stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחום שמיר
ביוגרפיה

נחום שמיר נולד בקרקוב בפולין לאבא (אברהם) ופרידה (לבית זיידן) וכסמן. הוא היה הבן השני מארבעה ילדים. הבית היה בית יהודי ציוני. הוא למד בגימנסיה עברית והיה פעיל בתנועת נוער ציונית.
ב-1934 עלתה המשפחה ארצה והתיישבה בתל אביב. שמיר יצא לעבוד בבניין, פרדסנות ומכונאות רכב כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בערבים היה פעיל כראש שבט של תנועת עקיבא. מאוחר יותר הצטרף לארגון ההגנה.
בשנת 1944 הצטרף לחבריו מתנועת הנוער עקיבא מקרקוב והיה ממקימי קיבוץ נווה איתן בעמק בית-שאן. בשנת 1948 במלחמת השחרור היה שליש בגדוד 13 של חטיבת גולני תחת פיקודו של אברהם יפה והשתתף בקרבות על נצרת וצפת. בסוף שנת 1948, נשלח לאיטליה כמפקד הבריחה וממונה על העלייה של המוסד לעלייה ב', והיה אחראי על הברחת גבולות של פליטי השואה, קליטתם במחנות מעבר ושליחתם באניות ארצה. בתקופה זו החלה גם עליה ממצרים ולוב דרך איטליה לישראל. בשנת 1951 נשלח לפריז, צרפת ושימש גזבר של מחלקת העלייה בהסוכנות היהודית, בתקופה של עליית מאות אלפי יהודים מאירופה, אסיה ואפריקה. בשנת 1952 החליף את שמעון פרס כראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית וקנדה. בשנת 1955 החליף את הלל דן כמנכ"ל חברת השילומים וכיהן בתפקיד זה עד סיום פעולתה של החברה בשלהי שנת 1963. בתפקיד זה יזם בין היתר את הקמת מספנות ישראל והיה יו"ר ההנהלה שלה.
בסוף שנות החמישים היה ממקימי ומנהל חברת הנפט הלאומית. בנוסף היה גזבר הוועד הציבורי שהביא להקמת משכן קבע לתיאטרון הקאמרי ברחוב דיזנגוף בתל אביב. בשנת 1962 התמנה למנכ"ל חברת הביטוח "הסנה" ושימש בתפקיד זה כשנה וחצי.
בשנת 1964 מונה לציר הכלכלי בארצות הברית וקנדה..
שמיר יזם את הקמת המכללה האקדמית בית ברל, המכללה הראשונה בישראל. עם שובו מארצות הברית ב-1968 התמנה למנכ"ל בית ברל והחל לקדם הקמת מכללה כדי לאפשר לצעירים מהפריפריה לזכות בהשכלה אקדמית.. במקביל, הקים עם אורנה פורת את תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער והיה יו"ר ההנהלה.
בשנת 1977 מונה לקונסול כללי בשיקגו ובשובו ארצה היה יו"ר הנהלת מוזיאון ארץ ישראל.
עם צאתו לגמלאות ב-1981, החל לפסל בעץ. בשנת 1984 השתתף בתערוכה קבוצתית בניו יורק ב-"American Israeli Art Gallery", ובשנת 1987 הציג תערוכת יחיד במוזיאון בית עמנואל ברמת גן.
נפטר בתל אביב ב-1995. היה נשוי למלכה לבית פס, אותה הכיר והדריך בתנועת הנוער. לשניים נולדו שלושה ילדים. אחד מהם הוא הפסנתרן, שחקן הקולנוע והצייר אורי שמיר.
הנצחה

בניין ההנהלה של המכללה האקדמית בית ברל נקרא על שם "נחום שמיר, מייסד מכללת בית ברל ומנהלה בשנים 1970 - 1976", כפי שנכתב בשלט בבניין.
לקריאה נוספת

יצחק גרינברג, אקדמיה ותנועה פוליטית - מכללת בית ברל 1990-1970, דור לדור - סדרת המונוגרפיות ל"ח
הערות שוליים

↑  נפתלי לביא, נ. שמיר משילומים לנפט 24.9.1961, הארץ
↑  מאמר ב"הארץ": נ. שמיר משילומים לנפט 24.9.1961
↑  מאמר ב"מעריב": נ.שמיר למנהל "הסנה" 5.8.1962
↑  מאמר ב"דבר": נחום שמיר ציר כלכלי בוושינגטון 12.8.1963
↑  מאמר ב"מעריב": החברה לישראל תנפיק מניות בארצות הברית 26.5.1969
↑  מאמר ב"מעריב": קיום בית ברל מובטח כמקנה ידע מעבר למקובל 18.11.1974
↑  מאמר ב"מעריב": הקרב על מוזיאון הארץ 30.5.1980
↑  החתימה על מזכר ההבנה החשאי בין ישראל לארצות הברית ב-10 במרס 1965 |, באתר catalog.archives.gov.il
↑  יצחק גרינברג, אקדמיה ותנועה פוליטית - מכללת בית ברל 1970-1990, דור לדור סדרת המונוגרפיות ל"ח, תשפ"א - 2021
אמב

אָמְבַּ (בגעז: አምባ, בתיגרינית: እምባ – אִמְבַּ) הוא מבצר הררי המתבסס על מבנה גאולוגי אופייני לרמה האתיופית – הר שולחן מוקף מצוקים תלולים. הגישה ליישובים המבוצרים שהוקמו על ראשי המצוקים קשה ביותר ולכן ההגנה עליהם נוחה. ממלכת ביתא ישראל הצליחה להחזיק בשורת מבצרים הרריים מעין אלה לאורך תקופת ההישרדות, תחת התקפות הולכות ומתעצמות מצד האימפריה האתיופית הנוצרית. מסופר על סלעים עצומים שאגרו היהודים על שפת המבצרים בהמתנה ליום פקודה, בהם סלעים שדורדרו מראש המבצר על הכוחות המסתערים למעלה ממאה שנים לאחר הצבתם. הבקעת מערכי ההגנה ההרריים התאפשרה לראשונה בשלהי המאה השש עשרה, בסיוע תותחים פורטוגזיים ובמחיר אבדות כבדות בנפש.
מבצר דברה דאמו בנפת תיגראי המרכזית.
אזור אמב סֵל (מבצר סֵל) נודע בכינוי "הרי היהודים" ותואר האצולה העתיק ג'נטיראר מוענק לשליטו. אמב אלאגי ואמב אראדם נודעו במערב בזכות הקרבות שהתנהלו בהם במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה והשנייה, בהתאמה, אולם מטבע הווייתם התנהלו בהם מספר קרבות חשובים קודם לכן.
שלושה מבצרים הרריים מילאו תפקיד ייחודי בקורות האימפריה החבשית והאימפריה האתיופית – דברה דאמו, אמב גשן וווחני. בשלושתם הוחזקו זכרים בני משפחת המלוכה תחת משמר קיסרי שמטרתו כפולה – להגן עליהם ולהגן על הקיסר המכהן מפניהם. שיטה זו תרמה ליציבות השלטון הקיסרי, אך גם סייעה למתנגדי המשטר לחסל את רוב משפחת המלוכה במתקפה מרוכזת על המבצר. כך עלה בידי יהודית המלכה להשמיד כמעט את כל בית המלוכה החבשי במתקפה על מנזר דברה דאמו. כחמש מאות שנים מאוחר יותר השמיד אחמד גראן את רוב הטוענים לכתר במתקפה מוצלחת על אמב גשן, בו נכלאו בני המלוכה מאז ימי הקיסר ימהרנה קריסטוס. הקיסר פאסיל כלא את שארי בשרו בווחני, מסורת שהחזיקה מעמד למעלה ממאתיים שנים לאורך השושלת הגונדרית, עד ימי תוודרוס השני. במרוצת המאה העשרים גלו רבים מבני בית המלוכה האתיופי לבירות אירופה, כשם שגלו אבותיהם למבצרים ההרריים הנידחים.
בדומה לבתרונות הרריים מבודדים במקומות אחרים בעולם (למשל בגינאה החדשה ובמדגסקר) נודעה לאָמְבַּ חשיבות כגומחה אקולוגית ייחודית בה שורדות אוכלוסיות מבודדות שנכחדו במקומות אחרים. בשנת 2008 אותר באמב קונדודו שבקרבת העיר הרר עדר סוסי הפרא היחיד במזרח אפריקה. בכך עלה לשניים מספר עדרי סוסי הפרא שהתגלו בכל יבשת אפריקה.
לקריאה נוספת

Munro-Hay, Stuart, Ethiopia, the Unknown Land: A Cultural and Historical Guide, Contributor Pamala Taor, Published 2002 by I. B. Tauris, 384 pages, ISBN 1860647448
הערות שוליים

↑  אהרון זאב אשכלי, ספר הפלשים – יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק, תש"ג 1943, עמ' 4–150
↑  על דברה דאמו, אמב גשן וווחני במהדורה האנגלית של ויקיפדיה.
יהדות המחוז היהודי האוטונומי

שלט ברוכים הבאים בכניסה לבירוביג'ן ביידיש וברוסית
יהדות המחוז היהודי האוטונומי ברוסיה החלה עם ההתיישבות היהודית המוקדמת בשנת 1928. יידיש ורוסית הן שתי השפות הרשמיות במחוז.
"לפי הזיכרון המקומי, אלפי יהודים מאוקראינה וממקומות אחרים הועברו לכאן במהלך הטיהורים העצומים והרעב המאורגן של אמצע שנות ה-20... רוב העקורים היו תושבי ערים. מספר רב של יהודים מתו..."
היסטוריה > התיישבות מוקדמת

בתוכנית ההתיישבות היהודית במזרח הרחוק הרוסי, דובר על הקצאת 10 מיליון דונם לצורך התיישבות של 50,000 משפחות חקלאיות יהודיות בלבד. בתוכנית נקבע כי בשנת 1929 יעלו על הקרקע 1,000 משפחות, ב-1930 יעלו 2,000 משפחות, ובמשך 8 עד 10 השנים הבאות בין 2,000 ל-3,000 משפחות יהודיות מדי שנה.
ב-28 במרץ 1928 התקבלה החלטה בנשיאות הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות להקצות את אזור בירוביג'ן להתיישבות יהודית בלעדית. בהחלטה זו נאמר כי אם התוצאות תהיינה חיוביות, ייתכן שתוקם יחידה מנהלית-טריטוריאלית לאומית יהודית באזור. בחודש מאי 1928 הגיעה, לאזור דרום מזרח רוסיה על גבול סין, הקבוצה הראשונה של מתיישבים יהודים מערים וכפרים באוקראינה, בלארוס ורוסיה. ב־1930 החל לצאת לאור העיתון היידי "בירָאבידזשאנער שטערן", הרואה אור עד היום. בדצמבר 1934 הוקם באזור בירוביג'ן המחוז היהודי האוטונומי. המתיישבים היהודים התיישבו באתרים רבים באזור, חלקם התיישבו בעיר בירוביג'ן ואחרים ביישובים הכפריים השונים. האזור נרשם בחוקה (סעיף 22) כ"מחוז יהודי עצמאי". המחוז האוטונומי היהודי, נמצא במזרח הרחוק הרוסי סמוך למנצ'וריה וסין. בהקמתו הוועד הפועל של ברית המועצות בא להצהיר שיהודי רוסיה יכולים לקבל שטח, שבו יוכלו להמשיך לחיות במסגרת אוטונומיה תרבותית, כסוציאליסטים, כמו קבוצות לאומיות אחרות בברית המועצות. עיר הבירה של המחוז היהודי האוטונומי (JAO) נקבעה בירוביג'ן, ויידיש נקבעה כשפה רשמית במחוז. החיים היהודיים התחדשו בבירוביג'ן הרבה לפני אזורים אחרים בברית המועצות. בין 1936 ל־1938 הטיהורים הגדולים פגעו מאוד באליטה היהודית בעיר. רבים מהם הואשמו בבגידה והוצאו להורג. בין 1946 ל־1948 הגיעה לעיר קבוצה נוספת של מהגרים יהודים מאוקראינה.
בשנת 1936 היו באזור 14,000 תושבים יהודים, מתוכם 2,500 בלבד (17%) התפרנסו מחקלאות. ב-1939 חיו במחוז 108,500 נפשות, מהם רק כ-20,000 יהודים, שרובם עסקו בפקידות ממשלתית. בתקופת מלחמת העולם השנייה פסקה הגירת יהודים למחוז, והיא התחדשה רק לאחר המלחמה.
היסטוריה > אחרי מלחמת העולם השנייה

בביקור של שגריר ישראל יוסף אבידר בשנת 1956 התגלו עדויות רבות לכך שהאופי היהודי והתרבותי של החבל נעלמו כמעט לחלוטין. העיתון היידי היחיד "בירוביג'אנער שטערן" התגלה כפרסום משני לעיתון הרוסי המקומי ועסק בעיקר בתרגום תכנים מרוסית ליידיש. במערכת החינוך לא נמצאו ספרים ביידיש, לא לילדים ולא למבוגרים, ובבתי המסחר לספרים לא היו זמינים יצירות מקוריות ביידיש או מילונים. מערכת החינוך בחבל לא כללה לימודי יידיש, ורוב הילדים לא הבינו את השפה כלל. תיאטרון ביידיש נסגר, והאנשים בחבל דיווחו על חורבן מוחלט של התרבות היהודית. למרות שהייתה תוכנית רדיו שבועית ביידיש, היא הועברה במיוחד למועד ביקורו של אבידר. יהודים מקומיים התקשו לשמור על זהותם היהודית, ורובם קיבלו את מצבם בהשלמה. היהודים שנותרו בבירוביג'ן היו בעיקר אנשים ללא השכלה או קומוניסטים בעלי השפעה באדמיניסטרציה המקומית, מה שהקל על השלטונות לדכא כל פעילות יהודית. העדויות מביקור זה מצביעות על כך שהחבל הפך למעשה לפרובינציה חקלאית סובייטית, ללא זכר לאוטונומיה או לאופי היהודי שלשמו הוקם.
תיאטראות ביידיש החלו להיפתח בשנות ה-70 של המאה העשרים.[דרוש מקור]
עם נפילת ברית המועצות והנהגת מדיניות הגירה ליברלית עזבו מרבית יהודי האזור לגרמניה ולישראל. ב-1991 האזור קיבל מעמד של רפובליקה אוטונומית אולם עד אז רוב היהודים כבר עזבו. אלו שנותרו היוו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה.
היסטוריה > יהדות המחוז במאה ה-21

ב-2006 הייתה תחנת רדיו פעילה ביידיש. הרב אפרים קולפק, הרב הראשי של בירוביג'ן ונציג חב"ד באזור, אמר: "היום אפשר ליהנות מהיתרונות של תרבות היידיש ולא לפחד לחזור למסורת היהודית. זה בטוח, בלי שום אנטישמיות ואנחנו מתכננים לפתוח כאן את בית הספר היהודי הראשון". אפרים מונה לרבה של בירוביג'ן בשנת 2019. הוא גם מנחה את תוכנית הטלוויזיה הרוסית יידישקייט. בשנת 2004 נפתח בית הכנסת האורתודוקסי "בית מנחם". הרב קולפק אמר בפתיחתו שיש כ-4,000 יהודים בירוביג'ן, שהם קצת יותר מ-5% מאוכלוסיית העיר המונה 75,000 תושבים. הקהילה היהודית בירוביג'ן הונהגה על ידי לב טויטמן, עד מותו בספטמבר 2007.
מסורות יידישיות ויהודיות היו מרכיבים חשובים בכל בתי הספר הממלכתיים במחוז כחמש עשרה שנה. היהודות במחוז נתפסה כבעלת ערך, במורשת הלאומית של האזור. במתחם בית הכנסת "בית מנחם", שהוקם בשנת 2004, הוקמו כיתות בית ספר של יום ראשון, ספרייה, מוזיאון ומשרדי מנהלה. הבניינים נפתחו רשמית בשנת 2004 לציון 70 שנה לייסוד המחוז היהודי האוטונומי. בהתייחס לקהילה היהודית של המחוז ה(אובלסט), המושל ניקולאי מיכאילוביץ' וולקוב (אנ') הצהיר כי בכוונתו "לתמוך בכל יוזמה חשובה שתתקיים על ידי הארגונים היהודיים המקומיים שלנו". לקראת חנוכת בית הכנסת בית מנחם הודיע הממשל האזורי, שהרב הראשי של רוסיה בערל לזר הסכים לקחת חלק בחגיגות 70 השנה למחוז האוטונומי היהודי. הרב לזר ואברהם ברקוביץ, מנכ"ל פדרציית הקהילות היהודיות בחבר העמים הגיעו לבירוביג'ן לרגל האירוע בראש משלחת של מכובדים. הפדרציה של הקהילות היהודיות של רוסיה העריכה את מספר היהודים ברוסיה בכמיליון, או 0.7 אחוז מאוכלוסיית רוסיה המונה 143 מיליון.
לגבי מעמדה של היהדות במחוז האוטונומי היהודי, אמר הרב הראשי לשעבר אפרים קולפק (מחב"ד), "החיים היהודיים מתחדשים, הן בכמות והן באיכות". הרב קולפק ביקר בכפרים יהודיים, בירה, נייפלד, לונדוקו, ביראקן ובירופלד יחד עם נציגי הקהילה היהודית מבירוביג'ן. הם בדקו בתי קברות מקומיים ואספו מידע על היהודים שנקברו שם בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה. שמותיהם של הנפטרים נרשמו בספר הזיכרון של בית הכנסת "בית מנחם". תאריכי הלידה והפטירה נרשמו לפי הלוח העברי וכן גם לפי הלוח הגרגוריאני. נכון לשנת 2007, חלק מהמתיישבים היהודים המקוריים עדיין חיו בכפרים שהקימו. באותה שנה הושקה תוכנית הקיץ הבין-לאומית הראשונה של בירוביג'ן ללימוד השפה ותרבות היידיש על ידי פרופסור ללימודי יידיש, בוריס קוטלרמן מאוניברסיטת בר-אילן. נכון ל-2012 נטען בעיתון ה"ביראבידזשאנר שטרן" שבמחוז נותר רק בית ספר בודד ששיעוריו מתקיימים ביידיש, מתוך 14 בתי ספר שקיימים במחוז. בשנת 2017 הוקם בבירוביג'ן מקוה טהרה ראשון המשרת את כל יהודי המחוז.
לפי מפקד האוכלוסין לשנת 2021, חיו במחוז רק 837 יהודים.
מנהיגות

מאז הקמת המחוז היהודי האוטונומי, מנהיגי הקהילה היו תמיד יהודים, כולל בהנהלת המחוז. בשנת 2004 השתתף הרב הראשי של יהודי רוסיה בערל לזר, בחגיגות 70 שנה להקמת המחוז האוטונומי היהודי. הרב לזר ואברהם ברקוביץ, מנכ"ל הפדרציה של הקהילות היהודיות של חבר העמים, הגיעו בראש משלחת של מכובדים, לבירוביג'ן. ראשי הקהילה היהודית המקומית, ראש העירייה אלכסנדר ויניקוב, לב טויטמן, ולרי סולומונוביץ' גורביץ' השתתפו גם בפתיחת בית הכנסת בית מנחם, בבירוביג'ן.
מנהיגות > מנהיגים יהודים המחוז

אלכסנדר ויניקוב (אנ') – ראש עיריית בירוביג'ן
לב טויטמן – יו"ר הקהילה היהודית של בירוביג'ן (Federation of Jewish Communities of CIS), 4,500 חברים. נפטר בספטמבר 2007
מרדכי שיינר (אנ') – הרב הראשי של המחוז היהודי האוטונומי
בתי כנסת

בית הכנסת "בית מנחם" הוקם בשנת 2004, בבירוביג'ן. הוא בית הכנסת הראשון ברוסיה שבבנייתו נעזרה הקהילה היהודית מכספי המדינה הרוסית, כדי להשלים את הבנייה. ממשלת רוסיה הקצתה סכום של 112,000 דולר לסיוע בבניית בית הכנסת. התשלום התבצע על פי הסכם בין נציגי המדינה הרוסית לבין נציגי הפדרציה של הקהילות היהודיות של חבר העמים (אנ'). רב בית הכנסת נכון לשנת 2023 הוא הרב אליהו ריס.
"בית תשובה" הוקם בשנת 1986 הוא בית הכנסת הישן והקטן של בירוביג'ן, הבנוי מעץ בסגנון סיבירי. רב בית הכנסת הוא הרב בוריס "דב" קאופמן (אנ') יליד בירוביג'ן. החל משנת 2005, כל שירותי הדת היהודיים היו כשרים למהדרין.
בתי כנסת > החנוכייה הגדולה בעולם

לרגל חג החנוכה בשנת 2007, נציגי המחוז האוטונומי היהודי בבירוביג'ן טענו שהם בנו את החנוכייה הגדולה בעולם,[דרוש מקור] בגובה כ־21 מטרים. החנוכייה גדולה יותר מהמקבילה שלה בניו יורק, שגובהה 9.8 מטרים.
יישובים יהודיים במחוז האוטונומי

אמורזט
בירה
ביראקן (אנ')
בירוביג'ן
בירופלד (אנ')
דנילובקה (אנ')
לונדוקו (אנ')
נייפלד (אנ')
סמידוביץ'
ולדגיים (אנ')
תמיכה בינלאומית

ארגונים כמו "אורט" ו"איקאר" (יידישע קאלאניזאציע אין ראטן-פארבאנד - הארגון להתיישבות יהודית ברוסיה) תמכו בהתיישבות היהודית מראשיתה והחל ב-1935 תמך גם הארגון אמביג'אן (Ambijan – הוועד האמריקאי למען ההתיישבות היהודית בבירוביג'ן).
בשנת 2004 קיבלה הקהילה היהודית בבירוביג'ן, ארון קודש. מעיר האחות של בירוביג'ן, הגנג, שברפובליקה העממית של סין. הארון נבנה על פי כל ההלכות היהודיות. בשנת 2008 שלום ברנדמן, תושב רמת גן, מישראל, תרם אוסף ספרי לימודים יהודיים לבית הכנסת לאחר ביקורו בבירוביג'ן במהלך התכנית ללימודי היידיש בקיץ 2007. בחודש יוני 2016 קהילת יהודי בירוביג'ן קיבלה ספר תורה ראשון לבית הכנסת מתורם אנונימי. ספר התורה התקבל בנוסף לספר התורה שהושאל לבית הכנסת, מקהילת יהודי מוסקבה בשנת 2004 בשעה שבית הכנסת נחנך ונפתח לציבור הרחב.
הג'וינט (JDC), הארגון ההומניטרי היהודי הגדול בעולם, מספק לקהילה היהודית במחוז, תמיכה לטיפול בקשישים וילדים נזקקים. הארגון דואג לאספקת מצרכים בסיסיים לעניים ובכך עוזרים לקהילה היהודית לשגשג.
ראו גם

תולדות היהודים ברוסיה ובברית המועצות
האוניברסיטה הלאומית היהודית בירוביג'ן
המחוז היהודי האוטונומי
בירוביג'נר שטרן
בית הכנסת בבירוביג'ן
בית תשובה
הערות שוליים

↑  Jewish Autonomous Region government official website. Retrieved 10-16-2007.
1 2 3 4   שון ווקר, המחוז היהודי בירוביג'אן מחזר אחר היהודים שעזבו לאחר קריסת ברית המועצות, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2017
↑  "Establishment and Development of the JAR (אורכב 20.12.2007 בארכיון Wayback Machine)", JAO official website. Retrieved 12-10-2007.
↑  דב-בער קוטלרמן, נספח ב׳: יוסף אבידר - ביקור בבירוביג׳אן, דו״ח סודי למשרד החוץ הישראלי (1956), מרי שחי, אגרות עבריות מסוף המזרח, אריאל: אונירבסיטת אריאל בשומרון, 2023, עמ' 163-188
↑  Fishkoff, Sue. "Veterans of Russia's Jewish land take lots of pride in the good ol' days (אורכב 12.01.2008 בארכיון Wayback Machine)", NCSJ, 09-23-2004.
1 2  The First Birobidzhan International Summer Program for Yiddish Language and Culture.
↑  "International Yiddish Summer School Opens in Birobidzhan (אורכב 08.01.2008 בארכיון Wayback Machine)", 08-16-2007. Retrieved 12-10-2007.
↑  מקווה טהרה ראשון בבירוביג'ן, באתר ערוץ 7, ‏2017-07-26
↑  "Religion (אורכב 06.08.2011 בארכיון Wayback Machine)", JAO official website. Retrieved 10-16-2007.
↑  Russia's Jewish Republic Revived (אורכב 16.05.2012 בארכיון Wayback Machine). JTA
↑  Dickey, Lisa. "Birobidzhan - Back to the Synagogue", "Russian Chronicles", The Washington Post blogs, 09-12-2007.
↑  Nettleton, Steve. "Emigration to Israel empties 'homeland' for Jews contrived in the Stalinist era (אורכב 27.11.2007 בארכיון Wayback Machine)", Exodus from the east, CNN, 2001.
↑  McMahon, Colin. "Jewish Republic Struggles to Retain Identity", Chicago Tribune, 04-07-2001.
↑  Chabad News, 7-12-2008. Retrieved 27-01-2010.[דרושה הבהרה]
↑  Taken from the JDC's field blog (אורכב 29.10.2013 בארכיון Wayback Machine)
המנורה בכיכר העיר בבירוביג'ן
פייק ריפורטר

| --- | --- |

 מנכ"ל:  אחיה שץ
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2020 – הווה (כ־4 שנים)
 fakereporter.net
 
פייק ריפורטר (באנגלית: FakeReporter) הוא מיזם מחקר ישראלי שמוביל מאבק אזרחי נגד תעמולה, דיסאינפורמציה, שיח שנאה, אלימות והסתה ברשת, באמצעות שימוש בכלי מחקר מקצועיים ופלטפורמה מבוססת מחקר המונים. המיזם הוקם בדצמבר 2020, על ידי פעילים חברתיים וחוקרים. תחקירים וחשיפות של המיזם פורסמו בכלי תקשורת בארץ ובעולם. בין החשיפות הללו היו רשתות השפעה ממדינות זרות שפעלו לזרוע כאוס וקיטוב פוליטי בישראל, קמפיין דה לגיטימציה לוועדת הבחירות המרכזית, רשתות פרופילים מזויפים שקידמו פוליטיקאים ואנשי ציבור ופעילות רשת שקידמה הפצת מידע כוזב בנושא הקורונה.
רקע

המיזם פייק ריפורטר הוקם ב־2020 על ידי ניצן יסעור, ענבר יסעור, גילעד ביהרי ועמותת השמאל מחזקים, בשל החשש כי גוברת ההסתה, בישראל בכלל וברשתות החברתיות בפרט. חברי המיזם הקימו אתר בו ניתן לדווח על פרופילים מזויפים, פוסטים וציוצים מסיתים וידיעות כזב. הדיווח אפשרי בשפות הבאות: עברית, ערבית, אנגלית, רוסית ואוקראינית.
בשנת 2021, נבחר אחיה שץ, מנכ"ל הפייק ריפורטר, לאחד מ־40 הצעירים המבטיחים בישראל על ידי מגזין דה מרקר.
חשיפות עיקריות > חשיפת ניסיונות דה-לגיטימציה לתוצאות הבחירות

בתקופת הערכות לבחירות לכנסת העשרים וארבע, במרץ 2021, חשפו פייק ריפורט כי יאיר נתניהו, ארגון אם תרצו וגורמים נוספים בליכוד קידמו תאוריית קונספריציה חסרת בסיס על תכנון לקיים זיוף הבחירות נרחב. לפי התאוריה ועדת הבחירות המרכזית כולל השופטים עוזי פוגלמן וניל הנדל שעמדו בראשה, קשרו קשר להעביר קולות מגוש המפלגות בראשות נתניהו למחנה השני. תחילה נוסחה תאוריה עמומה ובהמשך היא גובשה לטענה לזיוף תהליך ספירת הקולות, ובפרט ספירת הקולות של מעטפות כפולות, זאת אף שנציגים של כל המפלגות משתתפים בהליך זה. תאוריית קשר זו דומה לתאוריות שהופצו לפני ובמהלך ניסיון הפיכת תוצאות הבחירות בארצות הברית, והדבר העלה חשש מפני ניסיון דה-לגיטמיציה של תוצאות הבחירות. התאוריה הופצה בתפוצה רחבה בטוויטר, בקבוצות ווטאספ של תומכי ליכוד, ופורסמה כמאמר דעה בערוץ 20.
כחודשיים לפני הבחירות לכנסת העשרים וחמש חשפו פייק ריפורטר קמפיין תעמולה נוסף נגד ועדת הבחירות המרכזית, שהחל לפעול ביוני 2022 ותיאר את השופט יצחק עמית כשמאלן רדיקלי שינסה לזייף את הבחירות. בין מפיצי התאוריה היו פעילי ליכוד כמו אלי חזן, לשעבר דובר נתניהו, שאמר את הדברים לערוץ 14, ואורלי לב. שניהם טענו כי גם הבחירות הקודמות זויפו וכי הליכוד הפסיד בהן רק בגלל זיופים אלה
המכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב ערך סימולציה בדבר ניסיונות התערבות ושיבוש בבחירות והגדיר התערבות זרה כזו כאיום אסטרטגי על ישראל. יו"ר ועדת הבחירות, השופט יצחק עמית, הביע חשש מהתערבות של גורמים זרים בבחירות לכנסת, אך עוד יותר מדה-לגיטימציה לתוצאות הבחירות מגורמי פנים.
חשיפות עיקריות > חשיפת שימוש בחשבונות מזויפים וחשש לפגיעה בטוהר הבחירות

בינואר 2021 פורסם תחקיר שנעשה בשיתוף עם חוקרי פייק ריפורטר אשר חושף את השימוש של יאיר נתניהו בנו של בנימין נתניהו, ראש הממשלה באותה עת, ברשתות החברתיות לצורך קידום מסריו, תוך הכפשת מבקריו, פרסום חצאי אמיתות וסילוף עובדות היסטוריות. עוד חשפו כי לעמוד הפייסבוק הרשמי של בנימין נתניהו בערבית יש עוקבים רבים החשודים כפרופילים מזויפים.
במרץ 2021, חשף מיזם פייק ריפורטר כי ימים אחדים קודם לכן, ביום הבחירות לכנסת העשרים וארבע התקיימה הפצה של ידיעות כזב במטרה להמריץ תומכי נתניהו להצביע. השמועה טענה כי מפכ"ל לשעבר קרא לרצוח את נתניהו והתבססה על תלונת פעילת ליכוד, נעמה אדלר בלו, שהפיצה בעבר תאוריות קונספריציה נוספות אך הוצגה כאזרחית מן השורה. השמועה החלה באתר חדשות 0404 ומשם התפשטה לקבוצות בפייסבוק ווטסאפ, כולל בקבוצות של תומכי כנרת בראשי ויעקב ברדוגו, ושודרה גם בתוכנית הרדיו של שי גודלן בגלי ישראל, באתר רוטר, וערוץ 20.
באוגוסט 2022 חשפו רשת של חשבונות מזויפים של נשים בלבד שקידמה את חבר הכנסת איתמר בן גביר בטוויטר. הרשת זכתה לשם "בנות גביר". חשיפה נוספת היא של רשת בוסטרים (ממריצים) שהדהדה את מסרי הליכוד דרך קידום תומכי נתניהו בתקשורת. חלק מהרשת הוסרה על ידי טוויטר ופייסבוק.
בספטמבר 2022 הזהיר איגוד האינטרנט הישראלי כי טוהר הבחירות נמצא בסכנה עקב כשלים ברשת פייסבוק. האיגוד העביר מכתב למנכ"לית פייסבוק ישראל בו התריע על שורה של כשלים מצד חברת מטא באכיפת המדיניות שאוסרת שימוש בזהות בדויה או פרסום תכנים לא חוקיים במדינות שונות בחו"ל. המכתב התבסס על בדיקה מעמיקה שערכו חוקרי פייק ריפורטר.
חשיפות עיקריות > חשיפת תעמולה רוסית לטובת הפלישה לאוקראינה

עם פרוץ מלחמת רוסיה-אוקראינה והעלייה בשימוש בפרופילים מזויפים ועובדות אלטרנטיביות כחלק מהמלחמה על התודעה בתקשורת וברשתות החברתיות - השיק ארגון פייק ריפורטר במרץ 2022 גרסה בינלאומית של ממשק הדיווח. מעבר לדיווחים בעברית ובערבית ניתן לדווח גם בשפה הרוסית, בשפה האוקראינית ובאנגלית. במרץ פורסם כי מתנדבי הארגון הביאו להסרת 18 פוסטים שקריים ברשתות הפייסבוק והטוויטר של שגרירויות רוסיה בעולם, בהם נטען כי הפצצת בית היולדות במריופול הייתה מבוימת. התחקיר פורסם גם בניו יורק טיימס ובאמצעי תקשורת זרים נוספים.
חשיפות עיקריות > חשיפת איסוף מודיעיני באמצעות פרצות אבטחה

ביוני 2022 חשפו פייק ריפורטר כי פרצה באפליקציה וברשת החברתית לספורטאים סטרבה (אנ') אפשרה לחשוף פרטים של עשרות אנשי ביטחון וחיילים שמשרתים במתקנים סודיים.
חשיפות עיקריות > חשיפת רשתות גזעניות והסתה לאלימות

במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021 חשפו פייק ריפורטר קבוצות שבהן התארגנו לינצ'ים באזרחים ערבים על ידי פעילים כהניסטים. בקבוצות, שהשתמשו בתוכנות המסרים טלגרם ווואטסאפ, התפרסמו סרטונים אלימים והודעות הסתה כנגד ערבים. אנשי המיזם דיווחו למשטרה על ההתארגנויות אך רק לאחר ארבעה ימים ושורה של אירועים אלימים החלה המשטרה לפעול בעניין. מחקרים אלו פורסמו במגוון כלי תקשורת בישראל ובגופי תקשורת רבים בעולם, ביניהם הניו יורק טיימס וגופי תקשורת בצרפת, באנגליה, בגרמניה ובברזיל.
בדצמבר 2022 חשפו פייק ריפורטר כיצד קבוצת חיילים פתחה חשבונות מזויפים בטוויטר ששימשו כדי להלך אימים ולהטריד עיתונאים, פעילי זכויות אדם ופלסטינים.
ביוני 2023 פרסמה רשת CNN תחקיר המבוסס בחלקו על מידע שחשפו פייק ריפורטר ולפיו בתגובה לפיגוע הירי ביום 26 בפברואר 2023, שבו נרצחו שני אחים תושבי הר ברכה, הופצו בקבוצות וואטסאפ קריאות נקם והתארגנות לצעוד לזירת הפיגוע כדי "להשיב מלחמה", אשר הובילו למהומות בחווארה. לפי התחקיר, בחלק מהקבוצות היו חברים גם חברי כנסת ובהם ח"כ לימור סון הר-מלך.
חשיפות עיקריות > נושאים נוספים

במרץ 2022 פייק ריפורטר חשפו מערך פיקטיבי שאחראי לפתיחת קבוצות בפייסבוק ולצרוף של משתתפים רבים אליהן באמצעות תוכנה רובוטית. בתחקיר שפורסם בערוץ 12 על ידי עומרי מניב וזכה לשם "נוכל הפייסבוק" ניתן להתרשם ממקרה בו הוקמה קבוצה בשם "אני עצמאי", צורפו אליה בזמן קצר מעל 12,000 חברים ופורסמו בה מסרים אנטי ממשלתיים. בקבוצה אף הגדילו לעשות וארגנו מחאה, אספו כסף וגרמו לעצמאים במצוקה לצאת ולהצטרף להפגנה אחרת שהתקיימה מול הכנסת. כמו כן חשף הארגון בשנת 2022 רשת של בוטים ופרופילים מזויפים שפעלה לקידום מועמדותו של עופר עיני בהתמודדותו על ראשות ההסתדרות.
פרסים

בנובמבר 2022 זכה המיזם בפרס דרור לשינוי חברתי.
ראו גם

תעמולה
תאוריית קשר
קיטוב פוליטי
המרכז למלחמה בשנאה דיגיטלית
אסטרוטורפינג
אמיל אפלבאום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1895 
 פטירה:  12 בינואר 1946 (בגיל 51 בערך) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 לימודי רפואה:  הפקולטה לרפואה באוניברסיטת ורשה 
 תפקידים:  רופא, דוצנט 
 
אמיל אפלבאום (בפולנית: Emil Apfelbaum;‏ 1890 – 12 בינואר 1946) היה רופא קרדיולוג ורפואה פנימית, הוא תרם בכתיבה ופרסום של הספר "מחלת רעב: מחקרים של הרופאים היהודים בגטו ורשה".
קורות חיים

אפלבאום נולד ב-1890 בפולין וסים את תארו כרופא אלופתי מאוניברסיטת ורשה ב-1922. הוא עבד בבית החולים צ'יסטה בגטו ורשה בתור ראש המחלקה הקרדיולוגית ולימד כמרצה תלמידי רפואה בסתר מחשש מהגרמנים. ד"ר אפלבאום הביע דעה נחרצת נגד הגרמנים ואמר שהם מנסים להשמיד אותם בשיטתיות באמצעות רעב ומגפות, "האויב היה מאוכזב, הוא חשב שבסגרו את האנשים בגטו הוא יצליח להשמיד את כל האוכלוסייה היהודית. אך כך לא קרה. יצר החיים של העם היהודי שמר עליו מהשמדה מוחלטת. האויב לא השיג את מטרתו".
בתחילת 1943 אפלבאום ומשפחתו הצליחו להשיג תעודות מזויפות וברחו מגטו ורשה בעזרת מערכת הביוב לצד הארי והם חיכו שם עד שהמלחמה נגמרה.
לאחר המלחמה ד"ר אפלבאום החליט לשנות את שמו ל"קובלסקי" מכיוון שלא יכול היה לשאת יותר שם גרמני. הוא מת בפתאומיות ב-1946 ברחובות ורשה מהתקף לב.
הישגיו האקדמיים

אפלבאום היה קרדיולוג מומחה בנוסף להיותו רופא פנימי.
מחקר הרעב הוא מחקר שנערך בגטו ורשה שבמהלכו בדקו את השפעות התנאים הקיצוניים בגטו על הגוף האנושי והתפתחות האדם. במחקר זה, אפלבאום לקח חלק בחקירת הפתופיזיולוגיה של מחזור הדם במחלת הרעב. אפלבאום היה בין היחידים ששרדו לאחר גטו ורשה והוא זה שפרסם את המחקר על מחלת הרעב לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.