stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאיל חלוסביץ'

דניאיל אנדרייביץ' חלוסביץ' (ברוסית: Даниил Андреевич Хлусевич, באוקראינית: Данило Андрійович Хлусевич; נולד ב-26 בפברואר 2001 בסימפרופול שברפובליקה האוטונומית של קרים, אוקראינה) הוא כדורגלן רוסי-אוקראיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

חלוסביץ' גדל במחלקות הנוער של קרימטפליציה מולודז'ניה, UOR סימפרופול ו-UOR קרסנוליסיה. בשנת 2018 חתם בארסנל טולה מליגת העל הרוסית. הוא ערך 46 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-1 בנובמבר 2021 חתם חלוסביץ' על חוזה לארבע שנים וחצי בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית החל מ-1 בינואר 2022. ב-26 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לצסק"א מוסקבה במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2021/2022. בעונה זו זכה גם בגביע הרוסי.
קריירה בינלאומית

ב-24 בספטמבר 2022 ערך חלוסביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, בניצחון 1–2 על נבחרת קירגיזסטן במשחק ידידות.
תארים

הגביע הרוסי (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  Хлусевич перейдет из тульского "Арсенала" в "Спартак" באתר הרשמי של ספרטק מוסקבה, 1 בנובמבר 2021 (ברוסית)
אוטוסטרד

| --- | --- |
 מקום הקמה:  עמאן 
 מוקד פעילות:  עמאן, ירדן
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 סוגה:  רוק ערבי, רוק, אינדי, רוק אלטרנטיבי
 http://www.autostrad.co/
 חברים
 אפו דימרג׳יאן בשאר חמדאן יאזאן אל-רוסאן ברהאן אלעלי עבד אלרחמאן עטארי מהנד שויאת
 
אוטוסטרד (أوتوستراد) היא להקת אינדי ירדנית אשר מרכז פעילותה בעמאן והיא פועלת משנת 2007.
חברי הלהקה

אפו דימרג׳יאן - גיטרה בס ושירה
בשאר חמדאן - סקסופון ומקלדת
יאזאן אל-רוסאן - שירה, גיטרה, כלי הקשה
ברהאן אלעלי - תופים ושירה
עבד אלרחמאן עטארי - גיטרה
מהנד שויאת - מקלדת
חברי להקה קודמים אשר פרשו:
חמזה ארנאוט - גיטרה ושירה
ויסאם קטאונה - קלידים ושירה
מוזיקה

המוזיקה של אוטוסטרד היא שילוב השפעות רוק, רגאיי, מוזיקה לטינית ופאנק עם מוטיבים ערביים מקומיים. מילות השירים נכתבות ונהגות בלהג הירדני הבדואי. נושאי השירים שואבים השראה מחיי היום יום בירדן, ביניהם ניתן למצוא סיפורי אהבה, מאבק, אתגרים פיננסיים, שימוש בסמים. השירים מועברים בגובה העיניים המקל ומתחברים למצוקות היום יום של אנשים. הלהקה צברה פופולריות בקרב הצעירים בירדן.
דיסקוגרפיה > אלבומים

פה-אוטוסרד (2008)
אוטוסטרד (2011)
נייטרוג'ן (2013)
סיורים והופעות

הלהקה ערכה סיבוב הופעות בכל המזרח התיכון. סיור זה כלל הופעות ברמת הגולן, נצרת, חיפה, רמאללה וירושלים העתיקה וגרר ביקורת על הלהקה בשל החלטתה להופיע בישראל באמצעות אשרה שהונפקה על ידי השגרירות הישראלית בעמאן.
ב-2014 הלהקה הופיעה בלונדון וזו להם הייתה הפעם הראשונה שהופיעו מחוץ לעולם הערבי.
הלהקה הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה, בערוץ ראיה הירדני. כמו כן התארחה הלהקה בתוכנית הטלוויזיה המצרית "אל ברנאמג'" בהגשת באסם יוסף.
ב-2015 לקחה הלהקה חלק בתחרות מוזיקלית מול הלהקה הירדנית "אל מוראבע3". .
ראו גם

מוזיקה ערבית
הערות שוליים

↑  The National: Indie bands battle it out at Red BullSoundclash
↑  Al Monitor.com: Jordanian Band's Israel-Palestine Tour Causes Uproar
↑  Arab British Centre: Autostrad’s First London Concert
↑  BarakaBits: Oriental Guitar, Plays on Words in Colloquial Arabic: Autostrad Tours Palestine
↑  "Autostrad indie band members express 'their humanity' through music". Jordan Times. 2015-03-03. נבדק ב-2016-10-12.
↑  Al Hayat: موسيقى «أوتوستراد» الأردنية ... تصل إلى لندن (in Arabic)
↑  Al Ghad: فرقة "أوتوستراد" ضيوف برنامج باسم يوسف الليلة (in Arabic)
↑  Saraha News: أوتوستراد والمربع تخوضان ريد بل ساوند كلاش الجمعة (in Arabic)
↑  AlOrdon Alyoom يد بُل ساوند كلاش مواجهة موسيقية بحضور شبابي لافت (in Arabic)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 63c1f34b-e2e3-4c86-8c9b-86d8cdb06c5e
אורי רוסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1987 (בן 37) אבן יהודה, ישראל 
 מקום מגורים:  פלורנטין, תל אביב
 כינויים נוספים:  רוסו
 השכלה:  בוגר מכללת Muzik
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  זמר, שחקן, פזמונאי, מפיק, ומוזיקאי ישראלי
 בן או בת זוג:  נגה ארז 
 מספר צאצאים:  1
 
אורי רוסו (נולד ב-5 באוקטובר 1987) ידוע בשם הבמה רוסו (Rousso) הוא זמר, פזמונאי, מפיק, ומוזיקאי ישראלי. רוסו היה חבר בלהקה ספנסרוסו יחד עם מתן ספנסר.
שנותיו הראשונות

רוסו נולד וגדל באבן יהודה. כשהיה בכיתה ח' התחיל לנגן בגיטרה ומאז התחילה הקריירה המקצועית שלו במוזיקה. בתיכון למד במגמת מוזיקה ובצבא היה סאונדמן מתחיל, אך בזמן הצבא התחיל רוסו להתעניין בתוכנות והקלטות ולהתקדם בתפקיד ובקריירה המוזיקלית שלו.
קריירה

אחרי שסיים צבא, רוסו הלך לבית הספר "Muzik" ולמד שם הפקה מוזיקלית וסאונד. בבית הספר פגש את מתן ספנסר.
רוסו ומתן הם צמד מפיקים "ספנסרוסו" ומ-2010 עד ל-2019 הוציאו מוזיקה, אחד מהאנשים הבולטים שעבדו איתו הוא ירמי קפלן אשר איתו ביחד הם הקליטו אלבום משותף בשם "פטיש" האלבום יצא ב-2015. הצמד עבד עם אמנים כמו צליל דנין, יסמין מועלם, גל תורן, לירון עמרם, ויצר מוזיקה מקורית משלו.
ב-2014 השתתף כמעבד ומפיק בהקלטות האלבום "טוב שהעולם גדול" - משירי אבות ישורון של המוזיקאים כרמי זיסאפל, ערן ויץ ושי צברי.
ב-2015 רוסו פגש את שותפתו לחיים ולעבודה נגה ארז באולפן הקלטות ברמת גן, שם רוסו עבד כטכנאי ועוזר מפיק, וארז ביקשה ממנו ללמד אותה לעבוד עם תוכנת אבלטון להפקה מוזיקלית. "מהר מאוד נהיינו זוג ואחרי כמה חודשים נגה רצתה שגם נעבוד יחד".
ב-2 ביוני 2017, רוסו הוציא תחת חברת התקליטים City Slang את אלבום הבכורה שלו ושל נגה Off the Radar, שהופק והוקלט ברובו באולפני דורית בתל אביב. האלבום קיבל חשיפה גבוהה בעולם, והוא ונגה הופיעו במגזינים הנחשבים בילבורד ו-NME. הם הופיעו עם האלבום בפסטיבלי המוזיקה הנחשבים ברחבי העולם כמו הפרימוורה, Roskilde, SXSW ועוד. באותה שנה השתתפו בפסטיבל אינדינגב ה-11 לצד ג'ירפות, רוקפור, אסתר רדא ועוד. ובנובמבר 2017, הודיעה חברת אפל שהשיר מהאלבום, "Dance While You Shoot", יוביל את הפרסום של החברה ל-Apple Music. השיר "Off the Radar" מהאלבום הראשון נכלל בפסקול של סדרה גרמנית מבית נטפליקס בשם "איך למכור סמים באינטרנט (במהירות)" מ-2019.
ב-2019, הוציאה ארז סינגל עם אקו בשם "Chin Chin" שרוסו הפיק ועשה לו גם רמיקס, שהוזכר על ידי בילי אייליש, בפודקאסט עם אביה.
בפברואר 2020, הוציאו את הסינגל "Views". השיר נכלל באלבום השני של ארז "Kids" והוא מתייחס למעשה לתרבות הפופליזם וצפיות ביוטיוב. ביוני, הוציאו סינגל שני מתוך האלבום הבא של ארז, בשם "NO News on TV". בספטמבר של 2020 רוסו וארז השתתפו בפרויקט "צו השעה".
בינואר 2021, רוסו וארז הוציאו את הסינגל "End of the Road", ויחד עם צאתו הכריזו על שם האלבום השני, Kids. בפברואר 2021, הופיע השיר "Views" בפרסומת ארצית בצרפת ונכנס למצעד 50 השירים המחופשים ביותר בפריז, באותה השנה.
בראיון למגזין "Paper", סיפרה ארז על תהליך יצירת האלבום, ואמרה כי "מיד לאחר שסיימנו את Off the Radar ונסענו לסיבוב הופעות היו לנו כמה בעיות במשפחה ואמא של אורי נפטרה. במשך זמן מה ידענו שהאלבום יעסוק רק בזה, בפרספקטיבה שיש אם ואז היא איננה; אותו קשר עמוק בין הורים לילדיהם; וכיצד דורות מעבירים ידע, אך גם סוגיות וכיצד קשר זה חשוב". היא הוסיפה כי "הסיבה שבגללה קראנו לאלבום Kids הייתה מכיוון שחשבנו שכל האלבום הזה הולך להיות בערך זה. אבל אז החיים קרו ולקח לנו שלוש שנים לסיים את האלבום, וכל כך הרבה דברים שונים קרו בזמן הזה. התחלנו להישען לעבר נושאים נוספים".
במרץ 2022 רוסו וארז הוציאו לאור את הסינגל "Nails", ובמאי, השיקו וידאו קליפ לשיר. בספטמבר הוציאו לאור גרסת רמיקס לשיר בשיתוף הזמרת האמריקאית מיסי אליוט. בשנת 2024, השתתף בעונה הרביעית של הסדרה "האחיות המוצלחות שלי".
חיים אישים

רוסו הוא בן הזוג והמפיק של נגה ארז והם מתגוררים בתל אביב. במהלך יצירת האלבום השני של רוסו וארז אמא של רוסו נפטרה, והוא הקדיש לזכרה את השיר "End of the Road". בספטמבר 2024 הודיעו הוא וארז שהם מצפים לילד ראשון. ב-22 בינואר 2025, נולדה להם בת.
הערות שוליים

1 2 3  מאיה נחום שחל, "אמרתי שהשם יהיה נגה ארז, אבל אנחנו פיפטי־פיפטי על הכל", באתר כלכליסט, 31 במאי 2021
↑  יאיר בריל, עכבר העיר, כוונו כלים ומחברות: המדריך לבתי הספר למוזיקה, באתר הארץ, 10 בינואר 2017
↑   דפנה ארד, ירמי קפלן תופס טרמפ לתהילה עם שני מפיקים צעירים, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2015
↑   בן שלו, תקליט חדש עם שירי אבות ישורון, באתר הארץ, 11 בפברואר 2014
↑   אבי פיטשון, אם נגה ארז היתה פינית היו עפים עליה פה, באתר הארץ, 20 ביוני 2017
↑  Noga Erez on Making Pop Music in Locked Down Israel, PAPER, ‏2021-03-26 (באנגלית)
↑  דור מאיר מועלם, ‏שולפות ציפורניים: נטע ברזילי ונגה ארז עם אותו שיר, בערך, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2022
↑  נועם כהן, ‏רובי וויליאמס מפרגן לנגה ארז: "אפשר שהיא תהיה הדבר הגדול הבא?", באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2022
↑  גיל משעלי, ‏מיסי אליוט מגיבה לרמיקס עם נגה ארז: "חשבתי שנשתלב באופן מושלם ביחד", באתר ‏מאקו‏, 18 בספטמבר 2022
↑  בן בירון, LIVING, ‏סוף הדרך: בבית של נגה ארז ואורי רוסו בשכונת פלורנטין, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2021
↑   איך עשו את - END OF THE ROAD של נגה ארז, סרטון בערוץ "גלגלצ, הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 08:45)
↑  בר זגה, בת בכורה: נגה ארז ואורי רוסו הפכו להורים, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 22 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5d8c3b4d-080d-452d-8be7-d83b5ff7f7f8
You Know My Name (Look Up the Number)

"You Know My Name (Look Up the Number)" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס שיצא במקור כבי-סייד של השיר Let It Be ב-6 במרץ 1970. אף על פי שהסינגל יצא כהסינגל האחרון שלהם (והלפני אחרון בארצות הברית), הוא הוקלט בארבעה סשנים נפרדים החל ממאי וביוני 1967, עם הקלטה אחת אחרונה באפריל 1969. השיר כולל קטע סקסופון אותו מנגן בריאן ג'ונס מהרולינג סטונז.
לחן

השיר הוא נאמבר קומי של מיוזיק הול עם אלמנטים של בוסה נובה. ג'ון לנון כתב את המילים לאחר שראה ספר טלפונים. הוא אמר:
זו הייתה יצירה מוזיקלית לא גמורה שהפכתי לשיר קומי עם פול. חיכיתי לו בבית, וראיתי את ספר הטלפונים על הפסנתר עם 'You Know My Name (Look Up the Number)'. זה היה כמו לוגו, ופשוט שיניתי אותו.
מקרטני אמר פעם לאנליסט ההקלטות של הביטלס, מארק לואיסון, "אנשים רק עכשיו מגלים דברים כמו 'You Know My Name (Look Up the Number)', כנראה השיר האהוב עליי ביותר של הביטלס!". הוא המשיך והסביר:
...זה כל כך מטורף. כל הזיכרונות... כלומר, מה היית עושה אם בחור כמו ג'ון לנון היה מגיע לאולפן ואומר, 'יש לי שיר חדש'. אמרתי, 'מה המילים?' והוא ענה: 'אתה יודע איך קוראים לי, תחפש את המספר'. שאלתי, 'מה כל השאר?'. 'לא, אין מילים אחרות, אלה המילים. ואני רוצה לעשות את זה כמו מנטרה!'
הקלטה

כל ארבעת חברי הביטלס השתתפו בשלושת ההקלטות הראשונות ב-17 במאי, ב-7 וב-8 ביוני 1967. קטע הסקסופון, אותו ניגן בריאן ג'ונס מהרולינג סטונז, הוקלט ב-8 ביוני.
הקלטת השיר נותרה בלתי גמורה עד 30 באפריל 1969, כאשר בעזרתו של מל אוונס, לנון ומקרטני הקליטו את כל רצועות הקול והוסיפו אפקטים קוליים נוספים. ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר לא השתתפו במפגש האחרון. ניק ווב, הטכנאי הקול השני, תיאר זאת כך:
ג'ון ופול לא תמיד הסתדרו כל כך טוב בשלב הזה, אבל בשביל השיר הזה הם יצאו לאולפן ושרו יחד סביב מיקרופון אחד. אפילו באותו זמן חשבתי לעצמי, 'מה הם עושים עם הקלטה ישנה בת ארבעת הרצועות, מקליטים את הקטעים המצחיקים האלה לשיר המוזר הזה?'. אבל זה היה מסלול מהנה לביצוע.
שחרור

למרות שבסופו של דבר יצא כשיר של הביטלס, "You Know My Name (Look Up the Number)" כמעט יצא כאיי-סייד של סינגל של Plastic Ono Band. לנון היה נחוש להוציא את השיר הזה ואת "What's the New Mary Jane" (קטע של הביטלס מהקלטות של The Beatles מאוגוסט של 1968), והוא דאג שאפל תוציא את שני השירים בסינגל של Plastic Ono Band. ב-26 בנובמבר 1969, ערך לנון את השיר "You Know My Name (Look Up the Number)", והפחית את אורכו מ-6:08 ל-4:19, זמן מתאים יותר לסינגל. הסינגל של Plastic Ono Band קיבל מספר קטלוגי של אפל ותאריך יציאה בריטי. בינואר 1970, אפל פרסמה הצהרה לעיתונות, בה תיארה את הסינגל כשיר של לנון ואונו ומגובה על ידי "רבים מהשמות הגדולים ביותר של עסקי השעשועים של היום", אשר העיתונות האמינה כי הייתה התייחסות מוסווית דק לביטלס. הסינגל בוטל לפני הוצאתו.
במרץ 1970 יצא השיר כבי-סייד לסינגל של הביטלס, "Let It Be", אך שמו השגוי היה "You Know My Name (Look Up My Number)" בלייבל של התקליט עצמו, אך השם הנכון הופיע על עטיפת התקליט. "What's the New Mary Jane" לא יצא רשמית על ידי הביטלס עד ליציאתו של Anthology 3 ב-1996, אם כי השיר הופיע בעבר במספר תקליטי בוטלג.
משתתפים

לפי איאן מקדונלד ומארק לואיסון:
משתתפים > הביטלס

ג'ון לנון - שירה מובילה, קולות רקע, שירה מדוברת, גיטרה, מאראקות, אפקטים קוליים
פול מקרטני - שירה, פסנתר, בס, מחיאות כפיים, אפקטים קוליים
ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה, ויברפון
רינגו סטאר - תופים, טימבלס, בונגו.
משתתפים > מוזיקאים נוספים

בריאן ג'ונס - סקסופון
מל אוונס - אפקטים קוליים
הערות שוליים

↑  BEATLES STILL SOLIDLY IN MAINSTREAM 18 YEARS FOLLOWING THEIR BREAKUP, Deseret News, ‏1988-04-01 (באנגלית)
↑  John Lennon, All we are saying, St. Martin's Griffin, 2000, ISBN 978-0-312-25464-3
1 2 3  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, ניו יורק: Harmony Books, עמ' 15
↑  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, ניו יורק: Harmony Books, עמ' 112, 116
1 2  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, ניו יורק: Harmony Books, עמ' 116
1 2  איאן מקדונלד, Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties, לונדון: Pimlico, 2005, עמ' 259–260
1 2 3  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, ניו יורק: Harmony Books, עמ' 175
1 2 3  מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, ניו יורק: Harmony Books, עמ' 194
↑  מארק לואיסון, Anthology 3, לונדון: אפל רקורדס, 1996, עמ' 17
↑  You Know My Name (Look Up The Number), The Beatles Bible, ‏2008-03-16 (באנגלית בריטית)
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b48db359-22d7-47fa-9e8f-854c6ff543a7
אדוארד לימונוב

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1943 דזיארז'ינסק, רוסיה 
 פטירה:  17 במרץ 2020 (בגיל 77) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  Эдуард Вениаминович Савенко 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, צרפת, חסר אזרחות 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 השכלה:  H.S. Skovoroda Kharkiv National Pedagogical University 
 תקופת הפעילות:  1958–2020 (כ־62 שנים) 
 מעסיק:  ל'הומניטה 
 מפלגה:  רוסיה האחרת (מפלגה), המפלגה הנציונל-בולשביקית, Socialist Workers Party 
 בן או בת זוג:  יקטרינה וולקובה  Yelena Shchapova 
 פרסים והוקרה:  פרס אנדריי ביילי (2002) 
 www.limonov2012.ru
 
אדוארד לימונוב (ברוסית: Эдуа́рд Лимо́нов;‏ 22 בפברואר 1943 – 17 במרץ 2020) היה עיתונאי, סופר ומשורר ופעיל פוליטי רוסי.
לימונוב היה המנהיג והמייסד של המפלגה הנציונל בולשביקית ברוסיה. הוא היה אחד המנהיגים של הגוש הפוליטי רוסיה האחרת שהתנגד לשלטונו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. ספרו, "זה אני אדיצ'קה", תורגם לעברית ולשפות נוספות.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לימונוב נולד ב-1943 כאדוארד וניאמינוביץ' סוונקו בגורקי, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד), רוסיה. אביו היה איש שרותי הביטחון הסובייטים ואמו עקרת בית. לאחר מכן עברה המשפחה להתגורר בחרקוב אשר ברפובליקה העממית של אוקראינה שהשתייכה לברית המועצות, ושם עבר את תקופת ילדותו והתבגרותו.
הוא העיד על עצמו שבהיותו נער החל לכתוב שירים ואימץ לעצמו את השם לימונוב כשם עט. שם זה הפך עם השנים לשמו האמיתי.
ב-1967 עבר להתגורר במוסקבה שם נישא למשוררת ילנה שאקאפובה בטקס אשר נוהל בהתאם למסורת של הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית. הוא החל לחבור לקבוצות משוררים אנרכיסטיות ופרסם ספרי שירה מחתרתיים אשר נאסרו לפרסום ברוסיה בגלל התכנים הפוליטיים האנטי סובייטים שלהם.
ביוגרפיה > בארצות הברית וצרפת

ב-1974 היגר לימונוב לניו יורק והתחבר אל קבוצות שוליים. באותה תקופה החלה תת-תרבות הפאנק (Punk) לפרוח במערב והוא נמשך אליה. עד מהרה מצא עצמו נחקר על ידי FBI ונעצר על ידם מספר פעמים. תקופה זו מתוארת ברומן האוטוביוגרפי שכתב: זה אני אדיצ'קה. בו מביע הסופר בין היתר את אכזבתו מהמערב (אליו היגר לאחר שהתאכזב מברית המועצות).
הוא מתאר את חייו כנתמך סעד, מהגר רוסי ומשורר מפורסם במולדתו, בעוד שבארצות הברית שיריו לא נחוצים לאיש. לימונוב, ביסקסואל מוצהר, מתאר בספרו "זה אני, אדיצ'קה" את הרומנים המיניים שניהל עם גברים שחורים, נוודים שחומי-עור ונשים לבנות ועשירות. בספר טוען הסופר שהגיע למסקנה שהשיטה הקומוניסטית והשיטה הקפיטליסטית הן גן עדן לאדם הקטן הבינוני ואילו למשוררים כלימונוב עצמו, שתי השיטות הן גיהנום.
במהלך שהותו ב-ארצות הברית התגרש לימונוב מרעייתו ילנה. לבסוף, מאוכזב מהמדינה שכינה "צריף ארור חסר רוח או מטרה בפאתי הציוויליזציה", עזב לימונוב את אמריקה לפריז עם אהובתו נטליה מדבדבה ב-1980, שם הפך לפעיל בחוגי ספרות צרפתיים. הוא נשבע שלעולם לא יחזור לארצות הברית, ומעולם לא חזר. לאחר שנותר חסר אזרחות במשך שלוש עשרה שנים, הוא קיבל אזרחות צרפתית ב-1987. לימונוב ומדבדבה נישאו ב-1982; הזוג נפרד עד 1995.
ביוגרפיה > חזרה לרוסיה

ב-1991, בעקבות הפרסטרויקה חזר הסופר לרוסיה, וקיבל מחדש את אזרחותו שנשללה ממנו כשעזב לארצות הברית.
לימונוב היה תומך נלהב של סרביה במלחמות שלאחר התפרקות יוגוסלביה והשתתף בסיירת צלפים בבוסניה הרצגובינה במהלך מלחמת בוסניה. סרטו של פאוול פאוליקובסקי, "Serbian Epics", כולל צילומים של לימונוב נוסע לקווי החזית של סרייבו ב-1992 עם רדובאן קאראג'יץ', אז נשיא סרביה ומאוחר יותר מורשע פושע מלחמה, ויורה כמה כדורים עם מקלע לכיוון העיר הנצורה. כשנשאל על התקרית ב-2010, טען לימונוב שירה במטווח וכי פאוליקובסקי הוסיף צילום נוסף כדי שייראה כי ירה על מתחם דירות. אך בהזדמנות אחרת אמר לימונוב כי הוא "חגג את יום הולדתו ה-50 בקנינסקה קריינה [...] בירי מאקדח כבד מתוצרת רוסית לעבר מפקדת הצבא הקרואטי". במהלך שנות התשעים, הוא תמך בסרבים במלחמות יוגוסלביה. והבדלנות והעצמאות של חבל אבחזיה בגאורגיה וחבל טרנסניסטריה במולדובה. הוא אף אמר שיתרם את כל שכר הסופרים שלו לקניית נשק למען מאבקים אלו.
לימונוב היה בתחילה גם בן בריתו של הלאומן ולדימיר ז'ירינובסקי, אולם עד מהרה נמאס לימונוב מז'ירינובסקי, האשים אותו במתינות ובעקבות כך נפרד ממנו, והוציא לאור את הספר "לימונוב נגד ז'ירינובסקי" (1994).
ב-1993, יחד עם דמויות כמו אלכסנדר דוגין ויגור לטוב, הוא הקים את המפלגה הנציונל בולשביקית שהחלה לפרסם עיתון בשם "לימונקה" (הכינוי הרוסי לרימון יד).
בשנת 1996, בית משפט רוסי קבע כי "לימונקה" הפיץ מידע בלתי חוקי ובלתי מוסרי, שהוא תומך בנקמה וטרור המוני. לאחר מכן, נפתח נגדו תיק פלילי באשמת הסתה לשנאה אתנית.
ביום העצמאות של אוקראינה, ב-24 באוגוסט 1999, לימונוב יחד עם 15 תומכים נוספים עמד על ראש מגדל השעון של העיר בסבסטופול וקרא לא לאשרר את האמנה בדבר ידידות ושיתוף פעולה בין רוסיה לאוקראינה.
בשנת 2001, לימונוב נכלא באשמת טרור ורכישה בלתי חוקית של נשק. בהתבסס על מאמר שפורסם ב"לימונקה"ב, האשימה אותו הממשלה בתכנון להקים צבא במטרה לפלוש לקזחסטן. הוא טען שהאישומים היו מגוחכים וממניעים פוליטיים, אך הורשע ונידון לארבע שנות מאסר בגין רכישת נשק, בעוד שהאישומים האחרים בוטלו. הוא היה בכלא כמעט שנתיים לפני ששוחרר על תנאי בגין התנהגות טובה. הוא כתב שמונה ספרים בזמן שהיה בכלא.
לימונוב המשיך בפעילותו הפוליטית כאחד ממנהיגי קואליציית רוסיה האחרת, יחד עם פוליטיקאים ליברליים, לאומנים וקומוניסטים שהתאגדו תחת אידאולוגיית הבולשביזם הלאומי. הוא השתתף בהפגנות שונות והיה ממארגני צעדות המתנגדים. בנובמבר 2007 הוא נעצר על ידי המשטרה בתחילת צעדת המתנגדים.במא 2009 לימונוב נעצר שוב לאחר עצרת אנטי-ממשלתית במוסקבה.
עד מהרה נפרד לימונוב מהאופוזיציה הליברלית. ביולי 2010, הוא וחסידיו הקימו את המפלגה הפוליטית של רוסיה האחרת, כיורשת הבלתי רשמית של המפלגה הנציונל בולשביקית, אך לא הותר לה להירשם.
לימונוב נפטר ב-17 במרץ 2020.
ספריו שתורגמו לעברית

זה אני אדיצ'קה, תרגם מרוסית: יוסף מוגינשטיין, הוצאת עם עובד, 1997
ספרים על לימונוב בעברית

עמנואל קארר, "לימונוב", תרגמה מצרפתית: עמית רוטברד, הוצאת בבל, 2013
הערות שוליים

↑  דמיטרי פרוקופייב, ספרות לוחמת - שכר סופרים משוריין, חדשות, 8 בספטמבר 1993
↑  מתנגד המשטר הרוסי גארי קספרוב נעצר במוסקווה בהפגנה נגד פוטין, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, מאות הפגינו במוסקווה בקריאה להתפטרותו של ולדימיר פוטין בשל המשבר הכלכלי, באתר הארץ, 31 במאי 2009
↑  אלי שווידלר, בחירות ברוסיה - האחרונות בסימן דמוקרטי, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2011
↑  מוסף "ספרים", הכינו את הסימניות | פרוזה תרגום, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462586005171  PLWABN: 9810537151605606  BIBSYS: 90267551  BNE: XX1000220  BnF: cb120066952 (data)  CiNii: DA02553918  GND: 119156199  ICCU: CFIV060587  ISNI: 0000 0001 1471 9065  LCCN: n79137611  LNB: 000036359  NKC: jn19992000629  NLG: 65711  NTA: 070046395  RERO: 02-A000105535  SELIBR: 71457  SUDOC: 028179897  Trove: 1169309  VIAF: 46771143   WorldCat (עם VIAF): 46771143
איאן קוק

| --- | --- |

איאן קוק מופיע עם Chvrches בפסטיבל ב-2013
 לידה:  2 בנובמבר 1974 (בן 50) גלאזגו, סקוטלנד
 מוקד פעילות:  מוזיקאי
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, סינת'פופ, אלקטרוני, פוסט-רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, קלידים, סמפלר
 חברת תקליטים:  גודביי, וירג'ין, גלאסנוט, הוסטס
 שיתופי פעולה בולטים:  Chvrches, Aereogramme, The_Unwinding_Hours The, Les Tinglies
 chvrch.es
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן אנדרו קוק (באנגלית: Iain Andrew Cook; נולד ב-2 בנובמבר 1974) הוא מוזיקאי, מלחין ומפיק מוזיקלי סקוטי הידוע בעיקר כחבר בשלישייה מגלאזגו, Chvrches. בעבר ניגן בגיטרה, עבור להקת הפוסט-רוק הסקוטית Aereogramme עד התפרקותה ב-2007. קוק גם מלחין מוזיקה לקולנוע וטלוויזיה וחבר בלהקת הרוק The Unwinding Hours.
ביוגרפיה

לפני הקמתה של Aereogramme, קוק, שהשתמש בכינוי ג'וני דיימס, היה חבר בלהקה Les Tinglies. ב-1998, היה שותף להקמת Aereogramme. הלהקה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלהם  ב-2001. אלבומה השני של הלהקה, שוחרר2003 ובעקבותיו שוחרר ב-2004 האלבום . הלהקה שחררה את אלבומה האחרון, ב-2007 והתפרקה באותה שנה.
חייו האישיים

קוק מתגורר בברוקלין, ניו יורק.
דיסקוגרפיה

2001: A Story in White
2003: Sleep and Release
2004: Seclusion
2007: My Heart Has a Wish That You Would Not Go
2010: The Unwinding Hours
2012: Afterlives
2013: The Bones of What You Believe
2015: Every Open Eye
2018: Love Is Dead
2012: Traces של Karine Polwart
הערות שוליים

↑  "Les Tinglies – Sonic Sounds From The Underbelly". Discogs. נבדק ב-25 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cohen, Ian (25 בספטמבר 2013). "The Roots of Chvrches: Aereogramme, the Twilight Sad, and the Glasgow Scene". Pitchfork. נבדק ב-25 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kellman, Andy. "Aereogramme". Allmusic. נבדק ב-25 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kate Mossman, Chvrches: ‘It only takes two seconds to say: I don’t agree with white supremacy’, הגרדיאן, ‏20 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2020059379  MusicBrainz: f77262ce-b391-4200-b5a5-f15ed170b81d  VIAF: 3890160364976463680005   WorldCat (עם VIAF): 3890160364976463680005
שיעור התעסוקה בישראל

שיעור התעסוקה בישראל גבוה מהשיעור הממוצע במדינות המערב. עד תחילת שנות האלפיים היה השיעור ברמה נמוכה יחסית, בעיקר בשל שיעור התעסוקה הנמוך יחסית של גברים. מאז 2003 נמצא שיעור התעסוקה של גברים בישראל במגמת עלייה עקבית, כתוצאה מכך ובעקבות ירידה של שיעור התעסוקה של גברים בארצות המערב במקביל להאצה בקצב התרחבות שיעור התעסוקה בקרב נשים, נסגר הפער בשיעור התעסוקה בין ישראל ומדינות המערב.
הגדרות

שיעור התעסוקה של קבוצה מסוימת מוגדרת כאחוז חברי הקבוצה המועסקים.
כוח עבודה של מדינה כולל את החלק של האוכלוסייה של המדינה העובדת או מעוניינת לעבוד.
שיעור ההשתתפות בכוח עבודה של קבוצה מסוימת מוגדר כאחוז חברי הקבוצה המועסקים או מחפשים עבודה אך הם מובטלים.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מגדירה מועסקים: "אנשים שעבדו, לפחות שעה אחת בשבוע הקובע, בעבודה כלשהי תמורת שכר, רווח או תמורה אחרת; כל העובדים בקיבוצים; בני משפחה שעבדו בשבוע החקירה ללא תשלום למעלה מ-15 שעות בשבוע; שוהים במוסדות שעבדו למעלה מ-15 שעות בשבוע; אנשים שנעדרו זמנית מעבודתם."
עד שנת 2011, שיעור התעסוקה שנמדד בישראל התייחס לשיעור התעסוקה האזרחי, שלא כולל את המשרתים בסדיר ובצבא הקבע. החל משנת 2012 בעקבות ההצטרפות של ישראל ל-OECD, שונתה המדידה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להגדרה המקובלת ב-OECD, ואחוז המועסקים מתייחס לתעסוקה כוללת, כלומר הכוללת גם את המשרתים בצבא.
נהוג למדוד את כוח העבודה ושיעור התעסוקה בישראל מגיל 15 או מגיל 25 עד גיל 54, 64 או ללא הגבלת גיל. בעקבות זאת, יש מדדים רבים לשיעור התעסוקה בישראל.
שיעור התעסוקה בישראל

|  | 1995 | 2003 | 2006 | 2010 | 2012 רבעון ראשון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שיעור תעסוקה גילאי 15 ומעלה |  |  |  | 53.5 | 58.4 |
| שיעור התעסוקה גילאי 15–64 | 56.5 | 55.0 |  |  |  |
| שיעור התעסוקה גילאי 25–64 |  |  |  | 71.2 | 73.1 |
| שיעור התעסוקה גילאי 25–54 | 71.2 | 69.4 |  |  |  |