stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת לאון
היסטוריה > המאה ה-11: שיא קיומה והתפתחות הערים

ממלכת לאון המשיכה להיות החשובה ביותר בין כל הממלכות של חצי האי האיברי. עם זאת, סנצ'ו השלישי, מלך נווארה (1004-1035) איחד לתוך תחום שלטונו את רוזנות קסטיליה בשנות ה-1020, והוסיף את לאון בשנה האחרונה לחייו, ובכך השאיר את ממלכת גליסיה לעצמאות זמנית. בחלוקת האדמות שבאה אחרי מותו, בנו פרננדו ירש את רוזנות קסטיליה. שנתיים לאחר מכן, פרננדו כבש את לאון וגליסיה. במשך שלושים שנה, עד מותו ב-1065, הוא שלט על הממלכה המשולבת של קסטיליה ולאון כפרננדו הראשון, מלך לאון. במאבקים האלו שבתוך תרבות ענייה ומבודדת, אשר בה ייצור מלח ונפחות נחשבו כתעשיות, הצבאות אשר הכריעו את גורל הממלכות הורכבו ממאות בודדות של אנשים לוחמים.
מוקדם במהלך קיומה, לאון שכנה ישירות מצפון לחליפות קורדובה העשירה, המתוחכמת, והחזקה. כאשר מחלוקות פנימיות פלגו את הנאמנויות האנדלוסיות במאה ה-11, עידן חדש נוצר ואת החליפות הגדולה החליפו ממלכות הטאיפה הקטנות. במצב החדש הזה הממלכות הנוצריות כבר לא היו צריכות לשלם מס לחליפות, אלא יכלו לדרוש תשלומים (Parias) בתמורה להגנה או באמצעות סחיטה.
וכך, למרות היותם מושפעים במידה מעטה מהמדינות היורשות של החליפות לשעבר, פרננדו הראשון הלך על פי דוגמתם של רוזני ברצלונה ומלכי אראגון, והתעשר מהתשלומים של ממלכות הטאיפה. כאשר הוא מת ב-1065, אדמותיו והתשלומים חולקו בין שלושת בניו, אשר מהם גארסיה צץ כמנצח, בעימותים הקלאסיים בין האחים, הנפוצים בירושות פאודליות.
מעט באירופה ידעו על העושר החדש והגדול בממלכה כה מבודדת שלהגמונים בה כמעט ואין שום קשר עם רומא, חוץ מכך שפרננדו ויורשיו (מלכי לאון וקסטיליה) היו התורמים הגדולים של מנזר קלוני, בו ראש המנזר הוגו (מת ב-1109) לקח על עצמו את כנסיית המנזר השלישית, הענקית, שהייתה כ"כוכב הצפון" לכל אדם בסביבה. דרך סנטיאגו הביאה צליינים מכל רחבי אירופה המערבית לקבר המשוער של השליח יעקב בן זבדי בעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה, והאכסניות הגדולות והכנסיות לאורך הדרך, עודדו בנייה בסגנון רומנסקי.
אלפונסו השישי היה המלך החשוב ביותר של לאון בימי הביניים. הוא נטל תחילה את השלטון על לאון, ולאחר מכן קסטיליה וגליסיה, וכאשר אחיו מת בהתקפה על העיר הלאונית סמורה, הוא הוכתר כקיסר ספרד ושלט על כל המלכים של חצי האי האיברי.
היסטוריה > המאה ה-12: קשר בין הנצרות לאסלאם

במאה ה-12 אירופה השלימה התקדמות ענקית בתחום האינטלקטואלי הודות ללאון ולקסטיליה. דרך הארצות המוסלמיות, ובאמצעות המגע עם המדענים המוסלמיים הצליחו תושבי חצי האי האיברי להציל עבודות קלאסיות אשר נשכחו קודם לכן באירופה.
דרך סנטיאגו עזרה להגדיל את סחר החליפין בידע בין ממלכות לאון, קסטיליה, ושאר אירופה ביותר ממובן אחד.
במאה ה-12 גם הופיעו מספר מסדרים דתיים המבוססים על הסגנון האירופי כמו מסדר קלטראבה, אלקנטארה, סנטיאגו. וכן נוסדו גם מספר רב של מנזרים ציסטרציאנים.
היסטוריה > המאות ה-13–14: לאון וקסטיליה

כיבוש טולדו, הבירה הויזיגותית העתיקה, ב-1085 על ידי אלפונסו השישי, מלך לאון היה נקודת מפנה בהתפתחותם של לאון וקסטיליה וציון דרך בתולדות הרקונקיסטה. מוזערבים נוצרים מאל-אנדלוס עברו צפונה כדי ליישב את אזורי הספר הנטושים, והראייה המסורתית של ההיסטוריה הספרדית הייתה שהם הביאו איתם את שאריות התרבות הקלאסית והוויזיגותית, וכן אידאולוגיה חדשה של "רקונקיסטה" - מסע צלב נגד המורים. היסטוריונים מודרניים רואים בכיבוש טולדו כסמן לשינוי בסיסי ביחסים בין הדרום המורי אשר נשתנו מסחיטה פשוטה של מס עובד להתפשטות טריטוריאלית מוחלטת. אלפונסו השישי נשאב לתוך הפוליטיקה המקומית על ידי הסכסוך הפנימי בתוך טולדו וירש את הבריתות הפוליטיות של ערי המדינה. הוא מצא עצמו מול בעיות שאותם לא הכיר קודם, כמו מינוי והתמודדות עם ההגמון הקתולי בטולדו, והצבת חילות מצב במעוזים מוסלמים קטנים, הטאיפאס, אשר היו תלויים בטולדו ואשר קנו את טובת המלך בזהב, ממסחרם עם אל-אנדלוס והמגרב. בכך, אלפונסו השישי מצא את תפקידו כמלך קתולי מוגדר מחדש כאשר הוא שולט על ערים גדולות בעלות נתינים עירוניים מוסלמים ומתוחכמים, ואוכלוסייה נוצרית גדלה.
שתי הממלכות, לאון וקסטיליה, נפרדו בשנת 1157, כאשר תבוסה גדולה של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה החלישה את סמכותה של קסטיליה.
שני המלכים האחרונים של ממלכת לאון העצמאית (1157–1230) היו פרננדו השני ואלפונסו התשיעי. פרננדו השני הוביל את לאון בכיבושה של מרידה, עיר אשר קיימת עוד מתקופת הרומאים. אלפונסו התשיעי, מלבד כיבוש כל אקסטרמדורה (כולל הערים קסרס ובדחוס), היה המלך המודרני ביותר בתקופתו, והוא ייסד את אוניברסיטת סלמנקה ב-1212 וכינוס הפרלמנט הראשון עם ייצוג לאזרחים אשר נראה במערב אירופה - הקורטס של לאון.
המלך האחרון של ממלכת לאון העצמאית, אלפונסו התשיעי, לא רצה שממלכתו תיעלם מהמפה עם מותו וקבע שירשו אותו כסאנצ'ה ודולצה, בנותיו מאשתו הראשונה. אלא שלאחר מותו ב-1230, בנו מאשתו השנייה ברנגלה, מלכת קסטיליה, פרננדו השלישי, מלך קסטיליה, פלש ללאון ונטל לעצמו את הכתר. בכך הוא הפך לריבון המשותף של שתי הממלכות מאז מותו של אלפונסו השביעי ב-1157. במקביל, מחוזות החוף האטלנטיים נפרדו מממלכת לאון והפכו לממלכת פורטוגל העצמאית.
האיחוד בין לאון וקסטיליה מעולם לא היה מקובל על העם הלאוני. למלך פרננדו השני נדרשו שנתיים כדי לדכא מרידות לעצמאות בממלכת לאון. לכן, בנו אלפונסו העשירי החזיר את העצמאות לממלכת לאון, אך זה לא כובד על ידי יורשו סנצ'ו השביעי. אחיו חואן, חיכה להכתרתו עד 1296 כאשר סנצ'ו מת, והוכתר בשם חואן הראשון, מלך לאון, גליסיה, וסביליה. ב-1301 חואן הוכרח לוותר על כס המלוכה, ומלך קסטיליה נטל את הכתר של לאון ואיחד את שתי הממלכות.
היסטוריה > המאות ה-15–18: הכתר של קסטיליה, משבר ואימפריה

ממלכת לאון קיימה את מבנהה במהלך העת החדשה ושימרה את המאפיינים של הארגון הטריטוריאלי, אשר השתקפו במפות של המאות ה-16, ה-17, וה-18. וכן גם במוסדות כמו האדלאנטמיינטו של ממלכת לאון, נציב תלונות הציבור של ממלכת לאון, וכו'.
היסטוריה > המאה ה-19: היעלמותה הרשמית של הממלכה

הופעתה האחרונה של ממלכת לאון במהלך ההיסטוריה הייתה בין ה-1 ביוני עד ל-25 בספטמבר 1808, כאשר החונטה הפטריוטית של לאון נטלה על עצמה את הריבונות על ממלכת לאון במהלך מלחמת העצמאות של ספרד. חונטה זו התקיימה עד אשר זו מסרה את הריבונות לחונטה העליונה המרכזית של ספרד על פי החוק של חוקתה.
ב-1833 הוחל בחלוקה למחוזות (ושנמצאת בתוקף עד היום) אשר נעשתה בהנהגתו של חבייר דה בורגוס. חלוקה זו העלימה בצורה סופית את כל החלוקות הטריטוריאליות הקודמות. עם יצירת המחוזות, הועברו מחוזות שלמים לתוך אזורים שלהם לא היה שום גוף מנהלי עליון או סמכות. אחד מהם הוא לאון.
ממשל: הקורטס והמועצות

כמו כל הממלכות הימי-ביניימיות, הכוח העליון בחסד האל היה שייך למלך. עם זאת במהלך השנים התפתחו קהילות כפריות ועירוניות אשר קיבלו החלטות בנוגע לבעיות היום-יום.
כך התפתחו המועצות, או הקונסיליום כצורה של שלטון עצמי של גרעינים באוכלוסייה אשר בהם כל היושבים היו מיוצגים כמו שמעידה על כך מועצת ברבחה, סן סדורניל ובאריו (955):
מועצות אלו התפתחו למועצות ייצוגיות אשר בה חלק אחד מהיושבים ייצג את השאר. בצורה זו השיגו המועצות את הכוח למנות שופטים ושוטרים, ראשי ערים, כרוזים, ולבלרים.
לפני עליית כוחם של המועצות, היה צורך בקיום תקשורת בין המלך והמועצות השונות, וכך נולד הקורטס של לאון בשנת 1188 בעיר לאון. בקורטס של לאון הימי-ביניימי, תושבי הערים היו קבוצה קטנה המוכרת בשם "לבוראטורס" (Laborators) אשר לא היו בעלי סמכות לחוקק חוקים, אך היו בנקודת קישור בין המלך ושאר הממלכה, דבר אשר ממלכות לאון וקסטיליה היו חלוצות בו בימי הביניים באירופה. הקורטס היה מורכב אם כן משלושה מעמדות - הכמורה, האצולה, ונציגי הערים, ואשר הופיעו במעין דיאלוג בין המלך והכמורה מחד, ונציגי הערים והכפרים מאידך.
תרבות

ממלכת לאון ייצרה חלק מהכתבים העתיקים ביותר בשפות הרומאניות של חצי האי האיברי: ה"נודיסיה דה קסוס".
היקף הטריטוריה

לפני יצירת הכתר של קסטיליה יחד עם ממלכת קסטיליה, ממלכת לאון כיסתה את השטח המצוי כיום בתחומם של ההקהילות האוטונומיות: גליסיה, נסיכות אסטוריאס; וכן גם המחוזות לאון, סמורה, חלקו הגדול של מחוז סלמנקה, ושל המחוזות ואיאדוליד, פלנסיה(הסיבה לכך היא שבמספר מפות מהמחצית הראשונה של המאה ה-20, המחוזות לעיל נכללו באזור ההיסטורי של לאון), וכן גם החלק המערבי של מחוז קסרס, בדחוס, וצפון מחוז הואלבה.
קיסרים לאונים

תואר זה אומץ במאה העשירית לספירת הנוצרים על ידי המלכים הלאונים כביטוי לשאיפה לכינון חצי אי איברי מאוחד, ואשר ממנו משתמעת העליונות המדינית של לאון לעומת שאר הממלכות בחצי האי שנוסדו באותה העת. המלכים הלאונים שאפו להקים מחדש את המדינה ההיספנו-גותית, בהאמינם כי הם היורשים הישירים של המלך הוויזיגותי האחרון, רודריק. כבר באסטוריאס במאה ה-11 החל הרעיון הקיסרי להתקבל, במיוחד תחת שלטונו של אלפונסו השלישי המכונה "מגנוס אימפרטור" (Magnus Imperator) או "אימפרטור נוסטר" (Imperator Noster).
אורדוניו השני "אימפרטור לגיוננסה" (Imperator Legionense), רמירו השני "מגנוס בסילאוס" (Magnus Basileus), רמירו השלישי, אלפונסו החמישי, ברמודו השלישי, סאנצ'ו השלישי, מלך נווארה (האחרון נשא את התואר אחרי שירש את כס לאון וקסטיליה), אימצו את התואר קיסר.
פרננדו הראשון היה מכונה "רקס אימפרטור" (Rex Imperator = מלך קיסר), ואלפונסו השישי, מלך לאון לקח על עצמו את התואר "קיסר כל היספניה" (Imperator totius Hispaniae). ב-1135, אלפונסו השביעי הוכתר בצורה חגיגית קיסר לאון. בין הוסאלים שלו נמנו מלכי אראגון, נווארה, פורטוגל, רוזני ברצלונה, ועוד כמה מלכים מוסלמים, אשר עם מותו של הקיסר דחו את העליונות התאורטית שמטבעה הייתה חלק מהתואר.
ראו גם

לאון (אזור היסטורי)
קסטיליה ולאון
אל-אנדלוס
הכתר של קסטיליה
היסטוריה של ספרד
הערות שוליים

↑  Menéndez Pidal, Ramón. "El Dialecto Leonés" pages 33-37.1906
1 2  http://www.galeon.com/salamancaleonesa/mapa1964.jpg
↑  Microsoft SkyDrive - Access files anywhere. Create docs with free Office Web Apps
↑  http://mesadivulgativa.tripod.com/histor3.jpg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550225405171  BnF: cb120366752 (data)  GND: 4304451-7  ISNI: 0000 0001 2191 2779  LCCN: n79100689  SUDOC: 028554183  VIAF: 141883595   WorldCat (עם VIAF): 141883595 
הנס של המלכים הלאונים בימי הביניים (עד למאה ה-13). זהו אחד מהדגלים ההרלדיים העתיקים בעולם, אשר עדויות לקיומו קיימות עוד משנת 1150.
משתגעים על אהבה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  הווארד דויטש
 הופק בידי:  ג'ון דייוויס, ריצ'רד ברמן
 תסריט:  מארק סטיבן ג'ונסון
 עריכה:  בילי וובר
 שחקנים ראשיים:  ג'ק למון וולטר מתאו אן-מרגרט סופיה לורן
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי
 צילום:  טאק פוג'ימוטו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בדצמבר 1995
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חבר'ה 
 תקציב:  25,000,000 דולר
 הכנסות:  71,200,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   grumpieroldmen
 סרט קודם:  זקנים חסרי מנוח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משתגעים על אהבה (באנגלית: Grumpier Old Men) סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1995 בבימויו של דונלד פטרי, עם ג'ק למון, וולטר מתאו, אן-מרגרט, סופיה לורן וברג'ס מרדית' (תפקידו האחרון בקולנוע) בתפקידים הראשיים.
זה סרט המשך ל"זקנים חסרי מנוח" (1993) וגם הוא זכה להצלחה מסחרית.
תקציר העלילה

היריבות בין ג'ון גוטפסון (ג'ק למון) לשכנו מקס גולדמן (וולטר מתאו) שככה לאחר שילדיהם מייקל (קווין פולאק) ומלני (דריל האנה) התארסו ולאחר שג'ון נישא לשכנתכם היפה, אריאל (אן-מרגרט). למרות זאת הם מכנים אחד את השני "אידיוט" ורבים בעת הדיג באגם.
לאחר שצ'אק בעל חנות הפתיונות מת, קנתה את המקום מריה ראגטי (סופיה לורן), יפהפייה איטלקייה גרושה חמש פעמים שקנתה את מקום עם אימה פרנצ'סקה (אן מורגן גילברט) ובכוונתה לפתוח שם מסעדה איטלקית.
זה לא מוצא חן בעיני ג'ון ומקס שמחליטים לחבל בפתיחת המסעדה. כשפקח משרד הבריאות (מקס רייט) עורך שם ביקורת, הם מחדירים חזיר ים והפקח הנבהל חושב שזה עכבר אך מריה מגלה לו את האמת ומבחינה בשניים. הם ממשיכים בנסיונותיהם אך היא מחזירה מלחמה.
אריאל מורה לג'ון ללכת ולהתנצל אך הוא מסרב כי "הוא הגבר בבית". היא זורקת אותו מהבית והוא מאלץ לבלות את הלילה בביתו של מקס. לבסוף הוא מגיע למריה ומתנצל, בינתיים אביו הקשיש בן ה-95 (ברג'ס מרדית') מחזר אחרי פרנצ'סקה.
לאחר שמייק ומלני רבים ומבטלים את האירוסים מתחילה שוב היריבות בין האבות והם גורמים נזק אחד לשני ואפילו יוצאים בדו-קרב עם חכותיהם. אריאל מפסלת את ג'ון בעירום ומקס מצלם זאת מרחוק ומכניס את הקלטת בסניף של המרכול השכונתי לבושתו של ג'ון. אריאל עוזבת את ג'ון וחוזרת לביתה עם מלני עד יעבור זעם.
בינתיים ג'ון אכול הדאגות מספר זאת לאביו על גדות האגם ומגלה שהוא מת. בטקס ההלוויה עם שפיכת האפר לאגם משתתפים כולם והמצב נרגע. מקס ומריה מתאהבים ומייקל ומלני מתפייסים ובסוף נערכת חתונה כפולה בכנסייה המקומית - מקס ומריה, מייקל ומלני.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | ג'ון גוסטפסון |  |
| וולטר מתאו | מקס גולדמן |  |
| אן-מרגרט | אריאל טרוקס |  |
| דריל האנה | מלני גוסטפסון | בתו של ג'ון |
| קווין פולאק | ג'ייקוב גולדמן | בנו של מקס |
| ברג'ס מרדית' | סבא ג'ון גוסטפסון | אבא של ג'ון |
| סופיה לורן | מריה ראגטי | מסעדנית |
| אן מורגן גילברט | פרנצ'סקה ראגטי | אמא של מריה |
| מקס רייט |  | מפקח משרד הבריאות |
נבחרת יוגוסלביה בכדורסל נשים

נבחרת יוגוסלביה בכדורסל נשים הייתה קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של יוגוסלביה. תקופת הזוהר של הנבחרת הייתה בשנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר היא זכתה במדליית כסף במשחקים האולימפיים ובאליפות אירופה.
עם התפרקות יוגוסלביה בשנת 1992 הנבחרת הפסיקה להתקיים. בסוף שנות ה-90/תחילת המאה ה-20 הנבחרת חודשה את פעילותה כנבחרת סרביה ומונטנגרו למספר שנים, אך בסוף בעקבות התפרקות הפדרציה.
הישגי הנבחרת > אולימפיאדות

1980 –
1984 – מקום 6
1988 –
הישגי הנבחרת > אליפויות העולם

1959 – מקום 4
1964 – מקום 6
1967 – מקום 6
1983 – מקום 8
1990 –
הישגי הנבחרת > אליפויות אירופה

1954 – מקום 5
1956 – מקום 9
1960 – מקום 4
1962 – מקום 5
1964 – מקום 7
1966 – מקום 6
1968 –
1970 –
1972 – מקום 8
1974 – מקום 8
1976 – מקום 5
1978 –
1980 –
1981 – מקום 4
1983 – מקום 4
1985 – מקום 5
1987 –
1989 – מקום 4
1991 –
1997 – מקום 8
1999 – מקום 7
2001 – מקום 7
2009 – מקום 6
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל בית (אלבום)

נמל בית הוא אלבומה ה-29 של הזמרת חוה אלברשטיין, שיצא בשנת 1983.
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בגלל הלילה  | תרצה אתר | דפנה אילת | 3:19 |
| 2. | אלפונסינה  | אהוד מנור | ספרדי | 4:24 |
| 3. | עד מחר  | שלום חנוך | שלום חנוך | 4:26 |
| 4. | פנאי  | זלדה | חיים ברקני | 3:06 |
| 5. | שיר ארץ  | נתן יונתן | סשה ארגוב | 3:40 |
| 6. | זה שנולד ליד הים  | רחל שפירא | משה וילנסקי | 3:22 |
| 7. | נחמה  | רחל שפירא | נורית הירש | 3:03 |
| 8. | החיטה צומחת שוב  | דורית צמרת | חיים ברקני | 3:12 |
| 9. | נקודת תורפה  | רחל שפירא | יהודית רביץ | 3:53 |
| 10. | שוב (דואט עם אריק סיני)   | דפנה עבר-הדני | שמוליק קראוס | 4:28 |
| 11. | כאילו סוף  | רחל שפירא | שיקו בוארקי | 2:07 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 39:00 |
בתקליט: שירים 1–5 - צד א', שירים 6–11 - צד ב'.
משתתפים באלבום

ניהול מוזיקלי ועיבודים: מנחם ויזנברג. מלבד שירים: 1, 3, 4, 5 - אלברט פיאמנטה. 6 - משה וילנסקי.
מפיק: יוריק בן דוד.
ניהול הפקה: אתי אנטה.
עוזרת הפקה: מיכל ברנט.
הוקלט באולפני "טריטון", 1983.
טכנאי הקלטה: יעקב מורנו ודוד לוריא.
עוזרי טכנאי: מרק רוטוול וסיריל.
טכנאי מיקס: יעקב מורנו.
עיצוב העטיפה: איריס שילר, מיכאל לוין.
צילומים: ורדי כהנא.
נורילסק

נורילסק (ברוסית: Нори́льск) היא עיר בסיביר, צפון רוסיה. אוכלוסיית העיר מונה (נכון לשנת 2018) 179,554 בני אדם. היא העיר בעלת אוכלוסייה הגדולה מ-100,000 תושבים הצפונית ביותר בעולם. היא גם השנייה בעולם במספר התושבים, לאחר מורמנסק, השוכנת צפונית לחוג הארקטי, ואחת משלוש ערים בסיביר השוכנות באזור קפאת-עד.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1935 לאחר שמינרלוגים גילו בה מרבצים עצומים של ניקל ומינרלים חשובים נוספים. בהתחלה פעלה כמחנה עבודה (גולאג) ולאחר מלחמת העולם השנייה הפכה לעיר, אך עדיין פעל לצידה גולאג בשם נורילאג, עד שזה נסגר בשנת 1957.
בשנות ה-60 וה-70 המשיכה העיר לצמוח במהירות לאור התמריצים הרבים (משכורות גבוהות, חופשות חינם ועוד) שקיבלו תושבי העיר. בתקופה הסובייטית היא הייתה עיר סגורה שלא הייתה אליה גישה חופשית. סגר זה נפסק עם התפרקותה של ברית המועצות ב-1991, אך בשנת 2001 נסגרה שוב ונאסר לעבור לגור בה יותר.
סגירת העיר מחדש באה בעקבות תוכנית פינוי שממשלת רוסיה מעודדת בשל התנאים הפיזיים הקשים במקום, המביאים לעלויות תמיכה עצומות בתושבים. אין גישה מכביש ברוסיה אל העיר והיא מבודדת, אך יש לה נמל תעופה והיא מחוברת במסילת רכבת לדודינקה, עיירה הנמצאת במרחק של כ-20 ק"מ מערבית ממנה וממוקמת על נהר יניסיי, אשר דרכו היא שולחת ומקבלת סחורות.
העיר היא אחת המזוהמות והמזהמות ביותר בעולם, בעיקר עקב מפעלי התכת הניקל שבה. החברה שמפעילה את הקומפלקס התעשייתי של הניקל נקראת "נורילסק-ניקל" והיא שייכת לאוליגרך ולדימיר פוטנין. ביוני 2020 הוכרז בה מצב חירום פדרלי בעקבות תקרית דליפת הנפט בנורילסק שהוגדרה בתור האסון האקולוגי החמור בתולדות הפדרציה הרוסית, כשנשפכו למעלה מ-20,000 טון של סולר לנהר.
שמה של העיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נורילסק קיבלה את שמה בזכות המיקום הגאוגרפי שלה: נהר נורילסק הזורם צמוד לעיר.
אקלים

הטמפרטורה בעיר נמוכה מאוד בחורף ומגיעה עד ל-(60-) מעלות צלזיוס. בקיץ הטמפרטורה הממוצעת היא כ-24 מעלות צלזיוס. ביולי 2013 נשבר בה שיא החום מאז ומעולם, ונמדדה טמפרטורה של 32 מעלות.
ערים תאומות

בולגריה נסבר, מחוז בורגס, בולגריה
רוסיה מינוסינסק, רוסיה
הערות שוליים

↑  אפילו בסיביר לוהט: ממינוס 61 לשיא חום, באתר ynet, 28 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548028205171  GND: 4587473-6  MusicBrainz: 67f7f771-c4ab-4389-bac2-772a022d8684  NKC: ge634709  VIAF: 246286177   WorldCat (עם VIAF): 246286177 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקלט סופרהטרודין

קליטת שידור רדיו באמצעות מקלט סופרהטרודין, כולל מיקום תדר הבבואה מחוץ למסננת המקלט, והמרת האות המקלט לאות בתדר ביניים
מקלט סופרהטרודין (באנגלית: Superheterodyne receiver), הוא סוג של מעגל חשמלי המשמש לקליטה של אותות רדיו (RF). סוג מקלט זה הוא המקובל והנפוץ וייחודו הוא בכך שתדר האות הנקלט, עובר שינוי בתחילת תהליך הקליטה.
מבנה המקלט

מקלט סופרהטרודין הוא מקלט רדיו שיש בו שלב של המרת תדר - התדר הנקלט מומר לתדר קבוע, כלומר במקום שהמקלט יגביר את התדר שנקלט מהאנטנה שעשוי להיות תדר שונה בכל פעם, הוא הופך אותו לתדר קבוע אשר נקרא תדר ביניים והוא נמוך, בדרך כלל מהתדר הנקלט. האיור שבצד שמאל הוא תרשים מלבנים של מקלט סופרהטרודין. מלבן 1 הוא מגבר קדם (נקרא גם מגבר תדר רדיו, או מגבר RF). תפקידו להגביר את האות הנקלט מהאנטנה ובכך לשפר את רגישות הקליטה. יש תכנונים שאינם כוללים מגבר זה. מלבן 2 הוא ערבל שתפקידו ליצור את תדר הביניים שהוא תדר ההפרש בין התדר הנקלט לתדר המתנד המקומי (מלבן 6) שהוא בר שינוי - לצורך שינוי תדר הקליטה - מעבר בין תחנות. פעולה זו נעשית על ידי ערבול בין שני תדרים, מכאן השם ערבל. לאחר ביצוע המרת התדר בערבל שתוצאתה היא תדר הביניים, האות עובר הגברה במגבר תדר הביניים (3), גילוי (פענוח המידע) בגלאי (4) והגברת אות המידע במגבר אות (5), למשל מגבר שמע.
יתרונות וחסרונות

לתהליך המרת התדר במקלטי סופרהטרודין יש מספר יתרונות:
ברירות טובה יותר - הפחתת הפרעות מתחנות בתדר קרוב (הסבר בהמשך).
פישוט של המגבר - שמכוון רק לתדר הביניים ולא נדרש לעבור בין תדרים שונים.
קלות מימוש המגבר - בעבר היה יותר קל לממש מגברים ככל שהתדר הפעולה שלהם היה נמוך יותר.
חיסרון עיקרי למקלטי סופרהטרודין הוא המבנה היותר מורכב שלהם (בהשוואה לסוגי המקלטים האחרים - ראה לעיל). אך חיסרון זה זניח בימינו. בנוסף, ביצוע ההמרה על ידי הערבול, גורם לייצור אותות נוספים בתוך המקלט, מה שיכול ליצור עוד הפרעות. כמו כן הערבול עלול לגרום לקליטת תדרים שהמקלט לא מוכוון אליהם, ביניהן - קליטה אפשרית של תדר בבואה המפריע לקליטת התדר הרצוי. יצוין שמקלט סופרהטרודין בעל המרה כפולה, מתגבר על הבעיה של הפרעת תדר בבואה.
שיפור הברירות

מקלט סופרהטרודין מאפשר יכולת טובה יותר לברור בין התדר הרצוי לבין תדרים מפריעים, אפילו אם הם קרובים מאוד לתדר הרצוי. הסיבה לכך היא שיעילות של מסנן תדר מושפעת באופן ישיר מהיחס בין המרחק מהתדר המפריע (Fn), לבין התדר הרצוי: Fn-Fc) / Fc). לפיכך, מעבר לתדרים יותר נמוכים גורם ליחס בין התדרים להיות גדול יותר, והמסנן יכול להפריד ביניהם בצורה טובה יותר.
לדוגמה, תחנה בתדר 30MHz עם הפרעה בתדר 30.1MHz. היחס ביניהם הוא 0.33%. אך אחרי המרה לתדר ביניים של 500KHz יביא את ההפרעה לתדר של 400KHz. הפעם היחס הוא 20% ויעילות הסינון גבוהה בהרבה.
היסטוריה וחשיבות

מקלט הסופרהטרודין הומצא בתקופת מלחמת העולם הראשונה. ייחודו לעומת סוגי מקלטים אחרים (מקלט ישיר - TRF, מקלט רגנרטיבי ומקלט סופררגנרטיבי) הוא שתדר האות הנקלט, עובר שינוי בתחילת תהליך הקליטה.
המצאתו של סוג מקלט זה מיוחסת לאדווין ארמסטרונג שלזכותו נזקפות גם המצאת סוגים אחרים של מקלטים והמצאת ה-FM. טכניקת הסופרהטרודין מצויה כמעט בכל מקלט או בחלק המקלט של התקן קשר רדיו ובכלל זה רדיו רגיל, טלוויזיה, מכשירי קשר, טלפון סלולרי, מכ"ם, GPS והתקני קשר רדיו אחרים.
ראו גם

קליטה, מקלט, אפנון
מעגל אלקטרוני אנלוגי
ברירות
מקלט סופרהטרודין עם המרת תדר יחידה. מרכיבי המקלט: 1. מגבר קדם, 2. ערבל, 3. מגבר תדר ביניים, 4. גלאי, 5. מגבר אות המידע (למשל מגבר שמע), 6. מתנד מקומי
מקלט סופרהטרודין בעל המרת תדר כפולה
נבחרת יוון בכדורגל נשים

נבחרת יוון בכדורגל נשים מייצגת את יוון בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של יוון.
היסטוריה

משחקה הראשון של הנבחרת התקיים ביולי 1991, ובו היא הפסידה 6-0 לאיטליה במפגש ידידות.
ב-2003, השתתפה יוון בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע אלגארבה, ובו סיימה במקום השמיני. שנה לאחר מכן היא לקחה חלק בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה - וזאת מכיוון שהעפילה אליו אוטומטית כמארחת. בטורניר עצמו שובצה הנבחרת לבית עם אוסטרליה, ארצות הברית וברזיל, אך לא כבשה אפילו שער אחד והפסידה בכל שלושת משחקיה. באותה שנה היא אף השתתפה בפעם השנייה ברציפות בגביע אלגארבה, ובסיומו זכתה בפרס הנבחרת ההוגנת של הטורניר.
הדירוג הנוכחי של נבחרת יוון  ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-61 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 50 נמדד לראשונה בספטמבר 2008, והדירוג הכי נמוך 74 נמדד לראשונה בספטמבר 2014.
כל גביעי העולם

1991 - לא נרשמה
1995 עד 2015 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

1984 עד 1991 - לא נרשמה
1993 עד 2013 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
| כדורגל ביוון יוון |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל היוונית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | סופרליג • פוטבול ליג • פוטבול ליג 2 |  |
| תחרויות גביע | הגביע היווני • הסופר קאפ היווני |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
נמל התעופה איוואנו-פרנקיבסק

נמל התעופה איוואנו-פרנקיבסק (באנגלית: Ivano-Frankivsk International Airport, באוקראינית: Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ) הוא נמל תעופה הנמצא כ-4.4 ק"מ מהעיר איוואנו-פרנקיבסק באוקראינה, והוא נמצא בסמוך להרי הקרפטים.
מתקני הנמל

בנמל קיים מסלול המראות ונחיתות יחיד - המסלול השני שבו משמש את הצבא האוקראיני.
נוריהירו יאסואה

| --- | --- |

 לידה:  1888 אקיטה
 פטירה:  1950  (בגיל 62 בערך) סיביר
 מדינה:  יפן
 מקום קבורה:  בית העלמין היפני בחברובסק
 פעילות בולטת:  פעילות למען היהודים במנצ'וריה
 השכלה:  בוגר האקדמיה הצבאית הקיסרית בטוקיו
 תקופת הפעילות:  1918–1940 (כ־22 שנים)
 מקצוע:  איש צבא
 תפקיד:  קולונל
 פרסים והוקרה:  נרשם בספר הזהב של קק"ל
 
נוריהירו יאסואה (ביפנית: 安江仙弘;‏ 1886 – 14 באוגוסט 1950) היה קולונל בצבא היפני הקיסרי. הוא ידוע בעיקר בעקבות תפקידו המכריע במילוט יהודי אירופה ושיכונם בשטחי הכיבוש היפני - ובעיקר במנצ'וריה - בזמן מלחמת העולם השנייה.
שנות חייו הראשונות

נוריהירו יאסואה נולד בשנת 1888 בעיר אקיטה בצפון יפן, בביתו של היראטה אצוטאנה (אנ') אחד מארבעת אנשי הרוח המשפיעים ביותר בתחום הפילולוגיה, הפילוסופיה ולימודי הדת ביפן.
בתום לימודיו בבית הספר לצוערים התקבל לאקדמיה הצבאית הקיסרית בה סיים את לימודיו בשנת 1909. בשנת 1917, כאשר הצבא היפני החליט להכשיר מספר קצינים לתפקידים שדרשו ידע בשפות זרות, יאסואה נשלח לבית הספר ללימודי שפות בטוקיו כדי ללמוד רוסית.
הכרותו הראשונה עם "הבעיה היהודית"

בשנת 1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, יפן הצטרפה לכוח הרב־לאומי (בריטי, קנדי, איטלקי, סיני ואמריקני) שהוקם ביוזמת צרפת ובריטניה במטרה להקים חזית חדשה בסיביר, אירוע הידוע בשם "ההתערבות בסיביר".  יאסואה גויס לכוח זה בתפקיד קצין קישור לצבא הלבן והיה בקשר הדוק עם צוותו של הגנרל גריגורי סמיונוב, ועם קצינים לבנים אנטי בולשביקים ואנטישמיים.
בשנת 1924 תרגם ליפנית את "הפרוטוקולים של זקני ציון", חיבור שהופץ בין חיילי הצבא הלבן על ידי סמיונוב וגורמים אחרים. בהקדמה לתרגום הוא ביטא את דעותיו האנטישמיות והזהיר מפני השפעתם המזיקה של היהודים.
לאחר חזרתו ליפן מסיביר וממנצ'וריה, יאסואה פרסם מספר מאמרים על נושאים יהודיים, ביניהם מאמר בשם "התנועה להקמת מדינה יהודית". בשל פעילותו וניסיונו הוא נחשב לאחד המומחים המובילים ביפן בנושא היהודים. בשנת 1927 נשלח לגרמניה ולארץ ישראל על מנת לחקור מקרוב את "הבעיה היהודית". בארץ ישראל הוא נפגש עם מנהיגי היישוב, ביניהם דוד בן-גוריון וחיים ויצמן.
בשובו מהביקור בארץ ישראל הוא מילא מספר תפקידים בצבא היפני, פרסם מאמרים בנושא היהודים והעביר הרצאות לקהל אזרחי וצבאי. בפרסומיו הוא כתב שהיהודים מסכנים את העולם, מפיצים רעיונות מסוכנים ומתכננים מהפכה עולמית שמטרתה למוטט את הסדר העולמי הקיים ולהקים משטר סוציאליסטי כלל עולמי שישרת את מטרותיהם.
ראו גם

התיישבות יהודית באימפריה היפנית