stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקפה פלו
מלחמת העולם הראשונה

בסיס הצי המלכותי שהשתתף בקרב יוטלנד היה בסקפה פלו. הבסיס הותקף פעמיים על ידי צוללות גרמניות, אך שתי ההתקפות נכשלו ובמהלכן הוטבעו שתי הצוללות הגרמניות U-18 ו-U-116.
בעקבות כניעת גרמניה בסוף מלחמת העולם הראשונה, הועברו למשמורת בגאטר סאונד שבסקפה פלו 74 מאוניות צי הים הפתוח של הצי הגרמני, ממתינות לתוצאות השיחות של חוזה ורסאי, שם יוחלט על עתידן. ב-21 ביוני 1919, לאחר שעיקר הצי הבריטי יצא את המעגן לצורך אימונים, הורה סגן אדמירל לודוויג פון רויטר, המפקד הגרמני הבכיר בסקפה פלו, להציף ולהטביע במתכוון את האוניות כדי למנוע את נפילתן לידיים בריטיות. חמישים ואחת אוניות טבעו. תשעה אנשים מתו במהלך הניסיונות להציל את האוניות מטיבוע, והם היו החללים האחרונים במלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה, ב-14 באוקטובר 1939, הצליחה הצוללת הגרמנית U-47 בפיקודו של גינתר פרין לחדור לתוך המעגן בסקפה פלו ולהטביע את אוניית המערכה המיושנת אה"מ "רויאל אוק". הטורפדו שירה פרין פער חור בקוטר 9 מטרים בדופן האונייה הבריטית והיא שקעה למצולות בתוך דקות ספורות. 833 מבין 1400 אנשי צוותה קיפחו את חייהם. טרופת האונייה היא כיום קבר צבאי מוגן. לאחר ההתקפה פקד וינסטון צ'רצ'יל לבנות מספר סוללות לחסימת המבואות המזרחיים של סקפה פלו; סוללות אלה נבנו על ידי שבויי מלחמה איטלקים שהוחזקו באיי אורקני. "מחסומי צ'רצ'יל" אלה משמשים כיום כדרכי גישה מהאי המרכזי אל האיים בוריי ודרום רונלדסיי, אך הם חוסמים את התעבורה הימית.
שלושה ימים לאחר התקפת הצוללת U-47 התקיפו ארבעה מפציצי יונקרס של הלופטוואפה את סקפה פלו באחת ההפצצות הראשונות מן האוויר על בריטניה במלחמה. בהתקפה ניזוקה קשה אוניית המערכה הקשישה אה"מ "איירון דיוק" (1912), ששימשה כבסיס צף, אך אחד המפציצים הופל על ידי סוללת תותחים נגד-מטוסים באי הוי.
מרכז המבקרים

מרכז המבקרים נמצא באי הוי, והוא ממוקם בתחנת התדלוק לאוניות ובמכל אחסנת דלק שהוסב לתפקידו החדש. התצוגות כוללות מיצג תלת-ממדי של מראה האי והאוניות לפני שהוטבעו. ניתן להגיע לאי במעבורת המקומית, המפליגה פעמים אחדות ביום. במרכז שירותי הסעדה למטיילים.
צלילה ספורטיבית

צי האוניות הגרמניות הטבועות הוא אתר צלילה פופולרי לחובבים. רוב האוניות הטרופות שקועות בעומקים שבין 35 ל-50 מטרים. הצוללים אינם רשאים להיכנס לתוך שרידי האוניות או למשות חפצים מתוכן או מסביבתן.
סטפני קוולק

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1923 ניו קנסינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  18 ביוני 2014 (בגיל 90) וילמינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  Margaret Morrison Carnegie College  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 מוסדות:  דופונט (1946–1986) 
 פרסים והוקרה:  מדליית הווארד נ. פוטס (1976)  Lavoisier Medal for Lifetime Technical Achievement (1995)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1995)  פרס חלוצי הכימיה (1980)  פרס המכון למחקר תעשייתי (1997)  היכל התהילה של נשים בטכנולוגיה (1996)  היכל התהילה של נשות דלאוור (2014)  פרס ליימלסון-MIT (1999)  היכל התהילה הלאומי לנשים (2003)  מדליית פרקין (1997)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1986)  ACS Award for Creative Invention (1980) 
 תרומות עיקריות
 המצאת הקוולאר
 
סטפני קוולק (באנגלית: Stephanie Kwolek;‏ 31 ביולי 1923 – 18 ביוני 2014), הייתה כימאית אמריקאית אשר עסקה בכימיה פולימרית והמציאה את הקוולאר.
ביוגרפיה

קוולק נולדה בשנת 1923 בניו קנסינגטון, פנסילבניה, להורים שהיגרו מפולין. אביה היה חוקר טבע, והנחיל לה אהבה לעולם המדע. היא סיימה תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת קרנגי מלון ב-1946. היא תכננה להמשיך ללימודי רפואה, ולכן התחילה משרה זמנית בחברת דופונט בתחום הכימיה בתקווה לחסוך מספיק לשכר הלימוד - ונשארה. ב-1950 היא עברה למעבדה הגדולה של החברה בווילמינגטון, דלאוור, והובילה שם את תחום מחקר הפולימרים בחברה, עד פרישתה לגמלאות בשנת 1986.
המצאת הקוולאר

באמצע שנות ה-60, הקבוצה בה קוולק עבדה חיפשה תחליף קל לסיבי המתכת בצמיגים, שיסייע בחיסכון בצריכת הדלק של מכוניות. קוולק פיתחה פולימרים של פאראפנילן וטרפטלאמיד, שהיו קלים מאוד וחזקים פי חמישה מסיבי פלדה. היא הגיעה לתוצאה השמישה כאשר שינתה את הטמפרטורות בהן עיבדה את הפולימרים, אשר עד אותו זמן הניבו סיבים קלים אך חלשים מידי. דופונט לא איחרו להכיר בפוטנציאל של ההמצאה, וכך קם תחום המחקר הפולימרי בחברה, וצוותים שלמים הוקדשו למציאת שימושים מסחריים לחומר שנרשם תחת השם קוולאר.
הקוולאר נמצא בשימוש רחב עד היום, בעיקר ידוע כחומר המגן באפודי משטרה, כפפות עבודה, וביגוד כבאות. אך הוא נמצא בשימוש גם בציוד אלקטרוני, מכשירי ספורט, כבלי גשרים, צמיגים ועוד.
חברת דופונט הרוויחה מיליארדי דולרים בזכות ההמצאה, וחייהם של אלפי אנשים ניצלו בזכותה. קוולק עצמה לא זכתה לרווחים מכיוון שזכויות הפטנט היו של החברה.
במהלך 40 שנותיה כמדענית, רשמה קוולק 28 פטנטים, והיא הייתה האישה הרביעית שהתקבלה להיכל התהילה הלאומי לממציאים. היא גם שירתה במועצת המחקר הארצית ובאקדמיה הארצית למדעים.
פרסים והכרה

1976: פרס פוטס להנדסה של מכון פרנקלין.
1980: פרס ההמצאה היצירתית של אגודת הכימאים האמריקאית.
1995: פרס המדע של דופונט, מדליית לוואסייה, על המצאת הקוולאר. היא האישה היחידה שזכתה בפרס זה עד היום.
1996: המדליה הלאומית לטכנולוגיה.
1997: מדליית פרקין של האגודה האמריקאית לכימיה.
2003: התקבלה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
הערות שוליים

↑  Chemical Heritage Foundation
1 2 3  ‏ Stephanie L. Kwolek, Inventor of Kevlar, Is Dead at 90‏ New York Times, June 21, 2014
↑  Stephanie Kwolek‏ NNDB.com
↑  רויטרס, הלכה לעולמה הכימאית שהצילה המוני חיילים, באתר ynet, 22 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810650820405606  GND: 1052969046  ISNI: 0000 0000 5047 4811  LCCN: n2006080198  SNAC: w6zc9nh9  VIAF: 6826452   WorldCat (עם VIAF): 6826452
סמל ברנדנבורג

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ברנדנבורג 
 תאריך אימוץ:  30 בינואר 1991 
 
סמל ברנדנבורג (כינויו בגרמנית: Märkischer Adler, נשר המרקיז) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית ברנדנבורג. הסמל הנוכחי נבחר ב-1991 והוא מבוסס על סמלה ההיסטורי של המדינה.
הסמל מורכב ממגן בצבע לבן שעליו מוטען עיט אדום, מביט ימינה. כנפיו מעוטרות בגבעולי תלתן זהב ומקורו וטפריו זהובים אף הם.
היסטוריה

על פי המסורת, סמל הנשר האדום אומץ על ידי הנסיך גֶרוֹ שליט נסיכות ברנדנבורג, במאה ה-10, או על ידי אלברכט ה"דב", מרקיז ברנדנבורג מהמאה ה-12. ב-1415 קיבל בית הוהנצולרן את השליטה בברנדנבורג והפך אותה למדינה חשובה במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. שליט ברנדנבורג היה לנסיך בוחר של הקיסר ולכבוד כך, עוצב סמל המשפחה מחדש כאיחוד של סמלה המקורי, סמל נסיכות נירנברג וסמל הנשר של ברנדנבורג. ככל שהנסיכות גדלה והפכה לממלכה תוך שהיא מספחת לשטחה נסיכויות וערים שכנות, אוחד והועמס סמלה בפרטי סמליהן ונוספו לו חלקים שהעידו על עוצמתה של הממלכה. כשהנסיך הבוחר פרידריך השלישי לקח לעצמו את התואר פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ב-1701, הוא שינה משמעותית את הסמל, הסיר את שלטי האצולה הקטנים והדגיש את הנשר האדום.

לאחר מלחמת העולם השנייה, עם התפרקותה הסופית של פרוסיה נזנח הסמל המסורתי וסמל חדש עוצב בברנדנבורג ללא כל אזכור לישן. אולם סמל זה שהראה את זריחת השמש מאחורי עץ אלון, עם צבעי אדום ולבן בתוספת מגן כחול, ירוק ולבן, לא זכה לפופולריות רבה. עם זאת, עיצוב דגל העיר ברנדנבורג הושפע ממגן זה. ב-1990, לאחר איחוד גרמניה נבחר סמל הנשר ללא עיטורים נוספים לסמלה של המדינה.
ראו גם

דגל ברנדנבורג
הערות שוליים

↑  בתקופות מסוימות היה שליט ברנדנבורג מרקיז
↑  קובץ:Flagge der Stadt Brandenburg an der Havel.png
| סמלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |  |
סמל ממלכת ברנדנבורג
סמל מדינת ברנדנבורג 1945-1952
סטפנידה וגלינה מיחאלפ

סטפנידה מיחאלפ (בלועזית: Stepanida Mikhalap) וגלינה מיחאלפ (בלועזית: Galina Mikhalap;‏ 30 בדצמבר 1924 - 2014) היו אם ובת מבלארוס שהצילו נערה יהודיה בתקופת השואה והוכרו כחסידות אומות העולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

סטפנידה התגוררה עם בעלה ושתי בנותיה, גלינה ונליה, בעיר בוברויסק שבמחוז מוגילב בשכנות למשפחת מץ היהודית. ב-1937 נותרה לבדה עם בנותיה לאחר שבעלה נעצר על ידי השלטונות הסובייטים. ב-28 ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, פלש הצבא הגרמני לבוברויסק. זמן קצר לאחר מכן הביאה סטפנידה לשכנתה גניה מץ צלב קטן כדי שתענוד על צווארה ולא תזוהה כיהודיה. בלילה שבו ריכזו הגרמנים את יהודי העיר, גניה ענדה את הצלב שסטפינה הביאה לה, וכך לא חשדו בה. באותו הלילה ברחה גניה לביתן של גלינה וסטפנידינה, ושם הסתתרה במשך שלושת החודשים הבאים. בסמוך לביתן הייתה מפקדה של הצבא הגרמני ולכן היה בכך סיכון רב. למרות זאת הן דאגו לכל צרכיה, והצליחו להשיג עבורה תעודת זהות מזויפת, שבעזרתה עברה גניה למינסק שם נשארה בזהותה החדשה עד לשחרור העיר ב-3 ביולי 1944.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה עברה גניה לסראטוב שברוסיה ומשם שמרה על קשר רציף עם סטפנידה וגלינה עד לפטירתה בשנת 1987.
גלינה נשארה לגור בבוברויסק, עבדה כמורה והתחתנה עם אנדרי שעבד כיערן. בשנת 1991 הגיעה לישראל בתה והתגוררה עם משפחתה בעפולה. גלינה עלתה בעקבות בתה בשנת 2000. ב-28 באוקטובר 2013 במהלך ביקור בבלארוס, כשהיא בת 79, הלכה גלינה לעולמה. היא הובאה למנוחות בבית הקברות החדש בבוברויסק.
הכרה והנצחה

ב-8 בפברואר 1994 הכיר יד ושם בסטפנידה ובגלינה מיחאלפ כחסידות אומות העולם. הטקס התקיים במינסק בירת בלרוס ושמן נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של גלינה. ואותר קברה אותר בבית הקברות החדש בבוברויסק.
לקריאה נוספת

גרשון פינצ'בסקי. חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, הוצאת יד ושם, ירושלים, 2023, עמ' 63.
הערות שוליים

1 2  Mikhalap Galina ; Mother: Stepanida, יד ושם
1 2 3  גלינה מיחאלאפ | Galina Mikhalap, באתר יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
סנטרום (אוסלו)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  אוסלו 
 שטח:  1.8 קמ"ר 
 קואורדינטות:  59°54′40″N 10°44′00″E﻿ / ﻿59.91111111°N 10.73333333°E﻿ / 59.91111111; 10.73333333
  המיקום של אזור הסנטרום של אוסלו
 
אזור הסנטרום (בנורווגית: Sentrum) הוא המרכז ההיסטורי של העיר אוסלו שבנורווגיה אשר ממוקם בחלק הדרום מזרחי של העיר לאורך האוסלו פיורד.
אזור זה מכיל אטרקציות בולטות רבות, מוסדות לאומיים בולטים שונים, מוזאונים ומגוון בתי מלון ומסעדות. זהו אחד מהאזורים העיקריים אותם פוקדים מרבית המבקרים בעיר.
הבניינים הגבוהים ביותר באוסלו ממוקמים באזור הסנטרום של אוסלו.
נכון לשנת 2020 הכיל אזור סנטרום 1,471 תושבים. אזור סנטרום משתרע על פני 1.8 קמ"ר.
גלריית תמונות

אזור הסנטרום (מופיע בעיקר בקדמת התצלום)
רחוב קארל יוהאן שעובר בסנטרום הוא הרחוב הראשי של העיר אשר מחבר בין הארמון המלכותי לתחנת הרכבת המרכזית
בית האופרה של אוסלו
הארמון המלכותי
סנטפדור

מנזר בסנטפדור
סנטפדור (בקטלאנית ובספרדית: Santpedor) היא עיירה בת כ-7,554 תושבים (נכון ל-2019) בקטלוניה שבספרד. העיירה נמצאת צפונית למנרסה, בפרובינציית ברצלונה. שם העיירה הוא גלגול של "Sant Pere d'Or" (בעברית - סן פדרו הזהוב), על שם הנהר העובר באזור, "ריו דה אורו" (נהר הזהב). רוב תושבי סנטפדור עוסקים בחקלאות. בסנטפדור יש גם אזורי תעשייה מתפתחים.
מתחילת המאה ה-21 החלו לעבוד על שימור הביצות שמדרום לעיירה, שם התגלה מין ציפור מעניין.
הפסטיבל העירוני נערך בשבוע השני של יוני. "פריה דה סן מיגל", שנקרא באופן רשמי "פירה דה סנט מיקל", נחגג ב-2 וב-3 באוקטובר.
בין האישים המפורסמים שנולדו בעיירה סנדרה סנג'או, סולן תזמורת כלי הזמר הצוענים של ברצלונה (BGKO), ופפ גווארדיולה, שחקן קבוצת הכדורגל ברצלונה לשעבר והמנהל הנוכחי של מנצ'סטר סיטי.
התפתחות האוכלוסייה

| קצב צמיחת האוכלוסייה בין 1900 ל-2006 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900 | 1930 | 1960 | 1990 | 2006 |
| 1.885 | 1.918 | 2.363 | 4.347 | 6.263 |
סנטר (כדורסל)

שחקן הציר הוא בעמדה מספר 5
יאו מינג, השחקן הגבוה ב-NBA בזמנו
וילט צ'מברלין
סנטר (מאנגלית: Center) או שחקן ציר היא עמדה מספר 5 בכדורסל. הסנטר הוא שחקן המשחק קרוב לסל באזור רחבת הצבע. הוא מקבל את הכדור על מנת לקלוע מקרוב או להוציא חזרה החוצה לשחקנים פתוחים ובדרך כלל קולט את מרבית הכדורים החוזרים. בתרגיל פיק אנד רול הסנטר יחסום את השחקן היריב.
רוב הסנטרים גבוהים מ-2.05 מטר ונחשבים לפיזיים ביחס לשחקני העמדות האחרות. מכיוון שסנטרים הם השחקנים הגבוהים בקבוצה, בעברית נהוג לעיתים לכנות את התפקיד בכינוי "הגבוה".
במקרים רבים הסנטרים הם הקלעים והריבאונדרים המצטיינים של קבוצתם, ולעיתים גם של הליגה. כך למשל הסנטר כרים עבדול-ג'באר (2.18 מטר) שנמצא במקום השני של קלעי כל הזמנים של ליגת ה-NBA, ואילו הסנטר וילט צ'מברלין (2.16 מטר) מחזיק בשיאי קליעה רבים והוא שיאן הריבאונדים בכל הזמנים של ה-NBA.
סנטר חזק וגבוה נהנה מיתרון של יציבות ויכולת לראות טוב יותר את מיקום השחקנים במגרש, לכן שחקנים כאלה, שיש להם גם יכולת ראיית משחק, כדוגמת ניקולה וויצ'יץ' וארווידאס סאבוניס, משמשים גם כרכז שני ולעיתים אפילו רכז ראשון של קבוצתם.
סנטרים ידועים

ארצות הברית וילט צ'מברלין 2.16 מטרים (7.1 רגל)
ארצות הברית כרים עבדול-ג'באר 2.18 מטרים (7.2 רגל)
ארצות הברית ביל ראסל 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית דייוויד רובינסון 2.16 מטרים (7.1 רגל)
ארצות הבריתג'מייקה פטריק יואינג 2.13 מטרים (7.0 רגל)
ארצות הברית ג'ורג' מייקן 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית בוב פטיט 2.06 מטרים (6.8 רגל)
הרפובליקה העממית של סין יאו מינג 2.29 מטרים (7.5 רגל)
ארצות הברית נייט ת'ורמונד 2.11 מטרים (6.9 רגל)
ארצות הברית מוזס מלון 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית רוברט פאריש 2.13 מטרים (7.0 רגל)
ארצות הברית ויליס ריד 2.06 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית וס אנסלד 2.01 מטרים (6.6 רגל)
ארצות הברית בוב לניר 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית וולט בלאמי 2.11 מטרים (6.9 רגל)
ארצות הברית דייב קאונס 2.06 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית בוב מקאדו 2.06 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית דייב קאונס 2.06 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית שאקיל אוניל 2.16 מטרים (7.1 רגל)
ארצות הבריתניגריה האקים אולאג'ואן 2.13 מטרים (7.0 רגל)
ארצות הברית אלונזו מורנינג 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית דווייט הווארד 2.11 מטרים (6.9 רגל)
סרביה ניקולה יוקיץ' 2.11 מטרים (6.9 רגל)
קמרון ג'ואל אמביד 2.13 מטרים (7.0 רגל)
ארצות הברית מארק איטון 2.24 מטרים (7.3 רגל)
ברית המועצות ולדימיר טקצ'נקו 2.21 מטרים (7.3 רגל)
סרביה ולאדה דיבאץ 2.16 מטרים (7.1 רגל)
ספרד פרננדו מרטין 2.06 מטרים (6.8 רגל)
איטליה דינו מנגין 2.04 מטרים (6.7 רגל)
ליטא ארווידאס סאבוניס 2.21 מטרים (7.3 רגל)
ארצות הבריתסודאן מאנוט בול 2.31 מטרים (7.6 רגל)
רומניה גאורגה מורשאן 2.31 מטרים (7.6 רגל) (השחקן הגבוה ביותר ששיחק ב-NBA)
קרואטיה ניקולה וויצ'יץ' 2.11 מטרים (6.9 רגל)
ישראל תנחום כהן-מינץ 2.04 מטרים (6.7 רגל)
ארצות הבריתישראל ארל ויליאמס 2.04 מטרים (6.7 רגל)
ארצות הבריתישראל אולסי פרי 2.08 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית לי ג'ונסון 2.10 מטרים (6.9 רגל)
ארצות הבריתישראל לבן מרסר 2.08 מטרים (6.8 רגל)
רומניהישראל קונסטנטין פופה 2.20 מטרים (7.2 רגל)
ישראל תומר שטיינהאור 2.07 מטרים (6.8 רגל)
ארצות הברית נייט האפמן 2.16 מטרים (7.1 רגל)
הרפובליקה הדומיניקנית קארל-אנתוני טאונס 2.13 מטרים (7.0 רגל) (מלך השלשות של ה-NBA בעמדת הסנטר)
יוון סופוקליס שחורציאניטיס 2.06 מטרים (6.8 רגל)
צרפת רודי גובר 2.16 מטרים (7.1 רגל) (זכה 3 פעמים בשחקן ההגנה של העונה ב-NBA)
ארצות הברית בן וולאס 2.06 מטרים (6.8 רגל) (שיאן הזכיות בשחקן ההגנה של העונה ב-NBA עם 4 זכיות יחד עם דיקמבה מוטומבו)
ארצות הברית הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו דיקמבה מוטומבו 2.18 מטרים (7.2 רגל) (שיאן הזכיות בשחקן ההגנה של העונה ב-NBA עם 4 זכיות יחד עם בן וולאס)
עדת ישורון (ציריך)

בית הכנסת מבחוץ.
עדת ישורון ציריך (בגרמנית: Israelitische Religionsgesellschaft Zürich, או בקיצור IRGZ) היא אחת משתי קהילות יהודיות חרדית-אורתודוקסית בעיר ציריך.
הקהילה

יש כ-350 חברים בקהילה, והיא חבר בפדרציה השווייצרית של קהילות ישראל (גר') מאז 1918.
הקהילה נוסדה בשנת 1895 כאגודה בלתי רשמית והשתייכה בתחילה לקהילה הקיימת בציריך (אנ')(גר'), עד שנפרדה שלש שנים לאחר מכן עקב אי הסכמה על הכיוון הפחות דתי של הקהילה הנ"ל. כבר ב-1890 ייסדו ג'וזואה גולדשמידט, יוזף אטלינגר ואיזידור קון מניין משלהם בציריך. בשל השקפת עולמם האורתודוקסית, השלושה לא רצו להשתתף בקהילת ציריך הקיימת. לפולד וייל העמיד לרשותם חדר בדירתו בו התחילה הקהילה החדשה.
הקהילה מחויבת לעקרונות הנאו-אורתודוקסיה כפי שיסדם הרב שמשון רפאל הירש במאה ה-19, והיא הקהילה היחידה דוברת גרמנית שייצגה את הכיוון הזה בתוך היהדות במשך למעלה ממאה שנה ללא הפרעה. התפילות הן לפי סידורי רדלהיים (סידור שפת אמת) ומקפידים על ההגייה הגרמנית-אשכנזית המסורתית של העברית בתפילה (לפחות במנינים המתקיימים בבית כנסת הגדול - במנינים המתקיימים בבית המדרש פחות מקפידים על ההגייה), ואומרים את רוב רובם של הפיוטים שבמנהג אשכנז המערבי. בתחילת המאה ה-20 היה גל הגירה ממזרח אירופה, שחלק ייסדו את קהילת אגודת אחים (גר') ב-1912, שגם היא אורתודוקסית-חרדית, אך מתפללים לפי נוסח ספרד. מאז שנות ה-60, מתקיים שיתוף פעולה הדוק בין הקהילות, בעיקר בתחום הכשרות.
מוסדות הקהילה

לקהילה בית כנסת ב-Freigutstrasse, שנבנה ב-1923/24 על פי תוכניות של על ידי האדריכלים הנאואר ווויטשי (גר') בסגנון אר דקו, מרכז קהילתי ב-Brandschenkesteig, ובית קברות בעיריית Fällanden. בית הקברות הוקם בשנת 1936 לאחר סגירת בית הקברות שטיינקלופה בציריך ומשתרע על פני 7,090 מ"ר.
בתי ספר לבנים ולבנות קשורים בקשר הדוק לקהילה אך מאורגנים באופן עצמאי.
הערות שוליים

↑  Jewish Communities in Switzerland באתר ה-SIG (באנגלית).
↑  über die IRGZ (בגרמנית)
↑  מאז שנות ה-70 השמיטו את אמירת סילוקים, וכן לא אומרים שום פיוטים לשבת ברית. כמו כן, לא אומרים פיוטי מערבית בחג שחל בשבת (דלא כמנהג פפד"מ), ואת היוצר לשבת הפסקה שנייה אומרים רק כשיש שתי הפסקות בחודש אדר ולא ב"שבת ריק" שבין שבת החודש לשבת הגדול (ודלא כמהרי"ל). חוץ מחריגים אלו, אומרים את כל הפיוטים שבמנהג אשכנז המערבי.
↑  Zürich Israelitischer Friedhof Binz (בגרמנית). מבחינה טיכנית, בית הקברות נחשב כחלק מעיריית ציריך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299171205171  GND: 2165991-6  LCCN: no2006075538  VIAF: 129560864   WorldCat (עם VIAF): 129560864
סנטקיראיסבדיה

סנטקיראיסבדיה (בהונגרית: Szentkirályszabadja) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי סנטקיראיסבדיה

בסנטקיראיסבדיה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. בכפר קיים בית קברות יהודי ישן בית הקברות בסנטקיראיסבדיה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 131 |  |
| 1880 | 64 | 1,562 |
| 1910 | 23 |  |
| 1920 | 10 |  |
| 1930 | 13 |  |
| 1941 | 8 | 1,717 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת וספרם |
| --- | --- | --- |
| יישובים | וספרם • באנד • ברנג • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטגאל • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015048054  VIAF: 315601207   WorldCat (עם VIAF): 315601207 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונשו של קורח

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  סנדרו בוטיצ'לי
 תאריך יצירה:  1481-1482
 טכניקה וחומרים:  פרסקו
 ממדים בס"מ
 רוחב:  570 ס״מ 
 גובה:  348.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  רנסאנס מוקדם 
 מיקום:  הקפלה הסיסטינית, הוותיקן
 
"עונשו של קורח" הוא שמו של פרסקו אשר צויר על ידי הצייר האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי על קיר בקפלה הסיסטינית שבוותיקן.
נושאו של פרסקו זה לקוח מתוך פרשת קורח הלקוחה מספר במדבר. בפרשה, מבקש משה מאלוהים להעניש את קורח, דתן ואבירם בני שבט ראובן, הקוראים תיגר על מנהיגותם של משה רבנו ואהרן הכהן. הם קובעים כי "כל העדה כולם קדושים, ובתוכם ה'; ומדוע תתנשאו על קהל ה'?". משה מבקש לחזק את סמכותו על ידי עונש אלוהי, אשר יאשש את הסמכות השלטונית והרוחנית שלו.
הפרסקו הוא חלק משני מחזורי פרסקאות שנוצרו בקפלה על ידי צוותי ציירים בראשותו של פייטרו פרוג'ינו. לורנצו דה מדיצ'י שלח את קבוצת הציירים כדי שיעטרו את קירות המבנה שבנה האפיפיור סיקסטוס הרביעי. מחווה פלורנטינית זו באה עם סיומה של מערכה צבאית בין כוחות פירנצה לבין סיקסטוס. מחזור אחד מציג סצנות מחיי משה והמחזור השני מציג סצנות מחייו של ישו.
בחזית הקומפוזיציה ניצב משה לבוש בבגד צהוב ובגלימה ירוקה. הוא מניף מטה לשמים ובכך מצביע על אקט העונש האלוהי. הדמויות לצידו מתוארות בתנוחות גוף דרמאטיות, כמנסות להימלט מן העונש המתקרב. הדמויות במרכז מסודרות סביב באר מתומנת או אגן טבילה עשוי אבן.
בציור הפרסקו ניכר השימוש בפרספקטיבה, בעיקר בתיאור המבנים האדריכליים שבצדי הקומפוזיציה. המבנים מתוארים בשלושה שלבים של הרס. בימין הפרסקו מופיע מבנה עמודים הרוס. במרכז מופיע תיאור של קשת קונסטנטינוס המתוארת במצב של הרס חלקי ואילו בשמאל מופיע בנין שלם בסגנון רנסאנסי.
למרות התיאור הפרספקטיבי המדויק, עיקר תשומת הלב נתונה לתיאור הדרמה שבעונש האלוהי. הדבר בא לביטוי בייחוד בתיאור תנוחות הגוף המגוונות של הדמויות, הממלאות את כל החצי התחתון של הקומפוזיציה. תיאור הדמויות בצידה הימני של היצירה אף עמוס מדי ופוגע מעט בתחושת העומק.
הפרסקו של בוטיצ'לי ניצב בקפלה אל מול ציורו של פרוג'ינו "ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס" ובין שני הציורים ניכרים קשרים איקונוגרפים וצורניים (כגון תיאור הקשת והמבנה המתומן) לצד קשר תאולוגי הרואה את סיפור משה כפרה פיגורציה לחייו של ישו.
ראו גם

מחלוקת קורח ועדתו
סן ג'ורג'ו מג'ורה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  לגונת ונציה 
 קואורדינטות:  45°25′40″N 12°20′39″E﻿ / ﻿45.427752°N 12.344168°E﻿ / 45.427752; 12.344168
 שטח:  0.099 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת ונציה מוגדלת) סן ג'ורג'ו מג'ורה(למפת ונציה רגילה) סן ג'ורג'ו מג'ורה
 
מבט על האי.
מבט על האי מכיכר סן מרקו.
סן ג'ורג'ו מג'ורה (באיטלקית: San Giorgio Maggiore) הוא אחד מהאיים המצויים בלגונת ונציה. האי, המהווה חלק מרובע סן מרקו של העיר, נמצא דרומית לרובע, ומזרחית לאי ג'ודקה.
היסטוריה

סן ג'ורג'ו מג'ורה היה אחד האיים המיושבים הראשונים בלגונת ונציה. לאחר ייסודה של העיר כונה האי "איסולה ממיה" על שם משפחת ממו אשר התגוררה בו.
בשנת 829 הוקמה באי כנסייה המוקדשת לגאורגיוס הקדוש, ושם האי שונה ל"סן ג'ורג'ו מג'ורה" (סן ג'ורג' הגדול) על מנת להבדילו מהאי סן ג'ורג' אין אלגה שבמזרח הלגונה.
בשנת 982 נוסד באי מנזר סן ג'ורג'ו על ידי המסדר הבנדיקטיני בעקבות תרומת שטחי האי למסדר על ידי הדוג'ה של ונציה טריבונו ממו.
בשנת 1566 הוקמה באי כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה בתכנונו של אנדראה פלדיו.
בעקבות נפילתה של הרפובליקה של ונציה נסגר המנזר, ובשנת 1812 הוקם באי נמל ובסיסים צבאיים.
כיום ממוקמים באי הנהלת קרן צ'יני ומרכז אמנות.
סטפניה וילצ'ינסקה

| --- | --- |
סטפניה וילצ'ינסקה בשנת 1927
סטפניה וילצ'ינסקה בשנת 1927
 לידה:  26 במאי 1886 ורשה, האימפריה הרוסית 
 נרצחה:  6 באוגוסט 1942 (בגיל 56) טרבלינקה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין פולין
 השכלה:  אוניברסיטת לייז'  אוניברסיטת ז'נבה 
 מקצוע:  מורה, מחנכת
 פרסים והוקרה:  צלב הכסף של ההצטיינות (20 ביוני 1947) 
 
סְטֶפַנְיָה (סְטֶפָה) וִילְצִ'ינְסְקָה (בפולנית: Stefania (Stefa) Wilczyńska;‏ 26 במאי 1886, ורשה – 5 באוגוסט 1942, טרבלינקה) הייתה מחנכת ומורה יהודייה פולנייה, שותפתו העיקרית של יאנוש קורצ'אק בניהול בית היתומים שלו.