stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1994 במדע
טכנולוגיה

6 במאי – פתיחת מנהרת התעלה בין צרפת לאנגליה
6 באוגוסט – הסמרטפון הראשון, "סיימון" של IBM מוצע למכירה
3 בדצמבר – קונסולת המשחקים של חברת סוני פלייסטיישן משווקת לראשונה ביפן
פיתוח דיודה פולטת אור כחול בעוצמת אור גבוהה ביפן, הישג טכנולוגי שזיכה את המפתחים בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2014
קוד QR הומצא ביפן על ידי דנסו, חברה בת של קונצרן טויוטה
כימיה

9 בנובמבר – גילוי דרמשטטיום, יסוד כימי מס' 110 על ידי צוות מדענים במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה
8 בדצמבר – גילוי רנטגניום, יסוד כימי מס' 111 על ידי קבוצת מדענים גרמנים במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים בדארמשטאט
מדעי המחשב

ינואר – דייוויד פיילו וג'רי יאנג, סטודנטים בסטנפורד מפרסמים מדריך אתרים בשם "המדריך של דייוויד וג'רי לרשת" באפריל שונה שמו ל-Yahoo!
14 במרץ – שחרור גרסה ראשונה של לינוקס
12 באפריל – הודעת דואר זבל מסחרית ראשונה נשלחה על ידי זוג עורכי דין לורנס קנטר ומרתה סיגל, שפרסמו את מומחיותם בנושא מתן שירותים משפטיים למהגרים
5 ביולי – ג'ף בזוס משיק את חברת אמזון
13 באוקטובר – הודעה על שחרור דפדפן Netscape Navigator כתוכנה חופשית במהלך נובמבר.
לאונרד אדלמן משתמש לראשונה ב-DNA ככלי חישוב ומדגים שלחישוב מולקולרי יש פוטנציאל ככלי לפתרון בעיות קומבינטוריות
הספר האלקטרוני הראשון; ספרי פינגווין מציעים למכירה את ספרו של פטר ג'יימס "Host on two" עם תקליטון כתוספת לפורמט הרגיל
צוות חוקרים של CERN הוכיח קיום של כדור גלואונים
רפואה

אוקטובר – ספריית קוקרן מודגמת לראשונה לציבור הרחב, הספרייה מנגישה אוסף מאגרי מידע שכוללים סקירות שיטתיות ומטא-אנליזות שמסכמים ומפרשים תוצאות של מחקר רפואי שעומד בקריטריונים המקובלים בקהילה המדעית
15 בדצמבר – המרכז לבקרת מחלות ומניעתן מפרסם קריטריונים לאבחון תסמונת התשישות הכרונית
גן מדכא סרטן מסוג BRCA1 שובט בהצלחה על ידי מדענים מאוניברסיטת יוטה, המכון הלאומי על מדעי רפואה סביבתיים (NIEHS) וחברת Myriad Genetics, זהו אחד הגנים המקושרים לנטייה תורשתית לפיתוח סרטן שד וסרטן שחלה
ההמיספרה המערבית מוכרזת כנקיה ממחלת שיתוק ילדים
פרסים

פרס נובל
פרס נובל לפיזיקה - ברטרם ברוקהאוז (קנדה), קליפורד שוּל (Clifford Shull) (ארצות הברית), על תרומה חלוצית לפיתוח טכניקות של פיזור נייטרונים לחקירת מצב מעובה.
פרס נובל לכימיה - ג'ורג' אולה (ארצות הברית) על תרומתו לכימיית הקרבוקטיון.
פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - אלפרד ג. גילמן, מרטין רודבל (ארצות הברית) על גילוי חלבון G ותפקידו בתרגום אותות בתא
פרס נובל לכלכלה - ג'ון הרסני (ארצות הברית), ג'ון פורבס נאש (ארצות הברית), ריינהרד זלטן (גרמניה) על הניתוח החלוצי של שיווי משקל בתורת המשחקים לא-שיתופיים.
מדליית פילדס - ז'אן בורגיין (צרפת), יפים זלמנוב (ברית המועצות/ארצות הברית), ז'ן-כריסטוף יוקוז (צרפת), פייר-לואי ליון (צרפת)
פרס טיורינג - אדוארד פייגנבאום, ראג' רדי
איאן פרומן

| --- | --- |

אצטדיון קנדה במרכז לטניס בישראל – רמת השרון
 לידה:  6 במאי 1937 יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 פטירה:  8 בספטמבר 2024 (בגיל 87) 
 מידע כללי
 מדינה:  דרום אפריקה, ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1989)  אות הנשיא להתנדבות (1988)  מדליק משואה (2004) 
 
איאן פרומן (6 במאי 1937 - 8 בספטמבר 2024) היה טניסאי ישראלי, יוזם הקמת המרכז לטניס בישראל, יושב ראש איגוד הטניס בישראל וחתן פרס ישראל בתחום הספורט.
ביוגרפיה

פרומן נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. הוא למד רפואת שיניים ועסק בתחום בדרום אפריקה ולאחר עלייתו לישראל, בשנת 1964. כתחביב הוא שיחק טניס והשתתף במהלך השנים, החל משנת 1950, במשחקי המכביה וכשחקן בטניס זוגות השתתף במשחקי גביע דייוויס. לאחר עלייתו ארצה היה חבר נבחרת ישראל בטניס והחל לאמן את נבחרות הנוער והנבחרות הבוגרות.
התגורר במושב בית ינאי . נפטר ב-8 בספטמבר בשנת 2024 בגיל 87, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי .
הקמת מרכז הטניס בישראל

בשנת 1976 יזם פרומן, לצד חמישה תורמים מארצות הברית, את רעיון הקמתו של מרכז טניס בישראל. ראש עיריית רמת השרון פסח בלקין נענה לפנייתו והמרכז הוקם בעיר והיווה את הבסיס להקמת 13 מרכזים דומים ברחבי הארץ.
תפקידים ציבוריים

פרומן כיהן כיו"ר מרכזי הטניס במשך 21 שנים ותרם להקמתם והתפתחותם. לאחר פרישתו מהמרכז הוא מונה בו לנשיא כבוד.
בשנים 2004–2005 היה פרומן יו"ר איגוד הטניס הישראלי.
פרסים והוקרה

זוכה אות הנשיא להתנדבות, 1988
חתן פרס ישראל בתחום הספורט ותרבות הגוף, 1989
בשנת תשס"ד נמנה עם מדליקי המשואות בחגיגות הממלכתיות לציון יום העצמאות
ביוני 2022, נערך לכבודו ערב גאלה בנוכחות טניסאים ואנשי ציבור, והוקרן סרט על פועלו
הערות שוליים

↑  מרגש: טניסאי העבר הצדיעו לאיאן פרומן בן ה-85, באתר ynet, 29 ביוני 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיגועי הירי בטולוז ומונטובאן (2012)

| --- | --- |

 תאריך:  מרץ 2012 
 מקום:  מידי-פירנה 
 סוג:  קרב יריות 
 נשק:  קולט M1911 
 הרוגים:  7 
 פצועים:  5 
 מבצע:  מוחמד מראח 
 מפת חבל מידי פירנה והערים שבהן בוצעו היריות: מונטובאן וטולוז
 
סוג הקטנוע שבו השתמש מוחמד מראח, בבריחתו לאחר ביצוע היריות
מפת העיר טולוז, בית הספר "אוצר התורה" ודירת המחבל, שבה כותר על ידי כוחות משטרה
פיגועי הירי בטולוז ומונטובאן במרץ 2012 הם שלושה פיגועי ירי שבוצעו נגד חיילים צרפתים ואזרחים יהודים צרפתים ונגד ישראלים, בערים מונטובאן וטולוז שבחבל מידי-פירנה, בדרום צרפת. בפיגועים נרצחו 7 אנשים, 3 מתוכם ילדים. את הפיגועים ביצע צעיר מוסלמי ממוצא אלג'יראי, מוחמד מראח, שנהרג לאחר מצוד משטרתי.
הפיגוע הראשון בוצע ב-11 במרץ 2012, ובו נורה למוות צנחן צרפתי בטולוז. הפיגוע השני התרחש ב-15 במרץ: שני חיילים במדים נרצחו וחייל נוסף נפצע במרכז מסחרי בעיר מונטובאן, מידי רוכב קטנוע שירה לעברם.
ב-19 במרץ ירה המחבל לעבר קבוצת תלמידים בכניסה לבית הספר היהודי "אוצר התורה" בעיר טולוז, ורצח מורה ושלושה ילדים.
המשטרה הלאומית בצרפת זיהתה את מוחמד מראח (Mohammed Merah), בן ה-23, כמחבל שביצע את הפיגועים, ונמצא קשר בינו לבין ארגון אל-קאעידה. מראח כותר בדירתו ב-21 במרץ 2012 ואחרי מצור בן למעלה מיום נהרג ב-22 במרץ, אחרי שחיילי יחידת RAID של המשטרה הלאומית בצרפת פרצו לדירתו.
פיגועי הירי

ב-11 במרץ נרצח החייל עימאד אבן-זיאטן, בן 30, לוחם צנחנים בצבא הצרפתי, בגדוד הלוגיסטי המוצנח מס' 1 (1er régiment du train parachutiste), כשנורה בראשו מטווח אפס, מחוץ לאולם התעמלות בטולוז. עימאד התכוון להיפגש עם אדם שהיה מעוניין לרכוש ממנו את הקטנוע שלו, אותו אדם היה למעשה המחבל.
ב-15 במרץ, בסביבות השעה 14:00 בצהריים, נרצחו שני חיילים במדים ושלישי נפצע קשה מחוץ למרכז קניות במונטובאן, עיר צפונית לטולוז המרוחקת ממנה 50 ק"מ. הם נורו בעת שניסו למשוך כסף מכספומט. כל החיילים שירתו בגדוד ההנדסה המוצנח מס' 17 (17e régiment du génie parachutiste). ההרוגים: אבל שנוף (Abel Chennouf), בן 24, ורב"ט מוחמד לגואד, בן 23, שניהם ממוצא צפון-אפריקאי. רב"ט לואיק ליבר (Loïc Liber), בן 28, מגוואדלופ, נמצא בתרדמת. היורה נמלט כשהוא רכוב על קטנוע ועוטה קסדה שחורה, כפי שנלכד במצלמות הביטחון.
ב-19 במרץ, בסביבות השעה 8:00 בבוקר, הגיע המחבל אל כניסת בית הספר היהודי "אוצר התורה" בטולוז, בו לומדים תלמידים יהודים בגילאי 11 עד 17. המחבל הגיע רכוב על קטנוע מדגם Yamaha TMAX, הוא ירד מקטנועו ופתח באש לעבר הנוכחים, בהם הורים ותלמידים. הקורבן הראשון היה הרב יונתן סנדלר, מורה ישראלי-צרפתי בבית הספר, שנורה למוות מחוץ לשערי בית הספר בעודו מנסה לגונן על שני בניו הצעירים, אריה בן ה-6 וגבריאל בן ה-3, שנרצחו אף הם. המחבל המשיך לירות בעודו נכנס לחצר בית הספר ורודף אחרי קורבנותיו אל תוך הבניין. בשלב זה נתקל במעצור והחליף את נשקו מאקדח 9 מ"מ, לאקדח בקוטר 0.45 אינץ' שהיה מוכר למשטרה, מאחר שזוהה ככלי הנשק שהיה מעורב באירועי הירי הקודמים. המחבל נתקל במרים מונסונגו בת ה-8, בתו של מנהל בית הספר, וירה בראשה מטווח אפס. מיד לאחר מכן שב לקטנועו ונמלט מהמקום.
המשטרה מיהרה לכתר את השטח ולפנותו, והאבטחה תוגברה סביב בית הספר וסביב מוסדות יהודיים נוספים בצרפת. נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, כמו גם מועמדים לבחירות הנשיאותיות בצרפת, הגיעו לטולוז. הנשיא הכריז על דקת דומייה למחרת, בכל בתי הספר בצרפת.
קורבנות

הרוגים: 7 בני אדם, שלושה חיילים ממוצא צפון־אפריקאי (עימאד אבן-זיאטן, בן 30; אבל שנוף, בן 24; מוחמד לגואד, בן 23) ו-4 אזרחים יהודים (הרב יונתן סנדלר, בן 30, בניו הקטנים - אריה בן ה-6 וגבריאל בן ה-3; מרים מונסונגו בת ה-8).
פצועים: רב"ט לואיק ליבר, בן 28, המצוי בתרדמת, ושלושה תלמידים אשר נפצעו באורח קשה.
גופותיהם של האזרחים שנהרגו במתקפה בבית הספר היהודי הוטסו ב-20 במרץ מטולוז לפריז ולאחר מכן מפריז לישראל, שם נקברו בבית העלמין הר המנוחות בירושלים.
המחבל והמצוד אחריו

כעבור מספר ימים של מצוד, עלתה משטרת צרפת על עקבותיו של המחבל מוחמד מראח, צעיר מוסלמי בן 23 ממוצא אלג'יראי. מוחמד מראח (בערבית: محمد مراح, נולד ב-10 באוקטובר 1988).
הרשויות הצהירו כי בכל המתקפות היה מעורב אותו כלי נשק - אקדח בקליבר 0.45 אינץ'. בכל שלוש המתקפות שבוצעו, היורה הגיע ונמלט בקטנוע. דוּוח כי זמן קצר לאחר ביצוע הירי בבית הספר, מראח כבר הושם תחת מעקב משטרתי.
בשעות הבוקר המוקדמות, ב-21 במרץ 2012, מראח התקשר לערוץ 24 בצרפת, והודה כי צילם את הרצח שביצע וכי הוא מתכוון לפרסם באינטרנט את הסרטון. באותו זמן, בשעה 03:00 לפנות בוקר, המשטרה הצרפתית ניסתה לעצור אותו בדירתו, ברחוב Sergent Vigné בטולוז. מראח ירה על השוטרים דרך הדלת, ופצע שלושה מהם. 10 דקות מאוחר יותר הגיעו לוחמי יחידת העילית ללוחמה בטרור, יחידת RAID של המשטרה הלאומית, שכיתרו את דירתו, במקביל לניסיונות המשטרה לנהל עמו משא ומתן. שר הפנים, קלוד גיאן, הודיע כי נראה שלמראח אין דרישות מיוחדות. על פי דיווחים שונים, דווח כי מראח חמוש ברובה AK-47, עוזי, אקדחים וכמה רימונים. אמצעי לחימה נוספים נמצאו ברכב שכור מדגם רנו מגאן שחנה ליד הבניין. בניינים סמוכים פונו ובשעות הערב המאוחרות, ב-21 במרץ, פיצוצים נשמעו סביב הבניין ודובר משרד הפנים הצרפתי הסביר כי הכוחות המיוחדים ניסו לשבור את היורה, מאחר שנראה כי אינו רוצה להיכנע. הפיצוצים נמשכו במרווחי זמן קבועים, במטרה להתיש את מראח. אחד משני אחיו של המחבל (עבד אל-קאדר מראח) נעצר ונחקר והוגש נגדו כתב אישום ראשוני בגין סיוע למעשי טרור. אם המחבל, זוליכה עזירי, הובאה למקום שבו כוחות המשטרה צרו על הדירה, כדי שתסייע במשא ומתן, אך היא סירבה להתערב, ואמרה שאין לה השפעה על בנה. היא נעצרה ושוחררה.
מראח התפאר באוזני השוטרים, בליל ה-21 במרץ, שהוא הצליח להוריד את צרפת "על הברכיים", ואמר כי החרטה היחידה שלו היא שהוא לא הצליח להרוג יותר אנשים. הוא הצהיר כי מניעיו בביצוע הפיגועים היו לנקום את מותם של ילדים פלסטינים (באמצעות התקפה על בית הספר היהודי) ותקיפת צבא צרפת על מעורבותו באפגניסטן. משרד הפנים הצרפתי טען כי מראח היה חבר בארגון Forsane Alizza, שהוקם ב-2010 ומקורב לאל-קאעידה.
בשעה 10:30 בבוקר, ב-22 במרץ, הוחלט לעצור אותו. רימונים נזרקו לתוך הדירה, אך לא זכו לתגובה. צוות הפשיטה של יחידת RAID החליטו להיכנס לדירה דרך הדלת, ולאחר מכן באמצעות החלונות והתריסים שהוסרו במהלך הלילה. צוות התפרס עם מכשירים וציוד מעקב באמצעות וידאו כדי לבדוק את החדרים השונים, והמחבל התגלה בחדר האמבטיה. בשלב זה הרוצח יצא לירות צרורות ארוכים ותכופים. שני שוטרים נפצעו. השוטרים השיבו באש וירי צלפים כדי לנטרל אותו. בשלב זה קפץ מראח מהחלון עם נשק בידו והמשיך לירות. הוא נורה בראשו ובבטנו על ידי צלף משטרה, ונמצא מת על הרצפה. סוכנות הידיעות הצרפתית דיווחה כי שלושה שוטרים נפצעו מחילופי האש, אחד מהם נפצע קשה. לאחר מותו של מראח נמצאו בדירתו סרטונים ובהם תיעוד של מעשיו.
תגובות

בעקבות פיגועי הירי העלתה ממשלת צרפת את רמת הכוננות בחבל מידי פירנה, לראשונה בתולדות האזור.
מדינות רבות בעולם גינו את הפיגוע ב"אוצר התורה". גינויה של הנציגה העליונה לענייני חוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, בו השוותה לכאורה בין הפיגוע לבין ילדים הרוגים ברצועת עזה, עורר כעס בישראל ובקהילה היהודית בצרפת. אשטון התנצלה, פרסמה הבהרה וטענה שדבריה הוצאו מהקשרם.
בעקבות אירועי הירי הועלו קריאות בצרפת להקים ועדת חקירה, שתחקור את התיאום המודיעיני של ארגוני הביון הצרפתיים, ומדוע לא נמנע אירוע הירי בבית הספר, לאחר שגם באירועים קודמים בשבוע הקודם היו מעורבים אותם כלי נשק.
ימים מספר לאחר המאורעות, אורגנו עצרות מחאה ומצעד נגד "הטרור, האנטישמיות והגזענות" שנטלו בהן חלק רבבות משתתפים שקראו לסובלנות, והדדיות בין התרבויות והדתות.
לטיפה אבן זיאתין, אמא של קורבן הירי הקימה עמותה לקידום השלום על שמו.
ראו גם

המהומות בצרפת (2005)
יחידת RAID ללוחמה בטרור
הפיגוע במרכול היהודי בפריז
מגדל ג'דה

| --- | --- |

הדמיה של מגדל ג'דה מ-2011
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מעורב
 על שם:  ג'דה 
 מיקום:  ג'דה
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 בעלים:  קינגדום הולדינג קומפני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  אפריל 2014 – 2028 (כ־13 שנים)
 עלות:  1.23 מיליארד דולר
 אדריכל:  אדריאן סמית'
 סגנון אדריכלי:  נאו-פוטוריזם 
 מידות
 גובה:  כ-1,000 מטר
 שטח:  530,000 מ"ר 
 קומות:  167
 
 קואורדינטות:  21°43′59″N 39°5′24″E﻿ / ﻿21.73306°N 39.09000°E﻿ / 21.73306; 39.09000
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מגדל ג'דה(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מגדל ג'דה
 
מגדל ג'דה (בערבית: برج جدة), לשעבר מגדל הממלכה (בערבית: برج المملكة) הוא גורד שחקים הנבנה בעיר ג'דה שבערב הסעודית ויתנשא לגובה של כ-1,000 מטרים. עלות הקמתו מוערכת בכ-1.23 מיליארד דולר אמריקני והוא מהווה את חלקו המרכזי והשלב הראשון של פרויקט "עיר הממלכה" הממוקם לחופי הים האדום בצפון העיר ג'דה שעלותו הכוללת נאמדת בכ-20 מיליארד דולר אמריקאי. בנייתו של המגדל נעצרה בינואר 2018 וחודשה ב-2024. כאשר תושלם בנייתו, יהפוך למבנה הגבוה ביותר בעולם והראשון בהיסטוריה האנושית שמגיע לגובה של קילומטר.
הבניין במהלך הקמתו, אוגוסט 2019
בתחילה תוכנן המגדל לגובה של כ-1,600 מטרים וכונה בהתאם "מגדל בגובה מיל". לאחר שנבחן השטח המיועד לבנייה, הסתבר שמסיבות גאולוגיות מתחייבת הנמכה של המגדל ל-1,000 מטר. המגדל תוכנן ועוצב על ידי האדריכל אדריאן סמית'. היזם והמממן הוא הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל, הערבי העשיר בעולם ואחיינו של המלך סלמאן. אל-וליד בן טלאל הוא יושב ראש חברת Kingdom Holding Company, החברה הגדולה ביותר בערב הסעודית, השותפה בחברת Jeddah Economic Company שהוקמה ב-2009 במטרה לתכנן ולהוביל את פרויקט עיר הממלכה.
לאחר שבניית הפרויקט הושהתה בשנת 2018, ב-2024 הבנייה התחדשה, ואמורה להסתיים ב-2028.
סקירה

כאמור, הותאם גובה המגדל לסביבתו והקרקע באזור כך שהונמך למעשה מ-1,600 מטרים לכ-1,000 מטרים (הגובה המדויק נשמר בסוד), לאחר קביעת גובהו החדש והסופי הוא יהיה גבוה פי שניים וחצי מהבניין אמפייר סטייט וגבוה ב-172 מטרים לפחות מבורג' ח'ליפה. המגדל הוא חלק מתוכנית כוללת על שטח של 500 דונם ומהווה את חלקו המרכזי והשלב הראשון מתוך שלושה של פרויקט "עיר הממלכה".
קשיים ועיכובים

בנייתו נעצרה בינואר 2018 לאחר שהגיע לגובה של 256 מטר.
הערות שוליים

↑   בניית גורד השחקים הגבוה בעולם יוצאת לדרך, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2014
1 2  Jeddah Tower, באתר The Skyscraper Center
↑  8.4 billion real estate deal objective is to develop Jeddah Tower and the Jeddah Economic City, באתר Kingdom Holdings Company
1 2  "World’s tallest tower to be built for $1.2 bn in Saudi Arabia" (ארכיון)
↑  "Bin Talal remains richest Arab in 2011: report" (ארכיון)
1 2  "ESD Designing Building Systems for Kingdom Tower"
↑  https://edition.cnn.com/2024/10/03/style/jeddah-tower-worlds-tallest-skyscraper-construction/index.html
↑   Saudi skyscraper: facts and figures, The Telegraph, 3 August 2011
חנוך אבנארי

אין תמונה חופשית
חנוך אבנארי (או: אבן־ארי; 25 במאי 1908 – 15 בספטמבר 1994) היה מוזיקולוג ישראלי, חתן פרס ישראל לחקר המוזיקה לשנת התשנ"ד 1994.
ביוגרפיה

נולד בשם הרברט לוונשטיין בדנציג שבגרמניה (כיום גדנסק בפולין). היה בן למשפחה מסורתית, למד בתיכון בדנציג והיה חבר בתנועת הנוער Kameraden הלא-ציונית. למד מוזיקולוגיה, ספרות ואמנות באוניברסיטאות פרנקפורט, לייפציג קניגסברג ומינכן. קיבל את הדוקטורט ב-1931 מאוניברסיטת קניגסברג, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "מילה וצליל ביצירותיו של אוסוולד פון וולקנשטיין".
לאחר עליית הנאצים ייסד וניהל בית הוצאה לאמנות יהודית. לאחר שגורש מאיגוד המוציאים לאור הגרמני משום מוצאו היהודי עלה לישראל עם אשתו, טאה לבית ורשינסקי, בשנת 1936. בשנות הארבעים עבד כמנהל ייצור בבית חרושת ובמקביל פרסם מחקרים מוזיקולוגיים בכתבי עת. שימש כחבר מחקר במרכז לחקר המוזיקה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1948 גויס לצה"ל, שירת בחיל האוויר ושירת בצבא הקבע, ממנו השתחרר כרב-סרן בשנת 1965.
ב-1966 היה ממייסדי החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, התחיל כמרצה בכיר וב-1972 מונה לפרופסור חבר. פרש לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב ב-1975, אולם המשיך להורות שנים רבות לאחר מכן. שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת היידלברג. בישראל שימש חבר דירקטוריון במכון למוזיקה ישראלית והיה נשיא כבוד של איגוד המוזיקולוגים בישראל.
אבנארי חקר ופירש כתבים שעסקו בחכמת המוזיקה והיו מצויים בגניזת קהיר. הוא גילה פרק חסר בהקדמה לספר תהלים מאת סעדיה גאון. הוא גילה כתב יד בלתי ידוע של נגינות התורה שמצא בספריית מדינת בוואריה. הוא השווה בין גרסאות שונות של אותה המנגינה בעשרים ארצות שונות, הן אצל האשכנזים והן אצל הספרדים.
בשנת 1977 הוענק לו פרס אנגל למוזיקה מטעם עיריית תל אביב-יפו.
חנוך אבנארי נפטר ב-15 בספטמבר 1994, והובא למנוחות לצד אשתו טאה בבית העלמין של קיבוץ מגן .
ספריו

Magic, symbolism and and allegory of the Old-Hebrew Sound-Instruments : the study in the stratification of Hebrew music, Firenze : Leo S. Olschki, 1956
Hieronymus’ Epistel ueber die Musikinstrumente und ihre Altoestlichen Auellen, Barcelona, 1961
Studies in the Hebrew, Syrian and Greek liturgical recitative / Hanoch Avenary, Tel Aviv : Israel Music Institute, 1963
יובל, כרך א’ : קובץ מחקרים של המרכז לחקר המוזיקה היהודית / נערך בידי ישראל אדלר בשיתוף עם חנוך אבנארי ובתיה באיאר.  ירושלים : מאגנס, תשכ"ח.
נעימות פיוטים [תווים] : דרכיה של מסורת מוזיקלית : לקט מוסבר של נעימות רשומות במשך שמונה מאות שנים / חנוך אבנארי. תל אביב : מכון למוזיקה ישראלית, 1971.
Il primo libro delle canzonette a tre voci [music] / di Salamone Rossi H. ; ed. Hanoch Avenary., Tel Aviv : Israel Music Institute, 1975.
נגינות התורה במסורת אשכנז : בין 1500 ל-1900 ; תיעוד וניתוח מוזיקלי / חנוך אבנארי. תל אביב : אוניברסיטת תל אביב - הפקולטה לאמנויות, בית-הספר למדעי היהדות, 1976.
Kantor Salomon Sulzer und seine Zeit / Hanoch Avenary, Thorbecke, Sigmaringen 1985
Il secondo libro de madrigali a cinque voci [music] / di Salomon Rossi hebreo ; ed. Hanoch Avenary. Tel-Aviv : Israel Music Institute, 1989.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל-אביב, דבר, 24 באפריל 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297038705171  BnF: cb129567650 (data)  GND: 119120267  ISNI: 0000 0000 8114 6140  LCCN: n82040290  NTA: 071736417  SUDOC: 155739433  VIAF: 35259353   WorldCat (עם VIAF): 35259353
יום הכיפורים בבית המקדש

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק ט"ז
 משנה:  מסכת יומא
 תלמוד בבלי:  מסכת יומא
 תלמוד ירושלמי:  מסכת יומא
 משנה תורה:  הלכות עבודת יום הכיפורים
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה מ"ט ספר החינוך, מצווה קפ"ה
 מקורות נוספים:  ערוך השולחן העתיד קנ"ז-קס"ב
 
כהן גדול בבגדי לבן במהלך פעולת הזאת הדם על מזבח הזהב
עבודת יום הכיפורים בבית המקדש היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות. העבודה נועדה לכפר על חטאיהם של כל איש ואיש מישראל ולטהר את המקדש מכל חטא. לדעת רבים יום זה היה נקודת השיא בעבודת ה' של עם ישראל בזמן שבית המקדש היה קיים, ועבודת הכהנים שנעשתה על ידי הכהן הגדול ביום הכיפורים הייתה העבודה החשובה ביותר שנעשתה במקדש במהלך השנה. ככלל, הכהן הגדול עשה לבדו את רובן המוחלט של עבודות המקדש ביום זה.
יום זה הוא הפעם היחידה בשנה שבה הותרה כניסה לקודש הקודשים, וזאת לכהן הגדול בלבד. עבודות היום צריכות להתבצע על ידי הכהן הגדול לפי סדר מוגדר, ובמקרה של סטייה מהסדר המדוקדק הקבוע בהלכה, חלק גדול מהעבודות נפסלות.
ההכנות לעבודה

במשנה מתואר כי שבעה ימים לפני יום כיפור היה פורש הכהן הגדול מביתו ללשכת פלהדרין. חובת הפרישה נלמדת מהפסוק בפרשת צו, לגבי שבעת ימי המילואים: ”כאשר עשה ביום הזה צווה ה' לעשות לכפר עליכם”, כלומר כשם שקדמה לעבודת המשכן פרישה שבעה ימים של הכהנים, כך לדורות צוה ה' לעשות קודם עבודת יום הכיפורים. יש שכתבו שמטרת הפרישה היא שהכהן הגדול יכין את עצמו רוחנית ויתקדש בימים אלו (ערוך השולחן). כדי למנוע את פסילת הכהן הגדול מעבודת בית המקדש בשל טומאה היה הכהן הגדול פורש מאשתו בימים אלו (כשבעת ימי טומאת בועל נדה). כמו כן על מנת לשמור על טהרתו היה הכהן הגדול נמנע מאכילת מאכלים המביאים לידי טומאה.

במשך שבעת הימים האלה היה הכהן הגדול לומד יחד עם זקני הסנהדרין את דיני עבודת יום הכיפורים, ומתאמן בביצוע העבודות. הוא גם היה עושה חלק ניכר מעבודות המקדש השוטפות. החזרות המרובות נועדו על מנת שלא יהיה שום פגם בעבודת יום הכיפורים. כמו כן היו מזים עליו במשך ימים אלו מאפר הפרה, לדעת רבי מאיר היו מזים עליו במשך כל שבעת הימים וכך נראית דעתו של רבא, אך לדעת רבי יוסי ורבי חנינא סגן הכהנים לא היו מזים עליו אלא ביום השלישי וביום השביעי.

בנוסף, היו ממנים לכהן הגדול מחליף למקרה שהכהן הגדול ייטמא או לא יוכל לעבוד מסיבה אחרת. לדעת רבי יהודה (ואין הלכה כמותו) היו מתקינים לו אשה נוספת למקרה שאשתו תמות, זאת כדי שיוכל להתפלל על אשתו ולקיים "וכפר בעדו ובעד ביתו". ומכל מקום לדברי הכל על מנת שיוכל לקיים "וכפר בעדו ובעד ביתו", על הכהן הגדול להיות נשוי, ובעל אשה אחת בלבד.
ההכנות לעבודה > ערב יום הכיפורים

על פי המתואר במשנה במסכת יומא, בערב יום הכיפורים היו מעלים את הכהן הגדול ללשכת בית אבטינס ללימוד אופן חפינת הקטורת, בשלב זה זקני הכהנים היו משביעים את הכהן הגדול שלא ישנה מהסדר המקובל. טעם השבעה זו היא המחלוקת שבין הצדוקים והפרושים על הקטרת הקטורת ביום הכיפורים בתוך קודש הקודשים. בעוד הפרושים פירשו את הפסוק 'כי בענן אראה על הכפורת' - שיש להניח את הקטורת על הגחלים בתוך קודש הקודשים, פירשו הצדוקים פסוק זה, שעל הכהן הגדול להניח את הקטורת על הגחלים קודם שייכנס לקודש הקודשים. מכיוון שאין אדם רשאי לשהות בתוך ההיכל בזמן הקטרת הקטורת, ואין איש רואה את הכהן הגדול במעשיו, השביעו את הכהן הגדול בערב יום כיפור. במעמד זה של ההשבעה הכהן הגדול היה בוכה, כיוון שחשדו בו שהוא צדוקי ולכן עלול לשנות את הסדר, וזקני הכהונה היו בוכים, שמא חשדו בכשרים.
כמו כן בערב יום הכיפורים היו מעמידים את הכהן הגדול בשער המזרח ומעבירים לפניו את קרבנות היום כדי שיהיה רגיל בהם, אף לא היו מניחים אותו לאכול ביום זה הרבה ”מפני שהמאכל מביא את השינה”.
ההכנות לעבודה > ליל יום הכיפורים

בליל יום הכיפורים לא היו נותנים לכהן הגדול לישון שמא יראה קרי וייפסל לעבודה. כדי שלא ירדם, היה הכהן הגדול מלמד תורה כל הלילה, ואם לא היה חכם דיו כדי ללמד, היו מלמדים אותו. אם הוא היה מתנמנם, פרחי כהונה צעירים היו מעירים אותו, ואומרים לו לשים את רגליו על הרצפה (בבית המקדש לא נועלים נעליים, ורצפת המקדש הייתה קרה) או שהיו מכים לפניו באצבע צרידה, ומעסיקים אותו בדרכים שונות עד שיגיע תחילת זמן העבודה.
מחצות הלילה ואילך היו תורמים את הדשן - מסלקים מעל המזבח את אפר הקורבנות שהוקרבו מאתמול. יש הסוברים שגם עבודה זו, ככל עבודות יום הכיפורים, הייתה נעשית רק על ידי הכהן הגדול, והסיבה שהיו מקדימים את זמנה של עבודה זו מזמנה הרגיל שהיה סמוך לעלות השחר היא כדי להעסיק את הכהן הגדול בלילה, וכדי שינוח בין עבודה זו לתחילת עבודות היום. לעומת זאת, יש סוברים שהעבודה יכולה להעשות בכהן הדיוט, ולדעתם היו עורכים פיס לקבוע איזה כהן יזכה בעבודה זו.
סדר העבודה > בגדי הכהן הגדול

העבודה הייתה נעשית על ידי הכהן הגדול בשני סוגים של בגדים: בגדי זהב, ובגדי לבן. בגדי הזהב היו שמונת הבגדים הרגילים שהכהן הגדול לובש כל השנה בבית המקדש, ואילו בגדי הלבן היו בגדים מיוחדים לעבודת יום הכיפורים הדומים מעט יותר לבגדי יתר הכהנים. את העבודות המיוחדות ליום הכיפורים הכהן הגדול היה עושה בבגדי הלבן, ואת שאר עבודות המקדש השוטפות היה עושה בבגדי הזהב. בכל החלפת בגדים היה הכהן הגדול טובל ומקדש ידיו ורגליו לכבוד כל סט בגדים לפני פשיטתם ולאחר לבישתם, סך הכל היה הכהן הגדול טובל חמש פעמים ביום הכיפורים, ומקדש את ידיו ורגליו עשר פעמים (לפני ואחרי כל טבילה כשהוא לבוש). בשונה מקידוש ידיים ורגליים של כל יום במי הכיור, ביום הכיפורים היו מביאים לכהן הגדול מים מן הכיור בספל זהב מהם היה מקדש ליד מקום הטבילה בבית הפרוה (מלבד הטבילה הראשונה מן החמש שהייתה נעשית בחול בכניסה לעזרה כפי שמחויב כל הנכנס לעזרה בכל יום). את העבודה עצמה ניתן לחלק, באופן כרונולוגי, על פי סוג הבגדים שלבש הכהן הגדול בכל שלב.
| סוג הבגדים | תיאור העבודה באותו שלב |
| --- | --- |
זהב: עבודת התמיד. הטבת הנרות והקטרת הקטורת. עבודת המוסף.
לבן: עבודת היום - הווידויים, עבודת הקטורת, הגורלות, ההזאות.
זהב: קרבנות: שעיר בחוץ, אילו ואיל העם, אמורי הפר והשעיר.
לבן: הוצאת כלי הקטורת מקודש הקדשים.
זהב: תמיד של בין הערביים, קטורת והדלקת הנרות, מנחת התמיד ונסכו, מנחת חביתין.
סדר העבודה > עבודת התמיד בבגדי זהב

קצת לאחר עלות השחר, היה יוצא הכהן הגדול לטבול - בצניעות במקווה שהיה על גג שער המים, וטובל בפעם הראשונה. לאחר הטבילה היה לובש את בגדי הזהב, ומקדש ידיו ורגליו. בבגדים אלו הוא היה נכנס למקדש ועושה את כל עבודות היום-יום, הקרבת תמיד של שחר, הקטרת הקטורת, הטבת נרות המנורה והקרבת מנחת החביתין. לאחריהם היה מקריב את קורבנות היום - פר העולה ושבעה כבשים של מוסף.
סדר העבודה > עבודת היום בבגדי לבן > הווידוי הראשון

משסיים עבודות אלה, הלך וטבל (במקווה שהיה על גג לשכת הפרווה) והחליף בגדיו לבגדי לבן. משם פנה אל פר החטאת שהיה עומד בין האולם למזבח סמך עליו ואמר תוך כדי הסמיכה את הווידוי הראשון (עליו ועל משפחתו), שכלל אמירת השם המפורש. בסך הכל הזכיר הכהן הגדול את השם המפורש עשר פעמים במהלך יום הכיפורים. כשהיו הכהנים והעם שבעזרה שומעים את ה"שם" היו כורעים ומשתחווים ונופלים על פניהם ואומרים "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".