stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – פנמה
סקירה כללית > היחסים במהלך המאה העשרים

התפתחות היחסים בין פנמה לארצות הברית עקבה אחר דפוסו של פרויקט פנמני להתאוששות שטחה של תעלת פנמה, פרויקט שהתפרסם לאחר אירועי 21 במאי 1958, 3 בנובמבר 1959, ו-9 בינואר 1964. היום האחרון ידוע בפנמה כ-"יום הקדושים", שבו התקיימו פרעות ומהומות על הזכות להניף את הדגל הפנמי בבית ספר אמריקאי בסביבת תעלת פנמה.
בשנים שלאחר מכן חל תהליך משא ומתן ממושך עם ארצות הברית, שהגיע לשיאו עם חתימת הסכמי טוריחוס–קרטר, לפיהם אמורה להסתיים העברת תעלת פנמה לפנמה בדצמבר 1999. ההסכמים נחתמו בשנת 1977 בארוחת ערב ממלכתית שהתקיימה בבניין האיחוד הפאן אמריקאי בהשתתפות כל מנהיגי המדינות החברות בארגון מדינות אמריקה. תהליך המעבר, עם זאת, חווה עיכובים בעקבות קיומו של שלטונו הצבאי דה-פקטו של מנואל נורייגה בפנמה בשנים 1982–1989.
הסכמי תעלת פנמה משנת 1977 נכנסו לתוקף ב-1 באוקטובר 1979. הם החליפו את הסכם היי-בונאו-וארלה מ-1903 בין ארצות הברית לפנמה (שתוקן בשנים 1936 ו-1955), ואת כל ההסכמים האחרים בין ארצות הברית לפנמה הנוגעים לתעלת פנמה, שהיו בתוקף באותו מועד. ההסכמים כוללים אמנה בסיסית המסדירה את התפעול וההגנה של התעלה מ-1 באוקטובר 1979 עד ל-31 בדצמבר 1999 (אמנת תעלת פנמה) ואמנה המבטיחה את נייטרליות הקבע של התעלה (אמנת נייטרליות).
פירוט ההסדרים להפעלת ארצות הברית והגנה על התעלה במסגרת אמנת תעלת פנמה מוצגים בהסכמי יישום נפרדים. אזור התעלה וממשלתו חדלו להתקיים עם כניסת האמנות לתוקף ופנמה קיבלה סמכות שיפוט מוחלטת בשטחים ותפקידי אזור התעלה, תהליך שהושלם ב-31 בדצמבר 1999.
סקירה כללית > פלישת ארצות הברית לפנמה

ב-20 בדצמבר 1989, כדי לעצור את מנואל נורייגה, פלשה ארצות הברית לפנמה. ההתערבות הצבאית סייעה להשביע לשלטון את הזוכה בבחירות במאי 1989, הנשיא גילרמו אנדרה.
תולדות היחסים בין פנמה לארצות הברית הן קורס חובה בתוכנית הלימודים של בתי הספר התיכונים הציבוריים בפנמה.
סקירה כללית > היסטוריה אחרונה

ארצות הברית משתפת פעולה עם ממשלת פנמה בקידום פיתוח כלכלי, פוליטי, ביטחוני וחברתי באמצעות סוכנויות אמריקאיות ובינלאומיות. קשרי התרבות בין המדינות הם חזקים ופנמנים רבים פונים לארצות הברית להשכלה גבוהה והכשרה מתקדמת. בשנת 2007 חברו ארצות הברית ופנמה להשקת מרכז הכשרה אזורי לעובדי בריאות. המרכז מעניק הכשרה לעובדי שירותי בריאות בקהילה בפנמה ובכל מרכז אמריקה. כ-25,000 אזרחים אמריקאים מתגוררים בפנמה, רבים הם גמלאי נציבות תעלת פנמה ואנשים בעלי אזרחות כפולה. ישנה גם מובלעת שהולכת וגדלה במהירות של גמלאים אמריקאים המתגוררים במחוז צ'יריקי במערב פנמה.
פנמה ממשיכה להילחם נגד הסמים והסחר בנשק שלא כחוק. קרבת המדינה למדינות גדולות המייצרות קוקאין ותפקידה כצומת דרכים מסחרית וכלכלית הופכות אותה למדינה בעלת חשיבות מיוחדת בהקשר זה. ממשלת פנמה סיכמה הסכם עם ארצות הברית בנושאי אכיפת החוק הימי, טרור, נרקוטיקה, וכן כלי רכב גנובים. חקירה בת שלוש שנים של משרד התובעים בסמים, ה-PTJ, ומספר גורמי אכיפת החוק באזור, הגיעה לשיאה במאי 2006, במעצרו בברזיל של פאבלו ראיו מונטנו, פושע בעסקי הסמים ויליד קולומביה. נכסים שנמצאו בפנמה השייכים לקרטל הסמים שלו היו בין אלה שנתפסו על ידי ממשלת פנמה בעקבות כתב האישום שלו בבית משפט פדרלי בארצות הברית במיאמי. במרץ 2007 תפס משמר החופים של ארצות הברית בשיתוף ממשלת פנמה מעל 38,000 ק"ג של קוקאין מול חופי פנמה, תפיסת הסמים הגדולה ביותר במזרח האוקיינוס השקט. פנמה חתמה על הצהרת לימה, עליה נחתמו מספר מדינות אמריקה הלטינית. המסמך הוא דחייה קולקטיבית של האספה המכוננת של ונצואלה ומזהה את הנשיא מדורו מוונצואלה כדיקטטור. בתחילת אוגוסט 2017, ביקר סגן הנשיא פנס בפנמה סיטי, פנמה, כדי למסור הצהרה משותפת עם הנשיא ורלה ביחס לשתי המדינות והמאמצים המשותפים להחזרת הדמוקרטיה בוונצואלה, אך חשוב מכך לדון על מערכת היחסים בין המדינות.
בזירת ההשקעה הכלכלית, ממשלת פנמה הצליחה באכיפת זכויות הקניין הרוחני וכן סיכמה תיקון חוזה דו-צדדי עם ארצות הברית והסכם עם חברת ההשקעות הפרטית בחו"ל. אף על פי שהלבנת ההון נותרה בעיה, פנמה עברה רפורמות משמעותיות בשנת 2000 שנועדו לחזק את שיתוף הפעולה שלה נגד פשעים פיננסיים בינלאומיים.
בינואר 2005 שלחה פנמה מפקחי בחירות לעיראק במסגרת המשלחת הבינלאומית לבחירות העיראקיות לפיקוח על הבחירות הלאומיות.
בשנת 2015 נמלט נשיא פנמה לשעבר ריקרדו מרטינלי לארצות הברית וביקש מקלט. למרות בקשה הפנמנית להסגרה באשמת הסרת האזנות סתר, מרטינלי נעצר רק ביוני 2017 והוסגר ביוני 2018. העיכוב גרם למבקרים בפנמה לשאול על התערבות אמריקאית. ארצות הברית פעלה גם נגד שיפור היחסים בין פנמה לסין. כשספינת מכולות סינית הפכה לספינה הראשונה שעברה בתעלת פנמה החדשה ביוני 2016, שגריר ארצות הברית ג'ון ד. פיילי הציב ספינת חיל הים אמריקנית לנוכח הספינה הסינית. בעוד שפיילי הביע חששות מפני תוכניות פנמניות לכונן יחסים דיפלומטיים עם סין, נשיא פנמה חואן קרלוס ורלה הכחיש כי קורה משהו.
ייצוג

שגרירת ארצות הברית בפנמה כיום היא רוקסן סברל.
שגרירות ארצות הברית בפנמה ממוקמת בפנמה סיטי, פנמה.
פנמה מחזיקה בשגרירות הממוקמת בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.
המשלחת הדיפלומטית הראשונה של ארצות הברית של אמריקה ברפובליקה של פנמה הוקמה בשנת 1904, שנה לאחר שפנמה השיגה עצמאות מקולומביה ב-3 בנובמבר 1903. המשלחת הועלתה למעמד שליחות דיפלומטית בשנת 1939 ועברה למקומה הנוכחי ב-2 באפריל 1942. ארצות הברית הקימה לראשונה משרד קונסולרי בפנמה בשנת 1823, כאשר פנמה הייתה מחלקה של קולומביה. זו הפך לקונסוליה כללית ב-3 בספטמבר 1884 והפכה לשגרירות ב-6 באפריל 1942.
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
תעלת פנמה
נקרות פרחים

| נקרות פרחים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: נקרות פרחים
סוגים
 Prionochilus  Dicaeum
שם מדעי
 Dicaeidae ‏בונפרטה, 1853

ציפור מהמין Dicaeum agile ניזונה מצוף בין הפרחים.
נקרות פרחים (שם מדעי: Dicaeidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר הניזונה בעיקר מצוף פרחים.
מאפיינים

מבחינת שיוכן הן קרובות למשפחת הצופיתיים  ובעבר סווגו כחלק ממנה. הן קרובות גם לפרמיתיים מגינאה החדשה ולמלנוכריים (Melanocharitidae) מאותו אזור. הן נפוצות באזור הטרופי ממזרח הודו עד אוסטרליה וגינאה החדשה. הן נפוצות במגוון בתי גידול: מיערות וערבות עשב מיוערות ועד לחופים, אזורי הרים וביצות מנגרובים. המין הגדול במשפחה הוא Dicaeum tristrami שאורכו עד 18 ס"מ.
זו משפחה של עופות קטנים, חלקם עמומי צבע או שחורים, ואחרים בעלי נוצות כתומות או אדומות. החזה  מקושט, הראש קטן ובעל מקור קצר. הזנב קצר ונוקשה.
הנקרניות ניזונות בעיקר מצוף פרחים ומפירות. הן יכולות לעכל ביעילות גרגרים של דבקון. מקורן חד וקצר יחסית למינים אוכלי צוף אך לשונן ארוכה מספיק כדי לחדור לפרחים צינוריים.
בנוסף, ניזונות הנקרניות גם מחרקים ועכבישים.
מיון

משפחה נקרות פרחים (Dicaeidae)
סוג Prionochilus - בו 6 מינים
סוג Dicaeum - בו 43 מינים, ביניהם ציפור הדבקון
סוויט טות' (קומיקס)

סוויט טות' (באנגלית: Sweet Tooth; מילולית: שן מתוקה - ביטוי סלנג לחיבה למתוקים) היא סדרת חוברות קומיקס, שנכתבו וצוירו על ידי ג'ף למיר הקנדי ופורסמה על ידי חותם ורטיגו מבית DC Comics. מכונה בשם "מקס הזועם פוגש את במבי" ועלילתו מתרחשת בסביבה פוסט-אפוקליפטית כפרית ברובה, שבה יצורים מסוימים הם יצורי כלאיים אנושיים עם בעלי חיים. לאחר סיום הסדרה המקורית בינואר 2013, סדרת המשך, שכותרתו "השיבה", החל להתפרסם בנובמבר 2020 ואילו עיבוד טלוויזיוני ייצא לנטפליקס ב-4 ביוני 2021.
תקציר עלילה

גאס, ילד צעיר עם תווי צבי, חי חיים שקטים עמוק ביער עם אביו. הוא לומד דברים רבים, החל מטיפול רפואי ועד נבואה דתית. אף על פי שהוא אוהב את אביו הדתי, הוא משתוקק לברוח כשהוא לומד שאין אש מעבר לעצים, אלא פשוט עוד אדמה.
זמן מה לאחר שאביו של גאס נפטר ממחלה, גברים מוזרים באים ללכוד אותו. הם נהרגים על ידי ג'פרד, שמבטיח אז לקחת את גאס למקדש. בודד, גאס הולך איתו. בדרך הם נתקלים בבעיות רבות. אנשי כת היברידיים כמעט הורגים את ג'פרד אבל גאס מציל אותו. לאחר מכן סוויט טות' ('שן מתוקה') זוכה בכינויו על ידי אכילת כל הממתקים / מנת האוכל של ג'פרד, אף על פי שהוא צבר יותר אוכל בזמן שג'פרד התאושש. הצמד גם מחלץ כמה נשים מטבעת זנות.
בסופו של דבר, ג'פרד מסגיר את גאס לידי מתקן מדעי נורא בתמורה לעצמות אשתו. מתברר שמגפה מסתורית חיסלה את האנושות ומנהיג המתקן, אבוט, יחד עם המדען ד"ר סינג, מאמינים שליצורי הכלאיים של חצאי חיות חצאי בני-אדם יש קשר לזה. בפלאשבק אנו למדים שג'פרד היה שחקן הוקי לשעבר שהגן על אשתו לואיז בעולם הפוסט אפוקליפטי. בסופו של דבר, לואיז גילתה שהיא בהריון וג'פרד מתרצה כשמיליציה, בראשות אבוט, מציעה הגנה. אולם כל זה היה זה תכסיס, כאשר אבוט וסינג ביצעו ניסויים בנשים בהריון ובתינוקות כלאיים כדי לנסות למצוא תרופה למגפה. ג'פרד מוחזק בכלוב, אך בסופו של דבר הוא משוחרר על ידי ג'וני, אחיו של אבוט, השומר במתקן. ג'וני אומר לג'פרד שאשתו מתה וג'פרד משתולל במתקן. הוא נתפס מחדש, ואבוט מאפשר לו לצאת מהמחנה, ואומר לו שהוא יכול להשאיר את שרידי גופת אשתו אם יביא לאבוט ילד כלאיים. זו הסיבה שג'פרד בגד בגאס, והוא פונה הביתה כדי לממש את ההבטחה לאשתו שהוא "יחזיר אותה הביתה".
גאס, למרות הזוועות, מתיידד עם אחרוני ילדי החיות במקום, נערת החזיר וונדי, נער בובי המחוספס למחצה ונער איילים שקט. גאס מהופנט על ידי ד"ר סינג, שנכנס עמוק לזכרונו כדי לגלות את האמת על לידתו. הוא מגלה שאביו של גאס היה מטורף, ואולי אף היה אחראי לאפוקליפסה. הוא מתעקש שאבוט ייקח אותו ליער. הם מגלים תנ"ך שנכתב על ידי אביו של גאס, אך אין שום עדות לאם בקברה, בדרך חזרה למחנה, סינג מתחיל להאמין בכתבים. ג'פרד, המום מאשמה וחיים חסרי כיוון, מחליט להציל מחדש את גאס. הוא מגייס את בקי ולוסי, את הנשים שהציל ומאות כתות כלאיים. בעזרת ג'וני הילדים בורחים, אם כי גאס נאלץ להרוג ילד תנין אבוד. תוך כדי תנועה ג'פרד וגאס חולקים חלום זהה על אלסקה.
קרב והתערבותו של ג'וני מאפשרים לג'פרד ולנשים לברוח עם הילדים וד"ר סינג, שמתעקש להגיע. לכאורה, באדי אבוד לתשומת לבם הרצחנית של אנשי הכת ההיברידיים. באותה עת נראה שהוא חושב שג'פרד הוא אביו. למרות המהומה הרגשית, הקבוצה סוגרת עליהם כדי להגן על הילדים שעדיין איתם. באדי נלקח על ידי אבוט. איכשהו, המנהל כעת ידידותי ואוהד כלפי הנער הפצוע, הגונח. גאס, ג'פרד, בקי, לוסי, וונדי, בובי, ג'וני וסינג נקלעים לסכר מסתורי.
השפעה

אף על פי שהסיפור מתרחש בתחילה בנברסקה, הנוף בהשראת ביתו הקודם של למיר במחוז אסקס. הסדרה שואבת השפעה מ"ילד וכלבו של ריצ'רד קורבן" שנכתב על ידי הרלן אליסון ו"המעניש: הסוף", שנכתב על ידי גארת' אניס.
דמויות

גאס – ילד בן 9 עם קרניים, הראשון מזן חדש של הכלאה אנושית / חיה שהופיע לאחר מגפה אפוקליפטית של נגיף לא ידוע. שגודל לבדו על ידי אביו הדתי בשמורת טבע בנברסקה, הוא מחליט לעזוב את בית היער שלו עם ג'פרד לאחר שאביו נפטר ממחלה לא ידועה.
טומי ג'פרד – איש אלים שמקבל את גאס ומבטיח להוביל אותו ל"השימור" (מקום מפלט מעולה לילדים היברידיים). הדמות התבססה על פרנק קאסל המבוגר ("המעניש" של מארוול)
ד"ר סינג – מדען העורך ניסויים בבני אדם / בעלי חיים היברידיים. הוא מתעניין במיוחד בגאס בגלל גילו לכאורה שקדם למגפה.
וונדי – ילדת חזיר היברידית שגאס פוגש במחנה המיליציה. נראה שהיא בערך באותו גיל של גאס. היא גודלה על ידי אם חד הורית ורואה בלוסי וג'פרד כדמויות אם ואב.
עיבוד לסדרת טלוויזיה

ב-16 בנובמבר 2018 הוכרז כי שירות הסטרימינג הולו הזמין פיילוט לעיבוד פוטנציאלי של סדרת טלוויזיה לסדרת הקומיקס. הפיילוט נכתב ובוים על ידי ג'ים מיקל שגם הפיק לצד רוברט דאוני ג'וניור, סוזן דאוני, אמנדה ברל ולינדה מורן. ב-9 באפריל 2020 הוכרז כי הסדרה הועברה מהולו לנטפליקס. ב-12 במאי 2020, נטפליקס הזמינה עונה ראשונה המורכבת משמונה פרקים.
הערות שוליים

↑  Near Mint Podcast. "Episode 017 – “Nobody’s Business”" Near Mint(הקישור אינו פעיל, January 2018), By Jeff Lemire, September 13, 2009.
↑  "An Evening With Jeff Lemire part 3". An Evening with Jeff. The Comic Book Syndicate. 30 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mullin, Pamela (31 באוגוסט 2009). "Jeff Lemire's favorite post-apocalyptic comics". Graphic Content. DC Comics.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "An Evening With Jeff Lemire part 3". An Evening with Jeff. The Comic Book Syndicate. 30 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mullin, Pamela (31 באוגוסט 2009). "Jeff Lemire's favorite post-apocalyptic comics". Graphic Content. DC Comics.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (16 בנובמבר 2018). "Hulu Orders 'Sweet Tooth' Pilot Based On Comic From Team Downey & Jim Mickle". Deadline Hollywood. נבדק ב-16 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Perry, Spencer (8 באפריל 2020). "Netflix Orders Robert Downey Jr's Sweet Tooth to Series, Based on Jeff Lemire Comic". comicbook.com. נבדק ב-9 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, Peter (12 במאי 2020). "'Sweet Tooth': Netflix Gives Series Order To Team Downey's DC Comics Adaptation Starring Christian Convery & James Brolin". Deadline Hollywood. נבדק ב-12 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
סוויז'ן

סוויז'ן, מתוך "הדרקון התמונה והשד" של האמפדן דובוסה, לונדון 1886
סְווֵיְזֶ'ן (סינית: 燧人, פיניין: suì rén) הוא גיבור תרבות במיתולוגיה הסינית, עליו מסופר שלימד את בני האדם כיצד להבעיר אש וכיצד להשתמש בה לבישול. הוא נחשב לאחד משלושת המלכים שפעלו בשחר ההיסטוריה, עוד לפני זמנם של קיסרים כמו הקיסר הצהוב, יאו ושון. על פי המסורת שלטונו נמשך 110 שנים.
במקורות הכתובים

סְווֵיְזֶ'ן מופיע בספרים ממגוון אסכולות עוד מתקופת האן וטרום האן:
קונפוציאניזם: "שׂוּ'ן דְזְה", "מאמרות האדון הנחבא", "מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן", "מאמרות האמצע", "צידוקי המנהגים".
לגאליזם: "הָאן פֵיי דְזְה", "גְווָאן דְזְה".
דאואיזם: "ג'ואנג דזה" (הפרקים החיצוניים).
ניחוש: "שלושה קברים עתיקים".
בלשנות: "שְׁווֹ וֶן גְ'יֵה דְזְה".
הספרים לא רק מציינים את קיומו וחשיבותו של סְווֵיְזֶ'ן, אלא גם מתארים את הטכניקה בה הבעיר אש:
בפירות, ירקות וצדפות ניזון העם, אך בקיבתו פגע, והאנשים הרבו מחלה. אז קם איש קדוש, ובקדח בערה יביא אש, יעלה הריח החריף, ויתרצה העם ויעשהו מלך על הארץ ויקראוהו אדון סְווֵיְזֶ'ן.
השם או הפועל "קדח בערה" המופיע בציטוט יכול להתייחס למקלות איתם קודחים זה בזה להבערת אש, או לכלי צור להבערת אש.
מדוע אמרו סְווֵיְזֶ'ן? שקדח בבערת העץ והוציא אש, לימד את האנשים לבשל מזון, היטיב את רווחתו וטבעו של העם, ומנע מן הריח להזיק, וייקרא סְווֵיְזֶ'ן.
סְווֵיְזֶ'ן החל להעלות אש על ידי קדיחה בעץ. צלה את הנא, עשאו מבושל והסיר מן האנשים את מיחושי הבטן, ברחקו מדרך החיות והעופות יישב את רצון השמיים, ולכן נקרא סְווֵיְזֶ'ן.
משמעותם המילולית של הסימניות בשם סְווֵיְזֶ'ן היא "איש בערה".
במקראות הקיסריות של עידן טאיפינג מצוטט מתוך "רשומות איסוף האבידות" סיפור מיתי על סְווֵיְזֶ'ן כמי שמוצא את האש פורצת מחור שעשתה ציפור ב"עץ הבערה" הענק, ולאחר מכן קודח בעץ ובעזרת ענף מוציא את האש.
הקשר היסטורי

נראה כי מדובר בדמות שהשתייכה לשבט מטריארכלי מתחילת התקופה הנאוליתית שחי באזור עיקול הנהר הצהוב, התקיים מציד, והצליח להבעיר אש באמצעות האבנים בהן הכה את החיות או באמצעות אבנים ממפולות בהרים. הברקה של אדון סְווֵיְזֶ'ן איפשרה לו להמציא את מקלות הבערת האש.
במאמר "ביוגרפיות של שלושת המלכים" של סה-מה ג'ן נטען שסוויז'ן היה המלך שקדם לפֿוּשִׂי.
הקשר גאוגרפי

מאמינים כי סְווֵיְזֶ'ן גילה את הדלקת האש בשָׁאנְגְצְ'יוֹ, ולכן המקום זכה בכינוי "ארץ תרבות האש". באזור מוצג גם מתחם גן-קבר בן יותר מ-40,000 קמ"ר הקרוי "קבר קיסר הבערה".
באמנות

איורים של סְווֵיְזֶ'ן מציגים אותו כבעל שלוש עיניים.
הערות שוליים

↑  Christie, Anthony (1968). Chinese Mythology. Feltham: Hamlyn Publishing. ISBN 0600006379, p.84
↑  Wu, K. C. (1982). The Chinese Heritage. New York: Crown Publishers. ISBN 0-517-54475X. p.51
↑  潛夫論
↑  中論
↑  古三墳
↑  说文解字
↑  《韩非子·五蠹》, תרגום ישיר.
↑  《白虎通義·卷一·號》, תרגום ישיר מהמקור.
↑  《風俗通義·皇霸·三皇》, תרגום ישיר מהמקור.
↑  拾遺記, ראה ב太平御覽, מגילה 869.
↑  司马贞《三皇本纪》
↑  商丘
↑  "燧人氏陵風景區". 新華網. 2010-10-14. נבדק ב-2011-10-30.(הקישור אינו פעיל)
סטפן מילושביץ' (חלוץ)

ערך זה עוסק בחלוץ כדורגל מונטנגרי. אם התכוונתם לכדורגלן אחר, ראו .
סטפן מילושביץ' (בסרבית: Стефан Милошевић; נולד ב-23 ביוני 1996) הוא כדורגלן מונטנגרי, המשחק בעמדת החלוץ ב-UTD ארד ובנבחרת מונטנגרו.
קריירה

מילושביץ' גדל במחלקת הנוער של בודוצ'נוסט פודגוריצה, ובשנת 2014 עלה לקבוצה הבוגרת. לאחר מכן שיחק גם ברודאר פלייבליה, לובצ'ן ו-FK קום ובשנת 2018 עבר לאיסקרה, שם עשה את הפריצה הגדולה שלו, כשהוא כבש 9 שערים ב-18 משחקים בחצי הראשון של העונה, והוביל את טבלת מלך השערים של הליגה.
ב-15 בינואר 2019 חתם מילושביץ' על חוזה לשלוש עונות וחצי בואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית. ב-17 במרץ 2019 הוא כבש שלושער נגד סטנדרד לייז'.
בספטמבר 2020 הושאל לעונה אחת לריגה. באוגוסט 2021 חתם בעירוני קריית שמונה.
בינואר 2022 חזר לבודוצ'נוסט פודגוריצה.
קריירה > קריירת נבחרות

מילושביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת מונטנגרו ב-2 ביוני 2021, כשעלה כחילוף במחצית במקומו של פאטוס בצ'יראי במשחק ידידות נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה שהסתיים ב-0–0.
משחק הבכורה שלו בהרכב היה ב-5 ביוני 2021, במשחק בו הפסידה נבחרתו 1–3 לישראל.
הערות שוליים

↑  "Stefan Milošević, najbolji strijelac CFL, za FOS: Nisam izuzetak među napadačima - i ja živim od golova". FOS Media (בסרבית). 8 בדצמבר 2018. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iskra nanijela prvi poraz plavima u sezoni". Sutjeska (בסרבית). 25 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Transfer karijere Stefana Miloševića: Tri i po godine u Belgiji" (בסרבית). Vijesti. 15 בינואר 2019. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Slaviša Živaljević (17 במרץ 2019). "Stefan Milošević u prvom startu do het-trika i to u gostima Standardu" (בסרבית). Vijesti. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Match Report of Bosnia-Herzegovina vs Montenegro - 2021-06-02 - FIFA Friendlies - Global Sports Archive". globalsportsarchive.com.
יוברט וורק

יוברט וורק (באנגלית: Hubert Work;‏ 3 ביולי 1860 – 14 בדצמבר 1942) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשנים 1922–1923 בתקופת נשיאותו של וורן הרדינג ולאחר מכן ועד 1928 כמזכיר הפנים של ארצות הברית בתקופות נשיאותם של הרדינג ושל קלווין קולידג'.
ראשית חייו

יוברט וורק נולד במריון סנטר שבפנסילבניה לטביתה ואן הורן ומוזס תומפסון וורק. הוא למד בית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן בשנים 1882–1883 וב-1885 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת פנסילבניה. הוא התיישב בקולורדו, שם הוא הקים ב-1896 בפובאלו את בית החולים וודקרופט.
קריירה פוליטית

וורק היה פעיל במפלגה הרפובליקנית וב-1912 הוא כיהן כיושב הראש שלה בקולורדו. ב-1914 הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות ביניים על מושב בסנאט של ארצות הברית. בבחירות אלו הוא נוצח על ידי הדמוקרט צ'ארלס תומאס, לשעבר מושל קולורדו. וורק קיבל 98,728 קולות (39%) אל מול 102,037 הקולות של תומאס (40.3%). היו אלו הבחירות לסנאט הראשונות בקולורדו שהוכרעו על פי התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית. במלחמת העולם הראשונה שירת וורק בפיקוד הרפואה הצבאית של צבא ארצות הברית והגיע עד לדרגת לוטננט קולונל.
בשנים 1921–1922 שימש וורק כנשיא האיגוד הרפואי האמריקאי (American Medical Association). ב-1920 הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ובשנים 1928–1929 הוא שימש כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית.
בשנים 1921–1922 שימש וורק גם כעוזר המנהל הכללי של דואר ארצות הברית ולאחר מכן הוא מונה על ידי הנשיא וורן הרדינג כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1923. לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הפנים של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1928 בממשלו של הרדינג ובממשלו של יורשו, קלווין קולידג'. בתקופת כהונתו כמזכיר הפנים ניתנה באופן רשמי לעמים הילידים בארצות הברית אזרחות אמריקאית. לאחר התפטרותו ב-1928 הוא הוחלף ברוי אוון וסט. וורק היה הרופא הראשון שכיהן בתפקיד כלשהו בקבינט של ארצות הברית.
חיים אישיים

ב-1887 נשא וורק לאישה את לאורה מ. ארבקל. לזוג נולדו שלושה ילדים. לאורה נפטרה ב-1924 ווורק נישא בשנית לאתל ריד גאנו ב-1933.
יוברט וורק נפטר בדנבר ב-14 בדצמבר 1942. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, לצד אשתו הראשונה.
הערות שוליים

↑  How educated is Trump’s Cabinet? - Quiznox - JANUARY 23, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1200612124  ISNI: 0000 0000 5568 9942  LCCN: n88222547  NARA: 10571244  NKC: nlk20000085367  SNAC: w6wq0273  SUDOC: 181622750  VIAF: 77880124   WorldCat (עם VIAF): 77880124
יוברט קלר

| --- | --- |

 לידה:  1954 (בן 70 בערך) ריבווילה, צרפת 
 השכלה:  בית ספר למלונאות בשטרסבורג 
 www.fleurdelyssf.com
 
יוברט קלר (בצרפתית: Hubert Keller; נולד ב-1954) הוא שף צרפתי, שמפורסם בשל מסעדות הדגל שלו, הנושאות את השם "Fleur de Lys", ושוכנות בלאס וגאס ובסן פרנסיסקו.
ביוגרפיה

קלר נולד באלזס, צרפת, והוא בוגר בית ספר למלונאות בשטרסבורג. הוא החל כשף מגדנאות, במסעדות שונות כמו "אוברז' דה ל'איל", אניית התענוגות "מרמוז", "דומיין דה שטונף", ו"מולין דה מוז'ן" בצרפת ו"La Cuisine du Soleil" בסאו פאולו, ברזיל. הוא התלמד אצל פול האברלן, פול בוקיז, ורוז'ה ורז'ה לפני שהגיע לסן פרנסיסקו ב-1982 על מנת לשקם את מסעדת "Sutter 500" שאינה פועלת כיום.
ב-1986 הוא נעשה בעלים-שותף ושף של מסעדת "Fleur de Lys" המקורית בסן פרנסיסקו. בשלב מאוחר יותר הוא פתח בורגר בר לאניני טעם בלאס וגאס, נבדה, שבו הוא הגיש "בורגר רוסיני" ב-60 דולר, אותו הכין מבשר בקר קובה אמריקני, פואה גרא מוקפץ וכמהין מגורדות. מעט אחרי-כן הוא פתח סניף נוסף של מסעדת "Fleur de Lys", ב-Mandalay Bay. קלר גם פתח סטקייה בסגנון צרפתי במרכזה של סנט לואיס בשם "SLEEK". הוא שימש כשף המייעץ של "מועדון 19" במלון ב־Pebble Beach, California.‏

הוא מחברו של הספר "מטבחו של יוברט קלר" (The Cuisine of Hubert Keller) ומחבר-שותף ביחד עם ד"ר דין אורניש של הספר "אכול יותר, שקול פחות" ( Eat More, Weigh Less). קלר היה השף האורח הראשון ביחד עם Jean-Marc Fullsack שבישל ארוחת ערב לנשיא (ביל קלינטון) ולימד את שף הבית הלבן בישול בריא ביחד עם Jean-Marc Fullsack.
פרסים ותוארי כבוד

ב-1988 יוברט קלר דורג כאחד מ"10 השפים החדשים הטובים ביותר באמריקה" בידי כתב העת "Food & Wine".‏
ב-1997 הוא זכה בפרס מאת "איגוד ג'יימס בירד" כשף האמריקני הטוב ביותר בקליפורניה. קלר גם קיבל מאיגוד ג'יימס בירד אות כבוד על מפעל לחיים ב-2003.

ב-2006, קלר זכה בפרס הקולינריה מידי כתב העת "Men's Hair". מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו דורגה כאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית ב-2004, 2005 ו-2006 בידי מדריך המסעדות "גאיו",



והוענק לה כוכב ב"מדריך מישלן האדום" ב-2006.

"Fleur de Lys" גם דורגה כאחת מ-25 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית בידי כתב העת "Food & Wine".
מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו נכללת במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".
ספריו

.Hubert Keller, John Harrisson, The Cuisine of Hubert Keller, Ten Speed Press, 1996
Hubert Keller, Penelope Wisner (April 2009). Burger Bar: Build Your Own Ultimate Burgers.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של יוברט קלר, starchefs.com
↑  הביוגרפיה של יוברט קלר, usmenuguide.com
↑  מי ומי באוכל ומשקה באמריקה, jamesbeard.org
↑  ‏40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית  לשנת 2004, gayot.com
↑  מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו נבחרה בידי מדריך גאיו כאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית  לשנת 2005, gayot.com
↑  מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו נבחרה בידי מדריך גאיו כאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית  לשנת 2006, gayot.com
↑  קרול נס, כוכבי מישלן למסעדות אזור מפרץ סן פרנסיסקו, 3 באוקטובר 2006‏sfgate.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390854405171  ISNI: 0000 0000 3125 0476  LCCN: n96058042  SUDOC: 167625144  VIAF: 43568601   WorldCat (עם VIAF): 43568601
סטפן מיטרוביץ'

סטפן מיטרוביץ' (בסרבית: Стефан Митровић; נולד ב-22 במאי 1990) הוא כדורגלן סרבי המשחק כבלם בגנט.
קריירת מועדונים

מיטרוביץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי פטרז'לקה הסלובקית בשנת 2010. ב-2011, שיחק תקופה קצרה בקבוצת זברויובקה ברנו מצ'כיה, לפני שעבר במהלך העונה למועדון הסרבי מטאלץ. ב-9 ביוני 2012, מיטרוביץ' חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הבלגי קורטרייק. אחרי עונה אחת בלבד בבלגיה, מיטרוביץ' חתם על חוזה ל-5 שנים בקבוצה הפורטוגלית בנפיקה ליסבון. במהלך ששת חודשיו הראשונים בפורטוגל, מיטרוביץ' הופיע רק בסגל קבוצת המילואים של מועדונו החדש. ב-22 בינואר 2014, הוא הושאל עד לסיום העונה לריאל ואיאדוליד מהלה ליגה הספרדית. ב-16 ביולי 2014, מיטרוביץ' נרכש על ידי פרייבורג, תמורת 1.175 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה במועדון הגרמני, ב-4 באוקטובר 2014, במשחק מול ורדר ברמן.
קריירה בינלאומית

מיטרוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת סרביה ב-31 במאי 2014, במשחק מול פנמה. ב-14 באוקטובר 2014, מיטרוביץ' החל מהומה בינלאומית, כאשר במהלך משחק טעון מול נבחרת אלבניה שנערך בבלגרד, במסגרת מוקדמות יורו 2016, הוריד בידיו דגל של "אלבניה הגדולה", לאחר שזה התנוסס מעל כר הדשא על ידי מזל"ט. לאחר שתפס והוריד את הדגל מהמכשיר, הוא הותקף על ידי שחקני הנבחרת האלבנית, כאשר אוהדים סרבים פרצו למגרש והחלה מהומה אלימה בין שני הצדדים.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת סרביה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' |  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' | סרביה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.