stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוזות נורווגיה
היסטוריה > העת החדשה

בשנת 2018 מוזג דרום טרנדלג עם צפון טרנדלג למחוז החדש טרנדלג.
עד 2020 נהגה חלוקה שונה של מחוזות.
| # | סמל | שם המחוז 2017 | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה נכון לשנת 2016 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אסטפולד | סארפסבורג | Østfold | 290,400 | 4,183 |
| 2 |  | אקרסהוס | אוסלו | Akershus | 596,700 | 4,917 |
| 3 |  | אוסלו | אוסלו | Oslo | 661,000 | 454 |
| 4 |  | הֵדמרק | האמאר | Hedmark | 195,400 | 27,388 |
| 5 |  | אופלנד | לילהאמר | Oppland | 188,900 | 25,191 |
| 6 |  | בוסקרוד | דראמן | Buskerud | 278,000 | 14,927 |
| 7 |  | וסטפולד | טנסברג | Vestfold | 245,200 | 2,216 |
| 8 |  | טלמרק | סקיאן | Telemark | 172,500 | 15,313 |
| 9 |  | מזרח אגדר | ארנדל | Aust-Agder | 115,900 | 9,212 |
| 10 |  | מערב אגדר | קריסטיאנסנד | Vest-Agder | 182,900 | 7,281 |
| 11 |  | רוגלנד | סטוונגר | Rogaland | 470,900 | 9,326 |
| 12 |  | הורדלנד | ברגן | Hordaland | 517,600 | 15,634 |
| 14 |  | סוגן והפיורדים | לייקנגר | Sogn og Fjordane | 109,600 | 18,619 |
| 15 |  | מרה ורומסדל | מולדה | Møre og Romsdal | 265,200 | 15,104 |
| 18 |  | נורדלנד | בודה | Nordland fylke | 243,335 | 38,456 |
| 19 |  | טרומס | טרומסה | Troms | 161,800 | 25,877 |
| 20 |  | פינמרק | וודסו | Finnmárkku | 75,200 | 48,618 |
| 23 |  | טרנדלג | שטיינקייר | Trøndelag | 418,500 | 41,260 |
הערות שוליים

↑  Kommune- og fylkesgrenser, Kartverket.no (ב־)
↑  כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק-נורווגיה, ביצע את הרפורמציה הפרוטסטנטית בנורווגיה בשנת 1536.
↑  Sigrun Hofstad, Fylkespolitikerne sier ja til Trøndelag fylke, NRK, ‏2016-04-27 (ב־)
| מחוזות וטריטוריות בלתי נפרדות של נורווגיה |
| --- | --- | --- |
| רשימת מחוזות מאז 2020 | אגדר • אוסלו • ויקן • וסטלן • וסטפול וטלמרק • טרומס ופינמרק • טרנדלג • ינלנה • מרה ורומסדל • נורדלנד • רוגלנד |  |
| מחוזות לשעבר | אופלנד • אסטפול • אקרסהוס • בוסקרוד • הדמרק • הורדלנד • וסטפול • טלמרק • טרומס • מזרח אגדר • מערב אגדר • סון או פיורנה • פינמרק |  |
| טריטוריות בלתי נפרדות | יאן מאיין • סבאלברד |  |
מוד מנוני

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1923 קורטרייק, בלגיה 
 פטירה:  15 במרץ 1998 (בגיל 74) בולון-ביאנקור, צרפת 
 שם לידה:  Magdalena Margaretha Gustaaf Maria Van Der Spoel 
 ענף מדעי:  קרימינולוגיה, פסיכואנליזה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה החופשית של בריסל 
 מוסדות:  בית החולים ארמן-טרוסו 
 בן או בת זוג:  אוקטב מנוני 
 
מוד (מגדלנה) מנוני (בצרפתית - Maud Mannoni ;‏ 23 באוקטובר 1923 – 15 במרץ 1998) הייתה פסיכואנליטיקאית בלגית, שהפכה לדמות מרכזית בתנועה הלאקאניאנית.
ביוגרפיה

מוד מנוני נולדה בעיר הבלגית קורטרייק, אך בילתה את שנות ילדותה הראשונות בסרי לנקה. לאחר שלמדה קרימינולוגיה באוניברסיטת בריסל, היא החלה בהכשרה אנליטית אצל אחד הפסיכואנליטיקאים החלוצים בבלגיה, Maurice Dugautiez. לאחר מכן, ב-1949, היא עברה לצרפת, שם התחתנה עם אוקטב מנוני.
בזמן שהותה בפריז, היא יצרה קשר עם פרנסואה דולטו (Francoise Dolto), ועברה אנליזה נוספת אצל ז'אק לאקאן, שבו תמכה, ביחד עם סרז' לקלייר ו-Jean Clavreul, בזמן הפיצולים שהתרחשו בפריז ב-1953 ואחר כך שוב ב-1963.
החל מ-1964, עם הפריצה קדימה של התנועה הלאקאניאנית, מנוני החלה להשפיע באמצעות עבודתה באופן מהפכני על דור שלם בצרפת - הורים, מורים, מטפלים בילדים ואנליטיקאים. היא נפטרה בפריז.
על הילד המעוכב

בסמינר הראשון שלו שהתפרסם, לאקאן הזכיר את מוד מנוני והמליץ על הספר שלה שבדיוק יצא לאור, 'הילד המפגר ואמו'. בספר הזה מנוני קובעת שהמטופל שאינו עומד בנורמות אינו מסוגל להפריד את האגו שלו מהאם. במקום זאת, מתקיימת סימביוזה מסוימת: השורשים של פסיכוזות אלה, במילים של Bernard Touati הלאקאניאני, "רשומים בלא-מודע האימהי, כשהילד הפסיכוטי אינו מקבל הכרה כסובייקט מתאווה... וקופא כאובייקט חלקי הנתון לאומניפוטנטיות האימהית".
הדיבור של הילד

מנוני יצרה הבחנה בין מה שהיא כינתה "דיבור מלא" ו"דיבור ריק" - ביחס לשפה של הילד. הדיבור הריק מתייחס לשפה של הילד הספוגה בסמלים של ידע הורי, והוא מנוגד ל'דיבור המלא' - המדובר מהלב. בקישור שעשתה בין הרעיונות שלה ובין תפישתה של אליס מילר על הילד הצייתן-מדי, מנוני טענה ש"הסובייקט של המילים אינו בהכרח הילד", והחלה להיות מודאגת מן האפשרות שהורים המציפים רגשית מונעים מהילד את האכלוס והבעלות שלו על התנסויותיו שלו-עצמו.
כל ילד, היא מציינת, נולד לתוך שיח הורי הקיים לפני לידתו; ובנסיבות מסוימות הנטל המנכר שבציפיות ההוריות עלול לחסום את תחושת הזכאות של הילד לדיבור ולחיים משלו.
מרכזי תמיכה ואנטי-פסיכיאטריה

מנוני התמחתה במחלות נפש אצל ילדים, וב-1969 הקימה את בית הספר Bonneuil-sur-Marne, פרויקט של קהילה שבה חיים ילדים עם אוטיזם ופסיכוזה. בכך, היא תוארה כ"כזאת שהושפעה באופן עמוק מהאנטי-פסיכיאטריה של ליינג וקופר", השפעה אשר ניתן אולי גם לראותה בתפישתה את הילד כדובר של המשפחה הלא-מתפקדת. עד לרפורמה שנעשתה בו כבית-חולים לאשפוז יום ב-1975, Bonneuil היה מוסד מוביל ובעל השפעה, שהיה ידוע במגוון הרחב של שיטות טיפול וההתעלמות שלו מגבולות מסורתיים.
מנוני גם תרמה בהקמת ה-LVA, "מקום מגורים ואירוח", מרכזי תמיכה קטנים רפואיים-חברתיים שמספרם עלה על ארבע מאות בשנת 2007.
השפעות רחבות

אחרי מותו של לאקאן, וההתפצלות של התנועה הלאקאניאנית, מנוני, ששמרה על החברות שלה ב-IPA באמצעות החברה הבלגית, החלה למלא מעין תפקיד מאחד, בניגוד לזה של לה-קלייר.
הסינתזה הייחודית שהיא עשתה בין התאוריות הלאקאניאניות ובין אלה של ויניקוט הובילה לכך שנקודות המבט החדשות הללו על התפתחות הילד יכלו להיות מובאות לכדי בולטות רחבה הרבה יותר.
מחקרים בספרות

מנוני חשבה שהמוות המוקדם של אימו של Poe, והחשיפה שלו לגופתה, הם המפתח לרומנטיציזם הקודר של כל כתביו שהופיעו לאחר מכן.
ראו גם

מוד Mannoni, Le Psychiatre, בן "פו", et le הלאקאניאנית של פסיכואנליזה (Paris 1970)
מוד Mannoni, אהבה, Haine, Séparation (פריז 1993)
הערות שוליים

↑  Élisabeth Roudinesco, Jacques Lacan (Cambridge 1997) p. 293
↑  Jacques Lacan, The Four Fundamental Concepts of Psycho-Analysis (Penguin 1994) p. 238
↑  Neville Symington, Becoming a Person through psychoanalysis (London 2007) p. 139
↑  Michael O'Loughlin, The Subject of Childhood (2009) p. 34
↑  O'Loughlin, p. 84
↑  Guy Hall et al., Theory and Practice of Child Psychoanalysis (2009) p. 41
↑  Jacquy Chemouni, Histoire de la Psychanalyse en France (1991)
↑  E. Roudinesco, Jacques Lacan & Co (1990) p. 494
↑  Roudinesco, p. 441
↑  Questia: About the Author
↑  Darien Leader, The New Black (2008) p. 30-1 and p. 212
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460302505171  PLWABN: 9810638022905606  BNE: XX928877  BnF: cb119142922 (data)  GND: 131673580  ISNI: 0000 0001 1833 8710  LCCN: n82116253  NKC: mzk2015869814  NLG: 71799  NTA: 067961142  SELIBR: 250587  SUDOC: 027006298  VIAF: 64008874   WorldCat (עם VIAF): 64008874
מגפת הקורונה בליטא

| --- | --- |
 תקופת המגפה:  פברואר 2020 – הווה (כ־4 שנים)
 במדינות או באזורים:  ליטא ליטא
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  איטליה איטליה
 מקרי מוות:  9,679 ‏
 מקרי הדבקה:  1,319,914‏   • 1,423 מהם חולים פעילים     • 3 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  1,308,812 ‏ רענון נתונים
 קואורדינטות:  55°12′N 24°00′E﻿ / ﻿55.2°N 24°E﻿ / 55.2; 24
  
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בליטא, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
הערות שוליים

1 2 3  COVID-19 Coronavirus Outbreak, by Worldometer, מתוך אתר Worldometer, נכון לתאריך 22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל
↑  Made in Vilnius, Lietuvos oro uostuose – laikinosios priemonės koronaviruso rizikai suvaldyti, MadeinVilnius.lt - Vilniaus naujienų dienoraštis, ‏25 בינואר 2020 (בליטאית)
↑  Coronavirus: Lithuania declares state emergency, lrt.lt, ‏26 בפברואר 2020 (בליטאית)
↑  Koronavirusas patvirtintas Lietuvoje – 39 metų moteris izoliuota Šiaulių ligoninėje, stebimi jos šeimos nariai, 15min.lt (בליטאית)
↑  "Porai mėnesių atšaukti renginiai Seime"
↑  Ekstremalių situacijų metu masiniai renginiai uždarose patalpose nevyks, lrv.lt (בליטאית)
↑  Visoje Lietuvoje dėl koronaviruso dviem savaitėms uždaromos švietimo įstaigos, lrv.lt (בליטאית)
↑  Nuo penktadienio dėl koronaviruso grėsmės nebedirbs dalis ugdymo įstaigų, atšaukiami kultūriniai, sporto renginiai, lrt.lt, ‏13 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Vyriausybė paskelbė karantiną šalies mastu: kito pasirinkimo nėra, lrt.lt, ‏14 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Koronavirusas Lietuvoje: „Wizzair“ stabdo skrydžius, „Atostogų parko“ lankytojai raginami stebėti sveikatą, 15min.lt (בליטאית)
↑  Siekiant suvaldyti grėsmes, keičiasi tvarka parkuose ir kitose viešose erdvėse, sam.lrv.lt (בליטאית)
↑  Lietuvoje mirė pirmasis koronavirusu užsikrėtęs žmogus, sam.lrv.lt (בליטאית)
↑  Lietuvoje – pirmasis mirties nuo koronaviruso atvejis, mirė moteris iš Ukmergės, lrytas.lt, ‏21 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Prabilo apie galimus naujus apribojimus: pasivaikščiojimai lauke – tik po du žmones, lrt.lt, ‏24 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Kaukes dėvėti rekomenduojama, o ne privaloma – premjero patarėjas įvėlė klaidą, lrt.lt, ‏24 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Roberta Tracevičiūtė, Vilniuje – pirmieji priverstiniai karantinuojamieji: jie išsiųsti į viešbutį, bus saugomi, 15min.lt (בליטאית)
↑  Į kitą miestą autobusu nenuvyksite – vežėjai atšaukia reisus, keleiviams lieka tik traukiniai, lrt.lt, ‏2020-03-24 (בליטאית)
1 2  Koronaviruso krizės valdymą perima Skvernelio vadovaujamas komitetas, lrt.lt, ‏25 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Skvernelis paskelbė naujus nutarimus: mokslo metai nebus nutraukiami, tačiau stabdys skrydžius ir keliones keltais, lrt.lt, ‏30 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Narkevičius: užsakomiesiems skrydžiams dedame tašką, visi, kurie norėjo, – turėjo galimybę sugrįžti, lrt.lt, ‏30 במרץ 2020 (בליטאית)
↑  Spręsdama apsaugos priemonių trūkumo problemą, Vyriausybė uždraudė jų eksportą į trečiąsias šalis, lrt.lt, ‏1 באפריל 2020 (בליטאית)
↑  Nuo penktadienio į Lietuvos miestų gatves patruliuoti išeina kariuomenė, DELFI (בליטאית)
↑  Dvidešimtoji karantino diena Lietuvoje: naujausia informacija trumpai, lrt.lt, ‏3 באפריל 2020 (בליטאית)
↑  Oficialu: valdžia galės reguliuoti būtiniausių prekių kainas, lrt.lt, ‏7 באפריל 2020 (בליטאית)
↑  Vyriausybė pratęsė karantiną dar dviem savaitėms, kaukes dėvėti viešumoje bus privaloma, lrt.lt, ‏8 באפריל 2020 (בליטאית)
↑  Lithuania to seal off town to contain coronavirus hotspot, lrt.lt, ‏15 באפריל 2020 (בליטאית)
1 2  Lithuania publishes four-stage quarantine exit plan, lrt.lt, ‏15 באפריל 2020 (בליטאית)
↑  אתר סטטיסטיקות קורונה במשרד הבריאות הליטאי
מחנה המעבר פיטיבייה

ערך זה עוסק במחנה ריכוז. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מחנה המעבר פיטיבייה, 1941
 מידע כללי
 סוג:  מחנה מעבר
 מדינה:  צרפת
 מחוז:  פיטיבייה 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1941
 תאריך שחרור:  1944
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  יהודים מצרפת ואסירים פוליטיים
 נתונים
 קואורדינטות:  48°10′21″N 2°15′09″E﻿ / ﻿48.1725°N 2.2525°E﻿ / 48.1725; 2.2525
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פיטיבייה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פיטיבייה(למפת סאנטר-עמק הלואר רגילה) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנספיטיבייה(למפת סאנטר-עמק הלואר מוגדלת) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנספיטיבייה
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה המעבר פיטיבייה (בצרפתית: Le camp de transit de Pithiviers) היה מחנה מעבר אשר שימש במלחמת העולם השנייה לאיסוף יהודי צרפת לקראת שילוחם למחנה ההשמדה אושוויץ. המחנה ממוקם בשטח היישוב פיטיבייה, כ-80 ק"מ דרומית לבירה פריז.
היסטוריה

המחנה נבנה בתחילת מלחמת העולם השנייה במטרה לקלוט בו שבויים גרמנים. בשנת 1941 כבשו הנאצים את צרפת, ומיד פתחו במבצעים לאיסוף יהודיה, על מנת לשלחם למחנות שהוקמו אז בגרמניה ובפולין. היהודים שנעצרו הועברו למחנות שהקים משטר וישי.
ב-14 במאי נעצרו בפריז 3,747 יהודים בעלי אזרחות זרה או חסרי נתינות ונשלחו למחנות פיטיבייה ובון-לה-רולנד (Beaune-la-Rolande). ביולי 1942 נערך מצוד ול ד'איב (Vel’ d’Hiv) וחלק מהעצורים נשלחו למחנה זה, בהם ילדים רבים.
ביולי-אוגוסט 1942 נשלחו מהמחנה בפיטיבייה לאושוויץ שמונה משלוחים של יהודים, בעיקר המבוגרים. חלק ניכר מהילדים נשלחו למחנה דראנסי ומשם, מאוחר יותר, להשמדה באושוויץ.
באוקטובר 1943 פונה המחנה מיהודים ושוכנו בו אסירים פוליטיים.
החיים במחנה

בהתחלה היו תנאי החיים במחנה יחסית נסבלים. האסירים הורשו לקבל מכתב אחד בשבוע, ועוד שתי חבילות בחודש. מוסדות הסעד של צרפת פעלו גם הם במחנה, במטרה להקל כמה שניתן על האסירים. הם הכינו חבילות שנשלחו לאסירים, ואף שלחו עובדת סוציאלית שתוכל לספק את צורכיהם, אך מראשית יולי 1942, כאשר מספר הנשלחים למחנה גדל מאוד, התנאים הפכו לבלתי נסבלים. השוהים במחנה סבלו מתת תזונה בשל המזון הלקוי וכן סבלו ממחלות רבות, ומגפות רבות החלו להתפשט בשל התנאים האיומים והצפיפות הגדולה.
האסירים עסקו בעבודות שחורות מכל סוג, חלקם במחנה עצמו, וחלקם בחוץ, במזקקת הסוכר. העבודות במחנה נועדו הן להתקנת תשתית המחנה והן להבטחת תפקודו של המחנה.
מיולי ועד אוקטובר 1941 ברחו מהמחנה כ-142 אסירים.
במקביל לתנאי החיים הקשים, התפתחה במחנה גם תרבות ענפה. האסירים הקימו מקהלה, ספרייה, ושיעורים שונים בשפות, בהתעמלות, בגאוגרפיה ובתפירה. בין היתר עברה במחנה הסופרת אירן נמירובסקי לפני שהועברה לאושוויץ, שם מתה.
לאחר המלחמה: הנצחה

בשטח שבו עמד המחנה הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו.
הערות שוליים

↑  החודש הזה בתקופת השואה - מאי - יד ושם
↑  רנה פוזננסקי, להיות יהודי בצרפת 1939–1945, ירושלים: יד ושם, תש"ס, עמ' 300-303
↑  אשר כהן, תולדות השואה צרפת, ירושלים: יד ושם, 1996, עמ' 124-127
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296463705171  LCCN: nr99026304  VIAF: 122447492   WorldCat (עם VIAF): 122447492
מוריס אברהם (כדורגלן)

מוריס מייקל אברהם (באנגלית: Morice Michael Abraham; נולד ב-13 באוגוסט 2003 בטבאטה שבטנזניה) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת נובי סאד 1921 מליגת המשנה הסרבית, בהשאלה מספרטק סובוטיצה, ובנבחרת טנזניה.
קריירת מועדונים

אברהם גדל במחלקות הנוער של אליאנס מוואנזה וספרטק סובוטיצה. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ספרטק סובוטיצה במסגרת ליגת העל הסרבית. ב-15 בספטמבר 2023 הושאל לנובי סאד 1921 מליגת המשנה הסרבית.
קריירה בינלאומית

ב-18 ביוני 2023 ערך אברהם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה, בניצחון 1-0 על נבחרת ניז'ר במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת טנזניה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת טנזניה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קאוואווה •  2 אמנוגה •  3 יחיא •  4 חמאד •  5 ג'וב •  6 סלום •  7 מאו •  8 אברהם •  9 קצ'וולה •  10 סמאטה •   11 אלרחיה •  12 מסובה • 13 קאקולאניה •  14 מוואניינטו • 15 שבאלאלה • 16 מוואיקנדה • 17 באג'אנה • 18 מאנולה • 19 יאסין • 20 דיסמאס • 21 ממומבווה • 22 דניס • 23 סטארקי • 24 באנדה • 25 זכריה • 26 ואן דן בוס • 27 סאגאף • מאמן: עמרוש |  1 קאוואווה •  2 אמנוגה •  3 יחיא •  4 חמאד •  5 ג'וב •  6 סלום •  7 מאו •  8 אברהם •  9 קצ'וולה •  10 סמאטה •   11 אלרחיה •  12 מסובה • 13 קאקולאניה •  14 מוואניינטו • 15 שבאלאלה • 16 מוואיקנדה • 17 באג'אנה • 18 מאנולה • 19 יאסין • 20 דיסמאס • 21 ממומבווה • 22 דניס • 23 סטארקי • 24 באנדה • 25 זכריה • 26 ואן דן בוס • 27 סאגאף • מאמן: עמרוש | טנזניה |
מונטפליין

| --- | --- |
מסילות החשמלית בכיכר מונטפליין. במרכז התמונה מגדל המונטורן ורחוב הקניות קלוורסטראט.מסילות החשמלית בכיכר מונטפליין. במרכז התמונה מגדל המונטורן ורחוב הקניות קלוורסטראט.
 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, גשר 
 על שם:  Muntsluis 
 כתובת:  אמסטרדם המרכזית, אמסטרדם 
 מיקום:  עיריית אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד 
 קואורדינטות:  52°22′01″N 4°53′36″E﻿ / ﻿52.366944°N 4.893333°E﻿ / 52.366944; 4.893333
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) מונטפליין(למפת אמסטרדם רגילה) מונטפליין
 
מונטפליין (בהולנדית: Muntplein - "כיכר המטבעה") היא כיכר במרכז אמסטרדם שבהולנד. הכיכר היא מבנה של גשר רחב (הרחב בגשרי אמסטרדם) על תעלת הסינגל בשפך התעלה לנהר האמסטל.
כל גשרי אמסטרדם ממוספרים, והגשר שעליו כיכר המטבעה נושא את מספר 1.
היסטוריה

בכיכר קרויה על שם המונטורן - מגדל המטבעה העומד בכיכר, ואשר היה אחד משני מגדלים אשר חלשו על שער העיר בימי הביניים. במהלך המאה ה-17 שימש מבנה המשמר הסמוך למגדל כמטבעה, ומכאן שמו של המגדל, ושמה של הכיכר החל משנת 1917. קודם לשנת 1877 נודעה הכיכר בשם שאפנפליין (Schapenplein - "כיכר הכבשים") ובין השנים 1877 - 1917 נודעה הכיכר בשם סופִיָפליין (Sophiaplein - "כיכר סופיה") על שם המלכה סופי מורטמברג, רעייתו הראשונה של המלך ויליאם השלישי, מלך הולנד.
הכיכר מהווה צומת ראשי שבו נפגשים שישה רחובות ובהם רחוב הקניות קלוורסטראט ורחוב רוקין. בקצה המזרחי של הכיכר נמצא הבלומנמארקט - שוק הפרחים הצף על תעלת הסינחל.
המבנה בפינת הרחובות קלווסטראט ורוקין תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי הנדריק פטרוס ברלאחה.
גלריה

מבט על מונטפליין מכיוון רחוב הקניות קלוורסטראט
מבט על כיכר מונטפליין והמונטורן מכיוון נהר האמסטל
פסל "גברת המזל" ברחוב רוקין בסמוך למונטפליין
מבנה בתכנונו ש הנדריק פטרוס ברלאחה בכיכר מונטפליין
מבצע עזרא ונחמיה

מבצע עזרא ונחמיה, הקרוי גם מבצע בבל או מבצע עולי בבל, הוא מבצע העלאת יהודי עיראק לישראל כחלק ממבצעי העלאת היהודים לישראל במהלך שנות ה-50. המבצע קרוי על שמם של עזרא ונחמיה, מנהיגי היהודים בבבל ובארץ ישראל בתחילת תקופת בית שני.
אף שבתחילה אסר החוק העיראקי על יציאת יהודים מהמדינה, הצליחו יהודים רבים לצאת מעיראק ולעלות לישראל, בעיקר דרך איראן. המבצע החל באפריל 1950, לאחר שממשלת עיראק התירה את יציאתם של היהודים מתחומה. המבצע תוכנן ובוצע על ידי ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית וארגון הג'וינט, באמצעות טיסות של חברת "ניר איסט" שטסו מעיראק לקפריסין. בין המארגנים הישראליים נמנו שלמה הלל ומרדכי בן-פורת.
ככל שגדל מספר הדורשים לצאת, כך גם עלו מספרי הטיסות, עד שהחלה להתקיים רכבת אווירית בקו בגדאד-לוד. רובו הגדול של המבצע נערך בין השנים 1950–1951, כאשר גם בשנת 1952 הועלו יהודים לישראל. בסוף המבצע עלו לישראל יותר מ-120,023 יהודים, ובעיראק נותרו אלפים בודדים. רכושם של העולים הוקפא על ידי הממשלה העיראקית ונאמד אז ביותר משלושים וחמישה מיליון דולר, לפי ערכו באותה התקופה (נכון לשנת 2021, ערכו של סכום זה נאמד ב-350 מיליון דולר).
העלייה הבלתי חוקית מעיראק

טרם קבלת האישורים לעלייה לארץ ישראל, ברחו מעיראק יהודים רבים, כאשר את המבצע הראשון ארגן מוניה מרדור, שליח המוסד לעלייה ב', בשנת 1942.
מרדור הגיע לבגדאד במסווה של חייל בריטי, וקשר קשרים עם ההנהגה היהודית והתנועות הציוניות במטרה לעודד עלייה. אחריו הגיעו לבגדאד גם שמריהו גוטמן, אנצו סרני ועזרא כדורי. האנגלים פעלו נמרצות כנגד פעילות זו ואף שלחו לשם קצין בולשת מיוחד, דבר שהקשה מאוד על המלאכה.
העולים הראשונים בקרב יהודי עיראק היו בני נוער, חברי תנועות הנוער החלוציות, ואחריהם עלו גם בעלי משפחות.
העלאת היהודים לארץ ישראל נעשתה בתחילה דרך המדבר, תוך הסתייעות בנהגי "אגד", שנסעו לעיראק לצורכי הצבא הבריטי והבריחו במכוניותיהם עולים רבים ואף נשק. בהמשך החלה העפלה דרך האוויר. בשנת 1947, ביוזמת שני טייסים אמריקאים, שהציעו את מטוסם לאנשי המוסד לעלייה ב' תמורת תשלום ובתיאום עם ארגונים ציוניים בעיראק, בוצעו שני מטסים של מטוס אמריקני מסוג קרטיס C-46 קומנדו, ובהם הובאו כמאה עולים.  המבצע כונה בשם "מבצע מייקלברג", ובראשו עמד שלמה הלל (לימים יושב ראש הכנסת).
מבצע "עזרא ונחמיה" > ההכנות למבצע

אווירה של פחד ואימה שררה בקרב הקהילות היהודיות, במיוחד בבגדאד ובבצרה. יהודים שבניהם ובנותיהם נעצרו באישון לילה הרגישו שהם אובדי עצות.
בתאריך 23 באוקטובר 1948 התארגנה הפגנה של נשותיהם ואמותיהם של העצורים. הן התאספו ליד ביתו של רב הקהילה היהודית, הרב כדורי, ודרשו ממנו לצאת איתן להפגין מול ארמונו של העוצר, עבד אל-אילה. הרב סירב, ובזעמן, פרצו הנשים למשרדו. הן נעצרו על ידי שוטרים עיראקים, שעצרו בנוסף בחורים יהודים שכלל לא השתייכו להפגנה. בסופו של דבר נכנע הרב ללחץ המפגינות והכריז על יום ה-25 באוקטובר 1949 כיום צום ותפילה בכל הקהילות היהודיות בעיראק. השביתה, שאכן התקיימה בכל הארץ, התפרשה בעיני הממשלה כקריאת תיגר, על כן הרחיבה המשטרה העיראקית את גל המעצרים. בינתיים, לאחר גל ההאשמות כלפיו, התפטר הרב כדורי ובמקומו נבחר לראש הקהילה יחזקאל שמטוב, שהיה איש בעל השפעה בקהילה ואף היה בקשר עם תאופיק א-סווידי, שעתיד להיות ראש ממשלת עיראק.
בינתיים, בישראל, כבר באוגוסט 1949 גויס מרדכי בן-פורת כשליח המוסד לעלייה ב' אשר מטרתו הייתה ארגון העלייה מעיראק. בתאריך 17 באוקטובר הוא טס לטהראן, ושלושה ימים לאחר מכן, כאשר לא הצליח לארגן תעודת זהות כשיעי המבקש לבקר בכרבלא, העיר הקדושה לשיעים בעיראק, יצא מהעיר עבדאן לבוש כבדואי מקומי וחצה את הנהר שט אל-ערב בסירת מנוע קטנה. הוא הגיע קרוב לבצרה ויומיים לאחר מכן, בזכות העזרה של יהודים שגויסו לעזור לעלייה, עלה על הרכבת לבגדאד. מנקודה זו ואילך הוא פעל במסווה על מנת לקדם את נושא עלייתם של יהודי עיראק לארץ ישראל.
מבצע "עזרא ונחמיה" > חייהם של היהודים בעיראק לאחר ניסיונות הבריחה

לאחר שנתפסו יהודים שהשתייכו לתנועה הציונית ועונו באכזריות, סיפרו היהודים למשטרה העיראקית כי הם שייכים לתנועה ומסרו שמות של חלק מהאחראים בתנועה, ב"שורה" ובמוסד לעלייה. המשטרה ערכה חיפושים ביותר מעשרים בתים והשליחים ששהו בעיראק אז, רפאל צורני ודויד בן מאיר, הבינו שאפילו הברחת האחראים בתנועה וב"שורה" תהיה משימה לא קלה. בשלהי אוקטובר 1949 שוחח אבא אבן, שהיה הנציג הישראלי באו"ם, עם עמיתו הבריטי, הקטור מקניל, על מצב היהודים בעיראק. מקניל הסיק כי הפתרון הוא העברתם לישראל והוא הבטיח לדבר עם נורי א-סעיד, ראש הממשלה העיראקי.
בתאריך 8 בפברואר 1950 יצא דו"ח של הקונסול האמריקני בבצרה למשרד החוץ האמריקני, בו כתב על הברחת היהודים מעיראק ועל כך שאפילו החיילים העיראקים, תמורת שוחד, מסייעים בכך. כמו כן, הוסיף בדו"ח כי שמע שפקידים מקומיים מייחלים לשחרור חוקי של היהודים ועל ידי כך ייפסקו הפטרולים והלחימה במקרי השוחד וביהודים שבורחים מעיראק.