stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרוליין לאנגריש
ביוגרפיה

לאנגריש נולדה בלונדון והיא אחייניתו של הברונט מלאנגריש. כשהייתה בת שש עברו הוריה לגור בקנט, שם גדלו היא ואחותה. היא למדה בבית הספר "Elmhurst Ballet School" אך כשראתה שלא תוכל להיות סולנית ב"רויאל באלט", החליטה להיות שחקנית.
ב-1976 הופיעה לאנגריש בסדרה "The Glittering Prizes" בהפקה של ה-BBC. שנה אחר כך בגיל 18 שיחקה בתפקיד קיטי במיני-סדרה "אנה קארנינה", עיבוד של BBC1 לרומן באותו שם מאת טולסטוי, ועבדה בתיאטרון עם פיטר גיל.
תפקידה הגדול הראשון של לאנגריש היה בסרט "עלובי החיים", עיבוד מ-1978 לרומן "עלובי החיים". עוד כיכבה בשני פרקים של הסדרה "Play for Today" החלק הראשון היה "The Flipside of Dominick Hide" בשנת 1980 וסרט ההמשך "Another Flip for Dominick" ב-1982 מאת ג'רמי פול ואלן גיבסון. ב-1984 שיחקה בתפקיד ג'נט הוליוול, אשתו של פרד הוליוול, בעיבוד ל"מזמור חג המולד" לספרו של צ'ארלס דיקנס בכיכובו של ג'ורג' סי. סקוט. ב-1984 הופיעה גם בפרק בסדרה "Minder" בתפקיד העיתונאית ג'ולי.
על הבמה הופיעה לאנגריש במחזה "הלילה השנים עשר" בהפקת קנת בראנה. ב-1987 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הבלשית "פולסקי", וב-1990 השתתפה בכמה פרקים בסדרה "צ'אנסר".
לאנגריש ידועה במיוחד בתפקיד שארלוט קבנדיש בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "לאבג'וי" מהשנים 1993 ו-1994. עוד בטלוויזיה השתתפה בפרקים בסדרה "The Good Sex Guide" באמצע שנות התשעים ובסרטי "שארפ" כגון "Sharpe's Regiment" ו-"Sharpe's Justice" בתפקיד הרוזנת אן קמוינס. בסדרה הקומית "שלי" גילמה את דמותה של בעלת הבית האומללה של ג'יימס שלי (שגילם הוול בנט). ב-1998 כיכבה בפרק "Echoes of the Past in December" של הסדרה "Heartbeat".
מ-2001 ועד 2007 השתתפה בסדרת הדרמה "השופט ג'ון דיד" בתפקיד ג'ורג'ינה צ'אנינג, בתו של דונלד סינדן, ולצדו של מרטין שו (ג'ון דיד) כשהיא מגלמת את גרושתו. לאחר מכן הצטרפה לצוות השחקנים של הדרמה הרפואית "חדר מיון" בתפקיד מרילין פוקס. ב-2010 שיחקה בתפקיד רוס בסיטקום "Pete Versus Life" בערוץ 4.
בספטמבר 2010 שיחקה בתפקיד סוזן פינצ'ר בפרק "Blood on the Saddle" בסדרה "רציחות במידסומר". בדצמבר 2011 הופיעה באופרת הסבון "Hollyoaks" בתפקיד אימו של ברני הרפר-מקברייד.
בדצמבר 2014 השתתפה בעיבוד הטלוויזיוני של Sky1 לרומן "Agatha Raisin and the Quiche of Death" מאת מ. ס. ביטון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-15 בנובמבר 1984 התחתנה לאנגריש עם השחקן פטריק דרורי בלונדון. לזוג נולדו שתי בנות רוזלינד ולאוני. הם התגרשו ב-1995. לאנגריש מתגוררת בפאטני, ובין תחביביה חתירה, ריצה, שחייה וטניס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים | Who Is Killing the Great Chefs of Europe? | לורטה |  |
| 1979 |  | Eagle's Wing | ג'ודית' |  |
| 1988 |  | Hawks | קרול |  |
| 1996 | שחקן סדרתי | Crimetime | ג'ני לם |  |
| 1998 |  | Parting Shots | ונסה |  |
| 1999 | ההונאה הגדולה | Rogue Trader | אש לואיס |  |
| 2005 |  | Kisna: The Warrior Poet | ג'ניפר בקט |  |
| 2011 | מהמטבח באהבה | Love's Kitchen | ליז |  |
| 2012 |  | A Second Son | לוריין טרנר |  |
| 2014 |  | Bonobo | מרגריטה גתה |  |
| 2015 |  | Aleeza and Harriet | הארייט | סרט קצר |
| 2019 |  | Messalina's Offer | מרגריטה גתה |  |
| 2020 |  | Tremors: Shrieker Island | ג'אס |  |
הערות שוליים

1 2  "Caroline Langrishe". BBC Drama. נבדק ב-25 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Caroline Langrishe". BFI. אורכב מ-המקור ב-2015-09-14. נבדק ב-2015-09-12.
↑  "Langrishe". thepeerage.com. נבדק ב-25 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315993205171  GND: 1061504689  ISNI: 0000 0001 1935 5766  LCCN: no2003084691  VIAF: 2886149108406368780004   WorldCat (עם VIAF): 2886149108406368780004
רבה בר עולא

רבה בר עולא היה אמורא בדור הרביעי והחמישי לאמוראי בבל.
הוא דן בהלכה עם רב כהנא, אביי ורבא. מוזכר בתלמוד, כי בחתונת בנו (ולפי גרסה אחרת - בתו), קיימו את המנהג הישן, ומשח שמן מיוחד על ראשי התלמידים. אף על פי שהיה בר גילם של אביי ורבא, הוא מתייחס בכבוד לרב ביבי בר אביי וקורא לו בתואר "רבי".
שמו לא ברור אם "רבא" או "רבה", אך השם "רבה" נפוץ יותר.
קיילין ויטני

קיילין ויטני (באנגלית: Kaylin Whitney; נולדה ב-9 במרץ 1998) היא אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4X400 מטר ווזוכת מדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר משולב. אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים בריצת 200 מטר ואלופת העולם לנוער בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

ויטני נולדה בקלרמונט שבפלורידה. בגיל 8 הייתה אלופת ארצות הברית בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק. בגיל 12 הצטרפה למועדון האתלטיקה בניהולם של בני הזוג דמו ודניס מיטשל, ספורטאים אולימפיים בעברם. ביולי 2012 שברה את שיאי הנערות (עד גיל 14) האמריקאים של סניה ריצ'רדס בריצת 100 מטר (11.59 שניות) ובריצת 200 מטר (23.41 שניות). ב-2014 שברה את שיאי העולם לנוער בריצת 100 מטר (11.10 שניות) ובריצת 200 מטר (22.49 שניות). היא זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנוער שהתקיימה באורגון בתוצאה של 22.82 שניות. בריצת 100 מטר סיימה שלישית בתוצאה של 11.45 שניות אחרי דינה אשר-סמית' הבריטית ואנג'לה טנאוריו מאקוודור. כמו כן זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בריצת השליחות 100X4 (אריאנה וושינגטון הייתה אצנית נוספת בקבוצה הזוכה). ביוני 2015 שברה את שיאה האישי בריצת 200 מטר כשקבעה תוצאה של 22.47 שניות בתחרות ביוג'ין. ביולי אותה שנה זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו שבקנדה, בתוצאה של 22.65 שניות.
במרץ 2015 הודיעה כי החליטה להפוך לאתלטית מקצוענית, לעזוב את התיכון ולא להתחרות במסגרת המכללות (NCAA). היא חתמה על חוזה אימוץ עם חברת נייק.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחות 4X400 מטר ובמדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחים מעורב 4X400 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחות 4X400 מטר, היא הייתה חלק מרביעיית הרצות שסיימה ראשונה במוקדמות, ולא השתתפה בריצת הגמר.
ויטני היא לסבית.
הערות שוליים

↑  Lake girl excels at Junior Olympics, אורלנדו סנטינל, 24 באוגוסט 2006
↑  תוצאות התחרות באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית)
↑  How Running Helped Kaylin Whitney Embrace Her Sexuality, ‏shape.com, ‏15 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14524719
ראסמוס אלם (1988)

ראסמוס כריסטופר אלם (בשוודית: Rasmus Christoffer Elm; נולד ב-17 במרץ 1988 בקאלמאר, שוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר וכיום עוזר מאמן בקאלמאר (אנ') ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים

בסוף אוגוסט 2009, אלם חתם חוזה לארבע שנים עם קבוצת הליגה ההולנדית, א.ז. אלקמאר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שבועיים לאחר מכן, בהפסד לדן האג. מאמנה לשעבר של נבחרת שוודיה בכדורגל, לארס לאגרבק, אמר כי אלם הוא הכישרון הגדול ביותר ששוודיה הצליחה לייצר מאז זלאטן איברהימוביץ'. לאחר שנתיים של פציעות והחלמה מהן בתחילת שהותו באלקמאר, אלם חווה הצלחה בעונת 2011. הוא קיבל כמות לא מבוטלת של פרסי "איש המשחק" באותה עונה ושובח על ידי אוהדי הקבוצה על יכולות המסירה והבעיטות החופשיות שלו. בסוף עונת 2011-12, עזב אלם את הקבוצה לקבוצה הרוסית הגדולה, צסק"א, שם הוא חתם על חוזה לשלוש שנים.
ב-21 באוקטובר 2012 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, כאשר הבקיע פנדל במשחק הניצחון 2-0 נגד רובין קאזאן.
ב-3 בינואר 2015 חזר לקאלמאר. במרץ 2020 הודיע על פרישה ממשחק ומונה לעוזר המאמן בקאלמאר.
נבחרת שוודיה

בפברואר 2009, כבש אלם את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת של שוודיה.
חיים אישיים

לראסמוס שני אחים, דוד המשחק באלפסבורג וויקטור המשחק בא.ז. אלקמאר.
רבה בר ירמיה

רבה בר ירמיה (נכתב לעיתים בשיבוש: רבא. בירושלמי: רבי אבא בר ירמיה) היה אמורא בבלי בדור השני (המאה ה-3), תלמידו של שמואל. מאמריו בתלמוד הבבלי מועטים, והובא מספר פעמים גם בתלמוד הירושלמי. רוב מאמריו נמסרו על ידי רבי זירא, שהיה מהחכמים שהעבירו מאמרים רבים מבבל לארץ ישראל. שכיח הצירוף: "אמר רבי זירא אמר רבה בר ירמיה אמר שמואל", כלומר, האחד בשם השני בשם השלישי. גם רבי אבא מסר בשמו.
התגורר בסורא. רבי זירא שמע ממנו שם דברים בשם רב, ולאחר מכן התברר שרבה בר ירמיה לא שמעם ישירות מרב אלא מרב חמא בר גוריא ייתכן, מכל מקום, שהיה חי עוד בחיי רב.
לפי דעה אחת היה בנו של רב ירמיה בר אבא.
ממאמריו

אין להיכנס לבית הקברות לשם עשיית צרכים.
אישה שקיבלה גט ויש ספק בכשרותו - בעלה עדיין חייב במזונותיה, מכיוון שהיא מנועה מחמתו להינשא לאחר.
אישה שנאנסה רשאית להינשא מיד ואינה צריכה להמתין שלושה חודשים על מנת לברר את אבהותו של עובר אפשרי.
רדמן

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1970 (בן 54) ניוארק, ארצות הברית 
 שם לידה:  רג'ינלד נובל
 שם במה:  Redman 
 מוקד פעילות:  ניוארק, ניו ג'רזי
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  תיכון וסט סייד 
 סוגה:  ראפ/היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דאף ג'אם
 www.funkdoc.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ערך זה עוסק בראפר, מפיק ושחקן אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רג'ינלד "רג'י" נובל (באנגלית: Reginald "Reggie" Noble; נולד ב-17 באפריל 1970), המוכר יותר בשם הבמה שלו רדמן (Redman) הוא ראפר, מפיק מוזיקלי ושחקן שהתפרסם בתחילת שנות ה-90 תחת חברת התקליטים דאף ג'אם. מוכר בעיקר בזכות שיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם הראפר מת'וד מן והלהקה שלו Def squad.
רקע מוזיקלי

רדמן הוציא לאור את אלבומו הראשון ב-22 בספטמבר 1992. האלבום נקרא "וואט? די אלבום" ("Whut? Thee album") והוא הופק על ידי רדמן עצמו ועל ידי אריק סרמן מהדף סקוואד. האלבום זכה להצלחה גדולה והגיע למעמד של אלבום זהב ובאותה שנה נבחר רדמן לאמן השנה בראפ על ידי מגזין הסורס. מאוחר יותר, נבחר האלבום על ידי מגזין הסורס לאחד ממאה אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים. ב-22 בנובמבר 1994, פרסם רדמן את אלבומו השני "דייר איז א דארקסייד" ("Dare iz a darkside"). האלבום הצליח מבחינה מסחרית אך נחשב פחות מוצלח מהאלבום הקודם. בדצמבר 1996, פרסם רדמן את אלבומו השלישי "מאדי וואטרס" ("Muddy waters"). האלבום הצליח מבחינה מסחרית והגיע למעמד אלבום זהב. מגזין הרולינג סטון הילל את האלבום ורדמן קיבל הכרה כאחד הראפרים החשובים של שנות ה-90. ב-30 ביוני 1998 פרסם רדמן ביחד עם קית' מוריי ואריק סרמן (להקת הדף הסקוואד) את אלבומם "אל ניניו" (El nino, שנקרא על שם התופעה האקלימית אל ניניו) ובנוסף, הוציא באותה שנה את אלבומו הרביעי "דוק'ס דה ניימ" ("Docs da name"- השם הוא ד"ר) ב-24 בנובמבר. רדמן יצר לעצמו דמות אלטרנטיבית בשם ד"ר טרוויס ובחר להנציח אותה בשם האלבום. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע לאלבום פלטינה. ב-1999 הוציא לאור רדמן את האלבום "בלאק-אאוט" (Blackout!) יחד עם מת'וד מן. האלבום הצליח מאוד ברחבי העולם וזכה למעמד פלטינה כפולה. ב-22 במאי 2001 פרסם רדמן את אלבומו החמישי "מאלפרקטיס" ("Malpractice" -רשלנות רפואית) שהגיע לאלבום זהב, ובאותה שנה שיחק בסרט הקומי "קיץ אחד של סוטול" לצד מת'וד מן. ב-2004 חזר לשחק לצדו של מת'וד מן בסדרת הטלוויזיה הקומית "מת'וד ורד", בכיכובם של השניים. הסדרה שודרה ברשת FOX, ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנה זו שיחק דמות פיקטיבית של עצמו בסרט האימה "היורש של צ'אקי" הרביעי מזיכיון משחק ילדים.
ב-27 במרץ 2007 פרסם רדמן את אלבומו האחרון "רד גון' ווילד" ("Red gone' wild"). שורה של מפיקים ידועי שם עבדו על האלבום ובין השאר רדמן עצמו, אריק סרמן, טימבלנד, רוקווילדר, סקוט סטורץ', אי 3 ועוד. כיום רדמן משחרר מוזיקה עצמאית ובנוסף חבר בהרכב הדאבסטפ/טראפ "1000Volts" יחד עם המפיק המוזיקלי Jayceeoh.
רדיו קול נתיבות

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו אזורי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  באר שבע עד אשקלון
 נקלט בתדר:  103.6FM
רדיו קול נתיבות היא תחנת רדיו אזורית חינוכית קהילתית בנתיבות והסביבה שהוקמה ב-2007. השדרנים והטכנאים עובדים בהתנדבות. ניתן להאזין לשידור החי בדף הפייסבוק של התחנה.
| שם | סוג | הגשה | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| משפט שלמה | צרכנות | עו"ד טל שלמה אדרי | 17:00, יום א' |
| השבוע שהיה | אקטואליה | שמעון בן קימון | 18:00, יום א' |
| קול צרפת | אקטואליה בצרפתית |  | 20:00, יום א' |
| שו"תים בהלכה | שו"ת מהלכות היום | הרב מאיר שטרית | 17:00, יום ב' |
| לקרוא איתה | ספרות | איטה דדון | 17:00, יום ג' |
| פלייאוף |  |  | 18:00, יום ג' |
| שלישי מזרחי | מוזיקה מזרחית שיחות עם מאזינים | שי וקנין | 19:00-21:00, יום ג' |
| רז בלילה | לייט נייט | לירז חסיד הלוי | 21:00, יום ג' |
| בריאות ברוח היהדות | שיטות בריאות אלטרנטיביות | סיוון אסולין לסרי | 20:00, יום ד' |
| בניחוח אנדלוסי | מוזיקה אנדלוסית | יורם אזולאי | 18:00, יום ה' |
| Sounds and Roses | מוזיקה וראיונות | אודליה רוז | 19:00, יום ה' |
| לקראת שבת | פרשת השבוע | הרב משה שוקרון | 9:00, יום ו' |
| על גלגלים | מוזיקה ים תיכונית | דודו טרבלסי ואשר חמיאס | 10:00-12:00, יום ו' |
קרב אג'נדיין

מפת המערכה המוסלמית עד לקרב הירמוך
ערבים חוצים את המדבר. ציור של ז'אן-לאון ז'רום
לוחם ערבי מתפלל. ציור של ז'אן-לאון ז'רום
הסתערות של לוחמים ערבים רכובים על גמלים. ציור של רוברט קלי
לוחמים ערבים חוזרים מפשיטה. ציור של רוזטי
קרב אג'נדיין (בערבית: معركة أجنادين) הוא קרב שהתחולל בארץ ישראל בתאריכים לא ידועים, ככל הנראה במהלך החודשים יולי - אוגוסט 634 (או 636 על פי מקור אחר), בין צבא האימפריה הביזנטית לצבא האימפריה המוסלמית. מיקומו המדויק של שדה הקרב איננו ברור אך ההשערה היא כי נערך באזור שפלת יהודה. הקרב הסתיים בניצחון מוסלמי ובהשמדת רוב הצבא הביזנטי שחנה בארץ ישראל.
מקורות היסטוריים

עיקר התיאורים של הקרב, ככל הנראה נגועים במיתוס ובהגזמה, ניתן למצוא אצל היסטוריונים מוסלמים ובהם ההיסטוריון המוסלמי ממוצא פרסי בן המאה ה-9 אחמד אל-בלאד'רי (בערבית: أحمد بن يحيى بن جابر البلاذري) שכתב את היצירה המונומנטלית פתוח אלבלדאן (בערבית: فتوح البلدان), בעברית: "ספר כיבוש הארצות", שבו מתוארת התפשטות האסלאם ובניית האימפריה המוסלמית. היסטוריון מוסלמי נוסף מהמאה התשיעית, שכתביו מתארים את הכיבוש המוסלמי של הלבנט הוא מוחמד אבן ג'ריר א-טברי (בערבית: أبو جعفر محمد بن جرير الطبري) שעבודתו ההיסטוריה של נביאים ומלכים (בערבית: تاريخ الرسل والملوك) מתארת את ההיסטוריה מתחילת ימי העולם על פי הקוראן ועד לשנת 915.
היסטוריונים אלו מבססים את עבודתם על ספרים מוקדמים של היסטוריונים מוסלמים בני המאה ה-8 – אל-ואקידי, שספרו ספר ההיסטוריה והמלחמה הוא אוסף של מסורות וסיפורים המתייחסים לימים המוקדמים של האימפריה המוסלמית ואבן אסחאק, היסטוריון מוסלמי מהמאה השמינית, שכתב מסורות הקשורות לנביא מוחמד והח'ליפים הראשונים – כתביו לא שרדו ושימשו כבסיס לכתבים מאוחרים יותר ובעיקר א-טברי.
המקורות המוסלמיים בהם נמצא עיקר המידע על הקרב מופיעים נתונים סותרים על הקרבות המכריעים שנערכו בארץ ישראל בין הצבאות המוסלמים והביזנטיים. לפי אל-בלאד'רי נערך הקרב הגדול הראשון באג'נדיין בשנת 634 אבל קובע מספר תאריכים אפשריים במהלך חודשים יולי-אוגוסט והקרב השני בירמוך בשנת 636. על פי גרסת א-טברי נערך הקרב הראשון בירמוך בשנת 634 והקרב השני באג'נדיין בשנת 636, בספר אחר מספר א-טברי על קרב נוסף או שמא אחד מאותם קרבות שנערך באג'נדיין בשנת 643, בגלל סתירה זו קבעו חוקרים מודרניים כי א-טברי נסמך על מקור לא אמין בתיאור קרבות ההכרעה.
המקורות ההיסטוריים הביזנטיים אינם מזכירים כלל את קרב אג'נדיין בשמו ותיאורי הקרב מתערבבים בתיאורי קרבות שאירעו בסמיכות זמנים – דתין וייתכן שגם קרב הירמוך. עם זאת בכרוניקה הפרנקית כרוניקת פרדגאר שנכתבה בשנת 660 בקירוב מתואר קרב בין הביזנטים למוסלמים שככל הנראה מתאר קטעים מהעימות הידוע בשם אג'נדיין:
”הרקליוס שלח חיילים נגדם אך בקרב ניצחו הסרצנים והביסו את הרומאים, 150,000 חיילים רומאים נהרגו. הסרצנים הציעו להרקליוס לקנות מהם את השלל בחזרה, אך הרקליוס שקווה לנקום בהם על מפלתו סירב לקנות בחזרה את רכושו הגנוב.”
רקע היסטורי

אזור "סוריה הגדולה" (בערבית: بلاد الشام "בילאד א-שאם" תרגום לעברית: ארץ השאם) כולל את עבר הירדן, וארץ ישראל ומחולק לשלושה חלקים נפרדים: חוף ים ובו אוכלוסייה נוצרית דוברת יוונית, ובו ערי נמל ומרכזים מנהלתיים של הביזנטים, הינטרלנד חקלאי עשיר, מיושב בצפיפות על ידי שבטים דוברי ארמית, בעוד החלק המדברי הגדול נשלט על ידי שבטים ערבים שבו הייתה אחיזת האימפריה רופפת מאוד. השלטון הביזנטי התרכז בערים, שכולן היו מוקפות חומה ומבוצרות היטב, וברובן שכן חיל מצב קבוע. בצפון סוריה הייתה חומס מרכז ביזנטי עיקרי, בארץ ישראל – שימשה קיסריה כמרכז שלטוני. את אחיזתם באזורי המדבר ביססו הביזנטים על שבטים ערבים נוצרים או פגאניים. עם מותו של הנביא מוחמד (570–632) עלו לשלטון הראשידון או הח'ליפים ישרי הדרך (בערבית: الخلفاء الراشدون) הראשון בהם, אבו בכר, החל את מגמת ההתפשטות מתוך חצי האי הערבי אל השטחים הנשלטים על ידי האימפריה הביזנטית בסדרת פשיטות שנהדפו על ידי מבצרי הגבול הביזנטיים. יתר הצלחה נחלו המוסלמים מול האימפריה הסאסאנית. במקביל לכיבוש האימפריה הסאסאנית, וביתר שאת לאחר התפוררותה, החלו הצבאות הערבים להפנות את תשומת לבם לסוריה ולעימות עם האימפריה הביזנטית, שבה ראו מקור לעושר.
פשיטות ראשונות הביאו את הצבאות המוסלמיים אל גבול המדבר ואל קו המבצרים הראשון של הביזנטים, תוך שהם תופסים שליטה על השבטים והאזורים מחוץ לטווח ההשפעה הביזנטי המיידי. הישג ראשון נרשם עם נפילתו לידיים ביזנטיות של המבצר קסטרום מפאה (Kastrom Mefaa) בירדן. הצבא המוסלמי תקף בשלושה כיוונים: כוח אחד נכנס לארץ ישראל דרך עזה, בעוד שני כוחות אחרים נעו ממזרח אל תוך עבר הירדן, מנצלים את חולשת השלטון הביזנטי ונהנים משיתוף פעולה של השבטים הבדואים. התקפות אלו נבלמו מול קווי ההגנה הביזנטיים. קרב ראשון אירע במקום הקרוי דתין שהמחקר המודרני מזהה באזור רצועת עזה וככל הנראה הסתיים בניצחון מוסלמי אך ההתנגדות הביזנטית וייתכן שאף צי ביזנטי שנשלח מקיסריה דרומה הביא לנסיגה מוסלמית, ולבקשת מפקדי הצבא המוסלמי לקבלת תגבורת.
הצבאות הלוחמים > הצבא המוסלמי

שלושת הגדודים המוסלמיים שפעלו בארץ ישראל ועבר הירדן תחת עמר אבן אל-עאץ – הידוע ככובש מצרים הביזנטית, שרחביל בן חסנה, ממפקדי גדודי הפלישה המוסלמית לארץ ישראל, ויזיד בן אבו סופיאן איחדו כוחות והקימו את המחנה המוסלמי במקום לו ניתן השם אג'נדיין. התגבורת הגיע בדמות ח'אלד בן אל-וליד (בערבית: خالد بن الوليد, מכונה גם: סיף אללה אלמסלול – חרבו השלופה של אללה), שנחשב לאחד מגדולי המצביאים בעולם, וידוע כי מעולם לא הובס בקרב. הוא היה דמות מורכבת, רב כישרון, שעצמאותו עמדה לו לרועץ. גדוד פרשים ורוכבי גמלים שבפיקודו שמספרם לא עלה על 1,000 לוחמים יצא מעיראק ובמסע בזק חצה את המדבר, הופיע בעורף קווי ההגנה הביזנטיים ובזכות ההפתעה הצליח לכבוש את בוסרה (בערבית: بصرى) ולעיתים בוסטרה או בוסרה אלשאם – עיר עתיקה השוכנת כ-35 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר דרעא בגולן הסורי ששימשה כבסיס ביזנטי בעל חשיבות אסטרטגית. ולהתאחד עם גדודי הצבא המוסלמי שעתה מנה כ-15,000 לוחמים.
הצבאות הלוחמים > הצבא הביזנטי

הצבא הביזנטי שנלחם באג'נדיין הורכב מיחידות חיל מצב מקומיות ומפקדו העליון היה אחיו של הקיסר הידוע בשם תיאודור. אדם זה נלחם כמצביא בשירות הקיסר במהלך הקרבות עם הצבא של האימפריה הסאסאנית ומינויו מצביע על חשיבות הקרב בעיני הביזנטים. מפקד נוסף – ככל הנראה המפקד הצבאי הישיר מופיע בכתובים בשם וורדאן ככל הנראה שימש גם כמושל חומס – המרכז הצבאי מינהלתי של האימפריה בסוריה, וככל הנראה ממוצא ארמני. הרכב כוחות הצבא הביזנטי בקרב איננו ברור אך ייתכן כי מפקדים בדרגה כה גבוהה פיקדו על גדודים מובחרים מצבא השכירים הביזנטי מארמניה וקונסטנטינופול. אל גרעין זה הצטרפו – ככל הנראה – גדודים של בדואים ושבטים ערבים בני בריתה של האימפריה. על פי מחקרים מודרניים מנה הצבא הביזנטי כ-10,000 לוחמים. מסיבות לא ברורות אך ככל הנראה מתוך גילוי זהירות והיצמדות לתורת הלחימה הביזנטית נדרש הצבא הביזנטי לחודשיים להערכות תוך ויתור מוחלט על אלמנט ההפתעה ומתוך שבחירת שדה הקרב ניתנת למפקדי הצבא המוסלמי.
שדה הקרב

מיקומה של אג'נדיין איננו ידוע, והשם עצמו לא מופיע בכתבים היסטוריים הקודמים או מתעדים את שמות המקומות בארץ ישראל ולחלופין לא נשתמר השם במקום כלשהו – עובדה שחותרת תחת כל ניסיון אקדמי לאתר את המקום. על פי ההיסטוריון המוסלמי א-טברי, אג'נדיין נמצאת בתחומי ארץ ישראל בין רמלה לבית ג'וברין. מחקרים מודרניים של תחילת המאה התשע-עשרה מצביעים על אזור שפלת יהודה בין רמלה לבית גוברין וליתר דיוק באזור בית נטיף בסמוך לחורבות העתיקות הידועות בשם הערבי ג'נאבה אל פוקה וג'נאבה אל שרקייה בהן נתגלו בשנת 1975 חורבות מבנים מהתקופה הביזנטית מערות ובורות מים.
המחקר האקדמי המודרני קיבל את הזיהוי ששדה הקרב אג'נדיין נמצא בין רמלה לבית גוברין והחוקרים מצביעים על עמק האלה כמיקום מדויק יותר. עם זאת יש מקורות ערבים הקובעים את מקומה של אג'נדיין ומיקום הקרב באזורים אחרים, היסטוריונים מוסלמי אחרים כגון יאקות בן עבדאללה אלחמאווי מציינים כי אג'נדיין נמצאת בצפון ארץ ישראל בפרבינציית אורדון כלומר באזור רמת-הגולן. ומקורות אחרים כגון אבן-פדלאללה אל-עמרי מצביעים על עבר הירדן וסוריה ומערערים בכך את הקביעה החד-משמעית לכאורה ויתר על כן מצביעים על האפשרות כי אג'נדיין נמצאת העבר הירדן המזרחי או בחורן.
המזרחן מיכאל יאן דה חויה (אנ') שפעל בסוף המאה ה-19 מתייחס במחקרו לאפשרות שאג'נדיין נמצאת בעבר הירדן המזרחי, באזור החורן או בפרובינציית אורדון אך מגיע למסקנה כי זיהוי זה שגוי מאחר שהוא סותר את תוכנית המערכה המוסלמית ומגיע למסקנה כי נשארת רק אפשרות אחת, והיא שאג'נדיין נמצאת במקום שממקמים אותה רוב המקורות הערביים בקרבת בית ג'ברין.
עם זאת, מיקום הקרב בשלב זה של המערכה עמוק בתוך השטח הביזנטי, לאחר סדרת קרבות בעבר הירדן שבמהלכם הקפידו הצבאות המוסלמיים לשמור את דרכי הגישה למדבר ודרכי נסיגה מהירות אינו מתיישב עם הזהירות המופגנת של המצביאים המוסלמיים ובראשם ח'אלד בן אל-וליד. שדה הקרב בבית גוברין נותן יתרון משמעותי לביזנטים ומאפשר לחיל הרגלים שלהם אפשרות תמרון מול חיל הפרשים המוסלמי ומאידך מציב את הצבא המוסלמי בסכנת ניתוק כיתור והשמדה בעומק השטח הביזנטי.
החוקר הישראלי פרופסור משה שרון מעלה במחקרו "קרבות ההכרעה בכיבוש סוריה על ידי המוסלמים – רקעם ומקורותיהם" את ההשערה כי זיהוי אג'נדיין בבית גוברין – עמק האלה בטעות יסודו וכי לקרבות אג'נדיין וקרב הירמוך יש קווי דמיון המקורות המוסלמיים הדנים באירועים ובתקופה. יתר על כן פרופסור משה שרון מצביע על העובדה כי בסמוך לעמק האלה, כ-5 ק"מ מדרום לבית שמש, בין תל בית שמש לגן לאומי תל עזקה נמצא תֵּל יַרְמוּת הקרוי בערבית: חִ'רבּת אל-יַרְמוּך, וכי הזהות בין שם התל לשם הנהר באזור רמת הגולן בו נערך קרב הירמוך עשוי להצביע כי מדובר בקרב אחד ולא בשני קרבות נפרדים.
מהלך הקרב

מעט מאוד ידוע על מהלך הקרב והמעט אפוף במיתוסים המקשים לשחזר אירועים ולהפריד אגדה מהיסטוריה. הצבאות נערכו זה מול זה כאשר הן הביזנטים והן המוסלמים חילקו את החזית לשלוש יחידות נפרדות כאשר המחנה נמצא בעורף, ידוע כי המוסלמים שמרו יחידת פרשים כעתודה ניידת ומפקדי הצבא ניצבו במרכז. האירועים שקדמו ללחימה מתוארים בפירוט במקורות המוסלמיים אך יש להניח כי תיאורים אלו סוגננו לכלל יצירה ספרותית וכוללים נאומים חוצבי להבות של מפקדי הצבא. על פי הסיפורים לוחמים מהצד המוסלמי ביצעו מעשי גבורה שונים עוד בטרם התלקחו הקרבות והמפקדים הביזנטיים ניסו להניע את המוסלמים מלחימה אך נתקלו בהצעה להמיר את דתם או להילחם. הקרב שהתפתח היה מר ללא תימרונים אך עקוב מדם.
מהלך הקרב > יום קרב ראשון

הקרב החל במטר של חיצים ואבני קלע מצד הצבא הביזנטי ולאחר מכן יצאו לוחמים גיבורים משני הצדדים וניהלו דו-קרב במהלכו נהרגו המושלים הביזנטיים של רבת עמון וטבריה. המוסלמים תקפו את החזית הביזנטית והלחימה נמשכה עד לשעות הערב ללא הכרעה.
מהלך הקרב > יום הקרב השני

ביום הקרב השני שינו הביזנטים את הטקטיקה שלהם והזמינו את ח'אלד בן אל-וליד למשא ומתן מתוך מטרה לרצוח אותו במארב מתוכנן מראש, התוכנית נכשלה והכוח הביזנטי הושמד על מפקדו, אירוע זה ערער את רוחם של הביזנטים, המוסלמים נטלו את היוזמה והתקיפו את הצבא הביזנטי שברו את המערך הביזנטי והרגו את מפקדיו. על פי מקורות אחדים אבדות הצבא המוסלמי בקרב היו כבדות ככל הנראה מכל הקרבות לכיבוש הלבנט ובהם מספר גדול מהצחאבה (בערבית: الصحابة), שהם בני לווייתו של מוחמד והמוסלמים הראשונים. אחמד אל-בלאד'רי מונה לעומת זאת 14 הרוגים בסך הכול ומונה אותם בשמם, אבן-אסחאק מונה 2 הרוגים מוסרי חדית' ובסך הכול 5 הרוגים, עובדות העשויות להצביע כי הקרב עליו מדובר היה לא יותר מעימות מוגבל בין יחידות צבאיות קטנות יחסית.
לאחר הקרב

על פי המסופר בכתבי ההיסטוריון הביזנטי תיאופנס המוודה, תיאודורוס, אחיו של הרקליוס, הצליח לברוח משדה הקרב לחומס שם פגש בקיסר ודווח לו על התבוסה. בתגובה נערכו חילופי גברי בצמרת ההנהגה הצבאית הביזנטית ותיאודורוס נשלח חזרה – בבושת פנים – לקונסטנטינופול שם נכלא.
קרב אג'נדיין הוציא את רוח הלחימה ממפרשי הצבא הביזנטי, והביא לשינוי במדיניות והאסטרטגיה הביזנטית – במקום להיכנס לעימות בשדה הקרב, חזרו הביזנטים לטקטיקה של היתקלויות שתפקידן להתיש את כוחו של היריב. לצורך מימוש מדיניות זו נסמכו הביזנטים על עומק השטח וקווי הגנה מבוצרים, מתוך תקווה כי הצבא הערבי יתיש עצמו בלחימה בלתי פוסקת. אסטרטגיה זו, שבדרך כלל הוכחה כיעילה בעיקר כנגד פושטים איבדה את עוקצה במאבק מול הפולשים המוסלמים, שהיו בעלי מוטיבציה גבוהה. לקחי הקרב לא נלמדו והעימות הגדול הבא – קרב הירמוך הביא להשמדת הצבא הביזנטי ואובדן הלבנט.
חלק לא ידוע מהצבא הביזנטי הצליח להימלט משדה הקרב אל הערים המבוצרות שבארץ ישראל ואלו נותרו בשליטה ביזנטית, המוסלמים נהנו כתוצאה ישירה מניצחונם מחופש תנועה כמעט מוחלט ברחבי הארץ וניתקו את אזור ההר מהמרכז הביזנטי שבערים לאורך מישור החוף.
התבוסה באג'נדיין הכתה בתדהמה את הממשל האזרחי והכנסייתי הביזנטי שלא היה ערוך להתמודד עם פלישה עוינת שערערה אל החיים וניתקה רווי אספקה ותקשורת. הרקליוס עזב את בסיסו בחומס ועבר לאנטיוכיה עדות ברורה לטלטלה שעברה האימפריה הביזנטית.