stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slow Hands (שיר של נייל הורן)

"Slow Hands" (בעברית: ידיים איטיות) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר והפזמונאי האירי, נייל הורן.
השיר יצא לאור כסינגל ב-4 במאי 2017 בחברת התקליטים קפיטול רקורדס. את השיר כתבו הורן, אלכסנדר איזקיירדו, ג'ון ראיין, ג'וליאן בונטה, רות אן קנינגהם וטוביאס ג'סו ג'וניור, והוא הופק על ידי בונטה. זה הסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של הורן, Flicker‏ (2017).
"Slow Hands" הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-11 במצעד בילבורד הוט 100, והפך להיות הסינגל המצליח ביותר של הורן בארצות אלה.
הערות שוליים

↑  "Niall Horan's Next Single 'Slow Hands' Has a Release Date". Billboard. 1 במאי 2017. נבדק ב-2 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Slow Hands". Deezer.
| נייל הורן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Flicker • Heartbreak Weather |  |
| מיני-אלבומים | Spotify Singles • Mirrors |  |
| אלבומי לייב | Flicker: Featuring the RTÉ Concert Orchestra |  |
| סינגלים | "This Town" • "Slow Hands" • "Too Much to Ask" • "On the Loose" • "Seeing Blind" • "Nice to Meet Ya" • "Put a Little Love on Me" • "No Judgement" • "Black and White" • "Our Song" • "Everywhere" |  |
| השתתפות בסינגלים | "What a Time" • "Moral of the Story" |  |
| סיבובי הופעות | Flicker Sessions • Flicker World Tour • Nice To Meet Ya Tour |  |
| ערכים קשורים | ואן דיירקשן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 61d2890d-8aad-40c8-b214-def6d475b053
מריונטה

הפעלת מריונטה בעיר פראג (ברקע: גשר קארל)
הפעלת מריונטה
הפעלת מריונטה בבואנוס איירס (וידאו)
מריונטה (בצרפתית: marionette) או בובה על חוט היא בובה המופעלת באמצעות חוטים הקשורים לגפי הבובה ולראשה. המריונטה משמשת הן למשחק והן בהצגות תיאטרון בובות. בעת הפעלת המריונטה בתיאטרון המריונטה גלויה לצופה בעוד שהמפעיל מוסתר מאחורי מסך, או לובש בגדים שחורים על מנת שלא להיראות לצופה.
היסטוריה

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
מקורן של המריונטות בעת העתיקה, וככל הנראה היו מריונטות ביוון העתיקה. בכתביו של קסנופון משנת 422 לפנה"ס מוזכרים "בובות על חוט" אשר נעשה בהם שימוש בטקסים דתיים. גם הרודוטוס, אפלטון וארכימדס מהצד המדעי הזכירו את הבובות בכתביהם. בובות שהופעלו על ידי מוטות התגלו בקברים ברומא העתיקה.
השימוש במריונטת בעת החדשה מקורו באיטליה של תקופת הרנסאנס בה התפתחה הקומדיה דל'ארטה. אמנים נודדים אשר ביצעו מופעי "תרבות זולה", והופיעו פעמים רבות במסכה המכסה מחצית הפנים ובידיהם בובות – לרוב בובות שהופעלו על ידי חוטים.
סמיואל פיפס מזכיר ביומנו מופע פאנץ' וג'ודי שצפה בו ב-9 במאי 1662 באנגליה, אשר בוצע באמצעות מריונטות, עובדה המעידה על פופולריות מופעים אלה באנגליה הכי מתקופה זו (פופולריות שהגיעה לשיאה בתקופה הוויקטוריאנית).
תיאטרוני בובות היו פופולריים בשלהי המאה ה-19 בכל רחבי אירופה.
בשנת 1855 נוסד במינכן שבגרמניה תיאטרון מריונטות, ובשנת 1913 נוסד בזלצבורג שבאוסטריה תיאטרון המריונטות של זלצבורג על ידי אנטון אייכר המציג גם כיום מחזות ואף אופרות באמצעות מריונטות.
בשנת 1940 יצא לאקרנים סרט האנימציה פינוקיו של אולפני וולט דיסני אשר הפך את המריונטות לפופולריות בארצות הברית, והן הופיעו בקולנוע ובטלוויזיה (כגון סדרת הטלוויזיה משנת 1947 "האודי דודי" בארצות הברית, והסדרה של רשת ה-BBC משנת 1950 "אנדי פאנדי" מבריטניה). וגם ישנו שיר שמקורו בצרפת על המריונטות בישראל הוא דובב לעברית בידי ערוץ בייבי.
דני קיי שיחק ושר כמריונטה את השיר "פופו הבובה" ("Popo the Puppet") בסרט "בריביירה" (1951).
משמעות השם בצרפתית הוא "מריה הקטנה" ומגיע מכך שאחת מבין הבובות הראשונות שיוצרו באופן הזה היו של מריה הבתולה.
היסטוריה > תיאטרון בובות בורמזי

בבורמה נקראות המריונטות בשם "יוק תה" שמשמעו "מיניאטורה". תיאטרוני הבובות היו נפוצים בבורמה, בעיקר בחצר המלך, בה הוצגו הצגות באמצעות מריונטות לעיתים קרובות, כאשר הדמויות של התיאטרון היו קבועות והיו בו 27 דמויות, בהם דמותו של המלך, בעלי חיים (סוסים, פילים, קופים, ותוכי) וכן נסיכים, נסיכות, וליצנים. ההצגה הועלתה בשילוב תזמורת מסורתית.
בתרבות > בספרות

"מריונטות" מאת לאה גולדברג:
"...
נפגשו בהיסח דעת

הוא דובר והיא שומעת

היא פיירטה

הוא פיירו
ואולי היא לא פיירטה

ואולי אולי פשוט

היא בובה, מריונטה

שמושכים אותה על חוט"
בשפה

נהוג להשאיל ביטוי ככינוי גנאי עבור אנשים, בעיקר בפוליטיקה, אשר עושים כדברו של אדם אחר או גוף אחר.
ראו גם

תיאטרון בובות
הערות שוליים

↑  Scott Cutler Shershow, Puppets and "popular" Culture, Cornell University Press, 1995, עמ' 40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553602805171  BnF: cb12256563j (data)  GND: 4037569-9  LCCN: sh89004166  NKC: ph1227898 
מפעיל מריונטות נושא את התפאורה בכיכר דה דאם (1935)
מיצג מריונטה ב-Maimarktgelände (אנ'), מנהיים, באדן-וירטמברג
סם ריימי

| --- | --- |

ריימי בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, 2014
 לידה:  23 באוקטובר 1959 (בן 65) רויאל אוק, מישיגן
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן  תיכון בירמינגהאם גרובס 
 בן או בת זוג:  ג'יליאן גרין (1993–2024) 
 צאצאים:  לורן ריימי, הנרי ריימי, אוליבר ריימי 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן לבמאי הטוב ביותר על "ספיידרמן 2"
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל מ. "סם" ריימי (באנגלית: Samuel M "Sam" Raimi; נולד ב-23 באוקטובר 1959) הוא במאי קולנוע, מפיק, שחקן ותסריטאי יהודי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות בימוי סרט פולחן-האימה "מוות אכזרי", סרט מותחן פעולה "דארקמן", סרט אימה "קחי אותי לגיהינום", והטרילוגיה המקורית של גיבור העל "ספיידרמן". בנוסף היה מפיק של סדרות הטלוויזיה "הרקולס: המסעות המופלאים", "זינה הנסיכה הלוחמת", "אגדת המחפש" ו"ספרטקוס: דם וחול".
ביוגרפיה

ריימי נולד ברויאל אוק, מישיגן שבארצות הברית למשפחה יהודית-קונסרבטיבית ממוצא אשכנזי. אביו הוא לאונרד רונלד ריימי ואימו היא סיליה ברברה (לבית אברמס) ריימי. שם משפחתם המקורי היה ריינגבירץ, אך קוצר לריימי לאחר שסבו היגר לארצות הברית.
לריימי שלושה אחים ואחות, המבוגרים ממנו - סנדר, אייבן, טד ואנדריאה. אחיו הבכור, סנדר, מת מטביעה בבריכת שחייה בגיל 15 כשהיה בחופשה בישראל בשנת 1968; אחיו אייבן הוא דוקטור ותסריטאי, שמשתף פעולה עם אחיו סם בכתיבה; אחיו טד ריימי הוא שחקן שגילם את הופמן (עוזרו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון) בשלושת סרטי "ספיידרמן", וכן את ג'וקסר בסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת"; אחותו אנדריאה היא כתבת לענייני בתי המשפט ואינה עוסקת בעסקי הקולנוע.
ריימי למד בבית ספר התיכון ע"ש ויילי א. גרובס ובאוניברסיטת המדינה של מישיגן, אך עזב לאחר שלושה סמסטרים לצילום סרטו "מוות אכזרי".
קריירה > בקולנוע

ריימי החל להתעניין בעשיית הקולנוע לאחר שאביו קנה מצלמת 8 מ"מ והתחיל לעשות סרטים בעזרת חבר ילדות בשם ברוס קמפבל. בשנת 1978, בהיותו בקולג', ריימי חבר לשותפו לחדר של אחיו, רוברט טאפרט, ולקמפבל כדי לצלם את "Within The Woods", סרט אימה בן 32 דקות בנוסף לסרט קומדיה קצר בשם "!It's Murder", והצליחו לגייס 350,000 דולר ליצירת הסרט "מוות אכזרי" ("The Evil Dead") בשנת 1981, שזכה להצלחה מיידית והזניק את הקריירה של ריימי לגבהים חדשים.
בהיותו חובב קומיקס מושבע, ריימי החל לעבוד על סרטו השני, "Crimewave", שהיה סרט קומיקס לייב אקשן, אך לא נחל הצלחה בקופות. ריימי חזר לז'אנר האימה עם הסרט השני בסדרת "The Evil Dead", שכעת הפחית ברמת האלימות שבו לטובת הומור סלפסטיק (בהיותו של ריימי חובב שלושת המוקיונים).
ריימי אף ניסה לרכוש את הזכויות לסרט המבוסס על דמותו של "הצל", אך לא היו לו מספיק משאבים. או אז הוא יצר גיבור-על משלו, בסרט האפל משנת 1990 "דארקמן". הסרט היה סרטו הגדול הראשון, שזכה להצלחה מועטה ואף הפך לסרט פולחן, אך עדיין איפשר לריימי לגייס מספיק כספים בשביל המשך שני לסדרת "The Evil Dead", "צבא האופל", שזנח כמעט לחלוטין את ז'אנר האימה לטובת אלמנטים מז'אנר הפנטזיה והקומדיה למרות זאת זכה לצלחה.
בשנות ה-90, ריימי עבר לז'אנרים אחרים. בשנת 1998 הוא ביים את מותחן הפשע "A Simple Plan" בכיכובם של ביל פקסטון ובילי בוב תורנטון, ובשנת 1999 ביים את הקומדיה הרומנטית "בשם האהבה" בכיכובו של קווין קוסטנר. ריימי זכה להצלחה מסחרית עצומה עם צאת סרטו ספיידרמן בשנת 2002, שהיה מבוסס על קומיקס באותו שם. הסרט הכניס למעלה מ-800 מיליון דולר, וזכה לשני המשכים (ספיידרמן 2, ספיידרמן 3). סכום ההכנסות הכולל של שלושת הסרטים נאמד קרוב ל-2.5 מיליארד דולר לפני תחילת עבודתו על סרטי ספיידרמן, ריימי הביע התעניינות לביים את ההמשך השני בסדרת סרטי באטמן, באטמן לנצח, וזאת כאשר טים ברטון עזב את הפרויקט. לבסוף ריימי הפסיד את מועמדותו לטובת ג'ואל שומאכר, שהפופולריות שלו באותה תקופה גברה על זו של ריימי.
ריימי גם עבד מצידה השני של המצלמה כשחקן בסרטים "צומת מילר" כאקדוחן חסר רחמים; כמתנקש במיני סדרה המבוססת על ספרו של סטיבן קינג, "העמדה"; בסרט הטלוויזיה של ג'ון קרפנטר "Body Bags" לצד קרפנטר עצמו ו-וס קרייבן, ושחקנים אחרים כמארק המיל, סטייסי קיץ' וטום ארנולד; ובתפקידו הגדול ביותר כעוזרו המגמגם של אלן ארקין בסרט "Indian Summer".
לצד חלק רביעי לסרטי "מוות אכזרי", ריימי גם עתיד לביים עיבוד קולנועי לספרו של טרי פראצ'ט, "The Wee Free Men".
בנוסף, הוא הביע התעניינות בעיבודים קולנועיים לספרו של ג'.ר.ר. טולקין, "ההוביט", אולם מלאכת הבימוי הועברה לידיו של הבמאי גיירמו דל טורו. בנוסף, הביע ריימי שוב התעניינות לעבד לקולנוע את סדרת רצועות הקומיקס משנות ה-30 "הצל", דוק סאבאג' והנוקם. ב-19 במרץ 2008 נודע כי ריימי נבחר גם לביים עיבוד מחודש לדמותו של ג'ק ריאן, פרי עטו של הסופר טום קלנסי. נוסף על כך, הוצע לו לביים סרט המבוסס על משחק המחשב וורקראפט, לפני שסירב להצעה. בשנת 2016 הוא תכנן לעשות סרט עבור אחים וורנר על מלחמת העולם השלישית בהתבסס על ספר של ג'ורג' פרידמן, אך הפרויקט לא התממש. בשנת 2019, לקח חלק בהפקת סרט האימה "מלתעות האימה".
קריירה > בטלוויזיה

נוסף על סרטי קולנוע, ריימי גם שימש כמפיק לסדרות טלוויזיה, כהרקולס: המסעות המופלאים, זינה הנסיכה הלוחמת, ספרטקוס: דם וחול ואמריקן גותיק. ב-2008 הודיע ריימי כי יפיק עיבוד טלוויזיוני לסדרת "חרב האמת" בשם "אגדת המחפש" שנקרה בארץ בשם "הגיבור האחרון", ספרי הפנטזיה המצליחים של טרי גודקיינד. ב-1 בנובמבר 2008 עלה לשידור פרק הפיילוט לסדרה, שם הסדרה היה אמור להיקרא על-שם הספר הראשון בסדרה, "חוק הקוסמים הראשון", אולם שונה כדי להתאים לרוח הסדרה ככללותה, כאשר כל עונה תשרטט את עלילות הספרים. כך, העונה הראשונה עוקבת אחר "חוק הקוסמים הראשון", והשנייה, שהחלה בנובמבר 2009 עוקבת אחר הספר השני, "אבן הדמעות". למרות זאת הסדרה סבלה מאחוזי צפייה נמוכים ובוטלה לאחר העונה השנייה. למרות זאת היא הייתה פופולרית בקרב המעריצים ועד היום יש שמעות שהסדרה עדיין לא הסתיימה והעונה שלישית בתכנון.
חיים אישיים

מאז שנת 1993, ריימי נשוי לג'יליאן דיל גרין, בתו של השחקן היהודי-קנדי המנוח לורן גרין (אנ'), ולהם חמישה ילדים.
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם בעיתון ה"לוס אנג'לס טיימס" בה הוא היה חתום על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים התמימים שנפגעו בישראל ובלבנון. על מודעה זו היו חתומים גם ניקול קידמן, מייקל דאגלס, דני דה ויטו, ברוס ויליס, ג'יימס וודס, סילבסטר סטאלון, רידלי סקוט, ועוד.
טריוויה

סם ריימי שימש כמפיק בשלושת סרטי הטינה.
ריימי משתף פעולה עם אחיו התסריטאי/שחקן אייבן ריימי, ויחד הם כתבו את התסריטים ל"דארקמן" ו"צבא האופל". אייבן היה שותף לתסריט בשלושת סרטי ספיידרמן. בנוסף, ריימי שיתף פעולה עם ג'ואל ואיתן כהן.
בנוסף לקולנוע, ריימי עבד גם בטלוויזיה, מפיק סדרות כזינה הנסיכה הלוחמת (שבה הופיעו אחיו טד ריימי וברוס קמפבל בתפקידי אורח) והרקולס: המסעות המופלאים ששניהם זכו לפופולריות רבה ונחשבו באותה תקופה לסדרות הכי נצפות בכבלים.
שלושה מילדיו של ריימי (אמה רוז, לורן והנרי) הופיעו כניצבים בסוף הסרט ספיידרמן 3.
ריימי זכה במספר פרסים, כולל פרס סאטורן לבמאי הטוב ביותר של שנת 2005.
פילמוגרפיה > כבמאי

1981 – מוות אכזרי
1987 – מוות אכזרי 2
1990 – דארקמן
1992 – צבא האופל (מוות אכזרי 3)
1995 – המהירים והמתים
1999 – הרקולס: המסעות המופלאים
1999 – בשם האהבה
2002 – ספיידרמן
2004 – ספיידרמן 2
2007 – ספיידרמן 3
2009 – קחי אותי לגיהינום
2013 – ארץ אוז
2022 – דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף
פילמוגרפיה > כמפיק

2012 - הדיבוק
2016 – לא לנשום
2020 – הטינה
2021 – לא לנשום 2
2021 - The Unholy
2021 - סיפורי לילה
2022 - אמא
2023- 65
2024 - לא לזוז (אנ')
פילמוגרפיה > כשחקן

1992 - בלאדי מרי
הערות שוליים

↑  נעמה תורן, וידאו - תרגילים בסגגון, חדשות, 6 בדצמבר 1990
↑  boxofficemojo.com Spider-Man
↑  boxofficemojo.com, Spider-Man 2
↑  boxofficemojo.com http://boxofficemojo.com/movies/?id=spiderman3.htm Spider-Man 3]
↑  Discworld News, Sam Raimi set to direct the Wee Free Men, January 10th 2006
↑  EW.com, 'Hobbit' forming?, by Adam Markovitz, April 16th 2007
↑  Guardian.co.uk, Del Toro to take charge of The Hobbit, January 31st 2008
↑  comingsoon.net, Raimi, Paramount to revive Jack Ryan, March 19 2008
↑  https://collider.com/sam-raimi-world-war-3-movie-warner-bros/
↑  Terry Goodking The official website, WFR tv show press release, January 29th 2008
↑  WENN (2006-08-17). "Michael Douglas, Bruce Willis and Nicole Kidman Unite Against Terrorism". Hollywood.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-07-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333043405171  PLWABN: 9810590703105606  BNE: XX1276419  BnF: cb140014331 (data)  CANTIC: a10143270  CiNii: DA09217384  GND: 122787862  ISNI: 0000 0001 1476 1888  LCCN: nr95006343  MusicBrainz: e7d2fbaa-5215-474b-970c-2f598c06329b  NDL: 01088261  NKC: jx20050419045  NLK: KAC201304513  NTA: 073577510  SELIBR: 297953  SNAC: w66t0tq9  SUDOC: 059656107  VIAF: 84318641   WorldCat (עם VIAF): 84318641
דומינו

ערך זה עוסק במשחק מבוסס אריחים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחק מבוסס אבנים 
 מספר שחקנים:  2–4
 
אבני דומינו
דומינו הוא משחק המורכב מ-28 חלקים הנקראים אבנים, קלפים או דומינו. אבני המשחק מלבניות וקו מחלק אותן באמצע לשני ריבועים, שעל כל אחד מהם מסומנות נקודות. נהוג להשתמש באבנים עם אפס עד שש נקודות. הנקודות מסודרות בדומה לצורה שבה הן מסודרות על קובייה בעלת שש פאות שמשמשת למשחקים שונים (שש-בש, מונופול ודומיהם), אולם האפשרות לאבן ריקה יוצרת שבעה מצבים. אבני המשחק עשויות להיות מחומרים שונים ביניהם: פלסטיק, שנהב, עץ וקרטון. עם אבני הדומינו ניתן לשחק במשחקים שונים.
מקור השם

מקור השם "דומינו" אינו ברור. ייתכן והשם נובע מהדמיון בין חלקי המשחק (חזית לבנה, גב שחור) לבין לבושם של הנזירים הדומיניקנים שהוא לבן, אך ניתן לכסות אותו בשכמייה שחורה המשמשת כגלימה. במקור, הדומינו היה חלק מלבושם של אנשי דת באיטליה. עם זאת, מהמאה ה-16 ואילך הוא שימש לעיתים קרובות גם כהסוואה סמויה כאשר אדם היה הולך בחשאי לפגישה רומנטית. גם הבגד עצמו וגם הלובש אותו נקראו בשם דומינו (מלטינית dominus "אדון").
היסטוריה

האזכור המוקדם ביותר של אבני דומינו הוא מסין של שושלת סונג, שנמצא בטקסט "אירועים קודמים בוולין" מאת ג'ואו מי (1232-1298). אבני דומינו מודרניות הופיעו לראשונה באיטליה במהלך המאה ה-18, אך הן שונות מאבני הדומינו הסיניות במספר מובנים, ואין קשר מוכח בין השניים. ייתכן שאבני הדומינו האירופיות התפתחו באופן עצמאי, או שהמיסיונרים האיטלקים בסין הביאו את המשחק לאירופה.
החוקים הבסיסיים

כל שחקן מקבל מספר זהה של אבנים.
השחקן הראשון שם אבן דומינו בעלת המספרים 0-0.
השני לוקח מתוך אבניו אבן שאחד מריבועיה זהה לריבוע של האבן שנמצאת על השולחן ומניח אותה בסמוך (ראו תמונה), השחקן הבא בתור חוזר על פעולה זאת, כך שמתקבל מראה של זוגות זוגות של מספרים זהים, לדוגמה (פסיק יסמן אבן אחרת): 2-3,3-5,5-1,1-4,4-0 וכן הלאה. ישנן אבני "דאבל" עם מספרים זהים בשני הצדדים. אותן נהוג להניח "שוכבות".
המשחק נגמר כאשר לאחד השחקנים לא נותרות אבנים שחקן זה מוכרז כמנצח, או כאשר אין לאף שחקן אפשרות להוריד אבן (פס) ואז המנצח הוא מי שיש לו ערך נקודות של האבנים הנמוך ביותר.
משחקים שונים

משחק המשיכה: משחקים לפי החוקים לעיל וכשאין לשחקן אבן מתאימה הוא מושך אחת מהקופה.
משחק הבלוק: משחקים לפי החוקים למעלה וכשאין לשחקן דומינו מתאים אינו יכול להניח אבן בסיבוב הנוכחי אלא מחכה עד שייווצר מצב שמתאים לאחת האבנים שבידיו.
משחק הנקודות (נקרא גם "דומינו טלפון"): משחקים לפי החוקים למעלה. אם אין לשחקן אבן מתאימה, הוא צריך למשוך אבנים מהקופה עד שיקבל אבן מתאימה או עד שתישאר אבן אחת בקופה (למעט משחק בארבעה שחקנים, שבו אין קופה) ובנוסף בכל שלב סופרים ניקוד לפי השיטה הבאה: כל פעם ששחקן יצר כפולה של 5 נקודות (10,15 ...) עם קצות האבנים החיצוניות, הנקודות הנ"ל נרשמות לזכותו. הסיבוב נגמר כאשר אחד השחקנים מסיים את האבנים שלו. בשלב זה כל השחקנים שנותרו להם אבנים סופרים את הניקוד ומעגלים כלפי כפולה של 5 ורושמים את הניקוד לזכותו של המנצח בסיבוב. המשחק מסתיים כאשר אחד השחקנים הגיע ל-51 נקודות.
משחק בצמדים

את כל המשחקים, שהוזכרו לעיל, אפשר לשחק גם בצמדים. במשחק כזה משתתפים שני צמדים כשכל אחד יושב מול בן זוגו ומצדדיו יושבים בני הצמד המתחרים בו. בני הזוג משתדלים לעזור האחד למשנהו ולהכשיל את בני הצמד המתחרה ובסוף נקודותיהם נספרות יחד. משחק הצמדים נפוץ בעיקר בין המשחקים את "משחק הנקודות".
משחקים המתייחסים רק לצורת החלקים

ניתן להניח הרבה קוביות דומינו בשורה במאונך למשטח, ולהפיל את הקובייה הראשונה שמפילה את הבאה אחריה וכן הלאה עד הקובייה האחרונה. ממשחק זה הגיע הביטוי "אפקט הדומינו", המתאר שינוי אחד שגרם לשרשרת שינויים אחריו.
תחרויות אליפות העולם לנבחרות לאומיות

בתאריכים 14–17 באוקטובר 2011 אירחה אבחזיה את אליפות העולם בדומינו לנבחרות לאומיות, בעיר הבירה סוחומי.
ראו גם

מסכת דומינו(אנ') - מסכה פופולרית שעטו בימי קרנבל המסכות בוונציה
הערות שוליים

↑  מייקל שוורץ, הניו יורק טיימס, האם אליפות העולם בדומינו היא שתוביל להכרה בעצמאות מחוז בגיאורגיה?, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560328305171  BnF: cb12573194x (data)  GND: 4012698-5  LCCN: sh85039007  NKC: ph114341 
ציור של משחק דומינו על פי החוקים הבסיסיים.
משחק דומינו בצמד
ילדה הבונה מגדל מקוביות דומינו באופן המתייחס רק לצורת החלקים.
27 שמלות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אן פלשטר 
 הופק בידי:  גארי ברבר רוג'ר בירנבאום ג'ונת'ן גליקמן
 תסריט:  אליין ברוש מקקנה 
 עריכה:  פריסילה נד-פרינדלי 
 שחקנים ראשיים:  קת'רין הייגל ג'יימס מרסדן מולין אוקרמן אדוארד ברנס ג'ודי גריר מאוליק פנצ'ולי
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 צילום:  פיטר ג'יימס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Fox 2000 Pictures Spyglass Entertainment .Dune Entertainment III, LLC
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  אוסטרליה 10 בינואר 2008 ארצות הברית 18 בינואר 2008 ישראל 21 בינואר 2008
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  30,000,000$
 הכנסות:   "עשרים ושבע שמלות", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   27dresses
 www.27dressesthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
27 שמלות (באנגלית: 27 Dresses) הוא סרט קומדיה מ-2008 בבימויה של אן פלטשר, נכתב על ידי אלין ברוש מק'קנה. כוכבי הסרט קתרין הייגל וג'יימס מרסדן. הסרט יצא לאקרנים ב-18 בינואר 2008 בארצות הברית, וב-21 בינואר 2008 בישראל.
עלילה

ג'יין ניקולס (קת'רין הייגל) הייתה שושבינה ב-27 חתונות ל-27 חברות שונות. לילה אחד כאשר היא משתתפת בשתי חתונות כמעט בו זמנית, היא פוגשת את קווין דויל (ג'יימס מרסדן), שעוזר לה להגיע הביתה, לאחר שחטפה מכה חזקה בראש. השניים מתווכחים כאשר מתגלה כי קווין חושב שכל סצנת הנישואין היום היא צינית ומכוערת. הוא מוצא את הארגונית של ג'יין שהיא שכחה במונית שהם חולקים. בינתיים, אחותה של ג'יין, טס (מולין אוקרמן) מגיעה מאירופה, ומתאהבת בבוס של ג'יין במבט ראשון. טס מעמידה פנים שהיא אוהבת את אותם הדברים שג'ורג' אוהב כדי למצוא חן בעיניו. למרות היותה מאוהבת בג'ורג' בעצמה, ג'יין אינה חושפת את האמת ומערכת היחסים בין טס וג'ורג' מתקדמת במהירות. הזוג החדש מתכננים להתחתן תוך שלושה שבועות, וג'יין מארגנת את החתונה של אחותה.
את החתונה מלווה כתב החתונות האהוב על ג'יין, מלקום דויל (ג'יימס מרסדן). מסתבר שאותו הכתב הוא קווין, המשתמש בשם בדוי. לאחר שמסתכל על התוכן של הארגונית של ג'יין, הוא מחליט לכתוב כתבה על "השושבינה המתמדת" בתקווה לקבל קידום בעבודה.
ג'יין לא מודעת לכוונותיו של קווין. כאשר הוא מבקש לראיין אותה על החתונה של טס היא משתפת פעולה. הוא מצליח לשכנע אותה לדגמן את כל שמלות השושבינה שיש לה בארון. הוא לוקח תמונות שלה בכולן ושולח אותן יחד עם הכתבה לעורכת העיתון שלו. ככל שהם מכירים אחד את השני יותר קווין מתחיל לחבב את ג'יין ומבקש מהעורכת שלו לא לפרסם את הכתבה.
כאשר קווין מגלה שג'יין אוהבת את ג'ורג' ועדיין עוזרת לאחותה להתחתן איתו, הוא נוזף בה. במהלך נסיעה, ג'יין מסכימה לבלות את הערב עם קווין ובסופו של דבר משתכרת, ושוכבת איתו. למחרת בבוקר, הם אוכלים במסעדה, ומלצרית מזהה את ג'יין. העורכת של קווין פרסמה את הכתבה שלו בעמוד הראשי של המדור אף על פי שביקש ממנה להמתין. כאשר ג 'יין רואה את הכתבה, היא מרגישה נבגדת וכועסת. כשהיא חוזרת הביתה, גם טס כועסת עליה. בכתבה טס מתוארת ככלה מהגיהנום. ג'יין מרגישה נורא. המאבק בין האחיות מסלים כאשר טס גוזרת את שמלת הכלה של אמן כדי להתאימה לטעמה. ג'יין הכועסת מודיעה לטס שאם לא תספר לג'ורג' את האמת על עצמה היא תעשה זאת. טס לא מאמינה לה.
טס מבקשת מג'יין להכין מצגת למסיבת האירוסין שלה. ג'יין בהתאם להחלטתה, מראה לג'ורג' את כל השקרים של טס, כמו תמונות של טס עם גברים אחרים, טס אוכלת צלעות (בניגוד לטענתה שהיא צמחונית), טס אוחזת חתול בזנבו, ונרתעת מהכלב של ג'ורג' (היא אמרה לו שהיא אוהבת בעלי חיים, אבל האמת היא שהיא לא). בסיום המצגת, פדרו, הנער שג'ורג' חונך, מגלה לכולם כי טס שילמה לו כדי לנקות את הדירה. ג'ורג', מכריז כי הוא מבטל את החתונה. למחרת, ג'יין מנסה להתנצל. טס מאשימה את ג'יין בקנאה. אחר כך מסבירה שפיטרו אותה, והחבר שלה עזב אותה, ושהיא בסך הכל ניסתה להיות כמו ג'יין.
מאוחר יותר בעבודה, ג'ורג' מציין כי הוא מעריך את ג'יין כי היא אף פעם לא אומרת לא. ג'יין נזכרת כי קווין אמר פעם את אותו הדבר. ג'יין מתפטרת ומודה היא נשארה בעבודה, כי היא הייתה מאוהבת בג'ורג'. הם מתנשקים אבל מבינים מהנשיקה כי זאת לא אהבה אמיתית. ג'יין יוצאת למצוא את קווין, שנמצא בחתונה עליה הוא כותב. היא מכריזה בפני הקהל בחתונה שהיא מאוהבת בו.
שנה לאחר מכן ג'יין וקווין מתחתנים. ג'ורג' וטס נפגשים שוב, וחושבים על לתת לקשר הזדמנות שנייה. כל 27 הכלות אשר ג'יין הייתה השושבינה שלהן, התייצבו כשושבינות, כשהן לובשות את השמלות שהיא כשושבינה, לבשה בחתונה שלהן.
השחקנים

קת'רין הייגל – ג'יין ניקולס
פייטון ליסט – ג'יין ניקולס בצעירותה
ג'יימס מרסדן – מלקולם קווין דויל
מולין אוקרמן – טס ניקולס
צ'ארלי ברסינה – טס ניקולס בצעירותה
אדוארד ברנס – ג'ורג'
ג'ודי גריר – קייסי
מלורה הארדין – מורין
מייקל זיגפילד – חאליל
בריאן קרווין – האל ניקולס
מאוליק פנצ'ולי – טרנט
דוד קסטרו – פדרו
קריסטן ריטר – ג'ינה
אלכסה האווינס – כלה
ביקורת סרטים

הסרט קיבל ביקורת מעורבות. באתר מטקריטיק הסרט זכה לציון 47. באתר סרט, הוא קיבל ציון של 77. עיקר הביקורות מציינות שמדובר בסרט קומדיה רומנטית, קלילה ללא עומק. העלילה צפויה מאוד אך מבדרת.
הערות שוליים

↑  27 שמלות באתר וואלה! סרטים
↑  ביקורת הסרט 27 שמלות באתר מטקריטק 2008
↑  ביקורת סרט 27 שמלות באתר סרט 2008
Big Booty

"Big Booty" הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר גוצ'י מיין, ביחד עם הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. הוא יצא לאור ב-4 באוקטובר 2019, בהוצאת חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-GUWOP, כסינגל השני מתוך האלבום, Woptober II.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ברודר מרקיז, מר. מיקס, פראש קיד אייס, ריצ'רד אוונס, ג'יי ווייט דיד איט, מייגן די סטליון וגוצ'י מיין והוא הופק על ידי ג'יי ווייט דיד איט גם כן. השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ, המשלב בתוכו את סגנון מוזיקת הטראפ.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-22 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מקסו קרים ב-10 באוקטובר 2019, שישה ימים לאחר צאתו כסינגל. הקליפ צבר למעלה מ-25 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 4 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ מתחת להוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הראפ איירפליי | 17 |  |
הערות שוליים

↑  ברודר מרקיז, מר. מיקס, פראש קיד אייס, ריצ'רד אוונס, ג'יי ווייט דיד איט, מייגן די סטליון, גוצ'י מיין
1 2 3 4  Gucci Mane (Ft. Megan Thee Stallion) – Big Booty (באנגלית), נבדק ב-2020-05-13
↑  Megan Thee Stallion, Billboard
↑  Big Booty (feat. Megan Thee Stallion), נבדק ב-2020-05-13
1 2  Gucci Mane - Big Booty feat. Megan Thee Stallion [Official Video]
| מייגן די סטליון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Good News • Traumazine • Megan |  |
| מיקסטייפים | Fever • Something for Thee Hotties |  |
| מיני-אלבומים | Make It Hot • Tina Snow • Suga |  |
| סינגלים | "Cocky AF" • "Big Ole Freak" • "Sex Talk" • "Realer" • "Hot Girl Summer" • "All Dat" • "Ride or Die" • "Diamonds" • "B.I.T.C.H" • "Captain Hook" • "Freak" • "Savage" • "Girls in the Hood" • "Don't Stop" • "Body" • "Cry Baby" • "I'm a King" • "On Me (Remix)" • "Thot Shit" • "Butter (Remix)" • "SG" • "Megan's Piano" • "Sweetest Pie" • "Plan B" • "Pressurelicious" • "Her" • "Ungrateful" • "Cobra" • "Not My Fault" • "Hiss" • "Wanna Be" • "Boa" • "Mamushi" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Talk (Remix)" •  "She Live" • "Pose (Remix)" • "Big Booty" • "RNB" • "WAP" • "Thick (Remix)" • "34+35 (Remix)" • "Beautiful Mistakes" • "It Was a... (Masked Christmas)" • "Lick" • "Bongos" |  |
| שירים אחרים | "Cash Shit" • "Shots Fired" • "Anxiety" • "Otaku Hot Girl" |  |
| סיבובי הופעות | "Hot Girl Summer Tour" |  |
All Nite (Don't Stop)

All Nite (Don't Stop) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נט ג'קסון. השיר יצא לאור ב-29 במאי 2004 כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השמיני של ג'קסון, Damita Jo, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.