הסבר סיבתי
חשיבות הסברים סיבתיים בקוגניציה האנושית > מה יותר משכנע? ראיות מתאמיות או הסבר סיבתי

כפי שציין הפילוסוף עמנואל קנט קשר (מתאם) אינו מעיד בהכרח על סיבתיות. למעשה, בלי קיומו של מנגנון באמצעותו הסיבה יוצרת את התוצאה, קשרים בהם נצפה עשויים להיות תוצר של צרוף מקרים או מתאמים מזויפים. לדוגמה, במחקר נמצא כי דווקא במדינות בהם הייתה גדילה בכמות המוצרים הדיאטטיים כמות האנשים עם עודף המשקל גדלה. כל עוד לא יוצע מנגנון באמצעותו התרחש קשר זה, תמיד תתקיים האפשרות כי מדובר במתאם מזויף: (גדילה בשפע בעולם)⇒(עליה ביצור מוצרים דיאטטיים)⇐(עלייה בצריכה ובמשקל). הסבר באמצעות מנגנון יראה כך: (עליה ביצור מוצרים דיאטטיים)⇐ (ירידה בשליטה על כמות האכילה)⇐ (עלייה בצריכה ובמשקל).
מרבית הראיות האימפריות לכך שהסברים סיבתיים הם בעלי חשיבות מכרעת בקוגניציה האנושית, מתקבלות ממחקרים בהם הסבר סיבתי הושווה למידע שהוא מתאמי באופיו, ונמצא עדיף עליו. במחקר אופייני מסוג זה הנחקר מקבל אחד משני סוגי מידע לגבי קשר בין שני משתנים (למשל, העדר ברזל וסרטן) או מידע מתאמי ("מבין 10 אנשים שסבלו מחוסר ברזל, 9 חלו בסרטן, ואילו מבין 10 אנשים שלא סבלו מחוסר ברזל, רק אחד חלה בסרטן") או הסבר סיבתי (למשל: "העדר ברזל גורר החלשה של המערכת החיסונית ובכך מעלה..."). לאחר מכן הוא מתבקש לדרג את המידה בה הוא מאמין בטעון הסיבתי (העדר ברזל גורם לסרטן). ממחקרים אלה עולה כי קבלת מידע מתאמי התבטא בייחוס סיבתיות חלש בלבד כשלנבדקים לא מוצג המנגנון המסביר את הקשר בעוד נוכחות מנגנון גם בהיעדר מתאם הובילה לרמה מתונה של יחוס סיבתיות. אנשים מספקים הסברים לגבי המנגנון יותר מאשר ראיות מתאמיות כשהם מתבקשים להצדיק את התיאוריות הסיבתיות שלהם. במחקר בו נבדקה השאלה איזה סוג מידע המפריך את האמונה הרווחת כי הדבקות באיידס קורית בעקבות מגע מקרי (או דרך יתושים), משכנע יותר. נמצא כי אצל נבדקים שקבלו נימוק מנגנוני באופיו ("הווירוס לא מרוכז מספיק/ שברירי ולכן מת מהר בתנאים אלה"), החלשת האמונה והמחויבות להתנדב ולקחת חלק בפעילויות לעזור לחולי איידס הייתה גדולה יותר מאשר כשהנבדקים קבלו מידע מתאמי באופיו (ראיות ממחקרים כי אין קשר בין מגע מקרי/ דרך יתושים לבין הדבקות באיידס).
העדפת מנגנון על פני מידע מתאמי נמצאה אף כשמדובר בחיפוש מידע. מחקרים מראים כי בייחוסי סיבתיות אנשים נוטים לחפש מידע אודות המנגנון יותר מאשר אודות מתאם. אנשים קבלו תיאורים של מאורעות ספציפיים (למשל "גון נסע בכביש 5 והייתה לו תאונה") ולכל תיאור הם נתבקשו לפרט שאלות עליהם היו רוצים תשובות על מנת להחליט מה הסיבה למאורע (לתאונה). הסתבר כי אנשים מחפשים מידע על המנגנון באמצעותו התרחשה התוצאה (למשל: "האם גון אבד את הבלמים"? או "האם היו תנאי ראות גרועים"?) יותר מאשר מידע שהוא מתאמי באופיו (למשל: "האם לג'ון יש נטייה יותר גדולה מאשר לאחרים להיות מעורב בתאונות"?).
דוגמה מוכרת מאוד מהספרות הרפואית המצביעה על החשיבות של הבנת הסיבה, נוגעת לאיגנץ זמלווייס, רופא נשים בן המאה התשע עשרה שנחשב לאבי תורת האפידמיולוגיה. זמלווייס נתקל בתופעה בה היה קשר חזק בין המוות לאחר לידה לבין מחלקת היולדות בה התאשפזה היולדת בבית החולים הכללי של וינה בו עבד. הסיכוי של יולדת ללקות ב"קדחת הלידה" ולמות לאחריה, היה גבוה יותר לנשים שילדו במרפאה א' מאשר במרפאה ב' (כ-10% לעומת 4%). דבר שגרם לנשים לסרב ללדת במחלקה א. היה ברור לזמלווייס שהקשר בין שתי התופעות הוא סיבתי. הדבר שהיה חסר לו הוא הסבר לגבי המנגנון האחראי לקשר. הניסיון המאומץ שלו להבין או למצוא הסבר לקשר היא שהובילה אותו בסופו של דבר לגילוי העובדה שחיידקים הם מובילי מחלות ולכן את הצורך בהיגיינה.
הסבר סיבתי הוא ספציפי לתוכן (content-specific), שכן מנגנון אחד יתאים במצב אחד ולא לאחר. יתרה מכך, המנגנון המוצע חייב להתאים לידע סיבתי קודם. למשל, תוסף מזון X (סיבה) הטוען להורדה במשקל (תוצאה) יכול להסביר כיצד זה קורה באמצעות שימוש במנגנון, שמידע סיבתי קודם ברור לנו כי הוא קשור לירידה במשקל כמו "הורדה בתיאבון". הבאת מנגנון לא רלוונטי לתוכן הספציפי (למשל, מוריד את כמות השומנים בדם) לא נתפסת כהסבר. ואומנם מחקרים מראים כי על מנת שמנגנון ישכנע וייתפס כהסבר הוא חייב להתאים לידע סיבתי קודם.