stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדען ראשי (ממשלת ישראל)
משרד האנרגיה

המדען הראשי של משרד האנרגיה עוסק בהיבטי מחקר ופיתוח ובתמיכה מדעית-טכנולוגית למקבלי החלטות בכל תחומי העשייה של המשרד, שהם: אנרגיה לסוגיה ולשימושיה השונים, מים, השילוב בין אנרגיה ומים, פיתוח והפקה של משאבי טבע מקומיים ומדעי האדמה והים.
למדען מספר תוכניות למימון ולתמיכה בפרויקטי מחקר ופיתוח, החל ממחקר יישומי ובסיסי באקדמיה, דרך פרויקטי הזנק מתוכנית Startergy וכלה בפרויקטי חילוץ והדגמה. בנוסף, למשרד תוכנית מלגות לסטודנטים בנושאי הליבה של המשרד. כמו כן, למדען הראשי פעילות בינלאומית ענפה במחקר ופיתוח באמצעות שותפות ומעורבות בפורומים בינלאומיים ובתוכניות מימון פרויקטי מו"פ בינלאומיים.
במסגרת תוכניות המימון, לשכת המדען הראשי במשרד האנרגיה, מקדמת פרויקטים שמטרתם פיתוח תחליפי נפט לתחבורה מבוססי גז טבעי, תאי דלק, הנעה חשמלית וביודלקים מתוך ראייה כוללת המוקדשת למציאת פתרונות ארוכי טווח להפחתת התלות בדלקים, פרויקטים בתחום האנרגיות המתחדשות כגון אנרגיית הרוח, אנרגיית השמש וייצור חשמל באמצעותן, וקיימות במרחב האורבאני.
המדען הראשי הנוכחי במשרד הוא ד"ר גדעון פרידמן. משרד הפיתוח, שהוסב למשרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה ומים, ולאחר מכן למשרד האנרגיה, היה המשרד השני למנות מדען ראשי, אחרי משרד הביטחון. באפריל 1970 מונה לתפקיד פרופ' אברהם פצ'ורניק. בשנים 1980–1983 כיהן בתפקיד חיים אילתה ובהמשך שנות ה-80 של המאה ה-20 כיהן בתפקיד דן זסלבסקי, בשנים 2002–2005 החזיק בתפקיד ד"ר מיכאל בייט ובשנת 2007 כיהן כמדען ראשי, ד"ר יוסי ברטוב. מ-1 בנובמבר 2007 כיהן בתפקיד המדען הראשי של המשרד, ד"ר שלמה ולד. במרץ 2015 הוא הוחלף על ידי ד"ר ברכה חלף.
משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל

בין השנים 2000–2003, כיהנה בתפקיד פרופ' חגית מסר-ירון, ומתחילת שנת 2003 עד סוף שנת 2004 לא היה למשרד מדען ראשי ואז מונתה לתפקיד פרופ' מינה טייכר שכיהנה עד אמצע שנת 2007. פרופ' דוד מנדלוביץ' כיהן בתפקיד בשנים 2008–2010, פרופ' דני וייס מונה לתפקיד ב-27 באוקטובר 2010 . בין השנים 2012 ל-2014 כיהן פרופ' אהוד גזית בתפקיד. אחריו כיהנה פרופ' נורית ירמיה. באוגוסט 2016 מונה פרופ' אלכסנדר בליי למדען ראשי במשרד המדע. בשנת 2021 מונה פרופ' אבי דומב לתפקיד המדען הראשי.
משרד הבריאות

המדען הראשי במשרד הבריאות עוסק בעידוד מחקר בנושאים רפואיים בעיקר באמצעות קרן ממשלתית, אך גם בהמלצה על מתן פרסים ומענקי מחקר פרטיים. כך למשל, בתביעה כנגד תנובה בפרשת הסיליקון בחלב, הוסכם שחלק מהפיצוי שיינתן יהיה בצורת קרן מחקר שבראשה יעמוד המדען הראשי של משרד הבריאות. בנוסף, המדען הראשי עוסק בפיקוח על מחקר רפואי, למשל פיקוח על ניסויים בבעלי חיים לפי החוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים), ועל מחקרים במחוללי מחלות ביולוגיים.
לשכת המדען הראשי הוקם במשרד בשנת הכספים 1971-1972 והמדען הראשי הראשון היה פרופ' הנרי נויפלד, שכיהן בתפקיד עד אפריל 1979, אז החליפו פרופ' דוד דנון.
בשנת 1991 כיהן כמדען הראשי של משרד הבריאות פרופסור עודד אברמסקי, בשנים 2001–2008 החזיק בתפקיד פרופסור רמי רחמימוב וכיום מחזיק בו בני שהרבני.
דו"ח של המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, בראשות פרופסור עודד אברמסקי טוען שמשרד הבריאות לא גיבש מעולם מדיניות לגבי תחומי המחקר הרפואי הנדרשים בישראל, כי אין מעקב מסודר אחרי המחקרים שמתבצעים, אין יכולת לקבוע מדרג חשיבות למחקרים ואין קריטריונים לגבי איכות המחקרים. הדו"ח ממליץ לנהל מאגר מידע שיטתי על המחקר הרפואי המבוצע בתמיכתו וממליץ שכל מחקר במשרד הבריאות ילווה על ידי ועדה מדעית בראשות המדען הראשי.
משרד התקשורת

כבר ב-1967 פורסמה כוונה למנות מדען ראשי למשרד הדואר אולם העניין לא יצא אל הפועל. בסוף שנת 1970 הוחלט שוב על מינוי מדען ראשי למשרד, ולתפקיד מונה ד"ר יהודה קלע אשר כיהן בשנים 1971–1978, תחילה תחת התואר סגן המדען ומשנת 1975 בתואר המדען הראשי. לאחריו כיהן בתפקיד דוד בירן. בשנים 1983–1985 שב יהודה קלעי לכהן בתפקיד ובשנת 1986 מונה לתפקיד ד"ר אדם ליבנה. בינואר 2006 בוטלה יחידת המדען הראשי במשרד. בשנת 2014 הוחלט על הקמתה מחדש של יחידת המדען, ובאוקטובר 2014 מונה לתפקיד ד"ר אמיר אדלר.
משרד התחבורה

המדען הראשי במשרד התחבורה משמש יועץ מדעי לשר התחבורה ולמנכ"ל המשרד ומנהל את יחידת המדען הראשי במשרד; מוביל את התכנון האסטרטגי והחדשנות הטכנולוגית בתחום התחבורה בישראל, תוך התבססות על מידע ומחקר, על מנת לשרת את תהליכי קביעת מדיניות התחבורה וקבלת ההחלטות במשרד; פועל לשיפור איכות התכנון התחבורתי ולקידום הידע והמידע המשרת את קהילת מתכנני מערכות התחבורה בישראל; מגבש הצעות למדיניות כוללת של המשרד; מבצע בקרה על הכנת תוכנית אב לתחבורה; מקדם מחקרים וחדשנות בתחום התחבורה; מקדם טכנולוגיות חדשות והנעות חלופיות לכלי רכב; מנהל מערך סקרים ומאגרי מידע בתחבורה; יו"ר הוועדה הבינמשרדית לניסויים בדרך, דירקטור בארגון אקומושן וחבר בוועדת התחבורה של האיחוד האירופי במסגרת תוכנית הורייזן 2020.
במאי 1975 מונה שלום רייכמן, שייעץ למשרד במשך שנים, למדען הראשי של משרד התחבורה. בראשית שנות ה-2000 תפקיד המדען הראשי במשרד לא היה מאויש. בשנים 2007–2009 כיהן בתפקיד פרופ' יוסף פרשקר, בשנים 2011–2013 כיהן בתפקיד ד"ר אמיר זיו-אב.
בשנת 2014 נתמנה לתפקיד ד"ר שי סופר.
המשרד להגנת הסביבה

המדען הראשי במשרד להגנת הסביבה עוסק במימון מחקרים וסקרים בנושאי איכות הסביבה, פיתוח מדדים כמותיים לבחינת איכות הסביבה והגברת המודעות והחינוך לשמירת הסביבה. תקציב המדען הראשי בשנת 2003 היה כ-2 מיליון ש"ח, בסביבות 1% מתקציב המשרד. בשנים 1999–2000 כיהנה בתפקיד מרים הרן.
החל מיוני 2011 המדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה הייתה ד"ר סיניה נתניהו, שפרשה באוגוסט 2018. המשרה נותרה לא מאוישת עד למינויה של פרופ' נגה קרונפלד-שור בינואר 2021.
המשרד לחקלאות ופיתוח הכפר

המדען הראשי במשרד החקלאות ופיתוח הכפר אחראי על מחקר ופיתוח החקלאות הישראלית. המחקר והפיתוח משפיעים על תועלת ענפי החקלאות השונים, איכות התוצרת החקלאית והמחירים לצרכן. תקציב המדען הראשי בשנת 2019 הוא כ-50 מיליון ש"ח. מכהנת בתפקיד ד"ר מיכל לוי.
המרכז למיפוי ישראל, יחידת סמך של משרד השיכון והבינוי

המדען הראשי במרכז למיפוי ישראל מכוון את המחקר והפיתוח במדינת ישראל בתחומי הגיאודזיה, הקדסטר, המיפוי והגיאו-אינפורמציה. המדען מקדם את התקינה והחקיקה בנושאים אלה ומיעץ למנהל בהכנת תקנות המודדים, הנחיות המנהל ותקנים לאומיים. בנוסף, המדען יוזם שיתוף פעולה ופרויקטים לאומיים מתקדמים בתחום עם גופי ממשלה, אקדמיה וחברות בארץ ובעולם. תפקיד המדען הראשי אויש לראשונה ב-1995 על ידי ד"ר יוסף פוראי, ב-2003 מונה ד"ר גרשון שטיינברג לתפקיד וב 2010 מונה פרופ. ח. ירון פלוס לתפקיד.
מכבי רמלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  האגודה להתעמלות וספורט מכבי רמלה
 כינוי:  הבולגרים מרמלה
 תאריך ייסוד:  1953 2018 (הוקמה מחדש)
 תאריך פירוק:  1996 (הוקמה מחדש ב-2018)
 אצטדיון:  מגרש פארק עופר, רמלה
 בעלים:  שוטה גוריאלשוילי
 מאמן:  רועי טופחי
 ליגה:  ליגה ב דרום ב
מכבי רמלה היא קבוצת כדורגל ישראלית, מהעיר רמלה אשר הוקמה ב-1953. בשיא כוחה שיחקה בליגה א', הליגה השנייה דאז, למשך שתי עונות, אך לאחריהן התדרדרה לליגות הנמוכות יותר והתפרקה ב-1996.
בשנת 2020, הוקמה מחדש בתור "מכבי סטארס רמלה" וכיום הקבוצה משחקת בליגה ב' דרום.
היסטוריית הקבוצה

מכבי רמלה נוסדה בדצמבר 1953 על ידי עו"ד הנרי שאולוב, יוסף יולור, הנרי פרדו ויעקב (ז'ק) אסא, ובעידודו של אלברט קיוסו (שכיהן כנשיא מכבי בולגריה והקים את מספר שנים לפני כן את מכבי יפו). הקבוצה הוקמה על ידי חברי הקבוצה מכבי בולגריה ועל כן ניתן לה השם "הבולגרים מרמלה". מגרש הקבוצה הוכשר על ידי רמלאים יוזמי הקבוצה שהכינו אותו, בשטח שנרכש על ידי האגודה והפך לאחר מכן לשיכון עירוני. המגרש החדש נחנך במשחק פתיחה לראווה ששוחק נגד קבוצת האם מכבי יפו, בה הפסידה מכבי רמלה 1-2 ליפו, כאשר הרכב הקבוצה כלל את: פרץ פרץ, ברוך מבורך, עדלה עזריאל, אלברט בן בסט, אלברט משה, יצחק סמו, אברהם אשכנזי, יהודה משיח, חן מורנו, דודו פסקל ויעקב מלז'ו, כאשר 9 מתוך 11 שחקנים אלו היה מיוצאי בולגריה.
הקבוצה החלה לשחק בליגה ליגה ג' במחוז המרכז של עונת 1954/1955. כבר במשחקיה הראשונים נרשמו מהומות מקרב אוהדיה אשר פרצו למגרש והתעמתו עם שופטי המשחק. בעקבות אירועים אלו הועמדה הקבוצה לדין משמעתי ונענשה באיבוד הזכות לארח במגרשה למשך מספר חודשים. כתוצאה החלה רמלה לארח את משחקיה במגרשה של מכבי יפו. על אף העונש הצליחה הקבוצה לסיים את העונה בהצלחה והעפילה לליגה ב', עקב ארגון מחדש של מבנה הליגות. מאמני הקבוצה בהתנדבות בשנים הראשונות היו אוהדי הקבוצה שלמה אנדיסקי, שהוחלף על ידי סרן יצחק נשר, לאחר מכן חיים בוך, ומירנדה ויוסף עמרם.
רמלה שיחקה בליגה ב' החל בשנת 1955. בעונותיה הראשונות סיימה במקומות נמוכים, אך עם הזמן השתפרה והתבססה בליגה כאחת מקבוצותיה הבכירות. ב-1957 נטל לידיו את האימון החלוץ הוותיק של הפועל פתח תקווה משה לוי, אז העלתה הקבוצה את רמתה המקצועית, ובתחילת שנות ה-60 הייתה כבר לקבוצת צמרת בליגה, ובסיום עונת 1960/1961 העפילה לליגה א'. בשנים אלו שימשה הקבוצה כקבוצת בת של "קבוצת האם" מכבי יפו ששיחקה בליגה הבכירה והביאה הישגים למועדון. כמו כן גידלה שחקנים כישרוניים מהעיר רמלה כמו שלום שיקווה, לימים חלוץ מכבי תל אביב.
לאחר עונה ראשונה לא מוצלחת, בה סיימה רמלה בתחתית אך נותרה בליגה, ניסתה הקבוצה להקים סגל שחקנים אשר יסייע להגיע להישג מכובד יותר. מאמן הקבוצה היה יוסי גולדשטיין, אשר שימש גם כשחקן, ולצידו הובאו 5 שחקנים ותיקים ממכבי יפו, ובראשם השוער גבי אנגל. על אף התכונה הרבה, פתחה רמלה את העונה ב-4 הפסדים רצופים, ומשם מצבה הוסיף להתדרדר. במחזור העשירי נפצע במהלך המשחק המאמן-שחקן יוסי גולדשטיין, וכתוצאה התפתחה תגרה ואוהדי רמלה שוב פרצו למגרש. במקרה אחר, בעקבות תלונות על שיפוט מוטה לטובת הפועל רמת גן, פרצו האוהדים למגרש והחלו להכות את שופט המשחק. כתוצאה ממקרים אלו שוב נענשה רמלה, נאלצה להעביר את משחקיה למגרש של מכבי יפו, ספגה הפסד טכני ופעילותה הושעתה למשך שבוע.
בסיום העונה השנייה בליגה א' ירדה הקבוצה בחזרה לליגה ב'. שחקני מכבי יפו אשר הצטרפו לקבוצה עזבו ועימם מספר שחקני בית. אוהדי הקבוצה המשיכו בהתפרעות במשחקים והקבוצה המשיכה לקבל עונשים בעקבות כך. הקבוצה ירדה שוב ליגה, לליגה ג' התחתונה, אך לא הצליחה להתרומם ולהעפיל בחזרה לליגות הבכירות יותר, וב-1996 התפרקה בליגה ג'.
הקמה מחדש

בשנת 2018 הוקמה קבוצת חובבנים מחדש בשם "מכבי Stars רמלה" שארגנה משחקים וטורנירים שכונתיים. בשנת 2020 הוקמה קבוצת הכדורגל רשמית על ידי שי "שוטה" גוריאלשוילי המשמש גם כמנהל הקבוצה, ונרשמה להתאחדות שם שובצה בליגה ג' במחוז מרכז.  בספטמבר 2021, ניצחה במשחק דרבי ראשון, לאחר שנים ארוכות, את היריבה העירונית הפועל רמלה במסגרת גביע המדינהבסיום עונת 2021-22 העפילה הקבוצה לליגה ב לאחר שניצחה במשחקי המבחן לעלייה את מכבי שיכון המזרח מליגה ב. הקבוצה משחקת זו השנה השנייה בליגה ב מחוז דרום ב.
הערות שוליים

↑  אוהד רון, מכבי רמלה על סף פירוק? ״חייבים לשחקנים 4 משכורות״, באתר גולר, 1 במאי 2022
↑  יונתן גינזבורג, ‏באצטדיון לא מאושר: מכבי רמלה ניצחה בדרבי, באתר ONE‏, 11 בספטמבר 2021
הסמל של "מכבי סטארס רמלה"
חלום החדר האדום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  צאו סו'אה-צ'י 
 שפת המקור:  written vernacular Chinese 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  סין 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  מחצית המאה ה-18
 
חלום החדר האדום (הונג לו מנג, במנדרינית: 紅樓夢) הנודע גם כחלום בביתן האדום, חלום ההיכלות האדומים, חלום הארמונות האדומים, סיפורה של אבן, חלום המשכנות האדומים, או דברי ימי האבן, מאת צאו סו'אה-צ'ין הוא אחת מיצירות המופת של הספרות הסינית. הוא חובר בסביבות אמצע המאה ה-18 בימי שושלת צ'ינג ויצא לאור ב-1764.
הרומן נאסף ביחד עם עוד שלוש יצירות ספרותיות סיניות הנודעות כארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים. מבין אלו, סיפור החדר האדום נחשב כפסגת היצירה הסינית הקלאסית. צאו סו'אה-צ'ין כתב את שמונים הפרקים הראשונים, אולם נפטר טרם ראה הרומן אור. בשנת 1792 נדפסה גרסה בת 120 פרקים בעריכת גאו אה שככל הנראה כתב את ארבעים הפרקים האחרונים.
בשנת 2002 יצא תרגומו של רן קידר לעברית של הספר, שתורגם מהגרסה האנגלית של הספר, שבה 40 פרקים.
שני כרכים ראשונים, מתוך ארבעה, של תרגום עברי נוסף ליצירה יצאו לאור בשנת 2018 ובשנת 2021, בהוצאת מוסד ביאליק ובתרגומם של אנדרו פלקס ואמירה כץ, תחת הכותרת "חלום המשכנות האדומים".
ישנם מכתשי אסטרואידים המכונים 433 Eros על שמם של שני גיבורי הרומן ג'יה באו-יו' ולין דאי-יו' [דרוש מקור].
תקציר העלילה

הסברה הרווחת במחקר היא כי מדובר ברומן אוטוביוגרפי למחצה, המשקף את קורותיה של משפחתו של צאו סו'אה-צ'ין. כוונתו הייתה להקדישו לכל אותן נשים ששאו הכיר בצעירותו: חברות, קרובות, ומשרתות, כפי שהמספר מפרט בפרק הראשון.
הרומן עצמו הוא תיעוד אירועים מפורט ביותר של חיי שבט ג'יה המורחב, המסתעף לשני ענפים, בית נינג-גואו ובית רונג-גואו, אשר מאכלסים שני מבני מגורים סמוכים בבייג'ינג,  בירת ממלכת צ'ינג. אבות אבותיהם מונו לדוכסים, ובפתיחתו של הרומן עדיין היוו שני הבתים את אחת מהמשפחות הידועות ביותר בבירה. במקור היו עשירות ורבות השפעה ביותר, עם נשים בנות השבט אשר נעשו פילגשים בחצר המלכות, לבסוף סר חינו של השבט מעיני הקיסר, שפשט על אחוזותיו והחרימן. הרומן איפוא משרטט את נפילת הג'יה מאיגרא רמא של היוקרה, ונסוב על סיפורן של שלושים דמויות עיקריות וארבע מאות משניות.
ראשית הסיפור מתאפיין באלמנטים דאואיסטים ובודהיסטים. אבן פלאים, שננטשה על ידי האלה נו'וה, נועדה להעפיל לשחקים, אולם במקום זאת היא מגיעה לפתחה של ממלכת החיים לאחר שהיא מפצירה בנזיר טאואיסטי ובנזיר בודהיסטי להביאה להתבונן בעולם.
הגיבור הראשי, ג'יה באו-יו' הוא היורש הבכיר במשפחתו, ככל הנראה גלגול נשמות של האבן (אם כי כתב היד האמין ביותר של משפחת ג'יה, מתאר את האבן ואת ג'יה באו-יו' כשתי ישויות נפרדות, אם כי קשורות זו לזו). בחיים הקודמים הללו הוא קיים מערכת יחסים עם פרח, שהתגלגל כיום להיות דודניתו החולנית של באו-יו', לין דאי-יו' הרגשנית. על כל פנים, גורלו בימי חייו נגזר מראש, חרף אהבתו לדאי-יו' הוא נאלץ לשאת דודנית אחרת, סו'אה באו-צ'אי. הרומן מתחקה אחר משולש האוהבים הזה כשברקע מתרחשת ירידתה של המשפחה מגדולתה.
הרומן הוא יוצא דופן לא רק במספרן הרב של הדמויות המתוארות בו - ארבע מאות בסך הכול, אשר חלק הארי שלהן הוא נשים - ובעומק הפסיכולוגי המובא בו - כי אם גם בתיאורים המדויקים והמפורטים של מבנה החיים והחברה בסין במאה ה-18.
ביבליוגרפיה

Cao Xueqin/ The Story of the Stone: also known as The Dream of the Red Chamber. translated by David Hawkes. Penguin Books, 1970-1983, five volumes
חלום המשכנות האדומים בהוצאת מוסד ביאליק.
הערות שוליים

↑  צאו הסואה-צ'ין, תרגום: רן קידר, חלום החדר האדום, הוצאת אסטרולוג, 2002
↑  חלום המשכנות האדומים א' + ב', באתר הוצאת מוסד ביאליק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587591605171  PLWABN: 9812688797905606  BIBSYS: 90738390  BnF: cb121451138 (data)  GND: 4238558-1  LCCN: n81018539  NDL: 00627282  SUDOC: 029929830  VIAF: 185493528   WorldCat (עם VIAF): 185493528
מכבי רמת גן (כדורגל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1939
 תאריך פירוק:  1968
 אצטדיון:  גלי גיל, רמת גן   (תכולה: 4,000)
מכבי רמת גן הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רמת גן, שנוסדה עוד ב-1939 בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, והמשיכה לשחק גם לאחר קום מדינת ישראל, עד להתמזגותה עם הכח תל אביב, ליצירת "הכח מכבי רמת גן" שהיום נקראת הכח עמידר רמת גן.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1939, ונרשמה בהתאחדות לליגה המחוזית במחוז תל אביב ב' של עונת 1939, שם סיימה במקום ה-11. עונה לאחר מכן סיימה במקום ה-10 במחוז שומרון בליגת המשנה - ליגה ב', עם 0 ניצחונות. בעונות הבאות הקבוצה השתפרה וסיימה במקום ה-4 ובמקום ה-6 בליגת המשנה, למרות שהליגה לא הושלמה. הקבוצה המשיכה בליגה השנייה גם לאחר הקמת מדינת ישראל, וב-1949/1950 שיחקה בליגה המיוחדת ששיבצה את הקבוצות בליגות, סיימה במקום הראשון ב"בית השרון", מה שהשאיר אותה בליגה השנייה שנוסדה שנתיים לאחר מכן - ליגה ב'. ב-1951/1952 פספסה הקבוצה את העלייה לאחר שסיימה במקום השני, 4 נקודות מתחת להפועל כפר סבא שנלחמה איתה על העלייה לליגה הבכירה דאז - ליגה א'. בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק שרדה בליגה באופן גבולי, עד שבעונת 1956/1957 סיימה במקום האחרון בליגת המשנה (ליגה א') וירדה לליגה השלישית (ליגה ב').
בסיום עונת 1958/1959, עקב מצוקה כלכלית הקבוצה התאחדה עם קבוצת הכח תל אביב, שאומנם לא שינתה את שמה עד 2 עונות לאחר מכן ב-1962 אז הוקמה רשמית הכח מכבי רמת גן, קבוצה שזכתה לאחר מכן ב-2 אליפויות ו-2 גביעים בישראל.
הקבוצה המאוחדת החדשה לקחה את אצטדיונה של מכבי רמת גן המקורית, אצטדיון גלי גיל, אך היא הורכבה בעיקר משחקני הכח כיוון שהם היו בכירים יותר (הכח תל אביב שיחקה בליגת המשנה לעומת מכבי רמת גן ששיחקה בליגה השלישית). על כן המשיכה קבוצת מכבי רמת גן להתקיים בעזרת שחקניה בליגה ב' עד לעונת 1968/1969, אז התאחדה הקבוצה עם "מכבי רמת השקמה", שבגלגולה כיום נקראת מכבי השקמה/רמת חן, ולמעשה הפסיקה להתקיים בשמה והתפרקה.
ראו גם

הכח תל אביב
הכח עמידר רמת גן
הערות שוליים

↑  מצוקה כספית איחדה את "הכח" ת"א ו"מכבי" ר"ג, מאת שמשון לונקרון, דבר-ספורט, 23 באוגוסט 1959
↑  השם:הכח-מכבי רמת-גן, חדשות הספורט, 24 באוקטובר 1962
מכבי אשדוד

| --- | --- |

 השתייכות:  מכבי ישראל
 יושב ראש:  יצחק גבאי
 תאריך ייסוד:  1961
מכבי אשדוד היא אגודת ספורט ישראלית מהעיר אשדוד. האגודה הוקמה בשנת 1961 ומשתייכת לתנועת מכבי הארצית. יו"ר האגודה המכהן הוא יצחק גבאי.
רקע והיסטוריה

האגודה הוקמה באשדוד בשנת 1961 על ידי מאיר ארגמן ומספר ספורטאים שהאמינו שבעיר הצעירה יש מקום לאגודת ספורט "מכבי". חגיגות הפתיחה של הסניף האשדודי נערכו במסגרת מרוץ הלפיד ה-17 שהסתיים בעיר. ב-12 באוגוסט 1963 הונחה אבן הפינה לבניין "בית מכבי" בעיר.
אך ההקמה לא הייתה כל כך פשוטה, שכן באותם ימים הייתה באשדוד תנועת הסתדרות חזקה. מטרת ייסוד האגודה הייתה הקמה של קבוצה חברתית אחרת. וספורטיבית טהורה, שהפעלתה נעשתה בהתנדבות של שחקנים, פעילים ואוהדים אשר רכשו מכספם את הביגוד וההנעלה ומימנו את ההוצאות של נסיעה לתחרויות. מרכז מכבי כמעט ולא תקצב את האגודה בימיה הראשונים והיא התקיימה בין היתר מתרומות של מועדון רוטרי ובנקים שונים.
האגודה בתחילתה מנתה 6 ענפים: כדורגל, כדורסל, טניס שולחן, ג'ודו, קליעה למטרה והמכבי הצעיר.
תחילה הוקמה קבוצת הכדורגל "מכבי אשדוד" ששחקניה הראשונים היו: אברהם יפרח, יהושע פרץ (ממקימי נמל אשדוד) ששיחק בהגנת הקבוצה. קלוד ומאיר בן הרוש שהגיעו לקבוצה היישר מהמלחמה באלג'ירה וכן שלמה לסרי, צביקה כספי ובן ישי. לימים הפכה הקבוצה למכבי עירוני אשדוד, ובשנת 1999 אוחדה עם הפועל אשדוד לקבוצה חדשה שנקראת מועדון ספורט אשדוד והוקמה מחדש כקבוצת אוהדים בליגה ג'.
בהמשך הוקמה קבוצת הכדורסל בייסודם של שחקני מכבי קהיר בעבר, כשהבולט ביניהם היה אברהם טחן (לימים סגן-אלוף בצה"ל). וכן זיזי סנדרס, דדי עמר, שלמה קנולר (מנהל מפעלי רוגוזין) וגד שליפר (מחלוצי חברת החשמל).
לאחר מכן הוקם ענף הג'ודו בייסודו של המאמן צ'רלי אויזרט וענף הבדמינטון בייסודו של יוסף (ג'ף) גפן. וכן ענף הקליעה למטרה וכן המכבי הצעיר אשר הכניס את הלפיד של מרוץ הלפיד ה-17 לאשדוד בחודש דצמבר 1961.
בין מקימי האגודה ופעיליה היו: מאיר ארגמן (המייסד ויושב הראש במשך 10 שנים), סם בלום (יושב הראש השני של האגודה), אריה קלנג, אלברט שריקי, דוד טובול, אברהם דאובר, צ'רלי אויזרט, אליהו שידלובסקי, אברהם יפרח ואברהם טחן.
לאגודה כיום מספר קבוצות המתחרות בענפי ספורט שונים ובהן:
מכבי עירוני אשדוד - בליגה א' בכדורגל
מכבי אשדוד/גדרות (כדורסל) - בליגה הארצית בכדורסל
מכבי בנות אשדוד - בליגת העל בכדורסל נשים
מכבי אשדוד (שחייה) - ממועדוני שחייה תחרותית המובילים בארץ
מכבי אשדוד (בדמינטון) - מועדון ותיק ומוביל בתחומו
מכבי אשדוד (כדורעף) - בליגה הארצית בכדורעף ובליגת העל בכדורעף נשים
מכבי אשדוד (כדורמים) - בליגות הנוער בכדורמים
מכבי עירוני אשדוד בטניס - מועדון עם קבוצות בכל הגילאים
מכבי "נווה יהונתן" אשדוד בקריקט - מהמובילים בארץ
מכבי בני אשדוד בטריאתלון
הערות שוליים

↑  אש הלפיד ממודיעין ל-36 יישובים בארץ, בעיתון "מעריב" 3 בדצמבר 1961
↑  אבן פינה ל"בית מכבי", בעיתון "הבקר" 13 באוגוסט 1963
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מישל וו

מישל וו (באנגלית: Michelle Wu; נולדה ב-14 בינואר 1985) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כראש עיריית בוסטון. וו היא האישה הראשונה שנבחרה בבחירות הכלליות לכהן בתפקיד והראשונה שאינה אדם לבן.
ביוגרפיה

וו גדלה בשיקגו בת להורים שהיגרו מטאיוואן. ב-2007 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד. היא עבדה בבוסטון בחברת הייעוץ בוסטון קונסלטינג גרופ בטרם חזרה לשיקגו לאחר שאמה לקתה בסכיזופרניה, וטיפלה בשתי אחיותיה הקטנות. ב--2009 חזרה לבוסטון וסיימה לימודי משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ב-2012.
וו עבדה בלשכת ראש עיריית בוסטון טום מנינו. ב-2012 עבדה בקמפיין הבחירות של מועמדת המפלגה הדמוקרטית אליזבת וורן שגברה בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן סקוט בראון.
בנובמבר 2013 נבחרה למועצת העיר בוסטון ומאז נבחרה שוב שלוש פעמים. בנובמבר 2021 התמודדה בבחירות לראשות העיר וזכתה ברוב של 64.2%.
וו נשואה ואם לשניים.
מחומש ההורות

מודל מחומש ההורות הוא מודל חינוכי המשמש להדרכה הורית, צוותי חינוך ומחקר. המודל מורכב מחמישה עקרונות המוכרים בספרות המחקרית והמקצועית כעקרונות להורות מיטיבה, ומספקים תשתית לקידום דפוסי תקשורת בכל מערכת יחסים בינאישית.
חמשת עקרונות המודל הם: שותפות, מנהיגות הומאנית, אהבה ללא תנאי, עצמאות וכללים. מחקרים אשר העריכו את הקשרים שבין התנהגויות הורים בהתאם לעקרונות המחומש לבין היבטים בהתפתחות ילדיהם, מצאו קשר חיובי לרוטינות מקרבות שינה בבית ודיווח על איכות השינה של ילדים, קידום התנהגויות פרו-חברתיות בקרב ילדים להורים גרושים, מעורבות הורית גבוהה יותר בפעילויות דיגיטליות של ילדיהם וכן רווחה הורית וכללית בקרב אבות ואימהות אשר יישמו את עקרונות המודל באופן יומיומי.
עקרונות המודל

מודל מחומש ההורות (באנגלית: The Parenting Pentagon Model) פותח על-ידי מטפלים משפחתיים וזוגיים וחוקרים בהתפתחות הילד בישראל, והוא משמש להדרכת הורים, הדרכת צוותי חינוך ומחקר. התצוגה הגרפית של המודל והרעיון עליו הוא מבוסס הם בסיסיים וקלים יחסית להבנה: המודל מלכד חמישה עקרונות של התנהגות הורית ומכאן שמו המבוסס על הצורה ההנדסית מחומש.
העקרונות עליו מבוסס המודל מוכרים בספרות המחקרית והמקצועית, באופן חוצה תרבויות, כעקרונות של הורות מיטיבה. העקרונות שנבנו מלכתחילה להדרכת הורים מספקים גם תשתית לקידום דפוסי תקשורת מיטביים בכל מערכת יחסים בינאישית (לדוגמה, מערכות חינוכיות וצוותים).
המודל רואה בתא המשפחתי את המסגרת המשמעותית ביותר לילד. הנחת היסוד שלו היא שההורים הם המבוגרים בעלי ההשפעה הרבה ביותר על ההתפתחות הרגשית, החברתית והשכלית של הילד. אחת המטרות של המודל היא פיתוח שפה משותפת ובהירה בין חברי המערכת ויצירת חזון שמטרתו להיטיב עם ההורות על מנת לספק לילדים חוסן ורווחה נפשית.
התפתחות המודל

בשנת 2010 פותח המודל על-ידי עובדים סוציאליים, מטפלים משפחתיים וזוגיים (איתן ארם, אורית בר-יובל, נילי עמוס איטמן, ומיכל טורגן אניקסטר) ומומחית בהתפתחות הילד פרופ' דורית ארם.
עקרונות המודל גובשו בהשראת תאוריות הומניסטיות (אברהם מאסלו וקרל רוג'רס), ומערכתיות (סלבדור מינושין). הוא נבנה על בסיס תובנות מעבודה טיפולית וייעוצית עם זוגות והורים (לדוגמה, אימגו – הנדריקס (אנ')) ונחקר על-ידי פרופ' דורית ארם וצוות חוקרות במעבדה לחקר הגיל הרך בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטאות נוספות בעולם.
הפסיכולוגית ההתפתחותית, דיאנה באומרינד הגדירה סגנונות של הורות, שהמבחין ביניהם הוא המידה שלפיה הורה מפגין היענות, שליטה ותמיכה בילדו. המחקר מראה כי סגנון הורות סמכותי המשלב מידה זהה של היענות, שליטה ותמיכה של הורים, מועיל להתפתחות ילדים. מודל מחומש ההורות מאמץ את רעיונותיה של באומרינד (המדברים על הורה אחד) ומרחיבם אל תוך התא המשפחתי (ההורים - היחידה המשפחתית).
בלב המודל - מודעות. המשמעות לכך היא שלפני הכל ותוך כדי - על ההורים להיות במודעות להתנהגותם לאור חוויות העבר והיומיום שלהם. ישנה חשיבות רבה להיות ערים לגורמים המשפיעים על תחושות ההורים ותגובותיהם, ולהיות מסוגלים לווסת תגובות אלו ואת השפעתן על ההתנהגות ההורית, מתוך הבנה שהן עשויות לבוא לידי ביטוי באופן פחות מווסת כשהן יוצאות באוטומטיות ולא מתוך מודעות ושליטה עצמית.
חמשת עקרונות המודל

המודל מבוסס על חמישה עקרונות.
חמשת עקרונות המודל > להיות שותפים

עיקרון זה מייצג את החשיבות בשיתוף הפעולה והגיבוי ההדדי של המטפלים המשמעותיים המעורבים בחינוך הילד. שותפות זו באה לידי ביטוי בראש ובראשונה בתקשורת ובעבודת הצוות של ההורים. יחד עם זאת, מדובר גם על שיתוף הפעולה של ההורים עם המחנכים, המטפלים והמדריכים של הילד במסגרות השונות (חינוכיות, טיפוליות והעשרתיות). המודל סבור כי כשההורים נותנים גיבוי הדדי זה לזה הם גורמים ליצירת גבולות ברורים בינם לבין ילדיהם. על-פי המודל, גם בהורות יחידנית, חשוב לאתר שותפים פעילים נוספים במערכת (סבים, מטפל/ת, חבר/ה המעורבים בגידול הילדים) ולקיים עמם את השיח על שותפות ומעורבות.
בספרות המחקרית, השותפות בהורות אשר מתבטאת בין השאר במצב בו ההורים פועלים באופן מתואם ודינמי לעבר מטרות משותפות, מתוך הסכמה על סדרי עדיפויות, פעולות וחלוקת תפקידים – ממתנת קושי, לחץ ותחושות מצוקה בקרב ההורים, מפחיתה רגשות שליליים ומספקת טיפול מיטבי בילד וכן מקדמת הורות חמה וחוסן במשפחה.
חמשת עקרונות המודל > מנהיגות הומאנית

עיקרון זה מייצג את החשיבות בתפיסת ההורים את עצמם כמנהיגים הומאניים המקנים לילדיהם ערכים ונורמות התנהגות המובילים את המשפחה. העיקרון מתייחס לדרך בה הורים "נוהגים את המכונית המשפחתית" שלהם; כיצד הם קובעים את הערכים וסגנון החיים של המשפחה ומקבלים החלטות בנוגע למשפחה. עיקרון זה מדגיש את היות ההורה מודל לילדיו, המתווה דרך ערכית ומוסרית, על מנת שיצמחו לבוגרים עצמאיים ומסתגלים בחברה. רעיון המנהיגות ההומאנית במודל זה, רואה בשוויון בין בני האדם ערך מרכזי. כמו כן, על-פי המודל, עיקרון זה מתבטא בין השאר ביישום כלל עקרונות המחומש בנחישות, עקביות, התמדה ודוגמה אישית.
לפי הספרות המחקרית, ההכרה בתפקיד המכריע של ההורים כמודל חיקוי לילדים וכמעצבי הסביבה בה הם גדלים, הכרחית ומשמעותית. לערכי ההורים ולאופן בו הם מממשים אותם, השפעה מכרעת על התפתחות הילדים. מנהיגות הורית מיטבית, מתחשבת בצורכי הילד ומספקת לו תחושת הגנה.