ההצגה הגדולה בתבל (ספר)
פרק 1 – רק תאוריה > הכחשת היסטוריה

דוקינס פותח במשל על מורה להיסטוריה של רומא, של השפה הלטינית ושל יצירות קלאסיות שנכתבו בשפה זו. לימוד כזה דורש זמן, ריכוז והתמדה. אלה שמאמציו נתקלים שוב ושוב בהתנגדויות של חבורת מתנגדים בורים, שנהנים מתמיכה כספית ופוליטית משמעותית, המנסים שוב לשכנע את תלמידיו כי הרומאים לא היו ולא נבראו, וכי מעולם לא התקיימה האימפריה הרומית. הם טוענים גם כי העולם כולו נוצר רק זמן קצר לפני הזיכרון החי. שפות שונות כמו ספרדית, איטלקית, פורטוגזית, צרפתית, רומאנש ועוד צצו בנפרד זו מזו, ואינן קשורות לשפה קדומה, כמו לטינית. במקום ללמד על התקופה הקלאסית המורה נאלץ שוב ושוב לנהל קרבות מאסף מול מפיצים של דעה קדומה נבערת.
דוקינס ממשיך לדוגמה מציאותית יותר – מורה להיסטוריה של אירופה בראשית המאה ה-20 שמתמודד מול מכחישי שואה שמקדמים מולו חרמות, קריאות ביניים וכדומה. מכחישים אלה נהנים מתמיכה פוליטית וכלכלית משמעותית, הם קולניים ומתחזים למלומדים, נהנים מתמיכת נשיא של מדינה חזקה אחת לפחות וכן מהגמון של הכנסייה הקתולית. הם דורשים מהמורה להיסטוריה כי יציג את "שני צידי המחלוקת" וכי ייתן "זמן שווה" ל"תאוריה חלופית" לפיה השואה לא התרחשה כלל, אלה היא המצאה של קומץ בדאים ציונים. לקבוצה זו מצטרפים חבורת אינטלקטואלים מודרניים מהאסכולה הגורסת כי "הכול יחסי", בטענה כי אין אמת מוחלטת. השאלה אם התרחשה שואה או לא, היא עניין של אמונה אישית. כל נקודות ההשקפה תקפות באותה מידה ויש "לכבד" אותן במידה שווה.
דוקינס עובר לנמשל ומצביע על כך שמורים רבים למדעים נמצאים כיום במצוקה דומה כאשר הם מנסים ללמד על אבולוציה שהיא העיקרון המרכזי של הביולוגיה, ומסבירים את העולם החי בהקשר ההיסטורי שלו, ואת עצם טבעם של החיים – הם נתקלים בהתנגדויות ואיומים שונים – הם סופגים איומים, איסורים ולפעמים מאיימים עליהם בפיטורין. הורים ותלמידים עשויים לגחך עליהם או לקלל אותם. מספקים להם ספרי לימוד מטעם המדינה שעברו צנזורה מכל המופעים של המילה "אבולוציה" – במקרה הטוב ביטוי זה הומר לביטוי של לשון נקייה "שינוי במשך הזמן". אם בעבר תופעה זו הייתה בעיקר בארצות הברית, כיום דבר זה מתפשט גם בבריטניה ובאירופה בגלל נוכחות אסלאמית גוברת בבתי ספר ובגלל תמיכת רשויות התומכות ב"רב תרבויות" וחוששות מפני תיוג והוקעה כגזעניות.
לעיתים אנו שומעים כי אנשי דת שונים אינם מתנגדים לאבולוציה, לדוגמה ההגמון של אוקספורד, לורד ריצ'רד האריס, שהיה שותף לכתיבת מכתב לראש ממשלת בריטניה טוני בלייר, מטעם מדענים והגמונים שביקשו לקדם את הוראת האבולוציה. דוקינס מציין את הארכיהגמון של קנטרברי ואת האפיפיור כדוגמאות לכך שתאולוגים וכוהני דת שונים שעיינו היטב בראיות בזכות האבולוציה הפסיקו להתנגד לה. אנשי דת מיושבים ורציונליים מקבלים, מי בלת ברירה ומי בהתלהבות את הראיות בזכות האבולוציה. עם זאת דוקינס מציין כי דבר זה אין פירושו כי הקהל הדתי עוקב אחר מנהיגים אלה. לדוגמה, לפי סקרי דעת קהל לפחות 40% מתושבי ארצות הברית סבורים כי האדם לא התפתח מבעלי חיים אחרים, וכן כי העולם הוא בן פחות מ-10,000 שנה. מצב דומה, אם כי באחוזים נמוכים יותר קיים גם בבריטניה. דוקינס טוען כי מכחישי אבולוציה הם בעצם סוג של "מכחישי היסטוריה" – בגלל אמונתם כי גיל העולם הוא רק אלפי שנים במקום מיליונים ובגלל אמונתם כי בני האדם חיו לצד דינוזאורים.
דוקינס טוען כי כוהני דת, גם כאלה שתומכים באבולוציה, אינם עושים די כדי לְהָזֵם דעות קדומות. הם טוענים כי אדם וחווה לא התקיימו מעולם, אולם בדרשות שלהם הם משתמשים בסיפור של אדם וחווה כדי להסביר טיעונים מוסריים או תאולוגיים, וזאת מבלי לציין כי אדם וחווה לא התקיימו בפועל. כאשר טוענים מולם טענה זו הם משיבים כי מובן מאליו לכל אדם סביר כי מדובר רק במשל, וכי רק אוויל יקבל את הדברים כפשוטם. דוקינס שואל כיצד אמור המאמין הפשוט לדעת איזה חלק הוא סמלי ואיזה חלק הוא ממשי. לפי סקרים ומחקרים המופיעים בנספח הספר, ברור כי ציבור דתי גדול אינו מקבל את התיאורים האלה כצורת משל אלא כתיאור ממשי.
הספר נועד לספק ראיות לאבולוציה. הוא מיועד לאנשים שהושפעו מהכחשת אבולוציה אבל בעיקר לתומכים של תורת האבולוציה שנתקלו באנשים שמתנגדים לאבולוציה וצריכים עוד מידע כדי לענות להם.
דוקינס מציין כי אבולוציה אינה רק תאוריה אלא גם עובדה. הראיות לקיום האבולוציה אינן פחות חזקות מהראיות לקיום השואה, גם אם מביאים בחשבון קיומם של עדי שואה שעדיין חיים. הוא מציין כי זו עובדה כי בני אדם הם קרובי משפחה של שימפנזים, קרובים יותר רחוקים של קופים אחרים וקרובים עוד יותר רחוקים ביחס לשנבוב או תחש. בני אדם הם קרובים עוד יותר רחוקים לבננה או לפת. אין זו אמת מחויבת המציאות או תאולוגית, בעבור רוב האנשים, גם המשכילים כי טענה זו לא נכונה. בכל זאת זו אמת מפני שיש ראיות רבות התומכות בה.