stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סליבן
הערות שוליים

↑  וויווד היה כינוי למנהיג קבוצת היידוקים.
↑  סליבן-סקירה היסטורית, באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
↑  סליבן-נתונים דמוגרפיים, באתר הרשות המקומית סליבן (באנגלית).
↑  סליבן-נתונים כלכליים, באתר הרשות המקומית סליבן (באנגלית).
↑  סליבן-תשתית תחבורתית באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
↑  מערכת החינוך בסליבן, באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
↑  האקלים בסליבן, באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 49.
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, עמוד 60.
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, עמוד 78. לה מאנסיביס בתרגום מלאדינו – "הצעירים".
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, עמוד 65.
1 2  צבי קרן, הקהילה היהודית בסליבן-סקירה היסטורית, באתר כולנו בולגרים, אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 439.
↑  לוחות סטאטיסטיים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 645-662.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 42.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
↑  לפי התכתבות עם ארגון שלום. המשיב אלכסנדר (אלק) אוסקר נשיא ארגון שלום בבולגריה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554925905171  GND: 4234585-6  LCCN: n80093357  NKC: ge581760  SUDOC: 059843764  VIAF: 248161590   WorldCat (עם VIAF): 248161590 
כיתת בית הספר היסודי היהודי בסליבן עם התלמידה אמה גרון, בסביבות 1928
גן החיות בבגדאד

| --- | --- |

 מיקום:  עיראק בגדאד, עיראק
 תקופת הפעילות:  1971–2002; מה-20 ביולי 2003 – הווה
 שטח:  200 דונם
 קואורדינטות:  33°18′53″N 44°22′35″E﻿ / ﻿33.314845°N 44.376417°E﻿ / 33.314845; 44.376417
 www.baghdadzoo.org
  (למפת בגדאד מוגדלת) גן החיות בבגדאד(למפת בגדאד רגילה) גן החיות בבגדאד
 
גן החיות בבגדאד (בערבית: حديقة حيوانات بغداد, חדיקה חיואנאת בע'אד) הוא גן החיות הגדול ביותר בעיראק אשר משתרע על פני 200 דונם וממוקם באזור גני אל-זווארה שבבגדאד.
היסטוריה

גן החיות בבגדאד נפתח בשנת 1971 תחת שלטונו של נשיא עיראק אחמד חסן אל-בכר. הוא הפך במהרה לאחד מגני החיות הגדולים באזור המזרח התיכון, והכיל מאות בעלי חיים מעיראק ומחוצה לה.
באביב 2002 נשיא עיראק סדאם חוסיין סגר את גן החיות עקב שיפוצים.
גן החיות ניזוק קשות במהלך הפלישה לעיראק ב-2003. בעלי חיים רבים מתו כתוצאה מהזנחה או רעב לאחר שהקרבות הגיעו לבגדאד באפריל 2003. כמו כן, כוחות צבא עיראקים התבצרו בגן החיות ובעקבות כך התקיימו בשטח גן החיות גם קרבות אשר גרמו להרס ניכר לתשתית של גן החיות. מתוך 650 בעלי חיים של גן החיות, רק 35 שרדו את הפלישה. החיות ששרדו היו במצב ירוד, סבלו מרעב והתייבשות.
לאחר המלחמה אנשי צבא אמריקנים ומתנדבים מהאוכלוסייה האזרחית העיראקית עבדו בשיתוף פעולה במטרה להקים מחדש את המתחמים של גן החיות ולטפל בבעלי החיים ששרדו את המלחמה. ב-20 ביולי 2003 גן החיות נפתח מחדש לציבור עם 86 בעלי חיים, כולל אריות, נמרים, דובים, זאבים, גמלים, ויענים. חלק גדול מאותם בעלי החיים היו בעלי חיים שחולצו במהלך המלחמת מהארמונות הפרטיים של סדאם חוסיין.
נכון ל-2009 גן החיות הכיל 1,070 בעלי חיים. באותה שנה ביקרו בגן החיות קרוב ל-8 מיליון אנשים.
הערות שוליים

↑  "Baghdad Zoo". globalsecurity.org. Global Security. נבדק ב-4 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Baghdad's once ravaged zoo comes back to life". nydailynews.com. New York Daily News. Reuters. 17 בנובמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-19 בנובמבר 2009. נבדק ב-3 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גן החיות בבגדאד".
הגנים הזואולוגיים והבוטניים של הונג קונג

| --- | --- |

 מיקום:  אזור מרכז ומערב הונג קונג, הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
 תקופת הפעילות:  1871–הווה (כ־153 שנים)
 שטח:  5.6 דונם
 קואורדינטות:  22°16′40″N 114°09′23″E﻿ / ﻿22.277777777778°N 114.15638888889°E﻿ / 22.277777777778; 114.15638888889
 www.hkzbg.gov.hk
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומיהגנים הזואולוגיים והבוטניים של הונג קונג(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומיהגנים הזואולוגיים והבוטניים של הונג קונג
 
הגנים הזואולוגיים והבוטניים של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Zoological and Botanical Gardens), אשר ממוקמים על המדרון הצפוני של פסגת ויקטוריה אשר במחוז סנטרל בהונג קונג, הם מהמרכזים הזואולוגיים והבוטניים הוותיקים ביותר בעולם. בניית הפארק החלה בשנת 1869, הוא נפתח באופן חלק בשנת 1864 ונפתח לבסוף באופן רשמי בשנת 1871. המתחם הפך עם השנים לאחת מהאטרקציות המרכזיות בעיר. זהו הפארק הוותיק ביותר בהונג קונג.
בעוד שהפארק נקרא במקור "הגנים הבוטניים", לאורך השנים הוא גדל באופן ניכר ובעקבות כך הוחלט בשנת 1975 לשנות את שמו ל"הגנים הזואולוגיים והבוטניים של הונג קונג" על מנת שהשם ישקף גם את התערוכות הזואולוגיות של המתחם.
המתחם משתרע על פני כ-5.6 דונם ומתחלק לשני חלקים - החלק המזרחי של המתחם מכיל בעיקר בתערוכות זואולוגיות וכולל מגוון יונקים, ציפורים וזוחלים. החלק המערבי של המתחם מכיל אוספים הכוללים מעל לאלף מיני צמחים מקומיים ואקזוטיים. חלק זה כולל גם את גן המזרקות ומגרש משחקים לילדים.
המתחם פתוח לקהל מדי יום, והכניסה אליו היא חופשית. המתחם נמצא במרחק הליכה קצר מציוני דרך מרכזיים במחוז סנטרל. המתחם ממוקם גם בקרבת פארק הונג קונג.
גלריה

גן המזרקות
ציפור הורנביל (אנ')
טווס מלזי (אנ')
מפה של המתחם
חלק הגנים הבוטניים במתחם
הערות שוליים

↑  "Hong Kong Zoological and Botanical Gardens - Background". www.lcsd.gov.hk. אורכב מ-המקור ב-26 בדצמבר 2008. נבדק ב-12 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hong Kong Zoological and Botanical Gardens - How to Access".
↑  HKZBG website: Background (אורכב 26.12.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Hong Kong Zoological and Botanical Gardens | Hong Kong Tourism Board". www.discoverhongkong.com. אורכב מ-המקור ב-8 באוגוסט 2017. נבדק ב-2017-08-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "HKZBG website: Plants". אורכב מ-המקור ב-2011-07-16. נבדק ב-2011-07-11.
ז'וליה קריסטבה

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1941 (בת 83) ממלכת בולגריה סליבן, ממלכת בולגריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פריז VIII, אוניברסיטת סופיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פריז 7  אוניברסיטת קולומביה 
 זרם:  פוסט-סטרוקטורליזם 
 תחומי עניין:  בלשנות, פסיכואנליזה 
 עיסוק:  פסיכואנליטיקאית, מבקרת ספרותית, מחברת רומנים, פילוסופית, מרצה באוניברסיטה, סוציולוגית, בלשנית 
 הושפעה מ:  בכטין, בארת, דרידה,  ארנדט, לאקאן
 מדינה:  צרפת צרפת
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר ההצטיינות הלאומי (13 במאי 2011) קצין גבוה בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2019) Saint-Simon Award (2017) אביר מסדר האמנויות והספרות (1987) פרס VIZE 97 (2008) פרס חנה ארדנט (2006) פרס הולברג (2004) 
 בן או בת זוג:  Philippe Sollers 
 kristeva.fr
 
ז'וליה קריסטבה (בבולגרית: Юлия Кръстева, יוליה קריסטבה; בצרפתית: Julia Kristeva; נולדה ב-24 ביוני 1941) היא פסיכואנליטיקאית, בלשנית, מסאית וסופרת צרפתייה ממוצא בולגרי. הזוכה הראשונה בפרס הולברג, שהוענק לה בשנת 2004.
ביוגרפיה

ז'וליה קריסטבה נולדה בעיר סליבן בממלכת בולגריה. למדה צרפתית מאמה. קריסטבה סיימה לימודי ספרות צרפתית באוניברסיטת סופיה, ובשנת 1966 בהיותה בת 25 השתקעה בפריז לשם נשלחה ללימודים עם מלגה מממשלת צרפת. עבדה זמן מה עם רולאן בארת ועם לוסיין גולדמן. אחר כך הצטרפה לקבוצה שמסביב כתב העת "טל קל" ובשנת 1968 התחתנה עם הסופר פיליפ סולרס.
כיום קריסטבה היא פרופסור לבלשנות במכון האוניברסיטאי הצרפתי באוניברסיטת פריז 7, ופסיכואנליטיקאית. היא נחשבת אחת הדמויות הבולטות בתאוריה הביקורתית העכשווית, ואחת מהאינטלקטואלים המכובדים בעולם.
קריסטבה פיתחה את הגותה על ידי מיזוג של דיסציפלינות שונות - פילוסופיה, בלשנות, סמיוטיקה, תורת הספרות, פסיכואנליזה - ושאפה תמיד לבסס צורות חדשות של שיח ביקורתי במטרה לחשוב באופן שונה על לוגיקה ועל המציאות.
עבודתה

עיסוקים אלו צמחו בתחילה מפעילויותיה בצמוד לקבוצת תל-קל (Tel Quel), אליה הצטרפה ב-1969, ושכללה בתוכה גם אישים כרולאן בארת, מישל פוקו, מרסלין פליינט ופיליפ סולרס. תקופה זו הניבה עבודות כגון:
Sèméiotikè: Recherches pour une sémanalyse ‏ (1969) מוכר גם תחת התרגום לאנגלית כ-Desire in Language.
Le Texte du roman: approche Sémiologique d'une structure discursive transformationnelle ‏ (1970)
La Révolution du langage poétique: l'avant-garde à la fin du XIXè siècle ‏ (1974), מחקר סמכותי של ניסויים בצרפתית פואטית בסוף המאה ה-19.
עבודתה > Desire in Language

ב-Desire in Language מציגה קריסטבה מעין סיכום לעשר שנות מחקר, משלבת בין עבודותיהם של פסיכואנליטיקנים כפרויד ולקאן, בין סטרוקטורליסטים כיעקובסון ודה ססור, וכן עם עבודתו של רולאן בארת, בניסיון ליצור הבנה של הפואטיקה, של מה שעושה את הכתיבה ספרותית, מהו הרגע הספרותי. בניסיונה לעשות כן, היא מאמצת את רעיון הדיאלוגיות של באכטין.
בפרק הראשון, מעלה קריסטבה על הדף מעין מניפסט עבור שאר הספר. היא טוענת לקיומם של כוחות פסיכולוגיים שמעצבים את הצורה בה אנו מבינים וכותבים את הטקסטים הספרותיים. לדבריה, כוחות אלו מביאים למותו של המחבר, כלומר למצב בו הקונספט של זהות המחבר, של הסמכות שלו, נבלעת אל תוך החברתי. במילים אחרות, קריסטבה טוענת כי הטקסט מעביר את מה שהשפה מסרבת לומר, או לא יודעת שהיא מסוגלת לומר. יש פה אתגור של השפה, יחד עם קידום של הבנה סמיוטית חדשה, ניתוק של הדרך לומר ממה שנאמר. קריסטבה טוענת בפרק כי הדנוטציה, או המשמעות המילולית של הטקסט, מאבדת מבכורתה ומתחלפת בקונוטציה, או באותם דברים שעולים מהסימן, כמו אסוציאציות, רגשות וכן הלאה.
בפרק השני של הספר קריסטבה מנסה לתאר את הרומן, ה-novel. היא מתארכת את רגע הופעתו למאה החמש עשרה, עם הספר Le Petit Jehan de Saintré של הכותב אנטואן דה לה סאלה, מתוך ניסיון לקדם טענה לגבי אותם הדברים שמייחדים את הרומן בכללותו, כהמצאה מודרנית, חדשה, כמעט "מתקדמת". לדבריה הרומן מייצג את שיאה של ההפרדה בין המסמן למסומן, כלומר בין מה שאנו, בשפת היומיום, קוראים הסימן (לדוגמה שלט) לבין המסומן, או התוכן שלו. קריסטבה מעלה את הטענה כי כדי שהרומן יוכל להתקיים, חייב להתבצע ניתוק בין שני הצדדים הללו, צדדים שעד שנות השישים והשבעים נתפסו כבלתי ניתנים להפרדה. רק הרומן, היא מסכמת, מנסה לפתור את הקונפליקט הזה בין הצורך להעביר מסר לבין הצורך להעביר צורה או אסתטיקה.
בפרק השלישי קריסטבה פונה לבאכטין ולרעיונות הדיאלוגיות והקרניבליות. היא טוענת, בהמשך לבאכטין, כי לא רק שהדמויות מתכתבות זו עם זו, וכן עם הספר בכללותו, אלא כי הטקסט מעלה מספר קולות, מה שהיא מכנה פוליפוניות, וכי הספר ניתן, במילים אחרות, לפרשנויות שונות ולעיתים גם סותרות. הוא עושה זאת, לטענתה, באמצעות שפה קרניבלית, כזו שחוצה כל גבול אפשרי - מעין שילוב בין הקומדיה דלארטה להשתתפות הקהל; כזו ששוברת גבולות של מין ומגדר וגזע, של תרבות ומדינה, של דת ופילוסופיה – כדי להגיע לאותם רעיונות יסודיים מכל, מיניות ומוות. היא מסכמת את הפרק בקביעה כי הרומן, בהיותו גם פוליפוני וגם קרניבלי, חושף לאדם את הניכור מהעולם, תוך כדי שהוא מאשר אותם.
בפרק הבא, קריסטבה ממשיכה את עבודתו של המנחה שלה, רולאן בארת, ומפתחת את הרעיון לפיו הכתיבה יוצאת מתוך ניגוד, מתוך קונטרסט בין רעיונות ותחושות. בדבריה יש ממד פסיכואנליטי, והיא מוצאת כי יש הבדלים ספציפיים בין סוגים של כתיבה, נגיד מדעית וספרותית, מבחינת התחושות שאלה מעלים בנו, ומבחינת המטרות שאיתן אנו קוראים, כותבים ומבקרים אותם. הכתיבה הספרותית, שנמצאת בממד הסימבולי, המבוסס על ערכים שפחות או יותר משמעותם מוסכמת על הכלל (זאת בשונה מהסמיוטי, שקודם לעניין).
הפרק החמישי מציג תזה פוסטמודרניסטית במלוא מובן המילה, כשתוך ניתוח של מספר יצירות מפרקת קריסטבה את הסובייקט, ומעלה את נס את "מושא הביטוי", כלומר טוענת כי אין סובייקט מחוץ לשפה, ובעיקר מחוץ לפעולת הדיבור, מחוץ למחשבה שלנו או עלינו.
עבודתה > השפעת הפסיכואנליזה על עבודתה וחיבורה "כוחות האימה".

לאורך הקריירה שלה, השפיעה עליה ביותר פסיכואנליזה שאיננה פרוידיאנית, משום שלטענתה הפסיכואנליזה של פרויד היא השיח המסמן האולטימטיבי. הגרסה האנטי-פרוידיאנית של קריסטבה לפסיכואנליזה הניבה עבודות כגון:
Pouvoirs de l'horreur. Essai sur l'abjection, על נרקיסיזם ו-דיכוי על ההשלכות הפסיכואנליטיות, הפילוסופיות והבלשניות שלהם, בדגש על מושג הבזות (abjection);
Histoires d'amour, מחקר של "יחסי-אהבה, אהבה-אובייקט" וביטויה בחקר הספרות;
Au commencement était l'amour, עבודה על הקשרים בין פסיכואנליזה לאמונה;
Soleil noir. Dépression et mélancolie, בו קריסטבה בוחנת מלנכוליה ודיכאון בביטוייהם האמנותיים.
עבודתה > עבודות אחרות

מתוך דאגתה מבעיות של גזענות וקסנופוביה בצרפת, קריסטבה פרסמה גם את המאמר, Étrangers à nous-mêmes, בו היא בוחנת את ההיסטוריה של ה"זר" והצטלבותו עם לאומנות והבעיות הנובעות מכך.
בין פרסומיה האחרונים ניתן למצוא את המאמרים הבאים:
Contre la dépression nationale
Le féminin et le sacré
Proust: questions d'identité
Visions capitales
היחס לעבודתה

בין שלל הביקורות שהופנו כלפי קריסטבה, בין חיוביות ובין שליליות, בולטות במיוחד הביקורות של יעקובסון ובארת לחיוב, ושל ספיבאק ואיאן אלמונד לשלילה.
יעקובסון, בהקדמה לספרה Desire in Language, כותב כי "הן קוראים והן מקשיבים, בין מסכימים או שבעקשנות מתנגדים, לא יכולים שלא להימשך לקולה הייחודי ולמתנתה שהיא היכולת לשאול ולתשאל את אותם הדברים שאנו תופסים כאקסיומות, וכן גם למתנתה השנייה שהיא היכולת 'לשחר' שאלות מסימני השאלה שעד אותו רגע היו להם".
רולאן בארת, בספרו The Rustle of Language, כותב כי "ג'וליה קריסטבה משנה את המקום של דברים: היא תמיד שוברת את הדעה הקדומה האחרונה, זו שלא יכולת שלא להתעודד ממנה ומקיומה, שיכולת להתגאות בה; מה שהיא מפרקת זה את שנאמר, הרגע של המסומן, הטפשות; מה שהיא מפרקת זו סמכות –הסמכות של התאורמה המדעית, הורות וזיקה הורית".
איאן אלמונד מבקר את תפיסתה של קריסטבה כאתנוצנטריסטית. תוך התבססות על דבריה של ספיבק - שבביקורתה על הספר של קריסטבה "על נשים סיניות" טוענת כי הספר שייך לאותה מאה שמונה עשרה אותה הוא מבקר, וכי הוא ניסיון קצר, בסיסי ופעמים רבות חסר בסיס לתאר אלפיים שנות היסטוריה של תרבות שהיא לא מכירה - גורס אלמונד כי אין תחכום בהצגתה את העולם המוסלמי ואת הטון המבטל של הצגתה את תרבות האסלאם ואת מאמיני הדת. הוא מתמקד בעיקר בניגוד, שלטענתו, קריסטבה מציגה בין החברות המוסלמיות לבין דמוקרטיות שבהן החיים די נוחים (155), תוך התעלמות מנשים בעולם המוסלמי, ותוך התייחסות לחיבוריו של סלמאן רושדי כהישג היחיד של תרבות שהיא "ריאקציונית ומבוססת ציד מכשפות"
ב-15 השנים שעד ל-2001 קריסטבה שהתה כפרופסורית אורחת באוניברסיטת קולומביה, וחלקה את משרתה עם הסמיוטיקאי והסופר אומברטו אקו ועם צווטאן טודורוב. היא אף עובדת כמזכירה הביצועית של האגודה הבינלאומית לסמיולוגיה, וכחברה בוועדי־עורכים רבים. באפריל 1997, הוענק לה אחד התארים המכובדים ביותר בצרפת, אביר לגיון הכבוד, על עבודתה שהקיפה 30 שנה, ושתורגמה לשפות רבות. היא נבחרה כחברת חוץ של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1998, וכחברת חוץ של האקדמיה הבריטית בשנת 2002.
ראו גם

פוסט סטרוקטורליזם
סמיוטיקה
סמיולוגיה
אינטרטקסטואליות
פסיכואנליזה
לקריאה נוספת > ספריה שתורגמו לעברית

שמש שחורה: דיכאון ומלנכוליה, הוצאת רסלינג, 2006.
כוחות האימה: מסה על הבְּזוּת, הוצאת רסלינג, 2005.
בראשית הייתה האהבה: פסיכואנליזה ואמונה, הוצאת רסלינג, 2004.
סיפורי אהבה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת "הצרפתים", 2006.
זרים לעצמנו, הוצאת רסלינג, 2009.
לקריאה נוספת > ספרים העוסקים בתורתה

ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, הוצאת רסלינג, תל אביב 2004.
הערות שוליים

↑  Ed Block, Desire in Language, Contemporary Literature 24, 1983, עמ' 512–520 doi: 10.2307/1208134
↑  Julia Kristeva, Desire in Language: A Semiotic Approach to Literature and Art Revised ed. Edition, Columbia University Press; Revised ed. edition, 1980, עמ' 29-31
↑  Julia Kristeva, Desire in Language: A Semiotic Approach to Literature and Art, Columbia University Press; Revised ed. edition, 1980, עמ' 48
↑  Julia Kristeva, Desire in Language: A Semiotic Approach to Literature and Art, Columbia University Press; Revised ed. edition, 1980, עמ' 78
↑  Julia Kristeva, Desire in Language: A Semiotic Approach to Literature and Art, Columbia University Press; Revised ed. edition, 1980, עמ' 93, 104, 107
↑  Julia Kristeva, Desire in Language: A Semiotic Approach to Literature and Art, Columbia University Press; Revised ed. edition, 1980, עמ' 130-133
↑  Ian Almond, The New Orientalists: Postmodern Representations of Islam from Foucault to Baudrillard, I.B.Tauris, 2007, עמ' 132
↑  Ian Almond, The New Orientalists: Postmodern Representations of Islam from Foucault to Baudrillard, I.B.Tauris, 2007, עמ' 155-157
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264150305171  PLWABN: 9810603888905606  BIBSYS: 90053376  BNC: 000040737  BNE: XX937321  BnF: cb11910116q (data)  CANTIC: a1010978x  CiNii: DA00203879  GND: 118778056  ICCU: CFIV074894  ISNI: 0000 0001 2283 9200  LCCN: n50045983  LNB: 000007887  NDL: 00446365  NKC: jn20010309077  NLA: 35283215  NLG: 68541  NLK: KAC2018K1795  NSK: 000002567  NTA: 068426070  RERO: 02-A003475218  SELIBR: 208167  SNAC: w6q83js5  SUDOC: 026954192  Trove: 896676  VIAF: 108172648   WorldCat (עם VIAF): 108172648
מיצובישי GTO

| --- | --- |

Mitsubishi GTO, שנת 1993
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mitsubishi 3000GT  Dodge Stealth
 יצרן:  מיצובישי מוטורס
 שנות ייצור:  1990 – 2000
 יחידות שיוצרו:  151,454
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  מיצובישי סטריון
 סיווג:  מכונית ספורט
 פלטפורמה:  Z11A, Z15AM, Z15A, Z16A
 אורך:  4,600 מ"מ
 רוחב:  1,840 מ"מ
 גובה:  1,285 מ"מ
 משקל:  דגם בסיסי -  (ריק) 1,420 ק"ג  דגם "SL" -  (ריק) 1,480 ק"ג  דגם "SL Spyder" (ריק) 1,655 ק"ג  דגם "VR-4" - (ריק) 1,695 ק"ג  דגם "VR-4 Spyder" - (ריק) 1,870 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,470 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  בין השנים 1990–1993 V6 צילינדרים, 12 שסתומים, 2,972 סמ"ק המפיק 166 כ"ס ב-5,500 סל"ד (דגם Dodge Stealth בארצות הברית וקנדה)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 222 כ"ס ב-6,000 סל"ד, (דגם Mitsubishi GTO SR ביפן)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 225 כ"ס ב-6,000 סל,ד (דגמים: Mitsubishi 3000GT, 3000GT SL בארצות הברית, דגמים: Dodge Stealth ES, Stealth R/T בארצות הברית וקנדה  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 276 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגם Mitsubishi GTO, מגדש טורבו כפול)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים,  המפיק 304 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגמים Mitsubishi 3000GT VR-4, Dodge Stealth בארצות הברית וקנדה)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 282 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגם Mitsubishi 3000GT באירופה) בין השנים 1994–1997 V6 צילינדרים, 12 שסתומים, המפיק 162 כ"ס ב-5,500 סל"ד (דגם Dodge Stealth בארצות הברית וקנדה)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 226 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגמים:Mitsubishi 3000GT, 3000GT SL, 3000GT SL Spyder, בארצות הברית וקנדה, דגם Mitsubishi GTO SR  ביפן, דגם Stealth בארצות הברית וקנדה)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 280 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגמים Mitsubishi GTO twin turbo, GTO MR  מגדש טורבו כפול, ביפו,  V6 צילינדרים, 24 שסתומים,  המפיק 320 כ"ס ב-6,000 סל"ד ( דגמיםMitsubishi 3000GT VR-4, 3000GT VR-4 Spyder בארצות הברית, דגם Dodge Stealth מגדש טורבו כפול, בארצות הברית וקנדה)  V6 צילינדרים, 12 שסתומים, המפיק 162 כ"ס ב-5,500 סל"ד (דגם Mitsubishi 3000GT בארצות הברית)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, 222 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגם Mitsubishi 3000GT SL בארצות הברית, דגם Mitsubishi GTO SR ביפן)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, המפיק 280 כ"ס ב-6,000 סל,ד (דגמים: Mitsubishi GTO, Mitsubishi GTO MR, מגדש טורבו כפול, ביפן)  V6 צילינדרים, 24 שסתומים, 320 כ"ס ב-6,000 סל"ד (דגם Mitsubishi 3000GT VR-4, מגדש טורבו כפול, בארצות הברית)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות (משנת 1993)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מעצב:  Masaru Suzuki (שנת 1987)
מיצובישי GTO (באנגלית: Mitsubishi GTO) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו, מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1990–2000 (משנת הדגם 1991).
תצורות

2 דלתות - קופה בתצורת "ליפטבק" (אנ').
2 דלתות - קבריולה, בתצורת גג קשיח נשלף (יוצר בין השנים 1995–1996).
מאפיינים

דגמי מיצובישי: דגם "GTO" ודגם "3000GT" התבססו על דגמי: מיצובישי סיגמא ו-מיצובישי דיאמנטה של מיצובישי מוטורס ושמרו על מנועי V6 בעלי 24 שסתומים.
אב טיפוס - "Mitsubishi HSX".
יוצרו 151,454 יחידות.
2 דלתות.
נוסעים: 2+2.
מנוע קדמי - רוחבי.
מנוע בנזין.
סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
דגמים: "Mitsubishi GTO", "Mitsubishi 3000GT", "Dodge Stealth".
דגם "Dodge Stealth" יוצר בין השנים 1991–1996.
דגם "מיצובישי GTO" הופעל ביפן כניידת משטרה למטרת סיור (ראו תמונה).
דורות

דור ראשון - יוצר בין השנים 1990–1994.
דור שני - יוצר בין השנים 1994–2000.
דורות > פלטפורמות

"Z16A" (יוצר בין השנים 1990–1993)ץ
"Z15A" (יוצר בין השנים 1994–1997, מנוע הנעה קדמית 4x2).
"Z16A" (יוצר בין השנים 1994–1997, מנוע הנעה כפולה 4x4).
"GTO MR" (יוצר ביפן מאוגוסט 1994).
"Z15AM" (יוצר בין השנים 1997–2000).
גלריה

מיצובישי 3000GT, דגם בסיסי, שנת 1995
מיצובישי GTO, שנת 1995
מיצובישי GTO, שנת 1995
מיצובישי GTO
מיצובישי GTO
מיצובישי GTO דגם "SR"
מיצובישי GTO דגם "E-Z16A"
מיצובישי GTO, דגם "VR4", שנת 1990
מיצובישי GTO - ניידת משטרה של מחוז הירושימה, ביפן למשימות סיור
ראו גם

מיצובישי מוטורס
הערות שוליים

↑  מיצובישי מוטורס mitsubishi-motors.com/en/index
↑  מיצובישי 3000GT stealth316.com/2-production
↑  "מיצובישי GTO" (בגרמנית) 3000gt.org
↑  "מיצובישי GTO" autozine.org/Archive/Mitsubishi/classic/GTO
↑  דגם מיצובישי 3000gt classics.honestjohn.co.uk/reviews/mitsubishi/3000gt
↑  דגם "3000gt-vr4" motortrend.com/news/mitsubishi-3000gt-vr4
↑  דגם מיצובישי 3000gtvr4 modernracer.com/mitsubishi3000gtvr4
מורל (פסיכולוגיה)

מורל (צרפתית: esprit de corps, רוח החיילים) היא יכולתם של חברי הקבוצה לשמור על אמונם במוסד או במטרה, במיוחד לנוכח התנגדות או קושי. מנהיגים ודמויות סמכותיות רואים במורל שיפוט ערכי גנרי של כוח הרצון, הצייתנות והמשמעת העצמית של קבוצה שהוטלו עליה תפקידים על ידי ממונה. הסוציולוג אלכסנדר ה' לייטון (אנ') הגדיר מורל כ"(ה)יכולת של קבוצת אנשים להתאחד בהתמדה ובעקביות במאמץ להשגת מטרה משותפת". המורל חשוב בצבא, שכן הוא משפר את לכידות היחידה. מורל גבוה מרחיק את הסיכוי שיחידה תוותר על ביצוע משימתה או כניעה. מורל מוערך בדרך כלל ברמה הקולקטיבית, ולא ברמה האינדיבידואלית, ובזמן מלחמה חשוב מאד גם המורל האזרחי.
הגדרה

מומחים להיסטוריה צבאית לא הסכימו על הגדרה מדויקת של "מורל". הערותיו של קלאוזביץ בנושא תוארו על ידי חוקרים מודרניים כ"עמומות במכוון". ג'ורג' פרנסיס רוברט הנדרסון, (אנ') קצין צבא בריטי וסופר צבאי שכתביו היו נפוצים בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, ראה את המורל כקשור לאינסטינקט של שימור עצמי. אינסטינקט זה גורם ללוחם בשדה הקרב לרצות לשמור על עצמו ולהימלט, אך המורל מסייע לדכא את הדחף הזה בשל "הפחד המוסרי לחזור אחורה", כדבריו. במילים אחרות, הנכונות להילחם מתחזקת על ידי תחושת חובה חזקה. הנדרסון כתב:
הטבע האנושי חייב להיות הבסיס לחישובים של כל מנהיג. לקיים את המורל של אנשיו שלו; לשבור את המורל של אויבו - אלו הם העקרונות הגדולים, אשר, אם (המנהיג) שואף להצלחה, עליו לזכור תמיד.
וועדת סאות'בורן (אנ'), שפעלה בשנים 1918 - 1919 ודנה בארגון מחדש של הודו, דנה גם בהלם קרב. על פי עדותו של קולונל ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר, המורל הוא "האיכות הנרכשת על ידי כוחות מאומנים מאוד, המאזנת את ההשפעה של אינסטינקט השימור העצמי".
מורל צבאי

גנרל אמריקאי הגדיר את המורל בדרך זו: "כשחייל חושב שהצבא שלו הוא הטוב בעולם, הגדוד שלו הכי טוב בצבא, הפלוגה שלו הכי טובה בגדוד, החוליה שלו הכי טובה בפלוגה, ושהוא עצמו החייל הכי &$*^#% טוב שאי פעם היה.
במדעי הצבא ישנן שתי משמעויות למושג "מורל". המשמעות העיקרית היא לכידות יחידה : לכידותה של יחידה צבאית כזו ראו אחרת. המורל תלוי לעיתים קרובות מאוד ביעילותו של החייל, בבריאותו, בנוחות, בבטיחות ובאמונתו בתכלית המשימה. צבא המנהל קווי אספקה טובים, שיש לו עליונות אווירית ולכן יכול לספק כיסוי אווירי לחייליו ושיש לו מטרה ברורה יהיה בדרך כלל בעל מורל גבוה יותר מאשר צבא שאין לו את המרכיבים הללו. מבחינה היסטורית, לכוחות מיוחדים יש מורל גבוה בשל הכשרתם הייחודית וגאוות היחידה שלהם. יש לציין שבאופן כללי רוב המפקדים אינם מסתכלים על המורל של אנשים ספציפיים אלא על "רוח הלחימה" של יחידה שלמה - טייסות, חטיבות, גדודים, אוניות, וכו'.
קלאוזביץ מדגיש את חשיבות המורל והרצון הן לחייל והן למפקד. הדרישה הראשונה מן החייל היא אומץ מוסרי ופיזי, גם קבלת אחריות וגם דיכוי הפחד. כדי לשרוד את אימת הלחימה [,] עליו להיות בעל רוח לחימה בלתי מנוצחת, שניתן להשיגה רק באמצעות ניצחון צבאי ואימונים מתישים. לחייל יש רק מטרה אחת: "המטרה שלשמה חייל מגויס, לבוש, חמוש ומאומן, כל מטרת השינה, האכילה, השתייה והצעידה שלו היא פשוט שיילחם במקום הנכון ובזמן הנכון".
מורל עובדים

מורל העובדים הוכח כבעל השפעה ישירה על הפרודוקטיביות, והוא אחד מאבני היסוד של העסק.
הערות שוליים

↑  Alexander H. Leighton, Human Relations in a Changing World: Observations on the Uses of the Social Sciences (1949)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85087205
רומח הדרקון – דמויות

להלן מוצגת רשימת הדמויות המופיעות בעולם המערכה רומח הדרקון וגורלם.
גיבורי הרומח > גדילן קוץ-רגל

קנדר שהגיע למרגוע לאחר תאוות נדודים והתמקם בביתו של חלמיש כור-אש. גדילן הפך לחבר טוב של החבורה ועזר במהלך מלחמת הרומח. נודע כי הוא גם עזר בזמן מלחמת הנשמות, וטייל בזמן לאורך התקופות. דמותו מתחילה להתפתח עם מותו של חברו הטוב חלמיש כור-אש, ובמיוחד אחרי מאורעות ספרי אגדות רומח הדרקון, לאחר שעוזר לקרמון מאז'ר להציל את אחיו רייסטלין מעלייתו לגדולה. יכול לשנות את העבר.
גיבורי הרומח > חלמיש כור-אש

חלמיש הוא גמד גבעות נרגז ורוטן שהגלה עצמו מכפרו עקב סכסוך משפחתי. הוא נשאר במרגוע ועסק בסחר, בטרם פגש בגדילן קוץ-רגל. הוא המבוגר מבין גיבורי הרומח, ובסופו של דבר מת מהתקף לב במהלך מסע בדרך הררית. פלאדין, בדמותו של פיזבן, לקח אותו למצודתו של ריאורקס, שם הוא מחכה למותם של חבריו הצעירים.