stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנרד ביילין
הערות שוליים

↑  McLean, Renwick; Schuessler, Jennifer (2020-08-07). "Bernard Bailyn, Eminent Historian of Early America, Dies at 97". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-08-08.
| זוכי הרצאת ג'פרסון |
| --- | --- | --- |
| 1972–1980 | ליונל טרילינג • אריק אריקסון • רוברט פן וורן • פול א. פרוינד • ג'ון הופ פרנקלין • סול בלו • סי. ון וודוורד • אדוארד שילס • ברברה טוכמן |  |
| 1981–1990 | ג'רלד הולטון • אמילי ורמול • ירוסלב פליקן • סידני הוק • קליאנת' ברוקס • לשק קולקובסקי • פורסט מקדונלד • רוברט ניסבט • ווקר פרסי • ברנרד לואיס |  |
| 1991–2000 | גרטרוד הימלפרב • ברנרד נוקס • רוברט קונקווסט • גוונדולין ברוקס • וינסנט סקלי • טוני מוריסון • סטיבן טולמין • ברנרד ביילין • קרוליין ביינום • ג'יימס מק'פרסון |  |
| 2001–2010 | ארתור מילר • הנרי לואיס גייטס (הבן) • דייוויד מק'קלו • הלן ונדלר • דונלד קגן • טום וולף • הארווי מנספילד •  ג'ון אפדייק • לאון קס • ג'ונתן ספנס |  |
| 2011 ואילך | דרו גילפין פאוסט • וונדל ברי • מרטין סקורסזה • וולטר אייזקסון • אנה דיאוור סמית • קן ברנס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310396605171  PLWABN: 9810622528205606  BIBSYS: 90058936  BNE: XX1722287  BnF: cb120971306 (data)  CiNii: DA00588445  GND: 119514370  ICCU: CFIV074474  ISNI: 0000 0001 0931 2631  LCCN: n50016110  LNB: 000122968  NDL: 00432087  NKC: ola2003196329  NLA: 35012134  NLK: KAC201004305  NTA: 06754374X  SNAC: w6dj662q  SUDOC: 029320003  Trove: 789321  VIAF: 108394198   WorldCat (עם VIAF): 108394198
הנס לותר

ערך זה עוסק בקנצלר גרמניה. אם התכוונתם לאביו של מרטין לותר, מייסד הנצרות הפרוטסטנטית, ראו .
הנס לותר (בגרמנית: Hans Luther;‏ 10 במרץ 1879 – 11 במאי 1962) היה פוליטיקאי גרמני, קנצלר רפובליקת ויימאר בשנים 1925 – 1926 ושגריר גרמניה הנאצית בארצות הברית.
תולדות חייו

לותר נולד בברלין למשפחה לותרנית אמידה. הוסמך כדוקטור במשפטים, וב-1906 החל לעבוד בשירות המדינה הפרוסי. ב-1907  נבחר למועצת העיר מגדבורג. ב-1913 התמנה למזכיר האגודה הגרמנית (Deutsche Städtetag; דויטשה שטדטטאג) – מיזם התנדבותי של המחוזות והעיריות השייכות לעריה של גרמניה, וב-1918 החל לכהן כראש עיריית אסן. בדצמבר 1922 מינה אותו הקנצלר וילהלם קונו לשר המזון והחקלאות. לותר כיהן כחבר בממשלת קונו ובממשלות הבאות כפוליטיקאי עצמאי, שאינו קשור לאחת המפלגות. בממשלתו של גוסטב שטרזמן, שהחליף את קונו באוגוסט 1923 נשאר לותר בתפקידו במשך חודשיים, ובאוקטובר 1923 התמנה לשר האוצר, תפקיד שבו החזיק עד 1925. כשר אוצר סייע לותר לשטרזמן בבלימת האינפלציה הגבוהה שהשתוללה בתחילת שנות העשרים.
בינואר 1925 מינה נשיא גרמניה אברט את לותר לקנצלר, לאחר בחירות שהסתיימו ללא הכרעה ברורה בין מנהיגי המפלגות. הקבינט שלו הורכב מנציגי כמה מפלגות שהיו שותפות בקואליציה, ולצידם שרים שכמו לותר לא השתייכו למפלגה פוליטית. במאי 1926 חזר מרקס לכהן כקנצלר. ב-1930 התקבל לותר לנשיאות הרייכסבנק (הבנק המרכזי של גרמניה) ושלוש שנים לאחר מכן לשגריר גרמניה בארצות הברית, משרה בה החזיק עד התפטרותו בשנת 1937. בעת ששהה בארצות הברית הרצה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק על "כוונות השלום" של היטלר כלפי שכנותיה האירופאיות של גרמניה. ניקולס מורי באטלר, נשיא האוניברסיטה, דחה ערעורי סטודנטים לביטול ההזמנה להרצאותיו וכינה אותם "שמרנים" תוך הטענה שיש צורך בחופש אקדמי.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיח לותר מפרישתו במטרה להפוך ליועץ הממשלה החדשה.
נפטר ב-1962 בדיסלדורף.
ארנסטינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר

ארנסטינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Ernestine von Sachsen-Weimar; 4 בינואר 1740 – 10 ביולי 1786), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן.
ביוגרפיה

ארנסטינה נולדה ב-4 בינואר 1740 בויימאר שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, לארנסט אוגוסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וסופיה שרלוטה מברנדנבורג-ביירוית, בתו של גאורג פרידריך קרל, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית.
ב-1 ביולי 1758 התחתנה ארנסטינה עם ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, והביאה עמה נדוניה רבה, שסייעה מאוד לבעלה בתשלום חובותיו. ארנסטינה הייתה אשה יפה, מלבד פזילה קלה בעין אחת. היא אהבה מאוד מוזיקה, וכן אהבה לצאת למסעות ציד, שבהם הייתה רוכבת וצדה כמו גבר. בשנת 1780 מת בעלה ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, וארנסטינה פרשה מהחיים הציבוריים לביתה בהילדבורגהאוזן, עד למותה ב-10 ביולי 1786.
משפחתה

ב-1 ביולי 1758 התחתנה ארנסטינה עם ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנו היו לה 3 ילדים:
סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן (1760–1776), התחתנה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
כריסטינה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן (1761 -1790), התחתנה עם אויגן, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן.
פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1763–1834).
אדווין מקם

אדווין לירד מקם (באנגלית: Edwin Leard Mechem‏; 2 ביולי 1912 – 27 בנובמבר 2002) היה עורך דין, פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי מניו מקסיקו. הוא כיהן כמושל ה-15, ה-17 וה-19 של ניו מקסיקו, האדם הראשון שנולד במאה ה-20 והפך למושל המדינה, כמו גם האדם הראשון שנולד בניו מקסיקו לאחר הקמת המדינה שעלה לתפקיד. במהלך כהונתו האחרונה כמושל, מכם מינה את עצמו לסנאטור של ארצות הברית, בהתאם לתיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית. במהלך כהונתו, הוא היה אחד מחמישה רפובליקנים שאינם מדרום הארץ בסנאט שהצביעו נגד חוק זכויות האזרח משנת 1964. הוא הובס בניסיונו לשמור על מושב הסנאט שלו בבחירות לסנאט של ארצות הברית בניו מקסיקו ב-1964. מאוחר יותר שימש כשופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ניו מקסיקו.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

מקם נולד ב-2 ביולי 1912 באלמגורדו, ניו מקסיקו, למד בבתי ספר באלאמגורדו ולאס קרוסס. הוא למד באוניברסיטת ניו מקסיקו A&M (כיום אוניברסיטת ניו מקסיקו סטייט) מ-1930 עד 1931 ו-1935, שם היה חבר באחוות אלפא דלתא תטא. כשזה הפך לסניף של אחוות סיגמא פי היה מקם אחד הבוגרים הראשונים שזכו לארגון הלאומי. הוא עבד כמודד קרקעות עבור לשכת הטיוב של ארצות הברית בלאס קרוסס בין השנים 1932 ל-1935. הוא העביר את נקודות המכללה שלו לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ארקנסו וסיים את לימודיו ב-1939 עם תואר ראשון במשפטים.
ביוגרפיה > קריירה > פוליטיקה של ניו מקסיקו

הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בניו מקסיקו בשנת 1939 ועסק בעריכת דין בלאס קרוסס ולאחר מכן באלבקרקי, ניו מקסיקו. הוא היה סוכן FBI מ-1942 עד 1945 וחבר בבית הנבחרים של ניו מקסיקו מ-1947 עד 1948.
הוא נבחר למושל ניו מקסיקו ב-1950 וב-1952, לא התמודד ב-1954, ונבחר שוב ב-1956. בשנת 1954 הוא התמודד לסנאט של ארצות הברית אך הובס על ידי הסנאטור קלינטון אנדרסון. לאחר שזכה בקדנציה נוספת כמושל ב-1956, הוא הובס בניסיונו להיבחר מחדש ב-1958, ולאחר מכן נבחר לכהונה רביעית ב-1960. הוא היה חבר בוועדה לביטחון הממשלה מ-1956 עד 1957, וחבר במכון למשפטים אמריקאי, ושוב נבחר למושל ב-1960. מקם הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש ב-6 בנובמבר 1962. הוא ארגן בעצמו את המינוי שלו (כפי שהיה סמכותו לפי התיקון ה-17) לסנאט של ארצות הברית כאשר הסנאטור הוותיק דיוניסיו "דניס" צ'אבס מת מאוחר יותר באותו החודש. בסנאט הוא הצביע נגד חוק זכויות האזרח של 1964. הוא כיהן עד נובמבר 1964 וחזר לעסוק בעריכת דין לאחר ניסיון לא מוצלח לבחירה מחדש. הוא היה חבר בוועדת ניו מקסיקו לארגון מחדש של הזרוע המבצעת וחבר בוועדת המשטרה של מדינת ניו מקסיקו.
ביוגרפיה > קריירה > כהונה כשופט פדרלי

מקם מונה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ב-3 בספטמבר 1970, לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור מחוז ניו מקסיקו, מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-8 באוקטובר 1970, והוא קיבל את המינוי שלו ב-14 באוקטובר 1970. הוא קיבל מעמד בכיר ב-3 ביולי 1982. כהונתו הסתיימה ב-27 בנובמבר 2002, עקב מותו באלבקרקי, ניו מקסיקו.
ביוגרפיה > קריירה > פסיקה ראויה לציון

כשופט, מקם קבע פסיקה המגנה על זכויותיהם של אינדיאנים אמריקאים על אדמות אינדיאנים מפני התערבות ממשלתית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אביו של מקם, אדווין מקם האב, היה שופט מחוזי מכובד בלאס קרוסס. הוא היה אחיינו של מושל חדש מקסיקני אחר, מריט מקם. בנו, ג'סי מקם, היה לוטננט משנה בצבא, כאשר מת במהלך מלחמת וייטנאם.
ביוגרפיה > מותו

מקם מת ב-27 בנובמבר 2002 באלבקרקי, ניו מקסיקו.
הערות שוליים

↑  Simonich, Milan (24 בדצמבר 2011). "Bill to name courthouse for Edwin Mechem". Alamogordo Daily News. ארכיון מ-10 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Simonich, Milan (26 במאי 2024). "Soldiers' stories from Vietnam evoke memories". The Santa Fe New Mexican. נבדק ב-28 במאי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199548847  ISNI: 0000 0000 6894 9694  LCCN: no2009127769  US Congress: M000623  VIAF: 96862464   WorldCat (עם VIAF): 96862464 
מקם כמושל ב-1958.
הוראס צ'ילטון

הוראס צ'ילטון (באנגלית: Horace Chilton‏; 29 בדצמבר 1853 – 12 ביוני 1932) היה מדפיס, עורך דין וסנאטור אמריקאי דמוקרטי של ארצות הברית מטקסס.
ביוגרפיה

צ'ילטון - נכדו של תומאס צ'ילטון - נולד ב-29 בדצמבר 1853 ליד טיילר, טקסס, ועד גיל 18 פרסם את העיתון התלת-שבועי Tyler Sun. בגיל 19 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ושימש כעוזר התובע הכללי של טקסס בין 1881 ל-1883 וכציר בוועידות הדמוקרטיות הלאומיות של 1888 ו-1896.
צ'ילטון מונה לסנאט עם התפטרותו של ג'ון ה. רייגן ב-1891, והיה הטקסני היליד הראשון שכיהן בקונגרס של ארצות הברית. למרות שהוא הובס בבחירות 1892 על המושב, צ'ילטון נבחר לסנאט ב-1894.
צ'ילטון החליט לא לרוץ לבחירה מחדש ב-1901, וחזר לעסוק בעריכת דין בטיילר ומאוחר יותר בבומונט, טקסס, שם עבד עם פעולות שדות נפט Spindletop. בשנת 1906 עבר לדאלאס, שם חי עד מותו.
חיים אישיים

צ'ילטון התחתן עם מרי וו. גרינאן ב-20 בפברואר 1877, ונולדו להם חמישה ילדים. היא מתה בשנת 1924.
הוא מת בביתו בדאלאס, טקסס ב-12 ביוני 1932, ונקבר בבית הקברות אוקווד בטיילר.
ג'ון ג'ארמן

ג'ון הנרי ג'ארמן השני (באנגלית: John Henry Jarman II‏; 17 ביולי 1915 – 15 בינואר 1982) היה חבר בבית הנבחרים האמריקאי מאוקלהומה במשך 26 שנים, מ-1951 עד 1977.
ביוגרפיה > ראשית חייו וקריירה

ג'ארמן נולד בסאליסאו, אוקלהומה, ב-17 ביולי 1915, וסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1937 ואת בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1941. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1941 והחל את עריכת הדין שלו באוקלהומה סיטי.
ג'ארמן התגייס לצבא ארצות הברית בינואר 1942, כחודש לאחר המתקפה על פרל הארבור. הוא שירת בחיל המודיעין הביטחוני במהלך מלחמת העולם השנייה והשתחרר משירות צבאי בדצמבר 1945.
הוא התחתן עם רות וירג'יניה בוולי והיו לו שלושה ילדים: ג'ון הנרי ג'ארמן השלישי, סוזן ג'ארמן וסטיב ג'ארמן.
ג'ארמן נבחר מאוחר יותר לבית הנבחרים של אוקלהומה ולאחר מכן לסנאט של מדינת אוקלהומה. ג'ארמן נבחר לבית הנבחרים האמריקאי בשנת 1950 כדמוקרטי.
ג'ארמן לא חתם על המניפסט הדרומי של 1956 והצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1960,  התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית,  וחוק זכות ההצבעה משנת 1965  אך לא בעד חוקי זכויות האזרח משנת 1957,  1964,  ו-1968.
ביוגרפיה > החלפת מפלגה

ג'ארמן נבחר מחדש 11 פעמים ללא קושי רציני, אפילו כשאזור אוקלהומה סיטי הפך ליותר ויותר רפובליקני ברמה המקומית. למרות שהמחוז תמך בדמוקרט לנשיאות רק פעם אחת מאז הארי טרומן, רוב התפקידים המקומיים עדיין היו בידי הדמוקרטים. עם זאת, בשנות ה-70, הרפובליקנים החלו להשיג הישגים ברמה המקומית. לדוגמה, בשנת 1974, ג'ארמן כמעט הובס על ידי נציג חדש רפובליקני, מייקי אדוארדס, למרות שהרפובליקנים נענשו בחומרה באותה שנה על שערוריית ווטרגייט.
ב-24 בינואר 1975, ג'ארמן החליף מפלגה והפך לרפובליקני במחאה על הדחתם של פ. אדוארד הברט, רייט פטמן וויליאם ר. פואג' מראשות הוועדה שלהם.ג'ארמן טען כי השדולה הדמוקרטית בבית הנבחרים השתנתה במהלך השנים והיו בה גורמים ש"כופים את דעותיהם הליברליות על הקונגרס הזה ועל המדינה הזו על ידי ביטול שיטת הוותק והענשת מי שלא דבק בקו המפלגה הליברלית כפי שנקבע על ידי אספת המפלגה".
הוא לא התמודד לבחירה מחדש ב-1976. אדוארדס זכה במושב, והמחוז נשאר בידיים הרפובליקניות עד שקנדרה הורן הדיחה את סטיב ראסל בבחירות אמצע הקדנציה של 2018, כ-42 שנים מאוחר יותר.
ביוגרפיה > פרישה ומוות

ג'ארמן סירב להיבחר מחדש לבית הנבחרים בשנת 1976. לאחר שעזב את הקונגרס, הוא החליט לחדש את עריכת הדין באוקלהומה סיטי, עד שמת שם ב-15 בינואר 1982.
הערות שוליים

↑  "HR 8601. PASSAGE".
↑  "S.J. RES. 29. CONSTITUTIONAL AMENDMENT TO BAN THE USE OF POLL TAX AS A REQUIREMENT FOR VOTING IN FEDERAL ELECTIONS". GovTrack.us.
↑  "TO PASS H.R. 6400, THE 1965 VOTING RIGHTS ACT".
↑  "HR 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
↑  "H.R. 7152. PASSAGE".
↑  "TO PASS H.R. 2516, A BILL TO ESTABLISH PENALTIES FOR INTERFERENCE WITH CIVIL RIGHTS. INTERFERENCE WITH A PERSON ENGAGED IN ONE OF THE 8 ACTIVITIES PROTECTED UNDER THIS BILL MUST BE RACIALLY MOTIVATED TO INCUR THE BILL'S PENALTIES".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2008160428  SNAC: w6fg1hqp  US Congress: J000057  VIAF: 43781727   WorldCat (עם VIAF): 43781727
גוטהרדט קוהל

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1850 ליבק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 בינואר 1915 (בגיל 64) דרזדן, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  Urnenhain Tolkewitz 
 מקום לימודים:  אקדמיית דרזדן לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1913) 
 
גוטהרדט קוהל (בגרמנית: Gotthardt Kuehl‏; 28 בנובמבר 1850 – 9 בינואר 1915) היה צייר גרמני ונציג של האימפרסיוניזם הגרמני הוותיק, שנהנה ממוניטין בינלאומי גבוה במהלך חייו.
ביוגרפיה

קוהל היה בנו של סיימון קוהל, מורה ואורגניסט בכנסיית סנט לורנץ הישנה. הוא למד באקדמיה לאמנות בדרזדן (1867) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (1870), התגורר בפריז בין השנים 1878–1889 ולמד את ציורי המאסטרים הישנים בנסיעות לאיטליה והולנד.
מעל לכל, קוהל צייר חללי פנים יפים, גם עם היבט חברתי (בית יתומים של ליבק); בהמשך גם נופים ארכיטקטוניים, המבוססים במיוחד על מוטיבים של דרזדן.
בתחילת המאה, יחד עם קרל באנצר, קוהל היה הכוח המניע מאחורי הקמת האגודה החופשית של אמני דרזדן ושל איגוד האמנים החזותיים בדרזדן, שנוסד כעבור שנה. גם באנצר וגם קוהל למדו בפריז והביאו לדראזדן סגנונות חדשים של אימפרסיוניזם. עם האגודה החופשית של אמני דרזדן ואיגוד האמנים החזותיים בדרזדן, הוקם הזצסיון הראשון בדרזדן בשנת 1893.
בשנת 1895 הפך לפרופסור באקדמיה לאמנות בדרזדן. בשנת 1896 קיבל מדליית זהב גדולה בתערוכת האמנות הבינלאומית בברלין. בשנת 1902 הקים את אגודת האמנים Die Elbier. גוטהרד קוהל היה גם אחד מחברי ההנהלה המוקדמים של התאחדות האמנים הגרמנית. בשנת 1909 היה חבר מייסד באגודת האמנים בדרזדן. בשנת 1913 הוענק לו מסדר מקסימיליאן הבווארי למדע ואמנות.
בשנת 1888 התחתן קוהל עם הנרייטה סימונזון-קסטלי (1860–1921), בתו של הצייר דייוויד סימונזון. הוא לימד בדרזדן עד מותו.
מורשתו

בדרזדן-שטרלן קיים רחוב גוטהרדט קוהל המנציח את הצייר. הוא ממוקם ליד הסטודיו שלו.
בליבק נקרא על שמו בית הספר שנבנה במקום בית הספר הישן של בית הוריו, בשנת 1934.
גלריה

פריז
בית יתומים בליבק
חדר וגן
מראה דרזדן
תאונה קטנה
בבית הקפה
הערות שוליים

↑  Kurt Pilz (1982), "Kuehl, Gotthardt", Neue Deutsche Biographie (NDB) (in German), 13, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 187–188
↑  Deutscher Künstlerbund e.V. - Mitglieder seit 1903, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Gotthardt-Kuehl-Straße - Stadtwiki Dresden, www.stadtwikidd.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13508971c (data)  GND: 118934783  ISNI: 0000 0000 6676 8136  LCCN: n93089607  LNB: 000268519  MusicBrainz: 54fc2684-8bff-43a0-8939-7cba13dc2c67  NKC: jo20231186257  NTA: 107995220  RKD: 46727  ULAN: 500027088  VIAF: 40177439   WorldCat (עם VIAF): 40177439
אלאן אבל

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1928 Hobart, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באפריל 2020 (בגיל 91) Lankenau Medical Center, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Pentecost Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  בית הספר איסטמן למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  משולש 
 
אלאן אבֶּל (באנגלית: Alan Abel ‏ 6 בדצמבר 1928 - 25 באפריל 2020) היה
מתופף ונגן כלי הקשה אחרים, מחנך למוזיקה וממציא כלי נגינה. הוא היה נגן עמית ראשי בכלי ההקשה בתזמורת פילדלפיה משנת 1959 עד פרישתו בשנת 1997. רבים רואים בו את המורה החשוב ביותר לכלי הקשה במחצית השנייה של המאה ה-20; הוא לימד בטמפל יוניברסיטי משנת 1972. המצאותיו של אבל כוללות כמה משולשים מיוחדים במינם המקובלים מאוד בשימוש וכן לתוף בס, המאפשר לתלות את הכלי באמצעות גומיות.
ביוגרפיה > ילדות ולימודים

אבל נולד בהובארט, אינדיאנה בשנת 1928. בגיל שבע, התחיל ללמוד נגינה בכלי הקשה. הוא למד אצל קלארנס קרלסון בבית הספר רוי נאפ ואחר, מ-1947 עד 1951, אצל האסקל האר וויליאם סטריט בבית הספר איסטמן למוזיקה, שם סיים בתואר לביצוע וניגן במשרה חלקית עם התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר.
ביוגרפיה > קריירה

אחרי גיוס לצבא ונגינה עם תזמורת חיל האוויר של ארצות הברית בשנים 1951–1953, ניגן עם הפילהרמונית של אוקלהומה סיטי מ-1953 עד 1959. ב-1959 היה לחבר בתזמורת פילדלפיה ושם נשאר עד תום הקריירה שלו בשנת 1997. בשנת 1972 התמנה לנגן עמית ראשי בכלי הקשה.
בשנת 1998 צורף ל"היכל התהילה של אגודת אמנויות ההקשה". ב-2012, הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במוזיקה מאת הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.
אבל לימד גם באוניברסיטת רטגרס, אוניברסיטת רווואן ואוניברסיטת טמפל.
ביוגרפיה > קריירה > כלי נגינה

לקודמו של אבל בתזמורת פילדלפיה, ג'יימס ולריו, היה משולש בנוי לפי הזמנה, שעמיתיו למקצוע חמדו. אחרי שהמשולש היה בהשאלה אצל אבל במשך שנתיים, הוא המציא דרך לשחזור הצליל הייחודי שלו ויצר את "המשולש של אלאן אבל", העושה שימוש במטיל של פליז מצופה כרום.
 ייחודו של המשולש בצליל העילי העשיר שלו.
אבל המציא גם את המתלה לתוף בס בתחילת שנות ה-60', וייצר אותו בעצמו עד 2013, אז העביר את הייצור לאנדרו רימר, שסיפק קודם לכן את התופים. במתקן זה תלוי תוף הבס על טבעת מסתובבת. מתלה תוף הבס נמצא בשימוש ברוב התזמורות הסימפוניות בארצות הברית, ויצרני תופים רבים ברחבי העולם מעתיקים את הרעיון ומחקים אותו.
מותו

אבל מת ב-25 באפריל 2020, מסיבוכים של קוביד-19.
הערות שוליים

↑  אלאן אבל, כלי הקשה
↑  לארי האפמן, רשימת נגנים בתזמורת פילדלפיה, הוצאת מורשת סטוקובסקי
↑  סטיבן ברנהארט, גוגל בוקס: "נגני כלי הקשה: מילון ביוגרפי", הוצאת גרינווד פרס, 2000 isbn=9780313296277, עמ' 5
↑  דוקטור למוזיקה לשם כבוד, הקונסרבטוריון של ניו אינגלנד
↑  סוזאן לואיס, "אמן כלי הקשה מטפח את הדור הבא" 17 ביוני 2014
↑  טרי או'מאהוני, היכל התהילה של אגודת אמני ההקשה: "אלאן אבל" 29 במרץ 2015
↑  [https://books.google.de/books?id=DniXmlvb-6YC&pg=PA133 גוגל בוקס, גווידו פאקין, Le percussioni
הוצאת EDT srl, 2000, isbn=9788870632514, עמ' 133] (באיטלקית)
↑  ג'ורנל קרינברידג'25 באפריל 2020
↑  אינקוויירר, פיטר דוברין, הספד: אלאן אבל, בן 91, מתזמורת פילדלפיה, היה "אחד מגדולי נגני כלי ההקשה התזמורתיים" 27 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1283457687  ISNI: 0000 0004 9141 4208  LCCN: n2018054341  MusicBrainz: 66f0c00a-e336-4e3c-90cc-a4dec81c29e5  VIAF: 3507153775051761550002   WorldCat (עם VIAF): 3507153775051761550002
הרמן אוברט

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1894 סיביו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  28 בדצמבר 1989 (בגיל 95) נירנברג, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  אסטרונאוטיקה, פיזיקה 
 מקום מגורים:  מינכן 
 מקום קבורה:  נירנברג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 מנחה לדוקטורט:  אוגוסטין מאיור 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות הבווארי  היכל התהילה הבנילאומי של החלל (1976)  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר  מדליית וילהלם אקסנר (1969)  פרס רודולף דיזל (1954)  פרס האסטרונאוטיקה (1927) 
 
הרמן אוברט
הרמן יוליוס אוברט (בגרמנית: Hermann Julius Oberth; ‏25 ביוני 1894 - 28 בדצמבר 1989) היה פיזיקאי ומהנדס אוסטרו-הונגרי, מחלוצי תחום הנדסת האווירונאוטיקה והאסטרונאוטיקה.
חייו

אוברט נולד למשפחה סקסונית טרנסילבנית בסיביו (בגרמנית: הרמנשטאדט) באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). בגיל 11 אוברט התלהב מספריו של ז'ול ורן מהארץ לירח וגיבורי הירח, ושינן אותם בעל-פה. בגיל 14 בנה את רקטת המודל הראשונה שלו, וכבר אז ייסד את שיטת הרקטה הרב-שלבית שלו. מפני גילו הצעיר, נבצר ממנו לממש את רעיונותיו, והם לא עברו את שלב התכנון.
בגיל 21 החל ללמוד רפואה במינכן, גרמניה אבל עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית המזרחית כנגד רוסיה. לאחר מכן נשלח כחלק מיחידה רפואית לסיגישוארה (כיום ברומניה), שם התאפשר לו לשוב ולעסוק בתחביבו מכבר - רקטות. ב-1917 הציג בפני הרמן פון שטיין, שר המלחמה הגרמני אב טיפוס לרקטה המונעת על דלק נוזלי.
ב-1918 נישא למתילדה ולזוג נולדו ארבעה ילדים. אוברט החל ללמוד פיזיקה במינכן ובגוטינגן. הדוקטורט שהציג ב-1923 נדחה כ"דמיוני", והוא נאלץ להדפיס אותו באופן פרטי, בשם "Die Rakete zu den Planetenräumen" ("הרקטה אל החלל הבין-כוכבי"). ספר זה מאוחר יותר יצית את דמיונו של ורנר פון בראון הצעיר, מנהלה הראשון של מרכז טיסות החלל מרשל ומתכנן טיל הסטורן 5 ותוכנית החלל האמריקאית כולה.
אוברט תכנן לראשונה טיל למסע בין-כוכבי עבור הסרט "האישה על הירח" (Frau im Mond) של פריץ לאנג בשנת 1928. משימתו של אוברט הייתה שיגור טיל קודם הקרנת הסרט, כחלק ממסע הפרסום עבור הסרט. סרט זה נחשב לאבי סרטי המדע הבדיוני "הרציניים".
משפחתו של אוברט עזבה את אירופה במשך מלחמת העולם השנייה, ולא חזרה אליה עד לסיומה. אוברט עצמו החל ללמד באוניברסיטה בווינה בשנת 1938, ואחר כך בדרזדן ולבסוף בפנמינדה שבגרמניה בשנת 1941. הוא עבד עבור המשטר הנאצי בפיתוח רקטת ה-V-2 ועוטר בשל כך בעיטור "צלב גיבור מלחמה". לאחר המלחמה עזב אוברט לשווייץ ומשם לאיטליה, שם עבד עבור חיל הים האיטלקי. בשנת 1950 חזר והתיישב בגרמניה, שם הוציא לאור את ספרו "Menschen im Weltraum" ("האדם בחלל") בו העלה את רעיונותיו על האדם בחלל, כולל: טלסקופ מחזיר אור בחלל, חליפת חלל, תחנת חלל וחללית מונעת חשמל.
אוברט התפרסם בשנות החמישים כתומך בקיומם של חוצנים ובטענה כי מספר תצפיות של עב"מים הם למעשה חלליות של חוצנים. מאוחר יותר החל לפעול אצל תלמידו פון בראון בנאס"א ומאוחר יותר בפרויקט אטלס של חברת ג'נרל דיינמיקס.
אפקט אוברט הקובע כי מנוע רקטי צורך פחות אנרגיה כאשר נע במהירות גבוהה מאשר במהירות נמוכה, נקבע על ידו ונקרא על שמו.
אוברט היה חבר עד סוף ימיו במפלגת הימין הקיצוני המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה המזוהה עם ערכים נאו-נאצים. הוא מת בנירנברג בגיל 95, ב-28 בדצמבר 1989.
הערות שוליים

↑  http://www.mufon.com/MUFONNews/znews_oberth.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271103505171  BIBSYS: 3082638  BnF: cb11491876j (data)  CANTIC: a1146320x  CiNii: DA06066045  GND: 118589229  ISNI: 0000 0001 0936 3324  LCCN: n84187432  NDL: 00472473  NKC: jn19990006211  NLA: 35934898  NLK: KAC200713933  NSK: 000058304  NTA: 074755889  RERO: 02-A003650906  SELIBR: 304504  SNAC: w6wh3t8q  SUDOC: 119971100  Trove: 1152991  VIAF: 112197465   WorldCat (עם VIAF): 112197465
ויליאם טיילור (פוליטיקאי)

ויליאם טיילור (באנגלית: William Taylor‏; 5 באפריל 1788 – 17 בינואר 1846) היה חבר קונגרס ועורך דין אמריקאי בן המאה ה-19 מווירג'יניה.
ביוגרפיה

טיילור, שנולד ב-5 באפריל 1788 באלכסנדריה, וירג'יניה, השלים לימודי הכנה, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין, והחל לעסוק בכך בסטונטון, וירג'יניה. מאוחר יותר הוא עבר ללקסינגטון, וירג'יניה, שם המשיך את עיסוקו בעריכת דין והפך לתובע המחוזי של בית המשפט המחוזי של מחוז רוקברידג', וירג'יניה, כיהן בין 1817 ל-1843 ולתובע המחוזי של בית המשפט המחוזי של מחוז פוקהונטס, וירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית) מ-1817 עד 1843. טיילור היה חבר בבית הנבחרים של וירג'יניה ב-1821 ונבחר כדמוקרט לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1842, וכיהן מ-1843 ועד מותו. שם היה יושב ראש הוועדה לחשבונות בין השנים 1843–1846. טיילור מת ב-17 בינואר 1846 בוושינגטון הבירה, ונקבר שם בבית הקברות של הקונגרס.
דייוויד יאנג קמרון

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1865 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  16 בספטמבר 1945 (בגיל 80) פרת', הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Kippen Cemetery 
 מקום לימודים:  קולג' אדינבורו לאמנות  בית הספר לאמנות של גלאזגו  The Glasgow Academy 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, ציור, גרפיקה 
 
דייוויד יאנג קמרון (באנגלית: David Young Cameron;‏ 28 ביוני 1865 – 16 בספטמבר 1945) היה צייר סקוטי, שזכה להצלחה רבה. כמו כן היה חרט בעיקר של נופים עירוניים. הוא היה דמות מובילה בתחיית התחריט.