stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איאן פיירווטר
ביוגרפיה

איאן פיירווטר נולד בסטירלינגשייר, סקוטלנד בשנת 1891. הוריו חזרו להודו כשהיה תינוק והשאירו אותו אצל דודה רבא, והוא לא ראה אותם שוב עד שהיה בן 10. הוא למד לימודים מוקדמים במכללת ויקטוריה שבג'רזי, בלונדון ובשמפרי, שווייץ, לפני שלמד בבית הספר להכשרת קצינים בבלפסט, שם קיבל דרגת סגן משנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא נלכד על ידי הגרמנים בצרפת בקרב מונס ובילה את ארבע השנים הבאות במחנות שבויים. בעודו שבוי, הוא הורשה ללמוד רישום ויפנית. הוא היה אחראי על האיורים במגזינים רבים של שבויי מלחמה. כליאתו בת ארבע השנים כללה תקופות ארוכות של בידוד כתוצאה מניסיונות בריחה חוזרים ונשנים.
לאחר המלחמה למד אמנות בהולנד, לונדון ומינכן. בשנת 1918 למד באקדמיה המלכותית לאמנות בהאג, ואחר כך באופן פרטי אצל ואן מסטנברוק. בשנת 1921 הוא למד בבית הספר למדעי המזרח בלימודי יפן ובין השנים 1920–1924 למד בבית הספר היוקרתי לאמנות סלייד בלונדון.
משלב זה הוא החל לנדוד בעולם: נסע לקנדה, שנחאי, באלי, קולומבו ואוסטרליה. בכל מקום שהוא היה, הוא צייר ושלח ציורים בדואר לגלריות, בהתחלה עם הצלחה מסחרית מועטה. בשנת 1934, במלבורן, הצטרף לאמנים לינה בריאנס, עדה פלאנטה, ויליאם (ג'וק) פרטר, אמברוז האלן ואחרים בבית דרבין ברידג'. הוא התחיל ציור קיר של מלון Menzies בתקופה זו.
מאוחר יותר באותה שנה הוא עזב את אוסטרליה לפיליפינים. לאחר מכן נסע למקומות רבים כולל שנחאי, פקין, מנילה, בריסביין, סינגפור וכלכותה. במלחמת העולם השנייה, הוא שירת עם הצבא הבריטי, חיל הרגלים החמישי בדרגת קפטן בהודו בין השנים 1941 ל -1943. השתחרר מהצבא בשנת 1943 נסע שוב לאוסטרליה וביקר במלבורן בקירנס, קוקטאון ובריסביין לפני שבסופו של דבר התיישב בדרבין במלבורן.
בשלב זה ציוריו התפרסמו ונרכשו כבר על ידי גלריות בלונדון ולסטר.
בשנת 1951 עבר לדרווין שם, לאחר שגר במשאיות וסירות נטושות, וכנראה סבל מדיכאון, בנה רפסודה ויצא למסע יחיד בים הפתוח. מאחר שלא נמצא, האוסטרלים הסיקו שהוא נספה אך הוא שרד בחוף באי רוטה באינדונזיה. הוא התגלה על ידי הרשויות באינדונזיה, נכלא ולבסוף גורש. הוא נסע ללונדון דרך סינגפור וחזר לבריסביין בשנת 1953, בן 62. הוא בנה צריף באי בריבי בקווינסלנד, שם התגורר במשך כל שארית חייו למעט ביקורים בהודו ובלונדון בשנות השישים.
יצירתו

אחד מציוריו, מנזר, שנרכש על ידי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, תואר על ידי המבקרים באותה תקופה כיצירת מופת, שהיה בה הכלאה מרתקת במיוחד מהמסורות הציוריות של אירופה והקליגרפיה של סין ..."
הוא היה אחד הציירים האירופיים הבודדים שהושפעו בהרחבה מהאמנות האוקיאנית. לעיתים קרובות הוא השתמש בחומרים הזולים ביותר כמו קרטון או עיתון וצבעים באיכות ירודה, ורבים מיצירותיו אבדו או נפגעו בגלל האקלים הטרופי בו הוא חי.
עבודותיו של פיירווטר נכללו בתערוכה "ציור אוסטרלי בהווה" בגלריה טייט, לונדון ובאותה שנה עבודתו נבחרה לייצג את אוסטרליה בביאנלה לאמנות בסאו פאולו.
הוא מיוצג בכל גלריות המדינה באוסטרליה, גלריית טייט, לונדון, סיטי גלרי, לסטר, ומוזיאון אולסטר, בלפסט.
בשנת 1965 פרסם פיירווטר את הספר "בודהה השיכור" (אוניברסיטת קלד פרס, בריסביין), אותו תרגם מסינית ואייר בשתים עשרה מציוריו. זהו רומן המבוסס על חייו של טאו צ'י שגישתו האקסצנטרית להוראת הדת הייתה בהתאם למסורת סינית עתיקה ומכובדת, ואופן התנהגותו של אדם חכם.
באפריל 2019 ציור של פיירווטר "ברביקיו" נמכר ב -1.7 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  Ian Fairweather (1891 - 1974) | Eva Breuer art dealer, archive.vn, ‏2012-12-30
↑  Ian Fairweather: A Life in Letters, book by Claire Roberts and John Thompson, 2019-10-01, ISBN 978-1-925355-25-3
↑  Niagara Galleries - Contemporary Art Gallery Melbourne, Australia - Ian Fairweather, web.archive.org, ‏2018-03-26
↑  Fairweather, Ian (1965). The Drunken Buddha. University of Queensland Press, Brisbane.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AAG: 4936  ADB: fairweather-ian-10147  AGSA: 3209  DAAO: ian-fairweather  GND: 138418713  ISNI: 0000 0000 8236 940X  LCCN: n82094525  NGV: 795  RKD: 27212  SNAC: w6rc519s  SUDOC: 249500736  Trove: 628130  ULAN: 500023550  VIAF: 55496489   WorldCat (עם VIAF): 55496489 
רפליקה של הרפסודה שאיתה שט לאינדונזיה
איאן פייס

| --- | --- |
פייס בהופעה בשנת 2005
פייס בהופעה בשנת 2005
 לידה:  29 ביוני 1948 (בן 76) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ian Anderson Paice 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  הארד רוק, רוק מתקדם, בלוז רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים, כלי הקשה, כינור 
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן אנדרסון פייס (באנגלית: Ian Anderson Paice; נולד ב-29 ביוני 1948) הוא מוזיקאי אנגלי, אשר נודע בעיקר כמתופף להקת דיפ פרפל. מאז עזיבתו של ג'ון לורד בשנת 2002, הוא החבר המקורי היחיד שהשתתף בכל אלבום שלה. מגזין רולינג סטון מיקם אותו במקום ה-21 ברשימת מאה המתופפים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה

פייס קיבל את מערכת התופים הראשונה שלו בגיל 15, הוא התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו כמתופף הבית במועדון הריקודים של אביו, בצעירותו היה חבר בכמה להקות זמניות, שלא הצליחו במיוחד.
בשנת 1968, התחבר פייס עם הסולן רוד אוונס, ומאוחר יותר התגבשה דיפ פרפל, בהרכבה הראשוני. אחרי התפרקות הלהקה בשנת 1975, הצטרף פייס לסופרגרופ פייס, אשטון ולורד, ביחד עם טוני אשטון וג'ון לורד. לאחר התפרקות ההרכב, דייוויד קוברדייל הציע לו להצטרף ללהקה "וייטסנייק", ופייס הצטרף לסיבוב הופעות שלה.
כיום פייס, ממשיך להיות חלק פעיל בלהקה, השתתף באלבומה "Rapture Of The Deep" והופיע בישראל בשנת 2011 עם הלהקה בהרכבה הנוכחי. הוא נוהג להעביר סדנאות תיפוף, בהן הוא מלמד ומספר על חייו לצופים.
חיים אישיים

פייס נשוי עם שלושה ילדים, והוא חי עם משפחתו בבריטניה. הוא תמיד נראה עם משקפי-שמש כחולים. חברת ProMark מייצרת מקלות תיפוף הנקראים על שמו.
הערות שוליים

↑  אתר חברת ProMark
| דיפ פרפל |
| --- | --- | --- |
| איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז | איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז |  |
| אלבומי אולפן | Shades of Deep Purple (1968) • The Book of Taliesyn (1968) • Deep Purple (1969) • Deep Purple in Rock (1970) • Fireball (1971) • Machine Head (1972) • Who Do We Think We Are (1973) • Burn (1974) • Stormbringer (1974) • Come Taste the Band (1975) • Perfect Strangers (1984) • The House of Blue Light (1987) • Slaves and Masters (1990) • The Battle Rages On... (1993) • Purpendicular (1996) • Abandon (1998) • Bananas (2003) • Rapture of the Deep (2005) • Now What?!‎ (2013) • Infinite (2017) • Whoosh! (2020)  • Turning to Crime (2021) • =1 (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 62620  BNE: XX1799336  BnF: cb14043013m (data)  GND: 134479068  ISNI: 0000 0001 1680 8408  LCCN: no00009099  MusicBrainz: 29c11f6b-df9f-454f-964e-75eedadb4a1e  NKC: ola2002151379  NTA: 073557587  VIAF: 84963024   WorldCat (עם VIAF): 84963024
אלטריה (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  פורטוגזי
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  פושר או קר
 מרכיבים עיקריים:  אטריות
אלטריה (בפורטוגזית: Aletria) הוא קינוח המבוסס על אטריות ורמיצ'לי דקות ונפוץ בפורטוגל.
הקינוח מורכז מאטריות, חלב, סוכר, לימון שאותם מערבבים יחדיו, מבשלים ומוסיפים קינמון בצורה של ריבועים.
נהוג להגיש את הקינוח בחג המולד, אך גם כארוחת בוקר או קינוח לארוחה.
הקינוח מוזכר לראשונה במאה התשיעית, כאשר הובא לחצי האי האיברי על ידי המורים, נשאר בפורטוגל והשתלב המטבח המקומי.
הערות שוליים

↑  Aletria - Um doce com história, tertuliadesabores.blogs.sapo.pt (בפורטוגזית)
↑  Pâtes en Catalogne, Histoire de pâtes, ‏2013-07-09 (ב־)
↑  Colman Andrews, Catalan Cuisine, Revised Edition: Vivid Flavors From Spain's Mediterranean Coast, Harvard Common Press, 2005-12-03, ISBN 978-1-55832-329-2. (באנגלית)
איסי בן יהודה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־2 בבל, האימפריה הפרתית 
 פטירה:  המאה ה־3 
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה־3 
 רבותיו:  רבי אלעזר בן שמוע 
 
איסי בן יהודה היה תנא שחי בדור החמישי לתנאים (סוף המאה השנייה ותחילת המאה השלישית). הגיע מהוצל שבבבל לארץ ישראל, ולכן נקרא גם "יוסף הבבלי", "איסי איש הוצל" או "איסי בר נתן". היה תלמידו של רבי אלעזר בן שמוע.
מדבריו ידועה דעתו כי החיוב "מפני שיבה תקום", שלדעת חכמים נאמר רק על תלמיד חכם, נאמר לדעתו על כל זקן, ואפילו "זקן אשמאי".
זהותו

במסכת פסחים מובא: הוא יוסף איש הוצל, הוא יוסף הבבלי, הוא איסי בן גור אריה, הוא איסי בן יהודה, הוא איסי בן גמליאל, הוא איסי בן מהללאל. ומה שמו? איסי בן עקביה שמו.
מסופר אודותיו:
אמר רבי, כשהלכתי למצות מדותי אצל רבי אלעזר בן שמוע, ואמרי לה למצות מדותיו של ר' אלעזר בן שמוע, מצאתי יוסף הבבלי יושב לפניו, והיה חביב לו ביותר עד לאחת. אמר לו: רבי, "השוחט את הזבח להניח מדמו למחר מהו?" אמר לו: "כשר". ערבית אמר לו "כשר". שחרית אמר לו "כשר". צהרים אמר לו "כשר". מנחה אמר לו "כשר אלא שרבי אליעזר פוסל". צהבו פניו של יוסף הבבלי. אמר לו: "יוסף כמדומה אני שלא כיווננו שמועתינו עד עתה?" אמר לו רבי "הן, אלא שרבי יהודה פסול שנה לי, וחזרתי על כל תלמידיו ובקשתי לי חבר ולא מצאתי, עכשיו ששנית לי פסול החזרת לי אבידתי". זלגו עיניו דמעות של רבי אלעזר בן שמוע אמר: "אשריכם תלמידי חכמים שדברי תורה חביבין עליכם ביותר". קרא עליו המקרא הזה מה אהבתי תורתך כל היום היא שיחתי.
רב אסי, תלמידו של רב, ייחס את עצמו לממשיכו של איסי בן יהודה. על כך מסופר בתלמוד, כי שילא בר אבינא מגדולי תלמידיו של רב, נהג לפסוק כמותו בפסק מסוים בהלכות נדה. לפני פטירתו של רב, שהה רב אסי ליד מיטתו, ורב אמר לו כי הוא חוזר בו מפסקו זה, אלא ששילא בר אבינא תלמידו עדיין נוהג כמותו, ולכן - הורה לרב לרב אסי - "גרייה", כלומר: שכנע אותו בטעמים וראיות כי פסק זה אינו נכון. רב אסי לא שמע בבירור את קולו של רב, וחשב כי הוא אומר מילה דומה בארמית שמשמעותה שונה - "גדייה", כלומר: אם לא יסכים לדבריך, כרות אותו על ידי שמתא. לאחר פטירתו של רב בא רב אסי לשילא ואמר לו כי רב חזר בו מפסקו. נענה שילא: אם היה רב חוזר בו מפסקו, הוא היה אומר לי זאת, שהרי ידע שנוהג אני על פי פסקיו. כאשר ראה רב אסי ששילא מסרב להשמע לדבריו, הוא הטיל עליו שמתא, כהוראתו של רב (כפי שחשב בטעות). בא אליו שילא ואמר לו: האם אינך דואג ממאמר חז"ל "והוי זהיר בגחלתן שלא תכווה"?! נענה רב אסי: כוחי גדול כשל התנא איסי בן יהודה, שנקרא גם איסי בן גור אריה, איסי בן גמליאל, ואיסי בן מהללאל (השם איסי דומה לשם אסי), "אסיתא דנחשא דלא שלט ביה רקבא" - כרפואה שנוצרת על ידי ארס של נחש, שלא שולט בו רקבון. נענה שילא בר אבינא: אני הוא שילא בר אבינא, פטיש החזק השובר את ארס הנחש. כאשר אמר זאת שילא, חלה רב אסי בחולי חמור, ולא יכול היה להרפא ממנו. כאשר נרפא מחולי אחד נפל לחולי אחר וחוזר חלילה, עד שנפטר. מיד לאחר שנפטר עוד לפני שנקבר רב אסי, אמר רב שילא לאשתו: הכיני לי תכריכים, נאלץ אני להפטר מכיוון שחושש אני מרב אסי שלא ילשין עלי אצל רב בשמים. אשתו הכינה לו תכריכים והוא נפטר. החכמים קיימו את שני ההלויות של שני החכמים שנפטרו באותו יום יחד, והחכמים ראו כי ההדסים של הדס, שאותם נהוג היה להניח על מיטתם של הנפטרים, פורחים ממיטה למיטה, והסיקו שהחכמים עשו שלום בשמים.
מאמרותיו

אמר רבה בר בר חנה אמר רבי שמואל בר מרתא אמר רב משום רבי יוסי איש הוצל: ”מניין שאין שואלין בכלדיים שנאמר תמים תהיה עם ה' אלהיך. ומניין היודע בחבירו שהוא גדול ממנו אפילו בדבר אחד שחייב לנהוג בו כבוד שנאמר  כָּל קֳבֵל דִּי רוּחַ יַתִּירָא בֵּהּ [וּמַלְכָּא עֲשִׁית לַהֲקָמוּתֵהּ עַל כָּל מַלְכוּתָא] והיושבת על דם טהור אסורה לשמש עד כמה אמר רב עונה”.
לקריאה נוספת

לתולדות התנא איסי בן יהודה, סיני לד' עמודים רלא - רמ. שכה - שלד
איריס קול

| --- | --- |

איריס קול, 2016
 לידה:  9 באפריל 1970 (בת 54) ישראל רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית צבי 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100000094332697
 טוויטר:  iriskol
 
איריס קול (נולדה ב-9 באפריל 1970) היא שדרנית רדיו, מנחת טלוויזיה, סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה ברמת גן. שירתה בצה"ל בהיאחזות נח"ל. לאחר שחרורה מהצבא, למדה משחק בבית צבי.
קול התחילה את הקריירה בכתיבת טור רכילות שבועי במגזין "פנאי פלוס". בהמשך הגישה פינה שעסקה בתוכניות טלוויזיה חדשות, במסגרת התוכנית "חוזרים על ארבע" של ירון דוידוב ב"רדיו ללא הפסקה". בהמשך קיבלה תוכנית רדיו שבועית משלה בתחנה זו, "איריס לא גומרת", שכללה ייעוץ למאזינים בנושאי זוגיות ומיניות.
ב-1999 עברה להגיש ב"רדיו ללא הפסקה" תוכנית ראיונות בשם "איריס קול", שעסקה בזוגיות, יחסי הורים וילדים, יחסים חברתיים ועוד. באותה שנה הגישה לראשונה תוכנית הטלוויזיה משלה ברשת. בהמשך הגישה תוכנית בענייני אהבה ב"ערוץ בריזה" במסגרת Yes הטלוויזיה בלוויין. ב-2008 הייתה אחת מארבע מגישות התוכנית "השאלון" בערוץ SHE של yes, שנסגר לאחר שנה אחת. באותה שנה השתתפה גם בתוכנית "סדרת חינוך" בערוץ 2 בנושאי חינוך ילדים.
מ-2008 מגישה קול את תוכניתה מדי ערב ברדיו 103FM (רדיו ללא הפסקה), בה היא מראיינת זמרים, שחקנים ואנשי ברנז'ה למיניהם בנושאי תרבות, מוזיקה, פנאי וסגנון חיים.
באוקטובר 2020 השיקה את ספרה הראשון "ציפור לא ממציאה שמיים", ספר שירים שנכתב בעקבות משבר מחשבת שווא שעברה. בשנת 2024 הוציאה אלבום באותו השם בו נכללות הקלטות של עשרה שירים מתוך הספר המבוצעים על ידי קול עצמה ועל ידי אריק סיני, דן תורן, שולי רנד, עמיר לב והדר גולדמן.
קול נשואה לדרור חליבה, איש הייטק, ולהם שלושה ילדים, בת דודתה היא השחקנית מיכל טראוריג.
הערות שוליים

↑  איריס קול תחליף את ורדה רזיאל ז'קונט, באתר ynet, 27 באפריל 2008
↑  שגיא בן נון‏, "הייתי בגיהנום ואני יודעת את מחיריו. איריס של היום היא התוצאה של מה שקרה", באתר וואלה, 29 במאי 2024
אוומטאטרסליה

| אוומטאטרסליה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
ענף:: דיאפסידה
ענף:: ארכוזאוריה
ענף:: אוומטאטרסליה
שם מדעי
 Avemetatarsalia ‏Benton, 1999

אלוזאורוס.
אוומטאטרסליה (שם מדעי: Avemetatarsalia) היא קבוצה של זוחלים ארכוזאורים קדומים המהווים את אחת משתי קבוצות הארכוזאורים, לצד הפסאודוסוכיה. משמעות שמם היא: "עצמות מסרק של עופות", עקב מבנה העצמות המבדיל אותם מקרובי התנינאים. הקבוצה הוגדרה ב-1999 בידי הפלאונטולוג הבריטי מייקל בנטון והיא כוללת את כל הדינוזאורים, דמויי הדינוזאורים, העופות והפטרוזאורים המעופפים. בעבר היו ידועים בשם אורניתודירה (Ornithodira).
בני קבוצה זו התפתחו החל מאמצע הטריאס לפני 245 מיליון שנה. כל המינים נכחדו עד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון, למעט העופות (כיום הם מהווים מחלקה נפרדת מאבותיהם הזוחלים). במראם הם החלו כבעלי מבנה ראש קצר יותר מהפסאודוסוכים, דמויי-התנינים, גופם היה קטן יותר והם היו חסרי אוסטאודרם על הגוף להגנה.
לאורך הטריאס ולאורך המזוזואיקון ארכוזאורים אלה התפתחו לשני מסלולים: אחד לראשוני הפטרוזאורים שעפו ושלטו באוויר ואחד לדמויי הדינוזאורים, אשר התפתחו לדינוזאורים אמיתיים. הללו היו בעלי מגוון גדול של צורות וגדלים שונים, אחדים מהם כמו הזאורופודים היו גדולים יותר מכל חיה יבשתית בעולם, וחלקם כמו הולוצירפטור עטו נוצות. למעשה בני קבוצה זו הם היחידים שכוסו בנוצות.
מיון

קבוצה Aphanosauria - נכחדה
קבוצה אורניתודירה (Ornithodira)
סוג ללא מקור Faxinalipterus?
משפחה סקלרמוכליים (Scleromochlidae) - נכחדה
קבוצה פטרוזאורומורפה (Pterosauromorpha) - נכחדה
סדרה פטרוזאורים (Pterosauria)
קבוצה דמויי דינוזאורים (Dinosauromorpha)
משפחה לגרפטיים (Lagerpetidae)
קבוצה Dinosauriformes
קבוצה דינוזאוריה (Dinosauria) - נכחדה למעט העופות
איחוד (פוליטיקה)

איחוד (וכן איחוד מדיני ואיחוד פוליטי), הוא מונח במדע המדינה המתייחס למסגרת משותפת לשתי ישויות מדיניות או יותר (בדרך כלל מדינות). איחוד כזה יכול להיות חזק או חלש מבחינת המבנה השלטוני והחוקי המקשר בין מרכיביו, ואף להיווצר רק עקב העובדה שאותו אדם עומד בראש הישויות השונות.
סוגים

פדרציה (בעברית "מַאֲחָד") – איחוד בין מדינות שבו כל מדינה מוותרת על ריבונותה המלאה ומעבירה חלק מסמכויותיה לממשלה על-מדינתית ("ממשלה פדרלית", "ממשל פדרלי"), בפרט בענייני חוץ וצבא. מצד שני, לכל מדינה נשמרת מידה ניכרת של עצמאות פנימית, הן בענייני חקיקה (בדרך כלל כל עוד אינה מנוגדת לחוקת הפדרציה) והן בענייני ממשל מקומי ברמת המדינה וברמת הרשויות המקומיות, לרבות הקמה והפעלה של כוחות משטרה ומשמר לאומי. בעולם קיימות כיום כ-28 פדרציות (יתר המדינות הריבוניות בעולם, ברובן המוחלט, הן מדינות שלטון מואחד).
קונפדרציה (בעברית "תַאֲחִיד") – איחוד חלקי ומוגבל בין מדינות, שבו נשמר חלק ניכר מריבונותן, והממשלה העל-מדינתית מוגבלת בכוחה ובסמכויותיה. מכיוון שאיחוד קונפדרלי הוא חלש יחסית, איחודים כאלה לרוב אינם נשמרים לאורך זמן, אלא מתהדקים לכדי פדרציה או מתרופפים עד לביטולם (ואז המדינות המרכיבות הופכות למדינות ריבוניות נפרדות לחלוטין).
אוּנְיָה פרסונלית (תעתיק מ-Personal union, כלומר "איחוד אישי" או "איחוד פרסונלי") – מונח במשפט הבינלאומי המתאר ישויות מדיניות נפרדות שבראשן עומד אותו האדם. שתי דוגמאות בולטות בימינו לאיחודים כאלה הן:
ממלכות חבר העמים הבריטי – 15 מונרכיות חוקתיות שבראשן עומד אותו מונרך (כיום צ'ארלס השלישי), ולכן מצויות במצב של אוניה פרסונלית (למשל קנדה וג'מייקה; המצב תקף לכל צמד מדינות מתוך ה-15).
צרפת ואנדורה – עקב המצב הייחודי שבו האדם שנבחר לתפקיד נשיא צרפת מתמנה אוטומטית לאחד משני הנסיכים-שותפים של אנדורה.
איחוד אמיתי – מצב שהתפתח מאוניה פרסונלית, שבו שתי מדינות או יותר שבראשן עמד אותו שליט, איחדו גם מוסדות שלטון.
דוגמאות לאיחודים שהגדרתם אינה חד-משמעית

שווייץ – נקראת קונפדרציה אך ברבות השנים אימצה מאפיינים פדרליים, והיא מצויה במצב-ביניים (אפשר לראות אותה כפדרציה רופפת או כקונפדרציה הדוקה).
האיחוד האירופי – מהווה שילוב של מספר סוגי איחוד, הן של מדינה על-לאומית (כלומר פדרציה), מכיוון שקיימים בה גופי שלטון מרכזיים המחליטים בנושאי כלכלה (בעיקר במדינות גוש האירו) והגירה, והן של קונפדרציה או ברית בין-לאומית, שהרי בענייני צבא, שהם משמעותיים ביותר כדרך להבחין בעצמאות מדינית, כל מדינה מחליטה בעצמה, והגוף העיקרי המאחד אותן, למרות נציג עליון בנושא באיחוד האירופי, הוא למעשה ברית נאט"ו.
ראו גם

מדינת שלטון מואחד (גם "מדינה אוניטרית", Unitary state) – מדינה ריבונית הנשלטת כישות אחת שבה השלטון המרכזי הוא הסמכות העליונה. זוהי התצורה הנפוצה ביותר של מדינות ריבוניות בעולם (היתר הן ברובן פדרציות).
איגואנית מקרינה

| איגואנית מקרינה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: לטאות מקרינות
סוג:: איגואנית מקרינה
שם מדעי
 Phrynosoma ‏ויגמן, 1828

איגואנית מקרינה (שם מדעי: Phrynosoma) היא סוג של לטאות ממשפחת לטאות מקרינות, החיות בצפון אמריקה. למרות שמן הן אינן באמת איגואנות.
הן חיות במדבריות ומקבלות נוזלים מחרקים קטנים שהן אוכלות ולכולם עורף קוצני ביותר. הן מתגוננות מטורפים בעיקר בזכות הקוצים וכן בהסוואתן הטובה, המעניקה להן דמיון לקקטוס. יכולות להפריש נוזל דמוי דם ובעל טעם דוחה מבלוטות ליד העיניים.
מינים

איגואנית קצרת-קוצים ננסית (Phrynosoma douglasii)
איגואנית מקרינה טקסנית (Phrynosoma cornutum)
Phrynosoma asio
Phrynosoma blainvillii
Phrynosoma braconnieri
Phrynosoma cerroense
Phrynosoma coronatum
Phrynosoma ditmarsi
Phrynosoma goodei
Phrynosoma hernandesi
Phrynosoma mcallii
Phrynosoma modestum
Phrynosoma orbiculare
Phrynosoma platyrhinos
Phrynosoma sherbrookei
איגואנית מקרינה מלכותית (Phrynosoma solare)
Phrynosoma taurus
Phrynosoma wigginsi
איגואנת סלעים

| איגואנת סלעים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: איגואניים
סוג:: איגואנת סלעים
שם מדעי
 Cyclura ‏הרלן, 1825

איגואנת סלעים (שם מדעי: Cyclura) הוא סוג של קשקשאים ממשפחת האיגואניים החיים רק באיים הקריביים באקלים טרופי.
איגואנות אלה בעלות גוף גדול ומשוריין בקשקשים גרמיים וקשים והם בעלי קרומי עור מתחת לסנטר ובעלי עורף קוצני. הגוף מעוטר בקוצים לאורך הגב והזנב השרירי וצבעם דומה לצבעי הסלעים בהם הם חיים ויכול להיות בצהוב, כתום, חום כהה ושחור.
האיגואנות פעילות במשך היום במנוחה על הסלעים או הענפים. הם ניזונים מצמחייה יבשתית, מקקטוסים ומעשבים אך גם יכולים לטרוף חרקים ויצורים קטנים נוספים וכן יאכלו נבלות.
מיון

סוג איגואנת סלעים (Cyclura )
מין Cyclura carinata
מין Cyclura collei
מין איגואנה קרנפית (Cyclura cornuta)
מין Cyclura cychlura
מין איגואנה כחולה (Cyclura lewisi)
מין איגואנה קובנית (Cyclura nubila)
מין Cyclura pinguis
מין Cyclura ricordi
מין Cyclura rileyi
איוואן השלישי

איוואן השלישי ואסילייביץ' (רוסית: Иван III Васильевич) ‏(22 בינואר 1440 – 27 באוקטובר 1505), המכונה גם איוואן הגדול – נסיך מוסקבה ושליט רוסיה מ-1462 עד מותו. נחשב ל"מלכד הארצות הרוסיות" משום שכבש שטחים נרחבים, וכן הדף את פלישת פולין-ליטא ושחרר את רוסיה מעולה של אורדת הזהב. בנוסף, ידוע בשל מאמציו לשיפוץ הקרמלין ובשל פרק הזמן הארוך בו שלט על רוסיה – 43 שנים.
איוואן השלישי היה סבו של איוואן הרביעי.
מלכד נסיכויות רוסיה

איוואן השלישי נולד ב-22 בינואר 1440 לנסיך וסילי השני ואשתו, מריה ירוסלבנה. בשנת 1462 הוא עלה על כס הנסיכות, אשר הייתה החזקה שבנסיכויות הרוסיות, כיורשו של אביו והחל במלאכת אבותיו – חיזוק והגדלת תחומי מחוז שלטונו – נסיכות מוסקבה. חשוב לציין שאיוואן, כקודמיו, לא מיהר לעשות זאת והעדיף התפתחות איטית ויציבה על פני סיפוח גדול-ממדים בזמן קצר. כך, בשנת 1463 הוא צירף למוסקבה את נסיכות יארוסלאבל, ובשנת 1474 – את נסיכות רוסטוב. בשנת 1478 (ב-14 בינואר בה) הוא סיפח את העיר החופשית והגאה נובגורוד וסביבותיה.
מלכד נסיכויות רוסיה > המרד במונגולים

בשנת 1480 איוואן מרד בשליט המונגולי, חאן אחמד. הלה בא לתקוף את איוואן ולהשליט עליו את מרותו והגיע לנהר האוגרה, שסימן את הגבול הרוסי, ב-6 באוקטובר 1480, והמתין לצבא בן-בריתו, מלך פולין (אשר לא הגיע). בצדו השני של הנהר עמד הצבא הרוסי. החאן ניסה לחצות את הנהר במספר מקומות, אך נהדף על ידי הרוסים, אשר היו עדיפים עליו גם מבחינה טכנולוגית. ב-11 בנובמבר, עם בוא החורף, החאן הכיר בהפסדו ונסוג. רוסיה הייתה עתה חופשית מהעול הטטרי.
רבים מההיסטוריונים אינם מעריכים את איוואן השלישי וטוענים כי הוא הפגין פחדנות בכך שלא תקף בעצמו את חאן אחמד[דרוש מקור]. אולם מצד שני, אילו תקף איוואן, היה נמצא באותה נחיתות טקטית שבה היו הטטרים כשהתקיפו אותו מעבר לנהר; וכן, הצבא הפולני יכול היה לנצל זאת ולעקפו מאחור.
לאחר שהשתחרר מעול הטטרים ונפטר מאויב מרכזי, המשיך איוואן להגדיל את נסיכות מוסקבה ולספח אליה נסיכויות נוספות. בשנת 1485 סיפח את הנסיכויות החזקות של טבר, וריה וריאזן. איוואן דיכא מרידות שפרצו בנובגורוד; לשם כך השתמש בשיטה העתיקה של הגליית פרנסי העיר ומכובדיה לערים אחרות בתחומי שלטונו.
מלכד נסיכויות רוסיה > המלחמות עם פולין וליטא

הדוכסות הגדולה של ליטא ופולין חששה מהיווצרותו של גוש פוליטי חזק ומלוכד ליד גבולותיה המזרחיים ולכן עשתה כל שביכולתה כדי לסכל את מאמצי האיחוד של איוואן. איוואן נלחם בליטאים כעשר שנים (בין השנים 1494 ל-1503) ויצא מנצח. הקרב המכריע בשנים אלה היה קרב ודרושה שליד קלוגה ב-14 ביולי 1500. לאחר הקרב והסכם השלום בעקבותיו איוואן סיפח את הערים ויאזמה, נובגורוד-סוורסקי, הומל, צ'רניגוב ובריאנסק והאזורים הסמוכים להן.
הישגו הגדול ביותר של איוואן כמאחד של רוסיה לא היה באיחוד עצמו כי אם בשימורו. את זאת השיג בכך שתחילה לא התחלק בשלל המלחמה עם אחיו; ולאחר מכן, על ידי כך שהורה שלאחר מותם של קרובי משפחתו על נחלותיהם לעבור לשלטונו ולא ליורשיהם הישירים. הוראה זו מנעה את פיצולה-מחדש של הממלכה הרוסית העתידה לנסיכויות עצמאיות-למחצה.
מדיניות פנים

אופי המשטר תחת איוואן השלישי הפך בהדרגה למשטר אוטוקרטי ריכוזי, בין השאר בשל ההגמוניה ההיסטורית של מוסקבה על פני שאר הנסיכויות הרוסיות וגם משום שמוסקבה הייתה מקום מושבו של ראש הכנסייה הרוסית.
אשתו השנייה סופיה פלאולוג, שדודה היה הקיסר הביזנטי האחרון קונסטנטינוס האחד עשר, הנהיגה ברוסיה את מנהגי החצר הביזנטית והחדירה יתר פתיחות לתרבות האירופית. נישואיו אלה של איוואן, אשר לאחר נפילת הקיסרות הביזנטית ראה את עצמו כיורש שליטיה, גרמו להכתרתה של מוסקבה ל"רומא השלישית" לאחר רומא וקונסטנטינופול. בהשפעתה של הנסיכה קלטה מוסקבה את מנהגי החצר של ביזנטיון וגם את שאיפותיה האימפריאליות. קשרי האיחוד וההורשה בין מוסקבה לאימפריה ביזנטית הודגשו על ידי איחוד סמלי שתי הממלכות – גאורגיוס הקדוש של מוסקבה והעיט הדו-ראשי של ביזנטיון. העיט הדו-ראשי נותר סמלה של רוסיה גם כיום.
הנסיך הגדול החל לנתק את עצמו מהאצולה המסורתית, הבויארים ואט-אט דחק את רגליהם מהשלטון: הוא הוריד אותם ממעמד של יועצים, כמקודם, למעמד של עושי דברו התלויים בו.
בנוסף לריכוז השלטון, איוואן הקדיש תשומת לב גם לתרבות הרוסית. בשנת 1479 נבנתה מחדש במוסקבה קתדרלת העלייה לשמים החשובה, על פי תוכניתו של האמן הזר שהוזמן, אריסטוטלס פיורוונטי, ובשנת 1485 נבנה מחדש והורחב הקרמלין. בנוסף לכך, בתקופתו של איוואן תורגמו לרוסית יצירות קלאסיות של העולם העתיק והורכב ה"סודבניק", קובץ החוקים של כלל הנסיכות.
בערוב ימיו

כהוקרה על פעולותיו לטובת מוסקבה ורוסיה זכה איוואן עוד בימיו לכינוי "הגדול". ליורשו הוא מינה, בלחץ אשתו, את בנה וסילי, תחת נכדו מצד בנו הבכור מאשתו הראשונה (שנפטרה). הוא נפטר ב-27 באוקטובר 1505.
איוואן השלישי על האנדרטה המילניום של רוסיה
איגואנת דומריל מלגשית

| איגואנת דומריל מלגשית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: איגואנות מדגסקר
סוג:: איגואנה מלגשית
מין:: איגואנת דומריל מלגשית
שם מדעי
 Oplurus quadrimaculatus

איגואנת דומריל מלגשית (שם מדעי: Oplurus quadrimaculatus) היא מין של לטאה החיה בטבע באי מדגסקר שממזרח לאפריקה. ללטאה זו קשקשים חדים וזנב משוריין מאחוריה.
לטאה דמוית-איגואנה זו יכולה להגיע לאורך 25–39 ס"מ והיא בעלת זנב ורגליים בעלי קשקשים קשים ומגודלים. הזכרים גדולים מעט מהנקבות והם מזדווגים במהירות באזורי תפוצתם ומטילים ביצים בין הסלעים או בחפירת מאורה קטנה. כמו רוב הלטאות גם לטאה זו מקבלת את חום הגוף מהשמש והם יושבות על גזעי עצים או סלעים כדי לקבל חום.
הן חיות רק באי מדגסקר, במרכז האי עד לצפון ומפני הים עד לגובה 2,000 מ' מעל הקרקע. הן חיות ביערות גשם, יערות יבשים ואזורים סלעיים שונים. מצבה של הלטאה הוא ללא חשש.
הערות שוליים

↑  איגואנת דומריל מלגשית באתר הרשימה האדומה של IUCN