stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיש דה פרייטש ברנקו

| --- | --- |
צילום דיוקן מ-1911
 לידה:  12 באוקטובר 1890 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  27 בנובמבר 1955 (בגיל 65) ליסבון, פורטוגל 
 שם לידה:  Luis Maria de Costa Freitas Branco Pedro
 מוקד פעילות:  פורטוגל 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  פורטוגזית 
 כלי נגינה:  כינור, פסנתר, עוגב 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר החרב של יעקב הקדוש 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיש דה פרייטש ברנקו או בשמו המלא לואיש מריה דה קושטה פרייטש ברנקו פדרו (בפורטוגזית:Luis Maria de Costa Freitas Branco Pedro ‏ 12 באוקטובר 1890 – 27 בנובמבר 1955) היה מלחין פורטוגזי של מוזיקה קלאסית, כמו כן מוזיקולוג, מחנך ומבקר מוזיקה, הנחשב לנציג הרומנטיזם המאוחר והמוזיקה הנאוקלאסית, הלחין בהשפעתם של אימפרסיוניסטים צרפתים,של סזאר פרנק (למשל בסימפוניה מס.1) ולפעמים אף של יסודות של מוזיקה אטונלית.דה פרייטש ברנקו כתב גם מוזיקה כנסייתית והלחין על טקסטים של משוררים פורטוגזים וסימבוליסטים צרפתים. כיהן בשנים 1939-1916 כפרופסור בקונסרבטוריון של ליסבון.. נודע במחקריו היסודיים על המוזיקה הפורטוגזית העתיקה.
קורות חייו > ילדות וצעירות

לואיש דה פרייטש ברנקו נולד בליסבון ב-1890 במשפחה אריסטוקרטית מצד שני הוריו. הוא זכה לחינוך קוסמופוליטי. למד בילדותו לנגן בכינור ובפסנתר, מאוחר יותר גם בעוגב, ובגיל 14 כבר הלחין שירים שזכו לפופולריות. בגיל 17 הלחין "סקרצו פנטקסטיק" (לפני יצירה בשם דומה מאת איגור סטרבינסקי) והתחיל לפרסם מאמרי בקורת מוזיקלית בעיתון "דיאריו אילושטרדו". הוא למד גם נגינה בעוגב. בליסבון קיבל שיעורי מוזיקה אצל המלחין הבלגי דזירה פאק, כמו כן לימודי הלחנה אצל אוגושטו מאשאדו, תומאש ואש דה בורבה (Tomás Vaz de Borba) ואצל לואיג'י מנצ'ינלי.
ב-1910-1909 הוא נסע לברלין כדי ללמוד הלחנה, מוזיקה עתיקה והיסטוריה של המוזיקה. מוריו בברלין היו המלחין הגרמני אנגלברט הומפרדינק. ושוב דזירה פאק. במאי 1911 נסע לפריז, שם היה תלמידו של גבריאל גרובלה. הוא הכיר שם את קלוד דבוסי והתוודע למוזיקה האימפרסיוניסטית.
ב-1915 השתתף דה פרייטש ברנקו בוועידות הליגה הימית בנוגע ל"סוגיה האיברית" שקודמה על ידי תנועת האינטגרליזם הלוזיטני.
קורות חייו > קריירה המוזיקלית והאקדמית

ב-1916 הוא התמנה כפרופסור בקונסרבטוריון של ליסבון וב-1924-1919 כיהן כסגן מנהל שלו, לצידו של הפסנתרן ז'וזה ויאנה דה מוטה שכיהן כמנהל. אחרי 1926 כיהן גם כמנהל מוזיקלי של תיאטרון האופרה המלכותית סן קרלו בליסבון שבו התנהלה התזמורת הסימפונית הקבועה היחידה בפורטוגל
אחרי ז'ואו דומינגו בונטמפו (1842-1771) וויאנה דה מוטה נמנה דה פריטש ברנקו עם חלוצי המוזיקה הסימפונית בארצו.
עם תלמידיו נמנו ז'ולי בראגה סנטוש ומריה קמפינה.
המשיך לעסוק במוזיקולוגיה ובבקורת מוזיקלית בדפי המגזינים "Arte Musical" בו פרסם מילדותו בין השנים 1915-1898, Música - בשנים 1925-1924 (התבלט במיוחד במאמרו "גיטרות פורטוגזיות" שהופיע בגיליון 2 ב-1 בספטמבר 1924) ובשנים 1936-1931 ב"שנתונים של הספריות, הארכיונים והמוזיאונים העירוניים". (Anais das bibliotecas,arquivo e museus municipais).
דה פרייטש טיפח יחסים הדוקים עם כמה דמויות חשובות בחיי התרבות של פורטוגל כמו אלברטו מונסארש, אנטוניו סרדיניה, איפוליון ראפוזו, בנטו דה ז'זוש קאראסה ואנטוניו סרז'יו.
בסוף שנות ה-1930 הואשם שלא בצדק בהתנהגות בלתי ראויה בהרצאות ובמעשים בלתי מוסריים בחייו הפרטיים והיה קרבן להליכים שהביאו ב-1939 להרחקתו מתפקידי ההוראה בקונסרבטוריון.
מאז ואילך במקביל למחקריו המוזיקולוגיים, הוא עסק בעיקר בהרצאות בשידורי הרדיו ובשיעורים פרטיים לתלמידיו.
ב-1945 הוא גילה בספריה העירונית של אבורה את האופרה הספרדית הראשונה מאת חואן אידלגו על לברית מאת פדרו קלדרון דה לה ברקה. הוא חקר ופרסם מוזיקה פורטוגזית עתיקה, בין השאר, את יצירותיו המוזיקליות של המלך ז'ואו הרביעי. ב-1953-1950 ניהל דה פרייטש ברנקו את כתב העת "גזטה מוזיקל" (Gazeta musical) אותו הקים בעצמו.
ב-4 במאי 1951 פוטר דה פרייטש גם מרשות השידור בעילה שענד ענד ענבה אדומה אסורה למחרת מותו של הנשיא אושקר קרמונה אף-על-פי שלפי עדותם של נונו ברירוש ושל מריה הלנה דה פרייטש ענבתו הייתה עם משבצות שבהן לא בלט הצבע האדום.
דה פרייטש מת ב-1955 בליסבון והובא לקבורה בבית הקבורת דוש פרזרש בליסבון.
חייו הפרטיים

דה פרייטש היה נשוי לאשטלה דיניש דה אבילה א סוזה. לבני הזוג לא היו ילדים.
אחיו היה המנצח פדרו דה פרייטש ברנקו.
לדה פרייטש היה בן בשם ז'ואו דה פרייטש ברנקו, מקשר עם אישה בעלת שורשים צרפתיים-בלגים, מריה קלרה דמבר פילגיירש.
פרסים ואותות הוקרה

5 באוקטובר 1930 - הוענק לו עיטור המסדר הצבאי יעקב הקדוש של החרב (Ordem Militar de Sant'Iago da Espada) עם דרגת קצין.
יצירות > מוזיקה לתזמורת > 5 סימפוניות

1924 - סימפוניה מס. 1 בפה מאג'ור (1924)
1926 - סימפוניה מס.2 בסי במול מג'ור
1944 - סימפוניה מס.3 במי מינור
1952 - סימפוניה מס.4 ברה מג'ור
יצירות > מוזיקה לתזמורת > פואמות סימפוניות

1907 Antero de Quental קרויה לפי שם המשורר אנטרו דה קנטל (1842–1891)
1908 - Depois de uma leitura de Júlio Diniz אחרי קריאה בז'וליו דיניש" (1908; אבדה)
1909 Depois de uma leitura de Guerra Junqueiroאחרי קריאה בגרה ז'ונקיירו,
Paraísos Artificiais 1910 – "גני עדן מלאכותיים" 1910 - לפי תומאס דה קווינסי ושירי שארל בודלר
''Vathek, 1913 - ואתק לפי ויליאם בקפורד, בצורת וריאציות על נושא מזרחי
Viriato, (1916) - על ויריאטוס
Solemnia Verba (1951) מלים חגיגיות
יצירות > קטעים תזמורתיים

Scherzo Fantastique1907 - סקרצו פנטסטי
1911 - Tentações de São Frei Gil, סוויטה - הפיתויים של פריי ז'יל הקדוש מסנטרם
1919 - Alentejo סואיטת אלנטז'ו מס.1 No. 1 (1919)
Alentejo - 1927 סואיטה אלנטז'ו מס.2
1939 - הפתיחה ההחגיגית «1640»
1949 Homenagem a Chopin הוקרה לשופן (בצורת פולקה) (1949; אבדה)
יצירות > יצירות קונצרטנטיות

1916 - Cena Lírica סצנה לירית לצ'לו וזתמורת
1916 - קונצ'רטו לכינור
1917 - בלדה לפסנתר ולתזמורת
1947-1946 - וריאציות ופוגה משולשת על נושא מקורי לתזמורת מיתרים ועוגב
יצירות > מוזיקה כלית > קטעים לפסנתר

Albumblätter 1907 דפי אלבום
Minuetto all’antica 1907 מנואט עתיק
Arabesques 1908 - ערבסקות
Valsa 1908 - ואלס
Prelúdio e Fuga para piano ou órgão 1908 - פרלוד ופוגה לפסנתר ולעוגב
1908 - רומנסה ללא מלים
Nocturne (s/d –? 1908 - נוקטורנה
Impromptu (s/d, ?1908 - אימפרומפטו
Prélude 1909 - פרלוד
Poésie de Charles Baudelaire (1909) [La mort des amants] - גרסה לפסנתר סולו של המלודיה "מות המאוהבים"
Mirages 1910-11 תעתועים
Luar 1916 - אור הלבנה
Três Peças para Piano: Capricietto, Prelúdio e Rêverie 1916
(שלושה קטעים לפסנתר:קפריצ'טו, פרלוד וחלום)
1918-1914 עשרה פרלודים (מוקדשים לוויאנה דה מוטה)
Duas Danças 1917 שני ריקודים
1923-1922 סונטינה [קטע לילדים] (1922-23)
1940 - Quatro Prelúdios (מוקדשים לאיזבל מאנסו) ארבעה פרלודים
יצירות > מוזיקה כלית > מוזיקה לעוגב ולהרמוניום

Suite ancienne 1908 - סויטה עתיקה לעוגב
- פרלוד ופוגה לפסנתר ולעוגב
- שיר כנסייתי פורטוגזי להרמוניום (או לעוגב)
1913 - אריה להרמוניום (או עוגב)
1913 - כוראל לעוגב
1916 - מוזיקת במה לעוגב או הרמוניום למחזה "אוטביו" מאת ויטוריאנו בראגה
Rapsódia Portuguesa para órgão 1938 - רפסודיה פורטוגזית לעוגב
יצירות > מוזיקה קולית > למקהלה ולתזמורת

*1906-1905 "מנפרד" Manfred- סימפוניה דרמטית לסולנים, מקהלה, עוגב ותזמורת - לפי ביירון
1912-1911 (נהרסה) - אורטוריה "פיתויו של האב הקדוש ז'יל" - לסולנים, מקהלה ותזמורת
Canto do Natal (שיר לחג המולד) שיר מריבטז'ו לתזמורת
1939-1937 Noemi (נעמי) - קנטטה תנ"כית לסולן, מקהלה, תזמורת ועוגב
יצירות > מוזיקה קולית > מקהלת מעורבת א קפלה

1937 - מודיניה - שיר מאת ז'ואו דה דאוש ראמוש
1935-1930 - 1943 Dez Madrigais Camonianos - עשרה מדריגלים על שירים מאת לואיש קמואש - למקהלת מעורבת א קפלה
1943 הרמוניזציות של שירי עם פורטוגזים
1950 - שירה של פדרה
יצירות > מוזיקה קולית > יצירות למקהלת נשים א קפלה או עם פסנתר

1943 - Canção das Maçadeiras - שירי מסדיירש" המתלוות בכלי הקשה maços - כלי עבודה - עיבוד של שירי עם לקול סולו, מקהלת נשים ופסנתר
1943 - Nossa Senhora (גבירתנו) - עיבוד של שיר עם לקול סולו, מקהלת נשים ופסנתר
1948 - ריקוד רועים למקהלת נשים א קפלה
1949-1943 מדריגלים לפי קמואש Redondilhas למקהלת נשים א קפלה
יצירות > מוזיקה קולית > יצירות למקהלת גברים א קפלה או עם פסנתר

1931 - Lembras-me (זוכר אותי) למקהלת גברים א קפלה - על שיר מאת ז'ואו דה דאוש ראמוש
1935 - שיר לכת צבאי למקהלת גברים א קפלה (על שיר מאת קרלוש קיירוש)
1943 - Eu hei-de ir - אלך - עיבוד של שיר-עם לטנור סולו, מקהלת גברים ופסנתר
1948 - שיר רועים - לטנור סולו ומקהלת גברים (טקסט מאת המלחין)
1949-1943 - עשרה מדריגלים על טקסטים מאת קמואש למקהלת גברים א קפלה
1950 - שני שירים לפי טעם עממי (שני ריקודים מהפכניים) לקול, מקהלת גברים ופסנתר
יצירות > מוזיקה קולית > לקול סולן ותזמורת

1904 - Aquela Moça "אותה נערה" לסופרן, טנור ותזמורת
1907 - A Formosura desta Fresca Serra "היופי של הנוף ההררי הזה", לסופרן ולתזמורת - סונטה מאת לואיש קמואש - תוזמרה ב-1935 -- -
1907 - שיר פורטוגזי - שי הנהר טז'ו לסופרן, טנור ותזמורת - תוזמר ב-1929 - -
1918 - שיר הים - לסופרן או טנור ולתזמורת
1920 Commiato / Farewell'- היה שלום - מערכה דרמטית לקול בריטון (או באס) ולתזמורת - תוזמר ב-1949
1943 - שמונה שירי עם פורטוגזים לסופן ולתזמורת - תוזמרו ב-1951
יצירות > מוזיקה קולית > שירים לקול ופסנתר

1904 Aquela Moça (אותה נערה) (שיר מאת אוגושטו דה לימה)
1904 Contrastes (ניגודים) (שיר מאת ז'ואו דה ושקונסלוש א סא)
1907 A Formosura desta Fresca Serra (יופי של נוף הררי) לקול פסנתר (סונטה מאת קמואש)
1907 - שיר פרוטוגזי - שיר מריבטז'ו Canção Portuguesa / Canção do Ribatejo (שירי עם)
1908 - סנונית לילה Nachtschwalbe (שיר מאת הרמן הנגו)
1908 - Liebestraum (חלום אהבה - שיר מאת א. קרוהן)
1909 - תירגע Calme-toi (שיר מאת המלחין)
1909 - Dernier voeu (משאלה אחרונה - שיר מאת תאופיל גוטייה)
1909 - טרילוגיית "המוות" «La mort» (שירי שארל בודלר)
Recueillement / Recolhimento (הרהורים - שיר מאת בודלר)
1909 - Élévation / Elevação (התרוממות - שיר מאת בודלר)
1909 O Suspiro (- אנחה - מכתב מאת פנדרו דיניש)
1911 La glèbe s’amollit האדמה מתככת (שיר מאת ז'אן מוריאס)
1911 A Elegia das Grades (שיר מאת מריו בייראו) קינת הסורגים ב-Quatro Melodias]
1913 - Ciclo Maeterlinckiano (מחזור שירי מוריס מטרלינק)
1913 - Dois Poemas de Mallarmé שני שירים מאת סטפן מלרמה
1915 - O Motivo da Planície מוטיב מהמישור (שיר מאת אנטוניו סרדיניה) [in Quatro Melodias]
1915 Minuête מנואט - (שיר מאת אנטוניו סרדיניה) 1915 [in Quatro Melodias]
1915 - Soneto dos Repuxos סונטת הבארות (שיר מאת אנטוניו סרדיניה de António Sardinha)
1916 - Soneto (סונטה מאת קמואש) O Culto Divinal Se Celebrava חגגו פולחן אלהי [in Quatro Melodias]
1919 Exercício de Solfejo para voz e piano תרגיל וסולפג' לקול ופסנתר
Frivolidade (Um simples lenço de seda) (צעיף משי פשוט) - קלות דעת (שיר מאת סילבה טלש) 1920
Duas Poesias שני שירים מאת לורנצו סטקטי 1920
A Lágrima דמעה (שיר מאת אוגושטו ז'יל Augusto Gil) 1922
1932 - Hino à Razão - שיר הלל לתבונה - סונטה מאת אנטרו דה קנטל de Antero de Quental) 1932
Melodia / A Lilial Virgem Maria (מרים הבתולה מן השושנים) (שיר מאת אוז'ניו דה קשטרו de Eugénio de Castro) 1938
1934 Três Sonetos de Antero - A Sulamita, (שולמית) - שלוש שונטות מאת אנטרו
Idílio; 1937; אידיליה
Sonho Oriental, 1941 - חלום מזרחי
A Ideia. Ciclo Anteriano 1937-1943 (רעיון. מחזור אנטריאני)
27 Harmonizações de Canções Populares Portuguesas 1943 - עיבודים של שירי עם פורטוגזים
Cá nesta Babilónia (סונטה מאת קמואש) 1951 - כאן בבל הזאת
יצירות > מוזיקה קולית > מוזיקה כנסייתית לקולות ולעוגב

1912 - Sub tuum presidium לשני קולות א קפלה
1912 - Tota pulchra לקול אחד ועוגב
1912 - Veni Sancte ולקול ולעוגב
1912 - O Salutaris - לקול ולעוגב - / לארבעה קולות מעורבים א קפלה
1912 - Tantum ergo לשלושה קולות (עם עוגב אד ליביטום)
1914 - Responsórios do Espírito Santo לשלושה קולות ועוגב
Benedictus לקול ולעוגב
1915 - טה דאום לקולות ולעוגב
1915 - Veni Sancte לשני קולות ולעוגב
1916 - O Gloriosa - לקול ולעוגב
1925 - המנון לטרזיניה הקדושה למקהלה, קול אחד ולעוגב
יצירות > מוזיקה קאמרית > יצירות לתזמורת כלי קשת

1906 - מותו של מנפרד לכלי קשת
1909 - שתי מלודיות לתזמות כלי קשת
1911 - לנטו - מתוך רביעיית המיתרים, גרסה לתזמורת כלי קשת
1912-1911 - פיתוי המוות - מתוך "פיתויי האב הקדוש ז'יל"
1947-1946 - וריאציות ופוגה משולשת על נשוא מקורי לתזמורת כלי קשת - הגרסה ללא עוגב
יצירות > יצירות קאמריות אחרות

1906 - A Morte de Manfred מותו של מנפרד לשישייה (2 כינורות, ויולה, 2 צ'לי וקונטרבס)
1908 - מארש זיכרון - לכינור, צ'לו ופסנתר
1908 - שלישייה לכינור, צ'לו ופסנתר
1908 - סונטה מס. 1 לכינור ולפסנתר
1910 - (לא נמצאה) - פרלוד ופוגה לכינור סולו
1910 - פרלוד לכינור ולפסנתר
1911 - רביעיית מיתרים
1913 - סונטה לצ'לו ופסנתר
- 1920/1921 ? - נושא עם ואריאציות לשלוש נבלים ורביעיית מיתרים
1928 - סונטה מס.2 לכינור ופסנתר
יצירות > מוזיקת סרטים

1931 - בסרט Douro, Faina Fluvial (עמל רב על נהר דורו) מאת מנואל דה אוליביירה בגרסתו השנייה
1934 - - פרי בר - Gado Bravo - בבימוי אנטוניו לופש ריביירו
1949 - Vendaval Maravilhoso סופה מופלאה בבימוי ליטאו דה בארוש
1950 - Frei Luís de Sousa - האח לואיש דה סוזה, בימוי מאת אנטוניו לופש ריביירו
1952 - Algarve d’Além-Mar - בבימוי אנטוניו ולופש ריביירו
יצירות > מוזיקת במה

1916 - מוזיקת במה לעוגב או הרמוניום למחזה "אוקטביו" מאת ויטוריאנו בראגה
1919 - מחזה דתי לאביב (Auto da Primavera) מאת אלפרדו דה פייטש ברנקו - לקולות ופסנתר או עוגב
1938 - שיר ל־Auto da India - מחזה דתי מאת חיל ויסנטה לקול נשי
מבחר ספרים

1915 - Música e Instrumentos",(מוזיקה וכלים)
" (in A Questão Ibérica), Lisboa, 1915.
Elementos de sciências musicais, Lisboa, Sassetti, 1922.
(יסודות מדעי המוזיקה)
A música em Portugal, Lisboa, Escola Tipográfica da Imprensa Nacional, 1929.(מוזיקה בפורטוגל)
Acústica e História da Música, (manuais escolares), Lisboa, 1930.
(אקוסטיקה והיסטוריה של המוזיקה)
Tratado de harmonia, [S.l. : s.n.], 1930.
(ספר לימוד מקיף להרמוניה)
História popular da música: Desde as origens até à actualidade, Lisboa, Cosmos, 1943.
(היסטוריה פופולרית של המוזיקה:מההתחלות ועד לזמן העכשווי)
A vida de Beethoven, Lisboa, Cosmos, 1943.
(חיי בטהובן)
"Ensino Universitário da Música", (in Universitárias), 1946.
(הוראת המוזיקה באוניברסיטה)
A personalidade de Beethoven: Ensaios beethovenianos, Lisboa, Cosmos, 1947. (אישיותו של בטהובן. מסות על בטהובן)
"A Vida e a Obra de Ricardo Wagner", (in Arte Musical), 1947.
(חייו ויצירותיו של ריכרד וגנר)
"A Música de Teatro em Portugal", (in A Evolução e o Espírito do Teatro em Portugal, ed. de O Século), 1947.(מוזיקת הבמה בפורטוגל)
"Chopin em Portugal", (in Vértice), 1949. (שופן בפורטוגל)
Das ideias sobre a música em Portugal, Coimbra, Tip. Atlântida, 1951. (in Vértice).(רעיונות על המוזיקה בפורטוגל)
A música e a Casa de Bragança, Lisboa, Fundação da Casa de Bragança, 1953. (המוזיקה ושושולת ברגנסה)
D. João IV: Músico, Lisboa, Fundação da Casa de Bragança, 1956.
(ז'ואו הרביעי כמוזיקאי)
דיסקוגרפיה

2008 - Madrigais Camonianos - שלוש סדרות של מדריגלים על טקסטים מאת לואיש קמואש - עם מקהלת גולבנקאן בניצוחו של פרננדו אלדורו PortugalSom PS 5010 2008,
Violin Sonatas (סונטות לכינור) עם קרלוש דאמאש - כינור, אנה טומאסיק - פסנתר, חברת נקסוס, 2010
סונטות דה פרייטאש ברנקו  2010
דה פרייטש ברנקו ויצירתו במדיה אמנותית אחרת

2010 - Mistérios de Lisboa מסתורי ליסבון בבימוי ראול לואיש
לקריאה נוספת

Roland de Candé Nuevo Diccionario de musica II Compositores . trad. Paul Silles. ;Ma Non Troppo, Robinbook, Teià, Barcelona 2002 ,
Das Neue Lexikon der Musik, Zweiter Band,Verlag J.B.Metzler, Suttgart 1996 ISBN 3-476-01338-3 עמ' 127
A.Delgado, A.Telles, N.Bettencourt Mendes Luís de Freitas Branco. Lisboa: Editorial Caminho, 2007
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Metzler Lexikon 1996 עמ' 127
↑  R. De Candé עמ' 115
↑  אתר Naxos
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810604330705606  BIBSYS: 12040291  BNE: XX1274605  BnF: cb11254119b (data)  GND: 116396466  ICCU: LO1V136198  ISNI: 0000 0001 1932 8725  LCCN: no89001484  MusicBrainz: 7ae46f4c-ead4-437b-891d-f44b0a557ce7  NTA: 308470249  RERO: 02-A006442140  SUDOC: 124227791  VIAF: 22892572   WorldCat (עם VIAF): 22892572
בית הכנסת צוף דבש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  31°46′34″N 35°13′53″E﻿ / ﻿31.7761°N 35.2315°E﻿ / 31.7761; 35.2315
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בית הכנסת צוף דבש(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בית הכנסת צוף דבש(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת צוף דבש(למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת צוף דבש
 
בית הכנסת צוף דבש הוא בית כנסת ספרדי שנוסד ב-1860, בזמן השלטון הטורקי, ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים. כיום הוא שוכן ברחוב פלוגת הכותל 15.
בית הכנסת קרוי על שם רבי דוד בן שמעון, (ראשי תיבות דב"ש), שהגיע לארץ ישראל ממרוקו בשנת 1854, והקים את שכונת מחנה ישראל, אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות העיר העתיקה.
היסטוריה

במהלך המאה ה-19, מספר גדול יותר של יהודים הגיע לירושלים ממדינות המגרב. דרך ההשפעה של בן שמעון, הקבוצה התנתקה מהקהילה הגדולה יותר של הספרדים בירושלים והקימה את "בית הכנסת של המערביים" (בניגוד למזרחים) ב-1860. הבניין הכיל גם את התלמוד תורה ואת בית האבות של הקהילה.
מִרְשם הרכוש של הקהילה, אשר נכתב אחרי מותו של בן שמעון ב-1879, מונה חצר עם שני בתי כנסת, כשבית כנסת צוף דבש מתואר כגדול שביניהם, ומקוואות. המִרְשם מוסיף, כי אנשים היו קמים בכל חצות כדי ללמוד בבית הכנסת. הקומה העליונה אשר כללה שלושה חדרים, הכילה את התלמוד תורה. בקומה התחתונה שוכנו חדר הישיבות של מועצת הקהילה, כמו גם שני חדרים קטנים שבהם חיו האלמנות שניקו את החצר.
לאחר מלחמת העצמאות, הבניין היה תחת הכיבוש הירדני, יחד עם כל העיר העתיקה של ירושלים. אף על פי שהבניין נבזז, הוא נותר עומד על כנו. לאחר מלחמת ששת הימים, שוקם בית הכנסת וחודשה בו התפילה.
החדרים הכיפתיים הוקדשו ב-1988 על ידי הקהילה הצרפתית. הבניין משמש גם כישיבה.
המלצות

שלו, נירית. MiSfarad LeYerushalayim: HaKehila HaSefaradit BaRova היהודי. רחל ינאית מרכז בן צבי.
בן יעקב, מיכל. Hityashvutam של haYehudim haMaaraviim beYerushalaim
לקריאה נוספת

יוסף יצחק שלוש
מיסלאב אורשיץ'

מיסְלַאב אוֹרְשִׁיץ' (בקרואטית: Mislav Oršić; נולד ב-29 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדות הקשר השמאלי והכנף בפאפוס מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים

אורשיץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצה הבוגרת של אינטר זאפרשיץ', אליה הצטרף בשנת 2009. בעונת 2012/2013 כבש 12 שערים והיה מלך שערי הקבוצה. בקיץ 2013, אורשיץ' חתם בספציה מהסרייה ב'. שנה לאחר מכן, חזר לקרואטיה וחתם ברייקה. במהלך הקדנציה שלו ברייקה, הושאל לצליה וג'אונם דראגונס, אליה הצטרף בשנת 2016.
ב-1 ביולי 2016, אורשיץ' נמכר לצ'אנגצ'ון יטאי מליגת העל הסינית תמורת 1.3 מיליון אירו. בינואר 2017 אורשיץ' חתם באולסן יונדאי תמורת 935 אלף אירו, עמה זכה בגביע הדרום-קוריאני.
בקיץ 2018, אורשיץ' חתם בדינמו זאגרב. ב-18 בספטמבר 2019 אורשיץ' כבש שלושער בניצחון 0-4 נגד אטלנטה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-18 במרץ 2021, אורשיץ' כבש שלושער בניצחון 0-3 נגד טוטנהאם הוטספר והפך לכובש המצטיין של זאגרב בזירה האירופית.
ב-6 בינואר 2023 חתם אורשיץ' בסאות'המפטון לשנתיים וחצי. במדי הקבוצה שותף במשחק ליגה אחד בלבד.
ב-29 ביוני 2023 חתם אורשיץ' בטרבזונספור.
קריירה בינלאומית

ב-9 בספטמבר 2019, אורשיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה בתיקו 1-1 נגד אזרבייג'ן.
ב-17 במאי 2021, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

גביע ה-FA הדרום-קוריאני: 2017
ליגת העל הקרואטית: 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
הגביע הקרואטי: 2020/2021
הסופר קאפ הקרואטי: 2019, 2022
נבחרת העונה בליגה האירופית: 2020/2021
הערות שוליים

↑  Croatia Squad בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקרואטית, 9 בנובמבר 2022
| נבחרת קרואטיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 ורסאלקו •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'אלטה-צאר •  6 לוברן •  7 ברקאלו •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 קאליניץ' • 13 ולאשיץ' •  14 בודימיר • 15 פשאליץ' • 16 שקוריץ' • 17 רביץ' • 18 אורשיץ' • 19 באדל • 20 פטקוביץ' • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 סלוגה • 24 ברדאריץ' • 25 גברדיול • 26 איוואנושץ • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 ורסאלקו •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'אלטה-צאר •  6 לוברן •  7 ברקאלו •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 קאליניץ' • 13 ולאשיץ' •  14 בודימיר • 15 פשאליץ' • 16 שקוריץ' • 17 רביץ' • 18 אורשיץ' • 19 באדל • 20 פטקוביץ' • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 סלוגה • 24 ברדאריץ' • 25 גברדיול • 26 איוואנושץ • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2022 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
אורשיץ' בזמן תקופתו בסין
בית הספר לתיאטרון חזותי

| --- | --- |

קמפוס ירושלים לאומנויות ברחוב בצלאל. הבניין החדש של בית הספר לתיאטרון חזותי בן שלוש קומות וגג פתוחקמפוס ירושלים לאומנויות ברחוב בצלאל. הבניין החדש של בית הספר לתיאטרון חזותי בן שלוש קומות וגג פתוח
 בית ספר למשחק
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־39 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  בצלאל 11 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′51″N 35°12′46″E﻿ / ﻿31.780928620375°N 35.212852878608°E﻿ / 31.780928620375; 35.212852878608
 visualtheatre.co.il
 he
 
בית הספר לתיאטרון חזותי הוא מוסד חינוכי בתחום התיאטרון הפועל בירושלים משנת 1986.
אודות

בית הספר הוקם בירושלים בשנת 1986 כדי לקדם גישה אמנותית בינתחומית, המציבה אלטרנטיבה לתפיסות מקובלות של יצירת אמנות. הקמפוס של בית הספר היה עד שנת 2021 ברחוב יד חרוצים באזור התעשייה תלפיות בירושלים, לצד בית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה.
בית הספר שם לו למטרה להכשיר במאים, כוריאוגרפים, בובנאים, שחקנים-יוצרים, אמני וידאו ואמנים פלסטיים שעבורם הבינתחומיות, המבע החזותי וחיבורם לפרפורמנס מהווים תפיסת עולם. לצורך זאת משלב בית הספר בין לימוד קבוצתי להנחיה אישית.
בשנותיו הראשונות נוהל בית הספר על ידי הדס עפרת, ובין מקימיו נמנה גם מריו חורחה קוטליאר. עד שנת 2000 היה בית הספר מאוגד במסגרת העמותה לקידום תיאטרון בינתחומי, עם תיאטרון הקרון והזירה הבין-תחומית.
בבית הספר מוצעת תוכנית לימודים ארבע-שנתית מלאה, שאותה ניתן לשלב בלימודי תואר ראשון (.B. Ed) ובתעודת הוראה בשיתוף עם המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.
ב־2007 הועלתה בבית הספר ההצגה מייקל כפרויקט גמר, הצגה אשר זכתה בפרס ראש עיריית ירושלים ופרס קיפוד הזהב.
משנת 2022, בית הספר עבר למשכנו החדש כחלק מ"קמפוס ירושלים לאומנויות". הבניין ממוקם בצומת הרחובות בצלאל והגידם במרכז העיר, סמוך למרכז ז'ראר בכר ולמחלקה לאדריכלות של בצלאל. קמפוס ירושלים לאמנויות כולל גם את בית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה, הסטודיו למשחק ניסן נתיב והמרכז למוזיקה מן המזרח.
הצוות

נאוה פרנקל - מנהלת בית הספר
סיגל נטף - מנהלת אופרציה ותפעול
מירב פלג - רכזת אקדמית
מטר פרשיץ - מנהל הפקות
עמית מן - צילום ותיעוד
איהאב פרוך - צוות טכני
מועז פרוך - צוות טכני
הצוות > סגל המרצים

חיים אברמסקי
איריס ארז
מירב בן דוד
ד"ר דפנה בן שאול
כרמל בר
גיא גוטמן
מנחם גולדנברג
תומר דמסקי
עמית דרורי
רות וידר מגן
אייל וייזר
ציפי ויצמן
מאי זרחי
עתליה ישראלי נבו
אורנה לוי
יונתן לוי
מאיה לוי
תמי לבוביץ
עמית מן
עידית סוסליק
גוני פז
מרסלו פילבסקי
שלי פלמון
נאוה פרנקל
גבי קריכלי
אלכס קרמר
לאה רוטמן
יובל רימון
עדה רימון
אופק שמר
גיא שרף
ועדת העסקים הקטנים של בית הנבחרים של ארצות הברית

ועדת העסקים הקטנים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Small Business) היא ועדה קבועה של בית הנבחרים של ארצות הברית שהוקמה ב-1941. בקונגרס ה-117 (נכון לינואר 2022) חברים בוועדה כ-27 חברים - 15 מן המפלגה הדמוקרטית ו-12 מן המפלגה הרפובליקנית.
היסטוריה

הוועדה הוקמה ב-4 בדצמבר 1941 על מנת לשפר את היחס הפדרלי לעסקים הקטנים במדינות השונות. אף על פי שהייתה חסרת סמכות חקיקה, הוועדה הנבחרת והמיוחדת אושרה מחדש בכל קונגרס עד 5 בינואר 1975. בשלב זה ועדת העסקים הקטנים הפכה לקבועה ולא נזקקה יותר לאשרורים. במקביל, הקונגרס הרחיב את סמכויותיה של הוועדה.
תפקיד הוועדה

ועדת העסקים הקטנים של בית הנבחרים אחראית להעריך ולחקור את הבעיות של עסקים קטנים ולבחון את ההשפעה של מגמות המשק והמדיניות הפדרלית על עסקים אלו. לוועדה לעסקים קטנים יש סמכויות פיקוח וחקיקה בנוגע לסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית. הוועדה מספקת סיוע והגנה על עסקים קטנים, כולל סיוע פיננסי ועידוד השתתפות עסקים קטנים ברכש פדרלי ובחוזים ממשלתיים. הוועדה מפקחת על אכיפת החוקים הנוגעים לעסקים הקטנים.
ראו גם

ועדת העסקים הקטנים והיזמות של הסנאט של ארצות הברית