דמיאנו קונגו
ביוגרפיה > סייקו–לונגוני ספורט (2002–2004) > 2004: ניצחון בג'ירו ד'איטליה

ב-2004 קונגו תכנן להשתתף בפעם השנייה בג'ירו ד'איטליה, הוא הגיע לג'ירו בכושר טוב לאחר שניצח את הג'ירו דל טרנטינו, מרוץ ההכנה הבולט של הג'ירו, כשהוא מנצח את שני הקטעים הראשונים במרוץ. לאחר מכן ניצח גם את המרוץ החד יומי, גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיג'יאנטו. לג'ירו ד'איטליה זינק קונגו עם ג'ילברטו סימאוני, מנצח המרוץ משנה שעברה ובן קבוצתו בקבוצת סייקו. בקטע הפרולוג במרוץ ניצח בראדלי מקגיי האוסטרלי, כשהוא מקדים את קונגו במקום ה-52 ב-45 שניות. ה-הקטע ה-1 במרוץ הלך למאיצים הבכירים, כשאלסנדרו פטאקי ניצח בו. בקטע ה-3 השיג קונגו ניצחון בספרינט מתוך קבוצה מצומצמת של 41 רוכבים לאחר פיצולים רבים בדבוקה, ניצחון זה הראה את היכולות המגוונות של קונגו בהשוואה. הקטע ה-3 של המרוץ היה הקטע הראשון של המרוץ שהסתיים בעלייה, כשהוא הסתיים בעלייה לקורנו אלא סקאלה. בקטע הזה בלט המאבק בין קונגו לסימאוני, שלמרות העובדה שהיו חברי אותה קבוצה, רכבו כיריבים לכל דבר. בסופו של דבר הצליח סימאוני לגבור על קונגו וניצח את הקטע, כשקונגו מסיים 15 שניות אחריו. בעקבות כך עבר סימאוני להוביל את המרוץ, 13 שניות פער על קונגו במקום השני. שלושת הקטעים הבאים (4, 5, 6) היו שייכים לספרינטרים, כשאלסנדרו פטאקי ורובי מקיואן מנצחים בהם.
בקטע ה-7 השיג קונגו את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, לאחר שניצח בספרינט מתוך קבוצה של ארבעה רוכבים, סימאוני חצה את הקו שלוש שניות אחרי קונגו ובעקבות כך עבר קונגו להוביל את המרוץ. קונגו המשיך לשמור על ההובלה שלו בקטעים הבאים שהיו בעיקר למאיצים, אך איבד אותה לירוסלב פופוביץ' בקטע ה-13, שהיה נגד השעון. את הקטע ניצח סרהי הונצ'ר, אך קונגו סיים את הקטע במקום ה-23, 3:02 דקות אחרי הונצ'ר. בעוד פופוביץ' סיים את הקטע במקום השלישי, 34 שניות אחרי הונצ'ר. קונגו ירד בעקבות הקטע הזה עד למקום החמישי הכללי. עם המשך המרוץ המתח בין סימאוני לקונגו גדל לממדים כאלו עד כדי כך ששאר חברי הקבוצה העדיפו שלא להחליט להתערב, אך בקטע ה-16 קונגו הראה מי המטפס הבכיר בקבוצה, כשהוא ניצח את הקטע, בפער של 1:16 מרינאלדו נוצ'נטיני במקום השני, כשמוביל המרוץ, פופוביץ', מסיים את הקטע במקום ה-22, 3:50 דקות מקונגו. סימאוני חצה את הקו באותה הקבוצה עם סרהי הונצ'ר, במקומות ה-14 וה-12 בהתאמה, 2:39 דקות מקונגו. בעקבות כך קונגו חזר להוביל את המרוץ, בפער של 1:14 דקות מהונצ'ר ו-2:22 מפופוביץ', כשסימאוני רביעי בפער של 2:38 דקות. בקטע ה-18 הגדיל קונגו את הפער שלו לאחר שניצח את הקטע והשיג את הניצחון הרביעי שלו בקטע במרוץ, הוא שמר על ההובלה עד הסוף וניצח את הג'ירו כולו, 2:02 דקות מהונצ'ר השני ו-2:05 מסימאוני השלישי, כשהוא מסיים שני בקטגוריית הנקודות אחרי אלחנדרו פטאקי ושני בקטגוריית ההרים אחרי פביאן וגמן. לאחר הג'ירו ניצח קונגו את המרוץ החד יומי, "ג'ירו דל'אפנינו". הוא המשיך להיראות בכושר טוב, כשניצח את שני המרוצים החד יומיים באיטליה, "2 Giorni Marchigiana - GP Fred Mengoni" ו"GP Nobili Rubinetterie". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה אך לא שיחזר את ההצלחה מהג'ירו, כשסיים במקום ה-16 הכללי, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שלישי בקטע ה-19. לאחר מכן התחרה באליפות העולם שהתקיימה בורונה, הוא סיים במקום ה-9 לאחר שהיה חלק מדבוקה של 15 רוכבים, כשאוסקר פריירה זוכה במדליית הזהב. לאחר מכן קונגו השיג את ההישג הבולט שלו במרוץ חד יומי, כשניצח את מונומנט ג'ירו די לומברדיה, כשהוא גובר על מייקל בוגרד, איוון באסו וקאדל אוונס בספרינט סיום. לאחר מכן סיים במקום השני ב"גביע יפן", מרוץ חד יומי. קונגו ניצח בעונה זו כ-13 מרוצים, ובעקבות כך הוביל את דירוג UCI Road World Cup בסוף העונה, והיה לרוכב הצעיר והאחרון להוביל את הדירוג.