stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ילה
חלוקה מנהלית

עד לשנת 1786 הייתה צ'ילה מחוז מנהלי אחד במעמד של קפיטניה חנרל במסגרת המנהל הקולוניאלי הספרדי שבאמריקות. במסגרת הרפורמות הבורבוניות, כבשאר האמריקות, חולקה צ'ילה לשתי אינטנדנסיות (Intendencias): זו של סנטיאגו וזו של קונספסיון. עם התכנסות הקונגרס הלאומי הראשון בשנת 1811 חולקה הפרובינציה הצפונית של סנטיאגו לשתיים: קוקימבו וסנטיאגו. לאחר השגת העצמאות הסופית בשנת 1818 נמשך תהליך חלוקת המדינה לפרובינציות, תהליך שהתגבר עם התקדמות כיבוש הספר דרומה מחד, וכיבוש הטריטוריות הבוליביאניות והפרואניות בצפון מאידך.
בתחילת המאה ה-21 מחולקת צ'ילה ל-16 מחוזות (Region, רחיון), כשבראשם מושל (intendente). כל מחוז מחולק לפרובינציות כשבראשן מושל הפרובינציה (Gobernador provincial). לבסוף, כל פרובינציה מחולקת לקומונות (Comunas) שבראשן ראש עיר. מושלי המחוזות והפרובינציות ממונים על ידי הנשיא, ראשי עיר נבחרים על ידי הציבור. עד 2018 כל מחוז סומן בספרות רומיות. שהוקצו מצפון לדרום. יוצא דופן הוא המחוז שבו נמצאת סנטיאגו, שקיבל את הכינוי "RM" (קיצור של "Region Metropolitana" – האזור המטרופוליני). שני מחוזות חדשים אריקה ופרינקוטה ולוס ריוס שפוצלו ב-2007 מהמחוזות טרפקה ולוס לאגוס בהתאמה, שיבשו את חלוקת הספרות הרומיות וב-2018 לאחר שפוצל מחוז נוסף (ניובלה מביוביו) השימוש בהם הופסק. המספור (1–16) של המחוזות בטבלה להלן מתחיל מהמחוז אריקה ופרינקוטה הצפוני ועד למחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה הדרומי.
| --- | --- |
מס׳: שם
1: מחוז אריקה ופרינקוטה
2: מחוז טרפקה
3: מחוז אנטופגסטה
4: מחוז אטקמה
5: מחוז קוקימבו
6: מחוז ולפראיסו
7: מחוז מטרופולין סנטיאגו
8: מחוז או'היגינס
9: מחוז מאולה
10: מחוז ניובלה
11: מחוז ביוביו
12: מחוז אראוקניה
13: מחוז לוס ריוס
14: לוס לאגוס
15: מחוז אייסן
16: מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה

נוסף על מחוזות אלו צ'ילה שולטת גם על אי הפסחא והאי סאלס אי גומס (Isla Salas y Gómez) וארכיפלג חואן פרננדס הכולל בתוכו את אי רובינזון קרוזו. צ'ילה טוענת לריבונות גם על חלק מאנטארקטיקה.
כלכלה

הכלכלה בצ'ילה מוטת יצוא. מוצר היצוא העיקרי הוא עדיין הנחושת, ואחריו מוצרי חקלאות. עם זאת אלו אינם כה חשובים (40% מסך היצוא), כפי שהיו בחצי השני של המאה ה-20 (70% מסך היצוא). בסוף המאה ה-20 החלה צ'ילה לייצא יין משובח, דגי סלמון ועץ. על פי נתוני 2022, צ'ילה היא יצואנית הענבים השנייה בעולם (1.21 מיליארד דולר).
אף שהמדינה אינה מתועשת כמו מדינה מפותחת, היא אחת מהמדינות המתועשות ביותר שבאמריקה הלטינית. רוב התעשייה בחלק הצפוני של צ'ילה קשורה למכרות. בחלק הדרומי התעשייה קשורה לחקלאות ומוצרי חלב.
החלק המרכזי מוקדש לשירותים ותעשייה. הנמל העיקרי של צ'ילה ולפראיסו (Valparaiso) נמצא בחלק המרכזי.
לצ'ילה יש סקטור ציבורי נרחב ותשתית תקשורת מהמתקדמות בעולם.
תעשיית התיירות היא ענף מתפתח בצ׳ילה. תיירים נמשכים ליופיים הפראי של השטחים המיוערים בדרום, המרחבים הריקים מאדם של מישורי המדבר ולעונת הסקי בין מאי לספטמבר בהרי האנדים.
קצב הגידול הכלכלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 הגיע ל-7% עד 12%. לגידול זה אחראים מספר שינויים מהותיים שבוצעו בכלכלת המדינה החל מסוף שנות ה-70. חלק משינויים אלו היו כה משמעותיים עד כי מדינות שונות ברחבי העולם החלו לחקור אותם ואף לנסות לאמץ אותם. מקרה אחד של שינוי כזה בשוק הפנסיוני הצ'יליאני עורר התעניינות רבה בעולם והוא מכונה המודל הצ'יליאני. משבר הכלכלה באסיה שהחל ב-1997 האט את קצב הגידול ל-3% בשנה.
לצ'ילה הסכמי סחר חופשי עם מדינות רבות וגושים כלכליים: מדינות מרכז אמריקה, קנדה, מקסיקו, ארצות הברית, סינגפור והאיחוד האירופי. כמו כן חברה צ'ילה ברמות שונות בארגונים כלכליים בין-לאומיים כגון: APEC, OMC, Mercosur ו-Pacto Andino. מגוון היחסים הזה מונע תלות בשותף עיקרי כלשהו, ומסייע ליציבות כלכלית.
על רקע המצב הכלכלי הקשה בסוף שנת 2019 פרצו מחאות ברחבי המדינה.
על פי נתוני 2022, סך כל היצוא מצ'ילה עומד על 99 מיליארד דולר (כ-50% נחושת), והיבוא על 96 מיליארד דולר (כ-22% דלקים).
צבא וביטחון

משטרת החקירות של צ'ילה היא המשטרה האזרחית במדינה (הגוף המשטרתי השני במדינה הוא המשטרה הצבאית של צ'ילה). בנוסף קיימים את הכוחות המזוינים של צ'ילה המורכבים מהצבא, חיל האוויר וחיל הים.
פשיעה

על פי נתונים סטטיסטים שנערכו נמצא שאחוז הרציחות ירד ב-2021 לעומת 2020 אבל הוא עדיין גבוה מן הממוצע שעמד על 2.935 מקרי רצח על מאה אלף אנשים כשהוא עמד על 3.63 מקרי רצח על מאה אלף אנשים.
אחוז ההטרדות המיניות ופשעי מין כנגד קטינים הוא יחסית גבוה.
השחיתות במדינה היא יחסית נמוכה. על פי מדד תפיסת השחיתות צ'ילה זכתה בציון 67 כאשר 0 מציין מדינה מאוד מושחתת ו-100 מציינת מדינה נקייה משחיתות.
גאוגרפיה

צ'ילה שוכנת ברצועה צרה יחסית, לאורך חציו הדרומי של החוף המערבי של דרום אמריקה. היא גובלת במדינות ארגנטינה במזרח, בוליביה בצפון מזרח ופרו בצפון. יחד עם אקוודור היא אחת משתי המדינות היחידות בדרום אמריקה שאינן גובלות בברזיל.
צ'ילה מתוארת בדרך כלל כמורכבת משלושה אזורים. הראשון שבהם, הידוע כצ'ילה היבשתית, כולל רצועה צרה וארוכה של קרקע על החוף המערבי של אמריקה הדרומית המשתרעת בין קווי רוחב 17° ו-56° דרום, בין החוף הדרום־מזרחי של האוקיינוס השקט להרי האנדים. אורך הרצועה 4,270 קילומטרים, רוחבה המרבי 445 קילומטר בקו רוחב 52°, במצרי מגלן, ורוחבה המינימלי 90 קילומטר בקו רוחב 31°, בין פונטה אמולנס ופסו דה לה קאסה דה פיאדרה. היא גובלת בפרו בצפון, בבוליביה בצפון-מזרח, ובארגנטינה במזרח, אורך גבולותיה היבשתיים 6,339 קילומטרים. אזור זה הוא חלק מטבעת האש המקיפה את האוקיינוס השקט והמתאפיינת בפעילות של הרי געש ורעידות אדמה.
השני, הנקרא צ'ילה המבודדת, כולל קבוצה של איים געשיים בדרום האוקיינוס השקט. ארכיפלג "חואן פרננדס", השייך לאמריקה הדרומית, ואי "סאלה אי גומס" ואי הפסחא, השוכנים גאוגרפית בפולינזיה.
השלישי, הנקרא הטריטוריה האנטארקטית הצ'יליאנית, היא תביעה של צ'ילה לריבונות על שטח של 1.265 מיליון קילומטרים רבועים של אנטארקטיקה. תביעה זו מושעית לפי תנאי האמנה המכונה הברית האנטארקטית, שצ'ילה חתומה עליה, אך ללא החתימה המהווה ויתור על התביעה. בגלל נוכחותה באמריקה, אוקיאניה ואנטארקטיקה, צ'ילה מתארת את עצמה כמדינה תלת-יבשתית.
אורך קו החוף של צ'ילה 6,435 קילומטרים והיא מחזיקה בזכויות בלעדיות, ובטענות על דרגות שונות וריבונות על המרחב הימי שלה, הנקרא הים הצ'יליאני (אנ'). אלו כוללים ארבעה תחומים: הים הטריטוריאלי (120,827 קילומטר רבוע), האזור הרציף (131,669 קילומטר רבוע), האזור הכלכלי הבלעדי (3,681,989 קילומטר רבוע) והמדף היבשתי המקביל (161,338 קילומטר רבוע).
שטחה של צ'ילה (ללא השטח באנטארקטיקה) הוא 756,950 קילומטר רבוע.
בצפון המדינה שוכן מדבר אטקמה אשר מכיל מאגר מינרלים גדול, בעיקר נחושת וחנקות. מרכזה של צ'ילה (הכולל את מחוז סנטיאגו דה צ'ילה) מתאפיין בעמקים פוריים בהם מתגוררת רוב האוכלוסייה, וכן מתקיימת רוב חקלאות המדינה. דרום המדינה מאופיין ביערות רבים, אדמות מרעה, שרשראות הרים, הרי געש ואגמים. החוף הדרומי הוא מבוך של פיורדים, תעלות, איים ואגמים.
האקלים בצ'ילה מתאפיין במגוון רחב של תנאי מזג האוויר על פני שטח גאוגרפי גדול המשתרע על פני 38 מעלות רוחב. על פי שיטת קפן כוללת צ'ילה בגבולותיה שבעה סוגי תת אקלים. החל מסובטרופי במדבר אטקמה שבצפון, המדבר הצחיח בעולם, דרך אקלים ים תיכוני במרכזה, בו מתקיימת חקלאות עשירה, ובה מגדלים פירות וירקות ליצוא, וכן כרמים רבים מהם מייצרים סוגים רבים של יינות. בדרומה אקלים מושלג הכולל קרחונים. באי הפסחא שורר אקלים סובטרופי.
דמוגרפיה

אוכלוסיית צ'ילה מונה כ-19 מיליון בני אדם. תוחלת החיים עומדת על כ-80 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 1.75 ילדים לאישה.
השפה המדוברת היא ספרדית צ'יליאנית.
רמת החינוך במדינה גבוהה, והצ'יליאנים גאים בשני זוכי פרס נובל לספרות: גבריאלה מיסטרל ופבלו נרודה.
דמוגרפיה > דת והרכב אתני

סקר לאומי משנת 2021 העלה כי 42% הם נוצרים קתוליים, 14% הם פרוטסטנטים, 1% נמנים עם עדי יהוה, 0.13% הם יהודים, 0.92% הם מורמונים, 0.02% הם מוסלמים, 0.06% הם יוונים אורתודוקסים, 4% מחזיקים באמונות אחרות ואילו 37% הם אתאיסטים, אגנוסטים או חסרי אמונה.
רוב האוכלוסייה הם מסטיסים (בני תערובת לבנים אינדיאניים). חלק מהקבוצות האתנית המקוריות מצויות בדרום, באי הפסחא ובהרים שבצפון. קבוצות מיעוטים אתניות אחרות הם כתוצאה מהגירה מאוחרת של אירופאים בעיקר מגרמניה. בצ'ילה מתגוררים כ-1.2 מיליון זרים. כאשר מחצית מהם, כ-500,000 במספר, הם פלסטינים. מרבית הפלסטינים הגיעו בשלושת העשורים הראשונים של המאה ה-20 מסביבות בית לחם ורובם המוחלט נוצרים.
דמוגרפיה > יהודים[דרושה הבהרה]

אנוסים הגיעו לאזוראזור עם ראשוני הספרדים ב-1535. האינקוויזיציה רדפה את היהודים ובמאה ה-18 כבר לא היו אנוסים בצ׳ילה. במאה ה-20 נתגלו שבטים אינדיאנים הקרואים ישראליטים המקיימים כמה ממנהגי היהדות ולדבריהם קיבלו זאת מהאנוסים.
יהודים הורשו להגר למדינה עם קבלת העצמאות ב-1818 ורובם נטמעו בקרב התושבים המקומיים. הגירה גדולה של יהודים החלה בראשית המאה ה-20 בעיקר ממזרח אירופה וממקדוניה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הגיעו יהודים שברחו מהמשטר הנאצי. פעילות אנטישמית הייתה נפוצה בצ'ילה החל בשנות ה-30 של המאה ה-20 וגברה בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-1940 הקימו יהודי צ'ילה ארגון למאבק באנטישמיות.
באמצע שנות השבעים נאמד מספר היהודים בצ'ילה ב-30,000, רובם המכריע בבירה סנטיאגו. עליית איינדה לשלטון הבריחה חלק מהיהודים, אם כי יהודים נטלו גם חלק פעיל בממשלו. בשנת 2012 העלה סקר לאומי כי בצ'ילה מתגוררים כ-16,300 יהודים.
תרבות

צ'ילה היא חלק מארגון המדינות האיברו-אמריקניות, בו משתפות מדינות איברו-אמריקאיות פעולה בנושאי חינוך, מדע ותרבות.
תרבות > חגים

| תאריך | שם בעברית | שם מקומי |
| --- | --- | --- |
| 1 בינואר | ראש השנה |  Año nuevo  |
| מרץ או אפריל | השבוע הקדוש של פסחא | Semana Santa |
| 1 במאי | אחד במאי | Día del Trabajo |
| 21 במאי | יום הצי | Día de las fuezas navales |
| יוני | חג הלחם והיין הקדושים | Corpus Christi |
| 15 באוגוסט | יום חגיגת עלייתה לשמיים של מרים, אם ישו | Asuncion de La Virgen |
| 18 בספטמבר | יום העצמאות | Primera Junta Nacional de Gobierno |
| 19 בספטמבר | יום התהילה לצבא | Día de las glorias del ejército |
| 12 באוקטובר | יום קולומבוס | Día de la Raza |
| 8 בדצמבר | העיבור ללא חטא | Día de la Inmaculada Concepción |
| 25 בדצמבר | חג המולד | Navidad |
תרבות > ספרות

הצ'ילאנים מכנים את ארצם país de poetas – ארץ המשוררים. גבריאלה מיסטרל הייתה הצ'ילאנית הראשונה שזכתה בפרס נובל לספרות בשנת 1945 "על שירתה הלירית השואבת השראתה מרגשות בעלי עוצמה, שהפכו את שמה לסמל השאיפות האידיאליסטיות בכל רחבי דרום אמריקה". המשורר הידוע ביותר של צ׳ילה, לעומת זאת, נותר פבלו נרודה שאף הוא זכה בפרס ב-1971 וידוע ברחבי העולם בשל יצירתו הרומנטית ועיסוקו בנושאי הטבע והפוליטיקה. שלושת בתיו של נרודה בצ'ילה הם יעדי תיירות פופולריים. משורר צ'ילאני נוסף הוא ויקטור חרה שנרצח במהלך ההפיכה הצבאית בצ'ילה ב-1973. מותו האלים, שעמד בניגוד מוחלט לשיריו המטיפים לשלום ואחווה, הפכו אותו לאחר מותו לאחד מגיבורי המאבק העממי של תנועות השמאל ברחבי אמריקה הלטינית וסמל למאבק לזכויות האדם ולצדק.
איזבל איינדה היא הסופרת הצ'ילאנית הפופולרית ביותר, אשר מכרה יותר מחמישים מיליון ספרים ברחבי העולם. סופר נוסף שזכה להד עולמי הוא רוברטו בולניו שתרגומיו לאנגלית זכו לאהדה רבה בקרב מבקרים וסופרים בארצות הברית ובאירופה.
תרבות > ספורט

הכדורגל הוא הספורט הפופולרי בצ׳ילה. הנבחרת הלאומית הופיעה שבע פעמים בטורניר גביע העולם בכדורגל כולל אירוח הטורניר בשנת 1962, עת סיימה בו במקום השלישי. הקבוצות הבכירות במדינה הן קולו קולו, אוניברסידד דה צ'ילה ואוניברסידד קתוליקה מעיר הבירה סנטיאגו.
ספורט פופולרי נוסף הוא הטניס, בו מצטיינת צ'ילה עד מאוד ומחזיקה בשתי זכיות בטורניר גביע העולם בטניס בשנים 2003 ו-2004. מרסלו ריוס היה לראשון באמריקה הלטינית שהגיע למקום הראשון בדירוג הטניסאים.
במשחקים האולימפיים זכתה צ'ילה בשתי מדליות זהב בטניס, בשבע מדליות כסף וארבע מדליות ארד.
הספורט הלאומי בצ'ילה הוא רודיאו, אך הוא מתקיים לרוב באזורים הכפריים. בעונת החורף מכוסים מורדות האנדים בשלג ונפתחים מסלולי סקי רבים.
ב-4 ביולי 2015 זכתה צ'ילה לראשונה בתולדותיה באליפות דרום אמריקה בכדורגל, הקופה אמריקה, אותה ארחה. שנה לאחר מכן, ב-2016, זכתה צ'ילה בתואר בפעם השנייה ברציפות.
תרבות > סמלים לאומיים

היונק הלאומי של צ'ילה הוא אייל אנדים צ'יליאני.
הציפור הלאומית של צ'ילה היא קונדור האנדים.
הפרח הלאומי של צ'ילה הוא ה"קופּיווה" (copihue) הגדל ביערות בחלק הדרומי של צ׳ילה.
פרס בראשית

| --- | --- |

 תיאור:  לדמות מופת עבור העם היהודי
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  ראש ממשלת ישראל 
 סכום הזכייה:  1,000,000 דולר אמריקאי 
 תקופת הפרס:  2013–הווה (כ־12 שנים) 
 www.genesisprize.org
 
פרס בראשית (באנגלית: Genesis Prize), הוא פרס בסך מיליון דולר, עליו הכריזו ביוני 2012, במשותף, ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית ועמותת פרס ג'נסיס. הפרס ניתן מדי שנה החל ממאי 2014, "לאיש מקצוע רב הישגים ובעל מוניטין בין-לאומי מכל העולם, המהווה דמות מופת בקהילתו ויוכל להעניק השראה לדור הצעיר של העם היהודי ברחבי העולם". בשנת 2020, לשכת ראש הממשלה עזבה את השותפות ומאז אינה שותפה במתן הפרס.
"טיים מגזין" העניק לפרס את הכינוי "פרס נובל היהודי", כינוי שעם הזמן שימש כלי תקשורת נוספים.
מוסדות הפרס > ועדת הבחירה

יו"ר ועדת הבחירה הוא יושב ראש הסוכנות היהודית. מדי שנה, מרכיבה הקרן ועדת בחירה המורכבת ממנהיגים התורמים רבות לנושאים וארגונים יהודיים. בין חברי הוועדה בעבר ובהווה נכללו אלי ויזל, מאיר שמגר, לורנס סאמרס, יולי אדלשטיין, יונתן זקס, יצחק הרצוג, נתן שרנסקי ואחרים.
בשנת 2020 הכריזה הנהלת הקרן כי הציבור הרחב מוזמן להציג מועמדים לפרס, יותר ממאתיים אלף אנשים בשש יבשות בעולם השתתפו. הבחירה הסופית של מקבל הפרס נשארה בידי ועדת הפרס.
מוסדות הפרס > ועדת הפרס

חברי ועדת הפרס נבחרים בזכות "מנהיגותם היוצאת מהכלל בתחומים כגון יחסים בין-לאומיים ותקשורת, זכויות האדם וצדק, עסקים ופילנתרופיה וכן בזכות תמיכתם האיתנה במטרות העם היהודי". יו"ר ועדת הפרס היא שופטת בית המשפט העליון לשעבר טובה שטרסברג-כהן. חברי הוועדה הנוכחיים הם: נשיאת הקרן היהודית למען השכלת נשים ג'יל סמית'
ומוריס קאהן. נשיא בית המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר היה חבר בוועדה עד מותו בשנת 2019 וחתן פרס נובל לשלום לשנת 1986 אלי ויזל היה חבר בוועדה עד מותו בשנת 2016.
מוסדות הפרס > דירקטוריון

יו"ר הדירקטוריון הוא נציג קרן פרס ג'נסיס סטניסלב פולובץ וסגניתו היא השופטת מיכל רובינשטיין שמגר.
מוסדות הפרס > מועצה מייעצת

יו"ר המועצה המייעצת הוא נתן שרנסקי וחברים בה: הרבה הראשית לשעבר של התנועה ליהדות רפורמית ורבה של בית הכנסת ברומלי בלונדון לורה ג'אנר-קלוזנר (אנ') וחמישה אישים יהודים בולטים נוספים.
מטרת הפרס

פרס בראשית הוא יוזמה כלל עולמית שמטרתה לחזק את הקשר בין העם היהודי ברחבי העולם, לבין ערכיו התרבותיים והרוחניים המשותפים. יו"ר הסוכנות היהודית נתן שרנסקי, שכיהן עד שנת 2018 כיו"ר ועדת הבחירה, אמר בהקשר למטרת הפרס כי: ”ברוח היהודית יש שילוב מיוחד של ערכים וחוזק. ערכים שלא מיטשטשים עם השנים, אלא שומרים על גוניהם הייחודים, גם כשמסביב סערות מאיימות. ממשה דרך הרמב"ם, מאיינשטיין ועד בן-גוריון – יהודים ידעו לתרום לעולם בדרכם הבלתי מתפשרת, לדחוף קדימה ולעורר השראה להמצאות, לפיתוחים, לחשיבה וליצירה. כעת אנו רוצים להודות על כך ולמצוא את ממשיכי דרכם של הגדולים ביותר”.
בשנת 2019 הודיעה קרן בראשית על תחרות מענקים שנועדה להיאבק בעליית האנטישמיות ובניסיונות הדה־לגיטימציה לישראל בעולם.
מימון

הפרס ממומן מהענקה קבועה של $100 מיליון מקרן פרס בראשית (Genesis Prize Foundation) שהקים מיכאיל פרידמן ומקום מושבה כיום בניו יורק ובתל אביב.
הזוכים > מייקל בלומברג – 2014

ב-21 באוקטובר 2013 הוכרז שמו של הזוכה הראשון בפרס, מייקל בלומברג, ראש עיריית ניו יורק. על פי יו"ר ועדת הפרס, יו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, "הבחירה בבלומברג מעידה על הישגיו יוצאי הדופן בשרות הציבור ועל פועלו כאחד הפילנתרופים הגדולים ביותר בעולם". "סיבה נוספת לבחירה בבלומברג, היא תמיכתו הגלויה בישראל והעובדה כי הפגין גאווה רבה בזהותו היהודית".
טקס מתן הפרס התקיים ב-22 במאי 2014, בתיאטרון ירושלים, בהנחייתם של ג'יי לנו ואיילת זורר. בלומברג הפנה את הכסף שקיבל בפרס, ל"אתגר דור בראשית" – תחרות גלובלית ייחודית במסגרתה יוענק ל-10 קבוצות יזמים צעירים תקציב סיוע התחלתי לפרויקטים השואפים לאתר פתרונות חדשניים לבעיות עולמיות ומקומיות חשובות.
הזוכים > מייקל דאגלס – 2015

ב-14 בינואר 2015 הכריזה קרן בראשית כי הזוכה השני בפרס, לשנת 2015 הוא שחקן הקולנוע ממוצא יהודי מייקל דאגלס, "בזכות הישגיו המקצועיים ובזכות תשוקתו למורשתו היהודית ולמדינת ישראל".
דאגלס הגיב על קבלת הפרס באומרו: "אני חולק כבוד זה עם משפחתי, שעודדה אותי לחקור את מעמקי האמונה היהודית. אני מקווה כי הלקחים והערכים האלה יהיו חלק מהמורשת בעולם אותו אני משאיר לילדיי". הוא גם הודיע כי הוא מתכנן להשתמש בכספי הפרס כדי לקדם פעילות להגברת המודעות לחשיבות הפתיחות והגיוון בעולם היהודי.
טקס הענקת הפרס לזוכה השני התקיים ב-18 ביוני 2015, בהנחייתו של ג'יי לנו ובר רפאלי, ובנוכחות ראש הממשלה מר בנימין נתניהו ורעייתו.
הזוכים > יצחק פרלמן – 2016

ב-14 בדצמבר 2015 הוכרז כי הזוכה בפרס לשנת 2016 הוא הכנר היהודי יצחק פרלמן, "המגלם את כל התכונות של חתן פרס בראשית האידיאלי: הישגים מקצועיים יוצאי דופן, תרומה לאנושות ומסירות לקהילה היהודית ולמדינת ישראל".
טקס הענקת הפרס לזוכה השלישי התקיים ב-23 ביוני 2016, בבימויו של רונן פלד חדד ובהנחייתה של הלן מירן. לקטע סיום הטקס, נבחרו ששת הכנרים הישראלים המובילים בתחומם כיום, כאשר כל כנר ייצג ז'אנר מוזיקלי ממקום אחר בעולם. בהופעה, עלו הכנרים לפי הסדר הבא: גליה חי (מוזיקה ישראלית), מיכאל גריילסאמר (מוזיקה אירית), אביבה אלייב (מוזיקה מבוכרה), ליאת רוזנברג (קאנטרי) ומאיר משעלי (מוזיקה מזרחית).
פרלמן תרם את סכום הפרס ל-17 ארגונים ישראליים העוסקים בקידום אמנות לבעלי מוגבלויות.
הזוכים > אניש קאפור – 2017

בינואר 2017 הוכרז על זכייתו של הפסל ההודי-בריטי-יהודי אניש קאפור. קאפור בחר לתרום את כספי הזכייה לטובת סיוע לפליטי מלחמת האזרחים בסוריה. בהודעת קרן הפרס הוסבר כי קאפור ומארגניו של טקס הענקת הפרס החליטו לבטלו לאור התגברות המלחמה בסוריה.
הזוכים > נטלי פורטמן – 2018

נטלי פורטמן, שחקנית ובמאית אמריקאית-ישראלית, הוכרזה בנובמבר 2017 ככלת פרס בראשית לשנת 2018, אך בהתקרב מועד הענקת הפרס היא הודיעה שלא תגיע לישראל לקבלת הפרס. נציגיה הסבירו כי: "האירועים האחרונים בישראל מטרידים מאוד את גב' פורטמן והיא אינה מרגישה בנוח להשתתף באירועים ציבוריים בישראל". מאוחר יותר נימקה פורטמן את החלטתה בכך שלא רצתה להיראות כמי שמביעה תמיכה בראש הממשלה בנימין נתניהו, שאמור לנאום בטקס.
הזוכים > רות ביידר גינסבורג – 2018 (מפעל חיים)

סמוך לאחר בחירת הזוכה החמישית בפרס, הוענק לראשונה פרס נוסף, חדש: פרס בראשית למפעל חיים. חמשת הזוכים עד שנת 2018 הם שבחרו בזוכה בפרס זה: רות ביידר גינסבורג, שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית. הפרס, שאינו כספי, הוענק בנוסף לפרס המקורי. הפרס הוענק לה על ידי נשיא בית המשפט העליון בדימוס, אהרן ברק, ביולי 2018.
הזוכים > רוברט קראפט – 2019

נימוקי הפרס: בשל מחויבותו של קראפט למאבק באנטישמיות, הקשר ההדוק שלו לשורשיו היהודיים ולמדינת ישראל, ותרומותיו הרבות בתחומי הבריאות, ההשכלה והספורט.
כחלק מתהליך זכייתו בפרס בחר רוברט קראפט להעניק את כספי הזכייה של פרס בראשית לטובת המאבק באנטישמיות ובדה־לגיטימציה נגד מדינת ישראל בעולם. בפברואר 2019 הוגש נגד קראפט כתב אישום בגין שני מקרים של שידול לזנות, שהתרחשו במכון עיסוי שקשור לרשת של סחר בבני אדם. לאחר שהנהלת הפרס החליטה להמשיך בתוכניתה להעניק אותו לקראפט, התפטרה רבקה כרמי מחברותה במועצה המייעצת. כתב האישום נגנז בספטמבר 2020 לאחר שלא נמצאו ראיות מספיקות להעמדו לדין.
הזוכים > נתן שרנסקי – 2020

נתן שרנסקי תרם את כספי הפרס, בגובה מיליון דולר, לטובת המאבק במיגור מגפת הקורונה ולסיוע באוכלוסיות שנפגעו מהתפרצות המגפה. בכך, מענק הפרס בראשית תמך ב-16 ארגונים לא ממשלתיים ומוסדות הפועלים בתחום ההומניטרי, החברתי, המדעי והרפואי.
הזוכים > סטיבן ספילברג – 2021

ב-10 בפברואר 2021 הכריזה קרן פרס בראשית על היותו של ספילברג חתן פרס בראשית לשנת 2021. הפרס ניתן לו בשל היותו אחד הקולנוענים המשפיעים ביותר בתולדות הקולנוע, מחויבותו לעשייה חברתית ולפילנתרופיה ועמדתו הברורה כנגד אנטישמיות וצורות אחרות של שנאת חינם וחוסר סובלנות. קרן הפרס הודיעה כי היא מוקירה את מסירותו יוצאת הדופן לשימור והעברת זיכרון השואה לדורות הבאים דרך פרויקטים חדשניים, ופעילותו הציבורית הענפה לשבירת מעגלי שנאה אלימים בעולם ומניעת רצח עם. הבחירה בשנה זו נפתחה לראשונה להצבעת הקהל הרחב בישראל וברחבי העולם. מיליוני בני אדם לקחו חלק בהצבעה, בה נבחר ספילברג עם למעלה מ-200,000 איש שהצביעו עבורו.
הזוכים > יונתן זקס – 2021 (מפעל חיים)

הרב זקס זכה על "תפקידו יוצא הדופן בהשראת הדור הבא של יהודים, ועבודתו המפוארת כמורה לערכים יהודיים התומך בדיאלוג בין-דתי ובין-תרבותי."
הזוכים > אלברט בורלא – 2022

ד"ר בורלא קבל את הפרס על הובלת פיתוח חיסוני הקורונה בזמנים קצרים, ובכך שמנע תמותה גדולה יותר מהמגפה ברחבי העולם. בורלא מתכוון לתרום את כספי הזכייה לשימור זכר נספי השואה בסלוניקי, בדגש על קהילת יהדות יוון.
הזוכים > ברברה סטרייסנד – 2023

פרס זה הוא פרס העשור לתחרות. בין נימוקי הפרס: "היא מקדישה את זמנה, משאביה ותשוקתה למטרות חשובות רבות, כשהיא בוחרת לדבר בכל פעם ובכל מקום שבו ראתה אי-צדק. תחושת האחריות ותשוקתה לערכי תיקון עולם צומחת מתוך ערכיה היהודיים וזהותה היהודית, בהם ברברה התגאתה עוד מתחילת הקריירה יוצאת-הדופן שלה. לפילנתרופיה החדשנית של ברברה הייתה השפעה משמעותית בכל כך הרבה תחומים"
הזוכים > ארגוני סיוע למשפחות החטופים – 2024

על רקע מלחמת חרבות ברזל, הוחלט להעניק את הפרס לארגונים המסייעים למשפחות החטופים.
הזוכים > חאבייר מיליי – 2025

מיליי נבחר פה אחד על ידי כל חברי הוועדה כהוקרה על תמיכתו הגלויה בישראל, והישגיו הכלכליים בארגנטינה.
יוחאי בן-נון

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1924 כ' בכסלו ה'תרפ"ה חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  6 ביוני 1994 (בגיל 69) כ"ח בסיוון ה'תשנ"ד ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  התיכון ליד האוניברסיטה 
 השתייכות:   ההגנה  פלי"ם   צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים
 תקופת הפעילות:  1940–1966 (כ־26 שנים)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד שייטת 13  מפקד אח"י יפו  מפקד חיל הים הישראלי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני    מלחמת ששת הימים    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   אות גיבור ישראל
 תפקידים אזרחיים
 מנהל המכון לחקר ימים ואגמים
 
יוחאי בן-נון (17 בדצמבר 1924 – 6 ביוני 1994) היה מראשוני הלוחמים בחיל הים הישראלי ומפקדו השישי. פיקד על יחידות קומנדו ימי בשלהי תקופת המנדט ובמלחמת העצמאות וזכה לאות גיבור ישראל. לאחר קום המדינה היה בין מקימי שייטת 13 וראשון מפקדיה. ייסד וניהל את החברה לחקר ימים ואגמים בישראל.
ילדות

בן-נון נולד בחיפה לטובה ובנימין פישמן. אמו, בת למשפחת קרול מאנשי העלייה הראשונה, נולדה בפתח תקווה. אביו נולד בדרום רוסיה ועלה לישראל בגיל שבע. בגיל שנה עברה המשפחה לירושלים והתיישבה בשכונת בית הכרם שהוריו היו בין מייסדיה, ושהייתה אז שכונה מבודדת במערב העיר. ילדותו ונעוריו עברו עליו בשכונת זו. כילד חווה בן-נון את מאורעות תרפ"ט כשהערבים בשכונתו תקפו את שכניהם היהודים. זיכרון המאורעות השאיר חותם עמוק על בן-נון, והוא אף טען שזה היה אחד הדברים שהשפיעו על מעשיו בהמשך חייו.
בן-נון למד בבית הספר התיכון בבית הכרם, לימים בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. בזמן לימודיו, בימי מאורעות 1936–1939 (המרד הערבי הגדול) ביצע שמירות לילה בשכונת בית וגן, במחצבת צובה ובמעלה החמישה.
שירות המדינה בדרך

בשנת 1940 התחיל להתאמן במסגרת ההגנה, ובשנת 1942, עם סיום לימודיו הצטרף בן-נון לפלמ"ח, לפלוגה ו' (הירושלמית) בכפר גלעדי. בן-נון נשלח להשתתף בקורס מפקדי כתות ארצי ראשון בביתן אהרון. באמצע הקורס לקה בדלקת התוספתן ואושפז בבית חולים בילינסון. אחרי שחרורו מבית החולים, בשעה שבן-נון השתקם בירושלים, הוא הצטרף לכוח הנוטרים, ועם סיום השיקום חזר לכוח הפלמ"ח שבכפר גלעדי. הוא השתחרר מן הפלמ"ח בסוף שנת 1944, ותכנן להתחיל את לימודיו בתחום הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1945, במהלך חופשת השחרור שלו, פגש בן-נון באקראי את אברהם זכאי, מי שהיה מפקד הפלוגה הימית (פלי"ם) של הפלמ"ח, ששכנע את בן-נון להישאר בפלמ"ח ולהצטרף לכוח הימי, שבכפיפות למוסד לעלייה ב' החל להיערך באותה תקופה להעלות לארץ ישראל את שארית הפליטה מאירופה. בן-נון עבר הכשרה ימית (קורס מפקדי סירות מס' 4) בקיבוץ שדות ים, שם שכן הבסיס הימי של הפלוגה. מיד אחר כך השתתף בקורס מפקדי מחלקות בג'וערה שעליו פיקד יגאל ידין. הקורס לא הגיע לסיומו כתוצאה מפעולת הפריצה למחנה עתלית, שבו הוחזקו מעפילים שנעצרו על ידי הבריטים. לבן-נון ניתנה האחריות על כוח של ארבעים איש שהיה מופקד על שמירת הגדר המערבית של קיבוץ יגור שדרכו נועדו האסירים המשוחררים להיכנס.
בסוף שנת 1945, על פי הוראתו של אברהם זכאי, הקים בן-נון את החוליה לחבלה ימית שהייתה חלק מהפלוגה הימית. החוליה פעלה עד לסוף שנת 1947 נגד ספינות משמר וספינות גירוש שהפעילו הבריטים כחלק מהמאבק בעלייה הבלתי לגלית לישראל. במקביל המשיך בן-נון את הכשרתו הימית. בין פעולותיה של החוליה לחבלה ימית ניתן למנות את הפיגוע בשתי ספינות משמר בריטיות שעגנו בנמל חיפה במסגרת ליל הרכבות. כאשר באוגוסט 1946 הבריטים פתחו במבצע "איגלו" לגירוש מעפילים מישראל למחנות מעצר בקפריסין בן-נון וצוותו הצליחו לפגוע באוניות HMT Empire Rival בנמל חיפה, ו-HMT Ocean Vigour בקפריסין. עם ההכרזה על תוכנית החלוקה הופסקה פעילות החוליה כנגד הבריטים והתפרקה.
בעקבות עיסוקו במאבק על ההעפלה ביקש בן נון ב-1945 מחיים גורי שיכתוב שיר על מאבק זה. לבקשתו נכתב השיר נשוטה נשוטה המתאר את הזעם והתסכול שבגירוש מחופי הארץ לצד הביטחון וההבטחה לשוב אליה ואף לנקום בבריטים המגרשים.