אהרן שמואל תמרת
ביאורים

↑  "תרדמת אלוהים נסוכים על רבים מראשי החרדים, ולא ישימו לבם לתקן את דרכם המסוכן שאחזו בו. גם אנקת החללים הרבים, חללי הגוף מצד אחד, וחללי הנפש מצד השני, הנופלים סביבותם יום יום כעמיר אחר הקוצר, לא יחרידום ממקומם. אחדים מפני קוצר ראיתם, אשר פשוט לא יראו את הנעשה אצל חוטמם. ואחדים מפני אבירות לבם כלפי צערם של אחרים" (הרב אהרן שמואל תמרת)
↑  הוא כינה את ה"לאומיות": "תרנגול האדום כדם, העומד כיום על טבור אירופה, על גדות הריין, ומטפח בכנפיו ומרים את ראשו מעלה, וקורא בקול: קו-קו-רע-קא, אני ואפסי עוד, שהוא הצלצול הפנימי שבכל תנועה לאומית... אליל שהקימו להם שרלטני אירופה בדורות האחרונים, תחת האמונה באלוהי השמים, אלוהי התנ"ך, האלוהים אשר ברא את הכל ורחמיו על הכל, שהשרלטנים האחרונים חותרים בכל מיני זיופים לעקרה מלב הבריות".
↑  וסבר שכל החרדים הישרים בלבותם וחובבי התורה באמת חייבים להתקרב אל תנועת "תחיית השפה והתרבות העברית", תנועת השיבה אל התורה ויהדות, שהתעוררה בימיו בקרב הנאורים, בעלי היהדות של הגעגועים והשירה.
↑  הלל צייטלין אמר: 'תעודת הסופר היא להשמיע קולו ברבים ולהתריע על כל עוול ופשע, על כל דיכוי ועינוי מאיזה צד שהוא, מבלי חת ומורא, ומבלי טובת הנאה לעצמו... יש שיהודי חרד ופרוש באחת העיירות הקטנות נושא בחובו ובהתנהגותו הרבה יותר מסופר מקובל ורצוי לרבים... "אחד הרבנים המרגישים" הוא סופר גדול, מאחר שהוא אדם גדול במוסר ובמעשים'.
↑  בשנת 1912 הרב תמרת נענה להצעת רב צעיר, עימו למד בכולל הפרושים שבקובנה, לנסות למלא את מקומו כראש הישיבה ומורה לתלמוד בבית המדרש לרבנים שרב צעיר ייסד באודסה, אלא שכעבור מספר ימים, לאחר שאודסה על מראות האבן העירוניים שלה דיכאה את נפשו, שב לעיירתו.
↑  מזכיר "צעירי מזרחי"
↑  קודם לכן בשנת תרע"ג ניבא את מלחמת העולם הראשונה.
↑  לדעת הרב תמרת, המלחמה היא הופעה מסתורית-טבעית, שאינה אלא מין "גלגול" של עבודת האלילים הקדמונית, שנשארה אצל העמים אף בדורות האחרונים. ראיות לכך "יראת הרוממות" התוקפת את התושבים במדינה שממשלתם הכריזה מלחמה; הסיסמה "המלחמה הקדושה" השגורה על שפתי כל אחד מהצדדים הלוחמים; כינוי "ארץ המולדת" בשם "מזבח", וחללי המלחמה בשם "קרבנות". לדבריו, האדם המודרני נתפתח הרבה במקצוע השכל, אולם במקצוע היושר והמידות נשאר אותו הפרא שמלפנים, עם עוד תוספות גדולות של פראות חדשה - להסיר מעבודת אלילים זו את קליפתה הבערותית ולהשאיר בה אך רשעות טהורה, רשעות נאותה לטעמו ול"שכלו" של האדם המודרני, כבוד מדומה של שאיפה להתפשט על אחרים בהשתררו עליהם ובעשותו אותם הדום תחת רגליו, חרב שעליה גאוותו של האדם הריקן.
↑  לדוגמה, לאחר המהפכה הקומוניסטית, עמד לצד הקומוניסטים בהאמינו שיביאו גאולה ליהודים, אולם בהיוודע לו על מעשיהם האכזריים, נעשה למתנגדם היותר קיצוני. באופן דומה, בתחילת מלחמת העולם הראשונה תמך בגרמנים נגד הרוסים, בתקווה שיתנו שוויון-זכויות ליהודים בשטחים הכבושים על ידם, אולם כראותו איך הם מתנהגים בחבלי הכיבוש עם "המשוחררים", החל לשנוא אותם.
↑  "עם כל התנגדותי לציונות המדינית נשאר בלבי חזון שיבת ציון בטהרתו קשור עם חזון הנביאים לאחרית הימים, לתיקון עולם במלכות החירות, עד היום הנני מלא אהדה לחלוצי ישראל המתיישבים על אדמת ישראל ומרווים בזיעת אפם את הארץ, אבל בתנאי שידעו שארץ ישראל שהיהודי יכסוף להחיותה גם בפועל ולשוב אליה, איננה רק ארץ ישראל חומרית אלא גם מולדת רוחנית; עריסת הילדות של התרבות האלוהית. לא ארץ שבה נלחמו אבות, אלא ארץ שהיא זורה זפת וגפרית על המלחמות" (הרב אהרן שמואל תמרת)
↑  ב-1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, המדינאי האנגלי ארתור בלפור, אידיאליסט חובב פילוסופיה, והפילוסוף היהודי-צרפתי אנרי ברגסון, שנחשב אז לגדול הפילוסופים בעולם, שיכנעו את נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, מלומד הומניסט, להצטרף למלחמה כדי להציל את התרבות האירופאית.
↑  לדוגמה, שניאור זלמן סיפר בזיכרונותיו שאנשי פריז שלפני המלחמה היו סימפתיים, ושאחריה כולם נהיו אנטיפתיים.
↑  כלומר, קלטו מהחינוך הישן את השמרים והוציאו את היין, במקום לקלוט את הסולת ולהוציא את הפסולת (מוסר התורה והיהדות, הקדמה)
↑  "כי בהחסיר חלק המצוות שבין אדם לחברו, אזי גם החלק שבין אדם למקום לא לבד שהוא כאילו לא קיימוהו אלא עוד נהפך לרועץ, יען כי בזה מגלים בתורה פנים של אלילות" (הרב אהרן שמואל תמרת)
↑  "אם כל התימרותנו בעמידתנו בחזקה בעד אמונתנו המיוחדת תהא כלולה רק בזה, שלא נבוש להדפיס גלוי על עמודי העיתונים "הכשרים לפסח" על כל דבר: על "טאבאק", על עטרן, על זפת ונפט וכו', בה בשעה שבנוגע לצדק ויושר, עיקרי אמונתנו המיוחדת, נהא נגררים אחרי הזרם של כל העמים - האמינו לי, רבותי, כי לא אבין אזי לשמחתנו ולהתימרותנו מה זו עושה? הבה נתעורר נא לבלי הבטל בפני הריאקציה השוררת בעולמות הזרים ובל נכבוש את נבואתנו מלהטיף בתוך עולמנו אנו דווקא לאור." (הרב אהרן שמואל תמרת)
↑  לפי הרב תמרת, דעת אלוהים היא קרבת אלוהים, היא הזדככות הנפש
↑  עמים
↑  הכוונה לתקופה הרומנטית
↑  לדברי הרב תמרת, "הלאומיות" וה"התבוללות" אינן אלא אחיות תאומות, שמגמן לבטל את זכויות האדם, כלומר את הצדק.
↑  "כי כבר יש להם לישראל ניב עתיק ומפואר, הוא התנ"ך הקדוש, אשר בשמו יכולים להביע היטב לפני כל יושבי תבל את שאיפת לבב האיש הישראלי ואת שאיפת כל עשוקי עולם בכלל" (הרב אהרן שמואל תמרת)
↑  לפרוש מתרבות החרב של אומות העולם וכל מה שכרוך בה
↑  ביניהם הלל צייטלין ואליעזר שטיינמן. הרב שלמה יוסף זוין כינה את הרב אהרן שמואל תמרת: "קב רגש, נשמה לוהטת, רוח סוערת, באמת אחד הרבנים המרגישים המועטים בדור".