stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינגה הראשון, מלך נורווגיה
לאחר מותו

תקופת השלום במהלך ימי ילדותם של אינגה ושל אחיו, מ-1129 ועד 1155, הייתה תקופת השלום הארוכה ביותר בנורווגיה עד 1240, שכן העימות ביניהם פתח את תקופת מלחמת האזרחים הנורווגית. מחזור העולם מתאר את אינגה באופן הבא:
"המלך אינגה היה הנאה ביותר בין כולם בארשת פניו. שיערו היה זהוב, דק ומתולתל. מבנה גופו היה קטן והיה לו קושי לצעוד בכוחות עצמו, שכן אחת מרגליו הייתה קצרה ומגבו ומחזהו בצבצה גיבנת. בשיחתו הוא היה עליז והוא היה ידידותי כלפי חבירו. הוא היה נדיב והוא התיר לראשי השבטים להיות מעורבים בשלטון בארץ. הוא היה אהוד על העם וכל אלו הביאו את המוני העם לצדו".
לאחר מותו של אינגה, התקבצו תומכיו מאחורי האציל ארלינג סקקה ומאחורי בנו, מגנוס. סיעה זו נקראת לעיתים "סיעת האצולה". הסאגות על אינגה לא מאזכרות שום צאצאים שלו, אך אחד מהטוענים לכתר שהתייצבו מאוחר יותר מול המלך סבר, יון קובלונג, טען להיותו בנו של אינגה.
איוואן ורנטיץ'

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1927 ורבאס (דוניי וקוף), ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  3 בפברואר 2010 (בגיל 82) ישראל 
 מדינה:  יוגוסלביה, ישראל 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (17 במרץ 1970) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  איוואן ורנטיץ'
 
איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ' (Ivan Vranetić) ‏ (1927 – 3 בפברואר 2010) היה חסיד אומות העולם מוורבאס שביוגוסלביה, כיום בוסניה והרצגובינה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1943, לאחר שגרמניה השתלטה על איטליה ועל השטחים בשליטתה, ברחו יהודים רבים לאזור בדרום יוגוסלביה שהיה תחת שליטת הפרטיזנים. חלק מהיהודים הצטרפו לשורות הפרטיזנים, בעוד הנשים והילדים שוכנו בכפרים, בעיקר בכפר טופוסקו שבדרום קרואטיה. רבים מתושבי הכפר היו קשורים ל"אוסטשה", מפלגת השלטון בקרואטיה, שהייתה אחראית על רצח רוב יהודי קרואטיה. תושבים אלה התעלמו ממצוקתם של היהודים, ואלה מבין התושבים שסייעו ליהודים, עשו זאת בשל הפחד מהפרטיזנים.
בסוף 1943 הגיעו יחידות צבא גרמני לאזור והחלו קרבות בינן לבין הפרטיזנים היוגוסלבים. הפליטים היהודיים נאלצו לברוח מהמקומות בהם התנהלו קרבות ולנדוד בין מקומות מסתור.
איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ' בן ה-17 סייע ליהודים בטופוסקו. הוא התיידד עם פליטים יהודים, נהג להזהירם מהתקרבות הקרבות, מצא להם מקומות מסתור חדשים, ליווה אותם למקומות אלו ודאג לצורכיהם במסתור תוך סיכון חייו. בין הפליטים שהגיעו לטופוסקו הייתה ארנה מונטיליו, שבעלה נרצח במחנה יאסנובאץ, ועמה אחותה הקטנה, בתה הקטנה ואמה הקשישה. ורנטיץ' מצא גם להן מסתור.
לאחר המלחמה

ורנטיץ' שמר על קשר עם רבים מהיהודים שהציל, בהם ארנה מונטיליו. מונטיליו עלתה לישראל, שם נישאה בשנית והולידה שני ילדים נוספים. היא המשיכה לשמור על קשר מכתבים עם איוואן. בשנת 1963 ביקר ורנטיץ' לראשונה בישראל, ובשנת 1964 עבר לישראל לצמיתות. באותו הזמן כבר לא חייתה מונטיליו עם בעלה השני, ומשהגיע ורנטיץ', הם נישאו.
ב-1970 הכיר יד ושם באיוואן ורנטיץ' כחסיד אומות העולם. הוענקה לו אזרחות כבוד של מדינת ישראל, ובשנת 1986 הוא מונה ליושב ראש ארגון חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל. בשנת 2009, בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל, בירך ורנטיץ' את האפיפיור במהלך ביקורו ביד ושם.
מותו

ורנטיץ' נפטר בישראל ב-3 בפברואר 2010, בגיל 84.
הערות שוליים

↑  'איוואן וראנטיץ | עצו"מ - עבודות צדקה ומשפט, באתר atzum.org
↑  יד ושם אבל על פטירתו של חסיד אומות העולם איוואן ורנטיץ' שעמד בראש ארגון חסידי אומות העולם החיים בישראל, 3 בפברואר 2010, באתר יד ושם
העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם איוואן ורנטיץ'
ורנטיץ' לוחץ את ידו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בעת ביקורו בישראל, בשנת 2009
איגוד תעשיית ההקלטות האירי

| --- | --- |

 מדינה:  אירלנד אירלנד
 משרד ראשי:  דבלין
 מטה הארגון:  אירלנד
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 irma.ie
 
איגוד תעשיית ההקלטות האירי (באנגלית: Irish Recorded Music Association; ובקיצור: IRMA) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות באירלנד. האיגוד הוקם בשנת 1999 והוא אחראי להעניק תארים שונים לסינגלים, שירים ואלבומים. כמו כן, פעיל האיגוד במיוחד בטיפול בנושאי זכויות יוצרים, תוך שהוא גם האחראי על פרסום המצעדים השבועיים והשנתיים באירלנד.
כל חברת תקליטים אשר חברה באיגוד, משלמת עמלה שנתית על מנת לשמור על מקומה.
תעודה על מכירות

איגוד תעשיית ההקלטות האירי מעניק תעודות זהב, פלטינה בלבד על מכירות של סינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו:
תעודה על מכירות > אלבום

| תארים | כמות עותקים שצריכים להימכר |
| --- | --- |
זהב: 7,500
פלטינה: 15,000
תעודה על מכירות > סינגל

| תארים | כמות עותקים שצריכים להימכר |
| --- | --- |
זהב: 7,500
פלטינה: 15,000
תעודה על מכירות > אלבומי וידאו

| תארים | כמות עותקים שצריכים להימכר |
| --- | --- |
זהב: 2,500
פלטינה: 4,000
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
הערות שוליים

1 2 3  IRMA - About Us, www.irma.ie
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
איזה

| --- | --- |

רחוב באיזה בחורף
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  זקרפטיה זקרפטיה
 תאריך ייסוד:  1444
 גובה:  182 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,237 (2001)
 קואורדינטות:  48°12′N 23°19′E﻿ / ﻿48.200°N 23.317°E﻿ / 48.200; 23.317
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאיזה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאיזה(למפת זקרפטיה רגילה) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןאיזה(למפת זקרפטיה מוגדלת) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןאיזה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
איזה (באוקראינית: Иза, בהונגרית: Iza, ביידיש: איזא) היא כפר במערב אוקראינה. בכפר מנזר וכנסייה על שם ניקולס הקדוש, שנוסדה בשנת 1921. משנת 1924 מוקדש המנזר לכנסיית הבתולה מרים. באיזה התגורר לפני מלחמת העולם השנייה מיעוט גרמני, שמנה כ-5% מכלל 4,000 תושבי העיירה.
מאז מלחמת העולם השנייה יש בעיירה בעיקר תושבים רוסינים. מוצרי העץ ומלאכת היד של תושבי העיירה משווקים ברחבי אוקראינה.
יהודי איזה

לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה השתייכה איזה להונגריה. עם כיבוש הונגריה על ידי גרמניה, ב-1944, היו בעיירה כ-440 יהודים, רובם אורתודוקסים. בקיץ 1941 גורשו יהודים חסרי נתינות מאיזה לאוקראינה שהייתה תחת כיבוש גרמני. המגורשים נרצחו בהטבח בקמניץ-פודולסקי. גברים יהודים אחרים מהעיירה גויסו בכפייה לשירותי העבודה בצבא ההונגרי, נשלחו לחזית המזרחית ורבים מהם נספו.
ב-16 באפריל 1944 הוקם באיזה גטו בו רוכזו אלפים מיהודי הסביבה, ובפרט מהכפרים איזקי (אוק'), ורחני ביסטרי, ניז'ני ביסטרי (אוק'), פודובובץ (אוק'), הורינצ'ובו (אוק'), ליפצ'ה (אוק'), מאידאן (אוק'), פיליפץ (אנ'), קלצ'ין (אוק'), קושלובו (אוק'), וליאטין (אוק') ודובריאנסקה (אוק'). במאי גורשו תושבי הגטו לאושוויץ.
הערות שוליים

↑  שלמה יעקב גרוס, יצחק יוסף כהן, ספר מארמארוש: מאה וששים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן, תל אביב, תשמ"ג, עמ' 267–268, באתר היברובוקס
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלבארו סבוריו

אלבארו אלברטו סבוריו צ'אקון (בספרדית: Álvaro Alberto Saborío Chacón; נולד ב-25 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר מקוסטה ריקה.
קריירה

סבוריו היה מלך השערים של הליגה הקוסטה-ריקנית בעונת 2003/2004 עם 25 כיבושים, 5 יותר מוויין וילסון. הוא אחד השחקנים החשובים בנבחרת קוסטה ריקה. סבוריו השתתף בנבחרת קוסטה ריקה עד גיל 23, שהשתתפה באולימפיאדת אתונה (2004), ותרם רבות לעליית קוסטה ריקה למונדיאל 2006.
עם דפורטיבו סאפריסה, זכה סבוריו בגביע CONCACAF לאלופות בשנת 2005, והיה חלק מהקבוצה שהשתתפה באליפות העולם לקבוצות 2005. בטורניר זה סיימה סאפריסה במקום השלישי וסבוריו סיים כמלך השערים של הטורניר.
איזה ג'ניני

| --- | --- |

 לידה:  1942 (בת 82 בערך) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 השכלה:  המכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח  סורבון 
 
איזה ג'ניני (בצרפתית: Izza Génini; נולדה בשנת 1942) היא במאית ומפיקת קולנוע יהודיה מרוקאית. היא חיה ועובדת בפריז, צרפת משנת 1960.
קורות חיים

ג'ניני נולדה בקזבלנקה, מרוקו, בשנת 1942 למשפחה יהודית.
לאחר שלמדה ספרות ושפות זרות בסורבון ובמכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, שניהם בפריז, ג'ניני החליט לפתח קריירה בקולנוע. ב-1973, היא יסדה את SOGEAV, חברה שמטרתה להפיץ סרטים צרפתיים במדינות דוברות צרפתית באפריקה, הפצה של סרטים אפריקאים ברחבי העולם, והפקת סרטים. החברה הפיקה את הסרט El Hal ואת Transes, בבימויו של אחמד אל מענוני (אנ'). מרטין סקורסזה מאוחר יותר עשה לסרט זה רימאסטרינג כחלק מפרויקט סרטי עולם שלו, וכלל ב-DVD שלו ריאיון עם ג'ניני. ב-1987, ג'ניני החלה הפקה של סדרה תיעודית על מוזיקה מרוקאית מסורתית, בשם Maroc, corps et âme (מרוקו, גוף ונשמה). בסדרה 15 סרטים.
מ-1970 עד 1986, היא הייתה מנכלית של חברת ההפקות Club 70.
ג'ניני הייתה חברה בארגון המחווה לזכרו של סימון לוי, שפעל לשימור המורשת היהודית-מרוקאית.
הערות שוליים

↑  "Izza Génini". fiff.ch (בצרפתית). Festival International de Film de Fribourg. אורכב מ-המקור ב-2013-06-28. נבדק ב-2018-11-27.
↑  "Entretien avec la productrice et réalisatrice Izza Génini". La Matin (בצרפתית). 12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Izza Génini". marocorama.com (בצרפתית). Marcorama.
↑  "Martin Scorsese's World Cinema Project". bluray.highdefdigest.com. High-Def Digest.
↑  Marouf, Fouzia (26 ביוני 2012). "Le Maroc n'a pas cessé d'inspirer nombre d'artistes". Le Soir Échos (בצרפתית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Génini Izza". africine.org (בצרפתית). Africine.
↑  "Une association pour continuer l'action de Simon Lévy". Telquel (בצרפתית). 15 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301626105171  BnF: cb140398341 (data)  ISNI: 0000 0000 6654 3412  LCCN: n97853236  NTA: 216557968  SUDOC: 050180630  VIAF: 39577833   WorldCat (עם VIAF): 39577833
איביצה זובאץ

איביצה זובאץ (קרואטית: Ivica Zubac; נולד ב-18 במרץ 1997) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר, בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.
קריירה > אירופה

זובאץ נולד בעיר מוסטר שבבוסניה והרצגובינה. הוא החל לשחק בגיל 10 במועדון הכדורסל בעיר סיטלוק שבבוסניה. ב-2011 עבר לציבונה זאגרב ושיחק בקבוצת הנוער שלה. בעונת 2013/2014 שיחק בקבוצת Zrinjevac מהליגה הקרואטית השנייה. בעונת 2014/2015 שיחק בקבוצת וליקה גוריצה, העולה החדשה לליגת העל הקרואטית וכן בקבוצה הבוגרת של ציבונה זאגרב. בפברואר 2016 עבר למגה לקס מליגת העל הסרבית.
קריירה > לוס אנג'לס לייקרס

ביוני 2016 נבחר במקום ה-32 (סיבוב שני) בדראפט ה-NBA, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
קריירה > לוס אנג'לס קליפרס

בפברואר 2019, לאחר כשנתיים וחצי עם הלייקרס, הועבר יחד עם מייקל ביזלי בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה למייק מוסקאלה. ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בקליפרס ל-4 עונות נוספות, עבור כ-28 מיליון דולר. בעונתו המלאה הראשונה עם הקליפרס, 2019/2020, שימש כסנטר הפותח של הקבוצה, אולם שיחק פחות דקות מאשר מחליפו מונטרז הארל, ורשם ממוצעים צנועים של 8.3 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
נבחרת קרואטיה

זובאץ היה חבר בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 19 שזכתה במדליית כסף, באליפות העולם שנערכה ביוון ביוני 2015. הוא רשם ממוצע למשחק של 17.6 נקודות (שלישי בטורניר) ו-7.9 ריבאונדים (שביעי בטורניר). חודש לאחר מכן השתתף עם הנבחרת עד גיל 18 באליפות אירופה שנערכה ביוון וסיים עמה במקום ה-12. הוא השיג באליפות ממוצע של 15.8 נקודות (שמיני בטורניר), 12.9 ריבאונדים (ראשון בטורניר) ו-3 חסימות (ראשון בטורניר).
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | לייקרס | 38 | 11 | 16.0 | 0.529 | 0.000 | 0.653 | 4.2 | 0.8 | 0.4 | 0.9 | 7.5 |
| 2017/2018 | לייקרס | 43 | 0 | 9.5 | 0.500 | 0.000 | 0.765 | 2.9 | 0.6 | 0.2 | 0.3 | 3.7 |
| 2018/2019 | לייקרס | 33 | 12 | 15.6 | 0.580 | 0.000 | 0.864 | 4.9 | 0.8 | 0.1 | 0.8 | 8.5 |
| 2018/2019 | קליפרס | 26 | 25 | 20.2 | 0.538 | 0.000 | 0.733 | 7.7 | 1.5 | 0.4 | 0.9 | 9.4 |
| 2019/2020 | קליפרס | 72 | 70 | 18.4 | 0.613 | 0.000 | 0.747 | 7.5 | 1.1 | 0.2 | 0.9 | 8.3 |
| 2020/2021 | קליפרס | 72 | 33 | 22.3 | 0.652 | 0.250 | 0.789 | 7.2 | 1.3 | 0.3 | 0.9 | 9.0 |
| 2021/2022 | קליפרס | 76 | 76 | 24.4 | 0.626 | 0.000 | 0.727 | 8.5 | 1.6 | 0.5 | 1.0 | 10.3 |
| 2022/2023 | קליפרס | 76 | 76 | 28.6 | 0.634 | 0.000 | 0.697 | 9.9 | 1.0 | 0.4 | 1.3 | 10.8 |
| קריירה |  | 436 | 303 | 20.7 | 0.605 | 0.083 | 0.741 | 7.1 | 1.1 | 0.3 | 0.9 | 8.8 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | קליפרס | 4 | 3 | 9.8 | 0.500 | 0.000 | 0.667 | 5.5 | 0.3 | 0.5 | 0.5 | 5.0 |
| 2019/2020 | קליפרס | 13 | 13 | 24.6 | 0.564 | 0.000 | 0.811 | 7.2 | 0.6 | 0.2 | 0.8 | 9.1 |
| 2020/2021 | קליפרס | 17 | 7 | 17.7 | 0.596 | 0.000 | 0.796 | 5.8 | 0.4 | 0.1 | 0.7 | 6.3 |
| 2022/2023 | קליפרס | 5 | 5 | 26.0 | 0.567 | 0.000 | 0.750 | 9.6 | 0.6 | 0.6 | 0.2 | 9.2 |
| קריירה |  | 39 | 28 | 20.3 | 0.568 | 0.000 | 0.790 | 6.7 | 0.5 | 0.2 | 0.6 | 7.5 |
הערות שוליים

↑  הקליפרס מצרפים את זובאץ' וביזלי, באתר הקבוצה, 7 בפברואר 2019
↑  זובאץ חותם על חוזה בקליפרס, באתר הקבוצה, 10 ביולי 2019
↑  זובאץ מסכם על חוזה בקליפרס, באתר Yahoo!,‏ 7 ביולי 2019
↑  איביצה זובאץ באתר האליפות
↑  איביצה זובאץ באתר באליפות
איוואן קלאייב

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1877 ורשה, האימפריה הרוסית 
 הוצאה להורג:  23 במאי 1905 (בגיל 27) שליסלבורג, רוסיה 
 שם לידה:  Каляев, Иван Платонови 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  רוסית 
 
איוואן קלאייב בגיל 18
איוואן קלאייב (ברוסית: Иван Платонович Каляев;‏ 24 ביוני 1877 - 10 במאי 1905) היה משורר רוסי, מהפכן וחבר במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית. קלאייב התנקש בחייו של סרגיי אלכסנדרוביץ' רומנוב והוצא להורג על כך.
ביוגרפיה

קלאייב נולד כבן לקצין משטרה בוורשה. החל משנת 1897 הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג והשתתף במחאות הסטודנטים. הוא נכלא, גורש מהאוניברסיטה וגורש ליקטרינוסלב. עם חזרתו הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, שאז עוד לא היו מחולקים לבולשביקים ומנשביקים, אבל עזב את המפלגה, כי לא הייתה מהפכנית מספיק לטעמו. הוא עבר ללבוב ולמד באוניברסיטה שם. הוא חיפש קשר עם מהפכנים שהגיעו מרוסיה. זמן קצר לאחר מכן הוא נעצר בברלין בגלל אחזקת ספרות מהפכנית שהייתה מיועדת לרוסיה. ממשלת גרמניה הסגירה אותו לרוסיה, שם ישב שוב בכלא וגורש לירוסלבל. שם הוא הכיר את הסוציאל-רבולוציוניים והשתכנע שמעשי טרור יקדמו את מטרתו. הוא פגש את יונה אזף ושכנע אותו, שהוא מוכן לפעולה.
קלאייב השתתף בהתנקשות בשר הפנים ויאצ'סלב פלבה, והקורבן הבא תוכנן להיות סרגיי אלכסנדרוביץ' רומנוב. ההתנקשות תוכננה ל-15 בפברואר 1905. רומנוב נסע להופעה בתיאטרון בולשוי, ועל קלאייב הוטל להשליך פצצה לכרכרה כשרומנוב יתקרב לתיאטרון. שניות ספורות לפני הטלת הפצצה הוא הבחין באשתו אליזבת, נסיכת הסה ובילדים בכרכרה וביטל את תוכניתו. יומיים לאחר מכן הוא הרג אותו ואת הרכב קרוב לקרמלין. הוא נעצר מיד, כי לא התכוון להינצל. כמה ימים לאחר מכן ביקרה אותו אלמנתו של רומנוב. היא ניסתה לשכנע אותו להתחרט על מעשיו, אך הוא סירב. בבית המשפט הוא אמר:
"איני מואשם, אני שבוי. אנחנו במלחמה. אתם נציגי ההון והכוח, אני נוקם העם, סוציאליסט ומהפכן."
קלאייב הוצא להורג במבצר שליסלבורג ב-23 במאי. 
ההתנקשות ובעיקר ההיסוס בניסיון הראשון היוו השראה עבור אלבר קאמי ברומן "הצודקים" (1949).
הערות שוליים

↑  6 ביולי 1877 - 23 במאי 1905 לפי הלוח הגרגוריאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811282566705606  GND: 120011468  ISNI: 0000 0000 1404 1867  LCCN: no94001981  SUDOC: 243999380  VIAF: 45121880   WorldCat (עם VIAF): 45121880
איגנץ פינטר

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1861 טפולצה, הונגריה 
 פטירה:  12 בנובמבר 1934 (בגיל 73) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Pfeifer Ignác 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
איגנץ פינטר (במקור עד 1904 פייפר -Pfeifer, בהונגרית: Pintér Ignác; טפולצה, 16 ביולי 1861 – בודפשט, טרזווארוש, 12 בנובמבר 1934) היה מנהל בית ספר, מזכיר התאחדות הלאומית של המורים היהודים בהונגריה במשך 30 שנה, סבו של הכירורג אישטוואן צ'ילאג, דודם של איגנץ פייפר ושל השחקנית פרנציסקה גאל. הוא היה אחד מחמשת הפצועים בהתנקשות בבית הכנסת הגדול של בודפשט בשנת 1931.
קורות חייו

איגנץ פייפר נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פייפר, סוחר בעיר פאפה ושל נטי קאופמן. הוא היה מורה ולאחר מכן מנהל בית הספר התיכון בנאג'ווארד. מאוחר יותר עבר לבודפשט ולימד בבתי הספר של הקהילה היהודית של פשט. כמו כן עבד כמנהל בית הספר היהודי האזרחי לבנות ברחוב ושלני. הוא היה מזכיר התאחדות הלאומית של המורים היהודים בהונגריה במשך קרוב לשלושה עשורים. הוא ערך את העיתון הרשמי של ההתאחדות, עלון החינוך היהודי. הוא היה חבר במועצת המנהלים של האגודה הלאומית של ארגוני המורים ההונגרים. פינטר כתב מאמרים פדגוגיים רבים וראו אור מספר ספרי לימוד שלו לבית הספר היסודי. הוא פרש לגמלאות ב-1925. ב-4 במרץ 1931 היה אחד מהפצועים בניסיון ההתנקשות בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני.
פינטר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (1ב-10-9).
ניסיון ההתנקשות

ב-3 באפריל 1931, במהלך תפילת ערב שבת, היה בית הכנסת הגדול של בודפשט, הגדול באירופה, בית הכנסת ברחוב דוהאני, עמוס עד אפס מקום. בתום התפילה, הקהל זרם לכיוון היציאה. גבר לבוש ז'קט אפור עם מבט מבולבל מיהר לעבר ספסלי בית הכנסת ואז שלף אקדח וירה מספר יריות. לאחר רגע של אימה קפואה, האקדח הופל במהירות מידו, ואז ההמון התנפל עליו. הוא ניצל מלינץ' רק על ידי שוטר ענק. חמישה בני אדם נפצעו, שניים מהם (ינה רוט ונתן טאגליך) מתו מאוחר יותר מפצעיהם. התוקף, מהנדס המכונות אמיל זטלוקה, לא היה יציב בנפשו וטופל במוסד לחולי נפש מספר פעמים. בחקירותיו סיפר כי כל חייו נרדף על ידי "הבונים החופשיים", ובגלל זה רצה להרוג את מנהיגי הקהילה היהודית. בית המשפט מצא את האיש כלא כשיר לעמוד דין והגביל אותו לאשפוז בבית חולים לחולי נפש עד סוף ימיו. ההתנקשות גונתה על ידי כל הכוחות הפוליטיים והפורומים הציבוריים, אך עד מהרה התפתחה סביבה פולמוס עיתונות לוהט. רבים טענו שרעיון הפיגוע בבית הכנסת אולי לא התרחש במוחו הפגוע של האיש במקרה, אלא אולי שנים רבות של הסתה אנטישמית מתמשכת שיחקה בכך תפקיד. העיתונות הימנית הקיצונית השמיעה מיד אזעקה. מתוך הבנה לא נכונה של הקולות המבקרים את התעמולה האנטי-יהודית, הימין סירב ל"התנערות קולקטיבית מאחריות" של כל ההונגרים הנוצרים.
משפחתו

אשתו הייתה הנרייטה (יטה) נוימן.
ילדיהם:
אימרה פינטר (1888–1931) סוחר. אשתו היא אילונה (חיה) ארדש (1894–1986).
ארז'בט פינטר (1889–1969). בעלה ליפוט צ'ילאג (1879–1965) הוא מורה.
שרולטה פינטר (1893–?). בעלה ד"ר ארון (אהרון) בורוש (1880–?) היה מורה בבית ספר מסחרי בבודפשט.
מיקלוש פינטר (1897–?) פקיד הבנק. אשתו היא תרזיה נויבאואר (1899–1955).
אנדרה פינטר (1903–1912)
עבודותיו

ספר לימוד לשפה הונגרית לכיתות ב'-ג' בבית הספר היסודי. בודפשט, 1921
לקריאה נוספת

אישטוואן גאבור בנדק: חמש יריות על ההיסטוריה (24 באוגוסט 1996) נפסבדשאג (עיתון),
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם. עורך ראשי. בלה ורגה. וספרם, אספת רשויות מחוז, 1998
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 115802/1904. Forrás: MNL-OL 30802. mikrofilm 1067. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1904. év 31. oldal 15. sor
↑  "Születési bejegyzése a tapolcai izraelita hitközség születési akv. 12/1861. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1945/1934. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Az őrült merénylet áldozatai". Magyarország. 1931-04-05. p. 8. נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Temetése". Pesti Hírlap. 1934-11-15. p. 11. נבדק ב-2021-02-12.
איוואן קליון

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1873 (יוליאני) Bolshiye Gorki, רוסיה 
 פטירה:  13 בדצמבר 1943 (בגיל 70) מוסקבה, ברה"מ 
 תחום יצירה:  ציור, art theory 
 זרם באמנות:  אוונגרד רוסי, סופרמטיזם, קונסטרוקטיביזם 
 
איוואן ואסילייביץ' קליוּן, (ברוסית: Иван Васильевич Клюн, נולד בשם קליונקוב – Клюнков, באנגלית: Ivan Kliun‏; 1 ספטמבר 1873 – 13 בדצמבר 1943) היה צייר אוונגרד רוסי, פסל ותאורטיקן אמנות.
ביוגרפיה

אביו היה נגר. בשנת 1881, במטרה לשפר את מצבם הכלכלי, עברה המשפחה לקייב. ב-1890 הם עברו שוב, לפולין הרוסית. את השכלתו האמנותית הראשונית קיבל בחברה לעידוד האמנויות היפות בוורשה, בשנות התשעים של המאה ה-19, בעת שעבד כרואה חשבון. ב-1898 עבר למוסקבה, שם פקד את האולפנים של פיודור רברג ואיליה משקוב.
אולם הקשר החשוב ביותר שלו הגיע בשנת 1907 כאשר פגש את קזימיר מלביץ' והוצג בפני האוונגרד הרוסי. מפגש זה השפיע עליו מאוד, אם כי הוא הצטרף לסלון מוסקבה כאשר הוא נוצר בשנת 1910 ונשאר חבר שם עד 1916. הוא עבד במקור בסגנון הסימבוליסטי, אך בשנת 1913, בשל השפעתו של מלביץ', הוא החל להציג עם קבוצה מסנט. פטרבורג המכונה ״איחוד הנוער״. בשלב זה, הוא התחבב בקובו-פוטוריזם, החל לפסל (בהשפעת ולדימיר טאטלין) ומאוחר יותר הציג עם כמה קבוצות אוונגרד אחרות.
בשנת 1915, הוא סיפק ליטוגרפיות ופרק קצר לספר, "החטאים הסודיים של האקדמאים" מאת המשורר אלכסיי קרוצ'ניך (אנ'). הספר היה ביקורת חריפה על הסמליות והדקדנס בכלל. באותה שנה הוא הפך לחסידי הסופרמטיזם של מלביץ', ובשנה שלאחר מכן הצטרף לקבוצתו הידועה בשם סופרמוס (אנ'). כשהיה שם, הוא עזר להכין מניפסט וכתב עת שמעולם לא פורסם. הוא גם שיתף פעולה עם המרכז העממי של כפר ורבובקה - עבודה עם אומנים איכרים.
מ-1918 עד 1921, לימד ציור בסדנאות האמנות של וחוטמאס (אנ'). משנת 1920, הוא היה חבר במכון לתרבות אמנותית, ולאחר 1921, חבר באקדמיה הממלכתית למדעי האמנות .
עד אמצע שנות ה-20, עבודותיו היו בעיקר צורות גאומטריות. בסוף שנות ה-20 הוא פיתח עניין באמנות מערב אירופה מודרנית, במיוחד הצרפתית; העתקת יצירות של פיקאסו ובראק.
בתחילת שנות ה-30, הוא יצר ציורי טבע דומם רבים בסגנון הפוריסטי. מאמצע שנות ה-30 ואילך הוא, ורוב האמנים הסובייטים, נאלצו לצייר יצירות של ריאליזם חברתי. בתגובה, הוא יצר טבע דומם ונופים מציאותיים ונתן אותם לחברים ובני משפחה.
הערות שוליים

↑  Irina Atykovna Azizyan "K.Malevich and I. Klyun: from futurism to suprematism and objectless art", in 0.10, scientific-analytical newsletter of the KSMalevich Foundation. 2001. №2.
↑  Kliunkova-Soloveichik, Svetlana; Ohotin, edited by Nicholas A. (1994). Ivan Vasilievich Kliun. New York, NY: IVK Art. pp. xix+379
↑  Angélina Viré, Ivan Klioune et la matière-couleur, Dossier universitaire
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499280005171  PLWABN: 9810536846805606  BnF: cb15074564w (data)  GND: 12225046X  ISNI: 0000 0001 1625 4660  LCCN: n87113968  LNB: 000106457  NKC: pna2018993126  RKD: 44859  SELIBR: 211879  SNAC: w6pk2k4g  SUDOC: 110462580  ULAN: 500001016  VIAF: 39667219   WorldCat (עם VIAF): 39667219
אינגה שול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1917 אינגרשיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  4 בספטמבר 1998 (בגיל 81) Leutkirch im Allgäu, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 בן או בת זוג:  Otl Aicher 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות של באדן-וירטמברג (1995) 
 
אינגה אייכר-שול (בגרמנית: Inge Aicher-Scholl‏; 11 באוגוסט 1917 – 4 בספטמבר 1998) הייתה סופרת, מחנכת ופעילת שלום גרמנית. ספרה "הוורד הלבן" הפך לרב-מכר שעיצב את הזיכרון אודות קבוצת המחתרת של אחיה ואחותה, הנס וסופי שול.