stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנהלת החרדים הצבאית
מפקדי מנהלת החרדים הצבאית לאורך השנים

| מפקד | תקופה | הערות |
| --- | --- | --- |
| רס"ן אמיר ווקנין | 2017 - 2018 | רמ"ד שח"ר עד הקמת המנהלה, שימש כממלא מקום. |
| סא"ל תלם חזן | 2018 - 2020 | לשעבר מג"ד 'נצח יהודה' וסמח"ט צנחנים. |
| רס"ן שמשון קליין | 2020 - 2021 | לשעבר רמ"ד מדיניות ופרט. שימש כממלא מקום למספר חודשים. |
| סא"ל במיל' אמיר זוזוט | 2021 - מכהן | לשעבר ראש ענף כשרות ברבנות הצבאית. |
גלריה

טקס חילופי המפקדים של המנהלה. מימין המפקד הנכנס סא"ל תלם חזן ומשמאל המפקד היוצא רס"ן אמיר ווקנין, אוקטובר 2018
טקס חילופי המפקדים. רס"ן אמיר ווקנין וערן שני (ימין), רח"ט תכנון ומינהל כוח אדם בצה"ל, אוקטובר 2018
טקס חילופי המפקדים. מימין המפקד הנכנס סא"ל תלם חזן, במרכז המפקד היוצא רס"ן אמיר ווקנין ומשמאל ערן שני, אוקטובר 2018
טקס מצטייני ראש מנהלת החרדים הצבאית לראש השנה תש"ף, ספטמבר 2019
טקס מצטייני ראש מנהלת החרדים הצבאית לראש השנה תש"ף, ספטמבר 2019
ביקור מח"ץ בבח"א 28 להתרשמות מפעילות פלגת מגיני הנגב, אוגוסט 2019
הכנס התורני השנתי, יוני 2019
אימון גדודי, נובמבר 2019
ראו גם

גיוס לצה"ל
חוק שירות ביטחון
הערות שוליים

↑  יוסי נכטיגל, ‏מפקד מנהלת החרדים החדש: תלם חזן, באתר כיכר השבת, 4 באוקטובר 2018
↑  https://www.inn.co.il/news/652983
↑  מנחם בן ישראל, פרסום ראשון: ה"דלת הפתוחה" עבור החיילים החרדים. אקטואליק - צבא וביטחון. 17 בינואר 2019
↑  כאן 11, הלוחמים מאחורי ההאשמות: בוגרי נצח יהודה מגיבים על סאגת העיצומים, באתר יוטיוב, ‏27 באפריל 2024
↑  המחבוא שלי והמגן שלי: הכירו את פלגת הנגב
↑  לראשונה בחיל: לוחמים חרדים בבסיסי הדרום, באתר חיל האוויר
↑  סיור ביום כ"ז תמוז, בעמוד הפייסבוק של שילוב חרדים בצה"ל, 7 ביולי 2021
 אגף כוח האדם – חתומכ"א – צה"ל בתאריך 2021-11-21, בארכיון האינטרנט
↑  מפקד חדש לענף כשרות בצה"ל, באתר ערוץ 7, כ"ו בחשון תשע"ח, 15 בנובמבר 2017
סמל גדוד נצח יהודה (97)
סיכת לוחם 'מגן הנגב'
סמל פלוגת תומר בגדוד רותם של חטיבת גבעתי
סמל פלוגת ח"ץ בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים
שמעון קרא

| --- | --- |
 לידה:  העשור הראשון של המאה ה־11 
 פטירה:  1070 
 מקום מגורים:  לה מאן 
 תקופת הפעילות:  ?–1070 
 צאצאים:  יוסף קרא 
 
רבי שמעון בן חלבו קרא היה רב צרפתי שחי במנס בראשית המאה ה-11, בן דורו של רש"י. אחיו של מנחם בן חלבו ואביו של יוסף קרא. התואר 'קרא' ניתן לו ככל הנראה על שם עיסוקו העיקרי, בתחום המקרא, שאותו גם הורה לאחרים.
חיבוריו

רבי יצחק בן יעקב די לאטיש, בספרו "קריית ספר" מנה את קרא בין הרבנים הצרפתיים הבולטים, אם כי שום יצירה שלו לא שרדה. בפירוש בנו ר"י קרא להושע, הוסיפו תלמידים פירוש על דרך אגדה מאת "רבי שמעון אבי רבינו".
שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) זיהה אותו ככותב הילקוט שמעוני, בגלל הדמיון של כמה ציטוטים מדרשיים בעבודה זו עם ציטוטים בפרשנות התנ"ך של רש"י. אולם אברהם אפשטיין טען כי בכתבי היד השם "קרא" אינו מופיע, ובמקום "שמעון" נמצאת הקריאה "שימשון" לעיתים.
הערות שוליים

↑  ילקוט שמעוני | מחלקי המים
↑  ש"א פוזננסקי, מבוא על חכמי צרפת מפרשי המקרא, ירושלים 1965.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312081305171  GND: 10427834X  LCCN: n85362096  RERO: 02-A008586133  SUDOC: 235783404  VIAF: 262473200   WorldCat (עם VIAF): 262473200 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כונדריט

כונדריט NWA 869 שבתוכו ניתן לראות כונדרולות - גרגרים בולטים בתוך מבנה הכונדריט
כונדריט הוא מטאוריט סלעי (לא מתכתי), שהרכבו או מבנו לא שונה עקב התכה או בידול פלנטרי של גוף הראשוני שממנו נוצר. הוא נוצר כאשר סוגים שונים של גרגרי אבק קטנים שהיו קיימים במערכת השמש המוקדמת הצטברו ליצירת אסטרואידים פרימיטיביים. הכונדריטים הם סוג המטאוריט הנפוץ ביותר שנמצא על פני כדור הארץ. הערכה שהוא מייצגים בין 85.7% ל-86.2% מכלל המטאוריטים המגיעים לכדור הארץ.
חשיבות מחקר הכונדריטים

מחקר הכונדריטים מספק רמזים חשובים להבנת מבנה הענן הראשוני והגיל של מערכת השמש. קיימת בהם סינתזה של תרכובות אורגניות, שהן מקור החיים בכדור הארץ והם מכילים גם מים.
הכונדריטים מאופיינים בקיומן של כונדרולות, שהם גרגרים עגולים זכוכיתיים שגודלם 0.1-2 מ"מ המורכבות מינרלים סילקטיים המכילים ברזל ומגנזיום דוגמת אוליבין ופירוקסן (עם כי פעמים רבות התרכובות אינן מצליחות להגיע לכדי יצירה של מבנה גבישי). הכונדרולות המהוות, בדרך כלל, בין 20% ל-80% מנפח הכונדיט. מקורן בקירור מהיר של טיפות מגמטיות שהותכו באירועי התכה בראשית מערכת השמש. תופעת הכונדרולות ייחודית למטאוריטים הכונדריטים ואינה מופיעה במקומות אחרים בטבע.
לצד הכונדרולות כוללים המטאוריטים הכונדריטים גם היכללויות (אינקלוזיות) פחמן-אלומיניום (CAI). גודלן קטן מ-1 מ"מ והרכבן מינרלים סיליקטים ותחמוצות עשירות פחמן ואלומיניום דוגמת קורונדום, היבוניט, פרובסקיט, אנוריתיט, ספינל, מליליט, וגרוסיט. אלו אינקלוזיות רפרקטוריות, הן נותרות מוצקות גם בתנאי לחץ וחום קשים, ומהווים עדות למוצקים הראשונים. מקורן של האינקלוזיות הוא בעיבוי מערכת השמש מגז בטמפרטורות גבוהות. תיארוך רכיבים אלו, הנחשבים לעתיקים ביותר איפשר לתארך את גיל מערכת השמש: 4.559±0.0004 מיליארדי שנים.
הכונדרולות והאינקלוזיות מגובשות בתוך מטריקס של חומר סיליקטי, תחמוצות, מתכות, סולפידים ואף חומר אורגני ומבין שלושת הרכיבים של הכונדריט הוא התגבש בנקודה הקרה ביותר והמאוחרת ביותר בהיווצרות מערכת השמש.
כונדריטים פחמניים הכוללים ריכוז גבוה של אטומי פחמן נחשבים לעתיקים ביותר והם כוללים רכיבים וולטילים שמעידים כי שמרו על הרכבם ממועד היווצרותם. קיימת קורלציה מובהקת בין הרכב כונדריטים אלה להרכב היסודות המרכיבים את השמש.
ניתן להבדיל בין כונדריטים לבין מטאוריטים מברזל לפי תכולת הברזל והניקל הנמוכים שלהם. לאחרונה זוהו מטאוריטים אחרים לא-מתכתיים, אכונדריטים, שנוצרו מאוחר יותר.
סוגי כונדריטים

יש כיום מעל 27,000 סוגי כונדריטים באוספים שונים בעולם. משקל הכונדריט הגדול ביותר שנמצא אי פעם, הוא 1770 ק"ג. הוא היה חלק מקילוח המטאוריטים הקרוי ג'ילין שהתרחש בשנת 1976. כונדריטים נופלים בכמויות שונות, הנעות בין אבנים בודדות לקילוח ועד לקילוחים נדירים המורכבים מאלפי מטאוריטים. קילוח כזה התרחש בסתיו של שנת 1912 בצפון אריזונה, שם העריכו את מספרם ב-14,000.
הערות שוליים

↑  "2.2 La composición de la Tierra: el modelo condrítico in Planetología. Universidad Complutense de Madrid". נבדק ב-19 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The use of the term non-metallic does not imply the total absence of metals.
↑  Calvin J. Hamilton (Translated from English by Antonio Bello). "Meteoroides y Meteoritos" (בספרדית). נבדק ב-2009-04-18.
↑  Bischoff, A.; Geiger, T. (1995). "Meteorites for the Sahara: Find locations, shock classification, degree of weathering and pairing". Meteoritics. 30 (1): 113–122. Bibcode:1995Metic..30..113B. doi:10.1111/j.1945-5100.1995.tb01219.x. ISSN 0026-1114.
↑  Axxón. "Pistas químicas apuntan a un origen de polvo para los planetas terrestres" (בספרדית). נבדק ב-11 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grossite, Handbook of Mineralogy
↑  Chen, J.H. and Wasserburg, G.J:, The isotopic composition of uranium and lead in Allende inclusions and meteoritic phosphates, Earth and Planetary Science Letters Volume 52, Issue 1, 1981, עמ' Pages 1-15
↑  Jordi, Llorca Pique (2004). "Nuestra historia en los meteoritos". El sistema solar: Nuestro pequeño rincón en la vía láctea. Universitat Jaume I. p. 75. ISBN 978-8480214667.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285753305171  BnF: cb12563182q (data)  GND: 4147875-7  LCCN: sh85024675  NKC: ph1083904
דן בארי

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1945 (בן 79) רובה, צרפת 
 מדינה:  צרפת, ישראל 
 רבותיו:  צבי יהודה קוק 
 
דן בארי (נולד ב-14 בנובמבר 1945) הוא רב, הוגה דעות, ומייסד שיטות חינוכיות, בהן שיטת ברקאי. הרב בארי מתמחה במיוחד בכתבי הראי"ה קוק. בעבר היה פעיל ימין וחבר במחתרת היהודית.
ביוגרפיה

בארי נולד בעיר רובה בצרפת כאיג ביר למשפחה נוצרית קלווניסטית, אוהבת ישראל. כנער שאף להיות כומר. בשנים 1963–1964 למד במכללה הגבוהה שעל יד הסורבון שפות עתיקות ופילוסופיה. לאחר מכן הגיע ארצה למד עברית ועבד בקיבוצים נאות מרדכי ודברת. אחרי שנה וחצי בישראל חזר לפריז והשלים את התואר הראשון שלו בפילוסופיה. באותה התקופה התרחק מהנצרות.
לאחר מלחמת ששת הימים שב לישראל והתנדב במושב בית שערים, במהלך זמן תוך לימודיו באוניברסיטה העברית, גמלה בליבו ההחלטה להתגייר. בתשכ"ט הסתיים תהליך הגיור שלו והוא נישא לחברתו שושנה טננהאוז. לאחר מכן למד שלוש שנים בישיבת מרכז הרב, ובהמשך התיישב בקשת והיה לסופר סת"ם. באותו זמן התוודע לחוסר השיטתיות בחינוך הישראלי, ולחוסר ידע בסיסי בתורה שבכתב ושבעל פה במקביל לחוסר במטען של ידע בתרבות הקלאסית, והחל לגבש לימוד שיטתי המבוססת על תפיסת המשנה. כעבור מספר שנים בקשת, עבר להתגורר ברובע היהודי בירושלים, תוך שהוא מלמד את שיטתו בתלמוד תורה חברון, שבו הפכה "שיטת ברקאי" לשיטת חינוך שלמה שבה במהלך ארבע שנות הלימודים הראשונות ביסודי (כיתות א'–ד') הצליח ללמד את התנ"ך כולו, בשילוב ידיעות של התרבות הכללית שסביב התנ"ך כמו לשון, גאוגרפיה והיסטוריה עתיקה. חבר בוועדה המייעצת של אתר על התורה.
על חלקו בפרשת המחתרת היהודית, שבו קיים מספר תצפיות על הר הבית, נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל. בארי היה הראשון מבין חברי המחתרת שהביע בפומבי חרטה מנומקת על כך. נשיא המדינה העניק לו חנינה והוא שוחרר מבית הכלא לאחר שנה ושבעה חודשים.
כיום (2022) בארי מתגורר בירושלים ועוסק בעריכה של מדרשי תנאים כמו המכילתא דרבי ישמעאל. בעבר לימד בבית ספר אורות עציון באפרת, ועסק בפיתוח פרויקטים חינוכיים ולומדות מחשב להוראת מתמטיקה ויהדות בעיקר, ספרים ללימוד יסודות העברית והמקרא, וקלטות ללימודי טעמי המקרא. הוא גם משתתף בפנלים ציבוריים ובכתיבה הגותית במגזינים שונים, בעיקר בנושאים חברתיים ובעניינים הקשורים לנצרות.
אחותו אלישבע אף היא גיורת.
השקפותיו

הרב בארי משלב בשיעוריו תפיסת עולם רחבה, הנשענת על ידענות של העולם. הוא מצדד בהקניית ידענות ולימוד שיטתי ונרחב של מקורות הידע הכלל אנושיים, הפילוסופיים והתורניים, והוציא מספר ספרים ביהדות שמתמקדים בכך. כמו כן, הוא מצדד בשילוב לימודים מעשיים כדוגמת נגרות וחקלאות שיתנו לתלמידים אחיזה בעולם המעשה.
בארי ייסד את שיטת ברקאי, המהווה תוכנית פדגוגית המשלבת הקניית מקורות יהדות באופן שיטתי עם מקצועות כלליים. שיטה זו מופעלת כיום בכ־20 בתי ספר שונים ברחבי הארץ באופן חלקי או מלא, ולראשונה יושמה בתלמוד תורה בחברון שהקים. בארי גם היה שותף בכיר לכתיבת הצעת החוקה של המכון לאסטרטגיה ציונית, חבר בוועדה המייעצת ל"על התורה".
טענה לא שגרתית של בארי היא כי יש ללמד את יסודות הנצרות בחברה הישראלית – במסגרות המתאימות – מכיוון שאי ידיעה של מהותה והתאולוגיה שלה, חושף את החברה להשפעות הנצרות. לדבריו, למשל, מטען של רגשות אשמה ותפיסת הקדרות של התפיסה הנוצרית חדרה אל תוך העולם היהודי.
מספריו

ספר האותיות – לימוד והכרת האלף בית הכולל איורים.
ספר הקריאה – שיטה ללימוד הקריאה והתנועות כולל הדרכה.
לשון – חוברות לימוד ועבודה לכיתות הנמוכות בבית הספר היסודי.
כותרות התנ"ך – על חמישה חומשי תורה – חלוקת כל פרקי המקרא לפי נושאים.
שער למקרא – מבוא, פרשנות המקרא, דידקטיקה ושו"ת על פרשיות "בראשית" ו"נח".
מכילתא דבי ר' ישמעאל – בהוצאת קורן, מבוסס על מהדורת הורביץ.
מכילתא דרבי ישמעאל מהדורת הרב דן בארי באתר על-התורה.
הערות שוליים

↑  למשל בתנ"ך שלא לומדים אותו באופן שיטתי ספר אחר ספר, אלא צירוף של חלקים פה וחלקים שם.
↑  עַל הַתּוֹרָה וְעַל הָעֲבוֹדָה וְעַל גְּמִילוּת חֲסָדִים, באתר על התורה
↑  אריה בנדר, בארי: כדי שלא תהיה הפקרות בארץ הייתי חייב לקבל עונש, מעריב, 9 בדצמבר 1985, עמ' 1 ו-7 (חלק 1, חלק 2)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298267005171  ISNI: 0000 0000 6865 7325  LCCN: no99055145  VIAF: 75953207   WorldCat (עם VIAF): 75953207
רצח מירי קנול

| --- | --- |

 תאריך:  23 במרץ 2018
 מקום:  הרובע האחד עשר של פריז, פריז
 מטרה:  אישה יהודיה
 קואורדינטות:  48°51′31″N 2°22′46″E﻿ / ﻿48.858678°N 2.379306°E﻿ / 48.858678; 2.379306
 סוג:  רצח 
 הרוגים:  1
 פצועים:  0 
  (למפת פריז מוגדלת) מיקום הרצח(למפת פריז רגילה) מיקום הרצח
 
מירי קנול (בצרפתית: Mireille Knoll) הייתה יהודייה צרפתייה בת 85, ניצולת שואה, שנרצחה בדירתה בפריז ב-23 במרץ 2018.
קנול הייתה חולת פרקינסון והתגוררה בגפה בדירה ברובע האחד עשר של פריז.
בעלה של קנול, קורט קנול, היה אסיר באושוויץ בירקנאו מגיל 14 עד גיל 18.
למיריי שני בנים המתגוררים בצרפת, וארבעה נכדים, נכד בצרפת, ושלוש נכדות בישראל.
הרצח נקבע רשמית על ידי הרשויות בצרפת כפשע שנאה אנטישמי, התעללות בנכה וכרצח בכוונה תחילה. מבצעיו נשלחו למאסר עולם.
זהו הרצח האנטישמי הראשון שהוכר על ידי הרשויות בצרפת.
בשנת 2021 נקראה על שמה סמטה ברובע ה-11 בפריז שבו התגוררה.
ביוגרפיה

מירי קנול נולדה בפריז ב-1933. ביולי 1942, כשהייתה בת 9, הצליחה לברוח מפריז הכבושה בידי הנאצים עם אמה, לפני האיסוף ההמוני של יותר מ-13,000 יהודים על ידי המשטרה הצרפתית בשיתוף פעולה עם הנאצים בולודרום ד'איבר. קנול ואמה חצו את הגבול לפורטוגל באמצעות דרכון ברזילאי שקיבל אביה. החיילים במעבר הגבול הסתכלו על הדרכונים ולבסוף, לאחר התלבטות, החליטו להעביר אותן. מרבית האנשים שנאספו בפריז באותו קיץ נרצחו באושוויץ. לאחר המלחמה התחתנה קנול עם ניצול אושוויץ והם עברו להתגורר בקנדה לפני שחזרו לפריז.
הרצח

שני התוקפים היו יאסין מיהוב ואלכס קרימבקוס. יאסין מיהוב, היה שכנה בן ה-29 של קנול עוד מילדותו והם היו בקשר חברי. השני, אלכס קרימבקוס, מובטל בן 21. היכרותם של שני הרוצחים התרחשה בבית הכלא בעת שריצו את עונשם. שני החשודים נכנסו לדירתה של קנול ודקרו אותה אחת-עשרה פעמים לפני שהעלו את דירתה באש בניסיון לחפות על מעשיהם. מיהוב סיפר לחוקרים כי קרימבקוס טען ש"היא יהודייה. בטח יש לה כסף." שני החשודים האשימו זה את זה בדקירה, אחד מהם טען שהשני צעק אללה אכבר בזמן שדקר אותה.
החקירה

משרד התובע בפריז אפיין את הרצח ב-23 במרץ כפשע שנאה, רצח שבוצע בגלל "השתייכות, אמיתית או לכאורה, של הקורבן לדת מסוימת". ה"ניו יורק טיימס" ציין "המהירות שבה הכירו השלטונות באופי פשע השנאה של הרצח של גב' קנול היא תוצאה של הזעם של יהודי צרפת על התגובה הרשמית לפשע מוקדם יותר, שלתובעים נדרשו חודשים עד לאפיונו כאנטישמי". "הדבר הנורא הוא שאחד התוקפים אמר לשני: 'היא יהודייה, חייב להיות לה כסף'", אמר שר הפנים דאז ג'רארד קולומב לפרלמנט לאחר הרצח. "יש סטריאוטיפים שאנחנו צריכים להילחם בהם".
מעצרים והליכים משפטיים

שני החשודים נלקחו מיד לאחר הרצח למאסר. החשוד יאסין מיהוב, בן 28, בנו של שכנה של קנול, היה מוכר בעבר לרשויות מכיוון שתקף מינית את בתה בת ה-12 של מי שהייתה העוזרת של קנול. מיהוב ריצה כמה חודשים בכלא ושוחרר בספטמבר 2017. החשוד אלכס קרימבקוס, בן 21, הכיר את מיהוב בכלא שם ריצה את עונשו בגין גניבות. נאסר עליו להסתובב ברובע ה-11 אך המעקב המשטרתי אחר פעולותיו לא היה הדוק דיו.
הלוויה

מסע ההלוויה, שנערך ב-28 במרץ, משך אליו אלפי משתתפים שליוו את הנרצחת ברחובות פריז. הם הלכו ברגל מפלאס דה לה ניישן לבניין הדירות של קנול ברובע ה-11. קנול נקברה ב-Cimetière parisien de Bagneux. עמנואל מקרון נשיא צרפת השתתף בלוויה באופן לא רשמי, על מנת שיוכל להביע את תנחומיו למשפחתה ללא סיקור בתקשורת. מוקדם יותר אמר כי "רצחו אישה תמימה ופגיעה בגלל שהיא יהודייה". בלוויה השתתפה ראש עיריית פריז אן אידלגו ופוליטיקאים נוספים. גם חברי מפלגת החזית הלאומית הימנית קיצונית ובראשם מארין לה פן וז'אן לוק מלנשון השתתפו בלוויה על אף שנתבקשו על ידי ארגוניים יהודיים שלא להגיע. צעדות נוספות נערכו במקביל במרסיי, ליון, טור, דיז'ון, שטרסבורג, מץ ונאנט. אחרות התקיימו באורליאן ובליל.
גילויי אנטישמיות בצרפת במאה ה-21

לפי "אטלנטיק", רצח זה סימן שינוי בגישה של ממשלת צרפת. בניגוד לרציחות האנטישמיות הדומות של אילן חלימי (2006) ושרה חלימי (2017), הרשויות בצרפת הגדירו את הרצח הזה באופן מידי כמעשה של שנאת יהודים.
ראו גם

רצח שרה חלימי
רצח סוזן דר קירקור
האנטישמיות החדשה
רצח אילן חלימי
פשע שנאה
הערות שוליים

↑  גדעון קוץ, פריז, ‏חקירת רצח מיריי קנול בפריז: הדוקר זעק "אללה אכבר", באתר מעריב אונליין, 28 במרץ 2018
↑  בעקבות רצח מירי קנול, יו"ר קק"ל הורה לתגבר אבטחת מוסדות קק"ל בצרפת: "הרוצח ניסה להעביר מסר", באתר 0404, ‏2018-03-27
↑  Weiss, Bari (30 במרץ 2018). "Jews Are Being Murdered in Paris. Again". The New York Times. נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Peltier, Elian; Breeden, Aurelien (28 במרץ 2018). "Mireille Knoll, Murdered Holocaust Survivor, Is Honored in Paris". New York Times. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Bremmer, Charles (28 במרץ 2018). "Two charged with killing 85-year-old Holocaust survivor Mireille Knoll". The Times (of London). נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nossiter, Adam (26 במרץ 2018). "She Survived the Holocaust, to Die in a 2018 Hate Crime". New York Times. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mort de Mireille Knoll : ses meurtriers présumés sortaient de prison". Le Monde.fr (בצרפתית). נבדק ב-2018-04-06.
1 2  BFMTV. "Meurtre de Mireille Knoll: ce que révèle le PV des enquêteurs". BFMTV (בצרפתית). נבדק ב-2018-04-06.
1 2  "News Funeral march for murdered Holocaust survivor Mireille Knoll draws thousands". DW News. 28 במרץ 2018. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Emmanuel Macron a assisté "à titre personnel" aux obsèques de Mireille Knoll". Le Huffington Post (בצרפתית). 2018-03-28. נבדק ב-2018-04-03.
↑  McAuley, James (27 בנובמבר 2018). "How the murders of two elderly Jewish women shook France". The Guardian. נבדק ב-10 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Donadio, Rachel (29 במרץ 2018). "The Meaning of France's March Against Anti-Semitism". The Atlantic. נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ג'ו-און – דמויות

לוגו סדרת הסרטים בשפה היפנית
סדרת סרטי "ג'ו-און" היא סדרת סרטי אימה יפניים שנוצרו על ידי הכותב טאקאשי שימיזו. עלילת הסרטים סובבת סביב קללה שנוצרת כאשר אדם מת בזעם רב, רגשותיו השליליים נשארים במקום המוות ובעצם יוצרים עליו קללה. הקללה מתנהגת כוירוס המתפשט והורגת את כל מי שמגיע אל מקום משכנה או את כל מי ששהה בסמוך אליו. כאשר אדם בשם טאקאו סא'אקי רצח את אשתו, קיאקו תחת התקף זעם שנבע מקנאה, קללה בשם "ג'ו-און" נוצרה בבית המשפחה. הקללה גורמת לקיאקו לחזור כרוח נקמנית בשם "אונריו" ולהרוג את כל מי שנכנס אל בית משפחת סא'אקי.
ארבעת הסרטים הראשונים מספרים את סיפור קללת משפחת סא'אקי, בעוד השאר משמשים כאתחול או כסיפור שעומד בפני עצמו. כל סרט בסדרה מחולק לשישה פרקים המסודרים בסדר לא ליניארי ועל הצופה לנסות ולחבר את העלילה בעצמו. הסדרה קיבלה עיבוד אמריקאי בשם "הטינה". בכל סרטי הסדרה מופיעות דמויות משתנות, כאשר רק דמויותיהן של הרוחות הן הדמויות הקבועות שמופיעות כמעט בכל הסרטים (להוציא את הסרטים "רוח לבנה" ו-"רוח שחורה"). ערך זה יעסוק בהן ולא בדמויות המופיעות בעיבוד האמריקאי. למידע עליהן, ניתן ללחוץ כאן.
הרוחות > קיאקו סא'אקי

מצב:
נולדה מחדש כבתה של קיוקו הרסה (ג'ו-און: הטינה 2).
רוח נקמנית (ג'ו-און: הקללה האחרונה).
התמזגה עם רוחה של סאדאקו יאמאמורה (סאדאקו נגד קיאקו).
גזע: בת אדם (לשעבר) / רוח נקמנית.
שחקנית:
טאקאקו פוג'י (אנ') (סדרת סרטי ג'ו-און).
מיסאקי סאיסו (אתחול).
רונה אנדו (סאדאקו נגד קיאקו).
הרוחות > קיאקו סא'אקי > בסרט הקרוסאובר

סרט זה ממשיך באותו הקו של סרטי ג'ו-און המקוריים, אך בשינוי קל. רוחותיהם של קיאקו וטושיו עדיין רודפות את בית המשפחה וקיאקו לא נולדה מחדש כבת אדם. במקום זאת, אדם בעל כוחות טלפתיים בשם קאיזו מנסה לגרום לקיאקו להילחם ברוחה של סאדאקו יאמאמורה (סמארה מורגן בגרסה האמריקאית), דמות האנטגוניסט מסרטי "רינגו" במטרה להציל את חייהן של יורי וסוזוקה, זוג בנות שנדבקו בשתי הקללות. הניסיון נכשל והרוחות מתמזגות והופכות לרוח בשם "סאדאקיה" הרודפת את בית משפחת סא'אקי עד עצם היום הזה.
בכל הסרטים בהם הדמות מופיעה, קולה האייקוני הוא חרחורי גסיסה.
הרוחות > טושיו סא'אקי

מצב: רוח נקמנית.
גזע: בן אדם (לשעבר) / רוח נקמנית.
שחקן:
דאיקי סאדאווה (4444444444).
ריוטה קויאמה (ג'ו-און: הקללה, ג'ו-און: הקללה 2).
יויה אוזקי (ג'ו-און: הטינה, ג'ו-און: הטינה 2).
שוסיי אוטו (רוח לבנה ורוח שחורה).
קאי קוביאשי (אתחול).
רינאטרו שיבאמוטו (סאדאקו נגד קיאקו).
הרוחות > טושיו סא'אקי > בסרט הקרוסאובר

סרט זה ממשיך באותו הקו של סרטי ג'ו-און המקוריים, אך בשינוי קל. רוחותיהם של קיאקו וטושיו עדיין רודפות את בית המשפחה. במהלך הסרט, רוחו של טושיו רוצחת ביחד עם רוחה של אמו מספר ילדים שנכנסים אליהם לבית וכן מופיע בבית כאשר רוחה של אמו מתמזגת עם רוחה של סאדאקו יאמאמורה. לא ידוע מה עלה בגורלו לאחר אירועים אלו.
הרוחות > טאקאו סא'אקי

מצב: רוח נקמנית.
גזע: בן אדם (לשעבר) / רוח נקמנית.
שחקן:
טאקאשי מאטסוימה (אנ') (סדרת סרטי ג'ו-און).
יאסוהיטו הידה (אתחול).
ג'ו-און: הקללה

סרט זה הוא הראשון בסדרה המקורית. טרם יצירת סרט זה, שימיזו יצר שני סרטים קצרים בשם "קאטסומי" ו-"4444444444" ועלילתם משולבת בעלילת סרט זה. סרט זה והסרט הבא בסדרה הופצו בקלטות וידאו ולא בבתי הקולנוע.
עלילת הסרט עוקבת אחר לידתה של הקללה ואחר משפחה העוברת להתגורר בבית משפחת סא'אקי ונחשפת לקללה השוררת בה.
ג'ו-און: הקללה > שינזוקה קוביאשי

מצב: מת.
גזע: בן אדם.
שחקן:
יוראי יאנאגי (אנ').
שינזוקה קוביאשי הוא מורה בבית ספר יסודי ומשמש כמורו של טושיו סא'אקי. בעבר, למד במכללה ביחד עם קיאקו ועם סטודנטית נוספת בשם מנאמי. למרות שקיאקו הייתה מאוהבת בו, שינזוקה לא ידע מכך וחשב שהיא קצת מוזרה. לאחר הלימודים, שינזוקה התחתן עם מנאמי. לאחר שהוא מבחין שטושיו לא מגיע לבית הספר (הוא מת), שינזוקה מגיע לבית משפחת סא'אקי, שם הוא פוגש בטושיו (המופיע בפניו כילד חי), נחשף ליומנה של קיאקו ומגלה את גופתה בעליית הגג. בבואו לצאת מהבית ביחד עם טושיו, הוא מקבל שיחת טלפון מטאקאו סא'אקי, שקודם לכן רצח את מנאמי ההרה. לאחר השיחה, רוחה של קיאקו הורגת את שינזוקה. שינזוקה הוא הקורבן השני של הקללה (הראשון היה טושיו).
בעיבוד האמריקאי, דמותו של פיטר קירק (ביל פולמן) מהסרט "הטינה" מבוססת ברפרוף על דמותו של שינזוקה קוביאשי.
ג'ו-און: הקללה > מנאמי קוביאשי

מצב: מתה.
גזע: בת אדם (לשעבר) / רוח נקמנית.
שחקנית:
יואה.
מנאמי היא אשתו ההרה של שינזוקה. בעבר היא למדה ביחד עם שינזוקה וקיאקו במכללה והיא זוכרת את קיאקו בתור סטודנטית דיי מוזרה שלמדה איתם. מנאמי לא מודעת לרגשותיה של קיאקו אל בעלה. באחד הימים, טאקאו סא'אקי מגיע אל בית משפחת קוביאשי ורוצח את מנאמי על ידי תלישת העובר מרחמה. הרצח מוליד קללה בבית המשפחה הגורמת למנאמי לחזור כרוח נקמנית בשם אונריו. בסרט "ג'ו-און: הקללה 2" רוחה של מנאמי משתלטת על גופה של אישה בשם קיוקו ולאחר מכן הורגת אותה. מנאמי מעולם לא נראתה כרוח נקמנית והרצח היחיד שביצעה היה של קיוקו.
בעיבוד האמריקאי, דמותה של מריה קירק (רוזה בלסי (אנ')) מהסרט "הטינה" מבוססת ברפרוף על דמותה של מנאמי קוביאשי.
ג'ו-און: הקללה > נוריקו מוראקאמי

מצב: מתה.
גזע: בת אדם.
שחקנית:
יומי יושיוקי (אנ').
נוריקו היא אשתו של קאיצ'י ואמם של קאנה וטסויושי. נוריקו ומשפחתה עברו להתגורר בבית משפחת סא'אקי מספר שנים לאחר שהקללה נולדה. בתחילת הסרט היא יוצאת לקניות בבית ומשאירה את קאנה ללמוד ביחד עם יוקי. בהמשך, נוריקו חוזרת הביתה ונהרגת על ידי רוחה הנקמנית של קאנה.
ג'ו-און: הקללה > קאיצ'י מוראקאמי

מצב: מת.
גזע: בן אדם.
בעלה של נוריקו ואביהם של קאנה וטסויושי. דמותו לא מופיעה בסרט, אך בסרט "ג'ו-און: הקללה 2" מוסבר שהוא הותקף על ידי הרוחות והתאשפז בבית חולים. לאחר מכן הוא הוכרז כנעדר.
ג'ו-און: הקללה > קאנה מוראקאמי

מצב: מתה.
גזע: בת אדם (לשעבר) / רוח נקמנית.
שחקנית:
קאנה קאשימה (קאטסומי).
אסומי מיווה (אנ') (ג'ו-און: הקללה).
בתם של נוריקו וקאיצ'י ואחותו של טסויושי. בתחילת הסרט היא לומדת ביחד עם מורה פרטית בשם יוקי, אולם היא נזכרת שהיא צריכה להגיע לבית הספר במטרה להאכיל את הארנבים. בבית הספר, היא נפגשת עם חברתה היאסיו. אולם, רוחה של קיאקו הורגת אותה ולאחר מכן קאנה חוזרת בתור רוח נקמנית חסרת לסת תחתונה והורגת את אמה, נוריקו .
דמותה של קאנה נהרגת בסרט הקצר "קאטסומי".
ג'ו-און: הקללה > יוקי

מצב: מתה.
גזע: בת אדם.
שחקנית:
היטומי מיווה
המורה הפרטית שבאה ללמד את קאנה בביתה. באמצע המפגש של השתיים, קאנה ממהרת לבית הספר במטרה להאכיל את הארנבים ומשאירה את יוקי לחכות לה בבית. ליוקי פוביה מחתולים וכאשר היא רואה את רוחו של מר החתול, היא בורחת לעליית הגג, שם היא נהרגת על ידי רוחה של קיאקו.
ג'ו-און: הקללה > טסויושי מוראקאמי

מצב: מת.
גזע: בן אדם.
שחקן:
קאזושי אנדו
טסויושי הוא אחיה של קאנה ובנם של נוריקו וקאיצ'י. טסויושי הוא תלמיד תיכון ובן זוגה של מיזהאו. טסויושי יוצא מהבית המשפחה אל עבר בית הספר רכוב על אופניים. בדרכו, הוא מקבל שיחת טלפון מרוחו של טושיו סא'אקי ולאחר מכן נהרג על ידיו.
דמותו של טסויושי נהרגת בסרט הקצר "4444444444".
ג'ו-און: הקללה > מיזהאו טאמורה

מצב: מתה.
גזע: בת אדם.
שחקנית:
צ'יאקי קוריאמה (אנ').
מיזהאו היא בת זוגו של טסויושי. במהלך הסרט, היא קובעת להיפגש איתו בבית הספר, אך הוא לא מגיע (נהרג על ידי טושיו). בעודה ממתינה לו בבית הספר, היא מקבלת שיחה מרוחו של טושיו סא'אקי, שלאחר מכן הורג אותה.
ג'ו-און: הקללה > הבלש יושיקאווה

מצב: מת.
גזע: בן אדם.
שחקן:
דאנדן (אנ').
הבלש יושיקאווה הוא בלש משטרה שחוקר את מותן של קאנה ושל היסאיו. במהלך החקירה, הוא מוצא לסת תחתונה מנותקת ותוהה לעצמו למי היא שייכת (קאנה) והאם אפשר לשרוד בלעדיה. בסרט הבא, יושיקאווה מסרב להמשיך לחקור אודות בית משפחת סא'אקי ומאבד את שפיותו בעקבות הקללה. בסוף הסרט השני הוא נהרג על ידי קיאקו.
ג'ו-און: הקללה 2

הסרט ממשיך מאותה הנקודה בה הסרט הקודם הסתיים. מתווך נדל"ן בשם טאטסויה סוזוקי מנסה למכור את בית משפחת סא'אקי ונעזר לשם כך באחותו, קיוקו הרגישה לעל טבעי. אל הבית נכנסת משפחה חדשה שגם היא מקוללת בקללת משפחת סא'אקי. במקביל, רוחה של מנאמי קוביאשי מהסרט הקודם תוקפת את קיוקו ואת בנו של טאטסויה, נובויוקי.
ג'ו-און: הקללה 2 > קיוקו סוזוקי

מצב: מתה.
גזע: בת אדם.
שחקנית:
יוקו דאיקה (אנ').
קיוקו היא אחותו של טאטסויה, בתם של טאג'י ופומי ודודתו של נובויוקי. מאז ילדותה, קיוקו רגישה לעל טבעי, תכונה אותה היא קיבלה בתורשה מאביה. בתחילת הסרט, אחיה, טאטסויה מבקש ממנה לבחון את בית משפחת סא'אקי לפני שהוא מפרסם אותו למכירה (בעקבות מות משפחת מוראקאמי בסרט הקודם). קיוקו נכנסת לבית ורואה את רוחה של קיאקו. בעקבות זאת, היא נותנת לאחיה משקה סאקה ומאלצת אותו לבקש מקונים פוטנציאליים לשתות מהסאקה. במידה והם הקיאו את המשקה, הם אינם חזקים דיה להתמודד עם הרוחות שבבית. לאחר הביקור בבית, יוקו מבקרת את נובויוקי בביתו (שהיה ביתם של משפחת קוביאשי) ויחד עם נובויוקי היא חווה חיזיון בו טאקאו רוצח את מנאמי קוביאשי. בעקבות החוויה, רוחה של מנאמי משתלטת עליה ולבסוף הורגת אותה.