stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואי-רנה דה רואן
תיאורו בתרבות

תפקידו בפרשת שערוריית מחרוזת היהלומים מתואר בסרט דרמה היסטורית אמריקאי משנת 2001, The Affair of the Necklace (אנ') ("פרשת המחרוזת"), בבימויו של צ'ארלס שייר (אנ'), בו גילם ג'ונתן פרייס, את הקרדינל דה רואן ובסרט האנימה הוורד מוורסאי (אנ').
את דה רואן מגלם בארנט פרקר (אנ') בסרט מארי אנטואנט (אנ') משנת 1938. הדמות ממלאת תפקיד מפתח, במיוחד בסצנות שלאחר ההפסקה.
ביאורים

↑  בצרפתית: Grand aumônier de France, היה תפקיד בחצר המלוכה הצרפתית וחבר ב-Maison du Roi ("בית המלך") בתקופת המשטר הישן. הוא ניהל את הענף הדתי של בית המלוכה. מקור השם בכינוי לצדקה לעניים (באנגלית alms).
הערות שוליים

↑  Rohan, Louis René Édouard, Cardinal de, 1911 Encyclopædia Britannica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282978505171  PLWABN: 9810659094005606  BNE: XX1698387  BnF: cb12529565v (data)  CANTIC: a1080593x  GND: 118602160  ISNI: 0000 0001 2133 776X  LCCN: n86074257  NKC: mzk2009533663  NTA: 071486313  SUDOC: 028953932  Trove: 1492671  VcBA: 495/62598  VIAF: 54904154   WorldCat (עם VIAF): 54904154
ליאו ויסמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1905 Künzelsau, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 בפברואר 1989 (בגיל 83) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
ליאו ויסמן (15 בנובמבר 1905 - 6 בפברואר 1989) היה תעשיין ישראלי, מחלוצי הנגרים בירושלים בעת החדשה.
קורות חיים

ויסמן נולד בקונצלסאו (Künzelsau) בגרמניה, שם למד בבית ספר ריאלי. בגיל 14, כשהחלה האנטישמיות באירופה, החליט ללמוד מלאכה ולעלות לארץ ישראל. תחילה למד נגרות בנגריית וינקלר שליד כנסיית יוהנס. בהמשך למד בבתי מלאכה שונים בפרנקפורט, גיסן, ברלין ופירט, וב-1927 עבר לנירנברג. ב-1931 עבר בנירנברג מבחן הכשרה כנגר מוסמך. שם הכיר את יהודית, לה נישא ב-1932, אז עלו בני הזוג לארץ ישראל.
תחילה עבד בירושלים העתיקה בקושי רב במקצוע הנגרות. במלחמת העצמאות התנדב לצה"ל ונפל בשבי הירדני. כשהוחזר לישראל עבד עשרות שנים בנגרות ובניית ריהוט עבור בתי חולים, בתי כנסת, האוניברסיטה העברית, ספריות ומלונות יוקרה. בנוסף ריהט בתים פרטיים בהתאם לשרטוטים שהכין בעצמו. מפעל תעשיות העץ שהקים, רכש בהמשך את רשת הרהיטים ועיצוב הבית "שמרת הזורע" מהקיבוצים שמרת והזורע.
ויסמן עסק גם בהכשרת עובדים בנגרות, שחלקם פתחו בתי מלאכה משלהם. כאיש ציבור השקיע ויסמן בפעילות במסגרת התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל וכן בהקמת הבנק למלאכה עבור בעלי מלאכה ועולים חדשים ממרכז אירופה.
בעבור תרומתו לירושלים וחלקו בהקמת התעשייה בעיר, קיבל לאו ויסמן את אות "יקיר ירושלים". רחוב הנושא את שמו בשכונת בית וגן בירושלים מנציח את זכרו.
בשנת 1962 נסע ויסמן לנסיעה ראשונה מני רבות לגרמניה. בנסיעותיו עסק בשימור זיכרון היהודים שנרצחו בשואה, ופעל להקמת אתר הנצחה גם בעיר הולדתו קונצלסאו, שנחנך ב-1986. הוא גם תרם ארון קודש לזכר הקהילה היהודית הגרמנית, לבית כנסת בירושלים.
בניין רהיטי ויסמן - דרך בית לחם 120, ירושלים (2024)
ישראל סגל (שחקן)

| --- | --- |

ישראל סגל בתפקידו ב"ווירשינינקאי" (Viršininkai) מאת וינצס קודירקה
 לידה:  1907 שאוולי, ליטא ליטא
 פטירה:  20 בספטמבר 1985 (בגיל 78 בערך) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  בטי סגל 
 
ישראל סגל (ביידיש: סעגאל; 1906/7 – ה' בתשרי תשמ"ו 20 בספטמבר 1985) היה שחקן ובמאי תיאטרון יהודי ליטאי-ישראלי.
המנהל האמנותי של התיאטרון בגטו וילנה, ממייסדי תיאטרון שארית הפליטה בגרמניה, שחקן "האהל".
קורות חיים > ראשית דרכו

ישראל בן אברהם סגל נולד וגדל בעיירה שאוולי (שאולאי) שבצפון-מערב רוסיה (ליטא).
סיים את לימודיו בבית הספר הממלכתי הגבוה למשחק בקובנה בהדרכת מיכאיל צ'כוב, ומשנת 1932 פעל כשחקן מקצועי.
שימש עוזר-במאי בתיאטרון הליטאי בעיר קְלַייפֶּדָה (מֶמֶל).
קורות חיים > בווילנה תחת הכיבוש הסובייטי

בשנת 1939, עם מלחמת העולם השנייה, נכבשה ליטא על ידי ברית המועצות ופולין חולקה בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב; העיר וילנה הועברה לליטאים והייתה לבירת ליטא, ומרכז הפעילות התיאטרונית בליטא החל לעבור מהבירה הקודמת ("הזמנית"), קובנה, לווילנה. עם סיפוחה של ליטא לברית המועצות והכרזתה כרפובליקה סובייטית בקיץ 1940, התכוננו להקות התיאטרון היהודיות בקובנה ובווילנה להקמת תיאטרון יהודי ממלכתי. משרד ההשכלה הליטאי הסתפק תחילה בהגדלת הסובסידיה לתיאטרון. הדרמטורג של התיאטרון המאוחד היה הסופר והמשורר מחבורת "יונג וילנה" חיים גראדה, הבמאים – ניקולאי אלישיב (המנהל האמנותי לשעבר של "רעמיקאַט" (רעוויו און מיניאַטור קונסט־טעאַטער), התיאטרון האמנותי לרֶבְיוּ ומיניאטורה; בנו של "בעל-מחשבות") וישראל סגל, המנהל האדמיניסטרטיבי היה יצחק זיגר (פליט מוורשה, ששימש במשך שנים בתפקיד זה ב"וויט" (התיאטרון היהודי של ורשה), ולאחר שנמלט לווילנה – ב"רעמיקאַט"); בפברואר 1941, לאחר שעלה זיגר לארץ ישראל, מונה במקומו אלפרוביץ, תעשיין קובנאי לשעבר שהיה מקורב לחוגי השמאל.
במאי 1941 החליט משרד ההשכלה לאחד עם התיאטרון בקובנה עם התיאטרון בווילנה לשם ייסוד תיאטרון ממלכתי. סגל היה חבר מטעם התיאטרון בווילנה בוועדה המשותפת (קובנה–ליטא) שהוקמה לצורך זה. הלהקה כללה את כל השחקנים היהודים שהיו אז בווילנה, והוועדה הייתה צריכה לבחור בנוסף כמה מבין השחקנים הקובנאיים שיעברו לווילנה. סגל, ביחד עם שבתי בליאכר והשחקנית מוסיה סמורגונסקה, שעמדה בראש ועד העובדים, ניהל משא ומתן עם נציגת ה"גוֹרקוֹם" (המזכירות העירונית של המפלגה), סטאליצ'קה, על הרכבו של התיאטרון העתיד לקום. כמנכ"ל התיאטרון התמנה הסופר דוד אומרו, עורך העיתון "ווילנער עמעס", כמנהל אמנותי – הבמאי הווילנאי מקס (מיטיה) ויסקינד, וכסגנו – ישראל סגל.
לקראת חגיגות האחד במאי 1941 הוכרז התיאטרון רשמית כ"תיאטרון הדרמטי הממלכתי היהודי של ווילנה" (ווילנער יִידישער מעלוכישער דראַמטעאַטער). הפתיחה החגיגית התקיימה באולם ששופץ לצורך זה, עם הצגת בכורה של המחזה הסובייטי "פלאטון קרצ'ט" (Платон Кречет) מאת אלכסנדר קורנייצ'וק (Корнейчук), בבימויו של ויסקינד. כבכורה שנייה הוצג המחזה "עמך" לשלום עליכם, בבימויו של הנריק שארה (שפירא). הבכורה נערכה ב-21 ביוני 1941; כמה שעות לאחר מכן החל מבצע ברברוסה (הפלישה הנאצית לברית המועצות), וכעבור יומיים הגיעו הכוחות הגרמנים לווילנה
קורות חיים > תחת הכיבוש הנאצי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סגל ניצל מהרצח ההמוני שנערך ביהודי וילנה עם כיבושה על ידי הנאצים, ועם ייסוד גטו וילנה בספטמבר 1941, נשלח לגטו הקטן יותר מבין השניים שהוקמו (גטו 2); שם קיבל אותו מנדל בּאלבֶּרישסקי, מנהל מחלקה ביודנראט, לעבודה כאב-בית. באוקטובר חוסל גטו 2; במהלך חיסול הגטו שהה במסתור עם מורָה לאנגלית בשם טרוֹקמן, ולאחר ששרדו הסתננו השניים לגטו 1, שהיה עתה לגטו היחידי בווילנה.
כעת התגורר סגל ברח' ארקליו 3, שבו התגוררו חשובי היודנראט והמשטרה היהודית ואח"מים אחרים, בהם יו"ר היודנראט אנטול פריד ומפקד המשטרה יעקב גנס, שהיה קרוב-משפחתו.
עם חיסול הגטו נשלח סגל למחנות העבודה באסטוניה בטרנספורט האחרון של גטו וילנה. הרכבת התעכבה כמה שעות בתחנת שאוולי, והיהודים שהיו עליה השליכו פתקאות שנועדו לעיניהם של עובדי הרכבת היהודים, על מנת שייוודע גורלם של אחיהם.
באלברישסקי, שנשלח גם הוא באותו טרנספורט, סיפר בזיכרונותיו כי בעת שחנתה שם הרכבת, ניגש אליו קצין גסטפו עם פיסת נייר שעליה כיתוב ביידיש והורה לו לקרוא אותה עבורו; היה זה פתק מאת סגל, ובו כתב: "אני, ישראל סגל משאוולי, נוסע עכשיו מווילנה לאסטוניה לעבוד, ברכבת משא. בווילנה חיסלו את הגטו".
באסטוניה נכלא סגל במחנה קלוגה (Klooga) ובמחנה אילינורמה (Ilinurme), שהיה מרוחק מיתר מחנות העבודה.
קורות חיים > בגרמניה לאחר המלחמה

סגל שרד את המלחמה, ואחריה עבר לעיר מינכן שבאזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה, שבה התרכזה שארית הפליטה. שם היה ממייסדי תיאטרון "מיט" (ראשי תיבות: מינכענער יִידישער טעאַטער, 'התיאטרון היהודי של מינכן') – 'התיאטרון הייצוגי של שארית הפליטה' (רעפּרעזענטאַנץ-טעאַטער פֿון דער שארית-הפּליטה) שליד דירקטוריון התרבות והחינוך של הוועדה המרכזית של שארית הפליטה באזור האמריקאי בגרמניה, והיה חבר הנהלת התיאטרון ומזכיר אגודת השחקנים.
בין ההצגות שהשתתף בהן הייתה העלאת המחזה "שלמה מולכו" לאהרן גלאנץ-ליילס
ב-10 באוגוסט 1946 העיד סגל במשפטי נירנברג. בתצהירו מסר אמנם כי "אני הייתי מנהל תיאטרון הגטו, שהגרמנים הכריחו אותנו לקיים"; אולם במאמר שפרסם באותה שנה בגיליון הראשון של "פֿון לעצטן חורבן" ('מן החורבן האחרון') – כתב העת לתולדות החיים היהודיים בתקופת המשטר הנאצי, שערך ישראל קפלן והופיע מטעם הוועדה ההיסטורית המרכזית שליד ועד שארית הפליטה – הודה כי האחריות לייסוד התיאטרון הייתה של יעקב גנס.
אשתו של סגל, השחקנית מירה (מרים) בלויפארב נספתה בשואה (בווילנה בראשית המלחמה או בגטו קובנה).
לאחר המלחמה נישא סגל לבטי, שחקנית ילידת וילנה.
המחזה "גטו"

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לורן

ערך זה עוסק בחבל בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לורן או לורנה (בצרפתית: Lorraine; בגרמנית: Lothringen) היה אחד מ-27 החבלים בצרפת, בין 1972 לסוף שנת 2015. בירתו הייתה מץ. שטחו היה כ-23,547 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה ב-2004 כ-2,329,000 נפש. הוא כלל 4 מחוזות, 19 רבעים ו-157 קנטונים.
בתחילת 2016 החבל אוחד עם החבלים אלזס ושמפאן-ארדן במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית החבל המאוחד נקרא זמנית אלזס-שמפאן-ארדן-לורן ולאחר מכן קיבל את השם גראנד אסט.
ראו גם

אלזס-לורן
לותרינגיה
נאנסי
לונוויל
הערות שוליים

↑  חוק מספר 29–2015 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559600005171  BNE: XX4892322  BnF: cb119342914 (data)  GND: 4036377-6  HDS: 006631  LCCN: n81124886  MusicBrainz: 9a747db2-1993-44d8-85a4-57331df29645  NARA: 10044229  NKC: ge129871  NTA: 075655950  VIAF: 144260070   WorldCat (עם VIAF): 144260070 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית כנסת, לונוויל
כתם (נידה)

בהלכות נידה, כתם הוא מראה של דם שאישה מצאה על אחד מבגדיה או מצעיה, אך לא נתלוותה אליו הרגשת יציאת דם.
מדין התורה, דם שהופך את האישה לנידה ולאסורה על בעלה, הוא רק דם היוצא מן הרחם בליווי הרגשה אופיינית. דם שהופיע ללא הרגשה זו, אינו אוסר את האישה.
חז"ל תיקנו כי בגד שנמצא עליו כתם שניתן לחשוש שהגיע מרחם האישה מטמא את האשה לבעלה, ועליה לשבת שבעה נקיים כדין כל אשה שהגיע ווסתה. הטעם לכך הוא שחכמים השוו את דין האשה לדין החפץ עליו נמצא הדם, שכמו שהוא טמא כך גם האשה טמאה. ולכן, במקרה בו החפץ עשוי באופן שאיננו מקבל טומאה, או שהוא צבעוני – גם האשה טהורה.
תקנת כתמים נתקנה מעיקרה כתקנה קלה, וכל שיש אפשרות סבירה, אף אם היא נמוכה, לכך שמקור הדם איננו מרחמה של האשה – האשה לא נטמאת.  לכן למעשה ישנן הקלות רבות בדיני הכתמים, ובסופו של דבר רק מעט מאוד כתמים אכן יטמאו את האישה.
גודל הכתם

דעת רבי חנינא בן אנטיגנס היא שכאשר הכתם עד גודל גריס (19 מ"מ), יכולה לתלות שמקורו בכינה שנמעכה על הבגד. וכך נפסק להלכה.
בימינו, שלא מצויות כינים, ונוסף על כך הכינים אינן בגודל בו דיברו חכמים, יש אומרים שאין לתלות בכינה כתם שגדול מ-5 מ"מ. אולם החתם סופר מסביר שהואיל ותקנת כתמים נועדה כדי שלא לחלק בין נידה לטהרות, וכיום נמשכת רק משום שתקנה זו נאסרה במנין, יש להשאיר את התקנה לפי גודל ושכיחות הכינים שהייתה בזמן התקנה. דהיינו, תקנת כתמים איננה חלה מעיקרה על כתם הקטן מגודל גריס. וכך פסקו רוב האחרונים ורוב הרבנים בני זמננו.
מתי נחשב כתם טמא

כתם ייחשב כטמא רק אם יימצאו בו מספר תנאים:
הוא נמצא על דבר שמקבל טומאה. כלומר, בגד העשוי מבד. אם נמצא על מגן תחתון או תחבושת היגיינית או מושב של אסלה מפלסטיק או על האדמה או על בגד ניילון העשוי מיריעה אחת – לא יחשב ככתם טמא.
הוא נמצא על בגד לבן (לפי הרבה פוסקים גם קרוב ללבן כגון בז'). אם ימצא כתם על בגד צבעוני, אין הוא טמא. אם ימצא כתם על בגד שחלקו לבן, יחשבו רק חלקי הכתם שהופיעו על החלק הלבן, ורק אם יש בהם גודל מינימלי – יהיה הכתם טמא.
גודלו לפחות כגודל גריס. כלומר, אם נהפוך את הכתם לצורת עיגול, יצא עיגול בקוטר 19 מ"מ לפחות.
הוא נמצא במקום בבגד שיש סבירות שהגיע אל מתחת לפתח הנרתיק של האישה.
אין לאישה פצעים חיצוניים או חתיכות צבע דבוקות לגוף שהיו יכולים לגרום לכתם. אם יש סיבה אחרת שהייתה יכולה לגרום להופעת הכתם תולים את הכתם בסיבה זו והאישה לא תטמא.
צבעו של הכתם הוא מן הצבעים המוגדרים בהלכה כטמאים (ישנם רבנים המקבלים הדרכה מדור לדור אילו צבעים נחשבים טמאים).
בחישוב גודלו של הכתם סופרים רק טיפות המחוברות אחת אל השנייה. אולם, אם הכתם נמצא על גוף האישה ולא על בגדיה, סופרים גם את הטיפות שאינן מחוברות.
כתם שנמצא על עד בדיקה – בד לבן שהאישה החדירה לנרתיק כדי לבדוק את נקיונו, לא יחשב ככתם אלא כדם ממש (ולכן אף טיפה קטנה תטמא), מפני שיש חשש שמא הרגישה הרגשה של יציאה דם בעת שהחדירה את הבד לנרתיק, והרגשת החדירה טשטשה את הרגשת יציאת הדם. מפני כך, נוהגות הנשים שלא לבדוק בדיקה פנימית של הנרתיק אלא אם הם מחויבות בכך.
כאשר נמצא כתם על הנייר בו ניקתה את עצמה לאחר הטלת שתן הסתפקו הפוסקים האם דינו ככתם או כדם ממש, שהרגשת הטלת השתן טשטשה את הרגשתו. לכן מוצע כי האישה לא תעיין בנייר בו ניקתה את עצמה, אלא תשליכו לאסלה מיד.
דינו

כאשר אישה מוצאת בבגדיה או על גופה כתם טמא (לעיתים יש לשאול שאלת חכם כדי לוודא את טומאתו) דינה כנידה והיא צריכה להיטהר. אולם, ישנם כמה פרטי דינים באשה המוצאת כתם, הקלים יותר מאשה שראתה דם בוודאי.
במקרה של אשה הרואה כתמים פעמים רבות יש לעשות שאלת חכם, שיבחן את הכתם ויפסוק בו להיתר או לאיסור.
נפסק להלכה כי "כתמים אין בהם משום וסת". כלומר, אישה שנאסרה מחמת שראתה כתם, אינה צריכה לחשב יום זה כיום וסת ולהתחייב בפרישה סמוך לווסת בחודש שלאחר מכן. לעומת זאת, אישה הרואה כתמים באופן קבוע לפני הגעת המחזור יכולה להפוך על ידי כך לבעלת "וסת קבוע".
ראו גם

טהרת המשפחה
נידה
בודקת טהרה
ליאו יוגיכס

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1867 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 במרץ 1919 (בגיל 51) Moabit Prison, ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  שווייץ, פולין, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, Social Democracy of the Kingdom of Poland and Lithuania, המפלגה הקומוניסטית של גרמניה, מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית 
 בן או בת זוג:  רוזה לוקסמבורג 
 חתימה:   
 
ליאו יוגיכס בצעירותו
ליאו יוגיכס (בגרמנית: Leo(n) Jogiches), מוכר גם בכינוי "טישקה"; (17 ביולי 1867 – 10 במרץ 1919) היה מהפכן מרקסיסטי יהודי-פולני-גרמני. ממנהיגי הליגה הספרטקיסטית בזמן מלחמת העולם הראשונה.
קורות חיים

יוגיכס נולד למשפחה יהודית אמידה בווילנה. אביו נצר למשפחה בורגנית. אמו הייתה פסנתרנית ידועה. מעט מאוד ידוע על ילדותו, שכן היה שומר על סודיות מוחלטת, בהיותו קונספירטור. במחצית שנות ה-80 של המאה ה-19 היה אחד מראשיו של הארגון "נרודניה ווליה" בווילנה, מקום שהצמיח מהפכנים בולטים כגון: יולי מרטוב, מנהיגי "הבונד" בראשיתו – ארקדי קרמר ויוסיף מיל, וחבר התנועה הקומוניסטית בצרפת – שאול רפפורט.
כחבר בארגון זה היה קשור לתוכניות להתנקש בצאר (אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה) בשנת 1887, תוכנית שנכשלה ובה נתפסו ונהרגו מספר מהפכנים, ביניהם אחיו של לנין. תפקידו של יוגיכס היה לארגן את בריחתם של המעורבים בקשר שלא תפסה המשטרה.
יוגיכס עצמו ברח למערב בשנת 1890, אחרי שישב תקופה בבית הסוהר, אך לפני שהספיקו לבצע את עונשו – גירוש לטורקסטן.
בשהותו בציריך פגש את המהפכנית רוזה לוקסמבורג, והתפתחה ביניהם מערכת יחסים אישית ואינטלקטואלית, שהייתה בעלת השפעה על חייו. השניים התנגדו ללאומנות של המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS), וייסדו ביחד בשנת 1893 את העיתון "מטרת הפועלים".
בשנת 1893 עזר להקים את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (סוציאל-דמוקרטיה) בפולין, שנקראה גם "הפרולטריון השני" (באנגלית SDKP ומאוחר יותר SDKPiL) בשיתוף עם רוזה לוקסמבורג.
יוגיכס השתתף במהפכת 1905, ופעל בכל מני קבוצות מהפכניות רוסיות. הוא היה אחד ממנהיגיה בפועל של "הליגה הספרטקיסטית" – המתחתרת הרדיקלית של הסוציאל-דמוקרטיה בגרמניה בזמן מלחמת העולם הראשונה, שלימים תהפוך ל"המפלגה הקומוניסטית של גרמניה".
ב-10 במרץ 1919 נרצח יוגיכס בתוך בית הסוהר מואביט בברלין, לאחר שניסה לחקור את ההתנקשות בחייהם של קרל ליבקנכט, ולוקסמבורג שארעה ב-15 בינואר של אותה השנה.
לוטה בוויימאר

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית בתרגומו של צבי ארד
 מידע כללי
 מאת:  תומאס מאן
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  רומן ריאליסטי, רומן מונולוג
 נושא:  גרמניה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מקום התרחשות:  ויימאר, Hotel Elephant, גרמניה 
 תקופת התרחשות:  המערכה הגרמנית של 1813, 1816 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  S. Fischer Verlag
 תאריך הוצאה:  1939
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומי הספר לעברית
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002004110, 001029836
 
"לוטה בוויימאר" (בגרמנית: Lotte in Weimar) הוא רומן היסטורי משנת 1939 מאת הסופר הגרמני תומאס מאן, חתן פרס נובל לספרות. הרומן מציג את חייו של הסופר הגרמני הדגול יוהאן וולפגנג פון גתה לעת זקנה. מאן מיזג בכתיבתו מצורת הכתיבה של גתה כאמצעי לשמירת רוח הזמן של תקופת המאה ה-18. ברומן מתאר מאן את ביקורה האמיתי מ-1816 של שרלוטה (לוטה), האישה שימשה השראה לכתיבת "ייסורי ורתר הצעיר", אצל גתה, לעת זקנתם של השניים. מתוך המונולוגים והשיחות המסוגננים בקפידה רבה מצטיירת דמותו של האמן בימי זקנותו, כשדרך חייו קרבה לקצה.
עלילה

לוטה (שרלוטה) קסטנר לבית בוף מגיעה לוויימאר ומשתכנת, היא ובתה, בבית המלון "הפיל" שבעיר. המלצר מאגר מגלה שהמתארחת היא "לוטה של ורתר"; אישה בשנות השישים - אהבתו של גתה מימיי עלומיו. ברושם אהבתו, כתב גתה את רומן המכתבים "ייסורי ורתר הצעיר", שהצלחתו הספרותית הקנתה לו שם עולם. מאז הייתה שרלוטה בוף, היא לוטה של ורתר, לדמות ספרותית בעודה בחיים. הידיעה על בואה פושטת בוויימאר במהירות, וברושם המאורע מתחיל קהל רב להתאסף לפני בית המלון. לוטה מתכננת לעזוב את בית המלון, אך ביקורים תכופים, בזה אחר זה, של אישים שונים, מונעים ממנה מלהגשים את תוכניתה. השיחות שבינה לבין מבקריה הן עיקר הספר. מבקרים אצלה ציירת אנגלייה, תיירת בינלאומית, שהתחביב שלה הוא לרכוש לפנקס הציורים שלה את אישיה הדגולים של התקופה ואת חתימותיהם; ד"ר רימר, מזכירו של גתה; אדילה שופנהאואר, אחותו של הפילוסוף ארתור שופנהאואר (שהיה מקורב מאוד לגתה); ואוגוסט פון גתה, בנו יחידו של המשורר, המביא עמו גם את הזמנת אביו. לבסוף מגיעה לוטה, בכל זאת, אל בית אחותה, בזמן שהקורא מתוודע על ידי מונולוגים פנימיים של גתה להרגליו, לסדרי ביתו וליחסו לחיים ולאמנות. מונולוג זה מהווה את אחד השיאים במכלול יצירתו של תומאס מאן.
לוטה מוזמנת אל ביתו של גתה, יחד עם אחותה וגיסה וחוג ידידים אינטימי של המשורר. קבלת הפנים, הסעודה, שיחות השולחן, פגישתם של לוטה וגתה בזקנתם מהוות את אחד השיאים שביצירה. בפגישה הזאת, הרשמית כמעט - בכיבוש כל רגשנות וכל אינטימיות - לא הגיעו לוטה וגתה לידי שיחה אישית - והדבר היה לאכזבה גדולה ללוטה. אך גתה יזם עוד פגישה אחרונה, במרכבתו, לעת לילה. ושיחה זו, שנתרקמה אז בין שניהם, הייתה כעין המשך וגשר מימי הצעירות אל ההווה השונה מהם מאוד. מעל הגשר הזה השקיפו שניהם יחדיו אל נהר הזמן שזרם מתחת, אליו ואל שתי גדותיו.
גלריית תמונות

יוהאן וולפגנג פון גתה, 1828
שרלוטה בוף, 1785
אוגוסט גתה, בנו של גתה, בצעירותו
ד"ר רימר, עוזרו של גתה
עיבודים

הרומן עובד לסרט בגרמנית בידי הבמאי אגון גינטר בשנת 1974 בכיכובה של לילי פלאמר כלוטה.
תרגומים לעברית

תרגום ראשון הופיע בהוצאת ספרית פועלים בשנת 1954 בתרגומו של מרדכי אבי-שאול. תרגום זה זכה בפרס טשרניחובסקי לשנת תשי"ז.
תרגום שני נעשה על ידי צבי ארד ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1986.
לקריאה נוספת

ברוך קורצווייל, מסכת הרומן והסיפור האירופי, עמ' 213–275. הוצאת שוקן, תל אביב, 1973 (מהדורה חדשה)
יונתן כהן, כפעם בפעם - מחקר ביצירות תומאס מאן, תג הוצאה לאור, 1997.
ישראל משה, על תומאס מאן: "לוטה - בוויימר", אורלוגין, 12: 184–193, 1956.
הערות שוליים

↑  פרס־טשרניחובסקי לי. כהן, לר. אבינועם ולמ. אבי־שאול, דבר, 6 במרץ 1958
| כתבי תומאס מאן |
| --- | --- | --- |
| רומנים | בית בודנברוק • הוד מלכות • הר הקסמים • לוטה בוויימאר • יוסף ואחיו • הנבחר • דוקטור פאוסטוס • וידויי ההרפתקן פליכּ‏ס קרוּ‏ל | תומאס מאן, 1929 |
| נובלות | טריסטאן • טוניו קרגר • מוות בוונציה • מאריו והקוסם • הראשים המוחלפים • אדון פרידמן הקטן • גזע ולזונג • המרומה • החוק • המוקיון • טוביאס מינדרניקל • התשוקה לאושר • גלאדיוס דאי (חרב אלוהים) • אצל הנביא • טירוף מערכות וצער מוקדם | תומאס מאן, 1929 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145961334 (data)  GND: 4306270-2  MusicBrainz work: 8689cb3d-4c8d-426c-bd2e-ce14a8c69809  VIAF: 192608295   WorldCat (עם VIAF): 192608295 
כריכת "לוטה בוויימאר" בתרגום עברי, מהדורת 1954
מאט אישביה

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1980 (בן 44) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ידוע בשל:  בעלים של פיניקס סאנס מה-NBA ופיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן
 
מת'יו רנדל אישביה (באנגלית: Mathew Randall Ishbia; נולד ב-6 בינואר 1980) הוא איש עסקים ומיליארדר אמריקאי המשמש מנכ"ל ויושב ראש מלווה המשכנתאות United Wholesale Mortgage. הוא משמש גם כבעל השליטה בקבוצות הכדורסל פיניקס סאנס מה-NBA ופיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA לצד אחיו הבכור ג'סטין החל מ-6 בפברואר 2023.
ביוגרפיה

אישביה גדל במשפחה יהודית בברמינגהאם, מישיגן, פרוור של דטרויט. הוא שיחק כדורסל כרכז באוניברסיטת המדינה של מישיגן מ-1999 עד 2002 והיה חבר בקבוצה שזכתה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל ב-2000. בשנת 2013 ירש את אביו, ג'ף אישביה, כמנכ"ל חברת United Wholesale Mortgage, שנוסדה על ידי אביו ב-1986. בינואר 2021 הפך את החברה לציבורית ונהיה מיליארדר. באותה שנה הוא הכריז ש-UWM לא תעבוד יותר עם אף ברוקר או בנק שעבדו גם עם Rocket Mortgage או עם Fairway Independent Mortgage Group, יריבותיה של UWM בענף המשכנתאות. ההחלטה הובילה ליריבות עם דן גילברט, בעלי רוקט מורטגייג' והקליבלנד קאבלירס מה-NBA, שהיה היחיד שנמנע בהצבעה לאישורו של אישביה כבעלי פיניקס סאנס בפברואר 2023.
לפי פורבס, השווי הנקי שלו נכון לינואר 2024 מוערך ב-7.7 מיליארד דולר אמריקאי.
בדצמבר 2022 התקבלה הצעתו לרכישת פיניקס סאנס מה-NBA ופיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA בסכום שיא של ארבעה מיליארד דולר מבעלי הקבוצה המושעה, רוברט סארבר (אנ'), עד לאישור הליגה. בגיל 43 הוא הפך לבעלי הקבוצה הצעיר בתולדות הליגה, כאשר ה-NBA אישרה את המכירה כמעט פה אחד ב-6 בפברואר 2023, והיא הפכה רשמית למחרת. במהלך ימי הבעלות הראשונים שלו (לפני תום מועד הטריידים של 2023), הצליחו הסאנס לבצע טרייד עבור פורוורד העל קווין דוראנט ולרכוש מחדש את טי. ג'יי. וורן מברוקלין נטס בתמורה למיקל ברידג'ס, קמרון ג'ונסון, ג'יי קראודר, ארבע בחירות לא מוגנות בסיבוב הראשון, והחלפת בחירה בסיבוב הראשון ב-2028.
פילנתרופיה

ב-4 בפברואר 2021 תרם אישביה 32 מיליון דולר לאוניברסיטת המדינה של מישיגן, ההתחייבות החד-פעמית הגדולה ביותר של אדם בודד. חודש לאחר מכן, ב-12 במרץ, תרם אישביה מיליון דולר לקרן V לחקר הסרטן.
הערות שוליים

1 2  פרופיל, באתר רשימת המיליארדרים של פורבס
↑  "Sources: Mat Ishbia's purchase of Suns, Mercury to be official soon". ESPN. 25 בינואר 2023. נבדק ב-2024-01-23. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  לואיס קין (20 בדצמבר 2022). "Phoenix Suns' new owner played for his hometown Maccabi team". Jewish Daily Forward. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  דב סופאן וטניה גנולי, ‏Mat Ishbia Nears $4 Billion Deal for Phoenix Suns and Mercury, New York Times, 20 בדצמבר 2022
↑  "UWM says it won't do business with brokers working with Rocket, Fairway". Detroit Free Press. 5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "United Wholesale Mortgage says its crosstown war with Quicken Loans is paying off". CNBC. 24 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rivalry between Suns' Ishbia, Cavs' Gilbert reportedly carries over to NBA". Arizona Sports. 6 בפברואר 2023. נבדק ב-9 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שיא NBA חדש: פיניקס נמכרה תמורת 4 מיליארד דולר, באתר וואלה, 21 בדצמבר 2022
↑  שברה שיא: פיניקס סאנס נמכרה תמורת 4 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2023
↑  בעלי פיניקס סאנס הושעה לשנה ונקנס ב-10 מיליון דולר, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2022
↑  רוברט סארבר הודיע שימכור את פיניקס סאנס: "חיים בעולם לא סלחני", באתר וואלה, 21 בספטמבר 2022
↑  "Ishbia agrees to Suns purchase for record $4B". ESPN. 20 בדצמבר 2022. נבדק ב-2024-01-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mat Ishbia confirms he's finalizing Phoenix Suns, Mercury purchase; price reportedly $4 billion". Detroit Free Press. נבדק ב-2024-01-23.
↑  NBA approves sale of Suns, Mercury to Ishbia, ESPN, ‏7 cpcrutr 2023
↑  Mat Ishbia's purchase of Phoenix Suns approved by NBA vote, אריזונה ספורטס, ‏7 בפברואר 2023
↑  פיניקס סאנס עושה אול-אין על אליפות מיידים לבעלים החדש, באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2023
↑  החלטה לילית: מאחורי טרייד הענק של דוראנט, באתר ערוץ הספורט, 9 בפברואר 2023
↑  "Suns Complete Trade For Kevin Durant, T.J. Warren". פיניקס סאנס. נבדק ב-2024-01-23.
↑  מאט קרבונאו, Mat Ishbia, former basketball player, makes $32M donation to Michigan State athletics, Detroit News
↑  דאג פרננדס, Ex-Michigan State hoops player donates $1 million to V Foundation, Sarasota Herald-Tribune
לורן, נסיך בלגיה

לורן, נסיך בלגיה (בצרפתית: Laurent Benoît Baudouin Marie de Belgique; נולד ב-19 באוקטובר 1963), הוא בנו של מלך בלגיה לשעבר, אלברט השני, ואחיו של פיליפ, מלך הבלגים הנוכחי.