סילביו ברלוסקוני
ביוגרפיה

ברלוסקוני נולד במילאנו, למשפחה שלא הייתה עשירה. הוא הצטיין בספורט ובנגינה, והשלים תואר במשפטים. ב-1962 החל את לעבוד כיזם פרטי, ועד מהרה הפך ליזם המוביל בנדל"ן, ולאדם עשיר.
ב-1980 החל בבניית אימפריית התקשורת שלו, עם עלייתה לאוויר של רשת הטלוויזיה הארצית המסחרית הראשונה באיטליה. הצלחתו באיטליה הביאה אותו לפיתוח של רשתות טלוויזיה מסחריות נוספות בצרפת, גרמניה וספרד. מיזם הטלוויזיה הצרפתית היה המיזם הכלכלי הגדול היחידי שלו, שנכשל. לאחר שרכש את הוצאת הספרים מונדאדורי, הפך למוציא לאור הגדול ביותר באיטליה, של ספרים ומגזינים.
ב-1986 רכש את קבוצת הכדורגל מילאן, שנרכשה לאחר שתי ירידות ליגה ותחת כהונתו כנשיא הפך אותה לאחת הקבוצות המצליחות בעולם כשהם זוכים באליפויות איטליה ואירופה, במשך 31 שנותיו כנשיא מילאן היא זכתה ב-29 תארים. ב-2017 מכר את הקבוצה לחברת משקיעים סינית. שנה לאחר שעזב את הקבוצה השתלט ברלוסקוני על קבוצת הכדורגל האיטלקית מונצה. היא הגיעה לסרייה א' לראשונה בעונת 2022/2023.
חברת ההחזקות שניהל, FININVEST, היא בעלת שליטה בתחומי הביטוח, מסחר ושירותים פיננסיים. בינאר 1994 פרש מניהול FININVEST (שמנוהל מאז על ידי ביתו מרינה ברלוסקוני) וייסד את מפלגת "פורצה איטליה", שזכתה ברוב בבחירות באותה שנה, וברלוסקוני מונה לראש הממשלה, אך נאלץ להתפטר כעבור פחות מ-10 חודשים אחרי כישלון תוכנית הקיצוצים שלו. ב-1 ביולי 2003 מונה לנשיא התורן של האיחוד האירופי.
ברלוסקוני נחשב בזמן כהונתו למנהיג האירופי הידידותי ביותר לישראל, ופיתח יחסים קרובים עם ראש הממשלה אריאל שרון. ברלוסקוני אף הגדיל לעשות, כבר בתחילת כהונתו, לקרוא לצרף את ישראל לשורות האיחוד האירופי, על אף מיקומה הגאוגרפי. ביוני 2003 בביקורו בישראל, היה המדינאי הראשון שנמנע מפגישה עם יו"ר הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.
בשנת 2003, שלושה כלי תקשורת היו בבעלותו או בשליטת משפחתו. כמו כן, שלטה משפחתו בקבוצת התקשורת הגדולה ביותר באיטליה, שבבעלותה עיתונים וכתבי-עת רבי תפוצה, בהם העיתון "איל ג’ורנאלה" המופיע במילנו ועוד שורה של עסקים נוספים. בשנת 2021, כלי התקשורת שבבעלותו היו שלושה ערוצי טלוויזיה ושני עיתונים.
ברלוסקוני נחשד בחשד למתן שוחד באמצע שנות ה-80, עת שימש איש עסקים פעיל. חוק שהיה מונע את משפטו נפסל על ידי בית המשפט החוקתי. המשפט בעניין השוחד הסתיים בזיכוי בשל התיישנות.
ב-20 באפריל 2005 הודיע על התפטרותו מראשות הממשלה בעקבות הפסדים בבחירות מקומיות וניסה להרכיב ממשלה מחדש, אך בבחירות הוא הפסיד לקודמו בתפקיד ומנהיג מפלגת המרכז-שמאל, רומנו פרודי. ב-14 באפריל 2008 ניצח בבחירות את יריבו מהשמאל, ולטר ולטרוני.
במהלך חייו הציבוריים נודע ברלוסקוני במספר התבטאויות סקסיסטיות ושנויות במחלוקת. לאחר בחירתה לפרלמנט של הדוגמנית מארה קרפניה במסגרת מפלגתו ב-2006, אמר ברלוסקוני כי יציע לעגן בחוק את זכות הלילה הראשון. בינואר 2007 אמר עליה כי אלמלא היה נשוי, היה נישא לה מיד. רעייתו של ברלוסקוני, ורוניקה לריו, דרשה ממנו להתנצל מעל דפי העיתונות.
בתחילת 2009 התפרסמו ידיעות על הוללות מינית של ברלוסקוני. בעקבות פרסומים אלה הודיעה אשתו ורוניקה על כוונתה להתגרש ממנו.
ב-13 בדצמבר 2009, הוטח לעבר פניו של ברלוסקוני פסלון מאבן בסוף עצרת תמיכה בממשלתו בידי מסימו טרטליה, גבר בן 42, המעורער בנפשו. ברלוסקוני סבל מאף שבור, שתי שיניים שבורות וחתכים בשפה ובפנים.
הונו של ברלוסקוני נאמד בשנת 2009 בכ־6.5 מיליארד דולר Forbes List Directory, Forbes (באנגלית), ובמשך תקופה ארוכה היה האדם העשיר ביותר באיטליה. נוהלו כנגדו חקירות משטרה רבות בחשד לשחיתות בעסקיו הפרטיים, אולם מעולם לא הוגש נגדו כתב תביעה או כתב אישום.
ב-1 בפברואר 2010 ביקר ברלוסקוני ביקור רשמי בישראל. במסגרת הביקור הוא סייר ביד ושם, הביע זעזוע מהמראות שראה שם ואף חתם בספר האורחים של האתר. במהלך הביקור הביע ברלוסקוני תמיכה בישראל ואמר כי הוא שואף לצירופה לאיחוד האירופי.
ב-15 בפברואר 2011 קבע בית המשפט במילאנו כי ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני יועמד לדין בגין חשדות על כך ששילם עבור קיום יחסי מין עם קטינה במועדון לילה ובגין שימוש לרעה בסמכויותיו כראש הממשלה.
ב-8 ביולי 2011 אמר ברלוסקוני בריאיון לעיתון האיטלקי הנפוץ "לה רפובליקה", כי לא יתמודד שוב בבחירות לאחר סיום כהונתו ב-2013. ב-9 ביולי הורה בית משפט לערעורים במילאנו לחברת המדיה פינאינווסט שבשליטתו של ברלוסקוני לשלם ל-תאגיד המדיה CIR סכום של 560 מיליון אירו, על כך שהשתלט במרמה על בית ההוצאה לאור "מונדאדורי", 20 שנה קודם לכן. בראשו של CIR עומד המיליארדר היהודי קרלו דה בנדטי, יריבו הפוליטי של ברלוסקוני.
ב-8 בנובמבר הודיע ברלוסקוני כי יתפטר לאחר שתאושר בממשלתו תוכנית הצנע, שנכפתה על איטליה על ידי האיחוד האירופי. אירופה דרשה את הרפורמות בתמורה לסיוע הכספי שהיא צפויה להגיש לאיטליה שנקלעה למשבר כלכלי עמוק בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. ההצבעה על התוכנית התקיימה בנובמבר. ב-12 בנובמבר 2011 הגיש ברלוסקוני את התפטרותו לנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו.
באוקטובר 2012 הרשיע אותו בית משפט במילאנו בעבירות מס וגזר עליו ארבע שנות מאסר בפועל. הוא ערער על העונש והוא הומר לעבודות שירות.
ב-7 במרץ 2013 נידון לשנת מאסר בגין פגיעה בחקירת פרשה כלכלית של האזנות סתר. ההרשעה מתייחסת לפרסום שיחה שהוקלטה בהאזנת סתר ב-2005, בזמן שהחקירה בנושא נמשכת. ההקלטה בוצעה במסגרת ניסיונות חברת הביטוח להשתלט על בנק איטלקי.
התמודד בבחירות הכלליות באיטליה 2013 ונבחר לחבר הסנאט האיטלקי, כהונתו הושעתה בנובמבר 2013, לאחר שנגזר עליו עונש מאסר.
ב-24 ביוני 2013 נידון לשבע שנות מאסר בפועל, לאחר שבית המשפט במילאנו הרשיע אותו בשידול קטינה לזנות וניצול מעמדו הבכיר כדי להפעיל לחצים על המשטרה. ההרשעה וגזר הדין בוטלו על ידי בית המשפט לערעורים ביולי 2014. בפברואר 2013, סילביו ברלוסקוני נחקר על שחיתות ומימון בלתי חוקי. ב-8 ביוני 2015 ,הורשע במתן שוחד לסנטור ונידון ל-3 שנות מאסר. ב-20 באפריל 2017 קבע בית המשפט לערעורים של נאפולי כי למרות שההאשמות נגד מר ברלוסקוני היו נכונות, חלה תקופת התיישנות. ברלוסקוני לא נענש בעוד שמקבל השוחד קיבל עונש מאסר. הדבר נבע מכך שממשלתו של ברלוסקוני (בשנת 2011) קיצרה את מגבלות הזמן להשלמת תביעה מוצלחת לפני שמתחילה ההתיישנות, מה שאפשר לעורך דינו לשחק על הזמן.
בעקבות הבחירות הכלליות באיטליה, 2018, קואליציה המרכז ימין שהכילה את מפלגתו של ברלוסקוני השיגה 37 אחוזים מהקולות, מתוכם מפלגתו, פורצה איטליה, השיגה כ-14 אחוזים מהקולות. ברלוסקוני לא יכול היה לכהן כראש ממשלה משום שהורשע בעבר בהעלמות מס. הוא היה לא חלק מהממשלות בראשות ג'וזפה קונטה. בשנת 2021, תמך בממשלה שהקים מריו דראגי.
בסוף העשור השני של המאה ה-21, דווח שסבל ממספר בעיות בריאותיות. ברלוסקוני עבר ניתוח חירום בליבו בשנת 2016, וכן חלה בסרטן הערמונית. ברלוסקוני בן ה-84 נדבק בנגיף הקורונה בספטמבר 2021, ומאז הוא אושפז מספר פעמים בבית החולים בשל מצבו הרפואי. באפריל 2023, אושפז ודווח כי כחולה במחלת סרטן הדם.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה במרץ 2022, התבטא ברלוסקוני ואמר שהוא מופתע מאוד מהתנהגותו וממעשיו של ולדימיר פוטין.
בעקבות הבחירות הכלליות באיטליה ב-2022, ברית המפלגות ששמה קואליציית הימין-מרכז שהכילה את מפלגתו של ברלוסקוני השיגה כ-44 אחוזים מהקולות ורוב המושבים בפרלמנט האיטלקי. מתוכם מפלגתו, פורצה איטליה, השיגה כ-8 אחוזים מהקולות. הוא נכנס למושב הסנאט שבו זכה, לאחר שבמשך כמעט עשור נאסר עליו להיות חלק מהגוף המחוקק בעקבות הרשעה בהונאת מס.
נפטר לאחר מאבק בלוקמיה ב־12 ביוני 2023, כחודשיים לאחר שפורסם דבר מחלתו.