stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Desert
היסטוריה

חברי הלהקה הם עולים מחבר המדינות. היא הוקמה ב-2002 בבאר שבע על ידי הגיטריסט מקסים שפרנסקי. כעבור שנתיים, ב-2004 הצטרפו ללהקה הסולן אלכסיי ריימר והקלידן אולג יורוטקין. בהמשך, מספר חברי להקה התחלפו, עד להצטרפותם של הגיטריסט סרגיי "מטאלהארט" נמיצ'ניצר ב-2009, הבאסיסט סרגיי דמיטריק ב-2010 והמתופף אסף מארקוביץ' באותה השנה.
ב-2004 הלהקה מוציאה מיני-אלבום ראשון בהוצאה עצמית, The Way To Honor. אלבום זה הוקלט ועובד בתנאים ביתיים. ב-2006 יצא מיני-אלבום שני Prophecy Of The Madman, הפעם בהוצאת A&M Releases. מילות השירים נכתבו על ידי הסולן והמוזיקה על ידי הגיטריסט מקסים שפרנסקי.
ב-2009 בויצ'נצה הקליטה את אלבומה הראשון באורך מלא, Star Of Delusive Hopes. באלבום זה השתתף סולן להקת סבטון, יוקים ברודן (בשיר Lament For Soldier’s Glory). ב-2011 חברת ההפקה Sleazy Rider Records הוציא את האלבום לאור. האלבום זכה לביקורת חיובית בעיקר.
ב-2015 הוציא את אלבומה השני באורך מלא, Never Regret בהוצאת Raven Music. באלבום זה השתתפו בין היתר סולן להקת פריימל פיר ראלף שיפרס, הזמרת הישראלית אינפי סנואו, גיטריסט הלהקה הישראלית The Fading‏ (The Fading), אלכס זבולון וכנרת מריי-אן גנין, חלק ממוזיקאים אלו השתתפו בהופעות חיות יחד עם הלהקה. גם אלבום זה זכה לביקורת חיובית. באוקטובר 2015 הודיעה הלהקה בעמוד הפייסבוק על כך שמייסד הלהקה, הגיטריסט מקסים שפרנסקי עזב את ההרכב מסיבות אישיות. אלכס זבולון החליף אותו בהופעות חיות של הלהקה.
ב-2019 יצא לאור האלבום Fortune favours the brave ובסוף אותה השנה הגיטריסט  סרגיי נמיצ'ניצר והבסיסט סרגיי דמיטריק עזבו את ההרכב.
נושאי שירים

נושאי הליריקה של הלהקה עוסקים רבות בהיסטוריה, משחקי מחשב וספרות. בין הנושאים ההיסטריים ניתן למצוא את מרד בר כוכבא, קרב במצדה במהלך המרד הגדול, מלחמת רוסיה-צרפת, הגווארדיה הלבנה, ההולנדי המעופף, מלחמת העולם השנייה ואף שיר המקודש לאלמנתו של אהוד גולדווסר. בין ההשפעות הספרותיות ניתן למצוא את האמן ומרגריטה ואת סדרת ספרי הפנטזיה המכשף (עליהם מבוססת סדרת משחקי הווידאו The Witcher).
עטיפת האלבום Never Regret ואחד משירי האלבום נכתבו בהשפעת סדרת המשחקים Assassin's Creed.
חברי הלהקה

אלכסיי ריימר (סולן)
אולג אריוטקין (קלידים)
אסף מארקוביץ' (תופים)
חברי הלהקה > חבר בהופעות חיות

אלכס זבולון (גיטרה)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

מקסים שפרנסקי (גיטרה)
סרגיי "מטאלהארט" נמיצ'ניצר (גיטרה)
סרגיי דמיטריק (גיטרת בס)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

The Way To Honor - 2005
Prophecy Of The Madman - 2006
דיסקוגרפיה > אלבומים מלאים

Star Of Delusive Hopes - 2011
Never Regret - 2015
2019 - Fortune favours the brave
הערות שוליים

↑  רעיון עם הסולן, רוסית
↑  Dynamic, energetic, emotional, diverse & appealing, אתר Encyclopedia Metalium
↑  Desert – Star of Delusive Hopes, עדי כהן. אתר מטאליסט
↑  "לעולם לא מתחרטים" – Never Regret של Desert, סיקור האלבום, אתר shoutermusic
↑  Desert/Never Regret/Raven Music/2015 CD Review
↑  הודעה בדף רשמי באתר פייסבוק
↑  Line up announcement, בדף הפייסבוק הרשמי של הלהקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7148eb04-4a33-4412-ac19-36582b8e7f34 
הלהקה בהופעה חיה
סולן הלהקה יחד עם הזמרת אינפי סנואו מבצעים גרסת כיסוי לשיר מהמחזמר פנטום האופרה
מתופף הלהקה לשעבר אסף מארקוביץ'
בסיסט הלהקה לשעבר סרגיי דמיטריק
סולן וקלידן הלהקה
טומאה וטהרה בביתא ישראל

טבילה של בני ביתא ישראל בנהר (1862).
דיני הטומאה והטהרה בביתא ישראל היו מחמירים, והקפידו עליהן ביותר. הלכות אלו הראו כי ביתא ישראל התייחסו למקום מושבם כעיר קודש ואת עצמם למשרתים בו בדומה לאיסיים.
אנשי ביתא ישראל נהגו לטבול לאחר שנטמאו מכל טומאה: טומאת מת, נידה, יולדת, שכבת זרע, טומאת שרץ, נבלה וכן אחר כל מגע בגוי, בכליו או במאכלו. רבים מהם אף נהגו לטבול לאחר דריכה על צואת בהמה או חיה טמאה.
בנוסף, נהגו בני הקהילה לטבול בימי שישי ובימי חג ומועד כדי להיות טהורים ככל שניתן. השימוש התכוף של בני העדה במים לטבילה, הביא לכינויים על ידי גויי סביבתם, "בעלי ריח מים", וכן להקמת יישוביהם בקרבת מקורות מים.
הלכה למעשה > טמא מת

במנהג ביתא ישראל, מי שנטמא על ידי מת לרבות אלו המטפלים במת מחויבים להיות במבנה מחוץ לכפר הנקרא "סוכת הטמאים" המוקפת אבנים במשך שבעה ימים. האוכל לטמא היה מוגש סמוך למבנה ולא מוגש מיד אל יד. ביום השביעי הטמא היה צם והיה מתגלח, מסתפר, נוטל ציפורניו, מכבס בגדיו ומיטהר בנהר מספר פעמים. לפנות ערב היה מתקיים טקס טהרה על ידי שניים-שלושה קסים הכולל בתוכו התזת על הטמא מי חטאת ("מאימנך ווהה") שמקורו באפר פרה אדומה אשר פוזר על מים שנשאבו ממי מעיין, מהמים אלה, שנקראו מי חטאת, היזו על הטמא ביום השלישי והשביעי. נוהג זה נפסק בשנות ה-70 של המאה ה-20 המאה הקודמת בגלל מלחמת האזרחים האתיופית שלא איפשר שהייה מחוץ לכפר וכן חוסר באפר פרה אדומה, הפּרה האדומה האחרונה לצורך טיהור טמאי מתים נשחטה בשנת 1952. מקורה של הלכה זו היא מספר במדבר:
הַנֹּגֵעַ בְּמֵת לְכָל נֶפֶשׁ אָדָם וְטָמֵא שִׁבְעַת יָמִים. הוּא יִתְחַטָּא בוֹ בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי וּבַיּוֹם הַשְּׁבִיעִי יִטְהָר וְאִם לֹא יִתְחַטָּא בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי וּבַיּוֹם הַשְּׁבִיעִי לֹא יִטְהָר. כָּל הַנֹּגֵעַ בְּמֵת בְּנֶפֶשׁ הָאָדָם אֲשֶׁר יָמוּת וְלֹא יִתְחַטָּא אֶת מִשְׁכַּן ה' טִמֵּא וְנִכְרְתָה הַנֶּפֶשׁ הַהִוא מִיִּשְׂרָאֵל כִּי מֵי נִדָּה לֹא זֹרַק עָלָיו טָמֵא יִהְיֶה עוֹד טֻמְאָתוֹ בוֹ. זֹאת הַתּוֹרָה אָדָם כִּי יָמוּת בְּאֹהֶל כָּל הַבָּא אֶל הָאֹהֶל וְכָל אֲשֶׁר בָּאֹהֶל יִטְמָא שִׁבְעַת יָמִים. וְכֹל כְּלִי פָתוּחַ אֲשֶׁר אֵין צָמִיד פָּתִיל עָלָיו טָמֵא הוּא. וְכֹל אֲשֶׁר יִגַּע עַל פְּנֵי הַשָּׂדֶה בַּחֲלַל חֶרֶב אוֹ בְמֵת אוֹ בְעֶצֶם אָדָם אוֹ בְקָבֶר יִטְמָא שִׁבְעַת יָמִים. וְלָקְחוּ לַטָּמֵא מֵעֲפַר שְׂרֵפַת הַחַטָּאת וְנָתַן עָלָיו מַיִם חַיִּים אֶל כֶּלִי. וְלָקַח אֵזוֹב וְטָבַל בַּמַּיִם אִישׁ טָהוֹר וְהִזָּה עַל הָאֹהֶל וְעַל כָּל הַכֵּלִים וְעַל הַנְּפָשׁוֹת אֲשֶׁר הָיוּ שָׁם וְעַל הַנֹּגֵעַ בַּעֶצֶם אוֹ בֶחָלָל אוֹ בַמֵּת אוֹ בַקָּבֶר. וְהִזָּה הַטָּהֹר עַל הַטָּמֵא בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי וּבַיּוֹם הַשְּׁבִיעִי וְחִטְּאוֹ בַּיּוֹם הַשְּׁבִיעִי וְכִבֶּס בְּגָדָיו וְרָחַץ בַּמַּיִם וְטָהֵר בָּעָרֶב.
הלכה למעשה > נידה

אישה בתחילת הנידה לא הייתה רשאית להיות בביתה ועברה למשך שבעה ימים למבנה הנקרא "סוכת הדם" ("ידם גוג'ו"), המבנה היה מוקף אבנים על מנת לסמן שזהו מקום נידה. במהלך ישיבה זו היה אסור לאישה להיראות ואת האוכל היו מגישים בכלים מיוחדים שלאחר מכן מטוהרים או נשברים. בתום הנידה האישה הייתה טובלת בנהר וחוזרת אל ביתה, יש שהיו מגלחות את שיער ראשן כחלק מתהליך הטהרה.
מקור דין הנידה הוא משני פסוקים מספר ויקרא, בפרקים י"ח וט"ו:
וְאֶל אִשָּׁה בְּנִדַּת טֻמְאָתָהּ לֹא תִקְרַב, לְגַלּוֹת עֶרְוָתָהּ.
וְאִשָּׁה כִּי-תִהְיֶה זָבָה, דָּם יִהְיֶה זֹבָהּ בִּבְשָׂרָהּ, שִׁבְעַת יָמִים תִּהְיֶה בְנִדָּתָהּ, וְכָל-הַנֹּגֵעַ בָּהּ יִטְמָא עַד-הָעָרֶב.
הלכה למעשה > יולדת

כאשר מתחילים צירי לידה, היולדת נדרשת לעזוב את ביתה ולהסתגר בבקתה הנקראת "בית הטמאות" (אמהרית: "מרגם גוֹג'וֹ", טיגראינית: "צַגיאת") מחוץ לכפר, במקום זה היא יולדת בסיוע קרובי משפחה ושוהה בו עד סוף היום השביעי ללידה. לאחר היום השביעי ללידת זכר, או היום הארבעה-עשר בלידת נקבה, עברה היולדת אל "בית היולדות" ("ארס גוג'ו") הנמצאת גם היא מחוץ לכפר. בבית היולדות התקיים טקס ברית המילה היולדת המשיכה לשהות בבית זה עד שמלאו ארבעים יום ללידת זכר, או שמונים יום ללידת נקבה. בסיום השהייה בבית היולדות, היולדת כשהיא בצום מתחילה את תהליך הטהרה שלה מחוץ לבית זה לצד מקור מים יחד עם מלוויה הכולל: כיבוס בגדיה, סירוק שיערה, גזירת ציפורניה וטבילה שוב ושוב במים. גם התינוק הוטבל במים שכן הוא נחשב טמא אף הוא מכיוון שנגע באמו במהלך הנקתו. לקראת הערב היולדת לבשה את בגדיה הנקיים ושבה אל כפרה.
מקורו של מנהג זה הוא מפרשת תזריע בספר ויקרא, שם נכתב כך:
וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר. דַּבֵּר אֶל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לֵאמֹר אִשָּׁה כִּי תַזְרִיעַ וְיָלְדָה זָכָר וְטָמְאָה שִׁבְעַת יָמִים כִּימֵי נִדַּת דְּו‍ֹתָהּ תִּטְמָא. וּבַיּוֹם הַשְּׁמִינִי יִמּוֹל בְּשַׂר עָרְלָתוֹ. וּשְׁלֹשִׁים יוֹם וּשְׁלֹשֶׁת יָמִים תֵּשֵׁב בִּדְמֵי טָהֳרָה בְּכָל קֹדֶשׁ לֹא תִגָּע וְאֶל הַמִּקְדָּשׁ לֹא תָבֹא עַד מְלֹאת יְמֵי טָהֳרָהּ. וְאִם נְקֵבָה תֵלֵד וְטָמְאָה שְׁבֻעַיִם כְּנִדָּתָהּ וְשִׁשִּׁים יוֹם וְשֵׁשֶׁת יָמִים תֵּשֵׁב עַל דְּמֵי טָהֳרָה. וּבִמְלֹאת יְמֵי טָהֳרָהּ לְבֵן אוֹ לְבַת תָּבִיא כֶּבֶשׂ בֶּן שְׁנָתוֹ לְעֹלָה וּבֶן יוֹנָה אוֹ תֹר לְחַטָּאת אֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד אֶל הַכֹּהֵן. וְהִקְרִיבוֹ לִפְנֵי ה' וְכִפֶּר עָלֶיהָ וְטָהֲרָה מִמְּקֹר דָּמֶיהָ זֹאת תּוֹרַת הַיֹּלֶדֶת לַזָּכָר אוֹ לַנְּקֵבָה. וְאִם לֹא תִמְצָא יָדָהּ דֵּי שֶׂה וְלָקְחָה שְׁתֵּי תֹרִים אוֹ שְׁנֵי בְּנֵי יוֹנָה אֶחָד לְעֹלָה וְאֶחָד לְחַטָּאת וְכִפֶּר עָלֶיהָ הַכֹּהֵן וְטָהֵרָה.
לאחר שחזרה לכפר, ליד ביתה או בחצר המסגיד המתינו לה כל אנשי הכפר ליד שולחנות עמוסי כל טוב. הקס הרעיף ברכות על ראשה ועל הנולד, ובמעמד זה ניתן שם לנולד. לאחר מכן הביאה היולדת קורבן שכונה "קורבן יולדת", המנחה הייתה בהתאם ליכולת הכלכלית: העשירים שחטו כבש, עשירים פחות הביאו עוף ומעוטי היכולת הכינו מאפה לחם. כשהורע מצבם הכלכלי של הקהילה, הסתפקו בתפילות ובקריאה מתוך המצהף קדוס המוקדשים לדיני טומאה וטהרה.
וּבִמְלֹאת יְמֵי טָהֳרָהּ לְבֵן אוֹ לְבַת תָּבִיא כֶּבֶשׂ בֶּן שְׁנָתוֹ לְעֹלָה וּבֶן יוֹנָה אוֹ תֹר לְחַטָּאת אֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד אֶל הַכֹּהֵן. וְהִקְרִיבוֹ לִפְנֵי ה' וְכִפֶּר עָלֶיהָ וְטָהֲרָה מִמְּקֹר דָּמֶיהָ זֹאת תּוֹרַת הַיֹּלֶדֶת לַזָּכָר אוֹ לַנְּקֵבָה. וְאִם לֹא תִמְצָא יָדָהּ דֵּי שֶׂה וְלָקְחָה שְׁתֵּי תֹרִים אוֹ שְׁנֵי בְּנֵי יוֹנָה אֶחָד לְעֹלָה וְאֶחָד לְחַטָּאת וְכִפֶּר עָלֶיהָ הַכֹּהֵן וְטָהֵרָה.
הלכה למעשה > ברית מילה

בקהילת ביתא ישראל ברית מילה נעשתה בידי נשים שהיו מוהלות ולא על ידי גברים כמו ביהדות הרבנית, רק כאשר לא הייתה אישה שידעה למול גבר ביצע זאת. הרקע לכך שנשים צריכות למול קשור לטומאת היולדת מכיוון שהאישה יולדת את הילד כאשר היא נחשבת טמאה על פי דין תורה, הילד שייצא מאמו תוך כדי שהיא טמאה נחשב גם הוא לטמא ולכן אחת מהמילדות שידעה למול והייתה בכל מקרה טמאה, ביצעה את המילה ולא גבר שנטמא תוך כדי המלאכה מכיוון שאין להיטמא שלא לצורך, מכאן נמצא שהמילה בידי נשים בקהילה דומה לזו שנהוגה אצל השומרונים, האיסיים והצדוקים[דרוש מקור]. לאחר חורבן בית שני נדחק תפקידה של האישה כמוהלת. רבני בבל וספרד פסקו כי אישה רשאית למול בדיעבד ובמאה ה-12 פסקו ראשוני אשכנז שלאישה אסור למול.
המילה מתבצעת ב"בית היולדות" ששם היולדת נמצאת ורק כאשר היולדת מיטהרת לאחר ארבעים יום לילד מתרחשת מסיבת לידתו וכן שם קובעים את שמו ואת הסנדק שלו. האזכור הראשון לכך שבקהילה נשים מבצעות את המילה הוא מאלדד הדני:
ביום השמיני ימול הילד על ידי נשים
בשנת 1986 פורסם בירור הלכתי מדוקדק יותר בו נמצא כי הליך המילה והפריעה הנהוגים בקרב ביתא ישראל תואמים את ההלכה הרבנית.
הלכה למעשה > גוי

אל תנגְעוני  ("אטאנקון") הוא הכינוי שניתן לפסק ההלכה שהוציא הנזיר אבא צברה המצווה שאין לגעת באדם גוי, שם זה שימש מאוחר יותר גם ככינוי לקהילת ביתא ישראל על ידי שכניהם הנוצרים. פסק הלכה זה היוה תשובה לכיבושם של כפרים יהודים רבים מתוך ממלכת ביתא ישראל וסיפוחם לתוך האימפריה האתיופית במהלך המאה ה-15 והקמתם של קהילות נוצריות ליד הכפרים היהודים, פסק ההלכה חייב כל אדם מהקהילה שבא במגע עם גוי להיטהר בטבילה בנהר לפני שובו אל ביתו. חומרה זו מצויה גם בדברי חז"ל ביהדות הרבנית שהגדירו את הגויים בחזקת טמאי זב, כך שכל נגיעה בגוי נחשבת למעשה לטמאה.
הערות שוליים

↑  היו נמנעים שבני משפחה יטפלו במת על מנת לאפשר ניחום אבלים
↑  יוסי זיו, טמא מת במנהג יהודי אתיופיה, הפקולטה למדעי היהדות, אוניברסיטת בר-אילן
↑  יעקב גונצ'ל, ‏תְאְזַזֵה שֶנְבֶת, ארץ אחרת 35, אוגוסט-ספטמבר 2006
↑  יוסי זיו, מנהג יהודי אתיופיה בדין טהרת היולדת, הפקולטה למדעי היהדות, אוניברסיטת בר-אילן
↑  האמורא רבי יוחנן הכשיר מילה על ידי נשים.
↑  יוסי זיו, מילה בידי אישה בספרות חז"ל ובמנהגי יהודי אתיופיה, הפקולטה למדעי היהדות, אוניברסיטת בר-אילן
↑  הרב שאול ישראלי, הטפת דם ברית של יוצאי אתיופיה הנימולים, תחומין ז, ה'תשמ"ו, עמוד 295
↑  מיכאל קורינאלדי, יהדות אתיופיה - זהות ומסורת, עמ' 13 - 14
↑  דעת: אנציקלופדיה יהודית, טומאת זבות - גזרו על הגוים שמטמאין בזיבה.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
בקתת נידה בכפר היהודי אמבובר שבצפון אתיופיה.
מוגלי (דמות)

| --- | --- |

 שם ספר:  ספר הג'ונגל ספר הג'ונגל השני
 שם סרט:  ספר הג'ונגל (דיסני) ספר הג'ונגל 2 ספר הג'ונגל (1994) ספר הג'ונגל (1998) מוגלי: אגדת הג'ונגל ספר הג'ונגל (2016)
 תוכנית טלוויזיה:  ספר הג'ונגל מסיפורי ספר הג'ונגל
 הופעה ראשונה:  "ספר הג'ונגל"
 הופעה אחרונה:  "מוגלי: אגדת הג'ונגל" (2018)
 יוצרים:  רודיארד קיפלינג 
 דיבוב:  ברוס רייתרמן היילי ג'ואל אוסמנט
 דיבוב בשפה העברית:  טל בלכרוביץ' תומר שרון איתי לוי
 מידע
 גזע:  בן-אדם
 מין:  זכר
 כוחות:  דיבור בשפת החיות 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ריקשה (אם מאמצת) ראמה (אב מאמץ) אקילה (מנהיג הלהקה)
 חברים:  בני אדם באנה שאנטי ג'וניור האטי וויניפרד האטי חיות באלו בגירה קא קולונל האטי דיזי, באזי, פלאפס וזיגי
 אויבים:  שירחאן
 
מוגלי (באנגלית: Mowgli) הוא הדמות הבדיונית הראשית בספרו של רודיארד קיפלינג – "ספר הג'ונגל".
ביוגרפיה

מוגלי הוא ילד יתום שנשאר לבדו בג'ונגל של הודו בעודו תינוק. הוא ילד פרא מהפארק הלאומי פנץ', במאדהיה פרדש, הודו.
משפחת זאבים הודיים מוצאת אותו ולמרות שהם מודעים להיותו "גור אדם", הם מגדלים אותו כאחד משלהם. מוגלי מאושר איתם ועם שאר חבריו, בעלי החיים: באלו הדוב, בגירה הנמר, קא הפיתון ואחרים.
הימים חולפים ושיר-קאן, הטיגריס, האכזרי מסית את הזאבים כנגד "גור האדם" באומרו שמוגלי, בהיותו אדם, לעולם לא יהיה אחד מבעלי החיים, והוא יגמול לזאבים רעה תחת טובה. מוגלי מבין שעליו לעזוב את היער ושם פעמיו לכפר של בני אדם, שם הוא לומד לשלוט באש, דבר ששום חיה לא יכולה לעשות. הוא חוזר לג'ונגל והורג את שירחאן.
שם והשראה

בספר הג'ונגל נכתב שפירוש השם מוגלי הוא "צפרדע", וששמו ניתן לו מפני שלא היה מכוסה פרווה. בהמשך אמר קיפלינג כי "מוגלי הוא שם שהמצאתי. זה לא אומר 'צפרדע' בשום שפה שאני מכיר".
ייתכן שחלק מההשראה של קיפלינג לסיפורו של מוגלי היה תיאורו של ויליאם הנרי סלימן (אנ') לשישה מקרים בהודו שבהם ילדי פרא גודלו על ידי זאבים.
הופעות נוספות

מוגלי הופיע בעיבוד האנימציה לספר מבית חברת וולט דיסני שזכה להצלחה וביקורות חיוביות רבות. את מוגלי דיבבו במקור ברוס רייתרמן ובסרט ההמשך מ־2003 היילי ג'ואל אוסמנט.
דמותו הופיע גם פעמים מועטות בסדרה "גורי הג'ונגל" המהווה פריקוול לעיבוד האנימציה של דיסני.
הופיע בסדרת האנימה היפנית "מסיפורי ספר הג'ונגל" ששודרה בארץ בערוץ הטלוויזיה החינוכית.
במחזמר "ספר הג'ונגל" בישראל מ־1996 את מוגלי שיחק תום אבני, ובזה של 2002, גיא כנען.
בגרסת הלייב אקשן של חברת דיסני משנת 2016 בבימוי ג'ון פאברו, את דמותו גילם ניל סתי.
דמותו הופיעה בסרט "מוגלי: אגדת הג'ונגל" של נטפליקס.
הערות שוליים

↑  Carol Helmstadter, List of English names for Russian names, Manchester University Press, 2019-11-11
↑  Jane Hotchkiss, THE JUNGLE OF EDEN: KIPLING, WOLF BOYS, AND THE COLONIAL IMAGINATION, Victorian Literature and Culture 29, 2001-09, עמ' 435–449 doi: 10.1017/S1060150301002108
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420692205171  LCCN: nb2015010670   WorldCat (עם LCCN): nb2015-010670
חולדת הרעמה

| חולדת הרעמה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: אוגריים
תת־משפחה:: Lophiomyinae
סוג:: Lophiomys 
מין:: חולדת הרעמה
שם מדעי
 Lophiomys imhausi ‏מילנה-אדוארד, 1867
תחום תפוצה


חולדת הרעמה (שם מדעי: Lophiomys imhausi) היא מין של מכרסם אפריקני בעל פרווה מרשימה וזנב שעיר ביותר. למרות השם חולדה, המכרסם משתייך למשפחת האוגריים והוא המין היחידי בתת המשפחה Lophiomyinae.
מאפיינים

אורכה הממוצע של החולדה 15-30 ס"מ ומשקלה עד 750 גרם. חולדת הרעמה מזוהה בעיקר בזכות הפרווה הארוכה שלה ומזכירה מעט בואש. הרעמה בולטת מעל ראשה וגם מצדו התחתון של הגוף והיא שחורה ומוקפת  בלבן. במרכז הגוף ישנה שכבה של רצועת פסים חומים מוקפים פסים לבנים ושחורים, שמכסה על רקמת עור בלוטות. הרקמה עוברת מאחורי העורף, לאורך רוב צדדי הגוף. בצד האחורי של הגוף ישנה פחות פרווה בצבע כהה והכפות בעלות טפרים ברגליים הקדמיות. הפנים מפוספסות בפסים כהים מעט. הראש כבד ובעל שיניים חזקות יותר מרוב המכרסמים.
לחולדה ישנה בלוטת עור גדולה בצבע חום מצידי הגוף, והיא נפרשת מאחורי השערות כאשר החולדה מאוימת. השערות סביבה הן ספוגיות ורטובות והחולדה יכולה לשפשף אותן מול צמחים ממשפחת ההרדופיים, כדי למרוח אותן ברעל קטלני שנספג בבלוטה ועוזר לה להתגונן מטורפים ולעיתים אפילו להרוג אותם.
החולדה חיה בטבע בעיקר במזרח אפריקה באתיופיה, סומליה, דרום סודאן, סודאן, טנזניה, אוגנדה וקניה ומאובניה נמצאו צפונה עד לישראל. היא חיה בעיקר באזורי סלעים או באזורים מיוערים.
החולדה היא יצור לילי ויחידאי היוצא בלילה לחפש צמחים שונים, עלים, פירות וכו' ובשבי הם אוכלים גם בשר, חרקים או ירקות. הם אוכלים את מזונם בעמידה על 2 וייתכן שקיבתם בעלת מדורים המזכירים באופן שטחי את מעלי הגירה. ייתכן שיש לה גם חיידקים העוזרים לה לעכל את העלים המורכבים לעיכול.
בישראל

שרידיה של חולדת הרעמה התגלו לראשונה במבצע מדבר יהודה שנועד לחשוף ממצאים ארכאולוגיים במערות המדבר, העצמות התגלו במערה בנחל צאלים ליד קן של פרס. גיורא אילני, שהיה במשלחת זיהה שמדובר בעצמות יונק לא מקומי, ורק לאחר כמה שנים והתייעצות עם מומחים הם זוהו. 
שרידים נוספים נמצאו בעשור השני של המאה ה-21. שרידים אלו נבחנו בקפידה והתברר שהם מלפני התקופה הבין קרחונית האחרונה (השרידים האחרונים היו מלפני 42,000 שנה). השרידים גם הגדירו תת-מין חדש של חולדת הרעמה - חולדת הרעמה ים המוות, והם מלמדים על האקלים הלח של האזור שאיפשר את תפוצתה לאזור שהיום הוא יובשני.
הערות שוליים

↑  חולדת הרעמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑   "אישיות של מישהו שיודע כמה הוא רעיל": זהו המכרסם הארסי היחיד המוכר למדע, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2020
↑  מעלה נמר
↑  הכחדות ותמורות: עולם החי בעברה של ארץ ישראל
ז'וזפ בורל

ז'וזפ בורל פונטלס (בקטלאנית: Josep Borrell i Fontelles, השם הפרטי נהגה ג'וּזֵבּ; נולד ב-24 באפריל 1947) הוא פוליטיקאי ספרדי-קטלוני, שכיהן כנציג העליון לענייני חוץ ומדיניות ביטחון של האיחוד האירופי. כחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE), שימש כשר לענייני חוץ, איחוד אירופי ושיתוף פעולה של ממשלת ספרד בין השנים 2018–2019, לאחר שכיהן בעבר תחת פליפה גונסאלס כשר העבודות הציבוריות בין השנים 1991–1996.
בורל נולד וגדל בכפר הקטלוני לה פובלה דה סגור. הוא מהנדס אווירונאוטיקה וכלכלן בהכשרתו ופרופסור למתמטיקה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנות השבעים כחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לאחר מותו של פרנקו ובמהלך המעבר של ספרד מדיקקטורה לדמוקרטיה (אנ'), והחל לכהן בכמה תפקידים בולטים בממשלותיו של פליפה גונסאלס, תחילה במשרד הכלכלה והאוצר כמזכיר הכללי לתקציב והוצאות ציבוריות (1982–1984) ומזכיר המדינה לאוצר (1984–1991), ואחר כך הצטרף למועצת השרים כשר העבודות הציבוריות והתחבורה (1991–1996). בעת שהיה באופוזיציה לאחר בחירות 1996, זכה בורל במפתיע להיות מועמד מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לראשות הממשלה בבחירות 2000 הקרבות, מועמדות שלא התממשה בשל התפטרותו בשנת 1999. לאחר התפטרותו החל לעסוק בפוליטיקה האירופית, ונבחר לחבר הפרלמנט האירופי. בין השנים 2004–2007 כיהן כנשיא הפרלמנט האירופי.
לאחר הצעת אי האמון המוצלחת ונפילת ממשלתו של מריאנו רחוי, הוא שב למועצת השרים הספרדית ביוני 2018, ומונה לשר לענייני חוץ, האיחוד האירופי ושיתוף פעולה בממשלתו של ראש הממשלה פדרו סנצ'ס.
ב-1 בדצמבר 2019 מונה לנציג העליון של האיחוד האירופי לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
ביוגרפיה

ז'וזפ בורל פונטלס נולד ב-24 באפריל 1947 לחואן (מהגר מהעיר מנדוסה, ארגנטינה ממוצא קטלוני) ולואיסה בכפר לה פובלה דה סגור שבחבל קטלוניה, ספרד בסמוך להרי הפירנאים.
בשנת 1964 עבר לברצלונה כדי ללמוד הנדסה תעשייתית, אך עזב לאחר שנה אחת בלבד ב-1965 למדריד כדי ללמוד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנית במדריד (UPM). סיים את לימודיו בשנת 1969.
בקיץ 1969 נסע בורל לישראל והתנדב בקיבוץ גלאון, שם פגש את אשתו הצרפתייה לעתיד קרולינה, ממנה התגרש מאוחר יותר. במהלך תקופה זו החל גם ללמוד תואר ראשון ובהמשך דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קומפלוטנסה במדריד (UCM). בנוסף בורל הוא בעל תואר שני במתמטיקה יישומית (חקר פעולות) מאוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה, ותואר שני בכלכלת אנרגיה מהמכון הצרפתי לנפט בפריז.
בשנים 1972–1982 כיהן כמרצה למתמטיקה בבית הספר הטכני הגבוה להנדסת אווירונאוטיקה של אוניברסיטת קומפלוטנסה. בשנת 1982 מונה לפרופסור חבר למתמטיקה עסקית באוניברסיטת ואיאדוליד. בשנים 1975–1982 עבד בחברת "Cepsa" תוך שהוא ממשיך בלימוד באוניברסיטה ומתחיל להיות מעורב בפוליטיקה מקומית.
קריירה פוליטית > מעורבות בפוליטיקה המקומית

בורל הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) בשנת 1975 והחל את פעילותו הפוליטית במהלך המעבר של ספרד לדמוקרטיה (אנ') בסניף המפלגה הסוציאליסטית הספרדית במדריד. הוא התמודד ברשימת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית בבחירות המוניציפליות בספרד בשנת 1979 בעיר מחדאונדה (אנ'), כשהוא ממוקם במקום ה-5 ברשימה והפך לחבר מועצת העיר.
קריירה פוליטית > בתקופת ממשלות גונסאלס

בבחירות הכלליות ב-1982 זכתה מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית בניצחון מוחץ. בכך החזירה את הסוציאליסטים לשלטון לראשונה מאז ימי הרפובליקה הספרדית השנייה. תחת ראש הממשלה פליפה גונסאלס מונה בורל למספר תפקידים בולטים במשרד הכלכלה והאוצר, תחילה כמזכיר הכללי לתקציב והוצאות ציבוריות (1982–1984), ואחר כך כמזכיר המדינה לאוצר (1984–1991). בשנת 1986, במהלך כהונתו כמזכיר המדינה לאוצר הצטרפה ספרד לקהילה הכלכלית האירופית. הוא התפרסם לאחר שבתקופתו גברה המלחמה במקרי ההונאה ובהעלמת מיסים, בייחוד אצל אנשים אמידים וידוענים כמו לולה פלורס. בבחירות הכלליות של 1986 נבחר לראשונה לקונגרס הנציגים, בו המשיך וייצג את ברצלונה עד שנת 2004.
בשנת 1991 הצטרף למועצת השרים של ספרד כשר העבודות הציבוריות והתחבורה.
לאחר הבחירות הכלליות ב-1993, המשיך בורל לכהן במועצת השרים, והחזיק בתיק שר העבודות הציבוריות, התחבורה והסביבה בממשלתו האחרונה של פליפה גונסאלס. הוא עזב את המשרד לאחר עלייתה לשלטון של המפלגה העממית בשנת 1996, ונשאר לכהן כחבר פרלמנט מטעם ברצלונה בקונגרס הספרדי.
קריירה פוליטית > כמנהיג האופוזיציה

בשנת 1998 החליט בורל להתמודד נגד יו"ר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית חואקין אלמוניה בבחירות המקדימות הראשונות שהתקיימו במפלגת הפועלים הסוציאליסטית מאז כוננה הרפובליקה הספרדית השנייה, בחירות שעתידות לקבוע את המועמד של המפלגה לראשות הממשלה בבחירות הכלליות של שנת 2000. בורל היה נציג האגף הסוציאליסטי יותר של המפלגה מול הממסד המפלגתי בראשותו של אלמוניה ונתפס כאנדרדוג בהתמודדות. להפתעת רבים ניצח, ברוב של 114,254 מקולות החברים (54.99%) לעומת 92,860 (44.67%) שקיבל אלמוניה. בעקבות הניצחון התפתחה מערכת יחסים מתוחה בין יו"ר המפלגה, אלמוניה למועמד לראשות הממשלה בורל. במאי 1999 נפתחה חקירת הונאה כנגד שני גורמים, שכמה שנים קודם לכן מינה בורל לתפקידים בכירים במשרד האוצר. על אף שלא היה מעורב ישירות בחקירה החליט להתפטר מתפקיד המועמד לראשות הממשלה, זאת משום שלדבריו לא רצה שהפרשה תפגע בסיכויי מפלגתו בבחירות המקומיות והכלליות הקרובות.
קריירה פוליטית > מעורבות בפוליטיקה האירופית

במהלך הכהונה השישית שלו בקורטס חנרלס, נבחר בורל להיות יו"ר הוועדה המשותפת לקונגרס ולסנאט לאיחוד האירופי באוקטובר 1999, במקומו של פדרו סולבס. הוא נבחר פעם נוספת לחבר פרלמנט מטעם ברצלונה בבחירות הכלליות של שנת 2000, והמשיך לכהן כנשיא הוועדה המשותפת לאורך כל הכהונה השביעית שלו בפרלמנט.
בשנת 2004 הציע ראש הממשלה ומנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית, חוסה לואיס רודריגס ספאטרו לבורל להוביל את המחנה הסוציאליסטי (בראשות מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית) בבחירות 2004 לפרלמנט האירופי בספרד. מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ניצחה בבחירות עם 6.6 מיליון קולות (43.30%), ובכך זכתה ב-25 מושבים בפרלמנט, אם כי שיעור ההצבעה בבחירות אלו היה נמוך יחסית. בורל ישב בפרלמנט האירופי עם מפלגת הסוציאליסטים האירופאים (PES) וייצג שם את המשלחת הספרדית.
ביולי 2004 נבחר בורל לנשיא הפרלמנט האירופי לאחר הסכם שנרקם בין שני הגושים הגדולים בפרלמנט: מפלגת העם האירופית (EPP), מפלגת ימין-מרכז והברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (בה חברה מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית), מפלגת מרכז-שמאל, והפך לספרדי השלישי בתפקיד זה אחרי אנריקה ברון וחוסה מריה חיל-רובלס. בהצבעה לנשיאות הפרלמנט, השיג רוב של 388 קולות מתוך 700 חברי הפרלמנט האירופי. שני המועמדים האחרים היו הליברל הפולני ברוניסלב גרמק (208 קולות) והקומוניסט הצרפתי פרנסיס וורץ (51 קולות). במסגרת העסקה עם הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (EPP), הוא הוחלף בתפקידו כנשיא הפרלמנט על ידי הפוליטיקאי השמרני הגרמני הנס-גרט פטרינג בחלקה השני של הקדנציה בת 5 השנים (כיהן כנשיא הפרלמנט במשך תקופה של 2.5 שנים ופטרינג 2.5 שנים גם הוא).
בורל סיים את תפקידו כנשיא הפרלמנט ב-2007 ועזב את הפרלמנט בשנת 2009.
לאחר עזיבת הפרלמנט לקח צעד אחורה מהפוליטיקה וכיהן כנשיא המכון האוניברסיטאי האירופי (אנ') מינואר 2010 עד 2012 עת נאלץ להתפטר בשל ההאשמות לניגוד אינטרסים הנוגעים לאי דיווח למכון על האינטרסים הכלכליים שלו בחברת האנרגיה "Abengoa".