stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Microsoft SQL Server
תוכניות שירות נוספות > שילוב קוד CLR

החל מגרסת 2005 ניתן לשלב ב-SQL Server פרוצדורות, פונקציות ואגרגציות הכתובות ב-CLR, בקלות רבה יחסית. יש לכתוב קוד מתאים באחד מכלי הפיתוח של .NET, ליצור DLL מתאים, ואותו לשלב במערכת.
היתרון של טכנולוגיה זו טמון בעיקר בהתמודדות עם בעיות שאינן בעיות מובהקות של מסדי נתונים (כמו שליפה ועדכון שורות וסטים), וכוללות חישובים מורכבים ועיבוד מחרוזות; ואז הביצועים אמורים להיות משופרים לאין ערוך.
תוכניות שירות נוספות > כלי BI

התקנה טיפוסית של SQL Server כוללת חבילה של כלי BI:
תוכניות שירות נוספות > כלי BI > SSIS ‏ (SQL Server Integration Services)

כלי ETL שמאפשר שליפת מידע ממקורות שונים (לאו דווקא SQL Server), עיבודם, וטעינתם (בדרך כלל ל-DWH ‏- Data Warehouse אך לא בהכרח).
תוכניות שירות נוספות > כלי BI > SSAS ‏ (SQL Server Analysis Services לשעבר OLAP)

כלי ליצירת מסד נתונים רב ממדי (לא רלציוני) שניתן לתחקר אותו באמצעות שליפה של חיתוכים של המידע ברמות סיכום שונות, הסתעפות (drill down) מסיכום לפירוט שלו, מתן הרשאות צפייה ברמת השורה, ושימוש ב-MDX (שפת שאילתות בדומה ל-SQL המותאמת למסד נתונים רב ממדי).
המידע בקוביות ה-OLAP מגיע בדרך כלל ממחסן הנתונים של מערכת המידע. את כל הפעולות הללו ניתן בסופו של דבר לבצע כך או אחרת גם במסד נתונים רלציוני, אולם מסד הנתונים הרב ממדי נועד לשם כך, היכולות הללו מובנות בו, והביצועים שלו כתוצאה מכך טובים יותר.
תוכניות שירות נוספות > כלי BI > SSRS ‏ (SQL Server Reporting Services)

כלי ליצירה ועיצוב של דוחות, מתן הרשאות צפייה בהם, והפצתם. הצפייה בהם נעשית באמצעות דפדפן כדוגמת אינטרנט אקספלורר, אך ניתן לייצא אותו לאקסל, קובצי PDF ועוד. המידע המוצג בדוחות נשלף בדרך כלל מה-DWH או מה-OLAP.
הערות שוליים

↑  DML Data Manipulating Language, כלומר - פקודות לשליפה, עדכון, מחיקה והוספת נתונים
↑  DDL = Data Definition Language, כלומר - פקודות ליצירת אובייקטים כדוגמת טבלאות שעליהן מופעלות בהמשך פקודת ה-DML
↑  What's New in Microsoft SQL Server 7
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2000
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2005
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2008
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2008 R2
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2012
↑  What's New in Microsoft SQL Server 2014
↑  Features Supported by the Editions of SQL Server 2012
↑  Connection Strings
↑  Full-Text Filter Daemon Launcher
↑  SQL Browser
↑  Data Pages & Extents
| מיקרוסופט |
| --- | --- | --- |
| שירותי אונליין | Live (msn) ‏• Outlook.com ‏• בינג • OneDrive ‏• Microsoft Azure •‏ Office Online ‏• מיקרוסופט 365 • ‏Groove |  |
| חומרה | Surface ‏• Xbox Series X/S ‏• Xbox One ‏• Xbox 360 ‏• Xbox ‏• Kinect ‏• זון |  |
| מערכות הפעלה | Microsoft Windows •‏ Windows Phone ‏• Windows Server ‏• Windows CE ‏• Windows Mobile |  |
| פלטפורמות וסביבות פיתוח | ויז'ואל סטודיו‏ • Visual Studio Code •‏ Microsoft Silverlight |  |
| תוכנות מחשב | מיקרוסופט טיסה • אינטרנט אקספלורר • מיקרוסופט אדג' • סקייפ • Microsoft Mathematics ‏• Microsoft Security Essentials •‏ Microsoft Office ‏• Windows Defender ‏• SQL CE ‏• Microsoft Teams |  |
| תוכנות שרת | Microsoft SQL Server‏ • SharePoint‏ • Internet Information Services • שרת Exchange‏ • Microsoft Biztalk Server‏ • Active Directory |  |
| אנשי מפתח | ביל גייטס • פול אלן • סטיב באלמר • סאטיה נאדלה |  |
| טכנולוגיות | ‎.NET •‏ DirectX •‏ ‎.NET Core |  |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph137774
אוטו דיטריך

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1897 אסן 
 פטירה:  22 בנובמבר 1952 (בגיל 55) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Jacob Otto Dietrich 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן 
 תפקיד:  חבר הרייכסטאג של גרמניה הנאצית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  אביר הצלב הגדול של הוורד הלבן של פינלנד (26 ביוני 1942) 
 
יקוב אוטו דיטריך (בגרמנית: Jacob Otto Dietrich; 31 באוגוסט 1897 – 22 בנובמבר 1952) היה קצין אס אס בגרמניה הנאצית, אשר כיהן כראש לשכת העיתונות של המשטר הנאצי ואיש אמונו של אדולף היטלר.
ביוגרפיה

דיטריך נולד באסן, שירת כלוחם במלחמת העולם הראשונה וזכה בצלב הברזל מסדר ראשון. לאחר מכן למד באוניברסיטאות מינכן, פרנקפורט אם מיין ופרייבורג וסיים דוקטורט במדע המדינה בשנת 1921.
דיטריך עבד בעיתונים באסן ובמינכן. בשנת 1929 התפקד למפלגה הנאצית ושם היה רפרנט עיתונות. הוא הציג בפני היטלר פקידים בכירים בתעשיית הכרייה וכך הבטיח סיוע במימון למפלגה הנאצית. ב-1 באוגוסט 1931 מונה לראש העיתונות של המפלגה הנאצית, ובשנה שלאחר מכן הצטרף לאס אס. ב-2 ביוני 1933 מינהו היטלר לרייכסלייטר, הדרגה הפוליטית השנייה בבכירותה במפלגה הנאצית.  ב-1 בנובמבר מונה דיטריך לסגן נשיא לשכת העיתונות של הרייך (Reichspressekammer) תחת מקס אמאן. ב-28 בפברואר 1934 העלה היטלר את דיטריך לתפקיד ראש עיתונות הרייך במפלגה הנאצית. במרץ 1936 הוא נבחר כחבר נאצי ברייכסטאג. ב-26 בנובמבר 1937 הפך דיטריך לראש לשכת העיתונות של הרייך ולמזכיר המדינה במשרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם. ב-20 באפריל 1941 הועלה לדרגת אס אס אוברגרופנפיהרר.
בצו של היטלר ב-28 בפברואר 1934 הוסבר באופן רופף תפקידו של ראש העיתונות של הרייך: "הוא מנהל בשמי את העקרונות המנחים לעבודת העריכה של עיתונות המפלגה. בנוסף, כראש העיתונות שלי הוא הסמכות העליונה לכל פרסומי העיתונות של המפלגה וכל סוכנויותיה."  לדיטריך, כראש העיתונות של המפלגה הנאצית ולאחר מכן כראש העיתונות של ממשלת הרייך, הייתה שליטה על הפרסומים והעיתונים של המפלגה הנאצית כולל מה שהופץ לאנשי אס אס, אס אה, נוער היטלר וחזית העבודה הגרמנית .  עבודתו סייעה להבטיח את אחיזת הנאצים בגרמניה. הוא סייע לחברי המפלגה לרכוש עמדות כוח ולהתקבל בקהילות ועזר להפיץ את האידאולוגיה הנאצית בציבור.
תפקידו כראש העיתונות חפף את משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם של יוזף גבלס, וקיימות אנקדוטות על הסכסוכים ביניהם. הם היו ידועים בחילוקי הדעות ביניהם, וחשו לעיתים קרובות מחויבים "לתקן" את הטעויות של האחר. דיטריך האמין שהוא האחראי העליון על העיתונות הגרמנית ולכן ביקש להפחית את השפעתו של גבלס במחלקת העיתונות.
לדיטריך הייתה מערכת יחסים קרובה עם היטלר. הנס פריטשה, ראש חטיבת העיתונות הגרמנית מדצמבר 1938 עד נובמבר 1942, שעבד תחת דיטריך, ציין כי "במשך שנים הוא [דיטריך] סיכם גם את מברקי העיתונות, שהיוו אחד ממקורות המידע החשובים ביותר עבור היטלר. נוכחתי באופן אישי בכך שהוא הרחיב את נאומיו של היטלר שנועדו לפרסום. כך תפקד ד"ר דיטריך גם כמעביר ההנחיות הנוכחיות של היטלר לד"ר גבלס."  עם זאת, עקב הסודיות שהוכתבה על ידי המלחמה, דיטריך, שלא היה ב"מעגל הפנימי" של היטלר, לעיתים קרובות לא ידע על מקום הימצאו של היטלר.
דיטריך שמר על אמונו של היטלר במשך כל תקופת המשטר, עד שהיטלר האשים אותו בתבוסתנות והוציא אותו לחופשה ללא הגבלת זמן לאחר ויכוח ב-30 במרץ 1945.  לאחר המלחמה הוא נעצר על ידי הבריטים. ב-1949 נשפט במשפטי נירנברג הנוספים, הורשע בפשע נגד האנושות ובחברות בארגון פשע, האס אס, ונידון לשבע שנות מאסר. הוא שוחרר ב-1950. בנובמבר 1952 מת בדיסלדורף.
זיכרונות: היטלר שהכרתי

בשבי בכלא לנדסברג כתב דיטריך את "The Hitler I Knew. Memoirs of the Third Reich's Press Chief" - "היטלר שהכרתי: זיכרונותיו של ראש העיתונות של הרייך השלישי", ביקורת חריפה כלפי היטלר והוקעת הפשעים שבוצעו בשם הנאציזם. חלקו הראשון של הספר מכיל הערכות של דיטריך לגבי דמותו של היטלר, הרהוריו על היטלר כפוליטיקאי וכחייל, וביקורת על מנהיגותו. החלק השני, "סצנות מחייו של היטלר", מתאר צפייה ממקור ראשון בפעילות היומיומית של היטלר לפני המלחמה ובמהלכה. הספר יצא לאור בגרמנית בשנת 1955 בשם "12 שנה עם היטלר" (Zwölf Jahre mit Hitler). הוא תורגם לאנגלית על ידי ריצ'רד וקלרה וינסטון, פורסם על ידי Methuen בשנת 1957 ופורסם מחדש בשנת 2010 על ידי Skyhorse Publishing, עם הקדמה חדשה מאת ההיסטוריון רוג'ר מורהאוז.
פרסומים

דיטריך, The Hitler I Knew. Memoirs of the Third Reich's Press Chief, Skyhorse, 2010. מסת"ב 978-1602399723
הערות שוליים

↑  Berndt, Alfred-Ingemar, "The Importance of Dr. Dietrich’s Lecture"; Dietrich, Otto, The Philosophical Fundamentals of National Socialism A Call to the Weapons of the German Mind, 1934.
↑  Dietrich Orlow: The History of the Nazi Party: 1933-1945 (University of Pittsburgh Press), 1973, Pages 74. מסת"ב 0-822-93253-9.
↑  Hardy (1967), pp. 50-51.
↑  Hitler Decree. Document NG-3477, Prosecution Exhibit 815, Document Book 10, Case No. 11, NWCT.
↑  Hardy (1967), p. 51.
↑  Hardy (1967), pp. 51-52.
↑  Hardy (1967), pp. 52-53
↑  Affidavit of Hans Fritzsche. Document NG-4351, Prosecution Exhibit 867, Document Book 11, Cased No. 11, NWCT.
↑  Gordon (2014), p. 583
לקריאה נוספת

Gordon, Gregory S. (2014). "The Forgotten Nuremberg Hate Speech Case: Otto Dietrich and the Future of Persecution Law". Ohio State Law Journal. 75: 571–607.
היטלר מבקר בפריז ב-1940 עם דיטריך
היטלר מקבל את ראש הממשלה הבריטי נוויל צ'מברלין (ספטמבר 1938). דיטריך מימין, מאחורי היטלר
Shades of Deep Purple

Shades of Deep Purple (מאנגלית: גוונים של סגול עמוק) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בארצות הברית ביולי 1968, ובבריטניה בספטמבר 1968.
בבריטניה לא זכה האלבום לתשומת לב רבה, ונמכר בתחילה בעותקים מועטים; בארצות הברית לעומת זאת, זכה האלבום להצלחה רבה, דבר שתרם בסופו של דבר להצלחת האלבום גם בבריטניה.
כתיבה והקלטות

"דיפ פרפל" נקראה בתחילה "Roundabout", על פי הצעתו של כריס קורטיס, שהיה מתופף להקת המחפשים, ועתה שימש כמנהל הלהקה.
החזרות לאלבום החלו בחודש פברואר, כשחברי הלהקה שכללו באותו הזמן את: ריצ'י בלקמור, ג'ון לורד, איאן פייס וניק סימפר, צירפו את רוד אוונס כסולן, לאחר שעבר מספר אודישנים.
הם החלו להקליט שירים שכתב בלקמור קודם לכן באותה שנה, כגון: "And The Address" ו"Mandrake Root". (השיר "Mandrake Root" היה גם שמה של הלהקה שבלקמור ניסה להקים קודם לכן בגרמניה).
מנהל הלהקה, כריס קורטיס, הביע את רצונו שהלהקה תבצע גרסת כיסוי לאחד משירי הביטלס, והשיר שנבחר היה Help!, שהפך בידיהם משיר באורך שתי דקות, ליצירה בת שש דקות. קטע המוזיקה "Mandrake Root" שבהתחלה תוכנן להיות קטע אינסטרומנטלי, קיבל מילים. השיר "I'm So Glad" שבמקור נכתב על ידי סקיפ ג'יימס, קיבל תוספת כששתי הדקות מיצירתו המפורסמת של המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי-קורסקוב, שחרזאדה, התווספו כהקדמה לשיר ונקרא "Prelude: Happiness".
שירו של בילי רוברטס "Hey Joe", קיבל בטעות קרדיט על שמם של "דיפ פרפל" באלבומים המקוריים, אך תוקן באלבומים החדשים שהוצאו לאור מאוחר יותר. רוברטס שהיה חבר בלהקתו של ג'ימי הנדריקס, The Jimi Hendrix Experience כתב את השיר בשנת 1965 בסגנון גראז' רוק, והשיר קיבל בידי הלהקה סגנון רוק כבד ובלוז רוק.
לאחר שהסכימה הלהקה על רשימת החברים שלה, ביקש בלקמור מחברו, דרק לורנס, שיפיק עבורו את האלבום. לורנס שהיה בעל חברת תקליטים עצמאית שהפיקה סינגלים בארצות הברית, הוזמן על ידי בלקמור לבחון מקרוב את התנהלות הלהקה, וזה התרשם עמוקות ונתן את הסכמתו.
באותו הזמן שינתה הלהקה את שמה מ"Roundabout" ל"Deep Purple" שהיה השיר האהוב על סבתו של בלקמור[דרוש מקור]. לאחר מספר הופעות קטנות בסקנדינביה, חזרה הלהקה לאנגליה, והיא הוחתמה על ידי חברת התקליטים "Tetragrammaton's".
במאי 1968, נכנסו חברי הלהקה לאולפני "Pye" והקליטו את האלבום, כשאורכם של חלק מהשירים קוצץ.
הצלחת האלבום

האלבום יצא לאור בארצות הברית ביולי 1968, שם זכה להצלחה אדירה. חוסר הרצון של חברת התקליטים לשחרר את "!Help" כסינגל, התברר כרעיון מוצלח: הסינגל החלופי ששוחרר - "Hush" - זכה להצלחה עצומה והושמע ברדיו בכל רחבי ארצות הברית, והגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד הוט 100 האלבום הגיע למקום ה-24 במצעד הבילבורד, יותר מכפי שחברת התקליטים עצמה חזתה.
בספטמבר 1968 יצא האלבום בבריטניה, ללא תשומת לב מיוחדת.
בריאיון למגזין "Melody Maker" אמר מתופף הלהקה איאן פייס בהקשר לכישלון שספגו בבריטניה:
בארה"ב ניתנה לנו חשיפה נכונה. האמריקאים יודעים איך לגרום לשירים להצליח...
לאחר חוסר ההצלחה, ניסתה הלהקה לקדם את עצמה בעזרת הופעות עבור ה-BBC, כמו כן, ערכה הופעות בפאבים ופסטיבלים שונים ברחבי אנגליה, אך באופן כללי היא לא זכתה להכרה ציבורית במדינתם.
בריאיון למגזין "Beat Instrumental Magazine" הסביר קלידן הלהקה ג'ון לורד:
הרגשנו שבאנגליה לא סביר שיקבלו אותנו כקבוצה חדשה, כך שלמזלנו השכלנו לשכור גם "לייבל" אמריקאי, שם היה לנו חופש כלכלי ואמנותי כמו שבאף לייבל אנגלי לא היינו מקבלים. לחברות התקליטים באנגליה יש כלל: לא משקיעים בך, אלא אם אתה כבר מותג מבוסס.
באוקטובר יצאו חברי הלהקה לארצות הברית, והודות ללהיטם הגדול "Hush", תשומת הלב הייתה בניגוד מוחלט למה שהם קיבלו במדינתם: הלהקה ניגנה בעשרות הופעות, פסטיבלים וברים ואפילו באחוזת פלייבוי לצד יו הפנר. ההצלחה האדירה לה זכו בארצות הברית, סייעה להם בסופו של דבר לזכות בהכרה ציבורית גדולה גם בבריטניה.
מיקומים במצעדים:
| מצעד (1968) | מקום במצעד |
| --- | --- |
ארצות הברית בילבורד הוט 100: 4
קנדה RPM50 Singles: 2
שווייץ מצעד הסינגלים השווייצרי: 7
ביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Allmusic: 
Ultimate Guitar Archive: 
Sputnikmusic: 
בארצם קיבלה הלהקה ביקורות צוננות, וההתלהבות בה התקבל האלבום בארצות הברית, לא הרשים את הקהל הבריטי. אולם באופן כללי, קיבל האלבום ביקורות חיוביות. ברוס הדר (Bruce Eder) מאתר AllMusic שיבח את האלבום, וכתב כי "על אף מגרעותיו, הוא חתיכת אלבום" ("a hell of an album"), והעניק לאלבום ציון של 4 כוכבים מתוך 5.
רשימת השירים

צד א'
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | And the Address  | ריצ'י בלקמור, ג'ון לורד | 4:38 |
| 2. | Hush  | ג'ו סאות' | 4:24 |
| 3. | One More Rainy Day  | לורד, רוד אוונס | 3:40 |
| 4. | Prelude: Happiness/I'm So Glad  | ניקולאי רימסקי-קורסקוב, סקיפ ג'יימס | 7:19 |
צד ב'
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 5. | Mandrake Root  | בלקמור, לורד, אוונס | 6:09 |
| 6. | Help!  | ג'ון לנון, פול מקרטני | 6:01 |
| 7. | Love Help Me  | בלקמור, אוונס | 3:49 |
| 8. | Hey Joe  | בילי רוברטס | 7:33 |
מבצעים > חברי ההרכב

ריצ'י בלקמור - גיטרה
רוד אוונס - שירה
ג'ון לורד - עוגב, קלידים, קולות רקע
איאן פייס - תופים
ניק סימפר - גיטרה בס, קולות רקע
מבצעים > הפקה

דרק לורנס - מפיק מוזיקלי
בארי איינסוות' - טכנאי
הערות שוליים

↑  Welch, Chris. "The Story of Deep Purple." In Deep Purple: HM Photo Book, copyright 1983, Omnibus Press
↑  בהערות אלבום
1 2 3 4  ביקורת וסיקור על האלבום, באתר AllMusic
↑  ‏ Top Singles – Volume, באתר "Library and Archives Canada"
↑  מידע על השיר, באתר "Media Control Charts"
↑  ביקורת על האלבום, באתר Allmusic
↑  ביקורת על האלבום, באתר Ultimate Guitar Archive
↑  שקלול ציוני האלבום וביקורת, באתר Sputnikmusic
| דיפ פרפל |
| --- | --- | --- |
| איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז | איאן גילן • סטיב מורס • רוג'ר גלובר • דון איירי • איאן פייס חברי עבר: ריצ'י בלקמור • רוד אוונס • טומי בולין • ג'ון לורד • ג'ו סטריאני • ניק סימפר • דייוויד קוברדייל • גלן יוז |  |
| אלבומי אולפן | Shades of Deep Purple (1968) • The Book of Taliesyn (1968) • Deep Purple (1969) • Deep Purple in Rock (1970) • Fireball (1971) • Machine Head (1972) • Who Do We Think We Are (1973) • Burn (1974) • Stormbringer (1974) • Come Taste the Band (1975) • Perfect Strangers (1984) • The House of Blue Light (1987) • Slaves and Masters (1990) • The Battle Rages On... (1993) • Purpendicular (1996) • Abandon (1998) • Bananas (2003) • Rapture of the Deep (2005) • Now What?!‎ (2013) • Infinite (2017) • Whoosh! (2020)  • Turning to Crime (2021) • =1 (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: bdb083d6-be5e-32b3-97df-3d899a8ff858
אגרופו של בוצ'יוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  ג'אקומו באלה
 תאריך יצירה:  1915
 טכניקה וחומרים:  יציקת ברונזה
 ממדים בס"מ
 אורך:  76.2
 רוחב:  25.4
 גובה:  80
"קווי כוח - אגרופו של בוצ'יוני" (Linee di forza del pugno di Boccioni) הוא פסל מאת האמן הפוטוריסטי ג'אקומו באלה (Giacomo Balla).
הפסל נוצר, כנראה, באזור שנת 1914–1915 מקרטון ועץ הצבועים באדום. הפסל נבנה מחדש בסוף ימיו של באלה, בין השנים 1956–1958, ונוצק בברונזה בכמה העתקים בשנת 1968. באלה אף יצר רישום המתאר את הפסל, אותו הפך פיליפו תומאזו מארינטי לסמלה של התנועה הפוטוריסטית.
הפסל בנוי מסדרה של צורות מעוגלות הבנויות כקונסטרוקציה, כמעט חסרת עומק. "אגרופו" של האמן הפוטוריסטי אומברטו בוצ'וני מתואר כאן כבמעין אסוציאציה של פטיש המכה בסדן. מן הצד האחד הפסל מדגיש ומאדיר את הכוח ואת האלימות, ומן הצד השני הוא מכיל גם אירוניה כלפי אלימות זו.
הערות שוליים

↑  על פי הקטלוג של העותק במוזיאון הירשהורן הפסל נוצר בין השנים 1916-1917.
↑  ראו: מרקוס, רות, פיסול בקו ובחלל", הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2003, עמ' 107.
אוטו גסלר

אוטו קרל גסלר (בגרמנית: Otto Karl Gessler (או Geßler);‏ 6 בפברואר 1875 – 24 במרץ 1955) היה פוליטיקאי גרמני ליברלי בתקופת רפובליקת ויימאר. מ-1910 עד 1914, הוא היה ראש עיריית רגנסבורג ומ-1913 עד 1919 ראש עיריית נירנברג. הוא שירת במספר ממשלות של רפובליקת ויימאר, בעיקר כשר הרייכסווהר (שר ההגנה) מ-1920 עד 1928.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אוטו קרל גסלר נולד ב-6 בפברואר 1875 בלודוויגסבורג שבממלכת וירטמברג כבן של המש"ק אוטו גסלר ואשתו קרולינה (לבית שפט). הוא סיים את בית הספר בשנת 1894 עם Abitur ב-Humanistisches Gymnasium בדילינגן אן דר דונאו. הוא למד משפטים בארלנגן, טיבינגן ולייפציג וקיבל שם את הדוקטורט שלו ב-1900. בתחילה עבד בשירות המשפטי של לייפציג. לאחר מכן עבר לבוואריה וכיהן בתפקידים שונים במערכת המשפט הבווארית (פקיד במשרד המשפטים הבווארי ב-1904, תובע ב-1904 בשטראובינג, ב-1905 שופט אזרחי במינכן) לפני שעבר למינהל ציבורי. בשנת 1903 נישא גסלר למריה הלמשרוט (נפטרה ב-1954).
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > לאחר 1933

לאחר ה-Machtergreifung של הנאצים ב-1933, הוא פרש מהפוליטיקה, בין השאר בגלל בריאות לקויה, ובתחילה חי בהסתגרות בלינדנברג אים אלגאו. אולם מאוחר יותר במלחמת העולם השנייה, הוא הפך לחבר בקבוצת ההתנגדות סביב פרנץ שפר, ניהל קשרים עם חוג קרייזאו,  נכלל בתוכניות ההתנגדות מ-1944, ובמקרה שההפיכה הייתה מצליחה, היה אמור להיות להיות נציב פוליטי במחוז הצבאי השביעי (מינכן) בקבינט הצללים של הגנרל לודוויג בק וקרל פרידריך גרדלר. הוא זוהה במסמכים של קלאוס פון שטאופנברג ונעצר יומיים לאחר ניסיון ההתנקשות באדולף היטלר ב-20 ביולי 1944. הוא נעצר ועונה במחנה הריכוז ראוונסבריק ולאחר מכן הוחזק בבתי כלא שונים בברלין עד לשחרורו בפברואר 1945.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה הפך גסלר למעורב בארגונים הומניטריים. בשנת 1949, הוא הפך לנשיא הצלב האדום של בוואריה (תפקיד בו שמר עד מותו) ובשנת 1950 לנשיא הצלב האדום הגרמני. הוא היה גורם מרכזי בשיקום הארגון לאחר המלחמה, וכיהן כנשיא עד 1952.
מ-1950 עד 1955, גסלר היה חבר בסנאט הבווארי.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

גסלר מת ב-24 במרץ 1955 בלינדנברג אים אלגאו. ב-1958 פורסמו לאחר מותו זכרונותיו Reichswehrpolitik in der Weimarer Zeit.
בית החולים בלינדנברג נקרא על שם גסלר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Biografie Otto Karl Gessler (German)". Bayerische Nationalbibliothek. נבדק ב-26 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Biografie Otto Gessler (German)". Deutsches Historisches Museum. אורכב מ-המקור ב-15 במאי 2013. נבדק ב-26 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Dr. Otto Gessler (German)". Haus der Bayerischen Geschichte. נבדק ב-26 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Quigley, Carroll (1966). Tragedy And Hope. New York: Macmillan. p. 425. ISBN 0-945001-10-X.
↑  Ullrich, Volker (2023). Germany 1923. Liveright. p. 127-158. ISBN 9781324093466.
↑  “Otto Geßler”, “in Parliamentary Data Bank of the Haus der Bayerischen Geschichte in the Bavariathek.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281275205171  PLWABN: 9810647914305606  BnF: cb108998463 (data)  GND: 116599723  ISNI: 0000 0000 5099 055X  LCCN: no92026676  NTA: 152458484  SELIBR: 207025  SNAC: w6v71wdh  SUDOC: 056263066  VIAF: 102145857814523020373   WorldCat (עם VIAF): 102145857814523020373
אביב 41

| --- | --- |
כרזת הסרט אביב 41
כרזת הסרט אביב 41
 מבוסס על:  סיפורים של אידה פינק
 בימוי:  אורי ברבש 
 הופק בידי:  רמי דמרי, יותם כהן,אביתר דותן
 תסריט:  מוטי לרנר 
 עריכה:  טובה אשר 
 שחקנים ראשיים:  ג'וזף פיינס קלייר היגינס ניב מקינטוש  מריה פקולניס קלי הריסון
 מוזיקה:  מישה סגל 
 צילום:  רישרד לנצבסקי 
 מדינה:  ישראל ישראל פולין פולין
 חברה מפיצה:  praxis opus film
 הקרנת בכורה:  2008
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2,500,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
אביב 41 (באנגלית: Spring 1941) הוא קופרודוקציה ישראלית-פולנית משנת 2008, סרט דרמה היסטורית על תקופת השואה.
התסריט נכתב על ידי מוטי לרנר בהשראת הסיפורים "שיחה" ו"בוקר אביב אחד" של הסופרת אידה פינק, כלת פרס ישראל לסיפורת.
הסרט צולם בלודז', לובלין וסנוק בפולין. שחקנים רבים ניצבים ואנשי הפקה הם פולנים.
תקציר העלילה

קלרה פלאנק (קלייר היגינס), צ'לנית יהודייה מפורסמת מקנדה, מגיעה בשנת 1971 לעיר מולדתה בפולין כדי לחנוך בה אולם קונצרטים בביצוע הקונצ'רטו לצ'לו של דבוז'ק. היא מתקבלת בהתלהבות על ידי ראש העיר ונציגי התקשורת המקומית אבל היא שקועה בהרהורים מרים על מה שקרה לה באותה עיר באביב 1941 עם פלישת הצבא הגרמני במבצע ברברוסה בעת שאיבדה את בעלה ושתי בנותיה.
לפני הכיבוש הגרמני הייתה קלרה הצעירה (ניב מקינטוש) נשואה באושר לארתור (ג'וזף פיינס) שהיה רופא מצליח ומבוקש בבית החולים בעיר ולהם היו שתי ילדות, ליסה ואווה.
עם כניסת הגרמנים לעיר הם נמלטים בלילה לכפר סמוך אל אמיליה (קלי הריסון) שאצלה היו קונים בעבר ירקות. בדרך הם נתקלים ביריות ואווה נהרגת. אמיליה מקבלת אותם בחוסר רצון ומשכנת אותם בעליית הגג. בעלה של אמיליה גויס לצבא ולא חזר משם וארתור מתחזה לבן דוד שלה שהגיע לעזור לה. בשלב מסוים מגיעים הגרמנים לחווה, מתחילים לחפש ולהרוס, ומפליאים את מכותיהם באמיליה וארתור ועולים לעליית הגג ובנס אינם מגדלים את קלרה וליסה.
במשך הזמן אמיליה מתאהבת בארתור ודורשת לשכב איתו והוא נענה בחוסר ברירה. גם קלרה מודעת לכך ומסכימה מחוסר ברירה.
לבסוף קלרה אינה יכולה יותר לסבול את המצב הזה ומחליטה לעזוב. ארתור מצטרף אליה והם מוצאים מקלט אצל מטופל לשעבר של ארתור אבל כעבור זמן קצר הם נמצאים ומובלים ביחד עם יהודי העיר לבורות ההריגה. אמיליה צופה עליהם וארתור מורה לליסה לעזוב את הטור ולהצטרף לאמיליה אבל הגרמנים מבחינים בליסה והורגים אותה. ארתור נושא אותה בידיו לבור ההריגה שם הוא נרצח עם יהודי העיר. קלרה נופלת לבור אך מצליחה לצאת משם ולקבל מקלט אצל האומנת של המשפחה.
קלרה המבוגרת חוזרת לביתה של אמיליה אבל אמיליה המבוגרת (מריה פקולניס) בורחת ממנה. בעת הקונצרט מדמה קלרה את בני משפחתה יושבים בקהל.
The Inner Circle (היאבקות מקצועית)

| The Inner Circle> קבוצה |
| --- | --- | --- |
חברי הקבוצה: ראה למטה
שם: The Inner Circle
תאריך הקמה: 9 באוקטובר 2019
תאריך פירוק: 9 במרץ 2022
שנות פעילות: 2019–2022
The Inner Circle (בעברית: המעגל הפנימי) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית אשר הופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW), שאותה הוביל כריס ג'ריקו וכללה במקור את ג'ייק הייגר, סמי גווארה, סנטנה ואורטיז.
חברי הקבוצה

| חבר/ת הקבוצה | תקופה |
| --- | --- |
כריס ג'ריקו (מנהיג): 9 באוקטובר 2019–9 במרץ 2022
ג'ייק הייגר: 9 באוקטובר 2019–9 במרץ 2022
סנטנה: 9 באוקטובר 2019–9 במרץ 2022
אורטיז: 9 באוקטובר 2019–9 במרץ 2022
סמי גווארה: 9 באוקטובר 2019–9 בפברואר 2022
MJF: 7 בנובמבר 2020–10 במרץ 2021
וורדלו: 7 בנובמבר 2020–10 במרץ 2021
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling - AEW
אליפות העולם של AEW (פעם אחת) – ג'ריקו
טבעת היהלום של דינאמייט (2020) – MJF
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג את ג'ריקו במקום ה-3 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
PWI דירג את גווארה במקום ה-61 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
PWI דירג את סנטנה במקום ה-126 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
PWI דירג את אורטיז במקום ה-128 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
PWI דירג את הייגר במקום ה-176 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter - WON
מתאבק השנה (2019) – ג'ריקו
הטוב ביותר בראיונות (2019) – ג'ריקו
המתאבק המצטיין של ארצות הברית/קנדה (2019) – ג'ריקו
המתאבק הכריזמטי ביותר (2019) – ג'ריקו
הערות שוליים

↑  קבוצתו של כריס ג'ריקו מקבלת שם חדש
↑  סקורפיו סקיי מצמיד את כריס ג'ריקו בהפסדו הראשון של ג'ריקו ב-AEW
קבוצת The Inner Circle, אוקטובר 2019
אוניברסיטת המדינה של קנטקי

סמל האוניברסיטה
אוניברסיטת המדינה של קנטקי (Kentucky State University, בראשי תיבות: KSU) היא אוניברסיטה ציבורית בפרנקפורט, קנטקי.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1886 בתור "בית ספר לאנשים צבעוניים". שם האוניברסיטה שונה שוב ושוב לאורך השנים, ככל שמעמדם של האפרו-אמריקאים הלך והשתפר. רק בשנת 1952 הוסרה ההפניה לגזע תלמידי האוניברסיטה. בשנת 1972 הפכה האוניברסיטה לאוניברסיטה מן המניין, ונכון לשנת הלימודים 2013 לומדים בה 2,746 סטודנטים, מהם 2,490 לתואר ראשון.
הערות שוליים

↑  לעיתים נדירות KYSU כדי להבדילה מאוניברסיטת המדינה של קנזס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9003 5389  LCCN: n85082186  NKC: nlk20050165980  VIAF: 131411111   WorldCat (עם VIAF): 131411111 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.