stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלוטו
ירחים

לפלוטו חמישה ירחים ידועים: כארון, ניקס, הידרה, קרברוס וסטיקס.
הראשון, כארון, זוהה לראשונה ב־1978, וקוטרו 1,280 קילומטרים, כמחצית מקוטר פלוטו עצמו. לפי הצעת ההגדרה מחדש של כוכב לכת של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי מ־16 באוגוסט 2006, כארון יוגדר ככוכב לכת ננסי תאום של פלוטו, כיוון שמרכז המסות של פלוטו וכארון נמצא מחוץ לשניהם. כדי שעצם אחד יחשב כירחו של העצם השני, צריך שמרכז המסות של שני העצמים ימצא בתוך העצם השני. מכאן שפלוטו וכארון מהווים מערכת כפולה, אולם נכון ל־2016, האיגוד טרם פסק בסוגיה של מערכת בינארית. על כן, פלוטו מוגדר ככוכב לכת ננסי וכארון מוגדר כירח שלו. שטח פניו של כארון 4,580,000 קמ"ר, בניגוד לפלוטו המכוסה בעיקר מתאן וחנקן קפואים, פניו מכוסים קרח, והוא כנראה מחוסר אטמוספירה. מחישוב נפחו ומסתו עולה צפיפות ממנה ניתן לשער כי כארון עשוי רובו ככולו קרח, ללא גרעין סלעי או בעל גרעין קטן משל שותפו פלוטו.
שני הירחים האחרים ניקס והידרה התגלו ב־15 במאי 2005, כאשר אסטרונומים בחנו בקפידה צילומים שערך טלסקופ החלל האבל, וקיומם אושר כמה חודשים לאחר מכן. ב־21 ביוני 2006, הכריז האיגוד האסטרונומי הבינלאומי כי הירחים יקראו על שם אלת הלילה הקדומה ניקס ויצור המים בעל תשעה ראשים ההידרה הלרניאנית. מרחק הירחים מפלוטו כ־50,000 ו־65,000 קילומטרים, וקוטרם מוערך בכמה עשרות קילומטרים. הירחים מסתחררים סביב עצמם בצורה כאוטית (ללא סדר קבוע או צפוי מראש).
הירח הרביעי, קרברוס, התגלה ב־28 ביוני 2011 (אושר ב־20 ביולי) על ידי מרק שוואלטר ממכון סט"י שנעזר בטלסקופ החלל האבל. קוטרו מוערך בין 13 ל־34 קילומטרים. ב־2 ביולי 2013, הכריז האיגוד האסטרונומי הבינלאומי כי הירח יקרא על שם קרברוס הכלב בעל שלושת הראשים השומר על הכניסה לשאול במיתולוגיה היוונית.
הירח החמישי, סטיקס, התגלה ב־26 ביוני 2012 (אושר ב־11 ביולי) על ידי מרק שוואלטר בעזרת טלסקופ החלל האבל. קוטרו מוערך בין 9.5 ל־25.7 ק"מ. ב־2 ביולי 2013, הכריז האיגוד האסטרונומי הבינלאומי כי הירח יקרא על שם הנהר סטיקס שבמיתולוגיה היוונית גבל בין הארץ לשאול.
שמות הירחים קרברוס וסטיקס נבחרו בהצבעה על ידי הציבור, והתקבלו על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
חקר פלוטו

פלוטו מהווה אתגר לחוקרים בגלל גודלו הקטן ומרחקו מכדור הארץ. הגשושית וויאג'ר 1, שחקרה את שבתאי, ביקרה מרחוק את פלוטו בדרכה אל מחוץ למערכת השמש. לגשושית וויאג'ר 2 מעולם לא הייתה תוכנית לחלוף על־פני פלוטו.
הגשושית הראשונה שחקרה את פלוטו הייתה ניו הורייזונס של נאס"א, אשר שוגרה ב־19 בינואר 2006 (בעת השיגור פלוטו עוד נחשב ככוכב הלכת) וחלפה בקרבת פלוטו ב־14 ביולי 2015. מטרותיה העיקריות של ניו הורייזונס היו לאפיין את הגאולוגיה והמורפולוגיה הגלובליות של פלוטו ושל כארון ולמפות את הרכב פני השטח שלהם. משימות נוספות כוללות חקר השונות של פני השטח והאטמוספירה של פלוטו, צילום ומיפוי אזורים על פלוטו ושל כארון ברזולוציה גבוהה, אפיון האטמוספירה העליונה והיונוספירה של פלוטו וסביבת החלקיקים הטעונים הנובעים ממנה; חיפוש אחר אטמוספירה סביב כארון, עידון הידע המדעי הידוע באופן גס ביותר אודות פלוטו וכארון, וחיפוש ירחים נוספים.
גלריה

פלוטו בתוספת צבע להדגשת הבדלים בהרכב שטח פניו
פלוטו בשקיעה. בתצלום ניתן להבחין באזור מישורי המכונה Sputnik Planum (על שם הלוויין ספוטניק) שגובל בהרי קרח בגובה של כ־3.5 קילומטרים. ההילה השכבתית שניתן לראות מעל פני השטח היא אטמוספירת חנקן המקיפה את פלוטו.
אנימציית המציגה את היעף של ניו הורייזונס בקרבת פלוטו (00:30)
פלוטו וכארון, בצילום של ניו הורייזונס ב־9 ביולי 2015
ספוטניק פלאנום הוא המישור החלק שנראה בתמונה
אחת מתמונות ברזולוציה גבוהה שניו הורייזונס צילמה, בה נראה שטח ברוחב של כ־80 ק"מ הכולל רכס הרים המכונים הרי אל־אדריסי, שגובלים במישור הקרחי ספוטניק פלאנום
ראו גם

קרחון פלוטו - קרחון ברמת פלאנט, באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה
הערות שוליים

↑  JPL/NASA (2015-04-22). "What is a Dwarf Planet?". Jet Propulsion Laboratory. נבדק ב-2022-01-19.
↑  John Lewis, ed. (2004). Physics and chemistry of the solar system (2 ed.). Elsevier. p. 64.
↑  ניצן כרמלי, ‏היסטוריה בחלל: המפגש הראשון עם כוכב פלוטו, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2015
↑  הילדה שנתנה לפלוטו את שמו, אתר נאס"א,17 בינואר 2006
1 2  אבי בליזובסקי, ‏ניו הוריזונס חשפה: קוטרו של פלוטו 2,370 ק"מ, באתר "הידען", 14 ביולי 2015
↑  איתי נבו, מכון דוידסון לחינוך מדעי, לגלוש על הדיונות של פלוטו, באתר ynet, 31 במאי 2018
↑  בן חיון, סרטון חושף את פני השטח של פלוטו בפירוט חסר תקדים, באתר סוכנות החלל הישראלית, 18 ביולי 2021
↑  Atmospheric escape and flowing N2 ice glaciers what resupplies Pluto's nitrogen אתר נאס"א, 10/8/2015
↑  New Horizons Team finds haze, Flowing ice on Pluto, נאס"א, 24 ביולי 2015
↑  חיים מזר, ‏פלוטו – ממצאים נוספים, באתר "הידען", 27 במרץ 2018
↑  אתר הIAU המגדיר איך נותנים שמות ומי הם כוכבי לכת ננסיים במערכת השמש
↑  Background Information Regarding Our Two Newly Discovered Satellites of Pluto
↑  אבי בליזובסקי, ‏ירחי פלוטו הקטנים ניקס והידרה מסתחררים סביב עצמם בצורה כאוטית, באתר "הידען", 10 ביוני 2015
↑  אבי בליזובסקי, ‏האבל גילה ירח חדש לפלוטו, רביעי במספר, באתר "הידען", 20 ביולי 2011
1 2  שמות לירחים החדשים של פלוטו, הודעת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, 2 ביולי 2013
↑  האבל מגלה את הירח החמישי של פלוטו, אתר נאס"א, 11 ביולי 2012
↑  סוכנויות הידיעות, ירח חמישי התגלה סמוך לכוכב פלוטו, באתר nrg‏, 12 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558091705171  BNE: XX456632  BnF: cb121153852 (data)  GND: 4198981-8  LCCN: sh85103579  NDL: 00575612  NKC: ph314907  SUDOC: 029551609 
פרסיוול לוול
פני פלוטו סמוך לקו המשווה. התמונה חושפת שרשרת הרים צעירים בני כ־100 מיליון שנים, שגובהם כ־3,500 מטרים. עובדה זו מפתיעה ביותר היות שלא היה ידוע על כוחות גאולוגיים הפועלים בפלוטו
גודלו של פלוטו ביחס לכדור הארץ והירח. המסה של פלוטו (להבדיל מהגודל) היא 0.2% ממסת כדור הארץ
ב־8 באוקטובר 2015 התגלה קרח העשוי ממים על פני הכוכב פלוטו. באזורים הכחולים המסומנים זוהה קרח מים (קרח העשוי ממים ולא מאף נוזל או גז אחר).
האטמוספירה הדלילה של פלוטו, המגיעה עד ל־130 ק"מ מפני השטח, צילום על ידי ניו הורייזונס, 14 ביולי 2015
הירח כארון בצילום של ניו הורייזונס
אנימציה המציגה את מערכת פלוטו־כארון, וניתן לראות כי מרכז המסה של שניהם נמצא מחוץ לפלוטו
פלוטו וחמשת ירחיו, צילום טלסקופ החלל האבל, 2012
יז'י פטרסבורסקי

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1895 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 באוקטובר 1979 (בגיל 84) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מוקד פעילות:  ורשה, בואנוס איירס, קראקס, ריו דה ז'ניירו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרדריק שופן למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  פולנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  צלב ההצטיינות המוזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 
יז'י פטרסבורסקי (בפולנית: Jerzy Petersburski;‏ 20 באפריל 1895, ורשה – 7 באוקטובר 1979, ורשה) היה מלחין ומנצח פולני ממוצא יהודי.
קורות חיים

יז'י פטרסבורסקי נולד בוורשה למשפחת מוזיקאים. הוא למד בקונסרבטוריון של ורשה והמשיך ללימודי מוזיקה בווינה. אמריך קלמן הכיר את יכולתו והמליץ לו להמשיך בהלחנה.
בשנת 1922 ביחד עם בן דודו ארתור גולד יז'י פטרסבורסקי הקים תזמורת ג'אז. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא כתב מוזיקה לסרטים רבים שצולמו באותה תקופה בפולין. בשנת 1936 הוא כתב טנגו To ostatnia niedziela שבוצע על ידי מייצ'יסלב פוג וזכה לפופולריות גדולה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה יז'י פטרסבורסקי גויס לצבא ולאחר כיבוש פולין הגיע לברית המועצות. בהיותו במינסק הוא הקים תזמורת ג'אז חדשה שרובה הייתה מאזרחי פולין לרבות הנריק גולד. שיריו זכו לפופולריות גדולה במיוחד תכול המטפחת בביצוע של קלבדיה שולז'נקו. בהמשך הוא הצטרף לצבא אנדרס ועזב את תחומי ברית המועצות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, יז'י פטרסבורסקי התגורר בארגנטינה. באותה תקופה הוא כתב שיר שנכלל ברפרטואר של שרה גורבי. בשנת 1967 הוא חזר לפולין. יז'י פטרסבורסקי נפטר בוורשה בשנת 1979.
דרדסית

| --- | --- |

דמות של דרדסית
 שם ספר:  דרדסים - סדרת ספרי הקומיקס
 שם סרט:  הרפתקאות הדרדסים הדרדסים וחליל הקסם חג מולד מדורדס הדרדסים הדרדסים 2 הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי דרדסים: הכפר האבוד כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה (פוסטר בלבד)
 תוכנית טלוויזיה:  הדרדסים (1981) הדרדסים (2021) הדרדסים באים
 הופעה ראשונה:  1958
 יוצרים:  פייר קוליפור
 גילום הדמות:  קייטי פרי, דמי לובאטו
 דיבוב:  לוסיל בליס, אנה ראמד, דמי לובאטו
 דיבוב בשפה העברית:  ציפי שביט, עינת אזולאי, מאיה מיטלפונקט
 מידע
 גיל:  100
 מקום לידה:  ביתו של גרגמל
 מין:  נקבה
 נטייה:  טוב
 מומחיות:  דרדס פו (אמנות לחימה)
 כלי רכב:  חסידה
 מקום מגורים:  כפר הדרדסים
 דמויות קשורות
 משפחה:  דרדס פרא (אב קדמון) סב-דרדס (סב) דרדס-סבתא (סבתא) גרגמל (אב) דרדס-אבא (אב מאמץ) הדרדסים (אחים)
 חברים:  הדרדסים פירלואי ויליאם וג'ון הומניבוס בת-כנף ציפור שיר פרפר ארנב סנאי דוב דרקון כלב יורקת אש
 אויבים:  גרגמל אגאתה בלשזר רוע חתחתול הנשר המפלצתי פה גדול קלוריה היידריס דוב (לעיתים רחוקות) נחש
דרדסית (בצרפתית: Schtroumpfette) היא דמות בדיונית מהזיכיון הבלגי "הדרדסים", אשר נוצרה על ידי אמן הקומיקס הבלגי, פייר קוליפור. היא אחת הדמויות הראשיות בסדרות הטלוויזיה, בסרטים ובחוברות הקומיקס של הזיכיון.
דרדסית הופיעה לראשונה ב-1966 בקומיקס הדרדסים, בו מתואר כיצד גרגמל יוצר אותה על מנת שתעזור לו למצוא את כפר הדרדסים, אך לבסוף דרדסבא מסיר ממנה את כישופו של גרגמל, והופך אותה לדרדסית אמיתית, ובעצם לדרדס הנקבה הראשונה בכפר. לאחר מכן היא הופיעה בעוד מספר פעמים במהלך הקומיקסים אבל עזבה את הכפר בגלל האשמות (כולל הצפת הסכר, קטע שהופיע גם בסדרת הטלוויזיה), עד שבשנות השמונים, כשנוצרה סדרת הטלוויזיה המצוירת של הדרדסים ששודרה בשנות ה-80, הוחלט שהיא תהיה דמות קבועה בסדרה והיא הוכנסה לעלילות בהן היא לא הופיעה בקומיקסים. לאחר מכן גם בקומיקסים היא חזרה לכפר והוצגה כדמות קבועה.
דרדסית היא מושא אהבתם של כל הדרדסים, והדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואן של דרדסיות נוספות בעונה 5 ובדמויות שפגשה בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".
ביוגרפיה בדיוניות

דרדסית נוצרה על ידי גרגמל בפרק הראשון של העונה הראשונה, כדי שבעזרתה יוכל למצוא את כפר הדרדסים; גרגמל התכוון לכך שתגרום לקנאה ולתחרות בין הדרדסים, הוא השאיר אותה ביער, שם בר-כוח נתקל בה במקרה והביא אותה איתו לכפר הדרדסים. תוכניתו המקורית של גרגמל נכשלה משום שאף כי חלק מהדרדסים התאהבו בה ועשו דברים בהשפעתה (כמו הצפת הכפר), הם היו עסוקים ולא מספיק פתיים לניסיונות שלה להביאם לגרגמל. דרדסבא ריחם עליה כאשר היא התחרטה על הצפת הכפר והסגירה לדרדסים את עובדת היותה שליחתו של גרגמל, ובעקבות כך הוא הסיר ממנה את הכישוף והיא הופכת מדרדסית שחורת שיער, לדרדסית בלונדינית יפהפייה וטובת לב.
בסדרת הקומיקסים מתואר שבסוף המקרה דרדסית עוזבת את הכפר ומשיבה אותו למצבו הקודם.
גרגמל מתבטא מספר פעמים במהלך הסדרה על האכזבה שלו מדרדסית, ובאחד הפרקים אף ניסה לכשפה בחזרה.
מאפיינים > אישיות

דרדסית היא בעלת מזג קליל, מאוד אכפתית, רגישה ובעלת תושייה. היא אוהבת את עצמה, את המראה שלה, ואת רוב מי שסביבה, מה שמוביל אותה להיות מעורבת כמעט בכל מה שמתרחש בכפר. לעיתים קרובות היא תהיה הקול ההגיוני במצבים מסובכים. בספרי הקומיקס היא גם מתוארת כאחת שדואגת למשקל שלה.
דרדסית אוהבת את הטיפול בגינה, ואוהבת מאוד את החיות והטבע. היא יודעת להגיד את שמו של כל פרח ביער וכמה עובדות על כל אחד מהם.
בספר הקומיקס "La Grande Schtroumpfette" (בעברית: "אבא דרדסית"), שפורסם בצרפתית ב-2 באפריל 2010, מתוארת דרדסית כעצלנית, ודרדסבא עוזב את הכפר ומפקיד בידיה את ניהול הכפר, על מנת ללמד אותה אותה שיש ליטול סמכות.
מאפיינים > מראה

בתחילה, כשנוצרה על ידי גרגמל, היה שיערה של דרדסית שחור, אך לאחר הקסם של דרדסבא, קיבלה דרדסית שיער בלונדיני גלי ארוך, ריסים ארוכים, שמלה לבנה ונעלי עקב גבוהים.
ככל הדרדסים גופה של דרדסית כחול, גובהה כשל שלושה תפוחים המוצבים זה על זה והיא חובשת מצנפת לבנה לראשה.
מאפיינים > זוגיות

דרדסית, שנוצרה במקור על ידי גרגמל על מנת לפתות את הדרדסים, במשך זמן רב הייתה הדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואן של דרדס-סבתא (Nanny Smurf), שובבית, ומאוחר יותר קסי, וגם דרדסיות נוספות שפגשה בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".
למרות היותה מושא אהבתם של כל הדרדסים בכפר, דרדסית איננה בזוגיות, אך מבלה לרוב בחברתם של הדרדסים חרוצון ובר-כוח (שמצא אותה ראשון בפרק הראשון בעונה 1).
גילום > דיבוב > סדרות טלוויזיה

בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" ששודרה בשנות ה-80 של המאה ה-20, דובבה בדיבוב המקורי על ידי לוסיל בליס, ובדיבוב העברי על ידי ציפי שביט בדיבוב שנעשה על ידי סרטי רז, ועל ידי גיתית שובל בדיבוב שנעשה על ידי אולפני תומיתות.
בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" שמשודרת בשנות ה-20 של המאה ה-21, מדובבת בדיבוב הצרפתי על ידי אנה ראמד, ובדיבוב העברי על ידי עינת אזולאי.
גילום > דיבוב > סרטים

בסרט "הדרדסים" (2011) ובסרט ההמשך "הדרדסים 2" (2013), דובבה במקור על ידי הזמרת קייטי פרי. בעברית דובבה על ידי מאיה מיטלפונקט. בסרטים הקצרים "חג מולד מדורדס" ו"הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי" שמבוססים על הסרטים, דובבה במקור על ידי מליסה שטורם.
בסרט "דרדסים: הכפר האבוד" שיצא לראשונה בשנת 2017, דובבה במקור על ידי דמי לובאטו ובעברית על ידי עינת אזולאי.
שמות

הסדרה שנוצרה במקור בצרפתית נקראה Schtroumpfette (משורש schtroumpf). בעברית נקראת דרדסית (מהשורש דרדס).
גרמנית: Schlumpfine
אנגלית: Smurfette
ערבית: سنفورة (Sanfoura)
קרואטית: Štrumpfeta
ספרדית: Pitufina
אספנית: Smurfino
פינית: Smurffiina
יוונית: Στρουμφίτα (Stroumfita)‎
הונגרית: Törpilla
איטלקית: Puffetta
הולנדית: Smurfin
פולנית: Smerfetka
צ'כית: Šmoulinka
טורקית: Şirine
סטריאוטיפיים אנטי-נשיים

ליוצרי הסדרה יוחסו סטריאוטיפיים אנטי-נשיים, בעיקר על בסיס העובדה שדרדסית זהובת השיער נתפסה כהשתקפות מצוירת של בובת ברבי וכדמות פסיבית שאינה עושה דבר בעצמה, למעט טיפוחה העצמי. כמו כן היא נוצרה על ידי גרגמל כדי למשוך את הזכרים, ואף נעשה בה שימוש על ידו (בפרק "רומיאו ודרדסית") כדי לסכסך בין כל הדרדסים.
סטריאוטיפיים אנטי-נשיים > עקרון הדרדסית

בתחילת שנות התשעים טבעה העיתונאית והמשוררת האקטביסטית קתה פוליט את המושג "עקרון דרדסית" האומר:
ישנה נטייה של סדרות טלוויזיה, סרטים וסוגי מדיה נוספים להציג דמות נשית אחת בלבד בתוך קבוצה של זכרים.
הדמויות הראשיות לרוב יהיו גברים והאישה תשמש כמעט תמיד כמושא רומנטי.
בתוכניות רבות דמויות הגברים תהיינה מורכבות ומאפיינים שונים שלהם יבואו לידי ביטוי, בעוד האישה תהיה פעמים רבות "סקסית", "יפה" ותו לא, ללא צורך לפרט את תכונותיה.
הסתרתה מפוסטרים

הסרט "דרדסים: הכפר האבוד" יצא לאקרנים ב-7 באפריל 2017. ובמהלך תהליך פרסומו בארץ, צונזרה דמותה של דרדסית משלטי חוצות בעיר בני ברק בטענה לשמירת צביון העיר, המקרה פורסם בכלי התקשורת בישראל ולאחר מכן ברחבי העולם.
ראו גם

הדרדסים - דמויות
הערות שוליים

↑  דרדס-סבתא, שובבית וקסי
↑  כולן נוספו בעונה 5
↑  כולל דרדסאבא
↑  מאשה צור גלוזמן, ‏בלונדינית אחת עם ערימה של גברים, באתר ‏מאקו‏, 12 בנובמבר 2008
↑  Schtroumpf מילון ויקי
↑  "הספר הכחול הקטן"
↑  שמוליק דובדבני, "הדרדסים": מגשימים חלום כחול, באתר ynet, 5 באוגוסט 2011
↑  מיקי לוי, ‏אומץ אמיתי, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2017
↑  נעמה רק, דרדסית היא רק סימפטום: הייצוג הנשי בקולנוע הוא תוצר של המציאות, באתר TimeOut, ‏29 במרץ 2017
↑  קדמה, חלק ראשון – מה הוא מגדר וכיצד ממגדרים אותנו
↑   נירית אנדרמן, דמותה של דרדסית הוסרה משלטי חוצות בבני ברק "כדי לא לפגוע ברגשות התושבים", באתר הארץ, 27 במרץ 2017
↑  דיווחים בעולם: "דרדסית צונזרה משלט חוצות בישראל", באתר חדשות 13
↑  אבישי גרינצייג, ‏הקונדסון החרדי של דרדסית: הדרת נשים או שנאת חרדים?, באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2017
ציור קיר של דרדסית בבריסל.
בובות דמויות דרדסית ודרדס טבח בפארק באנקרה, טורקיה.
פסל בדמות דרדסית ובר כוח של הפסלית מוניק מול מוצב בבלגיה.
אנדרס אינייסטה

אנדרס אינייסטה לוחאן (ספרדית: Andrés Iniesta Luján; נולד ב-11 במאי 1984) הוא כדורגלן עבר ספרדי. בעבר שיחק בנבחרת ספרד בעמדת הקשר המרכזי. אינייסטה בילה את מרבית שנות הקריירה שלו בקבוצת ברצלונה, ואף שימש כקפטן הקבוצה במשך שלוש עונות.
אינייסטה הגיע לאקדמיה דרך בית הספר "לה מאסיה". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 2002, בגיל 18. בעונת 2004/2005 הפך לשחקן קבוע בהרכב של פרנק רייקארד. אינייסטה היה חלק בלתי נפרד מהזכייה ההיסטורית בשישה תארים בשנת 2009.
אינייסטה שיחק בנבחרות ספרד עד גיל 16, 19 ו-21, לפני שהחל לשחק בנבחרת ספרד הבוגרת ב-2006. אינייסטה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך שיחק משחק אחד בלבד. הוא עזר לספרד להעפיל ליורו 2008, והיה חלק חשוב מאוד בזכייה שלהם בטורניר, ואף היה חלק מהנבחרת שבחרה אופ"א כמצטייני הטורניר. אינייסטה היה שחקן מפתח בנבחרת ספרד במונדיאל 2010, ואף הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו בטורניר, נגד הולנד, בהארכת הזמן בדקה ה-116, שבסופו של דבר בזכותו זכתה נבחרתו בגביע הנחשק ובתואר היוקרתי. הוא נבחר לאיש המשחק ולחלק מנבחרת האולסטאר של הטורניר. הוא גם נבחר לאיש המשחק בשני משחקים אחרים ששיחק באותו הטורניר.
אינייסטה מכונה לעיתים "המהנדס" ו"האדריכל" בשל יכולתו לייצר מצבי הבקעה בעזרת מסירות וצורת המשחק היצירתית שלו. במהלך הקריירה זכה בתארים רבים, ובהם ארבעה טורנירי ליגת האלופות, שמונה אליפויות ספרד, יורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012, שבו נבחר על ידי אופ"א לשחקן המצטיין של הטורניר. אינייסטה הוא השחקן היחיד בהיסטוריה של הכדורגל שזכה בתואר הכדורגלן המצטיין בגמר מונדיאל, בגמר יורו, ובגמר ליגת האלופות. נבחר לקשר התקפי בהרכב השלישי של הרכב כל הזמנים.
ראשית חייו

אינייסטה נולד בכפר קטן בשם פואנטלביה, שממוקם במחוז אלבסטה שבקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה. בעת ששיחק בטורניר עם קבוצת הנוער של אלבסטה בעיר ברונט משך אינייסטה את תשומת הלב של סקאוטים רבים של מועדוני כדורגל בספרד. הוריו של אינייסטה הכירו את אנריקה אוריזאולה, שהיה מאמן קבוצת הילדים של ברצלונה, והוא שכנע אותם לנסוע ולהתרשם מאקדמיית הכדורגל של ברצלונה. אינייסטה נסע יחד עם הוריו לברצלונה וביקר בלה מאסיה. הנסיעה שכנעה את הוריו לרשום אותו ללימודים באקדמיה. אינייסטה אמר:"לקחתי מאוד קשה את הפרידה מההורים שלי וההישארות לבד בברצלונה. בכיתי "נהרות". הייתי ילד מאוד מופנם".
אינייסטה החל לשחק באקדמיית הכדורגל של ברצלונה בגיל 12. בעונת 1998/1999 זכה עם ברצלונה עד גיל 15 בגביע נייקי, שם תפקד בקפטן והבקיע את שער הניצחון בדקה האחרונה של המשחק. אינייסטה נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. הגביע הוענק על ידי אחד מהשחקנים שאינייסטה הכי העריץ, אחד מכוכבי הקבוצה ומאמנו של אינייסטה בעתיד, פפ גווארדיולה. גווארדיולה נתן לאינייסטה הצעיר תמונה שלו חתומה על ידו, ובערך באותו הזמן, גווארדיולה אמר לצ'אבי: "אתה תחליף אותי, אבל הוא (אינייסטה) יחליף את שנינו". כמאמן, גווארדיולה הגשים את התחזית שלו, כאשר זכה עם צ'אבי ואינייסטה בטרבל בעונת 2008/2009.
בגיל 16 הפך אינייסטה לשחקן מפתח בהרכב של ברצלונה אתלטיק. ב-29 באוקטובר 2002 ערך אינייסטה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת תחת המאמן לואי ואן חאל בניצחון 0:1 של ברצלונה על הקבוצה הבלגית קלאב ברוז' במסגרת ליגת האלופות. בעונת 2003/2004 רשם אינייסטה עשר הופעות ליגה, חמש מהן בהרכב הפותח ושער אחד עם ברצלונה הבוגרת, שהגיעה עד למקום השני בליגה הספרדית.
קריירה בברצלונה > 2004–2008

בעונת 2004/2005 השתתף אינייסטה ב-37 מתוך 38 משחקי ליגה, יותר מכל שחקן בקבוצה באותה עונה, אך 25 מהם היו כמחליף. באותה עונה שבסופהּ זכתה ברצלונה בליגה הספרדית הבקיע אינייסטה 2 שערים.
עונת 2005/2006 הייתה עונה טובה לאינייסטה. כאשר אדמילסון נפצע, תפס אינייסטה את מקומו בהרכב הפותח. מאוחר יותר גם צ'אבי נפצע, ואינייסטה קיבל את המושכות. אינייסטה שיחק בהרכב הפותח ברוב המשחקים והראה יכולת גבוהה מאוד. העונה שלאחריה היוותה המשך מגמת העלייה ביכולתו של אינייסטה. הוא תפס את מקומו של אדמילסון בהרכב, למרות כשירותו, והיה חבר בשלישייה שנקראה "המהנדסים", יחד עם דקו וצ'אבי. בליגת האלופות באותה עונה ערך 11 הופעות, הכוללות החלפה של אדמילסון במחצית בגמר ליגת האלופות נגד ארסנל. תרומתו הרבה של אינייסטה לברצלונה באותה עונה גרפה שבחים רבים מצד מאמנו, פרנק רייקארד.
בעונת 2006/2007 זכה אינייסטה לתשואות רבות על נכונותו לשחק בכל עמדה בהרכב של ברצלונה. ב-22 באוגוסט 2006 הרים אינייסטה את גביע ז'ואן גאמפר כקפטן הקבוצה, לאחר ניצחונה של קבוצתו 4:0 על באיירן מינכן הגרמנית. הוא שיחק לראשונה כקיצוני שמאלי בשני משחקי ליגת האלופות נגד לבסקי סופיה כאשר מצא את הרשת פעמיים במשחקים אלו. על אף שבאותה עונה שיחק תחת המאמן פרנק רייקארד, וזאת נחשבת לעונה לא מוצלחת עבור קבוצתו, עד היום זאת נחשבת לאחת מהעונות הטובות בקריירה שלו.
עם עזיבתו של לודוביק ז'ולי בפגרת הקיץ של 2007, אינייסטה עבר ממספר חולצה 24 למספר 8 – המספר המועדף עליו. ב-19 ביולי 2007 דיווח העיתון הספרדי "מארקה" כי אינייסטה צפוי לעבור ליריבה המושבעת של ברצלונה, ריאל מדריד, שהייתה מוכנה לשלם עבורו כ-60 מיליון אירו, שהיה סעיף השחרור שלו. אינייסטה מיהר להכחיש את השמועות ואמר:"אמרו לי את זה ואני מאוד מופתע שאני לא יכול לעשות כלום בקשר לזה. אני רוצה להישאר כאן (בברצלונה). כשאני אומר שאני רוצה לפרוש כאן אז אני אומר את זה מכל הלב ובאמת מתכוון לזה. הכוונות שלי הן מעל הכל". ב-25 בינואר 2008 הוארך חוזהו בברצלונה עד 2014, וסעיף השחרור שלו נעמד על כ-150 מיליון דולר.
לפי מגזין הכדורגל הספרדי "דון בלון", אינייסטה היה ממקום במקום החמישי כשחקן הספרדי הטוב ביותר בליגה הספרדית בעונת 2006/2007 ובמקום הרביעי בעונת 2007/2008 במערכת הדירוג השנתית של המגזין. הוא גם ממוקם במקום ה-9 יחד עם דוד וייה עם 37 קולות כל אחד בבחירת כדורגלן השנה בעולם בשנת 2008. באותה שנה היו בעשיריה הראשונה עוד 3 מחבריו לקבוצה: ליונל מסי, סמואל אטו וצ'אבי.
קריירה בברצלונה > 2008–2009

בחודש ספטמבר 2008, לאחר עזיבתו של רונאלדיניו למילאן, שהיה קפטן המשנה של הקבוצה, סגל הקבוצה החליט על קפטנים חדשים לקבוצה. קרלס פויול נשאר הקפטן הראשון, צ'אבי הפך לקפטן השני, ויקטור ואלדס הפך לקפטן השלישי ואינייסטה נבחר לקפטן הרביעי. כך, הפכו כל הקפטנים של ברצלונה לתוצרים של מחלקת הנוער. באמצע חודש נובמבר באותה שנה, נפצע אינייסטה וסבל מפציעה ברגל והיה צפוי לחזור כ-6 שבועות לאחר הפציעה. אולם, הוא לא רצה לחזור בכושר חלקי, ולבסוף חזר לשחק רק ב-3 בינואר 2009, כחודשיים אחרי הפציעה, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-65 במשחק נגד מיורקה, וכבר אחרי 10 דקות כבש אינייסטה שער מכריע והשלים קאמבק בקאמפ נואו.
הופעותיו באותה עונה קיבלו שבחים רבים. אינייסטה קיבל תשואות רבות מצד הצוות המקצועי של ברצלונה וגם מצד מאמנים ושחקנים בקבוצות נגדן שיחק אינייסטה. ב-7 בינואר ענד אינייסטה לראשונה את סרט הקפטן, במשחק שמינית גמר גביע המלך נגד אתלטיקו מדריד, בו קבוצתו ניצחה 1–3.
ב-5 בפברואר אותה שנה ערך אינייסטה את הופעתו ה-250 במדי ברצלונה במשחק במסגרת גביע המלך מול מיורקה. אינייסטה נפצע שוב במשחק מול מאלגה, אך חזר למגרשים במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות בניצחון הגדול של קבוצתו - 4:0 מול באיירן מינכן. חברו של אינייסטה לקבוצה באותו הזמן, סמואל אטו, אמר על אינייסטה:"הוא השחקן הטוב ביותר בעולם, כל פעם שהוא על המגרש הוא יוצר מופע".
ב-6 במאי 2009 כבש אינייסטה בדקה ה-93 את שער השיווין של ברצלונה נגד צ'לסי בחצי גמר ליגת האלופות, שער שהעלה את קבוצתו לגמר לאחר 0:0 במשחק הבית ו-1:1 במשחק החוץ. ביומן שהוא פרסם בסוף העונה, "Un Any Al Paradis", הוא כתב:"אני לא מחובר לבעיטה הזאת מבחוץ, מקצה הנעל שלי, אלא מבפנים. הבעיטה הזאת הייתה בכל הכוח, מכל הלב".
שער זה שלח את ברצלונה למשחק גמר ליגת האלופות נגד מנצ'סטר יונייטד, אשר נערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא. לפני הגמר, מאמן מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון אמר:"אני לא אובססיבי עם מסי, אינייסטה הוא הסכנה, הוא פנטסטי, הוא עושה את עבודת הצוות בדרך של מסירות, התנועה שלו והיכולת ליצור מרחב לא תיאמן... הוא כל כך חשוב עבור ברצלונה".
למרות הפציעה בירך אינייסטה שיחק והיה בעל השפעה רבה במשחק. הוא בישל את השער הראשון לסמואל אטו ולבסוף ברצלונה ניצחה 2:0 וזכתה בפעם השלישית בתולדותיה בליגת האלופות ואינייסטה זכה בפעם השנייה בחיו בתואר. אחרי המשחק, ווין רוני תיאר את אינייסטה כשחקן הטוב בעולם.
מגזין הכדורגל הספרדי "דון בלון" דירג את אינייסטה כשחקן הספרדי הטוב ביותר בליגה הספרדית בעונת 2008/2009. הוא גם דורג כקשר ההתקפי הטוב ביותר בליגה הספרדית באותה עונה. בשנת 2009 דורג אינייסטה במקום הרביעי בכדור הזהב, במקום הרביעי בכדורגלן השנה בעולם והוא גם נכנס לנבחרת השנה באירופה.
בעונה זו אינייסטה היה אחד השחקנים שגרפו הכי הרבה שבחים באירופה, ובאותה עונה זכה בטרבל – בליגת האלופות, בלה ליגה ובגביע המלך. בעונה שלאחר מכן השלים אינייסטה 6 תארים קבוצתיים בשנה אחת, כאשר זכה גם בסופר קאפ הספרדי, בסופר קאפ האירופי ובאליפות העולם לקבוצות.
קריירה בברצלונה > 2009–2010

ב-29 בנובמבר 2009 האריך אינייסטה את חוזהו בברצלונה עד 2015, כאשר סעיף השחרור שלו נעמד על 150 מיליון דולר, ומאוחר יותר עלה ל-200 מיליון דולר.
אינייסטה הבקיע את שערו הראשון בעונה זו בניצחון 0–4 על ראסינג סאנטנדר. עונת 2009/2010 השתבשה במידה רבה על ידי פציעות חוזרות ונשנות. הוא החמיץ את אימוני ההכנה לעונה, בגלל קרע שהיה לו בירך. באותה עונה הוא פתח בהרכב רק ב-20 משחקים. אינייסטה לא המשיך את יכולתו מהעונה הקודמת, בעיקר כיוון ששיחק בגמר ליגת האלופות, ובגלל זה הפציעה שלו החמירה. למרות זאת, ברצלונה שוב זכתה בליגה הספרדית עם תוצאת שיא - 99 נקודות. העונה של אינייסטה הסתיימה כחודשיים לפני סוף העונה, בעקבות פציעה חמורה בשוק במהלך אימון.
קריירה בברצלונה > 2010–2011

לאחר שקיבל מנוחה ארוכה ממאמן נבחרת ספרד ויסנטה דל בוסקה אחרי המונדיאל, ב-9 באוגוסט 2010 חזר אינייסטה לברצלונה למשחקי טרום העונה.
במשחק הדרבי נגד אספניול, זכה אינייסטה למחיאות כפיים סוערות מצד אוהדי אספניול וברצלונה כיוון שלאחר שער הניצחון במונדיאל, חשף אינייסטה חולצה עם כיתוב למען דניאל חארקה, שחקן אספניול שנפטר במהלך מחנה אימונים של הקבוצה. ברצלונה ניצחה 5:1 במשחק זה. בריאיון עם אתר ברצלונה סיפר אינייסטה:"עשיתי את זה משום שחשתי שזה נכנס לי מאוד עמוק. זה הראה לכולם שמה שחשוב זה לא הקבוצה או הצבעים, אלא להיות אדם טוב. אני מאוד שמח כי זה היה הרגע החשוב ביותר בקריירה שלי". באותו ראיון גם נשאל אינייסטה לגבי הפציעות שלא נתנו לו מנוח המשך כל העונה שעברה, והוא ענה:"זה היה קשה, אבל אני אתחיל עם רצון יותר מתמיד".
אינייסטה כבש את השער הראשון שלו בעונה זו כבר במחזור הראשון, נגד אותה קבוצה נגדה כבש את השער הראשון בעונה שעברה, ראסינג סאנטנדר. אינייסטה בעט בעיטה חזקה ממרחק של כ-30 מטרים, והכדור נכנס אל תוך הרשת. באותו משחק קיבל אינייסטה תשואות מאוהדים של ראסינג באצטדיון אל סרדינרו כהכרת תודה על שער הניצחון שלו במונדיאל. כך גם אוהדים של אתלטיקו מדריד עמדו ומחאו לו כפיים באצטדיון ויסנטה קלדרון כאות תודה על שער הניצחון במונדיאל. בעונת 2010–2011 הוא זכה בפעם השלישית בקריירה בליגת האלופות וגם בליגה הספרדית בפעם השלישית ברציפות.
אינייסטה היה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לקבל את פרס כדור הזהב לשנת 2010, יחד עם חבריו לקבוצה ליונל מסי וצ'אבי, כאשר אינייסטה זכה במקום השני ומסי הגיע למקום הראשון.