stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת סלאבייקוב
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  לפי מקור אחר, גובהה של הפסגה 1,855 מטרים מעל פני הים.
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מבט על חופו הדרומי של האי סמית', ממצר אוסמר; פסגת סלאבייקוב (במרכז), ופסגת פוסטר מימין.
פרץ ברנשטיין

פּרץ ברנשטיין (12 ביוני 1890 – 21 במרץ 1971) היה ממנהיגי הציונות הכללית, מחותמי מגילת העצמאות, שר בממשלות ישראל וחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים, המפלגה הליברלית וגח"ל.
תולדות חייו

נולד כשלמה פְרִיץ ברנשטיין בכ"ג בסיוון ה'תר"ן במיינינגן שבגרמניה. אביו, שמואל, היה סוחר ולימד אותו שחייה. ברנשטיין נשר מלימודי התיכון בגיל חמש עשרה על מנת לעבוד בעסקיו של אביו ולא שב עוד לספסל הלמידה בחייו. בשנת 1906 עבר עם משפחתו לאייזנאך. הוא סיים לימודיו בבית ספר למסחר. ב-1910 עבר לעיר רוטרדם שבהולנד ועבר הכשרה מקצועית כסיטונאי לתבואות, ועבד בבית המסחר של חותנו, פליקס מיכלזון, שבחנותו הכיר את בתו ואשתו לעתיד, ז'ני. בהמשך פתח בית מסחר משלו ברוטרדם וייבא דגנים וקפה לכל אירופה.
בשנים 1911–1912 עבר טירונות ושירת יחד עם אחיו, ווילי במשך שנה בצבא הגרמני. במהלך המלחמה נהרג ווילי. משנת 1915 שב לרוטרדם ולעסק במסחר בקפה. ב-1917 הצטרף להסתדרות הציונית. ב-1925 היה לעורך הראשי של שבועון ציוני, משרה שבה החזיק עד 1935. בין השנים 1930–1934 כיהן כיו"ר הנהלת ההסתדרות הציונית בהולנד. היה חבר הנהלת הסוכנות היהודית וחבר הוועד המפקח של "ההגנה הלאומית". בשנים 1930–1934 כיהן כנשיא הקונגרס הציוני. ברנשטיין אימץ את דעותיו של המנהיג הציוני נחמיה דה לימה, שלפיהן עקרונות הכלכלה יביאו לביסוס בניין היישוב והציונות בארץ ישראל. ב-1926 פרסם ברנשטיין בברלין את ספרו "האנטישמיות כתופעה חברתית" (בגרמנית: Der Antisemitismus als Gruppenerscheinung. Versuch einer Soziologie des Judenhasses), שבו גרס כי פתרון בעיית היהודים טמון בעלייתם לארץ ישראל; הספר זכה להערכה מצדו של אלברט איינשטיין אך לא זכה להד ציבורי.
תולדות חייו > בישוב העברי

ב-1936 עלה לארץ ישראל, עזב את הולנד לאחר שבנו דויד ובתו יהודית עלו ארצה.[דרוש מקור] בארץ עסק בהשקעות ופיתוח בניינה. בשנת 1937 היה מעורכיו הראשונים של עיתון "הבוקר". הוא נבחר לוועד הפועל של הציונים הכלליים, ובשנת 1943 היה לנשיא המפלגה. ברנשטיין תמך ביוזמה חופשית ככלי לפיתוח הארץ. ב-1946 עם הקמת תנועת המרי העברי מונה ברנשטיין לחבר בוועדת איקס שאישרה את פעולות התנועה, ובהתאם לתוצאות הבחירות לקונגרס הציוני ולאסיפת הנבחרים, מונה לראש מחלקת המסחר והתעשייה בסוכנות היהודית, יחד עם יצחק גרינבוים שמונה לשר הפנים. מתוקף תפקידו הציג בפני ועדת אונסקו"פ סקירה על המצב הכלכלי בארץ ישראל שעשתה רושם רב על הוועדה.
במסגרת תפקיד ראש מחלקת המסחר והתעשייה, היה ברנשטיין לחבר במנהלת העם, והיה לאחד מששת חברי המנהלה שהצביעו בעד הקמת מדינת ישראל. בתפקיד זה המשיך במהלך מלחמת העצמאות במסגרת הממשלה הזמנית, ודאג לשמר את פעילותם של בתי הזיקוק בחיפה.
תולדות חייו > במדינת ישראל

לאחר קום המדינה ניסו שני זרמי הציונים הכלליים להתארגן כמפלגה אחת ומגובשת, צעד שעלה בתוהו. בבחירות לאספה המכוננת זכו הציונים הכלליים בראשות ברנשטיין לשבעה מנדטים בלבד, והמפלגה הלכה לאופוזיציה. בתחילת שנות החמישים ועל רקע מדיניות הצנע, זכו הציונים הכלליים להישגם הגדול ביותר בבחירות, כשהגיעו לעשרים מנדטים בבחירות לכנסת השנייה. בתחילה בחר בן-גוריון להקים ממשלה בלי הציונים הכלליים, אך לאחר כשנה פנה אליהם והקים ממשלה חדשה, בה קיבלו הציונים הכלליים ארבעה תיקים. במסגרת ממשלה זו מונו ארבעת ראשי המפלגה לשרים, כשברנשטיין שב למשרד המסחר, ישראל רוקח התמנה לשר הפנים, ולמשרדי התחבורה והבריאות מונו ברוטציה זה עם זה יוסף ספיר ויוסף סרלין. חברות זו נמשכה גם בממשלתו של משה שרת עד לפסק הדין במשפט קסטנר. על רקע פסק הדין נמנעו חברי המפלגה בהצבעה על הצעת אי אמון שהגישה תנועת החרות, וסירבו לדרישתו של שרת להתפטר מן הממשלה, מה שהוביל להתפטרותו של שרת ולבחירות לכנסת השלישית. הציונים הכלליים הגיעו למערכת הבחירות כשאינם מוכנים, ואיבדו שבעה מנדטים.
בשנות השישים ירד ברנשטיין ממעמדו בהנהגת הציונים הכלליים ונדחק לשוליים על ידי יריביו. הוא מונה לנשיא מפלגת הציונים הכלליים במקום ליושב ראש המפלגה. עם הקמת המפלגה הליברלית הסכים ברנשטיין לוותר על בכירותו ולא לעמוד בראש הרשימה, ובמקום זאת הונהגה המפלגה בתחילה על ידי פנחס רוזן איש המפלגה הפרוגרסיבית. בעקבות כישלון המפלגה, ועל רקע האכזבה מן הפרוגרסיבים, הסכים ברנשטיין למגעים עם חרות שהולידו לבסוף את גח"ל, ולפרישת הפרוגרסיבים למפלגה נפרדת. הוא היה מועמד לנשיאות המדינה בבחירות לנשיאות ב-1952, אך הפסיד ליצחק בן-צבי. ב-1963 התמודד שוב על התפקיד, והפסיד לזלמן שזר. בשנת 1965 החליט ברנשטיין לפרוש מן הפוליטיקה, והתמודד כמועמד אחרון ברשימת גח"ל לבחירות לכנסת השישית.
תולדות חייו > משפחתו וחייו האישיים

ברנשטיין נישא בפעם הראשונה לז'ני שרלוטה, ילידת הולנד אשר אביה היה יהודי, עקב כך ילדיהם הוצרכו להתגייר. בעקבות עלייתם ארצה עלו ברנשטיין ורעייתו, אשר עברה גם היא גיור בארץ ישראל. נולדו לו ארבעה ילדים: דייוויד, רחל, יהודית בהולנד ומשה נולד בארץ ישראל לאחר גיור האם. כחלק מהתפיסה הציונית עִברתו בניו את שם המשפחה. בתו יהודית נישאה למאיר בן אורי. רחל נישאה לפנחס אנדרסון. לאחר מותה של ז'ני בשנת 1965 נישא ברנשטיין בשנית ועבר מתל אביב לירושלים. הוא נפטר בשנת 1971, והוא בן שמונים. הוא נקבר בבית הקברות סנהדריה.
על שמו רחובות בירושלים, רמת גן אשקלון וחיפה. בבאר שבע יש משעול על שמו.
ספרו בתרגום לעברית

האנטישמיות כתופעה חברתית; תרגמו: חנוך קלעי ובצלאל וכסלר, תל אביב: ספרית מעריב, 1980.
לקריאה נוספת

יוסף נדבה (עורך), ספר פרץ ברנשטין: מבחר מאמרים ומסות, תל אביב: יהושע צ'צ'יק; בהוצאת ועד ידידים, 1962.(הספר בקטלוג ULI)
צ'ארלס אוגוסטוס בריגז

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1841 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 ביוני 1913 (בגיל 72) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  תאולוגיה, ביקורת המקרא, biblical theology, התאולוגיה הליברלית, עברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 מקום לימודים:  סמינר האיחוד התיאולוגי  אוניברסיטת וירג'יניה  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  סמינר האיחוד התיאולוגי 
 בן או בת זוג:  Julia Valentine Dobbs Briggs (19 באוקטובר 1865–ערך בלתי־ידוע) 
 
צ'ארלס אוגוסטוס בריגז (באנגלית Charles Augustus Briggs;15 בינואר 1841 –  8 ביוני 1913) היה מלומד ותאולוג פרסביטריאני (ומאוחר יותר אפיסקופלי) אמריקאי. נולד בעיר ניו יורק, בנם של אלנסון בריגס ושרה מיד בריאן. הוא נודה מהכנסייה הפרסביטריאנית באשמת כפירה, בגלל התאולוגיה הליברלית (אנ') שלו בנוגע לביבליה.
חייו המוקדמים

בריגס למד באוניברסיטת וירג'יניה (1857–1860); סיים את לימודיו ב-Union Theological Seminary (אנ') בשנת 1863; ולאחר מלחמת האזרחים האמריקאית למד עוד ב אוניברסיטת הומבולדט של ברלין בין השנים 1866–1869. בשנת 1870 התמנה לכומר של הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של רוזל (אנ'), ניו ג'רזי. תפקיד זה מילא עד 1874, אז קיבל את מינוי של פרופסור לעברית ושפות נלוות ב-Union Theological Seminary שם לימד עד שנת 1891. לאחר מכן לימד שם בתאולוגיה מקראית בין השנים 1891–1904. אחר כך מונה לפרופסור לאנציקלופדיה וסמליות תאולוגיים. בין השנים 1880–1890 הוא היה עורך של ה-"Presbyterian Review".
משפט כפירה

בשנת 1892, בריגס הועמד לדין על כפירה על ידי הכהונה של ניו יורק, בראשות ג'יימס מקוק (אנ') ועמיתיו. האישומים התבססו על נאום השבעתו בשנה הקודמת. בקצרה, הם היו כדלקמן:
שהוא לימד שמלבד כתבי קודש, גם ההיגיון וגם הכנסייה מהווים מקור של סמכות אלוהית, ויכולים להביא לגאולת האדם
שייתכן שהיו שגיאות בטקסט המקורי של כתבי הקודש
שנבואות הברית הישנה הופרכו על ידי ההיסטוריה, וכי נבואות המשיח לא יכלו ולא תוכלנה להתגשם
שמשה אינו מחבר החומש וכי ישעיהו אינו מחבר המחצית השנייה של הספר הנושא את שמו
שתהליכי הגאולה מתמשכים אל העולם הבא (הוא ראה בכך אשמת התאולוגיה הפרוטסטנטית בכך שהיא מגבילה את הגאולה לעולם הזה וכי ההעלאה לדרגת קדוש אינה מסתיימת במוות).
לאחר התפלויות ותמרונים רבים על ידי בריגס, החליטה "האספה הכללית של הכנסייה הפרסביטריאנית", אליה הוגש המקרה, להסיר את סמכויותיו(אנ') ולנדות את בריגס מההכנסייה הפרסביטריאנית בשנת 1893 בוושינגטון הבירה. היו שטענו כי החלטת האספה הושפעה, בין השאר, מהאופן הלוחמני של בריגס ומנימת הביטויים המיליטנטית שלו כפי שהתבטאה בנאום השבעתו.
לאחר גינויו על ידי הפרסביטריאנים, הוא פנה לעבר האפיסקופאליזם והוסמך ככומר של הכנסייה האפיסקופלית בשנת 1899. מלגתו זיכתה עבורו תואר דוקטור לתאולוגיה מאוניברסיטת אדינבורו (1884) ומאוניברסיטת גלאזגו (1901), ומאוניברסיטת אוקספורד (1901).
עבודתו החשובה ביותר הייתה "מילון העברית המקראית" (A Hebrew and English Lexicon of the Old Testament‏ ידוע כיום כ-Brown–Driver–Briggs,או BDB, בראון דרייוור ובריגס) שיצא בשנת 1906, עליו עבד יחד עם דרייבר תחת העורך הראשי פרנסיס בראון. מילון זה הרחיב את מילון העברית המקראית של וילהלם גזניוס בתרגום לאנגלית של אדוארד רובינסון.
כמו כן וערך עם דרייבר את הסדרה הבינלאומית להערות ביקורתיות (אנ').
מעבודותיו

Biblical Study: Its Principles, Methods and History (1883)
Hebrew Poems of the Creation (1884)
American Presbyterianism: Its Origin and Early History (1885)
Messianic Prophecy (1886)
[https://archive.org/details/biblicalhistory00brig Biblival history[ )(1889)
Whither? A Theological Question for the Times (1889)
The Authority of the Holy Scripture (1891)
The Bible, the Church and the Reason (1892)
The Higher Criticism of the Hexateuch (1893)
The Messiah of the Gospels (1894)
The Messiah of the Apostles (1894)
General introduction to the study of Holy Scripture (1899)
New Light on the Life of Jesus (1904)
The Virgin Birth of Our Lord (1909)
Theological Symbolics (1914, posthumous)
הערות שוליים

↑
↑  Smith, Benjamin E., ed. (1906). "Briggs, Charles Augustus". The Century Cyclopedia of Names. New York: The Century Company. p. 183
↑  הכנסייה הפרסביטריאנית נגד ברגיס
↑  Turning Points in American Presbyterian History Part 8: Confessional Revision in 1903
↑  The Modernist Impulse in American Protestantism
↑  "Glasgow University jubilee". The Times (36481). London. June 14, 1901. p. 10.
↑  "University intelligence". The Times (36487). London. June 21, 1901. p. 11.
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289093105171  PLWABN: 9810607597505606  BIBSYS: 90392056  BNE: XX1183438  BnF: cb134788078 (data)  CiNii: DA01742303  GND: 118998072  ICCU: LO1V027809  ISNI: 0000 0001 1027 0790  LCCN: nr88011799  LNB: 000135735  NDL: 00768757  NKC: zmp20221165067  NLA: 35571743  NTA: 07107483X  RERO: 02-A003043231  SNAC: w60g48f9  SUDOC: 033567379  Trove: 1000054  VcBA: 495/125221  VIAF: 54296612   WorldCat (עם VIAF): 54296612
קארט דה ויזיט
הערות שוליים

↑  דיסדרי, מתוך חוברת הסבר לצלם הפורטרט (Renseignements photographiques indispensable a tous, 1855), מצוטט אצל: Robert A. Sobieszek, 1999. Ghost in the Sell: Photography and the Human Soul, 1850-2000, Los Angeles County Museum of Art and MIT Press, p.19.
↑  Mary Warner Marien, 2002. Photography: A Cultural History, London: Laurence King Publishing, p.93.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284877805171  BnF: cb146194305 (data)  GND: 1281041637  LCCN: sh85020494  NARA: 10632205  SUDOC: 109094395
צ'ארלס אונדו

צ'ארלס נדוויסי אונדו (בספרדית ובאנגלית: Charles Nduwuisi Ondo; נולד ב-22 באוקטובר 2003 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן יליד ספרד המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת האדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת גינאה המשוונית.
חיים אישיים

אונדו נולד בספרד לאב ניגרי ולאם מגינאה המשוונית. בגיל צעיר עבר יחד עם משפחתו באנגליה.
קריירת מועדונים

אונדו גדל במחלקות הנוער של מילוול והאדרספילד טאון. ב-9 באוקטובר 2022 ערך אונדו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של האדרספילד טאון, בניצחון 2-0 על האל סיטי במסגרת המחזור ה-14 בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לעונת 2023/2024.
ב-15 בפברואר 2023 הושאל אונדו לווטרפורד מליגת המשנה האירית. הוא ערך שתי הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
קריירה בין-לאומית

ב-6 בספטמבר 2023 ערך אונדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה המשוונית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת לוב במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת גינאה המשוונית לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Charles Ondo in profile after eyebrow-raising Huddersfield Town first-team call באתר YorkshireLive, ‏ 9 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  Official : Versatile Spanish-Nigerian left-back signs pro deal with Huddersfield Town באתר All Nigeria Soccer, ‏ 27 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  José Nabil y Salomón Obama ilusionan la lista definitiva de los 27 guerreros de Juan Michá para la CAN Costa de Marfil באתר Huella Deportiva, ‏ 31 בדצמבר 2023 (בספרדית)
| נבחרת גינאה המשוונית – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוונו •  2 סנרה •  3 אנייבו •  4 ביקורו •  5 אלו •  6 סלבדור •  7 מאצ'ין •  8 ז'. בוילה •  9 אובמה •  10 אנסואה •   11 אנדונג •  12 צ'. אונדו • 13 אמבלה •  14 בלבואה • 15 אקאפו • 16 קוקו • 17 מירנדה • 18 אלה • 19 נלאבו • 20 אנמה • 21 אוביאנג • 22 גאנט • 23 ספונגה • 24 ה. בוילה • 25 נגוומה • 26 ח. אונדו • 27 סיאפה • מאמן: מיצ'ה |  1 אוונו •  2 סנרה •  3 אנייבו •  4 ביקורו •  5 אלו •  6 סלבדור •  7 מאצ'ין •  8 ז'. בוילה •  9 אובמה •  10 אנסואה •   11 אנדונג •  12 צ'. אונדו • 13 אמבלה •  14 בלבואה • 15 אקאפו • 16 קוקו • 17 מירנדה • 18 אלה • 19 נלאבו • 20 אנמה • 21 אוביאנג • 22 גאנט • 23 ספונגה • 24 ה. בוילה • 25 נגוומה • 26 ח. אונדו • 27 סיאפה • מאמן: מיצ'ה | גינאה המשוונית |
פרסטיטי

פרסטיטי (באיטלקית: prestiti, הלוואות) היו איגרות החוב שהנפיקה ממשלת הרפובליקה של ונציה במאות ה-13, ה-14 וה-15, כדי לממן את מלחמותיה. חשיבותן בכך שהן מספקות לחוקרי ההיסטוריה הכלכלית תיעוד עשיר ורציף של מחיריהן, אשר שופך אור על התנהגותם של שערי ריבית בימי הביניים לאורך זמן.
הטלת המלווה הממשלתי

ממשלת הרפובליקה נהגה לממן את פעילותה הרגילה בשלמותה על ידי גביית מיסים עקיפים, בעיקר על המלח שעל המסחר בו היה לוונציאנים מונופול. אולם כאשר היא נזקקה לסכומי כסף גדולים יותר, בעת מלחמה, היא גייסה אותם על ידי הטלת מלווה חובה על אזרחיה העשירים, ביחס ישר לעושרם. כל איגרת כזו נשאה ערך נקוב של 100 דוקט, הסכום שהעביר הנישום לשלטונות בעת שהוטל המס. שמו נרשם במשרד ששכן בפיאצה סן מרקו, ואחת לשנה שולם לו סכום קבוע של 5 דוקט, או 5% על הערך הנקוב. שער ריבית זה, שבו אולצו האזרחים להלוות לשלטון, היה נמוך בהשוואה לזה שהיה נוהג בשוק ההון של אז. הפרסטיטי לא הוגבלו בזמן ולא עמדו לפדיון בדרך כלל, אולם כאשר נוצר מעת לעת עודף תקציבי, פדה אוצר הרפובליקה את חלקן, קודם שהחל לצבור יתרות לקראת המלחמה הבאה.
השוק המשני באגרות

מה שייחד את הפרסטיטי, בהשוואה למלווים דומים באותה העת, היה שממשלת הרפובליקה הייתה מוכנה לעדכן את השמות שהיו רשומים באוצרה כזכאים לתשלום השנתי. היתר זה פתח פתח למסחר ער באגרות, והן הפכו לנכס נזיל ופופולרי בקרב האצולה לא רק בוונציה, אלא בכל רחבי אירופה. תושבי חוץ יכלו לסחור בפרסטיטי רק לאחר שקיבלו אישור ממועצת העיר ונציה. אישורים אלה היו מבוקשים ביותר.
השימוש שנעשה בפרסטיטי היה נרחב: הן שימשו בעלי הון כמכשיר להשקעה או ספקולציה, כנכס שעל ידי תרומתו נוסדו ארגוני צדקה ואף כנדוניה.
מחירי השוק של האגרות תועדו שנה אחרי שנה על ידי הרשויות. כמעט תמיד הן נסחרו במחיר נמוך מערכן הנקוב. בתקופות שבהן הייתה הרפובליקה בטוחה מאויביה וממעטת ללוות, כגון בשנת 1375, נסק ערכן של הפרסטיטי, הן משום שההיצע היה דל כי הממשלה לא נזקקה להלוואות חדשות, והן משום שהביקוש גבר, לנוכח מידת הסיכון הפחותה שבמתן אשראי לרפובליקה. אולם כאשר נראה היה כי המדינה עצמה בסכנה, כמו בימי המלחמה בין ונציה לג'נובה ב-1377, צנחו מחיריהן עד לשפל של 19 דוקט. באותה תקופה גם השהתה הממשלה, לראשונה, את תשלום הריבית השנתית על האגרות, מה שלא תרם לערכן בשוק.
תנודות אלה במחירי הפרסטיטי, לאורך עשרות ומאות שנים, הושפעו אך ורק משני אלמנטים: סיכון האשראי שלהן, כלומר ההסתברות שלא יהיה ביכולת האוצר לעמוד בהתחייבויותיו, וסיכון שער הרבית הגלום בהן, או הסיכון שערכן בשוק יצנח כתוצאה מעלייה בשער הריבית בשוק. אלמנט הסיכון השלישי שקיים היום ברכישת איגרות חוב - סכנת שחיקת ערכן על ידי אינפלציה - לא היה קיים אז, משום שכל התשלומים התבצעו במטבעות זהב ששמרו על ערכם לאורך זמן.
לקריאה נוספת

סידני הומר וריצ'רד סילה, A History of Interest Rates, הוצאת אוניברסיטת ראטגרס, 1996 (עמ' 95-102)
ויליאם ברנשטיין, The Four Pillars of Investing, הוצאת מקגרו-היל, ניו יורק 2002
צ'ארלס אולסטון קולינס

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1828 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  9 באפריל 1873 (בגיל 45) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 מקום לימודים:  קולג' סטוניהרסט 
 תחום יצירה:  ציור, ספרות, איור 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 יצירות ידועות:  Convent Thoughts 
 בן או בת זוג:  קייט פרוגיני (1860–1873) 
 
"מחשבות מנזר" (1850-51; מוזיאון אשמולאן, אוקספורד)
צ'ארלס אולסטון קולינס (באנגלית: Charles Allston Collins;‏ 25 בינואר 1828 – 9 באפריל 1873) היה צייר, סופר ומאייר בריטי הקשור לאחוות הפרה-רפאליטים.
חיים ועבודה > שנים מוקדמות

קולינס נולד בהמפסטד, צפון לונדון, בנו של צייר הנוף והז'אנר וויליאם קולינס. אחיו הבכור היה הסופר וילקי קולינס. הוא למד בסטוניהרסט קולג' אשר בלנקשייר.
חיים ועבודה > קריירה בציור

קולינס פגש את ג'ון אוורט מיליי והושפע מהרעיונות של הפרה-רפאליטים. הוא השלים את ציורו '"הזעקה של ברנגריה" ב-1850. הציור תיאר את אשתו של המלך ריצ'רד לב הארי כשהיא מבחינה בחגורת בעלה הנעדר מוצעת למכירה על ידי רוכל. הדוגמנות המשוטחת, הדגש על יצירת דפוסים ודימויים של רקמה היו כולם מאפיינים אופייניים של הפרה-רפאליטיזם. מילאיי הציע שקולינס יהפוך לחבר באחווה, אבל תומאס וולנר ויליאם מייקל רוזטי התנגדו, כך שהוא מעולם לא הפך לחבר רשמי.
קולינס התאהב ב מריה פרנצ'סקה רוסטי, אך היא דחתה אותו. הוא נעשה יותר ויותר סגפני ונתון להתבוננות פנימית. גישות אלו באו לידי ביטוי ביצירתו הידועה ביותר של קולינס, Convent Thoughts, אשר תיארה נזירה בגן מנזר. קולינס המשיך להציג דימויים דתיים בציוריו.
חיים ועבודה > קריירה ספרותית

בסוף שנות ה-1850, הוא נטש את האמנות כדי ללכת בעקבות אחיו לקריירת כתיבה. יצירותיו הספרותיות המצליחות ביותר היו חיבורים הומוריסטיים שנאספו תחת הכותר עד הראייה (1860).
חיים ועבודה > חיים מאוחרים

קולינס התחתן עם בתו של צ'ארלס דיקנס, קייט, בשנת 1860.
מאוחר יותר היה אמור לאייר את הרומן הבלתי גמור של דיקנס, "תעלומת אדווין דרוד". הוא השלים את הכריכה אבל היה חולה מכדי להשלים את העבודה. הוא נפטר מסרטן בשנת 1873 ונקבר בבית הקברות ברומפטון, לונדון.
הערות שוליים

↑  Lucinda Hawksley, Katey: The Life and Loves of Dickens's Artist Daughter, New York, Doubleday, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426818305171  PLWABN: 9810617901505606  GND: 127259449  ISNI: 0000 0000 8393 6162  LCCN: n90615663  NKC: xx0283879  NTA: 067570305  RKD: 17769  SNAC: w68g91kk  SUDOC: 069333963  ULAN: 500115520  VIAF: 72409337   WorldCat (עם VIAF): 72409337
קארטה גודווין

קארטה פטריק גודווין (באנגלית: Carte Patrick Goodwin; נולד ב-27 בפברואר 1974) הוא משפטן אמריקאי שכיהן במשך במשך כחמישה חודשים כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וירג'יניה המערבית. הוא מונה לסנאט בידי מושל וירג'יניה המערבית ג'ו מנצ'ין בעקבות מותו של הסנאטור הקודם רוברט בירד, ומאוחר יותר גודווין עזב את הסנאט עם היבחרו של מנצ'ין למחליפו הקבוע של בירד. כיום הוא הסנאטור לשעבר הכי צעיר שעודנו חי.
ביוגרפיה

גודווין נולד ב-1974 לאלן (לבית גיבסון) וסטיבן פטריק גודווין, וגדל ביישוב הכפרי מאונט אלטו שבוירג'יניה המערבית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של העיירה ריפלי ב-1992, ואת לימודיו במכללת מריטה סיים בהצטיינות ב-1996, עם תואר ראשון בפילוסופיה. ב-1999 קיבל תואר במשפטים (Juris Doctor) מבית הספר למשפטים באוניברסיטת אמורי. עם תום לימודי המשפטים שלו, שימש כעוזר משפטי עבור רוברט ברוס קינג, שופט בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית, עד שנת 2000. באותה השנה הצטרף למשרד עורכי הדין של משפחתו שם עבד עד 2005. גודווין חזר לעבוד בחברה ב-2009.
ב-2004 עבד גודווין במטה הבחירות של מזכיר המדינה של וירג'יניה המערבית, ג'ו מנצ'ין, כשזה התמודד לתפקיד מושל וירג'יניה המערבית ואף נבחר לתפקיד. עם ניצחונו של מנצ'ין מונה בידיו ליושב ראש הרשות לבניית בתי הספר בווירג'יניה המערבית, ובהמשך שימש כיועץ הראשי שלו בשנים 2005–2009. כיועצו של המושל, סייע גודווין בניסוח חוקי סיוע לכורי פחם ואצמעי בטיחות במכרות, בעקבות התאונות הקטלניות במכרות הפחם בסוגה ובאראקומה. ביוני 2009 מינה מנצ'ין את גודווין ליו"ר הוועדה העצמאית לרפורמה במערכת השפיטה, שבחנה את הצורך בשינויים במערכת המשפט של וירג'יניה המערבית. בוועדה ישבה, בין היתר, שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית סנדרה דיי או'קונור, כיושבת-ראש כבוד.
ב-16 ביולי 2010 מינה המושל מנצ'ין את גודווין לסנאט של ארצות הברית כדי לאייש את מושבה הריק של וירג'יניה המערבית בסנאט שהתפנה עם מותו של הסנאטור הוותיק רוברט בירד, עד שמחליף קבוע ייבחר בבחירות מיוחדות. עם מינויו למושבו של בירד, הצהיר מנצ'ין כי מינויו של גודווין לסנאט הוא "העברת הלפיד לדור אחר", כשם שגודווין היה לסנאטור הצעיר ביותר בעוד בירד היה הוותיק והמבוגר ביותר. גודווין הצהיר כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות המיוחדת לסנאט וכי יעזוב את תפקידו אחרי שייבחר מחליף קבוע בבחירות.
לפני שהושבע לתפקידו, התנער גודווין מהסנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית וקבע כי לא יתמוך בהצעות חוק אחדות שלהם. עם זאת, כאשר גודווין הושבע לסנאט ב-20 ביולי 2010, חבר במהירות ליוזמת עמיתיו הדמוקרטים להעביר חקיקה המרחיבה את דמי האבטלה, מאמץ שלפני כן לא צלח בעקבות פיליבסטר של חברי המפלגה הרפובליקנית. גודווין הצביע בעד מינויה של אלנה קגן לבית המשפט העליון, והיה חבר בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית וכן בוועדת התקציב; בוועדת הבריאות, החינוך העבודה והפנסיות ובוועדת הכללים והממשל.
תקופת כהונתו הקצרצרה בסנאט הגיעה לידי גמר ב-15 בנובמבר 2010, עם השבעתו של מנצ'ין. ב-2011 מינה מנהיג הרוב בסנאט, הסנאטור הארי ריד מנבדה, את גודווין לקדנציה בת שנתיים כראש נציבות הביקורת הכלכלית והביטחונית של ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין.
הערות שוליים

↑  שרה פיין סקארבו, Governor Makes Appointments To Independent Judicial Reform, מאורכב מתוך אתר West Virginia.gov.‏, 15 ביוני 2009 (באנגלית)
↑  ג'וזף ובר, W.Va. governor appoints ex-adviser to Byrd's Senate seat, באתר וושינגטון טיימס, 16 ביולי 2010 (באנגלית)
↑  סטפני קונדון, Carte Goodwin Clears Path for Senate to Extend Unemployment Benefits, באתר CBS News‏, 16 ביולי 2010 (באנגלית)
↑  Sen. Goodwin to vote to confirm Kagan, מאורכב מתוך אתר Sunday Gazette Mail‏, 5 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  פליסיה סונמז, Delaware's Coons, West Virginia's Manchin sworn in as U.S. senators, באתר וושינגטון פוסט, 15 בנובמבר 2010 (באנגלית)
↑  USCC Commissioners Page: Carte Goodwin, באתר United States-China Economic and Security Review Commission (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: G000561