stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי אנילביץ' (פסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  נתן רפפורט
 תאריך יצירה:  1951
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  420
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ישראל יד מרדכי שבישראל
 קואורדינטות:  31°35′13″N 34°33′25″E﻿ / ﻿31.587028055556°N 34.556833055556°E﻿ / 31.587028055556; 34.556833055556
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) פסל מרדכי אנילביץ'(למפת מערב הנגב רגילה) פסל מרדכי אנילביץ'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסל מרדכי אנילביץ'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסל מרדכי אנילביץ'
 
מרדכי אנילביץ' הוא פסל העשוי מברונזה שיצר נתן רפפורט בשנת 1951. הפסל מציג את דמותו של מרדכי אנילביץ' מפקד הארגון היהודי הלוחם במרד גטו ורשה, שנהרג בקרב מול הנאצים בגטו. הפסל ניצב על גבעה בלב קיבוץ יד מרדכי ליד מגדל המים ההרוס. למרגלות הפסל נערכת מדי שנה עצרת הנעילה המרכזית של יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
פסל אנילביץ' הוא הפסל המונומנטלי הראשון שנוצר על ידי פסל ישראלי.
תיאור הפסל

הפסל עשוי מברונזה במשקל 1 טון (הפסל חלול מבפנים) מתנשא לגובה של 4.20 מטר. דמותו של מרדכי אנילביץ', גבר צעיר עם בלורית חלוצית טיפוסית, לבוש חולצה מרופטת, מכנסיים מקומטים ומגפיים מיושנות. הגבר אוחז בידו הימנית, רימון.
הפסל מחושב למרחק גדול ולכן יש ליקויי פרופורציה מסוימים. החלק התחתון של הגוף מסיבי, הרגליים גדולות ואיתנות ולעומתן החזה צר והראש קטן באופן יחסי. קיפולי הבגדים ותווי הפנים מפורטים יתר על המידה.
לצד הפסל מונח לוח אבן ועליו ציטוט מדבריו של מרדכי אנילביץ':

”… שאיפת חיי האחרונה נתמלאה. ההגנה העצמית היהודית הייתה לעובדה… אשרי וטוב לי, שהייתי בין ראשוני הלוחמים היהודים בגטו.”

מרדכי אנילביץ, 23 באפריל 1943
ההיסטוריה של הפסל

פסל מרדכי אנילביץ' הוא הפסל הראשון שיצר רפפורט בישראל. תחילת יצירת הפסל החלה בתל אביב. כאשר החל לעבוד על דגם פסל שייצג את מרדכי אנילביץ', הוא ייצר שני דגמים שונים מגבס בגובה של כ-90 ס"מ, כל אחד. עם גמר עיצוב הדגמים הזמין את חברי קיבוץ יד מרדכי לצפות בהם מתוך כוונה שיבחרו בצורה דמוקרטית בפסל המתאים יותר. הדגם שלא נבחר מוצג עד היום במוזיאון "משואה לתקומה" שבקיבוץ. בינואר 1951 נערך אירוע חשיפת הפסל מגבס, לפני היציקה בברונזה. באירוע נכחו עשרות עיתונאים ומבקרי אומנות, נציגי הציבור היהודי בצרפת ונציגי המושבה הישראלית בפריז בראשות הציר הישראלי בצרפת, מוריס פישר. יצירת הפסל הסתיימה בפריז, צרפת שם נערכה יציקת הברונזה. ב-5 באפריל אותה שנה הגיע הפסל לחיפה באונייה "ארצה". ב-18 באפריל הוא הוצב בקיבוץ יד מרדכי ליד מגדל המים ההרוס וביום הזיכרון לשואה ולגבורה, ב-3 במאי 1951, הוסר הלוט על ידי מאיר יערי מעל הפסל בהשתתפותם של כעשרת אלפים אנשים.
היבט אומנותי

פסל מרדכי אנילביץ' הוא יצירה ריאליסטית מונומנטאלית, המזכירה את הפסל דוד של מיכלאנג'לו (הגדרה ראובן רובין). למרות זאת הוא זכה לשבחים רבים, מצד מבקרי אמנות.
”זו אחת מיצירות הפיסול הראשונות שנעשו על ידי ישראלי - נקודת מוצא של תנועת התחדשות אמנותית במדינת ישראל, תוך ויתור על המסורת של מאות בשנים, שהתנגדה לעשיית פסל ולכל תמונה של יצור אנוש.”
הפסל מהווה סמל לזיכרון השואה לצד זיכרון מגיני היישוב במלחמת העצמאות בנגב.
ראו גם

אנדרטת המגינים
מוזיאון יד מרדכי משואה לתקומה
הערות שוליים

1 2 3  א. קולב, רצונו של קולקטיב שנתגלם בחזון אמן, על המשמר, 4 במאי 1951
↑  "פסל של לוחם ללא שנאה": הוחל ביציקת הברונזה של אנדרטת מרדכי אנילביץ, על המשמר, 22 בינואר 1951
↑  שבתי קפלן, נאמין, כגיבורי הגיטאות, שהנצחון יהיה לנו, על המשמר, 20 באפריל 1950
↑  האנדרטות ביד־מרדכי לזכר מ. אנילביץ' ומלחמת העצמאות, קול העם, 18 באפריל 1951
חשיפת פסל מרדכי אנילביץ' ביד מרדכי, 1951
יד לאישה הלוחמת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  שלוש לוחמות שנפלו בקרב על ניצנים
 מיקום:  ניצנים הישנה
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 תאריך פתיחה רשמי:  1998 
 יוצר:  שוש חפץ
 
 קואורדינטות:  31°44′12″N 34°37′40″E﻿ / ﻿31.736611111111°N 34.627888888889°E﻿ / 31.736611111111; 34.627888888889
  (למפת השפלה מוגדלת) יד לאישה הלוחמת(למפת השפלה רגילה) יד לאישה הלוחמת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לאישה הלוחמת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לאישה הלוחמת
 
יד לאישה הלוחמת היא אנדרטה הנמצאת באתר "ניצנים הישנה". במקום מספר פסלי ברונזה של נשים שפיסלה הפסלת שוש חפץ. האנדרטה הוקמה ביזמתו של יצחק פונדק, מפקד גדוד 53 בחטיבת גבעתי שנטל חלק בהגנת ניצנים.
היסטוריה

האתר נחנך בשנת 1998 במלאת חמישים שנה לקרב על ניצנים ומוקדש לשלוש לוחמות שנפלו בקרב זה:
מירה בן-ארי - אלחוטאית.
שולמית דורצ'ין - חובשת.
דבורה אפשטיין - לוחמת.
מלבד הנופלות בקרב ניצנים, מוקדשת האנדרטה לנשים ותרומתן למערכות הביטחון בארץ.
מבנה

באנדרטה נראות דמויות נשים. הדמויות מצוינות בקווים כלליים ורכים ומדגישים דווקא את הצד הנשי ולא הלוחם.
גרם מדרגות ורחבה מקשרים בין הארמון בניצנים לבין האנדרטה. לאורכן של אלה, משני צדדי גרם המדרגות - מצויים ציטוטים מדבריהן של שש נשים לוחמות מהעבר: שרה אהרנסון, חנה סנש, מירה בן ארי, אסתר ארדיטי, שרה צ'יזיק וברכה פולד.
ליד הפסלים נמצא המקום בו נפלה מירה בן ארי והמקום בו נפלה החובשת שולמית דורצ'ין בטפלה בשני פצועים שאף הם נפלו.
מקום נפילתה של מירה בן ארי
מקום נפילתם של החובשת שולמית דורצ'ין ושני הפצועים
ראו גם

אנדרטאות מלחמת העצמאות בישראל
מלאכה שאינה צריכה לגופה

בהלכות שבת ויום טוב, מלאכה שאינה צריכה לגופה היא אחת מל"ט מלאכות שבת ותולדותיהן שנעשית שלא לצורך גוף המלאכה, אלא לצורך אחר.
מקור

במשנה נחלקו התנאים האם מלאכה כזו נחשבת לאיסור מהתורה או מדברי חכמים, לדעת רבי יהודה הדבר אסור מהתורה ולדעת רבי שמעון האיסור מדרבנן בלבד.
כמו כן נחלקו הראשונים כפי מי נפסקה ההלכה.
לפי רבינו חננאל ההלכה נפסקת כרבי שמעון, שמלאכה שאינה צריכה לגופה אסורה מדרבנן, מכיוון שרבא סובר כמותו ו'הלכה כבתראי', וכן מכיוון שרוב הסוגיות מתפרשות בגמרא לשיטתו. כך גם פוסקים הראב"ד, הרמב"ן, הרשב"א, ספר התרומה, סמ"ג, רא"ש, המאירי והר"ן. כמוהו פוסק ככל הנראה רב האי גאון.
לעומתם הרמב"ם והיראים פוסקים כדעת רבי יהודה, שמלאכה שאינה צריכה לגופה אסורה מן התורה.
בדעת הרי"ף נחלקו הראשונים: לדעת הרז"ה והרשב"א הרי"ף פסק כשיטת ר' יהודה, ואילו לדעת הרמב"ן והר"ן דעת הרי"ף היא לפסוק כרבי שמעון.
גם בדעת השולחן ערוך נחלקו האחרונים:
לדעת רוב האחרונים השולחן ערוך פסק כרבי שמעון, ש'מלאכה שאינה צריכה לגופה' פטור עליה מדברי תורה, אך הדבר אסור מדברי חכמים. בשו"ת תבואות שמ"ש הסביר, לעומתם, שהשו"ע לא הכריע בדבר כי רצה לחשוש לשיטת ר' יהודה. הילקוט יוסף פסק כי הדבר הוא איסור מדרבנן. בכל מקרה, מוסכם על האחרונים כי איסור זה חמור משאר איסורי שבות, מכיוון שפעולה זו עצמה עשויה להיות איסור מהתורה אם תעשה "לצורך גופה".
דוגמאות

מלאכת חורש: החופר בור כדי להשתמש בעפר, הרי שביצע את מלאכת חורש שלא לצורך גופה של המלאכה, מכיוון שגוף מלאכת חורש הוא חפירה לצורך החריץ בקרקע, ולא לצורך העפר היוצא מן החפירה.
מלאכת מכבה: כיבוי הנר בשביל החולה שיישן, למרות שמטרתו היא עצם הכיבוי, מהווה מלאכה שאינה צריכה לגופה, מכיוון שמלאכת מכבה במהותה היא כיבוי לצורך הפחמים המתהווים מהפתילה בכיבוי, או כדי לחזור ולהדליק את הפתילה לאחר זמן, ולא לשם הכיבוי עצמו (באופן דומה, לכך שמלאכת קורע היא רק בקורע על מנת לתפור, ומלאכת סותר היא רק כאשר אדם סותר על מנת לחזור ולבנות). גם כיבוי מחשש מפני גנבים ורוצחים שיבואו וימצאוהו אינו נחשב למלאכה הצריכה לגופה מאותה סיבה.
אש הבוערת בבית וקיים חשש שתגרום לסכנת חיים, להלכה יש לכבותה. כיבוי זה הוא מלאכה שאינה צריכה לגופה, לפי כל הדעות. למרות זאת לא התירו כיבוי זה לצורך הצלת ממון רגילה.
מלאכת הוצאה: זב או נדה שקושרים תחבושת במקום יציאת הזיבה או הדם כדי שהבגדים לא יתלכלכו ויוצאים עימה לרשות הרבים עושים מלאכה שאינה צריכה לגופה, שהרי אין מטרתם להוציא את התחבושת לרשות הרבים, אלא להשתמש בה להגן על הבגדים. לעומת זאת, מותר להשתמש בתחבושת על מנת למנוע מהגוף להתלכלך בדבר העלול לגרום לצער גופני, שכן במקרה כזה התחבושת נחשבת לבגד, שכמו כל בגד מטרתו להגן על הגוף. באופן דומה, הוצאת מת מרשות היחיד בה בוערת אש לרשות הרבים נחשבת למלאכה שאינה צריכה לגופה. אלא שלהלכה אף על פי שזו אסורה מדברי חכמים בלבד, לא התירו הוצאה זו לצורך מת, מפאת חומרתה היחסית של "מלאכה שאינה צריכה לגופה" כפי שהוסבר לעיל.
מלאכת בונה: סכין הנעוץ בכותל נהגו בו איסור להוציאו בשבת מהכותל מכיוון שהוצאתו עשויה לנקוב חור בכותל, שאם עושים אותו לצורך בנייה - תחיבת מסמר בכותל - עוברים על מלאכת בונה. הפוסקים כותבים כי לא ברור מנין המנהג להחמיר, שהרי יש כאן שלוש סיבות להקל: מלאכה שאינה צריכה לגופה, מלאכה כלאחר יד שאין בה איסור מהתורה, ומקלקל, אלא שאין להקל כנגד המנהג.
מלאכת נטילת נשמה: הריגת בעלי חיים אסורה מהתורה אם משום מלאכת צובע, אם משום נטילת נשמה. אלא שבעל חיים הרודף אחרי אדם להמיתו ויש בו חשש פיקוח נפש, או אפילו חשש נזק גופני חמור, ישנה דעה שמותר להורגם מכיוון שמדובר במלאכה שאינה צריכה לגופה, שהרי אין צריך להריגת הבעל חי, ומדובר כפתרון בלבד שלא יהרגנו, ולכן יש להקל במקום צער גדול זה. אם אינם רודפים אחריו להורגו מותר להורגם רק דרך הליכה ולא בדרך הריגה. ויש לכתחילה להחמיר כדעה האומרת שמלאכה שאינה צריכה לגופה חייב עליה, למרות שלהלכה נפסק שמותר.
מלאכת זורה: אדם הרוקק ברוח והרוח פיזרה את הרוק, לפי הדעה שמלאכה שאינה צריכה לגופה חייב עליה הוא עובר על איסור זורה, ולפי הדעה שפטור - עבר רק על איסור מדרבנן, (למרות שהדבר נחשב לדבר שאינו מתכוון, ציור זה נחשב לפסיק רישא שוודאי שיעשה ואינו נחשב ל"אינו מתכוין")
מלאכת תולש: הוצאת שן חולה הגורמת לצער גדול, בשבת, אם הצער גורם לכך שחלה ממנו כל גופו מותר לומר לגוי להוציאו, אך לפי הדעה ש"מלאכה שאינה צריכה לגופה חייב עליה", מכיוון שאין הוא צריך להוצאת השן, מותר לעשות זאת גם אם לא חלה כל גופו.
מלאכת זורע: אדם האוכל בגינה ולפני האכילה נטל את ידיו לאכילה על אדמת הגינה, עבר בכך על איסור מדברי חכמים כי זו היא מלאכה שאינה צריכה לגופה.
ראו גם

דבר שאינו מתכוון
הערות שוליים

↑  לדוגמה במשנה, מסכת שבת, פרק י', משנה ה' לגבי הוצאת המת לרשות הרבים בשבת שזו מלאכת הוצאה, אולם פעולה זו נחשבת מלאכה שאינה צריכה לגופה. דעת רבי יהודה לחייב, ורבי שמעון פוטר.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"א, עמוד א'.
1 2  הרשב"א בשבת צד ב.
↑  כך לדעת המגיד משנה בדעתו (הלכות שבת פרק א ה' הלכה ז). אולם הרמב"ן מסביר בדעת הרי"ף, שגם הוא פסק כרבי שמעון.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן של"ד, סעיף כ"ז; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"י, סעיף ח', וראה בבית יוסף סימן רע"ח
↑  ילקוט יוסף קש"ע, פרק "שנים שעשאוה ומלאכה שאינה צריכה לגופה" סעיף כה'.
1 2  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן שי"א סעיף ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ט, עמוד ב'
↑  שולחן ערוך הרב סימן רע"ח סעיף א'.
↑  סימן שכ"ט סעיף א'.
↑  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן שלד סעיף כ"ח.
↑  סימן ש"א סעיף י"ג.
↑  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן שי"ד סעיף ד'.
↑  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, שט"ז סעיף כ"ב.
↑  סימן  שי"ט סעיף כ"ט.
↑  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן שכ"ח סעיף ד'.
↑  שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן של"ו סעיף ט'.
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
כיבוי שרפה הבוערת בבית על מנת למנוע נזק לרכוש הוא מלאכה שאינה צריכה לגופה. כאשר השרפה עלולה לגרום לסכנת חיים, הכיבוי מותר
שימוש בגביעונית ויציאה עימה לרשות הרבים במטרה לשמור על ניקיון הבגדים היא מלאכה שאינה צריכה לגופה. שימוש בגביעונית במטרה לשמור על ניקיון הגוף מותרת כי אז היא נחשבת לבגד
קיוקושינקאי

| --- | --- |

"קיוקושינקאי" בקאנג'י
 ארץ מקור:  יפן יפן
 מייסד:  מאסוטאצו אויאמה
 התפתחה מ:  אמנויות לחימה שונות, בעיקר גוג'ו ריו, וכמו כן גם שוטוקאן ודאיטו ריו.
 אמנים מפורסמים:  דולף לונדגרן מייקל ג'יי וייט ג׳ורג׳ סיינט פייר
 ספורט אולימפי:  כן
קיוקושינקאי (או קיוקושין/שינקיוקושין/קיוקושינקאיקאן) היא שיטת קראטה המאופיינת במגע מלא. השיטה נוסדה בשנת 1964 על ידי מאסוטאצו אויאמה (1923–1994) שנולד תחת השם הקוריאני צ'וי יונג אוי. משמעות השם קיוקושינקאי ביפנית היא "החברה של האמת המוחלטת".
הקיוקושין פרץ דרך בכך שחוקיו מאפשרים בעיטות לראש ולרגליים, בניגוד לחוקי מרבית סגנונות הקראטה האחרים. הקיוקושין הוא קרב במגע מלא ונחשב לסגנון לחימה יעיל ומציאותי יותר, המתאים במיוחד להגנה עצמית, כמו גם לשיפור עצמי ולהקניית משמעת עצמית. מתאמני MMA רבים מתאמנים בקיוקושינקאי (George st pierre, sage nurthcutt).
לאחר שהמייסד אויאמה הדגים את יכולתו ברחבי יפן, הוקמו מכוני קיוקושינקאי בכל רחבי תבל. ב-1965 נפתח ה"הונבו" - המועדון המרכזי. כיום קיימות נציגויות לשיטה בכל העולם. כיום ראש השיטה (נשיא) של ארגון הקיוקושין הבינלאומי הרשמי (IKO) אשר היה שייך לאויאמה הוא שוקי מטסואי
משמעת

למשמעת חשיבות עליונה באומנויות בכלל, בקראטה בפרט ובקיוקושין במיוחד. רק באמצעות המשמעת יוכל המתאמן להשתפר פיזית ורוחנית, ולהתקרב להבנה אמיתית של דרך הלוחם.
מייסד הקיוקושין השאיר אחריו 7 עקרונות להם ייחס חשיבות עליונה (דוג'ו קון) ו-11 סיסמאות שאפיינו את שיטת הלימוד שלו (ניג'ו קון). זאת ועוד, ברחבי העולם נתגבשו כללי אתיקה להתנהגות במכון.
משמעת > דוג'ו קון

הדוג'ו קון (או: שבועת הדוג'ו) של קיוקושין מורכב משבעה עקרונות, שלכל אחד מהם חשיבות עליונה שווה. הדוג'ו קון נכתב על ידי מאסוטאצו אויאמה עם עזרתו של איג'י יושיקאווה, סופר יפני מפורסם.
לרוב הדוג'ו קון מדוקלם בסוף כל אימון על ידי התלמידים והמדריך.
יש לשים לב שכל העקרונות ממוספרים בספרה "1" כדי להדגיש את החשיבות הגדולה והשווה של כולם.
משמעת > ניג'ו קון

מאס אויאמה סיכם את פילוסופיית אמנויות הלחימה שלו לאחת עשרה הסיסמאות, שהיו לחלק בלתי נפרד משיטת הלימוד שלו.
דרך הלחימה מתחילה ונגמרת באדיבות. על כן, הֱיוּ אדיבים באמת כל הזמן.
ללכת בדרך הלחימה זה כמו להעפיל על צוק - המשיכו למעלה ללא מנוחה. זה דורש מסירות מוחלטת למטרה.
חִתְרוּ להשגת היוזמה בכל, תוך הישמרות מפני פעולות הנובעות מטינה אנוכית ומפזיזות.
אפילו לאמן לחימה, לא ניתן להתעלם ממיקומו של הכסף. עם זאת, יש להיזהר שלא להיקשר אליו.
דרך הלחימה מתרכזת ביציבה. חִתְרוּ לשמירה על יציבה נכונה כל הזמן.
דרך הלחימה מתחילה באלף ימים וניתן לשלוט בה בעשרת אלפים ימי אימון.
באמנויות הלחימה מבט פנימה מוליד תבונה. תמיד רְאוּ בהתבוננות על מעשיכם הזדמנות להשתפר.
הטבע והמטרה של דרך הלחימה כוללים. על כל הרצונות האנוכיים להיצלות בלהבות האימון הקשה.
אמנויות הלחימה מתחילות בנקודה ומסתיימות במעגל. קווים ישרים נובעים מעיקרון זה.
המהות האמיתית של דרך הלחימה יכולה להיקלט רק דרך ניסיון. עם ידיעה זו, למדו לעולם לא לפחד מדרישותיה.
זִכְרוּ תמיד: באמנויות הלחימה, התמורה ללב בטוח ונעים היא תמיד שופעת.
משמעת > כללי ההתנהגות במכון

מכוני קיוקושין רבים בוחרים לנסח כללי התנהגות במכון, וישנם מכונים שאצלם הכללים אינם כתובים (אך עדיין קיימים). הכללים מסמלים את המשמעת הקפדנית המאפיינת את הקראטה. לפניכם רשימה של כללי התנהגות המקובלים במכונים רבים (לא רק של קיוקושין).
כולם חייבים במשמעת ובציות לכללי ההתנהגות במכון - מהמתאמן המתחיל ביותר ועד המתאמן הוותיק ביותר.
בכניסה לדוג'ו וביציאה ממנו, עִמדוּ בפתח הדלת כשפניכם לפנים, קוּדו קידה ואִמְרוּ "אוֹסוּ". זה מסמל כבוד לדוג'ו ולאנשים שבתוכו.
כשמאחרים לאימון, יש לכרוע ברך בצד הכיתה ולפנות לאחור. כשהמדריך מאשר את כניסתכם, קומו, פנו לפנים, קוּדוּ, אִמְרוּ "אוֹסוּ" ואז "שִיטסוּרֵיי שִימַאָסוּ" (סלח לי על ההפרעה), ובזריזות הצטרפו לשיעור.
אל תאכלו, תשתו, תעשנו או תלעסו מסטיק בדוג'ו.
תמיד זוזו במהירות כאשר אתם נדרשים לבצע משהו. אל תטיילו בנחת!
אל תתרגלו קומיטה אלא אם קיבלתם הוראה לעשות זאת.
אין לצאת מהשורה משום סיבה ללא קבלת רשות מהמדריך. אם אתם חייבים לעזוב את מקומכם, אל תלכו בין המדריך והכיתה, אלא מאחורי השורה שאתם נמצאים בה.
הקפידו לפנות למדריך ולבכירים בתוך הדוג'ו עם התואר המתאים: סמפאי (תלמיד בכיר), סנסיי (מורה), שיהאן (מורה בכיר). כאשר הם פונים אליכם, הכירו במעמדם עם צעקת "אוֹסוּ".
האימון שלכם צריך להיות עניין רציני. אל תצחקו, תדברו או תגרמו להפרעה במהלך השיעור.
אל תבקשו מתלמיד בכיר מכם קומיטה (קרב). עם זאת, אל לכם לסרב לבקשת קומיטה המגיעה מבכיר מכם.
יש לציית לכל הנחיות המדריך בתוך הדוג'ו. לא תתבקשו לעשות שום דבר שהמדריך שלכם לא עשה כבר בעצמו או שאין ביכולתכם לעשות. אם אינכם עומדים בקצב, עשו כמיטב יכולתכם לעשות כן.
שמרו על ציפורני הידיים והרגליים קצרות ונקיות.
בזמן ההפסקה: אין לשבת על כיסאות, להישען על קירות או לשכב. שמרו על פעילות בעזרת אימון במקום לבזבז זמן.
זוהי האחראיות של כולם להבטיח שהדוג'ו יהיה נקי, מסודר ובטוח כל העת.
ה-ג'י (חליפת האימון) שלכם צריך להיות מסודר ומכובס תמיד. עם זאת, אסור לעולם לכבס את החגורה, אלא לאוורר אותה. החגורה מכילה באופן סמלי את רוח האימונים הקשים שלכם. אסור בשום אופן לקראטקא (מתאמנים בקראטה) זכרים ללבוש חולצות מתחת ל-גי שלהם.
לפני האימון יש להסיר מהגוף כל תכשיט ולהוריד את השעון.
הקפידו ללכת לשירותים לפני האימון. מכה לשלפוחית מלאה עלולה להיות מסוכנת במיוחד. זכרו גם כי אין זה בריא לגוף להתאמן על קיבה מלאה, לכן הימנעו מאכילה כשעה לפני האימון.
קאטה

הקאטה מורכבת מרצף של הגנות, בעיטות, אגרופים, עמידות, מעבר מהגנה להתקפה ועוד, ומדמה קרב עם יריב דמיוני. באמצעות הקאטה יכול המתרגל לסגל לעצמו יכולות כמו שיווי משקל, נשימה נכונה, קואורדינציה וריכוז ברמה גבוהה. הקאטה מגלמת את עיקרון "רן מה" (Ren Ma), שפירושו "תמיד ללטש" - עם כל תרגול נוסף הצעדים בקראטה נעשים טבעיים יותר, חדים יותר ונכונים יותר. ההקפדה הדרושה כדי להקפיד על כל פרט ופרט המאפיינים את הצעדים בקאטה מפתחת משמעת עצמית ויכולת להבחין על עצמך ולהעביר ביקורת.
המטרה בתרגול הקאטה, כמו המטרה בתרגול הקראטה עצמו, היא להגיע למצב של "מו-שין" (Mushin) - אין מחשבה. התנועות צריכות להיות טבעיות ולא לנבוע מחשיבה, יכולת המגיעה רק לאחר אימונים רבים, חוזרים ונשנים.
הקאטות בקיוקושין בדרך כלל מחולקות לשתי קבוצות - קאטות צפוניות וקאטות דרומיות:
קאטה > קאטות צפוניות

פותחו על ידי מאס אויאמה על בסיס הידע שרכש באימוניו אצל גיצ'ין פונאקושי, מייסד השוטוקאן. הקאטות של השוטוקאן נגזרו משני סגנונות אוקינאווים: שוריי-ריו ושורין-ריו, סגנון המבוסס על קמפו שאולין (או: שורין) סיני.
קאטות אלה מאופיינות בתנועות ארוכות וחזקות. שמות הקאטות הצפוניות זהים לאלה שבשוטוקאן, אך הם נהגים באוקינאווית ולא ביפנית.
| שם עברי | שם אנגלי | משמעות |
| --- | --- | --- |
| טייקיוקו סונו איצ'י | Taikyoku Sono Ichi | צעד התחלתי אולטימטיבי ונהדר - צעד ראשון |
| טייקיוקו סונו ני | Taikyoku Sono Ni | צעד התחלתי אולטימטיבי ונהדר - צעד שני |
| טייקיוקו סונו סאן | Taikyoku Sono San | צעד התחלתי אולטימטיבי ונהדר - צעד שלישי |
| פינאן סונו איצ'י | Pinan Sono Ichi | מחשבה שלווה - צעד ראשון |
| פינאן סונו ני | Pinan Sono Ni | מחשבה שלווה - צעד שני |
| פינאן סונו סאן | Pinan Sono San | מחשבה שלווה - צעד שלישי |
| פינאן סונו יון | Pinan Sono Yon | מחשבה שלווה - צעד רביעי |
| פינאן סונו גו | Pinan Sono Go | מחשבה שלווה - צעד חמישי |
| קאנקו (קושאנקו) | Kanku | להביט אל השמיים |
| סושיהו (גוג'ושיהו) | Sushiho | חמישים וארבעה צעדים |
קאטה > קאטות דרומיות

פותחו על ידי אויאמה על בסיס הידע שרכש באימוניו בסגנון הקראטה האוקינאווי - גוג'ו ריו אצל גוגן יאמאגוצ'י. הקאטות בגוג'ו ריו נגזרו מסגנון קמפו סיני דרומי. חלק מהקאטות הדרומיות אינן מסורתיות ולא נגזרו משיטה אוקינאווית, אלא התפתחו בתוך הקיוקושין עצמו.
התנועות בקאטות הדרומיות יותר מעגליות וראוותניות מאלה שבקאטות הצפוניות.
| שם עברי | שם אנגלי | משמעות |
| --- | --- | --- |
| סאנצ'ין נו קאטה | Sanchin no Kata | שלושה קרבות |
| גקיסאי דאי | Gekisai Dai | לכבוש / להרוס (גדול) |
| גקיסאי שו | Gekisai Sho | לכבוש / להרוס (קטן) |
| טנשו | Tensho | כפות ידיים מסתובבות (ידיים מתגלגלות / זורמות) |
| סאיהא | Saiha (Saifa) | הרס, שבירה / גל גדול |
| סיינצ'ין | Seienchin | לכבוש ולדכא |
| גאירו | Gayru | דרקון נשען |
| סייפאי | Seipai | שמונה עשרה |
| טסוקי/סקינו | Skino/Tsuki | אגרוף / הון ומזל |
קאטות נוספות: טקי סונו איצ׳י-סאן, ינצו, בסאי דאי, פינן סונו איצ׳י-גו אורה, טאיקיוקו איצ׳י-סן אורה, סוקוגי טייקיוקו סונו איצ'י-סאן.
קומיטה

המונח קומיטה ביפנית מתייחס לקרבות. בעזרת הקומיטה, משפר הקראטקא את שליטתו והבנתו בטכניקות שלמד. הקומיטה הוא חלק חשוב ובלתי נפרד מהאימונים במרבית ארגוני הקיוקושין, במיוחד באימוניהם של תלמידים בדרגה גבוהה.
חוקי הקומיטה של הקיוקושין מתירניים הרבה יותר מאשר החוקים בשיטות קראטה אחרות, ומותרות בעיטות לראש, ברכיות, אגרופים ובעיטות לחלק הגוף העליון ובעיטות לרגליים. ילדים תמיד משתמשים במגיני ראש כדי לרכך את עוצמת הבעיטות לראש. לעומת זאת בוגרים ונוער כמעט אף פעם לא משתמשים במגינים או כפפות.
בעזרת תרגול קומיטה ניתן לרכוש שליטה עצמית, מהירות וזריזות, קואורדינציה, כוח ועוד. המטרה הראשית בקרב אינה לפצוע את היריב, אלא לבצע את המכה הנכונה בתזמון הנכון. תחרויות במגע מלא הן שונות בתכלית, שכן מטרת המתחרה היא לגרום לכמה שיותר נזק כדי להפיל את היריב. קומיטה במגע מלא בקיוקושין נחשב למבחן האולטימטיבי של כוח, סיבולת ורוח לחימה.
קומיטה > קרב 100 אנשים

כדי לבחון את רוח הקרב שלהם, קראטקא בדרגות גבוהות נדרשים לערוך קרבות מרובים, כאשר בין קרב למשנהו עד לדקת מנוחה. על הלוחמים להמשיך ולהילחם גם אם נפצעו בסיבובים קודמים. לתוצאת הקרב עצמה חשיבות מועטה מאשר ליכולת להמשיך ולהילחם גם אחריו.
זוהי מסורת שהמבחן האולטימטיבי לקראטקא בקיוקושין הוא קרב (נגד) 100 אנשים (‎100 man fight). הלוחם צריך לערוך 100 קרבות של שתי דקות, כאשר בין קרב לקרב דקת מנוחה. כדי לעבור את המבחן, יש לנצח לפחות בחצי מסך כל הקרבות.
כיום ידוע רק על 20 לוחמים שעברו את המבחן נגד 50 יריבים, ורק על 16 לוחמים שהצליחו נגד 100 יריבים.
מספרים כי המייסד מאסוטאצו אויאמה הדגים יכולת מופלאה ורוח קרב אדירה כאשר השלים קרב (נגד) 300 אנשים בשלושה ימים.
ראו גם

קראטה
מסוטאצו אוימה
שוקי מטסואי
טיבו קורטואה

טִיבּוֹ ניקולא מארק קוּרְטוּאָה (בצרפתית: Thibaut Nicolas Marc Courtois; נולד ב-11 במאי 1992) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים

בגיל 7 הצטרף למחלקת הנוער של ראסינג גנק. בגיל 17 בשנת 2009 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
ב-17 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כששיחק נגד גנט. היה זה משחקו היחיד באותה עונה. בעונה שלאחר מכן, בעונת 2009/2010 לא זכה כלל לדקות משחק. בעונה שלאחר מכן קודם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה ושותף ב-40 משחקים. בעונה זו זכה להערכה רבה ובסיומה הועבר לצ'לסי תמורת 7.9 מיליון פאונד.
לאחר חתימתו בצ'לסי, הושאל לאתלטיקו מדריד במשך שלוש עונות, וזכה עמה בליגה האירופית (לאחר ניצחון 3–0 במשחק הגמר על אתלטיק בילבאו), בליגה הספרדית ובסגנות ליגת האלופות. לאחר שלוש עונות חזר לצ'לסי, וערך את הבכורה שלו נגד ברנלי במשחק הליגה הראשון של העונה. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה ובגביע הליגה.
בסיום עונת 2016/2017 זכה בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג.
ב-8 באוגוסט 2018 חתם קורטואה בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד לשש שנים.
ב-24 בספטמבר 2018 זכה בפרס שוער השנה בעולם עקב יכולתו במונדיאל 2018.
בגמר ליגת האלופות 2022 נבחר לשחקן המצטיין בניצחון קבוצתו 1–0 על ליברפול כשהוא קובע שני שיאים (מאז החלה מדידת הנתונים ב-2003/2004) – תשע הצלות במשחק הגמר וסך הכול 59 הצלות בקמפיין אחד.
ב-10 באוגוסט 2023, יומיים לפני המשחק הראשון של ריאל בעונת 2024\2023, נפצע קורטואה וקרע את הרצועה הצולבת וכתוצאה מכך נעדר רוב העונה. ב-1 ביוני 2024 פתח במשחק גמר ליגת האלופות שהסתיים בניצחון 0–2 על בורוסיה דורטמונד ובזכייה בפעם ה-15 בתולדות המועדון.