stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה מרדכי חדש
משפחתו

היה נשוי לשרה (לבית לפין). ילדיהם:
הרב חיים אריה - ממלא מקום אביו בראשות ישיבת אור אלחנן וחתנו של הרב ישראל מאיר וייס.
בתו - נשואה לצבי פסח כהן הוא בנו של הרב דוד כהן, ראש ישיבת חברון.
אחיו: הרב אהרן - משגיח בישיבת מיר, והרב נפתלי - משגיח בישיבה הגדולה אור אלחנן.
גיסיו: הרב ברוך מרדכי אזרחי, ד"ר נחום אריאלי והרב יצחק אברמוביץ רבה של רמת יצחק.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |  יוסף זונדל הוטנר  יוסף זונדל הוטנר     |   |   |   |   |   |   | עץ משפחת אפשטיין | עץ משפחת אפשטיין | עץ משפחת אפשטיין |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |   |   |   |
| עץ משפחת הופשטיין | עץ משפחת הופשטיין | עץ משפחת הופשטיין |   |   |   |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  יהודה לייב הוטנר  יהודה לייב הוטנר     |  |  |   | עץ משפחת קוק | עץ משפחת קוק | עץ משפחת קוק |   |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |  נפתלי מנחם הוטנר  נפתלי מנחם הוטנר     |     |  קריינא  קריינא     |  קריינא  קריינא     |  קריינא  קריינא     |   |   |   |   |
|  |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |  |   |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  רחל  רחל     |  רחל  רחל     |  רחל  רחל     |   |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  יהושע הוטנר  יהושע הוטנר     |  |  חוה לאה  חוה לאה     |  חוה לאה  חוה לאה     |  חוה לאה  חוה לאה     |   |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |  צבי יהודה הכהן קוק  צבי יהודה הכהן קוק     |   |  צביה לאה  צביה לאה     |  צביה לאה  צביה לאה     |  צביה לאה  צביה לאה     |     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  מאיר חדש  מאיר חדש     |  | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |  |   |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |  ברוך מרדכי אזרחי  ברוך מרדכי אזרחי     |   |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |  שולמית אזרחי  שולמית אזרחי     |   |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |  משה מרדכי חדש  משה מרדכי חדש     |   |  אהרן חדש  אהרן חדש     |  אהרן חדש  אהרן חדש     |  אהרן חדש  אהרן חדש     |   |  חסידה  חסידה     |  חסידה  חסידה     |  חסידה  חסידה     |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |  חיים אריה חדש  חיים אריה חדש     |   |   |   |   |   |   |   |   |
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, ברוך דיין האמת: הגאון רבי משה מרדכי חדש זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 3 באוגוסט 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521165005171  VIAF: 308270994   WorldCat (עם VIAF): 308270994 
מצבת קברו של הרב משה מרדכי חדש
אלברטו ראצטי

אלברטו ראצטי (באיטלקית: Alberto Razzetti; נולד ב-2 ביוני 1999) הוא שחיין איטלקי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ואלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-200 מטר פרפר, אלוף אירופה (רומא 2022) ואלוף אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2022) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, וסגן אלוף אירופה (רומא 2022) וסגן אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2022) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אירופה לנוער שנערכה ביולי בנתניה שבישראל זכה ראצטי במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 	3:50.99 דקות. בנוסף, זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זאת לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות של המשחה, בו ניצחו חבריו לנבחרת בגמר.
באליפות העולם לנוער שנערכה באוגוסט באינדיאנפוליס שבארצות הברית זכה ראצטי במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זאת לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות של המשחה, בו ניצחו חבריו לנבחרת בגמר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים ראצטי במקום 26 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.70 שניות, במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:55.41 דקות, במקום 19 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 53.59 שניות, ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:52.61 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה שנערכה במאי בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:11.17 דקות, אחרי איליה בורודין מרוסיה (4:10.02 דקות) ולפני מקס ליצ'פילד מהממלכה המאוחדת (4:11.56 דקות).
הדייט שהביך אותי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טום גורמיקן 
 הופק בידי:  סקוט אברסאנו, זאק אפרון 
 תסריט:  טום גורמיקן
 שחקנים ראשיים:  זאק אפרון מיילס טלר מייקל בי. ג'ורדן אימוג'ן פוטס מקנזי דייוויס
 מוזיקה:  דייויד טום 
 צילום:  ברנדון טרוסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  פורום הונגריה, Focus Features 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 בינואר 2014
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  8 מיליון דולר
 הכנסות:  40.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   areweofficiallydating
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדייט שהביך אותי (באנגלית: That Awkward Moment) הוא סרט קומדיה רומנטית שנכתב ובוים על ידי טום גורמיקן. מככבים בסרט זאק אפרון, מיילס טלר, מייקל בי. ג'ורדן ואימוג'ן פוטס. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-27 בינואר 2014, והוא שוחרר לציבור הרחב בארצות הברית ב-31 בינואר.
עלילה

מייקי, ג'ייסון ודניאל הם שלושה חברים נואשים. האחד מהם על סף גירושים, השני לא מוצא זוגיות ואילו השלישי הוא "הפנים היפות" של החבורה. מייקי (מייקל בי. ג'ורדן) נזרק על ידי אשתו וג'ייסון (זאק אפרון) ודניאל (מיילס טלר) מתחייבים, כאות הזדהות, להימנע ממערכות יחסים רציניות כל עוד מייקי רווק. הכל הולך טוב עד שהם פוגשים שתי בחורות יפות, ואז ג'ייסון ודניאל נאלצים להיאבק ברגשותיהם מחשש להפר את ההסכם עם מייקי.
שחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | סוג התפקיד |
| --- | --- | --- |
| זאק אפרון | ג'ייסון | ראשי |
| מיילס טלר | דניאל | ראשי |
| מייקל בי.ג'ורדן | מייקי | ראשי |
| אימוג'ן פוטס | אלי | ראשי |
| מקנזי דייוויס | צ'לסי | משני |
| ג'סיקה לוקאס | וארה | משני |
הערות שוליים

1 2  עכבר העיר, הדייט שהביך אות , באתר הארץ
חטיבה 27

| --- | --- |

תג היחידה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל השריון 
 סוג:  חטיבת שריון
 בסיס האם:  מחנה ישי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1952–2014 (כ־62 שנים) 
 מלחמות:  מלחמות ישראל החל ממבצע קדש
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  מרכבה סימן 1
 פיקוד
 יחידת אם:  אוגדה 162
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
 
האנדרטה לחללי החטיבה בסמוך לגבעת כ"ח
חטיבה 27 (מכונה גם עוצבת אגרוף ורומח. כונתה בעבר גם חטיבה 264, חטיבה 60 וחטיבה 204) הייתה חטיבת שריון במילואים בחיל השריון הישראלי. מקור מספרה הוא בעובדה שהייתה חטיבת המילואים של חטיבה שבע, דהיינו השנייה לשבע. החטיבה הייתה חטיבת המילואים המשוריינת הראשונה בצה"ל.
כחלק מתוכנית הקיצוצים של צה"ל נסגרה החטיבה ב-2014.
פעילות החטיבה

עם יצירת חטיבות המילואים הראשונות בצה"ל, בשנת 1952, הוקמה חטיבה 27, חטיבת שריון מילואים ראשונה בצה"ל. החטיבה קלטה את חייליה מחטיבה 7 ובראשה עמד אל"ם יצחק פונדק. בראשיתה כללה החטיבה גדוד טנקי M4 שרמן, גדוד טנקי AMX-13 וגדוד חי"ר ממונע.
פעילות החטיבה > מבצע קדש

במלחמת סיני השתייכה החטיבה לאוגדה 77 בפיקוד חיים לסקוב. החטיבה, בפיקודו של חיים בר-לב (סגן מפקד החטיבה, ברוך בר-לב), הורכבה מהיחידות הבאות:
גדוד 277 על גבי טנקי שרמן (3 פלוגות טנקים) בפיקוד סא"ל זיוי צפרירי (נהרג בקרב רפיח)
גדוד 19 ובו פלוגת טנקי AMX-13 (שהחלו להיקלט בצה"ל) ופלוגת חרמש, בפיקוד רס"ן אלחנן סלע
גדוד 79 שהיה גדוד חרמ"ש על גבי זחל"מים, בפיקוד סא"ל אריה שיאון
גדוד 11 שהיה גדוד חי"ר מחטיבה 9 הממונע על גבי משאיות 4*4, בפיקוד סא"ל זאב אילון
כמו כן, היו לרשות ולפקודת החטיבהה כוחות מסייעים בדמות פלוגת סיור, סוללת תותחים מתנייעים 105 מ"מ ופלוגת הנדסה ובנוסף כוחות סיוע אוגדתיים.

החטיבה, יחד עם שאר יחידות אוגדה 77 שאליה השתייכה, חנתה בשטחי כינוס באזור ניר יצחק, ובאזור כרם שלום של היום.

בלילה שבין 31 באוקטובר ו-1 בנובמבר (כ-60 שעות לאחר פתיחת מבצע קדש) ביצע גדוד החי"ר הממונע של החטיבה התקפה על מוצבי צומת רפיח (במקביל לתקיפת רגלית של שני גדודי חטיבת גולני על מוצבים שכנים). גדוד החי"ר הממונע סבל אבידות והצליח במשימתו רק לאחר קבלת סיוע מגדוד החרמ"ש ומפלוגות הטנקים שעברו דרך גזרתו וכבשו ב-10:30 ב-1 בנובמבר את הצומת ואת שאר מוצבי פתחת רפיח בסיועה של חטיבת גולני.

בהמשך אותו יום, בשעה 14:00 הגיעו יחידות החטיבה אל מעבר הג'יראדי יחידת החלוץ שלה הצליחה לעקוף את המעבר ותחת התקפת החטיבה ובסיוע התקפות ארטילריות ואוויריות של צה"ל נסוג הכוחות המצריים מהג'יראדי. בשעות אחר הצהריים הגיעה החטיבה למגע עם המצרים באר-ריסה שבפאתי אל עריש, ייצבה שם קו ועסקה בלילה בחימוש ותדלוק. למחרת היום, עם שחר, כבשה את אל עריש. משמר קדמי של החטיבה נע מערבה בציר הצפוני בסיני לכיוון קנטרה והגיע בלילה ב-2 בנובמבר עד למרחק 10 קילומטרים מתעלת סואץ.

בתום המלחמה הוחלפו טנקי החטיבה לטנקי סופר שרמן.

בקרבות בגזרת רפיח-אל עריש נפלו במלחמה 16 מחיילי החטיבה.
פעילות החטיבה > מלחמת ששת הימים

מתום מלחמת סיני ועד מלחמת ששת הימים כונתה החטיבה חטיבה 60. במלחמת ששת הימים החטיבה הייתה תחת פיקוד מנחם (מן) אבירם והיא הורכבה מהיחידות הבאות:
גדוד 268 (לשעבר 277) על גבי טנקי שרמן בפיקוד סא"ל טוביה רביב
גדוד 19 שכלל טנקי AMX-13 בפיקוד סא"ל זאב איתן (וילנר)
גדוד חרמ"ש 141 (הוקם במקום גדוד 79 שעבר לחטיבה 7) בפיקוד סא"ל דן נעמן
החטיבה הייתה תחת פיקודו של אלוף ישראל טל, מפקד אוגדת הפלדה והוטלה עליה משימת התקדמות לעבר אל עריש. התקדמות זו החלה ב-6 ביוני, ובמהלך הלילה התקדמה החטיבה 90 קילומטר בחולות עמוקים. בהמשך המלחמה כבשה החטיבה את ביר לחפן וביר גפגפה וגדוד הטנקים הקלים שלה עמד בפני התקפת נגד של טנקים מצריים כבדים. עד תום המלחמה ביצעה החטיבה בלימת התקפות נגד ליליות של שריון מצרי, ייצבה קו מצפון לקנטרה ולחמה נגד כוחות מצריים קטנים שחצו את התעלה בתקריות ראס אל-עיש ביולי 1967.
החטיבה נטלה חלק גם במלחמת ההתשה.
פעילות החטיבה > לאחר מלחמת ששת הימים

לאחר מלחמת ששת הימים כונתה החטיבה חטיבה 204. דן ספיר פיקד על גדוד חרמ"ש 86 בין השנים 1969–1971.
פעילות החטיבה > מלחמת יום הכיפורים

גם במלחמת יום הכיפורים כונתה החטיבה חטיבה 204 וגם במלחמה זו נלחמה בגזרת סיני. כוחות החטיבה, בהרכב של שני גדודים ממוכנים, גדוד חרמ"ש 86 בפיקודו של נחום ברוכי וגדוד חרמ"ש 141 בפיקודו של חיים רוזנבלט, וגדוד 19 של טנקי מגח 3 בפיקודו של חיים עדיני, גויסו בבוקר יום הכיפורים והתארגנו בימ"ח ברפיח. החטיבה נעה על זחלים מרחק של 180 קילומטרים לחזית המצרית ונלחמה בצפון חצי האי סיני. חלק גדול מן החטיבה, גדוד הטנקים וגדוד ממוכן, הועבר עם תחילת הלחימה לחטיבה 460. ב-7 באוקטובר הוצבה החטיבה בגזרה הצפונית של חצי האי סיני, וקיבלה אחריות על אבטחת מתחם בלוזה בו שכנו בסיסים של צה"ל. ב-8 באוקטובר החלו כוחות החטיבה בלחימה שמטרתה הייתה לשמור את צירי ההגעה למעוז בודפשט פתוחים ונקיים מכוחות מצריים. במסגרת פעולות אלה טיווחה החטיבה מארב מצרי ואף השקיעה כוחות בניסיון חילוץ של טייס שנטש את מטוסו באזור. בין 9 ל-13 באוקטובר השתתפה החטיבה בקרבות לפתיחת הציר למעוז בודפשט וכוחותיה הגיעו למעוז. החטיבה צלחה את התעלה ב-15–17 באוקטובר. לאחר חציית התעלה, נלחמה החטיבה באזור ג'בל ג'ניפה בו השמידה בסיסי טילים, ביצעה פשיטות על בסיסים ומתחמים באזור והשתלטה על שדה תעופה. בשלהי המלחמה התייצבה החטיבה בפרברי העיר סואץ והשתתפה בכיתור הארמייה השלישית של מצרים. במהלך המלחמה איבדה החטיבה 35 מלוחמיה.
פעילות החטיבה > לאחר מלחמת יום הכיפורים

במלחמת לבנון הראשונה, ב-1982, השתתפה החטיבה, כחטיבה ממוכנת, בפיקודו של אל"ם ירמי אולמרט בקרבות נגד השריון הסורי.
בהמשך צוידה החטיבה בטנקי מרכבה סימן אחד, ומספרה הוחלף לחטיבה 264. בשנת 2014 פורקה החטיבה במסגרת קיצוצים בצה"ל. מפקדה האחרון היה אל"ם אפי דפרין. את החטיבה ליווה אל"ם (מיל') דוד טפרסון ששירת בה מיום הקמתה.
אנדרטאות

האנדרטה המרכזית של החטיבה היא אנדרטת אגרוף ורומח. האנדרטה הייתה מוצבת סמוך לצומת גבעת כ"ח, כשהיא צופה על כביש 6. בשנת 2018 הועתקה האנדרטה כ-500 מטר מזרחית לצומת גבעת כ"ח, לצד כביש 465. האנדרטה מנציחה את 147 חיילי החטיבה שנפלו בקרב.
כמו כן מונצחת החטיבה בפארק עוצבות השריון הצמוד לאתר יד לשריון בלטרון.
אנדרטה נוספת לזכר חללי גדוד 46 בלבד נמצאת בכניסה למושב עין הבשור שבחבל אשכול.
מפקדי החטיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יצחק פונדק |  | מפקד החטיבה הראשון. לימים מפקד גייסות השריון |
| חיים בר-לב |  | מפקד החטיבה במלחמת סיני. לימים הרמטכ"ל ה-8 |
| שמואל גודר |  | מפקד החטיבה לאחר מלחמת סיני |
| ישראל כרמי |  | לימים קצין משטרה צבאית ראשי |
| אברהם אדן | 1960−1959 | לימים מפקד פיקוד הדרום ונספח צה"ל בארצות הברית |
| אריאל שרון | 1964−1962 | לימים ראש הממשלה ה-11 |
| מנחם אבירם |  | מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים. לימים מפקד אוגדה 49 |
| צבי רם |  | היה תחת התקן של מינוי חירום כמפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים, כאשר הסמח"ט היה דוד רון |
דב קלי: 
| עוזי בן יצחק |  | לימים מפקד אוגדת יהודה |
אריה רמות (שיפמן): 
| ירמי אולמרט |  | מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה |
דב דקל: 
| עמוס מלכא |  | לימים ראש אמ"ן |
| יפתח רון-טל |  | לימים מפקד זרוע היבשה |
| עדו מזורסקי | 1995−1993 |  |
| זהר עמיר | 1998−1995 |  |
בועז כהן: 
רמי עמדי: 
| צפריר אורפז | 2012−2009 |  |
| אפי דפרין | 2014−2012 | מפקד החטיבה האחרון. לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ |
הערות שוליים

↑  אירוע סגירת חטיבת השריון - 27 - "אגרוף ורומח", באתר עמותת "יד לשריון.
1 2 3 4 5  חטיבה 27 באתר חיל השריון
↑  על פי מוטי גולני, מפקד גדוד השרמנים היה סא"ל אלחנן סלע. מוטי גולני, מלחמת סיני 1956 - היבטים צבאיים ומדיניים, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת חיפה, 1992, עמ' 349
1 2 3 4 5 6 7 8  מאיר פעיל, שלושה קרבות רפיח - אל עריש: 1949, 1956, 1967, "מערכות", גיליון 193, יולי 1986
↑  מוטי גולני, מלחמת סיני 1956 - היבטים צבאיים ומדיניים, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת חיפה, 1992, עמ' 313
↑  מבצע קדש, אתר דובר צה"ל
1 2  חטיבה 27-204-6-264 אגרוף ורומח, באתר יד לשריון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308793605171 
אנדרטת חטיבה 27 בפארק עוצבות השריון בלטרון
יהדות איראן

| --- | --- |

יהודי איראן 1917
 אוכלוסייה
 בסביבות 300,000–350,000 (הערכה)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ישראל ישראל 200,000–250,000  ארצות הברית ארצות הברית 60,000–80,000  איראן איראן 8,700  האיחוד האירופי האיחוד האירופי 6,000  קנדה קנדה 1,000  אוסטרליה אוסטרליה 740 קהילת יהודי אספהאן • קהילת יהודי טהראן • קהילת יהודי שיראז • קהילת יהודי יזד • קהילת יהודי כאשאן • קהילת יהודי כרמאנשאה • קהילת יהודי אהוואז • קהילת יהודי תבריז • קהילת יהודי אבאדאן • קהילת יהודי המדאן
 שפות
 פרסית • פרסית יהודית • כורדית • ארמית יהודית • ארמית חדשה צפון-מזרחית • ארמית • ג'והורית • עברית ישראלית • ערבית • בוכרית • אנגלית • צרפתית
 דת
 יהדות (כלימי)
 קבוצות אתניות קשורות
 יהדות כורדיסטן, יהדות גאורגיה, יהודי ההרים, נאש דידן, יהדות סין, יהדות אוזבקיסטן, יהדות אזרבייג'ן, יהדות בוכרה, יהדות טג'יקיסטן, יהדות אפגניסטן, יהדות הודו, יהדות ארמניה, יהדות סינגפור, יהדות פקיסטן, יהדות קזחסטן, יהדות קירגיזסטן
 נוסח תפילה
 נוסח הספרדים, נוסח פרס
יהדות איראן, או יהדות פרס, היא אחת הקהילות היהודיות הנותרות הגדולות מבין הקהילות היהודיות באסיה – קהילה יהודית המתקיימת בשטחה של איראן המודרנית. גם כיום יהודי איראן נקראים במוסדות שונים יהודים פרסים ומנהגיהם "מנהג יהודי פרס", על שם הממלכה הפרסית והשפה הפרסית.
יש המקדימים את הימצאותם של בני ישראל בפרס עוד בראשית המאה השמינית לפנה"ס, בגלות ממלכת ישראל, והגליית בני ישראל לח'וראסאן בידי סנחריב. כורש מלך פרס נתן את ההרשאה לשובם של היהודים מבבל לארץ ישראל ולמעשה פתח את תהליך הקמתה המחודשת של הממלכה היהודית בימי בית שני. תולדות יהודי פרס נמתחות על פני רצף בלתי פוסק של מעל 2,500 שנה. בישראל עצמה יש קהילה גדולה של יהודים שעלו מאיראן. מגילת אסתר בתנ"ך מתארת את חיי היהודים בפרס בעת העתיקה תחת שלטון המלך אחשוורוש, וחג הפורים הוא ביטוי לסיפור זה. במגילה כתוב כי תושבים איראנים רבים התגיירו לאחר סיפור אסתר ומרדכי, על מנת להתקרב ולמצוא חן בעיני המלך ואשתו. באיראן על פי המסורת נמצאים קבר דניאל הנביא, וקברי מרדכי היהודי ואסתר המלכה. בעשור השני של המאה ה-21 נותרו באיראן כ-8,000 יהודים. אומדנם הכולל בעולם מונה מעל לכ-300,000 איש, כשרובם בישראל ומיעוט גדול בארצות הברית.
כלכלת יהודי איראן

| --- | --- |
 :  ראו גם – כל ישראל חברים
הבנת הפעילות הכלכלית של יהודי איראן חורגת מנתונים כמותיים ומתיאור עיסוקיהם המקצועיים. ראשית, עיסוקיהם ביטאו את מעמדם החברתי ואת מידת השתלבותם בחברה האיראנית. שנית, פעילותם הכלכלית השליכה על חוסנם של מוסדות הקהילה: קהילות אמידות יכולות היו לממן פעילויות קהילתיות מגוונות. שלישית, מצבם הכלכלי הושפע מהשכלתם. נערים רבים הצטרפו לכוח העבודה המשפחתי והפסיקו ללמוד. ייסוד בתי הספר של "כל ישראל חברים" פתח בפני הצעירים אפיקים מקצועיים וכלכליים חדשים. השינויים בעיסוקיהם של יהודי איראן חלו בעקבות תהליכים כלכליים, פוליטיים וחברתיים. במקומות מסוימים הייתה התמורה מהירה יותר מאשר במקומות אחרים. בפרספקטיבה נראה שהשינוי הכולל בבסיס הכלכלי של יהודי איראן במרוצת 150 השנים האחרונות היה משמעותי, ושיקף את השיפור במצבם הכלכלי שעלה עם השנים ועד לנפילת השאה. מנתונים משנת 1966 חל שיפור מרשים בהרכב המעמדי של הקהילה בשל שני גורמים: (1) עלייתן של השכבות הנחשלות לישראל. (2) השפע הכלכלי הגדול שפקד את טהראן בתקופת השאה. ההתפלגות המעמדית של יהודי איראן בתקופה זו הייתה: בין 3%–5% עשירים גדולים, בין 8%–10% אמידים, בין 40%–45% מעמד בינוני, בין 30%–35% מעמד של משתכרים ו-5% מעמד של נזקקים לסעד. רבים מיהודי איראן עסקו בתחומי המלונאות, הנפט והמזון והשתכרו טוב. באותה שנה גם הייתה עלייה גדולה לישראל של רבים מקרב השכבות הכלכליות החלשות באיראן, שהביאה לישראל אחוז אנאלפביתים בשיעור גדול מהממוצע שלהם בקרב יהודי איראן ויהדות כורדיסטן האיראנית. דווקא עולים אלו, שהיו הכי זקוקים לטיפוח, שוכנו בערי הפיתוח וכפרים, מקומות שבהם רמת החינוך, רמת בתי הספר והמורים נמוכה בממוצע מהרמה הכללי של בתי הספר בערים הוותיקות בישראל. כלומר, אלו הזקוקים ליותר זכו לפחות, דבר שהרחיב והעמיק את הפער בין הקבוצות השונות. בקרב היהודים שנותרו באיראן, שיעור האקדמאים היה הרבה יותר גבוה מאשר בקרב אלו שעלו לישראל. בעיקר משום שאלו שנותרו באיראן לא נאלצו לעבור את המשבר התרבותי והנפשי שעברו היהודים מאיראן בישראל.
בהיעדר נתונים מהימנים אודות מצבם הכלכלי של היהודים שנותרו באיראן לאחר מהפכת 1979 ניתן להניח כי מצבם נפגע בעקבות המשבר הכלכלי שליווה את הולדת הרפובליקה האסלאמית של איראן ומלחמת איראן–עיראק שהובילו לאינפלציה חמורה. תעשיינים יהודים הוצאו להורג בהאשמות שונות, כגון שיתוף פעולה עם השאה, ארצות הברית או "האויב הציוני", ורכושם הוחרם לטובת איראן. חלק מיהודי פרס עסקו בהלוואת כספים לסוכני ממשלת אנגליה ותושבי המקום, דבר שהוביל לתפיסת ההמון אותם כסוכנים סמויים של סוכנות הריגול הבריטית. יהודים רבים עזבו את איראן טרם המהפכה, במהלכה ובשנים שלאחריה, ורק מעטים הצליחו להציל חלקים שונים מרכושם. חלק מאלו שברחו נאלצו להשאיר או למכור בזול את רכושם ליהודים שנשארו מאחור ובכך שיפרו במעט את מעמדם הכלכלי של אלו שנותרו במדינה.
מסורות

רוב יהודי איראן מגדירים עצמם כמסורתיים. בקרב יהודי איראן ישנם מספר מנהגים הקשורים למסורת, נימוסים והליכות:
פנייה בתואר – בקרב יהודי איראן נהוג לקרוא לכל דוד או דודה בתואר לפני השם הפרטי: אמו – לאח מצד האב, אמה – לאחות מצד האב. דעי – לאח מצד האם, כ'לה – לאחות מצד האם.
חגים – בחגים קיימים מנהגים ייחודים ליהודי איראן: כמו הכאה עם בצל ירוק אחד בשני בליל הסדר.
אירוח והכנסת אורחים – לרוב משפחת המארחים שולחים מישהו על-מנת לזמן וללוות את המוזמנים לבית המארח ולפתוח להם את הדלת. ומלווים את האורחים חזרה למכונית ומוודאים כי הגיעו בשלום הביתה.
דורה – לרוב מתקיים אירוח תמורת אירוח בסבבים בין המשפחות השונות, פעם משפחה מסוימת מתארחת אצל משפחה מסוימת ופעם אחרת וההפך וכו'.
כבוד המשפחה – נאמוס – קיימת חובה לכבד את המשפחה וההורים טרם קבלת החלטה לצאת או להתחתן עם מישהו. לעיתים אף ההורים שולחים אחים או אחיות לדייטים של בנותיהם, על מנת להגן עליהן. לרוב אבות המשפחה אינם מתירים לבחורים לצאת עם בנותיהם ללא כוונת חתונה.
מאכלים – קיימת הקבלה ניכרת בין המטבח הפרסי מסורתי לבין המטבח היהודי הפרסי-מסורתי, כשלעיתים אף מתקיימת חפיפה עם המאכלים הבוכריים (בשל הקרבה הגאוגרפית הלשונית והתרבותית). בין המאכלים הפופולריים נמצאים: גורמה-סבזי, אש-פולו, גונדי, קופטה, עדס-פולו, פולובאגושט, קינוחים פופולריים: גז, סוהן, פולאכי, קנד, תה עם מי ורדים.[דרוש מקור]
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – יחסי זורואסטריות-יהדות
הדת השיעית באיראן מורכבת משילוב בין האסלאם שיעי והדת האיראנית זורואסטרית, הקדם איסלאמית. כשהמיזוג בין האסלאם ללאומיות הדתית האיראנית הובילה לקיצוניות דתית המשולבת נטיות קיצוניות ואמונה בשובו של האימאם הנעלם. רעיון טומאת הלא-מאמינים התגבש במאה ה-16 בחוקת "ג'אם עבאסי", על שם עבאס שאה, שאסר על היהודים להגדיל את רכושם. חוקה זו התקיימה הלכה למעשה עד שנת 1925. עד המאה ה-19 היהודים סבלו מהטיית דין לרעתם במשפטם מול מוסלמים, ובמקרה של רצח יהודי על ידי מוסלמי, עונשו של המוסלמי היה תשלום כופר-נפש סמלי, לעומת מקרה של רצח מוסלמי, שבו הדין היה עונש מוות לרוצח. עם תחילת המהפכה החוקתית של 1909 שבה הוענקה ליהודי פרס נציבות בפרלמנט, חלו שיפורים מסוימים במעמד היהודים, אך מבחינה חברתית המצב נותר כשהיה, בנוסף לשמירת המצב הקיים בבתי הדין המקומיים. לאחר שעלה רזא ח'אן לשלטון ב-1925 חל מפנה במעמד היהודים, כשמס הגולגולת בוטל וזכויותיהם בדין הוחלו באופן שווה.
היסטוריה > העת העתיקה

לפי המקרא, העברים הראשונים שהגיעו לאזור פרס היו חלק מבני עשרת השבטים שהוגלו על ידי האשורים, לאחר חורבן ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס לחבל ארץ שנקרא מדי, בו חיו שבטים דוברי שפה הודו-איראנית. אמונת אנשי מדי הייתה הדת הזורואסטרית ובמקדשיהם לא נמצאו פסלים או תמונות, דבר שסייע בשפה המשותפת ליהודים שהאמינו באל אחד והזורואסטרים שהאמינו בכוחות הטבע. בשנת 586 לפנה"ס, לאחר חורבן ממלכת יהודה גל חדש של יהודים הוגלה לאזור פרס על ידי צבאות בבל. נראה, לפי המסורת היהודית, כי היהודים הקימו קהילות חזקות. דוגמה לכך ניתן למצוא במסורת שאספהאן נקראה בעבר "יהודייה" ונטען כי היא הוקמה על ידי גולי יהודה. אסמכתה נוספת לטיעון זה ניתן למצוא בתיאור מגילת אסתר, שלפיו התקיימה בשושן הבירה קהילה יהודית גדולה שנהנתה משוויון זכויות. שינוי דרמטי במצבם של היהודים קרה בשנת 538 לפנה"ס כאשר התיר כורש מלך פרס ליהודים לחזור למולדתם, ודריווש קיים את הבטחת קודמו ובנה את בית המקדש השני מכספו ומכספי אוצר המדינה. גם לאחר שיבת ציון נשארה קהילה יהודית בפרס, והפרסים שלטו בארץ ישראל כמאתיים שנה. במישור המדיני בני מדי וישראל מצאו שפה משותפת נגד אויביהם, בני אשור המיליטנטיים. כשישנם חוקרים הטוענים כי שבטי ישראל הגולים סייעו למדיים בחיסול ממלכת אשור בשנת 612, נגד אויבם המשותף.
עד המאה ה-7 נהנו היהודים משלטונות נוחים יחסית, וקיימו קשרים רוחניים וכלכליים עם היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל, וכן עם היישוב בבבל, תוך העמדת קשרים עם ראש הגולה בבבל ועם מרכזי התורה בסורא, נהרדעא ופומבדיתא, שפרחו תחת השושלת הפרתית. בשנת 225 עם עליית הסאסאנים לשלטון, מעמד כוהני הדת הזרתוסטרית התחזק ומצבן של הקהילות היהודיות התערער. הם סבלו מגזירות ורדיפות ורבים מתו על קידוש השם. בין השנים 459 ו-484 לספירה נערכו פרעות רבות ביהודי איראן בעת שלטונו של המלך פירוז הראשון.
היסטוריה > בשלטון המוסלמי > ניסיונות מרד

| --- | --- |
 :  ראו גם – אנוסי משהד, עלילת הדם בשיראז, סמואל אל-מוגרבי, מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם
לאחר הכיבוש המוסלמי-ערבי בשנת 636 של איראן מידי הסאסאנים איראנים רבים התאסלמו בין אם מרצון, שכן הדת הזוראסתרית הייתה דרשנית וקשה, או מאונס. במקביל חלה הרעה במצבה של הקהילה היהודית אשר קיבלה על עצמה את תשלום מס הג'יזיה. בתקופה זו נודעה לקראים השפעה על הקהילה לאורך תקופה ארוכה. במאה השמינית הופיע בקרב יהודי פרס משיח שקר, החייט אבו עיסא מאספהאן, שניסה לדחוק ביהודים להצטייד בנשק ולמרוד בערבים המוסלמים. בסופו של דבר המרד יצא אל הפועל, אולם נכשל והיהודים סבלו רבות בעקבותיו.
בשנים שעקבו יהודים איראנים גם עברו תהליך של המרת דת לאסלאם והתפרסמו ברחבי איראן, כמו: סמואל אל-מוגרבי ומוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם.