stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחשבות הרווארד
הישגי הנשים

כתוצאה מפעולות החישוב של הנשים, פרסם פיקרינג בשנת 1890 את קטלוג הנרי דרייפר הראשון (Henry Draper Catalogue), שכלל יותר מ-10,000 כוכבים מסווגים לפי הספקטרום שלהם. קטלוג זה בגרסתו המורחבת והמשודרגת משמש את האסטרונומיה עד היום. פיקרינג החל להעסיק את אנטוניה מורי, בוגרת מכללת ואסר, שתסווג מחדש כמה כוכבים. מורי עשתה עבודה רחבה יותר, ועיצבה מחדש את שיטת הסיווג. הסיווג החדש פורסם בשנת 1897, אך פיקרינג לא תמך בסיווג החדש שהאט את העבודה על קטלוג דרייפר והעמיד את מורי כשווה לו ולא רק כ"מחשבת".
בהמשך הצטרפה לצוות אנני ג'אמפ קאנון, בוגרת וולסלי קולג', כדי לסווג את כוכבי הדרום. כמו מורי, עיצבה קאנון מחדש את מערכת הסיווג של הספקטרום ופיתחה את הבסיס לסיווג הספקטרלי שנמצא בשימוש היום.
ההבחנה של הנרייטה ברבור לוויט שכל הכוכבים המשתנים בענן מגלן הקטן הם בערך באותו מרחק מכדור הארץ, הובילה אותה לגלות כי קיים קשר בין זמן מחזור הבהירות של משתנה קפאידי לבין הבהירות המוחלטת שלו. גילוי זה הוביל להבנת גודלו של היקום, ומשתנים קפאידים הם עדיין כלי חיוני למדידה של מרחקים קוסמולוגיים.
בין הנשים בצוות הייתה גם מרגרט הארווד (19 במרץ 1885 – 6 בפברואר 1979) – בוגרת תואר ראשון מרדקליף (1907) ותואר שני מאוניברסיטת קליפורניה (1916). לאחר עבודתה כ"מחשב" עבדה במצפה האסטרונומי על שם מריה מיטשל במסצ'וסטס, והפכה עם השנים לאישה הראשונה שהתמנתה להיות מנהלת מצפה כוכבים עצמאית. במהלך עבודתה בהרווארד גילתה את האסטרואיד 886 Washingtonia, אולם התגלית הושתקה כי מנהליה חשבו באותו זמן כי זה לא יאה לאישה לקבל הכרה פומבית על תגליות כאלה. האסטרואיד התגלה רשמית ארבעה ימים לאחר מכן.
ג'ואנה מאקי שימשה כעוזרת בין השנים 1903 -1920 והייתה הראשונה לגלות סופרנובה בקונסטלציית הכוכבים נבל. על תגליתה קיבלה מדליית זהב מהאיגוד האמריקאי של תצפיתני כוכבים משתנים (American Association of Variable Star Observers, AAVSO).
אידה וודס (בוגרת תואר ראשון ממכללת ולסלי ב-1893) החלה לעבוד כ"מחשב" לאחר סיום לימודיה. בשנת 1920 קיבלה את מדליית הנובה הראשונה של הAAVSO, על תגליותיה. עד לשנת 1927, כבר היו לה 7 תגליות של סופרנובה מצילומים של גלקסיית שביל החלב.
לקריאה נוספת

Sobel, Dava (2016). The Glass Universe: How the Ladies of the Harvard Observatory Took the Measure of the Stars. New York, New York: Viking. ISBN 9780670016952.
הערות שוליים

1 2  Geiling, Natasha. "The Women Who Mapped the Universe And Still Couldn't Get Any Respect". Smithsonian (באנגלית). נבדק ב-2017-04-28.
1 2 3 4  "Pickering's Harem". Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics (באנגלית). נבדק ב-2017-06-14.
↑  Larsen, Kristine M. (2007). Cosmology 101. Greenwood. ISBN 0313337314.
↑  Margaret W. Rossiter, Women Scientists in America before 1920: Career patterns of over five hundred women scientists of the period reveal that, while discrimination was widespread, many women were working hard to overcome it, American Scientist 62, 1974, עמ' 312–323
1 2  Astronomical Photographic Plate Collection Harvard College Observatory – Plate Stacks
↑  Rossiter, Margaret W. (2006). Women Scientists in America. Vol. I. JHU Press. ISBN 0801857112.
↑  Johnson, George (2006). Miss Leavitt's Stars. W. W. Norton. ISBN 0393328562.
↑  "Harvard's 'Computers': The Women Who Measured the Stars". Space.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  Starr, Michelle (7 במרץ 2016). "The 19th century women who catalogued the cosmos". Cnet News. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Women Computers" (באנגלית). נבדק ב-2017-04-28.
↑  Maury, A. C. & Pickering, E. C, Spectra of bright stars photographed with the 11-inch Draper Telescope as part of the Henry Draper Memorial., Annals of Harvard College Observatory 28
↑  Antonia Maury – Vassar College Encyclopedia – Vassar College, vcencyclopedia.vassar.edu (באנגלית)
↑  "Annie Jump Cannon: 'Computer' Who Classified the Stars". Space.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  Leavitt, Henrietta S.; Pickering, Edward C. (1912). "Periods of 25 Variable Stars in the Small Magellanic Cloud". Harvard College Observatory Circular. 173: 1–3. Bibcode:1912HarCi.173....1L.
↑  Clark, Thomas (2012-04-10). "Littleton astronomer Margaret Harwood remembered for achievements". wickedlocal.com (באנגלית אמריקאית).
פיקרינג והנשים המכונות מחשבות הרווארד עומדות בחזית בניין הרווארד קולג' 13 במאי 1913. 
 שורה אחורית, משמאל: מרגרט הרוורד (באותו זמן כבר עובדת במצפה על שם מריה מיטשל), מולי או'ריילי (מחשב בין השנים 1906–1918), פיקרינג, אדית' גיל, אנני ג'אמפ קאנון (באותו זמן באמצע עבודתה על קטלוג הנרי דרייפר), אוולין לילנד (מאחורי קאנון, מחשב מהשנים 1889–1925), פלונס קושמן (מחשב מ-1888), מריון וויט (מאחורי קושמן, משקלטת עבור קאנון בין השנים 1911–1913), גרייס ברוקס (מחשב בין השנים 1906–1920) 
 מקדימה משמאל: ארוויל ווקר (עוזרת מ-1906–1922 ולאחר מכן מזכירתו של הארלו שאפלי), ג'ואנה מאקי (אולי), אלטה קרפנטר (מחשב בין השנים 1906–1920), מייבל מגיל (מחשב משנת 1892), אידה וודס
מכון מנדל למנהיגות

| --- | --- |


 מוסד חינוכי
 על שם:  מורט מנדל 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־35 שנים)
 מיקום
 מיקום:  דרך חברון 101, ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′58″N 35°12′12″E﻿ / ﻿31.766166666667°N 35.203333333333°E﻿ / 31.766166666667; 35.203333333333
 אתר רשמי
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכון מנדל למנהיגות(למפת ירושלים רגילה) מכון מנדל למנהיגות(למפת הרי ירושלים רגילה) מכון מנדל למנהיגות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מכון מנדל למנהיגות
 
מכון מנדל למנהיגות נוסד בשנת 1990 בירושלים בידי קרן מנדל על-ידי האחים ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל מקליבלנד, אוהיו ובשיתוף עם משרד החינוך. במכון מתקיימות מגוון תוכניות לפיתוח מנהיגות, שמטרתן לתרום לשגשוגה של מדינת ישראל על כל קהילותיה.
אודות המכון

הרעיון המכונן של מכון מנדל למנהיגות הוא לטפח מנהיגים מונחי חזון, שיהוו סוכני שינוי המובילים ארגונים ומיזמים חינוכיים בישראל ובקהילות יהודיות בעולם. על פי רוב, המשתתפים בתוכניות מכון מנדל למנהיגות מגיעים עם רקע מקצועי מגוון במגזר הציבורי, ביזמות חברתית, בארגונים ללא כוונות רווח ובצה"ל. מנהלת מכון מנדל למנהיגות משנת 2018 היא יעל הס. לאחרונה המכון עבר למשכן חדש בשכונת ניות שבירושלים.
תוכניות המנהיגות של המכון

תוכנית בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית נוסדה בירושלים בשנת 1991 בשיתוף עם משרד החינוך. זוהי תוכנית דו-שנתית, ומטרתה לפתח ולטפח מנהיגים חינוכיים בעלי חזון והשפעה שיניעו ויובילו תהליכים לקידום החינוך בישראל. תפיסת ההכשרה של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית מדגישה את רכיב החזון במנהיגות. חזון זה מגובש תוך העמקה ביסודות רעיוניים, תרבותיים וחברתיים, עם דגש על פיתוח זהות אישית ומקצועית ועיצוב השקפת עולם, וכן על הפן האסטרטגי של תכנון, קבלת החלטות ויישום מדיניות. רבים מבוגרי התוכנית משמשים בימינו בתפקידי מפתח במסגרות חינוכיות וחברתיות שונות, בשלטון המרכזי ובשלטון המקומי, במלכ"רים ובעמותות וכן במוסדות אקדמיים, בהן גילה בן הר, ד"ר מירי שליסל יושבת ראש המזכירות הפדגוגית לשעבר, ורחל עזריה. עד שנת 2015 היה בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית חלק ממכון מנדל למנהיגות. כיום הוא יחידה נפרדת של קרן מנדל-ישראל. מנהלת בית הספר למנהיגות חינוכית מנובמבר 2022 היא אפרת ארן.
תוכנית מנדל למנהיגות חינוכית בצה"ל נוסדה בשיתוף עם חיל החינוך והנוער בשנת 2005 במטרה לסייע לקציני צה״ל לפתח את זהותם כאנשי חינוך לובשי מדים.
תוכניות מנדל לפיתוח מנהיגות בקהילה החרדית מיועדות לבני ולבנות הקהילה החרדית במטרת התוכניות להכשיר את רובד המבקשים לעסוק "בצורכי ציבור באמונה" ברמה מקצועית גבוהה, ולהקנות להם כלים ומיומנויות שיאפשרו להם לפתח מענה לצורכי הקהילה, לפעול לשגשוגה ולרווחתה ולייצוגה המקצועי בממשל ובמערכות. בין חברי הסגל של התוכנית: ד"ר נעמי פרל (מנהלת התוכנית), הרב מנחם בומבך וההיסטוריון ד"ר ליאור אלפרוביץ.
תוכנית מנדל למנהיגות נוער מיועדת למנהיגים מקרב הסגל הבכיר של מסגרות החינוך הבלתי פורמלי בישראל (תנועות נוער, ארגוני נוער) ואורכה שנה. מטרת התוכנית לגבש את זהותם החינוכית של המשתתפים ולסייע להם ליצור פלטפורמה משותפת לעיון בהיבטיו השונים של החינוך ובאתגרים הניצבים בפני הנוער כיום.
תוכנית מנדל למנהיגות בתרבות יהודית מיועדת לטיפוח מנהיגים בתחום התרבות היהודית, כדי שיוכלו ליצור "שפת תרבות" משותפת לשם דיון באתגרים הניצבים בימינו בפני התרבות היהודית. בין בוגרי התכנית: נטע אלקיים, חן ארצי סרור, ועמיחי חסון.
תוכנית מנדל למנהיגות באקדמיה בהכשרה להוראה מיועדת לבעלי תפקידים מרכזיים בתחום הכשרת המורים, כגון ראשי חוגים ומחלקות ומובילי ההתנסות בהוראה. מטרת התוכנית ליצור קבוצת מנהיגות אקדמית אשר תוביל תהליכי חשיבה, פיתוח ויישום של מדיניות עדכנית בשדה הכשרת המורים. זאת באמצעות לימוד והעמקה בתאוריה ובמעשה של התפיסות הרווחות בארץ ובעולם, תכנון מהלכי שינוי מערכתיים במערכת החינוך ובמוסדות אקדמיים, וכן כתיבה והפצה של ידע. התוכנית היא מיזם משותף של מכון מנדל למנהיגות ומינהל עובדי הוראה במשרד החינוך.
תוכנית עמיתי ירושלים פעלה בשנים 1982–2011 והייתה מיועדת ליזמים חינוכיים וחברתיים הפועלים בקהילות ומוסדות יהודיים ברחבי העולם. הלימודים התקיימו בירושלים במשך שנה אחת, במהלכה התעמקו העמיתים באתגרי החינוך והעיסוק הקהילתי בעולם היהודי, עם התייחסות רחבה וביקורתית לניסיונם המקצועי הרב. רבים מבוגרי התוכנית השפיעו על עיצוב החינוך היהודי בתפוצות ובישראל. בין בוגריה: יולי אדלשטיין, יושב ראש הכנסת לשעבר; הרב פרופ' נריה גוטל, נשיא מכללת אורות ישראל, ועוד.
תוכנית מנדל לדוקטורנטים מצטיינים בחינוך פעלה בשנים 2010–2014 ומטרתה הייתה לעודד ולפתח דור חדש של אקדמאים בתחום החינוך בישראל שהם בעת ובעונה אחת חוקרים מצטיינים ומנהיגים מעורבים. התוכנית יועדה לקדם את העמיתים בכתיבת הדוקטורט שלהם, להעמיק את היכרותם עם שדה החינוך בישראל ולגבש את זהותם המקצועית כאנשי חינוך.
הסגל האקדמי

עם סגל מכון מנדל למנהיגות נמנות דמויות מהאקדמיה ומתחום החברה, התרבות והרוח, בהם מלכה פיוטרקובסקי, ד"ר רות קלדרון, הרב מישאל ציון ועוד.
נשיא המדינה, ראובן ריבלין, ויו"ר קרן מנדל מורטון מנדל, בטקס הנחת אבן הפינה לבניין החדש של קרן מנדל-ישראל בירושלים, אוקטובר 2017
גשר הנבל (פארק נחל חדרה)

| --- | --- |
גשר הׇנֵבֶל, 2021
גשר הׇנֵבֶל, 2021
 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 שימוש:  גשר הולכי רגל
 כתובת:  פארק נחל חדרה, חדרה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 חומרי בנייה:  פלדה
 אדריכל:  אדריכל רוני מרגולין
 מידות
 אורך:  80 מטר
 
גשר הׇנֵבֶל הוא גשר להולכי רגל ורוכבי אופניים בפארק נחל חדרה, המקשר את הגדות הדרומית והצפונית של נחל חדרה, ומהווה אטרקציה נופית ותיירותית לבאי הפארק.
הגשר הוקם בשנת 2013 על ידי רשות ניקוז ונחלים שרון במימון המשרד להגנת הסביבה, כחלק מפיתוח נחל חדרה. הגשר תוכנן על ידי האדריכל רוני מרגולין ועל ידי מהנדס הקונסטרוקציה נמרוד אייל, ונבנה על ידי החברה "אל טרנס".
עלותו של הגשר כ-5 מיליון שקלים, והוא תוכנן כך שישתלב סביבתית בפארק נחל חדרה, כולל תאורה לילית מיוחדת וממוחשבת.
הגשר קיבל את שמו בגלל צורתו הייחודית שדומה לכלי הנגינה נֵבֶל.
מבנה הגשר ותיאורו

הגשר עשוי פלדה, מדרך (שביל ההליכה) של הגשר מחופה דק (deck) מבמבוק סינתטי.
אורכו של הגשר כ-80 מטרים, גובה הגשר כ-13.5 מטר, הגשר נמצא בגובה כ-5.5 מטרים מעל פני המים ומשקלו 7 טון.
הערות שוליים

↑  הקמת גשר הׇנֵבֶל באתר חברת אל טרנס
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאיר זרמי

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1942 (בן 82) כפר הדר, ארץ ישראל המנדטורית בריטניה
 עיסוק:  פיזיקאי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע
 מנחה לדוקטורט:  חיים הררי
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע  המכונים לחקר המדבר ע"ש יעקב בלאושטיין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 פרסים והוקרה:  פרס החברה הבינלאומית לאנרגיה סולארית  (1983) 
 תרומות עיקריות
 חקר דינמיקה לא-ליניארית במערכות פיזיקליות יסודיות, חקר אצות חד-תאיות בגישה פיזיקלית, פיזיקה אטמוספירית ופיזיקה של הסביבה
יאיר זרמי (נולד ב-13 במרץ 1942) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה סביבתית של המכונים לחקר המדבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מומחה לדינמיקה לא-ליניארית. ממקימי היישוב מדרשת בן-גוריון.
ראשית דרכו

יאיר זרמי נולד בכפר הדר, בן למשה זרמי (זילברשטרום) ולרבקה לבית איזנברג, וגדל בכפר סבא. אביו, שהיה בכיר בחברת סולל בונה בשרון ונמנה עם בוני בית החולים מאיר ובית ברל, נפטר בצעירותו.
את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון כצנלסון. לאחריהם הצטרף למסלול העתודה האקדמית, ולמד לתואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודיו אלה השלים בהצטיינות ב-1962, ומיד החל בלימודי התואר השני בפיזיקה, בהנחיית פרופ' ניסן זלדס. מחקרו עסק באינטראקציות בין קונפיגורציות במודל החלקיק היחיד בגרעינים.
ב-1964 התגייס לצה"ל ושירת כקצין במרכז המחשבים הצה"לי (ממר"ם). השתחרר ב-1967 והמשיך לשרת שנים רבות במילואים כקצין תותחנים, עד הגעתו לדרגת רב-סרן.
במכון ויצמן למדע וכחוקר צעיר

עם סיום שירותו, שב זרמי לספסל הלימודים והחל את לימודיו לתואר שלישי בפיזיקה. עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' חיים הררי והוגשה ב-1970, נשאה את הכותרת "מודלים דינמיים לאינטראקציות חזקות של האדרונים". זרמי היה תלמידו הראשון של הררי.
בשנים 1970–1972 שהה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) כעמית בתר-דוקטורט. באותה תקופה פעלו שם שניים מגדולי הפיזיקאים במאה ה-20, חתני פרס נובל ריצ'רד פיינמן ומארי גל-מאן. גישת המחקר האינטואיטיבית-מפשטת של פיינמן ויחסו לחוקרים צעירים היו לקווים מנחים עבור זרמי בפעילותו המדעית.
לאחר מכן שהה כשנה במרכז למחקר גרעיני בז'נבה. בשובו לישראל, הצטרף כמדען סגל אל המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן, אך ב-1979 עזב את המכון ועבר למכון לחקר המדבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המעבר היה כרוך בהסבה ממחקר בפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים למחקר באנרגיית השמש והפיזיקה של הסביבה.
במכונים לחקר המדבר ותפקידים ציבוריים

כשנה לאחר מעברו לנגב, מונה לפרופסור חבר ובשנים 1982–1984 עמד בראש חטיבת האנרגיה של המכון לחקר המדבר וב-1986–1988 כיהן כראש המחלקה לפיזיקה של אנרגיה וסביבה, תחום שהוקם ביוזמתו במכונים לחקר המדבר – ולאורך השנים מרכז פיזיקאים, מתמטיקאים שימושיים ומהנדסים המנצלים את הידע המקצועי שלהם בחקר בעיות סביבה, שבחלקן הגדול הן בעיות דינמיות לא-ליניאריות. ב-1987 מונה זרמי לפרופסור מן המניין, כמינוי משותף עם המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון.
כיהן כחבר או כיושב ראש של ועדות מקצועיות רבות של הקרן הלאומית למדע, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, המועצה להשכלה גבוהה, משרד המדע ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בה גם שימש במספר ניכר של תפקידי מנהל אקדמי. לאורך השנים שהה כחוקר אורח באוניברסיטת סטוני ברוק, ביוניברסיטי קולג' לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד, ושימש כיועץ למספר תאגידים וגופים. עוד היה מעורב בהכנת התוכנית לבית הספר ללימודי מדבר והיה מנהלו השני. זוהי הזרוע החינוכית של המכונים לחקר המדבר, בה לומדים (נכון ל-2024) כ-240 תלמידי מחקר, והנחה לאורך השנים תלמידי תיכון מבית הספר התיכון לחינוך סביבתי ביישובו בפרויקטים שונים בפיזיקה, כמו אנרגיית השמש וכאוס.
ב-2010 יצא לגמלאות אך ממשיך לעסוק במחקר פעיל.
מחקר

לאורך השנים היה זרמי שותף לכתיבתם של למעלה מ-100 מאמרים שראו אור בכתבי עת שפיטים, וכן כתב 7 פרקים בספרים בתחומי מחקרו. כמו כן, כתב יחד עם עמיתו פיטר קאהן ספר העוסק בדינמיקה לא-ליניארית. מזה שנים רבות הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון קורס ייחודי העוסק בתחום זה.
מחקר > תורת ההפרעות ומערכות אוסצילטוריות

מחקרו של זרמי עוסק במערכות לא ליניאריות, בעיקר בפיתוח כלים ושימוש בשיטות מתורת ההפרעות, כמו גם קישורים למערכות קוונטיות. כמו כן, חוקר מערכות אוסצילטוריות שאנרגיית התנודה שלהם גדולה מאוד, ודינמיקה של סוליטונים.
מחקר > פוטוסינתזה באצות חד-תאיות מנקודת מבט פיזיקלית

במקביל, עוסק זרמי בניסיון להבין בגישה פיזיקלית פשוטה היבטים מסוימים של תהליך הפוטוסינתזה ויצירת הביומסה באצות חד תאיות הנחשבות כמקור עתידי למזון לאנושות, לביו-דלק, מזון ואספקת חמצן לאסטרונאוטים בטיסות חלל, ועוד. אולם, יעילות הניצול של פוטונים באלומת האור לשם הפקת ביומסה באופן טבעי נמוכה, ויורדת עם עוצמת האור. למשל, באור שמש מלא, רק אחוזים בודדים משטף הפוטונים מנוצלים.
תהליך הפוטוסינתזה ושרשת התהליכים המובילים בעקבותיו לייצור ביומסה מורכבים ביותר. בכל אלה מעורב מספר גדול של ביומולקולות העוברות שורה ארוכה של ריאקציות כימיות. למרות המורכבות של המערכת, נראה שהגורם המרכזי ליעילות הנמוכה של ניצול הפוטונים הוא שהאבולוציה יצרה מנגנון פוטוסינתטי שהתאים, כנראה, לתנאים מלפני מיליארדי שנים: המהירות הגבוהה ביותר שהוא יכול לנצל פוטונים היא פוטון אחד כל 10 מילי-שניות, לערך.
הסיבה היא שהאנרגיה שלפוטון שנבלע מועברת מהשלב הראשון של התהליך לשלב השני על ידי יונים שמושכים אלקטרונים שעוררו על ידי האנרגיה – כל אלקטרון, על ידי פוטון אחד. להבדיל מתהליך הבליעה של הפוטון ומריאקציות של עירור האלקטרונים (כל אלה לוקחים משכי זמן קצרים מאוד), תהליך מעבר היונים מהשלב הראשון לשלב השני כרוך בדיפוזיה של היונים דרך ממברנות תוך-תאיות. הביולוגים מעריכים את השלב הזה בסדר גודל של 10 מילי-שניות.
התלות בעוצמת האור של שני גדלים שנמדדים באופן שוטף על ידי ביולוגים: קצב הניצול של פוטונים הנבלעים בשלב הראשון של התהליך הפוטוסינתטי וקצב ניצול הפוטונים בייצור הביומסה, ניתנת להסבר מתוך שיקולים פיזיקליים פשוטים שאינם כרוכים בפתרון של מערכת גדולה מאוד של משוואות דיפרנציאליות.
תוך שימוש בשיקולים פשוטים של ספירת פוטונים, לקיחה בחשבון של הסטוכסטיות של הגעת פוטונים באלומה ומשך הזמן המעכב של 10 מילי-שניות, מנסה זרמי להסביר כמה מהתוצאות הנמדדות, ואולי, למצוא דרכים לשפר את יעילות התפוקה של ביומסה במתקנים גדולים.
מחקר > פיזיקה אטמוספירית ופיזיקה של הסביבה

זרמי פיתח שיטה חדשה לתאוריה של גלי רוסבי. שיתף פעולה עם חוקרים בנושאים שונים כמו ההידרודינמיקה של שיטפונות מים על קרקע שטוחה, התפלת מים בחממות, ועוד.
הקמת מדרשת בן-גוריון

זרמי ורעייתו שולמית נמנו עם מובילי המאבק להקמת היישוב מדרשת בן-גוריון. בעת הגיעם למכון לחקר המדבר, שהסתפח למוסד הממשלתי "מדרשת שדה בוקר", מי ששינו את כתובתם במשרד הפנים לכתובת המדרשה – איבדו את הזכות לבחור בבחירות לרשויות המקומיות. חלק מחוקרי המכון שאפו לקשור את חייהם למקום ולבנות בו את ביתם, מה שהיה בלתי אפשרי כי לא היו במוסד הממשלתי תוכניות לבנייה פרטית.
הזוג זרמי ומספר משפחות נוספות הקימו את "העמותה להקמת יישוב באזור מדרשת שדה בוקר", שנאבקה קרוב לעשור בכל המוסדות הממשלתיים הרלוונטיים, עד אשר השיגה היתר לבנייה פרטית. פריצת המחסום הזה הביאה לגידול מהיר של המקום, עד שהוכרז כיישוב בתחילת שנות ה-2000. אז זכו גם התושבים לבחור בבחירות לרשויות המקומיות. נכון ל-2024 זהו היישוב הגדול ביותר במועצה אזורית רמת הנגב, והוא מונה מעל 2,000 תושבים. לפריצת המחסום הזאת הייתה השפעה מהותית על תוספות בנייה פרטית ברחבי המועצה האזורית כולה.
פרסים והוקרה

מצטיין הוראה באוניברסיטה העברית בירושלים (1962)
פרס מפעל הפיס (1968)
מלגה ע"ש יוליוס בר לשהות של מדען מכון ויצמן בשווייץ (1972)
פרס שיבא מטעם יד דוד בן-גוריון (1982)
פרס לף-דאפי מטעם החברה הבינלאומית לאנרגיה סולארית (1983)
מחזקי הקתדרה ע"ש פיליס וקורט קילסטוק בפיזיקה סביבתית של אזורים צחיחים (1989)
חבר האגודה הבינלאומית לאנרגיה סולארית (עד 1990)
חבר החברה האמריקאית לפיזיקה
חבר החברה הישראלית לפיזיקה
חיים אישיים

זרמי נשוי מאז 1979 לשולמית, בתו של צנחן היישוב רחבעם עמיר, ואחייניתה של הארכאולוגית רות עמירן. מתגוררים במדרשת בן-גוריון.
ספרו

Nonlinear Dynamics: Exploration Through Normal Forms, P. B. Kahn & Y. Zarmi. Wiley, New York, 1998.
מאמרים נבחרים > פיזיקה של אנרגיות גבוהות

Duality and the Pomeranchuk Singularity - H. Harari and Y. Zarmi, Phys. Rev. 187, 2230-2244 (1969).
Application of the Quark Parton Model in One Particle Leptonic-Induced Reactions, M. Gronau, F. Ravndal and Y. Zarmi, Nucl. Phys. B51, 611-627 (1973).
Constraints on Reggeon Amplitudes from Analyticity and Planar Unitarity – J.R. Freeman, G, Veneziano and Y. Zarmi, Nucl. Phys. B120, 477-516 (1977).
מאמרים נבחרים > אנרגיה סולארית

Analytic Models for Passively Heated House, J.M. Gordon and Y. Zarmi, Solar Energy, 27, 331-347 (1981).
An Analytic Model for the Ling-Term Performance of Solar Thermal Systems with Well-Mixed Storage – J.M. Gordon and Y. Zarmi, Solar Energy 35, 55-61 (1985).
מאמרים נבחרים > פיזיקה של הסביבה

Overland Flow From a Steady Rainfall on an Infiltrating Microcatchment – Y. Zarmi, J. Ben-Asher and T. Greengard, Trans. Am. Geophys. Union, 62, No. 45 (1981).
Wind Energy as a Solar Driven Heat Engine: A Thermodynamic Approach – J.M. Gordon and Y. Zarmi, Am. J. Phys., 57, 995-998 (1989).
Control Pollution Buffer Zones – A new Approach to Waste Management – P.B. Kahn and Y. Zarmi, Nat. Resources Modeling 4, 381-387 (1990).
Diversity of vegetation patterns and desertification – J. Von Hardenberg, E. Meron, M. Shchak and Y. Zarmi, Phys. Rev. Lett, 87, 198101 (1-4) (2001).
On the meridional structure of extra-tropical Rossby waves, Y. Ashkenazy, N. Paldor and Y. Zarmi, Tellus A63, 817-827 (2011).
מאמרים נבחרים > דינמיקה לא-ליניארית

Minimal Normal Forms in Harmonic Oscillations with Small Nonlinearities – P.B. Kahn and Y. Zarmi, Physica D, 5, 54-65 (1993).
Quantized representation of some nonlinear integrable evolution equations on the soliton sector – Y. Zarmi, Phys. Rev. E83, 056606 (1-6) (2011).
Spatially Extended Relativistic Particles out of the Traveling Front Solutions of Sine-Gordon Equation in (1+2) dimensions – Y. Zarmi, PLOS ONE 11,0148993 (2016).
A Classical limit cycle system that mimics the quantum-mechanical harmonic oscillator – Y. Zarmi, Physica D 359, 2-28 (2017).
Nonlinear violence in Nonlinear Oscillations at High Energy – Y. Zarmi, Appl. Math. 14, 1-20 (2023).
מאמרים נבחרים > חקר אצות

Combined effects of Light Intensity, Light path and Culture Density on Output Rate os Siprulina Platensis(Cyanobacteria) – H. Qiang, Y. Zarmi and A. Richmond, Eur. J. Phycol., 33, 165-171 (1998).
Synchronization of fluid dynamics related and physiological time scales and algal biomass production in the flat-plate bioreactors, Ak.K. Gebremariam and Y. Zarmi, J. Appl. Phys., 111 034904 1-11 (2012).
Physics of ultra-high bio-productivity in algal photo-bioreactors, E. Greenwald, J.M. Gordon and Y. Zarmi, Appl. Phys. Lett. 100 18160 1-13 (2012).
Enhanced Algal Photosynthetic Efficiency by Pulsed Light, Y. Zarmi et al., iScience 23, 101115 (2020).
High-Intensity Pulsed Light Cultivation of Unicellular Algae: Photosynthesis Continuous in the Dark, Y. Zarmi, Heliyon, 10, e27224 (2024).
הערות שוליים

↑  משה זרמי, באתר דבר, ‏14 ביולי 1957
↑  יאיר זרמי, אינטראקציות בין קונפיגורציות במודל החלקיק היחיד בגרעינים, באתר ספריות האוניברסיטה העברית, ‏1964
↑  מקבלי תואר דוקטור ומוסמכים במכון ויצמן, באתר מעריב, ‏27 במאי 1971
↑  פרסים על-שם בן-גוריון הוענקו במלאת 96 להולדתו, באתר מעריב, ‏5 באוקטובר 1982
↑  ידיעה על זכייתו, באתר דבר, ‏1 בנובמבר 1983
↑  שולמית עמיר ויאיר זרמי נשואים, באתר דבר, ‏9 באוגוסט 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423471505171  ORCID: 0000-0001-8830-9667  SUDOC: 110306325  VIAF: 46994181   WorldCat (עם VIAF): 46994181
חדוה בן-ישראל

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1925 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  12 במאי 2023 (בגיל 97) 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  התיכון ליד האוניברסיטה  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
חדוה בן-ישראל (14 באוגוסט 1925 – 12 במאי 2023) הייתה פרופסור בחוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

חדוה בן-ישראל נולדה וגדלה בירושלים להורים בני העלייה השנייה והשלישית. אביה, יצחק בן-ישראל, היה מורה, סופר ומוכר ספרים, חבר אספת הנבחרים הראשונה, מראשוני המורים לעברית, שלפני עלייתו, הכשיר מורים לעברית בקרקוב. המציא את השיטה הראשונה של סטנוגרפיה בעברית.
לאחר סיום תיכון בית הכרם, ושנת שירות בקבוצת כנרת, למדה באוניברסיטה העברית היסטוריה, פילוסופיה, ואנגלית וסיימה תואר שני בהצטיינות יתרה. עבודת הגמר שלה הייתה בנושא "ג'ון מילטון והמהפכה הפוריטנית", בהדרכתו של פרופסור ריכרד קבנר. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה התנדבה לצבא הבריטי, ל-ATS, ושירתה כשנה וחצי במצרים בתפקיד מחסנאית. כחברת ההגנה גויסה למחרת כ"ט בנובמבר 1947 ושרתה במלחמת העצמאות, תחילה בגדוד מכמש (חי"ש) בתפקידים שונים כולל שידורים מירושלים הנצורה, ועם ייסוד הח"ן, כמפקדת פלוגה וקצינת הסברה גדודית בגדוד 202 של הח"ן, בחיפה ובגליל המערבי.
אחרי שנת הוראה באוניברסיטה, זכתה במלגה מטעם המועצה הבריטית ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה, והייתה תלמידת מחקר ב-Girton College. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא "היסטוריונים אנגלים על המהפכה הצרפתית", בהדרכתו של פרופסור סיר הרברט בטרפילד. בזמן לימודי הדוקטורט הייתה הממונה על החינוך הציוני ב-Jewish Society של הסטודנטים היהודים, וגם שידרה בעברית מה-BBC. אחרי קבלת תואר הדוקטור (ב-1955) חזרה לאוניברסיטה העברית, בה לימדה כ-36 שנים, עד לפרישתה כפרופסור מן המניין. מ-1976, הופקדה על הקתדרה לחקר תנועות לאומיות על שם אריה בן-אליעזר ובשנים 1984-1980 כיהנה כראש החוג להיסטוריה. הרצתה גם במוסדות אקדמיים נוספים: ב-1956 העבירה קורס על תרבות המערב בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב, בשנים 1965-1963 לימדה בשלוחת האוניברסיטה העברית בתל אביב וכן באוניברסיטת חיפה. בשנים 1985-6 הייתה חברה-חוקרת ב-National Humanities Center צפון קרוליינה, בארצות הברית, ב-1989-1988 ושוב ב-5–1993. שמשה כפרופסור אורח בטריניטי קולג' בהרטפורד קונטיקט, ולאחר מכן, באוניברסיטה הלאומית בקנברה אוסטרליה, ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. ב-1999–2000 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת מינכן בגרמניה. שהתה מספר פעמים בשבתונים באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. ב-2004 ארגנה (ביחד עם פרופ' שלמון ופרופ' סיון) קבוצת מחקר על דת ולאומיות במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. כמו כן הייתה חברה בחברה ההיסטורית הישראלית; וב-Association for the Study of Ethnicity and Nationalism (לונדון), חברת המערכת של סדרת הספרים על תולדות האוניברסיטה, חברת המועצה הציבורית של "תרבות לעם" מטעם קול ישראל, השתתפה ביסוד האגודה להיסטוריה צבאית, והייתה חברת הפורום למען ציונות ודמוקרטיה.