stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינק אנד קו 03
תמונות

דגם לינק אנד קו 03
דגם לינק אנד קו 03
דגם לינק אנד קו 03
דגם לינק אנד קו 03
הערות שוליים

↑  דגם "Lynk & Co 03" carnewschina.com/2018/06/15/this-is-the-new-lynk-co-03-sedan
↑  דגם "Lynk & Co 03" carnewschina.com/2018/08/22/lynk-co-03-sedan-ready-chinese-car-market
↑  דגם "Lynk & Co 03" netcarshow.com/lynk_co/2019-03
↑  דגם "Lynk & Co 03" motorsport.com/wtcr/news/lynk-co-china
↑  דגם "Lynk & Co 03" (בסינית) autohome.com.cn
חתך מנייר

| --- | --- |

 גורם:  נייר 
 טיפול:  אגד מדבק 
 סיווגים
 ICD-10:  W45 
 
חתך מנייר הוא פציעה הנגרמת משוליו של דף נייר או פריט דק וחד אחר, כגון נייר כסף או דשא.
פציעה מסוג זה נגרמת בדרך כלל כתוצאה ממגע עם דף נייר המהודק בחוזקה, לעיתים כחלק מערימת דפים. לחץ המשקל שמופעל על הדף הופך אותו ליציב יותר, ועל כן אין הוא מתקפל במגע ישיר עם העור.
חתך מנייר גורם לכאב חד ממה שניתן היה לצפות. הדבר נובע ממספר גורמים. ראשית, החתך מגרה נוסיצפטורים רבים על פני שטח עור קטן יחסית, ומאחר שהוא אינו עמוק, הוא אינו גורם לדימום, והנוסיצפטורים נותרים חשופים. שנית, כימיקלים שונים המצויים בנייר, כגון חומרי הלבנה למיניהם, מגרים אף הם את הנוסיצפטורים. שלישית, מטבעה של הפציעה, היא בדרך כלל נגרמת באצבעות, שבהן ריכוז גבוה יחסית של קולטנים תחושתיים.
דנגו

ערך זה עוסק בכופתה יפנית. אם התכוונתם לתת-מין של זאב, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה ממולאת, כיסונים, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוצא:  יפן 
 מרכיבים עיקריים:  קמח אורז 
 
דנגו (בקנג'י: 団子, בקאנה: だんご) הוא מאכל יפני - כופתה הנעשית מקמח אורז דביק, ומוגשת בדרך כלל עם תה ירוק. הוא נבדל ממוצ'י, כיוון שלהכנתו משתמשים בקמח של האורז הדביק כשהוא מעובה במים, ועבור בצק מוצ'י מבשלים את האורז עצמו וחובטים בו עד שהופך לבצק.
הדנגו אינו מאכל עונתי, אך סוגים שונים שלו אופייניים לעונות מסוימות של השנה. שיפוד דנגו מכיל שלוש עד חמש כופתאות הנעוצות בשיפוד במבוק.
סוגי דנגו

דנגו אנקו - (בקאנה: あんこ) דנגו בציפוי ממרח שעועית אזוקי (אנקו).
דנגו האנאמי - (בקנג'י: 花見, מילולית: "צפייה בפרחים") דנגו מסורתי בשלושה צבעים. העליון ורוד, מסמל את הסאקורה, השני נייטרלי ולבן, והשלישי ירוק בתוספת מאצ'ה. נאכל מסורתית בחגיגות הצפייה בפרחי הדובדבן (אנ'), אך זמין כל השנה ואהוב על ילדים. לדנגו זה קיים אמוג'י: 🍡.
דנגו גומה - (בקאנה: ごま) בתוספת משחת שומשום, לרוב שחור.
דנגו קינאקו - (בקאנה: きなこ) בתוספת קינקו, קמח פולי סויה קלויים.
דנגו מיטאראשי (אנ') - (בקאנה: みたらし) מצופה במיטאראשי, רוטב סמיך ומתוק המורכב מסויה, סוכר ועמילן. לרוב עובר צלייה על גריל שמעניקים לכדורים מעטה פריך וסימני חריכה, ומוגש בפסטיבלים ודוכני רחוב.
דנגו צוקימי (אנ') - (בקנג'י: 月見) דנגו המוגש בפסטיבל אמצע הסתיו
סוגי דנגו > תמונות

דנגו האנאמי
דנגו גומה
דנגו קינאקו
דנגו מיטאראשי צלוי
זאב צחור

| --- | --- |

זאב צחור, 2011
 לידה:  28 בדצמבר 1941 נתניה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  23 בינואר 2017 (בגיל 75) 
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל
 בת זוג:  רבקה (לבית ליבוביץ)
 צאצאים:  שירה צחור חן, עדי צחור, ד"ר דן צחור, שלי צחור גבריאלי
 תרומות עיקריות
 הקמת וביסוס המכללה האקדמית ספיר
 
זאב צחור (28 בדצמבר 1941 – 23 בינואר 2017) היה פרופסור להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומייסד ונשיא המכללה האקדמית ספיר.
ביוגרפיה

צחור נולד וגדל בנתניה. הוריו היו חניכי בית"ר, עולים בעליית אף על פי וחברי אצ"ל. שמו ניתן לו על שם זאב ז'בוטינסקי. יגאל צחור, חבר קיבוץ רביבים ופעיל ציבור בתנועה הקיבוצית ובמפלגת העבודה, הוא אחיו הצעיר.
בגיל 14 עזב זאב את הבית והצטרף כילד חוץ לקיבוץ רמת הכובש וב-1960 התקבל לחברות בקיבוץ. הוא התגייס לנח"ל ויצא לקורס קציני חי"ר ואחר כך פיקד על מחלקה של חיילים בעלי רקע קשה שגויסה לנח"ל (גרסה מוקדמת של מקא"ם). חזר לקיבוץ והיה בו מרכז המטע.
ב-1969 עבר למדרשת שדה בוקר והיה מזכירו של בן-גוריון, עיקר תפקידו היה סיוע לבן-גוריון בכתיבת סדרת הספרים 'זכרונות'. בשנים 1971–1973 למד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון (אז אוניברסיטת הנגב). תואר שני ודוקטורט עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטור עשה בהדרכת פרופ' שמואל אטינגר בנושא "ההסתדרות – תקופת העיצוב".

במילואים השתתף בארבע מלחמות כמפקד פלוגה: ששת הימים, ההתשה, יום כיפור ומלחמת לבנון הראשונה. היה ממייסדי תנועת שלום עכשיו וחבר ב'פורום על' של התנועה.
לסגל האקדמי של אוניברסיטת בן-גוריון הצטרף כאשר למד לתואר הראשון ב-1972 והתקדם מאסיסטנט ועד לפרופסור מן המניין. ב-1984–1986 היה ראש המחלקה להיסטוריה באוניברסיטה. ב-1993 התבקש על ידי המועצה להשכלה גבוהה להפוך את 'מכללת הנגב' שהייתה שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון למכללה עצמאית. הוא ייסד בה את המכללה האקדמית ספיר והיה נשיא המכללה למן הקמתה ועד ל-2011.
צחור יזם חוג של פרופסורים שלימדו יום בשבוע בבית ספר תיכון בנגב. בבית הספר התיכון מעלה הבשור הוא לימד 16 שנים. היה חבר 'ועדת המקצוע' של משרד החינוך להיסטוריה ולימודי ארץ ישראל, חיבר חוברות לימוד לבתי ספר. מ-1973 כתב ברציפות טורים לעיתונים, בעיקר למדור 'דעות' בידיעות אחרונות.
מחקריו מתרכזים בלאומיות המודרנית, תולדות הציונות, המאבק להקמת מדינת ישראל, דרכי הצמיחה למנהיגות ועיצוב הזיכרון.
ספרו "עיצוב הישראליות" מתמקד בהבניית הזיכרון הישראלי. "כשז'בוטינסקי וטרוצקי נפגשו", ספרו מ-2012, הוא שילוב של מחקר היסטורי ודמיון ספרותי. האוטוביוגרפיה "היינו התקומה", שהופיעה ב-2015, חותרת להבנת בני דורו.
זאב צחור נפטר ב-23 בינואר 2017 ונטמן בבית הקברות בקיבוץ רמת הכובש.
פרסים

1983 – פרס יצחק שדה לספרות צבאית
1998 – פרס יצחק בן-צבי לחקר ארץ ישראל
2001 – פרס רוטרי לתרומה להשכלה הגבוהה בישראל
2008 – פרס הרצל
2008 – פרס בובליק, האוניברסיטה העברית
2010 – יקיר הנגב
2014 - פרס דוד בן-גוריון
תפקידים

הוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה
הוועד המנהל של מרכז זלמן שזר
הוועד המנהל של יד טבנקין, הוועד המנהל של עמותת ידיד
הוועד המנהל של סינמטק שדרות
המועצה המדעית של יד יצחק בן-צבי
מועצת הארכיונים העליונה
המועצה להנצחת זכרם ופועלם של הנשיאים וראשי הממשלה
המועצה המייעצת שליד מבקר המדינה
ועדת המערכת של מכון בן-גוריון
יו"ר פרס ספיר (2011)
ספרים שכתב

בדרך להנהגת היישוב: ההסתדרות בראשיתה. ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב 1981.
אניות או מדינה: קורות אניות המעפילים "פאן יורק" ו"פאן קרשנט"/ 
זאב (וניה) הדרי וזאב צחור. תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד בשתוף אוניברסיטת בן-גוריון, 1982.
Voyage to Freedom, Vallentine - Mitchell, London 1985
שורשי הפוליטיקה הישראלית. תל אביב: הקיבוץ המאוחד, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1987.
החזון והחשבון: בן-גוריון בין אידאולוגיה לפוליטיקה. תל אביב: משכל - ספרית פועלים, 1994.
חזן - תנועת חיים: השומר הצעיר, הקיבוץ הארצי, מפ"ם. ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ז 1997.
יקיצה: חלום המדינה ומה שיצא. תל אביב, מודן, 1998.
עיצוב הישראליות. תל אביב: עם עובד, תשס"ז 2007.
כשז'בוטינסקי וטרוצקי נפגשו, ידיעות ספרים, 2012. (רומן)
היינו התקומה, הקיבוץ המאוחד, 2015.
ספרים שערך

ההעפלה: 1948-1944/ ליקט וערך זאב צחור. באר-שבע: אוניברסיטת בן-גוריון, תשמ"ג 1982.
מנהיג והנהגה: קובץ מאמרים/ עורכים: עירד מלכין, זאב צחור. ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל; החברה ההיסטורית הישראלית, תשנ"ב 1992.
העלייה השנייה. עורכים: ישראל ברטל, זאב צחור, יהושע קניאל. ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1997.
השכלה גבוהה במחשבה שנייה - המכללות/ אלעזר כוכבא, זאב צחור, נאוה בן צבי. חיפה: הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, 2002.
לקריאה נוספת

ישראל קולת, "(על) זאב צחור, "חזן - תנועת חיים, השומר הצעיר, הקיבוץ הארצי, מפ"ם" (תשנ"ז), ציון סד, ד (תשנט 1999) 533–542.
"טוריסט" - אוסף רשימות מהעיתונות של זאב צחור, הוצאת מכללת ספיר.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריון זאב צחור הלך לעולמו, באתר בשבע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277864205171  BnF: cb14485250c (data)  GND: 107667884X  ISNI: 0000 0001 1911 7506  LCCN: n82065393  NTA: 072819588  SUDOC: 07711325X  VIAF: 90734315   WorldCat (עם VIAF): 90734315
פרשת אפולו

פרשת אפולו או פרשת NUMEC הייתה תקרית משנת 1965 שבה אבד אורניום מועשר במשקל שבין 91 ל-272 קילוגרם. האורניום היה תחת אחריותה של החברה האמריקאית NUMEC ששכנה בפרברים אפולו ופארקס טאונשיפ בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה. הרשויות האמריקאיות חקרו את החברה, כאשר החשד העיקרי היה שהאורניום החסר הועבר לתוכנית הגרעין של ישראל.
ראו גם

רפי איתן
הלשכה לקשרי מדע
הערות שוליים

↑  Ove, Thorsten (2008-04-27). "New life for decades-old lawsuit blaming nuclear plant for cancers". Pittsburgh Post-Gazette. p. A1.
↑  "ZOA brings Catholic schools to Holocaust Museum". Jewish Chronicle. 2001-04-12. p. 1.
↑  "Beth Shalom's 85th Anniversary". Lifestyle. Pittsburgh Post-Gazette. 2002-10-21. p. D3.
↑  Ove, Thorsten, New life for decades-old lawsuit blaming nuclear plant for cancers, Pittsburgh Post-Gazette p. A1., 27 באפריל 2008
↑  "Nuclear Diversion in the U.S.? 13 Years of Contradiction and Confusion" (PDF). Comptroller General of the United States. 2013. נבדק ב-2016-10-10.
1 2  Victor Gilinsky, Roger J. Mattson (17 באפריל 2014). "Did Israel steal bomb-grade uranium from the United States?". Bulletin of the Atomic Scientists. אורכב מ-המקור ב-20 באפריל 2014. נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Secrets about suspected Israeli theft of U.S. weapons-grade nuclear material declassified". Institute for Research: Middle Eastern Policy. 27 במרץ 2014. נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Victor Gilinsky (former Commissioner U.S. Nuclear Regulatory Commission) (13 במאי 2004). "Israel's Bomb". The New York Review of Books. נבדק ב-2007-12-08. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  David Burnham (27 בינואר 1978). "C.I.A. said in 1974 Israel had A-bombs". New York Times. נבדק ב-2007-12-08. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Israeli Spy Visited A-Plant Where Uranium Vanished". United Press International. Los Angeles Times. 16 ביוני 1986. נבדק ב-5 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hersh, Seymour (1991). The Samson Option: Israel's Nuclear Arsenal and America's Foreign Policy. Random House. pp. 243, 250, 252, 255. ISBN 0-394-57006-5.
↑  Glenn T. Seaborg, The Atomic Energy Commission under Nixon:Adjusting to Troubled Times, 1993, St. Martin's Press
↑  Office of the Deputy Administrator for Defense Programs (בינואר 2001), Highly Enriched Uranium: Striking A Balance - A Historical Report On The United States Highly Enriched Uranium Production, Acquisition, And Utilization Activities From 1945 Through September 30, 1996 (Revision 1 (Redacted For Public Release) ed.), U.S. Department of Energy, National Nuclear Security Administration, p. 107, נבדק ב-2009-06-13 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Shallow Land Disposal Area, p. 1, אורכב מ-המקור ב-2011-09-27, נבדק ב-2011-10-23
↑  [./Scott_C._Johnson Scott C. Johnson], What Lies Beneath, [./Foreign_Policy Foreign Policy], 2015/03/23
↑  M. A. Thomas (14 בנובמבר 2018), Army Corps of Engineers: $500 million Parks Township nuclear waste removal project is a 'go', Trib Live, נבדק ב-29 בנובמבר 2020 {{citation}}:  (עזרה)
דב שוייגר

דב ברל שוייגר, 1909
קברו של דב שוייגר בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
דב ברל שוַייֶגר (1887 – 12 באפריל 1909) היה ממייסדי הארגונים "בר גיורא" ו"השומר". פעל במושבות החקלאיות הראשונות בגליל – סג'רה, מסחה ומצפה. נרצח בידי שודדים ערבים.
ביוגרפיה

דב בר שוייגר נולד ב-1887 בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה לאביו משה (שם האם לא ידוע). הוא התחנך וגדל בעיר. בנעוריו הצטרף לארגון ההגנה העצמית של יהודי העיר, אולם בפוגרום של 1905 לא הספיק כוח של ארגון זה מול הפורעים שנתמכו על ידי הצבא. בסופו של הפוגרום נמנו כ-300 חללים ואלפי פצועים מקרב יהודי העיר. בעקבות אירוע זה החליט שוייגר לעלות לארץ ישראל, ובסוף 1905 הפליג מנמל אודסה והגיע לנמל יפו יחד עם רבים מעולי העלייה השנייה. בהגיעו החל לעבוד כפועל במושבה פתח תקווה ובמקביל הצטרף לארגוני הפועלים "הפועל הצעיר" ו"פועלי ציון". התארגנותם של הפועלים הייתה לצנינים בעיני חקלאי המושבה והם קראו להחרים את הפועלים היהודים ולחזור להעסיק פועלים ערבים. באפריל 1906 עבר שוייגר, לאחר שלא מצא עבודה בפתח תקווה, לעבוד בחווה במקווה ישראל.
בתקופת עבודתו שם הכיר את יצחק בן-צבי וזה התרשם ממנו וזימנו ב-29 בספטמבר 1907 לחדרו שביפו להשתתף באספת יסוד ארגון השמירה "בר גיורא". על אף הצטרפותו לארגון המשיך שוייגר לעבוד במקווה ישראל אולם באחד הימים נטש את המקום על מנת לעזור להגן על גדרה שעמדה בפני התקפה של ערבים. בעקבות עזיבתו ללא אישור פוטר מהחווה ונאלץ לחפש מקום עבודה אחר. לאחר שלא מצא מקום עבודה באף אחת ממושבות יהודה והשומרון החליט לעבור לגליל.
שוייגר הגיע לחוות סג'רה שם שהו כבר אחדים מחבריו ב"בר גיורא". יהושע חנקין נתן לקבוצה קרקעות לעיבוד חקלאי ומנהל החווה אליהו קראוזה מסר לידם את האחריות לשמירה על החווה. לאחר זמן קצר נשלח שוייגר חזרה ליפו על מנת לגייס חברים נוספים לעבודה בחווה, והוא גייס את האחיות לבית שטורמן. לאחר קבלת השמירה על החווה נמסרה לקבוצה גם האחריות לשמירה על המושבה סג'רה.
שוייגר שאף להידמות לשומרים הבדואים והצ'רקסים ולכן הצטרף אליהם לשמירת הלילה על העדרים הרועים בשדות. לאחר סכסוך בינו ובין הרועים הצ'רקסים נמסרה לארגון "השומר" גם האחריות על שמירת העדרים בלילות ושוייגר החל לשמור על העדרים יחד עם מנדל פורטוגלי ויהודה פרוס.
בתחילת אוגוסט 1908 נשלח שוייגר עם עוד מספר שומרים לסייע להגן על מסחה שם מונה למפקד ההגנה. הצלחתו בתפקידו שכנעה את הנהגת היישוב לחתום עם "השומר" הסכם לעבודה והגנה עברית.
לקראת סוף 1908 עבר עם עוד מספר חברי "השומר" לסייע למתיישבי מצפה שלייד טבריה. בחודש אפריל 1909, כשהלך עם חבר מסג'רה בחזרה למצפה, הותקפו על ידי שודדים ערבים שירו בו מרובה ציד. שוייגר הצליח להגיע בכוחות עצמו למצפה משם הובל בעגלה לבית החולים הסקוטי בטבריה שם טופל במשך מספר ימים וב-12 באפריל 1909 נפטר. הובא לקבורה בבית הקברות של טבריה.
דב שוייגר מוזכר ברומן "תמול שלשום" בתיאור חדרה של סוניה שנמצאת בו "תמונתו של ברילי חברנו שנהרג בידי ערביים."
כמו כן נרמז סיפור רציחתו בנובלה של יוסף חיים ברנר "בין מים למים". אחת מאירועי המשנה בעלילה הוא טקס הספד שמתרחש לזכרו של השומר שנהרג במושבה. "וכשהשיחה הכללית הוכנסה שוב ואהרן דיבר על השומר ההרוג, שיוספד בנשף, איך שהוא סמל-הטרגדיה שבחיי הפועלים העברים החקלאים – אלה האנשים אשר עזבו שם הכל, אשר נתנו גט-פיטורין להגלות, אשר עזבו שם את כל ספריהם ואידיאליהם, עזבו את כל עתידותיהם הפרטיים ויתמכרו למשאת-נפשם ויבואו הלום להיות חלוצי העם וחלוצי הארץ".
אחיו של שוייגר, יואל שוייגר, היה עיתונאי ועסקן תרבות ורשאי.
הגילוי המחודש של הקבר בטבריה

עם השנים הוזנח ונשכח מקום קבורתו של שוייגר. בשנות ה-30 הקים הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית את "ועדת ציון" בראשות דוד בדר שמטרתה הייתה להציב מצבות על קברות אנשי העלייה השנייה שלא זכו לכך. בדר איתר את מקום הקבורה וחידש את המצבה. בהמשך הועבר הקבר לחלקת "השומר" בבית הקברות של כפר גלעדי.
הערות שוליים

↑  חדרו של בן צבי היה חלק ממתחם בתי ורשה של שאול יצחק פניגשטיין
↑  משתתפים נוספים בכינוס זה היו יצחק נדב, ישראל שוחט, צבי בקר, יחזקאל ניסנוב, ישראל גלעדי, אלכסנדר זייד, יחזקאל חנקין ומנדל פורטוגלי
↑  אסתר שטורמן שהתחתנה עם השומר צבי בקר, שרה שטורמן שהתחתנה עם השומר משה קריגסר ושפרה שטורמן שהתחתנה עם השומר ישראל בצר
↑  יחד איתו באו גם מרים ברץ ומאיר חזנוביץ
↑  ש"י עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 110.
אברהם הולץ, "הֶבְאֵרִים בדרך: לחקר “חבריו” של יצחק קומר", בספר בין ספרות לחברה - עיונים בתרבות העברית החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000, עמ' 181–188
↑  יוסף חיים ברנר, "בין מים למים" בפרויקט בן-יהודה
↑  חיים פינקעלשטיין, הײַנט: אַ צײַטונג בײַ יִידן, תרס"ח–תרצ"ט 1908–1939, תל אביב: י"ל פרץ, תשל"ח 1978, עמ' 205; יואל שויגר, דבר, 3 באוקטובר 1934; ה. ל., יואל שווייגער ז"ל, היינט, 26 בספטמבר 1934.
↑  מטרתה של ועדת "ציון": "להקים מצבות על קברי נעדרים חללי השמירה וההגנה, העבודה ותלאות בנין הארץ, שאין להם מודע וגואל והצלת זכרם מאבדן בשכחה, וכן לחקור ולמצוא את מקום קבורתם של נעדרים שנשכחו ולהקים עליהם מצבות, לבל יכרת שמם מישראל"
↑  דוד בדר, אבן למצבה מטעם ועדת "ציון", דבר, 8 ביולי 1942
↑  הוקמה מצבה לדב שוייגר ומ. זיידלין, משמר, 10 בפברואר 1944
על קבריהם של אנשי השומר, דבר, 10 בפברואר 1944
בעיטת מספריים (כדורגל)

איור של בעיטת המספריים אחורית לפי שלבים
אנסו פרנצ'סקולי כובש בבעיטת מספריים במדי ריבר פלייט מול נבחרת פולין בטורניר ידידותי ב-1986
סרחיו ראמוס מבצע בעיטת מספריים
בכדורגל, בעיטת מספריים, או מִסְפֶּרֶת, היא בעיטה הנעשית מהאוויר, על ידי קפיצה והנפת הרגליים. בעיטת מספרים מכונה בשם זה משום שצורת הרגלים בתנועתן בעת בעיטה זו מזכירה מספריים.
לבעיטה זו שני סוגים: בעיטה קדמית ובעיטה אחורית.
הבעיטה הקדמית נעשית על ידי קפיצה כשהגוף פונה לכדור ולשער, וכאשר מגיע הכדור לשחקן הוא מניף את רגלו באוויר ובועט בכדור.
הבעיטה האחורית נעשית כאשר השחקן עם הפנים לכדור אך עם הגב לשער והשחקן למעשה בועט אחורה את הכדור תוך קפיצה והנפת הרגליים.
בעיטה זו נחשבת לאחת מהיפות ביותר בכדורגל, ומעטים הם השחקנים שהצליחו להבקיע אותה מול שוער.
המצאת הבעיטה מיוחסת לכדורגלן הברזילאי לאונידאס דה סילבה, אם כי דה סילבה טען כי הוא רק שיפר את בעיטתו המקורית של פטרוניליו דה בריטו.
שערים זכורים בבעיטת מספריים הם השער של ריבאלדו בעונת 2001/2002 במדי ברצלונה בדקה ה-92 של משחק סיום העונה, שער שהעלה את ברצלונה לליגת האלופות, ושערו של אדמילסון במדי נבחרת ברזיל במונדיאל 2002. ב-2018 כבש כריסטיאנו רונאלדו שער במספרת בניצחון של ריאל מדריד 3–0 מול יובנטוס ברבע גמר ליגת האלופות, השער זכה לשבחים רבים ורונאלדו עצמו תיאר אותו כאחד משעריו הגדולים בקריירה.
בישראל נחשב הכדורגלן שלמה לוי הכובש הגדול ביותר של שערים בבעיטות מספרת.[דרוש מקור] בעונת 2008/2009 כבש אלירן עטר שער במספרת, שנחשב בכלי תקשורת רבים לשער היפה ביותר של העונה בישראל, ואף נבחר למקום הרביעי בתחרות "שער השנה" של פיפ"א. בשנת 2010 כבש ערן זהבי שער במספרת אחורית במדי הפועל תל אביב במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות מול ליון בצרפת.
הערות שוליים

↑   CRISTIANO RONALDO OVERHEAD KICK FROM ALL ANGLES!! #GoalOfTheSeason, סרטון בערוץ "UEFA", באתר יוטיוב (אורך: 02:28)
↑  רונאלדו: "זה כנראה השער היפה ביותר בקריירה שלי", באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2018.
↑   שער המספרת של עטר, סרטון  באתר יוטיוב (הקישור אינו פעיל, 12 ביוני 2023)
↑  דנה בהט, ‏שער השנה בעולם: רונאלדו ראשון, אלירן עטר רביעי, באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2009
קרן רמון

| --- | --- |

 פעילות:  תוכניות חינוכיות בנושאי מנהיגות, תעופה וחלל
 תחום:  הנצחה וחינוך
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:  תל אביב
 מקום פעילות:  ברחבי הארץ והעולם
 מייסדים:  רונה רמון ואחרים
 יושב ראש:  יפתח רמון
 מנכ"ל:  גיל דורון
 אנשי מפתח:  חברי ועד מנהל: טל רמון  מרדכי (מודי) קרן  ארנה סבן  שמוליק זיסמן  איתן סטיבה  שמרית ממן  ליאור לוי
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־15 שנים)
 ramonfoundation.org.il
 
קרן רמון (באנגלית: The Ramon Foundation) היא עמותה רשומה שנוסדה בשנת 2010 על ידי רונה רמון ואישים מובילים בחברה הישראלית. העמותה מנציחה את מורשתו של בעלה של רונה, אילן רמון, האסטרונאוט הישראלי הראשון, שנספה באסון מעבורת החלל קולומביה ב-2003, ושל בנם אסף רמון, טייס בחיל האוויר שנספה בתאונת אימונים בספטמבר 2009, זאת באמצעות תוכניות חינוכיות מתקדמות בנושאי מנהיגות, תעופה וחלל.
בוועד המנהל של העמותה מכהנים בכירים מחיל האוויר בדימוס, אנשי עסקים ופילנתרופים, דוגמת הטייסים איתן סטיבה ומרדכי קרן, עו"ד שמוליק זיסמן, ברק בן אליעזר (לשעבר מפקד יחידת תלפיות), ארנה סבן, יפתח רמון טל רמון, אורן שדיב, עורך דין ליאור לוי ואהוד אדלמן. בזכות הקמת הקרן ופעילויות נוספות זכתה מייסדת הקרן - רונה רמון, להדליק משואה ביום העצמאות ה-68 של ישראל, ובפרס ישראל ביום העצמאות ה-71. בשנת 2022, זכתה העמותה ב'אות הנשיא למתנדב' על פעילותה בפריפריה הישראלית.
מאוקטובר 2022 מכהן גיל דורון כמנכ"ל העמותה, לאחר שהחליף את רן לבנה. נכון ל-2022, העמותה מעסיקה כ-100 עובדים ומדריכים ופועלת בכ-80 רשויות מקומיות ברחבי ישראל. לעמותה 3 ענפי פעילות – שניים חינוכיים: פיתוח מנהיגת וחינוך לחלל, ותחום פעילות נוסף הנועד לפתח את תעשיית החלל הישראלית. בנוסף לעובדים, מתנדבים בפעילות העמותה השוטפת כ-500 מתנדבים, ביניהם אנשי צוות אוויר מכ-21 טייסות מבצעיות של חיל האוויר, מהנדסי חלל ואסטרונאוטים. העמותה פועלת במודל המבוסס על 'קניין רוחני', בו המוטבים (רשויות מקומיות, בתי ספר) משתתפים בכיסוי עלויות ההפעלה של התוכניות, כשהפילנתרופיה שמגייסת הקרן, משלימה את כיסוי עלויות התוכניות. בתוכניות החינוכיות של הקרן לוקחים חלק אלפי ילדים מדי שנה, ובאירועי העמותה משתתפים עשרות אלפים מדי שנה. בנוסף לתוכניות אותן הקרן מפעילה בעצמה, העמותה שותפה לעשרות מיזמים ברחבי הארץ ומסייעת לעמותות וארגונים העוסקים בחינוך לחלל.
בנובמבר 2020 הכריזה העמותה על שליחת הישראלי השני לחלל, איתן סטיבה, ובכך הפכה לעמותה הראשונה בעולם השולחת אסטרונאוט למשימה מדעית וטכנולוגית.
אילן, אסף רמון ורונה רמון

אל"ם אילן רמון היה טייס מעוטר בחיל האוויר הישראלי, שלקח חלק בתקיפת הכור הגרעיני בעיראק בשנת 1981. בשנת 1997 נבחר להיות האסטרונאוט הישראלי הראשון. לאורך שהותו בארצות הברית כחלק מההכנה למשימת STS-107 במעבורת החלל קולומביה פעל רמון להפוך את משימת האסטרונאוט הישראלי הראשון לאירוע לאומי. הדבר בא לידי ביטוי בעיצוב סמל האסטרונאוט שנשא על מדיו, בחפצים שלקח עמו לסיפון המעבורת, כגון דגל ישראל, דגל חיל האוויר, מזוזה, מזון כשר, כוס לקידוש וציור של ילד יהודי מגטו טרזיינשטט.
סרן אסף רמון נספה בתאונת אימונים בספטמבר 2009, מספר חודשים לאחר שסיים את קורס הטיס במגמת קרב בהצטיינות. אסף ואילן הם האב ובן היחידים בחיל האוויר שסיימו את קורס הטיס בחיל האוויר הישראלי בהצטיינות. לאחר אסון הקולומביה הוקמו שורה של מפעלי הנצחה לזכרו של אילן רמון, ביניהם מרכזי חלל ברחבי הארץ, שבוע החלל הישראלי המתקיים סביב תאריך התרסקות הקולומביה בשבוע הראשון של פברואר, והיישוב 'מצפה אילן'.
מספר חודשים לאחר מותו של אסף רמון, פתחה רונה את יומניו האישיים של בנה וקראה משפט שהפך לימים להיות המוטו של העמותה: "חונכנו, אחיי ואני, לשאוף להגשמת חלומותינו על בסיס האמונה שכל אחד צריך למצוא את ייעודו בעצמו'". לאחר קריאת היומנים, החליטה ביחד עם חברי המשפחה להקים את עמותת קרן רמון. העמותה קמה כדי לפעול לקידום של פורצי דרך ומנהיגים בחברה הישראלית ברוחם של אילן ואסף רמון. רונה רמון כיהנה כיושבת ראש העמותה מיום הקמתה, וליוותה את הפכיתה לעמותה מרכזית בציבוריות הישראלית עד לפטירתה בדצמבר 2018.
פעילות לפיתוח תעשיית החלל הישראלית

בדצמבר 2018 החליט הוועד המנהל של קרן רמון לפתוח ענף פעילות חדש הנקרא Ramon Spactech. במסגרת ענף זה הקרן תקצה משאבים לפיתוח סקטור החלל הישראלי, הטמעת חדשנות בתעשיית החלל ומיצוב ישראל כמרכז חדשנות לטכנולוגיות חלל.
במסגרת פעילות זו הקרן מסייעת ליזמי חלל בתחילת דרכם, מארחת משלחות של משקיעים מרחבי העולם. מקיימת סדרה של מפגשים בין מהנדסים ישראלים ואנשי חלל בינלאומיים כחלק מרשת Space Cafe, עורכת האקתונים וכנסי חלל. הקרן מסייעת לסוכנות החלל הישראלית בהפקת כנס אילן רמון הבינלאומי, ובשנת 2021 ערכה הקרן כנס SpaceTech בהשתתפות מנכ"לית SpaceX, גווין שאטוול. בשנים 2019, 2020 ו-2022 קרן רמון הפיקה עבור סוכנות החלל הישראלית את סדנת היזמות השנתית שלה ממנה צמחו למעלה משש חברות חלל שונות. משנת 2021 הקרן מקיימת קורס מנהלים בשיתוף אוניברסיטת החלל הבינלאומית (ISU) בתל אביב.
משימת 'רקיע'

בנובמבר 2020, הודיע מנכ"ל קרן רמון, רן לבנה, על שליחת הישראלי השני לחלל, איתן סטיבה, למשימה בתחנת החלל הבינלאומית. בכך הפכה העמותה לראשונה בהיסטוריה שמנהלת משימת חלל מאוישת אסטרונאוט לחלל. סטיבה טס במסגרת משימת AX1 של חברת אקסיום ספייס - משימת החלל הפרטית הראשונה לתחנת החלל הבינלאומית.
בינואר 2021 הודיע הקרן שהשם שנבחר למשימת החלל הישראלית במסגרת AX1 הוא משימת 'רקיע'. מודל הפעולה של משימת 'רקיע' הוא שותפות ציבורית-פרטית, במסגרתה העמותה מובילה את כלל הפעילות של המשימה ואילו סוכנות החלל הישראלית יושבת בוועדות ההיגוי השונות ותומכת בפעילות החינוכית ובמדענים שמבצעים ניסויים במסגרת המשימה. במסגרת המשימה הקרן הקימה צוות חינוכי, צוות מדעי-טכנולוגי וצוות אומנותי שריכזו את הפעילות אותה יבצע איתן סטיבה לחלל.
במסגרת הוועדה המדעית הוצע קול קורא יחד עם סוכנות החלל הישראלית שאיפשר לחברות חלל ישראליות לקיים הדגמות טכנולוגיות בתחנת החלל הבינלאומית. הדגמות אלה יאפשרו לחברות ישראליות להוכיח היתכנות למוצרים טכנולוגים (POC) ולשווק את אותם מוצרים לאחר מכן שוק החלל העולמי. העמותה נפגשה עם כ-1000 יזמים וחוקרים ובחרה 44 ניסויים מתוכם כ-35 יבוצעו במסגרת המשימה. בכך תשבור 'רקיע' שיא של ניסויים בתחנת החלל הבינלאומית לשבוע משימה.
הצוות החינוכי גיבש ביחד עם שורה של עמותות ומומחי חינוך מישראל העולם עשרות מערכי פעילות ושיעורי חלל, שילוו שידורים חיים בעברית מתחנת החלל הבינלאומית לכל הגילאים. במסגרת המשימה האומנותית נבחרו 7 אמנים ישראלים שיבצעו פעילות אומנותית עם סטיבה בחלל.
פעילויות נוספות להן שותפה הקרן

כנסי חינוך לחלל – קרן רמון מפיקה בשיתוף סוכנות החלל הישראלית כנסים מקצועיים למורים בנושאי חלל. בין היתר מפיקה הקרן את 'כנס רמון לחינוך וחלל' ביום האחרון של שבוע החלל הישראלי. בכנס משתתפים מדי שנה מאות מורים העוברים סדנאות על הוראת חלל במגוון מקצועות, והאקטון חלל, בו יוצרים מורים, מהנדסי חלל וחוקרים מהאקדמיה מערכי שיעורים ועזרי הוראה.
הרצאות העשרה – הקרן מספקת בידי מורים ואנשי חינוך מערכי שיעורים וסרטים על מעבורת הקולומביה, על אילן ואסף רמון ועל חלל. בשבוע החלל 2015 הועבר מערך השיעור על אילן רמון בכ-200 בתי ספר ברחבי ישראל.
תחרויות ארציות בנושאי חלל להנצחת אילן ואסף רמון – במקביל ל'תחום חלל' ותחום 'מנהיגות' הפועלים בקרן, קיים גם תחום 'הנצחה והשראה', בו שותפה הקרן לשורה של תוכניות ומיזמים חינוכיים להנצחת אילן ואסף רמון. נציג הקרן יושב בוועדות ההיגוי של אולימפיאדת רמון למדעים שמופקת על ידי מכון דוידסון, משרד החינוך וסוכנות החלל, 'תחרות רמון לאסטרונומיה', ומלגות אילן רמון של סוכנות החלל.
תוכניות עבר – הקרן הפעילה בעבר שלוש תוכניות: 'תחרות רמון לפורצי דרך', שהיוותה הליך מיונים לאוניברסיטת סינגולריטי, 'spirit of innovation', תחרות יזמות טכנולוגית מדעית לבני נוער עבור קרן קונראד, ו'רמון סקיילאב' - תוכנית לחקר האטמוספירה שהקרן הפעילה בשיתוף אוניברסיטת אריאל בשומרון, אוניברסיטת תל אביב והמרכז הבינתחומי הרצליה.