stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל שייקספיר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ריצ'רד ברייסוול
 הופק בידי:  ריצ'רד ברייסוול טוני ברייסוול אלאסדר פלינד צ'ארלס סטיל
 תסריט:  לורנס ריקרד בן וילבונד
 שחקנים ראשיים:  מתיו ביינטון סיימון פרנאבי מרתה האו-דאגלס ג'ים הוויק לורנס ריקרד בן וילבונד הלן מקרורי
 מוזיקה:  אנדרו יואיט 
 צילום:  לורי רוז 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BBC Films 
 חברה מפיצה:  סרטי ורטיגו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2015 
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 הכנסות:  968,534 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ביל שייקספיר (באנגלית: Bill) הוא סרט הרפתקאות קומי בריטי משנת 2015 בו משתתפים שחקני סדרות הטלוויזיה לילדים "Horrible Histories" ו-"Yonderland". את הסרט הפיקו Punk Cinema, Cowboy Films, ו-BBC Films. ב-18 בספטמבר 2015 יצא הסרט לאקרנית בממלכה המאוחדת בהפצת Vertigo Films. הסיפור הבדיוני הוא אודות ויליאם שייקספיר הצעיר שיוצא למצוא פרסום ותהילה בעיר הגדולה. את התסריט כתבו לורנס ריקרד ובן וילבונד, וביים ריצ'רד ברייסוול, שגם היה שותף להפקה יחד עם טוני ברייסוול, אלאסדר פלינד וצ'ארלס סטיל. ששת השחקנים הראשיים, שמגלמים כל אחד מספר דמויות שונות, הם מתיו ביינטון, מרתה האו-דאגלס, בן וילבונד, סיימון פרנאבי, ג'ים הוויק ולורנס ריקרד. הסרט קיבל תגובות חיוביות מהמבקרים, והרוויח 968,534 דולר ברחבי העולם. הסרט היה מועמד לפרס האיבנינג סטנדרד לסרט הקומדיה הטוב ביותר, ולפרס Into Film לסרט המשפחתי של השנה.
תקציר עלילה

הסרט "ביל שייקספיר" מתרחש ב"שנים האבודות" של שייקספיר, שהן תעלומה לחוקרים את התקופה בה הוא עזב כאלמוני את סטרטפורד על האייבון ועד שהתפרסם כמחזאי בלונדון. לפי התקציר הרשמי של הסרט, מסופר בו "הסיפור האמיתי" כיצד "נגן הלאוטה הכושל ביל שייקספיר עוזב את ביתו ומשפחתו כדי להגשים את חלומותיו. זהו סיפור של מלכים רצחניים, מרגלים, אהבות אבודות, ומזימה לפוצץ את המלכה אליזבת הראשונה". התסריטאי ריקרד מסביר עוד שזוהי גרסה שונה מאוד מהמשורר העתידי ש"ניסה הכל מריקוד בן זמנו ועד לנגן בלאוטה כחבר בלהקה. הוא מעולם לא מצא את ייעודו".
צוות השחקנים

ששת השחקנים שמככבים בסרט מגלמים כ-40 דמויות שונות, בדומה לסרטי מונטי פייתון.
מתיו ביינטון – ויליאם שייקספיר
מרתה האו-דאגלס – אן האת'וויי
בן וילבונד – פליפה השני, מלך ספרד
סיימון פרנאבי – חואן, רוזן קרוידון
ג'ים הוויק – גבריאל, כריסטופר מרלו
לורנס ריקרד – לופה, סר פרנסיס וולסינגהם
הלן מקרורי – המלכה אליזבת הראשונה
רופוס ג'ונס – סר וולטר ראלי
ג'סטין אדוארדס – סר פרנסיס דרייק
דמיאן לואיס – סר ריצ'רד הוקינס
דייוויד קראו – רמון
ג'ון הנרי פאלה – מיגל
ג'יימי דמטריו – סרג'יו
ריצ'רד אטוויל – סבי
הפקה

ב-13 במאי 2013 הכריזו BBC Films על הפקת הסרט יחד עם חברות ההפקה הבריטיות Punk Cinema ו-Cowboy Films.
שלב הצילומים החל ב-10 בפברואר 2014 באתרים באזור יורקשייר בהם קתדרלת יורק, סקיפטון קאסל, מרסק שעל הים, בולטום קאסל, וסלבי אבי. אתרי צילומים נוספים היו בסטאו סקול, Caroline Gardens Chapel בפקהאם שבלונדון, ובמוזיאון הפתוח Weald and Downland. סצנות הסיום צולמו בשייקספיר גלוב, שם הועלו לראשונה המחזות של שייקספיר.
פסקול

| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת אנדרו יואיט
 יצא לאור:  2015 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 הפקה:  ריצ'רד ברייסוול 
 
אנדרו יואיט כתב את המוזיקה לסרט. הקלטת הפסקול יצאה לאור ב-18 בספטמבר 2015 בחברת Varèse Sarabande.
פסקול > רשימת הרצועות

1593 – A Time Of War And Plague
Sir Richard Hawkins Is Captured
Bill Shakespeare And His Family
King Philip II Of Spain – Deuce Or Juice?
The First Fanfare
The Court Music Of Queen Elizabeth I
The Specialists And Walsingham The Spy
Bill Travels To That London
More Court Music
King Phil Sails To England
King Phil Lands In England
The Second Fanfare
Phil’s Catholic Lair
The Earl Of Croydon
Even More Court Music
Anne And Bill
Bill Pursued By Walsingham
Duelin’ Banjos
Phil Closes In On Christopher Marlowe
Marlowe’s Death
Marlowe’s Ghost
A Series Of Funny Misunderstandings – Bernard Hughes and Laurence Rickard
The Specialists And The Gunpowder Plot
Prologue To The Play
The Play Begins
The Final Sword Fight
Bill’s Final Speech To Anne
Mortal Coil
William Shakespeare
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצא |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס הקולנוע הבריטי של איבנינג סטנדרד | פרס הקומדיה | ריצ'רד ברייסוול לורנס ריקרד בן וילבונד | מועמדות |
| 2016 | פרס Into Film | סרט המשפחה של השנה | "ביל שייקספיר" | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "Bill (2015)". IMDb. 18 בספטמבר 2015. נבדק ב-3 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Bill (2015)". The Numbers. נבדק ב-4 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Stars of BBC's Horrible Histories to make Shakespeare comedy film". BBC Media Centre. bbc.co.uk. 13 במאי 2013. נבדק ב-18 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sharp, Richard (21 בפברואר 2014). "Helen McCrory cast in Horrible Histories movie 'Bill'". THN: Hollywood News. נבדק ב-21 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosser, Michael (18 בפברואר 2015). "Koch sets Bill release date". ScreenDaily.com. Screen International. נבדק ב-18 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shooting set to commence on Shakespeare comedy 'Bill' in February 2014". Screen Yorkshire. 28 בינואר 2014. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2014. נבדק ב-18 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Prior, David (18 בפברואר 2014). "Shakespeare comedy Bill begins filming at York Minster". Prolific North. נבדק ב-18 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jury, Louise (16 במאי 2014). "Bard film makes all the world a stage for Horrible Histories". London Evening Standard. נבדק ב-16 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Evening Standard British Film Awards - the contenders". Evening Standard (באנגלית). 13 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Polls". First News Live! (באנגלית). 13 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
אופטיקה

ערך זה עוסק בתחום בפיזיקה. אם התכוונתם לספר של הפיזיקאי אייזק ניוטון, ראו .
מיקוד קרני השמש דרך זכוכית מגדלת
אוֹפְּטִיקָה היא תחום בפיזיקה המתאר את התכונות וההתנהגות של האור, ואת יחסי הגומלין בין אור לחומר. האופטיקה נוכחת בחיי היום יום ומאפשרת לתאר ולהסביר תופעות אופטיות נפוצות ומוכרות כמו פעולת העין האנושית ועדשות המשקפיים והמצלמה, המראה, ההשתקפות, המיקרוסקופ והטלסקופ. תופעות רבות המתרחשות בטבע – כמו מראה הקשת בענן, פאטה מורגנה, ההילה סביב הירח או השמש, "כלבי השמש", ההבזק הירוק, ועוד – מקורן בתהליכים אופטיים.
תחום האופטיקה מוקדש בדרך כלל לתיאור התנהגות הקרינה על פני הספקטרום האלקטרומגנטי אשר כלולים בו האור הנראה, אור תת-אדום ואור על-סגול, וכן גם סוגים נוספים של קרינה אלקטרומגנטית כמו קרני רנטגן, קרינת מיקרוגל וגלי רדיו; לפיכך ניתן להתייחס לאופטיקה כאל תת-תחום של אלקטרומגנטיות. מספר תופעות אופטיות תלויות בטבעו הקוונטי של האור, ולפיכך תחומים מסוימים באופטיקה קשורים גם למכניקת הקוונטים.
עם זאת, אופטיקה, כתחום מחקר מדעי, נחשבת באופן כללי לנפרדת מקהילת המחקר הפיזיקלי; יש לה זהות משלה, עם עמותות וועידות מדעיות משלה. ההיבטים המדעיים גרידא של אופטיקה נקראים לעיתים מדע האופטיקה או אופטיקה פיזיקלית. תחום האופטיקה היישומית נקרא לעיתים הנדסה אופטית. הנדסה אופטית יישומית העוסקת במערכות תאורה נקראת הנדסת תאורה. לכל אחד מתחומי מחקר ועיסוק אלה יש יישומים משלו, מיומנויות טכניות נפרדות, מוקדי עניין שונים וקשרים מקצועיים נפרדים. בשל החשיבות הרבה של "מדע האור" ליישומים מעשיים, תחום מדע האופטיקה וההנדסה האופטית נוטים להיות מאוד רב-תחומיים. ניתן למצוא עיסוק במדע האופטיקה כחלק מתחומים רבים ושונים, כגון הנדסת חשמל, פיזיקה, רפואה, ועוד.
אטימולוגיה

מקור המילה היא מיוונית עתיקה: ops – עין, optikos – הקשור לראייה.
היסטוריה > ימי הביניים

ראשית מדע האופטיקה וחקר מדע האור בימי תור הזהב של האסלאם בימי הביניים; באותה העת, נעשו מחקרים של איבן סהל (Ibn Sahl) ואיבן אל-היית'ם (שכתב את ספר האופטיקה) על עדשות, מהות האור ותופעות אופטיות נוספות כמו הנפיצה, האור והצל, צבע האור בשקיעה, אשליית ההגדלה של השמש והירח הסמוכים לאופק, ליקוי החמה והקשת בענן. האור באותה תקופה נחשב לעשוי מחלקיקים.
היסטוריה > העת החדשה

במאה ה־18 ניתנו הסברים לתופעות רבות הקשורות לאור באמצעות התורה הגלית.
בתחילת המאה ה־20 התבסס עיקרון דואליות גל-חלקיק וההבנה כי האור הוא גם גל וגם חלקיק, כתלות בתופעה אותה חוקרים. במחצית השנייה של המאה ה־20 התפתחה האלקטרודינמיקה הקוונטית, אשר מסבירה באופן בסיסי יותר את מהות האור באמצעות שדות קוונטיים, ושימושית בעיקר בתדירויות גבוהות מאוד של האור (קרני גמא).
היסטוריה > התפיסה המדעית כיום

אם כן, כיום ידועות שלוש דרכים שבהן ניתן להציג את האור:
כקרן. כך הוא מתואר באופטיקה הגאומטרית.
כגל (גל אלקטרומגנטי). כך הוא מתואר באופטיקה הפיזיקלית.
כחלקיק (פוטון). כך הוא מתואר באופטיקה הקוונטית.
תופעה אופטית

תופעה אופטית היא תופעה שמקורה בתכונותיו של האור. בין התופעות האופטיות ניתן למנות:
שבירת אור
החזרה פנימית מלאה
שבירה כפולה
נפיצה
עקיפה
לזירה (הפקת קרינת לייזר)
התאבכות
קלאסית ומודרנית > אופטיקה קלאסית

אופטיקה קלאסית (או אופטיקה גאומטרית) היא תחום באופטיקה המתאר את התקדמות האור במונחים של קרני אור. קרני אור משנות כיוון בנקודות מגע בין שני תווכים שונים, והן עשויות להיות עקומות בתווך בו מקדם השבירה הוא פונקציה של המיקום. הקרן באופטיקה גאומטרית ניצבת לחזית הגל באופטיקה פיזיקלית.
קלאסית ומודרנית > אופטיקה קלאסית > נושאי עיסוק

שקיפות
שבירת אור
החזרת אור
החזרה מלאה
שבירה כפולה
עקיפה
פיזור אור
קיטוב (פולריזציה)
אופטיקת פורייה
עיקרון פרמה
עדשה
מראה
מנסרה
זכוכית מגדלת
התאבכות
מכשור אופטי
הטיית אור
קלאסית ומודרנית > אופטיקה מודרנית

אופטיקה מודרנית היא הכינוי המקובל לתחומי המחקר באופטיקה שנעשו פופולריים במהלך המאה ה־20. תחומי מחקר אלה נוגעים בדרך-כלל במאפיינים האלקטרומגנטיים והקוונטיים של האור, אולם הם כוללים גם נושאים אחרים.
קלאסית ומודרנית > אופטיקה מודרנית > נושאי עיסוק

אופטיקה קוונטית
לייזר
הולוגרפיה
מעבד אופטי
אופטיקה לא ליניארית
אופטיקה פיזיקלית
אופטיקת פורייה
אופטיקה של שכבות דקות
ננו-פוטוניקה
רדיומטריה
פוטומטריה
אופטיקת גבישים
אופטיקה סטטיסטית
אופטיקת פרנל
אופטיקה משתברת
אופטיקת גל מונחה
אופטיקה משולבת
מיקרו אופטיקה
תחומים משיקים

התחומים הבאים נוגעים במדע האופטיקה, או שמדע האופטיקה מהווה נדבך חשוב בהם:
איכות פני שטח (אופטיקה)
אלקטרואופטיקה
הנדסת תאורה
זיהוי תבניות
מדע החומרים
מעבד אופטי
מערכת הראייה האנושית
מערכות תקשורת אופטיות
סיב אופטי
עיבוד תמונה
פוטואלסטיות
צילום
קולורימטריה (מדע הצבעים)
תורת המידע
ראו גם

אור
עין אנושית
אופטומטריה
ביאורים

↑  ראו הרחבה בערכים: אור ופוטון.
הערות שוליים

↑  1.2: Electromagnetic Theory of Optics and Quantum Optics, Physics LibreTexts, ‏2021-11-22 (באנגלית)
↑  SPIE - the international society for optics and photonics, spie.org (באנגלית)
↑  Optica (formerly OSA), Optica.org
↑  ד"ר תמר עילם גינדין, בלשנות כלכלית: אופציות אופטימיות לראש השנה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2010
| תקשורת אופטית |
| --- | --- | --- |
| משדר אופטי | לייזר • דיודת לייזר • LED • אור |  |
| תווך שידור | סיב אופטי • מוליך גל • אוויר • ואקום |  |
| מקלט אופטי | פוטודיודה • חיישן |  |
| רכיבי תקשורת אופטית | מגבר אופטי • מעבד אופטי • מתג אופטי • מצמד סיבים אופטיים • מנחת אופטי • מערך מוליכי גל • WDM • מסנן אופטי |  |
| שימושי תקשורת אופטית | תקשורת מבוססת סיב אופטי • הליוגרף • סמפור • מנורת איתות • פוטופון • מיקרופון לייזר |  |
אופטיקה • פוטוניקה • ננופוטוניקה • אלקטרואופטיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548411505171  BnF: cb11976012r (data)  GND: 4043650-0  LCCN: sh85095181  NDL: 00566143  NKC: ph115599
סטראבון

ערך זה עוסק בפילוסוף היווני  או . אם התכוונתם לקונסול הרומי סטראבו, ראו .
| --- | --- |
סטראבון – תחריט מהמאה ה-16
סטראבון – תחריט מהמאה ה-16
 לידה:  64 לפנה"ס Amasia, פונטוס 
 פטירה:  23  (בגיל 86 בערך) Amasia, האימפריה הרומית 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה, היסטוריה
 מקום מגורים:  פונטוס, רומא
 תרומות עיקריות
 ספרו ההיסטורי הגדול – לא שרד. ספרו גאוגרפיקה – שרד כמעט בשלמותו.
 
סְטְרָאבּוֹן (ביוונית: Στράβων, ידוע יותר בשמו הלטיני סְטְרָאבּוֹ (Strabo); סביבות 64 לפנה"ס – אחרי 21 לספירה), היה מלומד יווני יליד פונטוס, שכתב היסטוריה וגאוגרפיה. החיבור הגאוגרפי שלו שׂרד עד ימינו, והוא אחת מהיצירות הגאוגרפיות הגדולות והחשובות של העת העתיקה בכלל.
חייו

סטראבון היה גאוגרף יווני. הוא נולד ב-64 לפנה"ס לערך למשפחה מבוססת מאמסיה שבפונטוס. משפחתו של סטראבון מצד אמו השתייכה לעילית המקומית, ותפסה מקום בולט בפוליטיקה של פונטוס לפחות מימי מיתרידטס החמישי ובתקופה הסוערת של מיתירדטס אופטור השישי. ילדותו ונעוריו עברו עליו במקביל למלחמת האזרחים שהביאה לסופה של הרפובליקה הרומית, וחייו הפעילים עברו תחת שלטון אוגוסטוס ובשנים הראשונות של טיבריוס.
סטראבון למד תחת כמה מורים בולטים בהתמחויות שונות. כאשר היה צעיר למד דקדוק ורטוריקה, והוא מציין בספרו כי למד בקאריה מפי אריסטודמוס, רטוריקן יווני והמייסד של שני בתי-ספר לרטוריקה ודקדוק. לאחר לימודיו חזר סטראבון לרומא שם למד מפי טירניון דקדוק וגאוגרפיה. מורו השלישי והאחרון היה אליוס גאלוס, פילוסוף רומאי. אחר כך למד פילוסופיה גם אצל קסינרכוס מסלווקיה, הפילוסוף הנודד. סטראבון כתב בספרו כי למד גם את הפילוסופיה של אריסטו מפי פויתאס של צידון שאחר כך הפך לפילוסוף סטואי. הוא למד גאומטריה ואסטרונומיה מתוך המחשבה ששני התחומים חיוניים לעיסוק הגאוגרפי. פרט לכך היה מעריץ נלהב של שירת הומרוס.
סטראבון בילה חלק ניכר מחייו במסעות. הוא עבר בחלקים נרחבים של אסיה הקטנה, ביקר בקורינתוס (ומן הסתם באתרים אחרים ביוון) בשנת 29 לפני הספירה, וחמש שנים לאחר מכן יצא למסע במעלה הנילוס.
תאריך מותו אינו ידוע. בגאוגרפיה שלו הוא מזכיר את מותו של יובה השני מלך מאורטניה, שאירע בשנת 23 לספירה, ולפיכך ברור שהמשיך לחיות לפחות זמן קצר לאחר מכן. מקום מותו אף הוא אינו ידוע, אך כפי הנראה הלך לעולמו בעיר מולדתו אמסיה או ברומא.
מחקריו

מפעל חייו כלל כתיבה היסטורית וגאוגרפית. כתביו ההיסטוריים אבדו, בעוד שיצירתו הגאוגרפית שׂרדה כמעט בשלמותה. סטראבון עצמו הגדיר את יצירתו כמלאכת-ענק (קוֹלוֹסוּרגיה, κολοσσουργία), בהתייחסו גם להיקפה הכמותי וגם למגוון התוכני. בעבר נטו חוקרים והיסטוריונים לראות ביצירה חיבור אנציקלופדי, ולא ייחסו חשיבות להקשר הכללי שלו. בדור האחרון חל שינוי בגישה של החוקרים וכעת בעת קריאת ספריו של סטראבון ישנה התעניינות בקשר שבין גאוגרפיה, פוליטיקה, תעמולה ועוד.
מחקריו > היסטוריה

בחיבורו ההיסטורי (Historica Hypomnemata, "רשימות היסטוריות") עסק סטראבון בהיסטוריה של רומא משנת 144 לפני הספירה ועד ראשית הפרינקיפאט. כנראה שבזמן הכתיבה שהה בעיקר ברומא, לפחות עד שנת 31 לפני הספירה. החיבור ההיסטורי התפרסם ב-20 לפני הספירה לערך. מתוך חיבור זה, בן 47 הספרים, שׂרדו רק קטעים מועטים, ביניהם כמה הפניות ב"גאוגרפיקה", 3 קטעים בביוגרפיות של פלוטרכוס ו-11 קטעים ב"קדמוניות היהודים" ליוסף בן מתתיהו.
על אף מוצאו היווני, גישתו ההיסטורית של סטראבון לרומא אוהדת ביותר. בכתביו הביע הערכה לשיטת השלטון האימפריאלית וליעילות של שלטון יחיד. כאשר הוא מתאר את השיעבוד של מולדתו פונטוס הוא אינו מראה רגשות. לטעמו, איבוד העצמאות הוא מחיר שכדאי לשלם עבור סדר וממשלה טובה. בסקירת המצב בפונטוס מציג סטראבון את המורכבות של המצב הפוליטי באזור תחת שלטון רומא. המושלים הרומים לאחר פומפיוס יצרו חטיבות חדשות, במקרים מסוימים תוך מינוי שליטים ומלכים, נתנו אוטונומיה או חירות מלאה לאחדים ושמרו מקומות אחרים תחת שלטון רומי ישיר. שינויי השלטון בערים שונות משקפים גם את גורלה הכללי של פונטוס.
מחקריו > גאוגרפיה

החיבור הגאוגרפי של סטראבון, "גאוגרפיקה" (מילולית: גאוגרפיה), שׂרד כמעט בשלמותו ולכן הוא מוכר היום בעיקר כגאוגרף. עם זאת, גם הגאוגרפיה שלו משמרת פרטים רבים המשמשים את המחקר ההיסטורי. הגאוגרפיה מחולקת לשבעה עשר ספרים לפי חלוקה אזורית. סטראבון התבסס בכתיבתו על התרשמות אישית במהלך מסעותיו וטיוליו הנרחבים, ובמקרים אחרים התבסס על מקורות כתובים. במקומות שונים מצטט סטראבון מגוון רחב של משוררים ומחזאים, ובייחוד את אוריפידס.
מתוך שבעה-עשׂר הספרים של הגאוגרפיה שׂרדו שישה-עשׂר בשלמותם, והספר השביעי באופן חלקי. שני הספרים הראשונים היוו מבוא מתודולוגי, ועסקו בגישות שונות לגאוגרפיה, ובייחוד בביקורת חריפה על הגאוגרף בן המאה השלישית לפני הספירה ארטוסתנס. הספר השלישי מתאר את חצי-האי האיברי והאיים הבלאריים. הספר הרביעי מתאר את גאליה. ספרים 5–6 עוסקים באיטליה ובסיציליה. ספר 7 עוסק בעמים הברבריים של אירופה (גרמנים, סקיתים ואחרים). ספרים 8–10 מתארים את יוון האירופית. ספר 11 מוקדש לאסיה "הגדולה" (מהרי הטאורוס מזרחה) וספרים 12–14 לאסיה הקטנה. ספר 15 מוקדש להודו, וספרים 16–17 ללבנט, מצרים וצפון-אפריקה.
בגאוגרפיה שלו התייחס סטראבון לגבולות בין מדינות או מחוזות, למרחקים בין עיר לעיר, ופירט גם את הפעילות החקלאית והתעשייתית העיקרית בכל מקום, את החוקים הפוליטיים, מאפיינים תרבותיים ומנהגים דתיים. בנוסף כלל פרקים שעסקו בהיסטוריה של מדינות וערים, הנסיבות בהן הוקמו, מיתוסים ואגדות שנקשרו בהן, מלחמות שניהלו ואישים מפורסמים שחיו בהן. כמו כן כוללים הספרים מידע בוטני וזואולוגי רב.
על אף שהרבה מהמידע המובא בגאוגרפיה מתייחס לתקופות מוקדמות יותר, ניכרות גם התייחסויות רבות למצב בהווה, תחת שלטונם של אוגוסטוס וטיבריוס. דגש מיוחד מושׂם על תקופת טיבריוס, ומכאן ניתן להסיק שהגאוגרפיה נכתבה בתקופה זו, או לפחות עברה עריכה מקיפה.
מהדורות ותרגומים של ספרו

Strabo, Geography. Edited and translated by Horace L. Jones. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press and London, William Heinemann, 1917-32. Digitized copy in: LacusCurtiius.
The Geography of Strabo. Literally translated, with notes, in three volumes by H. C. Hamilton and W. Falconer. London. George Bell & Sons. 1903. Digitized copy in: Perseus.
לקריאה נוספת

M. Stern (מנחם שטרן), Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, XLII. Strabo of Amaseia, pp. 261-315.
Dueck, Daniela. Strabo of Amasia: a Greek Man of Letters in Augustan Rome London, Routledge, 2000.
"Strabo" in: Hornblower, Simon, and Antony Spawforth. The Oxford classical dictionary. Oxford and New York, Oxford University Press, 1996 (3rd edition).
Pothecary, Sarah. "Strabo, the Tiberian Author: Past, Present and Silence in Strabo's 'Geography'." Mnemosyne 55 (2002), pp. 387-438.
Pothecary, Sarah. "The Chambers of the Dead and the Gates of Darkness: A Glimmer of Political Criticism in Strabo’s Geography." .Mnemosyne 62 (2009), pp. 206-220.
Bezalel Bar-Kochva (בצלאל בר כוכבא), The Image of the Jews in Greek Literature: The Hellenistic Period, University of California Press 2010, Appendix: The God of Moses in Strabo, by Ivor Ludlam, pp. 525-541.
מנחם שטרן, מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים תשנ"א (1991); חלק חמישי: היהודים בספרות היוונית והרומית; אהדה ושנאת ישראל: דברי סטראבון על היהודים, עמ' 444-422.
בצלאל בר כוכבא, 'היהדות של משה' והיהדות של ימי הבית השני האתנוגרפיה היהודית של סטראבון, תרביץ, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, כרך סו, חוברת ג, ניסן-סיון תשנ"ז, עמ' 297–336.
איוור לודלם, אלוהי משה אצל סטראבון, תרביץ, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, כרך סו, חוברת ג, ניסן-סיון תשנ"ז, עמ' 349-337.
ג'נין גרופלו

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1964 (בת 60) ניוטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Janeane Ingrid Garofalo 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  מכללת פרובידנס  תיכון מדיסון  James E. Taylor High School 
 בן או בת זוג:  Robert Cohen (1992–2012) 
 פרסים והוקרה:  פרס המלך הוא עירום (2001) 
 http://janeanegarofalo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
גרופלו
ג'נין גרופלו (באנגלית: Janeane Garofalo; נולדה ב-28 בספטמבר 1964) היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית, סטנדאפיסטית, מגישת רדיו ופעילה פוליטית אמריקאית.
ביוגרפיה

גרופלו נולדה בניוטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. היא בִּתם של קרמיין וג'ואן גרופלו. אימה נפטרה מסרטן כשג'נין הייתה בת 24. בזמן שלמדה היסטוריה בקולג', השתתפה גרופלו בתחרות כישרונות שאורגנה בידי רשת הכבלים Showtime, בה זכתה בתואר "האדם הכי מצחיק ברוד איילנד". הגימיק המקורי שלה היה לקרוא את דבריה מכף ידה. גרופלו, שחלמה להגיע להיות בצוות הכותבים של תוכנית הלילה עם דייוויד לטרמן, הפכה לסטנדאפיסטית מקצועית עם סיומה את הקולג' עם תואר בהיסטוריה ובמחקר אמריקני.
קריירת הבידור > קומדיה

גרופלו התחילה את הקריירה שלה בסטנד-אפ בסוף שנות ה-80. הופעתה תאמה בדרך-כלל את סגנון התקופה, במשקפיה השחורים העבים ובשערה המרושל. היא נהגה לצחוק על תרבות פופולרית ועל הלחצים המופעלים על נשים בידי דימוי הגוף התקשורתי.
גרופלו מתארת עצמה כפסימיסטית: "אני מניחה שאני פשוט מעדיפה לראות את הצד הרע בדברים. הכוס היא תמיד חצי ריקה. וסדוקה. והרגע נחתכה לי השפה בגללה. ונשברה לי שן".
גרופלו והקומיקאי מארק מארון עזרו בארגון מופע הסטנד-אפ השבועי האלטרנטיבי "Eating It", עם צוות שונה בכל שבוע, שהציג במשך שנים ב-Luna Longue בניו יורק עד לסגירתו של הבר. גרופלו ומרון עבדו ביחד לאחר מכן, בהקמת רשת רדיו ליברלי.
באפריל 2004 נבחרה גרופלו במקום ה-99 ברשימת קומדי סנטרל 100, רשימת 100 הסטנד-אפיסטים הטובים של כל הזמנים.
קריירת הבידור > טלוויזיה

תחילת הקריירה הטלוויזיונית של גרופלו הייתה בתוכנית "המופע של בן סטילר" ב-1992, בה שיחקה לצידם של חבריה הוותיקים בן סטילר, בוב אודנקירק, אנדי דיק ודייוויד קרוס. על הסט של הסדרה קיבלה את ההצעה לתפקידה בתור פולה בסדרה "המופע של לארי סנדרס", תפקיד שזיכה אותה בשתי מועמדויות לפרסי אמי בשנים 1996 ו-1997. בשנת 1993 שיחקה את דמותה של אשת קופולה במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין.
לאחר ביטולה של "המופע של בן סטילר", הצטרפה גרופלו לצוות של סאטרדיי נייט לייב בעונת 1994–1995. בתחילת עבודתה בתוכנית, היא כינתה בראיון את ההומור של שותפה לסדרה אדם סנדלר "ילדותי". כותבי הסדרה הביעו חוסר שביעות רצון מגישתה השלילית של גרופלו כלפי הסדרה. לדבריהם, גרופלו הייתה חסרת ביטחון ובקושי שיתפה פעולה בכתיבת מערכונים. בינואר 1995 היא עזבה את הסדרה, באמצע העונה, לאחר שהשתתפה בה במשך חצי שנה בלבד.
לגרופלו הוצעו תפקידים רבים בטלוויזיה, ביניהם התפקיד של מוניקה בסדרה המצליחה "חברים" (שהוצע לה ראשונה), אולם היא סירבה לרובם. שני פיילוטים לסדרות טלוויזיה בכיכובה של גרופלו לא זכו להמשך.
במהלך 2005–2006 התארחה גרופלו מספר פעמים בסדרה "הבית הלבן" בתור לואיז ת'ורנטון.
ב-2009 שיחקה גרופלו בעונה השביעית של הסדרה 24 בתור מומחית מחשב של ה-FBI.
היא גם הופיעה הופעת אורח כעצמה במשפחת סימפסון.
קריירת הבידור > קולנוע

בשנת 1995 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הקומי "ביי לאהבה", לצד רנדי קווייד. בשנת 1996 כיכבה גרופלו בסרט "על גברים, נשים וחיות אחרות" לצידה של אומה תורמן. בסרט גילמה גרופלו שדרנית רדיו אינטליגנטית המבקשת משכנתה הדוגמנית הטיפשה (ת'ורמן) שתתחזה אליה כדי לעזור לה לכבוש את ליבו של בחור המאזין לתוכנית הרדיו שלה. הסרט, שהיה במקור סרט עצמאי, הפך לסרט אולפן מצליח כשנבחרה ת'ורמן לגלם את תפקיד הדוגמנית. גרופלו מוחה כנגד הסרט הזה עד היום, בטענתה שהוא אנטי-פמיניסטי.
בעקבות הצלחת הסרט, הציע הבמאי קמרון קרואו לגרופלו את התפקיד הנשי הראשי בסרט ג'רי מגווייר, בתנאי שתשיל ממשקלה. היא אמנם עשתה זאת, רק כדי לגלות שהשחקנית רנה זלווגר זכתה בתפקיד המצליח.
במהלך שנות ה-90 הופיעה גרופלו בשלל סרטים בתפקידים ראשיים ובהופעות קצרות, ביניהם דוגמה, האיש החסר, רומי ומישל - פגישת מחזור, מציאות נושכת, הימור משפחתי וכייבל גאי.
בשנת 2009 שיחקה בסרט הרומנטי "אהבה כואבת" לצד קארי-אן מוס ובקומדיה "לידה כואבת". בשנת 2014 גילמה את ליילה בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "מדריך החברות לגירושין" ברשת בראבו. בשנת 2017 שיחקה בקומדיה "Speech & Debate" לצד ונדי מקלנדון-קובי.
בשנת 2019 שיחקה בסרט "בואו איך שאתם" את דמותה של ליז.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הדרמה "לב ההחלטה" (אנ') מאת הבמאי אוסטין סטארק. באותה שנה שיחק בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו. בהמשך, החלה לשחק בעונתה השביעית של הסדרה "יאנגר" מבית פרמאונט+, בתפקיד של קאס, דיקנית בקולג' לאמנויות.
בשנת 2022 שיחקה לצדה של אנה גאן בסרט המתח "The Apology" על אלכוהוליסטית בגמילה אשר מתכוננת לארח את חגיגת חג המולד של משפחתה, עשרים שנה לאחר היעלמות בתה.
קריירת הבידור > רדיו

בסוף מרץ 2004 החלה גרופלו להנחות תוכנית רדיו אמריקנית בשם "The Majority Report", לצידו של סאם סדר. גרופלו אמרה פעם ששידור ברדיו הוא אחד ממטרותיה.
תוכנית זו שימשה, בין השאר, את גרופלו להבעת דעותיה הנחרצות: גרופלו היא ליברלית, פמיניסטית ופציפיסטית באופן מוצהר. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר התבטאה גרופלו "מי חשב שאני אכעס בשם המדינה שלי? אני רגילה לכעוס על המדינה שלי".
ב-21 ביולי 2006 פרשה גרופלו מהנחיית תוכנית הרדיו.
חני דינור

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1963 (בת 61) ישראלכפר סבא, ישראל
 שם לידה:  חנה גולדברג
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1980–1981 1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  זמרת, פסיכולוגית
 סוגה:  רוק, פופ, זמר עברי, שירי ילדים
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה
 חברת תקליטים:  NMC
 
חני דינור באירוע "שבתרבות" בקריית אונו עם אבי בטלהיים
חני דינור בהופעה בקריית אונו עם רמי הראל
חני דִינוּר (נולדה ב-11 באוקטובר 1963) היא זמרת ופסיכולוגית חינוכית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בכפר סבא בשם חנה גולדברג. בגיל 8 החלה לימודי נגינה בפסנתר קלאסי בקונסרבטוריון העירוני. הלימודים נמשכו עשר שנים ובמהלכם זכתה דינור במקום הראשון בתחרות כישרונות צעירים. בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. התמחתה בפסיכולוגיה חינוכית.
דיסקוגרפיה

חני דינור (1990, תקליטור שדרים אלבום גנוז)
בשקט בשקט (1994)
רדיו גן (1997)
עד קצה הבהירות (1998)
חלומות נעימים - עם הפסיכולוג פרופ' גיורא קינן (2003)
כבה השמש שיקד - משירי פואה גרינשפון - עם רמי הראל ויגאל מזרחי (2004)
פסיפס של אהבה - עם רמי הראל (2005)
עד מתי (2012)
משוררים בדואט (2013)
עכשיו נאהב (2016)
שבטיא (2018)
הערות שוליים

↑  חנה דינור בפנקס הפסיכולוגים
↑  חני דינור באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
↑  חני דינור, ‏חני דינור כועסת: "אני לא מתפשטת!", באתר ‏מאקו‏, 28 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299300805171  ISNI: 0000 0000 4878 8520  LCCN: no2007012250  MusicBrainz: cfd3d55e-ca81-4e26-b781-c4a5f8b47ddd  VIAF: 31766219   WorldCat (עם VIAF): 31766219