stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנטומיה של גריי (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנרי גריי 
 איורים:  הנרי ונדייק קרטר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספר לימוד, רפואה
 נושא:  אנטומיית גוף האדם 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ון ויליאם פרקר 
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 1858 
 מספר עמודים:  794 
 סדרה
 הספר הבא:  Gray's Anatomy for Students 
 
שרירי הראש, הפנים והצוואר - איור ממהדורת 1918
הלב והריאות - איור ממהדורת 1918
אנטומיית גוף האדם של הנרי גריי (באנגלית: Henry Gray's Anatomy of the Human Body ובקיצור הנפוץ Gray's Anatomy) הוא ספר לימוד באנגלית על האנטומיה של האדם. הספר יצא לאור לראשונה ב-1858, ונחשב עד היום ליצירה קלאסית בנושא.
האנטומאי הבריטי הנרי גריי נולד ב-1827. הוא חקר את התפתחות הבלוטות האנדוקריניות והטחול וב-1853 מונה למרצה לאנטומיה בבית הספר לרפואה של בית החולים סנט ג'ורג בלונדון.
ספרי הלימוד באותה התקופה היו בגודל כיס, והאיורים בהם היו קטנים מאוד וקשים לקריאה. במהלך מלחמת קרים חש גריי כי יש צורך בספר לימוד חדש לאנטומיה, שיסייע לסטודנטים ולרופאים ללמוד כיצד לטפל בחיילים פצועים. ב-1855 פנה גריי לעמיתו, ד"ר הנרי ואנדייק קרטר, והציע לו להפיק יחד ספר לימוד לאנטומיה לתלמידי רפואה. השניים רצו ספר זול ומדויק, שיהיה עזר הוראה מעשי לסטודנטים. למזלם של גריי וקרטר, בתקופתם נחלשו ההתנגדויות למדע האנטומיה: פקודת האנטומיה מ-1832 התירה שימוש לימודי ומחקרי בגופות שלא נמצאו להן דורשים, כך שחלפו הימים שבהם נאלצו רופאים לגנוב גופות מקברים טריים. בתי חולים החלו לבנות חדרים ייעודיים לדיסקציה, ויוקרתה של האנטומיה החלה מתאוששת. עבודתם של גריי וקרטר במהלך השנה וחצי הבאות, שעות רבות מדי יום, הייתה הבסיס לספר. הם ביצעו ביחד את כל נתיחות הגופות, גריי הופקד על ההסברים המילוליים וקרטר אייר את האיברים השונים. כשסיימו את כל הדיסקציות יצא גריי לחופשה ללא תשלום במשך חצי שנה, כדי לטפל בהוצאת הספר לאור. המידות שנבחרו לספר היו 24 על 15 סנטימטר, בכרך יחיד - היו אלה מידות שאפשרו את נשיאת הספר בקלות יחסית, ומצד שני אפשרו עדיין איורים גדולים וברורים, שבמקום לכלול רק מספרים (ומקרא שהושם במקום אחר) כמקובל אז בספרים אחרים, הכילו את שמות האיברים וחצים מתאימים. האיורים האיכותיים והמפורטים של קרטר היו ייחודיים באותה תקופה ובזכותם זכה הספר להצלחה מידית.
קרטר הפליג להודו באביב 1858, כשהספר היה בשלבי הגהה מתקדמים, וחזר לאנגליה רק בפרישתו - לאחר שלושים שנה. המהדורה הראשונה של הספר, בשם "Gray's Anatomy: Descriptive and Surgical", יצאה בבריטניה באוגוסט 1858, ושנה אחר כך - בארצות הברית. על גב הספר הופיעו שמות המשפחה של גריי ושל קרטר (באותו הגודל) וביניהם שם הספר, "Anatomy". קרטר קיבל סכום חד-פעמי עם יציאת הספר, בניגוד לגריי שקיבל תמלוגים של 150 לירה שטרלינג על כל אלף עותקים שנמכרו.
גריי נדבק מאחיינו הגוסס באבעבועות שחורות, והלך לעולמו ב-1861 בגיל 34, זמן קצר לאחר שהמהדורה השנייה של הספר ראתה אור, ב-1860. רבים אחרים המשיכו את עבודתו - המהדורה הבריטית ה-39 של הספר הידוע ראתה אור ב-2004.
מהדורות

הספר זכה להצלחה רבה בבריטניה עם יציאתו, וב-1880 הודפסה שם המהדורה התשיעית שלו. באותה התקופה יצאה גם מהדורה אמריקאית ראשונה של הספר (כנראה ב-1878 - אין מידע רב בנושא). בארצות הברית המשיכו לראות אור מהדורות נוספות, שהתפתחותן הייתה נפרדת מהתפתחות המהדורות הבריטיות. על אף שכשמונה מהדורות בריטיות ראו אור לפני הגרסה האמריקאית הראשונה, נראה כי המהדורה האמריקאית של 1878 נקראה "מהדורה ראשונה", ומהדורות מאוחרות יותר בארצות הברית מוספרו בהתאם. הדבר הביא לחוסר התאמה ולבלבול בין מספרי המהדורות הבריטיות והאמריקאיות.
גריי כתב את גרסתו המקורית של הספר לקהל קוראים של רופאים וסטודנטים לרפואה, במיוחד מנתחים. מאחר שהספר הפך במהירות לקלאסיקה, עורכים מאוחרים יותר התאמצו לקבע את מעמדו כטקסט מוסמך באנטומיה, באנגלית, דרך אסטרטגיה שיווקית של הכללת הידע המקיף באנטומיה וברפואה, נכון לזמן הפרסום. עם הגידול בידע הרפואי במהלך המאה ה-20, גרמה אסטרטגיה זו להרחבה ניכרת של הספר, עד כי גודלו ומשקלו הפכו לבעייתיים. מהמהדורה ה-35 נעשו מאמצים להפוך מגמה זו ולשמור על הספר כך שיהיה קריא לסטודנטים. למרות זאת, המהדורה ה-38 כללה 2,092 עמודים בפורמט גדול, וזכתה לכינוי "התנ"ך של האנטומיה".
נכון לאוקטובר 2020, מהדורה 42 של הספר היא העדכנית ביותר. העורכת הבכירה שלה היא סוזאן סטנדרינג, פרופסור לנוירוביולוגיה וראש מחלקת האנטומיה והביולוגיה של התא והאדם, בקינגס קולג' באוניברסיטת לונדון.
המהדורה ה-39 היא המהדורה הראשונה של הספר שסוקרת את הגוף לא לפי מערכות הגוף השונות (למשל דם, שלד, עיכול וכדומה) כבשיטה הקלאסית, אלא לפי אזורים בגוף. זאת במטרה לסייע בידי רופאים או סטודנטים הזקוקים למידע על איבר מסוים, למצוא בפרק יחיד את כל המערכות הקשורות בו. כמו כן התווספו לספר תמונות שהתקבלו בטכניקות דימות חדשות (כגון טומוגרפיה ממוחשבת והדמיית תהודה מגנטית) כדי ללמד את הסטודנטים כיצד לקרוא תמונות אלה. במהדורה זו 1,600 עמודים בגרסה הבריטית ו-1,627 עמודים בגרסה האמריקאית. היא ראתה אור ב-24 בנובמבר 2004 בארצות הברית, ויום למחרת - בבריטניה, וזמינה גם בגרסת תקליטור. ההבדלים בין הספרים הם משניים, בעיקר הבדלי מינוח בין אנגלית אמריקנית לאנגלית בריטית - למשל אדרנלין לעומת אפינפרין.
מהדורות חדשות של "האנטומיה של גריי" (וגם חלק מהישנות) נחשבות גם היום לספרים המקיפים והמפורטים ביותר בנושא. חלק מהמהדורות הישנות עדיין מודפסות לעיתים, בעיקר בשל ערכן האמנותי והוויזואלי, אך הן מיושנות ואינן מייצגות נאמנה את הידע האנטומי העכשווי.
מהדורה מיוחדת של הספר המיועדת לסטודנטים, "Gray's Anatomy for Students", יצאה ב-2004. על אף שמו, מדובר בספר חדש לחלוטין, שאין לו ולספר המקורי דבר משותף, למעט שמו.
על שם הספר וכאזכור לו, נקראת סדרת הטלוויזיה הרפואית "האנטומיה של גריי".
ראו גם

על אודות מבנה הגוף האנושי
הערות שוליים

↑  Gray's Anatomy, 40th Edition באתר Elsevier
ארנסט בוש (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1900 קיל, הרייך הגרמני 
 פטירה:  8 ביוני 1980 (בגיל 80) ברלין המזרחית, גרמניה המזרחית 
 מקום קבורה:  Pankow III cemetery 
 מוקד פעילות:  קיל, מוסקבה, שצ'צ'ין, פרנקפורט על האודר, ברלין 
 תקופת הפעילות:  1929–1971 (כ־42 שנים) 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  Eterna 
 בן או בת זוג:  Eva Busch 
 פרסים והוקרה:  פרס האמנות של פדרציית איחוד הסחר  הגרמנית (1977)  עיטור הידידות בין העמים (1975)  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה (1956, 1966, 1979)  מסדר קרל מרקס  פרס לנין לשלום  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בזהב  מסדר ההצטיינות הפטריוטי 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פרידריך וילהלם ארנסט בוש (גרמנית: Friedrich Wilhelm Ernst Busch;‏ 22 בינואר 1900 – 8 ביוני 1980), שנודע גם כ"קארוזו של המתרסים" ו"אורפאוס האדום", היה זמר ושחקן גרמני, מגדולי היוצרים שהיו מזוהים עם השמאל בארצו ודמות תרבותית מרכזית בגרמניה המזרחית.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

בוש נולד בעיר קיל והיה בנם של פרידריך בוש, בנאי, ואשתו אמה. מגיל חמש-עשרה הועסק כשוליית מכונאי בנמל העירוני. בגיל שש-עשרה הצטרף לארגון הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולאחר כשנה קודם למזכיר אזורי. ב-1918 הוא השתתף במרד המלחים בקיל. ב-1919 נטש את מפלגתו לטובת הסיעה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית, שהייתה קיצונית יותר, ונמנה עם הפלג ששיתף פעולה עם הקומוניסטים. עוד באוקטובר 1920 החל לקחת שיעורי משחק וזמרה. ב-17 באוגוסט 1921 פוטר מעבודתו כמכונאי, אך תוך זמן קצר מצא חדשה כשחקן בתיאטרון קיל; הוא נשכר מיד לאחר מבחן במה בו ביצע את הנאום של מרקוס אנטוניוס מ"יוליוס קיסר." ב-8 באוקטובר 1921 הופיע לראשונה על הבמה בתפקיד הזוטר של נער המזבח ב"אבירות כפרית".
ביוגרפיה > קריירת משחק

ב-1924 עבר לתיאטרון של פרנקפורט על האודר, וב-1926 לתיאטרון העממי הפומרני. בקיץ 1927 נסע לברלין, שם התקבל לבית המופעים של ארווין פיסקטור כחבר מקהלה. בשנתיים הבאות התקדם לתפקידים משמעותיים יותר. בשנים הבאות הופיע גם בפולקסבינה, בתיאטרון הפועלים ובקברטים שונים של השמאל. ב-31 באוגוסט 1928 השתתף בבכורה העולמית של "אופרה בגרוש" בתפקיד השוטר סמית. במהלך החזרות למחזה "הסוחר מברלין", שהבכורה שלו התקיימה בפולקסבינה ב-6 בספטמבר 1929, פגש בוש את הנס אייזלר והחל שיתוף פעולה פורה ביניהם שהזניק את קריירת הזמרה שלו. מכאן והלאה נעשה כוכב מפורסם: בין היתר, הופיע באופן קבוע במחזותיו של ברטולט ברכט. בפברואר 1932 נשא לאישה את השחקנית אווה צימרמן, ממנה התגרש ב-1938.
ביוגרפיה > גלות

לאחר עליית הנאצים לשלטון נמלט בוש להולנד, ולאחר מכן נסע לבלגיה, שווייץ, צרפת ואוסטריה. לבסוף, הגיע לברית המועצות בנובמבר 1935. הוא היה פעיל בחוגי הגולים הגרמנים. באביב 1937 נסע לספרד, שם הופיע רבות בפני הבריגדות הבינלאומיות וברדיו מדריד. שיריו ממלחמת האזרחים בספרד הם בין המפורסמים שביצירותיו. באוגוסט 1938 נסע שוב לבלגיה, שם ערך מופעי התרמה לטובת הבריגדות והפליטים היהודים מגרמניה. ב-10 במאי 1940, ביום תחילת המערכה בחזית המערבית, נעצר בוש על ידי משטרת בלגיה יחד עם כל הגרמנים ששהו במדינה, למרות שאזרחותו הגרמנית נשללה באפריל 1937. הוא נשלח למחנה המעצר גירס. הוא נותר שם גם לאחר כינון משטר וישי. בינואר 1943 נמלט מהמחנה והגיע עד לגבול שווייץ, אך שם נתפס על ידי הז'נדרמריה הצרפתית. ב-15 בחודש הוא הוסגר לידי הגסטאפו והועבר לכלא מואביט בברלין, שם שהה בבידוד. באוקטובר הוא הורשע בקשירת קשר לביצוע בגידה במדינה, עבירה שעונשה היה גזר דין מוות. בשלב זה התערב לטובתו גוסטף גרינדגנס, ובמרץ 1944 נגזרו עליו ארבע שנות מאסר בלבד. אחרי המלחמה גמל בוש לגרינדגנס כשהפעיל את השפעתו אצל הסובייטים כדי שישחררו אותו ממעצר. תוך כדי כך, נפצע בוש קשה ב-22 בנובמבר 1943 בעת הפצצה בריטית ופניו שותקו חלקית. הוא העביר את מאסרו בבית הכלא גרדן-ברנדנבורג, שם הועסק בעבודות כפייה במפעל כפתורים. ב-27 באפריל 1945 שוחרר על ידי הצבא האדום.
ביוגרפיה > במזרח גרמניה

באותה שנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית, וכך נעשה אוטומטית חבר מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה כשזו קמה מהאיחוד בין קודמתה לסוציאל-דמוקרטים. כמו כן, הוטל עליו מטעם הרשויות לייסד את הוצאת "שיר הזמן" (Lied der Zeit) שריכזה את הפצת תקליטי המוזיקה בשטח הכיבוש הסובייטי. ב-1949 הוענק לו הפרס הלאומי של גרמניה המזרחית, אותו קיבל שוב ב-1956 וב-1979. ב-1951, לאחר סכסוך בינו לבין מזכ"ל הנוער הגרמני החופשי אריך הונקר ולאחר חילוקי דעות באשר להלאמת "שיר הזמן", במסגרת העברת כל העסקים במדינה לבעלות ממשלתית, כמעט וגורש בוש מהמפלגה, אך ההוצאה הולאמה לבסוף. הוא הופיע בתפקידיו הידועים ביותר בתיאטרון בשנות ה-50, בברלינר אנסמבל ובדויטשס תיאטר: הטבח ב"אמא קוראז' וילדיה" ב-1951; יאגו ב"אותלו" ב-1953; אזדאק ב"מעגל הגיר הקווקזי" ומפיסטופלס ב"פאוסט", שניהם ב-1954, וגלילאו ב"חיי גלילאו" ב-1955. כמו כן, המשיך להקליט את שיריו, שהיו פופולריים מאוד. ב-1961 הכריז על פרישה מהופעות מסיבות בריאותיות, ועבר לעבוד בהוצאת התקליטים "אורורה." בשנות השישים היו שיריו של בוש להיטים בקרב דור מחאות הסטודנטים בגרמניה המערבית; אולריקה מיינהוף הייתה ממעריצותיו. במהלך המאבק שניהל הממסד נגד וולף בירמן, שנחשב בעיני רבים ליורשו של בוש, תמך הזמר ברשויות: בטור קצר שפרסם ב"גרמניה החדשה", שופר המפלגה, כתב כי "כל אדם רשאי לבקר את ארצו, אך כשהוא מוכר עצמו לאויב העם זהו דבר אחר לגמרי."
הרשויות המשיכו להעתיר עליו פרסים: ב-1965 ניתן לו אות השירות למולדת, ב-1970 הוענקו לו עיטור קרל מרקס ומדליית לנין הסובייטית. ב-1972 זכה בפרס לנין לשלום, וב-1975 במסדר ידידות העמים.
בשנותיו האחרונות אושפז בבית חולים בברנבורג עקב מחלת הדמנציה ממנה סבל, שם גם נפטר ב-1980. נטמן בבית העלמין ברובע פנקו (בנידרשנהאוזן) בברלין. ב-1981, לאחר מותו, נקרא על שמו בית-הספר למשחק במזרח-ברלין, הנושא עדיין את שמו.
משיריו

Ach Ihr Wege
Ami go home
Aufbauleid
Ballade von den Säckeschmeißern
Der Barrikaden
Dank Euch Ihr Sowjetsoldaten
Diplomaten
Der Graben
Der heimliche Aufmarsch
Es Kommt der Tag
Frieden der Welt
Kämpfen wie Lenin
Kampflied gegen den Faschismus
Korea
Lenin
Lied der Bergarbeiter
Lied der Interbrigaden
Lied der Partei - 1950
Lied des Werktätigen
Lied vom Vaterland
Linker Marsch
Links Rechts
Lob des Kommunismus
Marsch der Antifaschisten
Der Marsch Ins Dritte Reich
Matrosen von Kronstadt
Der rote Wedding
Sehnsucht nach der Heimat
Solidaritätslied
Stalin Freund Genosse - 1949
Trotz alledem
Vorwärts Bolschewik
Adelante Campesinos
Am Rio Jarama
Las Compañías de Acero
Los Cuatro Generales
Hans Beimler
Einheitsfrontlied
Mamita Mia
Die Moorsoldaten
Nuestra Bandera
Peter, Mein Kamerad
Spaniens Himmel
Wenn die Soldaten (גרסה אנטי-נאט"ו לשיר מלחמה גרמני ידוע)
לקריאה נוספת

Jochen Voit. Er rührte an den Schlaf der Welt. Ernst Busch – Die Biographie. Aufbau Verlag, Berlin 2010, ISBN 978-3-351-02716-2.8
הערות שוליים

↑  Walter Matthias Diggelmann, Klara Obermüller. DDR: Tagebuch einer Erkundungsfahrt. Benziger Verlag GmbH, 1977. עמ' 100.
↑  "ארנסט בוש". גרמניה החדשה, 20 בנובמבר 1976. (נדרשת הרשמה) (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445113505171  PLWABN: 9810566134505606  BIBSYS: 8005319  BnF: cb13328176z (data)  GND: 118517864  ICCU: DDSV030631  ISNI: 0000 0000 5512 1345  LCCN: n86808268  LNB: 000226863  MusicBrainz: 6ec4ecc5-0271-4291-a305-c589dc8f8645  NKC: mzk2005294962  NTA: 070360456  SNAC: w6hh8gk3  SUDOC: 035667842  VIAF: 19824081   WorldCat (עם VIAF): 19824081
קורפוס הפאנצר ה-47 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 ביוני 1940 – 8 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מבצע ברברוסה  הקרב על מוסקבה  קרב קורסק  קרב קורסון-צ'רקאסי  הקרב על הבליטה
 פיקוד
 מפקדים
 
קורפוס הפאנצר ה-47 (בגרמנית: XXXXVII. Panzerkorps) היה קורפוס שריון של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > הקמת הקורפוס

הקורפוס גויס בגרמניה ב-20 ביוני 1940 בשם "הקורפוס ה-47", והועמד תחת פיקודו של יואכים למלזן, וב-25 בנובמבר 1940 הוסב לקורפוס ממונע.
היסטוריה > מבצע ברברוסה

במהלך מבצע ברברוסה פיקד למלזן על הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה.
היסטוריה > החזית המזרחית 1942 - 1944

ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, והמשיך להילחם בחזית המזרחית, כחלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ביולי 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה התשיעית, והשתתף במתקפה הגרמנית על האגף הצפוני של מבלט קורסק במסגרת קרב קורסק. בספטמבר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם עימה במערכה בשטח אוקראינה. במהלך החודשים הבאים התחלף הפיקוד על הקורפוס בתדירות גבוהה. ב-14 באוקטובר 1943 מונה היינריך אברבאך למפקד הקורפוס, וב-24 בחודש החליף אותו גאורג-וילהלם פוסטל. ב-4 בנובמבר 1943 מונה ארהרד ראוס למפקד הקורפוס. ב-25 בחודש החליף אותו רודולף פון בינאו, וב-31 בדצמבר 1943 מונה ניקולאוס פון פורמן למפקד הקורפוס. בינואר-פברואר 1944 השתתף הקורפוס בניסיונות החילוץ של הכוח הגרמני, שכותר בכיס קורסון, במסגרת קרב קורסון-צ'רקאסי.
היסטוריה > החזית המערבית 1944 - 1945

ב-4 במרץ 1944 מונה הנס פון פונק למפקד הקורפוס, וביולי 1944 הועבר הקורפוס לחזית המערבית תחת פיקוד הארמייה השביעית, ארמיית הפאנצר החמישית והארמייה הראשונה לסירוגין, במסגרת קבוצת ארמיות B. ב-4 בספטמבר 1944 מונה היינריך פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, והקורפוס הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולאחר מכן תחת פיקוד הארמייה ה-19 במסגרת קבוצת ארמיות G. בדצמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה עד לסיום המלחמה.
מפקדים

יואכים למלזן (20 ביוני 1940 - 14 באוקטובר 1943)
היינריך אברבאך (14 באוקטובר 1943 - 24 באוקטובר 1943)
גאורג-וילהלם פוסטל (24 באוקטובר 1943 - 4 בנובמבר 1943)
ארהרד ראוס (4 בנובמבר 1943 - 25 בנובמבר 1943)
רודולף פון בינאו (25 בנובמבר 1943 - 31 בדצמבר 1943)
ניקולאוס פון פורמן (31 בדצמבר 1943 - 4 במרץ 1944)
הנס פון פונק (4 במרץ 1944 - 4 בספטמבר 1944)
היינריך פון ליטוויץ (4 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-17
דיוויזיית הפאנצר ה-18
הדיוויזיה הממונעת ה-29
הדיוויזיה ה-167
סדר הכוחות > הקרב על מוסקבה

בקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-17
דיוויזיית הפאנצר ה-18
הדיוויזיה הממונעת ה-29
סדר הכוחות > קרב קורסק

בקרב קורסק כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-2
דיוויזיית הפאנצר ה-9
דיוויזיית הפאנצר ה-20
הדיוויזיה ה-6
סדר הכוחות > הקרב על הבליטה

בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית פאנצר להר
דיוויזיית הפאנצר ה-2
דיוויזיית הפאנצר ה-9
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26
בריגדת "משמר הפיהרר"
קאימקאמיה

קאימקאמיה (בערבית: נפה),  כינוי לצורת שלטון אשר רווחה, בתוספת שינויים מסוימים, בלבנון בין השנים 1863–1843.
הקמת הקאימקאמיות

בשנים 1840 - 1843, מעט לאחר נסיגתו של איברהים פאשא מאזור הר הלבנון, חלה תמורה גדולה ביחסים בין הדרוזים  והמרונים בהר הלבנון ונוצר מתח רב בשטח. על מנת להפיג מתח זה ולהסדיר שלטון בהר ניסח הנסיך האוסטרי מטרניך, בשנת 1843, במסגרת מאמציה של אוסטריה להשיג שליטה בלבנון, הסדר ייחודי. מטרניך ביקש למנות שני קַאִימַקַאמים (שליטי נפה) שיהיו כפופים לואלי של צידון: אחד מרוני, האמיר חיידר אבו א־למע מבית אבו א־למע, שישלוט בקאימקאמיה נוצרית, והשני דרוזי, האמיר אחמד ארסלאן מבית ארסלאן, שישלוט בקאימקאמיה דרוזית.
"המשפחות הנכבדות", משפחות מרוניות שהיוו את המרכז השלטוני בלבנון, הביעו אי-שביעות רצון מההסדר, שיצר מעמד שליטים חדש שלא יכלו לתמרן אותו ולשלוט בו. גם עבור הדרוזים המצב היה מורכב, שכן בגלל הפילוג בעם הם העדיפו שליט מחוץ ללבנון אשר יהיה נטול פניות לגבי הפלגים השונים.  בנוסף, ההסדר לא נתן מענה לאחת הבעיות הקשות בהר הלבנון: היישובים המעורבים בקאימקאמיה הדרוזית. לכל הבעיות הפנימיות בהר הלבנון ולסכסוך שכבר היה קיים בלבנון הוסיפו המעצמות האירופאיות את הסכסוכים והתחרות שהיו ביניהן ובכך שיתקו למעשה לחלוטין את יכולת התפקוד של הקאימקאמיות.
ייסוד מוסד "הוַכִּיל"

מחלוקות רבות צצו סביב אי-ההסכמה על דרך השליטה במקומות המעורבים-עדתית בקאימקאמיה הדרוזית. לבסוף, החליטו הטורקים לשלוח בשנת 1844 את אחד מנציגיהם, הקפודאן ח'ליל פאשא, לאזור. משימתו הייתה לגבש פתרון אפשרי למצב, יחד עם הואלי ועם הקונסולים הזרים. הפתרון שגיבש ח'ליל פאשא היה: מינוי שני וכילים בכל מקום יישוב מעורב, אחד דרוזי והשני מרוני. הווכילים ייצגו את האיכרים בני עדתם, בפני השייח'ים מן העדה השנייה. הוכילים הם אשר יגבו בשם המשפחות החזקות (המקאטעג'ים) מיסים. לאחר שנתברר כי בהצעות אלו לא היה כדי לפתור את הבעיה, החריפה המתיחות שהייתה קיימת ממילא בהר הלבנון ובין שתי העדות פרצו מאורעות דמים חמורים בהרבה מקודמיהם בעבר.
השייח'ים הדרוזים שלטו רק במרכז ובדרום הר הלבנון ולכן רק שם מונו וכילים. בצפון הר הלבנון לקחה הכמורה את תפקיד התיווך.
הקמת המג'לס (המועצה)

כיוון שרגיעה לא הושגה גם לאחר ייסוד מוסד הוכיל, נאלצה האימפריה העות'מאנית לשלוח בדחיפות את מיניסטר החוץ שלה, שֶכִּיבּ אפנדי, להר הלבנון. גם הוא  הצליח להביא את הצדדים לידי הבנה והסכמה זמנית על מבנה שלטוני רק לאחר מעורבות צבאית.
לאחר שחקר את הנושא פרסם שכיב אפנדי את מסקנותיו במסמך שנקרא "הסכם שכיב אפנדי"  שעיקריו היו:
החלוקה הנוכחית לשתי קאימקאמיות תיוותר על כנה.
לצד כל קאימקאם תמונה מג'לס (מועצה) ובה 12 חברים. במג'לס תיוצג כל עדה חשובה בהר הלבנון על ידי שופט ופקיד שומה.
כל שופט ישפוט את בני עדתו.
סמכויות הואלי יורחבו.
לאחר "הסדר שכיב אפנדי" נעשו העניינים בשטח מורכבים אף יותר: השייח'ים הדרוזים בדרום נאלצו להתמודד גם עם נציגי הכמורה במג'לס משום שהכנסייה תמכה באיכרים בני עדתה. ראשי "המשפחות החזקות" עמדו מול הווכילים, הקאימקאם, הכנסייה וגם מול האיכרים עצמם. מצבם של השייח'ים במרכז הר הלבנון היה גרוע אף יותר והוביל לכך שהם נאלצו למכור חלק מאדמותיהם לאיכרים.
מוסד הוכיל, שהיווה חידוש, הצליח לעמוד בקאימקאמיה הדרוזית מול "המשפחות", שדיכאו את איכריהן, משום שזכה בתמיכה נרחבת מצד הכמורה המרונית (אשר נמצאה בתהליך מתמיד של התחזקות). גם בקאימקאמיה הנוצרית הגיבו השייח'ים על הסדר שכיב אפנדי בהגברת לחצם על העם. גם כאן תפסה הכנסייה, בפועל, את מקום הווכילים.
כל אלה והמשבר הכלכלי החמור שפקד את "המשפחות החזקות" תרמו לירידה בעוצמתן ובמעמדן הפוליטי של  "המשפחות" ובראשן השייח'ים, אדוני המוקטעאת. בסופו של דבר, בדרום לא נשאר כמעט זכר לכוחן הפיאודלי ולסמכויותיהן. במרכז, חלק מהמשפחה השלטת (בית ח'זאן המרוני) ניסה להשתמש באיכרים ככלי נגד הקאימקאם (בעוד חלקה האחר תמך בקאימקם), אך למעשה האיכרים ארגנו נגדם מרד.
מהדורה מדעית

רחל אליאור, היכלות זוטרתי, מהדורה מדעית בתוך מחקרי ירושלים במחשבת ישראל מוסף א (תשמ"ב). ניתן לראות את הסימונים שנתנה החוקרת למקורות השונים והצגת גוף הטקסט וחילופי הנוסח.
מהדורה מדעית או מהדורה ביקורתית (באנגלית: scholarly edition; critical edition) היא הוצאה לאור של טקסט, העוקבת אחרי כל כתבי היד ומהדורות הדפוס שלו שניתן לאתר ("עדי נוסח") ומטרתה להגיע לטקסט המקורי והמדויק ביותר, תוך תיקון ומחקר שיבושים, השמטות, תוספות ועריכות שנוצרו תוך כדי העתקת כתבי היד במרוצת הדורות, תוך שימוש בכלים פילולוגיים-היסטוריים. עריכת מהדורה מדעית של טקסט היא דוגמה נפוצה לעבודת דוקטורט במדעי הרוח. הפקת מהדורה מדעית אורכת זמן רב ודורשת פעמים רבות שהות של החוקר בספריות ברחבי העולם המחזיקות עותקים מקוריים ואיתור עותקים באוספים פרטיים, מכירות פומביות ומקורות אחרים. עריכת מהדורה מדעית דורשת היכרות אינטימית עם הטקסט, השפה בה נכתב והדיסציפלינה המדויקת במסגרתו נחקר. חלקים מתוך מהדורה מדעית או מהדורות מדעיות של קטעים קטנים (פרגמנטים) מתפרסמים תדיר בכתבי עת מדעיים בתחום מדעי הרוח. פרסום המהדורה מאפשר בסיס מוסכם להמשך המחקר ולדיון ביקורתי במהדורה עצמה על ידי חוקרים עמיתים. על אף שלרוב מדובר בטקסטים עתיקים, נערכות מהדורות מדעיות גם לטקסטים מודרניים, למשל בתחום הספרות והשירה, בהם מתחקה החוקר אחר טיוטות והגהות מקוריות של המחבר.
מרכיבי המהדורה

המהדורה המדעית תכלול בדרך כלל את המרכיבים הבאים:
הצגת כל הטקסט המקורי, לדעת החוקר, תוך הוספת קטעים חסרים, או קטעים הנמצאים רק בעותקים מסוימים, תוך ציון מדויק של המקור וכן ציון מקטעי טקסט מתוך הטקסט המקורי (לדעת החוקר) שהושמטו בעותקים אחרים.
הנגשה של הטקסט לקורא ולקהילת המחקר: הדפסה בהירה (לעיתים ראשונה, אם לא היו לטקסט מהדורות דפוס קודם לכן), מספור שורות של הטקסט (לשם יצירת מכנה משותף לדיונים אקדמאים עתידיים), חלוקה שלו לפרקים (מסורתית או חדשה), פיסוק וניקוד (שלעיתים יש בהם משום פרשנות של הטקסט) והשלמת ראשי תיבות וקיצורים, לשם קריאות.
אפראט: הערות שוליים מבארות, המפנות למאמרים מדעיים, לטקסטים מקבילים ולמקורותיו של המחבר המקורי.
מבוא המפרט את אופן ביצוע המחקר ובפרט את רשימת כל המקורות הראשוניים של הטקסט שאותרו, תוך מתן סימנים מזהים עבורם (לרוב תוך ציון הספרייה או הספריות בהן הם נמצאים).
תיאור תהליך העבודה והשיקולים שהובילו את החוקר לבחירות שערך.
התזה הרעיוניות אותה מניח החוקר לפתחו של העולם האקדמי באשר למועד חיבור הטקסט, זהותו של המחבר (שלרוב הוא עלום או אפוקריפי) ועולמו האינטלקטואלי והתרבותי ומקומו של הטקסט הנחקר במסגרת זו.
לעיתים תכלול המהדורה הביקורתית תרגום של הטקסט המקורי (משפה מתה לשפה מודרנית (למשל מארמית או לטינית) או לאחת משפות המחקר המקובלות כגון גרמנית או אנגלית).
סוגי מהדורות

קיימות מספר שיטות בהן נקטו מהדירים בהכנת מהדורות ביקורתיות או מדעיות של טקסטים:
השיטה האקלקטית - המהדיר בוחר בכל קטע בחיבור את הנוסח הנכון לראות עיניו מבין עדי הנוסח שלפניו, וכולל מדור "חילופי נוסחאות" על מנת להציג את התמונה השלמה. התוצר המתקבל בדרך כלל הוא רצף קריא ועשיר.
השיטה הדיפלומטית (נקראת גם "שיטת הטקסט המועדף" או Codex optimus) - המהדיר בוחר עד נוסח מועדף, עליו מתבססת כל המהדורה. קיימות שיטות רבות לבחור את עד הנוסח המועדף (הקדום ביותר, השלם ביותר, הנקי ביותר מבחינת כתיב ושיבושים וכדומה) ועל המהדיר לציין את הקריטריונים שהנחו אותו בבחירתו ואת חסרונותיו של הנוסח המוביל. בגוף המהדורה נכללים שינויים ותיקונים מן הנוסח המוביל, בתוך הרצף או במדור ייעודי של חילופי נוסחאות.
השיטה הגנאלוגית שמה לעצמה מטרה לשחזר את אילן היוחסין של השתלשלות הנוסח, בהנחה ששחזור זה יעזור לקביעת הנוסח המקורי של החיבור. השיטה חוקרת אילו כתבי יד נובעים מאותו טופס-אב, ואז הנוסח שבכתבי יד אלו, גם אם הם מרובים, ניתן לייצוג על ידי עד נוסח יחיד.
השיטה הסינופטית ראו להלן
מהדורה סינופטית

מהדורה סינופטית או "סינופסיס" היא מהדורה מדעית מיוחדת, הכוללת את הצגתם המשווה של מספר עותקים של מקורות (דפוס או כתבי יד) "מתחרים", באופן שכל שורת טקסט מוצגת מול כל שורה במקורות המקבילים. אופן הצגה זה מאפשר למצוא מקבילות מילוליות בין המקורות המקבילים; השמטות או הוספות; אפשרות זיהוי דילוג על מילים או אותיות שהושמטו או עוותו כחלק מתהליך העתקה; צנזורה שהוחלה על טקסט ועוד. השלב הסינופטי הוא כלי עבודה של החוקר בדרכו להפקת המהדורה המדעית ולעיתים רואה אור בנפרד כנספח למהדורה או כמאמר מדעי נפרד.
הדיגיטציה מאפשרת יצירת מהדורות השוואתיות רחבות-היקף (בניגוד למקום המצומצם על דף מודפס ניתן לבצע באופן ממוחשב השוואות ברמת שורה בין עותקים רבים מאוד, איתור "משפחות" של מקורות לפי אפיון של השמטות או החלפת מילים שיטתית וכדומה).
מהדורות מדעיות-דיגיטליות

כחלק מתחום מדעי הרוח הדיגיטליים, מוצגות היום מהדורות מדעיות-דיגיטליות למספר חיבורים. ד"ר אבי שמידמן מציג מהדורת מדעית-דיגיטלית מלאה לקרובות לתפילת שמונה-עשרה מהגניזה הקהירית (http://www.qerovot18.com/mssview.aspx?id=90). בשנים תשפ"ב-תשפ"ה הוציא ד"ר ירון זילברשטיין מהדורות מדעיות-דיגיטליות למסכתות ראש השנה, סוכה ויום טוב (ביצה) בירושלמי (https://www.yerushalmi-criticaledition.com/). המהדורות כוללות מדורי נוסח, עדי נוסח, מקבילות לספרות חז"ל, פירוש מדעי (המבוסס על ספרות מחקר וספרות רבנית) וקובץ מובאות מספרות הגאונים והראשונים לכל מסכת.