stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiss me Goodnight, Sergeant Major

Kiss me Goodnight, Sergeant Major (בתרגום חפשי לעברית: "נשק לי נשיקת לילה טוב, רב-סמל") הוא שיר חיילים בריטי נודע מימי מלחמת העולם השנייה.
מילותיו ההיתוליות של השיר מתארות טוראי השב למחנה לאחר יום של סביאת אלכוהול, מטיל את זרועותיו סביב רב הסמל שלו ומבקש ממנו להשכיבו לישון במגורי החיילים, לנשק לו נשיקת לילה טוב ולהגיש לו ספל תה עם השכמת הבוקר. מילות השיר מסתיימות בבקשה "Sergeant Major, be a mother to me" ("רב-סמל, היה לי לאם").
השיר נכתב בשנת 1939 על ידי ארט נואל ודון פלוסי. הוא זכה לביצועים מפי זמרים ובדרנים רבים ובהם ורה לין והבדרנים הבריטים ארתור אסקי (Arthur Askey) וג'ורג' פורמבי (George Formby).
בשנת 2000 כלל מוזיאון המלחמה האימפריאלי את השיר בתקליטור אוסף שהוציא של שירי מלחמת העולם השנייה.
Live In Hamburg

Live In Hamburg (בעברית: בְּהוֹפָעָה חַיָּה בְּהַמְבּוּרְג) הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת הרוק והמטאל הגותי Mono Inc.. הוא יצא לאור ב-24 בנובמבר 2023, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט. האלבום כלל את השירים שביצעה הלהקה בהופעה חיה בהמבורג, גרמניה. בין השירים נמנו הלהיט הבין-לאומי "Children of the Dark".
האלבום הופץ בגרמניה בלבד, בפורמט של תקליט 12 אינץ, אך לא בפורמט של תקליטור.
רשימת רצועות

| Live In Hamburg> מס' | Live In Hamburg> שם | Live In Hamburg> משך | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  | Live In Hamburg>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Louder Than Hell  | 5:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Book of Fire  | 6:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Funeral Song  | 5:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Symphony of Pain  | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Gothic Queen  | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Right for the Devil  | 5:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Banks of Eden  | 3:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Boatman  | 6:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Arabia  | 4:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Where the Raven Flies  | 9:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | An klaren Tagen  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Drum Battle  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Get Some Sleep  | 4:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | After the War  | 4:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Welcome to Hell  | 5:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Voices of Doom  | 8:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Kein Weg zu weit  | 4:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Children of the Dark  | 6:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 100:54 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | – |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 24 בנובמבר 2023 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליט 12" | נו-קאט |  |
הערות שוליים

1 2 3  Mono Inc. (Live in Hamburg), 2023-11-24, נבדק ב-2024-03-15
1 2  Mono Inc. – Live In Hamburg
M23

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 שמות נוספים:  NGC 6494
 מגלה:  שארל מסיה 
 תאריך גילוי:  20 ביוני 1764
 סוג:  צביר פתוח
 בהירות נראית:  6.9+
 סיווג מורפולוגי:  II,2,r
 עלייה ישרה:  17ʰ 56.8ᵐ‏
 נטייה:  ‏‏01′ ‏19°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  2.2-
 מרחק:  2,150  שנות אור 659.19  פארסק
 קוטר:  15 שנות אור
 מספר כוכבים:  150
 
M23 (מ-Messier 23, או NGC 6494) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-2,150 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 150 כוכבים שזוהו.
היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-20 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים קרובים זה לזה". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר מכיל כוכבים רבים ומפוזרים בעלי בהירות נראית דומה. בשנת 1953 בסקר שבוצע במצפה הכוכבים נורמן לוקייר שבאקסטר, נספרו בצביר 149 כוכבים.
לצביר דרגת בהירות 6.9 וקל לזהותו באמצעות משקפת כ-4.3 מעלות מצפון-מערב לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.2, וניתן לצפות בהם ובעשרות כוכבים עמומים יותר באמצעות טלסקופ חובבים.
מאפייני הצביר

קוטרו של הצביר כ-15 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,150 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-27 דקות קשת - מעט פחות מקוטרו של הירח המלא. בסקר שנעשה על כוכבי הצביר נספרו 12 כוכבים מדרגת בהירות 10 ומטה, 17 מדרגת בהירות 11, 24 מדרגת בהירות 12, 20 משדרגת בהירות 13 ו-96 כוכבים עמומים יותר. כוכבי הצביר הם כוכבים פחות חמים מהכוכבים של מרבית הצבירים הפתוחים, כשהחם ביותר מביניהם הוא מסוג ספקטרלי B9 בלבד, בעוד שבצבירים פתוחים נמצאים בדרך כלל בעיקר כוכבים צעירים מסוג ספקטרלי B. ככל הנראה מדובר בצביר ותיק יחסית שגילו מוערך בכ-200 מיליוני שנים.
Mount

ערך זה עוסק בפקודה במערכות הפעלה דמויות יוניקס לעיגון מערכות קבצים. אם התכוונתם לפעולת העיגון, ראו .
mount היא פקודה ביוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמשת לעיגון מערכות קבצים. על מנת לגשת לקובץ, מערכת הקבצים המכילה אותו חייבת להיות מעוגנת בעזרת הפקודה mount. הפקודה מנחה את מערכת ההפעלה לשימוש במערכת הקבצים החדשה, מעגנת אותה בנקודה מסוימת בהיררכיית מערכת הקבצים הגלובאלית (mount point), ומגדירה אפשרויות הנוגעות לגישה אליה.
באופן הפוך, הפקודה umount מנחה את מערכת ההפעלה לנתק את העיגון של מערכת הקבצים ולבטל את הגישה.
פקודות mount ו-umount דורשות הרשאות משתמש-על (root). לחלופין, ניתן להגדיר את נקודות העגינה בקובץ /etc/fstab.
שימוש

הפקודה mount ללא ארגומנטים מדפיסה למסך את רשימת מערכות הקבצים המעוגנות במערכת:
$ mount
proc on /proc type proc (rw)
sysfs on /sys type sysfs (rw)
devpts on /dev/pts type devpts (rw,gid=5,mode=620)
/dev/sda1 on /boot type ext3 (rw)
/tmp on /var/tmp type none (rw,noexec,nosuid,bind)
10.4.0.4:/srv/export/setup_server on /nfs/setup_server type nfs (ro,addr=10.4.0.4)
הפקודה mount בתוספת הדגל -a תעגן את כל נקודות העגינה המוגדרות בקובץ /etc/fstab.
באופן כללי, תחביר הפקודה לעיגון מערכת קבצים חדשה:
mount [-fnrsvw] [-t vfstype] [-o options] device dir
הדוגמה הבאה מעגנת את המחיצה השנייה של הדיסק הקשיח:
$ mount /dev/sda2 /mnt/
M29

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  ברבור
 שמות נוספים:  NGC 6913
 מגלה:  שארל מסיה 
 תאריך גילוי:  29 ביולי 1764
 סוג:  צביר פתוח
 בהירות נראית:  7.1+
 סיווג מורפולוגי:  III,3,p,n
 עלייה ישרה:  20ʰ 23ᵐ 56ˢ
 נטייה:  ‏‏31.4′ ‏38°‏+
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  4,000−7,000  שנות אור 1,853.81  פארסק
 קוטר:  ? שנות אור
 מספר כוכבים:  50
 
M29 (קיצור של Messier 29; גם: NGC 6913) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ברבור המכיל כ-90 כוכבים ומרחקו ממערכת השמש אינו ידוע בשל ענני אבק המעמעמים את האור של כוכביו ומקשים על קביעת תכונותיהם.
היסטוריה

הצביר התגלה ב-29 ביולי 1764 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שזיהה אותו כצביר של 7-8 כוכבים, הנראים כערפילית. בשנת 1833 זיהה האסטרונום ג'ון הרשל 12-20 כוכבים נוספים, עמומים מאלו שראה מסיה.
לצביר דרגת בהירות נראית 7.1 וקל להבחין בו באמצעות משקפת. הכוכבים הבהירים של הצביר הם מדרגת בהירות נראית 9 כך שגם הם ניתנים לצפייה באמצעות משקפת איכותית. טלסקופ חובבים יאפשר לצפות גם בכוכבים עמומים יותר. הצביר נמצא כ-105 דקות קשת מדרום לכוכב γ בברבור (סאדר), כך שקל למדי לאתר אותו.
מאפייני הצביר

קוטרו של M29, כמו גם מרחקו ממערכת השמש לא ידועים. גודלו הזוויתי הוא כ-7 דקות קשת, והערכות המרחק אליו נעות מ-4,000 שנות אור, שאז קוטרו כ-8 שנות אור, ועד ל-7,000 שנות אור, שאז קוטרו מגיע בהתאמה לכ-14 שנות אור. הצביר מכיל כ-50 כוכבים שצפיפותם אינה ניתנת לחישוב מדויק בשל חוסר הוודאות לגבי גודלו של הצביר. הצביר צעיר ביותר וגילו מוערך בכ-10 מיליוני שנים בלבד.
שבעת הכוכבים הבהירים של הצביר הם כוכבים צעירים וחמים מאוד מסוג ספקטרלי B0, שעוצמת ההארתם עשויה להגיע לפי 160,000 מעוצמת ההארה של השמש. ארבעה מהם יוצרים צורה של ריבוע והשלושה הנוספים קו לצידו של הריבוע. את הצביר מלווה ערפול קל - שרידי ענן האבק והגז שייצר את כוכבי הצביר, אך אותו ניתן לראות רק בצילום עם זמן חשיפה ארוך.
בשנת 1954 העלו תצפיות של מצפה הכוכבים יירקס שאורם של כוכבי הצביר מקוטב, ככל הנראה בעקבות מעבר דרך אבק שנמצא בשדה מגנטי. עוצמת הקיטוב מראה שמדובר באבק צפוף יחסית ושייתכן שהוא בולע חלק ניכר מקרינת הכוכבים ואלמלא אותו אבק היה הצביר בהיר יותר בשלוש דרגות בהירות. כמו כן, חלק מהתצפיות הראו גם עמעום חולף של חלק מהכוכבים, תופעה שעשויה להגרם ממעבר של עננים צפופים יותר של ענן האבק על פני אותם כוכבים.
M28

| --- | --- |

M28 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 שמות נוספים:  NGC 6626
 מגלה:  שארל מסיה 
 תאריך גילוי:  27 ביולי 1764
 סוג:  צביר כדורי
 בהירות נראית:  6.8+
 סיווג מורפולוגי:  IV
 עלייה ישרה:  18ʰ 24ᵐ 32.89ˢ
 נטייה:  ‏11.4″ ‏52′ ‏24°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  7.0-
 מרחק:  18,300  שנות אור 5,610.74  פארסק
 קוטר:  60 שנות אור
 
M28 (מ-Messier 28, נקרא גם NGC 6626) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-18,300 שנות אור ממערכת השמש. יחסית לצביר הכדורי המרשים M22 שנמצא בסמוך אליו, זהו צביר כדורי קטן יותר, עמום יותר ורחוק יותר, אך דחוס הרבה יותר.
היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". ובשנת 1799 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וגם ג'ון הרשל ציין שלמרות שהצביר אינו בהיר במיוחד, הוא צפוף מאוד.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ בינוני כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14. הצביר נמצא מעט פחות ממעלה מצפון-מערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת) ופחות מ-3 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M22.
מאפייני הצביר

צורתו של M28 היא קצת אליפטית, קוטרו כ-60 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-18,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש מקוטרו של הירח המלא. צפיפותו של M28 גבוהה מאוד יחסית לצבירים אחרים והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F8. עד היום התגלו בו 18 כוכבים משתנים מסוג משתני RR בנבל וכן משתנה קפאידי מסוג II בעל זמן מחזור של 17 ימים. בשנת 1987 התגלה בצביר פולסר בעל זמן מחזור של 11 מילישניות. זו הייתה הפעם השנייה שפולסר כזה התגלה בצביר כדורי, מעט אחרי שפולסר דומה התגלה בצביר הכדורי M4.
M24

ערך זה עוסק בשדה כוכבים בקבוצת הכוכבים קשת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

שדה הכוכבים בקשת בתחתית התמונה ניתן להבחין בשתי ערפיליות הבליעה Barnard 92 ו-Barnard 93
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 מגלה:  שארל מסיה 
 תאריך גילוי:  20 ביוני 1764
 סוג:  אזור עשיר בכוכבים
 בהירות נראית:  4.6+
 עלייה ישרה:  18ʰ 17ᵐ‏
 נטייה:  ‏‏29′ ‏18°‏-
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  13,000±3,000  שנות אור 3,985.77±919.79  פארסק
 
M24 (מ-Messier 24, נקרא גם שדה הכוכבים של קשת) הוא אזור עשיר בכוכבים בקבוצת הכוכבים קשת. זהו איננו גרם שמים עמוק אלא אזור נקי יחסית מחומר בין-כוכבי, שמאפשר צפייה דרך זרוע קשת של שביל החלב בכיוון מרכז הגלקסיה. העדרו של אבק החוסם את אור הכוכבים מאפשר לצפות בשדה כוכבים עשיר במיוחד.
היסטוריה

שארל מסיה זיהה את שדה הכוכבים ב-20 ביוני 1764 ותיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית גדולה בקוטר של כ-מעלה וחצי ובה מספר כוכבים בדרגות בהירות נראית שונות". ויליאם הרשל ציין בשנת 1783 כי מדובר במספר גדול של כוכבים וג'ון הרשל כתב בשנת 1830 כי מדובר באזור מרוכז במיוחד של שביל החלב המכיל כוכבים בדרגות בהירות 14-15, במספר דומה לצביר כדורי.
בהירותו של שדה הכוכבים היא מדרגה 4.6 וניתן להבחין בו בעין לא מצוידת בתנאי תצפית טובים. באמצעות משקפת ניתן כבר להבחין שמדובר בשדה כוכבים עשיר וצפוף. שדה הכוכבים נמצא כ-2.5 מעלות מצפון לכוכב μ (מו) בקשת, באמצע הקו המחבר בינו ובין ערפילית אומגה.
מאפיינים

כאמור, M24 איננו גרם שמים עמוק אלא מעין "חלון" בין ענני האבק והגז של דיסקת הגלקסיה, שמאפשר לראות למרחק גדול יחסית. בדומה לרוב הכוכבים וגרמי השמים שמסביב ל-M24, כוכבי השדה הם חלק מזרוע קשת של שביל החלב. העדרם של אבק וגז לאורך קו הראייה מאפשר לראות את כוכבי הזרוע לעומק של כ-6,000 שנות אור, בעוד שבדרך כלל בתוך זרוע של הגלקסיה, קו הראייה יפגוש בענן אבק שיחסום את שדה הראיה תוך 500-1000 שנות אור בלבד, ויאפשר לראות רק את הכוכבים הקרובים יותר.
בתוך שדה הכוכבים ומסביבו נמצאים מספר גרמי שמים עמוקים. ניתן לראותם באמצעות טלסקופ בלבד:
NGC 6603 הוא צביר פתוח הנמצא בחזית שדה הכוכבים ומכיל כ-30 כוכבים ברדיוס של כ-14 שנות אור.
NGC 6567 היא ערפילית פלנטרית בשוליו המערביים של שדה הכוכבים. בהירותה היא מדרגה 12 והיא נמצאת פחות ממחצית המרחק אל שדה הכוכבים.
Barnard 92 ו-Barnard 93 הן שתי ערפיליות בליעה סמוכות בחלקו הצפוני של שדה הכוכבים.
M18 נמצא כחצי מעלה מצפון לשדה הכוכבים.
NGC 6595 הוא צביר פתוח הנמצא כמעלה מדרום לשדה הכוכבים. הצביר מוקף בערפילית ההחזרה NGC 6590 וכ-6 דקות קשת מצפון מערב לו נמצאת ערפילית החזרה נוספת, NGC 6589.
למעשה ברדיוס של 7 מעלות מסביב ל-M24 נמצאים עוד 9 עצמי מסיה (M16, M17, M18, M20, M21, M22, M23, M25 ו-M8).
Move (שיר של The Mamas)

Move (בעברית: לזוז) הוא שיר באנגלית, שנכתב והולחן על ידי מלאני וובה, פטריק יאן, הרמן גדרפרב, ובוצע על ידי The Mamas. ב-7 במרץ 2020 השיר זכה בתוכנית "Melodifestivalen 2020" שמהווה את קדם האירוויזיון השוודי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד.
הערות שוליים

↑  אנטרניג שוקריאן, Sweden: The Mamas win Melodifestivalen 2020 with “Move”, וויוויבלוגס, 7 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c4ed6919-edfb-4611-9a50-87fd13820fc9 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
I Just Can't Stop Loving You

"I Just Can't Stop Loving You" היא בלדה פופולרית של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון, שבוצעה כדואט עם סידה גרט. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום Bad.
במקור, הדואט תוכנן להתבצע עם אחת מהארבעה: ברברה סטרייסנד, ויטני יוסטון, אריתה פרנקלין או אנייטה פלטסקוג, אך לכולן היו התחייבות קודמות. סידה גרט, פזמונאית ובת חסותו של קווינסי ג'ונס, שכתבה בעבר לג'קסון את השיר "Man in the Mirror", ביצעה אותו לבסוף לצדו של ג'קסון.
השיר יצא בלי ליווי של קליפ.
מצעדים ודרוגים

השיר הפך להיות הראשון מתוך חמישה שירים רצופים באלבום "Bad" שמגיע למקום ראשון במצעד הבילבורד האמריקאי.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 5 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 10 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט שירי Adult Contemporary | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט שירי רית'ם אנד בלוז/היפ-הופ | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט שירים לטינים (גרסה ספרדית) | 11 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 2 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 12 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |  |
ביצועי במה

ג'קסון ביצע את השיר במסע ההופעות של Bad עם זמרת הליווי, שריל קרואו ובמסע ההופעות של Dangerous עם סידה גרט.
M25

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 שמות נוספים:  IC 4725
 מגלה:  ז'אן-פיליפ דה שסו
 תאריך גילוי:  1746
 סוג:  צביר פתוח
 בהירות נראית:  4.6+
 סיווג מורפולוגי:  III,3,m
 עלייה ישרה:  18ʰ 31.6ᵐ‏
 נטייה:  ‏‏15′ ‏19°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  4.3-
 מרחק:  2,000  שנות אור 613.2  פארסק
 קוטר:  19 שנות אור
 מספר כוכבים:  85
M25 (מ-Messier 25, או IC 4725) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-2,000 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-85 כוכבים. זהו אחד מעצמי מסיה הבודדים שאינם נמצאים בקטלוג הכללי החדש (NGC).
היסטוריה

הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום השווייצרי ז'אן-פיליפ דה שסו שתיאר אותו כעצם מעורפל. שארל מסיה גילה אותו מבלי לדעת על גילויו הקודם ב-20 ביוני 1764 וכלל אותו בשנת בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים בסמוך ל-M23 ו-M24". ויליאם הרשל זיהה את הצביר בשנת 1783 וספר בו 70 כוכבים. מסיבה שאינה ידועה, לא כלל ג'ון הרשל את הצביר בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים ולכן הוא גם לא נכלל בקטלוג הכללי החדש ולא ניתן לו מספר NGC.
לצביר דרגת בהירות נראית 4.6 וניתן לראותו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית טובים. באמצעות משקפת איכותית ניתן להבחין בעשרות מכוכבי הצביר שהבהירים שבהם מדרגת בהירות 6. הצביר נמצא  כ-4.6 מעלות מצפון-מזרח לכוכב μ (מו) בקשת וכ-3.6 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M24.
מאפייני הצביר

קוטרו של הצביר כ-19 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-32 דקות קשת - דומה לקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל מספר ענקים המלמדים שגילו גדול יחסית, כ-90 מיליוני שנים. אחד מהענקים שבצביר הוא U בקשת, שהוא משתנה קפאידי. הבהירות של כוכב זה משתנה בין דרגה 6.3 לדרגה 7.1 במחזוריות של 6 ימים ו-18 שעות. מכיוון שמרחקו של הצביר ידוע, מאפשר U בקשת לכייל את היחס בין זמן המחזור ובין הבהירות המוחלטת של המשתנים הקפאידיים. מקרה דומה נמצא בצביר הפתוח NGC 6087 שבקבוצת סרגל, שמכיל גם כן כוכב משתנה קפאידי - S בסרגל.
הערות שוליים

↑  Collins Gem Guide, The Night Sky, p. 194
| קטלוג מסיה |
| --- | --- | --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |  |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |  |
| אחרים | M40 • M73 |  |
שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש
4′33″

סימן של "שתק" על גבי חמשה. בחלק מגרסאות הפרטיטורה של היצירה 4′33″ נכתבה היצירה כולה באמצעות סימני שתק.
4′33″ (Four minutes, thirty-three seconds, בעברית: ארבע דקות, שלושים ושלוש שניות, נקרא גם Four Thirty-Three) היא יצירה מוזיקלית בת שלושה פרקים שנוצרה על ידי מלחין האוונגרד האמריקאי ג'ון קייג'. היצירה נכתבה בשנת 1952 עבור כל כלי נגינה שהוא, או עבור שילוב של מספר כלים, והפרטיטורה שלה מכילה הנחיה למבצע שלא לנגן כלל בכלי הנגינה במשך כל זמן היצירה. אורך היצירה הוא 4 דקות ו-33 שניות, ומכאן שמה. היצירה מכונה לעיתים רבות "4 דקות ו-33 שניות של שקט", אך למעשה היא כוללת את הקולות, הצלילים והרעשים של הסביבה בה היא מבוצעת - ובכלל זה גם את הקולות שמשמיע הקהל עצמו, עדינים ושקטים ככל שיהיו. עם השנים, נודעה היצירה 4′33″ כיצירה המפורסמת והשנויה במחלוקת ביותר של קייג'.
קייג' הגה את הרעיון ליצירה זו לראשונה בשנים 1947–1948, והיא מסמלת את תמצית האידאולוגיה המוזיקלית שלו, לפיה כל צליל יכול להוות בסיס למוזיקה. רעיון זה מושפע מעקרונות הזן בודהיזם, אותם למד קייג' באותה העת. בראיון שהעניק קייג' בשנת 1982, הוא הצהיר כי זוהי היצירה החשובה ביותר שלו.
היסטוריה > רקע והשפעות

מוטיב השקט הוא בעל תפקיד מרכזי במספר מיצירותיו של קייג'. כבר ביצירה "דואט לשני חלילים" (Duet for Two Flutes), אותה כתב כשהיה בן 22 בלבד, השתמש קייג' במקטע ארוך של שקט בפתיחה. השקט מהווה אלמנט מבני חשוב גם בחלקים מאוסף היצירות "סונטות ואינטרלודים" (Sonatas and Interludes), ביצירה "מוזיקה של שינויים" (Music of Changes) וביצירה "שתי פסטורלות" (Two Pastorales).
הפעם הראשונה בה הציג קייג' את הרעיון לכתיבת יצירה מוזיקלית הבנויה כולה משקט הייתה במהלך הרצאה שהעביר בסוף שנות ה-40 במכללת ואסר בניו יורק. קייג' סיפר לנוכחים אודות רצונו לכתוב יצירה שתכלול שקט בלתי-מופרע, וטען כי היצירה תהיה בת שלוש דקות או בת ארבע דקות וחצי - האורך הסטנדרטי של "מוזיקה משומרת", לדבריו. מאוחר יותר טען קייג' כי חשש שיצירה שכזו תיתפס כבלתי מובנת בהשוואה לתפיסות המערביות המקובלות, והסביר כי לא רצה שהיצירה תצטייר כבדיחה או כדבר של מה בכך - אלא כיצירה שבאה מתוך כוונה עמוקה.
בשנת 1951 ביקר קייג' בחדר הקלטות באוניברסיטת הרווארד. חדר ההקלטות היה בנוי כך שקירותיו, רצפתו ותקרתו קולטים את כל הצלילים המושמעים בו, דבר שהביא לכך שלא נוצר בו שום הד. כמו כן, היה החדר אטום לחלוטין לקולות חיצוניים. קייג' נכנס לחדר תוך ציפייה לשמוע בו שקט מוחלט, אך בעדותו מאוחר יותר סיפר כי שמע בו שני צלילים - האחד בתדירות גבוהה והשני בתדירות נמוכה. כששאל את טכנאי הקול לפשר הצלילים, הוסבר לו כי הצליל הגבוה הוא רעש הפעולה של מערכת העצבים שלו ואילו הצליל הנמוך הוא קולו של מחזור הדם שלו. אמיתותו של הסבר זה מוטלת בספק, אם כי במקרים בהם אדם לוקה בטנטון הוא אכן עלול לשמוע צלילים דקים אשר מקורם במערכות פנימיות בגופו. כך או כך, העובדה שקייג' ציפה לשמוע שקט מוחלט בתוך חדר ההקלטות, אך חרף זאת הצליח עדיין לשמוע צלילים, הביאה אותו להבנה כי הצלילים קיימים בכל מקום ובכל זמן - גם בתוך השקט המוחלט כביכול. הבנה זו היא שהניעה אותו לכתוב את היצירה.
גורם נוסף שהשפיע על קייג' ביצירה מקורו באמנות חזותית. בשנת 1951 יצר ידידו של קייג', האמן רוברט ראושנברג, סדרת ציורים לבנים. הרעיון האמנותי שעמד מאחורי הציורים, שנוצרו על ידי צביעת קנבס בצבע ביתי לבן, הוא שהם משתנים לפי תנאי התאורה בחדר בו הם מוצגים ומושפעים מהצל שמטיל עליהם הקהל הצופה בהם. יצירה זו השפיעה על קייג' ליצור יצירה מקבילה בעולם המוזיקה, שבה השקט מתפקד כבד הקנבס הלבן, ובו משתקפים צלילי האמביינט המשתנים - קולות הנגנים, הקהל, והסביבה החיצונית.
היסטוריה > שימוש מוקדם ברעיון

היצירה של קייג' לא הייתה הראשונה שכללה מקטע ארוך של שקט. להלן מספר דוגמאות ליצירות קודמות של אמנים אחרים שהשתמשו באותו הרעיון:
היצירה Funeral March for the Obsequies of a Deaf Man ("מארש הלוויה של איש חירש") שנכתבה בשנת 1897 על ידי ההומוריסטן הצרפתי אלפונס אלֶה מכילה 9 תיבות ריקות. כיוון שאלֶה עבד בשיתוף עם אריק סאטי, אותו העריץ קייג', קיימת אפשרות כי קייג' הכיר את יצירתו של אלֶה. עם זאת, קייג' עצמו העיד כי לא הכיר את היצירה כשכתב את יצירתו 4′33″.
בשנת 1919 כתב המלחין הצ'כי ארווין שולהוף יצירה לפסנתר בשם Fünf Pittoresken ("חמישה ציורים"), ואחד הפרקים בה נכתב כולו בסימני שתק במקום בתווים.
בשנת 1949 כתב האמן הצרפתי איב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט.
אורך היצירה ומשמעותו

אורך היצירה הוא 4 דקות ו-33 שניות, בחלוקה לשלושה פרקים - הפרק הראשון באורך 30 שניות, הפרק השני באורך 2 דקות ו-23 שניות והפרק השלישי באורך דקה אחת ו-40 שניות. אחת ההשערות היא כי אורכה של היצירה - 273 שניות - קשור לטמפרטורת האפס המוחלט (273 מעלות צלזיוס מתחת לאפס). עם זאת, קייג' עצמו טען כי הדבר לא עלה בדעתו עת כתב את היצירה וקבע את אורכה.
הופעות והקלטות > השמעת הבכורה

השמעת הבכורה ("פרמיירה") של היצירה בוצעה על ידי דייוויד טודור ב-29 באוגוסט 1952 בעיר וודסטוק שבמדינת ניו יורק, במסגרת מופע של יצירות מודרניות לפסנתר. טודור התיישב ליד הפסנתר אל מול הקהל, וכאות לתחילת הקטע סגר את כיסוי הקלידים של הפסנתר. על מנת לסמן את המעבר בין פרק לפרק, פתח טודור את המכסה לרגע וסגר אותו שוב. במשך כל זמן היצירה לא נוגן כל צליל, וטודור שמר על שקט מוחלט. לאחר השמעת הבכורה, טען קייג' כי הקהל לא הבין כלל את היצירה ולא הקשיב לה באופן הנכון. הוא הסביר כי שקט הוא דבר שלא קיים במציאות, וכי הדבר אותו חשב הקהל בטעות כ"שקט" היה מלא בקולות מקריים – הרוח הנושבת מחוץ לאולם, טיפות הגשם על הגג ואף קולות שהפיקו המאזינים עצמם במהלך הפרק השלישי, בעודם משוחחים ביניהם אודות היצירה או עוזבים את המקום.
הופעות והקלטות > הקלטות והופעות נוספות

היצירה 4′33″ בוצעה והוקלטה מספר פעמים, ולהלן פירוט של מעט מהביצועים המוכרים:
פרנק זאפה הקליט את היצירה כחלק מאלבום מחווה לג'ון קייג' בשנת 1993.
המלחין האמריקאי ג'יימס טני ביצע את היצירה בשנת 2002 לציון 50 שנה לכתיבתה.
בחודש ינואר 2004 שודר בתחנת הרדיו "רדיו 3" של BBC ביצוע "תזמורתי" של היצירה, שהוקלט על ידי תזמורת רשות השידור הבריטית. טכנאי הקול של תחנת הרדיו נאלצו לבצע שינויים טכניים במערכות השידור הממוחשבות, כיוון שאלה מתוכנתות לבצע מהלכי חירום במקרה בו השידור שקט למשך פרק זמן מסוים. לטובת שידור היצירה בוטלו מנגנוני חירום אלה.
במסגרת תוכנית המערכונים הטלוויזיונית "The Fast Show" ששודרה ב-BBC, הוקלט ביצוע של היצירה בסגנון ג'אז. הביצוע ארך כ-90 שניות בלבד, ויוצרי הסדרה תירצו זאת בכך שמדובר בסגנון מוזיקלי אחר, וכי יצירה מוזיקלית פתוחה לשינויים על פי ראות עיניו של המבצע.
0′00″ (4′33″ מספר 2)

בשנת 1962 כתב קייג' את היצירה 0′00″, שכונתה גם "4′33″ מספר 2". הפרטיטורה של היצירה כוללת הוראת נגינה בת משפט אחד בלבד: "במצב של הגברה מרבית, בצע פעולה ממושמעת" ("In a situation provided with maximum amplification, perform a disciplined action."). נהוג להגדיר את אקט כתיבת משפט זה על ידי קייג' כביצוע הראשון של היצירה. מאוחר יותר הוסיף קייג' ארבעה סייגים נוספים להוראות הנגינה: על המבצע לאפשר כל הפרעה שהיא לביצוע הפעולה, על הפעולה לקיים התחייבות כלשהי לאחרים, בכל ביצוע של היצירה יש להשתמש בפעולה שונה, והפעולה לא תהיה ביצוע של יצירה מוזיקלית.
לקריאה נוספת

Bek, Joseph. "Erwin Schulhoff", Grove Music Online, ed. L. Macy
Cage, John. 1961. Silence: Lectures and Writings. Wesleyan Paperback (1973 edition)
Dickinson, Peter. 1991. Reviews of three books on Satie
Fetterman, William. 1996. John Cage's Theatre Pieces: Notations and Performances. Routledge
Kostelanetz, Richard. 2003. Conversing with John Cage. New York: Routledge
Lienhard, John H. 2003. Inventing Modern: Growing Up with X-Rays, Skyscrapers, and Tailfins, Oxford University Press US
Pritchett, James. 1993. The Music of John Cage. Cambridge University Press
Pritchett, James, and Kuhn, Laura. "John Cage", Grove Music Online, ed. L. Macy
Revill, David. 1993. The Roaring Silence: John Cage – a Life. Arcade Publishing
Solomon, Larry J. 1998 (revised 2002). The Sounds of Silence: John Cage and 4′33″