יהדות ארצות הברית
היסטוריה מוקדמת > ההגירה ההמונית ממזרח אירופה > תהליך האמריקניזציה וההשתלבות

האמריקניזציה התבטאה בעיקר בהתחזקות זרם התנועה ליהדות מתקדמת (רפורמית) ביהדות, שהחל עוד בגרמניה, ובהתרחקות מהדגם האורתודוקסי של היהדות. לאמריקניזציה היה גם ביטוי פוליטי – היהודים נעשו יותר ויותר מעורבים בקלחת הפוליטית והמדינית בארצות הברית בין אם מדובר בהרצאות שנשאו פוליטיקאים במסדרים היהודיים (="לוג'ות"), בין אם מדובר בהתערבות ארגונים יהודיים ("הוועד היהודי האמריקאי" במיוחד) במדיניות ארצות הברית הנוגעת ליהודים – לדוגמה איסור כניסת יהודים (גם אזרחי ארצות הברית) לרוסיה.
בקרב צאצאי המהגרים, האמריקניזציה הייתה חזקה במיוחד מכיוון שגדלו באמריקה וחונכו בבית ספר כללי בדרך כלל, לצד לא יהודים והושפעו מהם. כשהתבגרו פנו לעיתים למקצועות שונים מהוריהם, כמו מקצועות חופשיים.
למרות תהליך האמריקניזציה, נשמר יחוד חברתי ותרבותי אצל המהגרים ובניהם. הגורמים לכך הם ההתרכזות הגאוגרפית של היהודים. ארגונים שונים – הלוג'ות הם הבולטים ביותר – קיימו פעילות חינוך וחברה, ערכו מפגשים ודיונים במטרה לתת למהגרים יהודים חיי חברה ייחודיים. זאת בנוסף לרגש הלאומי של היהודים הספיקו כדי לשמור על אחדותם, למרות השפעות האיגודים המקצועיים בהם חברו.
אצל הדור השני, הפעילות החינוכית יהודית (לימוד בחדר, sunday schools) – שהייתה ברמה נמוכה – לא עמדה בפני השפעת החינוך הכללי והסביבה בה עבדו וחיו. ההשפעה בלטה אצל בעלי המקצועות החופשיים, אך הופיעה אפילו אצל העובדים בארגונים יהודיים (אלה היו נתונים גם להשפעת האמריקניזציה של היהודים הוותיקים, יוצאי מרכז אירופה או ספרדים).
כמו כל הקבוצות הדתיות בארצות הברית, עברה גם יהדות ארצות הברית תהליך אמריקניזציה. כלומר, החיים בארצות הברית הבדילו אותה באופן ניכר מיהודים אחרים, בכלל, ומקהילות המוצא, בפרט. אחד מסממני האמריקניזציה הוא הוולונטריזם שבהשתייכות לקהילה דתית. זה מצידו מנע תופעות כמו הפיצול בין חילונים לדתיים, הקיים למשל בישראל.
הזרם הקונסרבטיבי – צבר תנופה בראשית המאה ה-20 והתחזק על ידי ההגירה ממזרח אירופה אשר הביאה לאמריקה יהודים אשר לא כולם היו אדוקים בדתם, אך הייתה להם זיקה חיובית למסורת היהודית ולסמלים היהודיים, כולל ציונות. הקונסרבטיבים דומים בהשקפתם הדתית לזרם האורתודוקסי, אך הבדל מרכזי ביניהם הוא היעדר הפרדה בין נשים לגברים ומתן זכויות רב יותר לנשים בעולם הרבני. נראה שהקונסרבטיבים היוו כ-40% מן היהודים.
היהדות הרפורמית הובאה לארצות הברית על ידי יהודים יוצאי גרמניה במאה ה-19. תנועה זו גרסה כי יש לערוך תיקונים נרחבים בדת היהודית כדי להתאים אותה לתקופתם, תוך הסתכלות דתית שונה על התורה ועל התורה שבעל פה. כך צומצמו המצוות המעשיות בענייני כשרות, שבת, ושאר נוהגים דתיים, בבית הכנסת ("היכל") הוסרו המחיצות בין גברים ונשים, הוכנסו אורגן ומקהלה, ובוטלה חובת כיסוי הראש. בתחילה נטה חלק מרכזי בזרם לכיוון אנטי-לאומי ומכאן, אנטי-ציוני. לדוגמה, לאחר הצהרת בלפור, עת "סכנת הציונות" נתפסה כממשית יותר, עמדה "הוועידה המרכזית של הרבנים האמריקנים" (הרפורמים) (CCAR - Central Conference of American Rabbis) בראש המתנגדים לציונות. נראה שהרפורמים היוו כ-30% מן היהודים[דרוש מקור].
הזרם האורתודוקסי – התחזק עם בוא המהגרים ממזרח אירופה. אלה ייסדו מאות בתי כנסת, "חדרים", "חצרות" חסידים וישיבות שמטרתם הייתה לשמור על העולם היהודי הישן. כתנועה מאורגנת הייתה היהדות האורתודוקסית חלשה מהזרמים האחרים, עקב עזיבה מזורזת של הדת בקרב מהגרים, שרבים מהם היו מלכתחילה סוציאליסטים או בונדיסטים. לזרם נוספו ניצולי השואה מהמגזר החרדי, שהגדילו את נפח הפלג הליטאי והפלג החסידי, המתרבים בשיעור גבוה מאשר הקבוצות האחרות. נראה שהאורתודוקסים היוו כ-15% מן היהודים.