stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטין אונריין
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, היה אונריין קצין מטה בקורפוס ה-11, ולחם יחד עמו במסגרת המערכה בפולין. ב-15 בינואר 1940 מונה למפקד גדוד סיור, וב-15 בספטמבר הועבר לפיקוד העליון בברלין. ב-1 בדצמבר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-15 בספטמבר 1941 מונה למפקד גדוד החי"ר הממונע ה-6. הגדוד שלו השתתף בקרב על מוסקבה כחלק מדיוויזיית הפאנצר השישית, אולם באחד המקרים הוא הורה להסיג את הגדוד במהלך הקרב כדי להציל אותו מהשמדה. הוא נשפט על כך בפני בית דין צבאי, אולם זוכה וב-28 בפברואר 1942 אף הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל של אותה שנה הוא קיבל פיקוד על רגימנט הרובאים ה-4, אשר במאי של אותה שנה הפך להיות רגימנט פאנצרגרנדיר. ב-1 ביולי 1942 הוא קודם לדרגת אוברסט. באמצע יולי 1943 הוא מונה לסגן מפקד דיוויזיית הפאנצר השישית, ובקרבות חרקוב באוגוסט של אותה שנה, הצליחו יחידות הפאנצרגרנדיר שתחת פיקודו למנוע פריצת דרך של הצבא האדום, ועל כך קיבל ב-10 בספטמבר של אותה שנה את צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-29 באוקטובר 1943 הוא החליף את פרידריך זייברג כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, והשתתף עמה בקרב דנייפר. ב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרל מיור, ועוד באותו חודש השתתף עם הדיוויזיה בקרב קורסון-צ'רקאסי. על ביצועיו במהלך קרב זה, הוספו ב-26 ביוני 1944 עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-1 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-5 בספטמבר חלה קשה ונאלץ להתאשפז בבית חולים. הפיקוד על הדיוויזיה הועבר לידי אוסקר מונצל. ב-1 בדצמבר של אותה שנה חזר לפקד על הדיוויזיה והוביל אותה במהלך קרבות נסיגה קשים אל קורלנד. ב-11 בפברואר 1945 מונה למפקד קורפוס הפאנצר אס אס השלישי, והוביל אותו עד 5 במרץ עת מסר את הפיקוד לפליקס שטיינר. ב-24 באפריל הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר קלאוזביץ. לדיוויזיה היו מעט טנקים, ורובם היו במצב גרוע. היא הייתה דיוויזיית השריון האחרונה שהוקמה בידי הוורמאכט, אולם הקמתה לא הושלמה מעולם. חרף מצבתה החסרה, היא נשלחה לקרב כבר באותו חודש. היא הוכפפה תחת קורפוס הפאנצר ה-39 אשר היה חלק מהארמייה ה-12 של ולטר ונק. הדיוויזיה הצטוותה לנוע דרומה ולנסות לחתוך את קווי האספקה של הדיוויזיות המובילות של צבא ארצות הברית ולחבור אל ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 שלחמה באזור הרי הארץ. הניסיון נחל כישלון מוחץ, ומרבית הדיוויזיה הושמדה במהלכו. ב-24 באפריל נפל אונריין בשבי בידי גדוד סיור אמריקני.
ביוגרפיה > אחריתו

הוא שוחרר מהשבי בשנת 1947, ועד 1960 פיקד על יחידות שבויים גרמנים שפעלו בשירות הצבא האמריקני וביצעו עבורו משימות עבודה שונות. בין האזורים שהיו תחת פיקודו נמנה מחנה הריכוז דכאו. ב-1960 הוא פרש לביתו, ונפטר במינכן ב-22 בינואר 1972 והוא בן 71.
מסילת הרכבת לכפר א-לובן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ארץ ישראל
 מפעיל:  הרכבת הצבאית לארץ ישראל
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  הצבא הבריטי
 התחלת בנייה:  בנייה ראשונית במחצית הראשונה של 1918 שדרוג חלקי למסילה תקנית ב-1921
 פתיחת המסילה:  1918
 סגירת המסילה:  1949
 מידע על המסילה
 תחילת המסילה:  כפר ג'יניס
 סיום המסילה:  תחנת הרכבת בית נבאלא
 סוג המסילה:  צבאי ומשא
 אורך המסילה:  20 ק"מ
 רוחב המסילה:  76.2 ס"מ (לפני הרחבה)
 מסלולים:  1

רשימת התחנות
תחנת הרכבת בית נבאלא, תחנת הרכבת כפר ג'יניס
 תרשים המסילה
 
 מפת המסלול של מסילת הרכבת לכפר א-לובן
 
מפה מ-1942 ובה מצוינת שלוחת הרכבת לבית נבאלא
מפה מ-1945 ובה מצוינת שלוחת הרכבת לבית נבאלא
מסילת הרכבת לכפר א-לובן הייתה שלוחת רכבת צבאית שסללו הבריטים, במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה לתמיכה לוגיסטית בכוחותיהם בחזית שנמתחה לרוחבה של ארץ ישראל - קו שתי העוג'ות. המסילה בעלת רוחב הפס הצר נסללה במחצית הראשונה של 1918 מזרחה ממסילה המזרחית העות'מאנית. תחילת המסילה בכפר ג'יניס ומשם נמשכה לאורך נחל בית עריף ועד לכפר א-לובן. לאחר המלחמה הרחיבו הבריטים חלק מהמסילה לרוחב סטנדרטי (105 ס"מ) על מנת לשרת מחצבה (ממזרח לשוהם כיום). כמו כן נסללה שלוחה, לשירות מחנות הצבא בבית נבאלא והמפעלים במקום.
רקע היסטורי

במהלך מלחמת העולם הראשונה נעו הכוחות הבריטים מחצי האי סיני צפונה תוך שהם מסיגים את הכוחות הטורקים. במהלך דצמבר 1917 התייצבו הכוחות הלוחמים לאורך חזית שנקראה "קו שתי העוג'ות" ונמתחה לרוחבה של הארץ מנחל הירקון (הקרוי בערבית "אלעוג'ה") במערב לכפר הערבי עוג'ה א-תחתא שמצפון ליריחו במזרח. קו החזית נפרץ בספטמבר 1918.
ההיסטוריה של המסילה

כדי לתמוך בכוחותיהם על קו שתי העוג'ות סללו הבריטים, במהלך המחצית הראשונה של 1918, מסילה צרה (76.2 ס"מ) באורך 20 ק"מ מקרבת תחנת הרכבת כפר ג'יניס מזרחה עד כפר א-לובן שבדרום השומרון. המסילה נסללה בתוך 6 חודשים והחלה לפעול באוגוסט 1918, אך בעקבות הצלחות הבריטים במהלך ספטמבר 1918 ותזוזת קו החזית צפונה שימשה המסילה למטרותיה המקוריות רק למשך כחודש, וננטשה עם סיום המלחמה.
ב-1921 הרחיבו הבריטים חלק מהמסילה, מתחנת הרכבת כפר ג'יניס עד למחצבות שמצפון ליישוב בית נחמיה כיום, לרוחב תקני של 143.5 ס"מ[דרושה הבהרה] והיא שימשה להובלת תוצרת מהמחצבות. המשך הקו מזרחה, מהמחצבה עד הכפר א-לובן, נשאר ברוחבו המקורי.
לאחר מלחמת העצמאות נזנח הקו, והפסים נלקחו למטרות אחרות.
נכון ל-2015 קשה לזהות את הסוללה שהמסילה עברה עליה. על חלק גדול מתוואי המסילה, לאורך נחל בית עריף, סללה מדינת ישראל כביש. לאורך המסלול אפשר למצוא מספר אתרים הקשורים לקו זה.
תוואי המסילה ואתרים לאורכה

לבחירתם של הבריטים בסלילת המסילה לאורך נחל בית עריף היה יתרון גדול בשל הגאוגרפיה של הנחל, ששיפועו מתון וגדותיו אינן תלולות, ולכן היקף העבודה ההנדסית לאורכו היה מינורי. בתקופות מאוחרות יותר נסללה דרך מעל רוב הסוללה.
השלוחה התפצלה מהמסילה הצרה הבריטית לצד המסילה המזרחית העות'מאנית כקילמטר מצפון לתחנת הרכבת כפר ג'יניס (נקודה 1 במפה).
לאחר הפיצול שינתה השלוחה את מסלולה בקשת מצפון לדרום וממשיכה לאורך הגדה הדרומית של נחל בית עריף. נכון ל-2015 לא ניתן לזהות את הסוללה בקטע זה אולם ניתן לזהות את התוואי לפי עצי ברוש שנשתלו לאורך המסילה.
בקרבת כביש הגישה ליישוב בית עריף עוברת סוללת הרכבת מעל גשרון אבן (נקודה 2 במפה).
מדרום לשוהם חצתה המסילה את הנחל על גבי גשר, ששרידיו ניכרים עד היום וכוללים אומנה ושתי תומכות (נקודה 3 במפה).
המסילה המשיכה לאורך הגדה הצפונית של הנחל על שיפולי הגבעה עליה נבנתה שוהם. בכניסה ליישוב קיימת מחצבה שכנראה שימשה כמקור לבניית הגשרים ולייצור חצץ עבור המסילה (נקודה 4 במפה).
ממזרח לכביש 444 נחצב חפיר על צלע הגבעה (ליד הכפר דיר טריף). צידו הצפוני של החפיר נתמך בחומת אבנים (נקודה 5 במפה).
מיד לאחר החפיר עוברת הרכבת בקרבת המחצבה השנייה. בנקודה זו הייתה נקודת הטענת האבנים שנחצבו. במקום מספר בסיסים של פסים שעליהם הוסעו קרוניות שנשפכו לקרונות הרכבת (המסילה פה נמוכה ממפלס הקרוניות).
מעבר לכביש 6 פנתה המסילה צפונה והמשיכה לאורך הגדה המערבית של הנחל. בקרבת "אזור התעשייה חבל מודיעין" פונה הנחל מזרחה והמסילה פנתה איתו. בנקודה זו היה גשר שחלקו קיים וחלקו נהרס במהלך בניית כביש 6 (נקודה 6 במפה)
ברבע הדרך לכפר א-לובן פונה המסילה בקשת גדולה (נקודה 7 במפה) עקב תנאי השטח.
בהמשך הדרך עוברת הרכבת על גבי גשר מעל נחל אל-ערוב (נקודה 8 במפה).
לאחר מעבר גדר ההפרדה (הקו הירוק) נמצאים שרידי גשר (נקודה 9 במפה).
ליד כביש 446 (ממערב לו) נמצאים עמודים של גשר נוסף (נקודה 10 במפה).
ממזרח לכביש 446 קיימים סוללה וגשר של שלוחת הרכבת (נקודה 11 במפה).
סיום המסילה מצפון לכפר א-לובן.
השלוחות למחנה בית נבאלא

ב-1921, לאחר מלחמת העולם הראשונה, בנו הבריטים מחנה ציוד ותחזוקה גדול בבית נבאלא שכלל מספר רב של מחסנים ומפעלים. לצורך השינוע של חומרי הגלם בנו הבריטים, בתוך המחנה, מספר רב של שלוחות של מסילת הרכבת ואף הקימו מסופים ורציפים לשירות המחסנים והמפעלים במקום. אחת השלוחות שירתה מפעל ג'ריקנים ושלוחה אחרת הגיעה לתחנת שינוע חצץ אותה ניתן לראות בשולי כפר טרומן.
גלריה

גשרון רכבת ליד היישוב בית עריף (נקודה 2 במפה)
גשר הרכבת מעל נחל בית עריף מדרום לשוהם (נקודה 3 במפה)
הקיר הצפוני הבנוי של חפיר הרכבת ממזרח לכביש 444 ליד שוהם (נקודה 4 במפה)
שרידי הגשר בקרבת כביש 6 (נקודה 6 במפה)
הקשת הגדולה של המסילה (היום כביש) (נקודה 7 במפה)
שרידי הגשר מעל נחל אל-ערוב (נקודה 8 במפה)
שרידי הגשר למרגלות כפר רנטיס ליד כביש 446 (נקודה 10 במפה)
הסוללה ושרידי הגשר למרגלות כפר א-לובן ליד כביש 446 (נקודה 11 במפה)
מסוף טעינת-פריקת חצץ ליד כפר טרומן (נקודה 12 במפה)
ראו גם

המפעל הבריטי בבית נבאלא
תחנת הרכבת כפר ג'יניס
הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
המסילה המזרחית ההיסטורית
לקריאה נוספת

אבי ששון, גאוגרפיה ואדריכלות בסלילת רכבות במהלך מלחמת העולם הראשונה - מקרה מסילת הברזל הבריטית מלוד ללובאן, מתוך החוברת "100 שנה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה", הוצאת אריאל, 2014, עמודים 158-171
מטא-גנומיקה

מטא-גנומיקה הוא תחום מדעי העוסק בחקר של כלל החומר הגנטי שנאסף מדגימות סביבתיות. במקורות שונים ניתן לראות תחום זה תחת שמות נוספים כגון: גנומיקה סביבתית, אקוגנומיקה או גנומיקה קהילתית. בעוד שמיקרוביולוגיה מסורתית וריצוף הגנום הבקטריאלי מסתמכים על גידול של תרביות תאים קלונאליים, תחום המטא-גנומיקה מתבסס על ריצוף של גנים ספציפיים (למשל הגן 16S rRNA) במטרה לייצר את פרופיל השונות במדגם הטבעי. עבודות כאלו החלו לחשוף כי מרבית המגוון המיקרוביאלי למעשה הוחמץ ונאבד בשימוש בשיטות המבוססות על גידול התאים בתרבית. מרבית המחקרים העכשוויים נעזרים או בשיטת ה"ריצוף שוטגאן" או בשיטת ה-PCR לטובת הריצוף הגנטי במטרה לקבל דוגמאות של כלל הגנים מכל אוכלוסיות האורגניזמים שנדגמו. בשל יכולתו לחשוף את המגוון החבוי והעצום של החיים המיקרוסקופיים, תחום המטא-גנומיקה מציע עדשה רבת עוצמה לצפייה בעולם המיקרוביאלי, והוא בעל פוטנציאל לחולל מהפכה בהבנת עולם החי. ככל שמחירו של תהליך ריצוף הדנ"א ממשיך לרדת, תחום המטא-גנומיקה מאפשר כעת לאקולוגיה מיקרוביאלית להיחקר בקנה מידה רחב יותר מבעבר.
מטא-גנומיקה השוואתית

ניתוח השוואתי בין מטא-גנומיים שונים יכול לספק תובנה נוספת בנוגע לתפקודם של אוכלוסיות מיקרוביאליות ולתפקידן בבריאותו של המאחסן. ביצוע ההשוואה יכול להתבצע הן ברמת הרצף הגנומי, הן ברמת המגוון הטקסונומי, והן ברמת הפונקציונליות המשלימה. השוואות מבנה האוכלוסיות והמגוון הפילוגנטי יכולות להתבצע על בסיס הגן 16S ומרקרים פילוגנטיים נוספים. השוואות פונקציונליות בין מטא-גנומיים יכולות להיעשות על ידי השוואת רצפים כנגד מאגרים ידועים כגון COG או KEGG, ועריכתם בטבלה המסווגת אותם על פי קטגוריות משמעותיות. גישה גנטית-מרכזית זו מדגישה את ההשלמה הפונקציונלית של הקהילה כולה ולא את הקבוצות הטקסונומיות, ומראה כי השלמות הפונקציונלית מקבילה בתנאים סביבתיים דומים. כתוצאה מכך, יצירה של מסד נתונים המציג את ההקשר הסביבתי של המדגם המטא-גנומי חשוב במיוחד בניתוח השוואתי, שכן הוא מספק לחוקרים את היכולת ללמוד מהי השפעת בית הגידול על מבנה הקהילה ועל תפקודה.
מטרת המפתח של המטא-גנומיקה ההשוואתית היא לזהות קבוצות מיקרוביאליות אשר אחראיות על מתן מאפיינים ספציפיים לסביבה נתונה. עם זאת, בשל בעיות של טכנולוגיות הריצוף, ארטיאפקט שונים צריכים להילקח בחשבון. Kuntal ועמיתיו פיתחו יישום גרפי המבוסס על ניתוחי מטא-גנומיים השוואתיים הנקרא Community-Analyzer. יישום זה לא רק מאפשר את ההדמיה הוויזואלית והמהירה של ההבדלים בקהילות המיקרוביאליות שנותחו (במונחים של הרכב הטקסונומי שלהם), אלא הוא גם מספק תובנות על האינטראקציות הבין מיקרוביאליות הטמונים בהם.
יישומים

תחום המטא-גנומיקה הוא בעל פוטנציאל לקדם ידע במגוון רחב של תחומים, הוא יכול להיות מיושם גם כדי לפתור אתגרים מעשיים ברפואה, הנדסה, חקלאות ואקולוגיה.
יישומים > אבחון של מחלות מידבקות

הבחנה בין מחלות זיהומית ומחלות שאינן זיהומית, ואף זיהוי האטיולוגיה הבסיסית של זיהום, יכול להיות מאתגר למדי. לדוגמה, יותר ממחצית המקרים של דלקת המוח אינם מאובחנים, למרות ביצוע של בדיקות מקיפות. ריצוף מטא-גנומי מראה הבטחה כשיטה רגישה ומהירה כדי לאבחן זיהום על ידי שיטות השוואתיות של החומר הגנטי הנמצא במדגמי המטופל לבין מסד נתונים של אלפי חיידקים, וירוסים, ופתוגנים אחרים.
יישומים > אפיון של חיידקי מעיים

קהילות מיקרוביאליות הן בעלות תפקיד מרכזי בשמירה על בריאות האדם, אך הרכבן והמנגנון שבאמצעותו הן פועלות עדיין נותרו מסתוריות. רצפים מטא-גנומיים משמשים לאפיון של הקהילות המיקרוביאליות מאתרים שונים בגוף. זהו חלק מיוזמת המיקרוביום האנושי שמטרתה העיקרית היא לקבוע האם יש מיקרוביום אנושי בסיסי, להבין את השינויים במיקרוביום האנושי שיכול להיות מתואם עם בריאות האדם, ולפתח כלים טכנולוגיים וביואינפורמטיים חדשים לתמיכה ביעדים אלו.
יישומים > דלק ביולוגי

דלקים ביולוגיים הם דלקים שמקורם בהמרת ביומסה ביולוגית לאתנול. בתהליך זה יש להפוך את הצלולוז (תאית) לסוכר בשלב הראשון, ולאחר מכן התסיסה של הסוכרים תשחרר אתנול. חיידקים מייצרים גם מגוון מקורות ביו-אנרגטיים נוספים כולל מתאן ומימן.
היכולת התעשייתית של פירוק הביומסה דורשת אנזימים חדשים בעלי פרודוקטיביות גבוהה יותר ועלות נמוכה יותר. גישות מטא-גנומיות לניתוח של קהילות מיקרוביאליות מורכבות מאפשרות איתור ממוקד של אנזימים עם יישומים תעשייתיים בייצור דלק ביולוגי, כגון glycoside hydrolases. יתר על כן, הידע של איך הקהילות המיקרוביאליות הללו מתפקדות נדרש על מנת לשלוט בהם, ומטא-גנומיקה הוא כלי מפתח להבנתם.
יישומים > תיקון סביבתי

מטא-גנומיקה יכולה לשפר את האסטרטגיות והאמצעים המשמשים לניטור של מזהמים במערכות אקולוגיות ולניקוי של הסביבה המזוהמת. הבנה מוגברת של האופן שבו קהילות מיקרוביאליות מתמודדות עם מזהמים משפרת את הפוטנציאל של אתרים מזוהמים להתאושש מן הזיהום.
יישומים > ביוטכנולוגיה

קהילות מיקרוביאליות מייצרות מגוון רחב של כימיקלים ביולוגיים פעילים המשמשים אותם ליריבות ולתקשורת. רבים מן התרופות בשימוש היום נחשפו לראשונה ממקור חיידקי. ההתקדמות האחרונה בכריית המשאבים הגנטיים העשירים של חיידקים שאינם מתחלקים בתרבית הובילה לגילוי של גנים חדשים, אנזימים ומוצרים טבעיים. היישום של המטא-גנומיקה אפשרה פיתוח של כימיקלים עדינים, אגרוכימיה ותרופות שונות.
יישומים > חקלאות

הקרקע שבה גדלים הצמחים מאוכלסת על ידי קהילות חיידקים שונות, גרם אחד של אדמה מכיל כ-1,000 תאים מיקרוביאליים. הקהילות המיקרוביאליות המאכלסות קרקעות הן מהמורכבות והמשונות ביותר הידועות למדע, והן אינן מובנות כלל על אף חשיבותן הכלכלית. אוכלוסייה מיקרוביאלית שכזו מבצעת מגוון רחב של שירותים למערכת האקולוגית הדרושים לצמיחת הצמח, כולל תיקון חנקן אטמוספירי, מחזור של נוטריינטים, דיכוי מחלות, והרחקה של ברזל ומתכות אחרות. אסטרטגיות מטא-גנומיות פונקציונליות שונות משמשות למחקר של יחסי הגומלין הקיימים בין צמחים ומיקרובים באמצעות מחקר של טיפוח הקהילות המיקרוביאליות האלו. על ידי הבנת תפקודם של חברי הקהילה המיקרוביאלית, מטא-גנומיקה יכולה לתרום לשיפור גילוי מחלות בגידולים, ואף לשפר את בריאות הצומח על ידי רתימת הקשר בין חיידקים וצמחים.
יישומים > אקולוגיה

מטא-גנומיקה יכולה לספק תובנות פונקציונליות בתחום האקולוגיה הסביבתית. ניתוח של מחקר מטא-גנומי שעסק בהפרשות הצואה של אריות הים האוסטרלי הראה כי חיידקי הצואה שלהם נמצאו כמקור מזין חשוב עבור מערכת החוף האקולוגית. הסיבה לכך היא שהחיידקים המגורשים בו זמנית עם ההפרשות, מיומנים בפירוק החומרים המזינים בצואה לצורה ביולוגית הניתנת להעברה בשרשרת המזון.
ראו גם

גנומיקה
גנומיקה אישית
מרטין אוהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביוני 1905 
 פטירה:  17 באפריל 1991 (בגיל 85) 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 מקצוע:  כדורגלן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (20 ביוני 1990) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מרטין אוהר
 
מרטין אוהר (בצ'כית: Martin Uher;‏ (26 ביוני 1905 – 17 באפריל 1991) היה כדורגלן וחסיד אומות העולם מסלובקיה.
קורות חיים

אוהר נולד בעשור הראשון של המאה העשרים בסלובקיה. בצעירותו היה שחקן במועדון הכדורגל סלובן ברטיסלאבה וכן שחקן בנבחרת הכדורגל הלאומית של צ'כוסלובקיה. לאחר תום הקריירה הספורטיבית שלו היה שותף בחנות למכירת מוצרי טקסטיל בברטיסלאבה.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

לאוהר היו חברים יהודיים רבים. באביב 1942, כאשר גורשו יהודים מסלובקיה למחנות ההשמדה הציע אוהר לאחת מידידותיו, אליזבת פליישר, מחסה בבית קרוביו. בשנת 1943 הבריח חלק מבני משפחתה להונגריה, שבאותה עת עוד הייתה חופשייה, ולאחר הפלישה הגרמנית להונגריה במרס 1944 שב אוהר להונגריה והבריח את בני משפחת פליישר בחזרה לסלובקיה.
בעת המרד הסלובקי החביא אוהר את בני משפחת פליישר וכן כחמישה יהודים נוספים במספר מקומות, בהם חנות הטקסטיל שלו.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נישאו אוהר ואליזבת פליישר, אותה הציל בתקופת השואה. לבני הזוג נולד בן. בני הזוג התגרשו מספר שנים לאחר מכן.
הכרה

בשנת 1990 הכיר יד ושם באוהר בתור חסיד אומות העולם.
מרשנטאים

| מרשנטאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: טחבי כבד
מחלקה:: מרשנטאים
סדרות
 Blasiales  Neohodgsoniales  Sphaerocarpales  Lunulariales  Marchantiales
שם מדעי
 Marchantiopsida ‏קרונקויסט & טקטאג'ן & Zimmerman, 1966
מרשנטאים (Marchantiopsida) היא מחלקה של טחבי כבד שהם צמחים שאינם וסקולריים.
מרים סראצ'יק

| --- | --- |

מרים סראצ'יק ב-2019
 לידה:  8 באוגוסט 1933 אנטוורפן, בלגיה
 פטירה:  7 באוקטובר 2021 (בגיל 88) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  מרים פולה מורגנשטיין
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  קולג' ברנרד 
 מנחה לדוקטורט:  Richard Garwin 
 מוסדות:  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבר באקלי (2005)  President's Medal (2020)  APS Medal for Exceptional Achievement in Research (2020)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2005)  המדליה הלאומית למדעים (2023)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 בן זוג:  פיליפ סראצ'יק
 צאצאים:  לאה סראצ'יק
 מספר צאצאים:  2
 
מרים פולה סראצ'יק (8 באוגוסט 1933 – 7 באוקטובר 2021) הייתה פיזיקאית אמריקאית יהודייה ממוצא בלגי שהתמחתה בפיזיקה של חומרים במצב מוצק בטמפרטורה נמוכה. משנת 1996 שימשה כפרופסורית בהסיטי קולג' של ניו יורק.
ביוגרפיה

מרים סראצ'יק נולדה בשם מרים פולה מורגנשטיין ב-8 באוגוסט 1933 באנטוורפן, בלגיה. הוריה, שרה (סגל) ושלמה מורגנשטיין, היו יהודים אורתודוקסים שנולדו בפולין, אמה נולדה בעיר רימנוב למרות שמשפחתה גרה בבלגיה, אמה, סבתא של מרים, חזרה לפולין כדי ללדת לצד אמה, סבתא-רבתא של מרים. אמה עברה לבלגיה כילדה ואביה עבר לבלגיה בנערותו, יחד עם שאר משפחתו עקב המצב הלא טוב במזרח אירופה. לאחר שהגיע לבלגיה יצא אביה בשאלה, לאחר נישואיו ולידת ילדיו הוא חזר בתשובה. הוריה של מרים נפגשו והתחתנו בבלגיה. אביה של מרים היה מלטש וסוחר יהלומים. למרים היו שני אחים, אח גדול פול ואח קטן הנרי. ביתם היה בית דתי אורתודוקסי והשפה המדוברת בביתם הייתה יידיש.
חיים אישיים

מרים נישאה, ב-1954, לפיליפ סראצ'יק, פרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת ניו יורק. היו להם שני ילדים, קראן ולאה. ב-10 בספטמבר 1970, לאה בת החמש נחטפה, על ידי עוזרת הבית של המשפחה, אנה מאייר פרוליך, תוך שימוש במכונית דודג' של המשפחה. 12 ימים לאחר מכן, ב-22 בספטמבר, נמצאה גופתה של העוזרת. וכחודש לאחר מכן, ב-23 באוקטובר, נמצאה גופתה של לאה, שנרצחה זמן קצר אחרי החטיפה על ידי עוזרת הבית, בפח האשפה בבית קיץ של משפחה שלא שהתה בו עד גילוי הגופה. במהלך החיפושים אחריה הציעו מרים ובעלה פרס של 10,000 דולר עבור החזרה של ביתם.
הערות שוליים

↑  CWP at physics.UCLA.edu // Myriam Sarachik, cwp.library.ucla.edu
1 2 3 4  American Institute of Physics, Myriam Sarachik, www.aip.org, ‏2021-10-22 (באנגלית)
↑  Executive Director, CCS Board Member, Myriam Sarachik, Profiled in NY Post Article, Committee of Concerned Scientists, ‏2019-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  "POLICE THINK BODY IS SARACHIK GIRL'S". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1970-10-25. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-09-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 181/1843  MGP: 243909  S2AuthorId: 3726108
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1684–1696)

מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Theresia Elisabeth von Österreich; ‏22 באוגוסט 1684 – 28 בספטמבר 1696) הייתה בתו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-7 בספטמבר 1683 ללאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, בתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ורעייתו אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, והייתה אחותם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה תרזה מתה מאבעבועות שחורות בגיל שתים עשרה בווינה, ונקברה בקריפטה הקיסרית.
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1817–1886)

מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (בגרמנית: Maria Theresia von Österreich-Este;‏ 14 ביולי 1817 – 25 במרץ 1886), הייתה בתו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ואשתו של אנרי, רוזן שאמבור.
ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה ב-14 ביולי 1817 במודנה, לפרנץ הרביעי, דוכס מודנה ולמריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה.
ב-16 בנובמבר 1846 התחתנה מריה תרזה עם אנרי, רוזן שאמבור, נכדו של שארל העשירי, מלך צרפת, אך לא נולדו לה ילדים ממנו.
לאחר מותו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים שהודח במהפכת אביב העמים בשנת 1848, נותרו שני טוענים לכתר "מלך צרפת". בעלה "אנרי החמישי", ונכדו של לואי פיליפ, פיליפ, רוזן פריז. לאחר נפילת הקיסרות השנייה בשנת 1870 הציעה האספה הלאומית את הכתר לאנרי, ומכיוון שהוא היה חסר ילדים, סוכם בין המלוכנים כי כתרו יעבור לאחר מותו אל רוזן פריז, נציג בית אורליאן, וכך תיפתר המחלוקת בין שני בתי המלוכה המתחרים. אך להפתעת המלוכנים סירב אנרי לקבל את המלוכה אלא אם כן תזנח צרפת את דגל הטריקולור, ותחליפו בדגלה של צרפת שלפני המהפכה. תנאי זה לא התקבל על דעת האספה הלאומית, וסוכם על הקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית כרפובליקה זמנית עד למותו של אנרי, שאז יוכל הרוזן מפריז לקבל את המלוכה, מבלי להעלות תנאים מסוג זה. אך לאחר מותו בשנת 1883, הייתה כבר הרפובליקה מבוססת, והעם סירב להחליפה במלוכה.
בשנת 1883 מת אנרי במעונו שבפרוהסדורף ללא ילדים, וכל נחלותיו עברו לאחיינו רוברטו הראשון, דוכס פארמה. לאחר מותו מריה תרזה ומיעוט מתומכיו הכירו בחואן, רוזן מונטיסון כטוען לכתר של ממלכת צרפת וכראש בית בורבון, וב-25 במרץ 1886 מתה מריה תרזה בגרץ.
מפרץ טריאסטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  מפרץ ונציה 
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  כ-1,000 קמ"ר
 עומק מרבי:  37 מטר
 ‏עומק ממוצע:  16 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה איטליה סלובניה סלובניה קרואטיה קרואטיה
 קואורדינטות:  45°40′00″N 13°35′00″E﻿ / ﻿45.666666666667°N 13.583333333333°E﻿ / 45.666666666667; 13.583333333333
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמפרץ טריאסטה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמפרץ טריאסטה
 
מפרץ טריאסטה (באיטלקית Golfo di Trieste; בסלובנית Tržaški zaliv; בקרואטית Tršćanski zaljev) הוא מפרץ רדוד בצפונו של הים האדריאטי ומהווה חלק ממפרץ ונציה. רוב חופיו של המפרץ שייכים לאיטליה, ובדרומו לסלובניה ולקרואטיה. שטחו של המפרץ הוא כ-1,000 קמ"ר, וגבולו עם הים האדריאטי הוא בקו דמיוני בין פונטה טליימנטו (Punta Tagliamento) באיטליה וסבודריה (Savudrija) בקרואטיה. עומקו הממוצע של המפרץ הוא 16 מטר ועומקו המרבי 37 מטר. למעט מספר איים קטנים בלגונת גראדו, אין במפרץ טריאסטה איים. חופיו המזרחיים מפורצים בהשוואה לחופיו הצפוניים והמערביים.
ראו גם

טריאסטה
מריה תרזה, נסיכת ביירה

מריה תרזה פרנסיסקה דה אסיס אנטוניה קרלוטה חואנה ג'וזפה קסבייר דה פאולה מיכאלה רפאלה איזבל גונזגה דה בורבון אי ברגנסה, נסיכת ביירה (בפורטוגזית: Maria Teresa de Bragança; ‏29 באפריל 1793 - 17 בינואר 1874), הייתה בתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ואשתו של האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה.
ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה ב-29 באפריל 1793 בליסבון, לז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ולקרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה. עם כיבוש פורטוגל על ידי צבאות נפוליאון בשנת 1807 בעקבות סירובה להשתתף באמברגו על בריטניה, נמלטה המשפחה המלכותית וכל הממשלה הפורטוגלית למושבה ברזיל, שם התיישבו בריו דה ז'ניירו.
ב-13 במאי 1810 התחתנה מריה תרזה עם האינפנטה פדרו קרלוס מספרד ופורטוגל בריו דה ז'ניירו, אולם הוא מת בשנת 1812, זמן קצר לאחר לידת בנם האינפנטה סבסטיאן מפורטוגל וספרד. מריה תרזה הייתה מאוד שמרנית, ותמכה באחיה מיגל הראשון, מלך פורטוגל במהלך המלחמות הליברליות. בשנת 1830 נולדה לדודה פרננדו השביעי, מלך ספרד בתו הבכורה איזבלה, ומכיוון שלא היו לו בנים, ביקש פרננדו להוריש לה את המלוכה. הקורטס המליץ על ויתור על החוק הסאלי והמלכת בתו של המלך, איזבלה למלכה, אולם, הדבר הביא לפיצול בשורות המלוכנים שחלקם סירב לקבל את הוויתור על עקרון הירושה דרך הזכר וביקש להמשיך את שושלת בית בורבון על ידי אחיו של המלך, האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה. קרלוס לא פעל רבות למען זכותו לכתר, אולם אשתו מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל ומריה תרזה פעלו רבות לשם כך, ובעקבות כך נשלחו קרלוס ומשפחתו במרץ 1833 לפורטוגל. באפריל אותה שנה קרא פרננדו השביעי לקרלוס להישבע אמונים לאיזבלה, נסיכת אסטוריאס, אולם קרלוס סירב לכך בתקיפות.
ב-29 בספטמבר 1833 מת פרננדו השביעי, ובתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד עלתה לשלטון במקומו, אך הסכסוך עם תומכיו של גיסה האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה גרם לפריצת המלחמה הקרליסטית הראשונה. לאחר מפלתו של אחיה מיגל הראשון, מלך פורטוגל בשנת 1834 נמלט קרלוס לאנגליה, שם הציעה לו הממשלה קצבה שנתית של 30 אלף לירות שטרלינג, אם יתכחש לטענותיו ולא יחזור לספרד או לפורטוגל, אך קרלוס סירב לכך בהחלטיות. ביולי הוא עבר לצרפת, שם נתמך באופן פעיל על ידי המפלגה הלגיטימית. עד מהרה הצטרף אל חסידיו באליזונדו במערב הפירנאים בספרד, ובאוקטובר 1834 הוציאה גיסתו מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות צו ששלל ממנו את זכויותיו כאינפנטה מספרד, דבר אשר אושר על ידי הקורטס בשנת 1837.
בעקבות מותה של אחותה מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל בשנת 1834, התחתנה מריה תרזה עם האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה ב-20 באוקטובר 1838, אך לא היו להם ילדים, והיא גידלה את ילדיו הקודמים - בני אחותה. עד מהר הם נאלצו לברוח מספרד, ועברו להתגורר בטריאסטה. בשנת 1855 מת בעלה האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, וב-17 בינואר 1874 מתה מריה תרזה.
מרים נופך

ערך זה עוסק ברופאת עיניים בתקופת המנדט. אם התכוונתם למנכ"לית השבועון "לאשה", ראו .
אין תמונה חופשית
מרים נופך (20 בדצמבר 1878 - 26 בפברואר 1935) הייתה רופאת העיניים הראשונה בתל אביב, ממייסדי אגודת רופאים מדברי עברית, פעילה למתן שוויון זכויות לנשים בארץ ישראל, ממקימות הארגון התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל.