stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל קוריר
ביוגרפיה

קוריר גדל באיטן (אנ') שבקניה. בנעוריו התחרה בריצת 400 מטר, ובאפריל 2016 עבר להתחרות בריצת 800 מטר.
ב-2016 החל ללמוד ולהתאמן במסגרת אוניברסיטת טקסס באל פאסו שבארצות הברית. בינואר 2017 קבע שיא עולם בריצת 600 מטר באולם בתוצאה של 1:14.97 דקות. במרץ 2017 זכה באליפות האתלטיקה באולם של ה-NCAA וביוני זכה באליפות ה-NCAA באצטדיון בזמן של 1:45.03 דקות. ביולי 2017 ניצח בתחרות ליגת היהלום במונקו בשיא אישי של 1:43.10 דקות. באוגוסט 2017 החליט להפוך למקצוען ולוותר על המשך זכאותו להתחרות במסגרת ה-NCAA. הוא חתם על חוזה עם חברת נייקי. במקביל הוא ממשיך ללמוד באוניברסיטה ולהתאמן תחת מאמן האתלטיקה שלה.
בפברואר 2018 קבע בתחרות באולם בניו יורק תוצאה של 1:44.21 דקות המהווה שיא אפריקה ומדרגת אותו שלישי בכל הזמנים. ביולי 2018 ניצח בתחרות ליגת היהלום בלונדון ושיפר את שיאו האישי באצטדיון ל-1:42:05 דקות, תוצאה המדרגת אותו שישי בכל הזמנים. באוגוסט 2018 זכה במדליית כסף באליפות אפריקה באתלטיקה בתוצאה של 1:45.65 דקות ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים 4X400 מטר.
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב בתוצאה של 1:45.06 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכה במדליית זהב בתוצאה של 1:43.71 דקות.
הערות שוליים

↑  Who Is Emmanuel Korir – The Freshman That Set A World’s Best in the 600m? “I Think He Could Be a World Champion in the 800”, ‏letsrun.com, ‏ 1 בפברואר 2017
↑  Korir Declares to Run Professionally for Nike, אוניברסיטת טקסס אל פאסו, 18 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14755084
עמנואל פרחי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1978 הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  23 ביולי 2020 (בגיל 41) קיימברידג', ארצות הברית 
 שם לידה:  Emmanuel Ernest Daniel Farhi 
 ענף מדעי:  מקרו-כלכלה 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר (2001)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (2006)  תיכון לואי הגדול  בית הספר לכלכלה של פריז 
 מנחה לדוקטורט:  Ricardo J. Caballero, Iván Werning 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (2006) 
 תלמידי דוקטורט:  Charles-Henri Weymuller, David Rezza Baqaee, Benjamin Michael Hebert 
 פרסים והוקרה:  Germán Bernácer Prize (2009)  פרס הכלכלן הצעיר הטוב ביותר בצרפת (2013)  עמית החברה האקונומטרית (2015)  קונקור ז'נרל 
 
עמנואל פרחי (בצרפתית: Emmanuel Farhi;‏ 8 בספטמבר 1978 – 23 ביולי 2020) היה כלכלן צרפתי ממוצא יהודי ופרופסור בחוג לכלכלה באוניברסיטת הרווארד. תחום התמחותו היה מקרו-כלכלה.
השכלה

פרחי נולד ב-1978, בן לכלכלן יהודי ממוצא מצרי. גדל בפריז ולמד בתיכון לואי הגדול. במסגרת התיכון זכה בתחרות החשובה בצרפת בתחום הפיזיקה, ולאחר מכן למד מתמטיקה בתוכנית מכינה קדם-אקדמית לאחד ממוסדות גרנד אקול. הוא הגיע למקום הראשון במבחני הקבלה לאקול פוליטקניק, אך בחר ללמוד באקול נורמל סופרייר בחוג למתמטיקה. בשנת 2001 התגייס לשירות המדינה במסגרת תוכנית קור דה מין (Corps des Mines). בשנת 2006 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
קריירה

פרחי שימש כיועץ כלכלי לראש ממשלת צרפת בשנים 2010–2012, וכיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד מאז 2006 (בשנת 2010 קיבל קביעות). מחקריו עסקו במקרו-כלכלה, הבנה ומניעה של משברים פיננסיים, הבנת ההשלכות של מדיניות פיסקלית ועוד.
זכה בפרסים רבים בתחום הכלכלה, לרבות פרס ז'ראר ברנאסה לכלכלן האירופאי הטוב ביותר מתחת לגיל 40 (2009), פרס מלינבו (Malinvaud, 2011), פרס הכלכלן הצעיר הטוב ביותר בצרפת (2013), ואחרים.
לצד פרסומים אקדמיים רבים, בשנת 2011 פרחי פרסם ספר בשם "משנים את המערכת המוניטרית הבינלאומית" (Reforming the International Monetary System).
טענתו המרכזית לגבי המשבר הכלכלי העולמי של 2008 הייתה שהמחסור ארוך הטווח בנכסים בטוחים להשקעה, כגון איגרות חוב של מדינות מפותחות, הוא זה שהוביל למשבר.
פרחי נפטר ב-23 ביולי 2020.
סטפן בוגדאנוב

| --- | --- |

הקולונל סטפן בוגדאנוב
 לידה:  17 במרץ 1910 טריאבנה, ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה 
 פטירה:  28 במאי 1986 (בגיל 76) זארבריקן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 כינוי:  "הידיד"
 השתייכות:  מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות (1937–1942) הוועדה לביטחון המדינה (1944–1949)
 תקופת הפעילות:  1937–1949 (כ־12 שנים) 
 דרגה:  קולונל
 תפקידים בשירות
 ראש הריגול הנגדי בוועדה לביטחון המדינה (1944–1949)
 
סטפן איוואנוב בוגדאנוב (בבולגרית: Стефан Иванов Богданов;‏ 17 במרץ 1910, טריאבנה, ממלכת בולגריה–28 במאי 1986, זארבריקן, גרמניה המערבית) היה קולונל בולגרי, אשר בין השנים 1944–1949 כיהן כמפקד אגף הריגול הנגדי בוועדה לביטחון המדינה. בוגדאנוב היה איש אמונו של טרייצ'ו קוסטוב ושימש דמות מפתח ביישום מדיניותו של קוסטוב להתרת עליית יהודים מבולגריה, ואלפים מקרב שארית הפליטה דרך בולגריה.
קורות חייו

סטפן בוגדאנוב נולד בעיירה טריאבנה אשר במרכז בולגריה. בגיל צעיר הצטרף לחוגי הנוער של המפלגה הקומוניסטית. בשנים 1932–1933 למד בבית הספר הגבוה של הקומינטרן במוסקבה. עם שובו לבולגריה המשיך בפעילותו במפלגה, אשר באותה התקופה לא הייתה חוקית בבולגריה. הוא נעצר ונכלא מספר פעמים. ב-1937 גויס על ידי שרות המודיעין של הצבא האדום והעביר ידיעות עבורו דרך הנספח הצבאי הסובייטי בסופיה. גם אחיו, פטר בוגדאנוב עבד עבור ברית המועצות. ב-1942 נחשפה פעילותו והוא נשפט ונדון למאסר עולם. אחיו פטר הוצא להורג. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת מונה לראש הריגול הנגדי בוועדה לביטחון המדינה ובהמשך לראש אגף המעקב הסמוי וראש המשטרה החשאית. בוגדאנוב היה איש אמונו וסודו של טרייצ'ו קוסטוב, ויישם לא אחת "מאחורי הקלעים" את מדיניותו של קוסטוב.
ב-1949 עם הדחתו ובהמשך מעצרו של טרייצ'ו קוסטוב, נעצר גם בוגדאנוב. ב-1951 הועמד לדין בעוון תמיכה במשנתו של טרייצ'ו קוסטוב, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר. ב-1956, לאחר הדחתו של וולקו צ'רבנקוב מנהיג הזרם הסטליניסטי במפלגה הקומוניסטית, טוהר שמו של בוגדאנוב והוא שוחרר ממאסר. בין השנים 1965–1969 כיהן כנספח המסחרי של בולגריה בשווייץ. ב-1970 מונה ליועץ לשר החקלאות הבולגרי. ב-1981 נעצר שוב על ידי שירותי הביטחון הבולגריים וסולק מהמפלגה הקומוניסטית בשל פרסום ללא אישור בשווייץ של ספר אודות בלאגוי פופוב, אחד ממנהיגיה של המפלגה הקומוניסטית. סטפן בוגדאנוב הלך לעולמו בזארבריקן הוא בן 76. ב-1991 יצא לאור ספר זכרונותיו.
העלייה מבולגריה ודרכה

ב-1946 החלו מגעים לא רשמיים בין ברוך קונפינו לסטפן בוגדאנוב ידידו, בדבר התרת יציאת יהודים מבולגריה. קונפינו על דעת המוסד לעלייה ב' תיאר את הרעיון הציוני והעלייה כחלק ממאבק אנטי-אימפריאליסטי. מגעים ראשוניים אלו לא נשאו פרי. בראשית 1947 הגיע לבולגריה שייקה דן בכדי לרכז את נושא העלייה מרומניה דרך בולגריה ומבולגריה, והוא נעזר בברוך קונפינו לצורך פגישה עם בוגדאנוב. בפגישה התבקשו הבולגרים לתת אשרות מעבר בתשלום ליהודים מרומניה. עוד הוצע תשלום על ההסעה בקרונות רכבת בבולגריה ולינת העולים בשטחה. סוכם על אישור מעבר ל-16,000 מיהודי רומניה שישונעו ב-16 רכבות. בוגדאנוב מסר, כי הנושא לא ייעלה לדיון בממשלה הבולגרית, וכי טרייצ'ו קוסטוב אישר את הסיכום, הוא על דעתו של גאורגי דימיטרוב ובאישור הסובייטים. עם זאת, ככל הנראה הבולגרים אישרו מתן היתרי עלייה מצומצמים ליהודים מבולגריה עוד בטרם בקשתו של שייקה דן מפסקאלב.
לאחר האישור, ביקש שייקה דן מבוגדאנוב לאשר בנוסף את עלייתם של 200 נערים יהודים חברי תנועות הנוער הציוניות. הבקשה אושרה. אף על פי שהתבקשו 200 אשרות יציאה, הוגשה לשלטונות הבולגריים רשימה של 500 שמות, ו-428 מהם אושרו לעלייה. אף על פי שלא נדרשו לעולים מבולגריה סידורי לינה, בוצע גם תשלום זה עבורם במטבע זר. הכנת מבצע העלייה נעשתה במשותף עם גופי הביטחון הבולגריים, אנשי ביטחון בולגריים ליוו את רכבות העולים עד לעלייה על הספינות, וסייעו בפתרון בעיות ביורוקרטיות שעלו.
בהמשך, בשנים 1948–1949 עד להדחתו של קוסטוב, המשיך מנגנון העלייה ההמונית מבולגריה לפעול באופן לא רשמי באמצעות שייקה דן, ברוך קונפינו, סטפן בוגדאנוב ואנשיו, כאשר מיום הכרזת המדינה ובמשך שנה אחת עלו לישראל כ-35,000 מיהודי בולגריה. כאמור, עם מעצרו של טרייצ'ו קוסטוב, נעצר גם סטפן בוגדאנוב. בוגדאנוב עבר עינויים קשים, נשפט במשפט ראווה ונדון ל-15 שנות מאסר. הוא ריצה 5 מתוכן, והשתחרר כאשר הוא במצב גופני קשה. ב-1980 הוזמן בוגדאנוב לישראל כאורחו של ברוך קונפינו כהוקרה על סיועו למפעל העלייה.
הערות שוליים

↑  סטפן בוגדאוב - ביוגרפיה, באתר agentibg.com (בבולגרית).
1 2  ניר ברוך, הכֹּפֶר-בולגריה ויהודיה במשך הדורות, הוצאת שבילים, תל אביב, 1990, עמודים 173-171.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת - עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 212, 230-226.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 293-290.
↑  ג'קי קומפורטי, ראיון עם יעקב קונפינו, בנו של ברוך קונפינו, 1990.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: js20221136878  VIAF: 1504164423032720530009   WorldCat (עם VIAF): 1504164423032720530009
סניילז'ייה

| --- | --- |
סמל סניילז'ייהסמל סניילז'ייה

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ז'ורה (קנטון) ז'ורה
 מחוז:  פראנש-מונטאן
 שפה רשמית:  צרפתית
 שטח:  31.64 קמ"ר
 גובה:  978 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,608 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  81 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°15′N 7°00′E﻿ / ﻿47.250°N 7.000°E﻿ / 47.250; 7.000
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.saignelegier.ch/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סניילז'ייה(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.סניילז'ייה(למפת ז'ורה רגילה) דלמונט פורנטרוי סנלז'ייהסניילז'ייה(למפת ז'ורה מוגדלת) דלמונט פורנטרוי סנלז'ייהסניילז'ייה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סניילז'ייה (בצרפתית: Saignelégier) היא בירת מחוז פראנש-מונטאן (Franches-Montagnes) שבקנטון ז'ורה שבשווייץ. העיר מונה כ-2550 תושבים. העיר הוקמה בימי הביניים וידועה בתעשיית שעוני היד שלה ובמרוץ הסוסים השנתי המתקיים בה.
היסטוריה

סניילז'ייה מוזכרת לראשונה במקור משנת 1294 בשם Saignelegier. קודם לכן הייתה ידועה העיר בשמה הגרמני Sankt Leodegar, אך כיום שם זה לא בשימוש.
במהלך ימי הביניים, הכפר סלנז'ייה היה חלק מהדיוקסיה של בזל. במהלך המאה ה-15, החל הכפר לצמוח לעיר אזורית חשובה. בעיר נבנתה קפלה וב-1428 החל לפעול בה יריד שנתי. בערך באותה תקופה, עבר הכומר של מונפוקון, ראש כנסיית הרובע הראשית של אזור פראנש-מונטאן, לסניילז'ייה. ב-1629 הוקמה כנסיית רובע עצמאית בעיר.
ב-1691 הייתה העיר למקום מושבו של הפוגט של הבישוף ששלט על האזור הסובב אותה. טירתו של הפוגט נבנתה בערך בסוף המאה ה-17. לאחר הפלישה הצרפתית, בשנים 1793 – 1813, הייתה סניילז'ייה לבירתו של הקנטון במחוז הצרפתי מון-טרביל ולאחר מכן במחוז או-רן. ב-1815, בעקבות קריסת צרפת של נפוליאון, הייתה סניילז'ייה לחלק מקנטון ברן, שם היא נותרה עד לייסודו של קנטון ז'ורה ב-1978.
גאוגרפיה

שטחה של סניילז'ייה הוא 31.8 קמ"ר. מתוכם 42.5% משמשים לחקלאות, 50.8% הם שטחים מיוערים, 5.4% הם שטחים בנויים, 0.7% הם שטחי נהרות ואגמים ואחוז אחד הם שטחים בלתי מעובדים . בתחומי העיר כלולה שמורת הטבע סביב אגם "אטן דה לה גריר".
סניילז'ייה היא בירת מחוז פראנש-מונטאן, אחד משלושת המחוזות של קנטון ז'ורה. מאז 2009, עת סופחו לעיר שני כפרים סמוכים, היא משתרעת מגדות נהר דו (Doubs) ועד לאגם אטן דה לה גריר. הכפר המקורי שכן על הצומת שממנו יצאו הדרכים לדלמונט, לטרמלן, לשו-דה-פון ולצרפת. קיימת תוכנית לאיחודן בעתיד של סניילז'ייה ושל רשויות מקומיות נוספות בסביבה לעיר חדשה בשם פראנש-מונטאן.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2014 מונה אוכלוסיית סניילז'ייה 2,550 תושבים .  מעל 90% מתושבי העיר דוברים צרפתית כשפה ראשונה ובנוסף קיימים מיעוטים של דוברי גרמנית ואיטלקית. רק כ-8% מתושבי העיר הם זרים, והשאר אזרחים שווייצריים.
הגידול באוכלוסייה לאורך השנים:
כלכלה

עם התפתחותה של תעשיית השעונים בשווייץ במאה ה-19 ופתיחתם של קווי הרכבת ללה שו-דה-פון ב-1892 ולגלובלייה ב-1904, התמקמו בסניילז'ייה כמה חברות לתעשייה מדויקת. ב-2005 הועסקה 35% מאוכלוסיית העיר במגזר התעשייתי ו-61% הועסקו במגזר הטכנולוגי ובמגזר השירותים. כמעט שני שלישים מכוח העבודה המקומי הם יוממים, כלומר עובדים מחוץ לעיר. בסניילז'ייה פועלת מבשלת הבירה Brasserie des Franches-Montagnes.
מלבד התעשייה מתקיימת העיר, המשמשת כמרכז אזורי, גם מתיירות ענפה בקיץ ובעונת הסקי, וסביב אירועים דוגמת היריד ומרוץ הסוסים השנתי. בסביבות העיר קיימים גם שטחי חקלאות מעובדים ולמרעה.
היריד ומרוץ הסוסים

היריד-ומרוץ-הסוסים של סניילז'ייה מתקיים כל שנה בשבוע השני של חודש אוגוסט, מאז 1897. המרוץ התחיל כיוזמה לקידום גזע הסוסים המקומי, והפך לאחד מאירועי הסוסים החשובים בשווייץ. מדי שנה פוקדים את היריד והמרוץ בין 40,000 ל-50,000 מבקרים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  הערך סלנז'ייה במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  אתר מבשלת הבירה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4759115-8  HDS: 002971  VIAF: 245428969   WorldCat (עם VIAF): 245428969 
בית העירייה
היריד ומרוץ הסוסים השנתי
נעלי הליכה

נעלי הליכה טיפוסיות בתחילת המאה ה-21
נעלי הליכה (באנגלית: Hiking boot) הן נעליים המיועדות להגנה על כפות הרגליים והקרסוליים במהלך פעילויות הליכה בשטח כגון טיולים רגליים. הן אחד מהפריטים החשובים ביותר של ציוד טיולים, שכן איכותם ועמידותם משפיעים על היכולת לטייל טיולים ארוכים בתנאי שטח קשים. הן מתוכננות להליכה ארוכה על פני שטח גס.
בין האופציות השונות של נעלי הליכה יש מגפיים, עם יתרון של הגנה על כפות הרגליים והעקב. אופציה נוספת היא נעלי הליכה שנותנות תמיכה לקרסול והן נוקשות למדי. אפשרות פופולרית פחות היא נעלי סניקרס קלים עם סוליות דקות. מבחינת התאמה לרגל, הנעל צריכה להיות לא רפויה מדי ולא צמודה מדי, על מנת למנוע שלפוחיות וכאבים בכפות הרגליים. בנוסף לנעלי הליכה, מומלצים גם גרבי טיולים המנדפים זיעה מכפות הרגליים, מספקים חום ומרפדים את כפות הרגליים, וכן גרב דקה פנימית. רוב נעלי ההליכה מיועדות גם לפעילויות שאינן הליכה כגון תרמילאות, טיפוס, טיפוס הרים וציד.
היסטוריה

לפני שנות ה-70 וה-80 רוב המטיילים נעלו מגפי ציד, רכיבה, נעליים צבאיות או נעלי עבודה בזמן טיול. חלקם נעלו נעלי התעמלות. המטיילת הידועה סבתא גייטווד (אנ') נעלה נעלי ספורט של קדס במהלך הטיול הראשון שלה בשביל האפלצ'ים ב-1955. למרות ש"מגפי הרים" היו זמינים עוד משנות ה-50 של המאה ה-19, הם ננעלו בעיקר על ידי מטפסים והרפתקנים מהמעמדות הגבוהים שיכלו להרשות לעצמם את המחיר הגבוה שלהם. אחד השימושים המוקדמים ביותר במונח "נעלי הליכה" הופיע בגיליון דצמבר 1914 של Mazama, כתב העת של מועדון טיפוס ההרים Mazamas. עם זאת, השימוש במקרה זה כנראה התייחס ל"מגפי הרים".
השיפור הגדול הראשון במגפי טיפוס הרים התרחש כתוצאה מתאונת טיפוס קטלנית ב-1935. בזמן הירידה בפונטה רסיקה על גבול שווייץ-איטליה, נקלעה משלחת בראשות ויטלה ברמני לסופת שלגים קשה. לאחר שלא יכלו לרדת לאורך קירות הסלע הקפואים, שישה מהמטפסים מתו מתשישות, חשיפה ומכוויות קור. כפי שהיה נהוג באותה תקופה, מטפסים נעלו מגפיים כבדים ממוסמרים בירידה במדרונות התחתונים של ההרים וככל שטיפסו גבוה יותר, החליפו את המגפיים בנעלי טיפוס קלות יותר, שעשויות בדרך כלל עם סוליות מעור דק עם לבד והציעו הגנה מועטה מפני טמפרטורות קרות או לחות. למרות שהם התאימו לתנאי מזג אוויר רגילים, הנעליים כמעט לא הציעו אחיזה באזורים של קרח. בהיותו משוכנע שהנעלה לא מספקת מילאה תפקיד מרכזי במותם של ששת חבריו, ברמני היה נחוש למצוא פתרון לבעיה זו. שנתיים לאחר מכן הוא הציג סוליה חדשנית שאותה כינה Carrarmato, מילה איטלקית שפירושה "דריכת טנק". הסוליה הייתה עשויה מגומי מגופר, וזיזים כבדים החליפו את המסמרים. תבנית זיזי הגומי סיפקה למגפיים אחיזה יוצאת דופן, ואיפשרה להשתמש בהן על מגוון משטחים, כולל אדמות יער לא אחידות, סלעים חשופים, מדרונות משופעים ושלג קשה. בשנת 1937 השיק ברמני את המוצר החדש והמהפכני שלו. הוא קרא לחברה החדשה שלו Vibram בווראיציה של שתי האותיות הראשונות של שמו הפרטי, וארבע האותיות הראשונות של שם המשפחה שלו. הסוליות החדשות היו לפופולריות בקרב קהילת המטפסים, ובהמשך גם אצל מטיילים רגילים בשנות ה-60 וה-70.
בשנות ה-70 יצרני המגפיים האמריקאים החלו להפנות את המיקוד שלהם לייצור מגפיים קלים יותר עבור מטיילים ותרמילאים. אחד המגפיים הראשונים שעמדו בהבטחה זו היה ה-Danner 6490, ששקל 3 פאונד ו-14 אונקיות. מאז, יצרנים עשו התקדמויות רבות במהלך השנים שהפחיתו את משקל נעלי ההליכה, על ידי שימוש בגפות עור קלות משקל או בד סינתטי, החלפת תפרים בדבק או הזרקה להצמדת החלק העליון לסוליות, ושימוש בזיזים רדודים יותר.
ההתקדמות הטכנולוגית הגדולה הבאה במגפיים הגיעה בשנת 1980 כאשר תאגיד דאנר ודונר מאונטיין הציגו את נעלי ההליכה הראשונות שנעשו עם Gore-Tex שמורכב מחומר מגן ממים ונושם. מכיוון שהטכנולוגיה החדשה הייתה זולה יותר לייצור, דבר שגרם להוזלה של המחיר, השימוש ב-Gore-Tex בנעלי הליכה הפך לסטנדרט בתחום ההליכה והטיולים. כמעט כל נעלי ההליכה הנמכרות היום מיוצרות עם גור-טקס, או חומר דומה שהוא נושם ועמיד למים.
סוגים של נעליים

ישנם שלושה סוגים עיקריים של נעלי הליכה.
נעלי שביל מיועדות לטיולים באקלים יבש, בשבילים מסודרים ונוחים יחסית, ופחות בתנאי שטח סלעיים. הם מתאימים לסוגים רבים של טיולים רגליים.
נעליים למטיילי שבילים מיועדים עבור הליכה בשיפועים תלולים יותר ובדרכים בוציות, כשהיתרון הוא למגפיים קלות משקל. הנעליים גם יציבים, גבוהים יותר ואטומים למים ומספקים יציבות והגנה על הקרסול והגפיים מסלעים בולטים מאשר נעלי הליכה.
נעלי הליכה בהרים או נעלי הליכה מיועדות להליכה בהרים ובגבעות, בטיולי תרמילאים ובטיפוס הרים. ניתן לחבר אליהם זיזים ייחודיים לאחיזה טובה יותר בקרחונים או בשלג. הם חזקים במיוחד, עמידים ובעלי סוליות נוקשות כדי לספק תמיכה לקרסוליים והגנה בשבילים סלעיים קשים. מגפי טיפוס הרים הם בדרך כלל גבוהים וקשיחים יותר מנעלי הליכה, ומספקים בידוד מתנאי מזג אויר כמו גם תמיכה והגנה בתנאי שטח שונים.
סוגים של נעליים > החלקים בנעליים

חלק עליון: החלק העליון של נעלי הליכה. נועד להגן ולתמוך בכף הרגל עם התאמה צמודה לכל אורך הגוף. החלק העליון צריך להיות דוחה מים, אך לאפשר לכפות הרגליים לנשום כדי למנוע מעודף לחות לגרום לשלפוחיות ואי נוחות אחרת.
סוליות: לנעלי טיולים יש סוליות גומי קשיחות עם שקעים עמוקים כדי ליצור חיכוך שימנע החלקה. הסוליות בולמות זעזועים, ומספקות ריפוד לכפות הרגליים.
החלק מתחת לשרוכים: מונע כניסת מים, לכלוך ופסולת למגפיים.
בטנות וריפודים: לשם הגנה לכפות הרגליים והליכה נוחה.
מדרסים: החלק התחתון בתוך החלק הפנימי של הנעל שעליו עומדות הרגליים. ככל שמדרסים מותאמים יותר לרגלי המטייל התמיכה והאיזון יהיו גבוהים ויעילים יותר.
הלוחות המובנים בסוליה: קיימים באורכים שונים. ככל והם ארוכים יותר המגפיים קשיחים יותר.
צווארונים: מגן על הגיד בעקב האכילס ועל הקרסול מפני שפשוף.
קרמפון: אביזר שמתחבר למגפיים על מנת לספק אחיזה טובה יותר בשלג וקרח.
הערות שוליים

1 2  "New Hill Walkers" (PDF). British Mountaineering Council. 2011. נבדק ב-18 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Doran, Jeffrey J. (2023). Ramble On: How Hiking Became One of the Most Popular Outdoor Activities in the World. ISBN 979-8373963923.
↑  "The Difference Between Military, Steel-toed, and Hiking Boots". Drew's Boots. נבדק ב-1 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
נעלי הרים עם קרמפונים
עבאס חלמי הראשון

עבאס חלמי הראשון (1 ביולי 1813–13 ביולי 1854; בערבית: عباس حلمي الأول; תעתיק מדויק: עבאס חלמי אלאול), ואלי (מושל) מצרי, בנו של טוּסוּן פאשא ונכדו של מושל מצרים מוחמד עלי שייסד את השושלת של מנהיגי מצרים בתקופה ההיא.
ביוגרפיה

עבאס חלמי נולד ב-1 ביולי 1813 בג'דה וגדל כנער בקהיר. כאיש צעיר הוא לחם בסוריה, תחת פיקודו של דודו, אבראהים פאשא. מותו של איברהים בנובמבר 1848 עשה את עבאס המושל המצרי.
רבים תיארו אותו כרודף-תענוגות, אך נובאר פאשה (שמאוחר יותר היה ראש ממשלת מצרים) תיאר אותו כג'נטלמן טורקי אמיתי. דימו אותו כשתקן, מתנגד לקידמה, עגום וקודר, ובילה את רוב זמנו בארמונו. הוא לא המשיך את דרכו של סבו. בין השאר, הוא ביטל את חברות המונופולים, סגר מפעלים ובתי-ספר וצמצם את מספר החיילים בצבא המקומי.
הוא לא רצה להוסיף דברי יוקרה וחידושים טכנולוגיים למצרים, אך תחת לחצים רבים של ממשלת בריטניה, הוא הסכים לבנות מסילת רכבת מאלכסנדריה לקהיר.
ביולי 1854, הוא נרצח על ידי שניים מעבדיו, ודודו מוחמד סעיד פאשה היה ליורשו.
אחת הפסגות הבולטות בדרום חצי האי סיני, ג'בל עבאס באשה, נקראת בשם זה בעקבות ארמון שעבאס החל בבנייתו על פסגת ההר, אלא שהבנייה נפסקה בעקבות ההתנקשות בחייו.
עוסמן גרובה

דסטיני עוסמן גרובה אלארי  (בספרדית: Destiny Usman Garuba Alari; נולד ב-9 במרץ 2002 במדריד שבספרד) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
קריירה

גרובה, בן להורים ממוצא ניגרי שעברו למדריד, בירת ספרד, הצטרף בשנת 2013 למחלקת הנוער של קבוצת הכדורסל ריאל מדריד כבר בגיל 14 זכה בטורניר הנוער של גביע המלך הספרדי עליו חזר בשנה שלאחר מכן שבנוסף זכה בתאר השחקן המצטיין של הטורניר. בשנת 2018 הוביל את קבוצת הנוער לזכייתה הראשונה אליפות היורוליג לנוער, בטורניר המוקדמות נבחר לחמישית הטורניר אף על פי שהיה השחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הטורניר הישג עליו חזר גם בטורניר הגמר שנערך בבלגרד.
בעונת 2019/2020 הפך גרובה לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד. בגיל 17 שנים, שישה חודשים ו-19 ימים רשם דאבל דאבל עם 13 נקודות ו-10 ריבאונדים ובכך שבר את שיאו של לוקה דונצ'יץ' בחודש אוקטובר של אותה שנה ערך את הופעת שלו ביורוליג במשחק בו קלע 12 נקודות במשחק ההפסד מול באיירן מינכן בגרמניה.
גרובה ערך את הופעת הבכורה של בנבחרת עד גיל 16 באליפות אירופה שנערכה בפולין הוא הוביל את הנבחרת לזכייה במדליית הזהב. ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר והיה לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שזוכה להישג זה לאחר שרשם טריפל דאבל במשחק הגמר.
ב-29 ביולי 2021, גרובה נבחר בבחירה ה-23 על ידי היוסטון רוקטס בדראפט ה-NBA ‏2021.
ב-20 באוגוסט 2024, שב גרובה לקדנציה שנייה בריאל מדריד לאחר שחתם על חוזה עד סוף עונת 2027 .
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | יוסטון | 24 | 2 | 10.0 | 0.432 | 0.250 | 0.714 | 3.5 | 0.7 | 0.4 | 0.5 | 2.0 |
| 2022/2023 | יוסטון | 75 | 1 | 12.9 | 0.486 | 0.407 | 0.617 | 4.1 | 0.9 | 0.6 | 0.4 | 3.0 |
| קריירה |  | 99 | 3 | 12.2 | 0.475 | 0.367 | 0.630 | 3.9 | 0.8 | 0.5 | 0.4 | 2.8 |
ספר המורמונים (מחזמר)

| --- | --- |

 מילות השירים:  טריי פארקר, רוברט לופז, מאט סטון 
 מוזיקה:  טריי פארקר, רוברט לופז, מאט סטון 
 הצגת בכורה:  24 במרץ 2011 
 פרסים:  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר 
 אתר רשמי
 
"ספר המורמונים" (באנגלית: The Book of Mormon) הוא מחזמר סאטירי שנכתב והולחן על ידי טריי פארקר ומאט סטון והמחזאי רוברט לופז. ההצגה משלבת בין סאטירה על עולם הדת לבין פארודיה על מחזות הזמר הקלאסיים.
"ספר המורמונים" מגולל את סיפורם של שני נערים מיסיונרים מהזרם המורמוני, שנשלחים למשימתם בכפר נידח בצפון אוגנדה הנשלט על ידי גנרל אכזר שמהלך אימים על האוכלוסייה המקומית. הם מנסים לשכנע את תושבי הכפר לקרוא את ספר מורמון (על אף שרק אחד משניהם באמת קרא אותו), ואז להציע להם להמיר את דתם. תושבי אוגנדה מודאגים מהמלחמה, הרעב, העוני וממחלת האיידס שמכה בהם, ולכן אינם מסכימים לקרוא את הספר.
במרץ 2011, לאחר שבע שנות עבודה, עלתה ההצגה בברודוויי, ניו יורק, גרפה ביקורות חיוביות וזכתה בפרסים רבים, כולל תשעה פרסי טוני – אחד מהם פרס טוני למחזמר הטוב ביותר – וכן בפרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר. האלבום, בביצוע להקת השחקנים המקורית של ברודוויי, יצא לאור במאי 2011, ונחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר מבין אלבומי מחזות הזמר של ברודוויי בארבעת העשורים האחרונים.
ב-25 בפברואר 2013 הועלתה ההפקה הבריטית למחזמר בווסט אנד. ב-13 במרץ 2013 נערכה הבכורה הרשמית בלונדון. באפריל 2014 זכתה ההפקה הבריטית בארבעה פרסי אוליבייה (טקס פרסי התיאטרון החשוב ביותר באנגליה): המחזמר הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר, שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר ופרס עיצוב התנועה הטוב ביותר.
ספר המאורות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  מאיר בן שמעון המעילי 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות הלכתית 
 
ספר המאורות הוא ספר הלכתי על סדר התלמוד, הכתוב בסגנון המזכיר את סגנון ספרות חידושי חכמי ספרד, כגון רשב"א וריטב"א. הספר נכתב על ידי רבי מאיר בן רבי שמעון המעילי מנרבונה, במאה ה-13. המסכתות שנדפסו כיום הן מסכתות: ברכות, פסחים, שבת, מגילה, מועד קטן וחולין.
תיאור הספר

ספר המאורות, מסודר לפי סדר התלמוד. דרכו להשמיט את שמות חכמי התלמוד, אולם הכלל הוא, שכאשר הוא מצטט מאמר תלמודי, משמע שהוא פוסק אותו להלכה. בספר מובאות גם שיטותיהם של ראשונים שונים, וספר המאורות מזכירם בשמותם.
ספר המאורות משמש כמין המשך של הדיונים המופיעים ב'ספר ההשלמה', ופיתוח נושאים שנידונו בו. מחבר ספר ההשלמה, היה רבי משולם, אשר היה דודו של רבי מאיר ורבו המובהק. בספר מופיעים פעמים רבות דברים שנאמרו או נכתבו בשם ספר ההשלמה, וכן מובאים גם הנהגות או מעשים של רבי משולם. אולם, מכיוון שספר ההשלמה, מבוסס על ספרו של הרי"ף, ואילו ספר המאורות מבוסס על התלמוד, ישנם קטעים שלמים, שאינם קיימים בהשלמה. מכל מקום, גם ספר המאורות, איננו עוסק בסוגיות הלכתיות שאינן נוהגות בזמן הזה, שאין להם השלכה מעשית.
הספר ממוקד במורשת ההלכתית, פרשנית ומנהגית של פרובנס בכלל ושל העיר נרבונה בפרט. דבר זה מאפיין את ספרי פרובנס באותה תקופה. לרוב הנטייה הפרשנית והפסיקתית נוטה לכיוון בעלי התוספות, ובעיקר כרבינו תם. אולם, בספר הוא מרבה גם לעסוק בספרי הרי"ף, הרמב"ם ושאר גדולי ספרד. בספר ניכרת גם השפעתו של רבי זרחיה, בעל ספר המאור, שהיה חברו הקרוב של אביו של רבי מאיר, אולם גם עליו, הוא לעיתים חולק. הראב"ד, מוזכר רק לעיתים רחוקות, דבר המאפיין, את אסכולת פרובנס במאה ה-13.
הדפסתו

ספר המאורות הודפס לראשונה בשנת תשכ"ד, על ידי משה יהודה הכהן בלוי, מכתב יד יחיד הידוע שקיים בעולם, ושנכתב בחיי המחבר, על מסכתות ברכות, פסחים, שבת, מועד קטן וחולין. בנוסף, נמצאו שם גם קובץ 'הלכות קטנות'. על כתב היד, נמצאו הערות בכתב ידו של רבי מאיר.
ידוע כי כתב גם על מסכתות אחרות, כגון מסכת גיטין, נדרים, כתובות וכדומה, מכך שקיימות מבואות מספרים אלו, במקומות שונים, כגון שיטה מקובצת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ישראל תא־שמע, הספרות הפרשנית לתלמוד באירופה ובצפון אפריקה, ירושלים: מאגנס, 2004
1 2  רבי שמעון בן רבי מאיר המעילי, ספר המאורות, ניו־יורק: משה יהודה הכהן בלוי, 2000