מכתב לבן ערובה
פרשנות היצירה

במסה "מכתב לבן ערובה" בולטת התייחסותו של המספר, המזדהה כמחבר, לשני ערכים מרכזיים: ערך החברוּת וחשיבותם של קשרים אנושיים, וערך האחריות כלפי האחר. המחבר ממחיש את הקשר ההדוק בין ערכים אלה, וכיצד הם חיוניים זה להגשמתו של זה. הוא מציב ערכים אלו כערכים למענם העולם החופשי נלחם, ומתוך כך כערכים המאפשרים ליחיד להתמודד עם האבסורד האופייני למלחמה. ערכים אלה משתקפים ביצירות נוספות של סנט-אקזופרי שנכתבו בסמוך ל"מכתב לבן ערובה": הספר "טייס קרב" (Pilote de guerre, 1942), בו מתאר סנט-אקזופרי משימת טייס בה השתתף על רקע צרפת המתמוטטת, והספר "הנסיך הקטן" (1943).
סנט-אקזופרי מתייחס לחברות ולקשרים האנושיים בין אדם לחברו בתור הערך שלמענו ראוי למדינות העולם החופשי להילחם. הוא מתייחס לחברות הן במובן האוניברסלי שלה והן במובן הפרטי, בכך שהוא מדבר על חשיבות כבוד האדם והאנושיות, ומדגים רעיונות אלו דרך חברותו הפרטית עם לאון ורת. הבחירה לפרסם מכתב פתוח, המיועד מצד אחד לוורת באופן אישי, אך מצד שני מתפרסם באופן נרחב, ממחישה אף היא את הקשר בין החברות האוניברסלית והפרטית.
הקשר בין החברות כערך בעל אופי אוניברסלי מחד ואופי פרטי מאידך, ניכר במכתב עצמו. סנט-אקזופרי מתייחס לצרפת, המייצגת מעגל רחב, כ"רשת קשרים" עם חברים יחידים, המהווים את מהות חייו. בהמשך הוא רומז לחבר מסוים, הוא ורת: "הרודף הלילה את זיכרוני הוא בן חמישים. הוא חולה. והוא יהודי". הקשר בין הממד הכללי והממד הפרטי של החברות מומחש דרך תיאור רגע של חברות עם ורת, המאופיין באחווה כלפי אנשים שמעולם לא פגשו. המחבר מתייחס לחיוך כסמל לאחווה המחברת בין זרים.
סנט-אקזופרי מדגיש את חשיבות ערך האחריות לזולת כמאפיין מהותי של חברות. רעיון זה בא לידי ביטוי בתיאור התלישות העומדת מול החברות והאחריות. בתיאורו של המחבר את המהגרים התלושים מכל הקשר הנוסעים באונייה יחד איתו, הוא מתאר אותם כמנותקים מקשרי חברות, כמי שאינם אחראיים עוד לאחרים, ושאין איש שזקוק להם. אין אדם שמקשר אותם למקום מסוים, ולכן הם תלושים. לעומתם, אנשי הצוות של האנייה, להם יש תפקיד ואחריות, מתוארים כמי שחווים מלאות למול הריקנות של המהגרים. בכך למעשה מאפיין סנט-אקזופרי את האחריות לאחר כמהותה של החברות. ב"מכתב לבן ערובה" המחבר מתייחס למִדבר, ולכך שהחברות והאחריות לחבריו יכולה לכוון את האדם גם במִדבר, שיכול להיראות ריקני. התייחסות נוספת למדבר ניתן לראות ביצירתו "הנסיך הקטן". מצד אחד הוא מתאר את התלישות שיכולה להיות נחלת האדם במִדבר, דרך הפרח המתאר את האדם חסר השורשים ודרך הבדידות שהאדם מרגיש במִדבר. מצד שני, בסיום הסיפור, ניתן לראות כי יופיו של המִדבר נחשף בזכות החברות והאחריות לזולת, המתבטאות בדאגתו של המספר לנסיך הקטן ובשאיבת המים למענו. כתיבת "מכתב לבין ערובה" עשויה להיות בעצמה ניסיון להתמודד עם התלישות אותה חווה סנט-אקזופרי בעזבו את צרפת. הוא מנסה להתמודד עם התלישות דרך אחריותו לוורת, חברו הרחוק ממנו, ודרך קריאה לאחווה ואחריות לזולת בעם הצרפתי בפרט ובעולם החופשי בכלל.
במסגרת העיסוק בערך האחריות לזולת ב"מכתב לבן ערובה", סנט-אקזופרי מתייחס לקושי הטמון בראיית הקשר בין פעולה יומיומית לייעוד רחב, המוביל לתחושת אבסורד. בספרו "טייס קרב" סנט-אקזופרי מעמיק את העיסוק באבסורד בתארו את הקושי לראות את הקשר בין פעולות טכניות של טיסה, לבין האחריות החשובה שיש לו כלפי צרפת וכלפי העולם החופשי. בפרקי הספר הראשונים המחבר מתאר בהרחבה את האבסורד שהוא חווה בניסיונותיו החוזרים להפעיל את המטוס, ביציאתו למשימה שחשיבותה מוטלת בספק: איסוף מידע מודיעיני שלא יוכל לעבור לאלה שיוכלו להשתמש בו, עקב קריסת הצבא הצרפתי. רמז לאבסורד במלחמה ניתן למצוא גם בספר "הנסיך הקטן", כאשר הנסיך הקטן תמהַּ לגבי תפקידם של קוצי השושנים בהגנה עליהן, על אף שנראה שאין בכוחם להגן על השושנה מפני הכבשה. ניתן לדמות זאת לצבא הצרפתי שלא היה מסוגל להתמודד עם הצבא הגרמני. בהמשך הספר "טייס קרב", המספר מבין את מהותה של האחריות שלו לעולם החופשי, המעניקה חשיבות לפעולתו גם במצב אבסורדי. הוא מכנה פעולה זו "הקרבה", כלומר פעולה של התמסרות מלאה להוויה אותה האדם רוצה לנכס לעצמו. לפיכך, דרך ההקרבה המכילה את האחריות של האדם לאחר, הוא מתחבר להוויה גדולה יותר וכך יכול להתמודד עם האבסורד. התייחסות דומה לאופן בו אחריות והקרבה מאפשרות לאדם להתמודד עם האבסורד ניתן לראות גם ביצירה "הנסיך הקטן". הנסיך הקטן עובר בכוכבים ופוגש בהם מבוגרים המשקפים מציאות אבסורדית. בנוסף, הוא עובר בגן שושנים וחווה ריקנות כאשר הוא רואה שושנים רבות הדומות לשושנה בכוכב שלו, ואינו מבין מה מייחד אותה. רק לאחר שהוא לומד מדמותו של השועל את חשיבותן של החברות והאחריות לזולת, הוא מסוגל להבין את משמעותה של השושנה שלו. בתוך כך הוא מבין את חשיבות ההשקעה בשושנה, המהווה את ההקרבה למענה, כדרך ליצור משמעות במציאות אבסורדית.