stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטטוס: ידידים
עלילה

ג'ורג' הוא ילד דיכאוני שהגיע לשנה האחרונה בתיכון בלי להתאמץ או ללמוד באמת. הוא אינו לוקח אתגרים ומתחמק מלהתמודד עם המשברים בחייו בבית או בבית הספר. הוא פוגש נערה מהתיכון בשם סאלי, בחורה פופולרית אך מורכבת. הם מתיידדים והופכים להיות חברים טובים.
ג'ורג' מאמץ כמנטור את דסטין (מייקל אנגרנו), אמן רגיש הגורם לו להאמין בעצמו, בעזרו ובעזרת סאלי, ג'ורג' מוצא עניין בחייו. נראה שהכל משתפר עד שג'ורג' מגלה ששני חבריו הטובים, דסטין וסאלי מנהלים קשר רומנטי ביניהם. חייו בבית מתפוררים, ולקראת סוף השנה הוא נאלץ להשלים את כל החומר שפספס בשנים שלא למד כראוי.
שחקנים

ג'ורג' - פרדי היימור
סאלי - אמה רוברטס
דסטין - מייקל אנגרנו
שרלוט - אליזבת ריזר
ביל - בלייר אנדרווד
מיס הרמן - אלישיה סילברסטון
ג'ק - סם רוברדס
ויויאן - ריטה וילסון
נקודת גלישה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  סדרת נעורים, מדע בדיוני
 יוצרים:  ג'ונתן מ. שיף 
 כותבים:  סיימון אטרס סם קרול קארין חי מקס דן דייוויד האנם אנתוני מוריס רואץ' כריס
 בימוי:  באדס קולין קארי אוון
 שחקנים:  פיליפה קאולתרד לוסי פריי ג'סיקה גרין אנדרו ג'יימס מורלי קנג'י פיצג'רלד
 ארץ מקור:  אוסטרליה 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  26 
 הפקה
 מפיק:  ג'ונתן מ. שיף 
 מפיקים בפועל:  ג'ונתן מ. שיף
 חברת הפקה:  Jonathan M. Shiff Productions
 הפצה:  ZDF 
 אתר צילומים:  גולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Network Ten ‏(אוסטרליה) TeenNick (ארצות הברית)
 רשת שידור בישראל:  זום ZOOM
 תקופת שידור מקורית:  22 ביוני 2012 – 14 בדצמבר 2012 (אוסטרליה)   29 במאי 2012 - 21 בנובמבר 2012 (ארצות הברית)
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
נקודת גלישה (במקור: Lightning Point; בארצות הברית וארצות אחרות שודרה תחת השם "Alien surfer girls") היא סדרת נעורים ומדע בדיוני אוסטרלית. הסדרה כוללת עונה אחת בלבד בת 26 פרקים באורך 25 דקות כל אחד, ושודרה בשנת 2012 באוסטרליה ובארצות הברית. בישראל הסדרה שודרה בערוץ זום מינואר 2013.
עלילת הסדרה עוסקת בשתי חייזריות שובבות מכוכב לכת בשם "לומינה", זואי וקיקי, אשר מאבדות את החללית שלהן ומוצאות עצמן בעיירת חוף שקטה בשם "Lightning Point" באוסטרליה. השניים מסתייעות בצעירה בשם אמבר על מנת להישאר במסווה, וזו מנסה ללמדן את דרכי ההתנהגות בעולם האנושי. במהלך התקדמות העלילה מתברר שחייזרים נוספים הגיעו לעיירה.
דמויות

| דמות | תיאור הדמות | שחקן | פרקים |
| --- | --- | --- | --- |
| אמבר | נערה שמלמדת גלישה, ופוגשת בחייזריות זואי וקיקי ומסייעת להן להישאר במסווה. | פיליפה קאולתרד | 1-26 |
| זואי | חייזרית שבאה עם קיקי מכוכב אחר הנקרא 'לומינה'. הם נאלצות לספר לאמבר את האמת על עצמן, ואמבר ההמומה מסייעת להן ומאפשרת להן לגור בביתה במשך העונה ברנדון והיא מתאהבים. | לוסי פריי | 1-26 |
| קיקי | חייזרית שמגיעה גם היא מ'לומינה' יחד עם זואי ובהמשך הסדרה לוקה והיא מתאהבים. | ג'סיקה גרין | 1-26 |
| לוקה | גאון וחברה הטוב של אמבר. מתעניין מאוד בחייזרים. במהלך הסדרה מגלה שזואי וקיקי הן חייזריות ומתאהב בקיקי. | קנג'י פיצג'רלד | 1-26 |
| ברנדון | אחיו החורג של לוקה. אמו ואביו נעלמו במסתוריות. גולש מצטיין. נפרד ממדיסון חברתו בפרק 8 ומתאהב בזואי | אנדרו ג'יימס מורלי | 1-26 |
| מדיסון | גולשת מצטיינת. מאז שברנדון נפרד ממנה היא מנסה להשיב אותו אליה בחזרה. בפרק 7 מנסה להראות לזואי שהיא יותר טובה ממנה בגלישה, אך בהמשך, בפרק 23, זואי מנצחת אותה בתחרות הגלישה השנתית. |  | 1-26 |
סאבוי (אילינוי)

סאבוי (באנגלית: Savoy) הוא כפר במחוז שמפיין שבמדינת אילינוי שבארצות הברית. הכפר מהווה פרוור של העיר שמפיין ומונה, נכון לשנת 2020 8,857 בני אדם.
הכפר גובל עם שמפיין מצפון ונמצא במרחק שני קילומטרים מהקמפוס של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. מדרום גובל הכפר בשדה התעופה ווילארד המקיים טיסות סדירות לשיקגו ודאלאס, טקסס.
תרבות ומסחר

הכפר מקיים מדי שנה בחודש ספטמבר את "פסטיבל ימי המטע" (Savoy Orchard Days Festival) הכולל הופעות של אמנים מקומיים, מכירת תוצרת של חקלאים מהמחוז ובירה מקומית.
מצפון לכפר קיים מרכז מסחרי וקולנוע המשרתים את תושבי הכפר, את תושבי שמפיין ואת הסטודנטים.
שרה ריינרטסן

שרה ריינרטסן (מימין)
שרה ריינרטסן (באנגלית: Sarah Reinertsen; נולדה ב-22 במאי 1975) היא אתלטית אמריקאית פאראלימפית.
ביוגרפיה

ריינרטסן היא ילידת הנטינגטון, ניו יורק ובוגרת בית ספר התיכון הנטינגטון. היא נולדה עם ליקוי בצמיחת עצם שלבסוף הביאה להפיכתה לגידמת מעל הברך בהיותה בת שבע.
אחרי שכרתו את רגלה, היא החלה לרוץ ושברה את שיא העולם ל-100 מטר לנשים קטועות מעל הברך כשהייתה בת 13.
היא הייתה האשה קטועת הרגל הראשונה שהתחרתה באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בקונה, הוואי.
במירוץ של שנת 2004, נפסלה מכיוון שלא עלה בידה לעמוד בזמן של קטע האופניים, תוך שהיא פיגרה ב-15 דקות. היא שבה ב-2005 והשלימה את התחרות בלמעלה מ-15 שעות.
פרט למרתון וטריאתלון, ריינרטסן גם מתחרה במרוצי אופניים.
ב-2006 היא השתמשה ב-Total Knee 2000 Ossur וב-Talux Foot כשהיא התחרתה עם בן זוגה לשעבר Peter Harsch ב-The Amazing Race 10. הם סיימו את המירוץ במקום השביעי.
מאז 1991 היא השיגה מספר שיאי אתלטיקה:
העמידה שיאי עולם חדשים בריצות למרחקים של 100 מטר, 200 מטר, 400 מטר בקטגוריה שלה (T42).
הייתה החברה הצעירה ביותר במשלחת הפראלימפית של ארצות הברית ב-1992 שטסה לברצלונה.
ניצחה בשבעה מרתונים (ניו יורק 1997, 1998; לוס אנג'לס 1998, 1999; מילניום ניו זילנד 2000; לונדון 2002; בוסטון 2004).
מחזיקה בשיא העולם בחצי מרתון (2:12)  ובמרתון (5:27)  לנשים קטועות מעל הברך.
היא הופיעה על גבי השער של המגזין Runner's World והוכתרה כאחת משמונה "גיבורות הריצה".
היא הופיעה גם בתמונת השער של המגזין Triathlete ושל מגזין Max Sports & Fitness. היא השתתפה במסע הפרסום ל-Lincoln MKZ ב-2007. באוקטובר 2009 היא צולמה בעירום חלקי לגיליון הגוף של מגזין ESPN the Magazine.‏
היא הייתה מתאמת השיווק של Ossur והדוברת של "התאחדות האתלטים המאותגרים" (Challenged Athletes Foundation).‏
כיום היא מתגוררת ומתאמנת במחוז אורנג', קליפורניה. היא גם עובדת כנואמת מוטיבציה.
הערות שוליים

1 2  "שרה ריינרטסן", אתר התאחדות האתלטים המאותגרים
↑  "שרה ריינרטסן", Ossur
↑  "חודש של היסטוריית נשים: שרה ריינרטסן",totalwoman.wordpress.com‏ 17 במרץ 2010
↑  "שיאיה של "שרה ריינרטסן", astepaheadonline.com
↑  "שיאי הקריירה של "שרה ריינרטסן", hottriathletes.com
↑  "שרה ריינרטסן מעטרת את שערו של המגזין "עולם הריצה"", אתר התאחדות האתלטים המאותגרים
↑  "שרה ריינרטסן מדברת בעמוד 2", sports.espn.go.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5707 8096  LCCN: n2009017932  NLK: KAC201309040  VIAF: 83496742   WorldCat (עם VIAF): 83496742
תיאו ואן דוסבורג

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1883 אוטרכט, הולנד
 פטירה:  7 במרץ 1931 (בגיל 47) דאבוס, שווייץ
 שם לידה:  Christian Emil Marie Küpper
 תקופת הפעילות:  1899–1931 (כ־32 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות, שירה
 זרם באמנות:  דה סטייל, דאדא, אמנות מודרנית, אלמנטריזם
 הושפע על ידי:  פיט מונדריאן 
 יצירות ידועות:  Rhythm of a Russian dance, Counter-Composition VIII, Counter-composition XX, Contra-Composition VII 
 פרסים והוקרה:  פרס סיקנס (1968) 
 בן או בת זוג:  נלי ואן דוסבורג (24 בנובמבר 1928–7 במרץ 1931)  Lena Milius (30 במאי 1917–31 בינואר 1923)  Agnita Feis (4 במאי 1910–11 במאי 1917) 
 חתימה:   
 
תיאו ואן דוסבורג (הולנדית: 	Theo van Doesburg; ‏30 באוגוסט 1883 - 7 במרץ 1931) היה אמן הולנדי, שעסק בציור, כתיבה, שירה ואדריכלות. ידוע בעיקר כמייסד ומנהיג תנועת דה סטייל. היה נשוי לאמנית, הפסנתרנית והכוריאוגרפית נלי ואן דוסבורג .
ראשית חייו

תיאו ואן דוסבורג נולד בשם כריסטיאן אמיל מארי קופר באוטרכט, הולנד, אביו הביולוגי היה צלם בשם וילהלם קופר ואימו הנרייטה קתרינה מרגדנט. אך הוא ראה באביו החורג, תיאודורוס דוסבורג, את אביו הטבעי, עד כדי כך שיצירותיו הראשונות נחתמות עם השם תיאו דוסבורג, שאליו הוסיף מאוחר יותר "וואן". בצעירותו למד שירה ומשחק ועבד בעבודות מזדמנות.
קריירה

התערוכה הראשונה שלו התקיימה ב-1908. משנת 1912 ואילך, תמך בעבודותיו בכתיבה למגזינים. הוא ראה את עצמו כצייר מודרני באותה תקופה, אם כי עבודתו המוקדמת תואמת את האימפרסיוניסטים של אמסטרדם ומושפעת מווינסנט ואן גוך, הן בסגנון והן בנושא. זה השתנה לפתע ב-1913 לאחר שקרא את ה-Rückblicke של ואסילי קנדינסקי, שבו הוא מסתכל אחורה על חייו כצייר מ-1903 עד 1913. זה גרם לו להבין "שיש באומנות רמה גבוהה יותר, רוחנית יותר, שמקורה בנפש ולא בשגרת היומיום, ושההפשטה היא התוצאה ההגיונית היחידה של זה."
כבר ב-1912 מתח ואן דוסבורג ביקורת על הפוטוריזם במאמר שפורסם ב- Eenheid ב-9 בנובמבר 1912, כי "הביטוי המימטי של המהירות (תהא צורתו אשר תהיה: המטוס, המכונית וכן הלאה) מנוגד בתכלית לאופי הציור, שמקורו העליון נמצא בחיים פנימיים".
ב-6 בנובמבר 1915 כתב באותו כתב עת: "פיט מונדריאן מבין את חשיבות הקו. הקו כמעט הפך ליצירת אמנות בפני עצמה; אי אפשר לשחק איתו כשהייצוג של אובייקטים שנתפסים היה חשוב ביותר. קנבס לבן הוא כמעט חגיגי. כל קו מיותר, כל קו שהוצב לא נכון, כל צבע שהוצב ללא הערצה או טיפול, יכול לקלקל הכל - כלומר, את הרוחני".
תנועת דה סטייל

ב-1915 (במהלך שירותו הצבאי) בזמן שסקר תערוכה עבור אחד מהמגזינים, הוא נתקל ביצירותיו של פיט מונדריאן, שהיה מבוגר ממנו בשמונה שנים, וציוריו כבר זכו לתשומת לב מסוימת. ואן דוסבורג ראה בציורים אלה את האידיאל האישי שלו בציור: הפשטה מוחלטת של המציאות. זמן קצר לאחר התערוכה יצר ואן דוסבורג קשר עם מונדריאן, ויחד עם בארט ואן דר לק ועוד אמנים הקימו את המגזין De Stijl בשנת 1917.
תנועת דה סטייל > קידום דה סטייל

אף על פי ש"דה סטייל" הורכב מחברים רבים, ואן דוסבורג היה "השגריר" של התנועה, וקידם אותה ברחבי אירופה. הוא עבר לוויימאר ב-1922, וניסה להרשים את מנהל הבאוהאוס, וולטר גרופיוס, כדי להפיץ את השפעת התנועה.
בעוד שגרופיוס קיבל רבים מהצווים האופנתיים של תנועות אמנות עכשווית, הוא לא הרגיש שדוסבורג ראוי לקבל מינוי לבאוהאוס. לאחר מכן התיישב דוסבורג ליד בנייני הבאוהאוס והחל למשוך תלמידי בית ספר המתעניינים ברעיונות החדשים של קונסטרוקטיביזם, דאדאיזם ו- De Style.
הפיצול ממונדריאן

הידידות בין ואן דוסבורג למונדריאן נותרה חזקה בשנים אלו, אף על פי שאמצעי התקשורת העיקריים שלהם היו מכתבים. בשנת 1923 עבר ואן דוסבורג לפריז, יחד עם אשתו השנייה, נלי ואן מורסל. מכיוון ששני האישים החלו לראות זה את זה על בסיס קבוע הרבה יותר, הבדלי האופי התבררו: מונדריאן היה מופנם, בעוד ואן דוסבורג היה יותר מוחצן וראוותן. במהלך 1924 נוצרו בין השניים חילוקי דעות, שהובילו בסופו של דבר לפילוג זמני. הסיבה המדויקת לפיצול הייתה נקודת מחלוקת בקרב היסטוריונים של האמנות; הגישה הרווחת היא שהמחלוקת נבעה סביב כיווני הציור, מונדריאן מעולם לא קיבל אלכסונים, ואילו דוסבורג התעקש על ההיבטים הדינמיים של האלכסון, ואכן הציג אותו ביצירותיו. מונדריאן כן קיבל במידה מועטה מושגים של אלכסונים, כגון בציורי ה־Lozenge, שם הבד היה מסובב 45 מעלות, תוך שמירה על קווים אופקיים.
בשנים האחרונות אותגרה תיאוריה זו על ידי היסטוריונים של אמנות המדגישים את התפיסות השונות של השניים לגבי חלל וזמן.
לאחר הפיצול השיק ואן דוסבורג קונספט חדש באמנות, אלמנטריזם, שהתאפיין בקווים אלכסוניים ויותר דינמיות לעומת הנאו-פלסטיות והדה סטייל של מונדריאן.
בשנת 1929 שני האישים התפייסו כאשר נפגשו בטעות בבית קפה בפריז.
אדריכלות, עיצוב וטיפוגרפיה

לצד ההתעסקות בציור ובקידום הדה סטייל עסק וואן דוסבורג בדיסציפלינות שונות כגון אדריכלות ועיצוב, הפקות שונות ועוד. הוא תכנן בתים לאמנים עמיתים, יחד עם סופי טאובר-ארפ וז'אן ארפ עיצב את מתחם הבילויים Aubette בשטרסבורג .
יחד עם אל ליסיצקי וקורט שוויטרס, ואן דוסבורג היה חלוץ במאמצים להקים אינטרנציונל לאמנויות בשני קונגרסים שהתקיימו בדיסלדורף ובווימאר, ב-1922.
בשנת 1919 עיצב וואן דוסברג גופן אלפבית בעל צורה גאומטרית אופיינית, זכה לתחייה בצורה דיגיטלית כארכיטיפ ואן דוסבורג. הגופן הזה היווה השראה לניסיון מאוחר יותר שנעשה על ידי קורט שוויטרס בגופן שלו Architype Schwitters. באמצע שנות ה-20, ואן דוסבורג עבד יחד עם שוויטרס והאמנית קייט שטייניץ על הפקת סדרת ספרי אגדות לילדים שהציגו טיפוגרפיה יוצאת דופן.
ואן דוסבורג גם שמר על קשר עם דאדא, והוציא לאור את המגזין Mécano תחת הטרוניה של IK Bonset (ייתכן שנגזר מ"Ik ben zot", בהולנדית "אני טיפש"). הוא גם פרסם שירת דאדא תחת אותו שם ב"דה סטייל". תחת שם בדוי שני, אלדו קמיני, הוא פרסם פרוזה אנטי-פילוסופית, בהשראת הנציג האיטלקי של האמנות המטפיזית, קרלו קארה. ביצירות הספרות הללו, הוא התנגד בתוקף לאינדיבידואליזם וחיפש חוויה קולקטיבית של המציאות.
השנים האחרונות

ואן דוסבורג נשאר פעיל בקבוצות אמנות ובכתב העת Cercle et Carré, שאותו עזב ב-1929. בסוף פברואר 1931 הוא נאלץ לעבור לדאבוס שבשוויץ בשל מצבו הבריאותי הרופף. ואן דוסבורג לא התאושש וב-7 במרץ 1931 הוא מת מהתקף לב. לאחר מותו הוציאה נלי ואן דוסבורג את הגיליון האחרון של דה סטייל כגיליון זיכרון עם תרומות של חברים ותיקים וחדשים מ"דה סטייל".
השפעה

לעבודה של ואן דוסבורג הייתה השפעה משמעותית, כולל זו העוסקת בנושאים של אמנות מוצלבת, עיצוב ואדריכלות. לדוגמה, היצירה המפורסמת שלו "בניית זמן וחלל" (1923) הייתה לדבריו מקור השראה מרכזי של האדריכל הנודע הארי סיידלר. ב-1992 הוא רכש את היצירה, וב-2010 נתרמה לגלריה הלאומית של אוסטרליה בקנברה.
יצירות

בשל שיטת ההפשטה הרדיקלית של ואן דוסבורג רבים מציוריו מזוהים רק על ידי מספר סידורי.
אישה בנוף
דיוקן עצמי עם כובע, 1906
דיוקן עצמי (1915)
קומפוזיציה, 1915
קומפוזיציה 1
קומפוזיציה 7 (שלושת החסדים), 1917
קומפוזיציה נגדית 13, 1929
שחקני קלפים, 1916–1917
קומפוזיציה עם חלון עם זכוכית צבעונית 3
עץ
דיוקן מופשט
תנועה héroïque
קומפוזיציה 11
עיצוב תקרה ל-Cine-Dancing of the Aubette
הערות שוליים

↑  Doig, Allan (2009). "Theo van Doesburg (Christian Emil Marie Küpper)". MoMA – The Collection. Museum of Modern Art. נבדק ב-4 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "De Stijl". Guggenheim Glossary. Guggenheim Museum. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2008. נבדק ב-4 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mawer, Simon (23 בינואר 2010). "Theo van Doesburg: Forgotten artist of the avant garde". The Guardian. נבדק ב-4 בפברואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kurt Schwitters; Irvine Peacock; Jack Zipes (2009). Lucky Hans and Other Merz Fairy Tales. Princeton University Press. pp. 14–15. ISBN 978-0-691-13967-8. נבדק ב-6 בספטמבר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  When art meets architecture | MHNSW, Museums of History NSW, ‏2022-12-05 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507796705171  PLWABN: 9811406174105606  BIBSYS: 90192225  BNE: XX908600  BnF: cb121903814 (data)  BPN: 27184844  CANTIC: a10693944  CiNii: DA04276998  DAAO: theo-van-doesburg  GND: 118526405  ISNI: 0000 0001 2129 1941  LCCN: n79133763  MusicBrainz: c5b3f269-d99e-4eb8-85de-258de3815e4c  NDL: 00465669  NKC: ola2002161497  NLA: 35039604  NLK: KAC2018O5420  NSK: 000198323  NTA: 068701594  RKD: 23481  SELIBR: 183904  SNAC: w67q0259  SUDOC: 030491517  TePapa: 4132  Trove: 808944  ULAN: 500007926  VIAF: 39646290   WorldCat (עם VIAF): 39646290 
תיאו ואן דוסבורג, קומפוזיציה באפור, 1919, שמן על בד. The Solomon R. Guggenheim Foundation Collection Peggy Guggenheim, ונציה, 1976
ילדה עם רנוקולוס, שמן על בד, 1914, המוזיאון המרכזי, אוטרכט
ארכיטיפ ואן דוסבורג
Composition décentralisée, 1924, גואש על דיקט
שחזור של אולם הריקודים/קולנוע שעוצב על ידי תיאו ואן דוסבורג: "Cinébal" ב- Aubette בשטרסבורג .
סטטוס קוו

ערך זה עוסק במונח במדע המדינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סטטוס קוו (מלטינית: Status quo, המצב הקיים) הוא מונח שנגזר מהביטוי הדיפלומטי "סטטוס קוו אנטה בלום" (status quo ante bellum) שפירושו בלטינית "המצב שהיה לפני המלחמה". בשפת הדיבור המונח מציין את המצב כפי שהוא. בדיונים פוליטיים לעיתים מניחים שיש יתרון בשמירה על המצב הקיים, יתרון פנימי שאינו נגזר מאופיו של המצב הקיים, אלא מהסכנות הגלומות בשינויים באשר הם. במונח 'שמירה על הסטטוס קוו' משתמשים לצורך תיאור התנגדות לשינויים קיצוניים במצב החברתי או המדיני. דוגמאות לשימוש במונח סטטוס קוו ניתן למצוא במאבקים החברתיים המתמשכים במדינת ישראל בין חילוניים לדתיים או במעמדה של טאיוון אל מול התביעה הסינית לריבונות על האי.
שימוש פוליטי במונח

תנועות חברתיות הן דוגמה לפעמים בהן הסטטוס קוו עלול להתערער. במקרים כאלה, הסטטוס קוו מתייחס למצב הקיים סביב נושא מסוים או לאקלים התרבותי/חברתי בחברה או באומה מסוימים. הסטטוס קוו נתפס לעיתים כשלילי, בעיקר על ידי תנועות חברתיות, השואפות לשינוי. האנשים אשר דוגלים בשימור הסטטוס קוו נתפסים לעיתים כמתנגדים לקידמה.
פוליטיקאים מתייחסים לפעמים לסטטוס קוו. לעיתים קרובות ישנה מדיניות של עמימות מכוונת שרק מזכירה את הסטטוס קוו מאשר הופכת אותו למצב הרשמי. קלארק קר צוטט כאומר: "הסטטוס 'קוו הוא הפתרון היחיד שלא ניתן להטיל עליו וטו", כלומר לא ניתן להחליט כנגד הסטטוס קוו, אלא צריך להפעיל לטובת השינוי.
קרל מרקס ראה בדת מאורגנת כאמצעי לבעלי ההון לשמור על מעמד הפועלים מרוצה מסטטוס קוו לא שוויוני, וחינוך נראה בעיני אחרים כאמצעי לשמירת הסטטוס קוו בחברה.
ראו גם

מודוס ויונדי
סטטוס קוו (ישראל)
מכתב הסטטוס קוו
הערות שוליים

↑  The Social Climate, www.featherpicking.com
↑  "status quo - Dictionary Definition". Vocabulary.com. נבדק ב-2017-05-14.
↑  Daniel Seymour, Momentum: The Responsibility Paradigm and Virtuous Cycles of Change in Colleges and Universities, Rowman & Littlefield, 2015-12-07. (באנגלית)
↑  Carol O'Connor, Secrets of Great Leaders: 50 Ways to Make a Difference: The 50 Strategies You Need to Inspire and Motivate, Hodder & Stoughton, 2015-11-05. (באנגלית)
↑  SOCIOLOGY OF EDUCATION - WikiEducator, wikieducator.org (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תבניות מוארה

במתמטיקה, פיזיקה, ואמנות, תבניות מוארה או פסי מוארה הן תבניות התאבכות בקנה מידה גדול, שנוצרות כאשר תבנית אטומה עם פסים שקופים מכסה תבנית דומה אחרת. כדי שתבנית ההתאבכות של מוארה תופיע, שתי התבניות צריכות להיות שונות זו מזו, למשל מוסטות אחת מהשנייה, מסובבות אחת ביחס לשנייה או בעלות פסיעה שונה מעט.
תבניות מוארה מופיעות במצבים רבים ושונים. בהדפסה, למשל, עובדים עם תבנית צפופה שתי וערב (מטריצה) של נקודות שיכולות להופיע או להיעדר וכך ליצור תמונה הנראית רציפה. אולם, תבנית נקודות המודפסות עצמה עלולה להתאבך עם תמונה הכוללת תבנית מחזורית. בצילום טלוויזיה ודיגיטל, תבנית על העצם המצולם יכול להתאבך עם מטריצת הפיקסלים של חיישני האור וליצור תמונת התאבכות לא רצויה. תבנית מוארה נוצרת לעיתים גם במכוון, במיקרומטר או במד-זחיח (קליבר), למשל, התבנית משמשת להגברת ההשפעות של תנועות קטנות מאוד.
באקוסטיקה הביטוי המקביל לתבניות מוארה היא תופעת הפעימות המתרחשת כאשר מתאבכים שני מקורות קול עם תדירויות כמעט זהות.
אטימולוגיה

מקור המילה מוארה (moiré בצרפתית) בסוג של טקסטיל, באופן מסורתי של משי, אבל עכשיו גם של כותנה או סיב סינתטי, עם מראה גלי או "רטוב". בד מוארה מיוצר על ידי לחיצה על שתי שכבות זהות של הטקסטיל כשהן רטובות. המרווח הדומה אך הלא מושלם של החוטים יוצר תבנית אופיינית שנשארת לאחר התייבשות הבד.
תבניות מוארה

תבנית מוארה היא לעיתים תופעה בלתי-רצויה המתקבלת בתמונה המיוצרת בעת סריקת תמונה מסוג הלפטון (halftone). סריקה ברזולוציה גבוהה יותר עשויה למנוע את ההופעה הבלתי רצויה של תבניות מוארה. שיטות מתוחכמות יותר להתגבר על הופעת תבניות מוארה פותחו בתחום העיבוד הממוחשב של תמונות, מיפוי MIP וסינון אנאיזוטרופי, לדוגמה.
בציור בצד שמאל למעלה מופיע תבנית מוארה בחלק העליון של הציור המראה את השמים. כאשר מסתכלים על הציור בהגדלה מספקת, כפי שמראה הציור השני, רואים שהשמים עשויים מקווים עדינים שהצייר התווה על הנייר. תבנית המוארה נוצרת בין מטריצת הפיקסלים של המסך ובין הקווים העדינים כאשר ההגדלה אינה מספקת.
תבנית המוארה השלישית מלמעלה מתקבלת מהזזה זוויתית קלה הין שני מערכי קוים. בתמונה הדינמית, הרביעית מלמעלה, התבניות המוצבות זו על גבי זו כוללות קווים ישרים או מעוקלים. בעת הזזת התבנית העליונה באטיות, תבנית מוארה נעה במהירות. תוצא זה נקרא האצת מוארה אופטית. באופן דומה, בהגדלת מוארה, תבניות מוארה מגדילות הבדלים קטנים בין מבנים כמעט זהים.
התמונה הדינמית, החמישית מלמעלה, מראה אותיות AB2 המסתתרות בשלוש התבניות שבצד שמאל ונגלות לעין בתבנית מוארה או צורת מוארה הנוצרת כאשר תבנית הקווים מימין נעה מימין לשמאל, מכסה את שלוש התבניות ונעה מלמטה למעלה.
התמונה הדינמית, השישית מלמעלה, מראה תבניות מוארה המתקבלות משתי תבניות קונצנטריות זהות המוזזות אחת ביחס לשנייה.
הדוגמאות עד עתה עסקו בקווים אטומים המופיעים לסירוגין עם קווים שקופים. באופן יותר כללי, תבניות מוארה מופיעות כאשר יש אפנון מרחבי מחזורי ולא רק שחור ולבן. עוד יותר כללי הוא תוצא מוארה האוניברסלי שכולל גם משטחים שקופים לגמרי אך עם אפנון פזה מחזורי.
חישוב עבור תבניות מקבילות > סריגי רונצ'י

סריג רונצ'י (אנ') הוא מבנה של מסכה או מטרה אופטית הכולל קוים שחורים חדים במרווח קבוע ביניהם עם חתך של גל ריבועי כמו בתמונות הרביעית והשביעית. נניח שני סריגי רונצי' כאשר המרחק בין הקווים בסריג הראשון הוא p, ובין הקווים בסריג השני הוא p + δp, כאשר 0 < δp < p, כפי שמודגם בתמונה השביעית מלמעלה. קווי התבניות מונחים זה לצד זה בצד שמאל של הדמות, התזוזה בין הקווים גדלה כאשר הולכים ימינה. לאחר מספר שורות נתון, התבניות מנוגדות: הקווים של התבנית השנייה הם בין הקווים של התבנית הראשונה. אם אנו מסתכלים ממרחק רב, יש לנו תחושה של אזורים חיוורים כאשר הקווים מונחים זה על זה (יש לבן בין השורות), ושל אזורים כהים כאשר הקווים "מנוגדים".
אמצע האזור החשוך הראשון הוא כאשר ההזזה שווה ל־p / 2. הקו ה־n של התבנית השנייה מוזז ב־n δp לעומת הקו ה־n של הרשת הראשונה. אמצע האזור החשוך הראשון מתאים אפוא ל־ n\cdot \delta p={\frac {p}{2}} n={\frac {p}{2\delta p}}.הרווח d בין אמצע האזור החיוור ובין אמצע האזור הכהה נתון על ידי המשוואה הבאה:  d=n\cdot (p+\delta p)={\frac {p^{2}}{2\delta p}}+{\frac {p}{2}} 2d={\frac {p^{2}}{\delta p}}+p מנוסחה זו אנו יכולים לראות כי:
ככל שהמרחק בין הקווים בתבנית הראשונה גדול יותר, המרחק בין האזורים החיוורים והכהים גדול יותר;
ככל ש־δp גדול יותר, אזורים כהים וחיוורים קרובים יותר. במילים אחרות, ריווח גדול בין אזורים כהים לאזורים חיוורים אומר שלתבניות יש מדרגות קרובות מאוד.
ניתוח זה מתאים גם לשנתות מד-הזחיח (קליבר).
חישוב עבור תבניות מקבילות > סריגים סינוסואידים

בסריג סינוסואידי הצבע משתנה בין שחור מלא ללבן מלא דרך גוני אפור הדרגתיים באופן סינוסואידי. במקרה של סריג שקוף, ההשתנות היא בין אטימות מלאה לשקיפות גמורה. לצורך הדיון נניח ששני הסריגים מודפסים כל אחד בדיו בגווני אפור על דף לבן, כאשר האטימות (למשל, גוון אפור) של החלק ה"מודפס "ניתנת בערך בין 0 (לבן) ל־1 (שחור) ועד בכלל, ו־12 מייצג אפור 50%. אנו גם בוחרים לייצג את אטימות התבנית הנובעת מהדפסת סריג אחד על השני בנקודה מסוימת כמוצע האריתמטי של אטימות כל סריג במיקום זה. ערך זה אינו עולה על 1.
כדי לחשב את תבנית המוארה הנוצרת בהדפסת סריג אחד על ניר ואז הדפסת סריג שני על גביו, מייצגים את העוצמה האפורה בכל סריג על ידי פונקציית אטימות חיובית של המרחק בכיוון קבוע (נניח, קואורדינטת ה־x) במישור הנייר:  f={\frac {1+\sin(kx)}{2}} כאשר נוכחות של 1 שומרת על הפונקציה חיובית מוגדרת, והחלוקה על ידי 2 מונעת ערכי פונקציה גדולים מ־1.
הגודל k מייצגת את התדר המרחבי של עוצמת האפור של התבנית. נניח כעת שני שריגים כאלה, עם תדרים מרחביים k השונים זה מזה מעט:  {\begin{aligned}f_{1}&={\frac {1+\sin(k_{1}x)}{2}}\\[4pt]f_{2}&={\frac {1+\sin(k_{2}x)}{2}}\end{aligned}} הממוצע של שתי הפונקציות הללו מייצג את תבנית המוארה f המתקבלת בהדפסה, כדלקמן:  {\begin{aligned}f_{3}&={\frac {f_{1}+f_{2}}{2}}\\[5pt]&={\frac {1}{2}}+{\frac {\sin(k_{1}x)+\sin(k_{2}x)}{4}}\\[5pt]&={\frac {1+\sin(Ax)\cos(Bx)}{2}}\end{aligned}} כאשר  A={\frac {k_{1}+k_{2}}{2}} ו־ B={\frac {k_{1}-k_{2}}{2}}. ערך הפונקציה f 3, נמצא בבירור בטווח [0,1]. היות שההשתנות המרחבית A היא הממוצעת בין k 1 ו־k 2 וקרובה לשניהם, תבנית מוארה מודגמת בצורה ייחודית על ידי פונקציית המעטפה הקוסינוסית או הפעימה (cos(Bx, שההשתנות המרחבית שלה היא חצי מההבדל בין השונויות המרחביות k 1 ו־k 2, כלומר, תדר מרחבי נמוך בהרבה מ־k 1 ו־k 2.
הניתוח המתמטי הזה ישים גם עבור פעימות אקוסטיות.
חישוב עבור תבניות מקבילות > סיבוב סריגי רונצ'י

נניח שני סריגי רונצ'י עם מרחק זהה בין הקווים p, כאשר הסריג השני מסובב בזווית α ביחס לראשון, כפי שמראות התמונות התשיעית והעשירית בצד שמאל. בתבנית ההתאבכות רואים קווים כהים וחיוורים כאשר הקווים החיוורים תואמים את קווי הצמתים, כלומר קווים העוברים בצמתים של שני הסריגים. בתמונה התשיעית מלמעלה רואים שמתקבל מעוין שצלעו d נתונה על ידי המשוואה d = p / sin α, כי d הוא היתר במשולש ישר הזווית שבו מול הזווית α נמצא הניצב p. הקווים החיוורים תואמים את האלכסון הקטן של המעוין. והמרווח בין שני קווים חיוורים הוא D, מחצית האלכסון הארוך. האלכסון 2D הארוך הוא היתר במשולש ישר-זווית הניצבים הם הם (d (1 + cos α ו־p. משפט פיתגורס נותן:  (2D)^{2}=d^{2}(1+\cos \alpha )^{2}+p^{2} זה:  {\begin{aligned}(2D)^{2}&={\frac {p^{2}}{\sin ^{2}\alpha }}(1+\cos \alpha )^{2}+p^{2}\\[5pt]&=p^{2}\cdot \left({\frac {(1+\cos \alpha )^{2}}{\sin ^{2}\alpha }}+1\right)\end{aligned}} לכן  {\begin{aligned}(2D)^{2}&=2p^{2}\cdot {\frac {1+\cos \alpha }{\sin ^{2}\alpha }}\\[5pt]D&={\frac {\frac {p}{2}}{\tan {\frac {\alpha }{2}}}}\end{aligned}} כאשר α הוא קטן מאוד (α < π / 6) ניתן לערוך את הקירובים הבאים בזווית הקטנה:
לכן  D\approx {\frac {p}{\alpha }}. אנו יכולים לראות שככל ש α קטן יותר, כך הקווים החיוורים יותר רחוקים זה מזה; כאשר שני הדפוסים מקבילים (α = 0), המרווח בין הקווים החיוורים הוא אינסופי (אין קו חיוור).
יש אפוא שתי דרכים לקבוע את α: על ידי כיוון הקווים החיוורים ועל ידי המרווח שלהם  \alpha \approx {\frac {p}{D}} אם אנו בוחרים למדוד את הזווית, השגיאה מתכונתית לשגיאת המדידה. אם אנו בוחרים למדוד את המרווח D, השגיאה מתכונתית להיפוך של המרווח. לפיכך, עבור הזוויות הקטנות, עדיף למדוד את המרווח.