stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליסטר קראולי
ביוגרפיה > גורדייף, נשים, משפט הדיבה, הבן

בפברואר 1924, ביקר קראולי במכון גורדייף אך לא נפגש עם האיש. גורדייף התנכר לקראולי, בעוד קראולי העריצו אך לא את השיטה אותה שמע בעת הביקור.
באוגוסט ב-1929 קראולי נשא אישה. שנה לאחר מכן נפרדו והיא אושפזה בבי"ח לחולי נפש.
בספטמבר 1930 שהה קראולי בליסבון כדי לפגוש במשורר פרננדו פסואה, אשר תרגם את שירו "המנון לפאן" לפורטוגזית. בעזרתו של פסואה פרסם את דבר מותו שלו באזור סלעי על החוף הידוע בכינויו "פי השאול" (אנ'). הוא הופיע שוב שלושה שבועות לאחר מכן בתערוכה בברלין.
בשנת 1934 קראולי הוכרז כפושט רגל לאחר שהפסיד במשפט דיבה בו תבע סופרת אשר בספרה קראה לו "קוסם אפל". במשפט זה נחשפו מעשיו ודרכו, על ידי השופט: "זה 40 שנה שאני עוסק בענייני החוק בתפקיד זה או אחר, חשבתי שאני מכיר כל סוג של רשעות קיים. חשבתי שכל סוג של רוע כבר הומצא בזמן כל שהוא לפני. למדתי במקרה זה, שאם נחייה מספיק זמן, תמיד יש מה ללמוד. מעולם לא שמעתי דברים איומים, נוראים, מנואצים ומתועבים כאלה שהומצאו על ידי האיש (קראולי) אשר תיאר את עצמו בפניכם כגדול המשוררים החיים."
ביום מתן גזר הדין אשה בשם פטרישה "דידרה" מקאלפין הציעה ללדת לו ילד, ללא נישואין או קשר המשך. הוא הסכים ולילד שאכן נולד קרא אליסטר אתא-טורק.
ביוגרפיה > בזמן מלחמת העולם השנייה

בעת מלחמת העולם השנייה, איאן פלמינג ואחרים הציעו לצבא האנגלי להשתמש בקראולי, להפצת עלילת דיסאינפורמציה יחד עם סוכנות הביון הבריטית MI5. התוכנית הייתה קשורה לרודולף הס ולאמונתו בהורוסקופים.
ב-21 במרץ 1944, התחיל קראולי במה שהחשיב פסגת הישגיו, פרסום "הספר של תחות". המהדורה הוגבלה ל-200 עותקים חתומים, כרוכים בעור מרוקאי שהודפסו על נייר מהתקופה שלפני המלחמה. קראולי הרוויח 1500 פאונד תוך שלושה חודשים ועבר לגור באזור מעט יותר יוקרתי.
ביוגרפיה > מותו

בינואר 1945 קראולי עבר לנד'רווד שבדרום מזרח אנגליה שם מת ב-1 בדצמבר 1947 בגיל 72, לפי אחד הביוגרפים כתוצאה מזיהום בדרכי הנשימה, לאחר שהתמכר להרואין, בעקבות מורפין שקיבל לטיפול באסתמה ובברונכיט, מהן סבל שנים רבות קודם לכן
מילותיו האחרונות היו "אני מבולבל", או "לפעמים אני שונא את עצמי", אך יש האומרים שמת בשתיקה, או גורסים שמילותיו האחרונות לא היו בעלות משמעות
בטקס שריפת הגופה שנערך בבריטון הסמוכה הוקראה אחת מעבודותיו "המנון לפאן" ואחד העיתונים קרא לה מיסה שחורה. מועצת בריטון החליטה למנוע קיום של טקסים דומים בעתיד.
אמונות ודעות > ת'למה

ת'למה היא קוסמולוגיה מיסטית שעליה הכריז קראולי ב-1904 והרחיב אותה במשך חייו. הגיוון שבכתיביו מראה את הקושי שלו לסווג את הת'למה באופן מוחלט. ניתן לראותה כסוג של פילוסופיה מאגית, מסורת דתית, הומאניות פוזיטיבית, וכמריטוקרטיה אליטיסטית.
הדיבר העיקרי של הת'למה נלקח מעבודתו של פרנסואה רבלה, והוא שלטון הרצון: "עשה את שברצונך זו היא כל התורה". הרעיון של רצון על פי קראולי אינו כפי שנדמה בפשטות המאוויים והתשוקות של היחיד, הוא משלב גם את תחושת יעוד ומטרת העל של היחיד. מה שקרואלי קרא לו "הרצון האמיתי" .
הדיבר השני של הת'למה הוא "האהבה היא החוק, אהבה כפופה לרצון". הכוונה של קרואלי באהבה היא מורכבת כמו ראייתו את הרצון. לרוב היא מינית - השיטה של קראולי כמו יסודות בשחר הזהב לפניו, רואה את הדיכוטומיה והמתח שבין הזכר והנקבה כהכרחיים לקיום, מין מאגי וצורות מטפוריות הן חלק בלתי נפרד מהטקסים הת'למאים. אולם, האהבה מתוארת גם כאיחוד שבין ניגודים שקראולי חשב כמפתח הכרחי להשגת הארה.
אמונות ודעות > קראולי והבנייה החופשית

קראולי טען שהיה גם בונה חופשי וכלל פרטים בדבר דרגתו ואופן התקבלותו בכתב. אולם, דבר זה הוכחש על ידי חבר בכיר בלשכה הגדולה של קולומביה הבריטית ויוקון. אלו גם הכחישו את השתייכות המסדרים עליהם נמנה קראולי, כמסדרים של הבונים. יחד עם זאת, ישנן ראיות המצביעות על כך שקראולי אכן נחנך אל מסדר הבונים החופשיים, ואף הגיע לדרגה ה-33 בנוסח הסקוטי.
אמונות ודעות > מדע ומאגיה

קראולי טען כי הוא משתמש בשיטות מדעיות לחקור את מה שאנשים קראו בזמנו חוויות ספיריטואליות. "שיטת המדע היא מטרת הדת" הייתה סיסמתו של עיתונו The Equinox. דעתו הייתה שאין להבין חוויות דתיות כפשוטן, אלא יש לבקרן ולנסות אותן כדי להבין את בסיסן המיסטי או הנוירולוגי.
וכך כתב:
בהקשר זה הייתה נקודה נוספת שהשתוקקתי להוכיח והיא שהתקדמות ספיריטואלית אינה תלויה בקודים דתיים או מוסריים אלא היא כמו כל מדע אחר. המאגיה תגלה את סודותיה לכופר ולמופקר, בדיוק כשם שאין מישהו חייב להיות פקיד בכנסייה על מנת לגלות מין חדש של סחלב. יש כמה תכונות הכרחיות לקוסם אך הן מאותו הסוג המגדיר כימאי מוצלח.
הוא התבטא רבות בנוגע למין באופן שנחשב קיצוני בתקופתו, ופרסם מספר שירים ועלונים המשלבים נושאים דתיים ודימויים מיניים בעלי אופי הטרוסקסואלי והומוסקסואלי. אחד מאוסף שיריו הראשונים "כתמים לבנים" (1898), פורסם באמסטרדם והתעסק באופן מפורש בנושאים מיניים. רוב העותקים שהודפסו בהוצאה זו הוחרמו והושמדו על ידי המכס הבריטי.
שיטת החניכה המאגית של קראולי כללה בין מגוון נושאיה סט של הדרכות על מין מאגי. מין מאגי הוא השימוש באקט המיני, האנרגיות, התשוקות ומצב ההתעוררות שהוא מביא כנקודה שבה יש לרכז את הרצון או התשוקה המאגית להשגת השפעה בעולם שאינו מיני. לפי אלן גרינפלד, קראולי הושפע מדעותיו וכתביו של פסקל בברלי רנדולף, חבר התנועה לביטול העבדות, מעלה באוב, וסופר בן אמצע המאה ה-19 אשר כתב ב-1874 על השימוש באורגזמה לה קרא רגע התעלות, כזמן המתאים לבקש משאלות בתפילה.
קראולי הכניס תכופות טרמינולוגיה חדשה בתאוריה של מין מאגי ורוחני. בספר החוק וב"החזון והקול" הנוסחה המאגית 'אברה קדברה' שונתה ל"אברה הדברא", אשר לה קרא 'הנוסחא החדשה של העידן'. קראולי איית את המילה מאגיה בלטינית בנוסח הארכאי magick כדי להבחין "בין המדע האמיתי של המאגי מכל שאר הזיופים" (כלומר בין קסם ואחיזת עיניים לכישוף).
הוא האיץ בתלמידיו ללמוד לשלוט בהרגליהם המנטליים וההתנהגותיים, עד לדרגה שבה יוכלו להפוך את אישיותם ודעותיהם הפוליטיות כרצונם. לצורך שליטה על הדיבור (המסומל כחד קרן) הוא המליץ לבחור מילה שמשתמשים בה רבות, אות או כינוי כמו "אני", ולהימנע מן השימוש בה למשך שבוע או יותר. אם אמרו את המילה הורה להם לחתוך את עצמם בתער בכל פעם כדי לשמש אות אזהרה. לאחר מכן יוכל התלמיד להתקדם אל "סוס" הפעולה ו"שור" המחשבה (סמלים שקראולי שאל מתורת הקבלה הנוצרית בספרו 777). קראולי נחשב על ידי כמה מן האנתרופולוגים כמי שתרגל נאו-שאמאניזם ומחייה הפילוסופיה השמאנית במאה ה-20.
אמונות ודעות > דעות קיצוניות או "נועזות" > קרבנות אנוש

לון מילו דוקט, סופר ומומחה לקרואלי כתב בספרו ב-1993 הכישוף של אליסטר קראולי כך:
”קראולי הלביש רבות מתורותיו בצעיף הדק של ריגוש מיני. בעשותו כך הבטיח שראשית, עבודתו תוערך רק על ידי יחידים המסוגלים לעשות זאת ושנית, עבודותיו ימשיכו לעורר עניין ולהתפרסם בשביל מעריציו ואויביו זמן רב לאחר מותו. הוא לא – אני מדגיש הוא לא – תרגל או עודד קורבנות אנושיים. הוא חטא רבות בחטא השיפוט הלקוי.
כמו כולנו לקראולי היו חסרונות רבים ומגרעות. הגדולה שבהן לפי דעתי, היא חוסר יכולתו להבין שכל אחד אחר בעולם לא היה בעל חינוך וחכם כמותו. ברור גם בעבודותיו הראשונות, שהוא התענג באופן שטני להלך אימים על אלו שהיו עצלנים מידי או צרי אופק מידי, או טיפשים מידי להבין אתו”
על פי דוקט, באופן כזה רבות מעבודותיו הנועזות והמזעזעות במתכוון של קראולי היו מוסוות על ידי הצפנה עדינה, על מנת להעביר את המסרים של מין מאגי. בכך השתמש באופן תכוף במילים כמו דם, מוות, והרג במקום זרע, אקסטזה, ופליטה בסביבה שעדיין הייתה מבחינה מינית פוריטנית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 באנגליה.
וכך ציטוט מפורסם מספרו: "יהא זה לא חכם לגנות כאי רציונלי את המנהג לטרוף את לבו וכבדו של יריב בעודו חם. לעבודה רוחנית מהדרגה הגבוהה ביותר יש לבחור קורבן המכיל את הכוח הרב והטהור ביותר. ילד, זכר תמים ובעל אינטליגנציה גבוהה יהא משביע רצון בהחלט". פירושו, על פי הסופר רוברט אנטון וילסון בספרו הסוד האחרון של האילומינאטי - כוונתו לתאי זרע שאינם מגיעים למטרתם.
אמונות ודעות > דעות קיצוניות או "נועזות" > צריכת סמים לצורכי רוחניות וחוויה

קראולי היה רגיל בצריכת סמים ותיעד בצורה דקדקנית את החוויות שחווה בהשפעת אופיום, קוקאין, קנאביס, אלכוהול, אתר, מסקלין, מורפיום, והרואין. נאמר על אלן בנט החונך של קראולי כי "הוא הדריך את קראולי בשימוש המאגי בסמים". ההתגלות של איווס בקהיר המליצה להתענג ב-"סמים מוזרים". בזמן שהותו בפריס בשנות ה-20 של המאה ה-20 קראולי התנסה בחומרים פסיכדליים, במיוחד Anhalonium lewinii שם מדעי לקקטוס הפיוטה המכיל מסקלין ואף משך את הסופרים קתרין מנספילד ותאודור דרייזר להשתמש בו. ב-1930 סעד קראולי עם אלדוס האקסלי בברלין, שם יש הטוענים כי באותה ההזדמנות משך גם אותו להשתמש בפיוטה.
קראולי פיתח התמכרות להרואין לאחר שרופא לונדוני רשם לו את הסם לטיפול באסתמה וברונכיט ממנה סבל. חייו כמכור לסם השפיעו על כתיבת הרומן שלו ב-1922, "יומנו של מכור לסם", אולם הרומן הבדיוני הציע תקווה לתוצאה טובה של שיקום על ידי טכניקות מאגיה שונות ויישום של הרצון האמיתי. בזמן מותו צרך קראולי הרואין בהוראת רופאו.
אמונות ודעות > דעות קיצוניות או "נועזות" > סֶקְסִיזְם

הביוגרף לורנס סוטין כתב שקראולי "באופן כללי קיבל את הרעיון, המגולם באופן מפורש בסקסולוגיה הוויקטוריאנית כי האישה היא יצור חברתי משני במובן אינטלקטואלי וההגיוני."
בהשוואה שערך האקוליסט טים מרוני עם דמיות אחרות ותנועות בני זמנו, הוא מצא שחלק מהתנועות השיגו כבוד יתר לנשים. ביוגרף אחר, מרטין בוט, בהתייחסו לשנאת הנשים של קראולי, קובע כי בחלק מהנושאים קראולי היה פרו-פמיניסטי אשר חשב כי נשים לא קיבלו יחס הוגן מצד החוק. בעניין זה ראה בהפלה - כשקולה לרצח, ולא החשיב חברות שהתייחסו לעניין בסלחנות, בהאמינו כי בהינתן הבחירה לנשים בנפרד מהשפעות חברתיות גלויות לעולם, הן לא תבחרנה לסיים את הריונן.
קראולי כתב כי לנשים חוץ מ-"כמה מקרים בודדים נדירים", חשוב יותר ללדת ילדים ויקשרו נגד בעליהם אם לא יהיו להם ילדים, כגדי, להקדיש את עצמן בעבורם. ב"וידויים", קראולי כתב שהוא למד זאת בנישואיו הראשונים. הוא טען כי כוונתן של הנשים לגרום לאדם לנטוש את עבודת חייו למען האינטרסים שלהם. הוא מצא שהנשים "נסבלות", כך כתב, רק כשהן משרתות בתפקיד היחידי של עזרה לגבר בעבודת חייו. אולם, הוא אמר כי הן אינן מסוגלות להבין את טיבה של עבודה זו עצמה. הוא אף טען כי אין לנשים אינדיבידואליות והן מודרכות לחלוטין על ידי ההרגלים והדחפים שלהן. במובן זה קראולי הפגין את הגישה הרווחת של גברים בני זמנו כלפי נשים.
אף על פי כן, כשקראולי חיפש אחר מה שהוא קרא ההתגשמות של מאגיה מיסטית, הוא ביקש מלאה הרצוג להדריך את התנסויותיו. בתפיסותיו העתידניות ראה את האישה כחזקה ודומיננטית.
העמדה הת'למית הנכונה כלפי האישה על פי קראולי בספר החק: אנו הת'למאים אומרים "כל איש וכל אישה הם כוכב" אין אנו משטים ומתחנפים לנשים, אין אנו בזים או מנצלים אותן. בעבורנו, האישה היא כשלעצמה, אבסולוטית, מקורית, עצמאית, חופשייה, מצדיקה את קיומה שלה, בדיוק כמו הגבר.
כתבים

קראולי היה סופר פורה ביותר, אשר פרסם עבודות במגוון רחב של נושאים בנוסף לדתו הת'למאית, מיסטיקה ומאגיה טקסית הוא כתב על נושאים שאינם מאגיים כמו פוליטיקה, פילוסופיה ותרבות.
עיתונו "הקו המשווה - סקירה מדעית של הארה" - The Equinox
"ספר החוק" (1904 ,The Book of the Law) - היצירה המרכזית של הדת הת'למאית. לדברי קראולי רשם את דברי 'איוואס' אליו.
Magick (ספר 4)
החזון והקול
777 וכתבים קבליים נוספים
ספר השקרים (1912)
הווידויים של אליסטר קראולי (1929 ,The confessions of Aleister Crowley - An Autobagiography edited by John Symonds and Kenneth Grant)
חיבורים קטנים בדרך לאמת (1938)
בנוסף, הוא ערך ספר מאגי בשם 'גואטיה: המפתח הפחות של המלך שלמה' - Goetia: The Lesser Key of Solomon the King.
במשך חייו כתב מכתבים רבים והקפיד בדקדקנות לכתוב יומנים, שחלק מהם פורסמו לאחר מותו תחת הכותרת "מאגיה ללא דמעות" - Magick Without Tears.
במהלך חייו הוא ערך והפיק סדרת פרסומים (מעין עיתון) בשם "הקו המשווה" אשר שימש קולו של מסדר ה-AA. כמה מן הכרכים הבולטים הם:
הקו המשווה הכחול
הקו המשווה של האלים
שמונה הרצאות על יוגה
הספר של תות
ליבר אלף או ספר החוכמה והטיפשות
קראולי כתב גם סיפורת, בכלל זה מחזות ולאחר מכן נובלות, אשר רבים מהן לא זכו להתייחסות משמעותית מחוץ לחוגים אוקליסטיים.
פרסומיו הראויים להתייחסות בתחום זה:
בן הירח (1917 ,Moonchild)
יומנו של מכור לסם (1922 ,Diary of a Drug Fiend)
התכסיס וסיפורים אחרים (1929 ,The Stratagem and other Stories)
הוא פרסם באופן עצמאי חלק נכבד משירתו, בכלל זה:
כתמים לבנים (White Stains, 1898) הארוטי
עננים בלי מים (Clouds Without Water, 1909)
"המנון לפאן" (Hymn to Pan, 1929) - שירו המפורסם ביותר.
את השפעת שירתו של קראולי ניתן למצוא בכך ששלוש מיצירותיו - "החיפוש", "המתקדש", "הורד והצלב" - נכללו באוסף אוקספורד לשירים אנגליים מיסטיים בשנת 1917 (The Oxford Book of English Mystical Verse).
מורשת והשפעה

קראולי נשאר דמות משפיעה על אוקליסטים ועל התרבות הפופולרית, במיוחד בבריטניה אך גם על חלקים אחרים בעולם.
מורשת והשפעה > אוקולטיזם ודת הויקה

לאחר מותו של קראולי כמה מתלמידיו ועמיתיו הת'למאים המשיכו את עבודתו. אחד מתלמידיו הבריטיים, קנת' גראנט, ייסד ב-1950 את מסדר ה- Typhonian O.T.O. באמריקה מאמיניו המשיכו את דרכו, אחד הידועים שבהם ג'ק פרסונס מדען טילים חשוב. פרסונס תיאר כי השתתף בטקס מסוג Babalon ב-1946, שבעקבותיו טען כי חשב על החלק הרביעי של "ספר החוק". פרסונס עבד מאוחר יותר עם ל. רון האברד מייסד כת הסיינטולוגיה.
קראולי היווה השראה לכמה מבוגרי מכללת מאלוורן הנחשב באנגליה, בהם ג'ון מייג'ור ג'נרל פרדריק צ'ארלס פולר ממציא זרקור הירח המלאכותי, וססיל ויליאמסון מכשף נאו-פאגאני מודרני.
אחד ממכריו של קראולי בחודשי חייו האחרונים היה ג'רלד גארדנר אשר סיפר לו על טקס חניכתו ל- New Forest Coven ב-1939 (קבוצת מכשפים נאו-פגאנית), גארדנר שהתקבל ל- O.T.O על ידי קראולי ייסד לבסוף את דת הויקה הגארדנרית, סוג מוקדם של דת הויקה הנאו-פגאנית. הוא השפיע רבות גם על דת הויקה המוקדמת. ב-1950 הכוהנת הגדולה של גארדנר, דורין וליאנטה (אנ'), עברה על רוב הכתבים המוקדמים של הויקה והוציאה מהם את מה שהחשיבה כ-"קראולניות" מפני שהאמינה כי יש לה השפעה מזיקה על המסורת החדשה. היא תיארה את קראולי עצמו "סופר מבריק ומשורר נפלא, אך כאדם היה חתיכת עבודה גרועה".
בשנת 1970 בבריטניה הופיע אוקאליסט בשם אמאדו קראולי אשר טען כי הוא בנו הלא חוקי של קראולי. הוא טען כי ספר החוק היה למעשה מתיחה והוא בעצמו יודע ומבין אל נכון את תורתו של קראולי, שאותה פרסם במספר ספרים.
תרבות פופולרית > בספרות ובקומיקס

תיאורים דמיוניים על קראולי או דמויות המבוססות על דמותו הופיעו במספר יצירות אשר יצאו לאור בתקופת חייו ולאחר מכן.
הסופר סומרסט מוהם השתמש בדמותו בספרו הקוסם שפורסם ב-1908. קראולי התגאה בדמות זו.
בספרו הפופולרי של דניס ויטלי "השטן יוצא לדרך", מנהיג כת השטן מוקאטה הוא דמות בהשראת קראולי.
דמותו של איש כת השטן "אדריאן מרקאטו" שמוזכרת בספרו של איירה לוין "תינוקה של רוזמרי" גם היא דמות המושתת על סיפורו של קראולי.
גיבור הספר של רוברט אנטון וילסון מ-1981 "מסיכות האילומינאטי" מושתת על דמותו.
סופר הקומיקס הנודע אלן מור, שבעצמו מקיים טקסי מאגיה, כלל את קראולי בכמה מספריו. בספרו "מהגיהנום" הוא מופיע בתפקיד אורח כילד המצהיר שהמאגיה היא אמיתית ועוד. הוא הופיע בקומיקס שונים וביניהם באטמן כדמות בשמו הוא. דמות בשם 'אמדאוס ארחאם' נפגשת עם קראולי ומשוחחת עמו על סמליות של קלפי טארוט מצריים והם משחקים שח.
קראולי גם הופיע במאנגה יפנית בשם D.Gray-Man. בלייט-נובל A Certain Magical Index הופיע בתור קוסם אגדי שעבר לחקר המדע והקים עיר-מדינה מדעית בניהולו, וכן סדרת הנטאי Bible Black שם הוא היה בת פיקטיבית בשם ג'ודי קראולי הממשיכה את חיפושי אביה אחרי אשת הארגמן. הוא גם מופיע במשחק ה- PlayStation בשם Nightmare Creature כדמות דמונית חזקה של עצמו הקמה לתחייה.
בדיבוב האנגלי (ובעקבותיו בדיבוב העברי) של סדרת האנימה "יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות" מופיעה דמות בשם אליסטר (במקור היפני: אמלדה). הכת אליה אליסטר משתייך משתמשת בסמל הכוכב המשושה האוניקורסלי של ת'למה, כרפרנס ישיר לקראולי.
תרבות פופולרית > במוזיקה

קראולי השפיע על מספר מוזיקאים פופולריים במאה ה-20. להקת החיפושיות השתמשה בדמותו כאחת מני רבים על עטיפת האלבום "מועדון הלבבות השבורים של סרג'נט פפר" מ-1967 הוא ממוקם בין סרי יוקטסואר ובין מיי וסט.
הגיטריסט ג'ימי פייג' ואחד ממייסדי להקת הרוק לד זפלין ב-1970 הושפע מאוד מקראולי ומדת הת'למה, אף על פי שמעולם לא הזדהה כת'למאי או חבר מסדר ה- O.T.O. פייג' הוקסם מדמותו של קראולי וברשותו היו חלק מבגדיו, כתביו, וחפצים טקסיים. בשנות ה-70 רכש את בית Boleskine על אגם ה-לוך נס בסקוטלנד, שהיה אחד מבתיו של קראולי. הבית מופיע בסרטה של הלהקה The Song Remains the Same.
אמן הרוק אוזי אוסבורן הוציא לאור שיר "מר קראולי" באלבום הסולו שלו Blizzard of Ozz. ישנו דמיון באופן הצגת התקשורת את קראולי ואת אוסבורן.
הזמר דייוויד בואי הושפע מקראולי, והזכיר אותו בשיר "Quicksand" מתוך אלבומו Hunky Dory משנת 1971.
תרבות פופולרית > בקולנוע

קראולי השפיע על קנת אנגר יוצר סרטי אוונגרד מחתרתי ורדיקלי. את ההשפעה ניתן לראות במיוחד בסדרה שלו "מחזור פנס הקסם" Magick Lantern Cycle. הוא הפיק סרט על ציוריו של קראולי וב-2009 הרצה עליו.
ברוס דיקינסון, סולן להקת המטאל איירון מיידן, כתב את התסריט ל-"Chemical Wedding" (שמו בארצות הברית "קראולי"). בסרט מככב סיימון קאלו כאוליבר הדו, השם נלקח מדמות הקוסם הרשע מספרו של סומרסט מוהם "הקוסם", שגם הוא כאמור בן דמותו של קראולי.
ההיסטוריון של האזוטריקה גיאורדנו ברטי בספרו 'הטארוט של קראולי' מ-1998 מצא מספר יצירות ספרות וקולנוע שהושפעו מקרואלי וחייו. בין רשימת הספרים והסרטים: "הקוסם" מ-1926 מאת רקס גרינהם, ליל השדים מ-1957 מאת ז'ק טורניר, "הטלת הכשפים" מאת מ.ר. ג'יימס, וכן "פסחא" מאת ג'יימס בליש.
תרבות פופולרית > בטלוויזיה

בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "על טבעי", ישנן שתי דמויות של שדים. האחד נקרא אלסטר, שד שמענה באכזריות אנשים והשני קראולי שבסדרה הוא המלך של גיהנום.
בסדרת הטלוויזיה אגדות המחר דמותו של קונסטנטין כולאת בתוך תמונה את דמותו מהגיהנום של אליסטר קראולי.
לקריאה נוספת

Lawrence Sutin, Do What Thou Wilt: A Life of Aleister Crowley, St. Martin's Press, New York, 2000
משה בן ששת

רבי משה בן ששת היה פרשן מקרא. מעט מאוד ידוע על רבי משה. כיום ידוע על פירושיו לספר ירמיה ויחזקאל (כולל פרקים מ-מג על צורת מקדש יחזקאל) וגם לספר ישעיה.
הרב שמואל פוזננסקי, בהערותיו לפירושו של רבי אליעזר מבלגנצי לספר יחזקאל, מרבה להביא מפירושו של רבי משה.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  משה בן ששת, פירוש על ירמיה ויחזקאל, ‏לייפציג, תרל"ב, באתר היברובוקס
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504654405171  NTA: 300494750  VIAF: 308280149   WorldCat (עם VIAF): 308280149 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דודי לוי (אלבום)

דודי לוי הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי דודי לוי, שיצא בשנת 1997.
לפני הוצאת אלבום הסולו הראשון שלו היה לוי חבר בלהקות בלהקות נוער שולים ואור כשדים, ושימש כמפיק שני האלבומים הראשונים של מופע הארנבות של ד"ר קספר ו"קח אותי לשם" של שרון חזיז.
לוי הפיק מוזיקלית את האלבום בעצמו. השירים "מלאך", "געגועים" ו"כל הזמן שבעולם" זכו להצלחה גדולה, והאחרון שבהם הפך למושמע ביותר בישראל במשך כעשור.
שירי האלבום

| שם השיר | אורך | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- |
| אם ארצה | 1.07 | מאיר גולדברג | דודי לוי |
| מלאך | 4.08 | מאיר גולדברג | דודי לוי |
| החום לא עובר | 3.41 | דודי לוי | דודי לוי |
| שיר אחרון | 4.25 | דודי לוי | דודי לוי |
| העולם הבא | 3.44 | דודי לוי | דודי לוי |
| הרשי לי | 2.47 | דודי לוי | דודי לוי |
| געגועים | 3.08 | דודי לוי | דודי לוי |
| אם אקנה לך פרחים | 5.36 | דודי לוי | דודי לוי |
| שיר | 1.73 | דודי לוי | דודי לוי |
| מסחר הוגן | 4.00 | חנה גולדברג | דודי לוי וארן אמיר |
| נע ונד בתל אביב | 4.58 | מאיר גולדברג | דודי לוי, רונן ירקוני ורועי שקד |
| ערב רב של טעויות | 1.37 | דודי לוי | דודי לוי |
| בדמעות של גיבור | 7.13 | דודי לוי | דודי לוי |
| כל הזמן שבעולם | 4.58 | מאיר גולדברג | דודי לוי |
הערות שוליים

↑  רז שכניק, שיר השירים, באתר ynet, 10 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 18c88f8f-5e97-4554-93c1-8567a3d53aa3
גוט גוט

גוט גוט (נולד ב-29 בדצמבר 2007) הוא אצן אוסטרלי. הוא מחזיק בשיא האוסטרלי והאוקיאני בריצת 200 מטר, עם זמן של 20.04 שניות שנקבע בשנת 2024.
ראשית חייו

גוט נולד באיפסוויץ', קווינסלנד, להורים מדרום סודאן שעברו לאוסטרליה שנתיים לפני לידתו. הוא לומד בבית הספר התיכון איפסוויץ' בדרום-מזרח קווינסלנד. בילדותו שיחק גוט כדורגל והעריץ את כריסטיאנו רונאלדו כשחקן הכדורגל האהוב עליו, לפני שהחליט להתמקד באתלטיקה.
על פי דברי אביו של גוט, בונה, כאשר הוא ואשתו מוניקה ברחו מדרום סודאן למצרים, לפני שעברו לאוסטרליה, שם המשפחה שונה עקב טעות בתרגום מהשפה הערבית. האיות הנכון של השם צריך להיות "גואט" (Guot), אך הרישומים האוסטרליים לא תוקנו. לכן, "גוט" (Gout) נשאר שמו הרשמי.
קריירה

גוט הוא מחזיק השיא האוסטרלי לריצת 100 מטר ו-200 מטר מתחת לגיל 16. ב-2022, בגיל 14, רץ 10.57 שניות ב-100 מטר. באפריל 2023, בגיל 15, שבר לראשונה את השיא האוסטרלי לגברים מתחת לגיל 18 בריצת 200 מטר, עם זמן של 20.87 שניות, זכה במדליית זהב בגמר ה-200 מטר באליפות אתלטיקה לנוער האוסטרלית בבריזבן.
במרץ 2024, רץ זמן אישי של 10.29 שניות וזכה במקום הראשון בתחרות 100 מטר לגברים מתחת לגיל 18 באליפות האתלטיקה של קווינסלנד בבריזבן. באפריל 2024, זכה בתואר אלוף אוסטרליה ב-100 מטר לגברים מתחת לגיל 20, עם זמן של 10.48 שניות. באוגוסט 2024 הוא ייצג את אוסטרליה באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בלימה בירת פרו, שם זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר עם זמן אישי של 20.60 שניות.
ב-18 באוקטובר 2024, השתתף באליפות ה-GPS באתלטיקה, שם זכה בטרבל בריצת 100 מטר, 200 מטר ו-400 מטר עם זמנים של 10.36 שניות ב-100 מטר, 20.86 שניות ב-200 מטר ו-47.57 שניות ב-400 מטר.
ב-28 באוקטובר 2024, חתם על חוזה ראשון עם אדידס. ב-3 נובמבר, באליפות בתי הספר של קווינסלנד, בשלב המוקדמות שבר את השיא האוקיאני בריצת 200 מטר שרץ 20.29 שניות. בנוסף לשיא האוקיאני עד גיל 20 ששבר, הוא הפך לאתלט האוסטרלי הרביעי הכי מהיר בהיסטוריה בריצת 200 מטר והכי מהיר מאז 1993. תוצאה זו ממקמת אותו במקום הרביעי בהיסטוריה של רצים מתחת לגיל 18, אחרי אריון נייטון, יוסיין בולט ופוריפול בונסון(אנ').
ב-6 בדצמבר 2024, באליפות אתלטיקה לבתי ספר אוסטרליים, רץ זמן אישי של 10.04 שניות בשלב המוקדמות של ריצת 100 מטר וזכה במקום הראשון. זמן זה היה הרביעי הכי מהיר בהיסטוריה לרצים מתחת לגיל 18, והחמישי הכי מהיר בכל הזמנים על ידי אוסטרלי. בשלב הגמר ניצח עם זמן של 10.17 שניות, ושבר את השיא האוסטרלי עד גיל 18 שהיה שייך לשחקן האתלטיקה סבסטיאן סולטנה(אנ'). למחרת, בגמר ה-200 מטר, רץ 20.04 שניות, זמן שמיקם אותו במקום השני בהיסטוריה לרצים מתחת לגיל 18, והפך אותו לאתלט השני בהיסטוריה שעקף את שיא העולם של יוסיין בולט בריצה זו. בנוסף שבר את השיא האוסטרלי שהיה שייך מאז 1968 לפיטר נורמן.
שיאים אישיים

ריצת 60 מטר: 6.98 שניות (2024)
ריצת 100 מטר: 10.17 שניות (2024)
ריצת 200 מטר: 20.04 שניות (2024) שיא אוסטרלי, שיא אוקיאני
ריצת 400 מטר: 47.47 שניות (2024)