stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוריס (כפר)
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה לנוריס אוכלוסייה של 364, כולם מוסלמים.
חלק משטח הכפר נרכש על ידי הקהילה היהודית במסגרת רכישת סורסוק. ב-1921, על פי הדיווחים, היו בכפר 38 משפחות דיירים, ו-224 אנשים מתוך אוכלוסייה כוללת של 364 (מפקד 1922) עיבדו 5,500 דונם מתוך שטח כפר של 27,018. באותה שנה מכרה משפחת סורסוק חלק מאדמות הכפר לחברה לפיתוח קרקעות פלסטין (שכיום נקראת "הכשרת היישוב"). קבוצה של 35 צעירים יהודים החלה לעבד את האדמה, שהפכה לליבה של קיבוץ עין חרוד.
חלק מתושבי נוריס קיבלו פיצוי כספי ועזבו את הכפר. אלו שנשארו חכרו גוש קרקע לתקופה של שש שנים עם אפשרות לרכוש עם פקיעת החכירה. הם שילמו דמי שכירות בשיעור של 6% מהצעת המכר שפורסמה על הקרקע, אך מאוחר יותר, לבקשת החקלאים בנוריס, שונה הדבר לחמישית מסך התשואה בתפוקה החקלאית של הקרקע. לאחר שחוזה החכירה המקורי של שש שנים הסתיים, דיווחים ב-1928 הראו שאף כפריים לא רכשו את הקרקע שהושכרה להם. חוזי השכירות הוארכו לשלוש שנים תוך העברת הבעלות לקרן הקיימת לישראל. בשנת 1921 עיבד החקלאי הממוצע 24 דונם, עד 1929 זה הצטמצם באופן דרסטי ל-4.4, אם כי האוכלוסייה גדלה באופן משמעותי. במפקד האוכלוסין של 1931, מנתה נוריס 429 נפשות ובכפר מוקמו 106 בתים מתועדים.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, היו לנוריס 570 תושבים מוסלמים עם 163 בתים, אם כי השטח היה קטן בהרבה ממה שהיה לפני 1920, עם שטח של 6256 דונם. התושבים, הועסקו בעיקר בחקלאות דגנים, אם כי חלק מהקרקעות הוקצו להשקיה ולגידול זיתים.
היסטוריה > מלחמת העצמאות ותוצאותיה

ב-19 באפריל 1948, מטה הפלמ"ח הורה על השמדת "בסיסי אויב באל-מזאר, נוריס וצירין". ההיסטוריון הישראלי בני מוריס מציין כי השמדת הכפרים הייתה "חלק בלתי נפרד" מפעולות ההגנה בתקופה זו, אולם הוא גם כותב כי תושבי נוריס לא הורחקו סופית עד סוף מאי.
בעקבות המלחמה השתלב האזור במדינת ישראל. ב-1950 הוקם קיבוץ נורית מצפון-מערב לאתר הכפר. ההיסטוריון הפלסטיני וליד חאלדי תיאר את הכפר ב-1992 כ-"אתר מכוסה עצי אורן ואלון, זרוע ערימות אבנים. חלק מהאדמה שמסביב מגודרת ומשמשת כשטח מרעה, בעוד שחלק אחר מעובד. ליד האתר צומחים קקטוסים ועצי זית ותאנה."
הערות שוליים

1 2 3  Research Fellow Truman Institute Benny Morris, Benny Morris, Morris Benny, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, ISBN 978-0-521-00967-6. (באנגלית)
1 2 3 4 5  Khalidi, 1992, p. 338
↑  Volume 121 Year 2009 Nuris, Survey, www.hadashot-esi.org.il
↑  Dauphin, 1998, p. 777
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 161. Quoted in Khalidi, 1992, p. 338
↑  Eric H. Cline, The Battles of Armageddon: Megiddo and the Jezreel Valley from the Bronze Age to the Nuclear Age, University of Michigan Press, 2002, ISBN 978-0-472-06739-8. (באנגלית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org
1 2  James Silk Buckingham, Travels in Palestine through the countries of Bashan and Gilead, east of the River Jordan, including a visit to the cities of Geraza and Gamala in the Decapolis, London, Longman, Hurst, Rees, Orme and Brown, 1821
1 2  Edward Robinson, Eli Smith, Biblical researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea : a journal of travels in the year 1838, Boston : Crocker, 1841
↑  C. R. (Claude Reignier) Conder, Horatio Herbert Kitchener Kitchener, Edward Henry Palmer, Walter Besant, The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology, London : Committee of the Palestine exploration fund, 1881-1883
↑  Palestine Census ( 1922)
1 2 3 4 5  Kenneth W. Stein, The Land Question in Palestine, 1917-1939, UNC Press Books, 2017-03-01, ISBN 978-1-4696-1725-1. (באנגלית)
↑  מפה משנת 1922, בהוצאת חברת הכשרת היישוב עם סימון אדמת נוריס כאדמת יהודים, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  Zeev Sternhell, The Founding Myths of Israel: Nationalism, Socialism, and the Making of the Jewish State, Princeton University Press, 2009-10-07, ISBN 978-1-4008-2236-2. (באנגלית)
↑  E. Mills, Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, 1932
1 2  JENIN Sub-district, web.archive.org
↑  Khalidi, 1992, p. 338
↑  Village Statistics, Government of Palestine. 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 99
↑  Research Fellow Truman Institute Benny Morris, Benny Morris, Morris Benny, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, ISBN 978-0-521-00967-6. (באנגלית)
↑  Khalidi, 1992, p. 339
↑  המפה מתוך הספר "אוצר הארץ"
סאיטאמה סופר ארנה

| --- | --- |

 מיקום:  סאיטאמה, יפן
 קואורדינטות:  35°53′42″N 139°37′51″E﻿ / ﻿35.894889°N 139.630833°E﻿ / 35.894889; 139.630833
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים)
 בעלים:  סאיטאמה 
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  אלרב בקט 
 מושבים:  37,000 הופעות   22,000 כדורסל באולימפיאדת טוקיו   21,000 מונדובאסקט 2006
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קאנטו מוגדלת) אוצונומיה מאבאשי סאיטאמה צ'יבה טוקיו יוקוהמה מיטוסאיטאמה סופר ארנה(למפת קאנטו רגילה) אוצונומיה מאבאשי סאיטאמה צ'יבה טוקיו יוקוהמה מיטוסאיטאמה סופר ארנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סאיטאמה סופר ארנה (ביפנית: さいたまスーパーアリーナ) הוא אולם הופעות וספורט הממוקם בסאיטאמה שבמטרופולין טוקיו שביפן, והוא האולם הגדול במדינה.
שימושים

האולם נבנה בשנות ה-90 ונפתח ב-2000. האולם אירח את משחקי הגמר של מונדובאסקט 2006.
נורית צרפתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בת 78 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
נורית צרפתי (נולדה ב-1946) היא מאיירת ספרי ילדים, זוכת עיטור אנדרסן לאיור לשנת 2004.
ביוגרפיה

צרפתי נולדה בישראל בתל אביב בשנת 1946 להורים פרטיזנים מצ'כוסלובקיה. היא גדלה והתחנכה בקיבוץ העוגן ולאחר שרותה הצבאי למדה בבצלאל במגמה לאמנות ועיצוב גרפי.
בשנות השבעים המוקדמות איירה וערכה ספרי לימוד רבים עבור משרד החינוך בתחומים שונים. ב-1975 איירה את ספרה הראשון בהוצאת עם עובד, "פיט פט טו" מאת חיה שנהב, ומאז המשיכה לאייר ספרים רבים נוספים, בין השאר ספרים לילדים ולנוער וספרי לימוד. צרפתי אף איירה לעיתוני ילדים רבים כדוגמת "משמר לילדים", "פילון", "כולנו", "פשוש" ואחרים.
צרפתי זכתה בעיטור אנדרסן לאיור ב-2004, בעבור איוריה בספרה של נורית זרחי, החתונה.
היא בעלת הוצאת ספרים משפחתית בשם "צפרא" המתמחה בספרי ילדים.
נורית נשואה ללביא. בנותיהם רפאלה ושולמית הן סופרות ילדים.
הערות שוליים

↑  IBBY, IBBY Honour List (2004), June 2004, p.43.
↑  הוצאת הספרים צפרא - אודות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289262205171  PLWABN: 9810669596505606  LCCN: n80018475  VIAF: 55438953   WorldCat (עם VIAF): 55438953
נייל

| --- | --- |

 מקום הקמה:  גרינוויל 
 מוקד פעילות:  דרום קרוליינה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 סוגה:  דת' מטאל ברוטאלי, דת' מטאל טכני
 חברת תקליטים:  רילפיס רקורדס נוקליאיר בלאסט
 nile-official.com
 חברים
 קארל סנדרס ג'ורג' קוליאס בריאן קינגסלנד
 
נייל (Nile, "נילוס") היא להקת דת' מטאל ברוטאלי/טכני מדרום קרוליינה, ארצות הברית אשר נוסדה בשנת 1993. הלהקה ידועה בתוכן הלירי המיוחד שלה, אשר עוסק רבות במצרים העתיקה ובמיתולוגיה המצרית.
ביוגרפיה

המוזיקה של נייל נכתבת בעיקר על ידי המייסד והגיטריסט, קארל סנדרס. היא משלבת דת' מטאל מסורתי עם אלמנטים מוזיקליים מהמזרח התיכון, שמכילים כלים מצריים מסורתיים בכמה שירים. המוזיקה של נייל גם מאופיינת במהירות ובמורכבות הקיצוניים, שעליהם קיבלו הרבה אהדה מהמעריצים והעיתונאים.
הליריקה מבוססת על ההתעניינות של קארל בתרבות מצרים העתיקה ובעוד תרבויות עתיקות מן המזרח התיכון כמו מסופוטמיה. בזמן האחרון מצורפים פתקים לאלבומים: "Black Seeds of Vengeance", "In Their Darkened Shrines" ו-"Annihilation of the Wicked", שמסבירים על ההשראה או הרעיון של כל שיר באלבום. חלק מהשירים מבוססים על רעיונותיו של ה.פ. לאבקרפט, סופר אימה אשר השפיע על להקות רבות מסוגים שונים.
קארל הוציא גם אלבום סולו אחד שנקרא "Saurian Meditation".
הרבה אנשים טועים בכך שהם חושבים את חברי להקת נייל כמצרים. אף אחד מהם לא מצרי בשום דרך, מראה או התנהגות, ואף אחד מהם לא עוסק באגיפטולוגיה (אף על פי שהם לומדים טקסטים כתחביב). כל חברי הלהקה אמריקאים, חוץ מהמתופף שבא ממוצא יווני (אשר הצטרף ללהקה לא מזמן, והוא משתתף באלבום Annihilation of the Wicked).
במאי 2006 חתמו נייל על חוזה תקליטים עם נוקליאיר בלאסט רקורדס (Nuclear Blast Records). בשנת 2007 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן החמישי והראשון בחברת תקליטים זו, "Ithyphallic".
חברי הלהקה

קארל סנדרס - שירה, גיטרה, גיטרה בס, קלידים, כלים מסורתיים (1993-הווה)
ג'ורג' קוליאס - תופים, כלי הקשה (2004-הווה)
בריאן קינגסלנד - גיטרה, שירה (2017-הווה)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

ג'ון ויסנו - בס, שירה (2000 - 2005)
ג'יף ספיראס - בס, שירה (1993 - 2001)
פיט המאורה - תופים, שירה (1993 - 2000)
טוני לוראנו - תופים (2000 - 2004)
דרק רודי - תופים (2000)
ג'ון אלרס - גיטרה (1996 - 1997)
דיסקוגרפיה

| אלבום | שנה |
| --- | --- |
Nile (דמו): 1994
Festivals of Atonement (מיני אלבום): 1995
Ramses Bringer of War (דמו): 1996
Amongst the Catacombs of Nephren-Ka: 1998
Black Seeds of Vengeance: 2000
In Their Darkened Shrines: 2002
Annihilation of the Wicked: 2005
Ithyphallic: 2007
Those Whom the Gods Detest: 2009
At the Gate of Sethu: 2012
What Should Not Be Unearthed: 2015
Vile Nilotic Rites: 2019
The Underworld Awaits Us All: 2024
נורית קנטי

| --- | --- |

נורית קנטי, 2010
 לידה:  9 בינואר 1976 (בת 48) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  nurit.canetti
 טוויטר:  Sykocan
 
נורית קנטי (נולדה ב-9 בינואר 1976) היא אשת תקשורת ישראלית, ויושבת ראש ארגון העיתונאים בישראל החל מיוני 2021.
ביוגרפיה

קנטי נולדה ב-1976 בתל אביב. שירתה כמדריכה וקצינת חי"ר בבית הספר למקצועות החי"ר בירוחם. לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 1997 עבדה מספר שנים במשרד הביטחון בתפקידים מבצעיים.
בשנת 1999 החלה לעבוד ככתבת במחלקת החדשות של קול ישראל. במהלך השנים 1999-2004 שימשה כתבת לענייני משטרה ולאחר מכן כתבת לענייני רווחה ושדרנית ברשת ג'. בשנת 2005 עבדה ככתבת לענייני חינוך בערוץ 10.
במהלך השנים כתבה בעיתונים "דה מארקר", "גלובס", "העין השביעית" ובמוסף התרבות של "מעריב".
ערכה לפרקים את יומן הבוקר של גלי צה"ל, "בוקר טוב ישראל" ומגישה את היומן במהדורות סוף השבוע שלו ואת התוכנית "עושים צהריים". מאז חודש אוגוסט 2009 משמשת עורכת הראשית של התוכנית "מה בוער" עם רזי ברקאי.
במקביל נמנית עם מגישי התוכניות "רצועת הביטחון" ו"24 היום שהיה". עורכת ומגישה תוכניות דוקומנטריות בגלי צה"ל ומלמדת את סדנת הכתיבה הרדיופונית בבית הספר לעיתונאות כותרת.
ב-2021 זכתה בפרס בני ברית לסיקור התפוצות בתקשורת הישראלית. ביוני אותה שנה נבחרה לתפקיד יושבת ראש ארגון העיתונאים בישראל.
לקנטי תואר ראשון בספרות והיסטוריה, ותואר ראשון במשפטים. היא אם לשתיים ומתגוררת בתל אביב. בן זוגה הוא הקריין צבי סלטון.
הערות שוליים

↑  נורית קנטי ודן לביא יקבלו את פרס בני ברית לסיקור יהדות התפוצות, 3 במאי 2021
↑  בחירות 2021: ועד מנהל חדש ויו"ר חדש לארגון העיתונאים בישראל, באתר ארגון העיתונאים בישראל, 17 ביוני 2021
נמל התעופה דלמאן

נמל התעופה דלמאן (בטורקית: Dalaman Havalimanı) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם בדרום מערב טורקיה. הוא אחד משלושה נמלי התעופה המשרתים את אתרי התיירות לאורך הריביירה הטורקית שלחופי הים התיכון (האחרים הם נמלי התעופה אנטליה ומילאס-בודרום). בשנת 2022 עברו בנמל 4,535,600 נוסעים.
הנמל מופעל על ידי התאגיד YDA Airport Investment and Management.
הנמל

הנמל נפתח ב-1981 כחמישה קילומטרים מדרום לעיר דלמאן, סמוך לחוף הים. תחילה שימש כמנחת ובשנת 1989 שודרג לנמל תעופה. מצוי בו מסלול טיסה יחיד שכיוונו הכללי הוא צפון-דרום. בנייני הנמל ממוקמים ממערב למסלול הטיסה.
בשנת 2003 הוגשה על ידי קבוצת YDA בקשה לניהול נמל התעופה על פי מודל BOT. הקבוצה זכתה במכרז להקמה והפעלה של מסוף התעופה הבינלאומי בנמל, והיא מפעילה אותו מאז 2006.
בנמל שני טרמינלים. הטרמינל הישן משרת טיסות פנים ארציות. הטרמינל החדש, ששטחו כ-95 אלף מטר ובו ארבעה מפלסים, משרת טיסות ליעדים בינלאומיים. יש בו 60 עמדות בידוק ו-12 שערי עלייה למטוס, ששמונה מהם מצוידים בגשרי עלייה למטוס. במקביל להקמת הטרמינל החדש גם הוספו לנמל רחבות חנייה עד לקיבולת מקסימלית של 35 מטוסים. בנמל מקומות חניה ל-550 כלי רכב.
בשנת 2016 החלה הקמת בניין טרמינל שלישי בנמל.
הנמל משרת למעלה מ-40 חברות תעופה, רבות מהן חברות שכר וחברות תעופה זולה. אלו מפעילות קווי תעופה בין הנמל לבין יעדים בטורקיה, בצפון מערב אירופה, במרכז אירופה, במזרח אירופה ובסקנדינביה (כולל יעדים רבים במיוחד ברוסיה, בריטניה וגרמניה) וכן קווים אל אזרבייג'ן, לבנון וישראל.
הערות שוליים

↑  YDA Dalaman Airport, About Us
↑  מקור: הטרמינל הבינלאומי, אתר נמל התעופה, באתר web.archive.
↑  מקור: אתר נמל התעופה.
ניובררזאורוס

| ניובררזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 87–82 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: נודוזאוריים
סוג:: ניובררזאורוס
מין:: Niobrarasaurus coleii
שם מדעי
 Niobrarasaurus

ניובררזאורוס (שם מדעי: Niobrarasaurus) הוא סוג דינוזאור צמחוני בן לקבוצת האנקילוזאורים אשר חי באמריקה הצפונית לפני 87-82 מיליון שנה. דינוזאור זה התגלה ב-1995 בתצורות ניובררה (אנ') שבמערב קנזס וקיבל מהם את שמו. הוא השתייך למשפחת הנודוזאוריים והיה אולי קרובו של הנודוזאורוס.
ב-1930 נמצא בקנזס מאובן מהמין Niobrarasaurus coleii אשר שויך לסוג היירוזאורוס (Hierosaurus) ובהמשך עקב הבדלים שונים הועבר לסוג זה. מאובנים אלה עברו ב-2002 למוזיאון הטבע של סטרנברג בקנזס. המאובנים שלו היו קטועים ושבורים אך הוא היה קשור משפחתית לנודוזאורוס והיה בעל לוחיות שריון, גפיים קצרות וזנב ארוך אך חסר אלה בקצה. האורך שלו הגיע ל-6.5 מטרים.
דינוזאור זה חי לחופי הים הפנימי המערבי לצד דינוזאורים צמחוניים כמו הקלאוזאורוס וזוחלים ימיים שונים.
נורית קרלין

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1938 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  30 באפריל 2019 (בגיל 80) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, בית הספר לאמנויות חזותיות 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
דיוקן עצמי
נורית קרלין (26 בדצמבר 1938 – 30 באפריל 2019) הייתה קריקטוריסטית, מאיירת וסופרת ילדים ישראלית. נודעה בקריקטורות שפרסמה במגזין "הניו יורקר".
ביוגרפיה

נורית קרלין נולדה בשנת 1938 בשכונת טלביה בירושלים, הצעירה מבין שלוש בנות, לאב בנקאי ואם עקרת בית. שירתה בצה"ל ביחידת הקישור לאו"ם ואחר כך הייתה מ"כית בבסיס צריפין. בשנים 1958–1961 למדה במחלקה לעיצוב גרפי ב"בצלאל", ולאחר מכן עבדה בתל אביב במשרד פרסום ובסטודיו "קרמן/קרמן"של אריק ודני קרמן. בשנת 1964 נסעה ללמוד אנימציה ב-School of Visual Arts (אנ') בניו יורק, והתגוררה בסנטרל פארק וסט במנהטן. לאחר סיום לימודיה עבדה אצל המעצב הגרפי אלן פלטשר, ובמקביל עבדה כאנימטורית עצמאית עם מותגים ידועים, ובין השאר יצרה פרסומות עבור Fruit of the Loom (אנ') ועבור חברות נדל"ן והשקעות.
פרסמה קריקטורות ואיורים בכתבי עת בולטים, בהם "ניו יורק טיימס", "פלייבוי" ו"ניוזוויק".
בשנת 1974 הצטרפה לצוות "הניו יורקר" כקריקטוריסטית קבועה, ועסקה בכך במשך 14 שנים. היא הייתה המאיירת היחידה במגזין במשך מספר שנים. הקריקטורות שלה התאפיינו בקווים פשוטים, ובדרך כלל היו ללא מילים.
קרלין השפיעה על מאיירות נוספות, בהן לייזה דונלי, אניטה קונץ (אנ') ורוז צ'אסט (אנ').
בשנת 1978 יצא לאור ספרה "No Comment" ובו מבחר מעבודותיה שפורסמו ב"ניו יורקר". באותה שנה יצא לאור (באנגלית) ספר ילדים מאת דייוויד קליבלנד, "הארנבות של חודש אפריל", עם איוריה של קרלין. הספר תורגם לצרפתית ויפנית, ובשנת 2021 יצא לאור תרגום לעברית של הספר.
לאחר סיום עבודתה ב"ניו יורקר" כתבה ואיירה ספרי ילדים שזכו להצלחה ותורגמו לשפות רבות, בהם:
"The Tooth Witch" ‏(1985)
"The Dream Factory" ‏(1988)
"A Train for the King" ‏(1989)
"The Blue Frog" ‏(1989)
"Little Big Mouse" ‏(1991)
"Ten Little Bunnies" ‏(1994)
"The Fat Cat Sat on the Mat" ‏(1996)
"I See, You Saw" ‏(1997)
קרלין הייתה רווקה וללא ילדים. בשנת 2004 חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא נהגה לצייר קריקטורות פוליטיות, אותן פרסמה בחוג מצומצם של מכרים. במקביל התנדבה במשך עשר שנים בעמותת "יש דין". נפטרה ב-30 באפריל 2019. ארכיונה נמסר לאוניברסיטת קולומביה.
ביולי 2019 התקיים בפסטיבל אנימיקס פאנל בשם "בין ניו יורק לתל אביב" לכבודה של נורית קרלין, בהנחיית גלית גאון.
הערות שוליים

↑  Donnelly, Liza (3 במאי 2019). "The Pioneering Cartoons of Nurit Karlin". The New Yorker. נבדק ב-25 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sandomir, Richard (7 במאי 2019). "Nurit Karlin, Who Found Her Voice in Wordless Cartoons, Dies at 80". The New York Times. נבדק ב-25 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  המוזיאון נפרד מהקריקטוריסטית והמאיירת נורית קרלין 1938-2019, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס
↑   נטע הלפרין, בניו יורק היא הגיעה לפסגת השאיפות של כל מאייר וקריקטוריסט. בארץ לא שמעו את שמה, באתר הארץ, 25 באפריל 2021
↑  עטרה אופק, הארנבות של חודש אפריל
↑  בין ניו יורק לת"א - נורית קרלין, באתר סינמטק תל אביב, ‏יולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404794205171  BnF: cb12986853w (data)  GND: 1239594534  LCCN: n78003212  NDL: 00469278  NLA: 35800836  NTA: 340220635  SUDOC: 05713751X  Trove: 1093345  VIAF: 50475757   WorldCat (עם VIAF): 50475757
נילי רוגל

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1982 (בת 42)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
נילי רוגל בתפקיד איזבל ויהויכין פרידלנדר בתפקיד אחאב, בהצגה "אוכלים", תיאטרון החאן, 2011
נילי רוגל ויהויכין פרידלנדר, "אוכלים", החאן, 2011
נילי רוגל בתפקיד זרבינט ואודי רוטשילד בתפקיד ליאנדר, בהצגה "תעלולי סקפן", החאן, 2009
נילי רוגל בתפקיד ויולה וארז שפריר בתפקיד סר טובי בלץ', בהצגה "הלילה השנים עשר, החאן, 2010
נילי רוגל ויוסי עיני בהצגה "בעלי המתוק אשתי היקרה", החאן, 2008
נילי רוגל (נולדה ב-28 בינואר 1982) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

נילי רוגל גדלה ברעננה ומגיל תשע למדה בחוגים רבים, כולל משחק. נילי לא באה מבית של אנשי תיאטרון, פרט לסבתה שהתקבלה ב-1939 ללימודי משחק בהמבורג וסולקה לפני שהספיקה להתחיל ללמוד, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והאיסור על יהודים ללמוד במוסדות גבוהים בגרמניה. סבה מצד אביה היה העיתונאי והסופר נקדימון רוגל; אביה הוא איש יחסי הציבור רענן רוגל, הבעלים של "דורן תקשורת". למדה במגמת תיאטרון בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. בסוף שנות התשעים השתתפה ביחד עם בני כיתתה מתלמה ילין בהצגה "רצח" של חנוך לוין, בבימויו של עמרי ניצן שהוצגה בתיאטרון הקאמרי, איתה היו בסבב הצגות במשך שנה וחצי ברחבי ישראל. בהצגה שיחקו בין השאר סלים דאו, ארז שפריר, נורמן עיסא, מירב גרובר ומכרם ח'ורי. בין חברי כיתתה בתלמה ילין היו יעל טוקר, אילנית גרשון, דקלה הדר, דניאל אפרת ומיכאל רונן.
בתום שירותה הצבאי הופיעה נילי רוגל עם להקת "טררם" במשך שנה וחצי ונסעה לטיול בדרום אמריקה. למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב (2005–2007), שם הכירה את מיקי גורביץ', המנהל אמנותי של החאן, שלקח אותה בתום לימודיה לחאן, ביחד עם שני חבריה לכיתה שמרית לוסטיג וויטלי פרידלנד.
בקומדיה "בעלי המתוק ואשתי היקרה", מאת ז'ורז' פדו, בבימויו של אודי בן-משה, היא שיחקה אשת פוליטיקאי (יוסי עיני) שנוהגת להסתובב עירומה כמעט לחלוטין למורת רוחו, גם כשמגיעים אורחים לבית.
ב"תעלולי סקפן" של מולייר מגלמת רוגל את זרבינט – צועניה, בתו של ארגנט (אריה צ'רנר) שמנהלת רומן עם ליאנדר (אריאל וולף), בנו של ז'רונט (יהויכין פרידלנדר), למורת רוחם של הוריהם.
בהצגה "סדר עולמי חדש" שעיבדה וביימה של ג'יטה מונטה, שיחקה אם שנלקחת למרתף עינויים ביחד עם בעלה (יואב היימן) ובנם (יוסי עיני). שם הם נחקרים באכזריות בידי ניקולאס (לירון ברנס) ושני עוזריו (ויטלי פרידלנד ויוסי עיני). האם נאנסת ומוכה והאב מעונה. בחלק אחר של ההצגה היא גילמה את פאמלה, אישה שמגיעה למסיבה ונהנית כשברקע משתוללת מלחמה.
בהצגה "אוכלים", המספרת על פרשת כרם נבות, בבימויו של מיקי גורביץ' מגלמת רוגל את איזבל, אשתו הצידונית של אחאב מלך ישראל (יהויכין פרידלנדר), כאשה חזקה ומניפולטיבית, הגורמת לבעלה אחאב ויועציו אליקים (אריה צ'רנר) ושמעי (לירון ברנס) להרוג את נבות, (יוסי עיני) ולגזול את כרמו.
בקומדיה השייקספירית "הלילה ה-12" בבימויו של אודי בן-משה. מגלמת רוגל את ויולה, שהספינה בה היא ואחיה התאום סבסטיאן (ויטלי פרידלנד) מפליגים בה נטרפת בים והיא סבורה שהוא נספה. ויולה מגיעה לדוכסות איליריה בה מושל הדוכס אורסיניו (אריאל וולף). היא מחליטה להחליף זהות והופכת לגבר, משרת בשם סזריו, בן טיפוחים של הדוכס. הדוכס מבקש ממנה להפציר באוליביה (שמרית לוסטיג) שאינה מעוניינת בו, שתיענה לחיזוריו. ויולה מתאהבת בדוכס ואילו אוליביה מתאהבת בויולה, שחושבת שהיא גבר.
שיחקה בחאן גם בהצגות "המצליחים", "נישואים", "אותלו" ו"בידרמן והמציתים".
בשנת 2012 שיחקה רוגל בתפקיד הראשי של סילביה בהצגה "משחק של אהבה ומזל" מאת מאריבו, בבימויה של ג'יטה מונטה. כמו כן היא משחקת בחאן בהצגות "אוכלים", "הלילה ה-12", "גן הדובדבנים" של צ'כוב ו"תעלולי סקפן".
ב-2014 שיחקה בהצגה "הצוענים של יפו", מאת נסים אלוני, בבימויו של יוסי פולק, בתפקיד מריולה.
במרץ 2016 שיחקה במחזה "עורבים" של המחזאי אנרי בק, אותו תרגם דורון תבורי וביים עודד קוטלר. המחזה עלה בתיאטרון החאן.
ב-2018 החלה לשחק בסדרה בשבילה גיבורים עפים.
בספטמבר 2018 ביימה מחזה פרי עטה בשם "ברוח המקום" בתיאטרון הבית. בהצגה משחקים: מעין אור, יואב בר-לב, יעל טוקר, נעמה אמית, יואב דונט, יעל בן-עמי, יואב היימן ואורית גל-ליטנשטט.
פילמוגרפיה > בתיאטרון החאן

| הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספטמבר 2018 | נפוליון חי או מת | לילית | נסים אלוני | אודי בן-משה |
| ינואר 2017 | חלום ליל קיץ | הלנה | וויליאם שייקספיר | שיר גולדברג |
| ספטמבר 2016 | שיר ישן, רחוק | אילנה | מיכאל גורביץ | מיכאל גורביץ |
| אוגוסט 2015 | המחיצה | אילנה | עינת יקיר | עודד קוטלר |
| מרץ 2016 | העורבים | ז'ודית, בתו של מיסייה ויניירון | אנרי בק | עודד קוטלר |
| 4 בינואר 2014 | הצוענים של יפו | מריולה | נסים אלוני | יוסי פולק |
| 8 בספטמבר 2012 | גברים | נערת ליווי | אמיר דוליצקי וזאב קלאתי | זאב קלאתי |
| 31 במרץ 2012 | משחק של אהבה ומזל | סילביה | פייר דה מאריבו | ג'יטה מונטה |
| 28 במרץ 2011 | אוכלים | איזבל – אשתו של אחאב | יעקב שבתאי | מיכאל גורביץ' |
| 31 בדצמבר 2010 | הלילה השנים עשר | ויולה/סזריו | ויליאם שייקספיר | אודי בן-משה |
| 30 בספטמבר 2010 | גן הדובדבנים | דונישה - משרתת צעירה | אנטון צ'כוב | מיכאל גורביץ' |
| 20 במרץ 2010 | סדר עולמי חדש | אם, פאמלה | הרולד פינטר | ג'יטה מונטה |
| 19 בדצמבר 2009 | תעלולי סקפן | זרבינט – צוענייה, בתו של ארגנט; גרין – אומנת של היאסינט | מולייר | אודי בן-משה |
| 1 באוגוסט 2009 | הקסם הגדול | אמליה, רוזה אינטרולי | אדוארדו דה פיליפו | אודי בן-משה |
| 13 בנובמבר 2008 | בעלי המתוק ואשתי היקרה | אנט, קלאריס וונטרו | ז'ורז' פדו | אודי בן-משה |
| 9 במרץ 2008 | בידרמן והמציתים | אנה | מקס פריש | אודי בן-משה |
| 3 בנובמבר 2007 | אותלו | ביאנקה | ויליאם שייקספיר | מיקי גורביץ' |
| 2007 | נישואים | ארנה | גוגול | אודי בן-משה |
| 2006 | המצליחים | בתיה, נוסעת בשדה התעופה, מיטל, ראובנה | דניאל לפין ומיקי גורביץ' | מיקי גורביץ' |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מי אתה בשבילי | נעמה, הבוסית של ארי | דרור רשף |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| סדרה | ערוץ | תסריטאי |
| --- | --- | --- |
| עבודה ערבית | ערוץ 2, קשת | סייד קשוע |
| בשבילה גיבורים עפים | קשת 12 | עומרי גבעון |
חיים אישיים

נילי רוגל נשואה לשחקן תיאטרון הבימה יואב דונט, שלמד איתה בכיתה בסטודיו למשחק ניסן נתיב ולהם שלושה ילדים. מתגוררת בבאר אורה.
סאימה

ערך זה עוסק במוסד לטבי. אם התכוונתם לאגם בפינלנד, ראו .
הסאימה (בלטבית: Saeima) הוא בית המחוקקים והנבחרים הלטבי.
הסאימה מונה 100 מושבים הנבחרים בבחירות ישירות על ידי העם כל 4 שנים, בדרך כלל בשבת הראשונה של חודש אוקטובר. מערכת הבחירות האחרונות נערכה ב-1 באוקטובר 2022. בבחירות הפרלמנטריות אחוז החסימה הוא 5% מתוך סך הקולות.
יושבת-ראש הסאימה הנוכחית היא אינארה מורינצה מטעם מפלגת הברית הלאומית. היא ממלאת את התפקיד מאז 2014.
בידי נשיא לטביה עומדת האפשרות לפזר את הסאימה ולהכריז על הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. הליך זה כרוך בסיכון פוליטי משמעותי לנשיא, לרבות הסיכון של אובדן משרתו. בהיסטוריה החדשה של לטביה זה קרה רק פעם אחת - ב-29 במאי 2011 יזם הנשיא ואלדיס זאטלרס את הליך פיזור הסיאמה. והיא אכן פוזרה ב-21 ביולי 2011.
ראו גם

פוליטיקה של לטביה
בתי מחוקקים לפי מדינה
בניין הסאימה בריגה
נחשי נהרות

| נחשי נהרות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
אינפרא־סדרה:: נחשי נהרות
משפחה:: נחשים נהריים
סוג:: נחש נהרי
שם מדעי
 Acrochordidae ‏בונפרטה, 1831
תחום תפוצה


נַחֲשֵׁי-נְהָרוֹת או נחשים יבלתיים (שם מדעי: Acrochordidae) היא משפחה של נחשים השייכת לאינפרא-סדרת נחשי נהרות (Acrochordoidea). משפחה קטנה זו, והיחידה באינפרא-סדרה, כוללת סוג אחד ובו שלושה מינים. הם חיים בנהרות ואזורים מימיים אחרים (למשל ביצות, אגמים) בהודו, סרי לנקה, דרום-מזרח אסיה, אינדונזיה ובאוסטרליה.
נחשים אלו מגיעים לאורך של בין 60 ס"מ ל-2.4 מטרים. הם בעלי גחון חסר קשקשי בטן ועיניים קטנות ולא מפותחות. הקשקשים שלהם נראים רופפים והעור מגודל מעט ולא סימטרי. הנחשים אורבים בתחתית הנהר ומחכים שם לדגים כשהם מוסווים. קפלי העור עוזרים להם לתפוס את הדגים ולהיכרך סביבם. הם מותאמים לחיים במים ולחלקם זנב רחב המשמש כמשוט שעוזר להם להתקדם במים.
מיון

משפחה נחשים נהריים (Acrochordidae)
סוג נחש נהרי (Acrochordus)
מין נחש נהרי ארפורה (Acrochordus arafurae)
מין כֶּרְסִידְרוּס (Acrochordus granulatus)
מין נחש נהרות או נחש נהרות (Acrochordus javanicus)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  ע"פ החלטות האקדמיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549058405171  LCCN: sh89003050