stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוטה
מיני הסוג בישראל וסביבתה > זוטת סיני

זוּטַת סִינַי (.Micromeria sinaica Benth) - זוטת סיני היא בן-שיח מדברי נמוך (בן קיימא) נדיר המסתעף מבסיסו למספר גבעולים זקופים וישרים, גובהו 15 עד 40 ס"מ ופרחיו ורודים. תפוצתו מוגבלת לארץ ישראל וסיני.
מאפיינים: הגבעולים זקופים וישרים עגולים (לא רבועים), בעלי שערות קצרות ולא בלוטיות (שעירים מעט). העלים נגדיים, פשוטים, תמימים, דמויי ביצה קטנטנה שאורכה 4 עד 8 מ"מ. העלים בעלי פטוטרת קצרה. התפרחת נושאת דורי פרחים הרחוקים זה מזה. בכל דור, בחיק שני עלי התפרחת, ישנם מספר פרחים בעלי עוקץ ברור. הפרחים קטנטנים, דו-שפתניים. הגביע, שאורכו 2 עד 3 מ"מ, דמויי צינור שלעיתים מאדים, ובעל 5 שיניים כמעט שוות, שאורכן 1/4 עד 1/3 מאורך הצינור. הכותרת שעירה במקצת, צבעה ורוד, אורכה כ-6 מ"מ. צינור הכותרת בולט מתוך הגביע. האבקנים 4, זקופים, קצרים מהכותרת. זוג האבקנים הקדמי ארוך מהזוג האחורי.
תפוצה ובית גידול: משרעת התפוצה סהרו-ערבי, אך מוגבלת לארץ ישראל ולסיני. הוא גדל בסלעי גיר וצוקים, במחשופים של סלעים קשים בערבות ובמדבריות ובבתות ספר. הוא מצוי במדבר שומרון, בצפון הנגב, בהר נגב ובהרי אילת ובבקעת הירדן. כמו כן הם נפוצים בסיני ובדרום ממלכת ירדן ובמרכזה, מצדו השני של ים המלח. הפריחה ממרץ עד מאי
בירדן ובסיני קיימים שני מינים נוספים, שניהם נדירים, ואותרו ותוארו על ידי הבוטנאי פרופסור אבינעם דנין.
מיני הסוג בישראל וסביבתה > זוטת דנא

זוּטַת דָּנָא (Micromeria danaensis Danin) - בן-שיח ים-תיכוני קטן ושרוע, מכוסה שערות ניצבות לגבעול ולעלה, שגדל על מחשופי סלעים בשמורת דנא ברום ממלכת ירדן. הגבעולים דקים ושרועים. העלים פשוטים ותמימים. הפרחים נישאים בדורים המרוחקים זה מזה. בכל דור מספר פרחים כל פעם פורחים שני פרחים. אורך צינור הכותרת כפול מאורך הגביע. מין זה אותר תואר ופורסם על ידי אבינעם דנין בשנת 1973 לפי פרטים הסמוכים למרכז המבקרים של שמורת דנא בממלכת ירדן. ומכאן שמו. הוא נחשב לנדיר מאוד ואנדמי לאזור זה.
מיני הסוג בישראל וסביבתה > זוטת הסרבל

זוּטַת הַסֶּרְבַּל (Micromeria serbaliana Danin & Hedge) - בן-שיח קטן (בן קיימא), נדיר ואנדמי להרים הגבוהים בדרום סיני. מין זה אותר ותואר על ידי אבינעם דנין ואיאן הדג’ בשנת 1973. זוטת הסרבל היא צמח קטן, שרוע, צפוף ודחוס ואפור הגדל בסדקי סלעים. הגבעולים קצרים ומכוסים בשערות ארוכות ומפושקות. העלים, שאורכם 2 עד 4 מ"מ פשוטים תמימים, שעירים וזקופים בצמידות לגבעול. הגביע דמוי צינור צר, עם שיניים משולשות חדות ומכוסה בשערות בלוטיות. הכותרת ורדרדה ושפתה התחתונה מחולקת לשלוש אונות מעוגלות שוות פחות או יותר ובבסיס של כל אחת מהן כתם ארגמן. האונה האמצעית מפורצת קלות ושעירה בצדה העליון. השפה העליונה קצרה וקטנה ומפורצת קלות.
גלריה

זוטה לבנה
זוטה צפופה
זוטה מעורקת
זוטת סיני
הערות שוליים

1 2  Micromeria Benth., WFO (2022): Micromeria Benth. Published on the Internet
1 2  Micromeria Benth., Plants of the World Online (POWO)
↑  ילקוט צמחים, פ. אוירבך ומ. אזרחי, תר"ץ 1930
↑  צמחי ארץ ישראל (תש"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏1946
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, חשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989
↑  זוטה לבנה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏2022
↑  Clinopodium barbatum, POWO  "Plants of the World Online. Published on the Internet, ‏2022
↑  Clinopodium barbatum, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏2022
ארכנגלסק (מחוז)

מחוז ארכנגלסק (ברוסית: Архангельская область; תעתיק: ארכנגלסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. בתוך המחוז נכלל גם המחוז האוטונומי ננץ. המחוז הוקם בשנת 1937.
נכון לשנת 2024 במחוז מתגוררים 998,072 תושבים.
המחוז כולל מספר איים לרבות ארץ פרנץ יוזף ונוביה זמליה.
היסטוריה

עד למאה ה-10 באזור התגוררו עמים דוברי שפות פינו-אוגריות. ממחצית המאה ה-10 קיימות עדויות על קיום התיישבות רוסית באזור. תושבי האזור שילמו מיסים לרפובליקת נובגורוד.
במהלך המאה ה-15 שטחי הרפובליקה סופחו לנסיכות מוסקבה. בשנת 1553 משלחת מדעית אנגלית שחיפשה דרך הצפונית להודו הגיע לאזור. הם הועברו למוסקבה. כתוצאה מכך החל פיתוח יחסים מסחריים בין המדינות ובלונדון הוקמה החברה המוסקבאית. נמל ארכנגלסק היה הנמל הראשי של רוסיה הצארית ודרכו עברו עד 80% מהסחורות.
בעקבות ניצחון של פיוטר הגדול במלחמת הצפון הגדולה חשיבות הנמל ירדה באופן משמעותי.
בשנת 1796 הוקמה גוברניה ועם מרכזה בארכנגלסק שכללה שטחים נרחבים בהרבה מהמחוז הנוכחי.
לאחר סיום מלחמת האזרחים ברוסיה בוצע שינוי בחלוקה מנהלית ובשנת 1929 הוקם "חבל הצפון" עם מרכזו בארכנגלסק.
בשנת 1937 הוקם מחוז ארכנגלסק. מאז התרחש כמה שינויים לא משמעותיים בשטח המחוז.
בשטח המחוז נמצא מנזר סולובצקי באיי סולובצקי בים הלבן שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1992.
במאי 2020 מחוז ארכנגלסק והמחוז האוטונומי של הניינץ החלו לנהל מגעים לאיחוד וחתמו על מזכר הבנות בנושא. איחוד מחוזות פחות מפותחים עם אזורים מפותחים יותר מאפשר לייעל את הפיתוח הכלכלי, כמו גם לספק תנאי מגורים שווים יחסית לכלל האזרחים, ללא קשר לאזורי מגוריהם. בסופו של דבר האיחוד לא מומש.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "אספת נציגים של מחוז ארכנגלסק" שכוללת 47 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. באוקטובר 2020 לתפקיד נבחר אלכסנדר ציבולסקי.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-21 ראיונים ו-7 אזורים עירוניים. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה בה ממקום קוסמודרום פלסצק.
מחוז ננץ נכלל בשטח המחוז אך מהווה סובייקט נפרד של הפדרציה הרוסית.
דמוגרפיה

בהתאם לנתונים לשנת 2024 במחוז מתגוררים 998,072 תושבים, זאת לעומת 1.5 מיליון בשנת 1989. בערים מתגוררים 78.9% מכלל אוכלוסיית המחוז.
בהתאם למפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוסים מהווים 95.3% מאוכלוסיית המחוז וננצים 0.7%.
ערים גדולות באזור הם ארכנגלסק - 355.8 אלף תושבים וסברודווינסק - 197.1 אלף תושבים.
כלכלה

כלכלת המחוז מבוססת על מפעלי עץ, נייר ועיבוד דגים. בשטח המחוז קיימים שדות גז טבעי, נפט ומרבצי גבס, מלח ויהלומים. העיר סברודווינסק מהווה את הבסיס המרכזי של הצי הצפוני של רוסיה ומהווה מרכז תעשיית ספנות חשובה. בשטח המחוז נמצא קוסמודרום פלסצק.
בעיר סברודבינסק שמהווה בסיס ראשי של הצי הצפוני פותחה תעשיית בניית אוניות הצי לרבות צוללות גרעיניות.
החל משנת 1966 פועל קוסמודרום פלסצק.
כלכלה > תחבורה

בשנת 1898 עיר ארכנגלסק נקשרה לרשת מסילות ברזל.
הכביש הראשי במחוז הוא כביש M8 מוסקבה-ארכנגלסק.
במחוז פועלים מספר נמלי ים ונמלים להעברת סחורות על נהרות
המחוז.
בארכנגלסק פועל נמל תעופה בין-לאומי.
בשטח המחוז עוברים מספר צינורות גז טבעי.
הערות שוליים

↑  Архангельская область и Ненецкий автономный округ обсудят возможность объединения‏, Vesti.ru
↑  Меморандум подписан: Архангельск и Нарьян-Мар образуют новый регион
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552864605171  BnF: cb15059542c (data)  LCCN: n81096037  MusicBrainz: 42600c00-4b16-41b0-9c6e-4eda7bf00680  NARA: 10044524  NKC: ge1130523  SUDOC: 027774252  VIAF: 173386215   WorldCat (עם VIAF): 173386215
שגרירות ארצות הברית בממלכה המאוחדת

| --- | --- |


מבנה השגרירות החדש ברובע וונדסוורת'
 מידע כללי
 כתובת:  Nine Elms 
 עיר:  וונדסוורת' 
 קואורדינטות:  51°28′57″N 0°07′54″W﻿ / ﻿51.4826°N 0.1317°W﻿ / 51.4826; -0.1317
 תאריך פתיחה:  1785
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ארצות הברית–הממלכה המאוחדת
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 שטח האמנה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 uk.usembassy.gov
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסשגרירות ארצות הברית(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסשגרירות ארצות הברית(למפת וונדסוורת' רגילה) שגרירות ארצות הברית(למפת וונדסוורת' מוגדלת) שגרירות ארצות הברית
 
שגרירות ארצות הברית בממלכה המאוחדת שוכנת בעיר הבירה לונדון. היא הנציגות הדיפלומטית הגדולה ביותר של ארצות הברית במערב אירופה ואחת מן הנציגויות הגדולות בעולם. צוותה מונה (נכון לשנת 2018) כ-800 איש.
משנת 2017 שוכנת השגרירות ברובע וונדסוורת' שבגדה הדרומית של נהר התמזה. שגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת החל מאותה שנה הוא וודי ג'ונסון (Woody Johnson).
היסטוריה

ארצות הברית ובריטניה קשרו קשרים דיפלומטיים ביניהן החל בשנת 1785, לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית. ראש הנציגות הראשון של ארצות הברית בבריטניה היה ג'ון אדמס, לימים נשיא ארצות הברית. ארבעה ראשי נציגות נוספים בבריטניה (מונרו, אדמס, ואן ביורן וביוקנן) היו לימים לנשיאי ארצות הברית. בשנת 1976 מונתה אן ארמסטרונג (Anne Armstrong) לשגרירה הראשונה והיחידה עד כה.
בשנת 1893 הפכה הצירות האמריקאית בלונדון לשגרירות.
קודם למיקומה הנוכחי שהתה הנציגות הדיפלומטית האמריקאית בלונדון במשך השנים בשבעה אתרים שונים, כולם בסיטי של וסטמינסטר:
רחוב Great Cumberland Place
רחוב פיקדילי
רחוב Portland Place
רחוב ויקטוריה (1883–1912)
גני גרוונר (1912–1938)
כיכר גרוונר מס' 1 (1938–1960)
כיכר גרוונר מס' 24 (1960–2017)
כיכר גרוונר היוותה את משכן השגרירות האמריקאית במשך 79 שנים, לרבות בימי מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה. המבנה בכיכר גרוונר 1 שיכן את השגרירות במהלך המלחמה. בכיכר שכנו גם מטהו של גנרל אייזנהאואר וכן המטה האירופי של צי ארצות הברית. בעקבות זאת זכתה הכיכר לכינויים "אמריקה הקטנה" ו"אייזנהאואר פלאץ".
בשנת 1960 עברה השגרירות למבנה שהוקם עבורה על פני הצלע המערבית של כיכר גרוונר, בתכנונו של האדריכל אירו סארינן. המבנה הוא בעל עיצוב מודרני הבולט בזרותו ביחס למבנים בסגנון הג'ורג'יאני והנאו-ג'ורג'יאני שסביבו. הוא כולל תשע קומות, מהן שלוש מתחת לפני הקרקע, ובחזיתו מתנוסס פסל אלומיניום של עיטם לבן-ראש - סמל לאומי של ארצות הברית - בעל מוטת כנפיים של 11 מטר. ממשלת קנדה רכשה את המבנה בכיכר גרוונר מס' 1, שקיבל את השם "בית מקדונלד". הוא היה לחלק משגרירותה בלונדון עד לשנת 2014.
בזכות הנוכחות של ארצות הברית בכיכר הוצבו בה עם השנים מספר פסלים ואנדרטאות בזיקה אליה, לרבות פסלו של גנרל אייזנהאואר ופסליהם של הנשיאים רוזוולט ורייגן.
לאחר מעבר השגרירות למשכנה הנוכחי נמכר בניין השגרירות בכיכר גרוונר לחברה קטרית ואמור להיות מוסב לבית מלון. בשנת 2009 הוענק למבנה זה מעמד של בניין רשום מדרגה II. משמעות הדבר היא שהבעלים החדשים של הבניין לא יהיו רשאים להסיר את הפסל מחזיתו.
מתחם השגרירות החדש

מאז שנות ה-80 וביתר שאת לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוגברה מאוד האבטחה על השגרירות בכיכר גרוונר והוצבו בה מחסומים שהגבילו את התנועה בה. מציאות זו הביאה בסופו של דבר את הממשל האמריקאי לשקול את העברת השגרירות למיקום אחר. לאחר בחינת אפשרויות שונות נרכש באוקטובר 2008 מגרש באזור תעשייה לשעבר ברובע וונדסוורת' שבגדה הדרומית של התמזה לשם הקמת משכנה החדש של השגרירות. זהו המשכן הראשון של השגרירות שאיננו ממוקם בסיטי של וסטמינסטר, אם כי הוא איננו מרוחק מבנייני ממשלת בריטניה בוייטהול.
בשנת 2010 נבחר לאחר תחרות מתכנן למתחם - פירמת האדריכלים האמריקאית קירנטימברלייק (KieranTimberlake). האדריכלים תכננו מבנה קובייתי מצופה זכוכית בעל 12 קומות, המוקף בגן ובברכה. בניית המתחם החלה בנובמבר 2013 והמבנה נפתח לציבור כעבור ארבע שנים. עלות הפרויקט הגיעה לכמיליארד דולר ומומנה ממכירת נכסים אמריקאים בלונדון. טקס חנוכת המתחם נערך ב-16 בינואר 2018.
בנוסף לשגרירות מחזיקה ארצות הברית בבריטניה גם קונסוליות בערים אדינבורו ובלפסט.
הערות שוליים

↑  מקור: Billion dollar US embassy opens in London.
↑  נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ביקר את העלות של הקמת השגרירות החדשה ואת התמורה הנמוכה לדעתו שנתקבלה עבור מבנה השגרירות הקודם. הוא טען כי ממשלו של קודמו ברק אובמה עשה "עסקה גרועה", אם כי ההחלטה על העתקת השגרירות התקבלה לפני בחירתו של אובמה לנשיא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010820024005171  GND: 5300108-4  ISNI: 0000 0004 0414 6672  LCCN: n83143041  VIAF: 312810888   WorldCat (עם VIAF): 312810888 
בית מקדונלד, משכן השגרירות בשנים 1938–1960
משכן השגרירות בשנים 1960–2017
ג'וש בולטן

ג'ושוע ברוסטר בולטן (באנגלית: Joshua Brewster Bolten) (נולד ב-16 באוגוסט 1954) שימש כראש הסגל של הבית הלבן בתקופתו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש. בולטון החליף את אנדרו קארד ב-14 באפריל 2006, והיה לראש הסגל ה-22 של הבית הלבן, וליהודי השני המכהן בתפקיד זה.
ביוגרפיה

אביו של בולטן, סיימור, עבד עבור ה-CIA ואימו אנלואיז, לימדה היסטוריה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא סיים את התיכון לבנים, סיינט אלבנס סקול, בוושינגטון די.סי, ומכהן כעת במועצת בית הספר.
באוניברסיטת פרינסטון, הוא למד בבית ספר של וודרו וילסון לנושאים ציבוריים ובינלאומיים וכיהן כנשיא הכיתה ונשיא אייבי קלאב וסיים את לימודיו ב-1976. ב-1980 סיים את לימודיו בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד, ובמהלך לימודיו אלו כיהן גם כעורך העיתון המשפטי של האוניברסיטה.
קריירה

בשנים 1994–1999 עבד כמנהל תחום חוק וממשל בחברת גולדמן זקס בלונדון. ב-1999–2000 כיהן כיועץ לענייני מדיניות בקמפיין הנשיאותי של מי שהיה אז מושל טקסס והמועמד לנשיאות, ג'ורג' וו. בוש. מ-2001 עד 2003, כיהן כסגן ראש הסגל בבית הלבן לענייני מדיניות. ב-2003, בוש מינה אותו לקבינט שלו, כמזכיר מחלקת הניהול והתקציב (OMB), לאחר שאושר תפקידו זה בסנאט.
באותה עת שירת גם כיועץ משפטי למשרד נציב הסחר של ארצות הברית (USTR), במשך שלוש שנים, כמו גם כסגן עוזר הנשיא בוש לענייני חקיקה למשך שנה. ב-2006, מונה בולטן לראש סגל הבית הלבן והיה ליהודי השני שמכהן בתפקיד (הראשון היה קן דוברשטיין בממשל רייגן).
קריירה > כראש סגל הבית הלבן

בולטן נבחר כראש הסגל של הבית הלבן במטרה לרכך את הקשר עם הקונגרס ולרענן את צוות משרד הנשיא באגף המערבי בבית הלבן. לבולטן ניתן הקרדיט על כך שעזר לנשיא לגייס את הנרי פולסון - מנכ"ל גולדמן זקס, שבו עבד, כשר האוצר. בנוסף לכך, הוא זה שגייס את דובר הבית הלבן לשעבר, טוני סנאו, הציע לרוב פורטמן לרשת את תפקידו בקבינט כראש משרד הניהול והתקציב (OMB), וכן גייס את ג'ואל קפלן כסגן ראש הסגל - לענייני מדיניות.
ב-13 ביוני 2007, ועדת המשפטים של בית הנבחרים הוציאה זימון לבולטון, בנוגע למסמכים הקשורים לפיטורם של תובעים פדרליים, במה שנודע כ"פרשת פיטורי השופטים הפדרליים", שבו טענו תובעים פדרליים לפיטורים בלי חוקיים מטעמים פוליטיים ולא ענייניים, מצד הבית הלבן. הדד ליין של הזימון נקבע ל-28 ביוני של אותה שנה. ביום רביעי ה-25 ביולי 2007, הוועדה המשפטית הצביעה ברוב של 17–22 להוציא לבולטן צו על ביזוי הקונגרס (הליך שמתרחש לאחר אי מילוי צו הזימון), לאחר שלא הגיש את המסמכים הנדרשים בצו הזימון. ב-14 בפברואר 2008, ההצבעה עברה מהוועדה להצבעה מלאה של בית הנבחרים (השלב הבא בהליך הביזיון), ומליאת בית הנבחרים הצביע ברוב של 32–223 להאשימו בביזיון הקונגרס. רבים מהרפובליקנים, שהיו באותה עת המיעוט בבית הנבחרים, עזבו את מליאת בית הנבחרים בעת ההצבעה, כאות מחאה, כשהם בזים למוטיבציה, שלדעתם עומדת מאחורי הצבעה הזו, כלשונם - העדיפויות של יו"ר בית הנבחרים הדמוקרטית, ננסי פלוסי, בהעלאת ההצבעה למליאה, בניגוד להצבעה על תוכנית הציתותים (תוכנית ששמה נקשר גם לפרשת פיטורי התובעים הפדרליים בשל שרבים סברו שהייתה בלתי חוקית).
חיים אישיים

ג'וש בולטן מנגן על גיטרה בס בלהקה הקרויה "הרחומים" (Compassionates), והוא רוכב על אופנועי הרלי-דייווידסון.
הערות שוליים

↑  ג'ף בירינבאום, יוש!, "סטנפורד לאו", קיץ 2004
↑  אנג'לה קאי, בוש מכריז על ראש הסגל ה-76 במספר, דיילי פרינסטון, 29 במרץ 2006
↑  מת'יו אי. ברגר, לראש הסגל החדש יש זהות יהודית חזקה, אתר J., 13 במרץ 2006
↑  הווארד קלקמן, פולסון לעזרתנו?, ביזנסוויק, 30 במאי 2006
↑  פיטר בייקר, שינויי צוות בבית הלבן הושלמו, עיתון וושינגטון פוסט, 17 ביוני 2006
↑  קית' פרין, בוש והקונגרס מתווכחים על זכויות היתר (של הרשות המחוקקת), 28 ביוני 2007
↑  דייוויד סטאוט, הפאנל (של הוועדה) מוציא את שני עוזרי הנשיא אשמים בביזיון, עיתון הניו יורק טיימס, 25 ביולי 2007
↑  פיליפ שנון, בית הנבחרים הצביע בעד צו ביזיון הזימון, 15 בפברואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4919 6287  LCCN: no2004003019  NARA: 10596725  VIAF: 46464582   WorldCat (עם VIAF): 46464582
ג'ו הארט

צ'ארלס ג'וזף ג'ון "ג'ו" הארט (באנגלית: Charles Joseph John "Joe" Hart; נולד ב-19 באפריל 1987 בשרוסברי שבשרופשייר) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בסלטיק מהפרמיירשיפ הסקוטית. הארט זכה בכפפת הזהב בפרמייר ליג בעונות 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013 ו-2014/2015.
קריירת מועדונים > שרוסברי טאון

כשהיה הארט בכיתה י"א החל לשחק בקבוצת שרוסברי טאון בעיר הולדתו. ב-20 באפריל 2004, יום לאחר יום הולדתו ה-17, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק נגד אבספליט יונייטד, וארבעה ימים לאחר מכן ערך הופעה נוספת נגד מורקיימב. אף על פי כן, בעונה שלאחר מכן כמעט ולא שותף, בעיקר בעקבות יכולת מצוינת של השוער הראשון סקוט האווי.
בעונת 2005/2006,הפך הארט לשוערה הראשון של שרוסברי וסייע לה לסיים במקום העשירי בפוטבול ליג השנייה לאחר שספג 52 שערים בלבד ב-46 משחקי ליגה. כמו כן, הוא נבחר לשוער השנה בליגה ונכלל בנבחרת העונה, דבר שגרם למספר קבוצות מהפרמייר ליג להתעניין בשירותיו.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר סיטי > יציאה להשאלות

ב-22 במאי 2006 עבר הארט לקבוצת מנצ'סטר סיטי תמורת 600,000 אירו. ב-14 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק הליגה נגד שפילד יונייטד, אך אף על פי שהציג יכולת מרשימה לא שותף עוד במשחקי הקבוצה, ובינואר 2007 הושאל לטרנמיר רוברס מהליגה השלישית. לאחר כחודשיים עבר לשחק בבלקפול וסייע לה להעפיל לליגת המשנה.
בעקבות יכולתו הטובה בבלקפול שב הארט לסיטי בעונת 2007/2008 ועד מהרה הפך לשוערה הראשון של הקבוצה. הארט הפגין יכולת טובה במיוחד, והוביל את הקבוצה למקום התשיעי בפרמייר ליג, כאשר הוא סופג 34 שערים ב-26 משחקים. עוד באותה העונה הוכנס הארט יחד עם חברו לקבוצה בעבר, דויד אדוארדס, להיכל התהילה של איגוד בתי הספר והמכללות של שרופשייר.
לאחר עזיבתו של אנדראס איסאקסון בתחילת עונת 2008/2009 הפך הארט לשוער המוביל של הסיטי, אולם עם הגעתו של שי גיבן לקבוצה במהלך ינואר 2009 ירד מעמדו משמעותית ובסיום העונה הוא הושאל שוב, הפעם לברמינגהאם סיטי. בעונה אחת בברמינגהאם הפגין הארט יכולת שיא, כאשר הוא סופג 45 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות ומוביל את קבוצתו לעונה מצוינת, בה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בפרמייר ליג והגיעה עד לרבע גמר הגביע האנגלי. כמו כן, נבחר הארט לשחקן השנה של ברמינגהאם ולשוער העונה בליגה האנגלית.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר סיטי > חזרה למנצ'סטר סיטי

בעקבות יכולתו המרשימה במדי ברמינגהאם, שב הארט למנצ'סטר סיטי בעונת 2010/2011 ואף תפס את מקומו של גיבן כשוערה הראשון של הקבוצה. בעונה זו זכה הארט בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג, המוענק לשוער שהצליח לסיים הכי הרבה משחקי ליגה ללא ספיגת שער במהלך עונה - 18 פעמים - כשהוא גם מציין שיא עבור קבוצתו בקטגוריה זו כששמר על רשת נקייה ב-29 משחקים בכל המסגרות. בחצי גמר הגביע האנגלי הצליח הארט לשמור על רשת נקייה בניצחון 0–1 בדרבי נגד מנצ'סטר יונייטד, ונבחר לשחקן המחזור במפעל, לאחר שקבוצתו ניצחה באותה תוצאה גם בגמר, וזכתה בגביע. באוגוסט 2011 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2016.
בעונת 2011/2012 זכה הארט פעם נוספת בפרס כפפת הזהב של הפרמייר ליג, וסייע למנצ'סטר סיטי לזכות באליפות ראשונה מזה 44 שנה.
בעונת 2012/2013 חלה ירידה ביכולתו של הארט, על אף שזכה בפעם השלישית רצופה בכפפת הזהב. הארט התקשה לשוב לכושרו גם במהלך עונת 2013/2014 ולאחר הפסד של הקבוצה ליריבתה בצמרת צ'לסי בו היה לו חלק, איבד למשך חודש את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה, אבל חזר להרכב בסוף נובמבר, ובהמשך העונה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת.
ב-30 באוגוסט 2016 בעקבות מינויו של פפ גווארדיולה למאמן הקבוצה, הושאל הראט לטורינו האיטלקית. ב-18 ביולי 2017 הושאל לווסטהאם יונייטד לעונה אחת.
קריירת מועדונים > ברנלי טוטנהאם הוטספר

ב-7 באוגוסט 2018 עזב הארט לאחר 12 שנה את מנצ'סטר סיטי וחתם לשנתיים בברנלי.
בתום עונת 2019/2020, עבר הארט לטוטנהאם הוטספר. בעונה זו ערך הרט הופעת בכורה בטוטנהאם במשחק מול מכבי חיפה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, שהסתיים בניצחון קבוצתו בתוצאה 2–7.
קריירת מועדונים > סלטיק

ב-3 באוגוסט 2021 חתם הארט בסלטיק לשלוש שנים.
נבחרת לאומית

הארט שיחק בנבחרת הנוער של אנגליה, לאחר מכן שיחק גם בנבחרת עד גיל 21. הארט נכלל בסגל הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 של שנת 2007 והיה השוער הראשון באליפות של שנת 2009, עת העפיל עם נבחרתו לגמר הטורניר. בחצי הגמר שיחקה אנגליה מול שוודיה, והארט עצר פנדל במהלך דו-קרב בעיטות עונשין בו ניצחה נבחרתו 4–5. הארט הורחק ממשחק הגמר כיוון שקיבל כרטיס צהוב לאחר שניגש לשוחח עם בועט פנדל שוודי, והחמיץ את משחק הגמר בו אנגליה הובסה על ידי גרמניה 4-0.
ב-1 ביוני 2008 ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד טרינידד וטובגו. הארט היה בסגל הנבחרת האנגלית למונדיאל 2010 אך לא שיחק בטורניר. לאחר פרישתו של דייוויד ג'יימס מהנבחרת, הפך הארט לשוער המוביל של אנגליה, והיה השוער הראשון של הנבחרת ביורו 2012, במונדיאל 2014 וביורו 2016.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שער נקי | ליגה> ס ש | גביע> הופעות | גביע> שער נקי | גביע> ס ש | אירופה> הופעות | אירופה> שער נקי | אירופה> ס ש | סך הכול> הופעות | סך הכול> שער נקי | סך הכול> ס ש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שרוסברי טאון | 2003/2004 | 2 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 4 |
| שרוסברי טאון | 2004/2005 | 6 | 2 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 2 | 3 |
| שרוסברי טאון | 2005/2006 | 46 | 12 | 55 | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 48 | 12 | 58 |
| שרוסברי טאון | סך הכל בקבוצה | 54 | 14 | 62 | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 56 | 14 | 65 |
| מנצ'סטר סיטי | 2006/2007 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| טרנמיר רוברס | 2006/2007 | 6 | 1 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 1 | 8 |
| בלקפול | 2006/2007 | 5 | 1 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 1 | 6 |
| מנצ'סטר סיטי | 2007/2008 | 26 | 6 | 34 | 3 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 29 | 8 | 36 |
| מנצ'סטר סיטי | 2008/2009 | 23 | 6 | 31 | 1 | 0 | 3 | 9 | 5 | 5 | 33 | 11 | 39 |
| ברמינגהאם סיטי | 2009/2010 | 36 | 10 | 41 | 5 | 2 | 4 | 0 | 0 | 0 | 41 | 12 | 45 |
| מנצ'סטר סיטי | 2010/2011 | 38 | 18 | 33 | 8 | 5 | 5 | 9 | 4 | 4 | 55 | 27 | 42 |
| מנצ'סטר סיטי | 2011/2012 | 38 | 17 | 29 | 0 | 0 | 0 | 10 | 3 | 10 | 48 | 20 | 39 |
| מנצ'סטר סיטי | 2012/2013 | 38 | 18 | 34 | 1 | 0 | 1 | 6 | 0 | 11 | 45 | 18 | 46 |
| מנצ'סטר סיטי | 2013/2014 | 31 | 13 | 30 | 0 | 0 | 0 | 7 | 1 | 12 | 38 | 14 | 42 |
| מנצ'סטר סיטי | 2014/2015 | 36 | 14 | 23 | 0 | 0 | 0 | 8 | 1 | 11 | 44 | 15 | 34 |
| מנצ'סטר סיטי | 2015/2016 | 35 | 15 | 36 | 0 | 0 | 0 | 12 | 3 | 12 | 46 | 18 | 48 |
| מנצ'סטר סיטי | סך הכל בקבוצה | 195 | 79 | 191 | 13 | 7 | 11 | 41 | 13 | 42 | 249 | 99 | 244 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 296 | 105 | 308 | 20 | 9 | 18 | 41 | 13 | 42 | 357 | 127 | 368 |
תארים

אליפות אנגליה (2): 2011/2012, 2013/2014
גביע ה-FA: 2010/2011
גביע הפוטבול ליג (2): 2013/2014, 2015/2016
גביע הליגה הסקוטית: 2021/2022
אליפות סקוטלנד: 2021/2022
אליפות אירופה: 2009 (מקום שני)
כפפת הזהב בפרמייר ליג (4): 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2014/2015