stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard D. James Album
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Detroit Free Press: 
אנטרטיינמנט ויקלי: A−
Muzik: 
פיצ'פורק: 8.4/10
רולינג סטון: 
The Rolling Stone Album Guide: 
Spin: 7/10
וילג' ווייס: B+
בבריטניה, האינדפנדנט נתן לאלבום ביקורת חיובית, וקבע כי "חוש המלודיה האינטואיטיבי שג'יימס התאמץ כל כך להדחיק בשנים האחרונות בא לידי ביטוי גם כן, והתוצאה היא אלבום הפופ הקסום ביותר של השנה: השנה המדוברת היא 2001 לספירה". בצפון אמריקה, פיצ'פורק נתן לאלבום דירוג של 8.4 מתוך עשר, וקבע כי "Richard D. James Album הוא 43.5 דקות של גאונות אלקטרונית טהורה" ו"בדיוק כשהמוח שלך מתחיל להבין תבנית קצבית, הקצב משתנה, פונה שמאלה ומוחץ את פלג הגוף העליון מתחת להגה". הרולינג סטון העניק לאלבום שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וציין כי "אפקס טווין משדל תהודה רגשית גדולה מהמכונות שלו" ומשלב "מקצבים מטלטלים, פרגמנטים מלודיים טהורים ורעשים אקראיים לפופ עתידני אלגנטי - אם כי לפעמים מרגיז". עם זאת, הוא גם העיר כי "לא כל ריצ'רד ד. ג'יימס הולך בקלות". מארק וידנבאום מ-The Pulse כינה את האלבום, "בפשטות, תקליט הארט פופ החזק ביותר שהופיע מאז Mister Heartbreak של לורי אנדרסון", שהוגדר על ידי "סדרה של מנגינות מקסימות על גבי חגורה החלטית ומרתקת מבחינה קצבית של כלי הקשה מהירים ומסתובבים". אנטרטיינמנט ויקלי העניק לאלבום ציון A−, וכינה אותו "עבודתו המוזרה והאישית ביותר" של ג'יימס ואמר כי השירים "4" ו-"Girl/Boy Song" חשפו "חום חדש וערמומיות". וושינגטון פוסט נתן לאלבום ביקורת שלילית, והתייחס למוזיקה כ"מרושלת כלאחר יד", "בלגן רועש" ונשמע "כמו בדיחה פרטית".
NME מיקמו את האלבום במקום ה-20 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנת 1996. The Wire גם דירג את האלבום במקום ה-50 במצעד אלבומי השנה לשנת 1996. ב-2003, פיצ'פורק דירגו את המצעדהאלבומים המובילים בשנות ה-90 שלהם, כאשר Richard D. James Album דורג במקום ה-40. פיצ'פורק הצהיר כי האלבום אינו "מתוארך בקלות על ידי הטכנולוגיה שלו", ואינו "נשמע מעופש בהשוואה לווריאציות מודרניות". מגזין סלנט דירג את האלבום במקום ה-91 ברשימת 100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-90, ותיאר אותו כ"מוקסם מטקסטורות יותר מכל אלבום אלקטרוני אחר שנוצר אי פעם". ב-2015, Spin מיקם את האלבום במקום ה-71 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של 30 השנים האחרונות. באותה שנה, Exclaim! דירגו את האלבום ברשימת האלבומים של Essential Richard D. James. הביקורת סברה כי האלבום הוא "לא בהכרח אלבום שאתה מיד מתאהב בו", אבל שהוא "מתגמל בלי סוף". איבנינג סטנדרד הכתיר אותו בין "אלבומי האלקטרוניקה המשפיעים ביותר ב-20 השנים האחרונות".
האלבום הוצב ברשימות רבות של סוף העשור. על פי אתר Acclaimed Music, המשתמש בסטטיסטיקה כדי לייצג באופן מספרי את קבלת הקהל בקרב המבקרים, Richard D. James Album הוא האלבום ה-776 המהולל ביותר בכל הזמנים, נכון לשנת 2017. זהו גם אלבומו השני של ג'יימס שעטור שבחים, אחרי Selected Ambient Works 85–92. ב-2019, Reverb כינה את האלבום "אולי אלבום IDM הידוע ביותר בכל הזמנים" ו"סימן שיא" לז'אנר.
שימוש במדיה

שירים מהאלבום שימשו במספר פרסומות טלוויזיה שונות. "To Cure a Weakling Child" שימש במסע פרסום טלוויזיוני מתוקשר עבור חברת הסלולר אורנג'. השיר "4" שימש בפרסומת של ממשלת ארצות הברית נגד סמים, כמו גם בפרסומת בארצות הברית לספיישל אולימפיקס. "Girl/Boy Song" שימש בפרסומת של בנק אוף אמריקה.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והופקו על ידי "Me" (ריצ'רד ד. ג'יימס).
| מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות> מס' | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות> שם | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות> משך | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  | מהדורות פיזיות בבריטניה ודיגיטליות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 4  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Cornish Acid  | 2:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Peek 824545201  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Fingerbib  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Carn Marth  | 2:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | To Cure a Weakling Child  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Goon Gumpas  | 2:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Yellow Calx  | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Girl/Boy Song (NLS mix)  | 4:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Logan Rock Witch  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 32:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)> מס' | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)> שם | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)> משך | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  | רצועות בונוס במהדורה אמריקאית (Girl/Boy EP)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | Milkman  | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Inkey$  | 1:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Girl/Boy (£18 Snare Rush mix)  | 1:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Beetles  | 1:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Girl/Boy (Redruth mix)  | 1:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:29 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

קרדיטים מהכריכה האחורית של האלבום
אפקס טווין (קרדיט כ-"Me") - כותב, מפיק, עטיפה
ג'וני קלייטון - עטיפה
The Changeling

"The Changeling" (בעברית: "השינוי") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר מופיע כרצועה הפותחת באלבומם השישי והאחרון עם ג'ים מוריסון, L.A. Woman. הסינגל יצא באפריל 1971 כבי-סייד של השיר "Riders on the Storm", והגיע למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100.
רקע

"The Changeling" היה השיר הראשון שהלהקה הקליטה במהלך הסשנים של L.A. Woman. שם השיר נלקח מאחת ממחברותיו של מוריסון משנת 1968 ומתייחס ל"שינוי", יצור אגדי דמוי אדם שנמצא בפולקלור ברחבי אירופה. הסופר ג'יימס ריורדן ציין כי האזכור של השיר לשינוי, או ילד רוח, עשוי להיות התייחסות נוספת לילדותו הקשה של מוריסון. ההרכב הפאנקי בסגנון ג'יימס בראון צופה גם את עזיבתו של הזמר את לוס אנג'לס עם השורה "I'm leavin' town on the midnight train". ריי מנזרק, קלידן להקת הדלתות, הסביר:
המילים נבואיות. "גרתי במרכז העיר. גרתי במרכז העיר, אבל מעולם לא הייתי כל כך מרושש שלא יכולתי לעזוב את העיר". הוא גר על החוף ובגבעות. היה לו כסף והוא היה מרושש. הייתה לו הרפתקה בלוס אנג'לס, והוא היה בחוץ.
מבחינה מוזיקלית, "The Changeling" משלב בלוז רוק ומוזיקת פאנק. פסוק הפתיחה כתוב ומבוצע במפתח של לה מינור כאשר ההמשך מתפרש במפתח של לה מז'ור. במהלך ההקלטה, מוריסון אמר: "אני שונא להפחיד מישהו, אבל זה המספר האהוב עלי. תשחק לך, ילד."
שחרור וביקורות

"The Changeling" יצא לראשונה באפריל 1971, כרצועה הפותחת של L.A. Woman. הלהקה רצתה שהשיר יהיה הסינגל הראשון מהאלבום, אך נשיא אלקטרה רקורדס, ג'ק הולצמן, ביטל את החלטת הלהקה לטובת "Love Her Madly" והבי-סייד "(You Need Meat) Don't Go No Further". עם זאת, מאוחר יותר ביוני 1971 הוא יצא כבי-סייד של "Riders on the Storm", ערוך ל-3:27. השיר בוצע גם בהופעה חיה על ידי הדלתות בסטייט פייר מיוזיק הול בדאלאס ב-11 בדצמבר 1970. גרסת הופעה חיה זו מופיעה באלבום Boot Yer Butt: The Doors Bootlegs משנת 2003.
עם יציאתו, "The Changeling" זכה לתגובות במספר ביקורות אלבומים על L.A. Woman. המבקר ריצ'י אונטרברגר, שכתב עבור AllMusic, תיאר את השיר כאחד מ"רצועות האלבום הטובות יותר שלהם". ויל הרמס מהרולינג סטון כינה את השיר "קלאסיקה בסגנון גראז'". הולצמן הכיר בשיר כ"מחווה לג'יימס בראון", בעוד סאל סינקמני ממגזין סלנט כינה אותו "פאנק סוואגר של ג'יימס בראון".
מבקר הרולינג סטון נרנדרה קוסנור החשיב את השיר כאחד מ-10 השירים המוערכים ביותר של מוריסון, ושיבח במיוחד את נגינתו באורגן האמונד של מנזרק ואת ביצועיו הקוליים של מוריסון. הגרדיאן ציין אותו כשיר ה-16 הטוב ביותר של הדלתות, ותיאר אותו כ"שיר פאנק-רוק שמזכיר את ג'יימס בראון וכבד על גרוב וגריט".
משתתפים

הדלתות
ג'ים מוריסון - שירה
ריי מנזרק - אורגן האמונד C-3
רובי קריגר - גיטרת סלייד
ג'ון דנסמור - תופים
מוזיקאים נוספים
ג'רי שף - גיטרה בס
The Dance (אלבום של פליטווד מק)

The Dance (בעברית: "הריקוד") הוא אלבום הופעה של להקת הרוק הבריטית-אמריקאית פליטווד מק, שיצא ב-19 באוגוסט 1997. האלבום הציג איחוד של ההרכב המצליח ביותר של הלהקה: לינדזי בקינגהאם, מיק פליטווד, כריסטין מקווי, ג'ון מקווי וסטיבי ניקס, שלא הוציאו אלבום יחד מאז Tango in the Night ב-1987.
רקע

The Dance, שהוקלט במהלך הופעה חיה ב-23 במאי 1997, היה האלבום האחרון של פליטווד מק בו הופיעה כריסטין מקווי כחברה מלאה בלהקה. האלבום הגיע לשיא במקום הראשון במצעד בילבורד 200 עם מכירות של 199,000 עותקים, והפך לאלבום ההופעה החיה החמישי הנמכר ביותר בכל הזמנים בארצות הברית. האלבום בילה יותר משבעה חודשים ב-40 המקומות המובילים, ובסופו של דבר מכר יותר מ-6,000,000 עותקים ברחבי העולם. גרסת ה-DVD של האלבום זכתה לתשעה עיטורי פלטינה באוסטרליה עבור מכירת 135,000 עותקים. סיבוב ההופעות בן 44 התאריכים הכניס 36 מיליון דולר.
בניגוד לאלבום החי Live מ-1980, שהיה אוסף הקלטות מתוך סדרה של 60 הופעות, The Dance הוקלט במהלך לילה אחד. ההופעה התרחשה בסטודיו האחים וורנר בברבנק, קליפורניה, ומשתתפת בה תזמורת התהלוכה של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
האלבום מהווה מעין אוסף של להיטי הלהקה, אך מופיעים בו גם חומרים חדשים.
שמו של האלבום נגזר משם הציור של אנרי מאטיס, הריקוד, שבשלב מסוים נועד לשמש כעטיפת האלבום, אך בסוף לא ניתן היה לקבל רישיון ולהשתמש בו. בתמונת עטיפת האלבום, שצולמה על ידי דייוויד לה-שאפל, מיק פליטווד משחזר את התנוחה שלו מהעטיפה של Rumors, האלבום המצליח ביותר של הלהקה, ולינדזי בקינגהאם אוחז במקל המופיע על עטיפת האלבום Fleetwood Mac, קודמו של Rumors.
האלבום זכה לשלוש מועמדויות לפרסי גראמי: אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר, הופעת הרוק הטובה ביותר לצמד או קבוצה והופעת הפופ הטובה ביותר לצמד או קבוצה.
רשימת השמעה

בגרסת ה-DVD מופיעה ההופעה החיה המלאה, כולל הפסקות בין השירים, קטעים מחברים וסיפורים של חברי הלהקה. בגרסת ה-CD מופיעים 17 מתוך 22 השירים, ובנוסף הפסקות וקטעים מקשרים קוצצו.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Chain  |   |
| 2. | Dreams  |   |
| 3. | Everywhere  |   |
| 4. | Gold Dust Woman  |   |
| 5. | I'm So Afraid  |   |
| 6. | Temporary One  |   |
| 7. | Bleed to Love Her  |   |
| 8. | Gypsy  |   |
| 9. | Big Love  |   |
| 10. | Go Insane  |   |
| 11. | Landslide  |   |
| 12. | Say You Love Me  |   |
| 13. | You Make Loving Fun  |   |
| 14. | My Little Demon  |   |
| 15. | Silver Springs  |   |
| 16. | Over My Head  |   |
| 17. | Rhiannon  |   |
| 18. | Sweet Girl  |   |
| 19. | Go Your Own Way  |   |
| 20. | Tusk  |   |
| 21. | Don't Stop  |   |
| 22. | Songbird  |   |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 (סוף שנה, 1997) | 36 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 (סוף שנה, 1998) | 32 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 20 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 4 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 15 |
|  נורווגיה | VG-lista | 33 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 12 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 32 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 19 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 39 |
הערות שוליים

↑  "Ken Caillat Question and Answer Session". www.fleetwoodmac.net. אורכב מ-המקור ב-1 ביוני 2019. נבדק ב-1 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stevie and Lindsey Interview WZLX Radio, Boston, MA 100.7 FM August 15, 1997". fleetwoodmac-uk.com. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| פליטווד מק |
| --- | --- | --- |
| חברי הלהקה |  1967–1970: פיטר גרין • מיק פליטווד • ג'ון מקווי • ג'רמי ספנסר • דני קירוון    1970–1974: בוב וולש • כריסטין מקווי • דייב ווקר • בוב וסטון    1975–1987: סטיבי ניקס • לינדזי בקינגהאם • מיק פליטווד • ג'ון מקווי • כריסטין מקווי   1987 ואילך: ניל פין • מייק קמפבל     |  |
| אלבומי אולפן | Fleetwood Mac (1968) • ‏ Mr. Wonderful • ‏ Then Play On • ‏ Kiln House • ‏ Future Games • ‏ Bare Trees • ‏ Penguin • ‏ Mystery to Me • ‏ Heroes Are Hard to Find • ‏ Fleetwood Mac (1975) • ‏ Rumours • ‏ Tusk • ‏ Mirage • ‏ Tango in the Night • ‏ Behind the Mask • ‏ Time • ‏ Say You Will |  |
| אלבומי הופעה | Live • ‏ The Dance |  |
| אוספים | Greatest Hits • ‏ 25 Years – The Chain • ‏ The Very Best of Fleetwood Mac • ‏ 50 Years – Don’t Stop |  |
| סינגלים | Over My Head • ‏ Rhiannon • ‏ Landslide • ‏ Go Your Own Way • ‏ Dreams • ‏ Don't Stop • ‏ You Make Loving Fun • ‏ Songbird • ‏ The Chain • ‏ Never Going Back Again • ‏ Silver Springs • ‏ Tusk • ‏ Sara • ‏ Hold Me • ‏ Gypsy • ‏ Big Love • ‏ Little Lies • ‏ Everywhere |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 1fdc9549-d42a-3f46-9b6f-f1bcc2f167fc
אסתר לדצקה

אסתר לדצקה (בצ'כית: Ester Ledecká; נולדה ב-23 במרץ 1995) היא גולשת שלג וגולשת סקי אלפיני מצ'כיה. היא האלופה האולימפית בגלישת סקי סופר G באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018), פעמיים האלופה האולימפית בגלישת שלג בתחרות הסלאלום הענק (פיונגצ'אנג 2018 ו בייג'ינג 2022) ופעמיים אלופת העולם בגלישת שלג. לדצקה היא הספורטאית הראשונה שזוכה במדליות אולימפיות בשני ענפים שונים באותם משחקים אולימפיים.
ביוגרפיה

לדצקה נולדה בפראג. אביה יאן הוא זמר ומלחין, אמה זוזאנה הייתה מחליקה אמנותית על קרח וסבה מצד אמה היה שחקן הוקי קרח שזכה עם נבחרת צ'כוסלובקיה בשתי מדליות כסף אולימפיות. ההורים שלה לימדו את הילדים בבית, היא הלכה לבית הספר רק לעיתים רחוקות כדי לעשות את הבחינות ואת הזמן שנותר לה היא הקדישה לספורט.
ב-2013 זכתה בשתי מדליות זהב באליפות העולם לנוער בגלישת שלג שהתקיימה בארזורום. ב-2014 סיימה במקום השני הכללי בסבב גביע העולם. היא השתתפה באולימפיאדת סוצ'י (2014) וסיימה במקום השישי בסלאלום ובמקום השביעי בסלאלום ענק. ב-2015 סיימה במקום השלישי הכללי בגביע העולם וזכתה במדליית זהב בתחרות הסלאלום באליפות העולם שהתקיימה בקירשברג. ב-2016 וב-2017 דורגה ראשונה בסבב גביע העולם. היא זכתה במדליית זהב בתחרות הסלאלום הענק ובמדליית כסף בתחרות הסלאלום שאליפות העולם שהתקיימה בסיירה נבדה.
במקביל להתמקדותה בענף גלישת השלג, מתחרה לדצקה גם בסקי אלפיני היא מתאמנת ברצף של שלושה שבועות בכל מקצוע ומחליטה לפני כל תחרות גביע עולם באיזה מקצה להשתתף. ההישג הטוב ביותר שלה בתחרות גביע העולם בסקי אלפיני היה מקום שביעי בתחרות בקנדה בדצמבר 2017 בגלישה במורד.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נרשמה לשלוש תחרויות סקי אלפיני: סלאלום ענק, סופר G ומשולב ולתחרות אחת של גלישת שלג: סלאלום ענק. היא הייתה בכך לספורטאית הראשונה בתולדות משחקי החורף, שמתחרה בשני הענפים. לדצקה שזכתה במדליית זהב במקצה הסופר G בתחרות הסקי, מאית שנייה לפני סגניתה אנה וית. ניצחונה היה מפתיע מאוד לאור הישגיה הקודמים בענף זה, שמיקמו אותה בין האחרונות להשתתף במקצה (למתחרים הראשונים יש יתרון במסלול חלק יותר), היא אף השאילה את מגלשי הסקי לצורך התחרות ממיקיילה שיפרין. בתחרות הסלאלום הענק בסקי סיימה במקום ה-23.
מספר ימים אחר כך זכתה במדליית זהב בתחרות הסלאלום הענק בגלישת שלג.
בתחרות שנערכה בלייק לואיס שבקנדה בדצמבר 2019 זכתה לראשונה בתחרות גביע העולם, בגלישה במורד. באליפות העולם בסקי אלפיני 2021 סיימה רביעית בסופר G ובגלישה במורד.
באולימפיאדת בייג'ינג (2022) הגנה על תוארה וזכתה במדליית זהב בגלישת שלג בתחרות הסלאלום הענק. בתחרות הסקי אלפיני - סופר G סיימה במקום הרביעי.
הערות שוליים

↑  The Olympics have waited 114 years for Ester Ledecka, the snowboarder who won a skiing gold medal, וושינגטון פוסט, 17 בפברואר 2018
↑  ESTER LEDECKÁ: ALPINE ICON FROM PRAGUE'S OLD TOWN, ‏prague.tv, ‏19 בפברואר 2018
↑  Dvakrát zlato Ester Ledecká, ‏irozhlas.cz, ‏23 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810591084005606  NKC: xx0229825  VIAF: 2903152139981111100001   WorldCat (עם VIAF): 2903152139981111100001
The Live Debut – 1990

The Live Debut – 1990 (בעברית: הופעת הבכורה – 1990) הוא אלבום הופעה ומיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. המיני-אלבום יצא לאור ב-17 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. המיני-אלבום יצא במסגרת 30 שנה לקריירה של קארי.
רקע

בשנת 1990, הוציאה מריה קארי את אלבום הבכורה שלה שנקרא על שמה Mariah Carey, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. למרות שהאלבום זכה להצלחה מסחרית, לאחר שנמכר ביותר מ-15 מיליון עותקים ברחבי העולם וקיבל תעודת תשע פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), היא לא יצאה לסיבוב הופעות לקידום האלבום.
מיני-אלבום זה, מהווה גשר לאותה התקופה בה לא יצאה קארי לסיבוב הופעות והוא יצא במהדורה אקסקלוסיבית לרגל 30 שנה לקריירה שלה.
רשימת רצועות

| The Live Debut – 1990> מס' | The Live Debut – 1990> שם | The Live Debut – 1990> משך | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  | The Live Debut – 1990>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Introduction/Announcer (Live at the Tatou Club, 1990)  | 0:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Love Takes Time (Live at the Tatou Club, 1990)  | 4:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vision of Love (Live at the Tatou Club, 1990)  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Vanishing (Live at the Tatou Club, 1990)  | 4:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Don't Play That Song (You Lied) [Live at the Tatou Club, 1990]  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 16:48 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 17 ביולי 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | קולומביה |  |
תיאודור גומפרץ

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1832 ברנו, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1912 (בגיל 80) באדן, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דבלינג 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה 
 מעסיק:  אוניברסיטת וינה 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (13 באפריל 1901) 
 בן או בת זוג:  אליזה גומפרץ 
 
תיאודור גומפרץ (בגרמנית: Theodor Gomperz;‏ 29 במרץ 1832 – 29 באוגוסט 1912) היה פילוסוף יהודי-אוסטרי.
קורות חיים

גומפרץ נולד וגדל בברנו למשפחה מיוחסת. אביו היה סוחר אמיד ויהודי דתי וגומפרץ חונך ברוח התורה בגיל צעיר. אולם בהגיעו לגיל בר מצווה הוא עזב את דרך המצוות בהשפעת מורו שחשף אותו לדברי הפילוסופים פרידריך שליירמאכר, וגאורג וילהלם פרידריך הגל. הוא למד משפטים ובלשנות באוניברסיטת וינה. הוא עזב את האוניברסיטה לפני קבלת תואר דוקטור. בשנת 1867 נהיה פריבט-דוצנט ללשונות קלאסיות. באותה שנה הוא התחתן עם קרולינה ביטלהיים. בשנת 1871 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1873 היה לפרופסור מן המנין. הוא ניצח על תרגום לגרמנית של ספריו של ג'ון סטיוארט מיל. בשנת 1901 הוא צורף לבית האצילים (בית הלורדים - הבית העליון) של אוסטריה, על ידי הקיסר פרנץ יוזף. בבית האצילים הוא נלחם עבור זכויות לנשים.
בשנת 1925 נרכשה ספרייתו על ידי הספרייה הלאומית והועברה לירושלים.
קורות חיים > יחסו לציונות

גומפרץ החליט בצעירותו שאין זה מן היושר לעזוב את היהדות ולימים הצטער על כך. לאחר פרסום מדינת היהודים של בנימין זאב הרצל, תקף גומפרץ את הרצל בעיתון "די צייט". הוא גם יצא נגד הלאומיות היהודית והדרישה לנציגים יהודים נפרדים בבחירות.
ספריו

תיאודור גוֹמְפֶּרְץ, חכמי יוון, כרך א', תל אביב: תרצ"א. תורגם לעברית על ידי שרגא פייבל פרנקל ויצא לאור על ידי יהודה יונוביץ ובעריכת משה יוסף גליקסון.
הערות שוליים

1 2  חוה שפירא, תאודור גומפרץ, העולם, 30 בנובמבר 1923
↑  בנות ישראל על שדמות האמנות היפה, המגיד, 9 ביוני 1898
1 2 3  בתפוצות ישראל, הצפירה, 8 במאי 1901
↑  תיאודור גומפרץ, המצפה, 6 בספטמבר 1912
↑  שתי ספריות גדולות וחשובות מאד בשביל האוניברסיטה בירושלים, היום, 20 בפברואר 1925
↑  מכתב אל המערכת, המצפה, 5 בנובמבר 1909
↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 201–202
↑  המתבוללים בעבודה, העולם, 11 באוקטובר 1909
↑  ד"ר מאיר עבנר על הקעסטר היהודי, המצפה, 22 באוקטובר 1909
↑  תאודור גומפרץ, חכמי יון: תולדות הפילוסופיה העתיקה, ירושלים: ה'תרצ"א, באתר הספריה הלאומית – ישראל
↑  בספרות ובאמנות, דבר, 24 ביוני 1938
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261960505171  PLWABN: 9810662415705606  BIBSYS: 90869943  BNE: XX940189  BnF: cb123250624 (data)  CiNii: DA03104851  GND: 118540661  ICCU: RAVV038195  ISNI: 0000 0001 0855 0478  LCCN: n84108310  LNB: 000050388  NKC: ola200208606  NLA: 35785698  NLG: 153836  NSK: 000383756  NTA: 070512752  RERO: 02-A003307125  SNAC: w6pk26zp  SUDOC: 032167024  Trove: 1086947  VcBA: 495/135885  VIAF: 9918616   WorldCat (עם VIAF): 9918616
יהושע השל ייבין

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1891 ויניצה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 באפריל 1970 (בגיל 78) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יהושע ייבין (באמצע) עם משפחתו ואורי צבי גרינברג (משמאל) על מרפסת דירתם בתל אביב (1930)
"הסיעה המקסימליסטית בארץ ישראל" - מימין לשמאל: יהושע ייבין, אורי צבי גרינברג, אב"א אחימאיר, 25 ביוני 1927
יהושע ייבין (באמצע) מקבל את פרס ז'בוטינסקי (1966)
יהושע השל ייבין (ב' באייר תרנ"א, 10 במאי 1891 – ח' בניסן תש"ל, 13 באפריל 1970) היה ממנהיגיה הרוחניים של התנועה הרוויזיוניסטית, רופא בהשכלתו, עיתונאי, פובליציסט, סופר ומתרגם.
מספריו

במזל מאדים – קובץ סיפורים מימי מלחמת העולם הראשונה; תרפ"ח
גלעד: ספר הזיכרון לשמירה ולהגנה של בית"ר והעובדים הלאומיים בקיץ תרצ"ו, הוצאת קרן תל-חי בארץ ישראל, תרצ"ז
ירושלים מחכה – סיפור מחיי הארץ; תרצ"ב (מהדורה ב: תרצ"ט)
אורי צבי גרינברג – משורר מחוקק – מונוגרפיה על שירתו של אורי צבי גרינברג; תרצ"ז
מלחמת בית חשמונאי – סיפור היסטורי; תש"ג
החיה הרביעית – סיפור מימי בנימין איש טבריה; תש"ט
ממעונות אריות – סיפורים מחיי המחתרת; תשי"ד
בשבילי אמונת ישראל – הגיונות על עם ישראל ואלוהיו; תש"ך
בעמק יהושפט – סיפור גדול מימי מצור ירושלים; תשכ"ב
המלכות אשר לא תסוף – ארבעה סיפורים היסטוריים; תשכ"ז
כתבים – סיפורים ומאמרים; תשכ"ט
עיתונים וירחונים שכתב בהם

משואות - 1919
התקופה - 1919
העולם - 1920-1923
המקלט - 1921
דבר
דואר היום
העם - 1931
חזית העם - 1932-1934
הירדן
סולם
ביתר - 1930
המצודה - 1937 - 1939
חרות
לקריאה נוספת

יהודה לפידות, לידתה של מחתרת - האצ"ל בשנות השלושים, בהוצאת מכון ז'בוטינסקי. לקריאה מקוונת.
יוסף אחימאיר ושמואל שצקי (עורכים), "הננו סיקריקים - עדויות ומימסכים על ברית הבריונים", הוצאת "ניצנים", 1978
אב"א אחימאיר, "ברית הבריונים", כתבים נבחרים - כרך ג', הוועד להוצאת כתבי אחימאיר
אב"א אחימאיר, "אחי ד"ר יהושע ייבין" עיתון "חרות" 27.4.1962
ורדה פילובסקי, 'יהושע השל ייבין – מסופר ציוני למורה דרך בימין הקיצוני', גלי עיון ומחקר 7 (תשנ"ח), 1-24.
הירדן, באתר העין השביעית, 5 במרץ 2008
זאב ז'בוטינסקי - "במעלה ההר" - מאמר מאת פרופ' בן-ציון נתניהו לקריאה מקוונת
אורי צבי גרינברג, יהודה הלוי 131 - מאמר באתר סנונית לקריאה מקוונת.
חיים דבירי, "יום אביב שלא יישכח", הוצאת יאיר, תשמ"ו
הערות שוליים

↑  תנועת החרות מיסודו של הארגון הצבאי הלאומי, באתר הספרייה הלאומית
↑  ד"ר יהושע ייבין הוכתר חתן התנ"ך, דבר, 22 באוקטובר 1959
↑  ח. יעד, הרעיון: מלכות ישראל השלמה, מעריב, 26 באוקטובר 1966
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309121605171  PLWABN: 9810573194605606  CANTIC: a20296393  GND: 1125564709  ISNI: 0000 0000 6692 9622  LCCN: n87921550  SUDOC: 23488245X  VIAF: 50758247   WorldCat (עם VIAF): 50758247
The Metal Opera

אוונטאסיה עולה בפסטיבל במילאנו, 2008
The Metal Opera ("אופרת המטאל"), הוא שמם של שני אלבומי קונספט מסוגת מטאל אשר נכתבו על ידי להקת-על Avantasia בראשיתו של טוביאס סאמט, סולנה של להקת הפאואר מטאל הגרמנית Edguy. האלבום הראשון (The Metal Opera) יצא ב-2001, השני (The Metal Opera Part II) ב-2002. ב-2008 יצא אלבום המאחד את שני הראשונים (The Metal Opera: Pt 1 & 2 – Gold Edition) שכלל גם ספר קצר עם עלילת הסיפור המגולם באלבום המוזיקלי. העלילה מספרות את סיפורו הבדיוני של גבריאל, נזיר דומיניקני שחי בתחילת המאה ה-17.
פיתוח

באביב של שנת 1999, במהלך סיור ההופעות של אדגאי - ת'יאטר אוף סאלביישן (Theatre of Salavation) - טוביאס סאמט החל לכתוב רעיונות לאופרת מטאל – אלבום קונספט ובו יופיעו אמנים אורחים רבים. כשסיור ההופעות נגמר, הוא הוציא את התוכנית לפועל, וגייס אומני מטאל ידועים, ביניהם קאי הנסן, הסולן והגיטריסט של להקת הפאוור הגרמנית גמה ריי. בשנת 2000, ה-EP הראשון שוחרר, 'The Metal Opera'. הפרויקט נשלם בספטמבר 2002 עם היציאה של 'The Metal Opera Pt. II'.
מוזיקה

האלבום הוא אלבום מטאל, אך בסגנון אופראי – ובו לכל תפקיד בעלילה יש זמר משלו, ובסופו של דבר כל השירים הם אוסף של נקודות בסיפור.
מבחינת הסגנון, המוזיקה היא פאואר מטאל עם סאונד כוחני וקטעים כנסייתיים – בגללם לעיתים מתייחסים לאוואנטסיה כפאוור מטאל סימפוני. בשירים 'Inside' ו-'Quest' יש קטעים שמלווים כמעט ורק בפסנתר. בחלק הראשון יש אפילו שלושה קטעים אינסטרומנטליים.
השיר 'The Seven Angels' הוא יצירה יוצאת דופן באלבום – אורכו 14 דקות והוא כולל מקהלות, סולואי גיטרה, קטעי פסנתר נקיים – ושבעה מאחד־עשר הזמרים שהופיעו באלבום.