stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טניס באולימפיאדת פריז (2024)
הזוכים במדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
תחרות: 
| גברים | נובאק ג'וקוביץ'   סרביה סרביה | קרלוס אלקרס   ספרד ספרד | לורנצו מוזטי   איטליה איטליה |
| זוגות גברים | מת'יו אבדן וג'ון פירס   אוסטרליה אוסטרליה | אוסטין קרייצ'ק וראג'יב ראם   ארצות הברית ארצות הברית | טיילור פריץ וטומי פול   ארצות הברית ארצות הברית |
| נשים | ג'נג צ'ין ון   הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | דונה וקיץ'   קרואטיה קרואטיה | איגה שוויונטק   פולין פולין |
| זוגות נשים | שרה אראני וג'סמין פאוליני   איטליה איטליה | מירה אנדרייבה ודיאנה שניידר   ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים | כריסטינה בוצ'ה ושרה סוריבס טורמו   ספרד ספרד |
| זוגות מעורבים | תומאש מאכאץ' וקטרינה סיניאקובה   צ'כיה צ'כיה | ג'אנג ג'יג'ן וואנג שין יו   הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | פליקס אוז'ה-אליאסים וגבריאלה דברובסקי   קנדה קנדה |
הערות שוליים

↑  טניס, באתר אולימפיאדת פריז (2024)
1 2  Men's singles tennis final at Paris 2024 to remain in best-of-three sets format, Inside the Games, ‏2 בינואר 2023
1 2 3  How to qualify for tennis at Paris 2024. The Olympics qualification system explained, הוועד האולימפי הבין-לאומי, ‏12 בדצמבר 2022
↑  Qualification System – Games of the XXXIII Olympiad, הפדרציה הבין-לאומית לטניס
↑  Paris 2024 Olympic Tennis Event Qualification System, הפדרציה הבין-לאומית לטניס, ‏17 במאי 2022
↑  טבלת המדליות בטניס, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2020

| --- | --- |


 ענף:  טניס 
 תאריך ייסוד:  1881
 תקופת התחרות:  30 באוגוסט 2020 – 13 באוגוסט 2020 
 מספר תחרות:  140 
 כספי זכייה:  $53,400,000
 עיר מארחת:  מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג 
 זוכה:  גברים:דומיניק תים (אוסטריה)  נשים:נאומי אוסקה (יפן)  זוגות גברים:חואן סבסטיאן קבל/רוברט פרה (קולומביה)  זוגות נשים: ורה זבונרבה (רוסיה)/לאורה סיגמונד (גרמניה)
 www.usopen.org
 
 → 2019 2021 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2020 הייתה תחרות טניס, שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-31 באוגוסט והסתיימו ב-13 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-140 מאז ייסודה.
התחרות נערכה במהלך מגפת הקורונה. ביוני 2020 הוכרז שתחרויות יערכו ללא קהל, לראשונה בתולדות התחרות. מספר ספורטאים בולטים ביטלו את השתתפותם עקב חששות לבריאותם. מספר ספורטאים קיבלו תוצאות חיוביות לבדיקת קורונה במהלך התחרות והפסיקו את השתתפותם.
תחרויות זוגות נערכו במתכונת מצומצמת ותחרות זוגות מעורבים בוטלה.
הפרסים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אירוע | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| יחידים | $3,000,000 | $1,500,000 | $800,000 | $425,000 | $250,000 | $163,000 | $100,000 | $61,000 |
| זוגות | $400,000 | $240,000 | $130,000 | $91,000 | $50,000 | $30,000 |  |  |
סך הפרסים היה $53,400,000.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בהשפעת מגפת הקורונה בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
חואן סבסטיאן קבל ורוברט פרה (קולומביה קולומביה), מנצחי תחרות 2019, הזוכים
לוקש קובוט (פולין פולין) ומרסלו מלו (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב הראשון
ראג'ב ראם (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ו סליברסי (בריטניה בריטניה), הודחו בחצי הגמר
איוואן דודיג (קרואטיה קרואטיה) ופיליפ פולאשק (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב הראשון
מרסל גרנולרס (ספרד ספרד) והרציו זבלוס (ארגנטינה ארגנטינה), הפסידו במשחק הגמר
קווין קראוביץ ואנדריאס מיס (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב השני
רייבן קלאסן (דרום אפריקה דרום אפריקה) ואוליבר מארך (אוסטריה אוסטריה), הפסידו בסיבוב הראשון
ניקולה מקטיץ' (קרואטיה קרואטיה) ווסלי קולהוף (הולנד הולנד), הפסידו במשחק הגמר
מנצחי תחרות 2019 חואן סבסטיאן קבל ורוברט פרה מקולומביה נפגשו במשחק הגמר עם מרסל גרנולרס מספרד והרציו זבלוס מארגנטינה וניצחו ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בהשפעת מגפת הקורונה בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
כריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת) וטימה באבוס (הונגריה הונגריה), פרשו בסיבוב השני בגלל הידבקות בנגיף הקורונה
אליסה מרטנס (בלגיה בלגיה) וארינה סבלנקה (בלארוס בלארוס), מנצחות תחרות 2019, הודחו ברבע הגמר
ניקול מליכר (ארצות הברית ארצות הברית) וסוי איפאן (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הפסידו בגמר
קווטה פשקה (צ'כיה צ'כיה) ודמי שורס (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
בת'אני מטק-סנדס (ארצות הברית ארצות הברית) וג'אנג שואי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב הראשון
אנה שיבארה ושוקו אוויאמה (יפן יפן), הודחו בסיבוב השני
סופיה קנין (ארצות הברית ארצות הברית) וויקטוריה אזרנקה (בלארוס בלארוס), הודחו בסיבוב השני
קטרינה סיניאקובה (צ'כיה צ'כיה) ואנה-לנה פרידסדם (גרמניה גרמניה), הפסידו בגמר
מנצחות תחרות 2019 אליסה מרטנס מבלגיה וארינה סבלנקה מבלארוס הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר ורה זבונרבה מרוסיה ולאורה סיגמונד מגרמניה נפגשו עם ניקול מליהאר מארצות הברית וסו ייפאן מהרפובליקה העממית של סין וניצחו אותם ב-2 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים

תחרות לא נערכה
הערות שוליים

↑  https://www.nytimes.com/2020/09/04/nyregion/coronavirus-usopen-tennis-spectators.html
דומיניק תים, מנצח התחרות
נאומי אוסקה, מנצחת התחרות
מנהלת הצי המלכותי הבריטי

מועצת הצי (באנגלית: Navy Board) היא הגוף האחראי, מאז 1964, לניהול המבצעי והאסטרטגי השוטף של הצי המלכותי הבריטי. היא כפופה למועצת האדמירליות (Admiralty Board) ומשמשת הזרוע המבצעת שלה. בראש מועצת הצי עומד לורד הים הראשון וראש מטה הצי, וחברים בה לורד הים השני וסגן ראש מטה הצי (Second Sea Lord), ראש אגף כוח אדם (Fleet Commander), ראש אגף לוגיסטיקה של הצי, מפקד חיל הנחתים המלכותי וקציני-צי בכירים נוספים.
מ-1546 עד 1832 היה ה-Navy Board שמו של גוף נפרד מן האדמירליות, שנקרא במקור Council of the Marine. בראש מועצת הצי (אנ') הזו עמד הלפטננט של האדמירליות, והוא היה אחראי לניהול השוטף של העניינים הלוגיסטיים של הצי, כמו בניית אוניות, תיקון אוניות, אספקה לאוניות ושירותי רפואה באוניות. לשם כך הפעילה מועצת הצי שש מספנות באנגליה ומתקנים קטנים נוספים במושבותיה מעבר לים. חימוש האוניות לא היה באחריותה של מועצת הצי אלא של מועצת החימוש של הצי (Board of Ordance).
ראו גם

מועצת הצי (1546–1832) (Navy Board)
המועצה לביטחון לאומי של הממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  Royal Navy Command and Organisation: Higher Mannagement of the Royal Navy.
↑  Portsmouth Royal Dockyard Historical Trust: Before the Dawn – Early Origins. In: Portsmouthdockyard.org.uk.
אולף מגנוססון

אולף מגנוססון (בנורווגית: Olaf Magnusson;‏ 1099 – 22 בדצמבר 1115) היה מלך נורווגיה מ-1103 ועד מותו. הוא היה בנם של מגנוס השלישי, מלך נורווגיה ושל רעייתו זיגריד.
חייו

אולף היה למלך יחד עם שני אחיו-למחצה, זיגורד ואייסטיין, לאחר מות אביהם ב-1103. הוא מלך על נורווגיה במשך 12 שנים, אך שלא כמו אחיו, לא הותיר רושם על האומה הנורווגית. מאחר שהיה צעיר מאוד כאשר עלה לכס המלוכה, ואחיו פעלו כעוצרים מטעמו בחלק שלו בממלכה. ב-1107 הנהיג זיגורד מסע צלב כדי לתמוך בממלכה הצלבנית החדשה, ממלכת ירושלים וב-1111 הוא שב לנורווגיה. במהלך תקופה זו, שימש אייסטיין כעוצר של אחיו הצעיר ועשה כמיטב יכולתו לייצב את השלטון במדינה.
ב-1115 נפל אולף למשכב ומת כשהוא בן 17 שנים בלבד. שני אחיו ירשו אותו. עד 1957, כאשר אולף החמישי עלה לכס המלוכה, הוא כונה "אולף הרביעי", אז הוא הוצא מרשימת המספור המלכותי של מלכי נורווגיה.
עידן+

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־16 שנים)
 מוצרים עיקריים:  שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי
  
 אתר רשמי
 
עידן+ (ראשי תיבות: ערוצים ישראליים דיגיטליים נגישים) הוא מערך שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי (DTT) הפועל בישראל. קליטת השידורים מצריכה אנטנה וממיר דיגיטלי, או מקלט טלוויזיה המותאם לשיטת השידור הדיגיטלית. השידורים מופעלים על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומופצים לקליטה בחינם בכל מדינת ישראל.
השידורים מלווים בכתוביות סמויות, לוח שידורים אלקטרוני ורדיו.
עידן+ החליף את שידורי הטלוויזיה האנלוגיים, ומהווה חלופה חינמית מצומצמת לטלוויזיה בכבלים ובלוויין. תוכניות להרחבה משמעותית של ערוצי השידור יצרו ציפייה לתחרות בספקי הטלוויזיה בתשלום, אך אלה לא יצאו אל הפועל, או כשלו בשל מיעוט צופים ותמחור לא הולם של דמי ההפצה.
בסוף ינואר 2025 נסגר מרבב 1 (DVB-T).
תוכן > ערוצי טלוויזיה

ערוצי הטלוויזיה של תאגיד השידור הישראלי: כאן 11, כאן חינוכית ומַכַּאן 33
ערוצי הטלוויזיה בפיקוח הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו: קשת 12 רשת 13, עכשיו 14, ערוץ 24, ערוץ 9 והלא TV
ערוצי הטלוויזיה בפיקוח המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין: ערוץ כנסת
כל הערוצים משודרים בפורמט SDTV, מלבד ערוץ כאן 11 שמשודר גם בפורמט HDTV.
תוכן > תחנות רדיו

תחנות הרדיו של תאגיד השידור הישראלי: כאן תרבות, כאן ב', כאן גימל, כאן 88, כאן רק"ע, רדיו מַכַּאן, כאן מורשת וכאן קול המוסיקה
תחנות הרדיו של צה״ל: גלי צה"ל וגלגלצ
תחנות הרדיו בפיקוח הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו: רדיוס, רדיו צפון, קול רגע, רדיו לב המדינה, רדיו דרום, גלי ישראל, רדיו קלאסיקל, רדיו קול ברמה, רדיו קול חי וקול חי מיוזיק
תיאור טכני

במערך מרבב המשדר בתדר אחד בתקן מתקדם DVB-T2, הווידאו דחוס בשיטת H.264, והאודיו בשיטת HE-AAC v2. השידור מבוצע באפיקים ברוחב 8 מגה-הרץ בקיטוב אופקי. עשרות המשדרים בישראל פועלים בשלוש רשתות חד-תדריות (SFN) עבור כל מרבב: הראשונה מהשרון צפונה; השנייה בין השרון לנגב הצפוני; והשלישית בדרום הנגב וחולקת תדרים עם הרשת הצפונית.
באזורים רבים בישראל לא ניתן להסתפק באנטנה פנימית פסיבית לקליטת השידורים, ויש להשתמש באנטנה אקטיבית או חיצונית. שידורי עידן+ מופרעים לעיתים בערבי הקיץ בשל תיעול טרופוספרי, הנגרם מקיום שכבת אינוורסיה, ונושא שידורים דיגיטליים ממדינות שכנות.
תיאור טכני > מרבב 2 (DVB-T2)

פורייה 32k - מורחב, 64-QAM מסובב (QPSK לרדיו), קצב 3/4, רווח 1/16, PP4
אפיק 28 UHF‏ (530 מה"צ) במרכז הארץ
אפיק 32 UHF‏ (562 מה"צ) בצפון הארץ ובדרום הנגב
לרשות השנייה מרבב 3, אשר עדיין איננו בשימוש. הוקצו לו אפיקים 27 במרכז הארץ והנגב, ו-33 בצפון הארץ ודרום הנגב.
היסטוריה > הקמה

טרם הקמת המערך שודרו בישראל הערוץ הראשון וערוץ 2 בשיטה הקרקעית-אנלוגית. השידורים תפסו עשרות אפיקים בתחום UHF, וכמה בתחום VHF.
בנובמבר 2004 קיבלה ממשלת ישראל את החלטה מספר 2189 על הקמת צוות בין-משרדי שיבחן את הצורך בשידורים דיגיטליים עבור הערוצים הציבוריים הפתוחים. בפברואר 2008 התקבל בכנסת תיקון לחוק, שמאפשר שידורי DTT. חוק זה מסמיך את הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו כגוף האחראי על שידורים אלה בישראל. הכוונה להגיע לתשתית ארצית של תחנות ממסר, המכסה כ-85% מהבתים עם מקלט ביתי ולכ-98% כיסוי לבעלי אנטנה חיצונית. על פי התיקון לחוק, השידורים האנלוגיים של ערוצים אלה יופסקו לאחר 18 חודשים מתחילת שידור ה-DTT.
שתי מטרות עיקריות למעבר לשידורים דיגיטליים:
חיסכון בהוצאות השידור. השידור האנלוגי דרש כ-60 תחנות ממסר ברחבי ישראל לקבלת קליטה סבירה, בעוד שלשידור הדיגיטלי נדרשות כ-15 תחנות בלבד. כמו כן, עלות התחזוקה השנתית הממוצעת של תחנות הממסר האנלוגי יקרה יותר מעלות התחזוקה השנתית הממוצעת של תחנות ממסר דיגיטלי.
מתן אפשרות לקליטת שידורי טלוויזיה בחינם, למי שמעוניין במספר מצומצם של ערוצים ציבוריים - מבלי שיצטרך לשלם לספקיות הטלוויזיה הרב ערוצית HOT ,yes, Partner tv או סלקום tv.
להקמת התשתית נבחרה חברת תומסון ברודקסט הצרפתית. שידורי טרום-בטא החלו ביוני 2009 מתחנת איתנים. שידורי בטא החלו ב-2 באוגוסט 2009. הערוצים שעלו למערך בראשיתו היו ערוץ 10, ערוץ הכנסת, ערוץ 33 ושני הערוצים האנלוגיים.
במסגרת המעבר לטלוויזיה דיגיטלית כחלק מעידן+, נסגרו השידורים האנלוגיים בכל רחבי ישראל בהדרגה, החל מ-30 במרץ 2011 ועד לחודש יוני 2011, 45 שנה מאז שהחלו. המדינה סבסדה חצי מעלות הממיר והאנטנה עבור משפחות עניות.
היסטוריה > הרחבה הדרגתית

ב-21 במרץ 2012 התקבל בכנסת "חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות" המסדיר את הנושא. במאי 2012 חוקק חוק להרחבת השידורים על-גבי עידן+; בעקבותיו נוסף ערוץ חינוכית 23. נתוני משרד התקשורת ל-2012 הראו כי 500,000 משפחות (כ-22%) השתמשו בשירות.
במרץ 2013 נחתם חוזה עם חברת תומסון להרחבת תשתית השידור בשני מרבבים חדשים ועשרות משדרים נוספים, ומתן תמיכה טכנית לשלוש שנים.
בדצמבר 2014 הושק שירות הטלוויזיה הפרטי סלקום tv, אשר קולט גם את שידורי עידן+, ומתבסס בחלקו על התשתית הציבורית.
מאז 30 באפריל 2015 סבלו אזורים שלמים בגוש דן מאי-קליטה של השידורים. הסיבה היא החלשת עוצמת השידור מגבעת קוזלובסקי בגבעתיים, בעקבות הוראת המשרד להגנת הסביבה. בפברואר 2016 דווח כי המשדר חזר לפעילות מלאה.
באוגוסט 2015 החל ניסוי שידור דרך מרבב 2 בתקן DVB-T2 ובתדרי שידור נפרדים. הניסוי כלל שידור שמע דולבי דיגיטל 5.1, ואת הערוץ הראשון באיכות HD. בפברואר 2017 החל ניסוי שידור של ארבעה ערוציים ייעודיים בנוסף אליו: ערוץ 24, ערוץ 20, ערוץ 9 והלא TV. ערוץ 9 והלא TV בחרו שלא להמשיך בשידורי קבע, המחייבים תשלום דמי הפצה.
בחודש אוקטובר 2017, הודיעה הרשות השנייה שלמרות הצהרותיהן, בעלות הרישיון לערוצים המסחריים בחרו שלא להעביר שידורי HD בעידן+, כדי להימנע מעלויות מרבב 2. הרשות החליטה לפטור אותן מחובה זו בינתיים. בנובמבר ועדת הכלכלה של הכנסת דנה בנושא.
ב-1 בנובמבר, בעקבות פיצול ערוץ 2, נוספו הערוצים קשת 12 ורשת 13 אל המערך במקומו. עקב מחסור ברוחב פס הועבר ערוץ 33 למרבב 2. ערוץ כאן 11 באיכות HD החל לשדר במרבב 2. סידור ברירת המחדל של הערוצים שוּנה, כדי להימנע ממתן הספרה 2 לאחד הערוצים המסחריים.
במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשע"ח, הופעל ערוץ לשידור שמות הנופלים במרבב 2. ביולי 2018 שודר במרבב 2 ערוץ מכאן 33 באיכות HD, במקום ניסוי השמע, לכבוד גביע העולם בכדורגל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נוספו הערוצים: עכשיו 14, ערוץ 9, הלא TV וערוץ 24. ערוץ 14 נוסף למרות שבאופן עקבי הוא מסרב לשלם את עמלת ההפצה עבור עידן+, והחוב שלו נכון לאוקטובר 2023 מסתכם ב-7 מיליון ש"ח. בסה"כ צבר ערוץ 14 חובות בסך 20 מיליון ש"ח לרשות השנייה.
היסטוריה > ניסיון הפרטה וצמצום

בחוק ההסדרים 2017–2018, נתנה הכנסת את האפשרות והביעה כוונה להפריט את המערך, תוך שמירה על חבילת בסיס חינמית לציבור. במרץ 2018 פרסם משרד האוצר מכרז להפרטת עידן+. בנובמבר הסתיים המכרז ללא רוכש.
ב-16 בינואר 2019 התמזגו הערוצים עשר ורשת 13. השידור באפיק החמישי הוחלף בשקופית מטעם הרשות השנייה.
בסוף אפריל הופסקה העברת ערוץ 24 לבקשת בעלי הערוץ החדשים. ביוני הוסרו תחנות הרדיו של דוד בן בסט: רדיו לב המדינה, רדיוס 100FM ופרוויה רדיו.
ב-1 בינואר 2022 הופסקו שידורי ערוץ עכשיו 14 (לשעבר "ערוץ 20") במסגרת עידן פלוס, זאת לאור חובות הפצה שצבר.
היסטוריה > המעבר למרבב 2

בפברואר 2021 נערך שימוע ציבורי, בו עלה כי הרשות השנייה שוקלת להפסיק את פעילות מרבב 1, ולהעביר את ערוציו למרבב 2, שפועל בטכנולוגיה חדשה ממנו, על מנת לחסוך בעלויות. המהלך עלול לפגוע במשקי בית המשתמשים בממירים ישנים שאינם תומכים בקליטת מרבב 2, מכיוון שאין בכוונת משרד האוצר לסבסד ממירים חדשים לטובת הצופים.. בעקבות השימוע הציבורי, הוחלט על מעבר לשידור אך ורק במרבב 2 זאת לצורך התייעלות, שיפור איכות השידור והקליטה, הגדלת רוחב הפס, הגדלת קיבולת הערוצים על פני מרבב יחיד. הרשות השנייה נערכת לשיפור הקליטה במרבב זה לאור תהליכי ההתייעלות של מערך עידן+. ביולי 2022 נוספו ערוצי מרבב 1 אל מרבב 2.
ב-22 בינואר 2025 כל ערוצי מרבב 1 עברו לשדר גם במרבב 2 וב-29 בינואר 2025 נסגר מרבב 1. למעבר אל מרבב 2 התלוו תלונות רבות על קשיים בקליטה, גם אצל לקוחות בעלי ציוד מתאים. מקור קשיי הקליטה היו בשל חוסר במשדרים. הנפגעת העקרית מהמעבר הייתה אוכלוסיית הגיל השלישי שאינם בעלי ידע טכנולוגי ומתקשים בעת שינויים.
היסטוריה > ניסיון סגירתו והחלפתו באפלקצייה חינמית

ב-3 ביולי 2024 אושרה בקריאה ראשונה הצעת החוק לסגירת עידן פלוס, והחלפתו באפליקציית ערוצים.
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, הממיר הדיגיטלי יורחב ל-18 ערוצים ללא דמי מנוי, באתר ynet, 5 ביוני 2011
↑  תמונות ממתקן איתנים, המראות את הציוד הדיגיטלי והאנלוגי
↑  רועי ברק, ‏כיבוי סופי: הופסקו שידורי המשדר האנלוגי בטלוויזיה, באתר גלובס, 15 ביוני 2011
↑  מירב קריסטל, הוגדל סבסוד ממיר חמשת הערוצים ל-225 שקל, באתר ynet, 3 באוגוסט 2010
↑  מי מסוגל לקבל עזרה מהמדינה ברכישת ממיר דיגיטלי?, באתר nrg
↑  מצגת שהוצגה בישיבת הממשלה על ידי שר התקשורת מר משה כחלון לסיכום הקדנציה, שקף 11, 30 בדצמבר 2012, באתר משרד התקשורת
↑  המשדר בגבעתיים שב לפעילות מלאה, 17 בפברואר 2016, באתר idanplus.tv
↑  מירב קריסטל, ערוצים חדשים בשירותי עידן פלוס, באתר ynet, 26 בפברואר 2017
↑  יונתן כיתאין, ‏לקראת הפיצול: קשת, רשת וערוץ 10 במלחמה מי יפסיד פחות, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2017
↑  יו"ר ועדת הכלכלה ח"כ כבל בהתקפה על המדינה שלא משדרגת את עידן פלוס ל-HD: זאת התנהגות מחוצפת – אי אפשר גם לדבר על תחרות וגם לבלום אותה
↑  עמיר קורץ, בעיצומה של המלחמה: קרעי מעניק עוד הטבות לערוץ 14, באתר כלכליסט, 15 באוקטובר 2023
↑   נתי טוקר, עידן פלוס עובר לידיים פרטיות: אילו ערוצים ישדר ומי יתמודד על הפעלתו?, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2018
↑  פרטי המרכז באתר מנהל הרכש הממשלתי
↑  מירב קריסטל, ערוץ 24 ירד מעידן פלוס במפתיע, באתר ynet, 2 במאי 2019
↑  שימוע - סגירת מרבב ראשון ומעבר מטכנולוגית DVBT לטכנולוגיית DVBT-2 - במערך שידור עידן+, באתר הרשות השנייה (ארכיון)
↑  אביאור אבו, עידן פלוס נזכר להתייעל, הצופים עשויים לזפזפ, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2021
↑  בקרוב מערך עידן פלוס מתקדם יותר, באתר www.rashut2.org.il
↑  דורון פרידמן, עידן מינוס: לקוחות עידן פלוס מתלוננים על תקלות קליטה מאז המעבר למכשיר חדשני יותר, באתר ישראל היום, 30 בינואר 2025
↑  מירב קריסטל, בלגן עידן פלוס: "חסרים 5 משדרים - תוך שבוע ייפתר", באתר ynet, 10 בפברואר 2025
↑  כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2025-02-12), "התחיל לשדר תוכן פלסטיני": בעיות הקליטה של עידן פלוס שפוגעות בקשישים, נבדק ב-2025-02-17
↑  מהפך בטלוויזיה? הצעת החוק לסגירת עידן פלוס והחלפתו באפליקציית שידורים אושרה בקריאה ראשונה | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-07-03
ממיר DVB-T נייח, ולצידו אנטנת מונופול פנימית, הניצבת לקליטת קיטוב אנכי
מודעה על המעבר למרבב 2
אליפות וימבלדון 2022

| --- | --- |

המגרש המרכזי
 ענף:  טניס 
 תאריך ייסוד:  1877
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  2022 
 מספר תחרות:  135 
 כספי זכייה:  40,350,000 פאונד
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:נובאק ג'וקוביץ' (סרביה)  נשים:ילנה ריבאקינה (קזחסטן)  זוגות גברים: מתיו אבדן/מקס פורסל (אוסטרליה)  זוגות נשים: ברבורה קרייצ'יקובה/קטרינה סיניאקובה (צ'כיה)   זוגות מעורבים:ניל סקפסקי (בריטניה)/דזירה קרווצ'וק (ארצות הברית)
 אתר רשמי
 
 → אליפות וימבלדון 2021 אליפות וימבלדון 2023 ← 
 
אליפות וימבלדון 2022 הוא טורניר טניס גראנד סלאם שמתקיים על משטחי דשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. האליפות התחילה ב-27 ביוני 2022 והסתיימה ב-10 ביולי 2022.
תוכנית התחרות כללה תחרויות יחידים גברים, יחידים נשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. הטורניר היה המהדורה ה-135 של האליפות.
באליפות זו, ה-AELTC אסרה על טניסאים רוסים ובלארוסים לקחת חלק בתחרות עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה, ובעקבות זאת הוחלט שלא יוענקו נקודות דירוג לכל המשתתפים בטורניר.
הפרסים

סכום הפרסים הכולל של האליפות לשנת 2022 הוא סכום שיא של 40,350,000 פאונד, עלייה של 15.23% בהשוואה ל-2021 ו-6.18% לעומת 2019.
משתתפי התחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | £2,000,000 | £1,050,000 | £535,000 | £310,000 | £190,000 | £120,000 | £78,000 | £50,000 |
| זוגות | £540,000 | £270,000 | £135,000 | £67,000 | £33,000 | £20,000 | £12,500 | - |
| זוגות מעורבים | £124,000 | £62,000 | £31,000 | £16,000 | £7,500 | £3,750 | - | - |
1 2  סכום הפרס הוא לכל הצוות ולא לכל אחד
התחרויות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות החזקות זכו בדירוג:
רג'יב ראם (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ו סולסברי (בריטניה בריטניה), הודחו בחצי הגמר
ניקולה מקטיץ ומטה פביץ' (קרואטיה קרואטיה), מנצחי תחרות 2021, הפסידו בגמר
וסלי קולהוף (הולנד הולנד) וניל סקופסקי (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב השלישי
מרסלו אלווארו (אל סלוודור אל סלוודור) וז'אן ז'וליין רוייר (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב הראשון
טים פוץ (גרמניה גרמניה) ומייקל ונוס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
חואן סבסטיאן קבל ורוברט פארה (קולומביה קולומביה), מנצחי אליפות 2019, הודחו בחצי הגמר
ג'ון פירס (אוסטרליה אוסטרליה) ופיליף פוליאשק (סלובקיה סלובקיה), הודחו ברבע הגמר
איוואן דודיג (קרואטיה קרואטיה) ואוסטין קרייצ'ק (סלובקיה סלובקיה), פרשו בסיבוב השלישי
ג'יימי מארי (בריטניה בריטניה) וברונו סוארס (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השלישי
טנאסי קוקינקיס וניק קיריוס (אוסטרליה אוסטרליה), פרשו
קווין קרביץ ואנדראס מיס (גרמניה גרמניה), הודחו ברבע הגמר
ניקולה מאי ואדואר רוז'ר וסלין (צרפת צרפת), הודחו ברבע הגמר
סנטיאגו גונזלס (מקסיקו מקסיקו) ואנדרס מולטני(ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השלישי
מתיו אבדן ומקס פורסל (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
לויד גלספול (בריטניה בריטניה) והרי הלוווארה (פינלנד פינלנד), הודחו בסיבוב השלישי
לוקאס קובוט (פולין פולין) ומרסלו מלו (ברזיל ברזיל), הודחו ברבע הגמר
מנצחי תחרות 2021 ניקולה מקטיץ ומאט פביץ' מקרואטיה פגשו במשחק הגמר את מתיו אבדן ומקס פורסל מאוסטרליה והפסידו ב-5 מערכות.
התחרויות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
אליסה מרטנס (בלגיה בלגיה) וצ'ז'אן שואי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הפסידו במשחק הגמר
ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה (צ'כיה צ'כיה), מנצחות תחרות 2018 ניצחו בתחרות
גבריאלה דברובסקי (קנדה קנדה) וג'וליאנה אולמוס (מקסיקו מקסיקו), הודחו בסיבוב השלישי
ליודמילה קיצ'נוק (אוקראינה אוקראינה) וילנה אוסטפנקו (לטביה לטביה), הודחו בחצי הגמר
אסיה מוחמד (ארצות הברית ארצות הברית) ואנה שיבנחרה (יפן יפן), הודחו בסיבוב השלישי
לוציה הרדצקה (צ'כיה צ'כיה) וסניה מירזה (הודו הודו), הודחו בסיבוב הראשון
אלכסה גוארצ'י (צ'ילה צ'ילה) ואנדראה קלפץ' (סלובניה סלובניה), הודחו ברבע הגמר
שוקו אויאמה (יפן יפן), האו-צ'ינג (טאיוואן טאיוואן), הודחו ברבע הגמר
סו ייפאן ויאן צ'ז'אוסיאן (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השלישי
ניקול מליחאר-מרטינס (ארצות הברית ארצות הברית) והלן פרס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
אליסיה רוסולסקה (פולין פולין) ואלין רוטליף (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
לטישה צ'אן (טאיוואן טאיוואן) וסמנתה סטוסור (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
נטלה דז'למידזה (גאורגיה גאורגיה) ואלכסנדרה קרוניץ' (סרביה סרביה), הודחו בסיבוב השני
מוניקה ניקולסקו וילנה-גבריאלה רוסה (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב הראשון
ננדיה קיצ'נוק (אוקראינה אוקראינה) ורדוקה אולרו(רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השלישי
מרי בוז'קובה(צ'כיה צ'כיה) וטרזה מיכליקובה (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב השני
מנצחות תחרות 2021 שיה שוויי מטאיוואן ואליסה מרטנס מבלגיה לא שיחקו כזוג. במשחק הגמר אליסה מרטנס מבלגיה וצ'ז'אן שואי מסין נפגשו עם ברבורה קרייצ'יקובה וקטז'ינה סיניאקובה מצ'כיה והפסידו ב-2 מערכות. לזוג הצ'כי זה היה הניצחון השני בתחרות זוגות נשים בווימבלדון.
התחרויות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. 8 הזוגות החזקות שזכו בדירוג והם התחילו את התחרות מהסיבוב השני.
ז'אן-ז'וליין רוז'יר (הולנד הולנד) ואנה שיבנאחרה (יפן יפן), הודחו בסיבוב השני
ניל סקפסקי (בריטניה בריטניה) ודזירה קרווצ'וק (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2021, ניצחו בתחרות
ניקולאס מאיו (צרפת צרפת) וג'אנג שוואי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
ג'ון פירס (אוסטרליה אוסטרליה) וגבריאלה דברובסקי (קנדה קנדה), הודחו ברבע הגמר
מרסלו ארוואלו (אל סלוודור אל סלוודור) וג'וליאנה אולמוס (מקסיקו מקסיקו), הודחו בסיבוב הראשון
מטה פביץ' (קרואטיה קרואטיה) וסניה מירזה (הודו הודו), הודחו בחצי הגמר
רוברט פארה (קולומביה קולומביה) וילנה אוסטפנקו (לטביה לטביה), הודחו ברבע הגמר
פיליפ פולאשק (סלובקיה סלובקיה) ואנדראה קלפץ' (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 2021 ניל סקפסקי מבריטניה ודזירה קרווצ'וק מארצות הברית נפגשו עם הזוג הלא מדורג מאוסטרליה סמנתה סטוסור ומתיו אבדן וניצחו ב-2 מערכות.
ישראלים בתחרות

לא הייתה נציגות ישראלים בתחרות.
מנצח תחרות - נובאק ג'וקוביץ'
ילנה ריבאקינה, מנצחת התחרות
קטרין בר בלודג'ט

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1898 סקנקטדי, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1979 (בגיל 81) סקנקטדי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדע השטח 
 מקום מגורים:  לייק ג'ורג' 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג' (1926)  אוניברסיטת שיקגו  מכללת ברין מאר 
 מנחה לדוקטורט:  אירווינג לאנגמיור 
 מוסדות:  ג'נרל אלקטריק 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2007)  מדליית גרוון-אולין (1951)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
קטרין בר בלודג'ט (באנגלית: Katharine Burr Blodgett; ‏10 בינואר 1898 – 12 באוקטובר 1979) הייתה מדענית אמריקאית שעסקה בחקר הכימיה של פני השטח, ובמסגרת עבודתה במעבדת המחקר של ג'נרל אלקטריק (אנ') פיתחה את הזכוכית ה"בלתי נראית" - המצופה בציפוי נגד החזרה, ואת ה-color gauge.
בשנת 1951, זכתה במדליית גרוון-אולין מטעם האגודה האמריקנית לכימיה. בנוסף הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטורט בפיזיקה מאוניברסיטת קיימברידג', ואת פרס ה- Photographic Society of America Award.
קורות חיים

בלודג'ט נולדה בסקנקטדי שבניו יורק, להורים גאורג רדינגטון בלודג'ט (1862–1897) וקטרין בצ'אנן (1865-?). אביה של בלודג'ט היה ראש עורכי הדין של מחלקת הפטנטים של ג'נרל אלקטריק (GE) בסקנקטדי. בשלושה בדצמבר 1897 נורה בביתו על ידי פורץ ויום לאחר מכן מת מפצעיו. לאחר מספר שבועות נולדה בלודג'ט.
לאחת לידתה של בלודג'ט ומותו של אביה, עברה אמה איתה ועם אחיה הגדול לצרפת. ב-1912 חזרו לניו יורק, ובלודג'ט נשלחה לבית הספר הפרטי רייסון, שם קיבלה חינוך טוב יותר מאשר שאר בנות גילה, והפגינה כישורים מתמטיים ופיזיקליים נדירים. את התיכון היא סיימה בגיל 15.
תחביבה של בלודג'ט כללו משחק וגינון. היא האמינה בשימור משאבי טבע טבעיים, ופעלה באגודת ה- Zonta International, ארגון חובק עולם של נשים שמטרתו לקדם שוויון.