stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרים המגדלית בעלת התשובה (דונטלו)
לקריאה נוספת

Rolf C. Wirtz, Donatello, Könemann, Colonia 1998. ISBN 3-8290-4546-8
הערות שוליים

↑  
"Penitent Maddalen". donatello.net. (באנגלית)
↑  
Kevin Burns. "Penitent Magdalene by Donatello". ArtWay. (באנגלית)
1 2  
Levine Dunkelman, Martha (2005). "Donatello's Mary Magdalen: A Model of Courage and Survival". JSTOR. (באנגלית)
↑  
Vasari, Giorgio (1550). The Lives of the Artists. Translated by Bondanella (1998), Oxford University Press. p. 149. ISBN 9780199537198. (באנגלית)
1 2  
Dr. Beth Harris and Dr. Steven Zucker. "Donatello, Mary Magdalene". אקדמיית קהאן. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4774027-9 
תקריב
מפלגת הפועלים הבלגית

| --- | --- |
 מדינה:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  5 באפריל 1885 – 28 ביוני 1940 (55 שנים) 
 אידאולוגיות:  סוציאליזם דמוקרטי
 מטה:  בריסל 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל השני (1889-1916)
 
מפלגת הפועלים הבלגית (בצרפתית: Parti Ouvrier Belge, בקיצור POB, בפלמית: Belgische Werkliedenpartij, בקיצור BWP) הייתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגדולה הראשונה בבלגיה. היא נוסדה ב-5 באפריל 1885. קדמו לה ארגונים פוליטיים כמו המפלגה הסוציאליסטית הפלמית (נוסדה ב-1877) והמפלגה הסוציאליסטית הבלגית (נוסדה ב-1879).
היסטוריה > נסיבות מקדימות

לפני 1885 ידעה תנועת הפועלים בבלגיה כמה שלבים מכריעים:
בשנות ה-1840 - פעילותם של אינטלקטואלים ובעלי מלאכה בסיועם של משכילים גולים כמו קרל מרקס
ב-1848 - אביב העמים עם אירועיו המהפכניים הסוערים בצרפת
סוף שנות ה-1850- הקמת האיגודים המקצועיים הראשונים של הפועלים
בשנות ה-1860 - הקמת האיגוד הבינלאומי של הפועלים - האינטרנציונל הראשון
היסטוריה > הקמתה

ב-5 באפריל 1885 התכנסו 112 פועלים באחד מחדרי בית הקפה "דה זוואן" (De Zwaan) בככר הגדולה (Grand-Place) של בריסל, באותו מקום שבו התכנס בעבר האינטרנציונל הראשון ושבו כתב קרל מרקס את המניפסט הקומוניסטי.
בכינוס זה, שבו השתתפו נציגים של ארגונים פוליטיים שונים בעלי זיקה סוציאליסטית, כולל המפלגה הסוציאליסטית הבלגית של אדווארד אנזלה, הוקמה "מפלגת הפועלים הבלגית".
מפלגת הפועלים הבלגית נוסדה מתוך הרצון לארגן את כל מעמד הפועלים, לאחד את מגני האינטרסים שלו ולהגשים בהדרגה רפורמות בחברה. היא נבנתה מבחינה אידאולוגית כסינתזה של כמה זרמים בחשיבה הסוציאליסטית.
סינתזה זו התגלמה בדמויות כמו סזאר דה פאפה (1890-1841) ואמיל ונדרוולדה שהיה ליושב הראש שלה ומחבר ראשי של הצ'רטר מקארניון.
חבריה הראשונים של המפלגה היו יותר בעלי מלאכה מאשר פועלים. יוצגו בה בהתחלה רק פועלים מן העיר גנט ולא ממרכזי התעשייה האחרים. מתוך חשש מפני מצע רדיקלי מדי שירחיק חלק מהעובדים, לפי המלצתם של סזאר דה פאפה ואחרים, הוחלט שלא להכניס המילה "סוציאליזם" בשם המפלגה והיא נקראה מפלגת הפועלים.
כוח פוליטי מוביל

מצע המפלגה הידוע כ"צ'רטר מקארניון" (Quaregnon) משנת 1894 קבע את הבסיס האידאולוגי של הסוציאל-דמוקרטים הבלגים בין השנים 1894 ו-1979.
לפני שנת 1919 שיטת הבחירות הרגיונלית בבלגיה לא איפשרה כמעט שהמפלגה תשיג מקומות בפרלמנט מטעם מצביעיה בפלנדריה ולכן מנהיג הסוציאליסטים מגנט, אדווארד אנזלה נבחר מטעם העיר ליאז'.
אחרי הנהגתן בשנת 1919 של זכות הבחירה האוניברסלית לגברים ושיטת הבחירות היחסית (פרופוציונלית) התחזק כוח הסיעה הסוציאליסטית בפרלמנט הבלגי והיא השתתפה בממשלות רבות.
בבחירות הפרלמנטריות הכלליות בשנת 1919 זכתה מפלגת הפועלים הבלגית ב-36.6% מקולות הבוחרים ומספר מושביה בפרלמנט עלה מ 26 ל 70. בעקבות הישג זה של הסוציאליסטים איבדה המפלגה הקתולית את הרוב ממנו נהנתה החל משנת 1884 ונאלצה להרכיב ממשלת קואליציה עם מפלגת הפועלים, שכללה שרים סוציאליסטים.
מפלגת הפועלים ניצלה את המצב החדש כדי לקדם רפורמות כמו ביטול החוק שאסר על "פיקטים" של שובתים, חוק 8 שעות העבודה, הנהגת קצבאות זקנה, ומס הכנסה הדרגתי.
בבחירות הפרלמנטריות בשנים 1925 ו -1936 מפלגת הפועלים הייתה המפלגה שזכתה במספר הגדול ביותר של קולות.
בשנים 1940-1923 המפלגה הייתה חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי של העבודה.
אחרי מלחמת העולם השנייה רוב מנהיגי המפלגה חברו בהקמת המפלגה הסוציאליסטית הבלגית.
מנהיגים

אמיל ונדרוולדה
קאמיל הויסמנס
אנרי דה מאן
ז'ול דסטרה
פול-אנרי ספאק
אוגוסט ורמיילן
לקריאה נוספת

Th. Luykx and M. Platel, Politieke geschiedenis van België, 2 vol., Kluwer, 1985
E. Witte, J. Craeybeckx en A. Meynen, Politieke geschiedenis van België, Standaard, 1997
מסגד סלימייה (אדירנה)

מראה כללי של המסגד מכיוון מערב. בחזית התמונה נראה מבנה השוק המקורה והכיפה שבמרכזו (נחה על תוף), ומימין כיפת בית הספר היסודי
פנים המסגד: במרכז נראה המחפיל, מאחוריו המחראב המואר משלושת צדדיו, ומימין לו המינבר
מסגד סלימייה (בטורקית: Selimiye Camii) הוא מסגד עות'מאני בעיר אדירנה שבצפון-מערב טורקיה. הוא תוכנן בידי האדריכל הנודע סינאן, לפי הזמנתו של הסולטאן סלים השני ונבנה בין השנים 1569–1575. סינאן ציין שהמסגד, שקוטר כיפתו היה גדול אף מזה של כיפת איה סופיה, הוא "יצירת המופת שלי" ("ustalık eserim")‏. לצד המסגד עצמו (1), פעלו במתחם שתי מדרסות - האחת שימשה ללימודים דתיים מתקדמים (Darül hadis - דרול הדיס; 2), והשנייה כקולג' ללימודי הקוראן (Darül Kurra - דרול קורה; 3); בית ספר יסודי (4); שוק מקורה (Arasta; ‏5); בית קברות (6), ספרייה (7), וכן שכן בו "בית המפקח על המועדים" (Muvakkithane;‏ 8). בשנת 2011 הכריז ארגון אונסק"ו על המסגד והמכלול החברתי הצמוד לו כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה > מבנה המסגד

המסגד הוקם ב"סריבייר” (Sarıbayır) המוכר גם כ"רחבת קאוואק" (Kavak Meydanı). במקום זה שכן ארמון הסולטאן שבנה באיזיט הראשון בזמן שאדירנה שימשה כבירת העות'מאנים. עם כיבוש קונסטנטינופול ב-1453 והעברת הבירה אליה, הפך הארמון למחנה צבאי. הסולטאן סלים השני החליט להרוס את המבנה הישן ולהקים במקומו את המסגד, ולשם כך שכר את שירותיו של האדריכל הנודע סינאן שהיה כבן שמונים באותה עת. קיים תיעוד נרחב אודות תכנון המבנה ודרישותיו של סינאן בהתאם להוראות הסולטאן, ובין היתר, זהות המחצבות מהן הורה להביא לבנים ושיש, אנשי המלאכה שביקש לשכור, מקור המים למזרקה ואריחי איזניק שביקש לרכוש. סלים השני מת ב-1574, לפני שהמסגד הושלם, ויורשו מוראט השלישי שכר את שירותיו של סינאן שוב, לאחר שברק הכה במסגד ב-1584. רעידת אדמה שהתרחשה ב-1752 גרמה לנזק קל למרפסות אחד המינרטים, סדקה את כיפת המווקיטהאנה וניפצה זכוכיות. במהלך המאה ה-19 חודשו חלק מיצירות הקליגרפיה במבנה, הותקן גג למזרקה (שפורק לימים), ובהוראת הסולטאן אבדילמג'יט הראשון כוסו עיטורי הפנים של המבנה בטיח וקירותיו עוטרו מחדש, לעיתים בסגנון הבארוק ולעיתים אגב חיקוי המקור. ב-1874 פורקו חלקי עופרת מאחת הכיפות במבנה כדי לייצר מהם כדורי רובה, וכאשר אדירנה נכבשה בידי הרוסים בראשית 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, פגע אחד הקצינים באריחים ובעיטורים בתא התפילה הקיסרי; נזק שנראה גם כיום. נזק נוסף נגרם למסגד בשנת 1913, כאשר הבולגרים שנסו מהעיר בסוף מלחמת הבלקן השנייה, נטלו עימם חלק מהשטיחים העתיקים ביותר שהיו במבנה. המבנה נפגע בשתי סערות קשות בשנים 1930 ו-1932. חרוטי הצריחים הוסרו ממקומם והושבו רק בשנות ה-50 של המאה ה-20. בהזדמנות זו הוסר הטיח שהונח בפקודת הסולטאן אבדילמג'יט, ובמהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 שוחזרו העיטורים המקוריים ופנים המסגד הושב למצבו המקורי. בשנים אלה עבר המבנה ניקוי ושיפוץ מקיף, סדקים שניבעו בכיפה המרכזית נאטמו, אבנים שחרגו ממקומן הוחלפו, מערכת אספקת המים ואגירתם חודשה, ומערכת החשמל הישנה הוחלפה בחדשה, תוך הקפדה על שימור מראה מנורת השמן הגדולה. עבודות השיפוץ נמשכות באופן סדיר גם בהווה.
היסטוריה > מבני הסמך

מדרסת "דרול הדיס" (Darül hadis) הפכה בשנת 1936 למוזיאון אתנוגרפי, וב-1971 הייתה למוזיאון לאמנות טורקית-מוסלמית. בשנת 1925, בהוראתו מוסטפא כמאל, הפכה מדרסת דרול קורה (Darül Kurra) למוזיאון העירוני של אדירנה. לאחר מלחמת העולם השנייה שימש המבנה כמשרד המנהלה לענייני דת בעיר ולאחר מכן כמעונות סטודנטים וכמחסן. בשנת 2000 נסגר המבנה, ועבר שיפוץ מקיף בשנת 2006, שהשיבו ככל הניתן למצבו המקורי. כיום משמש מבנה המדרסה כמוזיאון המסגד, ומוצגים בו מסמכים ספרי קוראן וחפצים שנמצאו במהלך השיפוצים.
יש הסוברים כי האדריכל דאוד אגא (Davud Ağa) תכנן והקים את השוק במתחם, לאחר שסינאן סיים את מלאכת הקמת המסגד והמדרסות. לפי גרסה אחרת דאוד אגא רק השלים את הקמת המבנה בו החל סינאן, אך ברי כי השוק הוזמן על ידי הסולטאן מוראט השלישי כדי לספק מקור הכנסה למתחם הדתי.
המתחם > המסגד וחצר המזרקה

שטחו הכולל של המתחם הוא 25 דונם והוא שוכן באזור גבוה במרכז העיר. אורכו של מבנה המסגד עצמו הוא 190 מטרים ורוחבו 130 מטרים. הכניסה אליו היא דרך פורטיקו (E) בחזיתו הצפון-מערבית, המוביל מחצר המזרקה (D), והניצב בקו ישר עם המחראב (A) שבקיבלה. המסגד נושא כיפה בודדת בקוטר של 31.3 מטרים, ושיאה מגיע לגובה של 42.3 מטרים מעל מרכז אולם התפילה. משקל הכיפה נח על שמונה עמודים גדולים, שאינם מהווים חלק מקירותיו החיצוניים של המבנה. העמודים ערוכים בתבנית מרובעת בשטח האולם המלבני. בין העמודים ארבע קשתות וארבע קשתות זווית לסירוגין, ובהם משולבים חלונות בשטח ניכר, השוטפים את חלל המסגד באור יום. המחראב (A) בקיר הדרום-מזרחי עשוי שיש ומעוטר באריחי איזניק. הוא מואר בחלונות הקבועים בשלושת צדדיו ובחלקו העליון עיטורי מוקרנס. במרכז האולם, מתחת לכיפה, ניצב המהפיל (C), מרפסת מוגבהת המשמשת את המואזין, הנח על עמודי שיש מעל מזרקה, גם היא משיש. בפינה הצפון-מזרחית של אולם התפילה שוכן תא התפילה הקיסרי, המעוטר במוטיבים מעולם הצומח שצוירו על אריחי איזניק, בעיקר הצבעוני המסמל את אללה ועצי פרי הנראים בפריחתם; וכן בכיתובי ערבסקות ובדלתות משובצות. דלתות האולם, כמו דלתות אחרות בו, משובצות בשנהב ובדר.
המסגד בנוי לבנים, צידו החיצוני מצופה באבן חול בגוון הדבש וכיפותיו מצופות בעופרת. אבן חול בגוון אדום ושיש לבן משמשים ליצירת עיטורים דמויי אבלק מעל המעברים והחלונות. בארבע פינות המבנה ניצבים ארבעה מינרטים עשויים אבן, המתנשאים לגובה של 70.89 מטרים. קוטר המינרטים בבסיסם הוא 3.8 מטרים בלבד, עובדה המעניקה להם צללית דקיקה. כיפות המינרטים מחודדות וגבוהות, ומצופות גם הן בעופרת. בכל אחד מהצריחים קבועות שלוש מרפסות. חצר המזרקה שממדיה זהים לאלה של המסגד עצמו, מרוצפת בשיש ומוקפת באכסדרה מכל צדדיה. באכסדרה קבועות כיפות, ושורת הכיפות הצמודה למבנה המסגד גבוהה משלוש האחרות. הכיפה שמעל הפורטיקו גבוהה במיוחד, ומעל שער הכניסה עיטורי מוקרנס. למזרקה (D) במרכז החצר 16 צלעות, שבכל אחת מהן קבוע ברז טהרה.
המתחם > המבנים האחרים

שער הכניסה הראשי אל החצר החיצונית נמצא בצידו הצפון-מערבי של המתחם (G), וניצב בקו ישר עם המזרקה (D), הפורטיקו המוביל אל המסגד (E) והמחראב (A).
שתי המדרסות (2 ו-3) שוכנות בעורפו של המסגד, בפינות הדרומית והמזרחית של המתחם, וביניהן בית קברות (6). המדרסות כמעט זהות זו לזו בחזותן ובממדיהן; ובשתיהן חצר מרכזית פתוחה, כמעט רבועה בצורתה, מוקפת אכסדרה המובילה לשתי שורות של חדרים קטנים. שתי שורות החדרים נמתחות לאורך התוואי ההיקפי של המתחם, וכל חדר נושא כיפה, ומצויד בקמין חימום ובארובה. שתי החזיתות של כל אחת מהמדרסות, הפונות אל שטח המתחם, מעוטרות בחלונות. בכל אחת מהמדרסות מבנה תפילה קטן ורבוע, גם הוא נושא כיפה, הניצב בצד הפונה אל משטח הקבורה שבין שתי המדרסות (J). אל כל אחת מהמדרסות מובילה דלת מונומנטלית מעוטרת במוקרנס, הממוקמת במרכז החזית הצפון-מערבית שלה (K).
השוק (5) כולל 124 חנויות הערוכות משני צדדיו של נתיב מרוצף ומקורה באורך של 225 מטרים. קירותיו החיצוניים של השוק עשויים לבנים במוטיב אבלק והוא משמש כגבולו הדרום-מערבי של המתחם כולו. לחנויות אין חלונות חיצוניים, אך שורה של חלונות קטנים מעל החנויות ומתחת לגג השוק, מחדירה אור ישירות אל המעבר המרכזי. מעלה מקורה, הניצב בקו ישר עם הכניסה לחצר המזרקה, מוביל במאונך אל מבנה השוק, ומגשר על הפרשי הגובה בין מתחם המסגד לבין הפארק הגדול שמשתרע דרומית-מערבית לו (H). בנקודת המפגש בין מבנה השוק המוארך והמעלה המקורה, שוכן משטח תפילה קטן נושא כיפה הנחה על תוף (L). בתוף קבועים חלונות מסוגננים המחדירים אור יום אל המשטח.
בית הספר היסודי שוכן במבנה לבנים מעוטר באבלק (4), הנמצא ליד מרכזו של השוק. במבנה כיתה בודדת רבועה שמעליה כיפה, ולידו משטח קטן נוסף, דמוי לוג'יה, לימות הקיץ החמים.
בית המפקח על המועדים (8) שוכן בקצה הצפון-מערבי של השוק, וכאן הוכנו לוחות השנה ולוחות הרמדאן, ונערכו שיעורי אסטרונומיה.
הספרייה (7) נמצאת בפינה הדרום-מערבית של מבנה המסגד, ומורכבת משני חדרים, שבהם אוסף שתחילתו ב-227 ספרים שתרם הסולטאן סלים השני מאוספו הפרטי. כיום כולל האוסף 3,384 כתבי יד ו-5,118 דברי דפוס.
הערות שוליים

↑  Selimiye Camisi
חמישה מהעמודים התומכים בכיפה, וביניהם קשתות זווית וקשתות רגילות לסירוגין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456875305171  GND: 4266755-0  LCCN: n98951294  NKC: kn20131125005  VIAF: 248648159   WorldCat (עם VIAF): 248648159 
1. המסגד; 2. מדרסת דרול הדיס; 3. מדרסת דרול קורה; 4. בית-ספר יסודי; 5. שוק; 6. בית קברות.
A. מחראב; B. מינבר; C. מיהפל; D. המזרקה במרכז החצר; E. הפורטיקו של המסגד; F. השער הראשי לחצר המזרקה; G. כניסה ראשית למתחם;
H. כניסה לשוק; I. המינרטים; J. בתי התפילה של המדרסות; K. הכניסות למדרסות; L. רחבת התפילה במרכז השוק.
הכיפה המרכזית
הפורטיקו המוביל אל המסגד מחצר המזרקה. לפניו נראה קטע מהאכסדרה נושאת הכיפות ובקדמת התמונה המזרקה בעלת 16 הצלעות
תקריב של המזרקה
מצעד האלבומים הבריטי

מצעד האלבומים הבריטי (באנגלית: UK Albums Chart) הוא מצעד אלבומים אשר מופעל על ידי חברת המצעדים הרשמית.
המצעד המלא מכיל את 100 האלבומים הגדולים בממלכה המאוחדת, אשר מבוססים על הורדות דיגיטליות הזרמות מדיה ומכירות נקיות. מצעד זה קיים כבר מיולי 1956, ומתעדכן בימי שישי בכל שבוע.
רקע ושידור

המצעד בדומה למצעד הסינגלים הבריטי, מתעדכן בימי שישי, ומכיל בתוכו את 100 האלבומים הגדולים ביותר בבריטניה. חלק מן האלבומים אשר נמצאים במצעד הם אלבומי רמיקס, אלבומי אולפן, מיני-אלבומים, אלבומי להיטים, וכולי. בשונה מהבילבורד 200, אשר מכיל בתוכו גם אלבומי די וי די, במצעד האלבומים הבריטי ישנו מצעד משני שנועד עבור אלבומי די וי די בלבד.
בשנות ה-2000, פרסמו המצעד טבלה המכילה בתוכה "זמרים של להיט אחד", שנכללים בה בשל הוצאת אלבום מצליח אחד בלבד. האמן הראשון אשר נכלל ברשימה היה פרדי קנון עם אלבומו "The Explosive Freddy Cannon". ב-8 בספטמבר 2012, הזמרת הבריטית ריטה אורה, נכנסה לרשימה גם כן עם אלבומה היחידי, Ora.
על פי מצעד האלבומים הבריטי, חמשת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בבריטניה הם, Greatest Hits של קווין, Gold: Greatest Hits של אבבא, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של הביטלס, 21 של אדל, ו-What's The Story?) Morning Glory), של אואזיס.
סטטיסטיקות ושיאים

להלן רשימת שיאים נבחרים מתוך מצעד האלבומים הבריטים:
סטטיסטיקות ושיאים > הזמרים עם הכי הרבה אלבומים בפסגה

הביטלס - 15
אלביס פרסלי - 13
מדונה - 12
רובי ויליאמס - 12
הרולינג סטונז - 12
דייוויד בואי - 11
יו טו - 10
ברוס ספרינגסטין - 10
מייקל ג'קסון - 10
אבבא - 9
קווין - 9
סטטיסטיקות ושיאים > הכי הרבה שבועות במצעד

(1026) קווין - Greatest Hits
(825) אבבא - ABBA Gold: Greatest Hits
(811) בוב מארלי והוויילרס - Legend
(719) פליטווד מק - Rumours
(521) מיט לוף - Bat Out of Hell
(518) פינק פלויד - The Dark Side of the Moon
(374) אמנים שונים - The Sound of Music
(372) קווין - Greatest Hits II
(357) איימי ויינהאוס - Back to Black
(338) מדונה - The Immaculate Collection
ראו גם

חברת המצעדים הרשמית
הערות שוליים

↑  "Official Albums Chart to include streaming data for first time" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  Official Albums Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Cookie Policy, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Official DVD Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  "One hit album wonders – huge albums that were hard acts to follow" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית)
↑  Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
1 2  "Greatest of the greatest? The Top 10 biggest hits collections revealed" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  Official Charts Analysis: The Beatles' Sgt Pepper's returns to No.1 after 50 years, www.musicweek.com (באנגלית)
↑  "Second time very lucky: 12 artists who beat the sophomore slump" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  "The UK's 60 official biggest selling albums of all time revealed" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-03.
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג-ה'תשכ"ט • ה'תש"ל-ה'תשל"ט • ה'תש"ם-ה'תשמ"ט • ה'תש"ן-ה'תשנ"ט • ה'תש"ס-ה'תשס"ט • ה'תש"ע-ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1949-1940 • 1958-1950  אחרי אוגוסט 1958: 1969-1958 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1959-1952 • 1969-1960 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
מריה אנריקטה מנאפולי וסיציליה

מריה אנריקטה, נסיכת נאפולי וסיציליה (באיטלקית: Maria Enrichetta Carmela di Borbone‏; 31 ביולי 1787 – 10 בספטמבר 1792) הייתה חברה בבית בורבון ונסיכה של ממלכת שתי הסיציליות.
ביוגרפיה

מריה אנריקטה נולדה ב-31 ביולי 1787 בארמון קזרטה בנאפולי לפרננדו הרביעי, מלך נאפולי ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה ואחותה של מארי אנטואנט.
מריה אנריקטה מתה ב-10 בספטמבר 1792 בגיל 5 מאבעבועות שחורות. שישה מאחיה מתו מאבעבועות שחורות: הנסיך קרלו (1778), הנסיכה מריה אנה (ב-1780), הנסיך ג'וזפה (ב-1783), הנסיך ג'נארו (ב-1789), הנסיך קרלו ג'נארו (גם ב-1789) והנסיכה מריה קלוטילדה (ב-1792) .
מי חטאת

בהלכה מי חטאת הם מי מעיין שנשאבו בכלי וניתן עליהם אפר מהפרה האדומה, מטרתם היא לטהר אדם או כלים הטמאים בטומאת מת, הטומאה החמורה ביותר, בעזרת הזאה (התזה) באזוב. מי חטאת שנגע בהם אדם שלא לצורך טיהור מטמאים מהתורה, טומאה זו נקראת טומאת מי חטאת. החטאת היא הדרגה הכי גבוה במדרג הטהרות (מעל התרומה והקודש) ומעלות רבות קבעו חכמים בטהרתה, כיוון שעשייתה כשרה בטבול יום החמירו בה כדי שלא יבואו לזלזל בה.
מקור המצווה

בספר במדבר כתוב:
וְלָקְחוּ לַטָּמֵא מֵעֲפַר שְׂרֵפַת הַחַטָּאת וְנָתַן עָלָיו מַיִם חַיִּים אֶל כֶּלִי. וְלָקַח אֵזוֹב וְטָבַל בַּמַּיִם אִישׁ טָהוֹר וְהִזָּה עַל הָאֹהֶל וְעַל כָּל הַכֵּלִים וְעַל הַנְּפָשׁוֹת אֲשֶׁר הָיוּ שָׁם וְעַל הַנֹּגֵעַ בַּעֶצֶם אוֹ בֶחָלָל אוֹ בַמֵּת אוֹ בַקָּבֶר.
דיני המצווה > הכנת מי החטאת

מי החטאת מצריכים שאיבה של מים חיים - מים ממעיין, בעזרת כלי, כפי הכתוב בפסוק: ”וְנָתַן עָלָיו מַיִם חַיִּים אֶל כֶּלִי” (במדבר, י"ט, י"ז ). לאחר מילוי המים נותנים עליהם אפר. פעולה זאת של נתינת האפר נקראת 'קידוש מי חטאת' או בקיצור 'קידוש', לאחר הקידוש המים נקראים מי חטאת, מים מקודשים או מי נידה.
מילוי המים נעשה בכל כלי שהוא מכל חומר ועל ידי כל אדם טהור לקדושת חטאת, ולאו דווקא כהן. כאשר מעיין כולל גם את הנחלים הזורמים ממעיינות וגם אגמים של מים מתוקים כמו הכנרת, שכולם נחשבים מים חיים הכשרים למילוי מי חטאת
בין הזמן של מילוי המים ועד לזמן הקידוש אסור לעשות שום מלאכה שלא קשורה למים, ואם נעשתה מלאכה המים נפסלו לקידוש וממילא להזאה.אמנם ניתן להעביר את המים למישהו אחר על מנת שהוא ישמור אותם ולא יעשה מלאכה כאשר ניתן לשים את המים במקום שמור אפילו למשך כמה שנים, כפי שכותב הרמב"ם על פי הפסוק ”לְמִשְׁמֶרֶת לְמֵי נִדָּה” (במדבר, י"ט, ט' ) ”בזמן שהם שמורים הם מי נידה ואם לאו פסולין” (רמב"ם פרה י' ד').
דין נוסף הוא שאסור ליטול שכר על הקידוש ועל ההזאה, אלא אם כן זה שכר מינימום על הזמן שהוא השקיע כדי ללכת וכדומה. אבל על מילוי המים מותר ליטול שכר
דיני המצווה > קידוש מי החטאת

אחרי שמילאו את המים, נותנים אפר משריפת הפרה אדומה על המים בכמות שנראית על המים ואז מערבים את האפר במים, וזוהי פעולת הקידוש. כדי לקדש את המים אדם חייב לשים את האפר ולא שיפול במקרה למים וכן צריך להתכוון לטהר את הטמאים.
אפר שנגע במים וקידשם אינו יכול לקדש כבר מים נוספים. וכן אם התערבו מים נוספים עם המים המקודשים כל המים נפסלים (גם טל יכול לפסול את המים).
דיני המצווה > ההזאה

פעולת ההזאה צריכה להיעשות ביום והיא נעשית על ידי לקיחת אזוב (זעתר) בעל שלושה קלחים, אגודים (קשורים) ביחד, להטביל אותם במי החטאת על ידי אדם טהור ולהזות על הטמא - אדם או כלים שנטמאו בטומאת מת, ביום השלישי מאז שנטמאו וביום השביעי.
כל מה שנגע בו מי החטאת שניתזו מהאזוב בין אדם ובין כלים נטהר ובשביל להיטהר מספיקה טיפה אחת.
המזה צריך להתכוון להזות על הטמא על מנת לטהר אותו, אבל המוזה לא חייב כוונה כדי להיטהר.
פעולת ההזאה יכולה להתבצע גם על ידי קטן, כל עוד הוא מבין מה הוא עושה (שיש בו דעת). אשה אינה יכולה להזות.
מעלות טהרת החטאת

ישנן מספר מעלות שעשו חכמים באדם שרוצה להיות טהור לחטאת כדי שיוכל להזות, למלא מים לחטאת או אף לגעת במי החטאת או באפר הפרה.
דרגת טהרת החטאת היא הגבוהה ביותר, החטאת נחשבת כחמישית והאחרונה במדרג הטהרה, וצריך טבילה מיוחדת בכוונה להיטהר לחטאת, ואפילו מי שכבר טהור לקודש חייב לטבול שנית.
כל אוכל (אף אם לא הוכשר לקבל טומאה) ומשקה נחשבים כטמאים לעניין חטאת, ואדם טהור לחטאת שנגע בהם בידיו נטמא כל גופו וצריך טבילה אך אם נגע בהם בשאר גופו לא נטמא.
כלים שראויים להיטמא בטומאת מדרס (כיסאות, בגדים וכו') נחשבים כטמאים לעניין חטאת אלא אם הטבילו אותם לשם חטאת. אדם שהיה טהור לחטאת והזיז אותם (אפילו ללא מגע), נטמא לעניין החטאת.
ולד הטומאה אף על פי שבשאר הטומאות הוא אינו מטמא אדם או כלים, לצורך מי חטאת הוא מטמא אדם וכלים.
כל מה שמטמא רק את הידיים לטמא קודש, מטמא לעניין חטאת את כל הגוף. כפועל יוצא, לא מספיקה טבילת ידיים, אלא צריך לטבול את כל גופו.
מי שצריך לטבול על מנת להיטהר, גם אם חיובו לטבול הוא רק מדרבנן, מטמא את אפר הפרה, את מי החטאת ואת האדם הטהור לחטאת.הטומאה יכולה להיעשות גם במגע וגם במשא, ואילו את הכלים והמים שנתמלאו ועדיין לא נתקדשו, מטמא רק על ידי מגע ישיר בהם.
בטומאת החטאת אין דרגות כמו בשאר טומאות שבהם בדרך כלל חומרת הטומאה יורדת: ראשון לטומאה גורם לשני לטומאה וכן הלאה עד רביעי. לעומת זאת  בטומאת החטאת אין גבול וכל דרגות הטומאה טמאות לחטאת.
טהור לחטאת שהסיט טומאות שלא מטמאות בהיסט כמו שרץ, שכבת זרע או כלי שנטמא במת אף ללא מגע, נטמא לעניין חטאת.
למרות כל המעלות האלו כל אדם נאמן על טהרת החטאת, כמו למשל להגיד שכלי זה הוא טהור לעניין חטאת, כיוון שכולם נזהרים בה ויודעים את מעלתה וחומרתה. כמו שכותב הרמב"ם: ”נאמר בתורה "וְהָיְתָה לַעֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לְמִשְׁמֶרֶת"(במדבר יט, ט) כל ישראל ראויין לשָמְרָה”.
מעלות טהרת החטאת > מקום טהור

כלי שיש בו מי חטאת, אפילו כלי של חרס שאינו מטמא בצדדיו החיצונים אלא רק מתוכו, אם הונח על טומאה (כגון על גבי שרץ) ואפילו הונח על טומאה מדרבנן, המים נטמאו, שצריך להניחם במקום טהור כפי הכתוב בפסוק: ”וְהִנִּיחַ מִחוּץ לַמַּחֲנֶה בְּמָקוֹם טָהוֹר” (במדבר, י"ט, ט' ). וכן אם הכלי נמצא באוהל שיש שם מת אפילו אם הכלי מוקף צמיד פתיל נטמאו מי החטאת, כיוון שאין זה מקום טהור, אבל הכלי טהור.
טומאת מי חטאת

כל עוד לא הסתיים תהליך ההזאה, אדם שנוגע או נושא (גם ללא מגע ישיר) את מי החטאת שלא לצורך (למשל, כדי להזות על אדם טהור), נטמא מהתורה ונהיה ראשון לטומאה והוא מטמא בגדים או כלים שהוא נוגע בהם, כל עוד הוא במגע עם מי החטאת. דין זה נלמד מהפסוק: ”וּמַזֵּה מֵי הַנִּדָּה יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְהַנֹּגֵעַ בְּמֵי הַנִּדָּה יִטְמָא עַד הָעָרֶב.” (במדבר, י"ט, כ"א).והטעם שכל הטומאה באה רק משימוש שלא לצורך במי החטאת, הוא קל וחומר - אם המזה טיהר את הטמא ,הוא בעצמו לא יטמא.
לאחר ההזאה, אין המים מטמאים.