stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימברי
הערות שוליים

↑  Imabari population statistics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA03794625  MusicBrainz: b6aa135e-8e68-4724-b15b-0365c4a992c0  NDL: 00284447  VIAF: 259002011   WorldCat (עם VIAF): 259002011
איגור גיאורגדזה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1950 (בן 74) זאיסן, קזחסטן 
 שם לידה:  იგორ გიორგაძე 
 מדינה:  גאורגיה 
 השכלה:  אקדמיית פס"ב 
 תפקיד:  שר 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליית השירות המצוין  מדליה להנצחת 50 שנים למיליציה הסובייטית  Badge "To a Warrior-Internationalist"  Honorary worker of the NKVD  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  עיטור הכוכב האדום  מדליה על הצטיינות בהגנת גבולות ברית המועצות  מדליית השירות המצוין, דרגה 2 
 
איגור גיאוֹרגָדזֶה (בגאורגית: იგორ გიორგაძე; נולד ב-23 ביולי 1950) הוא פוליטיקאי גאורגי לשעבר שכיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי בגאורגיה בין השנים 1993-1995. בשנת 1995, הוא הואשם, על ידי נשיא גאורגיה באותם ימים, אדוארד שוורדנדזה, בניסיון התנקשות. ממקום מושבו ברוסיה הוא מנהל תנועה ציבורית "אנטי--סורוסית" בגאורגיה, והוא מנהיג המפלגה הפוליטית שנקראת סָמארתלוּבָּה ("צדק").
חייו

גיאורגדזה נולד בזאיסן במזרח קזחסטן על גבול רוסיה-סין. אביו, הגנרל פנטלמיון גיאורגדזה היה מפקד במלחמת העולם השנייה ומאוחר יותר מנהיג המפלגה הקומוניסטית המאוחדת של גאורגיה. האב שלח את בנו לרכוש השכלה צבאית. בשנת 1968 הוא התקבל לבי"ס היוקרתי של הק.ג.ב. במוסקבה. הוא סיים כבוגר החוג לתורת המשפט ושפות זרות. מלבד גאורגית ורוסית הוא דובר טורקית, צרפתית, אזרית וסרבו-קרואטית. הוא הגיע לדרגת לוטננט-גנרל וכיהן בתפקידים שונים בשירות הביטחון של גאורגיה הסובייטית. בשנים 1980-1981, הוא השתתף במלחמת אפגניסטן כחבר כח המשימה של הק.ג.ב. בקנדהאר. הוא עוטר ב-15 עיטורים ממלכתיים כולל "עיטור הצטיינות בקרב" וכן התואר "קצין של כבוד בק.ג.ב של ברית המועצות". את שירות בק.ג.ב. הוא סיים בשנת 1991.
במהלך מלחמת האזרחים של גאורגיה (1992-1993) בין חסידי הנשיא המודח גמסחורדיה, הזוויאדיסטים, ומתנגדיו, תמך גיאורגדזה בשוורדנדזה, ובשנת 1993, הוא מונה לשר לביטחון לאומי של גאורגיה. בתקופת כהונתו קידם גיאורגדזה את היחסים עם השירותים החשאיים של רוסיה, וגברה השפעתו בממשלה הגאורגית.
נפילתו

בשנת 1995 הואשם גיאורגדזה בארגון ניסיון התנקשות בשוורדנדזה ב-29 באוגוסט של אותה שנה. אולם גיאורגדזה הצליח להימלט. במכתב פתוח ששלח גיאורגדזה לשוורדנדזה באוקטובר של אותה שנה הוא הכחיש כל קשר ל”התקפה הטרוריסטית”. הוא האשים את שוורדנדזה כי ניסה להפטר ממנו לפני הבחירות הקרבות לנשיאות גאורגיה.
בתחילת 1995 עוד הספיק גיאורגדזה לכרות ברית עם הארגון החצי צבאי של ג'אבא יוסליאני, מחדריוני. לאחר 
שהאחרונה מסרה את נישקה כאות לרצון טוב ולשתוף פעולה עם ממשלו של שוורדנדזה. החשדות בדבר מעורבותו של גיאורגדזה עלו כאשר ניסיון ההתנקשות אירע זמן קצר לאחר חזרתו מביקור לא רשמי במוסקבה. הוא נמלט למוסקבה בסיוע כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה לפני שהועמד למשפט.
מאוחר יותר הואשם גיאורגדזה במעורבות בשורה של התנקשויות פוליטיות, בשנים 1994-1995, והוצא נגדו צו מעצר בינלאומי שהועבר לידי האינטרפול. בקשות הסגרה רבות של גאורגיה, האינטרפול והקונגרס של ארצות הברית, נדחו על ידי רוסיה בטענה כי מערכת אכיפת החוק הרוסית לא הצליחה לאתרו. יחד עם זאת, גיאורגדזה הוא אורח קבוע בתוכניות טלוויזיה רוסיות וכפי הנראה מתגורר במוסקבה. בשנת 1999, הכריז הסנאט האמריקאי כי על הנשיא האמריקאי ופקידים בכירים אחרים, להעלות את נושא הסגרתו של גיאורגדזה בפגישותיהם הדו-צדדיים כדי שיעמוד למשפט על ניסיון ההתנקשות בשוורדנדזה.
אופוזיציה

בתחילת שנות האלפיים ניסה גיאורגדזה להיכנס שוב לזירה הפוליטית בגאורגיה. ביולי 2001 נרשמה מפלגת "סמשובלו" ("מולדת") - ברית התנועות הגאורגיות הפטריוטיות, בטביליסי. הארגון, שכלל תשע מפלגות ותנועות פופולריות, בחר בגיאורגדזה ליושב ראש המפלגה החדשה.
בשנת 2003 נוסדה המפלגה הפוליטית "סמרתלובה" ("צדק") ובשנת 2005 הפך לראש התנועה הפוליטית ה"אנטי-סורוסית", שהייתה מורכבת מברית של ארבע מפלגות אופוזיציה כולל סמרתלובה. התנועה תמכה בהידוק הקשרים הכלכליים והפוליטיים עם הפדרציה הרוסית, ומתחה ביקורת על המדיניות הפרו-מערבית של ממשל שוורדנדזה ששאפה להכלל בנאט"ו. אולם גיאורגדזה זכה לתמיכה מינימלית בלבד בגאורגיה, והואשם כי מומן, לכאורה, בידי שירותי הביטחון הרוסיים.
אף על פי ששהה מחוץ לגאורגיה ניסה גיאורגדזה לרוץ לנשיאות גאורגיה בבחירות שנערכו בשנת 2000 ובשנת 2004, אולם בכל אחד מהמקרים סירבה ועדת הבחירות המרכזית של גאורגיה לרשום אותו.
ב-6 בספטמבר 2006, עצרה המשטרה הגאורגית מעל ל-30 חברים במפלגת סמרתלובה והתנועות הנלוות אליה במהלך כנס שנערך בטביליסי ובמקומות נוספים ברחבי גאורגיה. העצורים הואשמו בקשירת קשר לביצוע הפיכה אלימה כנגד הממשלה הגאורגית בראשות מיכאיל סאקשווילי. האשמות נוספות כללו קבלת מימון בלתי חוקי ושיתוף פעולה עם שירותי הביטחון של מדינה זרה. סמרתלובה הגיבה באמצעות עורכי דינה כי מדובר ברדיפה פוליטית לקראת הסוף הקרב ובא .
פעולותיו של גאורגדזה ונציגיו נתפסו בעיני הממשל הגאורגי כפעולות שנעשו בתמיכה ובמימון של השירות החשאי הרוסי יחד עם שורה של צעדים בהם נקטה מוסקבה לדיכוי הכלכלה בגאורגיה ויצירת תסיסה פוליטית, כמו האמברגו על היין הגאורגי.
הערות שוליים

↑  אהרון בלקין (2005), מאוחדים נשאר?, עמ' 103, ISBN 0791463435, (באנגלית)
↑  ‏הצהרת השגריר רוואז אדמיה, אתר שגרירות גאורגיה לארצות הברית קנדה ומקסיקו, 4.10.2002, (באנגלית)
↑  ולדימור סוקור, גאורגיה מאשימה אקטיביסטים פרו-רוסים בהתססה מתוכננת , 4.9.2006, "אירואסיה דיילי", (באנגלית)
↑  ‏"הפיכת קושרים" נבלמה בגאורגיה, 6.9.2006, בי.בי.סי, (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1168479460  VIAF: 330153895170202410005   WorldCat (עם VIAF): 330153895170202410005
אלה גרינבום

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1978 (בת 46)
 תחום יצירה:  כוריאוגרפית
אלה גרינבום (נולדה ב-13 ביוני 1978, ח' בסיוון ה'תשל"ח) היא כוריאוגרפית ואמנית רב תחומית הפועלת בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

גרינבום נולדה וגדלה בירושלים, הראשונה מבין ארבעה ילדים, להורים שעסקו באמנות. אביה, יובל גרינבום היה מעצב תכשיטי כסף ושרטט, ואמה, שלומית גרינבום, עבדה במכון ירושלים לחקר ישראל ובהמשך ניהלה סניף של קופת חולים ״מכבי״. אמנות הייתה חלק בלתי נפרד מחיי המשפחה וכבר מגיל צעיר עסקה גרינבום בציור, צילום ופיסול וגם ריקוד בחוגים שונים. בשנים 1991-1996 למדה בתיכון הגימנסיה העברית במסלול תולדות האמנות וציור.
קריירה

בשנים 2001-2005 למדה בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, במחלקה לאנימציה. סרט הגמר שלה ״Wonderwoman״, זכה בציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות, והוצג בתערוכת אמניות עצמאיות בבית אנה טיכו בירושלים.
עם סיום לימודיה בבצלאל החלה להשתלם במחול מזרחי והשתתפה במיצגים שונים כרקדנית, זמרת ושחקנית, בניהם: ״ערס פואטיקה״ - ערבי שירה שייסדה המשוררת עדי קיסר בתל אביב, ״אישה ללא בית" מאת ראידה אדון במוזיאון תל אביב לאמנות, "הנאשם הראשון" מאת סהר עזימי במוזיאון ישראל, וכן במופעים של להקות המוזיקה ״מידנייט פיקוקס״, ״וואצ'ומה בנד״, יוסי פיין ובן אילון, מקהלת אלשייך ומקהלת ראנה.
משנת 2009 חברה בלהקת המחול של הכוריאוגרפית אורלי פורטל, איתה היא מופיעה באופן קבוע ביצירות שונות.
גרינבוים התמחתה במחול מזרחי בסמינר הקיבוצים ובבי"ס ערבסק ירושלים, במוזיקה ותורת המקאם בבי"ס מוסררה וכן היא מדריכת פילאטיס מוסמכת מטעם Pilates Sports Center - PSC.
הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים בשנת 2022.
מיצירותיה

"סיידאתי וסאדאתי קברט אוריינטל" (2009) - הצגה בבימוי צביקה קרמון, בשיתוף שי ביאו יוהני פרז ותומר שרעבי.
"פעמוני רוח" (2013) - יצירה המשלבת וידאו ומחול, עלתה בפסטיבל "ארס אלקטרוניקה" באוסטריה ובמועדון הפסאז' בתל אביב
"דלת לחדר" (2015) - פרפורמנס שירה ומחול בשיתוף הכוריאוגרפית טל גרמיזה
"מא אחלה א'סלאם" (2017) - עלתה בבכורה בפסטיבל “Crossroads of Peace” בארמניה.
"ארק בבקשה" (2018) - מופע מחול, שירה ומוזיקה חיה לשני רקדנים ושני מוזיקאים, המתרחש בבר תל אביבי. המופע קיבל תמיכה מקרן רבינוביץ' לאמנויות ועלה במועדון לבונטין 7 בתל אביב ובפסטיבל יערות מנשה.
"בנות הים שרות" (2019) - בשיתוף מוזיקאיות מתחלפות, המופע עלה בפסטיבל הפסלים ברחובות ובאירועי חוצות של עיריית תל אביב.
"לִילַתי - הלִילַה שלי" (2020) - מופע מחול, שירה ונגינה בהשראת שירת נשים מרוקאית ובני הגנאווה. המופע עלה בין היתר בירושלים במסגרת פסטיבל 360 - תיאטרון במרחב הציבורי, בפסטיבל נפגשות בכפר שלם תל אביב ובפסטיבל עכו לתיאטרון.
"דרך הלב" (2022) - מופע המשלב מחול, שירה וציור. נוצר במסגרת שהות אמנית בגלריה ״ב-אהבה״ של סהר עזימי בכיכר קדומים יפו העתיקה, עלה בפסטיבל אופטימיות בראשל״צ.
"כוכבת המזרח" (2023) - מחווה פרפורמטיבית שמחייה ומקרבת את דמותה של אום כולתום ושירה הנודע "אלף לילה ולילה". עלתה לראשונה ב־2023 באירוע "לילה לבן" בשכונת התקווה בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ביקורת על המופע בפסטיבל נפגשות, באתר פייסבוק
↑  מידע על המופע, באתר גלריית ״ב-אהבה״ / סהר עזימי
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלה גרינבום".
״דרך הלב״, צילום: אייל הירש
״כוכבת המזרח״, צילום: אביגיל תמוז
אייק טרנר

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1931 קלארקסדייל, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בדצמבר 2007 (בגיל 76) סן מרקוס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Izear Luster Turner Jr. 
 שם במה:  Eki Renrut 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1951–2007 (כ־56 שנים)
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז, בלוז, פאנק 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, קלידים מוזיקליים 
 חברת תקליטים:  צ'ס רקורדס, Flair Records 
 צאצאים:  Ronnie Turner, Michael Turner, Ike Turner, Jr. 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להופעת R&B הטובה ביותר הכוללת שירה של צמד או להקה (1972)  היכל התהילה של גראמי (1999)  היכל התהילה של גראמי (1998)  Grammy Award for Best Traditional Blues Album (2007)  היכל התהילה של גראמי (2003) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איזאר לוסטר "אייק" טרנר ג'וניור (באנגלית: Izear Luster "Ike" Turner Jr.;‏ 5 בנובמבר 1931 – 12 בדצמבר 2007) היה מוזיקאי רית'ם אנד בלוז, כותב שירים, זמר ומפיק אמריקאי.
ביוגרפיה

בין השנים 1962–1978 היה נשוי לטינה טרנר.
בשנת 1989 טרנר נכלא בבית סוהר למשך 17 חודשים בעקבות פרשיות הסמים.
טרנר מת ב-12 בדצמבר 2007 ממנת יתר של קוקאין.
קריירה

בשנות ה-60 וה-70 הוא זכה לתהילה כחלק מצמד ה-R&B, "אייק וטינה טרנר" (אנ'). בשנת 2006 הוציא טרנר את אלבומו "Rising With the Blues"(אנ').
הערות שוליים

↑  מת אייק טרנר
↑  סוכנויות הידיעות, אייק טרנר הלך לעולמו, באתר ynet, 13 בדצמבר 2007
↑  Chelsea J. Carter, Associated Press, Cocaine overdose killed Ike Turner, San Diego coroner rules, SFGate, ‏17 בינואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349781005171  PLWABN: 9810702147305606  BNE: XX4579487  BnF: cb13900608j (data)  GND: 129948462  ISNI: 0000 0001 2020 7461  LCCN: n83046563  MusicBrainz: b66fa5c1-ebab-402a-865d-26acaf8de3d5  NKC: xx0024380  NTA: 070396809  SNAC: w63t9ptg  SUDOC: 134731549  VIAF: 10035008   WorldCat (עם VIAF): 10035008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אייקוום אודו

אייקוום אודו אוטין (באנגלית: Ikouwem Udo Utin; נולד ב-11 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מרסה.
קריירה

אודו התחיל את הקריירה שלו באקדמית הכדורגל אלסקה וממנה עבר לזו של אנימבה. בשנת 2017 אודו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בפברואר 2018 נבחר לכדורגלן הצעיר של השנה בניגריה.
ב-5 במאי 2019 אודו חתם לארבע שנים במכבי חיפה מליגת העל. ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון קבוצתו 3–0 על מכבי נתניה.
ביולי 2020, הושאל לבני סכנין עד לסיום העונה. בסכנין, רשם 9 הופעות.
ב-4 בספטמבר 2021, אודו עבר לסלאבן בלופו מליגת העל הצ'כית.
קריירה > קריירת נבחרות

אודו הוא חלק מסגל נבחרת ניגריה בכדורגל עד גיל 20 ואף נכלל סגל הנבחרת לקראת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 של שנת 2019. הוא השתתף בתחרות עצמה בה נבחרת הודחה בשלב הפלייאוף. ב-28 בינואר 2018 אודו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 2–1 על אנגולה.
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמי: איקוום אוטין חתם במכבי חיפה לארבע שנים, באתר ערוץ הספורט, 5 במאי 2019
↑  https://www.israelhayom.co.il/sport/israeli-soccer/article/4339567
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אייקוום אודו".
אלווין רדקובסקי

| --- | --- |

אלווין רדקובסקי תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 ביוני 1915 
 פטירה:  17 בפברואר 2002 (בגיל 86) 
 
אלווין רדקובסקי (Alvin Radkowsky; שמו העברי: אברהם יצחק הכהן; 30 ביוני 1915 – 17 בפברואר 2002) היה פיזיקאי, מומחה להנדסה גרעינית. כיהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון. היה ממפתחיה של הצוללת הגרעינית הראשונה.
ביוגרפיה

נולד בעיר אליזבת' שבניו ג'רזי. למד הנדסת חשמל בסיטי קולג' של ניו יורק וסיים תואר ראשון במדעים בשנת 1935. אחר כך למד לתואר שני (בהנחיית אדוארד טלר) בפיזיקה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, וסיים אותו בשנת 1941. לאחר מכן קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מהאוניברסיטה הקתולית בוושינגטון הבירה בשנת 1947.
בין השנים 1938 ל-1972 עבד במעבדת חיל הים האמריקני למחקר בהנעה גרעינית. בשנת 1950 מונה רדקובסקי לתפקיד המדען הראשי של המשרד, והיה אחראי על בניית הכור של הצוללת הגרעינית הראשונה "נאוטילוס" שהושקה ב-1954. בעקבות תרומתו הרבה להנדסה מונה לחבר באקדמיה הלאומית להנדסה בארצות הברית, וכעמית בחברה האמריקנית למדעי הגרעין, וזכה בפרסים רבים.
רדקובסקי היה יהודי דתי. בשנת 1972 עלה לישראל עם משפחתו והתגורר בשכונת רמת חן שברמת גן. בישראל היה ממקורבי הרב יעקב ישראל קניבסקי ומדי שבת בא להתפלל עמו בבית הכנסת לדרמן בבני ברק. בין השנים 1972 ל-1994 לימד באוניברסיטת תל אביב ומשנת 1994 עד 2002 לימד באוניברסיטת בן-גוריון. במהלך השנים בארץ עסק במחקרים בכור הגרעיני בדימונה.
רדקובסקי קידם את השימוש בתוריום בכורים גרעיניים, ובשנת 2002 ייסד את חברת Thorium power, שעסקה בתחום.
הערות שוליים

↑  ר. צביון, בית אמי. בני ברק, 2016. עמ' 311–312.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312975805171  ISNI: 0000 0000 6877 1291  VIAF: 98136824   WorldCat (עם VIAF): 98136824 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימה (קומיקס)

| --- | --- |
לילי הוליסטר כאימה (ימין), כפי שהופיעה בחוברת Amazing Spider-Man #586 מאפריל 2009. אמנות מאת בארי קיטסון וקארל קסל
לילי הוליסטר כאימה (ימין), כפי שהופיעה בחוברת Amazing Spider-Man #586 מאפריל 2009. אמנות מאת בארי קיטסון וקארל קסל
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כלילי הוליסטר: Amazing Spider-Man #545 (ינואר 2008) כאימה: Amazing Spider-Man #550 (אפריל 2008) כמלכת החתולים: AXIS: Hobgoblin #2 (ינואר 2015)
 יוצרים:  ג'יי מייקל סטרזינסקי וג'ו קסאדה (הוליסטר) מארק גוגנהיים וסלבדור לרוקה (אימה) קווין שיניק וחוויאר רודריגז (מלכת החתולים)
 מידע
 שם אמיתי:  לילי הוליסטר
 כינויים:  הגובלין האפור, אימה, "אימת מנהטן", מוק-גובלין
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  טרוריסט, אשת חברה
 כוחות:  ללא כוחות־על בעבר: חוזק וסיבולת על-אנושיים
 חברה לשעבר בקבוצה:  אומת הגובלינים, בעלת ברית של הובגובלין
 דמויות קשורות
 משפחה:  ויליאם הוליסטר (אב) לוסי הוליסטר (אמא, מתה) הארי אוסבורן (ארוס לשעבר) נורמן אוסבורן (חותן לשעבר) סטנלי אוסבורן (בן)
אימה (באנגלית: Menace) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #545 מינואר 2008, ונוצרה בידי הכותב ג'יי מייקל סטרזינסקי והמאייר ג'ו קסאדה.
אימה היא האלטר-אגו של לילי הוליסטר, אשת החברה הגבוהה. כחלק משכתוב חייו של פיטר פארקר והסובבים אותו בידי השד מפיסטו בעקבות אירועי "עוד יום אחד", היא הוצגה כבת זוגו החדשה של הארי אוסבורן. לאחר תאונה במעבדתו הישנה של נורמן, אביו של בן זוגה, היא ספגה בעורה כימיקלים רעילים ששינו את צורת גופה למפלצתית ועיוותו את מחשבותיה. היא מצטיידת בכלי נשק קטלניים, ותחת השם "אימה" היא הופכת לנבלת-על. בשלב מאוחר יותר, גיבור-העל ספיידרמן מרפא אותה, והיא יולדת להארי בן. היא שבה למוטב במהלך אירועי "הציר", והחלה להילחם בפשע תחת השם "מלכת החתולים".
היסטוריה פרסומית

לאחר אירועי "ספיידרמן: עוד יום אחד", הכותב ג'יי מייקל סטרזינסקי והמאייר ג'ו קסאדה שכתבו חלק ממסלול חייו של פיטר פארקר והציגו סטטוס קוו חדש לעולם שלו. בינואר 2008, כחלק מקשת הסיפור "ספיידרמן: יום חדש לגמרי", הוצגו דמויות חדשות ותואר מצבן החדש של הדמויות הקיימות בעולם. לילי הוליסטר הוצגה כבת זוגו של הארי אוסבורן. בהמשך אותה השנה, במהלך ההרצה של הכותב מארק גוגנהיים והמאייר סלבדור לרוקה, היא הפכה לנבלית-העל "אימה".
ב-2015, כחלק מאירועי "אוונג'רס ואקס-מן: הציר", זיכרונה של לילי אבד והיא הפכה לגיבורת-העל "מלכת החתולים".
ביוגרפיה בדיונית > מקור, הפיכה ל"אימה"

לילי הוליסטר היא בתו המאומצת של ויליאם, התובע המחוזי של ניו יורק ומועמד לראשות העיר. לאחר שהכירו במהלך אחד מאירועי החברה הגבוהה, לילי החלה לנהל מערכת יחסים זוגית עם הארי אוסבורן. בזמן שהותה בביתו של הארי, היא מוצאת באחד הארונות יומן שמוביל אותה אל מעבדתו הישנה של אביו, נורמן. שם, היא מנפצת בטעות כמה בקבוקונים שהכילו כימיקלים רעילים של נסיוב "הגובלין הירוק". הכימיקלים נספגים בעורה של לילי, והם גורמים לשינוי ב-DNA שמקנה לה חוזק וסיבולת על-אנושיים, בנוסף לשינוי צורת גופה למפלצתי ועיוות החשיבה שלה. היא גונבת מהמעבדה כלי נשק קטלניים ובורחת, תוך כדי שהיא מכנה את עצמה בשם "אימה".
כאימה, לילי תוקפת את בניין העירייה של ניו יורק במהלך ישיבת חברי העירייה. היא חוטפת את חברת המועצה ליסה פרטלי, ולאחר עימות עם ספיידרמן וג'קפוט, היא רוצחת אותה. מאוחר יותר, היא שבה לצורתה האנושית ומתאחדת עם בן זוגה, כשהיא מסתירה את כוחותיה וצורתה כגובלין מפני כולם. היא ממשיכה לפעול לסיכול בחירתו של אביה כאלטר אגו שלה, בעוד בצורתה האנושית היא תומכת בו. היא מחבלת בקמפיין הבחירות שלו, זאת כשהיא פוגעת במערכת הפרסום ומשחיתה שלטי חוצות. בהזדמנות אחת, היא גם תוקפת את אביה באופן אישי ומאיימת עליו. מעט לפני הבחירות, לילי חושפת את זהותה בפני הארי, ומסבירה לו כי כל מטרת תקיפותיה הייתה דווקא להעניק לאביה תמיכה ציבורית רחבה. הארי מקבל אותה למרות פשעיה ואף מציע לה נישואים, כשהיא מסכימה.
ביום הבחירות לראשות העיר, אימה תוקפת כמה שוטרים ומתפרעת בעצרת הבחירות המרכזית. יחד עם הארי כגובלין הירוק, ספיידרמן מגיע למקום כדי לעצור אותה. לאחר קרב בין שני הצדדים, הארי משתמש בנסיוב מיוחד כדי לרפא אותה. אל מול כל הנוכחים ובשידור חי בטלוויזיה, אימה נחשפת כלילי. היא נשלחת למאסר, ומגילוי זהותה אביה שוקע בדיכאון ומחליט לוותר מרצון על מינויו לראשות העיר, על אף שהוא דווקא זוכה בבחירות. בבית הסוהר, היא זוכה לביקור מנורמן, שמקבל אותה למשפחה.
ביוגרפיה בדיונית > היריון ולידה

במהלך שהותה בבית הסוהר, לילי מתחילה לנהל מערכת יחסים זוגית עם נורמן. הוא משחרר אותה מבית הסוהר, וגם מחזיר לה את כוחותיה באמצעות נסיוב חדש. היא מצמיחה על ראשה קרניים, וגוון עורה הופך מאפור לירוק. בזמן שלטונו של נורמן על סוכנות הביון "S.H.I.E.L.D.‎", היא מצטרפת אל האוונג'רס האפלים וגם נכנסת להיריון. עם נפילתו של נורמן, לילי הופכת למבוקשת ונמצאת במנוסה מהחוק. כמו כן, נגלה כי זמן ההפריה שלה מאפשר גם להארי וגם לנורמן להיות אבי התינוק.
היא נעלמת לכל אורך תקופת ההיריון, עד זמן הלידה. היא מופיעה בפתאומיות בבית הקפה של הארי ויולדת בו בן, כשעם צאתו לעולם מתפרצת למקום חבורת נבלי-על של דוקטור אוקטופוס וחוטפת אותו. ספיידרמן מאתר את התינוק אצל הלטאה, שמוסר אותו ברצון לאחר שהוא מגלה בבדיקת אבהות כי נורמן אינו האב. לאחר שספיידרמן משיב לה את בנה, לילי בורחת מתוך חשש כי היא אינה כשירה בשביל לגדלו. לאחר שספיידרמן בודק את דמו של הארי, הוא מגלה כי הוא אבי הילד ומשאיר לו אותו. הארי מעניק לו את השם סטנלי, ומגדל אותו כאב חד-הורי.
ביוגרפיה בדיונית > אומת הגובלינים, מלכת החתולים

במטרה להשתלט על מנהטן, נורמן מקים את "אומת הגובלינים", ואבין כל הגובלינים השונים שמתאספים למשימה נמצאת גם אימה. היא נשלחת לבדוק את קברו של דוקטור אוקטופוס, ומגלה כי הוא ריק. במהלך פשיטתה על ביתו, היא מוצאת יומן שדרכו היא מגלה כי אוקטובר העביר את תודעתו לגופו של ספיידרמן וחי בו. בהנהגתו של נורמן, אימה והגובלינים משתלטים על ניו יורק ומביסים את אוקטופוס כספיידרמן. אלא שאז, פיטר פארקר מקבל בחזרה את השליטה על גופו - ומביס את הגובלינים ומשחרר את מנהטן. הוא גם רוקח נסיוב שמרפא לגמרי את אימה ומחזיר אותה לצורתה האנושית, ומסגיר אותה לידי המשטרה.
במהלך אירועי "הציר", פיל יוריק יוצא למלא את הבטחתו מן העבר אל לילי שישחרר אותה במטרה והיא תיעצר. הוא טומן מארב לניידת משטרה שמובילה אותה ומפוצץ אותה, אם כי מבלי לדעת שהיא איבדה את הכוחות שהקנו לה חוזק וסיבולת על-אנושיים. היא נפצעת קשה בפיצוץ, ומההד היא עפה אל נהר קרוב. כשהיא נסחפת אל חופו, היא מתעוררת כשהיא אינה זוכרת מי היא. היא משוטטת ברחובות כחסרת בית, ומנסה למצוא מטרה לחייה. כאשר היא נתקלת במודעה של רודריק קינגסלי המציעה לאנשים להצטרף אל תוכנית שתהפוך אותם לגיבורי-על, היא מחליטה לפנות אליו. לאחר חודש של אימונים והכשרה, לילי הופכת ל"מלכת החתולים", גיבורת-על בסגנון לבן של החתולה השחורה.
בשמה החדשה, היא מחליטה להילחם בפשע כמעין כפרה על עברה.
הערות שוליים

↑  Amazing Spider-Man #546
1 2  Amazing Spider-Man #586
↑  Amazing Spider-Man #549
↑  Amazing Spider-Man #550-551
↑  Amazing Spider-Man #552
↑  Amazing Spider-Man #558
↑  Amazing Spider-Man #568
↑  The Amazing Spider-Man #584
↑  Amazing Spider-Man #570
↑  Amazing Spider-Man #588
↑  Amazing Spider-Man Extra! #3
↑  The Amazing Spider-Man #598
↑  The Amazing Spider-Man #595
↑  The Amazing Spider-Man #599
↑  The Amazing Spider-Man presents: American Son #1
↑  The Amazing Spider-Man #642
↑  The Amazing Spider-Man #645
↑  The Amazing Spider-Man #646
↑  Amazing Spider-Man #647
↑  The Superior Spider-Man #16
↑  The Superior Spider-Man #21
↑  Superior Spider-Man #31
↑  AXIS: Hobgoblin #1
↑  AXIS: Hobgoblin #2
↑  AXIS: Hobgoblin #3
אלן רנקין קופ

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1853 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  8 באוגוסט 1901 (בגיל 48) 
 שם לידה:  Ellen Houser Rankin 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
אלן רנקין קופ, באנגלית: Ellen Rankin Copp (4 באוגוסט 1853 – 8 באוגוסט 1901), נקראה גם אלן האוזר רנקין, הייתה פסלת אמריקאית. עבודותיה הוצגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו ב-1893.
ראשית חייה

אלן האוזר רנקין נולדה באטלנטה, אילינוי, בתם של ד"ר אנדרו קמפבל רנקין וסוזנה רוש האוזר רנקין. אביה היה רופא ששימש כמנתח צבאי במלחמת האזרחים האמריקאית. בשנת 1888 אלן החלה ללמוד כסטודנטית במכון לאמנות של שיקגו בשנות השלושים לחייה לאחר כמה שנים בהוראה. במכון לאמנות למדה אצל לורדו טאפט, כאחת מעוזריו הסטודנטיות שלו שכונו "הארנבים לבנים".
קריירה

בשנת 1890, אלן רנקין קופ זכתה במדליה הראשונה לפיסול שהוענקה על ידי המכון לאמנות של שיקגו. היא יצרה את "אמהות" עבור בניין אילינוי, ואת "פלא" עבור בניין הוואי, שניהם בתערוכה הקולומביאנית העולמית ב-1893. הפסל של פלה בגובה 8 מטר הועלה כ"פסל הגדול ביותר שנעשה על ידי אישה". ארבע יצירות נוספות של קופ הוצגו בתערוכה: דיוקן תבליט ברונזה של הרייט מונרו, המוצג בארמון של אמנות; דיוקן תבליט ברונזה של ברטה פאלמר, בספריית בניין האישה; ושתי עבודות קטנות יותר בתוך בניין אילינוי.
לאחר התערוכה, קופ לקחה את בנה לאירופה, והמשיכה ללימודי אמנות במינכן; היא הציגה שם את פסל "כוח האומות" שלה ב-1895.
קופ יצרה פסלי דיוקן של תושבי שיקגו מפורסמים, וכן פס שלו הכומר רנקין, עבור העיר ריפלי, אוהיו. ב-1896 היא הגישה הצעה שאפתנית לאנדרטה למלחמה בטקסס.
חיים אישיים

אלן האוזר רנקין נישאה לוויליאם ה. קופ ב-1874. נולדו להם חמישה בנים; ארבעה מתו בינקותם. אלן רנקין השאירה את ויליאם קופ בבית כשלקחה את בנם לאירופה, והחלה להשתמש בשמה מלפני הנשואים. בשנת 1897, בעלה ויליאם קופ, שהיה מובטל, תקף את הוריה ואחותה של אלן בסכין גילוח ובאקדח. גרונו של אביה נחתך, וקופ נורה, אך לא היו הרוגים. בנם שנותר בחיים יו דירבורן קופ (1878–1956), שנקרא יו דואק רנקין לאחר שהוריו נפרדו, הפך גם הוא לאמן, הידוע בעיקר כמאייר מדע בדיוני.
אלן רנקין קופ נפטרה ב-1901, בת 48 שנים.
הערות שוליים

↑  "Mrs. Ellen Rankin Copp"
↑  Woman of the Century
↑  Campbell's Illustrated Monthly, 1893. (באנגלית)
↑  Allen Stuart Weller, Lorado Taft: The Chicago Years, University of Illinois Press, 2014-10-15, ISBN 978-0-252-09646-4. (באנגלית)
↑  The National Cyclopaedia of American Biography, J.T. White, 1898. (באנגלית)
↑  John Joseph Flinn, Official Guide to the World's Columbian Exposition ..., Columbian Guide Company, 1893. (באנגלית)
↑  "Catharine Coles' Columbian Correspondence 1893". The Times-Picayune. 1893-07-01. p. 3. נבדק ב-2024-02-25.
↑  International Women Sculptors: 1893 Exposition--P. 1, arcadiasystems.org
↑  The National Magazine: An Illustrated Monthly, Bostonian Publishing Company, 1897. (באנגלית)
↑  "For the Texan Heroes"
↑  "Chicago Boy Abroad"
↑  "To Slay a Family"
פסל "פלא", בביתן הוואי בתערוכה הקולמביאנית, 1893