stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעז כהן
ספרי-שיריו

ספר שיריו הראשון, "מחומשים" – שירים בהשראת פרשיות השבוע ("תמוז", 1997), פתח למעשה הופעת שירה אמונית-מקורית בדור שאחרי דור המשוררים הבולט של קוסמן-קפלון-פנחס כהן-איזקסון-עוזר והדר, ועורר מחדש בתוך הציבור האמוני שאלות כ"שאלת הגבולות" ביצירה, היחס לתנ"ך "בגובה העיניים", שירה כמדרש מודרני ועוד.
ספר שיריו השני "נגיעות ראשונות" – אוסף שירה לירית ("מילוא", 2000), הביא בפעם הראשונה לשירה העברית את פירותיו הפואטיים של המתח האירוטי הנוצר בעקבות האיסור הדתי על נגיעה (איסור על מגע בין גבר לאשה שאינם נשואים), וסימן את כהן גם כ"אירוטיקן דתי". בספר זה ניכרים גם ניצנים ראשונים ביחסו המורכב של המשורר לערביי הארץ, כמו-גם בפנייתו הנועזת אל האל.
כל אלה ועוד קיבלו ביטוי עוצמתי וגבישי יותר בספרו השלישי "שמע אד-ני" – משירי מאורעות תשס"א-תשס"ד ("אבן-חשן", 2004), שהופיע בשלהי האינתיפאדה השנייה ומשמש גם כמעין "כרוניקה שירית" לחוויות השנים הללו. הספר עורר תגובות חזקות ביותר בקרב מגזרים רבים, זכה לביקורות משבחות, נדפס בשתי מהדורות נוספות וזיכה את מחברו בשנת תשס"ו בשני פרסים נחשבים: פרס ראש-הממשלה ליוצרים עבריים, ופרס "שבתון אביחי".
(בעקבות פרסום הספר פוטר כהן מעבודתו כעובד-סוציאלי בפנימיה חרדית לבנים בירושלים, בשל "שירי ההתרסה" שבו).
בקיץ 2005, בעקבות ההתנתקות מחבל-עזה ומצפון-השומרון, נוסף לספר "נספח העומד בפני עצמו" בשם "הזמנה לבכי" (תוך הפנייה ל"הזמנה לבכי" שפורסמה לאחר מלחמת יום הכיפורים) ובו שירי מחאה וקינה על חורבן-היישובים ("אבן-חשן", 2005).
שני הקבצים בצירוף שירים נוספים זכו להיתרגם לאנגלית בידי לרי ברק, וראו אור במהדורה דו-לשונית בקיץ 2010 בהוצאת Toby Press תחת השם Hear O Lord.
לצד זאת, תורגמו שירים בודדים למגוון שפות, ביניהן: צרפתית, יוונית, ערבית, פולנית, סרבית, רוסית ואף סינית, וחלקם פורסמו באנתולוגיות ובבימות מודפסות ואינטרנטיות שונות.
במרוצת-השנים זכו כשנים-עשר משיריו להלחנות בידי מוזיקאים שונים, והם מושמעים בתחנות-הרדיו וברשת האינטרנט.
בשלהי 2012, לאחר 7 שנים בהן לא הופיע קובץ שירת מקור משלו, ראה אור ספר שיריו הרביעי: "עד שהגענו להבנה עם האור" (הוצאת קשב לשירה).
במהלך קיץ תשע"ח ראה אור ספר שיריו החדש: "מחר הירח יזרע" – מבחר שירי אהבה בהוצאת אבן-חשן, וכן אוסף מתורגם משיריו לצרפתית בהוצאת Levant, בתרגומו של מישל אקהרד אליאל.
בסתיו 2020, תשפ"א, ראה אור ספר שיריו השישי "מזמור ליום חול" בעיצומה של מגפת הקורונה העולמית, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
חיים אישיים

כהן נשוי לאפרת ואב לארבעה. הוא חבר הקיבוץ הדתי-שיתופי כפר עציון.
ספריו

מחומשים (תמוז, 1997).
נגיעות ראשונות (מילוא, 2000).
שמע אד-ני - משירי מאורעות תשס"א-תשס"ד / ציורים: ליאוניד בלקלב (אבן חושן, 2004).
הזמנה לבכי - שישה שירים בעקבות ההתנתקות (אבן חושן, 2005).
Hear O Lord - Poems from the disturbances of 2000-2009 - a bilingual addition. Trans. - Larry Barak. Toby Press, 2010
עד שהגענו להבנה עם האור (קשב לשירה, 2012).
מחר הירח יזרע - נ"א שירי אהבה / הדפסים: מרדכי בק (אבן חשן, 2018)
מזמור ליום חול (הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשפ"א, 2020)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305513605171  GND: 1183307373  ISNI: 0000 0000 6660 4588  LCCN: n98082948  VIAF: 12580506   WorldCat (עם VIAF): 12580506
התגבלנות

איור של גובלין מאת הצייר האנגלי ג'ון ד' באטן (אנ') (המאה ה-19)
הִתְגַּבְּלְנוּת (או מצב גובּלין, וגם: גובּלין מוד; מאנגלית: Goblin mode) הוא תחדיש לשוני המתאר התנהגות מפונקת, עצלנית, מרושלת או חמדנית באופן לא מתנצל, המבטאת תחושת מיאוס ודחיית נורמות חברתיות, התרסה וגועל. המילון המקוון Dictionary.com (אנ') הגדיר את המילה כביטוי סלנג המתאר התנהגות מכוונת וחסרת בושה, הנכנעת ומתמכרת להרגלים ופעילויות שמתעלמים מנורמות וציפיות חברתיות. המילה נבחרה בהצבעה ציבורית להיות מילת השנה של מילון אוקספורד לשנת 2022.
מקור ההשראה לתיאור התנהגות מתגבלנת, הוא דימוי של גובלינים מיתולוגיים קדומים כיצורים קטנים, שובבים, מכוערים ומלוכלכים שוכני-מערות. בסיפורים מתקופת התפתחות העיור באירופה במאות ה-15 וה-16, הגובלינים שוכנים בבתים, מעדיפים להישאר בביתם, דוחים ומגעילים, ולעשות מעשי קונדס.
התפתחות ופופולריות

הביטוי האנגלי מוכר בהקשרים שונים עוד משנת 2009, באתרי אינטרנט כגון טאמבלר ומילון הסלנג Urban Dictionary, אך הפך לויראלי באינטרנט אחרי שב-15 בפברואר 2022 צייץ משתמש טוויטר ידיעה חדשותית שאליה הוצמדה באמצעות תוכנת פוטושופ כותרת מדומה על דברים שאמרה כביכול השחקנית-דוגמנית ג'וליה פוקס (אנ') בעקבות פרידתה מהראפר קניה וסט: ”הוא לא אוהב שאני נכנסת למצב גובלין”. זמן-מה אחרי פרסום זה, שיתף משתמש טוויטר אחר באתר Reddit תמונה של גובלין, בצירוף הכותרת: ”היום למדתי על התגבלנות, ועכשיו החיים שלי הגיוניים”. בעקבות ריבוי ניסיונות אחזור של גולשי אינטרנט, הבהירה ג'וליה פוקס שהיא מעולם לא השתמשה בביטוי.
דייב מקנאמי, המגדיר את עצמו "גובלין בחיים האמיתיים", הסביר שמצב גובלין איננו קבוע, אלא מצב רגשי שניתן להיכנס אליו ולצאת ממנו. מקנאמי הסביר ש"התגבלנות פירושה להתעורר בשעה שתיים לפנות בוקר ולדשדש למטבח בלי ללבוש דבר זולת חולצת טי ארוכה, כדי להכין חטיף מוזר כגון גבינה מותכת או קרקרים. זה העדר מוחלט של אסתטיקה, כי מה אכפת לגובלין מייצוגיות?" באפריל 2022 פרסם איש העסקים אילון מאסק מם שנמחק לאחר מעשה, בנוגע לרכישת טוויטר, ובו נכתב: ”בכל הכנות, כבודם, הלקוח שלי היה במצב גובלין”. בהתייחסו לדברי מאסק, כתב סקוט רוזנברג באתר "אקסיוס" שככל הנראה, התגבלנות פירושה "לא אכפת לי עוד מה חושבים על איך אני נראה ומה אני אומר", וכוונתו של מאסק הייתה "אל תשימו אלי לב. רק התלוצצתי איתכם".
במדיה החברתית נפוצו שימושים במושג בצירוף תמונות של בעלי חיים המתנהגים בפראות, ותמונות סלפי לא-מחמיאות במכוון. בהודעה לעיתונות מטעם מערכת מילון אוקספורד, יוחסה הפופולריות של המילה גם לחודשים שאחרי הקלת מגבלות מגפת הקורונה, כאשר בני אדם במדינות רבות התרגלו לאורח חיים שהוכתב על ידי אינסטינקטים בסיסיים שאפשרו להם לזנוח נורמות יסוד חברתיות, ולכן התקשו לחזור לשגרת החיים שקדמה להטלת המגבלות, והעייפות עקב מגפה מתמשכת ואירועים כאוטיים שהחריפו, גרמה לתחושה שהשיטה רימתה אותם. קאספר גראת'וול, נשיא "Oxford Languages", מפיקת מילוני אוקספורד, אמר על כך: ”אנשים מאמצים אל לבם את הגובלין הפנימי שלהם”.
ראו גם

תופעת אינטרנט
קוטג'קור
הערות שוליים

1 2 3 4  מילת השנה של מילון אוקספורד ל-2022: "התגבלנות", באתר חדשות 13, 5 בדצמבר 2022
↑   מילת השנה של אוקספורד ל-2022 מבטאת השלמה עם החיים בזמן הקורונה, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2022
↑   מאי פלטי, השמנתם חמישה קילו והכיור מלא בכלים? אתם לא עצלנים, אתם פשוט ב"גובלין מוד", באתר הארץ, 26 בדצמבר 2022
1 2  זהר, נטלי. מילת השנה של אוקספורד ומשמעותה למשווקים, באתר איגוד השיווק הישראלי, 8 בדצמבר 2022
↑  What is goblin mode?. Dictionary.com, june 7, 2022. Retrieved December 11, 2022
↑  Madison, Caleb. We’re All Capable of Going ‘Goblin Mode’. The Atlantic, December 10, 2022. Retrieved December 11, 2022
↑  Leung, Yasmine. 'Goblin mode': How the fake news spread amid Julia Fox, Kanye break-up. The Focus, February 23, 2022. Retrieved December 11, 2022
1 2  Rosenblatt, Kalhan. Goblin mode' is becoming part of people's everyday vocabulary. Language and meme experts share why. NBC News, April 2, 2022. Retrieved December 11, 2022
1 2  Kari, Paul. Slobbing out and giving up: why are so many people going ‘goblin mode’?. The Guardian. March 14, 2022. Retrieved December 11, 2022
↑  Rosenberg, Scott. Musk's "goblin mode" is here to stay. Axios, April 12, 2022. Retrieved December 11, 2022
↑  Goblin Mode. Know Your Meme. Retrieved December 11, 2022
↑  Callahan, Crissy. 'Goblin mode' is Oxford’s word of the year. What does it mean?. Today, March 25, 2022. Retrieved December 11, 2022
↑  Kim, Juliana. How 'goblin mode' became Oxford's word of the year. NPR, December 5, 2022. Retrieved December 11, 2022
טאירה נו קיומורי

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1118 קיוטו, יפן 
 פטירה:  20 במרץ 1181 (בגיל 63) קיוטו, יפן 
 מקום קבורה:  Nōfuku-ji 
 מדינה:  יפן 
 בן או בת זוג:  Tokiwa Gozen Taira no Tokiko Takashina no Motoaki's daughter בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Takiyasha-hime, 御子姫君, Taira no Tomomori, Taira no Shigemori, Taira no Shigehira, Taira no Tokuko, Taira no Munemori, בפסקה זו 9 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פעולות ומבצעים
 מרד הוגן  מרד הייג'י  מלחמת גנפיי 
 
טאירה נו קיומורי (יפנית:  平清盛 ‏; 1118–1181) היה מצביא יפני מתקופת הייאן. ייסד את הממשלה הראשונה בהיסטוריה של יפן שנוהלה על ידי סמוראים.
חייו

לאחר מות אביו, טאירה נו טָדַמוֹרי, בשנת 1153, נטל קיומורי את השליטה על שבט טאירה והחל להרחיב את השפעתו בעולם הפוליטי של הבירה קיוטו. בשנת 1156 הוא ומינאמוטו נו יושיטומו, ראש שבט מינאמוטו, דיכאו את מרד הוגן, והדבר ביסס את מעמד שני השבטים ככוח הלוחם החזק בבירה. אולם, כוחם החדש הביא לחילוקי דעות, והשניים הפכו ליריבים, כאשר היריבות הגיעה לשיאה בשנת 1159 עם פרוץ מרד הייג'י. קיומורי יצא מהעימות כאשר ידו על העליונה, הוציא להורג את יושיטומו ושני בניו הבוגרים, ובכך הפך לראש השבט החזק ביותר בקיוטו. עם זאת, היקף השפעתו על המחוזות האחרים ביפן באותה עת נתון לדיון. קיומורי גילה רחמנות כאשר הסכים לחוס על חיי בניו הצעירים של יושיטומו - ביניהם יוֹריטוֹמו, נוֹריוֹרי ויושיצְוּנֵה - פעולה שתתברר לימים כגורלית לשבט טאירה.
מתוקף מעמדו כראש השבט הלוחם היחיד בבירה, ניצל קיומורי את האפשרות לזרוע סכסוכים בין הקיסר לשעבר גו-שירקאווה ובנו הקיסר ניג'ו. הדבר סייע לו לטפס במעלה סולם הדרגות הממשלתיות, על אף שרבים מהתארים שהוענקו למשפחתו ניתנו בשל פטרונותו של גו-שירקאווה. עלייתו של קיומורי הגיעה לשיאה בשנת 1167, כאשר הפך לאיש החצר הראשון ממשפחת לוחמים אשר מונה לדאיג'ו דאיג'ין, השר הבכיר בממשלה, ומנהל הממשלה הקיסרית דה פקטו. כנהוג, הוא ויתר במהרה על הנהגת שבט טאירה, מתוך כוונה לשאת בתואר הפוליטי והחברתי היוקרתי ביותר, מבלי להיות כבול למחויבויותיו כראש שבט. מנהג זה היה הנוהג בקרב הצמרת הפוליטית ביפן של תקופת הייאן, ובעשותו כן, הצהיר קיומורי על מעמדו הרם בממשלה. אולם, רבים מאנשי החצר האחרים (שלא השתייכו למשפחות לוחמות) הביעו מורת רוח ממינויו של קיומורי לתפקיד הדאיג'ו דאיג'ין ומאופן התנהלותו כלפי אנשי החצר אחרים.
בשנת 1171 ארגן קיומורי נישואים בין הקיסר טאקאקורה לבין בתו טאירה נו טוֹקוּקוֹ. בנם הבכור, הנסיך טוֹקיהיטו, נולד בשנת 1178. שנה לאחר מכן, ביים קיומורי הפיכה, אילץ את מתנגדיו הפוליטיים להתפטר ממשרותיהם, ולבסוף גירש אותם. את המשרות שהתפנו בממשלה הוא מסר לאנשי שלומו וקרובי משפחתו, ואף כלא את הקיסר לשעבר גו-שירקאווה. לבסוף, בשנת 1180, אילץ קיומורי את חתנו, הקיסר טאקאקורה, לותר על כסאו, והכתיר במקומו את הנסיך טוקיהיטו, שהפך לקיסר אנטוֹקוּ.
עם עליית כוחו ועושרו של שבט טאירה, והמונופול בו החזיק קיומורי בממשלה, רבים מבעלי בריתו, רובם סמוראים ממחוזות אחרים, ואפילו בני שבטו, פנו נגדו. הנסיך מוֹצ'יהיטוֹ, אחיו של הקיסר טאקאקורה, קרא לשבט מינאמוטו, יריביו הוותיקים של קיומורי, להתמרד כנגד שבט טאירה, ובכך למעשה החל את מלחמת גֵנְפֵּיי בשנת 1180. קיומורי מת בתחילת השנה שלאחר מכן ממחלה, והותיר את בנו טאירה נו מוּנֵמוֹרי להוביל את נפילתו והשמדתו של שבט טאירה בידי מינאמוטו בשנת 1185. לפי האגדה, בעת היותו על ערש דווי, סבל קיומורי מחום כה גבוה, עד כי כל אדם שהתקרב אליו היה נשרף בשל החום העז, ושלאחר מותו גופתו הונחה להתקרר מספר שעות, טרם שאפשר היה להזיזה.
טאירה נו קיומורי בתרבות

קיומורי הוא הדמות הראשית באפוס מתקופת קמקורה עלילות הייקֵה.
קיומורי מופיע בעיקר כנבל טוב לב בסדרות מאנגה של אוסאמו טזוקה העוסקות במלחמת גנפיי.
ראו גם

מינאמוטו נו יושיטומו
מינאמוטו נו יוריטומו
תקופת הייאן
מרד הוגן
בעודו סובל מחום, מתעמת טאירה נו קיומורי עם חזיונות גיהנום ורוחות קורבנותיו, בהדפס של יושיטושי משנת 1883
חוק מגניטסקי

| --- | --- |
סמל ארצות הברית
 פרטי החוק
 מדינה:  ארצות הברית
 גוף מחוקק:  הקונגרס ה-112 של ארצות הברית 
 שטחים שעליהם חל החוק:  ארצות הברית 
 
חוק מגניטסקי (באנגלית: Magnitsky Act) הידוע באופן רשמי כביטול תיקון ג'קסון-ואניק לרוסיה ומולדובה והחוק לאחריות שלטון החוק על סרגיי מגניטסקי לשנת 2012 (באנגלית: Jackson–Vanik Repeal and Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act of 2012), היא הצעת חוק דו-מפלגתית שהועברה על ידי הקונגרס האמריקני ונחתמה בחוק על ידי הנשיא ברק אובמה בדצמבר 2012, בכוונה להעניש פקידים רוסים האחראים למותו של עורך הדין וחשב המס הרוסי סרגיי מגניטסקי בכלא במוסקבה בשנת 2009, וגם להענקת מעמד יחסי סחר רגילים קבועים (Permanent normal trade relations) לרוסיה.
מאז 2016, הצעת החוק, אשר חלה באופן גלובלי, מסמיכה את ממשלת ארצות הברית להטיל סנקציות על מי שהיא רואה בו כמפר זכויות אדם, להקפיא את נכסיו ולאסור עליו להיכנס לארצות הברית.
רקע

בשנת 2009 עורך הדין הרוסי סרגיי מגניטסקי מת בכלא במוסקבה לאחר חקירת הונאה על סך 230 מיליון דולר, בה היו מעורבים פקידי מס רוסים. מגניטסקי הואשם בביצוע ההונאה בעצמו ועוכב לחקירה. בזמן שהותו בכלא, מגניטסקי פיתח אבנים בכיס מרה, דלקת לבלב ודלקת כיס המרה. בקשתו לטיפול רפואי סורבה במשך חודשים. לאחר כמעט שנה של מאסר, הוא הוכה למוות בעת שהותו במעצר. חברו של מגניטסקי, ביל בראודר (אנ'), איש עסקים אמריקאי שעבד רבות בפדרציה הרוסית לאחר קריסת ברית המועצות, פרסם את המקרה ושידל גורמים אמריקנים להעביר חקיקה המאשרת הטלת סנקציות על אזרחים רוסים המעורבים בפרשיות שחיתות. בראודר הביא את התיק לסנטורים בן קרדין וג'ון מקיין, שקידמו את הליך החקיקה.
החוק

ביוני 2012 ניסחה ועדת בית הנבחרים של ארצות הברית לענייני חוץ (אנ') הצעת החוק בשם "החוק לאחריות שלטון החוק על סרגיי מגניטסקי לשנת 2012 (HR 4405)". מטרתו העיקרית של החוק הייתה להעניש פקידים רוסים שנחשבו כאחראים למותו של סרגיי מגניטסקי, באמצעות איסור כניסתם לארצות הברית ושימוש במערכת הבנקאית שלה. שבוע לאחר מכן הביא הסנטור בן קרדין את החוק לידי הסנאט, ובזמן שחלה עלייה במתחים הגוברים במערכת היחסים הבינלאומית. מאוחר יותר כתב בראודר כי חוק מגניטסקי קיבל תמיכה דו-מפלגתית מהירה משום שהשחיתות שנחשפה על ידי מגניטסקי הייתה בוטה מעבר למחלוקת, ו"[כאן] לא היה לובי פרו-רוסי-עינויים ורצח כדי להתנגד לו".
בנובמבר 2012 צורפו הוראות הצעת החוק מגניטסקי להצעת חוק (HR 6156) להסדרת הסחר עם רוסיה ומולדובה, קרי, ביטול תיקון ג'קסון-ואניק. ב-6 בדצמבר 2012 העביר הסנאט האמריקני את גרסת הבית לחוק, ברוב של 92 מול 4. החוק נחתם על ידי הנשיא ברק אובמה ב־14 בדצמבר 2012.
תגובות ברוסיה

סגן הדומא יבגני פדורוב טען כי מטרתו האמיתית של חוק מגניטסקי הייתה לתמרן דמויות מפתח בעסקים הגדולים והממשלתיים בפדרציה הרוסית, במטרה ליצור מדיניות פרו-אמריקאית. לעומת זאת האופוזיציונרים הליברלים ברוסיה, ולדימיר קארה-מורזה ובוריס נמצוב, קיבלו את החוק וכינו אותו "פרו-רוסי". ממשלת רוסיה דחקה נגד החקיקה הפועלת באמצעות חברת יחסי ציבור בראשות קנת דוברשטיין. מאוחר יותר נשכרה עורכת דין רוסית, נטליה וסלניצקאיה, אשר שידלה נגד חוק מגניטסקי בארצות הברית. היא קבעה פגישה עם דונלד טראמפ הבן, כדי לדון בנושא.
ממשלת רוסיה הרשיעה את מגנטיסקי לאחר מותו. בתגובה להעברת חוק מגנטיסקי, רוסיה נקטה במספר צעדים נגד ממשלת ארצות הברית ואזרחיה. היא אסרה על גופים מארצות הברית לממן פעילות של עמותות ברוסיה. אימוץ ילדים רוסים על ידי אמריקאים נאסר ב"חוק דימה יקובלב". זאת על שם ילד רוסי שאומץ על ידי משפחה אמריקאית בשנת 2008 וארבעה חודשים לאחר מכן, מת לאחר שנשכח ברכב במשך 9 שעות. בנוסף, ממשל רוסיה הכינה רשימה שחורה של פקידים אמריקאים אשר כניסתם לרוסיה נאסרה. כמו כן בתחילת 2013 התקבל חוק בפרלמנט הרוסי האוסר על גופים מארצות הברית לממן פעילות של עמותות ברוסיה. החוק מטיל מגבלות על השתתפות של אזרחים אמריקאים בעבודת העמותות. תגובתה הקשה של ממשלת רוסיה לא באה רק כנקמה על החקיקה האמריקאית, אלא מתוך שאיפה למנוע חקיקת חוקים דומים במדינות אירופאיות המכוונים נגד השלטונות הרוסיים.
תגובות ברוסיה > איסור על אימוץ ילדים רוסים בארצות הברית

ב-19 בדצמבר 2012 הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית אסרה ברוב של 400 נגד 4 אימוץ ילדים רוסים על ידי אזרחי ארצות הברית. הצעת החוק נקראה באופן לא רשמי על שמו של דמיטרי יקובלב (צ'ייס הריסון), פעוט רוסי שמת ממכת חום בשנת 2008 כשאביו האמריקני המאמץ שכח שהוא במושב האחורי של רכב השטח שלו. בשנה שלאחר מכן, 2013, הוצעו שני חוקים נוספים: האחד היה למנוע מאזרחי ארצות הברית לעבוד עם ארגונים לא ממשלתיים פוליטיים ברוסיה, וחוק שני, שנזנח בסופו של דבר, אמור היה למנוע מכל זר לדבר בטלוויזיה הממלכתית אם הם מכפישים את המדינה.
תגובות ברוסיה > איסור כניסת פקידים אמריקאים לרוסיה

ב-13 באפריל 2013 פרסמה רוסיה רשימה האוסרת על כניסת 18 אמריקאים לרוסיה בגין הפרות זכויות אדם לכאורה, בתגובה לרשימת מגניטסקי. בהם:
דייוויד אדינגטון (אנ'), ראש המטה של סגן הנשיא דיק צ'ייני (2005–2009)
ג'ון יו (אנ'), עוזר התובע הכללי של ארצות הברית במשרד היועץ המשפטי, משרד המשפטים (2001–2003)
ג'פרי מילר (אנ'), מייג'ור גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית, מפקד כוח המשימה המשותף גואנטנמו (אנ'), הארגון המנהל את מחנות המעצר במפרץ גואנטנמו (2002–2003)
ג'פרי הרבסון (אנ'), קצין חיל הים האמריקני, מפקד כוח המשימה המשותף גואנטנמו (2010–2012)
בנוסף, המחוקקים הרוסיים אסרו גם על כמה גורמים אמריקניים, בעיקר משפטנים ואנשי המנהל לאכיפת הסמים, המעורבים בתביעה ובמשפטם של מבריח הנשק הרוסי ויקטור בוט ומבריח הסמים קונסטנטין ירושנקו, שניהם מרצים אות עונשם בכלא בארצות הברית .
יישום החוק

ב־9 בינואר 2017, במסגרת חוק מגניטסקי, משרד הפיקוח על נכסי חוץ של מחלקת האוצר של ארצות הברית עדכן את רשימת אזרחים שהוכנה במיוחד, והכניסו את אלכסנדר בסטריקין, אנדריי לוגובוי, דמיטרי קובטון סטניסלב גורדיבסקי וגנאדי פלקסין לרשימה השחורה. כל נכסיהם הוקפאו בידי מוסדות פיננסיים אמריקאים או עסקאות עם אותם מוסדות ונאסרה כניסתם לארצות הברית.
הנשיא דונלד טראמפ העביר תזכיר לקונגרס על יישום החוק ב־21 באפריל 2017.
במאי 2017 יישבו רשויות ארצות הברית תיק נגד פרבזון הולדינגס, אחת החברות ששימשו להלבנת הכספים מרוסיה כתוצאה מההונאה שגילה סרגיי מגניטסקי. ההסדר סגר את התיק, וחברת הנדל"ן הסכימה לשלם קנס בסך 5.8 מיליון דולר.
במאי 2017 החלה חקירה בסך 6.6 מיליון ליש"ט שהועברו לכאורה מתוכנית ההונאה לחברה בנקאית בבריטניה.
ב-8 בספטמבר 2017, הנשיא טראמפ, בתזכיר, האציל את סמכותו לשנות את הסנקציות הכספיות על מזכיר האוצר, ועל הנפקת אשרות למזכיר המדינה.
במדינות נוספות

במארס 2015 העביר הפרלמנט של קנדה הצעה ראשונית לקראת העברת חוק כזה. חוק מגניצקי הקנדי, הידוע גם בשם "חוק צדק לנפגעי פקידים זרים מושחתים", קיבל הסכמה מלכותית והפך לחוק ב־18 באוקטובר 2017.
בשנת 2018 העביר הפרלמנט הבריטי מה שנקרא 'תיקון מגניצקי' ל"חוק הסנקציות ואיסור הלבנת הון" כדי להעניק לממשלה את הכוח להטיל סנקציות על אנשים המבצעים הפרות זכויות אדם חמורות.
ב־6 ביולי 2020, שר החוץ של הממלכה המאוחדת, דומיניק ראב, הודיע על הסנקציות הראשונות במסגרת חוק הדומה לחוק מגניצקי העולמי, במסגרתו הוטלו על 47 מגבלות נסיעה והקפאת נכסים. התקנות נועדו לתת לממשלה סמכות להטיל סנקציות על המעורבים בהפרות קשות של זכויות אדם ברחבי העולם.
במרץ 2019 קיבל הפרלמנט האירופי החלטה ברוב של 447 מול 70 בעד העברת חוק מגניצקי לאיחוד האירופי. בספטמבר 2020 נשאה אורסולה פון דר ליין, נשיאת הנציבות האירופית, את נאום "מצב האיחוד" השנתי ובו הצהירה כי אחת ממטרות הנציבות היא להעביר חוק מגניצקי אירופי.
פולמוס

משפטן אוסטרלי, ג'פרי רוברטסון, המייצג כמה מהקמפיינים של חוק מגניצקי, תיאר את החוק כ"אחת ההתפתחויות החדשות החשובות ביותר בזכויות האדם". לדבריו, הוא מספק דרך להגיע לנהגי הרכבות של אושוויץ, לאפרטצ'יקים, ולאנשים שמרוויחים קצת כסף מהפרות זכויות אדם ובדרך כלל נמצאים מתחת לרדאר". לעומת זאת ביל ואן אוקן מאתר האינטרנט הסוציאליסטי העולמי גינה את ארצות הברית בגין מה שהוא תיאר כמי שמפעיל את זכויות האדם ככיסוי ל"ריאל פוליטיק" בחוק מגניצקי. הוא הזכיר כי בכירים בוושינגטון די.סי. תמכו ב"פשעים גדולים בהרבה, למשל בבוריס ילצין בשנת 1993, אשר הורה על הפצצת על הבית הלבן של רוסיה, מקום מושבו של הפרלמנט במדינה, והרג 62 בני אדם".
אברהם הגר

ערך זה עוסק בגר גרמני מהמאה ה-13. אם התכוונתם לגרף פוטוצקי, גר הצדק מווילנא, ראו .
רבי אברהם הַגֵּר (? – כ"ב בכסלו ה'כ"ה, דצמבר 1264) היה גר צדק מבוואריה שערך ויכוחים דתיים עם נוצרים ולבסוף נהרג על קידוש השם. חידוש מדבריו מובא בפירוש התוספות לתלמוד הבבלי.
אברהם הגר נהג לנדוד ממקום למקום כדי להתווכח עם נוצרים, וכדי לשכנע נוצרים נוספים להתגייר. באחד הוויכוחים, שהתקיים בזינציג (אנ'), קם אברהם ושבר פסלי קדושים נוצריים ששימשו לתפישתו לעבודה זרה (בדומה לסיפור אברהם והצלמים). בתגובה, ההמון הנוצרי התנפל על היהודים במקום והרג בהם, וכלא את אברהם. אברהם נשלח לכלא באאוגסבורג, ולאחר שסירב לשוב לנצרות, נגזר עליו מוות בשרפה. בכ"ב בכסלו ה'כ"ה הועלה אברהם על המוקד באאוגסבורג. יהודי גרמניה בימי הביניים נהגו ביום זה כתענית ציבור ואמרו בו סליחות. חוברו סליחות מיוחדות על המאורע, ביניהן אחת שחיבר הרב מרדכי בן הלל ('המרדכי') אשר גם הוא נהרג על קידוש השם ב-1298 במהלך פרעות רינדפלייש.
בפירושי התוספות

חידוש אחד של רבי אברהם הגר מוזכר בפירושי התוספות לתלמוד. נאמר בגמרא ”אמר רבי חלבו קשים גרים לישראל כספחת”. תוספות שואלים מדוע הגרים קשים, ובאחד מהסבריהם מביאים את דבריו של רבי אברהם (שהיה גר בעצמו):
וה"ר אברהם גר פירש לפי שהגרין בקיאין במצות ומדקדקין בהם קשים הם לישראל כספחת דמתוך כן הקב"ה מזכיר עונותיהם של ישראל כשאין עושין רצונו.
כלומר, הגרים מלמדים חובה על עם ישראל בכך שהם צדיקים יותר מאלה שנולדו יהודים.
הערות שוליים

↑  שתי סליחות על מאורע זה נתפרסמו על ידי אברהם מאיר הברמן בספר גזרות אשכנז וצרפת (הוצאת תרשיש, תש"ו), עמ' קפו-קצ.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע', עמוד א' ובמקומות נוספים
מאטוויי ספונוב

מאטוויי יבגנייביץ' ספונוב (ברוסית: Матвей Евгеньевич Сафонов; נולד ב-25 בפברואר 1999 בסטברופול שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער בפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

ספונוב גדל במחלקת הנוער של קרסנודאר. ב-13 באוגוסט 2017 ערך ספונוב את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד אמקאר פרם במסגרת המחזור השישי בליגת העל הרוסית לעונת 2017/2018.
ביוני 2024 חתם ל־5 שנים בפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית תמורת דמי העברה של 20 מיליון יורו.
קריירה בינלאומית

ב-1 ביוני 2021 ערך ספונוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פולין במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Matvey Safonov rejoint le Paris Saint-Germain pour cinq saisons
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאטוויי ספונוב".
היסטוריה של ספרד
פרהיסטוריה

בספרד נמצאה העדות העתיקה ביותר במערב אירופה ליישוב של בני-אדם קדומים – לסת תחתונה מאובנת מאתר גראן דולינה שבהרי אטאפוורקה תוארכה במספר שיטות שונות לגיל של 1.1 עד 1.2 מיליון שנה לפני זמננו, התקופה הפלאוליתית הקדומה. באותו אתר נמצאו מאובני אדם נוספים המתוארכים לגיל של 780 אלף שנה. החופרים שייכו אותם למין אדם משלהם, שלו העניקו את השם המדעי הומו אנטקסור, אך חוקרים אחרים סוברים שמדובר במין הומו ארקטוס, אשר היה נפוץ באותה תקופה גם באפריקה, בארץ ישראל ובמזרח אסיה. באתר סמוך נמצאו מאובני בני אדם מפורטים יותר ממין אחר, לרוב מסווג כהומו היידלברגנסיס ומתוארך לגיל של 500 עד 350 אלף שנה לפני זמננו. בני-אדם אלו היו ציידים-לקטים שהותירו כלי אבן מסותתים מן התעשייה האשלית.
בתקופה הפלאוליתית התיכונה, כ-100 אלף עד 40 אלף שנה לפני זמננו, חיו בספרד הניאנדרטלים, ששרידיהם נמצאו במספר אתרים, כמו במערת אל-סידרון באסטוריאס. בתקופה הפלאוליתית העליונה, 35 עד 10 אלף שנים לפני זמננו, הוחלפו הניאנדרטלים על ידי בני אדם מן המין האנושי המודרני, שהותירו יצירות אמנות פרהיסטורית, מהן מפורסמים במיוחד ציורי הקיר ממערת אלטאמירה.
העת העתיקה

התושבים המקוריים של חצי האי האיברי מכונים בשם הקיבוצי האיברים, שם שכולל עמים רבים ושונים זה מזה, ביניהם אולי גם העם הבסקי. העיר האיברית המוכרת ביותר היא טרטסוס. החל מהמאה ה-9 לפנה"ס פלשו למדינה הקלטים ונוצרה התרבות הקלטיברית. במרוצת האלף הראשון לפנה"ס הוקמו לאורך החוף האיברי מושבות פיניקיות, שהחשובה בהן הייתה גאדיר (קדיס של היום), וכן מושבות יווניות.
בעקבות המלחמה הפונית הראשונה (אמצע המאה השלישית לפנה"ס) התחילו הקרתגים ליישב את חופי חצי האי. המושבה המרכזית הייתה קרתגו נובה (קרטחנה של היום). במלחמה הפונית השנייה גורשו הקרתגים מחצי האי האיברי, והרומאים התחילו בכיבושו ההדרגתי, כאשר בשנת 197 לפנה"ס הוקמו בו שתי פרובינקיות רומאיות, היספניה קיטריור והיספניה אולטריור. הכיבוש הרומי נתקל בהתנגדות עזה, במיוחד ידועים המצור על נומנטייה, עיר איברית ששכנה לגדות הדורו באזור סוֹריה של ימינו, ומלחמת הגרילה נגד הרומאים שניהל באמצע המאה ה-2 לפנה"ס המנהיג הצבאי הלוזיטני ויריאתוס. רק בימיו של אוגוסטוס הושלם כיבוש חצי האי, שכונה על ידי הרומאים היספניה. מאוחר יותר פוצלה הפרובינקיה לשלושה חלקים: היספניה טארקוננסיס, היספניה בייטיקה ולוזיטניה.
להיספניה נודעה חשיבות רבה באימפריה הרומית. נולדו בה הקיסרים טראיאנוס, אדריאנוס ותאודוסיוס הראשון והסופר סנקה. תקופת השלטון הרומאי הותירה את חותמה בתשתית הדרכים ובמבני הציבור וכן בתרבות, בשפה ובמשפט.
התקופה הוויזיגותית

ב-409, בעקבות היחלשות האימפריה הרומית, פלשו לחצי האי שבטים גרמאניים: השוואבים, האלאנים והוונדלים. ב-416 פלשו גם הוויזיגותים כבני בריתה של רומא. הם גירשו את האלאנים והוונדלים, ודחקו את השוואבים לאזור גליסיה. תקופת שלטונם של הוויזיגותים הייתה רצופה במאבקים עם השוואבים, הבסקים, הפרנקים וכן עם הביזנטים, שהשתלטו על דרום חצי האי והחזיקו בו בין 552 ל-628. בחצי השני של המאה ה-6 השתלט המלך הוויזיגותי לאוויגילד על השטחים שבהם ישבו השוואבים. יורשו רֶקארֵד ידוע כמי שהעביר את הוויזיגותים ב-589 מנצרות אריאנית לנצרות הקתולית.
הוויזיגותים הותירו על כנם את מוסדות השלטון הרומיים. מסיבה זו, ככל הנראה, ספרד לא שקעה בבורות ובאנאלפביתיות שאפיינו את אירופה בתקופתם. הממלכה הוויזיגותית סבלה מסכסוכים פנימיים תכופים, שכן העברת הכתר לא הייתה מבוססת על ירושה אלא על בחירות בקרב האצילים. הכלכלה התבססה אך ורק על חקלאות, והאוכלוסייה הצטמצמה מאוד ביחס לתקופה הרומית. מעמדה הפוליטי והחברתי של הכנסייה היה גבוה; לא מפליא שהדמות התרבותית הבולטת בתקופה זו הייתה התאולוג איזידור מסביליה.