stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wii
שליטה > השלט המרכזי - Wii-mote

לקונסולת הווי יש בקר שליטה ייחודי בשל צורתו המוארכת, וטכנולוגיית חיישני התנועה והצבעה אופטית, שאומנם היו קיימות בעבר בשוק המשחקים, אך לא זכו לפופולריות רבה. השלט מכונה באופן רשמי ווימוט - WiiMote, (הלחם בסיסים של Wii ו-Remote) בשל צורתו המזכירה שלט מוארך כמו זה של טלוויזיה. נוסף על אמצעי השליטה המקובל בכל שלט - לחצנים, כולל השלט המרכזי שלושה אמצעי שליטה נוספים: מצביע אופטי, חיישני תנועה וחיישני התמצאות. הבקר כולל חיישנים המסוגלים לזהות תאוצה ושינויים בזווית בה מוחזק הבקר, וכן חיישן תת-אדום המשמש כמצביע אופטי בעזרת ה-Sensor Bar המונח מעל או מתחת לטלוויזיה. לפיכך, הווימוט משמש גם כבקר-כפתורים רגיל, גם כמצביע אופטי, וגם כאמצעי שליטה תלת־ממדי.
בעזרת חיישן תנועה מזהה המכשיר היכן נמצא השלט, ומתרגם את תזוזתו של השלט לתנועות במשחק. לדוגמה, כששחקן משחק טניס באמצעות הקונסולה, הוא משתמש בשלט כמחבט, במשחק פעולה בו הגיבור נלחם עם חרב, הנפת השלט תתורגם להנפת החרב במשחק.
במשחקים אחרים נעשה שימוש בשידור האופטי של השלט, והוא משמש כעכבר או ככוונת (בדומה לאקדחי האור של קונסולות ישנות יותר).
השלט כולל בתוכו רמקול ומנגנון רטט משוכלל. החבילה הסטנדרטית של ה-Wii כוללת שלט מרכזי אחד. החברה ייצרה בשנת 2009 חיישן תנועה נוסף המתחבר לשלט המרכזי הנקרא Wii Motion Plus, שמעצים את חוויית המשחק.
שליטה > Wii Balance Board ו-Wii Fit

Wii Balance Board ו-Wii Fit הושקו בדצמבר 2007. Wii Balance Board הוא אביזר לוח עם חיישני לחץ מרובים המשמשים למדידת מרכז האיזון של המשתמש בעת משחק Wii Fit היה אביזר עם מספר מצבי אימון שונים, אשר עקבו אחר מיקומו של השחקן על הלוח, כמו גם פעילות גופנית, כדי לעודד שחקנים להתאמן מדי יום בנוסף לשימוש ב-Wii Fit Plus של נינטנדו שהרחיב את מגוון התרגילים באמצעות לוח ה-Wii Balance Board, ניתן להשתמש באביזר במשחקי צד שלישי אחרים שתרגמו את האיזון של השחקן ביחידה לפקדים בתוך המשחק כגון Shaun White Snowboarding.
שליטה > שלט ה-Nunchuk

לשלט המרכזי ניתן לחבר שלט נוסף ואחר, המכונה נונצ'אק (Nunchuck), בשל הדמיון שלו לנונצ'אקו כשהוא מחובר לשלט המרכזי. הנונצ'אק אינו כולל שידור אופטי, אך יש לו חיישני תנועה (אם כי מוגבלים יותר כנראה), שני לחצנים (C ו-Z) וג'ויסטיק. שילוב שני השלטים מאפשר שימושיות רבה עוד יותר, כגון משחק אגרוף בו כל שלט שולט באחת מידיו של המתאגרף. החבילה הסטנדרטית של ה-Wii כוללת שלט נונצ'אק אחד.
שליטה > השלט הקלאסי

שלט נוסף הוא ה-Classic Controller, שלט הדומה במקצת בעיצובו לשלטים הקודמים של הקונסולות וכולל את כל הכפתורים הנחוצים למשחקים שאינם משתמשים ביכולת התנועה של המכשיר (בעיקר משחקים לקונסולה הקודמת של נינטנדו הגיימקיוב). קיימת אפשרות להשתמש בשלט גיימקיוב, וכך אין צורך לקנות שלט קלאסי. החבילה הסטנדרטית של ה-Wii לא כוללת שלט קלאסי, ויש לרכושו בנפרד.
שליטה > תוסף לשלט ה-MotionPlus

Wii MotionPlus הוא תוסף לשלט המכשיר המאפשר ל-Wii ללכוד תנועות מורכבות ומדויקות יותר. התוספת מאריכה את אורך השלט בכ-½1 אינץ' (4 ס"מ). Wii MotionPlus משתמש בחיישן גירוסקופ מדויק אשר משפר את היכולות של השלט הרגיל של ה-Wii, מה שמאפשר לזהות את התנועות המבוצעות בזמן אמת ולהמירן לפעולה במשחק ב-Wii. התוסף שוחרר לשוק עם משחקי נינטנדו Wii Sports Resort, Wii play motion ו-The Legend of Zelda: Skyward Sword אשר מדגימים את היכולות שלו. בנוסף החלה נינטנדו לייצר שלטי, Wii Remote Plus, שלטים הכוללים את הגירוסקופ ולכן אינם דורשים תוסף חיצוני. שלטים אלה הם השלטים הסטנדרטיים של ה-Wii U.
חומרת ה-Wii

ה-Wii היא הקונסולה הביתית הקטנה והקלה ביותר נכון לזמנה. במצב מאונך לא כולל המעמד, רוחבה 44 מילימטר, אורכה 157 מילימטר והעומק הוא 215.4 מילימטר. הקונסולה שוקלת 1.2 קילוגרם (2.7 ליברה). הקונסולה ניתנת להנחה במצב מאוזן או מאונך לפי הצורך. הקונסולה כוללת זיכרון פלאש בגודל של 512MB, שעליו ניתן לשמור תמונות ומשחקים. ה־Wii כוללת גם בקר Wi-Fi המשמש לגלישה ועדכונים. השליטה נעשית בעזרת ה-WiiMote, בקר בצורת שלט רחוק, שמזהה תנועה בעזרת מדי תאוצה, וחיישני תת-אדום שמזהים את המרחק והזווית מול ה-SensorBar (מקל שבכל קצה ממוקם לד, ולפי המרחק והזווית ביניהם ניתן לקבל את המיקום של השלט).
למרות טענותיה של החברה בעבר כי תאימות לאחור (אפשרות לשחק במשחקים ממכשירים ישנים יותר על המכשיר החדש) אינה נחוצה, ב-Wii אפשר לשחק משחקיה של החברה משנת 1980 - משחקי קונסולות ה-NES, SNES ו-N64 ניתנים להורדה דרך המכשיר (השירות כרוך בתשלום). כמו כן, משחקי גיימקיוב מתאימים לקונסולת ה-Wii (בדגמים מסוימים).
ראו גם

Mii
הערות שוליים

1 2 3  מיכל רמתי, נינטנדו חשפה את קונסולת Revolution שאמורה להתחרות בפלייסטיישן 3 וב-Xbox 360, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2005
↑  סוכנויות הידיעות, החלה המלחמה על כיסי הגיימרים בארה"ב: קונסולת Wii של נינטנדו תגיע לחנויות יומיים אחרי פלייסטיישן 3, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2006
↑  איי.פי, ה-Wii U של נינטנדו יוצאת בנובמבר, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2012
↑  רונן סרברניק, סוני ונינטנדו חשפו קונסולות משחקי וידאו ניידות; השיווק בארה"ב יתחיל עד סוף 2004, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2004
↑  אוהד ביקובסקי, נינטנדו מוציאה לשוק קונסולת משחק ניידת בשם DS Nintendo, באתר הארץ, 25 בפברואר 2005
↑  שחר סמוחה, נינטנדו מתקפלת (ונפתחת) מול סוני, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2004
↑  רויטרס, IBM, סוני וטושיבה יחשפו "שבב על" חדש שישמש את קונסולת המשחק פלייסטיישן 3, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2005
↑  מיכל רמתי, סוני דחתה את השקת קונסולת המשחק פלייסטיישן 3 לנובמבר - דחייה של חצי שנה, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2006
↑  סוכנויות הידיעות, 600 אלף קונסולות משחקים נינטנדו Wii נמכרו בשמונת הימים הראשונים להשקת המשחק בארה"ב, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2006
↑  סוכנויות הידיעות, יפאן: משחק הקונסולה Wii של נינטנדו מכר מספר כפול של יחידות לעומת פלייסטיישן של סוני, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2007
↑  הדר תדמור, זינוק של 400% ברווחי נינטנדו הודות למכירות חזקות של קונסולת Wii ומשחק DS, באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2007
↑  סוכנויות הידיעות, היקף המכירות של קונסולת המשחקים Wii של נינטנדו היה גדול פי 6 ממכירות פלייסטיישן 3 של סוני ביוני, באתר TheMarker‏, 2 ביולי 2007
↑  רויטרס, נינטנדו עקפה את סוני במונחי שווי שוק והפכה לאחת מ-10 החברות הגדולות ביפאן, באתר TheMarker‏, 25 ביוני 2007
↑  הניו יורק טיימס, נינטנדו מכרה 50 מיליון קונסולות Wii, באתר הארץ, 26 במרץ 2009
↑  רונן סבר, קונסולת ה-Wii של נינטנדו רשמה מכירות גבוהות מאלו של מיקרוסופט וסוני בפברואר, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2007
סוכנויות הידיעות, נינטנדו הובילה את מכירות משחקי הוידיאו בארה"ב לצמיחה של 10% בנובמבר, באתר TheMarker‏, 15 בדצמבר 2008
שירות גלובס, ‏מכירות קונוסולת ה-Wii בארה"ב שברו שיאים בדצמבר, באתר גלובס, 7 בינואר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, סוני חתכה את מחיר קונסולת המשחק פלייסטיישן 3 ב-25%, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2009
↑  סוכנויות הידיעות, בראשונה זה 3 שנים: Xbox 360 של מיקרוסופט קונסולת המשחקים הנמכרת ביותר בארה"ב, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2010
↑  פייננשל טיימס, ‏נינטנדו הורידה את מחיר הקונסולה Wii ל-199.99 דולר, באתר גלובס, 24 בספטמבר 2009
↑  הניו יורק טיימס, Wii Fit: הגיימרים קמים מהכורסא, באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2008
| נינטנדו |
| --- | --- | --- |
| קונסולות נייחות | Color TV Game ‏• Nintendo Entertainment System ‏• Super Nintendo Entertainment System ‏• נינטנדו 64 ‏• נינטנדו גיימקיוב ‏• Wii ‏• Wii U ‏• נינטנדו סוויץ' ‏• נינטנדו סוויץ' 2 |  |
| קונסולות ניידות | Game & Watch • וירטואל בוי • גיים בוי ‏• גיים בוי קולור ‏•  גיים בוי אדוונס • נינטנדו DS ‏• נינטנדו 3DS |  |
| סדרות דגל | סופר מריו • האגדה של זלדה • פוקימון • מטרויד • דונקי קונג • קירבי • Star Fox • יושי • ספלטון • F-Zero • קיד איקרוס |  |
| אנשי מפתח בחברה | שיגרו מיאמוטו • סאטורו איווטה • סטושי טג'ירי • יושיהירו מורי |  |
| שונות | Super NES Classic Edition • NES Classic Edition • Mii • דליפת המידע של נינטנדו • Game Freak • אמיבו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1041800428
שירות הביטחון הכללי

.
| --- | --- |

 מוטו: "מָגֵן ולא יֵרָאֶה"
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 תחום שיפוט:  ישראל, יהודה, שומרון ועזה
 משרד אחראי:   משרד ראש הממשלה
 תאריך הקמה:  8 בפברואר 1949
 סוכנות קודמת:  ש"י
 חוק:  חוק שירות הביטחון הכללי
 ראש:  ראש השב"כ, רונן בר
 מטה מרכזי:   צפון תל אביב
 עובדים:  7,000 (הערכה)
 שירות הביטחון הכללי
 
שירות הביטחון הכללי, המכונה בדרך כלל שַׁבַּ"כּ, או הַשַּׁבַּ"כּ (בראשית ימיו נקרא שִׁין-בֵּית, וכך הוא מכונה עד היום באנגלית וכמה שפות זרות נוספות), הוא ארגון ביון ישראלי המהווה חלק חשוב מקהילת המודיעין הישראלית. השב"כ כפוף למשרד ראש הממשלה ונועד להגן על המדינה מפני ריגול, חתרנות פנימית וטרור המסכנים את ביטחונה.
תפקידיו כוללים:
סיכול ריגול: סיכול פעילותם של מרגלים הפועלים בישראל.
אבטחת אישים: שמירה על ביטחונם האישי של מנהיגי המדינה.
סיכול טרור פנימי: חשיפת וחקירת התארגנויות טרור בישראל, ביהודה ושומרון וברצועת עזה. סיכול ומניעת פיגועים (בסיוע כוחות ביטחון אחרים כגון הימ"מ וצה"ל). סיפוק תמונת מודיעין לפעילויות מבצעיות.
חקירות: חקירה ותשאול עצירים וחשודים בטרור.
פיקוח ואבטחה: פיקוח על אבטחת נכסים אסטרטגיים של המדינה, כגון מתקנים מסווגים, בניינים ממשלתיים, מטוסי נוסעים, שדות תעופה ונציגויות ישראל בעולם. אבטחת מידע ביטחוני ומדיני והגנת סייבר.
מתן סיווג ביטחוני: השב"כ אחראי על קביעת הסיווג ביטחוני לתפקידים ולמשרות, ועל קביעת ההתאמה הביטחונית של המיועדים לתפקיד או למשרה מסווגים, בשירות הציבורי ובגופים נוספים, בהתאם להחלטות הממשלה.
מטה השב"כ שוכן בצפון תל אביב.
מבנה הארגון

השב"כ מתחלק לכמה מרחבים, אגפים ויחידות:
| שם> מרחבים גאוגרפיים | תפקיד> מרחבים גאוגרפיים |
| --- | --- |
מרחב ירושלים ויהודה שומרון: המרחב הגדול ביותר בשב"כ, ומופקד, בעיקר, על סיכול טרור פלסטיני מאזורים אלה.
מרחב דרום: המרחב השני בגודלו אשר ממוקם באשקלון – אחראי, בין השאר, על סיכול טרור שמקורו ברצועת עזה.
מרחב צפון: אחראי על סיכול חתרנות והתארגנויות עוינות בצפון הארץ. בשנות מלחמת לבנון הראשונה, שבהן שלטה ישראל בדרום לבנון, היה השב"כ מופקד גם על אזור זה (יחד עם ארגוני ביון אחרים).
אגפים
אגף המבצעים: נושא באחריות מטה לתכנון והפעלת כוחו המבצעי של השב"כ ולפעולות המשותפות עם שאר גופי מערכת הביטחון, באמצעות המרחבים[דרוש מקור], האגפים הייעודיים והיחידות המבצעיות של הארגון.
האגף הערבי: האגף הגדול ביותר בשב"כ, ומופקד על חשיפת גורמים חתרניים או עוינים בקרב ערביי ישראל.
האגף לסיכול ריגול: כולל בתוכו את החטיבה לסיכול טרור וחתרנות מדינית בקרב מגזר ישראל וזרים, הידוע גם בשם "החטיבה היהודית" ו"האגף היהודי" עוסק בסיכול ריגול ופעילים קיצוניים העוסקים בפעולות כנגד המדינה והמשטר הדמוקרטי, כדוגמת טרור. האגף ירד מגדולתו לאחר נפילת ברית המועצות, אך עלה בחשיבותו בעקבות פעולות טרור יהודי החל מראשית שנות ה-80. בעקבות המלצות ועדת שמגר לחקר טבח מערת המכפלה, הוגדל האגף. במהלך העשור השני של המאה ה-21, הורחבה מאוד היחידה הפועלת במסגרת האגף כדי לסכל ריגול של איראן וחזבאללה.
אגף האבטחה: כולל את היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות שאחראית על אבטחת אישים, שדות תעופה, מטוסי נוסעים ושגרירויות ישראל בעולם.
אגף החקירות: אחראי על חקירת עצירים במתקני השב"כ.
אגף הטכנולוגיה והסייבר: אחראי על פיתוח אמצעים טכניים למטרות איסוף מודיעין וסיכול טרור, ריגול וחתרנות. כמו כן מפתח ומיישם טכנולוגיית לוחמת סייבר ואבטחת מידע.
אגף טכנולוגיות מערכות המידע: אחראי למערכות מידע, הן לבניית טכנולוגיות ופיתוח מערכות, והן לתורה הכלל-ארגונית לשימוש וטיפול במידע.
יחידות
היחידה המבצעית: יחידה מיוחדת של לוחמים המומחים בפעילות חשאית ובמיוחד בביון ואיסוף מודיעין בשטח עוין. היחידה מבצעת משימות מיוחדות חשאיות עבור השב"כ, כגון איסוף מודיעין ואבטחת סוכני שב"כ בשטח עוין.
היחידה הממלכתית לקביעת התאמה ביטחונית: אמונה באופן בלעדי בישראל על קביעת סיווגם הביטחוני של מועמדים לתפקידים המצריכים סיווג כזה.
המנהלה הביטחונית לסיוע: מנהלה העוסקת בטיפול ובשיקום הסייענים של זרועות הביטחון.
הרשות הממלכתית לאבטחת מידע: הוקמה כחטיבה בפיקוד ארז קריינר, איש אגף אבטחה בשירות בעברו, מכוח החלטת ממשלה מדצמבר 2002 וכפופה לשב"כ. הרשות מוסמכת להנחות גופים בעלי מערכות מידע קריטיות כיצד ליישם אבטחת מידע והגנת סייבר על מערכותיהם. רשימת הגופים מופיעה בתוספת הרביעית לחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים והיא מתעדכנת מעת לעת. הרשימה כוללת, בין השאר, את משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד הפנים, בנק ישראל, חברת החשמל, בזק, חברת קצא"א, מגן דוד אדום, מקורות ותשתיות נפט ואנרגיה.
חטיבות
חטיבת הסיכול: מורכבות מחמש מחלקות דיסציפלינריות – דסק, חקירות, שטח (יומינט), איסוף סיגינטי וכריית מידע.
חטיבת המחקר: מובילה את הערכת המודיעין האסטרטגית בנושאים שבאחריות הארגון וממונה על גיבוש המלצות והערכות בנושאים לאומיים נוספים להם הוא שותף. הערכות החטיבה מסופקות ישירות לראש הממשלה ושר הביטחון.
שם וסמל > שם הארגון

שירות הביטחון הכללי מכונה בדרך כלל לפי ראשי התיבות שלו שַׁבַּ"כּ, או הַשַּׁבַּ"כּ. בראשית ימיו נקרא שִׁין-בֵּית, ראשי תיבות של "שירות ביטחון" וכך הוא מכונה עד היום בכמה שפות זרות. באנגלית נהוגים מספר תרגומים לשמו של השב"כ, בהם GSS = General Security Service ו- GSA = General Security Agency, אך בשל האותיות SS בתרגום לועזי בהן תזכורת לימים אפלים בהיסטוריה היהודית, הוחלט על השם הרשמי של השב"כ באנגלית:
שם וסמל > סמל הארגון

סמל הארגון הוא עיגול ובתוכו חצי המנורה (המיוצגת על ידי שלושה קנים וחלק מהקנה האמצעי), כמחצית של סמל הלאום. צבעי הסמל כחול-תכלת-לבן כצבע הצבעים הלאומיים של ישראל.
בסמל מופיע מוטו הארגון, "מָגֵן ולא יֵרָאֶה" כמבטאים את דרך הפעילות החשאית שלו. מילים אלו לקוחות כפרפרזה למילים בשירת דבורה: "מָגֵן אִם יֵרָאֶה וָרֹמַח" (שופטים פרק ה' פסוק ח').
לעיתים קרובות רשום בצד הסמל או מסביבו שם הארגון, "שירות הביטחון הכללי".
היסטוריה > הקמה

עם הכרזת המדינה הוקם (על בסיס שירות המודיעין של "ההגנה" והיחידה לביטחון פנים "מחץ", שהוקמה אחרי פירוק "ההגנה" ופעלה עד לכינונו של שירות הביטחון) שירות הביטחון, ה"ש.ב.", שהיה זרוע של צה"ל (יחידה 184), ובראשו הועמד סגן-אלוף איסר הלפרין (הראל). מסמך היסוד של הש.ב. נכתב ב-17 בפברואר 1949, ובו כתב הראל אל הרמטכ"ל יעקב דורי כי בהתייעצות אצל דוד בן-גוריון סוכם להקים "שירות ביטחון". ההוראה בוצעה כעבור כשלושה שבועות, בצו של האלוף משה צדוק, ראש אגף מטה (אג"מ), שהורה על הקמת "שירות ביטחון כללי". בשנת 1950 הוצא השירות ממסגרת צה"ל, והועבר לאחריותו של ראש הממשלה. במהלך מלחמת העצמאות עסק השירות רק בביטחון פנים, ולאחר המלחמה הוקמה בו גם מחלקה לריגול נגדי ונמסר לו גם הטיפול בנושאים מודיעיניים הקשורים בערביי ישראל.
היסטוריה > השנים הראשונות ועד 1967

עד מלחמת ששת הימים כלל השב"כ כמה מאות עובדים והתמקד בריגול נגדי, ובמעקב אחר פעילות חתרנית במגזר הערבי ובמגזר היהודי (לצד אבטחת אישים ומוסדות חיוניים בישראל ובנציגויותיה במדינות אחרות). בתקופה זו הרשו לעצמם רבים מערביי ישראל לעזור לשב"כ באופן גלוי לחלוטין, בעיקר על ידי אירוח מתלמדים כדי שיכירו היטב את התרבות הערבית.
את כוח האדם בשירות בתקופה זו מתאר יעקב פרי בספרו:
"באותם ימים היה סגל השב"כ מורכב משלוש קבוצות עיקריות: הראשונה - ותיקי הש"י והיחידה לביטחון פנים "מחץ", שהוקמה לאחר פירוק ה"הגנה" ופעלה עד לכינון שירות הביטחון בפברואר 1949. הקבוצה השנייה - אנשים ששפת האם שלהם הייתה רוסית או לשון מזרח אירופאית אחרת. השלישית - יוצאי מדינות ערב או ילידי הארץ, שגדלו בסביבה ערבית ולמדו להכירה כמו את כף ידם."
אחד ההישגים הבולטים ביותר של השב"כ בשנותיו הראשונות הוא השגת תמליל הנאום הסודי של מנהיג ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב בשנת 1956, אם כי הישג זה נוצר באקראי, בלא שהשב"כ טרח על כך.
ב-4 במרץ 1957, התנקשו שלושה צעירים בחיי ד"ר ישראל קסטנר, בעקבות משפט דיבה שבו נקבע כי קסטנר שיתף פעולה עם הנאצים. במהלך משפטם התברר כי זאב אקשטיין, שירה בקסטנר והרגו, היה סוכן של הש"ב, ונשלח לקבוצה המחתרתית כדי לשמש בה כמודיע. הש"ב טען כי אקשטיין ניתק את הקשר עם מפעיליו, ונסחף בעצמו לרעיונות המחתרת והשתתף בה. הרוחות בעניין זה לא נרגעו זמן רב.
בעקבות רצח ישראל קסטנר, ובמהלך המשפט, נחשפה לציבור עובדת קיומו של השב"כ, שהייתה חסויה עד אז, ואף הוכחשה. החשיפה הובילה לכינונו של פיקוח פרלמנטרי על השירות.
ב-1957 נחשף לוי לוי, עובד השב"כ מאז תחילת שנות ה-50, כמרגל למען פולין. הוא נדון לעשר שנות מאסר ושוחרר ב-1966.
בשנות ה-50 של המאה ה-20, עקב השב"כ אחר יריביה של מפלגת השלטון מפא"י, ובהן מפלגות תנועת החרות, הציונים הכלליים, מפ"ם והקומוניסטים.
פעילות כזו נחשבה לאחר מכן כפגיעה בדמוקרטיה. פרסומים על פעילות זו הושתקו ברובם על ידי ההנהגה בראשות דוד בן-גוריון, והגורם היחידי שפרסם זאת היה השבועון "העולם הזה" של אורי אבנרי (בשנים 1956–1958 ניסה השב"כ, ללא הצלחה, להתחרות בשבועון זה באמצעות הוצאת שבועון מתחרה בשם "רימון"). תפיסת שני אנשי שירות הביטחון בעת שהטמינו מתקן האזנה במשרדו של מנהיג מפ"ם, מאיר יערי, עוררה סערה רבה. השב"כ גם דאג שיפוטרו ממשרדי הממשלה עובדים שהתגלה כי הם תומכים במפלגות שנחשבו "עוינות" למפלגת השלטון מפא"י, כמו חרות ומק"י. השב"כ פעל למען מפא"י גם במגזר הערבי. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 קיבל ראש הממשלה דוד בן-גוריון את עמדת ראש השירות עמוס מנור והחליט לחדול מריגול פוליטי. "מטה 1" בשב"כ, שעסק בכך, פורק וחלק מהחומר הארכיוני שנאגר בו הועלה באש, יתר החומר הארכיוני העוסק בריגול פוליטי נשמר בארגון. בלילה שבו עלה הליכוד לשלטון, בשנת 1977, הורה ראש השב"כ אברהם אחיטוב לשרוף מייד חומרים אלה. השב"כ המשיך לאסוף חומר העוסק בתנועת "הכנענים" עד אמצע שנות ה-80.
הישג חשוב של השב"כ בתחום הריגול הנגדי היה חשיפתו ב-1961 של ישראל בר, סגן-אלוף (מיל.) ופרשן צבאי נודע שהיה מקורב לצמרת הביטחונית, כמרגל סובייטי. בר נשפט, נכלא ומת בכלא.
היסטוריה > אחרי מלחמת ששת הימים

לאחר מלחמת ששת הימים החל המאמץ לסיכול טרור פלסטיני ביהודה ושומרון וברצועת עזה ומהם, והפך לחלק גדל והולך של פעילות השב"כ עד שהפך בהדרגה למשימתו העיקרית של הארגון. השב"כ פועל לביצוע משימה זו בשיתוף פעולה הדוק עם צה"ל.
יעקב פרי כותב על התקופה הראשונה שלאחר המלחמה:
לא היה אפוא ספק שהשירות חייב להתארגן במלוא המהירות כדי למנוע את הקמתם של קיני התנגדות. מאגר כוח האדם של השב"כ, שהיה עד אז מצומצם למדי, לא היה מסוגל לענות על צרכים אלה. כדי לעמוד בפרץ הוחל בגיוסם מחדש של עובדים ותיקים שכבר פרשו מן השירות. במקביל נאלץ השב"כ לשאול אנשי מקצוע משורות המוסד. אבל את התוספת החשובה ביותר תרמו הגיוסים הנרחבים של עובדים חדשים - צעירים, שרבים מהם היו יוצאי יחידות קרביות בצה"ל.
בשנת 1968 בעקבות חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה הוחלט בשירות הביטחון הכללי לבצע רפורמה במערך האבטחה הממלכתי. לצורך כך הצטרף לשירות דייב בקרמן כמדריך ירי באקדח. בקרמן אימן את מאבטחי השירות בירי באקדח ובתרגולות לוחמה בטרור. באותה עת כונו אנשי היחידה "הגורילות". בשנת 1972, בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, מונה אברהם שלום לראש אגף האבטחה ויושמה מדיניות אבטחה כוללת לנציגויות מדינת ישראל במדינות אחרות כמו גם במטוסים וספינות. כתוצאה מכך מיסד וכונן בקרמן את תחום הדרכת והכשרת המאבטחים. בין היתר פעלו חניכיו בסיכול מתקפת הטרור ב-18 בפברואר 1969 נגד מטוס אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן, ובפעולת החילוץ של מטוס סבנה. ב-27 בדצמבר 1985 תקפו מחבלים פלסטינים את דלפקי חברת אל-על בנמלי התעופה בווינה וברומא. מאבטחי השירות ברומא לחמו במחבלים, הרגו שלושה מהם ופצעו אחד באורח קשה ועצרו אותו. בווינה ערכו שוטרים אוסטרים ומאבטחי השירות מרדף רכוב אחר המחבלים הנמלטים, הרגו אחד מהם ועצרו את השניים הנוספים.
בשנות מלחמת לבנון הראשונה פעל השב"כ גם נגד ארגוני הטרור הלבנוניים, ובראשם חזבאללה. בין 135 הרוגי אסון צור הראשון ואסון צור השני היו גם אנשי שב"כ. יובל דיסקין סיפר בריאיון לגלי צה"ל, כי לפני פרוץ האינתיפאדה הראשונה נגרם לשב"כ נזק מודיעיני קשה בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה, מפני שהארגון מיקד את פעילותו בלבנון והזניח אזורים אלה.
היסטוריה > המשברים הגדולים

בשנים 1984–1986 עבר השב"כ משבר קשה בעקבות פרשת קו 300, שבה שני מחבלים שחטפו אוטובוס ולקחו את נוסעיו כבני ערובה הוצאו להורג בלא משפט בידי אנשי השב"כ, שמסרו לאחר מכן עדויות שקריות על מעורבותם בפרשה. בעקבות זאת נאלץ ראש השב"כ אברהם שלום להתפטר מתפקידו, וכמוהו בכירים נוספים בארגון, וראש השב"כ לשעבר יוסף הרמלין נקרא לעמוד בשנית בראש הארגון כדי לשקמו.
בשנת 1987 נחשפה פרשת עיזאת נאפסו שבסופה זוכה סגן בצה"ל, בן העדה הצ'רקסית מהאשמות של בגידה וריגול, לאחר שישב כשבע שנים בכלא. בפסק דינו של בית המשפט העליון נמתחה ביקורת על נוהלי החקירה של השב"כ ועל בידוי ראיות שהפך לנורמה בארגון. ביקורת ציבורית הופנתה אל הבכיר בשב"כ יוסי גנוסר, שאותו האשים נאפסו ב"תפירת התיק" נגדו.
משבר נוסף פקד את השב"כ בסוף 1995, בעקבות רצח יצחק רבין. בעקבות כישלון זה (בעיקר של היחידה לאבטחת אישים), עוד לפני שהוגשו מסקנות ועדת שמגר (רצח רבין), החליט ראש השב"כ, כרמי גילון, להתפטר מתפקידו. לפני שעזב גילון, חיסל השב"כ את "המהנדס" יחיא עיאש מחמאס שהיה אחראי לסדרת פיגועי טרור ב-1994. עיאש נהרג באמצעות טלפון סלולרי ממולכד, במבצע שהעלה במעט את המורל והמוניטין של הארגון.
חשיפתו של אבישי רביב (או בשמו בשב"כ – "שמפניה") כסוכן מדיח בקרב הימין הקיצוני לאחר רצח רבין, הציבה את השירות במוקד של ויכוח ציבורי בנוגע להפעלת סוכנים. הלחץ הציבורי להעמידו לדין העמיד את השירות בדילמה בין ערך ההגנה על סוכנים וסייענים לבין היותו שירות ביטחון של מדינה דמוקרטית. לבסוף הועמד רביב לדין באשמת אי מניעת רצח רבין אך זוכה. כפי שאירועי קו 300 הובילו לבחינה מקיפה של נושא הטיפול הפיזי בחקירות, פרשת רביב הפכה לקו פרשת מים בכל הנוגע להפעלת סוכנים במגזר הלא ערבי.
אחרי התפטרותו של גילון ב-1996, "הוצנח" לתפקיד ראש השב"כ עמי אילון, לשעבר מפקד חיל הים, על מנת לשקם את הארגון. בשנת 2000 הוחלף על ידי אבי דיכטר, שצמח בשב"כ, דבר שאילון זוקף לזכותו כעדות להצלחה בשיקום הארגון.
היסטוריה > האינתיפאדה השנייה

אבי דיכטר נכנס לתפקיד בסמיכות לפריצת האינתיפאדה השנייה. פיגועי ההתאבדות, שהפכו למרכיב עיקרי של הטרור הפלסטיני נגד תושבי ישראל, העמידו בפני השב"כ אתגר של מתן מידע מודיעיני, שיאפשר סיכול פיגועים אלה בטרם ביצועם. לשב"כ היו הישגים יוצאי דופן בתחום זה, הן במניעתם של פיגועי התאבדות והן בלכידת האחראים להם. מאידך, פיגועי התאבדות רבים יצאו אל הפועל, ופגעו פגיעה קשה בביטחונם האישי של תושבי ישראל.
כחלק ממלחמתו בפיגועי ההתאבדות נהג השב"כ להפיץ לשאר גורמי הביטחון התרעות לפיגועים צפויים. חלק מההתרעות הוגדרו כ"חמות" ו"ממוקדות" וגררו פרישת מחסומי משטרה ומג"ב לאורך מרחב התפר ובאזורים שעליהם התריע המודיעין. במקרים רבים הצליחו כוחות הביטחון לסכל פיגועים בזמן אמת באמצעות התרעות של השב"כ. את המודיעין לצורך סיכול הפיגועים השיג השב"כ באמצעות חקירות ושימוש במודיעין אנושי ("HUMINT") – הפעלת סוכנים ומשת"פים.
אחד הסוכנים הבכירים והמוצלחים ביותר שהפעיל השב"כ ביהודה ובשומרון היה מסעב חסן יוסף, בנו של ראש החמאס ביהודה ושומרון, שהפיק מודיעין רב, אמין ואיכותי, וכונה "הנסיך הירוק" בידי מפעיליו. בנוסף, סוכני שטח של השב"כ ליוו את כוחות צה"ל ביהודה ושומרון וסייעו להם בביצוע מעצרים של מחבלים ובחשיפת מעבדות נפץ. כך למשל, בשנת 2005, חשף השב"כ שלוש רשתות טרור של חמאס ועצר רבים מהמחבלים הפעילים בהן.
לשב"כ בפיקודו של דיכטר הייתה מעורבות רבה בביצוע סיכולים ממוקדים ובהאצת השימוש במדיניות זו, שגובשה עוד לפני כניסתו של דיכטר לתפקיד ראש הארגון. מדיניות זו – של הריגת מחבלים בכירים, מנהיגי טרור ו"פצצות מתקתקות" – יושמה בשיתוף פעולה עם צה"ל ובייחוד חיל האוויר הישראלי, שלרוב היה הזרוע המבצעת בסיכול (ירי טיל ממסוק קרב אל עבר המחבל). מצד השב"כ, יובל דיסקין היה זה שהופקד על בניית מערך הסיכול הממוקד והתיאום עם צה"ל. בעוד שצה"ל היה אחראי על הביצוע, השב"כ היה אחראי על הספקת המודיעין (איתור המטרה, דיווח על סדר היום שלה) ו"הפללת" היעד (כלומר: וידוא שהאדם על הכוונת הוא אכן מחבל ולא עובר אורח). הסיכולים הממוקדים כוונו בהתחלה נגד דרגי-השטח והביצוע אך בעקבות ההסלמה בטרור הפלסטיני, הורחבו החיסולים גם אל צמרת ארגוני הטרור ומנהיגיהם "הפוליטיים". במרץ 2004 נהרג מייסד החמאס ומנהיגו הרוחני אחמד יאסין, וחודש אחר כך נהרג יורשו עבד אל-עזיז רנטיסי. בשנת 2005 נהרגו מספר בכירים בג'יהאד האיסלאמי.
כתוצאה ממבצעים אלה, נהנה השב"כ מיוקרה הן בקרב הציבור והן בקרב מקבלי ההחלטות. למרות ההישגים הרבים האלה, השב"כ ספג לא מעט ביקורת. פיגועי ההתאבדות שהשב"כ לא הצליח לסכל גרמו למאות הרוגים ישראלים. כמו כן, מערך האבטחה של השב"כ כשל בשנית וכתוצאה מכך נרצח שר התיירות רחבעם זאבי בידי מחבלים פלסטינים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין.
בנוסף לפעילותו בסיכול טרור, מנהל השב"כ מאגר מידע ממוחשב על פעילי הטרור הפלסטינים ועל כל אירועי הטרור – שבוצעו או סוכלו – מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה. חשיבותו העיקרית של מאגר מידע ממוחשב זה היא בסיכול פעולות טרור, אך גם במתן נתונים לצורכי הסברה, כגון בהפקת פרסומים סטטיסטיים בנוגע לפעילות השב"כ באינתיפאדה, ודוגמאות שמיות לפעילות ארגוני הטרור, המפורסמים מדי שנה באמצעי התקשורת.
היסטוריה > מאבק במגפת הקורונה

במסגרת המאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל אישרה ממשלת ישראל במרץ 2020 תקנות שעת חירום למאבק בנגיף הקורונה, שהסמיכו את השב"כ לעבד מידע טכנולוגי כדי לסייע למשרד הבריאות במניעת התפשטות הנגיף. בעקבות עתירות שהוגשו בעניין לבג"ץ, הוסמך שירות הביטחון הכללי לעשות זאת מכוח חוק שירות הביטחון הכללי, ובהמשך נחקק למטרה זו חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש וקידום השימוש בטכנולוגיה אזרחית לאיתור מי שהיו במגע קרוב עם חולים (הוראת שעה), התש״ף–2020. המידע עוסק בתקופה של 14 הימים שלפני אבחונו של חולה, והוא עוסק בנתיב התנועה של אותו החולה וזיהוי אנשים שבאו במגע קרוב עמו. לקבלת המידע משמש מאגר נתונים של השב"כ המכונה "הכלי".
לפי נתוני השב"כ, בשנת 2020 אותרו באמצעות הסיוע הטכנולוגי של הארגון כ-90 אלף חולים, וכתוצאה מכך נמנעו כ-50 אלף נדבקים חדשים. בשנת 2021 הופסקו איכוני השב"כ, אך חודשו לזמן קצר בעקבות התפשטות וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה.
היסטוריה > מבצע שובר גלים

במבצע שובר גלים נגד הטרור הפלסטיני, שהחל ב-2022, נטל השב"כ תפקיד מרכזי, בעיקר בהשגת ומתן מודיעין צבאי ומודיעין משטרתי שאיפשר לכוחות הביטחון לסכל מאות פיגועים. בנוסף איתר השב"כ מחבלים שביצעו פיגועים והסתתרו, ואלה נעצרו או נהרגו על ידי הימ"מ, הימ"ס וצה"ל.