רקמת צלבים (מלאכת יד)

רקמת צלבים (אנגלית: Cross Stitch) הנקראת לעיתים גם רקמת איקסים, היא רקמה הנרקמת בצורת X על בד ארוג שקל לספור בו את החוטים ושמספר חוטי השתי בס"מ של האריג שווים למספר חוטי הערב בס"מ של האריג. בדים נפוצים ומסורתיים לרקמת צלבים הם קנבס פשתן ובד כותנה בשם איידה [Aida]. תך ה-X נוצר על ידי הצלבת שני תפרים אלכסוניים מעל למפגש אחד או יותר של חוטי שתי וערב. נהוג לרקום קבוצות של צלבים שיוצרות דמויות, פרחים, צמחים צורות שונות, אותיות ומספרים וגם שורות שיוצרות צורות ריבועיות, אפשר לרקום את הצלבים על בד צבעוני בלי למלא את הרקע, או לבחור למלא גם את הרקע, לעיתים אפשרות הבחירה הזו מצוינת בהוראות העשייה. אפשר לרקום צלבים גם על בד משובץ או מעל בד רשת שאת חוטיה מורטים לאחר הרקמה, על סריג או אפילו על נייר או קרטון מחוררים.
את רקמת הצלבים אפשר לרקום כיום גם במכונות המיועדות לכך, והיא משמשת לרקמת טקסטים, מפות שולחן, שטיחים.
מקובל ורצוי להשתמש במחט Tapestry בעלת חוד קהה, כדי שאפשר יהיה להפריד בין חוטי האריג בלי לפרק אותם. המידות הנפוצות למחטי רקמה הן 24 ו־26.
נהוג למתוח את הבד או הקנבס על מסגרות רקמה עגולות הנמכרות בזוגות, על החישוק הפנימי מותחים את הבד והחישוק החיצוני מהודק מעל לבד בעזרת בורג, או על מסגרות מרובעות שעליו מותחים את הבד או הקנבס מאחור בעזרת תפרים ארוכים המחברים בין כל הצדדים. נהוג לרקום קודם את כל האלכסונים של שורה אחת ואז לשוב ולרקום את האלכסון הצולב אותו בכיוון השני.
היסטורית, אין הבדל גדול בין המסגרות מפעם לעכשוויות, הרעיון למתוח את הבד בזמן הרקימה התחיל בשנות ה-1400, בציור הקיר 'הניצחון של מינרווה' (the Triumph of Minerva) של (Francesco Del Cossa), נראית מסגרת רקמה מלבנית מעץ בשימוש, כשהיא נשענת על תלת-רגל. אפשר היה להתאים את הרוחב והאורך של מסגרות הרקמה למידות הבד הנרקם. מסגרות החישוק פותחו יחד עם הופעת רקמת הטמבור, המילה טמבור היא תוף בצרפתית, מסגרות אלו אפשרו מתיחה מאד חזקה של הבד כדי להקל את חדירת המחט אליו. מניחים שרקמת הטמבור הגיעה לאנגליה וצרפת במאה ה-17.
ב-1903 נרשם פטנט על שמה של הלן הרמס (Helen Harmes) ממיזורי שבארצות הברית על חשוק הרקמה המתכוונן, מה שעזר להגביר את תפוצת רקמות הטמבור והיה אב טיפוס לפיתוח חישוקי הרקמה המתכווננים העכשוויים.
להבדיל משטיחים ארוגים שבהם צריכים למצוא פתרון איפה להסתיר חוט בצבע מסוים בזמן שלא זקוקים לו בלי שתראה האחיזה שלו, ברקמה קל מאד לרקום תך ולהסתיר את החלק הבלתי נחוץ מאחורי התכים האחרים. רקמת הצלבים היא מודולרית ומאפשרת ליצור ממנה שלל צורות, רקמת הצלבים אפשרה גם לאנשים עניים יותר לרכוש או ליצור לעצמם שטיחים לחימום קירות הבית, בהעתקת הדוגמאות מהארוגים שהיו יותר יקרים.
הצורות הרקומות נוצרות על ידי ריבועים אי לכך הן יותר מופשטות מאשר טבעיות.
בעברית תך של צלב יחיד נקרא תך משוכל ותך שבו שבו שני צלבים משולבים נקרא תך משוכל ארוך רגל שבו רוקמים בין היתר גם את רקמת אסיזי (Assisi).בין האפשרויות יש גם רקמת צלבים כפולה (double crossstitch) שבה רוקמים צלב אחד בתפרים אלכסוניים ומעליו צלב שני עם תך מאוזן ותך מאונך מעליו.
למרות שהיסטורית גובלן היה שטיח קיר ארוג של ערב צמר מעל לשתי כותנה או פשתן, במשך השנים המונח הזה הפך לשם כולל (generic) לרקמת צלבים ולעוד יצירות אמנות סיבים שבהן משלבים כל מיני חומרים או אופני יצירה.
הצלב היה נפוץ בעולם העתיק, עוד לפני הנצרות, כמעט בכל ארץ הייתה רקמת צלבים, אבל בכל ארץ יצרו מהצלבים צורות שונות בהתאם לתרבות המקומית. יש מקרים שבהם רקמת צלב היא סימון של מיעוט נוצרי שחי באוכלוסייה מוסלמית, כגון צלב רקום על גרב סרוגה של ילד קופטיבמצרים. או רקמת צלבים שמופיעה על צעיפים של ה־qaracoche בעיראק ועל השמלות של נשים נוצריות מהכפרים שסביב העיר ליבנו (Livno) בבוסניה.
בתערוכה 'לכל השדים והרוחות, לחשים וקמעות במסורת היהודית', שהוצגה במוזיאון ארצות המקרא בירושלים, הוצג נרתיק בד לקמיע, שמסביב לפרח הרקום באמצע רקומה מסגרת ברקמת צלבים, מכורדיסטן בערך משנת 1900.
באוסף המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם (Joods Historisch Museum) נמצא כיסוי חלה עם אותיות עבריות ברקמת צלבים שהדוגמה שלו עוצבה על ידי L.W. Witting בברלין ב-1900. כיסוי החלה נרקם בידי שרה זליגסברגר - וולף שנרצחה בשואה.
רקמת ברלין שייכת אף היא למשפחת רקמת הצלבים, רקמה זו מבוצעת על קנבס עם חוטי צמר דקים ומשמשת לרקימת שטיחים כריות, מושבי כיסאות וריפודי ריהוט ביתי. הדוגמאות לרקמת ברלין הודפסו לראשונה בתחילת שנות ה-1800 על ניר משובץ שבו כל משבצת מסמלת הצלבה של חוטי ערב עם חוטי שתי, כך שהרוקמת יכולה לספור את ההצלבות הללו ויודעת את מקום הכנסת המחט לבד.
רקמת הצלבים שייכת לקבוצת הרקמה על מצעים שאפשר לספור את חוטיהם (Counted Threads work),יש להבדיל בין רקמת צלבים לבין רקמת Needle Point, למרות הדמיון ביניהן והשימוש בחלק מאותם התכים בשמות שונים, למשל תך 'חצי הצלב' ברקמת צלבים נקרא באנגלית 'תך האוהל' כשהוא נרקם כ-Needlepoint. תך זה היה התך הנפוץ במשך דורות, עד שנוסעים, כמו גם הצלבנים הפיצו את הרקמה להרבה ארצות והביאו עמם דוגמאות שונות. הרבה פעמים בספרים ובעיתוני מלאכת יד אפשר למצוא רקמת צלבים כחלק מפרק Needle point או Needlework או tapisserie ורק בדף הוראות העשייה רואים שחלק מהדוגמאות מסומנות כרקמת צלבים. יש ספרי דוגמאות ששמם מכיל את המושג needlepoint אך יש בהם פרק שלם המוקדש לתכי רקמת צלבים. אי האבחנה במראה של הרקמות הללו בא לביטוי גם כאשר מחפשים דוגמה לרקימה כי יש לחפש תחת המושגים השונים כדי למצוא את סוג הרקמה הרצויה. למשל בכרך הראשון של ידי זהב, (אנציקלופדיה למלאכת - יד מתורגמת מאיטלקית שיצאה לאור בארץ בשנת 1975) מי שתחפש רקמת צלבים תמצא אותה בתוכן העניינים תחת הכותרת רקמה 'הצעה למפה ברקמת צלבים ',ואחרי זה תחת הכותרת 'רקמה על קנווה'.