stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורדי כהנא
ביוגרפיה > חיים פרטיים

נשואה לדני וסלי ולהם שני ילדים. מתגוררת ברמת השרון.
עבודותיה

ורדי כהנא החלה את דרכה הצילומית בתחילת שנות השמונים בתחום הצילום החדשותי, ותוך זמן קצר התבססה בתחום הצילום המגזיני, בצילום פורטרטים ושערים למוספים. תצלומיה המבוימים עושים שימוש במגוון רחב של כלים, ובהם ציור, רישום, איור, הצבת תפאורות, הוספת עזרי צילום, איפור, קולאז' ועוד. המצולמים מגוונים ושונים בגילם, עיסוקם ומוצאם, כאשר המכנה המשותף ביניהם הוא שכולם ידועים ומשמשים גיבורי-תרבות. העיסוק בדמויות ציבוריות נוגע בענייני תדמית, אותה ניסתה לפצח בצילומיה, לעיתים על ידי לקיחת הדימוי עד הקצה לאבסורד, המעניק מבט חדש על אותה האישיות.
בשנת 2013 החלה כהנא גם לאצור תערוכות. בין התערוכות שאצרה: "הנוכחות של האין" (2013) בסינמטק תל אביב, "זיכרון צילומי" (2013) בפסטיבל הצילום הבינלאומי בראשון-לציון, ואת תערוכת צילומי העיתונות, עדות מקומית, בשנים 2015–2016.
במרץ 2020 המהלך הסגר שהוכרז בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נסגרו כל מוסדות התרבות בישראל. כהנא חברה למוזיאון תל אביב ותיעדה את המוזיאון ללא מבקרים.
בשנת 2024 זכתה בפרס לצילום ע״ש ורנר וענת בראון, שהוענק לראשונה באותה שנה, מטעם מוזיאון ארץ ישראל.
תערוכות יחיד

2006 "פורטרט ישראלי" בית האמנים, תל אביב
2007 "משפחה אחת", מוזיאון תל אביב לאומנות
2007 "משפחה אחת", גלריה אנדריאה מייזלין, ניו יורק
2008 "משפחה אחת", מוזיאון פצ׳י, פראטו, פירנצה.
2008 "צלמת של אנשים", האקדמיה לעיצוב וצילום, חיפה
2008 "משפחה אחת", האקדמיה לאומנויות, ברלין
2008 "משפחה אחת", לריה ארט דיפו, לונדון
2008 "משפחה אחת", מוזיאון הצילום, אנטוורפן
2008 "משפחה אחת", המוזיאון היהודי, בריסל
2010 "משפחה אחת", הביאנלה לצילום, אמסטרדם
2010 "משפחה אחת", מוזיאון סינטי ורומא, היידלברג
2010 "משפחה אחת", הבונדסטאג והרייכסטאג הגרמני, ברלין
2012 "קרובים ורחוקים", בית האמנים, רחובות
2013 "שדות ראיה", גלריית יד לבנים, רמת השרון
2014 "משפחה אחת", מוזיאון קאמר, ג'קסונוויל.
2015 "משפחה אחת", אוניברסיטת פרינסטון, ניו-ג'רזי
2017 "ילדות נצחית", מתחם הגלריה, דיזנגוף סנטר, תל אביב.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, העקמת המקסימה של אביב גפן, באתר הארץ, 10 בינואר 2007
↑  צלמים-אמנים מציגים עם אודי גולדווסר בקריאה להחזרת החיילים החטופים, באתר "מארב"
↑  שוקה גלוטמן, הרהור על החיים, לא על האמנות, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2007
↑  ורדי כהנא, משפחה אחת, באתר VARDI KAHANA, ‏2007
↑  הדס מאור, פורטרט ישראלי, עם עובד: חרגול, יוני 2006
↑  רעות ברנע, תומרקין מגולגל בנייר: כך נראה מוזיאון ת"א הסגור, באתר כלכליסט, 10 במאי 2020
↑  הזוכות בפרס לצילום ע״ש ורנר וענת בראון: ורדי כהנא ומיכל בראור, באתר מגזין פורטפוליו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279858  NLI: 987007349260505171  GND: 133295974  ISNI: 0000 0000 1998 6798  LCCN: n2009033238  MusicBrainz: 00bd5615-5801-4628-be1a-21ddab8d87a2  ULAN: 500481630  VIAF: 75038261   WorldCat (עם VIAF): 75038261
יונתן בלום

| --- | --- |

 לידה:  1965 (בן 60 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תאריך עלייה:  1990
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 תחום יצירה:  צילום 
 אתר רשמי
 
יונתן בלום (אנגלית: Jonathan Bloom; נולד ב-1965) הוא צלם מגזין ישראלי, המצלם עבור עיתונים מובילים בישראל ובחו"ל, וכן מורה לצילום.
ביוגרפיה

בלום נולד בלונדון וגדל בבריטניה, ב-1988 השלים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת מנצ'סטר. ב-1990 עלה לארץ והשתתף באולפן אמנויות בקיבוץ כפר הנשיא, בו למד צילום.
החל מ-1995 עוסק בצילום עיתונאי כפרילנסר המתמחה בתחום המגזיני ובצילום פורטרטים ושערים. בעבר התפרסמו תמונותיו באופן קבוע בעיתונים חדשות, ג'רוזלם פוסט, גלובס, את, Mako, מנטה, ולמהדורה הישראלית של נאשיונל ג'יאוגרפיק.
כיום מצלם כפרילנסר קבוע עבור המוספים 7 ימים ו-7 לילות בידיעות אחרונות, לכלכליסט, דבר העובדים בארץ ישראל, ושומרים - המרכז לתקשורת ודמוקרטיה. לאורך השנים צילם מאות שערים עבור עיתונים אלו.
בחו"ל, עבודותיו של בלום התפרסמו בין היתר ב-Sunday Times, Wallpaper, Wired, New Yorker, New York Times Magazine, Forbes ו-The Washington Post. פורטרט של שמעון פרס שצילם בלום הופיע על עטיפת האוטוביוגרפיה של פרס "No Room For Small Dreams", שיצאה לאור בארצות הברית ב-2017 ובהמשך בשאר העולם.
בנוסף מצלם בלום גם פורטרטים תדמיתיים לעולם העסקים וכן צילומי מוצר ועיצוב למעצבי פנים, אדריכלים ולעסקים. החל משנת 2007, מלמד בלום קורסים בנושא צילום פורטרט בבית הספר 'צילום בעם'. הוא מלמד גם במכללת מנשר.
מאז 2018 מצלם וכותב טור שבועי המתמקד על מפגשים ספונטניים עם אנשים בטבע, המתפרסם במוסף "מסלול" של ידיעות אחרונות. בנוסף, מצלם וכותב פרויקטים אישיים בנושאים חברתיים וסביבתיים המתפרסמים מעת לעת בעיתונות הישראלית.
סדרת הצילומים שלו מבתי העלמין ירקון והר המנוחות (אפריל 2021 - ינואר 2022), שעסקה בקבורה בקומות ובמחסור בשטחי קבורה בישראל, זכתה במקום הראשון בתחרות עדות מקומית 2023, בקטגוריית הסדרות בנושא אורבניזם ותרבות. בנוסף, זכה בפרס 'בחירת האוצרת' בעדות מקומית 2023 בקטגוריית הבודדות בנושא חדשות על צילום של הרמטכ"ל אביב כוכבי סמוך לקיבוץ ניר עם.
תערוכות יחיד

1991 - "c99 for 3", תיאטרון צוותא, תל אביב
1995 - במקום מילים, עיריית ראשון לציון
2005 - פרויקט סיזיפוס, גלריית "Artspace", תל אביב
2011 - סטודיו נודד, המוזאון לאמנות ישראלית, רמת גן
תערוכות קבוצתיות

2000 - אוכל ים תיכון, משכנות שאננים, ירושלים
2009 - POV פסטיבל צילום, תל אביב
2023 - מקום נפלט, גלריית עין הוד
הערות שוליים

1 2  יונתן בלום - מנשר לאמנות, באתר מנשר לאמנות, ‏22 במאי 2018
↑  עמוד שער לנאשיונל ג'יאוגרפיק ישראל.
↑  עמודי שער שצולמו על ידי יונתן בלום באתר הצלם
↑  Dov Seidman, Shimon Peres' Seven Lessons For An Eight-Year-Old Boy, Forbes, ‏14 בספטמבר 2017
↑  עדות מקומית 2022
↑  עדות מקומית 2023
↑  סתיו שפיר, סליחה, אפשר לצלם אותך בבקשה?, באתר Xnet‏, 23 ביוני 2011
שביט היאקוטאקה

| --- | --- |

שביט היאקוטאקה ב-1996
 כוכב האם
 כוכב אם:  שמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 קטגוריה:  שביט ארוך מחזור
 תאריך גילוי:  31 בינואר 1996
 מגלה:  יוג'י היאקוטאקה
 מקום גילוי:  Hayato 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  2,279.99 יחידה אסטרונומית, 2,124.755444393889±21.347 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.9998946
 זמן הקפה:  70,000 שנה, 35,773,534.62343365±539,130 יממה
 נטיית מסלול:  124.9220493922234±0.000063816 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  4.2 ק"מ
 בהירות מוחלטת:  7.4 
 
שביט היאקוטאקה (המסומן רשמית C/1996 B2 (Hyakutake)) הוא שביט שהתגלה ב-31 בינואר 1996 וזכה לכינוי השביט הגדול של 1996. מעברו בטווח של 0.1 יחידות אסטרונומיות (15 מיליון קילומטר) מכדור הארץ ב-25 במרץ 1996 היה אחד ממעברי השביט הקרובים ביותר ב-200 השנים שקדמו לו. כשהגיע לבהירות נראית של אפס והתפרס בשמיים על פני כמעט 80 מעלות, הופיע שביט היאקוטאקה בשמי הלילה בבהירות רבה ונצפה במקומות רבים ברחבי העולם. השביט האפיל, באופן זמני, על מעברו הצפוי של שביט הייל-בופ, שהתקרב למערכת השמש הפנימית באותה עת.
היאקוטאקה הוא כוכב שביט ארוך-מחזור שהגיע לפריהליון ב-1 במאי 1996. לפני המעבר האחרון שלו במערכת השמש, הייתה תקופת ההקפה שלו כ-17,000 שנים, אך הפרעה כבידתית של כוכבי הלכת הענקיים האריכה זאת לתקופה של 70,000 שנים. זהו השביט הראשון שבו זוהתה פליטת קרני רנטגן, שככל הנראה נבעה כתוצאה מפעולת גומלין של חלקיקי רוח שמש מיוננת עם אטומים נייטרליים רדומים בשביט. הגשושית יוליסס חצתה במקרה את מסלול הילת השביט במרחק של יותר מ-500 מיליון קילומטרים (3.3 יחידות אסטרונומיות) מגרעין השביט, והראתה שלשביט היאקוטאקה היה הזנב הארוך ביותר הידוע עבור שביט.
גילוי

השביט התגלה ב-31 בינואר 1996, על ידי האסטרונום החובב יוג'י היאקוטאקה מדרום יפן. היאקוטאקה חיפש שביטים במשך שנים, ואף עבר למחוז קגושימה, בשל השמים האפלים באזורים הכפריים הסמוכים לו. בליל הגילוי השתמש היאקוטאקה במשקפת בעלת סט עדשות אובייקטיב חזקות בגודל 150 מילימטרים (6 אינץ') כדי לסרוק את השמים.
היה זה למעשה השביט השני אותו גילה היאקוטאקה; מספר שבועות קודם לכן הוא גילה את השביט C/1995 Y1. תוך כדי התבוננות מחדש בכוכב השביט הראשון שגילה (שמעולם לא נצפה בעין בלתי מזוינת) ובחלקת השמים שמסביב, הופתע היאקוטאקה למצוא שביט נוסף כמעט באותו מיקום של הראשון. למחרת בבוקר, לאחר שפיתח את התמונות שצילם בלילה, דיווח היאקוטאקה על תצפיתו למצפה הכוכבים האסטרונומי הלאומי של יפן. מאוחר יותר באותו יום, אושרה התגלית על ידי תצפיות עצמאיות נוספות.
בזמן גילויו האיר השביט בבהירות של 11.0, והייתה לו הילה בקוטר של כ-2.5 דקות קשת. היה זה במרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות מהשמש. מאוחר יותר נמצא תצלום מוקדם של השביט שצולם ב-1 בינואר, כאשר השביט היה במרחק של כ-2.4 יחידות אסטרונומיות מהשמש, והאיר בעוצמה של 13.3.
מסלול

כאשר בוצעו החישובים הראשונים של מסלול השביט, הבינו המדענים כי השביט עומד לעבור ב-25 במרץ במרחק של 0.1 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ. רק ארבעה שביטים עברו קרוב יותר במאה שקדמה לכך. באותה תקופה נדון גם השביט הייל-בופ כ"שביט גדול" אפשרי. בסופו של דבר הבינה קהילת האסטרונומים כי שביט היאקוטאקה עשוי להפוך למרהיב גם בשל מעברו הקרוב.
לפי חישובי מסלולו הובן כי ביקורו הקודם של שביט היאקוטאקה במערכת השמש הפנימית התרחש כ-17,000 שנים קודם לכן. התובנה שהוא עבר, ככל הנראה, קרוב לשמש מספר פעמים בעבר, הביאה למסקנה שהוא לא הגיע מכיוון עננת אורט, מקום שמשוער כמקורם של שביטים עם תקופות מסלול של מיליוני שנים. גורם אפשרי לכך הוא הפרעות כבידתיות שחווה בהתקרבויותיו הקודמות לשמש, ששינו את מסלולו וגרמו לאיבוד מסה. תובנות אלה הובילו גם להערכה כי השביט היאקוטאקה יהיה בהיר יחסית לשביטים אחרים, שכן שביטים הנכנסים למערכת השמש הפנימית בפעם הראשונה עשויים להתבהר במהירות לפני שהם דוהים בקרבת השמש עקב התאדות שכבה של חומר נדיף מאוד. דוגמה לכך התרחשה ב-1973 בשביט קוהוטק; בתחילה הוא הוגדר כבעל פוטנציאל להיות שביט מרהיב מאוד, אך לבסוף נצפה בבהירות בעוצמה בינונית. שביטים קודמים הראו דפוס התבהרות עקבי יותר.
מאפיין נוסף של המסלול, שהשפיע על נראותו, היה מעברו בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ קרוב לכוכב הצפון, מנקודת המבט של צופים על פני כדור הארץ. מסלול זה חריג ביחס לרוב השביטים, שנמצאים בבהירותם הגבוהה ביותר כשהם קרובים לשמש, כך שהם נראים מכדור הארץ כשהשמיים אינם חשוכים לחלוטין. במקרה של שביט היאקוטאקה, מסלולו בסמוך לכוכב הצפון הביא לכך שהוא נראה לכל אורך הלילה לצופים בחצי הכדור הצפוני.
מעבר בסמוך לכדור הארץ

היאקוטאקה הפך גלוי לעין בלתי מזוינת בתחילת מרץ 1996. באמצע מרץ, השביט עדיין לא בלט במיוחד, והאיר בעוצמה 4 עם זנב באורך של כ-5 מעלות. ככל שהתקרב לנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ, נעשה השביט בהיר יותר ואורך זנבו גדל. עד 24 במרץ השביט היה אחד מהעצמים הבהירים ביותר בשמי הלילה, וזנבו נמתח על פני 35 מעלות. לשביט היה צבע כחלחל-ירקרק בולט.
ההגעה לנקודה הקרובה ביותר התרחשה ב-25 במרץ במרחק של 0.1 יחידות אסטרונומיות (15 מיליון קילומטרים; פי 39 המרחק בין כדור הארץ לירח). היאקוטאקה נע במהירות גבוהה על פני שמי הלילה, וניתן היה לזהות את תנועתו מול הכוכבים תוך דקות ספורות; הוא גמא קוטר של ירח מלא (כחצי מעלה) כל 30 דקות. צופים העריכו את בהירותו בסביבות 0, ודווח על אורך זנב של עד 80 מעלות. הילתו הייתה קרובה לזניט עבור צופים בקווי הרוחב הצפוניים האמצעיים, והופיעה בקוטר של כ-1.5 עד 2 מעלות, בערך פי ארבעה מקוטר ירח מלא. ראש השביט זהר בצבעי כחול-ירוק באופן מובהק, אולי בשל פליטות של פחמן דיאטומי (C2) (אנ') בשילוב עם אור השמש שהוחזר מגרגרי אבק.
מכיוון שהיאקוטאקה היה בשיא עוצמתו במשך ימים בודדים, הוא לא הספיק לחלחל לתודעה הציבורית, כפי שקרה עם השביט הייל-בופ בשנה שלאחר מכן. כמו כן, צופים אירופאים רבים לא ראו את השביט בשיאו בשל תנאי מזג אוויר לא נוחים.
פריהליון והמשך מסלול

לאחר התקרבותו לכדור הארץ, דעכה בהירות השביט לעוצמה 2 בערך. הוא הגיע לפריהליון ב-1 במאי 1996, התבהר שוב והציג זנב אבק בנוסף לזנב הגז שנראה כשחלף על פני כדור הארץ. עם זאת, בשלב זה הוא היה קרוב לשמש ולא נראה בקלות. הוא נצפה חולף את נקודת הפריהליון על ידי לוויין מחקר השמש SOHO, אשר תיעד גם פליטת עטרה מסיבית (אנ') שנוצרה באותו זמן. מרחק השביט מהשמש בפריהליון היה 0.23 יחידות אסטרונומיות, עמוק בתוך מסלולו של כוכב חמה.
לאחר מעבר בפריהליון שלו, דעך היאקוטאקה במהירות ועד סוף מאי 1996 אבדה היכולת לצפות בו בעין בלתי מזוינת. מסלולו עבר במהירות לשמי הדרום, אך מאחר שכבר חלף על פני נקודת הפריהליון פחתה במידה ניכרת כמות הצפיות בו. התצפית האחרונה הידועה בכוכב השביט התרחשה ב-2 בנובמבר 1996.
היאקוטאקה עבר במערכת השמש הפנימית לפני כ-17,000 שנה; יחסי גומלין כבידתיים עם ענקי הגז במהלך מעברו ב-1996 האריכו מאוד את משך מסלולו, והתאמות בריצנטריות למסלול השביט מנבאות שהוא לא יחזור שוב למערכת השמש הפנימית לתקופה של כ-70,000 שנים.
ממצאים מדעיים > מעבר גשושית יוליסס

ב-1 במאי 1996 ביצעה גשושית יוליסס מעבר בלתי צפוי דרך זנבו של השביט. מדענים לא הבחינו בעדויות למפגש זה עד 1998. אסטרונומים שניתחו נתונים ישנים גילו שהמכשירים של יוליסס זיהו ירידה גדולה במספר הפרוטונים שעברו, כמו גם שינוי בכיוון ובחוזק של השדה המגנטי המקומי. הגילוי העלה את ההשערה שהגשושית חצתה 'עקבות' של גוף שמיימי, ככל הנראה כוכב שביט; הגוף השמיימי האחראי לכך לא זוהה מייד.
בשנת 2000 ניתחו שני צוותים באופן עצמאי את אותו אירוע. צוות המגנטומטר הבין שהשינויים בכיוון השדה המגנטי שהוזכרו לעיל מתאימים לדפוס המאפיין את זנב היונים של השביט. צוות המגנטומטר חיפש חשודים סבירים. לא אותרו כוכבי שביט ידועים ליד הגשושית, אך בהסתכלות רחוקה יותר, הם מצאו כי היאקוטאקה, במרחק של 500 מיליון קילומטרים (3.3 יחידות אסטרונומיות) משם, חצה את מישור המסלול של יוליסס ב-23 באפריל 1996. בזמן זה לרוח השמש הייתה מהירות של בערך 750 קילומטרים לשנייה. במהירות זו נדרשו שמונה ימים עד שהזנב הגיע למקום שבו נמצאה הגשושית, במרחק של כ-3.73 יחידות אסטרונומיות מהשמש, בערך 45 מעלות מחוץ למישור המילקה. הכיוון של זנב היונים נגזר ממדידות השדה המגנטי ותאם עם המקור השוכן במישור המסלול של השביט היאקוטאקה.
הצוות השני, שעבד על נתונים מספקטרומטר הרכב היונים של הגשושית, גילה זינוק גדול ופתאומי ברמות החלקיקים המיוננים בו-זמנית שזוהו. השפע היחסי של יסודות כימיים שהתגלו הצביע בבירור על כך שהגוף השמיימי האחראי הוא שביט.
על פי המפגש עם יוליסס, התברר כי זנב שביט היאקוטקה היה באורך של לפחות 570 מיליון קילומטרים (3.8 יחידות אסטרונומיות). אורך זה גדול כמעט פי שניים מהזנב של השביט הגדול של 1843 – השביט הקודם שהחזיק בשיא, עם זנב באורך 2 יחידות אסטרונומיות. שיא זה נשבר בשנת 2002 על ידי השביט 153P/Ikeya–Zhang (אנ'), שאורך זנבו היה לפחות 7.46 יחידות אסטרונומיות.
ממצאים מדעיים > הרכב

באמצעות ספקטרוסקופיה התגלו בשביט עקבות של אתאן ומתאן. זו הייתה הפעם הראשונה שאחד מהגזים הללו זוהה בכוכב שביט. ניתוח כימי הראה כי כמויות האתאן והמתאן היו בערך שוות, מה שעשוי לרמוז על כך שהקרח שבו נוצר בחלל הבין-כוכבי, הרחק מהשמש, מאחר שזו הייתה מאדה מולקולות נדיפות אלו במהירות. הקרח של היאקוטאקה נוצר ככל הנראה בטמפרטורות של 20 מעלות קלווין או פחות, מה שמצביע על כך שהוא נוצר כנראה בענן בין-כוכבי צפוף מהממוצע.
כמות הדאוטריום בקרח השביט נקבעה באמצעות תצפיות ספקטרוסקופיות (אנ'). נמצא שהיחס בין דאוטריום למימן (הידוע כיחס D/H) היה בערך  3\times 10^{-4}, בהשוואה ליחס באוקיינוסים של כדור הארץ של כ- 1.5\times 10^{-4}. הוצע כי התנגשויות שביט עם כדור הארץ עשויות לספק חלק גדול מהמים באוקיינוסים, אך יחס ה-D/H הגבוה שנמדד בהיאקוטאקה ושביטים אחרים כמו הייל-בופ ושביט האלי הצביע על בעיות באישור תיאוריה זו.
ממצאים מדעיים > פליטת קרני רנטגן

אחת ההפתעות הגדולות במעבר של שביט היאקוטאקה במערכת השמש הפנימית הייתה הגילוי שהוא פולט קרני רנטגן. תצפיות שנעשו באמצעות טלסקופ החלל ROSAT חשפו פליטת קרני רנטגן חזקה מאוד. זו הייתה הפעם הראשונה ששביט נצפה עושה זאת, אך עד מהרה גילו אסטרונומים שכמעט כל שביט שהם הסתכלו עליו בעבר פלט קרני רנטגן. הפליטה מהיאקוטאקה הייתה בצורת סהר בהירה ביותר והקיפה את הגרעין כשקצות הסהר היו בכיוון המנוגד לשמש.
הגורם לפליטת קרני הרנטגן נחשב לשילוב של שני מנגנונים. אינטראקציות בין חלקיקי רוח שמש אנרגטית וחומר שביט שהתנדף מהגרעין והיו עשויים לתרום משמעותית להשפעה זו. השתקפות של קרני רנטגן מהשמש נראית בעצמים אחרים במערכת השמש כמו הירח, אך חישוב פשוט, בהנחה שאפילו החזרת קרני רנטגן הגבוהה ביותר האפשרית לכל מולקולה או גרגר אבק, אינו מסוגל להסביר את רוב השטף הנצפה מהיאקוטאקה. זאת מכיוון שהאטמוספירה של השביט מאוד קלושה ומפוזרת. תצפיות על השביט C/1999 S4 (LINEAR) (אנ') באמצעות טלסקופ החלל צ'נדרה בשנת 2000 קבעו שקרני רנטגן שנצפו מאותו כוכב שביט נוצרו בעיקר על ידי התנגשויות וחילופי מטען בין יונים קטנים של פחמן, חמצן וחנקן טעונים מאוד ברוח השמש ומים נייטרליים, חמצן ומימן בהילת השביט.
ממצאים מדעיים > גודל הגרעין ופעילותו

תוצאות מכ"ם ממצפה הכוכבים ארסיבו הראו שגרעין השביט היה בקוטר של כ-4.8 קילומטרים ומוקף בשטף של חלקיקים בגודל של חלוקי נחל שנפלטו במהירות של מטרים אחדים בשנייה. מדידת גודל זו תאמה היטב אומדנים עקיפים באמצעות פליטת תת-אדום ותצפיות רדיו.
גודלו הקטן של הגרעין (הגרעין של שביט האלי היה בקוטר של כ-15 קילומטרים, בעוד שהגרעין של הייל-בופ היה בקוטר של כ-60 קילומטרים) מרמז שהיאקוטאקה היה פעיל מאוד כדי להפוך לבהיר כל כך. רוב השביטים פולטים גזים מחלק קטן משטחם, אך נראה היה שרוב או כל פני השטח של היאקוטאקה היו פעילים. קצב ייצור האבק הוערך בכ- 2\times 10^{3} קילוגרמים לשנייה בתחילת מרץ, ועלה ל- 3\times 10^{4} קילוגרמים לשנייה כאשר השביט התקרב לפריהליון. במהלך אותה תקופה, מהירויות פליטת האבק עלו מ-50 מטרים בשנייה ל-500 מטרים בשנייה.
תצפיות על חומר שנפלט מהגרעין אפשרו לאסטרונומים לקבוע את משך הסיבוב שלו. כאשר השביט חלף על פני כדור הארץ, נצפתה פליטה גדולה או גוש חומר שנפלט לכיוון השמש כל 6.23 שעות. פליטה שנייה קטנה יותר עם אותו משך אישרה זאת כמשך הסיבוב של הגרעין.
ביאורים

↑  החישוב נעשה בהתייחס למרכז מסה (Barycenter) של מערכת השמש כנקודת הייחוס. עבור עצמים באקסצנטריות כה גבוהה, הקואורדינטות הבריצנטריות יציבות יותר מקואורדינטות הליוצנטריות.
פחם פעיל (תרופה)

| --- | --- |

 מזהים
 מספר CAS:  16291-96-6
 
פחם פעיל
פחם פעיל (באנגלית: Activated charcoal) הוא תרופה, המשמשת לטפל בהרעלה שמקורה בבליעת חומר רעיל. יש ליטול פחם פעיל עד שעה מעת הבליעה כדי שהטיפול יהיה יעיל. פחם פעיל אינו יעיל בטיפול ברעלת ציאניד, חומר מאכל (קורוסיבי), הרעלת ברזל, הרעלת ליתיום, צריכת כוהל, הרעלת מלתיון (אנ'). אפשר לקחת את התרופה דרך הפה או דרך צינור הזנה.
תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, צואה שחורה, שלשולים ועצירות. תופעות לוואי חמורות יותר עלולות להופיע בשימוש בסובלים מפנאומוניטיס. אין סכנה להשתמש בו בזמן היריון או בהנקה. הפחם מופעל על ידי ספיגת הרעלן.
השימוש בפחם לטיפול בהרעלות החל כנראה ב-1900, והוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, רשימה המכילה את שמות התרופות היעילות והבטוחות ביותר במערכת הבריאות. המחיר הכולל שלו במדינה מתפתחת בין 0.46 ל-0.86 דולר למינון. המחיר של קורס טיפול בארצות הברית פחות מ-25 דולר.
שימושים רפואיים > בליעת רעלנים

פחם פעיל משמש לטיפול בסוגים רבים של הרעלות דרך בליעה, כמו פנוברביטל וקארבאמזפין. פחם פעיל אינו יעיל עבור מספר הרעלות, כולל: חומצות חזקות או בסיסים, הרעלת ברזל, ליתיום, ארסן, הרעלת מתנול, אתנול או אתילן גליקול.
שימוש ממושך בשגרה אינו מומלץ. במחקר של הרעלות חריפות, נמצא כי פחם פעיל אינו יעיל עבור חומרי הדברה וזרעי הרדוף צהובים (אנ').
שימושים רפואיים > בעיות במערכת העיכול ובדרכי השתן

בתחילת המאה ה-19 הפכו "עוגיות פחמן" לתרופה פופולרית לגזים ולבעיות בקיבה.
במדינות רבות השתמשו בגלולת פחמן כתרופה ללא מרשם לטיפול בשלשולים, בעיכול ובנפיחות. הפחמן נמצא כיעיל לטיפול בשלשולים בחולי סרטן שקיבלו אירינוטקאן. עם זאת, הפחמן עשוי להפריע בספיגת תרופות מסוימות, ולפגוע במהימנותן של בדיקות רפואיות כגון בדיקת כרטיס הגואק. פחם פעיל משמש גם לטיפול במעיים בהכנה לקראת רדיוגרפיה בטנית, במקרה זה הוא מסייע להפחתת תוכן גז המעי ומקל על המחשת כיס המרה והלבלב, וכן אבנים בכליות. עוגיות הפחמן הפעיל שווקו גם כמוצר לטיפול בחיות מחמד.
שימושים רפואיים > אחר

שימושים נוספים לפחם הפעיל, שטרם אוששו על ידי מחקרים רפואיים: הלבנת שניים, ריפוי חמרמורת (hangover) ומניעת גזים ונפיחות. במחקר שנערך בסעודיה אצל חולי כליות קשישים נמצא ששילוב פחם פעיל עם דיאטה דלת חלבונים הביא לשיפור במצבם.
תופעות לוואי

שימוש לא נכון בפחם פעיל, כגון שאיפתו לריאות, עלול לעיתים להיות קטלני ללא טיפול רפואי מיידי.
מנגנון פעולה

במקרים של חשד להרעלה, ניתן לחולה פחם פעיל עוד בחדר המיון. במצבים נדירים הפחם הפעיל ניתן דרך זרם הדם. פחם פעיל הוא הטיפול המועדף כיום לסוגי הרעלה רבים, ושיטות טיהור אחרות, כגון אמיסיס המושרה על ידי איפקק או שטיפת קיבה, משמשות רק לעיתים נדירות.
הפחם הפעיל מתקשר למולקולות הרעל, כך שהקיבה והמעיים לא יכולים לספוג אותו.
פחם פעיל משבש את האנטרופטי וזרימת אנטרונטרית לתרופות והרעלות מסוימות והמטבוליט שלהם.
ראו גם

הרעלה
פחם
הערות שוליים

↑  Charcoal, Activated Monograph for Professionals - Drugs.com, web.archive.org, ‏2016-12-21
↑  WHO - model formulary 2008
↑  ראו ברזל בוויקירפואה.
↑  ראו Malathion Risk (pdf).
↑  Ferhan Cecen, Özgür Aktas, Activated Carbon for Water and Wastewater Treatment: Integration of Adsorption and Biological Treatment, John Wiley & Sons, 2011-09-19, ISBN 978-3-527-63945-8. (באנגלית)
↑  J. M. D. Tascón, Novel Carbon Adsorbents, Elsevier, 2012-10-09, ISBN 978-0-08-097744-7. (באנגלית)
↑  WHO Model List of Essential Medicines
↑  International Medical Products Price Guide | Management Sciences for Health, www.msh.org (באנגלית)
↑  Charcoal, Activated Monograph for Professionals, Drugs.com (באנגלית)
↑  Michael Eddleston, Edmund Juszczak, Nick A Buckley, Lalith Senarathna, Multiple-dose activated charcoal in acute self-poisoning: a randomised controlled trial, Lancet 371, 2008-02-16, עמ' 579–587 doi: 10.1016/S0140-6736(08)60270-6
↑  Margaret Stearn, Warts and All, Murdoch Books, 2007, ISBN 978-1-921259-84-5. (באנגלית)
↑  C. G. Musso, H. Michelangelo, J. Reynaldi, B. Martinez, Combination of oral activated charcoal plus low protein diet as a new alternative for handling in the old end-stage renal disease patients, Saudi Journal of Kidney Diseases and Transplantation: An Official Publication of the Saudi Center for Organ Transplantation, Saudi Arabia 21, 2010-01, עמ' 102–104
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פחם פעיל לשימוש רפואי
פחם פעיל משמש בדרך כלל במערכות סינון מים. באיור זה, הפחם הפעיל נמצא ברמה הרביעית.
שחק אותה סמארט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  תהיה חכם 
 בימוי:  פיטר סגל 
 הופק בידי:  אלכס גרנטר   צ'ארלס רובן   אנדרו לאזר
 תסריט:  טום ליזיי   מאט אמבר
 עריכה:  ריק פירסון 
 שחקנים ראשיים:  סטיב קארל   אן האת'וויי   דוויין ג'ונסון   אלן ארקין   טרנס סטאמפ   ג'יימס קאן   ודויד קוחנר
 מוזיקה:  טרבור רבין 
 צילום:  דין סמלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 ביוני 2008
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, רוסית
 סוגה:  סרט ריגול, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי. 
 תקציב:  $80,000,000
 הכנסות:  כ-$280,685,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   getsmart
 סרט הבא:  שחק אותה סמארט עם ברוס ולויד: יוצאים מקונטרול
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שחק אותה סמארט (באנגלית: Get Smart) הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה שיצא לאקרנים בשנת 2008 ומבוסס על סדרת פארודיה משנות ה-60 מאת מל ברוקס באותו השם (אנ').
הסרט בוים על ידי פיטר סגל. בסרט מככבים סטיב קארל, אן האת'וויי, דוויין ג'ונסון, אלן ארקין, טרנס סטאמפ, קרי קרווס, דויד קוחנר, מאסי אוקה, לארי מילר, קן דויטיאן, ג'יימס קאן, פטריק וורברטון.
זמן קצר לאחר יציאת הסרט לאקרנים יצא סרט ספין אוף בשם "שחק אותה סמארט עם ברוס ולויד: יוצאים מקונטרול", המתמקד בשתי הדמויות ברוס ולויד מהסרט הראשון - יוצרי הגאדג'טים של סוכנות קונטרול.
עלילה

מקס סמארט (סטיב קארל) הוא אנליסט בכיר בסוכנות ביון אמריקנית סודית בשם "קונטרול" (CONTROL), שמנסה ללא הצלחה להתקבל לעבודה כסוכן שטח, בשאיפה להיות כמו "סוכן 23" (דוויין ג'ונסון) - הסוכן הטוב ביותר בסוכנות וחברו של סמארט, המעריץ אותו. לאחר פריצה למפקדה הסודית וחשיפת רוב הסוכנים ב"קונטרול", מקס וסוכנת 99 (אן האת'וויי), היחידים שלא נחשפו, נשלחים למשימת שטח על מנת למצוא פצצה גרעינית.
סוכנת 99 לא מרוצה מהמצב עקב חוסר הניסיון המוחלט של מקס ונטייתו להיפגע, שיוצרים את רוב המצבים הקומיים בסרט, וגורמת לחיכוכים בין השניים שמקשים על עבודתם.
מבצע אולי הפעם

מבצע אולי הפעם הוא מבצע שצה"ל ערך כנגד הטרור הפלסטיני באוגוסט 2002. המבצע התמקד בעיר שכם. המבצע נערך לאחר מבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה.
הרקע למבצע

מבצע אולי הפעם התרחש לאחר מבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה בשטחי יהודה ושומרון, בעקבות סדרת פיגועים שהתרחשה ביולי 2002 ובה נרצחו 32 איש.
במרץ 2002 החליט צה"ל לפתוח במבצע חומת מגן במטרה למגר את הטרור בשטחי יהודה ושומרון. בעקבות הפקת לקחים מהמבצע וחזרתם של מחבלים פלסטינים לעיסוק בטרור, לאחר מספר שבועות הוחלט בצה"ל על מבצע נוסף, מבצע דרך נחושה. מכיוון שגם אחרי סיום מבצע זה ביהודה ושומרון תשתיות הטרור שוקמו, הוחלט בצה"ל על "מבצע אולי הפעם", ששוב נועד למגר את הטרור.
מהלך המבצע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המבצע התחיל ב-1 באוגוסט 2002, פחות חודש אחרי סיום המבצע הקודם, והתמקד בקסבה של שכם.
לפני תחילת המבצע בוצע תרגיל הטעיה במחנה הפליטים בלאטה במטרה להבריח את המבוקשים לקסבה.
המבצע התנהל בפיקודו של אלוף-משנה משה תמיר, מח"ט חטיבת גולני. תחת פיקודו היו רוב יחידות חטיבת גולני, גדוד 50 וגדוד הסיור של הנח"ל והצנחנים וכוחות מיחידות מובחרות. הכוחות נערכו להתנגדות מסיבית וקרבות ירי, מה שלא קרה בסופו של דבר.
טנקים ונגמ"שים הובילו את החיילים עד לפאתי הקסבה. הטנקים שימשו גם להרעשה מדי פעם. מתודת המבצע הייתה מעבר בית בית בחיפוש אחר חומרי נשק ומבוקשים. בגלל החשש מחמושים פרצו הכוחות לדירות בעזרת פטישים ולבנות חבלה מה שגרם לנזק רב. הכוחות הוציאו את המשפחות מהבתים ואז סרקו את הבית בחיפוש אחר חומרי נפץ ואמצעי לחימה.
במסגרת המצוד אחר מבוקשים אספו החיילים את רוב הגברים בין הגילאים 15–50 לבית הספר אל-פאטמיה, שם חקרו אותם. רוב הגברים שוחררו תוך יום ומקצת הושארו להמשך חקירה.
ביום הראשון של המבצע נהרגו 4 פלסטינים ביניהם אישה בת 85. ביומיים הראשונים מצא צה"ל ארבע מעבדות נפץ ועצר כמה עשרות מבוקשים.
ראו גם

האינתיפאדה השנייה
מבצע דרך נחושה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  עמוס הראל, הכוחות חזרו לקסבה של שכם - ונתקלו באדישות מסוימת של התושבים, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2002
1 2  פליקס פריש ועלי ואקד, הקסבה של שכם: צה"ל עצר 40 פלסטינים, באתר ynet, 2 באוגוסט 2002