stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנאמה

ערך זה עוסק בבירת בחריין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מרכז העיר
 מדינה:  בחריין בחריין
 מחוז:  מחוז הבירה (בחריין) מחוז הבירה
 תאריך ייסוד:  1345
 שטח:  30 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  297,502 (2012)
  ‑ במטרופולין:  329,510 (2010)
  ‑ צפיפות:  5,304 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  26°14′10″N 50°34′59″E﻿ / ﻿26.236111°N 50.583056°E﻿ / 26.236111; 50.583056
 www.capital.gov.bh
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בחריין מוגדלת) מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןמנאמה(למפת בחריין רגילה) מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןמנאמה   (למפת מנאמה מוגדלת) מנאמה(למפת מנאמה רגילה) מנאמה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מנאמה (בערבית: المنامة - אל-מנאמה) היא בירת מדינת האיים בחריין שבמפרץ הפרסי. מנאמה שוכנת בפינה הצפון־מזרחית של האי בחריין (הידוע גם בשם "אל-אוואל"), והיא העיר הגדולה ביותר בבחריין עם אוכלוסייה משוערת של כ-200,000 תושבים. כמרכז מסחרי חשוב במפרץ הפרסי, מנאמה היא בית לאוכלוסייה מאוד מגוונת.
היסטוריה

מנאמה מוזכרת בכתבים מוסלמיים החל מ-1345. הפורטוגזים השתלטו עליה ב-1521 ואז הפרסים ב-1602. מאז 1783 נמצאת מנאמה בשלטון רצוף (למעט פסקי זמן קצרים) של שושלת אל ח'ליפה. מנאמה הוכרזה נמל חופשי ב-1958, וב-1971 הפכה לבירת בחריין העצמאית.
כלכלה

מנאמה היא המוקד של כלכלת בחריין. אף על פי שחשיבות הנפט ירדה בשנים האחרונות עקב כילוי המאגרים וצמיחת תעשיות אחרות, היא עדיין המנוע העיקרי בכלכלה המקומית. תעשיות כבדות (כדוגמת התכת אלומיניום ותיקון ספינות), בנקאות ושירותים פיננסיים ותיירות הם ענפים כלכליים שצמחו לאחרונה. כמה חברות רב לאומיות מחזיקות משרדים ומתקנים במנאמה ומחוצה לה. התעשייה המרכזית במנאמה עצמה היא השירותים הפיננסיים עם למעלה ממאתיים מכונים פיננסיים ובנקים במחוז העסקים המרכזי ובאזור הדיפלומטי של העיר. מנאמה היא בסיס פיננסי של אזור המפרץ הפרסי ומרכז של בנקאות אסלאמית.
בעיר ממוקמים מספר מרכזי קניות גדולים. בקניון Seef Mall מבקרים כ-25 אלף לקוחות ביום.
תחבורה

את מנאמה משרת נמל התעופה הבינלאומי בחריין המצוי על האי אל-מוחרק והמחובר בגשר למנאמה. הנמל נמצא במרחק מוערך של 7 קילומטרים מאזור העסקים של העיר. מיקומו האסטרטגי של הנמל, בין השווקים הגדולים של המפרץ הפרסי בערב הסעודית ואיראן, הפכוהו לאחד הגדולים באזור והוא מקושר ליעדים בינלאומיים חשובים באירופה, אסיה, אפריקה וצפון אמריקה.
חינוך

במנאמה יש מבחר גדול של אוניברסיטאות, קולג'ים ובתי ספר. ביניהם אוניברסיטת המפרץ הערבי, האוניברסיטה הערבית הפתוחה, אוניברסיטת דלמון ועוד.
שלטון

אל-מנאמה הייתה אחת משתים-עשרה המועצות האזוריות של בחריין, וכיום, בעקבות חלוקה מחדש של הממלכה שנעשתה ב-2002, היא ב"אזור הממשל" של הבירה.
תרבות

בשנת 1988 נפתח בעיר המוזיאון הלאומי של בחריין הכולל ממצאים ארכאולוגיים ואתנוגרפיים מהאי כולל ממצאים מתרבות דילמון.
ערים תאומות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרשות הפלסטינית בית סאחור, הרשות הפלסטינית (מ־1990)
מרדכי ספקטור

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1858 אומן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 במרץ 1925 (בגיל 66) ניו יורק, ארצות הברית 
 שפות היצירה:  יידיש 
 תקופת הפעילות:  מ-1883
 
מרדכי סְפֶּקטוֹר (ביידיש: ספּעקטאָר; 5 במאי 1858 או א' באייר תרי"ח, אומן, פלך קייב, רוסיה (אוקראינה) – 15 במרץ 1925, ניו יורק) היה סופר יידיש, עורך ומתרגם. היה מעורב גם בראשיתה של הספרות העברית החדשה.
קורות חיים

ספקטור נולד בשנת 1858 בעיירה אוּמַן שבפלך קייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה) למשפחה של חסידים, אבל למד דווקא בבית ספר חקלאי בעיר. בנעוריו עזב את הבית ונדד בערי אוקראינה, הגיע לעיר ז'יטומיר והחל לימודיו בבית המדרש לרבנים שבעיר. תוך לימודי הרבנות שלו נתפס להשכלה ולחילוניות, ולספרות היידיש והרוסית. בשנת 1883 נדפס סיפורו הראשון (סיפור בהמשכים, כנהוג אז בעיתונות היידיש): "רומן בלי שם", בשבועון "יידישע פאלקסבלאט" ('עלון יהודי עממי'), שהופיע בסנקט פטרבורג בעריכתו של אלכסנדר צדרבוים (אר"ז). צדרבוים התרשם מאוד מיכולתו של הצעיר ספקטור והזמין אותו להשתתף בעריכת השבועון.
בשנת 1887 יצא ספקטור לפולין הרוסית והשתקע בוורשה. בוורשה התמסר לכתיבה ובעיקר לעריכה והוציא מאספי ספרות יידיש שונים. הוא עבד עם י"ל פרץ, ובשנת 1894 הוציאו במשותף כתב עת ספרותי. ספקטור קנה לו שם של אישיות משפיעה על הנוער היהודי שנהר מהעיירות אל הערים הגדולות, נטש את המסורת וניסה להשתלב בחיים החדשים במזרח אירופה. הוא הפך לדמות מדריכה לצעירי סופרי היידיש של סוף המאה, ובהם גם שלום עליכם.
במלחמת העולם הראשונה עבר לאודסה, ועבר שם את השנים הקשות של המלחמה ושל המהפכה. שנים שבהן סבל מצרות רבות, רעב, מחסור ומחלות. בשנת 1921 היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. שם התמנה עם הגיעו לעורך יומון היידיש הגדול "יידישעס טאגעבלאט". ספקטור כתב ופרסם כארבעים שנה. ספריו היו מאוד אהובים על קהל הקוראים וזכו לתפוצה מאוד נרחבת. הוא ראה בספרות היפה אמצעי חינוכי בידורי מהמעלה הראשונה, ואהב את המוני קוראיו.
ספקטור נפטר בניו יורק בשנת 1925. אלמנתו בתיה (שהייתה גם גיסתו של דוד פינסקי) נפטרה ב-1949 בתל אביב.
מרדכי ספקטור היה גם מעורב בספרות העברית החדשה. סיפור חייו נתרחש במחוזות ילדותו וגידולו של ח"נ ביאליק, ואכן תרגם ביאליק כמה מסיפוריו בעילום שם, ואף ערך מתרגומיו. ספרו "סיפורים וציורים" תורגם לעברית בידי א"נ גנסין, וכן תרגם גנסין מסיפורי הילדים שלו. ספרו "המוז'יק היהודי", כלומר האכר היהודי, הוא מעין ספר חזוני על ההתיישבות החקלאית היהודית בארץ.
אף על פי כן נשארה יצירתו חתומה בפני הקורא העברי עד היום. ספקטור פרסם כמאה כרכים של סיפורים, מעשיות, רומנים, רשימות, אוטוביוגרפיה, וסיפורי ילדים, אך לעברית תורגם רק ספר אחד וסיפורים בודדים.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אוטוביוגרפיה:
מיין לעבן, 3 כרכים, ורשה: אחיספר, 1927. (התוכן: חלק א: קינדעריאָרן [שנות ילדות]; חלק ב: יוגנטיאָרן [שנות בחרות]; חלק ג: וואָס מיין אויג האָט געזען [מה שראתה עיני])
ספריו > בתרגום עברי

ספורים וציורים; תרגום: א.נ. גנסין, ורשה : תושיה ('ביבליותיקה עברית'), תרס"א 1900. (התוכן: א. שתי רעיות; ב. הדור העשיר; ג. ספורי יום טוב; ד. איש ואשתו)
עשיר ורש: (תרגום), אודסה: מוריה ('ביבליותיקה מוריה לבני הנעורים ולעם', קבוצה א, טו), תר"ע. (התוכן: סעודת עניים; הדוד העשיר) (תרגם מרדכי ספקטור עצמו) (לילדים) (נדפס שוב בירושלים, תרפ"ב)
לקריאה נוספת

ביבליוגרפיה של פרסומיו:
יעפים ישורין (צוזאמענגעשטעלט), 'מרדכי ספּעקטאָר ביבליאָגראפיע', בתוך: מרדכי ספּעקטאָר, דער יידישער מוזשיק: ראמאן: פראגמענטן פון פארשארבעטן, צו דער כאראקטעריסטיק און זכרונות; אריינפיר און רעדאקציע פון שמואל ראָזשאנסקי, בואנוס איירס: יוסף ליפשיץ-פאנד פון דער ליטעראטור-געזעלשאפט ביים ייווא ('מוסטערווערק פון דער יידישער ליטעראטור', 15), תשכ"ג 1963, עמ' 264–268.
הערות שוליים

↑  זלמן רייזען, ספּעקטאָר מרדכי, בספרו: לעקסיקאָן פון דער ייִדישער ליטעראַטור, פּרעסע און פילאָלאָגיע, מהדורה 2, כרך ב, וילנה: ווילנער פערלאג פון ב. קלעצקין, תרפ"ז 1927, עמודה 691.
↑  תל-אביב: לוית בתיה ספקטור, דבר, 19 באפריל 1949; בתיה ספקטור באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268361005171  PLWABN: 9810579026305606  CiNii: DA16522650  GND: 119109662  ISNI: 0000 0001 0949 1983  LCCN: n82090850  NTA: 298950715  VIAF: 3273463   WorldCat (עם VIAF): 3273463
משקע אלקטרוסטטי

מְשַקֵעַ אלקטרוסטטי הוא מערכת טיפול והרחקת חלקיקים מזרם גז בעזרת יצירת שדה אלקטרוסטטי. המערכת מסוגלת לסנן ביעילות גבוהה חלקיקים עדינים הקטנים אפילו מ־1 מיקרון.
משקע אלקטרוסטטי בנוי ממכל בו עוברים הגזים, קתודה מלוחות או חוטי מתכת, אלקטרודה חיובית מפח או מצינורות ומכל שיקוע. מערכת אספקת חשמל מספקת לאלקטרודה החיובית זרם במתח גבוה (30–100 קילוולט). כאשר גזים עם חלקיקים נכנסים למכל, השדה האלקטרוסטטי גורם ליינון חיובי של מולקולות הגז ולשחרור של אלקטרונים חופשיים. יונים חיוביים של הגז מגיעים לקתודה ומנוטרלים. האלקטרונים החופשיים שמתקרבים לאלקטרודה החיובית גורמים ליינון שלילי של החלקיקים, ואלו מנוטרלים בהגיעם לאלקטרודה החיובית. מערכת הרעדה גורמת לחלקיקים לשקוע לבסוף למכל שיקוע. כך זרם הגז הנקי נפלט לארובה או להמשך התהליך.
משקעים אלקטרוסטטיים מותקנים לרוב בתחנות כוח.
ראו גם

זיהום אוויר
מעבר די בונום

| --- | --- |
מראה המעבר בחורף
מראה המעבר בחורף
 מידע כללי
 גובה:  979 מטר
 מדינה:  צרפת 
 מיקום:  צרפת צרפת
 רכס הרים:  הרי הווז'
 מחבר בין:  עמק הוייס ועמק המרת
 שיפוע כביש מרבי:  7.4%
 קואורדינטות:  48°09′54″N 7°04′46″E﻿ / ﻿48.164878°N 7.079573°E﻿ / 48.164878; 7.079573
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מעבר די בונום(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מעבר די בונום(למפת גראנד אסט רגילה) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה א. דה פ.  או-דה פראנס  בלגיה לוקס. גרמניה שווייץמעבר די בונום(למפת גראנד אסט מוגדלת) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה איל דה פראנס  או-דה פראנס  בלגיה לוקסמבורג גרמניה שווייץמעבר די בונום
 
מעבר די בונום (בצרפתית: Col du Bonhomme) הוא מעבר הרים ברכס הווז' שמהווה מעבר הרים בין עמק אלזס לעמק לורן בגובה 979 מטר מעל לגובה פני הים.
חשיבותו האסטרטגית של המעבר הביאה להקמת העיר קייזרסברג למרגלות המעבר, במישור אלזס, על ידי הרומאים. שליטה על העיר כמו על המעבר היה יעד חשוב לכל הכובשים באזור זה.
לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871, המעבר שימש כגבול בין צרפת לגרמניה, והיום הוא משמש כגבול בין אלזס ללורן.
היום עובר במעבר כביש לאומי 415 (RD415) שמחבר בין סן-דייה-דה-ווז' שבלורן לברייזאך שבגרמניה דרך קייזרסברג וקולמר.
מבצע הסכמה

מבצע הסכמה (באנגלית: Operation Agreement) היה פשיטה קרקעית ואמפיבית של כוחות צבא, צי ויחידות מיוחדות ממדינות חבר העמים הבריטי על נמל טוברוק שבלוב. הפשיטה נערכה בין 13 ל־14 בספטמבר 1942, במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה. כמה יחידות עילית, שפעלו בעורף כוחות הציר בצפון אפריקה, כולל קבוצת החקירה המיוחדת, מילאו תפקיד חשוב במסגרת המבצע.
במקביל לפשיטה על טוברוק בוצעו שלוש פשיטות נוספות, בקנה מידה קטן יותר, חלקן גם כפעולות הסחה: באזור בנגאזי – מבצע ביגמי, בנווה המדבר ג'אלו – מבצע נייסטי, ובברקה (אנ') – מבצע קרוואן.
הפשיטה הסתיימה בכישלון חרוץ, כוחות הצבא והצי שהשתתפו בה ספגו אבדות כבדות, כולל מאות שבויים. בנוסף, הצי הבריטי ספג אבדות ניכרות בציוד, כולל סיירת אחת, שתי משחתות, ומספר כלי שיט קטנים יותר, שטובעו במהלך הפשיטה.
מטרות המבצע

המבצע נועד לגרום לפגיעה קשה במאמץ המלחמתי ובמערך הלוגיסטי של כוחות הציר בצפון אפריקה, שלחמו באותה עת באזור אל־עלמיין שבמצרים, באמצעות שיתוק זמני והרס מתקני הנמל של נמלי טוברוק ובנגאזי, שני הנמלים העיקריים בבליטת קירנאיקה, שהיו חיוניים להעברת אספקה ותגבורות לכוחותיו של רומל. בנוסף תוכננה פגיעה במספר שדות תעופה של הציר בקירנאיקה ובמצבורי דלק גדולים. אחד היעדים המישניים של המבצע היה כיבוש נווה המדבר ג'אלו, והפיכתו לנקודת כינוס ובסיס יציאה ונסיגה לכוחות המיוחדים הבריטיים, שפעלו בעורף כוחות הציר במדבר המערבי.
תוכנית המבצע

כיבוש נמל טוברוק על ידי כוחות הציר ב־21 ביוני 1942 היה אחת המכות הקשות ביותר שספג הצבא הבריטי במהלך המערכה בצפון אפריקה. מיד לאחר מכן החלו היחידות המיוחדות הבריטיות, שפעלו בזירה זו, לתכנן כיצד ניתן לפגוע בנמל האסטרטגי. מה שהחל כתוכנית לפשיטה קרקעית קטנה על מצבור דלק של הציר במתחם טוברוק, התפתח בהדרגה לתוכנית גרנדיוזית למבצע משולב ומורכב גדול בהשתתפות כוחות אוויר, ים ויבשה, שנועד למנוע מכוחות הציר את השימוש בנמל טוברוק לפרק זמן ממושך. הצדדים היריבים בצפון אפריקה נמצאו בעיצומו של מרוץ חימוש וצבירת כוחות לקראת המתקפה הצפויה של כוחות בעלות הברית על קו אל עלמיין, והפיקוד הבריטי העריך, שהוצאת נמל טוברוק מכלל פעולה לתקופה ממושכת, עשויה לסייע להכריע את הכף לטובת בעלות הברית בעימות הצבאי הקרב.
לפי תוכנית המבצע הסופית, שהוכנה ב"פיקוד המזרח התיכון", נועד הצי הבריטי להנחית בליל 13/14 בספטמבר כוחות אמפיביים מממזרח וממערב לנמל טוברוק, בסיוע כוח קומנדו קרקעי שיגיע מהמדבר. לאחר הנחיתה ישתלטו הכוחות הבריטיים על נמל טוברוק והמתחם המבוצר שסביבו לפרק זמן ארוך ככל האפשר (לפחות 12 שעות) במהלכו יושמדו מתקני הנמל, ויהרסו סדנאות שדה לתיקון טנקים, מנחתי תעופה ומצבור דלק גדול של הציר בתוך המתחם. לאחר שהכוחות הנוחתים ישמידו סוללות תותחי חופים ותותחי נ"מ, שהגנו על הנמל, נועדו שתי משחתות, שנכללו בכוח התקיפה, להיכנס לתוך המפרץ של נמל טוברוק, להטביע את ספינות האויב בנמל, ובמידת הצורך לסייע לכוחות הקרקע באש תותחיהן.
חיל האוויר הבריטי היה אמור לבצע הפצצה גדולה של נמל טוברוק כפעולת הסחה לנחיתות האמפיביות, ואילו הצי הבריטי היה אמור להפגיז את נמל דאבה במצרים, כפעולת הסחה נוספת, ולפנות את כוחות הקרקע מטוברוק לאחר סיום הפעולה בחיפוי כוח ליווי חזק של הצי (סיירת נגד מטוסים ו-8 משחתות). כוחות קרקעיים מיוחדים היו אמורים לפשוט במקביל על שורת יעדים של הציר בבליטת קירנאיקה, במטרה להשמיד את מתקני הנמל בבנגאזי ולפגוע במספר שדות תעופה של הציר. מתכנני המבצע לקחו סיכונים גדולים והיו מוכנים לספוג אבדות כבדות בקרב הכוחות, שנועדו להשתתף במבצע, לצורך השגת יעדיו.
מבצעי משנה > מבצע קרוואן

ב־13 בספטמבר 1942 תקפו סיורי G1 ו־T1 של קבוצת המדבר ארוכת הטווח (LRDG) שכללו כ־50 לוחמים, מספר יעדים באזור העיירה בארקה, מצפון-מזרח לבנגאזי, כולל שדה תעופה איטלקי. תקיפת שדה התעופה התבצעה בהצלחה, והאיטלקים הודו שבמהלכה הושמדו או ניזוקו 23 מטוסים. בדרך נסיגתו הותקף הכוח על ידי פלוגה ממונעת איטלקית ולאחר מכן על ידי מטוסים של האויב, וכמעט כל כלי רכבו יצאו מכלל פעולה. הפצועים הקשים ביותר הועמסו על כלי הרכב המעטים שנותרו, בעוד עיקר הכוח המשיך במסע רגלי של כ־160 ק"מ לנקודת המפגש המתוכננת עם סיור נוסף של קמא"ט. 10 מחיילי הכוח נפלו בשבי האיטלקי.
מבצעי משנה > מבצע ביגמי

כוח גדול יחסית מיחידת SAS, בפיקודו של דייוויד סטירלינג, שלווה בדרכו על ידי סיורי S1 ו־S2 של ה־LRDG, היה אמור לפשוט על נמל בנגאזי ועל שדה התעופה בבנינה. אולם בעקבות איחור בלוח הזמנים, והיתקלות במחסום דרכים של האויב במרחק קצר מבנגאזי, נחשפה נוכחותו בטרם עת. מחסום הדרכים היה מוגן היטב, ומשני עבריו שדות מוקשים, שמנעו את איגופו. כתוצאה מכך החליט סטירלינג לבטל את הפשיטה המתוכננת ולסגת. בדרכו חזרה לבסיס הותקף הכוח מספר פעמים על ידי מטוסים גרמניים ואיטלקיים, וכתוצאה מכך ספג אבדות כבדות וכ־60 מכלי רכבו הושמדו.
מבצעי משנה > מבצע נייסטי

נווה המדבר ג'אלו הותקף על ידי יחידה מ"חיל השדה הסודני" (בפיקוד בריטי), בסיוע שתי יחידות סיור של ה־LRDG. ההתקפה הראשונה, שבוצעה בליל 15–16 בספטמבר, נבלמה על ידי המגינים האיטלקים, כ־200 חיילים, שהיו בכוננות ותוגברו עקב מידע מודעיני, שנתקבל לאחר כישלון הפשיטה על טוברוק ב־13 בחודש. התוקפים נסוגו ב־19 בספטמבר, לאחר שטור תגבורת ממונע איטלקי התקרב לנווה המדבר.
הכוחות היריבים > הכוחות הבריטיים > כוחות צי

כוח התקיפה - 2 משחתות, 16 סירות טורפדו ומספר סירות מנוע.
כוח ליווי של כוח התקיפה - 8 משחתות וסיירת.
כוח הסחה, שהפגיז את נמל דאבה - 5 משחתות וסיירת.
הכוחות היריבים > הכוחות הבריטיים > כוחות אמפיביים

כ־400 נחתים מגדוד 11 של הנחתים המלכותיים.
כ-100 חיילים מרגימנט ההיילנדרס של ארגייל וסאת'רלנד.
מחלקת מקלעים מרגימנט נורת'מברלנד רויאל פיוסילירס.
כוחות נילווים קטנים של הנדסה, רפואה וארטילריה.
כוחות אלו נועדו לנחות מהים באזור נמל טוברוק. הם חולקו לשני כוחות: הכוח העיקרי (כוח A), נועד לנחות בחצי האי שמצפון לנמל, וכוח משני (כוח C), שינחת במפרצון ממזרח לנמל.
הכוחות היריבים > הכוחות הבריטיים > כוח קרקעי

כוח B, שכלל 83 לוחמי קומנדו ונספחים, נועד להגיע לטוברוק מדרום דרך המדבר, להשתלט על עמדות תותחי חופים ותותחי נ"מ של האויב, ולאבטח את חוף הנחיתה של כוח C.
הכוחות היריבים > כוחות הציר > באזור נמל טוברוק > כוחות גרמניים (בפיקוד גנרל מיור אוטו דיאנדי)

פלוגת משטרה צבאית ממונעת.
שתי פלוגות מ-wachbataillon afrika.
פלוגת הנדסה קרבית ממונעת.
צוותי קרקע של הלופטוואפה, שהפעילו למעלה מ-40 תותחי נ"מ דו-תכליתיים בקוטר 88 מ"מ, שהגנו על הנמל.
הכוחות היריבים > כוחות הציר > באזור נמל טוברוק > כוחות איטלקיים (בפיקוד אדמירל משנה ג'וזפה לומברדי)

גדוד 3 של רגימנט הנחתים "סן מרקו".
גדוד קרביניירי.
צוותי סוללות תותחי החופים שהגנו על הנמל (48 תותחים).
הכוחות היריבים > כוחות הציר > באזור נמל טוברוק > כוחות צי בנמל טוברוק

3 משחתות איטלקיות, 3 סירות טורפדו, 3 שולות מוקשים ו-8 דוברות נחיתה ממונעות.
הכוחות היריבים > כוחות הציר > במרחק קצר מנמל טוברוק

כוחות אוויריים - מספר ניכר של מפציצים ומטוסי קרב איטלקיים וגרמניים מדגמים שונים בשדות התעופה אל אעדם וביר אל גובי, וכן מפציצים ומפציצי צלילה גרמניים, בשדות תעופה באי כרתים ובשדה התעופה סידי ביראני (שתקפו את כוחות הצי הבריטי בדרכם חזרה מטוברוק לאלכסנדריה).
כוחות קרקע - מספר רב של יחידות שירותים עורפיים, וכן מחנות של תגבורות בדרכם לקו החזית במצרים.
מהלך המבצע

בשעה 21:30 בליל 13 בספטמבר החלו 91 מפציצים בינוניים של חיל האוויר הבריטי להפציץ את נמל טוברוק וסביבתו הקרובה. המטרה העיקרית של ההפצצה, שנועדה להימשך עד שעה 05:00 ב־14 בחודש, היה לרתק את תשומת הלב של חיל המצב של טוברוק וסוללות הנ"מ שהגנו על הנמל, ולהסיח את דעתם מהנחיתות האמפיביות המתוכננות מהים. באותה שעה, בחסות רעשי ההפצצה, החל גם כוח הקומנדו, שנועד להכין את הקרקע לנחיתות האמפיביות (כוח B), לתקוף את היעדים שהוקצו לו.
מהלך המבצע > כוח B

הכוח הקרקעי, שנועד להשתתף במבצע הסכמה, היה כוח אד הוק, שהורכב במיוחד בשביל הפשיטה על טוברוק. הכוח, בפיקוד לויטננט קולונל ג'ון האסלדין, כלל 81–83 לוחמים. 45 מתוכם היו לוחמי קומנדו מנוסים, ותיקי קומנדו המזרח התיכון, שהתנדבו למשימה, והשאר מומחים בתחומים שונים שצורפו לכוח, כדי למלא משימות מיוחדות (פלסים ומומחי חבלה, תותחנים, אלחוטאים וכו') וכן מספר לוחמים מקבוצת החקירות המיוחדת. המשימה שהוטלה על הכוח הייתה לשתק מספר סוללות של תותחי חופים ותותחי נ"מ, ששלטו על הכניסה לנמל טוברוק, ולאבטח את הנחיתה האמפיבית של כוח C במפרצון, שנמצא במרחק קטן ממזרח לכניסה למפרץ טוברוק.
כוח הקומנדו הגיע לטוברוק דרך נווה המדבר אל־כופרה לאחר מסע עוקף ארוך של כ־2,700 ק"מ מעמק הנילוס, בליווי יחידת סיור של קמא"ט, שהביא אותו לעורפם של כוחות הציר. המשאיות בהן נסע הכוח נצבעו בסמלי קורפוס אפריקה (כוחות הציר בצפון אפריקה הרבו להשתמש בכלי רכב בריטיים שנתפסו שלל) ולוחמי הקומנדו התחזו לשבויי מלחמה בריטיים, עליהם "שמרו" כביכול חיילים מקבוצת החקירות המיוחדת, שהתחזו לחיילים גרמנים. בדרך זו הצליח הכוח להסתנן לאזור נמל טוברוק מבלי להתגלות לאחר רדת החשיכה ב־13 בספטמבר.
כוח B הצליח להשתלט על מרבית יעדיו, ופגע בלא מעט קבוצות של חיילים איטלקיים, שאיישו את סוללות הגנת החופים ואת העמדות, ששלטו על מפרץ מרסה אום שואסק, אך שורת עיכובים בלתי צפויים והתקפות נגד מצד נחתים איטלקיים מגדוד 3 של רגימנט "סן מרקו", שנמצאו באזור, גרמו לאיחור משמעותי בלוח הזמנים המתוכנן שלו. לוחמי הקומנדו הצליחו לאבטח לבסוף את נקודת הנחיתה המיועדת של כוח C, שידרו באלחוט את אות ההצלחה למפקדת המבצע והפעילו פנסי אלדיס, כדי לכוון אליהם את הכוח האמפיבי, אולם מסיבות שונות, רק חלק קטן מכלי השיט שהובילו את כוח C הצליחו לאתר את חוף הנחיתה ולחבור אל כוח הקומנדו. לאחר שהכוח הבין שמבצע הנחיתה נכשל, ואין סיכוי לפינוי שלו בדרך הים, הוא התחלק לקבוצות קטנות, שניסו לפלס דרכן דרומה למדבר הפתוח. לאחר שעלה השחר, כותר הכוח והותקף על ידי כוחות אויב עדיפים, מפקדו נהרג ורוב אנשיו נהרגו או נפלו בשבי.
מהלך המבצע > כוח C

כוח C כלל כ-180 לוחמים, מתוכם כמאה חיילים מרגימנט ארגייל וסאת'רלנד היילנדרס, מחלקת מקלעים מרגימנט רויאל נורת'מברלנד פיוסילירס (עם 4 מקלעי ויקרס), שתי כיתות הנדסה וכוח תותחנים נגד מטוסים (שנועד להפעיל תותחי נ"מ של האויב, שיתפסו במהלך הפשיטה). התפקיד שהוטל על הכוח - שנועד להגיע לטוברוק על סיפון 16 ספינת טורפדו ו-3 סירות מנוע גדולות - היה לנחות במפרץ מרסה אום שואסק (mersa umm es sciausc), ממזרח לכניסה לנמל טוברוק, לחבור לכוח הקומנדו, שהיה אמור לאבטח את נקודת הנחיתה, ולאחר מכן להתקדם יחד איתו דרומה במקביל לצד המזרחי של מפרץ טוברוק, ולחבור באזור הנמל עם כוח הנחיתה העיקרי (כוח A), שיתקדם לנמל מכיוון מערב. הכוח נועד להשתלט בדרכו על סוללות תותחי חופים ותותחי נ"מ, וכן להציב חסימות על הדרכים המובילות לנמל טוברוק ממזרח וממערב, בסיוע כוח האש של מקלעי הויקרס, כדי לעכב הגעת תגבורות של הציר.
שתי השייטות של ספינות הטורפדו, שנשאו את הכוח, התקדמו לטוברוק בשני טורים מקבילים. כשהן התקרבו לנמל והגבירו את מהירותן, איבד טור אחד את דרכו בחשיכה, והטרפדות התפזרו ואיבדו קשר זו עם זו. הטור השני הגיע ליעדו בשעה המתוכננת, אך המתין זמן רב לקבלת אישור שהכוח הקרקעי הצליח במשימתו, ואיבטח את נקודת הנחיתה המיועדת. לאחר שהתקבל לבסוף האישור, החלו הטרפדות לחפש את המפרצון בו נועדו לנחות, אך מסיבה לא ברורה (אולי עשן שעלה משריפות שפרצו בנמל טוברוק כתוצאה מההפצצה האווירית) לא הצליחו לראות את האיתות של הפנסים, שהיו אמורים לסמן את מיקומו. בסביבות שעה 03:00 הצליחו שתי ספינות טורפדו לאתר את נקודת הנחיתה. אחת מהן נתקעה על שרטון במים הרדודים, אך השנייה הצליחה להנחית בחוף כיתת מקלענים עם שני מקלעים ולהפליג החוצה מהמפרצון. משום מה שאר כלי השייט של כוח C לא באו בעקבותיהן. רק זמן קצר לפני עלות השחר איתרו טרפדות נוספות את יעדן, אולם בשלב זה הן כבר התגלו על ידי הכוחות המגינים על טוברוק, הוארו באור זרקורים, וספגו אש כבדה מספינות האויב בנמל ומסוללות תותחי חופים ותותחי נ"מ 88 מ"מ, שהגנו עליו. 7-6 סירות טורפדו ניסו פעם אחר פעם להיכנס למפרצון, בו היו אמורות להנחית את הכוחות שעל סיפונן, אולם נהדפו על ידי אש האויב. שלוש מהן ניסו ללא הצלחה לפרוץ את הרשת נגד צוללות, שהגנה על הכניסה לנמל טוברוק, ולשגר את טילי הטורפדו שלהן על כלי השייט של האויב שעגנו בנמל.
לאחר שעלה השחר החלו מטוסי קרב ומפציצים איטלקיים הגרמניים, שהוזעקו לעזרה משדות התעופה הסמוכים לטוברוק, לתקוף את כלי השייט של כוח C, שבשלב זה קיבלו כבר הוראה לנטוש את משימתם והיו בדרכם חזרה לאלכסנדריה. שתיים מסירות המנוע הגדולות של הכוח, ושלוש ספינות טורפדו טובעו על ידי מטוסי האויב, והניצולים נפלו בשבי. שולת מוקשים גרמנית השתלטה על ספינת טורפדו רביעית, שנתקעה על שרטון במפרץ מרסה אום שואסק. שאר כלי השייט של הכוח, שהותקפו שוב ושוב בדרך נסיגתם על ידי מפציצים ומפציצי צלילה גרמניים, הצליחו לחזור לבסיסם, על אף שחלקם ניזוקו בתקיפות האוויריות.
בתרבות

ב־1967 יצא הסרט "טוברוק" שהתבסס על מבצע הסכמה, בבימויו של ארתור הילר ובכיכובם של רוק הדסון וג'ורג' פפארד. הסרט נכתב על ידי ליאו גורדון (ששיחק בסרט) והופק באולפני יוניברסל.
לקריאה נוספת

גורדון לאנדסבורו, הקומנדו אל טוברוק, הוצאת מערכות, 1959.
הערות שוליים

↑  Operation Agreement: Jewish Commandos and the Raid on Tobruk (General Military), www.amazon.com
↑  Operation Agreement – YouTube, www.youtube.com
↑  "Operation Agreement". Military Wiki (באנגלית). נבדק ב-2020-12-25.
↑  Anthony N, Operation Agreement: Victory Over Allied Commando Forces, Comando Supremo, ‏2013-02-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  גורדון לאנדסבורו, הקומנדו אל טוברוק (הוצאת מערכות, 1959), עמ' 36–42, 49-44
↑  Operation Agreement: Jewish Commandos and the Raid on Tobruk (General Military), www.amazon.com
↑  Operation Agreement – YouTube, www.youtube.com
↑  לאנדסבורו, שם, עמ' 59, 130-122.
↑  לאנדסבורו, שם, עמ' 131–145, 223-197, 245-238
↑  לאנדסבורו, שם, עמ' 158-156, 169-165, 196-193
↑  לנדסבורו, שם, עמ' 164-160, 188-178, 233-224
↑  לנדסבורו, שם, עמ' 193-189, 279-278
↑  לנדסבורו, שם, עמ' 256-247, 275-266
↑  לפי עדויות המופיעות בספרו של גורדון לנדסבורו, המבוסס במידה רבה על ראיונות עם ניצולים מהפשיטה על טוברוק, הכוחות האיטלקיים באזור טוברוק ספגו עשרות רבות של הרוגים במהלך הפשיטה, בעיקר מפעילות כוח הקומנדו הקרקעי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574810505171  LCCN: sh2013002562
משפט גרונוולד-ואנג

בתורת המספרים האלגברית, משפט גרונוולד-ואנג קובע שפרט ליוצאי דופן ידועים, איבר של שדה מספרים  K הוא חזקת- n של מספר אחר, אם ורק אם הוא חזקת- n כמעט בכל השלמה  K_{\mathfrak {p}}. למשל, מספר רציונלי הוא ריבוע אם ורק אם הוא ריבוע כמעט בכל שדה מספרים p-אדי. למשפט יש גם גרסאות המאפשרות לבנות הרחבות ציקליות של  K באמצעות מידע על השדות המקומיים המתאימים לו.
המשפט פורסם לראשונה על ידי המתמטיקאי הגרמני וילהלם גרונוולד בשנת 1933 ותוקן על ידי המתמטיקאי הסיני ואנג בשנת 1948.
היסטוריה

גרונוולד, שהיה סטודנט של הלמוט הסה, פרסם ב-1933 את הטענה שאיבר בשדה מספרים הוא חזקת-n אם ורק אם הוא חזקה כזו כמעט בכל השלמה של השדה. ב-1948 מצא ואנג דוגמה נגדית: 16 הוא חזקה שמינית בכל שדה מספרים  p-אדי עבור  p אי-זוגי, אבל אינו כזה בשדה המספרים ה-2-אדי (וגם לא בשדה המספרים הרציונליים). בתזת הדוקטורט שלו, שנכתבה (ב-1950) תחת הנחייתו של אמיל ארטין, מצא ואנג גרסה נכונה למשפט, שבה מטפלים בגורמים ה-2-אדיים באופן מיוחד.
המספר 16 אינו יכול להיות חזקה שמינית ב- \mathbb {Q} _{2}, משום שהערך ה-2-אדי שלו, 4, אינו מתחלק ב-8. מעל כל שדה  \mathbb {F} , 16 הוא חזקה שמינית אם ורק אם לפולינום
קיים שורש בשדה, כלומר, אם ורק אם בשדה יש שורש לאחד המספרים  2,-2,-1. לפי התכונות הבסיסיות של שאריות ריבועיות, אחד המספרים האלה מוכרח להיות ריבוע מודולו  p, וזאת לכל ראשוני  p. לפי הלמה של הנזל, מקיום הפתרון מודולו  p, כאשר  p אי-זוגי, נובע שיש פתרון גם ב- \mathbb {Z} _{p}\subseteq \mathbb {Q} _{p}.