stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטומיה השוואתית
הערות שוליים

↑  Gaucher EA, Kratzer JT, Randall RN (בינואר 2010). "Deep phylogeny--how a tree can help characterize early life on Earth". Cold Spring Harbor Perspectives in Biology. 2 (1): a002238. doi:10.1101/cshperspect.a002238. PMC 2827910. PMID 20182607. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  National Academy of Sciences (US) (22 באפריל 1999). Science and Creationism. doi:10.17226/6024. ISBN 978-0-309-06406-4. PMID 25101403. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Blits KC (באפריל 1999). "Aristotle: form, function, and comparative anatomy". The Anatomical Record. 257 (2): 58–63. doi:10.1002/(SICI)1097-0185(19990415)257:2<58::AID-AR6>3.0.CO;2-I. PMID 10321433. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Bean, Jacob; Stampfle, Felice (1965). Drawings from New York Collections I: The Italian Renaissance. Greenwich, CT: Metropolitan Museum of Art. p. 28.
↑  Gudger EW (1934). "The Five Great Naturalists of the Sixteenth Century: Belon, Rondelet, Salviani, Gesner and Aldrovandi: A Chapter in the History of Ichthyology". Isis. 22 (1): 21–40. doi:10.1086/346870.
↑  Mesquita ET, Souza Júnior CV, Ferreira TR (במרץ 2015). "Andreas Vesalius 500 years--A Renaissance that revolutionized cardiovascular knowledge". Revista Brasileira de Cirurgia Cardiovascular. 30 (2): 260–5. doi:10.5935/1678-9741.20150024. PMC 4462973. PMID 26107459. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Edward Tyson, Orang-Outang..., 1699, p. 59.
↑  Caldwell R (2006). "Comparative Anatomy: Andreas Vesalius". University of California Museum of Paleontology. אורכב מ-המקור ב-23 בנובמבר 2010. נבדק ב-17 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kardong KV (2015). Vertebrates: Comparative Anatomy, Function, Evolution. New York: McGraw-Hill Education. pp. 15–16. ISBN 978-0-07-802302-6.
↑  Hardison RC (בנובמבר 2003). "Comparative genomics". PLOS Biology. 1 (2): E58. doi:10.1371/journal.pbio.0000058. PMC 261895. PMID 14624258. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Campbell NA, Reece JB (בפברואר 2002). Biology (6th ed.). San Francisco, CA: Benjamin Cummings. pp. 438–439. ISBN 978-0-8053-6624-2. OCLC 1053072597. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294860605171  BnF: cb11931615d (data)  LCCN: sh85004837  LNB: 000058707  NDL: 00563169  NKC: ph126004 
שלד של בן אדם לצד שלד ציפור, השוואה על ידי פייר בלון, 1555
אנדריאס וסאליוס
ציור מאת אדוארד טייסון
אניס אלושי

אניס אלושי (באלבנית: Enis Alushi; נולד ב-22 בדצמבר 1985) הוא כדורגלן עבר קוסובני-אלבני ששיחק בעמדת הקשר האחורי בנבחרת קוסובו.
קריירת מועדונים

אלושי נולד במיטרוביציה שביוגוסלביה דאז (כיום בקוסובו) למשפחה מוסלמית ממוצא אלבני. בגיל 8 משפחתו היגרה לגרמניה בגלל מלחמת קוסובו. ככדורגלן, הוא גדל במחלקות הנוער של אוברהונדם, בורוסיה דורטמונד ושפורטפרוינדה זיגן עד שבגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של פ.צ. קלן. בשנת 2004 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-15 בדצמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה במשחק הליגה נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן. בינואר 2007 חתם בוהן ויסבאדן בה שיחק עונה וחצי. בקיץ 2008 חתם בפאדרבורן 07 בה שיחק ארבע עונות.
בקיץ 2012 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן, אך כבר בתחילת העונה קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה כבר בחודש ספטמבר. בקיץ 2014 חתם לשנתיים בפ.צ. סנט פאולי. ביולי 2016 חתם בנירנברג ולאחר חצי עונה, בינואר 2017 הושאל למכבי חיפה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, אלושי שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, אך לא זכה ללבוש את מדי הנבחרת הבוגרת. בשנת 2013 הצהיר בראיון כי הוא מעוניין לייצג את אלבניה בשל מוצאו הקוסובני-אלבני, אך הוא לא זומן לנבחרת.
ב-13 בינואר 2014 נבחרת קוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה. ב-5 במרץ 2014 אלושי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו בתיקו 0-0 נגד האיטי, משחק הבכורה של הנבחרת.
חיים אישיים

בדצמבר 2013 התחתן עם שחקנית הכדורגל הגרמנייה-קוסובנית פטמירה אלושי.
אפאדג'אטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  885 מטר
 מדינה:  גאנה גאנה
 מיקום:  בקרבת הגבול עם טוגו, ליד הכפרים: ליאטי וג'בלדי.
 רכס הרים:  אגומסטה
 קואורדינטות:  7°8′39.51″N 0°21′8.19″E﻿ / ﻿7.1443083°N 0.3522750°E﻿ / 7.1443083; 0.3522750
  (למפת גאנה מוגדלת) אקרה סקונדי-טקורדי קומאסי טאמאלה טוגו בנין בורקינה פאסו חוף השנהב  מפרץ גינאההר אפאדג'אטו(למפת גאנה רגילה) אקרה סקונדי-טקורדי קומאסי טאמאלה טוגו בנין בורקינה פאסו חוף השנהב  מפרץ גינאההר אפאדג'אטו
הר אפאדג'אטו הוא ההר הגבוה ביותר בגאנה. ההר ממוקם ברכס אגומסטה, שבמחוז וולטה, ליד הכפרים ליאטי ווט וג'יביאלדי, ומתנשא לגובה של 885 מטר (2,904 רגל).
אן א היים

| --- | --- |
 בימוי:  אלכסנדר מרטן 
 הופק בידי:  שאול גוסקינד 
 תסריט:  אלתר קציזנה, על פי המחזה של יעקב גורדין
 שחקנים ראשיים:  וירה גראן, מירעלע גרובר, אדם דומב, שמעון דז'יגן, ישראל שומאכר ואחרים
 מוזיקה:  איסו שייביץ'
 צילום:  יעקב יונילוביץ' וד' אייזנשטאדט
 מדינה:  פולין
 הקרנת בכורה:  1939
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  יידיש
 סוגה:  סרט יהודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אָן אַ היים (אוֹן אַ הֶיים; יידיש: ללא בית; בפולנית: Bezdomni) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1939.
עלילה

העלילה של הסרט מזכירה עלילות של סרטים יהודים פולנים בני תקופה אחרים. בגלל תנאים כלכליים קשים אב המשפחה נוסע לאמריקה לנסות שם את מזלו ובסוף להביא לשם את משפחתו.
בתחילת הסרט טובע הבן הבכור של המשפחה, האב נוסע לארצות הברית ומשאיר מאחור את הבן השני, את אשתו ואת אביו הזקן. בהגיעו לאמריקה הוא מוצא את עצמו בבדידות ועובד קשה ולא מצליח לממש את תוכניותיו. הוא פוגש זמרת במועדון לילה שעוזרת לו במימוש תוכניותיו והוא מצליח להביא את משפחתו לניו יורק.
לקריאה נוספת

נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 59–61, 132-133.
אניס בוסעידי

אניס בוסעידי (בערבית: أنيس بوسعيدي; נולד ב-23 בספטמבר 1986 בלה בארדו שבתוניס) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בעמדת המגן.
קריירת מועדונים

התחיל לשחק כדורגל בגיל 11. בגיל 16 הגיע לקבוצה בסטאד תוניסיאן. בהתחלה שיחק כקשר, אחר כך המאמן ביקש ממנו לשחק בעמדת המגן. בוסעידי ניסה, ומאז ועד היום הוא משחק בעמדה זו. אחרי זמן קצר הוא חתם חוזה מקצועני עם המועדון, שם הוא שיחק במשך כמה שנים. יחד עם סטאד תוניסיאן אניס זכה פעמיים בגביע הליגה התוניסית, פעם בגביע התוניסאי ופעם בגביע המחזיקות הערבי.
בינואר 2005 עבר למטאלורג דונצק תמורת 700 אלף אירו. בוסעידי ישר תפס מקום בהרכב. סך הכל הוא שיחק בליגה האוקראינית 65 משחקים ובהם כבש 2 שערים. בסוף דצמבר 2007 עבר לארסנל קייב, אך בשל מצב עניינים קשה הושאל לחצי שנה למכלן.
בקיץ 2008 נמכר למועדון האוסטרי רד בול זלצבורג, כשהוא חתם חוזה עד 2011, אך ב-2010 עזב לפאוק סלוניקי היוונית.
בתחילת מרץ 2011, שבוע עד תחילת עונה 2011/12 ברוסיה, הצטרף לרוסטוב.
בדצמבר 2011 עבר לטבריה סימפרופול אך שוחרר ממנה בשנת 2014.
נבחרת לאומית

היה בסגל נבחרת תוניסיה האולימפית ב-2004, שלא הצליחה אז לעבור את שלב הבתים, אחרי שסיימה שלישית מאחורי זוכת האולימפיאדה ארגנטינה וזוכת המקום השני בטורניר אוסטרליה.
חיים אישיים

ההורים של בוסעידי בפנסיה. האב בשיר עבד זמן רב בצרפת, לאמו קוראים נבובה. לאניס יש 2 אחיות בשם סוניה וסיחם ואח בשם עאדל. השם בוסעידי מתורגם כ"שמח".
תארים

הגביע התוניסאי - 2003 (סטאד תוניסיאן)
גביע הליגה התוניסית (2) - 1999/00, 2001/02 (סטאד תוניסיאן)
גביע המחזיקות הערבי - 2001/02 (סטאד תוניסיאן)
אן (אי)

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מפרץ מרגריט 
 קואורדינטות:  68°08′00″S 67°06′00″W﻿ / ﻿68.1333°S 67.1°W﻿ / -68.1333; -67.1
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאן
 
האי אן (באנגלית: Ann Island) הוא אי באיי דבנהאם, שבחוף המערבי של ארץ גרהאם באנטארקטיקה.
האי נמצא דרום מזרחית לאי ברברה.
היסטוריה > גילוי האי

האי התגלה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1937–1934), תחת ג'ון ריימיל.
היסטוריה > מקור השם

ריימל קרא לאי על שמה של אן, בתו של פרנק דבנהאם (על שמו נקראה כל קבוצת האיים), שהיה חבר הוועדה המייעצת של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איי דבנהאם |
| --- | --- | --- |
| האיים בסדר אלפביתי: | האי אודרי • האי אן • האי בארי • האי בראיין • האי ברברה • האי ג'ון |  |
| האיים מצפון לדרום: | האי ברברה • האי אן • האי בארי • האי בראיין • האי אודרי • האי ג'ון |  |
אפיכרמוס

| --- | --- |

 לידה:  524 לפנה״ס? קוס, יוון 
 פטירה:  435 לפנה״ס? (בגיל 89 בערך) סירקוזה, איטליה 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 זרם ספרותי:  הקומדיה היוונית העתיקה של אריסטופאנס 
 הושפע מ:  פיתגורס, הרקליטוס 
 צאצאים:  Dinolochus 
 
אפיכרמוס מקוס (ביוונית: Ἐπίχαρμος) היה מחבר קומדיות יווני (בערך 530 - בערך 440 לפסה"נ) חי בסירקוזה שבסיציליה. פיתח את המחזה הקומי העממי הדורי והעלה אותו למדרגת קומדיה אומנותית. בהבדל מכותבי הקומדיות האטיים, לא מתח ביקורת סאטירית על אנשי המדינה ופעולותיהם, אלא על הרעיונות של הפילוסופיה והספרות. מן הקומדיות המרובות שחיבר שרדו קטעים מועטים בלבד.
אסקוניוס פדיאנוס

| --- | --- |
 לידה:  9 לפנה״ס? פדובה, איטליה 
 פטירה:  76? (בגיל 84 בערך) רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 
קווינטוס אסקוניוס פדיאנוס (בלטינית: Quintus Asconius Pedianus; בערך 9 לפנה"ס – בערך 76 לספירה) היה היסטוריון ומדקדק רומאי.
הוא נולד ככל הנראה בפטאוויום (פדואה) באיטליה. בשנותיו המאוחרות התגורר ברומא, שם נפטר לאחר שהיה עיוור במשך 12 שנים, בגיל 85.
יצירתו

בתקופת שלטונם של קלאודיוס ונירון, הוא אסף עבור בניו פירושים היסטוריים על נאומיו של קיקרו, ממקורות שונים: דיווחים בקצרנות או פירושים לנאומים של קיקרו שלא פורסמו, ביוגרפיה של קיקרו מאת טירו, נאומים ומכתבים של בני זמנו של קיקרו, סופרי היסטוריה שונים כמו וארו, אטיקוס, ולריוס אנטיאס (אנ'), טודיטאנוס (אנ') ופנסטלה (אנ') (בן זמנו של ליוויוס שאותו הוא מבקר פעמים רבות). מתוך הפרשנויות הללו על נאומיו של קיקרו, נשתמרו רק חמישה (In Pisonem, pro Scauro, pro Milone (אנ'), pro Cornelio ו-In Toga Candida (אנ')), במהדורה משובשת מאוד, תחת הכותרת המודרנית Q. Asconii Pediani Orationvm Ciceronis qvinqve enarratio.
בהערה על הנאום "פרו סקאורו", אסקוניוס מדבר על לונגוס קאיקינה (מת בשנת 57 לספירה) כעדיין חי, בעוד שמדבריו נרמז כי קלאודיוס (מת בשנת 54 לספירה) לא היה בחיים. הצהרה זו, אם כן, חייבת הייתה להיכתב בין השנים 54–57 לספירה.
לצד פרשנויותיו של אסקוניוס נמסרה גם פרשנות על הנאומים של קיקרו נגד ורס (אנ'), אולם היא נחשבת כיצירה מהמאה ה-4 או ה-5 לספירה.
שני החיבורים נמצאו על ידי פוג'יו (אנ') בכתב יד בסנט גאלן בשנת 1416. כתב יד זה אבד, אך שלושה תעתיקים נעשו על ידי פוג'יו, זומיני (סוזומנוס) מפיסטויה וברתולומאו דה מונטפולצ'יאנו. זה של פוג'יו נמצא כעת במדריד (Matritensis X. 81), וזה של זומיני נמצא בספריית פורטגורי בפיסטויה (מס' 37). עותק מהתעתיק של ברתולומאו קיים בפירנצה. כתבי היד המאוחרים יותר מקורם מהעותק של פוג'יו.
חיבורים נוספים המיוחסים לאסקוניוס:
ביוגרפיה של סאלוסטיוס
הגנה על ורגיליוס נגד מעליליו
מסה (אולי סימפוזיון כחיקוי לאפלטון) בנושא בריאות וחיים ארוכים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  הערך "אסקוניוס פדיאנוס", המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בוויקיטקסט באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257950505171  PLWABN: 9810573489005606  BIBSYS: 94010752  BNE: XX839153  BnF: cb12030281f (data)  CANTIC: a1137293x  GND: 119483882  ICCU: SBLV060385  ISNI: 0000 0001 0920 9722  LCCN: n82231398  NKC: ola2008481383  NLA: 35850626  NTA: 070088799  RERO: 02-A002942233  SELIBR: 175886  SUDOC: 028474481  Trove: 1115421  VcBA: 495/16378  VIAF: 85065079   WorldCat (עם VIAF): 85065079 
כתב יד של אסקוניוס
אנחנו המדיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דן גילמור
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת O`Reilly Media
 תאריך הוצאה:  2004
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
אנחנו המדיה: עיתונות עממית על ידי העם למען העם (באנגלית: We the Media) הוא ספר מאת דן גילמור (אנ') שיצא ב-2004 בהוצאת O`Reilly Media. הספר דן בהשפעה הדדית של האינטרנט על העיתונאים, על הקוראים והשיתוף המיוחד עד כדי טשטוש גבולות בין עיתונאים וקוראים ברשת. התקשורת לפני האינטרנט משולה בספר להרצאה לעומת התקשורת הפועלת בעידן האינטרנט המשולה לשיחה או סימפוזיון. קם דור חדש של עיתונאים ושל עיתונות עממית המשתמשים ברשת בכלל ובבלוגים בפרט כדי ליצור ולהביא חדשות בדרך חדשה בזמן אמת.
דן גילמור מציג את דבריו בספר באמצעות דוגמאות רבות. בספר מוצג עיתונאי חדש, אזרח שקודם לכן השתייך לצד הקוראים או למאזינים וכעת עוסק בצורה חלקית או מלאה בעיתונות ובחדשות. האינטרנט משפיע על המאזינים ועל העיתונאים כאחד כאשר הממשלות, אילי התקשורת, חברות הכבלים והטלפון, חברות הטכנולוגיה וחברות הבידור מבקשים לראות בראש ובראשונה את האינטרסים הצרים שלהם ורוצים לשלוט במה שהם רואים כזכויות היוצרים שלהם.
פרקי הספר

הקדמה
פרק 1: מתום פיין לבלוגים ומעבר
פרק 2: הווב לכתיבה ולקריאה
פרק 3: השערים נופלים
פרק 4: עושי החדשות הופכים השולחנות
פרק 5: ההסכמה על השליטה
פרק 6: עיתונאים מקצועיים מצטרפים לשיחה
פרק 7: המאזינים מהעבר מצטרפים למסיבה
פרק 8: הצעדים הבאים
פרק 9: טרולים, ספינים, וגבולות האמון
פרק 10: הנה מגיעים השופטים (ועורכי הדין)
פרק 11: האימפריה מכה שנית
פרק 12: הכנת החדשות שלנו
סוף דבר
אמצעים טכנולוגיים

דן גילמור מונה בספר את האמצעים הטכנולוגיים העומדים לזכות העיתונאי הדיגיטלי. הבלוג לפי הספר הוא האמצעי העיקרי של עיתונות המחר לשינוי הגדול שהפך את התהליך לרב שיח רב משתתפים.
אמצעים הטכנולוגיים נוספים לאתרי האינטרנט הם:
דואר אלקטרוני
פורומים
בלוגים
ויקי
SMS
טלפון סלולרי עם מצלמה
אינטרנט בפס רחב
תוכנות Peer to Peer
RSS
עת הספר נכתב ב-2004, גילמור אינו מציין בספר רשתות חברתיות מקוונות, אתרי שיתוף תמונות ווידאו ולא העברת קבצים גדולים בשירותים כמו You Send It. בנוסף לשימוש בתוכנות ייעודיות ל-RSS שהוא מזכיר בספר, הוא אינו מציין פורטלים כמו Yahoo! למשל, המאפשרים להכין דף אישי עם תוכן מבוסס RSS לפי בחירת המשתמש. אם כי בהמשך הספר, הוא מדגיש את תרומתם הרבה בהפצת חדשות. כיום גם מרבים להשתמש בתוכנות מסרים מיידיים מבוססי טקסט או קול ושירותי שיחה על גבי האינטרנט כדוגמת סקייפ.
בלוגים ארגוניים

דן גילמור מביא המלצות מפי סקובל לבלוגרים ארגוניים:
אמור את האמת, כל האמת ורק האמת. אם למתחרה יש מוצר טוב יותר יש לקשר אליו ולהתמודד עם המצב. הקוראים ימצאו את הקישור של המתחרה בכל מקרה.
לפרסם תגובות במהירות על חדשות טובות ועל חדשות והודעות לא טובות. להגיב ולקשר לידיעות לפני שאחרים יעשו את זה וזאת כדי לזכות באמון וכדי לשמור על האמון של הקוראים.
מי שכותב בלוג שארגוני צריך להיות בעל עור עבה. גם אם לחברה מוצר טוב ומיוחד תמיד יהיה מישהו שיכתוב דברים רעים על המוצר, זה חלק מהתהליך. הכותב צריך לדעת לענות על כל השאלות בין אם הן טובות או רעות.
צריך לכתוב להמונים, לעם. העיתונות הממוסדת מחפשת ציטוטים. אנשים אמינים ומעדיפים סיפורים הכוללים ציטוט ממקורות רבים ולא הודעות יבשות לעיתונות.
גידול העיתונות העממית

המשך הגידול של העיתונות העממית ברשת כמו גם פעילויות שונות אחרות, נצפה על ידי דן גילמור על סמך הממצאים הבאים:
1. המשך הקיום של חוק מור המבטיח שמספר הטרנזיסטורים במעבד יגדל פי 2 כל שנה וחצי עד שנתיים ובקרוב גם עוצמת המחשוב.
2. התועלת של השימוש ברשת גדלה בריבוע של מספר המשתמשים. לפי חוק מטקלפה Metcalfe, (על שם Bob Metcalfe), הערך של התקשורת ברשת תלוי בריבוע מספר הצמתים ברשת.
3. חוק ריד (על שם דוד ריד David Reed), רואה תקשורת מורכבת יותר של קבוצות, תקשורת של רבים לרבים, אחד לרבים וכדומה. במקרה של קבוצות ברשת ערך התקשורת נקבע לפי העצרת של מספר הקבוצות.
4. לפי ההתפתחות של שרותי הרשת בכלל ושל שרותי העיתונות בפרט אצל גדולי הרשת יאהוו, מיקרוסופט, גוגל ואחרים.
אמינות

היכולת לגזור ולהדביק טקסט ותמונות בעזרת המחשב טומנת בחובה סכנה להפצת טעויות והטעיות. הטעויות עלולות לנבוע מכמה סיבות:
גזירה חלקית ללא אינפורמציה רלוונטית
הוצאה מהקשר
עיבוד תמונה לשיפור המראה עד כדי שינוי המציאות
הצגת רקע דיגיטלי שונה מהמציאות בתמונות ובצילומי רקע
הצגת תמונות מעובדות שאינן מתארות כלל את המציאות
השימוש באמצעי התקשורת הדיגיטליים החדשים כמו פורומים ובלוגים יכול להשתבש על ידי טרולים ומטרידים. בנוסף, ייתכן שיבוש באמצעות שימוש בתגובות ואינפורמציה לא נכונה או מוטה. ישנו חשש מתמיד לשטף של אינפורמציה לא מהימנה. הגיון, בדיקה מתמדת של נתונים ומקורות, הסתמכות על מגוון מקורות, ציטוט אנשים מהימנים, ציטוט מסמכים הנחשבים למקורות מהימנים בתחום המדובר הם הדרך להתגבר. דן גילמור מציע לסגל הירכיה כללית של אמינות הקובעת לאיזה מקור מאמינים יותר כאשר ישנה סתירה בין המקורות. אנחנו נדרשים לפעולה של אימות אינפורמציה כאשר זו עלולה להשפיע ממש על ההחלטות והמעשים שלנו. דן גילמור מספר על המלצת עורכי העיתונים לכתבים הצעירים: אם אמך אומרת שהיא אוהבת אותך - בדוק זאת.
חופש הביטוי

דן גילמור מרבה לעסוק בנושא זכויות יוצרים, חופש הביטוי ושימוש הוגן. הכתיבה באינטרנט חושפת את הכותב לאפשרות שיתבעו אותו כיוון שהוא האחראי על כתיבתו. הכתב עלול להיתבע גם על כך שהפר זכויות יוצרים בכך שהעלה לרשת חומר שהזכויות עליו שייכים למישהו אחר כמו ציטוט או העלאה של קטע מוזיקה או וידאו. השימוש ההוגן שהיה מקובל לפני שנים מצטמצם על ידי החוק ועל ידי אמצעים טכנולוגיים. כחלק מהמלחמה של חברות המוזיקה והסרטים בשיתוף קבצים ברשת ובעיקר בתוכנות עמית לעמית שגרמה כבר לסגירה ולהגבלה של מספר חברות כאלה ולפגיעה בשרות חשוב של העברת קבצים והעברת תוכן שאין בו פגיעה בזכויות יוצרים.
השימוש בדואר האלקטרוני הוכר בבית המשפט העליון בארצות הברית כחלק מהזכות של האזרח לחופש הביטוי. קישור לאתרי אינטרנט הוא דבר מקובל ברשת עם המגבלה שקישור לאתר הפועל למען אלימות למשל הוא קישור שיש להימנע ממנו. ישנן חברות המתנגדות לקישור עמוק לאתר שלהם בלי לעבור בדף הראשי של האתר. דרישה כזו כבר עמדה במבחן משפטי והדרישה לא התקבלה. אפשר למנוע קישור עמוק על ידי תוכנה והפתרון לא חייב להיות משפטי. דן גילמור מביא את הדוגמה של פרסום מפתח הדי וי די ואת החומרה הרבה שהממשל האמריקאי ראה בפיצוח הקוד ובפרסומו. הוויכוח על זכויות היוצרים ועל הזכות לקישוריות הגיע ללב הטכנולוגיה וללב האינטרנט.
ההבטחה (של האינטרנט) הייתה חופש ולזמן מה ההבטחה הזו הייתה מציאותית. הממשלות, חברות התקשורת הגדולות, קרטל זכויות היוצרים של חברות הבידור, חלק מהחברות חלוצות הטכנולוגיה, חברות הטלפון וחברות הטלוויזיה בכבלים מנסים להגביל את ההתפתחות ואת החופש של רשת האינטרנט מתוך שמרנות ולמען האינטרסים שלהם.
התעשייה רוצה היום בקרה מלאה על זכויות היוצרים ומי שפוגע בבקרה המלאה הזו מכונה פיראט. החידושים הטכנולוגיים מאיימים על החברות הוותיקות. כך היה המצב עם המצאת הוידאו, המצאה שזכתה בהכרה חוקית על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1984. איום דומה קיים גם היום מצד הטכנולוגיה הדיגיטלית. בלחץ התעשייה התקבל בארצות הברית חוק זכויות היוצרים הדיגיטליות של המילניום בו האיזון עבר לטובת בעלי זכויות היוצרים ביחס למה שהיה קיים בעבר ונחשב שימוש הוגן כמו הכנת העתק למשמרת או העתק לשימוש ביתי.
לקריאה נוספת

We the Media: Grassroots Journalism by the People, for the People by Dan Gillmor.
Hardcover: 304 pages Publisher: O`Reilly Media; 1 edition August 2004, English ISBN 0596007337 Dimensions: 8.8 x 5.9 x 1.2 inches
Paperback: 334 pages Publisher: O`Reilly Media; 1 edition January 24, 2006, English ISBN 0596102275 imensions: 9.0 x 6.3 x 0.8 inches
אמריקן פאי מציגים: בית בטא

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD הגרסה הלא-מצונזרת
 בימוי:  אנדרו וולר 
 הופק בידי:  ג'ואל סויסון  קיית' בירדר
 תסריט:  אריק לינדסי
 עריכה:  רוד דין אנדרו סאמרס
 שחקנים ראשיים:  סטיב טולי ג'ון וייט יוג'ין לוי
 מוזיקה:  ג'ק קארדוני 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, Rogue, Neo Art & Logic 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 2007 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  מצונזר: 95 דקות לא מצונזר: 100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סרט קומדיה, סרט להט"בי 
 סרט קודם:  אמריקן פאי מציגים: המייל העירום
 סרט הבא:  אמריקן פאי מציגים: ספר האהבה
 www.americanpiemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמריקן פאי מציגים: בית בטא (באנגלית: American Pie Presents: Beta House) הוא סרט קומדיית-נעורים מ-2007 שצולם בטורונטו ובהמילטון, אונטריו (כמה סצנות באוניברסיטת מקמאסטר). הסרט הוא השלישי בסדרת "אמריקן פאי מציגים", והשישי בכל סדרת אמריקן פאי.
עלילה

"בית בטא" ממשיך עם רוב שחקני "המייל העירום" אך הפעם בקולג', שם הם עובדים כדי להגן על אחוות בטא דלתא קסי (ΒΔΞ) של דוויט סטיפלר (סטיב טולי) נגד האחווה היריבה (החנונים) - אפסילון סיגמא קפא (GΕΣΚ). בזמן שהיא מגינה על הבית, אהבתו החדשה של אריק סטיפלר (ג'ון וייט), אשלי (מגהן הפרן) מרגישה שהאחווה היא כלום, חוץ מצרות.
"בית בטא" ממשיכה במקום בו "המייל העירום" נגמר. אריק וקוז נמצאים בשנתם הראשונה בקולג', ודוויט סטיפלר מכניס את הבנים לאחוות בטא. בסרט הזה אריק כבר לא עם טרייסי, חברתו בסרט הקודם, היא עזבה אותו למען טרנט והוא לא מופיע בסרט הזה. הבנים מתנסים ברשימה של 50 משימות כדי להיכנס לאחוות הבטא. כשהם משלימים את כולם, החנונים מזמינים אותם להתמודד ב"אולימפיאדה היוונית", סדרת משחקים פרועה שהאחווה שתנצח בהם תזכה בבית האחווה השנייה. דוויט רוצה לשים סוף לאחוות החנונים, שמתעסקים עם המסורת של אחוות בטא ומסכים להשתתף בתחרות. לבסוף, אחוות בטא מנצחים את אחוות החנונים ומקבלים את ביתם, והופכים לאחווה השולטת פעם נוספת. מר לוינשטיין (יוג'ין לוי) הוא עורך הדין של דוויט וחבר בבטא לשעבר, לכן הוא מופיע בסרט, והוא השופט של ה"אולימפיאדה היוונית".
משתתפים

סטיב טולי - דוויט סטיפלר
ג'ון וייט - אריק סטיפלר
כריסטופר מקדונלד - מר סטיפלר
ג'ייק סיגל - מייק "קוז" קוזמן
יוג'ין לוי - מר לוינשטיין
דן פטרוניביץ'- בול
מייגן הפרן - אשלי
פילר קזארס - פיצ'ז
ג'ו איגו - דקסטר לי
ניק נקוטרה - בובי
קריסטין ברגר - מרג'י
ג'ונת'ן קלץ - ווסלי
איטליה ריצ'י - לורה ג'ונסון
אנג'לה בשרה - אירן רייט
טיירון סייבג' - אדגר וויליס
ג'קלין א. סמית - ג'יל
רובי אמל - ניק אנדרסון
שרה פאוור - דניס
מקומות צילום

חדר הדולר הכסוף ממוקם בשדרות ספדינה 486 בהצטלבות של שדרות ספדינה ורחוב קולג' בטורונטו, קנדה. מועדון חשפנות באותו שם נמצא בסרט, למרות שהוא באמת מועדון ופאב בלוז. בעברו הוא היה מועדון חשפנות, על פי אתר המועדון.
כמה מהסצנות צולמו באוניברסיטת מקמאסטר בהמילטון ובאוניברסיטת טורונטו.
פסקול

Sound Experience - "Don't fight the Feelin"
God Made Me Funky - "Luv T'day"
God Made Me Funky - "Won More Time"
MOBONIX - "What Chu Wanna Do (Ladies In The Club)"
Daphne Loves Derby - "Cue the Sun"
ראו גם

אמריקן פאי (סדרת סרטים)
אניס בן סלימאן

אניס בן סלימאן (בערבית: أنيس بن سليمان; נולד ב-16 במרץ 2001 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברונדבי מליגת העל הדנית ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים

בן סלימאן גדל במחלקות הנוער של מספר מועדונים בדנמרק. בין השנים 2018–2019 שיחק בקבוצה הבוגרת של אקדמיסק בולדקלוב מהליגה הדנית השלישית, במדיה ערך 18 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-1 ביולי 2019 חתם בן סלימאן בברונדבי מליגת העל הדנית. בעונת 2020/2021 זכה עם המועדון באליפות דנמרק.
קריירה בינלאומית

ב-9 באוקטובר 2020 ערך בן סלימאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 3-0 על נבחרת סודאן במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

אליפות דנמרק (1): 2019/2020