רבקה אופנהיימר
קריירה

עם סיום הדוקטורט שלה, קיבלה אופנהיימר מלגת פוסט-דוקטורט של טלסקופ החלל האבל, במסגרתה עבדה כ-3 שנים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-2001 חזרה לניו יורק למשרת חוקרת במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, וב-2004 הצטרפה לפקולטה שם.
ב-2013 מונתה לאוצרת של מחלקת האסטרופיזיקה של המוזיאון. מאז 2004 אופנהיימר היא פרופסור נלווה (אנ') במחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת קולומביה. בשנים 2012–2014 כיהנה כיושבת ראש הסנאט המדעי של המוזיאון. כבר בראשית הקרירה שלה הייתה שותפה לגילוי הננס החום הראשון, גליזה 229 B ב-1994, גילוי שהתפרסם בשנת 1995 במגזין Nature וכן על דף השער של הניו יורק טיימס. במסגרת מחקר זה הייתה אופנהיימר לראשונת המדענים החוקרים את הרכב האטמוספירה של עצם תת-כוכבי מחוץ למערכת השמש. אופנהיימר גם פעילה בחקר כוכבי לכת חוץ שמשיים.
אופנהיימר הובילה או הייתה שותפה להובלת פרויקטים רבים של מכשירים חדשניים, כולל הובלת פרויקט Lyot ב-2004 – פרויקט מחקר ופיתוח ששילב אופטיקה אדפטיבית וקורונוגרפיה (אנ'), הובלת פרויקט 1640 (אנ') החל מ-2008 – פרויקט אופטיקה אדפטיבית בפאלומר שהוביל ביכולות תיקון של אלפית אורך גל וחישה של כוכב בבהירות נמוכה פי עשרה מיליון מכוכב סמוך המצוי במרחק של 4 דקות קשת,‏ תכננה את מערכת הנחתת אור הכוכבים במסגרת ‏ Gemini Planet Imager (אנ') ואת מכשיר המהירות הרדיאלית המתקדמת של פאלומר (הנקרא PARVI). PARVI מבוסס על ספקטרומטר מוגבל-עקיפה בתת-אדום הקרוב, שיוכל למדוד מהירויות בדיוק של 0.3 מטר לשנייה. ביכולת זו ניתן יהייה לגלות כוכבי לכת קטנים מכדור הארץ המקיפים כוכבים קרים.
בתחילת המאה העשרים ואחת חקרה אופנהיימר ננסים לבנים אולטרה-קרירים בעלי טמפרטורה של מתחת לכ-4,000 מעלות קלווין. כוכבים אלו מאוד קשים לגילוי כיוון שפליטת האור מהם קלושה, והמכשור המשופר אפשר את גילויים רק החל משנת 2000 לערך. אופנהיימר מצאה כי הם אחראים ללפחות 3% מהילת החומר האפל בגלקסית שביל החלב. שנים ספורות לאחר מכן, במסגרת פרויקט Lyot, הובילה בניית קורונוגרף כוכבים מאוסף רכיבים שנאספו ממעבדות שונות ובשילוב עם אופטיקה אדפטיבית הובילה סקר של עצמים שמימיים חלשים הסמוכים לכוכבים בהירים, במרחק של עד כ-30 שנות אור מכדור הארץ, בניסיון לאתר כוכבי לכת חוץ שמשיים.
אופנהיימר כיהנה בוועדות מייעצות רבות של נאס"א, כולל בצוות הגדרת המדע והטכנולוגיה של פרויקט הטלסקופ לחיפוש כוכבי לכת חוץ שמשיים TPF (אנ'), בסקירת אסטרופיזיקאים בכירים, בה כיהנה כיושבת ראש בשנת 2014 וכחברה ב-2016, ו-2019, וכן בוועדות שונות של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית (NSF) וכן ב-NRC ‏(National Research Council). אופנהיימר חברה בוועדה להערכת טכנולוגיה לכוכבי לכת חיצוניים של נאס"א מאז 2016.
אופנהיימר היא חברה פעילה באגודה האמריקאית לאסטרונומיה ובאיגוד האסטרונומי הבין-לאומי, בו היא חברה בחטיבות A, B, C, D, F ו-G: אסטרונומיה בסיסית; מתקנים, טכנולוגיות ומדעי נתונים; חינוך, הנגשה לציבור ומורשת; תופעות אנרגיה גבוהה ופיזיקה בסיסית; מערכות פלנטריות ואסטרוביולוגיה וכן כוכבים ופיזיקת כוכבים.
מאמציה של אופנהיימר בחינוך הציבור במסגרת המוזיאון (AMNH) כוללים אוֹצְרוּת של סדרת AstroBulletin של סרטים חדשים וסרטים דו-שנתיים. היא גם האוצרת האחראית על אטלס היקום הדיגיטלי (אנ'). היא אצרה את מופע החלל "מסע אל הכוכבים" ואצרה את התערוכה Searching for New Worlds. הסרטון שלה, "היקום הידוע", שנוצר במסגרת תערוכה עם מוזיאון רובין לאומנות (אנ'), הוא דוגמה מוקדמת לסרטון מדעי מדויק שהפך ויראלי ביוטיוב ב-2009 וזכה מאז ליותר מ-17 מיליון צפיות. כל כוכב לכת, כוכב וקוואזר שמופיעים בסרט מצויים במקומם המדויק הודות לאטלס היקום הדיגיטלי המתוחזק על ידי האסטרופיזיקאים של המוזיאון. סרטון נוסף "זיכרונות חסרים מהיקום" הוצג בשבעה פסטיבלים בין-לאומיים, זכה בארבעה פרסים.
אופנהיימר מרצה באופן קבוע בנושאי מחקר אסטרונומי הן לציבור הרחב והן לפורומים מקצועיים.
נכון ל-2024, פרסמה למעלה ממאתיים ושישים מאמרים מדעיים ומוכווני ציבור, עם H-index של 61 ומדד i10 של 143, עם יותר מ-13,000 ציטוטים. היא כתבה שלושה פטנטים ופרקים בעשרות ספרים, וכן הינחתה מספר סטודנטים לדוקטורט, אם כי היא מעדיפה להתמקד בהנחיית סטודנט אחד לדוקטורט בכל זמן.