stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוך השן
אנטומיה

מוך השן היא רקמת חיבור רכה שתומכת בדנטין. ניתן לחלקה לארבעה אזורים:
האזור האודונטובלסטי בגבול שבין מוך השן לדנטין.
האזור חסר התאים שנמצא פנימית לאודונטובלסטים.
האזור העשיר בתאים שנמצא פנימית לאזור חסר התאים.
ליבת המוך שנמצאת פנימית ביותר לכל השלושה, בה ניתן למצוא כלי דם גדולים ועצבים.
התאים העיקריים שניתן למצוא במוך השן הם אודונטובלסטים, פיברובלסטים, תאים אקטומזנכימלים בלתי ממוינים, תאי מערכת החיסון ותאי גזע מולטיפוטנטיים.
אנטומיה > חלל המוך

ניתן לחלק את חלל המוך למספר אזורים:
לשכת המוך- האזור שבו ניתן למצוא את מרבית המוך
קרני המוך
תעלת המוך
נקב חוד השורש- דרכו נכנסים כלי הדם והעצבים לשן. כמו כן, לעיתים ניתן למצוא נקבים ותעלות נוספים שנמצאים בצידי תעלת המוך.
אנטומיה > התאים במוך השן

אודונטובלסטים- תפקידם לייצר דנטין. תאים אלה מייצרים דנטין כל עוד השן חיה על חשבון מוך השן. עובדה זו גורמת לכך שעם הגיל מוך השן נעשה קטן יותר ויותר ומן הצד האחר הדנטין מתעבה. כמו כן, האודונטובלסטים מייצרים דנטין שלישוני. זהו דנטין שהאודונטובלסטים או תאים דמויי אודונטובלסטים (שהם אינם אודונטובלסטים) מייצרים על מנת להתמודד עם מצבי עקה.
פיברובלסטים- תפקידם לייצר קולגן וחומר חוץ תאי. אלה הם התאים העיקריים במוך, הם נמצאים בעיקר באזור העשיר בתאים.
תאי מערכת החיסון- דנדריטים, לימפוציטים (בעיקר תאי T ומעט תאי B), נויטרופילים, אאוזינופילים ומאקרופאג'ים. הדנדריטים הם תאים מציגי אנטיגן שנמצאים בין האודונטובלסטים, הם שולחות לתוך תעלות הדנטין על מנת לתפוס אנטיגנים ולהציגם לתאי הT. מן הצד האחר המאקרופאג'ים ממוקמים בעיקר במרכז המוך.
תאי אקטומזנכים בלתי ממוינים- אלו הם תאים שמסוגלים להתמיין לתאים שמייצרים רקמת חיבור. על פי הגירויים אותם הם מקבלים תאים אלה יכולים להתמיין לאודונטובלסטים ופיברובלסטים. ניתן למצוא את תאי האקטומזנכים הבלתי ממוינים באזור העשיר בתאים ובליבת המוך בעיקר ליד כלי דם.
תאי גזע של מוך השן- תאי גזע מזנכימלים בודדו ממוך השן במשנן הנשיר והקבוע. תאים אלה בעלי יכולת התחלקות ותחת גירויים מתאימים הם מסוגלים להתמיין לאודונטובלסטים, כונדרובלסטים (תאים שמייצרים סחוס), אדיפוציטים (תאים שמייצרים שומן) ותאי עצב. בנוסף, הוראה שלתאים אלה היכולת להתמיין גם לאוסטאובלסטים (תאים שמייצרים עצם). דבר זה מהווה תקווה גדולה לטיפולים שמטרתם היא לרפא עצמות.
תאי עצב- סיבי העצב אל השיניים מגיעים מהעצב המשולש. יחד עם העורקים סיבי העצב נכנסים אל מוך השן דרך נקב חוד השורש או אם התעלות הצידיות מספיק רחבות הם יכולים להיכנס גם דרכם. האקסונים, בדומה לכלי הדם, מתפצלים עוד ועוד מלשכת המוך עד האזור חסר התאים. שם האקוסנים יוצרים מקלעת עצבים שנקראת "המקלעת על שם ראשקוב". באזור השורש לא נראה את מקלעת העצבים. במקום, סיבי העצב מתפצלים מהסיבים הגדולים יותר שנכנסים למוך השן כך שהם נראים כמעין גזע ומספר ענפים קטנים יותר שמתפצלים ממנו.
שינויים עם הגיל

כמו כל רקמות הגוף, גם מוך השן עובר שינויים עם הזמן. השינוי המרכזי ביותר הוא ירידת נפח מוך השן כתוצאה מגדילת הדנטין כלפי לשכת המוך ותעלות השורש. ניתן לראות בשיניים זקנות שתעלת השורש נראית מאוד דקה ואצל אנשים מסוימים היא יכולה להיחסם לחלוטין. חסימה כזאת עלולה להוריד את אספקת הדם לרקמה ולגרום לשינויים נוספים.
החל מגיל 20 מספר התאים במוך השן יורד בצורה הדרגתית עד כ-50% בגיל 70. כמו כן, עם הגיל חלה ירידה ביכולת ייצור האקסונים מצופי המיאלין ואלה שאינם. בנוסף, יש עליה במספר תעלות הדנטין הריקות (בדנטין תעלות שבתוכן ניתן למצוא עצבים, שלוחות אודונטובלסטים ונוזל מיוחד שמאפשרים, בין היתר, תחושה ויכולת התראה מפני כאב ומזיקים) ועליה בדנטין הסקלרוטי (תעלות הדנטין יכולות גם להיחסם לגמרי, דבר שיגרום לדנטין להיראות יותר שקוף). שני דברים אלה מורידים את רגישות השן עם הגיל.
שינוי נוסף שניתן לראות הוא קלציפיקציה דיסטרופית (שקיעת סידן שנובעת כתוצאה מפגיעה ברקמה) בעיקר במרכז המוך.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  ANTONIO NANCI, PhD, Ten Cate’s Oral Histology Development, Structure, and Function, 8, Elsevier
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548284605171  BnF: cb119326834 (data)  LCCN: sh85036923  NKC: ph920017  TA98: A05.1.03.051 
תמונה המתארת את הגבול בין הדנטין למוך השן.
ניתן לראות את תעלות הדנטין (2), הדנטין (3), שלוחות האודונטובלסטים (4), הפרה-דנטין (5), גוף האודונטובלסט (6), נימים (7), פיברובלסטים (8), עצב (9), עורק/וריד (10), האזור העשיר בתאים (11), האזור חסר התאים (12), האזור האודונטובלסטי (13). כמו כן ניתן לזהות שתעלות הדנטין ושלוחות האודונטובלסטים מחוברות זו לזו.
מזלג (שחמט)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
מלכה הלבנה מבצעת מזלג על הפרש והצריח השחורים.
בשחמט,  מזלג (או לגיזה) היא טקטיקה שבה כלי מסוים מאיים על מספר כלים בו זמנית. כיוון שהצד השני אינו יכול לסגת עם כל הכלים באותו תור, הצד שביצע את המזלג זוכה באחד מהם. בדרך כלל יבחר הצד המותקף לנוע עם הכלי הטוב יותר. במקרה שאחד מהכלים המותקפים הוא המלך, חייב המותקף לנוע איתו ולהפסיד את הכלי השני.
כל כלי יכול לבצע מזלג. הכלי הטוב ביותר לביצוע מזלג הוא הפרש, כיוון שהוא מסוגל לקפוץ מעל כלים אחרים, וכמו כן הוא נע בצורה אחרת משאר הכלים והוא יכול לאיים על מלכה לגמרי בלי שהמלכה תאיים עליו. גם מלכה היא כלי טוב במיוחד לביצוע איומי מזלג, שכן היא יכולה לאיים על רוב הכלים מרחוק בלי שיאיימו עליה, וגם כי אפשר להזיז אותה לשמונה כיוונים.
הגנות ממזלג

מהמזלג אפשר להתגונן במספר דרכים:
להכות את הכלי שמבצע את המזלג (למשל, בדיאגרמה מימין, הרץ השחור יכול להכות את המלכה)
לנוע עם אחד הכלים, כך שיגן על השני (בדיאגרמה משמאל, הפרש נע ומגן על הצריח (זאת רק אם יש הגנה על הפרש במקומו החדש), או לחלופין הצריח נע ומגן על הפרש באותה שורה)
להכניס כלי אחר בין אחד הכלים המותקפים לכלי התוקף תוך כדי איום שקול או חזק יותר על היריב. כמו כן ניתן לזוז עם אחד המותקפים ולתקוף כנ"ל.
לרתק את הכלי המאיים.
לאיים באמצעות אחד מהכלים המאוימים בשח, היות שאי אפשר מייד לאחר מכן להכות את הכלי השני כשהמלך מאוים, אפשר להציל אחר כך את הכלי השני.
מוצב טרמית

אין תמונה חופשית
מוצב טרמית היה מוצב צה"ל שחלש על ציר פילדלפי באזור רפיח הוא הוקם בשנת 1995 על בסיס מבנה מקומי עד אשר פונה ב-2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.
המוצב הוקם על ידי צה"ל כדי למנוע מעבר של אמצעי לחימה ומחבלים מרצועת עזה למצרים ומשם לשטח ישראל. המוצב הוקם על בסיס בית ישן בן שלוש קומות, ששכן על מפגש הצירים פילדלפי (ציר גבול ישראל-מצרים) ורחוב צלאח א-דין ברפיח. מיקומו הבעייתי של המוצב, בין רפיח המצרית לרפיח הפלסטינית, כמו גם בידודו הביאו לסיכון עבור חיילי המוצב.
היסטוריה

בשנת 1996, באירועי מנהרת הכותל, נהרג באזור המוצב אלוף-משנה נביה מרעי, סגן מפקד אוגדת עזה.
במהלך האינתיפאדה השנייה לוחמי המוצב חוו שורה של פיגועים באמצעות מטעני חבלה וחפירת מנהרות תופת מתחת למוצב ופיצוצן. בעקבות הפיגועים הרבים וניסיונות ההסתננות הוחלט בשנת 2002 להוסיף "קיר שיגומים" לשני מוצבים מוצב טרמית החדש ולמוצב חרדון.
באוגוסט 2005 יצא צה"ל ממוצב טרמית בעקבות ההתנתקות והיציאה מחלקו הצפוני של ציר פילדלפי.
לאורך כל שנות פעילותו של המוצב איישו אותו לוחמי גדוד הסיור המדברי, חטיבת הנח"ל, חטיבת גבעתי וחטיבת גולני.
סגן חטיבת קטיף, ויקטור סודאי, תיאר בכתבה במעריב את זכרונותיו מהמוצב: "שירתתי בלבנון ובנקודות חיכוך רבות, אבל מאז מלחמת יום הכיפורים לא היה מוצב ישראלי שהיה נתון ללחימה כה קשה ומתמשכת. אין בצה"ל חיילים שעוברים קרבות אש מדי יום כמו הלוחמים במוצב טרמית. קרב רודף קרב והסכנה תמיד מרחפת מעל הראש".
ראו גם

מוצב אלוף
מוצב חרדון
הערות שוליים

↑  אלי בוהדנה, לילה במוצב טרמית, באתר nrg‏, 25 ביולי 2001.
| בסיסי ומחסומי צה"ל ברצועת עזה |
| --- | --- | --- |
| לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות (עד 2005) | מחנה נוריה • בסיס נצרים • מוצב אלוף • מוצב חרדון • מוצב טרמית • מוצב JVT • מוצב מגן 3 (סמבה) • מוצב אורחן |  |
| ממלחמת חרבות ברזל (2023 והלאה) | בסיס נצרים • בסיס ג'וחור א-דיכ • בסיס בקרבת אל-מוע'ראקה • מחסום נצרים • מחסום צומת נצרים |  |
מבצע ענף זית

מבצע ענף זית הוא מבצע שהחל ב-20 בינואר 2018 ובו פתחה טורקיה במתקפה נגד הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, היחידות להגנת העם, ומפלגת הפועלים של כורדיסטן בצפון סוריה סביב העיר עפרין (אנ').
רקע

בימים שלפני המתקפה בוצעה חילופי ירי בין הכוחות הסורים הדמוקרטים (שמורכבים ברובם מכורדים) וצבא טורקיה בגיבוי פלגים מצבא סוריה החופשי שנאמנים לטורקיה. סוכנות הידיעות הטורקית אנדולו דיווחה כי ביום שלפני המתקפה (19 בינואר 2018) החלו הכוחות הרוסים באזור עפרין לסגת מהאזור.
התקיפה

ממשלת טורקיה הודיעה על התחלת המבצע ב-19 בינואר 2018 כאשר שר ההגנה הטורקי אמר כי: "המבצע כבר החל בפועל עם ביצוע ההפגזות מעבר לגבול". מאוחר יותר התעצמה המתקפה הטורקית ועל פי הכורדים נורו כ-70 פגזים במהלך הלילה.
בחודש מרץ 2018 הודיעו נשיא טורקיה והרמטכ"ל הטורקי כי המבצע הוכתר כהצלחה, אזור עפרין נכבש וכי בכוונתם להעמיק את המבצע לכל אורך גבול טורקיה-סוריה. כתוצאה מכך, איבדו הכורדים את רוב השטחים שהיו בשליטתם ממערב לנהר הפרת. שטח כיבוש צפון סוריה על ידי טורקיה התרחב.
תגובות בינלאומיות

גרמניה גרמניה: דובר משרד החוץ הגרמני מסר כי: "הוא מבין את החשש הטורקי לגבולות טורקיה אך הציע לפעול במתינות מול הכורדים".
ארצות הברית ארצות הברית: דובר הפנטגון מסר כי: "אנו מעודדים את כל הצדדים להימנע מהסלמה ולהתמקד במשימה החשובה ביותר שהיא הבסת המדינה האסלאמית. הדובר הוסיף כי ארצות הברית מבינה את חששה של טורקיה מפני ה-PKK (מפלגת הפועלים של כורדיסטן) אך מעדיפה לראות ירידה ברמת האלימות והתמקדות במלחמה נגד המדינה האסלאמית".
סוריה ממשלת סוריה: שר החוץ הסורי גינה את "האגרסיביות הטורקית כלפי העיר עפרין" וכינה את עפרין חלק בלתי נפרד מסוריה.
מדליית החייל

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  צבא ארצות הברית
 למען:  העיטור ניתן לחייל בשירות צבא ארצות הברית עבור גבורה שלא אירעה במהלך קרב
 זכאות:  חיילי צבא ארצות הברית או חיילי צבאות ידידותיים (עבור תמיכה בפעילות)
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  2 ביולי 1926
 הענקות
 הוענק לראשונה:  17 באוקטובר 1927
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  צלב התעופה המצוינת
 עיטור מקביל:  מדליית הצי וחיל הנחתים / מדליית חייל חיל האוויר / מדליית משמר החופים
 עיטור נמוך יותר:  כוכב הארד
מדליית החייל (באנגלית: Soldier's Medal) היא העיטור הגבוה ביותר המוענק לחיילי צבא ארצות הברית על גבורה שלא במהלך קרב. העיטור יכול להיות מוענק גם לאנשי צבא ידידותי עבור מעשה גבורה במהלך תמיכה במבצעי צבא ארצות הברית אך לא במהלך קרב.
העיטור נוסד בהתאם להחלטת הקונגרס של ארצות הברית מ-2 ביולי 1926. על פי הקריטריונים מעשה הגבורה צריך לכלול סיכון עצמי והתנדבות לסיכון החיים שלא במהלך עימות עם כוחות צבא אויב. רמת הגבורה שהופגנה צריכה להיות לפחות כמו זו שנדרשת על מנת לקבל את עיטור צלב התעופה המצוינת. העיטור לא יוענק רק על בסיס הצלת חיים. הוא השביעי בבכורתו מבין עיטורי הצבא.
בחזית המדליה עיטם לבן-ראש הניצב על פסקס.
בין מקבלי מדליית החייל:
קולין פאוול על חילוץ עמיתיו למסוק שהתרסק
שלושת אנשי צוות המסוק שפעלו להפסקת טבח מי ליי וחילוץ הנפגעים ממנו. הם קיבלו את העיטור 30 שנים לאחר האירוע.
קולונל אוורט ספיין על פעולותיו מיד לאחר הפיגוע במרתון בוסטון.
אלכס סקרלטוס על פעולתו לעצירת המפגע ברכבת בצרפת באוגוסט 2015
חבר הקונגרס והקולונל במילואים בראד ונסטרופ על פועלו לסיוע לנפגעי ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017
הערות שוליים

↑  Army Regulation 600–8–22
↑  Boston Marathon hero awarded Soldier's Medal, אתר צבא ארצות הברית, 28 באפריל 2014
מדליית הכבוד הצבאית

| --- | --- |

מדליית הכבוד הצבאית עבור מלחמת סין-יפן
 פרטים
 מדינה:  האימפריה היפנית 
 
מדליית הכבוד הצבאית (ביפנית: 従軍記章, תעתיק: ג'וּגוּן-קישׁוֹ) היה עיטור צבאי באימפריה היפנית.
המפקד העליון של כוחות הברית של יפן הכבושה ביטל את המדליה לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר אימוץ סעיף 9 לחוקת יפן, לפיו נאסר על יפן לנהל מלחמה כנגד מדינה אחרת, לא נותר טעם להמשיך להעניק את העיטור.
עיטורי המערכות

| --- | --- |
: משלחת העונשין לטאיוואן
: מלחמת סין–יפן הראשונה
: מרד הבוקסרים
: מלחמת רוסיה–יפן
: מלחמת העולם הראשונה
: ניצחון מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה
: מלחמת סין–יפן השנייה (1931-34)
: מלחמת סין–יפן השנייה (1937-45)
: המלחמה הפסיפית
מדליית הכבוד (יפן)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  יפן 
 נוסד:  7 בדצמבר 1881 
 
מדליית הכבוד (ביפנית: 褒章, תעתיק: הוֹשׁוֹ) היא מדליה יפנית אותה החלה לחלק ממשלת יפן במאה ה-19. ישנם שישה סוגים שונים של מדליות, הניתנים עבור מגוון הישגים.
הממשלה יסדה את מדליות הכבוד ב-7 בדצמבר 1881, והעניקה אותן לראשונה באותה שנה. עיצוב המדליה זהה לכל הסוגים, ומציג את הכיתוב 褒章, מוקף בעטרת פרחי דובדבן, על גבי מטבע מצופה זהב. ההבדל היחיד בין המדליות הוא צבע האות.
את מדליות הכבוד מעניקים מדי שנה בשנה מועדים: ביום הולדתו של הקיסר הירוהיטו ב-29 באפריל, וביום הולדתו של הקיסר מוצוהיטו ב-3 בנובמבר.
סוגים

| --- | --- |
: מוענק לאנשים שסיכנו את חייהם על מנת להציל את חייהם של אחרים. הוענק לראשונה ב-1882.
: הוענק לראשונה ב-1882. במקור ניתן לילדים, לנכדים, לנשים ולמשרתים עבור נאמנות מעשה יוצא דופן של נאמנות; ולאנשים שהיוו מודל לחיקוי. לאחר 1950 בוטל האות, והאות הצהוב החליפו. מ-2003 מעניקים את האות הירוק עבור תרומה יוצאת דופן לקהילה.
: הוענק לראשונה ב-1887, בוטל והושב ב-1955. מוענק לאנשים שפועלם והתמדתם במקצוע שלהם מהווים מודל לחיקוי.
: הוענק לראשונה ב-1955. מוענק לאנשים שתרמו להתפתחויות ולהישיגים בתחומי המדע והאמנות ביפן.
: הוענק לראשונה ב-1882. מוענק לאנשים שהגיעו להישגים חשובים בתחום השירות הציבורי והרווחה.
: הוענק לראשונה ב-1919. מוענק לאנשים שהרימו תרומה כספית משמעותית לטובת הציבור.
מבצע הוריקן

ענן ההתפוצצות בניסוי
מבצע הוריקן היה הכינוי שניתן לניסוי הגרעיני הראשון של בריטניה. הניסוי נערך ב-3 באוקטובר 1952 באיי מונטבלו (Montebello) האוסטרליים שבאוקיינוס ההודי, כ-130 קילומטרים ממערב לחופי מדינת אוסטרליה המערבית. בניסוי פוצצה פצצת פלוטוניום, שעוצמת ההתפוצצות שחוללה הייתה שקולה ל-25 קילוטון TNT.
הניסוי החל סדרה של 88 ניסויים גרעיניים בריטים, שנערכו עד לשנת 1991. 55 מהם התקיימו באוסטרליה.
המתקן הגרעיני

חלק מהמדענים אשר הקימו את תוכנית הגרעין הבריטית השתתפו קודם לכן בפרויקט מנהטן האמריקאי. על כן שלא במפתיע המתקן הגרעיני אשר הופעל בניסוי דמה לפצצת הפלוטוניום איש שמן, אשר החריבה את נגסאקי - הגם שחוק האנרגיה האטומית האמריקאי מ-1946 מנע מבריטניה גישה לנתוני פרויקט הגרעין האמריקאי.
בניסוי פוצץ מתקן שהכיל שבעה קילוגרם של פלוטוניום, אשר הופקו בעיקר במתקן וינדסקייל (Windscale) שבקאמבריה, אך נעשה שימוש גם בפלוטוניום שהופק במפעל צ'וק ריוור (Chalk River) שבקנדה.
הניסוי

השייטת הבריטית לניסוי כללה את נושאת המטוסים לליווי קמפניה (Campania), הפריגטה פלים (Plym), שנשאה את הפצצה ושלוש נחתות, ובהן 1,500 איש. התברר שכוח זה היה קטן מדי והוא בקושי הספיק לשם ניהול הניסוי.
בריטניה הייתה מוטרדת מאוד בזמנו מתרחיש של התקפה גרעינית עליה על ידי פצצה שתוסתר בבטנה של אונייה. כדי לבחון את התוצאות של פיצוץ שכזה הונח המתקן בבטנה של הפריגטה, אשר עגנה באחת הלגונות שבארכיפלג, במים בעומק של 12 מטרים. המתקן הגרעיני בבטן האונייה נמצא בעומק של 2.7 מטרים מתחת לקו המים.
הניסוי נערך בשעה 08:00 לפי השעון המקומי. הענן שחוללה ההתפוצצות התנשא עד לגובה של 4.5 קילומטרים בלבד, זאת בשל האוויר היבש במקום שהביא להתאדות של המים שהכיל הענן ורוחות עזות שנשבו. גוף הפריגטה התאדה ונותרו ממנו רק פיסות מתכת קטנות. ההתפוצצות שחולל המתקן הותירה בקרקעית הלגונה מכתש בעומק של שישה מטרים ובקוטר של 300 מטרים.
לאחר הניסוי

תוצאות הניסוי תרמו לייצור הנשק הגרעיני הבריטי הראשון, פצצת הפלוטוניום דנובה כחולה, שנועדה לנשיאה במפציצים והפכה למבצעית בנובמבר 1953.
בשנת 1956 נערכו באיי מונטבלו שני ניסויים גרעיניים בריטים נוספים. השני שבהם היה הגדול בניסויים הגרעיניים שנערכו באוסטרליה, כאשר המתקן שהופעל בו הפיק עוצמת התפוצצות של 98 קילוטון.
ראו גם

מבצע גראפל
הערות שוליים

↑  שאר הניסויים הבריטים נערכו באתר הניסויים נבדה שבארצות הברית ובאיי קיריבטי שבאוקיינוס השקט.
↑  מקור: אתר Nuclear Weapons Archive.
מוצב כאוכבא

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  מוצב 
 קואורדינטות:  33°24′24″N 35°38′37″E﻿ / ﻿33.406626°N 35.643703°E﻿ / 33.406626; 35.643703
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוצב כאוכבא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוצב כאוכבא
 
מוצב כאוכבא
מוצב כאוכבא היה מוצב בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בלבנון שהיה ממוקם בפאתי הכפר כאוכבא, על הרכס המערבי של מורדות החרמון. מזרחית לו שכנו ארבעת מוצבי צד"ל זומריא, חצביא, שוויא ומגל.
עד תחילת שנת 1994 היה מוצב כאוכבא מוצב צה"לי ובדרך כלל איישה אותו פלוגה סדירה עם צוות מרגמות 81 מהמסייעת וכוח שריון בגודל של כמחלקה.
הפעילות מרכזית הייתה פתיחת צירים למוצב עצמו ותל שרפה. כמו כן הוצאו מארבי לילה של טנקי ארטישוק ומארבי חי"ר, לרבות מארב קבוע ממוצב חצביא של צד"ל.
בשנת 1994 בעקבות החלטת צה"ל להעביר את האחריות על רצועת הביטחון לידי צד"ל, הועבר מוצב כאוכבא לאחריות צד"ל. המוצב היה חלק מגדוד חצביא (גדוד 30 של צד"ל) תחת פיקודה של החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון. משימתו של מוצב כאוכבא הייתה לשמור על צומת הצירים המרכזית בגזרה המזרחית הנמצאת קרוב לגבול הסורי. המוצב שלט בתצפית על מעבר זומריא (מעבר בין רצועת הביטחון ללבנון). ב-28 בפברואר 1999 נפגעה סמוך למוצב שיירה בה נסע מפקד יק"ל דאז, תא"ל ארז גרשטיין. נגד השיירה הופעל ממטען רב עוצמה שהניחה חוליית פעילי חזבאללה. מהפיצוץ נהרגו גרשטיין ושלושה אנשים נוספים שהיו עמו ברכב: הקשר האישי של גרשטיין, סמ"ר עומר אל-קבץ; נהגו האישי, רס"ב עמאד (סאמר) אבו ריש; וכתב קול ישראל, אילן רועה.
עיקר חשיבותו של המוצב נבעה ממיקומו על הרכס בין החצבני לליטאני וכחוצץ בין הכפרים זלייה, קלייה, ויוחמור אל בקע לרצועת הביטחון.
מוצב כאוכבא ננטש על ידי גדוד 30 של צד"ל בעת נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000.
ראו גם

צבא דרום לבנון
המערכה ברצועת הביטחון
רצועת הביטחון
לקריאה נוספת

אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), איש צבא, תל אביב: ספרית מעריב, 1993
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
אהוד גונן, דצמבר, הוצאת גלובלי, דאנאקוד 800-1307030 (עמ 19–30)
הערות שוליים

↑  רז שגיא, "להיות מג"ד", מודן, 2013, עמודים 146-147.
↑  אביחי בקר, תא"ל אמיתי נער מוסדות, הארץ, ‏ 20.05.1999, כפי שהועלה באתר פרש.
לשחרר את בריטני

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סמנתה סטארק
 הופק בידי:  ג'ייסון סטולמן
 שחקנים ראשיים:  בריטני ספירס (צילומי ארכיון) דייב הולמס וסלי מוריס פליסיה קולוטה
 מוזיקה:  John E. Low
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  The New York Times
 חברה מפיצה:  FX הולו
 הקרנת בכורה:  5 בפברואר 2021
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דוקומנטרי
 פרסים:  פרס TCA להישג יוצא דופן בחדשות ובמידע 
 דף הסרט ב־IMDb
 
The New York Times Presents: Framing Britney Spears (בעברית: "לשחרר את בריטני") הוא סרט טלוויזיה תיעודי משנת 2021, שביימה סמנתה סטארק והופק על ידי ג'ייסון סטולמן, סם דולניק וסטפני פריס. הסרט עוסק בקריירה של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, הפופולריות שלה, והאפוטרופסות של אביה ג'יימס עליה, שהחלה בשנת 2008, מה שעורר את התנועה לשחרור בריטני.
הסרט הופץ ב-FX ובהולו ב-5 בפברואר 2021, כחלק מסדרה של ארבעה סרטים תיעודיים בשם The New York Times Presents (הניו יורק טיימס מציג) של הניו יורק טיימס, ובוחן את עלייתה של ספירס לתהילה ככוכבת פופ בין-לאומית בגיל צעיר, את היחס של התקשורת והפפראצי אליה, את התמוטטותה הפומבית בשנת 2007 ואת מאבקה המשפטי נגד אביה לביטול האפוטרופסות.
הסרט הצית מחדש את הדיון הציבורי במצבה של ספירס ועורר את הטיפול המשפטי בנושא.
תקציר

בשנת 2021, בגיל 39, בריטני ספירס, אחת מכוכבות הפופ המצליחות בעולם עם שווי מוערך של 59 מיליון דולר, מצויה תחת אפוטרופסות כלכלית ופיזית של אביה, ג'יימס ספירס, מאז 2008. הסרט מבקש לבחון מחדש את הקריירה של הזמרת, את עלייתה לתהילה ומאבקיה האישיים לאורך שלושת העשורים שלה בעסקי הבידור.
בסרט מרואיינים אישים קרובים לספירס ומשפחתה שלא התראיינו בעבר בנושא. מנהלת השיווק לשעבר של חברת ג'ייב רקורדס, קים קיימן, שסייעה בטיפוח תדמיתה של ספירס בתחילת הקריירה שלה, מתארת את ג'יימס כמנותק מחיי בתו בצעירותה. "הדבר היחיד שג'יימי אמר לי אי פעם היה, 'הבת שלי תהיה כל כך עשירה, שהיא תקנה לי סירה'", מספרת קיימן בריאיון בסרט.
הסרט מציג את יחס התקשורת לספירס וכיצד מראיינים לאורך הקריירה שלה שואלים אותה שאלות מיניות ומעיקות, לרבות עיסוק בבתוליה, בחזה שלה ובחייה האינטימיים; ריאיון עם דיאן סויר מציג כיצד האשימה אותה המראיינת בכך שהיא מהווה דוגמה רעה לילדות קטנות.
ג'סטין טימברלייק מוצג בתור מי שהשתמש בפרידה שלו מספירס בתחילת שנות ה-2000 על מנת למנף קריירה מוזיקלית. השיר Cry Me a River שעוסק בפרידה, הפך את טימברלייק לכוכב סולו, ובראיונות שלאחר הפרידה הוא מתראיין בהתלהבות על קיום יחסי מין עם ספירס.
הסרט בוחן את התמוטטותה של ספירס בשנת 2007, גילוח הראש ושאר הסקנדלים שאפפו את ספירס באותה תקופה, ומראיין את הפפראצי דניאל "דנו" ראמוס שצילם את ספירס תוקפת את מכוניתו עם מטרייה לאחר שלא יכלה לבקר את ילדיה בהתאם להסדר המשמורת עליהם מול הגרוש שלה קווין פדרליין. ספירס מתנכרת ממשפחתה ומקורביה האחרים באותה תקופה, מפטרת את המנהל האישי שלה ומתיידדת עם אדם בשם סם לופטי, שעל פי השמועות המוצגות בסרט, ניצל את מצבה הקשה על מנת לפגוע בה כלכלית. השיא במשבריה של ספירס היה הנעילה שלה בשירותים יחד עם שני בניה וחוסר שיתוף הפעולה מצידה למסור אותם לאביהם למשמורת, דבר שהוביל לאשפוזה הכפוי.
האירועים הללו הובילו את בית המשפט לקבוע כי ספירס לא מסוגלת לנהל את רכושה או חייה, ולהציב עליה את אביה בתור אפוטרופוס. במהלך 13 שנים של אפוטרופסות ספירס הוציאה ארבעה אלבומים מצליחים, יצאה לסיבובי הופעות בכל העולם והשתתפה בתוכניות טלוויזיה וראיונות.
פלישה קולוטה, חברה ותיקה של משפחת ספירס והעוזרת של בריטני לשעבר, אומרת שהיא נדהמת מהסדר האפוטרופסות "במיוחד עבור מישהו בגילה של בריטני ומישהי שמסוגלת לכל כך הרבה, ואני יודעת ממקור ראשון שהיא מסוגלת."
בשנת 2019 ספירס הצהירה במסמכים משפטיים כי היא רוצה להסיר את אביה מתפקיד האפוטרופוס עליה, דבר שהצית את תנועת המעריצים FreeBritney# במטרה לשחרר את ספירס.
בסוף הסרט מוצגת רשימת אישים, שנתבקשו להתראיין בסרט או להגיב לו, אך סירבו. הרשימה כוללת את כל משפחתה של ספירס וכל המעורבים הישירים בפרשה, לרבות בריטני עצמה, שלא ידוע אם הבקשה להתראיין כלל הגיעה אליה.
ביקורת ותגובות > ביקורות

הסרט שודר בהקרנת בכורה בערוץ FX וצפו בו כ-265,000 איש, באותו זמן הועלה הסרט לשירות הסטרימינג הולו.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר. הוא שובח על האופן שבו בוחן את היחס הבעייתי כלפי ספירס וכיצד העלה את הנושא הטעון של האפוטרופסות, תוך שהוא משתמש בפרטי רכילות על מנת למשוך הצופים ולדבר על נושאים חשובים. מנגד, הסרט בוקר על כך שהוא מתיימר להציג עבודה תחקירנית מעמיקה על חייה של ספירס, אך בפועל הוא עוד סרט רכילות שמנצל את מצבה, תוך הישענות על קונספירציות מעריצים: "ספירס, באחד מלהיטיה הגדולים, הבהירה ש׳כולם רוצים חתיכה׳ ממנה. בניו יורק טיימס רצו לנגוס גם כן באומצה המדממת הזו".
ביקורת ותגובות > תגובות

לאחר הקרנת הבכורה של הסרט הדוקומנטרי, ספירס זכתה לתמיכה ממספר עצום של ידוענים, ביניהם מיילי סיירוס, אוליביה ניוטון-ג'ון, קייסי מאסגרייבס, שרה ג'סיקה פארקר, בט מידלר, ג'וש גד, סם סמית', צ'ארלי פות', אלי גולדינג, היילי ויליאמס, קורטני לאב, היילי קיוקו, סנדרה ברנרד, ג'מילה ג'מיל, פיטבול, הת'ר מוריס, אליזבת ריזר, Garbage, רבקה מדר, פריס הילטון, קלואי קרדשיאן, מריה קארי, שר, לקסי אלכסנדר, אמה קאולפילד, ונסה קרלטון, שרה סמפאיו וגם קטי נג'ימי.
ב-7 בפברואר 2021, החל להופיע ההאשטאג "We Are Sorry Britney", שהפך לטרנד בטוויטר. סלבריטאים ואנשי טלוויזיה רבים קיבלו תגובה חריפה מהקהל על אמירות מהעבר ועל שאלות בראיונות שהפנו כלפי ספירס. ביניהם ג'סטין טימברלייק, דיאן סויר, שרה סילברמן, ג'ואל מקהייל, איבו ניה וגם ג'ון אוהארלי.
ב-12 בפברואר 2021, ג'סטין טימברלייק העלה התנצלות פומבית לעמוד האינסטגרם שלו, בה נאמר "אקח על עצמי אחריות" וכי "אני יכול לעשות טוב יותר ואעשה טוב יותר". התנצלויות אלו הופנו כלפי ספירס וג'נט ג'קסון. הקומיקאית שרה סילברמן התנצלה על בדיחות שסיפרה על ספירס ב-2007, וקראה לבניה "טעויות". הסרט הציף גם מקרים נוספים בהם התקשורת התייחסה בצורה קשה למפורסמות.
הפצת שידור בין-לאומי

| מדינה | תאריך יציאה | ערוץ שידור | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| הולנד | 15 בפברואר 2021 | Net5 |  |
| בריטניה | 16 בפברואר 2021 | Sky Documentaries, Now TV |  |
| פינלנד | 18 בפברואר 2021 | mtv-palvelu |  |
| נורווגיה | 18 בפברואר 2021 | NRK2 |  |
| פלנדריה | 18 בפברואר 2021 | VTM |  |
| פורטוגל | 22 בפברואר 2021 | Odisseia |  |
| ישראל | 23 בפברואר 2021 | yesVOD ערוץ 8 |  |
| ישראל | 25 בפברואר 2021 | Yes דוקו |  |
| קנדה | 26 בפברואר 2021 | Crave |  |
| איטליה | 1 במרץ 2021 | Discovery+ |  |
| אוסטרליה | 2 במרץ 2021 | ערוץ 9 |  |
מוריד הגשם (סרט, 1956)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה מוריד הגשם של נ. ריצ'רד נאש
 בימוי:  ג'וזף אנתוני 
 הופק בידי:  האל ואליס 
 תסריט:  ריצ'ארד נאש 
 עריכה:  וורן לאו 
 שחקנים ראשיים:  ברט לנקסטר  קתרין הפבורן
 מוזיקה:  אלכס נורת' 
 צילום:  צ'ארלס לאנג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 1956
 משך הקרנה:  121 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט קומדיה 
 הכנסות:  2,100,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   rainmaker56
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוריד הגשם (באנגלית: The Rainmaker) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של ג'וזף אנתוני, עם ברט לנקסטר וקתרין הפבורן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי נ. ריצ'רד נאש (אנ') בעקבות מחזהו המצליח "מוריד הגשם" משנת 1954. המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי ב-1955 עם בתיה לנצט ונתן כוגן בתפקידים הראשיים, וב-2010 בתיאטרון הספרייה.