stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרימוורה
ההיסטוריה של הציור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בשנת 1551 ציין ג'ורג'ו וזארי בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" כי ציור מאת בוטיצ'לי, המתאר את בוא האביב, היה תלוי בווילה די קסטלו, אחוזה אשר נרכשה בשנת 1477 בידי בני משפחת מדיצ'י. ציור זה הוזמן עבור לורנצו דה מדיצ'י, אשר היה באותה עת בן 14. במשך זמן רב נטען כי ציור ה"פרימוורה" הוא ציור זה. אולם, על פי רשימת מלאי, שהתגלתה בשנת 1975 ייתכן אין יחוס זה מדויק. הרשימה, המתוארכת לשנת 1499, מפרטת את חפציהם של לורנצו ושל אחיו ג'ובאני. על פיה ציור זה עיטר את הארמון של משפחת מדיצ'י בפירנצה והוצג בכניסה לחדריו של לורנצו די פיירפרנצ'סקו דה מדיצ'י (Lorenzo di Pierfrancesco de' Medici).
ציורים בפורמט גדול, כמו הציור ה"פרימוורה", היו מקובלים בבתי המעמד השליט של פירנצה. הציור מבטא גם את העניין של אנשי הרנסאנס האיטלקי במיתולוגיה יוונית ורומית.
ב-23 ביולי 2022, קבוצת צעירים אקטיביסטים הדביקו את ידיהם על הציור, כאות מחאה להתחממות הגלובלית.
תיאור

הציור מתאר קבוצה של דמויות אלים הנמצאות בגן. במרכז הציור ניצבת ונוס, אלת האהבה. ונוס מתוארת בשמלה כחולה, עליה מונח צעיף או בד אדום. תיאור זה מאזכר את האיקונוגרפיה של תיאורי מרים, אם ישו באמנות הנוצרית. דבר זה מועצם על ידי דגם עיטורי שיוצרים השיחים והעצים מאחוריה, היוצר מעין הילה. ונוס ניצבת במישור אחורי מעט לעומת שאר הדמויות. מעליה מופיע קופידון, המתואר כילד שמנמן ("פוטי"), המכוון את אחד מחיציו המוזהבים אל עבר שלוש דמויות של נשים. אלו הן שלוש החאריטות - אַגְלָאיָה (Aglaia, "זוהר"), אוּפְרוסִינֵה (Euphrosyne, "שמחה"), ותאליה (Thalia, "עליזות"), הידועות גם בשמן הרומי כ"גראציות". החאריטות לבושות בגד שקוף והן אוחזות זו בידה של זו ומבצעות ריקוד ה-"רונדל". לדמות הימנית צייר בוטיצ'לי את פניה של קתרין ספורצה (Caterina Sforza), בת למשפחת אצולה מן העיר מילאנו.
הגן של ונוס נשמר על ידי מרקוריוס (מרקורי). הוא מופיע בצידו השמאלי של הציור, לבוש בבגד אדום ועליו דגם עיטורי של מעין להבות, הוא לובש קסדה, נעול בסנדלים מכונפים ועל מותנו מונחת חרב הקשורה אל גופו. מרקוריוס עומד בתנוחת קונטרה פוסטו. הוא שולח את ידו למעלה ומצביע לעבר השמיים, ואילו ידו האחרת מונחת על מותנו. מימין מופיע זפירוס (Zephyr), המייצג האנשה של הרוח המערבית. הוא מגיח מרחף מבין העצים ונושף ודוחף אל הגן את כלוריס (Chloris), נימפה שמפיה יוצא ענף פרחים. כלוריס מקושרת בדרך כלל לפלורה, אלת האביב. כאן היא מתוארת כצועדת מאחוריה. פלורה מתוארת כמפזרת פרחים מתוך שמלתה ועל ראשה וצווארה גרלנדות.
פרשנות

לציור ניתנו במשך השנים כמה פרשנויות. אחת מהן רואה בציור משל פוליטי בן התקופה. "האהבה", לפי פרשנות זו, מייצגת את רומא, שלוש הגראציות הן פיזה, נאפולי וג'נובה; מרס מייצג את העיר מילאנו, פלורה את פירנצה, ואילו כלוריס וזפירוס מייצגים את ונציה ובולצנו, או את ארצו ופורלי.
מקור אפשרי נוסף לאיקונוגרפיה של הציור מצאו חוקרים ביצירתו של המשורר הרומי אובידיוס "פסטיבלים" (Fasti). ביצירה, המתארת את לוח השנה הרומי, מופיעה סצנה המתרחשת בחודש מאי, ובה מספרת פלורה כי היא הייתה בעבר הנימפה כלוריס, ונשפה מפיה פרחים. זפירוס, המאוהב בה מתואר כרודף אחריה ונושא אותה לאישה. לאחר שהוא מביע צער על האלימות שנהג בה הוא הופך אותה לפלורה, ומעניק לה גן בו שורר אביב נצחי. לפי תפיסה פרשנית זו בוטיצ'לי בחר לחבר שני רגעים מן הסיפור - המרדף הארוטי אחרי כלוריס והפיכתה לאלה פלורה, והפך אותם להתרחשות אחת. דבר זה יכול לסביר את הכיוון השונה בו מתנפנפים בגדיהן פלורה וכלוריס, שאינן מבחינות כלל זו בזו.
בשיר הפילוסופי "על טבע היקום", מאת המשורר הרומי לוקרטיוס, מופיעות שתי האלות הללו בסצנה אחת המתארת את האביב. השיר מכיל גם דמויות נוספות, כגון זפירוס וקופידון, המצויות בציורו של בוטיצ'לי. ייתכן שהוא שימש כמקור איקונוגרפי נוסף ליצירה.
הערות שוליים

↑  https://abcnews.go.com/International/video/climate-activists-glues-hands-botticellis-primavera-87320367.
↑  קרן בצלאל, ‏ציור מושחת: פעילי סביבה הדביקו את עצמם ליצירה של בוטיצ'לי, באתר ‏מאקו‏, 24 ביולי 2022
↑  ספורצה מופיעה גם על גבי ציור נוסף, בשם "קתרין מאלכסנדריה" (Catherine of Alexandria), הנמצא כיום במוזיאון לינדאו (Lindenau Museum).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429755605171  BnF: cb11958504k (data)  GND: 4069615-7  LCCN: n98084192  SUDOC: 140798617  VIAF: 173901874   WorldCat (עם VIAF): 173901874 
שלוש הגראציות
זפירוס וכלוריס
קאי ברדבורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1994 (בן 30) ונקובר, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 פרופיל ב-IMDb
 
קאי ברדבורי (באנגלית": Kai Bradbury ; נולד 9 בינואר 1994) הוא שחקן קנדי.
חַיִים

ברדבורי נולד ב-9 בינואר 1994 בוונקובר. הוא ממוצא סקוטי דרך אביו ואמו היא ממוצא יפני. הוא דובר יפנית. בזמן לימודיו בתיכון התנסה במשחק. לאחר מכן הגיעו שיחק בפסטיבלי הפרינג' הבינלאומיים של ונקובר ואדינבורו. הוא למד בתיאטרון המוזיקלי של אוניברסיטת קפילנו.
קריירה

תפקידו הראשון היה בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה. לאחר מכן הגיעו מספר תפקידים אפיזודיים בסדרות טלוויזיה שונות בקנדה ובארצות הברית וכן תפקידי משנה בסרטים.
בשנת 2019 ברדבורי הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה Warigami בתפקיד וינסנט אוהאטה.
בשנת 2020, שיחק בסדרת הטלוויזיה "מולדת: פורט סאלם".
בשנת 2021 החל לשחק בתפקיד של דני קאטלר בסדרת הטלוויזיה וירג'ין ריבר.
בשנת 2022 הוא הופיע בסדרות הטלוויזיה "מי מפחד מהחושך? והמשובשים.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | האיש במצודה הרמה | קצין קמפייטאי | פרק אחד |
| 2017 | Menendez: Blood Brothers | גלן סטיבנס | סרט טלוויזיה |
| 2017 | Untold Stories of the ER | דריק/מתיו |  |
| 2018 | פחמן משודרג | טדאו | פרק אחד |
| 2018 | The Simone Biles Story: Courage to Soar | שחיין אולימפי | סרט טלוויזיה |
| 2018 | על טבעי | פקיד | פרק אחד |
| 2019 | Warigami | וינסנט אוהטה | תפקיד ראשי |
| 2019 | הבנים | אח (של מישהי) |  |
| 2019 | האימה | ניק אוקדה | פרק אחד |
| 2020 | מולדת: פורט סאלם | גריט באטנווד | תפקיד חוזר, 5 פרקים |
| 2021 | Family Law | ביילי ג'ייקובס | פרק אחד |
| 2025-2021 | וירג'ין ריבר | דניאל קאטלר | 32 פרקים |
| 2022 | מי מפחד מהחושך? | ג'ונאס קאטר | 2 פרקים |
| 2022 | המשובשים | נת'ניאל לאנג | פרק אחד |
| 2024 | Wild Cards | אינדיאנה | פרק אחד |
| 2024 | Sight Unseen | גריפין | פרק אחד |
הערות שוליים

1 2  IMDb: Biografie Kai Bradbury, abgerufen am 5. Oktober 2022.
↑  Serienjunkies.de: Kai Bradbury, abgerufen am 5. Oktober 2022.
↑  CW’s Warigami: Kai Bradbury on Action, Stunts And Deadly Paper Weapons, LRMonline, ‏14 בספטמבר 2019
↑  Denise Petski, ‘Motherland: Fort Salem’ Casts Kai Bradbury; Ebboney Wilson Joins ‘Legacies’, Deadline, ‏2019-09-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Luigi Lugiato, Everything you need to know about Quantum Optics, Europhysics news 29, 1998, עמ' 130 doi: 10.1007/s007700050075
פרייה קולברט

פרייה קונסטנס קולברט (באנגלית: Freya Constance Colbert; נולדה ב-8 במרץ 2004) היא שחיינית בריטית, אלופת עולם (דוחה 2024) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2019

באליפות אירופה לנוער שנערכה ביולי בקאזאן שברוסיה זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.77 דקות.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בהמשך החודש בבאקו שבאזרבייג'ן זכתה בארבע מדליות כסף: במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-800 מטר חופשי, ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוני בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:45.55 דקות, במקום 18 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:12.82 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.48 דקות. בנוסף, סיימה במקום שמיני במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:59.87 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד במשחקי חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו ביולי-אוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.11 דקות. בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:39.80 דקות, ובמקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.31 דקות.
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט ברומאש באיטליה זכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב בתוצאה של 7:28.16 דקות, לפני נבחרות השליחים של צרפת (7:29.25 דקות) ושל איטליה (7:31.85	דקות). כמו-כן, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.73	דקות, אחרי נבחרת השליחות של הולנד (7:54.07 דקות) ולפני נבחרת השליחות של הונגריה (7:55.73 דקות). בנוסף, זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.06 דקות, אחרי ויקטוריה מיהאליבארי-פרקש (4:37.56 דקות) וז'וז'נה יאקבוש (4:39.79 דקות), שתיהן מהונגריה. סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.65 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.92	דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.28 דקות, ובמקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.02 דקות. בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:46.63 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת אירופה בבריכת 25 מטר

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:29.04 דקות, ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.07 דקות. בנוסף, סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.73 שניות, ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.20 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בפברואר בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.14 דקות, לפני אנסטסיה גורבנקו מישראל (4:37.36 דקות) ושרה פרנצ'סקי מאיטליה (4:37.86 דקות). בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.90 דקות, אחרי נבחרת השליחות של הרפובליקה העממית של סין (7:47.26 דקות) ולפני נבחרת השליחות של אוסטרליה (7:51.41 דקות). במשחה ל-200 מטר גב סיימה במקום שמיני בתוצאה של 2:11.22 דקות.
פתון לבן-זנב

| פתון לבן-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פתונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פתוניים
סוג:: פתון
מין:: פתון לבן-זנב
שם מדעי
 Phaethon lepturus ‏דודין, 1802
תחום תפוצה


פתון מעופף בברמודה
פתון לבן-זנב (שם מדעי: Phaethon lepturus) הוא מין עוף ימי ממשפחת הפתוניים המצוי מעל האוקיינוסים באזורים הטרופיים. זהו המין הקטן ביותר במשפחתו. הוא מקנן במושבות צפופות בכמה איים מרוחקים ומקנן על צוקים, סלעים או חפירות בחול. הוא מטיל ביצה יחידה.
מאפיינים

הפתון הוא עוף קטן יחסית המגיע לאורך 71–80 סנטימטר ולמוטת כנפיים של 89–90 סנטימטר. הוא בעל נוצות לבנות עם חלק עליון של כנפיו שחורות ועיניים המוקפות באזור שחור. המקור צהוב ומעוקל מטה והזנב ארוך ובעל ציצות לבנות.
הפתון דואה מעל הגלים וניזון מדגים, סרטנים ודיונונים העולים מעלה, בעיקר מדגים מעופפים. עם זאת הוא אינו נכנס למים ורק מחכה שהדגים יעלו סמוך לפני המים או צוללת כלפיו בדומה לסולה. לעיתים זוג ישתתף בדיג.
הפתון נפוץ בעולם ואינו בסכנה הכחדה. האוכלוסיות שליד חופי מקסיקו מצויים במגמת ירידה לא ברורה. עקב כך הוא הפך לעוף מוגן במקסיקו.
תת-מינים

Phaethon lepturus lepturus
Phaethon lepturus fulvus
Phaethon lepturus dorotheae
Phaethon lepturus catesbyi
Phaethon lepturus ascensionis
Phaethon lepturus europae
הערות שוליים

↑  פתון לבן-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546461505171  LCCN: sh86002137
פרדריק ריינפלט

יון פרדריק ריינפלט (בשוודית: John Fredrik Reinfeldt; נולד ב-4 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי, וכלכלן שוודי, שכיהן בשנים 2006–2014 כראש ממשלת שוודיה במסגרת הברית השוודית ובשנים 2015-2003 עמד בראש המפלגה השמרנית (מפלגת המתונים) מהמרכז-ימין. ב-2009 הוא היה יושב ראש האחרון של מועצת אירופה שנבחר על ידי רוטציה.
ביוגרפיה

ריינפלט נולד בכפר אסטרהניניה במחוז סטוקהולם, חבל סדרמנלנד, כבנם של ברונו ריינפלט, פוליטיקאי שמרני, ובירגיטה, פסיכולוגית ויועצת למנהל עסקים. יש לו שני אחים - מגנוס והנריק. 
ריינפלט גדל במקומות שונים, בהם ברומסטן, לונדון, ספונגה וסטוקהולם. בצעירותו שיחק כדורסל בקבוצת טנסטה טייגרס. כמו כן הוא שיחק בקבוצות של תיאטרון חובבים (מסוג ספקס ו"רוויאר"). החל משנת 1976 התיישבו עם המשפחה בעיר טבי.
הוא הצטרף לליגת הצעירים של מפלגת המתונים ב-1983, ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת סטוקהולם, שם סיים לימודי כלכלה ב-1990. הוא נבחר כחבר הריקסדאג - הפרלמנט השוודי, בבחירות הכלליות ב-1991.
מ-1992 עד 1995 כיהן כיו"ר המשמרת הצעירה במפלגתו, לאחר שהחליף את היו"ר הקודם, אולף קריסטרסון, בוועידת המפלגה, שנערכה במלון בלפלנד וכונתה "קרב ליקסלה" על שם העיירה המארחת. בעימות שהתקיים ייצג ריינפלט את השמרנים מול בר-פלוגתו הליברלי.
תחת הנהגתו של ריינפלט מוקמה המפלגה בענייני המדינה בחלק המרכזי של המפה הפוליטית. הוא ביקש להוריד ולקצץ מסים מאוכלוסיות מעוטות יכולת ומהמעמד הבינוני. ריינפלט הוא פחות ביקורתי בנושא רווחת אזרחי שוודיה מאשר המנהיגים שקדמו לו.
ב-25 באוקטובר 2003 הוא נבחר לתפקיד מנהיג המפלגה. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-17 בספטמבר 2006 הביסה מפלגתו את גוש השמאל בהנהגתו של ראש הממשלמה המכהן מ-1996, יראן פרסון. ריינפלט נבחר לתפקידו כראש הממשלה על ידי הפרלמנט החדש ב-5 באוקטובר, ולמחרת הציג את ממשלתו. ריינפלט המשיך לכהן כראש ממשלה גם לאחר בחירות 2010, אולם לאחר בחירות 2014 חזרה מפלגתו לאופוזיציה.
ריינפלט מתגורר בטבי, אב ל-3 ילדים. גרושתו פיליפה היא פוליטיקאית בכירה במועצת טבי שכיהנה כראשת עיר בשנים 2005-2006.
ציפי לוין בירון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1955 (בת 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון בליך, אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 
ציפי לוין בירון (נולדה ב-15 בפברואר 1955) היא סופרת ישראלית, מרצה באוניברסיטת תל אביב במרכז צימבליסטה ומרצה אורחת במחלקה לספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

לוין בירון נולדה בתל אביב. למדה בתיכון בליך. בוגרת תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן תנ"ך וספרות עברית, תואר שני בפילוסופיה יהודית ובעלת ודוקטורט בספרות משווה. סיימה תוכנית ארבע שנתית במסלול רבנות חילונית של "תמורה" בירושלים, לימדה בקהילה הקונסרבטיבית של מכבים- רעות ובקהילה הרפורמית של קריית אונו.
עבודת הדוקטורט על שקיעי זהות יהודית ביצירתה של נטליה גינצבורג בתהליך עריכה לקראת הוצאתה לאור כספר.
מאמר מסכם של התזה שלה יצא לאור באנגלית בספר הכנס "מסביב לנקודה" - הכנס נערך בדצמבר 2012 באוניברסיטת בר-אילן, ועסק בתרבויות יהודיות.
מאמר שלה על פרשת השבוע התפרסם בספר על פרשות שבוע שיצא מטעם מרכז הרצוג ב-2004.
מאמר על עבודתה ועל יצירתה האקדמית והספרותית פורסם במוסף הספרות של מעריב ב-6 במרץ 2014
שיריה התפרסמו בירחונים ספרותיים כגון: קשת החדשה, דימוי, מאזנים, עלי שיח, עיתון 77 וכמו כן במדורי הספרות של העיתונים "הארץ" "מעריב" ו"ידיעות אחרונות".
ספריה

1995 - טמונת חול, עריכה: איתמר יעוז קסט, הוצאת עקד. מלגת מ"קרן עמו"ס" שבלישכת נשיא המדינה.
2001 - קריאה בכבד, הוצאת הקיבוץ המאוחד. מלגת "קרן רבינוביץ" לספרות ואומנות של עיריית תל אביב.
2006 - כריכה רכה, הוצאת הקיבוץ המאוחד-סדרת ריתמוס. פרס מפעל הפיס.
2010 - תורת היחסות של האננס, הוצאת הקיבוץ המאוחד - סדרת ריתמוס. שיר מספר זה זכה במקום הראשון בתחרות ארצית מטעם ארגון "קולך".
2015 - רועָה של נמרים - שקיעי זהות יהודית ביצירתה של נטליה גינזבורג, הקיבוץ המאוחד.
חיים אישיים

נשואה ואם לארבעה ילדים.
לקריאה נוספת

יוסף, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 544–545, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  Tsippy Levin Byron, Around the Point: Studies in Jewish Literature and Culture in Multiple Languages, “Sediments of Intertwined Jewish Identity in Natalia Ginzburg's Writings”, Cambridge Scholars Publishing, Newcastle upon Tyne, 2014. Pp. 285-300.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308025005171  BnF: cb15519044q (data)  GND: 1254632514  ISNI: 0000 0000 6660 510X  LCCN: n96054395  VIAF: 12613364   WorldCat (עם VIAF): 12613364
פייר דה לה רו

| --- | --- |

 לידה:  סביבות 1452 טורנה, צרפת 
 פטירה:  20 בנובמבר 1518 קורטרייק, בלגיה 
 מוקד פעילות:  ארצות השפלה הדרומיות 
 מקום לימודים:  קתדרלת טורנה
 שפה מועדפת:  הולנדית 
 
פייר דה לה רו (בצרפתית: Pierre de la Rue ‏ סביבות 1452 - 20 בנובמבר 1518), שנודע בכינוי פיירסון, היה מלחין וזמר פרנקו-פלמי מתקופת הרנסאנס. בן לדורו של ז'וסקן דה פרה, וחבר ותיק באסכולה הפרנקו-פלמית של בורגונדיה, נחשב דה לה רו, יחד עם אלכסנדר אגריקולה, אנטואן ברומל, היינריך איזאק ויאקוב אוברכט לאחד המלחינים המפורסמים ורבי ההשפעה ביותר בסגנון הפוליפוני של ארצות השפלה בסביבות 1500.
חייו > ילדות ונעורים

לה רו נולד כנראה בטורנה, כיום בבלגיה, וסביר שלמד בקתדרלת נוטרדאם בעיר, שכללה מוסד מוזיקלי נכבד. אין כל רשומות לגבי שנות ילדותו. סברה שקישרה בינו לבין זמר הטנור פיטר ואן דר סטראטן שחי בבריסל בשנים 1470-1469 כנראה אינה נכונה, אם כי שם הזמר הוא גרסתו הפלמית של שם המלחין. בשנת 1471 שהה בגנט ועבד בכנסיית יאקוב כזמר במשרה חלקית. מן העובדה, ששכרו שולם מתוך קרן השונות של הקתדרלה אפשר להניח, שהובא לביצועים מיוחדים של פוליפוניה. משנת 1472 הועסק בכנסייה בעיר Nieuwpoort בבלגיה, כנראה על בסיס קבוע, אבל בשנת 1477/8 נעלם שמו מספר החשבונות.
על קורותיו בשנות ה-80' של המאה ה-15 אין מידע רב. ביוגרפים קודמים של לה רו סברו שעבד בסיאנה, איטליה בשנים 1483 עד 1485, אך בהמשך נקבע ש"לה רו" המוזכר ברשומות שם היה זמר אחר. בשונה מרוב המוזיקאים הפרנקו-פלמים בתקופה זו, דה לה רו לא ביקר מעולם באיטליה.
חייו > "הקאפלה הגדולה"

"הקאפלה הגדולה", המוסד המוזיקלי של החצר הבורגונדית-האבסבורגית, הייתה כבר בעלת היסטורית נכבדה כאשר פליפה היפה ירש אותה בשנת 1494. מוסד זה שימש כמרכזה של האסכולה הבורגונדית, המקום שמלחינים כמו גיום דופאי ואנטואן בינואה פעלו בו בעבר וכבר הותירו אחריהם מצבורי מוזיקה; גם יצירות של אוקכם הועתקו זמן לא רב קודם לכן לכתבי יד, שנקשרו עם הקבוצה ממש לפני הצטרפות לה רו לחצר. נוסף לכך, סביר להניח שמוזיקה מאת מלחינים, ששירתו את הדוכסים הקודמים של בורגונדיה, כגון שארל האמיץ - אדריאן באזין, ז'יל ז'וי, היינה ואן חיזכם ורוברט מורטון - המשיכה לשמש חומר לביצוע וללימוד. אל מוסד נכבד זה הביא דה לה רו את ניסיונו ובשלותו כמלחין.
דה לה רו התבלט כאינטלקטואל השנון של האסכולה הבורגונדית. הוא קיים את מסורת ארץ השפלה בחצר הבורגונדית, ופיתח את עבודתו של אוקכם בחקר ההבעה שבצלילים כוראליים, בייחוד במוזיקה שעניינה מיתה וקבורה. דה לה רו שילב בכתיבתו מסכת של קפיצות קוליות גדולות ובלתי צפויות, שבעטיין נשמעה המוזיקה שלו מחודדת ושונה מאוד מן הכתיבה העדינה של מלחיני ארצות השפלה, שהושפעו מאנגליה.
במסגרת עבודתו בקאפלה הגדולה, יצא לה רו פעמיים למסע לספרד. במסעו השני, בשנת 1506, נטרפה ספינתו בתעלה האנגלית, והוא עשה שלושה חודשים בחצרו של הנרי השביעי, מלך אנגליה. לאחר שנתיים נוספות בספרד, בשירותה של חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה, חזר לה רו ב-1508 לארצות השפלה, מן הסתם משום שחואנה סולקה מהשלטון לאחר שבעלה, פליפה הראשון, מלך קסטיליה, מת בטיפוס בשנת 1506 ודעתה של האלמנה נטרפה עליה באבלה. הסיבה לכך שלה רו נשאר בספרד זמן רב כל כך איננה ידועה, אבל אין זה בלתי סביר שהמוזיקה שלו, הקודרת ועזת הרגש, הייתה מן הדברים המעטים שהביאו נחמה לאלמנה. נוסף לכך, הוא נהנה מיחס טוב, חואנה קידמה אותו לדרגת כומר חצר ראשי, ראש הקאפלה, ושילמה לו כפליים משכרם של שאר הזמרים; תשלום שכרם של הזמרים הייתה כנראה אחת הפעולות המנהליות המעשיות הבודדות שהייתה מסוגלת לבצע בתקופת שגעונה.
במסעותיו עם הקאפלה הגדולה פגש רבים משאר מלחיני האסכולה הפרנקו-פלמית, שעבדו שם באותו זמן (למשל ז'וסקן, איזאק ורובר דה פווין) וייתכן שגם לפגישות אלה היה חלק מכריע בהתפתחות סגנונו.
חייו > פרישה ומוות

בין 1508 ל-1514 שהתה החצר במחלן ובבריסל ומיעטה במסעות. ההשערה היא, כי אלה היו שנותיו הפוריות ביותר של לה רו כמלחין, כיון שהיה פנוי יותר מבכל זמן אחר ולא נדרש לתלאות המסע על פני אירופה. זמן קצר אחרי ששארל החמישי, מלך צרפת הגיע לבגרות בשנת 1515
חידשה החצר את מסעותיה; לה רו פרש זמן קצר אחרי מסע עצום-ממדים בכל הערים הגדולות בחלקים הצפוניים של ממלכת שארל. סביר להניח שעזב את משרתו במהלך אחד מביקורי הקאפלה בקורטרייק, במאי 1516. הוא נשאר שם עד מותו כעבור קצת יותר משנתיים. בתולדות חייו יש פער מידע בשנות ה-70' וה-80' של המאה ה-15.
לה רו היה עשיר יחסית במותו, בייחוד לגבי זמר שלא היה אריסטוקרט, ופרטים מצוואתו והאירועים שסביב חלוקתה שרדו בפרוטרוט. לא זו בלבד שהמוציאים לפועל של עיזבונו מצאו תיבות ממון במגוריו, אלא שהיו לו גם הכנסות משמעותיות מן הנחלות, שקיבל ממעסיקיו במקומות שונים. הכנסות אלה, שהעשירו אותו בחייו, חולקו לאחר מותו למקומות רבים ושונים, בהם קרובי משפחה, אגודות צדקה, מקהלות, מוסדות; הוא הורה לקיים מיסות רקוויאם שיושרו מדי יום במשך החודש שלאחר מותו, ועוד 300 מיסות לאחר מכן, בכמה קתדרלות שונות. הוא ביקש להיקבר בצד שמאל של המזבח בכנסייה בקורטרייק, אף כי המיקום המדויק אינו ידוע עוד והכתובת על המצבה נותרה רק בכמה עותקים, הסותרים זה את זה באופן חלקי. מן הכתובת אפשר ללמוד, שלה רו היה אדם חסכן ובעל מידות טובות, שלא ככמה מן המלחינים בני תקופתו.
יצירתו > מוזיקה וסגנון, מאפיינים כלליים

לה רו כתב מיסות, מוטטים, מגניפיקטים, מוזיקה לקינות ושאנסונים, מגוון רחב של יצירות, המשקף את מעמדו כמלחין הראשון במעלה של אחד המוסדות המוזיקליים המהוללים ביותר של אירופה, מוקף ביוצרים אחרים, עתירי כישרון גם הם. יש חוקרים הטוענים, שלה רו חיבר מוזיקה רק ב-20 השנים האחרונות של חייו, בעיקר כשהיה בשירות הקיסר; אבל נמצא, שקשה לתארך את יצירותיו במדויק, אם כי אפשר ליצור הקבצות על יסוד אומדן כרונולוגי. מבחינה סגנונית, יצירותיו דומות יותר לאלה של ז'וסקן מאשר לכל מלחין אחר שפעל באותה תקופה. למעשה, טעויות בייחוסי יצירות המוטלות בספק אירעו לשני הכיוונים.
עם זאת, יש כמה מאפיינים ייחודיים לסגנונו של לה רו. הוא נטה חיבה לטווחי קול נמוכים במיוחד, שהגיעו לעיתים עד לדו או אפילו למצולות של סי במול מתחת לחמשה של הבס; השימוש שעשה בכרומטיות עלה על זה של כל בני זמנו; וחלק גדול מיצירתו עשיר בדיסוננס. כמו כן נהג לשבור מרקמים ארוכים ודחוסים בשיבוץ קטעים מנוגדים לשני קולות בלבד, נוהג שהופיע גם אצל אוקכם וז'וסקן. הוא היה אחד הראשונים להרחיב דרך שגרה את הרכב הקולות מן הארבעה המקובלים לחמישה או שישה. אחת המיסות שלו לשישה קולות, "מיסה אוה סנקטיסימה מריה", היא קנון לשישה קולות, מעלל קשה מבחינה טכנית, שיש בו דמיון ליצירתו של אוקכם. זו היא גם המיסה המוקדמת ביותר הידועה לשישה קולות.
כתיבה קנונית היא מאפיין חשוב במיוחד בסגנונו של לה רו, ושמו יצא לתהילה בכך. הוא אהב לכתוב קנונים בעלי מורכבות ניכרת ולא הגביל את עצמו לחיקוי פשוט. השנייה בשתי המיסות שלו המבוססות על נעימת L'homme armé מתחילה ומסתיימת בקנונים מדודים, קנונים שבהם כל הקולות שרים אותו חומר, אבל במהירויות שונות; גם זה מעלל של וירטואוזיות קונטרפונקטית הראויה לז'וסקן או אוקכם; באמת נדמה לעיתים שלה רו נמצא בתחרות מודעת עם ז'וסקן, שזכה ליתר פרסום ותהילה. ה"אגנוס דאי" המסיים מיסה זו הוא הקנון המדוד היחיד הידוע בכל התקופה לארבעה קולות, כשכל ארבעת הקולות שרים אותה נעימה. לה רו כתב שש יצירות שכולן קנוניות מראשית עד אחריות, בהן שתי מיסות, שלושה מוטטים ושאנסון אחד; כמו כן כתב עוד שלוש מיסות, שני מוטטים ושלושה שאנסונים, המבוססים על קנון אבל מכילים כמה קטעים חופשיים; ויש עוד אין ספור יצירות אחרות הכוללות קטעים קנוניים. בשימוש שעשה בקנונים, אפשרית השפעה של מתאוס פיפלארה, אשר כתב מיסה קנונית מוקדמת שלה רו הכיר כמעט בוודאות, בהיותה חלק מן הרפרטואר של קאפלת החצר ההבסבורגית.
יצירתו > מיסות

לה רו היה גם אחד הראשונים שעשו שימוש יסודי בטכניקת הפרודיה, כששזר במרקם המיסה מוזיקה שנלקחה מכל הקולות של מקור קודם. אחדות מן המיסות שלו משתמשות בטכניקת הקנטוס פירמוס, אבל לעיתים רחוקות מחמירות בכך; במקרים רבים ביכר את טכניקת הפרפרזה, שבה חומר המקור המונופוני מעוטר ועובר מקול לקול.
לה רו כתב את אחת ממיסות הרקוויאם הפוליפוניות הקדומות ביותר ששרדו עד ימינו, וזו אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר. שלא כמו מיסות רקוויאם מאוחרות יותר, רקוויאם זה כולל מוזיקה פוליפונית אך ורק לפרקי האינטרואיט, קירייה, טראקט, אופרטוריו, סנקטוס, אגנוס וקומוניום (פרק הדיאז אירה, שהוא לא אחת מרכז הכובד במיסות רקוויאם מאוחרות יותר, היה תוספת מאוחרת). זה היה הנוהג הליטורגי המקובל באזור צפון אירופה שם פעל לה רו. המיסה הזאת מדגישה, יותר מרבות אחרות, את המשלבים הנמוכים של הקולות, ואפילו את הקולות הנמוכים ביותר בעצמם.
יצירתו > מוטטים

עשרים וחמישה מוטטים של לה רו שרדו, רובם לארבעה קולות. אם כי הם משתמשים בחיקוי, הטכניקה צפויה יותר הופיע בתוך קטעים ופסקאות מאשר בפתיחת המוטט, בשונה מסגנונו של ז'וסקן. תו סגנוני אחר המאפיין את המוטטים של לה רו הוא השימוש באוסטינטו, שיכול להיות צליל יחיד, מרווח, או סדרת צלילים. נוסף לכך הוא משתמש במוטיבים גרעיניים - תבניות קטנות, קלות לזיהוי, שמהן מתפתחות יחידות מלודיות גדולות יותר, ושמשוות אחדות ליצירה. באופן כללי, המוטטים מורכבים מבחינה קונטרפונקטית, קוויהם נפרדים ונבדלים באופיים כדרכו של אוקכם. עובדה זחו נכונה בעיקר ביצירות המוקדמות, שהושפעו כנראה מן המלחין המבוגר יותר.
נושאם של יותר ממחצית המוטטים היא הבתולה מריה. לה רו היה המלחין הראשון שכתב מגניפיקט על כל אחד משמונת המודוסים, ונוסף לכך כתב שש יצירות מוזיקליות נפרדות לאנטיפון לכבוד מריה, "סלבה רג'ינה". סביר ביותר שאלה הן יצירות מוקדמות.
יצירתו > שאנסונים

שלושים השאנסונים של לה רו מציגים שינויי סגנון, אחדים מהם קרובים לסגנון האסכולה הבורגונדית המאוחרת (למשל, כזה שמתגלה אצל היינה ואן חיזכם או ז'יל בנשואה, ואחרים משתמשים בסגנון חיקוי פוליפוני, המתאים יותר לתקופה. הואית ולה רו לא שהה מעולם באיטליה, הוא לא סיגל לעצמו את סגנון הפרוטולה האיטלקי, שהיה נפוץ במרקמים קלילים, הומופוניים (כאלה שז'וסקן השתמש בהם בהצלחה רבה כל כך ב"אל גרילו" וב"סקאראמלה" הפופולריים שלו), ושקסמו כל כך למלחינים אחרים בני דורו.