stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בה"ד 11
היסטוריה

בית הספר למקצועות המנהלה - בשמו הישן של הבה"ד - הוקם בשנת 1949 בצריפין.
בשנת 2006 החל תהליך מיזוג של חיל השלישות לתוך חטיבת כוח האדם (חטכ"א) של זרוע היבשה, עליו החליט הרמטכ"ל רב-אלוף דני חלוץ. בתאריך 1 בינואר 2006 הוכפף החיל לזרוע היבשה לאחר שהיה כפוף לאגף כוח האדם (אכ"א), ובית הספר למקצועות משאבי האנוש (בה"ד 11) עבר לסמכות ישירה של זרוע היבשה. בשנת 2007 החליט הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי להקים מחדש את חיל השלישות ולהכפיפו בחזרה לאגף כוח האדם. עם הקמת החיל מחדש, חזר הבה"ד להיות כפוף למפקדת חיל המשא"ן.
בדצמבר 2011 חשפה נעה תשבי כי נאסר על נשים לשיר במסיבת חנוכה בבה"ד. לאחר הפרסום גינה מפקד הבה"ד את ההחלטה ונציג דובר צה"ל מיהר להתנער ממנה.
במאי 2012 עלה הבה"ד לכותרות, לאחר שחדר אוכל בבסיס התלקח. לא היו נפגעים בשרפה, אך נגרם נזק לרכוש.
באוגוסט 2015 עבר הבה"ד לעיר הבה"דים, כחלק מתוכנית העתקת בסיסי צה"ל לנגב. עם מעברו היה הבה"ד לבה"ד השני שעבר לשם, לאחר בה"ד 13. מפקד הבה"ד באותה עת, אל"ם אייל אבוטבול, ציין כי המעבר משפר את יכולות הבה"ד בעקבות שיפור התשתיות.
מבנה הבה"ד

מפקד בה"ד 11 הוא קצין בדרגת אלוף-משנה. מפקד הבה"ד כפוף פיקודית לקצין המשא"ן הראשי.
ההדרכה בבה"ד מתבצעת על פי הוראות ענף תורה והדרכה במפקדת קצין המשא"ן הראשי, הקובע הן את גרף האימונים וההכשרות והן את תוכן ההכשרות.
בבה"ד נמצאים גם קורסי הכשרה של הרבנות הצבאית למשגיחי כשרות ורכזי מו"ר ומקצועות נוספים וקורסים של החיל הכללי. למרות השכנות הגאוגרפית, קורסים אלה אינם כפופים מנהלית לחיל המשא"ן[דרוש מקור].
רשימת הקורסים הבולטים הניתנים בבה"ד

בבה"ד מוכשרים חיילים וקצינים בדרגות שונות, מרמת הטירון בהכשרת יסוד ועד לדרג סגני-האלופים בהכשרות מתקדמות. המעבר לקריית ההדרכה מאפשר קיום שיתופי פעולה וחשיפה הדדית בין הקבוצות השונות והבה"דים השונים.
בה"ד 11 הוא הבה"ד הראשון אשר הטמיע למידה על גבי מחשבים אזרחיים בקרית ההדרכה, כיתת "משא"ן בשחור".
מש"קית תנאי שירות - מש"קית הת"ש אחראית תנאי שירות בצה"ל של חיילי החובה.
מש"קית נפגעים - מש"קית הנפגעים, כחלק ממנהל הנפגעים וקציני הערים, עוסקת בקשר הישיר עם חיילים שנפגעו במהלך שירותם, ובקשר לבני משפחות החיילים.
מש"ק/ית משא"ן מילואים - אחראי על התקשורת עם אנשי המילואים, על הניהול, הארגון והטיפול במערך המילואים ביחידות צה"ל השונות.
מש"ק/ית משא"ן סדיר - מסייע לקצין המשא"ן ומהווה יד ימינו בתחום ניהול ושליטה בכוח אדם ביחידה, בשגרה ובחירום.
מש"ק/ית מערכות משאבי אנוש - מש"קית מערכות משא"ן מהווה גורם המסייע לבעלי התפקידים ביחידה על ידי הפקת דוחות בתחומי המשא"ן השונים ובכך לבצע בקרה אחר תהליכים וזכויות המשרתים.
רכז מתגייסים - רכז מתגייסים עוסק בתהליכי האיתור, המיון והשיבוץ של המתגייסים לצה"ל אל מול גופים צבאיים ואזרחיים.
מאבחנת מדעי התנהגות - עוסקות בפיתוח ארגוני ומחקר ביחידה ועובדות למול מפקדים בכירים בדרגות השונות.
מאבחנת פסיכוטכנית - עוסקות בתהליכי המיון הנעשים בצו הראשון הכוללים ראיון אישי, אימות נתונים ומבחן פסיכוטכני.
מש"קית שירות ישיר - אחראית על חישוב שכר תוך מתן מענה לפרט בתחומים השונים.
מסלול הייעודי לקצונה - המסלול היוקרתי בחיל משאבי האנוש, מקנה מסלול ישיר לשירות כקצין בחיל במערכים השונים.
הכנה לקצונה והשלמה חילית לחיילי חיל משאבי האנוש.
קורס משגיחי כשרות של חיל הרבנות הצבאית.
קורס רכזי מסורת ורוח (מו"ר) של הרבנות הצבאית.
מפקדי הבה"ד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה  | הערות |
| אל"ם רוני מהצרי | 1997 - 2000 |  |
| אל"ם יורם איילון | 2000 - 2004 |  |
| אל"ם שי בלוססקי | 2004 - 2009 |  |
| אל"ם ארז הנקין | 2009 - 2011 |  |
| אל"ם שלומי סנדרוסי | 2011 - 2014 | לימים קצין משאבי אנוש ראשי |
| אל"ם איל אביב אבוטבול | 2014 - 2016 |  |
| אל"ם יאיר יאיר | 2016-2019 |  |
| אל"ם צחי רביבו | 2019-2021 | לימים קצין משאבי אנוש פיקוד הצפון |
| אל"ם דנה בנישו משאלי | 2021-2023 |  |
| אל"ם ערן גנות | 2023- |  |
הערות שוליים

↑  מיכל גלברד, בה"ד 11 מתכונן למעבר לקריית ההדרכה, באתר צה"ל, 6 באוגוסט 2015
↑  מפקד בה"ד 11 גינה את ההחלטה למנוע מנשים לשיר בטקס חנוכה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2011
↑  יואב זיתון ואביאל מגנזי, שריפה בבסיס: חדר אוכל בבה"ד 11 עלה באש, באתר ynet, 8 במאי 2012
1 2  רעות הדר, בה"ד 11 עבר לנגב: "החלום קורם עור וגידים", באתר ערוץ 7, ב' באלול ה'תשע"ה, 17 באוגוסט 2015
↑  דוברות אגף כוח אדם, טקס החלפת מפקד בה״ד 11, באתר פייסבוק, 13 באוגוסט 2014
↑  דורון עופרי, - חילופי תפקידים בחיל השלישות: מפקד בה״ד 11, באתר "נשפיע", 13 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011913076305171
צ'ובה אקפום

צ'ובה אמצ'י אקפום (באנגלית: Chuba Amechi Akpom; נולד ב-9 באוקטובר 1995 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ליל מליג 1.
קריירת מועדונים

אקפום גדל במחלקת הנוער של ארסנל ושיחק בקריירה המקצוענית שלו בקבוצות ארסנל, ברנטפורד, קובנטרי סיטי, נוטינגהאם פורסט, האל סיטי, ברייטון אנד הוב אלביון, סנט טרוידן, פאוק סלוניקי ומידלסברו. את עונת 2022/2023 במדי מידלסברו סיים כמלך השערים של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם 28 שערי ליגה ב-40 הופעות.
ב-16 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית.
ב-2 בפברואר 2025 הושאל לליל עד לסוף העונה.
תארים

אליפות יוון (1): 2018/2019
הגביע היווני (1): 2018/2019
הערות שוליים

↑  Ajax signs Chuba Akpom, באתר הרשמי של אייאקס, 16 באוגוסט 2023 (באנגלית)
צור-ים

| --- | --- |

לוגו בית הספר
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים) 
 מייסדים:  סטף ורטהיימר, חיל הים 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°50′04″N 34°58′52″E﻿ / ﻿32.834361111111°N 34.981083333333°E﻿ / 32.834361111111; 34.981083333333
 zuryam.atidedu.org.il
  (למפת חיפה מוגדלת) צור-ים(למפת חיפה רגילה) צור-ים(למפת הגליל המערבי רגילה) צור-ים(למפת הגליל המערבי מוגדלת) צור-ים
 
צור-ים הוא בית ספר טכנולוגי של חיל הים שהוקם בשנת 2008 בשיתוף פעולה בין חיל הים והתעשיין סטף ורטהיימר במטרה להגדיל את כוח האדם הטכנולוגי של חיל הים ולייצר עובדים בעלי ניסיון באזרחות, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מתקצב ומפקח על בית הספר.
בשנת 2019 עבר התיכון לבעלות רשת עתיד
מטרות בית הספר

בית הספר מכשיר את תלמידיו במקצועות אשר דרושים באזרחות ולצורך כך בבית הספר נלמדות שלוש מגמות:
C.N.C: התלמידים לומדים טכנולוגיות יצור, תורת המקצוע, שרטוט ידני וממוחשב, תכנות ידני וממוחשב, סדנה מעשית הכוללת טכניקות כרסום, חריטה והשחזה.
חשמל: תלמיד המגמה לומדים את מקצועות הפיקוד ובקרה, מערכות הספק מערכות אנרגיה. התלמידים במגמה זו מתמחים במערכות חשמל למבנים.
מכונה: תלמידי המגמה לומדים תפעול, ותיקון מכונות בהתמחות ימית.
בנוסף לשלוש המגמות, בשנת 2016 נפתחה בבית הספר כיתת בו"מ (בגרות ומקצוע) שבה תלמידים מצטיינים בבית הספר בנוסף למקצוע לומדים גם לבגרות מלאה.
הלימודים

תלמידי בית הספר מתחילים את לימודיהם בכיתות ט'-י'. הלימודים הם לימודים עיוניים כמו בבית ספר רגיל. בנוסף, התלמיד לומד לימודיים עיונים ומעשיים במגמה אותה הוא בחר (C.N.C, חשמל, מכונה).
בבית הספר לומדים בצוותים קטנים עד 20 תלמידים.
בבית הספר פועל צוות משותף של מורים לצד מפקדים הן בצד הצבאי והן בצד הפדגוגי.
המקום הוא אחד ממוקדי ההפעלה של תוכנית צל"ש מטעם משרד הרווחה ועמותת בת עמי, מסלול הכשרה מקצועית לצעירות וצעירים בגילים 18 עד 20 המיועדים לקבל פטור מהצבא או לעבור גיוס מיוחד, לקראת שירות צבאי או שירות לאומי.
הפן הצבאי > מדים

בעבר, תלמידי בית הספר לבשו את מדי חיל הים, כומתת חיל הים עם סיכת בית הספר, תג יחידה (סמל בית הספר) ודרגות כתף בצבע חיל הים (תגיות כתף זהובות) אשר מבדילות בין השכבות בבית הספר (כיתה י' פס אחד, י"א – שני פסים, י"ב שלושה פסים).
כיום, תלמידי בית הספר לובשים בגדים אזרחיים ומחליפים למדי ב' לצורך ביצוע עבודות במסגרת הלימודים.
הערות שוליים

↑  בית הספר צור ים עובר לבעלות רשת החינוך עתיד, באתר כלבו – חיפה והצפון, 4 באוגוסט 2019
סמל כומתה של צור-ים
דאצ'יה ספרינג

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דאצ'יה
 שנות ייצור:  2021-הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  מכוניות עירונית
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  רנו CMF-A
 אורך:  3,734 מ"מ
 רוחב:  1,622 מ"מ
 גובה:  1,516 מ"מ
 משקל:  970 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,423 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 44 כ"ס
 מהירות מרבית:  125 קמ"ש
 תאוצה:  19.1 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום יון בקיבולת 27.4 קוט"ש
 טווח נסיעה:  230 ק"מ או 305 ק"מ
 קשר:  רנו סיטי K-ZE
דאצ'יה ספרינג אלקטריק (באנגלית: Dacia Spring Electric) היא מכונית חשמלית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי דאצ'יה משנת 2021. היא נחשפה באוקטובר 2020, ויצאה למכירה באירופה במרץ 2021. במרץ 2020 הציגה דאצ'יה את דגם הקונספט המקדים.
הספרינג היא המכונית החשמלית הראשונה של דאצ'יה, וגם היא המכונית החשמלית הזולה ביותר באירופה. היא מיועדת בעיקר לעבודה בעיר.
מחיר הדגם בצרפת יחל ב-12,403 אירו (49,000 שקל).
מפרט טכני

היא כוללת מנוע חשמלי המספק כ-44 כ"ס ומומנט מרבי של 12.7 קג"מ. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 19.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 125 קמ"ש. סוללת ליתיום יון בקיבולת 27.4 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 230 ק"מ, או בנסיעה עירונית בלבד 305 ק"מ.
ישנה אפשרות ללחוץ על כפתור במכונית המגביל את הספק המנוע ל-30 כ"ס ואת המהירות ל-100 קמ"ש ובכך ישנה אפשרות להגדיל את טווח הנסיעה בעוד כמה עשרות ק"מ.
דאצ'יה יעדה את המכונית לנסיעה עירונית (בתוך העיר), לכן שמה בה מנוע מאוד חלש.
גלריה

מבט אחורי
מבט קדמי
מבט לפנים המכונית
שקע הטעינה
הערות שוליים

↑  דאצ'יה ספרינג נחשף 2021, באתר פורטל הרכב גיר, ‏18 באוקטובר 2020
↑  החשמלית הזולה ביותר באירופה יוצאת לדרך: דאצ'יה ספרינג, באתר קארטיוב, ‏11 במרץ 2021
↑  דאצ'יה חושפת קרוסאובר חשמלי קטן וזול, באתר קארטיוב, ‏04 במרץ 2020
↑  דאצ'יה ספרינג נחשף: הרכב החשמלי הראשון של דאצ'יה, באתר קארטיוב, ‏15 באוקטובר 2020
שרליז ת'רון

| --- | --- |

ת'רון, 2018
 לידה:  7 באוגוסט 1975 (בת 49) בּאנוני, פרובינציית חאוטנג, דרום־אפריקה  
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית (התאזרחות; 2007–הווה)
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 בן או בת זוג:  סטיוארט טאונסנד (2001–2010)  שון פן (דצמבר 2013–יוני 2015) 
 צאצאים:  ג'קסון ת'רון, אוגוסט ת'רון 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (2004)  Hasty Pudding Woman of the Year (2008)  פרס Vanguard (2006)  פרס המהגרים הגדול (2009)  פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס יופיטר 
 http://www.charlizeafricaoutreach.org/
 פרופיל ב-IMDb
 
שרליז ת'רון (באנגלית: Charlize Theron; נולדה ב־7 באוגוסט 1975) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית עבר ומפיקת סרטים דרום־אפריקאית–אמריקאית. היא התפרסמה בשנות ה־90 כשהשתתפה בסרטים: "שני ימים באל איי", "סופר ג'ו יאנג", "מלכודת לפרקליט" ו"תקנות בית השיכר". היא קיבלה ביקורות משבחות ואף פרס אוסקר על גילום הרוצחת סדרתית, איילין וורנוס בסרט "מונסטר", שהפך אותה לאדם האפריקאי הראשון שזכה בפרס האוסקר בקטגוריות המשחק. ב־2005, היא קיבלה מועמדות נוספת לפרס על תפקידה בסרט "ארץ קרה". ב־2011, לאחר מספר שנים של פסק־זמן מהקריירה, ת'רון חזרה לאקרנים בסרט "תקועה". מאז 2012 שיחקה בסרטים שוברי קופות נוספים, כגון "פרומתאוס", "שלגייה והצייד", "הצייד: מלחמת החורף", "מהיר ועצבני 8", "פצצה", "משמר האלמוות" ו"מהיר ועצבני 9".
ביוגרפיה

ת'רון נולדה בעיר בּאנוני, בפרובינציה חאוטנג שבדרום־אפריקה ,למשפחת אפריקאנרים נוצרית, לבנה וממוצא אירופאי. בתם היחידה של צ'ארלס ג'קובוס ת'רון ושל גרדה ג'ייקובה אלטה (לבית מריץ). שפת האם של ת'רון היא אפריקאנס, ובנוסף היא דוברת גם אנגלית שוטפת בניבים שונים, בנוסף ללשונות אחרים השכיחים בדרום־אפריקה, אותם למדה משכניה ומעובדיו של אביה בחוותו.
ת'רון גדלה כבתם היחידה של הוריה בחוותם הסמוכה ליוהנסבורג שבדרום־אפריקה. אביה היה בעלים של חברת בנייה. בגיל 13 נשלחה לפנימייה, והחלה את לימודיה בבית הספר הלאומי לאמנויות ביוהנסבורג. כשהייתה ת'רון בת 15, הרגה אמה את אביה, שהיה אלכוהוליסט אלים. האם ירתה באב כהגנה עצמית, לעיניה של ת'רון. כנגד האם לא־ננקטו צעדים משפטיים.
חיים אישיים

ב־2007 ת'רון התאזרחה גם בארצות הברית, בנוסף לאזרחות הדרום־אפריקאית שלה ממולדתה.
במשך כעשור, בין השנים 2001–2010, הייתה בזוגיות עם השחקן האירי, סטוארט טאונסנד (אנ'). הם אף התגוררו ביחד בלוס אנג'לס ובאירלנד.
ב־2012 אימצה את ג'קסון, גם היא כמו ת'רון ילידת דרום־אפריקה. ב־2015 אימצה בת נוספת בשם אוגוסט, אפרו־אמריקאית. מאז דיווחה לתקשורת כי בתה המאומצת ג'קסון היא טרנסג'נדרית שיצאה מהארון בפניה, ולטענתה של ת'רון זה מאורע שקרה עוד בהיותה בת שלוש.
ב־2013 החלה בזוגיות עם השחקן האמריקאי ממוצא יהודי שון פן, אך הם נפרדו ב־2015. דווח בתקשורת גם על אירוסין ביניהם בשנת 2014, אם כי ת'רון הכחישה זאת בתוקף מאז – ולדבריה הזוג מעולם לא התארס אחת לשני (אף־על־פי שבאותה עת כזוג, כיכבה ת'רון בסרטו של שון פן "הפנים האחרונות").
היא חברה בארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים, בארגוני זכויות נשים, וכן תומכת בזכויות הקהילה הלהט"בית.
ת'רון סיפרה שההשראה שלה כאמנית הגיעה מנשים חזקות ומוכשרות, וציינה את השחקניות סיגורני וויבר וסוזאן סרנדון.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Hollywood Confidential | סאלי | סרט טלוויזיה של UPN |
| 2004 | החיים על פי פיטר סלרס (אנ') | בריט אקלנד | סרט טלוויזיה של HBO מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2005)  מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2005)  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה (אנ') (2005)  |
| 2005 | משפחה בהפרעה | ריטה לידס | 5 פרקים |
| 2006 | רובוט צ'יקן | אמא של דניאל / מלצרית | דיבוב; פרק: "Book of Corrine" |
| 2017 | האורוויל | פריה לבסק | פרק: "Pria" |
הערות שוליים

↑  Charlize defends her 'unique' American accent | IOL News, www.iol.co.za (באנגלית)
↑  ethnic, Charlize Theron, Ethnicity of Celebs | EthniCelebs.com, ‏2019-04-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  שרליז ת'רון חושפת: הבן שאימצתי רוצה להיות בת, באתר און לייף, ‏2019-04-21
↑  שרליז ת'רון חושפת שבתה בת ה-7 טרנסג'נדרית והיא תומכת בה לחלוטין, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2019
↑  Lee, Esther (17 ביוני 2015). "Sean Penn, Charlize Theron Split, Break Off Engagement: Breakup Details". Us Weekly. ארכיון מ-11 באוגוסט 2015. נבדק ב-15 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barr, Sabrina (23 ביוני 2020). "Charlize Theron Says She and Sean Penn Were 'Never Engaged'". The Independent. ארכיון מ-27 ביוני 2020. In 2014, while they were together, it was reported that Theron and Penn had become engaged. [...] "What? That's not true, no. I did not 'almost get married to Sean', that's such bulls***," the 44-year-old [Theron] said. "No, we dated, that was literally all we did, we dated." {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Fernández, Alexia (22 ביוני 2020). "Charlize Theron Denies She Was Engaged to Sean Penn: 'I Was Never Going to Marry Him'". People (באנגלית). נבדק ב-2 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Metz, Brooke (27 ביולי 2017). "'The Last Face' and the tale of Charlize Theron and Sean Penn". USA Today (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charlize Theron (9 באוגוסט 2018). "Conversations with Charlize Theron". SAG-AFTRA Foundations Conversations (ראיון). Interviewed by Jenelle Riley. SAG-AFTRA. ארכיון מ-27 בפברואר 2020. נבדק ב-18 באפריל 2020 – via YouTube. {{cite interview}}:  (עזרה)
↑  Matt Grobar, Christopher Nolan’s Next Film Is An Adaptation Of Homer’s ‘The Odyssey,’ Universal Reveals, Deadline, ‏2024-12-23 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596599005171  PLWABN: 9810626619405606  BIBSYS: 1006566  BNE: XX1070137  BnF: cb14039632s (data)  CiNii: DA13259683  GND: 128532718  ISNI: 0000 0001 1497 3899  LCCN: no98069715  LNB: 000281792  MusicBrainz: d50d2dbd-eaf7-4565-b8fe-71ad0b999793  NKC: xx0031482  NLA: 40017698  NLK: KAC2020K7585  NTA: 266786847  RERO: 02-A014236348  SNAC: w6xk9bff  SUDOC: 069474818  Trove: 1442525  VIAF: 117459301   WorldCat (עם VIAF): 117459301
הרב קוהל

הרבּרט היקן קוהל, המוכר בכינויו הֶרבּ קוהל (באנגלית: Herbert Hiken Kohl;‏ 7 בפברואר 1935 – 27 בדצמבר 2023) היה איש עסקים, נדבן ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן 24 שנים, מינואר 1989 עד ינואר 2013, בסנאט של ארצות הברית כנציג מדינת ויסקונסין מטעם המפלגה הדמוקרטית. שימש גם כבעלים של קבוצת ה-NBA מילווקי באקס.
ביוגרפיה

קוהל נולד ב-1935 וגדל במילווקי שבוויסקונסין, הילד השלישי מתוך ארבעת ילדיהם של מקס קוהל ומרי לבית הייקן. האב היה יהודי שהיגר מפולין למילווקי בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, ואילו אמו הייתה יהודייה שהיגרה באותן שנים במקביל, מרוסיה למילווקי. האב החל את דרכו בארץ החדשה כפועל בבית חרושת, אך בעבודה קשה הפך תוך מספר שנים לבעל חנות מכולת, ולאחר מלחמת העולם השנייה פתח את הסופרמרקט המודרני הראשון בוויסקונסין. בשנות ה-50 של המאה ה-20 כבר היה מקס קוהל לבעלים של שבע חנויות, ועסקיו רק המשיכו והתרחבו עם השנים.
כל ארבעת הילדים למשפחת קוהל קיבלו שיעורים בעברית וביהדות מפיו של רב יהודי אורתודוקסי, מדי בוקר, לפני צאתם לבית הספר. קוהל עצמו נשא את דרשת הבר מצווה שלו בעברית ושלט בשפה כמעט על בוריה.
קוהל סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ב-1956, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד ב-1958. בתקופת לימודיו באוניברסיטת ויסקונסין היה חבר באחוות "פי למדא פי", אחווה סטודנטיאלית יהודית בעיקרה, ותקופה מסוימת אף כיהן כנשיא הסניף שלה באוניברסיטת ויסקונסין. לאחר לימודיו שירת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית בשנים 1958–1964.
לאחר שסיים את לימודיו במנהל עסקים ב-1958 פנה קוהל לעסקים משלו, שנחלו הצלחה וב-1970 הוא מונה למנהלו של העסק המשפחתי. ב-1972 מכרה המשפחה 80% מעסקיה, שמנו אז כ-65 חנויות מסוגים שונים, לחברה בריטית, תמורת 80 מיליון דולר, וקוהל נשאר לכהן כמנהל הקונצרן המשפחתי לשעבר למשך כשבע שנים נוספות, עד 1979.. בתקופה זו כבר החל לפנות יותר ויותר לכיוון הפוליטי. ב-1985, כשלוש שנים לפני בחירתו לסנאט, רכש את קבוצת הכדורסל מילווקי באקס מה-NBA כדי למנוע את העברתה המתוכננת אל מחוץ למילווקי.
בתקופת כהונתו נחשב קוהל לאחד מעשירי הקונגרס של ארצות הברית. הונו נטו בשנת 2011 הוערך בסך שבין 78 מיליון דולר ל-264 מיליון דולר.. הוא ידוע כפילנתרופ ובין השאר גם הקים בשנת 1990 את "קרן מענק הרב קוהל להישגים", המעניקה מלגות בסכום כולל של 400,000 דולר מדי שנה למאתיים בוגרי אוניברסיטאות, 100 מורים ו-100 בתי ספר ברחבי ויסקונסין. כמו כן, הוא תרם 25 מיליון דולר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון עבור שיפוצים במגרשי הספורט, שנקראו על שמו "מרכז קוהל".
אחותו הגדולה של קוהל, דלורס, הקימה ומפעילה קרן חינוך מיוחדת, המממנת בין השאר גם מרכז חינוכי למורים בישראל.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

קוהל כיהן כיו"ר המפלגה הדמוקרטית של ויסקונסין בין השנים 1975–1977. בבחירות לסנאט ב-1988 הוא ניצח בפריימריז ולאחר מכן מול המועמד הרפובליקני ברוב זעום יחסית, אולם בכל מערכות הבחירות שלאחר מכן ניצח ברוב גדול, שהלך וגדל מידי מערכת בחירות (58% ב-1994, 61.5% ב-2000 ו-67% ב-2006). לקראת מערכת הבחירות של 2012 הודיע שלא ירוץ שוב, ובינואר 2013 סיים את כהונתו בסנאט. בתקופת כהונתו האחרונה כיהן כיו"ר הוועדה המיוחדת של הסנאט לענייני הזדקנות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > עמדותיו

לקוהל יש היסטוריית הצבעה של איש מרכז-שמאל מתון. הוא תמך במשך שנים בתיקון החוקה על מנת לאזן את התקציב, והיה בין הדמוקרטים המעטים שהצביעו בעד הפחתות המס שהציע נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בשנת 2001.
מאידך, הוא הצביע בעד תקנות הרפורמה בביטוח הבריאות באמצע שנות ה-90 ובעד רפורמות ביטוח הבריאות שהציע הנשיא ברק אובמה. התנגד לרבים מהסכמי הסחר החופשי כולל NAFTA (אמריקה הצפונית) ו-CAFTA (אמריקה המרכזית). נחשב לתומך נלהב בזכות האישה לבחירה בנושא הפלות והתנגד לגזר דין מוות. הצביע באופן קבוע כנגד תקנת ביזוי הדגל. תמך בהתניית רכישת אקדחים בהתקנת מנעולי בטיחות לילדים, ועזר לקדם את "חוק בית ספר ללא נשק" שב-1995 בית המשפט העליון פסק נגדו.
בנושאי חוץ, הוא התנגד למלחמת המפרץ הראשונה ב-1990. הוא הצביע באוקטובר 2002 בעד אישור שימוש בכוח צבאי נגד משטרו של סדאם חוסיין בעיראק, והיה בעד הפחתת ההוצאות הצבאיות באופן כללי. הצביע נגד הגבלות על טיול בקובה ונגד מימון "טי.וי. מרטי", אף כי ב-1996 תמך בהרחבת האמברגו הכלכלי על קובה. ב-2008 הצביע בעד הענקת חסינות רטרואקטיבית לחברות טלקום שהשתתפו בתוכנית הציתותים הבלתי חוקית של ממשל בוש (הבן) כנגד חשודים בטרור. במאי 2002 תמך בהרחבת נאט"ו כך שתכלול גם מדינות נוספות ממזרח אירופה שהשתחררו מהכיבוש הסובייטי, אף כי כמה שנים קודם לכן תמך בהרחבה זו רק כלפי פולין, הונגריה וצ'כיה. באוקטובר 2008 הצביע בעד שיתוף פעולה עם הודו ככוח גרעיני.
עמדותיו כלפי ישראל היו מעורבות ולא פרו-ישראליות באופן מיוחד. עם זאת, ב-1995 הוא היה בין הסנאטורים שתמכו בהעברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים, כנגד עמדת ממשל ביל קלינטון, ממפלגתו. בנוסף, ב-2007 תמך קוהל בהכרזת משמרות המהפכה האיראניות כארגון טרור, והיה בין הסנאטורים שתמכו בלחץ על מדינות ערביות ידידותיות לארצות הברית, כמו ערב הסעודית וכוויית, שיסיימו את החרם על ישראל. ב-2009 הוא תמך בעיצומים על איראן, כדי שתבטל את תוכניתה הגרעינית.
הערות שוליים

↑  "The Jews of Capitol Hill: A Compendium of Jewish Congressional Members"
↑  The Center for Responsive Politics A 501tax-exempt, charitable organization 1300 L. St NW, Suite 200 Washington, DC 20005 telelphone857-0044 info, Personal Finances, OpenSecrets (באנגלית)
↑  תיקון 1626, מושב הקונגרס ה-109, GovTrack.us, אתר מאגר מידע - חוקי הקונגרס (הקישור אינו פעיל, 17 באוגוסט 2016)
↑  הסנאט מצביע לחסינות רטרואקטיבית, אתר metafilter.com, רשימת המצביעים כנגד הסרת החסינות, 12 בפברואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4773 3770  LCCN: n2005171242  SNAC: w6jv0g40  US Congress: K000305  VIAF: 315532935   WorldCat (עם VIAF): 315532935
אלברט מיד

אלברט אדוארד מיד (באנגלית: Albert Edward Mead;‏ 14 בדצמבר 1861 –  19 במרץ 1913) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1893–1895, וכמושל וושינגטון החמישי בשנים 1905–1909.
ראשית חייו

אלברט מיד נולד במנהטן שבקנזס. הוא למד באוניברסיטה הנורמלית של אילינוי (כיום אוניברסיטת דרום אילינוי קרבונדייל) ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. לאחר סיום לימודיו ב-1885 שב מיד לקנזס, ועסק שם בעריכת דין במשך ארבע שנים. הוא נשא לאישה את אליזבת "ליזי" פאולין בראון, ולשניים נולדו בת אחת ושלושה בנים. ב-1889 הוא עבר להתגורר בטריטוריית וושינגטון.
קריירה

ב-1892 כיהן מיד כראש עיריית בליין. בשנים 1893–1895 הוא היה גם חבר בית הנבחרים של מדינת וושינגטון. בשנים 1898–1903 הוא היה התובע של מחוז ווטאקום. ב-1898 נפטרה אשתו, ושנה לאחר מכן הוא נישא בשנית למינה ג'יין פיפר, ולשניים נולד בן אחד.
בחירתו של מיד כמושל וושינגטון ב-1904, כאשר הביס את הסנאטור ג'ורג' טרנר, נחשבה אז להפתעה משמעותית. במהלך תקופת כהונתו הוא תמך בהקמתה של נציבות הרכבות המדינתית, ופעל להקמת מבקר הבנקים המדינתי, נציבות מס מדינתית ונציבות הכבישים המדינתית.
לאחר תום כהונתו כמושל, עבר מיד לבלינגהאם, שם הוא שב לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי ושימש כנשיא לשכת המסחר.
מותו

אלברט מיד נפטר בבלינגהאם ב-19 במרץ 1913. הוא נטמן בבית הקברות בייוויו שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1679.
הערות שוליים

↑  Ex-Senator Turner Beaten". The New York Times. November 10, 1904.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016138973  VIAF: 8860147907518479210006   WorldCat (עם VIAF): 8860147907518479210006
מייק פאוול

מייקל אנתוני פאוול (באנגלית: Michael Anthony Powell; נולד ב-10 בנובמבר 1963) הוא אתלט עבר אמריקאי. פעמיים ברציפות אלוף עולם (טוקיו 1991 ושטוטגרט 1993), פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (סיאול 1988 וברצלונה 1992), ושיאן העולם הנוכחי (2024) בקפיצה לרוחק מאז אוגוסט 1991.
ביוגרפיה

פאוול נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, ובהמשך עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בה היה חבר באחוות אלפא פי אלפא.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה פאוול במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.49 מטר, אחרי קרל לואיס (8.72 מטר) ולפני 	לארי מיריקס (8.27 מטר), שניהם מארצות הברית.
ביוגרפיה > אלוף עולם ושיאן עולם

באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1991 זכה פאוול במדליית זהב בשיא עולם חדש של 8.95 מטר ושבר את שיא העולם בקפיצה לרוחק שנקבע על ידי בן ארצו בוב בימון 23 שנים קודם לכן. בתחרות זו גבר על בן ארצו המפורסם קרל לואיס שקפץ למרחק 8.91 מטר עם רוח ו-8.87 מטר ללא רוח גבית ובמדליית הארד זכה לארי מיריקס (8.42 מטר). בשנה זו זכה בפרס ג'יימס א' סאליבן המוענק לספורטאים אמריקנים, וכן נבחר לאישיות השנה בספורט (שאינה בריטית) של BBC.‏
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה פאוול פעם נוספת במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.64 מטר, אחרי קרל לואיס (8.67 מטר) ולפני בן ארצו ג'ו גרין (אנ') (8.34 מטר).
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט שבגרמניה ב-1993 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.59 מטר, לפני סטניסלב טרסנקו מרוסיה (8.16 מטר) וויטלי קירילנקו מאוקראינה (8.15 מטר) ובכך הגן על תוארו.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה ב-1995 האו זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.29 מטר, אחרי איוון פדרוסו מקובה (8.70 מטר) וג'יימס בקפורד (אנ') מג'מייקה (8.30 מטר).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר ושלישי מבין האתלטים האמריקאים והודיע על פרישתו.
ב-2001 הוא שב להתאמן כדי להתחרות באולימפיאדת אתונה (2004), אך לא צלח את מבחני הכניסה לנבחרת האולימפית של ארצות הברית.
פאוול שימש כפרשן ספורט של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
הערות שוליים

↑  James E. Sullivan Award
↑  BBC Sports Personality of the Year Overseas Personality l Dec.10.2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14248761