stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1995, לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, החליט מלכיאור להצטרף לחיים הפוליטיים. בשנת 1996 נבחר כיו"ר הוועד המנהל של מפלגת מימד. שלוש שנים לאחר מכן נבחר כנציג מטעם תנועת מימד תחת רשימתו של אהוד ברק "ישראל אחת".
במהלך שנת 1999 בכנסת החמש עשרה נבחר לראשונה כחבר כנסת מטעם מפלגת מימד בתוך ישראל אחת, ומונה לשר לענייני חברה ותפוצות בממשלתו של אהוד ברק.
בשנת 2000, בעקבות כוונתו של ברק לקדם רפורמה שמטרתה הפרדת דת ומדינה הודיע מלכיאור כי מימד עלולה לפרוש בשל כך מהממשלה, בטענה כי מדובר בהפרה בוטה של ההסכם בין העבודה למימד בנושאי דת ומדינה.
בשנת 2001 מונה לסגן שר החוץ בממשלת האחדות הלאומית.
לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה, בעקבות הנכונות לוויתורים של אהוד ברק, התגלעה מחלוקת במפלגת מימד לגבי המשך הריצה המשותפת עם מפלגת העבודה. מלכיאור הצליח להעביר החלטה על המשך ההליכה עם מפלגת העבודה דבר שגרם לפרישה של כמה חברים מהמפלגה. בעקבות זאת, התחזק מעמדו של מלכיאור במפלגת מימד.
בכנסת ה-16 נתמנה ליו"ר ועדת זכויות הילד, ובנוסף עמד בראשות שדולה לאיכות הסביבה ושדולה למען דו קיום יהודי-ערבי בכנסת. בשנת 2005, עם כניסת מפלגת העבודה לממשלה, מונה לסגן שרת המדע, התרבות והספורט וכיהן בתפקיד מספר חודשים. לאחר מכן נענה לבקשת ראש הממשלה, אריאל שרון, והחליף את השר נתן שרנסקי עם התפטרותו מהממשלה, כסגן שר לענייני חברה ותפוצות במשרד ראש הממשלה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הכנסת ה-17

בכנסת ה-17 מונה מלכיאור ליושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט ועסק בין היתר, בדברים הבאים:
חינוך:
הביא לאישור חוק המאריך את שנות לימוד חובה ל-12 שנה.
הקמת זרם חינוך חדש בישראל: חינוך ממלכתי משלב.
הצעת חוק טיפול בפעוטות - עברה בקריאה ראשונה הצעת חוק אשר תפעיל פיקוח הדוק על פעוטונים, ותתווה הכשרה מקצועית משמעותית לגננות הפעוטונים, הכשרה לה לא נדרשו עד כה.
חוק הספריות הציבוריות: החוק העלה את תקציב הספריות הציבוריות ב-50% ובכך איפשר למעשה להפוך את השימוש בספריות חינם.
חוק בית הספרים הלאומי: לראשונה הוחלט לתקצב את הספרייה הלאומית של ישראל.
יזם, יחד עם לימור לבנת, את חקיקת חוק המכינות הקדם-צבאיות, לשם הסדרת פעילותן של המכינות הקדם-צבאיות.
דת ומדינה:
חוק יחסי ממון: אושר תיקון הקובע כי בגירושים הרכוש יחולק גם ללא גט, אשר לטענת יוזמיו ימנע סחיטה של נשים בידי בעליהן.
איכות סביבה:
בשיתוף עם ח"כ דב חנין הוביל מלכיאור את השדולה הסביבתית וסדרה של חוקים סביבתיים.
הצעת חוק חיסכון אנרגיה במוסדות ציבור: הצעת חוק שעברה בקריאה טרומית. החוק קבע וסתי החימום והקירור של המזגנים יוגבלו ל-24 מעלות בקיץ ו 25 מעלות בחורף, כיבוי מחשבים וציוד חשמלי לא חיוני יחויב על פי חוק, בכלל מוסדות הציבור יותקנו נורות חסכוניות, ימונה אחראי התייעלות כפוף לשר התשתיות אשר יציב יעדי התייעלות ויוודא עמידה, לא יבנה מבנה ציבור שלא יהיה בניין ירוק.
חוק "המזהם משלם", כולל תיקונים ל-13 חוקים שונים אשר מחמירים את הענישה ומעלים את הקנסות על עבירות של זיהום ופגיעה בסביבה על מנת להפוך את הזיהום ללא משתלם כלכלית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הבחירות לכנסת ה-18

בבחירות לכנסת ה-18 עמד מלכיאור בראש הרשימה "התנועה הירוקה-מימד" יחד עם ערן בן ימיני. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בדצמבר 2007 הוענק למלכיאור "פרס ליבהבר" לסובלנות דתית מהתנועה הקונסרבטיבית בישראל.
בשנת 2009 הוענק למלכיאור אות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המחוקקת מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים

במהלך שנות פעילותו בכנסת, מלכיאור הקים גופים אזרחיים שהתמחו בתחומי פעילותו הפרלמנטרית.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים > הפורום לפעולה אזרחית: המאבק על מיסוי רווחי הגז

במהלך שנת 2010 הוביל מלכיאור את המאבק למיסוי תגליות הגז מול חופי ישראל, במסגרת פעילותו בפורום לפעולה אזרחית, מאבק שליווה את הדיון הציבורי הנרחב בנושא ואת תהליך מינויה של ועדת ששינסקי והדיון הפוליטי במסקנותיה.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים > בית מועצת יחד - הפורום להסכמה אזרחית

הפורום להסכמה אזרחית הוקם בשנת 2001. הפורום שואף ליצירת שינוי חברתי נרחב בכל רמות החברה דרך עבודה עם אזרחים מכל חלקי האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית, גברים ונשים, כולל קבוצות של יהודים חרדים וערבים דתיים מסורתיים. העשייה מתבצעת באמצעות למידה דיאלוגית ('הדיאלוג הדליברטיבי') בה מתדיינים בנושא 'הטוב המשותף' - מגדירים אותו ופועלים למימושו, וכן מקיימים דיאלוג גם בנושאי מחלוקת בסיסיים. בין פעילותיו העיקריות של הפורום: כנס יפו, פרלמנט נוער של הערים המעורבות בישראל, דיאלוג דליברטיבי.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים > רשת מיתרים

בשנת 2002 יסד את רשת מיתרים. מיתרים יוצרת אקלים חינוכי שבו מתחנכים בעלי זהויות יהודיות שונות בצוותא ובו מתקיים חינוך יהודי המבוסס על המורשת היהודית כנדבך מרכזי בתפיסת העולם החינוכית, בגישה לא כפייתית, המאפשרת ריבוי פרשנויות וביטויים למורשת היהודית. המפגש מאפשר שותפות המתבטאת בחברות, בלמידה, בחוויה ובמעשה. הדינמיקה הקבוצתית בקרב התלמידים, ההורים והצוות המקצועי, מתמודדת עם קונפליקטים ואתגרים שנתפסים כהכרח חינוכי לחינוך יהודי פלורליסטי ולא כמכשול ללמידה.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים > מוזאיקה - המרכז ליישוב סכסוכים

הרב מלכיאור משמש יושב ראש של מוזאיקה. המרכז הוא בית מקצועי לבניית הבנות והסכמות בין פרטים, ארגונים, קבוצות וקהילות. המרכז דוגל בגישה של גישור המתבססת על היכולות של כל אדם לפתור מחלוקות ולפעול בשיתופי פעולה בעזרת כלים מעולם הגישור. מוזאיקה מתמחה במגוון שיטות ליישוב סכסוכים בהסכמה החל מגישור, דרך בניית הסכמות וכלה בהקניית כלים למערכות יחסים אפקטיביות ותקשורת בונה. מוזאיקה תומכת בפעילות של שלושים ושלושה מרכזי גישור ודיאלוג ברחבי המדינה.
ביוגרפיה > גופים אזרחיים > מוזאיקה - היוזמה הדתית לשלום במזרח התיכון

יוזמת השלום הדתית נוסדה על ידי הרב מלכיאור והשייח עבדאללה נימר דרוויש מייסד התנועה האסלאמית בישראל. מטרתה להביא לשינוי בפרדיגמה לפתרון הסכסוך הישראלי פלסטיני בהתבסס על:
דיאלוג ערכי-מוסרי המתבסס על האמונה ועל ערכי הדת המשותפים ליהדות ולאסלאם.
הכרה הדדית בזכות ההגדרה העצמית של העמים.
ביסוס ההכרה על הסכמות פוליטיות, ערכיות ודתיות.
היוזמה פועלת בקרב מנהיגות דתית יהודית, מוסלמית ונוצרית בישראל, ברשות הפלסטינית ובמזרח התיכון, ליצירת קואליציה דתית הרואה במרכיב הזהות הדתית אמצעי חיוני להשגת השלום באזור.
חיים אישיים

הרב מלכיאור מכהן כרבה של קהילת "בית בויאר" בתלפיות. במקביל הוא מכהן כרבה של נורווגיה, שם הוא נצר לשושלת של רבנים מקומיים.
מלכיאור נשוי, אב לחמישה וסב לנכדים, גר בירושלים. בנו הרב יואב מלכיאור בוגר ישיבת נהר-דעה משמש כרבה של קהילת אוסלו בנורווגיה. בנו איתן היה דוקטורנט לסוציולוגיה ותלמידו של הרב עדין שטיינזלץ, נפטר מסרטן ביולי 2012 בגיל 36. בנו הרב יאיר מלכיאור משמש כרב הראשי של דנמרק.
הערות שוליים

↑  אוסלו:רב צעיר כשודד ים..., מעריב, 4 באוקטובר 1985
↑  גורבאצ'וב מעוניין להפגש עם ויזל, מעריב, 28 באוקטובר 1986
↑  ברק: אם לא אמצא פרטנר לשלום איישם את המהפכה האזרחית, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2000
↑  יאיר שלג, בכירים במימד פורשים בשל השותפות עם העבודה, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2002
↑  אירית מגל ומתן חודורוב, ‏חוק לימוד חובה יוארך עד כיתה י"ב, באתר גלי צה"ל, 24 בדצמבר 2007
↑  קובי נחשוני, הזרם הדתי-חילוני: 8 בתי ספר יוצאים לדרך, באתר ynet, 31 באוגוסט 2008
↑  מרב יודילוביץ', הכנסת אישרה תיקון לחוק הספריות הציבוריות, באתר ynet, 17 ביולי 2007
↑  לירן דנש, אריק בנדר וענת שיחור-אהרונסון, בשורה לעגונות: חלוקת רכוש משותף ללא גט, באתר nrg‏, 5 בנובמבר 2008
↑  גלית שפיר, הכנסת אישרה את חוק "המזהם משלם", באתר כלכליסט, 29 ביולי 2008
↑  נטע סלע, הקונסרבטיבים: 3 רבות ורב הוסמכו בירושלים, באתר ynet, 11 בדצמבר 2007
1 2  ענבל לרנר, ‏איפה הם היום:הרב מיכאל מלכיאור,  באתר כיפה, 2 במרץ 2015
↑  יפעת מזרחי, קריאה לפעולה: פיתוח תיירות במגזר הערבי, באתר ynet, 18 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300373805171  ISNI: 0000 0004 0265 477X  LCCN: n2008027670  VIAF: 298357486   WorldCat (עם VIAF): 298357486
הקונסוליה הצרפתית בירושלים

| --- | --- |

הקונסוליה הצרפתית בירושלים
 מידע כללי
 כתובת:  פול אמיל בוטה 5
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  31°46′30″N 35°13′27″E﻿ / ﻿31.775°N 35.2242°E﻿ / 31.775; 35.2242
 מיקום קודם:  בניין הקונסוליה הצרפתית
 דיפלומטיה
 שטח האמנה:  ירושלים, השטחים הפלסטיניים, הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית המנדט הבריטי המנדט הבריטי (1918-1948) האימפריה העות'מאנית ארץ ישראל העות'מאנית (1843-1914)
 מדינה מיוצגת:  צרפת צרפת בלגיה בלגיה
 
 jerusalem.consulfrance.org
 he
 
מימין, סמל הקונסוליה הצרפתית בירושלים על שער הכניסה למנזר אבו גוש
הקונסוליה הכללית של צרפת בירושלים (בצרפתית: Consulat Général de France à Jérusalem) היא נציגות דיפלומטית המייצגת את האינטרסים של הרפובליקה הצרפתית בירושלים החל מ-1842. כיום הקונסוליה מייצגת את צרפת ושטחי הרשות הפלסטינית (הגדה המערבית ורצועת עזה). צרפת אינה מכירה בריבונות ישראלית או אחרת על ירושלים ועל יש"ע, ובמקביל יש לה בתל אביב את שגרירות צרפת בישראל האחראית על יחסי ישראל–צרפת.
היסטוריה של המבנים

הקונסוליה הצרפתית בירושלים הוקמה ב-1842, כדי לייצג את האינטרסים הצרפתיים בירושלים בפני שלטונות האימפריה העות'מאנית. לפי שיטת הקפיטולציות באימפריה העות'מאנית, הקונסוליה הצרפתית גם העניקה חסות לנתינים צרפתים שחיו בארץ.
רק לאחר המצור על סבסטופול במלחמת קרים ב־1855 הותרה הנפת דגל צרפת על בית הקונסוליה.
ב־1893 שודרגה הקונסוליה לקונסוליה כללית והוכפפה ישירות למשרד החוץ הצרפתי, תחת היותה כפופוה לקונסוליה בביירות.
הקונסוליה ישבה בשני מבנים במהלך השנים: הראשון נבנה בשנת 1864 והיה חלק מהמתחם הצרפתי בירושלים. בניין זה נעזב בשנת 1930, ובהמשך שימש כבית יולדות. הבניין נהרס ב-21 בספטמבר 1989 כחלק מהעבודות להקמת קריית עיריית ירושלים, על אף התנגדות החברה להגנת הטבע והמועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות שטענו כי המבנה הוא בעל ערך היסטורי ואין להרסו. על מקומו כיום עומדת כיכר ספרא.
בניין הקונסוליה השני, שבו יושבת הקונסוליה עד היום, נמצא ברחוב פול-אמיל בוטה בירושלים, בסמוך למלון המלך דוד ולמכון האפיפיורי למקרא. בניין הקונסוליה תוכנן בידי האדריכל הצרפתי מרסל פאביה (Marcel Favier), בנייתו החלה ב-1929 והושלמה במרץ 1932. מתחם הקונסוליה כולל גן רחב ידיים ומטופח, והוא משקיף על הר ציון ועל חומות העיר העתיקה.
עם הקמת מדינת ישראל, המשיכה הקונסוליה הצרפתית לתפקד (כמו קונסוליות אחרות שהיו בירושלים). במקביל הוקמה שגרירות צרפת בישראל בתל אביב. הסיבה לכך היא שריבונות ישראל על ירושלים לא הוכרה על ידי צרפת.
הקונסוליה מתפקדת בצורה הדומה לשגרירות. היא מספקת שירותים קונסולריים לתושבי ירושלים ולתושבי יהודה, שומרון ורצועת עזה (אזרחי ישראל ממקומות אחרים פרט לירושלים מקבלים שירותים קונסולריים מהשגרירות בתל אביב). הקונסוליה יוזמת אירועי תרבות ומעבירה מסרים בשם ממשלת צרפת לגבי עניינים פוליטיים, בפרט אלה הקשורים במדיניות ישראל בשטחים.
תפקידי הקונסוליה

הקונסוליה מספקת שירותים קונסולריים לאזרחי צרפת השוהים בירושלים ובשטחי הרשות הפלסטינית, ולתושבים מקומיים בשטחים אלה הנזקקים לשירותים קונסולריים צרפתיים. מאז הקמת הרשות הפלסטינית ב-1994, מהווה הקונסוליה נציגותה הדיפלומטית הרשמית של הרפובליקה הצרפתית כלפי הרשות.
בתקופה מסוימת שימש הקונסול הצרפתי גם כקונסול בלגיה בירושלים.
קונסולים

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| גבריאל דה לאנטיבי | 1843-1844 |  |
| אדמנונד דה בארר | 1844–1845 | סגן הקונסול ששימש כממלא מקום |
| אלואי ז'ורל | 1845–אוקטובר 1848 | פוטר עקב הכרזת הרפובליקה הצרפתית השנייה |
| פול-אמיל בוטה | 1848-1855 |  |
| פייר אדמונד דה בארר | 1855-1869 | כיהן בתקופה הארוכה ביותר בין הקונסולים הצרפתיים. |
| ז'וזף אדם סינקביץ' | 1868-1872 |  |
| לואי ארנסט קראמפון | 1871-1873 |  |
| סאלאבטור פאטרימוניו | 1873-1881 |  |
| איים לאנגלי | 1881-1883 |  |
| שארל פריננד דטרה | 1883-1884 |  |
| לוסיין מונז' | ינואר-יוני 1885 |  |
| שארל לדול | 1885-1898 |  |
| פייר ז'אן-אוז'פי | 1898-1901 |  |
| הונורווה דומה | 1901-1902 | ממונה על הקונסוליה מאוגוסט 1901, קונסול מינואר 1902 |
| ז'יל אוגוסט בופ | 1902-1904 |  |
| ז'ורז' אוטוריי | 1904-1908 |  |
| ז'ורז' פליקס גיירו | 1908-1914 |  |
הערות שוליים

↑  Edwar Makhoul, European Consuls in Palestine 19th century Ottoman Empire
1 2  יהושע בן אריה, ‏צרפת ומפעלי-הבנייה שלה מחוץ לחומות, ירושלים החדשה בראשיתה, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשל"ט, עמ' 377–379, באתר "כותר"
↑  הרווה מאגרו, הקונסוליה הכללית של צרפת בירושלים, באתר הקונסוליה הצרפתית, ‏9 בספטמבר 2013(הקישור אינו פעיל)
↑  זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל, עמ' 41
בניין הקונסוליה הראשון (נהרס)
מוקד חירום טלפוני
מוקדי החירום בישראל

בישראל אין מוקד חירום מרכזי, אף שהועלו הצעות רבות להקים מוקד כזה בישראל, ובשנת 2011 אושר בוועדת השרים להקים מוקד חירום אחד לכלל שירותי ההצלה. במרץ 2012 אושרה בקריאה ראשונה הצעת חוק לאיחוד מוקדי החירום הטלפוניים.
מוקדי החירום בישראל > מוקד 100 - משטרה

חיוג 100 מכל טלפון בישראל או לחלופין חיוג 112 מכל טלפון סלולרי גם אם הוא נעול או ללא כרטיס סים ינתב את השיחה למוקד משטרת ישראל המחוזי הקרוב לצורך קבלת קריאת חירום. המוקדנים מעבירים את קריאת החירום, אם יש צורך בטיפול משטרתי, לשוטר המכונה "משגר" האחראי על אזור מסוים במחוז ומעביר את הקריאות לצוותי הסיור התחנתיים. בשנת 2013 התקבלו במוקד 9,208,890 שיחות.
עד תחילת המאה ה-21 היו מוקדי החירום המשטרתיים ממוקמים בנפרד בכל תחנה, אולם עקב העומס הרב על עבודת השוטרים וביקורת על תפקוד המוקדים הוחלט על איחודם למוקדים מחוזיים. אולם הביקורת כנגד תפקוד המוקדים המשיכה ואף גברה, עקב כשלים שונים ומביכים כדוגמת מקרה משנת 2010 בו התקבל דיווח במוקד על סכסוך שכנים שבו איימה המדווחת לדקור את שכנתה, אך רק שש דקות לאחר קבלת הדיווח הגיעה ניידת למקום האירוע, זאת לאחר שהשכנה כבר נדקרה ונרצחה. מקרים נוספים הגבירו את הביקורת על תפקוד המוקד, ועם כניסתו לתפקיד הכריז מפכ"ל המשטרה יוחנן דנינו בשנת 2011 כי אחד היעדים של המשטרה הוא שיפור השירות הניתן במוקדי 100.
אחת הביקורות על מוקדי 100 היא שהם מאוישים לרוב בשוטרי שח"ם צעירים שאינם מנוסים מספיק כדי להתמודד עם עבודת המשטרה. וחלק מהרפורמה שביצע דנינו הייתה הרחבת שירותם של שוטרי קבע במוקד. חרף השיפור בשירות, מעת לעת נתגלו כשלים בתפקוד המוקדים, כמו ברצח שלושת הנערים, ובעניין משפחת אטיאס שנספתה בתאונה, לאחר שהתקשרו למוקד המשטרה בבקשה עזרה, לאחר שרכבם איבד את הבלמים בירידה לטבריה. צוות שבדק את הנושא מטעם המשטרה המליץ להקים מוקד חירום כלל ארצי במקום המוקדים המחוזיים ולהפנות אליו כוח אדם איכותי. ב-2015 הוקם מוקד 110, שמטרתו הפרדה בין שיחות החירום לבין שיחות המידע שהיוו כ-20% מהיקף פעילות מוקד 100.
ביולי 2014 הונגש מוקד 100 לכבדי שמיעה וחירשים, שיכולים לשלוח למוקד מסרונים, פקס ודואר אלקטרוני. עם הקמת מוקד 110 הועברה עמדה נגישה זו אליו, והיא מטפלת בפניות למוקד 100 על ידי שיגור ניידת משטרה למקום האירוע בעת הצורך.
בימי המנדט הבריטי, מספר החירום של המשטרה היה 999. לאחר הקמת המדינה היה מספר החירום בחיפה 999 ובתל אביב המספר היה 4444. משנת 1950 גם בתל אביב היה מספר החירום של המשטרה 999. בפברואר 1968 הוסב מספר החירום של המשטרה ל-100.
מוקדי החירום בישראל > מוקד 101 - מוקד החירום של מד"א (מגן דוד אדום בישראל)

חיוג 101 מכל טלפון ינתב את השיחה לאחד מאנשי הסגל הרפואי של הארגון. הסגל הרפואי מונה חובשי רפואת חירום ופרמדיקים והם במקביל להבהלת כוחות רפואת החירום לכל הזקוק, ינחו בעת הצורך את המתקשר בביצוע פעולות מצילות חיים.
ניתן לפנות לקבלת עזרה גם באמצעות היישומון (אפליקציה) "מד"א שלי". ליישומון יתרונות רבים, העיקריים שבו:
בלחיצת כפתור אחת מתבצע החיוג למוקד החירום 101
אם שירותי המיקום פועלים, מיקום האירוע מועבר לסגל הרפואי המוקד באופן אוטומטי
ניתן לבצע שיחת וידאו או פנייה באמצעות הוואטסאפ
מוקדי החירום בישראל > מוקד 102 - כבאות

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חיוג 102 מכל טלפון ינתב את השיחה למוקד הרשות הארצית לכבאות והצלה הקרוב לצורך קבלת קריאת חירום, באתר האינטרנט של הרשות הארצית לכבאות ניתן למצוא את צורות ההתקשרות האפשריות. כמו כן, ניתן לפנות לקבלת עזרה משירותי הכבאות גם באמצעות מסרון (כגון אנשים עם צרכים מיוחדים שאינם יכולים לחייג באופן טלפוני), ופקס.
מוקדי החירום בישראל > מוקדי חירום טלפונים נוספים

מוקד 103 חברת החשמל – לדיווח על תקלות.
מוקד 104 פיקוד העורף – עונה לכל שאלה בתחומי ההתגוננות האזרחית.
מוקד 105 המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת.
מוקד 106 עירוני – לדיווח על מפגעים. בחלק מהיישובים מספר המוקד הוא 107, 108 או 109.
מוקד 110 מוקד המידע של משטרת ישראל.
מוקד 112 מוקד של משטרת ישראל שניתן לחיוג מכל טלפון סלולרי, גם אם הוא נעול ו/או ללא כרטיס סים.
מוקד 118 משרד הרווחה והשירותים החברתיים נועד לספק שירותי מידע והכוון לציבור הרחב בתחומי מצוקה, חירום, רווחה ושירותים חברתיים במגזר הממשלתי, הציבורי, ובמגזר השלישי.
מוקד 119 מערך הסייבר הלאומי - המרכז המבצעי לניהול אירועי סייבר.
מוקד 1220 זק"א.
מוקד 1221 איחוד הצלה (מ-1 בספטמבר 2011 – המוקד מזניק את מתנדבי איחוד הצלה לאירוע חירום ובמקביל מעביר את הקריאה למוקד מגן דוד אדום להזנקת אמבולנס לאירוע החירום).
מוקד 1201 ער"ן – עזרה ראשונה נפשית.
1202/1203 מוקד החירום של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל המספק תמיכה וייעוץ 24/7 לנפגעות (1202) ונפגעים (1203) של אלימות מינית.
מוקד 1208 מוקדים ביטחוניים של המועצות האזוריות באיו"ש. השיחה מנותבת למוקד הקרוב ביותר למיקום המתקשר.
מוקד 1230 ידידים סיוע בדרכים – הארגון מספק עזרה ראשונה לא רפואית ללא כל עלות, בדרכים ובבתים בשלל תחומים, בהם: הנעת הרכב, סיוע בהחלפת גלגל, פתיחת רכב שננעל ועוד. הארגון, הפועל בהתנדבות מלאה, מספק עזרה לזולת 24 שעות ביממה, בכל ימות השבוע, למעט שבתות וחגים.
מוקדי החירום בעולם > ארצות הברית

| --- | --- |
 :  ראו גם – 911 (מוקד חירום)
מוקדי החירום בעולם > אירופה

הוועדה האירופית לניהול תקשורות ודואר (CEPT) המליצה על שימוש במספר 112 בשנת 1972. לאחר מכן האיחוד האירופי הגדיר את מספר 112 כסטנדרט ב-29 ביולי 1991. כיום מספר החירום תקף בכל מדינות האיחוד האירופי ובמדינות רבות אחרות של CEPT. הוא עובד במקביל למספרי חירום מקומיים אחרים בכשניים מתוך שלוש מדינות באיחוד.
מוקדי החירום בעולם > רוסיה

ברוסיה משמש המספר 1-1-2 כמספר החירום הלאומי של המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה, לצד 101 לשירותי הכבאות, 102 למשטרה, 103 לאמבולנס ו-104 לשירותי הגז.
מאז 2008, רוסיה אישרה בחקיקה את החדרת מערכת 112 כמספר חירום, לרוסיה כולה, כמספר חירום אנלוגי למספר האירופי 112 לקריאה לשירותי חירום. ב-11 בפברואר 2013, נשיא הפדרציה הרוסית חתם על החוק הפדרלי מספר 9, בו נקבע המספר "112" כמספר שיחת החירום היחיד לקבלת הודעות חירום ברוסיה ברשתות טלפון מקומיות. החל משנת 2014 הוכנסו מספרי טלפון חירום חדשים (המספרים 1 נוספו למספרים שכבר היו זמינים (לדוגמה, שיחת משטרה שנעשתה באמצעות המספר "02", כעת "102") הנוהל הישן לחיוג לשירותי חירום פעל עד 2017 (עד אותה עת מספרי החירום היו 01 לשירותי הכבאות, 02 למשטרה, 03 לאמבולנס ו-04 לשירותי הגז).
מוקדי החירום בעולם > הממלכה המאוחדת ואפריקה

בממלכה המאוחדת מספר מוקד החירום המרכזי הוא 999. מספר זה משמש גם בבחריין, בנגלדש, בוצוואנה, גאנה, הונג קונג, אירלנד, קניה, מקאו, מלזיה, מאוריציוס, פולין (בה גם 112 מנתב לשיחת חירום), קטאר, סודאן, ערב הסעודית, סינגפור, טרינידד וטובגו, איי סיישל, אוגנדה, איחוד האמירויות הערביות וזימבבואה ומשמש את מרבית מדינות אפריקה. ברפובליקה העממית של סין, מספר זה מנתב למשטרה בעת חיוג בבייג'ינג בלבד.
מוקדי החירום בעולם > אוקיאניה

מוקד החירום באוסטרליה הוא 000 ובניו זילנד הוא 111.
ראו גם

מוקד שירות
קידומת טלפון בישראל
קו טלפון אדום
חוק מוקדי חירום
הערות שוליים

↑  עמרי נחמיאס, אושר בוועדת השרים: מוקד חירום אחד לכלל שירותי ההצלה, באתר nana10‏, 24 ביולי 2011
↑   יוני גדג', ההפרדה בין שירותי ההצלה בישראל מסכנת חיים, באתר הארץ, 16 במאי 2013
↑  מדור מחקר וסטטיסטיקה, השנתון הסטטיסטי של משטרת ישראל 2013, אתר משטרת ישראל, עמ' 14
↑  שמעון איפרגן, ‏"השוטרים במוקד 100 לא יכולים להתמודד עם מצבים כאלה", באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2014
↑  יניב קובוביץ, במשטרה הבינו שחייבים לשדרג את מוקד 100, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2011
↑  יניב קובוביץ, במשטרה הבינו שחייבים לשדרג את מוקד 100, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2011; ענת שלו‏, יעדי המשטרה: פחות דו"חות ומאבק מוגבר בבריונות, באתר וואלה, 4 במרץ 2012
↑  קובי ליאני, עורך וואלה! רכב‏, דעה: שש וחצי דקות של מחדל, באתר וואלה, 19 במרץ 2014
↑  לראשונה: מוקד 100 כלל ארצי יוקם תוך שנה, את משטרת ישראל 8 בספטמבר 2014
↑  מוקד מידע ארצי – 110, אתר משטרת ישראל
↑  חדש: מוקד 100 הונגש לכבדי שמיעה וחירשים באתר משטרת ישראל
↑  עמדת 'אוזן קשבת' – עמדה מיועדת לקליטת פניות מצד אזרחים בעלי מוגבלויות של שמיעה ו/או דיבור
↑  שריפה בבית מלאכה, הארץ, 31 באוקטובר 1946
פוזרו בין תחנות המשטרה, הארץ, 8 בנובמבר 1946
↑  טלפוני משטרה לעניינים דחופים, המשקיף, 11 בנובמבר 1948
↑  נפת השיטור החדשה החלה שלשום בפעולתה בתל־אביב, הארץ, 3 ביולי 1950
טל. 999 לעזרה משטרתית דחופה, דבר, 5 ביולי 1959
↑  999 הוא מספר הטלפון של מטה המשטרה, קול העם, 3 ביולי 1950
↑  הנהלת הדואר מודיעה, מעריב, 1 בפברואר 1968
↑  מאפייני האפליקציה, באתר מגן דוד אדום
↑  הנחיות דיווח למכבי האש
↑  אתר פיקוד העורף
↑  אתר המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת
↑  מוקד מצוקה באתר משרד הרווחה והשירותים החברתיים
↑  "911 and 112 are the world's standard emergency numbers, ITU decides". The Verge. נבדק ב-2018-07-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565807205171  GND: 4172076-3  LCCN: sh85133376  NKC: ph395730 
מספרי החירום בעולם:  1-1-2  9-1-1  1-1-2 ו-9-1-1  מספר אחר או שאין קו חירום לאומי
מוקדן במוקד החירום 112 בפולין.
דוד ד'אור

| --- | --- |

ד'אור בדצמבר 2018
 לידה:  2 באוקטובר 1965 (בן 59) בת ים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  מוזיקת קרוסאובר, מוזיקה קלאסית
 סוג קול:  קונטרה-טנור
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  ביג ביט רקורדס, הד ארצי, Aviv Productions
 www.daviddor.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דוד ד'אור (נולד ב-2 באוקטובר 1965) הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין וצייר ישראלי. בעשור השני של המאה ה-21 מתמקד ד'אור בעיקר במוזיקה ישראלית אמונית במגוון סגנונות מוזיקליים, ומשלב במוזיקה שלו פיוטים וניגונים יהודיים מסורתיים לצד מוזיקת פופ וקלאסית.
ביוגרפיה

ד'אור נולד בבת ים כדוד נחייסי למשפחה שמוצאה ביהדות לוב. הוא למד בתיכון חשמונאים בעיר. ב־1980, עברה משפחתו של ד'אור לחולון.
את הקריירה המוזיקלית החל ד'אור בפסטיבל שירי הילדים החמישי, עם השיר "למה הגדולים לא לומדים מהקטנים" אותו שר גם דודו זכאי, והמשיך בעת שירותו הצבאי, עת הצטרף ב־1985 ללהקת פיקוד מרכז. הוא היה שותף לתוכניות "בשערייך יריחו" ו"ילדי 67", שבלטו בהן השירים "מחר הוא יחזור", "יא ליל", בן-גוריון, "את עיניך שא מזרחה", "נגן אקורדיון" ו"לילה אחרון בעיר".
ב-1989 עם סיום שירותו הצבאי, נחום היימן הקליט את ד'אור וריבי בן בסט לאלבום משיריו.
ד'אור למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועבר הכשרה קלאסית ופיתוח קול אצל זמרת האופרה ביביאנה גולדנטל.
ביוגרפיה > שנות התשעים

ב-1990 הצטרף ד'אור יחד עם הזמרת דפנה בן יוחנן לרביעייה הקולית "קו 4", שייסדו גילה חסיד וצבי שרף. הלהקה הקליטה מספר שירים בהפקתו של גרי אקשטיין, אך הוציאה רק סינגל אחד, עם השיר "מקום בתל אביב" שכתב ד'אור. כמו כן הקליטה הלהקה קולות רקע באלבומו של אריאל זילבר, שיצא באותה שנה, "שבועיים בעיר זרה".
באותה שנה מתי כספי הקים הרכב שנקרא "הנה הנה" עם ד'אור אחותו ענת ופביאן ברנסבורג.
בשנת 1991 הקליט ד'אור את אלבום הבכורה שלו, שיצא ב-26 במרץ 1992 בחברת התקליטים "הד-ארצי" ונשא את שמו. האלבום יצא על גבי דיסק, קלטת אודיו ותקליט ויניל. בין שירי האלבום בלטו היו "סוס ללא רוכב", שהלחין ד'אור למילים של מאיר גולדברג, וגרסה מחודשת לשיר "יד ענוגה" של זלמן שניאור. את האלבום הפיקה יהודית רביץ ועיבד עופר מאירי, שגם הלחין להיט נוסף מהאלבום "אל תתרגש", למילותיה של יונה וולך.
בשנת 1993 השתתף ד'אור בתחרות הקדם אירוויזיון, עם השיר "פרפר", אותו כתב והלחין. השיר הגיע למקום הרביעי בתחרות, ונכלל באלבומו השני שנקרא "בגובה משתנה" שיצא בחודש יוני באותה שנה. את האלבום עיבד והפיק מוזיקלית עופר מאירי, ואת רוב שיריו כתב והלחין ד'אור. בין השירים הבולטים באלבום היו "אמא של גיא" (ידוע גם כ"מישהו קיים"), "תפילה", שהלחין ד'אור עם פביאן ברנסבורג, "אני עף" שד'אור כתוב את מילותיו, "כשאת שואלת ושוב כמובן" שכתב יהונתן גפן ושניהם בלחן משותף של ד'אור ומאירי, ו"שמור על העולם", שכתב ד'אור לכבוד הולדת אחיינו אור. השיר הפך לאחד מלהיטיו הגדולים ביותר ובמשך השנים, אף על פי שהשיר נכתב כשיר עידוד וברכה, הפך השיר למזוהה עם טקסי זיכרון, המושמע בתחנות רדיו בעיקר בהקשר של אבל. באותה שנה השתתף ד'אור בפסטיגל עם השיר "שלוש משאלות לתום" שהגיע למקום החמישי. בעקבות הצלחת "בגובה משתנה" יצא ד'אור לסיבוב הופעות, ואף הוזמן להופיע בפני האפיפיור בותיקן.
באותה שנה הופיע ד'אור בטקס הענקת פרס נובל בשוודיה עם השיר "פנטום האופרה".
בשנת 1994 הוזמן ד'אור להופיע בפני האפיפיור יוחנן פאולוס בכיכר סן פייטרו ברומא. בחגיגות 20 שנה לכהונתו, ד'אור התבקש לכתוב לציון האירוע שיר מקורי וכתב את השיר "הללו" עם אלון אולארצ'יק אותו ביצע במהלך האירוע.
בסוף שנת 1994 חבר ד'אור לשלמה בר, והשניים יצאו במופע המשותף "דוד ושלמה", ביחד עם להקתו של בר "הברירה הטבעית". בנוסף לשירים האישיים של שניהם (השירים של ד'אור "קול מהשמיים", "שמור על העולם" ו"תפילה", והשירים של "הברירה הטבעית" "אצלנו בכפר טודרא", "שדמתי" וגרסתם ל"שיר לשלום"), ביצעו השניים במופע מספר גרסאות כיסוי לשירים של אחרים, כ"שער הרחמים" של מאיר בנאי, "באה מאהבה" של יהודית רביץ, "שיר אהובת הספן" של ריטה ו"אל תשליכני לעת זקנה" של אביהו מדינה.
בפברואר 1995 הוקלט המופע, ותועד על גבי האלבום "דוד ושלמה - המופע המשותף".
בשנת 1997 יצא ד'אור לסיבוב הופעות משותף עם אתי אנקרי, שתועד על גבי האלבום "ההופעה" שיצא ב-1998. במופע שרו שניהם משיריהם המוכרים, בנוסף לשירים חדשים שנכתבו לכבוד המופע: "מילים מילים" (שלא נקרא "ללא מילים", למרות מה שכולם חשבו), "העיניים יודעות", "אל נורא עלילה", "השיירה", "בעינייך", שכתב והלחין אלון אולארצ'יק, שאף הפיק את המופע ותרגום לשיר "יא מוסטפא" מאת בוב עזאם. מתוך המופע התפרסמה בעיקר גרסת הכיסוי לשירה של אנקרי "לוליטה". בעקבות האלבום הצלחת המופע גדלה והוא נמשך כשלוש שנים.