רפורמה בשפה
דוגמאות

להלן דוגמאות בולטות לרפורמות בשפות:
סינית
(שנות ה-20) – החלפת סינית ספרותית בסינית מדוברת כשפה הכתובה התקנית.
ועדה בחרה במנדרינית מבין מספר ניבים סיניים.
(שנות ה-50) - הרפובליקה העממית של סין ביצעה רפורמה בכתב בו נעשה שימוש לכתיבת השפה התקנית באמצעות החדרה של תווים סיניים מופשטים (הרפורמה אומצה אחר כך בסינגפור ובמלזיה, אבל טאיוואן, הונג קונג, מקאו וקהילות שונות של סינים בעולם ממשיכות לעשות שימוש בתווים סיניים מסורתיים).
צ'כית (המאה ה-19) – המילון של יוזף יונגמן תרם לחידוש אוצר המילים. בשנות ה-40 של המאה ה-19 הוחלפה האות w באות v.
אסטונית (תחילת המאה ה-20) – תנועת רפורמה בראשותם של יוהנס אאוויק ויוהנס וסקי חידשה את אוצר המילים, תוך כדי שאילת שורשים רבים של מילים מפינית ומשפות אוראליות אחרות ואף המצאה של שורשים חדשים שלא היו קיימים בשום שפה אחרת.
גרמנית (1901/2) – איחוד שיטת הכתיב בכל האומה (תחילה בגרמניה ואחר כך אומצה השיטה בארצות האירופיות האחרות דוברות הגרמנית). רפורמות נוספות הופעלו ברפורמת הכתיב הגרמנית של 1996.
יוונית (1980-1970) – בעוד שהשפה הכתובה ה"טהורה", הקתארווסאה (Καθαρεύουσα) הכילה מילים רבות מהשפה היוונית הקדומה, השפה המדוברת ה"עממית" הדימותיקי (δημοτική) לא כללה מילים כאלו כלל. לאחר נפילת המשטר הצבאי נחקק חוק, ועל פיו תהיה הצורה השנייה גם צורת השפה הכתובה. לדוגמה, הכתיב של צורת הרבים של המטבע היווני על המטבעות היווניים הייתה לפני הרפורמה דרכמי (צורת קתארווסאה) ודרכמס (צורת דימותיקי) אחרי שנת 1982.
עברית (שנות ה-20) – בתהליך של תחיית השפה העברית נוצרה העברית הישראלית מעברית קדומה תוך הפשטה של הדקדוק (בייחוד של התחביר) בהתאם למודלים הודו-אירופיים, טביעת מילים חדשות משורשים עבריים המבוססים על מודלים אירופיים, והפשטת כללי ההגייה.
הונגרית (סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19) – נטבעו יותר מ-10,000 מילים שמהן כמה אלפים נמצאות עדיין בשימוש בימינו.
רוסית במאה ה-18 הוצאה משימוש 8 אותיות בעקבות רפורמה. (1917-1918) הוצאו משימוש 4 אותיות נוספות בעקבות רפורמה.
אירית (שנות ה-40) – מערכת הכתיב הופשטה. למשל, Gaedheal הפכה ל-Gael‏, Ó Séigheadh הפכה ל-Ó Sé.
נורווגית (המאה ה-20) – כשנורווגיה קיבלה עצמאות מדנמרק ב-1814 (לזמן קצר, תוך כמה חודשים היא סופחה לשוודיה), לאחר מאות שנות שלטון דני, החלה השפה הנורווגית לסטות מהדנית. הרפורמות של 1907 ושל 1917 קבעו את ה"ריקסמל" (Riksmaal - נורווגית מדינתית) כשפה הנורווגית הכתובה התקנית, ושמה שונה ל "בוקמול" (Bokmål - "שפת הספר") ב-1929. בוקמול והשפה המדוברת, ה"נינורשק" (Nynorsk - נורווגית חדשה), התקרבו באמצעות רפורמה ב-1938. כיום נוהגים לדבר בשתי השפות. על מטבעות נורווגיים, שם המדינה הוא לחלופין Norge (בוקמול) ו-Noreg (נינורשק). חוקת נורווגיה כתובה בדנית עתיקה, שפה שכיום איש אינו דובר, ולכן דנים מדי פעם בצורך לבצע רפורמה בשפת הכתיבה שלה.
פורטוגזית (המאה ה-20) – ברפורמה הוחלפה מערכת הכתיב המסורתית המסורבלת במערכת פשוטה (לדוגמה asthma הוחלפה ב-asma ו-phthysica הוחלפה ב-tísica).
רומנית (המאה ה-19) – החליפה את האלפבית הקירילי באלפבית לטיני, והחלפת מאות מילים שמקורן בשפות סלאביות במילים שמקורן בשפות רומאניות.
סומלית (שנות ה-70) – בעזרתו של בוגומיל אנדרזייווסקי (Bogumil W. Andrzejewski), שהחל עבודה לשונאית בסומליה ב-1949, פותחה שיטת כתיב המבוססת על האלפבית הלטיני, ששליט סומליה, הגנרל מוחמד זיאד בארה, הפך לחובה ב-1972. כמו כן חודש אוצר המילים, ומילים רבות נטבעו משורשים סומליים קיימים.
טורקית (שנות ה-30) השפה המדוברת והכתובה עברו רפורמה משמעותית החל בשנות ה-20, עד כדי כך שלשפה הקודמת קוראים בשם אחר, טורקית עות'מאנית. האלפבית העות'מאני היה מבוסס על האלפבית הערבי, שהוחלף ב-1928 על ידי האלפבית הטורקי המבוסס על האלפבית הלטיני, מילים שאולות מפרסית ומערבית הוחלפו במילים טורקיות או נטבעו מחדש על בסיס שורשים של שפות טורקיות.
וייטנאמית (המאה ה-20) – במהלך השלטון הקולוניאלי הצרפתי הוחלפה שיטת הכתיב מכתיב המבוסס על הכתב הסיני לכתיב המבוסס על האלפבית הלטיני.