stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האישה בחלון (סרט, 2021)
עלילה > עלילה

אנה פוקס היא פסיכולוגית התפתחותית החיה לבדה ברובע מנהטן בניו יורק לאחר שנפרדה מבעלה, אדוארד שחי עם בתם הקטנה אוליביה, איתם אנה מדברת באופן קבוע כל יום. אנה סובלת מאגורפוביה (פחד ממקומות פתוחים) ובעקבות מצבה הנפשי, היא "מבדרת" את עצמה דרך הצצה בעזרת משקפת על שכניה, ביניהם משפחת ראסל, מחלון ביתה שבקומה השנייה. בנוסף, אנה שותה אלכוהול בכבדות ולוקחת כמות רבה של תרופות.
באחד הערבים, ג'יין ראסל מבקרת את אנה בביתה והשתיים מתחברות. אנה פוגשת את אית'ן, בנה המתבגר של ג'יין ומקבלת את הרושם שאב המשפחה, אליסטר, מתעלל בו. בלילה, אנה מבחינה בג'יין נדקרת למוות בסלון ביתה ויוצרת קשר עם המשטרה, אך אלו מסרבים להאמין לה וטוענים שכל בני המשפחה ללא פגע. אליסטר מגיע לביתה של אנה עם "ג'יין", שלתדהמתה של אנה מתגלה כאישה אחרת לחלוטין. לאחר המפגש, אנה מתחילה לרגל אחר משפחת ראסל.
דייר המשנה ששוכר מאנה את המרתף שלה, דייוויד, טוען בפניה שהוא לא שמע או ראה שום דבר ואנה לומדת שדייוויד הוא אסיר לשעבר שהפר את תנאי השחרור על-תנאי שלו. אנה מקבלת הודעת אי-מייל אנונימית עם תמונה שבה היא מוצגת ישנה. אנה יוצרת קשר עם המשטרה בשנית והם מגיעים לביתה ביחד עם דייוויד ועם בני משפחת ראסל. הבלשים חושפים שאדוארד, בעלה של אנה, ואוליביה, בתם,  נהרגו בתאונת דרכים שלה אנה גרמה. בשלב זה אנה מגלה כי בעקבות החוויה, היא הפכה לאגורפובית ובגלל התמכרותה לאלכוהול ותרופות היא הוזה את עצמה מדברת עם אנשים שמעולם לא היו שם, כפי שקרה עם ג׳יין ראסל. לאור ההבנה הזאת, אנה חווה התמוטטות נפשית.
אנה מתנצלת בפני בני משפחת ראסל ומפסיקה לרגל אחריהם. לאחר מכן, היא מצלמת סרטון בטלפון הסלולרי שלה בו היא מצהירה על רצונה להתאבד בעזרת מנת יתר של תרופות. לאחר צילום הסרטון, ג'יין מביטה על תמונה של החתול שלה שהיא צילמה ובהשתקפות שחוזרת מאחת מכוסות הזכוכית היא רואה את ג'יין המקורית ומבינה שהיא אכן אמיתית. אנה מראה לדייוויד את הצילום ודייוויד מתוודה בפניה שלאישה שהיא פגשה לא קוראים ג'יין, אלא קייטי מאלי ושהיא אמו הביולוגית של אית'ן. קייטי עקבה באדיקות אחר בני משפחת ראסל וניסתה להתקרב לאית'ן. דייוויד מסרב לעזור לאנה להוכיח את האמת ולפתע הוא מותקף ונהרג על ידי אית'ן, שבזמן הזה הסתתר בבית.
אית'ן מספר לאנה שהוא רצח את קייטי ואת המזכירה של אביו ושהוא בעצם רוצח סדרתי. הוא מסביר לה שהוא נכנס לביתה ויצא בחופשיות ממנו, וגם צילם אותה בזמן שהיא ישנה. לבסוף, אית׳ן מבקש ממנה להתאבד כמו שתכננה, אך בנוכחותו. אנה מצליחה לברוח אל גג הבניין והשניים נלחמים, אך אנה מצליחה להפיל את אית'ן מהגג אל מותו.
לאחר האירועים אנה מחלימה מהמאבק בבית החולים. הבלש ליטל מבקר את אנה ומספר לה שהם עצרו את אליסטר ואת ג'יין לאחר שאלו עזרו לאית'ן להחביא את גופתה של קייטי, אותה הם מצאו. הבלש גם מתוודה שהוא צפה בסרטון שבו אנה הצהירה על כוונתה להתאבד ונותן לה את הטלפון חזרה כדי שהיא תוכל למחוק את הסרטון לפני שהטלפון ייכנס למחסן הראיות. לבסוף, הבלש מתנצל בפני אנה שהוא לא האמין לה.
תשעה חודשים לאחר מכן, אנה, שהחלימה מהתמכרותה ומנהלת חיים בריאים, עוזבת את ביתה ומחליטה להמשיך את חיה, כשהיא לא פוחדת יותר ממקומות פתוחים.
שחקנים ודמויות

איימי אדמס כד"ר אנה פוקס, עדת רצח אגורפובית
ג'וליאן מור בתפקיד קתרין, אמו הביולוגית של איתן
גארי אולדמן בתפקיד אליסטר ראסל, בעלה של ג'יין
בריאן טיירי הנרי בתפקיד הבלש ליטל
ואייט ראסל כדייוויד, מוזיקאי שגר במרתף של אנה
ג'ניפר ג'ייסון ליי בתפקיד ג'יין ראסל, אשתו של אליסטר
אנתוני מקי בתפקיד אד פוקס, בעלה של אנה
פרד השינגר בתפקיד איתן ראסל, בנם של ג'יין ואליסטר
מריה בוזמן בתפקיד אוליביה פוקס, בתם של אנה ואד
ג'נין סראלס כבלש נורלי
ליזה קולון-זייאס בתפקיד בינה
טרייסי ליטס כפסיכולוג
הפקה

בספטמבר 2016 רכשה פוקס 2000 (אנ') את זכויות ההסרטה לרומן בעל אותו שם מאת א. ג'. פין. במרץ 2018 הוכרז שג'ו רייט יביים את הסרט, מתוך תסריט מאת טרייסי לייטס. סקוט רודין ואלי בוש ישמשו כמפיקי הסרט. באפריל 2018 הצטרפה איימי אדמס לתפקיד הראשי בסרט. ביולי 2018 הצטרפו לקאסט ג'וליאן מור, ווייאט ראסל, גארי אולדמן ובריאן טיירי הנרי. באוגוסט 2018 הצטרפו פרד השינגר ואנתוני מקי לצוות שחקני הסרט.
הצילומים החלו ב-6 באוגוסט 2018 בעיר ניו יורק והושלמו ב-30 באוקטובר 2018.
שחרור

הסרט אמור היה במקור לצאת לאקרנים ב-4 באוקטובר 2019 על ידי אולפני המאה ה-20. עם זאת, ב-9 ביולי תאריך ההקרנה נדחה לשנת 2020, כאשר דיסני מתכננת לפרסם מחדש את הסרט בשל תגובת קהל שלילית בעקבות הקרנות המבחן. הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-15 במאי 2020.
ב-17 במרץ 2020, הסרט נדחה מיציאתו לאקרנים עקב מגפת ה-COVID-19, מתוך כוונה לתזמן אותו למועד מאוחר יותר ב-2020, אם כי תוכניות אלו בוטלו מאוחר יותר. ב-3 באוגוסט 2020, הוכרז כי נטפליקס נמצאת במגעים אחרונים לרכישת זכויות ההפצה לסרט מאולפני המאה ה-20, וכך עשתה, והוציאה אותו בשירות הסטרימינג שלה ב-14 במאי 2021.
זה היה הסרט האחרון שהופץ תחת המותג Fox 2000; כחלק מרכישת פוקס המאה ה-20 על ידי חברת וולט דיסני, המותג פורק.
הערות שוליים

↑  "The Woman in the Window". Book Marks. נבדק ב-16 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alter, Alexandra (2019-02-14). "Similarities in 2 Novels Raise Questions About the Limits of Literary Influence". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-19.
↑  "האישה בחלון": צפו בטריילר הראשון, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2019
↑  Fleming Jr, Mike (29 בספטמבר 2016). "Fox 2000 Buying Hitchcockian Thriller Novel 'The Woman In The Window'". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lang, Brent (26 במרץ 2018). "Joe Wright Directing 'The Woman in the Window' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming Jr, Mike (25 באפריל 2018). "Amy Adams In 'The Woman In The Window' For Joe Wright & Fox 2000". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (10 ביולי 2018). "Julianne Moore in Talks to Join Amy Adams in 'Woman in the Window' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (13 ביולי 2018). "Wyatt Russell Joins Amy Adams In Fox 2000's 'The Woman In The Window'". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (25 ביולי 2018). "Gary Oldman Joins Amy Adams in 'The Woman in the Window' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (25 ביולי 2018). "'Atlanta' Star Brian Tyree Henry Added To Fox 2000's 'The Woman In The Window' Thriller". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (6 באוגוסט 2018). "Film News Roundup: Craig Sheffer to Star in Horror Movie 'Widow's Point'". Variety. נבדק ב-7 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (14 באוגוסט 2018). "Anthony Mackie Joins Amy Adams, Julianne Moore in Joe Wright's 'Woman in the Window' (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Finn, AJ (26 ביולי 2018). "All will be revealed soon. Production begins on August 5th, after all!". Twitter.com. נבדק ב-5 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  JOE WRIGHT’S ‘WOMAN IN THE WINDOW’ SHOOTS NEXT MONTH IN NYC – GARY OLDMAN MIGHT JOIN CAST
↑  "The Woman in the Window". Backstage. נבדק ב-30 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fox Dates Amy Adams Pic 'Woman In The Window', Moves Thriller 'Bad Times At The El Royale'
↑  Keegan, Rebecca (9 ביולי 2019). "Amy Adams' 'Woman in the Window' to Move to 2020 as Disney Retools Fox Film". The Hollywood Reporter. נבדק ב-9 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (20 באוגוסט 2019). "Amy Adams 'Woman In The Window' Will Now Open In Early Summer, 'Cruella' Moves To 2021". Deadline Hollywood. נבדק ב-20 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming Jr., Mike (21 במרץ 2019). "Elizabeth Gabler's Fox 2000 To Shutter As Disney Takes Over". Deadline. נבדק ב-21 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
עמנואל אדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך) אורוגוואי אורוגוואי
 ענף מדעי:  מדעי המדינה - יחסים בינלאומיים - פילוסופיה של מדעי החברה
 מקום מגורים:  קנדה קנדה ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ברקלי  אוניברסיטת הרווארד
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט ברנרד האאס
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת טורונטו
 פרסים והוקרה:  עמית בחברה המלכותית של קנדה - עמית באקדמיה האירופית למדעים - העורך בעבר של כתב עת המדעי International Organization
 תרומות עיקריות
 תיאורה של יחסים בינלאומיים - קונסטרוקטיביזם חברתי - הרתעה (אסטרטגיה) - כלכלה פוליטית - לימודי אמריקה הלטינית - לימודי ישראל
 
עמנואל אדלר (באנגלית: Emanuel Adler; נולד ב-1947) כיהן כפרופסור מן המניין (אמריטוס) למדעי המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת טורונטו. פרופסור אדלר נולד באורוגוואי, והיגר, 'עשה עלייה', למדינת ישראל בשנת 1970.
תאורטיקן של היחסים הבינלאומיים

פרופסור אדלר מומחה לתיאוריה של יחסים בינלאומיים, ולהיסטוריה פוליטית של אמריקה הלטינית. הלה, מזוהה כתאורטיקן ביקורתי מרכזי של הזרם הפילוסופי, הקונסטרוקטיביזם חברתי ביחסים הבינלאומיים. בעבר, היה העורך של כתב עת המדעי העוסק ביחסים הבינלאומיים, International Organization, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
תרומתו הקונצפטואלית ועיקר עיסוקו התאורטי-אמפירי, מתמקדים ברמות ניתוח שונות של הפוליטיקה העולמית (World Politics). פרופסור אדלר עוסק במחקר אודות מדיניות חוץ; יחסי חוץ; רציונליות ביחסים הבינלאומיים; קוגניציה חברתית ואבולוציה קוגניטיבית; פרקטיקות בינלאומיות וקהילות אפיסטימיות; דיפלומטיה וממשל; התפתחותו של הסדר הבינלאומי; הרתעה; הביטחון של אירופה; כלכלה פוליטית בינלאומית; קהילות ביטחון, וקיומה והשתלבותה של מדינת ישראל במערכת הבינלאומית.
ביוגרפיה > לימודים אקדמיים

פרופסור עמנואל אדלר למד בשנים 1971 עד 1974 באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בהיסטוריה כללית ויחסים בינלאומיים, ואף השלים תואר מוסמך ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בשנת 1976. בשנה זו עבר לארצות הברית, לצורך לימודי תואר שלישי. את הדוקטורט במדעי המדינה, עם התמחות ביחסים בינלאומיים והפוליטיקה של אמריקה הלטינית (כאשר המוקד הוא ארגנטינה, צ'ילה וברזיל), כתב בהנחייתו של פרופסור ארנסט ברנרד האאס, וקיבל אותו בשנת 1982 מאוניברסיטת ברקלי שבמדינת קליפורניה.
את לימודי הפוסט-דוקטורט עשה בהמשך השנים העוקבות, ב-1982 ו-1983, באוניברסיטת ברקלי במכון ללימודים בינלאומיים. ב-1987 עד 1989, במקביל להוראה ומחקר באוניברסיטה העברית בירושלים, שהה בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד, בתוכנית מחקר העוסקת בתפוצת הנשק גרעיני.
ביוגרפיה > מחקר מדעי והוראה אקדמית

עמנואל אדלר כיהן בעבר, כפרופסור מן המניין במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנים 1983 עד 2005. פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, בשנת 1985. שהה באוניברסיטת הרווארד, בשנים 1989 עד 1990. פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, בשנים 1992 עד 1995. במכון האוניברסיטאי של אירופה, בשנים 2012 עד 2013. ובאוניברסיטת קטניה שבאיטליה, בשנת 2000. התארח באוניברסיטה החופשית של ברלין, בשנים 2014 עד 2015. כראש הקתדרה ללימודי ישראל על שם אנדראה וצ'ארלס ברונפמן, ופרופסור למדעי המדינה באוניברסיטת טורונטו בשנים 2005 עד 2020.
כיום, עמנואל אדלר, מכהן כפרופסור כבוד במחלקה למדע המדינה, באוניברסיטת קופנהגן בדנמרק משנת 2011. כמו-כן, פרופסור אדלר הוא עמית מחקר בבית הספר מונק למדיניות ציבורית וסוגיות גלובליות באוניברסיטת טורונטו. ואף מכהן גם כעמית מחקר בכיר במסי קולג', באוניברסיטת טורונטו. עמית בחברה המלכותית של קנדה, ובאקדמיה האירופית למדעים.
ביוגרפיה > עריכה מדעית

פרופסור אדלר, היה העורך של כתב עת המדעי, International Organization, בשנים 2007 עד 2012, ובשנים האחרונות מהווה כיועץ בכיר של מערכת כתב העת. עמנואל אדלר מכהן כיועץ וחבר מערכת בכתב העת האירופאי ליחסים בינלאומיים (European Journal of International Relations), ובכתב העת יחסים בינלאומיים ופיתוח (Journal of International Relations and Development). כיהן בעבר, בשנים 2013 עד 2015, כיועץ וחבר מערכת, בכתב העת - International Studies Review.
תחומי מומחיותו כמדען > רקע

כחוקר, עיקר פעילותו האקדמית ויצירתו המדעית, נסובה ומעמיקה בהיבטים ובממדים התאורטיים השונים של המתרחש במערכת הבינלאומית. כאשר מרכז כובד שלה הוא, תיאוריה של יחסים בינלאומיים. עמנואל אדלר מוגדר על ידי הקהילה המדעית, כהוגה מרכזי בניסוח תיאוריה חברתית ביקורתית בזירה הפוליטית הבינלאומית. כמדען, הוא משויך אינטלקטואלית לקונסטרוקטיביזם חברתי, המהווה תפיסת עולם אפיסטימולוגית-אונטולוגית ביקורתית, באשר לתהליך התהוות הידע האנושי.
כך-גם, באשר לכתיבתו המדעית. זו ניחנת באינטגרציה הולמת, הכוללת הידוק של שני רכיבים מרכזיים: תאורטי ואמפירי, זאת במקביל לביקורתיות מהימנות איסוף המידע כנדרש. מארג זה בא לידי ביטוי באופן הבא: מחד גיסא, בהפשטה ושרטוט מסגרת תאורטית אנליטית, המושתתת על עקרונות מדעיים, והמאפשרת נקודות מבט שונות על המתרחש בתאוריה באופן רפלקטיבי כלפי מגמות שונות של הפוליטיקה העולמית. ומאידך גיסא, בהשלכה של זו על המציאות האמפירת וחקר מקרה בהתאם, כמקובל מבחינה מתודולוגית, הנתון לפרשנות והמבוסס על פלורליזם אפיסטמולוגי, בזיקה לסוגיות אזוריות וגלובאליות המכתיבות את סדר היום העולמי.
תחומי מומחיותו כמדען > הגות ותאוריה

ההגות של עמנואל אדלר עוסקת בהמשגה ואפיסטמולוגיה, בהקשר של יצירה וניסוח תיאוריה ביחסים בינלאומיים, ומתמקדת במערכת היחסים שבין ידע וכוח. עיקר תרומתו המדעית באה לידי ביטוי, באינטראקציה פילוסופית-תאורטית, בין הקונסטרוקטיביזם חברתי לתאוריה ביחסים בינלאומיים. זאת בזיקה לרמות ניתוח שונות, ולשלל נושאים בתיאוריה ומחשבה פוליטית בינלאומית, וביניהם: ביטחון בינלאומי, המלחמה הקרה, כלכלה פוליטית, סדר עולמי חדש, דיפלומטיה, גלובליזציה פוליטית, ממשלה עולמית, שיתוף פעולה בינלאומי, הקהילה הבין-לאומית, סוגיות סביבתיות בינלאומיות והשפעתם של נורמות ואידיאות על המערכת הבינלאומית. זאת ועוד, תרומתו התאורטית באה לידי ביטוי בהמשגה לרעיונות העוסקים בתהליכי למידה, שיתוף פעולה, הרתעה (אסטרטגיה) ופרגמטיזם ביחסים הבינלאומיים בתקופות היסטוריות שונות, ובמיוחד בעת החדשה. מושגים מרכזיים פרי יצירתו הם: אבולוציה קוגניטיבית, קהילת ביטחון, קהילה אפיסטימית ופרקטיקה בינלאומית.
תחומי מומחיותו כמדען > אבולציה קוגניטיבית

תזה מרכזית שלו כדוגמה לתהליך למידה ושינוי במערכת הבינלאומית היא, אבולוציה קוגניטיבית השואפת להסביר ולהבין סוגיות פוליטיות חידתיות, בזירות בינלאומיות-אזוריות-מקומיות, סבוכות ורבות נתונים. זאת, בפרספקטיבה היסטורית, במקביל ובשילוב לפריזמה (prism) תאורטית פרי עטו. תאוריה זו, יוצרת מבנה אבסטרקטי-תאורטי המוביל לסינתזה בין שני מושגים מרכזיים מתחומי מדע שונים. המושג האחד, אבולוציה, הלקוח מביולוגיה. והמושג השני, קוגניציה חברתית, הלקוח מפסיכולוגיה. תלכיד של מושגים אלו, יוצר את מבנה התאוריה הבא לידי ביטוי, כמרחב דו-ממדי. בממד אחד שלה, בהסתמך על אפיסטמולוגיה אבולוציונית, אונטולוגיה תהליכית וגישה חברתית-קוגניטיבית, ובממד נוסף הנשען על תיאוריה חברתית ונורמטיבית אבולוציונית-קונסטרוקטיביסטית של שינוי ויציבות של סדרים חברתיים בינלאומיים.
התיאוריה טוענת כי פרקטיקות וידע שורדים באופן מעודף על פי הרקע שלהם, קהילות שונות מהוות ככלי למימושן, ובעקבות כך סדרים חברתיים מתפתחים בהתאם. אשר על כן, כתאוריה אבולוציונית של סדר עולמי, אשר אינה שאולה ממדעי הטבע, שאלתה המרכזית היא, מדוע תצורות מסוימות של פרקטיקות מארגנות ושולטות בסדרי חברה באופן אפיסטמי ונורמטיבי? ובהמשך לכך, שאלה נוספת הנגזרת מהשאלה הקודמת היא, מדוע וכיצד תצורות אלה מתפתחות מסדר חברתי אחד למשנהו? התיאוריה למעשה, מציעה גישה של סדרים חברתיים בינלאומיים מרובים וחופפים, ובכך אמפירית מתייחסת למקרים שונים במערכת הבינלאומית, כגון: הסדר החברתי העכשווי באירופה, הסדר התאגידי ועוד. בהתבסס על מושגים כמו אנושיות משותפת וביטחון אפיסטמולוגי, הנחת יסוד מרכזית היא, כי תיאוריה זו נורמטיבית, ומעצם כך, היא מובילה לפרקטיקות טובות יותר אשר תורמות להתקדמות חברתית מוגבלת של חברת האדם בסוגיות הרלוונטיות ליחסים הבינלאומיים. התאוריה מדגישה כי זהו תהליך למידה, עם דגש על הקוגניציה חברתית, המוביל להתפתחות ושינוי בחברה הבינלאומית, מכאן גם מקומה של האבולוציה.
תחומי מומחיותו כמדען > תפיסת האמצע

תזה מפורסמת נוספת של פרופסור אדלר, המדגישה את חשיבותו של פלורליזם אפיסטמולוגי במדע, ואף זכתה להד חזק בקרב חברי הקהילה המדעית והתפרסמה כמאמר, מניחה כי קיימת 'תפיסת אמצע' (Seizing the Middle Ground - Constructivism in World Politics) על פי הקונסטרוקטיביזם חברתי ביחסים הבינלאומיים, זאת בזיקה להתנהגות של שחקנים שונים במערכת הבינלאומית. לדידו של עמנואל אדלר, על פי תזה זו, הרעיונות של הקונסטרוקטיביזם חברתי בתיאוריה של היחסים הבינלאומיים, משתבצים בין גישות רציונליות לבין גישות פרשניות.
תחומי מומחיותו כמדען > מוקדים גאופוליטיים

המומחיות הגיאופוליטת שלו בזיקה לניסוח התיאוריה ותרחישיה היא באזורים שונים בעולם, ובעיקר באמריקה הלטינית, באירופה, והשתלבותה של מדינת ישראל באזור המזרח התיכון ובזירה הבינלאומית.
תחומי מומחיותו כמדען > השראה אינטלקטואלית

מקורות השראתו המרכזים הם: הפילוסופיה של המדע; הפילוסופיה של עמנואל קאנט; פנומנולוגיה; אידיאליזם; ריאליזם (מדע המדינה); הומניזם; אוניברסליזם; פרטיקולריזם; המחשבה הביולוגית; הרעיון העוסק בסדר עולמי חדש; האסכולה האנגלית; היסטוריה צבאית; מדעי ההתנהגות; סוציולוגיה פוליטית בינלאומית; כלכלה פוליטית והגותה של התאוריה ביקורתית.
תחומי מומחיותו כמדען > מחקר יישומי והכרה בישראל ובעולם

פרופסור אדלר, עסק ועוסק בייעוץ לשלל גופים במגזר הפרטי והציבורי בעולם. בשנת 2011, היה יועץ משרד ראש הממשלה במדינת ישראל בסוגיות אסטרטגיות בפוליטיקה העולמית. כמו-כן, ב-1982 שימש כיועץ של הבנק העולמי. ב-1995, ייעץ למשרד החוץ של שוודיה. בשנים 1994 עד 2005, היה חלק מהפורום האסטרטגי של משרד החוץ הישראלי. בשנת 2017, כובד בהרצאת הפתיחה בקונגרס של אמריקה הלטינית למדעי המדינה (Latin American Political Science Congress).
הדרכה מדעית תלמידי מחקר

פרופסור אדלר הדריך ומדריך תלמידי מחקר בארץ ובעולם, במהלך תואר המוסמך, הדוקטורט והפוסט-דוקטורט.
בישראל תלמידים שכתבו את תואר המוסמך ואת הדוקטורט בהדרכתו של פרופסור אדלר במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים: טומי שטיינר (Tommy Steiner - אוניברסיטת רייכמן), בועז אצילי (Boaz Atzili - אמריקן יוניברסיטי), אבי סגל ( Avi Segal - אוניברסיטת בן-גוריון), טל שדה ( Tal Sadeh -אוניברסיטת תל אביב), אמילי לנדאו (Emily Landau - המכון למחקרי ביטחון לאומי - אוניברסיטת תל אביב), רפאלה דל סארטו (Raffaella del Sarto - אוניברסיטת ג'ונס הופקינס), טל דינגוט-אלכופר (Tal Dingott - מכללת הדסה), פיקי איש שלום (Piki Ish Sahlom - האוניברסיטה העברית בירושלים), אמיר לופוביץ (Amir Lupovici - אוניברסיטת תל אביב), שלי הופמן (Shelly Hoffman - האוניברסיטה הפתוחה).
בארצות הברית בעת שהותו שם כחבר סגל במסגרת אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, דארן הוקינס (Darren Hawkins - אוניברסיטת בריגהאם יאנג).
בקנדה תלמידים שכתבו את הדוקטורט בהדרכתו במסגרת אוניברסיטת טורונטו: עודד חקלאי (Oded Haklai - אוניברסיטת קווינס בקנדה), מרקוס קורנפרובסט (Markus Kornprobst - בית הספר ללימודים בינלאומיים בווינה), קורנליו בג'ולה (Corneliu Bjola - אוניברסיטת אוקספורד), ראובן זאיוטי (Ruben Zaiotti - אוניברסיטת דלהוסי), וינסנט פוליוט (Vincent Pouliot - אוניברסיטת מקגיל). נישה שאה (Nisha Shah - אוניברסיטת אוטווה), מארק ריימונד (Mark Raymond - אוניברסיטת אוקלהומה). אלנה קרוליקווסקי (Alanna Krolikowski - אוניברסיטת מיזורי למדעים וטכנולוגיה), ג'ואללה דומכקל (Joelle Dumouchel - אוניברסיטת קופנהגן), אלינה דרישכובה (Alena Drieschova אוניברסיטת קיימברידג'). מייגן דארשנה (Megan Dersnah - מדיניות לשוויון מגדרי ממשלת קנדה), סימון פראט (Simon Pratt - אוניברסיטת מלבורן), דייוויד פולנסקי ( David Polansky - המכון ללימודי השלום והדפלומטיה - IPD), פאטרישה גראב (Patricia Greve - בית הספר ליחסים בינלאומיים -  BSIA), מאריון לוארנס (Marion Laurence),מאיקה סונרג'ה (Maïka Sondarjee - אוניברסיטת אוטווה).
חיים אישיים

פרופסור אדלר מתגורר עם רעייתו בישראל ובקנדה לסירוגין, אב לילדים וסב לנכדים.
ספרים ומאמרים > ספריו

Emanuel Adler, The Power of Ideology (Berkeley, CA: University of California Press, 1987).
Emanuel Adler, The Power of Ideology: The Quest For Technological Autonomy in Argentina and Brazil (Berkeley, CA: University of California Press, 1987). Paperback edition appeared in 1991.
Charles Kupchan, Emanuel Adler, Jean-Marc Coicoud and Yuen Foong Khong, with the assistance of Jason Davidson and Mira Sucharov, Power in Transition: The Peaceful Change of International Order (Tokyo: United Nations University, 2001).
Emanuel Adler, Communitarian International Relations: The Epistemic Foundations of International Relations (London and New York: Routledge, 2005). Simultaneous paperback edition.
Emanuel Adler, World Ordering: A Social Theory of Cognitive Evolution (Cambridge University Press, 2019).
ספרים ומאמרים > ספרים שערך

Emanuel Adler and Beverly Crawford, eds., Progress in Postwar International Relations (New York: Columbia University Press, 1991). (Chapters written especially for this book appear below). Paperback edition appeared in 1994.
Emanuel Adler, guest editor, special issue of Daedalus (Winter 1991) "Arms Control: Thirty Years On."
Emanuel Adler, ed., The International Practice of Arms Control (Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1992) (Chapters written especially for this book appear below). Simultaneous paperback edition.
Emanuel Adler and Michael Barnett, eds., Security Communities (Cambridge, Cambridge University Press, 1998). (Chapters written especially for this book appear below). Simultaneous paperback edition.
Emanuel Adler, Beverly Crawford, Federica Bicchi, and Raffaella Del Sarto, eds. The Convergence of Civilizations: Constructing a Mediterranean Region (Toronto: University of Toronto Press, 2006) (chapter written especially for this book appears below).
Emanuel Adler and Vincent Pouliot, eds. International Practices (Cambridge and New York, Cambridge University Press, 2011). Chinese translation now available.
Emanuel Adler, ed. Israel in the World: Legitimacy and Exceptionalism (London and New York: Routledge, 2013).
ספרים ומאמרים > מבחר ממאמריו בספרים ערוכים

Emanuel Adler, "Seasons of Peace: Progress in Postwar International Security," in Emanuel Adler and Beverly Crawford, eds., Progress in Postwar International Relations (New York: Columbia University Press, 1991), 128-173. Also published in CSIA Working Papers Number 89-3, John F. Kennedy School of Government, Harvard University, April 1989.
Emanuel Adler, "Cognitive Evolution: A Dynamic Approach for the Study of International Relations and Their Progress" in Emanuel Adler and Beverly Crawford, eds., Progress in Postwar International Relations (New York: Columbia University Press, 1991), 43-88. Also published in CSIA Working Papers Number 89-4, John F. Kennedy School of Government, Harvard University, June 1989.
Emanuel Adler, Beverly Crawford and Jack Donnelly, "Introduction: Defining and Conceptualizing Progress in International Relations." in Emanuel Adler and Beverly Crawford, eds., Progress in Postwar International Relations (New York: Columbia University Press, 1991), 1-42.
Emanuel Adler, "Europe's New Security Order: A Pluralistic Security Community" in Beverly Crawford, ed., The Future of European Security (International and Area Studies, U.C. Berkeley, 1992), 287-326.
Emanuel Adler, "Preface," in Emanuel Adler, ed., The International Practice of Arms Control (Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1992), VII-XIV.
Emanuel Adler, "Arms Control, Disarmament, and National Security: A Thirty Years Retrospective and a New Set of Anticipations." Revised. In Emanuel Adler, ed., The International Practice of Arms Control (Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 1992), 1-20.
Emanuel Adler, "Seeds of Peaceful Change: The OSCE's Pluralistic Security Community-Building Model, " in Emanuel Adler and Michael Barnett, eds., Security Communities(Cambridge: Cambridge University Press, 1998), 119-160.
Emanuel Adler and Michael Barnett, "Security Communities in Theoretical Perspective," in Emanuel Adler and Michael Barnett, eds., Security Communities (Cambridge: Cambridge University Press, 1998), 3-28.
Emanuel Adler and Michael Barnett, "A Framework for the Study of Security Communities," in Emanuel Adler and Michael Barnett, eds., Security Communities (Cambridge: Cambridge University Press, 1998), 29-66. Reprinted in Richard Little and Michael Smith, eds., Perspectives on World Politics, 3d. edition (London: Routledge, 2005).
Michael Barnett and Emanuel Adler, "Studying Security Communities in Theory, Comparison, and History," in Emanuel Adler and Michael Barnett, eds., Security Communities (Cambridge: Cambridge University Press, 1998), 413-441.