stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת קרטל "אהליך יעקב"
ההרשעה בבית המשפט המחוזי

רשות התחרות חקרה את הפרשה והגישה כתבי אישום כנגד המשתתפים בהסדר הכובל. בהכרעת הדין של שופט בית המשפט המחוזי בירושלים יהונתן עדיאל הורשעו 9 מנכ"לים וחברות בעבירה של הסדר כובל על פי חוק ההגבלים העסקיים: יעקב הרץ; דוד בר-מימון (שניהל את יצרנית הצנרת פלסטיקת בע"מ); א.ש. פלסט יצור צינורות חשמל בע"מ ומנכ"ל החברה אשר פחימה; מפלס חברה לשיווק מוצרי פלסטיק בע"מ מקיבוץ מרחביה ומנהליה אריה דגן וצבי בולר; וכן מצרפלס שותפות מוגבלת מקיבוץ מצר ומנכ"ל החברה דב אביטל. על המנכ"לים נגזרו חודשי מאסר שהומרו בעבודות שירות, וכן קנס של עשרות אלפי ש"ח. על החברות הוטלו קנסות של מאות אלפי ש"ח.
הערעורים לעליון > הערעור של הרץ

יעקב הרץ ערער לעליון על הרשעתו, בטענה שההסכמים שדובר עליהם לא קיבלו תוקף של חוזה מחייב, ולפיכך לא יכול להיחשב הסדר כובל. השופטת מרים נאור דחתה את טענתו וקבעה שהחוק בכוונה קבע ניסוח כוללני בשם "הסדר כובל", כדי להדגיש שגם סיכום שאינו חוזה כתוב וחתום יכול להיחשב לעבירה.
הרץ הוסיף וטען להגנת זוטי דברים, כיוון שעסק בתחום לתקופה קצרה. נאור דחתה טענה זו וקבעה שלמחירון שהוציא הרץ הייתה השפעה דרמטית על שוק הצנרת.
הערעורים לעליון > הערעור של אביטל

סניגורו של דב אביטל, עו"ד דוד ליבאי, ביקש לבטל את ההרשעה של אביטל תוך התחשבות בנסיבות המקרה: אביטל היה איש עסקים צעיר, לא השתתף לחלוטין בהסדר הכובל, שיתף פעולה בחקירת של רשות התחרות ועוד. בקשתו נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי. אביטל ערער על כך, אך גם בית המשפט העליון סירב לבטל את ההרשעה.
תוצאה והלכות

ב-10 בנובמבר 2003, דחתה השופטת מרים נאור את הערעורים על פסק דינו של בית המשפט המחוזי. לדעתה הצטרפו השופטים מישאל חשין ואילה פרוקצ'יה.
פסקי הדין שניתנו בערכאות השונות בפרשה ניכרים בכך שהם מרחיבים את הגדרתו של המונח ”הסדר כובל” כך שהם כוללים כל הבנה משותפת שעסקים מתנהלים על פיה, גם אם לא נכרת בעניין חוזה מחייב. כמו כן, פסקי הדין מייצגים מדיניות בלתי מתפשרת של בתי המשפט כלפי עבירות בתחום ההגבלים העסקיים, על אף שלעיתים הן נתפסות בציבור כעבירות "קלות" של צווארון לבן.
הערות שוליים

↑   סעיף 4 לחוק התחרות הכלכלית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   פרק ז' לחוק התחרות הכלכלית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   פרק ז'1 לחוק התחרות הכלכלית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   סעיף 50 לחוק התחרות הכלכלית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  בית המשפט הרשיע את משתתפי הקרטל אהליך יעקב בענף צנרת החשמל, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2002
↑   סעיף 2 לחוק התחרות הכלכלית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  ע"פ 1042/03 מצרפלס שותפות מוגבלת בע"מ (1974) נ' מדינת ישראל, נח(1) 721 (2003)
פתן מוות מצוי

| פתן מוות מצוי |
| --- | --- |
 פתן מוות מצוי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן המוות
מין:: פתן מוות מצוי
שם מדעי
 Acanthophis antarcticus ‏שו, 1802
תחום תפוצה


פתן מוות מצוי (שם מדעי: Acanthophis antarcticus) הוא מין של נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג פתן המוות. זהו מין ארסי ביותר הנפוץ במזרח אוסטרליה ובקצה הדרום-מערבי שלה באזורי יערות, חורשים וערבות עשב לחות בהם הוא מצוי בעיקר סביב סלעים ובין פסולת עלים. זהו אחד הנחשים הארסיים הנפוצים ביותר באוסטרליה. הוא חי בקווינסלנד, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה ובאוסטרליה הדרומית, אך לא באוסטרליה המערבית ובטריטוריה הצפונית.
מאפיינים

נחש זה מזכיר מעט שפיפון במראהו, צורת הראש ובגופו השטוח. הוא מגיע לאורך 70–100 ס"מ ובעל מבנה שטוח. צבע הקשקשים אדמדם או חום ולעיתים גם שחור והרצועות כהות מעט יותר. הבטן צבועה בצבע שמנת, אפורה או ורודה. ראשו של הנחש בעל קרניים קטנות וצורתו משולשת. הניבים הארסיים שלו הם הארוכים מבין אלה של נחשי אוסטרליה, דבר העוזר לו להרוג במהירות.
הארס של הנחש מיועד להרוג טרף כמו שממיות, לטאות נוספות ומיני דו-חיים, אותם הוא מושך באמצעות זנבו המתפתל עד לפיו וכשטרף מתקרב הוא מכיש במהירות, לעיתים לאחר כמה ימים של המתנה באותו מקום מכוסה בעלים. השימוש בארס להגנה הוא משני לגמרי והנחש יתקוף רק כמוצא אחרון. עם זאת הוא מוסווה ביותר בין פסולת העלים, מה שמונע להבחין בו בזמן. הארס קטלני ביותר ומורכב מנוירוטוקסין הגורם לשיתוק מהיר. מוות עלול להתרחש תוך 6 שעות לאדם בוגר.
הנחש אינו מצוי בסכנה, אך הפצת קרפדות קנים פולשות הורגות צעירי פתנים שלא מודעים לרעילותם.
הערות שוליים

↑  פתן מוות מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
צבי רודי

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1900 מיכלובו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 בספטמבר 1972 (בגיל 72) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1939) 
 
צבי רוּדי (Zvi Rudy;‏ 26 ביוני 1900 – 28 בספטמבר 1972) היה סופר, מסאי, סוציולוג, פילוסוף ודוקטור למדעי הטבע, חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת 1939.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
רודי נולד בשנת 1900 במיכלובו שבסמוך לעיר ביאליסטוק, במערב האימפריה הרוסית (כיום פולין), בן לדב, בעל מרכז תעשייה לאריגים, ולשרה בת שמואל סלאפאק.
את השכלתו קיבל בבית ספר עירוני גרמני ורוסי בביאליסטוק ובאוניברסיטאות פראג, ברלין, לייפציג ופריז, והוסמך כדוקטור לפילוסופיה ודוקטור למדעי הטבע על הדיסרטציות "הוויטליזם במאה ה-20" ו"הדומיניות של בעלי החיים הירודים".
רודי פרסם מספר רב של מאמרים, מסות ומחקרים בעיתונות בעברית ולועזית. שימש כמרצה לפילוסופיה וסוציולוגיה במספר בתי ספר גבוהים באירופה, והרצה בקונגרסים בינלאומיים בתחומים אלה ובפסיכולוגיה.
רודי עלה לארץ ישראל באפריל 1934 והיה ממייסדי ומראשוני המרצים לבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב וכיהן במוסד כמרצה ראשי לפילוסופיה וסוציולוגיה בין השנים 1935–1959.
בשנת 1948 ייצג את ארץ ישראל בקונגרס הבינלאומי לפילוסופיה באמסטרדם, בו הרצה על "הסוציולוגיה של ההמון". ולאחר הקמת המדינה קיבל את תפקיד המסגנן הראשי ורושם "קורות הימים" (Annales) במשרד החוץ.
בשנת 1939 היה רודי חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל עבור ספרו "לכסיקון לפילוסופיה: והמדעים הקרובים לה", שיצא בהוצאת דביר.
התגורר בתל אביב והיה נשוי לדורה לבית הורֶנשטיין.
רודי נפטר בשנת 1972 ונקבר בבית העלמין הדרום בחולון.
פרסומיו

הדבורה: בתבניות מתקפלות על פי שיטת פסטלוצצי, ברלין: מ' קרימברג, תרפ"ט 1928.
יידן אין דער היינטיקער פסיכאלאגיע, [וילנה: חמו"ל], 1931. (ביידיש) ("יהודים בפסיכולוגיה בת ימינו")
גרגור יוהאן מנדל: חייו ותורתו, 2 כרכים, תל אביב: הטבע והארץ, תרצ"ו–תרצ"ז 1936 (ספרית הטבע והארץ, ה–ו). (חלק א: "חיי מנדל", תרצ"ו; חלק ב: "תורת מנדל", תרצ"ז.)
לכסיקון לפילוסופיה: והמדעים הקרובים לה; בעריכת צבי וויסלבסקי, תל אביב: דביר, תרצ"ט 1939.
יסודות הסוציולוגיה, תל אביב: בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה, תש"ה 1944.
לדמותה של תקופה: בשולי המחצית הראשונה של המאה העשרים, תל אביב: נ' טברסקי, תשי"א 1951. (פילוסופיה)
תורת התורשה: פרקים במשנתו של מנדל ותולדות חייו, ירושלים: ר' מס, 1954.
הסוציולוגיה של העם היהודי, תל אביב: יבנה, תשי"ח 1958.
הוגים ובעיותיהם: מסות פילוסופיות וסוציולוגיות, תל אביב: אגודת הסופרים העברים ליד דביר, תשי"ח 1958.
יהודי ברית המועצות, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך, תשל"ח 1978.
Ethnosoziologie sowjetischer Völker: Wege und Richtlinien, Bern: Francke, 1962. (בגרמנית)
Soziologie des jüdischen Volkes, Reinbek bei Hamburg: Rowohlt, 1965. (בגרמנית)
Die Juden in der Sowjetunion: Schicksal und Nationalitätenpolitik, Wien: Europa-Verlag, 1966. (בגרמנית)
פרסומיו > ממאמריו

'יוליוס רוברט מיאר', הטבע והארץ ו, א (תרצ"ט), 18–25; ב, 86–91.
'בערפל המסתורי של ההיסטוריה: (למקרא חיבורו של טוינבי)', גשר (רבעון לשאלות חיי האומה) ד–ה (תשט"ו), 47–64.
'ליב שטרנברג', העבר (לדברי ימי היהודים והיהדות ברוסיה) ט"ז (תשכ"ט), 182–191.
פרסומיו > תרגומים

תאודור מומסן, דברי ימי רומא; מתורגמים בידי ד"ר צ' ויסלבסקי, ד' קלעי וד"ר צ' רודי; בעריכת פ' לחובר וד"ר צ' ויסלבסקי, 4 כרכים, תל אביב: א' שטיבל, תרצ"ה. (במהדורת מסדה תשכ"א-תשכ"ב נערך התרגום מחדש על ידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוסף לו גם הכרך "תקופת הקיסרים" בתרגומו של עמנואל קופליביץ.)
ריכרד גולדשמיט, אסקרים: מבוא לביולוגיה, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר ('נעורים'), 1942.
ברוך בקר (לודביג בנדיכס), הייתי בדאכאו: ליקוטי יומן ממחנות הסגר בגרמניה; תרגם מכתב יד צבי רודי, תל אביב: מסדה (ספרית "רמון"), תש"ה.
משה נתנאל, הצחוק; תורגם מכתב-יד על ידי צבי רודי, תל אביב: נ' טברסקי, תש"ז 1947.
יום טוב (ליאופולד) גץ, הצבירה היוצרת; תרגם מכתב יד צבי רודי, תל אביב: האגודה הפילוסופית, תשי"א 1951.
משה מרום (=הימלפרב), שתים עשרה אגרות; תרגם מכ"י רוסי צבי רודי, תל אביב: [חמו"ל], 1952.
אוטו וינינגר, מין ואופי: מחקר עקרוני; תרגם וצרף מבוא צ' רודי, תל אביב: כתבים, תשי"ד 1953.
יעקב לשצ'ינסקי, הדמות הלאומית של יהדות הגולה, תל אביב: הוצאת הספרים ע"ש י"ל פרץ, 1959.
לקריאה נוספת

אריה טרטקובר, 'על פילוסוף וחוקר החברה היהודית שכבר אינו אתנו (...צבי רודי ז"ל)', הדאר נג (תשל"ד), 152–153.
הערות שוליים

↑  ביקורת: יעקב ברזילי, יסודות הסוציולוגיה, משמר, 30 במרץ 1945.
↑  עמנואל בן-גריון, עם קריאה ראשונה: הייתי בדאכאו, דבר, 9 בנובמבר 1945.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307742005171  BnF: cb13758561b (data)  GND: 13406187X  ISNI: 0000 0001 1077 7719  LCCN: no96020274  NKC: jo2012736199  NLA: 35986796  NTA: 07425667X  RERO: 02-A003769482  SUDOC: 080217605  Trove: 1174121  VIAF: 94009304   WorldCat (עם VIAF): 94009304
פתן מוות צפוני

| פתן מוות צפוני |
| --- | --- |
 פתן מוות צפוני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן המוות
מין:: פתן מוות צפוני
שם מדעי
 Acanthophis praelongus ‏רמזי, 1877

פתן מוות צפוני (שם מדעי: Acanthophis praelongus) הוא מין של נחש ארסי מסוג פתן המוות שבמשפחת הפתניים; הוא נפוץ ברחבי צפון אוסטרליה, בפפואה ניו גיני, ואף בכמה מאיי אינדונזיה. בדרך כלל הוא חי באזורי אחו, ערבות לחות ויערות גשם. הוא דומה מאוד למין פתן מוות מצוי, וכמוהו ארסי ביותר.
מאפיינים

נחש זה קטן ביחס למשפחתו ומגיע לאורך 40 עד 70 סנטימטרים בממוצע. הוא בעל ראש קצר עם בליטות קרניות מעל העיניים וצורתו שטוחה ומעובה. הנחש איטי מאוד ונוטה שלא לנוע הרבה. צבע קשקשיו משתנה בין אפור, חום כהה ועד לחום אדמדם. קצה זנבו יכול להתנועע כמו תולעת, מה שעוזר לו למשוך את טרפו הכולל בעיקר דו-חיים, לטאות וזוחלים קטנים נוספים אך גם יונקים - לטווח המאפשר לו הכשה. כמו קרוביו, נחש זה אינו מטיל ביצים אלא משריץ עד 10 צאצאים בכל השרצה.
הנחש ארסי ביותר ומכיל מיוטוקסין חזק המשפיע על מערכת העצבים, הנשימה ותנועת השרירים ויכול להביא בקלות למצב חירום או אף למוות אם לא ניתנת עזרה רפואית בזמן. עם זאת מאז שיוצר נוגדן לארס מספר מקרי המוות ירד באופן דרמטי.
הנחש עצמו נפגע מבירוא יערות בהם הוא חי וכן מהבאת קרפדת הקנים לאוסטרליה. הנחשים מפתים את הקרפדה ומכישים אותה, אך מתים מהרעל שבגופה.
הערות שוליים

↑  פתן מוות צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
קנטיפור (עיתון)

| --- | --- |
 סוג:  יומי
 תדירות:  יומי
 פורמט:  ברודשיט 
 מייסד:  שייאם גואנקה
 בעלים:  Kantipur Publications 
 תאריכי הופעה:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 שפה:  נפאלית
 תפוצה:  360,000
 מדינה:  נפאל נפאל
 www.ekantipur.com
 
קנטיפור (בנפאלית: कान्तिपुर) הוא עיתון יומי בשפה הנפאלית המופץ בקטמנדו ומחולק ברחבי נפאל. הוא אחד העיתונים הנפוצים ביותר בנפאל עם תפוצה של כ-360,000 עותקים ביום.
העיתון נוסד ב-18 בפברואר 1993, יחד עם עיתון האחות קטמנדו פוסט ויוצא לאור על ידי "קנטיפור הוצאה לאור".
בעקבות פרסום מאמרו בעיתון של מנהיג המורדים בנפאל – באבו רם בהאטה ריי על טבח משפחת המלוכה של נפאל, עצרה ממשלת נפאל את עורך הכתבה ועוד חברי צוות ניהול אחרים.
פתן קולט

| פתן קולט |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: פתן אפעי
מין:: פתן קולט
שם מדעי
 Pseudechis colletti ‏בולנז'ר, 1902

פתן קולט (שם מדעי: Pseudechis colletti) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי באוסטרליה. הוא קרוי על שם החוקר הנורווגי רוברט קולט (אנ'). בעבר נחשב לנחש בעל סכנה בינונית אך כיום הוא נחשב לנחש ה-19 בארסיותו בעולם.
מאפיינים

נחש זה הוא קרובו של פתן שחור אדום-בטן ובעבר סווג כתת-מין של פתן שחור פפואני החי בגינאה החדשה אך הופרד ממנו ב-1902 בידי החוקר הבלגי ג'ורג' אלברט בולנג'ר (אנ'). הוא מגיע לאורך של 1.8-2.6 מטר ובעל קשקשים אפורים כהים עם פסים בהירים בצבע צהוב-שמנת עד ורוד לאורך הגב והבטן צהובה עד כתומה.
הנחש חי בעיקר בקווינסלנד באזורים יבשים אך לעיתים מגיע למגורי האדם. הנחש פעיל במשך היום וניזון מזוחלים אחרים, דו-חיים ומיונקים ואף מקניבליות.
הארס של הנחש יכול לגרום למוות תוך כמה שעות. הוא גורם להקאות, שלשולים, כאבי בטן חזקים, כאבי ראש, קרישת דם ולבסוף לאי ספיקת כליות או לתמס שריר. עם זאת ישנו נסיוב לארס היכול להציל את המוכשים בזמן.
הערות שוליים

↑  פתן קולט באתר הרשימה האדומה של IUCN
פסק דין פלאפון

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית הדין הארצי לעבודה
 תאריך החלטה:  2 בינואר 2013
 החלטה
 מעסיק לא יוכל להתבטא באשר להתארגנות עובדיו
 חברי המותב
 חברי המותב:  השופטת נילי ארד, השופט יגאל פליטמן, השופט עמירם רבינוביץ', נציג ציבור (עובדים) יצחק שילון ונציג ציבור (מעסיקים) יורם בליזובסק.
 
פסק דין פלאפון או הלכת פלאפון הוא פסק דין של בית הדין הארצי לעבודה משנת 2013, בהרכב בראשות הנשיאה נילי ארד אשר קבע לראשונה כי מעסיק אינו רשאי להתבטא, ישירות או בעקיפין, כנגד מהלך התארגנות ראשונית של עובדיו בארגון עובדים. פסק הדין אושר בבג"ץ בשנת 2014.
פסק הדין נוגע באיזון ובמתחים שבין מספר זכויות יסוד, בהן זכות ההתאגדות, חופש הביטוי וחופש הקניין. הוא נחשב לאבן דרך משמעותית בתנופת ההתאגדות בישראל בעשור השני של המאה ה-21, אשר הביאה לכך שענפים שבעבר לא היו מאורגנים כמו ענפי הסלולר, הביטוח וחברות האשראי כיום מכוסים כמעט לחלוטין בהסכמים קיבוציים. פסק הדין מצוטט תדיר בהליכים משפטיים הנוגעים למימוש זכות ההתאגדות.
רקע

התאגדות עובדי פלאפון פרצה בגלוי והחלה להחתים עובדים לחברות בהסתדרות בסוף אוגוסט 2012. המהלך שלווה על ידי האגף להתאגדות עובדים בהסתדרות שהוקם רק כמה שנים קודם לכן, היה אחת מהתאגדויות העובדים הגדולות הראשונות בהסתדרות לאחר שנים ארוכות בהן לא אורגנו חברות בסדר גודל של אלפי עובדים. לאורך ההתארגנות שיגרה החברה מסרים ומכתבים לעובדים ולמנהלים בגנות ההתארגנות וההסתדרות, לרבות איגרת מהמנכ"ל גיל שרון, ומנהלים בכירים בה אף כינסו אסיפות עובדים בהם התבטאו כנגד המהלך. מנהלים בחברה אף פעלו להחתמת עובדים על טופסי ביטול חברות בהסתדרות.
נוכח פעולות אלו עתרה ההסתדרות לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב בבקשה לצווי מניעה בהם יורה בית הדין להנהלה להפסיק את ההפצה של טופסי ביטול חברות, להפסיק להפיץ הודעות באמצעי התקשורת הפנימיים של החברה בגנות ההסתדרות ולהפסיק להפעיל לחצים על העובדים בניסיון לשכנע אותם שלא להצטרף להסתדרות או לבטל את הצטרפותם - וכן בדרישה כי ההנהלה תפרסם הודעה לפיה היא מכבדת את זכות ההתארגנות של העובדים ואת זכותם להיות חברים בארגון עובדים.
בית הדין האזורי, בהרכב בראשות השופטת אורנית אגסי קבע כי הפצת מכתבי ביטול חברות בהסתדרות מצד ההנהלה היוותה התערבות בילתי הוגנת ואסורה בזכות ההתארגנות ואמצעי לחץ פסול לסיכול ההתארגנות הראשונית. עם זאת, קבע בית הדין האזורי כי מעסיק "רשאי להציג לעובדים את החסרונות הקיימים לדעתו בהצטרפות לארגון עובדים", ואף קבע כי לחברת פלאפון "לא ניתנה האפשרות לדבר אף היא עם העובדים בטרם הצטרפותם". בית הדין האזורי לא ראה כל פסול בכך שהן ההסתדרות והן המעסיק "יפנו ניירות עמדה לעובדים ובמסמכים אלו ישווקו בצורה מתורבתת את עמדותיהם תוך שיווק חיובי של דעות אלו ולא בדרכי הפחדה".
לאור כל אלה קיבל בית הדין באופן חלקי את בקשת ההסתדרות "למניעת הודעות או אמירות פוגעות או אסורות" תוך שקבע כי החברה "רשאית לשלוח אגרות כלליות המבהירות את עמדתה ללא מסרים שליליים על עצם ההתארגנות".
בית הדין האזורי אף גינה את התנהלותה של ההסתדרות על כך שפעלה לקידום ההתארגנות 'בהיחבא ומבלי שקיבלה אישור החברה לדרכי גיוס העובדים בהם נקטה". לשיטתו, על ההנהלה היה לאפשר להסתדרות ולוועד הפעולה לקיים כנסי הסברה לעובדים באתרי החברה השונים, תוך תיאום ומבלי שתיפגע העבודה בהם יציגו לעובדים את ההתארגנות - ומאידך תוכל ההנהלה אף היא להציג את עמדתה בנדון.
נגד החלטה זו ערערה ההסתדרות לבית הדין הארצי.
טענות הצדדים בערעור

ההסתדרות, אשר יוצגה על ידי עו"ד ארנה לין, טענה כי לאור יחסי המרות בין מעסיק לעובדיו "יש לדחות את הטענה כאילו יכול המעסיק להביע עמדה בנוגע לשאלת מימוש זכותו של העובד להתארגן" בדגש על אירועי התאגדות ראשונית. ההסתדרות הצביעה על כך שהפסיקה אסרה כבר קודם לכן על מעסיק במקום עבודה מאורגן להתבטא באשר להחלפת ארגון העובדים, קל וחומר שאסור לו להתבטא בהקשר של עובדים המתארגנים לראשונה.
עוד התנגדה ההסתדרות לאיסור שהטיל בית הדין האזורי לעבודה על 'החתמת עובדים בהחבא' והבהירה כי קבלת קביעה זו והטלת חובה על ארגוני עובדים 'לתאם' התארגנויות מול המעסיקים תהפוך התארגנויות עובדים בישראל לבילתי אפשריות. ההסתדרות הצביעה על כך שסעיף 33ט לחוק הסכמים קיבוציים קובע כי נציג ארגון עובדים רשאי להיכנס למקום עבודה לצורך קידום זכות ההתארגנות.
הנהלת פלאפון, אשר יוצגה על ידי עו"ד סיגל פעיל טענה כי זכותו החוקתית של המעסיק לחופש ביטוי כוללת גם הבעת עמדה באשר להתארגנות עובדיו, לרבות עמדה השוללת התארגנות שכזו. פלאפון קראה להתיר למעסיק זכות ביטוי שוות ערך והיקף לזו של ארגון העובדים, וטענה כי השמעת קולו של המעסיק והצגת עמדתו, ככל שאיננה מפעילה לחץ פסול ונעשית במסגרת הכללים שנקבעו, אינם בגדר פגיעה בחופש ההתארגנות. כדוגמאות ללחץ פסול נתנה הנהלת פלאפון איומים בפיטורים, בפגיעה בתנאי העבודה, בהצעת טובות הנאה או בעדפת עובדים לפי מידת תמיכתם בהתארגנות.
בנוסף, טענה ההסתדרות כי הצו הארעי האוסר על ההסתדרות להמשיך ולהחתים עובדים על טופסי הסתדרות הוא סעד קיצוני המפקיע מהעובדים למעשה את זכות ההתאגדות. הנהלת פלאפון מנגד טענה כי מדובר בסעד מידתי אשר ביקש ביקשה לעצור את פעילות שני הצדדים לצורך 'הפרדת כוחות' עד להכרעה מנומקת.
טענות הצדדים בערעור > חוות דעת נוספות

לשכת התיאום של הארגונים העסקיים הגישה אף היא חוות דעת בהליך ודחתה את דרישת ההסתדרות לכך שמעסיקים
לא יוכלו באופן גורף להשמיע עמדתם בשלב ההתארגנות הראשונית. בין היתר הציעה, בדומה לבית הדין הארצי, שלשני הצדדים 'תקבע זכות הדדית להפצת חומר הסברה ומידע', ואף קביעה כי 'תנתן הזדמנות שווה למעסיק ולארגון העובדים בפניה לעובדים באותה הדרך ובאותה האיכות. גם איגוד לשכות המסחר הגיש חוות דעת המתנגדת להגבלת חופש הביטוי של המעסיקים.
עמדת היועץ המשפטי לממשלה שהוגשה לבית הדין הייתה כי בהתאגדויות ראשוניות גוברת זכות ההתארגנות על חופש הביטוי של המעסיקים - וזאת עד להגעה ליציגות במקום העבודה. עמדתו תאמה את עמדת ההסתדרות בכל האמור לקביעה כי בין מעסיק לעובדיו יש יחסי מרות שאינם שוויוניים, ולכן קבע כי יש להגביל את זכות המעסיק להביע עמדה בפני העובדים בסוגיית התארגנות העובדים. לדבריו, יש ערך במניעה מראש של התבטאויות כאלו שעשויות לגרום להשפעה בילתי הוגנת, שכן לאחר שנאמרו לא ניתן להשיבן לאחור.
הסתדרות העובדים הלאומית טענה כי יש לאפשר למעסיק חופש ביטוי מסוים, אך ורק כנגד הקניית כלים ואמצעים ראויים לארגון העובדים להתמודד בהצלחה עם נסיונותיו להביא לכדי התארגנות ראשונית במקום העבודה. ארגון כוח לעובדים טען כי יש לאסור על התבטאות המעסיק למעט בתגובה לפרסומים מטעם ארגון העובדים שלדעתו מכילים מידע שגוי או מטעה ביחס למעסיק ולפעילותו, וככל שהתגובה נעשית בתום לב ולאחר שפנה למפרסם בבקשה לתיקון הפרסום ונענה בשלילה. בנוסף טענו בכוח לעובדים כי יש לאפשר למעסיק להתבטא "כאשר הבעת הדעה או ניסיון השכנוע נעשים במסגרת של אספת עובדים המתקיימת בשיתוף ארגון העובדים, תוך הקצאת הזדמנות שווה למעסיק ולארגון העובדים, וכל עוד דברי הצדדים אינם כוללים כפייה, איומים או הפעלת לחץ בלתי הוגן".
עתירה לבג"צ

לאור העובדה שבית הדין הארצי לעבודה מהווה ארכעה עליונה בכל הקשור לדיני העבודה בישראל, עתרה כנגדו לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים לבג"ץ בבקשה שיורה על בטלות פסק הדין. לטענת הלשכה פסק דינו של בג"ץ היה לא מאוזן בכך ששלל באופן מוחלט את חופש הביטוי של המעסיק ופגע אף בחופש הקניין שלו, "תוך הענקת בלעדיות לזכות ההתארגנות", ובכך פגע בזכויות יסוד חוקתיות של המעסיקים.
העתירה נדחתה על ידי בג"ץ ביולי 2014, בהרכב בו ישבו השופטים אליקים רובינשטיין, ניל הנדל ואורי שהם. בג"ץ ציין כי הוא ממעט להתערב בהכרעות בתי הדין לעבודה, ואף אשרר את קביעותיו המרכזיות של בית הדין הארצי. עוד הבהיר בג"ץ כי היקפה של החזקה האוסרת על מעסיקים להתבטא באשר להתאגדות עובדיהם תתפתח בפסיקת בתי הדין לאורך הזמן "בהתאם לצרכיה הקונקרטיים של החזקה ולהתאמתה לרחשי המציאות המשתנה. חזקה על בתי הדין לעבודה שיהיו קשובים לאלה".
השלכות הפסיקה

הלכת פלאפון מצוטטת תדיר בהליכים הנוגעים למימוש זכות ההתארגנות ולהתאגדויות עובדים ראשוניות וסוגיות נוספות הנוגעות לפערי הכוחות בין מעסיק לעובדיו.
פסק הדין ניתן במהלך שביתה ממושכת של עובדי פלאפון שלוותה גם בהפגנות. הפסיקה נתנה לעובדים השובתים ולהתארגנות רוח גבית. כשבועיים לאחר הפסיקה, בעקבותיה ובעקבות מאבק העובדים נאלצה לבסוף חברת פלאפון להכיר בהתאגדות עובדיה ולנהל עימם משא ומתן שהביא לחתימת הסכמים קיבוציים בחברה.
במקביל היווה פסק הדין קטליזטור לתנופת התאגדות משמעותית בישראל בעשור השני של המאה ה-21, במסגרתה הצטרפו להסתדרות ולארגוני עובדים נוספים מאות אלפי עובדים, וענפים שלמים שבעבר לא היו מאורגנים התארגנו כגון ענפי הסלולר, הביטוח, חברות האשראי וגופי התקשורת. תנופת התאגדות זו יצרה אנומליה במסגרתה מדינת ישראל הייתה אחת המדינות היחידות בעולם המערבי בהן שיעור העובדים המאורגנים עלה ולא ירד.
בעקבות פסק הדין ניסה איגוד לשכות המסחר לקדם חקיקה לביטול בתי הדין לעבודה, אך נכשל בכך. בעקבות פסק הדין התפתחה גם טקטיקה בקרב מעסיקים שעובדיהם מתאגדים, להימנע מהתנגדות למהלך במהלך תקופת ההתאגדות הראשונית, בה ההתאגדות מוגנת בהתאם לפסק הדין, ואף להכיר במהירות ביציגות - אך לפגוע בהתארגנות בשלבים מאוחרים יותר, בין היתר תוך מריחת המשא ומתן עם העובדים, קידום ועדים פנימיים או ועדים מטעם, עידוד התנגדות לוועד בקרב מנהלים בדרגי הביניים, וטקטיקות נוספות.
לקריאה נוספת

דני ואזנה, מהפכה וצדק, עריכה: טל איפרגן, הוצאת "ספרי צמרת" (2015)
דני ואזנה, מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017)
שוקי שטאובר, המאבק על הוועד - התארגנות עובדים בשנות ה-2000, שוקי שטאובר הוצאה לאור (2017)
הערות שוליים

↑  עס"ק 25476-09-12
1 2  בג"ץ 4179/13 לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים נ' בית הדין הארצי לעבודה ואחרים, ניתן ב־7 ביולי 2014
1 2  עמ' 16–18 לפסק הדין
↑  עמ' 18–19 לפסק הדין
↑  עמ' 16 לפסק הדין
↑  עמ' 20–23 לפסק הדין
↑  עמ' 28–29 לפסק הדין
↑  עמ' 24–27 לפסק הדין
↑  עמ' 29–30 לפסק הדין
↑  עמ' 30–32 לפסק הדין
1 2  עמ' 67 בפסק הדין
↑  עמ' 53 בפסק הדין
↑  עמ' 54 בפסק הדין
1 2  עמ' 55 בפסק הדין
↑  עמ' 57 בפסק הדין
↑  עמ' 80–84 בפסק הדין
↑  עמ' 85 בפסק הדין
↑  דוגמת פסק דין יהודה זינגר נגד חברת יהב חמיאס טכנולוגיות, פסק הדין בעניין הפגיעה בהתארגנות ברמי לוי ביכורי השקמה, בנטו מלינדה, באמברוזיה, קפה נואר, תן ביס ועוד
↑  דני ואזנה, מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017) - עמ' 241-253
↑  ניצן צבי כהן, ‏שיעור העובדים המאוגדים במשק עלה ל-25%, יו״ר ההסתדרות: ״נרתום את העוצמה לצמצום פערים״, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 באוקטובר 2021
↑  התאגדות עובדים בישראל בשנים 2014–2018, בנק ישראל, 31 באוקטובר 2021
↑  דני ואזנה, מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017) - עמ' 251-253
↑  ניצן צבי כהן, ‏בעקבות פסיקת נס: למה עובדים נדרשים להוכיח יציגות בשנית?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 באפריל 2018
↑  דני ואזנה, מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017) - עמ' 357-366
↑   חיים ביאור, פסק דין: HOT מובייל תשלם מיליון שקל בגלל פגיעות חמורות בהתארגנות העובדים, באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2014
↑  ד"ר שני בר-און ממן וד"ר יובל לבנת, התארגנות עובדים ועובדות בישראל בעשור האחרון: מגמות ואתגרים, מכון אדוה, פברואר 2023
נשיאת בית הדין הארצי השופטת נילי ארד שעמדה בראש ההרכב שדן בתיק.
צביון לבן-גחון

| צביון לבן-גחון |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צביונים
סוג:: צביון
מין:: צביון לבן-גחון
שם מדעי
 Cephalophus leucogaster ‏גריי, 1873
תחום תפוצה


צביון לבן-גחון (שם מדעי: Cephalophus leucogaster), הוא מין אנטילופה קטנה בסוג צביון שבתת-משפחת הצביונים החי במרכז אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1873 על ידי הזואולוג והטקסונום הבריטי ג'ון אדוארד גריי. יש לו דמיון רב בעיקר לצביון אוגילבי, צביון ווינס וצביון פיטרס. שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: kephale = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציץ השיער המזדקר מהמצח. "leucogaster" = לבן כרס, ומתייחס לצבע הבהיר של גחונו המשמש כסימן זיהוי עיקרי שלו (כנ"ל לגבי שמו הרשמי). צביון לבן-גחון הוא בעל מספר הפרטים גדול למדי, אם כי בשל צפיפות האוכלוסייה הנמוכה שלו, כמו גם בית גידולו המיוער והבלתי נגיש ידוע עליו מעט מאוד. אף על פי שמצבו עדיין טוב יחסית הוא סובל באופן נרחב מכריתת יערות וציד, מה שעשוי להשפיע בעתיד על מספריו.
תפוצה ואקולוגיה

צביון לבן-גחון מצוי במרכז אפריקה. תפוצתו משתרעת על פני צפון מרכז וצפון מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, צפון, מרכז ודרום הרפובליקה של קונגו, מרבית שטחה של גבון והחלק היבשתי של גינאה המשוונית, דרום קמרון, דרום מערב הרפובליקה המרכז אפריקאית, ואוכלוסייה נוספת מבודדת מצויה בדרום מזרח הרפובליקה המרכז אפריקאית. הנוכחות שלו אינה מאומתת באנגולה ובאוגנדה.
בית הגידול של המין הוא בעיקר סוגי היערות הטרופיים הבאים: יערות שפלה משווניים ולחים, יערות ראשוניים עם חופה סגורה, ובמידה פחותה גם יערות משניים. הוא נמנע מיערות מוצפים וביצתיים, פסיפסי יער-סוואנה, ואזורים עם קרבה אנושית. הטמפרטורות בתחומי מחייתו כ-30 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-1,000 מילימטר לשנה.
מעט מאוד ידוע על האקולוגיה והרבייה של המין. סביר להניח שהיא דומה לצביוני יער אחרים: פעיל יום או לילה, אוכל בעיקר פירות ועלים, טריטוריאלי, סוליטרי ומונגומי, כשהזכרים והנקבות חיים באותו שטח. נוטה לצלול במהירות לתוך הסבך כאשר הוא נרדף על ידי אויבו העיקרי - הנמר. ההריון של הנקבה כ-7 חודשים, עם לידה של עופר אחד המוסתר בצמחייה בשבועות הראשונים. גמילה עד גיל 5 חודשים, והבגרות בין שנה לשנה וחצי. תוחלת החיים כנראה תהיה בסביבות ה-10 שנים ומעלה.