stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיימן גמדי של שניידר

| קיימן גמדי של שניידר |
| --- | --- |
קיימן גמדי קיימן גמדי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: אליגטוריים
תת־משפחה:: קיימנים
סוג:: קיימן גמדי
מין:: קיימן גמדי של שניידר
שם מדעי
 Paleosuchus trigonatus ‏שניידר, 1801
תחום תפוצה


קיימן גמדי בברזיל
קיימן גמדי של שניידר (שם מדעי: Paleosuchus trigonatus) הוא מין קיימן בסוג קיימן גמדי ממשפחת האליגטוריים הנפוץ בדרום אמריקה.
מאפיינים

זהו המין השני הקטן ביותר מבין האליגטוריים, לאחר קיימן גמדי של קיוויה, וגודלו הממוצע 1.2–1.5 מטרים (3.9–4.9 רגל) ומשקלו 9–20 ק"ג, כשהשיא הגיע ל-2.3 מטרים ולמשקל 36 ק"ג. הקיימן בעל קשקשים חומים-אפורים ומעט דהויים כאמצעי הסוואה מיימי ובעל זנב ארוך וכפות רגליים בעלות קרומי שחייה. הקיימן הגמדי הוא בעל מעטה שריון המורכב מאוסטאודרמים המשובצים בעורו, ומכסים את רוב גופו.
קיימן קטן זה מצוי במימי הנהרות והאגמים באגן האמזונאס והאורינוקו שבבוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, גינאה הצרפתית, גיאנה, פרו, סורינאם וונצואלה ולעיתים מסתתר בין הצמחייה ביבשה. הוא צד מינים של דגים, דו-חיים, זוחלים אחרים, עופות ויונקים קטנים עד בינוניים להם הוא אורב מתחת למים. הטורף העיקרי של קיימן זה הוא היגואר.
קיימן זה תואר על ידי החוקר יוהאן גוטלוב שניידר ב-1801.
הערות שוליים

↑  קיימן גמדי של שניידר באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיימן ז'קרה

| קיימן ז'קרה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: אליגטוריים
תת־משפחה:: קיימנים
סוג:: קיימן
מין:: קיימן ז'קרה
שם מדעי
 Caiman yacare ‏דודין, 1802
תחום תפוצה


קיימן ז'קרה (שם מדעי: Caiman yacare), מין קיימן ממשפחת האליגטוריים. בעבר סווג כתת-מין של הקיימן הממושקף (Caiman crocodilus yacare), אולם כיום הוא נחשב למין נפרד. נפוץ במרכזה של דרום אמריקה, כולל צפון ארגנטינה, דרום בוליביה, דרום מערב ברזיל ובנהרות פרגוואי.
מאפיינים

צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטר. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו.
קיימן הז'קרה, על כל תת-מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט.
נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך.
הערות שוליים

↑  קיימן ז'קרה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547017105171  LCCN: sh2005002673  NKC: ph921675 
קיימן נח על הגדה
קן ווטקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) קינגסטון, קנדה 
 מדינה:  קנדה קנדה
 השכלה:  בית הספר למשפטים בהרווארד  המכללה המלכותית הצבאית של קנדה  אוניברסיטת קווינס  Loyalist Collegiate and Vocational Institute 
 דרגה:  גנרל 
 
קנת "קן" ווטקין (באנגלית: Kenneth "Ken" Watkin נולד ב-1954), הוא עורך דין, חייל ומשפטן קנדי. ווטקין שימש כיועץ המשפטי הראשי של הכוחות המזוינים של קנדה משנת 2006 עד 2010. הוא מומחה למשפט צבאי.
ווטקין הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לתפקיד היועץ המשפטי הראשי באפריל 2006, לתקופה של ארבע שנים.
ביוני 2010, מינתה ממשלת ישראל את ווטקין כאחד משני משקיפים בין-לאומיים ששירתו בוועדת חקירה ישראלית לבחינת האירועים סביב פשיטת ישראל על הספינה מרמרה.
ראשית חייו והשכלה

ווטקין נולד בקינגסטון, אונטריו, כתאום לא זהה יחד עם אח (קרי) ואחות (קת'י), ויש לו גם אח גדול (רוברט).
ווטקין הוא בוגר תואר ראשון מהמכללה המלכותית הצבאית של קנדה ובית הספר למשפטים של אוניברסיטת קווין בקינגסטון, אונטריו, שם קיבל תואר ראשון ושני במשפטים. מ-2002 עד 2003, הוא היה עמית מחקר בתוכנית זכויות האדם של בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
קריירה

קן ווטקין התחיל את הקריירה שלו כקצין חי"ר ברגימנט המלכותי הקנדי. שירותו הראשון לאחר סיום לימודיו במכללה הצבאית היה בגדוד הרגימנט המלכותי הקנדי בגאג'טאון, ניו ברונסוויק.
קריירה > חקירת הירי בסומליה

בקיץ 1994, כששירת בדרגת לוטננט-קולונל, כתב ווטקין סקירה משפטית שבה הטיל ספק במסקנות חקירתו של קולונל סרג' לה בי, מפקד קבוצת הקרב של רגימנט הצנחנים הקנדי, לגבי אירוע המכונה "פרשת סומליה", בו נורו שני סומלים שניסו להימלט מהמתחם הקנדי בבולט חויין ב-4 במרץ 1993, ואחד מהם מת. הוא גם הטיל ספק ב"פתיחות של לה בי בדיווח למטה הכללי". המסמך של ווטקין, שהסיק כי הצבא הקנדי ניסה לטייח את האירוע, נשקל במהלך החקירה של האירועים באותו היום. ווטקין העיד כי הוטרדו אותו הערות של לוטננט-קולונל קרול מתייה, שהואשם בתפקוד רשלני על כך שלכאורה הורה לחיילים לירות בבוזזים. ווטקין התבקש להדריך את החיילים בכללי הלחימה והוא העיד כי מתייה אמר "כל זה לא משנה, פשוט תזרקו כמה כדורים רופפים".
קריירה > ועדת החקירה טירקל (אוניית המרמרה)

ב-14 ביוני 2010 הוא מונה כמשקיף בוועדת החקירה הציבורית והעצמאית הישראלית המיוחדת של טירקל על פשיטת המשט בעזה.
הוועדה בדקה האם פעולותיה של ישראל במניעת הגעת הספינות לעזה היו בהתאם לדין הבין-לאומי. הוועדה התמקדה, בין היתר, בשיקולי הביטחון להטלת הסגר הימי על רצועת עזה והתאמת הסגר לכללי הדין הבין-לאומי; התאמת הפעולות במהלך הפשיטה לעקרונות המשפט הבין-לאומי; והפעולות שנקטו מארגני ומשתתפי המשט וזהותם.
בוועדה השתתפו שופט בית המשפט העליון לשעבר, יעקב טירקל, ונשיא הטכניון לשעבר, עמוס חורב, וכן שני חברים נוספים שהצטרפו ביולי 2010. (שבתאי רוזן, פרופסור למשפט בין-לאומי מאוניברסיטת בר-אילן, גם שירת בוועדה מאז הקמתה ועד מותו ב-21 בספטמבר 2010). בנוסף, היו לוועדה שני משקיפים זרים, ווטקין ושר הראשון של צפון אירלנד לשעבר, דייוויד טרימבל, שלקחו חלק בשימועים ובדיונים, אך לא הצביעו על המסקנות הסופיות.
פרסים

מונה למסדר הכבוד הצבאי (2002)
מונה ליועץ המלכה (Q.C.) (2006)
ציון לשבח של מפקד חיל הים
פרס פרנסיס ליבר 2017 של האגודה האמריקאית למשפט בין-לאומי, על הספר הטוב ביותר בתחום המשפט והסכסוך המזוין, "Fighting at the Legal Boundaries: The Use of Force in Contemporary Conflict"
פרס ליבר 2008 של האגודה האמריקאית למשפט בין-לאומי, על המאמר "Assessing Proportionality: Moral Complexity and Legal Rules"
הערות שוליים

↑  Singer, Zev (14 ביוני 2010). "Israel appoints Ottawan to Gaza flotilla inquiry". Ottawa Citizen. אורכב מ-המקור ב-24 במרץ 2020. נבדק ב-28 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Rules of war joked about, inquiry told". The Toronto Star. 4 ביוני 1994. אורכב מ-המקור ב-2 בנובמבר 2012. נבדק ב-28 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  המשקיפים הזרים: מומחים בהתמודדות עם טרור, באתר ynet, 14 ביוני 2010
↑  "Appointment of New Judge Advocate General for the Canadian Forces". Marketwire.com. 10 באפריל 2006. נבדק ב-28 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  המשקיף הקנדי לחקר אירועי המשט לרצועת עזה נחת בארץ, באתר ynet, 27 ביוני 2010
↑  "Kingston man asked to join inquiry". The Whig Standard. אורכב מ-המקור ב-17 ביוני 2010. נבדק ב-28 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Biography of Brigadier-General Ken Watkin". Government of Canada Department of National Defence. 12 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-17 ביוני 2010. נבדק ב-14 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Commander may have tried coverup: memo". The Toronto Star. 7 בפברואר 1997. אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2013. נבדק ב-28 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Zrahiya, Zvi (17 ביוני 2010). "Israeli members of flotilla inquiry panel meet for first time". Haaretz. נבדק ב-17 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Cabinet asked to approve independent public commission". Israel Ministry of Foreign Affairs. 13 ביוני 2010. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2010. נבדק ב-17 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gaza flotilla inquiry panel members", BBC
↑  "Who's who on Israel's committee on the Gaza flotilla raid", Haaretz, June 10, 2010
↑  "11027 Ken Watkin award winning author on the international stage".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582857205171  BIBSYS: 13008250  GND: 1105590666  ISNI: 0000 0003 8735 4479  LCCN: n2012038743  LNB: 000240866  NKC: xx0244138  NTA: 30455426X  SUDOC: 224992430  VIAF: 280284866   WorldCat (עם VIAF): 280284866 
גולגולות של קורבנות רצח העם ברואנדה
מסלולה של המרמרה (ירוק) ושל חיל הים הישראלי (כתום)
רוברט קיוסאקי

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1947 (בן 77) הילו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הוואי בהילו, אקדמיית הסוחר הימי של ארצות הברית, תיכון הילו 
 שפות היצירה:  יפנית, אנגלית 
 יצירות בולטות:  אבא עשיר אבא עני, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  Kim Kiyosaki 
 פרסים והוקרה:  מדליית האוויר 
 www.richdad.com
 חתימה:   
 
רוברט קיוסאקי, 2006
רוברט טורו קיוסאקי (באנגלית: Robert Toru Kiyosaki, ביפנית: ロバート・トール・キヨサキ ; נולד ב-8 באפריל 1947) הוא איש עסקים וסופר אמריקני. התפרסם בזכות כתיבת הספר "אבא עשיר אבא עני".
קורות חייו

קיוסאקי הוא אמריקני, ממוצא יפני, דור רביעי בארצות הברית, שנולד וגדל בהוואי. הוא בא ממשפחה ידועה של מחנכים: אביו עמד בראש משרד החינוך בהוואי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון למד קיוסאקי בניו יורק, ובתום הלימודים התגייס לכוח הנחתים של צבא ארצות הברית ושירת במלחמת וייטנאם כקצין וכטייס מסוקי תקיפה.
ב-1974 אחר שחזר מהמלחמה, החלה הקריירה העסקית שלו. ב-1977 הוא הקים חברה שהביאה בראשונה לשוק את ארנקי הניילון וצמדן[דרוש מקור], שזכו למכירות בהיקף של מיליוני דולרים. ב-1985 הקים חברה חינוכית[דרוש מקור] שפעלה בשבע מדינות (ארצות הברית, רוסיה, נורווגיה, יפן, ברזיל, קוריאה הדרומית וסינגפור), ולימדה עסקים והשקעות לעשרות אלפי תלמידים בעלי תואר ראשון[דרוש מקור]. תוכנית הטלוויזיה שלו שודרה בארצות הברית במשך שנה בערוץ הנוסטלגיה, והפיצה את המסר החינוכי שלו[דרוש מקור].
קיוסאקי פרש בגיל 47 ופנה להשקעות ולנדל"ן. הוא מעביר קורסים שנמשכים החל משעה אחת וכלה בשלושה ימים, ובהם הוא "מלמד אנשים את סודותיהם של העשירים"[דרוש מקור].
קיוסאקי התפרסם לאחר שפרסם את ספרו הראשון, "אבא עשיר אבא עני" ("Rich Dad, Poor Dad"). הוא פרסם 18 ספרים העוסקים בעשיית עושר שלא מעבודה, ובשיווק רב שכבתי, ובתוכם תורגמו לעברית הספרים "לפרוש צעיר לפרוש עשיר", "אם אתם רוצים להיות עשירים ומאושרים אל תלכו לבית ספר?". כמו כן שיווק מספר משחקי קופסה ומשחקי מחשב העוסקים בכספים ובניהול נכסים. המטרה הראשית של כל מוצריו היא לימוד השכלה פיננסית.
באוקטובר 2012 הוכרזה חברה בבעלותו כפושטת רגל בשל חוב של 24 מיליון דולר לנושים.
רשימת ספרים רבי מכר בהוצאתו

"בית הספר לעסקים"- עוסק בשיווק רב שכבתי.
"סיפורי הצלחה"- אנשים המשתפים בסיפוריהם, שלמדו לקחים מהספר הראשון "אבא עשיר, אבא עני".
"כך תהיה עשיר"- עושר מהשכלה פיננסית ולא עצות פיננסיות פשטניות וילדותיות להחריד.
"אבא עשיר, אבא עני לבני נוער"- להתחיל בגיל צעיר.
"מי לקח את הכסף שלי"- כיצד להניע את הכסף שלנו במקום להחנות אותו בחיסכון.
"רבעי תזרים המזומנים"- המדריך לעצמאות פיננסית של אבא עשיר. מציג את עקרונות רבעי תזרים המזומנים (cashflow- quadrant).
"IQ פיננסי"- כיצד לנהל בחוכמה את ענייננו הכספיים ולהשיג עושר ועצמאות כלכלית.
"אח עשיר, אחות עשירה"- ספר העוסק בו ובאחותו אמי קיוסאקי שפנתה לנזירות בודהיסטית, מציג את הפן הרוחני.
למה אנחנו רוצים שתהיה עשיר: שני אנשים, מסר אחד (אנ') יחד עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ 2006.
בנוסף כתב קיואסקי הקדמה לספרו של טראמפ תחשוב כמו מנצח.
הערות שוליים

↑  "Company Bankruptcy Information for Rich Global LLC". BUSBK.com. 20 באוגוסט 2012. נבדק ב-2012-08-20. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301575105171  PLWABN: 9810699327705606  BIBSYS: 7027069  BNC: 000678701  BNE: XX1696389  BnF: cb14472418h (data)  CiNii: DA12914943  GND: 173355447  ISNI: 0000 0000 8186 2825  LCCN: n92108139  LNB: 000040751  MusicBrainz: f37e24ca-e5a8-4a44-af7e-bb391f631e6f  NDL: 00830119  NKC: jn20020717679  NLA: 35075230  NLG: 178581  NLK: KAC200000680  NSK: 000367493  NTA: 238595609  RERO: 02-A008857582  SELIBR: 330746  SNAC: w6x666hr  SUDOC: 061128287  Trove: 819173  VIAF: 117195725   WorldCat (עם VIAF): 117195725
רוברט קילוורדבי

| --- | --- |

 לידה:  1215 אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 בספטמבר 1279 (בגיל 64 בערך) ויטרבו, איטליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  ויטרבו 
 השכלה:  סורבון 
 תפקיד:  הארכיבישוף הקתולי של קנטרברי (26 בפברואר 1273–12 במרץ 1278) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
רוֹבֶּרְט קִילווֹרְדְבִּי (באנגלית: Robert Kilwardby‏; סביב 1215 – 11 בספטמבר 1279) היה הארכיבישוף מקנטרברי באנגליה וקרדינל. קילוורדבי היה החבר הראשון במסדר מנדיקנטים שזכה למשרה כנסייתית גבוהה בכנסייה האנגלית.
ביוגרפיה

קילוורדבי למד באוניברסיטת פריז, ועם סיום לימודיו החל ללמד שם דקדוק ולוגיקה. לאחר מכן הצטרף למסדר הדומיניקני ולמד תאולוגיה, והצטרף לחבר המנהלים של אוניברסיטת אוקספורד לפני 1261, כנראה עד 1245. הוא מונה לראש המסדר של הדומיניקנים באנגליה ב-1261, ובאוקטובר 1272 מינה אותו האפיפיור גרגוריוס העשירי לארכיבישוף של קנטרברי כדי לסיים את המחלוקת על הבחירות. קילוורדבי קיבל את המינוי של הארכיבישופות ב-11 באוקטובר 1272, ב-12 בדצמבר 1272 הוא קיבל את ניהולה, וקיבל סמיכה לכהונה ב-26 בפברואר 1273.
קילוורדבי הכתיר את אדוארד הראשון ואת אשתו לאונור כמלך ומלכת אנגליה באוגוסט 1274, אך מלבד זאת כמעט שלא עסק בפוליטיקה. במקום זאת הוא התרכז בתפקידיו הכנסייתיים, כולל צדקה לעניים ותרומות לדומיניקנים.
בשנת 1278 מינה האפיפיור ניקולאוס השלישי את קילוורדבי לקרדינל בישוף של פורטו וסנטה רופינה (אנ'), שבסמוך לרומא. עקב כך הוא התפטר מתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי ועזב את אנגליה, [5] ולקח עמו מסמכים, פנקסים ומסמכים השייכים לארכיבישופות. הוא גם עזב שוב את הארכיבישופות שקועה בחובות, לאחר שקודמו סילק את החוב. הוא מת באיטליה בשנת 1279 ונקבר במנזר הדומיניקני בוויטרבו, באיטליה. אמנם בתאוריה זה היה קידום, אבל נראה שזה לא היה כך, שכן האפיפיור לא היה מרוצה מתמיכתו של קילוורדבי במאמצים להתנגד לתשלום הכנסות האפיפיור ומחוסר המאמץ לביצוע הרפורמות שהתקבלו בוועידת ליון השנייה (אנ') ב-1274.
השקפותיו התאולוגיות והפילוסופיות של קילוורדבי סוכמו על ידי הכומר וההיסטוריון דיוויד נואלס (אנ') שאמר כי הוא היה "אקלקטי שמרני, המחזיק בדוקטרינת הנטיות המכוננות ומתנגד... לדוקטרינה האריסטוטלית של אחדות הצורה בישויות, כולל האדם". כמה מקורות קובעים שהוא היה המחבר של Summa Philosophiae, היסטוריה ותיאור של אסכולות המחשבה הפילוסופיות שהיו אז, אך סגנון הכתיבה אינו דומה ליצירותיו האחרות, ונואלס, למשל, אינו מאמין שהוא נכתב על ידי קילוורדבי.
נטען כי קילוורדבי התנגד לתומאס אקווינס. בשנת 1277 הוא אסר על הוראת שלושים תזות, שחלקן נחשבו כקשורות לתורתו של תומאס אקווינס. אולם חוקרים מודרניים, כמו רולנד היסט (Roland Hissette), ערערו על פרשנות זו.
לקריאה נוספת

Lagerlund, Henrik & Thom, Paul (eds.), A Companion to the Philosophy of Robert Kilwardby, Leiden: Brill, 2012.
Lewry, Patrick Osmund Robert Kilwardby's Writings on the Logica vetus Studied with Regard to Their Teaching and Method. Ph.D. diss. Oxford, 1978.
Thom, Paul, Logic and Ontology in the Syllogistic of Robert Kilwardby, Leiden: Brill, 2007.
Tugwell, Simon (2004). "Kilwardby, Robert (c.1215–1279)". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/15546. נבדק ב-12 במרץ 2011. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Greenway Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: Volume 2: Monastic Cathedrals (Northern and Southern Provinces): Canterbury: Archbishops
↑  Fryde, et al. Handbook of British Chronology p. 233
↑  Burton,Monastic and Religious Orders pp. 206–207
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263598405171  PLWABN: 9810638330905606  BIBSYS: 90206888  BNE: XX987249  BnF: cb11988223n (data)  CANTIC: a10196389  GND: 119235196  ICCU: UFIV084339  ISNI: 0000 0001 1794 8891  LCCN: n85242657  NKC: jn20000703123  NLA: 50609905  NTA: 069902739  RERO: 02-A003453859  SELIBR: 292428  SNAC: w62n7c3j  SUDOC: 027949532  Trove: 1068320  VcBA: 495/22394  VIAF: 100188011   WorldCat (עם VIAF): 100188011
רוברט קורמייר

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1925 לאומינסטר, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בנובמבר 2000 (בגיל 75) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברטיסת פיטשבורג, תיכון לאומינסטר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס מרגרט אדוארדס (1991)  פרס פוניקס (1997) 
 
אדמונד רוברט קורמייר (מבוטא "קורמִיר"; באנגלית: Robert Edmund Cormier; ‏17 בינואר 1935 - 2 בנובמבר 2000) היה סופר, עיתונאי ובעל טור אמריקאי הידוע בכתיבתו הפסימיסטית, הקשה והשנויה במחלוקת, המיועדת לנוער. קורמייר זכה לפרסום עולמי עם הוצאתו לאור של ספרו "מלחמת השוקולד" (1974), סיפור ריאליסטי וקשה על מאבקו של נער בודד מול חבורת נערים שלטת בבית ספר קתולי. רבים מספריו זכו לפרסים ולהוקרה, ועם זאת, נשמעו קריאות להוציאם מן הספריות הציבוריות. ספריו עוסקים בנושאים שנויים במחלוקת, מתארים צד אפל של גיל הנעורים, וכוללים תיאורים של אלימות ופעולות מיניות, והתבטאויות בשפה גסה. המייחד את קורמייר הוא שבחלק גדול מספריו הגיבור מובס.
חייו

קורמייר נולד למשפחה ממעמד הפועלים, ממוצא צרפתי-קנדי, בשכונה צרפתית קנדית בשם "פרנץ' היל", בעיירה לאומינסטר במסצ'וסטס. הוא היה השני מבין שמונה ילדים. בילדותו, בתקופת השפל הגדול סבלה המשפחה ממחסור, ונאלצה לעבור דירה פעמים רבות, אך לא עזבה מעולם את גבולות לאומינסטר, וקורמייר גר בעיירה כל חייו.
קורמייר למד בבתי ספר פרטיים קתוליים, וכבר מילדותו הצטיין בכתיבת סיפורת ושירה. כאשר למד בקולג' המקומי, התפרסם סיפור ראשון מפרי עטו בכתב עת קתולי, לאחר שאחד המרצים שלח את הסיפור לכתב העת ללא ידיעתו. קורמייר עבד כעיתונאי ובעל טור במספר עיתונים מקומיים. כעיתונאי זכה להצלחה בקנה מידה מקומי, ולפרסים מטעם אגודת העיתונאים בניו אינגלנד. בשנת 1948 נישא לקונסטנס, בת למשפחה מקומית, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
בשנת 1960 התפרסם ספרו הראשון "Now and At the Hour" (עתה ובשעת... לקוח מהפסקה בתפילה הקתולית "אווה מריה" - "התפללי בעדנו, החוטאים, עתה ובשעת מותנו"). במהלך שנות השישים פרסם מספר ספרים נוספים המיועדים לקוראים בגיל ההתבגרות, אך לפרסום עולמי זכה רק בשנת 1974 כשפרסם את ספרו "מלחמת השוקולד". ספר זה זכה לשבחים רבים ולהצלחה כלכלית, ואף הפך לסרט קולנוע בשנת 1988.
"מלחמת השוקולד", שהוא ספרו הידוע ביותר של קורמייר, מתאר בית ספר קתולי, בו מוטלת על הילדים חובה למכור חבילות שוקולד לאירוע צדקה, ועוסק במאבקו של אחד הילדים, ג'רי רנו, לסרב להשתתף במכירה. קורמייר כתב את הספר בעקבות אירוע דומה שקרה לבנו. הספר מתאר חברת ילדים הכופה את רצונה על היחיד, ואת המאבק בין היחיד המנסה להביע את דעתו העצמאית ובין הממסד של בית הספר, וחברת הילדים. הספר הושווה לספרים כ"בעל זבוב" מאת ויליאם גולדינג.
במהלך השנים שלאחר מכן המשיך בכתיבה לבני הנעורים, וספריו זכו לפרסום נרחב, עובדו לקולנוע, וזכו להצלחה כלכלית. עם זאת, כתיבתו עוררה מחלוקת קשה הן בשל התכנים, והן בשל השפה הגסה בה השתמש. גם בתקופה זו המשיך קורמייר לעבוד כעיתונאי עבור העיתון המקומי, והמשיך לגור בעיירת הולדתו.
ספריו זכו להכרה בינלאומית, והוא היה מועמד מספר פעמים לפרס ספרות הילדים הבריטי היוקרתי "מדליית קרנגי". ספרו "Heroes" אף זכה בציון מיוחד לשבח מוועדת הפרס, הישג יוצא דופן שכן הפרס מיועד בדרך כלל לספרות ילדים בריטית. כן זכה, בשנת 1991 בפרס "מרגרט א. אדוארדס" המוענק מטעם אגודת הספרנים האמריקאית על ספריו "מלחמת השוקולד", "לאחר המוות הראשון" ו "I Am the Cheese", ולפרסים נוספים המוענקים על ידי אגודות ספרותיות אמריקאיות ומקומיות.
בשנת 2000 מת מסרטן הריאות.
סגנונו

כתיבתו של קורמייר היא ריאליסטית ופסימית. גיבוריו לא יזכו לסוף טוב. מאבקיהם לא יוכתרו בהצלחה. מסופר כי קורמייר התבקש לסיים את "מלחמת השוקולד" בסוף טוב, וסירב. החלטה זו היא שהביאה לספר את עוצמתו. כתיבתו רוויה בתיאורים מיניים ומילות סלנג גסות, והיא חוללה מהפכה בספרות הילדים בארצות הברית. על אף שהנושאים בהם עוסק קורמייר הם אוניברסליים, הוא מתאר לפרטי פרטים את החיים בארצות הברית, את הווי בית הספר הקתולי ומשחק הפוטבול.
ספריו של קורמייר נחשבים לספרות ילדים קלאסית, ומספר מסיפוריו הקצרים נכנסו לאנתולוגיות המשמשות קריאת חובה בבתי ספר בארצות הברית. בישראל נבחר "מלחמת השוקולד" כאחד מבין עשרת הספרים האהובים ביותר על תלמידי כיתות י' עד יב' לשנת תשס"ח, ועם זאת כתיבתו עומדת בפני מתקפה של גורמים חינוכיים בארצות הברית, המסתייגים מהתיאורים המיניים והמילים הגסות שבספרים. בין 1990 ל-2000 היה הספר "מלחמת השוקולד" במקום העשירי ברשימת הספרים שספריות ציבוריות נדרשו להסיר מן המדפים. גם במהלך המאה ה-21 עדיין נמצא קורמייר במקום גבוה ביותר בין הסופרים שספריהם נדרשים להסרה מהמדפים.
ספריו שתורגמו לעברית

לאחר המוות הראשון, תרגום: שחר אביב, הוצאת אלפא / זמורה, 1988.
מלחמת השוקולד, תרגום: אליענה אלמוג, הוצאת כתר, הסדרה הצעירה, 2007.
הערות שוליים

↑  אריאנה מלמד, הזכות לסרב למכור שוקולד, באתר ynet, 18 באפריל 2007
↑  רוברט קורמייר באתר הוצאת "רנדום האוס".
↑  רוברט קורמייר באתר סופרי מחוז ווסטר
↑  אריאנה מלמד, הזכות לסרב למכור שוקולד, באתר ynet, 18 באפריל 2007
↑  רונית רוקאס, הצד הקודר של החיים, בלי הנחות לנוער, באתר הארץ, 5 במרץ 2007
↑  רותה קופפר, ג'רי: גיבור דעתן ולא שגרתי, באתר הארץ, 2 בפברואר 2007
↑  רוברט קורמייר באתר הוצאת "רנדום האוס".
↑  נבחרו הספרים האהובים ביותר על תלמידי ישראל בתשס"ח קו לחינוך
↑  רשימת מאה הספרים אותם דרשו להסיר מהמדפים מספר פעמים רב ביותר בין 1990 ל-2000 איגוד הספריות האמריקאי
↑  רשימת הסופרים שספריהם נדרשים להסרה מהמדפים במאה ה-21 איגוד הספריות האמריקאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460943405171  PLWABN: 9810661690305606  BIBSYS: 90358498  BNE: XX1149186  BnF: cb11897696r (data)  CiNii: DA08910687  GND: 121217604  ISNI: 0000 0000 8155 9260  LCCN: n80037714  LNB: 000216545  NDL: 00436661  NKC: xx0155760  NLK: KAC200805909  NTA: 070535078  SELIBR: 208033  SUDOC: 026799391  VIAF: 76313814   WorldCat (עם VIAF): 76313814
דלתה בורק

| --- | --- |

דלתה בורק עם קנדיס ברגן בטקס פרסי האמי
 לידה:  30 ביולי 1956 (בת 68) אורלנדו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  Colonial High School 
 בן או בת זוג:  ג'רלד מקרני (1989–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דלתה בורק (באנגלית: Delta Burke; נולדה ב-30 ביולי 1956) היא שחקנית ומפיקה אמריקאית.
ביוגרפיה

בורק נולדה באורלנדו, וב-1974 היא נבחרה למיס פלורידה והייתה הזוכה הצעירה ביותר בתולדות התחרות. לאחר מכן למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירה

היא הופיעה בתפקידים קטנים במספר רב של סדרות טלוויזיה ובין היתר בסדרה "ספינת האהבה". בין השנים 1986 ל-1991 היא שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "נשים מעצבות" שעל תפקידה הייתה מועמדת לפרס אמי.
בשנת 2000 החלה לגלם את הגברת הראשונה של ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה "DAG" ברשת NBC, שירדה מן המרקע לאחר עונת שידורים אחת. באותה שנה שיחקה גם בסרט "מה נשים רוצות".
ב-2002 שיחקה את אמם החורגת של עמי ותמי בסרט טלוויזיה על פי סיפור הילדים. בשנת 2006 שיחקה בסרט הטלוויזיה של NBC, "השנה ללא סנטה קלאוס" את גברת קלאוס, אשתו של סנטה קלאוס (ג'ון גודמן).
רגעים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מיכל בת-אדם 
 הופק בידי:  משה מזרחי הנרי אוחנה
 תסריט:  מיכל בת-אדם 
 עריכה:  סופי קוסאן 
 שחקנים ראשיים:  מיכל בת-אדם דן בן אמוץ בריז'יט קטיון אסי דיין
 צילום:  איב לפאייה 
 מדינה:  צרפת, ישראל 
 הקרנת בכורה:  14 בנובמבר 1979 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  עברית צרפתית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט רומנטי 
 תקציב:  11,000,000 ל"י
 דף הסרט ב־IMDb
 
רגעים (באנגלית: Moments; בצרפתית: Moments de la vie d'une femme) הוא סרט דרמה צרפתי-ישראלי משנת 1979,‏ שנכתב ובוים על ידי מיכל בת-אדם, שאף מככבת בו. הסרט היה נציג ישראל לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-52, אך בסופו של דבר לא התקבל כמועמד בקטגוריה. הסרט התחרה בתחרות Un Certain Regard במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1979‏.
תקציר העלילה

יולה (מיכל בת-אדם), סופרת תל אביבית, נוסעת לירושלים כדי לכתוב. במהלך הנסיעה ברכבת היא פוגשת באן (בריז'יט קטיון), תיירת מפריז. שתי הנשים הצעירות מטיילות ברחבי ירושלים במשך כמה ימים ומנהלות שיחות נפש. כאשר אבי (אסי דיין) מצטרף אליהן, יולה יוזמת מפגש מיני בין שלושתם. לאחר שאן חוזרת לצרפת, היא ויולה שומרות על קשר מכתבים. כעבור חמש שנים אן מגיעה שוב לביקור בישראל. היא מתאכסנת אצל יולה, שכבר נשואה לאבי ואם לילד.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/שחקנית | שם הדמות |
| --- | --- |
מיכל בת-אדם: יולה
בריז'יט קטיון: אן
אסי דיין: אבי
אלירם דקל: רוני ,הבן של יולה ואבי
דן בן אמוץ: ארכיטקט
יהושע לוף: מלצר בבית המלון
אבי פניני: איש הביטחון בבית המלון
אריאלה מיניאלי: שמרטפית
מרק רוזנבאום: נהג מונית
מנשה ורשבסקי: עובד בקרון הקפטריה ברכבת