stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקום (אלבום)
קרדיטים

שלמה ארצי: שירה, קולות רקע
גרי אקשטיין: גיטרות חשמליות
דני רובס: גיטרות אקוסטיות
אלון הילל: תופים וכלי הקשה
אלון נדל: בס
משה לוי: פסנתר, פסנתר חשמלי, סינתיסייזר
שם טוב לוי: חליליות, הקלטה
סמדר שזר: אבוב
מאיר ישראל: כלי הקשה
איתן שפירא: אקורדיון
נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית: כינורות
שמואל אחיעזר: קלרינט
טליה מנזה: קונטרבס
דרור אדלר: מפוחית פה
אורי צור: בסון
אלחנן ברגמן, יורם אלפרין: צ'לו
האנסמבל לכלי פריטה, מאיה שפייה: מנדולינה
אנטולי קרופניק, יוסף רבין: קרן יער
גרי אקשטיין: גיטרות, גיטרה חשמלית
יאיר שרגאי: עיבודים והפקה מוזיקלית
אסתר שמיר: שירה, לחן ומילים ל"ברית לא מותרת" (שיר מס' 10)
הוקלט באולפני "טריטון" באפריל – ספטמבר 1982
איתמר גפני: טכנאי הקלטה
יואב שדמה: עוזר טכנאי
יעקב מורנו: חיתוך התקליט
מיכה קירשנר: צילום העטיפה
יקי קאופמן: עיצוב עטיפת האלבום
הלגיון הראשון איטליקה

| --- | --- |
דגל הלגיון הראשון איטליקה
דגל הלגיון הראשון איטליקה
 פרטים
 מדינה:  הרפובליקה הרומית האימפריה הרומית
 שיוך:  הצבא הרומי
 סוג:  לגיון
 בסיס האם:  נובה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 בספטמבר 66 – לא ידוע
 מקים היחידה:  נירון
 מלחמות:  שנת ארבעת הקיסרים מלחמות כנגד הסרמטים מלחמות כנגד הדאקים המלחמות הרומיות-פרתיות מרד בר כוכבא
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קר, בעיקר פילום, גלדיוס, סקוטום, לוריקה לוריקה סקוומטה (שריון שרשראות)
הלגיון הראשון איטליקה (בלטינית: Legio I Italica) היה לגיון הצבא הרומי, אשר הוקם בידי קיסר רומא, נירון בשנת 66, ופעל עד המאה ה-5.
הערות שוליים

1 2 3  הלגיון הראשון איטליקה, באתר livius.org (באנגלית)
↑  Martyrologium Romanum Flori-Legium
↑  בצבא הרומי המאוחר היו שני סוגי לגיונות. הלימיטאני, שהיו מרותקים בדרך כלל לפרובינקיה מסוימת, והלגיונות העצמאיים (Comitatenses) אשר היו בדרך כלל בפיקוד בכיר ונועדו להגיב על מקרי חירום ביטחוניים. הלגיונות העצמאיים נחשבו ליוקרתיים יותר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 6619157162106278980005   WorldCat (עם VIAF): 6619157162106278980005
הרולד הולס

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  1 בינואר 1886 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  25 במרץ 1949 (בגיל 63) קולצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 גובה:  1.72 מטרים
 עמדה:  חלוץ 
 
הרולד הולס (באנגלית: Harold Halse‏; 1 ינואר 1886 – מרץ 1949) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה

הולס, יליד לונדון, החל את הקריירה שלו בקבוצת לייטון אוריינט ועבר לקבוצת סאות'נד יונייטד, לפני שעבר ב-1908 למנצ'סטר יונייטד. הולס עזר ליונייטד לזכות בשתי אליפויות (1908 ו-1911) ופעם אחת בגביע ה-FA‏ (1909). הולס עזב את יונייטד ב-1912 כשלזכותו חמישים שערים לטובת הקבוצה. לאחר מכן שיחק באסטון וילה, צ'לסי וצ'רלטון אתלטיק, לפני שפרש מכדורגל ב-1923.
להולס הייתה הופעה אחת בנבחרת אנגליה, בה כבש שני שערים.
שריף טירספול

שחקני הקבוצה, לאחר הזכייה בגביע חבר המדינות, ינואר 2009
מועדון כדורגל שריף טירספול (ברומנית: Sheriff Tiraspol) הוא מועדון כדורגל מולדובי, המייצג את העיר טירספול, בירת טרנסניסטריה, מדינה לא מוכרת בשטח מולדובה. הוא נוסד בשנת 1997 בשם טירס טירספול (Tiras Tiraspol) ומותגה מחדש בשנה שלאחר מכן כ'שריף' והתבססה במהירות בכדורגל המולדובי. המועדון זכה פעמיים בגביע אלופות חבר המדינות, טורניר הכדורגל החשוב ביותר בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר, אף שחשיבותו פחתה מאז 2012 וזהו אחד ממועדוני הכדורגל המעוטרים ביותר במולדובה. ידוע בכינוי "הצרעות".
"הצרעות" רשמה את הופעת הבכורה שלה בליגת העל המולדבית בעונת 1998/99, כשזכתה גם בגביע הראשון שלה, גביע מולדובה. מאז הם צברו 20 תוארי אליפות, אחד עשר גביעים ושבעה סופרקאפ — כולם מהווים שיאי זכייה. בזירה האירופית, שריף הגיע לשלב הבתים בליגה האירופית ארבע פעמים והיא הקבוצה המולדובית הראשונה שהגיעה לשלב הבתים בליגת האלופות בעונת 2021/2022. היא גם הקבוצה המולדובית היחידה שניצחה את ריאל מדריד.
המועדון נקרא על שם נותנת החסות הראשית שלו, שריף, קונגלומרט המפעיל תעשיות שונות בטרנסניסטריה. משחקי הבית משוחקים במדי צהוב ושחור באצטדיון שריף, שאליו עבר המועדון בשנת 2002 ומכיל 12,746 מושבים.
הקבוצה נקראת לעיתים גם בקצרה אף סי שריף. יש להבדיל בינה לבין אף סי טירספול שהייתה קבוצה אחרת ויריבתה.
אצטדיון הקבוצה

מאז הקמתה, שיחקה הקבוצה את משחקי הבית באצטדיון העירוני טירספול, שנבנה בתקופה הסובייטית.
ב־1 באוגוסט 2000, במערב בירת טרנסניסטריה, החלה בניית מתחם הספורט שריף, שעל פי תוכניות הנהלת החברה, היה אמור להפוך למחנה אימונים לפיתוח הכדורגל המקצועי באזור. שנתיים לאחר מכן, ביוני 2002, הוזמנה בניית הזירה הראשית.
המתחם כולל זירה ראשית, זירת ספורט קטנה, זירת כדורגל מקורה, שמונה מגרשי אימונים ובריכת שחייה באורך חמישים מטרים. שטח מתחם הספורט משתרע על שטח של מעל 65 דונם.
הזירה המרכזית היא אצטדיון כדורגל עם 12,746 מקומות ישיבה. כל הדוכנים מצוידים בסככים המגינים על הצופים ממזג אוויר גרוע, מותקנים מושבים נפרדים ממתכת. מגרש המשחקים, בגודל 120 על 80 מטר, עשוי מדשא טבעי, ישנה מערכת ניקוז, מערכת השקיה אוטומטית, שמצוידת גם במערכת חימום המגרש. האצטדיון מצויד במערכת טלוויזיה המאפשרת שידור חי של משחקים, תא וידאו בשטח כולל של 48 מ"ר. מגרש המשחקים מואר מהסככות של היציעים המערביים והמזרחיים ופועל בארבעה מצבים: 200, 400, 800 ו־1600 לוקס. אם מקור החשמל הראשי מנותק, מערכת החשמל של האצטדיון עוברת אוטומטית לספק גיבוי ובמידת הצורך למצב האוטונומי הקיים. הזירה מצוידת בציוד סאונד מודרני של חברת "Electro-Voice" הגרמנית. חדרי ההלבשה מצוידים בהתאם להמלצות אופ"א ויש חדרי חימום פנימיים לצוותים, הממוקמים ליד חדרי ההלבשה.
בשנת 2011 הציגה אופ"א כללים מעודכנים לתשתיות האצטדיון, בהקשר לכך, הזירה המרכזית של מתחם הספורט שריף עברה שיפוץ. בוצעה החלפה מלאה של הדשא, עם ציוד לאנשים עם מוגבלויות, מערכת הניקוז שופרה, מקומות חדשים לשחקנים מחליפים וצוות המאמנים של הקבוצות ונוספה מנהרה שמאפשרת לשחקנים להיכנס למגרש מהיציע.
במתחם יש גם זירה קטנה, שכוללת 8,914 מושבים. בנוסף למגרש כדורגל בגודל 105 על 68 מטר, יש באצטדיון שש מסלולי ריצה. הארנה הקטנה הוקמה בספטמבר 2002. מגרש הכדורגל כולל מערכת השקיה אוטומטית ומצויד במערכת חימום תת-קרקעית. כמו גם בזירה המרכזית, יש ציוד קול מותקן של חברת "Electro-Voice" ולוח וידאו בשטח של 48 מ"ר, המותקן מעל היציע הדרומי. בשנת 2011 בוצעו עבודות להחלפה מלאה של הדשא בדשא טבעי, מערכת החימום והניקוז של המגרש שופרה, נוספו דוכני פרשנות וחדרי עבודה לעובדי אופ"א.
ישנה זירה פנימית מחוממת ומקורה לחלוטין עם תפוסה של 3,570 צופים. המאפשרת לקיים משחקי כדורגל בתקופת סתיו-חורף. הזירה פועלת מאז המחצית השנייה של 2004. בניין הזירה הפנימית בגובה 37 מטר מצויד במערכות תמיכה הדומות לאלה המותקנות בזירה הראשית והזירה הקטנה של מתחם הספורט שריף. כולל מגרש המשחקים, בגודל 105 על 68 מטרים, כולל דשא מלאכותי מהדור הרביעי של FieldTurf, ולוח וידאו בשטח כולל של 40 מ"ר שמותקן ביציע הדרומי של האצטדיון. בחלקו הדרומי של האצטדיון יש מתחם מגורים לשחקני כדורגל ולצוות המאמנים של המועדון. הוא כולל חדרים של ארבעה כוכבים, חדר כושר וחדרי כושר לחימום, בהם ספורטאים יכולים להתאמן במזג אוויר גרוע, חדרי עיסוי, משחקים וחדרי מחשבים, מקלחות וסאונה עם בריכה קטנה. בחלק הצפוני של הזירה יש אולם משחקים גדול לתחרויות קטרגל, כדורעף, כדורסל, כדוריד וספורט אחר. האולם מיועד ל־860 צופים בישיבה, מצויד בלוח וידאו אלקטרוני וחדרי הלבשה המאפשרים לקבל בו זמנית שמונה קבוצות משחק.
סגל > מאמנים

| שם | לאום | מינוי | עזיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| אחמד אלסקרוב | אוקראינה אוקראינה | 1997 | 1998 |
| סרגיי בוברובסקי | בלארוס בלארוס | 1998 | 1999 |
| יוהאן דניליאנץ | אוסטריה אוסטריה | 2000 | 2000 |
| וולודימיר זמליאנוי | אוקראינה אוקראינה | 2000 | 2001 |
| ולרי ואסילייב | אוקראינה אוקראינה | 2001 | 2001 |
| אולכסנדר הולוקולוסוב | אוקראינה אוקראינה | 2001 | 2002 |
| מיחאי סטויקיצה | רומניה רומניה | 2002 | 2002 |
| גבריאל באלינט | רומניה רומניה | 2002 | 2003 |
| איהור נאקונצ'ני | אוקראינה אוקראינה | 2003 | 2004 |
| לאוניד קוצ'וק | בלארוס בלארוס | 2004 | 2010 |
| אנדריי סוסניצקי | בלארוס בלארוס | 2010 | 2011 |
| ויטאלי ראשקביץ' | בלארוס בלארוס | 2011 | 2012 |
| מילאן מילאנוביץ' | סרביה סרביה | 2012 | 2012 |
| ויטאלי ראשקביץ' (ממלא מקום) | בלארוס בלארוס | 2012 | 2012 |
| מיחאי סטויקיצה | רומניה רומניה | 2012 | 2013 |
| ויטאלי ראשקביץ' | בלארוס בלארוס | 2013 | 2013 |
| ויאצ'סלב רוסנק | מולדובה מולדובה | 2013 | 2014 |
| זוראן זקיץ' | קרואטיה קרואטיה | 2014 | 2015 |
| ליליאן פופסקו | מולדובה מולדובה | 2015 | 2015 |
| זוראן ווליץ' | קרואטיה קרואטיה | 2015 | 2016 |
| ברונו אירלס | צרפת צרפת | 2016 | 2016 |
| ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום) | מולדובה מולדובה | 2016 | 2016 |
| רוברטו בורדין | איטליה איטליה | 2016 | 2018 |
| ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום) | מולדובה מולדובה | 2018 | 2018 |
| גוראן סבליץ' | קרואטיה קרואטיה | 2018 | 2019 |
| זוראן זקיץ' | קרואטיה קרואטיה | 2019 | 2020 |
| ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום) | מולדובה מולדובה | 2020 | 2020 |
| יורי ורנידוב | אוקראינה אוקראינה | 2020 | 2022 |
| דמיטרו קארה-מוסטפא (ממלא מקום) | אוקראינה אוקראינה | 2022 | 2022 |
| סטפן תומאס | קרואטיה קרואטיה | 2022 | 2022 |
| ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום) | מולדובה מולדובה | 2022 | 2023 |
| רוברטו בורדין | איטליה איטליה | 2023 | 2023 |
| ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום) | מולדובה מולדובה | 2023 | 2023 |
| רומן פיליפצ'וק | אוקראינה אוקראינה | 2023 | - |
תארים

זכייה (21): 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2017, 2018, 2019, 2020/21, 2021/22, 2022/2023
סגנות (2): 1999/00, 2010/11
זכייה (12): 1998/99, 2000/01, 2001/02, 2005/06, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2014/15, 2016/17, 2018/19, 2021/22, 2022/23
סגנות (3): 2003/04, 2013/14, 2020/21
זכייה (7): 2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016
סגנות (4) 2012, 2014, 2019, 2021
זכייה (2): 2003, 2009
זכייה (1): 1997/98
סגנות (1): 2004
לאוניד קוצ'וק — מאמן הקבוצה במשך שש שנים (2004—2010)
זוראן זקיץ'
שחקני שריף לאחר הזכייה בגביע אלופות חבר המדינות, 2009.
ניקולאס כריסטאקיס

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1962 (בן 62) ארצות הברית 
 מקום מגורים:  קיימברידג', ניו הייבן 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה של הרווארד  אוניברסיטת פנסילבניה  אוניברסיטת ייל  בית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת הארווארד 
 מנחה לדוקטורט:  Renée Fox 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו (1995–2001)  בית הספר לרפואה של הרווארד (2001–2013)  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2010) 
 אתר רשמי
 
ניקולאס כריסטאקיס (באנגלית: Nicholas A. Christakis; נולד ב-7 במאי 1962) הוא רופא וסוציולוג אמריקאי-יווני. פרופסור סטרלינג למדע טבעי וחברתי באוניברסיטת ייל, מנהל מעבדת טבע האדם באוניברסיטה ומנהל שותף של מכון ייל למדע הרשתות.
לאחר שסיים את הכשרתו הרפואית ברפואה פנימית, שילב את המחקר שלו עם ניסיון רפואי כרופא בבית חולים וחיפש דרכים לשפר את הטיפול בנוטים למות. בשנת 2006 נבחר כריסטאקיס לחבר באקדמיה הלאומית לרפואה. בשנת 2009 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים". לחבר האגודה האמריקאית לקידום המדע (אנ') נבחר בשנת 2010, ולאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2017.
קריירה

בשנת 1995 החל לשמש מרצה במחלקות לרפואה ולסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 2001 קיבל משרת הוראה באוניברסיטה, שאותה עזב עוד באותה שנה בשל משרה שקיבל באוניברסיטת הרווארד. עד 2013 היה כריסטאקיס מרצה לסוציולוגיה רפואית במחלקה למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, מרצה לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה בפקולטה לאמנות ומדעים באוניברסיטת הרווארד ומרצה לרפואה ורופא אחראי במחלקה לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. ב-2013 עבר לאוניברסיטת ייל, שבה הוא פרופסור למדע טבעי וחברתי במחלקה לסוציולוגיה, ומרצה בנוסף במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית, במחלקה לסטטיסטיקה ולמדע הנתונים, במחלקה להנדסה ביו-רפואית, במחלקה לרפואה, ובבית הספר לניהול. בשנת 2018 היה ל"פרופסור סטרלינג" – התואר הגבוה ביותר באוניברסיטה, שמוענק לחוקרים שנחשבים הטובים ביותר בתחומם.
משנת 1999 חוקר כריסטאקיס כיצד גורמים חברתיים ואינטראקציות חברתיות משפיעים על הבריאות ועל תוחלת החיים. כריסטאקיס ידוע גם בזכות מחקריו על הדרך שבה רשתות חברתיות נוצרות ופועלות. ממצאיו בתחום פורסמו גם בספרו המשותף עם ג'יימס פאולר, "מחוברים" (מטר 2011). כריסטאקיס ופאולר טענו כי תופעות כמו השמנה מתפשטות בדומה למחלות מידבקות ברשת החברתית. טענה זו ספגה ביקורת מצד מדענים רבים
ראו גם

דרגות ההשפעה
ניתוח רשתות חברתיות
הערות שוליים

↑  Dr. Nicholas A. Christakis named Sterling Professor of Social and Natural Science, YaleNews, July 23, 2018
↑  Tom Conroy, New institute will advance the interdisciplinary study of networks, Yale News, April 11, 2013
↑  עמוד העמית באתר המכון לרפואה.
↑  Dan Ariely, The 2009 TIME 100, Nicholas Christakis. April 30, 2009.
↑  Five professors elected to American Academy of Arts and Sciences, YaleNews, April 11, 2017
↑  Disconnected
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259729205171  PLWABN: 9810604348405606  BIBSYS: 60364  CANTIC: a10809430  CiNii: DA12546205  GND: 141004495  ISNI: 0000 0000 7781 3975  LCCN: n99043039  LNB: 000166132  MusicBrainz: f2e32441-d18a-438b-bc67-69f5f53c3392  NDL: 01053856  NKC: mub2010585146  NLK: KAC201011019  NSK: 000549347  NTA: 298945789  ORCID: 0000-0001-5547-1086  RERO: 02-A027598007  SUDOC: 13190549X  VIAF: 41172641   WorldCat (עם VIAF): 41172641
ג'יימס רנדי

| --- | --- |
ג'יימס רנדי, 2004
ג'יימס רנדי, 2004
 לידה:  7 באוגוסט 1928 טורונטו, אונטריו, קנדה 
 פטירה:  20 באוקטובר 2020 (בגיל 92) פלנטיישן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Randall James Hamilton Zwinge 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 השכלה:  בית ספר של יום ראשון 
 תקופת הפעילות:  1946–2015 (כ־69 שנים) 
 מקצוע:  קוסם, ספקן מדעי וסופר
 בן או בת זוג:  Deyvi Orangel Peña Arteaga (2013–2020) 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (1986)  פרס היינץ אוברהומר (2016)  פרס פורום ג'וזף א. ברטון (1989)  פרס ריצ'רד דוקינס (2003)  עמית הוועדה למחקר סקפטי 
 חתימה:   
 www.randi.org
 
ג'יימס רנדי (באנגלית: James Randi; ‏7 באוגוסט 1928 – 20 באוקטובר 2020) היה קוסם וספקן מדעי, שהתפרסם בעיקר כחושף תרמיות פסאודו-מדעיות. כחלק מפעילותו זו יסד רנדי קרן המבטיחה לתת פרס בסך מיליון דולר לכל אדם שיצליח להדגים יכולות על-טבעיות כלשהן בתנאים מבוקרים שיוסכמו על שני הצדדים.
רנדי, הנודע גם כ"רנדי המדהים" (The Amazing Randi), נחשב לאחד הקוסמים החשובים ביותר של המאה ה-20 ולממשיך דרכו של הקוסם המהולל הארי הודיני (שניהם התמחו בקסמי הימלטות ושניהם הקדישו את חייהם לחשיפת נוכלים המתחזים לבעלי כוחות על טבעיים).
ביוגרפיה

רנדי נולד בשם רנדל ג'יימס המילטון זווינג' בטורונטו, קנדה. היו לו אח ואחות צעירים ממנו. הוא החל לקחת שיעורי קוסמות לאחר שהחל לקרוא ספרי קוסמים בגיל 13.
ב-1946, החל להופיע באופן מקצועי כקוסם. בשנות ה-60 עבד רנדי במועדוני לילה בפיליפינים.
ב-1987 קיבל אזרחות אמריקאית.
רנדי התפרסם כאדם הראשון שחשף את תכסיסיו של אורי גלר שהתיימר לכופף כפיות בכוח המחשבה בלבד ואף הפיל אותו בפח בתוכניתו של ג'וני קרסון. בשל כך, התרסקה הקריירה של אורי גלר בארצות הברית והוא נאלץ להעתיק את מקום מגוריו לאנגליה בה הוא גר עד 2013.
רצונו של רנדי לחשוף תרמיות על-טבעיות התחיל כבר בגיל ההתבגרות. הוא סיפר כי בצעירותו נכח במופע קסמים בו הקוסם ביקש מתנדב מהקהל. רנדי, שעסק קצת בקסמים בעצמו הרים את היד. להפתעתו, הקוסם השיב לו: "בחור צעיר, אתה קוסם בעצמך, לא כן?". אחרי המופע ניגש רנדי לקוסם ושאל אותו איך הוא ידע זאת. הקוסם אמר לו שהוא לא ידע. זה היה טריק שהוא ניסה בכל פעם שביקש מתנדב מהקהל. כשהטריק הצליח הוא זקף זאת ליכולותיו כקוסם, וכאשר "נכשל" פשוט המשיך במופע כרגיל עם אותו מתנדב.
רנדי נחשב למותג של הגינות ויושרה בכל העולם גם בעיני העולם האקדמי. הוא טיפח כמה מהקוסמים הגדולים בעולם בהם צמד הקוסמים הפרועים "פן וטלר" הנחשבים כממשיכי דרכו.
במשך השנים הגיש עשרות תוכניות טלוויזיה אודות שרלטנות ורמאות בעולם העל-טבעי ואף הנחה סדרת תוכניות בהן בדק את מהימנותם של מספר אנשים הטוענים לכוחות מיוחדים.
בשנת 1999 זכה לדמות מצוירת (בשם "רודולף המדהים") בסדרת האנימציה הקומית "דילברט" ששודרה בארצות הברית.
לאורך כל שנות פעילותו בתחום בדיקת העולם העל טבעי, הציע רנדי סכומי כסף גדולים לכל מי שיצליח להוכיח כוחות מיוחדים בתנאים מבוקרים.
בשנות ה-90, הציע רנדי לאורי גלר לקיים את מבחן האמינות ולזכות בפרס הכספי. גלר השיב כי אין לו רצון לערוך את המבחן משום שאינו מחבב את רנדי. על כך השיב רנדי: "אם הוא לא מחבב אותי זו סיבה מספיק טובה לעבור את המבחן ולקחת ממני מיליון דולר, לא?". עד היום, איש לא זכה בפרס זה.
רנדי הלך לעולמו ב-20 באוקטובר 2020.
חיים אישיים

ביוני 2009 אובחן כחולה בסרטן המעי הגס. הגידול הוסר ממעיו בניתוח לפרוסקופיה ובשבועות שלאחר הניתוח עבר כימותרפיה.
במרץ 2010 יצא מהארון כהומוסקסואל.
לקריאה נוספת

ג'יימס ראנדי, "אפשר להוליך שולל מקצת מהמדענים למשך זמן מה", פי האטום, אפריל 1992.
הערות שוליים

↑  מערכת feedy, האיש שהשפיל את אורי גלר בשידור חי, באתר ישראל היום, 7 באוגוסט 2023
↑  דפנה כתר-רצון, הקוסם שהטיל ספק, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 22 באוקטובר 2020
↑  הידיעה הרשמית על מותו של רנדי, באתר קרן רנדי, 21 באוקטובר 2020
↑  How To Say It?, 21 March 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266801305171  PLWABN: 9810535289005606  BIBSYS: 90195278  BnF: cb123126934 (data)  CiNii: DA04689965  GND: 123344905  ICCU: VIAV102357  ISNI: 0000 0000 8096 4133  LCCN: n80062980  NDL: 00798425  NLA: 35441524  NLK: KAC201732516  NTA: 074447440  SUDOC: 032017243  S2AuthorId: 6907015  Trove: 954023  VIAF: 17290510   WorldCat (עם VIAF): 17290510 
מחווה של קבוצת החקירות העצמאית IIG לג'יימס רנדי באירועי TAM9
ולדימיר ספיבקוב

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1944 (בן 80) אופה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי למוזיקה במוסקבה, בית הספר המיוחד למוזיקה של הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  Sati Spivakova 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1989)  עיטור אות הכבוד (1980)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (1997)  אמן העם של אוקראינה (1999)  עיטור הידידות (רוסיה) (1994)  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה  5 (2004)  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה (2019)  מסדר פרנציסק סקורינה (24 בפברואר 2014)  Government Prize in Culture (2010)  People’s Artist of the Republic of Dagestan (2013)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1978)  עיטור סלוואט יולייב (17 בספטמבר 2019)  קצין בלגיון הכבוד (2011)  אמן העם של ברית המועצות (1990)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה (2009)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1986)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (2014)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (1999)  מסדר הקדוש מסרוב משדוץ (1999)  פרס לנין קומסומול (1982)  קצין מסדר האמנויות והספרות (1999)  מפקד במסדר כוכב איטליה  מסדר הנסיך הקדוש דניאל של מוסקבה, דרגה 1  מסדר הכבוד של קמרובו  אובציה  honorary citizen of Ufa  אביר בלגיון הכבוד  UNESCO Artist for Peace  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  מסדר הנסיך הקדוש דניאל של מוסקבה  פרס הפדרציה הרוסית  מסדר דנאקר  מסדר האמנויות והספרות  אמן העם של אוקראינה  אמן העם של הרפובליקה של בשורטוסטן  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית  מפקד במסדר כוכב איטליה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 vladimirspivakov.ru
 
ולדימיר תאודורוביץ' ספיבקוב (ברוסית: Влади́мир Теодо́рович Спивако́в; נולד ב-12 בספטמבר 1944) הוא מנצח וכנר יהודי סובייטי ורוסי הידוע בעיקר בזכות עבודתו בתזמורת הקאמרית הווירטואוזית במוסקבה.
ספיבקוב נולד באופה. הוא למד בקונסרבטוריון במוסקבה. ספיבקוב נחשב אף לאחד מהכנרים המובילים בדורו, לאחר שלמד אצל יורי ינקלביץ' בקונסרבטוריון במוסקבה.
נכון ל-2022 ספיבקוב משמש כמנהל האמנותי והמנצח הראשי של הפילהרמונית הלאומית של רוסיה. הוא ניצח על המוזיקה לסרט המצויר של גארי ברדין משנת 2010, "הברווזון המכוער".
במרץ 2014 הוא חתם על מכתב תמיכה במדיניות של ולדימיר פוטין בנוגע לסיפוח הרוסי של קרים ואוקראינה ב-2014. עם זאת, בשנת 2022, הוא ואמנים רוסים אחרים חתמו על מכתב נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה שיזם פוטין.
הוקרות ופרסים

פרס לנין קומסומול (1982) - על כישורי ביצוע יוצאי דופן
מסדר הכבוד, מחלקה ב' (אוקראינה, 2009)
"איש השנה של רוסיה " (מאי 2005)
אונסק"ו אמן לשלום - על "תרומתו יוצאת הדופן למוזיקאי בעולם האמנות, פועלו לשלום ודיאלוג בין תרבויות" (2006)
הערות שוליים

↑  "First trailer for "The Ugly Duckling" by Garri Bardin".
↑  Russian artists supported Putin's aggression against Ukraine (LIST), Glavkom (11 March 2014)
↑  Leading Russian Musicians Sign Appeal Condemning Putin's Invasion of Ukraine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422019305171  PLWABN: 9810689376305606  BnF: cb13899979r (data)  CiNii: DA08462644  GND: 130319589  ISNI: 0000 0001 1080 3606  LCCN: n82162742  LNB: 000057687  MusicBrainz: e002cfbc-a46a-47d5-9031-84bd574d76a6  NKC: jx20070906004  NTA: 118009141  SNAC: w6qv7pwj  SUDOC: 081260407  VIAF: 105527773   WorldCat (עם VIAF): 105527773
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1978)

הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התרחשו בפעם השביעית ב-7 בנובמבר 1978. בחירות אלו היו הראשונות שהתקיימו באמצעות שיטת הבחירות הנוכחית שכוללת הפרדה בין הבחירות למועצת העיר לבחירה הישירה של המועצה. בנוסף על כך, היו אלה הבחירות הראשונות שלא הוצמדו ליום הבחירות לכנסת, וכן הבחירות הראשונות שהתרחשו לאחר המהפך ועליית מפלגת הליכוד לשלטון הארצי – מאורע ששינה את המפה הפוליטית במדינה.
ימימה

יג וַיְהִי לוֹ שִׁבְעָנָה בָנִים וְשָׁלוֹשׁ בָּנוֹת.  יד וַיִּקְרָא שֵׁם הָאַחַת יְמִימָה וְשֵׁם הַשֵּׁנִית קְצִיעָה וְשֵׁם הַשְּׁלִישִׁית קֶרֶן הַפּוּךְ.  טו וְלֹא נִמְצָא נָשִׁים יָפוֹת כִּבְנוֹת אִיּוֹב בְּכָל הָאָרֶץ וַיִּתֵּן לָהֶם אֲבִיהֶם נַחֲלָה בְּתוֹךְ אֲחֵיהֶם.

— ספר איוב, פרק מ"ב, פסוקים י"ג–ט"ז
איוב ובנותיו, ציור מעשה ידי ויליאם בלייק מוצג במוזיאון ספריית מורגן. ציור משנת 1805
יְמִימָה, היא דמות מקראית, בתו הבכורה של איוב, שמה מופיע אחת בתנ"ך, בספר איוב, פרק מ"ב, פסוק י"ד.
שמה של בתו של איוב מופיע באפילוג לסיפורי ספר איוב. ימימה נולדה לאחר שה' השיב לאיוב את כל רכושו ומעמדו לאחר הניסיונות בהם ניסה אותו. מסופר כי לימימה היו עוד שבעה אחים אשר שמם אינו ידוע ושתי אחיות צעירות קציעה, וקרן הפוך. המקרא מציין את שמות הבנות שנולדו לאיוב ולא את שמות הבנים. עוד מוסיף המקרא ומציין כי ניתנה לאחיות ובכללן לימימה נחלה "בְּתוֹךְ אֲחֵיהֶם".
חז"ל פרשו את שמה: ”ימימה (איוב, מ"ב, י"ד) -שדומה ליום.”. רש"י פירש את שמה: ”צחה ומלובנה כיום”.
בשפה הערבית פירוש השם יונה. ובארמית: יממא.  שמותיהן של בנות איוב ובכללן זה של ימימה, ניטלו מיסודות הטבע. ימימה מהחי- יונה. קציעה מהצומח, "שהיה ריחה נודף כקציעה (בבא בתרא ט"ז, ב') וקרן הפוך מן הדומם - סוג של צבע.
המחזה איוב או העונה הבוערת מאת אהרן מגד הוצג בתיאטרון הבימה. את ימימה שיחקה לורה סהר. במחזה מייצגת דמותה של ימימה את קולו של המצפון, והיא זו שמסיימת את המחזה כשהיא קוראת: ”העונה הבוערת אבא, העונה הבוערת”.
הערות שוליים

↑  ספר איוב, פרק מ"ב, פסוק ט"ו
↑  בבא בתרא, ט"ז, ב'
↑  אברהם כהנא, איוב: מקרא מפורש, תל אביב, מקורות, 1968, ע"מ רכז
↑  בן עמי פיינגולד, השואה בדרמה העברית, תל אביב, ספריית הפועלים, עמ' 2012, עמ' 195-193.
וילון

וילונות בספרייה הלאומית של קווינסלנד (אנ') (1949)
וילונות שקופים בבר אירי בהמבורג בגלל מגפת הקורונה בגרמניה
וילון הוא מחיצה העשויה מבד או מחומר דומה, שבדרך כלל ניתנת לפתיחה ולסגירה.
הווילון מחובר בדרך כלל בחלקו העליון למוט או מסילה, באופן שהווילון חופשי לנוע על פניו. דרך נפוצה לתלות כך את הווילון על המוט הוא באמצעות טבעות. סופיות המחוברות לקצות המוט מונעות מהווילון לגלוש מהמוט.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מטרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השימוש הנפוץ בווילון הוא בחלונות של בתי מגורים להחשכת החדר לפעילויות שונות, כגון שינה, וכן לאפשר פרטיות בחדר. בנוסף וילונות משמשים במקומות כמו חדרי הלבשה, תאי מקלחת ציבוריים או בתי חולים, על מנת ליצור מחיצה ולשמור על פרטיות.
סוגים שונים של וילונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
וילון אמבטיה או מקלחת, עשוי פלסטיק או בד חסין למים, נועד למנוע הרטבת רצפת חדר הרחצה.
פרגוד הוא וילון היוצר חלל פרטי, בדרך כלל לצורך החלפת בגדים, בתוך חלל גדול. בחנויות בגדים תאי הלבשה נסגרים באמצעות פרגוד. סוג אחר של פרגוד הוא מבנה נייד העשוי ממספר מסגרות או לוחות המחוברים ביניהם בצירים, ויוצר פינת הלבשה זמנית במקום בו יוצב. כמו כן, הצבעה חשאית נעשית בדרך כלל מאחורי פרגוד.
בחדרי מיון בבתי חולים וילונות מפרידים כל מיטה בווילונות לפרטיות החולה.
וילונות משמשים גם אמצעי להפרדה ויזואלית בסיטואציות אחרות, בתיאטרון הווילון מכונה "מסך". מאחוריו עוסקים השחקנים בהכנות אחרונות להצגה בעוד הקהל ממתין לתחילתה, עת יורם המסך.
עיצוב וילונות

בעיצוב פנים, עיצוב וילונות מחייב התאמה בין הבדים והתפירה לבין שאר פרטי העיצוב בחלל החדר, לקבלת האווירה הרצויה ללקוח. בעיצוב וילונות משמש מבחר סגנונות: וילונות רומאיים, וילונות מיקדו, וילונות ונציאניים, וילונות גלילה, וילונות ורטיקאליים, וילונות בד, וילונות רינגים (טבעות), וילונות קשירות.
תפירת בגדים מוילונות – מיחזור משביח

בדי וילונות נארגים ברוחב יותר גדול מאשר בדי בגדים. הם ארוגים בדוגמאות נאות או מאוירים יפה. אי לכך גם בזמנים רגילים נשים אוהבות לעיתים לתפור מהם שמלות וחצאיות רחבות. בזמני מלחמות שונות, כשאזלו הבדים המיועדים לבגדים, היו נשים שהורידו וילונות מהחלונות והפכו אותם לבגדים.
בספר 'חלף עם הרוח' שמתאר את קורות מלחמת האזרחים באמריקה, סקרלט או'הארה שמוזמנת לנשף ואין לה שמלה ראויה, תופרת שמלה מווילונות.
במחזמר צלילי המוסיקה, מריה האומנת של ילדי משפחת פון טראפ [Von Trapp] האוסטרית תופרת להם בגדים מווילונות. רוזמארי פון טראפ, אחת מבנות המשפחה, אישרה את נכונות הסיפור.
במלחמת העולם השנייה בדים לבגדים היו יקרים בארץ ישראל. אילה רז כותבת בספרה חליפות העתים שנשות תל אביב קנו בדי וילונות וריפוד לתפירת בגדים.
גם במאה ה-21, ישנן נשים התופרות בגדים מבדי וילונות. בספרים וכתבי עת שונים מדגימים כיצד אפשר להפוך וילונות לבגד.