stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1970/1971 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
מהלך התחרות > שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   ספרד 1939 ריאל מדריד |   ספרד 1939 ריאל מדריד | 59 | 74 |   | 133 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 82 | 66 |   | 148 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 82 | 66 |   | 148 |   |   |   איטליה איניס וארזה |   איטליה איניס וארזה | 53 |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   איטליה איניס וארזה |   איטליה איניס וארזה | 53 |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   ברית המועצותצסק"א מוסקבה |   ברית המועצותצסק"א מוסקבה | 67 |   |  |  |  |
|  |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 68 | 94 |   | 162 |   |   |   ברית המועצותצסק"א מוסקבה |   ברית המועצותצסק"א מוסקבה | 67 |   |  |  |  |
|  |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 68 | 94 |   | 162 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   צ'כוסלובקיה סלביה פראג |   צ'כוסלובקיה סלביה פראג | 83 | 67 |   | 150 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
ישראל בתחרות

מכבי תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות והיא הפסידה לסטנדרט לייז' 107:86 ו-62:74. בעקבות כך היא לא עלתה לשלב הבתים.
סרו נגרו

| --- | --- |
לוע הר הגעש סרו נגרו ב-2011
לוע הר הגעש סרו נגרו ב-2011
 מידע כללי
 סוג הר:  חרוט אפר פעיל
 גובה:  728 מטר
 מדינה:  ניקרגואה 
 מיקום:  ניקרגואה
 רכס הרים:  קורדיליירה דה לוס מריביוס
 מספר הר געש:  =1404-07
 התפרצות אחרונה:  1999
 קואורדינטות:  12°30′30″N 86°42′08″W﻿ / ﻿12.508251°N 86.702344°W﻿ / 12.508251; -86.702344
  (למפת ניקרגואה מוגדלת) מנגואה לאון צ'יננדגה מטגלפה חינוטגה בלופילדס הונדורס קוסטה ריקה הים הקריבי האוקיינוס השקטסרו נגרו(למפת ניקרגואה רגילה) מנגואה לאון צ'יננדגה מטגלפה חינוטגה בלופילדס הונדורס קוסטה ריקה הים הקריבי האוקיינוס השקטסרו נגרו
 
התפרצות הר הגעש סרו נגרו ב-1948
מדרון האפר של הסרו נגרו. צולם ב-2007
סֶרוֹ נֶגְרוֹ (בספרדית: Cerro Negro) הוא הר געש ברכס ההרים קורדיליירה דה לוס מריביוס (Cordillera de los Maribios) במחוז לאון (León) בניקרגואה, כ-10 קילומטרים דרומית לעיירה מלפאיסילו (Malpaisillo). הר הגעש נוצר באפריל 1850, והוא לכן הר הגעש הצעיר ביותר באמריקה המרכזית. ההר הוא חרוט אפר הבנוי מחצץ בזלתי, שצבעו הכהה העומד בניגוד למדרונות ההרים שופעי הירק שמסביבו תרם לשמו שפירושו הר שחור. סֶרוֹ נֶגְרוֹ התפרץ לעיתים תכופות מאז ההתפרצות הראשונה. תופעה יוצאת דופן שהתרחשה במהלך כמה התפרצויות הייתה פליטה של אפר מפסגת החרוט בעוד שלבה מתפרצת מסדקים בבסיס ההר.
סרו נגרו הוא חרוט אפר, חלק מהקשת הגעשית של אמריקה המרכזית, שנוצרה כתוצאה מהפחתה של לוח קוקוס מתחת ללוח הקריבי בקצב של 9 ס"מ בשנה. ההר הוא חרוט האפר הגדול ביותר והדרומי מבין ארבעת חרוטי האפר שנוצרו לאורך קו שכיוונו צפון מערב-דרום מזרח ברכס ההרים קורדיליירה דה לוס מריביוס. גובהו 728 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 250 מטרים מבסיסו. על אף גילו הגאולוגי הצעיר סרו נגרו הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בניקרגואה, כשההתפרצות האחרונה אירעה ב-1999. מאז לידתו ב-1850 הוא התפרץ 23 פעמים.
היסטוריה של התפרצויות

| שנה | תאריך התחלה | תאריך סיום | VEI | נפח טפרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1850 | 13 באפריל | 26 במאי | 2 | x 105‏ 6.5 מ"ק | היווצרות הר הגעש. התפרצויות מתפוצצות ושפכי לבה שגרמו לנזק לשטחים חקלאים ולרכוש |
| 1867 | 14 בנובמבר | 30 בנובמבר | 2 | x 106‏ 8.6 מ"ק | התפרצויות מתפוצצות ונוצרו סדקים רדיאליים יחד עם קילוחי לבה לאורך מערכת הסדקים שכיוונה צפון מערב-דרום מזרח. |
| 1899 | 22 בנובמבר | 29 בנובמבר | 2 | x 106‏ 1.7 מ"ק | התפרצויות מתפוצצות גרמו נזקים לחקלאות |
| 1914 | 28 באוקטובר | 3 בנובמבר | 2 | x 106‏ 2.8 מ"ק | הר הגעש התפרץ מהלוע המרכזי. מפולות בוץ הגבירו את הנזק לחקלאות, אך לא היו אבדות בנפש משום שמפולות הבוץ לא זרמו לאף ישוב. |
| 1919 | 20 ביוני | 30 ביוני | 2 | לא נמדד |  |
| 1923 | 23 באוקטובר | 11 בדצמבר | 3 | x 107‏ 3.6 מ"ק  כמות הלבה x 107‏ 1.0 מ"ק | ההתפרצות הגדולה ביותר בתולדות הר הגעש עד אז. הר הגעש התפרץ לאורך הפסגה והמורד הצפוני כמות הלבה שנפלטה הייתה תת- פליניאנית |
| 1929 | 10 בפברואר | מרץ | 2 | כמות הלבה  x 105‏ 1.0 מ"ק | התפרצויות מלועות באגפי ההר ומסדקים רדיאליים |
| 1947 | 9 ביולי | 2 באוגוסט | 3 | x 107‏ 3.1 מ"ק  לבה x 106‏ 3.8 מ"ק | הר הגעש התפרץ לאורך הפסגה והמורד הצפון-מזרחי. העיירה מלפאיסילו פונתה, ונגרמו נזקים כבדים לחקלאות ולרכוש |
| 1948 | 31 במרץ |  | 2 |  |  |
| 1949 |  |  | 2 |  |  |
| 1950 | 12 בנובמבר | 17 בדצמבר | 3 | x 107‏ 3.8 מ"ק | קילוחי לבה, אך לא היה צורך בפינוי אוכלוסייה |
| 1954 |  |  | 2 |  |  |
| 1957 | 4 בספטמבר | 24 בספטמבר | 2 | x 106‏ 2.8 מ"ק  לבה x 106‏ 4.5 מ"ק | התפרצות מהפסגה והמדרון המזרחי של ההר. נזקים לחקלאות מהלבה |
| 1960 | 28 בספטמבר | 26 בדצמבר | 3 | x 107‏ 3.4 מ"ק  לבה x 106‏ 5.2 מ"ק | התפרצות מהפסגה וממערכת הסדקים. נזקים לחקלאות מהלבה |
| 1961 | 25 באוקטובר |  | 1 |  | קילוחי לבה קטנים. ההתפרצות הקטנה ביותר עד כה |
| 1962 | 21 במרץ | תחילת אפריל | 2 |  | קילוחי לבה. לא נגרמו נזקים |
| 1963 | מרץ |  | 1 |  |  |
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצות של 1968

בפעילות הגעשית שהתחוללה בהר בין 23 באוקטובר ל-10 בדצמבר 1968 נוצר לוע קריסטו ריי (Cristo Rey), כאשר התחוללה התפרצות תת-פליניאנית שעוצמתה 3 בפסגה ובאגף הדרומי של סרו נגרו. אורכו של קילוח הלבה מהלוע החדש היה 750 מטר, רוחבו 600 מטרים ועוביו 3 מטרים. 14 כפרים  הסמוכים להר הגעש המתפרץ פונו ב-27 באוקטובר בשל כמות אפר גדולה במיוחד. בלאון (León), העיר השנייה בגודלה בניקרגואה, המרוחקת כ-18 קילומטרים מערבית דרומית מערבית להר הגעש, הגיעה עובי שכבת האפר למעל לס"מ. קילוחי הלבה התקדמו בקצב של 23 מטרים ליום, והם גרמו לנזקים נוספים לחקלאות כשהלבה נשפכה משלושת הלועות, ולעיתים נוצרו מזרקות לבה בגובה של 30 מטרים. עמוד האפר הגיע לגובה שבין 2.3 ל-4.8 קילומטרים. בנוסף גזים לוהטים מהלועות הגיעו לגובה של 120 מטרים ונראו ממרחק של 50 קילומטרים מהר הגעש. כשהפעילות הגעשית הסתיימה היה נפח הלבה x 106‏ 6.9 מ"ק ונפח הטפרה x 107‏ 2.7 מ"ק.
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצויות של 1969 ו-1971

התפרצות קלה (מדד התפרצות של 1) התרחשה לאחר שהלוע המרכזי התפרץ בין ה-19 ל-29 בדצמבר 1969. שנתיים אחר כך, בין ה-3 ל-14 בפברואר 1971, פונו שוב היישובים סביב סרו נגרו בשל התפרצות פתאומית תת-פליניאנית מדרגה 3 מהפסגה והתהוות והתפרצות מאגף מזרחי חדש. פצצות געשיות נורו לגובה של 600 מטרים באוויר וגזים לוהטים נפלטו בין התפרצויות. עמוד האפר הגיע לגובה של 10 ק"מ, ונפח הטפרה שנפלט היה x 107‏ 5.8 מ"ק (מעל ל-300 קילומטרים רבועים) והיא גרמה לנזקים ליבולים מקומיים ולבניינים. בעיר לאון נמדדו 18 ס"מ אפר שגרמו להתמוטטות של בניינים רבים ולצורך להדליק את פנסי הרחוב ביום.
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצות של 1992

עברו עשרים שנים והר הגעש סרו נגרו היה שקט עד שאחת ההתפרצויות הגדולות ביותר של הר הגעש אירעה ב-9 באפריל 1992. הפעילות הגעשית נמשכה חמישה ימים, כשההתפרצות התת-פליניאנית (דרגה 3) התרחשה בתקופה של יומיים, והפיקה עמוד אפר בגובה של כשבעה קילומטרים. מעל ל-20,000 איש פונו מיד, מרביתם בשל קריסת מערכות המים עד שההתפרצות חדלה ב-14 באפריל. התפרצות זו גרמה לכמה הרוגים, ונזק נרחב לחקלאות ולרכוש בשל הטפרה שנפלטה שנפח הוערך ב- x 107‏ 2.6 מ"ק. האפר הגעשי שנשר על העיר לאון הצטבר לשכבה בעובי של 4 ס"מ שגרמה להתמוטטות גגות ולפציעות ומיתות נוספות.
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצות של 1995

שלוש שנים אחר-כך החלה פעילות געשית ב-29 במאי 1995, שסימנה את השלב הראשון בהתפרצות זו. התפרצויות פריאטיות קטנות התרחשו לעיתים קרובות במהלך שלב זה, ובממצוע היו בין 100 ל-160 התפוצצויות ביום. התפרצויות סטרומבוליאניות יצרו עמוד אפר שהגיעו לגבהים שבין 200 ל-1000 מטרים, והתרחשו במהלך תקופה בת 79 ימים. זרם פירוקלסטי בעוצמה חלשה אובחן במדרון הדרום מערב ב-2 ביוני. לאחר ה-6 ביוני פחת מספר ההתפרצויות בהדרגה לקצב של 40-30 התפרצויות ביום. ב-19 ביולי פסקה הפעילות הגעשית לחלוטין למשך 95 יום. ההפסקה בפעילות הגעשית הסתיימה באמצע נובמבר והתחיל השלב השני. ההתפרצויות נמשכו למשך תקופה של 13 ימים ונמשכו עד 3 בדצמבר 1995. במהלך תקופה זו היו ההתפרצויות גדולות יותר מאשר בשלב הראשון ופצצות ובלוקים געשיים בקוטר של עד 2 מטרים נפלטו מסרו נגרו. עמוד האפר הגיע לגובה של 2 עד 2.5 קילומטרים ומדד ההתפרצות נאמד ב-2. תקופת התפרצות זו התאפיינה בהתפוצצויות מהלוע המרכזי, זרמים פירוקלסטיים, התפוצצויות פריאטיות והתנפחות של כיפת לבה. לבה טרייה מילאה כשני שלישים מהלוע של 1992, וקילוחי לבה נוספים גרמו לנזק לחקלאות והתפשטו 1.5 קילומטרים צפונית לבסיס החרוט. האפר שנשר גרם נזקים לרכוש ולשדות חקלאיים, כשבלאון נשר האפר בכמות של 2 מ"מ ביום, אך לא היו אבדות בנפש במהלך הפינוי בשלום של 6,000 תושבים מהיישובים בסביבה. במהלך כל תקופת התפרצות זו היה סך כל נפח הלבה שנפלטה x 106‏ 8.0 מ"ק ונפח הטפרה x 106‏ 5.8 מ"ק, והם גרמו להגבהת חרוט האפר ב-50 מטרים.
היסטוריה של התפרצויות > ההתפרצות של 1999

ההתפרצות האחרונה של סרו נגרו (נכון ל-2011) התרחשה ב-5 באוגוסט 1999 ונמשכה יומיים. שלוש רעידות אדמה בדרגה 5.2 על פי סולם מגניטודה לפי מומנט התרחשו במשך שלוש שעות, וגרמו להתפרצות בקנה מידה קטן של הר הגעש. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של סרו נגרו שרעידת אדמה במגניטודה גבוהה קדמה להתפרצות. מדד ההתפרצות הגעשית היה 1,כאשר באגף הדרומי (בסמוך ללוע קריסטו ריי) התחללו התפרצויות מסדקים רדיאליים, יחד עם התפרצויות מתפוצצות ופריאטיות, ויצירת שלושה לועות חדשים. בוצע פינוי תושבים סמוכים בקנה מידה קטן, אך המאגמה הבזלתית הקריסטלינית הצמיגה יצרה לבה בנפח של x 105‏ 6 מ"ק בלבד, בנוסף נפח הטפרה היה רק כ-106 מ"ק. המסקנה הייתה שההתפרצות של 1999 בסרו נגרו נגרמה מפעילות טקטונית ואם לא היו מתחוללות שלוש רעידות האדמה, אזי גם ההתפרצות לא הייתה מתחוללת.
הפעילות הגעשית האחרונה בסרו נגרו התרחשה באוגוסט 1999, אם כי פעילות סייסמית חזקה נרשמה בתחילת 2004. ב-1998 היה חשד שהתחוללה התפרצות זמן קצר לאחר שעבר הוריקן מיטש, אך לאחר מכן התברר כי כמויות הקיטור הגדולות שנראו מתמרות מהר הגעש נגרמו על ידי מי גשמים שחלחלו עד ללבה החמה מההתפרצות של 1995.
לוע ההר הגעש והסדקים שנוצרו בעקבות ההתפרצות של 1999 הם כיום המקור העיקרי לפליטת גז געשי (בעיקר פחמן דו-חמצני) כיום.
ניטור ומעקב

אף שהר הגעש סרו נגרו קיים פחות ממאתיים שנים בלבד, הוא התפרץ לפחות 23 פעמים, והוא פעיל מאוד בהשוואה למרבית הרי הגעש. ההתפתחות ההיסטורית של הר הגעש אפשרה לתעד את התפתחות הר הגעש במשך הזמן. נתגלה כי מועד ההתפרצויות העתידיות קשור לנפח ההתפרצות המשמעותית הקודמת. מכיוון שהיו התפרצויות סדירות מאז 1900, ניתן היה להכין מודל ניבוי של נפח וזמן עבור סרו נגרו (Cerro Negro Time-Volume Prediction Model).
על אף שהתחוללה התפרצות בקנה מידה קטן ב-1999, צפויה התפרצות בקנה מידה גדול בעתיד הקרוב. סרו נגרו אינו שונה ממרבית הרי הגעש, בכך שסכנות רבות טמונות בפעילות הגעשית שהוא מחולל. סכנות אלו כוללות: קילוחי לבה, מפולות בוץ, זרמים פירוקלסטיים ורעידות אדמה, אך הסכנה הגדולה ביותר מסרו נגרו היא ההשפעות של מטר האפר והטפרה.
סרו נגרו מנוטר כיום על ידי הרשת הסייסמוגרפית של ניקרגואה המסונפת ל-INETER‏ (Instituto Nicaraguense de Esdudios Territoriales). פעילות סייסמית, ריכוזי הגזים, עיוותים של פני השטח, ותנודות של הטמפרטורה נבדקים בקפדנות על מנת לצמצם את ההשפעות ההרסניות של התפרצות אפשרית.
סרו נגרו שוכן באזור דל אוכלוסין של ניקרגואה, ומשום כך קיים סיכון נמוך לאבדות בנפש כתוצאה מפעילות געשית בהשוואה להרי געש אחרים בעולם. בנתיבם האפשרי של קילוחי לבה, מפולות בוץ וזרמים פירוקלסטיים שמקורם בסרו נגרו אין ערים או עיירות ראשיים. עם זאת, ההתפרצויות מסרו נגרו גרמו בעבר לנזקים רציניים לבניינים ולשדות חקלאיים, בשל השטח הנרחב עליו נושרים האפר והטפרה מההר. העובדה שטרם התרחש אירוע אסון בממדים גדולים בסרו נגרו אינה מבטיחה שאסון כזה לא יתרחש. אך אם ינקטו אמצעי ביטחון בכל פעם שתהיה התפרצות פוטנציאלית. ויופעל פינוי מהיר במקרה שההתפרצות תתממש, אפשר יהיה להימנע מאבדות בנפש.
הערות שוליים

↑  Cerro Negro
↑  אתר Global Volcanism Program
↑  Eruptive History
↑  סדקים היוצאים ממרכז משותף החוצה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546691805171  LCCN: sh96003035  VIAF: 315528057   WorldCat (עם VIAF): 315528057 
התפרצות סרו נגרו ב-1968
ערוץ 9 (אוסטרליה)

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוסטרליה 
 תאריך השקה:  16 בספטמבר 1956 
 בעלות:  Nine Entertainment Co. 
 שפה:  אנגלית
 משרד ראשי:  וילוביי 
 פורמט תמונה:  576i) SDTV) 1080i) HDTV)
 9now.com.au
 
ערוץ 9 (באנגלית: Nine Network; רשמית רשת תשע) היא רשת טלוויזיה אוסטרלית מסחרית חופשית, המהווה אחת מחמש רשתות עיקריות באוסטרליה.
נכון לשנת 2019 רשת תשע הייתה רשת הטלוויזיה בעלת הדירוג הגבוה ביותר באוסטרליה, לפני רשת שבע, רשת עשר, תאגיד השידור האוסטרלי (ABC) ושירות השידור המיוחד (SBS). מאז 2017 ועד 2021, סלוגן הרשת היה "אנחנו האחד".  מאז 2021, הרשת שינתה את הסלוגן שלה בחזרה לסיסמת עידן הזהב האייקונית "עדיין האחד". נכון לשנת 2023, ערוץ 9 היא רשת הטלוויזיה המדורגת שנייה באוסטרליה, אחרי רשת שבע, ולפני ABC TV, רשת עשר ושירות השידור המיוחד.
היסטוריה

הערוץ הושק כ-TCN-9 ב־16 בספטמבר 1956 על ידי הבעלים של דיילי טלגרף פרנק פאקר. ג'ון גודסון הציג את התחנה וברוס גינגל הציג את התוכנית הראשונה, This Is Television (והפך לאדם הראשון שהופיע בטלוויזיה האוסטרלית). מאוחר יותר באותה שנה, GTV-9 במלבורן החלה את שידוריה עם שידור אולימפיאדת הקיץ 1956, ובהמשך הקימה את רשת הטלוויזיה הלאומית לצד QTQ-9 בבריזבן בשנת 1959 ו־NWS-9 באדלייד, שהיו הבסיס לרשת תשע. לפני הקמתה, TCN-9 הייתה קשורה אז ל־HSV-7 (מכיוון ששתיהן היו תחנות הטלוויזיה הראשונות באוסטרליה, שנפתחו בשנת 1956),  והשלוחה האחות של GTV-9 הייתה ATN-7. בשנת 1967 החלה הרשת לכנות את עצמה "רשת תשע הלאומית", והפכה בפשטות ל"רשת תשע אוסטרליה" בשנת 1988. קרי פאקר ירש את החברה לאחר מות אביו ב-1974. לפני ההסבה הרשמית לשידורים בצבע ב-1 במרץ 1975, הייתה זו תחנת הטלוויזיה האוסטרלית הראשונה ששידרה באופן קבוע תוכניות בצבע עם התוכנית הראשונה שהשתמשה בה לראשונה בשנת 1971. בשנת 1967, הגמר הגדול של ליגת הכדורגל ברוגבי בניו סאות' ויילס הפך לגמר הראשון ששודר בשידור חי באוסטרליה. רשת תשע שילמה 5,000 דולר אוסטרלי עבור זכויות השידור.
ערוץ 9 החל להשתמש בסיסמה "תנו לנו להיות האחד" (המבוסס על שיר הקרפנטרז, ששימש מאוחר יותר את ABC בארצות הברית) בשנת 1977 הפכה לרשת הטלוויזיה מספר אחת באוסטרליה כאשר שירות החדשות שלה נפך לשירות החדשות הנצפה ביותר. בשנת 1978 העבירה תשע את סיסמתה ל"עדיין האחד" (על פי הקמפיין ששימש ABC בארצות הברית), שנמשך עד לירידה ברייטינג בינואר 2006. במהלך שנות השמונים, דירוגי הערוץ הגיעו לשיאם. בשנים 1999–2001 החלה הרשת לאבד צופים לרשת שבע בתחום החדשות והבידור. בשנת 2010 הרשת החלה לשדר ערוץ 9Gem.
מותו של המנכ"ל קרי פאקר בשנת 2005 עורר בעיות נוספות עבור הרשת. עם זאת מאז 2015 הרשת התמקדה בפיתוח שירותים דיגיטליים והיא עודנה אחת מרשתות השידור הפופולריות במדינה.
סמלי הערוץ

9 ביולי 1970 – 31 בדצמבר 2000 (משני עד 29 בינואר 2006)
1 בינואר 2001 – 29 בינואר 2006
30 בינואר 2006 – 13 בינואר 2008
14 בינואר 2008 – הווה (משמש כלוגו משני)
15 באפריל 2012 – הווה
הערות שוליים

↑  Warneke, Ross (2004-12-02). "Nine wins year again". The Age. אורכב מ-המקור ב-2017-10-25. נבדק ב-2017-12-18.
↑  Dawson, Abigail (2017-06-03). "Seven wins Friday night ratings with a 24.7% audience share". Mumbrella. אורכב מ-המקור ב-2017-07-11. נבדק ב-2017-06-04.
↑  Samios, Zoe (2017-06-02). "News programs dominate Thursday night but Ten's Masterchef wins across the key demos". Mumbrella. אורכב מ-המקור ב-2017-10-25. נבדק ב-2017-06-04.
↑  Styles, Aja (2016-10-03). "Channel Nine has biggest city audience ever watching NRL grand final". Sydney Morning Herald. אורכב מ-המקור ב-2017-06-07. נבדק ב-2016-06-15.
↑  Samios, Zoe (2018-01-18). "Nine says 'We are the one' in major 2018 promotion push". Mumbrella. אורכב מ-המקור ב-2018-12-15. נבדק ב-2018-12-15.
↑  Knox, David (4 December 2023). "Seven wins 2023 ratings year"
↑  "Hey You!". Classic Australian Television. 2008. אורכב מ-המקור ב-2012-03-21. נבדק ב-2012-02-22.
↑  Masters, Roy (2009-10-04). "Messenger can watch a better league broadcast in the US than south of the border". Brisbane Times. Fairfax Digital. אורכב מ-המקור ב-2009-10-07. נבדק ב-2009-05-10.
סנאי קרקע (סוג)

| סנאי קרקע |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
שבט:: סנאי קרקע אפריקנים
סוג:: סנאי קרקע
שם מדעי
 Xerus ‏המפריך ואהרנברג, 1833

סנאי קרקע (שם מדעי: Xerus) הוא סוג של מכרסמים קטנים החיים בערבות העשב והסוואנות של אפריקה וכן באזורים יבשים יותר ושייכים לקבוצת סנאיי קרקע ששייכים למשפחת הסנאיים.
סנאים אלה חיים במושבות במחילות באדמה והם מתקבצים יחד הן זכרים והן נקבות. הזכרים גדולים מהם ואגרסיביים יחסית אחד לשני. הם ניזונים בעיקר מזרעים ומצמחי קרקע בתוספת חרקים שונים, פטריות, ביצי ואף חולייתנים קטנים. תוחלת חייהם קצרה מאוד בטבע.
תפקידם האקולוגי מקביל לנובחניות של ערבות אמריקה הצפונית, הלמינג של הטונדרה או הויסקאש הדרום אמריקני.
מינים

בסוג זה קיימים 4 מינים:
סנאי קרקע מפוספס (Xerus erythropus) - נפוץ בדרום מרוקו, דרום מאוריטניה ובסנגל.
סנאי כף קרקעי (Xerus inauris) - נפוץ בנמיביה, בוסטואנה, זימבבואה ודרום אפריקה.
סנאי קרקע הררי (Xerus princeps) - נפוץ בדרום אנגולה ובנמיביה.
סנאי קרקע חלק (Xerus rutilus) - נפוץ בצפון סודאן עד צפון טנזניה.
סמפדוריה

סמפדוריה (באיטלקית: Unione Calcio Sampdoria) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר ג'נובה.
הקבוצה הוקמה ב-1946 כאיחוד של שני מועדונים שהוקמו בסוף המאה ה-19: "סמפיירדרניז" ו"אנדריאה דוריה" שאיחוד שמם ייצר את שם המועדון החדש, וצבעי המועדון המאוחד הוא שילוב צבעיהם. הצבע הדומיננטי של המועדון הוא הכחול עם פסים בצבע לבן-אדום-שחור ולכן המועדון מכונה: "blucerchiati" ("כחולי הטבעת"). הקבוצה משחקת באצטדיון לואיג'י פראריס שבג'נובה המכיל 36,536 מקומות, שהיא חולקת עם יריבתה העירונית גנואה. המשחקים בין הקבוצות הם הדרבי של גנואה המכונה גם "דרבי המגדלור" (ע"ש המגדלור המפורסם בכניסה לנמל העתיק בעיר).
הקבוצה זכתה ב-1990 בגביע אירופה למחזיקות גביע ושנה לאחר מכן בסקודטו (אליפות איטליה) הראשונה והיחידה בתולדותיה. כמו כן, זכתה ארבע פעמים בגביע האיטלקי והגיעה לגמר הגביע שלוש פעמים נוספות.
בין השנים 1989–1992 הופיעה סמפדוריה בשלושה משחקי גמר אירופאים. פעמיים הפסידה לברצלונה: בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1989 ובגמר גביע אירופה לאלופות 1992. בין שני הפסדים אלה זכתה, כאמור, בגביע אירופה למחזיקות גביע לשנת 1990.
היסטוריה > תחילת הדרך - לפני האיחוד

מועדון "ג'ינסטיקה סמפיירדרנסה" (Ginnastica Sampierdarenese) נוסד בשנת 1891, אך פתח את אגף הכדורגל ב-1899. המועדון שכונה ה"סמפ" לא התחרה בליגה מסודרת עד אחרי תום מלחמת העולם הראשונה, לאחר שקנו את המועדון "פרו ליגוריה", והחלו להשתתף בליגה האיטלקית הראשונה.
מועדון "סוסייטי אנדריאה דוריה" (Society Andrea Doria) הוקם ב-1895, על מנת לכבד את זכרו של המנהיג הצבאי, ואדמירל הצי המלחמתי המפורסם של איטליה מהמאה ה-15 - אנדראה דוריה. המועדון אנדריאה דוריה - או בקיצור "דוריה" לא השתתף מתחילת הליגה שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית בשנים אלו, והחל להשתתף בליגה רק מאליפות איטליה בכדורגל 1903, אך הקבוצה הייתה מודחת בשלבים המוקדמים בליגה שלמעשה הייתה טורניר עונתי קצרצר, ולא הצליח להשיג אף לא ניצחון אחד עד לאליפות איטליה בכדורגל 1907, אז הצליחה לנצח את גנואה היריבה המקומית בתוצאה 1–3. בעונת 1910/1911 בליגה האיטלקית הבכירה, הצליחה הקבוצה לאחר עשור בתחרות להשיג מעט הצלחה כשסיימה במקום הרביעי בליגה האזורית של פיימונט-לומברדיה-ליגוריה מעל יובנטוס ואינטר מילאנו.
שני המועדונים נפגשו לראשונה לדרבי מקומי במסגרת הליגה בעונת 1919/1920 בליגה המקומית של ליגוריה בה ידה של דוריה הייתה על העליונה כשניצחה 4–1 במפגש הראשון והמפגש השני הסתיים בתיקו 1–1. בעונה העוקבת פוצלה הליגה ושני המועדונים שיחקו בליגות נפרדות: הסאמפ שיחקה ב"פרימה קטגוריה 1921/1922" ודוריה שיחקה ב"פרימה דיוויזיונה 1921/1922". סמפיירדרנסה שיחקה בליגה האזורית של ליגוריה ואף הגיעה עד לגמר הליגה שם הפסידו לנובז, לאחר שני משחקים שהסתיימו בתיקו 0–0, המשחק השלישי נגמר בתוצאה 2–1 לנובז שזכתה באליפות הליגה. זמן מה לאחר מכן מערכת הליגות באיטליה אוחדה למערכת אחת וסמפיירדרנסה הייתה הקבוצה השלטת והטובה יותר מבין שניהם. בסוף עונת 1926/1927 שני המועדונים אוחדו בהוראת המשטר הפשיסטי באיטליה למועדון אחד בשם "La Dominante".
המועדון החדש לבש מדים בצבע ירוק ושחור מפוספס ונקראו "לה דומיננטה ג'נובה", ושיחק בסרייה ב' בעונה הראשונה של הקמת הליגה השנייה, סיים במקום השלישי ופספס את העלייה. בעונה העוקבת שונה שם המועדון ל"ליגוריה" על שם האזור ממנו מגיעות הקבוצות, אך הקבוצה סבלה מעונה רעה וירדה לליגה השלישית. בעקבות הידרדרות ברמת הקבוצות החליטו המועדונים על פיצול פעם נוספת וחזרו לשמותיהם המקוריים "סמפיירדרנסה" ו"אנדריאה דוריה". הסמפ חזרו לסרייה ב' בעונת 1932/1933, ועונה לאחר מכן בסוף 1933/1934 הוכתרו לאלופי הליגה השנייה ועלו לסרייה א', שם סיימו בעונתם הראשונה בסרייה א' במקום ה-13. ב-15 ביולי 1937 סמפיירדרנסה התאחדה עם המועדונים "קורניגליאנסה" ו"ריברולסה" למועדון ששמו "איי.סי. ליגוריה קלצ'יו". המועדון המאוחד סיים במקום החמישי בעונת 1938/1939. בתחילת שנות ה-40 המועדון ירד לליג השנייה אך חזר ב-1941. מנגד אנדריאה דוריה, שלא הצליחה להתרומם לאחר הפיצול ב-1932 נשארה בליגה השלישית זמן ארוך אך לאחר מכן כן הצליחה להשתפר ולעלות אט אט במעלה הליגות עד שהגיעה לשחק בסרייה א' של עונת 1945/1946.
היסטוריה > האיחוד - הקמת סמפדוריה

לאחר מלחמת העולם השנייה שיחקו שתי הקבוצות בליגה העליונה - הסרייה א' אך יחסי הכוחות השתנו וכעת אנדריאה דוריה הייתה הקבוצה החזקה יותר. ב-12 באוגוסט 1946 לאחר סיום העונה, החליטו שני המועדונים להתאחד למועדון אחד שייצג את האזור ליגוריה ויתחרה בגנואה המקומית ושמו: "יוניון קאלצ'יו סמפדוריה" (השם הוא איחוד שמן של קבוצות המקור "סמפ" ו"דוריה"). היושב ראש הראשון של המועדון היה פיירו סנגויינטי, והמאמן הראשון היה ג'וייזפה גאלוצ'י. על מנת שתהיה שוויוניות בקבוצה החדשה לייצוג של קבוצות המקור, הוחלט כי המדים החדשים יכילו מדים בצבע כחול שהיו של אנדריאה דוריה, בתוספת פסים/טבעות בצבעים לבן, אדום ושחור שהיו של סמפיירדרניסה. באותו החודש שבו התאחד המועדון, דרש המועדון החדש סמפדוריה לחלוק את אצטדיון לואיג'י פראריס עם גנואה ששיחקה בו לבדה עד לאותה עת, הצליח להגיע להסכמות, ומאותה עת שיחקו באצטדיון גנואה וסמפדוריה כיריבות עירוניות של האזור.
בשנות ה-50 הקבוצה סיימה לרוב במרכז הטבלה והישג השיא שלה היה המקום החמישי. בתחילת שנות ה-60 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה הבכירה, ובעונת 1961/1962 סיימה הקבוצה אומנם במקום העשירי אבל העפילה לגביע ערי הירידים לעונה הבאה, אך הודחה בסיבוב השני של המפעל לאחר מכן. בעונת 1963/1964 הקבוצה סיימה במקום ה-15 ונקלעה לפלייאוף הירידה, אך הצליחה לנצח והבטיחה עונה נוספת בסרייה א'. הקבוצה הצליחה לשרוד בליגה עוד עונה, אך בעונת 1965/1966 ירדה לסרייה ב' מהמקום ה-16 ועלתה עונה אחת לאחר מכן. בעונות לאחר מכן, ובתחילת שנות ה-70 הקבוצה לרוב סיימה במרכז הטבלה או נאבקה נגד הירידה. ב-1976/1977 ירדה הקבוצה פעם נוספת לסרייה ב', אך נשארה בינונית ולא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה בעונות העוקבות.
היסטוריה > הצלחה מקומית ואירופאית

ב-1979 המועדון מהסרייה ב' נקנה על ידי איש העסקים פאולו מנטובאני, שהשקיע במועדון סכומים גבוהים על מנת להחזיר אותה לצמרת הכדורגל האיטלקי. ב-1982 חזרה הקבוצה לסרייה א', ובעונת 1984/1985 זכתה הקבוצה בקופה איטליה - שהיה למעשה התואר הראשון למועדון מאז ומעולם. בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בגביע קופה איטליה נוסף והעפילה לטורניר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונה העוקבת. בעונת 1988/1989 הקבוצה טיפסה והגיעה עד לגמר גביע המחזיקות והפסידה לברצלונה 2–0. גביע קופה איטליה שלישי למועדון ושני רצוף הוביל את הקבוצה פעם נוספת לגביע המחזיקות בעונת 1989/1990, אז זכתה הקבוצה בגביע המחזיקות לאחר שניצחה בגמר את אנדרלכט הבלגית 2–0 בהארכה. הצלחות אלו הובילו את הקבוצה לעונת שיא בעונת 1990/1991 - אז זכתה הקבוצה באליפות איטליה והשיגה את ה"סקודטו" הראשון שלה בהיסטוריה (והיחיד עד כה נכון ל-2020). את העונה סיימה הקבוצה עם 3 הפסדים בלבד וכשהיא מובילה ב-5 נקודות על היריבה לתואר מילאן שסיימה במקום השני. בהרכב הקבוצה בעונה ההיסטורית כיכבו: השוער ג'אנלוקה פליוקה, החלוץ ג'אנלוקה ויאלי, הקשרים ההתקפיים רוברטו מאנצ'יני (לימים מאמן נבחרת איטליה) ואטילו לומבארדו, הקשר האחורי טוניניו סרזו, המגן פייטרו ורכובוד, תחת הדרכתו של המאמן הסרבי וויאדין בושקוב. בעונה לאחר מכן הגיעה סמפדוריה לגמר גביע אירופה לאלופות 1992 שהתקיים באצטדיון ומבלי, והפסידה לברצלונה החזקה 1–0 רק אחרי הארכה.
לאחר ההצלחה המסחררת התחילה דעיכה של הקבוצה ועזיבה איטית של מספר כוכבים בקבוצה, שסיימה במקומות 6 ו-7 בתחילת שנות ה-90. ב-14 באוקטובר 1993, נפטר בעלי הקבוצה פאולו מונטאבי, והוחלף על ידי בנו, אנריקו מונטאבי שהחל לנהל את המועדון מאז, ורכש שחקנים על מנת לשמור את הקבוצה בצמרת, כמו אנריקו קייזה, חואן סבסטיאן ורון, אריאל אורטגה, וינצ'נצו מונטלה, קלרנס סידורף וכריסטיאן קארמבו. ב-1993/1994 הצליחה לסיים הקבוצה במקום השלישי בליגה וגם לזכות בקופה איטליה הרביעי שלה, וכך העפילה לגביע אירופה למחזיקות בעונה העוקבת ב-1994/1995, והצליחה להגיע עד לחצי גמר הגביע לפני שהודחה בפנדלים על ידי ארסנל. בעונת 1996/1997 סיימה הקבוצה במקום השישי והעפילה לגביע אופ"א, אך הודחה על ידי אתלטיק בילבאו בסיבוב הראשון, ועונה לאחר מכן העפילה לגביע האינטרטוטו אך לא זכתה להצליחה משמעותית. בעונת 1998/1999 ירדה הקבוצה לסרייה ב' מהמקום ה-16 בליגה.