stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מפלגה היסטורית)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  שמואל מיקוניס, משה סנה
 תקופת הפעילות:  1948 – 25 ביולי 1973 (כ־25 שנים) 
 אפיון:  מפלגת שמאל רדיקלי
 כנסות:  הכנסת הראשונה - הכנסת השביעית
 אותיות:  ק
 שיא כוחה:  7 מנדטים (הכנסת השנייה)
 שפל כוחה:  מנדט אחד (הכנסת השישית והשביעית)
 נוצרה מתוך:  המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, הליגה לשחרור לאומי, הקומוניסטים העבריים
 התמזגה לתוך:  מפלגת מוקד
 
 אתר רשמי
 
המפלגה הקומוניסטית הישראלית, או בקיצור מק"י (בערבית: الحزب الشيوعي الاسرائيلي [al-hizb al-shuyu'i al-isra'ili]), הייתה מפלגת שמאל רדיקלית ששורשיה נעוצים עוד בתקופת היישוב בארץ ישראל, במפלגת פועלים סוציאליסטית עברית, שהפכה למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ - פאלעסטינישע קאומוניסטישע פרטיי) והתפרקה ב-1973. המפלגה הקומוניסטית הישראלית כיום היא גוף שונה, המהווה המשך של רק"ח, אשר התפצלה ממק"י ב-1964 ושבה לשם מק"י ב-1989, והיא מהווה מרכיב בתוך החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון - חד"ש.
בשנת 1948, לאחר מלחמת העצמאות, הקימו המנהיגים הקומוניסטים הערבים שנשארו בארץ ישראל יחד עם הפק"פ היהודית את מק"י - המפלגה הקומוניסטית הישראלית. זאת לאחר שבימי המנדט הבריטי הוצאה המפלגה הקומוניסטית מחוץ לחוק ורק לאחר הקמתה של מדינת ישראל ניתנה לה האפשרות לפעול בגלוי.
מק"י החלה כמפלגה בעלת רוב יהודי אולם בשל חילוקי דעות בין חבריה היהודים והערבים התפצלה כאשר הפלג הפורש שהיה ברובו ערבי הקים בשנת 1965 מפלגה אחרת - "רשימה קומוניסטית ישראלית" - רק"ח, ורוב חברי המפלגה היהודית נטמעו בשמאל הציוני.
היסטוריה > השנים הראשונות: 1948 - 1965 > פריי ישראל

פריי ישראל היה עיתון המפלגה הקומוניסטית בשפת הייידיש, עם אידאולוגיה סוציאליסטית-רדיקלית.
העיתון היה שבועון, עורכו הראשי היה יוסף ליפסקי. לפחות בשנות ה-50, מהעורכים בסניף בחיפה היה גם פוגל.
יוסף ליפסקי (נולד ב-בדצמבר 1906 - אפריל 2010) מנעוריו נמשך לקומוניזם, בצעירותו פוצץ כקומוניסט אספה ציונית שבה נאם אביו ולמרות זאת, בתום המהומה, קיבל ממנו את מעילו למען ייחם לו.
בתל אביב הוא היה פובליציסט, כתב מאמרים רעיוניים ל"מארגען פרייהייט" של המפלגה הקומוניסטית בארצות הברית, לצד כתיבה בעיתוני המפלגה הקומוניסטית הישראלית - "פריי ישראל" ו"דער וועג".
היסטוריה > הפילוג

בשנת 1962 פרשה מהמפלגה קבוצת קטנה בשם "הארגון הסוציאליסטי הישראלי" ("מצפן"), אשר ביקרה את נאמנות מק"י לברית המועצות, טענה כי ההסתדרות איננה איגוד מקצועי אמיתי בשל היותה מעסיק של עשרות אלפי עובדים במשק והציעה מודל אנטי-ציוני של הקמת פדרציה סוציאליסטית של מדינות המזרח התיכון. מצפן פרשו מהמפלגה ועוררו בה סערה, למרות המיעוט המבוטל של חבריה - כעשרים חברים בלבד, בהם עקיבא אור, פרופ' משה מחובר והטרוצקיסט ג'ברא ניקולא, מהיחידים שעמדו בקשר[דרוש מקור] עם לאון טרוצקי.
מק"י דחתה בביטול את אנשי "הארגון הסוציאליסטי הישראלי", ואכן הפילוג המשמעותי בה היה רק שלוש שנים לאחר פרישת אנשי הקבוצה. המתח בין קבוצת שמואל מיקוניס ומשה סנה, לבין רוב הנהגת המפלגה בראשות תופיק טובי, אמיל חביבי ומאיר וילנר הגיע לשיאו בשנת 1964, כשברית המועצות העניקה את פרס לנין לשלום למנהיג אלג'יריה אחמד בן-בלה. אחמד בן-בלה קרא להשמדת ישראל עם קבלת הפרס, דבר שעורר ויכוח חריף במפלגה. ב-20 בספטמבר 1964 פרסם מיקוניס מאמר בעיתון המפלגה, "קול העם", ובו גינה את הענקת הפרס למנהיג ערבי המצהיר בראש חוצות על מחויבותו להשמדת ישראל. סירובו של אל-איתיחאד, עיתון המפלגה בערבית, לפרסם את המאמר העמיק את השסע. אירוע נוסף שתרם לפילוג התחולל ב-8 בדצמבר 1964, כאשר נהרג אברהם ג'ורי, חייל בגרעין נח"ל מתנועת הנוער בנק"י, בשדות קיבוץ יד חנה בתקרית גבול עם חיילים ירדניים. עצם האירוע היה סתירה חריפה לתפיסת העולם של חברי הקיבוץ, שהחריפה כאשר וילנר טען כי ייתכן והייתה זו "פרובוקציה" של הנח"לאים. קיומן של שתי ועידות מפלגתיות נפרדות באוגוסט 1965 הוכיח, כי הפילוג במק"י היה לעובדה מוגמרת. הקומוניסטים הערבים, ועמם קומץ יהודים אנטי-ציונים הקימו את רק"ח (רשימה קומוניסטית חדשה). השם מק"י נשאר בידי הפלג הלאומי-יהודי משום שרוב חברי הכנסת של מק"י היו מן הפלג הזה. קול העם נותר בידי קבוצת מיקוניס-סנה, וזו הדרך היה לביטאונה הרשמי של רק"ח. לשתי המפלגות קמו שתי תנועות נוער קומוניסטיות: האחת, בראשות מזכירו האישי של סנה, יאיר צבן, והאחרת בראשות בנימין גונן, לימים חבר בכיר בהנהגת ההסתדרות מטעם רק"ח.
היסטוריה > 1965 - 1973 תמיכה בציונות, ופיצול

בין השנים 1965 - 1973 השם מק"י היה בבעלות הפלג הפורש של מיקוניס וסנה אשר נעלם ב-1973. כל התייחסות למק"י בין שנים אלו היא לפלג הנ"ל.
מק"י של השנים 1965–1973 עברה "ציוניזציה": היא תמכה (בניגוד לרק"ח) במכה המקדימה של ישראל במלחמת ששת הימים, ונטשה את הדרישה לנסיגה מלאה מהשטחים. מגמה זו הביאה ב-1973 לפרישה של קבוצה בראשות אסתר וילנסקה, שהקימה את אופוזיציה קומוניסטית ישראלית (אק"י), בטענה שמק"י אינה שמאלית דיה.
הן מק"י והן רק"ח היו פרו-סובייטיות. עד למלחמת ששת הימים נטתה ברית המועצות לשמור על נייטרליות בין מק"י ורק"ח, אך תמיכת מק"י בממשלה בעת המלחמה וניתוק יחסי ישראל-ברית המועצות, גרמו לכך שאחרי המלחמה תמכה ברית המועצות חד משמעית ברק"ח. מק"י זכתה במנדט אחד בבחירות לכנסת השישית והשביעית, אך זכתה בפחות מאחוז אחד מקולות הבוחרים הערבים.
בתקופה זו כיהנו ראול טייטלבאום ויאיר צבן בתפקיד יושב ראש מק"י.
בבחירות לכנסת השמינית התמודדה מק"י במסגרת רשימת מוקד בהשתתפות פורשי מפ"ם, בהם אנשי תנועת תכלת-אדום בראשות ח"כ רן כהן וח"כ לשעבר ד"ר מאיר פעיל. מוקד בראשות פעיל נטמעה במסגרת מפלגת השמאל של"י, שחבריה התמזגו בסופו של דבר במפלגת רצ בראשות שולמית אלוני ובמסגרת מפ"ם. בשנות השמונים נתמנה יאיר צבן ליושב-ראש מפ"ם והיה לקומוניסט לשעבר הראשון שזכה לעמדה בכירה במפלגה. בשנת 1975 סגרה מק"י את ביטאונה קול העם ומכרה את נכסיה.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| מועצת המדינה הזמנית (1948) | נציג אחד: שמואל מיקוניס |  |
| הכנסת ה-1 (1949) | 4 מנדטים: שמואל מיקוניס, תופיק טובי, אליעזר פרמינגר, מאיר וילנר | אליעזר פרמינגר פרש מהסיעה ב-8 ביולי 1949 והקים את סיעת הקומוניסטים העבריים. לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת השנייה (1951) | 7 מנדטים: שמואל מיקוניס, תופיק טובי, מאיר וילנר, אסתר וילנסקה, אמיל חביבי, אברהם ברמן, משה סנה | אברהם ברמן ומשה סנה פרשו מהסיעה שהקימו, סיעת השמאל והצטרפו למק"י. לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת השלישית (1955) | 6 מנדטים: שמואל מיקוניס, תופיק טובי, מאיר וילנר, משה סנה, אסתר וילנסקה, אמיל חביבי | לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת הרביעית (1959) | 3 מנדטים: שמואל מיקוניס, תופיק טובי, מאיר וילנר, משה סנה | ב-16 בדצמבר 1959 פרש מאיר וילנר מהכנסת. החליף אותו משה סנה. לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת החמישית (1961) | 5 מנדטים: שמואל מיקוניס, תופיק טובי, מאיר וילנר, משה סנה, אסתר וילנסקה, אמיל חביבי |  ב-9 באוקטובר 1961 פרש מאיר וילנר מהכנסת. החליף אותו אמיל חביבי.  אמיל חביבי ותופיק טובי פרשו מהסיעה והצטרפו לסיעת רק"ח.  לרשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
לאחר הפילוג
| הכנסת השישית (1965) | מנדט אחד: שמואל מיקוניס |  |
| הכנסת השביעית (1969) | מנדט אחד: שמואל מיקוניס, משה סנה | ב-1 במרץ 1972 נפטר משה סנה. החליף אותו שמואל מיקוניס. |
ראו גם

ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי (בנק"י)
פוליטיקה בישראל
הערות שוליים

1 2  מה מאחורי הפילוג במפלגה הקומוניסטית?, דבר, 13 בפברואר 1949
↑  הלל כהן, ערבים טובים, הוצאת עברית ירושלים 2006, עמ' 58
↑  הלל כהן, ערבים טובים, הוצאת עברית ירושלים 2006, עמ' 59-60
↑  סקירה אודות השב"כ בעשור השני (1957-1967), באתר שירות הביטחון הכללי
↑  גובר גל העזיבות במק"י, דבר, 27 בנובמבר 1956
↑  דוד מרחב, לנין בשדרות רוטשילד: רשמים מהאחד במאי, באתר רשימות, 6 במאי 2009
↑  Nessia Shafran, שלום לך קומוניזם, הקיבוץ המאוחד, 1983, עמ' 23, מסת"ב 978-965-02-0011-4. (בiw)
↑  פ נאװיק, ישראל, ציוניזם, און אמעריקאנער אידן: א נײע סיטואציע אינ׳ם אידישן לעבן, ארױסגעגעבן פון דער ״מארגן־פרײהײט״, 1961. (ביידיש)
↑  Raphael Posner, היים און וועלט, איקופ, 1966, עמ' 118. (ביידיש)
↑  זאמלונגען, יידישער שרייבער פאראיין ביים איקוף, 1969, עמ' 1, 25. (ביידיש)
↑  ײדישע קולטור, Yiddisher Kultur Farband., 1973, עמ' 44. (ביידיש)
↑  פאריזער צייטשריפט: פאר ליטעראטור, קונסט און קולטור פראבלעמען, Centre culturel auprès de l'U.J.R.E., 1967, עמ' 140. (ביידיש)
↑  פייערלעכער אוונט 2 יאר פריי ישראל | | The National Library of Israel, באתר www.nli.org.il (באנגלית)
↑  אבנר אברהמי, מצב משפחתי | יוסף ליפסקי, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2009
↑  בין שדות יד-חנה לסמטאות ג'נין – לזכרו של אברהם ג'ורי, בבלוג "מרחב פוליטי".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8635 3878  VIAF: 124978889   WorldCat (עם VIAF): 124978889 
התפלגויות ואיחודים במפלגות השמאל הרדיקלי
פר (זכר)

.
פר הרבעה
פר הוא זכר בוגר ולא מסורס של בקר הבית. נקרא לעיתים גם שור. גיל הפר הוא לפחות שנתיים. הפר הוא שרירי ותוקפני יותר מהנקבה מאותו המין המכונה פרה, הפר נחשב לאורך השנים סמל חשוב בדתות רבות, ואף שימש להקרבת קורבנות. הפר הוא חיוני לצורך משקי גידול בקר, ומשתמשים בו להרבעה טבעית, או מלאכותית של הפרה. כמו כן משמש לחקלאות, ולמגוון פעילויות ספורט ותרבות, כמו מלחמות שוורים, מירוץ פרים (אנ') ורכיבה על פרים.
רכיבה על שור בקולורדו
חרישה באמצעות שוורים
עגלת סחורה מונהגת על ידי שוורים
בשל מזגם הסוער, הטיפול בפרים דורש אמצעי זהירות מיוחדים.
מאפיינים

פרים הם הרבה יותר שריריים מפרות, עם עצמות עבות יותר, רגליים גדולות יותר, צוואר שרירי מאוד, ראש גדול וגרמי. תכונות אלה מסייעות לפרים להילחם על השליטה בעדר. בזנים רבים יש לפרים כמין דבשת זעירה בגב. שיער הפרים בדרך כלל קצר יותר ברוב הגוף, אמנם בצוואר ובראש לעיתים יש לפר "רעמה" של שיער מסולסל וצמרירי. הפרים הם בדרך כלל בגובה זהה לפרות או מעט יותר גבוה, אבל בגלל מסת השריר והעצם הנוספת, הם שוקלים בדרך כלל הרבה יותר.
בבקר בעל קרניים, קרני הפרים נוטות להיות עבות יותר וקצרות מעט יותר מאלה של פרות, ובגזעים רבים הן מתעקלות כלפי חוץ בקשת שטוחה ולא כלפי מעלה בצורת לירה. אין זה נכון, כפי שנהוג לחשוב, שלפרים יש קרניים ולפרות אין: נוכחות הקרניים תלויה בגזע, וכן, לעיתים גם בגזעים בעלי קרניים, חותכים אותם להפחית את הסיכון לפציעה או לחבלות למטפלים או לפריטים בעדר. (עם זאת, נכון שבגזעים רבים של כבשים רק לזכרים יש קרניים.) מוליי (באנגלית: muley), הוא כינוי לבעלי החיים ללא קרניים.
בקר זכר מסורס, המשמש בדרך כלל לתעשיית הבשר, הינו בעל מזג רגוע יותר, והוא דומה פיזית לנקבות בצורת הגוף והקרניים, אם כי במדה ומאפשרים לו להגיע לבגרות, הוא עשוי להיות גבוה במידה ניכרת מפרים או מפרות, עם כתפיים וצוואר שריריים מאוד. המגדלים מעדיפים לסרס את העגלים בשלב מתקדם יותר, שאז משקלם בגיל השחיטה הוא רב יותר, ובשרם טעים יותר.
מאפיינים > אנטומיה של מערכת הרבייה

הפרים הופכים להיות פוריים בסביבות גיל שבעה חודשים. רמת הפוריות שלהם קשורה קשר הדוק לגודל האשכים שלהם, ומבחן פשוט לרמת הפוריות הוא למדוד את היקף שק האשכים. פר צעיר צפוי להיות פורה ברגע שההיקף מגיע ל–28 סנטימטרים, כשאצל פר בוגר לחלוטין, עשוי להגיע לקרוב ל-50 סנטימטרים. קוטר איבר מינו של פר בוגר הוא כ–3–4 ס"מ ואורכו כ–80–100 ס"מ, ותלוי גם בזני הבקר השונים..
הגודל האידיאלי לאשכי פר, שיתאים לפעילות אינטנסיבית של כ-30–40 היזדווגויות בטווח של כשלשה חדשים, הוא בממוצע, קוטר של 35 סנטימטר, ברוב הגזעים.
גידול > ייצור בשר בקר

חלק קטן בלבד מהעגלים הזכרים מגדלים לא מסורסים, בעיקר כפרי הרבעה. את רוב העגלים הזכרים מסרסים, ומגדלים אותם לצורך מאכל. העגלים נשחטים בדרך כלל לפני גיל שלוש שנים. למעט במקומות שבהם נדרשים שוורים (מסורסים) לעבודה בהובלה או בחקלאות. את העגלים מסרסים בגיל צעיר, כדי להפחית התנהגות תוקפנית ולמנוע הזדווגות לא רצויה. לעיתים מגדלים עגלים לא מסורסים גם לצורך בשר. שוורים אלו מוכנים לשחיטה בדרך כלל חודש או חודשיים מוקדם יותר מעגלים מסורסים, והשרירים שלהם רזים יותר.
גידול > מכירת פרים

כדי להעריך את טיב הפרים, פותחה על ידי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בארצות הברית שיטת ניקוד במספרים בין 1 ל–11, המתאר את גודל השלד הממוצע של הפרים. ציוני המסגרת משמשים ככלי עזר לחיזוי גודל בקר בוגר ולסייע בבחירת פרים. הניקוד מחושב לפי גובה הירך וגיל הפר. בקטלוגים של מכירות, מדידה זו מדווחת לעיתים קרובות, בנוסף לנתוני משקל וביצועים אחרים כגון גזע. פר שממדיו קטנים, במשקל זהה לפר בעל ממדים גדולים יותר, יהיה שמן ובוגר יותר.
פרי הרבעה נמכרים לעיתים במכירות פומביות לכל המרבה במחיר. פרים משובחים יכולים להגיע למחירים של עשרות אלפי דולרים. לפני קניית פר חשוב לקונה לדעת את ההיסטוריה של הפר, ואת מצבו היום, ולצורך כך מפורסמים מדדים שונים על כוחו ורמת פוריותו של הפר. (ב-2024 נמכרה בברזיל פרה ייחודית, (במקרה זה פרה, ולא פר) במחיר של למעלה מ-4 מיליון דולר.
גם בישראל נערכים לעיתים מכירות פומביות לפרי הרבעה, כשהשיאים במכירם הולך וגודל. ב-2007, נמכר פר הרבעה צעיר במחיר של 17,600 ש"ח., בשנת 2010 נקבע שיא חדש, כשפר נמכרב-25,900 שקל לגלעד שרון מחוות השקמים., בשנת 2020, עגל נמכר במחיר של מעל 27,000 שקלים, למשק רמת מגשימים., אבל כנראה השיא הישראלי היה בשנת 2021, בפר שנמכר בלא פחות מ–31,000 ש"ח, הפר היה במשקל של 692 קילו, והיקף אשכים של 41 סנטימטר.
גידול > פרי הרבעה

לפני הכנסת פר הרבעה לשימוש קבוע במכלאה עם פרות, עובר הפר בדיקות מקיפות להתאמתו לפעילות זו, הכוללות בין השאר, בדיקת רמת בריאותו, רמת פוריותו, ואיכות ההתנהגות שלו עם פרות. (ראה להלן על בדיקות תקופתיות). חלק מהבדיקות נעשים על ידי הרפתן, וחלקם בבדיקות של וטרינר מקצועי.
בדרך כלל פר הרבעה פעיל בסביבות 3 שנים. כדי להגביר את אינטנסיביות הגידולים, ולהוזיל מחירים, נעשים מחקרים שונים על שימוש בפרים כבר בגיל 12–18 חודשים לצורך הרבעת הפרות. לצורך שימוש בפרים לא מסורסים צעירים להרבעה, יש צורך בגידול והזנה מיוחדת כדי לא לפגוע בכושרם של הפרים בהמשך.
טיפול

פרים בוגרים עשויים לשקול בין 500 ל-1,000 ק"ג. רובם מתנהגים בהתנהגות תוקפנית, ודורשים טיפול זהיר כדי להבטיח את שלומם של בני אדם ובעלי חיים אחרים. גזע הפרים שמהם מגדלים עדרים של פרותחולבות עשויים להיות מועדים יותר לתוקפנות, בעוד פרים המגדלים גזעי בקר למאכל הם פחות אגרסיביים.
על פי הערכות, 42% מכלל מקרי המוות הקשורים לבעלי חיים בקנדה הם תוצאה של התקפות פרים, ופחות מאחד מכל 20 קורבנות של תקיפת פר שורד. פרים מגזע גידול בקר לחלב מסוכנים במיוחד ובלתי צפויים הסכנות של טיפול בפרים הן גורם משמעותי לפציעה ולמוות אצל רפתנים בחלקים מסוימים של ארצות הברית.
במקומות שונים, מחברים טבעת באפם של הפרים כדי לסייע בשליטה בהם. הטבעת עשויה בדרך כלל מנחושת, ומוחדרת דרך חור קטן שנחתך בבשר האף, אילה מצמידים חבל עופרת או מוט קשיח, המתחבר לטבעת ומאפשר גם להוביל את הפר וגם להרחיק אותו ממפעילו.
פר תוקפני נשמר כלוא במכלאת פרים בנויה היטב, ובדרך כלל אם אפשרות להאכיל את הפר מבלי להיכנס למכלאה. אך לעיתים הפר רועה בחצר פתוחה, ואז יש צורך באמצעי זהירות נוספים כדי למנוע ממנו לפגוע באנשים. שיטה אחת היא מסכת פר, המכסה את עיניו של הפר לחלוטין, או מגבילה את ראייתו לקרקע הסמוכה אליו, כך שהוא אינו יכול לראות את קורבנו הפוטנציאלי. שיטה נוספת היא להצמיד שרשרת ארוכה לטבעת אפו של הפר, ולקושרו לטבעת הקבועה באדמה.
כשהפר נמצא במרעה גדול יותר, במיוחד בתקופת היחום של הפרות, כאשר הפר מוחזק עם פרות בשטח רחב יותר לצורך הרבעה טבעית של הפרות, מספקים להם מזון ברכב או טרקטור מוגנים. בדרך כלל, פרים המוחזקים עם פרות נוטים להיות פחות תוקפניים מאלה המוחזקים לבד.
איכות הפרים

כדי להשביח את זני הפרות החולבות, ולשמר כדאיות ורווחיות של החזקת פר הרבעה, הפרים המיועדים להרבעה עברו משך השנים תהליך של ברירה מלאכותית אינטנסיבית, כדי לשפר את הזנים שיביאו לתוצאות של צאצאים בריאים הן לצורך בשר לאכילה, והן לצורך בקר לחלב. קיימים בעולם מאות גזעים שונים של בקר, ומתוכם, ובשילוב של גזעים שונים, בעלי גנטיקה מעולה, מרכיבים את הגזעים הטובים ביותר לחקלאות הבקר.
כדי לעקוב אחר איכות הפרים, נערך מידי תקופה מבחן מחודש, הבודק את איכות התוצאות של הצאצאים דל הפר, ובפרט העגלות שנולדו מהפר, גודלם, בריאותם, רמת הפוריות שלהן, כמות החלב המופק מהן, ואיכות החלב, כמות השומן והחלבון שבו, ותוצאות נוספות. לפי התוצאות מחליטים איזה פרים כדאיים להשתמש בהם לצורך הרבעה טבעית או מלאכותית. תהליך זה, משתפר במשך השנים בעקבות המחשוב של כל הליך הגידול של משקי החלב, המשפר את קבלת האינפורמציה המדויקת לתוצאות של כל פרה..
בהולנד נמצא מרכז בינלאומי הנקרא אינטרבול (באנגלית: Interobull) המרכז נתונים גנוטיפים המגיעים ממדינות שונות, ביניהם ישראל, דרך התאחדות מגדלי הבקר (ICBA), שמטרתו לשפר את תעשיית הפרות החולבות על ידי שיפור זני הפרים.
בישראל נקבעו תקנות מיוחדות המחייבות את מגדלי הפרים להרבעה, לעמוד בתקנים מסוימים, וכן לקבל רישיון לכל אחד מהפרים, כדי לסייע לשיפור זני הבקר ולמניעת התפתחות מחלות.
איכות הפרים > הזרעה מלאכותית

חלק מהפרים מוחזקים במכלאה מיוחדת, ומשמשים לצורך הזרעה מלאכותית בלבד, כשהחקלאי שואב את הזרע מהזכר תוך שימוש בתכסיסים המחקים את פעולת ההזדווגות. הזרע נשמר בהקפאה או מאוחסן במיכלים של חנקן נוזלי, עד מועד ההזרעה, שאז הוא מוחדר לגופה של הנקבה תוך שימוש בעזרים טכניים שונים.
יחסים עם בני אדם

כמו אצל בעלי חיים מבויתים אחרים, חלק מהפרים נחשבו לחיות מחמד. הזמרת צ'ארו, למשל, הייתה הבעלים של פר מחמד בשם מנולו.
תרבות > ביהדות

יוסף נמשל לשור בברכותיו של משה לשבטים, ”בְּכוֹר שׁוֹרוֹ הָדָר לוֹ וְקַרְנֵי רְאֵם קַרְנָיו...” (ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ז)
בהקרבת קורבנות בבית המקדש חלק מהקורבנות היו של פר זכר מגיל 3 ומעלה. ”בְּזֹאת יָבֹא אַהֲרֹן אֶל הַקֹּדֶשׁ בְּפַר בֶּן בָּקָר לְחַטָּאת...” (ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק ג') בקורבן מוסף בראש חודש ובחגים הקריבו פרים, (ובפרט בחג הסוכות, שבמשך שבעת ימי החג הוקרבו בסך הכול שבעים פרים). פר שימש גם בקורבן חטאת של כהן גדול, או לחטא משותף של כל העדה. פר חטאת הוקרב גם ביום הכיפורים. לקורבן עולה אפשר להקריב מבקר בכל גיל, אך זכרים בלבד.
תרבות > בתרבויות שונות

הפר משמש בתרבויות שונות כסמל של כוח ועמידות, גם במיתולוגיה היוונית והמצרית הפר סימל את הכוח.
במצרים העתיקה – הפר נחשב לקדוש. פולחן הפר היה פולחן מקובל וידוע בעיר מוף (ממפיס). הפר סימל את האל אפיס – אל הפוריות והיה מקודש. בבית הקברות של העיר (סקארה) נמצא אתר קבורה תת-קרקעי לפרים (סרפאום) ובו כ-60 פרים חנוטים בארונות אבן. כל אחד בתורו היווה אליל חי, ששירתו אותו שתי תאומות בתולות. לאחר מותו היו חונטים אותו ומביאים אותו לקבורה ברוב פאר והדר.
במיתולוגיה היוונית מופיעה דמות המינוטאורוס, שחציה אדם וחציה פר, והיא מתוארת כמי שחיה במבוך וטורפת בני אדם בהם היא נתקלת.
תרבות > ריצת פרים

בפסטיבלים שונים בעיקר ברחבי ספרד, נערכים ריצות פרים (ספ'), שבסופם הפרים נכנסים לזירת הלחימה, בה מתקיימת מלחמת הפרים. המפורסם ביותר הוא הפסטיבל המתקיים בפמפלונה שבספרד, מדי שנה, בשבוע בשני של חודש יולי, שבמסגרתו, בכל בוקר מתקיים אירוע של "ריצת פרים". באירוע מסורתי זה משתתפים מדי שנה אלפי תיירים מכל העולם, ושישה פרים משוחררים לחפשי למסלול ריצה, והם רצים בעקבות האנשים המשתתפים במרוץ. בסוף המסלול הפרים מגיעים לזירת הלחימה, וממתינים למלחמת השוורים המתקיימת מאוחר יותר באותו היום. אורך מסלול הריצה הוא כ-800 מטר, והריצה נמשכת בדרך כלל ארבע דקות. מאז 1925 נהרגו חמישה עשר בני אדם במהלך ריצה. האחרון שבהם נהרג בפסטיבל שהתקיים ביולי 2009.
תרבות > מלחמת שוורים

לעיתים משמשים הפרים למלחמת שוורים (בספרדית: Corrida de toros) - קרב בין לוחמי שוורים לבין פר, המתקיימים לרוב באמפיתיאטרון. פעילות זו מקובלת בספרד, בפורטוגל, בדרום צרפת ובכמה מהמדינות באמריקה הלטינית (מקסיקו, קולומביה, אקוודור, ונצואלה ופרו), ונחשבת לאחד מסימניה המובהקים של התרבות הספרדית והלטינית. במדינות רבות נאסרו קיומם של מלחמות אלו, בגלל צער בעלי חיים הנגרם בהם.
טעות נפוצה שחוזרת על עצמה בתיאורים רבים של התנהגות הפר, היא שהצבע האדום מכעיס את הפרים וגורם להם להסתער. למעשה, כמו רוב היונקים, בקר הוא עיוור צבעים אדום-ירוק. במלחמות שוורים, תנועת ניעור השכמייה של המטאדור, ולא הצבע האדום, היא המעוררת את תגובת הזעם אצל הפר.
תרבות > פיתוי פרים

פיתוי פרים (אנ') הוא ספורט נוסף שהיה מקובל בעבר, במסגרתו גירו כלבים (בעיקר מסוג בולדוג) להילחם בפרים. באירועים אלה, הכלב היה מנסה לנשוך את הפר בפיו או בצווארו, והפר היה מנסה להרוג את הכלב בקרניו. שפעמים רבות הפר או הכלב מתו במהלך הלחימה. ספורט זה היה מקובל באנגליה, באירלנד ובצפון אמריקה. הוא הוצא מחוץ לחוק באמצע המאה ה-19 בעקבות חוקי צער בעלי חיים במדינות השונות.
תרבות > סמלים

בשלטי אצולה רבים נמצאה תמונת פר, לדוגמה:
שלט האצולה של מקלנבורג, גרמניה
סמל העיר טורינו, איטליה
שלט האצולה של קובנה, ליטא
שלט האצולה של טורק, פולין
שלט האצולה של ביילסק פודלסקי, פולין
שלט האצולה של האיים האזוריים
שלט האצולה של דלאסלנד (אנ'), שוודיה
סמל העיר אדאם בהולנד
סמל המועצה המקומית ראש פינה
גם מדינות רבות משתמשים בפר בסמלי המדינה, לדוגמה:
סמל דלאוור
סמל בוטסואנה
סמל אורוגוואי
סמל רומניה
סמל הודו
סמל אורגון
סמל קווינסלנד
סמל מקלנבורג
סמל הפר מראה על כח, ועל מזל טוב.
מזל שור

השור נחשב כאחד משנים עשר המזלות סביב גלגל השנה.
ביטויים

"לתפוס את השור בקרניו": לקבל החלטה נחושה ואמיצה בזמן אמת - להתמודד באומץ עם עיקר הבעיה.
ראו גם

בקר הבית
מלחמת שוורים
שור הבר
הערות שוליים

1 2 3 4  כיצד לזהות פר (באנגלית)
↑  כריתת קרניים של עגלים באתר הממשלתי של אונטריו קנדה
↑  מוליי, במילון אמריקאי–אנגלי
↑  ד"ר Matt Hersom האם גיל העגל בסירוס משנה? מחקר באוניברסיטת פלורידה 16 במאי 2014
1 2  הקשר בין היקף שק האשכים לתפוקת הזרע בבקר בכתב עת של החברה לרבייה ופוריות בבריטניה (באנגלית)
↑  גודל האשך כאינדיקטור לפוריות פרים G. Jayawardhana, וטרינר ראשי בדרווין אוסטרליה
1 2  פרים בני שנה - מנצלים את הפוטנציאל העצום שלהם באתר הסוכנות הממשלתית לפיתוח אזורי בניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
↑   באתר הממשלתי האוסטרלי NSW (באנגלית)
↑  סירוס עגלים באתר הממשלתי של אונטריו קנדה
↑  ניקוד מסגרת של בקר בקר הסוכנות הממשלתית לפיתוח אזורי בניו סאות' ויילס אוסטרליה
↑  ניהול פרים באתר האוסטרלי NSW
↑   אי–פי, דיוויד בילר, "מפלצת מעשה ידי אדם": הסיפור המופרע מאחורי הפרה היקרה בעולם, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2024
↑  פר הרבעה נמכר במחיר שיא - 17,600 שקל, באתר ynet, 26 ביוני 2007
↑  מירב קריסטל, "פרי הרבעה? הם עושים חיים", באתר ynet, 25 בספטמבר 2010
↑  פר מגזע סימנטל נמכר לגלעד שרון במחיר שיא של כל הזמנים בפורטל לחקלאות טבע וסביבה
↑  מכירה פומבית של פרי הרבעה שנערכה על ידי "אגודת מרעה" ב-14 בספטמבר 2020.
↑  31 אלף שקלים: שיא ישראלי באירוע מכירת הפרים של אמב"ל בעמק יזרעאל
↑  פרסום של משרת התעשייה במדינת ניו סאות' ויילס אוסטרליה ספטמבר 2006 (באנגלית)
↑  בטיחות בטיפול בבעלי חיים מינהל החקלאות הקנדי, 12 במרץ 2016
↑  נוהלי עבודה בטוחים ברפתות Larry D. Jacobson מהנדס חקלאי, אוניברסיטת מינסוטה 1998
↑  סוגי גזעי בקר באתר הממשלתי אוסטרלי NSW (באנגלית)
↑  שיפור מודל החישוב למדדי הפרים
↑  אישור אינטרבול לתכונות ייצור אוקטובר 2023 באתר יצרני החלב בישראל
↑  תקנות השבחת ייצור חקלאי (בעלי חיים) (בקר לחלב), תשי"ז-1957 באתר נבו
↑  Lisa Capretto חיית המחמד יוצאת הדופן שהרגיזה את שכניה של צ'ארו בעיתון הפינגטון פוסט 10 ביולי 2014
↑  האם השוורים שונאים את הצבע האדום או שהם עיוורי צבעים? Ashwin, האוניברסיטה הטכנולוגית ע"ש עבדול קאלאם בטריוונדרום הודו
↑  זירת הפרים בווקספורד
↑  היסטוריה של אירלנד
↑  תפס את השור בקרניו באתר האקדמיה ללשון העברית
ביאורים

1 2 3 4  המונח "מלחמת שוורים" השתרש בעברית עקב הביטוי "שור האצטדין" המופיע במשנה, אף שהתיאור "מלחמת פרים" נכון יותר, שכן שור (=פר מסורס) אינו תוקפני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85017968  NARA: 10645087  NKC: ph1018086 
מכירה פומבית של פר בנברסקה
פר מעלה אבק במצב מאיים
פר קשור בטבעת אף בצ'ילה
פסל המתאר את ריצת הפרים בפמפלונה
פר במלחמת שוורים
פסל של פר בעיר פסו דה לוס טורוס באורוגוואי
פסל פר באנדלוסיה שבספרד
ראובן פפרמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 בספטמבר 1936 
 פטירה:  12 במאי 2004 (בגיל 67) 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 התמחות:  כירורגיה, השתלות כליות
 תפקידים:  רופא 
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים הדסה עין כרם   בית החולים קפלן
 
ראובן (טומי) פפרמן (7 בספטמבר 1936 טימישוארה, רומניה – 12 במאי 2004) היה כירורג ישראלי. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים וכמנהל מחלקה כירורגית בבית החולים קפלן ברחובות. נודע בתרומותיו לטיפול בנפגעי טראומה ובהשתלות איברים. נמנה עם חלוצי השתלות הכליות בישראל.
קורות חיים > שנותיו המוקדמות

ראובן (טומי) פפרמן נולד בעיר טימישוארה בחבל באנאט ברומניה כצעיר בין שני בני הוריו. אביו, ד"ר אאוג'ן (ינה) יונה פפרמן (Jenő Pfeffermann) היה רופא מיילד ורופא משפחה וממנהיגי התנועה הציונית בטרנסילבניה ובאנאט. אחיו הבכור, ערן, נולד, בהתאם לרצון הוריו, בירושלים, בשנת 1935.
האב נפטר באופן פתאומי כשראובן היה בן 8. אחרי לימודים בבית הספר היסודי של הקהילה היהודית בטימשוארה, בשנת 1946 עלה פפרמן, אמו, יהודית, ואחיו לארץ ישראל.
הוא נקלט יחד עם אחיו בכפר הנוער בן שמן. בעת מצור בן שמן במלחמת העצמאות נאלץ להתפנות עם שאר התלמידים לכפר ויתקין. בהמשך התגורר פפרמן בירושלים. מכיתה י' למד בתיכון בית הכרם (לימים התיכון ליד האוניברסיטה העברית).