stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפלישה האיטלקית לאלבניה
הפלישה

על פי התוכניות האיטלקיות המקוריות, בפלישה היו אמורים להשתתף עד 50,000 לוחמים, הנתמכים על ידי 137 יחידות ימיות ו-400 מטוסים. בסופו של דבר כוח הפלישה גדל עד ל-100,000 לוחמים הנתמכים על ידי 600 מטוסים. ב-7 באפריל "יום שישי הטוב", אנשי הצבא האיטלקי, בפיקוד הגנרל אלפרדו גוצוני, פלשו לאלבניה, ותקפו את כל הגבול האלבני בו זמנית. הצבא האלבני לעומת זאת כלל רק 15,000 חיילים מצוידים היטב, שעברו הכשרה על ידי קצינים איטלקים. תוכניתו של המלך זוגו הייתה לנטוש את הערים העיקריות והצפופות, ולעבור ללוחמת גרילה בהרים. אבל סוכנים איטלקים שהיו ממוקמים באלבניה כמדריכים צבאיים, חיבלו בתוכנית זו. ביום הפלישה האלבנים גילו שהתותחים שלהם היו פגומים וללא שום תחמושת. כתוצאה מכך, ההתנגדות העיקרית בוצעה בידי ז'נדרמים וקבוצות קטנות של פטריוטים.
הפלישה החלה בהתקפה על ערי החוף ואלונה ודוראצו, האיטלקים הפציצו את הערים ארבע פעמים מהים ומהיבשה, ולאחר מכן הנחיתו כוחות. לאחר התנגדות אלבנית אמיצה נכבשה העיר. בעיר דורס, כוח של רק 360 אלבנים, בעיקר שוטרים ואנשי העיירה, בראשות אבז קובי (Abaz Kupi), מפקד הז'נדרמריה בדורס, ואדמירל מויו אולצ'ינקו (Mujo Ulqinaku), ניסה לעצור את ההתקדמות האיטלקית. מצוידים רק עם נשק קל ושלושה מקלעים, הם הצליחו לשמור על האיטלקים במפרץ במשך כמה שעות עד שמספר גדול של טנקים קלים נפרקו מספינות הצי המלכותי האיטלקי שעגנו בנמל. לאחר מכן התנגדות החלה להתפורר, ותוך חמש שעות איטליה כבשה את העיר.
בסביבות השעה 1:30 ביום ראשון 7 באפריל, כל ערי הגבול האלבניות היו בידיים איטלקיות. באותו יום המלך זוגו, אשתו המלכה ג'ראלדין, ובנם התינוק לאקה נמלטו ליוון, ולאחר מכן ללונדון, תוך שהם לוקחים אתם חלק גדול מעתודות הזהב של הבנק המרכזי האלבני. כאשר התפרסמו החדשות, המון זועם תקף את בתי הכלא, שחרר את האסירים הפוליטיים ובזזו את מגוריו של המלך. בשעה 9:30 בבוקר ב-8 באפריל, חיילים איטלקים נכנסו לטירנה וכבשו במהירות את כל בנייני הממשלה. יחידות של חיילים איטלקיים המשיכו וצעדו לכיוון העיר שקודר. שקודר נכנעה בערב לאחר 12 שעות של לחימה. עם זאת, שני קצינים שחנו בטירת רוזאפה סירבו לציית לצו הפסקת האש, והמשיכו להילחם עד שאזלה תחמושתם. מאוחר יותר שיבחו החיילים האיטלקים את לחימת החיילים האלבנים בשקודר, על שהצליחו להאט את התקדמותם במשך יום שלם. במהלך שנועד למטרות תעמולה, שחררו האיטלקים 200 אסירים מבית הכלא המחוזי בשקודר.
מספר הנפגעים בקרבות אלה שנויים במחלוקת. כוחות הצבא האיטלקים טענו כי בדורס 25 איטלקים נהרגו ונפצעו 97 ו-160 אלבנים נהרגו וכמה מאות נפצעו, ואילו מקורות אלבניים הצהירו כי כ-400 איטלקים נהרגו. כדי לחפות על ההפסדים שלהם, פינו האיטלקים במהירות את גופות חייליהם שנהרגו בדורס, וניקו את סימני הדם.
ב-12 באפריל, הפרלמנט האלבני הצביע להדיח את זוגו ולאחד את האומה האלבנית עם איטליה. כתר אלבניה הוצע לוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה שגם החזיק בתואר "קיסר אתיופיה" וכעת הוסיף לו גם את התואר "מלך אלבניה". ב-15 באפריל 1939 פרשה אלבניה מחבר הלאומים ממנו פרשה איטליה עוד בשנת 1937. ב-3 ביוני 1939 מוזג משרד החוץ האלבני עם משרד החוץ האיטלקי. הצבא האלבני הוצב תחת פיקוד איטלקי, ומוזג באופן רשמי עם צבא איטליה ב-1940. כן גויסו אלבנים ליצירת גדודים אלבנים של החולצות השחורות, מתנדבים אלבנים גויסו לאס אס לדיוויזיה שכונתה דיוויזיית אס אס הררית ה-21 (סקנדרבג). במקביל, לחמה תנועה פרטיזנית עממית בראשות אנוור הודג'ה כנגד הכובשים.
תוצאות

במהלך מלחמת העולם השנייה הכריזה אלבניה מלחמה על בריטניה וצרפת, ביום בו עשתה זאת איטליה, 10 ביוני 1940, ושימשה בסיס למתקפה על יוון במלחמת איטליה–יוון ב-1940. היוונים הדפו את המתקפה והחזיקו בחלקה הדרומי של אלבניה עד אפריל 1941 כאשר התערבות גרמנית הכריעה את הכף, והביאה לכניעת יוון. לאחר כיבושה ופירוקה של יוגוסלביה סופחה מונטנגרו לשטח אלבניה. ויטוריו אמנואלה הכריז מלחמה בשם אלבניה על ברית המועצות בשנת 1941 ועל ארצות הברית בשנת 1942.
ב-10 בספטמבר 1943 בעקבות הדחתו של מוסוליני וכריתת הסכם שביתת הנשק עם בעלות הברית הודיע ויטוריו אמנואלה כי הוא מוותר על כתר אלבניה. לאחר מכן פלשו הגרמנים לאלבניה, והחזיקו אותה כמדינה כבושה, אל מול התנגדות עממית עזה, עד לשחרורה על ידי הבריטים ב-29 בספטמבר 1944.
יהדות אלבניה

לפני הכיבוש האיטלקי, חיו באלבניה כ-200 יהודים. האיטלקים, על אף ששיתפו פעולה עם הנאצים, לא לקחו חלק ברצח העם היהודי. גם לאחר הכיבוש הגרמני של אלבניה הייתה שואה באלבניה, אם כי חלק מהיהודים לא נפגעו משום שהם זכו להגנת האוכלוסייה המוסלמית המקומית. 63 אלבנים זכו לתואר חסיד אומות העולם על פעילותם להצלת יהודי אלבניה. רפיק וסלי היה תושב אלבניה הראשון שהוכר כחסיד אומות העולם (בשנת 1987). אחדים מבני משפחתו זכו אף הם לאות.
לקריאה נוספת

.Fischer, Bernd (2/25/15). Albania at War, 1939-1945. Purdue University Press
הערות שוליים

↑  אלבניה, המשקיף, 6 באפריל 1939
↑  Albania's Reemergence after World War I
1 2 3  Italian Penetration
1 2  Zog's Kingdom
↑  Italian Occupation
↑  מוסוליני מתכונן לכבוש את אלבניה, המשקיף, 2 באפריל 1939
↑  איטליה מרכזת צבא מול חופי אלבניה?, הצופה, 5 באפריל 1939
↑  אלבניה לא תסכים לפגיעה בעצמאותה, המשקיף, 5 באפריל 1939
↑  אלבניה מכחישה: לא יספחוה לאיטליה, דבר, 5 באפריל 1939
1 2 3  איטליה השתלטה על אלבניה בכח הנשק, המשקיף, 9 באפריל 1939
↑  דייוויד תומפסון, אירופה מאז נפוליון, זמורה ביתן, 1984. עמ' 716.
↑  גנרל אלפרדו גוצוני באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
↑  צרפת ואנגליה לא תהיינה פעילות בעניין אלבאניה, דבר, 9 באפריל 1939
↑  Jewish Population of Europe Before the Holocaust (באנגלית), באתר הספרייה היהודית הווירטואלית
↑  Albanian Muslims Rescued Jewish Lives From Nazis (באנגלית), באתר "United with Israel"
↑  סיפורו של חסיד אומות העולם האלבני רפיק וסלי, אתר יד ושם
↑  רשימת האלבנים שלהם הוענק אות חסיד אומות העולם, באתר יד ושם
↑  האחים חמיד וג’מל וסלי, בתערוכה בסה: מילה של כבוד, באתר יד ושם
הפאיסטיון

| --- | --- |

 לידה:  356 לפנה״ס פלה, מוקדון 
 פטירה:  324 לפנה״ס (בגיל 32 בערך) בבל, מוקדון 
 מדינה:  מוקדון 
 בן או בת זוג:  דריפטיס  אלכסנדר הגדול 
 השתייכות:  הצבא המוקדוני 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 Siege of Pelium 
 עיטורים
 heroic honors 
 
דיוקן מברונזה במוזיאון הפראדו, שיוחס בעבר להפאיסטיון, אף כי כנראה הזיהוי שגוי.
הפאיסטיון (ביוונית: Ήφαιστίων ‏; 356 לפנה"ס - 324 לפנה"ס) היה מצביא בצבאו של אלכסנדר הגדול וכמו כן חברו הטוב ביותר. הפאיסטיון, בנו של אמינטור (Amyntor), היה צאצא למשפחת אצולה מוקדונית. במקורות מצוין כי הוא היה בן גילו של אלכסנדר. קורטיוס רופוס (Curtius Rufus) כותב כי "הוא היה האהוב ביותר מבין חבריו של המלך, שגדל יחד איתו והיה איש סודותיו" . חברות זו נמשכה כל חייהם, והיא הושוותה לזו של אכילס ופאטרוקלוס.
הקריירה הצבאית שלו לא הייתה מרשימה במיוחד. הפאיסטיון לא פיקד על יחידה עצמאית לפני הוצאתו להורג של פילוטאס ורק אז קיבל פיקוד משמעותי - חצי מההטיירוי. במהלך מסעו של אלכסנדר באסיה הוא הופקד על משימות רבות, אך רובן בעלות אופי אזרחי ולא צבאי כגון משלחות דיפלומטיות, בניית גשרים לחציית נהרות גדולים, מצורים וייסוד יישובים חדשים.
מלבד היותו חייל ודיפלומט תמך הפאיסטיון באופן פעיל במאמציו של אלכסנדר לסינקרטיזם בין היוונים והפרסים. אלכסנדר הפך אותו לחלק ממשפחת המלוכה כשהוא חיתן אותו עם כלתו דריפטיס (Drypetis), אחותה של אשתו השנייה סטטירה השנייה, שתיהן בנותיו של דריווש השלישי שליטה של האימפריה הפרסית. כשהוא מת בפתאומיות באַחְמְתָא (Ecbatana), אלכסנדר נכנס להלם בצערו. הוא פנה אל האורקל בסיווה (Siwa) להעניק להפאיסטיון מעמד אלוהי, והפאיסטיון הוכר כגיבור. עד למותו, שמונה חודשים מאוחר יותר, אלכסנדר תכנן הקמת מונומנטים לזכרו של הפאיסטיון.
הפאיסטיון ואלכסנדר

הפאיסטיון תפס מעמד מיוחד ליד אלכסנדר בשלב מוקדם מאוד ושמר עליו עד יומו האחרון. הוא נשאר נאמן לאלכסנדר גם כאשר פיליפוס השני, שכעס על משא ומתן חשאי של בנו בנוגע לחוזה הנישואין עם האחשדרפן פיקסודרוס (Pixodarus) של קאריה, גירש מהארץ רבים מחבריו.
במהלך המסע לאסיה מעמדו של הפאיסטיון התחזק בהתמדה: הוא התחיל את המסע בסטטוס של חברו האישי של המלך ובמהלכו הפך לחבר לנשק חסר תחליף. בשנים הראשונות של המסע הארוך ברחבי אסיה לא נמנה הפאיסטיון עם המפקדים הבכירים, כמו פרמניון, פילוטאס (Philotas) ואחרים. ככל הנראה בשלב הזה אלכסנדר והפאיסטיון היו קשורים ביחסי חברות חזקים בלבד. ייתכן שאלכסנדר, שהעריץ את הומרוס ושאף לחקות את אכילס, ראה את הפאיסטיון כפאטרוקלוס השני. אריאנוס בספרו "אנבסיס" מציין, שבביקורו בקברם של גיבורי הומרוס באסיה הקטנה, אלכסנדר "הניח זר על קברו של אכילס והפאיסטיון על קברו של פאטרוקלוס". אייליאנוס (Aelian), ב"סיפורים היסטוריים" כותב: "כאשר אלכסנדר הניח זר על קברו של אכילס, הפאיסטיון הניח זר על קברו של פאטרוקלוס, כדי להבהיר שאלכסנדר אוהב אותו בדיוק כמו שאכילס אהב את פאטרוקלוס". לפעמים מוצג הפאיסטיון כמאהבו של אלכסנדר. אף על פי שהדבר לא מצוין במפורש במקורות, אלא רק ברמז, ייתכן שהיה לו קשר רומנטי עם הפאיסטיון, עוד מימי הילדות. התייחסות לטבעם של יחסי האהבה בין אלכסנדר והפאיסטיון קיימת במקורות שונים. למשל במכתבו ה-24 של דיוגנס (שהאשים את אלכסנדר בכך, שהוא "... מנוהל על ידי הירכיים של הפאיסטיון"), ב"שיחותיו" של אפיקטטוס וכו'. פומפיוס טרוגוס (Pompeius Trogus) באפיטומה (Epitome) של יוסטינוס (Justinus) כותב על הפאיסטיון כי "בהתחלה הוא היה יקר למלך בגלל יופי הנעורים שלו, ורק אחר-כך בגלל מעלותיו וכישרונו".
מותו של הפאיסטיון

בשנת 324 לפנה"ס במהלך המשחקים והחגיגות באַחְמְתָא, לאחר אחד מהמשתאות, חלה הפאיסטיון וכעבור שבוע מת. קיימות גרסאות שונות לגבי סיבת המוות. הגרסה הסבירה ביותר היא לגבי מחלת מלריה (קיימות עדויות שמתארות את תסמיני המחלה). כאשר נודע לאלכסנדר על מחלתו של הפאיסטיון, הוא עזב את המשחקים ומיהר אליו, אבל איחר והגיע כשהפאיסטיון כבר מת. אלכסנדר ביטל את כל החגיגות והורה להוציא להורג את הרופא שטיפל בהפאיסטיון. היסטוריונים עתיקים כותבים בצורה שונה על צערו של אלכסנדר, הכול בהתאם לגישתו של המחבר כלפי הפאיסטיון וכלפי אלכסנדר עצמו. יוסטינוס כותב, שאלכסנדר התאבל על חברו במשך זמן כל-כך רב, דבר שלא מתאים למלך. בדומה לאכילס, אלכסנדר גזר את שערותיו מעל גופו של הפאיסטיון והוביל בעצמו את המרכבה עם גופת חברו. כמו אכילס, אלכסנדר תכנן לערוך תחרויות ספורט ותחרויות מוזיקליות. למטרה זו הכינו כ-3000 משתתפים. שבטם של הכשים נבחר לשמש כקורבן לזכרו של הפאיסטיון. אלכסנדר החליט לבצע את הטבח, כשהוא נזכר בהחלטתו של אכילס להרוג את שנים-עשר הצעירים לזכרו של פאטרוקלוס. אלכסנדר הורה לכבד לנצח את הפאיסטיון כגיבור, ואפילו שלח לשאול את האל אמון האם מותר להקריב קורבנות להפאיסטיון כמו לאל. קלאודיוס אייליאנוס כותב: "יש הטוענים כי בכל מה שהוכן ונקבע לקראת הלווייתו של הפאיסטיון, השתמשו בטקסי הקבורה לכבודו של אלכסנדר עצמו, מכיוון שהמלך מת, כשטקסי הקבורה לכבודו של הפאיסטיון עדיין לא יצאו לפועל". 

עם מותו של הפאיסטיון הסתיים עידן עבור אלכסנדר, ואם לעשות אנלוגיה עם גיבוריהם האהובים – אכילס ופאטרוקלוס, - עבור אלכסנדר הסתיימו החיים. כפי שמציין אריינוס: "עבור אלכסנדר מותו של הפאיסטיון היה אסון גדול; לדעתי, אלכסנדר היה מעדיף למות לפניו, כמו אכילס הוא היה מעדיף למות לפני פאטרוקלוס, מאשר לנקום על מותו". שמונה חודשים מאוחר יותר מת אלכסנדר בעצמו.
בשנת 2012 התגלתה אחוזת קבר מפוארת בסמוך לאמפיפוליס (בצפון יוון) לאחר חפירות בהיקף גדול התגלו מספר ממצאים חשובים, בהם פסלים, פסיפס ושלדים. בחפירות התגלתה כתובת המשויכת להפאיסטיון. בעקבות הממצא החדש, הכריזה קטרינה פריסטרי (ביוונית: Κατερίνα Περιστέρη), הארכאולוגית הראשית שאחראית על הקבר, במסיבת עיתונאים שנערכה ב-30 בספטמבר 2015 שקבר זה נבנה לזכרו של הפאיסטיון בהוראתו של אלכסנדר הגדול. עם זאת, למרות מציאת הכתובת חלק מהחוקרים דחו את טענותיה.
ראו גם

אלכסנדר הגדול
אריה האבן של המדאן
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

Aelian, Various History, at James Eason's site (excerpts in English translation)
Arrian, Anabasis Alexandri, translated by E.J. Chinnock (1893)
Arrian, The Indica, translated by E. Iliff Robson
Curtius Rufus, The History of Alexander
Diodorus Siculus, Bibliotheca historica
Marcus Junianus Justinus, Epitome of the Philippic History of Pompeius Trogus
Plutarch, Parallel Lives, Alexander, Eumenes
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

Bosworth, Albert Brian. Hephaistion. In: Simon Hornblower, Antony Spawforth (Hrsg.): The Oxford Classical Dictionary. 3.
Engels, Donald W. Alexander the Great and the Logistics of the Macedonian Army, University of California Press, 1978
Green, Peter. Alexander of Macedon, 356-323 B.C.: a historical biography. University of California Press: Berkeley, CA, 1991
N.G.L. Hammond Alexander the Great: King, Commander and Statesman. Bristol Press, 1980
Heckel, Waldemar. The Marshals of Alexander's Empire. Routledge, London, 1992
Heckel, Waldemar. Who's Who in the Age of Alexander the Great. MA, USA: Blackwell, 2006
Lane Fox, Robin. Alexander the Great. London: Allen Lane, 1973
Reames, Jeanne. An Atypical Affair? Alexander the Great, Hephaistion, and the Nature of Their Relationship. In: The Ancient History Bulletin 13.3 (1999), pp. 81–96.
Reames, Jeanne. Hephaistion Amyntoros: Eminence Grise at the Court of Alexander the Great. Dissertation. The Pennsylvania State University, 1998
Schachermeyr, Fritz. Alexander der Grosse. Das Problem seiner Persönlichkeit und seines Wirkens, Wien 1973
הערות שוליים

↑  Curtius 3.12.16
↑  Hammond 1980, p.16
↑  Arrian 1.12
↑  Aelian XII,7
↑  Robin Lane Fox. Alexander the Great, Allen Lane 1973, p. 10
↑  Andrew Chugg. Alexander’s Lovers — Lulu.com, 2006
↑  Justinus XII 12, 11-12
↑  Diodorus 17.36
↑  Curtius 4.1.16
↑  Curtius 4.5.10
↑  Diodorus 17.61.3
↑  Curtius 4.16.32
↑  Curtius 6.11.10
↑  אריאנוס 3.27.4
↑  Andrew W. Collins, The Office of Chiliarch under Alexander and the Successors p. 260
↑  Arrian 3.27.4
↑  Green, Peter, Alexander of Macedon, 356-323 B.C.: a historical biography
↑  Arrian 4.16.43 and 4.16.45
↑  Arrian 4.12.; Curtius,8.12-14; 9.3
↑  Curtius 8.14.15
1 2  Arrian 6.2.4
↑  Arrian, Indica 18
↑  Arrian 6.5.6; 6.17.4; 6.18.1; 6.20.1
↑  Arrian 7.5.6
↑  Curtius 10.15.20
↑  Arrian 7.4.29
↑  Plutarch 47
↑  Hammond, p.250
↑  Green, Peter, Alexander of Macedon, 356-323 B.C.: a historical biography, p. 49
↑  Шахермайр Ф. Александр Македонский, p. 312-315
↑  Ibid. 312-313.
↑  Hammond, p.16, 250
↑  Arrian 7.14.3
↑  Justinus XII, 12.
↑  Arrian 7.14.8
↑  Arrian 7.15.5
↑  Plutarch 72.3
↑  Arrian 7.23.8
↑  Aelian VII,8; XII, 64
↑  Arrian 7.14.50
↑  הודעת האתר הרשמי של הארכאולוגים החופרים בקבר
↑  http://www.archaeology.org/news/3732-151001-greece-amphipolis-hephaestion Why Was the Tomb at Amphipolis Built? - פרסום של המכון הארכאולוגי של אמריקה]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5845003  GND: 122495004  NKC: jo2017972497  VIAF: 5815716   WorldCat (עם VIAF): 5815716 
משפחתו של דריווש לפני אלכסנדר; שמן על בד, ציור של פאולו ורונסה המוצג כעת בגלריה הלאומית בלונדון
חתונתם של אלכסנדר והפיאסטיון בשושן
אלכסנדר והפאיסטיון
הפחתה במקור

מדרג הפסולת. הפחתה במקור רלוונטית לתוויות "מניעה", "צמצום" ו"שימוש חוזר".
הפחתה במקור הוא מושג המתייחס להפחתה בצריכה, בעיקר של מוצרים חדשים שייצורם כרוך בזיהום מסוגים שונים. הפחתת הצריכה נועדה להקטין את טביעת הרגל האקולוגית (ראו גם: איכות הסביבה), ולחסוך בכסף. הפחתת הצריכה היא העדיפות הראשונה בסדר העדיפויות של מדרג הפסולת.
ההיבט האקולוגי > זיהום

לייצור, הפצה, שימוש והשלכה של כל מוצר כמעט, קיים מחיר של זיהום סביבתי ברמה זו או אחרת. בין אם מדובר בזיהום מים בידי כימיקלים בתעשייה, זיהום אוויר בידי עשן משריפת דלק, זיהום הים בידי פסולת המושלכת לנהרות וכיוצא באלה, כמעט ואין מוצר חף מזיהום או טביעת רגל אקולוגית.
ההיבט האקולוגי > שימוש בחומרי גלם

לשם ייצור מוצרים רבים, משתמשים מפעלים בחומרי גלם רבים, בנוסף לחומרי הגלם שממנו מורכב המוצר עצמו. נקודת ההנחה המקובלת בקרב חוקרים היא שקצב הצריכה של חומרים (למשל נפט או מינרלים שונים) גבוה לאין שיעור מקצב ייצורם הטבעי. מכך עולה כי במוקדם או במאוחר, אם הצריכה תימשך בקצב דומה לזה הנהוג כיום, יאזלו משאבי הטבע השונים מן העולם.
ההיבט האקולוגי > אשפה

בנוסף, קיימת בעיה של פסולת. אשפה רבה גורמת לזיהום מי-תהום, זיהום קרקע וזיהום אוויר, לפגיעה בחי ובצומח, וכן הטמנת אשפה (או כל טיפול אחר) עולה כסף רב וצורכת אנרגיה רבה.
ההיבט האקולוגי > אנרגיה

ייצור חשמל ופעולות מנועים מסוגים שונים הוא הכרחי לתעשייה. אך אלה גורמים לזיהום סביבתי ניכר, ברובו זיהום אוויר. כמו כן, נשנית גם בנושא זה בעיית כילוי חומרי הגלם, שכן שימוש בדלק מאובן הוא אבן הייסוד של ייצור חשמל, ושימוש בדלק נוזלי לסוגיו השונים הוא אבן היסוד של פעולת מנועים.
ההיבט האקולוגי > צריכת מים

ייצור מוצרים רבים דורש שימוש רב במים. למשל, אם נדע מהי כמות המים הדרושה להשקיית תירס (המשמש כמזון לבקר) עד לבשלותו, נוכל לחשב כמה מים צריך על מנת לייצר קילוגרם תירס. מכאן נוכל לחשב כמה מים דרושים לשם ייצור קילוגרם בשר בקר. לפי חישוב דומה, ניתן לחשב את כמויות המים של מוצרים שונים, כגון פלדה (234 ליטר מים לכל קילוגרם) ביגוד (6,813 ליטר מים לגידול כותנה עבור מכנסי ג'ינס), וכן הלאה.
דרכי מימוש הפחתה במקור

הפחתה ברכישת מוצרי "מותרות".
שימוש חוזר במוצרים, להשאיל מוצרים.
שימוש במוצרים רב־פעמיים במקום במוצרים חד־פעמיים.
קניית מוצרים ללא אריזה, או באריזה גדולה (כך תקטן כמות חומר האריזה ביחס לכמות המוצר).
כמו כן, קיים גם "תו תקן ירוק" אשר מעיד על החברה כי היא משתמשת בכמויות מעטות יחסית של פסולת.
יתרונות נוספים לעקרון

חיסכון בכסף.
פחות מוצרים, משמע, יותר מקום פנוי.
הארכת חיי המוצר - עקב אי־שימוש במוצר חדש במקומו.
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
הערות שוליים

↑  מתוך שלמה שובאל, "צפונות כדור הארץ", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 620.
↑  כמויות מים הדרושות לייצור מוצרים שונים (אנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548828305171  GND: 4203674-4  LCCN: sh88004650
הפלינגר (מכונית)

| --- | --- |

Haflinger, שנת 1967
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  steyr-puch-haflinger
 יצרן:  שטייר דיימלר פוך
 שנות ייצור:  1959–1974
 הרכבה:  אוסטריה אוסטריה
 סיווג:  4x4
 אורך:  3,000מ"מ
 רוחב:  1,35 מ"מ
 גובה:  1,740 מ"מ
 משקל:  כושר מטען 490 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 643 סמ"ק המפיק 21.7 כ"ס (דגמי שנת 1959) (מנוע אחורי)  2 צילינדרים, 643 סמ"ק המפיק 24 כ"ס (מנוע קירור אוויר, מנוע אחורי)  2 צילינדרים, 643 סמ"ק המפיק 28.5 כ"ס, ב-4,800 סל"ד (דגם "700 AP") (מנוע אחורי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  64 קמ"ש
הפלינגר (באנגלית: Haflinger vehicle) הוא רכב שטח קטן, הנעה כפולה 4x4, מתוצרת יצרנית הרכב האוסטרית שטייר דיימלר פוך אשר יוצרה בין השנים 1959–1974.
סך הכול יוצרו 16,647 יחידות.
דגמי ה"הפלינגר" נרכשו על ידי צבאות: שווייץ, אוסטריה, אוסטרליה, קטנגה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בריטניה, קנדה, וארצות הברית.
עבור אוסטריה וגרמניה יוצר דגם "הפלינגר" בתצורת כבאית.
תצורות

דגם פתוח לחלוטין (נהג + 3 נוסעים)
דגם פתוח מלבד קבינת הנהג
דגם סגור
כבאית
סדרות

סדרה 1 (תמסורת ידנית - 4 מהירויות)
סדרה 2 (תמסורת ידנית - 5 מהירויות)
סדרה AA משוריינת- גוף הדגם מצופה בשריון בעובי 12.7 מ"מ
"700 AP" (שווק בצפון אמריקה ובארצות הברית,
"703 AP" (יוצר משנת 1962)
Polycab: הגוף העליון העשוי פלדה הוחלף אופציונלית עם פיברגלס סגור לחלוטין
"SchneeWiesel": (באנגלית: Snow Weasel) - הורכבו בדגם צמיגים עמידים לנסיעה בקרח ושלג
סדרה אשר תוכננה לצבא שווייץ: סדרה 1/2 היברידית עם פגושים ייחודיים, בד, ופרטים אחרים
תמונות

"הפלינגר", שנת 1974 דגם "700 AP"
"הפלינגר", דגם "703AP3"
"הפלינגר"
"הפלינגר", שנת 1968
"הפלינגר", שנת 1969
"הפלינגר" - כבאית בשרות "Ellmau Fire station" באוסטריה
"הפלינגר" - כבאית בגרמניה
"הפלינגר"
"הפלינגר"
"הפלינגר" בשרות צבא שווייץ
"הפלינגר" בשרות צבא שווייץ
"הפלינגר" בשרות צבא שווייץ
"הפלינגר" בשרות צבא שווייץ - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"הפלינגר" בשרות צבא שווייץ
ראו גם

שטייר דיימלר פוך
לקריאה נוספת

"הפלינגר" - תמונות
הערות שוליים

↑  הפלינגר באתר היצרן haflinger-4wd.com
↑  "הפלינגר" autocar.co.uk/car-news/anything-goes-throwback-thursday/throwback-thursday-1964-road-steyr-puch-haflinger
↑  "הפלינגר" בשימוש בצבא אוסטריה - תמונה military-today.com/trucks/haflinger
↑  "הפלינגר" בשרות בצבא אוסטרליה haflingerclub.com.au
↑  "הפלינגר" סדרה 1 militaerfahrzeuge.ch/unterkategorie_11_21_130.html
↑  "הפלינגר" סדרה 2 militaerfahrzeuge.ch/unterkategorie
↑  "הפלינגר  דגם "700 AP" fourwheeler.com/project-vehicles/129-1209-1971-steyr-puch-haflinger
↑  הפלינגר  דגם "700 AP" militaerfahrzeuge.ch/unterkategorie_11_21_292
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1060061546
הר סיפל

ערך זה עוסק בהר בארץ מרי בירד באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,110 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  73°26′00″S 126°40′00″W﻿ / ﻿73.433333333333°S 126.66666666667°W﻿ / -73.433333333333; -126.66666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר סיפל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר סיפל
 
הר סיפל (באנגלית: Mount Siple) הוא הר געש רדום מסוג חרוט מגן, המצוי בחלק הצפון מערבי של האי סיפל, המצוי למול חוף באקוטיס (מדף הקרח גץ מפריד בין חוף באקוטיס לבין האי סיפל), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
ההר מתנשא לגובה לגובה של 3,110 מטרים מעל פני הים. הר סיפל הוא ההר השלישי בהתנשאותו באנטארקטיקה; וההר ה-78 בהתנשאותו בעולם.
ככל הנראה ההר התפרץ לאחרונה בתקופת ההולוקן .
להר פסגת קלדרה (שאורכה 5 קילומטרים ורוחבה 4 קילומטרים), ומורדות ההר הן חרוט געשי.
לרגלי ההר מושבה גדולה של פינגווינים מסוג אדלי.
היסטוריה > גילוי ההר ומקור שמו

ההר נקרא על שמו של פול א. סיפל (Paul Siple), חוקר אנטארקטיקה וגאוגרף אמריקאי, שהשתתף בשש משלחות חקר לאנטארקטיקה, ובהן שתי משלחות בירד (בשנים 1930–1928 ו- 1935–1933).
סיפל פיקד על בסיס אמריקה הקטנה של השירות האנטארקטי האמריקאי, והיה הנווט בכל טיסות החקר העיקריות של הבסיס - כולל הטיסה בה התגלה הר סיפל.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

אין תיעוד על טיפוס על ההר, והוא אחד ההרים הגבוהים בעולם שטרם טיפסו עליהם.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הר אנטארקטיקה לפי התנשאותם
↑  רשימת 100 ההרים המתנשאים בעולם
↑  Tarek Bazley, Penguins on the move in a warming world
↑  מידע על הטיפוס על הר סיפל
הרווק ובת הטיפש עשרה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  אירווינג רייס 
 הופק בידי:  דור שארי 
 תסריט:  סידני שלדון 
 עריכה:  פרדריק קנודסטון 
 שחקנים ראשיים:  קרי גרנט מירנה לוי שירלי טמפל
 מוזיקה:  לי הרליין 
 צילום:  ניקולס מסוראקה, רוברט דה גראס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  RKO 
 חברה מפיצה:  RKO
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 ביולי 1947
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות:  5,550,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   bachelorandthebobbysoxer
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (סידני שלדון) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרווק ובת הטיפש עשרה (באנגלית: The Bachelor and the Bobby-Soxer) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1947 עם קרי גרנט, מירנה לוי ושירלי טמפל בתפקידים הראשיים.
המונח Bobby Soxer מתייחס לאופנה שהייתה בארצות הברית בשנות ה-40 של בנות בגיל ההתבגרות (טיפש עשרה) לגרוב גרביים (Socks/Sox) שכיסו רק קצת מעל העקב.
התסריט נכתב על ידי סידני שלדון שזכה על כך בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.