stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קברי המלכים

| --- | --- |

קברי המלכים בירושלים, 1910
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות ההלניסטית
 תקופות:  התקופה ההלניסטית עד לימי הביניים
 נבנה:  המאה ה-1 לפנה"ס
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  פליסיאן דה סוסי, 1863 שארל קלרמון-גנו, 1867
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°47′19″N 35°13′45″E﻿ / ﻿31.78852°N 35.22919°E﻿ / 31.78852; 35.22919
  (למפת ירושלים מוגדלת) קברי המלכים(למפת ירושלים רגילה) קברי המלכים(למפת הרי ירושלים רגילה) קברי המלכים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קברי המלכים he
 
 תרשים מבנה קברי המלכים
 
קברי המלכים הוא כינוי לאחוזת קבר מפוארת מתקופת בית שני, השוכנת ברחוב צלאח א-דין במזרח ירושלים, צפונית לעיר העתיקה ולשער שכם.
מבנה אחוזת הקבר

הכניסה למערת הקבורה נמצאת בתור רחבה רבועה החצובה כולה באבן. ממפלס הרחוב יורדות אל הרחבה 23 מדרגות, תשעה מטרים רוחב כל אחת. בקצה המדרגות מצויים פתחים של בורות המשמשים כיום לאגירת מי גשמים. במקור היו אלה צמד של מקוואות טהרה. בתחתית גרם המדרגות מצוי גם שער בחומת האבן שמשמאל למדרגות, שער זה מוביל אל הרחבה עצמה. מידות הרחבה הן 27 מטר אורך מצפון לדרום ו-25 מטר רוחב ממערב למזרח.
בצלע המערבית של החצר נמצאת חזית המערה, המקושטת בתבליטי אבן של זרי אשכולות ענבים, מקלעת עלים, אצטרובלים ופירות, העשויים בסגנון האדריכלות היוונית. יוסף בן מתתיהו מזכיר שלוש פירמידות, אשר עמדו כנראה מעל החזית. מספר אבנים שנמצאו במקום מצביעות על כך שהפירמידות כנראה הזכירו יותר את גגו של יד אבשלום מאשר פירמידה קלאסית. בעבר נתמכה החזית בשני עמודים. אבן הגולל של הקבר הייתה נפתחת באמצעות מנגנון סודי, המוזכר בספרו של פאוסניאס (המאה ה-2), אך המנגנון כבר אינו במקום ומהותו אינה ידועה. מערת הקבורה עצמה מורכבת משני מפלסים שונים, ארבעה חדרים בקומה העליונה ושלושה חדרים בקומה התחתונה.
בתוך מערת הקבורה נמצאו מספר סרקופגים, שנלקחו על ידי המשלחת הצרפתית והם מצויים היום במוזיאון הלובר בפריז. על אחד הארונות נמצאה חרותה הכתובת "צדן מלכתא". על ארון אחר שנמצא במערה, ומצוי גם הוא בפריז, ישנם תבליטים מפוארים בצורות של רימון, אתרוג, בלוטי אלונים, ענפי זית, אשכולות ענבים ואיצטרובלי אורן, בהתאם לנוהג היהודי שלא לעטר בדמויות אנושיות, בשל הציווי המקראי על איסור עשיית פסל. רק על סרקופג אחד נמצאה כתובת, ובה כתוב "צדן מלכתא" בסורית ו"צדה מלכתה" בארמית. יש הסוברים כי הקבורה בארון זה הייתה לא אחרת מהלני המלכה, ו"צדה" או "צדן" הוא גרסה אחרת לשמה, בדומה למלכים עתיקים רבים, שהיו בעלי מספר שמות שונים.
גלריית תמונות

פתח מערת הקבורה בציורו של ויליאם הנרי ברטלט, 1839
תצלום הכניסה לקברי המלכים בשלהי המאה ה-19 (מאגר ספריית הקונגרס האמריקני)
מערכת המדרגות הרחבות החצובות באבן, היורדת לחלקת קברי המלכים
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, מצבות־קודש בארץ־ישראל ב, אחיעבר, 1986, עמודים 39-50.
מיכאל אבי יונה, "עיר הקברות של ירושלים בימי הבית השני", ספר ירושלים, מוסד ביאליק, 1956.
דותן גורן, ובא לציון גואל, ספריית בית אל, 2017, עמודים 119-112.
הערות שוליים

↑  מגן ברושי, קברים פרי הדמיון, באתר הארץ, 19 ביולי 2006
↑  נדב שרגאי, החוקרים מעריכים: התגלו ארמונות הלני המלכה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2007
↑  קדמוניות היהודים, כ, ד, ג (95)
↑  מלחמת היהודים, ה ,ב, ב
↑  יוסף ריבלין, ירושלים, המגיד, 27 בינואר 1864
↑  העתקה ותרגום של חוזה המסירה פורסם בידי דוד ילין, "החוזה שבין משפחת פּיריר היהודית ובין ממשלת צרפת, ידיעות בחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה ג, ניסן תרצ"ה
1 2 3 4  עיר בראי תקופה, יהושע בן אריה, קברי-המלכים במסורות יהודיות ורכישת המקום, עמ' 34 והלאה, ובייחוד עמוד 36. דבריו נסמכים על סיכומיו של פנחס גרייבסקי בספר הישוב עמודים 39-41.
↑  ישראל נגד צרפת: הבעלות על קברי המלכים - שלנו ארנון סגל, 13 ביוני 2015 (אתר מעריב)
↑  חדשות KIPA, אחרי 10 שנים: קברי המלכים ייפתחו, באתר https://www.kipa.co.il/, ‏24.10.19
↑  פאוסניאס, 8.16.4–8.16.5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511334405171  VIAF: 316603007   WorldCat (עם VIAF): 316603007
שתל שבלולי

| --- | --- |

 שיוך:  תותב, עזר שמיעה (לחירשים), שתל 
 על שם:  שבלול
 מזהים
 קוד MeSH:  E07.305.250.319.381.500.500 
 מזהה MeSH:  D003054 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0009199 
 
איור של שתל
שתל שַבּלוּל או שתל קוֹכְלִיאַרִי (מאנגלית - cochlear implant) הוא התקן אלקטרוני המושתל בניתוח, ומאפשר לכבדי שמיעה וחירשים לשמוע. שתל השבלול קולט צלילים מהסביבה בעזרת מקלט וממיר אותם באמצעות מעבד לאותות חשמליים המועברים דרך אלקטרודות אל עצב השמיעה. השתל משמש כתחליף חלקי לאברי האוזן הפגועה, ומספק גירוי חשמלי שעובר תרגום במוח למידע שמיעתי. בעזרת השתל יכול המושתל לזהות קולות סביבתיים, להבין דיבור בקלות רבה יותר, ואפילו ליהנות ממוזיקה. המועמדים לשתל הם לרוב פעוטות שנולדו חירשים או שאיבדו את השמיעה לאחר הלידה ומתחרשים. תושבי ישראל זכאים לשתל בסל הבריאות, ומאז שהובא ב-1990 ועד 2011 הושתלו כ-2,000 שתלי שבלול בישראל.
היסטוריה

למילים ולצלילים יש טווח תדרים מכמה עשרות הרץ עד מעל לעשרים אלף הרץ. בשבלול האוזן, יש תאי שערה שמהם יוצאות שערות זעירות, הממירות את התנודות של גלי הקול לפולסים חשמליים, והן מסודרות כך שכל שערה רגישה לתדר מסוים בלבד, כמו קליד פסנתר. השערות בפתח השבלול, באזור הרחב שלו, רגישות לתדרים נמוכים, והשערות בקצהו הפנימי מזהות את התדרים הגבוהים.
התגלית הבסיסית שאפשרה פיתוח מכשיר שמיעה קשורה בשמו של אלסנדרו וולטה, ממציא הסוללה החשמלית. בערך בשנת 1790 גילה כי יש בכוחו של גירוי חשמלי של עצב השמיעה ליצור תחושה של קול. כאשר הכניס לתוך אוזניו מטילי מתכת קטנים וחיבר אותם למעגל חשמלי של 50 וולט, שמע רעש דומה לזה של "מרק סמיך רותח".
במשך הזמן נעשו ניסויים דומים אחרים שהובילו לפיתוחו של שתל שבלולי במחצית השנייה של המאה העשרים. ב-1957 שארל אירייה, רופא אוזניים, ואנדרה ז'ורנו, פרופסור לפיזיקה רפואית, ביצעו ניתוח שבו הניחו חוט מתכת על עצב השמיעה באוזנו הפנימית של אדם חירש לחלוטין, מה שגרם לו לשמוע קולות בדומה ל"זמזום צרצרים". אך אב טיפוס זה של שתל השבלול לא החזיק מעמד זמן רב באוזנו של המושתל.
בשנת 1961 המשיך ויליאם האוס, רופא אוזניים אמריקאי, בדרכם. הוא יצר אבזרים שהושתלו בשלושה חולים. ב-1969 המציא האוס את מעבד הדיבור הראשון שניתן לחובשו על המותניים. הטכנולוגיה שבה השתמש כללה אלקטרודה אחת בלבד, והייתה מיועדת לעזור בקריאת שפתיים.
בשנות השבעים של המאה העשרים, פיתח החוקר גרהם קלארק מאוניברסיטת מלבורן שבאוסטרליה שתל שבלולי שהיה בכוחו לגרות את עצב השמיעה במספר נקודות של האוזן הפנימית. במקביל מכשיר זה פותח באוסטריה על ידי אינגבורג הוכמאייר. ב-1 באוגוסט 1978, רוד סואנדר, תושב מלבורן הפך למושתל הראשון של שתל השבלול. ב-1984 אושר שתל השבלול האוסטרלי על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני.
בשנות התשעים של המאה העשרים מעבד הדיבור הגדול נעשה קטן יותר בזכות פיתוחה של אלקטרוניקה ממוזערת. החל ב-2006 רוב המושתלים החדשים משתמשים במעבד דיבור קטן המורכב מאחרי האוזן.
במאה ה-21 מתרחבת המגמה לביצוע השתלה דו צידית, שמקנה בנוסף על הנ"ל, יכולת שמיעה היקפית, זיהוי מיקום הקול במרחב, ושמיעה משופרת בזמן שיש רעש. הדבר תלוי בגיל שבו נעשית ההשתלה השנייה, וככל שההשתלה השנייה סמוכה יותר לראשונה – כך התועלת גבוהה יותר, והשיקום השמיעתי קצר יותר. נכון ל-2006 היו ברחבי העולם כ-3,000 מושתלים בעלי השתלה דו צידית.
בסוף 2007 היו ברחבי העולם כ-120,000 מושתלים.
בישראל

ניתוחי שתל שבלול בישראל החלו ביוני 1989 במרכז הרפואי שיבא תל השומר. הניתוחים הראשונים בוצעו על ידי פרופ' ג'ורג' לבנטון ועל ידי פרופ' יונה קרוננברג בהנחייתו של פרופ' בלקני שהגיע למטרה זו מארצות הברית. המנותחים הראשונים היו מבוגרים וילדים גדולים. ילדים קטנים נותחו לראשונה ב 1993.
ב-1999 פותחה במרכז הרפואי שיבא שיטה ניתוחית ייחודית לניתוחי שתל שבלול SMA - Suprameatal approach שיטה זו קצרה יותר בזמן ניתוח מהשיטה ה"רגילה" וכך מתקצר זמן החשיפה לנזקי ההרדמה, הזיהום הניתוחי והניתוח עצמו. חלל המסטואיד בשיטה זו לא נפתח וכך נמנעת הפגיעה האפשרית בתפקוד המסטואיד ונמנעת פגיעה אפשרית בעצב הפנים. שיטת SMA התקבלה בהתלהבות במרכזים אחדים בעולם ונכון ל-2009 נותחו כ-3,500 אנשים חירשים וכבדי שמיעה בשיטה זו.
בשנת 2012 בוצעו כ-250 ניתוחי שתל שבלול בשבעה מרכזים בישראל. נכון לשנת 2024 פועלים בישראל מרכזי השתלות שתל שבלול רבים.
קריטריונים למועמדות

שתל השבלול מיועד לאנשים עם ירידה חמורה בשמיעה. חלק מהמושתלים הם פעוטות שנולדו חרשים, שאינם מקבלים מספיק תועלת ממכשירי השמיעה שלהם. כמו כן, מבוגרים שהתחרשו גם הם מועמדים לשתל. לעומת זאת, מי שלא שמע שנים רבות עלול להרוויח פחות מהשתל בגלל התנוונות מנגנוני השמיעה העצביים. למועמדים להשתלה יש בדרך-כלל ירידת שמיעה של 70dB ומעלה באוזן הטובה, ושל 90dB ומעלה באוזן המועמדת להשתלה. קבוצת המועמדים להשתלה הולכת ומתרחבת עם השנים עקב מחקרים חדשים המראים תועלת: גיל ההשתלה הולך ויורד (נכון ל-2013 יש הממליצים בישראל כבר בגיל חצי שנה), וסף השמיעה הולך ויורד (מ-90dB בעבר ל-70dB בכמה ממרכזי ההשתלה בעולם).
חלקי השתל

השתל מורכב מחלקים המושתלים בניתוח בעצם הגולגולת ובאוזן הפנימית, ומחלקים חיצוניים אותם מרכיב המושתל. החלקים הפנימיים כוללים חוט שעליו מערך אלקטרודות, המוחדר לתוך שבלול האוזן הפנימית, ובנוסף מקלט המושתל על פני הגולגולת. החלקים החיצוניים כוללים מיקרופון ומעבד הממירים קולות לאותות חשמליים, ומשדר המעביר את האותות למקלט המושתל. המעבד מתרגם את קולות הסביבה לגירוי חשמלי, בהתאם למפה (תוכנה) שמותאמת לכל מושתל אישית. האות החשמלי עובר למשדר, הבנוי מסליל השראה, ומעביר את האות אל המקלט המושתל. המקלט ממיר את האות לפולסים חשמליים שמגרים את עצב השמיעה שבשבלול. המשדר והמקלט נצמדים זה לזה מעל ומתחת לעור מאחורי האוזן באמצעות מגנט.
חלקי השתל > חלקים פנימיים

מקלט בקוטר כמה סנטימטרים ובעובי כמה מילימטרים, המושתל מתחת לעור מאחורי האוזן. כולל: מגנט, סביבו סליל השראה, שבב אלקטרוני. מהמקלט יוצא החוט עם מערך האלקטרודות.
מערך אלקטרודות על חוט דק הנכנס לתוך השבלול שבאוזן הפנימית דרך קידוח בעצם הגולגולת.
חלקי השתל > חלקים חיצוניים

מעבד קול (sound processor) - מסנן ובוחר אילו קולות להמיר לאות חשמלי. המעבד מחובר בכבל למשרן.
משרן - משדר את האות החשמלי לחלק המושתל מתחת לעור, ונצמד באמצעות מגנט.
מיקרופון - קולט צליל מהסביבה ונמצא על המעבד. בחלק מהדגמים יש מיקרופונים כיווניים.
מיוצרים גם מכשירים המכילים את כל המרכיבים החיצוניים ביחידה אחת.
הניתוח

ההשתלה מתבצעת בניתוח תחת הרדמה מלאה. משך הניתוח שעה. תחילה מגלחים אזור קטן על הקרקפת. אחר כך עושים חתך מאחורי האוזן וקודחים שקע בעצם המסטואיד (בגולגולת) להנחת המקלט. אחר כך קודחים בעצם המסטואיד עד השבלול ומחדירים את האלקטרודות. האשפוז אורך 3 ימים עד להסרת התחבושות להחלמה חלקית של הפצע.
סיכוני הניתוח (על-פי ה-FDA) כוללים סיבוכים מהרדמה כללית (נמוך מאוד), פגיעה בעצב הפנים, דלקת קרום המוח כתוצאה מזיהום במהלך הניתוח ואחריו, נזק למערכת שיווי המשקל, הופעה של טנטון, ופגיעה בלתי הפיכה בשרידי השמיעה הנותרים של המטופל. במקרים מסוימים מתרחש כשל בשתל האלקטרוני עצמו.
שיקום

כל המנותחים שעברו השתלה עוברים תהליך שיקום שבו עליהם ללמוד מיומנויות שמיעתיות ושפתיות. מעטים המושתלים המבינים דיבור מיד עם השימוש הראשון בשתל, ורוב המושתלים צריכים חודשי אימון רבים עד להפקת מלוא התועלת. התוצאה טובה יותר ככל שהמנותח צעיר יותר. קשה לצפות אם ההשתלה תצליח או לא, מפני שהדבר משתנה מאדם לאדם ביולוגית, אך אחוזי ההצלחה גבוהים ביותר. השתל משפר את היכולת התקשורתית של לקוי השמיעה, ומאפשר לו להשתלב בחברה בקלות רבה יותר.
לאחר שהפצע החלים, כ-3–4 שבועות לאחר הניתוח, מחברים את החלקים החיצוניים של השתל ומפעילים את המעבד. התוצאות שונות בצורה ניכרת ממטופל ומטופל. השיקום כולל פגישות לכיוון ("מיפוי") השתל, תחילה כל שבוע, אחר-כך כל חצי שנה, כאשר בשנה הראשונה יש כ-6–8 מיפויים. כמו כן, מושתלים מקבלים טיפולי דיבור. פעוטות מקבלים בדרך-כלל שיקום אינטנסיבי יותר לכמה שנים. שיתוף הפעולה של המשפחה הוא חשוב ביותר, כי הוא יכול לתרום לשמיעה ולמידה של דיבור לאורך שעות היום. ילדים רבים מדביקים את הפער השפתי תוך כמה שנים.
ההמלצה על ניתוח שתל שבלולי נעשית בתאום ושיתוף פעולה בין המשפחה וצוות בית החולים. כאשר מדובר בילד - הכרחי גם שיתוף פעולה עם הצוות במסגרת החינוכית בה הוא נמצא. צוות השיקום המקצועי עשוי לכלול:
קלינאית תקשורת המתמחה בריפוי דיבור
קלינאית תקשורת המתמחה במיפוי השתל
רופא אף אוזן גרון מומחה בשתל שבלול
גננת עם הכשרה לטיפול בילדים עם צרכים מיוחדים
עובד סוציאלי
ילדים, שהירידה בשמיעה אובחנה אצלם בגיל רך, החלו בשיקום שמיעה על ידי מכשירי שמיעה לפני גיל חצי שנה, ועברו ניתוח השתלה בגיל צעיר - הם בעלי סיכוי גבוה לפתח שפה ודיבור ברמה הקרובה לזו של בני גילם השומעים. אחוז גבוה מהמבוגרים הסובלים מחרשות נרכשת ואשר עברו השתלה, מגיעים ליכולת קליטת דיבור המאפשרת להם להבין ללא קריאת שפתיים, לשוחח בטלפון, ולהשתתף בדיונים וישיבות.
לפי דבריו של פרופ' ז'אן-איב סישל מהמרכז הרפואי שערי צדק, דיסקרימינציה היא היכולת להבין דיבור. יש רשימה של 20–30 מילים הנאמרות לאדם בעוצמה מסוימת, תוך בדיקה איזה אחוז מהמילים הוא מצליח להבין. אם אינו מבין את המילים, הרי שגם אם ירכיב מכשיר שמיעה, הוא לא יבין אותן טוב יותר. יש הרבה אנשים עם ירידה בשמיעה ודיסקרימינציה של מאה אחוז. ברגע שמגבירים את עוצמת הדיבור, הם ישמעו בצורה הרבה יותר טובה ויבינו הכל. לאנשים אחרים אין מספיק תאים מתפקדים באוזן הפנימית, ואפשר להגביר את הקול בלי סוף, אך זה לא ישנה להם דבר. אין להם את האיבר שמצליח לפענח ולהבין קולות אלה. בזה שתל שבלולי יכול – לא בכל המקרים אבל בחלקם – לפתור את הבעיה.
עלות

השתל על רכיביו כלולים בסל הבריאות בישראל, כמו גם עלות הניתוח וטיפולי ההמשך, ולכן אזרחי ישראל לא נדרשים לשלם על כך. השתל עולה כ-20,000$. המעבד החיצוני עולה כ-5000$-8000$. הניתוח עולה כ-15,000 ש"ח וכלול בסל הבריאות. באשר לשתל שני, גם הוא מאושר בסל הבריאות;
השתל נמצא בסל הבריאות באנגליה, אוסטרליה וספרד, ובארצות הברית הוא כלול בביטוחי בריאות פרטיים. מימון השתל חוסך למדינה הוצאות חינוך מיוחד ומעלה את יכולת ההשתכרות של המושתל.
השתל השבלולי ותרבות החירשים

במהלך השנים התקבל השתל השבלולי על ידי חירשים וכבדי שמיעה רבים והורים לחירשים וכבדי שמיעה המעוניינים שילדיהם ישתלבו בחברה בהצלחה. הנושא טעון ושנוי במחלוקת בקרב קהילות חירשים.
הערות שוליים

↑  הודעה של פרופ' קרוננברג, פורום שתלים - הפורום של פרופ' יונה קרוננברג. (הקישור אינו פעיל)
↑  FDA - Benefits and Risks of Cochlear Implants
↑  לפני ניתוח השתל ניתן חיסון נגד דלקת קרום המוח, וחיסון חוזר ניתן אחרי חמש שנים, לפי המלצות החיסונים למושתלים
↑  פרופסור ז'אן-איב סישל (הקישור אינו פעיל)
↑  הרצאה של פרופסור סישל (הקישור אינו פעיל) בבית זוסמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284056005171  NDL: 00577308  NKC: ph541618 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מושתלת עם מעבד מאחורי האוזן ומגנט על השיער
החלקים הפנימיים של השתל (משמאל לימין): מגנט, סביבו סליל השראה (שקוף), שבב אלקטרוני וחוטים עם אלקטרודות (אחד לשבלול ואחד להארקה).
שבעת המופלאים (סרט, 2016)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  שבעת הסמוראים ושבעת המופלאים
 בימוי:  אנטואן פוקואה 
 הופק בידי:  רוג'ר בירנבאום 
 תסריט:  ניק פיזולטו, ריצ'רד ונק 
 עריכה:  ג'ון רייפואה
 שחקנים ראשיים:  דנזל וושינגטון כריס פראט אית'ן הוק וינסנט ד'אונופריו לי ביונג-הון פיטר סארסגארד היילי בנט מאט בומר לוק גריימס מנואל גרסיה-רולפו מרטין סנסמאייר
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר, סיימון פרנגלן 
 צילום:  מאורו פיורה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי Village Roadshow
 חברה מפיצה:  MGM   סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 5 באוגוסט 2016  ישראל 4 באוגוסט 2016
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט פעולה, מערבון 
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 תקציב:  $108,000,000
 הכנסות:  $161,116,854 (17.12.2016)
 הכנסות באתר מוג'ו:   themagnificentseven
 דף הסרט ב־IMDb
 
שבעת המופלאים (באנגלית: The Magnificent Seven) הוא סרט מערבון-פעולה אמריקאי משנת 2016 שבוים בידי אנטואן פוקואה ונכתב בידי ניק פיזולטו וריצ'רד וונק. הסרט מהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1960 שבעצמו היווה רימייק עבור סרט יפני משנת 1954 הנקרא "שבעת הסמוראים". בסרט מככבים דנזל וושינגטון, כריס פראט, אית'ן הוק, וינסנט ד'אונופריו, לי ביונג-הון, מנואל גרסיה-רולפו, היילי בנט, מאט בומר, מרטין סנסמאייר ופיטר סארסגארד. הסרט מתרחש בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית (שנת 1879) ומספר את סיפורה של עיירה שתושביה שוכרים שבעה ציידי ראשים על מנת להילחם בתעשיין מושחת ששואף להשתלט על אדמות העיירה.
הסרט יצא לאקרנים ב-23 בספטמבר 2016 ב-IMAX, בארצות הברית וברחבי העולם. בישראל הסרט יצא לאקרנים ב-22 בספטמבר 2016. צילומי הסרט החלו ב-18 במאי 2015 בצפון באטון רוז' שבלואיזיאנה, כאשר אתרי צילום נוספים כללו גם את סנט פרנציסוויל וזכארי שבמדינת לואיזיאנה. הסרט יצא בהפצת סרטי קולומביה ובהפקת מטרו גולדווין מאייר. זהו הסרט האחרון שהמלחין ג'יימס הורנר הספיק להלחין לו את הפסקול (הוא נפטר בשנת 2015), אם כי הוא לא הספיק להלחין את פסקול המלא אלא רק חלק ממנו, את עבודת ההלחנה השלים ידידו סיימון פרנגלן.
הסרט זכה לביקורות מעורבות, אולם צוות השחקנים והפסקול זכו לשבחים רבים. הסרט גרף 161 מיליון דולר אל מול תקציב של 108 מיליון דולרים.
עלילת הסרט

בשנת 1879, תעשיין מושחת בשם ברתולומאו בוג צר על עיירת הכורים רוז קריק וטובח בקבוצה מקומית בראשות מתיו קאלן כאשר הם מנסים להתנגד לו. אשתו של מתיו, אמה קאלן וידידהּ, טדי קיוּ, רוכבים אל העיר הקרובה בחיפוש אחר מישהו שיכול לעזור להם. בדרכם הם נתקלים בסם צ'יזהולם, אשר בתחילה מסרב לבקשת העזרה שלהם עד שהוא לומד על מעורבותו של בוג.
צ'יזהולם יוצא לגייס קבוצה של ציידי ראשים שיוכלו לעזור לו להתמודד עם בוג. הוא מגייס תחילה את המהמר ג'וש פאראדיי ומאוחר יותר מצטרף אליהם הצלף גודנייט רוביצ'ו, המומחה לסכינים, בילי רוקס, הגשש המיומן ג'ק הורן, לוחם הקומאנצ'י "קציר אדום" ופורע החוק המקסיקני הידוע לשמצה, ואסקז (מנואל גרסיה-רולפו).
בהגיעם לרוז קריק, השבעה מוצאים עצמם במהרה בחילופי ירי מול יד ימינו של בוג, מק'קאן ואנשיו. הם מצליחים להרוג 22 מהם ולהוביל את השריף המושחת משם עם אזהרה לעזוב את רוז קריק לבדו. בהניחם שהדבר יביא אליהם את בוג ואנשיו בתוך שבוע, שבעת ציידי הראשים ואמה קאלן מתחילים לאמן את תושבי העיר לקראת ההגנה על ביתם. רוביצ'ו, החש רדוף מזוועות המלחמת האזרחים שנטל בה חלק, מחליט לעזוב את הקבוצה מחשש לכך שהוא יביא להרג מיותר.
בוג מגיע עם אנשיו ותוקף את העיר, אך הם נופלים למארב מתוכנן של תושבי העיר. מתפתח קרב יריות שבמהלכו רוביצ'ו חוזר וחובר לקבוצה. או-אז, בוג חושף את הנשק הסודי שהוא הביא איתו, מקלע גאטלינג, שבאמצעותו הוא הורג חפים מפשע רבים. משהם מבינים שעוצמת הנשק של בוג עדיפה בהרבה על שלהם, השבעה מניסים מהעיר את הנשים והילדים. בזמן הזה, הורן נהרג על ידי דאנלי, לוחם קומאנצ'י שחבר לבוג (שנהרג מאוחר יותר על ידי "קציר אדום").
רוביצ'ו ורוקס נהרגים בזמן ירי מקלע הגאטלינג בעוד פאראדיי מחליט להקריב את עצמו על מנת להרוס את מקלע הגאטלינג ושאר אנשיו של בוג. פאראדיי רוכב לעבר בוג ואנשיו בעוד הם יורים בו מספר רב של פעמים. לבסוף מצליח פאראדיי לפוצץ מקל דינמיט ליד המקלע ובכך הוא נהרג תוך כדי שהוא הורס את המקלע והורג את מפעיליו. בוג בורח אל העיר, שבה הוא מתייצב מול צ'יזהולם. צ'יזהולם מצליח לפרוק את בוג מנשקו ופוצע אותו. כאשר צ'יזהולם מניס את בוג אל הכנסייה של העיירה, הוא חונק את בוג ומגלה כי בוג ואנשיו אנסו ורצחו את אמו ואחיותיו במהלך פשיטה כמה שנים קודם לכן, כאשר צ'יזהולם ניצל בעור שיניו כאשר הם ניסו להוציאו להורג בתלייה. לאחר מכן בוג נורה למוות על ידי אמה קאלן, בעודו מושיט יד אל אקדח שהיה מוסתר בנעלו.
בעוד גופותיהם של פאראדיי, רוביצ'ו, רוקס והורן קבורים בעיר כגיבורים, צ'יזהולם, ואסקז ו"קציר אדום" רוכבים הרחק משם. הסרט מסתיים כאשר אמה קאלן מעירה כי גבורתם גרמה לשביעייה להתפרסם כ"מופלאים".
צוות השחקנים ודמויות

שבעת המופלאים
דנזל וושינגטון - סם צ'יזולם. צייד ראשים אפרו-אמריקאי ומנהיג השביעייה. קצין אכיפה מוויצ'יטה, קנזס
כריס פראט - ג'וש פרארדיי. מהמר בעל מומחיות לחומרי נפץ.
אית'ן הוק - גודנייט רוביצ'ו. בוגר מלחמת האזרחים בארצות הברית ואיש צבא הקונפדרציה, צלף מיומן הנרדף על ידי עברו.
וינסנט ד'אונופריו - ג'ק הורן. איש הרים ולוכד מיומן. דתי מאוד באופיו.
לי ביונג-הון - בילי רוקס. מתנקש אסייתי, מומחה בהטלת סכינים.
מנואל גרסיה-רולפו - ואסקז. פורע חוק מקסיקני, הנמלט מהחוק מזה מספר חודשים.
מרטין סנסמאייר - "קציר אדום". אינדיאני בן לשבט קומאנצ'י.
דמויות אחרות
פיטר סארסגארד - ברתולומיאו בוג. הנבל הראשי של הסרט. תעשיין מושחת אך רב עוצמה, בעל שאיפה לשליטה בעיירת רוז קריק.
היילי בנט - אמה קאלן. תושבת עיירת רוז קריק המחפשת נקמה במות בעלה ושוכרת את השביעייה.
מאט בומר - מתיו קאלן. בעלה של אמה. נרצח על ידי בוג.
לוק גריימס - טדי קיו. ידיד של אמה, המסייע לשכור את השביעייה.
ג'ונתן ג'וס - דנאלי. לוחם קומאנצ'י מוגלה העובד עם בוג.
קאם ג'יגנדה - מק'קאן. יד ימינו של בוג.
שון ברידג'רס - פאנינג.
בילי סלוטר - ג'ושיה.
הפקה > פיתוח וליהוק

הסרט הוכרז בשנת 2012. ב-4 בדצמבר 2014 דווח שכריס פראט נמצא במגעים להצטרף לסרט ביחד עם דנזל וושינגטון. ב-20 בפברואר 2015 היילי בנט הוכרזה כמי שתגלם את אלמנתו של אדם השוכרת את שירותיהם של השבעה כדי לנקום את מותו.
פיטר סארסגארד הצטרף לסרט ב-20 במאי 2014 לתפקיד הנבל הראשי בסרט. ב-21 במאי של אותה השנה אית'ן הוק, לי ביונג-הון ווינסנט ד'אונופריו לוהקו לתפקידיהם של ג'ק הורן, בילי רוקס וגודנייט רוביהוקס בהתאמה. ב-22 במאי 2014 השחקנים מאט בומר ולוק גריימס לוהקו לתפקידים קטנים בסרט.
הפקה > צילומים

הצילומים לסרט החלו ב-18 במרץ 2015 בצפון באטון רוז' שבלואיזיאנה, עברו לסנט פרנסיוויל, זאכארי שבלואיזיאנה והושלמו ב-18 באוגוסט 2015, לאחר 64 ימי צילומים.
הפקה > מוזיקה

המלחין ג'יימס הורנר הוכרז ככותב והמלחין הרשמי של פסקול הסרט, אך הוא הלך לעולמו ב-22 ביוני 2015. ביולי 2015, כחודש אחרי מותו של הורנר, הבמאי אנטואן פוקואה גילה שהפסקול כבר נכתב והולחן בידי הורנר עצמו וכי הוא תכנן זאת כהפתעה עבור הבמאי. אחד מידידיו של הורנר, סיימון פרנגלן, נשכר להלחין את שאר פסקול הסרט. הפסקול הוצא לאור בידי חברת סוני הקלטות והיה הפסקול השלישי והאחרון שהוצא לאור לאחר מותו של הורנר.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | זוכה (ים) | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס Black Reel | ‏16 בפברואר 2017 | השחקן הטוב ביותר | דנזל וושינגטון | מועמדות |  |
| פרס Black Reel | ‏16 בפברואר 2017 | הבמאי הטוב ביותר | אנטואן פוקואה | מועמדות |  |
| פרסי בחירת הנוער | 31 ביולי 2016 | כוכב צפוי מראש | כריס פראט | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "The Magnificent Seven (12A)". British Board of Film Classification. 15 ביולי 2016. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Film - Application Details". Louisiana Economic Development. נבדק ב-7 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Magnificent Seven (2016)". Box Office Mojo. נבדק ב-13 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   אורון שמיר, "שבעת המופלאים": הרימייק המיותר הכי מוצלח בהיסטוריה, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2016
↑  תומר קמרלינג, ‏תאונת רכיבה, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2016
↑  ביקורת סרט: “שבעת המופלאים” – אחת בשביל כולם וכולם בשביל אחת
↑  ארז דבורה, "שבעת המופלאים": פחות מופלא מהמקור, באתר ynet, 23 בספטמבר 2016
↑  ביקורת שבעת המופלאים: אקשן על חשבון הסרט
↑  Davis, Clayton (14 בדצמבר 2016). "Black Reel Award Nominees – 'Moonlight' Leads with 13 Nominations". AwardsCircuit.com. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vulpo, Mike (24 במאי 2016). "Teen Choice Awards 2016 Nominations Announced: See the "First Wave" of Potential Winners". E!. ארכיון מ-2016-05-25. נבדק ב-25 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810671361705606  BNE: XX5802991  BnF: cb17755293z (data)  MusicBrainz release group: ab23648d-9972-4575-a7ce-119fe6e43b48  VIAF: 223745036   WorldCat (עם VIAF): 223745036
מורטון קליין

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 78 בערך) גינצבורג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת טמפל 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
מורטון קליין (באנגלית: Morton Klein, נולד ב-1947) הוא נשיא ארגון ציוני אמריקה מאז 1994 וגם נכון ל-2023. מבין מנהיגי הארגונים היהודיים האמריקאים הוא נחשב למקורב ביותר למשפחתו של דונלד טראמפ.
קורות חיים

קליין נולד ב-1947 במחנה עקורים בגונזברג (Gunzberg), גרמניה, להורים ניצולי השואה. אימו, שרה (לבית גרינר) קליין נולדה בפולין, ברחה מהנאצים לסיביר ועם תום מלחמת העולם השנייה החליטה לנסוע לאמריקה. הדרך למחוז חפצה עברה באותו מחנה עקורים בגרמניה, שם פגשה את אביו של קליין. האב, חסיד סאטמר, רב וסופר סת"ם, הרמן קליין נולד בצ'כוסלובקיה. כל שמונת אחיו ואחיותיו נרצחו בשואה ורק הוא הצליח להינצל מאושוויץ וכך הגיע אף הוא לאותו מחנה עקורים. שם השניים הכירו ושם נולד בנם הבכור מורטון קליין.
ב-1950, כשקליין היה בן פחות מ-4 היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בפילדלפיה. כעבור שנתיים נולד אחיו היחיד סמואל, לימים פרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת וושינגטון. האב עזב את חסידות סאטמר עקב יחסה העוין למדינת ישראל ולציונות והמשפחה חיה ברובע עוני של פילדלפיה, שהיה מאוכלס רובו ככולו באפרו - אמריקאים. אפילו לצורכי ביגוד נאלצו להיעזר בארגוני סיוע. רק כשהיה קליין בן 16 השתפר מצבם עד כי הצליחו לעבור לרובע אחר של פילדלפיה, רובו יהודי, שהיה גם אמיד יותר.
קליין השתלם בלימודי קודש, אך הצטיין במיוחד במתמטיקה ובכימיה וקיבל בשל כך מלגה ללימודי מתמטיקה וכלכלה באוניברסיטת טמפל. סיים תואר ראשון ועבד שנתיים כמורה למתמטיקה בבית ספר תיכון. אחר כך קיבל מלגה נוספת ולמד בעזרתה וסיים באוניברסיטת טמפל תואר שני (MBA) בסטטיסטיקה. התקבל לעבודה ממשלתית בוושינגטון הבירה, כאנליסט בכיר למדיניות בריאות, ושירת בתפקיד זה שלושה ממשלים אמריקאים שונים של ריצ'רד ניקסון, ג'רלד פורד וג'ימי קרטר. פרסם במהלך שנות ה-80 שורה של מחקרים חדשניים על הקשר בין תזונה למחלות לב, שהוציאו לו מוניטין בקנה מידה ארצי.
יחד עם שני עמיתים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס הוא היה הראשון שטען בהסתמך על מחקר מדעי כי ויטמין סי מפחית ב-40% את הסיכון להתקף לב. מאמרם של השלושה פורסם בכתב העת הרפואי Epidemiology ועורר תגובות כה רבות עד כי המגזין "דיסקברי" ציין אותו בזמנו כ"אחד מ-50 המחקרים החשובים שפורסמו בארצות הברית ב-1992".
שימש במשך כ-20 שנה כעוזרו הקרוב של המדען לינוס פאולינג, שזכה פעמיים בפרס נובל בכימיה. חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אריאל שבשומרון. נשוי לריטה ואב לילדים. חולה בתסמונת טורט כמעט כל חייו וב-2013 אף היה אורח הכבוד בכנס מיוחד על המחלה, שהתקיים באוניברסיטת אריאל.