stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערוץ אולדובאי
פלאואנתרופולוגיה

באולדובאי נמצאו בעיקר שרידים של שניים מהמינים הקדומים ביותר של הסוג אדם – הומו הביליס והומו ארקטוס – והמין פראנתרופוס בויזיאי. הסימון הקטלוגי הניתן למאובני הומינידים המתגלים באולדובאי מורכב מן האותיות OH (ראשי תיבות של Olduvai Hominid) בתוספת מספר סידורי. בין המפורסמים שבהם:
OH 5: גולגולת של פראנתרופוס בויזיאי, הראשונה שהתגלתה ממין זה, ב-1959 על ידי מרי ליקי. בשעתו סווגה על ידי ליקי כ"ז'ינגאנתרופוס" וכונתה "מפצח האגוזים" בשל לסתותיה האימתניות.
OH 7: לסת תחתונה, שברי גולגולת ועצמות ידיים של ילד מהמין הומו הביליס, הראשון שהתגלה ממין זה, ב-1960 על ידי ג'ונתן ליקי, בנם של לואיס ומרי, וכונתה על שמו "הילד של ג'וני".
OH 8: עצמות רגל וכף רגל של פרט מהמין הומו הביליס, שסייעו לבסס את הליכתו הזקופה, על ידי חוקרים מהמשלחת של ליקי ב-1960.
OH 9: גולגולת חסרת פנים מהמין הומו ארקטוס, הראשונה שהתגלתה באפריקה ממין זה, ב-1960 על ידי לואיס ליקי. קיבלה את הכינוי "האדם הצ'ליאני" על שם מונח מקובל באותה תקופה לתרבות כלי האבן שנמצאה בערוץ.
OH 24:  גולגולת שלמה כמעט לגמרי של הומו הביליס, התגלתה ב-1968 על ידי פיטר נזובה ממשלחתם של הזוג ליקי. קיבלה את הכינוי "טוויגי" על שם הדוגמנית המפורסמת למרות שכנראה מדובר בפרט זכר.
OH 62: גולגולת, עצמות זרוע, רגליים ושיניים של הומו הביליס, התגלתה ב-1986 על ידי טים וייט ודונלד ג'והנסון. קיבלה את הכינוי "הומיניד דיקדיק" משום שהתגלתה מתחת לערמה של גללי דיקדיק.
OH 65: לסת עליונה שלמה של הומו הביליס או הומו רודולפנסיס, התגלתה ב-1995 על ידי צוות בראשות ריצ'רד האי.
כל המאובנים האלו נמצאו בשכבות התחתונות של הערוץ ומתוארכים בשיטות רדיומטריות לגיל של קצת פחות משני מיליון שנה. ממצאים חשובים נוספים התגלו בסביבתו של הערוץ. המפורסם שבהם הוא שביל העקבות באתר לייטולי, כ- 45 ק"מ דרומה לאולדובאי על גדת אגם אייסי. במקום זה נמצאו טביעות רגל מאובנות באפר געשי של בעלי חיים רבים וכן של הומינידים, כנראה מהמין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, המעידים על הליכה בקומה זקופה.
ארכאולוגיה

בנוסף על מאובני ההומינידים התגלו באולדובאי גם כלי אבן שסותתו על ידם. הקדומים שבהם בני כ-1.8 מיליון שנה ושייכים לתרבות העתיקה ביותר של כלי אבן הקרויה התרבות האולדובאית על שם הערוץ. חלקם התגלו ביחד עם שברים רבים של עצמות בעלי-חיים, כולל עצמות פילים נכחדים, ועל פי המחקר שימשו את ההומינידים (הביליס או הומו ארגסטר) לשחיטת בעלי-חיים אלו.
כלי אבן מעט פחות עתיקים, שגילם בין 1.75 ל-1.2 מיליון שנה, הם בעיקר אבני יד ושאר כלים השייכים לתרבות האשלית.
ראו גם

ערש המין האנושי
אגם טורקנה
שחזור גולגולת OH5
שחזור גולגולת OH24
מקצץ מסותת מאבן בזלת מערוץ אולדובאי, אופייני לתרבות האולדובאית, מוצג במוזאון הבריטי.
פוריטניות

| --- | --- |

שבח-לאל ביירבון, חבר פרלמנט שעל שמו כונה הפרלמנט של 1653, בשיא ההשפעה הפוריטנית, ונעשה לסמל התקופה והתנועה. לשניים מבניו קרא ישו-בא-להושיע ואלמלא-מת-ישו-ארור-היית.
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  נצרות 
 זרם:  נצרות פרוטסטנטית 
 
פוריטניות היא תנועה נוצרית שהתפתחה באנגליה במאה ה-17 ובהמשך בניו אינגלנד במטרה "לטהר" (שם התנועה נגזר מהמילה האנגלית Pure, טהור) את הכנסייה האנגליקנית משאריות הקתוליות שלטענתם נותרו בה.
התנועה דגלה באורח חיים סגפני ופשוט, באיסורים מחמירים ושמירה קפדנית על עקרונות המוסר של הדת, שהייתה אמורה לשלוט על כל תחומי החיים.
הממסד הכנסייתי והכתר האנגליים רדפו את הפוריטנים, שהתנגדו מצדם בתוקף לדת הרשמית הפגומה בעיניהם, ובשל כך רבים מהם היגרו לצפון אמריקה. במשך כמאה שנה שלטה התנועה בהתיישבות האנגלית בעולם החדש, ומילאה תפקיד מכריע בהיסטוריה של המושבות שיהיו לארצות הברית. הסתמכות הפוריטנים על האמונה האישית ועל זכות המאמינים להתאגד בקהילות דתיות עצמאיות גרמה במרוצת הזמן להתפלגות התנועה לכיתות רבות ולהתפתחותה של סובלנות דתית והכרה בפלורליזם רעיוני.
היסטוריה > 1625–1660

בתקופת שלטונו של צ'ארלס הראשון, שהיה מחויב ל"כנסייה הגבוהה", היחסים בין הפוריטנים למדינה הידרדרו, ומקובל לחשוב כי המתח הדתי שנוצר בשל הדומיננטיות של הסיעה הלאודיאנית בתקופת "השלטון האישי" היה גורם משמעותי לפריצת מלחמת האזרחים האנגלית. הפוריטנים פעלו נגד המלך, והכוחות הפרלמנטריים דגלו בסיסמת הרפורמה של הדת. אולם, הפוריטניות נעשתה בשלב זה לישות שאינה דתית בלבד, אלא גם תרבותית.
בתקופה זו, התחילו לכנות את הפוריטנים Dissenters (ה"חולקים" על דעת הכנסייה). כיוון שנאסר על הדיסנטרס האנגלים להשתתף בכל מקצוע שהצריך קונפורמיות דתית רשמית, השתלטו הפוריטנים על כמה תעשיות חדשות.
עבד א-רחמן אל-עבוד

עבד א-רחמן עלי אל-עבוד (בערבית: عبد الرحمن علي العبود בתעתיק מדויק: עבד אלרחמן עלי אלעבוד; נולד ב-1 ביוני 1995 בדמאם שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אל-איתיחאד מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

אל-עבוד גדל במחלקת הנוער של אל-איתיפאק. הוא ערך 48 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסעודית וליגת המשנה הסעודית, בהן הבקיע שלושה שערי ליגה.
ב-16 ביולי 2016 הושאל למשך חצי עונה לאל-עורובה מליגת המשנה הסעודית, במדיה ערך שש הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-4 ביולי 2019 חתם אל-עבוד באל-איתיחאד מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-10 בספטמבר 2018 ערך אל-עבוד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בתיקו 2-2 נגד נבחרת בוליביה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
פולצ'ינלה

פולצ'ינלה (באיטלקית: Pulcinella) הוא בלט מאת איגור סטרווינסקי, המבוסס על מחזה מן המאה ה-18 - "פולצ'ינלה" היא דמות שמקורה בקומדיה דל'ארטה. הצגת הבכורה של הבלט הייתה בפריז, ב-15 במאי 1920, בניצוח ארנסט אנסרמה. הרקדן לאוניד מאסין יצר הן את הלברית והן את הכוראוגרפיה, ופבלו פיקאסו עיצב את התלבושות ואת התפאורות המקוריות. היצירה נכתבה לפי הזמנתו של סרגיי דיאגילב.
היסטוריה

דיאגילב רצה בלט על פי לברית של קומדיה דל'ארטה מן המאה ה-18 ומוזיקה, שחשב כי מחברה היה ג'ובאני פרגולזי. אף כי המוזיקה יוחסה לפרגולזי, נמצא מאז והוכח, שחלק גדול מייחוס זה היה שגוי; ייתכן שחלקים ממנה הולחנו בידי דומניקו גאלו, קרלו איגנציו מונצה, ואפשר שגם לאלסנדרו פאריזוטי ולאוניקו וילהלם ואן ואסנר הייתה יד בחיבורה. המנצח ארנסט אנסרמה כתב אל סטרווינסקי בשנת 1919 בנושא זה, אך המלחין לא נטה תחילה לרעיון של מוזיקה מאת פרגולזי. אף על פי כן, לאחר שעיין בפרטיטורות, שדיאגילב מצא בספריות בנאפולי ובלונדון, שינה את דעתו. סטרווינסקי שכתב את המוזיקה העתיקה לגרסה מודרנית יותר; הוא עשה שימוש בנושאים ובמרקמים ספציפיים, אך שילב בהם מקצבים, קדנצות והרמוניות מודרניים. פולצ'ינלה כתובה לתזמורת קאמרית מודרנית  עם סופרן, טנור ובריטון סולו. מקובל לראות ב"פולצ'ינלה" את היצירה הראשונה מן התקופה הנאו-קלאסית של סטרווינסקי.
פרקי הבלט השלם

אוברטורה: אלגרו מודרטו (מהיר מתון)
סרנדה: לרגטו (איטי למדי), Mentre l'erbetta  (טנור)
סקרצינו: אלגרו (מהיר)
אלגרו
אנדנטינו (בקצב הליכה מהיר למדי)
אלגרו
אנקורה פוקו מנו (המשך קצת פחות): Contento forse vivere (סופרן)
אלגרו אסאי (מהיר מאוד)
אלגרו-אלה ברווה: Con queste paroline (בס)
אנדנטה (בקצב הליכה): Sento dire no'ncè pace (סופרן, טנור ובס)
אלגרו: Ncè sta quaccuna po (סופרן וטנור)
פרסטו (מהיר ביותר): Una falan zemprece (טנור)
אלגרו: - אלה ברווה
טרנטלה
אנדנטינו: se tu m'ami (סופרן)
אלגרו
גאבוט עם שתי וריאציות
ויוו
בקצב מינואט: Pupillette, fiammette d'amore (סופרן, טנור ובס)
פינאלה: אלגרו אסאי
סוויטת פולצ'ינלה

"סוויטת פולצ'ינלה" לקוחה מן הבלט ואין בה פרקי זמרה. הסוויטה נערכה ותוקנה על ידי המלחין בשנת 1947, או, לפי מקורות אחרים, 1949.
פרטיטורת הבלט נערכה מחדש בשנת 1965.
סוויטת פולצ'ינלה מורכבת משמונה פרקים:
סינפוניה
סרנדה
א: סקרצינו ב: אלגרטו ג: אנדנטינו
טרנטלה
טוקטה
גאבוט (עם שתי וריאציות)
ויוו
א: מינואט ב: פינאלה
סוויטה איטלקית

סטרווינסקי ביסס את היצירות הבאות על הבלט:
Suite d'après des thèmes, fragments et morceaux de Giambattista Pergolesi לכינור ופסנתר, (יחד עם פאול קוכנסקי), 1925
"סוויטה איטלקית" (Suite italienne) לצ'לו ופסנתר (יחד עם גרגור פיאטיגורסקי 1932/33
"סוויטה איטלקית" לכינור ופסנתר (יחד עם סמואל דושקין, 1934
עלילת הבלט

הבלט מתפתח במערכה אחת וגיבוריו הם פולצ'ינלה, נערתו פימפינלה, חברו פורבו, פרודנצה ורוזטה, וכן פלורינדו וקלוביאלו. הסיפור מתחיל בסרנדה, שפלורינדו וקלוביאלו שרים לפרודנצה ורוזטה. שתי הנשים אינן מתרשמות ועונות למחזריהן במטר מים. אביה של פרודנצה, רופא, מופיע ומגרש את השניים.
אפיזודה חדשה מתחילה בהופעת רוזטה ואביה. רוזטה רוקדת לפני פולצ'ינלה והם מתנשקים. אבל פימפינלה עדה לכך וקוטעת את ההתרחשות. פלורינדו וקלוביאלו מגיעים ובקנאתם בפולצ'ינלה, הם חובטים בו. אחר הם דוקרים את פולצ'ינלה, אבל זו אינה אלא העמדת פנים, שתכליתה להניע את פימפינלה לסלוח לפולצ'ינלה. פורבו, מחופש לקוסם, מופיע ומשיב את פולצ'ינלה המת כביכול לחיים לעיני כל. פימפינלה סולחת לפולצ'ינלה, פרודנצה ורוזטה נענות לחיזורי פלורינדו וקלוביאלו. הבלט מסתיים בנישואי הזוגות.
חשיבות

עם "פולצ'ינלה" נכנס סטרווינסקי לתקופתו השנייה כמלחין, הנאו-קלאסיציזם. הוא כתב על פולצ'ינלה: "פולצ'ינלה הייתה התגלית שלי את העבר, ההתגלות שבאמצעותה התאפשרה כל יצירתי המאוחרת. היה זה מבט לאחור, כמובן - הראשון בהרבה פרשיות אהבה בכיוון זה - אבל היה זה גם מבט בראי. הבלט הוחזר לבמה לאחר שינויים ותיקונים מצד אמני ניו יורק סיטי בלט, ג'ורג' בלנשין וג'רום רובינס, שרקדו שניהם, רובינס בתפקיד פולצ'ינלה, בפסטיבל סטרווינסקי של ניו יורק סיטי בלט בשנת 1972.
הערות שוליים

↑  "פולצ'ינלה" באוקספורד אונליין
↑  צ'ארלס קדוורת', "דומניקו גאלו", גרוב אונליין
↑  אוקספורד אונליין
↑  דברים בתוכניית תזמורת סנט לואיס, בקישורים חיצוניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583415505171  BnF: cb139199914 (data)  LCCN: no97073857  MusicBrainz work: 3a80ecea-095d-4050-9a94-a5928530b8c1  VIAF: 233855705   WorldCat (עם VIAF): 233855705
פוריה האדומה (קומיקס)

| --- | --- |

פוריה האדומה, כפי שהיא נראית על עטיפת החוברת Красная Фурия №1. В поисках Грааля #1 מאוקטובר 2012.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  באבל קומיקס
 הופעה ראשונה:  Красная Фурия №1. В поисках Грааля #1 (22 באוקטובר 2012)
 יוצרים:  ארטיום גברליאנוב, יבגני פדוטוב
 מידע
 שם אמיתי:  ניקה צ'ייקינה
 כינויים:  קטיה, קטקה, חיה ג'ינג'ית
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  גנב, מרגל, גיבור-על
 כוחות:  מערכת חיסונית מוגברת, קצב הזדקנות מואט, כושר פיזי מוגבר.
 חברה בקבוצה:  סוכנות הפיקוח הבינלאומית (Международное агентство контроля)
 חברה לשעבר בקבוצה:  אחוות הגנבים (Братство воров), תאגיד HOLT International
 אזרחות:  רוסיה 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'ינה סטיבנס (אחות חורגת)
 
פוריה האדומה (ברוסית: Красная Фурия) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "פוריה האדומה 1. בחיפוש הגביע" (Красная Фурия №1. В поисках Грааля #1) מאוקטובר 2012, ונוצרה בידי הכותב ארטיום גברליאנוב והמאייר יבגני פדוטוב.
פוריה האדומה היא האלטר אגו של ניקה צ'ייקינה (ברוסית: Ника Чайкина), גנבת מיומנת ואקרובטית, שגויסה על ידי סוכנות הפיקוח הבינלאומית הבדיונית MAK לצורך מציאת הגביע הקדוש. דמותה הופיעה בחוברות הקומיקס בהוצאת באבל קומיקס שפורסמו משנת 2012 ועד 2016.
על פי חוברות הקומיקס, ניקה צ'ייקינה היא יתומה שגדלה ברוסיה ואינה יודעת מי הם הוריה. למדה אקרובטיקה בקרקס, ליצן זקן לימד אותה ללכת על חבל דק ולהאמין ביכולותיה. הצטרפה לאחוות הגנבים ולמדה לגנוב. התיידדה שם עם ג'ינה סטיבנס שהפכה לאחותה. לאחר כמה זמן החליטה לזייף את מותה כדי לברוח מהאחווה. לאחר שביצעה גנבות מתוך מספר מוזיאונים מפורסמים, כדוגמת גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הבריטי, הלובר ומוזיאוני הוותיקן, נשכרה על ידי סוכנות הפיקוח הבינלאומית למצוא את הגביע הקדוש.
סוכנות הפיקוח הבינלאומית אוספת צוות של חמישה אנשים לחיפוש רמזים היכן נמצא הגביע הקדוש. החבורה כללה את האמריקאי ג'ושוע דונאטו (מומחה להישרדות בתנאים קיצוניים), יאנג וואנג הסיני (מומחה במערכות תקשורת וכל מיני מחשבים ומכונות אלקטרוניות), האנגלי ארתור הקסלי (מומחה חמקמק לחיסולים), ניקה צ'ייקינה (מומחית בהסתננות חשאית ופעולות סמויות) ולוטה למקה הגרמנית (מומחית בפעולות תקיפה). סוכן דלתא שימש כמנהל טראש החבורה.
יריביהם העיקריים הם ארגון "הירח השחור", הכולל את אחותה של לוטה הלגה והרופא המטורף ריכרד ריפה. הארגון מעורב בניסויים שונים שערכו פשיסטים ונאו-נאצים. לפוריה יש חבר מסתורי, האקר בשם ג'וני.
פוריה האדומה 1. בחיפוש הגביע

במוזיאון ההיסטוריה של בייג'ינג ניקה צ'ייקינה התחפשה לפסל של הקיסרית צְהשִׂי. לאחר הסגירה, היא עושה את דרכה לקסדת השמים הכחולים הנצחיים, תוך הימנעות מחיישני לייזר ומאבטחים. שותפה, ההאקר ג'וני, מנתק את החשמל במקום למשך 15 שניות כדי שהיא תוכל להחליף את המוצג בזיוף. ברגע שהאור נדלק, האיש שנכנס מברך את ניקה ומפעיל את האזעקה. צ'ייקינה מנסה לצאת מהבניין ולהתחמק מאש המאבטחים. כשהיא בחוץ היא ליד המשאית. לאחר מכן המכונית מתפוצצת ומדהימה אותה.
כמה שעות לאחר מכן, ניקה נחקרת על ידי הצבא. כאן נכנס גבר, שכבר מוכר לה, לחדר, שמתגלה כמעסיק שלה. הוא מזריק לה חומרי שינה ולוקח אותה איתו.
מאוחר יותר, היא מתעוררת בבסיס סוכנות הפיקוח הבינלאומית (MAK). הארגון הוקם למנוע את מלחמת העולם השלישית. ישנה נבואה שאם מישהו יצליח לאסוף את "כלי התשוקה של ישו", חרבו של פטרוס הקדוש, חניתו של לונגינוס והגביע הקדוש, אותו אדם יקבל כוח שליטה נצחי על העולם. החרב והחנית חבויים בבטחה במדינות שונות. מיקומו של הגביע נשאר בגדר תעלומה. הארגון הצליח לרכוש את יומנו של היטלר, שעשוי להכיל רמזים על מקום הימצאו. לשם כך, "MAK" הקים צוות שיכול למצוא את החפץ. ניקה וג'וני מקבלים הצעה להצטרף והם מסכימים.
אזכור במדיות אחרות > קולנוע וטלוויזיה

בספטמבר 2021 החלה הפקת סדרת הטלוויזיה "פוריה" (Фурия) המבוססת על דמותה של פוריה האדומה. הסדרה שתתרחש במוסקבה אלטרנטיבית תשודר בשירות הזרמת המדיה Kinopoisk HD. לדברי קסניה בולצקאיה, מנהלת בחטיבת שירותי המדיה של יאנדקס, "זו סדרת הקומיקס הראשונה ברוסיה עם גיבורה נקבה".
הערות שוליים

↑  פוריה, באתר kinopoisk.ru
↑  «КиноПоиск» и Bubble Studios работают над сериалом «Фурия» — ещё одной экранизации комиксов
↑  https://www.kinopoisk.ru/media/news/4005190/
↑  Анонсирован сериал "Фурия", который расширит вселенную "Майора Грома"
↑  В России снимут сериал по мотивам комикса «Красная Фурия»
| באבל קומיקס |
| --- | --- | --- |
| דמויות וחוברות קומיקס | מייג'ור גרום (דמות: מייג'ור גרום) • רופא המגפה • מחסל השדים • מטאורה • פוריה האדומה • אינוק • אקסליבריום • שומרי השלום • בני ברית • אינוק נגד מחסל השדים • עידן העורבים |  |
| עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה בהפקת אולפני באבל | מייג'ור גרום (סרט קצר) • מייג'ור גרום: רופא המגפה (‏2021) • פוריה (סדרת טלוויזיה) • גרום: ילדות (‏2023) • מייג'ור גרום: המשחק (‏2024) |  |
| כותבים ומאיירים | ארטיום גברליאנוב • קונסטנטין טראסוב • יבגני פדוטוב |  |
פוליוט

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־83 שנים) 
 חברת אם:  מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל 
 מיקום המטה:  אומסק 
 ענפי תעשייה:  יצרן תעופה וחלל 
 מוצרים עיקריים:  חללית, משגר לוויינים וחלליות 
 עובדים:  4,500 (נכון ל־2008) 
  
 www.polyot.su
 
פוליוט (ברוסית: Полёт, "טיסה") הוא מפעל ליצור מוצרים בתחום תעשיית החלל שממוקם בעיר אומסק. המפעל הוקם בשנת 1941 ופעל עד לשנת 2007 כחברה עצמאית. בשנת 2007 הוא שולב במרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל כחברת בת.
היסטוריה

המפעל הוקמה ביולי 1941 על בסיס מפעלים לייצור מטוסים שהועברו מאזור מוסקבה. בשנים 1941–1943 במחלקת תכנון ליד המפעל עבד אנדריי טופולב. המפעל פעל בשם "מפעל לייצור מטוסים מס' 166". בתקופת מלחמת העולם השנייה במפעל נבנו 3,500 מטוסים מדגם "יאק-9" ו-80 מטוסים מדגם "טופולב Tu-2".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל ייצור מטוס "איליושין Il-28" (נבנו 758 יחידות) ו-טופולב Tu-104 (נבנו 61 מטוסים). החל משנות ה-60 של המאה ה-20 המפעל התרכז בייצור טילים בליסטים. על תרומת המפעל לניצחון על גרמניה הנאצית בשנת 1945 לפמעל הוענק עיטור הדגל האדום של העמל.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 המפעל שיתף פעולה עם משרד תכנון אנטונוב שבאוקראינה והתחיל לייצר מספר דגמי מטוסים מתכנונו.
עם התפתחות תעשיית החלל מפעל התשלב בתחום החדש. החל משנת 1971 במפעל רוכז ייצור משגרים מדגם קוסמוס 3M.
בשנת 2007 הוחלט לאחד את המפעל עם מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל כחברת בת. בשנת 2009 החל חידוש משמעותי של מתקני המפעל.
במפעל נבנו לוויינים רבים של מערכת "גלונאס" וסדרת לוויינים "נדז'דה". המפעל היה מעורב בייצור לוויינים ראשונים של חברת Orbcomm. לאחר בעיות טכניות בלוויינים שנבנו המשך החוזה הועבר ליצרן אחר.
לאחר סיום פיתוח משגר "אנגרה" הוחלט לרכז את ייצור המשגר במפעל. ייצור סדרתי מתוכנן להתחיל בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  https://archive.today/20120913154343/http://www.spacenews.com/satellite_telecom/091113-defective-satellites-hobble-orbcomms-ais-business.html
פולחן מטען

צלב טקסי של פולחן המטען ג'ן פרום בוונואטו
פולחן מִטְעָן (באנגלית: cargo cult) הוא סוג של פולחן דתי העשוי להופיע בחברות שבטיות לאחר מגע עם תרבות לא-ילידית ומתקדמת יותר מבחינה טכנולוגית. הפולחן מתמקד בהשגת העושר של החברה המתקדמת דרך מחשבה משאלתית וטקסים דתיים, תוך אמונה שהעושר מכוון אליהם מהאלים ומהאבות הקדמונים שלהם.
כִתות מטען זוהו לראשונה בארצות מיקרונזיה ומלנזיה ובדרום מערב האוקיינוס השקט לאחר מגע עם תרבות מתקדמת יותר מבחינה טכנולוגית דרך קולוניאליזציה, ניצול, מאמצים מיסיונריים ומלחמות.
המאמינים, המנהיגים והנביאים של פולחני המטען טוענים שהסחורות המיוצרות (המטען) של העמים הלא-ילידיים נוצרו באמצעים רוחניים ויועדו להם מהאלים ומאבותיהם הקדמונים, אולם באופן בלתי הוגן קיבלו הזרים חזקה על מטען זה, בין אם בטעות או בכוונת מכוון.
נוכח זאת, פולחני המטען מתמקדים במאמץ להתגבר על השפעתם של הזרים המושכים את המטען אליהם, על ידי עריכת טקסים המחקים את ההתנהגויות שנצפו אצל מחזיקי העושר הרצוי והנחה שאליהם ואבותיהם יזהו אותם לבסוף וישלחו את המטען אליהם במקום אל הזרים. מכאן, מאפיין מרכזי של פולחני מטען הוא אמונה כי בשלב כלשהו בעתיד יישלחו סחורות ומטענים רבי ערך למאמינים בפולחן על ידי גורמים רוחניים כלשהם.
סקירה כללית

מגעה הראשון של חברה מבודדת עם העולם החיצון יכול לגרום הלם תרבות לבני אותה חברה: פעמים רבות הילידים יניחו שהזרים הם ישויות רוחניות כלשהן המחזיקות ביכולות אלוהיות. ייתכן שיהיו ניסיונות להתאים את המפגש לאמונות קיימות. שיתוף בעושרם של המנהיגים היה לרוב חלק במסורות הילידיות במיקרונזיה. אולם, עם הזמן, יתברר כי הזרים הם בני תמותה, כוחם מגיע מציודם (מטענם), וכי הם אינם חולקים אותו עם הילידים. הסתמכות על מסורות תרבותיות עלול להעיד כי הטקסים הדתיים אינם ממולאים כראוי וכי יצירתם של טקסים חדשים עשויה לספק את ציפיות הילידים.
פולחני מטען נוטים להופיע בין אנשים החומדים חפצים אלה אך אינם יכולים להשיגם בקלות דרך מסחר. בהינתן בידודם היחסי, למאמינים יהיה ידע מועט בתהליכי ייצור מודרניים ופקפוק בהסברים מערביים.
דוגמאות של פעולות פולחני מטען הן בניית מנחתים, שדות תעופה, משרדים וחדרי אוכל מזויפים, פטישיזציה וניסיון לבנות מוצרים מערביים כמו רדיו, ועריכת מצעדים כמו צבאיים תוך החזקת מקלות במקום רובים, לבישה של סמלים בסגנון צבאי וציור סמלים לאומיים על גופם במטרה להיראות כמו חיילים, תוך שהם מתייחסים לפעילותם של אנשי צבא מערביים כמו לטקסים שיש לבצע כדי לקבל מטען.
בשנת 2007 הופק סרט על התופעה בשם "God Is American"(אנ').
דת ג'ון פרום באי טאנה

פולחן המטען האחרון הפעיל הידוע כיום הוא "דת ג'ון פרום" באי טאנה, אחד האיים של ונואטו. דת זו, שמיוצגת על ידי מפלגה המשתתפת בממשלת האיים המאוחדים של ונואטו, מצליחה למשוך אחריה גם חלק מתושבי האיים האחרים בוונואטו. עד היום לא נתגלו עקבותיו של אותו ג'ון פרום אגדי ולא ברור אם באמת היה. יש המייחסים את מקור שמו לשיבוש של "John From America".
בתחומים נוספים > הנדסת תוכנה

עם התפשטות קוד פתוח, זמינות כיום למתכנתים דוגמאות רבות מאד של קוד עובד, וניתן במקרים רבים למצוא דוגמאות לקוד שמבצע מטלה זהה או דומה למטלה אותה מנסים לממש.
מקובל ונהוג להעתיק קטעי קוד מדוגמאות או פרויקטים של קוד פתוח לתוכנה עליה עובדים. לפעמים הקטעים המועתקים מכילים קוד שאינו מובן (או אינו מובן לגמרי) למתכנת או המתכנתת שמעתיקים אותם, ובחלק מהמקרים, קטעי הקוד ה"מסתוריים" כלל אינם נחוצים בפרויקט היעד, והם נועדו לשרת מטרה כלשהי בפרויקט המקורי שאין לה משמעות או אין בה צורך ביעד (תופעה דומה קיימת גם בהעתקת קטע קוד ממקום אחד למקום אחר באותו פרויקט). כשהמתכנתים שמעתיקים את הקוד לא יודעים או לא מבינים זאת, והקוד המיותר נשאר אחרי ההעתקה, התופעה מכונה "תכנות פולחן מטען" (Cargo cult programming).
בתחומים נוספים > מדע

הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן טבע את המושג "פולחן מטען מדעי", אותו ייחס למחקרים מדעיים, ובפרט ניסויים, ששומרים על ה"טקסים" המקובלים במדע, ומקפידים על השיטה המדעית דרך חיקוי וחזרה על הדרכים בהם השתמשו בניסויים קודמים, בלי הבנה מעמיקה ואמיתית של הסיבות וההצדקות של כל פרט ופרט בניסוי, ובכך מחמיצים את העיקר, ויכולים להוביל לתוצאות לא נכונות או מסקנות לא תקפות (Cargo cult science).
ראו גם

רונגו-רונגו
עוזי פלד

| --- | --- |
עוזי פלד, 2010
עוזי פלד, 2010
 לידה:  10 ביולי 1937 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  24 בפברואר 2024 (בגיל 86) ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  איש תקשורת
 צאצאים:  אייל פלד 
 
עוזי פלד (10 ביולי 1937 – 24 בפברואר 2024) היה איש תקשורת ישראלי, זוכה פרס מפעל חיים של האקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה (2006).
ביוגרפיה

פלד נולד בתל אביב. למד כלכלה, משפטים וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית.
קריירה

בין השנים 1965 ל-1966 הוא כיהן כחבר-מחקר במרכז לנושאים בינלאומיים של אוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
קריירה > בטלוויזיה

בין השנים 1967 ל-1969 הוא כיהן כסמנכ"ל וסגן ראש צוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. כמו כן הוא היה מנכ"ל המכון למחקר חברתי שימושי בירושלים ומרצה לתקשורת ולמינהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים ובטכניון בחיפה.
מאז ייסוד ערוץ 2 ב-1993 כיהן פלד כמנכ"ל ועורך ראשי של שידורי טלעד, בתפקיד זה הוא שימש עד 2005. במהלך עבודתו הועלו לשידור תוכניות כמו: "עובדה", "החמישייה הקאמרית" ועוד, וב-2002, נוצר תחת ידיו שידור ראשון של מסך מפוצל.
קריירה > פרסומאי

פלד היה מבעלי חברת הפרסום "עידן - יועצים לפרסום" וחברת ההפקה "סרטי עידן" (עידן היא האות ע' ב"טלעד": טלוויזיה, עידן-דיסקונט).
תפקידים ציבוריים

פלד שימש כיו"ר וחבר דירקטוריון בשורה של חברות מסחריות וציבוריות, ביניהן: יו"ר המועצה הציבורית של מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה ויושב ראש סינמטק הרצליה.
פרסים והוקרה

פרס מפעל חיים של האקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה (2006)
יקיר המדיה של איגוד המפרסמים הישראלי (2006).
חיים אישיים

פלד היה נשוי לציונה ולהם ארבעה ילדים. בנו איל פלד, הגיש את תוכנית הטלוויזיה "מסע עולמי".
פלד נפטר ב־24 בפברואר 2024.
נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
הערות שוליים

↑  כי מציון יצא מדע המינהל, מעריב, 12 בינואר 1965
1 2  רן בוקר, מייסד טלעד, עוזי פלד, הלך לעולמו בגיל 86, באתר ynet, 24 בפברואר 2024
↑  רן בוקר, מייסד טלעד, עוזי פלד, הלך לעולמו בגיל 86, באתר ynet, 24 בפברואר 2024
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2004 – חיים מלובן | פרס האקדמיה לטלוויזיה – פרס מפעל חיים  2005 – עוזי פלד | הבא: 2006 – שמואל אימברמן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266444305171  VIAF: 298729957   WorldCat (עם VIAF): 298729957
פורד פומה

| --- | --- |

Ford Puma
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד אירופה (שם מלא: "Ford of Europe AG") חברת בת: "פורד גרמניה" (Ford-Werke GmbH)
 שנות ייצור:  1997–2002
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  פורד קפרי 
 אורך:  3,984 מ"מ
 רוחב:  1,837 מ"מ
 גובה:  1,315 מ"מ
 משקל:  1,035-1,050 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,446 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, (מנוע 16V שסתומים), 1,383סמ"ק המפיק 90 כ"ס, ב-5,500 סל"ד (מנוע פורד מסוג "Ford Sigma engine")  4 צילינדרים, (מנוע 16V שסתומים), 1,596סמ"ק המפיק 103 כ"ס, ב-6,000 סל"ד (מנוע פורד מסוג "Ford Sigma engine")  4 צילינדרים, (מנוע 16V שסתומים), 1,679סמ"ק המפיק 125 כ"ס, ב-6,300 סל"ד (מנוע פורד מסוג "Ford Sigma engine")  4 צילינדרים, (מנוע 16V שסתומים), 1,679 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, ב-7,000 סל"ד (מנוע פורד מסוג "Ford Sigma engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש (דגם מנוע 1,383 סמ"ק) 190 קמ"ש (דגם מנוע 1,596 סמ"ק)  203 קמ"ש (דגם מנוע 1,679 סמ"ק המפיק 125 כ"ס)
 
פורד פומה (באנגלית: Ford Puma) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, 2 דלתות, 4 מושבים, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב "פורד אירופה", (באנגלית: Ford of Europe, שם מלא: "Ford of Europe AG"), חברת בת: "פורד גרמניה" (Ford-Werke GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, בקלן, גרמניה, בין השנים 1997–2002.
נתונים

2 דלתות
4 מושבים
מחיר "פורד פומה", (דגם מנוע 1,383 סמ"ק), בשנת 1999 עמד על 29,550 מרק גרמני
מחיר "פורד פומה", (דגם מנוע 1,596 סמ"ק), בשנת 2000 עמד על 31,150 מרק גרמני
מחיר "פורד פומה", (דגם מנוע 1,679 סמ"ק), בשנת 2000, עמד על 35,150 מרק גרמני
נתונים > תאוצות

תאוצת דגם מנוע 1,383 סמ"ק בין 0-100 קמ"ש היא 11.9 שניות
תאוצת דגם מנוע 1,596 סמ"ק בין 0-100 קמ"ש היא 11.0 שניות
תאוצת דגם מנוע 1,679 סמ"ק בין 0-100 קמ"ש היא 9.2 שניות
תמונות

פורד פומה
פורד פומה, שנת 1999
מנוע פורד פומה
פורד פומה - מבט לתא הנהג
פורד פומה - מבט לשעון מד-אוץ
פורד פומה
פורד פומה, שנת 2002
פורד פומה מבט לספסל האחורי
פורד פומה
ראו גם

פורד
הערות שוליים

↑  פורד פומה במרוצים topgear.com/car-news/top-gear-heroes/top-gears-bargain
↑  פורד פומה whatcar.com/ford/puma/coupe
↑    Honest John, ‏Buyers' guide: Ford Puma (1997-2001), The Telegraph, 18 March 2006
↑  פורד פומה topspeed.com/cars/ford-puma