stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברית כוחות הימין
היסטוריה

בשנת 1999 בוריס נמצוב הקים יחד עם סרגיי קיריינקו, אירינה חקמדה ופוליטיקאים צעירים נוספים את המפלגה הליברלית "ברית כוחות הימין". בהנהגת קיריינקו המפלגה התמודדה בבחירות לדומה השלישית בנובמבר 1999 וזכתה ל-8 אחוזים מהקולות. נמצוב מונה אז לסגן יו"ר הדומה מטעם המפלגה.
בשנת 2000 ולדימיר פוטין נבחר לנשיאות רוסיה. פוטין ביצע רפורמה שלטונית, כשבמסגרת הרפורמה קיריינקו מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי של הוולגה ועזב את הפוליטיקה המפלגתית בעוד נמצוב הפך למנהיג המפלגה. לקראת סוף הקדנציה של הדומה השלישית התנועות הליברליות איבדו את תמיכת הנשיא, שנהנו ממנה בתקופת ילצין.
בבחירות לדומה הרביעית, בדצמבר 2003, מפלגת ברית כוחות הימין בהנהגת נמצוב לא עברה את אחוז החסימה והוא התפטר מראשות המפלגה.
בבחירות הפרלמנטריות של 2007 המפלגה רצה לדומה בהנהגת ניקיטה בליך עם נמצוב במקום השני ברשימה. המפלגה זכתה לפחות מאחוז אחד מהקולות ולא נכנסה לדומה. חרף המפלה, נמצוב הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות רוסיה בשנת 2008 אך בסוף דצמבר 2007 הודיע שהוא מוותר על מועמדותו בטענה שהבחירות לא יהיו דמוקרטיות, כי לאף אחד ממועמדי האופוזיציה לא תהיה אפשרות לנהל תעמולה באופן הוגן.
בתחילת 2008 בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה הועמד יבגני צ'יצ'ווארקין שאומנם תוך זמן קצר נמלט מהמדינה. ב-2008 המפלגה פורקה ושולבה במפלגה חדשה מפלגת המעשה הנכון שנחשבת ליורשתה.
בשנת 2011 הוקמה התנועה מחדש ובראשה הועמד לאוניד גוזמן.
ארגון ציבורי פוליטי (מאז 2011)

בשנת 2011, קבוצה של חברי ברית כוחות הימין לשעבר, האשימה את הימין בכך שהיא יותר מדי קרובה לשלטון הרוסי בחסות ולדימיר פוטין ורשמה מחדש את ברית כוחות הימין תחת ארגון ציבורי פוליטי, וכתוצאה מכך, חברים לשעבר של אותה המפלגה, חזרו אל הארגון.
ב-24 בפברואר 2014, הארגון גינה רשמית את המעורבות הצבאית הרוסית באוקראינה.
ראו גם

פוליטיקה של רוסיה
מפלגת המעשה הנכון
בית החולים היהודי בקולוז'וואר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חולים 
 מיקום:  קלוז'-נאפוקה 
 מדינה:  רומניה 
 קואורדינטות:  46°46′35″N 23°35′21″E﻿ / ﻿46.776316°N 23.5892983°E﻿ / 46.776316; 23.5892983
 he
 
בית החולים היהודי בקולוז'וואר (בהונגרית: Zsidó kórház (Kolozsvár)) היה אחד ממוסדות הרפואה של העיר בין שתי מלחמות העולם. הבניין שלו היה בין שני רחובות Nagyszamos utca (str. Iașilor) ורחוב מיקש קלמן - Mikes Kelemen utca (str. Croitorilor). כיום הוקמה שם מרפאה מספר 3 של האוניברסיטה לרפואה ורוקחות (Iuliu Hațieganu University of Medicine and Pharmacy). כחלק ממרכז העיר ההיסטורי ומכיכר סצ'ני וסביבתה, הוא נמצא תחת הגנה של בניין לשימור ואנדרטה לאומית.
היסטוריה

הרב הראשי של העיר משה שמואל גלזנר הציע את הרעיון של הקמת בית חולים יהודי כבר בשנת 1907, אך יהודי קולוז'וואר, שמנו אז כשבעת אלפים, לא נזקקו לכך, מכיוון שקיבלו טיפול הולם במרפאות האוניברסיטה. לאחר מלחמת העולם הראשונה וחילופי השלטון, ב-1920 (העיר עברה מהונגריה לרומניה על פי חוזה טריאנון), עלה שוב נושא בית החולים. ב-17 ביולי 1921 נוסדה "אגודת בית החולים היהודי הלאומי" בראשותו של מיקשה ורטהיימר, במטרה להקים בית חולים לקהילה. עם זאת, פעילות ההתרמה של האגודה הייתה בלתי יעילה עקב המשבר הכלכלי שלאחר המלחמה. באוקטובר 1927 תרמו קבלן הבנייה דויד שבשטין (נשיא הקהילה היהודית האורתודוקסית) ורעייתו מיליון ליי לבניית בית החולים לרגל חתונת הזהב שלהם. התוצאה של האיסוף הארצי שהושק כתוספת לכך הייתה תוספת של עשרה מיליון ליי, אז החלה הבנייה. חלקת האדמה על גדות הסומש הקטן נתרמה גם היא על ידי דויד שבשטין, והארגון נוהל על ידי בנו, עורך הדין יוז'ף שבשטין.
מחלקת המיון של בית החולים נפתחה ב-20 במאי 1928, ומחלקות המיילדות-גינקולוגיה, הכירורגיה, עיניים וצילום רנטגן ב-10 בנובמבר 1929. ב-1930 נוסדה האגודה הרפואית פאול ארליך, שהפכה לאחד הפורומים המקצועיים היוקרתיים בעיר. בין השנים 1930–1938 נערכו על ידה 107 מפגשים מדעיים. רבים מרופאי בית החולים התמחו בפריז, ברלין, וינה וציריך.
בשנת 1931 הורחב בית החולים באגף חדש, שבו נמצאו רפואת ילדים, רפואה פנימית ומעבדה קלינית. טקס הפתיחה שנערך ב-30 בספטמבר 1931 נפתח על ידי יוז'ף שבשטין, והרב האורתודוקסי עקיבה גלזנר (בנו של הרב משה גלזנר), המזכיר המדיני ויקטור הודור, ד"ר יוליו האציגנו (הו'), רופא פנימי, רקטור (באותה השנה) של אוניברסיטת המלך פרדיננד הראשון וד"ר ויקטור פפיליאן מורה לאנטומיה, דקאן הפקולטה לרפואה (גם מנהל התיאטרון והאופרה הרומנית בקלוז'). המוסד נקרא אז בית החולים היהודי הציבורי דויד שבשטין ורעייתו.
המוסד לא טיפל רק בחולים יהודים; ב-1936 35% מהחולים, ב-1940 50% השתייכו לעדות דתיות אחרות. חלק מהמטופלים טופלו ללא תשלום; שיעורם היה 25% ב-1936 ו-25–30% ב-1940.
בשנת 1938 תוכנן לקום בית חולים חדש בן שלוש קומות, אך הבנייה נזנחה בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה.
לאחר תכתיב וינה, ב-19 באוקטובר 1941, הוקמה הלשכה הרפואית על פי חוקי הונגריה, אליה התקבלו רק 36 רופאים מתוך 233 הפונים היהודים. בית החולים נאבק במחסור ברופאים, כי הרופאים לא קיבלו רישיונות לעסוק ברפואה או שנלקחו למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). כשהחלו הגירושים מגטו קולוז'וואר במאי 1944, הוצמד בית החולים לבית החולים המקומי של רכבות הונגריה (מ.א.ב). ב-1944 רוב חברי האגודה הרפואית פאול ארליך במחנה הריכוז קאופרינג מצאו את מותם.
ב-26 באוגוסט 1946 התקיימה ישיבת הבנייה מחדש של אגודת בתי החולים היהודיים. בית החולים פעל שוב עם שמונה רופאים, ותוכננו גם לסיים את המבנה הנטוש.
ב-2 בנובמבר 1948 הולאם בית החולים היהודי יחד עם בתי החולים הפרטיים האחרים, אז הפך שמו ברומנית ל-Spitalul Public Evreiesc de Stat (בית החולים הציבורי היהודי). בתחילת שנות ה-50 בית החולים סווג מחדש (ושמו שונה) כמרפאה פנימית מס' 3.
מנהלים

המנתח פאל שטיינר 1929–1930
מור פייניכל רופא פנימי 1930–?
המנתח רוט מרסל (?–1942)
המנתח פאל שטיינר 1944–1945
הרופא הפנימי פרנץ קרסטשי (לאחר 1945, זמנית)
רופא העור אדה גולדברגר (1946)
רופא השיניים זולטאן ואש (עד להלאמה בשנים 1947–1948)
הרופא הפנימי פרנץ קפיך (מהלאמה ב-1948 ועד 1952 בערך)
לקריאה נוספת

Asztalos Lajos: Kolozsvár: Helynév - és településtörténeti adattár. Kolozsvár: Kolozsvár Társaság – Polis. 2004. 546. ISBN 973 8341 44 2
Gaal György: A kolozsvári Zsidó Kórház. Orvostudományi Értesítő, LXXXIX. évf. 2. sz. (2016) 95–102. o.
Gidó Attila: Erdélyi zsidó intézmények a két világháború között. Korunk, XIII. évf. 4. sz. (2002. ápr.)
Istoric. www.clinicachirurgie3.ro. Clinica Chirurgie III (Hozzáférés: 2019. máj. 30.)
Medicală III. www.umfcluj.ro. Universitatea de Medicină si Farmacie Iuliu Hatieganu (Hozzáférés: 2019. máj. 30.)
Lista monumentelor istorice: Județul Cluj. Ministerul Culturii, 2015. (Hozzáférés: 2017. január 28.)
Lőwy Dániel: A Kálváriától a tragédiáig: Kolozsvár zsidó lakosságának története. Kolozsvár: Koinónia. 2005. 46–50. ISBN 973 7605 02 0
Vass János: Nyolcvan évvel ezelőtt alapították a kolozsvári zsidó kórházat. Szabadság, (2008. dec. 9.)
A kolozsvári zsidó kórház új épületének felavatása 1931-ben. www.youtube.com (חנוכת האגף החדש בבית החולים בשנת 1931)
בית יעקב שלוש

| --- | --- |

מימין – ביתו של יעקב שלוש, לצד ביתו הזהה של יוסף אליהו שלוש. 1911.
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  שדרות רוטשילד 11
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1911
 תאריך פתיחה רשמי:  1910 
 קואורדינטות:  32°03′47″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.063055555556°N 34.770277777778°E﻿ / 32.063055555556; 34.770277777778
  (למפת תל אביב מוגדלת) בית יעקב שלוש(למפת תל אביב רגילה) בית יעקב שלוש(למפת גוש דן רגילה) בית יעקב שלוש(למפת גוש דן מוגדלת) בית יעקב שלוש
 
בית יעקב שלוש, הניצב בשדרות רוטשילד מספר 11 בתל אביב, נמנה עם בתי אחוזת בית ונבנה ב־1910 בשכנות לבית יוסף אליהו שלוש, הבית המקורי נהרס עם השנים וייעודו השתנה במהלך הזמן. הבית במקורו שימש כבית המגורים של יעקב ופרלה שלוש ולאחר פטירתם שימש לצורכי מסחר ומשרדים. כן הבית שימש גם כמטה של ההגנה בתקופת "המדינה שבדרך". בתחילת שנות ה-2000 הבית המקורי נהרס לטובת שיפוצו והרחבתו.
הרקע להקמת המבנה

בשנת 1906 התארגנה קבוצה מיהודי יפו במטרה להקים שכונת מגורים חדשה ומודרנית בשולי העיר העתיקה. הם הקימו אגודה בשם אחוזת בית, רכשו קרקע ובשנת 1909 החלו לבנות את בתי השכונה החדשה. בין חברי האגודה נמנה יעקב שלוש, גזבר וחבר ההנהלה של בנק אפ"ק ובן למשפחת שלוש. עד אז התגוררו יעקב ופרלה שלוש בבית שלוש, בית המשפחה בשכונת נווה צדק. עם הקמת אחוזת בית העתיקו את ביתם לתל אביב הקטנה.
הקמת המבנה המקורי

בהקמת בית יעקב שלוש ניתן להבחין בין שלושה שלבים עקרוניים. בשלב הראשון, שנמשך זמן קצר, בין השנים 1911–1922 לערך, שימש הבית לצורכי מגורים בלבד. בשלב השני, שנמשך מאז שנת 1922 ועד 1954 שימש הבית המורחב הן לצורכי מגורי המשפחה והן לצורכי מסחר ולצורכי ארגוני "המדינה שבדרך" השונים.
בשלב השלישי מ-1954 עד שנהרס בשנות ה-2000, הבית שימש לצורכי מסחר בלבד, כן גם במתכונתו הנוכחית הבית משמש למסחר בלבד.
הקמת המבנה המקורי > בניית קומת הקרקע

בשלב הראשון הקים יעקב שלוש את בית המשפחה בשנת 1911 כמבנה חד קומתי צמוד קרקע שחזיתו פנתה אל שדרות רוטשילד. לבית היה גג שטוח והוא הותאם לחוקי הבנייה שהיו נהוגים בתל אביב הקטנה. הבית עוצב על פי סגנון האריכלות האקלקטית שהייתה מקובלת באותה תקופה, והוא עוטר בחלקי בנייה שונים שנוצרו ככל הנראה במפעל לחלקי בנייה של האחים שלוש.
יוסף אליהו שלוש, אחיו הגדול של יעקב שלוש, הקים מבנה זהה במגרש הסמוך (שדרות רוטשילד 9), מבנה העומד עד היום והוא לשימור מחמיר.
הקמת המבנה המקורי > הוספת הקומה הראשונה והשנייה

בתחילת שנות ה-20, כחלק מתנופת הפיתוח של תל אביב בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, תוכננה הרחבת הבית שהוקם בשנת 1911 והוספת קומה שנייה (בשלב זה הבית עדיין שימר את צורתו המקורית והיה זהה יחסית לשכנו במספר 9).
בשנת 1933 בוצעה הרחבה נוספת בחזית ובעורף הבניין. הוספה זו שינתה את מראה הבית אף מהחזית תוך כדי שהיא יוצרת חלוקה פנימית חדשה בקומה הראשונה.
הוספת 2 הקומות השלימה את בית המגורים לבית גדול בין 11 חדרים בסה"כ ולאחר שינויים נוספים סביב 1938 הבית עמד על כ-15 חדרים, 6 בקומה הראשונה ו-9 חדרים בקומה השנייה.
בעקבות הרחבת המבנה הוקצו שטחים ממנו לטובת שימושים מסחריים שונים: מסעדת "סגל", משרדי עו"ד הוניגמן, הוצאת הספרים "אחיעבר" ועוד.
הקמת המבנה המקורי > הוספת הקומה השלישית

עם נישואי  שלמה שלוש ב-1954 בני משפחת שלוש עזבו את הבית באופן סופי והבית עבר לשימוש מסחרי בלבד. כך בוצעו בשנה זו שינוי נוסף בחזית המבנה ונוספה לו קומה שלישית.
הקמת המבנה המקורי > אדריכל

קיימת אי בהירות לגבי זהותו של האדריכל שתכנן את הבית בשלב הראשון, אך ככל הנראה זה אותו אדריכל של בית יוסף אליהו שלוש וייתכן כי בשלב ההקמה מדובר ביוסף אליהו שלוש עצמו ובשלב הוספת הקומה השנייה באדריכל זכי שלוש.
לאורך גלגולו האדריכלי מוזכר לא אחת האדריכל יצחק רפופורט אך לא ניתן לקבוע את מידת מעורבותו בתכנון הכולל.
הקמת המבנה המקורי > שנות ה-2000

הרשות לא השכילה לשמר את המבנה כפי שעשתה בבתי המייסדים השונים (אולי כי כבר מראשיתו הבית שינה את חזיתו וצורתו) ולכן בשנת 2005 הבית הורחב משמעותית וחזיתו שונתה לגמרי, לחזית מודרנית.
לבית נוספו עוד 3 קומות מסחריות, ואף שזהו כנראה הבית היחיד שנשאר ברשות צאצאי מייסדי תל אביב, הקשר היחיד שלו לבית המקורי הוא שלט זיכרון הקבוע בקומת הקרקע ומספר את סיפורו של הבית.
המבנה כמגורי משפחת שלוש

ב-1910, עם הקמת אחוזת בית, יעקב ופרלה שלוש עברו לגור בבית בשדרות רוטשילד מספר 11 עם שלושת ילדיהם (מרגלית, גבריאל ומאירה) ובכך יצאו מבית המשפחה בנוה צדק, בית שלוש.
בבית זה נולדו למשפחה עוד שני ילדים לאה (לימים אשת דוד לובינסקי) ושלמה.
מאחר שבני משפחת שלוש נמנו על עשירי היישוב והיו פעילים ציבורית, הבית אירח לא אחת קונצרטים ואירועים חברתיים שונים.
הבית היה בית שמח מלא בשירה ונגינה (יעקב אף היה משורר ופייטן בעצמו), אולם הכל פסק באחת עם הרצח של בנם הגדול, גבריאל, ב-1938 במסגרת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט והבית כולו שקע לעצבות.
עם נישואי הבנות הבית החל להתרוקן ואחרי מות יעקב ופרלה שלוש ב-1944 המשיך להתגורר בו שלמה שלוש עד נישואיו ב-1954.
השימוש המסחרי במבנה > חנויות ומשרדים

כבר עם הרחבת הבית, ב-1922 לערך, הבית החל לשמש באופן מעורב של מגורים ומסחר: מסעדת "סגל", משרדי עו"ד הוניגמן, הוצאת הספרים "אחיעבר" ועוד.
לאורך השנים, אף שהבית הושכר ברובו, היו תקופות עם לא מעט חדרים ריקים כך לדוג' מ-1943–1946 שלושה חדרים שהיו ריקים עד לאותה עת בקומה העליונה (השנייה) הושכרו לחברת תפעול ציוד קולנוע של הקולנוע שהוקמו בבסיסי הצבא המנדטורי. ובהמשך מ-1947 הם הושכרו לעסקי היבוא של ד"ר יעקב מיכלין.
השימושים המסחריים לאורך השנים השתנו והתחלפו. כך לדוגמה בתחילת שנות ה-2000 נפתחה בקומת הקרקע מסעדת ה"ברוהאוס" שנסגרה ובמקומה נפתחה ב-2022 מסעדה בשם "רוטשילד 11".
השימוש המסחרי במבנה > בנק

בתחילת שונת ה-30 שכן בבית בנק "קופת העם" עד שעבר למשכנו הקבוע ברחוב אחד העם 13.
בשנת 1939 הושכרה הקומה התחתונה לבנק יפת לשלוש שנים שנמשכו מאז שנים רבות עד כדי כך שב-1954 הוא היה השוכר היחיד של הבניין.
בשנת 1975 התמזג בנק יפת עם Exchange National Bank of Chicago והבנק שינה את שמו ל"בנק אמריקאי ישראל". בבית זה היה הסניף הראשי של הבנק עד סגירתו של הבנק בשנת 1998.
השימוש המסחרי במבנה > שימושים ציבוריים ומפקדות

לאחר מות גבריאל ב-1938 העביר שלמה את משרדי ההגנה בדרום תל אביב למשרדו בבית, כן היו שם גם מטה הגדוד הרביעי של חיל המשמר וחזית הדרום של החי"ש תל אביב.
משנת 1945 ועד אחרי מלחמת העצמאות שימש הבית גם את משרדי הוועד למען החייל.
הבית שימש תקופה גם את מרכז הקשר של הפלמ"ח. בחדר הכביסה בבית יצר "חיים החבלן הפלמחי", את בקבקוקי המולטוב הראשונים. ובחדרו של גבריאל ערכו האלופים אבידר ובן ארצי את תקן הרכבו של צבא ישראל העתידי.
לקריאה נוספת

עופר רגב ושולה וידריך, בולוואר – שדרות רוטשילד בתל אביב, האנשים החומר והרוח, הוצאת רמות, תל אביב, 1999
מרגלית שלוש חבצלת, זכרונות לבית סבא, תל אביב, 1981
שלמה שלוש, בצל השליחות, תל אביב, 1998
תיק תיעוד – שד' רוטשילד 9, פינת רח' הרצל, תל אביב, אפריל 2006 (עיריית ת"א – ארכיון הנדסי – תיק בניין רוטשילד 11, 1 באפריל 2006)
הערות שוליים

1 2  תיק תיעוד – 'שד' רוטשילד 11,  תל אביב
1 2  אביתר שלוש, "שלוש בתל אביב", עמודים 35–39
↑  תיק תיעוד – שד' רוטשילד 9, פינת רח' הרצל, תל אביב, עמ' 37
↑  עופר רגב ושולה וידריך, בולוואר – שדרות רוטשילד בתל אביב, האנשים החומר והרוח, עמ' 39
1 2 3 4  עיריית ת"א – ארכיון הנדסי – תיק בניין רוטשילד 11
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמוד 88
↑  אביתר שלוש, "שלוש בתל אביב", הערה 21
1 2  אביתר שלוש, "שלוש בתל אביב", הערה 20
1 2 3  אביתר שלוש, "שלוש בתל אביב", עמוד 39
↑  תיק תיעוד – שד' רוטשילד 9, פינת רח' הרצל, תל אביב
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמוד 43
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמודים 59–64
↑  אביתר שלוש, "שלוש בתל אביב", עמוד 37
↑  גלובס, "הבית בשדרות רוטשילד"
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמוד 118
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמוד 94
↑  שלמה שלוש, "בצל השליחות", עמוד 88
↑  אינציקלפדיה לחלוצי היישוב ובוניו, ערך שלמה שלוש
בנק יפת ברוטשילד 11 ,לפני הוספת הקומה השלישית, 1950.
בית החולים הכללי מסצ'וסטס

| --- | --- |


חזית בית החולים
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי, בית חולים אוניברסיטאי
 אוניברסיטה:  אוניברסיטת הרווארד
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1811
 שירותים
 מיטות:  1,059
 https://www.massgeneral.org/
 גאוגרפיה
 כתובת:  55 Fruit St, Boston, MA, 02114-2696 
 מיקום:  בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°21′46″N 71°04′08″W﻿ / ﻿42.362777777778°N 71.068888888889°W﻿ / 42.362777777778; -71.068888888889
  (למפת בוסטון מוגדלת) בית החולים הכללי מסצ'וסטס(למפת בוסטון רגילה) בית החולים הכללי מסצ'וסטס
 
בית החולים הכללי מסצ'וסטס (באנגלית: Massachusetts General Hospital ובקיצור MGH) הוא בית חולים, הממוקם בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. בית החולים נוסד ב-1811 ופועל בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת הרווארד. הוא נמנה עם בתי החולים הטובים בעולם.
היסטוריה

החלטה על הקמת בית החולים התקבלה ב-1811, כאשר רק שני בתי חולים נוספים פעלו בארצות הברית: האחד בפנסילבניה והשני בניו יורק. מייסדיו היו ד"ר ג'ון קולינס וורן וד"ר ג'יימס ג'קסון, שקיבלו תמיכה ממחוקקי מסצ'וסטס. ב-1821 פתח בית החולים את שעריו לקבלת חולים. מתחילת פעילותו היה לבית החולים הלימודי הראשון של בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. פריצות דרך רפואיות שהתבצעו בבית החולים היו הניתוח הראשון תחת הרדמה שהתקיים ב-1846 על ידי ויליאם מורטון וג'ון קולינס וורן, זיהוי דלקת התוספתן על ידי רג'ינלד פיץ ב-1886, וחיבור מחדש של יד שנקטעה בניתוח שבוצע על ידי רונלד מאלט ב-1962.
הערות שוליים

↑
↑  World's Best Hospitals 2021, דירוג ניוזוויק 2021
↑  2020-21 Best Hospitals Honor Roll and Medical Specialties Rankings, דירוג U.S. News & World Report ‏2021
↑  A Narrative History of Mass General
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568420205171  BnF: cb12355206t (data)  ISNI: 0000 0004 0386 9924  LCCN: n80119553  NKC: ko2007296067  SUDOC: 03254149X  VIAF: 125363564   WorldCat (עם VIAF): 125363564
בליינד דיי

הבליינד דיי (אנגלית: Blind Day) הוא יום ההזדהות עם עיוורים ולקויי ראייה בישראל.
אופי הפעילות

קבוצת "חושבים בצבע" יזמה את רעיון הבליינד דיי, ויום זה מצוין בישראל בכל שנה באופן רשמי בתאריך ה-6.6 מתוך כוונה שב-6.6 כלל אזרחי המדינה, יכולים לחשוב בצבע גם אם הם לא רואים 6/6, בנוסף ליום זה מתקיים יום הראייה הבינלאומי בתאריך 11 באוקטובר מדי שנה.
הבליינד דיי מתנהל מדי שנה על פי הסלוגן: "תעצמו את העיניים – ותראו!" מתוך החשיבה שגם כאשר לא רואים 6/6 ניתן לחשוב בצבע.
במסגרת היום, המובל על ידי המרכז לעיוור בישראל, נערכות פעילויות מגוונות העוסקות בתחומי העיוורון, הן על ידי עמותות וארגוני עיוורים רבים, העוסקים מדי יום בשיפור חייהם של העיוורים בארץ, והן על ידי שותפויות עם המגזר הפרטי והציבורי. הפעילויות נערכות תוך שימת דגש על הפעלה חושית שאינה מתבססת על הראייה, וזאת על מנת להבליט ולהראות את מסוגלותם ויכולותיהם של קהילת העיוורים ולקויי הראייה בישראל.
אירועי הבליינד דיי מגיעים אל שיאם במסגרת ציון יום הבליינד דיי בכנסת ישראל, אשר במסגרתו מתקיימות ישיבות בוועדות השונות בנושאים העשויים לשפר ולקדם את זכויותיהם ומעמדם של אנשים עם עיוורון/לקויות הראייה והשתלבותם בחברה.
העמותות המצטרפות למרכז לעיוור בישראל מדי שנה ומשתתפות בהפקת הבליינד דיי הן:
 עמותת על"ה, אופק לילדינו, בית חינוך עיוורים בירושלים, המרכז הישראלי לכלבי נחייה, מגדל אור, יעדים לצפון מיסודה של קרן רש"י, השירות לעיוור במשרד הרווחה, כיוונים, פעול"ה, צמד – אגודת העיוורים הנעזרים בכלבי נחיה, אגודת העיוורים הישראלית ששת, קרן אור, מכון בית דוד, אלי"ע, נא לגעת, דיאלוג בחשיכה, לראות, ידיים רואות וקבוצת "כן ולא".
בלייסקי (נפה)

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 בירת הנפה:  בליי 
 תאריך ייסוד:  1935 
 שטח:  5,000 קמ"ר
 גובה:  1,069 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  17,985 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  51°30′00″N 116°55′00″E﻿ / ﻿51.5°N 116.91666667°E﻿ / 51.5; 116.91666667 
 אזור זמן:  זמן אירקוטסק
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מחוז עבר הבאיקל מוגדלת) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקבלייסקי(למפת מחוז עבר הבאיקל רגילה) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקבלייסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת בַּלֵייסְקִי (ברוסית Балейский район) היא אחת מ-28 הראיונים של סובייקט עבר הבאיקל, שהוא אחד מ-87 הסובייקטים המרכיבים את רוסיה.
הנפה ממוקמת במרכז המחוז, ובליי היא העיר הראשית בה. ראש הנפה הוא ויקטור אושקוב (Ушаков Виктор Иванович).
היסטוריה

המחוז הוקם ב-11 בפברואר 1935.
ברקיסימטו

ברקיסימטו (בספרדית: Barquisimeto) היא עיר הבירה של מדינת לרה בוונצואלה. העיר היא מרכז חשוב מבחינה כלכלית ותחבורתית והיא העיר הרביעית בגודלה במדינה אחרי קראקס, מרקאיבו וולנסיה. העיר נחשבת גם לבירה המוזיקלית של ונצואלה.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1552 על ידי חואן דה וייגס, תחת השם נואבה סגוביה דה ברקיסימטו (סגוביה החדשה של ברקיסימטו), שקוצר בהמשך לברקיסימטו, כמפקדה לשיפור השליטה באזור שהאמינו שהוא עשיר בזהב. מקור השם ברקיסימטו אינו יודע בוודאות. בין היתר, ישנה גרסה שטוענת שהמקור הוא בשם הילידי לנהר טורביו לידו העיר שוכנת- וריקיסימטו, שם שמשמעו "הנהר בצבע אפר".
העיר יושבה ארבע פעמים, בעיקר בגלל אי-ידיעת התנאים הגאוגרפיים באזור. העיר הוזזה ממקומה הראשוני ב-1556 לאחר שהמתיישבים סבלו משיטפונות. העיר שרדה במקומה השני עד 1561, אז הקונקיסטאדור המורד לופה דה אגירה שרף את העיר. העיר עברה למיקום חדש לאחר מכן, במרחק של יותר מ-100 קילומטרים משם, אך ב-1562 הם ביקשו לעבור שוב מקו עקב הרוחות החזקות שנשבו במקום. לבסוף, ברקיסימטו הועברה למקומה הנוכחי במישור הצפוני של נהר טורביו ב-1563.
העיר הצטרפה לקוראים לעצמאות ונצואלה במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה.
העיר עברה תהליך מודרניזציה ב-1929 על ידי גנרל אאוסטוקיאו גומס, אשר כלל שיפוץ רחובות ושדרות והקמת מספר מבנים.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסידד סנטרוקסידנטל ליסנדרו אלברדו ואוניברסידד נסיונל אקספרימנטל אנטוניו חוסה דה סוקרה.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי חסינטו לארה משרת את העיר.
ערים תאומות

קולומביה איבגה, קולומביה
ג'וליה גרדינר טיילר

ג'וליה גרדינר טיילר (באנגלית: Julia Gardiner Tyler‏; 23 ביולי 1820 – 10 ביולי 1889) הייתה אשתו השנייה של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר והגברת הראשונה של ארצות הברית בין 26 ביוני 1844 ועד 4 במרץ 1845.
ביוגרפיה

ג'וליה גרדינר נולדה בעיר ניו יורק לבני הזוג ג'וליאן מקלכלן (Juliana McLachlan) ודייוויד גרדינר (David Gardiner), שניהם צאצאי משפחות החברה הגבוהה בניו יורק. בשנת 1842 הגיעה משפחת גרדינר לוושינגטון הבירה על מנת לפגוש את החברה הגבוהה בעיר, וג'וליה הקסימה את כל מי שפגשה, ובהם את נשיא ארצות הברית האלמן.
ג'וליה, אחותה מרגרט ואביה הצטרפו לנשיא בהפלגתו בפריגטת הצי "פרינסטון" בשנת 1843 - הפלגה בה נפגע אביה של ג'וליה בתאונה בשל פיצוץ בתותח הספינה.
הנשיא ניחם את ג'וליה על מות אביה ובהמשך שכנעה להתארס לו. טיילר היה הנשיא הראשון שנישא בהיותו בתפקיד. הזוג נישא בכנסיית העלייה לשמים בעיר ניו יורק ב-26 ביוני 1844 - נישואים שעוררו עניין ציבורי רב בשל הפרש הגילאים (30 שנה) בין בני הזוג.
ג'וליה שימשה כגברת הראשונה במשך שמונה החודשים שנותרו לכהונתו של בעלה.
לאחר פרישתו של טיילר עברו בני הזוג לגור במטע שרווד פורסט שבוירג'יניה ונולדו להם שבעה ילדים (לטיילר היו שמונה ילדים נוספים מאשתו הראשונה לטישה). טיילר נפטר ב-18 בינואר 1862 ואשתו נמלטה לניו יורק בשל מלחמת האזרחים האמריקנית שם הביעה את תמיכתה במדינות הקונפדרציה של אמריקה. בתום המלחמה הגיעה ג'וליה על סף פשיטת רגל, אולם לאחר שבשנת 1870 קבע הקונגרס כי אלמנתו של לינקולן, מרי, זכאית לפנסיה (רק בשנת 1958 נקבע בחוק פדרלי שכל אשת נשיא זכאית לפנסיה), פנתה לקונגרס. בדצמבר 1880, לאחר הרצחו של הנשיא ג'יימס גרפילד, נקבע בחוק של הקונגרס כי לוקרישיה גרפילד, מרי טוד לינקולן שרה צ'יילדרס פולק וג'וליה טיילר זכאיות לפנסיה שנתית של 5,000 דולרים.
ג'וליה חיה את שנות חייה האחרונות בנוחות בריצ'מונד שבוירג'יניה ונפטרה שם ב-10 ביולי 1889. היא נקברה לצד בעלה בבית הקברות הוליווד של ריצ'מונד.
ברקלי (קליפורניה)

| --- | --- |
סמל ברקליסמל ברקלי
מבט לכיוון ברקלי מקלרמונט
מבט לכיוון ברקלי מקלרמונט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 מחוז:  אלמידה
 ראש העיר:  ג'ס ארוגין
 תאריך ייסוד:  4 באפריל 1878
 על שם:  ג'ורג' ברקלי 
 שטח:  45.9 קמ"ר
 גובה:  0–400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  124,321 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  7,533,384 (2007)
  ‑ צפיפות:  3,792.5 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  37°52′18″N 122°16′22″W﻿ / ﻿37.87167°N 122.27278°W﻿ / 37.87167; -122.27278
 אזור זמן:  UTC -8
 אתר עיריית ברקלי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברקלי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברקלי(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטברקלי(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטברקלי   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ברקלי (באנגלית: Berkeley) היא עיר בצפון מחוז אלמידה השוכנת לחופו של מפרץ סן פרנסיסקו, מצידו המזרחי, ושייכת לאזור המטרופוליני של סן פרנסיסקו, קליפורניה. ברקלי נחשבת לאחת הערים הליברליות בארצות הברית ואף בעולם, ובין תושבי העיר ישנם פעילי שמאל רבים. העיר קרויה על שמו של הפילוסוף האירי ג'ורג' ברקלי.