מוחמד רזא שאה פהלווי
השאה של איראן > תקופת המשטר הפרלמנטרי (1941–1953) > ממשלת מוסאדק והפלתה 1951–1953

בשנת 1951 נבחר לראש ממשלת איראן ד"ר מוחמד מוסאדק. הבחירות היו דמוקרטיות והתבצעו לפי חוקת המדינה. אחד המהלכים הראשונים של ראש הממשלה הנבחר היה הלאמת תעשיית הנפט האיראנית במהלך שנודע בכינוי משבר אבאדאן. חוק ההלאמה עבר במג'לס. ממשלת בריטניה בתגובה הכריזה כי לא תתיר לממשלת מוסאדק לייצא מוצרי נפט שייוצרו במפעלים שהיו בבעלות החברה הבריטית. צי של ספינות מלחמה נשלח להטיל מצור ימי על המפרץ הפרסי, בניסיון למנוע כל ניסיון איראני לייצוא מוצרי נפט בניגוד לחרם. צוותי חברת הנפט הבריטיים עזבו את שטח איראן ופועלים השתלטו על שדות הנפט. מכיוון שלאיראנים לא היה ניסיון בהפעלת המפעלים להפקת וזיקוק הנפט, המפעלים הושבתו, וניסיונות להפקת נפט לא צלחו בקנה מידה משמעותי. יתר על כך, נבצר מאיראן להעביר נפט ללקוחותיה, בהיעדר מכליות מתאימות. לאורך כהונת ממשלתו של מוסאדק יצאו לא יותר מארבעים מכליות נפט מאיראן. במקביל לאוזלת היד בתפעול הנפט, בריטניה פעלה להנהגת חרם צרכנים, בהצלחה לא מבוטלת, על הנפט האיראני. חרם הצרכנים השפיע על כלכלתה של איראן יותר ממחדלי התפעול וללא הכנסה כספית לקופת המדינה מצבה הכלכלי הורע אף יותר משהיה במלחמת העולם השנייה.
כדי להשיג שליטה על עתודות הנפט המולאמות של איראן, מימן ה-CIA הפיכה צבאית להדחתו של ראש הממשלה מוסאדק מהשלטון. בשנת 1921 נחתמה אמנה רוסית-איראנית שאפשרה לסובייטים לנייד כוחות דרך איראן בכפוף לתנאים מסוימים, והיא הובילה להגברת החשש האמריקאי לברית איראנית-רוסית במסגרת המלחמה הקרה. בנוסף, מוסאדק קידם קו פוליטי פופוליסטי ונהנה מתמיכת חוגים סוציאליסטים שונים, דבר שרק העלה את החשש מפני חבירה אפשרית של איראן לגוש המזרחי. לקראת הבחירות למג'לס בשנת 1952 קיוו הבריטים לבצע הפיכה שתיראה כחוקית, אך כשלו. סוכנים בריטים שיחדו מועמדים שונים וכן גם מצביעים ומנהיגים אזוריים בתפוצה ארצית. בתקופה זו מפלגת תודה חברה בתמיכתה למוסאדק בתקווה חסרת שחר שידגל בקומוניזם. לאחר שהחלו לעלות שברים בהנהגתו של מוסאדק לאור החרפה במצבה הכלכלי של איראן, ממשלת מוסאדק החלה להסתמך יותר ויותר על סמכויות חירום.
החרפת היחסים בין השאה למוסאדק הובילו לכך שהשאה הדיח את מוסאדק והחליפו באחמד קוואם הישיש בן ה-82, שהיה נתון לבריאות רעועה. הדחתו של מוסאדק בידי השאה הובילה למחאות והפגנות רחבות היקף ברחבי המדינה בעד השבתו לתפקיד ובתוך חמישה ימים השאה מינה את מוסאדק לראש ממשלה מחדש. לאחר ניסיון ההתנקשות באחד משרי הממשלה ובמוסאדק עצמו בידי ארגון הפדאיון, הורה האחרון על כליאתם של עשרות ממתנגדיו הפוליטיים, מאוחר יותר מוסאדק אף פיזר את הפרלמנט. מעשה זה הוביל להאשמות כי מוסאדק נעשה דיקטטור.
השאה עצמו התנגד תחילה לתוכניות ההפיכה ותמך בהלאמת הנפט, אך לאחר שיודע על ידי ה-CIA כי אם לא ישתף פעולה, גם הוא "יודח" שינה את דעתו. לאחר השגת הסכמתו של השאה, ה-CIA ביצע את ההפיכה תחת העילה הרשמית כי הצו של מוסאדק לפיזור הפרלמנט שולל מכוחו של השאה ומעניק למוסאדק וממשלתו כוח מוחלט ו"סמכויות מוחלטת ודיקטטוריות". ב-15 באוגוסט התבקש נעמת-אללה נצירי, מפקד במשמר המלכותי של השאה, להעביר למוסאדק את מכתב הפיטורין מטעם השאה, אך מוסאדק שהוזהר מפני המזימה לפיטורו סירב לקבל את המכתב והורה לאסור את נצירי. לאחר שהתוכנית האמריקאית והבריטית בשיתופו של השאה פורסמה על ידי ה-CIA בניו יורק טיימס, יצאו תומכיו של מוסאדק, ובעיקר תומכי מפלגת תודה, לרחובות במחאות אלימות. בעקבות זאת, נמלט השאה, מלווה באשתו השנייה סוראיה מאיראן לעיראק ולאחר מכן לאיטליה.
לאחר כישלון ניסיון ההפיכה הראשון, הורה מוסאדק לכוחות הביטחון לעצור את המעורבים במזימה, והאמין כי עם תום המעצרים הפיכת ה-CIA כשלה. תוך שהאמין גם כי הצליח בהשגת שליטה מלאה על הממשלה, ביקש מוסאדק מתומכיו לחזור לבתיהם ולהמשיך בחייהם כרגיל. עם זאת הגנרל פזל-אללה זאהדי תומך השאה, שהצהיר כי הוא ראש הממשלה החוקי, הצליח להסתתר ולהתחמק ממעצר. זאהדי ארגן מפגש סודי בין מחנות תומכי השאה ובאמצעות מימון אמריקאי הגו תוכנית חדשה. לצורך ביצוע תוכנית זו הסתמכו על התסיסה העממית: ההלם מבריחת השאה מאיראן, פחד מפני הקומוניזם, ומעצריהם של מתנגדי מוסאדק. בנוסף מספר אנשי דת איראנים שיתפו פעולה עם סוכנויות הריגול המערביות כי לא היו מרוצים מממשלתו החילונית של מוסאדק, ובהם אייתוללה בהבהאני שהשתמש בהשפעתו כדי לגייס מפגינים דתיים נגד מוסאדק.
ב-19 באוגוסט, נשכרו מסתננים שיתחזו לחברי מפלגת תודה הקומוניסטית ויארגנו "מהפכה קומוניסטית". המסתננים החלו בגלי מחאה והסיתו את יתר חברי תודה האמיתיים להצטרף. עד מהרה, חברי תודה יצאו לרחובות תוקפים כמעט כל סימן לקפיטליזם. האחרונים בזזו עסקים פרטיים, הרסו חנויות ובנוסף השחיתו חלקים גדולים מהרובע העסקי של טהראן, אירועים שהובילו לסלידה ציבורית. במקביל מומנה קבוצה שנייה של מסתננים, שהתחזו לתומכי השאה, ארגנו ועודדו מחאות המוניות של איראנים זועמים המבוהלים מ"המהפכה הקומוניסטית" ואלימות ה"מהפכנים". בשלב זה של ההפיכה, נציגי ממשל אייזנהאואר, דאגו לשחד פקידי ממשל, עיתונאים, אנשי עסקים ובריוני רחוב איראניים, על מנת שיביעו תמיכה בשאה ויתנגדו למוסאדק. בנוסף, נעשה שימוש נרחב ב-BBC בפרסית לקידום התעמולה נגד מוסאדק. ה-CIA היה מקושר עם אשרף פהלווי, אחותו התאומה של השאה, שפעלה מאחורי הקלעים להשבת אחיה ולהדחתו של מוסאדק. עד כי השידורים החוזרים פעם אחר פעם בערוץ הרדיו, הובילו את הצוות האיראני שעבד ברדיו של ה-BBC בפרסית לפתוח בשביתה כמחאה. הטקטיקות של ה-CIA כללו גם מתן שוחד למפגינים לתקיפת סימני השאה, תוך קריאת סיסמאות בעד מוסאדק – דבר שגרם לאזרח האיראני הממוצע לרגשות שנאה וחוסר אמון במוסאדק, שכן סימני המלך ביטאו והיו בתקופה זו כסמל לאיראן.
עד צהרי היום, קהל גדול של אזרחים איראנים יצאו לרחובות בהפגנות המוניות, חמושים בנשק מאולתר והכו בחזרה בחברי מפלגת תודה. תחת הנהגתו של זאהדי, הבריח הצבא את תומכי תודה הקומוניסטים ולאחר מכן הסתער הצבא בתמיכת המפגינים על בנייני הממשלה. מוסאדק עצמו נמלט לאחר שטנק ירה פגז על ביתו, אך מאוחר יותר הסגיר עצמו לצבא. כדי למנוע שפיכות דמים נוספות, סירב מוסאדק לארגן את תומכיו כניסיון אחרון לשימור שלטונו. עד סוף היום, השתלטו זאהדי והצבא על הממשלה. לאחר שראה השאה את הצלחת ההפיכה חזר מאיטליה לאיראן, ומוסאדק הוחלף רשמית בזאהדי. מוסאדק נעצר, נשפט ונידון למוות. אך בצו אישי של השאה הוקל עונשו של מוסאדק לכליאה לשלוש שנים בבידוד בכלא צבאי, ולאחריו מעצר בית עד ליום מותו.