stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס האוזנר
פעילות ציבורית למניעת עישון

האוזנר החל את פעילותו בנושא מניעת עישון בשנת 1983, עת התקבל החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים בישראל. באותה שנה, הצטרף כיועץ משפטי לאגודה למניעת עישון.
בשנת 1985, יזם האוזנר אי הכרה בהוצאות לפרסום מוצרי עישון לצורכי פטור ממס.
במסגרת פועלו באגודה למניעת עישון, יזם תשדירי שירות בטלוויזיה נגד העישון תוך שימוש במוטו "סיגריה זה מגעיל אותי". אחד מהתשדירים בתחילת שנות ה-90 שעשו שימוש במוטו זה, הופק על ידי אייל פלד בשיתוף הגרפיקאי ששון גואטה, והציג באופן פרובוקטיבי סיגריות שבהדרגה הופכות לתולעים. באותה תקופה, עורר התשדיר זעזוע ציבורי.
כעורך דין אקטיביסט, עתר האוזנר מספר פעמים לבג"ץ בנושאים הקשורים לסיגריות ועישון. בשנת 1987, עתר למניעת הופעה של פרסומות לסיגריות בעיתון הצבאי במחנה, כשבעקבות העתירה הפרסום הופסק. בשנת 1988, עתר למניעת מימון המדינה להקמת מפעל לייצור סיגריות. עקב התמשכות הדיון ודחיית המימון, נבלמה הקמת המפעל. בינואר 1991, כתוצאה מעתירה לבג"ץ, נמנע שידור בטלוויזיה של משחקי כדורסל בהם נראית פרסומת לסיגריות. בעקבות הצלחת עתירה זו, הופסקה הפרסומת גם במשחקי כדורגל. בשנת 1996, עתר לבג"ץ למניעת עישון בטיסות לישראל וממנה. בעקבות הצלחת העתירה, הפכה מדינת ישראל בשנת 1998 לחלוצת יישום איסור כזה בעולם.
מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, מכהן האוזנר כיו"ר המועצה הישראלית למניעת עישון. בשנת 2000, התקבל על ידי הכנסת חוק המחייב את שר הבריאות להגיש מדי שנה לכנסת דו"ח בדבר מצב העישון העדכני בישראל ופעולות שננקטו למניעת העישון באותה שנה. בשנת 2007, פעל במסגרת תפקידו כיו"ר המועצה מול ח"כ גלעד ארדן להחמרת החקיקה כנגד בתי עסק ומקומות ציבוריים שאינם פועלים למניעת עישון באזורים אסורים בתחומם.
בשנים 2003–2015 היה חבר בוועדת FAMRI (אנ'), ארגון שתמך כספית במחקרים מדעיים העוסקים בנזקי העישון.
במהלך דרכו, השיג מספר תקדימים משפטיים הנוגעים למניעת עישון במקומות ציבוריים. בשנת 2006 השיג האוזנר תקדים, המאפשר למי שנחשף לעישון במקום ציבורי בניגוד לחוק, לקבל פיצוי מבעל המקום או המחזיק בו. בשנת 2010, השיג האוזנר תקדים נוסף למניעת עישון בתיאטרון, גם אם מתבצע כחלק מהצגה. בשנת 2011, השיג אישור מבתי המשפט להכרה בתביעות ייצוגיות בגין מניעת עישון במסעדות ומועדונים, ברים ובריכות שחייה.
בשנת 2012, יזם האוזנר הגדרה של תעשיית הסיגריות כעוסקת בפשע נגד האנושות, בנאומו בבניין האו"ם במסגרת התכנית להנצחת זכר השואה. כמו כן, קרא להעמיד לדין פלילי חברות סיגריות בגין המתה.
במסגרת פועלו, מרצה האוזנר בפני הציבור על נזקי העישון ומניעת העישון.
חיים אישיים

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
בגיל 4 חלה בפוליו, היה משותק במשך כשנה ונשאר מאז עם ליקוי קל.
מתגורר בירושלים.
לקריאה נוספת > מפרסומיו > עברית

סיגריה ללא עשן – הודאה בכישלון, מעריב, 20.10.1987.
אחריות משפטית למותם של קורבנות העישון: סוחרי סיגריות נתבעים ליתן את הדין, הרפואה, כרך 118, חוב' ט', 01.05.1990.
אחריות משפטית למותם של קורבנות העישון, אסיא, יולי 1990.
איסור עישון במקומות ציבוריים, איתנים, יולי 1991 (עודכן: 24.10.1997).
שוט יעיל יותר, הארץ, 17.03.1993.
עישון מוצרי טבק: כסף, דם ופוליטיקה, ההסתדרות הרפואית – מכתב לחבר, יום ללא עישון, יוני 1997.
החזר מס ערך מוסף בגין חוב אבוד, הלשכה, בטאון לשכת עו"ד, גיליון 56, פברואר 2001.
ההחמצה הגדולה, הלשכה, בטאון לשכת עו"ד, 2001.
למה אין שופטים בני 75?, מעריב, 15.06.2004.
שונאי הסיגריות האמיתיים, מעריב, 17.09.2007.
די לבכיינות. טוב שאסור לעשן. נקודה, ישראל היום, 03.12.2007.
חשיבותה של תביעת הסיגריות כהקלה על המשבר במערכת הבריאות, 31.10.2011.
הליכים משפטיים ככלי לקידום בריאות, במה – בטאון לעובדי בריאות בנושא מחלת הסרטן והשלכותיה, גיליון מס' 19 עמ' 20–22, ינואר 2012.
עמוס האוזנר, תבעה בגלל עישון במשרד. הפיצוי: 20 אלף ש', באתר ynet, 5 בפברואר 2014
עמוס האוזנר, הדילמה בין הצדק לפרטיות: על הקשיים שאיתם מתמודדים תובעי נזיקין, באתר כלכליסט, 24 באפריל 2014
עמוס האוזנר, הקשר בין עישון במכונית לתאונות קטלניות, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2019
תובענות ייצוגיות - הדרך הפתוחה ליחיד להתמודד מול גופים גדולים וחזקים, פרקליטים, 16.02.2016.
עמוס האוזנר, הקשר בין עישון במכונית לתאונות קטלניות, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2019
עמוס האוזנר, בין יול ברינר לגדעון עזרא, באתר העין השביעית, 16 בספטמבר 2020
פזרו את העשן, הבעיה עדיין בוערת, 16.07.2020, ביזנעס.
תמי האוזנר-רוה, עמוס האוזנר, כשאייכמן נכנס אלינו הביתה. ראשון לציון : ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2022.
לקריאה נוספת > מפרסומיו > אנגלית

Live and Let Live, Jerusalem Post, 06.02.1986.
Please Put Out Your Cigarette Telfed, South African Zionist Federation Magazine, April-May 1993.
The Liability of Cigarette Manufacturers for the Death of a Smoker, Jewish Medical Ethics, Vol II no.2, August 1994.
News analyses Israel: empowering the public to enhance smoke-free law, Tobacco Control, 01.08.2007.
Israel's inherent right to take part in the negotiations with Iran, Jerusalem Post, 25 February 2015.
Philip Morris sells death while speaking of 'smoke free world' – Opinion, Jerusalem Post, 12.01.2021.
Kelsey Romeo-Stuppy, Daniel Dorado, Davi Bressler, Deborah Sy, Amos Hausner, WHO FCTC Article 19: Using the judicial system to fight tobacco, Tobacco Induced Diseases 18, 2020-12-01, עמ' 1–2 doi: 10.18332/tid/130845 (with 4 others) WHO FCTC
לקריאה נוספת > קטעי עיתונות שהוזכר בהם > עברית

איריס מילנר, אל תעשנו עלי, מוסף הארץ, 25.02.1994.
ריאות ירוקות, צומת השרון, 30.01.2003.
דיאנה בחור-ניר, ‏"למעשנים יש מנגנון פיצוי.מכור לניקוטין יעשן יותר", באתר גלובס, 26 בספטמבר 2006
עוזי לבנה, רוני אהרנוביץ', אזרח שהחליט להפסיק לסבול בשקט: "אני לא מפחד מאנרכיה, כבר יש אנרכיה", באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2007
מארק שון, כללית לא מוותרת: דורשת פיצוי על נזקי העישון, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2011
דינה גורדון, לא רואים טבק בעיניים, חדשות Epochtimes, 01.09.2012.
איתמר ב"ז, "העיתונים צריכים להיגמל מפרסומות לסיגריות", באתר העין השביעית, 17 בדצמבר 2013
רוני לינדר, "יצרניות הסיגריות אשמות בהריגה. הן ממשיכות למכור ללקוחות בידיעה שחצי מהם ימותו מכך", באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2019
לקריאה נוספת > קטעי עיתונות שהוזכר בהם > אנגלית

Gail Lichtman, Anti Smoking Laws Blocked, Jerusalem, October 18, 1991.
Mordecai Spector, Attorney Amos Hausner Battles Tobacco Industry in Israel, The Jewish World, July 3, 1998.
Profiles in Jerusalem Amos Hausner: Anti Smoking Lobbyist, in Jerusalem, July 3, 1998.
Israeli lawyer takes on big tobacco; Amos Hausner sues for health care costs; his father prosecuted Eichmann, The National Law Journal, 12 October 1998.
Judy Siegel, Call to Prosecute Tobacco Executives, Jerusalem Post March 17, 2002.
Judy Siegel-Itzkovich, Anti-Smoking chief wants nicotine stubbed out, Jerusalem Post, 01 September 2006.
Landmark Class Action Against Menthol Cigarette maker Filed in Israeli Court, Class Action Litigation Report, May 22, 2009.
Judy Siegel Itzkovich, Organized Tobacco's Days are Numbered, Jerusalem Post, 14.06.2012.
Karl Grassman, An End to "Organized Tobacco?, The Times of Israel, 01.12.2012.
Judy Siegel-Itzkovich, Smoking prevention council head: State's: anti-smoking -efforts increasingly - ineffective, Jerusalem Post, 21.10.2015.
Judy Siegel-Itzkovich, A breath of fresh air, Jerusalem Post, 25.01.2014.
Joanne Palmer, What the Eichmann Trial Means, Times of Israel, 12.09.2019.
הערות שוליים

↑  כרך ה', 1973–1972
↑  בוגר במשפטים, מעריב, 25 במאי 1976
↑  נועם שרביט, ‏סדר מקוצר, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2006
↑  Public Lecture by Amos Hausner - Legacy. Father, Son and Nation: Reflections on the Eichmann Trial, University of Auckland
↑  makorrisho, באתר nrg
↑  הוועד המנהל, באתר מוזיאון משואה
↑  Andrea K. Schneider, Israel Reflections 2019 – Yad Vashem – Marquette University Law School Faculty Blog (באנגלית אמריקאית)
↑  Joanne Palmer, What the Eichmann trial means, jewishstandard.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון, תשמ"ג-1983; חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים, באתר www.nevo.co.il
↑  HAUSNER, A., THE TOBACCO INDUSTRY AND LEGISLATIVE REDRESS, New York State Journal of Medicine 85, 1985, עמ' 468–469
↑  אחד בשביל כולם, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2007
↑   הפרסומת "סיגריה?זה מגעיל אותי"! עם התולעים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:20)
↑  היכנס/י לפייסבוק, באתר Facebook
↑  Industry Documents Library, www.industrydocuments.ucsf.edu
↑  בג"ץ 194/88, האגודה למלחמה בסרטן נ. מנהלת מרכז ההשקעות, פ"ד מב(3) 294, 7.9.88
↑
↑  בג"ץ 2868/90, האגודה הישראלית למניעת עישון נ. רשות השידור. פ"ד מ(1) 163
↑  Israeli Society for the Prevention of Smoking v. Israel Broadcasting Authority | Tobacco Control Laws, www.tobaccocontrollaws.org
↑  ליטל לוין, היום לפני 14 שנה: לראשונה נאסר לעשן בטיסות לישראל וממנה, באתר הארץ, 26 במאי 2011
↑  חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, תשס"א-2000, באתר www.nevo.co.il
↑  הדר חורש, ח"כ גלעד ארדן, יו"ר ועדת הכלכלה, הוא חרוץ, קופצני, בוטה, מיומן במשחקי כוח ומהיר חימה, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2007
↑  פס"ד ברע"א 9615/05 אירית שמש נ' פוקצ'טה בע"מ
↑  ע"א 8896/10, עינב אברהמי נ. התיאטרון העירוני חיפה בע"מ
↑  ת.צ (מרכז), 4398-09-08, ליטבין ואח' נ. בלה שלומקינס ואח' (30.1.2011)
↑  ע"א 2150/11 ליטבין ואח' נ. בלה שלומקינס ואח' (20.5.2013)]
↑  2012 Shareholder Meetings, www.gasp.org
↑   רוני לינדר, "יצרניות הסיגריות אשמות בהריגה. הן ממשיכות למכור ללקוחות בידיעה שחצי מהם ימותו מכך", באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2019
↑  Expert: Organized tobacco's days are numbered, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  https://www.cancer.org.il/download/files/ICA%20ANNUAL%20REPORT%202012.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011416264805171  VIAF: 6166001633275021327   WorldCat (עם VIAF): 6166001633275021327
אפי שריר

| --- | --- |

שריר, 1987
 לידה:  21 בדצמבר 1951 (בן 73) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  יפפ"א, ידיעות אחרונות, ynet
 סוג כתב:  צלם עיתונות
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100063769171489
 www.effisharirphoto.co.il
 
אפרים "אפי" שריר (נולד ב-21 בדצמבר 1951) הוא צלם ישראלי. כצלם עיתונות צילם אירועים היסטוריים. כיום, צלם "ידיעות אחרונות" בצפון וצלם טבע.
קריירה

בשנת 1984 החל לעבוד כצלם בסוכנות יפפ"א (IPPA). משנת 1988 מועסק כצלם מטעם עיתון ידיעות אחרונות. עבד כצלם ידיעות אחרונות בבאר- שבע, תל אביב, ירושלים. התמקם סופית בצפון (גליל, גולן ועמקים) בשנת 2000.
במהלך עבודתו כצלם צילם עבור גופי תקשורת אירועים היסטוריים בהיסטוריה של מדינת ישראל כדוגמת האינתיפאדה הראשונה, משפט דמיאניוק, שהות צה"ל בלבנון, ההתנתקות, מלחמת לבנון השנייה, השרפה בכרמל וכן אירועים חדשותיים ואישיים.
אחת מתמונותיו המפורסמות היא תמונת עמיר פרץ צופה דרך משקפת סגורה. במהלך השנים תבע שריר מספר גופי תקשורת שהשתמשו בתמונה ללא מתן קרדיט. בתביעות אלה זכה במעל 26,000 שקל.
שריר מתגורר בקיבוץ שמיר ומצלם עבור ידיעות אחרונות ו-ynet. נוסף על כך, הוא מלמד צילום ומעביר סיורים וסדנאות צילום קבוצתיות בנושאים שונים.
תערוכות בהן הוצגו צילומיו

"צלמים נגד היד החזקה, הפגנת צילומים", קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, תל אביב, פברואר 1988.
"לבנון יוני 1982 – מאי 2000" - המשכן לאמנויות הבמה, תל אביב, אפריל-מאי 2010.
"עשור להתנתקות" – תערוכת צילומים של צלמי עיתון "ידיעות אחרונות", מתחם התחנה הראשונה, ירושלים, יולי 2015.
מתמונותיו

מנהיג מפלגת צומת, הרמטכ"ל לשעבר רפאל איתן בסדנת הנגרות שלו בתל עדשים, יוני 1984
חייל במחסום ביקורת של צה"ל באזור צור בלבנון, פברואר 1985
אסיר ציון נתן שרנסקי חוגג עם המוני ישראלים בכותל המערבי לאחר שחרורו מברית המועצות, פברואר 1986
ראש הממשלה יצחק שמיר (במרכז), מפקד פיקוד הדרום האלוף יצחק מרדכי (מימין) ומתאם פעולות הממשלה בשטחים שמואל גורן (ביניהם) מסיירים ברצועת עזה, יוני 1987
ילד פלסטיני אוחז אבן בעימות עם כוחות צה"ל ברצועת עזה, תחילת האינתיפאדה הראשונה, דצמבר 1987
עימותים בין פלסטינים לכוחות צה"ל בתחילת האינתיפאדה הראשונה, דצמבר 1987
ג'ון איוון דמיאניוק בפתיחת משפטו בבית המשפט המחוזי בירושלים, פברואר 1987
שמעון פרס ויצחק רבין בהצבעת אי אמון במליאת הכנסת, שכונתה "התרגיל המסריח", מרץ 1990
הערות שוליים

↑  אוסף דן הדני, Efi Sharir photographer, הספרייה הלאומית (באנגלית)
↑  תמונות נדירות ממשפטו של ג'ון דמיאניוק, באתר הספרנים, ‏2019-12-02
1 2 3  גלריה, באתר אפי שריר צלם ומורה לצילום
↑  שידור חי: פינוי בית הכנסת בעמונה, באתר "סרוגים", 2 בפברואר 2017
↑  רענן בן צור, רועי רובינשטיין ואיתן גליקמן, רומן זדורוב השתחרר מהכלא: "יש רק אמת אחת", באתר ynet, 26 באוגוסט 2021
↑  אלכסנדרה לוקש, המאבק על האסי: "מפגינים פרצו לקיבוץ, זה ייגמר בדם", באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
↑  יוני עוזרי, סערת השבת: זה לא נתניהו - זו השיטה, באתר nrg‏, 8 בספטמבר 2016
↑  אורן פרסיקו, זכות מוסרית, או חובה?, באתר העין השביעית, 8 בפברואר 2017
↑  אורן פרסיקו, סה"כ: 26,600 שקל עבור צילום, באתר העין השביעית, 13 בספטמבר 2016
↑  מצלמות מול אלות, באתר העולם הזה, ‏10 בפברואר 1988
↑  זכרונות מלבנון: תערוכת צילומי עיתונות, באתר מסע אחר
↑  גידי בוקר, הזיכרון שנעלם מהעיתון: תערוכת צילומים ממלחמת לבנון הראשונה, באתר nrg‏, 18 באפריל 2010
↑  אפי אברהם, ‏10 שנים להתנתקות: ידיעות אחרונות בתערוכת צילומים מתוך הגוש, באתר "סרוגים", 16 ביולי 2015
↑  דנה קמחי, שישים ומבלים: בעקבות הסיפורים המרתקים של המושבה שרונה, באתר הארץ, 20 ביולי 2015
אריק עשת

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1960 (בן 64) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 בת זוג:  אילווה עשת
 צאצאים:  מאיה עשת, מילי עשת
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק עשת (נולד ב-10 במרץ 1960) הוא מפיק תיאטרון, שחקן, מדבב ומורה למשחק. היה בין מייסדי הסניף הירושלמי של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וניהל אותו במשך שנים רבות, הקים את תיאטרון האינקובטור, שבו הוא משמש עד היום כמנהל אמנותי. חבר ועדת הביקורת של "תיאטרון הבית".
קריירה

עשת התחיל את קריירת המשחק שלו בשנת 1986 בסרט "חיוך הגדי" בבימויו של שמעון דותן, שהוצג בפסטיבל ברלין. בשנת 1987 הופיע בסרטו של יהודה בארקן "אבא גנוב" בתפקיד עורך הדין כצמן.
בשנות ה-80 עשת הקים וניהל את הסניף הירושלמי של הסטודיו של ניסן נתיב, מתוך מטרה שתהיה בירושלים סצנה תרבותית. לאורך השנים, הסטודיו נתמך על ידי משרד התרבות, קרן ירושלים, עיריית ת״א ועיריית ירושלים הרואות בו מוסד תרבותי חשוב לגידול וטיפוח אמנים צעירים.
בשנת 2001 קריין בקלטת הילדים "הזחל הרעב" בהוצאת קלסיקלטת.
במקביל לניהול בניסן נתיב הקים עשת בשנת 2005 את תיאטרון האינקובטור מתוך מטרה להשאיר את השחקנים, היוצרים ועובדי התיאטרון בעיר ירושלים. החזון של התיאטרון הוא "לעורר שיח תרבותי העוסק במורכבותה של החברה הישראלית ומקורותיה ולשמש כחממה ליצירה מקורית וחדשנית להנאת וחווית קהל רב ומגוון". כיום מנהל עשת את תיאטרון האינקובטור, משמש כמנהל אומנותי, ומופיע בחלק מההצגות שהתיאטרון מציג.
בשנת 2016 שיחק בהצגה "מה שחשוב באמת" בבימויו של אלי חביב, בשנת 2017 הופיע בהצגה "איוב" בתפקיד אלוהים.
בשנת 2016 ביים את ההצגה של חנן סביון וגיא עמיר "חלפון 6 - עאלק מחזמר".
בשנת 2017 הופיע תיאטרון האינקובטור, ועשת כמנהלו, עם המחזמר "העיר הזאת" בפסטיבל השלום בסקוטלנד, לאחר שהתיאטרון גורש מפסטיבל אחר שלוש שנים קודם לכן בעקבות מחאות של ארגון ה-BDS.
בשנת 2017 השתתף בסרט "מכתוב" של חנן סביון וגיא עמיר, השניים למדו בסניף הירושלמי של ניסן נתיב בניהולו של עשת.
בשנת 2023 השתתף בסרט "העיר הזאת" של עמית אולמן. עבור הסרט עשת שימש גם כמפיק, בהיותו מנהל תיאטרון האינקובטור, המקום בו נולד המחזמר המקורי שעליו מבוסס הסרט.
חיים אישיים

עשת גר בירושלים. נשוי לאילווה עשת, שחקנית, מדבבת ומורה למשחק. שלושת בנותיו הן השחקנית מאיה עשת, השחקנית מילי עשת ונועם בעלת מותג בגדים.
הערות שוליים

↑  איך זה לשחק בתפקיד אלוהים? | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2017-09-01
↑  איתי שטרן, "האינקובטור", קבוצת שחקנים בוגרי ניסן נתיב מתעקשים ליצור דווקא בירושלים, אז פינו להם ערב בצוללת הצהובה. לשיפוטכם, באתר nrg
↑  אריק עשת ואלי חביב מדברים לקראת "מה שחשוב באמת" ב-6/3 בצוותא, נבדק ב-2022-07-30
↑  אריק עשת, מנכ"ל תיאטרון האינקובטור, חוזר לבמה אחרי תקופה ארוכה לצד פביאנה מיוחס, באתר www.facebook.com
↑  מאיה כהן, גיא עמיר וחנן סביון: המחזמר, באתר ישראל היום, 10 ביולי 2016
↑  הניצחון החמוץ מתוק של שחקני ה'אינקובטור', באתר mynetjerusalem, ‏2017-08-23
↑   נירית אנדרמן, "יש הרבה דברים במדינה הזאת שמפריעים לנו לחיות, אבל מבחינה יצירתית - הם זהב", באתר הארץ, 18 בדצמבר 2019
↑  בן עופר, השחקנית מאיה עשת מצליחה בהוליווד, אז איך לא שמעתם עליה?, באתר Xnet‏, 3 באוקטובר 2018
יאיר קפלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1971 (בן 53) כ׳ באב ה׳תשל״א  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 עיסוק:  מנכ"ל בנק ירושלים
 
יאיר קפלן (נולד ב-11 באוגוסט 1971 כ׳ באב ה׳תשל״א) הוא מנכ"ל בנק ירושלים.
ביוגרפיה

קפלן נולד בירושלים, דור שביעי בארץ ישראל למשפחה מצד אביו. אביו היה היועץ המשפטי הראשי של נציב תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה.
בנעוריו למד קפלן בתיכון הימלפרב בירושלים ואת שירותו הצבאי עשה בנח"ל המוצנח. קפלן בעל תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ובמנהל עסקים ותואר שני בהצטיינות במנהל עסקים עם התמחות במימון ושיווק, שניהם מהאוניברסיטה העברית.
קריירה מקצועית

ב-1994 הצטרף קפלן לבנק ישראל, ומילא שם תפקידים שונים בחטיבת הפיקוח על הבנקים. בין היתר השתתף בתהליכי הפרטת בנקים ובהיערכות להוראות בזל 2 במערכת הבנקאית. בתפקידו האחרון בבנק היה סגן ממונה על הרישוי.
ב-2001 התמנה לסמנכ"ל וראש סקטור החברות בסיטיבנק ישראל, ולאחר מכן קודם לתפקיד סמנכ"ל.
בשנים 2006 עד 2008 היה מנכ"ל "כלל מימון קרדיט" מקבוצת כלל ביטוח, ולאחר מכן עבר לחברת כרטיסי אשראי לישראל שם כיהן כסמנכ"ל החברה וראש אגף עסקים ואשראי.
בשנים 2015 עד 2017 שימש כיו"ר עמותת מאירים. ב-2018 ניסה קפלן להיבחר כדירקטור בבנק לאומי, אך משלא נבחר התמנה לסמנכ"ל בכיר ומנהל השקעות ראשי בהכשרה חברה לביטוח.
בשנים 2018 עד 2022 שימש כדירקטור וחבר בוועדת האשראי העליונה של קבוצת הראל ביטוח ופיננסים. באפריל 2022 מונה למנכ"ל בנק ירושלים. במקום גיל טופז.
חיים אישיים

קפלן נשוי ואב ל-4 בנות. מתגורר במודיעין.
הערות שוליים

1 2  רון שטיין, ‏יאיר קפלן ינהל את ההשקעות נדל"ן והאשראי של הכשרה ביטוח, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2018
↑  NRG מעריב, יאיר קפלן מונה למנכ"ל כלל קרדיט, באתר nrg
↑  רון שטיין, ‏יאיר קפלן מונה למנכ"ל כלל קרדיט - זרוע המימון וביטוחי האשראי של כלל ביטוח, באתר גלובס, 26 ביוני 2006
↑  שרון שפורר, יאיר קפלן, מנהל האגף העסקי בויזה כ.א.ל: בנקים מפילים עסקות - ואת עיקר הפגיעה סופגים עסקים קטנים, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2009
↑  יאיר קפלן נכנס לתפקידו כמנכ"ל בנק ירושלים, באתר וואלה, 14 באפריל 2022
↑  רועי ויינברגר, ‏הדירקטוריון אישר: יאיר קפלן מונה למנכ"ל בנק ירושלים, באתר גלובס, 24 בפברואר 2022
צ'אצ'ה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה
 מטבח:  גאורגי
 מוצא:  גאורגיה גאורגיה
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  ענבים
 
צ'אצ'ה (בגאורגית: ჭაჭა) הוא משקה אלכוהולי מסורתי הנפוץ בגאורגיה ובאזור הקווקז.
המשקה עשוי מאלכוהול מזוקק העשוי מים, סוכר, שאריות של ענבי בוסר שנשארו מהכנת יין, ניתן להכינו גם עם תאנים, קלמנטינות, תפוזים, תות או טרגון.
אחוז האלכוהול במשקה נע בין 50 אחוזים בייצור מסחרי ל-85 אחוזים בייצור ביתי.
מלבד שמו המוכר, למשקה שמות נוספים וודקה יין, וודקה ענבים או וודקה גאורגית.
הערות שוליים

↑  GEORGIAN CHACHA, Georgian Recipes, ‏29 במרץ 2013 (באנגלית)
↑  Chacha from grapes at home – AlcoReviews.Ru (באנגלית)
↑  How to make chacha from grapes at home, htgetrid.com
↑  Cocktail recipes with Chacha | cocktailsandshots.com, Cocktails and Shots (באנגלית)
איילת פריש

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1972 (בת 52) להבות חביבה, ישראל ישראל
 שם לידה:  איילת בוימל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  המסלול האקדמי המכללה למינהל  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  דוברת, יועצת אסטרטגית, פרשנית, אשת עסקים
 מספר צאצאים:  4 
 
איילת פריש (נולדה ב-13 באוגוסט 1972) היא יועצת אסטרטגית, פרשנית אקטואליה ואשת עסקים ישראלית. מייסדת ובעלים של חברת ״פריש ייעוץ אסטרטגי בע״מ״. כיהנה כדוברת בית הנשיא.
השכלה וחיים אישיים

לפריש תואר ראשון בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למינהל, ותואר שני בתקשורת ועיתונאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
נשואה לעדי, סמנכ"ל חברת הביומד "רדהיל" וסגן אלוף במילואים ביחידת שלדג, והם הורים לארבעה. מתגוררת ביישוב הקהילתי עשרת.
הערות שוליים

1 2 3 4  אריאל שנבל, יועצת התקשורת של שמעון פרס מסכמת שנה בלעדיו, באתר nrg‏, 21 בספטמבר 2017
1 2  איילת פריש - יועצת אסטרטגיה ומומחית למיתוג, באתר עושים היסטוריה
↑  לילך ויסמן, ‏איילת פריש תנהל את מערך התקשורת של לפיד ויש עתיד, באתר גלובס, 1 ביולי 2014
↑  שושי חתוקה, ‏הנשיא שמעון פרס ומארק צוקרברג ישיקו דף לקידום השלום, באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2012
↑  יאיר אלטמן, לייק לנשיא: צוקרברג ישיק דף פייסבוק לפרס, באתר ynet, 24 בפברואר 2012
↑  דוד אברהם‏, בית הנשיא ומשרד ראש הממשלה זכו בפרסי "האריה השואג", באתר וואלה, 9 ביולי 2013
↑  האוניברסיטה העברית בירושלים - אגף שיווק ותקשורת, באתר www.huji.ac.il
↑  אנשיל פפר, ועידת הנשיא: 13 מנהיגים, 3,500 אורחים - ופרס אחד, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2008
↑  נועם דביר, סטרייסנד שרה לפרס "אבינו מלכנו". צפו בהופעה, באתר ynet, 18 ביוני 2013
↑  איילת פריש: בלוג מסביב לשעון, באתר און לייף, ‏2014-06-18
↑  איתמר אייכנר, שש שנים אחרי מותו: שמעון פרס יככב בסרט דוקומנטרי אודות חייו בנטפליקס, באתר ynet, 12 ביולי 2022
↑  אלכסנדר כץ, בזכות מתקפת היח"צ והשיווק: כמעט 5% לג'ירו בערוץ הספורט, באתר אייס, 6 במאי 2018
↑  אסי ממן, ‏תיירים, מסוקים וחסימות: הג’ירו מגיע לישראל, באתר ONE‏, 17 באפריל 2018
↑  אורן אהרוני, המספרים המטורפים של ג'ירו ד'איטליה, באתר ynet, 22 באפריל 2018
↑  נדב צנציפר, הדרמה מאחורי הקלעים: כך הסכים מסי לבוא לישראל, באתר ynet, 17 בנובמבר 2019
↑  פרסום ראשון: מסי וקבוצת ברצלונה יגיעו למשחק בישראל, באתר ‏מאקו‏, 26 בספטמבר 2018
↑  במקום ה-40 ברשימת המשפיעות: איילת פריש - יועצת אסטרטגית, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2022
↑  רשימת המשפיעות ביותר בישראל: הנשים שהתברגו למקומות 40-31, באתר מעריב אונליין, 28 בפברואר 2020
↑  "גאון אסטרטגי וחיית תקשורת": איילת פריש - מקום 35 ברשימת הנשים המשפיעות, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2021
↑  מאיר אורבך, מייסדי New Era: "נשקיע בחברות שמשפרות את העולם", באתר כלכליסט, 4 באפריל 2019
↑  Portfolio, www.neweracp.com
איילת פריש לצד הנשיא שמעון פרס ומזכירו הצבאי תא"ל חסון חסון
נסים זווילי

נסים זווילי (נולד ב-31 בינואר 1942) הוא איש עסקים ישראלי. בעברו היה פוליטיקאי ושגריר ישראל בצרפת. זווילי הוא מנכ"ל ג'נרל אלקטריק בישראל, ובעבר היה נשיא חברת אלסטום ישראל. קודם לכן כיהן זווילי במספר תפקידים ציבוריים. הוא היה מזכ"ל מפלגת העבודה וחבר כנסת מטעמה, ראש המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, ראש החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית ומזכ"ל תנועת המושבים.
חייו

נולד במהדיה שבתוניסיה וב-1954 עלה לישראל עם הוריו. חבר מושב עולש שבעמק חפר. בשנת 1956 נשלח לכפר הנוער ויצו נחלת יהודה. התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים כסמל מחלקה. היה בין משחררי הכותל המערבי במלחמת ששת הימים, וכן היה שותף לצליחת התעלה במלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של אריאל שרון.
עבר השתלמות במינהל ציבורי באוניברסיטאות קיימברידג' ואוקספורד והשתלמות במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
מפלגת העבודה

את פעילותו הפוליטית החל בשנות ה-80 במשמרת הצעירה במפלגת העבודה. הוא היה מטעמה ראש המחלקה לנוער ולצעירים בהסתדרות הכללית. כיהן כראש המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית וראש החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית. היושב הראש השני היה מתתיהו דרובלס. החלוקה בין השניים הייתה כך שדרובלס הופקד על ההתיישבות ביהודה ושומרון וחבל עזה וזווילי על ההתיישבות ברמת הגולן ובקעת הירדן. בנוסף, זוילי היה הראשון שנבחר כמזכ"ל יחיד של תנועת המושבים.
לראשונה נבחר לכנסת ביולי 1992. הוא היה חבר בחוג הכפר הירוק ובשמינייה. בשנת 1993 ניצח בהתמודדות על תפקיד מזכ"ל מפלגת העבודה, כאיש מחנה פרס מול יובל פרנקל שהיה מזוהה עם מחנהו של יצחק רבין. למרות שלא כוננו יחסים דיפלומטיים בין ישראל לתוניסיה, זוילי הוזמן על ידי נשיא תוניסיה זין אל-עאבדין בן עלי, לביקור בארץ הולדתו, שם נפגש עם יאסר ערפאת לפני חתימת הסכמי אוסלו.
בשנת 1998 בעת כהונתו של אהוד ברק כיו"ר מפלגת העבודה החליט זוילי לפרוש מתפקיד המזכ"ל. ב-1999 פרש יחד עם חגי מרום ממפלגת העבודה, בשביל להצטרף להקמת מפלגת המרכז לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה, אולם לא רץ ברשימתה.
לאחר הפוליטיקה

באוקטובר 2002 התמנה כשגריר ישראל בצרפת. בתפקיד זה כיהן כשלוש שנים. תקופת כהונתו הייתה בזמן שיחסי שישראל עם צרפת היו בשפל. נשיא צרפת ז'אק שיראק סירב לפגוש את ראש ממשלת ישראל אריק שרון. לבסוף הצליח השגריר זווילי להפגיש בניהם בעקבות קידומה של תוכנית ההתנתקות.
שימש כיו"ר הוועד המנהל של בית הספר מקוה ישראל ויו"ר אגודת הידידים של בית חולים בילינסון.
בתחום העסקי, שימש כנשיא חברת אלסטום ישראל ולאחר מכן כמנכ"ל בפועל של ג'נרל אלקטריק ישראל.
חיים אישיים

אב לשלושה ילדים. בתו מיכל ייסדה את אגודת ההומואים והלסביות בבאר ­שבע.
הערות שוליים

↑  שירות YNET, ‏שרון ושיראק נפגשו בפאריס: "דף חדש ביחסי ישראל-צרפת לאחר שפל ממושך", באתר גלובס, 27 ביולי 2005
↑  שירות גלובס, ‏ניסים זוילי מונה למנכ"ל חברת ג'נרל אלקטריק בישראל, באתר גלובס, 20 ביולי 2016
↑  שרי מקובר-בליקוב, בת גאה, באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314011105171  BnF: cb17776926d (data)  GND: 140500626  ISNI: 0000 0004 4888 9689  VIAF: 107191667   WorldCat (עם VIAF): 107191667