stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתם Café au lait
הערות שוליים

↑  Plensdorf S, Martinez J (בינואר 2009). "Common pigmentation disorders". American Family Physician. 79 (2): 109–16. PMID 19178061. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Listernick, Robert; Charrow, Joel (2012). "Chapter 141: The Neurofibromatoses".  In Goldsmith, Lowell; Katz, Stephen I.; Gilchrest, Barbara A.; Paller, Amy S.; Leffell, David J.; Wolff, Klaus (eds.). Fitzpatrick's dermatology in general medicine (8th ed.). New York: McGraw-Hill Medical. ISBN 978-0-07-166904-7.
↑  Morelli, JG (2013). CURRENT Diagnosis & Treatment: Pediatrics, 22e. New York, NY: McGraw-Hill. pp. Chapter 15: Skin. ISBN 978-0-07-182734-8.
↑  "coast of Maine spots - General Practice Notebook". אורכב מ-המקור ב-2017-12-01. נבדק ב-2011-12-31.
1 2  Jameson, J. Larry; Kasper, Dennis L.; Longo, Dan L.; Fauci, Anthony S.; Hauser, Stephen L.; Loscalzo, Joseph, eds. (13 באוגוסט 2018). Harrison's principles of internal medicine (20th ed.). New York. ISBN 978-1-259-64403-0. OCLC 1029074059. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Cafe Au Lait Spots", by William D James, MD
↑  Cafe Au Lait Spots
↑  Whyte, M. P.; Podgornik, M. N.; Zerega, J.; Reinus, W. R. (2000). "Café-au-lait spots caused by vitiligo in McCune-Albright syndrome". J Bone Miner Res. 15 (12): 2521–2523. doi:10.1359/jbmr.2000.15.12.2521. PMID 11127218.
↑  Friedman, J. M.; Adam, M. P.; Everman, D. B.; Mirzaa, G. M.; Pagon, R. A.; Wallace, S. E.; Bean LJH; Gripp, K. W.; Amemiya, A. (1993). "Neurofibromatosis 1". PMID 20301288. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Scheinfeld, Noah S.;  et al. (2011). "Laser Treatment of Benign Pigmented Lesions". Medscape Reference.
↑  Fitzpatrick's dermatology in general medicine (8th ed.). New York: McGraw-Hill Medical. 2012. pp. Chapter 239. ISBN 978-0-07-166904-7.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כתמי Café au lait (Neurofibromatosis סוג I)
בריאן חיל

בריאן חיל סלבטיירה (בספרדית: Bryan Gil Salvatierra; נולד ב-11 בפברואר 2001 בהוספיטלט דה לוברגאט שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בז'ירונה מלה ליגה, בהשאלה מטוטנהאם הוטספר.
קריירת מועדונים > סביליה

חיל הגיע אל מחלקת הנוער של סביליה בשנת 2012, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של ברבטה. בעונת 2018/2019 החל חיל לשחק בסביליה ב', קבוצת המילואים של המועדון.
ב-6 בינואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את ויסאם בן ידר בתיקו 1-1 נגד אתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-18 בלה ליגה לעונת 2018/2019. הוא ערך עשר הופעות נוספות במסגרת הליגה בעונה זו, כולן כמחליף, וב-25 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–5 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור ה-34 בליגה, והפך ליליד המאה ה-21 הראשון שמבקיע בלה ליגה.
ב-28 בנובמבר 2019 הבקיע חיל את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית, בניצחון 0–2 על קרבאך במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2019/2020. בסך הכול ערך 14 הופעות ליגה במדי סביליה.
קריירת מועדונים > ההשאלה ללגנס

ב-31 בינואר 2020 הושאל למשך חצי עונה ללגנס מהלה ליגה. ב-16 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ריאל בטיס במסגרת המחזור ה-24 בליגה לעונת 2019/2020. ב-19 ביולי הבקיע את שערו היחיד במועדון, בתיקו 2-2 נגד ריאל מדריד במסגרת המחזור ה-38 והאחרון בליגה. בסך הכול ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה.
קריירת מועדונים > ההשאלה לאייבר

ב-5 באוקטובר 2020 הושאל למשך עונה אחת לאייבר מהלה ליגה. ב-18 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד אוססונה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2020/2021. ב-3 בינואר 2021 הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על גרנדה במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בסך הכול ערך חיל 28 הופעות ליגה במדי המועדון במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
קריירת מועדונים > טוטנהאם הוטספר

ב-26 ביולי 2021 חתם בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. ב-19 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לפאסוס די פריירה במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג לעונת עונת 2021/2022 בקונפרנס ליג. ב-29 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את סון יונג-מין בדקה ה-88 בניצחון 0–1 על ווטפורד במסגרת המחזור השלישי לעונת 2021/2022.
קריירת מועדונים > השאלות לוולנסיה, סביליה וז'ירונה

ב-31 בינואר 2022 הושאל לולנסיה עד לסוף העונה. ב-2 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 1–2 על קאדיס.
ב-30 בינואר 2023 חזר לקבוצת נעוריו סביליה בהשאלה עד לסוף העונה.
ב-29 ביולי 2024 הושאל לז'ירונה לעונה אחת.
קריירה בינלאומית

בחודש מרץ 2021 זומן חיל לראשונה לסגל נבחרת ספרד, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022. ב-25 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת יוון.
חיל היה בסגל האולימפי של נבחרת ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך חמש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו במדליית כסף.
תארים

הליגה האירופית (2): 2019/2020, 2022/2023
אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2019
מדליית כסף במשחקים האולימפיים (1): טוקיו 2020
הערות שוליים

↑  Bryan Gil, el crack que está de camino, באתר Estadio Deportivo, ‏ 2 באוקטובר 2018 (בספרדית)
↑  Los Reyes son los porteros, באתר מארקה, 6 בינואר 2019 (בספרדית)
↑  Five-star second half by Sevilla heaps misery on Rayo Vallecano, באתר מארקה, 25 באפריל 2019 (באנגלית)
↑  BRYAN GIL LOANED TO CD LEGANÉS, באתר הרשמי של סביליה, 31 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  POZO Y BRYAN GIL SE MARCHAN CEDIDOS A LA SD EIBAR POR ESTA TEMPORADA, באתר הרשמי של סביליה, 5 באוקטובר 2020 (בספרדית)
↑  Tottenham transfer news: Spurs fully agree swap deal with Sevilla for winger Bryan Gil with Erik Lamela to join Spanish side, באתר סקיי ספורטס, 26 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Pacos de Ferreira 1-0 Tottenham: Much-changed Spurs lose Europa Conference League play-off first-leg tie, באתר סקיי ספורטס, 1 בספטמבר 2021 (באנגלית)
↑  Barcelona star Pedri set for debut Spain senior call up, באתר Football España, ‏ 14 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  Spain v Greece game report, באתר הרשמי של פיפ"א, 25 במרץ 2021 (באנגלית)
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה |  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה | ספרד |
ליגוואן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 על שם:  Liqvan 
 מוצא:  איראן 
 מרכיבים עיקריים:  חלב כבש 
 
ייצור
אריזה
ליגוואן (בפרסית: نیر لیقوان) היא גבינה מלוחה חמוצה ומלאת חורים המיוצרת באופן מסורתי מחלב כבשים בליקוון (אנ'), כפר במזרח אזרבייג'ן ובאיראן.
ייצור

ליגוואן הוא אחת הגבינות המסורתיות האיראניות הפופולריות ביותר, היא גבינה מאזור אזרבייג'ן, בצפון מערב איראן, המיוצרת מחלב כבשים גולמי. הוא מבשיל בתמיסת מלח של 10% עד 12% במשך 3 או 4 חודשים בטמפרטורה ממוצעת של 10 ± 2 מעלות צלזיוס. על אף הפופולריות הגוברת של הליגוואן, יש מעט מחקרים על ההרכב הכימי שלה ועל הקהילות המיקרוביאליות שלה. החלב נקרש באמצעות לוחות הגבנה, ולאחר מכן אורזים את הנתחים בשקיות בד משולשות ומאפשרים לגבינה להתנקז ביסודיות. גושי הגבינה המשולשים, שהם בערך 20 ס"מ עובי, מוציאים מהשקית ומוכנסים לסיר חרס. אחר כך מכוסים במלח, ונשארים ליומיים.
צריכה

הגבינה מוגשת בדרך כלל לארוחת בוקר או ערב עם לחם טרי.
גבינות דומות ברחבי העולם

גבינות דומות ניתן למצוא ב:
אלבניה (djath או gjirokastrës)
בולגריה (сирене, סירנה)
מצרים (דומיאטי)
סודן (גיבנה ביידה)
פינלנד (salaattijuusto, גבינת סלט)
ג'ורג'יה (ყველი, kveli)
יוון (פטה)
ישראל (גבינה בולגרית)
לבנון (gibneh bulgharieh)
מקדוניה הצפונית (бело сирење, belo sirenje)
פולין (ברינדזה)
רומניה (brandză telemea)
רוסיה (брынза, brynza)
סרביה (сир)
הודו (בייאז פייניר)
אוקראינה (ברינזה, ברינזה)
לקריאה נוספת

גבינות מלוחות
רשימת גבינות
הערות שוליים

↑  Donnelly, C.W.; Kehler, M. (2016). The Oxford Companion to Cheese. Oxford Companions. Oxford University Press. pp. 435–436. ISBN 978-0-19-933088-1. נבדק ב-29 בדצמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Cheese industry market share, market research, trends, statistics". www.euromonitor.com.
מונופין

צלילה חופשית באמצעות מונופין
הרברט ניטש לובש מונופין ב-Cyprus BIOS 2004 Freediving Open Classic
מונופין (מונו = יחיד + פין = סנפיר) הוא סנפיר אחד גדול הננעל על שתי הרגליים יחדיו. התנועה עמו מהירה וקשה יותר מאשר עם סנפירים רגילים. המונופין משמש לרוב לצורך אימוני שחיית פרפר, וכן בקרב ספורטאי צלילה חופשית.
המונופין מורכב ממשטח בודד או שני משטחים קשורים אחד לשנים, המחוברים לשתי רגליו של הצוללן, ומדמים את התנועה של הלווייתנאים. למרות שמראה הצוללן עשוי להזכיר בת ים, שחיית מונופינים אינה זהה לשחיית בת ים.
הגעתו של המונופין בראשית שנות ה-70 הובילה לשבירת כל שיאי העולם בשחיית הסנפירים עד סוף העשור בשל הביצועים המשופרים האפשריים בשימוש במקום שני סנפירי ים רגילים.
שימוש

השחיין המונופיני מושיט את הידיים קדימה, נועל את ידיו זו בזו, נועל את הראש בין השריר הדו-ראשי, במצב המכונה עמדת ייעול. התנועה הגלית מתחילה בכתפיים, ומתקדמת לכיוון הירכיים; הרגליים כמעט לא מתכופפות כדי להעביר את התנועה אל המונופין. טכניקה זו נקראת בעיטת דולפינים .
על ידי תנודה איטית של פני השטח של המונופין כשהוא שקוע, צוללנים יכולים ליצור כמויות גדולות של דחף אפילו בתנועות קטנות או איטיות. דבר זה משמר אנרגיה שעוזרת בעת עצירת נשימה (דום נשימה).
קצב הבעיטה של מונופין לא חייב להיות איטי. ב-100 מ' שחיית שטח, הקצב הוא בסביבות 2 בעיטות בשנייה.
בנפרד מהשימוש הפונקציונלי שלו בשחייה או בצלילה, ניתן להשתמש במונופינים כנוי, או כחלק מתחפושת בתולת ים .
היסטוריה

1949: קורט שייפר שהמציא מצלמת סרט תת-ימית במהלך השירות הצבאי באיטליה, מעצב זוג סנפירי שחייה תוצרת בית, אותם הוא ממשיך להדק יחד עם רצועות וחוטים כדי ליצור את מה שהוא כנראה המונופין הראשון בעולם.   החפץ מוצג במוזיאון Aquazoo-Löbbecke בעיר הגרמנית דיסלדורף .
1955: ב-19 בספטמבר 1955, קורט ריסטאו והנס יואכים ברגאן, שהקימו את חברת ייצור ציוד הצלילה התת-מימי Barakuda בתחילת שנות ה-50 בעיר המבורג הגרמנית לאחר ששימשו כשחיינים קרביים במהלך מלחמת העולם השנייה, הגישו פטנט על מונופין. היה זה מכשיר לשחיינים המשלב את שתי הרגליים. למרות שההמצאה קיבלה פטנט גרמני 1085798 ב-12 בינואר 1961, היא לעולם לא נכנסת לשלב הייצור.
1962: ב-15 באוקטובר 1962, ג'יימס ס. כריסטיאנסן הגיש פטנט על מכשיר המאפשר לחבר זוג סנפירי שחייה יחד כדי להפחית עייפות והתכווצויות במהלך שחייה ממושכת. למרות שהחיבור הניתן להסרה הממיר את סנפירי השחייה הנפרדים לעיצוב דמוי מונופין מוענק לפטנט אמריקאי 3165764A ב-19 בינואר 1965, נראה שהוא לא נכנס לשלב הייצור.
1967: בסקירה שלו על טווח הסנפירים הזמינים בצרפת במהלך אותה שנה, ג'יי לארו מזכיר כיצד מומחים שונים מתנסים בשימוש בסנפיר שחייה יחיד המכיל את שתי רגליו של השחיין, תוך כדי שחיית פרפר כדי להתקדם במים. למרות שהניסוי מניב תוצאות משביעות רצון יחסית לשחיינים, לארו הסיק שסנפיר זה אינו מתאים לצוללנים.
1969: פרנקו פאבונה בונה את המונופין "Matrimoniale" שלו בעיר האיטלקית בולוניה. לאחר תכנון מונופין מהיר עם להב גומי מחוזק מתכת, בוריס פורוטוב(הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית) בונה להב שלם מפלסטיק מחוזק בפיברגלס.
1970: ב-10 בדצמבר 1970, חברת ציוד הצלילה התת-ימי הספרדית Nemrod-Metzeler רושמת פטנט על מכשיר דמוי מונופין לשחיינים המשלב את שתי כפות הרגליים, אך הוא לעולם לא נכנס לייצור.
1971: נג'דה טורוקאלו (URSS) מגיעה לאליפות אירופה בשחייה בסנפירים (1970, ברצלונה, ספרד) עם מונופין הבנוי משני ענפי טיטניום, אליהם מצטרף "מפרש". היא מנצחת את כל הבאים. מאז ועד היום נעשה שימוש במונופינים לתחרויות שחיית סנפיר, מה שמאפשר לשחיינים מונופינים להגיע למהירויות של 12קמ"ש. שיא העולם המסורתי של דום נשימה באורך 50 מטר מונופינים הוא 13 קמ"ש.
מבנה

מונופינים יכולים להיות עשויים מסיבי זכוכית, סיבי פחמן או אלומיניום וגומי. כוח השרירים של הצוללן, סגנון השחייה וסוג הפעילות המימית שהמונופין משמש עבורו קובעים את בחירת הגודל, הנוקשות והחומרים.
רוב המונופינים מורכבים מלהב מרוכב יחיד, רחב, מחוזק בסיבי זכוכית או סיבי פחמן עם גמישות מדורגת, המחובר לצולל באמצעות שני כיסי רגלי גומי. הקצה המוביל עשוי להיות מעובה ומיושר. גמישות הלהב נשלטת בדרך כלל על ידי הקטנת כמות הסיבים ועובי הלהב כדי להפוך את הקצה האחורי לדק יותר וגמיש יותר.
הערות שוליים

↑  "Finswimming". Official site dedicated to Luigi Ferraro. נבדק ב-3 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Men's 100 m Fin Swimming Surface Final | Underwater Swimming | Baku 2015 European Games (באנגלית), נבדק ב-2021-06-14
↑  Kurt Schaefer, web.archive.org, ‏2019-05-04
↑  Kurt Schaefer (2015) "Kurt Schaefer - meine Geschichte", Tauchhistorie 2015:03, pp. 59-63. Retrieved on 5 February 2019.
↑  Rossella Paternò (2018) "Kurt Schaefer, un grande pioniere della fotografia subacquea", HDS Notizie N. 64: March 2018, pp. 9-20. Retrieved on 11 November 2019.
↑  Johannes Kreutzmann, Dr Kurt Ristau and Hans Joachim Bergann (1961) Gleichzeitig von beiden Füßen eines Schwimmenden zu betätigender Schwimmhilfskörper. German Patent Office. Retrieved on 5 February 2019.
↑  James S Christiansen (1965) Detachable coupling for swimming fin United States Patent and Trademark Office. Retrieved on 5 February 2019.
↑  J. Larue (1967) "PALMORAMA", plongées No. 34. Retrieved on 15 August 2020.
↑  "Franco Pavone, il gamma". Apnea Magazine. 16 במרץ 2006. נבדק ב-18 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  BORIS POROTOV (KAZAKHSTAN, USSR), web.archive.org, ‏2019-04-25
↑  Tomsk State University: История ластов. Retrieved on 5 February 2019.
↑  Nemrod-Metzeler: Nueva aleta común para la natación. Retrieved on 5 February 2019.
↑  "Finswimming: European Championships 1967-2001".
↑  "Dolphin-Inspired Man-Made Fin Works Swimmingly". Scientific American. נבדק ב-17 ספט' 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
מונופין תוצרת 1969 על ידי פרנקו פאבונה בבולוניה
מונופין
מונופין עשוי גומי לאימוני בריכה עם שחיינים אחרים נוכחים ולשחיינים צעירים יותר עם רגליים צומחות
יעל עוזאי

ממשלת ישראל ה-11 בראשות לוי אשכול בבית הנשיא זלמן שזר. מימין לשמאל: בכור-שלום שטרית, זלמן ארן, זרח ורהפטיג, אליהו ששון, פנחס ספיר, יוסף-אהרן אלמוגי, אבא אבן, דב יוסף, גולדה מאיר, זלמן שזר, לוי אשכול, חיים משה שפירא, יוסף בורג, יגאל אלון, משה דיין ומזכירת הממשלה - יעל עוזאי
יעל עוזאי (15 ביוני 1920 – 3 ביוני 2013) הייתה מזכירת הממשלה בין השנים 1962–1968 ובין 1958-1957 כמ"מ, והיא האישה היחידה שכיהנה בתפקיד זה בתולדות המדינה.
ביוגרפיה

עוזאי נולדה ברוסיה בשם קיילה נוביקוב, בת לרחל וליצחק, חסידי חב"ד. בשנת 1925 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל וגדלה בתל אביב. למדה בגימנסיה "הרצליה".
בשנת 1938 החלה לעבוד כמזכירה במשטרת היישובים העבריים. בין השנים 1940–1948 עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית.  עברתה את שמה הפרטי ליעל בהוראת ראש המחלקה המדינית, משה שרת. לאחר קום המדינה הייתה עוזרת למזכיר הממשלה זאב שרף ומאוחר יותר מונתה לסגניתו. בתקופת הביניים שבין פרישת שרף ומינוי כתריאל כ"ץ לתפקיד, שימשה מזכירת הממשלה בפועל. לאחר פרישת כ"ץ מונתה לתפקיד ב-24 ביוני 1962 בהחלטת ממשלה וכיהנה בו בין השנים 1962–1968.
למדה משפטים באוניברסיטה העברית (1957–1961) והוסמכה לעריכת דין.
לאחר פרישתה משירות המדינה הייתה פעילה ב"איגוד נשים אקדמאיות" ובפעילויות התנדבותיות למען קשישים ומוגבלים. בשנת 1973 הביעה תמיכה בטדי קולק כראש עיריית ירושלים. הייתה מראשוני מפלגת "שינוי" וחברת מועצת התנועה. בנובמבר 1976 הייתה בין מייסדי התנועה הדמוקרטית של יגאל ידין. כיהנה גם כנציגת ציבור בבית הדין האזורי לעבודה בירושלים.
הייתה נשואה למיכאל, ממנו התאלמנה. נפטרה ביוני 2013, בגיל 93, ללא ילדים.
הערות שוליים

↑  אפרת ארד, אין זה תפקיד מתאים לנשים, מעריב, 17 באוגוסט 1962
↑  יעל עוזאי תמלא מקום מזכיר הממשלה, דבר, 26 בנובמבר 1957
↑  ארכיון המדינה, תיק ג-6243/16 - עוזאי יעל - עמ' 139, באתר ארכיון המדינה
↑  שרים נפרדים מ"שומרת סוד", מעריב, 16 בספטמבר 1968
↑  מוסמך למשפטים, דבר, 16 ביוני 1961
↑  אל טדי קולק, דבר, 12 בספטמבר 1973
↑  תנועת ידין קמה, דבר, 24 בנובמבר 1976
ליאן מוריארטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1966 (בת 58) סידני, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקווארי
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  רומנים, ספרי ילדים
 יצירות בולטות:  שקרים קטנים גדולים
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 lianemoriarty.com.au
 
ליאן מוריארטי (באנגלית: Liane Moriarty; נולדה ב-15 בנובמבר 1966) היא סופרת אוסטרלית שכתבה עשרה רומנים, ביניהם רב המכר של "הניו יורק טיימס", "שקרים קטנים גדולים", שעובד לסדרת טלוויזיה ברשת HBO.
קריירה

לאחר סיום התיכון עבדה מוריאטי בפרסום ושיווק בחברת פרסום משפטית ובהמשך הקימה חברה עצמאית בתחום. בהמשך עבדה גם כקופירייטרית פרסום פרילנסרית.
את הרומן הראשון שלה "שלוש משאלות" כתבה כחלק מעבודה שעשתה לתואר השני באוניברסיטת מקווארי בסידני בשנת 2004. לאחר קבלת התואר פרסמה את הספר.
במשך השנים פרסמה שבעה רומנים נוספים ושלושה ספרי ילדים.
עד אוקטובר 2020 נמכרו מעל ל-15 מיליון עותקים מספריה ברחבי העולם וספריה תורגמו ל-39 שפות.
הרומן שלה "שקרים קטנים גדולים" זכה להצלחה גדולה, היה לרב מכר והופק כסדרת טלוויזיה שנרכשה על ידי HBO בשנת 2017. בסדרה מככבות ריס וית'רספון וניקול קידמן שגם הפיקו את הסדרה. הסדרה קיבלה 16 מועמדויות לפרס אמי וזכתה ב-8 מהן. בהמשך הופקה עונה שנייה שעלתה לשידור ביוני 2019 ומוריארטי השתתפה בכתיבתה.
בספטמבר 2013 רכשו סרטי CBS את הזכויות לרומן "סוד הבעל" והוא עובד לסרט, במאי 2017 הוכרז כי בסרט תככב בלייק לייבלי.
בשנת 2014 דווח כי חברת סרטי טריסטאר רכשה את הזכויות לעיבוד קולנעי לרומן מה שאליס שכחה, בשנת 2017 דווח כי הבמאי דוד פרנקל עתיד לביים את הסרט.
בספטמבר 2021 פורסם ספרה "תפוחים לעולם לא נופלים". בשנת 2024, עלתה לאוויר בשירות הסטרימינג "Peacock" המיני-סדרה "תפוחים לעולם לא נופלים" (אנ') המבוססת על הרומן.
בספטמבר 2024, הספר "Here One Moment" פורסם על ידי Crown Publishing ומתמקד בנוסעים בטיסה רגילה, המגלים מתי ואיך הם ימותו מנבואות של דמות מסתורית המכונה "גברת המוות". באוקטובר 2024, פורסם כי ניקול קידמן, מוריארטי וברונה פפנדריאה משתפות פעולה שוב בעיבוד טלוויזיוני של הרומן "Here One Moment". הפרויקט מאחד את קידמן, פפנדריאה ומוריארטי לאחר שיתוף הפעולה הקודם שלהן בסדרות "שקרים קטנים גדולים", "תשעה זרים מושלמים" והסדרה האוסטרלית "The Last Anniversary". החברה Fifth Season, השותפה גם ב-"תשעה זרים מושלמים" ו-"The Last Anniversary", זכתה בזכויות ההסרטה של הרומן בתחרות עם חברות אחרות.
חיים אישיים

מוריארטי גדלה בסידני, אוסטרליה, במשפחה בת חמש בנות ובן אחד. שתיים מאחיותיה סופרות גם הן (ניקולה מוריארטי וג'קלין מוריארטי). אחותה ג'קלין, שחלק מספריה תורגמו לעברית, סיפרה שאביהם היה מעודד אותה ואת אחיה ואחיותיה לכתוב סיפורים, על כל מחברת שהיו ממלאים, היה נותן להם דולר וחצי.
מוריארטי גרה בסידני עם בעלה אדם, חקלאי לשעבר מטסמניה העובד בשיווק חקלאי, ושני ילדיה ג'ורג' ואנה.
ביבליוגרפיה > רומנים

שלוש משאלות (2004)
יום השנה האחרון (2006)
מה שאליס שכחה (2009)
סיפור האהבה של המהפנטת (2011)
סודו של הבעל (2013)
שקרים קטנים גדולים (2014)
באהבה בטירוף באשמה (2016)
תשעה זרים מושלמים (2018)
תפוחים לעולם לא נופלים (2021)
"Here One Moment" ‏(2024)
לקריאה נוספת

סקירה על תשעה זרים מושלמים וסקירה על סיפור האהבה של המהפנטת בבלוג "מה חשבתי על"
סקירה על ספריה של ליאן מוריארטי שיצאו בעברית באתר 'נוריתה'
דפנה לוי, ״הסופרת מאחורי "שקרים קטנים גדולים" ו"תשעה זרים מושלמים" - ראיון עם ליאן מוריארטי, ישראל היום, 3 במארס 2022
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-11. נבדק ב-2011-07-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Liane Moriarty | Author (באנגלית)
↑  Littleton, Cynthia (2015-05-08). "HBO Orders Reese Witherspoon-Nicole Kidman Limited Series 'Big Little Lies'". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-09-19.
↑  Ng, Philiana (2013-09-04). "CBS Films to Adapt 'The Husband's Secret' for Big Screen". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2018-07-16.
↑  Kroll, Justin (2017-05-25). "Blake Lively to Star in Thriller 'The Husband's Secret' From 'Big Little Lies' Author". Variety. נבדק ב-2018-07-16.
↑  Miss 'Big Little Lies'? Here Are 4 More Liane Moriarty Books Slated for the Screen, EW.com (באנגלית)
↑  Andreas Wiseman, Nicole Kidman, Liane Moriarty & Bruna Papandrea Reunite For TV Adaptation Of Mystery Novel ‘Here One Moment’ After Fifth Season Wins Screen Rights, Deadline, ‏2024-10-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bearup, Greg (12 בדצמבר 2014). "Big little lives". The Australian. נבדק ב-3 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hooton, Amanda (15 ביולי 2016). "How Sydney author Liane Moriarty sold six million books and inspired an HBO series". The Sydney Morning Herald. נבדק ב-3 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503277505171  PLWABN: 9810660360005606  BIBSYS: 6010903  BNE: XX1742284  BnF: cb16957050t (data)  GND: 129776149  ICCU: LO1V312234  ISNI: 0000 0000 6467 5243  LCCN: n2003056396  LNB: 000208597  MusicBrainz: df16170f-fae6-471f-8928-50d6638492f7  NDL: 001231227  NKC: xx0188654  NLA: 49788766  NLK: KAC201421014  NSK: 000637341  NTA: 26053806X  RERO: 02-A011356046  SELIBR: 396518  SUDOC: 185094724  Trove: 1503793  VIAF: 90781430   WorldCat (עם VIAF): 90781430
מישל קסקלה

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1892 אורטונה, איטליה 
 פטירה:  31 באוגוסט 1989 (בגיל 96) מילאנו, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה, איטליה 
 תקופת הפעילות:  1909–1989 (כ־80 שנה) 
 
הכניסה לפורטלו (1928) אוספי אמנות של Fondazione Cariplo
לונדון (1929) אוספי אמנות של Fondazione Cariplo
לאורך התעלה (1929) (Fondazione Cariplo)
מישל קאשלה (באיטלקית: Michele Cascella;‏ 7 בספטמבר 1892 – 31 באוגוסט 1989) היה אמן איטלקי. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי השמן וצבעי המים שלו. הוא עבד גם בקרמיקה, הדפס אבן וטקסטיל. הוא הציג את יצירותיו בתערוכת האמנות בביאנלה בוונציה מהשנים 1924 עד 1942, ועבודותיו מוחזקות בבעלות מוזיאונים ברחבי אירופה.
ביוגרפיה > משפחה ושנים ראשונות

מישל נולד באורטונה. אביו באסיליו, היה צייר, גלף, קרמיקאי, מדפיס אבן ומאייר. הוא היה המורה הראשון והמשפיע ביותר שלו. לפני שמישל נולד, אביו באסיליו חי ועבד בנאפולי, מילאנו, טורינו, ונציה, לונדון ופלרמו. בשנת 1895, באסיליו עבר עם משפחתו לעיר פסקארה שבאיטליה. מועצת העיר של פסקארה תרמה לבאסיליו חלקת אדמה לבניית מעבדה וסטודיו לאמנות. הבניין הזה כיום הוא האתר של "מוזיאון באסיליו קסקלה". שכיום יש בו יותר מ-500 יצירות השייכות לשלושה דורות של משפחת קאשלה. רוב היצירות הן של באסיליו, והשאר הן של בניו תומאסו, מישל וג'ואקינו.
מישל קאשלה עזב את בית הספר מוקדם, בגלל תוצאות שליליות, והחל לעבוד במעבדה של אביו בפסקארה. שם באסיליו אמר למישל להעתיק את ציורי המאסטרים (לאונרדו דה וינצ'י, פיזנלו, סנדרו בוטיצ'לי, ודונטלו) ולהתאמן על פרטי הפיות והאפים שהאב הכין עבור מישל בשביל שיתאמן שוב ושוב. לאחר מכן שלח באסיליו את מישל ותומאסו לבד, בזריחה, לחופי נהר הפסקרה והגבעות שמסביב כדי ללמוד את הנוף מקרוב ולפרש את שפת הטבע.
כשבאסיליו הרגיש שבניו מוכנים להראות את עבודתם, הוא עבר מתפקידו כמנהל חנות למארגן ומקדם של היצירות שלהם. לאחר 5 שנים, שמישל עבד בשביל אבא שלו, המופע הראשון שלהם התקיים בשנת 1907 במילאנו, הרחק מהרקע האזורי שלהם. דיברו על ילדי פלא. ומישל היה רק בן 15.
לקריאה נוספת

Antonella Crippa, Michele Cascella, catalogo online Artgate della Fondazione Cariplo, 2010, CC-BY-SA.
Paolo Levi, Cascella. Dolomia Editrice d'Arte, Trento 1998, pp. 80 (testo bilingue italiano francese).
Giuseppe Rosato, Michele Cascella opera grafica. Disegni, pastelli, acquarelli e litografie dal 1907 al 1978. Introduzione di Paolo LEVI. Edizioni Grahis Arte, Livorno 1978, pp. 33 + 80 tavole.
Forza zio Mec, Michele Cascella, 1969
Taccuino di un pittore, Michele Cascella, 1975
Michele Cascella... On Art, Architectural Digest, Spring 1970 pg. 62-67
Michele Cascella La gioia di vivere, Vittorio Sgarbi, 2008
Michele Cascella on ArtInvest2000
Pinacoteca Comunale Michele Cascella(הקישור אינו פעיל), Ortona
Museo Civico Basilio Cascella, Pescara
כאזם רשתי

| --- | --- |

 לידה:  1793 רשת, איראן 
 פטירה:  1843 (בגיל 50 בערך) כרבלא, עיראק 
 מדינה:  איראן 
 
כּאזם רַשְתי (או כּאט'ם רַשְתִי. בפרסית: كاظم رَشتي, בערבית: كاظم الرشتي) היה מנהיג דתי שיעי, ממייסדי האסכולה השיח'ית או שיח'יה (בערבית الشيخيّة) שממנה התפתחה הדת הבאבית ובהמשך גם הדת הבהאית. כאזם רשתי נולד בעיירה רַשְת שבאיראן ב־1793 (הערכה) ומת בכרבלא שבעיראק ב־1843.
סייד כאזם רשתי
ביוגרפיה

הוא א-סייד כּאזם בן קאסם אל-חוסייני א-רשתי (ערבית: السيد كاظم بن قاسم الحسينيّ الرشتيّ אנגלית: Sayyid Kāẓim bin Qāsim al-Ḥusaynī ar-Rashtī) הידוע בשמו הפרסי סייד כאזם רשתי سيّد كاظم رشتى נולד בעיר רַשְת שבצפון איראן בין השנים 99–1784 ונפטר בכּרבּלאא אשר בעיראק ב־1844, אם כי רוב המקורות מציינים את שנת 1843 כשנת מותו של רשתי. המקורות העיקריים לביוגרפיה של רשתי הם כמה חיבורים שלו שכוללים מידע אוטוביוגרפי כמו דליל אל-מֻתַחַיִּרין דהיינו מורה נבוכים, וכן שתי ביוגרפיות שכתבו תלמידיו. שני החיבורים הללו אבדו אך תוכנם סוכם על ידי אבו אל-קאסם בן זין אל-עאבִּדין כֵּרמאני (ער') (1879- 1969), איש דת שיעי איראני, מנהיג זרם השיח'יה- כרמאניה.
קיימות מספר השערות לגבי תאריך לידתו של רשתי 1784, 1791, 1797, 1798, 1799, 1800 גם אם רוב המקורות אימצו את שנת 1793 כשנת הלידה שלו.
סייד כאזם נולד למשפחת סוחרים שאין ביניהם תאולוגים או מנהיגים דתיים ידועים. סבו של רשתי במקור מהעיר אל-מדינה, עירו של הנביא מחמד בחצי האי ערב, אשר עזב את עירו בשל התפרצות מגפת כולירה או דבר ועבר לגור בעיר רשת שבצפון פרס, שם נולד סייד כאזם.