stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכס לבן
תוכנית חלופית - "בשורה בלבן"

בפברואר 2021 כינס משה ליאון, ראש העיר ירושלים, ישיבה לבחינת חלופות אשר יפחיתו את הפגיעה במעיינות ובעמק ויצמצמו את כריתת העצים הנרחבת. חלופה אשר תמנע פגיעה נוספת בעתיד.
מלאכת התכנון הוטלה על המתכנן מוטי קפלן (עורך תמ"א 1), בהובלת מהנדס העיר, חברת מוריה, וצוות רחב של אדריכלים ומומחים בתחום התחבורה, הידרוגאולוגיה ואקולוגיה. המתווה החלופי הוצג במסיבת עיתונאים שנערכה ב-8 במרץ 2022 בעין לבן. שטח הבנייה צומצם מכ-800 דונם בתוכנית המקורית, לכ-300 דונם, השטח הנותר יקודם ויוכרז כגן לאומי. הבנייה רוכזה רובה ככולה על גבי מסלע קירטון אטים למים, ובכך נמנעת האפשרות לפגיעה באקוויפר ובמעיינות, ונמנעת כריתה של למעלה מ-10,000 עצים. על פי המתווה החלופי יתוכננו כ-6,000 יח"ד, ראש העיר הצהיר כי לא יקודמו תוכניות אשר פוגעות בסביבה לפני שימוצו כל האפשרויות בשטחים המופרים, בדרך של התחדשות עירונית, וציפוף הבינוי.
בעקבות הפרסום, הצהירו החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים וקרן ירושלים ירוקה, על תמיכתם במתווה החלופי שהוצע [iv], אך ארגונים ירוקים אחרים, הביעו חששות והסתייגות מצעדו.
הערות שוליים

↑   ניר חסון, אלפי התנגדויות נדחו: אושרה תוכנית בנייה נרחבת במערב ירושלים, באתר הארץ, 7 בינואר 2021
↑  גן לאומי נחל רפאים
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עם עובד, 1991, עמ' 293.
↑  נתנאל לורך, קורות מלחמת העצמאות, עמ' 445
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, אור יהודה: דביר, 2004, עמ' 388.
↑  בנימין סטורצ'ן, ‏ירושלים, עמק לבן, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 128, 12 בדצמבר 2016
↑  בנימין סטורצ'ן, ‏ירושלים, עמק לבן, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 127, 4 באוקטובר 2015
↑  אליסה אודנהיימר, הולנת"ע אישרה התוכנית להרחבת ירושלים מערבה; כוללת 18 אלף יחידות דיור, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2002
↑  אסתר זנדברג, ממערב תיפתח הרעה, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2003
↑  צפריר רינת, ניצחון לירוקים: בוטלה תכנית ספדיה בי-ם, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2008
↑  ניר חסון, נדחתה תוכנית הפיתוח ברכס לבן ממערב לירושלים, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2011
↑  ניר חסון, ראש העיר ירושלים ברקת מצטרף למאבק נגד הבנייה בשטחים הפתוחים המערב העיר, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2015
↑   ניר חסון, ניר ברקת חזר בו ומקדם בנייה באזור רכס לבן בירושלים, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2016
↑   צפריר רינת, המועצה הארצית לתכנון ובנייה אישרה בנייה נרחבת בהרי ירושלים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2017
↑  ניר חסון, ועדת התכנון בירושלים הפקידה תוכנית לבניית 5,000 יחידות דיור ברכס לבן, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2018
↑  יובל ניסני, למעלה מ-6,000 התנגדויות לבניית שכונה חדשה בדרום העיר, באתר כל העיר, 4 במרץ 2019
 יעל דראל, סופרים, מדענים וארגוני סביבה: יותר מ-6,000 התנגדויות לבנייה ברכס לבן בירושלים, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2019
1 2   עדי כהן, 5,000 יחידות דיור חדשות בירושלים: בג״ץ נותן אור ירוק לבנייה ברכס לבן, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2020
↑  מהי "קרקע משלימה"? | רכס לבן - שכונה בטבע של ירושלים, באתר רכס לבן, ‏2020-08-29
↑  גיא נרדי, ‏בניינים במקום עצים בירושלים: אושרה תוכנית רכס לבן, באתר גלובס, 7 בינואר 2021
↑  שני אשכנזי, ‏גלגל ההצלה של רכס לבן בירושלים? ההחלטה שהפתיעה את ארגוני הסביבה, באתר גלובס, 1 במרץ 2021
↑   שוקי שדה, הקרב על רכס לבן: פעילי "מצילים את הרי ירושלים" השלימו גיוס המונים של 385 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2020
↑  רומי בן צבי, זווית, 22 הנבחרים: אלו אנשי הסביבה של ישראל השנה, באתר ynet, 6 באוקטובר 2023
↑   ניר חסון, התוכנית של ליאון נחשפה, ופעילי הסביבה בי-ם נעים בין תחושת ניצחון לחשדנות, באתר הארץ, 25 בינואר 2022
↑   ניר חסון, ראש העיר י-ם מתנגד לתוכנית שאושרה, ומקדם חלופה שתקטין את הפגיעה בטבע, באתר הארץ, 23 בינואר 2022
↑  ארכיון ד"ר אפרת פרבר, באתר רכס לבן
↑  גיא נרדי, תוכנית עיריית י־ם: יותר דירות אך בשליש מהשטח ברכס לבן, באתר כלכליסט, 8 במרץ 2022
↑  'בשורה בלבן'? ההכרזה הדרמטית על הבנייה ברכס לבן לא שכנעה את כולם | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2022-03-10
↑   ניר חסון, ראש העיר ירושלים הציג תוכנית חלופית ומצומצמת לבנייה בשטח פתוח במערב העיר, באתר הארץ, 8 במרץ 2022
מפת התכנית החלופית לרכס לבן - "בשורה בלבן"
רן שנטל

רן שנטל (נולד ב-25 במאי 1971) הוא שייט עבר ישראלי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (טורונטו 1995) לצד שותפו ואחיו ניר שנטל במפרשית מדגם 470.
קריירה

בינואר 1988 השתתפו האחים שנטל באליפות העולם לנוער שנערכה בסידני שבאוסטרליה למפרשיות מדגם 420 וזכו במקום הראשון הכללי בתום תשעה שיוטים. באוגוסט אותה השנה הם השתתפו באליפות העולם לנוער למפרשיות מדגם 470 האולימפי וזכו במדליית הכסף. בשנת 1993 השתתפו רן וניר באליפות העולם לבוגרים בדגם 470 שנערכה בקרוזון שבצרפת וסיימו במקום השישי. באליפות העולם שנה לאחר מכן שנערכה בהלסינקי, פינלנד, הם סיימו במקום ה-11.
בשנת 1995 זכו האחים שנטל במדליית הארד באליפות העולם למפרשיות מדגם 470 לאחר שסיימו במקום השלישי הכללי בתחרות שנערכה בטורונטו, קנדה.
בשנת 1996 הם השתתפו באולימפיאדה אטלנטה והתחרו בתחרות מפרשיות ה-470 שנערכה באתר השיט בסוואנה. בתום כל 11 השיוטים הם סיימו במקום ה-19 הכללי.
הערות שוליים

↑  "האחים שנטל - אלופי העולם לנוער ב-420", מעריב, 29 בינואר 1988
↑  "האחים שנטל סגני אלופי העולם ב-470", מעריב, 28 באוגוסט 1988
↑  תוצאות אליפות העולם 1995 - דגם 470, אתר איגוד השיט הבינלאומי
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | ולדיסלב ניימן |  |
|  אתלטיקה | קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • קונסטנטין סמיונוב • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | יעל ארד • אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  הרמת משקולות | סלבה איוונובסקי |  |
|  סיף | איילת אוחיון • לידיה חטואל-צוקרמן • לילך פריסקי |  |
|  קיאק | ליאור כרמי |  |
|  קליעה | אלכס טריפולסקי • בוריס פולק • גיא סטריק |  |
|  שחייה | איתן אורבך • ודים אלכסייב • יואב ברוק • דן קוטלר |  |
|  שיט | ענת פבריקנט •  גל פרידמן • שני קדמי • ניר שנטל • רן שנטל |  |
שחלוף כפול

שחלוף כפול הוא סוג של שחלוף מגנטי שעלול להתעורר בין יונים בדרגות חמצון שונות. תאוריה זו, שהוצעה לראשונה על ידי קלרנס זנר, חוזה את הקלות שבה אלקטרונים ניתנים לשחלוף בין שני מינים ויש לה השלכות חשובות על קביעת צורת המגנטיות של חומרים: פרומגנטיות, אנטי-פרומגנטיות, או אף לא אחת מהן.
לדוגמה, באינטראקציית 180 המעלות של Mn-O-Mn שבה אורביטלי "eg" במנגן עושים אינטראקציה ישירה עם אורביטלי "2p" בחמצן, ולאחד מהיונים במנגן יש יותר אלקטרונים מלשני. במצב היסוד, הספינים בכל יון Mn מיושרים לפי כללי הונד:

אם יון החמצן (O) תורם אלקטרונים בעלי ספין חיובי (ספין "מעלה") ליון של 4+Mn, אז האורביטל החסר שלו יכול להתמלא על ידי אלקטרון מיון של 3+Mn. בסופו של התהליך, אלקטרון עובר בין יוני המתכת השכנים, תוך שמירה על קיטוב הספין. שחלוף כפול חוזה כי תנועת אלקטרון זה ממין אחד למשנהו קלה יותר אם האלקטרונים לא משנים את כיוון הספין כדי להתאים לכללי הונד כאשר הם מגיעים למין המקבל. היכולת לקפוץ (איטירנטיות) מפחיתה את האנרגיה הקינטית. מכאן שהחיסכון באנרגיה הכוללת יכול להוביל ליישור פרומגנטי של יונים סמוכים.
מודל זה דומה באופן שטחי לשחלוף על. עם זאת, בשחלוף על, יישור פרומגנטי או אנטי-פרומגנטי מתרחש בין שני אטומים עם אותה הערכיות (מספר האלקטרונים); ואילו בשחלוף כפול, האינטראקציה מתרחשת רק כאשר לאטום אחד יש אלקטרון נוסף בהשוואה לאחר.
הערות שוליים

1 2  Clarence Zener, Interaction between the d-Shells in the Transition Metals. II. Ferromagnetic Compounds of Manganese with Perovskite Structure, .Phys. Rev 82, 1951, עמ' 403
↑  P. -G. de Gennes, Effects of Double Exchange in Magnetic Crystals, .Phys. Rev. 118, 1960, עמ' 141
שעשוע ילדים

ילדה משתעשעת עם חתול המחמד שלה
שעשוע ילדים הוא פעולה שילדים עוסקים בה לשם הנאה, ואין לה חוקים מוגדרים (בניגוד למשחק).
ילדים עשויים להשתעשע בצעצועים באופן בו תכננו יצרני הצעצועים כי ישתמשו בהם, אך הם עשויים להמציא לעצמם שעשועים חדשים לחלוטין.
לימוד שעשועי ילדים

כמו משחקי ילדים, גם שעשועי ילדים הם פעילויות אשר עוברות לעיתים מילדים בוגרים יותר לילדים צעירים בדרך של חיקוי, או מהורים לילדים בדרך של לימוד ופעילות משותפת.
בניית ארמון חול, למשל, היא פעילות אשר בדרך כלל מלמדים הורים לילדיהם בצעירותם.
ערימת ילדים היא שעשוע הנלמד מילדים אחרים, או מומצא בכל פעם מחדש.
הקמת מדורה ואפיית תפוחי אדמה בתוכה היא פעילות אשר מועברת בשתי הצורות. כיום, על פי רוב, מדורת ל"ג בעומר היא אירוע אשר בשנים המוקדמות מלווה בפיקוח של הורים ומורים אשר מנהלים ומשגיחים, והילדים משמשים בו בתפקיד צופים בלבד. מדורתם של ילדי קיבוץ או פלמ"חניקים אשר "מפלחים" מזון מן הקיבוץ, או של ילדים המקבלים סרטנים קטנים (מזון לא כשר, האסור על ידי חלק מן ההורים) מדייגי הנמל היא פעילות הנלמדת מילדים מבוגרים יותר.
דוגמאות לשעשועי ילדים

שק קמח - נשיאת אדם אחר על הגב תוך העמסתו על השלד. בשיטה זו ניתן לשאת משאות כבדים, אשר משתווים אפילו למשקל הגוף. הנשיאה מלווה בשיר משחק: "שק קמח, שק קמח, מי רוצה שק קמח?". בירושלים, המשחק נקרא אבויויו.
טלפון חוטים – חיבור שתי קופסאות, למשל קופסאות לבן ריקות, בקרקעיתן זו לזו באמצעות חוט. כאשר מדברים לתוך אחת הקופסאות, הקול עובר דרך הממברנה של קרקעית הכוס, דרך החוט, אל הממברנה של קרקעית הכוסית השנייה. באופן זה ניתן להעביר קול לטווחים ארוכים יותר מאשר בדיבור.
ערימת ילדים – לצלילי הקריאה המתנגנת "ערימת ילדים! ערימת ילדים" נשכב ילד אחד על חברו. ילדים נוספים מצטרפים לערימה, ומכבידים עוד יותר על הילדים שבתחתיתה.
אף פינוקיו – חשיפת חלקו הפנימי, הלבן והדביק, של פרח היביסקוס סיני והצמדתו לאף.
מריצה – התקדמות כאשר אדם אחד נשען על ידי ואחר אוחז ברגליו ומרימן מן הקרקע.
עגלת כביש – בניית עגלה חסרת מעצורים, שכיבה עליה והתגלגלות במדרון.
תעלולים

תעלולים הם שעשועי ילדים אשר מסבים נזק, עגמת נפש או כאב לבעל חיים או לאדם אחר. כאלה הם למשל:
תעלולי כיתה: תעלולים שמטרתם למנוע או לעכב את הלימודים בכיתה. השלכת פצצת סירחון, מריחת הלוח במרגרינה, הרטבת הכיתה.
תעלולי חדר מדרגות: תעלולים שמטרתם התעללות בדיירים. קשירת דלתות זו לזו, הכנסת דבק לחורי מנעולים, צלצול בזמזם ובריחה, הפעלת הזמזם באופן קבוע על ידי לחיצתו באמצעי מכני או חשמלי.
תעלולי רחוב:
הצצה מתחת לשמלות באמצעות שבר ראי הקשור בחוט לנעל.
ואת זה, את עניין ההצצה כלומר, איך עושים? פשוט מאד: מהדקים את שבר הראי לנעל בחוטי שפגט או חוטי סבא ומקרבים אט-אט ובזהירות אל מתחת לשמלתה של אחת הבנות, וכבר מתגלים התחתונים. "יה, חבר'ה, לציפי יש תחתונים ורודים", פורצת לה צהלה מרושעת מגרונו של בוקי; וציפי יודעת שנלכדה שתפסו אותה ברגע של היסח הדעת וחוסר זהירות, וכבר פורצות להן הדמעות כמים וכפות הידיים מכסות על הפנים מהאדימים מבושה, וכבר מקיפות אותה הבנות ומגוננות עליה וגועשות...
סינוור עוברים ושבים באמצעות שבר ראי.
אפשר להתייצב בשער בית הספר עם סיום הלימודים, לכוון היטב את שבר הראי ולסנוור את עיני התלמידים, הדוהרים במורד הגבעה אל הרחבה שלפני השער. אפשר לסנוור גם את חנה המורה - היא זקנה, ויידרש לה זמן-מה להבין את מקור הזוהר המכאיב הזה הממלא את עיניה בכל אשר תפנה.
"נחש" או "ארנק": קשירת חפץ (בחושך - סמרטוט המעוצב כך שידמה לנחש, ארנק) לחוט דק. הנחת החפץ בגלוי, כאשר החוט מוביל למקום המסתור של מבצעי התעלול. משיכת החפץ כדי לגרום לאדם המתבונן לחשוב שהחפץ חי. במקרה הנחש, המטרה היא גרימת פחד. במקרה הארנק, המטרה היא גרימת מבוכה לרודף בצע.
חפירת מלכודת - שוחה חפורה בשביל חולי (בו החפירה קלה), מכוסה שק יוטה עליו מפוזר מעט חול.
הגעה למקומות אסורים:
עלייה לראש מגדל מים
רחצה במאגר מי שתייה או השקיה
התעללות בילדים:
שפשוף אינדיאני – התגנבות מאחורי אדם אחר ושפשוף אוזנו בחוזקה.
משיכת רצועת חזייה.
התעללות בבעלי חיים:
שריפת נמלה בעזרת זכוכית מגדלת. באמצעות זכוכית מגדלת נהגו ילדים לרכז את אור השמש על גב נמלה ובכך לשרפה חיים.
מריחת עיסת פלפל חריף על ישבן של בהמת משא. בחיפה של ראשית המאה העשרים היו החמורים של כדורי, קבלן בניין, מובילים חצץ ועפר בין אתרי בנייה, שבחלקם היה צורך לחפור ובחלקם למלא אדמה. החמורים היו קשורים זה לזה בשיירה, ומובלים על ידי חמור שהכיר את הדרך. פלפל חריף צמח דרך קבע בשולי השבילים, מכיוון שהתושבים היו אוכלים את הפלפל ומשליכים את הגרעינים. הילדים נהגו לכתוש פלפל לעיסה בין שני רבעי מרצפת ולמרוח את העיסה על ישבן אחת הבהמות, אשר בכאבה כי רב הייתה מתפרעת, בועטת, משליכה את שק החצץ מעל גבה וגוררת את יתר השיירה אל מחוץ למסלולה.
תחרות "מריצה", מתנדבי היישוב בבאפס - פלוגה 18, פלוגת ה"מכבי", 1942
שפתה

שפתה (געז: ሽፍታ, סומלית: שופתו) הוא מונח הנמצא בשימוש בקרב רבים מעמי קרן אפריקה וניתן לשודדים, פורעי חוק, מורדים, לוחמי חופש וטוענים לכתר. המצב בו השפתה נמצא מחוץ לחוק נקרא "שפתנת" (ሽፍታነት).
השפתה מתואר לרוב כ"פורע חוק חברתי" אשר מאתגר את הממסד הרשמי ויש הרואים בו כדבר הדומה למצב של רובין הוד. השפתה הקלאסי הוא אדם שעזב את החברה או את האדון הפיאודלי ושפועל במקומות כפריים ובספר וכדי לבטא את היותו פורע חוק הוא אף אינו מספר את שערו. חגי ארליך מרחיב על כך:
(...) בתרבות האתיופית לא היה המושג "שיפטה" שלילי בכל מהותו. רבים מקרב אותם פורקי עול הלכו בדרך זאת כדי לזכות בתשומת לב, להוכיח את יכולתם לגייס אנשים, ולהפריע לסדר הציבורי כדי שבעל דרגה גבוהה יגייסם לשירותו, יעניק להם דרגה בהתאם לסמכותו, ויהפכם לחלק מהממסד. דברי ימי אתיופיה ומסורותיה עתירי דוגמאות ל"שיפטה" שנעשו בכירי הארץ. מוסד ה"שיפטה" תרם אפוא ליציבות ולהמשכיות: בני אצולה מקופחים, בני איכרים מוכשרים ושאפתניים, אלה וגם אלה לא נזקקו למרידה בעצם השיטה החברתית-פוליטית. באמצעות ה"שיפטנת" הם יכלו לפעול ולהשיג את הדרגות הגבוהות במסגרת השיטה הקיימת.
הקיסרים סוסוניוס, תוודרוס השני ויוהנס הרביעי הם דוגמאות מובהקת לאנשים שפעלו כשפתה ויותר מאוחר היו לשליטים החוקיים של האימפריה האתיופית. השלטון האיטלקי באריתריאה ויותר מאוחר באתיופיה השתמש במונח כדי לתאר אנשים אשר פעלו כנגדם ובין האנשים הראשונים אשר תוארו ככאלה היה בהתה חגוס. בשנות ה-60 של המאה ה-20 פעלו שפתה רבים באזורים המיושבים בסומלים בצפון-מזרח קניה, בתגובה לכך פתח צבא קניה במלחמה כנגדם, מלחמה אשר מכונה מלחמת שפתה (אנ'). במהלך מלחמת האזרחים האתיופית ובמלחמת העצמאות האריתריאית שבתה רבים היו חלק ממחתרות מאורגנות וראשיהם לרבות מלס זנאווי ואיסאייס אפוורקי, הפכו מאוחר יותר למנהגי אתיופיה ואריתריאה בהתאם.
ראו גם

רובין הוד
הערות שוליים

1 2  Chris  Prouty and Eugene Rosenfeld, Historical Dictionary of Ethiopia and Eritrea, Scarecrow Press, 1994, ISBN 0810826631, p. 227
↑  חגי ארליך, אתיופיה - קיסרות ומהפכה בקרן אפריקה, האוניברסיטה הפתוחה, 1997, ISBN 9650603565, עמ' 48
שופט (טניס)

שופט כיסא יושב על הכיסא המיוחד לשופטי כיסא במהלך שפיטת משחק בווימבלדון
בטניס, השופט הוא האדם ששומר שהמשחק/טורניר הטניס יתנהל לפי הכללים של הפדרציה הבינלאומית לטניס וכללים אחרים של תחרויות טניס.
השופטים מחולקים לקטגוריות שמבוססת על אחריותם במשחק.
ברמות הגבוהות ביותר יכולים להיות על המגרש צוות של עד עשר שופטים. לעומת זאת משחקים רבים משוחקים כשאין אף שופט על המגרש.
אישור

שופטי טניס מאושרים על ידי איגוד הטניס של המדינה שלהם, הפדרציה הבינלאומית לטניס יכולה גם כן לאשר שופטים ברמות של שופטי-כיסא ושופטים ראשיים. כל אישור של הפדרציה הבינלאומית מחולק לחמש רמות. התג הראשון, התג הירוק, הוא תג שאיתו אפשר לשפוט בטורנירים חשובים אבל רק עם הם נמצאים באותה אומה. התג השני, התג הלבן, מחולק לשלוש קטגוריות (שופט כיסא, שופט ראשי, שופט) ואיתו אפשר לשפוט רק באותה מדינה. השלושה הבאים, ברונזה (בברונזה יש רק קטגוריה אחת שהיא שופט כיסא), כסף וזהב, נחשבים אישורים בינלאומיים שאיתם אפשר לשפוט בתחרויות הגדולות ביותר לדוגמה: טורנירי הגראנד סלאם, תחרויות הסבב העולמי לגברים (ATP) והסבב העולמי לנשים (WTA) וגביע דייוויס.
שופט כיסא

שופט הכיסא הוא הסמכות הסופית של כל השאלות במשחק, שאלות האם הכדור היה בפנים או בחוץ. במשחקים שיש בהם שופטי קו, שופט הכיסא יכול לקבוע אחרת ממה שהם חושבים אם הוא בטח שהם עשו טעות.
שופט הכיסא יושב לרוב על כיסא גבוה מאחד מהצדדים של הרשת (נגד כיוון השמש), ספסלי השחקנים ממוקמים כל אחד מהם בצד אחר של שופט הכיסא.
שופט הכיסא אחראי לקריאת מצב הנקודות לאחר כל נקודה.
שופטי קו

שופטי הקו נמצאים קצת מאחורי הגבול האחורי של מגרש הטניס, הם שופטים בקבוצת של בין שופט אחד לבין תשעה שופטים. כל שופט אחראי לקו במגרש, במידה ומספר שופטי הקו נמוך וצריך לבדוק האם חבטת ההגשה של היריב נכנסה לריבוע האלכסוני ממנו צריך אחד מהשופטים לזוז כדי שיראה לאן ההגשה מגיעה ולאחר מכן הוא צריך לחזור למקומו.
שופטי הקו צועקים "out" כאשר הכדור יוצא החוצה בחבטה רגילה וכאשר הכדור יוצא החוצה בהגשה הם צועקים "fault" ולאחר מכן הם מצביעים בזרועם לכיוון המקום שבו נחת הכדור. כאשר הכדור בפנים שופטי הקו מחזיקים את שתי ידיהם ביחד. שופט קו שלא יכול לראות את הכדור (לרוב בגלל שחקן שחוסם את שדה הראייה שלו), מסמן זאת בהצמדת היד לראש.
שופט הקו
שוביניזם

ערך זה עוסק באמונה בעליונות או דומיננטיות של קבוצת ההשתייכות של אדם על קבוצות אחרות. אם התכוונתם לשוביניזם גברי, ראו .
שוֹבִינִיזְם (מצרפתית: Chauvinism) היא אמונה בעליונות או דומיננטיות של קבוצת ההשתייכות של אדם על קבוצות אחרות. בהקשר הלאומי היא משלבת פטריוטיזם קיצוני ולאומנות. שוביניסט רואה עצמו כייחודי ומיוחד, בעוד האחרים נחשבים בעיניו חלשים או נחותים.
בעבר תיאר המושג במיוחד קנאות לאומנית קיצונית, או פטריוטיזם, תוך גילוי איבה כלפי בני הלאומים אחרים, אך מאז הופעת הפמיניזם בשנות השישים והשבעים, נוספה לו משמעות של עליונות המבנה המשפחתי הפטריארכלי. בשימוש השגור בימינו בשפה העברית, שוביניזם גברי הוא מונח שמתאר זלזול, דעות קדומות, סטראוטיפים ואפליה לרעה של נשים.
מקורות המושג

המונח נגזר משמו של ניקולא שוֹבָן (Chauvin), חייל בצבאו של נפוליאון בונפרטה, שלפי המסופר עליו היה ידוע בנאמנותו הקיצונית והעיוורת לנפוליאון ובשנאת יריביו. סיפורו של שובן הפך לפופולרי בעקבות תיאורו הסאטירי במחזה "העיטור בעל שלושת הצבעים" (La Cocarde Tricolore) מאת האחים קוניאר (אנ') (Cogniard) מ-1831.
שוביניזם כלאומנות

במאמרה "אימפריאליזם, לאומיות, שוביניזם", כתבה חנה ארנדט כי:
"שוביניזם הוא תוצר כמעט טבעי של המושג הלאומי, מכיוון שהוא צץ באופן טבעי מהרעיון הישן של "משימה לאומית" [...]. ניתן לפרש את המשימה של לאום כהבאת ה"אור" לעמים אלה, שמסיבה כלשהי נותרו ללא משימה לאומית. כל עוד הרעיון לא התפתח לאידאולוגיה שוביניסטית ונותר במרחב המעורפל למדי של הגאווה הלאומית או אפילו הלאומנית, תוצאתו הייתה לעתים קרובות תחושת אחריות כלפי עמים נחשלים".
המונח אינו מונח שיפוטי – הוא אינו טוען שהשוביניסט טועה או צודק בהשקפותיו, אלא שאלו אינן מנומקות, נובעות מחוסר הגיון, תוך התעלמות מעובדות אשר עשויות לסתור את תורתו.
שוביניזם כסקסיזם

מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 המושג שוביניזם מתייחס בראש ובראשונה לסקסיזם. השימוש העיקרי במושג מתייחס לשוביניזם גברי כלפי נשים, אך החל משנות ה־2000 נעשה בו שימוש גם ביחס של נשים כלפי גברים.
שוביניזם כסקסיזם > שוביניזם גברי

שוביניזם גברי הוא האמונה בעליונות המגדר הגברי והצדקת העדפתו על-פני המין הנשי. השימוש הזה כל כך נפוץ, שבדרך כלל קיימת התעלמות מן המשמעויות האחרות והראשוניות של המונח. שוביניסט גברי מאמין שנשים הן פחות חשובות, חכמות או מסוגלות מגברים, ולכן הוא מתייחס אליהן באופן לא שוויוני. הביטוי שוביניזם גברי הוטבע בארצות הברית סביב שנת 1934. הביטוי הופיע בעקבות פעילות אקטיביסטית של הגל השני של פמיניזם אמריקאי. אקטיביסטיות אלה פעלו במישור היומיומי, ולא דרך מעורבות ישירה בפוליטיקה פורמלית. הן נקטו בפעולות שנועדו לצמצם את אי הצדק בחיי היומיום שלהן. חלק מהאקטיביסטיות בחרו להשתמש בביטוי "שוביניסט" מכיוון שהייתה לו נימה של הקנטה, והוא לא נשא את המשמעות החמורה יותר של "סקסיסט". בארצות הברית, השימוש בביטוי שוביניזם או שוביניזם גברי היה אופנתי בשנות ה־70, וכך גם השימוש בביטוי "חזיר שוביניסטי גברי". שני מונחים אלה איבדו מהפופולריות שלהם בשנות ה-80, ומאז שנות ה־90 הם הוחלפו במידת מה בביטוי סקסיזם.
שוביניזם כסקסיזם > שוביניזם נשי

שוביניזם נשי היא האמונה שגברים נחותים מנשים, ולכן ראויים להתייחסות נחותה מאל נשים.
המונח אומץ על ידי מבקרים מסוימים - הפמיניסטית מהגל שני בטי פרידן היא דוגמה ראויה לציון. אריאל לוי (Ariel Levy) השתמשה במונח בדומה לבטי פרידמן, אך השתמשה בו בכיוון הפוך בספרה, 'חזירות שוביניסטיות נשיות' (Female Chauvinist Pigs) בו היא טוענת שהרבה נשים צעירות בארצות הברית ובעולם בכלל מאמצות את דפוס ההתנהגות של השוביניזם הגברי וסטריאוטיפים מיזוגנים קודמים וישנים יותר.
הסופרת קרן סאלמנסון תיארה את אמונות וערכי השוביניסטיות בפסיכולוגיה המודרנית בספרה כשכתבה, "פמיניסטיות נשיות מאמינות שגברים לא יכולים להתפתח רגשית מספיק כדי לגדול ולתקשר מהנשמה והלב, להתייחס לבת זוגתם או לתת לה תוקף".
ראו גם

ג'ינגואיזם
מיזוגניה
הערות שוליים

↑  Chauvinism | Gender Inequality, Patriarchy & Misogyny | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
1 2 3 4  Jane Mansbridge, Katherine Flaster, The Cultural Politics of Everyday Discourse: The Case of “Male Chauvinist”, Critical Sociology 33, 2007-07, עמ' 627–660 doi: 10.1163/156916307x210973
↑  Ariel Levy, Female Chauvinist Pigs: Women and the Rise of Raunch Culture, New York, 2005
↑  male chauvinist, Cambridge Dictionary
↑  עמ' 632
1 2  JANE MANSBRIDGE, KATHERINE FLASTER, MALE CHAUVINIST, FEMINIST, SEXIST, AND SEXUAL HARASSMENT: DIFFERENT TRAJECTORIES IN FEMINIST LINGUISTIC INNOVATION, American Speech 80, 2005-08-01, עמ' 256–279 doi: 10.1215/00031283-80-3-256
↑  female chauvinist, Dictionary.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285083205171  GND: 4244962-5  LCCN: sh85022794  NKC: ph135354
שעועית אפויה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  רומניה 
 מרכיבים עיקריים:  שעועית מצויה, נקניק 
 
שעועית אפוייה או שעועית עם נקניקיות (ברומנית: Iahnia de fasole או Fasole cu cârnați) הוא מאכל רומני מסורתי וניתן למצוא אותו ברוב אזורי המדינה.
מאפיינים

לרגל "היום הלאומי של רומניה" מוגש תבשיל השעועית הזה בקדירה במסיבות בערים שונות. הוא מוגש בדרך כלל עם צ'ולאן או נקניקיות וחמוצים. המילה "יאהניה" (Iahnie) מקורה בשפה הטורקית כ-drept yahni, הוא ידוע גם בבולגריה בשם יאחניה. אין לבלבל בין תבשיל שעועית אפוייה לבין מחית שעועית (fasolea bătută).
רכיבים

להכנת שעועית אפויה פשוטה ל-4 מנות דרוש: 500 גרם שעועית יבשה, 3 בצלים, 2 שיני שום (אופציונלי), ציר (מרק) עגבניות, שמן, 2-1 עלי דפנה, ירוקים (פטרוזיליה, טימין או אפילו שמיר או טרגון) מלח ופלפל שחור.
הכנה

משרים את השעועית לילה קודם, למחרת מרתיחים אותם ב-2–3 כוסות מים, מוסיפים 1/2 כפית סודה לשתייה. מטגנים בשמן את הבצל הקצוץ דק, מערבבים עם השעועית, מוסיפים את הציר ועלי הדפנה. נותנים לתבשיל לרתוח יחד, לקראת הסוף מוסיפים את המלח והדברים הירוקים (פטרוזיליה וכדומה). אסור לתת לתבשיל להיות סמיך יותר מדי. אפשר גם לעדן אותו עם תוספת שמנת.
הגשה

הוא מוגש לרוב עם נקניקיות מטוגנות, קוסטיצה (צלעות) חזיר מעושנת או מוצרים מעושנים אחרים, רצוי עם חמוצים.
לקריאה נוספת

תבשיל תפוחי אדמה
הערות שוליים

↑  Din limbă turcă - "yahni" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998
↑  Din limba bulgară - "iahnija" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998
↑  Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166
1 2  Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 119 ISBN 978-973-50-3475-7
↑  Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 137 ISBN 978-973-50-3475-7
2 סטייקים חזיר עם תפוחי אדמה אפויים ושעועית אפויה
רן תלם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך) 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
רן תלם (נולד ב-1969)  הוא תסריטאי ומנהל בתעשיית הטלוויזיה בישראל.
ביוגרפיה

תלם גדל בהרצליה ושירת בצה"ל כקצין ביחידה 8200 של חיל המודיעין. למד לתואר ראשון בתסריטאות בחוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים את לימודיו. במהלך לימודיו שימש כתסריטאי בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.
תלם שימש כסיידקיק בתוכנית "פרפר לילה" בהגשתו של טל ברמן, ששודרה בערוץ 2 בשנים 1997–2000, והגיש בה את הפינה "מדריך תלם לחיים".
בשנת 2000 הוציא את ספרו "לא הולך בתלם - מדריך למשתמש בחיים, ומונה למנהל פיתוח התוכניות בשידורי קשת. בין היתר היה אחראי לפיתוחן של תוכניות הריאלטי "קחי אותי שרון" ו"כוכב נולד". בסוף 2003 עזב את שידורי קשת, ומונה כסמנכ"ל הטלוויזיה של אולפני הרצליה.
תלם היה העורך הראשי של התוכנית מועדון לילה, ובעונה הראשונה והשנייה שלה גילם דמויות שונות במערכוני רחוב. בשנת 2005 היה חלק מקבוצת כאן שהתמודדה על המכרז החדש בערוץ 2 אך לא זכתה. ב-2008 חזר לקשת והחל לשמש כסמנכ"ל התוכן של הזכיינית. בתפקיד זה, תלם שימש כמפיק בפועל של הסדרה האמריקאית "הומלנד" אשר מבוססת על הסדרה הישראלית "חטופים", וזכתה בארבעה פרסי אמי בשנת 2012.
בשנת 2014, קיבל את פרס ה"פורמט טרנדסטר" מטעם MIPCOM. בספטמבר 2015 פרש מתפקידו כסמנכ״ל התוכן של שידורי קשת.
ב-2016 מונה תלם לתפקיד מנהל פיתוח התוכן הבינלאומי בקבוצת "Mediapro" הספרדית, בה הוא אחראי על פיתוח תוכן במשרדי הקבוצה ברחבי העולם.
חיים אישיים

תלם נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  אביבה לורי, מציאות מושכת, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003
↑  אביבה קרול, ‏תיא נערכת למאבק על הטלוויזיה המסחרית: רן תלם פורש מקשת ועובר לתיא, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2003
↑  אביבה קרול, ‏אולפני הרצליה קנו את הפורמט של תוכנית המציאות "פרדייז הוטל", באתר גלובס, 12 בינואר 2004
↑  ירון רוולסצ'י, ‏כל הסודות מאחורי "מועדון לילה", באתר ‏מאקו‏, 21 באוקטובר 2014
↑  רועי הולר, "קשת" ו"רשת" זכו במכרז ערוץ 2, באתר ynet, 13 באפריל 2005
↑  אופיר בר-זהר, מנהל תוכניות חדש בקשת: רן תלם, באתר הארץ, 27 במרץ 2008
↑  עכבר העיר, רן תלם: "הזכייה היא הישג עצום לטלוויזיה הישראלית", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2012
↑  לי-אור אברבך, ‏רן תלם, סמנכ"ל התוכן של קשת, יקבל פרס מיוחד בפסטיבל מיפ, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2014
↑  איתי שטרן, רן תלם, סמנכ״ל התוכן של קשת, הודיע על פרישה מתפקידו, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
↑  לי-אור אברבך, ‏רן תלם מונה לבכיר בקבוצת Mediapro הספרדית, באתר גלובס, 22 במאי 2016
איתי שטרן, רן תלם ישמש מנהל מחלקת הפיתוח בתאגיד המדיה הספרדי "מדיהפרו", באתר הארץ, 22 במאי 2016
תומאס שיפרס

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1930 Portage, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בדצמבר 1977 (בגיל 47) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ספולטו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, בית הספר ג'וליארד, מכון קרטיס למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב
 פרסים והוקרה:  פרס טוני למנצח ומנהל מוזיקלי הטוב ביותר (1955) 
 www.thomasschippers.it
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס שיפרס (באנגלית: Thomas Schippers;‏ 9 במרץ 1930 – 16 בדצמבר 1977) היה מנצח תזמורת אמריקאי חשוב ונגן עוגב. הוא נהנה מהערכה גבוהה על עבודתו האופראית.