stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלומית ישי
ביוגרפיה

אלומית ישי נולדה בירושלים ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה. בשנת 1990 סיימה תואר ראשון בביולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 1992 סיימה בהצטיינות תואר שני בביוטכנולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1996 סיימה בהצטיינות דוקטורט בנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע.
ביולי 1996 נסעה ד"ר ישי לפוסט-דוקטורט במעבדה למוח וקוגניציה במכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, שם חקרה באמצעות fMRI כיצד מיוצגים פרצופים ואובייקטים במוח האדם וכיצד מידע ראייתי נשלף מהזיכרון. בשנת 2004 עברה לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ציריך, שווייץ, שם המשיכה לחקור את המנגנונים העצביים המתווכים עיבוד מידע ראייתי (כגון פרצופים ויצירות אמנות) במוח האדם. בשנים 2014–2017 ניהלה את התוכנית למדעי הקוגניציה ומיפוי מוח האדם בקרן הלאומית למדע של ארצות הברית. היא פרופסור אורחת באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון ומדענית במכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית.
פרופ' ישי עוסקת בתחום מיפוי מוח האדם, ומאמריה פורסמו בכתבי עת מדעיים מובילים כגון Science ו-Neuron. פרופ' ישי מכהנת כחברת מערכת במספר רב של כתבי עת מדעיים ופעילה בארגונים מדעיים בינלאומיים. היא זכתה בפרסי הצטיינות רבים על מחקריה המדעיים, בהם פרס המדען הצעיר של החברה הבינלאומית למדעי הקוגניציה, אותו קיבלה בשנת 2006. בשנת 2008 נבחרה לאחת מ-25 המדענים המובילים בשווייץ על ידי הקרן המדעית הלאומית השווייצרית, והטלוויזיה הממלכתית הפיקה ושידרה סרט בשם "Looking into the Brain" על עבודתה.
בקיץ 2007 החלה לכתוב בלוג על מוח האדם שנקרא "נפלאות התבונה", בשנת 2008 החלה לכתוב טור מדעי באתר ynet, ובספטמבר 2013 התחילה לכתוב בלוג שנקרא ״מותר האדם״ באתר האינטרנט של "הארץ".
אלי שמיר

ערך זה עוסק בפרופ' למתמטיקה ומדעי המחשב. אם התכוונתם לצייר, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 (בן 90 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  תורת הגרפים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  שמואל אגמון 
 מוסדות:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  Eli Upfal, Vardy Amdursky, Dan Gordon, Daniel J. Lehmann, Jakob Gonczarowski, Clara Shwartzman, Moshe Levy Morgenstern, Dmitry Ryabogin, Ainat Rogel, Jeanette Schmidt-Pruzan, ספי נאור, דני דולב, חיים גוטסמן, מירה בלבן, כתריאל בארי, Marc Snir, אסף שוסטר, שלום צור 
 
אלי שמיר (נולד ב-1934 בירושלים) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
אודות

שמיר נולד בירושלים ולמד בבית הספר תחכמוני ובתיכון בית הכרם. בעת מלחמת העצמאות התנדב בביצורים ובחפירת תעלות נגד שריון בירושלים. בשנת 1951, כשהוא בן 17, זכה במלגת מחיה ולימודים באוניברסיטה העברית, שבה למד מתמטיקה. הוא המשיך את הלימודים בעתודה האקדמית של צה"ל ושימש כקצין חקר הביצועים הראשון בחיל האוויר. בשנת 1963 סיים את עבודת הדוקטורט בהנחיית פרופ' שמואל אגמון.
לאחר שחרורו מצה"ל חזר ללמד באוניברסיטה העברית. בשנת 1968 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1973 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2002 יצא לגמלאות. בנוסף לימד שמיר באוניברסיטאות ברקלי ו-נורת'ווסטרן בארצות הברית.
בשנת 1970 יסד יחד עם פרופ' מיכאל רבין את המחלקה למדעי המחשב במסגרת המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית.
שמיר משמש משנת 2000 כיושב ראש עמותת עוצמה - פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש.
אמיל אלימלך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) מרוקו
 תאריך עלייה:  1956
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1962–1989 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד מעבר ארז  קצין המשטרה הצבאית הראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה
 
אמיל אלימלך (נולד ב-1945) הוא תא"ל במיל', בתפקידו האחרון שימש קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר).
כיום אמיל משמש כמנכ"ל בניין סילבר במתחם בורסת היהלומים ברמת גן.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1945 ועלה לישראל ממרוקו בשנת 1956. בשנת 1962 התגייס לצה"ל ונשלח לטירונות בבית הספר למשטרה צבאית (בה"ד 13). לאחר הטירונות עבר קורס שוטרים צבאיים והוצב בכלא ארבע, שם תיפקד כזקיף על מגדל שמירה, יומנאי, מפקד משמר, מדריך כלואים וסמל משמעת. לקראת מועד תום שירות החובה שלו בצה"ל התקבל לקורס קצינים ובסיומו הוצב בכלא שש. לאחר תקופה קצרה עבר לשמש כמפקד מעבר ארז. מאז מילא מגוון תפקידי פיקוד ומטה לרבות פיקוד על בסיסי כליאה, יחידת המשטרה הצבאית של פיקוד המרכז, ראש ענף ארגון והדרכה וראש ענף שיטור במפקדת קצין חיל המשטרה הצבאית הראשי (מקמצ"ר).
במלחמת לבנון הראשונה שימש כסגן הקמצ"ר בדרגת אלוף-משנה. בשנת 1984 היה לקצין המשטרה הצבאית הראשון שנשלח למכללה לביטחון לאומי ובתום שנת הלימודים קיבל את דרגת התת-אלוף והחליף את תא"ל מאיר גבע בתפקיד הקמצ"ר. פיקד על חיל המשטרה הצבאית במהלך האינתיפאדה הראשונה. בשנת 1989 העביר את הפיקוד על החיל לתא"ל שלום בן-משה.
לקריאה נוספת

דני אשר, אדום כחול סיפורו של חיל, משהב"ט, 2008, עמ' 95-96
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיל אמפנזה

אקה באסונגה לוקונדה "אמיל" אמפנזה (בצרפתית: Eka Basunga Lokonda "Émile" Mpenza, נולד ב-4 ביולי 1978 בזליק שבבלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ממוצא קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ. אמפנזה שיחק ב-11 קבוצות שונות במהלך הקריירה, וערך 57 הופעות במדי נבחרת בלגיה, בהן הבקיע 19 שערים.
אמיל אמפנזה הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן מבו אמפנזה.
קריירה בינלאומית

אמפנזה שיחק בנבחרות הצעירות של בלגיה, וערך את הבכורה בנבחרת בלגיה הבכירה בשנת 1997. את שערי הבכורה שלו במדים הלאומיים הבקיע בניצחון 6-0 על נבחרת סן מרינו במוקדמות מונדיאל 1998, במשחק בו הבקיע צמד. אמפנזה זומן לסגל הבלגי למונדיאל 1998 עצמו, ונכנס כמחליף בכל שלושת המשחקים של בלגיה בשלב הבתים, ממנו הודחה בלגיה לאחר שסיימה את שלושת משחקיה בתיקו. אמפנזה ונבחרת בלגיה היו פטורים מהשתתפות במוקדמות יורו 2000 משום שבלגיה אירחה את יורו 2000 בצוותא עם הולנד. את יורו 2000 פתחו אמפנזה ונבחרת בלגיה היטב, כאשר ניצחו 2-1 במשחק הפתיחה של הטורניר את נבחרת שוודיה, כשאמפנזה מבקיע את השער השני. עם זאת, המשך הטורניר היה מאכזב מאוד עבור בלגיה, שהפסידה בתוצאה 2-0 לנבחרות איטליה וטורקיה, והודחה כבר בשלב הבתים על אף היותה נבחרת מארחת. במהלך טורניר מוקדמות מונדיאל 2002 הבקיע אמפנזה שני שערים וסייע לבלגיה להעפיל למונדיאל 2002 עצמו, אך החמיץ את הטורניר עצמו בגין פציעות רבות מהן סבל באותה עונה. אמפנזה המשיך לשחק בנבחרת בלגיה לאחר מכן, והבקיע צמדים בניצחון 4-1 על נבחרת בוסניה במוקדמות מונדיאל 2006 ובניצחון 2-0 על נבחרת טורקיה במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, נבחרת בלגיה לא הצליחה להעפיל עם אמפנזה לטורנירים נוספים מאז מונדיאל 2002. בשנת 2009 ערך אמפנזה את הופעתו הבינלאומית ה-57 והאחרונה, בהפסד 2-0 לנבחרת אסטוניה, במשחק שנערך במוקדמות מונדיאל 2010, ארבעה ימים לאחר שאמפנזה הבקיע את הצמד מול נבחרת טורקיה. לזכותו של אמפנזה 19 שערים במדים הלאומיים.
תארים

עם שאלקה 04:
הגביע הגרמני: 2000/01, 2001/02
עם המבורג:
אינטרטוטו: 2005
עם נפטצ'י באקו:
אליפות ליגת העל האזרית: 2010/11
תארים אישיים:
כדורגלן העונה הצעיר בבלגיה: 1996/97
הכדורגלן הבלגי של השנה בליגות זרות: 2000
כדורגלן העונה של סטנדרד לייז': 2003/04
אלי ששון

אלי ששון (נולד ב-29 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

ששון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. ב-16 בנובמבר 2002 ששון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד מכבי תל אביב. ב-1 בדצמבר 2002 הבקיע צמד ובישל שער נוסף בניצחון 0-5 נגד מ.ס. אשדוד.
בינואר 2006, ששון הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, בה היה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל אחרי כעשרים שנות היעדרות. עונה לאחר מכן חזר לבית"ר ורשם רק הופעה אחת במחזור האחרון של העונה.
בקיץ 2007, ששון הושאל להפועל פתח תקווה. בינואר 2008 חתם בהפועל ירושלים.
לאחר סיום הקריירה אלי ששון עוסק באימון ילדים.
תארים

ליגת העל: 2006/2007
אלכסנדר בה

אלכסנדר הרטמן בה (בדנית: Alexander Hartmann Bah; נולד ב-9 בדצמבר 1997, ארסלב, דנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים

בה שיחק בנאסבי ובקוגה מהליגות הנמוכות בדנמרק, וכן בסונאוסקה פובולד מליגת העל הדנית ובסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
ב-7 ביוני 2022 חתם בה על חוזה לחמש שנים בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על ארוקה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2020 ערך בה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, בניצחון 2-0 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024.
תארים

הגביע הדני (1): 2019/2020
אליפות צ'כיה (1): 2020/2021
הגביע הצ'כי (1): 2020/2021
אליפות פורטוגל (1): 2022/2023
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2023
הערות שוליים

↑  Alexander Bah is a Benfica player! באתר הרשמי של בנפיקה ליסבון, 7 ביוני 2022 (באנגלית)
↑  DE SIDSTE FEM SPILLERE TIL VM-TRUPPEN ER UDTAGET באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 13 בנובמבר 2022 (בדנית)
↑  Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
| נבחרת דנמרק – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן | דנמרק |
אמנת פריז

ערך זה עוסק באמנה בינלאומי מ-1883 הנוגעת להגנת קניין רוחני. אם התכוונתם להסכם ייסוד קהילת הפחם והפלדה האירופית ב-1951, ראו .
אמנת פריז היא אמנה בינלאומית להגנת קניין רוחני אשר נחתמה ב-20 במרץ 1883 בפריז שבצרפת. האמנה, שחשיבותה רבה ביותר בנושא הקניין הרוחני, היא אחת האמנות הראשונות מסוגה, מדינת ישראל הצטרפה לאמנה בשנת 1950.
אמנת פריז מתייחסת לפטנטים, מדגמים, מדגמי תועלת וסימני מסחר. על פי האמנה, תאריך הגשת בקשה להגנה על קניין רוחני במדינה אחת תוכר על ידי המדינות האחרות החתומות על האמנה כתאריך הגשת הבקשה במדינה שלהם, אם הבקשה תוגש במדינה האחרת תוך זמן מוגדר מההגשה במדינה הראשונה. תאריך ההגשה הראשונית נקראת "תאריך הבכורה". על פטנטים ומודלים שימושיים תקופת הבכורה נמשכת 12 חודשים. על עיצובים תעשייתיים וסימני מסחר תקופת הבכורה נמשכת 6 חודשים בלבד. בעניין פטנטים, למשל, שמירת תאריך בכורה מאפשרת לאדם שהגיש בקשה לפטנט במדינה מסוימת (החתומה על האמנה) שנה שלמה להסדיר הגשת בקשה לפטנט דומה בכל אחת מהמדינות החתומות על האמנה, ובכך לדחות את ההוצאות הכרוכות בהגשת הבקשה באותן מדינות למשך שנה. אם במהלך פרק זמן זה אדם אחר יגיש בקשה לפטנט זהה באחת מהמדינות, בקשתו תידחה, והמקדים להגיש את הבקשה יזכה לבכורה על בסיס "כל הקודם זוכה".
תחילה נחתמה האמנה על ידי אחת עשרה מדינות בלבד. במהלך השנים היא תוקנה שוב ושוב והצטרפו אליה עוד ועוד מדינות. כיום למעלה ממאה ושישים מדינות חתומות על האמנה. יוצא שמעטות הן המדינות שאינן חתומות על אמנת פריז; בולטת בהיעדרותה, לדוגמה, טאיוואן.
האמנה מנוהלת על ידי הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO), שמושבו בז'נבה שבשווייץ.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נוספה אפשרות להגיש בקשה על פי ה-PCT, Patent Cooperation Treaty, אמנה בינלאומית אף היא, המשלימה אפשרות שמירת בכורה של עוד שמונה עשר חודשים מעבר לשנים עשר הראשונים שמתקיימים בהגשת בקשה לפטנט בארץ לאום ספציפית אחת.
אליפות אירופה באתלטיקה 1934

| --- | --- |
 עיר מארחת:  איטליה טורינו, איטליה
 מדינות משתתפות:  23
 ספורטאים משתתפים:  226
 תחרויות:  22 מקצועות
 טקס הפתיחה:  7 בספטמבר 1934
 טקס הנעילה:  9 בספטמבר 1934
 האצטדיון הראשי:  סטאדיו אולימפיקו
 
אליפות אירופה הראשונה באתלטיקה נערכה בסטאדיו אולימפיקו בטורינו שבאיטליה, בין ה-7 בספטמבר ל-9 בספטמבר 1934 לגברים בלבד.
שיאי עולם

מאטי יארווינן (פינלנד פינלנד), קבע בהטלת כידון שיא עולם חדש של 76.66 מטר, שיא העולם היחידי שהושג באליפות זו.
האתלטים המצטיינים

כריס ברכר (הולנד הולנד), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר.
אדולף מצנר ( גרמניה) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
הנס שילה ( גרמניה) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחים 4x400 מטר.
תוצאות > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | כריס ברכר   הולנד הולנד | 10.6 שניות | אריך בורכמאייר    גרמניה | 10.7 שניות | יוז'ף שיר    הונגריה | 10.7 שניות |
| ריצת 200 מטר | כריס ברכר   הולנד הולנד | 21.5 שניות | יוז'ף שיר    הונגריה | 21.5 שניות | טינוס אוסנדרפ   הולנד הולנד | 21.6 שניות |
| ריצת 400 מטר | אדולף מצנר    גרמניה | 47.9 שניות | פייר סקווינסקי   צרפת צרפת | 48.0 שניות | ברטיל וון וושנפדט   שוודיה שוודיה | 48.0 שניות |
| ריצת 800 מטר | מיקלוש סאבו    הונגריה | 1:52.0 דקות | מריו לאנצי    איטליה | 1:52.0 דקות | וולפגנג דסקר    גרמניה | 1:52.2 דקות |
| ריצת 1500 מטר | לואיג'י בקאלי    איטליה | 3:54.6 דקות | מיקלוש סאבו    הונגריה | 3:55.2 דקות | רוג'ה נורמן   צרפת צרפת | 3:57.0 דקות |
| ריצת 5000 מטר | רוג'ה רושר   צרפת צרפת | 14:36.8 דקות | יאנוש קוסוצ'ינסקי   פולין פולין | 14:41.2 דקות | אילמארי סלמינן   פינלנד פינלנד | 14:43.6 דקות |
| ריצת 10000 מטר | אילמארי סלמינן   פינלנד פינלנד | 31:02.6 דקות | ארבו אסקולה   פינלנד פינלנד | 31:03.3 דקות | הנרי נילסן   פינלנד פינלנד | 31:27.4 דקות |
| ריצת מרתון | ארמס טויבונן   פינלנד פינלנד | 2:52:29 שעות | תורה אנוכסון   שוודיה שוודיה | 2:54:36 שעות | אאורליו ג'נגיני    איטליה | 2:55:04 שעות |
| הליכה ל-50 ק"מ | יאניס דלינש   לטביה לטביה | 4:49:53 שעות | ארתור טל שוואב   שווייץ שווייץ | 4:53:09 שעות | אטורה ריוולטה    איטליה | 4:54:06 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | יוז'ף קובאץ'    הונגריה | 14.8 שניות | ארווין ווגנר    גרמניה | 14.9 שניות | הולגר אלברכצן   נורווגיה נורווגיה | 15.0 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | הנס שילה    גרמניה | 53.2 שניות | אקילס יארווינן   פינלנד פינלנד | 53.7 שניות | כריסטוס מנטיקס    יוון | 54.9 שניות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר |  גרמניה | 41.0 שניות |  הונגריה | 41.4 שניות | הולנד הולנד | 41.6 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר |  גרמניה | 3:14.1 דקות | צרפת צרפת | 3:15.6 דקות | שוודיה שוודיה | 3:16.6 דקות |
תוצאות > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | קלווי קוטקס   פינלנד פינלנד | 2.00 מטר | בירגר הלוורסן   נורווגיה נורווגיה | 1.97 מטר | וייקו פרסלו   פינלנד פינלנד | 1.97 מטר |
| קפיצה במוט | גוסטב וגנר    גרמניה | 4.00 מטר | בו יונגברג   שוודיה שוודיה | 4.00 מטר | ג'ון לינדרוט   פינלנד פינלנד | 3.90 מטר |
| קפיצה לרוחק | וילהלם לייכום    גרמניה | 7.45 מטר | אוטו ברג   נורווגיה נורווגיה | 7.31 מטר | לוץ לונג    גרמניה | 7.25 מטר |
| קפיצה משולשת | וילם פטרס   הולנד הולנד | 14.89 מטר | אריק סוונסון   שוודיה שוודיה | 14.83 מטר | אוני ראיאסרי   פינלנד פינלנד | 14.74 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | ארנולד וידינג   אסטוניה אסטוניה | 15.19 מטר | ריסטו קונצי   פינלנד פינלנד | 15.19 מטר | פרנטישק דודה   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 15.18 מטר |
| זריקת דיסקוס | הארלד אנדרסון   שוודיה שוודיה | 50.38 מטר | פול וונטה   צרפת צרפת | 47.09 מטר | אישטוון דונוגאן    הונגריה | 45.91 מטר |
| הטלת כידון | מאטי יארווינן   פינלנד פינלנד | 76.66 מטר   שיא עולם | מאטי סיפלה   פינלנד פינלנד | 69.97 מטר | גוסטב סול   אסטוניה אסטוניה | 69.31 מטר |
| יידוי פטיש | וילה פראלה   פינלנד פינלנד | 50.34 מטר | פרננדה ונדלי    איטליה | 48.69 מטר | גונר ינסון   שוודיה שוודיה | 47.85 מטר |
| קרב עשר | הנס-היינריך זיברט    גרמניה | 6858 נקודות | לייף דלגרן   שוודיה שוודיה | 6666 נקודות | ירזי פוואבצ'יק   פולין פולין | 6399 נקודות |
טבלת מדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 |  גרמניה | 7 | 2 | 2 | 11 |
| 2 | פינלנד פינלנד | 5 | 4 | 4 | 13 |
| 3 | הולנד הולנד | 3 | 0 | 2 | 5 |
| 4 |  הונגריה | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 6 | צרפת צרפת | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 7 |  איטליה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8 | אסטוניה אסטוניה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9 | לטביה לטביה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 11 | פולין פולין | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 12 | שווייץ שווייץ | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 |  יוון | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  אליפויות אירופה באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות אירופה באתלטיקה | טורינו 1934 • פריז/וינה 1938 • אוסלו 1946 • בריסל 1950 • ברן 1954 • סטוקהולם 1958 • בלגרד 1962 • בודפשט 1966 • אתונה 1969 • הלסינקי 1971 • רומא 1974 • פראג 1978 • אתונה 1982 • שטוטגרט 1986 • ספליט 1990 • הלסינקי 1994 • בודפשט 1998 • מינכן 2002 • גטבורג 2006 • ברצלונה 2010 • הלסינקי 2012 • ציריך 2014 • אמסטרדם 2016 • ברלין 2018 • מינכן 2022 • רומא 2024 |  |
| אליפות אירופה באתלטיקה באולם | וינה 1970 • סופיה 1971 • גרנובל 1972 • רוטרדם 1973 • גטבורג 1974 • קטוביץ 1975 • מינכן 1976 • סאן סבסטיאן 1977 • מילאן 1978 • וינה 1979 • סינדלפינגן 1980 • גרנובל 1981 • מילאן 1982 • בודפשט 1983 • גטבורג 1984 • פיראוס 1985 • מדריד 1986 • ליווה 1987 • בודפשט 1988 • האג 1989 • גלאזגו 1990 • ג'נובה 1992 • פריז 1994 • סטוקהולם 1996 • ולנסיה 1998 • גנט 2000 • וינה 2002 • מדריד 2005 • ברמינגהאם 2007 • טורינו 2009 • פריז 2011 • גטבורג 2013 • פראג 2015 • בלגרד 2017 • גלאזגו 2019 • טורון 2021 • איסטנבול 2023 |  |
אלבר פר

| --- | --- |

אלבר פר בוועידה בפריז, 2009
 לידה:  7 במרץ 1938 (בן 86) קרקסון, צרפת 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעים של פריז (1963)  אקול נורמל סופרייר 
 מוסדות:  CNRS Ile-de-France South Delegation (1 בינואר 2020)  אוניברסיטת פריז XI: פארי-סוד 
 תלמידי דוקטורט:  Julie Grollier, Martin Bowen, Anne Bernand-Mantel, Olivier Boulle, Vincent Cros, Nadine de Courtenay, Frédéric Petroff, Agnès Barthélémy 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (נובמבר 2012)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (29 בדצמבר 2022)  IUPAP Magnetism Award and Néel Medal (1994)  פרס ג'יימס מק'גרודי לחומרים חדשים (1994)  EPS Europhysics Prize (1997)  פרס יפן (2007)  פרס ז'אן ריקאר (1994)  פרס נובל לפיזיקה (2007)  מדליית הזהב של המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (2003)  פרס גה-ליסאק-הומבולדט (2014)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (20 בנובמבר 2015)  פרס וולף לפיזיקה (2006)  Clarivate Citation Laureates (2006) 
 מספר צאצאים:  2 
 תרומות עיקריות
 גילוי תופעת ההתנגדות המגנטית הענקית
 
אלבר פר (בצרפתית: Albert Fert‏; נולד ב-7 במרץ 1938) הוא פיזיקאי צרפתי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2007 (יחד עם פטר גרינברג).
פר נולד בקרקסון שבמחוז אוד בצרפת. הוא סיים את לימודיו באקול נורמל סופרייר בשנת 1962. שנה לאחר מכן קיבל תואר דוקטור של המעגל השלישי ואת הדוקטורט שלו במדעים. שני תארים אלה הוענקו לו מטעם אוניברסיטת פריז.
בשנת 2004 נבחר לשמש כחבר האקדמיה הצרפתית למדעים.
ב-2006 הוענק לפר פרס וולף הישראלי, בתחום הפיזיקה.
בשנת 2007 זכה יחד עם פטר גרינברג, ממכון המחקר יוליך, בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי תופעת ההתנגדות המגנטית העצומה. באותה השנה זכה גם בפרס יפן.
פרסים והוקרה

מפקד בלגיון הכבוד (נובמבר 2012)
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (8 באוקטובר 2008)
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן (2014)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מונטריאול (2013)
קצין גבוה בלגיון הכבוד (29 בדצמבר 2022)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (23 במאי 2012)
honorary doctor of the University of Kaiserslautern (2006)
דוקטור לשם כבוד מטריניטי קולג' (12 בדצמבר 2013)
IUPAP Magnetism Award and Néel Medal (1994)
פרס ג'יימס מק'גרודי לחומרים חדשים (1994)
EPS Europhysics Prize (1997)
פרס יפן (2007)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סרגוסה (2008)
פרס ז'אן ריקאר (1994)
פרס נובל לפיזיקה (2007)
מדליית הזהב של המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (2003)
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה (2009)
פרס גה-ליסאק-הומבולדט (2014)
הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (20 בנובמבר 2015)
פרס וולף לפיזיקה (2006)
Clarivate Citation Laureates (2006)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חבל הבסקים
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת זאגרב
אליפות אירופה באופני כביש

| --- | --- |

חולצת אלוף אירופה
 מדינות:  משתנה כל שנה
 משך:  שבוע
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1995
 מרוצים עד כה:  30
 מנצח אחרון:  גברים:   מרוץ הכביש: טים מרליר בלגיה   מרוץ נגד השעון: אדוארדו אפיני איטליה   נשים:   מרוץ הכביש: לורנה ויבס הולנד   מרוץ נגד השעון: לוטה קופקי בלגיה
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
אליפות אירופה באופני כביש היא מרוץ האופניים שבו נקבעים אלופי אירופה לאותה שנה. האליפות מאורגנת על ידי האיגוד האירופאי לאופניים החל משנת 1995. האליפות נערכת על פני מספר ימים במקצים נפרדים לגברים ונשים וכללת מרוץ אופני כביש ומרוץ נגד השעון שהחל בשנת 1997. האליפות החלה לרוכבים זוטרים, צעירים עד גיל 23. בשנת 2005 נוספו מקצים לנוער עד גיל 19 ובשנת 2016 נוספו מקצים לרוכבי עלית.
הזוכים באליפות רשאים ללבוש בתחרויות איגוד האופניים הבינלאומי לאורך השנה חולצת אלוף בעיצוב של גופייה לבנה עם פסים כחולים וכוכבים צהובים, שעוצבה על פי דגל האיחוד האירופי.
מיקום

| שנה | ארץ | עיר/אי |
| --- | --- | --- |
| 1995 | צ'כיה צ'כיה | טרוטנוב |
| 1996 | בריטניה בריטניה | האי מאן |
| 1997 | אוסטריה אוסטריה | פילאך |
| 1998 | שוודיה שוודיה | אופסלה |
| 1999 | פורטוגל פורטוגל | ליסבון |
| 2000 | פולין פולין | קיילצה |
| 2001 | צרפת צרפת | אפרמונט |
| 2002 | איטליה איטליה | ברגמו, גראסוביו |
| 2003 | יוון יוון | אתונה |
| 2004 | אסטוניה אסטוניה | אוטפה |
| 2005 | רוסיה רוסיה | מוסקבה |
| 2006 | הולנד הולנד | ואלקנבורג, הירלן |
| 2007 | בולגריה בולגריה | סופיה |
| 2008 | איטליה איטליה | סטרזה, ארונה, פאלנזה, ורבניה |
| 2009 | בלגיה בלגיה | הוגלד |
| 2010 | טורקיה טורקיה | אנקרה |
| 2011 | איטליה איטליה | אופידה |
| 2012 | הולנד הולנד | חוס |
| 2013 | צ'כיה צ'כיה | אולומואוץ |
| 2014 | שווייץ שווייץ | ניון |
| 2015 | אסטוניה אסטוניה | טרטו |
| 2016 | צרפת צרפת | פלימלק |
| 2017 | דנמרק דנמרק | הרנינג |
| 2018 | צ'כיה צ'כיה   בריטניה בריטניה | זלין, ברנו   גלאזגו |
| 2019 | הולנד הולנד | אלקמאר |
| 2020 | צרפת צרפת | פלואה |
| 2021 | איטליה איטליה | טרנטו |
| 2022 | גרמניה גרמניה | מינכן |
| 2024 | בלגיה בלגיה | לימבורג (אנ') |
תוצאות הגברים > מקצה העלית במרוץ הכביש

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 שנה:  
| 2016 | פטר סאגאן | סלובקיה סלובקיה | ז'וליאן אלאפיליפ | צרפת צרפת | דניאל מורנו | ספרד  ספרד |
| 2017 | אלכסנדר קריסטוף | נורווגיה נורווגיה | אליה ויוויאני | איטליה איטליה | מורנו הופלנד | הולנד הולנד |
| 2018 | מטאו טרנטין | איטליה איטליה | מת'יו ואן דר פול | הולנד הולנד | ווט ואן ארט | בלגיה בלגיה |
| 2019 | אליה ויוויאני | איטליה איטליה | איב למפרט | בלגיה בלגיה | פסקל אקרמן | גרמניה גרמניה |
| 2020 | ג'אקומו ניצולו | איטליה איטליה | ארנו דמאר | צרפת צרפת | פסקל אקרמן | גרמניה גרמניה |
| 2021 | סוני קולברלי | איטליה איטליה | רמקו אוונפול | בלגיה בלגיה | בנואה קונפרואה | צרפת צרפת |
| 2022 | פאביו יאקובסן | הולנד הולנד | ארנו דמאר | צרפת צרפת | טים מרליר | בלגיה בלגיה |
| 2023 | כריסטוף לאפורט | צרפת צרפת | ואוט ואן ארט | בלגיה בלגיה | אולאף קוי | הולנד הולנד |
| 2024 | טים מרליר | בלגיה בלגיה | אולאף קוי | הולנד הולנד | מאדיס מיהקלס | אסטוניה אסטוניה |
תוצאות הגברים > מקצה העלית בנגד השעון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 שנה:  
| 2016 | ג'ונתן קסטרובייחו | ספרד ספרד | ויקטור קמפנרטס | בלגיה בלגיה | מורנו מוזר | איטליה איטליה |
| 2017 | ויקטור קמפנרטס | בלגיה בלגיה | מאצ'יי בודנאר | פולין פולין | ראיין מולן | אירלנד אירלנד |
| 2018 | ויקטור קמפנרטס | בלגיה בלגיה | ג'ונתן קסטרובייחו | ספרד ספרד | מקסימיליאן שכמן | גרמניה גרמניה |
| 2019 | רמקו אוונפול | בלגיה בלגיה | קספר אסגרן | דנמרק דנמרק | אדוארדו אפיני | איטליה איטליה |
| 2020 | שטפן קינג | שווייץ שווייץ | רמי קבנייה | צרפת צרפת | ויקטור קמפנרטס | בלגיה בלגיה |
| 2021 | שטפן קינג | שווייץ שווייץ | פיליפו גאנה | איטליה איטליה | רמקו אוונפול | בלגיה בלגיה |
| 2022 | שטפן ביסגר | שווייץ שווייץ | שטפן קינג | שווייץ שווייץ | פיליפו גאנה | איטליה איטליה |
| 2023 | ג'וש טארלינג | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | שטפן ביסגר | שווייץ שווייץ | ואוט ואן ארט | בלגיה בלגיה |
| 2024 | אדוארדו אפיני | איטליה איטליה | שטפן קינג | שווייץ שווייץ | מטיאה קטנאו | איטליה איטליה |