stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשרת הרוגי מלכות
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי יהודה בן בבא

על רבי יהודה בן בבא מסופר במסכת סנהדרין וכן במסכת עבודה זרה שסמך לרבנות חמישה תנאים באושא (סמוך למחלף סומך של היום - הוא נקרא על שם הסמיכה הזאת). בעקבות "מרידה" זו במלכות באו רומאים להענישו. וכך מסופר: ” אמר להם (רבי יהודה בן בבא, לתלמידיו): בני, רוצו! אמרו לו: רבי, ואתה מה תהא עליך? אמר להם: הריני מוטל לפניהם כאבן שאין לה הופכין; אמרו: לא זזו משם (חיילי רומי) עד שנעצו לגופו ש' לולניאות (חניתות) של ברזל ועשאוהו לגופו ככברה”.
במדרש אלה אזכרה מסופר, שרבי יהודה בן בבא הוצא להורג בערב שבת לאחר שעה תשיעית. הוא ביקש מהרומאים שיתנו לו לקיים ”מצווה אחת ושבת שמה, והוא עולם הבא”, והם הסכימו להשהות את מיתתו עד לאחר קיום מצוות השבת. רבי יהודה התחיל לומר את הקידוש בנעימות ובקול רם, וכשהגיע למילים "אשר ברא אלקים לעשות" לא נתנו לו לסיים את הקידוש, אלא מיד הרגוהו ומת במילה "אלקים". ”יצתה בת קול ואומרת אשריך ר' יהודה שהיית דומה למלאך ויצתה נשמתך ב"אלקים", וצוה וחתכוהו אברים אברים והשלכוהו לכלבים ולא הוספד ולא הוקבר”.
בתלמוד הירושלמי מסופר, שפעם אחת רבי יהודה חלה בגרונו, והרופא אמר לו שיתרפא רק אם ישתה חלב רותח. רבי יהודה קנה עז, שהיא בהמה דקה שאסור לגדלה בארץ ישראל, וינק ממנה חלב רותח לרפואתו. מעשה זה היה העבירה היחידה שהוא עשה בכל ימי חייו, ולכן הוא נתפס על ידי הרומאים ונהרג.
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי יהודה בן דמא

המקור היחיד שבו מוזכרת הוצאתו להורג של רבי יהודה בן דמא הוא מדרש אלה אזכרה והפיוטים שנכתבו עליו. בחלק מהפיוטים מוזכר במקומו רבי אלעזר בן דמא, שנהרג ”על מצוות תפילין ישרה” או על מצוות ציצית.
במדרש אלה אזכרה מסופר, שיום הוצאתו להורג היה ערב שבועות, ובדומה לרבי יהודה בן בבא, הוא ביקש מהרומאים שיתנו לו לקיים את מצוות העצרת (=שבועות) ולקדש, ”כדי לשבח להקדוש ברוך הוא שנתן לנו את התורה”, אולם בקשתו לא נענתה והוא נהרג מיד, וזאת בגלל הדו-שיח שניהל עם הקיסר בנושא העולם הבא:
אמר לו הקיסר: עדין אתה בוטח בתורה ובאלהים שנתנה? 

אמר לו: הן.

אמר לו: מה שכרה של תורתך? 

אמר לו: עליה אמר דוד עליו השלום: "מה רב טובך אשר צפנת ליראיך". 

אמר לו הקיסר: אין שוטים בעולם כמותכם, שסבורים שיש עולם אחר. 

אמר לו: אין שוטים בעולם כמותכם, שכופרים באלהים חיים, ואוי לך ואוי לבושתך כשתראה אותנו באור החיים ואתה תרד בשאול תחתית. 

מיד חרה אפו של הקיסר וצוה לקשרו בשערות ראשו בזנב סוס ולמשכו בכל רחוב של רומי, ואחר כך צוה וחתכוהו איברים איברים...
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי חוצפית המתורגמן

במדרש שיר השירים מסופר שרבי חוצפית התחבא במערה עם תלמידי חכמים נוספים בגלל גזירות הרומאים, ונתפס ונהרג שם.
במדרש אלה אזכרה מתואר דו-שיח שניהל עם הקיסר בנושא האמונה באלהים, ובכך הכעיס אותו וגרם לו לצוות על הריגתו:
אחריו הוציאו את רבי חוצפית המתורגמן, אמרו עליו שהיה בן מאה ושלשים שנה כשהוציאוהו ליהרג, והיה יפה תואר ויפה מראה, ודומה למלאך ה' צבאות. באו והגידו למלך את יפיו ואת שיבתו ואמרו לו בחייך אדוני תרחם על הזקן הזה.

אמר הקיסר לרבי חוצפית: בן כמה שנים אתה?

אמר לו: בן מאה ושלשים שנה לבד מיום אחד ובקשתי ממך שתמתין לי עד שימלא יומי.

אמר לו הקיסר: מה לך שתמות היום או למחר?

אמר לו: כדי שאקיים עוד שתי מצוות.

אמר לו: איזו מצווה אתה רוצה לעשות?

אמר לו: לקרוא ק"ש ערבית ושחרית להמליך עלי את שם הגדול והנורא המיוחד.

אמר לו הקיסר: עזי פנים ועזי נפש עד מתי אתם בוטחים באלהיכם שאין בו כח להציל אתכם מידי, שהרי אבותי החריבו את ביתו, ואת נבלת עבדיו נתנו סביבות ירושלם ואין קובר, ועתה אלהיך זקן הוא ואין לו כח להציל עוד, שאילו היה בו כח היה נוקם נקמתו ונקמת עמו ונקמת ביתו כמו שעשה מפרעה ומסיסרא ומכל מלכי כנען. 

וכששמע ר' חוצפית כך בכה בכי גדול ואחז בבגדיו ויקרעם על גדוף השם יתברך ועל חרפתו, ואמר לקיסר: אוי לך קיסר מה תעשה ליום אחרון כשיפקוד הש"י על רומי ועל אלהיכם.

אמר המלך עד מתי אתווכח עם זה, וצוה להורגו ויסקלוהו ותלוהו, ואז באו שריו וחכמיו וחלו פניו לקברו כי חמלו על שיבתו, ויאמר המלך לקבור אותו, ויבואו תלמידיו ויקברוהו ויספדוהו הספד גדול וכבד מאד..
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי חנינא בן חכינאי

רבי חנינא בן חכינאי מוזכר רק במדרש אלה אזכרה בתור אחד מעשרת הרוגי מלכות, וכך מסופר שם:
ואותו היום ערב שבת היה, וכל ימיו היה יושב בתענית מבן שתים עשרה עד תשעים וחמש שנה. אמרו לו תלמידיו: רבי, רצונך שתטעם משהו קדם שתיהרג? אמר להם: עד עתה התעניתי, ועתה איני יודע איזה דרך אלך, ואתם אומרים לי לאכול ולשתות? התחיל בקידוש היום – "ויכולו" עד "ויקדש" – ולא הניחוהו לגמור עד שהרגוהו. יצאה בת-קול ואמרה: אשריך ר' חנינא בן חכינאי, שהיית קדוש, ויצאה נשמתך בקדושה
.
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי ישבב הסופר

במדרש אלה אזכרה מסופר, שביום שהוציאו את רבי ישבב הסופר להורג היה בן תשעים שנה וביקש מתלמידיו להחזיק איש ברעהו ולאהוב שלום ומשפט. גם הוא ניהל עם הקיסר דו-שיח בנושא העולם הבא, שהכעיס את הקיסר וגרם לו לצוות על הריגתו, וזה לשון המדרש:
אמר לו קיסר, זקן! בכמה שנים אתה?

אמר לו: היום בן תשעים שנה אנכי, ועד לא יצאתי ממעי אמי הייתה גזירה מאת הקב"ה למסור אותי ואת חבירי בידך כדי לתבוע דמינו מידך.

א"ל וכי יש עולם שני?

א"ל הן, ואתה אוי לך ואוי לבשתך כשיפרע דם חסידיו מידך.

אמר הקיסר מהרו להרוג גם זה ואראה כחו וגבורתו של אלהי זה, ומה יעשה לי בעולם שני, ויצו עליו לשרפו.
.
במדרש שיר השירים נאמר שנהרג על מטתו, ועליו נאמר הפסוק בתהלים: ”יַעְלְזוּ חֲסִידִים בְּכָבוֹד יְרַנְּנוּ עַל מִשְׁכְּבוֹתָם”.
סיפור הוצאתם להורג והמאורעות שגרמו לכך > רבי אלעזר בן שמוע

במדרש אלה אזכרה נכתב שרבי אלעזר בן שמוע נהרג בן מאה וחמש ושנים, ויום הריגתו היה יום כיפור. תלמידיו שאלוהו מה הוא רואה והוא ענה להם:
אמר להם: "אני רואה את רבי יהודה בן בבא שמשיאים (נושאים) את מיטתו ומיטת רבי עקיבא בן יוסף סמוכה אצלו, והם מתווכחים בדבר הלכה יחד, זה עם זה". אמרו לו: "ומי הכריע ביניהם?" אמר להם: "רבי ישמעאל כהן גדול". אמרו לו: "מי מנצח?" אמר להם: "רבי עקיבא, על שטרח בכל כוחו בתורה". אמר להם: "בני, רואה אני עוד שנשמת כל צדיק וצדיק מטהרת את עצמה במי השלוח, כדי ליכנס היום בטהרה בישיבה של מעלה לשמוע את דרשות רבי עקיבא בן יוסף שידרוש להם מעניינו של יום. וכל מלאך ומלאך מביא קתדראות של זהב לכל צדיק וצדיק לישב עליו בטהרה". צוה הקיסר להורגו, ויצאה בת קול ואומרת: "אשריך רבי אלעזר בן שמוע, שהיית טהור ויצאה נשמתך בטהרה".
במדרש אחר נכתב שהוא נהרג בערב שבת בשעה תשיעית, וביקש מהרומאים לקיים את מצוות השבת לפני מיתתו:
...אמרו לו: על שבת אתה בוטח, ומהו שבת?

אמר להם: מצווה קטנה שצוני השם ושבת שמה, שכתוב "מחלליה מות יומת".

אמרו לו: אם אלהיכם מלך גדול הוא בשמים למה אינו מציל אתכם מן המלכות?

אמר להם: כדי שיתבע דמנו מכם.

הלכו ואמרו למלך, שלח המלך והביאוהו לפניו, אמר המלך: אי (איזה) עם עזי פנים, אפילו בפתחה של מיתה בעזותכם אתם עומדים.

אמר לו (רבי אלעזר): מוטב לי שאמות על ידך ולא אמות על מיתת שמים, שכבר אמרו חז"ל "כל המחניף את חבירו - לסוף נופל בידו".

אמר לו המלך: אלהיכם, מדוע אינו מציל אתכם מן המלכות?

אמר לו: כבר אמרתי לעבדיך ששאלוני, הרי כדי ליפרע מכם.

אמר לו: ויפרע עכשיו!

אמר לו: ומה כשחרבו את ביתו ושרפו את היכלו עשה להם אריכות אפים, עכשיו לא כל שכן?!

וצוה המלך והוציאוהו מעליו ועשו לו דינו. לאחר שיצא אמרו לו תלמידיו רבינו היה לך להחניף לו בזה הדבר! אמר להם לא די לאלעזר להיות כחבריו שמתו על שם שמים. וכשנצטוו עליו להורגו התחיל בקדוש היום אמרו לו לקוסטינר (התליין) הנח לו שיגמור, כיון שהגיע לאשר ברא אלהים לעשות, הכהו ויצאה נשמתו בתיבת 'אלהים'. יצאה בת קול ואמרה: "אשריך אלעזר, בעולם הזה היית דומה לאלהים ויצאה נשמתך באלהים".
חכמים נוספים שלא נזכרו במדרש אלה אזכרה

כאמור לעיל, הדעות בעניין זהות עשרת הרוגי מלכות הם רבות, ובמדרשים רבים מוזכרים חכמים נוספים שנהרגו על ידי המלכות, בניהם רבי יהודה הנחתום, בן עזאי, ורבי טרפון.
חכמים נוספים שלא נזכרו במדרש אלה אזכרה > רבי יהודה הנחתום

במדרשים רבים רבי יהודה בן דמא כלל לא נזכר ברשימת עשרת הרוגי מלכות, ובמקומו נזכר רבי יהודה הנחתום, בין השאר, במדרש שיר השירים מסופר שבזמן גזירות הרומאים, הוא ברח מהרומאים, נתפס בדרך ונהרג. ב"מדרש עשר גליות" הוזכר במקומו רבי חנינא סגן הכהנים.
במדרש תהלים מסופר שכשגזרה המלכות שיהרג רבי יהודה הנחתום, התחזה אדם בשם בר קפרא או בן קופיא (תלוי בנוסחאות השונות) לדיין, גזר שאדם אחר יהרג במקומו, וניסה להציג זאת כהריגת רבי יהודה הנחתום, ובכך להביא להצלתו. כששמעה על כך המלכות - גזרה שיהרגו שניהם.
בתלמוד הירושלמי מובא שיש אומרים שהמאורע שגרם לכך שאלישע בן אבויה יצא לתרבות רעה, הוא ”שראה את לשונו של ר' יהודה הנחתום נתון בפי הכלב שותת דם. אמר: "זו תורה וזו שכרה? זהו הלשון שהיה מוציא דברי תורה כתיקנן, זה הוא הלשון שהיה יגע בתורה כל ימיו זו תורה וזו שכרה? דומה שאין מתן שכר ואין תחיית המתים"”.
חכמים נוספים שלא נזכרו במדרש אלה אזכרה > שמעון בן עזאי

במדרשים רבים נמנה שמעון בן עזאי בין עשרת הרוגי מלכות, ובמדרש שיר השירים נוסף שתפסו אותו בבית המדרש והרגוהו. אולם, בתלמוד במסכת חגיגה נאמר שהוא היה אחד מארבעת החכמים שנכנסו ל"פרדס", וכוחו לא עמד לו והוא נפטר כתוצאה מכך, ולא נהרג על ידי הרומאים.
חכמים נוספים שלא נזכרו במדרש אלה אזכרה > רבי טרפון/רבי יוסי/רבי אלעזר בן חרסום

במדרש איכה מוזכר שיש אומרים שרבי טרפון היה אחד מעשרה הרוגי מלכות, ויש המונים במקומו את רבי אלעזר חרסנה שכנראה הוא רבי אלעזר בן חרסום. במדרש תהלים הוזכר במקומו רבי יוסי (יש אומרים שמדובר על רבי יוסי הגלילי). במדרש שיר השירים נכתב שרבי טרפון נתפס על ידי הרומאים בעזרה. דבר זה מעלה תמיהה גדולה משום שרבי טרפון נפטר לאחר שנחרב בית המקדש, ובאותו זמן העזרה כבר לא הייתה קיימת.
ראו גם

הקינה אלה אזכרה
ארזי הלבנון
מסירות נפש
הרוג מלכות
לקריאה נוספת

אלתר ולנר, עשרת הרוגי מלכות במדרש ובפיוט, הוצאת מוסד הרב קוק, 2005.
יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית: העת העתיקה, מרכז זלמן שזר, תשס"ט, פרק עשרים ושנים: עשרת הרוגי מלכות - מרטירולוגיה ומיסטיקה.
נתן אורטנר, עשרה הרוגי מלכות, מורשה גליון ו', תשל"ד, עמ' 38-45
Solomon Zeitlin, The Legend of the Ten Martyrs and its Apocalyptic Origins, JQR 36, 1945-1946, עמ' 1-11 (מידע בקטלוג רמב"י)‏, JSTOR 1452260
ביאורים

↑  סדר הריגת החכמים הובא כאן כפי שמופיע במדרש אלה אזכרה, אולם בפיוטים ובמקומות אחרים הסדר קצת שונה, עיינו בטבלה בפסקה "זהות עשרת ההרוגים".
↑  אמירתם של תלמידיו ככל הנראה כוונה לעיקרון של פיקוח נפש, לפיו יש לעבור אפילו את כל העבירות שבתורה, למעט שלוש, על מנת להינצל ממוות, ותשובתו של רבי אלעזר מכוונת לכך שבשעת השמד, על פי ההלכה, יש למסור את הנפש אף על דברים קטנים; ראו: קידוש השם.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מדרש אלה אזכרה, בויקיטקסט
↑  מדרש איכה
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י', עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ח, עמוד ב'.
↑  Solomon Zeitlin, “The Legend of the Ten Martyrs and its Apocalyptic Origins”, JQR, 36 (1945-1946), p. 2.
1 2 3  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ז, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ח', עמוד ב', וכן בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ד, עמוד א'.
↑  סיפור הריגתם של רבי שמעון ורבי ישמעאל מופיע גם במסכת שמחות פרק ח.
↑  איכה רבה, פרשה ב', פסקה ד'.
↑  מדרש תהלים, פרק ט', יד.
↑  רז מוסטיגמן, "מהר המשחה ועד אימר, למשמעותו ההיסטורית של קובץ מסורות החורבן בתוך סוגיית ”ונלכדה ביתר" בתלמוד הירושלמי", חיבור לשם קבלת התואר ”דוקטור לפילוסופיה", הוגש לסנט של אוניברסיטת תל אביב, אפריל 2006, עמ' 233.
↑  מדרש שיר השירים, מהדורת גרינהוט, פרשה א, באתר היברובוקס
↑  Moshe David Herr, Midrashim, Smaller, (3) midrash shir ha-shirim, Encyclopaedia Judaica, encyclopedia.com
↑  מדרש עשר גליות - עקטאן דמר יעקב.
↑  שלשת הנוסחאות שלו, והתוספות עליו, נדפסו באוצר מדרשים.
↑  אגרת רב שרירא גאון; "שם גדולים", עמוד מז.
↑  בפיוט התימני אז בבית שבינו מוזכר במקום רבי יהודה בן דמא - רבי אלעזר בן דמא, שנהרג על מצוות ציצית (ובחלק מהנוסחאות בקינת ארזי הלבנון מוזכר שמת על "מצוות תפילין ישרה")
1 2  מדרש עשר גליות, עקטאן דמר יעקב, נדפס באוצר מדרשים
↑  חלק א, כרך ה, פרקים מו-מז
↑  ניסים מזוז, ‏מקור הביטוי "עשרת הרוגי מלכות", באתר "דעת"
↑  על פי אחת הנוסחאות
↑  מדרש משלי א יד
↑  עיין בעניין זה בפורום אוצר החכמה - עשרת הרוגי מלכות - מי כיפר על מי?
↑  למשל רבינו בחיי, בבראשית מ"ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"א, עמוד א'; ובניסוח דומה בתוספתא, סוטה, יג, הלכה ה: "אף הוא אמר בשעת מיתתו שמעון וישמעאל לקטלא, ושאר חברוהי לחרבא, ושאר עמא לביזא".
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"א, עמוד ב'. ראו עוד פירוש "עץ יוסף" על עין יעקב שמביא אודות אחד שסיפר שהיה שם בשעת מעשה.
↑  מסכת שמחות פרק ח, בויקיטקסט
↑  טור ושולחן ערוך, אורח חיים, סימן תק"פ
↑  סדר הדורות
↑  טור, אורח חיים סימן תקפ בשם בה"ג
↑  קהלת רבה, פרשה ג', פסוק י"ז
↑  מסכת שמחות, פרק ח הלכה ט, בויקיטקסט
↑  נחלת יעקב שם[דרושה הבהרה]
↑  בהקשר זה ראו גם את מאמרו של הרב יעקב מידן, במיוחד בתת-פרק ג 'חורבן הבית השני וכישלון מרד בר כוכבא'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ד, עמוד א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ט', הלכה י', הובא גם בתוספתא על בבא קמא פרק ח', ונזכר מעשה זה גם בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף פ', עמוד א', אך שם נאמר "מעשה בחסיד אחד", ולא הוזכר שמו שמו של ריב"ב
↑  מדרש שיר השירים, פרשה א, באתר היברובוקס
↑  תהלים, קמ"ט, ה'
↑  מובא בנוסח מקוצר אצל: מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מימי התלמוד - תקווה ופחד (אות ח'), אתר פרויקט בן-יהודה.
↑  איכה רבה, מדרש תהלים פרק ט, ומדרש שיר השירים פרשה א
↑  מדרש תהלים פרק ט', באתר ספריא
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ב', הלכה א'
↑  שיר השירים מן הגניזה (פורסם על ידי אלעזר הלוי גרינהוט), פרשה א, באתר היברובוקס
אוניברסיטת בן-גוריון בנגב

| --- | --- |


מרכז הלן דילר, אוניברסיטת בן-גוריון
 אוניברסיטה
 על שם:  דוד בן-גוריון 
 מוטו:  ”השראה פוגשת מצוינות”
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־56 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' דניאל חיימוביץ
 רקטור:  פרופ' חיים היימס
 מנכ"ל:  טל בן חיים
 צוות:  1,253
 סגל אקדמי בכיר:  כ-900
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  17,820
 סטודנטים לתואר ראשון:  12,005
 סטודנטים לתואר שני:  4,028
 סטודנטים לתואר שלישי:  1,683
 סטודנטים מתוקצבים:  18,610
 מיקום
 מיקום:  באר שבע, שדה בוקר, אילת
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°15′44″N 34°48′05″E﻿ / ﻿31.262191666667°N 34.801511111111°E﻿ / 31.262191666667; 34.801511111111
 www.bgu.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת באר שבע רגילה) אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת צפון הנגב רגילה) אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (למפת צפון הנגב מוגדלת) אוניברסיטת בן-גוריון בנגב   he אוניברסיטת בן-גוריון בנגבhe אוניברסיטת בן-גוריון בנגבמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דגל האוניברסיטה
בניין קרייטמן-זלוטובסקי
בניין צוקר-גולדשטיין-גורן, בתכנון אמנון ניב, רפי רייפר ונתן מגן
כיכר דייכמן בתכנון ברכה ומיכאל חיוטין, אוניברסיטת בן-גוריון, ספטמבר 2010
ספריית רפואה ומדעי הבריאות
בניין הספרייה המרכזית ע"ש ארן בתכנון משרד האדריכלים נדלר-נדלר-ביקסון, אוניברסיטת בן-גוריון 2005
בנייני המחלקה למדעי החיים והמכון הלאומי לביוטכנולוגיה בנגב, בתכנון האדריכלית עדה כרמי, 2005
בניין מדעי ההתנהגות
בניין המרכז האוניברסיטאי ואולם הסנאט בתכנון האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין
אולם הסנאט
בניין מעבדות ביוטכנולוגיה בתכנון האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין
אוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא אוניברסיטה ישראלית בעיר באר שבע, אשר הוקמה ב-1969 וידועה בשמה הנוכחי מ-1974. באוניברסיטה פקולטות למדעי הטבע, הנדסה, מדעי הרוח והחברה (רו"ח), רפואה, בריאות וניהול, בהן לומדים מעל 19,000 סטודנטים לתארים בוגר, מוסמך ודוקטור.
ב-1 בינואר 2019 החל פרופ' דניאל חיימוביץ את כהונתו כנשיא האוניברסיטה, לאחר שהחליף את פרופ' רבקה כרמי, שכיהנה בין השנים 2006 ועד 2018.
היסטוריה

בשנת 1962 הציע ראש העיר הראשון של באר שבע, דוד טוביהו, לפרופ' ארנסט דוד ברגמן ולקבוצה בעלת חזון להקים אוניברסיטה בנגב. התהליך לא היה פשוט ונמשך שנים אחדות. החל משנת 1962 התקיימו בבאר שבע הרצאות מטעם מכון ויצמן למדע, הטכניון והאוניברסיטה העברית. משנת 1963 פעלה בבאר שבע אגודה עות'מאנית במטרה לייסד אוניברסיטה בבאר שבע, שנקראה המכון להשכלה גבוהה בנגב. בשנת 1964 מינה משרד החינוך והתרבות ועדה לצורך בחינת האפשרות להקמת אוניברסיטה בנגב. עיריית באר שבע רכשה בשנת 1965 את "בית היאס", בניין ששימש בעבר כמלון, כדי שישמש לפעילותו של המכון להשכלה גבוהה בנגב. בשנת 1965 התקיימה שנת הלימודים הראשונה במסגרת המכון להשכלה גבוהה בנגב. עברו עוד מספר שנים עד שהמכון הוסב בצורה רשמית לאוניברסיטה.
אוניברסיטת הנגב נוסדה בהוראת ממשלת ישראל בשנת 1969, ונפתחה בשנת הלימודים תש"ל. בחודש יוני שנת 1971 שם המוסד, שהיה קודם לכן "המכון להשכלה גבוהה בנגב", שונה באופן רשמי ל"אוניברסיטת הנגב". בשנת 1974, לאחר מותו של דוד בן-גוריון החליט חבר הנאמנים לשנות את שמה של האוניברסיטה לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פרופסור חיים חנני מונה להיות הרקטור הראשון של האוניברסיטה בשנת 1969. פרופסור משה פריבס נבחר להיות הנשיא הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1974.
אחד משעריה של האוניברסיטה הוא "שער השלום" דרכו עברו נשיא מצרים אנואר סאדאת וראש ממשלת ישראל מנחם בגין בא' בסיון תשל"ט, 27 ביוני 1979, היום הראשון ליישום הסכם השלום בין מדינת ישראל ומצרים. השער עוצב להנצחת הביקור ההיסטורי בקמפוס.
האוניברסיטה חברה בארגון האוניברסיטאות העולמי של אונסק"ו.
אוניברסיטת בן-גוריון התפתחה בקצב מהיר, גם בגידול במספר הסטודנטים וגם בפיתוח מסלולי לימוד חדשים בהתאם לדרישות השוק (כגון הנדסת מערכות תקשורת, הנדסת ביוטכנולוגיה, ביואינפורמטיקה). בנוסף למסלולי הלימוד המבוקשים, סייעו המחיר הנמוך יחסית של הדיור והכלכלה בבאר שבע, האווירה הסטודנטיאלית וחיי החברה המפותחים ובכלל זה קהילות סטודנטיאליות פעילות (דוגמת סגו"ל או הבאר) בהתפתחות המוסד.
לפיתוח האוניברסיטה סייעו, בנוסף למוסדות ממלכתיים ועירוניים, גם נדבנים דוגמת אברהם גולדשטיין-גורן וסוזן זלוטובסקי, שתרמו רבות בהקמת חלק מהמבנים וכן בסיוע אחר, דוגמת מלגות.
בינואר 2013 נחתם חוזה אוניברסיטת בן-גוריון ומינהל מקרקעי ישראל בו נכתב כי צפוי לקום קמפוס חדש בגודל של כ-230 דונמים.
ביוני 2016 קיבלה האוניברסיטה תרומה של כ-400 מיליון דולר מזוג אמריקאי אשר מימן בעבר את מלגות המחקר שלה.
בספטמבר 2019 פורסם על התקדמות העבודות להקמת הקמפוס הצפוני, אשר ממוקם מצפון מזרח לקמפוס הנוכחי. במקום יבנו בין היתר מעבדות מחקר, אולמות כנסים, מרכז סייבר, כיתות לימוד וכן כפר סטודנטים אשר יאכלס כמות של כ-570 יחידות דיור עם תכולה של 1,000 מיטות.
בשנת 2022 הגישה האוניברסיטה למל"ג תוכנית רב שנתית לשנים תשפ"ג–תשפ"ח. על פי התכנית, היקף הסטודנטים אמור להגיע בהדרגה ל-21,329 סטודנטים בשנת תשפ"ח ביחס להיקף של 17,806 בשנת 2022. מספר חברי הסגל האקדמי הבכיר אמור לעלות מ-798 חברי סגל ל-914 מרצים בשנת תשפ"ח. שבע תוכניות לימוד חדשות אמורות לקום בשלוש השנים הראשונות של התכנית: לתואר ראשון: מדעים להיי-טק; קיימות ושמירת סביבה; אינטראקציה אנושית עם טכנולוגיה ו-Sea Tech מדע וטכנולוגיות ימיות. תוכניות לתואר שני: תוכנית רב-תחומית בערים ותשתיות חכמות ולימודים אירופאיים בשיתוף עם האוניברסיטה הפתוחה. תוכניות לימוד בינלאומיות: משאבי טבע מתחדשים – תוכנית לתואר ראשון בינלאומי.
יחידות אקדמיות > פקולטות

באוניברסיטה חמש פקולטות:
הפקולטה למדעי הטבע, המכילה את המחלקות למדעי הגאולוגיה והסביבה, פיזיקה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה וביולוגיה.
הפקולטה למדעי ההנדסה, המכילה את המחלקות להנדסת חשמל ומחשבים, הנדסת מכונות, הנדסה כימית, הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת חומרים, הנדסה גרעינית, הנדסה ביורפואית, הנדסה ביוטכנולוגית, הנדסת מערכות תקשורת, הנדסת מערכות מידע, הנדסת תוכנה והנדסת אזרחית וסביבתית.
הפקולטה למדעי הרוח והחברה, המכילה מחלקות שונות כגון: גאוגרפיה ופיתוח סביבתי, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, עבודה סוציאלית, כלכלה, פסיכולוגיה, חינוך ופוליטיקה וממשל (מדע המדינה); בלשנות, לימודי המזרח התיכון, לשון עברית, מקרא, ארכאולוגיה והמזרח הקדום, היסטוריה (כולל החטיבות ללימודי עם ישראל, ללימודי מדינת ישראל וללימודי צבא וביטחון), פילוסופיה וספרות (מדעי הרוח).
הפקולטה למדעי הבריאות, המכילה את בית הספר לרפואה ולרפואה בינלאומית, בית הספר למקצועות הבריאות הקהילתיים המכיל את המחלקות לסיעוד, פיזיותרפיה ורפואת חירום, בית הספר למעבדנות רפואית ובית הספר לרוקחות. כמו כן מכילה הפקולטה את תוכניות המוסמך במדעי הרפואה, בריאות הציבור וגרונטולוגיה (מדעי הזקנה).
הפקולטה למדעי הניהול, המכילה את המחלקות ניהול, ניהול תיירות ומלונאות, ניהול מערכות בריאות, מנהל עסקים (לתואר שני ושלישי בלבד), ומנהל ומדיניות ציבורית (גם כן לתואר שני ושלישי בלבד).
יחידות אקדמיות > מכוני מחקר

באוניברסיטה מספר מכוני מחקר, ביניהם:
המכון הלאומי לחקר האוטיזם
מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות הממוקם בקמפוס שדה-בוקר. מכון זה מהווה למעשה מעין פקולטה בפני עצמה במסגרת קמפוס שדה בוקר.
המכונים לחקר המדבר ע"ש יעקב בלאושטיין אוסף מכונים הממוקם בקמפוס שדה בוקר, ומתמקד בחקר מקורות המים במדבר, אקולוגיה מדברית ותכנון התיישבות בתנאים מדבריים. אוסף המכונים הוא מעין פקולטה בפני עצמה במסגרת קמפוס שדה בוקר, ומכיל את בית הספר הבינלאומי ללימודי מדבר ובו תוכניות ללימודי הידרולוגיה ואיכות מים, לימודי מדבר ולימודי אקולוגיה, סביבה ושמירת טבע לתארים מתקדמים. במכונים נמצאים גם מכון צוקרברג לחקר המים והמכון השווייצרי לחקר אזורים צחיחים ואנרגיה.
המכון למחקר שימושי
המכון הלאומי לביוטכנולוגיה בנגב
מכון אילזה כץ למדע וטכנולוגיה בתחום הננומטרי (ננוטכנולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון)
מכון "הקשרים" לחקר הספרות העברית
המכון הלאומי לביוטכנולוגיה
יחידות אקדמיות > אחרים

לאוניברסיטה יש גם בית ספר בין-פקולטי לחקר המוח. בנוסף, קיים באוניברסיטה מרכז לנוער שוחר מדע על שם חוסידמן.
קמפוס אוניברסיטת בן-גוריון באילת

שלוחת האוניברסיטה באילת הוקמה כקמפוס נוסף של הקמפוס הראשי בבאר שבע ושל הקמפוס המחקרי בשדה בוקר. הלימודים בשלוחה נפתחו בשנת תשס"ג (2002/3) לאחר חתימת הסכם בין אוניברסיטת בן-גוריון לבין המועצה להשכלה גבוהה, שבו נקבע כי במקום יתקיימו לימודים אקדמיים מלאים במקצועות שונים לרבות מקצועות ייחודיים שאינם נלמדים בקמפוס הראשי בבאר שבע כדוגמת ביוטכנולוגיה ימית.
בשנת תש"ע (2009/10) למדו במקום 760 סטודנטים. במקום מתקיימים לימודים אקדמיים מלאים לתואר ראשון ולתואר שני בתחומים רבים. הלימודים לתואר ראשון כוללים: פסיכולוגיה, סוציולוגיה-אנתרופולוגיה, מדעי ההתנהגות, עבודה סוציאלית, לימודים רב-תחומיים במדעי הרוח והחברה, ניהול, וניהול מלונאות ותיירות. כמו כן, קיימת באילת מגמה של המחלקה למדעי החיים ללימודי ביולוגיה וביוטכנולוגיה ימית שתלמידיה רשומים באילת. הם לומדים שנים א' ו-ב' בבאר שבע ומגיעים לאילת להשלמת התואר בתחום התמחותם במעבדות למדעי הים ברחבי העיר. קמפוס אילת מקיים גם לימודי הנדסה שנה א' שמטרתם לתת הזדמנות כניסה למועמדים שצריכים להוכיח את יכולותיהם לפני המעבר לשנת הלימודים השנייה בקמפוס הראשי בבאר שבע.
בקמפוס מתקיימים גם לימודים לתואר שני בתחומים הבאים: מגמת מינהל, חברה ומדיניות החינוך, MBA רב-תחומי ו-MBA מסלול מנהלים, עבודה סוציאלית, ומקרא ומזרח קדום. אוניברסיטת בן-גוריון הוסמכה להעניק גם תואר שלישי דרך בית ספר קרייטמן במגמת ביולוגיה וביוטכנולוגיה ימית. הקמפוס מספק גם תוכניות עשירות ללימודים חוץ-אקדמיים לתושבי העיר ולחיילים המשוחררים הרבים שבאים לעבוד בה לאחר שירותם הצבאי.
הישגים ותדמית

אוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא אוניברסיטה צעירה יחסית. בדירוג המיוחד שנקבע לאוניברסיטאות הצעירות מ-50 שנה, היא דורגה עד ליציאתה מהקבוצה הזו בשנת 2019, בין 50 האוניברסיטאות הצעירות הטובות בעולם. לדוגמה, בשנת 16–2015 דורגה האוניברסיטה במקום ה-31 בעולם מבין האוניברסיטאות הצעירות.
על רקע דירוגה האקדמי הבינלאומי, קמו בשנת 2017 חברי הסגל האקדמי באוניברסיטה, והעלו בסנאט האוניברסיטה את סוגיית ירידתה של האוניברסיטה בדירוגים הבינלאומיים. לטענתם, ההנהלה האקדמית הייתה אחראית לירידתה של האוניברסיטה בדירוגים הללו. ירידה זו התחילה בסוף שנת 2005 ונמשכה מאז. זאת על פי הדירוגים הבינלאומיים הבאים: דירוג שנחאי, דירוג QS, דירוג THE ודירוג ליידן.
הנהלת האוניברסיטה הצביעה מנגד על מיקומה הגבוה של האוניברסיטה בדירוג 50 האוניברסיטאות הצעירות הטובות בעולם, ועל ההיקף הגדול מאוד של מחקרים יישומיים בכל קנה מידה, לרבות היותה האוניברסיטה הישראלית היחידה שצוינה על ידי "הסוכנות למיזמי מחקר צבאיים מתקדמים של ארצות הברית" מטעם הפנטגון (DARPA) כנמנית עם עשר האוניברסיטאות הראשונות בעולם שהסוכנות משתפת איתם פעולה.[דרוש מקור]
"דירוג שנחאי" לשנת 2021 החזיר את האוניברסיטה לקבוצת ה-401 – 500 הטובות בעולם, אך דירוג THE החמיר עם האוניברסיטה באופן בולט.
החל משנת 2011 קבוצת האוניברסיטה משתתפת בתחרות פורמולה סטודנט ובשנת 2015 זכתה במקום ה-8 כולל.
נשיאי האוניברסיטה

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | פרופ' משה פריבס | 1973 | 1975 |
|  | יוסף תקוע | 1975 | 1981 |
|  | אלוף (במיל') שלמה גזית | 1982 | 1985 |
|  | פרופ' חיים אילתה | 1985 | 1990 |
|  | פרופ' אבישי ברוורמן | 1990 | דצמבר 2005 |
|  | פרופ' רבקה כרמי | דצמבר 2005 | דצמבר 2018 |
|  | פרופ' דניאל חיימוביץ | דצמבר 2019 |  |
נשיאי האוניברסיטה > רקטורים של האוניברסיטה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרופ' חיים חנני, 1969 – 1973
פרופ' צבי פלח, 1973 – 1974
פרופ' משה רוזן, 1974 – 1979
פרופ' דוד וולף, 1979 – 1984
פרופ׳ חיים אילתה, 1984 – 1986
פרופ' אברהם טמיר 1986 – 1990
פרופ' דב בהט, 1990 – 1994
פרופ' נחום פינגר, 1994 – 2002
פרופ' ג'ימי וינבלט, 2002 – 2010
פרופ' צבי הכהן, 2010 – 2018
פרופ' חיים היימס, 2018–
ראו גם

האגודה הסטודנטיאלית אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
אוניברסיטאות בישראל
אוניברסיטה ציבורית
לקריאה נוספת

יהודה גרדוס ויצחק (יאני) נבו (עורכים), מדע ורוח בנגב: אוניברסיטת בן-גוריון ותולדותיה בראי המחקר , באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"ד
דניאל י. לסקר, המחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין–גורן
עמוס אלטשולר ומיכאל לין, תולדות המחלקה למתמטיקה תשל"א-תש"ע (אורכב 22.01.2020 בארכיון Wayback Machine)
רון אבני, הביקורת הפנימית באוניברסיטה והחופש האקדמי – בין התנגשות להרמוניה. עמ' 581 – 589.
זאב הדרי והילה טל, פרקים בתולדות האוניברסיטה, באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשמ"ד 1984
חיוטין אדריכלים (עורכים), מחזון למציאות: אדריכלות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב 1990-2006, באר שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2010