stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ני מסטוראקי
ביוגרפיה

ג'ני מסטוראקי נולדה באתונה. עבדה כמתרגמת מאנגלית ומצרפתית ליוונית. פרסמה את קובצי השירה "אגרה" (1972), "המשפחה" (1978), "סיפורים על המעמקים" (1983) ו"נזר אחד של אור" (1989). מסטוראקי השתייכה, ביחד עם מַרִיָּה לַאִינָה ויָאנִיס קוֹנְדּוֹס, ל"דור השִּׁבעים" בשירה היוונית החדשה. שירתה, שהתמקדה בראשית דרכה בעיקר בנושאים חברתיים ופוליטיים, הלכה ונהייתה אישית ומופנמת יותר עם חלוף השנים. רבים משיריה תורגמו לעברית וראו אור במוסף הספרותי של עיתון הארץ ובכתבי-העת דימוי והליקון.
נפטרה באתונה ב-30 ביולי 2024.
אסתר אינגליס

| --- | --- |

פורטרט של אסתר אינגליס משנת 1595
 לידה:  1571 לונדון, אנגליה
 פטירה:  1624  (בגיל 53 בערך) אדינבורו, סקוטלנד
 שם לידה:  אסתר לנגלואה
 מקום קבורה:  אדינבורו, סקוטלנד
 לאום:  אנגליה, סקוטית
 מקום לימודים:  בית הספר הצרפתי באדינבורו
 תקופת הפעילות:  אסתר החלה ליצור קליגרפיקה בשנת 1586 – שנת 1624 שנת מותה
 תחום יצירה:  קליגרפיה
 זרם באמנות:  קליגרפיה, יצירת ספרי יד מיניאטוריים, לקחה השראה ממקורות מקראיים וממקורות לא מקראיים.
 הושפעה על ידי:  הייתה בקשר עם אנשי מלוכה ואצולה חשובים כגון המלך ג'יימס, המלכה אליזבת, הנסיך הנרי.
 השפיעה על:  בני האצולה והמלוכה האירופיים.
 יצירות ידועות:   [Discours de la Foy 1590] [Psalms of David 1612] [Le Livre des Pseaumes 1599]  פירוט בהרחבה: אינגליס יצרה 62 כתבי יד בין השנים 1586 עד 1624 השתמשה במקורות מקראיים ולא מקראיים, היא אף שילבה דיוקנים עצמיים ביצירותיה וציירה אנשים ידועים כגון קתרין דה פרתנאי, המלכה אליזבת, המלך ג'יימס
 בן זוג:  שר ברתולומיאו קלו מייט'
 צאצאים:  סמואל קלו
 מספר צאצאים:  6
אסתר אינגליס (באנגלית: Esther Inglis; 1571 –  30 באוגוסט 1624) הייתה אמנית רב תחומית שעסקה, בין היתר בכתיבה, קליגרפיה ורקמה. היא כתבה ואיירה מעל 60 ספרי יד מיניאטוריים שרבים מהם הוקדשו בעיקר לבני האצולה והמלוכה האירופיים, ביניהם מלכת אנגליה אליזבת הראשונה ואריסטוקרטים שונים.
ביוגרפיה

אסתר אינגליס נולדה בלונדון לניקולאס לנקלואה ומארי פרסו, צרפתים הוגנוטים שהיגרו ללונדון בשנת 1569, ומשם לסקוטלנד בשנת 1574. אביה היה מורה. לאחר הגעתו לסקוטלנד הקים את בית הספר הצרפתי באדינבורו וניהל אותו.
בשנת 1596 נישאה אינגליס לשר ברתולומיאו קלו מייט' שהיה כומר פרוטסטנטי. נולדו להם שישה ילדים, ארבעה מתוכם הגיעו לבגרות. ילדם היחיד ששמו ידוע הוא סמואל קלו, שהחליף את אביו כרקטור ספקסהול בסופול במהלך חייו. בשנת 1604 עברה המשפחה לאנגליה.
את אמנות הקליגרפיה למדה אינגליס מאמה.
אינגליס הלכה לעולמה באדינבורו בשנת 1624.
קריירה

אינגליס עיטרה את ספריה ברישומים וציורים ולעיתים אף כללה בהם דיוקנאות עצמיים. כתבי ידה הוקדשו לבני מלוכה אירופיים כמו המלכה אליזבת הראשונה. בתחילת דרכה, אביה של אינגליס ניהל את הקריירה שלה, כתב פסוקי הקדשה לספריה הראשונים. לאחר שהתחתנה עם ברתולומיאו קלו בשנת 1596, הוא החל לסייע לה במקום אביה. לעיתים כתב מכתבי הקדשה ושירים ששיבחו את מקבלי עבודותיה של אינגליס. תפקידו היה להיות פקיד ולספק מסמכים מסוגים שונים כגון דרכונים, המלצות ומכתבי המלצה. בזמן שאינגליס הפיקה את הפריטים האלו עבור קלו השתמשה בכישורייה על מנת לייצר ספרי מתנה. קלו היה אחראי על העברת המסמכים, כאשר מסר אותם כלל עותק של ספר המתנה מאינגליס. במהלך מסעותיו הציג את ספרי בת זוגו. אינגליס אחת משלוש הנשים שנחשבו בתור ציירות בסקוטלנד לפני שנת 1700 יחד עם אפולוניה קיקיוס וגברת מוריס במילון הביוגרפי של מייקל אפטד וסוזן האנבוס. מחקרים אחרים טוענים כי המלך ג'יימס השישי העסיק את שניהם בתור "כותבי בקשות", כלומר אנשים העוסקים לפרנסתם בכתיבת בקשות, מכתבים רשמיים, והצהרות עבור לקוחות חסרי ידע בקריאה וכתיבה. ג'יימס השישי הטיל צו על ברתולומיאו קלו, על פי צו זה קלו מתבקש לפקח על עבודתה של אינגליס כאשר היא יוצרת את כתבי ידה.
לעיתים קרובות לא השתמשה אינגלס בשם משפחתו של בן זוגה כדי לשמור על זהותה האומנותית.
אינגליס כיוצרת > כתבי יד וקליגרפיה

אינגליס השתמשה ביותר מ-40 סגנונות של כתב יד. כתבי ידה עוטרו בציורים של פרחים וציפורים. כרכים רבים שהכינה קשורים בקטיפה או במחט. אחת עבודותיה האחרונות הייתה עותק מפואר של סמלי הנסיך צ'ארלס בשנת 1624, שנת מותה. בשנת 1586 אינגליס החלה ליצור ספרים דקורטיביים זעירים, שבזכותם החלה לקבל הכרה המונית. ארבעה מספריה נמצאים בספריית פולגר; הספרים ניתנו על ידי אספן הספרים האמריקאי ליסינג ג'יי רוזנוולד(אנ') בין השנים 1946–1959.
אינגליס כיוצרת > 1605–1607: כתבי יד מוקדמים שהוקדשו עבור אנשים לא מן האצולה

אינגליס הקדישה את כתב ידה הראשון לגברת סוזנה הרברט בפברואר 1605. חוברו קטעים של טקסט דתי, ואלפבית דקורטיבי. אינגליס העניקה ספרי מתנה לשנה החדשה לרוברט סידני, לוסי ראסל הרוזנת מבדפורד וליידי ארסקין מדירלטון בינואר 1606.
עיצובים של ספרים מודפסים היוו מקור השראה לאינגליס. לעיתים העתיקה ראשי תיבות, עיטורים וכיוצא באלו.
היא עיצבה כיסויים דמויי תכשיטים ליצירות מלוכתה לרוב רקומות בפנינים וחוטי זהב וכסף על קטיפה אדומה. הכריכה של כל ספר משלימה את תצוגת הפנינים של ספריה בסגנון קליגרפי מיומן, עמודי שער, דיוקנאות עצמיים, קישוטים, רישומי דיו וסמלים.
אינגליס כיוצרת > פירוט על שלושת סוגי הדיוקנים

דיוקן "מסוג 1" למשוררת הצרפתית קתרין דה פרתנאי, דיוקן זה התאפיין בחריטה ומסגרת מעוצבת בפרחים/פירות.
דיוקן "מסוג שני" הוקדש לנסיך צ'ארלס, מסגרתו מעוצבת במגילות צבעונית, פירות ובעלי חיים.
דיוקן "מסוג שלישי", סוגי דיוקנים כאלה מופיעים בדרך כלל בספרי תהילים, דיוקן זה הוקדש לנסיך הנרי מוויילס. אינגליס נהגה להיות באינטראקציה עם סופרים ואמנים אחרים לאור העובדה כי נהגה לחקות את התלבושות, הרקע והעיצוב של המסגרות שלהם.
אינגליס כיוצרת > יצירותיה

אינגליס יצרה קשרים עם כל מיני אנשים כגון ג'יימס מלוויל ואנדרו מלוויל, השאירה חותם בספרים גם לאחר מותה, סופרים ויוצרי תוכן כתבו עליה ספרים ויצירות אומנותיות וכמו כן הוזכרה בכל מיני ספרי אומנות שונים וספרי היסטוריה שונים רלוונטיים.
מקורות השראה > מקורות מקראיים

המקור המקראי שבו אינגליס השתמשה לרוב היה תנ"ך ז'נבה. היא השתמשה בתהילים באנגלית, צרפתית או לטינית כמו גם במשלי, בקהלת, בקינות ירמיהו ובשירת שלמה, סיכום פסוקים לטיני שכתב רודולף גוואלתר (1519–1586). כתבי היד הללו הוצגו בשנת 1607 בפני ויליאם דאגלס, הרוזן ממורטון ותומס פורקינג.
בשנת 1615 אינגליס הקדישה כתב יד לכבוד בנה סמואל קלו שהלך בדרך אביו והיה גם הוא כומר פרוטסטנטי. בספר יש סיכום של הברית הישנה והברית החדשה בפסוקים מתוך תנ"ך האגודל (1614) שכתב ג'ון טיילור.
מקורות השראה > מקורות פרוטסטנטים

הוריה של אינגליס עזבו את ביתם בצרפת במהלך הרדיפות הפרוטסטנטיות. אינגליס ובעלה היו ידועים כתומכים בדת הפרוטסטנטית. מתוך כשישים כתבי יד שונים שזוהו כיצירותיה של אינגליס, רובם עותקים של טקסטים דתיים פרוטסטנטים. כתבי היד כללו תהילים מתנ"ך ז'נבה, וכן גרסאות אחרות של התנ"ך, פסוקים ממשלי וקהלת, והקוואטרנים של גיא דו פאור, סיניור דה פיברק ואוקטוניירס של אנטואן דה לה רוש שאנדיו (אנ'), שהיו סופרים דתיים של המאה.
מקורות השראה > מקורות נוספים

אינגליס השתמשה בשתי סדרות של קוואטרנות דתיות ואוקטבות מאת סופרים צרפתיים, גיא דו פאור, סאיור דה פייראק (1529–1584), ואנטואן דה לה רוש, שאנדיה (1534–1591). פיברק, היה שופט, משורר ודיפלומט, יצירותיו פורסמו פעמים רבות והיווה בתור מקור השראתה של אינגליס ליצירת כתבי היד. השתמשה במקורות אלו כדי לכתוב 15 כתבי יד החל משנת 1599.
מחקר אקדמי על עבודתה

מאמר חשוב על יצירותיה הנקרא "Dame Flora's blossoms Esther Ignis's flower-illustrated manuscripts" בוחן את כתבי היד המאוירים של אינגליס, ומנסה לפענח את השאלה מדוע היה סגנון אחד מרכזי ששימש בתור מוטיב חוזר במהלך יצירת כתבי היד הקליגרפיים שלה?
ניתן מידע אודות 16 כתבי יד שעוטרו בציורי פרחים שיצאו לאור בשנים 1607–1606. מצוין כי סוג עבודות זה של אינגליס משתייך למטפורה "גבירת הפרחים". קיימת תיאוריה כי היא השתמשה בפרחים בעבודותיה כדי לתאר סוג של סמליות, כאשר כל פרח מייצג משהו מסוים. בדיוקנה העצמי, שנעשה בשנת 1595.
כאשר הקדישה את עבודותייה עבור אנשים חשובים, הדגישה כי עבודתה נחשבת "עבודת אישה". הייתה מוגבלת בבחירת הטקסטים שלה, וככל הנראה הסיבה היא שאינגליס התרכזה בעיקר בטקסטים מקראיים או מסורתיים.
אינגליס ובני תקופתה > אינגליס ואיזבלה אנדריני

איזבלה אנדריני הייתה משוררת איטלקייה ושחקנית קומית בקומדיה דל'ארטה אשר זכתה לשבחים רבים בזכות יצירותיה. אנדריני ואינגליס השתייכו שתיהן למעמד "האמצעי" בחברה, בני זוגן לא דבקו בנורמות פטריארכליות שהיו נהוגות באותה העת. עם זאת נישואיהן היו כרוכים בהולדת ילדים. אנדריני נפטרה בזמן סיבוב הופעות לאור סיבוכים בלידה או הפלה מאוחרת של ילדה השמיני זאת בדומה לאינגליס שהייתה אמא לשישה ילדים אך מתוכם שניים נפטרו ורק ארבעה הגיעו לגיל בגרות. אפילו שאנדריני ואינגליס לא היו עשירות או אצילות במיוחד, עבדו קשה ורעיונותיהן באו לידי הכרה בפני רבים. שתיהן נהגו לטייל מסביב לעולם, וזכו להיות "סלבריטאיות" בתוך האליטה האירופאית. לאחר מותן הונצחו, לאינדריני הכינו מדליית הנצחה לזכרה ועבודתה הקליגרפיות של אינגליס הונצחו בתוך אנציקלופדיות של ג'ורג' בלארד. מעבר לכך שאינדריני ואינגליס היו פורצות דרך בתחומן היו פורצות דרך בז'אנר שלהן - פרסמו הרבה יצירות מקוריות שלהן ובשם כך זכו לאהדה רבה, אנדריני זכתה לאהדה רבה מצד אנשי הדת והאצולה באיטליה, באימפריה הרומית ובצרפת ואינגליס זכתה לאהדה רבה משום שהקדישה את יצירותיה המכובדות ביותר לאצולה במקומות כמו לונדון, קופנהגן ונאסו
אינגליס ובני תקופתה > אינגליס, ג'יימס מלוויל ואנדרו מלוויל

ד"ר ג'יימי ריד-בקסטר זיהתה קשר בין אינגליס לבין ג'יימס מלוויל. ג'יימס מלוויל היה כומר שסביבו פרחה "קהילה רוחנית", בתקופה ההיא היה נחשב כדמות לאומית, היה מעורב בתרבות המחאה הצרפתית, מעורבותו התפתחה לביצוע פרפרזה פואטית משמעותית ופוליטית מאוד על סילבה (שם בלטינית), הפרפזה בוצעה על ידי התאולוג הז'נבי הגדול, תיאודור בזה, פרפרזה הפואטית התמקדה בסיפור דוד ובת שבע הפרפרזה הפוליטית התבססה על (Plasm 51)
ג'יימס מלוויל היה אחד המנהיגים הבולטים ביותר של הפרסביטריאניזם המוקדם בסקוטלנד, נוסף על כך היה סופר סקוטי.
אנדרו מלוויל, דודו של הכומר ג'יימס מלוויל, היה מעריץ של עבודתה ורוחניותה של אינגליס, מאוד התחבר ליצירותיה.
בכתבי היד בין השנים 1599–1602 מופיעים הפסוקים של מלוויל מתחת לדיוקן של אינגליס.
אינגליס ובני תקופתה > כריסטיאן דנמרק

כריסטיאן דנמרק ביקר באנגליה ביולי 1606 הקנצלר כריסטיאנוס פריס ליווה אותו. מסיבה זו הכינה אינגליס כתב יד מאויר נוסף עבור פריס, בתקווה כנראה לתגמול נדיב. כתב היד היה דומה בעיקר לשלוש מתנות השנה החדשה, אם כי אינגליס ציירה פרחים שונים שנלקחו מסדרה אחרת, "די פלורה". סדרה זו הייתה פופולרית בתקופה זו, שכן אותם פרחים נמשכו מאוחר יותר על זכוכית צבועה בפארק לידיארד בווילטשייר, כמו גם בערים אחרות.
אינגליס ובני תקופתה > חסותו של הנסיך הנרי

אינגליס יצרה את כתבי היד המאוירים שלה בפרחים בין השנים 1606–1607. בין השנים 1607–1614 הפיקה אינגליס שמונה כתבי יד כאשר חמישה מהם הוקדשו לנסיך הנרי או לסר דייוויד מארי. לעיתים אינגליס פנתה לפטרונים וסיפקה ראיות כי שמצאה חסות בביתו של הנרי. אינגליס קיבלה חמישה ליש"ט מהנסיך הנרי בתרומה לאחד מכתבי היד שהיא העניקה בעבורו.
ראו גם

קליגרפיה
אומנות
תנ"ך ז'נבה
לקריאה נוספת > מאמרים

A. H. Scott-Elliot, Elspeth Yeo, Calligraphic Manuscripts of Esther Inglis (1571-1624): A Catalogue, The Papers of the Bibliographical Society of America 84, 1990, עמ' 10–86
Anneke Tjan-Bakker, Dame Flora's blossoms: Esther Inglis's flower-illustrated manuscripts, ENGLISH MANUSCRIPT STUDIES 1100-1700, 2000
Susan Frye, Materializing Authorship in Esther Inglis's Books, Journal of Medieval and Early Modern Studies 32(3), Duke University, 2002, עמ' 469-491
Anneke Bakker, Esther Inglis & Maurice of Nassau, Quaerendo 48, 2018-03-23, עמ' 39–76
Georgianna Ziegler, A Recently Discovered Esther Inglis Manuscript, The Library 19(4), 2018, עמ' 490–499
Sìne Kay Harris, ‘Astonishing Virtue of Absence’? The influence of both manuscript and print on the paratexts of Esther Inglis’ ‘Octonaries’ (1607) and ‘Pseaumes’ (1615), University of Glasgow, 2020
Theresa D. Kemp, Women's Patronage-Seeking as Familial Enterprise: Aemilia Lanyer, Esther Inglis, and Mary Wroth1, Literature Compass 4, 2007, עמ' 384–406
Georgianna Ziegler, Hand-ma[i]de books: the manuscripts of Esther Inglis, early-modern precursors of the artists' book, English manuscript studies, 1100-1700., 2000
Calligraphic Manuscripts by Esther Inglis, Catalogue of English Literary, A Book of the Armes of England doone by me Esther Inglis Ianuar the first 1609
Newberry Library, Chicago, Catalogue of English Literary, A New Yeeres Guift for the Right Honorable and Vertuous Lady the Lady Arskene of Dirltoun. Of the hand writing and limming of mee Esther Inglis, the 1. of Iannuar, 1606
A. H. Scott-Elliot, Elspeth Yeo, Calligraphic Manuscripts of Esther Inglis (1571-1624): A Catalogue, The Papers of the Bibliographical Society of America 84(1), 1990, עמ' 10-86
לקריאה נוספת > ספרים

Susan Frye, Chapter Two. Miniatures and Manuscripts: Levina Teerlinc, Jane Segar, and Esther Inglis as Professional Artisans, Pens and Needles: Women's Textualities in Early Modern England, University of Pennsylvania, 2011, עמ' 75-115
Mary Hays, Female Biography: Or, Memoirs of Illustrious and Celebrated Women, of All Ages and Countries. Alphabetically Arranged, Richard Phillips, 1803, עמ' 468-469
The Oxford Companion to the Book, Oxford University, 2010
Esther Inglis, Argumenta psalmorum Davidis per tetrasticha manu Estherae Inglis exarata strenae nomine illus: principi Henrico oblata, 1608, 1608
מכללת רידמן

| --- | --- |


מכללת רידמן - קמפוס רמת אביב
 בית ספר לרפואה
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′21″N 34°48′01″E﻿ / ﻿32.105806°N 34.800253°E﻿ / 32.105806; 34.800253
 www.reidman.co.il
 he
 
מכללת רידמן לרפואה משלימה ואינטגרטיבית היא מכללה לרפואה משלימה. למכללה חמישה קמפוסים בישראל, הקמפוס הראשי בתל אביב וקמפוסים נוספים בירושלים, חיפה, כנרת ובאר-שבע. כמו כן, המכללה מציעה קורסים ברפואה משלימה בעיר אילת באמצעות מכללת "ניהול פלוס". התארים של מכללת רידמן אינם מוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
היסטוריה

המכללה נוסדה בתל אביב בשנת 1987 על ידי סאלי רידמן, מרפאה הוליסטית מקליפורניה.
הלימודים במכללה

בסניפי המכללה מועברים קורסים בתחומי הרפואה האלרטנרטיבית, ובתוכם רפואה סינית מסורתית, רפואה טבעית, תרפיית מגע, פסיכותרפיה הוליסטית, אימון הוליסטי, טיפול הוליסטי לילדים ותינוקות ומסלול הכשרת מטפלים בתפישת המטאיזם בשיתוף עם "מרחב מודעות".
תוכניות לימוד אלה מוכרות הן על ידי מכללות מחוץ לישראל[דרוש מקור] והן על ידי האיגודים המקצועיים של מקצועות הרפואה המשלימה בישראל, באירופה, בארצות הברית ובסין[דרוש מקור]. חלק נרחב ממסלולי הלימוד במכללת רידמן בשיתוף מקצועי עם מרפאות "מכבי טבעי". לצד התוכניות השנתיות מציעה המכללה גם קורסים סמסטריאליים וחוגי העשרה והתפתחות אישית לקהל הרחב.
אופי הלימודים

הלימודים במכללת רידמן כוללים התמחות מעשית במסגרת קליניקות המתמחים של המכללה.
מכללת רידמן מקיימת שיתופי פעולה עם בתי החולים בישראל - הן בשותפות במחקרים קליניים והן בביצוע שלב ההתמחות המעשית של הסטודנטים כתנאי להפיכתם למטפלים. במקביל, מתקיימים שיתופי פעולה ארוכי טווח עם גופים ממשלתיים, עיריות ומועצות מקומיות, מוסדות חינוך, חברות במגזר הציבורי והפרטי וארגונים חברתיים.
תחומי לימוד

רפואה סינית מסורתית
טווינא
שיאצו
נטורופתיה
תזונה טבעית - ייעוץ לאורח חיים בריא
הרבליסט קליני - רפואת צמחים אינטגרטיבית (Phyto-Therapy)
פסיכותרפיה גופנית
פסיכותרפיה טרנס-פרסונאלית
הילינג פסיכו-פיזי
רפלקסולוגיה
תרפיות עיסוי אינטגרטיבי
מטפל רב-תחומי במגע - HHP
אימון הוליסטי
ספורט טיפולי הוליסטי לילדים ותינוקות
NLP
טיפול בתפיסת המטאיזם
קשרים בינלאומיים

מכללת רידמן היא מכללה בינלאומית, המייצגת בישראל אוניברסיטאות ומכללות שונות לרפואה משלימה מרחבי העולם, כגון:
The Zhejiang Chinese Medical University, Hangzhou, China
The Chengdu University of Traditional Chinese Medicine TCM, China
EABP - European Association of Body-Psychotherapy
AHG – The American Herbalist Guild
EUROTAS - The European Transpersonal Association
ABMP - Associated Bodywork & Massage Professionals
אמינות

ערך זה עוסק בתכונה. אם התכוונתם לדף העוסק באמינות של ויקיפדיה, ראו .
אמינות היא המידה בה אפשר להאמין לדבר מה.
דיווח אמין הוא דיווח, שהוקפד שלא יהיו בו שקרים או שגיאות (יש הדורשים, כחלק מהתנאים הבסיסיים, שגם לא יושמטו מהדיווח תכנים באופן סלקטיבי ומניפולטיבי רק כדי ליצור הטיה בקרב ציבור הנחשפים אליו).
אדם אמין הוא אדם המקפיד לדווח דיווחים אמינים.
מכשיר מדידה אמין הוא מכשיר מדידה, שהסיכוי שייתן ערך שונה (או, לכל הפחות, ערך שונה באופן מהותי) בשתי מדידות של אותו גודל הוא סיכוי קטן.
מכונה אמינה היא מכונה שהסיכוי לקלקול בה הוא סיכוי קטן.
אמינות במשפט בחוק ובאתיקה

הקפדה על דיווח אמין היא ערך. הדיווח האמין הוא חלק בלתי נפרד מהמקצועיות של בעלי מקצועות שונים כגון חייל, מדען (הכוונה לדיווח אמין על תוצאות הניסוי. ניסוי בו משקרים למשתתפים או מציגים להם מצג שווא ומגלים להם את האמת לאחר זמן קצר יכול לקבל אישור מוועדת האתיקה) או חוקר פלילי (דיווח אמת על ממצאי החקירה, לא אמירת אמת לנחקר במהלך החקירה). למעט דיווח אמת על תוצאות החקירה, מחויב החוקר הפלילי גם להשתדל לגבות עדות אמינה מהנחקר. נחקרים פליליים עשויים לתת עדות שקר כדי לנקות אדם יקר להם מחשד פלילי או כדי להפסיק את הסבל שהם חשים בעקבות החקירה עצמה. גם עד במשפט חייב להיות אמין על פי החוק. כך גם במשפט העברי – על פי ההלכה; עשרת הדיברות מצווים: "לא תענה ברעך עד שקר".
במשפט, על בעל דין מצופה לתת גילוי נאות לכל העובדות הרלוונטיות גם כאלו שאינם נוחות לו על מנת שהשופט יקבל החלטה נכונה.
אמינות בהנדסה

אמינות (Reliability) היא ההסתברות שמכשיר או מערכת יתפקדו באופן תקין (בהתאם למפרט שלהם), כעבור זמן t מתחילת פעולתם בזמן t=0, האמינות היא 1 (דהיינו 100%) והיא יורדת ככל שזמן הפעולה t גדל (הסיכוי לתקלה גובר).
על מנת לחשב את האמינות כעבור זמן פעולה t, יש צורך לדעת מהי פונקציית האמינות או להניח שהיא מתנהגת לפי אחת מפונקציות ההתפלגות המוכרות, שלגביהן יודעים לחשב את הפרמטרים שלה (כגון תוחלת וחציון) או לשרטט את הגרף שלה. בגופי תחזוקה עושים שימוש בנתוני תפעול כגון MTBF (באמצעות סקירת אופי התקלות והתדירות שלהן, תוך פילוג לפי מערכת) כדי להעריך יותר טוב את האמינות של כל פריט.
לגבי מערכות אלקטרוניות, נמצא שהפונקציה האקספוננציאלית, דהיינו  R(t)=e^{-lt}, מהווה הקירוב הטוב ביותר לפונקציית האמינות. לגבי מערכות מכניות נמצא שהתפלגות וייבול היא הפונקציה בעלת הקירוב טוב ביותר.
חישוב אמינות של מערכת מתבצע על ידי מידול מפורט ככל הניתן של הרכיבים והתתי מערכות המרכיבים את המערכת, עם נתוני האמינות של כולם.
הנדסת אמינות היא תחום מקצועי המאפשר להעריך אמינות של מוצר ובהתאם לקבל החלטות בהיבט של תפעול, רכש והצטיידות (למשל כמה חלקי חילוף נדרשים בפרק זמן מסוים) או מתן המלצות תכנוניות להשגת אמינות נדרשת או לשיפור אמינות נתונה (למשל מה מידת היתירות הנדרשת של שרתים). כפי שניתן להבין, העיסוק בהנדסת אמינות דורש ידע בתחום הסטטיסטיקה.
אמינות במידע לקבלת החלטות עסקיות

על מנת שמנהל יקבל החלטה נכונה לארגון על הנתונים עליו הוא מסתמך צריכים להיות אמינים, תחום זה נקרא מדע הנתונים.
מצג שווא רשלני או בכוונה לרמות

המידע שנמסר עונה להגדרה של "מצג" מבחינה משפטית.
הנתבע הוא מי שהציג את המצג.
התובע הוא מי שהמצג היה מכוון כלפיו.
שקריות המצג.- על המצג להיות אמין, מהימן ומדויק.
הסתמכות הניזוק – משתי בחינות:
משפטית – יש להראות ש"האדם הסביר" במקומו של הניזוק היה מסתמך על המצג.
עובדתית - הניזוק אכן הסתמך על המצג.
חריגה מסנדרט זהירות וכי על מציג המצג היה לדעת בזהירות ושקידה כי המצג שקרי.
או בכוונה לרמות.
נזק (בכלל זה, נזק ממוני או לא ממוני – כולל נזקי גוף ונפש).
גביע ליברטדורס לנשים

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  9 ביולי 2009 
 ארגון מפעיל:  CONMEBOL
 מספר מתמודדים:  12
 זוכה:  ברזיל האודקס
 הכי הרבה זכיות:  ברזיל סאו ז'וזה (3)
 אתר רשמי
 
גביע ליברטדורס לנשים (השם הרשמי בספרדית: Copa Libertadores de Fútbol Femenino) הוא אליפות דרום אמריקה לקבוצות בכדורגל נשים, המתקיימת אחת לשנה בחסות CONMEBOL. באליפות נפגשות, באופן מסורתי, כל הקבוצות הבכירות של היבשת. הטורניר נחשב לתחרות הכדורגל נהחשובה ביותר בקרב הקבוצות הדרום אמריקאיות ורבים מקבילים אותו לגביע אופ"א באירופה.
מבנה והיסטוריה

במרץ 2009 עלה הרעיון של הקמת מפעל שנתי לקבוצות כדורגל הנשים הדרום אמריקאיות, בפורמט דומה לגביע ליברטדורס אצל הגברים. ביולי של אותה שנה, אישרה ועדת המפעלים של קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה את הרעיון, והודיעה על ייסוד גביע הליברטדורס לנשים. בשונה מהגברים, הליברטדורס לנשים נערך במדינה מארחת אחת, ולא משוחק בכל שאר המדינות המשתתפות. הטורניר הראשון, ששוחק בין ה-3 באוקטובר ל-18 באוקטובר 2009, נערך בערים סנטוס וגוארוחה שבברזיל, ואורגן על ידי קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה, פדרציית הכדורגל של סאו פאולו, קונפדרציית הכדורגל הברזילאית ומועדון הכדורגל סנטוס.
בגביע משחקות עשר קבוצות - אחת מכל מדינה שחברה ב-CONMEBOL, שמחולקות לשני בתים בני חמש קבוצות כל אחד. שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מכל בית מעפילות לחצי הגמר, והמנצחות במשחקים אלה מעפילות לגמר, שם נקבעת הזוכה. שתי המפסידות משחקות זו מול זו במשחק על המקום השלישי.
סנטוס הברזילאית היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות המפעל, עם שתי זכיות. קולו קולו מצ'ילה היא הקבוצה הלא-ברזילאית היחידה שזכתה בתואר, לאחר שבטורניר של 2012 היא גברה 2–4 בבעיטות הכרעה על פוז קאטרטאס. כריסטיאן רוזריה, חלוצת נבחרת ברזיל, היא הכובשת המצטיינת בתולדות הגביע, כשלזכותה 29 שערים.
תוצאות טורנירי עבר

| שנה | גמר> זוכה | גמר> תוצאה | גמר> סגנית | מקומות 3–4> מקום שלישי | מקומות 3–4> תוצאה | מקומות 3–4> מקום רביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | ברזיל   סנטוס | 9 – 0 | פרגוואי   אוניברסידד אוטונומה | קולומביה   פורמס אינטימס | 2 – 0 | צ'ילה   אברטון |
| 2010 | ברזיל   סנטוס | 1 – 0 | צ'ילה   אברטון | ארגנטינה   בוקה ג'וניורס | 2 – 1 | אקוודור   דפורטיבו קיטו |
| 2011 | ברזיל   סאו ז'וזה | 1 – 0 | צ'ילה   קולו קולו | ברזיל   סנטוס | 6 – 0 | ונצואלה   קראקס |
| 2012 | צ'ילה   קולו קולו | 0 – 0 (4 – 2)  (בפנדלים) | ברזיל   פוז קאטרטאס | ברזיל   סאו ז'וזה | 1 – 0 | ברזיל   ויטוריה |
| 2013 | ברזיל   סאו ז'וזה | 3:1 | קולומביה   פורמס אינטימס | צ'ילה   קולו קולו | 6:3 | מונדו פוטורו |
| 2014 | ברזיל   סאו ז'וזה | 3:0 | ונצואלה   קראקס | סרו פורטניו | 5:0 | קולומביה   פורמס אינטימס |
| 2015 | ברזיל   פרוביאריה | 3:1 | צ'ילה   קולו קולו | ארגנטינה   אורקיסה | 1:1 6:5 (פנדלים) | ברזיל   סאו ז'וזה |
| 2016 | ספורטיבו לימפניו | 2:1 | אסטודיאנטס דה גואריקו | ברזיל   פוז קטרטס | 0:0 3-1 (פנדלים) | קולון |
| 2017 | ברזיל   אודקס/קורינטיאנס | 0:0 5:4 (פנדלים) | צ'ילה   קולו קולו | ארגנטינה   ריבר פלייט | 2:1 | סרו פורטניו |
| 2018 | אטלטיקו הוילה | 1:1 5-3(פנדלים) | ברזיל   סנטוס | ברזיל   אינדרובה | 1:1 2-0 (פנדלים) | צ'ילה   קולו קולו |
| 2019 | ברזיל   קורינטיאנס | 2:1 | ברזיל   פרוביאריה | אמריקה דה קאלי | 3:0 | סרו פורטניו |
| 2020 | ברזיל   פרוביאריה | 2:1 | אמריקה דה קאלי | ברזיל   קורינטיאנס | 4:0 | צ'ילה   אוניברסידד צ'ילה |
| 2021 | ברזיל   קורינטיאנס | 2:0 | סנטה פה | ברזיל   פרוביאריה | 1:1 3:1 (פנדלים) | נסיונל |
| 2022 | ברזיל   פלמיירס | 4:1 | ארגנטינה   בוקה ג'וניורס | אמריקה דה קאלי | 5:0 | דפורטיבו קאלי |
מלכות השערים

| שנה | שחקנית | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | כריסטיאן רוזריה | ברזיל סנטוס | 15 |
| 2010 | גלוריה ויימיור נואליה חואבס | צ'ילה אברטון פרגוואי אוניברסידד אוטונומה | 8 |
| 2011 | יסאורה ויסו | ונצואלה קראקס | 9 |
| 2012 | כריסטיאן רוזריה | ברזיל סאו ז'וזה | 7 |
הערות שוליים

↑  ‏ Definidos os grupos da primeira Taça Libertadores da América Feminina, ספטמבר 2009
יהושע חסן

סר יהושע אברהם חסן (באנגלית: Sir Joshua Abraham Hassan GBE KCMG LVO;‏ 21 באוגוסט 1915 – 1 ביולי 1997) היה ראש השרים הראשון של גיברלטר.
ביוגרפיה

חסן נולד למשפחה יהודית שחייתה כ-300 שנה בגיברלטר, לשם הגיעה ממרוקו וממינורקה. הוא הוסמך כעורך דין והמשרד שהקים קיים עד היום.
חסן עמד בראש המפלגה לקידום האזרח במושבה הבריטית גיברלטר, ושימש כראש הממשל (Chief Minister) של המושבה במשך שתי תקופות כהונה לא רצופות (1964–1969 ו-1972–1987). בסך הכל הוא ניצח בעשר מערכות בחירות. הוא נחשב לאבי הפוליטיקה של גיברלטר ולפוליטיקאי החשוב ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20 בחצי האי.
ב-1969 הוביל את העימות בין גיברלטר לספרד השכנה שבראשות הרודן פרנסיסקו פרנקו. ספרד סגרה את הגבול בינה לבין גיברלטר, על מנת ליצור לחץ כלכלי עליה.
חסן עמד גם בראש ועד בית הכנסת "נפוצות יהודה", במקביל לכהונתו כראש הממשלה.
בתו, פלר חסן-נחום, עלתה לישראל, והיא חברת מועצת העיר ירושלים, מאז 2016, בתחילה מטעם מפלגת "ירושלמים" ובהמשך מטעם סיעת ירושלים תצליח, וכיהנה כמשנה לראש העיר, משה ליאון.
בתו, מרלן חסן-נהון כיהנה כחברת פרלמנט בגיברלטר בשנים 2015–2023.
בשנת 2008, אחיינו, סולומון לוי, מונה למשך שנה לתפקיד ראש העיר גיברלטר.
ראו גם

יהדות גיברלטר
לקריאה נוספת

אליהו בירנבוים, שבת מול חופי מרוקו, מתוך אתר דעת. פורסם במקור ראשון - מוסף שבת, 7 במאי 2008.
1994 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1994  במדע |  |
< · 1992 · 1993 — 1994 — 1995 · 1996 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1994.
אסטרונומיה

16-22 ביולי – שרידים של השביט שומייקר-לוי 9 פוגעים בצדק
21 ביולי – גילוי גלקסיית קשת האליפסואידית הננסית ככל הנראה גלקסיית הלוויין הקרובה ביותר לשביל החלב
12 באוקטובר – סיום הקשר עם הגשושית מגלן
ארכאולוגיה

31 במרץ – כתב העת Nature מדווח על מציאת גולגולת שלמה באתיופיה, השייכת למין אדם קדום, אוסטרלופיתקוס אפרנסיס
18 בדצמבר – גילוי מערת שובה במחוז ארדש בצרפת, שמכילה ציורי מערות מתוארכים לתקופה שלפני כ-35,000 שנים, ולפני כ-30,000 שנים
ביוכימיה

עגבנייה מסוג Flavr Savr עם שיפור גנטי אושרה למאכל בארצות הברית
גילוי GFP, חלבון פלואורסצנטי ירוק שהפך כלי חשוב במחקר הביולוגי