stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיסא בנדק
ביוגרפיה

בנדק הקים בספטמבר 1919 יחד עם יוחנא ח'ליל דכרת ירחון בשם "בית לחם" שהופיע במשך כשנתיים. השניים היו שותים גם בסניף בית לחם של המועדון הספרותי, תנועה פוליטית ערבית שזוהתה עם משפחת נשאשיבי, כאשר דכרת שימש כנשיא הסניף ובנדק כמזכירו. העיתון נאלץ להסגר לאחר שדכרת פרסם נובלה שהופיעה במקום הירחון בחודשי הקיץ של 1921 בשם אסל א־שקא, חיבור ביקורתי על ההירכייה דתית שגרר את דרישת הפטריארכיה הלטינית של ירושלים לסגור את העיתון והביא את דכרת לעקור לשיקגו.
בבמאי 1922 הקים בנדק שבועון בשם סאות א־שעב (קול העם). בהקמה השתתפו יוסוף אבו אל־ערג' ויוסוף יעקוב דבדוב שהיו אחראים על הניהול הכלכלי, שכנדק משמש כעורך העיתון. אבו אל־ערג' פרש מהשבועון באוגוסט 1922 ודבדוב נותר מעורב עד 1925.
בשלושת שנותיו הראשונהות הופיע סאות א־שעב בבית דפוס בירושלים. ב־1925 רכש בנדק מכונת דפוס מידי המנזר היווני בירושלים לצורך הוצאת עיתונו לצד שימוש מסחרי. בעקבות כך החל העיתון בספטמבר 1925 להופיע פעמיים בשבוע. ההיבט המסחרי של העיתון עבר לניהולו של ח'ליל עיסא מורקוס.
העיתון נקט גישה אנטי־ציונית מובהקת, וועדת שו שהוקמה לבחינת אירועי מאורעות תרפ"ט האשימה את העיתון, בין אחרים, בהסתה שהובילה למהומות.
בינואר 1932 מונה לסגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת הנוער הערבי.
בבחירות ב־1934 נבחר בנדק ללא מתחרים לראשות עיריית בית לחם. ביולי 1934 מינהו הנציב העליון לראש העירייה.
בנדק היה בין מקימי מפלגת הרפורמה, מפלגה שבה היו שותפים מספר ראשי עיריות שרצו להתבדל מהחוסיינים ונשאשיביים בראשות חוסיין אל-ח'אלידי, ביוני 1935.
ביוני 1936 הפסיק הממשל הבריטי את הוצאת עיתונו "סות א־שעב" למשך ששה שבועות.
ביולי 1937 נעשה ניסיון להתנקש בחייו. אשתו וביתו נפצעו באורח קל, ומשרתת נפצעה באורח קשה.
בנובמבר 1937 עברה עריכת סאות א־שעב ליוסוף בנדק, בנו של עיסא, בעוד עיסא כותב כתבות שער.
ביוני 1938 ערכה משטרת המנדט חיפוש בביתו של בנדק ובבית הדפוס שלו, ובנדק נעצר לארבעה ימים. מעצרו הוארך לשלושה חודשים בכלא עכו. מעצרו בא בעקבות האשמה בלקיחת שוחד ולאחר שחרור עבר לממלכת יוון. בעקבות מעצרו התפטר בנדק והוחלף בחנא קאוואס.
בנדק הוגלה ושהה ביוון ובאירופה עד 1940.
לאחר הבחירות לעיריות במנדט הבריטי באפריל 1946 מונה בנדק שוב לראש עיריית בית לחם.
ב־5 בינואר 1948 העביר ראש המטה הארצי של ההגנה ישראל גלילי לידי מפקד פלמ"ח יגאל אלון פקודת מבצע בה נקבע כי יש לחסל ללא היתר נוסף את בנדק, לצד אישים נוספים.
באפריל 1951 מינהו עבדאללה הראשון, מלך ירדן לציר ירדן בספרד. במרץ 1952 ביקש אידריס הראשון, מלך לוב מבנדק לכהן גם כציר לוב בספרד. הוא כיהן בתפקיד עד 1954. בנדר כיהן גם כשגריר ירדן בצ'ילה (1954–1957).
חיים אישיים

בנו של עיסא, יוסוף, כיהן כחבר בבית הנבחרים הירדני, אך בעקבות קשר זרקא עבר לסוריה. אחיינו של עיסא היה אליאס בנדק, ששימש כראש עריית בית לחם.
הערות שוליים

↑  Musallam, Adnan A. (1984). "Bethlehem, Palestine Under the British, (1917-23)". Bethlehem University Journal. 3: 15–31. JSTOR 26447885.
1 2 3 4 5  Musallam, Adnan A. (באוגוסט 1986). "Palestinian Arab Press Developments Under British Rule with A Case Study of Bethlehem's Sawt al-Sha'b"1922– 1939". Bethlehem University Journal. 5: 75-92. JSTOR 26444513. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  ישיבת הועה"פ של אגודת הנוער הערבי, הארץ, 20 בינואר 1932
↑  במושבות הערבים, דואר היום, 11 ביולי 1934
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, תל אביב: "מכורה" – הוצאת עם עובד, תש"ז, עמ' 290
↑  הפסקת עלון, דבר, 25 ביוני 1936
↑  התנקשו בראש עירית בית־לחם, דבר, 4 ביולי 1937
↑  למאסרו של עיסא בנדק, דבר, 30 ביוני 1938
↑  עיסה בנדק לעכו, דבר, 4 ביולי 1938
↑  עיסא בנדק שוחרר, דבר, 1 בספטמבר 1938
↑  עוד עסקן ערבי ברח, הארץ, 20 בנובמבר 1938
↑  ראש עירית בית־לחם, הַבֹּקֶר, 13 ביוני 1938
↑  נתמנה ראש עיריית בית לחם, הארץ, 20 במאי 1946
↑  משה ארנוולד, בירי אקדח ממטוס ניסו ויצמן וחברו לחסל את האוייב שבג'יפ, האומה 213, תל אביב, אביב תשע"ט פברואר 2019, עמ' 68
↑  עיסא בנדק נתמנה ציר בספרד, דבר, 18 באפריל 1951
↑  עיסא בנדק, הַבֹּקֶר, 17 במרץ 1952
↑  Pieraccini, P. (2019). "Catholic Missionaries of the 'oly Land' and the Nahda: The Case of the Salesian Society (1904–1920)". Social Sciences and Missions. 32(3-4: 311–341. doi:10.1163/18748945-03203020.
↑  יוסף אל בנדק נאשם בריגול, הארץ, 7 באפריל 1958
↑  הפרלמנט הסורי ידון מחר באיחוד, חרות, 4 בפברואר 1958
מייגן נעדרת

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  תקיפות של קטינים על ידי פדופילים ברשת האינטרנט
 בימוי:  מייקל גוי 
 הופק בידי:  מארק גראגנני
 תסריט:  מייקל גוי 
 עריכה:  מייקל גוי 
 שחקנים ראשיים:  אמבר פרקינס רייצ'ל קווין דין וויט ג'יל אליזבת' סטיינמאייר קארה וונג
 צילום:  קית' אייסברג ג'וש האריסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Trio Pictures
 חברה מפיצה:  Anchor Bay Films (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  3 במאי 2011
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  Found Footage אימה פסיכולוגית (אנ')
 תקציב:  30-35 אלף דולר
 www.meganismissing.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מייגן נעדרת (באנגלית: Megan is Missing) הוא סרט אימה פסיכולוגית (אנ') אמריקאי משנת 2011 המצולם בטכניקת Found Footage. את הסרט הסרט כתב, ביים, ערך והפיק מייקל גוי (אנ'). עלילת הסרט סובבת סביב הימים שהובילו להיעדרותה של מייגן סטיוארט, נערה פופולרית שמחליטה להיפגש עם נער שהיא הכירה ברשת האינטרנט, ועל מאמצי החיפושים של חברתה הטובה, איימי הרמן. גוי ביסס את הסרט על חטיפות אמיתיות של ילדים. מארק קלאס (אנ'), מקים הקרן "KlaasKids" ושבתו פולי נחטפה ונרצחה שיבח את עלילת הסרט.
במקור, הסרט נועד להיות סרט עצמאי דל תקציב ב-2006. תקציב הסרט הוערך בסביבות 30–35 אלף דולר. גוי לא הצליח למצוא מפיץ לסרט, אך לבסוף חברת ההפצה "Anchor Bay Films (אנ')" הפיצה אותו בצורה מצומצמת לבתי הקולנוע בשנת 2011. הסרט נחשב לסרט שנוי במחלוקת בצאתו. למרות שהוא תויג כסרט "חינוכי", הסרט הוחרם בניו זילנד, וזכה לביקורות קשות מהמבקרים בעקבות סצנות גרפיות שבו. גוי כתב את התסריט לסרט בעשרה ימים ושלב הצילומים נמשך כשבוע. בגלל התוכן הגרפי שבו, גוי ביקש מהורי השחקנים הצעירים להיות נוכחים בסט ויידע אותם במתרחש.
בעקבות היות הסרט מוצג כולו דרך מסך מחשב, הסרט זכה לפופולריות מחודשת בשנת 2020, כאשר חלקים ממנו הוצגו ברשת החברתית טיקטוק. לאחר שהסרט כבר יצא, גוי הציב אזהרת טריגר בתחילת הסרט לאחר שמספר צופים כינו את הסרט "טראומתי". המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" הכתיר את הסרט כסרט האימה הטוב ביותר לשנת 2011. בסוף השבוע השלישי של חודש נובמבר 2020 דורג הסרט במקום השישי ברשימת הסרטים הנצפים ביותר של אתר נתוני הקולנוע "The Numbers".
עלילה

מייגן סטיוארט ואיימי הרמן הן נערות בנות 14 שהוכרזו כנעדרות בינואר 2007. חוקרי משטרה מציגים שיחות וידאו, סרטים ביתיים ומשדרי חדשות שמתארים את היעלמותן של הנערות כדרך לחדד את הצורך בזהירות בגלישה באינטרנט בקרב ילדים ונוער. מייגן היא תלמידת תיכון פופולרית מוקפת חברים. למרות זאת, כפי שמוצג מסרטון מה-2 בינואר, למייגן יש מערכת יחסים רעועה עם אמה והיא מכורה לסמים. לעומתה, איימי עדיין נחשבת נאיבית וילדותית (בסרטונים רואים אותה קשורה לבובות פרווה שברשותה) ויש לה מערכת יחסים חמה ואוהבת עם משפחתה. למרות הקשר הקרוב בין השתיים, איימי חווה בריונות באופן תדיר.
כדי לסייע לאיימי להשתלב, מייגן מזמינה אותה למסיבה שהיא מוזמנת אליה כדי לחגוג את יום הולדתה של איימי. בעזרת תיעודים מאותו הלילה, ניתן לראות שאיימי לא מרגישה בנוח במהלך המסיבה וזוכה לגידופים משאר הבליינים לאחר שהיא מסרבת לקיים יחסי מין עם אחד הגברים במסיבה. איימי בטעות נכנסת לאחד החדרים ומבחינה במייגן מבצעת מין אוראלי באדם שמארח את המסיבה בתמורה לסמים. בזמן שיחת וידאו בין השתיים, מייגן מתנצלת בפני איימי על החוייה הרעה שהייתה לה במסיבה. ביום הולדתה של איימי, איימי מצלמת יומן וידאו ובו היא מתארת את הקשר שלה עם מייגן. מייגן מתארת בפני איימי את ילדותה וחושפת שאביה החורג יושב במאסר לאחר שאנס אותה כשהייתה בת 9. מייגן מספרת שמערכת היחסים שלה עם אמה רעועה מכיוון שהאם מאשימה את מייגן במאסרו של האב. מייגן בוכה ואיימי מחבקת ומנחמת אותה.
לקסי, אחת החברות של מייגן, נותנת את הפרטים של מייגן מהרשת החברתית לנער בשם ג'וש, מתוך מחשבה שהוא נער בן 17 שלומד באחד התיכונים בעיר. בשיחת וידאו ביניהם, ג'וש מסרב להפעיל מצלמה (הוא טוען שהיא התקלקלה). למרות נורות האזהרה (אנ') שנדלקות, מייגן נמשכת לג'וש. השניים קובעים להיפגש במסיבה, אך ג'וש לא מגיע. מייגן כועסת, אך ג'וש טוען שהוא היה במסיבה אך התבייש לגשת אליה. כהוכחה לדבריו, ג'וש  תיאר בפני מייגן מה היא לבשה.
איימי מתחילה להרגיש שמייגן מתרחקת ממנה, ובמהלך ביקור בביתה של מייגן, האחרונה מכירה את ג'וש לאיימי. ג'וש משכנע את מייגן להיפגש איתו מאחורי דיינר (ולא במקום ציבורי). ב-17 בינואר, מבזק חדשות מספר שמייגן נעדרה והתיעוד האחרון שלה הגיע מתוך מצלמת האבטחה של הדיינר, ובסרטון מייגן נראית מובלת בכוח על ידי גבר לא מזוהה. איימי פותחת בחקירה במטרה למצוא את מייגן ויוצרת קשר עם ג'וש ברשת האינטרנט. לאחר שהוא מבין שאיימי חושדת בו, ג'וש מתחיל לאיים עליה. במקביל, בפורומים שונים שקשורים לתרבות הפטיש מתחילות לצוץ תמונות של מייגן עוברת עינויים שונים.
בזמן שאיימי מקליטה את עצמה מחפשת אחר מייגן במקום סודי ששתיהן מכירות, איימי נחטפת על ידי אותו הגבר (ג'וש). חוקרי משטרה מוצאים את המצלמה של איימי זרוקה בפח האשפה. בסרטון שמוצג לאחר מכן, ג'וש פותח דלת לחדר תת-קרקעי ובתוכו איימי קשורה לקיר. איימי מתחננת מהגבר שיביא לה את דובון הצעצוע שלה, אך האחרון גורם לה לאכול מקערית אוכל לכלבים בזמן שידייה מאחורי גבה. לאחר מכן, הגבר אונס את איימי באכזריות ומסביר לה שהוא ייתן לה ללכת במידה והיא תיכנס לתוך חבית פלסטיק גדולה. איימי פותחת את החבית ומגלה לאימתה את גופתה הנרקבת של מייגן. איימי מוכנסת בכוח לחבית על ידי הגבר, ולאחר מכן הגבר קובר את החבית באדמה בזמן שאיימי עדיין בחיים. לאחר שקבר את החבית, הגבר לוקח את הפנס שלו ומתרחק מהאזור.
שחקנים

אמבר פרקינס - איימי הרמן.
רייצ'ל קווין - מייגן סטיוארט.
דין וויט - "ג'וש" / החוטף.
ג'יל אליזבת' סטיינמאייר - לקסי.
קארה וונג - קאת'י.
בריטני הינגל - צ'לסי.
קרולינה סאבאת' - אנג'י.
טריגב הייגן - גדעון.
קרטיס ווינגפילד - בן.
אפריל סטיוארט - ג'ויס סטיוארט.
ראבייר האנטנט - ביל הרמן.
תמי קליין - לויס הרמן.
לורן ליה מיטשל - סיליה דניאלס.
קווין מוריס - הבלש סימונלי.
רמזים במהלך הסרט וטריוויה

במחשב של מייגן נמצאה תמונתו של ג'וש, בה הוא נראה כנער בלונדיני ומאחוריו עומד גבר עם קפוצ'ון. נרמז שאותו הגבר הוא אותו הרוצח שחטף את מייגן ואיימי, שרצח את ג'וש וגנב את זהותו כדי לפתות את מייגן (מה גם שאותו הגבר אומר לאיימי ששמו הוא לא ג'וש, כך שתרחיש זה אכן ריאלי).
פניו של הרוצח או שמו לא נחשפים במהלך הסרט. בסרטונים שבהם הוא מוצג, פניו מטושטשים לחלוטין או שרק חלק מגופו מוצג לצופים.
הפקה

הסרט נוצר בעזרת תקציב זעום ולכן הוא צולם בטכניקת Found Footage. גוי מימן את הסרט בכוחות עצמו מכיוון שהאמין שמשקיעים לא ירצו להשקיע את כספם לאור התסריט האלים שכתב. הסרט צולם במשך שבוע בשנת 2008 עם צוות מצומצם של חמישה אנשים ובתקציב של 35 אלף דולר. גוי ציין שבסרט לא נעשה שימוש בציוד מיוחד לתאורה וסאונד במטרה להוות לסרט את המראה "הגולמי" שלו. רוב צוות השחקנים בסרט הורכב מקטינים ולכן גוי דרש מהוריהם להיות נוכחים בסט מפאת טבעו האלים של הסרט.
רוב צוות השחקנים הורכב משחקנים אנונימיים ולא מנוסים. הסיבה לכך היא שגוי רצה ששחקנים לא מוכרים ישחקו בסרט במטרה להעניק לו "תחושה ריאליסטית". רייצ'ל קווין, שחקנית אנונימית ורקדנית לוהקה לתפקידה של מייגן. אמבר פרקינס, שקודם לכן עבדה כניצבת בתוכניות טלוויזיה ופרסומות, לוהקה לתפקידה של איימי הרמן ובכך התפקיד הזה לנחשב לתפקידה הקולנועי הראשון. את דמותו של ג'וש, האנטגוניסט, גילם השחקן האוסטרלי דין וויט.
עבור צילום תמונות הסטילס שמוצגות במהלך הסרט (בהן נראית מייגן כשהיא עוברת עינויים), רייצ'ל קווין אכן חבשה על עצמה מכשירי עינויים. קווין תיארה את לבישת המכשיר כהרגע הכי שנוא עליה במהלך הצילומים. התחושות הגיעו בעקבות הרכבת המתקן על פניה וההבנה של איזו דמות היא מגלמת. מכיוון שהתמונות בסרט מבוססות על תמונות אמיתיות, קווין ביקשה מגוי להראות לה אותן. לאחר שראתה את התמונות אותן היא משחזרת על הסט, קווין פרצה בבכי. קווין העבירה שעות רבות עבור יצירת האיפור והאפקטים המיוחדים לדמותה של מייגן בתוך החבית (כשהיא מוצגת כגופה נרקבת). כחלק מהתהליך, קווין נאלצה לשים על עיניה עדשות מגע לבנות שגרמו לה לתחושת עיוורון בזמן הצילומים. גוי ידע מההתחלה כיצד הוא רצה שדמותה של מייגן תיראה בתוך החבית: הוא רצה שקהל הצופים יצליח לזהות את מייגן (למרות מצב הגופה), שהיא נראית כמתה באופן ריאליסטי ושהצופים יבינו שהיא עברה עינויים רבים עד שמצאה את מותה.
הסצנות שצולמו במרתף היו קשות לפרקינס. לכן, קווין הסכימה להישאר על הסט בתקווה להשרות אווירה מרגיעה לפרקינס. גוי ציין שהסצנות בכיכובו של וויט ("ג'וש") היו קשות לביצוע עבור השחקן. במיוחד בסצנה בה ג'וש אונס את איימי, שדרשה מההפקה לצלם מחדש את אותה הסצנה שוב ושוב. גוי סיפר שוויט היה מותש מתהליך העבודה וקילל בכל פעם שגוי אמר שצריך לצלם מחדש. הסצנה בה וויט קובר את החבית באדמה צולמה בזמן אמיתי (כלומר, ללא קאטים וללא עריכות) ופרקינס דיבבה מחדש את המשפטים שלה עבור אותה הסצנה.
קבלה

הסרט עורר סערה ביציאתו מפאת האלימות הגרפית המוצגת בו, סצנת האונס וכן ההחפצה של הדמויות הראשיות (שבסרט הן בנות 14). למרות זאת, חלק מהמבקרים מציינים שגוי הצליח להשאיר חותם גדול ביצירת הסרט.
מבקרת הסרטים אלכסנדרה הלר-ניקולאס ציינה שטכניקת הצילום החובבנית מסייעת ליצירת תחושה אותנטית בסרט. הלר-ניקולאס ציינה שהתמונה בה מייגן מוצגת כשהיא עוברת עינויים מציינת את המעבר החד בסרט ושהמצלמות שעד כה סייעו לדמויות הראשיות, כעת פועלות כנגדן. "זה מוסיף לתחושת האימה ולגילויים שבאו בסוף הסרט".[דרוש מקור]
מבקר הסרטים ג'יימי דקסטר מהמגזין "The Leaf-Chronicle (אנ')" השווה את הסרט לסדרת סרטי "פעילות על טבעית" ולסרט "פרויקט המכשפה מבלייר" ושיבח את העלילה. דקסטר אמר "לקחו לי כמה ימים לנער מעצמי את ההרגשה הקשה שהסרט השאיר בי. ולמרות זאת, זה רק אומר שהסרט הצליח במה שהוא רצה לעשות - להראות את התרחיש האמיתי הזה ואת הסכנה מטורפים ברשת האינטרנט".
המבקר רוד לו מהמגזין "Oklahoma Gazette (אנ')" ביקר לרעה את הסרט וציין לרעה את דמותה של מייגן בהשוואה לשאר הדמויות האחרות.
האתרים "Beyond Hollywood" ו-"DVD Verdict (אנ')" גם הם ביקרו לרעה את הסרט. כאשר ב-Beyond Hollywood נכתב שהסרט נחשב "לאכזבה יוצאת דופן" ו-DVD Verdict ציינו ש"הם קיוו שהתקליטור לא יהיה בכלל בתוך הקופסה". האתר Horrornews.net העניק לסרט ביקורת יותר חיוביות וציין שחציו הראשון של הסרט "באמת עובד", אולם עשרים הדקות האחרונות שבו היו קצת מוגזמות".
מוניק ג'ונס מהארגון "Common Sense Media (אנ')" העניקה לסרט כוכב אחד מתוך חמישה. ג'ונס ציינה ש"המסר שגוי מנסה להעביר לא מצליח לעבור בעזרת תמונות קשות למראה (מכיוון שחלק מצופי הסרט התקשו לצפות בסופו), אלא דווקא בעזרת דמויות מגוונות שנאבקות בדרך שלהן". למרות אופיו האלים של הסרט, ג'ונס ציינה את חציו הראשון של הסרט לחיוב בכך שהוא מעודד זהירות ברשת האינטרנט, תקשורת בריאה בין ילדים להוריהם וכן מעודד את הצורך לבקש עזרה כשצריך". ג'ונס ציינה שהסרט חוקר בצורה טובה את הבעיות של הדמויות הראשיות כגון הצורך בסודיות, מאבק של ילדה (מייגן) בבעיות בבית ובטראומה שנוצרה מאונס, לחץ חברתי ותקשורת חסרת זהירות עם זרים באינטרנט.
פופולריות מחודשת ואזהרת טריגר

בנובמבר 2020, הסרט הפך לתופעה תרבותית לאחר שחלקים ממנו הופצו באופן ויראלי ברשת הטיקטוק. הפלטפורמה העניקה לסרט קהל חדש והעלתה את הפופולריות שלו. משתמשי טיקטוק העלו סרטוני "תגובה" (סרטונים בהם רואים את תגובת הצופים בשידור חי בזמן הצפייה בסרט) וחלקם כינו את הסרט "טראומטי". ההאשטג בעזרתו פרסמו את הסרט זכה ל-83 מיליון צפיות. לאחר שפרקינס סיפרה לגוי שהסרט הפך לויראלי, גוי צירף לסרט אזהרת טריגר כדי להגן על קהל הצופים: "אל תצפו בסרט הזה בלילה, אל תצפו בו לבד. במידה והגעתם לקטע בו מופיעות המילים "תמונה מספר אחת" על המסך, יש לכם בערך 4 שניות לעצור את הסרט, אחרת אתם תראו דברים שלא תרצו לראות". גוי ציין שהוא יצר את הסרט במטרה שיהווה "קריאת השכמה" להורים, אך במקום זאת אלו היו דווקא ילדים שגילו את הסרט וסייעו לפופולריות שלו. שיח על הסרט הופץ ברשת החברתית טוויטר. הסרט הופץ בתקליטורי בלו-ריי ב-26 באוקטובר 2021 דרך חברת ההפצה "Lionsgate (אנ')" (שרכשה את ספריית הסרטים של Anchor Bay).
עיבוד והמשכון פוטנציאלי

מספר שנים לאחר הפצת הסרט, חברת הפקות במקסיקו פנתה לגוי במטרה ליצור עיבוד מקסיקני לסרט עם צוות שחקנים מקסיקני. גוי דחה את ההצעה מכיוון שלא רצה להתעסק שוב בנושא כה כבד משקל. למרות זאת, גוי ציין שהוא פתוח ליצירת המשכון, אך נכון לכרגע (ינואר 2024) עוד אין עדכון בנוגע לסרט שכזה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  'Megan Is Missing' director on viral movie's deeper meaning and why he shot down a remake, EW.com (באנגלית)
↑  "Article clipped from The Los Angeles Times". The Los Angeles Times. 2011-04-16. p. 32. נבדק ב-2024-01-29.
↑  Aya Tsintziras, 'Megan Is Missing': Why New Zealand Banned This Horror Movie, TheThings, ‏2020-11-22 (באנגלית)
1 2 3  Sara M. Moniuszko, 'Megan Is Missing' director issues warning after 'traumatizing' film goes viral on TikTok, The Arizona Republic (באנגלית אמריקאית)
1 2  'Megan Is Missing': Why 2011's scariest horror film is going viral on TikTok, EW.com (באנגלית)
↑  DEG Watched at Home Top 20 Chart for Week Ending November 21, 2020, The Numbers
↑  Josh (Megan Is Missing), Villains Wiki (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  The Boo Crew: Ep#185 - Megan is Missing (Michael Goi / Rachel Quinn / Amber Perkins) on Apple Podcasts, Apple Podcasts (באנגלית אמריקאית)
↑  USC Cinematic Arts | School of Cinematic Arts Events, cinema.usc.edu
↑  "Article clipped from The Leaf-Chronicle". The Leaf-Chronicle. 2011-05-13. p. 27. נבדק ב-2024-01-29.
↑  Rod Lott, Megan Is Missing, Oklahoma Gazette, ‏29 באפריל 2011 (באנגלית)
↑  Encapsulated Cinema: Megan is Missing, El Monstro Del Mar, and Grave Encounters | BeyondHollywood.com, web.archive.org, ‏2013-10-21
↑  DVD Verdict Review - Megan Is Missing, web.archive.org, ‏2013-10-21
↑  Film Review: Megan Is Missing (2011), Horror News | HNN, ‏2012-12-10 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Megan Is Missing Movie Review | Common Sense Media, www.commonsensemedia.org (באנגלית)
↑  What Is 'Megan Is Missing', The Banned Horror Movie Terrifying A New Generation On TikTok?, Junkee, ‏2020-11-20 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מייגן נעדרת".
מגפת הקורונה בתאילנד
רקע

ב-12 בינואר, אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש (Novel coronavirus, (אנ'), הוא הגורם למחלה נשימתית שהתגלתה באשכול אנשים בווהאן, מחוז חוביי, סין, עליה דווח לארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
בניגוד לסארס, מחלה שגרמה מנגיף קורונה אחר, ועיקר התפרצותה אירעה בשנת 2003, שיעור הקטלניות של מחלה זאת נמוך בהרבה, אך במקרה זה המחלה מועברת בצורה יעילה בהרבה, כך שנדבקו בה הרבה יותר אנשים, וכנגזרת מכך היא גבתה מספר רב יותר של קורבנות.
בנוסף, התפשטות גרסת הדלתא של הנגיף, המדבקת יותר בצורה משמעותית, הביאה להגדלה משמעותית של מספר החולים, ומספר המתים בעקבותיו. על כן במדינה הגיעו לשיא הנוכחי, העומד על יותר מ-20,000 מקרים ביום, ולמעלה מ-160 מקרי מוות (בשיא הגל, אוגוסט 2021). לצורך ההשוואה, מדובר ביותר מקרי הדבקות ו/או מוות ביום, מסך המקרים שתועדו במדינה בשנת 2020 כולה.
תגובת הממשלה > הגבלות נסיעה בינלאומיות

מיון הנוסעים המגיעים מסין נמשך בשישה נמלי תעופה, החל ב-3 בינואר 2020, ימים ספורים לאחר הדיווחים הרשמיים הראשונים על התפרצות של נגיף מסתורי בסין. שדות התעופה בהם בוצע המיון הם: נמל התעופה סוברנבהומי, נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, נמל התעופה הבין-לאומי פוקט, נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי ונמל התעופה הבינלאומי קראבי (אנ'), כמו גם נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג ראי מאז 24 בינואר. התגלו מספר מקרים החשודים כסובלים ממחלות נשימה נפוצות אחרות.
ב-11 בפברואר, ספינת התענוגות MS Westerdam (אנ'), שהופעלה על ידי קו הולנד אמריקה (אנ'), לא קיבלה אישור לעגון בנמל לאם צ'אבנג (אנ'), על ידי המחלקה הימית במדינה. מהספינה נמנע בעבר להיכנס לפיליפינים, יפן, דרום קוריאה וגואם, וזאת בשל חששות דומים.
ב-13 בפברואר שתי ספינות שייט עגנו במדינה, ה-MV Seabourn Ovation שעגנה בנמל הים העמוק של פוקט, וקוונטום הימים (אנ') שעגנה במזח פאטונג של פוקט. בניגוד ל-MS Westerdam, שתי הספינות הורשו לעגון, כיוון ששתיהן תכננו את עצירתן הראשונה בתאילנד, ויצאו לסינגפור לאחר מכן. הנוסעים על הסיפון נבדקו על ידי גורמי בריאות הציבור לפני שקיבלו אישור לעלות לחוף.
ב-17 בפברואר, במפגש שנערך בין נציגים של משרד החוץ (אנ'), משרד הבריאות, AOT (חברת נמלי התעופה של תאילנד), ולשכת ההגירה, הוחלט שלא לאפשר את כניסתם למדינה של כל הזרים מהאונייה MS Westerdam (אנ'), וזאת לאחר שאישה אמריקאית נדבקה בנגיף במלזיה. מספר הנוסעים שנכנסו לתאילנד לפני האיסור עמד על 95, 91 מהם הועברו לטיסות המשך, וכבר עזבו את המדינה.
ב-18 בפברואר הרחיבו רשויות הבריאות את הסריקות שנערכו בנמלי התעופה על מבקרים שהגיעו מיפן ומסינגפור. נוסעים ממדינות אלה טופלו באותה שיטה ששימשה לטיפול בנוסעים שהגיעו מסין היבשתית. נקבע על ידי משרד הבריאות כי בכל מחוז חייב להיות לפחות בית חולים אחד המסוגל לבצע בדיקות לאיתור הנגיף. המחלקה למדעי הרפואה פיתחה באותם ימים ערכת בדיקות וירוסים, שתספק תוצאה תוך חמש דקות, ותוכננה להיות זמינה תוך חודשיים.
ב-21 בפברואר הודיע משרד הבריאות על קריטריונים חדשים לסינון, עם מעקב נוסף על מבקרים המגיעים מהונג קונג, מקאו, דרום קוריאה וטייוואן. נקבע כי אנשים המתפתחים דלקת ריאות מסיבות לא ידועות, ומתגוררים בשמונה ממחוזות המדינה שהביקור בהם היה פופולרי בקרב תיירים סינים (לרבות בנגקוק, צ'יאנג מאי, צ'יאנג ראי, צ'ון בורי, קראבי, פוקט, פרצ'ואפ כירי חאן וסאמוט פראקאן), יחשבו אוטומטית כחשודים בהידבקות לנגיף.
הוכרזו הגבלות נוספות ב-19 במרץ, הדורשות אישור רפואי לנוסעים בינלאומיים, וכן זרים שהגיעו למדינה נדרשו להיות בעלי ביטוח בריאות.
ב-3 באפריל רשות התעופה האזרחית במדינה הטילה איסור על כל טיסות הנוסעים לנחות בתאילנד, החל מהבוקר של 4 באפריל, ועד ערב 6 באפריל. בערב 6 באפריל הוארך איסור הטיסת עד ל-18 באפריל, ובהמשך ל-30 באפריל.
ב-15 ביולי התאפשר לנופשים מחוסנים מחוץ למדינה לבקר בשלושה איים במחוז סוראט תאני; קו סמוי, קו טאו, וקו פה נגאן. ההחלטה באה בעקבות פתיחתו המחודשת של פוקט, האי הגדול ביותר בתאילנד, ביום חמישי 1 ביולי. עם זאת, ביקורים אלה היו כרוכים במספר מגבלות. לדוגמה, טרם ההגעה, התיירים הזרים נדרשו לקבל תעודת כניסה. כמו כן, הם נדרשו להחיזק ביטוח נסיעות בסך 100,000 דולרים לפחות עבור הוצאות רפואיות, ולהזמין בתשלום מראש חדר במלון שאושר על ידי הממשלה. לאחר הנחיתה, הנוסעים נדרשו לעבור מספר בדיקות PCR על חשבונם, כן הם חויבו להתקין אפליקציית מעקב, ונדרשו לשהות בבידוד של 7 עד 14 ימים לפני שהם הורשו לנסוע ליעד הבא בתאילנד.
תגובת הממשלה > הגבלות נסיעה בינלאומיות > הגבלות על מטיילים מאזורי סיכון

החל מ-22 במרץ, משרד הבריאות התאילנדי הגדיר שני סוגים של אזורי סיכון:
אזורים נגועים במחלות מסוכנות
רשות התעופה האזרחית בתאילנד (אנ') דרשה ממטיילים מכל המדינות להציג תעודות רפואיות טרם עלייתם לטיסה לתאילנד, וכן לאחר ההגעה למדינה. כמו כן, על הנוסע לשהות בהסגר, במקומות בניהול ממשלתי, למשך 14 יום ללא יוצא מן הכלל.
תגובת הממשלה > תקנות אספקה רפואית

ב-4 בפברואר 2020 הכריזה הממשלה כי ארבעה מוצרים – מסכות כירורגיות, פוליפרופילן, חומרי חיטוי ידיים המבוססים על אלכוהול, ונייר טואלט, אמורים להיות סחורה מבוקרת על פי חוק מחיר טובין ושירותים, BE 2542 (1999) בעקבות החלטת הממשלה בנושא.
ב-6 בפברואר 2020 הזהיר ראש הממשלה, פריות צ'אן-אוצ'ה, כי אגירה של מסכות כירורגיות וחומרים לחיטוי ידיים, כמו גם הפקעת מחירים במכירתם, עלולות להביא להשלכות משפטיות.
ב-12 במרץ 2020 גורמי בריאות עודדו אנשים להכין מסכות פנים ביתיות מבד, וקבעו כי מסכות בד יכולות למנוע התפשטות של טיפות הגדולות ממיקרון אחד (עליהן נישא הנגיף).
תגובת הממשלה > נעילה, עוצר ואיסור נסיעות בין מחוזות

ב-21 במרץ 2020 הכריזו רשויות עיריית בנגקוק על השבתה רחבה של עסקים שונים. מושל בנגקוק, אסווין קוואנמואנג (אנ'), חשף לאחר ישיבת העירייה כי הדירקטוריון קיבל החלטה לסגור בתי עסק לפי סעיף 35 לחוק מחלות מידבקות BE 2558 (2015), לתקופה של 22 ימים, החל מ-22 במרץ, עד 12 באפריל 2020. בהמשך הוארכה ההחלטה מ-12 באפריל 2020 עד ל-30 באפריל 2020. רק סופרמרקטים, בתי מרקחת ומסעדות שפעלו על בסיס איסוף עצמי (takeaway), יכלו להישאר פתוחים בקניונים.
הממשלה הטילה עוצר שנכנס לתוקף ב-3 באפריל 2020, בין השעות 22:00 ל-4:00 ביום המחרת, וזאת בכדי להגביל את התפשטות הנגיף. הממשלה פרסמה בנוסף איסור נסיעות לכל הזרים המעוניינים להיכנס לתאילנד. כמה ממבקרי הממשלה נעצרו על בסיס החשד שהפיצו מידע כוזב על המגפה.
הוחלט כי העוצר יתחיל ב-23:00 במקום ב-22:00, לאחר מכן נקבע כי הוא יסתיים כשעה מוקדם יותר, והוא הסתיים רשמית ב־15 ביוני 2020.
בתחילת אפריל 2021 הורו לסגור את מקומות הבילוי של בנגקוק לשבועיים. באמצע אפריל 2021, הורו לסגור בתי ספר למשך שבועיים, תוך התחשבות בכך שנמנו מעל ל-2,000 מקרים יומיים. מאז 26 באפריל, עסקים נוספים, לרבות חדרי כושר, נסגרו למשך שבועיים.
תגובת הממשלה > יישום מעקב

מאז מאי, הרשויות ביקשו מהתושבים להתקין אפליקציית מעקב בשם "צ'אנה תאילנדית" (מנצחים תאילנדים, תאית), כדי לעקוב אחר אנשים. המטרה הייתה ליידע אנשים ששהו בבניין סגור עם חולה מאומת על המגע עם החולה. עם זאת, המבקרים הטילו ספק ביתרונות היישום, והיו דיווחים על קבלת דואר זבל.[דרוש מקור]
תגובת הממשלה > מעקב אחר שפכים

מחקר מהפקולטה לרפואה של אוניברסיטת צ'ולאלונגקורן, דיווח כי RNA של הנגיף נמצא בשפכים שנאספו הן ממרכז העיר, והן מהפרוורים, עם ריכוזים גוברים מאוקטובר עד דצמבר. זהו מערך הנתונים הראשון הקשור ל-RNA של הנגיף בשפכים של בנגקוק. למעט יולי, אוגוסט ודצמבר, לא היו הבדלים מובהקים סטטיסטית במספרי העותקים של ה-RNA ממרכז העיר או מפרווריה. בין אוקטובר לנובמבר נצפתה עלייה חדה במספר העותקים בשני המקומות, ואחריה עלייה של פעמיים עד שלוש בדצמבר, הקשורים למקרי ההידבקות שדווחו באותו חודש. מעניין לציין כי בדצמבר עלה מספר העתקי ה-RNA של הנגיף שנמצאו במערכת הביוב (הן ממרכז העיר והן מהפרוורים), המשקף את הגידול במספר החולים במחלה. תוצאות המחקר מצביעות על כך שמספר עותקים גבוה יותר של הגנום הנגיפי יכול להיות מתואם עם העלייה בתחלואה, ושיעור המקרים החיוביים אף עשוי להיות גבוהה בהרבה מהמדווח.
תגובת הממשלה > חינוך לבריאות

החינוך הציבורי התמקד בניטור עצמי לקבוצות בסיכון, תרגול היגיינה (בדגש על שטיפת ידיים), והימנעות מהתקהלויות המוניות (או חבישת מסכות באם לא הייתה אפשרות להימנע מהתקהלות).