stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנית (סוג)
שנית קטנת-עלים

שָׁנִית קְטַנַּת-עָלִים (Lythrum hyssopifolia) היא צמח חד-שנתי לא מצוי, אך גדל באתרים רבים בצפון הארץ ובמרכזה. הוא גדל בבתי גידול לחים: בשלוליות חורף, בביצות ובקרקעות מוצפות בחורף. הוא מצוי בבקעת החולה, בבקעת כנרות, בכרמל, בחוף הגליל, בעמק עכו ובשרון; נדיר בגולן, במישור החוף הדרומי ובשפלה; נדיר מאוד בגליל העליון, בחוף הכרמל, בשומרון, בהרי יהודה ובאדום. השם המדעי (hyssopifolia), השם העברי (קטנת-עלים) והשם האנגלי העממי (Hyssop-leaved Lythrum) מתייחסים כולם לצורת העלים של הצמח, דמויי אזוב.
שנית קטנת-עלים היא צמח חד-שנתי, קירח, שרוע עד זקוף בגובה עד 50 ס"מ. הגבעולים זקופים או נוטים כלפי מעלה, רבועים, פשוטים או לעיתים מסועפים בצורה מפוזרת, ונושאים עלים רבים וצפופים. העלים מסורגים, באורך 1 עד 2.5 ס"מ וברוחב 0.2 עד 0.8 ס"מ; העלים התחתונים מוארכים עד דמויי ביצה הפוכה-מוארכת, והעלים האחרים דמויי אזמל-מוארך עד מוארכים (בשנית שוות-שיניים העלים קהים בקודקודם).
הפרחים בקוטר כ-8 מ"מ, בודדים, כמעט יושבים, עם 2 חפיות זעירות, משתיירות, קרומיות ודמויות מרצע. צינור הפרח באורך של כ-5 מ"מ, גלילי ומתארך מעט בפרי; השיניים 10, דמויי מרצע; החיצוניות באורך 1 עד 1.5 מ"מ, והפנימיות קצרות יותר (בשנית שוות-שיניים השיניים שוות). עלי הכותרת, שמספרם 6, קצרים יותר מצינור הפרח, ורודים, דמויי ביצה הפוכה-מוארכת, וקהים בקודקודם. האבקנים 4 עד 6, חבויים בצינור הפרח. הלקט גלילי, חבוי בתוך צינור הפרח, ואינו בולט ממנו. הזרעים מרובים זעירים, קטנים ממ"מ אחד ודמויי ביצה מחודדת.
הפריחה מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר.
שנית רחבת-עלים

שָׁנִית רַחֲבַת-עָלִים (Lythrum borysthenicum) היא צמח חד-שנתי נדיר מאוד שגדל בבתי גידול לחים, כמו שלוליות חורף מתייבשות. הצמח ממהר לנבוט בסוף פברואר, לפרוח באביב, בסוף מרץ, ולקמול בסוף מאי, לפני התייבשות הקרקע. היא נמצאה בעבר בקרקעות לחות בשרון, אך מאז לא נראתה שוב. בשנת 2016 איתר אותה שמואל מזר בשלולית מתייבשת ברמת דלתון, ולאחר מכן בשנת 2018 גם ד"ר אורי פרגמן-ספיר, כמו כן היא אותרה באזור מסיל עסניה בגולן. תפוצתה הטבעית משתרעת באזורים הממוזגים, מצפון-מערב אפריקה ודרום ומזרח אירופה עד מערב סיביר וצפון-מערב טורקיה, וכן בצפון ישראל. מין זה אינו מופיע בפלורה של לבנון. יש המאמינים ששנית רחבת-עלים היא צמח אקראי בישראל, ואחרים סבורים שהקושי לאתרו הוא הסיבה למיעוט התצפיות עליו. השם המדעי borysthenicum כנראה מתייחס לנהר "בוריסתנס" (Borysthenes), שהוא השם העתיק לנהר דניפרו (Dnieper) באוקראינה. סביר להניח שזהו האזור שבו הצמח נמצא או תואר לראשונה.
שנית רחבת-עלים היא צמח חד-שנתי, קירח או מעט שעיר ומחוספס, שגובהו עד 15 ס"מ. הגבעולים זקופים, מסועפים מהבסיס, מעורקים (מצולעים) ואורכם 4 עד 8 ס"מ, והם מאדימים. העלים נגדיים ומרווחים, למעט העלים העליונים ביותר, שהם מסורגים וצפופים. העלים כמעט יושבים, אורכם 0.8 עד 1.5 ס"מ ורוחבם 0.4 עד 0.8 ס"מ, דמויי ביצה או ביצה הפוכה (אורכם אינו עולה בהרבה על רוחבם; בשאר מיני השנית אורך העלים הוא לפחות פי ארבעה מרוחבם, ומכאן שם המין בעברית), מעט דמויי יתד בבסיסם, בעלי שוליים גלוניים וריסניים. העורק הראשי מורחב בבסיסו. החפיות שבבסיס צינור הפרח קצרות בהרבה מצינור הפרח, מחוספסות, ודקיקות כמו חוט.
הפרחים זעירים, יושבים יחידים בחיק העלים, ולעיתים רחוקות בזוגות, וקוטרם 4 מ"מ. צינור הפרח דמוי פעמון או דמוי כד, באורך 2 עד 3 מ"מ בזמן הפריחה, והוא מאדים בעת ההבשלה. בראש צינור הפרח ישנן 12 שיניים: ששת השיניים החיצוניות, שמספרן 6, הן דמויות מרצע, כפופות לאחור, ובדרך כלל שעירות לאורך העורקים שעוברים לאורכן; השיניים הפנימיות, שמספרן 6, משולשות, ובאורך שווה או קצר יותר מהחיצוניות. הכותרת בעלת 6 עלים או חסרה, נושרת במהרה, באורך שווה לצינור הפרח ולעיתים בולטת מעט ממנו. צבע הכותרת כתום-אדמדם או סגול חיוור, וצורת העלים דמוית ביצה הפוכה. האבקנים, שמספרם 6 או לעיתים רחוקות 5, חבויים בתוך צינור הפרח. ההלקט מעט קצר יותר מצינור הפרח, צורתו ביצתית עד כדורית, הוא קרומי, כמעט שאינו נפתח ומרובה זרעים.
הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני.
שנית שוות-שיניים

שָׁנִית שְׁוַת-שִׁנַּיִם (Lythrum tribracteatum) היא צמח חד-שנתי שרוע וצמוד לקרקע. היא נדירה בישראל וגדלה בבתי גידול לחים: בשטחים מוצפים, בשלוליות חורף מתייבשות ובגדות מעיינות. היא מצויה בגולן, ובשרון; נדירה במישור החוף הדרומי; ונדירה מאוד בחרמון, בבקעת החולה, בגליל העליון, בבקעת כנרות, בכרמל, בגלבוע, בעמק עכו, בחוף הכרמל, בשומרון ובהר הנגב. תפוצתה העולמית רחבה ובעיקר באזורים הממוזגים, ממרכז-מזרח אירופה ומדרומה עד מרכז אסיה ומערב ההימלאיה, וכן בצפון אפריקה.
שנית שוות שיניים היא צמח חד-שנתי, קירח, שרוע, שגובהו נע בין 10 ל-50 ס"מ. הגבעולים זקופים, מזדקפים או שרועים, רבועים, מסועפים מהבסיס, ולעיתים קרובות נושאים גבעולי משנה קטנים בחיקי העלים, ונושאים עלים כמעט לכל אורכם. העלים מסורגים או נגדיים, לעיתים קרובות בבסיס הגבעול, יושבים, דמויי סרגל-מוארכים עד דמויי סרגל, מתחדדים בבסיסם וקהים בקודקודם, אורכם 5 עד 20 מ"מ ורוחבם 1 עד 5 מ"מ. החפיות באורך זהה לצינור הפרח או קצרות ממנו בהרבה, מוארכות-מלבניות או אליפטיות, מחודדות, ירוקות, בדרך כלל משוננות.
הפרחים בקוטר של כ-5 מ"מ, יחידים לאורך הגבעולים הראשיים המלאים בעלים, וגם מקובצים על הגבעולים הצדדיים הקצרים. הם מתפתחים לאורך הגבעולים, מבסיס הגבעול כלפי מעלה. צינור הפרח באורך של כ-4 מ"מ, מתארך בפרי, גלילי, בעל 10 עד 12 צלעות; צינור הפרח בעל 8 עד 12 שיניים קצרות מאוד, כמעט שוות באורכן, ולעיתים קרובות כמעט שאינן נראות. השיניים החיצוניות משולשות וקהות (אינן בעלי חוד פתאומי כמו בשנית הקורנית). בשלב הפקעית, שיני הגביע החיצוניות והפנימיות נוטות כלפי פנים וסוגרות את הפרח מלמעלה. בשלב פתיחת הפרח, מזדקפות כל שיני הגביע ורק אז ניתן להבחין בהן בין עלי הכותרת. בשלב הפרי, השיניים חוזרות וכולאות את הפרי מלמעלה.
הכותרת בעלת 6 עלים ורודים-סגולים, שאורכם שליש עד מחצית מצינור הפרח. חלקה התחתון של הכותרת צינורי, ואילו חלקה העליון פרוש לרווחה. עלי הכותרת דמויי ביצה הפוכה-מוארכת או דמויי אזמל, ואורכם 5 מ"מ. האבקנים, שמספרם 4 עד 6, חבויים בתוך צינור הפרח, וקשה להבחין בהם מבחוץ. ההלקט צר, חבוי בתוך צינור הפרח, גלילי, חום וקירח.
הפריחה ממושכת, מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר, והיא חופפת פחות או יותר לתקופת העלווה. הפצת הזרעים ממושכת אף היא, מאמצע אפריל עד אמצע אוקטובר.
שנית שוות-שיניים דומה לשנית קטנת-עלים, להלן ההבדלים הבולטים: העלים של שנית שוות-שיניים קהים בקודקודם, בעוד שאלו של שנית קטנת-עלים מחודדים בקודקודם. השיניים החיצוניות בצינור הפרח קצרות מאוד (כחצי מ"מ) ושוות לפנימיות, לעומת אורכן הכפול בשנית קטנת-עלים, וההבדל בין אורך השיניים הפנימיות לחיצוניות ניכר. השיניים של שנית שוות-שיניים זקופות בשלב הפריחה ונוטות פנימה בשלב הפרי, לעומת השיניים החיצוניות של שנית קטנת-עלים, שבדרך כלל נוטות החוצה הן בשלב הפריחה והן בשלב הפרי.
מיני תרבות ונוי

בישראל, מוכרים שני מינים המטופחים בגינות: שנית גדולה, המאופיינת על פי רוב בשעירות ובתפרחות דמויות שיבולת צפופות פרחים, ושנית אירופאית (Lythrum virgatum), שכולה קירחת ופרחיה דלילים לאורך התפרחת.
הערות שוליים

1 2 3  .Lythrum L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏22-8-2024
1 2  Lythrum, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏6-2024
↑  שנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 450-3
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 292-4
1 2  Zohary, M., Flora Palaestina – Part Two,, Jerusalem: The Israel Academy of Israel Academy of Sciences and Humanities,, 1972, עמ' 368-71
↑  Lythrum thesioides M.Bieb., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  שנית החלוקה, שמואל מזר וטליה אורון, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏27-8-2024
1 2  תצפית בשני מיני שנית (Lythrum) לא מוכרים מהארץ: שנית "החלוקה" ושנית "הציפורנית", באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏10-2019
↑  Lythrum silenoides Boiss. & Noë, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  טליה אורון ושמואל מזר, שנית הציפורנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Lythrum thymifolia, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  מזר שמואל וורד שור, שנית נטופה Lythrum netofa – מין חדש למדע מבקעת בית-נטופה,, באתר כתב-עת "כלנית", ‏2020
↑  Lythrum netofa, Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew
↑  Gazaix A Mazar S and Vered, Lythrum netofa (Lythraceae) a new species from a Israel, Phytotaxa 437(1), 2020, עמ' 47-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529833305171  GND: 4270955-6  LCCN: sh87005562 
פרח של שנית גדולה
שנית מתפתלת בקריית שמונה
שנת קטנת-עלים ביוון
שנית קטנת-עלים בפולין
שנית קטנת פרחים בפולין
שנית רחבת עלים בפורטוגל
שנית רחבת-עלים בפורטוגל
אליזבת (ניו ג'רזי)

| --- | --- |
בניין עיריית אליזבת
בניין עיריית אליזבת
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו ג'רזי ניו ג'רזי
 ראש העיר:  כריס בולווייג'
 תאריך ייסוד:  1665
 על שם:  אליזבת קרטרט 
 שטח:  35.40 קמ"ר
 גובה:  5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  137,298 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  3,809.50 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  40°39′44″N 74°12′33″W﻿ / ﻿40.662222222222°N 74.209166666667°W﻿ / 40.662222222222; -74.209166666667 
 אזור זמן:  UTC -5
 https://www.elizabethnj.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אליזבת(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אליזבת(למפת ניו ג'רזי רגילה) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיאליזבת(למפת ניו ג'רזי מוגדלת) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיאליזבת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אליזבת (באנגלית: Elizabeth) היא העיר הרביעית בגודלה בניו ג'רזי. על פי מפקד האוכלוסין האמריקאי משנת 2020 מספר התושבים בעיר הוא 137,298.
היסטוריה

אליזבת הוקמה בשנת 1664 על שם אשתו של סר ג'ורג' קרטרט, ושמה המקורי היה "אליזבת-טאון". אדמותיה נרכשו אז מהאינדיאנים בדלאוור. היא הייתה ההתיישבות הראשונה בקולוניה החדשה בארצות הברית, ועיר הבירה הראשונה של ניו ג'רזי. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הותקפה פעמים רבות על ידי הבריטים מכיוון מנהטן או סטטן איילנד. בשנת 1855 קיבלה אליזבת מעמד של עיר. עם בואן של מסילות הברזל ופיתוח נמל סטטן איילנד בשנות השלושים של המאה העשרים, הובטחה לעיר צמיחה קבועה. כלכלתה של אליזבת נשלטת עדיין על ידי ייצור, כולל מוצרי מזון, כימיקלים ומכונות. העיר היא גם מרכז קמעונאות וטיפול בריאותי חשוב באזור.
מאז מלחמת העולם השנייה צמחו שירותי התחבורה באליזבת. נמל אליזבת-ניוארק הוא אחד מהנמלים העמוסים ביותר בעולם, וכך גם נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי שחלקו נמצא בעיר אליזבת.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, Elizabeth, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| דגל ניו ג'רזי מדינת ניו ג'רזי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טרנטון |  |
| אזורים גאוגרפיים | מרכז ג'רזי • חוף ג'רזי • שפלת ניו ג'רזי • צפון ג'רזי • פיין בארנס • דרום ניו ג'רזי • עמק הדלאוור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ניוארק • ג'רזי סיטי • פטרסון • אליזבת • טרנטון • קליפטון • קמדן • פסאיק • יוניון סיטי • איסט אורנג' • בייון • ויינלנד • ניו ברונסוויק • פרת' אמבוי • הובוקן • פליינפילד • האקנסק • קירני • לינדן • אטלנטיק סיטי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו ג'רזי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309198705171  BNE: XX6504086  LCCN: n81020289  MusicBrainz: 8122f7d2-5219-41b1-a644-43da518532fb  NARA: 10046507  SUDOC: 196767032  VIAF: 150103175   WorldCat (עם VIAF): 150103175 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם יצחק בלוך

| --- | --- |

 לידה:  1891 תר"ן טלז, האימפריה הרוסית 
 נרצח:  1941 (בגיל 50 בערך) כ' בתמוז תש"א טלז, ליטא 
 מקום פעילות:  טלז
 תקופת הפעילות:  ?–1941 
 השתייכות:  תנועת המוסר, רבני ליטא
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, מוסר, השקפה
 רבותיו:  אביו, הרב יוסף יהודה לייב בלוך
 תלמידיו:  הרב מרדכי גיפטר, הרב פסח שטיין
 חיבוריו:  'שעורי רבינו הגרא"י מטלז', המאמר "תשובה בעניין למודי חול"
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב אברהם יצחק בלוך (תר"ן, 1890-כ' בתמוז תש"א, 1941) היה ראש אב בית דין טלז וראש ישיבת טלז בליטא. נספה בשואה עם קהילת טלז.
תולדות חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד לרב יוסף יהודה לייב בלוך ולבת הרב אליעזר גורדון.
בתרפ"א מונה לראש ישיבת טלז לצד אביו, ולאחר פטירת אביו בז' בחשוון תר"ץ נבחר לרבה של קהילת טלז. כמו כן נבחר כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וחבר תנועת "יבנה".
בעקבות כניסת הרוסים לליטא הם סגרו את כל הישיבות וגם ישיבת טלז פוזרה. התלמידים המשיכו ללמוד במחתרת בחמש ערים שונות בליטא, והרב בלוך המשיך לדאוג להם ככל יכולת אף בתנאים הקשים האלו.
בתמוז תש"א פלשו הגרמנים לליטא ובכלל זה לטלז, והקהילה עם רבם ורבני הישיבה ובהם האח הבכור, הרב זלמן שמואל שהיה המנהל הרוחני של הישיבה ודיין בטלז, חוסלה. הרב בלוך נרצח עם בנו אליעזר בן ה-16 ביום כ' בתמוז ה'תש"א, 15 ביולי 1941. אשתו ראשא (44) וילדיהם: חסיה (19), פנינה (10) ויוסף יהודה ליב (4) בכפר ראיין הסמוך לטלז בי"ג בטבת ה'תש"ב, 2 בינואר 1942.
משפחתו

חתנו, הרב ברוך סורוצקין - ראש ישיבת טלז בקליבלנד, שהיה בן דודו
חתנו, הרב אייזיק אוזבנד - ראש ישיבת טלז בקליבלנד
חתנו, יוסף קליינר. חתנו הוא הרב שמואל יעקב בורנשטיין, ראש ישיבת "קריית מלך".
חיבוריו

סדרת שעורי רבינו הגרא"י מטלז
שעורי רבינו הגרא"י מטלז : חלק ראשון - על מסכתות בבא מציעא, בבא בתרא וחולין, טורונטו תשי"א
שעורי רבינו הגרא"י מטלז על מסכת יבמות, ישיבת טלז-ויקליף, ויקליף תשנ"ד
שעורי רבינו הגרא"י מטלז על מסכת סוכה, בתוך: הרב אהרן דוד גולדברג, עבודת דוד : הערות, ביאורים ופירושים על מסכת סוכה, ישיבת טלז-ויקליף, ויקליף תשס"א, סוף חלק א'
שיעורים שלו בגמרא נמצאים גם בסדרת "תורת ראשי הישיבות":
תורת ראשי הישיבות : מסכתא סוכה, "מפעל תורת ראשי הישיבות" ירושלים תש"ע
תורת ראשי הישיבות : מסכתא קידושין, "מפעל תורת ראשי הישיבות" ירושלים תשע"א
שיחות מוסר שלו ודברי השקפה נמצאים בשיעורי דעת שבבסיסם הם שיחותיו של אביו.
פירושיו להגדה של פסח מופיעים בהגדה של פסח - גדולי טלז, "המכון לחקר תורני ברית התורה", ירושלים תשנ"ה
המאמר תשובה בעניין למודי חול, בהוצאת התאחדות אלומני של ישיבת טלז-ויקליף, ויקליף תשכ"ח
לקריאה נוספת

הרב יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, בהוצאת "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", כרך ראשון, ניו יורק תשט"ז, עמ' 26–33
הלל זיידמן, אישים שהכרתי, מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ל, עמ' 11–19
הלל זיידמן, יומן גיטו ווארשה, הוצאת השבועון היידי "די אידישע וואך", ניו-יורק תשי"ז, עמ' 197
יהדות ליטא, הוצאת "עם הספר" ו"איגוד יוצאי ליטא בישראל", כרך ג' וכרך ד : השואה, תל אביב תשכ"ז ותשמ"ד
רבני ליטא, עמ' 5
יהדות ליטא : תמונות וציונים, מוסד הרב קוק, ירושלים תשי"ט, עמ' 45 ו-200
הרב אפרים אשרי, שאלות ותשובות ממעמקים, ניו-יורק תשכ"ט, חלק א', עמ' רמ"ד
הרב אפרים אשרי, חורבן ליטע, ניו-יורק ומונטריאול תשי"ב, עמ' 238
מענדל סודארסקי און אוריה קאצענעלבאגן און י' קיסין, ליטע : באנד איינס, "קולטור געזעלשאפט פון ליטווישע יידן", ניו יורק תשי"א, עמ' 611 ו-1820
הערות שוליים

↑  מפי הרב סורוצקין, הצופה, 16 בספטמבר 1940
↑  עיירה סמוכה לקליבלנד שבאוהיו שלשם עברה ישיבת טלז בארצות הברית לאחר שהייתה בקליבלנד עצמה.
↑  בה פירושי ראשונים שהיו גנוזים וביאורי ראשי ישיבות אירופה על דברי התלמוד והראשונים.
↑  בספר שלושה מאמרים: "ליטא מכורתי" מאת אברהם קריב, "יהדות ליטא העצמאית בזריחתה ובשקיעתה" מאת רפאל חסמן, ו"חכמי ליטא, ציונים לתולדות חייהם ורשימת ספריהם" מאת נפתלי בן-מנחם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304451805171  ISNI: 0000 0001 1062 1511  LCCN: nr95007316  VIAF: 51578026   WorldCat (עם VIAF): 51578026
שמואל דוד אונגר

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1886 ה'תרמ"ו פיישטיאני 
 נרצח:  21 בפברואר 1945 (בגיל 58) ט' באדר ה'תש"ה 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 בפברואר 1945 
 השתייכות:  רבני סלובקיה, רבני הונגריה
 תחומי עיסוק:  תורה, אגדה, הלכה, תלמוד
 רבותיו:  דודו הרב נוח ברוך פישר
 תלמידיו:  חתנו הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל
 חיבוריו:  "נאות דשא".
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב שמואל דוד הלוי אונגר (ה'תרמ"ו, 1886 – ט' באדר ה'תש"ה, 1945) היה ראש ישיבה ורב העיר נייטרה בסלובקיה. ממנהיגי יהדות סלובקיה. היה רבו וחותנו של הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל. ישיבתו בנייטרה הייתה הישיבה האחרונה באירופה הכבושה שהמשיכה לתפקד בתקופת מלחמת העולם השנייה. הרב אונגר נפטר מרעב ומחולשה בעודו מסתתר מהנאצים ביער קאלישטי (Calisch) בתחילת 1945.
קורות חייו

נולד בשנת ה'תרמ"ו (1886) בפישטני בסלובקיה לרב יוסף משה אונגר. בגיל צעיר התייתם מאביו. למד בעירו בישיבת דודו, הרב נוח ברוך פישר, ולימים נישא לבתו, מרים לאה. בגיל צעיר התמנה למשרת הרב בקהילה היהודית הקטנה בקרומפק ואחר כך עבר לשמש כרב בטירנוי. כחמש עשרה שנה ישב בטירנוי ועסק בהוראה ובחינוך.
נבחר כנשיא מרכז הקהילות האורתודוקסיות ("לאנדעס קאנצליי") ונמנה עם הרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת אגודת ישראל מקרב רבני הונגריה וסלובקיה. בתרצ"ה השתתף במשלחת הרבנים לארץ ישראל מטעם אגודת ישראל, שכללה בין היתר את הרב יעקב מאיר בידרמן, הרב זלמן סורוצקין והרב יוסף שלמה כהנמן. בתרצ"ז השתתף בכנסייה הגדולה השלישית שנערכה במרינבאד ושימש כשליח הציבור בעצרת התפילה והזעקה שנערכה בתחילת הכינוס.
בשנת תרצ"א, לאחר פטירתו של הרב אברהם אהרן כ"ץ, רבה של נייטרא, נבחר למלא את מקומו. כדי לשכנעו לעבור לעירם, הציעו פרנסי קהילת נייטרא לממן את ישיבתו ולסייע בהרחבתה. לאחר הקמת הרבנות הראשית בישראל, יזמה העדה החרדית בראשות משה בלוי ודוד פוטאש הקמת מוסד מתחרה בתל אביב, והרב אונגר נקרא לכהן בו, אך לבסוף התוכנית לא יצאה לפועל.
ב-1937 נישאה בתו, ברכה רחל לתלמידו הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל.
במשך 40 שנים שבהן עסק בהרבצת תורה, העמיד הרב אונגר אלפי תלמידים מסלובקיה, הונגריה וממדינות נוספות, מהם היו לרבנים וראשי ישיבות. בישיבתו לימד ספרי מוסר כמו מסילת ישרים, חובות הלבבות ואיגרת הרמב"ן. בכל יום ראשון נערך מבחן בגמרא ובמוצאי שבת מבחן על פרשת השבוע עם פירוש רש"י. השלטונות העריכו את פועלו ובאופן נדיר אף הסכימו לממן את בניית המקווה בישיבה[דרוש מקור].
קורות חייו > תקופת השואה

רדיפת היהודים בסלובקיה החלה למעשה עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, בעקבות הסכם מינכן ב-1938 בו חולקה צ'כוסלובקיה לשתי מדינות נפרדות. סלובקיה בראשות הכומר יוזף טיסו הפכה למדינת חסות של גרמניה הנאצית. טיסו ואנשי משמר הלינקה פעלו נגד היהודים ומתנגדי המשטר בסלובקיה.
בניסן תש"ב (מרץ 1942) החל גירוש יהודי סלובקיה למחנות ההשמדה בפולין. בשלב זה לא חל הגירוש על יהודים שנחשבו נדרשים עבור הכלכלה הסלובקית, ועבור יהודים אלה הותר גם מינוי של רב ראשי. הרב אונגר זכה במעמד מיוחד מטעם השלטונות כרב האורתודקוסי הראשי לפרשבורג ויהודי סלובקיה. ביתו והשטח מסביבו הוכרזו כשטח חסות וגם לשוטרים היה אסור להיכנס אליו. בשל כך הפכה הישיבה למוקד משיכה שהתקבצו בו פליטים יהודים רבים מפולין ומגליציה. למרות זאת, לעיתים פרצו לשם אנשי משמר הלינקה, וכהגנה מפניהם נבנו במקום בונקרים להסתרת הפליטים. בחסות הרב אונגר שהו מאות תלמידים ורבנים שהצליחו להימלט לישיבתו והמשיכו ללמוד תורה עד גירושם לאושוויץ בי"ז אלול תש"ד (1944).
כל אותה העת פעל הרב אונגר יחד עם חתנו הרב וייסמנדל להציל יהודים רבים ככל האפשר. בראשית המלחמה שלח את חתנו ללונדון כדי להשיג אישורי כניסה לקנדה למשפחות מיהודי סלובקיה, אך ללא הצלחה. מאוחר יותר היה הרב אונגר שותף לתוכניות ההצלה שיזמה קבוצת העבודה.
בעקבות המרד שפרץ בסלובקיה כנגד שלטונו של יוזף טיסו, גורשו גם תלמידי ישיבתו יחד עם אחרוני יהודי נייטרה לאושוויץ בי"ז באלול ה'תש"ד. גם בנו, בן ציון אונגר, נלקח למחנה סרד ושם נרצח. הרב אונגר שהה באותו זמן בהרי זובור (Zobor) הסמוכים לנייטרה. בעקבות מחלתו הוא נאלץ להישאר בהרים ולהסתתר שם עם בנו, הרב שלום משה אונגר. בימים הנוראים של אותה שנה שהה בעיר באנסקה ביסטריצה. כמה שבועות אחר כך, בעקבות כיבוש העיר על ידי הגרמנים וחיסול המרד הסלובקי, ברח ליער קאלישטי. באותה תקופה הוא המשיך ללמוד תורה ברבים. כאשר הרגיש שסופו קרב אמר לבנו שיאמר לתלמידיו ללמוד בהתמדה, להתפלל בכוונה, ולהימנע מדיבור בשעת התפילה.
בט' באדר תש"ה (1945) נפטר ביער ממחלת טיפוס ונקבר שם באופן זמני. לאחר המלחמה הובא לקבורה בפישצ'אן שבה נולד, בסמוך לקברות אביו.
בין הניצולים מבני משפחתו היו בנו הרב שלום משה אונגר ששהה עם אביו במקום מחבואו, חתנו הרב וייסמנדל, ובת שנישאה לרבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג, שאיבד בשואה את אשתו הראשונה ו-11 ילדיו. ישיבת נייטרא הוקמה מחדש בארצות הברית.
חיבוריו

"נאות דשא" על הגדה של פסח, מאונט קיסקו (מדינת ניו יורק בארצות הברית), נדפס בתש"י (1950) ובתשל"ד (1974 עם הוספות).
"נאות דשא" על התורה - חידושי אגדה ודברי מוסר והתעוררות (בהוספת חידושים מאביו). עד כה יצא חלק א' על בראשית-ויקרא, מאונט קיסקו תשכ"ג (1963).
"נאות דשא" על זמירות של שבת, מאונט קיסקו, תשס"ב (יצא עם קונטרס "דבש מסלע" - בירור הלכה בעניינים הנוגעים בהפסק שבין אכילה לאכילה או בין מצווה למצוה, ועם חידושי תורה מבן המחבר.
"נאות דשא" לחנוכה (בהוספת ליקוטים על ענייני חנוכה וסדר הדלקת נרות חנוכה, מאונט קיסקו, תשמ"ו (1986).
"נאות דשא" לפורים (בהוספת הלכות ולקוטים על ענייני פורים וחידושים על מגילת אסתר), מאונט קיסקו, תשמ"ו (1986).
כתבי היד נעזבו במחבוא בהרי זאבאר. הם ניצלו משריפה בזכות אישה לא יהודייה ששמרה עליהם והעבירה אותם לאחר המלחמה לבנו.
לקריאה נוספת

הרב יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה ב', ניו יורק תשי"ז (1957)
הערות שוליים

↑  ישיבת נייטרה – סלובקיה, אתר 'זכור' של מכללת ירושלים 
 הקדמת בנו לספר "נאות דשא - הגדה של פסח"
↑  אסתר פרבשטין, בסתר רעם, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ב, עמ' 83
↑  עדות בנו ששהה יחד עמו בהקדמת הספר "נאות דשא - הגדה של פסח"
↑  יונה מונק, הגי יונה, עמ' ד,רט
↑  ישיבת ניטרה במונט-קיסקו, אתר 'זכור' 
 ישיבת נייטרא מחדשת נעוריה, ירחון 'המאור', תמוז תשכ"ב (1962)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313480505171  ISNI: 0000 0003 8314 5821  LCCN: nr91029887  VIAF: 267662332   WorldCat (עם VIAF): 267662332
תוכי ים אטלנטי

| תוכי ים אטלנטי |
| --- | --- |
  תוכי ים אטלנטי שורק בפמברוקשייר, ויילס.
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: אלקיים
סוג:: תוכי ים
מין:: תוכי ים אטלנטי
שם מדעי
 Fratercula arctica ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


תוכי ים באיסלנד.
תוכי ים עם מקור מלא צלופחוליים.
מושבת תוכיי ים בלשון הים של פורת', סקוטלנד.
תוכי ים פורש כנפיים
תוכי ים ממריא מצוק דירהוליי.
תוכי ים מעופף מהים.
תוכי ים מקננים בסקוטלנד.
תוכי ים סמוך למחילה שלו בסקוטלנד.
Fratercula arctica arctica
תוכי ים אטלנטי או טמשאי צפוני (שם מדעי: Fratercula arctica) הוא המין היחיד מהסוג תוכי ים שמצוי באוקיינוס האטלנטי. אורכו כ-29 ס"מ, ומשקלו כ-490 גרם. תחום הרבייה שלו מתפרש על פני איסלנד, גרינלנד, נורווגיה, האיים הבריטיים, חלקים מקנדה ומארצות הברית (שם תחום תפוצתו מגיע עד מיין בדרום), ניופאונדלנד ואיים נוספים בצפון האוקיינוס האטלנטי.
בית הגידול הטבעי של תוכי הים האטלנטי הוא האוקיינוס הפתוח. תזונתם מורכבת כמעט אך ורק מדגים, למרות שהם ניזונים לעיתים מפראונים, סרטנאים, רכיכות ורבי זיפיות. תֻּכִּיֵּי־הים צדים בצלילה מהאוויר או מפני הים ושחייה מתחת לפני המים בעזרת כנפיהם, שמותאמות לכך במיוחד. תוכיי הים בדרך כלל בולעים את מזונם מתחת לפני המים, אך בעונת הקינון הם נושאים אותו אל גוזליהם; הם יכולים לשאת עד כ-30 דגים בבת אחת.
כיפתו וגבו של תוכי הים שחורים, לחייו אפורות, ופלג גופו התחתון לבן. רגליו כתומות, ומקורו שחור וכתום בעונת הרבייה. מקורו של תוכי ים צעיר הוא אפור כהה ופחות רחב, רגליו אפורות וראשו צבעוני פחות. הזכר זהה כמעט בהופעתו לנקבה, אך הוא מעט גדול ממנה.
בקיץ, תוכי הים מצוי בצוקים סלעיים בצפון האוקיינוס האטלנטי וצפון אירופה. הם מצויים בעונת החורף בים, הרחק מהחוף, וכמעט ולא נראים על היבשה עד חודש מארס. בחורף, תוכי הים האטלנטיים מיטלטלים במים, ומתקדמים בעזרת רגליהם כשגבם לרוח; הם יכולים לעשות זאת גם בשעת מנוחה ואף כשהם ישנים.
מאז תחילת המאה ה-21 חלה ירידה חדה במספר תוכוני הים האטלנטיים. בין הגורמים האפשריים: צמצום בכמות המזון העומדת לרשותם, כפי הנראה בגלל שינויי האקלים, הגברת רמת הזיהום הסביבתי ודיג יתר. גם העובדה שבשרם של תוכוני הים טעים, ולכן הם ניצודים באיסלנד, מחמירה את המצב. בבדיקה שנערכה בשנים 2015 עד 2018 נצפה צמצום משמעותי במספר הפריטים במין זה, ירידה מ-7 מיליון ל-5 מיליון. מצב השימור של המין מוגדר כיום כפגיע.
תוחלת חייו של תוכי הים האטלנטי היא כ-32 שנים.