stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עגה חרדית
ההוויי הישיבתי והחסידי

באופן טבעי מושפעת העגה החרדית מן ההווי הישיבתי. כך למשל:
שְׁמוּ"ס (שמועס) – ביידיש שמועס היא שיחה (מקור המילה היא ב'שמועה', 'שמעתתא' התלמודי). בהוויי הישיבתי הפכה המילה גם לראשי תיבות של שיחת מוסר, הנאמרת בישיבות הליטאיות. פעמים רבות נזכרת המילה בלשון מזלזלת (כמו "לדבר איתו זה לשמוע שמועס", או בעגה: "השמיס לי").
ליל שישי (במלעיל) – מושג המתאר את הלילה שבין חמישי לשישי שבו יש הנוהגים ללמוד כל הלילה (נקרא "משמר"), בעיקר נפוץ שאז הולכים בני הישיבות לאכול צ'ולנט (חמין).
משב"ק – ראשי תיבות 'משמש בקודש', במקור עוזרו של האדמו"ר אך מתאר גם כל התנהגות של ליווי צמוד של אישים שונים, המשב"ק יכול לארגן "קשרים", כלומר להקדים אנשים בתור לקבלת פנים. בשימוש בעגה גם כפועל: לְמַשְׁבֵּק = לשמש אישיות חשובה.
קְנֵייטש (ביידיש: קמט) – המילה משמשת גם לציון החלק הקדמי של המגבעת הליטאית והחב"דית; וכן לציון ה"פואנטה" של הסיפור, שורש העניין. למשל, "סוף סוף קלטתי את הקנייטש".
מָצֶב (במלעיל) – תיאור למאורע שעורר תכונה או התרגשות.
צו"ל – ראשי תיבות של 'צדיק ורע לו'. מקביל לחנון ה"חילוני" ודומה ל"פרומער" ו"חניוק" (ראו לעיל). לעיתים מתלווה לכינוי קונוטציה שלילית של ניתוק מהעולם.
בין הזמנים (במלעיל) – התחליף הישיבתי לסמסטר הוא "זמן". השנה מתחלקת לשלושה זמנים: בין ראש חודש אלול ליום הכיפורים, בין א' בחשוון לא' בניסן ובין א' באייר למוצאי תשעה באב. תקופות אלו נקראות זמן אלול, זמן חורף וזמן קיץ, בהתאמה. החופשות נקראות "בין הזמנים". תקופת בין הזמנים שבקיץ (יוצאת בדרך כלל באוגוסט) היא בדרך כלל זמן החופשה החרדי המשפחתי.
אלול (במלעיל) – אלול הוא החודש שלפני הימים הנוראים. זוהי תקופה בעלת משמעות רבה בישיבות ובכל העולם החרדי כתקופה שבה על האדם לחזור בתשובה על מעשיו ולהתחזק בקיום המצוות ושמירת סדרי הישיבה. דגש רב מושם אז על מוסר וקרבה לאלוהים.
לוֹמדעס (במלעיל) – למדנות, עמקנות לימודית. משמש גם לסניטה במישהו ש"חופר" יותר מדי. כמו, "אל תעשה יותר מדי לומדעס", או לבעלי תפיסה הדוגלת שכל דבר צריך להתפרש במובן הלמדני העמוק "מלא כל הארץ לומדעס", וגם לשבח כמו "בספר הזה יש הרבה לומדעס".
אנ"ש – ראשי תיבות של "אנשי שלומנו". מתייחס ככינוי לחרדים השייכים לחוג מסוים.
א גוי – שיבוש מכוון של ראשי התיבות אגו"י (אגודת ישראל), כמעט ולא מוכר כיום אך רווח בחוגים קנאיים לפני השואה ועודו בשימוש בחוץ לארץ.
חרדי נשוי יזכה בדרך כלל בתואר "רב", ובפנייה בכתב יתווסף לאחר מכן לרוב "שליט"א" (ראשי תיבות של: "שיחיה לאורך ימים טובים אמן"), ולגדול דור קוראים מרן. פנייה אל אדם מכובד תהיה בלשון נוכח רבים (אתם) או בלשון נסתר (הוא). לשון נוכח רבים היא במקרים מסוימים גם צורת הדיבור בין גבר זר לאישה.
מוטיבים נוספים

אורח חייה של החברה החרדית ואופייה השמרני הכתיב את האופי של חלק מהביטויים הנפוצים.
ההימנעות מניבול פה ושמירה על טוהר הלשון בולטים בשפה החרדית. כך למשל, אישה הרה תכונה עתים בלשון נקייה "במצב" או "מחכה". במקומות רבים נמנעים מלאזכר את שמה של מחלת הסרטן והיא מכונה כ"המחלה הנוראה" או "המחלה הידועה" או סתם "המחלה" (או ביידיש: "יֶענֶע מַחְלֶה" ["המחלה ההיא"] או "יֶענֶע מעשה" [yene mayse - "הסיפור ההוא"]).
"ברוך ה'", "אם ירצה ה'" ו"בעזרת ה'" הם ביטויים שכיחים שאימוצם לשפה מבטא את האמונה באלוהים ובהשגחה פרטית. הבטחות ילוו בהיגד "בלי נדר" שמשמעו הוצאה מכלל אפשרות שהמבטיח נדר לקיים את שהבטיח, כך שאם לא קיים את שהבטיח לא יעבור על החיוב ההלכתי לקיים נדר.
מונחי עגה נפוצים בעולם השידוכים. "סידור מלא" הוא כינוי להסדר שלפיו משפחת הכלה מביאה כנדוניה סכום מלא לקניית דירה, "חצי-חצי" – הסכם נישואין שבו הורי החתן והכלה מתחלקים בהוצאות בשווה. בחור או בחורה בגיל המתאים לנישואין יישאלו האם הם "שומעים" (הצעות לשידוכין). "גיבנת" היא אח או אחות ש"תוקעים" את אחיהם הצעיר מ"לשמוע" שידוכים, משום שבמשפחות רבות נהוג שהילדים נישאים לפי סדר הגילאים. "לסגור" או "לשבור צלחת" משמע להתארס. "וורט" הוא כינוי לשתיית ה"לחיים" וההכרזה הרשמית על האירוסין בין הבחור לבחורה. מל"ג הוא ראשי תיבות של הביטוי "מיועד להיות גיס", שבו מכונים החתן או הכלה אצל אחיהם.
לקריאה נוספת

הערך "עגה חרדית", באתר המכלול
רוביק רוזנטל, הלקסיקון של החיים שפות במרחב הישראלי, עמ' 47–56.
הערות שוליים

↑  בקרב דוברי יידיש (בעיקר בציבור חסידי) הביטוי משמש במובן של חרדי מחמיר בהלכה. ולכן, דתי לאומי מחמיר בהלכה לא יקרא פרומער
ג'פרי אמהרסט, ברון אמהרסט הראשון

ג'פרי אמהרסט, ברון אמהרסט הראשון (באנגלית: Jeffery Amherst, 1st Baron Amherst;‏ 29 בינואר 1717 – 3 באוגוסט 1797) היה קצין בצבא הבריטי בדרגת פילדמרשל והמפקד העליון של הכוחות בין השנים 1778–1782 ופעם נוספת בין השנים 1793–1795. נודע בעיקר אודות פיקודו לאורך מלחמת שבע השנים, במהלכה פיקד על ההגנה על נסיכות הבוחר מהנובר ומאוחר יותר היה בעל חשיבות מרכזית בכיבוש מצודת לואיסבורג ומונטריאול בלואיזיאנה הצרפתית.
קורות חייו

ג'פרי אמהרסט נולד בסבנואק, קנט, ממלכת בריטניה הגדולה, בשנת 1717. אביו היה עורך דין ואמו עקרת בית. אמהרסט למד באקדמיה צבאית וסופך למשמר הגרנדירים הבריטי בשנת 1731. ג'פרי נבחר להיות המשנה של ג'ון ליגוניר, רוזן ליגוניר הראשון והשתתף בקרב דטינגן במהלך מלחמת הירושה האוסטרית.
במהלך מלחמת שבע השנים, בהמלצתו של ליגוניר בחר ויליאם פיט האב בג'פרי לשמש מפקד הכוחות בקנדה הבריטית בשנת 1758. בכוח של 14,000 איש ג'פרי הטיל מצור וכבש את מצודת לואיסבורג במסגרת המלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת. על פיקודו הוא קודם לפיקוד ראשי במושבות הבריטיות באמריקה הצפונית.
אמהרסט פעל באסטרטגיה של גננה ממושכת ותנועה מועטה עד אשר בשנת 1760 תכנן אמהרסט מתקפה תלת-כיוונית נגד מונטריאול, הגדולה בערי קוויבק בקנדה הצרפתית. ב-8 בספטמבר 1760 נכנעו הצרפתים המוצבים במונטריאול לידי הכוחות הבריטים. כניעת הכוחות במונטריאול סימנה את סוף השלטון הצרפתי בקנדה ובהמשך חולקה לואיזיאנה הצרפתית בין האימפריה הבריטית והאימפריה הספרדית. על פי תנאי חוזה פריז בשנת 1763, כל אמריקה הצפונית הצרפתית ממזרח לנהר המיסיסיפי הועברה לידי בריטניה, למעט האיים הזעירים סט. פייר ומיקלון מול חופי ניופאונדלנד.
אמהרסט עזב את אמריקה הצפונית בנובמבר 1763 ושב לבריטניה הגדולה. ג'פרי נקרא חזרה מכיוון שטיפולו במרד פומטיאק נגד אינדיאנים עורר ביקורת. לאמהרסט ניתן תואר של אביר בשנת 1761. אמהרסט סירב לקחת חלק במאבק נגד מלחמת העצמאות של ארצות הברית. נוצר למענו תואר האצולה הברון אמהרסט בשנת 1776 והוא הועלה לדרגת פילדמרשל בשנת 1796.
לקראת סוף שנות השבעים הוא הועלה לדרגת המפקד העליון של הכוחות ונותר בתפקיד זה עד שנת 1782. עקב פריצתן של מלחמות המהפכה הצרפתית והצטרפותה של בריטניה לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ראש-ממשלת בריטניה, ויליאם פיט הבן, מינה את אמהרסט בפעם השנייה לתפקיד המפקד העליון של הכוחות. אמהרסט נותר בתפקיד עד שנת 1795, עת הוחלף בידי הנסיך פרדריק, דוכס יורק ואלבני. אמהרסט הקים את המוניטין שלו במערכות באמריקה הצפונית, והוא חייב הרבה מהתקדמותו המאוחרת להצלחתו במהלך מלחמת שבע השנים.
ראו גם

מלחמת הצרפתים והאינדיאנים
מלחמות המהפכה הצרפתית
מלחמת שבע השנים
כתאב אל-אסמא

| --- | --- |

טקסט הפתיח המקורי של כתב היד מס' 29, חלק מהספר כיתאב אל-אסמא, מאת הבאב, המצוי בידי הקהילה הבהאית שבאיראן ובנוסף מוחזק על ידי ספריית אפנאן, הממלכה המאוחדת
 מידע כללי
 מאת:  עלי מוחמד שיראזי, הבאב 
 שפת המקור:  ערבית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 1848 
 
כתאב אל-אסמא (בערבית: كتاب الاسماء الله كلّ شيء; תעתיק לאנגלית: Kitab asma'i allah kulli shay'i; באנגלית: The Book of the Divine Names of All-Things; בעברית: ספר השמות האלוהיים של כל הדברים) (ידוע גם  בשמו הנוסף, בפרסית: چهار شأن; בתעתיק לעברית, צ'האר שאן  או בעברית: ספר ארבע הדרגות) הוא ספר שנכתב בערבית על ידי עלי מוחמד שיראזי, הידוע בכינויו הדתי, הבּאבּ, מייסד הבאביזם, הזרם הדתי שקדם להופעת הדת הבהאית, במהלך מאסרו במאקו ובצ'הריק שבאיראן (1847–1850). עם נפח כולל של יותר מ-3000 דפים, זה הוא הגדול מבין כתבי הקודש הנגלים בהיסטוריה הדתית העולמית. קיימים לפחות עשרים ושישה כתבי יד, ויש להדגיש שרובו של הטקסט עדיין לא אותר. זמינים באנגלית כמה טקסטים מתומצתים בכרך מבחר מתוך כתביו של הבאב. לפי דבריו של דוקטור סטיבן למבדן (Dr. Stephen Lambden), המנהל את אתר האינטרנט הורקליה (Hurqalya), המשמש כמאגר מקוון ללימוד כתבי הקודש הבאבים והבהאים, המסונף לאוניברסיטת מרסד שבקליפורניה, את כתבי היד של כתאב אל-אסמא יש למנות בין הטקסטים החשובים ביותר מבחינה תאולוגית, אשר נכתבו על ידי הבּאבּ. הטקסטים עשירים, לדוגמה, בדחיפות משיחית, בהם ניתן לציין את הביטוי הנבואי התיאופני "זה שאלוהים יגלה (לאנושות)" (מַן יֻטְ'הִרֻהֻ אללה, בערבית: من يظهره الله; באנגלית: He whom God shall make manifest) וכן את השם בהאא' (بهاءِ). ביטוי, אשר נאמר על ידי הבּאבּ באופן המזכיר מעין תפילה, אשר באה ממעמקי נשמתו של המתפלל אותה. חשיבותם של הביטוי והשם הנ"ל, למאמיני הדת הבהאית, טמונה בכך שלדידם הם מתייחסים אל מייסד הדת, בהאא אללה. כמו כן, נאמרים בטקסטים 99 שמותיו של האלוהים באסלאם, כאשר סודותיהם נחשפים באופן פתלתל . דבר ההופך את כתאב אל-אסמא לטקסט הנאמר בקצב ובאינטנסיביות ושצריך להאזין לו כאל טקסט המבוטא באופן עוצמתי, אשר יש להתייחס אליו כאל טקסט בעל מאפיינים של התגלות נבואית.
תוכן

הטקסט מחולק לתשע עשרה יחידות (וחיד) ול-361 שערים (או באב; פרקים). הוא מורכב במידה רבה מ-"וריאציות ארוכות של תפילות הכוללות את שמותיו של האלוהים". כל שם נידון בארבעה חלקים שונים, כל חלק כתוב בצורה שונה, המהווה 'מצב של התגלות' שונה: פסוקים אלוהיים, תפילות, מדרשים, טיעונים הגיוניים. 361 הפרקים מסמלים "את כל הדברים" (כל-י שי), ואת הימים הכלולים בלוח השנה הבאבי-בהאי - הבדיע. שאלת עניין מיקום החומרים על לוח השנה בכתאב אל-אסמא מצריכה עדיין מחקר נוסף.
הבאב נותן הסברים רבים לגבי השמות והתכונות האלוהיים, ומתאר כיצד האנושות יכולה להיות רוחנית יותר על ידי הכרה ברעיון ההתבטאות האלוהית, המשתקף בהופעתם של נביאים בשר ודם, המעבירים אל האנושות, באופן ייחודי לזמן ולמקום, את המסר האלוהי.
קטע הפתיחה של הואחיד הראשון והשער הראשון של החיבור

להערכתו של דוקטור סטיבן למבדן, על בסיס המצוי במאגר הנתונים של החוקר הבהאי דוקטור סטיבן פלפס (Steven Phelps), קטע הפתיחה של הואחיד הראשון והשער הראשון של כתאב אל-אסמא, מתחיל כדלקמן, באופן הבא:
كـتـاب الأسـمـاء

الباب الاول من الواحد الاول

بسم الله الاسمم الاسمم

لا الله الا هو الارشد الارشد

قل الله الارشد فوق كل ذا ارشاد

لن يقدر ان يمتنع عن مليك سلطان ارشده
The First Bāb (Gate) of the First Wāhid (Unity).



In the Name of God the Supreme Bestower of a Name (al-asmam),



the Supreme Namer (al-asmam).



No God is there except Him, the Supreme Guide (al-arshad), the Supreme Guide (al-arshad). Say : God is the Supreme Guide beyond every possessor of guidance (da irshad). It is inconceivable that He would inhibit

from Rulership (malik), the very Sovereign of His Guidance (sultan irshād)...
דוקטור סטיבן למבדן מציין שהתרגום שלו את טקסט הפתיח של ואחיד מס' 1 (אשר נמצא בארכיונים של המרכז הבהאי העולמי בחיפה, אך מעולם לא פורסם ועדיין לא זמין לציבור הרחב) הוא חופשי וראשוני, זאת מפני שהוא עדיין לא ראה את כתב היד המקורי של הואחיד הנ"ל. למרות זאת, הוא מציין שהוא תרגם את הסופרלטיב המאוד לא נפוץ המופיע בנוסחת הנאו-בסמלה, במסגרת הקטע הנדון, כ-s-m-m, על בסיס השורש s-m-y, אשר משמעותו בערבית היא "לקרוא בשם". מבחינתו של הבאב, היה זה מתאים לפתוח את כתאב אל-אסמא בצורה זאת וכן לתאר את האלוהים כמעניקם העליון של השמות. הסופרלטיב اسمم (asmam), בא לציין בנוסף לכך שהאלוהים הוא היוצר העליון של נוסחאות הנאו-בסמלה המופיעות באופן כה תכוף, בכתביו של הבאב.
קטע הפתיחה של כתב היד מס' 29, ואחיד מס' 8

בקטע הפתיחה של כתב יד זה, המקוטלג ככתב יד מספר 29, על ידי הארכיונים הבהאיים הלאומיים של אירן (Iranian National Baha'i Archives), במסגרת השער הראשון (באב), של הואחיד הנדון פה (אשר מספרו המשוער הוא 8, זאת לכאורה לפי השערתו של דוקטור סטיבן למבדן), הבּאבּ מתייחס בתחילה אל השורש הלשוני הערבי ר-ש-ד. משמעות שורש לשוני זה, בערבית, היא 'להיות על המסלול הנכון, בדרך הנכונה, להדריך'. הסופרלטיב הראשון ששייך לשורש זה, ארשאד, מופיע כשם האל, בתור המדריך העליון, פעמיים בקטע פתיחה זה, בנוסחה החדשה של הבסמלה (טקסט נוסחת הנאו-בסמלה מוגש באנגלית ובערבית, מתוך אתר האינטרנט הורקליה, המנוהל בידי דוקטור סטיבן למבדן, כאשר יש להדגיש שדוקטור למבדן מציין באתרו שלא מדובר בתחילת הטקסט של כתאב אל-אסמא אלא בכתב יד שמספר הואחיד המשוער שלו הוא 8):
بِسْمِ ٱللّٰهِ الأرشد الأرشد
In the Name of God, the Supreme Guide (al-aR-SH-aD), the Supreme Guide (al-aR-SH-aD)
כמו כן, ישנן הטיות נוספות בטקסט של שורש זה, למשל ראשיד ומורשיד. לא ברור למה הבאב בחר דווקא להתמקד בשורש לשוני זה, אולם לא יהיה מפתיע להניח שהבאב ראה את עצמו כמקבלה של ההדרכה האלוהית - האסכטולוגית העליונה ביותר והוא בא לבטא השראה זו בפתיחה של טקסט זה. בנוסף, ראוי לציין שבמסגרת כמה ספרי קונקורדנציות של הקוראן, מספר המופעים הכולל בקוראן, של המילים הנגזרות מן השורש הערבי ר-ש-ד, הוא 19, הוא מופיע ב-9 סורות וכן בחמישה אופנים בלשניים. 19, 9 ו-5 מהווים מספרים הקדושים לדתות הבאבית והבהאית. אם כן, לא יהיה זה בלתי סביר להניח שהבאב היה מודע היטב למופעי השורשים התלת עיצוריים בקוראן ולכן בחר בקפידה את המילים הנגזרות מאותו שורש (במקרה זה, ר-ש-ד).
כמו כן, מובא פה קטע הפתיחה של כתב היד מספר 29, כפי שהוא מצוי באתרו של דוקטור סטיבן למבדן, באתר האינטרנט הורקליה וכפי שהוא מצוי באתר כתבי היד של אקדמיית גטינגן למדעי הרוח, הקטלוג המאוחד לכתבי יד, המחלקה למזרחנות, הן בערבית והן באנגלית:
In the Name of God, the Supreme Guide (al-arshad), the Supreme Guide (al-arshad)
الله لا اله الا هو الارشد الارشد قل الله ارشد فوق كل ذا ارشاد لن يقدر ان يمتنع عن مليك سلطان ارشاده من احد لا فى السموات ولا فى الارض ولا ما بينهما يخلق ما يشأ بامره انه كان رشاد اراشد ارشيد سبحان الذي يسجد له من فى السموات ومن فى الارض وما بينهما
God, no God is there save Him., the Supreme Guide (al-arshad), the Supreme Guide (al-arshad). Say: God proffers a Guidance (arshad) beyond every possessor of Guidance (irshad). It cannot be reckoned that He would withold from anyone, whether in the heavens or upon the earth or whatsoever lieth between them, the Ruler (malik) who is the Sovereign of His Guidance (malik sultan irshadihi). He createth whatsoever He willeth through His Command (amr). He, verily, was One Guided through Guidance (rashad an rashid) to the end tht all might be strengthened. Glorified be whomsoever is prostrate before Him whether they be in the heavens or upon the earth or whatsoever lieth between them.
הפניות

Saiedi, Nader (2008). Gate of the Heart. Waterloo, ON: Wilfrid Laurier University Press. ISBN 978-1-55458-035-4.
ראו גם

קיום אל-אסמאא
באיאן פרסי
עלי מוחמד שיראזי, הבאב
לוח השנה הבהאי
אנשי הגלימה
אותיות הח"י
לקריאה נוספת

The Báb (1976). Selections from the Writings of the Báb. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. pp. 129–149. ISBN 1-931847-30-4.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Lambden, Stephen (2018). Kitab al-asma' - The Book of Names.
↑  Smith, Peter (2000). "Names, Book of". A concise encyclopedia of the Bahá'í Faith. Oxford: Oneworld Publications. p. 258. ISBN 1-85168-184-1.
↑  Saiedi 2008, pp. 36
↑  Denis MacEoin (1992). The Sources for Early Bābī Doctrine and History. Leiden: Brill. pp. 91–92. ISBN 90-04-09462-8.
↑  Saiedi 2008, pp. 337
↑  Saiedi 2008, pp. 336
↑  Saiedi 2008, pp. 45
↑  A Partial Inventory of the Works of the Central Figures of the Bahá’í Faith, pp.298
↑  A CONCORDANCE OF THE QUR'AN, by Hanna E. Kassis, a foreword by Fazlur Rahman
↑  Göttingen Academy of Sciences and Humanities, Union Catalogue of Oriental Manuscripts, كتاب الأسماء (المجلد الثاني), a fragment
| כתבים בהאיים |
| --- | --- | --- |
| מחיבורי בהאא אללה | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • איגרות אל המלכים והשליטים • האיגרת אל בן הזאב • ג'ואהר אל-אסראר |  |
| מחיבורי עבד אל-בהאא' | שיחות פריז • תשובות לכמה שאלות • צוואתו של עבד אל-בהאא |  |
| מחיבורי שוגי אפנדי | הנה ה' עובר • היום המובטח הגיע |  |
| מחיבורי הבאב | קיום אל-אסמאא • באיאן • כתאב אל-אסמא • שבע ההוכחות |  |
| חיבורים שונים | מפציעי השחר |  |
מעלין בקודש ואין מורידין

.
מעלין בקודש ואין מורידין הוא כלל הלכתי המבהיר את הסדר בעניינים שבקדושה. כלל זה מתייחס לסדר קיומן ולדירוגן של מצוות, לדרגת הקדושה של מי שמקיים אותן ולדרגת חשיבותם של תשמישי קדושה.
תשמישי קדושה > תפילין של יד ותפילין של ראש

הדוגמה המוכרת היא סדר הנחת תפילין, שמניחים קודם תפילה של יד, ורק לאחריה תפילה של ראש. דבר זה נלמד אמנם לפי הסדר בפסוק שכתוב: "וְהָיָה לְךָ לְאוֹת עַל-יָדְךָ, וּלְזִכָּרוֹן בֵּין עֵינֶיךָ", אך האחרונים מבהירים כי הסיבה לסדר זה היא, שקדושתה של תפילה של ראש גדולה משל יד, ומכיוון שמעלין בקודש ולא מורידין, מניחים קודם את התפילה שקדושתה פחותה, ורק לאחריה את התפילה שקדושתה רבה יותר.
כלל זה חל רק בתשמיש קדושה, אך לא בתשמיש מצווה.
תשמישי קדושה > בני העיר שמכרו רחובה של עיר - לוקחין בדמיו בית הכנסת

בנושא תשמישי קדושה - כספי ציבור שנתקבלו כתוצאה ממכירתו של נכס ציבורי, לא ניתן לעשות בהם כל שימוש העולה בדעתם של פרנסיו. המשנה במסכת מגילה מלמדת אותנו איזה נכס ציבורי, מותר לרכוש מתמורת מכירתו של נכס אחר:
”בני העיר שמכרו רחובה של עיר, לוקחים בדמיו בית הכנסת; בית הכנסת, לוקחים תיבה; תיבה, לוקחים מטפחות; מטפחות, לוקחים ספרים; ספרים, לוקחין תורה.  אבל אם מכרו תורה, לא ייקחו ספר; ספר, לא ייקחו מטפחות; מטפחות, לא ייקחו תיבה; תיבה, לא ייקחו בית הכנסת; בית הכנסת, לא ייקחו את הרחוב.  וכן במותריהן” (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ה עמוד ב')
רש"י בגמרא נותן טעם להלכה זאת, שתמורה של מכירתו של תשמיש קדושה ציבורי אחד, יכולה לשמש רק לקניית תשמיש אחר הקדוש ממנו, "הואיל ומעלין בקודש ולא מורידין".
דירוג מצוות על פי חשיבותן > נרות חנוכה

מחלוקת בית שמאי ובית הלל.
בית שמאי ובית הלל, חלוקים ביניהם בנושא סדר הדלקת נרות חנוכה לשיטת המהדרין מן המהדרין. בית שמאי אומרים ביום הראשון מדליק שמונה נרות, ומכאן ואילך פוחת והולך. בית הלל אומרים ביום הראשון מדליק נר אחד, ומכאן ואילך מוסיף והולך, כל אחד ונימוקיו עמו.
טעמם של בית שמאי - כנגד פָּרֵי הֶחָג, הדלקת הנרות מקבילה להקרבת הפרים בסוכות, שבסוכות מקריבים ביום הראשון שלושה עשר פרים, ובכל יום פר אחד פחות, עד היום האחרון בו מקריבים שבעה פרים [בשמיני עצרת מקריבים פר אחד]
טעמם של בית הלל - מעלין בקודש ואין מורידים בקודש. שבכל יום ניתן להרבות בחשיבותה של המצווה, אך לא להפחית.
מעלין בקודש בבני אדם > התעלות בקדושה

אך לא רק לגבי תשמיש הקדושה חל הכלל של "מעלין בקודש ואין מורידין", אלא גם על האדם המקיים מצווה בתשמיש הקדושה. השולחן ערוך אומר בראשית הלכות תפילין: "אַחַר שֶׁלָּבַשׁ טַלִּית מְצֻיָּץ יָנִיחַ תְּפִלִּין שֶׁמַּעֲלִין בַּקֹדֶשׁ, ומסביר רבי ישראל מאיר הכהן מראדין כך: "שמעלין בקדש, - על האדם קאי, שצריך לילך מדרגא לדרגא ולהתעלות בקדושה, כי מתחילה הוא רק מכסה את עצמו בכיסוי של מצווה, ועל ידי התפילין, הוא מקשר את עצמו בקשר היחוד והקדושה".
הסבר: האדם המתחיל את יומו בקיומן של מצוות, מתעלה בעצמו עם קיומה של כל אחת מהן. כך הוא מתעלה בשלב ראשון, בהתעטפות בטלית וכיסוי עצמו בבגד של מצווה, אך השלב הבא, הוא שלב נעלה יותר של התעוררות וחיבור עצמי אל הקב"ה, המתבצע באמצעות קשר התפילין.
מעלין בקודש בבני אדם > הדחת רבן גמליאל מנשיאותו, והשבתו על כנו

דוגמה נוספת לאדם שהגיע לדרגה גבוהה של קדושה, שאין מורידים אותו ממנה.
מקרה מיוחד גרם לחכמי יבנה להדיח את רבן גמליאל מהנשיאות ולמנות במקומו את רבי אלעזר בן עזריה. לאחר זמן קצר הוחזר רבן גמליאל לכס הנשיאות ור' אלעזר ירד מן הנשיאות. החכמים התלבטו כיצד לנהוג. שכן הנשיא היה דורש בפני הציבור מידי שבת, ואיך לא ידרוש רבי אלעזר, שהרי מעלין בקודש ואין מורידין? בסופו של נקבע כי רבי אלעזר ידרוש כל שבת רביעית.
מעלין בקודש בבני אדם > כהן גדול ששימש וירד

כאשר כהן גדול אינו ראוי לשמש ככהן גדול מסיבה זמנית, ממנים כהן אחר לשמש תחתיו ככהן גדול. לאחר שהכהן הראשון ראוי לחזור לעבודתו וחוזר, עדיין נחשב הכהן השני, ששימש כממלא מקום, כ"כהן גדול", וזאת על פי הכלל מעלין בקודש ואין מורידין.
על כך נאמר במשנה: ”אין בין כהן משמש לכהן שעבר אלא פר יום הכיפורים ועשירית האיפה זה וזה שוים בעבודת יוה"כ ומצווים על הבתולה ואסורים על האלמנה ואינם מטמאים בקרוביהם ולא פורעים ולא פורמים ומחזירין הרוצח”. בזאת פוסקת המשנה כרבי מאיר, לעומת זאת רבי יוסי חלוק על הדבר וסובר שכהן גדול הוא אינו - מכיוון שאינו משמש בתפקיד בפועל,אך גם כהן הדיוט אינו.
גם לרבי מאיר לשיטתו שממלא המקום נשאר בגדר כהן גדול, וגם לרבי יוסי שכהן גדול אין הוא, אך גם כהן הדיוט אינו, הסיבה היא משום שמעלין בקודש ואין מורידין.
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, הלכות תפילין, סימן כ"ה, סעיף ד'
↑  ספר שמות, פרק י"ג, פסוק ט'
↑  קיצור שולחן ערוך מאת רבי שלמה גאנצפריד, סימן י', סעיף י"ח
↑  באר היטב, יורה דעה, סימן רנ"ט ס"ק ה'. ועוד.
↑  בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ו, עמוד א', רש"י ד"ה אבל מכרו תורה
↑  בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב'.
↑  שולחן ערוך,אורח חיים, סימן כ"ה, סעיף א'
↑  משנה ברורה, הלכות תפילין, (ביאור הלכה), סימן כ"ה, סעיף א', ד"ה שמעלין בקדש
↑  בבלי, מסכת ברכות דף כ"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ב, עמוד ב'.
זאב משל

| --- | --- |

 לידה:  1932 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 בדצמבר 2024 (בגיל 92 בערך) 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חפירת אתר כונתילת עג'רוד
 
זאב מֶשֶל (1932, ה'תרצ"ב – 14 בדצמבר 2024, י"ג בכסלו ה'תשפ"ה) היה ארכאולוג במכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב. עמד בראש חפירות כונתילת עג'רוד (חורבת תימן), שהניבה ממצאים חשובים (במיוחד כתובות) להבנת האמונה הישראלית הקדומה.
ביוגרפיה

זאב משל נולד בשנת 1932, וגר עם משפחתו בצריף בשכונת נווה שאנן בעיר תל אביב. בגיל 4, עברו משל ומשפחתו להתגורר במעונות עובדים ז', שם גרו לצד פועלים, סופרים ואנשי פלמ"ח. משל למד בבית ספר העממי "בית חינוך" בצפון תל אביב הישן, והקדיש יום אחד בשבוע לעבודה בהשפעת בית הספר, אשר הוקם ברוח תנועת העבודה. הצטרף לתנועה המאוחדת ויצא במסגרתה לגרעין נח"ל שבו עשה את שירותו בצה"ל. לאחר מכן היה חבר בקיבוץ מעין ברוך. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון ב-1961. המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית גם לתואר שני ולתואר דוקטור.
בבגרותו עבר להתגורר במשך כ-40 שנה בירושלים, והחל מ-2000 גר בגבעתיים.
נפטר ב-14 בדצמבר 2024.
ממחקריו

בשנים 1964-1965 היה במשלחת של יגאל ידין שחפרה במצדה. בשנת 1967 הוא נאבק נגד הקמת רכבל מצדה בגרסתו הראשונית שכוון לעקוף את ההר ולחבר בין הצד המזרחי לצד המערבי.
בשנים 1974–1976 עמד משל בראש חפירה ארכאולוגית באתר כונתילת עג'רוד הידוע בכינויו "חורבת תימן". החפירה בוצעה על ידי כ-100 מתנדבים, רובם אנשי המדור לידיעת הארץ בתנועה הקיבוצית. ממצאי המחקר כללו כתובות רבות, השופכות אור על הדת הישראלית הקדומה של ממלכת ישראל וממלכת יהודה. באתר עצמו נחפרו שני מבנים, אחד מהם בתבנית מצודה ישראלית (אף שלא שימש כמצודה), ובהם נמצאו – בנוסף לכתובות – ציורים חשובים, חרסים, ממצאי אבן וממצאים אורגניים ייחודיים לאתרים ישראלים (שהשתמרו בזכות היובש המדברי).
ספריו

דרום סיני: נופים וטיולים, הוצאת שהל"י, 1971
יריחו, יד יצחק בן-צבי, 1978
כונתילת עג'רוד (מוזיאון ישראל-קטלוג) אתר מקודש מתקופת המלכות בגבול סיני, הוצאת מוזיאון ישראל, 1978
קדמוניות סיני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980
חבל יתיר - סקר נוף ואתרים (חלקי), הוצאת אוניברסיטת תל אביב – המכון לחקר שמירת הטבע, 1987
נווה יטבתה: תולדותיו, נופיו ואתריו, הוצאת אריאל, 1990
הר הנגב: נופים וטיולים: פרקי מבוא ומבחר סיורים מודרכים, הוצאת משרד הביטחון, 1991
הדרך הנבטית עבדת-שער רמון, חמו"ל
דרום סיני, הוצאת אריאל, 2000
הערות שוליים

↑   ניר חסון, ממצאים מגבעה נידחת בסיני מערערים על אחד הרעיונות הבסיסיים ביהדות, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2018
↑  זאב משל, בן 82, מספר על הילדות התל אביבית שלו, Time Out תל אביב, 1 בספטמבר 2014
↑  תארים אקדמאיים באוניברסיטה בירושלים, דבר, 16 ביוני 1961
↑  Ze'ev Meshel, באתר אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
↑  לאה פורת, רק ירושלים, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2001
↑  נפטר הארכיאולוג זאב משל, ראש המשלחת לחפירות כונתילת עג'רוד, באתר רוטר.נט
↑  אבנר מיכאלי, בל תפול מצדה קרבן לאינטרסים כלכליים, למרחב, 29 במרץ 1967
↑  'קיבוצניקים למען החברה' - דף קשר - 21.6.2012, באתר הקיבוצים, 21 ביוני 2012
↑  זאב משל, "האתר – מבניו, ממצאיו ומהותו", בתוך שמואל אחיטוב, אסתר אשל (ע), לה' תימן ולאשרתו, יד יצחק בן־צבי והחברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה, 2015, עמ' 17–40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301612305171  BIBSYS: 13022272  BnF: cb12470854q (data)  CiNii: DA17437615  ISNI: 0000 0000 6649 9060  LCCN: n82214472  NTA: 15663015X  RERO: 02-A003586867  SUDOC: 033897972  Trove: 851051  VIAF: 72752719   WorldCat (עם VIAF): 72752719
ג'מה וילן

| --- | --- |

ג'מה וילן, 2014
 לידה:  23 באפריל 1981 (בת 43) לידס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  The King's High School for Girls 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  Funny Women (2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'מה אליזבת וילן (באנגלית: Gemma Elizabeth Whelan; נולדה ב-23 באפריל 1981) היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעתה בדמות יארה גרייג'וי בסדרת הפנטזיה האמריקאית "משחקי הכס".
ביוגרפיה

וילן נולדה בלידס שבאנגליה. בנוסף להיות שחקנית וקומיקאית היא גם רקדנית מקצוענית המתמחה בסגנונות ריקוד של סטפס וג'אז וילאן היא חברה בלהקת המחול Beaux Belles שבסיסה בלונדון. היא למדה גם בבית ספר לתיאטרון מוזיקלי ולה קול מצו-סופרן. וילן מתגוררת בלונדון.
קריירה

ב-2010 זכתה וילן בפרס "האישה המצחיקה" (Funny Women) על הופעת סטנד-אפ. היא מרבה לגלם בהופעות סטנד-אפ דמות שנקראת צ'סטיטי באטרוורת'. ב-2014 הקליטה פיילוט של תוכנית אירוח ברדיו 4 של ה-BBC בשם "המופע של צ'סטיטי באטרוורת'".
על המסך שיחקה וילן בתפקיד משנה במספר סרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. ב-2010 הופיעה בסרט "מסעות גוליבר" ובסרט "איש הזאב". היא השתתפה בסדרות קומיות כגון "Upstart Crow", "הדוד", ו-"The Agency".
באוגוסט 2011 לוהקה וילן לתפקיד יארה גרייג'וי בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס" והופיעה בתפקיד קבוע החל מהעונה השנייה והלאה.
בשנת 2018 גילמה את הבלשית יוניס בסדרת הטלוויזיה סוף הפאקינג עולם.