stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק
חוק יסוד

חוק יסוד הוא חוק ישראלי בעל מעמד חוקתי. חקיקת חוקי־יסוד היא הדרך שבחרה הכנסת לשם גיבוש הדרגתי של חוקה לישראל, לנוכח המחלוקת ששררה בין חברי הכנסת הראשונה בנוגע לעצם יצירתה של חוקה.
המשותף לחוקי היסוד:
צורה – בכותרת יצוין "חוק־יסוד", ניסוח כללי כיאה לעקרונות וערכים, היעדר תאריך החקיקה כדי להדגיש כי הערכים הם מעבר לזמן ומקום.
מעמד – חוקי־יסוד הם בעלי מעמד על־משפטי עדיף על פני חוק רגיל. כאשר חוק רגיל סותר חוק־יסוד הוא עלול להיפסל בידי בג"ץ.
תוכן – חוקי־יסוד אמורים לבטא את שני עקרונות היסוד של המדינה: יהודית ודמוקרטית, לבטא ערכים מרכזיים, להגדיר את הרשויות והיחסים ביניהן ולעגן את זכויות האדם, האזרח והמיעוט.
בשנת 1992 כתב השופט אהרן ברק שכדי לזהות בין חוק רגיל לבין חוק יסוד, שנהנה ממעמד נורמטיבי גבוה, ניתן להשתמש במבחן צורני, כלומר שבשם נכתב שזהו חוק יסוד, במבחן מהותי שבוחן האם תוכן החוק הוא חוקתי, או מבחן שמשלב את התוכן והצורה יחד. ברק ציין שיש להעדיף את המבחן הצורני בלבד: ”אין זה רצוי ליצור חוסר ודאות באשר לעצם זיהוין של ההוראות החוקתיות, ואין זה ראוי להטיל תפקיד זה על הרשות השופטת. יש להניח ולקוות שהכנסת, כרשות מחוקקת, לא תנצל לרעה את כוחה ליצור חוקי־יסוד”.
חקיקה פרסונלית

חוק מייצג נורמה כללית, הרלוונטית לציבור כולו או לחלק ניכר ממנו. לעיתים נחקק חוק, שאף שהוא מנוסח בצורה כללית, גלוי וידוע שהוא בא להתמודד עם מקרה ספציפי, הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד. חוק כזה קרוי חקיקה פרסונלית, ונחשב בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה.
פעמים רבות, חוק שנחקק בחקיקה פרסונלית מכונה על שם האדם שאליו כוון החוק. דוגמה לכך הוא חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, המוכר בשם "חוק בשארה", משום שהאדם היחיד שהחוק רלוונטי לגביו בעת חקיקתו הוא חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.
לעיתים נחקק חוק בעקבות מקרה ספציפי, אך אין לראותו כחקיקה פרסונלית, משום שהחוק רלוונטי למקרים נוספים. דוגמה לכך הוא "חוק דרומי", שנחקק לאחר פרשת שי דרומי שבה שי דרומי ירה למוות במסיג גבול.
החוק בישראל

בישראל, החוקים נחקקים על ידי הכנסת. לאחר קבלת החוק בכנסת נחתם החוק בידי יושב ראש הכנסת, ראש הממשלה, השר האחראי על הנושא ונשיא מדינת ישראל, והחוק מתפרסם ברשומות. החוק נקרא בשם שנקבע בכנסת, ובשם השנה בה חוקק, לדוגמה: חוק התכנון והבנייה, תשכ"ה-1965.
בכך שונה ה"חוק" מן החיקוקים הבאים:
חוקה, שעדיין לא כוננה בישראל.
חוק יסוד, שהוא פרק מפרקי החוקה אותו מחוקקת הכנסת בתפקידה כאספה מכוננת מעת לעת.
פקודה, שהיא נורמה שנקבעה על ידי גוף שאינו נבחר – הנציב העליון בזמן המנדט הבריטי או מועצת המדינה הזמנית מיד לאחר קום המדינה.
צו, כללים או תקנות, שהם חקיקת משנה הנחקקת על ידי זרוע מזרועות הרשות המבצעת, אם המדובר במשרד ממשלתי, רשות עירונית, או כל גוף אחר שהוסמך בחוק לחוקק חקיקת משנה.
לכל אחד מדינים אלו תוקף שונה, אם הם סותרים זה את זה. מבחינה עקרונית המדובר בפירמידה של חיקוקים שבראשה ה"חוקה" ומתחתיה ה"חוק" כשמתחתיו חקיקת המשנה, (כאשר מבחינת הכמות החוקה היא מסמך קצר לרוב, ומספר התקנות והצווים בחקיקת המשנה הוא גדול בהרבה ממספר החוקים) ובמקרה של סתירה יחול הדין העליון בפירמידה (כך שהחוקה תחול במקרה של סתירה עם החוק, והחוק יחול במקרה של התנגשות עם חקיקת משנה).
דוגמה לחקיקה פרסונלית בישראל: בשנת 2001 תוקן בישראל חוק שחרור על-תנאי ממאסר ונקבע בו, שוועדת השחרורים לא תמליץ על קציבת עונשו של אסיר עולם שהורשע ברצח ראש הממשלה עקב מניע פוליטי-אידאולוגי ולא תמליץ על מתן חנינה לאסיר כזה. החוק מנוסח באופן כללי, אך כיוון שבעת חקיקת התיקון היה בישראל רק אדם אחד שהתיקון רלוונטי לגביו – יגאל עמיר – נטען לגביו שהוא פרסונלי. אף על פי שהכלל הוא שאין חקיקה רטרואקטיבית, החוק יחול עליו היות שהוא עוסק בשלב החנינה שהוא עתידי.
הוראת שעה

החוק, על־פי מהותו כקביעה של נורמה, נחקק בדרך כלל ללא הגבלת זמן, והוא בתוקף עד לשינויו או לביטולו. לעיתים נוצר צורך בקביעת נורמה זמנית, באמצעות חוק שתוקפו לתקופה קצובה, למשל שנה. חוק כזה קרוי "הוראת שעה". הצורך בהוראת שעה נובע משתי סיבות עיקריות:
מענה לצורכי השעה, למשל הטלת מס זמני למימון הוצאה גדולה ובלתי מתוכננת, כגון מלחמה.
יצירת נורמה שהמחוקק איננו משוכנע בנכונותה, ולכן קובע אותה לתקופת ניסיון קצובה מראש, שבסופה יפקע החוק, אלא אם יוחלט אחרת, כלומר יוחלט להאריך את תקופת הניסיון לתקופה נוספת או להפוך את ההוראה לחוק קבוע, לעיתים תוך שינויים הנובעים מהניסיון שנצבר.
כן נחקק לעיתים חוק, או שינוי בחוק, על מנת לקבוע מאורע מיוחד או לפתור בעיה מיוחדת. דוגמה לכך הוא תיקון בחוק שנועד לפזר את הכנסת מוקדם מהקבוע בחוק הרגיל.
ראו גם

החקיקה בישראל
שלטון החוק
ספר החוקים הפתוח
לקריאה נוספת

חיים כהן, המשפט, מוסד ביאליק, 1991, פרק רביעי: החוק, עמ' 152–191
הערות שוליים

↑  חדשות קו עיתונות, ההיסטוריה של החוק,16.3.17
↑  אהרן ברק, המהפכה החוקתית: זכויות יסוד מוגנות, משפט וממשל א, תשנ"ב
↑  סוזי נבות, עזמי בשארה ויגאל עמיר נכנסים לחוקה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2007.
↑  יוחנן בדר, חוקים השוברים את החוק, חרות, 7 ביולי 1950
↑  חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א-2011, ס"ח 2277 מיום 17 בפברואר 2011
↑  חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון), התשס"ב-2001, ס"ח 1817 מיום 30.12.2001
↑  משה גורלי, זכויות היסוד של האדם שורדות בכלא, באתר הארץ, 19 בינואר 2004
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בין-לאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בין-לאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
פרסום חקיקה חדשה בספר החוקים
סוויפטיז

סוויפט מצטלמת עם מעריציה, המכונים סוויפטיז, מחוץ למשרדי התוכנית "בוקר טוב אמריקה" בניו יורק בשנת 2012. סוויפט דואגת לשמור על קשר הדוק עם קהל מעריציה.
סוויפטיז או סוויפטים (באנגלית: Swifties) הם הפאנדום של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הסוויפטיז הוגדרו כאחת מקהילות המעריצים הגדולות והמסורות ביותר וידועים בקנאתם לסוויפט ובשמירה על תדמיתה הציבורית. כמו כן הם מנתחים בקביעות את התכמינים שהיא נוהגת לשתול לאורך קריירת המוזיקה שלה.
כלי התקשורת התייחסו לקשר המיוחד בין סוויפט למעריציה, וטענו כי אף אמן מיינסטרים אינו מתייחס לאוהדיו באופן דומה. לאורך כל הקריירה שלה, הם הביעו תמיכה חסרת תקדים בכל יצירה מוזיקלית שפרסמה, והגיבו לביקורות שליליות עליה.
לאורך השנים השפיעו הסוויפטיז רבות על תעשיית המוזיקה, והפכו למוקד התעניינות רב מצד כלי התקשורת. הם המשיכו לתמוך במושא הערצתם גם כאשר עברה לז'אנרים שונים בשיריה, סייעו לה במהלך המחלוקת על זכויות המאסטרינג שלה ב-2019, יזמו את השימוע הפוליטי נגד טיקטמאסטר, שהוביל לחקיקת חוקים חדשים בארצות הברית, וגרמו לצמיחה כלכלית בערים המארחות את סיבוב ההופעות "The Eras Tour". עם זאת, הוטחו כלפי הסוויפטיז האשמות בגין חוסר כיבוד הפרטיות של סוויפט ובשל תקיפה מילולית של מבקריה. ניתוחים אקדמיים של יצירת התוכן, ההון החברתי והיחסים האישיים בקהילת הסוויפטיז, תיארו אותם כתת-תרבות.
היסטוריה

טיילור סוויפט החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת-יוצרת בשנת 2006 בגיל 16, עם יציאת סינגל הבכורה שלה, "Tim McGraw". לסוויפט הייתה נוכחות ברשתות חברתיות מקוונות עוד לפני כן; את חשבון המייספייס שלה פתחה ב-31 באוגוסט 2005, יום לפני שנוסדה חברת התקליטים שלה, ביג משין רקורדס, ומאז צברו שיריה באתר יותר מ-45 מיליון האזנות. סוויפט היא אחת מאמני הקאנטרי הראשונים שהשתמשו באינטרנט כאמצעי שיווקי. מלבד הפצה באמצעות מייספייס, היא יצרה שירים שנועדו לצבור אהדה בתחנות הרדיו ובתחום האיירפליי.
באוקטובר 2006 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Taylor Swift, שנמכר בכ-40,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. נתוני מכירותיו נותרו גבוהים בחודשים הבאים, ובנובמבר 2007 הגיעו למיליון עותקים. בינואר 2008 נמכרו 187,000 עותקים – המספר הרב ביותר של עותקים שנמכרו בשבוע אחד. הצלחה ארוכת-טווח זו תרמה לפרסומה של סוויפט בסצנת הקאנטרי ומחוצה לה. האלבום שהה עשרים וארבעה שבועות במקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי – הצעידה הארוכה ביותר לאלבום שיצא בעשור הראשון של המאה ה-21.
אלבומה השני, Fearless, יצא בנובמבר 2008, והפך לאלבום הנמכר ביותר ברחבי העולם ב-2009. הוא זכה להצלחה בין-לאומית שחצתה את גבולות האנגלוספירה, שמחוץ לה מוזיקת קאנטרי לא זכתה לפופולריות. הסינגלים "Love Story" ו-"You Belong with Me" הושמעו רבות גם ברדיו פופ, והזניקו את הקריירה המוזיקלית של סוויפט אל מחוזות חדשים. ההצלחה הובילה לצמיחה ראשונית של קהילת מעריצים של סוויפט מחוץ לארצות הברית, במדינות כגון הממלכה המאוחדת, אירלנד, ברזיל, הפיליפינים, וייטנאם וטאיוואן. אלבומיה הבאים, שנעו בין הסוגות פופ, רוק, אלקטרוניקה, פולק ומוזיקה אלטרנטיבית, סייעו להרחיב את מעגל מעריציה ברחבי העולם ולגוון את הדמוגרפיה שלו.
היסטוריה > אטימולוגיה

המונח "סוויפטי", שמתאר מעריץ של סוויפט, זכה לפופולריות רחבה בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21. המילה מורכבת משם משפחתה ומסיומת "ie" או "y", שמרמזות על חיבה. בשנת 2012 אמרה בריאיון ל-Vevo כי השם לדעתה "מקסים". במרץ 2017 הפך המונח לסימן מסחר. בשנת 2023 הגדיר מילון אוקספורד את המונח כשם עצם, שמשמעותו היא "מעריץ נלהב של הזמרת טיילור סוויפט".
קהילתיות

עיתונאים תיארו את יצירותיה של סוויפט, את הפופולריות שלה ואת קולה כתת-תרבות בפני עצמה, שמכונה "היקום המוזיקלי של טיילור סוויפט". המעריצים מרבים לנתח שירים וסרטוני וידאו של הזמרת ולמצוא בהם משמעויות נסתרות, בין השאר משום שסוויפט אכן מרבה לפזר רמזים ("ביצי פסחא"). כמו כן, נטען כי היקום המוזיקלי שלה חזק מאין כמותו בזכות קשריה ההדוקים עם מעריציה. סוויפטים ידועים באדיבותם כלפי חברי הקהילה: ברוב הופעותיה של סוויפט הם מתחפשים לדמותה, ומחליפים זה עם זה צמידי חברות.
אמילי טננבאום מ-Glamour ואמילי יהאר מה"וושינגטון פוסט" המשילו את המבנה הקהילתי שיוצרת סוויפט עבור מעריציה ליקום קולנועי.‏ אלכס ססקיינד, כתב של Entertainment Weekly, כינה את היקום המוזיקלי שבנתה כ"עולם פופי נהדר, שכולל עשרות ביצי פסחא הנתונים לפיענוח מלא על ידי מעריציה של הזמרת". בגרדיאן נכתב כי הסוויפטיז הם תת-תרבות המבוססת על תקשורת המונים, ומטופחת על ידי "שנים של בניית עולם ומיתולוגיה 'סוויפטיאנית'". אלים חראג' סבר כי סוויפט הפכה את הפופ לפאזל ענקי, המורכב ממחויבות אדירה למעריציה, כזו שאמנים אחרים ניסו לחקות וכשלו.
אנדרו אונטרברגר מ-Spin כתב כי סוויפט הופכת כמה פריטים בשיריה, דוגמת צעיף אדום, ניו יורק ויין, לסמלי קהילת הסוויפטיז, ובכך מחזקת איתה את הקשר. קרוליין מימבס נייס מ-The Atlantic סברה כי הפאנדום הזה הוא כמו מטאברס בחיים המציאותיים: ”מדובר בקהילה וירטואלית ענקית, שאינה מתפרשת על גבי פלטפורמה אחת בלבד. חסר רק מרחב וירטואלי תלת-מימדי בו חברי הקהילה יכולים להסתובב בו כמו במטאברס”. מדליין מרינוק מ-Today הבחינה כיצד סוויפט מחדשת את כתבי הסתרים בעטיפות התקליטים והתקליטורים שלה לאורך השנים.
סוויפט נתנה למילה "Eras" (בעברית: "תקופות") משמעות ייחודית, שמציינת כל יציאת אלבום כתקופה חדשה, המאופיינת ברעיון אסתטי, צבע מיוחד, מצב רוח, סגנון אופנתי ולעיתים גם בעל חיים כלשהו. קהילת הסוויפטיז, שמורכבת בעיקר מבני דור המילניום, שילבה את התרבות הזו באירועים ובטקסים, כמו חתונות, מסיבות ואירועי חשיפת מין עובר.
קהילתיות > מאפיינים סוציולוגיים

הסוויפטים תוארו כבסיס מעריצים נאמן עם רמת יצירתיות ושותפות הדוקה עם מושא הערצתם. במזרח אסיה, לרבות ברפובליקה העממית של סין, ביפן, בקוריאה הדרומית ובפיליפינים, כמה מהם מתרגמים את שיריה של סוויפט לשפות המקומיות ומארגנים טקסי מחווה לזמרת ברחבי המדינות. הדרך הטובה שבה קיבלו את הוצאתו של Reputation, שפורסם לאחר היעלמותה מהעין הציבורית ב-2016 עקב סכסוך מתוקשר עם קניה וסט וקים קרדשיאן, הוכיחה את המחויבות של הסוויפטיז כלפי הזמרת, ללא קשר לשינוי בכיוונים האומנותיים שבהם היא בוחרת להתמקד. אשלי איאסימון טענה במגזין הבילבורד כי ההצלחה המסחררת של ההקלטות החוזרות לששת אלבומי האולפן הראשונים שלה היא עדות נוספת לנאמנות של מעריציה.
התופעה הצרכנית של רכישת כל מוצר הקשור לסוויפט כונתה במאמרים כ"אפקט טיילור סוויפט". ברנדון קנבון וקלייר מקמלי, מדעני עסקנות וצריכה, כתבו שהקשר בין סוויפט לסוויפטיז מייצג גישת צרכות פוסט-פוסט מודרנית. הסוציולוג בריאן דונובן סבר כי ”ניתן לכנות את ההתלהבות סביב סוויפט כפולחן גיבור חסר תודעה. עם זאת, הסוויפטיז מצאו דרכים רבות כדי להפגין את יכולתם ליצור קשרים חברתיים, שמתעלים מעבר ליחס צרכני”.
"שיגעון טיילור סוויפט" קיבל את הכינוי "סוויפטמניה", שיוצר הקבלה למונח "ביטלמניה", שיגעון הביטלס. לדברי העיתונאי ג'ון בראם מ-Star Tribune, סוויפט הצליחה ליצור שיגעון מקביל ל"ביטלמניה" בעידן שמתאפיין, בניגוד לתקופת הביטלס, בריבוי עצום של אמצעי תקשורת. תוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע בהשתתפות הזמרת שוברים שיאי רייטינג הודות למעריציה. ידוענים ואמנים רבים, דוגמת אוליביה רודריגו, הלסי וקמילה קביו, תיארו את עצמם כסוויפטים.
השפעה

סוויפטיז זכו לסיקור נרחב על תמיכתם בסוויפט ובהצלחתה המסחרית. הזמרת הצליחה למכור אלבומים רבים על גבי תקליטורים ותקליטים, למרות ירידת קרנם של אמצעי השמעה אלה במאה ה-21. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-21 הפכה סוויפט לאחר הגורמים המרכזיים לתחיית פורמט התקליטים.
לנאמנותם של הסוויפטיז היה תפקיד במאבק שניהלה הזמרת בשנים 2014–2015 מול שירותי הסטרימינג בדבר התמלוגים לאמנים, על רקע החשש ששירותי ההזרמה יקטינו את ההכנסות של אמנים ממכירות תקליטורים ומהורדות ללא יצירת אפיק הכנסה אלטרנטיבי. לקראת יציאת אלבומה הרביעי, 1989, ביקשה סוויפט להגביל את ההאזנה לאלבום בספוטיפיי למאזינים בתשלום בלבד, אך ספוטיפיי סירבה. בתגובה הסירה סוויפט את הקטלוג שלה משירות ההזרמה. שנה לאחר מכן ביקרה סוויפט את אפל מיוזיק, ובתגובה החברה שינתה בין לילה את מדיניות התמלוגים. למרות ההיעדרות מספוטיפיי, הקף המכירות של האלבום היה חסר תקדים. האלבום נמכר בשבוע הראשון לפרסומו בכ-1.28 מיליון עותקים. בשנת 2017, לאחר שנמכרו יותר מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, החזירה סוויפט את הקטלוג לכל שירותי הזרמת המוזיקה.
בשנת 2019 הגבירו המעריצים את הפרסום של מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט עם חברת התקליטים הקודמת שלה, ביג משין רקורדס, ועם המנכ"ל שלה אז, סקוטר בראון. בנוסף, הם הניעו את הצלחותיהן של ההוצאות המחודשות של ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה. עצומה מקוונת, שנכתבה על ידי מעריץ ב-Change.org וקראה לבראון "להפסיק להחזיק את אלבומיה של סוויפט כבני ערובה", גרפה 35,000 חתימות בשלוש השעות הראשונות מאז פרסומה. מנכ"ל האתר, מייקל ג'ונס, תיאר זאת כאחת העצומות המצליחות ביותר בהיסטוריה של החברה. בראון טען כי סוויפט משתמשת בקהל מעריציה כנשק פרסומי למחלוקת עמו.
סוויפט ויצירותיה, כולל סיבובי ההופעות כמו "The Eras Tour", זכו להצלחה כלכלית מסחררת. ההשפעה הכלכלית – שמונעת בעיקר על ידי הסוויפטים בתחומי הלינה במלונות, הקוסמטיקה והאופנה – מגדילה את הכנסות הערים שמארחות את הופעותיה של סוויפט באחוזים ניכרים. באתר Los Angeles Times תיארו את התופעה כמיקרוקוסמוס כלכלי. אחרים כינו זאת כ"סוויפטונומיקס" (באנגלית: "Swiftonomics").‏
בנובמבר 2022 התנהלה מכירה מוקדמת לכרטיסים לסיבוב ההופעות "The Eras Tour" באתר טיקטמאסטר, שספגה ביקורת ציבורית ופוליטית נרחבת. על-אף קריסתו של האתר, נמכרו 2.4 מיליון כרטיסים – שיא כל הזמנים. חברת טיקטמאסטר התייחסה לקריסת האתר כתוצאה של תעבורה "חסרת תקדים" של גולשים, ואילו מעריצים וקבוצות צרכנים האשימו את החברה בהונאה ובשימוש לרעה בכוחה כמונופול כלכלי. תגובת הסוויפטיז עניינה כמה מחברי הקונגרס של ארצות הברית, שדרשו לפתוח בחקירה מול לייב ניישן אינטרטיינמנט, החברה שנוצרה כתוצאה מהאיחוד של טיקטמאסטר ושל חברת לייב ניישן. כמה מעריצים אף הגישו תביעות כנגד האתר בגין הונאה, תיאום מחירים והפרות של חוקי ההגבלים העסקיים. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן דרש מחברות מכירת הכרטיסים להפסיק לאלתר את השימוש בעמלות רכישה נסתרות, שמתגלות לצרכנים רק בשלב התשלום.‏ הפרשה זכתה לכיסוי תקשורתי נרחב, ובמאי 2024 הגישה מחלקת המשפטים של ארצות הברית, במשותף עם 29 מדינות ומחוז קולומביה, תביעה נגד לייב ניישן אינטרטיינמנט בגין שימוש לרעה בכוחה כמונופול בתחום מכירת כריטיסים וקידום הופעות.
בעקבות הבולטות של סוויפט בתרבות המיינסטרים של המאה ה-21, פיתחו מועדוני לילה רבים ברחבי העולם מסיבות שקהל היעד שלהן הוא מעריציה. לדוגמה, ה-"Swiftogeddon", שהחל כאירוע חד-פעמי בלונדון, התפתח לסדרת מסיבות קבועה, שפעילה ברחבי הממלכה המאוחדת. תוכניות ריאליטי, כמו "Dancing with the Stars" ו-"The Voice U.S.A", הפיקו ערבי תחרות בנושא שיריה של סוויפט.
דמוגרפיה

סקר שנערך ב-2023 על ידי "Morning Consult" הראה כי 53% מבני ה-18+ בארצות הברית הגדירו את עצמם כמעריצים של סוויפט, מתוכם 44% הזדהו כסוויפטיז ו-16% מהם כמעריציה ה"מושבעים". מבין מעריציה 52% הם נשים ואילו 48% גברים. מבחינה אתנית, 74% הם לבנים, 13% אפרו-אמריקאים, 9% אסייתים ו-4% מגזעים אחרים. מבחינה פוליטית, 55% הזדהו כתומכי המפלגה הדמוקרטית, 23% רפובליקניים ו-22% עצמאיים או לא רצו להשיב על השאלה. בהתאם לחלוקה הבין-דורית המקובלת, 45% הם בני דור המילניום, 23% בני דור הבייבי בום, 21% משתייכם לדור ה-X ו-11% נולדו בדור ה-Z. עיתונאים כינוי את מעריציה המבוגרים כ"זקני הסוויפטיז".
בכתבה שפורסמה על ידי תומאס טרס באתר הגרמני Telefónica נעשה ניתוח דמוגרפי של קהילת הסוויפטיז בגרמניה. על פי הממצאים, כ-32% מהמבקרים בהופעות של סוויפט בגרמניה במהלך סיבוב ההופעות "The Eras Tour" היו בגילאי 18–29, ששייכים לדור ה-Z. לסוויפט קהל מעריצים גדול במזרח אסיה. מספר הופעות דראג הופקו באזור כמחווה לסוויפט. אמנית הדראג המוכרת ביותר היא טיילור שיש.
קהילת הסוויפטיז בישראל אינה גדולה, ומורכבת בעיקר מבני ובנות נוער. במהלך טבח שבעה באוקטובר ב-7 באוקטובר נרצחה רוני אשל, סוויפטית ישראלית, ששירתה כתצפיתנית. בעקבות לכתה, ישראלים רבים הכינו צמידי חברות לזכרה, וחילקו אותם במהלך הופעותיה של סוויפט. באחת ההופעות בלונדון קיבל טיילור לאוטנר, בן-זוגה של סוויפט לשעבר, את הצמיד.
פרסים ומועמדויות

| ארגון | שנה | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפרסים הלאומיים על שם קפריצ'ו דה גאטו | 2020 | פאנדום השנה | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2014 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2015 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2016 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2018 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2019 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2020 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2021 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2022 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2023 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2024 | צבא הפאנדום הטוב ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2015 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2017 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2018 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2019 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2020 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2021 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2022 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2023 | המעריצים הגדולים ביותר | מועמדות |  |
| פרסי הפאנדום של MTV | 2015 | צבא הפאנדום של השנה | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון אוסטרליה | 2015 | צבא הפאנדום האהוב ביותר על ידי אוסי/קיוויז | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מקסיקו | 2023 | מאסטר פאנדום | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון הממלכה המאוחדת | 2015 | צבא המעריצים האהוב ביותר בממלכה המאוחדת | מועמדות |  |
| פרסי או מיוזיק | 2012 | צבא המעריצים | מועמדות |  |
| פרסי או מיוזיק | 2012 | צבא המעריצים האקסטרים ביותר | זכייה |  |
| פרסי המוזיקה של רדיו דיסני | 2014 | המעריצים הכי חריפים | זכייה |  |
| פרסי המוזיקה של רדיו דיסני | 2016 | המעריצים הכי חריפים | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הנוער | 2014 | בחירת המעריצים הפנטסטיים | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הנוער | 2018 | בחירת הפאנדום | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הנוער | 2019 | בחירת הפאנדום | מועמדות |  |
ביקורות

סוויפטיז רבים קיבלו ביקורת נוקבת על כמה מדרך התנהגותם. עיתונאים רבים גינו את האינטראקציות הפרה-חברתיות שיש לקהילה עם סוויפט עצמה, תוך השמת דגש בחיטוט יתר בחייה האישיים. פעמים רבות בהן סוויפט יוצאת לבלות ברחבי הערים בהן היא מופיעה, מתגודדים מאות ממעריציה מחוץ לשערי המקום ומחכים לצאתה. הזמרת עצמה התייחסה פעמים רבות לתופעה. בסרט התיעודי Miss Americana נראתה יוצאת מביתה, כשרכבה מוקף במאות אנשים שמנסים לצפות דרך החלונות השחורים.
חלק מהמעריצים תוקפים, מציקים ושולחים אימוי מוות ומכתבי נאצה באינטרנט לידוענים שאינם מחבבים את סוויפט. בעקבות הסכסוך עמה טען בראון כי הוא מקבל איומים על חייו באופן יומי.‏ ג'ולי פנוויק תיארה את הקהילה במגזין Vice כמסבירת פנים כלפי פנים, אך אידיאליסטית ואובססיבית כלפי חוץ.
אנשים שאינם מזדהים כסוויפטים, אך מעריצים את הזמרת נקראים לרוב "סוויפטרים". המונח "סוויפטר" הופץ לראשונה בספרד, וכתוצאה מרבית הסוויפטרים מרוכזים שם.
ביקורות > גיילור

גיילור (באנגלית: "Gaylor") היא תאוריית קשר על פיה סוויפט היא לסבית או ביסקסואלית בארון. פלג קטן מתוך הסוויפטיז, המכנה את עצמו כ"גיילורי", תומך ומקדם את התאוריה באמצעות סרטונים ברשתות החברתיות. לטענתו, סוויפט מרמזת על נטייתה המינית פעמים רבות באמצעות המוזיקה ואורח החיים שלה. עם זאת, היא הצהירה כי היא אינה חלק מקהילת הלהט"ב, אלא רק תומכת שלה. חלק מהגיילורים טוענים כי בעברה ניהלה מערכת יחסים עם קרלי קלוס או עם דיאנה אגרון, ומאשימים אותה בקווירבייטינג. מרבית הסוויפטים מגנים תאוריה זו, בשל היותה חסרת כבוד כלפי סוויפט. אנשי תקשורת טוענים כי מדובר בסיפור בדיוני, פולשני וחסר בסיס.
גיילורים טענו כי מספר שירים של סוויפט מאשרים באופן חותך את אהבתה לנשים, בפרט לאמה סטון ולקארה דלווין. לדבריהם, השיר "When Emma Falls in Love"‏ (2023) מאושש את טענותיהם. אולם סוויפט וסטון טענו כי הן רק חברות טובות, והראשונה מבניהן סיפרה כי השיר לא נכתב על סטון כלל. רבים מהסוויפטים סוברים כי ההשראה לשיר באה ממערכת היחסים של סטון עם אנדרו גארפילד.
מחקרים אקדמיים

סוויפטיז היו נושא לעיתונאים ולכתבים אקדמיים. הם נחקרו על ידי מדעני סוציולוגיה בשל ההון החברתי, המאפיינים הצרכניים והכלכליים שלהם והיחסים הבין-אישיים בניהם. כריסטינה לופז ואבנש צ'נדרה, חוקרות תרבויות אינטרנטיות, סברו כי בשל יצירת תוכן פורה, מיומנות דיגיטלית, יכולת ארגונית ולעיתים התנהגות מקוונת מרושעת הפכו הסוויפטיז למוקד התעניינות רב מצד האקדמאים. דונובן הבדיל בין "מעריצי טיילור סוויפט" ל"סוויפטיז", וטען כי המונח האחרון מתאר תת-תרבות המאופיינת בהתפרצות קולקטיבית, זאת בניגוד לפאנדומים אחרים. בלשנים אחדים כינו את שפת הקהילה כ"פאניאלקט" (הלחם של המילה "Fan" – "מעריץ" ל-"Dialect" – ניב). מיפוי מקוון שנערך על ידי לופז וצ'נדרה ופורסם בשנת 2023 חילק את הקהילה לשישה פלגים נפרדים על סמך אינטראקציות מקוונות ונושאי דיון שונים.
ראו גם

Nannaria swiftae – מין של רב רגליים הקרוי על שם סוויפט.
טיילור שיש – דראג קווין פיליפינית העורכת מופעי מחווה לסוויפט.
סופרבול LVIII – שכונה ה"סוויפטבול" בשל נוכחותה של סוויפט במשחק, עידוד בן זוגה, טרוויס קלסי, הטייט אנד של קנזס סיטי צ'יפס.
ביטלמניה
בליברס
לקריאה נוספת

Brendan Canavan, Claire McCamley, The passing of the postmodern in pop? Epochal consumption and marketing from Madonna, through Gaga, to Taylor, Journal of Business Research 107, 2020, עמ' 222–230 doi: 10.1016/j.jbusres.2018.12.005
Shaun Cullen, The Innocent and the Runaway: Kanye West, Taylor Swift, and the Cultural Politics of Racial Melodrama: The Innocent and the Runaway, Journal of Popular Music Studies 28, 2016, עמ' 33–50 doi: 10.1111/jpms.12160
Mary Fogarty, Gina Arnold, Are You Ready for It? Re-Evaluating Taylor Swift, Contemporary Music Review 40, 2021, עמ' 1–10 doi: 10.1080/07494467.2021.1976586
Gaston Franssen, Policing the celebrity of Taylor Swift: introduction, Celebrity Studies 13, 2022, עמ' 90–92 doi: 10.1080/19392397.2022.2026148
John McGrath, The Return to Craft: Taylor Swift, Nostalgia, and Covid-19, Popular Music and Society 46, 2023, עמ' 70–84 doi: 10.1080/03007766.2022.2156761
ביאורים

↑
Taylor Swift – מאופיין צבע ירוק, מוזיקת קאנטרי רגשות אהבת נעורים.
Fearless ו-Fearless (Taylor's Version) – מאופיינים בצבע צהוב, מוזיקת קאנטרי פופ ורגשות אהבה נכזבת.
Speak Now ו-Speak Now (Taylor's Version) – מאופיינים בצבע סגול, מוזיקת קאנטרי רוק, מערכת יחסים מורכבת בשל פער גילים וזוגיות טובה ובריאה עם בחיר לבה, שבסוף התגלתה כסתמית.
Red ו-Red (Taylor's Version) – מאופיינים בצבע אדום, צעיף אדום, מוזיקת פופ ומשקפיים בצורת לבבות.
1989 ו-1989 (Taylor's Version) – מאופיינים בצבע תכלת, שחפים, חופי ים, ניו יורק והתמודדות מול הפרעות אכילה.
Reputation – מאופיין בצבע שחור, רגשות נקמה, אווירה קודרת, נחשים, קנאה ומוזיקת גוספל.
Lover – מאופיין בצבע ורוד, רגשות אופטימיים ושמחים, אהבה ומערכת יחסים בריאה.
Folklore – מאופיין בצבע אפור, מוזיקת אינדי, קרדיגן, משולש אהבה ואווירה קיצית.
Evermore – מאופיין בצבע חום, מוזיקת אינדי, אווירה חורפית, ייסורים עצמיים ושמפניה.
Midnights – מאופיין בצבע כחול, שעונים, זמן, מצית, לילות ללא שינה ויהלומים.
The Tortured Poets Department – מאופיין בצבע לבן, מוזיקה אלקטרונית, אווירה עצובה ויציאה ממערכת יחסים ארוכת-שנים.
↑  יש לציין שהסקר נערך רק בקרב בגירים. ייתכן שמספר הצעירים שנכחו בהופעותיה של סוויפט בגרמניה היה גבוה בהרבה.
נורמן ברנסדייל

קלרנס נורמן ברנסדייל (באנגלית: Clarence Norman Brunsdale;‏ 9 ביולי 1891 –  27 בינואר 1978) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1927–1935 ובשנים 1940–1951, כמושל דקוטה הצפונית ה-24 בשנים 1951 - 1957, וכסנאטור מטעמה מנובמבר 1959 ועד אוגוסט 1960.