stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר חביב
ציר באספה הלאומית הצרפתית

ב-26 במאי 2013 נערכו בחירות משנה לפרלמנט הצרפתי, למחוז השמיני, שהוא מחוז המזרח התיכון (טורקיה, יוון, איטליה, קפריסין, מלטה, ישראל ועוד), אחד מאחד עשר המושבים השמורים באספה הלאומית לאזרחי צרפת השוהים מחוץ לארצם. לפני הבחירות נציגת האזור הייתה דפנה פוזננסקי בן-חמו. חביב רץ בבחירות אלה מטעם מפלגת המרכז - ימין החדשה UDI - Union des démocrates et indépendants, איחוד של שמונה מפלגות מרכז ימין קטנות בראשותו של ז'אן לואי בורלו, ונתמך באופן בולט ופומבי על ידי בנימין נתניהו, שאף השתתף בסרטון תעמולה למענו. הוא הגיע בסיבוב הראשון למקום השני, אחרי ולרי הופנברג נציגת האיחוד למען תנועה עממית - UMP, מפלגת הימין - מרכז העיקרית, שהקים בשעתו ז'אק שיראק ולאחר מכן הייתה מפלגתו של ניקולא סרקוזי. בסיבוב השני, שנערך ב-9 ביוני 2013 בין שני מנצחי הסיבוב הראשון, התהפכו היוצרות וחביב גבר על הופנברג, 53% - 47%.
סמוך לאחר בחירתו לפרלמנט הצרפתי נבחר חביב גם לוועדת החוץ של האספה הלאומית והוא מפגין בהתמדה עמדות פרו ישראליות מובהקות. בין השאר למשל, הוא הזהיר את לורן פביוס שר החוץ הצרפתי, כי הסכם גרוע עם איראן בנוגע לפירוק פוטנציאל הנשק הגרעיני שלה עלול להביא להתקפה ישראלית על המתקנים הגרעיניים האירנים. כעבור יומיים הוא הישווה את ועידת ז'נבה לפירוק פוטנציאל הנשק הגרעיני האירני, בין שש המעצמות והאיחוד האירופי, לבין איראן, בנובמבר 2013, לועידת מינכן 1938, בין נוויל צ'מברלין להיטלר. השוואה שנועדה לנסות למנוע את ההסכם שהושג בסופו של דבר.
ב-18 ביוני 2017 זכה שוב בסיבוב השני בבחירות הפרלמנטריות בצרפת, כנגד המועמדת שהתמודדה מולו מטעם מפלגתו של הנשיא עמנואל מקרון.
ב-2022 נבחר לכהונה השלישית בפרלמנט כשגבר על יריביו בסיבוב השני. ב-3 בפברואר 2023 הודיעה המועצה החוקתית של צרפת על ביטול בחירתו של חביב בשל אי סדרים ומניפולציות שנועדו לפגוע ביושרן של הבחירות חביב התמודד גם בבחירות החוזרות בהן ניצח כשזכה בכ-54% מהקולות.
בבחירות שהתקיימו ביולי 2024 איבד את מושבו בפרלמנט.
הערות שוליים

↑  חדשות ערוץ 10 על בחירתו של חביב לפרלמנט הצרפתי, 10 ביוני 2013
↑  הכירו את המתמודד הציוני המוביל לפרלמנט בצרפת, באתר ערוץ 7, 22 במאי 2013
↑  שיבוצי דיינים, באתר ממשל זמין
↑  "השמאל הקיצוני והאנטישמי כבש את צרפת": היהודי מאיר חביב מחוץ לפרלמנט, באתר ישראל היום, 8 ביולי 2024
↑  "Richard Prasquier reelected at the head of CRIF, France’s Jewish umbrella representative body", באתר EJP
↑   ברק רביד, המקורב התערב, ונתניהו הסכים להיפגש עם שר החוץ הצרפתי, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2013
↑  "האיש שלנו בפריז", 26 באפריל 2013, באתר מעריבnrg
↑  מסמכים שחשף דרוקר על מימון נסיעותיו של נתניהו על ידי חביב
↑  "Netanyahu endorses Habib for French parliament", מאי 2013, באתר The Times Of Israel
↑  סרטון תמיכה של נתניהו בחביב
↑  "Jewish leader wins seat in French parliament", יוני 2013, באתר The Times Of Israel
↑  "‘Israel will attack Iran if you sign the deal, French MP told Fabius’", נובמבר 2013, באתר The Times Of Israel
↑  "French MP invokes Munich 1938 in warning against Iran deal", נובמבר 2013, באתר The Times of Israel
↑  "Quand le député Meyer Habib apprend l'invalidation de son élection en pleine visite de son ami Benyamin Nétanyahou à Paris". Le Monde.fr (בצרפתית). 2023-02-04. נבדק ב-2023-02-04.
↑  מאיר חביב ניצח שוב בבחירות לפרלמנט הצרפתי, באתר בחדרי חרדים
מורן קריב

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1976 (בן 48)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  תקליטן, מפיק מוזיקלי, במאי
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  ‏ Pacha recording‏  הד ארצי‏  NMC united‏  פונוקול‏  Play digital‏  Media man group‏ 
 שיתופי פעולה בולטים:  Houston Project, Square Wheel
 http://www.morankariv.com/
 
מורן קריב (Moran Kariv) (נולד ב-30 במאי 1976) הוא מפיק מוזיקלי, תקליטן ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה

מורן קריב הוא בנם של המלחין והמעבד המוזיקלי אורי קריב ודגנית קריב, שהייתה סולנית להקת חיל האוויר באמצע שנות ה-70. חבר בהרכב "יוסטון פרוג'קט". 
החל משנת 2003 עיבד והפיק רמיקסים רשמיים לאמנים ישראלים מוכרים כמו גידי גוב ("אני שוב מתאהב") אריק סיני ("סיבה טובה"), משה פרץ ("קרמלה") יהורם גאון ("לא נפסיק לשיר") וסי היימן ("גיבור גדול") .

בין האמנים הנוספים שאיתם עבד נמצאים: יהודה פוליקר, עילי בוטנר, קובי אפללו, עדן בן זקן, גלעד שגב, רן דנקר, אברהם טל, התקווה 6, הראל סקעת, קרן פלס, מאיה בוסקילה, דנה לפידות, מארינה מקסימיליאן וריקי גל.
בשנת 2010 הופיע יחד עם ערן ברנע תחת ההרכב "יוסטון פרוג'קט" כמופע החימום של הזמרת ריהאנה. ההופעה התקיימה באצטדיון בלומפילד שבתל אביב ב-30 במאי, מטעם חברת אורנג', והייתה פתוחה רק למוזמני ומתנדבי לקוחות אורנג' מעל גיל 16, אשר תרמו 4 שעות התנדבות לקהילה.


מורן חתום בחברת התקליטים הבינלאומית "Pacha Recording" הנמצאת באיביזה שבספרד ופרסם קטעים רבים בעולם תחת ההרכב "יוסטון פרוג'קט" ובאופן עצמאי.
בשנת 2014 צילם, ביים והפיק את הקליפ של "רנטינו", או בשמו "Love Bull" לשיר "Magic".
בשנים 2016-2015. הפיק עוד שני קלפים לאותו יוצר, "Duschi Duschi" בגרמנית ו"Run Up the Sky" באנגלית.
בשנת 2015 הקים את ההרכב "Square Wheel" עם השיר "Bring Home The Sun" . השיר נכנס לערוץ העולמי "Clubbing TV" תחת קטגוריית "Hits".
בשנת 2016 הפיק ביחד עם שמוליק נויפלד לזמרת שפיטה את המנון מצעד הגאווה הרשמי של תל אביב לשיר Pink שהוא גרסת כיסוי ללהיט של להקת Aerosmith משנת 1996.
חוץ מעיסוקו בתחום המוזיקה, עוסק קריב בשנים האחרונות בבימוי וצילום קליפים מקצועיים, בין היתר לאמנים כמו: עברי לידר, ברי סחרוף, מוקי, עלמה זהר, שמעון בוסקילה, ים רפאלי, נרקיס ועוד.
בשנת 2019 ביים וצילם את הקליפ הבינלאומי לשיר "Faded" (במקור נכתב על ידי Zhu) אשר הופק מחדש על ידי צמד התקליטניות האוסטרליות NERVO בשיתוף פעולה עם אמן הטראנס הישראלי Skazi
הקליפ והשיר יצאו תחת הלייבל ההולנדי Spinnin' Records.
בשנת 2023, תיעד את המייקינג אוף לצילומי הקליפ "יוניקורן" בביצועה של נועה קירל אשר צולם בוורשה, פולין.
דיסקוגרפיה

2009: הפיק ועיבד את הEP "היבריד" שכלל שישה עיבודים מחודשים לשיריו של הזמר רמי קלינשטיין
2012: ערך והקליט את האלבום הבינלאומי "Pacha - Summer 2012" שיצא בתפוצה עולמית בחברת התקליטים "Pacha Recording", בסוף השנה הוציא בחברת התקליטים אן אם סי את האלבום "יוסטון פרוג'קט - אוסף הרמיקסים הרשמי"
2013: הפיק שני קטעים ("עכשיו טוב", "תן") לאלבום הרמיקסים של גלעד שגב, זאת לאחר שקיבל מורן בספטמבר 2010 אלבום זהב כחלק מהשתתפותו באלבום "נועדנו".
הערות שוליים

↑  רייטינג, אתר "nrg"
↑  עמי פרידמן, זוג מנצח: מוקי וסתיו בגר בשיר חדש, באתר ynet, 5 בנובמבר 2018
↑  שיתוף הפעולה המפתיע של סקאזי - mako, נבדק ב-2020-06-09
↑   שירה נאות, "יוניקורן" של נועה קירל: זה השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2023, באתר הארץ, 8 במרץ 2023
↑  , אתר "Muzix"
↑  , אתר "מוזיקה ישראלית"
↑  שירות אייס, הגיע למנוחה ולנחלה: גלעד שגב מקבל "אלבום זהב", באתר אייס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574929605171  MusicBrainz: f9ce306c-1dd5-4a6e-b81b-1ae3684fe942  VIAF: 461144783053722184444   WorldCat (עם VIAF): 461144783053722184444
יוליה ליפניצקאיה

יוליה ויאצ'סלבובנה ליפניצקאיה (ברוסית: Юлия Вячеславовна Липницкая; נולדה ב-5 ביוני 1998) היא מחליקה על קרח רוסייה, אלופה אולימפית בהחלקה על הקרח בקבוצות באולימפיאדת סוצ'י (2014), ואלופת אירופה לשנת 2014.
ב-9 בפברואר 2014 זכתה במדליית זהב בתחרות ההחלקה על הקרח לקבוצות במשחקי החורף האולימפיים בסוצ'י והפכה לאחת האלופות האולימפיות הצעירות ביותר בתולדות ההחלקה על הקרח לנשים, והיא בת 15, כשהיא צעירה שישה ימים בלבד מהמתחרה הקודמת, האמריקאית טרה ליפינסקי, שזכתה במדליית זהב אולימפית בתחרות ליחידות באולימפיאדת נאגנו (1998). בתחרות ליחידות היא סיימה במקום חמישי.
יוליה נולדה ביקטרינבורג והחלה להתאמן בגיל צעיר. בשנת 2009 היא עברה למוסקבה והחלה להתאמן תחת המאמנת אטרי טוטברידזה.
בעונות שלאחר אולימפיאדה היא לא הצליחה לשחזר הישג זה ולנצח בתחרויות משמעותיות.
היא אובחנה בבולמיה נרבוזה וטופלה זמן רב במרפאות בישראל לפני שבאפריל 2017 הודיעה על פרישתה מהקריירה הספורטיבית.
ביוגרפיה

יוליה ליפניצקאיה נולדה ב-5 ביוני 1998 בייקטרינבורג, רוסיה. ליפניצקאיה גודלה על ידי אם חד הורית, אשר ממנה קיבלה את שם המשפחה שלה. אביה של ליפניצקאיה, התגייס לצבא הרוסי בזמן שאמה הייתה בהריון, והוא בחר שלא לחזור למשפחה לאחר מכן. הסבתא של ליפניטסקיה, עסקה באקרובטיקה, בהחלקה ובהפלגה בנעוריה.
הישגים בתחרויות

| תחרות | 2009/10 | 2010/11 | 2011/12 | 2012/13 | 2013/14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת החורף: 
| אליפות אירופה |  |  |  |  | 1 |
| גמר גראנד פרי |  |  |  | WD | 2 |
| אליפות רוסיה |  | 4 | 2 | WD | 2 |
| אליפות העולם לנוער |  |  | 1 | 2 |  |
| גמר גראנד פרי לנוער |  |  | 1 |  |  |
| אליפות רוסיה לנוער | 5 | WD | 1 | 5 |  |
קבוצות
| אולימפיאדת החורף |   |  |  |  | 1 |
הערות שוליים

↑  "מסיחת הקרח: בת ה-15 שהפכה לנשק התדמיתי של פוטין". נוספים nrg. 2014-02-14. נבדק ב-2014-02-15.
"צפו: תרגיל ההחלקה האמנותית המופלא של יוליה ליפניצקאיה בת ה-15 באולימפיאדת סוצ'י". Pitria.com. 2014-02-09. נבדק ב-2014-02-15.
"15yo prodigy Yulia Lipnitskaya is Russia's youngest Winter Olympic champion". Russia Today. 2014-02-09. נבדק ב-2014-02-15.
"Russia's Julia Lipnitskaia is an Olympic gold medalist, and she's 15 years old". USA Today. 2014-02-10. נבדק ב-2014-02-15.
↑  "Yulia Lipnitskaya, 15, wins European Championships". NBC OlympicTalk. 2014-01-17. נבדק ב-2014-02-15.
ביר הדאג'

| --- | --- |
תיכון אורט בביר הדאג'
שם בערבית: بئر هداج
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: נווה מדבר
גובה ממוצע: ‎287 מטר
סוג יישוב: יישוב 2,000‏–4,999 תושבים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף דצמבר 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 2,966 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 2,957 תושבי ישראל
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎+4.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) ביר הדאג'(למפת צפון הנגב רגילה) ביר הדאג'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביר הדאג'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ביר הדאג'31°01′35″N 34°42′06″E﻿ / ﻿31.0263311409077°N 34.701718367777°E﻿ / 31.0263311409077; 34.701718367777  heמפת היישובים של מועצה אזורית נווה מדבר באדום - ביר הדאג' בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 1 מתוך 10

בִּיר הַדַּאג' (בִּאְר הַדַּאג') (בערבית: بير هداج או بئر هداج), הנקרא גם בְּאֵר חַיִל, הוא כפר בדואי באזור הנגב הצפוני, בקרבת הקיבוץ רביבים והיישוב הקהילתי רתמים. היישוב הוא בעל אופי חקלאי ושטח שיפוטו הוא כ-6,500 דונם. עד שנת 2012 כל בתיו היו בנויים שלא כחוק.
בתים בביר הדאג'
מקור השם

ליישוב כאמור יש שני שמות. ביר הדאג', הנפוץ יותר, וגם באר חיל. שני השמות מקורם בבארות הסביבה.
ביר הדאג', היא באר עתיקה המדופנת באבני גזית, בהן חריצים עמוקים שנחרצו במשך שנות השימוש הרבות בבאר. המים נשאבו במתקן אנטיליה, עליו מעיד מבנה קמרוני בעל פתחים בתקרתו, ושתי בריכות אגירה משני העברים הבנויות גזית ומטויחות. באר הדאג' נמצאת על הגדה המזרחית של נחל הבשור, וכ-2–3 ק"מ מבאר חיל. בגג הקימרון שני פתחים לשרשרת האנטיליה, ומערכת שקעים ותעלות לכיוון המים אל הבריכות. בפתח הקימרון תקועים היו שני אדנים של הרכבת הטורקית, לביטחון שואבי המים.
באר חיל ממוקמת במרכז אפיק נחל הבשור, שכאן הוא צר ביותר. מבנה הבאר מורם מעל אפיק הנחל. בנוי מאבני גוויל מלוכדות בבטון, לגובה כשני מטר. את הבאר מכסה כיפת בטון בעלת פתח מלבני מקורות ברזל. כיפה טיפוסית לבארות המשוקמות, הרבות בנגב, פרי יוזמת שלטון המנדט הבריטי לסיוע לבדווים.
היסטוריה > התיישבות לא חוקית

ראשיתו של היישוב בשנת 1993, כשהוא הוקם כפזורה לא חוקית על ידי 200 בדואים משבט אל-עזאזמה. האחרונים נדדו מאזור הפזורה ברמת חובב, עקב התפשטות של מחלת הסרטן בקרב התושבים כתוצאה מרעילות החומרים הדולפים מרמת חובב. הבדואים שברחו מרמת חובב התיישבו באזור אשלים, שבתחום המועצה האזורית רמת נגב. לאחר משא ומתן עם שר התשתיות הלאומיות דאז, בנימין בן אליעזר, עברו התושבים מרחק של כשני קילומטרים אל מיקומם הנוכחי. למרות שהתושבים על פי ההסכם היו אמורים להישאר שם כשבועיים, הם נשארו, והפתרון הזמני הפך לקבוע.
היסטוריה > ההכרה ביישוב

הממשלה החליטה לפעול להקמת היישוב באר חיל (ביר הדאג') בחודש ינואר 1999, אלא שהפרויקט ועבודות התכנון שלו התעכבו זמן רב, לאחר שהתברר כי המיקום המוצע נכלל בתחום בטיחות של האתר המיועד לתחנת הכוח הגרעינית העתידית להפקת חשמל, המאושרת בתוכנית המתאר המחוזית.
היישוב הוכר בשנת 2003 לפי החלטת הממשלה על הקמת יישובי קבע לבדואים בנגב, כחלק מהמועצה האזורית אבו בסמה. החל מנובמבר 2012 נכלל היישוב בתחומי מועצה אזורית נווה מדבר, שהיא אחת משתי המועצות שהחליפו את מועצה אזורית אבו בסמה שפורקה. בעת ההכרה היו בפזורה הבדואית שבאזור כ-3,500 נפש.
היסטוריה > פיתוח היישוב

על קרקעות המקום אין לאף שבט תביעת-בעלות מהסוג שמשבש ניסיונות הסדרה במקומות רבים אחרים. בהקמת היישוב ניתנה לכל משפחה בדואית מהפזורה אפשרות לקבל מהמדינה 5 דונמים בתוך היישוב וכן שטח חקלאי נוסף מחוץ ליישוב.
המדינה השקיעה (נכון ל-2012) למעלה מ-15 מיליון שקלים בתשתיות ובפיתוח, ובסה"כ על פי מינהל מקרקעי ישראל, יושקעו כ-150 מיליון שקלים. היישוב תוכנן בשיתוף ובהבנה עם התושבים, ומבוסס על החזון לאפשר לבני שבט אל-עזאזמה להמשיך ולקיים את אורח חייהם המסורתי, במסגרת ישוב מסודר בעל תשתיות מתקדמות, מערכות בריאות וחינוך.
עד שנת 2013 בביר הדאג' הוקמו שבעה בתי ספר, בתי ספר יסודיים ותיכוניים, בהם של רשת אורט, וכן מרפאה ותחנה לבריאות המשפחה, ועוד.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה היישוב מדורג במקום האחרון במדד החברתי-כלכלי לשנת 2015. על פי ביטוח לאומי לשנת 2019, דורג היישוב במקום האחרון מבחינת השכר החודשי הממוצע לשכיר (5,847 ש"ח).
בעיות בהסדרת ההתיישבות

כל התוכניות המוצעות עוקבות אחר עקרון אחד בסיסי – פינוי תמורת פיצוי. כל בדואי שייכנס להסכם הסדרה עם המדינה יזכה לפיצוי מסוים המורכב ממינונים שונים של קרקע וכסף, בטווחים שבין 1–5 דונם וסכומים בסדרי גודל של 100,000–200,000 ש"ח.
למרות שהיישוב ביר הדאג' מוכר ויש לו תוכנית בניין עיר מאושרת, הכוללת קרוב ל-1,000 מגרשים שבין חצי דונם לחמישה דונם שחלקם פותחו והוכשרו, מגרשים אלו נותרים ריקים, בגלל שהמשא ומתן של הבדואים עם המנהל נתקע. עיקר המחלוקת הייתה סביב גודל הפיצוי. תושבי הפזורה באזור דרשו 30 דונם למשפחה, אך לבסוף הושגה הסכמה על מגרשים קטנים יותר עם אפשרות לשטחי חקלאות ותעשייה נוספים מחוץ למגורים.
למרות ההסכמה הנהגת הוועד המקומי של התושבים עדיין התנגדה להסדרה. הוועד המקומי אסר על תושבים פרטיים להיכנס להסדרים עם המדינה בשאיפה לשמר את אורח החיים המסורתי חקלאי של תושבי ביישוב שרובם חסרי השכלה או מקצוע ומתפרנסים מגדול עדרי צאן. למרות שגודל השטח המינימלי הדרוש לגידול עדר צאן מתוך מגמה להתפרנס ממנו הוא 15 דונם, הסכים הוועד לחלקות בגודל 5 דונם למשפחה. בחלוף הזמן, גם מדיניות הממשלה השתנתה, כשבשנת 2007 הרשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב נאלצה לנהל מדיניות עקבית של הסדרה. הסטנדרט העקבי קבע כללי יסוד, לפיהם בכל הסכם הסדרה לא יינתן מגרש הגדול מ-1.2 דונם, וכי עלויות הפיתוח בהן תישא המדינה לא יעלו על 150,000 ₪. כמובן שבמבנה כזה אין אפשרות להתפרנס מעדרי צאן ובשל מחסור במקורות פרנסה באזור ועד היישוב מתנגד בתוקף להסדר. כתוצאה מכך אין תוכניות מתאר מאושרות ליישוב, והישוב אינו מחובר לחשמל ולמים ואין דרכי גישה סלולות או תחבורה ציבורית לתוך היישוב שבינתיים גדל לכ-7,500 תושבים.
כך, אם לפי התוכנית המקורית יכלו תושבי המקום לקבל מגרשים של 5 דונם למשפחה (את ההצעה יכלו התושבים לממש בכל השנים שחלפו בין אישור התוכנית לבין הקמתה של הרשות), הרי שלפי הכללים החדשים מדובר על 1.5 דונם למשפחה. אם כי הרשות להסדרת ההתיישבות עדיין מנסה להציע אפשרות לזכות במגרשים הגדולים, על ידי השלמת העלות באופן עצמאי או על ידי שותפות של כמה משפחות.
בעקבות פעולות הנהגת הוועד המקומי של ביר הדאג', עתר ראש מועצת רמת הנגב בשנת 2005 לבג"ץ בטענה כי חברי הוועד הם "קובץ זעיר המונע מרוב אוכלוסיית הבדואים את זכויותיהם הבסיסיות לתשתיות מינימליות המאפשרות קיום בכבוד, בדרך של התנגדות לסמכותה הריבונית של ממשלת ישראל בתחומי היישוב המתוכנן. המשיבים מטילים פחד ומהלכים אימים על חלק הארי של האוכלוסייה הבדואית החפצה בקידום היישוב, תוך ביצוע עבירות מסוג המרדה, התאגדות אסורה, איומים וסחיטה באיומים, שעה שהם אוסרים על עצמם כנציגי הבדואים ועל האוכלוסייה הבדואית לבוא במגע עם נציגיה הרשמיים של מדינת ישראל ובכך תורמים את תרומתם לאי-יישום החלטת הממשלה ותוכניות המתאר".
בנייה בלתי חוקית

בביר הדאג' מתבצעת על ידי תושביה בנייה בלתי חוקית נרחבת בהיעדר תוכניות מתאר מאושרות ואין אף בית אחד עם היתר בנייה. הבנייה הלא חוקית מתבצעת אף מחוץ לשטח השיפוט של היישוב, גם על אדמות מדינה, וגם על חלקת אדמה פרטית שנרכשה על ידי יהודים ציוניים בשנות השלושים של המאה ה-20. המדינה הגיעה להסדר עם הבעלים של הקרקע הפרטית באזור ובהסכמתו ימסרו לו אדמות מדינה בהקף זהה ובמקום אחר, אלא שתנועת רגבים מתנגדת בתוקף להסדר.
נכון לשנת 2012 (כעשור לאחר אישור תוכנית המתאר), עדיין אין אף משפחה אחת שרכשה מגרש והתיישבה במקום כחוק. רק כרבע (1,200) מ-5,000 תושבי ביר הדאג' מצויים בגבולות תוכנית המתאר, ואף לא אחד מהם גר בתחומי המגרשים שמקצה התוכנית. כמו כן רבים מהתושבים מתגוררים ובונים מחוץ ליישוב, בשטחי המועצה האזורית רמת נגב, זאת למרות שתחום היישוב המוכר נמצא כולו במתחם המועצה האזורית נווה מדבר. על פי דודו כהן, חבר הוועדה להסדרת מדיניות ההתיישבות בנגב, שאר התושבים שיושבים מחוץ לגבולות העיר נמצאים במעטפת שלה, בפזורה היושבת על כ-20,000 דונם.
על פי רשות הטבע והגנים ההתפשטות המהירה של היישוב הממוקם לאורך גבולה הצפוני של שמורת חולות משאבים, מאיימת על קיומה של השמורה.
על פי הרשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב: "כחלק מההסדר מההבנות שגובשו בין הצדדים הוחלט על הקפאת מצב (בכל הנוגע לבניה הבלתי חוקית בישוב) על מנת שניתן יהיה לקדם את פיתוח היישוב ומניעת בניית מבני מגורים בלתי חוקיים בשטחי ציבור או תשתיות (כביש וכדומה) אשר יפגעו בפיתוח של היישוב. אולם גם בהתחייבות אלו, לצערנו, לא עמדו נציגי הוועד והתושבים. תושבי פזורת ביר הדאג' אשר נמנעים מלקבל החלטה בעניין הצטרפותם והסכמתם לתוכנית המוצעת ממשיכים בבניה בלתי חוקית ביישוב ועל כן פועלות רשויות האכיפה, (משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל והמועצה) לאכיפת חוקי התכנון והבניה במקום."
כמו בשאר הפזורות הבדואיות בנגב, הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית מעודד בניית מבנים לא חוקיים בביר הדאג'. הבנייה מתרכזת בעיקר בזמן שפקחי מינהל מקרקעי ישראל נמצאים בחופשה. בפסח 2013 פעילים מקבוצת "התנועה האסלאמית של בני גת" הקימו מסגדים ומבנים לא חוקיים אחרים בבית הספר בביר הדאג'.
ניסיונות הפקחים לאכוף את החוק, לסרוק את השטח או להרוס בתים בלתי חוקיים חדשים, לוו באלימות, תקיפת שוטרים ואזרחים, יידוי אבנים, וונדליזם לטענת תושבי היישוב הקהילתי רתמים.
ראו גם

הפזורה הבדואית
בדואים בישראל
מסעודין אל-עזאזמה
לקריאה נוספת

יגאל צחור, החצר האחורית שלנו, הוצאת כרמל, 2017
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  אמנון ליבנה, שלוש בארות ועוד אחת, אתר וורדפרס, 09.02.2013
1 2  קלמן ליבסקינד, נגב הולך לאיבוד: כך כשלה המדינה בטיפול בבדואים בדרום, אתר nrg, 16.07.2010
1 2  גדי גולן, ‏אושרה להפקדה הקמת יישוב בדואי נוסף - באר חיל, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2002
1 2 3  עקיבא ביגמן, בדווים והדמוקרטיה המוניציפלית, באתר מידה, 4 באוקטובר 2012
↑  יישוב בדואי חדש יוקם בנגב, באתר וואלה, 28 במאי 2006
↑  פרופ' גדעון מ. קרסל, לצאת ידי כולם, מדרשת שדה בוקר, "רשימות בנושא הבדווים", מספר 35, 2003
↑  המדד החברתי-כלכלי 2015, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  שכר והכנסה מעבודה לפי יישוב ומשתנים כלכליים שונים 2019 (מס' 319), באתר ביטוח לאומי
1 2 3 4 5 6  עקיבא ביגמן, מסכנים חסרי מנוח - האם הבדואים באמת נזרקים לרחוב?, אתר לאטמה, 27.10.2012
↑  תנועת רגבים, תג מחיר בנגב, 20.05.2013
↑  צוטט בהתכנסות ועדת גולדברג בתאריך 21.02.2008
↑  עמרי גל, רשות הדיבור, כתב עת "בשביל הארץ"
1 2  התנועה האסלאמית, השייח' ראאד סלאח והמשלחת לבניית הנגב (בערבית), 20.05.2013
↑  קלמן ליבסקינד, שידורי המהפכה, אתר nrg, 01.12.2012
↑  חדשות 2, ‏תג מחיר בדואי? אבנים הושכלו על רכב בדרום שבו נסעה אישה עם ילדיה, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2013.
↑  עקיבא ביגמן, תג מחיר בדואי: הצתה במתבן קיבוץ רביבים, באתר מידה, 12 בנובמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569063905171  VIAF: 36146461532827731149   WorldCat (עם VIAF): 36146461532827731149
אמקאר פרם

מועדון הכדורגל אמקאר פרם (ברוסית: Футбольный Клуб Амка́р Пермь) היא קבוצת כדורגל מהעיר פרם שברוסיה.
בשנות השתתפותה בליגת העל הקבוצה כונתה "הקבוצה האירופאית המזרחית ביותר המשחקת באחת הליגות הבכירות של אירופה" שכן היא שכנה במזרחה של רוסיה האירופית (טום טומסק ולוץ' ולדיווסטוק ממוקמות מזרחית מהעיר פרם אך הן נמצאות ברוסיה האסיאתית ולא נכללות תחת ההגדרה של "אירופה"). ב־18 ביוני 2018 איבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית. עם זאת ממשלת מחוז פרם הפעילה את אקדמיית הכדורגל של מחוז פרם תחת מותג אמקר במסגרת הליגה החובבנית והמועדון הוקם מחדש כמועדון מקצועני באפריל 2021.
אטימולוגיה

הקבוצה הוקמה על ידי פועלי מפעל למינרלים בעיר פרם. השם "אמקאר" מורכב משני השמות "אמיאק" ו"קרבאמיד" שהם התוצרים העיקריים של המפעל ממנו באו הפועלים.
היסטוריה

"אמקאר" נוסדה בשנת 1993, כשהופיעה למשחקה הראשון ב־8 במאי אותה שנה כאשר קבוצה שהורכבה מפועלים במפעל למינרלים בעיר פרם שיחקה את משחקה הראשון ב"גביע פרם".
בשנה שלאחר מכן הקבוצה זכתה באליפות מחוז פרם ובשנת 1995 הפכה אמקאר פרם למועדון מקצועני. תחילה הקבוצה שיחקה בליגה הרוסית השלישית (הליגה הרביעית בחשיבותה ברוסיה) והתקדמה עם השנים בין הליגות עד שבשנת 2003 זכתה באליפות הליגה הרוסית הראשונה (הליגה המשנית ברוסיה) והעפילה לפרמייר-ליג הרוסי.
בינואר 2011 הקבוצה הודיעה כי היא פורשת מהליגה הרוסית, בשל קשיים פיננסיים שצצו במהלך עונת 2010, אולם ראשי הליגה החליטו לא להדיחה ולנסות למצוא ספונסר מתאים לפני פתיחת הליגה. הדבר הצליח וקבוצה המשיכה לשחק בליגה העליונה.
מאז הקמתה מומנה הקבוצה על ידי מפעלים כימיים וחברת SiburChimProm מהעיר פרם, למעט בשנים 2015–2016 כשמומנה על ידי בנק מוסקבה.
בעונת 2017/2018 ספונסר הקבוצה הייתה חברת הבנייה ניו גראונד. בדצמבר 2017 שוב נודע כי הקבוצה נקלעה לקשיים פיננסיים וכי היא נמצאת בסכנת פירוק, לאחר שספונסר הקבוצה עזב וממשלת המחוז לא אישרה תקציב לעונת 2018/2019. בעונת 2018 הקבוצה נחשבה לקבוצה עם התקציב הנמוך ביותר בליגה, היא העמידה תקציב בסך 13 מיליון דולר.
ביוני 2018 הכריזה הקבוצה על פשיטת רגל.
היסטוריה > הקמה מחדש

בשנת 2020 מותג אמקר עבר לידי מרכז "אמקר" להכשרת כדורגלנים צעירים, שמצוי בבעלות ממשלת מחוז פרם. ביולי 2020 מושל מחוז פרם, דמיטרי מאחונין, הודיע על כוונתו להחיות מחדש את הקבוצה הבוגרת וזו הוקמה מחדש באוגוסט 2020 והשתתפה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בפברואר 2021 מושל פרם הודיע על כוונה לרשום את המועדון בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ולבנות אצטדיון חדש בעיר. הקבוצה החדשה מנוהלת על ידי ממשלת המחוז ובשיתוף פעולה עם ספונסרים מקומיים כמו חברת Winter Technologies Group, הקבוצה נרשמה לליגה המקצוענית לעונת 2021/2022. הקבוצה הציגה תקציב של 150 מיליון רובל רוסי (2 מיליון דולר) לעונת 2021/2022.
אצטדיון הקבוצה

מאז הקמתה בשנת 1993 הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון זבזדה בעיר פרם, שבשנת 2005 כוסה כולו בדשא סינתטי במקום דשא טבעי. עד 1991 נקרא בשם ה"אצטדיון על שם הקומסומול הלניניסטי" והוא אצטדיון רב תכליתי המונה כ-15,000 מושבים ונפתח לשימוש ב-5 ביוני 1969. בשיאו הכיל 17,000 מושבים. שימש זמנית גם כמגרשה הביתי של זבזדה פרם, קבוצה אחרת שהתקיימה משנת 2018 עד 2022.
הישגים לפי עונה

מקום ראשון
     מקום שני
     מקום שלישי
| שנה | ליגה | מיקום | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | שערים | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | הליגה השלישית | 2 | 17 | 5 | 4 | 50-15 | לא השתתפה |
| 1996 | הליגה השנייה | 3 | 28 | 9 | 5 | 86-31 | לא השתתפה |
| 1997 | הליגה השנייה | 2 | 24 | 11 | 5 | 69-21 | 1/64 |
| 1998 | הליגה השנייה | 1 | 34 | 2 | 1 | 100-12 | 1/64 |
| 1999 | הליגה הראשונה | 6 | 20 | 10 | 12 | 65-49 | 1/8 |
| 2000 | הליגה הראשונה | 6 | 17 | 9 | 12 | 53-38 | 1/16 |
| 2001 | הליגה הראשונה | 4 | 16 | 8 | 10 | 46-29 | 1/4 |
| 2002 | הליגה הראשונה | 5 | 15 | 9 | 10 | 45-31 | 1/2 |
| 2003 | הליגה הראשונה | 1 | 25 | 12 | 5 | 50-20 | 1/16 |
| 2004 | ליגת העל | 11 | 6 | 12 | 12 | 27-42 | 1/16 |
| 2005 | ליגת העל | 12 | 7 | 12 | 11 | 25-36 | 1/2 |
| 2006 | ליגת העל | 13 | 8 | 11 | 11 | 22-36 | 1/8 |
| 2007 | ליגת העל | 8 | 10 | 11 | 9 | 30-27 | 1/8 |
| 2008 | ליגת העל | 4 | 14 | 9 | 7 | 31-22 | גמר |
| 2009 | ליגת העל | 13 | 8 | 9 | 13 | 27-37 | שמינית גמר |
| 2010 | ליגת העל | 14 | 8 | 6 | 16 | 24-35 | חצי גמר |
| 2011/12 | ליגת העל | 10 | 14 | 13 | 17 | 40-51 | 1/8, 1/8 |
| 2012/13 | ליגת העל | 11 | 7 | 8 | 15 | 34-51 | 1/16 |
| 2013/14 | ליגת העל | 10 | 9 | 11 | 10 | 36-37 | 1/16 |
| 2014/15 | ליגת העל | 11 | 8 | 8 | 14 | 25-42 | 1/16 |
| 1/16 | ליגת העל | 11 | 7 | 10 | 13 | 22-33 | 1/2 |
| 2016/17 | ליגת העל | 10 | 8 | 11 | 11 | 25-29 | 1/8 |
| 2017/18 | ליגת העל | 13 | 9 | 8 | 13 | 20-30 | 1/4 |
2018–2019: פורקה
| 2020 | הליגה החובבנית | 8 | 4 | 3 | 6 | 20-27 | לא השתתפה |
| 2021/22 | ליגת הכדורגל הלאומית השנייה | 5 | 26 | 14 | 4 | 12-46 | 1/256 |
אמקאר במפעלים האירופיים

| עונה | טורניר | שלב | מדינה | מועדון | משחק בית | משחק חוץ | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/10 | ליגת אירופה | שלב הפלייאוף | אנגליה אנגליה | פולהאם | 1:0 | 1:3 | 2:3 |
סמל הקבוצה

מ־1993 ועד 2020 סמל המועדון היה עיגול ובו המילים "מועדון הכדורגל אמקאר פרם" עם שנת ההקמה וקרניים אדומות המייצגות את מפעלי המינרלים על שמם נקרא המועדון.
בשנת 2021 פותח סמל חדש עבור המועדון. זהו סוג של מגן, המורכב מפסים המתנשאים מעלה, המייצגים שחקנים השואפים לנצח. בסמל מופיעה גם האות הראשונה של שם המועדון וכמה סמלים של העיר פרם - צורת הסמל דומה לאנדרטה "רגע בהמראה" ולבניין הגלריה לאמנות בעיר. בחלקו התחתון של הסמליל מופיעה צורת מחומש המסמלת את הכדורגל. הלוגו עוצב על ידי דמיטרי קוצ'ב.