stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיולה
דיולה השלישי

"דיולה השלישי" או "דיולה פרוקוי" (המאה ה-11, בהונגרית: Prokuj gyula), ככל הנראה בנו של גיולה זומבור או דיולה השני, ואחי אמו של אישטוואן הגדול, שארולט. הוא מצוין בין השאר בכרוניקה של תיטמר ממרסבורג (975–1018) תחת השם Procui senior. אנונימוס קורא לו "iunior Geula".
הוא הראה מגמות בדלניות כלפי הממלכה ההונגרית שבמישור הפאנוני ונתן מקלט פוליטי למתנגדים פוליטיים ודתיים של המלך אישטוואן הראשון, אחיינו. משום כך בשנת 1003 המלך אישטוון, תקף אותו ולקח אותו בשבי יחד עם אשתו ושני בניו. לפי השנתון אלטאיטש:[דרושה הבהרה]
Stephanus rex Ungaricus super avunculum suum Julum regem cum exercitus venit, quem cum apprehendisset cum uxore ac duobus eius filiis, regnum vi ad christianismum compulit
כעבור זמן מה לפי מקורות אחדים הצליח להימלט משבי ומצא מקלט בחצר המלך הפולני בולסלב האמיץ. בסופו של דבר הרשה אישטוואן הגדול לאשתו של דיולה להתאחד איתו בפולין. לדיולה השלישי היו שני בנים: בויה (Boja) או בואה (Bua) ובונהה (Bonyha). הם מרדו במלך פטר אורסאולו וגמרו את חייהם בעינויים על גרדום. הדחתו של דיולה פרוקוי והשתלטותו של המלך אישטוואן שמו קץ להשפעת הכנסייה האורתודוקסית בקרב ההונגרים.
הערות שוליים

↑  Gyula Kristó, 2000 ע' 42
↑  Gyula Kristó 2000, ע' 48
↑  Gyula Kristó 2000, ע' 42
לכידתו של גיולה השלישי על ידי המלך אישטוואן הראשון, בציור מה"כרוניקה המצוירת" Chronicum pictum
דיולה אייש

| --- | --- |
דיולה אייש
דיולה אייש
 לידה:  2 בנובמבר 1902 Sárszentlőrinc, הונגריה 
 פטירה:  15 באפריל 1983 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  סורבון 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 בן או בת זוג:  Flóra Kozmutza 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1948)  מסדר הדגל הרפובליקה של הונגריה (1982)  פרס אטילה יוז'ף (1950)  פרס הרדר (1970)  פרס המורשת ההונגרית (1997) 
 
דְיוּלָה אִיֶיש (בהונגרית: Illyés Gyula; בעברית מופיע גם בכתיב ג'ולה אייש. נולד ב- 2 בנובמבר 1902 נפטר ב־15 באפריל 1983). היה משורר, סופר, מתרגם ועורך הונגרי.
ביוגרפיה

דיולה אִייֶש נולד בכפר פֶלְשֵׁרַצֶגְרֶשְׁפּוּסְטָה (Felsőrácegrespuszta; מחוז טולנה, דרום-מערב הונגריה). אביו יאנוש היה נפח ומכונאי. ההורים האמינו בשני זרמים שונים של הדת הנוצרית. את בית הספר היסודי סיים במקום הולדתו, אך את הלימודים בתיכון למד בשלושה מקומות שונים. לאחר גירושי הוריו, עבר לגור ב-1916 בבודפשט, ביחד עם אימו אידה, ושם גם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. למד פילוסופיה ותולדות האומנות באוניברסיטה בבודפשט. ב-1922 נמלט לפריז, לאחר שהשלטונות האשימו אותו בפעילות בלתי חוקית. בפריז עסק בעבודות מזדמנות, המשיך בכתיבה, נרשם לאוניברסיטת הסורבון, והשתתף בפעילויות ובמפגשים אינטלקטואליים. הוא שב להונגריה ב-1926 בעקבות חנינה כללית מטעם המדינה. החל מ-1948 ובתקופת המנהיג ההונגרי יאנוש קאדאר שלטונות הונגריה ראו בו אויב המדינה, ואייש נמנע מפרסומים ספרותיים ומהחיים הציבוריים.
אייש נפטר בבודפשט ב-15 באפריל 1983.
יצירתו

שירו הראשון פורסם בסוף שנת 1920, בעיתון "Népszava" -"דבר העם". קובץ שיריו הראשון, "אדמה קשה", התפרסם בשנת 1928. החל משנת 1928 כתיבתו התפרסמה באופן סדיר בכתבי עת במערב. בשנות השלושים נטל חלק בתנועת יוצרים שחקרה את תנאי החיים העלובים בכפרי הונגריה, וספרו בפרוזה "אנשי הפוסטה" (1934) נחשב לתעודה הספרותית החשובה ביותר של אותה תנועה ואותה התקופה. בין ספרי השירה שלו ראויים לציון "אני מדבר על גיבורים" (1933), "שנה אחת" (1945), שירו המפורסם "משפט אחד על עריצות" (1950) - נכתב על תקופתו של השליט מתיאש ראקושי, והצנזורה אסרה בזמנו לפרסמו בהונגריה, אך השיר התפרס במדינות המערב, בעיקר בזמן המרד ההונגרי של שנת 1956, ומאז התפרקות הגוש הקומוניסטי נלמד גם בבתי ספר תיכוניים בהונגריה. בהונגריה פורסם שיר זה לראשונה רק בשנת 1986. "שירים חדשים" (1961). "תורן נטוי (1965), "שחור לבן" (1968). הוא פרסם, בין היתר, גם בשבועון הסאטירי ההונגרי "לודאש מתי".
מחזות שכתב אייש זכו להיות מוצגים בבתי התיאטרון המובילים בבודפשט וברחבי הונגריה.
חייו האישיים

דיולה אייש התחתן לראשונה בשנת 1931 עם אירמה יובנץ (Juvancz Irma), אך הזוג התגרש ב-1938. שנה אחת לאחר גירושיו מאירמה, הוא נישא בשנית לפלורה קוזמוטצה (Kozmutza Flóra), פסיכיאטרית ומרפאה בפדגוגיה. בשנת 1941 נולדה בתם המשותפת אנה מאריה אייש (Illyés Mária Anna). לאייש נולדו מבתו שני נכדים.
פרסים והוקרה

פארק ממנטו, פארק בבודפשט ששלטונות בודפשט ריכזו בתוכו את הפסלים מהתקופה הקומוניסטית של הונגריה, נקרא באופן רשמי "משפט אחד על עריצות", שהוא שמו של אחד משיריו הידועים ביותר של דיולה אייש.
דיולה אייש זכה בפרס קושוט (1948) בפרס באומגרטן ארבע פעמים (1931, 1933, 1934, 1936), פרס גרנד פרי בינלאומי (1966), בפרס הרדר (1970), פרס הידידות הצרפתי (1978), פרס מונדלו (1981), בפרס מסדר הדגל של הרפובליקה ההונגרית (1982), ובפרס המורשת ההונגרית (1997). דיולה אייש זכה בפרסים רבים נוספים, מקומיים ומחוזיים בהונגריה.
הנצחה

דיולה אִייֶש מונצח בהונגריה במקומות רבים, ובצורות מגוונות.
רחובות - רחוב נקרא על שמו בבודפשט, באגטהאזפוסטה (Égettházpuszta), בצהצא (Cece), בסקשפהרוואר (Székesfehérvár),
לוחות זיכרון - נקבעו לוחות זיכרון ברחוב בבודפשט, ולוח זיכרון גדול מאד הכולל את שורות שירו "משפט אחד על עריצות" הוצב בכניסה לפארק ממנטו בבודפשט.
פסלים - פסלו הוצב ברחוב מרכזי בבודפשט, וגם בעיירת הנופש והמרפא הוויז.
עמוד זיכרון - הוצב לכבודו עמוד זיכרון בפארק במחוז הולדתו טולנה.
בתי ספר - בתי ספר רבים בהונגריה נקראים על שמו של, יסודיים ותיכוניים.
תוכניות לימודים - יצירותיו כלולות בתוכניות הלימודים של בתי הספר התיכוניים, ובאוניברסיטאות שונות הונגריה.
ספריה - בעיר פץ' (Pécs) קיימת ספריה על שם דיולה אייש.
ראו גם

פארק ממנטו בבודפשט.
המרד ההונגרי
גלריה

פסל של דיולה אייש במקום מרכזי בבודפשט.
דיולה אייש עם אשתו פלורה, צולם ב-1979.
לוח זיכרון של אייש במקום מגוריו.
תצלום אווירי של פארק ממנטו, ששמו הרשמי "משפט אחד על עריצות" נגזר משירו של דיולה אייש.
הערות שוליים

1 2  Illyés Gyula, Illés | Magyar életrajzi lexikon | Kézikönyvtár, www.arcanum.com (בהונגרית)
1 2  Illyés Gyula, enciklopedia.fazekas.hu (בהונגרית)
↑  Illyés Gyula élete és munkássága (בהונגרית), באתר doksi.net
↑  Gyula Illyés (באנגלית), באתר www.feelingeurope.eu
↑  Memento Park, dedicated to Communist Hungary, Barceló Experiences (באנגלית אמריקאית)
↑  Meghatározó személyek - NMIkon (בהונגרית), באתר nmikon.hu
↑  Concept – Mementopark, www.mementopark.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305863705171  PLWABN: 9810575435505606  BIBSYS: 90672411  BNE: XX1001433  BnF: cb126140657 (data)  CANTIC: a10289884  CiNii: DA01071037  GND: 118708740  ICCU: CFIV041453  ISNI: 0000 0001 0902 5886  LCCN: n50031897  LNB: 000070910  MusicBrainz: af4bcd9a-4555-477b-b0fd-8351efd8d14f  NDL: 00444218  NKC: mzk2002148162  NLA: 35219240  NSK: 000043949  NTA: 069589151  RERO: 02-A003334519  SELIBR: 239071  SNAC: w6pv89qt  SUDOC: 029134463  VIAF: 54267844   WorldCat (עם VIAF): 54267844
האירוויזיוניסטים

| --- | --- |
 בימוי:  אסף לביא הראל
 הופק בידי:  עדי גולן
 תסריט:  אסף לביא הראל   עופר מתן   אלעד פרימו
 עריכה:  אלעד פרימו
 צילום:  יונתן זלובין
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2013
 משך הקרנה:  60 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האירוויזיוניסטים הוא סרט תעודה ישראלי בבימויו של אסף לביא הראל, היה פרויקט הגמר שלו במכללת בית ברל ויצא לאקרנים בשנת 2013. הסרט עוקב אחר אסף, במאי הסרט, מעריץ אירוויזיון אשר מנסה להתקבל לקהילת מעריצי האירוויזיון דרך ריטה מרקוביץ', לאון קיכלר ודניאל דונקלמאן, שלושה מעריצי אירוויזיון מושבעים. הסרט מתאר את האופן שבו האירוויזיון משפיע עליהם.
אסף הוא בנה של ד"ר יעל הראל, מומחית לספרות אנגלית, מרכיב שלא מוזכר בסרט, אך יש להניח בעל השפעה על אישיותו של יוצר הסרט, ועל נטייתו להעריץ אמנויות בשפה האנגלית.
הערות שוליים

↑  אסף לביא הראל הוא גם יוצר הסרט הבית, על אדם המתגורר באוהל ביערות הכרמל, במהלך הפגנות צדק חברתי הסרט הוקרן בהודו בשנת 2015
דניס מרשל

דניס אמוס מרשל מקסוול (בספרדית: Dennis Amos Marshall Maxwell;‏ 9 באוגוסט 1985 – 23 ביוני 2011) היה כדורגלן קוסטה ריקאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. הוא שיחק בקבוצות פונטרנס וארדיאנו מליגת העל של קוסטה ריקה, בקבוצת אולבורג בולדספילקלוב מליגת העל הדנית, וכן בנבחרת קוסטה ריקה.
קריירת מועדונים

מרשל גדל במחלקת הנוער של לימוננסה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פונטרנס מליגת העל של קוסטה ריקה, ובסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
בחודש ינואר 2009 הושאל מרשל לארדיאנו מליגת העל של קוסטה ריקה עד לתום עונת 2008/2009. בסוף העונה חתם על חוזה קבוע במועדון. בסך הכל ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם באולבורג בולדספילקלוב מליגת העל הדנית. ב-5 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לראנס במסגרת המחזור ה-31 בליגה לעונת 2009/2010. הוא ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון עד למותו, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית

ב-6 ביוני 2009 ערך מרשל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בניצחון 2–3 על נבחרת טרינידד וטובגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים גביע הזהב 2009 וגביע הזהב 2011.
ב-18 ביוני 2011, במשחקו האחרון בנבחרת לפני מותו, הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת, בהפסד לנבחרת הונדורס במסגרת שלב רבע הגמר של גביע הזהב 2011.
הוא ערך 19 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע שער אחד.
מותו

ב-23 ביוני 2011 נהרגו מרשל ובת זוגו בתאונת דרכים סמוך לסן חוסה, כאשר היו בדרכם להוריו של מרשל המתגוררים בלימון.
הערות שוליים

↑  Muere Dennis Marshall באתר El Heraldo, ‏ 23 ביוני 2011 (בספרדית)
האירועים הגדולים של הטבע

| --- | --- |

 סוגה:  סדרות טבע
 יוצרים:  BBC
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  דייוויד אטנבורו
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  11 בפברואר 2009 – 18 במרץ 2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דובי גריזלי מחכים לסלמון במפלים.
עדר פילים בדלתת האוקוונגו.
להקת אריות ים שטלר במים
האירועים הגדולים של הטבע (באנגלית: Nature's Great Events) היא סדרת-טבע תיעודית מבית ה-BBC, מיוצרי הסדרה המצליחה "עולם מופלא", ששודרה בבריטניה במהלך פברואר-מרץ 2009 בקריינותו של דייוויד אטנבורו. הסדרה מורכבת מ-6 פרקים עיקריים, העוקבים אחר חילופי עונות דרמטיים ומרשימים ברחבי כדור הארץ והסתגלות בעלי החיים לשינויי העונות. בכל פרק נראה בעל חיים מרכזי, אחריו עוקב הפרק, ונסיונותיו לשרוד את האתגרים הגדולים שבין עונה לעונה ובין זמנים נוחים לזמנים קשים. כמו כן נראה מצב היצורים שנמצאים בסכנה בגלל שינויים משמעותיים.
בדומה לסדרה עולם מופלא, גם סדרה זו צולמה בטכנולוגיית טלוויזיה בהבחנה גבוהה.
דוד חזן (ראש מועצה)

דוד חזן (1937 בערך-אפריל 2005) היה ראש המועצה המקומית השני של שלומי.
ביוגרפיה

נולד באל-קלעה (אנ') שבמרוקו לרוחמה והרב מסעוד חזן, רב העיירה. קיבל חינוך תורני ושימש כמלמד תינוקות באזור אל-קלעה.
בשנת 1955 עלה עם משפחתו לארץ. אביו התמנה לרב מושב נועם. בשנת 1959 עברו לשלומי, שם כיהן אביו כרב. בגיל 25 התמנה למזכיר ההסתדרות בעיירה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-1965 התמודד למועצת שלומי בראש רשימת המערך, ונבחר כחבר מועצה. בבחירות שנערכו בשנת 1969 התמודד שוב, וסיעתו זכתה במירב המושבים והוא נבחר לראשות המועצה. נבחר שוב בבחירות בשנת 1973 ובבחירות בשנת 1978, וכיהן בתפקיד עד 1983.
חזן טען פעמים מספר שמשרדי הממשלה השונים לא משלמים למועצה את הכספים שהיא זקוקה להם. כשפניותיו לא נענו, הוא איים בפירוק המועצה ואף בפינוי העיירה, והעלה רעיון זה בכינוס עיירות פיתוח במעלות תרשיחא בפני שר האוצר דאז פנחס ספיר. לימים טען כי המצב לא היה עגום עד כדי כך, וכי היה מדובר בטקטיקה מחאתית בלבד. עיכובי התשלומים הובילו לא אחת לאי-תשלום לעובדי המועצה, שגררה שביתות ומחאות.
ב-1989 התמודד ברשימה עצמאית, אך הפסיד בסיבוב השני לראש המועצה המכהן, יהודה לנקרי
היה נשוי מאז 1956 למסודי לבית עלול, ולהם נולדו 9 ילדים.
נפטר ב-ד' בניסן ה'תשס"ה, אפריל 2005, ונקבר בבית הקברות בשלומי.
הערות שוליים

↑  מפה ומפה, דבר, 21 במרץ 1962
↑  ילקוט הפרסומים 1235 עמ' 500 - 501.
↑  ילקוט הפרסומים 1578 עמ' 600.
↑  ילקוט הפרסומים 1985 עמ' 780.
↑  ברוכי אלקן, דוד חזן נבחר בשלומי, מעריב, 4 בפברואר 1974
↑  ילקוט הפרסומים 2493 עמ' 486.
↑  אהרן דולב, בין שלומי למעלה אדומים, מעריב, 17 בינואר 1975
↑  מנחם רהט, שלומי: מ"סף גסיסה" ל-7500 תושבים, מעריב, 13 ביוני 1976
↑  ראו: מנחם רהט, "גמילות חסד" מצפת סיימה שביתה בשלומי, מעריב, 4 במרץ 1975; שביתה במועצת שלומי בגלל אי תשלום משכורות, דבר, 29 במאי 1975; החריפה השביתה במועצת שלומי, דבר, 1 ביוני 1975; חודשה העבודה במועצת שלומי, דבר, 3 ביוני 1975; מנחם רהט, כינוס "בסגנון יווני" ידון בהשבתת שלומי, מעריב, 23 במרץ 1977; יואל דר, ההצהרות והמעשים בפיתוח הגליל, דבר, 30 במרץ 1977; עובדי מועצת שלומי יפגינו מחר ליד הכנסת - לא קיבלו משכורת מאי, דבר, 30 ביוני 1980; עובדי מועצת שלומי שובתים, דבר, 22 ביוני 1983; שביתה בשלומי: המועצה פונה לבג"ץ, דבר, 14 באוגוסט 1983
↑  מנחם שיזף, שמעון אלקבץ, מנחם הורוביץ, אהרן אורגד, עתי"ם, פרס: טעה מי שהספיד אותנו.  דוד מגן: ניצחנו ניצחון סוחף, חדשות, 15 במרץ 1989
↑  העלייה ממרוקו לשלומי - הקשר הרב דורי
דאון ביאק

| דאון ביאק> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: פוסומים מפוספסים
סוג:: דאון
מין:: דאון ביאק
שם מדעי
 Petaurus biacensis
תחום תפוצה


דאון ביאק (שם מדעי: Petaurus biacensis) הוא מין כיסאי מעופף קטן בסוג דאון שאנדמי למספר איים צפונית-מערבית לגינאה החדשה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1940, ונחשב ברוב המאה ה-20 כתת-מין של דאון הסוכר. בשלהי המאה ה-21, הוא קיבל בהדרגה מעמד של מין עצמאי על ידי מספר זואולוגים אוסטרלים דוגמת טים פלנרי (אנ'), כריסטופר הלגן (גר') וקולין גרובס, וזוהי ההנחה המקובלת כיום. ההבדל העיקרי ביניהם הוא שדאון ביאק קטן משמעותית ותופעת המלניזם מתרחשת אצלו בשכיחות גבוהה במיוחד.
מידע כללי

דאון ביאק הוא המין הקטן ביותר בסוג; אורך ראשו וגופו 14–15 סנטימטרים, אורך זנבו: 18-14 סנטימטרים, ומשקלו 88–100 גרם. מבנה גופו של הדאון גלילי וקומפקטי, ראשו מקושת וחוטמו קצר. אוזניו קצרות ומשולשות, עיניו גדולות ואפו קטן. בין כף היד לרגל יש לדאון ביאק קרומי דאייה גדולים שמורכבים מקפלי עור עבים ומאפשרים לו לדאות למרחקים ניכרים. הזנב ארוך, גלילי ושעיר.
הפרווה הרכה של דאון ביאק צפופה ועבה וצבעה חום-שוקולד, ערמוני או בורדו שנובע בעיקר מעודף מלנין; המראה האפלולי, מנוגד לחלוטין למראה הבהיר של דאון הסוכר, וגורם לדמיון בולט עם הסנאי הדואה. בצד התחתון, הפרווה אפרפרה חיוורת או לבנבנה. יש לו פס שחרחר דהוי על הגב ופס שחור עבה לאורך קרומי הדאייה. בנוסף, ישנם פסים שחרחרים דקיקים על המצח, סביב העיניים והאוזניים. כפות הידיים והרגליים, האוזניים והאף ורודים. הזנב בהיר בבסיסו ומתכהה בהדרגה עד קצהו.
דאון ביאק אנדמי לאיי סכאוטן (או איי ביאק) הנמצאים בסמוך למערב גינאה החדשה שבשליטת אינדונזיה; הוא מצוי בעיקר באי ביאק, אך גם באיים הקטנים אווי וסופיורי. בית הגידול שלו מורכב מיערות גשם טרופיים ויערות עננים על רכסי גיר, וכן ביערות משניים ובמטעים שסמוכים להתיישבות אנושית. אין כמעט מידע אודות המין; הוא יונק שוכן עצים שיורד מדי פעם לאדמה, ומשתמש בקרומי הדאייה שלו כדי לדאות מעץ לעץ. התזונה מורכבת מלשד וחרקים. הדאונית ממליטה 2 גורים בכל פעם.
מצב

דאון ביאק מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן למרות טווח התפוצה המצומצם יחסית (3,000 קילומטרים רבועים), המין נפוץ במיוחד, סובלני לשינויים בבית הגידול, מצוי במספר אזורים מוגנים ואין עליו איומים משמעותיים. אף על פי שהדאון נטרף לעיתים על ידי כלבים וחתולים משוטטים, יכולת הטיפוס והדאייה שלו הופכת את איום הטריפה לזניח למדי. IUCN ממליץ לבצע בהקדם מחקר טקסונומי על המין בשביל לקבוע את מעמדו באופן סופי. מגמת האוכלוסייה אינה ידועה.
הערות שוליים

↑  דאון ביאק באתר הרשימה האדומה של IUCN
דאון, שני חצבים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אסף בן צבי
 תאריך יצירה:  1998
 טכניקה וחומרים:  אקווטינטה, שעווה רכה
 ממדים בס"מ
 אורך:  76.5
 רוחב:  68.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.2051 (מספר סדנה)
 מיקום:  אוסף סדנת ההדפס ירושלים; מוזיאון ישראל
"דאון, שני חצבים" (1998) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי אסף בן צבי.
תיאור

ההדפס "דאון, שני חצבים" הודפס בשנת 1998 בסדנת ההדפס ירושלים על ידי שרון פוליאקין במהדורה של 15 עותקים. ההדפס מתאר שני חצבים הבוקעים מתוך אדמה, המעוצבת כצורות מעגליות פחוסות וסגורות. בין החצבים נמצא דאון. בשנת 1999 יצר בן צבי גרסה נוספת להדפס זה, הפעם בטכניקה של הדפס רשת. הדפס זה כונה "שפיותו של החצב", והוא הודפס בסדנת ההדפס ירושלים על ידי איתן הורוביץ במהדורה של 60 עותקים.
הדאון הוא מוטיב חוזר בעבודתו של בן צבי מן התקופה. בשנת 1994 יצר בן צבי סדרה של הדפסים וציורים בשם "אילם", בהם הופיע מוטיב הדאון. הדאון מופיע כשרטוט קווי, באופן המאזכר גם צורה של צלב. כאן, בהדפס זה נוצרים יחסים מורכבים בין שמיים לאדמה ובין תרבות לטבע, על ידי הקבלה צורנית בין הדאון, שאחת מכנפיו המתארכת כלפי האדמה, לבין החצבים, הצומחים כלפי השמיים.
ההדפס הוצג בתערוכה קבוצתית של הדפסים ישראלים בקוריאה, בתערוכת תחריטים במוזיאון הנגב לאמנות (2006), בתערוכה "תפרים חיים: אסף בן צבי" (2013) בסדנת ההדפס ירושלים ובתערוכה "זמן הדפס" (2013)  במוזיאון הפתוח תפן.
גלריה

השפיות של החצב
1999
הדפס רשת
גובה 65 ס"מ, רוחב 56 ס"מ
סדנת ההדפס ירושלים
DR.629 (מספר סדנה)
הערות שוליים

↑  ראו: גורדון, אירנה, תפרים חיים: אסף בן צבי, סדנת ההדפס ירושלים, 2013
↑  ראו: Israeli Conremporary Art - Print Exhibition, Sungkok Art Museum, Korea, 2000
↑  ראו: תחריט, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2006
↑  ראו: גורדון, אירנה, תפרים חיים: אסף בן צבי, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2013
↑  ראו: זמן הדפס, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 2013
דרך בגין (תל אביב)

| --- | --- |
דרך בגין, צילום מגשר קלקא. מימין-בית קלקא ומגדלי עזריאלי, משמאל-בניין המטכ"ל וקריית הממשלה
דרך בגין, צילום מגשר קלקא. מימין-בית קלקא ומגדלי עזריאלי, משמאל-בניין המטכ"ל וקריית הממשלה
 מידע כללי
 על שם:  מנחם בגין 
 אורך:  4.5 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  תל אביב
 רובע:  6
 אתרים:  הקריה, מגדל המטכ"ל, בית מעריב, בית ידיעות אחרונות, השוק הסיטונאי, מגדל רובינשטיין
 קואורדינטות:  32°04′01″N 34°47′06″E﻿ / ﻿32.0669°N 34.784925°E﻿ / 32.0669; 34.784925
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דרך מנחם בגין, שנקראה עד לשנת 2001 דרך פתח תקווה, היא דרך ראשית בעיר תל אביב על שם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין. הדרך מהווה רחוב ראשי ומרכז עסקים ראשי בעיר ת"א-יפו בפרט ובמדינת ישראל בכלל, וגם ציר תנועה חשוב, בעיקר לתחבורה ציבורית.
דרך בגין היא חלק מדרך היסטורית המחברת בין יפו לפתח תקווה (מכאן גם שמה הקודם "דרך פתח תקווה"), דרך שהתפתחה כחלק מדרך יפו-שכם ההיסטורית. הדרך מתחילה מכיכר המושבות, חוצה את רחוב הרכבת מדרום מערב לצפון מזרח, וממשיכה בצומת מעריב ומשם צפונה עד לגשר דוד שיפמן וכניסתה לשטחה המוניציפלי של רמת גן וממשיכה כציר ז'בוטינסקי.
אתרים חשובים לאורך הרחוב מדרום לצפון:
כיכר המושבות
התחנה המרכזית הישנה
בית הדר
מגדל לוינשטיין
מגדל סונול
בית רקנאטי
מתחם חסן ערפה
בית רובינשטיין
בית מעריב לשעבר (במקומו אמור לקום מגדל משרדים בגובה של כ-42 קומות)
מתחם השוק הסיטונאי לשעבר (כיום שכונת גינדי TLV).
מגדל עזריאלי שרונה
מגדל היובל
מגדלי עזריאלי
מחנה רבין
בית ידיעות אחרונות לשעבר (נהרס לשם הקמת מגדל הספירלה)
מגדלי מידטאון
מגדלי הצעירים
דרך בגין עמוסה בקווי אוטובוס עירונים ובינעירוניים רבים. זה בשל היותה דרך המובילה לתחנה המרכזית החדשה (ובעבר לתחנה הישנה, וכיכר המושבות) ובשל מוקדי תעסוקה ובילוי נרחבים הנמצאים בסמוך לרחוב. מסיבה זאת, לקו האדום של הרכבת הקלה יש שלוש תחנות לאורך דרך בגין ("קרליבך", "יהודית" ו"שאול המלך").
החל משנות העשרים של המאה ה-21 עיריית תל אביב משפצת את הרחוב כחלק מפרויקט "שדרות הקריה". כדי להפוך אותו לנעים יותר להולכי רגל. במסגרתו, הורחבו המדרכות, נוספו שבילי אופניים ונשתלו עצים למתן צל על העוברים ושבים.
ב-1 בספטמבר 2024, נערכה בשדרה זו ההפגנה הראשית נגד התנהלות ראש ממשלת ישראל ושרים בכירים בעניין הניסיון להשיב חטופים מרצועת עזה.
גלריית תמונות

דרך בגין ומגדלי עזריאלי
דרך בגין בשעות הלילה (2009) - משמאל: בית ידיעות אחרונות ומאחוריהם, מגדלי עזריאלי; מימין: מגדל המטכ"ל. במרכז: מגדל היובל
המעבר התת-קרקעי בדרך בגין
רכבת חוצה את דרך פתח תקווה (כיום דרך בגין) בתל אביב ב-1956
הערות שוליים

↑  סמדר שמואלי, 'דרך פתח-תקוה' בת"א הפכה ל'דרך מנחם בגין', באתר ynet, 25 באוקטובר 2001
↑  דותן לוי, סופית: המגדל שיוקם במקום בית מעריב יהיה רק בן 42 קומות, באתר כלכליסט, 16 ביולי 2018
↑  צפו: כך ייראה המגדל שאמור לשנות את קו הרקיע של תל אביב, באתר ynet, 19 בדצמבר 2018
↑  דרך בגין המתחדשת (שדרת הקריה), באתר עיריית תל אביב
​
| מנחם בגין |
| --- | --- | --- |
| אירועים מרכזיים בעת כהונתו כראש ממשלה | הממשלה ה-18: תקיפת הכור הגרעיני בעיראק • פיגוע כביש החוף • פרויקט שיקום שכונות • ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל הממשלה ה-19: הסכם השלום בין ישראל למצרים • מבצע אופרה  • מלחמת לבנון הראשונה |  |
| כללי | ימי בגין • דוקטרינת בגין • בגין (סרט) • בלילות לבנים • המרד • נאום הצ'חצ'חים |  |
| הנצחת מנחם בגין | אולם הספורט בגין • בית החולים מנחם בגין • דרך בגין (תל אביב) • כביש בגין • מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים • מרכז מורשת מנחם בגין • פארק בגין • פארק מנחם בגין • קריית הממשלה (מזרח ירושלים) • פרס בגין • שדרות מנחם בגין (אשדוד) |  |
| משפחתו | עליזה בגין (בת זוג) • זאב בנימין בגין (בנו) |  |
דרך בגין על שלל המגדלים שנבנו בו: ספטמבר 2023
דני בראון

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1981 (בן 43) דטרויט, ארצות הברית 
 שם במה:  Danny Brown 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 סוגה:  היפ הופ אלטרנטיבי, ראפ פסיכדלי, פאנק (Punk) ראפ, הארדקור ראפ, ראפ פרוגרסיבי, היפ הופ ניסיוני 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Fool's Gold Records, ווארפ 
 מספר צאצאים:  7 
 פרסים והוקרה:  Libera Award for Best Hip-Hop/Rap Record 
 uknowhatimsayin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל דיוואן סוול (באנגלית: Daniel Dewan Sewell; נולד ב-16 במרץ 1981), הידוע בשם הבמה דני בראון (Danny Brown), הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה

סוול נולד בדטרויט, מישיגן ב-16 במרץ 1981. באותה תקופה אמו הייתה בת 18 ואביו היה בן 16. אביו הוא חצי פיליפיני. כישרונו של בראון לחרוז הגיע בגיל צעיר מאוד, שכן אמו הייתה קוראת לו ספרי דוקטור סוס בילדותו; כשהוא התחיל לדבר הוא היה מדבר בחרוזים. אביו היה תקליטן בית שחשף את בראון לכל המוזיקה שהוא היה מתקלט.
בראון החל את הקריירה שלו בהרכב ההיפ הופ "רסבור דוגס", לצד עמיתיו, הראפרים צ'יפס ודופהד מדטרויט. בשנת 2003, השלישייה הוציאה באופן עצמאי אלבום בשם Runispokets-N-Dumpemindariva תחת הלייבלים רון-א-סנס אנטרטיינמנט ו-F.B.C.‎ רקורדס. בקיץ 2003 זכה ההרכב להצלחה בתחנות הרדיו עם הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Yes". לאחר שגדל על היפ הופ וכיוון את כישורי החריזה שלו בעיר, ה-A&R של חברת רוק-א-פלה רקורדס טראוויס קרמינגס נתן לבראון את תשומת ליבו והטיס את בראון לניו יורק, שם החל להקליט באולפנים של אמנים אחרים. לאחר חוסר הצלחה עם רוק-א-פלה, בראון חזר לדטרויט ובסופו של דבר התחבר למפיק המוזיקלי ניק ספיד (אנ').
בשנת 2010, לאחר שהוציא מספר מיקסטייפים, הוציא בראון את אלבום הבכורה שלו, The Hybrid. ב-2011, בראון החל לזכות להכרה גדולה לאחר צאת אלבום האולפן השני שלו, XXX, שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ולדירוגים ברשימות סיכום שנה של מגזינים שונים. בשנת 2013 נכנס למצעד הבילבורד האמריקאי, עם צאת אלבום האולפן השלישי שלו, Old, שהגיע למקום ה-18 במצעד הבילבורד 200. הסינגל "Smokin & Drinkin" מתוך האלבום הגיע למקום ה-31 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-27 בספטמבר 2016 הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, Atrocity Exhibition, שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ודירוגים גבוהים ברשימות סיכום השנה של המגזינים השונים. ב-4 באוקטובר 2019 הוציא את אלבום האולפן החמישי שלו, U Know What I'm Sayin?‎, שזכה לשבחים אף הוא.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: The Hybrid
2011: XXX
2013: Old
2016: Atrocity Exhibition
2019: U Know What I'm Sayin?‎
2023:  Quaranta
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2003: Runispokets-N-Dumpemindariva (עם רסבור דוגס)
2023: Scaring the Hoes (עם ג'ייפג מאפיה)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2007: Detroit State of Mind
2008: Hot Soup
2008: Detroit State of Mind 2
2009: Detroit State of Mind 3
2010: Detroit State of Mind 4
2010: The Hybrid: Cutting Room Floor
2010: It's a Art (עם ג'ונסון&ג'ונסון)
2010: Browntown
2010: Hawaiian Snow (עם טוני יאיו)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2011: Black and Brown!‎ (עם בלאק מילק)
2012: Bruiser Brigade (עם ברוידר בריגייד)
2012: The OD EP
2018: Twitch EP