stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כירורגיית אם ועובר
היסטוריה

כירורגית אם ועובר התחילה באוניברסיטת קליפורניה, סן פרנסיסקו (UCSF), שם פותחו לראשונה טכניקות לניתוח עוברים.
בתחילת שנות השמונים בוצע ניתוח העובר המוצלח הראשון על ידי המנתח ד"ר מייקל הריסון. לעובר, שהיה אחד מתוך שניים בריחמה של האם, הייתה חסימה בשלפוחית שמנעה משתן לעבור. וכתוצאה מכך, בטנו של העובר הייתה נפוחה מאוד, חלל החזה שלו נדחס, והריאות שלו שעדיין התפתחו איימו לגרום להרס הכליות. הריסון פתח חתך קטן בבטנו של העובר והכניס צנתר מותאם אישית לשלפוחית שלו תוך כדי שהוא מנסה לשמור על האם ועל אחותו התאומה של העובר חיות. ניתוח זה השרה מוטיבציה בקרב רופאים מכל רחבי העולם ליצור טכניקות חדשות, והטכניקות החדשות האלו הצילו אלפי עוברים ואימהות בשנים לאחר מכן. ואין ספק שהן יצילו עוד רבים בעתיד.
סוגי ניתוחים

ישנם שלושה סוגים בסיסיים של ניתוח העובר.
הסוג הראשון הוא הישן ביותר, והוא ניתוח עובר פתוח בו פותחים את הרחם ומנתחים את העובר ישירות. סוג ניתוח זה נקרא גם ניתוח פולשני מכיוון שהחתכים הנצרכים לביצוע הניתוח הם גדולים. כתוצאה מכך גדל הסיכון בניתוח ליותר סיבוכים ואובדן דם. טרטומה בעצם הזנב הוא דוגמה למצב שבשבילו נצרך ניתוח פולשני. בניתוח פותחים את הרחם כדי להגיע לעובר, פותחים את העובר, חותכים את כלי הדם המחברים בין העובר לגידול ותופרים בחזרה.
בסוג השני נכללים ניתוחים לא פולשניים שהם ניתוחים בהם החתכים מינימליים. במקרים אלו הניתוח פחות מסוכן ומשאיר למטופל פחות צלקות. הניתוחים הלא פולשניים מתחלקים לשני הסוגים הבסיסיים הנוספים של ניתוח העובר. הסוג הבסיסי השני הוא ניתוח מינימלי פולשני, שבו נעשה שימוש בפוטוסקופיה. בשיטה זו נעזרים באנדוסקופ, עם סיבים אופטיים ואולטרסאונד כדי לראות את העובר ולטפל בו למשל כמו בהצטברות נוזלים בחדרי המוח (הידרוצפלוס או ציסטה תוך מוחית). הצטברות הנוזלים יכולה לפגוע בהתפתחות המוח של העובר, מה שעלול לגרום לדרגות שונות של פיגור, להפרעות מוטוריות ועוד. בניתוח משתמשים באנדוסקופ לפתיחת מעקפים וחסימות.
הסוג השלישי הוא הכי פחות פולשני, וכולל הצבת קטטר בחלקים שונים של העובר לניקוז הצטברות של נוזל בעזרת אולטרסאונד למשל כשיש חסימה בדרכי השתן שיכולה לגרום נזק לכליות מחדירים קטטר המחבר בין שלפוחית השתן לרחם. זה בין הניתוחים הכי נפוצים שיש לעובר כיום.
סוגי ניתוחים > ניתוחים נפוצים

הצטברות נוזלים בחלל החזה – הנוזל מצטבר בחלל בית החזה ולא מאפשר לריאות להתפתח. הדרך לטפל בכך היא להחדיר מחט בעזרת אולטרסאונד, שתנקז את הנוזל ותמנע פגיעה ריאתית.
תסמונת מעבר דם בין עוברים – בהריון תאומים, ייתכן מצב בו העוברים לא חולקים כמויות שוות של אספקת דם של השליה. תסמונת זו מתרחשת כאשר התאומים חולקים שלייה אחת (תאומים זהים, שלישיות או יותר). העוברים בתסמונת קרויים "המקבל" ו"התורם" ושניהם מצויים בסכנה. "המקבל" הוא זה שמקבל זרימת דם גדולה יותר ממה שצריך, וכך נוצר עומס המערכת שלו שיכול להוביל לאי ספיקת לב ומוות., "התורם" מקבל פחות מידי דם ובסכנת מוות כתוצאה מאנמיה קשה. אחד מהפתרונות לתסמונת הזאת הוא ניתוח לייזר הסוגר את החיבור בין כלי הדם של העוברים. אחרי הניתוח לעוברים יש בערך סיכויי של 60% לשרוד.
סוגי ניתוחים > ניתוחים נדירים

תסמונת הלב השמאלית היפופלאסטית – מצב לב קריטי שמונע מהדם לחזור מהריאות של העובר לשאר הגוף מפני שהזרימה שלו מהירה מדי. בניתוח מוכנס מכשיר זעיר בלב העובר כדי להוריד את זרם הדם ולחזק את העובר בשביל שניתן יהיה לנתחו ניתוח לב פתוח לאחר הלידה.
ספינה ביפידה (spina bifida) – מצב בו יש אזור בעמוד השדרה שנותר פתוח במהלך התפתחות העובר והעצבים של חוט השדרה נשארים חשופים, ככל הנראה החומרים המצויים במי השפיר פוגעים בעצבים החשופים וגורם לפגיעה מוטורית מאזור הפגיעה ומטה ופיגור שכלי. לספינה ביפידה יש 3 סוגים עיקריים: מיאלומנינגוסיל שבו שק של נוזל המכיל חלק מחוט השדרה והעצבים מגיע דרך פתח בגב של העובר, וגורם לנזק עצבי שזה אובדן תחושה ברגליים ובעיות בשירותים. הסוג השני הוא מנינגוסיל שבו שק של נוזל ללא חוט השדרה מגיע דרך פתח בגב של העובר, סוג זה יכול לגרום ללקויות קלות, בדרך כלל נזק עצבי קטן או כלום. הסוג השלישי הוא ספינה ביפידה אוקולטה הסוג המתון ביותר של ספינה ביפידה, שבו קיים פער קטן בעמוד השדרה בלי פתיחה בגב, בדרך כלל זה לא גורם לאף בעיית שיתוק רק לכתם או לנפיחות בגב במקום הפער.
מומים

חלק מהמומים מתחלקים לקטגוריות, שהם הבעיה המרכזית והם יכולים להיות בכל מיני מקומות בגוף.
נוזלים מצטברים – נוזלי המצטברים במקומות שונים בגוף ויכולים לעכב את התפתחות הגוף.
גידולים בשליה ובעובר – גידולים בשליה או בעובר עצמו, יכולים לגרום לאי ספיקת לב, צבירת נוזלים במקומות שונים בגוף בעובר ולמוות תוך רחמי.
מומים > האם אפשר למנוע מומים?

כמעט ואי אפשר למנוע מומים רבים אצל העובר אבל האם יכולה לעשות כמה דברים לפני ובמהלך ההיריון כדי לעזור להפחית את הסיכויים שלעובר שלה יהיה מום. לפני ההיריון כדאי לעשות את כל החיסונים שצריך, למנוע תרופות מיותרות, לקחת את המינון שצריך של חומצה פולית. במהלך ההיריון כדאי לאכול תזונה בריאה, להימנע מלעשן הרבה, לא לשתות אלכוהול, לקבל טיפול טרום לידתי. אם האמא תנקוט בכל אמצעי הזהירות האלו הסיכויים למום בעובר יפחתו.
סוגיות אתיות

התערבות פולשנית, היא פעולה ניסיונית בלבד ולעיתים אינה בטוחה. שיעורי הצלחה שלה משתנים ומסכנים לא רק מטופל אחד אלא שניים. אחרי האבחון הטרום לידתי האם יכולה לבחור האם להמשיך את ההיריון או לעשות הפלה, לאחר ייעוץ אודות כל הסכנות שבהתערבות כירורגית. קביעת מעמד החולה של העובר היא בידיה של האם, והיא יכולה לשנות מעמד זה בכל רגע. חלק מהסוגיות האתיות העולות ממצב ייחודי זה הוא שיקולי תיעדוף בין בריאותו של העובר לבריאותה של האדם, שצריכה לקחת בחשבון סיבוכים כמו אובדן הרחם, זיהום, נזקים לאיברים קרובים, ואפילו מוות.
מחקרים

כירורגית אם ועובר היא כירורגיה מתפתחת. כל טכניקות האבחון וחידושי הטיפוליים פותחו בשלושת העשורים האחרונים בעזרת מחקרים בסיסיים ניסיוניים על בעלי חיים ומחקרים קלינים במטופלים אנושיים.
מחקר קליני נעשה למשל במחקר הManagement of Myelomeningocele Study) moms) של המרכז לרפואת העובר. במחקר זה נבדק מהו הטיפול הטוב ביותר למום מסוג ספינה ביפידה שנקרא מיאלומנינגוסיל, ניתוח עוברי או תיקון כירורגי לאחר הלידה. תוצאות הניסויי הראו כי ניתוח העובר הפחית באופן משמעותי את הצורך להסיט או להזיז נוזל מהמוח, דבר אשר שיפר את התפקוד המוטורי ואת ההתפתחות המנטלית שלו לאחר מכן. הניסוי הראה בנוסף שאם מתקנים את הפתח בגב העובר, תפקוד העצבים משוחזר ולמעשה הופך את התהליך השיתוק וכאשר העובר ייוולד הוא לא יהיה משותק.
הניסויי הבסיסי ניסיוני חוקר על מגוון של מחלות עובריות הניתנות לריפוי, כמו קרום סרעפתי מולד, תסמונת מעבר דם בין עוברים, מחלות לב מולדות.
מחקרים אחרים בתחום אינם בודקים דווקא איך אפשר לרפא עוברים ממחלות מסוימות, אלא איך אפשר למנוע את המחלות האלה. דוגמה לכך היא מחקרים שבודקים איך המתח הנפשי של האם משפיע על הריון העובר או האם מה שהאמא לוקחת לפני ההריון ובהריון ישפיעו על העובר.
כירורגית אם ועובר היא ענף שמתקדם במהירות בעזרת כל המחקרים והניסויים, בקרוב ימצאו טיפולים למחלות חשוכות מרפא שיתנו לעוד ועוד עוברים את החיים שמגיעים להם.
ראו גם

רפואת האם והעובר
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית הניתוח כירורגית העובר, באתר www.surgeryencyclopedia.com (באנגלית)
↑  המרכז לטיפול העובר אוניברסיטת קליפורניה סן פרנססיסקו, באתר fetus.ucsf.edu
↑  "SAN FRANCISCO / First fetal surgery survivor finally meets his doctor / 24 years ago, UCSF surgeon saved his life in mom's womb". SFGate. נבדק ב-2018-05-17.
1 2  kathleen oconnor, סוגיות אתיות לניתוח העובר, באתר embryo.asu.edu (באנגלית)
1 2  https://embryo.asu.edu/pages/ethics-fetal-surgery
1 2 3 4  Dorin Grigoras [www.stepofweb.com], MRI עוברי לאבחון מומים בהריון | דנה, איכילוב, באתר MRI עוברי לאבחון מומים בהריון
↑  Spina Bifida: Condition Information, http://www.nichd.nih.gov/ (באנגלית)
↑  איך אפשר להפחית סיכויים למומים
↑  Fetal Treatment Research | UCSF Fetal Treatment Center, fetus.ucsf.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546985205171
ליברטיניזם

ליברטיניזם מתואר כנהנתנות קיצונית, גישה חסרת עכבות בכל מה שנוגע ליחסי מין ורואה חשיבות רק בהנאה. הליברטין הוא אחד נטול חסמים מוסריים אשר נתפסים בעיניו כמיותרים ולא רצויים, מתעלם ודוחה בבוז התנהגויות שהן טאבו בחברה.
כפילוסופיה, לליברטיניזם הייתה פופולריות מסוימת בבריטניה וצרפת במאות ה-17, ה-18 וה-19. בין התומכים המפורסמים של פילוסופיה זו ניתן למנות את המרקיז דה סאד וג'ון וילמוט.
היסטוריית המונח

המילה "ליברטין" הוטבעה במקור על ידי ז'אן קלווין כדי לתאר באופן שלילי את המתנגדים למדיניותו בז'נבה שבשווייץ. קבוצת הליברטינים, בראשות אמי פרין, טענה נגד ”התעקשותו של קלווין כי משמעת הכנסייה צריכה להיאכף באופן אחיד נגד כל חברי ובעלי בריתו של פרין”. ב-1548 נבחרו תומכיו של פרין לראשונה למועצת העיר ז'נבה, והרחיבו את בסיס התמיכה שלהם על ידי הגברת התרעומת בקרב האזרחים הוותיקים בעיר נגד מספרם ההולך וגדל של פליטים דתיים צרפתיים שברחו למדינה.
עד שנת 1555 המשיכו תומכי קלווין לשלוט במועצת העיר. באותה שנה הגיבו תומכי פרין בניסיון הפיכה משולב שדרש לפטר את הממשלה ולטבח בצרפתים.
במאות ה-18 וה-19 המונח הפך קשור יותר למונחים של דיבור. שארל-מוריס דה טליראן כתב שז'וזף בונפרטה ”חיפש רק תענוגות חיים וגישה קלה לליברטינות” בעודו על כס המלוכה של נאפולי.
תיאטרון וקולנוע

במחזה של שייקספיר, המלט, אופליה מתייחסת לאחיה לארטס כ"ליברטין פזיז" (מערכה 1, סצנה 3).
סאלו או 120 ימי סדום, סרט משנת 1975.
קליגולה (הסרט), סרט משנת 1979.
ליברטינים בולטים

האפיפיור אלכסנדר השישי
שארל בודלר
לורד ביירון
קליגולה
ג'קומו קזנובה
צ'ארלס השני, מלך אנגליה
אליסטר קראולי
פייר שודרלו דה לאקלו
אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת
ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
אנרי הרביעי, מלך צרפת
יוחנן השנים עשר
לואי החמישה עשר, מלך צרפת
פיוטר הגדול
לורנצו דה פונטה
ארתור רמבו
המרקיז דה סאד
פול ורלן
ג'ון וילמוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565682205171  GND: 4167562-9  LCCN: sh85076479
מגדל בבל

ערך זה עוסק במבנה המתואר בספר בראשית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מגדל בבל מאת פיטר ברויגל האב. אחד מהשיאים של סגנון הרנסאנס הצפוני שבולטת בו הגרנדיוזיות והדרמטיות.
מִגְדַּל בָּבֶל, או בכינויו הרווח בספרות הרבנית: מעשה דור הפַּלָּגָה, הוא סיפור מקראי המופיע בסוף פרשת נח שבספר בראשית, לאחר סיפור המבול. לפי המסופר, בשחר האנושות התיישבו בני האדם בארץ שנער (דרום מזרח מסופוטמיה), הקימו שם עיר ובנו בה מגדל גבוה. אלוהים לא ראה בעין יפה את בניית העיר והמגדל, בלבל את שפתם והפיצם בכל רחבי תבל. כתוצאה מכך חדלו בני האדם לדבר בשפה משותפת ונוצרו השפות השונות. על שם בלילת השפות נקראה העיר בשם "בבל". סיפור זה מעניק הסבר מקראי למגוון הלשוני של האנושות ולפיזורה הגאוגרפי.
הסיפור המקראי

המעשה מופיע בפרק יא בספר בראשית. הוא חותם את חטיבת סיפורי הראשית (אנ') (בראשית פרקים א-יא), העוסקים בבריאת העולם ובהתהוות האנושות. אחריו מופיעה רשימה של צאצאי שם עד אברהם, המקשרת בין סיפורי הראשית לסיפורי האבות. לפי הקשרו המקראי, עוסק הסיפור בגורלה של הקהילה האנושית שמוצאה מניצולי המבול, נח ומשפחתו.
וַיְהִי כָל הָאָרֶץ שָׂפָה אֶחָת וּדְבָרִים אֲחָדִים: וַיְהִי בְּנָסְעָם מִקֶּדֶם וַיִּמְצְאוּ בִקְעָה בְּאֶרֶץ שִׁנְעָר וַיֵּשְׁבוּ שָׁם: וַיֹּאמְרוּ אִישׁ אֶל רֵעֵהוּ הָבָה נִלְבְּנָה לְבֵנִים וְנִשְׂרְפָה לִשְׂרֵפָה וַתְּהִי לָהֶם הַלְּבֵנָה לְאָבֶן וְהַחֵמָר הָיָה לָהֶם לַחֹמֶר: וַיֹּאמְרוּ הָבָה נִבְנֶה לָּנוּ עִיר וּמִגְדָּל וְרֹאשׁוֹ בַשָּׁמַיִם וְנַעֲשֶׂה לָּנוּ שֵׁם פֶּן נָפוּץ עַל פְּנֵי כָל הָאָרֶץ: וַיֵּרֶד ה' לִרְאֹת אֶת הָעִיר וְאֶת הַמִּגְדָּל אֲשֶׁר בָּנוּ בְּנֵי הָאָדָם: וַיֹּאמֶר ה' הֵן עַם אֶחָד וְשָׂפָה אַחַת לְכֻלָּם וְזֶה הַחִלָּם לַעֲשׂוֹת וְעַתָּה לֹא יִבָּצֵר מֵהֶם כֹּל אֲשֶׁר יָזְמוּ לַעֲשׂוֹת: הָבָה נֵרְדָה וְנָבְלָה שָׁם שְׂפָתָם אֲשֶׁר לֹא יִשְׁמְעוּ אִישׁ שְׂפַת רֵעֵהוּ: וַיָּפֶץ ה' אֹתָם מִשָּׁם עַל פְּנֵי כָל הָאָרֶץ וַיַּחְדְּלוּ לִבְנֹת הָעִיר: עַל כֵּן קָרָא שְׁמָהּ בָּבֶל כִּי שָׁם בָּלַל ה' שְׂפַת כָּל הָאָרֶץ וּמִשָּׁם הֱפִיצָם ה' עַל פְּנֵי כָּל הָאָרֶץ
על פי המסופר, בראשית ימיה הייתה האנושות "עַם אֶחָד", קהילה מאוחדת הדוברת לשון יחידה, ללא חלוקה לעמים ולקבוצות אתניות. תחילה נדדו אנשיה, ולאחר מכן השתקעו באזור מישורי בארץ שנער שבדרום מסופוטמיה. הם החליטו לבנות שם עיר גדולה ובה מגדל שיתנשא לגובה רם; קודם ציון יוזמה זו מתעכב הכתוב על תיאור שיטת הבנייה ההיסטורית הטיפוסית למישורי דרום מסופוטמיה, הדלים באבני בניין, שבה נעשה שימוש בלבנים צרופות המהודקות זו לזו באספלט (חֵמָר) במקום באבני בניין ובטיט (חֹמֶר). בניין העיר והמגדל נתפס בעיני בני האדם כמפעל שיאפשר את המשך קיומם המלוכד וימנע את פיזורם ברחבי העולם.
אחדותם הלשונית והגאוגרפית של בני האדם, היא שאפשרה את מפעלם הכביר. אולם הדבר לא מצא חן בעיני ה', שהחליט להפר את עצתם. הוא בלבל (בלל) את לשונותיהם של בוני העיר והמגדל כך שלא יבינו איש את דברי רעהו, וגרם לפיזורם בכל ארצות תבל. בסיום הפרשה נמסר לקורא כי העיר המדוברת היא בבל, ושמה מתבאר על פי המעשה מלשון "בלילה".
תיארוך על פי המסורת הרבנית

בספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ה, כתוב שבימי פלג נפלגה הארץ. לפי סדר עולם זה קרה בשנת מות פלג, 340 שנה אחר המבול - 1996 שנה מבריאת העולם. לפי ספר היובלים פרק י', התחילו לבנות כשרעו היה בן 17 - בשנת 1645 לבריאת העולם, והבנייה נמשכה 43 שנה עד שנת 1688 לבריאת העולם.
רקע היסטורי ומקבילות במזרח הקדום

מקובל על רוב החוקרים שההשראה למגדל שבסיפור נובעת ממבנים פולחניים מטיפוס הזיגוראת - מגדל הבנוי שבע קומות כשכל קומה צרה מזו שתחתיתה - ובפרט מהזיגוראת בבבל המכונה é-temen-an-ki, שם שפירושו בשומרית: "בית יסוד שמים וארץ".
על בניית הזיגוראת בבבל מסופר באנומה אליש כי לאחר ניצחונו של מרדוך על תיאמת פנו אליו האלים ואמרו ”"עַתָּה הָאָדוֹן, אֲשֶׁר נָתַתָּ גְאֻלָּתֵנוּ, בַּמֶּה נוֹדֶה לְפָנֶיךָ? נַעֲשֶׂה-נָׁא מִשְׁכָּן אֲשֶׁר יִקָּרֵא לוֹ שֵׁם...”, כאשר מרדוך שמע את דברי האלים השיב ”"יַסְדוּ אֶת בָּבֶל אֲשֶׁר בִּקַּשְׁתֶּם לִבְנוֹתָהּ, תִּכֹּנָּה לְבֵנֶיהָ, רוֹמְמוּ בָּמָתָה."”. בשנה הראשונה האלים הכינו לבנים ובשנה השנייה ”הָאֶסַגִלַה - רוֹמְמוּ אֶת רֹאשׁוֹ נֹכַח הָאַפְּסוּ, בָּנוּ אֶת מִגְדַּל-הָאַפְּסוּ הָעֶלְיוֹן, כּוֹנְנוּ מוֹשָׁב לְאַנוּ, לְאֶנְלִל, לְאֶאַה וְלוֹ.”.
בהקשר של בלילת השפות מוזכרת במחקר הפואמה המיתולוגית השומרית "אנמרכר ואדון ארתה (אנ')", בה מסופר על יצירת השפות השונות בעולם עקב ויכוח בין האלים אנליל לבין אנכי. המקור לא שרד בשלמותו והוא נתון לקריאות ולפרשנויות שונות, ויש הטוענים כי תיאור האנושות כדוברת שפה אחת איננו מתייחס לימים עברו, אלא הוא נבואה לעתיד לבוא, ליום בו ידברו כולם שומרית. לפי פירוש זה המקור השומרי מזכיר את הנבואה שבצפניה ג, ט, ראו להלן בפרק ״אזכורים במקרא״.
ניתוח ופרשנות > סקירה

סיפור מגדל בבל בנוי במתכונת של סיפור אטיולוגי, שהנחת המוצא שלו היא שבשחר ההיסטוריה התקיימה קהילה אנושית מאוחדת הדוברת שפה אחת. הוא בא להסביר, בין השאר, כיצד נוצר המצב הקיים, שבו בני האדם פזורים בכל העולם ודוברים שפות שונות. בנוסף, מסביר הסיפור את מקור שמה של העיר בבל בדרך של משחק מילים מהשורש בל"ל. הסיפור קצר וסגנונו לקוני, ומותיר פערים רבים להשלמת הקורא. פערים אלה פותחים פתח לשלל פרשנויות.
הסיפור דומה מבחינות אחדות לסיפורים אחרים בחטיבת סיפורי הראשית, שגם הם בעלי מאפיינים אטיולוגיים. בפרט, קיים דמיון תמטי לסיפור הגירוש מגן עדן: שני הסיפורים מתארים כיצד בשחר ימיה של האנושות חל שינוי ממצב טוב והרמוני למצב המוכר לנו. השינוי חל בעקבות מעשה של בני האדם, שלכאורה יש בו כדי לאיים על הגבול בין האנושות לאלוהות. בתגובה למעשה זה, אלוהים משנה את מצב האנושות באופן שמבצר את הגבול בינו לבינה. בעקבות השינוי האנושות נאלצת להסתגל למצב חדש וגרוע יותר, כשהמצב הקדום איננו נגיש עוד.
ניתוח ופרשנות > עיצוב אמנותי

סיפור קצר זה מתאפיין בעיצוב הרמוני ודחוס, המשופע באמצעים ספרותיים ביחס לגודלו. מאפיין כזה נדיר במקרא בטקסט פרוזאי. כפי שהבחין לראשונה משה דוד קאסוטו, הסיפור עשיר במיוחד במאפיינים מצלוליים חוזרים המעניקים לו איכות אסתטית מיוחדת. מאפיין בולט החוזר לאורך הסיפור הוא שילוב העיצורים ב, ל, נ הבאים ביחד, לעיתים בכמה מילים סמוכות. חזרה זו משתלבת עם משחק הצלילים המודגש שבמדרש השם בבל=בלל בסוף הסיפור. כמו כן, לכל אורך הסיפור חוזרים העיצורים ל, שׁ, שׂ. מאפיינים בולטים נוספים:
פרונומסיה (מילים סמוכות הנגזרות מאותו שורש): נלבנה לבנים... ונשרפה לשרפה
לשון נופל על לשון: הלבנה לאבן, והחֵמר... לחֹמר, פן... פני, בנו בני, שֵׁם/שָׁם
חזרה על מילים דומות: אחת... אחדים, אחד... אחת; כל הארץ x 5, שפה (כולל נטיות) x 5, שֵׁם/שָׁם 7 x
אורי אלטר מציין כי ריבוי משחקי הצלילים והחזרות משרה תחושה של טשטוש הגבולות וההבדלים בין המילים, החיוניים לתפקודה של הלשון כאמצעי תקשורת. מאפיין סגנוני זה מתאים לסיפור העוסק בבלילת הלשונות.
מבחינת מבנהו האמנותי, הסיפור מורכב משתי פסקאות דומות בגודלן, המקבילות זו לזו בצורתן ומנוגדות בתוכנן. הפסקה הראשונה (פסוקים א-ד) עוסקת במעשה בני האדם, והשנייה (ה-ט) – במעשה האלוהים. בין שתי הפסקאות יש הקבלה ישירה (חופפת), כפי שמראה יאן פוקלמן:
| פסקה א | פסקה ב |
| --- | --- |
שפה אחת ודברים אחדים: עם אחד ושפה אחת לכלם
הבה (+צורת עתיד מוארך)
נבנה: ויחדלו לבנת
נעשה לנו שם: שמה בבל
פן נפוץ על פני כל הארץ: הפיצם ה' על פני כל הארץ
הקבלה צורנית זו משרתת את תוכן הסיפור, בכך שהיא מחדדת את יסוד המידה כנגד מידה שבו.
בד בבד עם ההקבלה הישירה בין שני חלקי הסיפור, מתקיים בו מבנה נוסף ויציב יותר. הסיפור בכללותו יוצר מבנה של הקבלה קונצנטרית (או כיאסטית) סביב המילים "וירד ה' לראֹת". אין תמימות דעים במחקר לגבי פרטי המבנה הקונצנטרי/כיאסטי, אבל גם כאן מקובלת למדי ההתאמה המפורטת שהציע פוקלמן:
כל הארץ שפה אחת

| בארץ שנער

| | וישבו שם

| | | ויאמרו איש אל רעהו

| | | | הבה נלבנה לבנים

| | | | | נבנה לנו

| | | | | | עיר ומגדל

| | | | | | | וירד ה' לראת

| | | | | | את העיר ואת המגדל

| | | | | אשר בנו בני האדם

| | | | הבה נרדה ונבלה

| | | לא ישמעו איש שפת רעהו

| | ויפץ ה' אתם משם

| בבל

בלל ה' שפת כל הארץ.
ההקבלה הקונצנטרית מבליטה אף היא את המסר של מידה כנגד מידה, ובייחוד את יסוד ההיפוך שבסיפור. כל העלילה כולה סובבת סביב נקודת המפנה - התערבותו של אלוהים - ומאותה נקודה הכול מתהפך. בתחילת הסיפור כוחם של בני האדם באחדותם, אחדות הלשון ואחדות גאוגרפית, וכוח זה הוא שמאפשר להם להתחיל בבניית העיר והמגדל; בסוף הסיפור בני האדם מפורדים וחלשים, ומפעלם הכביר ננטש.
ניתוח ופרשנות > סוגיות פרשניות > בניין העיר והמגדל

חלק מפרשני ימי הביניים, כגון הרשב"ם, הרד"ק והחזקוני, סברו כי טעותם של אנשי דור הפלגה הייתה בכך שרצו להתאחד כולם בבקעה אחת, כדי להימנע מתפוצה עולמית. לשם כך בנו עיר שתאכלס את כל בני האדם בתוכה. ואילו ה' היה מעוניין דווקא שיפוצו על פני כל הארץ וימלאו אותה, וכפי שצווה וברך את אדם הראשון: ”וַיֹּאמֶר לָהֶם אֱלֹהִים פְּרוּ וּרְבוּ וּמִלְאוּ אֶת הָאָרֶץ”. לצורך כך בלבל את לשונם וכתוצאה מכך קרה הדבר מעצמו. הראב"ע הוסיף שהייתה להם גם כוונה לפאר את שמם (”וְנַעֲשֶׂה לָּנוּ שֵׁם”) בִראות הדורות הבאים את המגדל המפואר שבנו.
לפי מדרש חז"ל, בניין המגדל היה חטא נגד האל:
'דור הפלגה אין להם חלק לעולם הבא'. מאי עבוד? [במה חטאו?]... אמר רבי ירמיה בר אלעזר: נחלקו לשלש כיתות, אחת אומרת: נעלה ונשב שם, ואחת אומרת: נעלה ונעבוד עבודה זרה, ואחת אומרת: נעלה ונעשה מלחמה [בה']. זו שאומרת 'נעלה ונשב שם' - הפיצם ה', וזו שאומרת 'נעלה ונעשה מלחמה' - נעשו קופים ורוחות ושידים ולילין, וזו שאומרת 'נעלה ונעבוד עבודה זרה' - "כי שם בלל ה' שפת כל הארץ". תניא, רבי נתן אומר: כולם לשם עבודה זרה נתכוונו
המדרש מחלק את בוני המגדל לשלוש קבוצות, שלכל אחת מניע משלה: שתי הקבוצות הראשונות ביקשו לחצות את הגבול המפריד בין אדם לאל, כדי לשבת במחיצת האל ("נעלה ונשב שם") או כדי למרוד בו ("נעלה ונעשה מלחמה"). הקבוצה השלישית ביקשה להשתמש במגדל לפולחן אלילי. מכך ניתן להסיק שלא גובה המגדל רע בעיני ה', כי אם האליל שלכבודו נבנה המגדל והחטא אינו הרצון להגיע לה' בשמיים ולהידמות לו, אלא העבודה הזרה שלשמה הוא נבנה. הבנייה המשותפת של המגדל הייתה ביטוי לכוחה השלילי, במקרים מסוימים, של האחדות, כאשר היא משמשת למטרות לא רצויות. שבירת האחדות גרמה לקטטה ומריבה בין בני האדם: ”זה שואל לבנה וזה מביא טיט, וזה עומד עליו ופוצע את מוחו” (רש"י בראשית פרק י"א, פסוק ז' בשם מדרש ילקוט שמעוני נח רמז ס"ב). לפי פרשנות נוספת, ניסו בוני המגדל למנוע את בואו של מבול נוסף.
פרשן המקרא משה דוד קאסוטו קיבל את זיהוי הזיגוראת הבבלי é-temen-an-ki כמגדל שעמד בבסיס יצירת הסיפור. הבבלים האמינו שהזיגוראת הוא מעשה ידי האלים, וכינוהו, כאמור: "בית יסוד שמים וארץ". על כן מדגישה התורה כי זהו המגדל "אשר בנו בני האדם". קאסוטו מציע הסבר נוסף למעשה, לפיו חטאם של אנשי דור הפלגה היה גאווה והתפארות בכח החומרי. ולתורה יש מסר כפול לעניין: הראשון כי הגאווה וההתפארות נחשבות לעוון בעיני האלוהים; והשני כי עצת ה' לעולם תעמוד, וכל תוכנית שעלתה במחשבתו מתגשמת בהכרח. עצם בניית המגדל הייתה מעין מלחמה נגד ה', והוא הפך את המצב וגרם למלחמה בין בוני המגדל ובכך לעג להם.
ניתוח ופרשנות > סוגיות פרשניות > מדרש השם "בבל"

בסיום הפרשיה נדרש שם העיר בבל מהשורש בל"ל, הדומה בצלילו, על שם בלילת לשונותיהם של בוני המגדל: ”עַל כֵּן קָרָא שְׁמָהּ בָּבֶל כִּי שָׁם בָּלַל ה' שְׂפַת כָּל הָאָרֶץ וּמִשָּׁם הֱפִיצָם ה' עַל פְּנֵי כָּל הָאָרֶץ”. קאסוטו רואה בכך מדרש שם לעגני המתפלמס עם מדרש השם שהיה מקובל על הבבלים עצמם, מלשון: bāb-ili, באכדית: "שער האל". הבבלים האמינו כי מקום זה הוא שער השמים ומגדל שבנה האל מרדוך. ואילו המקרא, המתנגד לתפיסה אלילית זו, מביא הסבר חלופי למסורת הבבלית, כך שמעשה בניית הבניין מוצג כסיפור של כישלון ושחצנות אנושיים.
אזכורים במקרא

יאיר זקוביץ סבור שמחברו של סיפור סולם יעקב בבראשית כח הכיר את סיפור מגדל בבל ורמז אליו בסיפורו. סיפור מגדל בבל לועג, כאמור, למסורת הממקמת את "שער האל" בעיר בבל ודורשת את שמה בהתאם. בעל סיפור סולם יעקב ממשיך את המהלך הסאטירי הזה, ומצביע על המקום האמיתי שבו מתקיים לשיטתו חיבור בין שמיים וארץ, הלוא היא העיר בית אל, שכשמה כן היא: "אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם".
בספר צפניה מופיעה נבואה שיש הרואים בה התייחסות לסיפור:
כִּי אָז אֶהְפֹּךְ אֶל עַמִּים שָׂפָה בְרוּרָה לִקְרֹא כֻלָּם בְּשֵׁם ה' לְעָבְדוֹ שְׁכֶם אֶחָד
לפי פרשנות זו, הנבואה מתארת את אחרית הימים כזמן שבו החטא והעונש של מגדל בבל יבואו על תיקונם.
בתרבות המודרנית

בתרבות הכללית משמש סיפור מגדל בבל בהקשרים של תקשורת בין אנשים הדוברים שפות שונות.
בספרו של דאגלס אדמס "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", "דג בבל" מאפשר לאדם אחד להבין את דברי אדם אחר אף על פי שהוא דובר בשפה שונה.
"בבילון" (על פי האנגלית) הוא שמה של תוכנה המאפשרת תרגום מכל שפה לכל שפה אחרת על ידי לחיצה על המילה המבוקשת.
בסיפורו "סמלה של העיר" (אנ'), מפרש פרנץ קפקא את סיפור המגדל כאלגוריה לתרבות האנושית המכלה את עצמה. הסיפור הקצר מתאפיין בניסוח מתחמק ששואב כוחו מהיסטוריוגרפיה של סיפור המגדל ואומר כי אין משמעות לסיפור הדורות.
הדגל שנוצר עבור שפות מתוכננות מציג בתוכו ציור של מגדל בבל.
חבילת התמיכה בריבי שפות עבור LaTeX נקראת Babel.
ראו גם

זיגוראת
לה קרוס (ויסקונסין)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ויסקונסין ויסקונסין
 ראש העיר:  Mitch Reynolds
 תאריך ייסוד:  1842 
 שטח:  58.372093 קמ"ר
 גובה:  204 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  52,680 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  43°48′48″N 91°13′59″W﻿ / ﻿43.813333333333°N 91.233055555556°W﻿ / 43.813333333333; -91.233055555556 
 אזור זמן:  שעון מרכז ארצות הברית
 https://www.cityoflacrosse.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לה קרוס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לה קרוס(למפת ויסקונסין רגילה) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריורלה קרוס(למפת ויסקונסין מוגדלת) מדיסון מילווקי גרין ביי קנושה אפלטון אושקוש או קלייר ווסו סופיריור מינסוטה איווה אילינוי ימת מישיגן  מישיגן ימת סופיריורלה קרוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לה קרוס (באנגלית: La Crosse) היא עיר במדינת ויסקונסין שבארצות הברית. העיר ממוקמת לצד נהר המיסיסיפי, והיא הגדולה באזור מערבי זה של ויסקונסין, עם כ-52,680 תושבים (נכון ל-2020). שטח העיר הוא כ-61 קילומטרים רבועים.
לה קרוס נחשבת למרכז אזורי מבחינה טכנולוגית, רפואית, חינוכית, תעשייתית ותחבורתית. יש בעיר מספר מוסדות אקדמיים בולטים הכוללים את אוניברסיטת ויסקונסין-לה קרוס, אוניברסיטת ויטרבו והקולג' הטכנולוגי המערבי.
היסטוריה

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור לה-קרוס היו סוחרי פרוות צרפתים שנסעו בנהר המיסיסיפי בסוף המאה ה-17. ההתיישבות האירופאית הראשונה בלה קרוס החלה בשנת 1841 על ידי סוחרי פרוות. בשנים שלאחר מכן העבתה ההתיישבות הכפרית באזור זה. ב-1844 התיישבה בלה קרוס קהילה מורמונית קטנה. ב-1855 כבר התגוררו בלה-קרוס כמעט 2,000 תושבים, מה שהוביל להתאגדותה כעיירה ב-1856. העיר גדלה אפילו יותר מהר לאחר חיבורה למילווקי ברכבת ב-1858. גורם נוסף לשגשוג הוא תעשיית העצים המקומית. תעשיית העצים והרכבת גרמנו לכך שבמהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, לה קרוס גדלה והפכה לאחת הערים הגדולות בוויסקונסין.
בתחילת המאה ה-20 הפכה העיר למרכז חינוכי, עם שלושה מוסדות אקדמיים שהוקמו בעיר בשנים 1890–1912. בדומה לערים נוספות ברחבי ארצות הברית, הצמיחה הדמוגרפית בלה קרוס קפאה במחצית השנייה של המאה ה-20 כתוצאה מהתהליך הפרוור.
בשנת 2016, ראש העיר טים קבט וראש העיר לשעבר ג'ון מדינגר פרסמו התנצלות על האפליה שהתקיימה בעיר כנגד האפרו-אמריקאים.
גם כיום, לה קרוס היא העיר הגדולה ביותר במערב ויסקונסין.