חוק הפטריוט
מבנה החוק > פרק V: הסרת מכשולים לחקירת טרוריסטים

הסעיף מאפשר לתובע הכללי של ארצות הברית לשלם תגמולים על סיוע למחלקת המשפטים של ארצות הברית על מנת להילחם בטרור ולמנוע טרור, אם כי סכומים של מעל 250,000 דולר יוצעו או ישולמו אך ורק באישור אישי של התובע הכללי או של נשיא ארצות הברית וברגע שפרס מאושר, התובע הכללי חייב לתת על כך הודעות בכתב ליושב ראש ולחברי ועדת ההקצבות והרשות השופטת של הסנאט של ארצות הברית ושל בית הנבחרים של ארצות הברית. החוק State Department Basic Authorities Act of 1956 תוקן על מנת לאפשר למחלקת המדינה של ארצות הברית להציע פרסים, בהתייעצות עם התובע הכללי, על פירוק מלא או משמעותי של כל ארגון טרור ולזיהוי המנהיגים המרכזיים של ארגוני טרור. למזכיר המדינה של ארצות הברית ניתנה הסמכות לשלם יותר מחמישה מיליון דולר אם הוא משוכנע שהדבר ימנע פעולות טרור נגד ארצות הברית וקנדה. חוק ה-DNA Analysis Backlog Elimination Act תוקן כך שיכלול טרור או פשעי אלימות ברשימת העבירות הפדרליות המכשירות פעולה. סוגיה נוספת שנתפשה כמכשול, הייתה הצורך לאפשר לרשויות פדרליות לחלוק מידע עם רשויות אכיפת חוק פדרליות. לפיכך, החוק מאפשר עתה לקצינים פדרליים הרוכשים מידע באמצעות מעקב אלקטרוני או חיפושים פיזיים, להתייעץ עם אנשי אכיפת חוק פדרליים לצורך תיאום מאמצים על מנת לחקור או להגן מפני התקפות או חבלה פוטנציאליות או מוחשיות, או מפני טרור בינלאומי או פעילויות מודיעין חשאיות על ידי שירות מודיעין או רשת של כוח זר.
השירות החשאי של ארצות הברית הורחב כך שיחקור גם הונאות מחשב, הונאות באמצעות access device, מסמכי זיהוי מזויפים או התקנים מזויפים, או כל פעילות הונאה נגד מוסדות פיננסיים בארצות הברית. חוק החינוך הכללי (The General Education Provisions Act) תוקן כך שאִפשר לתובע הכללי של ארצות הברית או לעוזר התובע הכללי של ארצות הברית לאסוף ולשמר רשומות חינוכיות רלוונטיות לחקירה מוסמכת או להעמדה לדין על עבירה המוגדרת כפשע פדרלי של טרור, אשר סוכנות חינוכית או מוסד חינוכי מחזיקים ברשותם. התובע הכללי של ארצות הברית או עוזרו חייבים "לאשר כי ישנן עובדות מסוימות הנותנות סיבה להאמין שרשומות חינוכיות מסוימות עשויות להכיל מידע" (שפשע פדרלי מסוג טרור יכול להתבצע). למוסד חינוכי המפיק רשומות חינוכיות בתגובה לבקשה כזאת ניתנת חסינות משפטית מכל אחריות העולה מהפקה כזו של רשומות.
אחת הסוגיות השנויות ביותר במחלוקת בחוק הפטריוט, נמצאת בסעיף V בהתייחס למכתבי הביטחון הלאומי. מכתבי הביטחון הלאומי הם סוג של זימון (subpoena) לבית דין מנהלי הנמצא בשימוש ה-FBI, ומדווח שגם על ידי סוכנויות אחרות של ארצות הברית, דוגמת ה-CIA ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. זהו מכתב דרישה שהוצא לישות או לארגון מסוים למסור מידע ורישומים שונים הנוגעים לבני אדם. הם אינם מחייבים עילה סבירה או ביקורת שיפוטית, וכן כוללים צו איסור פרסום המונע מנשוא המכתב לגלות שהמכתב הוצא אי פעם. סעיף V מאפשר לסוכן מיוחד הממונה על משרד שטח של ה-FBI להשתמש במכתבי הביטחון הלאומי, כאשר קודם לכן רק מנהל ה-FBI או העוזר לסגן ראש ה-FBI יכלו לאשר בקשות מסוג זה. האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU) ערער על הוראה זו מטעם צד לא מוכר נגד הממשל של ארצות הברית תוך שהוא מתבסס על הטענה שמכתבי הביטחון הלאומי מפרים את הוראות התיקון הראשון והרביעי לחוקת ארצות הברית בשל העובדה שאין דרך משפטית להתגונן מפני צו זימון שהוצא על פי מכתבי הביטחון הלאומי בבית משפט, ושמניעת יכולתו של הנפגע ליידע את עורך דינו על ההליך בשל צו איסור הפרסום שחל על המכתבים, היא בלתי חוקתית. מאוחר יותר אושר חוק הפטריוט מחדש ונעשו תיקונים שהגדירו ביקורת שיפוטית על מכתבי הביטחון הלאומי ועל מנת לאפשר לנמען המכתבים לחשוף את דבר קבלת המכתב בפני עורך דינו או אנשים אחרים הנדרשים על מנת להתגונן מול הצו. כך או אחרת, בשנת 2007 בית משפט מחוזי ביטל את האישור מחדש של מכתבי הביטחון הלאומי בשל היות צו איסור הפרסום בלתי חוקתי משום שבית המשפט עדיין לא יכול היה לבצע ביקורת שיפוטית משמעותית של צווים אלו.