שבט זבולון
הערות שוליים

↑  שמות רבה, פרשה ל"ח, פסקה ט'.
↑  במדבר רבה, פרשה ב', פסקה ז'.
↑  מדרש אגדה על ספר במדבר, פרק ב', פסוק ב'.
↑  רבי אברהם בן עזריאל, ערוגת הבושם, חלק א' עמוד 289.
↑  רבי יוסף ג'יקטיליה, שערי אורה, סוף שער ה'.
↑  רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, קידוש ירחים לחודש אלול.
↑  הספר שפוני טמוני חול עוסק כולו בהבנת המדרשים והפסוקים העוסקים בנחלה זו - להם השלכה הלכתית על חידוש התכלת. בעקבותיו נכתבו מאמרים וספרים רבים בתחום (בין היתר: של רבה הראשי של ארץ ישראל - הרב הרצוג. 

בציורי קיר וחלונות הרווחים בבתי כנסת, ושבהם מצוירים שנים עשר השבטים, זבולון מופיע לרוב כבעל אניות מפרש גדולות (כמו בחלונות שאגאל), המתאימות לים התיכון, על פי הפסוק בברכת יעקב.

בשנות ה-90 נתגלו שרידים של תעשיית התכלת העתיקה, בחוף דור ומקומות נוספים סמוך לאכזיב, אך לא נמצאו תימוכין לקיום שבט ושמו זבולון באזור זה.
↑  הבנה זו הציע יהוסף שווארץ בספרו תבואת הארץ, על פי מסורת ארוכת שנים מימי המשנה והתלמוד ועד ימיו בסוף המאה ה-19. בנוסף למסורות, לשמות היישובים ולעדויות הנוסעים לאורך הדורות, הספר גם מתעד פרשנות ארוכת שנים לגבי הפסוקים, כרבי אברהם אבן עזרא והרמב"ן בימי הביניים, אשר סברו שהנחלה גבלה הן בים התיכון והן בימת כנרת, והגאון מווילנא במאה ה-18 אשר התמודד עם הקושי הגאוגרפי והציע שמדובר בשבט דייגים שעיקר שטח היה בהרי הגליל לאורך הנחלים המובילים לים הכנרת, ולו רצועה דקה בלבד (אולי לאורך נחל הקישון) אל הים התיכון.
↑  המקורות בתנ"ך הם כאמור בברכת יעקב שבסוף ספר בראשית (בפרשת ויחי), בברכת משה שבסוף ספר דברים (פרשת וזאת הברכה), וכן במפורט בתיאור כיבושי יהושע (ספר יהושע י"ט), ובספר שופטים נרשמו ערים בנחלת זבולון שלא נכבשו על ידי בני ישראל (ספר שופטים ל'). בנוסף לכך ישעיהו מנבא נבואת זעם בה מוזכרים הרי זבולון ונפתלי כהרים קשים למעבר אותם זכרו גולי ישראל בגלות קודמת, ואשר המעבר בהם היה קל מאוד לעומת קשיי ההולכים בגלות הבאה. "...כִּי לֹא מוּעָף לַאֲשֶׁר מוּצָק לָהּ כָּעֵת הָרִאשׁוֹן - הֵקַל: אַרְצָה זְבֻלוּן וְאַרְצָה נַפְתָּלִי. וְהָאַחֲרוֹן - הִכְבִּיד: דֶּרֶךְ הַיָּם! עֵבֶר הַיַּרְדֵּן! גְּלִיל הַגּוֹיִם!
↑  בתלמוד הבבלי מדרש על גבול זבולון לחוף הים התיכון, ובהרי הגליל התחתון: אמר זבולון לפני הקדוש ברוך הוא: ריבונו של עולם! לאחיי - נתת להם שדות וכרמים, ולי - נתת הרים וגבעות? לאחיי - נתת להם ארצות, ולי - נתת ימים ונהרות? אמר לו: כולן צריכין לך על ידי חילזון! שנאמר '...ושפוני טמוני חול' (דברים, ל"ג, י"ט) תני רב יוסף: 'שפוני' – זה חילזון (חילזון התכלת, הנדרשת לעשיית מצוות הציצית). 'טמוני' – זו טרית. 'חול' – זו זכוכית לבנה... (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ו', עמוד א')
↑  מאמר "רימון והגבול בין נחלת זבולון ונפתלי, קתדרה, חוברת 101 יד בן צבי. "על נחלת זבולון", זאב ח' ארליך, מחקרי יהודה ושמרון, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 1991.
↑  הזוהר (חלק ב' פרשת משפטים, סוד הפסוק "אם אחרת ייקח לו") דן בכפילות ברכת יעקב, בפסוק "זבולון לחוף ימים ישכן, והוא לחוף אניות" ומפרש שמדובר בברכה עתידית, בעוד שהנחלה המקורית של זבולון מוגבלת ליבשה. כך בתרגום אונקלוס "הוא יכבש מחוזין בספינן", ובתרגום ירושלמי "והוא יהא שליט במחוזין ומכבש הפרכי ימא בספינתיה" - כלומר שזבולון ינחל את מחוזות הים שאינם קשורים לנחלתו היבשתית.
↑  'האם ברכת יעקב לזבולון אותנטית' באתר רציו
↑  מקור המסורת הנוצרית המקדשת את כפר נחום, נהר הירדן ודרום הכנרת, הוא בברית החדשה, שם יש התייחסות לפסוקים בישעיהו במשמעות משובשת ובשינוי קל, ועל פיה ישו ביקר בירדן ובכנרת, כדי לקיים את נבואת ישעיהו (הובא בהערה 3 לעיל), ועל ההולכים בדרכו אף הם לעבור שם בתחילת הגאולה (הבשורה על פי מתי).
↑  קתדרה (הוצאת יד בן צבי) חוברת 108 מאמר של יגאל לוין על כסלות-תבור, רמון, הנחל אשר על פני יקנעם וגי יפתח-אל: להבנת גבולותיה של נחלת זבולון.
↑  בראשית מו, יד; ובמדבר כו כו
↑  שופטים יב, יב
↑  האי פליא (הוצאת דביר 1957) עמ' 30
↑  הביטוי "שמח... יששכר באוהליך" פורש כלימוד התורה בידי שבט יששכר. האוהל פורש במקומות שונים על ידי חז"ל כלימוד תורה, לדוגמה על הפסוק "יעקב איש תם, יושב אוהלים" (בראשית כה כז)). "שמח זבולון בצאתך" בהקשרו עם יששכר - פורש כשמחת שבט זבולון ה"יוצא" לעבוד ולסחור בעזרת צי האניות שלו, ומסייע במימון שבט יששכר
↑  וראו ספר שפוני טמוני חול של הרבי מרדזין אשר פתח את הדיון בחידוש התכלת בעת החדשה.
↑  תמצית מאמריו של הרב הרצוג בנושא תכלת בכתב העת ההד (התרע"ג). - מאתר דעת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534263705171  LCCN: sh85149697 
הדגל של שבט זבולון על פי במדבר רבה
סמלו של שבט זבולון בבית הכנסת של רחובות
נחלות שבטי ישראל (נחלת זבולון מסומנת לפי חלק מהשיטות)
נחלת שבט זבולון. א. טוסיין. 1834