ניקולאי ברנשטיין
תחת השלטון הרוסי והקומוניסטי

בדומה ליהודים משכילים רבים אחרים ברוסיה של ראשית המאה ה-20, סבל ברנשטיין מאפלייה תחת שלטון הצאר האחרון ניקולאי השני. בנוסף גויס כרופא קרבי לצד המהפכנים בשדות הקרב של "המהפכה הבולשביקית", אך לא של מלחמת העולם הראשונה שקדמה לה. חלק ניכר מעבודתו התאורטית עשה החל מ-1922 אשר הועסק במחקר ב"מכון המרכזי לעבודה", אחד המוסדות המהפכנים החדשים תחת שלטון לנין, שבייחוד בהשוואה לשלטון הצאר היה בתחילה בעל אופי כמעט אוטופי.
מעסיקו של ברנשטיין, וקרוב לודאי ההשפעה הפוליטית העיקרית על חייו, היה אלכסיי גאסטב (אנ'), מקים המכון ומנהלו הראשון, שהתעניין מאוד בניהול מדעי . גאסטב היה דמות בלתי-שגרתית אפילו בתקופה בלתי-שגרתית: הוא החל כבנו התמים של מורה ברוסיה הצארית, שלמד גם הוא להוראה בסמינר מכובד במוסקבה, עד שהודח בשנת 1903, מיד לפני בחינות הגמר שלו לתואר, עקב השתתפותו בהפגנה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית נגד שלטון הצאר. לאחר זאת הפך ל"מהפכן מקצועי", קשור למספר מפלגות מהפכניות ובכללן לבולשביקים, ואף היה תקופה מסויימת בקשר מכתבים עם לנין עצמו ועם אשתו. נתפס על ידי השלטונות, הוגלה, נמלט וחזר לרוסיה מספר פעמים, עד שב-1910 הקדים ניסיון להגלותו לסיביר ונמלט לפריז.
לאורך מרבית תקופות אלו עבד גאטסב גם כמכונאי בבתי-חרושת שונים לייצור מכוניות, ברוסיה וגם בצרפת ובשאר מקומות באירופה, והיה פעיל מצליח באיגודי העובדים, ומכאן עניינו בניהול עבודת פועלים. בנוסף נחשב כ"סופר ומשורר אוונגרד". עם שובו לברית-המועצות לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 היה חביב מסיבות ברורות על משטר לנין, שב-1920 העמיד אותו בראש "המכון המרכזי לעבודה" שאותו ייסד ושאת שמו הגה.
בדומה לטיילוריזם, רבים מרעיונותיו של גאסטב באותה תקופה לגבי "ניהול מדעי" של עובדים, דוגמת הייעול של פעולות העבודה והדימוי של עובדים למכונות או ל"רובוטים" נראו שנים לאחר מכן כרעיונות קומוניסטיים ואף פאשיסטים. אך יש לזכור שגאסטב, בדומה לטיילור, אכן עבד כפועל אמיתי בעברו, והניסיון שלו בעבודות כאלו אף היה רב ומגוון מזה של טיילור. מכאן מובן עניינו של גאסטב במחקריו של ברנשטיין בביומכניקה, ביעילות של תנועה ובטכנולוגיית הציקלוגרמה, אך גם מובן כיצד התאפשר בכלל לברנשטיין לחקור נושאים כאלו.
ברנשטיין ומשפחתו חזרו להיות תחת סיכון עם עליית סטלין לשלטון יחיד ב-1930, לאחר שחיסל את כל שותפיו-יריביו ובייחוד את טרוצקי (היהודי). לברנשטיין לא ניתן עוד לצאת לוועידות מדעיות בינלאומיות וליצור קשר עם מדענים במערב. ומן הסתם הוא למד משהו מסופו המר של גאטסב מעסיקו, שלמרות תמיכתו הנלהבת במהפכה, נעצר בספטמבר 1938 באשמת "פעילות טרוריסטית אנטי-מהפכנית", הוחזק בכלא במוסקבה עד שנשפט לעונש מוות ב-14 באפריל 1939, והוצא להורג ביריה למחרת היום ללא אפשרות ערעור.
לא היה זה ארוע נדיר בתקופת הטיהורים הגדולים של סטלין: מקובל להעריך שבמהלך 1938 והשנה הקודמת 1937 נעצרו כמיליון וחצי אנשים בברית המועצות (מתוך אוכלוסיה שמנתה אז כמאה וחמישים מיליון), ושכמחציתם הוצאו לבסוף להורג. ברנשטיין היה חשוב פוליטית הרבה פחות מגאסטב, וספק אם היה מתחמק מגורל דומה. ואולם סטלין נאלץ למתן את ההוצאה להורג הסיטונאית, שפגעה מאוד בכוחה של ברה"מ מול גרמניה הנאצית, ובישרה את הפלישה כשנתיים לאחר-מכן.
רק לאחר נצחונה הסופי של ברית המועצות על הנאצים במלחמת העולם השנייה זכה ברנשטיין למעט לכבוד מדעי: בשנת 1948 העניק לו השלטון הסובייטי את פרס המדינה על שם סטלין למדע, הפרס שלאחר מות סטלין ב-1953 הומר שמו לפרס ברית המועצות.
ולאחר כל זאת, רעיונותיו המדעיים של ברנשטיין נחשדו במערב עקב קישורם לקומוניזם, אך אולי בייחוד משום שכלל לא פורסמו במערב קודם לכן, מה שגרם מן הסתם לעיכוב של עשרות שנים באימוצם.