stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האורוגנזה הקיבארית
תהליכים

חלק מהחגורות האורוגניות שנוצרו במהלכה – ובעיקר ההרים הקיבאריים – מפורשות כחגורות אנסיאליות, שהתפתחו על מצע של קרום יבשתי קדום.
חלקים קטנים יחסית של היבשת האפריקאית הושפעו מהאירועים הטקטוניים של האורוגנזה הקיבארית, המתועדת היטב במרכז ובדרום אפריקה. קיימות רק שתי חגורות משמעותיות שהתפתחו מתשתית עמוקה ובהם חל עיוות אורוגני. חגורות אלה  חותכות באופן משמעותי שילדים קדומים ומסתיימות בתוכם, מיקום השולל מוצא הנובע מצמיחת יבשת.
החגורה הקיבארית מורכבת מרצפי שכבות מעוותות שעוביין מגיע ל-10-15 ק"מ, המורכבות מסדרות מונוטוניות של סלעים מטא-משקעיים עם מיעוט של סלעים געשיים פלסיים ומאפיים ומקביליהם הגנייסיים המותמרים. סלעים אלה הושקעו על התשתית הסחופה של חגורות קדומות, ועווּתו בעיקר במהלך פאזה טקטונית-מטמורפית שלוותה במחדרי גרניט ומתוארכת ל-1,300±40 מ"ש. חגורת אירומיד (Irumide) בזמביה מורכבת מתצורות מטא-משקעיות ומעט מטא-געשיות, וממקביליהן המותמרים. העיוות שלהן הוא רב-מחזורי, עם אפיזודה אורוגנית קדומה יותר שהסתיימה באיזוקלינה ולוותה במיגמטיזציה ובגרניטיזציה נרחבת.
מסלע שנמצא בדרום-מערב אפריקה הכיל אגני השקעה קטנים מלפני 1,300-1,700 מ"ש. על האגנים חלו מעוותים טקטוניים קיבאריים, המתוארכים בגילי זירקון של 1,322±75 מ"ש ובגילי מינרלים אחרים בטווח של 1,356-1,384 מ"ש.
מידע פלאומגנטי מרצפי קראטונים בשילד סהרה-קונגו ובשילד קלהארי – המצויים משני צדי החגורה הקיבארית – מגדיר אירוע יחיד של מסלול נדידה קוטבית בתקופת האורוגנזה הקיבארית, וכן נמצאה המשכיות של מבנים עתיקים בחגורה הקיבארית. תוצאות אלה מאשרות התפתחות תוך-יבשתית של החגורה הקיבארית, המובילה למסקנה כי שני השילדים היו קשורים באמצעות מקטע קרומי קדם-קיבארי נרחב.
התחדשות מקטעים קדם-קיבראריים באורוגנזה זו התרחשה בדרום אפריקה, בחלקים של מערב אפריקה וכנראה גם במזרח הסהרה ובמערב חצי האי ערב. האירועים בדרום אפריקה גרמו לאפקט נרחב של התחממות מחדש. אירוע זה לווה בחדירה נרחבת של גרניט ובמעוותים פריכים, והסתיים בהתרוממות משמעותית – שחשפה את שורשי ההתמרה בדרגה גבוהה של החגורה העתיקה. התחדשות דומה – ביחד עם כיסוי סלעי פרוטרוזואי שכיוונו צפון-דרום בין ניגריה לאחגר – נמצא ביחידה מטא-סדימנטרית, הנחה באי התאמה מעל גנייסים עתיקים ומציגה שתי פאזות של קימוט. תיארוך רדיומטרי המציג גיל של 910-1,050 מ"ש מאשר את הגיל הקיבארי למעוות באחגר וגיל של 1,100 מ"ש במזרח מאלי. גילים קיבאריים נמצאו גם בחלק הערבי של השילד האפריקאי – שם נמצאה תשתית גרניטואידית מגיל לא ידוע שעוותה ונחדרה על ידי גרניטים לפני כ-1,000 מ"ש. מאחר שהתשתית הערבית דומה לזו שבמערב תעלת סואץ, יש סיבה להניח כי גילם של הגנייסים במצרים – שעד כה הניבו גילים פאן-אפריקאיים – עולה על 1,000 מ"ש.
מנתונים אלה ניתן לקבוע כי האורוגנזה הקיבארית באפריקה הייתה כולה תוך-קראטונית והשפיעה על קרומים עתיקים שגילם מגיע ליותר מ-2,000 מ"ש. יש בכך עדות חותכת לקיומו של קרום פרוטרוזואי שהתמשך מדרום אפריקה לצפונה, וכי קרום זה התקיים 2,500 מ"ש לפחות, מאז סוף הארכאיקון.
בישראל ובסביבתה

בסלעי התשתית שנוצרו באורוגנזה הקיבארית נכללים כל סלעי הפרקמבריון שגילם 960-1,100 מ"ש. בקרום זה נוצרו סלעים מאוחרים שמקורם באורוגנזה החיג'אזית ובאירוע הפאן-אפריקאי. בין סלעי התשתית מצויים הסלעים המותמרים העתיקים ביותר בהרי אילת ובמזרח סיני, המתאפיינים בדרגת התמרה גבוהה, בדייקיים מותמרים ובקימוט רב-שלבי וממושך.
הסלעים הקיבאריים מתחלקים לשתי חבורות מקומיות:
חבורת אילת-נביעות – סלעי החבורה מצויים בצפון השילד הערבו-נובי ומשתרעים מהרי אילת עד אזור נואייבה. ברצועה זו קיימים בעיקר סלעים מותמרים כגנייס, צפחה ומיגמטיט, וכן דייקים מותמרים, אמפיבוליט וגרנודיוריט – אליהם חדרו דייקים גרניטיים שהותמרו מאוחר יותר.
חבורת פיראן-סלאף – שני גושים הבונים רצועה שאורכה 70 ק"מ ורוחבה 7-10 ק"מ הנמתחת בדרום-מערב סיני, סמוך לחופי מפרץ סואץ, בעיקר בוואדיות פיראן וסלאף. הסלעים הכלולים בחבורה זו: בדרום – סלעי גנייס ומיגמטיט, בצפון – סלעים מטא-משקעיים.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
אורוגנזה
טקטוניקת הלוחות
השילד הערבו-נובי
לקריאה נוספת

נחמה שפרן ועמנואל מזור (עורכים), נדבכים בגאולוגיה של ישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 1987, עמ' 35-47
הערות שוליים

↑  קריסטליני – סלע גבישי אנאורגני, בניגוד לסלעים הבנויים משרידים אורגניים כאבן גיר
1 2  Geology and Mineral Resources of Nigeria בגוגל ספרים
↑  Internal features of some orogenic belts of Africa
↑  נחמה שפרן ועמנואל מזור, נדבכים בגאולוגיה של ישראל, עמ' 47-57
↑  The 1375 Ma "Kibaran event" in Central Africa
↑  מפת רודיניה המציינת את אירועים אורוגניים פרוטרוזואיים בשילד הערבו-נובי
↑  גרניטואיד – מגוון סלעים בעלי מאפיינים דומים לאלה של גרניט
↑  Africa Within Rodinia Supercontinent: Evidence From The Kibaran Orogenic System
↑  אנסיאלי (ensialic) – חגורה אורוגנית המתפתחת על קרום יבשתי סיאלי (אלומו-סיליקטי)
↑  צמיחת יבשת – צמיחה של גרעין יבשתי באמצעות תוספת מסלע מהצטברות משקעים ומאורוגנזה
↑  מטא-משקעיים – סלעים מותמרים שמקורם סלעי משקע
↑  איזוקלינה (Isoclinal fold) – קמט חד-נטייתי וסימטרי שצלעותיו כמעט אנכיות ומקבילות זו לזו
↑  מיגמטיזציה – הפיכה למיגמטיט, סלע ביניים הנוצר בתנאים שבין התמרה בדרגה גבוהה להתכה חלקית
↑  The Precambrian geotectonic evolution of Africa: plate accretion versus plate destruction
ואדי במזרח סיני
מסלע בהרי אחגר, אלג'יריה
פקק געשי בקמרון, בשטח קראטון קונגו
הרי אילת
הרים לחוף נואיבה
האיו מאייר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1924 בילפלד, הרייך הגרמני 
 פטירה:  23 באוגוסט 2014 (בגיל 90) Heiloo, הולנד 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית 
 מוסדות:  פיליפס 
 פרסים והוקרה:  Clara Meijer-Wichmann Penning (2015) 
 
סרט דוקומנטרי קצר על האיו מאייר
האיו מאייר (גרמנית: Hajo Meyer;‏ 12 באוגוסט 1924 – 23 באוגוסט 2014) היה פיזיקאי גרמני-הולנדי ממוצא יהודי ופעיל פוליטי אנטי-ציוני.
קורות חיים > שנותיו הראשונות

מאייר נולד בבילפלד ב-12 באוגוסט 1924.
בגיל 14, בעקבות אירועי ליל הבדולח, ברח מגרמניה הנאצית להולנד, ללא הוריו.
ב-1944, לאחר שנה בה הצליח להסתתר מהכובש הנאצי בהולנד, נתפס על ידי הגסטפו, הועבר למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, ובו שרד במשך כ-10 חודשים עד לשחרורו. הוריו, שנשלחו מגרמניה, הושמדו בטרזיינשטט.
קורות חיים > לאחר השואה

לאחר המלחמה, שב מאייר להולנד והשלים תואר ראשון בפיזיקה תאורטית. לאחר מכן, עבד במעבדה לפיזיקה של פיליפס בהולנד (NatLab), ולאחר זמן מה הפך למנהלה. עם יציאתו לגמלאות, לקח מספר קורסים באנגליה ועבד כבנאי כינורות וויולות.
קורות חיים > פעילותו הפוליטית

על בסיס עבודות של הנס קיילסון הוא פיתח תאוריה של "טראומה מתמשכת".
ב-2001 היה שותף לייסוד הארגון היהודי-הולנדי "Een Ander Joods Geluid" (בעברית: "קול יהודי אחר"), שמטרתו לקדם את הדיון הציבורי בנושא ישראל ומעשיה, לשבור את השתיקה של הקהילה היהודית-הולנדית בנוגע לכיבוש של השטחים הפלסטיניים על ידי ישראל, ולתמוך בפעילויות שלום באזור.
ב-2003 הוציא לאור את הספר "Het einde van het Jodendom" (בעברית: "סוף היהדות"), בו האשים את ישראל בכך שהיא מנצלת את השואה כדי להצדיק את פשעיה כנגד הפלסטינים ולהטמיע פרנויה באזרחיה שלה, והשווה בין מדיניותה הנוכחית של ישראל עם תחילת הרדיפה של הנאצים את היהודים בגרמניה. הוא הדגיש כי בשום אופן אינו עושה הקבלה בין המדיניות הנוכחית של ישראל למדיניות הנאצית בזמן רצח ששת המיליון היהודים החפים מפשע, אלא מצביע על המדרון החלקלק שבסופו של דבר הוביל לשואת היהודים, ומתריע על ההשלכות האפשריות של מדיניותה של ישראל, שלדידו מדכאת ודוחקת לשוליים את הפלסטינים.
מאייר היה חבר ב-"International Jewish Anti-Zionist Network" (בעברית: "רשת בינלאומית יהודית אנטי-ציונית"ׂׂׂ), וב-GroenLinks, המפלגה הירוקה של הולנד.
בשנת 2006 הנריק מ.ברודר האשים את מאייר באנטישמיות.
ב-2014 נמנה עם קבוצה בת יותר מ-350 ניצולי שואה יהודים ובני משפחותיהם מרחבי העולם שחתמו על עצומה אותה פרסמו ב"ניו יורק טיימס" בזמן "מבצע צוק איתן", ובה גינו בחריפות את ישראל על מעשיה במלחמה בזו הלשון:
אנו ניצולי שואה יהודים וצאצאיהם וקורבנות של רצח העם הגרמני מגנים באופן חד משמעי את הטבח בעזה ואת המשך הכיבוש של פלסטין ההיסטורית. אנו מגנים גם את ארצות הברית על מימון התקיפה, ואת ארצות המערב על שימוש בכוחן הפוליטי כדי למנוע גינויים מישראל. רצח עם מתחיל בשתיקת העולם. אנו מודאגים מהדה-הומנזיציה הקיצונית של הפלסטינים בחברה הישראלית.
בישראל, פוליטיקאים ופרשנים ב-Times of Israel וב-Jerusalem Post קראו בגלוי לרצח עם של הפלסטינים, וישראלים מהימין מאמצים סמלים נאו-נאציים. יתר על כן, אנו סולדים וזועמים עקב השימוש לרעה של אלי ויזל בהיסטוריה שלנו בעיתון זה כדי להצדיק את שלא ניתן להצדקה; את מאמצי ישראל להרס עזה, ואת הרצח של יותר מ-2000 בני אדם, כולל מאות רבות של ילדים. דבר לא יכול להצדיק הפצצות של מקלטי או"ם, בתים, בתי חולים ואוניברסיטאות. דבר לא יכול להצדיק מניעת חשמל ומים מאנשים.
אנו חייבים להרים את קולנו ולהשתמש בכוחנו כדי להביא לסוף כל צורות הגזענות, כולל רצח העם המתמשך של העם הפלסטיני. אנו קוראים לסיום מידי של המצור על עזה. אנו קוראים לחרם כללי על ישראל. המשמעות של 'לעולם לא עוד!' חייבת להיות לעולם לא עוד לכולם.
קורות חיים > מותו

ב-23 באוגוסט 2014, נפטר מאייר בשנתו בהיילו שבצפון הולנד, בן 90 היה במותו.
הערות שוליים

↑  גלית ספורטה והילה דיין, גלויה מאמסטרדם, באתר "העוקץ", 10 באפריל 2005
↑  האשמות של ברודר
↑  http://ijsn.net/gaza/survivors-and-descendants-letter/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307389205171  BnF: cb16911988q (data)  GND: 129987778  ISNI: 0000 0000 6687 5513  LCCN: n2004142238  NTA: 146596692  SUDOC: 096644494  VIAF: 47856485   WorldCat (עם VIAF): 47856485
ה'רל"א

ה'רל"א (5,231) ובקיצור רל"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 באוגוסט 1470 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 1471.
המולד של תשרי חל ביום שני, 5 שעות ו-522 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשז. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 6 במחזור העיבור ה-276. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-187.
שנה זו היא שנת 1,402 לחורבן הבית, ושנת 1,782 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
האטימולוגיות

| --- | --- |

 Lesser chronicle  Greater chronicle 
 מידע כללי
 מאת:  איזידורוס מסביליה 
 שפת המקור:  לטינית מאוחרת (אנ')
 סוגה:  אנציקלופדיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  בסביבות 625
 
האטימולוגיות (בלטינית: Etymologiae; ידוע גם בשם Origines, "מקורות") הוא אוסף אנציקלופדי אטימולוגי (אנ') שחובר על ידי הבישוף הנוצרי רב ההשפעה איזידורוס מסביליה (סביב 560–636) לקראת סוף ימיו.
איזידורוס קיבץ בספר ידע רב של המאה ה-7, שהיה מפוזר במקומות שונים, סיכם אותו וניסח אותו בשפה פשוטה. שמו של הספר נגזר משיטתו של איזידורוס להסביר מושגים ותופעות על בסיס ניתוח אטימולוגי של שמותיהם.
החיבור סיכם וארגן ידע עשיר מתוך מאות מקורות קלאסיים; שלושה מספריו נגזרים ברובם מ"תולדות הטבע" של הסופר הרומאי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספה"נ). איזידורוס מציין את פליניוס, אך לא את מקורותיו העיקריים האחרים: קאסיודורוס, סרוויוס וגאיוס יוליוס סולינוס.
החיבור מכסה מגוון אנציקלופדי של נושאים. אטימולוגיה, מקורות המילים, בולטת בחיבור, אולם הוא מכסה גם, בין היתר, דקדוק, רטוריקה, מתמטיקה, גאומטריה, מוזיקה, אסטרונומיה, רפואה, חוקים, הכנסייה והכיתות הכופרות, פילוסופים פגאנים, שפות, ערים, אנשים, בעלי חיים, העולם הפיזי, גאוגרפיה, מבנים ציבוריים, דרכים, מתכות, אבנים, חקלאות, מלחמה, אניות, בגדים, מאכלים וכלים.
"האטימולוגיות" זכה לתפוצה רחבה מאוד בימי הביניים. הוא היה כל כך פופולרי, שהוא נקרא במקום רבים מספרי המקור הקלאסיים שהוא תמצת; כתוצאה מכך, העתקתם של כמה מאלה פסקה והם אבדו. החיבור צוטט על ידי המשורר האיטלקי דנטה אליגיירי (שהכניס את איזידורוס ל"פרדיסו" (אנ') שלו), צוטט על ידי המשורר והסופר האנגלי ג'פרי צ'וסר, ונזכר על ידי המשוררים ג'ובאני בוקאצ'ו, פרנצ'סקו פטרארקה, וג'ון גאוור. בין אלף ומעלה כתבי היד ששרדו, הקודקס סנגלנסיס (Codex Sangallensis) שימר את ספרים 11–20 מהמאה ה-9. החיבור הודפס בלפחות עשר מהדורות בין השנים 1472 ו-1530, ולאחר מכן חשיבותו דעכה בתקופת הרנסאנס. המהדורה המלומדת הראשונה הודפסה במדריד בשנת 1599, והמדורה הביקורתית המודרנית הראשונה נערכה על ידי ואלאס לינדזי (אנ') בשנת 1911.
חוקרים מודרניים מכירים בחשיבותו של החיבור בשימורם של טקסטים קלאסיים, כמו גם בהבנת הלך הרוח של ימי הביניים.
לדברי אורה לימור, ספר האטימולוגיות מציג "תמונה בהירה ומתומצתת של הידע החילוני כפי שהסתכם בימי הביניים המוקדמים".
רקע

איזידורוס מסביליה נולד בסביבות שנת 560 בקרטחנה, שהייתה תחת השלטון הלא יציב של הוויזיגותים לאחר התמוטטות האימפריה הרומית במערב. אחיו הגדול, ליאנדר, אב המנזר של מנזר בסביליה, פיקח על חינוכו של איזידורוס, כנראה בבית הספר הצמוד למנזר שלו. ליאנדר היה כומר רב עוצמה, ידידו של האפיפיור גרגוריוס, ובסופו של דבר הוא הפך לבישוף של סביליה. ליאנדר גם התיידד עם בניו של המלך הוויזיגותי, הרמניגילד ורקארד (אנ'). בשנת 586 הפך רקארד למלך, ובשנת 587 המיר את דתו לקתוליות בהדרכתו הדתית של ליאנדר, ועקב כך שלט במינוי הבישופים. רקארד מת בשנת 601, זמן לא רב לאחר שמינה את איזידורוס לבישוף של סביליה.
איזידורוס עזר לאחד את הממלכה באמצעות נצרות וחינוך, תוך מיגור הכפירה האריאנית (אנ') שהייתה נפוצה, והובילה את המועצות הלאומיות בטולדו ובסביליה. לאיזידורוס הייתה ידידות קרובה עם המלך סיסבוט, שעלה לכס המלכות בשנת 612, ועם איש כנסייה נוסף בסביליה, בראוליו (אנ'), שמאוחר יותר הפך לבישוף של סרגוסה. היצירה חוברה בעידודו של בראוליו,
איזידורוס הכיר את חיבוריהם של אבות הכנסייה וגם את אלה של סופרים פגאניים כמו מרטיאליס, קיקרו ופליניוס הזקן, מחבר האנציקלופדיה העיקרית שהייתה קיימת אז, "תולדות הטבע".
האנציקלופדיסטים הקלאסיים כבר הציגו סדר אלפביתי של נושאים, וגישה ספרותית ולא תצפיתית לידע: איזידורוס המשיך בעקבות המסורות הללו. הוא התפרסם בחייו כמלומד. הוא התחיל לחבר את "האטימולוגיות" בשנת 600 לערך, והמשיך לכתוב עד שנת 625 בערך.
סקירה כללית

"האטימולוגיות" מציג צורה מקוצרת של חלק גדול מאותו חלק של לימוד העת העתיקה שהנוצרים חשבו שכדאי לשמר. אטימולוגיות מהוות את נושאו של רק אחד מעשרים ספרי האנציקלופדיה (ספר 10), אך קווי דמיון לשוניים, שנתפסו כך על ידי המחבר, חלחלו ליצירה. פיטר ג'ונס כתב כי רוב הגזירות הלשוניות של איזידורוס "הן שטויות מוחלטות". (כך למשל, הוא גזר את המילה בקולוס (baculus), "מקל הליכה", מבכחוס, אל היין, כי צריך מקל כדי ללכת ישר אחרי ששותים כמה כוסות יין.
החיבור מכסה רבים מהנושאים של לימוד בעת העתיקה, מתאולוגיה ועד בנייה של רהיטים, ומספקת מקור עשיר של תיאוריה ולמידה קלאסית לסופרים בימי הביניים. איזידורוס מצטט מתוך כ-475 יצירות של למעלה מ-200 סופרים בחיבוריו.
בסוף ימיו שלח איזידורוס את כתב היד לתיקון אל חברו, הבישוף בראוליו, לו הקדיש את החיבור, ובראוליו חילק אותו לעשרים ספריו. נראה כאילו כתב היד הלא ערוך החל להסתובב לפני שבראוליו תיקן אותו והוציא אותו עם הקדשה למלך הוויזיגותי המנוח סיסבוט.
ניתוח של הספר ה-12 מאת ז'אק אנדרה (Jacques André) מזהה 58 ציטוטים של מחברים ששמם צוין ו-293 שאילות ללא ציון שמות המחברים: 79 מסולינוס; 61 מסרוויוס ; 45 מפליניוס הזקן. איזידורוס מקפיד לציין את שמותיהם של מלומדים קלאסיים ונוצרים שבחומריהם הוא משתמש: אריסטו (15 הפניות), הירונימוס (10 פעמים), קאטו (9), אפלטון (8), פליניוס, דונאטוס (אנ'), אוסביוס, אוגוסטינוס, סווטוניוס ויוספוס. הוא מזכיר כסופרים פורים את וארו הפגאני ואת הנוצרים אוריגנס ואוגוסטינוס. אבל מתרגמו סטיבן בארני מציין כי הוא אף פעם לא מציין את שמות המהדרים של האנציקלופדיות שבהן השתמש בכלי שני או שלישי, אולוס גליוס, נוניוס מרקלוס (אנ') לקטנטיוס (אנ'), מקרוביוס ומרטיאנוס קפלה. בארני מציין גם כי איזידורוס אינו מזכיר שלושה מתוך ארבעת המקורות העיקריים שלו: קסיודורוס, סרוויוס וסולינוס (הוא כן מציין את פליניוס). לעומת זאת, הוא מציין את פיתגורס שמונה פעמים, למרות שפיתגורס לא כתב ספרים.
בספר השני, העוסק בדיאלקטיקה וברטוריקה, איזידורוס חוב רבות לתרגומים מיוונית מאת בואתיוס; בספר השלישי הוא חב באופן דומה לקסיודורוס, שסיפק את תמצית העיסוק של איזידורוס באריתמטיקה. קאיליוס אורליאנוס (אנ') תורם בנדיבות לחלק של הספר הרביעי העוסק ברפואה. השקפתו של איזידורוס על המשפט הרומי בספר החמישי נראית מבעד לעדשת החיבור הוויזיגותי הנקרא ה"ברוויאריום של אלאריק" (אנ'), שהתבסס על קודקס תאודוסיאנוס, שאיזידורוס מעולם לא ראה. באמצעות הפרפרזה המצומצמת של איזידורוס, עבר זיכרון מכלי שלישי של המשפט הרומי לימי הביניים המוקדמים. לקטנטיוס הוא המחבר שצוטט בצורה הנרחבת ביותר בספר 11, בנוגע לאדם. ספרים 12–14 מבוססים ברובם על "תולדות הטבע" וסולינוס, ואילו ה"פראטה" (Prata) האבודה של סווטוניוס, שניתן להרכיב חלקית מתוך מה שמצוטט ב"אטימולוגיות", נראה שהיוותה השראה למתווה הכללי של היצירה, כמו גם לרבים מפרטיה.
הלטינית של איזידורוס, הגדושה בלטינית וולגרית לא סטנדרטית, עומדת בין הלטינית והשפה הרומאנית המקומית המתהווה בהיספניה.
קבלה

איזידורוס היה בעלת השפעה רבה לאורך ימי הביניים, כשהוא מוכנס ישירות לרשימות מילים ואנציקלופדיות מאת פאפיאס (אנ') (המאה ה-11), הוגוצ'יו (אנ') (המאה ה-12), ברתולומאוס אנגליקוס ווינסנט מבווה (אנ') (המאה ה-13), וכן נעשה בו שימוש במקומות שונים בצורה של קטעים קטנים. השפעתו נגעה גם לאוספי חידות מימי הביניים המוקדמים כמו חידות ברן (אנ') או האיגניגמאטה (אנ') של אלדהלם (אנ'). הוא צוטט על ידי דנטה אליגיירי, ומילותיו צוטטו על ידי ג'פרי צ'וסר, ושמו הוזכר בין היתר על ידי המשוררים בוקאצ'ו, פטרארקה וג'ון גאוור. דנטה הרחיק לכת והציב את איזידורוס בגן העדן בחלק האחרון של "הקומדיה האלוהית" שלו (10, 130–131).
לאורך ימי הביניים, "האטימולוגיות" היה ספר הלימוד בשימוש הרב ביותר, שנחשב כל כך כמאגר של למידה קלאסית, עד שבמידה רבה הוא החליף את השימוש בחיבורים הקלאסיים עצמם, והטקסטים המלאים שלהם לא הועתקו עוד ולכן אבדו. זה היה אחד התקצירים הפופולריים ביותר בספריות בימי הביניים.
כתבי יד ומהדורות מודפסות

כמעט 1000 עותקי כתב יד של "האטימולוגיות" שרדו. המוקדם ביותר מוחזק בספריית מנזר סן גאל (אנ') בשווייץ, עותק מהמאה ה-9 של ספרים 11 עד 20 המהווים חלק מקודקס סן גאל (Codex Sangallensis). קודקס גיגאס (אנ') מהמאה ה-13 שנערך בספרייה הלאומית של שוודיה, כתב היד הגדול ביותר שנשמר מימי הביניים, מכיל עותק של "האטימולוגיות".
בשנת 1472 באאוגסבורג, "האטימולוגיות" הפך לאחד הספרים הראשונים שהודפסו, ואחריו הגיעו במהירות עשר מהדורות נוספות עד שנת 1500. חואן דה גריאל יצר את המהדורה המלומדת הראשונה במדריד בשנת 1599. פאוסטינו ארוואלו (אנ') כלל אותו כשניים מתוך 17 הכרכים של האופרה אומניה (אנ') שלו ברומא (1797–1803). רודולף בר יצר מהדורת פקסימיליה של כתב היד של טולדו של "האטימולוגיות" בשנת 1909. ואלאס לינדזי ערך את המהדורה הביקורתית המודרנית הראשונה ב-1911. ז'אק פונטיין ומנואל דיאז אי דיאז פיקחו בין השנים 1981 ל-1995 על יצירת חמשת הכרכים הראשונים של "האטימולוגיות" בסדרת Belle Lettres, "Auteurs Latins du Moyen Age", עם הערות שוליים נרחבות.
לקריאה נוספת

Ernest Brehaut, An Encyclopedist of the Dark Ages Isidore of Seville, Columbia University, 1912
2006, Stephen A. Barney, W. J. Lewis, J.A. Beach, O. Berghof, The Etymologies of Isidore of Seville, Cambridge University Press
הערות שוליים

1 2 3 4  אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, תשס"ג–2003, יחידה 6, עמ' 96.
↑  Ernest Brehaut, An Encyclopedist of the Dark Ages Isidore of Seville, Columbia University, 1912, pp. 22-23
↑  , Michael Lapidge, The Anglo-Saxon Library, Oxford University Press, 2006, p. 22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007389976905171  PLWABN: 9811516215405606  BNE: XX3385675  BnF: cb13179089z (data)  GND: 4406765-3  LCCN: n81124421  NLA: 41567145  SUDOC: 066872200  VcBA: 492/8817  VIAF: 292723491   WorldCat (עם VIAF): 292723491 
מהדורה מודפסת מוקדמת, מאת גונתרוס ציינר, אאוגסבורג, 1472. הספרייה הבריטית.
מפת אורביס טרארום מהמהדורה המודפסת הראשונה של Etymologiae, XIV: de terra et partibus, המייצג את העולם הנושב. אוגסבורג, 1472. המזרח נמצא בראש, כאשר אסיה תופסת את החצי העליון של "הכדור" (orbis).
פסל של איזידורuס מסביליה במדריד מאת חוסה אלקוברו (אנ'), 1892.
אנציקלופדיה כרשת ידע: האפיפיור יוחנן פאולוס השני שקל לקבוע את איזידורוס מסביליה כקדוש המגן של האינטרנט.
האיגרת הראשונה אל התסלוניקים

| --- | --- |

 האיגרת הראשונה אל התסלוניקים פרק א  האיגרת הראשונה אל התסלוניקים פרק ד  האיגרת הראשונה אל התסלוניקים פרק ג  האיגרת הראשונה אל התסלוניקים פרק ב  האיגרת הראשונה אל התסלוניקים פרק ה 
 מידע כללי
 מאת:  פאולוס 
 סוגה:  איגרת 
 
האיגרת הראשונה אל התסלוניקים היא אחת מאיגרות פאולוס שכתב השליח פאולוס אל הקהילה הנוצרית בסלוניקי. איגרת זו מהווה אחת מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.
האיגרת נכתבה על ידי פאולוס, ככל הנראה, בשנת 52 לספירה, בעת שהותו בקורינתוס.
נמעני האיגרת

נמעני האיגרת היא הקהילה הנוצרית בתסלוניקי אשר ברובה הייתה מורכבת מגויים שהתנצרו, ולא מיהודים שקיבלו על עצמם את הנצרות.
רקע לכתיבת האיגרת

הרקע לכתיבת האיגרת היא הדאגה של פאולוס לקהילה בתסלוניקי. פאולוס שהה בעיר זמן קצר ביותר (מספר שבועות) בטרם עבר לאתונה. בשל דאגתו שלח פאולוס את טימותיוס כשליח אל התסלוניקים. טימותיוס גילה כי היו בקהילה אי הבנות רבות בדבר הדוקטריניות הנוצריות של פאולוס, והאיגרת נועדה לתקן טעויות אלה, ולהנחות את התסלוניקים לדרך של חיים טהורים וכי קדושת חייהם היא רצונו של האל.
תוכן

חלוקת האיגרת:
הקדמה והודיה (א',  1–10).
התייחסות לקשר שהיה בעבר בין פאולוס לכנסייה בתסלוניקי (ב',  1–20);
התייחסות לביקורו של טימותי בקהילה (ג',  1–13);
נושאים שונים בנוגע לכנסייה (ד', 1 – ה', 25 );
היחסים בין בני הקהילה (ד',  1–12);
נהגי אבלות (ד',  13–18);
הכנה לביאת האל (ה',  1–11);
התנהגות הקהילה הנוצרית (ה',  12–25);
סיום (ה',  26–28).
תמות עיקריות

פאולוס דן בשאלה שהתעוררה בכנסייה בדבר עתידם של אלו שימותו לפני ביאתו השנייה של ישו. הקהילה האמינה כי חיי עולם הבא יינתנו רק למי שיחיה בעת הגעתו השנייה של ישו, ופאולוס מסביר שתהיה תחיית מתים.
איגרת זו, בניגוד לאיגרות אחרות - אינה דנה ביחסים בקרב הקהילה בין היהודים שהתנצרו והגויים שהתנצרו.
באיגרת מופיעה במפורש הטענה שהיהודים הרגו את ישו:
”כִּי־אַתֶּם אַחַי הֲלַכְתֶּם בְּעִקְּבֵי קְהִלּוֹת הָאֱלֹהִים אֲשֶׁר־בְּאֶרֶץ יְהוּדָה בַּמָּשִׁיחַ יֵשׁוּעַ כִּי גַּם־אַתֶּם עֻנֵּיתֶם עַל־יְדֵי בְנֵי־עַמְּכֶם כַּאֲשֶׁר עֻנּוּ גַם־הֵם עַל־יְדֵי הַיְּהוּדִים׃ אֲשֶׁר אַף־הָרְגוּ אֶת־הָאָדוֹן יֵשׁוּעַ וְאֶת־נְבִיאֵיהֶם וְאוֹתָנוּ רָדָפוּ וְאֵינָם טוֹבִים בְּעֵינֵי אֱלֹהִים וּמִתְקוֹמֲמִים לְכָל־אָדָם׃” (פרק ב', פסוקים 14–15, בתרגום דליטש)
הערות שוליים

↑  בפרק א', פסוק 9 נאמר כי הם פנו לאלוהים מהאלילים
| ספרי הברית החדשה |
| --- | --- | --- |
| הבשורות | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| מעשי השליחים | מעשי השליחים |  |
| איגרות פאולוס | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |  |
| האיגרות הכלליות (קתוליות) | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |  |
| חזון יוחנן (ההתגלות) | חזון יוחנן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810595840905606  BnF: cb119605594 (data)  GND: 4059851-2  LCCN: n83190315  SUDOC: 027600564  VcBA: 492/1862  VIAF: 197708158   WorldCat (עם VIAF): 197708158
ה'רל"ד

ה'רל"ד (5,234) ובקיצור רל"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1473 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1474.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 9 שעות ו-416 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-276. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 26 (סימנה כולזז) במחזור השמש ה-187.
שנה זו היא שנת 1,405 לחורבן הבית, ושנת 1,785 לשטרות.
נולדו

רבי יעקב בירב (נפטר ה'ש"ו)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל