stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחת המלוכה היוונית
משפחת המלוכה כיום

כל חברי משפחת המלוכה היוונית גרים כיום מחוץ ליוון. אן-מארי מתגוררת יחד עם ילדיה בלונדון. הם עדיין רשאים להחזיק בתאריהם אך הם אינם מייצגים את יוון בשום צורה. כצאצאיו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק הם רשאים לייצג את ממלכת דנמרק. חברי בית המלוכה היווני כיום הם:
סופיה מרגריטה, נסיכת יוון ודנמרק (1938) - בתו הבכורה של פאולוס, מלך היוונים. נישאה לחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
אן-מארי, נסיכת דנמרק מלכת יוון לשעבר (1946) - בתו של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ונכדתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה
אלקסיה, נסיכת יוון ודנמרק (1965)
פבלוס, נסיך הכתר של יוון (1967) - נישא למארי-שנטל מילר. לזוג חמישה ילדים:
מריה אולימפיה, נסיכת יוון ודנמרק (1996)
קונסטנדינוס אלקסיוס, נסיך יוון ודנמרק (1998)
אכילס אנדראס, נסיך יוון ודנמרק (2000)
אודיסיאס קימון, נסיך יוון ודנמרק (2004)
אריסטידיס סטברוס, נולד ב-29 ביוני 2008
ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק (1969)
תאודורה, נסיכת יוון ודנמרק (1983)
פיליפוס, נסיך יוון ודנמרק (1986)
איריני, נסיכת יוון ודנמרק (1942) - בת הזקונים של פאולוס, מלך היוונים.
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של קנדה

| --- | --- |
קנדה
 מידע כללי
 התאחדות:  טניס קנדה
 השתייכות אזורית:  אמריקה
 דרג נוכחי:  משחקי הגמר (2022)
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1963
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  58
 מפגשים:  179
 מאזן ניצחונות:  106 - 73
 שנים בבית העליון:  25
 הישג שיא:  חצי גמר (1988)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  אלכסנדרה וזציאק (32 - 11)
 מירב הניצחונות זוגות:  סוניה יסילאן (17 - 2)
 מירב הניצחונות סה"כ:  אלכסנדרה וזציאק (40 - 12)
 הזוג המצליח ביותר:  סוניה יסילאן/רנה סימפסון (6 - 1)
 הכי הרבה שנים:  ג'יל הטרינגטון (14)
 הכי הרבה מפגשים:  אלכסנדרה וזציאק (36)
 
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של קנדה היא נבחרת הטניס של קנדה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1964. הנבחרת הגיע לחצי הגמר בשנת 1988 ושלוש פעמים לרבע גמר.
נכון לשנת 2017 שיחקה קנדה מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה / בילי ג'ין קינג 179 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 106 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת איטליה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-1 בעולם, נכון ל-3 בדצמבר 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
תוצאות בגביע הפדרציה

1963 : סיבוב 1
1964 : רבע גמר
1965 : -
1966 : סיבוב 2
1967 : רבע גמר
1968 : סיבוב 2
1969 : סיבוב 2
1970 : סיבוב 2
1971 : סיבוב 1
1972 : סיבוב 2
1973 : סיבוב 1
1974 : סיבוב 1
1975 : סיבוב 1
1976 : סיבוב 2
1977 : סיבוב 2
1978 : סיבוב 1
1979 : סיבוב 1
1980 : סיבוב 1
1981 : סיבוב 1
1982 : סיבוב 1
1983 : סיבוב 1
1984 : סיבוב 1
1985 : סיבוב 2
1986 : סיבוב 2
1987 : רבע גמר
1988 : חצי גמר
1989 : סיבוב 2
1990 : סיבוב 1
1991 : סיבוב 2
1992 : סיבוב 2
1993 : סיבוב 1
1994 : סיבוב 2
1995 : בית עולמי ב'
1996 : בית עולמי ב'
1997 : בית עולמי ב'
1998 : אזור אמריקה
1999 : אזור אמריקה
2000 : אזור אמריקה
2001 : אזור אמריקה
2002 : אזור אמריקה
2003 : אזור אמריקה
2004 : אזור אמריקה
2005 : אזור אמריקה
2006 : אזור אמריקה
2007 : בית עולמי ב'
2008 : אזור אמריקה
2009 : בית עולמי ב'
2010 : בית עולמי ב'
2011 : בית עולמי ב'
2012 : אזור אמריקה
2013 : בית עולמי ב'
2014 : בית עולמי ב'
2015 : בית עולמי ב'
2016 : בית עולמי ב'
2017 : אזור אמריקה
2018 : בית עולמי ב'
2019 : בית עולמי ב'
2020-21 : משחקי הגמר
2022 : משחקי הגמר
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאצר מכארם שיראזי

נאצר מכארם שיראזי (בפרסית: ناصر مکارم شیرازی; נולד ב-15 בפברואר 1927) הוא אייתוללה איראני ששימש כחבר במועצת המומחים לבחינה הסופית של החוקה, אספה מכוננת אשר הייתה מעורבת בניסוח חוקת איראן שאומצה לאחר המהפכה האיראנית.
ביוגרפיה

הוא נולד בעיר שיראז שבאיראן. אביו היה עלי מוחמד, סבו היה מוחמד קארים, אביו היה מוחמד בכר, ואבותיו היה מוחמד סאדק. לפי פרוואנה והידמנש, אחד ממתנגדי המשטר האיראני, יש לו שורשים יהודים. הוא סיים את לימודיו בבית ספר בשיראז.
הוא התחיל לימודי אסלאם רשמיים בגיל 14 בסמינר אגה בבאחאן שיראזי. לאחר סיום לימודי המבוא למד תורת המשפט (פיקה) ושורשי ההלכה (אוסול אל-פיקה).
הוא התקדם במהירות וסיים ללמוד את לימודי היסוד הביניים תוך כארבע שנים. בתקופה זו לימד גם בסמינר האסלאמי בשיראז.
בגיל 18 הוא נכנס רשמית לחווזה של קום, ובמשך חמש השנים הבאות, נכח בהתכנסויות ובשיעורים הדתיים של כמה מהמורים האיסלאמיים המובילים באותם ימים, כמו האייתוללה מוחמד חוסיין בורוג'רדי ואייתוללה קאזם שריעתמדרי.
ב-1950 עשה את דרכו לבית המדרש של נג'ף, עיראק. כאן, השתתף בשיעורים של מורים כמו האייתוללה מוחסין אל-חכים, האייתוללה אבול-קאסים חואי והאייתוללה עבדול האדי אש-שיראזי.
בגיל 24, שני חכמי דת בכירים בנג'ף העניקו לו אייג'יהאד מוחלט. גם האייתוללה מוחסין אל-חכים כתב עבורו מכתב לשבח קצר ומקיף.
ב-1951 חזר לקום, מאחר שלא היו לו אמצעים הכלכליים להמשיך את לימודיו בנג'ף.
לאחר שחזר לאיראן, נאצר מכארם שיראזי החל ללמד את רמת הביניים והגבוהה של לימודים בפיקה אוסול אל-פיקה. כמו כן, הוא היה חבר מערכת של המגזין האיסלאמי הראשון שיצא לאור באיראן בשם "מקטאבה אסלאם", לצד האייתוללה שריעתמדארי.
האייתוללה מכארם שיראזי היה פעיל בימי טרום המהפכה והושלך לכלא פעמים רבות. הוא אפילו הוגלה בשלוש הזדמנויות נפרדות לשלושה מקומות שונים - חבהר, מחאב"ד ואנארק. לאחר המהפכה האיראנית, הוא מונה לחבר במועצת המומחים לבחינה הסופית של החוקה (בפרסית: مجلس بررسی نهایی قانون اساسی) שעסקה בניסוחה של חוקת איראן.
בעקבות ניסיון של הנשיא אחמדינז'אד לאפשר לנשים להשתתף במשחקי כדורגל באצטדיונים (דבר שהם לא מסוגלים לעשות כעת), פרסם שיראזי פתווה המתנגדת לכך.
בשנת 2010, הוא ענה לשאילתה מדוע כלב נחשב לטמא על פי השריעה למרות היעדר כל איסור על החזקת כלבים כחיות מחמד בקוראן. בפתווה שלו, הוא הדגיש כי תחת השריעה, כלבים אכן נחשבים לטמאים על סמך חדית'ים (מסורת האסלאם שנמסרו בעל פה) שנמסרו מהנביא מוחמד ובני ביתו. מקרם תיאר את הנטייה האיראנית הנוכחית כלפי כלבים כ"מחקה באופן עיוור את המערב", דבר שלדעתו יביא ל"תוצאות רעות". משרד התרבות וההדרכה האיסלאמית של איראן הגיב לפתווה זו בכך שאסר על כל פרסומות לשמירה, קנייה ומכירה של חיות מחמד.
שיראזי הוא מכחיש השואה כאשר בספטמבר 2010, צוטט על ידי סוכנות הידיעות האיראנית אירנ"א באומרו:
השואה אינה אלא אמונה תפלה, אבל הציונים אומרים שצריך להכריח את האנשים בעולם לקבל זאת. האמת על השואה אינה ברורה. כאשר החוקרים רוצים לבדוק אם זה נכון או שהיהודים יצרו את זה כדי להתחזות לקורבנות, הם כולאים את החוקרים
.
הערות שוליים

↑  makarem.ir. "زندگینامه مکارم شیرازی".
↑  Parvaneh Vahidmanesh. "Sad Fate of Iran's Jews". Institute for War and Peace Reporting. אורכב מ-המקור ב-4 בנובמבר 2014. נבדק ב-30 באפריל 2018. Nasser Makarem-Shirazi, one of the Shia Grand Ayatollahs, who is close to the government, had Jewish ancestors. He is now known as a radical cleric. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ayatollah Gives Thumbs Down to Women in Stadiums".
↑  "Biography-The Official Website of Grand Ayatollah MakaremShirazi". makarem.ir.
↑  "BBCPersian.com". bbc.co.uk.
↑  "Iran cleric says dogs unclean and not to be kept as pets". Reuters. 19 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pet Ads Banned In Iranian Media Based On Fatwa". payvand.com.
↑  "Top Iran cleric rejects Holocaust superstition". France24. בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Top Iran cleric rejects Holocaust as 'superstition'». The Sydney Morning Herald". The Sydney Morning Herald. 6 בספטמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ایت الله مکارم شیرازی: هولوکاست خرافه‌ای بیش نیست". Radio France Internationale (בפרסית). 4 בספטמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-26 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "انتقاد آیت الله مکارم شیرازی از وجود خرافات در جامعه". Mehr News Agency (בפרסית). 4 בספטמבר 2010. ארכיון מ-2018-02-22. נבדק ב-2018-09-16. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נאצר מכארם שיראזי".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303304605171  LCCN: n85046639  SELIBR: 308064  SUDOC: 204796946  VIAF: 75276150   WorldCat (עם VIAF): 75276150
בצלאל ז'ולטי

ישיבת בית הדין הגדול לערעורים בשנת 1959. הרב ז'ולטי (מימין), הרב עובדיה הדאיה והרב יעקב עדס
הרב ז'ולטי בחברת הרב הראשי הספרדי יצחק נסים, 1964
הרב יעקב בצלאל ז'ולטי (י"ד בתמוז תר"ף, 30 ביוני 1920 – ל' בחשוון תשמ"ג, 16 בנובמבר 1982) היה רב ישראלי שכיהן כרב העיר ירושלים ולפני כן כדיין בבית הדין הגדול לערעורים.
ביוגרפיה

נולד בפולין למשה אריה ז'ולטי ולשרה רחל לבית בלדקובסקי (בתו של הרב אלחנן בלדקובסקי מהעיירה סטביסק בפלך לומז'ה בפולין). בשנת 1926, בגיל שש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. בילדותו למד בישיבת עץ חיים, לאחר מכן בישיבת חברון ונחשב לעילוי.
בשנת תשט"ז (1956) החל לכהן כחבר בית הדין הרבני בירושלים, וכעבור מספר שנים, בהיותו כבן 35 בלבד, התמנה כחבר בית הדין הגדול. זכה פעמיים בפרס הרב קוק לספרות תורנית – לשנת תשי"ד ולשנת תשכ"ד.
הרב ז'ולטי יצא חוצץ נגד פסק דין האח והאחות של הרב שלמה גורן. בשנת 1973 כשל בניסיון להיבחר למועצת הרבנות הראשית, אל מול מומלצי הרב גורן.
ביוגרפיה > רבנות העיר ירושלים

בשנת תשכ"א נפטר הרב צבי פסח פרנק, רבה האשכנזי של ירושלים. בשל חילוקי דעות במערכות הציבוריות בעיר לא התקדמו תהליכי בחירת ממלא מקומו. בחלוף למעלה מעשור, בחנוכה ה'תשל"ב (1971), הכתירו רבנים חרדים בולטים בירושלים, ואנשי אגודת ישראל, את הרב ז'ולטי באורח לא רשמי כרב העיר ירושלים.
בנובמבר 1977 נבחר הרב ז'ולטי באופן רשמי לרבה האשכנזי של ירושלים, לאחר שתדלנות רבה של הרב עובדיה יוסף ונציגי אגודת ישראל, אשר הובילו את מפלגת המערך לתמוך ברב ז'ולטי. מולו התמודד הרב דוב ליאור, שכיהן בזמנו כראש ישיבת ניר קריית ארבע ונציג הציבור הדתי לאומי, ונתמך בידי הרב גורן. לצדו נבחר הרב הספרדי שלום משאש.
הרב ז'ולטי כיהן כנשיא ישיבת יד אהרן בראשות חתנו הרב יהושע אייכנשטיין.
זכרו מונצח ברחוב על שמו בשכונת רמת שלמה בירושלים.
חיים אישיים

היה נשוי לאשתר (לבית וקסלר). ילדיהם:
הרב אריה - חתנו של יצחק חברוני, מנהל ישיבת חברון (בנו של הרב משה חברוני).
חנה בת שחר - סופרת חרדית, נשואה לרב יהושע אייכנשטיין ראש ישיבת יד אהרן בירושלים.
מרים - נשואה לרב דוד וילמובסקי ראש ישיבה בישיבת יד אהרן בירושלים.
אחיו הרב יצחק מיכל, שימש כדיין.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   |  |   |  בצלאל ז'ולטי  בצלאל ז'ולטי     |  בצלאל ז'ולטי  בצלאל ז'ולטי     |  בצלאל ז'ולטי  בצלאל ז'ולטי     |   |   |
|  |   |  |   |  |   |  |   |   |
|  יהושע אייכנשטיין  יהושע אייכנשטיין     |  יהושע אייכנשטיין  יהושע אייכנשטיין     |  יהושע אייכנשטיין  יהושע אייכנשטיין     |     |  חנה בת שחר  חנה בת שחר     |  חנה בת שחר  חנה בת שחר     |  חנה בת שחר  חנה בת שחר     |   |   |
 
|   |   |  אוריין ליפשיץ  אוריין ליפשיץ     |  אוריין ליפשיץ  אוריין ליפשיץ     |  אוריין ליפשיץ  אוריין ליפשיץ     |   |  יאיר ליפשיץ  יאיר ליפשיץ     |  יאיר ליפשיץ  יאיר ליפשיץ     |  יאיר ליפשיץ  יאיר ליפשיץ     |
ספרו

משנת יעבץ:
חלק אורח חיים; הלכות מועדים
חלק חושן משפט
חלק יורה דעה
הלכות שמיטה ויובל
גנזי הספרי
הערות שוליים

↑  כתבי מינוי לדיינים בבתי-הדין הרבניים (העתקים), באתר ארכיון המדינה, עמ' 4; בג"ץ 35/59, האפוטרופוס הכללי בישראל כממונה על רכושם של יעקב ו-פניה זבוטינסקי נגד בית-הדין הרבני האזורי, ירושלים, ו-3 אח'
↑  קול תורה, סיון תשי"ט, עמוד ז'
↑  הנשיא מינה דיינים, דבר, 18 באפריל 1956
↑  הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים תשט"ז, עמ' 849.
↑  הרב בצלאל ז'ולטי, גילוי דעת, הפרדס, אדר א-ב תשל"ג, עמ' 6–11, באתר היברובוקס
↑  שלמה צזנה, שר התורה, סיפורו של הרב עובדיה יוסף
↑  טוביה מנדלסון, ורהפטיג מבקש תגובת הרבנים הראשיים על הכתרת הרב ז'ולטי, דבר, 16 בדצמבר 1971
↑  בונה 'חורבה' אחת באתר שופר
↑  בית יעקב גיליון 175/176
↑  הרב ר' בצלאל זולטי נבחר לרבה של ירושלים, הפרדס, טבת תשל"ח, עמ' 26, באתר היברובוקס
↑  טוביה מנדלסון, שני רבנים שנבחרו - ואחד שהובס, דבר, 14 בנובמבר 1977
| הרבנים הראשיים לירושלים |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזים | מאיר אוירבך • שמואל סלנט • חיים ברלין • אברהם יצחק הכהן קוק • צבי פסח פרנק • בצלאל ז'ולטי • יצחק קוליץ  • אריה שטרן |  |
| הרבנים הספרדים | לוי בן חביב • דוד בן שלמה אבן אבי זמרה • משה גאלנטי • חיים ויטאל • בצלאל אשכנזי • גדליה קורדוברו • יצחק גאון • ישראל בנימין • יעקב צמח • שמואל גרמיסון • משה בן חביב • משה חיון • אברהם בן דוד יצחקי • בנימין הכהן מעלי • אלעזר בן יעקב נחום • ניסים חיים משה מזרחי • ישראל יעקב אלגאזי • חיים רפאל אברהם בן אשר • יום-טוב אלגאזי • משה יוסף מרדכי מיוחס • יעקב משה עיאש אל-מגרבי • יעקב קוראל • רפאל יוסף חזן • יום טוב דאנון • סלומון משה סוזין • יונה משה נבון • יהודה רפאל נבון • חיים נסים אבולעפיה • חיים דוד חזן • אברהם אשכנזי • רפאל מאיר פאניז'ל • יעקב שאול אלישר • אליהו משה פאניז'יל • נחמן בטיטו  • משה יהודה פרנקו • חיים משה אלישר • נסים יהודה דנון • אליהו פרדס • שלום משאש • שלמה משה עמאר |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב צבי פסח פרנק | רבה הראשי האשכנזי של ירושלים  1977-1982 | הבא: הרב יצחק קוליץ |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298571505171  VIAF: 97392837   WorldCat (עם VIAF): 97392837
נאומי איה

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 2008 (בת 17) לוקסמבורג 
 שם לידה:  Naomi Ayé Vajdovics Suarez 
 מוקד פעילות:  קובה, הונגריה, לוקסמבורג 
 מקום לימודים:  Conservatoire de Luxembourg 
 שפה מועדפת:  אנגלית, לוקסמבורגית, צרפתית 
 www.naomiaye.com
 
נאומי איה (בצרפתית: Naomi Ayé; נולדה ב-24 בינואר 2008) היא פסנתרנית וזמרת ממוצא קובני-הונגרי מלוקסמבורג.
ביוגרפיה

איה דוברת חמש שפות שונות. בגיל 5 החלה לנגן על פסנתר. מאז 2015 לקחה שיעורים מקצועיים בנושא ובשירה בקונסרבטוריון המלכותי של לוקסמבורג. בנוסף למוזיקה קלאסית, היא למדה אצל קרינה איליאנה גם את ז'אנר הפופ.
ב-18 בפברואר 2022 פרסמה את סינגל הבכורה שלה, "Turn My Back On Light".
בתחילת 2024 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Techno #1. במקביל נמנתה בין שמונת האמנים שהתחרו בקדם הלוקסמבורגי לאירוויזיון 2024. שירה לתחרות היה "Paumée sur terre", והוא הגיע למקום הרביעי באירוע הגמר.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2024: Techno #1
הערות שוליים

↑  "Luxembourg at the 2024 Eurovision Song Contest". RTL Today. RTL Luxembourg. 10 בדצמבר 2023. נבדק ב-10 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
נתן יונתן

| --- | --- |
נתן יונתן, 1991
נתן יונתן, 1991
 לידה:  23 בספטמבר 1923 י"ג בתשרי ה'תרפ"ד קייב, ברית המועצות 
 פטירה:  12 במרץ 2004 (בגיל 80) י"ט באדר ה'תשס"ד פתח תקווה, ישראל
 שם לידה:  נתן קליין
 מדינה:  פלשתינה (א"י), ישראל 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  משורר, סופר, מתרגם
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  שירה, סיפורת, ספרות ילדים, תרגום
 נושאי כתיבה:  ארץ ישראל, המולדת, געגועים, המקורות, שכול
 יצירות בולטות:  חופים, האיש ההוא
 תקופת הפעילות:  1940–2004 (כ־64 שנים)
 הושפע מ:  אברהם שלונסקי
 בן או בת זוג:  נילי כרמל-יונתן 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק, פרס זאב, פרס אקו"ם
 www.natanyonatan.com
 
שולחן עבודתו של המשורר
כיכר נתן יונתן ביהוד
נתן יונתן (23 בספטמבר 1923 – 12 במרץ 2004) היה משורר, סופר ומתרגם ישראלי. פרסם בחייו תשעה קובצי שירה (לא כולל לקטים), ארבעה ספרי שירים, סיפורים לילדים ונוער וספר סיפורת אחד. עסק גם בתרגום שירה מיידיש לעברית. שיריו תורגמו לשפות רבות, ורבים מהם הולחנו והוקלטו על ידי מבצעים רבים. עם שירי הזמר הידועים שלו נמנים "הרדופים ליד החוף", "שיר ארץ", "נאסף תשרי", "חופים", "האיש ההוא", "החול יזכור", "דוגית נוסעת", "שוב יוצא הזמר", "כמו בלדה", "יש פרחים" ו"שיר אהבה ישן" ("אניטה וחואן").
קווי יסוד לשירתו > מאפייני שירתו

במשך כל שנות פרסומה (1940–2004), שירת נתן יונתן עברה שינויים מרחיקי לכת, הן בפרוזודיה ובצורת השיר, הן בעיצוב הדיוקן הלירי, הן ביחסי הדובר לעצמו ולנמעניו והן בתפיסת הפונקציה השירית בכללותה. אך עם זאת, נותרו בה יסודות עקביים המתבטאים הן בצורה והן בתוכן. מבחינת הצורה שומרים שיריו על הבעתו הנקייה והבהירה. הריאליה שלו מתמקדת במספר מראות אופייניים: מרכיב המים (ים ונחלים), מרכיב המדבר והשממה, הכפר והדרכים, ובזמנים נבחרים – הערב והסתיו. עצם ההתמדה בהם במשך 60 שנות שירה מעידה על האותנטיות שלהם. הזיקות האנושיות בשיריו (החברתיות והארוטיות גם יחד) מצביעות על צורך המשורר להתנחם במגע עם בני האדם. שירת נתן יונתן נאחזת בבריות, דווקא מתוך מודעות מלאה לארעיות הקיום האנושי. לכן לא נמצא בה מרירות אנטי-חברתית שהפכה רווחת בשירה העברית מאז שנות החמישים, אלא דווקא מאמץ לגשר, ליצור קרבה ושיתוף למרות הקושי. גורמים אלה משמשים "הצלה" או "נחמה" אל מול נקודת התורפה הקיומית, הנגזרת מכוח החלופיות. אפשר לומר, שבשירתו של יונתן הגורם הראשוני במעלה הוא המודעות לחליפת הזמן, וכי הגורמים המצילים הללו נגזרים ממנו. יונתן עצמו ניסח זאת הן בשפה יומיומית בראיון מאוחר: "יש התנחמות ביופי הנצחי, בדברים הנשארים אחרי", והן במספר רב משיריו, כגון בשורות הבאות מהשיר "הפלגה" (1984):
...הַזְּמַן אוֹזֵל וְכָלֶה. בִּנְקִיקֵי הַחוֹף מַקְצִיף וְרוֹתֵחַ הַגַּל.

גַּם בְּאוֹקְטוֹבֵּר הַשָּׁנָה מַשְׁחִיר הַזָּהָב עַל הַיָּם

מָה לַעֲשׂוֹת בְּכָל זֶה אֵיךְ בָּאִים אֶל דּוּמִיַּת-הַסִּפְרִיָּה

אֶל מִפְרְצֵי הַשֶּׁקֶט הַלְּבָנִים לְחַפֵּשׂ נִחוּמִים בְּכִתְבֵי חֲכָמִים
אֶת עַצְבוּת הַלַּיְלָה הָאַחֲרוֹן לְהַמְתִּיק בְּשָׂפָה זָרָה

לְבַקֵּשׁ הַצָּלָה עַל קֶרֶשׁ צָף שֶׁל מִלָּה.

לְהִשָּׁאֵר קֶצֶף עַל מַיִם רַבִּים

כְּמָשׁוֹט לְהִנָּעֵץ בַּחוֹל

לְהַלְבִּין רָחוֹק

כַּחֲצָבִים.
גם מבחינת התשתית הלשונית והתרבותית ניכרת עקביות רבה לאורך יצירתו של נתן יונתן: המקורות שעליהם נבנית השירה תמיד נוכחים בשיר, אם בציטוט ישיר או אם בוואריאציות של הרמזים. המקורות הם בראש ובראשונה – המקרא, ובמיוחד ספר קהלת. לצד המקור העברי בולטת ספרות יוון הקלאסית ובמיוחד הומרוס והרקליטוס, כאשר בין שני העולמות אין כל מתח. בשניהם מודגש היסוד המימי – סמלי הנהר, הנחל והים כגילומי הזמן והנצח, וזו כנראה הסיבה לקשר העמוק שבין משורר עברי עכשווי לבין מקורות כה קדומים.
התמורות בשירת יונתן לא היו עניין פתאומי ומפתיע ולא התרחשו ב"קפיצות" בין אופנות משתנות, כי אם בהבשלה איטית ומבוקרת, מתוך צורך עצמי ומתוך קשב לחידושי הפואטיקה בתקופה הנסערת ביותר של השירה הישראלית החדשה. היה זה תהליך מצטבר של ניסיון שירי, המשתכלל והולך מתוך עצמו, ובה בעת נפתח לקלוט השפעות המתאימות לו מבחוץ. בדיעבד, ניכר קו ההתפתחות מקובץ לקובץ כמאבק ממשי על פואטיקה אישית ועצמית.
תמורות אלו חובקות שני תחומים, השלובים זה בזה: מעבר מפרוזודיה מדודה וסגורה אל מבנים פתוחים וגמישים מציין פריקת עול של אסכולה סמכותית ורבת הישגים, וכן סילוק של מעצורים פנימיים. כתוצאה מכך, מתחדשים גם הנושאים ונעשים אישיים יותר. כלומר, ההשתחררות ממסגרות של חריזה ומשקל נותנת חופש גם להבעה ולחשיפה אישית. יש כאן ממש נוסחה: ככל שהשירים חופשיים יותר מבחינה צורנית ופרוזאיים יותר מבחינת הלשון, כך הם גמישים יותר, נכונים יותר להבעות אישיות ולווידויים ליריים.
קווי יסוד לשירתו > מקורות ההשראה לשיריו

שירתו של יונתן ספוגה בנופי טבע ארץ ישראליים ומלאים אהבה לאדמה ולמולדת. שירים רבים שלו הם שירי געגועים לארץ, והם נכתבו בתקופות בהן היה בשליחויות שונות בחוץ לארץ.
מקור השראה מרכזי נוסף של יונתן הם המקורות בכלל והתנ"כיים בפרט. גיבורי התנ"ך מככבים ברבים משיריו באופן מתוחכם ומשמשים רובד נוסף של משמעויות לשיר. בשנת 1998 יונתן אף כינס 30 שירים בהשראת המקרא והאגדה בקובץ "שירים על ספר הישר". בין הדמויות המקראיות החביבות על יונתן: איוב, יונה וקהלת. על ספר קהלת אמר: "בי הייתה ואף מתחזקת קרבה רגשית, רוחנית, כמעט אישית אל קהלת, ורבים משירי כתובים בהשראתו". דוגמה מובהקת לשיר כזה היא השיר "קהלת מביט בשולמית":
קֹהֶלֶת מַבִּיט בַּשּׁוּלַמִּית

לְעֵת יַיִן-שֶׁל-עֶרֶב

נַפְשׁוֹ יוֹצֵאת אֵלֶיהָ וְנִבְהֶלֶת

וְיָדוֹ הָעֲיֵפָה מוֹחֶקֶת

שׁוּרָה אַחַר שׁוּרָה מִתּוֹךְ

הַפֶּרֶק הָאַחֲרוֹן שֶׁלּוֹ, קֹהֶלֶת.

הוּא מַבִּיט וּמַבִּיט

נַפְשׁוֹ נִמְלֵאת חֲשֵׁכָה וָטַל

רְסִיסֵי לַיְלָה נוֹצְצִים

בְּעֵינֶיהָ שֶׁל הַשּׁוּלַמִּית

וְקֹהֶלֶת מַבִּיט.
בשירתו של נתן יונתן תופס השכול מקום נכבד, ועשרות משיריו הוקדשו לבנו ליאור ולחברים ומכרים נוספים שנפלו במלחמות השונות. בין השאר כתב בשיר "גל אחרון":
...וַאֲנִי בְּכָל כּוֹחִי נֶאֱחָז

בְּפֵרוּר זִכָּרוֹן

מְכַוֵּן אֶת הַלֵּב לַמָּקוֹם

שֶׁבּוֹ רְאִיתִיהוּ עוֹזֵב

בַּפַּעַם הָאַחֲרוֹנָה

הָעֶצֶב שֶׁהָיָה בְּעֵינָיו

מַפְנֶה אֵלַי אֶת גַּבּוֹ

עוֹלֶה עַל רִכְבּוֹ

עוֹזֵב אֶת הַבְּלָמִים

וְהַכְּלִמָּה שׁוֹבֶרֶת אוֹתִי

לְעוֹלָמִים.
או בשיר "איש מביט בבנו":
אִישׁ מַבִּיט בִּבְנוֹ

וְרוֹאֶה בְּעֵינוֹ אֶת מָה שֶׁהָיָה

וּמָה שֶׁהִנּוֹ וּמָה שֶׁיִּהְיֶה כְּשֶׁהוּא

עַצְמוֹ כְּבָר אֵינוֹ

וְכָל הַמַּרְאֵה הַזֶּה אֵיךְ כָּבָה

כְּמוֹ בְּמַכַּת-רַעַם

וּמִי יָמֹד אֶת יְגוֹנוֹ

אִם הוּא כְּשֹׁרֶשׁ עֵץ

אוֹ הוּא כַּאֲמִירוֹ

... 

וְרַק אָב וּבְנוֹ הוֹלְכִים

שְׁנֵיהֶם יַחְדָּו

וְלֹא אֵשׁ וְלֹא עֵצִים

וְלֹא שֶׂה וְלֹא שׁוֹפָר

וְלֹא הָיְתָה עוֹד כָּאַהֲבָה הַהִיא

עַל עָפָר.
רבים מייחסים[דרוש מקור: חמקמילים] בטעות[דרושה הבהרה] שירים אחדים של יונתן לנושא האובדן, אף שנכתבו לפני האסון, במידה מסוימת של חוש נבואי, כפי שהגדיר זאת יונתן בעצמו. כך, למשל, "עוד שיר על אבשלום" הכתוב כהספד של אב על בנו, נכתב שלוש שנים לפני המלחמה, והשיר "יש פרחים" נכתב כשנתיים לפניה. השיר המולחן "זמר לבני" שהולחן והוקלט על ידי שלמה ארצי לאחר נפילת הבן, נכתב כשהיה ליאור רק בן 3. שיר נוסף המיוחס בטעות לשכול הוא "החול יזכור" המדבר על אובדן "הנעורים שבאו פתע אל סופם" ולא על אובדן החיים (כך העיד המשורר עצמו בראיון רדיופוני). כך גם השיר "נאסף תשרי", שפורסם בעיתון דבר כבר בספטמבר 1972. השיר "שני אלונים" מוקדש כיום לליאור יונתן ולחברו אמנון שפירא, שנפגע אף הוא בתחילת המלחמה ונפטר כשבועיים לאחר מכן, אך למעשה פורסם בעיתון "משמר לילדים" כבר ב-9.12.1958.
מקומו של נתן יונתן בזמר העברי

לאחר נתן אלתרמן וחיים נחמן ביאליק, נתן יונתן הוא המשורר המולחן ביותר בזמר העברי. קרוב למאתיים שירים שלו זכו ללחנים, חלקם לכמה לחנים שונים. כמה משיריו הפופולריים זכו אף לעשרות ביצועים של זמרים והרכבים שונים (על פי אקו"ם: "אניטה וחואן" זכה לכ-80 ביצועים, "חופים" - לכ-50).
מן הראוי לבצע הפרדה בין שתי חטיבות של שירים מולחנים של נתן יונתן:
האחת כוללת בעיקר מילים שכתב בצעירותו ללחנים הרוסיים ששימשו מנגינת רקע לילדותו: אותם שרו לו הוריו, אותם שר בתנועת הנוער ומהם שאב השראה. ביניהם נמנים "דוגית נוסעת", "על ענפי שיטה", "שאון התותחים נדם", "טוב ללכת בדרכים" ועוד. המנגינה המקורית של האחרון נכתבה במקור כ"קנטטה לסטלין" על ידי לבקו רבוצקי (אנ') והשידוך בינה לבין מילותיו העבריות של יונתן נעשה בזכות רעייתו דאז צפירה, שהייתה מורה למוזיקה בקיבוץ בו התגוררו. אפשר לקרוא לשירים הנכללים בחטיבה זו כ"פזמונים" שנכתבו כמעין תחביב, ומטרתם העיקרית הייתה חברתית-חינוכית: לשיר אותם בתנועה, ללמדם בשיעורי מוזיקה בבתי-הספר וכו'. מכל מקום, אין לראות בשירים הללו מייצגים את שירתו הקאנונית והמאוחרת של יונתן, ומכאן הצורך בהפרדה.
החטיבה השנייה נוגעת לשירים שנכתבו כשירה לירית לכל דבר, והולחנו מאוחר יותר. בהמשך דרכו כמשורר, שיריו של יונתן זכו לאהבתם של מלחינים מהשורה הראשונה, ובזכות כך הופצו לציבור הרחב, והפכו לנכסי צאן וברזל של החברה הישראלית.
המלחין הבולט ביותר בשיתוף הפעולה שלו עם נתן יונתן הוא חברו נחום היימן, שהלחין עשרות שירים שלו. בין הלחנים המוכרים של היימן למילות יונתן: "אניטה וחואן" (שנקרא במקור "רומנסה" או "שיר אהבה ישן"), "חופים הם לפעמים", "החול יזכור", "שירים עד כאן" ועוד.
גידי קורן הלחין אף הוא שירים רבים למילות יונתן, ובהם: "כמו בלדה" ("אם זר קוצים כואב"), "אם העולם", "שני אלונים", "בסוף הדרך" ועוד. להקת "האחים והאחיות", שהקים קורן ב-1971, הוציאה אלבום משיריו של יונתן, קיימה שיתוף פעולה הדוק איתו לאורך השנים והקליטה שירים נוספים שלו במהלך שנות פעילותה. בשנת 2004 התאחדה הלהקה ובהופעותיה חלק נכבד הוקדש לשיריו.
שלמה ארצי הלחין כמה שירים של יונתן, לאחר שנפגשו בתחילת שנות ה-70 וארצי קיבל מיונתן ספר שירים שלו. בין השאר הלחין את "הרדופים ליד החוף", "זמר לבני", "האיש ההוא", "רק עלה" ועוד. שירו "האיש ההוא" הפך להמנון אחרי רצח יצחק רבין. יונתן כתב את השיר כבלדה אוטוביוגרפית על עצמו, על חייו ומותו, מעל שלושים שנה קודם לכן, והוא שויך לאורך השנים על ידי הציבור והתקשורת לדמויות מרכזיות שהלכו לעולמן, כגון יצחק שדה ויגאל אלון. לאחר רצח רבין, הקדיש אותו נתן לראש הממשלה המנוח, שהיה מכר קרוב שלו ובן דורו.
גם סשה ארגוב הלחין כמה משיריו של יונתן, ובהם "אל הנירים האפורים", "מילים", "שיר ארץ", "שיר אהבה" ועוד. נתן יונתן זכה, כאמור, לחיבתם של מלחינים רבים נוספים, בהם ידועים כמו צביקה פיק ("השנים שחלפו", "נאסף תשרי", שנכתב על ידי יונתן על פי שירו של שמואל הנגיד, שנפתח במילים "מת אב ומת אלול"), מוני אמריליו ("יש פרחים", "לכל אחד ירושלים"), יאיר רוזנבלום ("היה לנו הכל") אך גם צעירים כמו מיקה קרני ("כל קיץ") ורמי גורן ("צלילי קסטה רחוקים" המוכר כ"פלורידה").
בשנת 2020 שירו של יונתן "כל גל" הולחן לראשונה על ידי רמי קלינשטיין ויצא לאור בביצוע הזמר טל סונדק במסגרת אלבומו "שירתם".
בין הזמרים שהרבו לבצע משיריו: חוה אלברשטיין, חני ליבנה, רונית אופיר, יזהר כהן ושלמה ארצי.
פרופ' יגאל שוורץ אמר על שירי יונתן: