stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרעות חלב (1947)
רקע

עם התגברות תנועת הציונות, העליות לארץ ישראל וההתעוררות הלאומית הערבית, לאחר תבוסתה של האימפריה העות'מאנית וכיבושה, החל היחס כלפי יהודי סוריה להדרדר ולהסלים, כאשר בשנת 1925 הותקף הרובע היהודי בדמשק. בשנת 1936, במקביל לפרוץ המרד הערבי הגדול בארץ ישראל (מאורעות תרצ"ו), התחוללו מהומות נגד יהודי סוריה, שהואשמו בציונות. במלחמת העולם השנייה הפכה סוריה לבסיס תעמולה נאצית, ובמשך כל שנות ה-40 ידעו יהודי סוריה פרעות הולכות ונשנות. בשנת 1945 חלה הרעה גדולה בתנאי החיים של יהודי סוריה: מעמדם הושפל, נאסר עליהם להגר וראשי הקהילות חויבו לגנות בפומבי את הציונות. לאחר שסוריה קיבלה את עצמאותה מצרפת ב-1946, נפגעה יהדות סוריה קשות. פרצו מהומות אנטי יהודיות ונשללו זכויות יסוד מהיהודים.
הפרעות

יומיים לאחר החלטת האומות המאוחדות על תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947, נהר אספסוף ערבי לרובע היהודי בחלב, והרס, שדד ושרף בתים רבים ואת רוב בתי הכנסת. הקונסול הבריטי בחלב, שראה את הדברים במו עיניו, דיווח לשגרירות בדמשק כי "קבוצות פורעים פגעו במוסדות, בבתים ובחנויות של יהודים. המשטרה והצבא לא עשו דבר, ומספר שוטרים אף נטלו חלק בביזה. הפרות הסדר נמשכו כל היום, ורק למחרת שלח המושל כוחות על מנת להשיב את הסדר על כנו ולהגן על רכוש יהודי". המהומות נמשכו יום בודד, ועוצמתן בעיר לא הייתה קשה כבמקומות אחרים, ככל הנראה בשל הפסיפס האתני של אוכלוסיית העיר.
חכם משה טָווִיל היה הרב הראשי של קהילת חלב, והוא גר מול בית הכנסת העתיק וראה מביתו את המתרחש. את עדותו נתן ביום י"ז בחשון תשי"ט-1959:
"… ההכרזה על [תוכנית] החלוקה הייתה ביום ו'. ביום א' לא הציקו לנו אלא הכריזו לסגור כל העיר ולשבות. והיהודים קיבלו על עצמם שלא לצאת מפתחי בתיהם... בצהריים התאספו גויים רבים ליד בית הכנסת ומכריזים 'פלסטין בִּלָאדְנָא ויָאהוּד כִּלָאבְּנָא' (פלסטין היא ארצנו והיהודים כלבינו) והצבא מחריש. אחרי הצהריים התנפל ההמון על בית הכנסת והרס, והצבא מסייע להם... אחר חצי שעה נשרף הכול. הוציאו ארבעים ספרי תורה ושרפו אותם בחוץ בנפט ובשמן...".
בשנת 1961 העיד דויד חזן, מבני הקהילה, ודבריו תורגמו לעברית בידי אלכסנדר דותן משגרירות ישראל בברזיל:
"...ההפגנות, השריפות ומעשי ההרס בבתי הכנסת נמשכו רק יום אחד... [ואף-על-פי כן] נסגרו היהודים בבתיהם שלושה ימים רצופים ולא העזו לצאת מפתח הבית.
עם פרוץ ההפגנות שבתה כל תנועת המסחר בעיר וכל החנויות במרכז המסחרי, של יהודים ולא-יהודים כאחת, היו סגורות במשך שלושה ימים... באותם שלושה ימים היו ערבים מכרים מבקרים את העד (העד דוד חזן שדבריו תורגמו) בביתו, מביאים לו מזונות ומספרים לו על המצב המתוח בעיר...".
במשך שלושה ימים הסתגרו יהודי חלב הנפחדים בבתיהם, ורק לאחר מכן העזו לצאת. מכל העדויות שאסף הסופר אמנון שמוש עולה, כי במהלך מאורעות אלה לא היו פגיעות בנפש בקרב יהודי הקהילה, אך החיפושים בין החורבות המפויחות של בית הכנסת העתיק העלו כי כתר ארם צובא נעלם. הסברה הייתה כי עלה באש יחד עם שאר ספרי התורה.
הפרעות > הצלת כתר ארם צובא

כמה חודשים לאחר הפרעות גילו עולים יהודים מחלב ליצחק בן-צבי, כי בניגוד לשמועות, הכתר לא נשרף ולא אבד, אלא ראשי הקהילה הפיצו את השמועה, כדי שהערבים לא יחפשו את הכתר ויזיקו לו. לגבי השאלה: 'כיצד ניצל הכתר?' היו העובדות סותרות: היו שטענו כי שמָּש בית הכנסת, אשר בגדאדי, הוא ששלף את "הכתר" מהאש תוך סיכון חייו. אחרים טענו כי "הכתר" הוצא מההיכל כמה ימים לפני הפרעות והוחבא בביתו של חכם משה טָווִיל. כך או כך, ברור היה כי הכתר לא יוכל להישאר בחלב, שם קיים חשש לגורלו.
יצחק בן-צבי פנה בקריאה נרגשת לעולים מחלב לסייע לו בהבאת הכתר למקום בטוח. שרה חָבֵר, אחת העולות, הסכימה להסתכן ולחזור לסוריה כדי להציל את הכתר, אך כל ניסיונותיה להסתנן לארץ הנעולה עלו בתוהו. בתחילת שנות ה-50 ביקש יצחק בן-צבי משגרירי מדינת ישראל ברחבי העולם לעורר את היהודים יוצאי חלב בארצותיהם, להצלת הכתר והבאתו לישראל. הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, שהיה אז הראשון לציון, כתב לראשי הקהילה בחלב:
מאז נודעתי על דבר הריסת בית הכנסת העתיק והקדמון אשר בארם צובא ועקירת 'הכתר' ממקומו, נתמלאתי חרדה לגורלו של כתב יד יקר זה. שמעתי אומרים שבני קהילת ארם צובא יראים לשלוח ידם בספר הקדוש הזה, מפני האָלָה [הקללה] הכתובה בו על כל מי שיזיז את הספר ממקומו, אבל עתה אסור להשאירו בחלב בידיים זרות! המקום הבטוח ביותר בשעה זו לשמירתו של הכתר הוא מדינת ישראל. הריני פונה בזה אל אנשי קהילת חלב ונכבדיה: עשו כל מה שבכוחכם להציל 'כתר' קדוש זה מאובדן.
בסופו של דבר הכתר הגיע לירושלים לאחר יותר מעשר שנים מאז שנעלם, ואחרי מסע סודי שארך כחצי שנה. גואלו של הכתר היה מרדכי בן עזרא פחאם, יהודי תושב חלב בעל נתינות איראנית שגורש מסוריה. לפני שיצא, קיבל פחאם בסתר את הספר היקר מראשי הקהילה, כדי שיבריח אותו ארצה. משפחת פחאם יצאה מחלב לאיסטנבול בדרכה לישראל, כשבין חפציה, בתוך מכונת כביסה ישנה, מוחבא הכתר. סרינה פחאם, אשתו של מרדכי, סיפרה על האירועים: "הכתר היה בתוך שק מבד. מצאתי חתיכה מרובעת של בד לבן. שמתי בתוכה את הכתר, קשרתי, שמתי בתוך מכונת הכביסה, ומעליו שמתי שק גרעינים, בצל ובגדים". הספר נמסר בתחילה לידיו של "איש ירא שמים מהימן" (כדברי המבריחים), שלמה זלמן שרגאי, לשעבר ראש עיריית ירושלים. לאחר ששכן לילה אחד בביתו של שרגאי, ובקביעתו כי הכתר שייך לכלל ישראל, העבירו לידי הנשיא יצחק בן צבי. ה"כתר" הושאל למוזיאון ישראל והוא מוצג בהיכל הספר. לא כל "הכתר" שרד: רק 294 דפים מתוך 487 הדפים המקוריים שהיו בו הגיעו לישראל לידי הנשיא יצחק בן צבי.
תוצאות

בשנת 1948 יהדות סוריה מנתה כ-30,000 נפשות. לאחר הקמת מדינת ישראל נמלטו בעל כורחם רוב יהודי סוריה, ונשארו בה רק כ-5,000. מתוך היהודים שעזבו, הגיעו לישראל כ-1700 איש. ב-1948 הוחמר עוד יותר מצב היהודים. נשללו מהם כל זכויות האזרח והוטלו עליהם גזירות כלכליות כבדות. החל מ-1949 נאסר על היהודים לצאת מסוריה. באוגוסט 1949 הושלכו רימונים על בית כנסת בדמשק, ו-11 יהודים נהרגו.
יהודי העיר חלב החלו לעוזבה. כמחצית מהמהגרים עלו לארץ ישראל, והיתר היגרו לקהילות יוצאי חלב ברחבי העולם. אולם מגבלות שהטילו השלטונות הסוריים על העזיבה, לא אפשרו לכל יהודי העיר לעזוב.
ראו גם

הפרהוד
פרעות קהיר ואלכסנדריה (1945)
פרעות טריפולי (1945)
פרעות עדן (1947)
פרעות טריפולי (1948)
הערות שוליים

↑  קהילת יהודי סוריה, באתר והגדת לבנך
↑  Shindler, Colin. A history of modern Israel. Cambridge University Press 2008. pp. 63–64.
1 2  אמנון שמוש, הכתר: סיפורו של כתר ארם־צובא, הוצאת מכון בן-צבי, תשמ"ז-1987 מסת"ב 9789652350206, מסת"ב 9652350206, עמ' 144–145, 161
↑  סימונו הרשמי של כתב היד הוא "מכון בן צבי 1".
↑  שנתון 60, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  1949:Damascus Bomb, New York Times, 1949.
איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל

| --- | --- |

 פעילות:  סיוע נפשי וליווי לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, קידום מדיניות ציבורית
 מדינה:  ישראל 
 סניפים:  קריית שמונה, נצרת, חיפה, רעננה, תל אביב, ירושלים, רחובות, באר שבע
 מנכ"ל:  אורית סוליציאנו
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 www.1202.org.il
 
איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל הוא ארגון הגג של תשעת מרכזי הסיוע הפועלים ברחבי ישראל. מרכזי הסיוע מעניקים סיוע, ליווי ותמיכה לנפגעות ולנפגעי אלימות מינית, ומפעילים את קווי הסיוע 1202 (נשים), 1203 (גברים) ואת קולמילה, מערך הסיוע הכתוב בצ'אט ובווטסאפ.
איגוד מרכזי הסיוע עצמו פועל לקידום מדיניות במגוון נושאים הקשורים לזכויות נפגעות ונפגעים ולמיגור תופעת הפגיעה המינית בישראל.
פעילות > מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית

מרכזי הסיוע מפעילים קשת רחבה של מענים לנשים ולגברים שעברו פגיעה מינית ולקרוביהם, ומטפלים ביותר מ-50 אלף פניות מדי שנה. בנוסף, מפעילים מרכזי הסיוע תוכניות חינוך, מניעה והתערבות בתוך הקהילה המקומית ובשיתופה, מתוך תפיסה שהדרך הטובה ביותר לטפל בפגיעה מינית היא למנוע את התרחשותה מראש.
קווי הסיוע שמפעילים המרכזים כלולים במוקדי החירום הלאומיים של ישראל, והשיחה אליהם מתבצעת ללא עלות.
פעילות > מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית > מענים לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית

מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית פועלים מספקים קשת רחבה של מענים לנשים ולגברים שעברו פגיעה מינית ולסביבתם הקרובה, ובהם:
מערך סיוע מיידי בקווי החירום (24/7), בצ'אט ובווטסאפ
מחלקות ליווי בהליכים משפטיים
קבוצות תמיכה בהתמחויות שונות
הפניה למסגרות טיפול ושיקום מתאימות
מיצוי זכויות (ביטוח לאומי)
לנוכח הרגישות של פנייה לסיוע בעקבות פגיעה מינית, מפעילים מרכזי הסיוע שירותים ייעודיים לגברים, לדתיים/ות ולחרדים/ות, לדוברי/ות ערבית ולכבדי/ות שמיעה.
מרכזי הסיוע מעניקים סיוע, תמיכה וליווי גם למשפחות ובני זוג של נפגעות ונפגעים, שמתמודדים בעצמם עם השלכות הפגיעה המינית ועם הצורך לתמוך ולהיטיב עם היקרות והיקרים להם.
פעילות > מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית > פעילות קהילתית וחינוכית

"ביחד": תוכנית חינוכית לקידום מיניות הדדית ולמניעת אלימות מינית, המיועדת למסגרות חינוך פורמליות ובלתי פורמליות, לצוותים חינוכיים ולהורים
תוכנית StandFor: הדרכה וליווי מקצועי למניעת הטרדות מיניות בארגונים
הכשרות מקצועיות לצוותים טיפוליים, רפואיים, מדריכות כלה ומדריכי חתנים
תוכניות "שגרירים צעירים" לנוער
ליווי קהילתי במקרי פגיעה מינית
פעילות > איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית

איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית פועל לקידום זכויות ושירותים לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית ברמה מערכתית, המשלימה את העבודה הפרטנית שמתבצעת במרכזים האזוריים. בין תחומי הפעילות של האיגוד:
קידום מדיניות: יוזמה וקידום של תיקוני חקיקה ותקנות למען נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, השתתפות בוועדות הכנסת, עבודה מול הממשלה ומול משרדי הממשלה.
משפט: הגשת עתירות לבג"ץ והשתתפות בהליכים משפטיים במקרים עקרוניים, לצורך עיצוב הלכות משפטיות מתקדמות
מערכת אכיפת החוק: הכשרות לתפקידי מפתח במערכת אכיפת החוק (משטרה, פרקליטות, בתי משפט) ועבודה משותפת עם המערכות לשם שיפור הטיפול בנפגעות ובנפגעי עבירות מין
ועדות ציבוריות: השתתפות בוועדות ציבוריות ופורומים מקצועיים העוסקים במענים ומדיניות הקשורים לטיפול באלימות מינית בישראל
מחקר ובניית גוף ידע: עריכת מחקרים, איסוף נתונים שיטתי על תופעת הפגיעה המינית בישראל ופרסום מאמרים מקצועיים
תקשורת: עיצוב השיח הציבורי והתקשורתי בנושא אלימות מינית וליווי נפגעות ונפגעים שמעוניינים לצאת לתקשורת
פיתוח כלים ושיטות למניעת פגיעה והטרדה מינית
ריכוז פרויקטים ארציים של מרכזי הסיוע
אקטיביזם והפגנות
היסטוריה

איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית נוסד בשנת 1990 כארגון גג, המאגד תחתיו תשעה מרכזי סיוע מקומיים.
מרכז הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית הראשון מסוגו בארץ הוקם בתל אביב בשנת 1977 על ידי התנועה הפמיניסטית, בעקבות התאבדותה של סטודנטית באוניברסיטת תל אביב, אם לילד, אשר באפריל 1976 חזרה לביתה מיום לימודים ונאנסה באזור השדות המקיפים את האוניברסיטה בשעות הצהריים. לאחר שפנתה למשטרה היא נחקרה במשך שעות ואחר כך נשלחה למכון הפתולוגי באבו כביר לבדיקה גופנית. במכתב ההתאבדות ציינה האישה כי נאנסה פעמיים: פעם על ידי התוקף ופעם על ידי המשטרה. כמו הרבה נפגעות תקיפה מינית אחרות באותה תקופה, לא היה לה לאן לפנות. לפיכך, הוחלט להקים מרכז שיעניק אוזן קשבת ותמיכה לכל נפגעת המבוסס על העיקרון – "את לא לבד", בתקווה שהפניות למרכז יפרצו את מעגל השתיקה, הבדידות והבושה המאפיינים את תחושתן של נפגעות רבות. המרכז הוקם על ידי מתנדבות ותוך מספר שנים הוקמו מרכזים נוספים בירושלים, חיפה, באר שבע והרצליה. באותן שנים הגיע המימון לפעילות מהקרן החדשה לישראל ותרומות של אנשים פרטיים.
ב-1988 הוקם מסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות, נגב (מסל"ן), בידי ליזה ניקולאיצ'וק, פסיכולוגית שעלתה לארץ מקייב שבאוקראינה. מסל"ן היה המרכז הראשון שהפעיל קו סיוע בשפה הרוסית. ב-9 באוגוסט 2010 קיבלה מסל"ן את אות הנשיא למתנדב המוענק על ידי נשיא המדינה. זהו אות יוקרתי המוענק אחת לשנה, למתנדבים יוצאי-דופן בחברה הישראלית.
בינואר 1996, בלחץ האיגוד, הוארכה תקופת ההתיישנות על ביצוע עבירות מין בתוך המשפחה. על פי התיקון לחוק העונשין, קורבנות של עבירות מין רשאים לתבוע את התוקף עד הגיעם לגיל 28, ובלבד שלא עברו יותר מעשר שנים מאז ביצוע העבירה האחרונה. ב-2003 הצליחו מרכזי הסיוע להביא להארכה נוספת של תקופת ההתיישנות, המאפשרת לנפגעים להתלונן במשטרה עד הגיעם לגיל 38.
בשנת 2004 הוקם בירושלים "קו הסיוע לגברים דתיים וחרדיים נפגעי תקיפה מינית", לאחר שלמרכז בתל אביב התברר שכ-25% מקרב הפונים לקו הסיוע הם הגברים הם דתיים או חרדים והיה צורך לגייס מתנדבים דתיים או חרדים, מתוך מחשבה שפנייה לאדם דתי תקל על הנפגע.
קווי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית

מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית מפעילים מספר קווים ושירותי סיוע המיועדים לנשים ולגברים שעברו פגיעה מינית.
1202: קו סיוע הפועל 24/7, מענה על ידי נשים
1203: קו סיוע הפועל 24/7, מענה על ידי גברים
קולמילה - צ'אט: צ'אט סיוע אנונימי בכתובת 1202kolmila.org.il
קולמילה - ווטסאפ: סיוע דרך ווטסאפ, במספר 052-8361202
*2511 - קו סיוע לנשים דתיות וחרדיות (24/6)
02-532800 - קו סיוע לגברים דתיים וחרדים
04-6566813 - קו סיוע בשפה הערבית
chat.wavo.org - צ'אט סיוע אנונימי בשפה הערבית
מרכזי הסיוע המאוגדים תחת האיגוד

בישראל פועלים ארגוני תמיכה רבים לנפגעי אלימות מינית, כמוקדי חירום ולסיוע ממושך יותר.
תשעה מרכזי סיוע ברחבי הארץ מאוגדים תחת האיגוד:
מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית ואונס (קריית שמונה והגליל) (ע"ר)
מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית מהחברה הערבית, נצרת (פועל תחת עמותת נשים נגד אלימות, ע"ר)
מרכז סיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית – חיפה והצפון (ע"ר)
מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית – השרון (ע"ר)
מרכז סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית תל אביב (ע"ר)
קו הסיוע לגברים דתיים וחרדיים נפגעי תקיפה מינית (תחת מרכז סיוע ת"א)
מרכז סיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית – ירושלים ע"ש לינדה פלדמן (ע"ר)
תאיר – מרכז סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה והטרדה מינית (ע"ר)
מסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות, נגב (ע"ר)
תהל - מרכז הסיוע לנשים וילדים דתיים (ע"ר)
ארגונים שאינם פועלים במסגרת האיגוד:
"א-סיוואר" – תנועה פמיניסטית ערבית לתמיכה בנפגעות תקיפה מינית (ע"ר).
מן המיצר - ארגון יחיד מסוגו במגזר החרדי, המעניק בהתנדבות ייעוץ ולווי לנפגעים ונפגעות תקיפה מינית בציבור החרדי, הן בצד המשפטי והן בצד הנפשי.
ראו גם

אלימות מינית
אלימות מינית בישראל
אונס
תסמונת טראומה בעקבות אונס
הפרעת דחק פוסט-טראומטית
פוסט-טראומה מורכבת
הערות שוליים

↑  דוח איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית לשנת 2022
1 2  אימי גינזבורג, סגירה מאונס, מעריב, 23 במאי 1989
↑  אינה שפירו, קשה לספר על אונס בשפה זרה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2004
↑  ורד לי, כאב ללא התיישנות, באתר הארץ, 22 במרץ 2004
↑  תמר רותם, איפה היה אלוהים כשאבא הכה, הרעיב ואנס, באתר הארץ, 9 ביוני 2004
↑  קולמילה - סיוע כתוב לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית
↑  אתר מן המיצר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 141262480   WorldCat (עם VIAF): 141262480
ספרות ילדים

.
ליידי בירד ג'ונסון מקריאה סיפור לילדים
ילדים נהנים מספר
ילדים קוראים ספר יחדיו
פעוטה מעיינת בספר עם תמונות
סִפרות ילדים היא סוגה ספרותית המכוונת לגילים צעירים, מגיל הינקות ועד ראשית גיל ההתבגרות. סוגה זאת מתאפיינת בשפה פשוטה יחסית, שמרנות בבחירת האמצעים הספרותיים (בפרט בשירה לילדים), שימוש בנושאים הקרובים לעולמם של הילדים, ולעיתים קרובות גם בתשתית דידקטית, כלומר שימוש בסיפור או בשיר כאמצעי לימודי או כאמצעי להעברת מסר חינוכי.
היסטוריה

עד תחילת המאה ה-20 נכתבו ספרי ילדים בידי סופרים ומשוררים שרוב עיסוקם היה כתיבה למבוגרים. חלק ניכר מספרי הילדים היו עיבודים של סיפורי עם, דרשות דתיות או עיבודים של ספרים שנועדו במקורם למבוגרים.
בסוף המאה ה-19 נעשתה ספרות הילדים עשירה ומגוונת יותר מבחינת הנושאים וסגנון הכתיבה, אולם רק במאה ה-20 הופיעו סופרים ומשוררים הכותבים רק או בעיקר לילדים. גם סופרים ומשוררים שכותבים לקהלים שונים יוצרים כיום הבחנה ברורה בין יצירותיהם לילדים ליצירותיהם למבוגרים. התפתחות זו באה בד בבד עם התפתחות החינוך הממלכתי ברחבי העולם, האיסור על עבודת ילדים ואימוץ גישה שעל-פיה ילדות היא מעין מעמד חברתי ומשפטי שממנו נובעות זכויות והגנות מיוחדות.
אחד הגורמים לגידול משמעותי בכמות ספרי הילדים הוא השכלול בטכנולוגית הדפוס.
הפרס הספרותי היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער, הוא פרס אנדרסן.
חשיבות התפתחותית

הקריאה בספרות ילדים מעשירה את שפתם ואת דמיונם של הקוראים הצעירים.
ספרות הילדים מזמנת מפגש עם התנסויות אנושיות, כמו גם מחשבות, רגשות ושאיפות של הדמויות. בנוסף, היא מאפשרת להם לדון במצבים רגשיים וחברתיים.
איור בספרות ילדים

איור הוא מרכיב מקובל בספרי ילדים, ולעיתים אף מרכיב דומיננטי. האיורים לספרי ילדים אחדים נחשבים לחלק בלתי נפרד מהיצירה, ומלווים אותה בכל תרגומיה, כך למשל איוריו של ג'ון טניאל לספרו של לואיס קרול "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות", וכך גם לגבי "פו הדב" מאת א.א. מילן אותו אייר ארנסט שפארד.
הרעיון לכלול איורים בספרי ילדים נולד בעקבות ספרו של הבישוף יאן עמוס קומניוס (1670-1592). בספרו "אורביס סנסואליום פיקטוס" הציע להוסיף לספרי הלימוד ציורים. במאה ה-18 הופיעו לראשונה גם ספרי קריאה מאוירים, היו אלה ספרונים ובהם סיפורי ילדים, מעוטרים באיורים.
הסיפור הזואולוגי

סוג ספרי ילדים הקרוי לעיתים "יצירות הממוקדות בתכונות טבעיות של בעלי חיים". יצירות אלה מתמקדות בגודל, בצורה, בהתנהגות ובמקום הימצאו של בעל החיים. הסיפור הזואולוגי מתבסס על היכרות של הילד עם בעל החיים ולעיתים, הדובר הוא בעל החיים עצמו.
בסוג סיפור מסוג הילד נהנה גם מחוויית הקריאה וגם מהעשרת הידע במישור הקוגניטיבי.
הסיפור הזואולוגי מלווה באיורים המסייעים לילד להבין את תכונות בעלי החיים. את הסיפור עדיף לקשר לחיי היומיום של הילד, וכך לדוגמה, על הנחליאלי נהוג לספר בסתיו.
דוגמה לספרים המתבססים על סיפורים זואולוגיים הם ספריו של סופר הילדים הישראלי עמוס בר, בהם הספר ציפורי אגדה, אשר מתאים לכל ציפור נפוצה בישראל אגדה שהיא סיפור זואולוגי.
ספרי עיון לילדים

תת-סוגה של ספרי הילדים הם ספרי עיון ומדע פופולרי שמטרתם להרחיב את ידיעותיהם של הילדים, לעורר את סקרנותם ולחשוף אותם לתחומי הטבע והמדע. ספרים אלו מציגים את הנושא ברמה המתאימה לילדים, בצורה מפושטת, בשפה פשוטה ובליווי איורים רבים וצבעוניים.
סיפור הפונה לילדים ולמבוגרים בשני רבדים

בדרך כלל פונה ספרות ילדים לילדים בלבד, והמבוגרים ימצאו בה עניין רק מנקודת מבטם של הילדים. לעיתים נכתב סיפור ילדים בשני רבדים, אחד הפונה אל הקורא הצעיר, ואחר הפונה אל הקורא המבוגר. ספרות הילדים כתובה על ידי מבוגרים, וערוכה על ידי מבוגרים, וגם בסופו של דבר מבוגרים הם שמפיצים אותה בספריות. ויותר מכך בספרות הילדים לא נשמע קולם של הילדים, אלא קולם של המבוגרים, הרי הם שמדברים בשם הילדים.
דוגמה מובהקת לסיפור כזה הוא "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול, שהילדים מוצאים בו סיפור הרפתקאות עתיר דמיון (ובהתאם עובד פעמים אחדות לסרט ילדים), ואילו המבוגרים מוצאים בו משחקי מילים ורמזים לסוגיות בלוגיקה ובפילוסופיה.
"אלוף בצלות ואלוף שום", סיפורו של חיים נחמן ביאליק, מתאפיין אף הוא בשני רבדים, כסיפור מחורז לילדים, וכיצירה המופנית אל הקורא הבוגר והמשכיל. חוקרת הספרות, פרופ' זיוה שמיר, עמדה על כפל הפנים של היצירה:
בסיפורו הקצר של ש"י עגנון, "מעשה העז", ניכר כפל הפנים כבר עם צאתו לאור - הסיפור פורסם לראשונה בשנת ה'תרפ"ה, כסיפור למבוגרים בקובץ "פולין: סיפורי אגדות", וכסיפור לילדים בחוברת בשם "מעשה העז", בלוויית איוריו של זאב רבן, כחלק מסדרה של חמש חוברות (רק אחת מהן מאת עגנון) שנקראה "ספורים ציורים לתינוקות". על כך העירה מירי ברוך: "הקורא - כמו שאומר בטלהיים, יבחר לו את הנכון לו בשלב הנפשי שבו הוא נמצא. וכך יכול הסיפור להיות גם מעשיית ילדים אופטימית, גם סיפור עצוב לקורא המבוגר, וגם סיפור מתוחכם, לקורא הרואה את שתי נקודות התצפית גם יחד".
בישראל

בתקופת תחיית הלשון העברית, משנפתחו בתי ספר חדשים בגולה ובארץ ישראל, קמו הוצאות ספרים כמו תושיה, מוריה ואמנות, שהוציאו לאור מאות ספרים וחוברות לילדים ולנוער, ובהן שירים עבריים מאת זלמן שניאור, יעקב פיכמן וחיים נחמן ביאליק. אולם מיעוטם של הספרים שנכתבו במקורם בעברית בלט לעין. רוב הספרים לצעירים היו באותה העת מתורגמים.
ספרות הילדים והנוער בארץ צמחה באופן טבעי יחד עם צמיחת דור הילדים הראשון ששפתו היה עברית מילדותו. השינויים בסגנון, במבחר המילים, בנושאים ובעניינים שהועלו בהם משקפים את התמורות הגדולות שהתרחשו בארץ ישראל ובמדינת ישראל.
ראו גם

ספרות חרדית לילדים ולנוער
ספר משחק
ספר פופ-אפ
ספר צביעה
היום המושלג
לקריאה נוספת

לאה גולדברג, בין סופר ילדים לקוראיו: מאמרים בספרות ילדים, כינסה והקדימה דברים לאה חובב, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1977.
זהר שביט (עם בשמת אבן זוהר), מעשה ילדות - מבוא לפואטיקה של ספרות ילדים, ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
יהודה אטלס, ילדים גדולים: סופרים אהובים לילדים - חייהם ויצירתם, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
אוריאל אופק, לקסיקון אופק לספרות ילדים, הוצאת זמורה ביתן, 1985 (הספר בקטלוג ULI)
אוריאל אופק, עולם צעיר: אנציקלופדיה לספרות ילדים, מסדה, רמת גן, 1970 (הספר בקטלוג ULI)
חגי ואסף ברקת (עורכים), מדריך הרפתקה לספרי נוער, הוצאת אוקיינוס, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
גילה דנינו-יונה, ילדות טובות: הבניית יחסים מגדריים בספרות הילדים הישראלית הקנונית, רסלינג 2017 (הספר בקטלוג ULI)
דורי, נ' (2017). "אני אוהב לחפש": למאפייניהם של יסודות הז'אנר הבלשי בספרות הילדים.
דורי, נ' (2017). פיתוח מיומנויות חברתיות באמצעות ייצוגים מוזיקליים בספרות הילדים העברית בגיל הרך. אוחזר מתוך ד"ר לאה מזור: על מקרא, הוראה וחינוך: פיתוח מיומנויות חברתיות באמצעות ייצוגים מוזיקליים בספרות הילדים העברית בגיל הרך, באתר ד"ר לאה מזור, ‏יום חמישי, 23 בנובמבר 2017.
דורי, נ' (2017). למאפייניו של ז'אנר המסע בספרות הילדים העברית בין השנים 1923 - 2009. ילדות, 2, 66–81. אוחזר מתוך .
דורי, נ' (2014). על מלאכת האיסוף והליקוט: סקירה דיאכרונית של אנתולוגיות ספרות ילדים מתקופת קום המדינה ועד ימינו. הפנקס. אוחזר מתוך על מלאכת האיסוף והליקוט : הפנקס – כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים (באנגלית).
דורי, נ' (2014). בוא נלך ביחד לאיבוד: מוטיב ההליכה לאיבוד בספרות ילדים. הפנקס. אוחזר מתוך עינת הגיב, בוא נלך ביחד לאיבוד : הפנקס – כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים (באנגלית).
דורי, נ' (2012, 11 ביולי). גלגולו של שיר ילדים במורד ההר הרם. הפנקס. אוחזר מתוך עינת הגיב, בוא נלך ביחד לאיבוד : הפנקס – כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים (באנגלית).
יוסף פונד, "המודיע הצעיר, מצע לצמיחת ספרות ילדים חרדית", ביקורת ופרשנות 46, עמ' 171–206
כתבי עת
מעגלי קריאה, כתב עת לעיון ומחקר בספרות ילדים, אוניברסיטת חיפה, המרכז לספרות ילדים
ספרות ילדים ונוער, מכללת דוד ילין, משרד החינוך והתרבות, ירושלים
עולם קטן, כתב עת לספרות ילדים ונוער, הוצאת מרכז ימימה, מכללת בית ברל, תל אביב
עיונים בספרות ילדים, מרכז לוין קיפניס לספרות ילדים, מכללת לוינסקי לחינוך, תל אביב
בין השורות, כתב עת לחקר ספרות ילדים ונוער, המכללה האקדמית הדתית לחינוך "שאנן", חיפה
הערות שוליים

1 2  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
↑  שוש כרמל, מפגשי קריאת ספרים לילדים בגיל הרך: הספר כמתווך באינטראקציה של מבוגר-ילד, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏17 במרץ 2009
↑  אילה גורדון, איורים עבריים: הספר העברי המאויר לילדים, מוזיאון נחום גוטמן, 2005, עמ' 15–16
↑  זיוה שמיר, "המסכה המבודחת ופניה הרציניים: עיון ב'בדיחה העממית' של ביאליק 'אלוף בצלות ואלוף שום'", סדן: מחקרים בספרות עברית, גיליון 1, 1994
↑  מירי ברוך, "מה שומע הילד? מה קורא המבוגר?", מאזנים, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285655605171  BNE: XX532033  GND: 4073409-2  LCCN: sh85023598  NDL: 00574640  NKC: ph572587 
איור של עכבר בספרות ילדים
איור מתוך ספר הילדים קריוס ובקטוס
טריכוטילומניה

| --- | --- |

 תחום:  פסיכיאטריה 
 גורם:  חרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית, דכדוך, דחק 
 תסמינים:  קרחת 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1071854 
 MeSH:  D014256
 סיווגים
 DSM-5:  312.39
 ICD-10:  F 63.3
 ICD-11:  6B25.0 
 
טריכוטילומניה היא הפרעה נפשית המאופיינת בדחף אובססיבי למרוט את השיער הצומח על הגוף (שכיח ביותר באזור הראש). בעקבות מריטה חוזרת ונשנית של השיער נוצרים איים הולכים וגדלים של אזורים חסרי שיער באזור בו נתלש. אזורים אחרים אופייניים הם גבות, ריסים, זקן ושפם. אזורים שכיחים פחות הם שיער החזה והערווה. מריטת השיער מלווה לעיתים בטקס של שזירת השיער או לעיסתו וקריעתו.
ההפרעה מסווגת במדריך האבחנות הפסיכיאטרי ICD-10 בקבוצת ההפרעות הקשורות לשליטה בדחפים, יחד עם קלפטומניה, הימור פתולוגי ופירומניה. ב- DSM-5, היא מסווגת בקטגוריה חדשה בשם "אבחנות הקשורות בטורדנות כפייתית" (הכוללת גם הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת גוף דיסמורפית, חיטוט אובססיבי בעור ואגרנות כפייתית).
אבחנת התסמונת

לפי DSM 5, כדי שפסיכיאטר יאבחן אדם עם הפרעה זו, על האדם לעמוד בקריטריונים האבחנתיים הבאים:
משיכה חוזרת ונשנית של שיער הבאה לידי ביטוי באובדן שיער.
ניסיון מתמשך להמעיט או להפסיק את מריטת השיער
מריטת השיער גורמת למצוקה משמעותית מבחינה קלינית או שהיא גורמת לפגיעה בתפקוד המקצועי החברתי או תפקוד אחר החשוב לאדם.
מריטת השיער אינה תוצאה של מצב רפואי (דלקות עור וכדומה).
מריטת השיער אינה ניתנת להסבר טוב יותר על ידי הפרעה אחרת (למשל ניסיון להסיר שיער דוחה כחלק מהפרעת גוף דיסמורפית).
שכיחות ואפידמיולוגיה

השכיחות באוכלוסייה הכללית למשך 12 חודשים בקרב מבוגרים ומתבגרים היא בין 1% ל 2%. נשים נוטות לפתח את ההפרעה יותר מאשר גברים, ביחס של 10:1 בערך. עם זאת יש לקחת בחשבון שנשים נוטות יותר לחפש עזרה לכן ייתכן שהיחס הזה לא לגמרי מבטא את ההבדל בין אנשים שפתחו את ההפרעה. גם הבדלים תרבותיים בין מגדריים ביחס לשיער יכולים להשפיע על היחס בין גברים לנשים בהפרעה זו.
גורמים

קיימת עדות לגורמים גנטיים המשפיעים על טריכוטילומניה. ההפרעה נפוצה יותר אצל אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית חרדה ודיכאון, וכן בקרב קרוביהם מדרגה ראשונה.
לטריכוטילומניה חפיפה גבוהה עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ומקרים מסוימים של טריכוטילומניה עלולים להיגרם כתוצאה ממתח. אסכולה אחרת מדגישה משיכת שיער כממכרת, שכן היא קשורה לעלייה במתח לפני כן והקלה לאחר מעשה.
מודל נוירו-קוגניטיבי - המציע שגרעיני הבסיס ממלאים תפקיד ביצירת הרגלים וכי האונות הקדמיות הן קריטיות לדיכוי או לעיכוב של הרגלים מסוג זה - רואה בטריכוטילומניה הפרעת הרגלים (habit disorder).