stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האדרת
האדרת בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. האדרת, תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 4 באפריל 1956
יוצרים: עיבוד – יוליאן טובים, עברית – אברהם שלונסקי, בימוי – שמואל בונים, תפאורה ותלבושות – אריה נבון, מוזיקה – גארי ברתיני.
משתתפים: אקאקי אקאקייביץ' בשמאצק'ין – אברהם חלפי, השמש פיוטר – ניסן יתיר, הפקיד רסטופירקין – גרשון לביא, הפקיד קאנדיליאברוב – אלברט בן-צבי, הפקיד אפרודיטוב – מרדכי בן-זאב, המנהל קוזודוייב – חנן סמטאי, גנרל גרומוטרובוב – מיכאל גור, שלישו – יעקב ארקין, פטרוביץ' החייט – אברהם בן-יוסף, שוטר – שמעון ישראלי, בעלת הבית – שושנה ברנע, חלסטאקוב – שמעון בר, נטשה – אביבה גור, וירה – טלילה בן זכאי, קלאבדיה – זהרירה חריפאי, הקצין רז'וב – יעקב בן-סירא, פופרישצ'ין – גדעון זינגר, מילושקין – צבי בורודובסקי, גנבים – מתתיהו זק ויעקב ארקין, שומר הלילה – מיכאל מסינגר, קבצנים - גדעון זינגר ושמעון בר.
2. האדרת, תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 29 במאי 1966
יוצרים: עיבוד – יוליאן טובים, עברית – אברהם שלונסקי, בימוי – שמואל בונים, תפאורה ותלבושות – אריה נבון, מוזיקה – גארי ברתיני.
המשתתפים: השוטר – יוסף כרמון, אקאקי אקאקייביץ' בשמאצק'ין – אברהם חלפי, השמש פיוטר – ניסן יתיר, הפקיד רסטופירקין – נחום שליט, הפקיד קנדלברוב – שלמה פז, הפקיד אפרודיטוב – עדו מוסינזון, מנהל המשרד קוזודוייב – יהודה פוקס, הגנרל גרומוטרובוב – מיכאל גור, שלישו – ויקטור עטר, פטרוביץ' החייט – יוסף ידין, בעלת הבית – רחל מרכוס, חלסטקוב – גדי יגיל, פופרישצ'ין – שמעון סיאני, נטשה – שולמית ירון, ורה – זמירה חן, קלאבדיה – גבי אלדור, רדוב – אברהם פלטה, מילושקין – יאיר קלינגר, מנגן גיטרה – אריה ליש, קרולינה – נירה רבינוביץ', שומר הלילה – משה חורגל, קבצנים – אריה ליש וגד יגיל.
3. האדרת, תיאטרון החאן - הצגת בכורה: 27 ביולי 2013
יוצרים: עיבוד למחזה - שחר פנקס, בימוי – שיר גולדברג, תפאורה – שני טור, תלבושות – פולינה אדמוב, מוזיקה – דניאל סלומון, כוריאוגרפיה – שרון גל-אמיר, תאורה – רוני כהן. פיסול – אמירה פנקס, הדרכה קולית – דוקי עצמון, שפה ודיבור – אסי אשד.
משתתפים: יואב היימן – אקאקי אקאקייביץ' בשמאצק'ין. דוד קיגלר – פטרוביץ' החייט, פקיד בלשכה, קצין משטרה, גנב. יעל טוקר – גברת פוגצ'ובה – בעלת הבית, אמו של אקאקי אקאקייביץ' בשמאצ'קין, פקיד בלשכה, שרת, אורחת במסיבה. דודו בן-זאב – האיש החשוב – סטפיאן וורלמובי'ץ, סגל מנהל הלשכה, מוכר בחנות כפתורים, רופא, גנב. אדי אלתרמן – אשת פטרוביץ', פקיד חדש בלשכה, פקיד משטרה, פקיד בלשכת האיש החשוב.
לקריאה נוספת

Gogol, Nicolai V. The Overcoat and Other Tales of Good and Evil. New York: W. W. Norton & Company, 1965
Graffy, Julian Gogol's The Overcoat: Critical Studies in Russian Literature London: Bristol Classical Press, 2000.
Karlinsky, Simon. The Sexual Labyrinth of Nikolai Gogol. Chicago (Ill.): University of Chicago,1992. Print.
Proffitt, Edward Gogol's `Perfectly True' Tale: `The Overcoat' and Its Mode of Closure, in Studies in Short Fiction, Vol. 14, No. 1, Winter, 1977, pp. 35–40
מיכל פלג, החתרנים: מסע בספרות ובמאה העשרים, הוצאת כתר, 2017, פרק ראשון
הערות שוליים

↑  ולדימיר נבוקוב, "עלייתה השמיימה של מסכה", בתוך: תוכניית ההצגה "האדרת", תיאטרון החאן, 2013.
↑  קליפ ראשון מתוך "האדרת" בבימויו של יורי נורשטיין; קליפ שני מתוך "האדרת" בבימויו של יורי נורשטיין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345309405171  BnF: cb11962872n (data)  GND: 4071936-4  LCCN: no2002003935  NKC: aun2012676373   WorldCat (עם LCCN): no2002-003935 
בול המתאר את "האדרת". מוקדש ליום הולדתו המאתיים של ניקולאי גוגול, 2009
דרק פישר

| --- | --- |

פישר במדי הת'אנדר
 לידה:  9 באוגוסט 1974 (בן 50) ליטל רוק, ארקנסו
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 דראפט:  בחירה מספר 24, 1996 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1996 - 2004   2004–2006   2006–2007   2007–2012   2012   2012   2013–2014:  לוס אנג'לס לייקרס   גולדן סטייט ווריורס   יוטה ג'אז   לוס אנג'לס לייקרס   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   דאלאס מאבריקס   אוקלהומה סיטי ת'אנדר
 הישגים כשחקן
 5 אליפויות NBA‏ (2000–2002, 2009, 2010)
 קבוצות כמאמן
 2014–2016   2019–:  ניו יורק ניקס   לוס אנג'לס ספארקס
דרק למאר פישר (באנגלית: Derek Lamar Fisher; נולד ב-9 באוגוסט 1974 בליטל רוק, ארקנסו) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. פישר, ששיחק בעמדת הרכז, היה הבחירה העשרים וארבע בסיבוב הראשון בדראפט בשנת 1996 ושותף לחמש אליפויות יחד עם לוס אנג'לס לייקרס (2000, 2001, 2002, 2009, 2010).
קריירה כשחקן > לוס אנג'לס לייקרס (1996–2004)

בעונתו הראשונה ב-NBA, ב-80 משחקים לפישר היה ממוצע של 3.9 נקודות, 1.5 אסיסטים ו-1.2 ריבאונדים. בעונת הרוקי שלו, נבחר למשחק הרוקיז בשבוע האולסטאר שהתקיים בקליבלנד, בו קלע 16 נקודות וחילק 6 אסיסטים. בעונת 1997/1998 שיחק פישר בכל 82 משחקי הקבוצה, ב-36 מהם עלה כשחקן חמישייה. באותה עונה הוא פתח בכל 13 משחקי הפלייאוף של הקבוצה וקלע ממוצע של 6 נקודות למשחק. בעונת 1998/1999 שיחק בכל 50 משחקי הקבוצה ופתח כשחקן חמישייה ב-21 משחקים בעונה הסדירה ובשמונה משחקי הפלייאוף של הקבוצה.
בעונת 1999/2000 שיחק פישר ב-78 משחקים, ב-22 מהם פתח בחמישייה כמחליף לקובי בראיינט ודרק הארפר שנפצעו במהלך העונה. פישר לקח חלק, כשחקן ספסל, בכל 21 משחקי הפלייאוף של הקבוצה, שהסתיימו בניצחון על אינדיאנה פייסרס בשישה משחקים בסדרת הגמר ואליפות ראשונה לשחקן.
ניתוח שעבר ברגלו מנע גרם לפישר להיעדר מ-62 המשחקים הראשונים בעונת 2000/2001. פישר שיחק ופתח בחמישייה בכל 20 המשחקים האחרונים של העונה, בהם קלע ממוצע של 11.5 נקודות. הוא המשיך לעלות בחמישייה לאורך כל משחקי הפלייאוף והעמיד ממוצעים של 13.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים ב-236 דקות משחק. כל ההישגים האלו מהווים שיאי קריירה של השחקן בפלייאוף. בסדרת הגמר נפגשו הלוס אנג'לס לייקרס ופילדלפיה סיקסרס. משחק השיא של דרק פישר היה המשחק החמישי בסדרה בו קלע 18 נקודות ב-6 מ-8 מחוץ לקשת השלוש, נקודות שסייעו לנצח במשחק ולזכות באליפות השנייה ברציפות.
פציעות הגבילו את פישר גם במהלך עונת 2001/2002, במהלכה פתח ב-35 משחקים, מתוך 70 בהם שיחק והעמיד ממוצע של 11.2 נקודות. הוא פתח בכל 19 משחקי הפלייאוף שהסתיימו בניצחון על ניו ג'רזי נטס בשבעה משחקים בסדרת הגמר וזכייה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 2002/2003 פישר הצליח לבסס עצמו כרכז הפותח של הלייקרס, ופתח בכל 82 המשחקים בעונה הסדירה. באותה עונה הלוס אנג'לס לייקרס הפסידו בחצי הגמר המערב לסן אנטוניו ספרס. לקראת עונת 2003/2004 הוחתם בקבוצה גארי פייטון ופישר מצא את עצמו שוב כשחקן ספסל. אחד הרגעים הגדולים ביותר של פישר בפלייאוף היה בשנת 2004 במשחק החמישי בחצי גמר המערב בין הלוס אנג'לס לייקרס והסן אנטוניו ספרס, כשפישר קלע את הזריקה המנצחת של המשחק ב-0.4 שניות.
קריירה כשחקן > גולדן סטייט ווריירס (2004–2006)

ב-15 ביולי 2004, חתם פישר על חוזה של 37 מיליון דולר ל-6 עונות בקבוצת גולדן סטייט ווריירס. שתי העונות בהן שיחק בגולדן סטייט ווריירס נחשבו לאכזבה מבחינת השחקן, שהיה רגיל לשחק בקבוצה המתמודדת בקביעות על האליפות ומצא את עצמו בקבוצה הנאבקת בתחתית המערב. למרות זאת, בעונת 2004/2005 קלע פישר ממוצע של 13.3 נקודות למשחק, הממוצע הגבוה בכל הקריירה של השחקן.
קריירה כשחקן > יוטה ג'אז (2006–2007)

ב-12 ביולי 2006 הוחתם פישר ביוטה ג'אז, כחלק מעסקת טרייד ששלחה לגולדן סטייט ווריירס את קית' מקלאוד, אנדרי אוונס ודווין בראון. פישר השתתף בכל 82 המשחקים בעונה והשיג ממוצע של 10.1 נקודות, 3.3 אסיסטים ו-1.01 חטיפות למשחק.
במהלך חודש נובמבר 2006 נבחר פישר לנשיא ארגון שחקני ה-NBA.
קריירה כשחקן > יוטה ג'אז (2006–2007) > פלייאוף 2007

ימים ספורים לפני פתיחת סדרת חצי גמר המערב מול גולדן סטייט ווריירס הודיע פישר כי אחד מילדיו חולה, בלי לפרט ובשל כך נעדר ממשחק מספר 1 בסדרה.
פישר ביקש מהמאמן ג'רי סלואן לרשום אותו בטופס כשחקן פעיל למשחק מספר 2, בלי לדעת אם יגיע בזמן למשחק. פישר עלה על טיסה מניו יורק ונחת בסולט לייק סיטי לאחר שהמשחק כבר התחיל. דרן ויליאמס, הגארד שפתח את המשחק, נכנס לבעיית עבירות מוקדמת ואנדריי קירילנקו שיחק במקומו בעמדת הגארד. כשהוא מלווה ברכבי משטרה נסע פישר משדה התעופה היישר לאולם הכדורסל, והגיע במהלך הרבע השלישי של המשחק. הוא התלבש ועלה מיד לשחק בלי אפשרות להתחמם או לנוח. לקראת סיום הרבע הרביעי הוא ביצע מהלך הגנתי מוצלח על בארון דייוויס, מהלך ששלח את המשחק להארכה. פישר קלע את שלשת הסיום, לקראת סוף ההארכה, שהבטיחה את הניצחון של יוטה ג'אז במשחק.
בסיום המשחק התראיין פישר וסיפר שבתו, טאטום, בת ה-11 חודש אובחנה כסובלת מסרטן נדיר בעיניה, דבר שהצריך ביצוע של ניתוח מיידי של 3 שעות.
בעקבות מחלת הבת ביקש פישר להשתחרר מחוזהו בקבוצה על מנת שיוכל לעבור לקבוצה במקום שבו יוכל לתת לבתו את הטיפול הרפואי הטוב ביותר. הנהלת יוטה ג'אז נענתה לבקשתו.
קריירה כשחקן > בחזרה ללוס אנג'לס לייקרס (2007–2012)

פישר חתם על חוזה חדש בלוס אנג'לס לייקרס וחזר לעמדת הגארד הפותח. בקדנציה השנייה שלו בקבוצה זכה איתה בשתי אליפויות רצופות בשנים 2009-2010, כאשר בשתי סדרות הגמר נגד אורלנדו מג'יק ונגד בוסטון סלטיקס קלע פישר סלים מכריעים שסייעו לניצחון קבוצתו.
ב-3 בפברואר 2010 קלע פישר את השלשה ה-1,000 בקריירה במשחק מול השרלוט בובקטס. שבוע לאחר מכן, ב-10 בפברואר, שיחק את משחקו ה-1,000 במשחק כנגד קבוצתו לשעבר, יוטה ג'אז.
בסיום עונת 2009/2010, לאחר הזכייה באליפות החמישית, הפך פישר לשחקן חופשי. הוא בחן הצעות ממספר קבוצות, אך לבסוף החליט לחתום על חוזה לשלוש עונות נוספות תמורת 10.5 מיליון דולר.
ב-5 במרץ 2012, הועבר פישר בטרייד ליוסטון רוקטס בתמורה לג'ורדן היל ובחירת דראפט בסיבוב הראשון. יוסטון החליטה לשחרר את השחקן והוא חתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר
קריירה כשחקן > אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2012)

ב-21 במרץ 2012 חתם פישר על חוזה באוקלהומה סיטי ת'אנדר. הוא שיחק 20 משחקים בעונה הרגילה ו-20 משחקי פלייאוף. הקבוצה הגיע עד לגמר, אך הפסידה בחמישה משחקים למיאמי היט.
קריירה כשחקן > דאלאס מאבריקס (2012)

ב-29 בנובמבר 2012 חתם פישר בדאלאס מאבריקס שהייתה זקוקה לרכז בעקבות פציעתו של דארן קוליסן. פישר הספיק לשחק בקבוצה רק 9 משחקים בטרם נפצע בברך. בעקבות הפציעה יצא לחופשת מנוחה של שבועיים, במהלכה ביקש מהקבוצה להשתחרר מחוזהו.
קריירה כשחקן > אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2013–2014)

ב-25 בפברואר חתם פישר שוב באוקלהומה סיטי ת'אנדר חוזה עד לסיום העונה. הוא הספיק לשחק רק 24 משחקים במהלך העונה, אך בסיומה חתם חוזה נוסף לעונת 2013-2014. בעונה זאת הוא שיחק ב-81 משחקים בעונה הרגילה -19 משחקי פלייאוף. בסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה כמאמן > ניו יורק ניקס (2015–2016)

ב-10 ביוני 2014, פישר מונה על ידי קבוצת ניו יורק ניקס למאמן הראשי. החוזה נחתם לחמש עונות, בשכר של כ-5 מיליון דולר לעונה.
ב-29 באוקטובר 2014 פישר עמד על הקווים במשחק הבכורה שהסתיים בהפסד 104-80 לשיקגו בולס. ב-30 באוקטובר 2014 רשם את הניצחון הראשון 95-90 על קליבלנד קאבלירס, קבוצתו של דייוויד בלאט.
הניקס סיימו את העונה עם מאזן שלילי 65-17, המאזן הגרוע ביותר בתולדות הקבוצה. בפתיחת עונת 2015/16 הצליחה הקבוצה לשפר את מאזנה ביחס לעונה הקודמת, אך לאחר שבחודשים ינואר - פברואר הפסידה הקבוצה תשעה מתוך עשרה משחקים החליטה הנהלת הקבוצה לפטר את פישר.
קריירה כמאמן > לוס אנג'לס ספארקס (2019–2022)

בדצמבר 2018 מונה למאמן קבוצת לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA. בעונתו הראשונה הגיעה הקבוצה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף והודחה על ידי קונטיקט סאן. בעונת 2020, שקוצרה בשל מגפת הקורונה העפילה הקבוצה לפלייאוף, אך הודחה בסיבוב הראשון על ידי קוניטקט. בדצמבר אותה שונה מונה לג'נרל מנג'ר של הקבוצה.
פתיחה חלשה של עונת 2022 הביאה את הקבוצה למאזן שלילי 5–7. בעקבות כך פוטר מתפקיד הג'נרל מנג'ר והמאמן.
הערות שוליים

↑  עונת 1998-99 הייתה קצרה עקב שביתת שחקנים שדחתה את פתיחת העונה
↑  Lakers shock Spurs with Game 5 miracle
↑  "Roundup: Fisher signs six-year deal with Warriors". USAToday.com. 15 ביולי 2004. נבדק ב-15 ביולי 2004. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wiretap Archives: Fisher Voted President Of NBAPA". RealGM. 2006-11-11.
↑  Hollinger, John (10 במאי 2007). "Fisher delivers in every way". ESPN. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fisher leaves Jazz to focus on daughter's cancer treatment". ESPN. 3 ביולי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fisher returns to Lakers after 3 season hiatus
↑  Carr, Janis (14 בפברואר 2010). "Who knew? Fisher hits 1,000th 3-pointer". The Orange County Register. אורכב מ-המקור ב-2012-03-20. נבדק ב-5 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trudell, Mike (10 בפברואר 2010). "Fisher Beats Bryant to 1,000 ... By a Game". Lakers.com Basketblog. אורכב מ-המקור ב-2010-02-14. נבדק ב-5 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mavericks sign free-agent guard Derek Fisher; Waive Troy Murphy". NBA.com. 29 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Thunder Signs Derek Fisher". NBA.com. 2013-02-25. נבדק ב-2013-02-25.
↑  דרק פישר חתם רשמית כמאמן ניו יורק ניקס, באתר וואלה, 10 ביוני 2014
↑  דרק פישר פוטר מניו-יורק ניקס, באתר ynet, 8 בפברואר 2016
↑  Derek Fisher Named Head Coach Of Los Angeles Sparks, WNBA.com, 5 December 2018
↑  Sparks limp into the offseason after playoff loss to Sun, Los Angeles Times, 17 September 2020
↑  Los Angeles Sparks coach Derek Fisher named GM, hopes to keep Candace Parker, ESPN, 22 December 2020
↑  LA Sparks Part Ways with General Manager/Head Coach Derek Fisher, WNBA.com, 7 June 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6200 2256  LCCN: n2009037025  VIAF: 90437628   WorldCat (עם VIAF): 90437628
יורם שחר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  בית ספר רדזינר למשפטים, המרכז הבינתחומי הרצליה
 תחומי מחקר:  דיני עונשין, סדר דין פלילי, תורת המשפט
 
יורם שחר הוא פרופסור למשפטים בבית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
שחר קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1976. היה חבר סגל הפקולטות למשפטים באוניברסיטת תל אביב (1981–1988) ובאוניברסיטה העברית (1991–1995), ובשנת 1995 הצטרף לסגל בית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. במשך השנים קיבל שחר מינויים כמרצה אורח באוניברסיטאות מובילות בארצות הברית כמו גם באוניברסיטת אוקספורד שבבריטניה.
תחומי המחקר של שחר הם דיני עונשין, סדר דין פלילי ותורת המשפט. הוא פרסם מחקרים שונים אודות ההיסטוריה של המשפט הישראלי, ודרך קבלת ההחלטות בבית המשפט העליון בישראל.
לצד פעילותו האקדמית היה פעיל לאורך השנים בארגונים שונים, ובין היתר כיהן כחבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח.
בשנת 2022 יצא לאור ספרו כבוד חירות ועמל ישרים: סיפור חיבורה של הכרזת העצמאות.
לקראת יום העצמאות ה-76, עלה לשידור במסגרת התכנית 'המעבדה' ברשת כאן-11 הסכת עם פרופ' יורם שחר על תולדות כתיבתה של מגילת העצמאות.
הערות שוליים

↑  רון חריס, ‏על ספרו של יורם שחר "כבוד, חירות ועמל ישרים: סיפור חיבורה של הכרזת העצמאות", משפטים ‏נ"ג
↑  קריאה במגילת העצמאות, באתר כאן הסכתים, ‏13.5.2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306193305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולימפיק

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית נוסעים
 צי:  וייט סטאר ליין
 חברת ספנות:  וייט סטאר ליין 
 סדרה:  אולימפיק
 אוניות בסדרה:  טיטאניק, בריטניק
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  הארלאד אנד וולף, בלפסט, אירלנד
 הוזמנה:  1907
 הושקה:  20 באוקטובר 1910
 תקופת הפעילות:  1911–1935 (כ־24 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מידות
 הֶדְחֶק:  52,067
 תפוסה:  45,324
 אורך:  296 מטר
 רוחב:  28 מטר
 שוקע:  10.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשר (39 קמ"ש)
 גודל הצוות:  950
 מספר נוסעים:  2435
 הנעה:  24 דוודים דו קצוותיים (שישה תנורים) ו-5 דוודים חד צדדיים (שלושה תנורים) שבמקורם פעלו על פחם אך הוסבו ב-1919 לנפט. שני מנועי 4 צילינדר בעלי הרחבה משולשת, כל אחד מפיק 25,000 כוח סוס עבור שני המדחפים החיצוניים במהירות של 85 סל"ד. טורבינה אחת בלחץ נמוך המפיקה 15,000 כוח סוס. סה"כ 65,000 כוח סוס בסיבוב מרבי.
 צורת הנעה:  שני מדחפי כנפיים תלת להביים ומדחף מרכזי אחד בעל ארבעה להבים.
אד"ם אולימפיק (באנגלית: RMS Olympic) הייתה אוניית פאר בריטית והראשונה מתוך שלוש אוניות הפאר של חברת וייט סטאר ליין. האולימפיק האריכה ימים, עד 1935, יחסית לספינות האחיות שלה, טיטאניק ובריטניק. בשנותיה הראשונות האולימפיק שירתה כספינת תובלת כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה, מה שהקנה לה את הכינוי Old Reliable. היא חזרה לשירות אזרחי לאחר המלחמה, ושירתה בהצלחה כספינת נוסעים לאורך שנות ה-20 ועד למחצית הראשונה של שנות ה-30. עם גדילת התחרות והצניחה במסחר במהלך השפל הגדול לאחר 1930, האולימפיק הפכה לבלתי רווחית יותר ויותר.
אולימפיק הייתה גם אוניית הנוסעים הגדולה בעולם במהלך השנים 1910–1913, שבמהלכן נלקח ממנה התואר רק על ידי הטיטאניק. ב-1913, ה-SS Imperator הגרמנית נכנסה לשירות ונטלה את תואר הספינה הגדולה בעולם. אולימפיק גם החזיקה בתואר אוניית הנוסעים הגדולה ביותר שנבנתה בבריטניה עד שהושקה קווין מרי ב-1934.
רקע ובנייה

אולימפיק נבנתה במספנות הארלאד אנד וולף בבלפסט, אירלנד. אולימפיק הייתה הראשונה מבין שלוש ספינות בסדרה שנקראה על שמה - האחרות היו טיטאניק ובריטניק. הספינות היו הגדולות ביותר שנבנו עבור חברת הספנות הבריטית וייט סטאר ליין ובתחילת זמנן גם הגדולות ביותר בעולם. וייט סטאר ליין התחרתה על קו אנגליה - ניו יורק עם יריבותה העיקרית קונארד ליין, שבבעלותה היו האוניות לוסיטניה ומאורטניה - ספינות הנוסעים המהירות ביותר שהיו אז בשירות. מנהלי חברת וייט סטאר ליין העדיפו להתחרות על גודל ופאר במקום על מהירות ושאפו להשיק את האוניות המפוארות ביותר.
האולימפיק מול הטיטאניק

למרות שאולימפיק וטיטאניק היו כמעט זהות, והתבססו על אותו עיצוב ליבה, בוצעו כמה שינויים בטיטאניק ומאוחר יותר גם בבריטניק שהתבססו על ניסיון שנצבר מהשנה הראשונה של אולימפיק בשירות ומהפגמים שנתגלו בה. הבולט שבהם היה שהסיפון העליון של הטיטאניק היה כבד יותר בשביל לספק הגנה טובה יותר וגרם לגידול במשקל הטיטאניק מה שנתן לה את התואר הספינה הגדולה בעולם. בנוסף, סיפון הטיילת במחלקה ראשונה ב-B-Deck של אולימפיק הוכיחו כי כמעט ולא נעשה בו שימוש בגלל שטח הטיילת בשפע ב-A-Deck. בהתאם לכך, המתכנן הראשי של הספינות תומאס אנדרוז ביטל את התכונה הזו בטיטאניק ובנה חדרי אירוח נוספים ומוגדלים עם חדרי רחצה צמודים. רוב החסרונות הללו באולימפיק טופלו בשיפוץ שלה בשנת 1913, ששינה את התצורה של חלקי המחלקה הראשונה של אולימפיק כך שהיו דומים יותר לאלו של טיטאניק. השיפוץ של 1913 כלל גם שינויים רבים בהיבט הבטיחות זאת לאור האסון של הטיטאניק, כולל תוספת של סירות הצלה נוספות והוספת עור פנימי אטום למים בגוף הספינה לאורך כמחצית מאורך הספינה. נוסף תא אטום אחד שהביא את סך התאים האטומים ל-17.
פרישתה

בשנת 1934, חברת וייט סטאר ליין התמזגה עם חברת קונארד ליין ביוזמת ממשלת בריטניה. מיזוג זה אפשר להעניק כספים להשלמת הספינות קווין מרי (אונייה) והקווין אליזבת'. ההפלגה האחרונה שלה יצאה מניו יורק ב-5 באפריל 1935, והספינה חזרה לסאות'המפטון. החברה המאוחדת החדשה שקלה להשתמש בה להפלגות קיץ לזמן קצר, אך הרעיון נזנח והיא הועמדה למכירה. בין הקונים הפוטנציאליים היה סינדיקט שהציע להפוך אותה למלון צף מול החוף הדרומי של צרפת, אך הרעיון נגנז. לאחר שהושבתה למשך חמישה חודשים לצד יריבתה לשעבר מאורטניה, היא נמכרה לחבר פרלמנט בריטי תמורת 97,500 פאונד. ב-11 באוקטובר 1935 עזבה אולימפיק את סאות'המפטון בפעם האחרונה. אולימפיק נגרטה ב-13 באוקטובר 1935. הגריטה החלה לאחר שאביזרי הספינה נמכרו במכירה פומבית. עד יציאתה לגמלאות, סיימה אולימפיק 257 הפלגות הלוך ושוב על פני האוקיינוס האטלנטי, הסיעה 430,000 נוסעים והפליגה 1.8 מיליון מיילים.
ראו גם

וייט סטאר ליין
טיטניק
קונארד ליין
חקירת הסנאט של ארצות הברית לגבי טביעת הטיטאניק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012330006505171  LCCN: n88299188  NKC: kn20050428032  VIAF: 127149776   WorldCat (עם VIAF): 127149776 
אולימפיק בבניה בשנת 1910. ניתן לראות את הטיטאניק מצד שמאל.
אורבייטו

| --- | --- |
סמל אורבייטוסמל אורבייטו
מבט מרחוק אל העיר הימי ביניימית הבנויה על צוקי הטוף
מבט מרחוק אל העיר הימי ביניימית הבנויה על צוקי הטוף
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  אומבריה אומבריה
 נפה:  טרני
 ראש העיר:  סטפנו מוצ'ו
 תאריך ייסוד:  600 לפני הספירה לערך
 שטח:  281 קמ"ר
 גובה:  325 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,461 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  73.7 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  42°43′02″N 12°06′49″E﻿ / ﻿42.71722°N 12.11361°E﻿ / 42.71722; 12.11361
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.orvieto.tr.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאורבייטו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאורבייטו(למפת אומבריה רגילה) פרוג'ה טרני פוליניו צ'יטה די קאסטלו  ספולטו גוביו אסיזי מארקה אברוצו לאציו טוסקנהאורבייטו(למפת אומבריה מוגדלת) פרוג'ה טרני פוליניו צ'יטה די קאסטלו  ספולטו גוביו אסיזי מארקה אברוצו לאציו טוסקנהאורבייטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אורבייטו (באיטלקית: Orvieto) היא עיר בנפת טרני בדרום-מערב מחוז אומבריה באיטליה. העיר נבנתה על פסגתו השטוחה של הר העשוי מטוף געשי. הנוף הנשקף אל העיר הוא בין הדרמטיים באירופה. העיר עולה מהמצוקים האנכיים העשויים מטוף, שאותם משלימות חומות מגן הבנויות מאותה האבן עצמה. גובהה של העיר הוא 325 מטרים מעל פני הים וכ-200 מטר מעל פני הסביבה.
מזרחית לעיר עוברת מסילת הברזל המרכזית של איטליה רומא - מילאנו וכן הכביש המהיר - A1 - המכונה "דרך השמש" (Autostrada del Sole). העיר נמצאת 131 ק"מ צפונית מרומא ו-165 ק"מ דרומית מפירנצה.
ב-31 בדצמבר 2014 מנתה אוכלוסיית העיר 20,735 נפשות.
גאוגרפיה פיזית

העיר אורבייטו נמצאת בחלק הדרום-מערבי של מחוז אומבריה. מדרום היא גובלת בנפת ויטרבו שבמחוז לאציו. בסמוך לעיר עמק פורה שבו זורמים הנחלים פאליה (Paglia) וקיאני (Chiani), בטרם יישפכו לנהר הטיבר. אדמת העמק פורייה, והיא בעלת שכבה של טוף מתפורר בעובי של 20 עד 50 מטר, דבר התורם לפוריות היבולים.
שטח השיפוט העירוני, שגודלו 281 קמ"ר, כולל בתוכו כחמישים קהילות חקלאיות המאוגדים בהתארגנות מיוחדת הדואגת לצרכיהם הייחודיים של החקלאים.
גאוגרפיה פיזית > גאולוגיה

העיר בנויה על שכבות טוף געשי אופקיות, שנחתו עם זרם פירוקלסטי שנפלט מלוע הרי געש. באורבייטו, התפרצויות געשיות שהביאו לפיזור הטוף בשטח התרחשו לאחר שהאזור סיים לעבור את המהלך העיקרי של טקטוניקת הלוחות בהרי האפנינים, אשר עיצבה את המראה הגאומורפולוגי של הרי מרכז חצי-האי האיטלקי. ניתן לראות בעיר, בחלקים שבהם ניתן לרדת מתחת לפני האדמה, את שכבות הטוף נטויות בצורה כמעט אופקית. ההרבדה של האפר הגעשי נעשתה במישור שנוצר בהדרגה לאחר הפעילות הטקטונית.
הטוף עצמו אינו אוגר מים. המשקעים היורדים בעיר מחלחלים ונאגרים מעל שכבות החרסית שבעמק עליו בנויה העיר. הגישה למאגרי המים של העיר היא בבארות עמוקות, הבנויות באופן המקל על תושבי העיר את הגישה.
העובדה שהגבעה עליה בנויה העיר מורכבת מחומרים פירוקלסטיים אינה תורמת ליציבות המבנה. החומרים אינם מלוכדים יחד, גם אינם מתלכדים חזק בשל אי-ספיקת מים, דבר הגורם מפולות. בעבר תרמה חומת העיר ליציבות מבנה הגבעה, אם כי החומה לא הוקמה למטרה זו. גם היום, העירייה עוסקת באופן שוטף בשיקום החומות מסביב לעיר על-מנת למנוע מפולות.
היסטוריה > האטרוסקים

העיר העתיקה של אורבייטו (בלטינית - urbs vetus) הייתה מאוכלסת מאז תקופת האטרוסקים. יש הסבורים כי העיר, שנקראה בימי האטרוסקים וולזנה, היא אורבייטו של ימינו, אך מספר מלומדים חולקים על כך. אורבייטו הייתה ללא ספק מרכז אטרוסקי חשוב, והמוזיאון הארכאולוגי בעיר (Museo Claudio Faina e Museo Civico) מציג כמה מהממצאים המעניינים ביותר מהתקופה, שנמצאו באזור העיר אורבייטו. ממצא ארכאולוגי שנחפר מאדמת העיר, הוא כתובת על מצבה בבית הקברות האטרוסקי שנמצא בעיר, המציגה שם פרטי לטיני (אנולוס) ושם משפחה קלטי - קטאקוס. הכתובת עשויה להעיד על היחסים האתניים המורכבים באיטליה האטרוסקית, וכיצד יכלו יחסים אלו להיות יחסים של שלום.
היסטוריה > הרומים וימי הביניים המוקדמים

אורבייטו נכבשה על ידי האימפריה הרומית במאה השלישית לפנה"ס. לאחר התמוטטות האימפריה הרומית קיבלה העיר חשיבות בשל היותה נוחה להגנה. העיר הייתה חלק מממלכותיהם של הגותים אלאריק ואודואקר. ויטיגס הגותי ביצר את העיר, אך לא הצליח למנוע את נפילתה לידי האימפריה הביזנטית ב-530. עד לנפילתם הסופית של הגותים עברה העיר פעמים נוספות מיד ליד.
בשנת 596 נשלטה העיר על ידי הלומברדים שהושיבו בה בישוף ומינו בה דוכסים. המושב האפיסקופלי של המחוז הועבר מבולסנה השכנה, שהייתה במיקום נגיש, על שפת אגם בולסנה, אל העיר הנישאת על צוק רם.
במאה העשירית הוקמה בעיר קהילה עירונית בעלת שלטון עצמי. הקהילה נשלטה על ידי קונסולים שנשבעו אמונים, על פי השיטה הפאודלית, לבישוף העיר. אורבייטו נהנתה מיחסים טובים עם הכס הקדוש. במאה העשירית האפיפיור בנדיקטוס השביעי ביקר בעיר ביחד עם אחיינו פיליפו אלבריצ'י. אלבריצ'י התיישב בעיר, והפך לקונסול של העיר ב-1016.
היסטוריה > ימי הביניים

מ-1201 נשלטה העיר על ידי שורה של שליטים מקומיים שנשאו בתואר podestà (תואר מקובל לשליט עירוני באיטליה בתקופה זו). לעיתים נשא בתואר הבישוף של העיר, ולרוב תוך שיתוף פעולה עם שליט צבאי שכונה "הקפיטן של העם", אך מריבות וסכסוכים פילגו את העיר במהלך כל המאה ה-13.
שלוש משפחות מילאו תפקיד חשוב בעיר בתקופה זו. משפחת מונלדסקי, משפחת פיליפסקי, ומשפחת אלבריצ'י. רק משפחת אלבריצ'י שרדה עד ימינו. העיר הפכה למרכז תרבותי בתקופה שבה לימד תומאס אקווינס ב"סטודיום" בעיר. במאה שלאחר מכן, ב-1337 הקים האפיפיור גרגוריוס ה-11 בעיר אוניברסיטה קטנה (המשמשת כיום כחלק מן האוניברסיטה של פרוג'ה).
היסטוריה > חלק ממדינת האפיפיור

אורבייטו הייתה תחת שליטת האפיפיור הרבה לפני שהתוספה באופן רשמי למדינת האפיפיור. התאריך הרשמי בו צורפה לישות זו שנוי במחלוקת, ובמקורות מצויים תאריכים שונים במאה ה-14. האפיפיור בוניפקיוס השמיני היה מאורבייטו, והציב את פסליו בשערי העיר. אורבייטו צורפה לאיטליה המאוחדת בשנת 1860.
ביוני 1944 שוחררה העיר על ידי בעלות הברית בדרכם צפונה לכיוון פירנצה.
כלכלת העיר

כלכלת העיר מתבססת על הענפים הבאים :
תיירות - יופייה המיוחד והעיר התת-קרקעית שבה, הפכו אותה לאתר תיירותי מבוקש.
מוצרי הקדרות המיוחדים המיוצרים בה.
אזור העיר נחשב לאחד מיצרני היין הלבן המובילים באיטליה.
העיר חברה בתנועת "צ'יטהסלואו", "העיר האיטית" שנוסדה באיטליה בשנת 1999. התנועה שואבת את מטרותיה מתנועת "המזון האיטי" (להבדיל מ"מזון מהיר"), ומתנגדת להומוגניזציה ואמריקניזציה של הערים, ולשליטת חנויות מותגים בנוף הערים, תוך תמיכה בשוני ובעידוד התרבות המקומית.