מותו של אדולף היטלר
ההתאבדות

היטלר ואווה בראון היו נשואים פחות מ-40 שעות. ב-30 באפריל, בשעה 01:00, דיווח וילהלם קייטל להיטלר שכל הכוחות הגרמניים שהיו אמונים על הגנת ברלין כותרו או אולצו לעבור לעמדות הגנתיות. ב-02:30 הופיע היטלר במסדרון, בו חיכו לו כ-20 אנשים, רובם נשים, ונפרדו ממנו. הוא עבר מאחד לשני, לחץ את ידם ונכנס חזרה לחדרו. בשעות הבוקר המאוחרות, כשהצבא האדום במרחק של פחות מ-500 מטר מהפיהררבונקר, נפגש היטלר עם הלמוט ויידלינג, מפקד כוחות ההגנה של ברלין. ויידלינג אמר להיטלר שעד שעות הלילה תאזל לכוחותיו התחמושת, והלחימה בברלין תסתיים למעשה ב-24 השעות הקרובות. ויידלינג הציע להיטלר להקצות כוחות שיאפשרו לו לפרוץ מהבונקר, הצעה שכבר הועלתה לדיון בעבר אך נדחתה. היטלר לא ענה, וויידלינג חזר למפקדתו בבנדלרבלוק.
בשעה 13:00 קיבל ויידלינג את אישורו של היטלר לפרוץ מהבונקר באותו לילה. היטלר, יחד עם שתי מזכירותיו וטבחו האישי, אכלו יחדיו ארוחת צהריים, שלאחריה נפרדו היטלר ואווה מצוות הבונקר ומאנשים נוספים ובהם בורמן, גבלס, המזכירות השונות ומספר קציני צבא. בשעה 14:30 נכנסו היטלר ואווה לחדר העבודה.
מספר עדי ראייה סיפרו כי שמעו רעש ירייה בערך בשעה 15:30. אחרי שחיכו מספר דקות, פתחו בורמן והיינץ לינגה, עוזרו האישי של היטלר, את דלת חדר העבודה. מאוחר יותר אמר לינגה שכשנכנס לחדר, הוא הריח מייד ריח של שקדים קלויים, דבר המצביע, ככל הנראה, על הימצאות "חומצה פרוסית" (ציאניד) בחדר. עוזרו הצבאי של היטלר, אוטו גנשה, נכנס לחדר ומצא שתי גופות על הספה. אווה, עם רגליה מיושרות, הייתה בצִדו השמאלי של היטלר. גנשה סיפר כי היטלר "ישב... שקוע, כשדם נוזל מרקתו הימנית. הוא ירה בעצמו עם אקדחו האישי, וולטר "PP 7.65 (אנ'). האקדח היה מונח לרגליו, ולפי רוכוס מיש, ראשו של היטלר היה מונח על השולחן שלפניו. הדם ניגר מרקתו הימנית והלסת העליונה לזרועו הימנית, על הספה, ואל השטיח, שם הצטברה שלולית דם. לפי לינגה, על גופה של אווה לא נראו פציעות ופניה סיפרו על הדרך בה מתה – רעל הציאניד. גנשה ווילהלם מונקה טענו באופן חד-משמעי כי לאף אחד מהעובדים ובעלי המשרה בבונקר לא הייתה גישה לאזור המגורים של היטלר בשעת מותו (בין 15:00 ל-16:00).
גנשה יצא מחדר העבודה והכריז כי היטלר מת. בהתאם לצוואתו בכתב ובעל-פה של היטלר, הועלו שתי הגופות במעלה מדרגות הבונקר, דרך יציאת החירום לגן מאחורי בניין הרייך. מיש דיווח על מותו של היטלר לפרנץ שדלה וחזר למרכזיית הטלפונים, כשיותר מאוחר הוא נזכר ששמע מישהו צועק שגופתו של היטלר נשרפת. לאחר שהניסיונות הראשונים להצית את הגופות עם הדלק לא צלחו, חזר לינגה לתוך הבונקר והביא עמו ערימה עבה של עיתונים, אותה גלגל כלפיד. בורמן הדליק את העיתונים וזרק אותם על הגופות. בעוד הגופות בוערות, עמדה קבוצה של אנשים, ביניהם בורמן, גונשה, גבלס, אריק קמפקה, פטר הוגל, אוולד לינדלוף והאנס רייזר, ממש על סף דלת הבונקר, והצדיעה לגופות הבוערות.
ב־16:15 הורה לינגה להיינץ קרוגר ולוורנר שוידל לקחת את השטיח מחדר העבודה של היטלר ולשרוף אותו. מאוחר יותר אמר שווידל שכשנכנס לחדר הוא ראה שלולית דם בגודל של "צלחת גדולה" ליד ידית הספה. הוא הרים ולקח קופסת תרמילים שהייתה מונחת על השטיח, ממש ליד אקדח ה-7.65. שני הקצינים קיפלו את השטיח, העלו אותו במדרגות החירום לגן ושרפו אותו.
לאורך אותו אחר צהריים, הפציץ הצבא האדום את משרדי הרייך והאזור כולו לסירוגין. שומרי האס אס הביאו דלק נוסף כדי להמשיך לשרוף את הגופות. מאוחר יותר אמר לינגה שמשום שהגופות נשרפו בחוץ, באוויר הפתוח, החום ששרר סביבן לא היה אחיד, ולכן לא הצליחה האש לכלות לגמרי את שתי הגופות. הגופות בערו מ-16:30 עד 18:30. בערך ב-18:30 כיסו לינדהוף ורייזר את שאריות הגופות בתוך מכתש שיצרה פצצה שנפלה בגן.