stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול צ'קר
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | תה עם מוסוליני | Tea with Mussolini | וילפרד |  |
| 1999 | הולבי סיטי | Holby City | ניל לונגפורד | בפרק "Puppy Love" |
| 2001–2004 |  | As If | ג'יימי קולייר | סדרת טלוויזיה |
| 2005 |  | Like Father Like Son | סרג'נט רנטון | סדרת טלוויזיה |
| 2006 |  | Murder City | ג'יימס מורגן | בפרק "Just Seventeen" |
| 2006 | עדות אילמת | Silent Witness | ניק דו | בפרק "Terminus" |
| 2006 |  | Sinchronicity | נייתן | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2006 | חליל הקסם | The Magic Flute |  | סרט קולנוע |
| 2006 | טורצ'ווד | Torchwood | יוג'ין ג'ונס | בפרק "Random Shoes" |
| 2009 | מלון בבילון | Hotel Babylon | דארן | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2010–2017 | שרלוק | Sherlock | מפקח בילוש דימוק | בפרק "The Blind Banker" ו-"The Six Thatchers" |
| 2010 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | סטיב אטוול | בפרק "Survivor" |
| 2012 | וייטצ'אפל | Whitechapel | נייתן מרסרון | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 |  | Private Peaceful | קורפורל |  |
| 2013 | לעולם-לא-עולם | Neverwhere | גארי / שומר |  |
| 2017 | חדר מיון | Casualty | ארנולד לטס | בפרק "The Good Samaritan" |
הערות שוליים

↑  McGeorge, Alistair (23 בינואר 2015). "As If 10 years on - where are they now?". mirror. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Torchwood, Project: (28 בפברואר 2014). "Project: Torchwood: Interview Paul Chequer aka Eugene Jones 'Random Shoes'". Project. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
פלוטוס

ערך זה עוסק באל יווני. אם התכוונתם למחזה, ראו .
| --- | --- |

פלוטוס. פסל שיש מהמאה השלישית לפנה"ס.
 תפקיד:  אל העושר והכסף
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  יאסיון 
 אם:  דמטר 
 
פלוטוס (ביוונית: Πλοῦτος) הוא אל העושר והכסף במיתולוגיה היוונית.
דמותו

פלוטוס הוא בנם של דמטר ויאסיון. עיניו של פלוטוס נעקרו על ידי זאוס על מנת שיוכל לחלק את מתנותיו (העושר) בלא דעה קדומה. פלוטוס מתואר כנכה, ובשל כך לוקח לו זמן רב להגיע למחוז חפצו, אולם יש לו גם כנפיים, כך שאם הוא רוצה הוא עוזב מהר מכפי שהוא הגיע.
על פי חלק מסיפורי המיתולוגיה, הוא מתגורר בשאול, מחוזו של אל המוות האדס (הגיהנום היווני) ומתואר כמחזיק בידו את קרן השפע. היפונקס היה הראשון שתיאר אותו כעיוור.
בספרות היוונית מוזכר פלוטוס במחזה "פלוטוס" מאת אריסטופאנס עיוורונו של פלוטוס מתואר באופן אירוני כגורם לחוסר הצדק בחלוקת העושר, במהלך המחזה הושבה לו ראייתו לאחר שביקר במקדש אסקלפיוס וזה מאפשר לו לחלק את העושר בצורה צודקת, דבר שגורם לפגיעה בסדרי האלים והחברה.
בדיאלוג הסאטירי "טימון" של לוקיאנוס מסאמוסאטה מציין פלוטוס להרמס כי:
בספרו של דנטה אליגיירי "הקומדיה האלוהית" מוזכר פלוטוס (המכונה שם "פלוטו") כשד דמוי זאב האחראי על העושר, והשומר על המעגל הרביעי של הגיהנום, בו שוכנים הקמצנים והבזבזנים.
פורצי הסכרים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר פורצי הסכרים של פול בריקהיל
 בימוי:  מייקל אנדרסון 
 הופק בידי:  רוברט קלארק 
 תסריט:  רוברט שריף
 עריכה:  ריצ'רד בסט 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד טוד מייקל רדגרייב
 מוזיקה:  אריק קוט
 צילום:  ארווין הילר 
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  Associated British Picture Corporation 
 חברה מפיצה:  Associated British Pathé
 הקרנת בכורה:  16 במאי 1955
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט היסטורי 
 הכנסות:  £419,528
 דף הסרט ב־IMDb
 
פורצי הסכרים (באנגלית: The Dam Busters) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1955 בבימוי של מייקל אנדרסון עם ריצ'רד טוד ומייקל רדגרייב בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר את מבצע נזיפה במלחמת העולם השנייה שבה תקפו מטוסי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי את סכרי המונה (Möhne)(אנ'), האדר (Eder)(אנ') והזורפה (Sorpe)(אנ') בחבל הרוהר בגרמניה בליל ה-17 במאי 1943.
התסריט מבוסס על הספר "פורצי הסכרים" של פול בריקהיל (Brickhill, 1951) ועל ספרו האוטוביוגרפי של מפקד הטייסת גאי גיבסון "חוף האויב מנגד" (1946).
את הסרט מלווה המוזיקה של "מארש פורצי הסכרים" של אריק קוטס (Coates)(אנ'). קוטס היה מלחין פופולרי של קטעי מוזיקה קלה. ללא קשר לסרט הוא חיבר מארש בנוסח המארשים "הוד והדר" של אדוארד אלגר. לאחר שקיבל בקשה מהמפיקים לשבץ את המארש הזה בסרט שיש לו חשיבות של גאווה לאומית, הוא הסכים. למארש יש ביצועים רבים והוא אחד מהידועים ביותר בבריטניה.
מכון הסרטים הבריטי דירג את הסרט במקום ה-68 ברשימה 100 הסרטים הבריטים הגדולים של המאה ה-20.
תקציר העלילה

אביב 1942, המהנדס ברנס ואליס (Wallis) (מייקל רדגרייב), המועסק במפעל ויקרס (Vickers), מבלה את זמנו לאחר העבודה בניסויים בביתו בעזרת ילדיו, של יריות קליעים מקפצים על מים. אשתו מודאגת מהאובססיה שלו לניסויים האלה ומבקשת מרופא המשפחה שישוחח אתו. הוא מספר לרופא על חזונו להרוס את הסכרים בחבל הרוהר ולהשפיע בכך על מהלך המלחמה.
ואליס יודע כי אין אפשרות להרוס את הסכרים בהטלה אנכית אלא בפצצה שתפגע בהן בהטלת אופקית לשם כך הוא מתכנן פצצה קופצת שתוטל ממטוס בגובה נמוך.
ואליס מקבל מתקן צבאי לנסיונותיו אך מתקשה לשכנע את ראשי הצבא בחשיבותם. לבסוף הוא נפגש עם ארתור האריס, ראש פיקוד המפציצים (בזיל סידני, Sydney) שגם הוא אינו מתלהב. הוא מתייאש ומתפטר מעבודתו, אך לפתע הוא מקבל הודעה כי עניינו הועבר לווינסטון צ'רצ'יל שנתן אישור לפעולה שאותה יש לבצע עד סוף חודש מאי שאז האגמים מלאים.
לשם כך מוקמת טייסת 617 של מפציצי אוורו לנקסטר בפיקודו של גאי גיבסון (ריצ'רד טוד). גיבסון נפגש עם ואליס ונוכח בניסויים. ואליס מגיע למסקנה כי כדי שהפצצה לא תתרסק בפגיעה עם המים היא חייבת ליפול מגובה של 60 רגל (כ-18 מטר) ולהשתחרר במרחק של כ-600 יארד מהסכר.
הטייסים מתחילים להתאמן בטיסה בגובה נמוך כשעדיין אינם יודעים את מהות הפעולה. גיבסון ממציא שיטה למדידת הגובה על ידי קביעת זרקורים בראש המטוס ובזנבו שאלומותיהן יצטלבו בגובה 18 מטר (עובדה שלא הייתה נכונה היסטורית, השיטה הומצאה על ידי אדם אחר). הם מקבלים גם מכשיר שיאפשר להם למדוד את המרחק מהסכר בו תוטל הפצצה.
19 מפציצים יצאו למשימה ורק 11 חזרו. סכרי המונה והאדר נהרסו והזורפה ניזוק, נגרם נזק רב למפעלים בעמק הרוהר.
בבוקר שלמחרת, נפגש גיבסון עם ואליס המאוכזב שאומר: "56 גברים, אם הייתי יודע שזה הולך להיות כך, לעולם לא הייתי מתחיל את העניין הזה". גיבסון משיב לו: "אסור לך לחשוב בדרך זו, אם האנשים האלה היו יודעים שהם לא יחזרו, גם אז הם היו יוצאים לדרך".
לקריאה נוספת

פול בריקהיל, פורצי הסכרים, תרגם מאנגלית: אריה חשביה. הוצאת דשא, 1960; בהוצאת זמורה ביתן, 1983.
גאי גיבסון, חוף האויב מנגד. תרגמה: שולמית חן, הוצאת מערכות 1955.
פטון (טנק)

M60 פטון
פטון הוא הכינוי שניתן לסדרת טנקים אמריקאית, שיצורה החל בשנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-20 ונמשך עד לשנות ה-80 של המאה ה-20. הטנקים נקראים על שם הגנרל ג'ורג' פטון. טנקי הפטון שירתו בצבאות רבים בכל העולם, וגרסאות מתקדמות של הטנקים משרתות עד היום. במשך שנים היה הפטון הטנק המוכר והנמכר ביותר במערב. טנקים רבים מדגמי פטון השונים שירתו בצה"ל תחת השם מגח.
טנקי הסדרה

M46 פטון
M47 פטון
M48 פטון
M60 פטון
פליקס לוין

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1958 (בן 65) לבוב, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-1998)
 מד כושר מרבי:  2564 (יולי 2008)
 מד כושר נוכחי:  2424 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה, גרמניה
 
פליקס לוין (ברוסית: Феликс Левин) (נולד ב-5 בנובמבר 1958 בלבוב) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אוקראיני-גרמני בדרגת רב-אמן.
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-56 בגרמניה לפי מד כושר.
ביוגרפיה

פליקס לוין השתתף מספר פעמים באליפויות של אוקראינה הסובייטית בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 1998 לוין היגר לגרמניה. הוא ממשיך להשתתף בתחרויות ומספר פעמים עלה לפודיום. בשנת 2000 הוא חלק את המקום ה-1–2 עם דניאל פרידמן בתחרות שנערכה בגרמניה. בשנת 2007 הוא חלק מקומות 1–2 עם ארקדי רוטשטיין בתחרות שנערכה ביוון.
בשנת 2016 הוא ניצח בתחרות שנערכה באיטליה.
קבלת דרגות בינלאומיות

1991 - אמן בינלאומי
1998 - רב-אמן.
פול צ'פמן (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1959) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול צ'פמן (באנגלית: Paul Chapman; נולד ב-1939) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה

צ'פמן נולד בלונדון ב-1939. הוא אחיו של הסופר ג'ון צ'פמן. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-1964 בסדרה "Curtain of Fear".
בתחילת שנות השישים של המאה העשרים סיים צ'פמן את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), ומאז הרבה להופיע על הבמה ועל המסך. בין הופעותיו בטלוויזיה היו בסדרות "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", "A Bit of a Do", "רציחות במידסומר" ו-"Pie in the Sky". אחד מתפקידיו הידועים ביותר הוא קפטן ג'ורג' ברנט בסדרה "קולדיץ".
עוד בטלוויזיה שיחק צ'פמן בפרק "The Helicopter" בסדרה "Waiting for God" בתפקיד חבר המועצה פרגוסון. ב-1971 גילם את קפטן בניק בעיבוד של ה-BBC לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן.
בשנים 1986 עד 1988 שיחק בסדרת הדרמה התקופתית לילדים "Return of the Antelope" בתפקיד הרוול מינסינג. ב-1993 החל צ'פמן לגלם את סטיבן ג'ונסון בסיטקום של ה-BBC "בחלוף השנים" לצדם של ג'ודי דנץ' וג'פרי פאלמר. צ'פמן הצטרף לסדרה בעונה השנייה והמשיך להופיע בה עד לסיומה ב-2002, וכן בפרקי הספיישל משנת 2005.
הערות שוליים

↑  Paul Chapman IMDb Mini Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016040860  VIAF: 34146095205500371613   WorldCat (עם VIAF): 34146095205500371613
פיני איפרגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  ירמיהו יובל
 תחומי עניין:  פילוסופיה גרמנית, אידיאליזם גרמני, פילוסופיית החיים, אנתרופולוגיה פילוסופית (אנ'), מודרניות, חילוניות
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה
 הושפע מ:  קאנט, הגל, מרקס, ניטשה, זימל, קסירר, בלומנברג
פיני איפרגן הוא פרופסור לפילוסופיה, ראש המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן ומנהל שותף של מרכז שפינוזה במכון ון ליר בירושלים, יחד עם  ד"ר דרור ינון. תחומי המחקר העיקריים שלו הם פילוסופיה גרמנית קלאסית ואידיאליזם גרמני בדגש על הגותם של קאנט והגל.
ביוגרפיה

איפרגן למד בין השנים 1988–1991 לתואר ראשון בסטטיסטיקה ופילוסופיה, בין השנים 1992–1996 למד לתואר שני בפילוסופיה, עבודת התיזה שלו עסקה ב"'מדע הלוגיקה' של הגל כביקורת על המטפיזיקה של הדוגמטיות - דיון בפרשנות גרמנית בת זמננו - מ' טוינסין וה"פ פולדה. בין השנים 1996 - 2002 כתב עבודת דוקטורט בהנחייתו של פרופסור ירמיהו יובל בנושא "הטרגדיה בחיים האתייים: מחשבת היגל בין תיאוריה לפרקסיס". את שלושת תאריו למד באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2013 זכה במלגת הקרן הלאומית למדע עבור ספרו Autonomy, Alienation, and the Ethical Life: The Jena Lectures 1803–1806 ("אוטונומיה, ניכור, והחיים האתיים: הרצאות ינה 1803–1806") שיצא לאור ב-2014.
ספרים

הטרגדיה בחיים האתיים: הפילוסופיה של הגל ורוח המודרניות, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2010.
Autonomy, Alienation, and the Ethical Life: The Jena Lectures 1803–1806. Palgrave Macmillan, London, 2014. 264 pp.
ספרים > בעריכתו

הפילוסוף במרחב הציבורי: מסות לכבוד ירמיהו יובל, פיני איפרגן (עורך), מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, תשע"א.
קירקגור: בין אמונה אותנטית להונאה עצמית, הוצאת מאגנס, 2018.
הערות שוליים

1 2  פרופ' פיני איפרגן, באתר מכון ון ליר בירושלים
1 2  איפרגן פיני | המחלקה לפילוסופיה, באתר אוניברסיטת בר-אילן
פליקס יעקובי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במרץ 1876 מגדבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  10 בנובמבר 1959 (בגיל 83) ברלין, גרמניה המזרחית 
 ענף מדעי:  לימודים קלאסיים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  הרמן דילס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיל  אוניברסיטת ורוצלב 
 
פליקס יעקובי (בגרמנית: Felix Jacoby;‏ 19 במאי 1876 – 10 בנובמבר 1959) היה פילולוג וקלסיקאי גרמני.
חייו

יעקובי נולד במגדבורג למשפחה יהודית בעלת עסקי מסחר מצליחים. בגיל 11 הוטבל כנוצרי פרוטסטנטי. את לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת הומבולדט, בהנחיית הרמן דילס (Diels). הוא לימד באוניברסיטת קיל, משם גורש עם עליית הנאצים לשלטון, יעקובי היה חלק מקומץ יהודים שתמכו באדולף היטלר, אך לבסוף ברח מגרמניה לאנגליה ועבר ללמד באוניברסיטת אוקספורד. הוא היה חבר האקדמיה הפרוסית למדעים. הוא נפטר בברלין.
בקיץ 1933 יעקובי עדיין הצהיר בפתיחת הרצאותיו על המשורר הרומי הורציוס: "בתור יהודי אני מוצא את עצמי במצב קשה. אבל כהיסטוריון למדתי שלא להשקיף על האירועים ההיסטוריים מנקודת־מבט פרטית. מאז 1927 אני מצביע בעד אדולף היטלר, ואני מחשיב את עצמי בר מזל על שיש ביכולתי להרצות על משורר של אוגוסטוס בשנה של תחייה לאומית. אוגוסטוס הוא הדמות היחידה בתולדות העולם שאפשר להשוותה אל אדולף היטלר".
יעקובי נודע בעיקר בשל מפעל ה-Fragmente der griechischen Historiker ‏ (FGrH).
זוהי סדרה בת 15 כרכים שהיא אסופת פראגמנטים של כל הסופרים היוונים העתיקים שכתביהם לא שרדו. עבודה חשובה נוספת שלו הייתה הערך שלו ב-Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft
על ההיסטוריון היווני הרודוטוס; הערך נכתב ב-1913 והיווה בסיס למחקר המודרני של הרודוטוס.
הערות שוליים

↑  Mortimer Chambers, Biography, Brill Scholarly Editions – Jacoby Online
↑  Safranski, Rüdiger. Martin Heidegger: Between Good and Evil. pp. 230
↑  שאול פרידלנדר, גרמניה הנאצית והיהודים: שנות הרדיפות, 1939-1933; תרגמה מאנגלית עתליה זילבר; ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תל אביב 1997; עמ' 30.
↑  Dewald and Marincola, eds. (2006). The Cambridge Companion to Herodotus. Cambridge. pp. 1–2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263348605171  PLWABN: 9810539416805606  BIBSYS: 98021687  BnF: cb122994138 (data)  CiNii: DA01332389  GND: 118775790  ICCU: SBLV003629  ISNI: 0000 0001 0864 7878  LCCN: n92107328  LNB: 000254385  NKC: uk2009335080  NLA: 35240578  NLG: 137933  NSK: 000385893  NTA: 067657893  RERO: 02-A003416507  SELIBR: 243366  SUDOC: 031857388  Trove: 878080  VcBA: 495/116121  VIAF: 4996040   WorldCat (עם VIAF): 4996040
פורצ'ן בייזי

פורצ'ן אקפאן בייזי (באנגלית: Fortune Akpan Bassey; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בייזי גדל במחלקות הנוער של איגלס וינג הניגרית ובוהמיאנס 1905 הצ'כית. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אולימפיה רדוטין מהליגה הצ'כית השלישית, וערך במדיה 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע 24 שערים. בעונת 2019/2020 שיחק בייזי באוסטי נד לבם מליגת המשנה הצ'כית, וערך במדיה 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-18 באוגוסט 2020 חתם בייזי בדינמו צ'סקה בודייוביצה מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים. בחצי שני של עונת 2020/2021 שיחק בקבוצת ולאשים מליגת המשנה הצ'כית.
ב-17 בינואר 2022 חתם בייזי בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית.
ב-12 באוגוסט 2022 הושאל בייזי לוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
ב-4 במרץ 2023 הושאל בייזי עד לתום עונת 2023 לדגרפורס מליגת העל השוודית.
תארים

אליפות הונגריה (1): 2021/2022
הגביע ההונגרי (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  Bassey už není k smíchu. Exbudějovický fotbalista jde za snem באתר iDNES, ‏ 19 בינואר 2022 (בצ'כית)
↑  Fortune Bassey klar för Degerfors באתר הרשמי של דגרפורס, 4 במרץ 2023 (בשוודית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פורצ'ן בייזי".
פינצ'י מור

| --- | --- |

פינצ'י מור, 2013
 לידה:  7 באוקטובר 1950 ישראל רמת גן, ישראל
 פטירה:  21 במאי 2013 (בגיל 62)
 מדינה:  ישראל 
 מקצוע:  דוגמנית
 
פנינה (פינצ'י) מור (7 באוקטובר 1950, כ"ו בתשרי ה'תשי"א – 21 במאי 2013, י"ב בסיוון ה'תשע"ג) הייתה דוגמנית ישראלית, שזכתה לפרסום בעיקר בשנות ה-80.
ביוגרפיה

מור גדלה ברמת גן. למדה בבית הספר התיכון אליאנס וסיימה בתעודת בגרות במגמת צרפתית.
בצעירותה עבדה כדיילת בחברת התעופה "אל על", במקביל סיימה תואר בספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב ועבדה כמורה פרטית לצרפתית.
בסוף שנות ה-70, בגיל 29, כשהיא כבר אם לשני בנים, החלה לדגמן בתצוגות אופנה ולצילומי עיתונות ומגזינים.
בשנות ה-80, בגיל 36, כשהיא כבר אם לשלושה ילדים, טסה להוואי לייצג את ישראל בתחרות היופי ״אשת העולם״ (מיס יוניברס לנשים נשואות) והוכתרה כסגנית שנייה.
דגמנה לאורך שנים בגדי ים של חברת "גוטקס" והייתה ידועה בגופה החטוב ורגליה הארוכות. אורי אבנרי העניק לה את הכינוי ״הרגליים של המדינה״.
בהמשך עסקה בהפקת אירועי אופנה גדולים בשיתוף עם מוטי רייף. ונבחרה לפרזנטורית הראשית של חברת הקוסמטיקה ״ז'נס קוסמטיקס״.
פינצ׳י הכירה את עמי מור, שהיה כלכל באל על, בתקופת עבודתה בחברה. השניים התחתנו ב-1974, ונולדו להם שלושה ילדים: דן מור - שחקן ויהלומן, טל - יזם הייטק, במאי וצלם, ומאי מאמנת כושר ויזמית בתחום הכושר. בשנות ה-90 התגרשו בני הזוג.
לאחר הגירושין חייתה מור בזוגיות עם מפיק האופנה מוטי רייף ולאחר מכן עם האדריכל נחמן אטשטיין.
בשנת 2010 אובחנה כחולת סרטן המעי הגס וב-21 במאי 2013 נפטרה. נקברה בבית העלמין באבן יהודה.
הערות שוליים

↑  נישואין בחוג אל-על (בתוך "רחל מרחלת על כל העולם"), העולם הזה, 8 במאי 1974
↑   דן מור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  טל מור - סרטונים
↑  מאי מור - אתר אישי
↑  מאי מור, ‏"בגלל שאני הבראתי מסרטן, הייתי בטוחה שגם אמא תבריא", באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2016
↑  שחר אטואן, "מתה הדוגמנית לשעבר פינצ'י מור", באתר הארץ, 21 במאי 2013
↑  "דוגמנית העבר פינצ'י מור הלכה לעולמה, באתר ynet, 21 במאי 2013
↑  נאוה סילוורה‏, דוגמנית העבר פינצ'י מור הלכה לעולמה", באתר וואלה, 21 במאי 2013
פיני דגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בנובמבר 1953 (בן 70) טבריה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פיני
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1970–?
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מייסד ומפקד פלחה"ן גולני  מפקד גדוד 601  מהנ"פ צפון, קצין הנדסה פיקודי  מפקד בית הספר להנדסה צבאית  נספח צה"ל בדרום אמריקה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל
 
פנחס (פיני) דגן (נולד ב-5 בנובמבר 1953) הוא קצין צה"ל בדימוס, בדרגת אלוף-משנה, ששירת בעיקר בחיל ההנדסה. שימש כמפקד גדוד 601, מייסד פלחה"ן גולני הסדירה, מהנ"פ (מפקד הנדסה פיקודי) צפון ומפקד בית הספר להנדסה צבאית.
נעוריו

דגן נולד ב-5 בנובמבר 1953 בטבריה לאהרון ואסתר דגן. הוא למד בבתי הספר היסודיים "גבעת שלום" בתל אביב וב"ממלכתי ד'" בטבריה. בתיכון למד ב"עירוני ו' ת"א ואת כיתה י"ב סיים במונטריאול בקנדה. אחרי תום לימודיו התיכוניים חזר לישראל והתגייס לצה"ל.
שירותו הצבאי

בשנת 1971 התגייס דגן לצה"ל ושובץ בחיל ההנדסה. דגן הוכשר כלוחם ופלס בבהל"ץ. כמו כן עבר קורס מפקדי כיתות וקורס קצינים, אותם סיים כחניך מצטיין. עם סיום קורס הקצינים מונה דגן למפקד מחלקה בגדוד "ירון" במלחמת יום הכיפורים. אחריו שימש כמדריך בקורס קציני הנדסה בבה"ד 14 ומפקד פלוגה בגדוד 601. בהמשך השתלם דגן בקורס קציני הנדסה של חיל הנחתים האמריקאי ואחרי שחזר מארצות הברית מונה למפקד פלוגה בקורס מפקדי הנדסה. בשנת 1978 הטיל עליו אמיר ראובני, מפקד חטיבת גולני, להקים ולפקד על פלחה"ן גולני. דגן הקים את הפלוגה והיה למפקדה הראשון.
לאחר מכן שימש כסמג"ד גדוד 605 ובסיום תפקיד זה נשלח ללמוד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. עם סיום הקורס, והוא בן 29, מונה דגן למפקד גדוד 601 בתקופה זו גם הקים את מחלקת הסיור (מחס"ר 601). שבוע לאחר מכן פרצה מלחמת לבנון הראשונה. תחת פיקודו של דגן הפכו כוחות גדוד 601 לראש החץ בלחימה בלבנון ולחמו לצד כוחות צנחנים ועוצבה משוריינת "כפיר" בעין זחלתא ואחר כך בביירות כשברשותו 2 פלוגות לוחמים ופלוגת צמ"ה. כוחות ההנדסה של דגן ביצעו פעולות הנדסיות צבאיות ופריצת דרכים בחזית לצד לחימה ככוחות חיל רגלים וחילוץ נפגעים. בעת שלחם בראש גדודו לטיהור רחוב בעיר ביירות נתקלו כוחותיו במחבלים רבים. דגן, שחשד כי הרחוב ממולכד במטעני חבלה, ולא רצה לסכן את חייליו פקד על ירי צפע שריון (צפ"ש) אל תוך הרחוב. הפיצוץ היה הרסני ומעוצמתו נהרסו כל הבתים משני צדי הרחוב. פעולה זו הפכה למורשת קרב וכן מקור לסיפורים המבוססים עליה. לאחר המלחמה קודם דגן לדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1984 נשלח דגן לקורס מתקדם בארצות הברית ובסיומו מונה למפקד בט"ר עציון. מאוחר יותר סיים דגן את לימודיו במכללה לביטחון לאומי ומונה למפקד מרכז ההנדסה הארצי בצאלים, בדרגת אלוף-משנה. בהמשך שימש כקצין ההנדסה של פיקוד הצפון, ולאחר מכן נתמנה למפקד בית הספר להנדסה צבאית. תפקידו הצבאי האחרון היה נספח צה"ל לארגנטינה ודרום אמריקה.
חיים פרטיים

פיני דגן נשוי לרותי, אותה הכיר כששירת בגדוד 605, ואב לשלושה בנים.
כיום דגן הוא איש עסקים.
הערות שוליים

↑  פיני דגן - פרופיל, באתר גדס"ר גולני.
פלאולודוס

| פלאולודוס |
| --- | --- |

תקופה
סוף אוליגוקן- מיוקן 30–12 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פלמינגואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: Palaelodidae
סוג:: פלאולודוס
מינים
 P. ambiguus  P. pledgei  P. wilsoni  P. aotearoa  P. gracilipes?  P. crassipes?  P. germanicus?
שם מדעי
 Palaelodus

פלאולודוס (שם מדעי: Palaelodus) הוא סוג נכחד של עוף מים מסדרת הפלמינגואים, אשר היה קרוב רחוק של הפלמינגו. הוא התקיים בין סוף האוליגוקן עד סוף המיוקן באירופה שלפני 30 עד 12 מיליון שנה. מספר חוקרים מניחים שכמה ממצאים מאובנים שלו התגלו באוסטרליה במשך הפליסטוקן, לפני חצי מיליון שנה, אך ככל הנראה הממצאים שייכים לסוג אחר. ממצאים נוספים מהמיוקן התגלו בניו זילנד.
הסוג התגלה במספר חפירות מאובנים לאורך מערב אירופה ומרכז אירופה, בין השאר בצ'כיה, רומניה ובצרפת. את שמו קיבל ב-1863 בידי החוקר הצרפתי אלפונס מילנה-אדוארד (אנ'). בסוג זה נכללים 7 מינים, אך חלקם נתונים במחלוקת ולעיתים משוייכים לסוגים קרובים כמו Megapaloelodus וכן לסוג עגור.
עוף זה היה בגודל של פלמינגו מודרני והגיע לגובה 150 ס"מ וכמותם היה בעל צוואר ארוך ורגליים ארוכות, וייתכן שיכל לנוע על המים בדומה לפלמינגואים או בדומה לכמה חופמאים שוכני חוף, אף שלא היה שחיין זריז. לא נמצאה גולגולת מאובנת שלמה מספיק והייתה ללא מקור, אך מניחים שמבנה המקור שלו היה קצר וישר יותר ובניגוד לפלמינגואים החיים הוא לא סינן מזון קטן אלא חטף טרף בדומה לאנפות מפני המים או סינן אותו כמו ברווז משכשך.
עוף זה היה פרימיטיבי יחסית לסדרתו ולקבוצה מירנדורניטס, בה מצויים גם הטבלנאים וייתכן שהיה צורת ביניים המשלבת את תכונות הטבלנים, אשר ניזונים מדגים בצלילה ואת הפלמינגואים, אשר החלו לסנן חסרי חוליות במים עומדים.
פטרו גרוזה

ד"ר פטרו גרוזה (7 בדצמבר 1884 - 7 בינואר 1958) היה פוליטיקאי ממחנה השמאל, משפטן ואיש עסקים רומני, ראש ממשלת רומניה בתקופת המעבר למשטר הקומוניסטי ובשנים הראשונות של משטר זה, בין השנים 1945 ו-1952. ב-3 ביוני 1952 נבחר לתפקיד יושב ראש האספה הלאומית הגדולה של רומניה, תפקיד בו שימש עד יום מותו.
גרוזה אשר נולד בכפר בצ'ייה Băcia במחוז הונדוארה Hunedoara בטרנסילבניה. היה בעל אדמות ותעשיין. במהלך תקופת השפל ב-1933 ייסד בעיר דווה בטרנסילבניה מפלגת איכרים שמאלנית בשם "חזית החורשים" (Frontul Plugarilor) ב-1944 הצטרפה מפלגה זו ל"בלוק" בהנהגת המפלגה הקומוניסטית. ב-6 במרץ 1945 מונה כראש ממשלת רומניה.
ממשלתו של גרוזה הייתה למעשה קואליצייה, אך חברי הממשלה הלא קומוניסטים היו למעשה "בובות" בשליטה קומוניסטית.
בין השנים 1952 - 1990 העיר שטיי Ştei במחוז ביהור בטרנסילבניה נקראה על שמו. במרכז העיר דווה שבה פעל בעבר הוקם בעת השלטון הקומוניסטי פסל לזכרו.
היהודים בתקופתו

ב-1945 פירקה המפלגה הקומוניסטית את "המשרד היהודי המרכזי" והחליפה אותו ב- "ועד היהודי הדמוקרטי" (CDE), צעד זה של ארגון הוועד היהודי מחדש המיט אסון על הקהילה היהודית שנטמעה בתעמולה הקומוניסטית.
מנהיגי יהדות רומניה עד אז, הרב הראשי ד"ר אלכסנדר שפרן והד"ר פילדרמן הוגדרו כאנטי-קומוניסטים ואולצו לעזוב את רומניה ב-1947. והרב ד"ר דוד משה רוזן מונה בראש הקהילה הארצית.
ב-1946 נשפטו שליט רומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה יון אנטונסקו ושר החוץ שלו מיכאי אנטונסקו על פשעי מלחמה ביניהם פשעים כנגד היהודים, ונגזר עליהם עונש מוות.
בתקופת שלטונו של גרוזה היגרו עשרות אלפי יהודים מרומניה בעיקר לישראל.
פליקס למברסקי

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1913 לובלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בנובמבר 1970 (בגיל 57) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מקום לימודים:  מכון רפין לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור, סצנוגרפיה 
 זרם באמנות:  אוונגרד רוסי 
 
פליקס למברסקי (ברוסית: Феликс Лемберский) (11 בנובמבר 1913 – 2 בדצמבר 1970) היה צייר רוסי/סובייטי, אמן, מורה, מעצב בתיאטרון, ומארגן קבוצות אמנותיות. הוא ידוע בציור סדרת באבי יאר (1944–1952), הנחשבת בין הייצוגים האמנותיים המוקדמים ביותר של מעשי הטבח הנאציים ביהודים בקייב.
ביוגרפיה

פליקס למברסקי נולד ב-1913 במשפחתו של סמויל למברסקי מלובלין ועקר עם משפחתו לברדיצ'וב (ברדיצ'וב, אוקראינה) בעקבות האובדן הרוסי של לובלין לצבא האוסטרו-הונגרי ב-1915. ב-1928 עבר למברסקי לקייב לבית הספר היהודי לאמנויות ומקצועות (המכונה "בית הספר לאמנות תרבות-ליג", הסטודיו של מארק אפשטיין). הוא עבד כמעצב תפאורה של התיאטרון היהודי בקייב ובברדיצ'ב בין השנים 1930–1933 ולמד במכון לאמנות קייב בין השנים 1933–1935 כדי ללמוד ציור אצל פרופסור פאבל וולוקידין. לאחר מכן עבר ללנינגרד כדי ללמוד באקדמיה הרוסית לאמנויות ב-1935.
במהלך לימודיו סייר למברסקי באורל כדי לאסוף חומר לעבודת התזה שלו, והוא חזר ללנינגרד לאחר שגרמניה הנאצית פתחה במבצע ברברוסה נגד ברית המועצות ב-22 ביוני 1941. הוריו נשארו בברדיצ'ב ונספו בשואה. למברסקי נפצע במהלך פעולות ההגנה בפאתי לנינגרד ביולי 1941, והוא חלה בטיפוס והובא חזרה לאקדמיה, שהוסבה לבית ולבית חולים לתלמידיה, הפרופסורים והצוותים שלה במהלך המלחמה. הוא השלים את התזה שלו במהלך המצור על לנינגרד והגן עליה בדצמבר 1941, וקיבל תואר בציור בהצטיינות על הישגים אקדמיים.
למברסקי הצטרף לאיגוד האמנים הסובייטים ב-1944 והציע שיעורי אמנות פרטיים בסטודיו שלו. מ-1944 עד 1954 עבד על הזמנות ודיוקנאות של עובדים, ועמד בראש פרויקטים קבוצתיים. במהלך תקופה זו, הוא יצר את סדרת ״הרצח בבאבי יאר״, שהם העיבודים האמנותיים המוכרים ביותר של מעשי הטבח הנאצים ביהודים בקייב. הוא יצר את הטריפטיך מנהיגים וילדים עבור ארמון אניצ'קוב ב-1955, והוא עבד על סדרות נובגורוד ופסקוב מ-1956 עד 1957. הוא עבד על סדרת אואל מ-1958 עד 1964, סדרת לאדוגה מתקופה זו. למברסקי ערך תערוכה אישית בגלריית בלנינגרד ב-1960.
לאורך שנות ה-50 וה-60, למברסקי דיבר על חופש גדול יותר באמנות הסובייטית, והוא ארגן תערוכות לא רשמיות של אמנים צעירים.
הוא נפטר ב-2 בדצמבר 1970 בביתו בלנינגרד.