stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארגז
הערות שוליים

↑  אימת השטפונות בתל אביב והשרון, דבר, 8 בנובמבר 1938
↑  ליילנד טייגר (מנוע קדמי)המרכז ההיסטורי של אגד
↑  הונחה אבן פינה לביח"ר למקררים חשמליים, על המשמר, 21 בנובמבר 1949
↑  מפת תל אביב והסביבה שנערכה בשנת 1958 והודפסה ב- 1960 ע"י מחלקת המדידות, עם ציון מיקום 'בית חרושת הארגז' (מס' 385 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מיכל רוה, ‏תשלובת הארגז מכרה לאחים עופר 21 דונם ברעננה ב-13 מיליון דולר, באתר גלובס, 21 בנובמבר 1996
↑  מיכל רוה, ‏מכירת הארגז למורגנשטרן-פיירצ'יילד מתעכבת עקב חילוקי דעות, באתר גלובס, 25 במאי 1997
↑  מיכל רוה, ‏מנהלי הארגז מכינים תכנית הבראה הכוללת סגירת מפעלים ומכירת נדל"ן, באתר גלובס, 25 ביוני 1998
מיכל רוה, ‏מנהלי הארגז: ללא חתימה על תכנית ההבראה - תיסגר החברה תוך 10 ימים, באתר גלובס, 20 באוגוסט 1998
↑  מיכל רוה, ‏מאמץ של הרגע האחרון למנוע את פירוק הארגז, באתר גלובס, 7 באוקטובר 1998
↑  יצחק דנון ומיכל רוה , ‏ביהמ"ש אישר את מכירת תשלובת הארגז כעסק חי לתשובה ולשלום, באתר גלובס, 23 בינואר 2000
↑  יצחק דנון, ‏הארגז מתכוונת לרכוש את פעילותה של טכנופח, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2003
↑  בן-ציון ציטרין, טכנופח המייצרת עבור מערכת הביטחון מבקשת הקפאת הליכים; חובותיה - 15.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2003
↑  אורנה רביב, ‏מינהלת מרכז ההשקעות אישרה היום (א') 14 תוכניות בהשקעה של כ-120 מיליון דולר, באתר גלובס, 7 במרץ 1997
↑  קרן צוריאל , ‏קבוצה בראשות גד פרופר רכשה חברות מיקרו-אלקטרוניקה לרכב, באתר גלובס, 23 ביוני 2000
↑   אורן דורי, המפעלים הישראליים הפסידו לאוטובוסים מסין - ויצטרפו אליהם, באתר TheMarker‏, 12 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007365806905171  LCCN: nr94017171   WorldCat (עם LCCN): nr94-017171 
ארונית משרדית מתוצרת הארגז, 1941. צילום של זולטן קלוגר
אוטובוס תוצרת הארגז במוזיאון אגד בחולון
אוטובוס עם שלדת מאן בשירות אגד תוצרת הארגז מרכב: אפסילון A
קרון נוסעים מס' 93, מסדרת קרונות בעלי גוף פלדת אל-חלד (נירוסטה) במוזיאון רכבת ישראל. נבנה ב-1965 על ידי חברת Carel-Fouche עבור הרכבת הצרפתית. בשנת 1994 נרכשו הקרונות מדגם הזה, על-ידי חברת 'הארגז', במסגרת חוזה לשיפוץ קרונות של רכבת ישראל, ובהמשך הועברו לבעלות רכבת ישראל.
רכבת תוצרת אלסטום (המכונה מו-דו ספרדים). חברת הארגז שימשה כקבלן משנה עבור חברת אלסטום, שבנתה וסיפקה רכבות מדגם זה לרכבת ישראל.
המערכה בגינאה החדשה

חיילים אמריקאים תוקפים עמדות יפניות סמוך לבונה. ינואר 1943.
המערכה בגינאה החדשה הייתה חלק מהזירה הפסיפית במלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה היה האי גינאה החדשה מחולק לשלושה חלקים:
טריטוריית גינאה החדשה, החלק הצפון-מזרחי של גינאה החדשה, כולל האיים המקיפים אותו, היה בשליטת אוסטרליה תחת מנדט חבר הלאומים.
טריטוריית פפואה, החלק הדרום-מזרחי של גינאה החדשה היה קולוניה אוסטרלית.
גינאה החדשה ההולנדית, החלק המערבי של גינאה החדשה.
לאי גינאה החדשה נודעה חשיבות אסטרטגית רבה מכיוון שזהו שטח יבשתי גדול הסמוך לאוסטרליה. שטחו הנרחב של האי סיפק מקום רב להקמת בסיסי אוויר, צבא וצי.
הלחימה באי בין כוחות האימפריה היפנית לבין כוחות בעלות הברית החלה עם ההתקפה היפנית על רבאול ב-23 בינואר 1942. לאחר ההתקפה הפכה רבאול לבסיס הקדמי של היפנים ליתר המערכה בגינאה החדשה. הלחימה באי נמשכה באזורים מסוימים עד לסיום המלחמה באוגוסט 1945.
גנרל דאגלס מקארתור הוביל את כוחות בעלות הברית כמפקד העליון של אזור דרום מזרח האוקיינוס השקט. בסיסיו של מקארתור שכנו במלבורן, בבריזביין ובמנילה. בצד היפני פיקד גנרל היטושי איממורה על הארמייה האזורית השמינית של צבא יפן, שלחמה בגינאה החדשה ובמערכה באיי שלמה. בסיסו של איממורה שכן ברבאול. הארמייה ה-18, תחת פיקודו של לוטננט-גנרל הטזו אדאצ'י, הייתה אחראית לפעילות היבשתית בגינאה החדשה.
בתחילת המערכה ניצלו היפנים את יתרונם המספרי והמכני על פני הכוחות האוסטרלים באי ודחקו אותם, אך לאחר קרב ים האלמוגים וקרב מידווי, בהם ספג הצי הקיסרי היפני אבדות קשות, בהן מספר נושאות מטוסים, נאלצו היפנים להמשיך את המערכה על הקרקע, ללא סיוע אווירי מנושאות מטוסים, ושם נעצרה מתקפתם, לפני שהגיעו לפורט מורסבי. במקביל, כבשו בעלות הברית את האי גוודלקנל שבאיי שלמה, ופתחו חזית נוספת איתה נאלצו היפנים להתמודד. האבדות הקשות שספגו היפנים במערכה בגוודלקנל ובקרבות השונים במערכה באיי שלמה הביאו להיחלשות ההגנות היפניות בדרום מערב האוקיינוס בשקט, ובסופו של דבר הובילו לניצחון בעלות הברית.
קרבות מרכזיים

קרב רבאול
מבצע MO
קרב ים האלמוגים
קרב בונה-גונה
ראו גם

רוח הרפאים מהביצה
ההיררכיה של חומסקי

איור גרפי של קבוצות השפות הכלולות בהיררכיית חומסקי
ההיררכיה של חומסקי, היא מיון משפחות של דקדוקים על פי כללי השכתוב שהם מתירים.
ההיררכיה נקראת על שם נועם חומסקי, שהיה הראשון אשר ניסה למיין משפחות דקדוקים לפי כוחם היחסי.
ההיררכיה שחומסקי הציע מסווגת דקדוקים פורמליים לקבוצות שונות על פי כוח הבעה עולה. כלומר, כל קבוצה עוקבת יכולה ליצור מערך רחב יותר של שפות פורמליות מזו שקדמה לה. לטענת חומסקי, מודליזציה של הבטים מסוימים בשפה טבעית דורשת דקדוק פורמלי מורכב יותר (כפי שהוא נמדד בהיררכיית חומסקי) מאשר מודליזציה של שפות אחרות. לדוגמה, בזמן ששפה רגולרית חזקה מספיק לתאר מורפולוגיה אנגלית, היא אינה חזקה מספיק כדי לתאר תחביר אנגלי. בנוסף להיותה רלוונטית לבלשנות, יש להיררכיית חומסקי שימוש במדעי המחשב, ויש לה קשרים חשובים גם לתורת האוטומטים.
באופן כללי, כל משפחה מתקבלת על ידי הוספת אילוץ על כללי השכתוב של המשפחה הקודמת, ועל-כן יש יחס של הכלה בין קבוצות הדקדוקים.
כמו כן, כל משפחה מתאימה למשפחת אוטומטים מטיפוס מסוים. כלומר, יש שקילות בין קבוצת השפות שנוצרות על ידי דקדוקים ממשפחה מסוימת לבין קבוצות השפות המתקבלות על ידי אוטומטים מהמשפחה המתאימה.
חלוקה למשפחות

המיון מתחלק ל-4 טיפוסי משפחות:
דקדוקים בלתי-מוגבלים
דקדוקים תלויי-הקשר
דקדוקים חופשיי-הקשר
דקדוקים רגולריים
לקריאה נוספת

שמואל זקס ונסים פרנסיז, ‏אוטומטים ושפות פורמליות ב, האוניברסיטה הפתוחה, 2000, יחידה 6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4529323-5
המשמר האזרחי של וייטצ'אפל

ג'ורג' לאסק ראש המשמר האזרחי של וייטצ'אפל
המשמר האזרחי של וייטצ'אפל (באנגלית: The Whitechapel Vigilance Committee) היה ארגון של מתנדבים ששם לעצמו מטרה לעצור את מעשי הרצח שפקדו את שכונת וייטצ'אפל בלונדון בסתיו של שנת 1888 ושבוצעו ככל הנראה על ידי הרוצח הידוע לשמצה ג'ק המרטש. המשמר הוקם על ידי מספר אנשי עסקים מקומיים שהביעו דאגה מהשפעת הרציחות על עסקיהם. בראש המשמר עמד, ג'ורג' לאסק, קבלן בניין במקצועו, שנבחר לתפקיד בישיבה הראשונה שעשה המשמר ב-10 בספטמבר 1888.
מתוקף תפקידו, שמו של לאסק הופיע רבות בעיתונים ועלונים מאותה תקופה. בפרסומים אלה קרא לאסק לציבור הרחב למסור מידע שייתכן וקיים ברשותו אודות זהותו של המרטש והתרעם על כך שהרשויות לא הציעו פרס כספי למי שימסור מידע זה. אנשיי המשמר פעלו רבות בניסיון לשכנע את הממשל הבריטי, ברשותו של ראש הממשלה רוברט ססיל, להציע פרס עבור מידע שיוביל לתפיסת הרוצח. לאחר שניסיונות אלה כשלו החליט המשמר להציע פרס כספי משלו. המשמר שכר גם שני חוקרים פרטים שחקרו את הפרשה בנפרד מהמשטרה.
איור המתאר את אנשיי המשמר בוחנים את תוכן הקופסה שצורפה למכתב שנשלח ללאסק
בעקבות חוסר שביעות רצון שפשטה באוכלוסייה המקומית מרמת הביטחון שסיפקה המשטרה התקבלה החלטה במשמר להתחיל לבצע סיורים משלהם. הסיורים החלו להתבצע החל מה-3 באוקטובר 1888, בעיקר על ידי אנשים מובטלים שנשכרו לצורך כך על ידי המשמר. אנשים אלה עבדו ברובע המזרחי של לונדון בכל לילה בין השעות ארבע בצהרים לחמש בבוקר בתמורה לשכר קטן אותו קיבלו מהמשמר. הסיירים סיירו באזורים קבועים תוך שהם מצוידים במשרוקית ואלה חזקה. המשמר עצמו נפגש בכל ערב בשעה תשע בפאב מסוים ולאחר שזה היה נסגר נהגו לצאת ולבצע ביקורות לסיירים ולעיתים אף הצטרפו לסיורים עצמם. ככל שחלף הזמן והרציחות לא פסקו החלו יותר ויותר אנשים להצטרף מיוזמתם לסיורים הללו.
בעקבות הפרסום הרב לו זכה לאסק בתקשורת הוא החל לקבל מכתביי איום רבים שנשלחו כביכול על ידי המרטש. אחד המכתבים הללו זכה לפרסום רב כאשר נשלח ללאסק בצירוף קופסה המכילה חצי כליה אנושית וזאת שבועיים לאחר שהמרטש לקח איתו כליה מאחת הקורבנות. למרות שקיימת הסכמה כי מכל המכתבים שנשלחו, מכתב זה הוא בעל הסיכויים הגבוהים ביותר להיות אותנטי, הטענה הרווחת היא שגם מכתב זה, בדומה לכל האחרים, היה מתיחה.
ההיפודרום של ביירות

| --- | --- |

מראה ההיפודרום בשנת 2016
 מידע כללי
 סוג:  אולם ספורט 
 מיקום:  ביירות 
 מדינה:  לבנון 
 קואורדינטות:  33°52′39″N 35°30′43″E﻿ / ﻿33.87745832347°N 35.511890941861°E﻿ / 33.87745832347; 35.511890941861
  (למפת ביירות מוגדלת) ההיפודרום של ביירות(למפת ביירות רגילה) ההיפודרום של ביירות he
 
ההיפודרום של ביירות (שמו המלא בצרפתית: Hippodrome du parc de Beyrouth) הוא מסלול מרוצי סוסים הממוקם בעיר ביירות, בירת לבנון.
היסטוריה

הרעיון להקמת ההיפודרום נהגה בתחילת המאה העשרים על ידי עשירי ביירות, שביקשו להקים בעיר מסלול מרוצים בסגנון מערבי ולצידו קזינו. הקמת ההיפודרום החלה בשנת 1916 על ידי אלפרד סורסוק, על חלק משטחו של יער האורנים של ביירות. הקמתו הושלמה בשנת 1921. מבנה שהוקם לידו ממערב ויועד לשמש כקזינו הפך למעונו של הנציב העליון של המנדט הצרפתי בלבנון. בצמוד להיפודרום ממזרח ניצב המוזיאון הלאומי של ביירות.
להיפודרום צורה אובלית. אורכו ממזרח למערב הוא כ-550 מטר, ורוחבו מצפון לדרום כ-180 מטר.
בשנות ה-60 היה ההיפודרום שוקק פעילות, והתקיימו בו שני מרוצי סוסים בכל שבוע.
יחידות של צה"ל התמקמו בהיפודרום במהלך המצור על ביירות בקיץ 1982.
היסטוריה > ההיפודרום הרומי

ההיפודרום הוא למעשה מסלול מרוצי הסוסים השני שהוקם בעיר. קדם לו ההיפודרום הרומי של ביירות (אנ'), ששרידיו שוכנים בצפון העיר, בקרבת הנמל ובסמוך לבית הכנסת מגן אברהם.
מראה ההיפודרום בשנת 1973
הליה בראבו הוליס

| --- | --- |

הליה בראבו הוליס בגן הבוטני שנקרא על שמה
 לידה:  30 בספטמבר 1901 Mixcoac, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  26 בספטמבר 2001 (בגיל 99) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו  המכון הפוליטכני הלאומי 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו 
 פרסים והוקרה:  פרס קקטוס הזהב (1980) 
 
ד"ר הליה בראבו הוליס (בספרדית: Dra. Helia Bravo Hollis;‏ 30 בספטמבר 1901 – 26 בספטמבר 2001) הייתה בוטנאית וביולוגית מקסיקנית שהתמחתה בסוקולנטים ובעיקר בקקטוסים.
בראבו הוליס הייתה אחת ממייסדי האגודה המקסיקנית לחקר הקקטוסים (Sociedad Mexicana de Cactología) ב-1951.
בשנת 1980 זכתה בפרס קקטוס הזהב (Cactus d'Or) מטעם הארגון הבינלאומי לחקר צמחים סוקולנטים (IOS - International Organization for Succulent Plant Study). הפרס הוענק לה על מחקרה במקסיקו אשר תרם להרחבת הידע אודות צמחים סוקולנטים.
קורות חיים

ד"ר הליה בראבו הוליס נולדה ב-30 בספטמבר 1901, בשכונה בדרום מקסיקו סיטי. בראבו הוליס נהגה לטייל בסופי שבוע עם הוריה, קרלוטה הוליס ומנואל בראבו ומכך נבעה אהבתה לטבע. כשהייתה בת פחות מ-12, אביה נורה בעקבות תמיכתו בנשיא מקסיקו פרנסיסקו מדרו.
בתחילת דרכה האקדמית, בראבו הוליס החלה ללמוד רפואה. בשנת 1924, כאשר פתחו באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו ((Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM) מסלול לתואר בביולוגיה, עברה אליו. בראבו הוליס נעשתה לביולוגית המוסמכת הראשונה במקסיקו.
ב-1931 היא סיימה תואר שני (MS) מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו עם תזה בנושא התרומה לידע על הקקטוסים בטוואקאן, פואבלה ("Contribution to the Knowledge of the Cactus of Tehuacán, Puebla").
בראבו הוליס הצטרפה לצוות האקדמי בבית הספר התיכון הלאומי שבמקסיקו סיטי (Escuela Nacional Preparatoria) כעוזרת הוראה ומאוחר יותר, כפרופסור. ב-1956 היא מונתה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו. ב-1965 החלה לנהל את הגן הבוטני באוניברסיטה זו והמשיכה בעבודה זו עד ליצאתה לגמלאות.
היא נישאה לחוסה קלמנטה רובלס, שהיה חבר לכיתה ובהמשך נעשה לרופא ולאחד מהנוירוכירורגים הראשונים במקסיקו. אך לאחר 13 שנות נישואין השניים התגרשו ללא ילדים.
הליה בראבו הוליס נפטרה בתאריך 26 בספטמבר 2001, 4 ימים לפני יום הולדתה ה-100.
האגודה המקסיקנית לחקר הקקטוסים

הליה בראבו הוליס הייתה אחת ממקימי האגודה המקסיקנית לחקר הקקטוסים (Sociedad Mexicana de Cactología) ב-1951. היא עשתה זאת יחד עם מקטלגים נוספים שחקרו במקסיקו, יחד ובנפרד- קרלוס צ'אבס, דדלי בלקברן גולד, חורחה מיירן, איזי מטודה והרננדו סאנצ'ז-מיוראדה. בראבו הוליס הייתה נשיאת האגודה בין השנים 1951 עד 1972.
פרסומים

בראבו הוליס כתבה מספר ספרים. הראשון שכתבה והבולט ביותר הוא "Las Cactaceas de Mexico" (הקקטוסים של מקסיקו), אשר נכתב בספרדית ב-1937 ומונה יותר מ-700 עמודים. בין השנים 1978 עד 1991, בראבו הוליס וסאנצ'ז-מיוראדה עדכנו יחד את הספר. הספר המעודכן כלל שלושה כרכים המונים בסך-הכל יותר מ-1800 עמודים.
בראבו הוליס פרסמה יותר מ-150 מאמרים. רוב המאמרים פורסמו במגזין "קקטוסים וסוקולנטים מקסיקנים" ("Cactaceasy Suculentas Mexicanas"), של האגודה המקסיקנית לחקר הקקטוסים, בה הייתה חברה זמן רב.
לזכותה של בראבו הוליס ניתן לזקוף תיאור של שני מינים- Backebergia, שתיארה בשנת 1953 ו- Pseudomitrocereus, שתיארה ביחד עם פרנץ בוקסבאום ב-1961. אך שני המינים הללו התגלו כזהים לצמח Pachycereus.
מורשתה

הצמח Heliabravoa שגילה קורט בקברג ב-1956 נקרא על שמה של בראבו הוליס. בהמשך מין זה התגלה כזהה לצמח Polaskia שתיאר בקברג ב-1949.
זוג קקטוסים נוספים נקראו על שמה של בראבו הוליס - Ariocarpus Bravoanus ו-Opuntia Bravoana.
הגן הבוטני באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו נקרא על שמה (הגן הבוטני ע"ש הליה בראבו הוליס - Jardín Botánico Helia Bravo Hollis). מכיוון שבראבו הוליס התעניינה בשימור, הגן מכיל מספר מינים של קקטוסים הנמצאים בסכנת הכחדה.
פרסים

הליה בראבו הוליס זכתה במספר פרסים:
האגודה האמריקאית לקקטוסים וסוקולנטים (Cactus and Succulent Society of America, Inc (CSSA)) – מלגה על כתיבת הספר "הקקטוסים של מקסיקו" ("Las Cactaceas de Mexico") ופרסומים נוספים (1941).
הארגון הבינלאומי לחקר צמחים סוקולנטים ((International Organization for Succulent Plant Study (IOS)– פרס קקטוס הזהב (Cactus d'Or) על מחקרה במקסיקו אשר תרם להרחבת הידע בנושא צמחים סוקולנטים (1980). בראבו הוליס הייתה השנייה שזכתה בפרס זה.
האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) - תואר דוקטור לשם כבוד (1985).
ראו גם

פורטל: בוטניקה
לקריאה נוספת

הליה בראבו הוליס, Las Cactaceas de Mexico, האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, 1937.
הערות שוליים

1 2  Gabi Serrato Marks, Women in Botany: Helia Bravo Hollis (1901 - 2001), The Femmes of Stem, ‏13.6.2018
1 2 3 4 5 6  Chuck Staples, HELIA BRAVO-HOLLIS BIOGRAPHY, CSSA
1 2 3  Helia Bravo Hollis, Curiosos y Comprometidos
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Botanist: Bravo  GND: 1057105090  ISNI: 0000 0000 2179 9326  LCCN: n80032650  NTA: 173949835  RERO: 02-A003039746  SUDOC: 108872416  VIAF: 235795855   WorldCat (עם VIAF): 235795855
היום יום חמישי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מקהלת שרונית
 יצא לאור:  2016 
 סוגה:  שיר ילדים 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  רני מגר
 לחן:  אמיר לקנר 
 
"היום יום חמישי" הוא שיר ילדים שבוצע בערוץ הופ! בשנת 2016 והפך בישראל ללהיט ויראלי.
רקע

היום יום חמישי הוא שיר מתוך סדרת סרטונים שהחלו להיות משודרים בערוץ הופ בשנת 2016. השיר נכתב על ידי רני מגר והולחן עלי ידי אמיר לקנר עבור הערוץ, כחלק מסדרת סרטוני איזה יום היום, שנועדו ללמד פעוטות וילדים את ימי השבוע. במסגרת הסדרה שודר בכל יום סרטון המתאים ליום בשבוע בו הוא שודר, מתוך שבעת ימי השבוע. במסגרת הסרטונים שרה ורוקדת קבוצה של ילדים בפארק, המחזיקים את האותיות בהן נכתבים ימי השבוע. מתוך סדרה זו בלט השיר המיועד ליום חמישי שהפך ללהיט ויראלי שמשותף רבות ברשתות החברתיות כאות שמחה לרגל סיום שבוע העבודה.
לשיר נוצרו גרסאות רבות שהופצו באמצעות האינטרנט והרשתות החברתיות בהן נראות דמויות שונות המרקדות בעליצות לצלילי הביצוע המקורי של השיר. השיר גם זכה לגרסה בתוכנית ארץ נהדרת.
באפריל 2016 רכשה חברת האופנה דלתא את הזכויות לשימוש בשיר עבור מסע הפרסום הקיצי של המותג, בעלות של כ-50 אלף שקל.
הערות שוליים

↑    נווית זומר ודני ספקטור, יום חמישי הגדול, באתר "ידיעות אחרונות", 20 באפריל 2016
↑  משה בנימין, השיר ששיגע אתכם הופך לקמפיין: דלתא רכשה את הזכויות של "היום יום חמישי", באתר אייס, 20 באפריל 2016
היום שבו היקום השתנה

| --- | --- |

 סוגה:  סרט תיעודי, טלוויזיה תיעודית 
 מנחים:  James Burke 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  10 
 הפקה
 הפצה:  BBC 
 שידור
 רשת שידור:  BBC One 
 תקופת שידור מקורית:  19 במרץ 1985 – 21 במאי 1985 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
היום שבו היקום השתנה: מבט אישי מאת ג'יימס בורק (באנגלית: The Day the Universe Changed: A Personal View by James Burke) היא סדרת טלוויזיה תיעודית בריטית שנכתבה והוגשה על ידי היסטוריון המדע ג'יימס בורק, ושודרה במקור ב-BBC1 מ-19 במרץ עד 21 במאי 1985 על ידי ה-BBC. הסדרה מתמקדת בעיקר בהשפעת התקדמות המדע והטכנולוגיה על החברה המערבית בהיבטיה הפילוסופיים. הסדרה שודרה בסוף שנות ה-80 בטלוויזיה החינוכית.
הכותרת באה מהרעיון הפילוסופי שהיקום קיים למעשה רק כפי שאדם תופס אותו דרך מה שהוא יודע; לכן, אם אדם משנה את תפיסתו את היקום באמצעות ידע חדש, הוא שינה למעשה את היקום עצמו. כדי להמחיש תפיסה זו, ג'יימס בורק מספר את הסיפורים השונים של תגליות מדעיות חשובות והתקדמות טכנולוגית וכיצד הם שינו באופן יסודי את האופן שבו הציוויליזציה המערבית תופסת את העולם. הסדרה מתנהלת בסדר כרונולוגי פחות או יותר, מתחילת ימי הביניים ועד ימינו.
פרקים

"ככה אנחנו: זה התחיל עם היוונים"
"לאור האמור לעיל: קונפליקט ימי הביניים: אמונה ותבונה": התפתחות המשמעת האקדמית הרחק מהמיסטיקה לעבר מבנה, לוגיקה ותבונה.
"נקודת מבט: דמיון מדעי ברנסאנס" התפתחות הגאומטריה, המשפיעה על כל דבר, מאמנות ועד קרטוגרפיה ולוחמה.
"עניין של עובדה: הדפסה משנה ידע": המצאת הדפוס, והשפעתה על האופן שבו נתפס הידע והשפה הפכה לסטנדרטית.
"הגיוני לאין שיעור: המדע משנה את השמים": השפעת המתמטיקה על האסטרונומיה, וההשפעה על האמונה הדתית.
"אשראי היכן שמגיע לו: מהפכת המפעלים והשוק": השפעת המסחר על העבודה, הזהות האישית והזכויות.
"מה הורה הרופא: השפעות חברתיות של ידע רפואי חדש": התפתחות בריאות הציבור ושינוי מעמד הרפואה והרופאים.
"כשירות לשלטון: המהפכה של דרווין": ההשפעות החברתיות של שיטתיות במדע, מלינאוס ועד דרווין.
"יצירת גלים: הפיזיקה החדשה: ניוטון מתוקן": מחקרים על תכונות המגנטיות, החשמל והאור הובילו מדענים להבנה שהפיזיקה הניוטונית אינה מספקת כדי להסביר את כל מה שהם רואים.
"עולמות ללא סוף: ידע משתנה, מציאות משתנה"
לקריאה נוספת

היום בו השתנה היקום, ג'יימס ברק, מאנגלית: עמוס כרמל, הוצאת מעריב 1988
המנון נפאל

| --- | --- |

 מדינה:  נפאל נפאל
 שפה:  נפאלית
 מילים:  ביאקול מאילה 
 לחן:  Amber Gurung 
 תאריך מעמד רשמי:  2006
 ‏האזנהקובץ:Sayaun Thunga Phool Ka (instrumental).ogg‏Ⓘ‏
 
ההמנון הלאומי של נפאל קרוי "ראסטריה גאאן" (בעברית: "המנון לאומי").
ההמנון הלאומי החדש

לאחר החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במאי 2006, הוחלף ההמנון הישן. צוות משימה בחר בשירו של המשורר ביאקול מאילה(אנ') כהמנון החדש של נפאל. ההמנון נבחר מתוך כ-1,272 הצעות שהוגשו לצוות מרחבי המדינה.
ההמנון החדש הוא בעל מילים נהירות יותר. הוא משבח את ריבונות נפאל, את אחדותה, את אומץ ליבה, את גאוותה, את יופייה, את קדמתה, את שלוותה ואת תרבותה.
ההמנון הלאומי החדש > מילים בנפאלית

सयौं थूंगा फूलका हामी, एउटै माला नेपाली
सार्वभौम भइ फैलिएका, मेची-महाकाली।
प्रकृतिका कोटी-कोटी सम्पदाको आंचल
वीरहरुका रगतले, स्वतन्त्र र अटल।
ज्ञानभूमि, शान्तिभूमि तराई, पहाड, हिमाल
अखण्ड यो प्यारो हाम्रो मातृभूमि नेपाल।
बहुल जाति, भाषा, धर्म, संस्कृति छन् विशाल
अग्रगामी राष्ट्र हाम्रो, जय जय नेपाल।
ההמנון הלאומי החדש > תעתוק

Sayaű thűgā phūlkā hāmī, euṭai mālā nepālī
Sārwabhaum bhai phailiekā, Mechi-Mahākālī
Sayaű thűgā phūlkā hāmī, euṭai mālā nepālī
Sārwabhaum bhai phailiekā, Mechi-Mahākālī
Prakritikā kotī-kotī sampadāko ā̃chal,
bīrharūkā ragata le, swatantra ra aṭal
Gyānabhūmi, śhāntibhūmi Tarāī, pahād, himāl
Akhaṇḍa yo pyāro hāmro mātṛibhūmi Nepāl
Bahul jāti, bhāṣhā, dharma, sãnskṛti chan biśhāl
Agragāmī rāṣhṭra hāmro, jaya jaya Nepāl
ההמנון הלאומי הישן

ההמנון הישן אומץ בשנת 1962, כמחווה לשליט נפאל. שם ההמנון הישן הוא "מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז". המנגינה הולחנה על ידי בקהאט באהאדור בודהפירת'י בשנת 1899. מילות ההמנון נכתבו על ידי צ'קרה פאני צ'אליס בשנת 1924.
ראו גם

דגל נפאל
סמל נפאל
הערות שוליים

↑  eKantipur, the online edition of Kantipur daily
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 282aa9a2-c8dd-488f-93a4-feffc79ae74d
היסטוריה של ליטא (1219–1295)

צמחיתה של ליטא מהמאה ה-13 למאה ה-15
ההיסטוריה של ליטא בין 1219 ל-1295 כוללת את הייסוד וההיסטוריה המוקדמת של המדינה הליטאית הראשונה, הדוכסות הגדולה של ליטא. תחילת המאה ה-13 סימלה את סיום הפרהיסטוריה של ליטא, ומנקודה זו והלאה היא מוזכרת בכתבים שונים ורבים. בשנת 1219 21 דוכסים ליטאים חתמו על ברית עם ממלכת גליציה ווליניה, במה שנחשב לאיחוד הראשון בהיסטוריה של שבטים בלטים. למרות לחימה ממושכת עם המסדר הטבטוני הדוכסות הגדולה של ליטא הצליחה להתרחב ולתפוס שטחים נרחבים באזור בלארוס של היום לאחר נפילתה של נסיכות קייב.
הדוכס הגדול הראשון של ליטא היה מינדאוגאס, הנחשב למייסד המדינה הליטאית ומאחד העם הליטאי. מינדאוגאס הוטבל לנצרות בשנת 1251 והוכתר כמלך ליטא בשנת 1253, אולם בשנת 1261 הוא חזר לאמונתו הפגנית ותקף את בני בריתו הטבטונים. רציחתו בשנת 1263 על ידי אחיינו הביא לסיומה של הממלכה הנוצרית הקדומה בליטא, ובמשך 120 השנים הבאות ליטא תישאר אימפריה פגנית השקועה במלחמה ממושכת נגד המסדר הטבטוני, ששאף לנצר את האזור. לאחר מותו של מידאוגאס הדוכסות הגדולה של ליטא שקעה בתקופת אי-שקט פנימי, ההוכחה הטובה ביותר לכך היא שבעשרים ושתיים השנים לאחר הרצחו שבעה אנשים שונים תפסו את כתר הדוכס הגדול. למרות אי היציבות במדינה הדוכסות הגדולה לא התפוררה.
ייסוד המדינה > האיחוד הבלטי

השבטים הבלטים אולצו להתאחד בשל איומים מהמסדרים הדתיים הגרמניים. בשנת 1202 הבישוף של ריגה ייסד את מסדר האחים הליבונים לחרב, שנועד לכבוש ולנצר את כל האזור הבלטי, שכלל שבטים ליבונים, לטבים, אסטונים ואחרים שהאמינו באמונות פגניות. המסדר כבש שטחים נרחבים באזור והיווה סכנה גדולה מצפון לשבטים הליטאים.
בשנת 1226 מלך מסוביה הזמין את האבירים הטבטונים להגן על אדמותיו ולהביס את השבטים הפרוסים הפגנים. בשנת 1230 האבירים התיישבו בעיר חלמנו, שם הקימו מבצר, והחלו לתקוף את אדמות הפרוסים. עד שנת 1283 הם כבשו כמעט את כל השבטים הפרוסים והתמקמו ליד הגבולות המערביים של הדוכסות הליטאית הצעירה.
לאיחוד השבטים הבלטים בליטא היו גורמים נוספים מלבד האיום הטבטוני והליבוני: באותה התקופה החלה להתפתח באזור מערכת פאודלית ומערכת מעמדות חברתיים, ועל מנת לשמור על הסדר החברתי הייתה דרושה הנהגה מאוחדת. סיבה נוספת לאיחוד הייתה שאיפתם של הליטאים לכבוש את השטחים שמזרחה להם, שסבלו באותה התקופה מהכיבוש המונגולי. בין השנים 1201 ל-1236 הליטאים התקיפו לפחות 22 פעמים את אזור ליבוניה, 14 פעמים את רוס ו-4 פעמים את פולין. השליטה על השטחים הנוספים הללו הצריך שלטון ריכוזי חזק ומאוחד.
ייסוד המדינה > הסכם גליציה-ווליניה

על מנת לצאת לפשיטות נגד שכניהם הדוכסים הליטאים השונים התאחדו מספר פעמים אפילו לפני המאה ה-13, אולם העדות הראשונה לאיחוד אמיתי ראשון ומקיף היא החתימה בשנת 1219 על ההסכם עם ממלכת גליציה-ווליניה, ממלכה שהשתרעה ממזרח פולין ועד מרכז אוקראינה של היום . על הסכם זה חתמו 21 דוכסים ליטאים, אחד מהם הדוכס מינדאוגאס הצעיר. הסכם זה מוכיח שיתוף פעולה בין הדוכסים ברחבי המדינה, שכן חלקם שלטו על אזורים שלא באו בכלל במגע עם ממלכת גליציה-ווליניה. שיתוף הפעולה מראה כי לכל הדוכסים היה אינטרס משותף, שזהו סימן להתהוות המדינה החדשה.
ייסוד המדינה > עלייתו של מינדאוגאס

מינדאוגאס, הדוכס ששלט על דרום ליטא, הפך בסופו של דבר לאבי האומה הליטאית. בשנת 1236 הוא כבר מוזכר בכתבים ליבונים כשליט ליטא כולה, אולם לא ידוע לנו כיצד הוא הגיע למעמד זה. באותה השנה הדוכס ויקינטאס, ששלט על אזור סמוגיתיה שבמערב ליטא, הוביל את כוחותיו לניצחון חשוב על כוחות המסדר הליבוני מחוץ לעיר שאולאי, אולם נראה כי הוא לא קיבל תמיכה בקרב זה ממינדאוגאס. כתוצאה מניצחון זה כוחו של ויקינטאס גדל בעוד שהמסדר הליבוני נחלש מאוד והפך לענף של המסדר הטבטוני. שני המסדרים המאוחדים עתה התמקדו בכיבוש סמוגיתיה, שכן כיבוש אזור זה היה דרוש כדי לאחד בין אדמותיהם בליבוניה בצפון לאדמותיהם בפרוסיה בדרום. ככל הנראה איחוד זה בין המסדרים, ששאפו לנצר את כל האזור הבלטי, גרם להתחזקות האיחוד הליטאי.
בשנת 1239 לערך כבש מינדאוגאס את אזור רותניה השחורה (מערב בלארוס של היום) ושם את בנו לשלוט עליו. במהלך שנות הארבעים של המאה ה-13 מינדאוגאס חיזק וביסס את שלטונו באדמות הבלטיות. בשנת 1245 הוא שלח את שני אחייניו, טוטוילאס ואדיוידאס, יחד עם הדוכס ויקינטס לכבוש את העיר סמולנסק. כאשר הם כשלו במשימתם ניסה מינדאוגאס להשתלט על אדמותיהם. כתגובה לכך הקימו השלושה ברית חזקה עם הסמוגיתים, המסדר הליבוני ומלכי גליציה וווליניה נגד מינדאוגאס. הברית הצליחה לכבוש את רותניה השחורה ואת השטחים של סמוגיתיה שעדיין תמכו במנהיג הליטאי. מינדאוגאס, שעמד בפני תקיפות מדרום ומצפון, הצליח לנצל את היריבויות הפנימיות בתוך הברית ושיחד את ראש המסדר הליבוני, שעדיין כעס על ויקינטס על ניצחונו בקרב שאולאי. בשנת 1251 מינדאוגאס הסכים להתנצר ולוותר עם אדמותיו במערב בתמורה להכתרתו כמלך ליטא. בשנת 1254 הברית התפוררה והכירה במינדאוגאס כשליט ליטא.