stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צליאק
טיפול

הטיפול היחיד המבטל את כל התסמינים (אך אינו מרפא את המחלה), הוא הימנעות קפדנית מאכילת מזונות המכילים גלוטן. די בכמויות זעירות של גלוטן (מעל 20 חלקים למיליון) ליצירת הנזק הבריאותי. כסיוע לחולי צליאק, תוויות של מוצרי מזון בישראל המכילים גלוטן מציינות זאת במפורש, על אף שיש בעייתיות רבה בנושא זה. חברות מזון מסוימות בארץ נוטות לסמן את כל מוצריהן בתווית "עשוי להכיל גלוטן". בדרך זו הן פוטרות את עצמן מאחריות אם המוצר הכיל גלוטן בטעות.
למרות זאת, לעיתים קשה להקפיד על הימנעות מוחלטת מגלוטן; לעיתים מזונות שאמורים להיות נטולי גלוטן מכילים בטעות כמויות קטנות של החלבון. בנוסף, שמירה על דיאטה קפדנית לאורך כל החיים אינה קלה עבור אנשים רבים. מצד שני, מגבלה זו אינה מפריעה להתפתחות ולגדילה מאחר שלכל מוצרי החיטה יש תחליפים תזונתיים (כרבע מאוכלוסיית העולם, בעיקר במזרח הרחוק, אינו צורך כלל דגנים המכילים גלוטן).
המזונות מהם יש להימנע כוללים חיטה, שעורה ושיפון. לגבי שיבולת-שועל קיימת סוגיה בעייתית: שיבולת השועל עצמה נטולת גלוטן ואולם כל יבולי שיבולת השועל המשווקים לצרכן מעורבים בדגנים המכילים גלוטן. לכן, ההמלצה הרשמית כיום לחולי הצליאק היא להימנע מצריכת שיבולת-שועל עד להשגת יבולים טהורים.
מחקר

במעבדות שונות מתקיימים ניסיונות לנטרול הגלוטן והפיכתו לפחות מזיק.
גישות מחקר אחרות תרות אחר חיסון כנגד הגלוטן.
חוקרים אחרים מחפשים אחר גידול דגני אשר יהיה דל בגלוטן.
נכון ל-2017, נחקר שימוש בחוסמי HLA-DQ2 או HLA-DQ8: נמצא כי חולי צליאק בעלי הפלוטיפ HLA-DQ8/DQ2 מציגים תגובה חיסונית נרכשת חזקה. מספר דרכם נוסו לצורך החלשת התגובה החיסונית והקלה בתסמיני המחלה בחולים אלו. בין השאר נוסתה אסטרטגיה בה מציגם פפטידים החוסמים את הקולטנים המצויים ע"ג תאי מע' החיסון בחולים אלו ובכך להפחית את התגובה האוטואימונית. החסימה מתאפשרת עקב זיקה גבוהה יותר בין החסם לנוגדן לעומת קשירת גלוטן טבעי. קושי עיקרי הוא היכולת של מולקולות חסם אלו להגיע לרירית המעי ולפעול שם, ומכאן שהשימוש באסטרטגיה זו מוגבל.
פיתוח ישראלי חדשני של חברת Ukko עושה ניסיון בשיטה ביוטכנולוגית, על מנת לפתח חיטה המבטאת את הגן היוצר את חלבון הגלוטן, אך בצורה שלא יזוהה על ידי מערכת החיסון.
הערות שוליים

↑  בעקבות בקשת אגודת הצליאק הישראלית, שונה ב-2010 שמה של המחלה על ידי האקדמיה ללשון העברית לדגנת.
1 2  האקדמיה ללשון העברית: השם "דגנת" למחלת הצליאק
↑  Jessica R Biesiekierski, What is gluten?: What is gluten?, Journal of Gastroenterology and Hepatology 32, 2017-03, עמ' 78–81 doi: 10.1111/jgh.13703
↑  Most probable origin of coeliac disease is low immune globulin A in the intestine caused by malfunction of Peyer’s patches, S.J. Mulder & G.C. Mulder-Bos, ביטאון Medical Hypotheses, כרך 66, גיליון רביעי, 2006, עמודים 757–762
↑  A Search for the Holy Grail: Non-Toxic Gluten for Celiac Patients, באתר gastrojournal.org
↑  Pioneer in the gluten free diet: Willem-Karel Dicke 1905-1962, over 50 years of gluten free diet
↑  צליאק: מהי המחלה ואיך מתמודדים איתה?, באתר www.clalit.co.il
↑  A Search for the Holy Grail: Non-Toxic Gluten for Celiac Patients, Marco Londei, Luigi Maiuri & Sonia Quaratino, ביטאון Gastroenterology, כרך 129, גיליון שלישי, עמודים 1111–1113, ספטמבר 2005
↑  Kim CY, Quarsten H, Bergseng E, Bergseng E, Khosla C, Sollid LM, Structural basis for HLA–DQ2–mediated presentation of gluten epitopes in celiac disease, Proc Natl Acad Sci USA
↑  Kapoerchan VV, Wiesner M, Overhand M, van der Marel GA, Koning F, Design of azidoproline containing gluten peptides to suppress CD4+ T–cell responses associated with celiac disease, . Bioorg Med Chem
↑  Veeraraghavan G, Lefﬂer DA, Kaswala DH, Mukherjee R, Celiac disease update: new therapies, Expert Rev Gastroenterol Hepatol
↑  אושרי אלקסלסי, ‏פיתוח ישראלי רוצה "לעקוף" אלרגיות לגלוטן ובוטנים עם חלבונים מהונדסים, באתר Geektime‏, 27 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284827405171  BNE: XX527838  BnF: cb12128642j (data)  GND: 4191006-0  LCCN: sh85021632  LNB: 000158746  NKC: ph119088 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צילום של המעי הדק במהלך בדיקת ביופסיה לגילוי צליאק
דורה, אחד ממיני הדגנים המותרים למאכל לחולי צליאק
מיה בר-הלל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בת 82 בערך)
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' פוליה  פרס רוטשילד (2018) 
 צאצאים:  גילי בר-הלל
 
מיה בר-הלל (נולדה ב-1943) היא פרופסור אמריטה במחלקה לפסיכולוגיה ובמרכז לחקר הרציונליות באוניברסיטה העברית בירושלים, וכלת פרס רוטשילד בתחום מדעי החברה לשנת 2018.
בר-הלל חוקרת שיפוט והחלטה; חשיבה הסתברותית; פרדוקסים וחידות.
ביוגרפיה > פעילות מחקרית

הפרדוקס של ניוקום: יחד עם הפילוסוף אבישי מרגלית, עמו כתבה מספר מאמרים, הציעה פתרון לפרדוקס של ניוקום. מדובר בניסוי מחשבתי שכולל משחק בין שני שחקנים, שאחד מהם מסוגל לחזות את העתיד.
הצופן התנ"כי: בשנת 1994 פורסמה עבודה אשר עסקה בניסוי שנערך בטקסט העברי של ספר בראשית בתנ"ך קורן. בניסוי נבחר מדגם של צמדי מילים בעלי משמעות, וטענתם העיקרית של עורכי הניסוי הייתה כי לא סביר שהופעתם של צמדי מילים אלה בטקסט בדילוגי אותיות תתקבל באקראי. בעקבות מאמר זה, ב-1999, בר-הלל והמתמטיקאים ברנדן מקיי, דרור בר-נתן וגיל קלעי פרסמו מאמר שבו טענו לפסילה גמורה של הטיעון. גולת הכותרת הייתה מציאת "דילוגי אותיות" בספר "מלחמה ושלום" במתאם גבוה עוד יותר ממה שנמצא בספר בראשית. מאוחר יותר, בר-הלל הציגה המחשה לבעייתיות של הניסוי: אם קשת מצביע על חץ שירה ונעוץ בלב מטרה, אין זה מבטיח שהצלף אכן ירה את החץ אל המטרה ולא צייר את המטרה לאחר מכן סביב החץ. זוהי דוגמה לכשל הצלף הבודד שבו אירוע שהתרחש באופן אקראי מוצג כאירוע נדיר הדורש הסבר סיבתי לא אקראי. הבעיה שהעלו מקיי ושותפיו היא שבשל "מרחב התמרון" שהם תיארו, התאפשר לכותבי המאמר המקורי לבחור מבין כל הרשימות האפשריות של כינויי הרבנים דווקא את הרשימה שמניבה תוצאות מרשימות. מקיי ועמיתיו לא טענו במפורש כי ויצטום וריפס זייפו במודע את תוצאות הניסוי, אלא שדי באפשרות שהייתה להם לבצע זיוף שכזה כדי להטיל בו ספק.
בשנת 1984 קיבלה עם רומה פלק את פרס הכתיבה של MAA על שם ג'ורג' פוליה על המאמר "Probabilistic Dependence Between Events".‏
ביוגרפיה > ספרים

בר-הלל ערכה קובץ של מאמרים נבחרים של דניאל כהנמן, רציונליות, הוגנות, אושר (אוניברסיטת חיפה והוצאת כתר, 2005). היא הייתה העורכת המדעית של ספרו של כהנמן, לחשוב מהר לחשוב לאט (מטר, 2013); של ספרו של מייקל לואיס, ענן של אפשרויות (בבל, 2017); ושל ספרו של ריצ'רד ת'יילר ככה לא מתנהגים, (מטר, 2019).
ביוגרפיה > פעילות פוליטית ותקשורתית

בר הלל הייתה חברה בהנהלת "בצלם" בין השנים 2012-2018. היא חברה בהנהלה הציבורית של "הקרן החדשה לישראל", וחברה בארגון "מחסום Watch". בבחירות לכנסת העשירית ב-1981 הוצבה במקום ה-84 ברשימת רצ.
כן פרסמה מספר מאמרי דעה בעיתונים "הארץ", "ידיעות אחרונות" ובאתר "המקום הכי חם בגיהנום".
חיים אישיים

בר-הלל היא בתו של הפילוסוף יהושע בר-הלל ואם יחידנית למתרגמת גילי בר-הלל.
הערות שוליים

↑  Maya Bar-Hillel, Avishai Margalit, Newcomb's Paradox Revisited, The British Journal for the Philosophy of Science, Vol. 23, No. 4 (Nov., 1972), pp. 295-304
↑  Brendan McKay, Dror Bar-Natan, Maya Bar-Hillel, Gil Kalai, Solving the Bible Code Puzzle, Statistical Science 14, 1999, 150-17
↑  MAA Writing Awards - Probabilistic Dependence between Events
↑  הנהלת בצלם
↑  מאמרי מיה בר-הלל, באתר "הארץ"
↑  מיה בר-הלל ואוריאל פרוקצ'יה, הטרגדיה של המחסור באיברים להשתלה, באתר ynet, 5 בינואר 2011
↑  מיה בר-הלל, פרס ישראל אינו שונה מזכייה בפיס, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 9 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307273505171  BIBSYS: 90307244  BnF: cb150613276 (data)  GND: 170657949  ISNI: 0000 0000 6817 1464  VIAF: 5264149108413368780007   WorldCat (עם VIAF): 5264149108413368780007
מחנה ג'אדו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  לוב 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  מאי 1942
 תאריך שחרור:  ינואר 1943
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  הצבא הבריטי
 מספר אסירים בשיא:  2,600
 השתייכות האסירים:  יהודים
 נתונים
 מספר הנספים:  562
 קואורדינטות:  31°58′08″N 12°01′10″E﻿ / ﻿31.968888888889°N 12.019444444444°E﻿ / 31.968888888889; 12.019444444444
  (למפת לוב מוגדלת) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תוניסיה אלג'יריה ניז'ר צ'אד סודאן מ. הים התיכוןמחנה ג'אדו(למפת לוב רגילה) טריפולי בנגאזי מיסראתה אל-ביידא רדאמס סבהא תונ. אלג'. ניז'ר צ'אד סו. מ. הים התיכוןמחנה ג'אדו
 
מחנה ג'אדו
מחנה ג'אדו (ערבית: جادو, איטלקית: Giado) הוקם בלוב תחת שלטון איטליה הפשיסטית, בבסיס צבאי לשעבר ביישוב בעל אותו שם השוכן כ-180 ק"מ מדרום-מערב לטריפולי. אל המחנה הועברו כ-2,600 מיהודי קירנאיקה, חלקה המזרחי של לוב, ו-562 מהם מתו ברעב, במחלות ובעינויים ובהוצאות להורג שיטתיות.
המחנה שימש מחנה עבודה ואסיריו הועסקו בעבודות כפייה, אך היות שאוכלס לא רק בכוח עבודה אלא במשפחות שלמות כחלק מתוכנית טיהור אתני, מגדירים אותו רבים כמחנה ריכוז.
רקע > יהודי קירנאיקה תחת שלטון מדינות הציר

במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה קירנאיקה זירת קרבות מרכזית בצפון אפריקה בין בריטניה לבין איטליה וגרמניה. בכיבוש הבריטי הראשון של קירנאיקה ראו היהודים בצבא הבריטי צבא משחרר. היהודים שיתפו פעולה עם הבריטים ובמיוחד שמחו לפגוש את החיילים הארצישראליים. לאחר הנסיגה הבריטית הראשונה החלו האיטלקים תושבי בנגזי לפרוע ביהודים. 2 יהודים נהרגו, רכוש נשדד ובתים רבים נהרסו.
החל מפברואר 1941 החלה מעורבות ישירה של גרמניה בלוב עם הקמת קורפוס אפריקה. בעקבות הכיבוש הבריטי בנובמבר 1941 הוגברה המעורבות הגרמנית באמצעות מינויים בפיקוד הצבאי והקצאת משאבים.
בפברואר 1942, כשבוע לאחר נסיגתם השנייה של הבריטים מקירנאיקה, הורה מוסוליני על דילול האוכלוסייה היהודית בקירנאיקה ופינויה לטריפוליטניה בתואנה של מניעת שיתוף פעולה עם האויב.
רקע > הפינוי לטריפוליטניה

בסך הכל פונו כ-3,000 יהודים, שהם רוב יהודי קירנאיקה. כ-2,600 יהודים פונו למחנה ג'אדו, וכ-400 יהודים שוכנו בבתים בודדים בעיירות הסמוכות גריאן, טיגרנה ויפרן. הפינוי נעשה בשיירות של משאיות החל ממאי ועד לאוקטובר 1942. על הרכב המשלוחים החליט ועד הקהילה, ותדירותם הוכתבה לו, וכן יעדיהם. המסע נערך כחמישה ימים והיהודים הורשו לקחת רק רכוש מועט. מעטים נשארו בקירנאיקה.
התנאים במחנה

הפיקוד על המחנה היה איטלקי, והשומרים היו איטלקים, גרמנים וערבים. לשומרים ניתנה הרשות לירות בכל מי שיתקרב לגדר.
תנאי האקלים במחנה היו קשים, ביום שרר חום גבוה, ובלילה קור עז. האסירים שוכנו בצפיפות רבה. המגורים במחנה היו בביתנים ארוכים שבכל אחד מהם שוכנו כ-300 עד 400 איש, כאשר בין משפחה למשפחה הפרידו מחיצות מאולתרות. בביתנים היו מיטות בלבד, שלא הספיקו למספרם הרב של האסירים.
המשפחות קיבלו מנת מזון שבועית שכללה מנות זעומות של אורז או מקרוני, סוכר, רסק עגבניות וקפה או תה. כמו כן קיבלו האסירים 100–150 גרם לחם ביום. מים חולקו במשך שעתיים ביום לכל הצרכים. כמו כן היו שקנו מזון מערביי האזור בתמורה לבגדים, כסף ותכשיטים, תוך העלמת עין מצד השומרים. בנוסף, קהילת טריפולי שיגרה באופן קבוע בכל שבוע כסף ומזון כשר לאסירים ואף מזון כשר לפסח.
האסירים במחנה הועסקו בעבודות כגון עידור והעברת חצץ ממקום למקום. על סידור העבודה היו אחראים ראש (מאיטלקית: capo) וסגן שמונו בכל ביתן.
בשל תנאי התברואה הגרועים במחנה, הצפיפות והתזונה הלקויה, פרצו במחנה מגפות של טיפוס הבטן וטיפוס הבהרות.
שחרור

המחנה נכבש על ידי הצבא הבריטי במהלך ינואר 1943. פינויו הסופי התעכב מחשש להפצת המחלות, ועקב קשיי תחבורה.
ראו גם

יהודים מחוץ לאירופה תחת כיבוש נאצי
ג'אדו – שואה במדבר
לקריאה נוספת

רחל סימון, "יהודי לוב על סף שואה", פעמים 28 (עמ' 44–78), מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, 1986–ה'תשמ"ו
שלמה אברמוביץ' ובועז אפלבאום, היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו: סיפורה של שואה נעלמה בלוב מיומנו של יוסף דעדוש, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2020.
הטיית השליליות

הטיית השליליות (באנגלית: Negativity Bias) היא הטיה קוגניטיבית המתייחסת להשפעה הרבה יותר של מידע שלילי, בהשוואה למידע חיובי הזהה בחשיבותו או במשקלו, על התפיסה האנושית, על יצירת רשמים, על הקשב, הזיכרון, על השיפוט ועל תהליכי קבלת החלטות.
בדרך כלל אירועים שליליים, למשל הפסד כספי, כישלון או נטישה של חבר, נוטים לתפוס מקום דומיננטי יותר בתודעה ובזיכרון מאשר אירועים חיוביים דומים ושווים בעוצמתם, למשל הצלחה, או רכישת חבר חדש. מחקרים מלמדים כי אירועים שליליים מעוררים פעילות פיזיולוגית, רגשית, קוגניטיבית והתנהגותית רבה יותר בהשוואה לאירועים חיוביים או נייטרליים.
הטיית השליליות מוסברת לעיתים בכך שמידע שלילי נחשב אינפורמטיבי יותר, משום שהוא חורג מחוויות אנושיות יומיומיות, שלרוב נוטות להיות נייטרליות או חיוביות. חווית החיים האנושית נוטה יותר לטוב מאשר לרע, ולכן החוויות השליליות מנוגדות יותר לציפיות ומושכות יותר את תשומת הלב.
ראיות והשפעות > שיפוטים חברתיים

אחד ההסברים להטיית השליליות בשיפוטים חברתיים היא שאנשים נוטים להחשיב מידע שלילי כמידע אבחוני יותר באשר לאופיו של הזולת בהשוואה למידע חיובי, כלומר כמועיל יותר בגיבוש רושם כללי. השערה זו נתמכת בממצאים המצביעים על כך שאנשים מייחסים חשיבות רבה יותר למידע שלילי בתהליך יצירת הרושם, וכאשר מידע זה זמין להם, הם חשים ביטחון רב יותר בהתרשמותם. למשל, אדם שנוטה להפר הבטחות יכול לקיים מדי פעם את מה שהבטיח, אך עדיין ייחשב כלא אמין. לעומת זאת, אדם שמקיים תמיד את הבטחותיו אך פעם או פעמיים לא עומד בדבריו, עלול לאבד במהירות את תדמיתו כאדם אמין. כלומר, אמינות היא משהו שקל להרוס עם מעט כישלונות, אך קשה לבנות מחדש עם הצלחות בודדות.
התפיסה לפיה מידע שלילי מדויק יותר ניכרת גם בדפוסי הצבעה. מחקרים מלמדים כי התנהגות הצבעה מושפעת או מונעת יותר ממידע שלילי מאשר מידע חיובי. אנשים נוטים להצביע נגד מועמד בשל מידע שלילי מאשר להצביע בעד מועמד בשל מידע חיובי. קליין (1991) ציינה במחקרה כי "חולשות היו חשובות יותר מחוזקות בתהליך ההצבעה".
ראיות והשפעות > למידה וזיכרון

משום שבני אדם מגיבים בצורה קיצונית יותר – פיזיולוגית, קוגניטיבית ורגשית – לאירועים שליליים מאשר לאירועים חיוביים, ניתן לטעון כי תגובות אלו תורמות ללמידה. אירועים שליליים מובילים לתשומת לב ולערנות גבוהות יותר, ומובילים בתורם להגברת עיבוד המידע, מה שעשוי לגרום לכך שכישלון ייזכר וישמש ללמידה במידה שווה או אף רבה יותר מהצלחה.
כאשר נבדקים מתבקשים להיזכר באירוע רגשי מהעת האחרונה, הם נוטים לדווח על אירועים שליליים לעיתים קרובות יותר מאשר על אירועים חיוביים. הסיבה לכך היא ככל הנראה שהזיכרונות השליליים נתפסים כבולטים ומשמעותיים יותר מהזיכרונות החיוביים. בנוסף, אנשים נוטים להמעיט בהערכת התדירות שבהם הם חווים רגשות חיוביים, משום שהם שוכחים חוויות רגשיות חיוביות לעיתים קרובות יותר מאשר חווית רגשיות שליליות.
ראו גם

עקרון פוליאנה
הטיית האישוש
תאוריית אימות העצמי
הערות שוליים

1 2 3 4  Roy F. Baumeister, Ellen Bratslavsky, Catrin Finkenauer, Kathleen D. Vohs, Bad is Stronger than Good, Review of General Psychology 5, 2001-12, עמ' 323–370 doi: 10.1037/1089-2680.5.4.323
↑  Shelley E. Taylor, Asymmetrical effects of positive and negative events: The mobilization-minimization hypothesis., Psychological Bulletin 110, 1991, עמ' 67–85 doi: 10.1037/0033-2909.110.1.67
↑  Daniel Kahneman, Amos Tversky, Choices, values, and frames., American Psychologist 39, 1984-04, עמ' 341–350 doi: 10.1037/0003-066X.39.4.341
1 2  Tiffany A. Ito, Jeff T. Larsen, N. Kyle Smith, John T. Cacioppo, Negative information weighs more heavily on the brain: The negativity bias in evaluative categorizations., Journal of Personality and Social Psychology 75, 1998, עמ' 887–900 doi: 10.1037//0022-3514.75.4.887
↑  Christian Unkelbach, Klaus Fiedler, Myriam Bayer, Martin Stegmüller, Daniel Danner, Why positive information is processed faster: The density hypothesis., Journal of Personality and Social Psychology 95, 2008-07, עמ' 36–49 doi: 10.1037/0022-3514.95.1.36
1 2  Felicia Pratto, Oliver P. John, Automatic vigilance: The attention-grabbing power of negative social information., Journal of Personality and Social Psychology 61, 1991, עמ' 380–391 doi: 10.1037//0022-3514.61.3.380
↑  Carolien Martijn, Russell Spears, Joop Van Der Pligt, Esther Jakobs, Negativity and positivity effects in person perception and inference: Ability versus morality, European Journal of Social Psychology 22, 1992, עמ' 453–463 doi: 10.1002/ejsp.2420220504
1 2  Jill G. Klein, Negativity Effects in Impression Formation: A Test in the Political Arena, Personality and Social Psychology Bulletin 17, 1991-08-01, עמ' 412–418 doi: 10.1177/0146167291174009
↑  David L. Thomas, Ed Diener, Memory accuracy in the recall of emotions., Journal of Personality and Social Psychology 59, 1990-08, עמ' 291–297 doi: 10.1037/0022-3514.59.2.291
מלכה בינה

הרבנית מלכה בינה ב-2008
מלכה בינה (Malke Bina; נולדה ב-1950) היא מייסדת מדרשת מת"ן, ומחלוצות מהפכת לימוד התורה לנשים.
ביוגרפיה

בינה נולדה בבולטימור. שני הוריה היו ניצולי שואה ועסקו בחינוך. אביה היה מתלמידי ישיבת מיר ובזמן השואה שהה בשאנגחאי יחד עם שאר תלמידי הישיבה.
ב-1967 הגיעה לישראל לצורך לימודי תואר ראשון במכללת ירושלים לבנות. במהלך שנות לימודיה, הכירה את בעלה. לאחר השלמת התואר השני בישיבה יוניברסיטי בניו יורק חזרה לישראל ולימדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים.
עם הקמת מדרשת ברוריה, חלוצת המדרשות התורניות לנשים, החלה ללמד שם ובמקומות נוספים תלמוד. בשנת 1982 שהתה בברית המועצות בשליחות חינוכית וציונית מטעם משרד ראש הממשלה.
בשנת 1988 הקימה את בית המדרש "מת"ן - מכון תורני לנשים", העוסק בלימוד תורה במסגרות שונות לנשים. במשך השנים נוספו תוכניות לימוד מגוונות, בהן תוכנית בת מצווה ותוכניות לימוד לעולים חדשים מברית המועצות ומאתיופיה. הסניף הראשי נמצא בירושלים ומלבדו קיימים סניפים נוספים בישראל ומחוצה לה. בעשור השני של המאה ה-21, בית המדרש מת"ן הוא אחד מבתי המדרש המרכזיים לנשים בישראל.
בשנת 2002 קיבלה בינה את פרס נשות הדסה העולמית. בשנת 2006 קיבלה תואר ד"ר לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי על פועלה בתחום לימוד תורה לנשים ותרומתה בקידום העלייה, החינוך והרווחה. בשנת 2009 נבחרה לאשת השנה של תנועת אמונה.
בראיון עמה בשנת 2009 אמרה כי מאז החל מהלך לימוד התורה לנשים, חלה התפתחות רבה בתחום זה והנשים "נכנסות לכל עולם התורה של בית המדרש אשר במשך שנים היה נחלתם של גברים בלבד". לדבריה, "התורה של הנשים יותר שלמה, יותר עמוקה, יותר תופסת את כל חלקי העולם התורני ולא רק חלקים בודדים".
נשואה לרב אהרון בינה, ראש ישיבת "נתיב אריה" בעיר העתיקה, בנו של הרב אריה בינה. לזוג חמישה ילדים.
בשנת 2014 קיבלה את פרס בוני ציון בתחום החינוך.
ב-2021 פרשה מניהול מכון מתן, ובמקומה מונו ד"ר יעל ציגלר לראש בית המדרש והמנהלת החינוכית, ובתה חיה בינה-כץ כמנכ"לית המכון. באותה שנה קיבלה את פרס יקיר ירושלים.
בשנת 2022 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑  THE FLOURISHING OF HIGHER JEWISH LEARNING FOR WOMEN, מאי 2000, אתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה (באנגלית)
↑  אמנון שומרון, ישיבה-אונברסיטי מעניקה לראשונה פרס בישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 במרץ 2006
↑  Yeshiva University to Honor Four Educators Who Have Furthered the Goals of Torah Umadda in Israel, Yeshiva University News, ‏13 במרץ 2006 (באנגלית)
↑  עמיעד טאוב, הרבנית מלכה בינה נבחרה לאשת השנה של אמונה, באתר "דתילי", 19 בפברואר 2009
אדם צחי, ‏מלכה בינה - אשת השנה,  באתר כיפה, 1 במרץ 2009
↑  הרבנית בינה: תורת הנשים יותר שלמה היום, באתר ערוץ 7, 2 במרץ 2009
↑  חזקי ברוך, צפו: פרס "בוני ציון" הוענק לשישה עולים, באתר ערוץ 7, 15 במאי 2014, אוחזר 8 במאי 2018
↑  אחרי 33 שנה: הרבנית מלכה בינה פורשת ממכון "מתן", באתר כיפה, ‏2021-06-28
↑  בסימן הוקרה לאנשי הרפואה: נבחרו יקירי ירושלים לשנת תשפ"א, כל העיר
↑  קשת ברגסון, ‏רבנית, לוחמת וזמרת: הזוכות בד"ר לשם כבוד, באתר "סרוגים", 7 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414939905171  VIAF: 72156675016633581925   WorldCat (עם VIAF): 72156675016633581925
המנון קומורו

| --- | --- |

 מדינה:  קומורו קומורו
 שפה:  קומורית
 מילים:  השאם סעיד עבד א-רחמן
 לחן:  השאם סעיד עבד א-רחמן, כמאל א-דין עבדאללה
 תאריך מעמד רשמי:  1978
 ‏האזנהקובץ:National anthem of the Comoros, performed by the U.S. Navy Band.oga‏Ⓘ‏
 
איחוד האיים הגדולים (בקומורית: Udzima wa ya Masiwa) הוא ההמנון הלאומי של קומורו.
קבוצת האיים בריבונות צרפת מיוט מוזכרים אף הם בהמנון.
מילות ההמנון

| תרגום חופשי לעברית | קומורית |
| --- | --- |
 הדגל מתנוסס,  מכריז על עצמאות גמורה  האומה מתרוממת  הלא זהו בשל אמונתנו  בזאת, קומוריה שלנו.    לו תהי לנו המסירות  למען אהבת איינו הנפלאים.  אנו הקומוריאנים דם אחד,  אנו הקומוריאנים של אמונה אחת.    באיים אלה נולדנו,  איים אלה הביאו אותנו עד הלום,  נא אלוהים היה בעזרנו.  לו תהיה לנו הנחישות האיתנה  לאהוב את מולדתנו תמיד,  לאהוב את דתנו ועולמנו.    הדגל מתנוסס.  מ-6 ביולי  קמה האומה ועולה.  האיים שלנו מסודרים בשורה,  מיוט, אנג'ואן, מוהלי ונגאזידג'ה,  לו תהי לנו המסירות והדבקות  לאהוב את איינו הנפלאים.:  I béramu isi pépéza  I nadi ukombozi piya  I daula ivénuha  Tasiba bu ya i dini voya trangaya hunu Komoriya  Narikéni na mahaba ya huveindza ya masiwa    Yatruwasiwa Komoro damu ndzima  Wasiwa Komoro dini ndzima  Ya masiwa radzali wa  Ya masiwa yarileya  Mola né ari sayidiya  Narikéni ha niya  Riveindzé uwataniya  Mahaba ya dine na duniya.    I béramu isi pépéza  Rang mwési sita wa Zuiye  I daula ivénuha  Zisiwa zatru zi pangwi ha  Maoré na Nzuani, Mwalina Ngaziya  Narikéni na mahaba ya huveindza ya masiwa.
ראו גם

דגל קומורו
סמל קומורו
מיקי כהן (תעשיין)

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1930 (בן 94) תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מנכ"ל חברת מספנות ישראל יו"ר המועצה של עמותת משפחות מייסדי תל אביב
 
מיכאל (מיקי) כהן (נולד ב-23 ביוני 1930) הוא תעשיין ופעיל חברתי ישראלי.
ספרים ומחקרים שכתב

ארדון כהן, מיכאל (מיקי) כהן, עמוס מנדלסון, חטיבת הנגב במלחמת העצמאות, מהדורה שנייה (ראשונה: 2011), הוצאה עצמית.
מיכאל (מיקי) כהן, תדי איתן, 'הקומנדו הצרפתי' וגדוד 75 במלחמת העצמאות, עלי זית וחרב ו', 2006, עמ' 99–150
מיכאל (מיקי) כהן, הם באו אלינו כאשר היינו זקוקים להם ביותר - המח"ל במלחמת העצמאות, עלי זית וחרב ח', 2008, עמ' 218-177
ביבליוגרפיה

ריאיון מצולם עם כהן בן שמונה שעות בשלושה דיסקים במסגרת עמותת תולדות ישראל, מצלם ומראיין אייל זייד, 2015.
הופיע בארבעה סרטים אוטוביוגרפיים שביימה בתו יולי כהן. בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי, עבור ערוץ 8, ערוץ 2 וyes דוקו בקו-פרודוקציות בינלאומיות עם ה־BBC, ARTE/ZDF, 2TV דנמרק, YLE פינלנד, VRT בלגיה ועוד. ארבעת הסרטים נרכשו לשימוש בעשרות אוניברסיטאות ברחבי העולם.
יולי כהן, המחבל שלי, 60 דקות, 2002. זוכה פרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע ירושלים, מועמד לפרס Silver Wolf בפסטיבל אידפא (2002), ציון לשבח של Provincia di Cuneo באיטליה (2003) ופרס אירופי Ilaria Alpi Journalistic Television (2004). הוקרן במעל 100 פסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, שודר בעשרים מדינות ותורגם ל-20 שפות.
יולי כהן, ציון, אדמתי, 60 דקות, 2004.
יולי כהן, האח שלי, 60 דקות, 2007.
יולי כהן, ישראל שלי, 80 דקות, 2008.
יולי כהן, מקדש מעט של אהבתנו, סרט קולנוע תיעודי בן 30 דקות, 2014. במסגרת התערוכה חמישים שנה לאנדרטת חטיבת הנגב, חמישים שנה לפיסול הסביבתי של דני קרוון אוצרת: עדי אנגלמן.
הקומנדו הצרפתי, סרט תיעודי בן 26 דקות, כהן הוא המרואיין המרכזי בסרט, במאי ומפיק: פראנסיס קסטל לפי רעיון של מוריס שוורץ.
מרדכי בר-און, אל מול פני המלחמה החזקה – סוגיות בחקר תולדות מלחמת העצמאות, הוצאת אפי מלצר, 2015, עמ' 122–123, 190, 208, 210, 233-232, 236-235, 241-239, 242.
Meyer Levin, If I Forget Thee, The Viking Press, New York 1947
Meyer Levin, In Search, Horizon Press, New York 1950
מיכאל שטראוס (איש עסקים)

| --- | --- |

שטראוס, דצמבר 2013
 לידה:  1 במאי 1934 אולם, גרמניה הנאצית גרמניה
 פטירה:  17 באוקטובר 2020 (בגיל 86) תל אביב-יפו, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1936
 השכלה:  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 תקופת הפעילות:  1958–2001 (כ־43 שנים) 
 מספר צאצאים:  3 
 
מיכאל שטראוס (1 במאי 1934 – 17 באוקטובר 2020) היה איש עסקים ישראלי, שכיהן כיו"ר קבוצת שטראוס בשנים 1975–2001.