stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פצאל
היישוב הנוכחי

המושב הוקם בשנת 1970 (ט' בכסלו ה'תשל"א) על ידי תנועת המושבים. מיקומו הראשוני היה סמוך למקום שבו נמצאת היום ההתנחלות מעלה אפרים, ובאותו זמן היישוב פצאל נקרא בשם מעלה אפרים, מכיוון שוועדת השמות הממשלתית התנגדה לשם פצאל. המושב פעל באותה תקופה במתכונת של (מושב-קיבוץ), אך משום שהשטחים החקלאיים היו בבקעה עצמה הוא הועבר (ב-1975 - ניסן ה'תשל"ה) למיקומו הנוכחי, ומאז נקרא שמו פצאל באופן רשמי.
הוא ממוקם בגובה של כ-270 מטר מתחת לפני הים, ליד צומת פצאל, על כביש 90 "כביש הבקעה (כביש גנדי)", ממנו עולה כביש 505 ("כביש חוצה שומרון") מערבה. במושב מתגוררות כ-120 משפחות.
בשנים האחרונות ישנה קליטה גדולה של צעירים במושב, בעיקר בני המושב.
ענף היצוא המוביל של המושב הוא תמרי המג'הול, בנוסף מגדלים ענבי מאכל וירקות כמו פלפלים ועגבניות שרי.
בתחילת המאה ה-21 פעלה במושב חוות תנינאים.
ב-2017 הוקם מסלול מרוצי מכוניות בסמוך לפצאל
אתרים בקרבת היישוב

אנדרטת לוחמי הבקעה - ממוקמת כ-2 ק"מ מצפון-מזרח למושב, בצד כביש הבקעה, לזכרם של לוחמי צה"ל שנפלו בקרבות הבקעה במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה בבקעת הירדן ובפעילות המבצעית השוטפת. האנדרטה הוקמה על ידי הפסל יגאל תומרקין.
שמורת סַלוַדוֹרה – הממוקמת כ-1.5 ק"מ מדרום מזרח למושב, הכוללת בתחומה עצי סלוודורה פרסית.
שמורת פצאל – הממוקמת כ-1.5 ק"מ ממערב למושב מקיפה את קטעו העליון של נחל קנת, הכוללת צמחיית נווה מדבר ושרידי מערכות השקיה.
חוות פצאל – חווה לגידול תנינאים, כיום נטושה אך יש בה עדיין תניני יאור רבים.
מסלול מרוצים פצאל – מעל 2 קילומטר של אספלט, מיועד לאופנועי ומכוניות ספורט.
גלריית תמונות

בקעת פצאל
האתר הארכאולוגי פצאל 7, מתוארך לתקופה הכלקוליתית, פברואר 2010
שייח' דיאב 2, אתר ארכאולוגי מתקופת הברונזה הקדומה, ליד פצאל
תל שייח' דיאב, אתר ארכאולוגי מתקופת הברזל, ליד בריכת אגירת מים קדומה
ראו גם

נחל פצאל
לקריאה נוספת

ש. אביתי, פצאל - מאזן חיובי בהחלט, בתוך: עם ואדמתו, בהוצאת הקרן הקימת לישראל, אייר תשל"ב/ אפריל 1972.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מקור: צבי אילן, מעלה אפרים היישוב והדרך, דבר, 23 ביולי 1971
↑  מקור: אתר מועצה אזורית בקעת הירדן
↑  יותם ברגר, מסלול מרוצים לא חוקי הוקם בגדה, מכספי ציבור ובסיוע משרד הפנים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2018
↑  ספורט מוטורי בהתהוות - הוקם מסלול מירוץ שלישי, באתר ynet, 8 במרץ 2018
↑   חוות התנינים בצומת פצאל | חוות תנינים נטושה לא תאמינו מה יש שם...... | ישראל חיות וטבע, סרטון בערוץ "ישראל חיות וטבע", באתר יוטיוב (אורך: 06:04).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520211005171
תקרה

ערך זה עוסק במשטח אופקי בחלקו העליון של מבנה. אם התכוונתם לפונקציה מתמטית, ראו .
תקרת קסטות בבזיליקת סן לורנצו בפירנצה
תקרה היא רכיב בניין בסיסי שתפקידו לקָרות חללים. המושג "תקרה" מתייחס הן למשטח הנראה מלמטה בכל חלל אדריכלי והן לרכיב המבני היוצר את הקירוי אשר מעליו קומה נוספת ובה רצפה או גג המבנה.
שימוש מיבני

הצורך לבנות קירוי לחלל בצורה מסוימת הוא אחד הנושאים העתיקים והמרכזיים באדריכלות. הפתרונות לבניית קירוי שנשען על מספר נקודות ועוטף תחתיו חלל הם מגוונים. צורת הקירוי הפשוטה והבסיסית ביותר היא על ידי רצף קורות עץ לאורך החלל הנשענות על שני קירות נושאים משני צידיו. קורת העץ הטבעית מסוגלת מטבעה לשאת עומסים אנכיים ולהתמודד עם מאמץ הכפיפה הפועל עליה. צורות קירוי מתקדמות יותר הן הקמרון הבנוי מלבנים או מיציקה של חומרים קשיחים והכיפה שבעזרת שימוש בצורה קמורה מסוגלים לקרות חללים על ידי נשיאת מאמץ לחיצה בלבד והם יציבים ועמידים יותר לאורך זמן. בבנייה המודרנית, רוב מוחלט של התקרות נבנות מבטון מזוין שהוא בעל יכולת ליצור קירוי שטוח וחזק או שימוש בקורות פלדה עמידות יותר לעומת קורות עץ.
התקרה הטיפוסית היא משטח בנוי הנשען על קורות או קירות נושאים בארבעת צדדיו. תקרות מסוימות מכילות את קורות המסגרת בתוכן. מבנה התקרה תואם את השימוש בה, בין אם תפקידה קירוי בלבד ובין שהיא משמשת גם כרצפת הקומה שמעליה. לכל סוג תקרה העשוי חומרים אחרים, גם תכונות מבניות שונות.
סוגי תקרות וקירויים > קמרון

קִמְרוֹן הוא צורת קירוי המבוססת על שימוש בצורת תקרה קמורה על מנת להעביר עומסים משטח התקרה אל פינותיה או דפנותיה. העיקרון המבני של הקמרון הוא כשל מבנה קשת בה פועלים מאמצי לחיצה בלבד, ללא מאמצי מתיחה, בזכות גובה הקשת המחויב וכוחות פישוק הנוצרים ברגליה. קיימים מספר סוגי קמרונות בסיסיים:
קמרון חבית - רצף אורכי של קשתות היוצרות את שטח הקירוי.
קמרון צולב - שני קמרונות חבית החותכים אחד את השני בניצב אך פועלים באותו העיקרון בשני הצירים.
קמרון צלעות - קמרון המבוסס על שתי קשתות אלכסוניות הנבנות לאורך קווי החיתוך של קמרון צולב ומילוי שאר שטח התקרה בלבנים נוספים שאינן קונסטרוקטיביות.
קיימים עוד שלל סוגים וסגנונות של קמרונות שברובם הם שכלולים ופיתוחים של קמרון הצלעות.
סוגי תקרות וקירויים > כיפה

כיפה היא צורת קירוי דמוית קליפה של חצי כדור המשמשת בדרך כלל לקירוי של חללים בעלי חשיבות טקסית או מרכזית במבנה ציבור חשוב. המונח "כיפה" מתייחס אמנם לצורה זו, אך קיימות כיפות גם בצורות שונות המקורבות לצורה של חצי כדור או מזכירות אותה שאינן בהכרח בעלות צורה אידיאלית של כדור או חלק מכדור. העיקרון המבני של הכיפה הוא מאמצי לחיצה טהורים הפועלים לאורך קווי האורך של הכיפה עד לבסיסה. מאמצים אלו פועלים באופן שווה ב-360° דרך עובי הכיפה עצמה העשויה לרוב כמקשה יצוקה אחת. עם זאת, בכיוון קווי הרוחב של הכיפה פועלים בחלקה התחתון מאמצי מתיחה להם ניתן לרוב פתרון על ידי עיבוי קליפת הכיפה או שימוש בפלדה המסוגלת להתנגד למתיחה.
על אף שכיפות משמשות לרוב לקירוי של חללים ציבוריים חשובים והן לרוב מתבלטות מאוד גם מחוץ לבניין כגגות, קיימת גם מסורת עממית של בניית כיפות לצורך קירוי בלבד אשר מעליהן אף נבנות קומות נוספות. שימוש כזה קיים לרוב בבנייה הורנקולרית של אזור אגן הים התיכון.
סוגי תקרות וקירויים > תקרת קורות

הצורה הפשוטה ביותר כדי ליצור קירוי שטוח, המאפשר גם בנייה של רצפת קומה נוספת מעליו, הוא בעזרת תקרת קורות. השימוש הבסיסי ביותר הוא על ידי קורות עץ (העמידות בפני מאמץ מתיחה יותר מגושי אבן) אך גם בבנייה המודרנית נפוצות מאוד תקרות הבנויות מרצף קורות אלא מפלדה.
בתקרות קורות פועלת כל קורה באופן עצמאי ויחד מייצרות הקורות את משטח התקרה. לרוב, קיימת היררכיה של שתי שכבות או לעיתים יותר, של קורות ראשיות וקורות משנה מעליהן המשלימות את התקרה (ראו תמונה). אלו הראשיות מכונות "אגדים" ואלו המשניות "מרישים". מושגים אלה קיימים גם בבנייה של גגות.
לתקרות מקורות עץ, שהם סוג התקרה הנפוץ ביותר בבנייה המסורתית בעולם, מספר חסרונות בולטים:
העץ הוא חומר דליק ושרפה עלולה להתפשט במהירות במבנה עץ.
העץ נוטה להירקב ולהתפורר ואורך חייה של תקרת עץ קצר מאוד יחסית לתקרות בטון או פלדה.
קיים מעט מאוד בידוד אקוסטי בתקרות והליכה על תקרות דקות או ישנות גורמת לרעש חריקות.
סוגי תקרות וקירויים > תקרות בטון וצלעות

המצאת הבטון המזוין בסוף המאה ה-19 איפשרה את בנייתם של תקרות שטוחות העשויות מקשה אחת ונושאות את העומסים הפועלים אליהן ביעילות ועל פני שטחים גדולים יותר לעומת הטכנולוגיות הישנות. 
כאשר רכיב בניין מישורי כתקרה בנוי ממקשה אחת, הוא נוטה להתעוות ולקבל "בטן" בחלקו התחתון בשל העומסים הפועלים עליו - הן העומסים השימושיים והן משקלו העצמי. אותה "בטן" נוצרת בשל כפיפת המישור בשל המומנטים הפועלים עליו ולמאמצי מתיחה בחלקו התחתון ומאמצי לחיצה בחלקו העליון של המישור. העיקרון המבני של תקרת בטון מזוין מבוסס על יכולתה של הפלדה להתנגד למאמצי המתיחה התחתונים בתקרה ולמנוע מהבטון להיסדק בעוד עיקר מסת הבטון מתנגדת למאמצי הלחיצה בחצי העליון של עובי התקרה.
יתרון נוסף של תקרות הבטון הוא שהן מפשטות מאוד את כל פעולת הבנייה של שלד הבניין שכן חיבורי התקרות, הקורות והעמודים הם רצף של בטון יצוק לעומת חיבורים מסובכים יותר, אם כי לעיתים רבות בעלי איכות אסתטית מרשימה, בבנייה מטכנולוגיות מסורתיות.
תקרת הצלעות, אף היא עשויה בטון, היא ניצול יעיל יותר של הבטון המזוין במובנים של כמות חומר ביחס לחוזק התקרה. בתקרת צלעות, צורת הבטון הנוצקת היא כשל מספר קורות בעלות חתך מלבני ובמרווחים שווים החותכות שורה נוספת של קורות כאלו ומעליהם שכבה דקה נוספת של בטון. באופן זה מתקבלת יציקה בעלת נפח קטן משל תקרת בטון מלאה שחלליה ממולאים לרוב בגופי מילוי במשקל יחסי נמוך מאוד כגון בלוקי איטונג שתפקידם ליצור תקרה בצורה שנח יהיה לטיח מלמטה וכמו כן בידוד תרמי ואקוסטי.
סוגי תקרות וקירויים > תקרת קסטות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סוגי תקרות וקירויים > תקרת זכוכית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עיצוב התקרה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תקרה מונמכת

תקרה מונמכת, או "תקרה תלויה" או "תקרה תותבת", היא משטח תקרה קל התלוי מתחת לתקרה הקונסטרוקטיבית ומשמשת להכלת מערכות בניין ובידוד אקוסטי. בבנייה העכשווית, תקרות מונמכות קיימות כמעט בכל מבנה, בין אם באופן מקומי במסדרונות ומבואות או על פני כל שטחה של קומה. בעידן בו מערכות הבניין הן נדבך מרכזי בתכנון הבניין ורוב מוחלט של התקרות הן תקרות בטון (או צלעות) הדורשות לרוב טיפול אסתטי, תקרות מונמכות הן פתרון אדריכלי פשוט ונח.
רוב התקרות המונמכות נבנות מלוחות אקוסטיים מתפרקים הנשנענים על פרופילי אלומיניום התלויים מן התקרה או מלוחות גבס הבנויים באופן דומה לקיר גבס ובו לוחות מתכת פריקים בחלקים מן התקרה המאפשרים גישה אל המערכות שמעליה.
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כיפה (מבנה)
תקרת הקפלה הסיסטינית
פל קל
בוידעם
חלון תקרה
קמרון רשת גותי בכנסייה בגרמניה
קישוטי התקרה הכיפתית של מסגד סלימייה באדירנה
תקרת האולם המרכזי של כנסיית סגרדה פמיליה בברצלונה לפני היציקה (2009)
תקרת עץ בבית בפולין
תקרת צלעות לא מטוייחת
תקרת הקפלה הסיסטינית שעוצבה על ידי מיכלאנג'לו
תקרה אקוסטית מונמכת ובה תאורה, פתחי מיזוג אוויר, גלאי אש ומתזים
המהפכה הירוקה

ערך זה עוסק במהפכה חקלאית. אם התכוונתם למהומות באיראן, ראו .
יבולי החיטה במקסיקו, הודו, ופקיסטן, בין השנים 1950 ל-2004. לפי ק"ג להקטר.
יבולי החיטה במדינות מתפתחות, בין השנים 1950 ל-2004. לפי ק"ג להקטר.
המהפכה הירוקה היא תהליך שהתחיל בין שנות ה-40 וה־60 של המאה ה-20 והשפיע בעיקר מסוף שנות ה-60, שבו הצליחו מספר מדינות מתפתחות בעזרת מדינות מפותחות להגדיל את יבול הדגנים בשטחיהן במידה ניכרת, הודות לשימוש בזנים חדשים, הדברת מזיקים והכנסת טכנולוגיות חקלאיות מתקדמות כדוגמת המונוקולטורה.
המהפכה הירוקה הצליחה לסתור לזמן מה את התאוריה של מלתוס שטענה שבאותו קבוע זמן אוכלוסיית העולם מכפילה עצמה בטור הנדסי בעוד ייצור המזון גדל בטור חשבוני והתוצאה תהיה רעב המוני אשר בסופו של דבר יוביל לצמצום האוכלוסייה. בזכות המהפכה הירוקה הצליחו להפיק כמויות יבול גדולות יותר ולהדביק את הפערים.
הגדלת היבולים מנעה תופעות של רעב המוני ושל משברים בינלאומיים אשר נחזו על ידי מומחים בתחומי האוכלוסייה והחקלאות באותן שנים. השינוי הדרמטי ביותר באספקת המזון התרחש במקסיקו, בהודו, בפקיסטן, בפיליפינים ובסרי לנקה. תהליכים אלו הובלו ומומנו על ידי קרן רוקפלר וארגונים אחרים. על תרומתו למהפכה הירוקה זכה נורמן בורלוג ב-1970 בפרס נובל לשלום.
עבודת המחקר במקסיקו

ב-1940 קיבלה ארצות הברית פנייה מממשלת מקסיקו לסייע לה בחניכת עתודה של חוקרים בנושאים חקלאיים. הרפורמה האגררית אשר יושמה בעקבות המהפכה המקסיקנית ב-1910 הביאה לפחיתה ביבולים בחקלאות המקומית והממשל המקסיקני רצה לקדם את החקלאות ואת התעשייה החקלאית. הממשל האמריקאי העביר את הנושא לטיפולה של קרן רוקפלר. התוצאה הייתה יצירת גוף ממשלתי מקסיקני, "המשרד למחקרים מיוחדים", שעליו פיקחה קרן רוקפלר. בורלוג הצטרף לפרויקט ב-1944, עבר למקסיקו סיטי ומונה לראש "התוכנית המשותפת למחקר ויצור חיטה" במסגרת הפרויקט.
מטרת התוכנית הייתה להאיץ את קצב ייצור החיטה במקסיקו, שבאותו זמן ייבאה חלק מתצרוכת החיטה שלה, והכלים להשגת מטרה זו היו: גנטיקה, הכלאת צמחים, פיטופתולוגיה, אנטומולוגיה, אגרונומיה, מדעי הקרקע וטכנולוגיות של גידול דגנים. מלבד בורלוג השתתפו בתוכנית שני חוקרים אמריקאים נוספים, אדוארד ולהאוזן - מטפח תירס, וג'ורג' נידרהאוזר - מטפח תפוחי אדמה. שנותיו הראשונות של הצוות היו קשות מאוד. הם סבלו ממחסור בחוקרים מקומיים מנוסים ובציוד מתאים, ולא זכו לשיתוף פעולה מצד החקלאים המקומיים אשר שדותיהם סבלו בעיקר ממחלת החילדון. בורלוג אף כתב בספרו "On World Hunger" כי במשך השנים הראשונות הוא התחרט פעמים רבות על כך שהסכים ליטול חלק בפרויקט. את עשר השנים הראשונות בתוכנית הקדיש הצוות ליצירת זני חיטה חדשים העמידים בפני מחלות, תוך כדי ביצוע 6,000 הכלאות שונות בזני חיטה שונים.
עבודת המחקר במקסיקו > חיטה בעונת גידול כפולה

בתחילה התרכזה עבודתו של בורלוג במזרח הרמה המרכזית של מקסיקו, בעיירה צ'פינגו הסמוכה לטקסקוקו. אזור זה נפגע במיוחד מהחילדון ומתנאי קרקע בעייתיים. בורלוג הציע להאיץ את השבחת זני החיטה על ידי גידול החיטה בשני אתרים לחלופין, וכך להשיג שתי עונות גידול בשנה אחת, ולקצר פי שניים את הזמן הדרוש. שני האתרים שהציע היו שניהם במקסיקו, אך היה ביניהם הפרש גבהים רב ומזג האוויר בהם היה שונה מאוד. בורלוג רצה לגדל מחזור אחד בקיץ, ברמה הגבוהה והקרירה, ולקחת מיד את הזרעים ולזרוע אותם בתחנת ניסיונות בצפון מערב מקסיקו, באזור סונורה. מנהלו, ג'ורג' הרר, התנגד לתוכנית שאפתנית זו. מלבד העלויות הגבוהות הכרוכות בעונת גידול כפולה, הייתה מקובלת באותן שנים הטענה (שהופרכה בינתיים) שמבחינה חקלאית יש לתת תקופת מנוחה לזרעים לאחר הקציר, בטרם זורעים אותם שנית, על מנת שיאגרו אנרגיה לנביטה. בתוכניתו של בורלוג לא היה פער זמן מספיק בין הקציר והזריעה מחדש. הרר הטיל וטו על התוכנית ובתגובה הודיע בורלוג על התפטרותו. מנהל הפרויקט כולו, אלווין סטקמן (Elvin C. Stakman), הגיע למקום ושכנע את בורלוג לחזור בו מהתפטרותו ואת הרר להסיר את התנגדותו לתוכנית. מ-1945 גודלה החיטה בשני אזורים שונים, שהמרחק ביניהם היה 1,000 ק"מ והפרשי הגובה ביניהם היו 2,600 מטר.
יתרון בלתי מתוכנן, שהושג כתוצאה מעונת הגידול הכפולה, היה אי רגישותם של הזנים הנבחרים לפוטופריודיזם - עיתוי הפריחה בהתאם לאורך היום. בדרך כלל, זני חיטה מתקשים להסתגל לתנאי סביבה חדשים בשל השינוי בשעות אור השמש במשך היממה. בורלוג סיפר על כך כעבור שנים: "יצא כי בצפון זרענו כאשר הימים התקצרו, בגובה נמוך ובטמפרטורות גבוהות. אז, אספנו את הזרעים מהצמחים היפים ביותר וזרענו אותם בדרום בעת התארכות היממה ובזמן שירדו משקעים רבים. כך הצלחנו ליצור, תוך זמן קצר יחסית, זנים שהתאימו לכל מרווח התנאים האקלימיים. דבר זה לא היה אמור להתרחש על פי הספרים". המשמעות הייתה שהפרויקט חסך לעצמו את הזמן הנדרש לפתח זנים מתאימים לכל אחד מהאזורים.
עבודת המחקר במקסיקו > העלאת העמידות למחלות

שושלת צמחים, הנוצרים בדרך של האבקה עצמית ומקורם בצמח בודד, נקראת קו טהור (pureline). לכל הצמחים בשושלת זו, הזהים מבחינה גנוטיפית, יש בדרך כלל מספר קטן של גנים (או גן עיקרי אחד) האחראים על עמידות בפני מחלה מסוימת. אולם, פתוגנים (מחוללי מחלות) מסוגלים לייצר כל העת צורות חדשות שלהם, ולכן שדה המורכב מקו טהור עלול להיפגע בקלות. לשדה שיש בו תערובת של צמחים ממספר קווים טהורים, שנקרא multiline, יש סיכוי טוב יותר להתמודד עם הפתוגן ולמנוע את התפשטותו לכל הצמחים בשדה. שדה כזה צריך להיות מורכב מצמחים בעלי גנוטיפ שונה, אך פנוטיפ זהה. בצורה זו, לצמחים יש אותן תכונות, כגון גובה, זמני פריחה והבשלה, צבע זרעים ותכונות אגרונומיות אחרות, ולכן הם תואמים זה לזה, ואינם גורמים לפחיתה ביבול כאשר הם מגודלים יחד באותו שדה.
ב-1953 שכלל בורלוג את טכניקת ה-multiline. הוא רצה להבטיח שגנים של עמידות למחלה לא ייעלמו מאוכלוסיית הצמחים, ומצד שני לנסות לשפר את העמידות בעזרת גנים נוספים. כל קו פותח בשיטת הכלאה מחזירה (Backcrossing) שבה נעשית הכלאה של צמח מכלוא (hybrid) עם צמח הורה. בורלוג דאג שהגנוטיפ של כל קו יהיה שונה מזה של חברו. בשדה הוא ערבב חמישה עד עשרה קווים לקבלת multiline. לשדה כזה תהיה כמעט תמיד עמידות חלקית או מלאה לפתוגן. כאשר מתגלה שקו מסוים רגיש למחולל המחלה, הקו הספציפי מוחלף בקו עמיד לצורה המסוימת של הפתוגן. בתהליך שפיתח בורלוג יש מאגר קבוע של קווים שונים בעלי עמידות לצורות שונות של המחלה. שיטת ה-multiline עוזרת למנוע התפשטות מהירה של המחלה, ומבטיחה שהפגיעה בשדה תהיה חלקית בלבד, עקב קיומם של קווים בעלי גנוטיפ שונה.
עבודת המחקר במקסיקו > החיטה הננסית

המהפכה הירוקה החלה במקסיקו, ב-1953 רכש בורלוג זן חיטה יפנית ננסי, בשם "נורין 10", אשר פותח על ידי אורוויל פוגל והוכלא, מאוחר יותר, עם זן אמריקאי עתיר יבול. תכונת הננסיות בחיטה היא בעלת חשיבות אגרונומית. בזני החיטה הננסיים הגבעול עבה ותופעת ה"רביצה" שכיחה פחות. אורך הגבעול בזן שפותח היה כ-2/3 מאורך הגבעול בזנים המסורתיים במקסיקו. כמו כן, מספר הגבעולים והשיבולים בכל צמח היה גבוה יותר בזן שפותח. על מנת להתאים את זן החיטה הננסי לתנאי האקלים, הקרקע והמחלות המקומיים, הכליא אותו בורלוג עם זני החיטה העמידים למחלות שפותחו קודם לכן.
ב-1963 מקורו של 95% מיבול החיטה במקסיקו היה משני זנים ננסיים למחצה ועמידים למחלות שפותחו על ידי צוותו של בורלוג. באותה שנה, היה יבול החיטה במקסיקו גדול פי שישה מיבול החיטה ב-1944, השנה שבה החל צוותו של בורלוג לעבוד. מקסיקו הפכה מיבואנית חיטה למדינה המספקת את צרכיה ואף מייצאת חיטה. ב-1964 הוציא הצוות ארבעה זני חיטה חדשים ומשופרים.
מחקר גנים שנערך בתחילת שנות האלפיים זיהה את הגורמים הגנטיים שעמדו בבסיס תכונות הננסיות ועמידות המחלות של זני החיטה החדשים, מה שהאיץ את פיתוחם והפצתם ברחבי העולם.
יצוא המהפכה להודו ופקיסטן

ב-1965 נשלח משלוח ראשון של 450 טון זרעי חיטה (200 טון יועדו להודו ו-250 טון לפקיסטן) משני זני חיטה שהצליחו במקסיקו ובניסיונות בהודו. ההצלחה הייתה מיידית. היבולים ליחידת שטח שנקצרו משטחי הניסיון היו הגבוהים שהושגו אי פעם בדרום אסיה. הממשלות ההודית והפקיסטנית התחייבו לרכישת כמויות ענק של זרעי חיטה. ב-1966 רכשה ממשלת הודו 18,000 טון זרעים של הזנים "לרמה רוחו 64" ו"סונורה 64", הכמות הגדולה של זרעים כלשהם שנרכשה עד אותה עת. ב-1967 רכשה פקיסטן 42,000 טון זרעים וטורקיה רכשה 21,000 טון זרעים מזני החיטה החדשים. ב-1968, בעת שיצא לאור ספרו של ארליך, כבר כינה ויליאם גוד מהסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי את עבודתו של בורלוג בשם "המהפכה הירוקה".
יבול החיטה בפקיסטן עלה בקרוב ל-60% בתוך חמש שנים. מ-4.6 מיליון טון ב-1965 ל-7.3 מיליון טון ב-1970. בשנת 1968 הגיעה פקיסטן למצב של אספקה עצמית מלאה של חיטה ובשנת 2000 הגיע יבול החיטה בפקיסטן ל-21 מיליון טון. בהודו עלו יבולי החיטה באותה תקופה ב-63%. מ-12.3 מיליון טון ב-1965 ל-20.1 מיליון טון ב-1970. ב-1974 הגיעה הודו למצב של אספקה עצמית מלאה של דגנים ובשנת 2000 הגיעו יבולי החיטה בהודו ל-76.4 מיליון טון. החל משנות ה-60 הדביקו שיעורי הגידול ביבולי הדגנים, בשתי מדינות אלו, את שיעור הגידול באוכלוסייה ובכך אפשרו לתת מענה טוב יותר לבעיית הרעב.
לצד העלייה המשמעותית בייצור החיטה והאורז, המהפכה הירוקה הביאה גם לירידה בגידולים מקומיים ולשינויים במגוון הביולוגי (biodiversity), כפי שמתואר במאמר 'The Impact of the Green Revolution on Indigenous Crops of India', שמציין כיצד גידולים ילידיים נדחקו מהשוק והשפעות תזונתיות וסביבתיות שנגרמו כתוצאה מכך.
גם במדינות נוספות בדרום אמריקה, במזרח התיכון ובאפריקה חל באותן שנים גידול חד ביבולי החיטה בעקבות השימוש בזני החיטה העמידים ובטכנולוגיות חקלאיות מתקדמות. החוקר האמריקאי פול ואגונר, מתחנת הניסיונות החקלאית בקונטיקט חישב ומצא, כי השימוש בזני החיטה עתירי היבול והעמידים בהודו, סייע בקרוב היצע החיטה לביקוש, ובכך סייע למניעת הפיכת 400,000 קמ"ר של אדמת בור לאדמה חקלאית, שטח השווה ל-13.6% משטחה הכולל של המדינה.
עבודתו של בורלוג בזני החיטה הובילה באמצע שנות ה-60 גם לפיתוח זנים ננסיים ועתירי יבול באורז. הפיתוח נעשה במכון הבינלאומי למחקר אורז בחסות קרן פורד וקרן רוקפלר והניסיונות נערכו במכון למחקר אורז בחונאן שבסין. השטח שבו גודלו זני האורז החדשים גדל משטח של 0.8 קמ"ר ב-1965 לשטח של 160,000 קמ"ר ב-1970.
ביקורת

בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] עומדת המהפכה הירוקה (כמו החקלאות התעשייתית כולה) בפני ביקורת הולכת וגוברת של פעילי איכות הסביבה אשר מנסים לקדם טכניקות של חקלאות בת קיימא ושל חקלאות אורגנית.
בין היתר, טוענת הבקורת כי כתוצאה מהמהפכה הירוקה, נוצרו תהליכים שיצרו בעיות קשות בקרב האיכרים הזעירים:
זני הדגנים החדשים נרכשו במחירים נמוכים, מחיר התוצרת נקנה במחיר גבוה מהמקובל וזאת כדי לתת תמריצים לחקלאים. טעמם של הזנים החדשים היה שונה, מחירם ירד ולכן הממשלה השלימה את המחירים למגדלים כדי לעמוד בתחרות השוק. הסיוע לאיכרים לא היה אחיד וגודל האדמות לא היה אחיד ונוצר מצב שבו חלק מהאיכרים צבר הון עודף בעוד שאחרים נושלו מקרקעותיהם בשל חוסר היכולת לאפשר שיפורים והחדרת הטכנולוגיה.
רמת היבולים עלתה גם בשל מערכות השקיה מפותחות, הכנסת דשנים מלאכותיים והדברה. כדי לממן זאת היה צורך בהלוואות מהממשלה. השימוש בחקלאות עתירת טכנולוגיה הגדיל את התלות באספקת דלקים, דשנים וחומרי הדברה, דבר שתרם ליצירת משברי אנרגיה שהביאו לעליית מחירי התשומות לחקלאות. בנוסף, נגרמו שינויים אקולוגיים והגידולים החדשים לא עמדו בפני מחלות ושינויי אקלים, דבר שהביא לשימוש מוגבר בחמרי הדברה ולעלייה נוספת בעלויות הגידול.
גורמים עסקיים השתלטו על משקים חקלאיים ונוצרו פערים חברתיים באוכלוסייה.
בהמשך למהפכה הירוקה, מאז 2010 החקלאות העירונית החדשנית (IUA) מציעה פוטנציאל למהפכה ירוקה שנייה, עם יכולת לייצר עד 140 ק"ג ירקות למ"ר לשנה, ומציעה פתרונות לביטחון תזונתי וקיימות סביבתית.
לקריאה נוספת

Frances Moore Lappe' and Anna Lappe', Hope's Edge: The Next Diet for a Small Planet, Tarcher, 2002
הערות שוליים

1 2  אתר אוניברסיטת מינסוטה, Borlaug's Work in Mexico
↑  Peter Hedden, The genes of the Green Revolution, Trends in Genetics 19, 2003-01, עמ' 5–9 doi: 10.1016/s0168-9525(02)00009-4
↑  Ann Raeboline Lincy Eliazer Nelson, Kavitha Ravichandran, Usha Antony, The impact of the Green Revolution on indigenous crops of India, Journal of Ethnic Foods 6, 2019-10-01 doi: 10.1186/s42779-019-0011-9
↑  מקור אחד מתוך רבים לטענות אלו הוא הספר Hope's Edge: The Next Diet for a Small Planet המופיע בפרק "לקריאה נוספת"
↑  Dian T. Armanda, Jeroen B. Guinée, Arnold Tukker, The second green revolution: Innovative urban agriculture's contribution to food security and sustainability – A review, Global Food Security 22, 2019-09-01, עמ' 13–24 doi: 10.1016/j.gfs.2019.08.002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540901605171  BnF: cb13318961x (data)  GND: 4191439-9  LCCN: sh85057221  SUDOC: 027726517 
אתרי עבודת צוות המחקר במקסיקו
איוואן ורגיץ'

איוואן ורגיץ' (באיטלקית: Ivan Vargić; נולד ב-15 במרץ 1987) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בקרק.
קריירה

כילד שיחק ורגיץ' בקבוצת הנוער של אוסייק, ובשנת 2006 החל להשתלב בקבוצת הבוגרים של המועדון. לאחר שתי השאלות קצרות הוא חזר למועדון, אך שיחק רק 36 משחקי ליגה לאורך 7 עונות.
ב-5 בפברואר 2013 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי ברייקה. במהלך עונת 2015/2016 שמר על רשת נקייה במשך 783 דקות, משך הזמן השני באורכו ללא ספיגה בתולדות ליגת העל הקרואטית.
ב-1 בפברואר 2016 חתם בלאציו תמורת 2.7 מיליון אירו, אך המשיך לשחק ברייקה עד לתום העונה.
ב-3 בספטמבר 2018 הושאל לאנורתוסיס פמגוסטה עד לתום העונה.
ב-6 בפברואר 2020 הושאל לקופר מהליגה הסלובנית השנייה עד לתום העונה.
תארים

הגביע הקרואטי: 2014
הסופר קאפ הקרואטי: 2014
הסופר קאפ האיטלקי: 2017
הערות שוליים

↑  Moja Rijeka
↑  Novi List
↑  Radio Rijeka
↑  Gazzetta.it
↑  nk-rijeka.hr
↑  "Δανεισμός Ιβάν Βάργκιτς". 31 באוגוסט 2018. נבדק ב-2 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "KOPRČANI S PRESTOPNO BOMBO!" (בסלובנית). Koper. 6 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת קרואטיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 ורגיץ' •  2 ורסאלקו •  3 סטריניץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'ורלוקה •  6 ידבאיי •  7 רקיטיץ' •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 סרנה •  12 קאליניץ' • 13 שילדנפלד •  14 ברוזוביץ' • 15 צ'וריץ' • 16 קאליניץ' • 17 מנדז'וקיץ' • 18 רוג • 19 באדל • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 צ'ופ • 23 סובשיץ' • מאמן: צ'אצ'יץ' |  1 ורגיץ' •  2 ורסאלקו •  3 סטריניץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'ורלוקה •  6 ידבאיי •  7 רקיטיץ' •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 סרנה •  12 קאליניץ' • 13 שילדנפלד •  14 ברוזוביץ' • 15 צ'וריץ' • 16 קאליניץ' • 17 מנדז'וקיץ' • 18 רוג • 19 באדל • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 צ'ופ • 23 סובשיץ' • מאמן: צ'אצ'יץ' | קרואטיה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי איראן – האיחוד האירופי

| יחסי איראן – האיחוד האירופי |
| --- | --- |
איראן: האיחוד האירופי


איראן: האיחוד האירופי
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 4,324,782
אוכלוסייה
91,853,280: 513,949,445
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 17,610,000
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,371: 
משטר
רפובליקה אסלאמית: פדרציה, ארגון בין-לאומי
שגרירים
מוחמד ג'וואד זריף: ז'וזפ בורל
יחסי איראן–האיחוד האירופי הם היחסים דו-צדדיים בין איראן והאיחוד האירופי. האיחוד האירופי הוא שותף הסחר הגדול ביותר של איראן, יחד עם הרפובליקה העממית של סין ואיחוד האמירויות הערביות, והאיחוד האירופי תומך בהצטרפותה של איראן לארגון הסחר העולמי. האיחוד האירופי האשים וביקר את איראן בהפרות זכויות האדם, שהובילו למתיחות דיפלומטית, אך שני הצדדים שואפים לשפר ולנרמל את היחסים ביניהם.
החל משנת 2019, יחסי הסחר בין איראן לאיחוד האירופי מוכתמים עקב העיצומים שהוטלו מחדש על איראן על ידי ארצות הברית לאחר הנסיגה החד-צדדית שלה מהסכם הגרעין. עם זאת, האיחוד האירופי הקים כלי מיוחד כדי לאפשר סחר בין האיחוד האירופי לאיראן ולעקוף את הסנקציות של ארצות הברית.
היסטוריה

בדצמבר 2013, שמונה נציגים של הפרלמנט האירופי ביקרו בטהראן כדי לשפר את היחסים בין איראן לאיחוד האירופי, תחת הנהגתה של הפוליטיקאית הפינית טאריה קרונברג. בביקור נערכו מספר שיחות ופגישות, תחילה עם פאטמה רהבר, חברה שמרנית ויו"ר קבוצת נשים בפרלמנט האיראני ואחר כך עם עורכת הדין לזכויות אדם נסרין סותודה ומפיק הסרטים ג'עפר פאנאהי, שניהם זוכי פרס סחרוב ב-2012. עם זאת, השיחות זכו לביקורת מצד דמויות פוליטיות גרמניות, כולל מרקוס לנינג, הנציב למדיניות זכויות האדם והסיוע ההומניטרי של משרד החוץ הגרמני, בשל הפרות זכויות האדם המתמשכות על ידי ממשלת איראן והמשך הוצאות להורג של פושעים מורשעים. ביקורת חמורה על הפגישות הושמעה גם על ידי הוועד היהודי-האמריקאי.