stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה כהן-אברבנאל

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1921 המבורג, גרמניה
 פטירה:  4 ביולי 1981 (בגיל 60) ישראל
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  המוסד
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת "עמל" ראש אגף התיאום המבצעי סגן ראש המוסד
 פעולות ומבצעים
 לכידת אדולף אייכמן חיסול אלויס ברונר מבצע יהלום
 
שלמה כהן-אברבנאל (שני משמאל) בטקס חילופי ראש המוסד, 1968
שלמה כהן-אברבנאל (1 ביוני 1921 – 4 ביולי 1981) היה איש מודיעין ישראלי, כיהן כמשנה לראש המוסד.
ביוגרפיה

כהן-אברבנאל נולד בהמבורג שבגרמניה, אחד מארבעת הבנים של מרים ווילהלם-זאב כהן. אחיו של המשפטן חיים כהן, של המהנדס והשמאי אלכסנדר כהן (אביו של ידידיה כהן), ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת שנרצח בשואה. נקרא על שם סבו הרב שלמה קרליבך, שנפטר זמן מה לפני הולדתו. למד בבית הספר "תלמוד תורה ריאלשולה" בהמבורג.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ברחה המשפחה לצרפת, בה למד את התרבות והשפה המקומית. ב-1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, עבד כמאייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ובמקביל שירת בארגון ההגנה. ב-1947 נסע ללימודי אמנות בצרפת, הוא גויס לארגון המוסד לעלייה ב' על ידי תמר אשל ופעל ממרסיי בזיוף דרכונים ואשרות מעבר לפליטים יהודים במסגרת מבצע עלייה ד'. בהמשך עבר לצפון אפריקה וסייע בהעלאת היהודים מארצות ערב. בפברואר 1950 הגיע למצרים במסווה של צייר צרפתי בשם שארל דובאל. תערוכה שהציג בנובמבר אותה שנה במוזיאון לאמנות חדשה שבקהיר, אף זכתה לסיקור נרחב של התקשורת ולביקורו של המלך פארוק הראשון חובב האמנות.
קריירה

משנת 1951 נמנה עם סגל המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, ושירת במגוון תפקידים במדינות שונות כשהוא נעזר בכישרונותיו האמנותיים. כהן-אברבנאל הקים את היחידה שעסקה בחיפוש ולכידת פושעים נאצים ברחבי תבל, בסוף שנות ה-50 נפגש בגרמניה עם פריץ באואר, התובע הכללי של מדינת הסן שמסר לו פרטים על מקום המצאו של אדולף אייכמן, מה שסייע לתפיסתו בארגנטינה על ידי סוכני "המוסד". הוא שימש סגנו של ראש אגף תבל יעקב כרוז. ב-1960 מונה למפקדה הראשון של יחידת "עמל" במוסד, יחידה מיוחדת שהוקמה על מנת להילחם בגילויי אנטישמיות ונאו-נאציות ברחבי העולם. הוא היה ממתכנני המבצע לחיסולו של פושע המלחמה הנאצי אלויס ברונר באמצעות שליחת מעטפת נפץ.
בהמשך הקריירה שלו שימש סגן ראש אגף "צומת", אגף שמפעיל את קציני האיסוף ואת רשת הסוכנים של המוסד ברחבי העולם, במסגרת זו נשלח לטהראן ונפגש עם יוסף שמש, הסוכן שגייס את מוניר רדפא במבצע יהלום להברחת מטוס מדגם מיג 21 לישראל. כהן-אברבנאל שימש נציג המוסד בבואנוס איירס וב-1970 מונה לאחד מראשי המוסד באירופה. פיקד על אגף התיאום המבצעי, התמנה לסגן וממלא מקום ראש המוסד. בתפקידו האחרון במוסד הקים ועמד בראש מחלקת ההיסטוריה של הארגון. הוא נפטר בעודו בשירות בגיל 60, מותיר אחריו אישה ושני ילדים.
בסוף שנות ה-60 נדרש כהן-אברבנאל לחקור שתי פרשיות של הדלפות לכאורה, הקשורות לספרים אודות המרגל אלי כהן ופרשת לכידתו של אייכמן, שהעכירו את היחסים בין ראש המוסד מאיר עמית לקודמו בתפקיד איסר הראל.
כהן-אברבנאל עיצב את סמל המוסד. לאחר מותו הוציא המרכז למורשת המודיעין את האלבום "מכחול וסתר" ובו מרוכזים איורים וציורים של כהן-אברבנאל בנושאי משימותיו במוסד.
הערות שוליים

↑  אבנר־יעקב ירון, שלום לך בגדד, הוצאת המכון לחקר המחתרת הציונית הבבלית, 2004, עמ' 255
↑  סיפורה של עליה ד' באתר הפלי"ם
↑  שלמה ברד, הפעילות הציונית במצרים - 1917–1952 בתוך שורשים במזרח: קבצים לחקר התנועה הציונית והחלוצית, הוצאת יד טבנקין, 1989, עמ' 114
↑  עופר אדרת, מבצע לכידת אייכמן כפי שמעולם לא ראיתם, באתר הארץ, 12 באפריל 2012
1 2  יוסף חן, היערכות המטה: "עמל", "מסר" ו"עמל-מסר", מחלקת ההיסטוריה של המוסד, 2007, באתר יד ושם
↑  יעקב נמרודי, מסע חיי, ספרית מעריב, 2003, עמ' 246
↑  שמואל מיטלמן, קרבות המרגלים, באתר nrg‏, 11 ביוני 2008
↑  תחרות בנושא העפלה לזכר שלמה כהן אברבנאל, מבט מל"מ 46, ספטמבר 2006, עמ' 31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299619305171  ISNI: 0000 0000 6816 0693  LCCN: nr2003037081  VIAF: 97510995   WorldCat (עם VIAF): 97510995
כוכב יאיר צור יגאל

סמלילי היישובים לפני האיחוד
הכניסה ליישוב
בית כנסת בכוכב יאיר
כּוֹכַב יָאִיר צוּר יִגְאָל היא מועצה מקומית במזרח השרון שבמחוז המרכז בישראל. המועצה המקומית הוקמה באוקטובר 2003 כאיחוד של היישובים "כוכב יאיר" ו"צור יגאל", שהוקמו בראשיתם כישובים נפרדים בתחום מועצה אזורית דרום השרון. המועצה שוכנת למרגלותיו המערביים של השומרון, מדרום לצור יצחק, מצפון לאייל וקלקיליה וממזרח לטירה.
שכונות

בשנת 1998 התקבלה ההחלטה לאחד את שני היישובים. באוקטובר 2002 חתם שר הפנים על החלטת האיחוד ובאוקטובר 2003 נכנס האיחוד לתוקף.
שכונות > כוכב יאיר

בסוף 1980 הקימה קבוצה של צעירי תנועת החרות (בראשותם של מיכאל איתן, יאיר ניב ואלי רייך), קבוצה של עולים מדרום אפריקה וקבוצה של עובדי משרד הביטחון את גרעין המייסדים של היישוב כוכב יאיר, שנקרא על שם אברהם שטרן (יאיר), מייסד הלח"י (שטרן ביידיש: כוכב). תקציב ההקמה אושר בשנת 1983. בראש האגודה עמד יאיר ניב (1980–1984), מיכאל איתן החליף אותו וכיהן בתפקיד עד ל-1990. בשנים הראשונות התגלו חילוקי דעות כספיים בין התושבים לאגודה, ופיתוח התשתיות ומבני הציבור התעכב. עם היבחרו של מיכאל איתן לכנסת בשנת 1986 מונה אלי רייך למנכ"ל האגודה לפיתוח כוכב יאיר ובמסגרת תפקידו פעל להכרת משרד הפנים ביישוב החדש כראשות מקומית. עם הכרזת משרד הפנים ב-1987 על כוכב יאיר כמועצה מקומית, נבחר אלי רייך בבחירות פנימיות לראש המועצה הראשון.
גרעין המייסדים עלה על הקרקע בספטמבר 1981, מנה 15 משפחות שגרו במגורים זמניים ב"מצפה" ללא כל תשתית מוקדמת של חשמל או מים. לאחר שנתיים החלה בניית שלב א' של יישוב הקבע, וזו הושלמה ב-1986 וכללה 500 משפחות. שלבים נוספים של בנייה בוצעו במשך השנים הבאות. בשכונה מתגוררות כ-1,130 משפחות. עד שנת 1988 השתייך היישוב למועצה אזורית דרום השרון, ובין 1988 ל-2003 היה מועצה מקומית עצמאית.
רבים מבכירי מערכת הביטחון בישראל בחרו להתגורר בכוכב יאיר, ובהם אהוד ברק, שאול מופז, דני יתום, גדעון עזרא, מנחם עינן, עמר בר-לב ועוזי דיין.
שכונות > צור יגאל

צור יגאל הוקם כיישוב עצמאי במסגרת פרויקט "שבעת הכוכבים".
שם היישוב בנוי מצירוף המילים "צור" שפרושו סוג של אבן, על סמך הנוף הסלעי המאפיין את המקום, ו"יגאל" על שמו של חבר הכנסת יגאל כהן.
מיום הקמתו ועד האיחוד עם כוכב יאיר, השתייך צור יגאל למועצה אזורית דרום השרון.
צור יגאל מונה כ-1,401 משפחות, מתוכן כ-400 משפחות דתיות. בצור יגאל יש יותר בתים מאשר בכוכב יאיר.
בשנת 2015, ועדת הגבולות של משרד הפנים החלה לדון בשינוי תחום השיפוט בין כוכב יאיר-צור יגאל לבין מועצה אזורית דרום השרון. ההצעה שעמדה על הפרק היא שהיישוב צור יצחק (שממוקם כקילומטר אחד מצפון לכוכב יאיר), מאופיין ברובו בבנייה רוויה ויש בו כ-1,400 דירות, ושייך למועצה אזורית דרום השרון, יועבר לתחום אחריותה של המועצה המקומית כוכב יאיר-צור יגאל. בדומה לאיחוד שנעשה בין היישובים מכבים-רעות לעיר מודיעין.
ראשי המועצה

ראשי מועצת כוכב יאיר:
אלי רייך – 1986–1988
דוד ראש – 1988–1993
דודו קולר – 1993–1998
יונתן רימון – 1998–2003
ראשי המועצה כוכב יאיר צור יגאל:
יעקב ממן – 2003–2013
שימי אליאל – 2013–2018
יובל ארד – 2018–2024
הילה בן הראש חכמון – 2024–הווה
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בכוכב יאיר צור יגאל 9,190 תושבים, מתוכם 9,143 תושבי ישראל (מקום 185 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎-1.0% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 89.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 17,924 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
חינוך

ביישוב פועלים ארבעה בתי ספר. בית ספר יסודי ממלכתי "קשת" ובית ספר יסודי ממלכתי דתי "דקל" נמצאים בכוכב יאיר. בית ספר יסודי ממלכתי "נוף צורים" נמצא בצור יגאל. חטיבת הביניים "רמון" ע"ש האסטרונאוט הישראלי אילן רמון, משרתת את תלמידי גיל החטיבה של היישוב כולו ונמצאת בכוכב יאיר. תלמידי התיכון ביישוב מופנים לבית חינוך ירקון ועמי אסף, או לתיכון אורט שפירא שנמצא בכפר סבא. בקיץ 2015, כפר סבא סירבו להמשיך ולקבל את תלמידי כוכב יאיר, ורוב התלמידים התפזרו בין בתי הספר בית חינוך ירקון, עמי אסף ואורט שפירא. דבר זה גרם לשביתת תלמידים בתחילת שנת הלימודים התשע"ו, שדחתה את תחילת לימודיהם בחודש. התלמידים הדתיים עוברים בדרך כלל לרעננה או למכינה בכפר סבא, והבנות עוברות בדרך כלל לכפר סבא, רעננה או הרצליה.
ביישוב פועלות מספר תנועות נוער: שני שבטי תנועת הצופים - שבט צור מכוכב יאיר ושבט אפיק מצור יגאל, סניף של בני עקיבא, וסניף של תנועת "כנפיים של קרמבו" לילדים עם צרכים מיוחדים, הפועל בחטיבת הביניים "רמון".
שירותי דת

בכוכב יאיר צור יגאל מספר בתי כנסת מתוכם שלושה בכוכב יאיר, "בית הכנסת המרכזי", בית הכנסת "בית אל" ובית כנסת ספרדי הנקרא "אהבת ישראל". ובצור יגאל שלושה בתי כנסת: אשכנזי, תימני וספרדי.
כרב היישוב כוכב יאיר צור יגאל מכהן הרב שמואל דב שפירא, ופועלת מועצה דתית המספקת שירותי כשרות, רישום נישואין, קבורה, מקוואות, הכנה לבר מצווה.
הרב שמואל שפירא מקיים גם מערכת שיעורים קבועים במהלך ימי השבוע בנושאים שונים לדתיים ולחילוניים.
בכוכב יאיר ובצור יגאל פועלים בנוסף שני בתי חב"ד בראשות הרב דב גרינברג באמצעותם מועברים שיעורי תורה, פעילות לילדים ונוער לקראת החגים ומועדי ישראל וערבי נשים.
אתרי עניין

חורבת חנות (מצפה ספיר) - צפונית לכביש הכניסה אל היישוב, שרידי יישוב ישראלי עתיק. זוהי גבעה המתנשאת לגובה של 95 מטרים מעל פני הים. במקום מערות קבורה ושרידי התיישבות עתיקה נוספים.
שמורת "אלוני התבור - כוכב יאיר" שבה כמה עצי אלון התבור. דרך השמורה זורם נחל אלכסנדר, התוחם את היישוב מצפון.
חורבת אל-מזרעה - שרידי מבנים ובאר מים, סמוך לשמורת אלוני התבור.
גבעת המוצב - נמצאת ביישוב עצמו ונקראת על שמו של בן היישוב שנפל, עדי פריש.
מצפה הבנים - הוקם לזכר חללי היישוב במלחמות ישראל.
מצפה האחים - הוקם לזכר בת היישוב, ימית ליניאל, שנהרגה בתאונת דרכים בפרו ואחיה בן היישוב, ערד ליניאל, שנפטר מספר שנים לפניה.
חורבת רעש - שרידי יישוב עתיק.
חורבת נשה - שרידי יישוב עתיק.
צפונית ליישובים נמצא קבר שייח' מושארף.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2  מספר שלילי משמעו הקטנת האוכלוסייה
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מזל מועלם, איחוד כוכב יאיר-צור יגאל: ביקורת בדרך לבחירות המשותפות, באתר הארץ, 11 באפריל 2003
↑  עמוס לבב, אושר תקציב להקמת הישוב כוכב יאיר, מעריב, 4 בינואר 1983
↑  עמנואל רוזן ואבינועם בר יוסף, "המצפה כוכב יאיר בכלל מיותר: אהפוך אותו למעברה", מעריב, 26 במאי 1986
↑  לא הכל איתן בכוכב יאיר, מעריב, 7 באפריל 1988
↑  פרויקט "שבעת הכוכבים", מיזם של מדינת ישראל להקמת שבעה יישובים לאורך קו הירוק וממערב לו.
↑  אורי חודי  , ‏לא תאמינו אילו יצרים מלהיט איחוד בין 3 יישובים, באתר גלובס, 23 ביוני 2015
↑  פרופיל כוכב יאיר צור יגאל באתר הלמ"ס
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| אברהם שטרן (יאיר) |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אצ"ל • לח"י |  |
| שיריו | חיילים אלמונים • השבועה • הרי את מקודשת לי • חיים אנחנו במחתרת |  |
| הנצחתו | חוות יאיר • כוכב יאיר צור יגאל • נווה יאיר • מוזיאון הלח"י |  |
| הגותו | עיקרי התחיה |  |
מבט על הר עיבל מגבעה בצור יגאל
קרב נהר הווזר

גרמניקוס
ארמיניוס
קרב נהר הווזר (בלטינית: Campus Idistaviso, בגרמנית: Idistaviso) היה קרב שהתרחש בשנת 16 בין צבא רומאי, תחת פיקודו של גרמניקוס, לבין צבא גרמאני, תחת פיקודו של ארמיניוס. הקרב הסתיים בניצחון רומאי מוחץ שהיווה למעשה נקמה על קרב יער טויטובורג.
רקע

בשנת 9 ארב ארמיניוס מנהיג שבט הכרוסקים הגרמאני לשלושה לגיונות רומאיים תחת פיקודו של פובליוס קווינקטיליוס וארוס, ובקרב יער טויטובורג השמיד אותם לחלוטין. התבוסה הכתה גלים ברומא וגרמה זעזוע עמוק בקרב כל שכבות הציבור. הרומאים הוכו בהלם וזעזוע עמוק. לפתע פתאום כל כוחם בגרמניה הושמד. לקרב התלוותה תחושה של ביזיון וחרפה, עקב לקיחתם של סמלי הנשרים של הלגיונות בידי הגרמאנים. בשל החשש הרב שמא הגרמאנים יתקיפו את האימפריה נשלחו לגיונות לאבטח את הגבולות. חיילים הועמדו הכן ברחובות רומא, והיחס לזרים הוחמר. אנשים שהיו ממוצא גרמאני סולקו מתחומי המדינה. הקצינים הרומיים החלו לתכנן את הנקמה שלהם בשבטים הגרמאנים.
בשנת 15 פלש גרמניקוס לגרמאניה, חדר אל יער טויטובורג וקבר את החללים הרומאיים. אולם ארמיניוס הצליח להדוף אותו חזרה אל גבולות האימפריה הרומית. גרמניקוס החל לתכנן את המסע הבא שלו במטרה לנקום סופית בגרמאנים, להחזיר לשלטון רומא את השטח שבין הריין לאלבה, ולהחזיר את נסי הלגיונות שנלקחו.
הקרב

הגרמאנים היו טובים בכל הקשור ללוחמה בביצות והטלת מארבים ביערות. ומכיוון שגרמניה הייתה משופעת בשני אלו, פלישה רומאית חזיתית לגרמניה הייתה כמעט בלתי אפשרית. על כן החליט גרמניקוס לשלוח את כוחותיו דרך הים. אולם בינתיים שבט הכאטים בני בריתם של הכרוסקים מרדו והטילו מצור על המבצר הרומאי ליד ליפה. גרמניקוס שלח את סיליוס אנטיוס כדי להעניש את המורדים, אולם גשם עז מנע ממנו לעשות זאת והוא הצליח אך לחזור עם מעט שבויים. הכאטים גם הרסו מזבח שהוקדש לנירון קלאודיוס דרוסוס אביו של גרמניקוס.
גרמניקוס שיקם את המזבח, ובנה שורת ביצורים בין המבצרים הרומאיים לנהר הריין. הוא יצא עם הצי בשנת 16 ועגן בגדתו השמאלית של נהר אמס. הוא הורה לחייליו לבנות גשרים כדי לחצות אותו לגדה הימנית. מה שבזבז זמן יקר ואפשר לכרוסקים להתארגן כראוי. שבט הבטאווים הצטרף אל הרומאים. כעת הפריד בין הרומאים והכרוסקים נהר הווזר, הכרוסקים חנו ככל הנראה על גדתו הימנית, בעוד הרומאים חנו על השמאלית. טקיטוס מספר שאחיו של ארמיניוס, פלאווס, שירת בצבא הרומאי, וכי לפני הקרב פרץ דו-קרב מילולי בין השניים כשכל אחד נמצא על גדתו האחרת של הנהר.
גרמניקוס שלח לקרב את בני הברית הבטאווים ואת הפרשים, בעוד עיקר הצבא עמל על בניין גשרים. הבטאווים תחת פיקודו של המלך כריוואלדה הסתערו קדימה, הכרוסקים משכו אותם אל עומק היער וכיתרו אותם. כריוואלדה עצמו מת ורק התקפת הפרשים הרומאים מנעה את השמדתם המוחלטת של הבטאווים.
לאחר שחצה את הנהר נודע לגרמניקוס שצבאו של ארמיניוס חונה באחד היערות המקודשים לגרמאנים. לא ברור היכן התרחש הקרב, ככל הנראה היכן שהוא בין הערים מינדן והמלין כיום. טקיטוס מספר שגרמניקוס חלם בלילה שהוא מקריב קרבן וגלימתו מתלכלכת בדם, וכי סבתו ליוויה מעניקה לו גלימה חדשה. הוא התעודד מהחלום ונאם בפני חייליו כשהוא מצביע בפניהם על נקודת החולשה של הגרמאנים המחסור בשריון יעיל שיגן על הפנים והראש. גם ארמיניוס נאם בפני חייליו והזכיר להם את התבוסה הרומאית הגדולה ביער טויטובורג שש שנים קודם לכן.
הכרוסקים חנו על גבעה ותכננו להסתער משם על הצבא הרומאי. גרמניקוס הציב בראש את חיילות העזר הגאלים והגרמאנים ומאחוריהם את לגיונותיו ופרשיו. הכרוסקים כצפוי הסתערו ראשונים, גרמניקוס הורה לחלק מהפרשים לתקוף את אגפם ועל השאר ציווה לאגף אותם מאחור. האיגוף פעל באופן מושלם, הגרמאנים החלו לסגת. ארמיניוס ודודו אינגווימרוס הצליחו אך בקושי להימלט. גרמאנים רבים נמלטו אל הנהר אולם נקטלו בידי מטח חניתות שהושלך עליהם.
תוצאות

טקיטוס מציין שאבידות הגרמאנים היו כבדות בעוד אבדות הרומאים היו קלות יחסית. גרמניקוס רצה להמשיך ולכבוש את השטח שבין הריין לאלבה אולם הקיסר טיבריוס קרא לו לחזור לרומא לצורך טריומף.
לקריאה נוספת

קורנליוס טאקיטוס, ספרי השנים. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. הקדים מבוא חיים וירשובסקי והוסיף הערות עקיבא גלבוע. ירושלים, מוסד ביאליק, 1962, הוצאת כרמל, 2010
משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ב
סויטוניוס. שנים-עשר הקיסרים. תרגם מרומית ד"ר אלכסנדר שור. תל אביב, הוצאת מסדה
הערות שוליים

↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 5–6
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 7
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 8
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 9–10
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 11
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 14
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 15
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 16
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 17
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 18
↑  טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שני, 26
יהושע ישפן

| --- | --- |

 לידה:  1903 פטראשיון, ליטא 
 פטירה:  1 באפריל 1981 (בגיל 78 בערך) 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור, צילום
 
יהושע ישפן (1903 – 3 באפריל 1981) היה אמן, פסל וצייר ישראלי.
ביוגרפיה > ילדותו ותחילת עבודתו כאומן

יהושע ישפן נולד בפרטשון שבקובנה, ליטא למשפחה יהודית. בילדותו למד בחדר וגילף בעץ, דבר שלמד מאביו שייצר חפצים בזמנו הפנוי. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, גורשו רוב יהודי ליטא וגם משפחתו של יהושע ישפן. הם נדדו עד אוקראינה וחזרו לביתם עם תום המלחמה ופרוץ המהפכה הרוסית בשנת 1917. כישוריו האמנותיים של ישפן התגלו כאשר התחיל ללמוד בגימנסיה העברית בקובנה. עם סיום לימודיו בגימנסיה, החל ללמוד אגרונומיה כדי שיוכל להשתלב בחווה החקלאית של משפחתו. בד בבד עם לימודיו באקדמיה לאמנות "מנומו קיקלה" בקובנה. לאחר מכן נרשם והתקבל לאקדמיה לאמנות בויימאר בגרמניה, אך החליט בעקבות החינוך הציוני ובהמלצת ד"ר משה שוובה-מנהל הגימנסיה, ללמוד ב"בצלאל" בירושלים.
ביוגרפיה > לימודים ב'בצלאל', ההשתלמות בפריז ועבודה על עיטורי האבן בימק"א

יהושע ישפן עלה לארץ בשנת 1925 ולמד ב'בצלאל' אצל טובי המורים: פרופ' בוריס שץ המנהל, זאב רבן, מאיר גור אריה ואחרים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1928 והשתתף עם חבריו בוגרי 'בצלאל' בתערוכה ב'מגדל דוד'. באותה תקופה באה לארץ חברתו לאה (לבית בורשטיין) והם נישאו, אז נסע ישפן להשתלמות בפריז. בהמלצת הפסל נחום ארונסון שהתגורר שם, קיבל ישפן מלגה מהברון רוטשילד ולמד באקדמיה "גרנד שומייר". חלק מזמנו בפריז ניצל לפגישות עם אמנים יהודים ועם חברים מ'בצלאל', אך את עיקר זמנו השקיע בסיורים ב'לובר' ובשאר המוזיאונים: באותה שנה הרבה לצייר רישומים של אנשים ושל העיר פריז. ישפן כתב על תקופה זו במכתב ללאה אשתו:
"ומלא התרגשות מפריז מהמעיין הזה...
מה שמבקר אני יותר את בתי הנכאות [מוזאונים] מרגיש אני את הגדלות
שביצירות את נשמת האדם היוצר הבלתי נפסקת, לא בביקור בפעם אחת
מצאתי את זה, כל יום ויום מהבוקר עד הערב אני מתהלך בין אלפי עבודות
בנות אלפים שנה, בני מאות ועשרות שנים, יוצא לפעמים בכאב ראש ומסתובב
ברחובות ובגנים, אבל גם ברחובות אפשר לראות הרבה, הבתים העתיקים
למשל: נוטר-דם, לוקסמבורג, הוטל דה ווי ועוד. נדמה היה כשראיתי את כל זה
בפעם הראשונה שלא אוכל לצאת מסבך הזה, אך לאט לאט מתחיל אני להבין
את הכול, אני כבר יכול להבדיל בין זרם וזרם באמנות ובין תקופה לתקופה."
ישפן שב לארץ לקראת לידת בנו הבכור-עמירם בשנת 1929. עד שנת 1933 עסק בפיסול עבודות האבן ועיטורים בבנין ימק"א בירושלים, תחת ניהולם של מוריו זאב רבן ומאיר גור אריה, שם יצר את : "האשה השומרונית", " השליחים ", "השרף", "משל הענווה" וכותרות לעמודים.
ביוגרפיה > רעננה - תל אביב -רעננה

עם סיום עבודת הפיסול של יהושע ישפן בימק"א בירושלים, עברה המשפחה לאזור השרון כדי למצוא מקור לפרנסה. הוא קיבל עבודה ברעננה כמשגיח על פרדסים בשנים 1933 עד 1935 אך בגלל קשיים עברו להתגורר בתל אביב עד שנת 1940.
באותן שנים ניסה יהושע עבודות שונות, בין השאר הוא וגיסו המציאו "פטנט"- שיטה חדשה בגיבוש ובסלילת שבילי כורכר ברחובות ובגנים. בזכות פטנט זה וכישוריו האחרים התקבל יהושע לעבודה במחלקת הנטיעות של עיריית תל אביב שם עבד החל משנת 1940 עד פרישתו לגמלאות בשנת 1968. בשנת 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה ונולדה בתו נטע, תל אביב הופצצה ומשפחת ישפן חזרה להתגורר ברעננה בעוד ישפן נוסע מדי יום לעבודתו בתל אביב. בשנות המלחמה ומלחמת העצמאות השתתף ישפן שהיה חבר ב'הגנה' כלוחם, ולא היה לו זמן לעסוק באומנות.
ביוגרפיה > החזרה לאומנות

החל מראשית שנות ה-50 החל ישפן למצוא זמן כדי לעסוק בפיסול ובציור: הוא חזר ליצירת דיוקנאות, דמויות של מבוגרים וילדים שבסביבתו הקרובה ברעננה אותם יצר מחימר ואחר יצק בגבס, הוא החל ליצור קומפוזיציות בנושאים מהתנ"ך, מסורת ויהדות ונושאים לאומיים וחברתיים שהעסיקו אותו. את הקומפוזיציות הכין מגבס, אבן או בטון שהוא בעצמו הרכיב. מדי פעם הוא גם צייר בגואש או עשה רישומים בפחם ועיפרון. בסוף שנות ה-50 ביקר ד"ר חיים גמזו ברעננה. גמזו, שהיה מבקר אומנות ומנהל מוזאון תל אביב, ראה את יצירותיו של ישפן ועודדו להמשיך בעבודותיו כדי לצאת בתערוכה.
ביוגרפיה > חוג אמנים בשרון ותערוכות

בסוף שנות החמישים נסע בנו עמירם עם רעייתו ללימודים בארצות הברית והשתקע שם, בתו נטע נשלחה לטבריה ללמד, נישאה ליוסי כהן והשתקעה במקום. הטיולים סביב הכנרת השפיעו על ישפן, והוא ערך רישומים רבים וצייר בגואש את נופי טבריה והכנרת.
בתחילת שנות השישים נפגש יהושע ישפן עם שישה מחבריו האמנים והם הקימו את "חוג אמנים בשרון". קבוצה זו הייתה נפגשת בבית אחד החברים שהיה מציג להם מיצירותיו והחברים שוחחו על היצירות. וכך כתב חברו של ישפן, ירמיהו רבינא על החוג: "הפגישות החברתיות, התאריך המחייב של תערוכה שנתית שבה יש להציג עבודות חדשות, הביקורות והביקורים ההדדיים, שימשו גורם מעורר ומדרבן לעבודת יצירה".
בשנת 1963 החליטו חברי החוג שהם מוכנים לתערוכה משותפת, הם פנו לראש עיריית כפר-סבא, מרדכי סורקיס, שנתן להם את אולם בית הקלנוע "הדר" בעיר, שם הציגו את תערוכתם הראשונה. גם ראש העירייה זאב גלר, כמו קודמו, סייע ל'חוג אמנים בשרון' והם ערכו כ-10 תערוכות משותפות בשנים הבאות. בשנת 1965 הוענק לישפן פרס על דיוקן שיצר והוצג בתערוכה. הפרס שקיבל, עידודו של גמזו ושל החברים והמשפחה הביאו את ישפן להחלטה לצאת בתערוכה. תערוכת יחיד התקיימה ב-1967 בסיוע המועצה וההסתדרות ברעננה. לתערוכה זו היו הדים רבים בציבור והוא זכה לשבחים רבים, גם ברוך אורן שהיה מנהל 'יד לבנים" בפתח תקווה ביקר בתערוכה ברעננה והציע לישפן לערוך תערוכה בפתח תקווה. בשנת 1968, עת יצא לגמלאות מעיריית תל אביב, החל יהושע ישפן להתכונן לתערוכה נוספת. ב-1969 נפתחה תערוכת יחיד רטרוספקטיבית בבית יד לבנים, בפתח תקווה. את התערוכה כיבדו בנוכחותם מכובדים רבים: נשיא המדינה זלמן שזר, שר החינוך אהרון ידלין, שר התיירות משה קול, ראש עיריית פתח תקווה ישראל פיינברג, אנשי משטרה ושגרירי שוודיה ורוסיה, ביקורות רבות וטובות הופיעו בעיתונים שהיללו ושבחו את יהושע ישפן- "הפסל שהתפרנס מגננות".
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

בשנת 1970 לקה ישפן בליבו, אך לא פסק מפיסול וציור, הוא המשיך להשתתף בתערוכות עם 'חוג אמנים בשרון' שהלך וגדל ויצר גם דיוקנאות וגם קומפוזיציות שלמרות מצבו הפיזי, היו גדולות ורובן מגבס. פטירתה הפתאומית של רעייתו לאה בשנת 1978 הרעה את מצבו והוא היה נכנס ויוצא הרבה בשערי בית החולים. למרבה ההפתעה, בסיוע המשפחה, המשיך ביצירות גדולות הממדים: 'ממעמקים', 'הללויה', 'ויעל בסערה השמימה', 'המחול' ואף צייר. גם כשתשו כוחותיו עדין עבד על שתיים מיצירותיו שאותן לא סיים: 'הטייס' ו'שיר השירים'.
ב-1980 השתתף ישפן בשתי תערוכות בכפר סבא באולם ע"ש רייזל והציג את כל עבודותיו האחרונות. יהושע ישפן נפטר בכ"ח באדר ב' תשמ"א, 3 באפריל 1981. במלאת שנה לפטירתו ב-1982 ושנה אחריה ב-1983, ערכה עיריית רעננה בראשות בנימין וולפוביץ' ומחלקת התרבות, תערוכת זיכרון בבית האמן ברחוב רמב"ם. משנפתח בית 'יד לבנים' רעננה בשנת 1988 הוצגו בו כ-20 מיצירותיו של יהושע ישפן.
הדרבי של ירושלים

תצוגת אוהדי בית"ר בדרבי הירושלמי, ספטמבר 2021
אוהדי שתי הקבוצות בדרבי של ירושלים, 7 בינואר 2023
הדרבי של ירושלים הוא כינויו של משחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורגל הבכירות של העיר ירושלים - בית"ר ירושלים והפועל ירושלים.
שתי הקבוצות נפגשו 64 פעמים במסגרת הליגה, כאשר בית"ר היא הקבוצה הדומיננטית ביניהן, והיא ניצחה 27 משחקים, לעומת הפועל שניצחה ב-15 משחקים. בנוסף, 22 משחקים הסתיימו ללא הכרעה. גם בגביע בית"ר הדומיננטית יותר מבין שתי הקבוצות, כאשר מתוך 5 משחקים בית"ר ניצחה בארבעה, ובמשחק הנותר הפועל ניצחה בהטלת מטבע לאחר משחק חוזר שהסתיים בתיקו.
רקע

בין בית"ר ירושלים להפועל ירושלים מתקיימת יריבות רבת שנים הנובעת בעיקר בגלל היריבות העירונית, אך חלק גדול ממנה נובע גם בעקבות הזיהוי הפוליטי של אוהדי שתי הקבוצות. בעבר הייתה שייכת בית"ר לתנועת בית"ר הציונות רוויזיוניסטית בעוד הפועל הייתה מזוהה כקבוצה המקושרת למוסדות השלטון של מפא"י, עם "הממסד" והשתייכה להסתדרות. בשנות ה-80, לאחר המהפך, הגלגל התהפך ומעמדה של בית"ר התחזק בזכות קשריה עם תנועת הליכוד, בעוד דעיכת ההסתדרות הביאה להקטנת התמיכה בהפועל.
חלוקה פוליטית זו תקפה במידת מה גם היום בקרב קהל האוהדים, כשבית"ר נתפסת כקבוצת הדגל של הימין ומדגישה את הלאום היהודי שבה, ואילו רבים מאוהדי הפועל מזוהים עם הצד השמאלי של המפה הפוליטית. חלוקה זו בולטת במיוחד ביחס לערביי ישראל: בעוד שבבית"ר מעולם לא שיחק שחקן ערבי, ובקרב אוהדיה רווחים ביטויים נגד ערבים, בהפועל משולבים שחקנים ערבים ולקבוצה אוהדים ערבים שמגיעים למשחקים, והיא מתנגדת לגזענות ואפליה.
צבעיה של הפועל הם אדום ושחור, כשאדום הוא היסטורית צבע שמייצג סוציאליזם. סמלה של בית"ר הוא מנורת שבעת הקנים, סמל יהודי-ציוני שהיה סמלה של התנועה הרוויזיוניסטית ושל תנועת בית"ר מייסודו של זאב ז'בוטינסקי.