stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ו יאנג-ווק
קריירת מועדונים

צ'ו החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סיאול במסגרת ליגת העל הדרום קוריאנית החל משנת 2018.
קריירה בינלאומית

ב-21 בינואר 2022 ערך צ'ו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 4-0 על נבחרת מולדובה במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
פוליטיקה של סאו טומה ופרינסיפה

סאו טומה ופרינסיפה היא דמוקרטיה ייצוגית פרלמנטרית הכוללת מערכת רב-מפלגתית. הרשות המבצעת במדינה היא מוסד הנשיאות, ותחתיו נמצא ראש הממשלה העומד בראש סאו טומה ופרינסיפה. הרשות המחוקקת היא הפרלמנט, שנקרא האספה הלאומית. הרשות השופטת בסאו טומה ופרינסיפה גם היא גוף עצמאי ונפרד משתי הרשויות האחרות.
המבנה הפוליטי הנוכחי של המדינה, דמוקרטיה פרלמנטרית, התחיל לתפקד באופן זה החל משנת 1990.
הרשות המבצעת

בראש המדינה עומד הנשיא, הנבחר לתקופת כהונה בת חמש שנים בבחירות כלליות ישירות. הנשיא יכול לכהן לכל היותר שתי כהונות רצופות. ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא, אך המינוי חייב להיות מאושר על ידי המפלגה הגדולה הפרלמנט, ולכן בדרך כלל הוא אחד מחבריה. בממשלה חברים 14 שרים, ממונים על ידי ראש הממשלה מלאחר היבחרו.
| נשיאה וראש ממשלתה של סאו טומה ופרינסיפה> תפקיד | נשיאה וראש ממשלתה של סאו טומה ופרינסיפה> שם | נשיאה וראש ממשלתה של סאו טומה ופרינסיפה> מפלגה | נשיאה וראש ממשלתה של סאו טומה ופרינסיפה> כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| נשיא | קרלוס וילה נובה (אנ') | הפעולה הדמוקרטית העצמאית | החל מ-2 באוקטובר 2021 |
| ראש ממשלה | ז'ורז'ה בום ז'זוס | התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה – המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | החל מ-3 בדצמבר 2018 |
| תוצאות בחירות 17 ביולי עד 7 באוגוסט 2011 לנשיאות סאו טומה ופרינסיפה> שם מועמד | תוצאות בחירות 17 ביולי עד 7 באוגוסט 2011 לנשיאות סאו טומה ופרינסיפה> סיבוב ראשון: קולות | תוצאות בחירות 17 ביולי עד 7 באוגוסט 2011 לנשיאות סאו טומה ופרינסיפה>  % | תוצאות בחירות 17 ביולי עד 7 באוגוסט 2011 לנשיאות סאו טומה ופרינסיפה> סיבוב שני: קולות | תוצאות בחירות 17 ביולי עד 7 באוגוסט 2011 לנשיאות סאו טומה ופרינסיפה>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מנואל פינטו דה קוסטה, עצמאי | 21,457 | 35.6 | 35,112 | 52.8 |
| איבדיסטו קארבלי, הפעולה הדמוקרטית העצמאית | 13,125 | 21.7 | 31,287 | 47.1 |
| דלפים נביס, קבוצת השתקפות והמפלגה הליברלית | 8,652 | 14.3 |  |  |
| מריה דאז נבס, עצמאי | 8,461 | 14.0 |  |  |
| סה"כ | 60,246 | 68.4 | 66,399 | 74.0 |
הרשות המחוקקת

האספה הלאומית (Assembleia Nacional), היא בית המחוקקים של המדינה, ומורכבת מ-55 חברים. היא נבחרת לתקופת כהונה של ארבע שנים בבחירות יחסיות.
הרשות המחוקקת > מפלגות

מפלגת השלטון הנוכחית, מפלגת הפעולה הדמוקרטית העצמאית, המחזיקה ב-26 מושבים בפרלמנט, הנה מפלגת מרכז. בעבר ישבה בשלטון מפלגת כוח התנועה לשינוי דמוקרטי - המפלגה הליברלית, אך כיום היא מהווה את המפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט, ומחזיקה במושב אחד בלבד. מפלגה זו היא מפלגת ימין-מרכז. דעות דומות ישנן גם למפלגת התלכדות המפלגה הדמוקרטית - קבוצת השתקפות, אשר מחזיקה ב-7 מושבים בפרלמנט, בדומה לבחירות הקודמות (2006). מפלגת השמאל היחידה במדינה היא מפלגת התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה/המפלגה הדמוקרטית החברתית.
הרשות המחוקקת > בחירות

הבחירות לפרלמנט נערכות אחת לארבע שנים.
| תוצאות בחירות 1 באוגוסט 2010 לאספה הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה> שם מפלגה | תוצאות בחירות 1 באוגוסט 2010 לאספה הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה> קולות | תוצאות בחירות 1 באוגוסט 2010 לאספה הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה>  % | תוצאות בחירות 1 באוגוסט 2010 לאספה הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה> מושבים | תוצאות בחירות 1 באוגוסט 2010 לאספה הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה> שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפעולה הדמוקרטית העצמאית | 29,588 | 42.1 | 26 | 15 |
| התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה/המפלגה הדמוקרטית החברתית | 22,510 | 32.0 | 21 | 1 |
| התלכדות המפלגה הדמוקרטית - קבוצת השתקפות | 9,540 | 13.6 | 7 | 7 |
| כוח התנועה לשינוי דמוקרטי - המפלגה הליברלית | 4,986 | 7.1 | 1 | -22 |
| סה"כ | 70,136 | 100.0 | 55 | 0 |
הרשות השופטת

בעבר, היה בית המשפט העליון אחראי בפני האספה הלאומית, אך כיום, תחת החוקה החדשה, הרשות השופטת היא עצמאית. בראשה עומד בית המשפט העליון.
שלטון מקומי

סאו טומה ופרינסיפה מחולקת לחבלי ארץ על שני אייה – הראשון הוא סאו טומה והשני הוא פרינסיפה. סאו טומה מחולקת לשישה מחוזות, ופרינסיפה מהווה מחוז אחד.
| --- | --- |
 אבו גרנדה  קנטרגלו  קלה  למבה  לבטה  מב זושי  פרינסיפה:
יחסי חוץ

עד עצמאותה בשנת 1975, הייתה סאו טומה ופרינסיפה כמושבה פורטוגזית בעלת קשרים דיפלומטיים מעטים, למעט אלו עם פורטוגל. בעקבות עצמאותה ביקשה הממשלה החדשה להרחיב את יחסיה הדיפלומטיים. בשנים הראשונות בלט בעיקר שיתוף פעולה עם מושבות פורטוגזיות ביבשת אפריקה, ובמיוחד עם אנגולה. יחסים טובים ביבשת ישנם עם מדינות נוספות, בעיקר עם גבון והרפובליקה של קונגו. בדצמבר 2000 הצטרפה סאו טומה ופרינסיפה לאיחוד האפריקאי, לאחר שצעד זה אושר על ידי האספה הלאומית.
ממשלת סאו טומה ופרינסיפה שומרת בדרך כלל מדיניות חוץ המבוססת על נייטרליות ורצון לשיתוף פעולה עם כל מדינה המוכנה לסייע בפיתוח הכלכלי של המדינה. בשנים האחרונות קיים דגש רחב יותר ויותר על קיום קשרים עם ארצות הברית ומדינות מערב אירופה. יחסיה של המדינה עם פורטוגל, המהווה כיום את מקורם של 59% מהיבוא למדינה, נשארו חשובים כתמיד מאז עצמאות המדינה. בשנת 2006 כוננה סאו טומה ופרנסיפה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית, ובכך גרמה לניתוק היחסים עם הרפובליקה העממית של סין. מאוחר יותר סאו טומה ופרנסיפה ניתקה את היחסים עם הרפובליקה הסינית, צעד שקיבל ברכה מהרפובליקה העממית של סין.
המדינה חברה כיום במספר ארגונים בינלאומיים בנוסף לחברות באיחוד האפריקאי, ועמם אפשר למנות את ארגון הסחר העולמי, ארגון התיירות העולמי וארגון הימאות הבינלאומי.
נציגויות דיפלומטיות בסאו טומה ופרינסיפה מהעולם
נציגויות דיפלומטיות של סאו טומה ופרינסיפה בעולם
הערות שוליים

↑  African Election Database
↑  CST
↑  Joint Communiqué by the Portuguese Minister of State, Minister for Foreign Affairs and Minister for Foreign Affairs and Communities of São Tomé e Príncipe Ministry of Foreign Affairs of Portugal, January 27, 2011
↑  São Tomé and Príncipe CIA Factbook
↑  China and Sao Tome and Principe Ministry of Foreign Affairs, People's Republic of China, 2006
ארמון הנשיאות
פילומנה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן פרירס 
 הופק בידי:  סטיב קוגן, גבריאל טנה, טרייסי סיוורד 
 תסריט:  סטיב קוגן, ג'ף פופ 
 עריכה:  ולריו בונלי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי דנץ' סטיב קוגן
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה 
 צילום:  רובי ראיין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, צרפת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פאתה 
 חברה מפיצה:  The Weinstein Company
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית27 בנובמבר 2013 ישראל20 במרץ 2014
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט ביוגרפי 
 תקציב:  12 מיליון דולר
 הכנסות:  $100,129,872
 הכנסות באתר מוג'ו:   philomena
 פרסים:  קוויר ליון 
 philomenamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פילומנה (באנגלית: Philomena) הוא סרט קולנוע בריטי-צרפתי-אמריקאי מסוגת דרמה קומית בבימויו של סטיבן פרירס משנת 2013. הסרט מבוסס על הספר "The Lost Child of Philomena Lee" של העיתונאי מרטין סיקסמית'. בסרט משחקים ג'ודי דנץ' וסטיב קוגן, ועלילתו מגוללת את סיפורה האמיתי של פילומנה לי המחפשת את בנה כ-50 שנים.
הסרט זכה בפרסים רבים בקרב פסטיבלי סרטים בינלאומיים. קוגן וג'ף פופ זכו בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה. בנוסף הסרט זכה בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי באפט"א, ולשלושה פרסי גלובוס הזהב. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר; הסרט הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.
עלילה

העיתונאי מרטין סיקסמית' איבד את עבודתו כיועץ למפלגת הלייבור, והוא חוכך בדעתו בנוגע לכתיבת ספר על תולדות רוסיה. במהלך מסיבה ניגשת אליו ביתה של פילומנה לי. היא מציעה לו לכתוב כתבה על אימה שאולצה לוותר על בנה, אנתוני, לפני חמישים שנה כשהיא הייתה במנזר. למרות חוסר רצונו הראשוני לכתוב כתבה מסוג זה, מרטין שומע את סיפורה של פילומנה, והוא מחליט להירתם למשימה.
בשנת 1951 פילומנה, שנשלחה למנזר שון רוס באירלנד על ידי אביה, נכנסה להריון לא מתוכנן. לאחר הלידה, היא נאלצה לעבוד ארבע שנים כדי לממן את שהותה במקום. יום אחד, ללא התראה מוקדמת, הנזירות מסרו את בנה לזוג הורים מאמצים. פילומנה הסתירה את הסיפור מבני משפחתה, אך היא ביקרה בקביעות במנזר כדי לברר מה עלה בגורלו של בנה, אנתוני. מנהלת המנזר טענה במשך שנים שאין בידיה מידע על הבן וכי המסמכים אבדו.
פילומנה ומרטין מבקרים יחדיו במנזר, ותוצאות הביקור דומות לקודמות. הנזירות טוענות שבעקבות שרפה נאבדו כל רישומי האימוץ של המנזר. אולם בעת ביקור בפאב מקומי מרטין מגלה כי ישנה שמועה שאנשי המנזר שרפו בכוונה את הרישומים ושהם מכרו את הילדים לאזרחים אמריקאים.
חקירתו של מרטין לא צולחת באירלנד, והוא מזמין את פילומנה לטוס עמו לארצות הברית. מאוחר יותר מרטין מגלה כי אנתוני אומץ על ידי מארג' ודוק האס ששינו את שמו למייקל. הוא גילה כי מייקל עבד כעורך דין ופקיד בכיר בממשלותיהם של רונלד רייגן ושל ג'ורג' הרברט ווקר בוש. מרטין גילה שמייקל נפטר לפני תשע שנים.
למרות מצב רוחה של פילומנה, היא מחליטה לבקר את מכריו של מייקל. היא פוגשת ידידה שלו שמספרת שהוא היה הומוסקסואל ושהוא נפטר ממחלת האיידס. פילומנה ומרטין מבקרים את אחותו של מייקל, מרי, המגלה להם אודות בן זוגו, פיט אולסון. לאחר ניסיונות רבים להידבר עם פיט, פילומנה מצליחה לשכנע אותו לדבר איתה. לשמחתה של פילומנה, פיט מספר לה כי מייקל תמיד תהה לגבי עברו, ואף נסע למנזר באירלנד כדי לברר על אימו הביולוגית. להפתעתם, פיט טוען כי הנזירות אמרו למייקל כי אימו נטשה אותו. בנוסף מתברר כי מייקל נקבר בבית הקברות של המנזר.
הסיפור נגמר במנזר. מרטין מתעמת עם הנזירה הילדגרד שטוענת שהיעלמותו של מייקל היא עונשה של פילומנה. להפתעת הנוכחים, פילומנה מוחלת לנזירה. כאשר השניים פוקדים את קברו של מייקל, מרטין מודיע לפילומנה שהוא החליט לא לפרסם את הסיפור, אולם פילומנה מבקשת ממנו לחשוף את הפרשה.
צוות שחקנים

ג'ודי דנץ' - פילומנה לי
סופי קנדי קלארק - פילומנה בצעירותה
סטיב קוגן - מרטין סיקסמית'
ברברה ג'פורד - הנזירה הילדגרד
קייט פליטווד - הנזירה הילדגרד בצעירותה
מייר וינינגהם - מרי
מישל פיירלי - סאלי מיטשל
רות מק'ביי - האם ברברה
אנה מקסוול מרטין - ג'יין
פיטר הרמן - פיט אולסון
קבלה

הסרט זכה לביקורות מהללות. האתר "Rotten Tomatoes" נתן ציון של 92% בהתבסס על 164 ביקורות. האתר ציין כי הסרט בנוי על תסריט עוצמתי והופעות מעולות של ג'ודי דנץ' ושל סטיב קוגן. האתר "Metacritic" נתן לסרט ציון של 76 מתוך 100 בהתבסס על 41 ביקורות.
למרות הביקורות החיוביות, מבקרים רבים יצאו נגד הסרט עקב משנתו האנטי-קתולית. העיתון "ניו יורק פוסט" הגדיר את הסרט כ"מתקפה נוספת על הקתולים". מבקר העיתון קייל סמית' אמר שאם היה מדובר על היהדות או על האסלאם הסרט לא היה נעשה. מפיץ הסרט, הארווי ויינשטיין, פרסם מודעה ב"ניו יורק טיימס" היוצאת נגד טענות המבקרים. סמית' טען שזוהי מגמתו של המפיק להוציא סרטים אנטי-קתוליות כמו "כומר" (1994), "The Butcher Boy" ‏ (1997) ו"האחיות מגדלנה" (2002).
הסרט היווה הצלחה כלכלית עם הכנסות של 35,223,747 דולר ברחבי ארצות הברית בלבד. נכון ל-6 במרץ 2014 הסרט הכניס כ-89.3 מיליון דולר ברחבי העולם.
קבלה > פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מועמדים ומקבלי הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע (פרס אוסקר) | 2 במרץ 2014 | הסרט הטוב ביותר | גבריאל טנה, סטיב קוגן וטרייסי סיוורד | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע (פרס אוסקר) | 2 במרץ 2014 | השחקנית הטובה הראשי הטוב ביותר | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע (פרס אוסקר) | 2 במרץ 2014 | התסריט המעובד הטוב ביותר | סטיב קוגן וג'ף פופ | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע (פרס אוסקר) | 2 במרץ 2014 | הפסקול המקורי הטוב ביותר | אלכסנדר דספלה | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה | 16 בפברואר 2014 | הסרט הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה | 16 בפברואר 2014 | הסרט הבריטי הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה | 16 בפברואר 2014 | השחקנית הראשית הטובה ביותר | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה | 16 בפברואר 2014 | התסריט המעובד הטוב ביותר | סטיב קוגן וג'ף פופ | זכייה |
| פרסי גלובוס הזהב | 12 בינואר 2014 | הסרט הטוב ביותר - דרמה |  | מועמדות |
| פרסי גלובוס הזהב | 12 בינואר 2014 | השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
| פרסי גלובוס הזהב | 12 בינואר 2014 | התסריט הטוב ביותר | סטיב קוגן וג'ף פופ | מועמדות |
| פרסי גילדת שחקני המסך | 18 בינואר 2014 | ההופעה הטובה ביותר על שחקנית ראשית - סרט קולנוע | ג'ודי דנץ' | מועמדות |
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, "כוח משיכה" ו"12 שנים של עבדות" זכו בפרסי הבאפט"א, באתר הארץ, 17 בפברואר 2014
↑  שני ליטמן, הוכרזו המועמדים לקראת הטקס ב-12 בינואר 2014, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2013
↑  אורון שמיר, אור סיגולי, טל לוין וליאה לוין, עכבר העיר, לייב בלוגינג: "12 שנים של עבדות" זכה באוסקר, באתר הארץ, 3 במרץ 2014
פרס עמ"י

| --- | --- |

סמליל הטקס
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  ערוץ 24 
 תקופת הפרס:  2005–2008 (כ־3 שנים) 
 
פרס עמ"י (ראשי תיבות של "ערוץ מוזיקה ישראלית") היה פרס ישראלי שהוענק מדי שנה מ-2005 עד 2008 על ידי ערוץ "מוזיקה 24", ליוצרי המוזיקה הבולטים של השנה הקודמת, בטקס ששודר בשידור ישיר. השם עמ"י מזכיר בהגייתו את שמו של פרס אמי המוענק לתעשיית הטלוויזיה האמריקאית מדי שנה.
היסטוריה

ערוץ 24 הכריז על השקת פרסי העמ"י באוגוסט 2004, בו יחולקו פרסים בעשר קטגוריות. בנוסף הודיע שהזוכים ייבחרו על ידי הצופים באמצעות הצבעה באינטרנט או הודעות SMS, כאשר את רשימת המועומדים תבחר ועדה בראשות עורך הערוץ יואב קוטנר. הטקס הראשון נערך ב-14 בפברואר 2005 בגני התערוכה בתל אביב, בהנחיית איל קיציס. אהוד בנאי זכה בשלושה פרסים, "זמר השנה", "תמלילן השנה" ו"אלבום השנה". שמוליק קראוס זכה בפרס על תרומה מיוחדת למוזיקה העברית. לקראת הטקס הודיעה הזמרת מאיה בוסקילה כי החליטה שלא תשתתף, עקב אי-שביעות מכך שאלבום הבכורה שלה, "סיפור מכור", לא היה מועמד לתואר "אלבום השנה", ולהיטים מתוכו, "יש בלבי כינור", "הלב" ו"סיפור מכור", לא היו מועמדים לתואר "שיר השנה". עם זאת היא הייתה היא מועמדת לפרס "זמרת השנה" ו"פריצת השנה" (בו זכתה).
טקס פרסי עמ"י השני נערך ב-1 בפברואר 2006, בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב, שוב בהנחיית איל קיציס.  אריק איינשטיין זכה בפרס על תרומה מיוחדת למוזיקה העברית.
טקס פרסי עמ"י השלישי נערך ב-7 במרץ 2007 בביתן 1 בגני התערוכה בתל אביב, בהנחיית גורי אלפי. הוא כלל בשנה זו רק שמונה קטגוריות. נינט טייב והראל סקעת זכו בפרס זמרי השנה.
טקס פרסי עמ"י האחרון נערך ב-25 בדצמבר 2007,  במועדון 24 בנמל תל אביב. להקת "סינרגיה" זכתה בפעם השנייה ברציפות בפרס "הרכב השנה", וזכתה גם בפרס "חביב הקהל". שלמה ארצי זכה בפרס על תרומה מיוחדת למוזיקה העברית.
רשימת הזוכים > עמ"י הראשון

פריצת השנה - מאיה בוסקילה
אלבום השנה - ענה לי - אהוד בנאי
הרכב השנה - הדג נחש
די.וי.די השנה - משינה
במאי השנה - ליאור מולכו
צלם הקליפים של השנה - ניתאי נצר
קליפ השנה - "שירת הסטיקר" של להקת הדג נחש
זמרת השנה - מאיה בוסקילה
זמר השנה - אהוד בנאי
שיר השנה - "מי אוהב אותך יותר ממני" - ארקדי דוכין
מלחין השנה - ארקדי דוכין
תמלילן השנה - אהוד בנאי
תרומה מיוחדת למוזיקה העברית: שמוליק קראוס
רשימת הזוכים > עמ"י השני

זינוק השנה - שירי מימון
מופע השנה - עברי לידר
אלבום השנה - מטרופולין
תגלית השנה - בית הבובות
הרכב השנה - בית הבובות
די.וי.די השנה - "שבלול" - של חבורת לול
במאי השנה - עמית עייני וקובי פלשמן
קליפ השנה - "Perfect Cure" של להקת My Second Surprise
זמרת השנה - מירי מסיקה
זמר השנה - עברי לידר
שיר השנה - "הוא" - איזבו ושוטי הנבואה
תרומה מיוחדת למוזיקה העברית: אריק איינשטיין
רשימת הזוכים > עמ"י השלישי

זמר השנה - הראל סקעת
זמרת השנה - נינט טייב
להקת השנה - סינרגיה
תגלית השנה - קרן פלס
שיר השנה - "ואת" של הראל סקעת
אלבום השנה - "בעזרת הג'אם" של הדג נחש
קליפ השנה - "עם הזמן" של אביב גפן
במאי השנה - אסף בילט
רשימת הזוכים > עמ"י הרביעי

זמר השנה - עידן יניב
זמרת השנה - מירי מסיקה
להקת השנה - סינרגיה
תגלית השנה - רן דנקר ועילי בוטנר
שיר השנה - "זה ששומר עליי" - שרית חדד ו"בואי נעזוב" - רן דנקר ועילי בוטנר
אלבום השנה - "פורטה" - היהודים
קליפ השנה - "מכונת השירים הגדולה" - חמי רודנר
חביב הקהל - סינרגיה
תרומה מיוחדת למוזיקה העברית: שלמה ארצי
טבלת זכיות אמנים:
| אמן | זכיות | מועמדויות |
| --- | --- | --- |
| הדג נחש | 3 | 8 |
| אהוד בנאי | 3 | 7 |
| סינרגיה | 3 | 4 |
| מירי מסיקה | 2 | 5 |
| ארקדי דוכין | 2 | 4 |
| בית הבובות | 2 | 4 |
| עברי לידר | 2 | 4 |
פוליטיקה של ניו זילנד

ניו זילנד מתפקדת כמונרכיה חוקתית עם מערכת פרלמנטרית של ממשלה. המערכת הבסיסית דומה מאוד לזאת של בריטניה, למרות שנעשו שינויים משמעותיים. ראש המדינה הוא צ'ארלס השלישי, אבל השלטון בפועל מנוהל על ידי ראש הממשלה והקבינט שנבחר מהפרלמנט.
חוקה

לניו זילנד אין חוקה רשמית כתובה. המערכת החוקתית מורכבת מתערובת של מסמכים שונים (הכוללים חוקים מסוימים של הפרלמנט הניו זילנדי והבריטי), הסכם ואיטנגי ומוסכמה חוקתית (constitutional conventions). רוב המרכיבים בעלי אופי של חוקה אוגדו ביחד בחוק החוקה 1986. ישנן לפעמים הצעות לחוקה רשמית, אבל לא נעשים צעדים רציניים על מנת לאמץ הצעות אלו.
מונרכיה

ראש המדינה של ניו זילנד הוא מלך ניו זילנד, כיום צ'ארלס השלישי. המונרכיה של ניו זילנד נפרדת מהמלוכה הבריטית מאז "חוק התואר המלכותי של ניו זילנד" ב-1953, וכל ענייניו הרשמיים של צ'ארלס השלישי בניו זילנד מלווים בשם "מלך ניו זילנד", ולא מלך בריטניה. תפקיד המונרכיה מונהג על ידי המושל הכללי של ניו זילנד שממונה בעקבות המלצה של ראש הממשלה, מ-2021 מכהנת בתפקיד סינדי קירו.
רשות מבצעת

הקבינט, שאחראי על הפרלמנט, משמש כרשות מבצעת. את הקבינט מנהיג ראש הממשלה, שהוא מנהיג המפלגה או הקואליציה המחזיקה ברוב המושבים בבית הנבחרים. כל ראשי הקבינט חייבים להיות חברי פרלמנט (MPs).
| משרד | שם | מפלגה | מאז |
| --- | --- | --- | --- |
| המלך | צ'ארלס השלישי |  | 8 בספטמבר 2022 |
| המושלת הכללית | סינדי קירו |  | 31 באוגוסט 2011 |
| ראש הממשלה | כריס היפקינס | הלייבור | 25 בינואר 2023 |
בית המחוקקים

הגוף המחוקק הראשי של ניו זילנד הוא בית הנבחרים, שהוא פרלמנט חד ביתי. מאז 1993 מונהגת בניו זילנד שיטת בחירות יחסיות משולבות (mixed member proportional):
מטרת השיטה: מצד אחד לשמור על היחס בין גודל המפלגות לבין מספר מצביעיהן ("בחירות יחסיות"), ומצד שני לשלב נציגים מקומיים בפרלמנט ("בחירות אזוריות").
מימוש השיטה: כל אזרח המצביע בבחירות, נדרש להצביע הן למפלגה והן למועמד מקומי. כאשר המועמד המקומי שבחר ניצח באזור הבחירה, יכנס מועמד זה לפרלמנט כאחד מנציגי המפלגה. אם המועמד המקומי לא ניצח באזור הבחירה, תשמש ההצבעה המפלגתית להכנסת מועמדים מרשימת המפלגה אל הפרלמנט.
בדרך כלל יש בפרלמנט 120 חברים, אך מספר זה עשוי להשתנות עקב שיטת הבחירות, כדי להבטיח יחסיות.
כיום שמורים מספר מושבים לחברים נבחרים שנבחרים לפי סבב מאורי נפרד. המאורים יכולים להצביע ולרוץ לפרלמנט גם למושבים שאינם שמורים להם, וכמה מהם אכן נכנסו לפרלמנט בדרך זו. תקופת הכהונה המרבית של הפרלמנט היא שלוש שנים, אף על פי שאפשר להקדים את הבחירות. בניו זילנד יש זכות הצבעה לכל אזרח שעבר את גיל 18. בשנת 1893 הייתה ניו זילנד למדינה הראשונה בעולם שנתנה זכות בחירה לנשים.
מפלגות פוליטיות ובחירות > המפלגה הלאומית של ניו זילנד

המפלגה הלאומית של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand National Party, במאורית: Rōpū Nāhinara) היא מפלגת ימין-מרכז בניו זילנד, המפלגה הגדולה כיום בפרלמנט של ניו זילנד ואחת משתי המפלגות הגדולות בפוליטיקה של ניו זילנד. המפלגה נוסדה ב-1936 כמיזוג של "המפלגה המאוחדת" ושל "המפלגה הרפורמיסטית" ובכך היא המפלגה השנייה בוותיקותה שפעילה כיום בניו זילנד.
מפלגות פוליטיות ובחירות > מפלגת הלייבור של ניו זילנד

מפלגת הלייבור של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand Labour Party, במאורית: Rōpū Reipa o Aotearoa) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בניו זילנד ואחת משתי המפלגות הראשיות בפוליטיקה של ניו זילנד. המפלגה הוקמה ב-1916 ובכך היא המפלגה הפוליטית הוותיקה ביותר מבין המפלגות הפעילות כיום בניו זילנד.
מערכת משפטית

מערכת המשפט מורכבת מבית המשפט העליון של ניו זילנד, בית דין לערעורים של ניו זילנד, בית משפט גבוה, בית משפט מחוזי, ועוד בתי משפט ובתי דין. שופטים יכולים לכהן ביותר מבית משפט אחד.
למשפט של ניו זילנד יש שלושה מקורות עיקריים - המשפט המקובל באנגליה, חוקים מסוימים של הפרלמנט הבריטי שנחקקו לפני 1947 (בצורה בולטת חוק הזכויות 1689) וחוקים של הפרלמנט של ניו זילנד. כדי לפרש חוקי מדינה, בתי המשפט השתדלו לשמור על אחידות עם חוקי המדינה.
ממשלה מקומית

ניו זילנד היא מדינה יחידאית (unitary state) ולא פדרציה. חבלי ניו זילנד הוקמו בסמכות הממשלה ומנגד, הממשלה לא הוקמה בסמכות החבלים. לחבלים מוקנות הסמכויות שהואצלו להם על ידי הממשלה המרכזית בלבד. סמכויות אלו הן פחותות בהשוואה למקובל במדינות אחרות. לדוגמה: האחריות על המשטרה והחינוך בידי הממשלה המרכזית, בעוד שהאחריות על מיזמי בניית דיור מוזל ניתנה למועצות החבלים. בעבר הייתה השליטה במשק החשמל בידי החבלים, אך מאז שנות התשעים, תחום זה הופרט או עבר לידי הממשלה המרכזית.
מדי שלוש שנים נערכות בחירות מקומיות בהן נבחרים ראשי הערים, חברי מועצות הערים והחבלים, חברי המועצות הקהילתיות וחברי מועצות הבריאות החבליות.
צ'אלה (זמרת)

| --- | --- |
 שם לידה:  צ'אלה יוקסל
 מוקד פעילות:  טורקיה טורקיה
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ טורקי
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  DMC
 
צ'אלה יוקסל (בטורקית: Çağla Yüksel) היא זמרת טורקייה, שזכתה להצלחה בין-לאומית עם שירה "Saz mı Caz mı?".
קריירה

בשנת 2014 הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, Nasıl Yani / Bilmiyormusun – הוא כלל ארבע רצועות בסך הכול. בהמשך לכך, יצא הדואט "Elveda", ואחריו הלהיט הבין-לאומי הראשון שלה, "Saz mı Caz mı?". במקור, מדובר במעין חידוש עדכני יותר לשירה של הזמרת הטורקייה גולשן באותו השם מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, Be Adam. הוא זכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-275 מיליון צפיות בסך הכול, והפך לאחד מחמישה-עשר הקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים. הרמיקס הרשמי של השיר יצא לאור באוגוסט 2018. אחריו, יצא להיט נוסף ביחד עם הדי ג'יי הטורקי אמרה קאראדומן – "Ara Beni".
באוגוסט 2019 יצא השיר "Bi Yere de Yaz" שלא הצליח לשחזר את הצלחת קודמיו. שנתיים לאחר מכן, יצאו "En İyimi", ו-"Hadi Yarim". בתחילת שנת 2022 הוציאה את הדואט "Bilirim Yalan" עם אלאדין ארגון. את המשך הקריירה המוזיקלית שלה החליטה צ'אלה לקיים באמצעות הוצאת השיר "Öpünce" והרמיקס הנלווה שלו. בספטמבר 2023 הוציאה את השיר "Sulu Göz", ללא וידאו קליפ נלווה.
הסינגל הראשון שהוציאה בשנת 2024 הוא "Seni Sevmeyen Ölsün", ללא קליפ גם כן.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: Nasıl Yani / Bilmiyormusun
הערות שוליים

1 2  netd müzik (2018-06-11), Çağla - Saz mı Caz mı?, נבדק ב-2024-08-09
↑  Nasıl Yani / Bilmiyormusun - EP by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2014-04-17, נבדק ב-2024-08-09
↑  Elveda - Single by Bertuğ & Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2018-05-16, נבדק ב-2024-08-09
↑  Saz mı Caz mı? - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2018-06-11, נבדק ב-2024-08-09
↑  Büşra Sarıaltın (2016-03-22), Gülşen - Saz mı Caz mı, נבדק ב-2024-08-09
↑  netd müzik, YouTube
↑  Saz mı Caz mı (Remix) - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2018-08-02, נבדק ב-2024-08-09
↑  netd müzik (2019-03-08), Çağla - Ara Beni, נבדק ב-2024-08-09
↑  Bi Yere de Yaz - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2019-08-07, נבדק ב-2024-08-09
↑  En İyimi - Single by Çağla & Osman Çetin on Apple Music (באנגלית בריטית), 2021-04-02, נבדק ב-2024-08-09
↑  Hadi Yarim - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2021-06-25, נבדק ב-2024-08-09
↑  Bilirim Yalan - Single by Alaaddin Ergün & Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2022-02-19, נבדק ב-2024-08-09
↑  Öpünce - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2023-07-07, נבדק ב-2024-08-09
↑  Öpünce (İlkan Günüç Remix) - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2023-08-02, נבדק ב-2024-08-09
↑  Doğan Music Company (2023-08-31), Çağla - Sulu Göz, נבדק ב-2024-08-09
↑  Seni Sevmeyen Ölsün - Single by Çağla on Apple Music (באנגלית בריטית), 2024-01-19, נבדק ב-2024-08-09
פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט

פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: Friedrich Karl August Fürst zu Waldeck und Pyrmont; 25 באוקטובר 1743 - 24 בספטמבר 1812), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1763–1812.
ביוגרפיה

פרידריך קרל אוגוסט נולד ב-25 באוקטובר 1743 בצווייבריקן לקרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט וכריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה מנסאו-זארבריקן. בצעירותו בילה פרידריך קרל אוגוסט שנה וחצי בלוזאן, שווייץ, ולאחר מכן טייל במסגרת הטיול הגדול בצרפת ובאיטליה. בבחרותו היה פרידריך קרל אוגוסט בקשר עם שרלוטה הרמן, בתו של ראש הממשלה, אולם אמו סירבה לו להינשא עמה, והוא נשאר רווק עד מותו. בשנת 1757 התגייס פרידריך קרל אוגוסט לצבא ההולנדי, וקיבל דרגת לוטננט קולונל.
בשנת 1763 מת אביו קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט, ופרידריך קרל אוגוסט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1766 הועלה פרידריך קרל אוגוסט לדרגת מייג'ור גנרל, ובשנת 1767 הקים גדוד רביעי מתושבי הנסיכות, בנוסף על 3 הגדודים שאביו הקים. בשנת 1772 הועלה פרידריך קרל אוגוסט לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הצבא ההולנדי.
בשנת 1775 ביקר פרידריך קרל אוגוסט בבריטניה, ולאחר חזרתו החל בבניית כבישים, וקידם את החקלאות והמסחר בנסיכות. על מנת לכסות את הגרעון הגדול שנוצר בנסיכות בעקבות הפיתוח המואץ, השכיר פרידריך קרל אוגוסט לבריטים 1,225 חיילים, על מנת לסייע להם במלחמתם נגד האמריקנים. אולם בכך לא היה די, ובשנת 1784 הגיעה הנסיכות לידי פשיטת רגל. במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה לחם פרידריך קרל אוגוסט בשורות הצבא ההולנדי, ובשנת 1794 פרש משירות צבאי פעיל.
בשנת 1805 נתן פרידריך קרל אוגוסט לאחיו הנסיך גאורג את נסיכות פירמונט, ובשנת 1807 צירף את הנסיכות לקונפדרציה של הריין. ב-24 בספטמבר 1812 מת פרידריך קרל אוגוסט, ואחיו גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו ואיחד בחזרה את שתי הנסיכויות.