stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרון אולדס

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1942 (בת 82) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת קולומביה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1981)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (2002)  פרס פוליצר לשירה (2013)  National Book Critics Circle Award for Poetry  פרס וולאס סטיבנס  פרס טי אס אליוט  פרס השירה של רות לילי 
 
שרון אולדס (באנגלית: Sharon Olds; נולדה ב-19 בנובמבר 1942) היא משוררת וסופרת אמריקאית, זוכת פרס פוליצר לשנת 2013 על ספרה "קפיצת האייל", ובפרסים רבים נוספים. אולדס מלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק.
קורות חיים > ילדות

שרון אולדס נולדה בסן פרנסיסקו ב-19 בנובמבר 1942. היא גדלה במשפחה קלוויניסיטית, אך הגדירה את עצמה כאתאיסטית כבר בגיל 15. שרון אולדס למדה בחטיבת ביניים ובתיכון בבית הספר דנה הול, ומשורריה האהובים כללו את שייקספיר ואמילי דיקינסון.
קורות חיים > חוקרת שירה

אולדס המשיכה את לימודיה באוניברסיטת סטנפורד, וקיבלה דוקטורט באוניברסיטה קולומביה ב-1972. עבודת התזה שלה עסקה בפרוזודיה, כלומר תבניות של קצב ורעש, בשיריו של אמרסון. היא העריכה אותו מכיוון שהוא לא תמיד עקב אחרי החוקים הקונבנציונליים של שירה.
לאחר שקיבלה את הדוקטורט עמדה על המדרגות של האוניברסיטה ונשבעה לאל פגאני כלשהו או לרצון החופשי שתוותר על כל מה שלמדה אם רק תוכל לכתוב באופן שלה, ולעסוק בשירים שלה.
קורות חיים > יוצרת

בפעם הראשונה שניסתה לפרסם את עבודתה, עורך כתב העת שניסתה לפרסם בו כתב לה שנושאים המתאימים לשירה קשורים לגברים, שילדיה אינם משהו שאפשר לכתוב עליהם שירים ושכדאי לה לפרסם את כתביה במגזין הנשים לבית. בגיל 37 פרסמה את ספרה הראשון לשירה, "השטן אומר", ב-1980. ספר זה מדבר על חיי המין המוקדמים שלה ועל משפחתה.
אולדס ובעלה התחתנו ב-1967 והתגרשו אחרי כ-30 שנות נישואין. 15 שנה לאחר מכן, אולדס פרסמה ספר שירים המדבר על הפרידה, "קפיצת האייל."
רשימת ספרים מלאה מהאתר של האקדמיה האמריקאית למשוררים.
(Stag’s Leap (Alfred A. Knopf, 2012
(One Secret Thing (Random House, 2008
(Strike Sparks: Selected Poems (Alfred A. Knopf, 2004
(The Unswept Room (Alfred A. Knopf, 2002
(Blood, Tin, Straw (Alfred A. Knopf, 1999
(The Gold Cell (Alfred A. Knopf, 1997
(The Wellspring (Alfred A. Knopf, 1995
(The Father (Alfred A. Knopf, 1992
(The Dead & the Living (Alfred A. Knopf, 1984
(Satan Says (University of Pittsburgh Press, 1980
בעברית, ספרה היחיד שיצא לאור הוא קובץ שירים מספריה, בשם "קרקעית חיינו", בהוצאת אפיק והליקון, בתרגום לעברית של שירה סתיו.
מוטיבים בספריה

ספריה של אולדס מתמקדים בילדותה, במיניות שלה, בבעלה ובילדיה. ספרה "האב" שנכתב ב-1992 מתמקד בילדות עם אב אלכוהוליסט ומאבקה לאהוב אותו ולסלוח לו.
מבקריה הללו את שיריה, את השפה ואת העוצמה שלהם ועל כך שהיא לא נרתעה מלבדוק את הקשר בין ניצול מיני ודיכוי פוליטי.
אולדס כתבה על הרגע שבו אמה התנצלה על התעללות שהיא, הבת, חוותה בילדותה. היא תיארה את הרגע הזה בשיריה, כרגע בו השמיים נשברו כמו חלון, שמשהו נכנס או יוצא ממנו. בנוסף, אולדס כתבה על שמחת הלידה, שמחת הנקת תינוק ורחצתו, ואהבה. היא כתבה על נישואין ועל פגיעה במערכת יחסים. כתיבתה של אולדס נחשבת "כתיבה כווידוי" (Confessional writing), אך היא עצמה נמנעת מהגדרה זו.
ביקורת

חלק ממבקריה טוענים כי שיריה נרקיסיסטיים, לעומת זאת אחרים אומרים כי שילוב של עולמה הפרטי עם אירועים עולמיים מראה כמה אישית עבודתה וכמה היא נוגעת לכולם. אחרים טוענים כי היא כותבת לא פמיניסטית הפוגמת ברעיון הכתיבה כווידוי.
ביקורת > ביקורת בישראל

בעיתון "הארץ" פורסמה רשימת ביקורת של יותם ראובני על קובץ שיריה של אולדס - "קרקעית חיינו". ראובני טען בכתבה כי: "אולדס היא אשפית של מילים שאינה נרתעת מעיסוק בחשוף מכל."
פרסים

בעקבות ספריה, אולדס קיבלה מספר פרסים. היוקרתי ביותר הוא פרס פוליצר על "קפיצת האייל" ב-2013. נוסף לכך, אולדס היא האישה האמריקאית הראשונה שזכתה בפרס ת"ס אליוט בשנת 2013 על ספרה "קפיצת האייל".
1978 - גרנט שירות פומבי לאומנים יצירתיים
1979 - פרס למשוררים צעירים- פואטרי מיסלני
1980 פרס מרכז השירה של סן פרנסיסקו על ספרה "השטן אמר"
1981-1982 - חברות גוגנהיים, במרכז ההנצחה ג'ון סיימון גוגנהיים
1982-1983 - חברות בתרומה לאומית לאומניות
1983 - "החיים והמתים", פרס למונט לשירה ופרס מבקרים לאומיים
2002 - חברות באקדמיה למשוררים אמריקאים
2003 - פרס גריפין לשירה
2004 - פרס ברנס ונובל פרס סופרים לסופרים
2004 - חבר באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדע
2006-2012 - נגידת האקדמיה של משוררים אמריקאים
2012 - פרס ת"ס אליוט לספר "קפיצת האייל"
2013 - פרס פוליצר לספר "קפיצת האייל".
פעילות פוליטית

אולדס התפרסמה בשנת 2005 לאחר שדחתה בקשה של לורה בוש, רעייתו של ג'ורג בוש הבן, להשתתף בפסטיבל הספרים הלאומי. היא פרסמה מכתב בעיתון The Nation הדוחה את הבקשה, בנימוק שהיא לא מסכימה עם ההחלטה לפלוש לעיראק, ושהיא חושבת שהחלטה זו נעשתה בדרך לא דמוקרטית.
חיים אישיים

נכון ל-2012, שרון אולדס מבלה מחצית מזמנה בבקתה בניו המפשייר ומחצית מזמנה בדירה בניו יורק. אולדס מלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. בנוסף לכך, היא מטיילת, כותבת, והקימה מספר תוכניות שיקומיות בבתי כלא ובתי חולים, כולל תוכנית לחיילים משוחררים שלחמו בעיראק ואפגניסטן.
היא נוהגת בכתיבתה כאדם פרטי, ואינה מזכירה את שמות בני משפחתה בשיריה.
הערות שוליים

1 2 3  Biography of Sharon Olds, Encyclopedia Britannica
1 2 3 4 5  Sharon Olds- Blood, Sweat and Fears, The Independent
↑  Sharon Olds, Dana Hall School
1 2 3 4 5  Sharon Olds- Confessions of a Divorce, The Guardian
1 2  Fine Print: Poet Sharon Olds Chronicles the End of Her Marriage in a New Collection, Vogue
↑  , ביוגרפיה של שרון אולדס.) Sharon Olds, Academy of American Poets
1 2   "קרקעית חיינו": השירה של שרון אולדס קיימת ולא קיימת כאחת, באתר הארץ, 10 באפריל 2018
↑  Sharon Olds, New York State Writers Institute
↑  Seeing Things, The Guardian
↑  Stag's Leap, by Sharon Olds, The Pulitzer Prizes
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Biography of Sharon Olds, Encyclopedia.com
↑  American Academy of Poets- Fellowships, American Academy of Poets
↑  Pulitzer Prizes 2013, The Pulitzer Prizes
↑  Open Letter to Laura Bush, The Nation
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460893505171  PLWABN: 9810649429705606  BIBSYS: 90157532  BNE: XX1710345  BnF: cb125407002 (data)  CANTIC: a19210346  CiNii: DA09654695  GND: 129216054  ISNI: 0000 0001 0871 4823  LCCN: n79125390  MusicBrainz: c377f61a-cb44-48db-9c84-482f212c59fc  NKC: js20071214002  NTA: 087524139  RERO: 02-A009008519  SNAC: w6t447rx  SUDOC: 034677216  VIAF: 13382047   WorldCat (עם VIAF): 13382047
וקנה (דברים מוזרים)

| --- | --- |

דמותו של וקנה, בגילומו של ג'יימי קמפבל באוור, בצורתו האנושית והמפלצתית
 תוכנית טלוויזיה:  "דברים מוזרים" (2016–)
 הופעה ראשונה:  "פרק 1: מועדון "הלפייר"" (2022)
 יוצרים:  האחים דאפר
 גילום הדמות:  ג'יימי קמפבל באוור רפאל לוס (בצעירותו)
 מידע
 שם אמיתי:  הנרי קריל
 כינויים:  ואן
 סטטוס:  חי
 גיל:  39 שנה 
 תאריך לידה:  1947 
 מין:  זכר
 מקצוע:  אח, רוצח
 כוחות:  טלקינזיס, טלפתיה, תפיסה על-חושית ותפיסה פסיכו-קינטית
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  הוקינס 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ויקטור ווירג'יניה קריל (הורים) אליס קריל (אחות)
 אויבים:  אילבן 
 
וקנה (באנגלית: Vecna; נולד בשם הנרי קריל), הוא דמות בדיונית המופיעה בסדרת דרמת-מדע בדיוני של נטפליקס, "דברים מוזרים", שנהגתה על ידי האחים דאפר; המגולמת על ידי ג'יימי קמפבל באוור ורפאל לוס והופיעה לראשונה בעונתה הרביעית כיצור שטני מהעולם ההפוך שרודף את קורבנותיו בחזיונות-בעתה המציגים בפניהם את טראומות העבר שלהם, לפני שמביא למותם. בסופו של דבר, מתגלה וקנה כשליט העולם ההפוך וכמי שמשך בחוטים מאחורי כל האירועים שהטילו את אימתם על עיירת הוקינס, החל מהיעלמותו של ויל באיירז.
דמותו של וקנה זכתה לשבחי המבקרים וקהל הצופים, שהדגישו במיוחד את ביצועיו של באוור, עיצוב הדמות וחשיפת סיפור הרקע של הדמות בפרקים השביעי והתשיעי. על הופעתו, זכה באוור למועמדות בקטגוריית "הנבל הטוב ביותר בסדרה" בטקס "Critics' Choice Super Awards (אנ')".
יצירת הדמות > קונספט ופיתוח

בדומה ליתר האנטגוניסטים של הסדרה, כולל הדמוגורגונים ומצליף המוחות, דמותו של וקנה מבוססת באופן רופף על דמות ממשחק התפקידים השולחני "מבוכים ודרקונים" באותו השם (אנ'). ב-20 בנובמבר 2020, נמסר על ליהוקו של ג'יימי קמפבל באוור לדמותו של "פיטר באלארד"; אח ידידותי העובד בבית חולים פסיכיאטרי. בריאיון ל"אנטרטיינמנט ויקלי" בשנת 2022, הצהיר באוור על ליהוקו לתפקיד: ”אין לי מושג מאין הגיע השם "פיטר באלארד". אני יכול רק להתנצל בפני מעריצי הסדרה על כך שהייתי חלק מרד הרינג כה מסיבי. אני זוכר שקראתי את זה והייתי כזה, "אוקיי, חבר'ה. לחיים! זה הולך להיות קשוח אם מישהו ישאל אותי, אבל אני פשוט אזרום עם זה."”
האחים דאפר אישרו את תוכניתם להציג את דמותו של וקנה מאז העונה הראשונה. לאחים הוצעה ההזדמנות להציג את וקנה בספרי הקומיקס או הספין אוף של הסדרה, אך השניים סירבו בנימוק שהם זקוקים לזמן על מנת לפתח את הדמות ולהבין את תפקידו במאורעות העלילה. במהלך יצירת ופיתוח הדמות, קיבלו האחים השראה מנבלי סרטי אימה אייקונים כמו פינהד (אנ'), פניוויז הליצן המרקד ופרדי קרוגר, מתוך כוונה ליצור נבל מרושע, אפל, בוגר ומאיים יותר לסדרה, שביכולתו לעורר את הטראומות של קורבנותיו לפני שיהרוג אותם על ידי שבירת עצמותיהם ועקירת עיניהם.
יצירת הדמות > עיצוב הדמות

על עיצוב ואיפור דמותו של וקנה הופקד המאפר בארי גואר, לאחר שעבד בעבר על עיצוב שאר יצורי העולם ההפוך. עבור גילום הדמות, נאלץ באוור ללבוש חליפת תותבות למשך יותר מ-7–10 שעות בכל סשן צילומים. החליפה עוצבה כך שתכלול צינורות עור "אנמיים". השפעת סביבתו הרעילה של העולם ההפוך על גופו של וקנה ניכרה באמצעות הכללת "שורשים וקנוקנות רבות, צורות מאוד אורגניות ורקמות שרירים סיביות". במטרה להשיג את המראה הזה תוך שימוש באפקטים פרקטיים, חשף גואר שהוא וצוות האיפור שלו לקחו יציקת גוף מלאה של באוור, על מנת לפסל עליה באמצעות פיברגלס או שרף אפוקסי את צורכי העיצוב שלהם, תהליך פיסול שלקח מספר שבועות להשלים וכ-18 חלקי גוף נפרדים בסך הכל.
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייו

הנרי קריל נולד בשנת 1947 לוויקטור, יוצא צבא מלחמת העולם הראשונה, ולווירג'יניה קריל ולו הייתה אחות גדולה בשם אליס. בשנת 1959, עברה משפחת קריל להוקינס, אינדיאנה, לאחר שדודה-רבא של וירג'יניה נפטר, והוריש לה מספיק כסף על מנת לרכוש בית חדש. לאורך שנות ילדותו, התייחסו להנרי כמנודה ו"שבור" ללא תקנה. כאשר חקר את ביתו החדש, מצא הנרי נחמה בחברתן של אלמנות שחורות שחיו מתחת לשירותי הבית וראה בהן את "החשובות מבין הטורפים" בשל תפקידן לספק מבנה לחלשים. בהדרגה, החל הנרי גם לבוז לשגרה היומיומית של האנושות במעגל החיים. יום אחד, הנרי התחבר לכוחות מסתוריים והצליח לתמרן את מחוגי שעון המטוטלת בביתו, מעשה שהפך לסימן הראשון ליכולותיו הטלקינטיות. הנרי החל לתרגל את יכולותיו באמצעות השחתת בעלי חיים בחצר האחורית של הבית, מה שהחל לעורר את הפרנויה של ויקטור, מבלי להיות מודע לכך שאלו מעשיו של הנרי. מאוחר יותר, פיתח הנרי את היכולת לראות דרך עברם של אנשים ולרדוף אותם באמצעות טראומות, וניצל יכולת זו על אביו, שחווה זיכרון מהמלחמה בה הצית בלי משים בניין עם תינוק בוכה בעריסה. ויקטור החל להאמין בכך ששד חי בביתם, אך מנגד חשדה וירג'יניה שמדובר במעשה ידיו של הנרי והתכוונה לשלוח אותו לבית חולים פסיכיאטרי. מודע לכוונתה של אמו, הנרי השתמש בכוחותיו על מנת להרוג אותה ואת אחותו והפליל את אביו בגין רציחתם, שנשלח לבית החולים לחולי נפש פנהרסט, שם יצא מדעתו וניסה להתאבד. לוויקטור נאמר שהנרי נכנס לתרדמת ומת שבוע לאחר מכן על ידי ד"ר מרטין ברנר.
לפני מותה, יצרה וירג'יניה קשר עם ברנר והעניקה לו משמורת מלאה על הנרי. במעבדה הלאומית של הוקינס, הפך הנרי לנסיין הראשון של ברנר וזכה לכינוי "ואן". לאחר כישלונות רבים לשמור על הנרי תחת שליטה, הוציא אותו ברנר מהניסוי, הניח שבב על צווארו שדיכא את כוחותיו ושכפל את יכולותיו בילדים אחרים על מנת להשיב מלחמה נגד הכוחות הסובייטיים.
ביוגרפיה בדיונית > שהותו במעבדת הוקינס והפיכתו לווקנה

על אף שהוצא מהניסוי, נשאר הנרי במעבדה ועם הזמן הפך לאח מוסמך ולמפקח הראשי על פעילויותיהם והתקדמותם של שבעה עשר הילדים שחלקו את יכולותיו. במיוחד, התיידד הנרי עם אילבן, שהתחבבה עליו לאחר שראה אותה נפגעת על ידי הילדים האחרים; הנרי האמין שהם דומים וחולקים את התחושה שהעולם לא יוכל להבין אותם. הנרי עזר לאילבן לשלוט בכוחותיה ומאוחר יותר הציע לה הזדמנות לברוח מהמעבדה. הנרי נתן לאילבן כרטיס מפתח והורה לה לפגוש אותו במרתף המעבדה. שם, היא הסירה את השבב מצווארו של הנרי לאחר שהסביר לה שהוא לא יכול לעזוב בגלל השבב. לאחר שהשניים נתפסים על ידי שומרים, הנרי שילח אותם והורה לה לחכות לו בארון. לאחר מכן, רצח הנרי את כל השוהים במעבדה מלבד ברנר. לאחר שגילתה על מקורותיו ופשעיו, דחתה אילבן ההמומה את הצעתו לאחד עמו כוחות על מנת לחסל את האנושות ובזכות הזיכרון האוהב של אמה, היא גברה עליו וגירשה אותו לממד אחר, שלימים זכה לכינוי "העולם ההפוך". בעולם ההפוך, הושחת הנרי פיזית ולימים זכה לכינוי "וקנה". במשך שבע שנים, כינס וקנה את הישויות החיות הממד תחת מוח כוורת משותף הודות לקשר שלו למצליף המוחות, שאת מראהו הוא עיצב כעכביש ענק, ושאותו שילח לפעול בשמו על פני כדור הארץ.
ביקורות

לאחר הצגת דמותו של וקנה בעונה הרביעית, שיבחו המבקרים את ביצועיו של באוור. פטריק קאוויל מ-"Colider" כתב כי ”לראשונה, "דברים מוזרים" נותנת לנו נבל בעל רבדים. באמצעות וקנה, באוור חוקר נבל משכנע ומסובך יותר מהמפלצות שבאו קודם לכן. מילדותו הטראומטית כהנרי קריל ועד לניסויים הפוגעניים שעבר כ"ואן" ולבסוף במהלך כהונתו כגנרל העליון של מצליף המוחות, וקנה הוא הנבל המושלם להציב מול אילבן.” בעוד שדיבון אייבי מ-"Vulture" כתבה כי ”"ל[באוור] יש את ההבחנה של גילום שלוש דמויות, כל אחת מטרידה יותר מהקודמת לאורך הפרקים: אח ידידותי ממעבדת הוקינס; הנרי קריל, הלא הוא "ואן"; והנבל המשמעותי ביותר של הסדרה עד כה, וקנה.”
בנוסף, האתר MovieWeb (אנ') ציין כי וקנה הוא הנבל הטוב ביותר של "דברים מוזרים", ודמותו דורגה במקום הראשון ברשימת "עשרת הנבלים הגדולים בסוגת המדע בדיוני" מאת Comic Book Resources.
ביקורות > מועמדויות

על הופעתו, זכה באוור למועמדות בקטגוריית "הנבל הטוב ביותר בסדרה" בטקס "Critics' Choice Super Awards (אנ')". בנוסף, זכה באוור למועמדות בקטגוריות "הנבל הטוב ביותר " ו"הקרב הטוב ביותר " (ביחד עם מילי בובי בראון) בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV.
הערות שוליים

↑  A Leigh, Janet (May 30, 2022). "Who is Vecna? Explaining Stranger Things' season 4 newcomer". Digital Spy. Retrieved October 27, 2023.
↑  Andreeva, Nellie (November 20, 2020). "'Stranger Things' Season 4 Cast Additions: Jamie Campbell Bower, Eduardo Franco & Joseph Quinn New Regulars; Robert Englund & Tom Wlaschiha Recurring". Deadline. Retrieved October 27, 2023.
↑  Romano, Nick (May 30, 2022). "Jamie Campbell Bower breaks silence on top-secret Stranger Things role in season 4". Entertainment Weekly. Retrieved October 27, 2023.
↑  Graham-Lowery, Nathan (2022-08-13). "Stranger Things Season 4 Villain Idea Was Developed During Season 1". ScreenRant. Retrieved October 27, 2023.
↑  Stedman, Alex (April 13, 2022). "Stranger Things Season 4: Exclusive Trailer Breakdown With The Duffer Brothers". IGN. Retrieved October 27, 2023.
↑  Griffin, David (2022-04-19). "Stranger Things Season 4 Villain - Who Is Vecna?". IGN. Retrieved October 27, 2023.
↑  James, Daron (2022-08-10). "The devil is literally in these details for the villainous Vecna of 'Stranger Things'". Los Angeles Times. Retrieved October 27, 2023.
↑  Patrick Caoile, 'Stranger Things' Season 4 Finally Gives Us A Villain, Not Just a Monster, Collider, ‏2022-06-03
↑  Devon Ivie, Stranger Things’ Jamie Campbell Bower Wants to Be Saved by a Kate Bush Cover, Vulture, ‏2022-06-04 (באנגלית)
↑  Nicholas Johnson, Stranger Things Season 4: Why Vecna is the Series' Best Villain, MovieWeb, ‏2022-06-22
↑  Alexander Vance, 10 Best Villains in Sci-Fi TV Shows, CBR, ‏2023-08-16
↑  Etan Vlessing, ‘Everything Everywhere All at Once’ Wins Big at 2023 Critics Choice Super Awards, The Hollywood Reporter, ‏2023-03-16
↑  Kimberly Nordyke, MTV Movie & TV Awards: Full List of Winners, The Hollywood Reporter, ‏2023-05-08
פולה קול

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1968 (בת 56) רוקפורט, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, תיכון רוקפורט 
 סוגה:  פופ רוק, Adult contemporary music
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה, קול, קלידים
 חברת תקליטים:  675, דקה רקורדס, וורנר רקורדס, קולומביה רקורדס, Imago Records
 שיתופי פעולה בולטים:  פיטר גבריאל
 בן או בת זוג:  חסן חכמון (?–2007) 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לתגלית השנה (1998) 
 paulacole.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פולה קול (באנגלית: Paula Cole; נולדה ב-5 באפריל 1968) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. הסינגל שלה, "Where Have All the Cowboys Gone?‎", הגיעו לעשרת הגדולים של מצעד בילבורד הוט 100 ב-1997, וב-1998 היא זכתה בפרס גראמי לאמן החדש הטוב ביותר. השיר שלה "I Don't Want to Wait" שימש כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה "דוסון קריק".
תחילת דרכה

קול גדלתי ברוקפורט, מסצ'וסטס; אמא שלה, סטפני קול, הייתה מורה לאמנות בבית ספר יסודי, ואבא שלה, ג'ים קול, היה פרופסור לביולוגיה ואקולוגיה בסיילם סטייט קולג' וניגן בס בלהקת הפולקה "Johnny Prytko and The Connecticut Hi-Tones".
היא למדה בתיכון רוקפורט, שם נבחרה כנשיאת המחזור בכיתה י"ב, והופיעה בהפקות תיאטרון של בית הספר כגון "South Pacific". קול המשיכה ללימודים גבוהים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, שם למדה שירת ג'אז ואלתור. הוצע לה חוזה הקלטות על ידי לייבל ג'אז, אך היא דחתה את ההצעה.
קריירה

קול השיגה את ההזדמנות המקצועית הגדולה הראשונה שלה כשהוזמנה להופיע בסבב ההופעות העולמי של פיטר גבריאל ב-94–1993. זמן קצר אחרי זה, היא חתמה עם הלייבל הראשון שלה, Imago Records, והוציאה את האלבום הראשון שלה, "Harbinger", בשנת 1994. בתוך שנה מצאת האלבום, Imago פשטה את הרגל. ב-1995, היא חתמה עם האחים וורנר. הלייבל הוציא מחדש את "Harbinger" בסתיו 1995.
קריירה > סיבוב ההופעות "Secret World Tour" של פיטר גבריאל

קול הצטרפה לשני החלקים האחרונים של סבב ההופעות של פיטר גבריאל, כדי להחליף את שינייד או'קונור שעזבה. סרט וידאו של סיבוב ההופעות יצא בכותרת "Secret World Live", ובו קול שרה את כל קטעי השירה הראשיים לקול אישה, ומשתתפת בדואטים עם גבריאל, במיוחד בשיר האייקוני משנת 1986, "Don't Give Up", שבו היא שרה את החלק של קייט בוש. הסרט זכה בפרס גראמי לשנת 1996 עבור הקליפ המוזיקלי הארוך הטוב ביותר. קול הופיעה בתפקיד ראשי זה גם באלבום של סיבוב ההופעות.
סיבוב ההופעות העניק לקול חשיפה בינלאומית, כמו גם ניסיון בהופעות מול קהל גדול.
קריירה > "Harbinger"

קול הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Harbinger", ב-1994. היא הופיעה באותה שנה עם מליסה אתרידג' בדואט בערוץ המוזיקלי VH1 על אף שלא הייתה עדיין ידועה מאוד.
"Harbinger" כלל שירים על עצבותה של קול, ומחשבותיה על אפליה ואומללות. השירים היו עשירים מבחינה מוזיקלית, אך בעלי אופי קודר. הלייבל שלה, Imago, קידם את האלבום רק באופן מוגבל, דבר שכפי הנראה השפיע על מחירו. יצא מהאלבום סינגל אחד, "I Am So Ordinary".
קריירה > "This Fire"

לקראת סוף 1996, קול הוציאה את האלבום השני שנה עם הלייבל החדש, האחים וורנר. קול הפיקה את כל האלבום, "This Fire", בעצמה. הסינגל הראשון מהאלבום, "Where Have All the Cowboys Gone?‎", הגיע למס' 8 במצעד הפופ של מגזין בילבורד. הסינגל הבא, "I Don't Want to Wait", הגיע למס' 11, והפופולריות שלו גברה כשנבחר לשמש כשיר הנושא של סדרת דרמת הנעורים הפופולרית, "דוסון קריק" אשר שודר לראשונה שנה אחרי צאת האלבום. הסינגל "Me" (מס' 35 במצעד ההשמעה ברדיו) יצא כסינגל לרדיו בלבד. השיר "Hush, Hush, Hush", דואט עם פיטר גבריאל, מדבר על איידס, ועל צעיר שגוסס בזרועותיו של אביו המנחם. "Feelin' Love" היה סינגל שנכלל בפסקול של הסרט "City of Angels".
קול תיירה עם Lilith Fair (פסטיבל מוזיקת נשים) של שרה מקלכלן. קול הייתה מועמדת למספר פרסי גראמי ב-1997, בהם "מפיק השנה" (קול היא האישה השלישית אי פעם להיות מועמדת בקטגוריה זו, אחרי ג'נט ג'קסון בשנת 1990, ומריה קארי ב-1992); היא לא זכתה בפרס זה, אך כן לקחה את פרס "האמן החדש הטוב ביותר".
קריירה > "Amen"

קול לקחה הפסקה כדי לגדל את הבת שלה. בשנת 1999 קול הוציאה את האלבום "Amen" עם הלהקה שהקימה, "להקת פולה קול". סינגל הבכורה של האלבום "I Believe In Love" לא היה בתחילה להצלחה, אבל כשיצא רמיקס על ידי המפיק ג'ונתן פיטרס הוא זכה להצלחה כשיר ריקודים. האלבום, אשר היו בו הופעות אורח של די ג'יי פרמייר, והאוהד הוותיק של קול טיון וטקינס, כלל קצת השפעות R&B והיפ-הופ, אך לא הגיע להצלחה של "This Fire". היא הקליטה אלבום רביעי עם יו פדמן, אבל חברת התקליטים סירבה להוציא אותו; ב-2005 קול העלתה לאתר האינטרנט שלה את אחת מהרצועות של האלבום, "Singing Out My Life", רק כדי לוודא שיישמע. היא גם הקליטה שיר בשם "It's My Life" במהלך הקלטות אלה, אשר שימש מאוחר יותר בפרסומות של מכוניות מרקורי. קול גם הקליטה בביתה שיר מחאה נגד הנשיא בוש והמלחמה בעיראק שכותרתו: "My Hero, Mr. President!", אשר גם הוא פורסם לציבור באתר האינטרנט שלה.
קריירה > "Courage"

קול חזרה ביוני 2007 עם אלבום האולפן הרביעי שלה "Courage", אשר יצא בלייבל Decca והופק על ידי בובי קולומבי באולפני קפיטול בהוליווד.
קריירה > "Ithaca"

האלבום החמישי של קול, "Ithaca", יצא ב-21 בספטמבר 2010. היא כתבה והפיקה בשיתוף את כל השירים באלבום. קול אמרה שהאלבום "מייצג את הכוח הפנימי שלי ואת המסע שלי."
קריירה > "Raven"

"Raven" הוא אלבום האולפן השישי של קול. הוא מומן על ידי קמפיין Kickstarter שנמשך מ-22 בספטמבר 2012 עד 29 באוקטובר 2012 וגייס $75,258. האלבום יצא ב-23 באפריל 2013 בלייבל של קול, 675. קול כתבה את 11 שירי האלבום, כולל שניים משלב מוקדם יותר בקריירה שלה, "Imaginary Man" ו-"Manitoba". אמא שלה שמרה את השירים האלה בקלטות. רוב האלבום הוקלט בשבוע אחד באסם במסצ'וסטס. הנגנים כללו המפיק-שותף/מתופף בן ויטמן, הגיטריסט קווין בארי והבסיסט טוני לוין. היא עבדה עם ויטמן ובארי מאז שהיא בת 19.
קריירה > "7"

"7" הוא אלבום האולפן השביעי של קול, והוא יצא ב-23 במרץ 2015 באמצעות אתר המכירות הרשמי של קול, ובערוצי מכירות מקוונים נוספים ב-10 באפריל 2015. קול מתארת את האלבום כ"אוסף של שירים אשר הגיעו בפתאומיות ובדחיפות. השירים דרשו להיכתב ולצאת, כאילו התת-מודע שלי היה צריך להגיע אלי, לספר לי מה הוא חושב על כל מה שאני עוברת. הקלטתי את האלבום הזה חי, כרביעייה אקוסטית. זה נשמע כמו אלבום רך ומלא רגש שנעשה בשנות ה-1960, והשירים מדברים בעד עצמם."
קריירה > "This Bright Red Feeling"

ב-18 ביולי 2016, קול הודיעה כי היא מכרה את האלבום החי החדש שלה, "This Bright Red Feeling" באופן בלעדי ב-CD בהופעות החיות שלה ובאתר שלה, אך שבכוונתה להעלות אותו למכירה דיגיטלית בעתיד הקרוב. האלבום הוא הקלטה של הופעה חיה בניו יורק ב-1 במאי 2016, וכולל גם חידושים של שניים מלהיטיה הגדולים.
קריירה > "Ballads"

קול הודיעה על קמפיין Kickstarter חדש ב-16 ביוני 2016 עבור אלבום האולפן של שירי קאבר, "Ballads". הקמפיין גייס $76,899, והאלבום יצא ב-11 באוגוסט 2017. הסינגל הראשון מהאלבום, קאבר לשירה של בילי הולידיי, "God Bless the Child", יצא ב-1 ביוני 2017.
פעילויות אחרות

קול היא חברה בארגון הצדקה הקנדי "אמנים נגד גזענות" (Artists Against Racism) ועבדה אתם על הודעת שירות לרדיו.
מאז 2013, קול משמשת כחברה בסגל במחלקת הקול במכללת ברקלי למוזיקה, בזמן שהיא ממשיכה בקריירת ההופעות וההקלטות שלה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | מקום שיא במצעדים> US  | מקום שיא במצעדים> NZ  | מקום שיא במצעדים> UK  | סטטוס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Harbinger | — | — | — |  US Sales: 150,000 |
| This Fire | 20 | 26 | 60 |  US: 2× Platinum |
| Amen | 97 | — | — |  US Sales: 116,000 |
| Courage | 163 | — | — |  |
| Ithaca | — | — | — |  |
| Raven | — | — | — |  |
| 7 | — | — | — |  |
| Ballads | — | — | — |  |
דיסקוגרפיה > EP

Ravenesque ‏(17 בינואר 2014)
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

Greatest Hits: Postcards from East Oceanside, ‏6 ביוני 2006
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שם | מקום שיא במצעדים> US  | מקום שיא במצעדים> US AC  | מקום שיא במצעדים> US Adult  | מקום שיא במצעדים> US Alt  | מקום שיא במצעדים> US Dance  | מקום שיא במצעדים> US Pop  | מקום שיא במצעדים> AUS  | מקום שיא במצעדים> CAN  | מקום שיא במצעדים> UK  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | "Where Have All the Cowboys Gone?‎" | 8 | 27 | 4 | 32 | 10 | 5 | 32 | 7 | 15 | This Fire |
| 1997 | "I Don't Want to Wait" | 11 | 3 | 1 | — | — | 5 | 27 | 5 | 43 | This Fire |
| 1998 | "Me" | — | — | 17 | — | — | 25 | — | 20 | — | This Fire |
| 1999 | "I Believe in Love" | — | — | 22 | — | 18 | 39 | — | 37 | — | Amen |
| 2000 | "Be Somebody" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Amen |
| 2000 | "Amen" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Amen |
| 2007 | "14" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Courage |
| 2007 | "Comin' Down" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Courage |
| 2010 | "Music in Me" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Ithaca |
| 2013 | "Eloise" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Raven |
| 2017 | "God Bless the Child" | — | — | — | — | — | — | — | — | — | Ballads |
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | פרסי MTV | Best Female Video | "Where Have All the Cowboys Gone?‎" | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | אלבום השנה | "Where Have All the Cowboys Gone?‎" | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | שיר השנה | "Where Have All the Cowboys Gone?‎" | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | Best Female Pop Vocal Performance | "Where Have All the Cowboys Gone?‎" | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | אלבום השנה | This Fire | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | Best Pop Vocal Album | This Fire | מועמדות |
| 1998 | פרסי גראמי | האמן החדש הטוב ביותר | פולה קול | זכייה |
| 1998 | פרסי גראמי | מפיק השנה (לא קלאסית) | פולה קול | מועמדות |
| 1998 | Boston Music Awards | מופע השנה | פולה קול | זכייה |
| 1998 | Boston Music Awards | Outstanding Female Vocalist | פולה קול | זכייה |
| 1998 | Boston Music Awards | סינגל השנה | "Where Have All The Cowboys Gone?‎" | זכייה |
| 1998 | Boston Music Awards | Outstanding Song/Songwriter | "I Don't Want To Wait" | זכייה |
| 1999 | Boston Music Awards | מופע השנה | פולה קול | מועמדות |