סינתיה מוס
קריירה ומחקר

בשנת 1964 סינתיה הועסקה כחוקרת עיתונות וככתבת בעיתון 'ניוז וויק', במסגרת עבודה בעיתון ביצעה ראיונות בנושא דת ותיאטרון. בשנת 1967 בעקבות מכתבים שקיבלה מחברתה פני ניילור אשר עברה לאפריקה, היא לקחה חופשה על מנת לראות ולחוות את יבשת אפריקה בעצמה. במסגרת ביקורה ביבשת היא פגשה את החוקר הבריטי דר' אייאן ד'אגלס-המילטון בפארק הלאומי של עמק מניירה שבצפון טנזניה ושם "התאהבה בקסמם של הפילים" כפי שתיארה. כשנה לאחר חזרתה מהביקור באפריקה עזבה את עבודת בעיתון 'ניוז וויק' לטובת מעבר לאפריקה ולעבודה תחת ד'אגלס-המילטון כעוזרת מחקר לאחר ש"המשיכה לאפריקה הייתה כה חזקה" לדבריה. במסגרת עבודתם המשותפת הם גילו כי פילים יכולים להיות מזוהים באמצעות אוזניהם שכן אין זוגות אוזניים בעלות צורה זהה ומבנה וורידי זהה. את עיקרי המחקר מוס מתארת בספרה הראשון 'דיוקנים בטבע הפראי'.
היא המשיכה לעבוד עם ד'אגלס עד סיום הפרויקט שלו בסתיו 1968, אז חזר לאנגליה.
למרות סיום עבודתם המשותפת, סינת'יה החליטה להישאר באפריקה ולהמשיך בעיסוקיה ולימודיה על בעלי החיים בטבע הפראי של אפריקה על מנת שתוכל להתחיל את המחקר הפרטי שלה על פילים. היא עבדה עם סו וטוני הרט'ון בניירובי שבקניה כעוזרת ווטרינר ועוזרת מחקר על תזונתם הצמחונית של בעלי חיים ופילים בפרט בפארק הלאומי מזרח צאבו שבקניה ולאחר מכן הפעה לעורכת הידיעון של הקרן 'הטבע הפראי של אפריקה' הקרוי 'חדשות הטבע הפראי'. בשנת 1972 החוקר הסביבתי דייוויד יונה ווסטרן עודד את סינת'יה לשקול את הלמידה והמחקר על הפילים בפארק הלאומי אמבוסלי בשל חשיפתו הקטנה לבני האדם ובספטמבר באותה שנה חברה סינת'יה עם הארווי קרוז וביחד הם התחילו את הפרויקט לחקר הפילים בפארק הלאומי אמבוסלי. הצעד הראשון של השניים היה לתעד ולייצר תמונה ברורה לשם מעקב וזיהוי של פילים שונים.
בשנת 1974 התקציב שלהם צומצם והארווי עזב לטובת עבודה אחרת. בשנת 1975 סינתיה פרסמה את ספרה 'דיוקנים בטבע הפראי' (באנגלית Portraits in the Wild: Animal Behaviour in East Africa), אשר בזכותו רכשה כבוד רב. בזכות הפרסום היא גם קיבלה מענק על סך 5000 דולר מהקרן 'הטבע הפראי של אפריקה' אשר סיפקו לה היכולת למקד את רוב זמנה במחקר על הפילים שבפארק הלאומי אמובסלי. בשנה זו היא גם הקימה מחנה בתוך הפארק והתחילה לאסוף מידע שוטף על ההתנהגות של הפילים במקום אשר כללו את השגרה היום-יומית שלהם ואת מערכות היחסים שביניהם. שתי משפחות פילים היו עיקר הנושא לספרה 'זכרונות של פילים' שנת 1975 כללה גם את תחילתה של תקופה בעלת מיעוט גשמים בפארק הלאומי של אמבוסלי אשר השפיעו מאוד על התנהגותם של הפילים ונתנו לסינתיה את היכולת לחקור את התנהגותם של פילים בזמן בצורת.
סינתיה מוס התמקדה בשימור הפילים בשנות ה-80 המאוחרות לאחר שראתה שאוכלוסיית הפילים באזור מתדלדלת בעקבות אובדן בתי גידול וציד לטובת שנהב.בזכות פועלה המשותף של סינת'יה ואחרים עם ארגוני שימור נוספים, הפיל האפריקאי נכלל ברשימת המינים שבסכנת הכחדה באוקטובר 1989 ובינואר בשנת 1990 מכירת שנהב הוצאה אל מחוץ לחוק. בשנת 2001 היא ייסדה את הארגון ללא מטרת רווח למען הפילים באמבוסלי (באנגלית: Amboseli Trust for Elephant -ATE), אשר מתמקד בביצוע פעולות למען שימור הפילים באזור. סינתיה התפרסמה במיוחד בזכות מחקרה על הפילה האמא 'אקו' מנהיגת העדר אשר הייתה הנושא לספרה של מוס'האקו של הפילים'.בשיתוף צילומים שונים ומחקר ארוך ורציף אחר 'אקו' ומשפחתה, סינתיה וחוקרים אחרים הצליחו לספק תובנות יוצאות דופן על הצורה שבה פילים חיים והוכחות לכך שהפילים חיים בחברה מסודרת שבראשה עומדת נקבה מנהיגה.

המחקרים והממצאים של סינתיה וצוותיה מדווחים ומסוכמים בספרה. (באנגלית: The Amboseli Elephants: A Long-Term Perspective on a Long-Lived Mammal). כיום סינתיה ממשיכה לפעול למען שימור הפילים והמחקר. היא פועלת לעידוד המחקר והניתור של הפילים באפריקה, מכשירה חוקרי פילים חדשים, משתפת פעולה עם חוקרי פילים גם ממקומות נוספים בעולם כמו אסיה ומקדמת את המודעות הציבורית לשימור הפילים והטבע באפריקה באמצעות כתבות וסרטי טבע דוקומנטריים.