stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקוט אטראן
קריירה > מחקרים נוספים

אטראן עורך מחקר מתמשך בגואטמלה, מקסיקו וארצות הברית על היבטים אוניברסליים וספציפיים לתרבות של סיווג ביולוגי והיגיון סביבתי וקבלת החלטות בקרב מאיה ואינדיאנים אחרים. צוות המחקר שלו התמקד בהגירה של דוברי ספרדית ואנשי קצ'י הגבוהים של גואטמלה לאזור פטן הצפוני של השפלה, ובאינטראקציה שלהם עם אנשי איצה בשפלה, ששפתם קרובה להכחדה, אך שיטות היערות החקלאית שלה, כולל שימוש בצמחי תזונה ומרפא, עדיין עשויות לספר לנו הרבה על הניהול הקדם-קולוניאלי של שפלת המאיה. אטראן מצא כי בני איצה דחו הצעות לניצול משאבי טבע כי אלה היו הפרת צווים רוחניים שעשויים לייצג חוכמת מאות שנות ניסיון; עם זאת, מחקרים מאוחרים יותר מצביעים על כך שהחוכמה הזו, והפרקטיקות הקיימות שהיא עודדה, נעלמים כאשר אחרוני דוברי איצה מתים.
הוויכוחים של אטראן עם סם האריס, דן דנט, ריצ'רד דוקינס ואחרים במהלך סימפוזיון Beyond Belief ב-2006 על גבולות התבונה ותפקיד הדת בחברה המודרנית מדגישים את ההבדלים בין מחברים אלה, הרואים בדת אמונות שגויות ביסודו הקשורות לקוסמולוגיה פרימיטיבית, כמו גם מדכאות פוליטיות וחברתיות, לעומת אטראן שרואה באמונות דתיות בלתי ניתנות לסילוק אך אבסורדיות מבחינה סמנטית וסבור שהן מחויבויות פולחניות מחייבות וקריטיות מבחינה היסטורית להיווצרות ולכידות חברתית של חברות בקנה מידה גדול ומניעות עכשוויות לקונפליקט ולשיתוף פעולה.
לקריאה נוספת > כמחבר יחיד

Cognitive Foundations of Natural History: Towards an Anthropology of Science, Cambridge University Press, 1993; ISBN 978-0-521-43871-1
In Gods We Trust: The Evolutionary Landscape of Religion, Oxford University Press, 2002; ISBN 978-0-19-803405-6
Talking to the Enemy: Sacred Values, Violent Extremism, and What it Means to be Human, Penguin, 2011; ISBN 978-0241951767
L'Etat islamique est une révolution, Les Liens qui Libèrent Editions, 2016; ISBN 979-1020903983
לקריאה נוספת > כעורך או ככותב שותף

Histoire du concept d'espece dans les sciences de la vie, ed. (1987)
Folkbiology, ed. with Douglas Medin, MIT Press (1999)
Plants of the Peten Itza' Maya, with Ximena Lois and Edilberto Ucan Ek, University of Michigan Museums Press (2004)
The Native Mind and the Cultural Construction of Nature, with Douglas Medin, MIT Press (2008)
"Values, Empathy, and Fairness Across Social Barriers". ed., Annals of the New York Academy of Sciences, with Oscar Vilarroya, Arcadi Navarro, Kevin Ochsner and Adolf Tobeña (2009)
פדרו מוראלס

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1942 Culebra, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בפברואר 2019 (בגיל 76) פרת' אמבוי, ארצות הברית 
 משקל:  107 קילוגרם
 גובה:  1.78 מטרים
 לאום:  פוארטו ריקו, ארצות הברית 
 קריירה מקצוענית:  1958–2019 (כ־61 שנים) 
 מידע אישי
 מספר צאצאים:  1 
 
פדרו אנטוניו מוראלס (באנגלית: Pedro Antonio Morales;‏ 22 באוקטובר 1942 – 12 בפברואר 2019) היה מתאבק פוארטו ריקאי, שהיה ידוע בעיקר בשל הופעותיו בארצות הברית בארגוני ההיאבקות Worldwide Wrestling Associates‏ (WWA) ו-World Wide Wrestling Federation‏ (WWWF, שהפך בהמשך ל-WWE). מוראלס נחשב לאחד האלופים הבולטים של ה-WWF, שאורך כהונתו כאלוף העולם היא במקום השישי בהיסטוריה של הארגון עם 1,027 ימים.
מוראלס ערך את הופעת הבכורה בשנת 1959 והפך לאחד המתאבקים הבולטים בארגון ההיאבקות WWA בשנות ה-60, כשהחזיק באליפות העולם במשקל כבד ובאליפות הזוגות. בשנת 1970 הצטרף מוראלס ל-WWWF, כשהוא זכה באליפות העולם ובאליפות ארצות הברית במשקל כבד של ה-WWWF. בשנות ה-80 זכה באליפות הזוגות יחד עם בוב בקלנד ומאוחר יותר גם באליפות הבין יבשתית. מוראלס היה המתאבק שהחזיק באליפות הבין יבשתית לפרק הזמן הארוך ביותר על פני מספר כהונות קולקטיבי, כיהן פעמיים כאלוף הבין יבשתי ובשילוב שתי הכהונות הוא היה אלוף במשך 619 ימים עד שבשנת 2024 גונתר עקף את שיאו של מוראלס כאלוף הבין יבשתי הארוך ביותר, מוראלס החזיק בשיא זה במשך 41 שנים. בשנת 1987 פרש מוראלס מהיאבקות.
בשנת 1995, מוראלס נכנס להיכל התהילה של ה-WWF. כמו כן, בשנת 2015 הוא נכנס למוזיאון היכל התהילה של ההיאבקות המקצוענית ובשנת 2017 הוא נכנס להיכל התהילה של מגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter. בשנת 2019 הלך לעולמו.
עמיאל אלקלעי

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
עמיאל אלקלעי (נולד בשנת 1956 בבוסטון) הוא משורר, מתרגם, מרצה וסופר אמריקאי מיהדות ספרד.
חייו

הוריו של עמיאל היגרו לארצות הברית מסאו טומה ופרינסיפה. לפרסומו הראשון זכה בעת מלחמת בוסניה, בשל תרגומים שביצע לספרים מבוסניה, אך עיקר עיסוקו הוא בספרות של יהדות ספרד, בעברית ובשפות אחרות.
אלקלעי מתרכז בדרך בה אנחנו רואים את עצמנו ובדרך שהאמריקאים רואים את המזרח התיכון. ספרו After Jews and Arabs: Remaking Levantine Culture נבחר לאחד הספרים החשובים ביותר של שנת 1993 על ידי ה- The Village Voice ועל ידי ה- The Independent בלונדון.
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257396005171  BnF: cb14473938r (data)  GND: 1068562862  ISNI: 0000 0000 8101 5669  LCCN: n92058753  NTA: 186464363  SUDOC: 085814148  VIAF: 22367757   WorldCat (עם VIAF): 22367757 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיגוע הירי ברפיח ים

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  6 בנובמבר 2002
 מקום:  רפיח ים, פאת שדה
 מטרה:  אזרחים
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה
 הרוגים:  2
 פצועים:  1
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  מחבל פלסטיני
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) פיגוע הירי ברפיח ים(למפת מערב הנגב רגילה) פיגוע הירי ברפיח ים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע הירי ברפיח ים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע הירי ברפיח ים
 
פיגוע הירי ברפיח ים הוא פיגוע ירי שאירע ב-6 בנובמבר 2002 ביישוב רפיח ים שבדרום־מערב גוש קטיף על ידי מחבל פלסטיני תושב חאן יונס. בפיגוע נרצחו עמוס סעדה בן 52 ואסף צפירה בן 18. הפיגוע התרחש בעיצומה של האינתיפאדה השנייה.
הפיגוע

ב-6 בנובמבר 2002, מוחמד עאשור בריס, בן 25 מחאן יונס, שהועסק כפועל בחממות חקלאיות בסמיכות ליישוב רפיח ים בדרום גוש קטיף, פתח באש לעבר אסף צפירה בן ה-18 מבדולח באזור החממות השייכות למשפחתו, ורצח אותו. לאחר מכן חדר ליישוב רפיח ים, נכנס למתפרה במקום וירה בעמוס סעדה בן 52 ורצח גם אותו. בפיגוע נפצע ישראלי נוסף. המחבל נהרג על ידי רכז הביטחון של היישוב רפיח ים.
אחרי הפיגוע

ארגון גדודי עז א-דין אל קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, לקח אחריות על הפיגוע.
הערות שוליים

↑  שני ישראלים נרצחו בפיגוע ירי ע"י פלשתיני שעבד בחממות בגוש קטיף, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2002
פדרו משקרניאש

ציור מ 1674, דמותו של פדרו מסקרנס
פדרו משקרניאש (באנגלית: Pedro Mascarenhas; ‏1470 – 16 ביוני 1555) היה מגלה ארצות פורטוגלי ומושל קולוניאלי. הוא היה האירופי הראשון שגילה את האי דייגו גרסיה באוקיינוס ההודי בשנת 1512. הוא גם דיווח על האי מאוריציוס באוקיינוס ההודי בשנת 1512, אם כי ייתכן שהוא לא היה החוקר הפורטוגלי הראשון שעשה זאת.
משלחות קודמות של דיוגו דיאש ואפונסו דה אלבוקרקי יחד עם דיוגו פרננדס פריירה אולי עברו גם הן שם. בשנת 1528 נתן מגלה הארצות דיוגו רודריגש (שעל שמו נקרא האי רודריג) את השמות לאיים ראוניון, מאוריציוס ורודריג, וכן איי מסקרנה, על שם פדרו משקרניאש.
משקרניאש שימש כמושל קולוניאלי של מלאקה הפורטוגזית בשנים 1525–1526.
הוא היה שגריר מטעם פורטוגל בקריית הוותיקן. שם פנה לאפיפיור פאולוס השלישי שישלח את המיסיונרים הראשונים לפעול למען פורטוגל בהודו, על פי בקשת המלך ג'ון השלישי ודייגו דה גוביה. משימתו הסתיימה ב־15 במרץ 1540, כאשר נסע חזרה לפורטוגל יחד עם פרנסיסקו חאווייר.
הוא היה המשנה למלך בגואה, בירת המושבות הפורטוגזיות באסיה, משנת 1554 ועד מותו בשנת 1555 בגואה. החליף אותו בתפקיד משנה למלך פרנסיסקו בררטו. בזמן שהיה המשנה למלך בהודו הפורטוגזית, שלח את ג'יימס דיאז וגונסאלו רודריגז לאתיופיה כדי לחקור האם הקיסר גאלוודוס יהיה מוכן לקבל פטריארך שהשתייך לכנסייה הרומית-קתולית.
הערות שוליים

↑  http://www.uc.pt/fluc/eclassicos/publicacoes/ficheiros/humanitas52/12_Pinho.pdf
↑  Robert Kerr, ed. (1812). "Conquest of India". A General History and Collection of Voyages and Travels. Edinburgh: William Blackwood. p. 411.
↑  Balthasar Tellez, The Travels of the Jesuits in Ethiopia, 1710 (LaVergue: Kessinger, 2010), pp. 133f
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1205571329  ISNI: 0000 0001 2274 0710  LCCN: no2011112874  NTA: 144244322  VIAF: 172653477   WorldCat (עם VIAF): 172653477
עיבור (מיסטיקה)

ערך זה עוסק בתופעה בקבלה היהודית. אם התכוונתם להתארכות חומר בהנדסה, ראו .
עיבור (בלעז: אינקובציה) הוא מינוח המשמש לתיאור ישות או השפעה חיצונית הפועלת על נפש האדם לזמן קצוב ומסיימת את פעולתה מעצמה וללא התערבות. בקבלה היהודית, בעיקר בספרות הקשורה להאר"י הקדוש, העיבור נחשב כתופעה חיובית.
השפעה חיצונית שלילית המקבילה לעיבור, שאת ההשפעה שלה יש להפסיק בכוח מכונה דיבוק.
עיבור על פי הקבלה היהודית

בתורת הקבלה המושג עיבור בא לתאר הדבקות של נשמת צדיק באדם אחר. וכך מנסח זאת ר' חיים ויטל:
"העיבור הוא שבאה נשמה בעוה"ז בהיות האדם נולד כבר בעולם והוא גדול, אז נכנסת נשמה אחרת בתוכו ודומה האדם ההוא לאשה מעוברת שיש לה ולדות בתוך מעיה, ולכן נקרא עיבור, כך זה האדם מלבד נשמה העיקרית שלו, שנכנסת בו בעת צאתו לאוויר העולם, נתעברה בו נשמה אחרת זולתה אחר היותו גדול."
העבור נחלק לשתי בחינות, הראשון הוא כשבא לסייע לאדם שבו נתעברה הנשמה כדי לסייע לו במצוות מסוימות או בגילוי סודות התורה (וזה מה שלעיתים נקרא בספרות הזוהר גילוי נשמת הצדיקים) והשני הוא כאשר בא לצורך עצמו של נשמת המתעבר במקרה שעליו לתקן או להשלים אחת מן המצוות הקלות שלא נזדמנו לו בחייו כמו שילוח הקן או ייבום וחליצה.
להבדיל מגלגול נשמות אשר כרוך בתקופת חיים שלימה, עיבור הנשמה יכול להיות זמני ותלוי ברצונו של הנשמה המתעברת או במעשיו של האדם החי.
לעיתים בעיבור ישנן מספר נשמות אשר מתעברות באדם, כפי כותב ר' יוסף קארו:
"היינו דאיכא בין עיבור לגלגול דעיבור הוא כד נח רוחא חדא על חד גברא, ובהאי אורחא דעיבור יכולין למשרי תרי ותלת כחדא בחד גברא".
עד סוף המאה השלוש עשרה ותחילת הארבע עשרה, היו מקובלים שלא הבחינו בין תורת הגלגול והעיבור, והם כינו את כל נושא הגלגולים תחת שם אחד בשם "סוד העיבור", כפי שכותב בספר המערכת:
"עניין גלגול הנפש הנקרא סוד העבור".
צער הנשמה ע"כ שעליה לשוב ולרדת לעולם החומרי קיים בעיקר אצל הנשמה המתגלגלת, שכן היא כולה, על כל חלקיה, יורדת, בעוד שבעיבור אינה יורדת כולה אלא רק חלק מסוים שבה, לכן כותב האר"י:
"דע, כי עיבור נוהג אפילו כששניהם בחיים, כי יש צדיק אחד בדור ההוא ועשה מצווה אחת כתקונה, כמו שעשאה אותו צדיק, אפשר שנפש הצדיק הזה תתעבר בו בהיות שניהם בחיים, וזה סוד 'ותדבק נפש יהונתן בדוד', אפילו שהיו שניהם בחיים בדור אחד."
יש להבדיל בין עיבור נשמות לבין המושג עיבור בתורת התיקון של קבלת האר"י (דהיינו התכנסות שברי הכלים בפרצוף אמא שהמשכו שלב היניקה ואז המוחין).
עיבור בתרבות הפגאנית

בדת ההלניסטית נהגו מאמיני האל יופיטר ללון במקומות מקודשים, על מנת לחלום חלומות בעלי מסרים נבואיים. טקס זה כונה בלטינית אֶינקוּבּציָה.
שימוש באינקובציות התבצע גם במסורות הקלטיות והדרואידיות כאשר הכוהנות המתנבאות השתמשו בשיקויים רעילים או כמעט רעילים כדי לחוות נוכחות אלוהית וכדי לקבל מסרים מהכוחות העליונים.
עיבורים במיסטיקה המודרנית

במיסטיקה המודרנית קיימים אזכורים לעיבורים ולשימוש בהם. השימוש הנפוץ ביותר הוא בתרגול מדיטציה כשהדוגמה המאפיינת היא מדיטציית עצירה שפותחה על ידי אושו במסגרת הפירוש שלו על עבודתו של גיאורג איבאנוביץ' גורדייף.
לקריאה נוספת

רבי יצחק לוריא - שער הגלגולים.
הערות שוליים

↑  "חיפוש אחר המופלא", פ.ד. אוספנסקי
פי האתון

| --- | --- |

 סוגה:  עיתון סטודנטים
 פורמט:  מגזין דו שבועי
 מו"ל:  סקופוס
 תאריכי הופעה:  1958–הווה (כ־66 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תפוצה:  36,000
 מדינה:  ישראל
 
פי האתון הוא כתב עת המיועד לאוכלוסיית הסטודנטים בירושלים.
"פי האתון" הוא עיתון הסטודנטים הוותיק ביותר בישראל. הוא החל לצאת לאור בשנת 1958 על ידי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, בראשותם של יוסי ליבוביץ' וראובן מרחב. שם העיתון מבוסס על סיפור אתונו של בלעם, על פי הצעת אביו של יוסי ליבוביץ', פרופ' ישעיהו ליבוביץ, שטען שהסטודנטים בישראל הם אקדמאים חסרי השכלה ודימה אותם ל"חמורים נושאי ספרים". באמצע שנות ה-60 שונה שמו של כתב העת, לשנים אחדות, לשם "ניצוץ".
עם עורכי וכותבי העיתון לאורך השנים נמנו כאלה שהפכו לעיתונאים וכותבים בולטים, ביניהם יגאל עילם, איתן זליגר, נחום ברנע, תום שגב, חנוך מרמרי, ב. מיכאל, אפרים סידון, גדעון קוץ, אברהם דורון, ברוך לשם, שאול צדקא, דני זקן, יענקל'ה רוטבליט ודן אלמגור, והקריקטוריסטים יעקב שילה ומשה לין החלו דרכם בו.
כתבות בולטות

ל"פי האתון" היסטוריה של כתבות מעוררות עניין ומחלוקת. באמצע שנות ה-60, כאשר עורך העיתון היה העיתונאי הצעיר נחום ברנע, הוא הסתנן למסיבה בהשתתפות שרת החוץ גולדה מאיר. בתגובה לשאלה בוטה ששאל אותה ברנע, ולאחר שזיהתה שהוא האחראי על מאמר נוקב שפורסם בעיתון נגד הנשיא זלמן שזר, התפרצה שרת החוץ על ברנע ודרשה שיפוטר לאלתר. בתגובה לאירוע פוטר ברנע למחרת מעריכת העיתון.
בסוף שנות ה-60 קיים תום שגב, עורך העיתון באותה תקופה, ראיון עם דוד בן-גוריון בצריף שלו בקיבוץ שדה בוקר. אף על פי שתוכנן להיות ריאיון קצר של 20 דקות, הוא נמשך יותר משלוש שעות והפך לשיחה אינטימית על השואה, על האמונה של בן-גוריון באלוהים ועל אשתו פולה. בן-גוריון אמר לעיתון אז, לראשונה, שהוא מעדיף שלום בלי ארץ ישראל השלמה על פני ארץ ישראל השלמה בלי שלום. בזכות הראיון הזה צוטט העיתון בניו יורק טיימס.
במהלך השנים עסק העיתון לא רק בפוליטיקה ארצית אלא גם בפוליטיקה סטודנטיאלית, ומאבקי הכוח בין ראשי אגודת הסטודנטים שלה שייך העיתון לבין רצון העורכים לשמור על עצמאותו ליוו כמעט את כל שנות פעילותו. טל בשן, העורכת האישה הראשונה של "פי האתון", התמנתה לתפקיד ב-1979 על ידי יו"ר הסתדרות הסטודנטים צחי הנגבי. בתקופה ההיא עמד הקמפוס בסימן מלחמה בין הימין בראשות הנגבי, ישראל כץ ואביגדור ליברמן לבין השמאל והסטודנטים הערבים. באחד משיאי העימות פרצה תגרה אלימה על המדשאה המרכזית בגבעת רם בהשתתפות עשרות פעילים משני הצדדים. רק המשטרה, שהוזמנה למקום על ידי שלטונות האוניברסיטה, הצליחה לפזר את התגרה אחרי שעה ארוכה. כאשר ביקשה העורכת בשן להוציא גיליון מסכם ולהביא את דעותיהם של שני הצדדים, שלחו הנגבי וחבריו נציג שיוציא את כתבות השמאל. בשן החליטה להשיב מלחמה. היא גייסה את כל חברי המערכת ויחד עברו בטיפקס על כל הטקסט בעיתון, מלבד מילות הקישור. סערה זו גרמה לסגירת העיתון לחודש ולמינוי עורך חדש.
בשנת 1988 הוקדש אחד מגליונות העיתון לסקס, ובשער פורסמה תמונת עירום חלקי של דוגמנית צילום מ"בצלאל". הפצתו עוררה סערה רבתי וקריאות לפיטורי העורך דני זקן. לצד זה הגיבו עורכים לשעבר בקריאה לשמור על עצמאות העיתון.
בשנת 1996 שלח עורך העיתון גידי שמרלינג את הכתבת אילאיל שחר לערוך סקר מקיף בדבר הרגלי המין של הסטודנטים באוניברסיטה העברית. הסקר הוליד כותרת ראשית בעמוד השער של העיתון: "חצי מהסטודנטים בגבעת רם לא מקיימים יחסי מין" וכן את הקביעה ששליש מהסטודנטים באוניברסיטה כלל לא מקיימים יחסי מין. הגיליון עורר ביקורת עזה בקמפוס נגד העיתון ואף הוקדשו לנושא השער האחורי של "מעריב" ותוכנית בת שעה בגלי צה"ל. לקראת גיליון דצמבר 2018 נערך משאל דומה על ידי העיתון, ותוצאותיו פורסמו לצד מחווה לגיליון מנובמבר 1996.
בשנת 2012 קיים העיתון ריאיון עם חאלד מחאסן, אסיר משוחרר מעסקת שליט. הראיון עורר האשמות כלפי העיתון בדבר הטיה פוליטית שמאלנית. מנגד טענו התומכים שעשיה עיתונאית איכותית אינה יכולה ליישר קו עם הדעה הפוליטית הרווחת ועליה לחתור כל העת לביקורת והטלת ספק.
"פי האתון" היום

הקו המערכתי של פי האתון מוכתב במידה רבה על ידי צוות העורכים שלו, המתחלף מדי שנה. כיום מורכב העיתון משני מדורים – אקטואליה ומגזין. דפי המגזין כוללים בין השאר ביקורות תרבות, שירים ומדור אסטרולוגיה סאטירי.
הערות שוליים

↑  מופיע רק במהלך שנת הלימודים האקדמית
↑  ספר במדבר, פרק כ"ב, פסוק כ"ח, וכן משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה ו'
פטריסיה גיחארו

פטריסיה ״פטרי״ גיחרו גוטיירס (בספרדית: Patricia Guijarro Gutiérrez; נולדה ב-17 במאי 1998) היא שחקנית כדורגל ספרדייה המשחקת בעמדת הקשר בקבוצת ברצלונה.
קריירה > נעוריה ותחילת דרכה

פטרי נולדה במיורקה, בספרד, והחלה לשחק כדורגל בגיל 7 בהשראת אביה.
היא החלה לשחק בקבוצת הבנים אף פי פטרונטו בעיר מגוריה.
בגיל 14 נאלצה לעבור לקבוצת הנוער של קולרנסה מאחר שלא הורשתה לשחק עוד עם הבנים.
היא קודמה לקבוצת הבוגרות בגיל 15 בלבד ובמהלך העונה הרשימה את מאמן ברצלונה חאבי יורנטה שהחתים אותה בברצלונה בסיום העונה.
קריירה > ברצלונה (2015-)

גיחארו חתמה על חוזה ל3 עונות בברצלונה ביוני 2015
בעונת 18–2017 כבשה את שערה הראשון בליגת האלופות בחצי גמר ליגת האלופות מול אולימפיק ליון.
גיחארו הפסידה את רוב עונת 19–2018 בשל פציעה ונאצלה לעבור בעקבותיה שני ניתוחים ואף הפסידה את גמר ליגת האלופות באותה שנה.
בעונת 21–2020 הייתה לכובשת הראשונה בקלאסיקו נשים לאחר שכבשה מול קבוצת ריאל מדריד. באותה עונה זכתה עם קבוצתה בליגת האלופות לנשים לאחר ניצחון על צ׳לסי 4-0 כאשר במשחק הגמר היא שיחקה בתפקיד בלמית מאחר שחברתה לקבוצה אנדרה פריירה לא יכלה לשחק.
בעונת 2022-23 זכתה עם קבוצתה באליפות ובליגת האלופות לנשים לאחר שכבשה צמד בניצחון 3-2 בגמר, לאחר שקבוצתה הייתה בפיגור 2-0 ונבחרה למצטיינת במשחק.
ב-6 באוקטובר 2023 חתמה על הארכת חוזה בברצלונה עד יוני 2027.
קריירה > נבחרת

לאחר הצלחות רבות בנבחרת הנוער של ספרד, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת בגביע אלגארבה ב-2017.
גיחארו שיחקה בכל משחקי ההעפלה לגביע העולם בכדורגל נשים 2019 ואף כבשה שני שערים. שער הבכורה שלה בנבחרת הייתה בדקה ה-91 מול נבחרת סרביה. שחקה לראשונה בטורניר כאשר נכנסה כמחליפה במשחק מול נבחרת גרמניה.
גיחארו הייתה חלק מקבוצת שחקניות ספרדיות שסירבו להתייצב לנבחרת ספרד וכונו ה-15. היא סרבה להכלל בסגל לגביע העולם בכדורגל נשים 2023 בו זכתה ספרד.
תארים > קבוצתיים > ברצלונה

אליפות ספרד (5): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
גביע המלכה (5): 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2024
ליגת האלופות לנשים (3): 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024
תארים > נבחרות > נבחרת ספרד בכדורגל נשים

אליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 17: 2015
אליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 19: 2017
גביע אלגארבה: 2017
גביע קפריסין: 2018
הערות שוליים

↑  Luis Mendiola, Patricia Guijarro toca el cielo, elperiodico, ‏2018-08-21 (בספרדית)
1 2  Alexander, María (2018-08-19). "Patri Guijarro: "Lo mejor es formarse en equipos de chicos"". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2022-08-04.
↑  Patri Guijarro, del patio del colegio a la gloria, ElDesmarque Actualidad, ‏2018-08-21 (בספרדית)
↑  Patri Guijarro firma por tres temporadas con el Barça, Deporte Balear, ‏2015-06-09 (בספרדית)
↑  Olympique Lyon v FC Barcelona Women: All to play for! (2-1), www.fcbarcelona.com (באנגלית)
↑  Guijarro times her return to perfection, www.fifa.com (באנגלית)
↑  Mayca Jiménez, Patri Guijarro: "Ahora vamos a ir a por el triplete a muerte", Diario AS, ‏2021-05-18 (בספרדית)
↑  UEFA.com, Barcelona 3-2 Wolfsburg: Blaugrana comeback seals second Women's Champions League final win, UEFA.com, ‏2023-06-03 (באנגלית)
↑  Patri Guijarro extends contract until 2027, www.fcbarcelona.com (באנגלית)
↑  Fútbol Femenino: España podría tener dos nuevas debutantes en la 'Era Vilda', Marca.com, ‏2017-10-18 (בספרדית)
↑  Fútbol Femenino: Un gol de Patri Guijarro en el 90' salva el 'Black Friday' de España en Belgrado, Marca.com, ‏2017-11-24 (בספרדית)
↑  Asif Burhan, Jorge Vilda Recalls Players Who Resigned Back Into His Spanish World Cup Squad, Forbes (באנגלית)
פטריסיה גיחארו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
פטריסיה גיחארו, ברשת החברתית אינסטגרם
פטריסיה גיחארו, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
פטריסיה גיחארו, באתר Soccerway
פטריסיה גיחארו, באתר WorldFootball.net
פטריסיה גיחארו, באתר FootballDatabase.eu
פטריסיה גיחארו, באתר ESPN
פדרו לסקוראין

פדרו חוסה דומינגו דה לה קלסאדה מנואל מריה לסקוראין פארדס (בספרדית: Pedro José Domingo de la Calzada Manuel María Lascuráin Paredes; ‏8 במאי 1856 - 21 ביולי 1952) היה פוליטיקאי מקסיקני, ששימש כנשיאה ה-34 של מקסיקו במשך פחות משעה ב-19 בפברואר 1913, תקופת הנשיאות הקצרה בעולם.
קודם כיהן לסקוראין במשך שתי קדנציות כשר החוץ של מקסיקו וניהל בית ספר למשפטים במקסיקו סיטי.
נשיאות

לאחר המהפכה שהתרחשה במקסיקו נכלא הנשיא פרנסיסקו מדרו בארמון הלאומי. כדי לשוות לחילופי השלטון מראה חוקי, שוכנע מדורו להתפטר, מתוך אמונה שכך יינצלו חייו. לפי חוקת 1857 של מקסיקו, בעת נבצרות עוברות סמכויות הנשיא בסדר הבא: סגן הנשיא, התובע הכללי, שר החוץ ושר הפנים. בעת ההפיכה אנשיו של ויקטוריאנו ורטה כצרו גם את סגנו מדרו ואת התובע הכללי. ורטה תכנן שלסקוראין יושבע כנשיא מתוקף תפקידו כשר החוץ, ואז הוא ימנה את ורטה עצמו לשר הפנים ויתפטר. כך נוצר מצב שבו ב-19 בפברואר 1913 כיהן לסקוראין כנשיא מקסיקו ה-34, לכהונה של פחות משעה. גרסאות שונות ניתנו לזמן המדויק של כהונתו והן נעות בין 15 דקות ל-56 דקות. בכל מקרה הייתה כהונתו כנשיא לקצרה ביותר המתועדת בהיסטוריה העולמית. באותו ערב התכנסה ישיבה מיוחדת של הקונגרס שאישרה את המינוי, תחת איומי רוביהם של חיילי ורטה. ימים ספורים לאחר מכן בוימה התקפה על שומריהם של פרנסיסקו מדרו וסגנו חוסה מריה פינו סוארס (אנ'), שנוצלה כדי לרצוח את שניהם תוך כדי התגוננות מפני ניסיון חילוצם. ורטה הציע ללסקוראין מושב בממשלתו אך הוא סירב, פרש מהפוליטיקה וחזר לעסוק בלימודי משפטים ובעריכת דין.
פרארי F12 ברלינטה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2012–2017
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי 599 GTB פיוראנו
 מודל אחריו:  פרארי 812 סופרפאסט
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכונית על (גראן טוריסמו)
 מרכב:  קופה 2 דלתות
 פלטפורמה:  2 מושבים ברלינטה (קופה)
 אורך:  4,618 מ"מ
 רוחב:  1,942 מ"מ
 גובה:  1,273 מ"מ
 משקל:  1,525 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,720 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  6,300 סמ"ק V12. הספק מרבי: 740 כ"ס ב-8,500 סל"ד. מומנט מרבי: 70 קג"מ ב-6,000 סל"ד.
 הילוכים:  רובוטית כפולת מצמדים 7 הילוכים
 מהירות מרבית:  340 קמ"ש
 
הפרארי F12 ברלינטה (Ferrari F12berlinetta) היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית המיוצרת על ידי חברת פרארי. זוהי מכונית הדגל הדו-מושבית של פרארי המחליפה את הפרארי 599 החל משנת 2012.
הפרארי F12 ברלינטה בעלת מנוע קדמי הממוקם במרכז ובעלת הנעה אחורית. המכונית הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2012.
עיצוב המכונית נעשה על ידי מרכז העיצוב של פרארי ופינינפארינה (Pininfarina), חברת עיצוב רכב איטלקית. חלק מהאלמנטים באוטו לקוחים מדגמי פרארי אחרים כמו הפרארי FF ופרארי 458 איטליה.
נתונים טכניים

לפרארי F12 ברלינטה מנוע בנפח 6,300 סמ"ק V12 בעלת הספק מרבי של 730 כ"ס ב-8,500 סל"ד ומומנט מרבי של 70 קג"מ ב-6,000 סל"ד. דבר ההופך אותה למכונית הפרארי השנייה החזקה ביותר בייצור סדרתי. למכונית תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים 7 הילוכים.
הפרארי F12 ברלינטה מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 ב-3.0 שניות, מ-0 ל-200 ב-8.5 שניות ולהגיע למהירות מרבית של מעל ל-350 קמ"ש. מנוע ה-F12 תוכנן להיות יעיל יותר ממנוע ה-599, כמו גם חזק יותר. צריכת הדלק יעילה יותר ב-30% מאשר זו של ה-599.
פרארי מדווחת שה-F12 ברלינטה מסוגלת להקיף את המסלול בפיוראנו בדקה ו-23 שניות שזה שנייה אחת מהיר יותר מהפרארי 599 GTO, כמעט 2 שניות מהיר יותר מהפרארי אנזו וה-458 איטליה ו-3.5 שניות מהיר יותר מה-599 GTB.
ב-2015 הוצגה גרסת ה-F12TDF המפיקה 770 כ"ס.
פטריציה רג'יאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1948 (בת 75) ויניולה, איטליה 
 שם לידה:  Patrizia Reggiani Martinelli 
 מדינה:  איטליה 
 בן או בת זוג:  מאוריציו גוצ'י (?–1995) 
 
פטריציה רג'יאני (באיטלקית: Patrizia Reggiani; נולדה ב-2 בדצמבר 1948) היא עבריינית מורשעת איטלקייה ואשת חברה לשעבר. היא הורשעה במשפט מתוקשר מאוד לאחר ששלחה רוצח שכיר כדי להרוג את בעלה לשעבר, מאוריציו גוצ'י.
ביוגרפיה > ראשית חייה ונישואים למאוריציו גוצ'י

פטריציה מרטינלי נולדה בוינולה, מחוז מודנה, בצפון איטליה. היא גדלה בעוני ומעולם לא הכירה את אביה הביולוגי. כשפטריציה הייתה בת 12, אמה סילבנה נישאה ליזם העשיר פרדיננדו רג'יאני, שלימים אימץ את פטריציה לבתו.
כשהייתה כבת 22, פטריציה פגשה את מאוריציו גוצ'י, יורש בית האופנה גוצ'י, במסיבה ב-1970. ב-28 באוקטובר 1972 נישאו בני הזוג ועברו לניו יורק. אביו של גוצ'י, רודולפו גוצ'י, לא אישר בתחילה את הנישואים, מכיוון שהוא האמין שפטריציה מעוניינת להינשא לו בגלל עושרו אבל הוא העניק לבנו ולכלתו פנטהאוז יוקרתי באולימפיק טאוור בניו יורק. פטריציה הפכה פעילה בחוגים חברתיים בניו יורק, והשתתפה במסיבות ואירועי אופנה ואף התיידדה עם ג'קלין קנדי-אונאסיס. במהלך נישואיה ילדה שתי בנות. אלסנדרה נולדה ב-1977, ואלגרה נולדה ב-1981.
ב-1982, פטריציה ומאוריציו חזרו למילאנו. ב-1985, גוצ'י אמר לה שהוא נוסע לנסיעת עסקים קצרה לפירנצה. למחרת, הוא שלח חבר להגיד לפטריציה שהוא לא יחזור ושהנישואים הסתיימו. בשנת 1990, מאוריציו החל לצאת עם פאולה פרנצ'י, מה שגרם לטינה והן לקנאה אצל פטריציה. בשנת 1994 היא התגרשה רשמית מגוצ'י. כחלק מהסדר הגירושין, גוצ'י הסכים לשלם לפטריציה מזונות שנתיים של 1.47 מיליון דולר. על פי החוק, היא לא הורשתה יותר להשתמש בשם המשפחה גוצ'י, אבל היא המשיכה לעשות זאת בכל מקרה. היא צוטטה אומרת "אני עדיין מרגישה כמו גוצ'י – למעשה, הכי גוצ'י מכולם".