דקדוקי סופרים
הערות שוליים

↑  כתב יד מינכן (להלן: כי"מ") ידוע גם בכינויים אחרים: The Munich Codex Hebraicus, וכן ש"ס פפערשא. החיד"א כתב כי ראה את כתב היד בעיר פרשש"א, וכי נכתב בעיר פריז. ראו ספרו שם הגדולים, חלק מערכת ספרים, ערך: גמרא (עמ' 26 למהדורת ווילנא, תרי"ג; עמ' 19 למהדורת ווארשא, תרל"ה); לפי אברהם שישא הלוי, "עלים למבחן מספר 'דקדוקי ספרים'", ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי ג', ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תשכ"א, עמ' 376 - 391 (להלן: הלוי, עלים"), עמ' 377, ה"ש 4.
↑  כך סבור הלוי, עלים, עמ' 378. מנגד טען החוקר אברהם מאיר הברמן, כי מלכתחילה התכוון רבינוביץ להגיע למינכן וכי וינה הייתה רק תחנת ביניים במסעו לשם. ראו על כך אצל הברמן, "רפאל נתן נטע רבינוביץ", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד-1974, עמ' 114 - 121 (להלן: "הברמן, רבינוביץ". המאמר פורסם תחילה בתוך: רפאל נתן נטע רבינוביץ, מאמר על הדפסת תלמוד - תולדות הדפסת התלמוד; הובא לבית הדפוס עם תיקונים השלמות ומפתחות על ידי א. מ. הברמן, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תשי"ב, בעמ' רנ"ט - רס"ז), עמ' 117.
↑  ראו על כך גם במכתב ששלח רבינוביץ ממינכן לילינק, ביום ג' באב תרכ"ג, פורסם אצל אברהם דוב דובזעוויץ, מכתב להזכיר, המגיד, 18 ביוני 1891; וכן בדברי הרב יוסף שאול נתנזון, בהסכמתו לדק"ס על מסכת ברכות. לפי הלוי, עלים, עמ' 378.
↑  אברהם מרצבכר, או מערצבאכער, חי בין השנים תקע"ב - תרמ"ה, היה בנקאי מפורסם, "יודע תורה ומוקיר רבנן", שתמך ברבינוביץ כל חייו. לפי הברמן, רבינוביץ, עמ' 117.
↑  כמפורט בהקדשה שכתב רבינוביץ למרצבכר, בדק"ס ברכות. ראו גם הלוי, עלים, עמ' 378.
↑  הלוי, עלים, עמ' 378.
↑  ראו בדברי רבינוביץ בהקדמה לדק"ס ברכות, עמ' 18. ראו גם את הציטוט מדברי הרב נתנזון שהביא רבינוביץ בהערה שבעמ' הנ"ל. לפי הלוי, עלים, עמ' 378.
↑  כמפורט בדברי רבינוביץ בהקדמה שכתב לספרו: אהל אברהם, רשימת הספרים אשר אסף וקבץ הרב המופלג הגביר הישר באדם מו"ה אברהם מערצבאכער ז"ל, מינכען: דפוס ע. הובער ק. האף-בוכדרוקער, תרמ"ח. לפי הברמן, רבינוביץ, עמ' 117 וכן 120.
↑  לפי יעקב ש' שפיגל, "ר' רפאל נתן נטע רבינוביץ וספרו דקדוקי סופרים", בתוך: עמודים בתולדות הספר העברי, הגהות ומגיהים, רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, מהדורה שנייה, תשס"ה-2005, בעמ' 478 - 531 (להלן: "שפיגל, עמודים"), בעמ' 480, ה"ש 35 (שם הוא מודה לד"ר מ' הילדסהיימר על ההפנייה למקור זה).
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 478 - 479.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 479. הלוי, עלים, הדפיס את הקונטרס "עלים למבחן", בעמ' 379–391.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 480.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 480–481. ראו גם בשער לכל כרך שהוציא.
↑  הלוי, עלים, עמ' 377.
↑  הברמן, רבינוביץ, עמ' 115, 116 - 117.
↑  ראו בהקדמות לכרכים השונים. ראו גם אצל הברמן, רבינוביץ, עמ' 119. השווה לאמור אצל שפיגל, עמודים, עמ' 483 - 485, הכותב כי לא מצא חלק מהמסכימים אותם ציין הברמן.
↑  על חשיבות ההבדל בין שימוש בדק"ס במחקרים לבין שימוש בדק"ס בחיבורים תורניים עמד שפיגל, עמודים, עמ' 486, ה"ש 54 וכן עמ' 491, ה"ש 90.
↑  לרשימת הרבנים בני דורו של רבינוביץ והספרים בהם השתמשו בדק"ס ראו אצל שפיגל, עמודים, עמ' 485 - 489.
↑  ראו אצל שפיגל, עמודים, עמ' 489 - 498, שם מובאת רשימה ארוכה של כשבעים רבנים אשר השתמשו בדק"ס. שפיגל מציין, בעמ' 490, כי מדובר ברשימה חלקית בלבד.
↑  ראו למשל דברי רבי יעקב חיים סופר בספרו אות יעקב, המצוטט אצל שפיגל, עמודים, עמ' 496. ושם מובאים ציטוטים של רבנים נוספים בדבר חשיבות הספר.
↑  כך לדעת שפיגל, עמודים, עמ' 497 - 498.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 482 - 483.
↑  שפיגל עמודים, עמ' 499, מבחין בין "ביקורת מסוג ביקורת בונה" לבין "ביקורת סותרת".
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 499 - 500.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 501 - 506.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 516 - 517.
1 2  גמרא שלמה, מסכת פסחים מן תלמוד בבלי, עם שלש מערכות - חלופי נוסחאות על פי עשרה כתבי יד של הגמרא ודפוסים ראשונים, נוסחאות שבספרי ראשונים, וחלופי נוסחאות ברבינו חננאל, רש"י ותוספות על פי כתבי יד. באור נוסחאות, פירושים וחדושים מתוך חלופי הנוסחאות לאור באורי הראשונים והאחרונים מפרשי הש"ס, הרמב"ם והשולחן ערוך... בתוספת פירוש צפנת פענח לרבינו יוסף ראזין... מאת ברוך בהרב ... אברהם חיים נאה; העורך... ומחבר המבוא - הרב מנחם מ’ כשר; 2 כרכים, ירושלים: מפעל גמרא שלמה ליד מכון תורה שלמה, תש"כ - תשמ"ו.
↑  מכתבו של ר' יוסף שטרן לר' עזריאל הילדסהיימר. פורסם אצל שפיגל, עמודים, עמ' 507 - 511; שפיגל מציין, בעמ' 513, כי רבי הילדסהיימר לא נתן הסכמתו לרבינוביץ, על אף שהוא פנה אליו בנדון מספר פעמים; עם זאת לא נמנע הילדסהיימר להשתמש בדק"ס ולעודד אחרים לקנות את ספריו. ראו על כך אצל שפיגל, עמ' 512; ידועה גם התנגדותו העקרונית של החתם סופר לשימוש בכתבי יד, ובכלל זה כי"מ, בענייני הלכה. ראו על כך אצל שפיגל, עמודים, עמ' 521, עמ' 546 - 550 וכן עמ' 563 - 570.
↑  על ההתעוררות בשנים האחרונות, ראו אצל שפיגל, עמודים, עמ' 529 - 531.
↑  לרבינוביץ הייתה אשה ובן. ראו אצל הברמן, רבינוביץ, עמ' 115 ו- 121.
↑  ראו דבריו בהקדמות לכרכים השונים של הדק"ס. ראו גם אצל הברמן, רבינוביץ, עמ' 120.
↑  בהקדמה לכרך ט"ז דק"ס לחולין. לפי הברמן, רבינוביץ, עמ' 121.
↑  רשימת הפרסומים היא לפי שפיגל, עמודים, עמ' 516 - 517.
↑  מסכת תענית מן תלמוד בבלי, הוצאה מדויקת על פי עשרים וארבעה כתבי-יד ועל פי נוסחאות הראשונים והוצאות עתיקות עם מראה מקומות והערות המכילות חלופי נוסחאות והרבה באורים ופרושים, מאת הרב צבי דוקטור מלטער, נוירק: האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות, תר"ץ (הוצאה שנייה: ירושלים: קדם, תשל"ג); הספר יצא לאור גם במהדורה דו־לשונית: מסכת תענית מן תלמוד בבלי, הוגהה על פי כתבי יד שונים והוצאות עתיקות ונעתקה לשפת אנגלית, על ידי צבי מלטער, פילאדעלפיא: החברה היהודית להוצאת ספרים אשר באמריקא, תרפ"ח (הוצאות נוספות: תשכ"ז-1928; 1978).
↑  דקדוקי סופרים, מסכת גיטין, כולל שינויי גרסאות והערות לכל המסכת על פי כתבי יד של המשנה והגמרא וקטעי כ"י מגניזת מצרים וספרי הגאונים והראשונים, מאת מאיר שמחה הכהן פלדבלום, ניו יורק: הוצאת "חורב" ישיבה אוניברסיטה, תשכ"ו.
↑  מסכת סוטה, עם שינויי נוסחאות מתוך כתבי היד של התלמוד ועם השוואות להבאות מהגמרא בחז"ל, גאונים וראשונים. סודרו על ידי חברי מכון התלמוד הישראלי השלם והרב ח"ד שעוועל, בעריכת הרב אברהם ליס, עם מסורת-הש"ס השלם וציונים לראשונים, 2 כרכים, ירושלים: מכון התלמוד הישראלי השלם, תשל"ז-תשל"ט.
↑  דקדוקי סופרים, של הרב היימאן, על שתי מסכתות נדרים ונזיר, מהרב מרדכי אריה בהרב שלמה צבי היימאן (השוואת דפוס ראם-ווילנא עם כת"י מינכן, עמודה מול עמודה). הובא לבית צילום-הדפוס על ידי אשת המנוח ובניה. שיקאגא: תש"ג.
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 517 - 518.
↑  הכי גרסינן לשינויי נוסחאות של התלמוד הבבלי, באתר FJMS - אגודת פרידברג לכתבי יד יהודיים – טורונטו, קנדה
↑  שפיגל, עמודים, עמ' 514 - 515.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 8502147270439235700004   WorldCat (עם VIAF): 8502147270439235700004