stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרות תורנית
לקריאה נוספת

ספר סופר וסיפור, ש"י עגנון, שוקן תשל"ח (1978).
בית הוועד קובץ מאמרים בסוגיות הספר התורני, הרב יואל קטן והרב אליהו סולובייצ'יק [עורכים], ירושלים תשס"ג.
Sefer HaPrenumerantn: Veg vayzer tsu prenumerirte Hebreishe sforim un zeyre hotmim fun 8,767 kehiles in Eyrope un Tsofn-Afrike. (New York: Library of the Jewish Theological Seminary and Ktav Publishing, 1975). xx, 384, xii pages.
הערות שוליים

↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס', עמוד ב': ”דברים שבעל-פה אי אתה רשאי לאומרן בכתב”
↑  קבלה, באתר www.ka-gold-jewelry.com
↑  נכון לפברואר 2017
| ארון הספרים היהודי |
| --- | --- | --- |
| כתבי יסוד | תורה • נביאים • כתובים • ספר יצירה • משנה • תוספתא • תלמוד (בבלי וירושלמי) • מסכתות קטנות • סידור ומחזור • הגדה של פסח |  |
| מדרשי הלכה (חז"ל) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
| מדרשי אגדה (חז"ל) | מדרש רבה • מדרש תנחומא • פרקי דרבי אליעזר • סדר עולם • ילקוט שמעוני • אבות דרבי נתן • תנא דבי אליהו • פסיקתא דרב כהנא • פסיקתא זוטרתא • מדרש שוחר טוב |  |
| ראשונים ואחרונים | פירוש רש"י לתורה • פירוש רש"י לתלמוד • חובות הלבבות • משנה תורה (והשגות הראב"ד) • תוספות • ספר הזוהר • שולחן ערוך (והגהות הרמ"א) • שולחן ערוך הרב • קיצור שולחן ערוך • משנה ברורה |  |
| סוגות | מדרש • ספרות האגדה • ספרות ההיכלות והמרכבה • פרשנות למקרא • פרשנות למשנה • פרשנות לתלמוד • פרשנות השולחן ערוך • שו"ת • ספרי חסידות • סיפורי חסידים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533612005171  LCCN: sh85070331  SUDOC: 030615674 
התלמוד הבבלי מספרי היסוד של הספרות התורנית
חברת מטעי ארץ ישראל

חברת מטעי ארץ ישראל הייתה מיזם עסקי–ציוני, שהחלה את פעילותה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. פעילותה של החברה הובילה לראשית ההתיישבות הציונית בתל מונד.
היסטוריה

בשנת 1928 ביקר הלורד אלפרד מונד בישראל, וחיפש דרכים לשלב רכישת קרקעות בארץ ישראל ממניעים ציוניים, עם הקמת מיזמים עסקיים. מונד ראה בביקורו פוטנציאל כלכלי בפיתוח ענף ההדרים בישראל, ובהמשך אותה שנה הקים יחד עם קבוצת משקיעים לא יהודים את חברת מטעי ארץ ישראל. החברה הוקמה עם מניות בהון של כ-300 אלף לירה ארץ ישראלית.
בשנת 1929 רכשה החברה שטח של 1,200 דונם כ-10 קילומטרים מצפון לכפר סבא, לימים תל מונד, והקצתה אותם לנטיעת פרדסים והתיישבות חקלאית. הרכישה בוצעה באמצעות חברת הכשרת היישוב בתיווכו של יהושע חנקין. חברת מטעי ארץ ישראל לקחה על עצמה את שיווק התוצרת החקלאית שגודלה במקום, ושמה דגש על עבודה עברית.
הפיתוח החקלאי של החברה בתל מונד גם היה למעשה תחילת ההתיישבות הציונית באזור, וגם הייתה החברה הציונית הראשונה ששילבה חקלאות עם טכנולוגיות תעשייה מהמתקדמות לתקופתה. ב-29 ביולי 1929 החל החריש הראשון של החברה, כאשר 1000 דונם מאדמות החברה נחרשו על ידי מכונות פאולר בעלות 220 כוח סוס שהובאו מאנגליה במיוחד עבור תחילת החריש. פעילות החברה בתל מונד סייעה להתרחשות היישובית בגוש תל מונד כולו.
אלפרד מונד נפטר בשנת 1930, ובנו הנרי מונד ביקר באותה שנה בישראל והתחייב בפני עובדי החברה להמשיך את פועלו של אביו. בפועל לא גילה הנרי מחויבות רבה לפעילות החברה, והחברה לא התרחבה כמתוכנן אלא נותרה באותה המתכונת.
בתחילת שנות ה-30 הצטרף הלורד זיו למשקיעים בחברה, וקנה כ-800 דונם בגוש תל מונד. בשנת 1956 מכר הנרי מונד את כל נכסי המשפחה באזור.
בשנת 1988 פורקה החברה סופית, והמבנה ששימש לניהול החברה נמסר לידי האגודה להיסטוריה של גוש תל מונד, והוסב ל"מרכז התיעוד".
הערות שוליים

1 2  החברה למטעי ארץ ישראל, באתר המרכז לתיעוד תל מונד
1 2  נועם דביר, גלריה, יוצקים תוכן למגדל המים, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2010
1 2 3 4 5  סיפורו של מקום, באתר מרכז תיעוד תל מונד (ארכיון)
↑  בית הלורד - מרכז תיעוד תל מונד, באתר מועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
↑  מיכל בן ארי, בית הלורדים: בעקבות הברון מונד, באתר ynet, 30 בדצמבר 2007
↑  יגאל צור, ביקור בתל-מונד, באתר ynet, 8 באוגוסט 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310457205171 
ראשית ההתיישבות בתל מונד, ביזמת חברת מטעי ארץ ישראל, בתצלום מהאוויר
חצי האי הקוריאני

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט, ים סין המזרחי, הים הצהוב 
 קואורדינטות:  37°30′N 127°00′E﻿ / ﻿37.5°N 127°E﻿ / 37.5; 127
 שטח:  220,847 קמ"ר
 היקף החוף:  8,640 ק"מ
 גובה מרבי:  הר פאקטו – 2,744 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
 אוכלוסייה:  74,000,000
 צפיפות:  337 תושבים/קמ"ר
  (למפת קוריאה מוגדלת) חצי האי הקוריאני(למפת קוריאה רגילה) חצי האי הקוריאני
 
חצי האי הקוריאני הוא חצי אי במזרח אסיה, החופף במידה רבה את הגבולות המדיניים, התרבותיים והאתניים של קוריאה. עד מלחמת העולם השנייה שכנה בשטחו ישות פוליטית אחת, קוריאה, וכיום שוכנות בשטחו המדינות קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. חצי האי מחובר ליבשה מצפון, ומוקף בים מיתר עבריו – ים יפן ממזרח, מצר קוריאה מדרום והים הצהוב ממערב. ההגדרה המקובלת לגבולו הצפוני של חצי האי חופפת את גבולותיה של קוריאה הצפונית עם סין ועם רוסיה, הקבועים ברובם לאורך גבולות טבעיים, הנהרות יאלו וטומן. בגבולות אלה, שטחו של חצי האי ושל האיים הסמוכים לו 220,847 קמ"ר. בסך הכול גרים בחצי האי כ-74 מיליון בני אדם שחיים בצפיפות של כ-337 נפש לקמ"ר.
הרים משתרעים על כ-70% משטח חצי האי. רובם של הרים אלה נמוכים, והגבוה שבהם, הר פאקטו, מתנשא לגובה של 2,744 מ' מעל פני הים. אורך קו החוף של חצי האי הקוריאני הוא 8,460 ק"מ. החופים הדרומי והמערבי מפורצים במיוחד, ורוב רובם של 3,579 האיים הפזורים לאורך קו החוף מצויים בסמוך לחופים אלו.
האקלים בחצי האי משתנה מצפון לדרום. הדרום חם ולח יותר מהצפון, והוא מושפע מזרמי ים חמים. הצפון קר ויבש יותר, והאקלים בו דומה לזה של מנצ'וריה. בעוד שכמות המשקעים השנתית בעמק של שנהר יאלו הצפוני היא כ-600 מ"מ, בחופי הדרום עומדת כמות המשקעים על כ-1,500 מ"מ. הבדלי הטמפרטורות בין אזורים אלה עשויים להגיע גם ל-C° ‏20. בקיץ פוקדות את חצי האי סופות מונסון, ובסתיו סופות טייפון. עיקר המשקעים יורדים בקיץ, וכמחצית מהם בזמן המונסון.
ראו גם

גאוגרפיה של קוריאה הצפונית
חדשות ארכיאולוגיות

| --- | --- |

חדשות ארכיאולוגיות בספריית מוזיאון רוקפלר
חדשות ארכיאולוגיות בספריית מוזיאון רוקפלר
 סוגה:  כתב עת
 פורמט:  החל מ-2005 מהדורה הדיגיטלית בלבד
 מו"ל:  רשות העתיקות
 מייסד:  אברהם בירן
 תאריכי הופעה:  1961–הווה (כ־63 שנים) 
 שפה:  עברית, אנגלית, שפות מרובות 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  1565-5334, 1565-043X
 www.hadashot-esi.org.il
 
חדשות ארכיאולוגיות הוא כתב עת היוצא לאור מאז 1961 על ידי רשות העתיקות וכולל סקירות על חפירות ארכאולוגיות שבוצעו על ידי אנשי הרשות בישראל. בכתב בעת מפורסמים דו"חות ביניים ודו"חות סופיים וכן ממצאים ארכאולוגיים שתועדו בעת עבודות פיקוח. המאמרים מתפרסמים במקביל בעברית ובאנגלית. את מטרת כתב העת הגדיר אברהם בירן שיזם את הדפסת כתב העת: "לספק את דרישת חברים רבים שביקשו לקבל ידיעות מוסמכות על הנעשה בשטח המחקר הארכאולוגי בארץ".
בשנת 2004 החלו מאמרי כתב העת להתפרסם באינטרנט ומשנת 2005 הופסקה הוצאת המהדורה המודפסת. כדי לשמור על רציפות עם המהדורה המודפסת מספרי הגליונות באתר האינטרנט עוקבים למהדורה המודפסת, אולם למעשה המאמרים מתפרסמים במשך כל השנה ולא פעם אחת בשנה כמו שהיה קודם לכן. באתר האינטרנט מופיעים גם כל נושאי המאמרים של 116 הגליונות הראשונים ומחבריהם.
הערות שוליים

↑  צבי גל, פרסומי הרשות, אתר רשות העתיקות
↑  חדשות ארכיאולוגיות - המהדורה הדיגיטלית (15 מאי 2005), אתר רשות העתיקות
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חצי האי האלט

| --- | --- |

מפה טופוגרפית בקנה מידה 1:250,000 של חצי האי האלט וקרחון טאקר.
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°30′00″S 170°10′01″E﻿ / ﻿72.5°S 170.167°E﻿ / -72.5; 170.167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי האלט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי האלט
 
חצי האי האלֶט (באנגלית: Hallett Peninsula) הוא חצי אי משולש לחוף ים רוס של ארץ ויקטוריה, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
צורתו של חצי האי - כיפה, 36 ק"מ אורכו, עם צוקים בגובה 1,500 מ' בצד החוף המזרחי שלו ובגובה 300 מ' בצדו המערבי. חצי האי משתרע מכף האלט אל כף ויטסטון ומתחבר ליבשה ברכס צר בין קרחון טאקר ומפרצון אדיסטו.
קרחון האלט זורם לצד חצי האי והופך למדף קרח.
היסטוריה > מקור השם

את שמו קיבל חצי האי ממשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משום שתחנת האלט על סי בי הוק נבנתה בקצה הצפוני של חצי האי.
חבית יין

חביות יין
חבית יין היא חבית לאחסון ולשינוע יין. במשך דורות רבים החביות יוצרו מעץ וזאת בשל העובדה שזני עצים שונים מקנים טעמים ואיכויות שונות ליין. כיום נעשה שימוש בעיקר בעץ אלון. מהעץ מועבר אל היין הטאנין, וככל שהעץ חדש יותר, כך כמות הטאנין המועברת גדלה ועמה כושר ההתבגרות של היין. במאה ה-20 ואילך מיוצרות חביות יין גם מפלדת אל-חלד. סוג העץ, מצבו והאתר שבו נמצאת החבית, משפיעים על ניחוחו וטעמו של היין, האם תשהה במרתף עמוק ולח, או במחסן שבו האוויר יבש, במקום גבוה בהרים או על שפת הים. 

חביות יין הן אובייקט לשימוש משני באמנות ובנוי.
תהליך ייצור חבית היין

לאחר כריתת העץ הוא עובר תהליך ייבוש כדי לחזק אותו ולוודא את עמידותו הפיזית והמכנית. שלב הקלייה הוא השלב בעל ההשפעה הגדולה ביותר בתהליך ייצור החבית שכן יש שלושה סוגי קלייה: קלה, בינונית וכבדה, כל סוג קובע את ההרכב הכימי של העץ מה שמייצר את התרכובות הנדיפות של החבית. על מנת לתת לחבית את צורתה הגלילית יש לחמם את העץ ולאחר מכן להדק את הסגירה בעזרת חישוקי מתכת.
חבית עץ אלון

איכות היין המיושן תלויה בעיקר בזמן היישון ובהרכב העץ. חבית היין מיוצרת לרוב מעץ אלון אשר נחשב כלי אידיאלי לאחסון יין וזאת בשל גמישותו ומבנהו אשר מונע דליפות ומאפשר כניסת חמצן במידה מועטה שתורמת לטעמו של היין. לעץ האלון השפעות חיוביות נוספות אשר משפרות את ארומת היין, צבעו ויציבותו.
תהליך היישון

לחבית מספר תפקידים במהלך יישון היין. עץ האלון מפרק מספר חומרים ובכך מחזק את ארומת היין, החבית תורמת תחושת עפיצות והפעפוע המתון של החמצן בתוך העץ גורם לתגובות כימיות שמייצבות את צבע היין. כאשר היין נח בתוך החבית מתאפשרת שקיעה של חומר קוליאידי אשר הופך את היין לצלול ויציב. איכות תהליך היישון נקבעת על פי מספר גורמים: מקור העץ, תיבול, דרגת הקלייה ומספר השימושים בחבית.
טכנולוגיות חדשות

השימוש בחביות עץ אלון ליישון יין כרוך בהוצאות גבוהות ולכן מטעמי חיסכון נבדקות חלופות לשיטה מסורתית זו, אחת החלופות היא הוספת שבבי עץ אלון ליין לצורך יצירת הניחוח והטעם של עץ האלון, עם זאת במדינות מסוימות נאסר השימוש במוצרי אלון חלופיים, מה שמאפשר לייננים ממדינות אחרות להשתמש בחלופות ולמכור בזול את מוצריהם.
לקריאה נוספת

מיכאל בן-יוסף, ספר היין, (עורכת: נירה רוסו), ירושלים, הוצאת כתר, 1990, עמ' 65–66
הערות שוליים

↑  לה מונד, מה קורה כשמיישנים יין בתוך הים, באתר הארץ, 19 ביוני 2012.
↑  זהרה רון, ‏צפו בתמונות: המטמורפוזה של חבית יין משומשת, באתר גלובס, 8 ביולי 2012.
1 2  Teresa Garde-Cerdán, Carmen Ancín-Azpilicueta, Review of quality factors on wine ageing in oak barrels, Trends in Food Science & Technology 17, 2006-08-01, עמ' 438–447 doi: 10.1016/j.tifs.2006.01.008
↑  Maria Nikolantonaki, Samar Daoud, Laurence Noret, Christian Coelho, Impact of Oak Wood Barrel Tannin Potential and Toasting on White Wine Antioxidant Stability, Journal of Agricultural and Food Chemistry 67, 2019-07-31, עמ' 8402–8410 doi: 10.1021/acs.jafc.9b00517
1 2  Maria del Alamo-Sanza, Ignacio Nevares, Oak wine barrel as an active vessel: A critical review of past and current knowledge, Critical Reviews in Food Science and Nutrition 58, 2018-11-02, עמ' 2711–2726 doi: 10.1080/10408398.2017.1330250
↑  Purificación Hernández-Orte, Ernesto Franco, Carlos González Huerta, Juana Martínez García, Criteria to discriminate between wines aged in oak barrels and macerated with oak fragments, Food Research International 57, 2014-03-01, עמ' 234–241 doi: 10.1016/j.foodres.2014.01.044
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4739207-1
חברים על הכוונת

| --- | --- |
 כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  מאשה והדוב
 בימוי:  רוג'ר אלרס, ג'יל קולטון, אנטוני סטאצי
 הופק בידי:  ג'ון ב. קארלס, סטיב מור
 תסריט:  סטיב בנסיצי, רון ג. פרידמן
 שחקנים ראשיים:  מרטין לורנס, אשטון קוצ'ר, דברה מסינג, ביל קונולי, גארי סיניז, ג'ון פארבו
 מדבבים:  אשטון קוצ'ר מרטין לורנס קודי קמרון ג'יין קרקובסקי פאטריק ווארברטון בילי קונולי דני מן מאדי טיילור ג'ון פאברו מישל מרדוקה דברה מסינג גורדון טוטוסיס ג'ורג'יה אנגל גארי סיניז
 מדבבים בעברית:  ציון ברוך ליאור כלפון תומר שרון הדר לוי יורם יוספסברג עמי מנדלמן ניר רון נורית בנאי קורן עלמה זק צביקה הדר תמיר סטיינמן גיורא חמיצר
 מוזיקה:  ראמין דגאוודי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי סוני הנפשה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית29 בספטמבר 2006
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אנימציה קומית ממוחשבת
 תקציב:  80,000,000 $
 הכנסות:  197,309,027 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   openseason06
 פרסים:  הועמד ל-6 פרסי אנני כאשר ביניהם סרט ההנפשה הטוב ביותר
 סרט הבא:  חברים על הכוונת 2
 סרטים בסדרה:  חברים על הכוונת חברים על הכוונת 2 חברים על הכוונת 3 חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חברים על הכוונת (באנגלית: Open Season) הוא סרט הנפשה תלת־ממדית של חברת סרטי סוני הנפשה משנת 2006. הסרט הוא סרט ההנפשה התלת־ממדית הראשון של החברה. בעקבות הצלחת הסרט יצאו לו שלושה סרטי המשך ישירות ל-DVD: "חברים על הכוונת 2", "חברים על הכוונת 3" ו"חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב". הסרט הועמד ל-6 פרסי אנני, כאשר אחד מהם הוא סרט ההנפשה הטוב ביותר.
תקציר העלילה

בוג הוא דוב גריזלי שאומץ בילדותו על ידי היערנית בת'. לאחר שהוא מעורר מהומות בעיר, בת' מחזירה אותו ליער שלושה ימים לפני פתיחת עונת הציד. הוא פוגש את אליוט, אייל פטפטן שנזרק מהעדר שלו. השניים נאלצים לסמוך אחד על השני ולאחד את כל חיות היער למלחמה נגד הציידים.
דיבוב ודמויות

| דמות | מידע על הדמות | מדובב באנגלית | מדובב בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| אליוט | אייל היפראקטיבי בעל קרן אחת שסולק מן העדר שלו | אשטון קוצ'ר | ציון ברוך |
| בוג | דב גריזלי שאומץ בילדותו על ידי בת' | מרטין לורנס | ליאור כלפון |
| נקניקי (באנגלית: מר וייני) | כלב תחש, חיית המחמד של בובי | קודי קמרון | תומר שרון |
| ג'יזל | איילה מהעדר הישן של אליוט | ג'יין קרקובסקי | הדר לוי |
| איאן | אייל בעל אופי שחצן ויהיר, מנהיג העדר שאליו השתייך בעבר אליוט | פאטריק ווארברטון | יורם יוספסברג |
| מקסקוויזי (באנגלית: סקוויזמאסטר) | סנאי, מנהיג קבוצת סנאים | בילי קונולי | עמי מנדלמן |
| סרג' | ברווז, אחיו של דני | דני מן | תומר שרון |
| דני | ברווז, אחיו של סרג'. ככל הנראה לוקה באוטיזם או בפיגור שכלי ולא מרבה לתקשר ובדרך כלל אומר מילים בודדות או נעזר בשפת הסימנים. | מאדי טיילור | עמי מנדלמן |
| ריילי | בונה | ג'ון פאברו | ניר רון |
| מריה | בואשת | מישל מרדוקה | נורית בנאי קורן |
| בת' | יערנית, גידלה את בוג מאז שהיה גור. | דברה מסינג | עלמה זק |
| גורדי | השריף של טימברליין | גורדון טוטוסיס | צביקה הדר |
| בובי | הבעלים של נקניקי | ג'ורג'יה אנגל | תמיר סטיינמן |
| שו | הצייד האכזר ביותר בטימברליין ויריבה המושבע של בת' | גארי סיניז | גיורא חמיצר |
ראו גם

חברים על הכוונת (סדרת סרטים)
הערות שוליים

↑  34TH ANNUAL ANNIE AWARDS, annie awards
↑  Open Season Full Cast & Crew, IMDb
↑  חברים על הכוונת (2006), באתר אישים
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חך

| --- | --- |

 שיוך:  פה 
 מיקום אנטומי:  חלל הפה 
 עצבוב:  maxillary nerve
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1112) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  palatum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.1.01.102 
 TA2 (2019):  2778 
 FMA:  54549 
 קוד MeSH:  A14.521.658 
 מזהה MeSH:  D010159 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0700374 
 
מיקום החך בפה
מיקום החך הרך
החך (באנגלית: Palate) הוא גג הפה בבני אדם ובבעלי חוליות אחרים, המבדיל בין חלל הפה לחלל האף. אין לבלבל איבר זה עם החניכיים שהם הרקמות הרכות סביב השיניים. החך מחולק לשני אזורים: החלק הקדמי הגרמי, והחלק האחורי הבשרני. החך מעוצבב על ידי ענף הלסת העליונה של עצב המשולש.
החך הקשה

החך הקשה (באנגלית: Hard palate) הוא החלק הקדמי של החך והוא נראה במבט פשוט לפה פתוח. בניגוד לחך הרך, החך הקשה מורכב מעצמות המחוברות במפרק פיברוטי (או מפרק צמוד). העצמות המרכיבות אותו הן הַזִּיז הַחִכִּי של הלסת העליונה, הנמצאת בקדמת החך הקשה, והחלק האופקי של עצם החך, הנמצאת באחוריו.
האינטראקציה בין החך הקשה ללשון הכרחית ליצירת מספר רב של עיצורים בשפות אנושיות.
רירית החך הקשה יוצאת דופן. הרירית מחוברת בחוזקה לפריוסטאום שמתחתיה. בניתוח ניתן להסירם כמבנה אחד.
אחד המומים המולדים החמורים הקשורים לחך הוא חך שסוע, מצב בו קיים סדק בחך הקשה שיוצר חיבור בין חלל הפה לחלל האף. דבר שיוצר בעיות בהנקת הילוד ובדיבור. כיום מום זה מתוקן בהליך כירורגי בגיל צעיר.
החך הרך

החך הרך (באנגלית: Soft palate), הנקרא גם וילון, הוא רקמה רכה המכסה את אחורי גג חלל הפה. הוא נמצא בין החך הקשה לבין הענבל, ונבדל מהחך הקשה הנמצא קדמית ממנו בחלל הפה בכך שבניגוד אליו אין בו עצמות. זהו איבר נייד המצויד בסיבי שריר העטויים קרום רירי.
באמצעת החך הרך נמצאת הענבל, המכילה רקמת לימפה על פניה האחורית.
הווילון אחראי על סגירת תעלות האף בתהליך הבליעה והוא משמש גם בסיס חיתוך עבור העיצורים הווילוניים. תנועת החך הרך בזמן הנשימה אחראית על צליל הנחירה. מגע בחך הרך מעורר אצל רוב האנשים רפלקס של הקאה.
יש לחך הרך חמישה שרירים:
מותח שרירים של palatinum וִילוֹנוֹת
levator veli palatini
Palatoglossus
שריר הלוע החכי (Palatopharyngeus muscle)
שריר העגלה (musculus uvulae)
הערות שוליים

↑  Anatomy for Anaesthetists, H Ellis et al, Blackwell Publishing 2004, p 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558230105171  BnF: cb12007543s (data)  GND: 4156095-4  LCCN: sh85096966  TA98: A05.1.01.102
חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים בארצות הברית

בארצות הברית, חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים (באנגלית: Anti-miscegenation laws in the United States) היו חוקי מדינות בארצות הברית לאסור נישואים בין-גזעיים (בפרט בין לבנים לשחורים) ולאסור יחסי מין בין-גזעי, והיו תקפים משפטית פלילית בחלקים נרחבים בארצות הברית עד שנת 1967.
חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים בארצות הברית היוו חלק מהחוקים האמריקאים מלפני הקמתה וביסוסה של ארצות הברית, ולכן החוק הזה נקבע כי הוא אינו מאושר על ידי החוקה בשנת 1967 על ידי בית משפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין לאבינג נגד וירג'יניה. המונח יחסי זוגיות בין-גזעיים שומש לראשונה ב-1863, במהלך מלחמת האזרחים בארצות הברית, על ידי עיתונאים אמריקאים כדי לבייש את התנועה לביטול העבדות על ידי העלאת דיון על תפיסת העולם בנוגע לנישואים בין-גזעיים לאחר ביטול העבדות. חלק משלוש עשרה המושבות המקוריות אשר נהפכו למדינות וחוקקו חוקים אלו, חקקו במדינה חוקים אלה במאה ה־18 המוקדמת, מאה שנים או יותר לאחר ביטול העבדות.
בדרך כלל, חוקים אלו הגדירו זוגיות בין-גזעיים שונים כפשע, ואסרו על קיום חתונות בין אנשים מגזעים שונים וקיום טקסים דומים.
לפעמים, לא היה ניתן להאשים זוגות בין-גזעיים על פי החוק האוסר יחסי זוגיות בין-גזעיים, ובמקום זאת אושמו של ניאוף וזנות יוחסה אליהם במקום.
כל החוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים אסרו את הנישואים בין לבנים ללא-לבנים, בעיקר לשחורים, אבל לפעמים גם לאינדיאנים ואסייתים.
במדינות רבות, חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים כללו גם הוצאה מחוץ לחוק של חיים משותפים ללא נישואים וקיום יחסי מין בין אנשים עם גוון עור בהיר לבין אנשים עם כל גוון אחר. בנוסף, בשנת 1908 מדינת אוקלהומה אסרה על נישואים "בין אדם ממוצא אפריקאי" לבין "כל אדם לא ממוצא אפריקאי". בשנת 1920 לואיזיאנה אסרה על נישואים בין ילידים אמריקנים לבין אפרו-אמריקנים (ומשנת 1920–1942, גם פילגשים), וב-1935, במדינת מרילנד, אסרו נישואים בין שחורים לפיליפינים.} בעוד שחוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים נחשבים לעיתים קרובות לתופעה דרומית, גם מדינות המערב והמישור חוקקו אותן.
אף על פי שתיקונים לחוקים אלה הוצעו בקונגרס של ארצות הברית בשנים 1871, 1912-1913 ו-1928, חוק ארצי לביטול חוקים אלה לא נחקק עד לפרסום פסק הדין של בית המשפט העליון בקליפורניה בפסק דין פרץ נגד שארפ (1948). ב-1967 פסק בית המשפט העליון בארצות הברית פה אחד בפרשת לאבינג נגד וירג'יניה כי חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים הם בלתי חוקתיים.
התקופה הקולוניאלית

החוקים הראשונים שהפכו את הנישואין ויחסי המין בין לבנים ללא לבנים לא חוקיים נחקקו בעידן הקולוניאלי במושבות האנגליות של וירג'יניה ומרילנד, מדינות שהיו תלויים כלכלית בעבודות ללא תשלום, כגון עבדות.
בהתחלה, בשנות השישים של המאה התשע-עשרה, החוקים הראשונים בווירג'יניה ובמרילנד המסדירים נישואים בין לבנים לשחורים היו קשורים רק לנישואי הלבנים עם עבדים שחורים (ומולטים) ומשרתים.
ב-1664 חוקקה מרילנד חוק שהפך נישואים אלה ללא חוקיים כגון: נישואי נל באטלר ב-1681, יליד אירלנד, לעבד אפריקנית. ב-1691 הפכה המושבה וירג'יניה למושבה האנגלית הראשונה בצפון אמריקה שהעבירה חוק האוסר נישואין בין לבנים לשחורים, ואחריה מרילנד בשנת 1692. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה האמריקנית שנחקק חוק האוסר שבקריטריון היחיד האוסר על בני זוג להינשא הוא איסור בין-גזעי, ולא שאלה של מעמד או מצב של עבדות.
מאוחר יותר התפשטו חוקים אלה גם לשאר המושבות שהיו בהם פחות עבדים ושחורים חופשיים, כמו פנסילבניה ומסצ'וסטס. יתרה מזאת, לאחר הכרזת העצמאות האמריקנית, נחקקו חוקים דומים בשטחים ומדינות שאסרו על העבדות.
אחרי העצמאות האמריקנית

ב-1776, שבע מתוך 13 המושבות שהכריזו על עצמאותן חוקקו חוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים, למרות שהעבדות בוטלה בהדרגה בצפון. תחילה לא הייתה לכך השפעה רבה על החוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים. שונה משאר המדינות הייתה פנסילבניה, אשר ביטלה את החוק שלה נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים שונים כבר בשנת 1780, יחד עם ביטול כמה מן ההגבלות האחרות שהוטלו על שחורים חופשיים.
לאבינג נגד וירג'יניה

כל האיסורים על נישואים בין-גזעיים הוסרו לאחר שמילדרד לאבינג, אישה שחורה, וריצ'רד לאבינג, גבר לבן, עתרו לבית המשפט לאחר שנידונו למאסר עקב הפרת החוק נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים. בעקבות עתירה זו, בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי איסור זה הוא בלתי חוקתי, ובכך ביטלו את כל המגבלות לנישואים על בסיס גזע בארצות הברית.
תקציר > חוקים שבוטלו לפני 1887

| מדינה | החוק הראשון חלף | החוק בוטל | גזעים לבנים נאסרו מלהינשא ל: |
| --- | --- | --- | --- |
| אילינוי | 1829 | 1874 | שחורים |
| איווה | 1839 | 1851 | שחורים |
| קנזס | 1855 | 1859 | שחורים |
| מיין | 1821 | 1883 | שחורים, אינדיאנים |
| מסצ'וסטס | 1705 | 1843 | שחורים, אינדיאנים |
| מישיגן | 1838 | 1883 | שחורים |
| ניו מקסיקו | 1857 | 1866 | שחורים |
| אוהיו | 1861 | 1887 | שחורים |
| פנסילבניה | 1725 | 1780 | שחורים |
| רוד איילנד | 1798 | 1881 | שחורים, אינדיאנים |
| וושינגטון | 1855 | 1868 | שחורים, אינדיאנים |
| ויומינג | 1869 | 1882 | שחורים, אסייתים, פיליפינים |
תקציר > חוקים שבוטלו בין 1948–1967

| מדינה | החוק הראשון חלף | החוק בוטל | גזעים לבנים נאסרו מלהינשא ל: |
| --- | --- | --- | --- |
| אריזונה | 1865 | 1962 | כל הלא לבנים |
| קליפורניה | 1850 | 1948 | שחורים, אסייתים, פיליפינים |
| קולורדו | 1864 | 1957 | שחורים |
| איידהו | 1864 | 1959 | שחורים, אינדיאנים, אסיאתים |
| אינדיאנה | 1818 | 1965 | שחורים |
| מרילנד | 1692 | 1967 | שחור, פיליפינים |
| מונטנה | 1909 | 1953 | שחורים, אסיאתים |
| נברסקה | 1855 | 1963 | שחורים, אסיאתים |
| נבאדה | 1861 | 1959 | שחורים, אינדיאנים, אסיאתים, פיליפינים |
| צפון דקוטה | 1909 | 1955 | שחורים |
| אורגון | 1862 | 1951 | שחורים, אינדיאנים, אסיאתים, ילידים הוואיים |
| דרום דקוטה | 1909 | 1957 | שחורים, אסייתים, פיליפינים |
| יוטה | 1852 | 1963 | שחורים, אסייתים, פיליפינים |
| ויומינג | 1913 | 1965 | שחורים, אסייתים, פיליפינים |
תקציר > חוקים שבוטלו ב-12 ביוני 1967 (בפסק דין לאבינג נגד וירג'יניה)

| מדינה | החוק הראשון חלף | גזעים לבנים נאסרו מלהינשא ל: |
| --- | --- | --- |
| אלבמה | 1822 | שחורים |
| ארקנסו | 1838 | שחורים |
| דלאוור | 1721 | שחורים |
| פלורידה | 1832 | שחורים |
| גאורגיה | 1750 | כל הלא לבנים |
| קנטקי | 1792 | שחורים |
| לואיזיאנה | 1724 | שחורים |
| מיסיסיפי | 1822 | שחורים |
| מיזורי | 1835 | שחורים, אסיאתים |
| צפון קרוליינה | 1715 | שחורים, אינדיאנים |
| אוקלהומה | 1897 | שחורים |
| דרום קרוליינה | 1717 | כל הלא לבנים |
| טנסי | 1741 | שחורים, אינדיאנים |
| טקסס | 1837 | כל הלא לבנים |
| וירג'יניה | 1691 | כל הלא לבנים |
| מערב וירג'יניה | 1863 | שחורים |
מקורות נוספים

ג'ק ג'ונסון ונשים לבנות: "ההשפעה הלאומית", אל-טוני גילמור, היומן של היסטוריית הכושים (כרך 58, מספר 1, 18-38, ינואר 1973).