stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלפי הקופה
המחלוקת על זכויות יוצרים

תביעת זכויות היוצרים של סלייטר נחקרה על ידי הבלוג techdirt אשר טען כי התמונות הן ברשות הציבור מכיוון שקוף אינו אישיות משפטית המסוגלת לשמור על זכויות היוצרים, וסלייטר לא יכול לייחס את הזכויות לעצמו מאחר שהוא לא היה מעורב ביצירתה.
לאחר מכן, סוכנות הידיעות ביקשה מהבלוג להסיר את התמונה בהסתמך על חוסר ההרשאה לשימוש בה; בתגובה לתשובה של מחבר הבלוג - מייק מאסניק, הנציג של סוכנות הידיעות ציין שמאסניק "לקח את הצילומים האלה מאיפשהוא - אני מניח שמהדיילי מייל באינטרנט" והמשיך לבקש את הסרתה מהבלוג בטענה ש"ללא קשר לסוגיה האם בעל המצלמה הוא בעל זכויות יוצרים - ברור ב-100% שאתה אינך בעל הזכויות הללו" אף על פי שלטענת מאסניק אפילו אם התמונה מוגנת בזכויות יוצרים מותר לו להשתמש בה בשימוש הוגן תחת חוק זכויות היוצרים בארצות הברית.
צילומי הסלפי של המקוק הועלו גם במיזם ויקישיתוף - מאגר המולטימדיה של קרן ויקימדיה המקבל רק תמונות וסרטים תחת רישיון של תוכן חופשי. האתר רשם במידע על תמונות הסלפי של הקופה שהן עומדות לרשות הציבור בנימוק שהן יצירה של בעל חיים ולא של אדם. סלייטר ביקש מקרן ויקימדיה לשלם עבור הצילומים או להסיר אותם מוויקישיתוף בטענה שהוא בעל זכויות היוצרים עליהם. טענתו נדחתה על ידי הארגון, אשר טען שאין לו זכויות יוצרים מאחר שהקופה יצרה אותם. הבקשה של סלייטר פורסמה כחלק מדו"ח שקיפות שפורסם על ידי הקרן באוגוסט 2014.
בריאיון ל-BBC סלייטר אמר שהוא סבל הפסד כספי כתוצאה מכך שהתמונות היו נגישות לכל אחד בוויקישיתוף והוא לא היה יכול לכסות את עלות הנסיעה לאינדונזיה, והוסיף ש"בשנה הראשונה לאחר הצילום עשיתי 2,000 ליש"ט (עבור שימוש בתמונה). לאחרי שהתמונה הועלתה לוויקיפדיה, כל העניין ברכישת התמונות הפסיק. קשה להעריך זאת, אבל אני חושב שאיבדתי 10,000 ליש"ט או יותר. זה הורג את העסק שלי". סלייטר צוטט על ידי הדיילי טלגרף כאומר "אני לא מבין מה הם עושים, כי הם זקוקים להחלטת בית המשפט (על זכויות היוצרים בשביל שיוכלו להשתמש בהם)".
עורכי דין אמריקנים ובריטים לעניין קניין רוחני טענו שהיות ויוצר הצילום הוא חיה ולא אדם, אין זכויות יוצרים על התמונה, ולא משנה מי הבעלים של הציוד שבאמצעותו התצלום נוצר, בעוד שעורכת דין בריטית אחרת סברה שעל בסיס החוק הבריטי על אמנות ממוחשבת, ניתן לטעון שהצלם מחזיק בזכויות היוצרים על התמונה, משום שהמצלמה הייתה ברשותו ומן הסתם הוא זה שהכין אותה לצילום. באופן דומה, עורך אחר בלונדון הצהיר ש"אם הוא בחר את זווית הצילום, קבע את שיעור החשיפה או הגדיר את המצלמה באופן שהיא תיצור תמונה עם אפקטים ספציפיים של אור וצל והקופה רק תרמה ללחיצה על הכפתור", התביעה של בעל המצלמה לזכויות יוצרים על התמונה היא סבירה לפחות בבריטניה.
ב-22 בדצמבר 2014, משרד זכויות היוצרים האמריקני קבע במפורש כי עבודות שנוצרו על ידי יצור שאינו אדם אינן כפופות לזכויות יוצרים, והרישום המתאים לתמונות הסלפי המדוברות הוא "תצלום שצילם קוף". בחודש ינואר 2016, סלייטר הצהיר על כוונתו לתבוע את ויקיפדיה בגין הפרת זכויות יוצרים של עבודותיו.
בוויקימניה

התמונות של "סלפי הקופה" הפכו לאחד הנושאים העיקריים בכנס ויקימניה העשירי שנערך באוגוסט 2014 במרכז האמנויות ברביקן שבלונדון. באי הכנס, כולל מייסד ויקיפדיה וחבר מועצת המנהלים של ויקימדיה – ג'ימי ויילס, צילמו תמונות סלפי עם עותקים מודפסים של תצלומי קופת המקוק. התגובות לתמונות הסלפי והפוסטרים של הקופה היו מעורבות; לדברי אחד הכותבים באתר Wikipediocracy "ויילס קיבל ביקורת בטוויטר של ויקיפדיה ממשתמשים רבים עבור מה שנראה כמו שמחה לאיד וחוסר טקט".
התביעה של PETA

ב-22 בספטמבר 2015, ארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) הגישו תביעה בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז הצפוני של קליפורניה נגד בעל המצלמה דייוויד סלייטר, ובקשתם הייתה שהקופה תוכרז כבעלת זכויות היוצרים על התמונות, וכי הארגון ינהל את הרווחים מהתמונות לטובת קופי מקוק אחרים בשמורת הטבע בסולוואסי.
במהלך שימוע שנערך בינואר 2016, השופט המחוזי ויליאם אוריק (אנ') אמר כי בעוד ש"הקונגרס והנשיא יכולים להחיל את חוקי ההגנה על בעלי חיים כמו על בני אדם, אין כל אינדיקציה כי הם עשו זאת בכל הנוגע לזכויות יוצרים", והוא דחה את טענת התביעה ב-28 בינואר. ב-20 במרץ של אותה שנה, הארגון הגיש ערעור לבית המשפט לערעורים במחוז התשיעי (אנ').
בספטמבר 2017 הסתיימה התביעה הזו בפשרה שבה הוסכם בין שני הצדדים כי הזכויות יישארו אצל הצלם ובנוסף הוא ישלם 25% מהרווחים לצדקה לארגונים השומרים על המקוק השחור. אולם קביעת בית המשפט משנת 2016 (שהוצגה לעיל) בעניין זכויות היוצרים תקפה, ולכן נכון לספטמבר 2017 אין לצלם זכויות יוצרים על התמונה.
הערות שוליים

↑  אתר אינטרנט המשמש לדיונים וביקורת על ויקיפדיה.
↑    David Millward, ‏Monkey selfie case: British photographer settles with animal charity over royalties dispute, The Telegraph, 12 September 2017
צילום סלפי נוסף שצולם על ידי נקבת המקוק השחור.
משתמשים בכנס ויקימניה מצטלמים עם תצלום הסלפי של הקופה.
סטפן פטרהנסל

סטפן פטרהנסל (בצרפתית: Stéphane Peterhansel, נולד ב-6 באוגוסט 1965) הוא נהג מרוצים צרפתי. ניצח 14 פעמים במרוץ הראלי דקר, בשתי קטגוריות שונות: אופנועים ומכוניות.
קריירת מרוצים

פטרהנסל החל להתחרות בראלי דקר בשנת 1988 כרוכב בקבוצת ימאהה. היא ניצח את המרוץ בקטגוריה בשנים 1991, 1992, 1993, 1995, 1997 ו-1998. שנה לאחר מכן עבר להתחרות בקטגוריית המכוניות. בשנת 2003 הצטרף למיצובישי עימה זכה במרוץ ב-2004, 2005 ו-2007. אחרי שנתיים בקבוצת ב.מ.וו הצטרף לקבוצת מיני, עימה זכה בשנים 2012 ו-2013 בה ניצח בפעם ה-11 והפך לנהג המצליח ביותר בתולדות המרוץ. בשנת 2012 היה קרוב להשיג ניצחון נוסף, אך הוראה שנויה במחלוקת שקיבל אילצה אותו לאפשר לנאני רומה, חברו לקבוצה לעקוף אותו במהלך היום האחרון ולנצח את המרוץ. בשנת 2015 הצטרף לקבוצת פז'ו, בעונה בה חזר היצרן הצרפתי למרוץ אחרי 25 שנים של היעדרות. הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות נוספות לפני שחזר להתחרות עבור מיני ב-2019. בשנת 2021 ניצח רק סטייג' אחד במהלך כל המרוץ, אך הוביל את הדירוג הכללי מהיום השלישי ועד לסיום.
לאחר הזכייה עבר להתחרות עם אאודי, שהכניסה לתחרות לראשונה, מכונית חשמלית. בשנתיים הראשונים לא הצליח לסיים את המרוץ. בשנת 2024 סיים במקום ה-30. לקראת 2025 הודיע כי לא ייקח חלק במרוץ באותה שנה.
בנוסף על הששתפות בראלי דקר פטרהנסל השתתף פעמיים במרוץ אלוף האלופים (2005, 2006) וזכה פעמיים באליפות העולם ברכיבת אנדורו.
תוצאות > ראלי דקר

| שנה | קטגוריה | יצרן | מיקום | סטייג'ים שניצח |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | אופנועים | יפן ימאהה | 21 | 1 |  |
| 1989 | אופנועים | יפן ימאהה | 4 | 6 |  |
| 1990 | אופנועים | יפן ימאהה |  נפסל | 1 |  |
| 1991 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 1 |  |
| 1992 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 4 |  |
| 1993 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 3 |  |
1994: לא השתתף
| 1995 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 4 |  |
| 1996 | אופנועים | יפן ימאהה | לא סיים | 3 |  |
| 1997 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 7 |  |
| 1998 | אופנועים | יפן ימאהה | 1 | 3 |  |
| 1999 | מכוניות | יפן ניסאן | 7 | 0 |  |
| 2000 | מכוניות | צרפת מגה | 2 | 2 |  |
| 2001 | מכוניות | יפן ניסאן | 12 | 0 |  |
| 2002 | מכוניות | יפן ניסאן | לא סיים | 1 |  |
| 2003 | מכוניות | יפן מיצובישי | 3 | 6 |  |
| 2004 | מכוניות | יפן מיצובישי | 1 | 2 |  |
| 2005 | מכוניות | יפן מיצובישי | 1 | 4 |  |
| 2006 | מכוניות | יפן מיצובישי | 4 | 3 |  |
| 2007 | מכוניות | יפן מיצובישי | 1 | 0 |  |
| 2008 | המרוץ בוטל | המרוץ בוטל | המרוץ בוטל | המרוץ בוטל |  |
| 2009 | מכוניות | יפן מיצובישי | לא סיים | 0 |  |
| 2010 | מכוניות | גרמניה ב.מ.וו | 4 | 4 |  |
| 2011 | מכוניות | גרמניה ב.מ.וו | 4 | 1 |  |
| 2012 | מכוניות | בריטניה מיני | 1 | 3 |  |
| 2013 | מכוניות | בריטניה מיני | 1 | 2 |  |
| 2014 | מכוניות | בריטניה מיני | 2 | 4 |  |
| 2015 | מכוניות | צרפת פז'ו | 11 | 0 |  |
| 2016 | מכוניות | צרפת פז'ו | 1 | 3 |  |
| 2017 | מכוניות | צרפת פז'ו | 1 | 3 |  |
| 2018 | מכוניות | צרפת פז'ו | 4 | 3 |  |
| 2019 | מכוניות | בריטניה מיני | לא סיים | 2 |  |
| 2020 | מכוניות | בריטניה מיני | 3 | 4 |  |
| 2021 | מכוניות | בריטניה מיני | 1 | 1 |  |
| 2022 | מכוניות | גרמניה אאודי | לא סיים | 1 |  |
| 2023 | מכוניות | גרמניה אאודי | לא סיים | 0 |  |
| 2024 | מכוניות | גרמניה אאודי | 30 | 1 |  |
הערות שוליים

↑  Nani Roma Wins Dakar Rally amid team orders controversy, USA Today, 18 January 2014
↑  Stephane Peterhansel moves to Peugeot's new Dakar Rally team, Autosport, 16 June 2014
↑  Dakar-winning trio join X-Raid Mini team, SpeedCafe, 3 October 2018
↑  Peterhansel secures record 14th Dakar Rally title, Motorsport.com, 15 January 2021
↑  Audi signs Peterhansel, Sainz and Ekstrom for Dakar 2022 entry, Autosport, 1 June 2021
↑  עופר ארד, דקאר 2025: מחממים מנועים, 4X4.co.il, 11 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb122159371 (data)  VIAF: 39427230   WorldCat (עם VIAF): 39427230
הנצרות והמונגולים

בתקופה המודרנית, המונגולים הם בעיקר בודהיסטים טיבטים, אך בתקופות קודמות, במיוחד בתקופת האימפריה המונגולית (המאות ה-13 עד ה-14), הם היו בעיקר שמאנים, והיה ביניהם מיעוט גדול של נוצרים, שרבים מהם היו בעמדות של כוח. בסך הכל, המונגולים היו סובלניים ביותר לרוב הדתות. כנסיית המזרח (המכונה לעיתים "נסטוריאנית") הייתה נפוצה בקרב המונגולים מאז המאה השביעית, והנצרות הייתה הדת הראשונית של השבטים. בתקופתו של ג'ינגיס חאן, בניו נישאו לנשים נוצריות, ובזמן שלטון נכדו של ג'ינגיס חאן, מונגקה חאן, ההשפעה הדתית העיקרית הייתה נוצרית.
העיסוק בנצרות הנסטוריאנית היה שונה במקצת מזה שהיה נהוג במערב ואירופאים נטו לראות בנסטוריאניזם כפירה בגלל אמונותיה לגבי טבעו של ישו. עם זאת, לאירופאים היו גם אגדות על דמות המכונה פרסטר ג'ון, מנהיג נוצרי גדול במזרח שבא לעזור במסעי הצלב. גרסה אחת לאגדה קישרה את זהותו של פרסטר ג'ון עם מנהיג מונגולי נוצרי, טהרול.
כאשר כבשו המונגולים את צפון סין, וביססו את שושלת יואן (1271–1368), כנסיית המזרח נכנסה חזרה לסין לאחר מאות שנים. ככל שהמונגולים התרחבו עוד יותר, אהדתה הנוצרית של החצר המלכותית בעיקר באמצעות נשותיהם של הח'אנים המשפיעים, הביאו לשינויים באסטרטגיה הצבאית. במהלך המצור של המונגולים על בגדאד (1258) נרצחו רבים מאזרחי העיר, אך נוצרים נצלו. היו כמה ניסיונות ליצור ברית פרנקו-מונגולית עם נוצרי אירופה נגד המוסלמים.
המגעים המונגולים עם המערב הובילו גם לשליחת מיסיונרים רבים, בעיקר פרנציסקנים ודומיניקנים, שנסעו מזרחה בניסיונות להמיר את המונגולים לנצרות קתולית.
רקע

מונגולים המירו דתם לנצרות מאז המאה השביעית. שבטים מונגולים רבים היו נוסטריאנים נוצרים, כמו הקרייטים, הניימנים, המרקיט, אונגוד, ובמידה רבה הקארה חיתאי (שהאמינו בנצרות לצד הבודהיזם).
ג'ינגיס חאן עצמו האמין בשאמאניזם מונגולי מסורתי, אך היה סובלני כלפי אמונות אחרות. כאשר כטמג'ין הצעיר נשבע אמונים עם אנשיו בברית בלג'ונה בסביבות 1200, היו נציגים של תשעה שבטים בקרב 20 הגברים, בהם "כמה נוצרים, שלושה מוסלמים, וכמה בודהיסטים". בניו נישאו לנסיכות הנוצריות של השבט הקרייטי שהשפיעו רבות על חצרו. בשלטון של מונגקה חאן הגדול, נכדו של ג'ינגיס, ההשפעה הדתית העיקרית הייתה של הנסטוריאנים.
כמה מהדמויות הנוצריות העיקריות בקרב המונגולים היו:
סורגהטאני בקי, כלתו של ג'ינגיס חאן, מנשואיה לבנו טולוי, והאם של מנגקה חאן, קובלאי חאן, הולאגו חאן ואריק בוקה, שהיו נשואים גם לנסיכות נוצריות.
דוקז ח'טון, אשתו של הולאגו חאן ואמו של אבקה חאן, אשר מצדו התחתן עם מריה פליולוגינה, בתו של הקיסר הביזנטי מיכאל השמיני פלאיולוגוס בשנת 1265. לאחר מותה של אמו של אבקה מריה מילאה את תפקידה בהרחבת ההשפעה הנוצרית.
קיטבוקה, מפקד הכוחות המונגולים בלבנט, שלחמו בברית עם הווסלים הנוצרים.
יבללה השלישי, מונגול אונגוד שהיה ידוע בעבר בשם רבן מרקוס, הפך לפטריארך של כנסיית המזרח משנת 1281 עד 1317.
רבן בר צומה, נזיר סיני שעלה לרגל מחאנאבליק (העיר בייג'ינג) והעיד על חשיבות הנצרות בקרב המונגולים במהלך ביקורו ברומא בשנת 1287.
הולאגו חאן, נכדו של ג'ינגיס חאן, ומייסד האילחינאט, יושב עם אשתו הנוצרייה דוקס ח'טון
ניאן חאן, אציל מונגולי ודודו של קובלאי חאן. בשנת 1287, לאחר שזעם על קובלאי על היותו "סיני מדי", מרד נגדו. מכיוון שהיה אציל ומושל בארבעה אזורים מונגולים, היה לניאן צבא משמעותי. הוא גם יצר ברית עם מושלים מונגוליים אחרים שהיו בעצמם לא מרוצים מקובלאי. המרד שלהם בסופו של דבר לא הצליח, וניאן הוצא להורג.
פרקטיקה ואמונה

על פי האנתרופולוג ג'ק ות'רפורד, מכיוון שלמונגולים הייתה תרבות נוודית בעיקר, האמונה שלהם בנצרות היה שונה ממה שאפשר היה להכיר אצל רוב הנוצרים המערביים. למונגולים לא היו כנסיות או מנזרים, אך הייתה להם מערכת אמונות שהגיעה מהשליח תומאס, שהסתמך על נזירים נוודים. יתר על כן, הסגנון שלהם היה מבוסס יותר על מנהגים מאשר אמונה. העניין העיקרי בנצרות עבור רבים היה הסיפור כי ישו ריפא את החולים ושרד את המוות, כך שפרקטיקה של הנצרות הייתה שזורה בטיפול בחולים. ישו נחשב לשאמאן עוצמתי, ואטרקציה נוספת הייתה שהשם ישוע נשמע כמו יסו, המספר המונגולי "9", שהיה מספר קדוש למונגולים, והיה גם שמו של אביו של ג'ינגיס חאן, יסאוגי. עם זאת, מעט בסתירה לוות'רפורד, יש עדויות בכתב על הימצאות כנסייה נסטוריאנית קבועה בקארקורום וראיות ארכאולוגיות למבני כנסייה קבועים אחרים באולון סוּם ובאוקק. השימוש בכנסיות לא קבועות (יורטות) מתועד היטב.
שוב לדברי ות'רפורד, המונגולים התאימו גם את הצלב הנוצרי למערכת האמונות שלהם, מה שהפך אותו לקדוש מכיוון שהוא הצביע על ארבעת כיווני העולם. הם הכירו את כתבי הקודש ובמיוחד חשו זיקה לשבטים העבריים הנודדים. הנצרות אפשרה גם אכילת בשר (שונה מהצמחונות של הבודהיסטים). כמו כן הם נהנו מצריכת אלכוהול שהייתה חלק מובנה בפעילות הכנסייה. ידוע שנשים במונגוליה ציינו את אמונתן על ידי חבישת קמיע שמצויר עליו צלב, או היו מקועקעות עם צלב.
פרקטיקה ואמונה > השבטים הנוצריים קרייטים וניימאן

שבט הקרייטים של המונגולים התנצר לנסטוריאניזם בראשית המאה ה-11, כמו שבטים אחרים במהלך המאות ה-10 וה-11. בח'אנאט קרא היו גם רבים מהנוצרים הנסטוריינים, מעורבים עם בודהיסטים ומוסלמים.
תיאור על ההתנצרות של הקרייטים מסר ההיסטוריון המערבי-סורי במאה ה-13, גרגורי בר הבראוס, שתיעד מכתב 1009 של הבישוף עבדישו לפטריארך ג'ון השישי שהודיע על המרת הקרייטים לנצרות. על פי עבראוס בראשית המאה ה-11, מנהיג הקרייטים איבד את דרכו בעת ציד בהרים הגבוהים. כשנואש ואבד כל התקווה, הופיע קדוש בחזונו ואמר: "אם תאמין במשיח, אוביל אותך שלא תמות". המלך שב הביתה בשלום, וכשנפגש אחר כך עם סוחרים נוצרים, נזכר בחזון ושאל אותם על אמונתם. לפי הצעתם, הוא שלח בקשה לכמרים להטביל אותו ואת שבטו. כתוצאה מכך הוטבל המלך ועשרים אלף מאנשיו.
האגדה של פרסטר ג'ון הייתה קשורה גם לשליטים הנוצריים של הקרייטים. אף על פי שזהותו של פרסטר ג'ון הייתה קשורה לאנשים גם מאזורים אחרים, כמו הודו או אתיופיה, בחלק מהגרסאות של האגדה, פרסטר ג'ון היה מזוהה במפורש עם טהרול המונגולי הנוצרי.
פרקטיקה ואמונה > יחסים עם מדינות נוצריות

שיתוף פעולה צבאי עם מעצמות נוצריות התרחש בשנים 1259–1260. חאטום הראשון מארמניה וחתנו בוהמונד השישי מאנטיוכיה תמכו במונגולים. כמו מדינות וסאליות אחרות הם סיפקו כוחות למונגולים. מייסד ומנהיג האילח'נאט בשנת 1260, הולאגו, היה סבלן בדרך כלל לנצרות: אמו הייתה נוצרייה, אשתו הראשית דוקז ח'טון הייתה מנהיגה נוצרית בולטת באילחנאט, ולפחות אחד מאלופי המפתח שלו, קיטבוקה, היה גם הוא נוצרי.
צאצא מאוחר יותר להולאגו, אילצ'אן ארגון, שלח את הנזיר הנסטוריאני רבן בר צומה כשגריר לחצרות המלכים המערביים כדי להציע ברית בין המונגולים לאירופאים. כשהיה שם, בר צומה הסביר למלכים האירופים את מצבה של האמונה הנסטורית. עם שובו, כתב בר צומה תיאור מפורט של מסעו - זה היה התיאור הראשון של אירופה כפי שנראה בעיני המזרח.
פרקטיקה ואמונה > השפעת הנצרות הקתולית

סוג הנצרות שבה האמינו המונגולים הייתה הצורה הסורית המזרחית, שהייתה בה היררכיה עצמאית מהכנסייה המערבית מאז המאה החמישית. במהלך מאות השנים, חלק גדול מאירופה לא ידע שיש נוצרים במרכז אסיה ומעבר לה, למעט אגדות מעורפלות על פרסטר ג'ון, מלך נוצרי מהמזרח שרבים קיוו שיבואו לעזור במסעי הצלב ובמאבק למען ארץ הקודש. גם לאחר שהוקמו קשרים, היו עדיין מיסיונרים מערביים שהמשיכו מזרחה, לנסות להמיר את המונגולים לקתוליות הרומית. קשרים אחדים היו עם בירת המונגולים, תחילה בקאראקורום ואז חאנבאליק (בייג'ינג) בסין. מספר גדול יותר של קשרים היו עם השטחים הקרובים ביותר למדינות מונגוליות, האילחנאט במה שהם כיום איראן, עיראק וסוריה.
כבר בשנת 1223, המיסיונרים הפרנציסקנים נסעו מזרחה לביקור אצל נסיך דמשק ואת הח'ליף בבגדאד. בשנת 1240 ידוע כי תשעה דומיניקנים בראשות גוויכארד מקרמון הגיעו לטיבליס, בירת גרוזיה הנוצרית, בהוראת האפיפיור גרגוריוס התשיעי. גרוזיה נכנעה למונגולים בשנת 1243. בשנת 1245 שלח האפיפיור איננוקנט הרביעי למונגולים ארבע משלחות. את הראשון הוביל הדומיניקני אנדר דה לונג'ומאו, שכבר נשלח לקונסטנטינופול פעם אחת על ידי סנט לואיס לרכוש את "כתר הקוצים" מבלדווין השני. מסעותיו ידועים על פי הדיווחים של מתיו פריז. שלוש משלחות נוספות נשלחו בין מרץ לאפריל 1245.
בשנת 1253 נסע ויליאם מרוברוק לקראאקורום, בירת המונגולים המערבית, וביקש רשות לשרת את אנשיו בשם ישו. הוא התקבל באדיבות, אך נאסר עליו לעסוק בעבודה מיסיונרית או להישאר במדינה. בשלב מסוים של שהותו בקרב המונגולים, ויליאם אכן התמודד בתחרות מפורסמת בחצר המונגולית. החאן עודד דיון רשמי בין הנוצרים, הבודהיסטים והמוסלמים, כדי לקבוע איזו אמונה נכונה, כפי שנקבעה על ידי שלושה שופטים, אחד מכל אמונה. כשחזר ויליאם למערב, הוא כתב מסמך על הגאוגרפיה ומנהגי המונגולים.
המיסיונרים הדומיניקנים לאילחנאט כללו את ריקולדו ממונטקרוס וברתלמי מבולוניה, לימים הבישוף בבירת אילחאנט במרגהה. עד שנת 1300. היו כיתות דומיניקניות ופרנציסקניות רבות באילח'נט. בערך בעשר ערים היו מוסדות נוצריים ביניהם מרגהה, תבריז, סולטנייה, טיבליס וארזורום. כדי לסייע בתיאום הקים האפיפיור ארכיבישופות בבירה החדשה של סולטאנייה בשנת 1318, שנעזרה בשישה בישופים.
בשנת 1302 שלח הנסטוריאני מר יבאללה השלישי, שליווה את רבן בר צומה הוותיק מחאנבאליק (בייג'ינג), לאפיפיור כתב נאמנות. בכך הוא סימל את המרתו לקתוליות, אף על פי שמכתב 1304 ממנו לאפיפיור, מצביע על כך שאנשי הדת הנסטוריאנית המקומית התנגדו בתוקף להפיכתו לקתולי.
המגעים המונגוליים-אירופיים פחתו ככל שהעוצמה המונגולית הלכה ודעכה בפרס. בשנת 1295 אימץ גאזן רשמית את האסלאם כאשר הוא עלה לכס השלטון באילחנאט וכך גם קרה עם מנהיגים אחרים באזור. במכתביו לשליט המונגולי בשנת 1321 ו-1322, האפיפיור עדיין הביע תקווה כי השליט המונגולי יתנצר. בין 500 ל-1,000 מתנצרים היו בכל עיר כפי שדיווח ז'אן מסולטאנייה.
עד המאה ה-14 נעלמו המונגולים למעשה כמעצמה פוליטית.
משלחות קתוליות לסין המונגולית

בשנת 1271 הביאו האחים פולו הזמנה מקובלאי חאן לאפיפיור גרגוריוס העשירי והפצירו בו שישלח מאה מורים למדעים ודת כדי לחזק את הנצרות שכבר קיימת באימפריה העצומה שלו. באותו הזמן המשיכה העוינות של הנסטוריאנים בעלי השפעה בחצר המונגולית, שהתנגדו להנהגת הצורה המערבית (הקתולית) של הנצרות כדי להחליף את הדוקטרינה הנסטורית שלהם.
בשנת 1289 שלח האפיפיור ניקולאוס הרביעי את הפרנציסקני ג'ובאני ממונטקורבינו, שהפך למיסיונר הקתולי הראשון בסין. הוא זכה להצלחה משמעותית, תרגם את הברית החדשה לשפה המונגולית, בנה כנסייה מרכזית, ותוך כמה שנים (עד 1305) יכול היה לדווח על ששת אלפים מומרים שהוטבלו. אבל העבודה לא הייתה קלה. לעיתים קרובות התנגדו לו הנסטוריאנים, שסגנון הנצרות המזרחית שלהם שונה מהגרסה המערבית של פרסטר ג'ון. אך המשימה הפרנציסקנית המשיכה לצמוח, כמרים אחרים הצטרפו אליו ומרכזים הוקמו במחוזות החוף קינגסו, צ'אקינג ופוקיאן. לאחר מותו של מונטה קורבינו, נשלח שגריר לאפיפיור בנדיקטוס השנים עשר באביניון על ידי טוגון טמור, הקיסר המונגולי האחרון בשושלת יואן של סין, בשנת 1336. השליט המונגולי ביקש מדריך רוחני חדש שיחליף את מונטה קורבינו, ולכן בשנת 1338 נשלחו 50 שליחים על ידי האפיפיור לפקין, ביניהם ג'ובאני דה מריניולי.
שתי קטסטרופות גדולות החישו את הכחדת גל המיסיונרים השני הזה לסין. ראשית, המוות השחור במחצית השנייה של המאה הארבע עשרה באירופה. הוא רוקן בתים פרנציסקנים עד כדי כך שלא הצליחו לקיים את המשלחות לסין. שנית, שושלת יואן המונגולית בסין החלה לרדת. הסינים הילידים קמו וגרשו את המונגולים, והעלו את שושלת מינג בשנת 1368. עד 1369 גורשו כל הנוצרים, בין אם קתולים או מזרחיים. עם סיום השלטון המונגולי במאה ה-14, הנצרות כמעט נעלמה באסיה היבשתית, כששלושה מארבעת השבטים המונגולים העיקריים קיבלו את האסלאם.
לקריאה נוספת

Grousset, René (2006). Histoire des Croisades III, 1188-1291. Editions Perrin. ISBN 978-2-262-02569-4.
"Franco-Persian relations". Encyclopædia Iranica. Archived from the original on 2007-09-27.
Sir E. A. Wallis Budge. The Monks of Kublai Khan Emperor of China.
"The history and Life of Rabban Bar Sauma, translated from the Syriac by Sir E. A. Wallis Budge". Archived from the original on 2007-09-28.
Foltz, Richard (2010). Religions of the Silk Road: premodern patterns of globalization. New York: Palgrave Macmillan. ISBN 978-0-230-62125-1.
Roux, Jean-Paul. Histoire de l'Empire Mongol (in French). Fayard. ISBN 2-213-03164-9.
Weatherford, Jack (2004). Genghis Khan and the Making of the Modern World. Three Rivers Press. ISBN 0-609-80964-4.
Luisetto, Frédéric (2007). Arméniens et autres Chrétiens d'Orient sous la domination Mongole (in French). Geuthner. ISBN 978-2-7053-3791-9.
Mahé, Annie; Mahé, Jean-Pierre (2005). L’Arménie à l’épreuve des siècles. Coll. “Découvertes Gallimard” (in French). 464. Paris: Éditions Gallimard. ISBN 978-2-07-031409-6.
Rossabi, Morris (1992). Voyager from Xanadu: Rabban Sauma and the first journey from China to the West. Kodansha International Ltd. ISBN 4-7700-1650-6.
הערות שוליים

↑  Foltz, Richard, Religions of the Silk Road, Palgrave Macmillan, 2nd edition, 2010
↑  Weatherford, p. 28
↑  The Silk Road", Frances Wood, p.118
↑  Foltz "Religions of the Silk Road", p.90-150
↑  "The Monks of Kublai Khan Emperor of China", Sir E. A. Wallis Budge. Online
↑  Runciman, p.238
↑  Roux, p.39-40
↑  Grousset, Empire, p. 165
↑  "Les Croisades, origines et conséquences", p.74
↑  Weatherford, p. 58
1 2  Runciman, p.246
↑  Runciman, p.296
↑  Runciman, p.299
↑  Runciman, p.308
↑  Grousset, p.698
↑  Weatherford, p. 135
↑  William of Rubruck, Journey, chapter 15 (Christians at the court of the Khan)
↑  http://www.livescience.com/48433-city-ruled-by-genghis-khan-heirs.html
↑  https://openaccess.leidenuniv.nl/bitstream/1887/12444/2/Thesis.pdf
↑  Weatherford, p. 29
↑  Li, Tang (2006). "Sorkaktani Beki: A prominent Nestorian woman at the Mongol Court". In Malek, Roman; Hofrichter, Peter (eds.). Jingjiao: the Church of the East in China and Central Asia
↑  Roux, L'Asie Centrale, p.241
↑  Grousset, p. 581.
↑  Moffett, A History of Christianity in Asia pp. 400-401.
↑  Grousset, p. 581
↑  "The Monks of Kublai Khan Emperor of China", Sir E. A. Wallis Budge
1 2  Roux, Les explorateurs, pp. 95–97
↑  Foltz, Richard, Religions of the Silk Road, Palgrave Macmillan, 2nd edition, 2010
↑  Weatherford, Jack. Genghis Khan and the Making of the Modern World. p. 173.
↑  Morris Rossabi (28 November 2014). From Yuan to Modern China and Mongolia: The Writings of Morris Rossabi. BRILL. pp. 670–
↑  Roux, ‘’Histoire de l’Empire Mongol’’, p. 439
↑  Luisetto, p.99-100
↑  Roux, Histoire, p. 440
↑  Jackson, p. 314
↑  The Encyclopedia Americana, By Grolier Incorporated, p. 680
תחום התפשטות הנצרות בשבטים המונגולים, ותחום התפשטות הכנסייה המזרחית-הסורית 600–1400 לספירה.
האחים פולו מוסרים את המכתב של קובלי חאן לאפיפיור גרגורי ה-10, 1271
סמבורו (קבוצה אתנית)

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 כ-333,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 קניה קניה
 שפות
 סמבורו
 דת
 דת עממית
 
סמבורו (Samburu) הוא שמה של קבוצה אתנית הנכללת בין העמים הנילוטים באזור צפון מרכז קניה והקשורים לאנשי שבט המסאי. מדובר בנוודים למחצה, אשר עיסוקם העיקרי הוא גידול בקר, אך גם שמירה על כבשים, עזים וגמלים. שמות נרדפים לאנשי הסמבורו הם לוקופ (Lokop) או לויקופ (Loikop). לשמות אלו יש מגוון רחב של משמעויות אשר ביניהם "שומרי הקרקעות". לא כל המשמעויות מקובלות על אנשי הסמבורו. הם מדברים בשפת הסמבורו, המשתייכת למשפחת השפות הנילו-סהריות, שהן ענף בשפות הנילוטיות. בשטחם של אנשי הסמבורו פארקים ושמורות אשר הידועה שבהן היא השמורה הלאומית סמבורו.
תרבות > ביגוד

הגברים בני שבט הסמבורו לובשים בד סביב המותניים, לעיתים קרובות בצבע ורוד או שחור, המזכיר חצאית סקוטית. הם מעטרים עצמם בשרשראות ובצמידי יד ורגל, בדומה לאנשי המסאי. הלוחמים של השבט בדרך כלל שוזרים את השיער בצמות ארוכות ובגיל מבוגר יותר הם מגלחים אותן. נשות הסמבורו נוהגות ללבוש שתי פיסות בד בצבעים כחול או סגול. פיסת בד אחת כרוכה סביב המותן והשנייה עוטפת את החזה. נשים בדרך כלל מגלחות את שיערן ועונדות הרבה שרשראות וצמידים.
בעשור האחרון חל שינוי בסגנונות הלבוש המסורתי. כעת הגברים עשויים ללבוש את הלבוש המסורתי, או שהם עשויים ללבוש בד משובץ בצבע ירוק-כחול כהה סביב המותניים הנקרא קיקוי (kikoi), כאשר מתחת לה הם לובשים מכנסיים. הלוחמים כיום לובשים בד שעשוי להיות בצבע פרחוני או בצבעי הפסטל. יש נשים שעדיין עונדות שתי חתיכות של בד כחול או אדום, אם כי כיום אופנתי יותר ללבוש בגדים עם דפוסי חיות או פרחים. נשים עשויות ללבוש גופיות קטנות וחצאיות משובצות.
תרבות > מזון וחברה

אנשי הסמבורו הסתמכו על עדריהם כמזון וכרכוש שניתן לסחור בו כדי לקבל בתמורה מזון אחר משכניהם. לפני התקופה הקולוניאלית היוו חלב פרות, עזים וכבשים מצרך יומיומי. במאה העשרים ואחת, בקר ובהמות בית ממשיכים להיות חיוניים לכלכלת אנשי הסמבורו ולמערכת החברתית שלהם. החלב משמש בתזונה היומיומית של אנשי הסמבורו בתצורות שונות: טרי, מותסס או מוחמץ. לעומת זאת, בשר נאכל בעיקר באירועים טקסיים או כאשר הפרה קרובה למותה. מרכיב מזון נוסף הוא קמח תירס, שלרוב יאכל כדייסה. שתיית תה היא מרכיב עיקרי בתזונה ונהוג לשתות אותו עם כמויות רבות של סוכר וחלב. אנשי הסמבורו משתמשים גם בדם של בעלי החיים הנשחטים לצורך מזונם.