stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חאתם בן ערפה
תארים

אליפות צרפת (4): 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008
זכייה בגביע השלום: 2007
הגביע הצרפתי: 2008
אליפות צרפת: 2009/2010
גביע הליגה: 2009/2010
הסופרקאפ הצרפתי: 2010
הסופר קאפ הצרפתי: 2016
הגביע הצרפתי: 2016/2017
גביע הליגה: 2016/2017
הגביע הצרפתי: 2018/2019
זכייה באליפות אירופה עד גיל 17: 2004
בניין משרדים

| --- | --- |

בניין משרדים המשמש כמטה קבוצת ING באמסטרדם
 מידע כללי
 סוג:  מושג כלכלי, סוג של בניין 
 
בניין משרדים הוא סוג של מבנה אדריכלי מסחרי המכיל חללים המיועדים לשמש למשרדים.
מטרה

בעוד שניתן להפוך למשרד כמעט כל חלל בכל בניין, הדרישות הנובעות מתפעול משרדים מודרניים יצרו צורך במבנים ייעודיים למשרדים. דרישות כאלה יכולות לנבוע מאסדרה (למשל דרישה לרמות תאורה, לסידורי נגישות), מסיבות טכניות (למשל, דרישות לחדרי ורשת מחשבים), ועוד. דרישות אלו הביאו ליצירת מבנים מיוחדים אשר מיועדים רק או בעיקר לשימוש כמשרדים.
המטרה העיקרית של בניין משרדים היא לספק מקום עבודה וסביבת עבודה משרדית, אך לעיתים קרובות כוללים מבני משרדים יתרונות נוספים: אבטחה (אם כשירות חיצוני ואם כחלק מתכונות המבנה), גמישות בעיצוב הפנימי של משרדים ותשתיות המאפשרות ביצוע שינויים קל יחסית.
העיצוב והנראות של בנייני משרדים מהווים מסר תדמיתי הן ללקוחות המשרדים והן לעובדיהם, ומהווים שיקול בבחירת מיקום המשרד.
סוגים > מבנה ומיקום

בנייני משרדים נבנים במגוון רחב מאוד של עיצובים, המושפעים מאוד ממיקומם. בנייני משרדים במרכזי מטרופולין נבנים לעיתים קרובות כגורדי שחקים, המאפשרים שטח משרדים גדול מאוד התופס שטח קרקע קטן. מחוץ למרכזי ערים היכן שהקרקע זולה יחסית נבנים בנייני משרדים בעלי מספר קומות מצומצם, המתפרסים על שטח קרקע רחב. מחוץ לערים קיימים גם "פארקי עסקים" - מתחמים אשר כוללים קמפוס ובו מספר בנייני משרדים.
על פי רוב, מתוכננות הקומות בבנייני משרדים כחללים ריקים הכוללים תשתיות במרכזן, אשר לאחר מכן עוברים חלוקה פנימית בהתאם לצורכי המשרדים. כאמור לעיל, צורת בנייה זו מאפשרת גמישות רבה בשינוי החלוקה הפנימית, גם לאחר שזו כבר נבנתה.
סוגים > בעלות

בנייני משרדים יכולים להיות בבעלות פרטית, ציבורית ואף בבעלות מעורבת. אפשרויות נפוצות הן:
בניין משרדים בבעלות חברה פרטית המשמש למשרדי החברה.
בניין משרדים ציבורי המשמש גוף ציבורי.
בניין משרדים בבעלות מעורבת בו כל משרד נמצא בבעלות גוף אחר.
בניין משרדים המופעל על ידי יזם נדל"ן המשכיר שטחי משרד ללקוחות משתנים.
תכולה

בנייני משרדים כוללים לרוב:
אזור קבלה הנמצא בכניסה למבנה, פעמים רבות ימצא בו שילוט המפרט את מיקומי המשרדים השונים במבנה, לעיתים גם דלפק עם שירותי מודיעין או אבטחה.
חדר ישיבות אחד או כמה.
חדרי משרדים או חללים פתוחים.
שירותים.
מתקני מטבח וחדרים לנוחיות עובדים כחדרי אוכל ועישון.
תחזוקה

התחזוקה השוטפת הייחודית למבני משרדים כוללת: ניקיון פנים על בסיס יומיומי, תחזוקת המערכות השונות, גינון, הדברת מזיקים, ניקוי חלונות (העשוי להיות כרוך באמצעים מיוחדים, למשל בגורדי שחקים), ועוד.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
השפעה סביבתית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
לבנייני משרדים עשויה להיות השפעה רבה על סביבתם. בנייני משרדים מאכלסים במהלך יום העבודה מספר רב של אנשים, המייצרים תנועה רבה אל הבניין וסביבו - הן של העובדים בבניין והן של המבקרים בו. תכונה זו באה לידי ביטוי בעומסי תנועה, בפתיחה של עסקים בתחום ההסעדה ובתופעות נוספות המאפיינות את הסביבה הקרובה של בנייני משרדים.
אזורים הכוללים ריכוז של בנייני משרדים עשויים להיות שוקקי חיים במהלך שעות היום, אך ננטשים בסופו והופכים למעיין "עיר רפאים".
בניין משרד האוצר בירושלים
בניין מלון פלטין בתל אביב, שבעבר פעל כבית מלון וכיום משמש כבניין משרדים
שחמט 360

שחמט 360 הוא גרסה של משחק השחמט. הגרסה הזו משלבת משחק בלוח עגול (ומכאן נגזר השם - 360), משחק בשלושה שחקנים, וצורת משחק מיוחדת ושונה. הגרסה הומצאה במקור בשם Three Man chess, ושוכללה עם חוקים וכללים חדשים. המשחק משוחק עם כלים בצבע לבן, שחור, וצבע אמצעי (לרוב אפור או צבע קרמי כגון כתום או בז').
תזוזת הכלים

חוקי תנועת הכלים דומים לאלו של השחמט הרגיל, אך מכיוון שהלוח הוא מעגל ולא ריבוע, תנועת הכלים משתנה.
צריח - הצריח יכול לנוע בקווים ישרים לכיוון המרכז, ובמעגלים סביבו.
רץ - הרץ נע באלכסונים, אך בלוח העגול של שחמט 360 הרץ יכול לזוז באלכסון ולחזור למקומו הנוכחי, בעזרת שימוש בעיגול המרכזי.
פרש - הפרש נע באופן זהה לשחמט רגיל ואין באפשרותו לקפוץ לחצי השני של הלוח דרך העיגול המרכזי.
מלכה - המלכה, כמו בשחמט רגיל, משלבת את תנועת הצריח והרץ. היא יכולה לכסות בגרסת שחמט 360 משבצות רבות ונועד לה תפקיד עיקרי במשחק.
מלך - המלך נע בדיוק כמו המלך במשחק הרגיל.
חוקים מיוחדים > הגנת גדר

בין הצריחים של שני השחקנים ישנה הגנת גדר. חוץ מלפרש, אין לעבור עם כלי מסוים מעל לגדר.
חוק זה מסייע במניעת לקיחת הצריח של היריב ומניעת הצרחות כבר בתור הראשון.
חוקים מיוחדים > הכאה דרך הילוכו

אם החייל שליד הקצוות של המגרש "שלך" הולך שניים קדימה, החייל החיצוני שלך יכול לקחת אותו במשבצת הראשונה אחרי קו ההתחלה שלו.
חוקים מיוחדים > מט

לאחר מתן מט, מקבל המט יכול להמשיך ולשחק עד אשר השחקן המאיים יכה את המלך. לאחר הכאת המלך אין השחקן יכול להזיז את כליו. אך כל עוד לא ניטל המלך, השחקן ממשיך במשחק. לאחר ששחקן אחד הפסיד, נותרו השניים האחרים לשחק עד שאחד מהם יקבל מט.
רישום מהלכים > כלים

K מלך
Q מלכה
B רץ
R צריח
N פרש
לרגלי אין אות מיוחדת, אלא הוא מסומן בעזרת העמודה בה הוא נמצא.
רישום מהלכים > משבצות

בלוח שחמט 360 יוצאת מן המעגל 24 רצועות, שבכל אחת מהן ישנן 6 משבצות. הרצועות ממוספרות מ־A ועד X, כאשר ב-A נמצא הצריח השמאלי הלבן. המעגל החיצוני הוא 1, והפנימי הוא 6, כך שהצריחים הלבנים ממוקמים h1 וב-a1, והרץ הלבן ממוקם ב־c1.
רישום מהלכים > המלך והמלכה

לבן:
המלך מימין והמלכה משמאל
שחור:
המלך מימין והמלכה משמאל
צבע מעבר:
המלך משמאל והמלכה מימין.
רישום מהלכים > סימנים

: לקיחה
+ שח
++ שח כפול (שח לשני השחקנים האחרים ביחד)
# מט
? מהלך לא צפוי
?! מהלך רע
!? מהלך מפוקפק
Y מזלג
רישום מהלכים > הרישום

הליכה רגילה מסומנת בעזרת שם החייל + משבצת אליו הוא הולך.
דוגמה:
פרש הולך לעמודה X שורה 3
Nx3
אם ישנם שני כלים זהים שיכולים להגיע לאותה עמדה (לדוגמה - שני פרשים) רושמים גם את עמודת ההתחלה שלו.
דוגמה:
פרש ב־D2 מגיע ל־E4 ולא הפרש שנמצא ב־F2
Nde4
לקיחת כלי מסומנת בעזרת סימן הנקודתיים וציון העמודה של הכלי התוקף. אין חשיבות לכלי המותקף.
לדוגמה:
מלכה שנמצאת ב־J3 לוקחת פרש ב־L3.
Qj:l3
שח לאחד השחקנים מסומן בעזרת סימן הפלוס.
לדוגמה:
המלכה הולכת ל־V6 ועושה שח למלך השחור.
Qv6+
שח לשני השחקנים האחרים מסומן בעזרת פלוס כפול.
לדוגמה:
הפרש הולך ל־M1 ועושה שח למלך השחור והבז'.
Nm1++
מט במשחק מסומן בעזרת סימן הסולמית.
לדוגמה:
מלכה הולכת ל־D2 ועושה מט.
Qd2#
ניתן לכתוב גם כי כלי עשה מט לאחד ורק שח לשני.
לדוגמה:
צריח הולך ל־G3, עושה מט ללבן ושח לשחור
Rg3#+
תזוזת הצריח בשחמט 360
תזוזת הרץ בשחמט 360
השרטוט מתאר את תזוזת הפרש
תזוזת המלכה בשחמט 360
אבן קתייבה

| --- | --- |
 לידה:  828 כופה
 פטירה:  889  (בגיל 61 בערך) רג'ב
 שם מלא:  אבּוּ מֻחַמד עַבּדאללה בּן עַבּד אל-מַג'יד בּן מֻסְלִם בּן קֻתַ֫יְבַּה א-דִּינַוַרִיּ אל-מַרְוַזִיּ
 מדינה:  הח'ליפות העבאסית
 עיסוק:  תאולוג, שופט, בלשן, פילולוג, היסטוריון, סופר, פילוסוף, אסטרונום, בוטניקאי
 דת:  אסלאם סוני
 
אבּוּ מֻחַמד עַבּדאללה בּן עַבּד אל-מַג'יד בּן מֻסְלִם בּן קֻתַ֫יְבַּה א-דִּינַוַרִיּ אל-מַרְוַזִיּ או פשוט אִבְּן קֻתַ֫יְבַּה (בערבית: ابن قتيبة, בלועזית: Ibn Qutaybah; 828 - 13 בנובמבר 889 לספירה / 213 - 15 רג'ב 276 לספירת ההג'רה) היה מלומד מוסלמי ממוצא פרסי. הוא שימש כשופט במהלך הח'ליפות העבאסית, אך היה ידוע בעיקר בזכות תרומתו לספרות הערבית. הוא היה איש אשכולות שכתב על נושאים מגוונים, כגון פרשנות הקוראן, החדית', תאולוגיה, פילוסופיה, חוק ומשפט, בלשנות, פילולוגיה, היסטוריה, אסטרונומיה, חקלאות ובוטניקה.
ביוגרפיה

שמו המלא הוא אבּוּ מֻחַמד עַבּדאללה בּן עַבּד אל-מַג'יד בּן מֻסְלִם בּן קֻתַ֫יְבַּה א-דִּינַוַרִיּ. הוא נולד בכופה שבעיראק, ממוצא איראני; אביו היה ממרב. לאחר שלמד מסורת ופילולוגיה הוא מונה לקאדי בדינאוואר במהלך שלטונו של אל-מתוכל הראשון, ולאחר מכן למורה בבגדאד שם נפטר. הוא היה הנציג הראשון של בית הספר לפילולוגים בבגדאד שהחליף את בתי הספר של קופה בצרה. הוא היה ידוע כמתנגד חריף לאסלאם שועובי, הפתוח לחוכמה ולערכים שאינם אסלאמיים.
מוֹרֶשֶׁת

אבן קותייבה נחשב על ידי המוסלמים הסונים כאשף החדית', בראש ובראשונה פילולוג, בלשן ואיש אשכולות. בנוסף לביקורת הספרותית ולאנתולוגיות שלו, הוא היה ידוע גם בפועלו בתפסיר (פרשנות הקוראן). הוא חיבר גם עבודות בנושא אסטרונומיה ותורת משפט. ספרו עיון אל-אח'באר, יחד עם הספרות הרומנטית של מוחמד בן דאוד אל-זהרי ואבן אבי טהיר תיפור, נחשבו על ידי הלקסיקוגרף אבן דורייד לשלוש היצירות החשובות ביותר עבור אלה שרצו לדבר ולכתוב ברהיטות.
לא תיתכן ממשלה ללא צבא,
צבא ללא כסף,
כסף ללא שגשוג
ושגשוג ללא צדק ומִנְהל טוב.
יצירות

אבן קותייבה כתב יותר מ-60 ספרים, ובהם:
{{* ע'ריב אל-קוראן (בגרסה אחרת: מֻשְׁכִּל אל-קוראן), מורכבות מילונית בקוראן.
תַאְוִיל מֻחְ'תַלִף אל-חדית' (הפרשנות לסיפורים סותרים), הגנה על החדית' נגד מבקרים מועתזילים.
כִּתַאבּ אַ֫דַבּ אל-כַּ֫אתִבּ ("אדב אל-כאתב של אבן קתייבה", בעריכת מקס גרונרט, ליידן, 1900)
כתאב אל-אַנְוַ֫אא'. (היידראבאד, 1956)
כתאב אל-מַעַ֫אנִי אל-כביר פי אַבְּיַ֫את אל-מעאני. 2 כרכים. (היידראבאד, 1949)
כתאב אל-מַעַארִ֫יף, היסטוריה אוניברסלית קצרה, מהבריאה ועד הגַ'אהִלִ֫יַּה (התקופה הקדם-אסלאמית); עם רשימת בני לווייתו של מוחמד, פוסקי הלכה מפורסמים ומומחי חדית' ("Ibn Coteiba’s Handbuch der Geschichte", בעריכת פרדיננד ווסטנפלד, גטינגן, 1850); (עורך, Tharwat 'Ukāshah, קהיר, 1960).
כתאב א-שִּעְר וא-שֻּעַרַ֫אא' (עורך: מ. ז'. דה חואז'ה, ליידן, 1904)
כתאב עֻי֫וּן אל-אח'באר. 4 כרכים. (קהיר, 1925-30); היסטוריה ביוגרפית של דמויות בולטות.
כתאב אל-אמוואל
כתאב אל-ערב ועֻל֫וּמֻהַא; היסטוריה של חוקרים ערבים
כתאב אל-אַ֫שְרִבַּה; משקאות אלכוהוליים.
כתאב דַלַאאִל אל-נֻּבֻּ֫וַּה, או אַעְלַ֫אם א-נֻּבֻּ֫וַּה, על הוכחות הנביאים.
כתאב פַדְ֗ל אל-עַ֫רַב עלא אל-עַ֫גַ'ם, בשבח הערבים על פני הפרסים.
כתאב אִעְרַ֫אבּ אל-קוראן, פרשנות פילולוגית על הקוראן.
כתאב אל-אִחְ'תִלַ֫אף פי א-לַּפְז וא-רַּדּ עלא אל-ג'חמיה וול-מֻשַבִּّהַה, הפרכה של האלגוריזמים והאנתרופומורפיסטים. (מצרים, כמה מהדורות)
כתאב אל-אִשְתִקַ֫אק
כתאב אִסְ֗לַ֫אח עַ֫'לַט, תיקונים של ע'ריב אל-חדית' על ידי אל-קאסם בן סלאם.
כתאב גַ'אמִע אל-פִקְהּ, משפט משפטי, שנפסל כלא אמין על ידי א-תעברי ואבן סורייג', וכך גם אל-אמוואל של אבן קותייבה.
כתאב גַ'אמִע א-נַּחוּ אל-כביר וגַ'אמִע א-נַּחוּ אל-סַּ֗עִ'יר
כתאב אל-ג'ראת'ים, בלשנות.
כתאב אל-גַ'וַאבַּ֫את אל-חַ֫אדִ֗רַה.
כתאב אל-מעאני אל-כביר
כתאב אל-אִמאמה וא-סיאסה (שנוי במחלוקת)
כתאב אל-מַסַ֫אאִל וַאל-אַ֫גְ'וִבַּה.
כתאב אל-מַיְסַר ואל-קִדַאח ('קוביות ומזלות').
כתאב א-נַּעְם ואל-בַּהַ֫אאִם, בקר ובעלי חיים.
כתאב א-נַּבַּאת, בוטניקה.
כתאב אל-קִרַאאַ֫את ('הקריאות הקנוניות').
כתאב א-רַּדּ עלא אל-קַ֫אאִל בִּחַ'לְק אל-קוראן ('התשובה למי שטוען שהקוראן נברא').
כתאב א-רַּדּ עלא א-שֻּעַיְבִּ֫יַּה ('הפרכה של השועייביה' – תת-כת של עַגַ֫'ארִדַה עַטַוִ֫יַּה, שהם בעצמם תת-כת של החַ'וַארִג').
כתאב א-רַּחְל ואל-מַנְזִל.
כתאב תעְבּיר א-רֻּ֫אְיַא ('פרשנות החלומות').
כתאב תַלְקִ֫ין אל-מֻתַעַלִּם מן א-נַּחוּ, על הדקדוק.
כתאב עֻי֫וּן א-שִּעְר, על שירה.}}
ראו גם

אסלאם סוני
הח'ליפות העבאסית
תור הזהב של האסלאם
לקריאה נוספת

Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1900).  Max Grünert (ed.). Kitāb Adab al-Kātib (Ibn Kutaiba’s Adab al-Kātib). Leiden: Brill.
Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1956). Kitāb al-Anwā’. Hyderabad: Dā’irat al-Ma‘ārif al-‘Uthmānīyah.
Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1949). Kitāb al-Ma‘ānī al-Kabīr fī Abyāt al-Ma‘ānī (בערבית). Vol. 2. Hyderabad: Dā’irat al-Ma‘ārif al-‘Uthmānīyah.
Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1850).  stenfeld, Ferdinand (ed.). Kitāb al-Ma’ārif (Ibn Coteiba’s Handbuch de Geschichte) (בערבית). ttingen: Vandenhoek und Ruprecht.
Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1960).  ‘Ukāshah, Tharwat (ed.). Kitāb al-Ma’ārif (בערבית). Cairo: Dār al-Kutub.
Ibn Qotaiba (Ibn Qutaybah), ʻAbd Allāh ibn Muslim (1904).  Goeje, M. J. de (ed.). Kitāb al-Shi‘r wa-al-Shu‘arā’ (Liber Poësie et Poëtarum) (בלטינית). Leiden: Brill.
Qutaybah (Ibn), Abū Muḥammad ‘Abd Allāh (1930) [1925]. Kitab ‘Uyūn al-Akhbār (בערבית). Vol. 4. Cairo: Dār al-Kutub al-Miṣrīyah.
פוטנציאל אלקטרוכימי

באלקטרוכימיה, הפוטנציאל האלקטרוכימי (באנגלית: ElectroChemical Potential; בראשי תיבות: ECP) הוא מדידה תרמודינמית של פוטנציאל כימי שלא משמיטה את תרומת האנרגיה של האלקטרוסטטיקה. פוטנציאל אלקטרוכימי מובע ביחידת מידה "J\mol".
מבוא

לכל תא אלקטרוכימי (לדוגמה, "מולקולות מים", "יוני נתרן", "אלקטרונים") יש פוטנציאל אלקטרוכימי (כמות עם מידות של אנרגיה) בכל מקום אפשרי בחלל, שמסמל עד כמה קל או קשה להוסיף עוד סוגים לאותה סביבה. אם זה אפשרי, הסוגים ינועו מאזורים עם פוטנציאל אלקטרוכימי גבוה לאזורים עם פוטנציאל אלקטרוכימי נמוך, בשוויון. פוטנציאל אלקטרוכימי מפוזר בכל מקום לכל סוג (יכול להיות שיהיה ערך שונה לכל סוג). לדוגמה אם בכוס מים נמצאים יוני נתרן (+Na) המומסים במים בצורה אחידה, ונוסף שדה מגנטי לתוך המים, אז יוני הנתרן נוטים להמשך לצד אחד של השדה המגנטי. אומרים שליונים יש אנרגיה פוטנציאלית חשמלית, ושהם זזים כדי להפחית את פוטנציאל האנרגיה שלהם. כמו כן, אם בכוס מים בצד אחד יש כמות רבה של סוכר מומס ובצד השני אין, כל מולקולות הסוכר יתפזרו בצורה רנדומלית בתוך המים, עד שתתקבל כמות סוכר שווה בכל האזור. אומרים שלמולקולות הסוכר יש "פוטנציאל כימי", שגבוה יותר באזורים עם התרכזות גבוהה, וכל המולקולות זזות על מנת להפחית את הפוטנציאל הכימי שלהן. שתי הדוגמאות הללו מראות שפוטנציאל חשמלי ופוטנציאל כימי יכולים להגיע לאותה התוצאה: חלוקה מחדש של הסוגים הכימיים. לכן, זה יוצר היגיון לשילוב שלהם לפוטנציאל אחד, הפוטנציאל האלקטרוכימי.
(בעקרון) קל למדוד אם יש או אין שני תחומים (למשל, שתי כוסות מים) שיש להן אותו פוטנציאל אלקטרוכימי לסוג כימי מסוים (למשל, מולקולה של חומר מומס): מאפשר לסוגים לנוע בחופשיות קדימה ואחורה בין שני התחומים האלה (למשל, לחבר אותם עם ממברנה חדירה למחצה שמאפשרת דרך רק לסוגים אלה). אם הפוטנציאל הכימי דומה בשני התחומים, הסוגים לפעמים יזוזו קדימה או אחרה בין שני התחומים, אבל הממוצע יהיה בדיוק כמו תנועה אחת בכיוון השני, ושם אין נדידה בכלל. אם הפוטנציאל הכימי של שני השטחים יהיה שונה, יותר מולקולות ינועו לפוטנציאל הכימי הנמוך יותר מאשר לכיוון השני.
יותר מזה, כאשר אין שיווי משקל מתפשט, כלומר, מתי שיש נטייה למולקולות להתפזר מתחום אחד לתחום שני, אז יש אנרגיה חופשית מסוימת אשר מתפזרת על ידי כל אחת מהמולקולות המתפזרות. האנרגיה הזאת, אשר יכולה לפעמים להירתם (דוגמה פשוטה היא תא ריכוז), והאנרגיה החופשית בכל mole (יחידת מידה) שווה בדיוק להבדל של הפוטנציאל האלקטרוכימי בין שני השטחים.
מונחים מנוגדים

זה שכיח באלקטרוכימיה ובפיזיקה של מצב מוצק להתווכח על שני הפוטנציאלים, הפוטנציאל כימי והפוטנציאל חשמלי של האלקטרונים. למרות זאת, בשני השטחים, ההגדרות של שני המונחים הללו לפעמים מתחלפות. באלקטרוכימיה, הפוטנציאל האלקטרוכימי של האלקטרונים (או כל סוג אחר) נמצא בפוטנציאל מוחלט, הכולל את הפוטנציאל הכימי ואת הפוטנציאל החשמלי (פנימי, לא-חשמלי), והוא על ידי הגדרה קבועה על פני מכשיר בשיווי משקל, ואילו הפוטנציאל הכימי של האלקטרונים שווה לפוטנציאל האלקטרוכימי פחות האנרגיה פוטנציאלית חשמלית מקומית לכל אלקטרון. בפיזיקה של מצב מוצק, המשמעויות מתאימות לזה, אבל מדי פעם המשמעויות מתחלפות.
הגדרה ושימוש

בתנאים כלליים, הפוטנציאל האלקטרוכימי הוא העבודה מכנית הנעשית כאשר מביאים יחידת mole אחת של יון מהמצב הרגיל לריכוז מוגדר ופוטנציאל חשמלי.
פוטנציאל אלקטרוכימי יכול להתבטא גם כ:
μi זה הפוטנציאל כימי של הסוגים i, ב-J/mol.
zi זה הערכיות (טעינה) של היון i,חסר מספר שלם.
F זה קבוע פאראדיי, ב־C/mol.
Φ זה הפוטנציאל האלקטרוסטטי המקומי, ב-V.
פוטנציאל אלקטרוכימי חשוב בתהליכים ביולוגיים אשר מערבים דיפוזיה מולקולרית מעבר לממברנות, בכימיה אלקטרואנליטית, ויישומים תעשייתיים כמו סוללות ותאי דלק. זה מייצג אחד מהרבה צורות חלופיות של אנרגיה פוטנציאלית שדרכם אפשר לשמר אנרגיה(חוק שימור אנרגיה).
בקרום התא, הפוטנציאל האלקטרוכימי זה סכום פוטנציאל כימי ופוטנציאל ממברנה (Membrane potential).
ראו גם

רמת פרמי
אלכסנדר זופאן

| --- | --- |

צילום משנת 1883
 לידה:  3 במרץ 1847 איניכן,  דרום טירול (כיום סן קנדידו באיטליה), אוסטריה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  7 ביולי 1920 (בגיל 73) ורוצלאב (ברסלאו), שלזיה,  הרייך הגרמני  (רפובליקת ויימאר) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גראץ  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת צ'רנוביץ  אוניברסיטת ורוצלב 
 פרסים והוקרה:  מדליית קוטניוס (1904) 
 
אלכסנדר גאורג זופאן (בגרמנית: Alexander Georg Supan, ‏ 3 במרץ 1847, סן קנדידו (איניכן) – 7 ביולי 1920, ברסלאו) היה גאוגרף אוסטרי, בן למשפחה עם שרשים סלובניים, יליד דרום-טירול. לימד כפרופסור באוניברסיטה ע"ש פרנץ יוזף בצ'רנוביץ בבוקובינה. השקפותיו הגאופוליטיות מוצגות בספריו "ההתפתחות הטריטוריאלית של המושבות האירופיות" (1906) ו"הכיוונים הראשיים של הגאוגרפיה הפוליטית הכללית" (1918)
ביוגרפיה

אלכסנדר גאורג זופאן נולד בשנת 1847 באיניכן (סן קנדידו) בעמק פוסטר (פוסטריה) שבדרומה של רוזנות טירול אז באימפריה האוסטרית, כיום באיטליה.
הוריו היו סלובנים שהתבוללו בתרבות הגרמנית-אוסטרית: האב, יאקוב זופאן, מפקח יערות, נולד בכפר זאסיפ שבאזור בלד, ואמו, אנטוניה, הייתה מהיישוב רדובליצה, שבקרניולה העליונה. אחיו, יוזף, (1902-1828) היה עורך דין ופוליטיקאי בזירה הלאומית הגרמנית בסלובניה.
זופאן למד בגימנסיה של לייבאך (כיום ליובליאנה, בירת סלובניה), בחבל קרניולה. בין השנים 1866–1868 למד היסטוריה באוניברסיטת גראץ אצל ההיסטוריון פרנץ קרונס פון מארכלנד והמשיך ללמוד היסטוריה באוניברסיטת וינה ב-1868–1869.
בשנת 1870 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בגראץ, שם עבר גם מבחן ההסמכה להוראת היסטוריה, גאוגרפיה וגרמנית.
בין השנים 1871–1875 עבד כמורה בתיכון הקיסרי-מלכותי הריאלי בליובליאנה והשתלם בהמשך במדעים שונים בגראץ: בהאלה - אצל אלפרד קירכהוף ובלייפציג בתחום האסטרונומיה, המגנטיות, הגאולוגיה והמינרלוגיה.
ב-1877 השתתף בקורס לזואולוגיה ולאסטרונומיה באוניברסיטת לייפציג. באותה שנה התמנה למורה בגימנסיה בצ'רנוביץ בדוכסות בוקובינה שהשתייכה לקיסרות האוסטרית כחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1880 התמנה לפרופסור שלא מן המניין לגאוגרפיה באוניברסיטה ע"ש פרנץ יוזף בצ'רנוביץ שהייתה בזמנו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1884 הוזמן על ידי המוציא לאור הגרמני יוסטוס פרטס בגותה להחליף את ארנסט בהן בתפקיד של עורך הירחון המדעי "ההודעות הגאוגרפיות של פטרמן" (Petermanns Geographische Mittheilungen). הוא עבד במשרה זו עד שנת 1909, אז התמנה לפרופסור ראש הקתדרה לגאוגרפיה באוניברסיטת ברסלאו (ורוצלאב) בשלזיה, שהייתה אז באימפריה הגרמנית. הוא לימד שם עד לשנת 1916 אז איבד את מאור עיניו והוא נאלץ לפרוש מסיבות בריאותיות.
זופאן נפטר בברסלאו ביולי 1920.
פעילותו המדעית

אחד המחקרים החשובים הראשונים שערך התמקד בתבליטי היבשה - "מחקרים על היווצרות העמקים בגראובינדן האוסטרי ובאלפים המרכזיים של טירול". (1877). בהמשך הוא תרם תרומות רבות למחקר הגאוגרפי, במיוחד לחקר האקלים (קלימטולוגיה) והאוקיינוסים (אוקיינוגרפיה) .מטאורולוגים בתקופתו נעזרו בספריו "מבנה האזורים התרמיים של כדור הארץ", "העננות על גבי כדור הארץ" ,"סטטיסטיקת הרוחות הנמוכות" (1881) ו"התפלגות הגשמים על גבי יבשות כדור הארץ".
ספרו על הרוחות נחשב לצד "רוחות כדור הארץ" מאת הנרי קופין וולדימיר בויאיקוב ל"יישום ראשון של נקודות מבט "פיזיולוגיות" או "גנטיות" על האקלים על כדור הארץ". תוך הסתמכות על התצפיות והפירושים של האן (Hann) הציג זופאן את מחקרים החדשניים ביותר בזמנו בנוגע ליחס בין הרוחות להתפזרות לחץ האוויר.
זופאן כתב את הכרך על אוסטרו-הונגריה כחלק מהספר בעריכת אלפרד קירכהוף על "ארצות העולם" (1887), ב-1889 בספר נפרד.
במסגרת עבודתו בירחון הגאוגרפי של פטרמן בגותה פרסם זופאן מוספים על התוצרת הכלכלית של ארצות הברית. הוא הגן על אחדות הגאוגרפיה מול המגמה לפצל אותה בין מקצועות אחרים כמו גאולוגיה, מטאורולוגיה, כלכלה, אנתרופולוגיה. הוא השפיע על הוגים רבים, החל מולדימי לנין ועד לאסכולה הגאופוליטית של ויימאר. ב-1889 בכנס הגאוגרפים הגרמנים הציג את חזונו על המחקר הגאוגרפי, על ההיבטים ההומניים והפיזיים של התחום. הוא התייחס במיוחד לתיאורים של האזורים הגאוגרפיים - החורולוגיה.
בשנת 1889 התמנה לעורך הלוח הסטטיסטי של האלמנך של גותה. כמו כן המשיך יחד עם הרמן וגנר במפעל המוספים של ארנסט בהן "אוכלוסיית כדור הארץ" ("Die Bevölkerung der Erde" - הכרכים ח ו-ט (1893, 1891) יחד עם וגנר, והכרכים י, י"א וי" ב (1899, 1900 ו-1904) לבד.
במהדורות שערך לבד אסף זופאן נתונים סטטיסטיים שכיסו את כל אזורי כדור הארץ. הוא בחן באופן בקורתי כל נתון ועשה מאמץ עילאי להשיג הערכות אמינות. שקד בקפדנות גם על חישוב השטחים תוך התבססות על מדידות חדשות. המהדורות החתומות על ידי וגנר ועל ידו נחשבו כעומדות בסטנדרטים הגבוהים ביותר בתקופה.
באותה תקופה בשנים 1890–1902 ערך זופאן גם את המהדורה השמינית של אטלס הכיס של אדולף שטילר "חלקי כדור הארץ והיקום" Atlas über alle Theile der Erde und über das Weltgebäude
החל משנת 1873–1874 התחיל להתפרסם ספר הלימוד שלו לגאוגרפיה שנועד לבתי הספר התיכונים באוסטריה.
בספרו "סקירת האזורים התרמיים של כדור הארץ" (ב-Petermanns Geographische Mittheilungen) שיפר זופאן ב-1879 את סיווג סוגי האקלים, כשהקריטריון העיקרי היה הטמפרטורה הממוצעת השנתית והטמפרטורה הממוצעת בחודש החם ביותר. הוא תיאר 5 אזורים תרמיים של דור הארץ - "החגורה החמה"- בין האיזותרמות +C 20°, שתי "חגורות ממוזגות" בין האיזותרמות C° 20-10 בצפון ובדרום ושתי "כיפות קרות" מהאיזותרמות +10 C° ועד לקטבי כדור הארץ . ב-1896 הוא חילק את כדור הארץ ל-34 אזורים אקלימיים - לפי הומוגניות בתחום מעלות החום, המשקעים ובאופן חלקי גם לפי הרוחות ו ה"אורוגרפיה" או הטופוגרפיה ההררית הוא התרכז בראש ובראשונה באזורים האקלימיים היבשתיים, מכיוון שלא עמדו לרשותו מספיק נתונים על האקלימים של האוקיינוסים. סיווגו שוכלל מאוחר יותר על ידי ולדימיר קפן.
פרסים ואותות הוקרה

1886 - חבר באקדמיה לאופולדינה בגרמניה
חבר באגודות הגאוגרפיות של מינכן, המבורג, וינה, אמסטרדם, רומא ולונדון.
חבר איגוד " ידידי הטבע" במוסקבה
1906 - מדליית פרנץ פון האאור
1908 - מדליית קותניוס של האקדמיה לאופולדינה
כתביו

Lehrbuch der Geographie für österreichische Mittelschulen. Laibach 1874. (ספר לימוד לגאוגרפיה עבור בתי הספר התיכונים האוסטריים)
1877 - Studien über Talbildung der österr. Graubünden und der Tiroler Zentralalpen (מחקרים על היווצרות העמקים בגראובינדן האוסטרי ובאלפים המרכזיים של טירול)
Gliederung der Temperaturzonen der Erde, 1879 (סקירת האזורים התרמיים של כדור הארץ)
Statistik der untern Luftströmungen. Leipzig 1881. (סטטיסטקת הרוחות הנמוכות)
Grundzüge der physischen Erdkunde. Leipzig 1884. (יסודות הגאוגרפיה הפיזית)
Archiv für Wirtschaftsgeographie. (Tl. 1: Nordamerika 1880–1885). (ארכיב לגאוגרפיה כלכלית חלק א - צפון אמריקה )
1891 - Die Arktische Windscheide
Die Verteilung des Niederschlags auf der festen Erdoberfläche. Gotha 1898.(התפלגות הגשמים על גבי יבשות כדור הארץ)
Territoriale Entwicklung der europäischen Kolonien : mit einem kolonialgeschichtlichen Atlas von 12 Karten und 40 Kärtchen im Text. Gotha 1906. (ההתפתחות הטריטוריאלית שלהמושבות האירופיות:עם אטלס קולוניאל-היסטורי - 12 מפות ו 40 מפות קטנות בתוך הטקסט)
Deutsche Schulgeographie. Gotha 1910 (גאוגרפיה לבתי הספר בגרמנית)
Leitlinien der allgemeinen politischen Geographie. Leipzig 1918 (קווי יסוד הגאוגרפיה הפוליטית הכללית)
Prof. Dr. A. Supans deutsche Schulgeographie. Gotha 1925–1936 (2 Tl.)
המשך מפעלם של ארנסט בהן והרמן וגנר:
Die Bevölkerung der Erde Jährliche Übersicht über neue Arealberechnungen, Gebietsveränderungen, Zählungen und
Schätzungen der Bevölkerung auf der gesammten Erdoberfläche 1872-1904
(המוסף "אוכלוסיית כדור הארץ - סקירה שנתית של החישובים החדשים לכל אזור, שינויי אזור, מספרים והערכות מספרי האוכלוסייה על כל שטח כדור הארץ)
גלריה

התפלגות הגבהים והתהומות על כדור הארץ, לפי זופאן
התפלגות הקרחונים והבנקיזים בשנת 1896 לפי זופאן
איזותרמות בשנת 1896 לפי זופאן
איזותרמות בינואר 1896 לפי זופאן
איזותרמות ביולי 1896 לפי זופאן
לקריאה נוספת

ידיעה על למותו של אלכסנדר זופאן 1920 Monthly Weather Review vol. 48
2013, Douglas M.Considine, Glenn D.Considine Van Nostrand' s Scientific Encyclopedia
הערות שוליים

1 2  עמ' 186 Deborah R. Coen Climate Science in Motion, the empire, and the problem of scale.University of Chicago Press 2018
↑  Popular Science Monthly Volume january 1892 p.400
↑  Michael  A. Mares Encyclopedia of Deserts, University of Oklahoma  Press - Norman, 1999 עמ' 122
↑  Alfred H Theissen - Weather Glossary US Department   of Commerce Weather Bureau 1946 עמ' 72
↑  Date-Based Climate Definitions in Van Nostrand's Sc. Encyclopedia - עמ' 688
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285943105171  PLWABN: 9810651610405606  BnF: cb152415626 (data)  CiNii: DA03946246  GND: 117375209  ICCU: CUBV150864  ISNI: 0000 0001 0973 4391  LCCN: nr93038705  NDL: 00550790  NKC: jx20081127013  NLA: 35790972  NLG: 229247  NTA: 067501516  RERO: 02-A003876600  SUDOC: 118905538  Trove: 1089336  VIAF: 54448046   WorldCat (עם VIAF): 54448046
משמרת מעזיהו

משמרת מַעַזְיָהוּ היא המשמרת האחרונה (מספר עשרים וארבע) מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל שהתקיים קודם בניית בית המקדש הראשון. המשמרת מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר דברי הימים; ”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל.. לְמַעַזְיָהוּ אַרְבָּעָה וְעֶשְׂרִים.” (דברי הימים א כד יח). בלוח השנה במגילות קומראן היא משרתת בפסח ובתחילת חג המצות וכן ביום הזיכרון בשנה הראשונה במחזור השש-שנתי. בתקופה שלאחר חורבן בית שני, משמרת זו מוכרת כמי שישבה בחמת ובאריח שסמוך לטבריה ומאוחר יותר אף בטבריה עצמה.