stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחל ויסברוד
ביוגרפיה

ב-1977 השלימה את לימודיה לתואר הראשון בחוג לספרות אנגלית (בהצטיינות) באוניברסיטת תל אביב. היא המשיכה את לימודיה בחוג גם לתואר השני, וסיימה אותו בהצטיינות בשנת 1980. בשנת 1990 הגישה את עבודת הדוקטורט שלה בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב. עבודתה, "מגמות בתרגום סיפורת מאנגלית לעברית, 1958–1980", נכתבה בהדרכתו של פרופ' גדעון טורי.
לפני שהשתלבה במחלקה לתרגום וחקר התרגום באוניברסיטת בר־אילן, שם החלה ללמד בשנת 2002, לימדה ויסברוד במוסדות אקדמיים שונים בישראל לרבות: האוניברסיטה הפתוחה (1979–1995), מכללת אורנים (1992–1994), האוניברסיטה העברית (1992–2005; המחלקה לתקשורת), אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1993–1994; המחלקה לספרות) ומכללת בית־ברל (1995–2006; החוג לספרות ולימודי תעודה בתרגום). בשנים 2012–2020 כיהנה כראשת המחלקה לתרגום וחקר התרגום באוניברסיטת בר־אילן.
לאורך הקריירה האקדמית שלה מילאה וממלאת ויסברוד תפקידים שונים, ביניהם ניתן למנות את כהונתה בוועדת הפרס ע"ש שאול טשרניחובסקי לתרגומי מופת (בשנת 2018 שימשה כיו"ר הוועדה) ובוועד המנהל של רשת הדוקטורט הבינלאומי בחקר התרגום (ID-TS) מטעם החברה האירופית לחקר התרגום (2022-2017).
נשואה לדורון ויסברוד – עורך־דין, כלכלן ושמאי מקרקעין. אם לשלושה וסבתא לנכדים.
פעילות מחקרית

בשנים הראשונות לאחר סיום הדוקטורט שלה, פרסמה ויסברוד שורת מאמרים שהתבססו עליו ועסקו בעיקרם בתיאוריה של התרגום ובתולדות התרגום הספרותי לעברית. בתחילת שנות האלפיים החלה לעסוק בתרגום לקולנוע ולטלוויזיה על שלל צורותיו והקשריו וכן בקשר בין אדפטציה ובין תרגום. בשנים 2009–2011 הייתה חברה בקבוצת מחקר בינלאומית בראשות פרופ' איב גמבייה מאוניברסיטת טורקו בפינלנד שחקרה תרגום לכתוביות כאמצעי לרכישת שפה.
ספרה של ויסברוד לא על המילה לבדה – סוגיות יסוד בתרגום ראה אור בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה ב-2007. החל משנת 2012 היא משתפת פעולה עם ד"ר איילת כהן (מהמכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין). מחקריהן העוסקים בתרגום ובעיבוד של טקסטים מרובי־אופנוּיוֹת (מולטי־מודאליים) ראו אור בשורת מאמרים ובשני ספרים בהוצאת ראוטלג'.
ויסברוד עוסקת במחקר משותף עם פרופ' אמריטה זהר שביט (מבית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב) בנושא "פועלים אלמונים: ההיסטוריה החברתית של המתרגמים והמתרגמות לעברית בתקופת היישוב". המחקר נעשה במימון הקרן הלאומית למדע (ISF).
במקביל למחקר עוסקת ויסברוד בהנחיית סטודנטים לתארים מתקדמים. היא הנחתה עשרות עבודות מאסטר ולמעלה מעשר עבודות דוקטור.
ספריהּ

2002 בימים האחרים: תמורות בשירה העברית בין תש"ח לתש"ך. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה.
2007 לא על המילה לבדה: סוגיות יסוד בתרגום. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה.
2019 Translating the Visual: A Multimodal Perspective. London and New York: Routledge. (with Ayelet Kohn)
2023 Multimodal Experiences Across Cultures, Spaces and Identities. London and New York: Routledge. (with Ayelet Kohn)
מאמרים

1992 "היחסים בין לשון הסיפורת המתורגמת הרשמית והלא-רשמית בשנות השישים והשבעים", בתוך: "העברית שפה חיה/קובץ מחקרים על הלשון בהקשריה החברתיים-תרבותיים", כרך א', ערכו עוזי אורנן, רינה בן-שחר וגדעון טורי. חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, עמ' 245–260.
2003 "תרגום בעידן הפוסט-מודרני", בתוך: "העברית שפה חיה/קובץ מחקרים על הלשון בהקשריה החברתיים-תרבותיים", כרך ג', ערכו רינה בן-שחר וגדעון טורי. תל אביב: המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר והקיבוץ המאוחד, עמ' 119–134. (עם מיכל חמו)
2016 "חולמים ומתרגמים – ראשית התרגום לקולנוע בארץ-ישראל", בתוך: "העברית שפה חיה/קובץ מחקרים על הלשון בהקשריה החברתיים-תרבותיים", כרך ז', ערכו רינה בן-שחר וניצה בן-ארי. תל אביב: הקיבוץ המאוחד והמכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, עמ' 159–176.
2022 "תרגום וקרוביו: תרגום כחלק ממערך היחסים עם טקסט מקור ביצירות על-פי שקספיר", "ביקורת ופרשנות" 47, עמ' 213–238.
1990 "Linguistic Interference in Literary Translations from English to Hebrew of the 1960s and 1970s", Target 2:2, pp. 165-181.
1991 "Translation of Prose-Fiction from English to Hebrew: A Function of Norms (1960s and 1970s)", in: ATA (American Translators’ Association) Series, vol. V, Mildred L. Larson (ed.). New York: State University of New York at Binghamton, pp. 206-223.
1996 "'Curiouser and Curiouser': Hebrew Translations of Wordplay in Alice's Adventures in Wonderland", The Translator 2:2, a special issue on wordplay and translation, Dirk Delabastita (ed.), pp. 219-234.
2004 "From Translation to Transfer", Across Languages and Cultures 5:1, pp. 23-41.
2008 "Coping with Racism in Hebrew Literary Translation", Babel 54:2, pp. 171-186.
2012 "Waltz with Bashir as a Case of Multidimensional Translation", in: Translation, Adaptation and Transformation, Laurence Raw (ed.). London and New York: Continuum, pp. 123-144. (with Ayelet Kohn)
2020 "Anne Frank's Diary - The Graphic Adaptation as a Case of 'Indirect Translation': Integrating the Principle of Relevance with Bakhtinian Concepts", in: The Discourse of Indirectness: Cues, Voices and Functions, Zohar Livnat, Pnina Shukrun-Nagar and Galia Hirsch (eds). Amsterdam: John Benjamins, pp. 119-142. (with Ayelet Kohn)
שירלי ובר

שירלי ובר (באנגלית: Shirley Weber; נולדה ב-20 בספטמבר 1948) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כמזכירת המדינה של מדינת קליפורניה, מאז ינואר 2021. טרם כניסתה לתפקיד הייתה חברת האספה המדינתית של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-79. היא האפרו-אמריקאית הראשונה בתפקיד מזכיר המדינה של קליפורניה.
ביוגרפיה

ובר נולד בהופ שבארקנסו, וגדלה בלוס אנג'לס. אביה היה חקלאי שנשר מהלימודים אחרי כיתה ו', אך עודד את ובר ושבעת אחיה לדבוק בחוק לימודיהם. בגיל שלוש עקרה עם משפחתה מהחווה שלהם בהופ ונמלטה מערבה לאחר שאביה מיאן ליישב סכסוך עם חקלאי לבן והמון זועם איים עליהם בלינץ'. משפחת ובר השתכנה במיזם הדיור הציבורי "פואבלו דל ריו" שבדרום לוס אנג'לס, שם גדלה והתחנכה. באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס היא השלימה לימודי תואר ראשון, תואר שני, ודוקטורט בתקשורת.
ובר הוא פרופסור אמריטה ללימודי אפריקה באוניברסיטת סן דייגו סטייט (אנ'). בשנת 1972 לקחה חלק בהקמת הפקולטה ללימודי אפריקה ואף נהייתה לדיקנית הראשונה שלה, ולימדה שם במשך 40 שנה. בשנים 2002–2006 הייתה נשיאת המועצה הלאומית ללימודי אפריקה. ובר הייתה חברת הדירקטוריון ובהמשך יו"ר מועצת החינוך של סן דייגו מ-1988 עד 1996. בעבר שימשה גם כיושבת ראש ועדת שוויון ההזדמנויות של עיריית סן דייגו.
בסתיו 2011 גויסה בידי טוני אקטינס (אנ') להתמודד לתפקיד באספה המדינתית של קליפורניה. בנובמבר 2012 נבחרה בבחירות לאספה עם 61.7% מקולות הבוחרים אחרי שגברה על יריבתה מהמפלגה הרפובליקנית מרי אינגלנד. במהלך כהונתה באספה המדינתית הייתה ובר חברה במועצה להשכלה גבוהה של בית המחוקקים. היא קידמה את היוזמה להקמת קמפוס של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בצ'ולה ויסטה.
ב-22 בדצמבר 2020 מינה אותה מושל קליפורניה גווין ניוסאם למזכירת המדינה של קליפורניה במקומו של אלכס פדייה, שזה עתה מונה למלא את מקומה של קמלה האריס בסנאט של ארצות הברית. ובר היא האפרו-אמריקאית הראשונה המכהנת בתפקיד זה. ב-29 בינואר 2021 ובר הושבעה לתפקידה לאחר שהסנאט של קליפורניה אישר פה אחד את המינוי. בבחירות 2022 נבחרה לתקופת כהונה מלאה.
הערות שוליים

↑  מת'יו בולר, Assemblywoman Shirley Weber Wants To Make Chula Vista University A Reality, באתר KPBS‏, 4 באוגוסט 2014 (באנגלית)
↑  Gov. Newsom nominates Shirley Weber as California’s first Black secretary of state, באתר KCRA‏, 22 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2844 2995  LCCN: n86869228  VIAF: 21184857   WorldCat (עם VIAF): 21184857
רפאל ברונשטיין

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1896 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 בנובמבר 1988 (בגיל 92) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
רפאל ברונשטיין (באנגלית: Raphael Bronstein;‏ 25 ביוני 1896, וילנה – 4 בנובמבר 1988, ניו יורק) היה כנר ומורה לכינור יהודי אמריקאי יליד ליטא.
קורות חיים

רפאל ברונשטיין נולד בוילנה (אז חלק של האימפריה הרוסית) בשנת 1896. למד אצל לאופולד אואר בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בשנת 1923 הגיע לארצות הברית ובתחילה היה עוזר לאואר בלימוד כינור.
רפאל ברונשטיין היה מורה לכינור במשך 65 שנים. במהלך הקריירה הארוכה שלו הוא לימד באוניברסיטת בוסטון, בית הספר מנהטן למוזיקה, אוניברסיטת העיר ניו יורק. לזכרו בבית הספר מנהטן למוזיקה מוענק פרס רפאל ברונשטיין. בין תלמידיו הבולטים היו ליה שטרן וביתו שעזרה בהוראה.
בשנת 1949 הוא הקים "סימפוניאטה ברונשטיין" והיה המלחין של ההרכב.
בשנת 1981 רפאל ברונשטיין פרסם ספר The Science of Violin Playing בה ריכז את הניסיון הרב בהוראת נגינה בכינור.
שרינגזאורוס

| שרינגזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס תיכון 235–208 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: אזנדוזאוריים
סוג:: שרינגזאורוס
מין:: Shringasaurus indicus
שם מדעי
 Shringasaurus

עצמות היצור שנמצאו
שרינגזאורוס (שם מדעי: Shringasaurus; פירוש השם: בסנסקריט: "śṛṅga" - קרן, ביוונית: "sauros" - לטאה, כלומר: "לטאה מקורננת") הוא סוג נכחד של זוחל דיאפסידי שחי באמצע תור הטריאס, בתחילת עידן המזוזואיקון.
מאפיינים

סוג זה כלל מין אחד - Shringasaurus indicus, שהוגדר בשנת 2017. המאובנים שלו התגלו במדינת מאדהיה פרדש שבצפון הודו.
יצור זה השתייך למשפחת הדיאפסידים הנכחדת Azendohsauridae (בה היה גם האזנדוזאורוס), אשר אינה קרובה לשום זוחל מודרני והיא בעלת קרבה לטרילופוזאורוס מאמריקה הצפונית. יצור זה שהגיע לאורך של 3 עד 4 מטרים היה בעל מבנה מגושם וגוף דמוי חבית עם גפיים קצרות, כלוב צלעות רחב ושטוח וזנב קצר. הוא היה בעל צוואר ארוך וראש קטן בעל שיניים שטוחות שהותאמו ללעיסת צמחייה. על הראש צמחו זוג קרניים עבות דומות לקרני ג'ירף מתוך עצם המצח ומעל העור והגב צמחו שורות דוקרנים קצרים וישרים.
ייתכן שהוא תפס את הגומחה האקלוגית של הפרוזאורופודים מהטריאס העליון והיורה ותלש עלים מהעצים. אולי היה בעל דו-צורתיות זוויגית והקרניים שימשו את הזכרים במאבק אחרי נקבות, בדומה לקרניהם של אנטילופות קצרות-קרן.
אצל חלק מהמאובנים שנמצאו התגלו עדויות לדלקת פרקים קדומה.
גלריה
שובנה גולטי

| --- | --- |

שובנה גולטי, 2012
 לידה:  7 באוגוסט 1966 (בת 58) אולדהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
שובנה גולטי (באנגלית: Shobna Gulati; נולדה ב-7 באוגוסט 1966) היא שחקנית, סופרת ורקדנית בריטית. גולטי שכיכבה באופרות סבון ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אניטה בסדרה "נשות המזנון" של ויקטוריה ווד, ובדמות סוניטה אלהאן באופרת הסבון הוותיקה "קורוניישן סטריט". היא שיחקה ב"קורוניישן סטריט" בין השנים 2001 עד 2006, וחזרה להופיע באותו תפקיד מסוף 2009 עד שנת 2013. בין 13 במרץ 2013 עד 30 במאי 2014 השתתפה גולטי בתוכנית האירוח "Loose Women" כחברת פאנל.
גולטי היא אחת השחקניות הבודדות שהופיעו בשתי אופרות הסבון הפופולריות "קורוניישן סטריט" ו"איסטאנדרס".
ביוגרפיה

גולטי נולדה באולדהאם שבלנקשייר להורים ממוצא הודי-הינדי. יש לה תואר בערבית ופוליטיקה מזרח תיכונית מאוניברסיטת מנצ'סטר.
קריירה

אחת מהופעותיה הראשונות של גולטי הייתה ב-1991 כרקדנית בווידאו קליפ לסינגל "Bow Down Mister" של בוי ג'ורג'. בסוף שנות התשעים של המאה העשרים זכתה לביקורות מצוינות על הופעתה בסיטקום "נשות המזנון" של ויקטוריה ווד. הסדרה שודרה עד שנת 2000 וגולטי השתתפה בשתי העונות של הסדרה. מאוקטובר עד דצמבר 2000 שיחקה גולטי בתפקיד אמינה באדאווי באופרת הסבון "איסטאנדרס". היא אחת השחקניות הבודדות ששיחקו באופרות הסבון המתחרות "איסטאנדרס" ו"קורוניישן סטריט". כמו כן הופיעה גולטי בקרוסאובר של שתי הסדרות בשם "East Street" בדמות סוניטה. ב-2001 שיחקה בסרט קצר בשם "Shadowscan" בבימויו של טינג' קרישנאן שזכה בפרס באפט"א. ב-2004 הייתה גולטי מועמדת לפרס התיאטרון של העיתון "מנצ'סטר איבנינג ניוז" על הופעתה במחזה "Dancing Within Walls" שהוצג בתיאטרון קונטקט במנצ'סטר.
גולטי הופיעה בשעשועוני הטלוויזיה "Call My Bluff", "החוליה החלשה", "Have I Got News for You", "רולטה רוסית", ובדמות דיאנה רוס הופיעה בתוכנית הכישרונות לידוענים בשם "Stars in Their Eyes". ב-2006 השתתפה בתוכנית המציאות "Soapstar Superstar".
אחרי שגולטי עזבה את "ו"קורוניישן סטריט" ב-2006, שיחקה בתפקיד נישה קלייטון בעונה האחרונה של הסדרה "מקום בו נמצא הלב" והופיעה בסדרה המשפטית "New Street Law", וכן בדרמה "מגנוליה" שכתב דייב ספייקי עבור סדרת "Comedy Playhouse" של ה-BBC.
באוקטובר 2006 הופיעה גולטי ברויאל אלברט הול במערכון "The Secret Policeman's Ball". גולטי והשחקן ניטין גאנאטרה שכיכב לצדה גילמו במערכון בני זוג שיוצאים לחופשה, ומאמינים בטעות שמתקן המעצר בגואנטנמו הוא מקום נופש. במערכות כיכבו גם השחקנים האמריקאים צ'בי צ'ייס וסת' גרין.
גולטי הייתה אחת ממספרות הסיפורים בתוכנית "Jackanory" של ערוץ CBBC. היא הופיעה בסיבוב הופעות בבריטניה במחזה הלהיט "Girls Night" מאת לואיז רואץ'. עוד שיחקה בערוץ 4 בתוכנית הספיישל "Empire's Children" בה עקבה אחרי ההיסטוריה המשפחתית שלה בזמן החלוקה של הודו. בקיץ 2007 הופיעה במחזה "Pretend You Have Big Buildings" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר.
ב-2008 הפיקה גולטי את סרטה הראשון "Akshay". הסרט היה בין המועמדים לפרס Satyajit Ray לסרט קצר. באותה תקופה חזרה לשחק ב"קורוניישן סטריט" בדמות סוניטה אלהאן אותה גילמה במשך שלוש שנים.
ב-11 ביוני 2009 הופיעה גולטי בתוכנית "Celebrity MasterChef" בערוץ BBC1. עוד ב-2009 שיחקה בעיבוד הבימתי של "נשות המזנון" בסיבוב הופעות, וכן הופיעה כמספרת סיפורים בתוכנית "Bedtime Stories". בנובמבר 2010 השתתפה גולטי כחברת פאנל בתוכנית האירוח "Loose Women". לציון 50 שנה ל"קורוניישן סטריט" ולציון "שבוע אופרות הסבון" השתתפה גולטי בתוכנית "Countdown". ב-2016 שיחקה גולטי בסדרה "Paranoid" של רשתות ITV ונטפליקס. באוקטובר 2016 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "חדר מיון".
ב-2017 שיחקה גולטי בסרט הקומדיה הרומנטית הבריטית "Finding Fatimah" בתפקיד סאבה.
הופעת הבכורה של גולטי בתוכנית "Loose Women" הייתה ב-18 בנובמבר 2010 בתוכנית לציון חמישים שנה לסדרה "קורוניישן סטריט" לצדן של המגישות הקבועות קייט תורנטון, שרי יוסון וקרול מקגיפין. היא חזרה והופיעה בתוכנית ב-11 באפריל 2012 לצדן של אנדראה מקלין, ג'יין מקדונלד וג'נט סטריט-פורטר במסגרת שבוע אופרות הסבון. ב-13 במרץ 2013 החלה להשתתף בתוכנית כמגישה קבועה כמחליפה של סאלי לינדזי, שלקחה פסק זמן כדי להשתתף בצילומי הסדרה "משפחה וצרות אחרות". היא המשיכה להופיע מדי פעם בתוכנית עד 30 במאי 2014.
חיים אישיים

גולטי היא בתו של ד"ר ק' א' גולטי שהגיע לאולדהאם ממומבאי בהודו בשנת 1960. יש לה אח צעיר ממנה ושתי אחיות מבוגרות ממנה.
ב-10 בנובמבר התחתנה גולטי עם הארכיטקט אנשו סריווסטאבה בטקס הינדי. בני הזוג התגרשו ב-1994. כשחיה בנפרד מבעלה נכנסה להריון, ובאותה שנה ילדה את בנה אקשאי.
לגולטי יש ידע בשש שפות, והיא תומכת בזכויות הנשים האסיאתיות ובקמפיינים שונים נגד גזענות.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 |  | Wetty Hainthropp Investigates | עוזרת בבית קפה | סרט טלוויזיה קצר |
| 1998–2000 | נשות המזנון | Dinnerladies | אניטה |  |
| 2000 | איסטאנדרס | EastEnders | אמינה | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2001 |  | Shadowscan | סטינדה | סרט קצר |
| 2006 |  | New Street Law | סלינה מוריס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2006 | מקום בו נמצא הלב | Where the Heart Is | נישה קלייטון | סדרת טלוויזיה |
| 2006 |  | Magnolia | ג'אניס | סרט טלוויזיה |
| 2007 |  | Honey and Razor Blades | שאנטי | סרט קצר |
| 2008 |  | Coming Up | מאיה | בפרק "The Circle" |
| 2010 |  | Ashes | פריאנה | סרט קצר |
| 2010 |  | Children in Need | סוניטה אלהן |  |
| 2001–2013 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | סוניטה אלהן / סוניטה פרק |  |
| 2013 |  | You, Me & Them | רייצ'ל | בפרק "First Encounters" |
| 2013 |  | The Slammer | הילדה באטון | בפרק "Slammer Symphony" |
| 2014 | במועדון | In the Club | פיונה | מיני-סדרה |
| 2014–2017 | רופאים | Doctors | ג'ינה קסאנה / סוג'ת'ה שאה | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
| 2016 |  | Paranoid | ד"ר פרסיבל | מיני-סדרה |
| 2016 | חדר מיון | Casualty | פרית'י צ'אברה | בפרק "Shock to the System" |
| 2017 |  | Finding Fatimah | סאבה |  |
| 2022 | כולם מדברים על ג'יימי | Everybody's Talking About Jamie | ריי | סרט קולנוע |
| 2022–2023 |  | Hullraisers | נימה | 10 פרקים |
| 2023 |  | The Serial Killer's Wife | קיראן | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  (No author.) "Coronation Street actress Shobna Gulati to quit soap," BBC Radio 1 Newsbeat
↑  "Finding Fatimah official website". נבדק ב-3 פבר' 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Fletcher, Rebecca (19 בינואר 2002). "The little man in my life". Daily Mirror. Trinity Mirror. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff writer (16 במאי 2009). "Shobna Gulati: I still can't look at myself in a full-length mirror". Daily Mirror. Trinity Mirror. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. I married this British Indian guy who I met at a wedding but we were separated within a year. It was an acrimonious split. Basically, I was too young to get married. Then I met Akshay's father in London. I was 28 when I became pregnant we split up. I didn't want to have a termination so I decided to go ahead and have the baby. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff writer. "No Regrets For Shobna Gulati". FemaleFirst. She told Scotland's Sunday Mail newspaper: "It can take over your life. People began to treat me as Sunita. My son is now 15 but when I was in Dinnerladies he was only three...."
↑  Wylie, Ian (22 בנובמבר 2004). "Shobna Gulati just can't relax". Manchester Evening News. Trinity Mirror. {{cite news}}:  (עזרה)
שובנה גולטי, ב-2007
שושנת יריחו (לארי אברמסון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  לארי אברמסון
 תאריך יצירה:  2003
 טכניקה וחומרים:  תצריב, שעווה קשה, שעווה רכה, אקווטינטה וחומצה חיה
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
"שושנת יריחו" היא שמה של סדרת תצריבים שיצר האמן הישראלי לארי אברמסון בסדנת ההדפס ירושלים. הסדרה כוללת ספר אמן וכן הדפסים בודדים.
היסטוריה

לארי אברמסון יצר את סדרת "שושנת יריחו" בשנת 2003 בסדנת ההדפס ירושלים. הסדרה הגדולה מכילה עשרות הדפסים בגדלים שונים. מרבית הסדרה נעשתה בטכניקה של תצריב שעווה רכה והודפסה על ידי רן סגל. 12 הדפסים מן הסדרה, שהודפסו על גליונות נייר ארש בגובה של .26.5 ס"מ וברוחב של 19 ס"מ, אוגדו כספר-אמן בשם "שושנת יריחו האמיתית" שיצא במהדורה של 12 עותקים. 
בחלק מן ההדפסים עשה אברמסון שימוש גם בחומצה חיה ובטכניקות תצריב נוספות. מספר הדפסים נעשו בשילוב של תצריב והדפס משי, שהודפס על ידי רן סגל ואיתן הורוביץ. בשנת 2004 הוצגו ספר-האמן וההדפסים הנוספים בתערוכה שנערכה בסדנת ההדפס ירושלים. מאז, הוצגו ההדפסים במספר תערוכות בסדנה ומחוץ לה.
תיאור

הסדרה "שושנת יריחו" מהווה ביטוי לעיסוקו המתמשך של אברמסון בבוטניקה הישראלית, כביטוי לעיסוק באסתטיקה ובתולדות האמנות, ובו בעת גם במציאות הפוליטית.
המוטיב של הסדרה הוא הצמח "שושנת יריחו האמיתית" (Anastatica hierochuntica), המכונה גם בערבית "כף-אל-עדהר" ("כף הבתולה") המזוהה גם עם מרים, אם ישו. הצמח נפוץ במזרח הים התיכון ובצפון אפריקה, ובייחוד בנגב הישראלי. הצמח מאופיין בפקעת ובה זרעים הנותרת לאחר התייבשותו של הצמח. פקעת זו "מתעוררת לחיים" ונפתחת במגע עם מים. מסיבה זו מקושר הצמח עם תחייתו של ישו ועם האמונה העממית שמרים, אם ישו, החזיקה צמח זה בזמן לידתו של ישו.
עם זאת, "שושנת יריחו" משמשת גם ביטוי ללאומיות יהודית בארץ-ישראל. על פי האמן היא ״כמו אשכול הענבים של המרגלים, שושנת יריחו היא מטונימיה של הארץ, פרגמנט המתנתק משם
ומתגלגל אל הסף, אל נבו, כדי לתת את עדותו על השלם (הבלתי מושג?)...״.
אברמסון בחר לתאר את הצמח כדימוי בודד על רקע שטוח, המושפע מציורים בוטניים. בחלק מן העבודות עשה אברמסון שימוש בחומצה חיה על גבי הפלטת התצריב, טכניקה שיצרה  אפקט של כחתמיות כהה, היכולה להתפרש גם כמעין הילה. בעבודות בהן נעשה שילוב עם הדפס רשת מופיע ברקע דימוי של קרקע מדברית.
לקריאה נוספת

מנור-פרידמן, תמי (אוצרת), לארי אברמסון: שושנת יריחו, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2004
ספרי אמן בסדנת ההדפס ירושלים, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2011
הערות שוליים

↑  זהר עמר, ה"בוטניקה הקדושה" של ארץ-ישראל במסורת הנוצרית, אריאל 156-155, תשס"ב, עמ' 214-206.
ריקה זראי

| --- | --- |

זראי בשנת 1963
 לידה:  19 בפברואר 1938 ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 פטירה:  23 בדצמבר 2020 (בגיל 82) פריז, צרפת צרפת 
 שם לידה:  רבקה גוזמן
 שם במה:  Rika Zaraï 
 מקום קבורה:  Cemetery of Oisy, Nièvre 
 מוקד פעילות:  ישראל, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1956–2020 (כ־64 שנים)
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין 
 סוגה:  זמר עברי, שנסונים, מוזיקה קלה ("אמצע הדרך")
 שפה מועדפת:  עברית, צרפתית 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס, Bel Air 
 בן או בת זוג:  יוחנן זראי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריקה זראי (19 בפברואר 1938 – 23 בדצמבר 2020) הייתה זמרת ישראלית, שזכתה להצלחה גם בצרפת. פרסמה חמישה ספרים בתחום הרפואה הטבעית שהיו לרבי מכר.
ביוגרפיה

רבקה גוזמן נולדה בירושלים ולמדה חינוך בבית המדרש למורים בית הכרם, ופסנתר באקדמיה למוזיקה. בטרם מלאו לה 20, נישאה למלחין יוחנן זראי, יליד הונגריה שעלה לישראל מספר שנים לפני כן, ובתחילה עבדה כמורה לפסנתר בבתי ספר בירושלים. בשנת 1959 נולדה לשניים בת בשם יעל.
יוחנן זראי גילה את כישרונותיה. בתחילה הגיש עמה תוכניות בקול ישראל בשם "תו לכל מכתב" ו"צליל וצבע". בהמשך, לאחר שתיאטרון "האהל" הסכים להעלות את ההצגה "חמש חמש" שכתב זראי במקור עבור להקת פיקוד המרכז, התקבלה ריקה זראי לתפקיד הראשי, ופרצה לתודעת הקהל הרחב. זראי הייתה לכוכבת זמר במהלך שנות השישים, ובעלה הלחין לה להיטים רבים, מהם זכור במיוחד הוא "גן השקמים". בשנים אלו הופיעה במחזות זמר ובהצגות בתיאטרונים, בהם התיאטרון הקאמרי והבימה.
משנות ה-60 פיתחה קריירה בינלאומית. לאחר שהתגרשה מיוחנן זראי, ונישאה למוזיקאי הצרפתי, ז'אן-פייר מנייה, העתיקה את מרכז פעילותה לצרפת, שם שיתפה פעולה עם המלחין נחום היימן וזכתה להצלחה רבה. כן עבדה בשיתוף פעולה עם מלחינים מפורסמים, בהם שארל אזנבור וז'אק ברל. בנוסף ללהיטים מקוריים, הביאה זראי למאזין הצרפתי שירים ישראלים ויהודים כ"ירושלים של זהב" או "הבה נגילה". את השיר "צריף ישן" שהלחין בעלה לשעבר, יוחנן זראי, שרה בצרפתית תחת הכותרת Prague.
להיטה הגדול ביותר היה "קאזאצ'וק", גרסה צרפתית לשיר הידוע בעברית כ"קטיושה", שיצא בשנת 1969. באותה שנה עברה זראי תאונת דרכים קשה, ממנה החלימה בכוחות עצמה, תוך שימוש ברפואה טבעית. חוויה זו הביאה אותה לגלות עניין רב ברפואה הטבעית, והיא אף כתבה מספר ספרים בנושא שזכו להצלחה.
הספר "הרפואה הטבעית שלי" בתרגום אביטל ענבר יצא לאור ב"הוצאת ידיעות אחרונות" בשנת 1986. ספר זה היה רב-מכר בצרפת, ונמכר בשניים וחצי מיליון עותקים, אך גם הפך את זראי לדמות שנויה במחלוקת, שכן העקרונות הטבעיים להם הטיפה עמדו בניגוד לדעת הממסד הרפואי. במהלך השנים כתבה כשישה ספרים בנושאי רפואה טבעית, רובם היו לרבי-מכר בצרפת.
גם במהלך שנות ה-2000 הוסיפה זראי להקליט ולהופיע והייתה זמרת אהובה ומקובלת בישראל ובצרפת.
בשנת 2006 פרסמה ביוגרפיה בשם "L'espérance a toujours raison" ("התקווה תמיד צודקת").
בתחילת יוני 2008 דווח כי זראי אושפזה בבית חולים בפריז לאחר אירוע מוחי אשר הביא לשיתוק בחצי גופה השמאלי. ביולי שוחררה לביתה בפריז והחלה תהליך שיקום.
זראי לא חזרה להופיע באופן סדיר במשך כשבע שנים בשל האירוע המוחי. הופעתה האחרונה, כשהיא ישובה על כיסא גלגלים, הייתה בפברואר 2020 בפריז, ובה היא ביצעה בצרפתית את שירה "פראג" שלחנו הוא ואריאציה ללחן של יוחנן זראי לשיר "צריף ישן".
זראי נפטרה ב-23 בדצמבר 2020 בפריז שבצרפת בגיל 82. בתה יעל גרה בלוס אנג'לס והיא אם לבן ולבת, נכדיה של ריקה זראי. נכדתה היא אם לתאומים. בראשית 2022 טען בועז אפלבאום, מי שהיה ראש לשכתו ועוזרו של שמעון פרס, כי זראי הייתה אחת ממאהבותיו.
הערות שוליים

↑  הרפואה הטבעית שלי - ריקה זראי
↑  הידיעה על אשפוזה של ריקה זראי(הקישור אינו פעיל, 25.12.2020) אתר ג'רוסלם פוסט
↑  archyde, his state of health had deteriorated in recent years, Archyde, ‏2020-12-23 (באנגלית)
↑  ברוך דיין האמת: הזמרת ריקה זראי הלכה לעולמה, באתר "סרוגים", 23 בדצמבר 2020
↑  Rika Zarai, loving mother and grandmother: who is her only daughter Yael?, The Gal Week, ‏23 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  archyde, his state of health had deteriorated in recent years, Archyde, ‏23 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299588105171  BIBSYS: 90244545  BNE: XX830863  BnF: cb11993442g (data)  CiNii: DA04207496  ICCU: CFIV169543  ISNI: 0000 0000 7829 9090  LCCN: n93102588  MusicBrainz: 8a3855de-44d3-4d02-bc43-69148d87cf6a  NDL: 00477682  NLK: KAC200805079  NTA: 074435809  RERO: 02-A003995672  SNAC: w6qr5t16  SUDOC: 02801359X  VIAF: 59092137   WorldCat (עם VIAF): 59092137 
זראי בעת המבחנים לתוכניתו של אד סאליבן בשנת 1958. ליד הפסנתר, יוחנן זראי.
ריקה זראי (עומדת מימין) מתארחת בתוכנית הרדיו "ביקור בית" ב-1984, רחל הרמתי ורבקה מיכאלי משמאל.
רחל וישניצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1885 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  20 בנובמבר 1989  (בגיל 104) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר המיוחד לאדריכלות (1907)  אוניברסיטת היידלברג 
 מעסיק:  ישיבה יוניברסיטי 
 בן או בת זוג:  מארק וישניצר 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1985) 
 
רחל וישניצר-ברנשטיין (בגרמנית: Rahel Wischnitzer Bernsein) (14 באפריל 1885 – 20 בנובמבר 1989) הייתה אדריכלית והיסטוריונית של אמנות יהודית. במהלך חייה פרסמה ארבעה ספרים, כתבה עשרות מאמרים והייתה עורכת האמנות של כתבי העת "רימון" ו"מילגרוים".
ביוגרפיה ופעילות מקצועית

רחל וישניצר נולדה לולדמיר וסופי ברנשטיין במינסק, רוסיה. אביה היה סוכן ביטוח, והיה לה אח קטן אחד. משפחתה הייתה שומרת מסורת וחגגה חגים יהודיים. כמה שנים מאוחר יותר עברו לוורשה, שם סיימה תיכון ב-1902.
לאחר שסיימה תיכון, למדה אמנות באוניברסיטת היידלברג בשנים 1902–1903 ובאקדמיה המלכותית לאומנויות בבריסל בין השנים 1903–1905. משם עברה ללמוד בבית הספר המיוחד לאדריכלות בפריז וקיבלה תעודת אדריכל בשנת 1907, ובכך הייתה אחת הנשים הראשונות באירופה שקיבלו תעודה זו. היא המשיכה ללמוד אמנות באוניברסיטת מינכן בשנים 1910-1911.
בשנת 1912 רחל נישאה למארק וישניצר, היסטוריון שהתמחה בהיסטוריה רוסית ויהודית בסנקט פטרבורג, רוסיה. נולד להם ילד אחד, לאונרד, ב-1924.