stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל מיכל פוחצ'בסקי
הערות שוליים

↑  אין הכוונה למוסד "עליית הנוער" אלא למסעה של קבוצת ששת הנערים בארץ ישראל
↑   מרדכי נאור, זיכרונות שעוד לא סופרו על ימי הטורייה והשברייה, באתר הארץ, 10 באפריל 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504381805171  BnF: cb17049750m (data)  VIAF: 305424341   WorldCat (עם VIAF): 305424341
יוחנן טברסקי (רחמסטריווקה)

ערך זה עוסק באדמו"ר הראשון מרחמסטריווקא. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רבי יוחנן טברסקי (ר' יוחנטשע, תקע"ו, 1816 - ד' בניסן תרנ"ה, 1895) מרחמסטריווקה היה אבי ענף חסידות רחמסטריווקא של בית צ'רנוביל. בנו הצעיר של רבי מרדכי טברסקי "המגיד מצ'רנוביל".
ביוגרפיה

נולד לרבי מרדכי ופייגע בת רבי דוד לייקס. נישא לחנה בת הרב פנחס קולק, בנו של רבי זאב וולף מז'יטומיר וחתנו של רבי צבי אריה מאליק. לאחר פטירת אביו בשנת תקצ"ז, החלו אחיו לכהן באדמו"רות. הוא סירב לכהן באדמו"רות, ורק לאחר מספר שנים, כשהתמנה למגיד בעיירה רחמסטריבקה, החל לנהוג באדמו"רות.
הוא נהג בפשטות ובצניעות. כך למשל, כשבאו אליו חסידים נהג לקצר בתפילתו כדי שלא ימתינו לו. הוא נודע כעניו. כך למשל לאחר שאביו אמר עליו נשמת רבי יוחנן בן זכאי, התבטא שהוא שמו יוחנן, ואביו "זכאי". הוא התבטא שלאחר פטירת אביו כל האחים לקחו אחת מתכונות נפשו של האב, הוא רצה ליטול את ה"גורנישט", כלומר את הענווה, אך אחיו רבי משה קדמו, וכך נשאר לו "גורנישט מיט גורנישט", כלום שבכלום. כך כמעט שלא אמר דברי תורה לחסידיו.
בסוף ימיו נחשב לזקן האדמו"רים ברוסיה.
בשנת תשע"ח יצא עליו הספר "שופריה דרבי יוחנן" (בארא פארק תשע"ח) הכולל את תולדותיו בהרחבה.
צאצאיו

רבי דוד טברסקי (ה'תקצ"ז - י"א בטבת ה'תרע"ה) כיהן בזלטיפולי.
רבי מרדכי טברסקי (ה'תקצ"ט - י"ז באייר ה'תר"פ), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרס"ו לארץ ישראל וכיהן בירושלים.
רבי מנחם נחום טברסקי (ה'ת"ר - כ"ח בשבט ה'תרצ"ו), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרפ"ו לארץ ישראל וכיהן בירושלים.
רבי זאב טברסקי (ה' באדר ה'תרי"א - כ' בסיון ה'תרצ"ז), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרצ"ד לארץ ישראל וכיהן בירושלים.
שיינדל אשת רבי משה מטיטשלניק
פייגא אשת בן דודה רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק
מלכה אשת רבי יצחק מבויאן
חוה אשת בן דודה רבי מרדכי משפיקוב.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו.
חיים יוסף דוד וינברג, מזקנים אתבונן (סיפורי זקנו ישראל שמעון קסטלניץ), ירושלים תשע"ב, חלק ב' עמודים שי - שיד.
הערות שוליים

↑  משמש במשמעות כפולה: ראשית כתיאור שלא נשאר לו כלום, ושנית שהוא לגמרי אינו שווה כלום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309132605171  VIAF: 8924159613672741030006   WorldCat (עם VIAF): 8924159613672741030006
יונתן שם אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 74 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
יונתן שם-אור (נולד ב-1950) הוא עיתונאי, מחזאי, עורך, סופר ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה

שם אור נולד בתל אביב. הוא בנה של הסופרת והעיתונאית אורה שם אור, אביו של בר שם-אור, כתב דסק החוץ בערוץ 10, אח לסופרת והפזמונאית מירית שם אור, ודודן של השחקנית תמר שם אור, של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור ושל שרונה פיק ודניאלה פיק (האחיות פיק). בין המחזות שכתב: "הפרס הגדול של דומלה, "הטבעת של וודי אלן", "הימלאיה", "על האריק רות וקרן", "ברבן". במשך תשע שנים, עד שנת 2001, היה העורך של מגזין "התקשורת". בתחילת המאה ה-21 הקים וניהל בארצות הברית את אתר שיתוף התוכן Im-Ur. כתב בעיתונים רבים, ביניהם "הארץ", רשת "שוקן", "מעריב" ובאתר nrg. בשנת 2009 היה הפרוגרמר הראשי של הטלוויזיה החינוכית. כיום כותב במגזין "ליברל".
כתב את ספר הילדים "אריה אמיתי" ואת ספר השירים "שאול ויונתן".
ב-2 ביולי 2011 פרסם באתר האינטרנט שהקים וערך, "MySay", מאמר שכותרתו "הגיע זמן הדם", ...עוד מעט והרוב הדומם יפסיק לדמם ויצא לשפוך דם... כוחות האופל יחוסלו בכוח הזרוע... גדודי צבא השם ישתוללו... מתוך קיאם שלהם... תהיה מלחמה, ויישפך דם... חיים או מוות". בעקבות זאת פנו אחדים מחברי הכנסת וארגונים ציבוריים אל היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, בדרישה לחקור את שם אור, בחשד לביצוע עבירה פלילית של הסתה. כעבור ארבעה חודשים החליט שי ניצן, המשנה לפרקליט המדינה, לפתוח בחקירה פלילית נגד שם אור בגין מאמר זה. עד עדכון הערך (דצמבר 2015) לא ננקט שום צעד.
מתגורר בתל אביב.
ספריו

שאול ויונתן, הוצאת טרקלין, 1974
אריה אמיתי, הוצאת עם עובד, 1992
הערות שוליים

↑  יונתן שם אור, הגיע זמן הדם, באתר MySay
↑  אראל סג"ל ליונתן שם אור: "כשתהרוג את ילדיי תעשה את זה בעדינות, שלא יכאב להם!" - ראיון ברדיו ללא הפסקה
↑  יהושע בריינר‏, אחרי ההשוואה בין רבנים לגבלס: שתי תלונות במשטרה - וואלה חדשות, באתר וואלה, 5 ביולי 2011
↑  תומר זרחין, פרסם מאמר ברשת - וייחקר בחשד להסתה נגד חרדים, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008554210305171  LCCN: n2013001816  VIAF: 295006097   WorldCat (עם VIAF): 295006097
ישיבת השרון

החזון איש בוחן בחורים בישיבת השרון יחד עם רבי שמואל רוזובסקי, תשי"ג.
ישיבת השרון היא ישיבה קטנה שפעלה ברמת השרון.
הישיבה הוקמה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הרב בנימין מובשוביץ, רבה של הרצליה, ואחיינו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון. השניים קיבלו את תמיכתו של החזון איש, שאף תרם להקמת הישיבה. לתכנון בניין הישיבה הוזמן האדריכל צבי תורן.
הישיבה החלה את פעילותה עם גרעין של שלושה תלמידים. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. הוא הביא עמו את הנדיב יעקב הלפרין כדי לעודדו לתמוך בישיבה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, והרב אדלשטיין נותר לעמוד בראשות הישיבה לבדו. לצדו כיהן כר"מ הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, כר"מ ובתפקיד מנהל הישיבה שימש בנו של הרב מובשוביץ, הרב בן ציון מובשוביץ.
שנות ה-60 היו שנות השיא של הישיבה. באמצע שנות ה-60 שב מארצות הברית הרב דב שוורצמן, הרב אדלשטיין הזמינו לכהן כר"מ בישיבה ויסד עבורו שיעור מיוחד שהורכב מבוגרי שיעור ג'. כמו כן שימש כר"מ בישיבה הרב עזרא נוביק. במשך שנה כיהן בה כמנהל רוחני מאיר וונדר.
בשנות ה-70 הועם זוהרה של הישיבה ועם הזמן חדלה מפעילות. במבנה הישיבה נעשו פעולות תורניות שונות. על פי עצת הרב שך, נמכר שטח הישיבה ליזמים פרטיים וסכום הכסף נשמר בקרן מיוחדת למימון פעילות תורנית. בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו של הרב בנימין מובשוביץ, הרב דניאל יעקבוביץ, את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שם סבו. הישיבה מתוחזקת מהקרן האמורה.
בין בוגרי הישיבה: הרב שלום נגר, הרב פנחס קורח והרב חיים רבי, ראש ישיבת עטרת חכמים בחולון.
הערות שוליים

↑  בצוות הבוחנים היו גם הרב אליהו אליעזר דסלר והרב שמואל רוזובסקי.
↑  ישיבת השרון בת שלוש
יחסי איי שלמה – יפן

| יחסי איי שלמה – יפן |
| --- | --- |
איי שלמה: יפן


איי שלמה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
28,896: 377,915
אוכלוסייה
824,057: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,631: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,980: 34,088
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי מארח את ראש ממשלת איי שלמה אלן קמקזה, 2005
יחסי איי שלמה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין איי שלמה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-7 ביולי 1978, ביום בו איי שלמה זכתה לעצמאות מהאימפריה הבריטית.
היסטוריה > המערכה באיי שלמה

המערכה באיי שלמה היא חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בזמן מלחמת העולם השנייה. במהלך המחצית הראשונה של שנת 1942, האימפריה היפנית החלה לכבוש מספר אזורים באיי שלמה ובאי בוגנוויל הסמוכים לפפואה גינאה החדשה. לאחר הכיבוש, החלו היפנים לבנות בסיסי אוויר ומעגנים באיים במטרה להגן על אגפה של המתקה היפנית שהתנהלה באותה העת בגינאה החדשה וליירט שירותי אספקה של בעלות הברית מארצות הברית לאוסטרליה ולניו זילנד.
ב-8 באוגוסט 1942 פתחו בעלות הברית במתקפה כנגד היפנים בפפואה גינאה החדשה. מטרת התקיפה הייתה להגן על נתיבי האספקה וקווי התקשורת של בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט.
מערכה זו הייתה למלחמת התשה שהתחוללה ביבשה, באוויר ובים. בסופה, בעלות הברית הכניעו את היפנים, בעקבות נזק בלתי הפיך לכוחות הצבא והצי היפנים. בעלות הברית כבשו בחזרה את איי שלמה, ולאחר מכן, השתלבה המערכה באיי שלמה עם המערכה בגינאה החדשה.
היסטוריה > היחסים בעת המודרנית

יפן ואיי שלמה נהנים מקשרים ידידותיים ולבביים כבר יותר משלושה עשורים.
נציגויות דיפלומטיות

איי שלמה אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. איי שלמה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת באיי שלמה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהוניארה, בירת המדינה.
יחסים כלכליים

בשנת 2018 שוויו של הייצוא היפני לאיי שלמה עמד על 1,880 מיליון ין. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מאיי שלמה עמד על 677 מיליון ין.
יפנים באיי שלמה

על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2019 התגוררו באיי שלמה מאה ושמונה אזרחים יפניים.
יעקב ארגואיטי

שו"ת ירך יעקב
הרב יעקב ארגואיטי (ה'תרכ"ב, 1862 - ה'תש"ד, 1944), היה דרשן, פוסק הלכה, רבה של קושטא במאה העשרים. מחבר ספרים.
קורותיו

נולד באוק'יי שבטורקיה לאביו הרב אברהם ששימש כדיין. למד אצל אביו ואצל חכמי העיר. בילדותו, האזין לשאלות ההלכתיות שדנו בהם חכמי העיר, והתאמץ למצוא להם מענה באוצר הספרים שהיה בביתו. תחילה סייע לאביו ברבנות באוק'יי, ולאחר פטירתו שימש כרב המקום במשך מספר שנים. בהמשך שימש כמורה הוראה בגלאטה.
בז' טבת תער"ב, החל לכהן כדיין בקושטא, בבית הדין בראשות הרב חיים יצחק שאקי, והרב יצחק בכר אליעזר, ולצד חביריו הדיינים: רבי משה בן חביב ורבי רפאל דוד סבאן. בהמשך כיהן כרבה של קושטא, ובאחרית ימיו אף שימש כרבה של הקהילה האשכנזית בעיר. במסגרת רבנותו, שימש כמוהל. החמיר על עצמו שלא לשתות מהיין הנמכר בעירו, ולשם כך היה מכין יין בעצמו. נחשב לאחר מחשובי משיבי ההלכה במדינה, והשיב גם למדינות אחרות כדוגמת בולגריה. התכתב בהלכה עם כמה מחכמי דורו, ביניהם: רבי דוד פיפאנו, רבי רפאל דוד סבאן, הרב בן ציון קואינקה, רבי חנניה חביב אזולאי, רבי משה אירירה, הרב צבי פסח פרנק, רבי חיים נשיא, רבי גמליאל מזרחי, ורבי שלמה אליעזר אלפנדארי. פעמים שמזכיר את דעת 'חכמי הישיבה' שנשאו ונתנו עמו בהלכה.
נפטר בקושטא בניסן ה'תש"ד.
קורותיו > דרכי הוראתו

בתשובותיו נטה לבסס את מנהגי המקום, ולא לשנות את מנהגיהם אם יש להם על מי לסמוך. העיד שמנהג קושטא שאומרים ספק ברכות להקל רק במקום ספק אחד, אבל כשיש שני ספיקות - מברכים. העיד שמנהג קושטא להחמיר באכילת קטניות בפסח, וביאר שבשנת בצורת מנהגם להקל, וכן עשה מעשה. כמו כן היקל בגיור לשם אישות, גם כשהיה נראה שהמתגייר לא יקפיד לשמור מצוות.
בתשרי תרפ"ד פרסמה רבנות קושטא הרבנים: יצחק בכר אליעזר, רפאל דוד סבאן, חיים יצחק שאקי, יעקב ארגואיטי ומשה בן חביב, פסק ארוך ובו תקנה שמעתה ואילך יעשו תנאי בשעת הקידושין, שלפיהם הקידושין עשויים להיפקע למפרע. פסק ארוך זה נכתב כמענה לבעיית העגינות שהתגברה. פסק הדין נדפס כחוברת בפני עצמה שנקראה 'מחברת קידושין על תנאי'. וזכתה להסכמת ראש רבני קושטא הרב חיים ביג'אראנו.
בשנת תרח"ץ, שלח רבי יעקב יחד עם עמיתיו הרב סבאן והרב בן חביב, מכתב תמיכה רשמי במחאתם של אגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה, כנגד רבני בית המדרש הקונסרבטיבי בארצות הברית, שרצו לחדש תנאי בנישואין, לפיה האשה רשאית לכתוב גט לעצמה ולתת אותו לשליח שימסור לה שוב את הגט.
חיבוריו

זכר עשות - מערכות הלכה לפי סדר הא-ב, נדפס בירושלים בתשכ"ג בתוספת הגהות מרבי רפאל דוד סבאן.
שו"ת ירך יעקב - קושטא, ה'ת"ש.
וישכם יעקב - חידושים על הש"ס, בכתב יד.
יעקב הקטן - חידושים על הרמב"ם והשו"ע, בכתב יד.
ויאמר יעקב - דרושים, בכתב יד.
מחברת 'קידושין על תנאי' - פסק ארוך על הפקעת הקידושין, יחד עם שאר רבני קושטא. נדפס בקושטנדינא, תרפ"ד.
הערות שוליים

1 2  ראו הקדמת המחבר לשו"ת ירך יעקב.
↑  ויאמר יעקב כת"י, דף 365 ב. ע"פ קטלוג הספריה הלאומית.
↑  ראו קטלוג מורשת 16 מספר 255.
↑  ראו: 'נושא האפוד' סימן ל (בתוך: 'אבני האפוד' חלק ב).
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח כט.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סימן לא.
↑  ראו ספר אבני האפוד ח"ב סימן ו אות ב.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סוף סימן לז.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סימן לט.
↑  ראה מכתבו לרבי חנניה חביב אזולאי הנמצא כאן:

https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL990040857670205171/NLI
↑  קטלוג קדם 16, מס' 310.
↑  קטלוג קדם 46 מס' 329.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סי' יז.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סי' מה.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב או"ח סימנים לא, לה, לז.
↑  ראו זכר עשות מערכת א אות פט.
↑  ראו 'זכר עשות' מערכת פ אות מח.
↑  ראו שו"ת ירך יעקב יו"ד ב, ו, כז; מסורת הגיור פרק כד, סעיף כה.
↑  ראו 'לדור אחרון' ברוקלין תרצ"ז, עמ' עב.
1 2  חלק נוסף נמצא בכת"י (אליבא דלהכתא פז, גנזי הלכה עמ' ג).
1 2 3  ראו קובץ 'אליבא דהלכתא' פז, גנזי הלכה עמ' ג.
יפה כלבנה (אלבום)

יפה כלבנה הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר אביתר בנאי, שיצא בשנת 2013 בחברת "הד ארצי", והופק מוזיקלית על ידי אמיר צורף. האלבום מכיל 11 שירים. בנאי כתב והלחין את כולם, מלבד לקטע הקולי "שלוש תנועות", שמבוסס על לחניהם של הבעל שם טוב, המגיד ממזריטש והאדמו"ר הזקן.
השירים באלבום עוסקים בשאלות רוחניות לא נגמרות, על חזרתו בתשובה של בנאי, על תהיות על חזרתו בתשובה האם הייתה מהירה וחיצונית, ועל מאבק בלתי פוסק עם האגו (כמו בשיר "גנב": ”כל הענווה הזאת היא רק כדי להוסיף כבוד”). בין השירים הבולטים באלבום ניתן למצוא את השיר "תל אביב", שיצא כסינגל ב-11 ביוני 2013 וזכה לקליפ שביים אסף אמדורסקי, ושיר הנושא "יפה כלבנה" שיצא כסינגל ב-5 באוגוסט 2013. על עטיפת האלבום מצולמת אשתו של בנאי בצללית.
בראיון שנערך עמו ערב הוצאת האלבום, בנאי מסביר שניתן להסתכל על השירים שכתב לאלבום בשלושה רבדים: הרובד הנמוך ביותר, כשיר ששר איש לאשתו. רובד גבוה יותר הוא בקשר בין אדם לנשמה שלו, והרובד הגבוה ביותר הוא הקשר בין אדם לקדוש ברוך הוא.
רשימת רצועות

| יפה כלבנה> מס' | יפה כלבנה> שם | יפה כלבנה> משך | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  | יפה כלבנה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ילדים  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | גנב  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | יפה כלבנה  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | גל  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | תל אביב  | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | נער  | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | שאו שערים  | 4:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | שלוש תנועות  | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Love You  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | עד  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | שביר  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:45 |  |  |  |  |  |  |  |
יוזף טיסו

מטבע סלובקי של 50 קרונות שהוטבע לרגל 5 שנים לעצמאות סלובקיה ועליו דמותו של טיסו
יוזף טיסו (Jozef Tiso;‏ 13 באוקטובר 1887 - 18 באפריל 1947), כומר, מדינאי ונשיא מדינת סלובקיה העצמאית (1939–1945), מדינה שהייתה למעשה גרורה של גרמניה הנאצית.
שנים ראשונות

טיסו נולד בעיר ביטצ'ה (Bytča) בצפון-מערב סלובקיה (אז בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית). בשנת 1910 סיים בית ספר גבוה לכמורה בווינה וקבל תואר של כומר בדרגת מונסיניור ודוקטור לתאולוגיה.
הוא שימש כמורה לסלובקית ומארגן הצגות במספר ערים. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת ככומר צבאי.
עלייה בשורות הפוליטיקה

בשנת 1918 לאחר המלחמה וייסוד צ'כוסלובקיה הפך טיסו ללאומן סלובקי. הוא הצטרף למפלגת העם הסלובקית שנוסדה בשנת 1913 על ידי אנדריי הלינקה. זו הייתה מפלגה לאומנית קתולית ששאפה להקמת סלובקיה עצמאית. לאחר הבחירות ב-1923 הפכה מפלגה זו לגדולה ביותר בסלובקיה.
טיסו טיפס לאט בפוליטיקה. הוא שירת בשנים 1927–1929 כשר הבריאות והספורט בממשלת צ'כוסלובקיה, ובשנת 1938 שוב, כשר לענייני סלובקיה.
לאחר מותו של הלינקה ב-1938 ניצח טיסו במאבק הירושה ומונה למנהיג המפלגה.
נשיא סלובקיה העצמאית

לאחר הסכם מינכן הכריז טיסו על אוטונומיה של סלובקיה במסגרת צ'כוסלובקיה, ומונה כראש ממשלה. במרץ 1939 הוא ניצל את חולשתו של נשיא צ'כוסלובקיה אמיל האכה והכריז על עצמאות סלובקיה. האכה שלח צבא לברטיסלאבה שפיזר את הפרלמנט ושם את טיסו במעצר בית.
להזדמנות זו חיכה היטלר. טיסו הוברח ממקום מעצרו והוטס ללשכתו של היטלר, שם הוסבר לו כי לטובתו עליו לחתום על מסמך המכריז על "עצמאות" סלובקיה תחת חסות גרמניה, ולא – גרמניה תרשה להונגריה ולפולין לספח אליהן את סלובקיה.
טיסו חתם על ההסכם בקלות ושכנע את הפרלמנט לקבל אותו. הגרמנים לא נכנסו לסלובקיה. טיסו מונה לנשיא סלובקיה העצמאית. יומיים לאחר מכן חתם האכה על הסכם משפיל. הגרמנים נכנסו לבוהמיה ולמוראביה וצ'כוסלובקיה חדלה להתקיים.
סלובקיה העצמאית הייתה למעשה גרורה של גרמניה. כל המפלגות נאסרו פרט למפלגת השלטון ולשתי מפלגות קטנות שייצגו את המיעוט הגרמני וההונגרי.
את הסדר ויישום החוקים ביצעו יחידות מזוינות של ארגון שנקרא "משמר הלינקה", שהיה דומה בארגונו לאס אס. הוא פעל נגד יהודים, צ'כים, שמאלנים ומתנגדי המשטר. אנשי המשמר לבשו בגדים שחורים וכובע דמוי סירה והצדיעו במועל יד. מ-1941 אומנו יחידות המחץ של משמר הלינקה במחנות האס אס בגרמניה. המדינה נוהלה כמדינה פשיסטית, ל-לטיסו פנו בשם Vodca (המפקד).
סלובקיה הייתה המדינה היחידה שהשתתפה עם גרמניה בפלישה לפולין בספטמבר 1939. כוחות סלובקיים פלשו לדרום פולין וכבשו שטחים. לאורך כל מלחמת העולם השנייה השתתפו כוחות סלובקים במלחמה בחזית המזרחית נגד הצבא הרוסי.
המרד הסלובקי

כבר בשנת 1943 החלה הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה בלונדון לתכנן מרד גדול בסלובקיה במטרה להקדים את כיבושה על ידי הצבא הרוסי. כוחות המורדים הורכבו מעריקים מהצבא הסלובקי ומפרטיזנים מארצות שונות.
המרד החל בעיירה באנסקה ביסטריצה בבוקר 29 באוגוסט 1944. בשלב ראשון הייתה יד המורדים על העליונה והם השתלטו על רוב מזרח סלובקיה. עד מהרה התעשתו הגרמנים ונענו לבקשתו של טיסו לעזרה. הם שלחו 80,000 חיילים מצוידים היטב. פיקוד המורדים לא היה אחיד. הפרטיזנים הקומוניסטים קבלו פקודות ממוסקבה והצבא הרוסי השתהה בשערי סלובקיה. מבחינה זו דומה המרד הסלובקי למרד הפולני שנערך באותו זמן.
לאט לאט כבשו הגרמנים את כל מזרח סלובקיה. שבויים רבים הוצאו להורג בתוכם צנחנים מארץ ישראל.
ב-28 באוקטובר 1944 נכנסו הגרמנים לבנסקה ביסטריצה וסיימו למעשה את המרד הסלובקי. ב-30 באוקטובר 1944 הגיע טיסו לבנסקה ביסטריצה וחילק מדליות לחיילים גרמנים שהשתתפו בדיכוי המרד, עובדה שניזקפה לחובתו במשפטו.
סופו של טיסו

עוד לפני כניסת הצבא הרוסי לברטיסלאבה ב-4 באפריל 1945, ברח טיסו לבוואריה, אולם הוא נתפס בידי האמריקאים. ב-8 ביוני 1945 הוא הוסגר לידי צ'כוסלובקיה שזה עתה חזרה לקדמותה ונדון למוות בבית דין עממי בברטיסלאבה באשמה של בגידה ושיתוף פעולה עם האויב. למרות מחאות ובקשות מאישים סלובקים שונים ומהוותיקן, סירב נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש לחון את טיסו. הוא נתלה ב-18 באפריל 1947. גופתו נשרפה ואפרו פוזר.
עד היום רואים רבים בסלובקיה את טיסו כגיבור לאומי שהוצא להורג מסיבות פוליטיות. בזמן השלטון הקומוניסטי היחס כלפיו היה שלילי, אבל עם עצמאות סלובקיה טיפוח זכרו נעשה מקובל ועל בית הולדתו הושם תבליט עם דמותו.
לקריאה נוספת

ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, 1962.
רודולף ורבה, ברחתי מאושוויץ, הוצאת ספרים של אוניברסיטת חיפה/זמורה-ביתן, 1998.
ליוויה רוטקירכן, חורבן יהדות סלובקיה, הוצאת "יד ושם", 1961.
James Mace Ward, Priest, Politician, Collaborator: Jozef Tiso and the Making of Fascist Slovakia, Ithaca: Cornell University Press, 2013.
יוזף טיסו פוגש את היטלר
בית הולדתו של טיסו ועליו תבליט זיכרון עם דמותו
יחסי סנט קיטס ונוויס – צ'ילה

| יחסי סנט קיטס ונוויס – צ'ילה |
| --- | --- |
סנט קיטס ונוויס: צ'ילה


סנט קיטס ונוויס: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
261: 756,102
אוכלוסייה
46,863: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,077: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,983: 16,956
משטר
פדרציה   מונרכיה חוקתית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי סנט קיטס ונוויס–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט קיטס ונוויס לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות הן חברות הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות וארגון מדינות אמריקה.
נציגויות דיפלומטיות

סנט קיטס ונוויס אינה מיוצגת בצ'ילה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
צ'ילה מיוצגת בסנט קיטס ונוויס באמצעות שגרירותה בקינגסטון, ג'מייקה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בבאסטר.
יחסי אירלנד–רומניה

| יחסי אירלנד–רומניה |
| --- | --- |
אירלנד: רומניה


אירלנד: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 238,391
אוכלוסייה
5,268,332: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,568: 18,485
משטר
רפובליקה

יחסי אירלנד–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם, במועצת אירופה ובאיחוד האירופי.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 באפריל 1990. בשנת 1994 פתחה רומניה שגרירות בדבלין, ובשנת 2005 פתחה אירלנד שגרירות בבוקרשט. נשיאת אירלנד מארי מקאליס ביקרה ברומניה בשנת 2008. באירלנד חיים 17,304 רומנים.
נציגויות דיפלומטיות

אירלנד מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט.
רומניה מחזיקה באירלנד שגרירות בדבלין.
יונתן ריקליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1986 (בן 38 בערך) תל אביב-יפו
 מוקד פעילות:  ישראל
 עיסוק:  מלחין, מפיק מוזיקלי ופסנתרן
 סוגה:  ג'אז • היפ הופ
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  מיכאל מושונוב, כהן@מושון
 פרופיל ב-IMDb
 
יונתן ריקליס (נולד ב-1986) הוא מלחין, מפיק מוזיקלי ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה

ריקליס נולד בתל אביב-יפו לבמאים ערן ריקליס ודינה צבי-ריקליס. בוגר בית הספר לג'אז, ה"ניו סקול" שבניו יורק ומגמת הג'אז של תלמה ילין.
בשנת 2011 השתתף בהפקת האלבום, "מחשב לכל ילד", של הרכב ההיפ הופ כהן@מושון, בו חבר השחקן והמוזיקאי מיכאל מושונוב, חבר ילדותו. ריקליס היה שותף בהפקת השירים: "קלאסיקלטת" ו"צלם תמונה". בהמשך השתתף גם בהפקת המיקסטייפ שלהם, "חרמויל'ה מכוכב משה".
במשך השנים, הלחין ריקליס מוזיקה לסרטים שונים אותם ביים אביו ערן ריקליס, בהם סרט הדרמה "ערבים רוקדים" מ-2014, "אשת השגריר" ו"מסתור" (2017). האחרון זיכה את ריקליס במועמדות לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017, אך הפסיד לסרט "פוקסטרוט".
בשנת 2019 יצאו לאקרנים הסרטים "עכביש ברשת", שהיה מועמד לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2020, לו הלחין את המוזיקה, והסרט "אול אין", לו הלחין את המוזיקה יחד עם צחי הלוי. באותה השנה, הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום "רדיקלים חופשיים".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: רדיקלים חופשיים (עם מיכאל מושונוב)
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

2014: ערבים רוקדים
2016: מסתור
2020: עכביש ברשת
הערות שוליים

↑  יונתן ריקליס, באתר "ג'אז חם"
↑   אורי קליין, למה חשוב לראות את "ערבים רוקדים", באתר הארץ, 27 בנובמבר 2014
↑   אורי קליין, "מסתור": ערן ריקליס מתקרב בסרט הזה לנקודת השפל הקולנועית שלו, באתר הארץ, 29 בינואר 2018
↑  אינה טוקר, המועמדים לפרסי אופיר: "פוקסטרוט" ו"געגוע" מובילים במועמדויות, באתר ynet, 16 באוגוסט 2017
↑  מאיה כהן, ואלה שמות: הוכרזו המועמדים לפרס אופיר 2020, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2020
↑   אורי קליין, "אול אין" הוא בלגן קולנועי מעורר ייאוש, באתר הארץ, 23 באפריל 2019
↑  איריס קול, שוכב במזגן וחולם על קופנגן, באתר 103fm,‏ 8 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501457305171  BnF: cb16988573q (data)  GND: 1161541829  ISNI: 0000 0004 5872 7173  LCCN: no2016009344  SUDOC: 242512119  VIAF: 99144647647817467796   WorldCat (עם VIAF): 99144647647817467796 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי סנט לוסיה – שווייץ

| יחסי סנט לוסיה – שווייץ |
| --- | --- |
סנט לוסיה: שווייץ


סנט לוסיה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
616: 41,277
אוכלוסייה
179,845: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,520: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,012: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי סנט לוסיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין סנט לוסיה כוננו ב-1979 - השנה בה קיבלה סנט וינסנט והגרנדינים עצמאות מלאה מהממלכה המאוחדת. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים ואין שיתופי פעולה בתחומים מגוונים".
בשנת 2013, חתמו שתי המדינות על הסכם הדדי של פטור מאשרה, דהיינו, אזרחי סנט לוסיה יכולים להיכנס באופן חופשי לשווייץ ואזרחי שווייץ יכולים להיכנס באופן חופשי לסנט לוסיה עם ביקורת דרכונים בלבד וללא אשרת כניסה ושהייה במדינה. ההסכם תקף למשך תשעים ימים ולאשרת תייר בלבד.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 24 שווייצרים חיו בסנט לוסיה. הסחר הכולל שבין המדינות הגיע בשנת 2018 ל-2.6 מיליון פרנקים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בסנט לוסיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה בקראקס, בירת ונצואלה, על סנט לוסיה.
סנט לוסיה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אל סלוודור – ארגנטינה

| יחסי אל סלוודור – ארגנטינה |
| --- | --- |
אל סלוודור: ארגנטינה


אל סלוודור: ארגנטינה
שטח (בקילומטר רבוע)
21,041: 2,780,400
אוכלוסייה
6,345,066: 45,735,233
תמ"ג (במיליוני דולרים)
34,016: 640,591
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,361: 14,007
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה נשיאותית פדרלית

נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר יחד עם נשיא אל סלוודור סלוודור סאנצ'ס סרן בפסגה בינלאומית בסנטה קרוס דה לה סיירה שבבוליביה, 2014
יחסי אל סלוודור–ארגנטינה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אֶל סַלְוָדוֹר לבין הרפובליקה הארגנטינאית. לאל סלוודור שגרירות בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, ואילו לארגנטינה שגרירות בסן סלוודור, בירת אל סלוודור.