stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלינאות תקשורת

קלינאות תקשורת הוא מקצוע פרא-רפואי העוסק באבחון וטיפול בלקויות שונות במעגלי התקשורת, ביניהן לקויות דיבור, לקות בהבנה או הבעת שפה מדוברת, לקויות באיכויות תקשורת לא מילולית, לקויות קריאה וכתיבה, לקויות שמיעה, התפתחותיות ונרכשות כאחד. מרבית קלינאי התקשורת הם נשים. זאת בדומה למקצועות פרא-רפואיים אחרים, זהו מקצוע צווארון ורוד. קלינאיות תקשורת עוברות מסלול הכשרה אקדמי מלא המקיף תחומים רבים. מרבית קלינאיות התקשורת מתמקצעות בתתי-תחומים במהלך ההתפתחות המקצועית, מרחיבות את ארגז הכלים המקצועיים ונדרשות לעקוב אחר המחקר הנרחב בתחום ואחר פרוטוקולים חדשים שמפורסמים בקהילה המקצועית ומותאמים לאוכלוסייה או להפרעה מסוימת.
כמו מקצועות רבים בישראל, גם לקלינאיות התקשורת עמותה מקצועית - האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת, שעוסקת בקידום המקצוע, שמירה על אתיקה מקצועית, הכשרה והשתלמויות מקצועיות, ייצוג הקהילה המקצועית בדיונים שעולים על סדר היום הציבורי ומעורבות בתהליכי עיצוב מדיניות.
אבחון וטיפול

הלקויות בהן מטפלות קלינאיות תקשורת נובעות מסיבות מגוונות. בתחום השפה והדיבור, הקלינאיות מטפלות בהפרעות בהגייה ודיבור (כמו בדיספרקסיה התפתחותית), קשיים פסיכולוגיים כמו אילמות סלקטיבית, בעיות פיזיות (כמו לשון קשורה, שפה קשורה, שפה שסועה, לחי קשורה, פגם מבני בחך), בעיות פונקציונליות (כמו דחיקת לשון) או גמגום. בנוסף, הפרעות בליעה, הפרעות קול, קשיים מוטוריים (כמו בשיתוק מוחין ובפציאליס) ושיקום לאחר אירוע מוחי, ירידה בשמיעה או אפזיה, טיפול בהפרעות שפה-למידה, קשיי שליפה וטיפול בילדים ובמבוגרים מהקשת האוטיסטית. בתחום השמיעה, קלינאית התקשורת מבצעת בדיקות שמיעה והתאמת מכשירי שמיעה. קלינאית התקשורת מאבחנת, בוחרת ומעניקה טכניקות וגישות טיפול, מדריכה את המטופל והמלווים אותו לעבודה ותרגול בין טיפולים, מתאימה לפי הצורך עזרים של טכנולוגיה מסייעת כגון עזרים לשיפור יציבה תומכת דיבור, וכלים שונים ליצירת תקשורת תומכת וחליפית. מטרת הטיפול היא לאפשר תקשורת מיטבית בין המטופלים לסובבים אותם בצורה קלה ונוחה ככל האפשר.
תחומי פעילות

קלינאיות תקשורת עוסקות באבחון, טיפול ושיקום בקרב פעוטות, ילדים, נוער ומבוגרים. הן פעילות במגוון מסגרות במערכות הבריאות, החינוך והרווחה בהתאם לתחומי התמחותן, וכן בקליניקות פרטיות, בבתי המטופלים ובמסגרות קהילתיות.
קלינאיות תקשורת עובדות כחלק מצוות רב-מקצועי, אשר כולל קולגות מתחומים משיקים כגון רפואה, סיעוד, חינוך, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, פסיכולוגיה וטיפול באמנויות. קלינאיות תקשורת מועסקות במסגרות שונות ופוגשת את כל חלקי האוכלוסייה, ביניהם: בתי חולים, מכונים לאבחון ושיקום שמיעה, מכוני שפה ודיבור, מרכזי שיקום, מוסדות חינוך, מסגרות רווחה וטיפול בקהילה ועוד.
קלינאיות תקשורת עוסקות גם בהדרכות הורים כחלק מתהליכי הטיפול בגיל הרך. יש העוסקות באיתור מוקדם של ירידות בשמיעה ועיכוב בהתפתחות שפה ומפנות לתוכניות התערבות מוקדמת כדי להפחית קשיי למידה עתידיים ותפקוד מקצועי וחברתי. טיפול של קלינאית תקשורת, בתחומי השמיעה והדיבור, בגיל צעיר או בשלבים מאוחרים, בכוחו לקדם את המטופלים באופן משמעותי ולאפשר לילדים ומבוגרים השתלבות בחברה, במעגל העבודה, להתפתח ולתרום לפריון כאזרחים מן השורה.
קלינאיות רבות שותפות במסגרת עבודתם בהנחיית סטודנטים ובמחקר קליני, וכן בהוראה ובמחקר של ההתפתחות וההפרעות בתחומי השפה, השמיעה והדיבור.
הכשרה והסמכה

בישראל הוסדר המקצוע בחוק ב-2008 על ידי משרד הבריאות והכנסת (כולל הסמכת קלינאי התקשורת), וההכשרה האקדמית והמקצועית של הקלינאים הפכה לרב-תחומית ובין-תחומית. ההכשרה הנדרשת היא תואר אקדמי באחד המוסדות המוכרים להכשרה זו, והעיסוק במקצוע מותנה בקבלת תעודת הסמכה על ידי משרד הבריאות אחרי תקופת התמחות ובחינה ממשלתית. תוכנית הלימודים בחוגים להפרעות בתקשורת היא מגוונת.
בשנת הלימודים הראשונה התוכנית כוללת מקצועות כמו פסיכולוגיה, אקוסטיקה, סטטיסטיקה ושיטות מחקר, מדעי הרפואה ורפואת ילדים, פיזיולוגיה, פיזיולוגיה של האוזן, נוירולוגיה, נוירואנטומיה, אודיולוגיה, גנטיקה, אנטומיה, בלשנות, פונטיקה ועוד. החל משנת הלימודים השנייה, נלמדים מקצועות כגון מכשור אקוסטי, הפרעות בליעה, הפרעות נוירומוטוריות, סטומטולוגיה, אוטיזם, הפרעות היגוי, הפרעות שטף, שיקום שמיעה והתאמת מכשירי שמיעה, לקויות שפה-למידה, הפרעות קול, הפרעות שפה נוירוגניות, פסיכואקוסטיקה, אודיולוגיה קלינית ועוד. בנוסף, הסטודנטיות מבצעות סמינרים מחקריים בשנים ג' וד'.
משך הלימודים הוא שלוש שנים וחצי, והם כוללים בתוכם כ-1,000 שעות של התנסות קלינית, שבהן לומדים בין היתר כיצד לערוך בדיקות שמיעה, ומתנסים בטיפולים שונים בלקויות שפה, דיבור ושמיעה.
כיום נכללים לימודי הפרעות בתקשורת בשישה מוסדות אקדמיים בישראל: אוניברסיטת תל אביב (בשיתוף בית החולים שיבא), המכללה האקדמית הדסה ירושלים, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת אריאל בשומרון, הקריה האקדמית אונו ומכללת אחווה.
ראו גם

לקות שפה
אודיולוגיה
דיספרקסיה
אוטיזם
לקות שמיעה
לקות למידה
מכשיר שמיעה
אפאזיה
שיתוק מוחין
שתל שבלולי
בדיקת שמיעה
הפרעה נוירו-התפתחותית
הפרעה נוירולוגית
גמגום
שפת סימנים
פונטיקה
מוגבלות שכלית התפתחותית
פונולוגיה
בליעה (מערכת העיכול)
מיתרי הקול
שבלול (איבר)
אילמות סלקטיבית
שפה שסועה
התפתחות הילד
חינוך מיוחד
הערות שוליים

↑   מה זה קלינאי תקשורת, סרטון בערוץ "האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת", באתר יוטיוב (אורך: 2:00)
↑  S. Boyd, N. Hewlett. The gender imbalance among speech and language therapists and students, Int J Lang Commun Disord. 2001; 36 Suppl: 167–172
↑  ד"ש ברשת מהדורה מקוונת, באתר האגודה הישראלית של קלינאי תקשורת | קלינאים | קלינאות Ishla | קלינאיות, ‏2016-07-11
↑  עמוד הבית, באתר האגודה הישראלית של קלינאי תקשורת | קלינאים | קלינאות Ishla | קלינאיות, ‏2016-12-04
↑  הקוד האתי של האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת, באתר האגודה הישראלית של קלינאי תקשורת | קלינאים | קלינאות Ishla | קלינאיות, ‏2015-06-16
↑  יעל בן מאיר, קלינאית תקשורת, shlomot, מגזין גלובס, על דחיקת לשון, ‏פברואר 2022 (באנגלית אמריקאית)
↑  שלמה מעוז, ‏מה הקשר בין מועמדת טראמפ לבית המשפט עליון לבין קלינאית תקשורת בישראל?, באתר מעריב אונליין, 2 באוקטובר 2020
↑  קלינאות תקשורת, באתר משרד הבריאות
↑  חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח-2008, באתר הכנסת
↑  מוסדות מוכרים בישראל ללימודי קלינאות תקשורת, באתר משרד הבריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565841105171  BnF: cb119339460 (data)  GND: 4074309-3  LCCN: sh85126455  NKC: ph117229
מסלול רחוב

מסלול הרחוב במונקו בעת הבנייה לקראת גרנד פרי מונקו (2013)
מסלול רחוב הוא מסלול מרוצים, המתבסס על כבישים ציבוריים המוסבים באופן זמני לצורך קיום התחרות. אזורים נלווים כמו אזור הטיפולים, עמדות השליטה והניהול, גדרות הבטיחות ויציעי הצופים נבנים באופן זמני לפני המרוץ ומוסרים זמן קצר לאחר סיומו. מכיוון שהכבישים מתוכננים במקור לנסיעה במהירות עירונית והשימוש השוטף משמש לתנועת כלי רכב פרטיים, בחלק מהמסלולים איכות הכביש היא נמוכה ולעיתים ישנם בורות בכביש. קיום של מרוצים בתוך שטח עירוני לא מאפשר תמיד יצירת שוליים רחבים מספיק על מנת לאפשר אזורי בריחה, דבר הגורם לתאונות רבות ולפגיעות עצמיות עקב טעויות של נהגים.
בין מסלולי הרחוב המפורסמים ניתן למצוא את המסלול במונקו המארח את אליפויות הפורמולה 1, פורמולה 2 והפורמולה אי, מסלול הלה מאן בצרפת המארח את מרוץ 24 השעות של לה מאן, מסלול מרינה ביי בסינגפור והמסלול במקאו המארח מרוץ שנתי בקטגוריות הפורמולה 3, GT, ואליפות העולם למכוניות תיור.
למרות העלויות הגבוהות הכרוכות בבניית ופירוק המסלול, מבקשות ערים רבות לקיים מרוצי רחוב בשטחן בשל התרומה לתיירות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תצלום הצנחנים בכותל המערבי

| --- | --- |

התצלום, מימין: אלכס שביט (מאחור; תמונת פניו קטועה), חיים אושרי, חיים כהן (מאחור באמצע), יצחק יפעת, שמעון פיטוסי (מאחור) וציון כרסנטי (או אברהם בורשטין; משמאל)
 מידע כללי
 צלם:  דוד רובינגר
 תאריך יצירה:  7 ביוני 1967
 נתונים על היצירה
 מיקום:  העיר העתיקה, ירושלים שבישראל
תצלום הצנחנים בכותל המערבי הוא תצלום מפורסם מאת הצלם דוד רובינגר מ-7 ביוני 1967, עת כיבוש ושחרור העיר העתיקה והכותל המערבי בידי צה"ל במלחמת ששת הימים. הצילום הפך מאז לאחד הידועים ביותר בתולדות מדינת ישראל ולאחד מסמליהם של מלחמת ששת הימים והקרב על ירושלים, לצד תמונתם של משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות ותמונתו של קצין המבצעים של חטיבה 7 יוסי בן-חנן מניף קלשניקוב כשהוא טובל במימי תעלת סואץ (שהתפרסמה על שער מגזין "לייף" שבועיים לאחר תום המלחמה).
התצלום מוכר גם בכינוי "הצנחנים הבוכים", אך רובינגר העיר על כך: "למען האמת, איש מהמצולמים אינו בוכה".
תיאור

בקדמת הצילום נראים שניים מחיילי גדוד 66 של חטיבת הצנחנים 55 – חיים אושרי (מימין), יצחק יפעת (לימים רופא נודע) וחייל שלישי, ציון כרסנטי (מגדוד 66) או אברהם בורשטיין (מגדוד 28) – כאשר הם מביטים בהשתאות על רקע הכותל המערבי שזה עתה נכבש. יצחק יפעת סיפר, שבועיים לאחר שהתמונה התפרסמה, כי לא היה מודע שרובינגר צילם אותם באותה עת. בין ציון כרסנטי לבין אברהם בורשטיין התחולל מאבק שהגיע אף לבית משפט משום ששניהם טענו שהם החייל הניצב בצד שמאל. בשנת 2024 נקבע בהסכמה בין הצדדים (ציון כרסנטי וצאצאיו של אברהם בורשטיין) ששני הצדדים יוכלו להציג עצמם כצנחן השמאלי. הצנחן הרביעי הנמצא מאחור הוא חיים כהן. העיתון "ידיעות אחרונות" רכש את אוסף התצלומים של דוד רובינגר, ומתצלום הצנחנים בכותל המערבי החליט דואר ישראל להפיק בול בכמות קטנה שלא היה מיועד למשלוח מכתבים. גיליון הבול הוענק לשלושת הצנחנים ולשני ילדיו של רובינגר בטקס שהתקיים בכותל המערבי ב-21 במאי 2017. באביב 2017 אותרו בארכיון גבעת התחמושת תמונות נוספות מאותה סדרה, ובהן נראות דמויות נוספות.
אושרי תיאר בראיון שנערך עמו את המעמד:
המראה של הר הבית שנגלה לעינינו, הכיפות הבוהקות מסביב כשעליהן מתנפצות קרני השמש ומסביב עדיין עננים של בוקר, היה מבחינתי המראה של ירושלים אליו השתוקקנו כל השנים. אני זוכר בעיקר תחושה של התפעמות, של עצירת נשימה. הנה ירושלים עליה קראנו ואותה זכינו לראות רק בתמונות עומדת כאן לפנינו.
דוד רובינגר תיאר את נסיבות צילום התמונה:
עשיתי את דרכי ברגל מהר ככל יכולתי לעיר העתיקה. הגעתי לשם בדיוק בזמן לקראת הכניסה לכותל המערבי, חמש עשרה דקות בלבד לאחר שחטיבת הצנחנים של צה"ל שחררה אותו. המרווח בין הכותל המערבי לבתים הסמוכים לא עלה על שלושה או ארבעה מטרים. כדי להשיג את הזווית הטובה ביותר בשטח כה צר, היה עלי להשתרע על האדמה ולצלם כלפי מעלה, כדי שהעדשה תקלוט במידת האפשר את הצנחנים המנצחים ואת אבני הכותל.
על התמונה עצמה כתב רובינגר:
לא אחת נשאלתי אם אני רואה בתמונת שלושת הצנחנים ליד הכותל את התמונה הגדולה של חיי. תשובתי חדה ונחרצת – לא. מה שהעניק לה את חשיבותה היו הנסיבות שבהן צולמה, וזה מה שהפך אותה לסמל שרבים יכולים להזדהות אתו.
שימוש בתמונה

רובינגר תיאר: "בהשפעת שיכרון החושים של הניצחון והגאווה הגדולה על צבא הגנה לישראל, גזרתי ברגע של נדיבות את תשליל התמונה והגשתי אותה לדובר צה"ל, בלא להרהר במשמעות מעשי. הוא לא בזבז זמן והעביר את התשליל ללשכת העיתונות הממשלתית, וזו הדפיסה את התמונה והפיצה אותה לכל דורש במחיר דולר לתמונה."
התצלום פורסם לראשונה בעיתון "הניו יורק טיימס" ב-11 ביוני 1967. בישראל הוא פורסם לראשונה בשער מוסף "הארץ" מ-16 ביוני, וכעבור ארבעה ימים הופיע בשער השבועון "דבר לילדים".
השימוש העיקרי בתמונה היה באלבומי ניצחון, בכתבות ואף בעטיפת רומן שעסקו במלחמת ששת הימים.
בגלל הסנטימנטליות הרבה שמביעה התמונה השתמשו בה למטרות נוספות, למורת רוחו של רובינגר:
חברת "דובק" השתמשה בתמונה לפרסומת לסיגריות מתוצרתה, בצירוף הכיתוב "גברים אמיתיים מעשנים דובק" (אף שהחיילים שבתמונה אינם מעשנים).
ב-2001 עמד התצלום במרכזו של פולמוס בדבר השימוש בו במסגרת תעמולת הבחירות של הבחירות לראשות הממשלה באותה שנה. בתשדירי הבחירות של אריאל שרון הוצג התצלום. בעקבות זאת הגישה סיעת "שינוי" עתירה ליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, השופט מישאל חשין, וטענה כי "השימוש בתמונה עשוי ליצור רושם שצה"ל מזוהה עם הימין". חשין דחה את בקשתם והתיר את המשך השימוש בתצלום ואף קבע כי ”התמונה ייחודית וחד-פעמית היא, וזה מכבר הופקעה מרשותו של צה"ל – אם הייתה אי פעם נכס מנכסיו – והפכה לנכס מנכסי האומה כולה”.
ב-2002 התנהל קמפיין ארצי נרחב של תמיכה בירושלים המאוחדת במהלכו נתלו מאות שלטי חוצות בהם תמונת הצנחנים שמתחתה הכיתוב ירושלים (ההדגשה במקור).
ב-2006 השתמש פורטל האינטרנט וואלה! בתמונה כחלק עיקרי מפרסומת עבורו בעיתון TheMarker, ללא קבלת היתר מהצלם. תחת הכותרת "דף הבית בידינו" הוצגה תמונת הצנחנים כאשר אבנים מושלכות מעל ראשיהם ולא ניתן קרדיט לצלם. רובינגר תבע את החברה, את משרד הפרסום זרמון–גולדמן ואת "הארץ" (בעליו של TheMarker) בגין הפרת זכויות היוצרים וזכותו המוסרית של הצלם. בית משפט השלום בתל אביב-יפו קיבל את תביעתו ופסק שעל וואלה! ומשרד הפרסום לשלם לו פיצויים בסך 40,000 ש"ח.
בשנת 2019 יצא לאור ספר הילדים "אריות על הגבעה", מאת עמנואל בן סבו, המספר את סיפור לחימתם של שלושת הצנחנים שבתצלום. איור המבוסס על התצלום מופיע על עטיפת הספר.
רובינגר, שכינה את התצלום "הסמל המסחרי שלי", בחר בתצלום זה לעטיפת ספרו Israel Through My Lens: Sixty Years As a Photojournalist ולעטיפת המהדורה העברית, ישראל מבעד לעדשה: 60 שנה כצלם עיתונות (הוצאת כתר, 2008).
תצלומי ניצחון נוספים

את הניצחון הגורף של צה"ל במלחמת ששת הימים ליוו תצלומי ניצחון נוספים, שזכו אף הם לפרסום רב:
משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות. תצלום זה צולם בידי אילן ברונר ב-7 ביוני, כארבע שעות לאחר שצולם תצלום הצנחנים בכותל.
יוסי בן-חנן, אז קצין שריון צעיר, רוחץ במי תעלת סואץ ומניף נשק שלל מסוג AK-47 (קלשניקוב) מעל לראשו. התצלום הופיע בשער מגזין לייף מ-23 ביוני, וזכה לתפוצה עולמית.
רוביק רוזנטל, בספרו "האם השכול מת?", טוען כי שתי התמונות הבולטות במלחמה הן "הרוחנית" - הצנחן הבוכה מול הכותל, ו"הצבאית-לאומית" - תצלום החייל המניף תת-מקלע כשהוא טובל במימי תעלת סואץ.
פיטר ג'ייקובסון

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1965 (בן 59) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  בית הספר ג'וליארד  בית הספר על שם פרנסיס פארקר 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ג'ייקובסון (באנגלית: Peter Jacobson; נולד ב-24 במרץ 1965) הוא שחקן אמריקאי-יהודי. הוא ידוע בעיקר בזכות דמותו של ד"ר כריס טאוב בסדרת הדרמה הרפואית של פוקס "האוס". הופיע גם בסדרות "האמריקאים", "NCIS: לוס אנג'לס" ו"אימת המתים המהלכים".
ביוגרפיה

ג'ייקובסון נולד בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, בנם של לין שטראוס ומגיש החדשות וולטר ג'ייקובסון (אנ'). משפחתו יהודיה אשכנזית. הוא בוגר 1987 באוניברסיטת בראון. ג'ייקובסון סיים גם את לימודיו בבית הספר ג'וליארד, שם היה חבר בקבוצה 20 של מחלקת הדרמה (1987–1991).
קריירה

ב-1997 ג'ייקובסון וליסה אדלשטיין, הופיעו כזוג שאוכל במסעדה בסרט "הכי טוב שיש". הוא הופיע פעמיים ב"חוק וסדר" בתור רנדי דוורקין, עורך דין. בשנת 2005, הוא גילם את ג'ימי בסרט המועמד לפרס האוסקר "לילה טוב ובהצלחה". הוא הופיע ב"סקראבס", "CSI: מיאמי", "רובוטריקים", "קולוני" ו"Midnight Meat Train" .
ג'ייקובסון הצטרף לקאסט של "האוס" בתור ד"ר כריס טאוב, מנתח פלסטי בתקווה להשיג מקום בצוות האבחון של ד"ר גרגורי האוס. באוקטובר 2007, הוא אושר כקבוע בתוכנית. הוא הופיע בתפקיד אורח בתור אלן בפרק של "רופא להשכיר".
ב-2016 הופיע בסדרה "האמריקאים" בתור הסוכן וולף.
ב-2018 הופיע בתפקיד קבוע בעונה העשירית של הסדרה"NCIS: לוס אנג'לס" בתפקיד ג'ון רוג'רס.
ב-2019 החל להופיע בסדרה "אימת המתים המהלכים" בתור הרב ג'ייקוב קסנר.
חיים אישיים

נשוי לשחקנית ויטני סקוט מ-1997. לזוג יש בן אחד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | זה יכול לקרות לך | עיתונאי טלוויזיה |  |
| 1996 | המהלך הבא של אד | בעל בית הקפה של ילטה |  |
| 1997 | חלקים פרטיים | עורך דין |  |
| 1997 | מצוות | בנקאי |  |
| 1997 | תיאוריה קונספירציה | מפעיל מעקב |  |
| 1997 | לפרק את הארי | גולדברג / הדמות של הארי |  |
| 1997 | הכי טוב שיש | איש ליד השולחן |  |
| 1998 | אשת חיל מי ימצא | סמיאל |  |
| 1998 | תקוות גדולות | איש בטלפון |  |
| 1998 | Mixing Nia |  |  |
| 1998 | פגישה אזרחית | ניל ג'ייקובס |  |
| 1999 | Hit and Runway | אליוט ספרינגר |  |
| 1999 | Cradle Will Rock | סילבנו |  |
| 2000 | Looking for an Echo | מרטי פרלשטיין |  |
| 2001 | החיים עם דוד ג'יי | מייקל. |  |
| 2001 | שותפים לחדר | אריק. |  |
| 2001 | 61* | ארטי גרין |  |
| 2001 | תחלים בקרוב | נתן |  |
| 2002 | Pipe Dream | ארני האפליץ |  |
| 2002 | Showtime | בראד סלוקום |  |
| 2002 | Path to War | אדם יאמורלינסקי |  |
| 2004 | Strip Search | ג'ון סקנלון |  |
| 2005 | לילה טוב ובהצלחה | ג'ימי |  |
| 2005 | דומינו | ברק בקט |  |
| 2006 | Failure to Launch | איש ספינה |  |
| 2006 | העבר | ג'ייקוב שולץ |  |
| 2007 | גנב הזיכרון | מר פרימן |  |
| 2007 | מת לחיות 4.0 | שותף של מגי קו |  |
| 2007 | סיגליות סגולות | מונרו |  |
| 2007 | רובוטריקים | מר הוסני | קמע |
| 2008 | מה שקרה עכשיו | קאל |  |
| 2008 | Midnight Meat Train | אוטו |  |
| 2011 | מכוניות 2 | אקר | תפקיד קולי |
| 2013 | וושינגטון על הכוונת | וולאס. |  |
| 2013 | הכוכב הבהיר ביותר | ד"ר לאמברט |  |
| 2014 | חיים טובים יותר באמצעות כימיה | ד"ר רות |  |
| 2016 | Catfight | קרל. |  |
| 2019 | The Goldfinch | מר סילבר |  |
| 2021 | Violet | רוג'ר וייל |  |
| 2023 | Dark Highway | הליצן |  |
| 2024 | קח אותי לירח | צ'אק |  |
| 2024 | סמייל 2 | מוריס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | NYPD Blue | עיתונאי מספר 1 | פרק: "4B או לא 4B" |
| 1994 | חוק וסדר | ד"ר קארל סטיין | פרק: "הפוגל" |
| 1997 | אוז | קארלטון אורבק | פרק: "הקפיטל פ" |
| 1997 | ספין סיטי | גרג מולנס | פרק: "פורנו בארצות הברית" |
| 2000 | דבר איתי. | סנדי | 3 פרקים |
| 2000–2001 | בול | ג'וש קפלן | 5 פרקים |
| 2001 | ויל וגרייס | פול בודניק | פרק: "כלבים משוגעים ואנשים ממוצעים" |
| 2001 | Gideon's Crossing | ג'וש סטיינמן | פרק: "הדרך" |
| 2001 | משמרת שלישית | בלש הול | פרק: "זכרונות ילדות" |
| 2003 | A.U.S.A. | ג'פרי לורנס | 8 פרקים |
| 2003 | אד | ג'ף פוסטר | פרק: "שלום סטוקייוויל" |
| 2003–2006 | חוק וסדר | רנדולף ג'יי. "רנדי" דורקין, אסק. | 3 פרקים |
| 2004 | ER | המטרף של סוזן | פרק: "הסטודנט" |
| 2004 | שיטה וארגום | ביל בלפורד | 5 פרקים |
| 2005 | הופ ופיית' | אהרון מלוויל | 2 פרקים |
| 2005 | CSI: מיאמי | ג'ורג' המאט | פרק: "החזר" |
| 2006 | Love Monkey | -וואפאו! הבחור. | פרק: "ביטחון עצמי" |
| 2006 | סקארבס | מר פוסטר | פרק: "הציפור הגדולה שלי" |
| 2006 | מחשבות פליליות | מייקל רייר | פרק: "מישהו צופה" |
| 2006 | In Justice | יארמולק ג'ייק | 5 פרקים |
| 2006 | The Lost Room | וולי ג'ברובסקי | 3 פרקים |
| 2006 | הפמליה | ראש סטודיו | פרק: "השחרור" |
| 2007 | בוסטון ליגל | פרקליט המדינה רנדי גולדן | פרק: "גואנטנמו על המפרץ" |
| 2007 | The Starter Wife | קני קגן | 6 פרקים |
| 2007–2012 | האוס | ד"ר כריס טאוב | 96 פרקים |
| 2009–2010 | רופא להשכיר | אלן רייטר | 2 פרקים |
| 2011 | האישה הטובה | מייקל קאהן | פרק: "יום חדש" |
| 2012 | שף הברזל אמריקה | הוא עצמו | שופט אורח: סימון נגד יאגיהשי  |
| 2012 | חוק וסדר: מדור מיוחד | בארט גנזל | 3 פרקים |
| 2013–2015 | ריי דונובן | לי דרקסלר | 10 פרקים |
| 2013 | פילדלפיה זורחת | מייקל רוטנברג | פרק: "הכנופיה הרס די" |
| 2013 | Perception | ד"ר פול | פרק: "מלט" |
| 2014 | רייק | מקס פוקט | פרק: "50 צבעים של הומו" |
| 2015 | שיקגו PD | מר פרידמן | פרק: "מה שם אותך על המפרץ הזה" |
| 2015 | Battle Creek | דארל | פרק: "רוצחים דגנים" |
| 2016 | מזכירת המדינה | טד | פרק: "דרך האמצעית" |
| 2016–2017 | האמריקאים | הסוכן וולף | תפקיד חוזר; 11 פרקים |
| 2016–2018 | קולוניה | הסוכן Alan סנידר | 25 פרקים |
| 2017 | Adaптация (ההתאמה) | קולונל דאיל ברנסון של הסוכנות. | קבוע |
| 2017 | בול | גארט טילדן | פרק: "סודות קטנים מלוכלכים" |
| 2017 | גאון | צ'יים וייזמן | פרק: "הסעיף שמונה" |
| 2017–2018 | חוק וסדר: מדור מיוחד | רנדי דורקין | 2 פרקים |
| 2018–2019 | NCIS: לוס אנג'לס | ג'ון רוג'רס | עונה 10 - תפקיד קבוע |
| 2019–2022 | אימת המתים המהלכים | הרב ג'ייקוב קסנר | תפקיד חוזר (עונה 5–7, 11 פרקים) |
| 2022 | התרסקנו | בוב פאלטרו | 2 פרקים |
| 2022 | ניו אמסטרדם | בוב לווין | פרק: "המרחבים ריקים" |
| 2022 | Haul out the Holly | אלברט | ערוץ הולמרק |
| 2023 | Haul out the Holly: Lit Up | אלברט | ערוץ הולמרק |
| 2023 | אסוקה | מין ויבר | פרק: "חלק שני: עבודה קשה ובעיה" |
| 2024 | The Girls on the Bus | בנג'י ניומן | 4 פרקים |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | משחק | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מכוניות 2: משחק הווידאו | Acer |  |
הערות שוליים

↑  "My interview with actor Peter Jacobson (House, Colony, Ray Donovan & The Americans)". Paula Courtney. Posted on November 26, 2016. 26 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alumni in the News". Brown University. 20 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alumni News". The Juilliard School. בספטמבר 2007. אורכב מ-המקור ב-2011-11-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  'House' Selects Its Permanent New Team - Zap2it, web.archive.org, ‏2011-05-22
↑  Mitovich, Matt (23 ביוני 2009). "Exclusive: House Doc and Swimsuit Model Feel the Pains". TV Guide Online. נבדק ב-24 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432658805171  BIBSYS: 11077453  GND: 139779450  LCCN: no2002112565  VIAF: 5911149068458365730007   WorldCat (עם VIAF): 5911149068458365730007
קטרינה פריץ'

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1956 (בת 69) אסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 פרסים והוקרה:  פרס אאכן לאמנות (1996)  Piepenbrock Prize for Sculpture (2008)  פרס אריה הזהב (2022)  Coutts (1994) 
 
קטרינה פריץ' (בגרמנית: Katharina Fritsch; נולדה ב-14 בפברואר 1956) היא פסלת בינלאומית, ופרופסור לפיסול, אשר חיה ועובדת בדיסלדורף, גרמניה. ב-1995 ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה, זוכת פרס מפעל חיים בביאנלה של ונציה ב-2022.
ביוגרפיה

פריץ' נולדה ב-14 בפברואר 1956 באסן, עיר במערב גרמניה. היא למדה בתחילה היסטוריה ותולדות האמנות באוניברסיטת מינסטר, אך בשנת 1977 עברה לאקדמיה לאמנות דיסלדורף שם הייתה תלמידתו של פריץ שוגלר עד 1984. פריץ' הציגה תערוכות יחיד במוזיאונים מרכזיים בסן פרנסיסקו, בזל, ציריך, שיקגו, לונדון, ניו יורק ודיסלדורף. היא הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה במרכז דיא לאמנויות בניו יורק ב-1993. ב-1995 ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה. ב-2001 הוצגו עבודותיה בטייט גלרי בלונדון.
בשנת 2001 מונתה פריץ' לפרופסור לפיסול באקדמיה לאמנויות יפות, מינסטר, תפקיד בו כיהנה עד 2010. כיום היא פרופסור לפיסול באקדמיה לאמנות דיסלדורף. היא חברה באגודת האמנים הגרמנית ומאז 2010 חברה מלאה באקדמיה למדעים ואמנויות נורדריין-וסטפאל בגרמניה.
ב-2022 זכתה בפרס אריה הזהב בביאנלה ה-59 של ונציה. הפסל שיצרה ב-1987, פילה בגודל טבעי, הוצג בתערוכה במיקום מרכזי.
קריירה

פריץ' ידועה בפסליה ובמיצבים שלה המחייה אובייקטים מוכרים ברגישות צורמת ומדהימה. האיקונוגרפיה של יצירותיה שאובה ממקורות רבים ושונים, כולל נצרות, תולדות האמנות ופולקלור. בילדותה נהגה לבקר אצל סבה, מוכר של ציוד אמנות של פייבר-קסטל דבר אשר השפיעה על עבודתה. בעבודתה היא מושפעת מעבודתו של מרסל דושאן על ידי תגובה לרעיונותיו ושינוי תפיסת הצופים לגביהם.
היא משכה תשומת לב בינלאומית לראשונה באמצע שנות ה-80 עם יצירות בגודל טבעי כמו פיל בקנה מידה אמיתי, יחד עם העתקים של חפצים יומיומיים כמו עמדת תצוגה גדולה מלאה בפסלים של מדונה. האמנות של פריץ' עוסקת לעיתים קרובות בפסיכולוגיה ובציפיות של המבקרים במוזיאון.
העבודות המוכרות ביותר שלה הן מלך החולדות (1993), מעגל ענק של חולדות פוליאסטר שחורות, שנכללו בביאנלה בוונציה בשנת 1999. עבודות אחרות כוללות את "נזיר" (2003), דמות גברית סטואית ומונוכרומטית, עשויה מוצק פוליאסטר עם משטח שחור מט חלק; "קבוצה של דמויות" (2006-2008), מיצב של תשעה אלמנטים; והאן/קוק (2010), תרנגול בגובה 4.5 מטרים בכחול אולטרה-מרין שיוצג על הבסיס הרביעי בכיכר טרפלגר בלונדון מיולי 2013 עד ינואר 2015.
בתהליך העבודה שלה, משלבת פריץ' את טכניקות הפיסול המסורתי עם אלו של הייצור התעשייתי. בעוד שרבות מיצירותיה המוקדמות נעשו בעבודת יד, פריץ' מייצרת כעת רק את הדגמים של הפסלים שלה ולאחר מכן מוסרת אותם למפעל לייצור, לפי "מפרט כמעט פתולוגי". היא משתמשת בדגמים הללו ליצירת תבניות, מהן יצוקים הפסלים הסופיים בחומרים כמו גבס, פוליאסטר ואלומיניום. רבים מיוצרים כמהדורות, כלומר מספר יציקות נלקחות מתבנית אחת. פריץ' משתפת פעולה לעיתים קרובות עם דוגמן בשם פרנק פנסטרמאכר. אחת המוזות שלה. הוא "מייצג את ה'אדם' הגנרי ביצירות כמו שלושת האנשים ה'רעים' שלה: הנזיר, הדוקטור והמטפל. התהליך של פריץ' ביצירת דמויות אנושיות דומה ליצירות החיות או החפצים שלה. היא מצלמת את הדוגמן, מנסה רעיונות ומתעדת את פרטי עמידתו של הדוגמן. ביצירת התבנית היא וטכנאי הגבס שלה מכסים את הדגם בוזלין ויוצרים את התבנית מלמעלה. לאחר סיטואציה דרמטית, קרוב למוות, שבה פרנק היה מכוסה יותר מדי גבס והכחיל, כשראשו "נשען קדימה" לאחר פריץ' סיימה את תבנית הגבס, היא משתמשת בסיליקון כדי ליצור מודל הפוך ולאחר מכן בפוליאסטר כדי ליצור מודל ישר מהסיליקון. החלקים השונים מחוברים יחד בקפידה כי "המשטח צריך להיות מושלם לחלוטין."לאחר מכן פריץ' צובעת או מרססת את הפסל כדי לסיים אותו.
תערוכות

פריץ' העלתה מספר רב של תערוכות יחיד ותערוכות במוזיאונים וגלריות ברחבי העולם. היא ייצגה את גרמניה בביאנלה בוונציה 1995 והציגה תערוכות יחיד במוזיאונים ברחבי אירופה וארצות הברית, כולל המוזיאון לאמנות מודרנית בבזל, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית, המכון לאמנות של שיקגו, מוזיאון טייט מודרן בלונדון ו-K21 בדיסלדורף. ב-2009 עבודתה הייתה נושא לרטרוספקטיבה בקונסהאוס ציריך וב-דיכטורהאלן, המבורג. בשנת 2013 היא יצרה את Hahn / Cock, פסל ענק של תרנגול כחול בוהק, עבור כיכר טרפלגר בלונדון. גרסאות של העבודה מוצגות כעת בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ובמרכז האמנות ווקר במיניאפוליס.
פריץ' השתתפה גם בתערוכות קבוצתיות רבות, כולל הביאנלה של סידני (1988), הביאנלה ה-46 בוונציה (1995), הביאנלה ה-48 בוונציה (1999), הביאנלה גוואנגג'ו (2010), הביאנלה ה-54 בוונציה (2011), וכן הביאנלה ה-59 של ונציה (2022).