stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוזבקים
מקור השם

מקור השם 'אוזבקים' לא ידוע, אבל ישנן השערות בנוגע לכך. השערה אחת אומרת שהם נקראו על שם אוזבג חאן. השערה נוספת היא שמשמעות המילה היא "עצמאות" בשפה טורקית עתיקה.
שפה וכתב

השפה האוזבקית שייכת לקבוצת השפות הטורקיות. יחד עם השפה האויגורית, היא שייכת למשפחת השפות הקרלוקיות. לקבוצת השפות הקרלוקיות שבשפות הטורקיות קדמה השפה הקרלוקית שהתקיימה בין המאות ה-8 וה-15.
השפה האוזבקית היא תוצאה של אינטראקציה של שפות טורקיות עם השפות של הח'ווארזמים, הסוגדים, הבאקטרים והסאקים. היווצרותה של השפה האוזבקית הייתה מורכבת, רבת פנים ולקחה מאות שנים.
שמות ותארים טורקיים נמצאו במסמכים באקטרייים של המאות ה-7 וה-8: קגאן, טפגליג אלטביר, טרחאן, טודון, השמות קוטלוג, טפגליג בילגה סבוק, קרה-טונגי, טונגספאר, שמות אתניים טורקיים: חלאץ', טורק. בתקופה זו היוו הטורקים חלק מהאוכלוסייה המיושבת של באקטריה העתיקה.
המדען והאתנוגרף הח'ווארזמי, בירוני (973-1048), ביצירתו "אנדרטות של דורות קודמים", שנכתבה בח'ווארזם בסביבות שנת 1000, מציין את שמות החודשים בטורקית: אולוג-אוי, קיצ'יק-אוי, בירינצ'י-אוי, איקינצ'י-אוי, אוצ'ינצ'י-אוי, טורטינצ'י-אוי, באשינצ'י-אוי, אולטינצ'י-אוי, ייטינצ'י-אוי, סקיזינצ'י-אוי, טוקוזינצ'י-אוי, אונינצ'י-אוי. עד המאה ה-10, פעלה שפה ספרותית בשושלת הקרא-ח'אנית, שהמשיכה את המסורות של טקסטים טורקיים עתיקים. האסלאמיזציה של הקרא-ח'אנים ונתיניהם הטורקיים מילאה תפקיד גדול בהתפתחות התרבות הטורקית.
אחת הכרוניקות הראשונות של עידן השיבנידים היא "צ'ינגיז נאמה", שנכתב על ידי היסטוריון החצר אוטמיש-חאג'י. כרוניקה זו נכתבה בצ'אגטאית (אוזבקית עתיקה) בשנת 1558 מטעם שיבאניד איש-סולטן (נהרג בשנת 1558). הספר מבוסס על מסורות בעל פה שהיו קיימות בקרב האוזבקים הנודדים. המחבר הסתובב הרבה ברחבי ח'ווארזם וקומניה, כך שהנרטיב שלו מבוסס בעיקרו על עדי ראייה. הכרוניקה של אוטמיש-חאג'י שימשה במה חשובה בבית הספר ההיסטוריוגרפי הח'ווארזמי.
מאז המאה ה-9, כשהאסלאם התפשט והתחזק בקרב האוזבקים, הפך האלפבית הערבי לתפוצה רחבה. היצירות הראשונות בשפה הטורקית עם גרפיקה ערבית נוצרו במאה ה-10. עד 1928, השפה האוזבקית הייתה מבוססת על האלפבית הערבי. בשנת 1923 בוצעה רפורמה באלפבית על מנת להתאים אותו למבנה הפונטי של השפה האוזבקית. בשנים 1928-1940 האלפבית הערבי הוחלף באלפבית הלטיני לשימוש באוזבקיסטן הסובייטית; בשנת 1940 הוחלף האלפבית הלטיני באלפבית הקירילי, ובשנת 1992 הוחלף מחדש באלפבית הלטיני באוזבקיסטן (אם כי בסדר ובהרכב מעט שונה).
כמה קבוצות של אוזבקים מאופיינות בדו-לשוניות. למשל, בקרב האוזבקים באפגניסטן, הרוב, יחד עם האוזבקית, דוברים גם דארי.
דת

מרבית האוזבקים הם מוסלמים סונים מהאסכולה החנפית, אך קיימים כאלה שלא משויכים לאסלאם. בתקופת ברית המועצות הדת לא נשארה חשובה והוזנחה, אך כאשר ברית המועצות התפרקה התרחשה תחייה לדת. תהליך זה נמשך עד למצב כיום, שבו 96.3% מאוכלוסיית אוזבקיסטן הם אוזבקים מוסלמים.
ראו גם

אוזבקית
אוזבקיסטן
הערות שוליים

↑  פינדלי, קרטר ואוגן. הטורקים בהיסטוריה העולמית, אוניברסיטת אוקספורד (2005), עמ' 104
↑  אוזבקים, אנציקלופדיה לאסלאם, לידן, הולנד: Koninklijke Brill NV. 1999
↑  1615 L. St NW, Suite 800Washington, DC 20036USA202-419-4300 | Main202-857-8562 | Fax202-419-4372 | Media Inquiries, A Portrait of Muslim Americans, Pew Research Center - U.S. Politics & Policy, ‏2011-08-30 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531864505171  BnF: cb11951751z (data)  LCCN: sh85141677  NKC: ph795795 
אוזבקית באלפביתית ערבית
רחל ורנהגן

| --- | --- |

רחל ורנהגן
 לידה:  19 במאי 1771 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  7 במרץ 1833 (בגיל 61) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Rahel Levin 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  ברלין 
 שם עט:  Rahel Robert, Robert-Tornow, Friedericke Antonie, Rahel Robert 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 השפיעה על:  חנה ארנדט
 בן או בת זוג:  ורנהגן פון אנזה 
 פרסים והוקרה:  Margherita von Brentano prize (2010) 
 
רחל וַרְנְהָגן פון אֶנְזֶה (בגרמנית: Rahel Varnhagen von Ense – "רָהֶל פַרְנְהָגֶן פוֹן אֶנְזֶה"; נולדה בתור רחל לוין, החל באמצע שנות התשעים של המאה ה-18 נקראה רחל רובר (Rahel Robert) או רחל רובר-טורנו (Robert-Tornow); נטבלה בשנת 1814 בשם פרידריקה אנטוני (Friedericke Antonie);‏ 19 במאי 1771, ברלין – 7 במרץ 1833, שם) הייתה סופרת גרמנייה של הזרם הרומנטי, יהודייה מומרת, שמילאה תפקיד חשוב בתנועת הנאורות באירופה. בלטה בתמיכתה בשיווי זכויות ליהודים ולנשים.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1771 בשם רחל אנטוני פרידריקה כבתם הבכורה של הבנקאי וסוחר התכשיטים מרקוס לוין ואשתו חיה בברלין למשפחה בת חמישה ילדים. בשנים 1790–1806 ניהלה בעיר סלון ספרותי ידוע שבו נפגשו סופרים, מדענים, פוליטיקאיים, אריסטוקרטים ואנשי-שם אחרים תחת קורת גג אחת. עקרון החברותא, שאיפשר לבני מעמדות ואנשים ממקצועות שונים להיפגש לשיחה אינטלקטואלית, קידם את האמנציפציה. בין אורחיה הקבועים המפורסמים נמנו ז'אן פול, לודוויג טיק, פרידריך שלגל, היינריך היינה, האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט, פרידריך דה לה מוט פוקה והנסיך הפרוסי לואי פרדיננד. לאחר מותו של אביה ב-1806 אימצה כאחיה, לודוויג, את שם המשפחה רוברט.
בזמן המלחמות הנפוליאוניות בשנת 1813, ארגנה ורנהגן את הסיעוד של פצועי המלחמה מכל הצדדים בפראג ואספה תרומות לשארי הנספים. לאחר סדרת מערכות יחסים כושלות היא נישאה ב-1814 לדיפלומט, ההיסטוריון והמוציא-לאור קרל אוגוסט פרנהגן פון אנזה, ונטבלה לנצרות. היא הצטרפה אל בעלה במסעות רבים. לאחר פרישתו מהדיפלומטיה, שבה עִמו באוקטובר 1819 לברלין, ושם הקימה את "הסלון השני" שלה. בין אורחיה נמנו עתה בני משפחת מנדלסון, היינריך היינה, אדוארד גנז, ולודוויג ברנה, כולם דמויות מפתח בתנועת הנאורות. בני הזוג ורנהגן ביקרו את גתה בוויימאר פעמים רבות.
בשנת 1812 פרסמה ורנהגן את חליפת המכתבים שלה עם בעלה הנוגעת לגתה, שחיזקה את מעמדו של האחרון כ"נסיך המשוררים" הוויימארי. בעקבות פרסום זה באו פרסומים נוספים בכתבי עת ובשנתונים שונים. היא המשיכה לפרסם בעילום שם, אף שהיה ידוע כי היא עוסקת בכתיבה. הרוב המכריע של כתביה נערכו והוצאו לאור בידי בעלה.
כסופרת ביכרה ורנהגן את הסוגות של יומנים ומכתבים. בכך היא טיפוסית לספרות הנשים שפרחה במאה ה-19, בה בלטו לרוב צורות ספרותיות קטנות ואינטימיות. ליצירתה נודעה חשיבות לא רק בשל התיעוד של תהליכים היסטוריים ותרבותיים, אלא גם בשל סגנונה המבריק ואופק-ראייתה הפוליטי.
אחיה, לודוויג רוברט (1778–1832), היה מחזאי, משורר ופובליציסט. היא ניהלה עמו תכתובת ענפה.
היא נפטרה בברלין בשנת 1833, והיא קבורה שם ב-Dreifaltigkeitsfriedhof (בית הקברות של השילוש) בקרויצברג.
יחסה ליהדות

עמוס אילון בספרו "רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743–1933" מספר:
”רחל תעבה את רקעה היהודי והייתה תמיד משוכנעת שרקע זה הרעיל את חייה. במשך מרבית חייה הבוגרים היא הייתה מה שאנו מכנים כיום בעלת שנאה עצמית. תשוקתה הגדולה ביותר הייתה לשחרר את עצמה מצילו של עברה; כיון שהיא הייתה סבורה, כדבריה, שצל זה "דוחף אותה אל מחוץ לעולם", מכיוון שכך הייתה נחושה לברוח מצל זה. היא מעולם לא הצליחה בכך. בשנת 1810, היא החליפה את שם משפחתה לרוברט, כשמו של אחיה הצעיר.”
לקריאה נוספת

עמוס אילון, רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743–1933 (תרגם מאנגלית: דני אורבך), הוצאת דביר, 2004.
נטלי ניימרק-גולדברג, וקולן יישמע – יהודיות נאוֹרוֹת בברלין, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2014
חנה ארנדט, רחל ורנהאגן – סיפור חייה של יהודייה גרמנייה מתקופת הרומנטיקה, (תרגמה: ניצה בן-ארי), הוצאת המגדלור, 2022
Cain and Abel

| --- | --- |

 מפתח:  מסימיליאנו מונטורו  (Massimiliano Montoro)
 גרסה אחרונה:  4.9.56 (2014) 
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows
 סוג רישיון:  תוכנה חינמית
 קטגוריה:  פיצוח סיסמאות
 www.oxid.it/cain.html
 
קין והבל (באנגלית: Cain and Abel) היא תוכנה חינמית, המשמשת לאימות נתונים ופיצוח סיסמאות.
התוכנה פותחה על ידי מסימיליאנו מונטורו (Massimiliano Montoro) ובעלת יכולת פיצוח סיסמאות מגובבות ומוצפנות בשיטות רבות ושחזור סיסמאות של מערכת ההפעלה.
התוכנה מזהה את שיטת ההצפנה ומפצחת אותה במספר דרכים:
התקפת מילון - התוכנית מקבלת קובץ נתונים המכיל סיסמאות, היא בוחרת סיסמה מהרשימה ומצפינה אותה בפורמט זהה לקלט שהתקבל מהמשתמש. לאחר מכן את הפלט המוצפן שיצרה משווה עם המחרוזת המקורית. המערכת יודעת לשלוף רק את המידע הנדרש לה ולעשות ההשוואה המאימה השוואות בין תווים בודדים או מחרוזות שלמות).
כוח ברוטלי - התוכנית מנסה את כל תבניות הטקסט האפשריות ומשווה אותם אל הקלט שהוזן. שיטה זו שימושית עבור פיצוח סיסמאות שאינן מופיעות במילון (לפעולה זו נדרש זמן ארוך).
מאפיינים

לקין והבל תמיכה בפרוטוקולים רבים ופיצוח סיסמאות מגובבות ומוצפנות בדרכים שונות:
פיצוח אלגוריתם WEP שנועד לאבטחת רשתות נתונים אלחוטיות.
הקלטת שיחות המועברות בטכנולוגיית VoIP.
שימוש ב-Rainbow Tables באמצעות winrtgen.exe.
ARP Spoofing
Traceroute
MD2
MD4
MD5
SHA-1
SHA-2
Kerberos 5
RADIUS
RIPv2
OSPF
RIPEMD
רוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסמנות אותה כבלתי רצויה.
ראו גם

Kismet
John the Ripper
Ettercap
DaveGrohl
טעמי

ערך זה עוסק בחטיף שוקולד ישראלי. אם התכוונתם למסעדה בירושלים, ראו .
חטיף טעמי
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 קלוריות:  502 קק"ל
 חלבונים:  6 ג'
 פחמימות:  61 ג'
 שומן:  26 ג'
 שומן רווי:  15.7%
 כולסטרול:  6 מ"ג
 נתרן:  125 מ"ג
 מקור: אתר מילון האוכל של ישראל
טעמי הוא חטיף שוקולד ישראלי המיוצר על ידי חברת הממתקים עלית במפעל חטיבת הממתקים הממוקם בנוף הגליל. החטיף עשוי שוקולד עם פצפוצי אורז בתוספת קרם נוגט וקרמל. טעמי נמכר באריזה אדומה במשקל של 40 גרם. החטיף שומר במשך שנים רבות על המקום הראשון במכירות בפלח חטיפי השוקולד, מעל 4 מיליון יחידות בשנה[דרוש מקור].
היסטוריה

המוצר הושק על ידי עלית בדצמבר 1963, ונקרא טַעֲמִי בהשראת בתו של מנהל מפעל עלית, תמי והמילה העברית "טעם". עד שנות ה-90 יוצר החטיף במפעל עלית ברמת גן בתהליך ידני, רק עם מעבר קו הייצור לנצרת עלית הפך ייצורו לממוכן ללא מגע יד אדם. במהלך השנים יוצרו לחטיף גרסאות רבות ושונות במהדורות מוגבלות כגון טעמי עם שוקולד מריר, שוקולד לבן, עם בוטנים, שברי עוגיות ובייגלה.
רכיבים

סוכר, אורז תפוח (12%), אבקת חלב, חמאת קקאו, שומנים ושמנים מהצומח, סירופ גלוקוזה, עיסת קקאו, אגוזים (לוז, קשיו), אבקת מי גבינה, שומן חלבי, מים, קמח סויה, לקטוז, חומר הלחה (גליצרין), מתחלבים (לציטין סויה/לפתית, E-476), מלח, ונילין. כלל מוצקי קקאו בשוקולד חלב מינימום 30%.
רכיבים > רכיבים אלרגנים

מכיל אגוזים (לוז, קשיו), חלב, סויה. עלול להכיל גלוטן (חיטה, שעורה, שיבולת-שועל), שקדים, פקאן, אגוז מלך, קוקוס, פיסטוק, שומשום, בוטנים, ביצים.
דרור שלום

| --- | --- |

דרור שלום ב-2017
 לידה:  1971 (בן 53 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2020 (כ־30 שנה)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש ענף בחטיבת המחקר  עוזר ראש אגף המודיעין  ראש זירה בחטיבת המחקר  סגן רח"ט מחקר להערכה מודיעינית  מדריך ראשי במסגרת המכללה לביטחון לאומי  ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
דרור שלום (נולד בשנת 1971) הוא קצין צה"ל בדימוס, המשמש ראש האגף המדיני-ביטחוני במשרד הביטחון. בתפקידו האחרון בצה"ל היה ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין, בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

דרור שלום נולד בשנת 1971 בפתח תקווה. החל את שירותו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית וקיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך, השלים תואר ראשון במשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. השלים בהצטיינות מספר קורסי הדרכה בצה"ל, כולל בפו"ם ובמב"ל.
שלום ביצע מספר רב של תפקידי פיקוד, מטה והדרכה בחיל המודיעין. שירת כחוקר וכמפקד בכל אחת מחזיתות המודיעין הלאומיות. שימש ראש ענף 81 וראש ענף 51 ובהמשך כיהן כראש זירת המערכה הפלסטינית, כעוזר ראש אמ"ן להערכה ומדריך בכיר במכללה לביטחון לאומי.
היה חבר בצוות המשא ומתן עם הפלסטינים בראשית שנות ה-90, ובשנת 2000 היה עוזר קמ"ן בזירה הפלסטינית, בדרגת רב-סרן. ערב עלייתו להר הבית של אריאל שרון, לפני פרוץ האינתיפאדה השנייה, הוא הוציא מסמך בו התריע שהעלייה "טומנת בחובה נפיצות לאלימות".
בשנת 2007 היה שלום ראש ענף סוריה באמ"ן, בדרגת סגן אלוף, והוא הוביל את ההיערכות המודיעינית לקראת תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בספטמבר 2007.
שלום גם ליווה את פעילותו המודיעינית והמבצעית של ראש אמ"ן עמוס ידלין כעוזרו האישי.
ביוגרפיה > רח"ט מחקר

במרץ 2016 מונה לראש חטיבת המחקר באמ"ן בדרגת תת-אלוף. מתוקף תפקידו, היה אחד מקציני הצבא הבודדים המשתתפים באופן קבוע בדיונים עם הצמרת הביטחונית (מטכ״ל) והמדינית (ממשלה, קבינט, ועדת החוץ והביטחון). בתקופת כהונתו כראש החטיבה התחזק מעמד היחידה כ"מעריך הלאומי" עבור הדרג המדיני, וכמקור מודיעיני אופרטיבי מוביל במבצעים חשאיים בתחום סיכול העברות אמל"ח וכספי טרור. שלום קידם גם את תהליכי "שבירת החומות" בין סוכנויות המחקר והאיסוף, כניסת החטיבה אל העידן הדיגיטלי, והידוק שיתוף הפעולה עם סוכנויות מודיעין זרות. הוא גם פעל להבאת המודיעין אל החיילים בשטח. שלום גם חיזק את המחקר האסטרטגי, המחקר הכלכלי ואת מחקר האישים, שלטענתו חסרו בהבנת המצב לפני מלחמת יום הכיפורים. בתקופת כהונתו הושקעו משאבים רבים בהעשרת המתודולוגיה המחקרית, וכן בפיתוח שכבת הפיקוד וגאוות היחידה. דגש מיוחד ניתן לקידום קצינות ביחידה, המהוות 40% מדרג הפיקוד הבכיר בחטיבה (מהנתונים הגבוהים בצה״ל). באוקטובר 2020 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. עם סיום תפקידו העניק הרמטכ"ל אביב כוכבי אות הערכה מיוחדת לחטיבת המחקר, לראשונה מאז הקמתה, ולשלום אישית, על תרומה משמעותית וייחודית לצה"ל ולביטחון הלאומי של מדינת ישראל.
שלום ראה בעייתיות במצוקה הכלכלית ברחבי המזרח התיכון שמהווה לשיטתו כר פורה לאיראן ולמדינה האסלאמית לגיוס פעילים. עם זאת, בשנת 2017 הוא טען שהסבירות למלחמה היא נמוכה, כי אויבי ישראל מורתעים ממנה. שלום טען שתפקיד המודיעין אינו רק להצביע על איומים אלא גם להצביע על הזדמנויות. לגבי מלחמת יום הכיפורים הוא טען שהמודיעין של צה"ל פספס את התפנית האסטרטגית של אנוואר סאדאת שביקש להסתמך על המערב במקום על ברית המועצות ואת ההזדמנות להשיג שלום עם מצרים. הוא גם טען שבצה"ל לא הבינו שהמטרה המצרית של המלחמה הייתה מוגבלת, הבנה שהייתה מאפשרת לוותר על מבצע אבירי לב לצליחת תעלת סואץ.
בראש סדר העדיפויות של שלום עמד בשנת 2017 האיום מצד איראן, שאינו רק החשש מפצצה גרעינית אלא גם הפצת נשק ואידאולוגיה לגרורותיה. בשנת 2020 אמר שלום על הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית: "עדיין לא הוכח שהיציאה מהסכם הגרעין שירתה את ישראל. איראן לא התקפלה ומתקדמת לעבר פצצה... בהסכם הגרעין על חסרונותיו היה גם מרחב להשפעה על נושאים אחרים ונכון היה לפעול לתקן אותם. איראן רחוקה מליפול על הברכיים, היא לא התקפלה".
שלום סבר שיש לדחות את מבצע מגן צפוני בכמה חודשים, בגלל מזג האוויר ומסיבות אחרות, אך דעתו לא נתקבלה. בשנת 2019 הוא אמר שעיקר עיסוקו של חזבאללה הוא בזירה הלבנונית ולא בישראל. בהתאם אמר שלום שהוא לא צופה מלחמה עם חזבאללה אלא אם ישראל תיזום עימות עם לבנון או שאיראן תלחץ על חזבאללה להתערב בגלל אינטרסים שלה.
לגבי רצועת עזה וחמאס, ציין שלום בשנת 2017 את מבצע צוק איתן כהצלחה שהביאה את אחת התקופות השקטות ברצועת עזה. הוא ציין שהחמאס נערך למלחמה, גם בבניית מנהרות התקפיות והגנתיות, וראה פוטנציאל הידרדרות גבוה ברצועת עזה.
בעיקר אם לא יהיה בה מרקם חיים סביר, אפילו אם יהיה פחות טוב מאשר ביהודה ושומרון כדי שביהודה ושומרון לא יחשבו שהדרך של חמאס זו הצלחה. על יהודה ושומרון אמר שחיזוק הרשות הפלסטינית הוא אינטרס ביטחוני־ישראלי. בקריסת הרשות הפלסטינית והתעצמות איראן הוא ראה את שתי הסכנות המרכזיות של ישראל.
ביוגרפיה > לאחר הפרישה מצה"ל

בפברואר 2022 מונה שלום על ידי שר הביטחון, בני גנץ, לראש האגף המדיני-ביטחוני במשרד הביטחון, במקומו של זהר פלטי.
שלום נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  רוני דניאל, ‏"נכנסים לראש של נסראללה ואירן", באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2016
1 2 3 4 5 6  יוסי יהושע, "אם איראן תחליט תוך שנתיים יש לה גרעין. נסראללה במצב קשה, אבל הרשות הפלסטינית היא פצצה מתקתקת", באתר ynet, 9 באוקטובר 2020
↑  אמיר בוחבוט‏, אחרי הסערה באמ"ן: תא"ל דרור שלום מונה ל"מעריך הלאומי" החדש, באתר וואלה, 20 במרץ 2016
1 2 3 4 5  אמיר בוחבוט‏, חיזבאללה במשבר, חמאס מפחד מהמכה הבאה: מפת האיומים של רח"ט מחקר, באתר וואלה, 10 באפריל 2017
1 2 3  יואב לימור, "אנחנו מתחילים לגעת ברף המלחמה", באתר ישראל היום, 29 בספטמבר 2019
↑  עמי רוחקס דומבה, ‏תא"ל עמית סער נכנס לתפקיד ראש חטיבת המחקר, באתר "IsraelDefense‏", 19 באוקטובר 2020
↑   יוסי יהושוע, "אם איראן תחליט תוך שנתיים יש לה גרעין. נסראללה במצב קשה, אבל הרשות הפלסטינית היא פצצה מתקתקת", באתר ynet, 9 באוקטובר 2020
↑  מינוי ראש האגף הביטחוני מדיני במשרד הביטחון, החלטה מספר 1228 של ממשלת ישראל השלושים ושלוש, משנת 2022, באתר של משרד ראש הממשלה
וין

ערך זה עוסק בעיר בצפון וייטנאם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מראה העיר
מראה העיר
 מדינה:  וייטנאם וייטנאם
 מחוז:  מחוז נגה אן
 שטח:  105 קמ"ר
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  502,140 (2018)
  ‑ צפיפות:  2,695 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  18°40′24″N 105°41′32″E﻿ / ﻿18.673333333333°N 105.69222222222°E﻿ / 18.673333333333; 105.69222222222 
 http://www.vinhcity.gov.vn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת וייטנאם מוגדלת) האנוי הו צ'י מין סיטי הייפונג קאנטחו דה נאנג ביין הואה נאצ'אנג בואון מה טואוט הואה טהאי נווין הרפובליקה העממית של סין לאוס תאילנד קמבודיה ים סין הדרומי  מפרץ טונקין  מפרץ תאילנד וין(למפת וייטנאם רגילה) האנוי הו צ'י מין סיטי הייפונג קאנטחו דה נאנג ביין הואה נאצ'אנג בואון מה טואוט הואה טהאי נווין הרפובליקה העממית של סין לאוס תאילנד קמבודיה ים סין הדרומי  מפרץ טונקין  מפרץ תאילנד וין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וין (בווייטנאמית: Vinh) היא עיר נמל חשובה בצפון וייטנאם ובירת מחוז נגה אן. מבחינה מדינית, וין היא מחוז בתוך מחוז נגאה אין, בעלת מעמד שווה אליו. אוכלוסיית העיר נאמדת במעל 490,000 תושבים לפי אומדן 2015. העיר היא צומת תחבורה חשוב, בעקבות מיקומה בחיבור בין החלק הצפוני של המדינה לדרומי.
היסטוריה

שם העיר היה במקור קה ואן, ולאחר מכן בזה אחר זה קה וין, וין גיאנג, וין דואנְהְ, ולאחר מכן וין תְהְי. בסופו של דבר, ב 1789 השם הרשמי נהיה פשוט וין, קרוב לוודאי בעקבות ההשפעה האירופאית, ומאז ועד היום זה נשאר כך.
בתקופות שונות היו לעיר צבא חשוב והשפעה פוליטית ניכרת. מאוחר יותר, כשהאומה הווייטנאמית החלה להתפתח בצפון הארץ ורק בהדרגה התפתחה לשטחה כיום, נקראה העיר פעמים רבות "שער לדרום". שושלת טאי סון (1788 - 1802) חשבו על העיר כבירה אפשרית לווייטנאם, אך בעקבות משך זמנה הקצר של השושלת התוכנית שלהם לא באה לידי מעשה, אך ההתעניינות של השושלת בעיר גרמה לבנייה והתפתחות נרחבת בה. בימי הכיבוש הצרפתי של וייטנאם העיר התפתחה עוד יותר כמרכז תעשייתי, ונודעה במפעליה.
במשך השנים וין נפגעה קשות במספר מלחמות. בשנות ה-1950 מלחמה בין הכוחות הקולוניאלים הצרפתיים למחתרת הווייטנאמית וייט מין גרמה להרס של רוב העיר, ונזק נוסף קרה לעיר בהפצצות של בריטניה במלחמת וייטנאם, ובעקבות כך רק חלק קטן מהעיר המקומית נשאר. ההתפתחות של העיר נשענה בעיקר על הסגנון הסובייטי, העיר מובחנת ברחובותיה הרחבים ובדירות הבטון שלה.
היסטורית, לוין וסביבתה היו לעיתים קרובות מקומות חשובים של פעילויות מרד ומהפכנות. במאות ה-19 וה-20 העיר הייתה מרכז בולט של התקוממות כנגד הצרפתים. בנוסף לכך, מספר דמויות מהפכניות נולדו בעיר או בקרבתה, והן כוללות את פאי בוי צ'או, לה הונג פון, נגוין תהי מין חאי והו צ'י מין. מקום לידתו של הו צ'י מין, במרחק של כ־14 ק"מ מהעיר הוא אטרקציית תיירות לווייטנאמים רבים. מקומות חשובים נוספים הם מקדש הון סון והר קוּיֵט.
כלכלה

השירותים הציבוריים הם הענף הכלכלי הגדול בעיר, ו-55% מהעובדים עוסקים בתחום הזה. לאחר מכן בא ענף התעשייה, עם 30% מהעובדים, ולאחר מכן החקלאות הייעור והדיג עם 15% מהעובדים.[דרוש מקור]
ערים תאומות

קוריאה הדרומית נמיאנגג'ו, קוריאה הדרומית
חוסה מריה אסנאר

חוסה מריה אסנאר (בספרדית: José María Alfredo Aznar López; נולד ב-25 בפברואר 1953) הוא ראש ממשלת ספרד לשעבר, אשר כיהן בתפקיד במשך שמונה שנים (1996–2004). עוסק כיום בכתיבת ספרים ומשמש מרצה באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון וחבר הנהלה במוסדות שונים, ביניהם בדירקטוריון של תאגיד התקשורת האמריקאי ניוז קורפ, השני בגודלו בעולם, שבשליטת רופרט מרדוק.
קורות חיים

אסנאר נולד במדריד. בנם הרביעי והאחרון של מנואל אסנאר אסדו (1916-2001) ואלוירה לופז ולדיויאזו. האב שירת בצבא הספרדי בתקופת פרנקו, והיה עיתונאי ושדרן רדיו. גם סבו של אסנאר, מנואל אסנאר זוביגאראי (1894-1975) היה עיתונאי ידוע ופקיד במשטר פרנקו.
אסנאר סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מדריד בשנת 1975, ועבד כמפקח מס החל מ-1976. בתקופת לימודיו היה גם הוא חבר במפלגה היחידה שהותרה אותה עת בספרד, ה"פלנגות" של פרנקו.
ב-1977 נישא אסנאר לאנה בוטלה סראנו (ילידת 1954), לימים ראש עיריית מדריד וקודם לכן חברת מועצת העירייה מטעם מפלגתו, "המפלגה העממית", האחראית בעירייה על נושא איכות הסביבה. נולדו להם שלושה ילדים.
קריירה פוליטית

בינואר 1979 הצטרף אסנאר למפלגת "Alianza Popular" ‏ (AP) - "הברית העממית" השמרנית. מפלגה זו שלטה בספרד בתקופת המעבר לדמוקרטיה שלאחר מותו של פרנקו ב-1975. עם זאת, בזמן הצטרפותו של אסנאר אליה, כבר נחלשה המפלגה, ובבחירות של מרץ 1979 היא זכתה באחוזי תמיכה בודדים (המפלגה רצה בחזית אחת עם מפלגה מהמרכז ושתיהן ביחד קיבלו כ-6% מהקולות בלבד).
בשנים שלאחר הצטרפות אסנאר ל-AP, הוא טיפס במדרגות ההירארכיה המפלגתית, במקביל לעלייה הדרמטית שחלה בכוחה של המפלגה. כבר בבחירות 1982 זכתה AP ב-25% מהקולות, קיבצה סביבה את מרבית הימין-מרכז במדינה והפכה למפלגת האופוזיציה הראשית לשלטון השמאל. במקביל נבחר אסנאר באותה שנה לראשונה לפרלמנט הספרדי, והפך לעוזר מזכ"ל המפלגה.
אסנאר נדחק לתקופת מה הצידה במסגרת מאבקים פנימיים במפלגה, היפנה את מאמציו לשלטון המקומי ונבחר וכיהן במשך כשנתיים (1987-1989) כנשיא המחוז האוטונומי קסטיליה ולאון שבצפון מערב המדינה. הוא חזר למרכז הפוליטיקה הארצית ב-20 בינואר 1989, כשנבחר למנהיג המפלגה (ששינתה אז את שמה ל-"Partido Popular" - "המפלגה העממית" - PP) ויו"ר האופוזיציה, במקום מנואל פראגה. אסנאר כיהן בתפקיד זה עד היבחרו לראשות הממשלה שבע שנים מאוחר יותר. בשנתו האחרונה כיו"ר האופוזיציה, ב-19 באפריל 1995, ניסתה המחתרת הבסקית (ETA), לרצוח אותו, באמצעות פצצה שהונחה מתחת למכוניתו, אך הודות לשריון המכונית הוא ניצל ממוות.
ראש הממשלה

בבחירות הכלליות שנערכו בספרד ב-3 במרץ 1996 זכתה מפלגת PP ברוב יחסי, הקימה קואליציה עם מספר מפלגות קטנות, וב-4 במאי נבחר אסנאר לראשות ממשלת ספרד.
בקדנציה הראשונה שלו כראש ממשלה, הוא צירף את ספרד לאיחוד המונטרי האירופי, גוש האירו, ונקט לשם כך בשורת פעולות לצמצום הגירעון הממשלתי, למרות הפגנות נרחבות שארגן כנגדו השמאל. הוא הפך את כיוונה של כלכלת ספרד, בשורת הפרטות של רכוש ממשלתי, שהולאם בשעתו על ידי הממשלות הסוציאליסטיות של פליפה גונסאלס קודמו. ההצלחה הכלכלית של מדיניותו גרמה לכך שבבחירות 2000 קיבלה ה-PP כ-45% מהקולות ורוב מוחלט בפרלמנט.
ב-2003 תמך אסנאר בצורה מלאה בנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש (הבן) ובראש ממשלת בריטניה טוני בלייר וצבא ספרד היה שותף מלא במלחמת עיראק, למרות הפגנות כנגד ההשתתפות במלחמה שהתרחשו בכל רחבי ספרד.
אסנאר הבטיח להסתפק בשתי קדנציות כראש ממשלה ועמד בהבטחתו. בבחירות הכלליות שנערכו בספרד במרץ 2004 הוא תמך במריאנו רחוי כיורשו, ונראה היה ש-PP עומדת לנצח שוב והוא יעביר אכן את הלפיד ליורשו המיועד; אלא שאז אירעו פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד. באותו יום, שלושה ימים לפני מועד הבחירות, ביצעו טרוריסטים מוסלמים שפעלו בהשראת אל-קאעידה, שרשרת של עשרה פיגועים בו-זמניים במערכת הרכבות של מדריד, הרגו 191 איש ושינו את התמונה גם מבחינה פוליטית. הממשלה הזדרזה להאשים את המחתרת הבסקית, ומשהתברר עוד לפני הבחירות עצמן, כי המבצעים הם מוסלמים, גרם הדבר לירידה חדה באמון של הספרדים בממשלתם. הטענה הייתה שזוהי נקמת המוסלמים בספרד על השתתפותה במלחמת עיראק לצד בריטניה וארצות הברית, וכי הממשלה ניסתה להסתיר זאת על ידי הטיית האשמה כלפי המחתרת הבסקית. מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית האופוזיציונית, שעמדה להפסיד בבחירות קודם לכן, ניצחה, וב-17 באפריל 2004 החליף מנהיגה חוסה לואיס רודריגס ספאטרו את אסנאר כראש ממשלת ספרד.
פעילותו כמרצה וסופר

מיד עם תום כהונתו כראש ממשלה, ב-2004 מונה אסנאר למרצה באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. הוא מנחה שם כיום מספר סמינריונים וקורסים, על פוליטיקה אירופאית בת זמננו, יחסים בינלאומיים בין אירופה לארצות הברית, מנהיגות פוליטית ועוד.
ב-2008 הוא מונה לדירקטור בתאגיד התקשורת "News Corporation" של רופרט מרדוק. הוא משמש כיועץ לגוף אירופאי חדש שנוסד ב-2006 על ידי בנק HSBC הלונדוני, "The European Business Awards", המיועד לקדם הצטיינות בקהיליית העסקים האירופאית. כמו כן הוא משמש כיועץ של "המועצה האירופאית לקידום סובלנות ופיוס" (European Council on Tolerance and Reconciliation), שנוסדה בפריז ב-2008 על ידי ראש ממשלת פולין לשעבר אלכסנדר קוושנייבסקי ונשיא הקונגרס היהודי האירופי ויאצ'סלב משה קנטור. אסנאר מכהן כחבר, מנהל או יועץ בגופים רבים נוספים.
פעילות פרו ישראלית

אסנאר נחשב לאחד מידידיה הקרובים ביותר של ישראל בספרד והוא פעיל ביוזמות שונות למענה.
אסנאר הגן על ישראל כנגד ההתקפות עליה בעקבות המשט לעזה (2010) והשתלטות שייטת 13 על האניה "מאווי מרמרה" ב-31 במאי 2010. בין השאר הוא אמר אז כי "העולם חייב לתמוך בישראל, משום שאם ישראל תיפול, כולנו ניפול. ישראל היא קו ההגנה הראשון של המערב". הוא אף תקף את טורקיה באותה הזדמנות על כך ש"שמה את ישראל במצב בלתי אפשרי, בו עליה לבחור בין ויתור על ביטחונה לבין ספיגת גינוי מהעולם".
ביולי 2010 ייסד אסנאר ביחד עם שורת אישים אוהדי ישראל אחרים את "יוזמת ידידי ישראל" - "Friends of Israel Initiative", שמטרתה להילחם בניסיונות לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל ולפעול למען זכותה של ישראל לחיות בשלום בגבולות מוכרים ובטוחים. בין היוזמים האחרים היו ואצלב האוול ראש ממשלת צ'כיה לשעבר, פיאמה נירנשטיין סגנית יו"ר ועדת החוץ של הפרלמנט האיטלקי, מרצ'לו פארה לשעבר יו"ר הסנאט האיטלקי, אלחנדרו טולדו נשיא פרו לשעבר, דייוויד טרימבל זוכה פרס נובל לשלום ותומכי ישראל אחרים ממנהיגי אירופה, ארצות הברית והעולם. אירוע ההשקה של היוזמה התרחש בבניין הפרלמנט הבריטי, כשהמארחים היו "אגודת הנרי ג'קסון" וחבר הפרלמנט הבריטי היהודי, מטעם המפלגה השמרנית, רוברט חלפון.
באפריל 2011 קיבל אסנאר בניו יורק, ביחד עם נירנשטיין וג'ון בולטון, את פרס "CAMERA", בגין פעילותו למען ישראל (Emet Award).
ספריו

Libertad y solidaridad (1991)
La España en que yo creo (1995)
España: la segunda transición (1995)
Ocho años de Gobierno (2004)
Retratos y perfiles: de Fraga a Bush (2005)
Cartas a un joven español (2007)
España puede salir de la crisis (2009)