stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרטום (סרט)
תקציר העלילה

כוח של 10,000 חיילים מצריים בפיקודו של הקולונל הבריטי ויליאם היקס (אדוארד אנדרדאון) עובר בחולות המדבר בסודאן ב-1883. החיילים מותשים וחלק מהם מתעלפים מצמא. הם לא שמים לב לכוח גדול של פרשים סודנים פנאטים בפקודו של מוחמד אחמד המכונה המהדי (לורנס אוליבייה, שאורב להם על הגבעות ולפי פקודתו הם מסתערים עליהם ותוך זמר קצר הם הורגים את רובם ולוקחים שלל את הרובים והתותחים שלהם.
הידיעות על כך מגיעות ללונדון וראש הממשלה ויליאם גלאדסטון (רלף ריצ'רדסון) מתבקש להגיב. הוא אינו רוצה להסתכן בשליחת צבא לסודאן.
שר החוץ, לורד גרנוויל (מייקל הורדרן) מציע לשלוח את צ'ארלס גורדון (צ'רלטון הסטון) לסודאן ללא צבא לשם פינוי הבריטים והאזרחים הזרים מח'רטום. לגורדון היה ניסיון בסודאן לאחר ששירת שם מספר שנים והפסיק את סחר העבדים שם. גלדסטון מקבל את ההצעה בחוסר רצון בגלל סלידתו מאופיו העצמאי והבלתי מתפשר של גורדון.
גורדון מקבל את ההצעה ונשלח לסודאן בלוויית קולונל סטיוארט (ריצ'רד ג'ונסון). הוא נפגש עם אל-זובייר רחמה מנסור (זיה מוהדין) ומבקש את עזרתו אך נענה בשלילה בחמת זעם היות שגורדון הוציא בעבר את בנו להורג במסגרת מלחמתו בסחר העבדים.
הם מגיעים לחרטום בפברואר 1884 ומתקבלים בהתלהבות על ידי הסודנים. גורדון נפגש עם המהדי שמבהיר לו שמטרתו לכבוש את כל סודאן ולאחר מכן להמשיך ולהשליט את שלטון האסלאם על כל המזרח התיכון.
גורדון מתחיל לבצר את העיר אף על פי שנאמר לו שאין זה תפקידו. סטיוארט נשלח ללונדון ומודיע על כך לגלדסטון. גלדסטון נמצא בלחץ ציבורי והפגנות המוניות נערכות בלונדות לשלוח צבא לחלץ את גורדון. לבסוף הוא מסכים לשלוח צבא בפיקודו של גרנט ג'וזף וולסלי (ניג'ל גרין) וסיוארט מגיע לחרטום בספינת קיטור על מנת לפנות את האזרחים ואת גורדון. גורדון מסרב להתפנות ונותן את טבעתו לסטיוארט. הספינה מותקפת על ידי מהדיסטים וכל נוסעיה נרצחים.
גורדון בונה תעלה בין הנילוס הלבן והנילוס הכחול והופך את חרטום לאי. הוא נפגש שוב עם המהדי שמציע לו להתפנות בשלום מחרטום ומראה לו את כף ידו הכרותה של סטיוארט עם הטבעת שנתן לו.
חרטום במצור והמים בנילוס ובתעלות נמצאים בשפל ולא מאפשרים הגנה טובה.
לבסוף מסתערים 100,000 מהדיסטים על חרטום. רבים מהם נהרגים באש ובתותחי המגינים אבל הם מצליחים להרוס את השער, לפרוץ לעיר ולארמון השלטון.
גורדון שומע את קולות המלחמה ויוצא מהארמון בבגדי השרד שלו. ההמון משתתק אך אחד מהם זורק כידון שננעץ בגורדון והורג אותו. ראשו נכרת ומוצג אל מוט לעיניו של המהדי שאינו מרוצה מכך.
אלקטרושליליות

אלקטרושליליות (או אלקטרונגטיביות, Electronegativity) המסומנת ב־χ (כִֿי - האות העשרים ושתיים באלפבית היווני) היא מידת יכולתו היחסית של אטום למשוך אליו אלקטרונים / לשחרר אלקטרונים בקשר קוולנטי.
המושג המקורי הוצע על ידי לינוס פאולינג, כימאי-פיזיקאי, בשנת 1932. לאחר שנתיים פיתח רוברט מיליקן דרך לחישוב ערכי אלקטרושליליות: הממוצע בין פוטנציאל היינון (האנרגיה הדרושה להרחקת אלקטרון מהאטום) והזיקה האלקטרונית (האנרגיה הדרושה להוספת אלקטרון לאטום במצב גזי).
הערכים המתקבלים לשיטתו של מיליקן הם ביחידות אנרגיה, לרוב באלקטרונוולט. לפיכך, ישנן שתי טבלאות - טבלת מיליקן וטבלת פאולינג. הנפוצה יותר בשימוש היא טבלת פאולינג. טבלה מוכרת פחות היא טבלת אלרד-רוצ'או.
מערך האלקטרונים באטום הוא אשר קובע את האלקטרושליליות - אטומים הקרובים להשלמת קליפתם החיצונית למבנה של גז אציל (ניאון למשל) על ידי הוספת אלקטרונים, הם בעלי אלקטרושליליות גבוהה יותר מאשר אלו המגיעים לקליפה חיצונית שלמה באמצעות מסירת אלקטרונים.
אלקטרושליליות נמדדת תמיד בערכים חיוביים. האטום בעל האלקטרושליליות הגבוהה ביותר הוא פלואור, שלו אנרגיית יינון גבוהה וזיקה אלקטרונית גבוהה, וערך האלקטרושליליות שלו הוא 4. למתכות, לעומת זאת, יש נטייה למסירת אלקטרונים, ולכן ערכי האלקטרושליליות שלהן נמוכה, ולדוגמה ערך האלקטרושליליות של פרנציום, מתכת אלקלית, הוא 0.7.
קשרים קוטביים, נוקלאופילים ואלקטרופילים

בקשרים קוולנטיים בהם נבדלים שני אטומים המשתתפים בקשר באלקטרושליליות שלהם, קיימת התפלגות לא אחידה של האלקטרונים במרחב סביב שני אטומים אלה. צפיפות לא אחידה זו של אלקטרונים נובעת ממשיכה חזקה יותר של אלקטרונים מצידו של האטום האלקטרושלילי יותר, ולפיכך מצוי סביב אטום זה מטען חשמלי שלילי (מטען חלקי, כיוון שמשיכת האלקטרונים אינה מוחלטת, להבדיל ממטען מלא שניתן לצפות לדוגמה ביונים).
האטום האלקטרושלילי בקשר הקוולנטי מכונה נוקלאופיל (נוקלאוס פירושו "גרעין", פיל פירושו "אוהב"); אטום זה נמשך למטענים חשמליים חיוביים (לגרעיני אטומים, למשל, או ליונים חיוביים). לעומת זאת, סביב האטום הפחות אלקטרושלילי שורר מטען חשמלי חיובי (הנובע מהפרוטונים שבגרעין). אטום זה מכונה אלקטרופיל; הוא נמשך למטענים חשמליים שליליים (לאלקטרונים, למשל, או ליונים שליליים). היות שאטומים מסוימים אינם פעילים מבחינה כימית, ניתנים לעיתים הכינויים "נוקלאופיל" ו"אלקטרופיל" לכל המולקולה (במקרים של מולקולות קטנות). מולקולות נוקלאופיליות עשויות להיות בעלות מטען שלילי או נייטרליות. מולקולות בעלות מטען שלילי מכילות אלקטרון עודף (אחד או יותר), כך שהן נמשכות למטענים חיוביים. נוקלאופילים נייטרליים, לעומת זאת, מכילים זוג אלקטרונים בלתי-קושר (אשר אינו משתתף בקשר כלשהו), והוא זה שנמשך למטענים החיוביים.
דוגמה לנוקלאופיל שלילי היא יון הידרוקסיד (-OH), המכיל אלקטרון עודף שנמשך למטענים חיוביים. דוגמה לנוקלאופיל נייטרלי היא אמוניה. לאטום החנקן שבאמוניה ישנם חמישה אלקטרונים בקליפתו החיצונית, ששלושה מהם תפוסים בקשרים קוולנטיים עם שלושה אטומי מימן, והשניים הנותרים מהווים זוג בלתי-קושר שנמשך למטענים חיוביים. אמוניה היא בנוסף דוגמה למולקולה המוגדרת כולה כ"נוקלאופיל", אף על פי שהנוקלאופיל האמיתי בה הוא אטום החנקן בלבד.
כדי שקשר יהיה קוטבי, ההפרש באלקטרושליליות בין שני האטומים שבקשר צריך להיות גדול מ-0.3. הפרש קטן מ-0.3 קיים בקשרים קוולנטיים "טהורים" (כמו במולקולות דו-אטומיות, כדוגמת O2). אם ההבדל גדול מ-2.0, הקוטביות חזקה מאוד; קשה לומר שהאלקטרונים "משותפים" לשני האטומים (זוהי ההגדרה של קשר קוולנטי - קשר בו האלקטרונים משותפים לשני האטומים), כיוון שהם נמצאים בעיקר סביב האטום האלקטרושלילי יותר; לפיכך, קשרים שבהם ההבדל גדול מ-2.0 הם קשרים יוניים ולא קוולנטיים. ככל שהקשר בין שני אטומים קוטבי יותר (הפרש האלקטרושליליות בין האטומים המחוברים בקשר גדול יותר) כך אנרגיית הקשר גדולה יותר (הקשר חזק יותר).
קשרים קוטביים במולקולה אינם גורמים בהכרח לכל המולקולה להיות קוטבית. פחמן דו-חמצני, למשל, הוא מולקולה קווית הנראית כך מבחינה מרחבית: O=C=O. כל אחד משני הקשרים הקוולנטיים קוטבי, שכן ההבדל בין הקוטביות של חמצן (3.44) ופחמן (2.55) הוא 0.89. למרות זאת, המולקולה אינה קוטבית, שכן המטען השלילי סביב החמצן הימני מאוזן על ידי המטען השלילי סביב החמצן בצד שמאל.
בכימיה קיימת חשיבות עליונה להבנתם של קשרים קוטביים ולזיהוי אטומים נוקלאופיליים ואלקטרופיליים. תגובות כימיות רבות מספור, במיוחד בכימיה אורגנית, מבוססות על משיכתם של אלקטרופילים ונוקלאופילים אל אטומים במולקולה מסוימת.
ערכי האלקטרושליליות של יסודות הטבלה המחזורית

| →רדיוס אטומי פוחת → יינון גובר → אלקטרושליליות עולה→ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | קבוצה מחזור |  |

| H 2.20 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | He  | 1 |  |
| Li 0.98 | Be 1.57 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | B 2.04 | C 2.55 | N 3.04 | O 3.44 | F 3.98 | Ne  | 2 |  |
| Na 0.93 | Mg 1.31 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Al 1.61 | Si 1.90 | P 2.19 | S 2.58 | Cl 3.16 | Ar  | 3 |  |
| K 0.82 | Ca 1.00 | Sc 1.36 | Ti 1.54 | V 1.63 | Cr 1.66 | Mn 1.55 | Fe 1.83 | Co 1.88 | Ni 1.91 | Cu 1.90 | Zn 1.65 | Ga 1.81 | Ge 2.01 | As 2.18 | Se 2.55 | Br 2.96 | Kr 3.00 | 4 |  |
| Rb 0.82 | Sr 0.95 | Y 1.22 | Zr 1.33 | Nb 1.6 | Mo 2.16 | Tc 1.9 | Ru 2.2 | Rh 2.28 | Pd 2.20 | Ag 1.93 | Cd 1.69 | In 1.78 | Sn 1.96 | Sb 2.05 | Te 2.1 | I 2.66 | Xe 2.60 | 5 |  |
| Cs 0.79 | Ba 0.89 | * | Hf 1.3 | Ta 1.5 | W 2.36 | Re 1.9 | Os 2.2 | Ir 2.20 | Pt 2.28 | Au 2.54 | Hg 2.00 | Tl 1.62 | Pb 2.33 | Bi 2.02 | Po 2.0 | At 2.2 | Rn 2.2 | 6 |  |
| Fr 0.7 | Ra 0.9 | ** | Rf  | Db  | Sg  | Bh  | Hs  | Mt  | Ds  | Rg  | Cn  | Nh  | Fl  | Mc  | Lv  | Ts  | Og  | 7 |  |
 : 
| ‏ | ‏ | La 1.1 | Ce 1.12 | Pr 1.13 | Nd 1.14 | Pm 1.13 | Sm 1.17 | Eu 1.2 | Gd 1.2 | Tb 1.1 | Dy 1.22 | Ho 1.23 | Er 1.24 | Tm 1.25 | Yb 1.1 | Lu 1.27 |  :לנתנידים * |  :לנתנידים * |  |
| ‏ | ‏ | Ac 1.1 | Th 1.3 | Pa 1.5 | U 1.38 | Np 1.36 | Pu 1.28 | Am 1.13 | Cm 1.28 | Bk 1.3 | Cf 1.3 | Es 1.3 | Fm 1.3 | Md 1.3 | No 1.3 | Lr 1.3 |  :אקטינידים ** |  :אקטינידים ** |  |
ראו גם

אלקטרופיל
נוקלאופיל
שלוה וייל

| --- | --- |
 לידה:  לונדון, אנגליה
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה, סוציולוגיה
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) אוניברסיטת סאסקס, אנגליה
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 
שלוה וייל היא חוקרת בכירה בבית הספר לחינוך על שם סימור פוקס באוניברסיטה העברית בירושלים, נוסף על כך היא עמיתת מחקר במחלקה ללימודי מקרא באוניברסיטת דרום אפריקה (UNISA) וחברה (Life Member) באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. תחומי ההתמחות שלה הם אלימות, מגדר, אתניות, חינוך, דת והגירה. וייל מתמקדת ביהדות הודו, יהדות אתיופיה, עשרת השבטים ומומחית בנושא רצח נשים. היא ייסדה את התצפית הישראלית לרצח נשים, גוף מחקר מרכזי בתחום בישראל, שפועל מתוך האוניברסיטה העברית.בשנת 2025 (תשפ"ה) קיבלה את עיטור "יקיר ירושלים".
ביוגרפיה

וייל נולדה בלונדון למשפחה ציונית. אבי המשפחה, ר' שמואל מקלם עלה מליטא לירושלים בשנת 1839 ונקבר בהר הזיתים. בנו הסבא-רבה של וייל היה הרב אריה לייב פרומקין, מחבר הספר "תולדות חכמי ירושלים". וייל סיימה את לימודיה בהצטיינות בסוציולוגיה ב-London School of Economics, ובהמשך קיבלה תואר M.A בלימודים רב-תרבותיים מ-University of Sussex באנגליה, בהנחיית מארי ג'הודה. (אנ') את מחקר השדה האנתרופולוגי שלה לעבודת הדוקטורט ערכה במשך שלוש שנים בקרב "בני ישראל" מקהילות יהדות הודו - בעיר לוד. בשנת 1977 הוענק לה תואר דוקטורט באנתרופולוגיה מ-University of Sussex בהנחיית פרופ' א.ל. אפשטיין.
בשנת 1978 וייל התקבלה כמרצה בכירה באוניברסיטה העברית בירושלים, אשר נעשה לביתה האקדמי. כיום, וייל היא חוקרת בכירה בבית הספר לחינוך ע"ש סימור פוקס באוניברסיטה העברית בירושלים. נוסף על כך, היא עמיתה במחלקה ללימודי מקרא והעת העתיקה ב-UNISA (אוניברסיטת דרום אפריקה) ו-חברה לחיים (Life Member) באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. כתוצאה מתרומתה לחקר האתנו-היסטוריה, היא מונתה כעמיתה של החברה ההיסטורית המלכותית של בריטניה (Royal Historical Society of Great Britain). וייל היא מהחוקרות המובילות בישראל ובעולם של יהודי הודו, יהודי אתיופיה, עשרת השבטים האבודים וגם של רצח נשים. היא פרסמה למעלה מ-250 מאמרים בכתבי עת מדעיים וכתבה ספרים פורצי דרך. מחקריה ופעילותה בשדה האקדמי ובשדה המעשי-יישומי העניקו לה הכרה בינלאומית.
בשנת 2025 (תשפ"ה) קיבלה את עיטור "יקיר ירושלים". בנימוקים לקבלת העיטור נכתב "העיטור יוענק על פעילותה לקידום מחקרים חלוציים על קהילות ישראל הנידחות והזיקה בינן לבין ירושלים מעל לחמישה עשורים, וכן על עיסוקה בקליטת העלייה הגדולה מאתיופיה ופעילותה בייעוץ לגופים ממשלתיים בנושא הקליטה. בנוסף, יינתן לה העיטור על פעילותה הענפה בחיזוק היחסים שבין ישראל להודו, על פעילותה למיגור האלימות נגד נשים בירושלים ובישראל ועל כתיבת מחקריים חלוציים ובינלאומיים בנושא רצח נשים."
תחומי מחקר > שיטות מחקר איכותניות

וייל מתמחה בשיטות איכותניות ועושה שימוש במגוון רחב של כלים מתודולוגיים כגון כלי מיפוי, יומנים וראיונות. בין המחקרים האיכותניים שערכה נכללים: תיעוד מעשי אלימות בבתי ספר במסגרת פרויקט ישראלי-פלסטיני משותף. היא כיהנה כיו"ר רשת המחקר לשיטות איכותניות של האגודה האירופית לסוציולוגיה, ולימדה על שיטות איכותניות בקורסי קיץ של האגודה האירופית לסוציולוגיה בפינלנד ב-2010.
ב-2010 וייל ערכה פרופ' שמואל נח אייזנשטדט את הריאיון האחרון לפני מותו. נוסף על כך, כעורכת כתב העת European Sociologist, היא ראיינה את הפרופ' זיגמונט באומן. כמו כן, בשיתוף פעולה עם עמיתיה הובילה סדנה של הקרן האירופית למדע על הלגיטימיות של שיטות מחקר איכותניות. מ-2007 ועד 2011 הייתה חברה בחבר המנהלים של האגודה האירופית לסוציולוגיה, והיום היא חברת ועד של רשת המחקר בנושא מגדר ושיטות איכותניות של האגודה.
תחומי מחקר > יהדות הודו

וייל כתבה מאמרים מדעיים על אודות עדת "בני ישראל", יהודי קוצ'ין, יהודי בגדאד בהודו, "בני מנשה" ומהגרים אירופים בהודו. היא העורכת של ׁׁׁ(India's Jewish Heritage: Ritual, Art, and Life-Cycle (Marg 2002; 3rd edition 2009. כמו כן, היא ערכה (יחד עם נתן כץ, רנביר צ'קרוואטי ובראד סינה) את Indo-Judaic Studies in the Twenty-First Century: A Perspective from the Margin (Palgrave-Macmillan, 2007), וגם את (Karmic Passages: Israeli Scholarship on India (Delhi: Oxford University Press 2008 (יחד עם דוד שולמן). ב-2019 היא ערכה את The Baghdadi Jews in India: Maintaining Communities, Negotiating Identities and Creating Super Diversity בהוצאת Routledge, וספר על יהודי גואה (Primus, 2019).
וייל יושבת ראש והמייסדת של אגודת הידידות הראשונה בין ישראל-הודו (בה שימש המנצח זובין מהטה כנשיא) אשר הוקמה בשנת 1992 עם כינון היחסים בין הודו לישראל. ב־1996 - היא הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו, נרסימהה ראו, להרצות בסימפוזיון לימודי הודו, ודיברה על "דו קיום בהודו: המקרה של יהודי קוצ'ין." ב־2002 - ארגנה כנס בין-לאומי באוניברסיטת אוקספורד בתחום לימודי הינדואיזם-יהדות, בנושא שהיא אחת מהחלוצים בו. היא חברה במערכת כתב העת Journal of Indo-Judaic Studies. ב־2006 - אצרה תערוכה בנושא יהודי צ'נדמנגלם בבית הכנסת המשוחזר בכפר בקרלה.
במרץ 2013 וייל הרצתה וארגנה כנס באילת ובעקבה, על סחר עתיק בים האדום. במאי 2013, הוזמנה להרצות באוניברסיטת סטנפורד על "ה'קירטן' אצל יהודי הודו". כמו כן הוזמנה להרצות במחלקה ללימודי דרום אסיה באוניברסיטת סנטה ברברה, ובמוזיאון מגנס שבאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה על שחזור בתי כנסת בקרלה. בשנת 2017, הוזמנה להיות פרופ' אורח ב-Jawaharlal Nehru University) JNU). ב-2018 היא השתתפה בפגישה במומבאי עם הקהילה היהודית בהודו יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, וביולי 2019 היא הרצתה על יהודי גואה, בכנס ICAS בהשתתפות חוקרים מאסיה, באוניברסיטת ליידן בהולנד. בשנת 2023 הוזמנה להרצות לאגודה האנתרופולוגים הבינלאומית את ההרצאה העיקרית על יהודי הודו. בשנת 2024 הרצתה בקיימברידג' על בני ישראל יהודי הודו שחיו בעדן: המאמר בנושא זה התפרסם ב־2025.
נוסף על מחקריה על בני ישראל ויהודי קוצין, וייל התמחתה בשנים האחרונות ביוצאי יהודים בגדדים בהודו. בשנת 2021, זכתה להיות עמיתה בדרווין קולג' באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה כדי לחקור בארכיונים על משפחת ששון הבגדדית המפורסמת. בשנת 2024 הוזמנה ללונדון לשאת את הרצאת המאה (centenary lecture) על פלורה ששון, וכן הרצתה על דמות זו בספריה הלאומית בירושלים.
תחומי מחקר > יהדות אתיופיה

משנת 1982, החלה לעסוק בחקר יהדות אתיופיה ונעשתה מוכרת כמומחית בינלאומית ליהדות אתיופיה. היא ביקרה באתיופיה מעל ל-30 פעמים כדי לסייע בעלייתם ולראיין אינפורמנטים, כולל תלמידיו של ד"ר פייטלוביץ', היהודי שהגיע ל"ביתא ישראל״ בתחילת המאה העשרים ואסף תלמידים מקרב קהילה זו ללימודים באירופה ובירושלים. בין היתר, וייל גילתה ופרסמה, שביומנו של סולומון יצחק, אחד התלמידים, הוא תיאר איך ראה גנרל אלנבי נכנס לשער יפו.
מחקריה של וייל על יהדות אתיופיה התמקדו בדת, בעדתיות, בכיסופים לירושלים, במשפחות חד-הוריות, בחינוך, במנהיגות, במגדר וגם ברצח נשים. בין הספרים שערכה: "יהודי אתיופיה באור הזרקורים", וספר בשיתוף עם עמנואלה טרוויסאן-סמי Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond. במשך שתים עשרה שנים היא ניהלה את התוכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך בקרב יהודים אתיופיים בישראל. כמו כן, היא כתבה על המורכבות של הגיור בקרב יהודי אתיופיה.מוקד מחקריה הוא "תלמידים מ'ביתא ישראל' שהובאו על ידי ד"ר פייטלוביץ' לאירופה בין 1935-1905".היא גם אצרה תערוכה בנושא זה במוזיאון יהודי בפריז.
בשנת 2004, מונתה שלוה וייל לנשיאות אגודת לימודי יהדות אתיופיה (SOSTEJE) באוניברסיטת אדיס אבבה. במסגרת תפקיד התנדבותי זה ארגנה כנסים בין-לאומיים בנושא ביתא ישראל בפירנצה שבאיטליה ובגונדר שבאתיופיה, וכן ערכה ביבליוגרפיות על אתיופיה עד להתפטרותה בשנת 2012.
נוסף על המחקרים שפרסמה, וייל פעלה במישור היישומי ועסקה בעלייתם ובקליטתם של יהודי אתיופיה בישראל. בין השנים 2000–1985 ייעצה גם לרבנים וגם לממשלות ישראל בנושא קליטת עלייה, פיתחה תכנים עבור מערכת החינוך הישראלית וניהלה תוכנית העצמה לבני נוער ישראלי-אתיופיה בכפר בתיה. גולת הכותרת של פעילותה היישומית הייתה "התכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך," התכנית החינוכית הראשונה בארץ להכשרת יהודים ממוצא אתיופי כמורים ומנהיגים בישראל. על עבודתה החינוכית היישומית בקרב יהודי אתיופיה בישראל זכתה וייל בפרסים.
תחומי מחקר > עשרת השבטים האבודים

נוסף לכתיבתה על ביתא ישראל מאתיופיה ובני ישראל מהודו וייל כתבה על עשרת השבטים האבודים. כגון הפאשטונים (פתאנים), ועל קבוצות מתייהדות ברחבי אפריקה, סין ומקומות נוספים. ב-1991 היא אצרה תערוכה בבית התפוצות בשם "מעבר לסמבטיון: המיתוס עשרת השבטים". כיום, היא חברת הוועד הבין-לאומי של ISSAJ (האגודה הבין-לאומית לחקר יהדות אפריקה), והרצתה על קבוצות מתייהדות בעולם בניירובי שבקנייה, ברבט שבמרוקו, בדורבן שבדרום ואפריקה ומקומות נוספים בעולם.
תחומי מחקר > רצח נשים

מאז 2008 נעשתה וייל לחוקרת מובילה ומומחית בנושא של רצח נשים (פמיסייד) בארץ ובעולם. ב-2009 כתבה וייל דו"ח עבור משרד הקליטה בנושא רצח נשים בקרב עולים מאתיופיה, אשר צונזר לאחר הגשתו.בשנת 2012, היא הגישה את התוצאות בכנס בשווייץ ובין השנים 2013–2017 זכתה להוביל פרויקט ענק של (Cost) European Cooperation on Science and Technology בנושא רצח נשים ברחבי אירופה. כיו"ר יוזמה זו, עמדה וייל בראש הוועד המנהל של 80 נציגויות מ-30 מדינות, שחתמו על מזכר הבנות (בהיקף של 44 מיליון יורו) למאבק ברצח נשים באירופה. במהלך 2015–2017 היא נאמה בפרלמנטים של איטליה, פורטוגל וספרד וכן הוזמנה לנאום בשלוש התכנסויות של האו"ם (בבנגקוק, ניו יורק ווינה), שעסקו ברצח נשים ונערות בעולם כנס הסיום של COST התקיים במרץ 2017 במלטה.לאחר סיום הפרויקט ערכה עם קולגות נוספות ספר בנושא (אוניברסיטת בריסטול: 2018, Press Policy).
יתר על כן, וייל פרסמה מאמרים מדעיים רבים בנושא רצח נשים וקראה להכיר בתופעה כעובדה סוציולוגית, תוך זיהוי האתגר החברתי בלמידתו. היא חקרה את התופעה בקרב מהגרים ובשימוש בשיטות מחקר איכותניות; בארצות שונות כולל הודו.
במהלך הקורונה פרסמה וייל מאמרים על הקשר בין קורונה ורצח נשים. בשנת 2023, ערכה ספר חלוצי על פמיסייד בעת מלחמה ושלום. לאחר שהקימה וייל את התצפית האירופאית על רצח נשים במלטה כיעד סופי של יוזמת "קוסט", וסייעה למדינות שונות להקים תצפיות במדינות שונות, בשנת 2020 הקימה וייל את התצפית הישראלית על רצח נשים בישראל (www.israelfemicide.org), שמנטרת את התופעה בישראל ומחברת בין פעילות אקדמית ופעילות הסברתית לציבור למניעת תופעה אכזרית זו.
בנימין הצדיק

קבר בנימין הצדיק
בנימין הצדיק היה תנא שזמנו אינו ידוע.
הוא נזכר בתלמוד הבבלי פעם אחת בלבד, במסכת בבא בתרא:
תניא, אמרו עליו על בנימין הצדיק, שהיה ממונה על קופה של צדקה. פעם אחת באתה אישה לפניו בשני בצורת, אמרה לו: רבי פרנסני. אמר לה: העבודה, שאין בקופה של צדקה כלום. אמרה לו: רבי, אם אין אתה מפרנסני, הרי אישה ושבעה בניה מתים. עמד ופרנסה משלו. לימים חלה ונטה למות, אמרו מלאכי השרת לפני הקדוש ברוך הוא: ריבונו של עולם, אתה אמרת כל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא, ובנימין הצדיק שהחיה אישה ושבעה בניה ימות בשנים מועטות הללו? מיד קרעו לו גזר דינו. תנא: הוסיפו לו עשרים ושתים שנה על שנותיו
מרדכי מרגליות הציע לזהות אותו עם התנא אבא בנימין הנזכר ארבע פעמים בתלמוד הבבלי בענייני אגדה.
קברו

רבי חיים ויטאל זיהה את קברו בעיר צפת. כיום הוא מצוין ברחוב לוחמי הגטאות, ויום ההילולה שלו הוא בכ"ט באב, ערב ראש חודש אלול.
הערות שוליים

↑  מרדכי מרגליות, "אבא בנימין", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א עמ' 2
↑  שער הגלגולים, הקדמה לז
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד אשכנזי

ערך זה עוסק בפסנתרן ומלחין יהודי-רוסי. אם התכוונתם לרבה הראשי האחרון של אלג'יריה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1915 ניז'ני נובגורוד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 בפברואר 1997 (בגיל 81) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית קברות ווסטריאקובסקויה 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית 
 פרופיל ב-IMDb
 
דוד ולדימירוביץ' אשכנזי (ברוסית: Дави́д Влади́мирович Ашкена́зи;‏ 25 בדצמבר 1915 - 19 בפברואר 1997) היה פסנתרן, מלווה ומלחין יהודי-רוסי.
חייו

אשכנזי נולד בניז'ני נובגורוד. הוא למד נגינה בפסנתר בקולג' המקומי למוזיקה ובקונסרבטוריון של מוסקבה. הוא עבד כמלווה עם כמה זמרי פופ סובייטיים נודעים, בהם איזבלה יורייבה, קלודיה שולז'נקו, ליודמילה זיקינה, מרינה גורדון, ואדים קוזין, מארק ברנס, יוסיף קובזון ועוד.
בשנת 1996 הוכרז אשכנזי כ"אמן העם של רוסיה".
בשנת 1964 ניגן עם הכנר נחום לאטונסקי בפרק של הסרט "צמיד הנופך", עיבוד לנובלה המפורסמת באותו שם מאת אלכסנדר קופרין. הוא כתב מוזיקה לשירו של יעקב פולונסקי, "בעת חזות קשה של פרידה", שזכה לביצוע של זמרים רבים.
לדוד אשכנזי שני ילדים: ולדימיר אשכנזי (פסנתרן ומנצח המפורסם) וילנה אשכנזי, פסנתרנית. בנה של ילנה הוא הפסנתרן ולדימיר סברדלוב-אשכנזי.
הוא נפטר ב-19 בפברואר 1997 במוסקבה, רוסיה.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של דוד אשכנזי באתר kino-teatr.ru (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257913205171  PLWABN: 9810659758205606  CiNii: DA16360978  LCCN: n94101880  LNB: 000171349  MusicBrainz: f1c56eb6-e619-4935-aa1f-539887936882  VIAF: 326144782723866567501   WorldCat (עם VIAF): 326144782723866567501
תצוגה עילית

תצוגה עילית (ראשי תיבות: תע"ל; באנגלית: Head-Up Display‏, ובקיצור – HUD) היא מערכת תצוגה הנמצאת בדרך כלל בתא הטייס במטוסי קרב. המערכת נועדה להציג מול עיני הטייס מידע קריטי לטיסה, כגון גובה, מהירות, כיוון, זווית התקפה ועוד, מבלי שיצטרך להוריד את מבטו אל לוח המכשירים ולאבד קשר עין עם הנעשה מחוץ למטוס.
כיום ניתן למצוא מערכות תצוגה עילית לא רק במטוסי קרב, אלא גם במסוקי קרב, מטוסי תובלה ונוסעים, ובמכוניות (כמו בקדילאק Imaj).
היסטוריה

הבלקברן בקניר (Blackburn Buccaneer) הבריטי היה המטוס הראשון שבו הכוונת הציגה גם נתוני ניווט.
מספר שנים לאחר מכן, כאשר נודע שטייסי המטוס השתפרו תודות לתצוגה העילית, העניין במערכת גדל. מטוס הקרב הראשון בו הותקן תע"ל מודרני היה ה־A-7 קורסייר 2. הכוונת הפכה למעשה לצג רב תכליתי שהציג נתונים קריטיים רבים כגון מהירות אוויר, גובה, כיוון, אופק מלאכותי, זווית התקפה וכדומה, מבלי שהטייס יצטרך להסב את תשומת לבו ממה שמתרחש בחוץ ("ראש בחוץ").
חברת ג'נרל מוטורס החלה לשלב מערכות תצוגה עילית במכוניות בשנת 1988.
רכיבים > כוונת השלכה

בשנת 1900 רשם מהנדס האופטיקה האירי הווארד גרוב פטנט על רעיון כוונת ההשלכה ל"כלי נשק גדולים וקטנים". השימוש הראשון בכוונת השלכה היה במטוסי קרב גרמניים ב־1918. הכוונת השתמשה בקולימטור כדי ליצור תמונה שמתמקדת באינסוף ומוקרנת על זכוכית שקופה. בניגוד לכוונות ברזל ישנות, הטייס לא צריך לכוון את מבטו כדי לראות את נקודת הפגיעה של הכדור, אלא יכול היה להזיז את ראשו (בטווח העדשה של הקולימטור) ועדיין לראות תמונה שמכוונת למקום המדויק. תותחי המטוס אופסו בהתאם לכוונת כדי שהכדורים והפגזים יפגעו בנקודה במרכז הכוונת ממרחק מסוים. חסרונה הגדול של הכוונת הוא שהתחום הנראה של הכוונת מוגבל על ידי מסך הקולימטור. כלומר אם מסתכלים מהצד בזווית גדולה יחסית, אי אפשר לראות את התמונה.
רכיבים > כוונת גירוסקופית

הכוונת הגירוסקופית הראשונה הותקנה על מטוס ב־1941. כוונת גירוסקופית היא כוונת השלכה אשר משתמשת בגירוסקופ כדי לחשב את מיקום הצלב, כך שאם המטוס מתמרן, הכוונת מראה בדיוק היכן הכדורים יפגעו אם ההדק ילחץ. חסרונה הגדול של הכוונת הוא מהירות תגובה איטית ושליטה ידנית.
רכיבים > מערכת בקרת־ירי

לאחר מלחמת קוריאה התחיל פיתוח מואץ בכל מה שהיה קשור לתחום האוויוניקה המהפכני. החידושים כללו מכ"ם מובנה במטוס, ומערכת בקרת־ירי שחישבה בצורה אנלוגית הרבה יותר מהירה את מיקום הפגיעה המדויק של הכדורים. לראשונה הכוונת לא שימשה לכיוון התותחים בלבד אלא גם לפצצות וחימוש מונחה.
רכיבים > תצוגת קסדה עילית

תצוגת קסדה עילית היא סוג של תע"ל המותקן על קסדה. כיום המערכת מסוגלת להראות את כל הנתונים אשר מוקרנים על תע"ל קלאסי, וזאת ביחס לכיוון אליו מפנה הטייס את ראשו.
תצוגה עילית במטוסים > אתגרים טכנולוגיים

קולימציה (הקבלה) – מערכת של עדשות בתע"ל מקבילות את קרני האור ומכיוון שהקרניים מקבילות, העין האנושית מתמקדת באינסוף כדי לקבל תמונה ברורה. כתוצאה מכך עיני הטייס לא צריכות להתמקד מחדש בכל פעם כשהוא מעביר את מבטו מהתמונה בתע"ל אל המתרחש מחוץ למטוס. מבחינת עיני הטייס, התע"ל נמצאת "מחוץ למטוס".
מקדם שבירה – הזכוכית ממנה עשויה חופת תא הטייס שוברת את אור ונדרש להתחשב בכך בתכנון האופטי של התע"ל כדי שהתמונה המופיעה בתע"ל אכן תתלכד עם המטרות בחוץ. הדבר היווה קושי טכני ובמקרים רבים הפתרון הפשוט והיעיל היה ליצור חופה מישורית בקטע שמול התצוגה העילית. מאוחר יותר איפשרו מחשבים מודרניים לתכנן חופות ומערכות תצוגה שהשתלבו יחד ללא צורך בחופה עם קטע מישורי, כמו במטוס F-15.
תצוגה עילית במטוסים > שיטת סימון מערבית

בשנות השישים טייס הניסוי הצרפתי גילברט קלופשטיין בנה את התע"ל המודרני הראשון, וייסד את שיטת הסימון המאוחדת שהפכה לתקנית במערב, כך שטייס שטס במטוס אחד יוכל להבין את הסימון בשאר המטוסים.
סימוני ניווט – התע"ל מראה את הכיוון המגנטי של המטוס במעין סרגל בחלקה העליון או בתחתית התצוגה. התע"ל מסוגל להציג נקודות ציון עם סימון מיוחד, כך הטייס יכול להטיס את המטוס לפי נקודת הציון בתע"ל ללא צורך להסתכל במפה.
סימון אף ("בורסייט") – התע"ל מציג את סימון אף המטוס. הסימון מראה לאן אף המטוס מצביע (מופיע כ־W בתמונה משמאל). במטוסי קרב ישנו גם סימון תותח בצורת צלב. הוא בדרך כלל יותר גבוה מסימון האף.
וקטור טיסה ("ציפור") – הסימון מראה לאן המטוס טס. אם סימון האף גבוה מהאופק, אך המהירות נמוכה סימון הווקטור ירד מתחת לאופק ויראה שהמטוס מנמיך רום. הווקטור מסומן בעיגול עם כנפיים וסנפיר אנכי.
נתוני טיסה – בצידי התצוגה יופיעו שני סרגלים. בסרגל השמאלי מופיעה מהירות האוויר ובסרגל הימני מופיע הגובה הברומטרי. נתוני מד גובה מכ"מי יופיעו בגובה נמוך מאלף רגל. בשמאל תחתית התצוגה תופיע זווית ההתקפה המסומנת על ידי האות אלפא. כיוון
ההטיה של אף המטוס מעלה או מטה מסומן בשנתות ממוספרות, כאשר שנתות שלמות הן זווית כלפי מעלה, ושנתות מקווקוות הן כלפי מטה.