stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאסם אמין
השפעתו

בעיני אמין קידמה משמעה חירות לכל. אמין ראה בקדמה אידיאל חברתי ראשון במעלה, וכמפתח להצלחת החברה האנושית. גישתו הייתה מנוגדת לגישה המסורתית אשר רואה בשריעה את המודל לחיי היומיום. בהגותו השתמש בהשכלתו ובניסיונו כמשפטן. אמונתו של אמין בקדמה תשוב ותופיע בכתביהם של אינטלקטואלים מצרים נוספים, שהיו חלק מן המעגל החברתי וההגותי אליו השתייך אמין או הושפעו ממנו, כמו אחמד לוטפי א-סייד ומוחמד חוסיין היכל.
השפעתו > הביקורת

סועא עבד אל-קאדר טענה כי ההתעוררות הפמיניסטית במצרים הייתה במידה רבה פועל יוצא של הכיבוש הקולוניאלי הבריטי, יותר מאשר תהליכים חברתיים, כלכליים או דמוגרפיים וכי אמין הוא דוגמה אופיינית של שינוי בהלך הרוח בקרב האליטה המצרית בתגובה לכיבוש. השאיפה לעצמאות לאומית יצרה שיח בנוגע לדמותה ואופייה של מצרים חופשית, ובהקשר זה, מעמדן של הנשים. עבד אל-קאדר הסבירה כי השינוי בגישתו לעניין נובעת מחשיפתו לכתיבה אירופאית בנושא.[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק]
לילה אחמד, לעומתה, התנגדה להצגתו של אמין כ"אבי הפמיניזם המצרי" תוך שהיא מדגישה את העובדה כי בחברה המצרית של התקופה, בה הייתה נהוגה הפרדה מגדרית ברורה, אין שום אפשרות שהיה לו מגע משמעותי עם נשים, להוציא בנות משפחתו, משרתות, ולהבדיל, יש להניח, זונות. אחמד ביקרה במיוחד את הצגתו את הנשים המצריות כנחשלות, בורות ומפגרות אחרי הנשים האירופאיות וטענה כי בפועל, לא רק שאמין לא היה פמיניסט, אלא לכל היותר ביקש להחליף אנדרוצנטריות מצרית באנדרוצנטריות מערבית.
הערות שוליים

↑  Qāsim Amīn, The new woman : a document in the early debate on Egyptian feminism, Cairo, Egypt: American University in Cairo Press, 1995, ISBN 977-424-366-8
↑  אורית בשקין, ישראל גרשוני וליאת קוזמא, לפסל תרבות במצרים (רמת אביב: הוצאת רמות, 1999), עמ' 95-96
↑  Leila Ahmed, Women and gender in Islam : historical roots of a modern debate, New Haven, 1992, ISBN 0-300-04942-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266843005171  BNE: XX1473630  BnF: cb144325822 (data)  GND: 118894587  ISNI: 0000 0001 1606 3119  LCCN: n81071671  NKC: osa2016916612  NLA: 35468521  NTA: 073980552  RERO: 02-A023257220  SELIBR: 197328  SUDOC: 085824143  TDVİA: kasim-emin  Trove: 964143  VIAF: 22360467   WorldCat (עם VIAF): 22360467
קונסטנטין לברוננקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באפריל 1961 (בן 63) רוסטוב על הדון, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  בית ספר התיאטרון האמנותי של מוסקבה 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 פרסים והוקרה:  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2009)  עיטור הידידות (רוסיה) (2016)  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2024)  פרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר 
 
קונסטנטין ניקולאייביץ' לברוננקו (ברוסית: Константи́н Никола́евич Лавро́ненко; נולד ב-20 באפריל 1961, רוסטוב על הדון) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סובייטי-רוסי. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטיהם של אנדריי זוויאגינצב וסרגיי אורסוליאק. השחקן הרוסי היחיד שזכה בפרס פסטיבל קאן לשחקן הטוב ביותר. אמן הפדרציה הרוסית (2009).
ביוגרפיה

נולד ב-20 באפריל 1961 ברוסטוב על הדון במשפחה ממעמד הפועלים. ברוסטוב חלפו ילדותו ונעוריו. מגיל צעיר חלם להפוך לאמן, חיקה את ארקדי רייקין, מגיל 14 למד עם אחותו הגדולה בחוג לדרמה. את שיעורי המשחק הראשונים שלו קיבל מגלינה איוואנובנה ז'יגונובה (אמו של השחקן סרגיי ז'יגונוב), שביימה תיאטרון. הוא סיים את לימודיו במחלקה למשחק במכללת רוסטוב לאמנויות.
בשנים 1979–1981 שירת בצבא, בהרכב הזמר והמחול של מחוז הצבא של צפון הקווקז. בהרכב שר לראשונה, ואז החליף בדרן שהלך לעולמו.
בשנת 1981 1985 לברוננקו למד בבית הספר התיאטרון האמנותי המוסקבאי.
הוא עבד בתיאטרון סאטיריקון, שיחק במשך שנה בלנקום,השתתף בפרויקטים של סדנאות יצירה התיאטרון האירופי החדש. עם שחקני התיאטרון יצא לסיבוב הופעות בגרמניה ובבלגיה.
הופעת הבכורה של לברוננקו בקולנוע התקיימה בשנת 1984, במלודרמה "עדיין אוהב, עדיין מקווה", שם שיחק יחד עם יבגני יבסטגינייב, אותו הוא מחשיב כמורה שלו.
לאחר מכן במשך כמעט 20 שנה לא השתתף בהפקות קולנוע. רק בתחילת המאה ה-21, במאי מתחיל בשם אנדריי זוויאגינצב הבחין בלברוננקו באחת מהצגות התיאטרון והזמין את השחקן לסרטו "השיבה" (2003). הסרט זכה להצלחה וזכה בפרס העיקרי של פסטיבל הסרטים בוונציה, פרס אריה הזהב והופץ ב-70 מדינות בעולם, שבזכותן זכה לברוננקו לתהילה בינלאומית. שיתוף הפעולה היצירתי עם זוויאגינצב לא התפרק, השחקן והבמאי נפגשו שוב על סט הצילומים של הסרט "גלות" (2007). הסרט ייצג את רוסיה בתחרות פסטיבל קאן ה-60, כתוצאה ממנו זכה לברוננקו בפרס השחקן הטוב ביותר.
הכישרון הדרמטי של לברוננקו התגלה בסדרות הטלוויזיה סרגיי אורסוליאק "ליקווידציה" (2007, בתפקיד הפושע צ'קן) וב"איסאייב " (2009, בתפקיד וסילי בלויכר).
ב-11 ביולי 2012 היה מעורב בתאונת דרכים על הכביש הפדרלי "חולמוגורי", בקילומטר ה-132 באזור פרסלבל-זאלסקי במחוז ירוסלבל (סמוך לכפר שצ'לקאנה), בדרך אל צילומי הסדרה "מחיר החיים", שם הוא גילם תפקיד מרכזי. הנהג של טויוטה קאמרי איבד שליטה, טס לנתיב המתקרב ואחריו אירעה התנגשות עם רכב מיצובישי פאג'רו, במושב הנוסע בו היה לברוננקו. תינוקת בת שבעה חודשים נפטרה בטויוטה קאמרי. לברוננקו אובחן עם פגיעות בעמוד השדרה.
משפחתו

הוא נשוי לשחקנית לידיה פטרקובה (מאז 1987). לשניים בת בשם קסניה (1990).
פילמוגרפיה נבחרת

1984 - עדיין אוהב, עדיין מקווה
1998 - מאמר ליום הניצחון
2003 - אין חילוץ מאהבה
2003 - השיבה
2005 - האמן
2005 - Archangel
2007 - ליקווידציה
2007 - גלות
2008 - נוביה זמליה
2009 - איסאייב
2010 - Kajínek
2011 - עד במקרה
2011 - תוצרת ברית המועצות
2012 - היו זמנים ברוסטוב
2013 - שלושת המוסקטרים
2013 - מחיר החיים
2014 - וילי וניקי
2014 - טריטוריה
2014 - יקטרינה
2015 - קלים
2016 - חתולה שחורה
2016 - רעידת אדמה
2016 - נסיבות משפחתיות
2018 - הבוגאטיר האחרון
2019 - גיבור
2019 - רובו
2019 - המאחז
2020 - תרדמת
2021 - הבוגאטיר האחרון: שורש הרע
2021 - צ'יקטילו
הערות שוליים

1 2 3  "Константин Лавроненко: любовь как смысл жизни — Hello.ru". אורכב מ-המקור ב-2013-02-12. נבדק ב-2012-07-13.
1 2 3  Константин Лавроненко. Биография актёра | Справки | Лента новостей «РИА Новости»
↑  Пострадавший в ДТП актёр Константин Лавроненко находится дома | Культура и шоу-бизнес | Лента новостей «РИА Новости»
↑  "Звезда российского артхауса разбилась в ДТП под Ярославлем :: Происшествия :: Top.rbc.ru". אורכב מ-המקור ב-2012-07-15. נבדק ב-2012-07-13.
↑  Дело возбуждено по факту ДТП, где погиб ребёнок и пострадал Лавроненко | Происшествия | Лента новостей «РИА Новости»
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604513005171  PLWABN: 9810665068305606  BnF: cb15914596t (data)  GND: 140639950  ISNI: 0000 0001 1441 5643  LCCN: no2005028130  NKC: js20100729002  NLA: 42441668  NTA: 314951830  SUDOC: 083163786  VIAF: 34792640   WorldCat (עם VIAF): 34792640
קואידו

| --- | --- |

 מדינה:  סיירה לאון סיירה לאון
 מחוז:  המחוז המזרחי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  128,030 (4 בדצמבר 2015)
  ‑ צפיפות:  8,155 נפש לקמ"ר (4 בדצמבר 2015)
 קואורדינטות:  8°38′38″N 10°58′18″W﻿ / ﻿8.6438888888889°N 10.971666666667°W﻿ / 8.6438888888889; -10.971666666667 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיירה לאון מוגדלת) פריטאון בו קנמה מאקני ליבריה גינאה האוקיינוס האטלנטיקואידו(למפת סיירה לאון רגילה) פריטאון בו קנמה מאקני ליבריה גינאה האוקיינוס האטלנטיקואידו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קואידו (באנגלית: Koidu; ידועה גם בשם Sefadu – ספאדו) היא עיר במחוז המזרחי (אנ'), סיירה לאון.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-250 ק"מ מבירת סיירה לאון, פריטאון, וכ-38 ק"מ מגבול גינאה–סיירה לאון (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (23 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא אוגוסט (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,503 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר (444 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (2 מ"מ גשם).
הערות שוליים

1 2  Koidu (City, Sierra Leone) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de
1 2  Koidu, Koidu (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קדאיניאי

| --- | --- |
סמל קדאיניאיסמל קדאיניאי
רחוב בקדאיניאי
רחוב בקדאיניאי
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  קובנה
 מחוז משנה:  קדאיניאי
 חבל ארץ:  אוקשטאיטייה
 ראש העיר:  Valentinas Tamulis
 תאריך ייסוד:  1590
 שטח:  19 קמ"ר
 גובה:  39 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,447 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  55°17′0″N 23°58′0″E﻿ / ﻿55.28333°N 23.96667°E﻿ / 55.28333; 23.96667
 www.kedainiai.lt
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד קדאיניאי(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד קדאיניאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קדאיניאי (בליטאית: Kėdainiai, ביידיש: קיידאן, בפולנית: Kiejdany, ובגרמנית: Kedahnen) היא אחת הערים העתיקות בליטא. העיר ממוקמת כ-51 ק"מ צפונית לקובנה על גדות הנהר נבז'יס, ומהווה בירת מחוז.
תולדות היישוב

העיר מוזכרת לראשונה בשנת 1372, בכרוניקה הליבונית של הרמן פון וורטברג.[דרושה הבהרה]
במאה ה-17 התרחשו בשטח המחוז של קדאיניאי הקרבות העיקריים בין מדינת האיחוד הפולני-ליטאי לבין שוודיה, במלחמה ששררה בין המדינות, ואשר כונתה המבול השוודי (בליטאית: Švedų tvanas). גם ההסכם הזמני בין האיחוד לבין שוודיה נחתם בטירתם של משפחת רדזיוויל בקדאיניאי.
יהודי קיידאן

בשנת 1897 נמנו בעיר 3,733 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בה כ-3,000 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, ופעלו בה מוסדות תרבות, דת וחינוך יהודיים. פעילות זו, ובפרט הפעילות הציונית, נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940, תוך הגליית עשרות משפחות יהודיות מהעיר לסיביר.
במלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי קיידאן מזרחה יחד עם רוב יהודי ליטא. לאחר המלחמה אפשרה ליטא החופשית את שובם של כל היהודים, ויהודי קיידאן שבו לבתיהם. שלמה פיינזילבר היה רב הקהילה לפני מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי גרמניה ב-24 ביוני 1941. על היהודים הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, איסור הליכה על מדרכות ואיסור על קשר עם לא יהודים. לאחר זמן קצר הוצאו להורג כ-100 יהודים מהעיר שהואשמו בקומוניזם. בהמשך, נלקחו יהודי העיר לעבודות כפייה, תוך שבוצעו בהם מעשי שוד, אונס ורצח מתמשכים. ב-23 ביולי 1941 לבדו רצחו הליטאים כ-200 מיהודי העיר.
בהמשך, רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אליו הובאו גם כ-1,000 יהודים מיישובי הסביבה, ובו נצטוו היהודים לשלם לשלטונות תשלומי כופר גבוהים.
ב-15 באוגוסט 1941 רוכזו יושבי הגטו בבית הכנסת המקומי, וממנו נלקחו לאורוות, בהן הוחזקו 13 יום, ללא הספקת מזון. ב-28 באוגוסט הובלו כל היהודים אל בורות ירי, ונרצחו ביריות על ידי שוטרים ליטאים, בפיקודם של כמה גרמנים. למעלה מ-2,000 איש קבורים בבורות אלה, ואף יהודי לא נותר בעיר מכל הקהילה. רק שני צעירים הצליחו לברוח יום לפני ההוצאה להורג.
בקיץ 1943 הוקם במקום מחנה עבודה לעובדי כפייה שהובאו לשם מגטו קובנה. המחנה היה מחנה משנה של מחנה ריכוז KAUEN. במחנה עבדו כ-500 יהודים בבניית שדה תעופה צבאי. המחנה נסגר ביולי 1944 והאסירים נשלחו למחנות ריכוז בגרמניה כחלק מפינוי גטו קובנה.
יוצאי העיר אשר הגיעו לארץ לפני המלחמה הקימו את "עמותת יוצאי קיידאן בישראל". מזכיר העמותה הוא כיום (2022) אריה (ליוניה) שצ'רבקוב. יום הזיכרון לקהילה שהושמדה נקבע ב-28 באוגוסט. בערבו של יום זה מקיימים חברי העמותה ערב זיכרון באולם של איגוד יוצאי ליטא בישראל, בתל אביב.
בין האישים ילידי קיידאן נמנים, הרב משה מרגלית, הרב אברהם שלמה זלמן צורף, שניאור זק"ש, משה לייב ליליינבלום, הרב מאיר מיכל רבינוביץ, הרב שמואל רפפורט ואברהם אליהו קפלן.
יהודי קיידאן > ארכיון קיידאן בקיבוץ בית זרע

יוצאי קיידאן שמרו על קשר ביניהם, וחשו מחויבות לשמר את זכר הקהילה שהושמדה. בשנות ה-60 נוצר קשר בין משפחת כהן האמידה בארצות הברית, שמוצאה בקיידאן, לבין קיבוץ בית זרע, שרבים מחבריו היו יוצאי ליטא, וכמה מהם ילידי קיידאן. במשא ומתן בין הקיבוץ למשפחת כהן סוכם, שהמשפחה תממן בניית ספרייה גדולה לקיבוץ, בתנאי שאחד מאגפיה יוקדש לשימור זכרה של קהילת קיידאן. את האחריות ל"ארכיון-זוטא" זה לקחו על עצמם פסח ושיינקה חיטין (ווייצר לשעבר), ילידי קיידאן. נשלחו הודעות אל יוצאי העיר והשניים אספו חומרים ופריטים שהובאו או נשלחו אליהם, בהם תעודות ומכתבים, תמונות, ספרי תפילה, כלי בית וחפצי קודש. כמו כן תיעוד של פעילות ציבורית וחברתית, כמו פעילות הפרו-גימנסיון העברי, תנועות נוער וארגוני צדקה. אנשים מסרו לארכיון דברים מביתם וחייהם בקיידאן, שנשמרו אצלם כמזכרות. בתוך כמה שנים הפך המקום למוקד עלייה לרגל של יוצאי קיידאן.
לאחר פטירתם של בני הזוג חיטין לא נמצא מי שיטפל בארכיון ובסוף שנות ה-80 הועבר בשלמותו לארכיון בגבעת חביבה. לאחר כמה שנים הועבר בשנית, לארכיון מורשת, שהוקם במקום.
לקריאה נוספת

קיידאן: ספר זיכרון, בעריכת יוסף כרוסט, הוצאת ארגון יוצאי קיידאן בישראל, תל אביב, תשל"ז 1977 (בגרסה אינטרנטית באוסף ספרי היזכור של ספריית העיר ניו יורק)
קאסמירו

קאסמירו במדי ריאל מדריד, 2015
קרלוס אנריקה קאסמירו או בקיצור קאסמירו (בפורטוגזית: Carlos Henrique Casimiro; נולד ב-23 בפברואר 1992) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר האחורי במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים

קאסמירו נולד בסאו ז'וזה דוס קאמפוס שבברזיל. הוא התחיל את קריירת המשחק שלו בקבוצה הברזילאית סאו פאולו בגיל 11. הוא היה הקפטן של מחלקות הנוער של הקבוצה. באותה תקופה נקרא "קרלאו"("Carlão"), ההגייה הפורטוגזית של שמו הפרטי.
ב-25 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה בברזילייראו, בהפסד החוץ של קבוצתו לסאנטוס. באותה שנה, ב-15 באוגוסט, כבש את שערו הראשון בתיקו 2–2 נגד קרוזיירו.
ב-2012 זכה עם קבוצתו בגביע סודאמריקנה.
סגנון המשחק המתקל והתוקף של קאסמירו דומה לשני השחקנים שהם המודל לחיקוי שלו, הרנאנס וזינדין זידאן.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

בינואר 2013 הושאל לריאל מדריד, ושיחק רוב העונה במחלקת הנוער שלה, הקסטיליה, ששיחקה באותה עת בליגת המשנה. קאסמירו כבש שער אחד (נגד סבאדל) ב-15 הופעותיו בקסטיליה, והקבוצה הפכה לקבוצת הנוער החזקה בספרד.
ב-20 באפריל 2013, קאסמירו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, בניצחון 1–3 על ריאל בטיס.
ב-10 ביוני 2013 החתימה ריאל מדריד את קאסמירו לארבע שנים ושילמה תמורתו שישה מיליון אירו.
קאסמירו השתתף באופן פעיל במשחקי ההכנה לקראת עונת 2013/2014, במשחק ההכנה הראשון קסמירו נכנס במחצית וכבש את השער האחרון בניצחון 0–6 על בורנמות', ואילו במשחקו השני מול ליון, הקשר נכנס כמחליף בדקה ה-33, וכבש את שערו השני בקבוצה בדקה ה-83, שער שהשווה את התוצאה במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. במהלך העונה שימש קאסמירו בעיקר כשחקן ספסל. בסוף עונה זו זכתה ריאל מדריד בליגת האלופות.
קריירת מועדונים > פורטו

עם תחילת ההכנות לקראת עונת 2014/2015 קאסמירו התאמן מספר ימים עם ריאל מדריד, שהודיעה על השאלתו לפורטו למשך עונה שלמה, עם אופציית רכישה בסוף ההשאלה. בעונה זו הוא היה בורג מרכזי בהגעתה המפתיעה של פורטו לרבע גמר ליגת האלופות. בסך הכל הוא שותף ב-41 משחקים בכל המסגרות וכבש 4 שערים, ביניהם שער בבעיטה חופשית בניצחון הגדול 4–0 על פ.צ.בזל בשמינית גמר הצ'מפיונס.
קריירת מועדונים > החזרה לריאל מדריד

בעונת 2015/2016 חזר קאסמירו לריאל מדריד והתברג במהרה בהרכב הראשון של הקבוצה. ועם חזרתו הוארך חוזהו עד 2021. בתחילת העונה, תחת רפא בניטס הוא כמעט לא קיבל דקות, אך לאחר שזידאן מונה כמאמן הוא החל לתפוס את מקומו בקבוצה. ב-13 במרץ 2016 כבש את שערו הראשון בקריירה עבור הבלאנקוס, שער דרמטי בדקה ה-89 במשחק החוץ מול לאס פלמאס שסידר לקבוצתו ניצחון 2–1. בסיום העונה זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות בפעם השנייה בקריירה לאחר תיקו 1–1 מול היריבה העירונית אתלטיקו בגמר ב-120 דקות וניצחון בפנדלים.
בעונת 2016/17 מעמדו בקבוצה המשיך להתחזק, והוא היה לבורג מרכזי בזכייה של ריאל באליפות הראשונה שלה אחרי 5 שנים עם 4 שערים ב-25 הופעות. בנוסף, זכה עם הבלאנקוס פעם נוספת באליפות אירופה כשבגמר ליגת האלופות 2017 הבקיע את השער השני נגד יובנטוס במשחק שהסתיים בניצחונה של ריאל מדריד, 1–4. באוגוסט 2017 כבש בניצחון 2–1 על מנצ'סטר יונייטד בסופרקאפ האירופי. בעונה העוקבת רשם זכייה שלישית ברציפות בליגת האלופות ורביעית בחמש עונות בלבד.
בעונת 2019/20 זכה עם ריאל באליפות ספרד בפעם השנייה בקריירה.
ב-22 באוגוסט 2022 עבר קאסמירו למנצ'סטר יונייטד תמורת 72 מיליון אירו, וחתם על חוזה לארבע שנים. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר נכנס כמחליף בניצחון 0–1 על סאות'המפטון. ב-22 באוקטובר כבש את שער הבכורה בתיקו 1–1 נגד צ'לסי.
נבחרת ברזיל

בשנת 2011 השתתף באופן פעיל בנבחרת ברזיל עד גיל 20, שזכתה בגביע אמריקה הדרומית 2011 שנערך בפרו. קאסמירו כבש שלושה שערים בטורניר. קאסמירו שיחק את משחקו הרשמי בנבחרת הבוגרת כבר בגיל 19 ב-14 בספטמבר 2011 בשוויון 0–0 מול נבחרת ארגנטינה. הוא זומן לקופה אמריקה לשנת 2015 אך לא זכה לשחק.
במאי 2018 קאסמירו זומן למונדיאל ברוסיה, וערך את הופעתו הראשונה במונדיאל, ב-17 ביוני 2018, כאשר שיחק 60 דקות בשוויון 1–1 מול נבחרת שווייץ.
במאי 2019 זומן קאסמירו לטורניר הקופה אמריקה וזכה לכבוש שער בשלב הבתים מול נבחרת פרו, שער זה היה לשער הראשון של קאסמירו בנבחרת הבוגרת של ברזיל.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

גביע סודאמריקנה: 2012
אליפות ספרד (3): 2016/2017, 2019/2020, 2021/2022
גביע המלך: 2013/2014
הסופרקאפ הספרדי (3): 2017, 2020, 2021/2022
ליגת האלופות (5): 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2021/2022
הסופר קאפ האירופי (3): 2016, 2017, 2022
גביע העולם למועדונים (3): 2016, 2017, 2018
קופה אמריקה: 2019
הגביע האנגלי: 2023/24
גביע הפוטבול ליג: 2022/23
הנבחרת המצטיינת בקופה אמריקה: 2021
קארל פורמן

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1914 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  26 ביוני 1984 (בגיל 69) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  Theodore Roosevelt High School 
 צאצאים:  Jonathan Foreman, Amanda Foreman 
 פרסים והוקרה:  פרס ולנטין דייויס (1977)  פרס לורל לתסריטאות (1969)  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה (1961)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (1957)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
קארל פורמן (באנגלית: Carl Foreman;‏ 23 ביולי 1914 – 26 ביוני 1984) היה תסריטאי אמריקני אשר נרדף על ידי הממשל האמריקני בימי ציד המכשפות של הסנאטור ג'וזף מקארתי, אך עדיין הצליח ליצור תסריטים חשובים ומצליחים כ"בצהרי היום" ו"הגשר על הנהר קוואי".
חייו

פורמן נולד בשיקגו למשפחה יהודית מן המעמד הבינוני. כסטודנט בשנות ה-30 נתפס לאידאולוגיה הקומוניסטית, על רקע עליית הנאציזם בגרמניה והשפל הגדול בארצות הברית. פורמן הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בימי לימודיו, ולאחר סיום לימודיו עבר להוליווד, והחל לעבוד כתסריטאי.
בין 1941 ל-1942 היה מעורב בכתיבתם של שלושה סרטים, אך לאחר מכן התגייס, ושירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בסוף שנות הארבעים החל שוב בכתיבת תסריטים והפך לאחד מן התסריטאים המובילים בהוליווד, כאשר תסריטו לסרט "אלוף" (בכיכובו של קירק דאגלס) היה מועמד לפרס האוסקר בשנת 1949. ב-1950 כתב את התסריט לסרט "איש צעיר עם חצוצרה" גם כן בכיכובו של קירק דאגלס.
בשנת 1951 בעודו עוסק בהסרטת הסרט "בצהרי היום" זומן פורמן להופיע בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית. הוא העיד כי היה חבר במפלגה הקומוניסטית האמריקנית למשך כעשור בימי נעוריו, אך התפכח משהתבגר, ועזב את הפעילות במפלגה. כתוצאה מסירובו לנקוב בשמות של חבריו למפלגה, הוכתר כ"עד עוין" ונאסר עליו לעבוד עבור אולפני הסרטים הגדולים.
פורמן היה התסריטאי של בצהרי היום, סרט שנחשב כאלגוריה לתקופת "ציד המכשפות" של ג'וזף מקארתי. על אף ששימש כמפיק משנה לא קיבל על כך את הקרדיט בכותרות הסרט, אך הותר לו לקבל את הקרדיט עבור התסריט, אשר היה מועמד לפרס האוסקר. הסרט נחשב לקלאסיקה בסוגת המערבון ולאחד הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. זה היה הסרט האחרון שהותר לפורמן ליצור במשך שש שנים.
פורמן עזב את ארצות הברית לאנגליה שם המשיך ליצור תסריטים ולשלוח אותם להוליווד תחת שם בדוי. הישגו הגדול ביותר של פורמן לא נושא את שמו. בשנת 1956 היה שותף לתסריטאי נוסף ב"רשימה השחורה" לכתיבת התסריט לסרט "הגשר על הנהר קוואי" על פי ספרו של פייר בול. השניים אינם מופיעים ככותבי הסרט בכותרותיו, ולפיכך ניתן פרס האוסקר עבור התסריט לפייר בול. רק בשנת 1984 הכירה האקדמיה האמריקנית לקולנוע בתרומתו לסרט, והעניקה לו את הפרס לאחר מותו.
בנוסף להיותו תסריטאי עסק פורמן גם בהפקה. בשנת 1963 הפיק את הסרט האנטי מלחמתי "המנצחים", אשר צולם במלואו בבריטניה. בשנת 1965 מונה למנהל מכון הקולנוע הבריטי, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1970. בשנת 1971 קיבל את תואר האצולה CBE (אביר האימפריה הבריטית).
ב-1969 כתב והפיק את המערבון "זהב מק'קנה".
לקראת סוף חייו שב פורמן לארצות הברית, שם מת כתוצאה מגידול במוחו בשנת 1984 בביתו בשכונת בוורלי הילס. שני ילדיו נולדו בלונדון. בתו, אמנדה פורמן היא ביוגרפית ידועה, ובנו ג'ונתן פורמן הוא היסטוריון ומבקר קולנוע.
קארל פוסטל

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1769 Bechyně, צ'כיה 
 פטירה:  15 במרץ 1818 (בגיל 48) פראג 
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסני 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 חתימה:   
 
קארל פוסטל (בצ'כית: Karl Postl;‏ 9 בנובמבר 1769 – 15 במרץ 1818) היה צייר אוסטרי שעשה קריירה בפראג בתחילת המאה ה-19. הוא היה מדריך באקדמיה של פראג, וגם צייר תפאורות בתיאטרון. רוב עבודתו הייתה בתחום העיצוב הגרפי, אך קיימים כמה ציורים שיצר. חלקם נמצאים באוסף של הגלריה הלאומית בפראג. אנטונין מאנס היה תלמידו העיקרי.
ביוגרפיה

קארל נולד למשפחה של רוזן. הוא למד ציור ועיצוב גרפי באקדמיה בווינה.
בסוף המאה ה-18 הקים סטודיו בפראג. הוא קודם כמנהל הציור הראשון באקדמיה על ידי פטרונים צ'כים, אך בסוף העדפה ניתנה ליוזף ברגלר. מ-1806 עד 1817, קרל פוסטל לימד ציור נוף ורישום נוף גרפי באקדמיה בפראג.
תלמידיו כללו את יוזף סמברה, וינצ'נק מורשטדט, יוזף פרדריק זוטלר ואנטונין מאנס, האחרון הפך גם ליורש באקדמיה. לאחר מכן, מ-1804, עבד פוסטל כצייר תפאורות תיאטרליות בתיאטרון אסטייטס, שם הוחלף מאוחר יותר באנטונין מצ'ק.
עבודתו משלבת דפוסי קלאסיקה ורומנטיקה גם וינאית וצרפתית, בהשראת אמנים כמו קלוד לורן וניקולא פוסן. עבודת הנוף שלו התמקדה בדרך כלל בנופים פנורמיים של פראג, שהוצגו לעיתים קרובות באלבומים גרפיים. הוא היה גם פורטרט מיומן. הוא השתתף ביצירת גלויות עבור כמה עיירות ספא. ציוריו מוצגים בעיקר באוספים של הגלריה הלאומית והמוזיאון של פראג.
הוא נפטר בטרם עת משחפת. הוא נקבר בבית הקברות אולשאני בפראג.
הערות שוליים

↑  Naděžda Blažíčková-Horová, ed. 19th-Century Art in Bohema: (1790-1910) - Painting, Sculpture, Decorative Arts. Prague; National Gallery in Prague, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810606184205606  GND: 1034185985  ISNI: 0000 0000 6709 2692  NKC: jo2003186460  RKD: 64449  ULAN: 500076209  VIAF: 84152229   WorldCat (עם VIAF): 84152229
קארל סקליצ'קה

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1896 פראג 
 פטירה:  10 בדצמבר 1979 (בגיל 83) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הישג בולט:  מדליית זהב באולימפיאדת השחמט
 הדרגה הגבוהה ביותר:  שופט בינלאומי 
 מד כושר מרבי:  2606 (בשנת 1931)
 השכלה:  אוניברסיטת קארל בפראג 
 מקצוע נוסף:  עורך דין, איש צבא 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה, ארגנטינה
 
קארל סקליצ'קה (בצ'כית: (Karel Skalička (Carlos Skalicka;‏ 1 בנובמבר 1896 – 1979) היה שחמטאי צ'כי-ארגנטינאי.
סקליצ'קה השתתף בנבחרת צ'כיה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). נבחרת צ'כיה זכתה במקום הראשון וסקליצ'קה זכה איפוא במדליית זהב קבוצתית. בתחרויות לבודדים זכה במקום השלישי בשלב הבתים המוקדמים, וחלק מקום 21-31 בתחרות (ניצח: קארל הרומאדקה). בתחרות לאלוף העולם לבודדים זכה הרמניס מטיסונס.
בשנת 1923 ניצח סקליצ'קה בתחרות פראג. באותה שנה הגיע למקום השישי בברלין. בשנת 1924 חלק מקום 1-2 עם קארל הרומאדקה בתחרות פראג ובשנת 1924 חלק מקום 4-5 בתחרות פראג (ניצח: יאן שולץ). בשנת 1925 הגיע למקום השני, לאחר הרמניס מטיסונס בתחרות ברומליי. באותה שנה חלק מקום 2-3 בתחרות פראג.
בשנת 1926 חלק סקליצ'קה מקום 1-3 בתחרות פראג. בשנת 1927 חלק מקום 2-4 בפראג (ניצח: קארל הרומאדקה). בשנת 1929 חלק מקום 6-8 בתחרות פראג (ניצח: סאלו פלור). בשנת 1930 הגיע למקום השני, לאחר סאלו פלור בתחרות פראג. בשנת 1931/32 חלק מקום 3-5 בתחרות פראג (ניצח: אמיל ריכטר). בשנת 1932 הגיע למקום השני בפראג (ניצח: יוסף דוביאס). בשנת 1934 הגיע למקום העשירי בפראג (ניצח: קארל אופוצ'נסקי). בשנת 1935 הגיע למקום השלישי בפראג (ניצח: ייז'י פליקאן). בשנת 1936 הגיע למקום ה-16 בתחרות פודהבראדי (ניצח: סאלו פלור).
השתתפות באולימפיאדות

סקליצ'קה שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות:
באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +9 -2 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), על הישג זה (75%) קיבל סקליצ'קה מדליית זהב אישית ומדליית ארד קבוצתית.
באולימפיאדת השחמט 1933, האולימפיאדה החמישית שהתקיימה בפולקסטון, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +3 -2 =0. סקליצ'קה קיבל מדליית ארד קבוצתית.
באולימפיאדת השחמט 1939, האולימפיאדה השמינית שהתקיימה בבואנוס איירס, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +3 -4 =1.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, החליט סקליצ'קה, ביחד עם שחמטאים רבים אחרים להישאר בארגנטינה.
בשנת 1945 חלק מקום 2-5 ביחד עם רנה לטלייר, היינריך ריינהרט ומשה צ'רניאק בתחרות קילמס (ניצח: גדעון סטולברג). בשנת 1946 חלק מקום 1-2 עם רנה לטלייר, ואחריו מובשה פייגין, ייז'י פליקאן ועוד בתחרות בבואנוס איירס.
הערות שוליים

↑  Chess Olympiad: Paris 1924, Consolation Cup, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  Skalička, Karel - Men's Chess Olympiads,, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  4th Chess Olympiad: Prague 1931, Czechoslovakia,, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  5th Chess Olympiad: Folkestone 1933, Czechoslovakia,, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  8th Chess Olympiad: Buenos Aires 1939, Protectorate of Bohemia-Moravia,, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1239427514  ISNI: 0000 0003 7434 7552  LCCN: n87128006  NKC: mzk2003188007  NTA: 075045265  VIAF: 84551293   WorldCat (עם VIAF): 84551293