stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זלמן יפרויקין
ביוגרפיה

יפרויקין נולד ב-18 באפריל 1893 בווקשנה שברוסיה (ליטא). הוא קיבל חינוך דתי מסורתי אצל אביו רפאל, סוחר תבואות גדול. מנעוריו בחר בהשכלה חילונית והשלים לימודיו בסמינר למורים בריגה (לטביה). בשנת 1921, לאחר כמה שנות הוראה היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק, שם היה מורה ומחנך פעיל ברשתות החינוך ביידיש. היה בין מקימי בתי הספר של "חוג הפועלים" (ארבעטער רינג), וגם לימד בהם כמורה מן השורה.
יפרויקין היה עורך פורה ביידיש ובאנגלית. הוא השתתף בעריכת אנציקלופדיות יהודיות ביידיש, וכן ערך כתב עת יהודי חינוכי באנגלית. בשנת 1943 ייסד וערך עיתון ילדים יהודי בניו יורק בשם "קינדער צייטונג" (יידיש: "עיתון ילדים"). במשך שנים הוציא וערך ספרי מקראות ביידיש לילדים, ובהם כאלה שנפוצו לא רק באמריקה אלא גם באירופה, בפולין ובמזרח אירופה שבין שתי המלחמות.
משנת 1953 ועד מותו שימש המנהל החינוכי של 85 בתי-ספר יהודיים חילוניים של "חוג הפועלים". כן היה חבר במועצת המנהלים של ייווא, בוועד הפועל של "אַלװעלטלעכער ייִדישער קולטור־קאָנגרעס" (Congress for Jewish Culture), של 'האנציקלופדיה הכללית ביידיש', וכן בוועדות המנהליות של ועד העובדים היהודי ושל עיתון פארווערטס.
יפרויקין פרסם מכתביו עשרות כרכים ביידיש. אף ספר מספריו לא תורגם לעברית. הוא נפטר ב-1 באוקטובר 1966 בניו יורק.
משפחה

יפרויקין היה נשוי לאיימי ברזין (Amy Beresin), ובני הזוג היו הורים לשניים.
אחיו הבכור, ישראל אפרויקין, היה סופר יידיש והוגה דעות חילוני ידוע.
כתביו

זלמן יעפרויקין, ח. בעז, אונזער ווארט: ליטעראריש-געזעלשאפטלעכע כרעסטאמאטיע, ניו-יורק: מאקס נ. מייזעל פארלאג, 1940.
זלמן יעפרויקין, א באזוך אין סאוועט-רוסלאנד: איינדרוקן און באגעגענישן, ניו-יורק: ארבעטער-רינג, 1962.
זלמן יעפרויקין, יידן גיבן זיך ניט אונטער [יידיש: "יהודים לא נכנעים"], ניו-יורק: ארבעטער-רינג, 1965 – על החיים היהודיים במזרח אירופה (תורגם לאנגלית בשנת 1966 תחת השם Jews Do Not Surrender).
זיד אל-קונבר

זיד אל-קונבר (בערבית: زيد القنبر; נולד ב-4 בספטמבר 2002 בירושלים שבישראל) הוא כדורגלן ערבי ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-איתיחאד טריפולי מליגת העל הלובית ובנבחרת פלסטין.
קריירת מועדונים

אל-קונבר נולד בשכונת ג'בל מוכאבר שבמזרח ירושלים. הוא שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, ובשנת 2014 עבר למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים ב-19 בנובמבר 2019 הושאל למחלקת הנוער של הפועל חדרה.
בשנת 2020 חתם בשבאב א-דאהרייה מליגת העל הפלסטינית, ובשנת 2021 עבר לג'בל מוכאבר, גם היא מליגת העל הפלסטינית. ב-13 במאי 2023 חתם אל-קונבר באל-ויחדאת מליגת העל הירדנית, אולם לאחר פחות מחודש חזר לג'בל מוכאבר.
ב-31 בינואר 2024 חתם באל-איתיחאד טריפולי מליגת העל הלובית.
קריירה בינלאומית

ב-16 בנובמבר 2023 ערך אל-קונבר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, בתיקו 0-0 נגד נבחרת לבנון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
נכלל בסגל נבחרת פלסטין לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, ‏זייד קונבר הושאל מבית"ר י-ם להפועל חדרה, באתר ערוץ הספורט, 19 בנובמבר 2019
↑  الإعلان عن قائمة منتخبنا الوطني المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפלסטינית, 1 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת פלסטין – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב |  1 קדורה •  2 ח'ליל •  3 באסם •  4 חאמד •  5 סאלח •  6 ע. ח'רוב •  7 אל-בטאט •  8 חסן •  9 סיאם •  10 אבו ורדה •   11 א-דבאח •  12 סלדניה • 13 ש. אל-קונבר •  14 א-זביידי • 15 טרמניני • 16 אבו בכר • 17 פיראווי • 18 מחאג'נה • 19 ואדי • 20 ז. אל-קונבר • 21 אל-בטראן • 22 חמאדה • 23 ג'אבר • 24 עיסא • 25 ג'ונדי • 26 ב. ח'רוב • מאמן: דבוב | הרשות הפלסטינית |
חורשת הבונקרים

| --- | --- |

אחד משלושת הבונקרים
 מידע כללי
 סוג:  בונקרים
 שימוש:  אחסון תחמושת
 מיקום:  בין גבת לשריד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1941–1942
 חומרי בנייה:  בטון
 יוצר:  חיל האוויר הבריטי
 קואורדינטות:  32°39′59″N 35°12′55″E﻿ / ﻿32.66637741742308°N 35.21522067572135°E﻿ / 32.66637741742308; 35.21522067572135
 he
 חורשת הבונקרים
אחד מהבונקרים
חורשת הבונקרים (חורשת סלובניה) היא חורשת אקליפטוסים הנמצאת בין הקיבוצים גבת ושריד ובה נמצאים 3 בונקרי תחמושת שנבנו על ידי חיל האוויר הבריטי בתקופת המנדט הבריטי כחלק מבסיס רמת דוד. החורשה המקיפה את הבונקרים ניטעה גם היא על ידי הבריטים כדי להסוות אותם ממטוסי אויב. כיום הבונקרים נעולים והחורשה משמשת כמקום נופש.
היסטוריה של החורשה והבונקרים

בסיס רמת דוד הוקם בתקופת המנדט הבריטי ב-1937 על ידי חיל האוויר הבריטי כחלק מהתבססות צבא בריטניה בארץ ישראל וכחלופה לשדה התעופה חיפה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצו בסיסי הצבא הבריטי בארץ ישראל על ידי טייסי חילות האוויר של גרמניה ואיטליה ובין השאר הופצץ שדה התעופה בחיפה. כאמצעי זהירות ועל מנת לצמצם סיכון לפגיעה בתחמושת החליטו הבריטים בשדה התעופה רמת דוד להרחיק את מאגרי התחמושת משדה התעופה ובחרו באזור ריק כ-2 ק"מ ממזרח לשדה התעופה להקמת בונקרי התחמושת.
הבונקרים נבנו במהלך 1941 והבריטים בנו 3 בונקרים תת-קרקעיים שחלקם העליון בולט מעל הקרקע. בניית הבונקרים נעשתה בעזרת בטון מזוין כשקירות בטון הגנו על פתחיהם ועירומי אדמה הגנו על קירותיהם.
כדי להסוות את הבונקרים נטעו הבריטים חורשת אקליפטוסים מסביבם.
לאחר סיום המנדט והקמת מדינת ישראל ננטשו המבנים ובהמשך ננעלו מחשש לפגיעה בנכנסים אליהם.
אתר נופש

במאה ה-21 עבר המקום תהליך פיתוח והתאמה למטיילים ורוכבי אופניים והוצב בה שילוט וכן שולחנות, ספסלים ומתקני פיקניק. הפיתוח נעשה ביוזמתו ותרומתו של קונסול הכבוד של סלובניה בישראל, מר עדי רוזנפלד, ובשיתוף קק"ל והמועצה האזורית עמק יזרעאל. לאחר השלמת פיתוח האתר שונה שם החורשה ל"חורשת סלובניה". תהליך הפיתוח כלל שני בונקרים שהוסבו למחסני אחסון ורפאות של עתיקות שנמצאו בעמק יזרעאל.
זלמן יעקבזון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1880 זאגר, ליטא 
 פטירה:  4 ביולי 1962 (בגיל 82) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1891
 
זלמן יעקבזון (תר"מ, 30 ביוני 1880 - ב' בתמוז תשכ"ב, 4 ביולי 1962) היה עסקן ציבור, מראשי ענף הפרדסנות בארץ ישראל.
ביוגרפיה

נולד בזאגר (Żagory) שבליטא, למרדכי ולאסנת יעקבזון. אביו מרדכי היה בנו של שרגא פייבל יעקבזון ומראשוני רחובות, ואמו אסנת הייתה בת למשפחת קצנלבוגן (בן אחותה הוא הרב אליעזר סילבר). בצעירותו למד לימודים תורניים אצל מורים פרטיים בבית אביו במוסקבה, כמו כן השתלם בעברית ובתולדות עם ישראל על ידי אברהם אידלסון, שהיה אז סטודנט ופעיל ציוני במוסקבה.
בשנת 1891 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הוריו התיישבו ברחובות והיו מראשוני המיישבים במושבה. הוא ואחיו אליעזר התגוררו בבית סבם שרגא פייבל יעקבזון בירושלים ולמדו אצלו לימודים תורניים. כעבור שנתיים שב אחיו לרחובות, והוא נסע לפריז ללמוד ספרות בסורבון. בתקופת שהותו בפריז היה סופרו של עיתון "הצופה" מוורשה וכן של עיתונים רוסיים.
בתום לימודיו בפריז שב לרוסיה, שם נשא לאשה את רוזה (שושנה) ליבונטין, בת זלמן דוד ליבונטין. במשך תקופה עסק במסחר ברוסיה.
בשנת 1912 עלה ארצה בשנית והתיישב בה בקביעות. הוא החל לעסוק בענף הפרדסנות והיה מראשוני הפרדסנים בארץ ישראל ומראשי הפעילים בענף. נטע פרדסים ברחובות והיה בעל משרד לייצוא פרי הדר ביפו. היה מהראשונים שעסקו בייצוא פרי הדר מארץ ישראל. בשנות ה-20 וה-30 היה מנהל "פרדסנים מאוחדים", "פרדס" ו"פרדס סינדיקט". היה חבר בוועדות הממשלתיות לפיקוח ולשיווק פרי הדר.
בשנים 1917–1918, כשרבים מתושבי תל אביב ויפו גורשו לצפון הארץ, ניהל את פעולות "ועד ההגירה" בטבריה.
סייע לחותנו זלמן דוד ליבונטין בבניין בית הכנסת הגדול בתל אביב, ובמשך תקופה היה חבר הוועד שלו. כמו כן פעל לבניית בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, ובמשך כמה שנים היה יושב-ראש ההנהלה שלו.
נפטר בשנת 1962 בתל אביב.
משפחתו

בניו הלל  ועמנואל יעקבזון וחתנו אדי צוקר, שנישא לביתו לאה יעקבזון, המשיכו לנהל את פרדסי המשפחה. הבן דניאל יעקבזון היה עורך דין. 
הלל יעקבזון נישא לדורה ונולדו להם שני ילדים - רפי יעקבזון ופרופ' תלמה ליבל, הנשואה לרופא העיניים ד"ר דוד ליבל. בנם הוא המוזיקאי דורי ליבל.
עמנואל יעקבזון נישא לאוולין ונולדו להם שלושה ילדים, יעל, אילן, ושלי.
לאה צוקר נישאה לאדולף (אדי) צוקר ב-1944 ונולדו להם שלשה ילדים - רוני, דוד, וגיל.  
אחיו הוא אליעזר יעקבזון, שהיה חותנו של אריה ליבונטין, בן דודה של אשתו שושנה.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: דוד תדהר (עורך), "מרדכי יעקבזון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 835
זכויות להט"ב בגרנזי

| --- | --- |

גרנזי
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1983
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת (הממלכה המאוחדת אחראית להגנה)
 הגנה מפני אפליה:  ישנן הגנות מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית במספר נושאים
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בשותפויות אזרחיות מאז 2012 ונישואים חד-מיניים מאז 2017 בגרנזי, 2018 באולדרני ו-2020 בסרק
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים מאז 2017
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד (כחלק משטחה של הממלכה המאוחדת אשר הצביעה בעד)
זכויותיהם של לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים (להט"ב) בשטח החסות של הכתר הבריטי, גרנזי מוגדרות מהמתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית עבור גברים ונשים כאחד חוקית בשטחי האי מאז 1983 בעוד גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הושווה ל-16 שנים ב-5 בנובמבר 2012. נישואים חד מיניים חוקיים מאז ה-2 במאי 2017 בגרנזי, מאז ה-14 ביוני 2018 במחוז אולדרני ובסרק ב-11 במרץ 2020.
גרנזי הוא החלק היחיד של האי הבריטי שמעולם לא חוקק חקיקה של שותפות אזרחית, אם כי שותפויות אזרחיות שבוצעו בממלכה המאוחדת הוכרו למטרות ירושה. מאז אפריל 2017, זוגות חד מיניים רשאים לאמץ בכלל רחבי האי. אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית נאסרה מאז 2004.
מעמד בחוק

בשנת 1983, פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי גרנזי לאחר העברת אי-הפללה, בעוד גיל ההסכמה לזוגות הומוסקסואלים נקבע ל-21 שנים (בהתאם לממלכה המאוחדת באותה תקופה). בשנת 2000, גיל ההסכמה לזוגות גברים הומוסקסואלים הורד ל-18. ב-2010 הצביעו מדינות גרנזי להשוואת גיל ההסכמה ל-16 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, חקיקה שאושרה בשנת 2011 ונכנסה לתוקף ב-5 בנובמבר 2012.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

גרנזי הכירה בשותפויות אזרחיות שבוצעו בבריטניה ובמערכות יחסים אחרות המיוחסות ככאלה על ידי החוק הבריטי למטרות ירושה ובעניינים אחרים המכבדים אינטרסים ברכוש מאז 2 באפריל 2012.
בדצמבר 2015, העביר בית המחוקקים של גרנזי הידוע כ-"מדינות גרנזי" הצעה להכשיר נישואים חד מיניים בהצבעה של 37–7. הצעת החוק נוסחה ואושרה רשמית על ידי המדינות ב-21 בספטמבר 2016, אשר קיבלה הסכמה מלכותית מאוחר יותר באותה שנה ונכנסה לתוקף ב-2 במאי 2017. עם זאת, החוק לא הוחל על אולדרני וסרק. אולדרני הכירה בעבר בנישואים חד מיניים אשר נערכו בחו"ל למטרות מסוימות אשר כללו ירושה. ב-18 באוקטובר 2017, מדינות אלדרני הצביעו 0–9 בעד הכשרתם של נישואים חד מיניים. החוק קיבל הסכמה מלכותית ב-13 בדצמבר 2017, ונכנס לתוקף ב-14 ביוני 2018.
בדצמבר 2019 העביר הפרלמנט של סרק הצעת חוק המכשירה נישואים חד מיניים ברחבי האי. ההסכמה המלכותית להצעה ניתנה במרץ 2020 והחוק נכנס לתוקף ב-23 באפריל 2020.
בינואר 2022, הכנסייה המתודיסטית של סרק החלה לאפשר הכרה של נישואים חד מיניים בשטחה באופן מיידי עם הצעה שהתקבלה בוועידה שנתית.
הגנה מפני אפליה

בשנת 2004 התקבל חוק שיאפשר למדינות גרנזי להעביר פקודות בנושא אפליה, לרבות נטייה מינית וזהות מגדרית. משנת 2005 החיל איסור על אפליה על בסיס זהות מגדרית, כחלק מפקודת אפליה מינית (תעסוקה) (גרנזי), 2005. עם זאת, נכון לשנת 2020, לא הועברה פקודה מקבילה לאיסור ספציפי נגד אפליה על רקע נטייה מינית.
הגנות נגד אפליה המכסות נטייה מינית וזהות מגדרית קיימות בהליכי רווחת ילדים בגרנזי ובאלדרני מאז 2008 ובסרק מאז 2016.
הורות ואימוץ

זוגות לסביות רשאיות לגשת להפריה חוץ-גופית והזרעה מלאכותית בגרנזי מאז 2009.
במאי 2015, הודיע ראש הממשלה של גרנזי כי סקירה של חוק האימוץ משנת 1960, שאסר על זוגות לא נשואים לאימוץ משותף, נקבעה ל-24 ביוני 2015. ראש השר הודיע כי הוא מקווה "להרחיב את מלוא זכויות האימוץ לזוגות בשותפויות אזרחיות בחו"ל ולזוגות לא נשואים שחיים יחד זה זמן מה". ב-24 ביוני 2015, מדינות גרנזי הסכימו בהצבעת רוב של 38 מול 2 להביא לשינויים בחוק האימוץ.
מאז אפריל 2017, זוגות חד מיניים רשאים לאמץ במשותף בגרנזי. חוק ניהול האוכלוסין 2016, שנכנס לתוקף ב-3 באפריל, מכיל הוראות המאפשרות לזוגות חד-מיניים נשואים, בזוגיות אזרחית או ב-"קשר קיום הדומה לנישואין או שותפות אזרחית" לאמץ. החוק חל רק על האי גרנזי אך עם זאת, בקשות אימוץ מאולדרני וסרק מטופלות בבתי המשפט בגרנזי, שכן אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים הוא חוקי בכל מדינות האי.
זהות מגדרית

מאז 2007, טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם באופן חוקי בתעודות הלידה שלהם. עם זאת, חוק גרנזי מאפשר הנפקת תעודת לידה חדשה בלבד, ולא כולל תיקון או הסרת רשומות מתעודות לידה קיימות.
תרומת דם

גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים בגרנזי רשאים לתרום דם לאחר תקופת דחייה של שנה מקיום יחסיהם האחרונים מאז 2011.
ביוני 2021, הוצע שאיי התעלה יישמו את "מודל בריטניה על הערכות מבוססות סיכונים" של תרומת דם. עם זאת, טרם נודע מתי המדיניות תיכנס לתוקף.
תנאי מחיה

"Liberate" הוא הארגון היחיד באיי התעלה המייצג את חברי קהילת הלהט"ב אשר הוקם בפברואר 2014 במטרה "לכלול, ליידע ולתמוך בקהילת הלהט"ב המקומית", וכן "לתקן את החוקים המפלים בגרנזי".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1984)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (16):  (מאז 2012)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 2004 עבור זהות מגדרית אך לא עבור נטייה מינית)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (סמכויות להוצאה אפליות מסוג זה מחוץ לחוק קיימות מאז 2004 אך לא נעשה בהן שימוש)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (באזורים מסוימים, בהם, הליכי רווחת הילד)
נישואים חד מיניים:  (מאז 2017 בגרנזי, 2018 באולדרני ו-2020 בסרק)
הכרה בזוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 2017 בגרנזי, 2018 באולדרני ו-2020 בסרק)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מאז 2017)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (מאז 2017)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  (הממלכה המאוחדת אחראית להגנה)
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מאז 2007)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (מאז 2009)
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (לאחר שנת דחייה מאז 2011)
הערות שוליים

↑  Sexual Offences (Amendment) (Guernsey) Law, 2000, www.guernseylegalresources.gg
↑  "Homosexual age of consent lowered" (באנגלית בריטית). 2010-03-25. נבדק ב-2022-02-12.
↑  Homosexual Offenses and Human Rights in Guernsey, www.jurist.org (באנגלית אמריקאית)
↑  Sexual Offences (Bailiwick of Guernsey) (Amendment) Law, 2011, www.guernseylegalresources.gg
↑  Inheritance (Guernsey) Law, 2011, www.guernseylegalresources.gg
↑  Inheritance (Guernsey) Law 2011 (Commencement) Ordinance, 2012, www.guernseylegalresources.gg
↑  "Same-sex marriage gets Guernsey States approval". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-12-10. נבדק ב-2022-02-12.
↑  'Big, gay wedding bells in Guernsey next year', ITV News (באנגלית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2017-04-26
↑  Alderney votes to legalise same-sex marriage, ITV News, ‏2017-10-19 (באנגלית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2018-06-06
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2018-06-06
↑  Same-sex marriage legalised in Alderney, ITV News, ‏2018-06-13 (באנגלית)
↑  Sark becomes last British Isle to allow same-sex marriage - BBC News, web.archive.org, ‏2019-12-18
↑  Wayback Machine, web.archive.org
↑  Sark church says 'I do' to same-sex marriage ceremonies, ITV News, ‏2022-01-06 (באנגלית)
↑  Prevention of Discrimination (Enabling Provisions) (Bailiwick of Guernsey) Law, 2004, www.guernseylegalresources.gg
↑  Sex Discrimination (Employment) (Guernsey) Ordinance, 2005, www.guernseylegalresources.gg
↑  Children (Guernsey and Alderney) Law, 2008, www.guernseylegalresources.gg
↑  Children (Sark) Law, 2016, www.guernseylegalresources.gg
1 2  LGBTQ History, Liberate, ‏2014-05-12 (באנגלית בריטית)
↑  2015 June 24th Billet XI - Guernsey, web.archive.org, ‏2015-09-24
↑  Adoption law changes proposed to make all couples equal, guernseypress.com (באנגלית)
↑  "Guernsey law change allows same-sex couples to adopt". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-06-24. נבדק ב-2022-02-12.
↑  Guernsey follows Jersey in new adoption rules, ITV News (באנגלית)
↑  Population Management (Guernsey) Law, 2016, www.guernseylegalresources.gg
↑  Legal Resources: Legal Resources Navigation List: Guernsey Law Reports 2007–08 GLR 161, web.archive.org, ‏2010-07-17
↑  "Guernsey to follow relaxation of UK blood donor rules". BBC News (באנגלית בריטית). 2011-09-23. נבדק ב-2022-02-12.
↑  Channel Islands to follow UK rules on blood donations from gay men, ITV News, ‏2021-06-29 (באנגלית)
↑  Liberate - Guernsey's first LGBTQ Community, Liberate (באנגלית בריטית)
ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי

ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי (באיטלקית: Vittorio Emanuele di Savoia;‏ 12 בפברואר 1937 – 3 בפברואר 2024) היה בנו של אומברטו השני, מלך איטליה. ויטוריו אמנואלה טען לראשות בית סבויה, אך טענה זאת הייתה במחלוקת מצד דודנו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה. ויטוריו אמנואלה היה מעורב בכמה פרשיות פליליות, ואף ישב במאסר למשך תקופה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ויטוריו אמנואלה נולד ב-12 בפברואר 1937 בנאפולי, לאומברטו, נסיך פיימונטה ולמארי ז'וזה, נסיכת בלגיה, בתם של אלברט הראשון, מלך הבלגים ואליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים.
ביוגרפיה > גלות המשפחה

כאשר הודח מוסוליני מהשלטון, בשנת 1943 נאלץ סבו ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה לצאת לגלות במצרים, והפקיד ביד אביו אומברטו את תפקיד עוצר איטליה.
בשנת 1946 התפטר סבו מתפקידו ואביו קיבל את התואר אומברטו השני, מלך איטליה. ימי מלכותו של אביו לא ארכו יותר מכחודש ימים וזאת בעקבות עריכת משאל עם באיטליה בשנת 1946, משאל שבו החליטו תושבי איטליה לבטל המלוכה ולהכריז על איטליה כרפובליקה. ראש ממשלת איטליה אלצ'ידה דה גספרי, התמנה לראש המדינה הזמני עד לבחירת נשיא איטליה הראשון.
לאחר משאל העם נאלץ אביו לצאת לגלות בפורטוגל, ובמהלך ימי גלותו שם התגרשו אביו ואמו המלכה מארי ז'וזה. ויטוריו אמנואלה התיישב עם אמו באחוזה בשווייץ.
ביוגרפיה > נישואיו

בשנת 1960 פגש ויטוריו אמנואלה את מרינה ריקולפי דוריה, בתם של רנאטו ריקולפי דוריה ואיריס עמליה בננוטי, שהייתה אלופת עולם בסקי מים, וב-7 באוקטובר 1971 התחתנו השניים בטהראן, שם שהו השניים לרגל חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית. הנישואים נערכו ללא אישורו של אביו, ומשום כך הוציאו אביו מסדר הירושה של ראשות בית סבויה, והעביר את התואר לנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה. הזוג התגורר בז'נבה, שם עבד בתחילה ויטוריו אמנואלה כסוכן מכירות של כלי טיס, ולאחר מכן כסוחר נשק, ובשנת 1972 נולד בנם היחיד אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה.
ביוגרפיה > החזרה לאיטליה

על פי החוקה האיטלקית משנת 1947 נאסר על בני משפחת המלוכה הזכרים לבקר באיטליה. בשנת 1999 הגיש ויטוריו אמנואלה תביעה לבית המשפט האיטלקי לביטול האיסור, בטענה שהוא פוגע בזכויות האדם שלו, ועל מנת לחזק את הפופולריות שלו, ויתר על תביעותיו לתכשיטי הכתר שהוחרמו עם ביטול המלוכה. בפברואר 2002 ויטוריו אמנואלה ובנו אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה כתבו מכתב חתום, שפורסם דרך משרד עורכי דין, ובו הם הביעו את נאמנותם הרשמית לחוקת איטליה.
ב-23 באוקטובר 2002 בוטלה ההוראה בחוקת איטליה, אשר מנעה מחברי בית המלוכה לשעבר לחזור לאיטליה. במסגרת עסקה עם הממשלה, חתם ויטוריו אמנואלה על הסכם שמכיר ברפובליקה כממשלה החוקית של המדינה, וויתר על כל הטענות לכס המלוכה. ויטוריו אמנואלה הורשה להיכנס שוב למדינה ב-10 בנובמבר 2002, וב-23 בדצמבר אותה שנה הוא עשה את המסע הראשון שלו הביתה, אחרי למעלה מחצי מאה. בביקור של יום אחד, הוא, אשתו ובנו זכו לפגישה בת 20 דקות עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני בוותיקן.
בביקורם הראשון בשנת 2003 בנאפולי, שם נולד ויטוריו אמנואלה, ומשם יצאה משפחתו לגלות בשנת 1946, הייתה קבלת הפנים מעורבת; רוב האנשים היו אדישים אליהם, חלקם עוינים, מעטים תומכים. כלי התקשורת דיווחו כי רבים בנאפולי לא שמחו לראות את שובם של בני המשפחה, ומאות מפגינים רועשים קראו סיסמאות שליליות במהלך התקדמותם בעיר. הפגנות בוצעו על ידי שתי סיעות מנוגדות באופן מסורתי: אנטי-מונרכיסטים מצד אחד, ותומכי בית בורבון של ממלכת שתי הסיציליות, שהודחו במהלך איחוד איטליה, מצד שני.
ביוגרפיה > ראשות בית סבויה

ביוני 2006 הכריז הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה על עצמו כ"דוכס סבויה", מכיוון שוויטוריו אמנואלה הוצא מסדר הירושה על ידי אביו, בעקבות נישואיו ללא היתר. בעקבות כך תבעו אותו ויטוריו אמנואלה ובנו אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה בבית משפט איטלקי, והלה פסק על דוכס אאוסטה לשלם להם 50,000 אירו פיצויים, ולהפסיק להשתמש בתואר. דוכס אאוסטה ערער על פסק הדין, ובית המשפט הפך את ההחלטה, ביטל את הקנס והתיר לדוכס אאוסטה להשתמש בשם "סבויה".
ויטוריו אמנואלה נפטר ב-3 בפברואר 2024.
פרשיות בחייו > הכרזתו כמלך איטליה

ב-15 בדצמבר 1969 הכריז ויטוריו אמנואלה על עצמו חד-צדדית כמלך איטליה, וטען כי בהסכמתו להיכנע למשאל עם על מקומו כראש המדינה, ויתר אביו - אומברטו השני, מלך איטליה על זכותו לכתר. ויטוריו אמנואלה נקט בפעולה הזאת, לאחר שאביו קרא לנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה לבקר אותו בפורטוגל, כדי שיוכל למנותו כיורשו. תחת סמכותו כמלך איטליה, העניק ויטוריו אמנואלה לארוסתו את התואר "דוכסית סנט'אנה די ולדיירי".
פרשיות בחייו > הריגת דירק האמר

בליל 17 באוגוסט או בבוקר 18 באוגוסט 1978, שהה ויטוריו אמנואלה באי קאבאלו (השוכן בחוף הדרומי של קורסיקה), ולפתע גילה כי סירת הגומי של היאכטה שלו נלקחה וחוברה ליאכטה סמוכה. ויטוריו אמנואלה התחמש ברובה, וניסה לעלות על הספינה. הוא ירה לעבר נוסע שקם לעברו, אך הירייה החטיאה את הנוסע ופצעה אנושות את דירק האמר (בנה בן ה-19 של רייק גירד האמר), שישן על סיפון יאכטה סמוכה נוספת. הנסיך הודה באחריותו האזרחית למוות במכתב מיום 28 באוגוסט, וב-7 בנובמבר מת דירק האמר מפצעיו, ובעקבות כך ויטוריו אמנואלה נעצר.
ב-11 באוקטובר 1989 הוגש כתב אישום נגד ויטוריו אמנואלה באשמת גרימת נזק קטלני והחזקת נשק מסוכן, אך ב-18 בנובמבר 1991, לאחר 13 שנות הליכים משפטיים, זיכה אותו בית-המשפט של פריז, מהפציעה הקטלנית והריגתו שלא במתכוון, ומצא אותו אשם רק בהחזקה בלתי-רשמית של רובה M1 גאראנד, והוא קיבל עונש מאסר על תנאי של שישה חודשים.
פרשיות בחייו > טענות אנטישמיות

בשנת 2003 אמר ויטוריו אמנואלה, שהחוקים האנטישמיים שנחקקו תחת שלטונו של מוסוליני היו "לא כל כך נוראים". גם בכירים אחרים מבית סבויה בעבר, המעיטו בחשיבותם של החוקים האנטי-יהודיים שנחתמו על ידי סבו של ויטוריו אמנואלה – ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. נשיא איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, עמוס לוצאטו, אמר בריאיון לעיתון קוריירה דלה סרה, "אני לא אומר שהוא זה שחתם על חוקי הגזע ב-1938, אך כיורש בית סבויה, ויטוריו אמנואלה מעולם לא התרחק מהם".
ב-27 בינואר 2005, במכתב שפורסם בעיתון קוריירה דלה סרה, פרסם ויטוריו אמנואלה התנצלות למנהיגות היהודית באיטליה וביקש סליחה מהקהילה היהודית באיטליה, והצהיר כי זו הייתה טעות עבור המשפחה המלכותית האיטלקית לחתום על חוקי הגזע של 1938.
פרשיות בחייו > מאבק עם דוכס אאוסטה

ב-21 במאי 2004 קיים חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד ארוחת ערב בארמון זרזואלה ערב חתונת בנו פליפה, נסיך אסטוריאס. במהלך הערב נתן ויטוריו אמנואלה שני אגרופים לדודנו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה בפנים, וגרם לו ליפול במדרגות. אנה מריה, מלכת יוון לשעבר תפסה את אמדאו, כדי למנוע ממנו להיפצע שוב, ועזרה לו להיכנס לבית, תוך שהיא מחזיקה את פניו המדממות עד שניתן היה לתת לו עזרה ראשונה. כתוצאה מהאירוע, חואן קרלוס, בן דודם של שני הגברים, הצהיר כי "לעולם לא עוד" ויותר הוא לא יזמין ביחד שני טוענים לכתר.
פרשיות בחייו > מאסר

ב-16 ביוני 2006 נעצר ויטוריו אמנואלה בווארנה ונכלא בפוטנצה, באשמת שחיתות וגיוס של זונות ללקוחות של קאסינו די קאמפיונה בקאמפיונה ד'איטליה.
החקירה התנהלה על ידי השופט האיטלקי ג'ון וודקוק, ממוצא בריטי, המפורסם במעצרים של אח"מים אחרים.
כעבור כמה ימים שוחרר ויטוריו אמנואלה והושם במעצר בית, וב-20 ביולי 2006 הוא שוחרר אף ממעצר הבית, אך נאלץ להישאר בגבולות איטליה. בעקבות המעצר דיווח העיתון לה רפובליקה, שבנו של ויטוריו אמנואלה – אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה התרחק מאביו. בשנים 2007 ו-2010 זוכה ויטוריו אמנואלה מכל החשדות נגדו.
פרשיות בחייו > בקשת פיצויים מאיטליה

בשנת 2007 תבעו ויטוריו אמנואלה ובנו אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה, כי המדינה תשלם פיצויים כספיים בסך של 260 מיליון אירו ותתחיל בהשבתם המלאה של כל הנכסים והחפצים שהוחרמו מבית המלוכה לאחר ביטול המלוכה. תביעת הנזקים הכספיים התבססה על עוול מוסרי במהלך הגלות. ממשלת איטליה דחתה את הבקשה וציינה, כי בתגובה היא רשאית לדרוש פיצויים בגין נזקים היסטוריים של בית המלוכה.
חווה עבדי

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1947 מוגדישו, סומליה האיטלקית 
 פטירה:  5 באוגוסט 2020 (בגיל 73) מוגדישו, סומליה 
 מדינה:  סומליה 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית לרפואה בקייב ע"ש בוגומולטס (1971)  האוניברסיטה הלאומית של סומליה  אוניברסיטת מוגדישו 
 פרסים והוקרה:  פרס ארבעת החירוית - חירות מרצון (2014)  Woman of the Year (2010)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2017) 
 www.dhaf.org
 
חווה עבדי (בסומלית: Xaawo Cabdi; בערבית: حواء عبدي; באנגלית: Hawa Abdi; ‏17 במאי 1947 – 5 באוגוסט 2020) הייתה רופאת נשים ופעילה למען זכויות האדם בסומליה. הקימה עמותה אשר מספקת מקלט, המיועד ברובו לנשים וטף סומליים ממלחמת האזרחים במדינה. הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום בשנת 2012.