stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ פיוריוס (1916)
הסבה > חימוש

פיוריוס שמרה על עשרה מתוך 11 תותחי BL 5.5 אינץ' (140 מ"מ) Mk I המקוריים שלה, חמישה מכל צד, להגנה עצמית מפני ספינות מלחמה של האויב. 6 תותחי QF 4 אינץ' Mark V החליפו את תותחי הנ"מ המקוריים שלה. ארבעה הורכבו על צידי סיפון הטיסה ושניים על הסיפון. ארבעת התותחים על סיפון הטיסה הוסרו במהלך ניסויים של סיפון הטיסה התחתון בשנים 1926–1927, אך רק שניים הוחלפו כאשר הניסויים הסתיימו. ארבעה תותחי QF 2 פאונד "פום-פום" יחידים הותקנו בשנת 1927. במהלך השיפוץ של פיוריוס מספטמבר 1930 – פברואר 1932, חליפת הנ"מ שלה השתנתה על ידי החלפת שני צריחי תותחי "פום-פום" 2 פאונד 8 קנים במקום תותחי ה-4 אינץ' הקדמיים על סיפון הטיסה שהוסרו קודם לכן.
תותחי ה-5.5 אינץ' (140 מילימטרים) וה-4 אינץ' (102 מילימטרים) הוחלפו במהלך השיפוץ של פיוריוס בתחילת 1939 בתריסר תותחי QF 4 אינץ' Mk XVI בצריחים תאומים דו-תכליתיים Mark XIX. שני צריחים היו על סיפון הטיסה לשעבר ועל הסיפון הרביעי, בעוד ארבעת האחרים היו מורכבים בשני צריחים בכל צד. שני צריחים נוספים Mark V של תותחי 2 פאונד נוספו לפני ומאחורי האי החדש שנוסף בו זמנית. בזמן שיפוץ מאוחר יותר בארצות הברית, האונייה צוידה במקסימום של 22 תותחי אורליקון 20 מ"מ אוטומטים המופעלים ידנית, שהחליפו את הצריח המרובע קנים של מקלעי ויקרס 0.50 קליבר.
מנהל יחיד של מערכת בקרת זווית גבוהה הותקן על האי ואחר על צריח מוגבה על סיפון הטיסה לשעבר. שני מנהלי בקרת אש עבור תותחי הפום-פום הורכבו על האי גם עבור התותחים שהורכבו בקדמת האי ומאחוריו.
שירות בין המלחמות

פיוריוס שובצה לצי האטלנטי לאחר הפעלתה ב-1925, אם כי היא בילתה חלק ניכר מהשנים הבאות בניסויים עבור כמעט כל מטוס במלאי הצי האווירי (FAA). אלה כללו בדיקות נחיתה וטיסה של מטוסים ימיים פיירי IIID ופיירי פלייקאצ'ר, עם ובלי גלגלים, כדי להשוות בין עיצובים שונים של מצופים מעץ ומתכת. סיפון הטיסה התחתון היה משומן כדי לאפשר להם להמריא במינימום קושי. פלייקאצ'ר מצויד במגלשי עץ נבדק גם הוא והתנהג בצורה משביעת רצון. ציוד העצירה כמעט ולא היה בשימוש במהלך הניסויים הללו והוא הוסר זמן קצר לאחר מכן. ב-1927 הותקנו פליסדות בקצה הסיפון (שוברי רוח) כדי למנוע ממטוסים להתעופף מהצד במזג אוויר קשה. נחיתת הלילה הראשונה של נושאת מטוסים בוצעה על ידי מטוס בלקברן דארט ב-6 במאי 1926 על סיפון פיוריוס. בשנות ה-20, האונייה נשאה בדרך כלל טייסת אחת של מטוסי קרב (פיירי פלייקאצ'ר), שתי טייסות תצפית (בלקברן בלקברן או אוורו ביזון), טייסת סיור אחת (פיירי III D) ושתי טייסות של מפציצי טורפדו (בלקברן דארט), כל אחת כללה בדרך כלל שישה מטוסים.
האונייה הופחתה למעמד מילואים ב-1 ביולי 1930 כהכנה לשיפוץ ממושך בדבונפורט מספטמבר 1930 עד פברואר 1932, התמקדה בהרכבת המכונות שלה ובחידוש צינורות הדוודים שלה. בנוסף, סיפון הרבע שלה הוגבה בסיפון אחד, חימוש הנ"מ תוקן ומתקני ריסוס מים הותקנו בהאנגרים. בסיום היא ערכה ניסוי בעוצמה מלאה ב-16 בפברואר 1932 שבו המהירות המרבית שלה הייתה 28.8 קשרים (53.3 קמ"ש) מתוך סך של 89,754 כוחות סוס (66,930 קילוואט).
פיוריוס הופעלה מחדש במאי 1932 כחלק מצי הבית עם צוות מצומצם לפני שהופעלה עם צוות מלא בנובמבר. ציוד עצירה רוחבי הותקן מתישהו במהלך אמצע שנות ה-30. היא נותקה לצי הים התיכון ממאי עד אוקטובר 1934. פיוריוס נכחה בסקירת צי ההכתרה בספיטהד ב-20 במאי 1937 עבור המלך ג'ורג' השישי. היא הפכה לאוניית הדרכה לנחיתה על נושאת מטוסים ב-1937, למרות ששובצה מחדש בין דצמבר 1937 למאי 1938 בדבונפורט, שם הקצה הקדמי של סיפון הטיסה התחתון שלה הורם כדי להפוך אותה לפחות רטובה מקדימה. במהלך משבר מינכן בספטמבר 1938, היא קיבלה את טייסות מס' 801, 821 ו-822 והצטרפה לצי בסקפה פלו, לפני שחידשה את חובות האימונים שלה לאחר סיום הפרשה בדרכי שלום. היא ספגה מכה קלה מהמשחתת אנקאונטר במהלך תקופה זו, אך ספגה נזק קל בלבד.
משנת 1933 ועד סוף 1938 נשא פיוריוס טייסת 801 שהטיסה בתחילה תערובת של שישה הוקר נמרוד ושלושה מטוסי פלייקאצ'ר. מטוסי הוקר אוספריי החליפו את מטוסי הפלייקאצ'ר בתחילת 1934 ומטוסי הנמרוד הוסרו באוקטובר 1936. טייסות 811 ו-822 יצאו למשימות סיור. הם הטיסו את מפציצי הטורפדו בלקברן ריפון, בלקברן באפין ופיירי סורדפיש, כמו גם את פיירי IIIF, פיירי סיל ומטוסי הסיור של בלקברן שארק.
האונייה זכתה לשיפוץ נרחב יותר מינואר עד מאי 1939 שבו הוסרו תותחי ה-5.5 אינץ' והפליסאדים שלה, והורכבו תותחי נ"מ על סיפון הטיסה שלה, מצופה בדלתות בקצה הקדמי של ההאנגר העליון, וניתן לה אי קטן בצד הימני. פיוריוס חידשה את תפקידי הכשרתה לאחר השלמת השיפוץ והמשיכה בהם עד אוקטובר 1939. כנושאת מטוסים להדרכה נשאה פיוריוס ב-1939 את טייסת 767, אשר הטיסה מפציצי טורפדו ומטוסי סיור שארק, סורדפיש ופיירי אלבקור, וטייסת 769, אשר הטיסה בלקברן סקואה, בלקברן רוק ומטוסי קרב גלוסטר גלדיאטור.
מלחמת העולם השנייה

פיוריוס נשארה בתפקידי אימון, בשילוב עם סריקות נגד צוללות מול החוף המזרחי של סקוטלנד עד ל-2 באוקטובר 1939. לאחר מכן היא שובצה בצי הבית כדי להחליף את קורייג'וס הטבועה ונשאה תשעה מטוסי סורדפיש מטייסת 816 ויחידה של שלושה מטוסי סורדפיש נוספים מטייסת 818. האונייה יצאה לפעולה ב-8 באוקטובר עם הצי כדי לצוד ללא הצלחה את סיירת המערכה הגרמנית גנייזנאו והאוניות המלוות שלה שזוהו ליד דרום נורווגיה. לאחר שחזרה מחיפוש זה, פיוריוס עזבה את מעגנה בסמוך לאוניית המערכה רויאל אוק בסקפה פלו לחיפושים חסרי תוחלת אחר אוניות גרמניות ב-13 באוקטובר, יום לפני שרויאל אוק הוטבעה על ידי U-47 בסקפה פלו. לאחר מכן היא הועברה להליפקס, נובה סקוטיה, שם היא וסיירת המערכה ריפאלס הקימו קבוצת ציד לפושטות גרמניות. פיוריוס שימשה כאוניית הדגל של השיירה שהביאה את רוב דיוויזיית הרגלים הקנדית הראשונה לבריטניה באמצע דצמבר 1939. בחושך ב-17 בדצמבר, ספינת האוקיינוס SS Samaria לכיוון מערב עברה דרך השיירה בתנאי חוסר ראות, תלשה את התרנים האלחוטיים האופקיים בצד הימני של פיוריוס, הפילה חמש סירות הצלה תלויות מהצד הימני של RMS Aquitania, ופשוט פספסה את הספינות השלישית והרביעית בתור.
מלחמת העולם השנייה > המערכה בנורווגיה

פיוריוס הצטרפה לצי הבית מול חופי נורווגיה ב-10 באפריל 1940 כשרק 18 מטוסי סורדפיש מטייסות 816 ו-818 יצאו לדרך; אף מטוס קרב לא הצליח להצטרף לאונייה בזמן. 16 מטוסי סורדפיש ביצעו התקפות טורפדו לא מוצלחות על ספינות גרמניות בנמל טרונדהיים למחרת בבוקר. ב-12 באפריל, שתי הטייסות ניסו לתקוף ספינות גרמניות בנרוויק במזג אוויר גרוע. מאוכזבים מכישלון התקפות הטורפדו ביום הקודם, הם נשאו במקום פצצות. טייסת 818, שביצעה את המתקפה הראשונה, גרמה נזק למספר ספינות נורווגיות שנתפסו, אך איבדה שני מטוסים מאש נ"מ, למרות שהצוותים חולצו על ידי הסיירת הבריטית פנלופ והמשחתת פנג'אבי. לאחר פיגור של 40 דקות, טייסת 816 נאלצה לחזור לאחור בגלל מזג אוויר סוער. מטוס אחד אבד בזמן הנחיתה, אך הצוות הוחזר. מתקפה נוספת הושקה למחרת בתמיכה בספינות הבריטיות שנכנסו לנרוויק, אך הן תרמו מעט וזוג נוסף של מטוסי סורדפיש הופל.
פיוריוס, שהצטוותה להישאר מאחור לאחר שחלק הארי של צי הבית יצא ב-15 באפריל, עזבה את אזור נרוויק ב-14 באפריל, בליווי שלוש משחתות, כדי לתדלק בטרומסה. בדרך, מטוסי הסורדפיש שלה תקפו מטוסי תובלה יונקרס Ju 52 שנחתו על אגם Hartvikvatnet הקפוא במרחק של כ 10 מיל (16.1 קילומטרים) צפונית מזרחית לנרוויק. שניים ממטוסי היונקרס Ju 52 נהרסו וכמה אחרים ניזוקו. היא הגיעה לנמל ב-16 באפריל כשנותר לה רק 27% מהדלק. היא נשארה שם עד 18 באפריל, אז יצאה דרומה כדי לסייר באזור נרוויק. היא הותקפה בדרך על ידי מפציץ יחיד היינקל He 111 מהטייסת ה-II. / כנף KG 26 מגובה רב מאוד. שתי פצצות גדולות פספסו בקושי את האונייה, הקרובה ביותר רק 11 יארד (10.1 מטרים) מהירכתיים השמאליות. ההלם הרעיד את צירי המדחף שלה והרס את טורבינת הלחץ הגבוה הפנימית השמאלית, כך שהיא הוגבלה ל-20 קשר (37 קמ"ש; 23 מייל לשעה). פיוריוס נשארה מול חופי נורווגיה למרות הנזק וניסתה לשגר מטוסים ב-22 באפריל, למרות מזג אוויר סוער, כדי להרתיע כלי טיס גרמניים מלספק אספקה לכוחות הגרמנים בנרוויק. מטוס אחד הופל על ידי הגרמנים והאחרים חזרו ודיווחו על סופות שלגים כבדות בין האונייה לנרוויק. מזג האוויר החמיר למחרת וקפטן טרוברידג' החליט להפליג להארסטד כדי לבדוק את הנזק מההחטאה הקרובה. הנזק היה חמור יותר ממה שחשבו בתחילה והוא הורה לחזור לבריטניה. רק שישה מתוך תשעת מטוסי הסורדפיש שנותרו היו ניתנים לשימוש.
לאחר תיקונים מהירים, שכללו הסרה של כמה שורות של להבי טורבינה, פיוריוס חזרה ב-18 במאי כשהיא נושאת את מטוסי הגלדיאטור של טייסת 263 שהוקמה מחדש; הם הוטסו ב-21 במאי לאחר שהבסיס שלהם בברדופוס היה מוכן. מטוס גלדיאטור אחד והמטוס סורדפיש המנחה התרסקו בדרך וכל אנשי הצוות נהרגו. האונייה הפליגה לסקפה פלו לאחר שכל מטוסי הגלדיאטור שוגרו, כשהיא נושאת רק שישה מטוסי גלדיאטור של טייסת 804 ותשעה מטוסי סורדפיש של טייסת 816 להגנה עצמית בזמן שהיא נושאת את טייסת 263.
ב-14 ביוני, כשהיא נושאת רק מחצית מטייסת 816 להגנתה, הפליגה פיוריוס ללא ליווי להליפקס, נובה סקוטיה כשהיא נושאת מטילי זהב בשווי של 18,000,000 ליש"ט. ב-1 ביולי היא ליוותה שיירה של חיילים קנדיים שנסעו לאיסלנד מהליפקס והעבירה כמעט מעל 50 מטוסים, חלקי חילוף ותחמושת. מיוזמתו, קפטן טרוברידג' הורה להשתמש בכל השטח הפנוי לסוכר שנועד לבריטניה. היא העמיסה מחדש את שאר טייסת 816, כמו גם תשעה מטוסי סקוואה של טייסת 801 ותשעה מטוסי סורדפיש של טייסת 825, וביצעה מספר תקיפות אוויריות על ספנות במימי נורווגיה ועל בסיס המטוס הימי בטרומסה עד אוקטובר 1940, בהם אבדו כמה מטוסים. שתי טייסות הסורדפיש ירדו לאחר מכן כדי לפנות מקום כשהיא התכוננה לחדש את תפקידה כמובילת מטוסים.
גמר ה-NBA

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל 
 תאריך ייסוד:  1947 
 ארגון מפעיל:  NBA
 מספר מתמודדים:  2
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית, קנדה קנדה
 זוכה:  בוסטון סלטיקס (זכייה 18)
 הכי הרבה זכיות:  בוסטון סלטיקס (18 זכיות)
 מפעל נמוך יותר:  הגמרים האזוריים ב-NBA (מערב, מזרח)
 
גמר ה-NBA (באנגלית: NBA Finals, ידוע מטעמי חסות מ-2018 גם כ-NBA FInals presented by YouTube TV) הוא סדרת האליפות השנתית של ליגת ה-NBA. אלופי המזרח והמערב משחקים בסדרת הטוב מ-7 כדי לקבוע את אלופת הליגה. לקבוצה שזוכה בסדרה מוענק גביע לארי אובריאן, שהחליף את גביע וולטר בראון ב-1983.
הסדרה נודעה בתחילה כגמר ה-BAA לפני עונת 1949/1950, אז התמזגה ליגת ה-BAA עם ליגת ה-NBL כדי ליצור את ה-NBA.
גמר ה-NBA היה בנוי בתחילה במתכונת 2–2–1–1–1 (הקבוצה בעלת יתרון הביתיות מארחת את שני המשחקים הראשונים, ובמידת הצורך גם את החמישי והשביעי). בשנת 1985, כדי להקל על כמות הנסיעות הארוכות, הוא שונה למתכונת 2–3–2, כאשר שני המשחקים הראשונים ושני המשחקים האחרונים בסדרה נערכו באולם של הקבוצה שהרוויחה יתרון ביתיות על ידי מאזן טוב יותר במהלך העונה הסדירה. בשנת 2014 שוחזר הפורמט 2–2–1–1–1.
בסך הכל 20 מועדונים זכו בגמר ה-NBA, כאשר בוסטון סלטיקס הוא האחרון שבהם, ב-2024. הסלטיקס מחזיקים גם בשיא הזכיות, לאחר שזכו 18 פעמים. בוסטון זכתה גם בתארים הרבים ביותר ברציפות, 8, בין השנים 1959 ל-1966. הלייקרס התמודדו הכי הרבה פעמים בגמר ה-NBA, עם 32 הופעות. המזרח סיפק הכי הרבה אלופים, עם 39 זכיות של 10 מועדונים; לאזור המערבי יש 36, מ-10 מועדונים.
היסטוריה > 1946–1956: תחילת שושלת הלייקרס

בתחילת הכדורסל המקצועני המודרני ה-NBA נשלטה על ידי מיניאפוליס לייקרס, שזכו במחצית מעשרת התארים הראשונים. גם פילדלפיה ווריורס זכו במספר אליפויות, כולל התואר הראשון ב-1947 ועוד אחד ב-1956. לאחר שנוסדה בשנת 1946 השלימה ליגת ה-BAA את עונת הפתיחה שלה באפריל 1947 כאשר פילדלפיה ווריורס ניצחה את שיקגו סטאגס בחמישה משחקים. בעונה שלאחר מכן הווריירס יגיעו שוב לגמר, אולם הם הפסידו לבולטימור בולטס שנכחדו כעת. עד היום הבולטימור בולטס היא הקבוצה היחידה שזכתה באליפות והתפרקה.
ב-1948 זכו המיניאפוליס לייקרס באליפות ליגת ה-NBL היריבה לפני שהצטרפו ל-BAA. בראשות חבר היכל התהילה העתידי ג'ורג' מייקן, הלייקרס זכו באליפות ה-BAA השלישית והאחרונה ב-1949 כשגברו על רד אאורבך והוושינגטון קפיטולס. ה-BAA התמזגה עם ה-NBL כדי ליצור את ה-NBA לפני עונת 1949/1950. הלייקרס זכו באליפות ה-NBA הראשונה ב-1950 והפכו לקבוצה הראשונה שזוכה פעמיים באליפות.
ב-1951 ניצחו הרוצ'סטר רויאלס את הניו יורק ניקס בגמר היחיד שבו התחרו שתי קבוצות מאותה מדינה. זה יהיה הראשון מבין שלושה הפסדים רצופים בגמר לניקס, שכן הם יפסידו בגמרים של 1952 ו-1953 ללייקרס. הלייקרס זכו שוב ב-1954 כדי להפוך לקבוצה הראשונה שזוכה בשלוש אליפויות רצופות. זו תהיה האליפות החמישית בשש שנים עבור הלייקרס והתואר האחרון שלהם במיניאפוליס. ב-1955 הסירקיוז נשיונלס זכו בתואר היחיד שלהם לפני שהפכו לפילדלפיה 76', וב-1956 הווריורס זכו בתואר השני והאחרון שלהם בפילדלפיה לפני שעברו לקליפורניה.
מבין חמשת המועדונים שזכו באליפות מ-1947 עד 1956, אחד פורק וארבעת האחרים עברו מקום עד 1964.
היסטוריה > 1957–1969: שושלת הסלטיקס

בוסטון סלטיקס עלתה 11 פעמים לגמר ה-NBA מתוך 12 עונות (1956/1957 עד 1968/1969) וזכו בשמונה אליפויות רצופות מ-1959 עד 1966. תקופה זו מסמנת את פרק הזמן הגדול ביותר שקבוצה בודדת היוותה למעלה מ-65% מההופעות בגמר, וכוללת גם את הפעם היחידה שבה גמר ה-NBA הוכרע בהארכה כפולה (1957).
עם הקמת שושלת הסלטיקס ב-1957, בראשות הסנטר ביל ראסל, הקבוצה חוותה הצלחה גדולה. למרות קושי מסוים כשהתמודדו מול קבוצות בראשות וילט צ'מברלין, במשך רוב שנות ה-50 המאוחרות וה-60, הסלטיקס וראסל הצליחו לצאת עם ידם על העליונה.
בשנת 1964, צ'מברלין, שעבר למדינת קליפורניה לצד קבוצתו, הוביל את סן פרנסיסקו ווריורס לאליפות המערב, אך שוב לא הצליח לנצח את הסלטיקס. בעונה שלאחר מכן, הוא חזר לאזור המזרחי כדי להצטרף לפילדלפיה 76'.
הקרב הראשון בין שני הכוכבים בפלייאוף ה-NBA היה ב-1966, כשבוסטון ניצחה בסדרה 4–1. בעונה שלאחר מכן הורה מאמן הסיקסרס, אלכס האנום, לצ'מברלין להתמקד יותר במשחק קבוצתי, כדי להימנע מהגנות הדאבל-טים (שמירה כפולה). השינוי הטקטי הזה הביא את הקבוצה לשיא חדש של 68 ניצחונות בעונה שלאחר מכן, כמו גם לניצחון על הסלטיקס ולזכייה בגמר 1967 מול הסן פרנסיסקו ווריורס. ב-1968 התגברה בוסטון על פיגור 1–3 מול פילדלפיה והגיעה שוב לגמר, שם ניצחו את לוס אנג'לס לייקרס כדי לזכות שוב באליפות.
ב-1969 לסלטיקס היה קושי גדול להעפיל לפלייאוף, מכיוון שהייתה להם קבוצה מזדקנת ופציעות מרובות של מספר שחקנים. הם העפילו לפלייאוף בתור המדורגת הרביעית והאחרונה במזרח, בעוד שהלייקרס, שצירפו את צ'מברלין לכוכבים ג'רי וסט ואלג'ין ביילור, ניצחו במערב וניסו לזכות באליפות ראשונה מאז המעבר ללוס אנג'לס. הלייקרס החזיקו ביתרון 2–1 לקראת משחק 4 והובילו 87–86 עם כדור ביד 10 שניות לסיום, אבל אחרי מהפך סם ג'ונס קלע והעניק לסלטיקס ניצחון דחוק 88–87 שהשווה את הסדרה. הסדרה הייתה בסופו של דבר שוויונית 3–3 לקראת משחק 7 בלוס אנג'לס, כאשר בעלי הלייקרס ג'ק קוק תלה בלונים באולם בציפייה לניצחון של הלייקרס. ג'רי וסט ספג פציעות בירכו ובהאמסטרינג במהלך הסדרה, אך חזר לשחק למשחק האחרון. ראסל ניצל את הניידות החסרה החדשה הזו במערב כדי לארגן התקפות מתפרצות בכל הזדמנות עבור הסלטיקס, מה שאפשר להם להוביל מוקדם. הם עצרו קאמבק מאוחר של הלייקרס וניצחו 108–106 במשחק ובסדרה כולה, וזכו באליפות ה-11 שלהם ב-13 שנים.
מכיוון שכוכבים רבים עזבו את הקבוצה או פרשו בעקבות הניצחון הזה, הוא מוכר במידה רבה כגמר ה-NBA האחרון שנערך על ידי שושלת הסלטיקס.
היסטוריה > 1970–1979: העשור הפתוח ביותר

בשנות ה-70 הגיעו עשר קבוצות שונות לגמר ושמונה קבוצות שונות זוכות באליפות, הכי הרבה מכל עשור ב-NBA, כשרק הסלטיקס וניו יורק ניקס זכו פעמיים.
ב-1970, הגמר הפגיש את הניו יורק ניקס מול הלוס אנג'ס לייקרס. ברגעי הסיום של משחק 3, כשהסדרה בשוויון, ג'רי וסט קלע ממרחק של 18 מטרים כדי להשוות את המשחק, זריקה שהפכה לאחת המפורסמות אי פעם. עם זאת, הניקס ניצחו בהארכה והמשיכו במומנטום שלהם לניצחון 4–3, והפכו לקבוצה הראשונה אחרי שושלת הסלטיקס שזוכה באליפות NBA. מילווקי באקס זכו גם הם בתואר הראשון שלהם, כשניצחו את בולטימור בולטס ב-1971.
שתי עונות אחרי שהפסידו בגמר, הלייקרס ניצחו 33 משחקים רצופים, הרצף הארוך ביותר בתולדות ה-NBA. עד סוף העונה, הם שברו את שיא הניצחונות הרבים ביותר בעונה עם 69, אחד יותר מפילדלפיה 76' בעונת 1966/67, לפני שזכו באליפות בפעם הראשונה מאז המעבר ללוס אנג'לס. הניקס חזרו לזכות בגמר שוב עונה לאחר מכן, האליפות השנייה שלהם.
למרות עליית הניקס, האליפות של 1974 חזרה לסלטיקס.
בעקבות הצלחת הלייקרס, שנות ה-70 אופיינו בפריצת דרך גדולה של מועדוני המערב בליגה. ב-1975, לאחר שהשיגו מאזן עונה סדירה של 48–34, גולדן סטייט ווריורס ניצחה בסוויפ את וושינגטון בולטס 4–0 בגמר ה-NBA של 1975. ב-1976 פיניקס סאנס, לאחר שמונה שנות קיום בלבד, התגברה על מאזן שלילי בתחילת העונה כדי לבנות רצף ניצחונות מדהים ולסיים במאזן 42–40 חיובי. הם ניצחו בפלייאוף את סיאטל סופרסוניקס והווריירס, לפני שהתמודדו נגד בוסטון בגמר. הקבוצות היו בשוויון לאחר ארבעת המשחקים הראשונים, לפני שמשחק 5 נכנס לשלוש הארכות ובוסטון ניצחה 128–126. הסלטיקס הצליחו להשיג במהירות את האליפות ה-13 שלהם, כשגברו על הסאנס 87–80 במשחק 6.
מועדונים אחרים שזכו בתארים הראשונים שלהם בשנות ה-70 כללו את פורטלנד טרייל בלייזרס ב-1977, ואת וושינגטון בולטס, שניצחו את הסופרסוניקס ב-1978. הסופרסוניקס הצליחו לנקום בבולטס בעונה שלאחר מכן וזכו בתואר הראשון שלהם ב-1979.
היסטוריה > 2011–2014: שליטת ההיט

אחרי עונת 2010, מיאמי היט החתימה מחדש את קפטן הקבוצה דוויין וייד וצירפה את השחקנים החופשיים לברון ג'יימס וכריס בוש כדי ליצור את שלושת הגדולים שלהם. ההיט נחשבו אז על ידי רבים לפייבוריטים לזכייה במספר אליפויות. הם הופיעו בארבעת הגמרים הבאים, וזכו בשניים ב-2012 וב-2013.
ההופעה השנייה של ההיט בגמר הייתה ב-2011, שם שיחקו מול דאלאס מאבריקס בשחזור הגמר חמש שנים קודם לכן. המאבריקס, בראשות דירק נוביצקי, ג'ייסון טרי, טייסון צ'נדלר וג'ייסון קיד, ניצחו בסדרה 4–2, כאשר נוביצקי נבחר ל-MVP של הגמר. ההיט חזרו לגמר בשנה שלאחר מכן מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר בהשתתפות ה-MVP העתידיים ראסל וסטברוק, ג'יימס הארדן ומלך הסלים 3 פעמים קווין דוראנט. לאחר שהת'אנדר ניצחו במשחק 1 בבית, ההיט ניצחו ארבעה משחקים רצופים וניצחו בסדרה 4–1, והפכו לקבוצה הראשונה שזוכה באליפות לאחר פיגור בשלוש סדרות פלייאוף. ג'יימס זכה באליפות הראשונה שלו ונבחר ל-MVP של גמר ה-NBA.
ההיט זכו שוב באליפות ב-2013, הפעם על חשבון סן אנטוניו ספרס, כשהגמר היה הראשון מאז 1987 הכולל ארבעה MVP לשעבר של הגמר, עם טים דאנקן (1999, 2003, 2005) וטוני פארקר (2007) בספרס, ו-וייד (2006) וג'יימס (2012) עבור ההיט. הספרס עלו ליתרון 3–2 בסדרה, אבל ההיט חזרו עם ניצחון במשחק 6, עם שלשה של ריי אלן בשניות הסיום של הזמן הרגיל כדי לשלוח את המשחק להארכה. המשחק נחשב לאחד ממשחקי הפלייאוף הגדולים בתולדות ה-NBA. ההיט ניצחו במשחק 7, 95–88, וזכו בתואר. לברון נבחר ל-MVP של הגמר שנה שנייה ברציפות.
בחיפוש אחר אליפות שלישית ברציפות, ההיט הגיע לגמר 2014 מול הספרס בשחזור גמר 2013. ללא ג'יימס במשחק 1 (התכווצויות ברגליים), הספרס סיימו את המשחק בריצת 31–9 וניצחו 110–95. ההיט חזרו במשחק 2, אבל זה היה הניצחון היחיד שלהם בסדרה, שכן הספרס ניצחו במשחקים 3 ו-4 במיאמי ובמשחק 5 בבית כדי לזכות באליפות, הראשון שלהם מאז 2007 והתואר החמישי והאחרון של דאנקן. קריירה. קוואי לנארד נבחר ל-MVP של הגמר, והפך ל-MVP השלישי הצעיר ביותר אחרי דאנקן ומג'יק ג'ונסון.
היסטוריה > 2020–הווה

למגפת הקורונה הייתה השפעה משמעותית על שתי העונות הבאות. עונת 2019/2020 הופסקה במרץ 2020, והתחדשה בלוח זמנים מקוצר ביולי 2020 בתוך בועת ה-NBA באורלנדו, פלורידה, ללא קהל. לוס אנג'לס לייקרס ומיאמי היט נפגשו בגמר ה-NBA של 2020, הפעם הראשונה בתולדות ה-NBA ששתי קבוצות שהחמיצו את הפלייאוף בשנה שלפני כן נפגשו בגמר, והפעם הראשונה שבה גמר ה-NBA שוחק באתר נייטרלי ללא אוהדים. הלייקרס ניצחו בסדרה 4–2, וזכו בתואר ה-17 שלהם להשוות את השיא של בוסטון סלטיקס. לברון ג'יימס נבחר ל-MVP של הגמר בפעם הרביעית בקריירה שלו, והפך לשחקן הראשון שזוכה בפרס עם שלושה מועדונים שונים.
גם עונת 2020/2021 התקצרה בגלל המגפה. גמר 2021 התקיים בין פיניקס סאנס, בראשות הרכז הוותיק כריס פול, לבין מילווקי באקס, בראשות ה-MVP של העונה הסדירה פעמיים, יאניס אדטוקומבו. זה היה הגמר הראשון מאז 1971 שלא כלל שחקנים שזכו קודם לכן באליפות. הסאנס עלו ליתרון מוקדם של 2–0 בסדרה, אבל הבאקס ניצחו בארבעת המשחקים הבאים כדי לנצח את הסדרה בשישה משחקים, כאשר אדטוקומבו זוכה בתואר MVP של הגמר לאחר שבמשחק השישי והאחרון קלע 51 נקודות.
בעונת 2021/2022 חזרה הליגה למתכונתה הרגילה, וגמר הליגה התקיים בין גולדן סטייט ווריורס, בראשות סטפן קרי, לבין בוסטון סלטיקס, בראשות ג'ייסון טייטום. אף על פי שיתרון הביתיות היה בהתחלה של הווריורס, הם הפסידו את המשחק הראשון בצ'ייס סנטר, וניצחו את השני. הסלטיקס ניצחו את המשחק הראשון ב-TD גארדן והפסידו את השני, בו סטפן קרי רשם את אחת מהופעות הגמר הטובות ביותר שלו בקריירה עם 43 נקודות, 10 ריבאונדים ו-7 שלשות. הסדרה חזרה לקליפורניה בשוויון 2–2, ושם ניצחו הווריורס 104–94 והיו מרחק ניצחון אחד בבוסטון מאליפות. ב-16 ביוני 2022 ניצחו הווריורס 103–90 בביתה של בוסטון וזכו באליפות שביעית בתולדותיהם. קרי זכה לראשונה בקריירה בפרס ה-MVP של סדרת הגמר, לאחר שבמשחק האחרון קלע 34 והוביל את קבוצתו לאליפות רביעית וגמר שישי בשמונה שנים.
בעונת 2022/2023 העפילו לגמר מיאמי היט, שדורגה שמינית במזרח והפכה לשנייה שמעפילה לגמר ממקום זה מאז ניו יורק ניקס ב-1999, ודנוור נאגטס, שהעפילה לראשונה בתולדותיה למעמד. דנוור ניצחה את המשחק הראשון בביתה 104–93 והפסידה את השני 108–111. עם זאת, את שני המשחקים במיאמי ניצחו הנאגטס והיו במרחק ניצחון אחד מאליפות. ב-12 ביוני 2023 ניצחו הנאגטס 94–89 בביתם וזכו באליפות NBA ראשונה בתולדותיהם. ניקולה יוקיץ' זכה בפרס ה-MVP של הגמר לראשונה בקריירה. גם מיאמי וגם הניקס של 1999 הפסידו בגמר 1–4 לקבוצה מהמערב.
בעונת 2023/2024 העפילו לגמר בוסטון סלטיקס ודאלאס מאבריקס. בוסטון ניצחה בשלושת המשחקים הראשונים, לפני שדאלאס צימקה ל-1–3 בניצחון 122–84, השלישי בגודלו בהיסטוריה של הגמר. עם זאת, הסלטיקס ניצחו 106–88 במשחק החמישי בביתם וזכו באליפות בפעם ה-18, שיא NBA. ג'יילן בראון נבחר ל-MVP של הגמר.
חסות

כחלק משותפות רב שנתית שהחלה ב-2018, שירות הטלוויזיה באינטרנט YouTube TV הפך לנותן החסות של גמר ה-NBA.
מאזנים קבוצתיים > מועדונים פעילים ללא הופעות בגמר

| קבוצה | מספר עונות | נוסדה | הישגים אחרים |
| --- | --- | --- | --- |
| באפלו ברייבס/סן דייגו/לוס אנג'לס קליפרס | 52 | 1970 | הגיעה לגמר המערב ב-2021 והפסידה. |
| שארלוט בובקטס/הורנטס | 33 | 1988 | הגיעה לחצי גמר המזרח ארבע פעמים, ב-1993, 1998, 2001 ו-2002 אך הפסידה בכל הפעמים. |
| מינסוטה טימברוולבס | 32 | 1989 | הגיעה לגמר המערב ב-2004 וב-2024 והפסידה. |
| ונקובר/ממפיס גריזליס | 26 | 1995 | הגיעה לגמר המערב ב-2013 והפסידה. |
| ניו אורלינס/אוקלהומה סיטי הורנטס/פליקנס | 20 | 2002 | הגיעה פעמיים לחצי גמר המערב, ב-2008 וב-2018, אך הפסידה בשתי הפעמים. |
מאזנים קבוצתיים > מאזן משחקים בודדים

| מש' | קבוצה | נ' | ה' | % | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 185 | לוס אנג'לס לייקרס | 93 | 92 | 50.3% | מחזיקה בשיא המשחקים בגמר, עם מאזן 20–15 חיובי במיניאפוליס ו-73–77 שלילי בלוס אנג'לס. ניצחה 4–2 בהופעתה האחרונה בגמר ב-2020. |
| 140 | בוסטון סלטיקס | 83 | 57 | 59.2% | רשמה את הסוויפ (ניצחון 4–0) הראשון בתולדות הגמר. ניצחה 4–1 בהופעתה האחרונה בגמר ב-2024. |
| 65 | גולדן סטייט ווריורס | 38 | 27 | 58.4% | מאזן 10–6 חיובי בפילדלפיה, 3–8 שלילי בסן פרנסיסקו ו-25–13 במיקומם הנוכחי. ניצחו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2022. |
| 53 | פילדלפיה 76' | 24 | 29 | 45.3% | מאזן 9–11 שלילי בסירקיוז ו-15–18 שלילי בפילדלפיה. הפסידה 4–1 בהופעתה האחרונה בגמר ב-2001. |
| 48 | ניו יורק ניקס | 20 | 28 | 41.7% | הפסידו 4–1 בהופעתם האחרונה בגמר ב-1999. |
| 40 | דטרויט פיסטונס | 22 | 18 | 55% | מאזן 4–8 שלילי בפורט ויין ו-18–10 חיובי בדטרויט. הפסידו 4–3 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2005. |
| 39 | מיאמי היט | 18 | 21 | 46.1% | הפסידו 1–4 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2023. |
| 35 | שיקגו בולס | 24 | 11 | 68.6% | מחזיקים באחוזי הניצחונות במשחקים בודדים בגמר הגבוהים ביותר. ניצחו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-1998. |
| 34 | סן אנטוניו ספרס | 23 | 11 | 67.6% | ניצחו 4–1 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2014. |
| 26 | קליבלנד קאבלירס | 7 | 19 | 26.9% | הקבוצה הראשונה שמתגברת על פיגור 3–1 לניצחון בגמר. הפסידו 4–0 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2018. |
| 25 | אטלנטה הוקס | 11 | 14 | 44% | כל ההופעות בגמר היו בסנט לואיס. |
| 23 | יוסטון רוקטס | 12 | 11 | 52.2% | ניצחו 4–0 בהופעתם האחרונה בגמר ב-1995. |
| 23 | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | 10 | 13 | 43.5% | מאזן 9–9 בסיאטל ו-1–4 שלילי באוקלהומה סיטי. הפסידו 1–4 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2012. |
| 20 | וושינגטון ויזארדס | 5 | 15 | 25% | מאזן 0–4 שלילי בבולטימור ו-5–11 שלילי בוושינגטון (כולם בשם בולטס). |
| 18 | פיניקס סאנס | 6 | 12 | 33.3% | הפסידו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2021. |
| 17 | מילווקי באקס | 11 | 6 | 64.7% | ניצחו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2021. |
| 17 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 7 | 10 | 41.2% | הפסידו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-1992. |
| 17 | דאלאס מאבריקס | 7 | 10 | 41.2% | הפסידו 4–1 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2024. |
| 12 | יוטה ג'אז | 4 | 8 | 33% | הפסידו 4–2 שני הגמרים בהם השתתפו (1997 ו-1998), שניהם נגד הבולס. |
| 10 | ברוקלין נטס | 2 | 8 | 20% | כל ההופעות בגמר היו בניו ג'רזי. הפסידו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2003. |
| 9 | אורלנדו מג'יק | 1 | 8 | 11.1% | הפסידו 4–1 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2009. |
| 7 | סקרמנטו קינגס | 4 | 3 | 57.1% | כל ההופעות בגמר היו ברוצ'סטר. |
| 6 | בולטימור בולטס | 4 | 2 | 66.7% | המועדון התפרק. לא להתבלבל עם בולטימור בולטס שהמשיכו לוושינגטון ויזארדס. |
| 6 | טורונטו ראפטורס | 4 | 2 | 66.7% | ניצחו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2019. |
| 6 | אינדיאנה פייסרס | 2 | 4 | 33.3% | הפסידו 4–2 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2000. |
| 6 | וושינגטון קפיטולס | 2 | 4 | 33.3% | המועדון התפרק. |
| 5 | דנוור נאגטס | 4 | 1 | 80% | ניצחו 4–1 בהופעתם האחרונה בגמר ב-2023. |
| 5 | שיקגו סטאגס | 1 | 4 | 20% | המועדון התפרק. |
הללויה (שיר של להקת הנח"ל)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת הנח"ל
 יצא לאור:  1967 
 סוגה:  מוזיקה פופולרית 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  יאיר רוזנבלום 
 לחן:  יאיר רוזנבלום 
 
הללויה הוא שיר שכתב והלחין יאיר רוזנבלום. השיר הוא שיר תקווה לשלום.
את השיר כתב רוזנבלום לתוכניתה של להקת הנח"ל, "הנחלאים באים, הנחלאים באים", משנת 1967. רוזנבלום שימש כמנהלה המוזיקלי של הלהקה. את כל שירי התכנית עיבד מוזיקלית רוזנבלום.
השיר הוא חלק מפסקול הסרט הלהקה ומבוצע שם על ידי הרכב השחקנים, רבים מהם בוגרי להקות צבאיות.
הערות שוליים

↑  הללויה – מילים וביצועים | רוזנבלום, יאיר, 1944-1996 מלחין מחבר | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑   הלהקה 8 הללויה, סרטון בערוץ "yiffah YT", באתר יוטיוב (אורך: 02:35)
יוסי מזרחי (עיתונאי)

| --- | --- |

מזרחי בינואר 2012
 לידה:  24 בנובמבר 1974 (בן 50)  אשדוד 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חברת החדשות, צפון ללא הפסקה
 סוג כתב:  כתב תחקירים ומגזין
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  yossimiz.1
 
יוסי מזרחי (נולד ב-24 בנובמבר 1974) הוא עיתונאי וכתב תחקירים ומגזין בחדשות 12.