טרייסי לורדס
פרשת הפורנוגרפיה > החשיפה

במאי 1986, לאחר צאת הסרט השני של חברת הסרטים של לורדס, גילו רשויות החוק שהיא הייתה קטינה בזמן שהופיעה בסרטים ושהוליכה שולל את הקהל ואת מעסיקיה כדי לזכות בפרסום. לורדס נעצרה, ואיתה נעצרו גם הבעלים של הסוכנות שלה ושל חברת ההפקה שהפיקה את הסרטים שבהם השתתפה.
חשיפת הפרשה החמורה עלתה לתעשיית הפורנוגרפיה האמריקאית מיליוני דולרים, מאחר שהם חויבו על ידי הרשויות להסיר מהמדפים מאות אלפי עותקים של כל הסרטים והמגזינים הפורנוגרפיים שבהם הופיעה לורדס, כדי לא להסתכן בתביעה בגין הפצה של פורנוגרפיית ילדים. בספרה האוטוביוגרפי יצאה לורדס כנגד צביעותם של מפיקי הסרטים, וטענה שהרווח שהפיקו מהפרסום שהסקנדל זכה לו היה גדול יותר מההפסדים שנגרמו להם כתוצאה מהשמדת העותקים של סרטיה. בנוסף, היא ציינה שחשה מנוצלת על ידי כתבי העיתונות, שהשתמשו לצורך כתבותיהם בתמונות מצונזרות מתוך סרטיה הפורנוגרפיים.
נגד לורדס עצמה לא הוגש כתב אישום מאחר שהיא הייתה קטינה ולא הייתה מוסמכת לתת את הסכמתה לשדר תוכן מיני מול המצלמה, תמורת תשלום. לעומת זאת, הוגשו כתבי אישום נגד הסוכנים והמפיקים שהעסיקו אותה, ונגד עשרות אנשים שהיו מעורבים בסרטים שבהם השתתפה התנהלו חקירות והליכים משפטיים במשך שנים, אם כי, כאמור, היה ברור לכולם כי הם לא ידעו אודות גילה האמיתי של לורדס במהלך הקריירה שלה בפורנוגרפיה. בסופו של דבר, משרד המשפטים נאלץ לבטל את כתבי האישום לאחר שהתברר במהלך המשפט, למבוכתם, שהתעודה המזויפת שבה השתמשה לורדס כדי להערים על מפיקי הסרטים לא הייתה של רישיון נהיגה אלא דרכון אמריקאי שנשא את שם הבמה שלה, טרייסי לורדס.
בעקבות המקרה של לורדס, שהנחית מכה קשה על תעשיית הפורנוגרפיה, שונה החוק הפדרלי והוקשחו הדרישות ממפיקי הסרטים - המפיקים נדרשים מאז לקבל מכל המשתתפים בסרטיהם הוכחות אמיתיות בכתב לגבי גילם, עליהם לשמור אצלם תיעוד של כל המסמכים המוכיחים את גילם ולמנות "ממונה על הרשומות" (Custodian of Records) לצורך העניין, שיאמת את פרטי המסמכים ויאשר את השתתפותם. בנוסף, נקבע כי בראשית כל סרט יש לציין שכל המשתתפים בו הם מגיל 18 ומעלה ושאינו כולל בתוכו שום השתתפות של ילדים או קטינים, וכמו כן יש לציין את התאריכים המדויקים שבהם הופק הסרט ואת פרטיו של הממונה על הרשומות (שם ודרך ליצירת קשר).
גם הופעתיה של לורדס מחוץ לתעשיית הפורנוגרפיה באותה תקופה, עוררו סערה רבה עם חשיפת התרמית. המפורסמת מבין אותן הופעות היא הוידאו קליפ לשיר "Gimme Gimme Good Lovin'" של להקת המטאל Helix מ-1984, בגרסה ששודרה בערוץ פלייבוי ושקטעים ממנה הופיעו גם בפרק 26 של תוכנית הטלוויזיה האירוטית (פורנו רך) מאותו ערוץ, "כחול אלקטרי" (Electric Blue). הסרטון, שנוצר כפרודיה לתחרות מיס אמריקה של 1984 בה זכתה ונסה ויליאמס (אשר הצטלמה בעירום לצד לורדס עבור מגזין פנטהאוז), מציג מספר שחקניות פורנוגרפיה ידועות ובהן לורדס, שהופיעה תחת הכינוי "מיס ג'ורג'יה", כשהן טופלס. עם גילוי התרמית הסרטון בגרסה זו הפך פסול לשידור, ובמקומו משודרת כיום רק הגרסה השנייה, המצונזרת, שיועדה לשידורים בערוצי מיינסטרים כגון MTV ועלתה לאוויר עוד בטרם התפרסמה הפרשה.
הפרשה לא שללה מלורדס את הרישיון כשחקנית פורנוגרפית מאחר שכבר צברה קהל מעריצים והצלחה רבה. עם זאת, לאחר תום הפרשה היא השתתפה בפעם האחרונה בסרט פורנוגרפי אחד בלבד, שהופק לאחר יום הולדתה ה-18 (אותו חגגה בחשאי). הסרט, "טרייסי, אני אוהב אותך", הוא היחיד שניתן להשיגו באופן חוקי בארצות הברית מכיוון שבמהלך הפקת הסרט הייתה לורדס בגיל המינימלי המותר להשתתפות בסרט פורנוגרפי (אם כי הפקתו בפועל נעשתה בחשאיות והושלמה בטרם הפרשה עלתה לכותרות). עם זאת, סרטיה המוקדמים יותר ממשיכים להיות מופצים באופן לא חוקי באינטרנט. בחלק ממדינות אירופה, כגון גרמניה, סרטיה של לורדס בכל זאת נחשבים לחוקיים מאחר שהגיל המינימלי המותר בהן להשתתפות בפורנוגרפיה שונה (בגרמניה, לדוגמה, הגיל המינימלי הוא 16), אך עם חשיפת הפרשה דעך כוכבה של לורדס גם במדינות אלו. "טרייסי, אני אוהב אותך" הוא גם הסרט היחיד שהזכויות עליו היו בבעלותה המלאה; אך לאחר מעצרה, מכרה לורדס את הזכויות על הסרט תמורת סכום של 100,000 דולר. מהלך זה שלה הוביל לשמועות לא מאומתות לפיהן לורדס הייתה זו עצמה שפוצצה את הפרשה וחשפה את תרמיתה, כדי להגדיל את ערכו של הסרט, לזכות בחסינות מתביעה ולהפיק רווחים ממכירת הזכויות. לורדס הכחישה שמועות אלה באוטוביוגרפיה שלה, וסיפרה שמכרה את הזכויות על הסרט בשמחה משום שבאותה עת ניסתה להפוך לשחקנית רגילה ולהתנער מעברה הפורנוגרפי. כמו כן, כתבה שלא ידעה דבר על שמותיהם האמיתיים של אנשים בתעשייה, ולא היה לה כל מידע לספק ל-FBI. לדבריה, סוכני ה-FBI לא אהבו את חוסר יכולתה לספק להם את המידע שהם רצו וטענו שהם עקבו אחריה במשך שלוש שנים.
רשויות התביעה הצהירו שהיא הייתה קורבן של תעשייה מניפולטיבית. לורדס עצמה טענה כי סוממה והוכרחה לעשות מעשים שלא הסכימה להם, אולם, גורמים מתוך התעשייה דוגמת כוכבי הפורנוגרפיה רון ג'רמי, ג'ינג'ר לין, קריסטי קניון וטום ביירון, סיפרו שהמדובר בשקר - הם מעולם לא ראו אותה משתמשת בסמים וטענו שהיא הייתה מודעת באופן מלא למעשיה, גם אם בתור קטינה היא לא יכולה הייתה לתת את הסכמתה החוקית לכך. קניון, לדוגמה, שהייתה אחת מעמיתותיה לעבודה באותה תקופה, חיזקה טענה זו בהתייחסה לאוטוביוגרפיה של לורדס: "אני חושבת שהספר שלה היה יכול להיות נפלא, אלמלא העובדה שהיא משקרת לכל אורכו".
למרות שלורדס מתנערת מעברה בתעשיית הפורנוגרפיה ומביעה דעות שליליות כלפיו, היא לא מתכחשת להתרחשותו, ממשיכה להשתמש בשם הבמה שבחרה לעצמה בתור קטינה, ואף הפכה אותו לשמה הרשמי. היא כתבה בספרה: "בחרתי להפסיק ולברוח מזה. במקום זאת, אני מרגישה שניצחתי בכך ששיניתי את שמי הרשמי לטרייסי לורדס. זו מי שהייתי, וזו מי שאמשיך להיות". בראיון אצל אופרה וינפרי, ציינה שהיא אכן לא מנסה להתכחש לעברה: "גיליתי שאת יכולה לברוח, אבל את לא יכולה להסתתר", אמרה.