stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קייט קורי
מורשת

התשלילים לצילומים שצילמה קורי בין 1905 ל -1912 נמצאו בשנות השמונים בארגז קרטון יחד עם חומרים אחרים שנתרמו למוזיאון סמוקי. כשהוא לא ידע כיצד לשמר את התשלילים, המוזיאון העביר אותם למוזיאון בצפון אריזונה, שהיה מצויד טוב יותר לתחזק ולשמר את התמונות. מארק גאייד, מנהל הצילום במוזיאון, מארני גאד וברטון רייט יצרו את הספר צילומי הופי: "קייט קורי: 1905-1912" על בסיס כמה מהתמונות שנמצאו, חלקן סצנות טקסיות.
בגלל הדאגה של ההופי לזכויות על רכושם התרבותי, תמונות רבות לא פורסמו על ידי המוזיאון וזמינות בקובץ מוגבל לצפייה על ידי חוקרים.
במוזיאון סמוקי בפרסקוט, אריזונה מוצג האוסף הגדול ביותר של יצירות אמנות של קורי.
הערות שוליים

↑  Susan Bernardin, Melody Graulich, Nicole Tonkovich, Lisa MacFarlane, Trading Gazes: Euro-American Women Photographers and Native North Americans, 1880-1940, Rutgers University Press, 2003, ISBN 978-0-8135-3170-0. (באנגלית)
↑  Tricia Loscher, KATE THOMSON CORY: Artist in Hopiland, The Journal of Arizona History 43, 2002, עמ' 1–40
↑  Kate Cory, Waukegan Historical Society (באנגלית)
↑  Patricia Trenton, Sandra D'Emilio, Autry Museum of Western Heritage, Independent Spirits: Women Painters of the American West, 1890-1945, University of California Press, 1995, ISBN 978-0-520-20203-0. (באנגלית)
↑  Kate Cory Collection: 1905-1912, Finding Aid (ארכיון)
↑  Michael Leja, Looking Askance: Skepticism and American Art from Eakins to Duchamp, University of California Press, 2007-03-28, ISBN 978-0-520-24996-7. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA06487360  ISNI: 0000 0000 8450 5241  LCCN: n86101429  PIC: 298519  RKD: 380064  SNAC: w6g45sfs  ULAN: 500349041  VIAF: 45786544   WorldCat (עם VIAF): 45786544 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קייט קורי".
קייט קורי, אשה הופי מבשלת
קייט קורי, רקדן בופלו
קייט קורי, אשה צעירה משבט ההופי
קבר של קייט קורי בפרסקוט אריזונה
קלמן ליס

| --- | --- |

 שפות היצירה:  יידיש 
 נרצח:  19 באוגוסט 1942 
 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.


קַלמן לִיס (1901/‏1903, קובל, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – 19 באוגוסט 1942, אוטבוצק, גנרלגוברנמן (פולין הכבושה)) היה משורר וסופר יהודי בשפת היידיש. התמחה בחינוך ילדים פגועים בוורשה. נספה בשואה.
ביוגרפיה

קלמן ליס נולד בעיר קובל שבפלך ווהלין. כבר מגיל רך פורסמו שיריו בעיתונות היידיש. תוך לימודיו בגימנסיה עסק בתרגום יצירות פושקין, מיצקביץ' ואחרים. למד בסמינר העברי בווילנה ושימש כמורה בעיירות ווהלין; את זמנו הפנוי הקדיש לכתיבת שירים. שיריו התפרסמו בין השאר בכתב העת "אויפגאנג". זוהה כ"משורר של ווהלין".
ליס המשיך בלימודיו ורכש השכלה מקיפה בבית הספר הגבוה לפסיכולוגיה וחינוך ילדים פגועים בעיר אוֹטְבוֹצְק שליד ורשה. מונה כמנהל המוסד היהודי "צנטוס" (CENTOS,‏ Centrala Towarzystwa nad Sierotami) לילדים חריגים שמטעם הג'וינט. הצטיין בעבודתו, נישא והתגורר בעיר.
נשא את שרה רובינשטיין, בתם של משה הורנשטיין וחיה מושקא הורנשטיין (בת אדמו"ר מהר"ש מלובביץ'), שהייתה נשואה קודם לכן לשמואל רובינשטיין. נולד להם בן, יעקב יוסף. אשתו נפטרה כשכרעה ללדת את הבן השני, שגם הוא לא נשאר בחיים. הילד הראשון יעקב יוסף ליס נמסר לאימוץ אצל דודיו מנחם מנדל (אח של שרה) ורעייתו שיינא הורנשטיין (בת אדמו"ר הריי"צ מלובביץ'), שלא היו להם ילדים. ליס מצא נוחם בעבודתו הספרותית והרבה בכתיבה לבני הנעורים.
עם הכיבוש הנאצי ב-1939 נשאר ליס באוטבוצק. קרוב משפחתו, רבי יוסף יצחק שניאורסון, ניסה להשיג לו ולחותנו וחותנתו הורנשטיין – דודיו של שניאורסון אשרות יציאה מאירופה וארצות כניסה לארצות הברית, ללא הצלחה. במקביל ניסה שניאורסון לחלץ את בנו של קלמן – יעקב יוסף ליס וכן את הוריו המאמצים (שהם בתו וחתנו של שניאורסון).
עם התקדמות המלחמה סירב ליס לברוח לבית אמו בקובל, ונשאר עד הרגע האחרון עם חניכיו, ביחד איתם נספה. גם בנו נספה בשואה וגם הוריו המאמצים של בנו, ואמא של אשתו שרה – חיה מושקא הורנשטיין.
יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כתביו

וואלינער שליאכן, ורשה: מארק ראקאווסקי, 1930. ("דרכי ווהלין", פואמות)
ווינטער אין דארף: פראגמענטן פון א פאעמע, פייטרקוב: דרוק ראזענשטיין, 1933. ("חורף בכפר", פואמה)
דאס ליד פון פעטער באטראק: פאעמע פון די צארישע צייטן, ורשה: ווילנער פארלאג ב' קלעצקין, 1935. ("שירו של דוֹד בטרק: פואמה מימי הצאר")
קינד און רינד, ורשה: שוואלבן, 1936. ("ילד ובהמה", שירים לילדים)
דער הייל-פעדאגאגישער אנשטאלט צענטא און זיין דערציונג-סיסטעם (סיסטעם פון אינטימער דערציונג), ורשה: הייל פעדאגאגישער אנשטאלט צענטאס, 1937. (על המוסד החינוכי שבו עבד)
הערות שוליים

↑  פוּן וואָך צוּ וואָך, ליטערארישע בלעטער, 1 באפריל 1931; פוּן וואך צוּ וואך, ליטערארישע בלעטער, 27 בספטמבר 1929
↑  אהרן מאַרק / ווילנע, פון אידילישע פּייזאַזש צום קאַמפס־מאטיוו, ליטערארישע בלעטער, 9 באוגוסט 1935
↑  מנחם שמואל סלונים, "תולדות משפחת הרב מליאדי", עמוד 110, מספר 305, תש"ו | מנחם מנדל שניאורסון, "ספר התולדות אדמו"ר מהר"ש", עמוד 33, תש"ז | שמואל אלעזר הלפרין, ספר הצאצאים, עמוד 241, מספר 315, תשמ"א | (לא היו לה ילדים משמואל רובינשטיין)
↑  מספר 628/ג בספר הצאצאים. הרבי מלובביץ' העיר למנחם שמואל סלונים – עורך הספר "תולדות משפחת הרב מליאדי", שהשמיט בספר את יעקב יוסף ליס בעמוד 144.
↑  נפטר מיד או אחרי תקופת מה. בספר הזיכרון של העיר קובל ("קובל: ספר עדות וזכרון לקהילתנו שעלה עליה הכורת", עורך: אליעזר לֵאוֹנִי־צופרפין, תל אביב: הוצאת ארגון יוצאי קובל בישראל, תשי"ז, באתר אוצר החכמה) נכתב בעמוד 188: שאשתו "שטאַמט פון גאָר גרויסן יחוס, פון די ליבאַוויטשער שניאורסאָנס" (תרגום מיידיש: מקורה מאילן יחוסין מכובד, ממשפחת שניאורסון מליובאוויטש [=כלומר ממשפחת אדמו"רי חב"ד ליובאוויטש]), ובעמוד 191 נכתב: שנשא את "שרה רובינשטיין, בת למשפחה הידוע הורנשטיין־רובינשטיין". ובעמוד 192: "נולד להם בן, יעקב, כשכרעה ללדת את הבן השני נפטרה האם וגם הבן לא נשאר בחיים".
↑  כנראה בעקבות פטירת אמו
1 2  אגרות קודש אדמו"ר הריי"ץ: חלק ו', עמוד נ"ה מחשון תש"ב, וחלק י"ב, עמוד קנ"ג מסוכות תש"ב
1 2 3 4  תשורה שוויכא תשע"ב, עמוד 65, ועמוד 70 והעמודים שביניהם. | אבא של אשתו שרה, משה הורנשטיין, נפטר בסופו של דבר בתש"א, לפני השואה. מנחם מנדל ושיינא הורנשטיין לא הצליחו לצאת מאירופה מכיוון שנסעו לפולין לעזור לאביהם משה הורנשטיין (חותנו של קלמן וסבו של יעקב יוסף) במחלתו, ומפולין כבר לא היה ניתן לצאת לאחר מכן.
↑  אגרות קודש אדמו"ר הריי"ץ, חלק י"ד, עמוד שנ"ה, אייר ת"ש. נדפס ב-1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491876205171  PLWABN: 9810539254005606  ISNI: 0000 0004 0813 7220  VIAF: 300388233   WorldCat (עם VIAF): 300388233
רוצחים בהמתנה

| --- | --- |

 בימוי:  אנטואן פוקואה 
 הופק בידי:  טרנס צ'אנג, ג'ון וו 
 תסריט:  אמי טאן 
 עריכה:  ג'יי קסידי 
 שחקנים ראשיים:  צ'או יון-פאט דני טרחו רנדול דוק קים קליפטון קולינס כריסטופר דויל טיל שווייגר קנת' סאנג יורגן פרוכנוף מירה סורבינו מייקל רוקר פרנק מדרנו 
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס 
 צילום:  פטר ליונס קוליסטר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Columbia Pictures Brillstein Entertainment Partners WCG Entertainment Productions
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במאי 1998 
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   replacementkillers
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוצחים בהמתנה (באנגלית: Replacement Killer) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של אנטואן פוקואה בסרט הבכורה שלו כבמאי של סרט עלילתי, ובכיכובם של צ'או יון-פאט, מירה סורווינו, מייקל רוקר וקנת טצאנג. הסרט יצא בארצות הברית ב-6 בפברואר 1998. העלילה נהגתה מתוך תסריט שכתב קן סנזל. הסרט מתרחש בלוס אנג'לס המודרנית ועוקב אחר מתנקש שנאלץ לרסן נקמה אלימה עבור בוס פשע אכזרי. הסרט מציין את הופעת הבכורה האמריקאית לצ'או, שכן הסרטים הקודמים שלו כללו סרטי פעולה מהונג קונג בלבד.
הסרט היה הפקה משותפת בין אולפני הקולנוע של קולומביה, Brillstein Entertainment Partners וחברת WCG Entertainment Productions. הסרט בוחן את עניין ההתנקשויות, אלימות והשפעתם של הטריאדה בחברה המודרנית. את פסקול הסרט הלחין הארי גרגסון-וויליאמס; הפסקול שוחרר על ידי חברת המוזיקה Varèse Sarabande ב-10 במרץ 1998.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בפריסה ארצית בארצות הברית ב-6 בפברואר 1998 והרוויח 19.2 מיליון דולר מתקציב של 30 מיליון דולר. הסרט הוקרן ב-1,936 תיאטראות במהלך יציאתו הרחבה ביותר בבתי קולנוע. במהדורת ה-DVD של הסרט הוצגו מבחר סצנות וראיונות ושוחררה בארצות הברית ב-1 ביולי 1998.
עלילה

במהלך פשיטת סמים באזור הנמל, בלש משטרת לוס אנג'לס סטן זדקוב הורג איש של הטריאדה סגן פיטר וויי. במטרה לנקום על מות בנו, אביו של פיטר, טרנס, שולח מתנקש בשם ג'ון לי. בעקבות חוב ישן, לאחר שכבר הרג שתי מטרות עבור וויי, הלה אומר אומר לו שהמטרה השלישית והאחרונה הזאת תסדיר את חובו. עם זאת, מצפונו של לי מונע ממנו מלהשלים את המשימה הסופית שלו: לרצוח את בנו בן השבע של זדקוב, סטיבי, לעיני הבלש. בהבנה כי מעשיו יביאו לנקמה נגד אמו ואחותו, לי מתכונן לחזור לסין, לגייס את עזרתו של החבר הוותיק אלן צ'אן, נזיר במקדש בודהיסטי מקומי, כדי להסדיר את העברת משפחתו למקום בטוח. נפגע מאי-צייתנותו של לי, וויי מצווה על סגן מייקל קוגן, להוביל את המצוד אחר לי, כשאנשיו בסין יחלו בחיפוש אחר משפחתו של לי.
לי לא מצליח להשתמש ברשת הטריאדה כדי לצאת את המדינה והוא תר אחר אמצעים חלופיים מחוץ לתחום השפעתו של וויי. הוא מחפש את הזייפנית המיומנת מג קובורן ומבקש דרכון חדש. לפני שהיא מספיקה לסיים את העבודה, אנשיו של ווי מסתערים על משרדה, הורסים את הכלים הממוחשבים של הסחר שלה בדו-קרב שהתקיים בחסותה. לי בורח; קובורן נלקחת על ידי המשטרה, נחקרת ללא הצלחה על ידי זדקוב ומשוחררת כפיתיון כדי שהבלשים יוכל לראות מי בא בעקבותיה. בינתיים, וויי שוכר רוצחים מחליפים מחוץ לעיר כדי להשתלט על המצוד אחר לי ולמימוש החוזה על זדקוב.
לי מוצא את קובורן כשהיא חוזרת למשרדה ההרוס. לאחר שנודע לה שהטריאדה מעורבת, קובורן רוצה לצאת, אך לי מאלץ אותה לסיים את המשימה המקורית שלה ליצור דרכון מזויף. כשהוא מטייל עם קובורן, עם שני הרוצחים המחליפים, רייקר וקולינס, במרדף, לי מקבל תמונות מדוכן תמונות ומטלפן לאלן, שמציע להשתמש בדרכון שלו. כשלי מגיע למקדש הוא מגלה שאלן עונה עד מוות. אלן מספר ללי שמשפחתו עברה לקנטון - אך הוא אמר למעניום שהם בשאנגחאי. לי מבין שיש לו מעט יותר מ-24 שעות לפני שתימצא משפחתו. הנזיר נותן ללי את דרכונו לפני שהוא מת בזרועותיו.
קבורן, מותשת במלון, מסיימת לשנות את דרכונו של אלן עבור לי. השניים מחליפים סיפורים, וקוברן חשה קרבה ללי. הוא מרגיש שעליו להפסיק את הריגת בנו של זדקוב לפני שיעזוב את הארץ, לי מכריח את אחד מאנשיו של וויי לחשוף את התוכנית, שהיא להרוג את סטיבי בזמן שהוא ואביו יהיו בפסטיבל קריקטורה באולם קולנוע. לי וקוברן, שמתעקשת לעזור, מגיעים בקושי בזמן כדי למנוע מרייקר וקולינס להרוג את הילד ורייקר נהרג בירי לאחר מכן.
מודאג כי לי וקוברן יעשו את דרכם חזרה לבסיס הפעילות של וויי, טרנס מתכנן להימלט מהארץ ולצוד בעצמו את אמו ואחותו של לי. עם זאת, כששני שומרים פותחים את השער הראשי עבור וויי ופמלייתו לצאת בלימוזינה, לי נמצא ממש בחוץ ותוקף אותם. קובורן מגיעה רגעים אחר כך, נוהגת במשאית, היא מצליחה להכות את קוגן ובהמשך הורגת אותו. כאשר קולינס יורה ממוט גבוה על לי וקוברן, לי מגרש אותו במהרה והורג אותו מאחור. לבסוף, לי דוחק את וויי אל יציאת החירום. אף על פי ששני הגברים רוקנו את רוביהם, לי הוא הראשון לטעון מחדש. וויי מבטיח ללי שמשפחתו של הילד ולי עדיין ימותו, אבל לי משיב "לא בחיים שלך" והורג אותו. למרות שזדקוב מגיע לפני שלי וקוברן מתרחקים, הוא נותן להם ללכת, לוקח רק את האקדחים שלהם.
קובורן נפרדת באי רצון לשלום מלי בנמל התעופה ומגישה לו מתנה אחרונה, דרכונים לאמו ואחותו.
שחקנים ודמויות

צ'או יון-פאט - ג'ון לי
מירה סורבינו - מג קובורן
מייקל רוקר - סטן 'זידו' זדקוב
קנת טצאנג - טרנס וויי
יורגן פרוכנוף - מייקל קוגן
טיל שווייגר - רייקר
דני טרחו - קולינס
קליפטון קולינס - לוקו
קרלוס גומס - צייד
פרנק מדראנו - רולינס
קרלוס לאון - רומרו
לאו לי - לם
פטריק קילפטריק - פרייס
רנדול דוק קים - אלן צ'ן
אנדרו ג'יי. מרטון - סטיבי
סידני קוברלי - שרה
כריסטופר דויל
הערות שוליים

↑  "The Replacement Killers (1998)". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2013-05-18. נבדק ב-20 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Replacement Killers". The Numbers. נבדק ב-5 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אנטואן פוקואה (במאי). (1998). The Replacement Killers [Motion picture]. United States: Columbia Pictures.
1 2  Antoine Fuqua (Director). (1998). The Replacement Killers [Motion picture]. United States: Columbia Pictures.
מואסיר סקליאר

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1937 פורטו אלגרה, ברזיל 
 פטירה:  27 בפברואר 2011 (בגיל 73) פורטו אלגרה, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפדרלית של ריו גראנדה דו סול 
 שפות היצירה:  פורטוגזית 
 סוגה:  מסה, כרוניקה, ספרות ילדים ונוער 
 פרסים והוקרה:  פרס ז'בוטי (2000)  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2003) 
 www.scliar.org/moacyr/
 
מואסיר ג'יימה סקליאר (בפורטוגזית: Moacyr Scliar;‏ 23 במרץ 1937 – 27 בפברואר 2011) היה סופר ורופא יהודי ברזילאי. כתיבתו מתמקדת רובה ככולה בסוגיות של זהות יהודית בתפוצות בדגש על היותו יהודי בברזיל.
סקליאר נודע מחוץ לברזיל בעיקר בשל הרומן שפרסם בשנת 1981 מקס והחתולים (Max e os Felinos), המביא את סיפורו של גבר גרמני צעיר שנמלט מברלין לאחר שדבר רומן אהבים שניהל עם אשה נשואה מגיע לידיעת הנאצים. בדרכו לברזיל, הספינה שלו טובעת, והוא מוצא את עצמו לבד על דוגית קטנה עם יגואר ששהה בתא המטען של הספינה .
רקע

סקליאר נולד בפורטו אלגרה, ריו גרנדה דו סול, למשפחה יהודית שהיגרה לברזיל מבסרביה בשנת 1919. הוא סיים את לימודי הרפואה בשנת 1962, עם התמחות בבריאות הציבור. בתחילה עבד בבית החולים היהודי לקשישים בפורטו אלגרה, ובהמשך עבד בתחום בריאות הציבור במניעה וטיפול בשחפת .
כתיבה

סקליאר היה סופר פורה, שפרסם בפורטוגזית למעלה ממאה ספרים בסוגות ספרותיות מגוונות: סיפורים קצרים; רומנים; ספרות בוגרת צעירה; ספרי ילדים; ומאמרים.
בשנת 1962 ראה אור ספרו הראשון סיפוריו של רופא בהכשרה, אם כי מאוחר יותר התחרט על כי פרסם אותו בגיל כה צעיר. ספרו השני קרנבל החיות ראה אור בשנת 1968.
במאמר אוטוביוגרפי שנערך בערוב ימיו דן סקליאר בחברותו בשבט היהודי, הרפואי, הגאוצ'ו והברזילאי. הרומן שלו "הקנטאור בגן" נכלל בין 100 היצירות הגדולות ביותר של הספרות היהודית המודרנית על ידי המרכז הספרים הלאומי ליידיש . בריאיון עם ג'ודית בולטון-פסמן שפורסם ב"הקורא היהודי" באוגוסט 2003, סקליאר התייחס לשימוש שלו בקנטאור כמטאפורה: "הקנטאור הוא סמל לזהות הכפולה, האופיינית ליהודים במדינה כמו ברזיל. בבית אתה מדבר יידיש, אוכל גפילטע פיש וחוגג שבת. אבל ברחובות יש לך כדורגל, סמבה ופורטוגזית. אחרי תקופת מה אתה מרגיש כמו קנטאור."
תרגומים

ספרות הפנטזיה של סקליאר תורגמה לאנגלית, הולנדית, צרפתית, שוודית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, עברית, צ'כית, סרבית, גרוזינית, סלובנית ודנית. רשימת ספרי הפנטזיה שלו שתורגמו, מופיעה בביבליוגרפיה הבינלאומית המתורגמת של אונסק"ו Index Translum: Scliar, Moacyr (אורכב 08.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
פרסים והוקרה

2003 - נבחר כחבר לכל חיים באקדמיה הברזילאית לשפה וספרות.
פרס סאו פאולו לספרות לשנת 2009 - רשימת המועמדים הקצרה בקטגוריית ספר השנה הטוב ביותר על ספרו "מדריך לתשוקה בודדה"
פרס סאו פאולו לספרות 2010 - נבחר לכהן בחבר השופטים של שלב הבחירה הסופי
יצירות באנגלית > ספרים

הקנטאור בגן, תרגמה (לאנגלית): מרגרט א. נבס
האלוהים של ראקל, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
צבא האדם היחיד, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
קרנבל החיות, תרגם (לאנגלית) : אלוהה פ. ג'קומלי
בלדת משיח השקר, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
אומתו המוזרה של רפאל מנדס, תרגם (לאנגלית) : אלוהה פ. ג'קומלי
המתנדבים, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
העין האניגמטית, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
מקס והחתולים, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
אוסף הסיפורים של מואסיר סקליאר, תרגם (לאנגלית): אלוהה פ. ג'קומלי
המלחמה בבום פים, תרגם (לאנגלית): דייוויד ויליאם פוסטר
הנמרים של קפקא, תרגם (לאנגלית): תומאס או. דביי
הקנטאור בגן, תרגמה לעברית: מרים טבעון, ספרית מעריב, 1988
יצירות באנגלית > סיפורים קצרים באנתולוגיות

בתוך הראש המלוכלך שלי - השואה, תרגם: אלוהה פ. ג'קומלי, כלול באנתולוגיה - בבתי הכנסת הטרופיים: סיפורים קצרים מאת סופרים לטינו אמריקאים - יהודיים, העורך אילן סטבנס
המגפות - תרגם אלוהה פ. גקומלי כלול ב"ערסל תחת המנגו - סיפורים מאמריקה הלטינית", עורך: תומאס קולצ'י
"אוזנו של ואן גוך", תרגם אלוהה פ. ג'קומלי, מופיע בספר הבציר של סיפורים לטינו אמריקאים, העורכים קרלוס פואנטס וחוליו אורטגה
נביאיו של בנג'מין בוק, תרגם אלוהה פ. ג'יקמולי, מופיע ב--אותות ונפלאות: אנתולוגיה בינלאומית לסיפורי משלים יהודיים, העורך דניאל מ. יפה
בלדת משיח השקר, תרגם אלוהה פ. ג'קומלי, מופיע בספר אוקספורד של סיפורים יהודיים, עורך אילן סטוונס.
הפרה ; האיש העני האחרון, תרגם אלוהה פ. ג'יקומלי, כלול באנתולוגיה של אוקספורד של הסיפור הברזילאי הקצר, עורך ק. דייוויד ג'קסון
יצירות בפורטוגזית > ספרים > סיפורים קצרים

קרנבל החיות - O carnaval dos animais פורטו אלגרה, Movimento, 1968
בלדת משיח השקר - A balada do falso Messias . סאו פאולו, אטיקה, 1976
סיפורה של אדמה רועדת - Histórias da terra trêmula - סאו פאולו, אסקריטה, 1976
הגמד בטלוויזיה - O anão no televisor - פורטו אלגרה, גלובו, 1979
סיפוריו הנבחרים של מואסיר סקליאר - Os melhores contos de Moacyr Scliar - סאו פאולו, גלובל, 1984
עשרה סיפורים נבחרים Dez contos escolhidos - ברזיליה, הוריזונטה, 1984
העין האניגמטית - O olho enigmáticoריו, גואנברה, 1986
סיפורים מאוגדים - Contos reunidos סאו פאולו, קומפניה דאס לטראס, 1995
מאהבה של המאדונה - O amante da Madonna פורטו אלגרה, מרקאדו אברטו, 1997
מספרי הסיפורים - Os contistas , ריו, אדיאורו, 1997
סיפורים (כמעט) לכל הטעמים - Histórias para (quase) todos os gostos פורטו אלגרה, L&PM, 1998
אב ובן, בן ואב - Pai e filho, filho e Pai . פורטו אלגרה, L&PM, 2002
יצירות בפורטוגזית > ספרים > רומנים

המלחמה בבום פים . ריו, Expressão e Cultura, 1972. פורטו אלגרה, L&PM,
צבא של איש אחד - O exército de um homem só Rio, Expressão e Cultura, 1973. פורטו אלגרה, L&PM,
האלוהים של ראקל - Os deuses de Raquel., ריו Expressão e Cultura, 1975. פורטו אלגרה, L&PM,
מחזור המים - O ciclo das águas . פורטו אלגרה, גלובו, 1975; פורטו אלגרה, L&PM, 1996,
חודש הכלבים השוטים - Mês de cães danados . פורטו אלגרה, L&PM, 1977,
דוקטור מיראג' - Doutor Miragem. פורטו אלגרה, L&PM, 1979,
המתנדבים - Os voluntários. פורטו אלגרה, L&PM, 1979,
קנטאור בגן - O Centauro no Jardim. ריו, נובה פרונטיירה, 1980. פורטו אלגרה, L&PM, 1985 (תרגום לצרפתית- 1985, תרגום לעברית - 1988)
מקס והחתולים Max e os felinos . פורטו אלגרה, L&PM, 1981,
אומתו המוזרה של רפאל מנדס - A estranha nação de Rafael Mendes . פורטו אלגרה, L&PM, 1983,
תמונות של חיים זעירים - Cenas da vida minúscula . פורטו אלגרה, L&PM, 1991,
חלומות טרופיים - Sonhos tropicais. סאו פאולו, Companhia das Letras, 1992,
ההוד של שינגו - A majestade do Xingu. סאו פאולו, Companhia das Letras, 1997,
האשה שכתבה את התנ"ך - A mulher que escreveu a Bíblia. סאו פאולו, Companhia das Letras, 1999,
הנמרים של קפקא - Os leopardos de Kafka . סאו פאולו, Companhia das Letras, 2000,
סיפורה של פרופילייה - Uma história farroupilha . פורטו אלגרה, L&PM, 2004,
ליל הרחם, היהלום - Na noite do ventre, o diamante . ריו דה ז'ניירו: אד. Objetiva, 2005,
נושא הכרטיס הקנאי - Editora Ática, Ciumento de carteirinha,2006
חלפני המקדש - Os vendilhões do templo Companhia das Letras, 2006,
מדריך התשוקה הבודדה - Manual da paixão solitária . סאו פאולו: Companhia das Letras, 2008
אני מחבק אותך, מיליון פעם - Eu vos abraço, milhões . סאו פאולו: Companhia das Letras, . 2010
יצירות בפורטוגזית > ספרים > ספרות ילדים ונוער

Cavalos e obeliscos . פורטו אלגרה, מרקדו אברטו, 1981; סאו פאולו, אטיקה, 2001,
A festa no castelo . פורטו אלגרה, L&PM, 1982,
Memórias de um aprendiz de escritor . סאו פאולו, צ'יה. Editora Nacional, 1984 *,
No caminho dos sonhos . סאו פאולו, FTD, 1988,
O tio que flutuava . סאו פאולו, אטיקה, 1988,
Os cavalos da República . סאו פאולו, FTD, 1989,
Pra você eu conto . סאו פאולו, אטואל, 1991,
Uma história só pra mim . סאו פאולו, אטואל, 1994,
Um sonho no caroço do abacate . סאו פאולו, גלובל, 1995,
O Rio Grande farroupilha . סאו פאולו, אטיקה, 1995,
Câmera na mão, o guarani no coração . סאו פאולו, אטיקה, 1998,
A colina dos suspiros . סאו פאולו, מודרן, 1999,
O livro da medicina . סאו פאולו, Companhia das Letrinhas, 2000,
O mistério da casa verde . סאו פאולו, אטיקה, 2000,
O ataque do comando P.Q. סאו פאולו, אטיקה, 2001,
O sertão vai virar mar . סאו פאולו, אטיקה, 2002,
Aquele estranho colega, o meu pai . סאו פאולו, אטואל, 2002,
Éden-Brasil . סאו פאולו, Companhia das Letras, 2002,
O irmão que veio de longe . Idem, idem,
Nem uma coisa, nem outra . ריו, רוקו, 2003,
Aprendendo a amar - ea curar . סאו פאולו, סקיפיונה, 2003,
Navio das cores . סאו פאולו, ברלנדיס וורטצ'יה, 2003,
יצירות בפורטוגזית > ספרים > כרוניקות

המעסה היפנית . פורטו אלגרה, L&PM, 1984
מדינה הנקראת ילדות . פורטו אלגרה, סולינה, 1989
מילון של נוסע יוצא דופן . פורטו אלגרה, L&PM, 1995
אמי לא נרדמת עד שלא אגיע . פורטו אלגרה, L&PM, 1996. Artes e Ofícios, 2001
הדימוי היומיומי . סאו פאולו, גלובל, 2001
השפה התלת-נקודתית: כרוניקות וציטוטים אודות אמנות הרכילות הרעה. פורטו אלגרה
יצירות בפורטוגזית > ספרים > מאמרים

אודות המצב היהודי - A condição judaica . פורטו אלגרה, L&PM, 1987
מהקסום אל החברתי: תולדות בריאות הציבור - Do mágico ao social: a trajetória da saúde pública . פורטו אלגרה, L&PM, 1987; SP, Senac, 2002
סצנות רפואיות - Cenas médicas . פורטו אלגרה, Editora da Ufrgs, 1988. Artes & Ofícios, 2002
מסתרי האשמה - Enígmas da culpa . סאו פאולו, אוביג'טיבה, 2007
קישורים חיצוניים לביקורות ומאמרים

YUPPIES With FETLOCKS, סקירה מאת ז'אן פרנקו, ניו יורק טיימס, 30 ביוני 1985 "הקנטאור בגן"
הקנטאור בגן, סקירה על ידי ג'ודית בולטון-פרסמן, לקורא היהודי אוגוסט 2003 קנטאור בגן
JONAH WAS CLAUSTROPHOBIC, סקירה מאת הרברט גולד, ניו יורק טיימס, 31 בינואר 1988 אומתו המוזרה של רפאל מנדס
MAIMONIDES בברזיל, סקירה של מארק ר 'דיי, לוס אנג'לס טיימס, 24 בינואר 1988 רפאל מנדס
הברזילאיות של מסורת היידישקייט, מאמר מאת רוברט די אנטוניו, ביקורת ספרותית לטינו אמריקאית, כרך א '. 17, מס '34 (יולי. - דצמבר 1989), עמ '. 40–51 מסורת היידישקייט
תהודות של מסורת היידישקייט בנארטיב הברזילאי העכשווי, על ידי רוברט דיאנטוניו, במאמר - מסורת וחדשנות: הרהורים על הכתיבה היהודית באמריקה הלטינית, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 1993 ניתוח של הפנטזיות של סקליאר
מכתבי המחקר של מואסיר: הבדלים חברתיים ורודנות התרבות, ניתוח הפנטזיה של מואסיר מאת נלסון ה. ויירה, בקולות יהודיים בספרות הברזילאית: שיח נבואי של שונות, הוצאת אוניברסיטת פלורידה, 1996, הבדלים חברתיים והרודנות של התרבות
ריאיון לרשת WLT עם מואסיר סקליאר, מאמר מאת לוסיאנה קמרגו נמוראטו, ספרות עולמית היום, 1 במאי 2006 ריאיון עם Scliar
מואסיר סקליאר, מאמר מאת אילן סטבנס, הסופרים היהודים של המאה ה-20 מואסיר סקליאר
מסורת יהודית מעורפלת בשתי עבודות מאת מואסיר סקליאר, מאמר מאת נעמי לינדסטרום, ביקורת לוסו-ברזילאית, כרך א '. 21, מס '2 (חורף, 1984, הוצאת אוניברסיטת ויסקונסין) שתי עבודות מאת Scliar
העין האניגמטית, סקירה מאת רוברט די אנטוניו, ביקורת הפנטזיה הבינלאומית, כרך א '. 17, מס '1 (1990) העין האניגמטית
במאבק עם הבהמה המפחידה של הריאליזם הקסום, מאמר מאת דולורס פלרטי, רוג'ר פלרטי, שיקגו סאן-טיימס, 5 באוגוסט 1990, ריאליזם קסום
התמודדות עם החתוליות הפנימית של האחר, סקירה מאת לינדה מורה, ספרות קנדית # 183 (חורף 2004), Writers Talking, pp. 166–167 מקס והחתולים
מואסיר סקליאר, נובליסט ברזילאי, נפטר בגיל 73, מאמר ביקורת מאת ויליאם גרימס, מדור הספרים, הניו יורק טיימס, 5 במרץ 2011 Moacyr Scliar, הסופר הברזילאי
מואסיר סקליאר, מנהיג בריאות הציבור הברזילאית, הספד מאת ברברה פרייזר, "האיזמל", 21 במאי 2011
ביבליוגרפיה

Florina Florescu, "על גנים, מוטציות, ותשוקות בספרו של פרנץ קפקא - "המטאמורפוזה", וספרו של מואסיר סקליאר קנטאור בגן" בספרה של Elizabeth Klaver (ed), The Body in Medical Culture (Albany (NY), SUNY Press, 2010)
הערות שוליים

1 2  Levin, Janet (באוקטובר 2012). "Moacyr Scliar". Jewish Renaissance. 12 (1): 19. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Mitgang, Herbert. "Books of The Times; Fleeing the Nazis With a Jaguar That May Be Real", The New York Times, July 11, 1990.
↑  Folha Online (31 במאי 2009). "Prêmio São Paulo de Literatura divulga finalistas". Folha de S.Paulo. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ASSESSORIA DE IMPRENSA SEC (2 באוגוסט 2010). "Prêmio São Paulo de Literatura 2010". Governo do Estado de São Paulo: Secretaria da Cultura. אורכב מ-המקור ב-20 ביוני 2013. נבדק ב-7 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388603905171  PLWABN: 9811555285305606  BIBSYS: 90402121  BNE: XX1721518  BnF: cb12016528v (data)  GND: 118913344  ISNI: 0000 0001 2140 933X  LCCN: n50004784  NKC: xx0004282  NTA: 072389958  SELIBR: 295590  SNAC: w6x66406  SUDOC: 028301749  VIAF: 79041870   WorldCat (עם VIAF): 79041870
שאול טל

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1943 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  דצמבר 2024 (בגיל 81) רמת גן, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  המנכ"ל והבעלים של הוצאת פוקוס
 ידוע בשל:  מחברם של ספרים בתחום הבריאות, הצילום והמחשוב
 השכלה:  תואר ראשון בכימיה, ותארים שני ושלישי בכימיה פיזיקלית
 
שאול טל (מטלון) (21 במרץ 1943 – דצמבר 2024) היה המנכ"ל והבעלים של הוצאת פוקוס ומחברם של ספרים בתחום הבריאות, הצילום והמחשוב.