טכנולוגיה חינוכית
חסרונות

בעולם, גורמים כמו ניהול שינויים, התיישנות טכנולוגיה ושותפות בין ספקים למפתחים הם מעצורים עיקריים המעכבים את הצמיחה של שוק הטכנולוגיה החינוכית.
בארצות הברית, המדינה והממשל הפדרלי הגדילו את המימון, כמו גם הון סיכון פרטי זורם למגזר החינוך. עם זאת, as of 2013 אף אחד לא הסתכל על החזר על השקעה בטכנולוגיה (ROI) כדי לחבר הוצאות על טכנולוגיה עם תוצאות סטודנטים משופרות.
טכנולוגיות חדשות מלוות לעיתים קרובות בהייפ והבטחה לא מציאותיים בנוגע לכוחן הטרנספורמטיבי לשנות את החינוך לטובה או לאפשר הזדמנויות חינוכיות טובות יותר להגיע להמונים. דוגמאות כוללות סרט אילם, רדיו משודר וטלוויזיה, שאף אחד מהם לא שמר על דריסת רגל בשיטות היומיומיות של החינוך הפורמלי המיינסטרים. טכנולוגיה, כשלעצמה, אינה מביאה בהכרח לשיפורים מהותיים בפרקטיקה החינוכית. ההתמקדות צריכה להיות באינטראקציה של הלומד עם הטכנולוגיה - לא בטכנולוגיה עצמה. יש להכיר בו כ"אקולוגי" ולא כ"תוסף" או "מחסיר". בשינוי אקולוגי זה, שינוי משמעותי אחד יצור שינוי טוטאלי.
לפי ברנפורד וחב', "טכנולוגיה אינה מבטיחה למידה אפקטיבית", ושימוש לא הולם בטכנולוגיה עלול אף להפריע לה. מחקר של אוניברסיטת וושינגטון על אוצר המילים של תינוקות מראה שהוא מחליק עקב תקליטורי DVD לתינוקות חינוכיים. פורסם ב-Journal of Pediatrics, מחקר מ-2007 של אוניברסיטת וושינגטון על אוצר המילים של תינוקות, סקר מעל 1,000 הורים בוושינגטון ובמינסוטה. המחקר מצא כי על כל שעה שבה תינוקות בגילאי 8–16 חודשים צפו בתקליטורי DVD וסרטונים, הם ידעו 6–8 פחות מתוך 90 מילים נפוצות לתינוקות מאשר התינוקות שלא צפו בהן. אנדרו מלצוף, מודד במחקר זה, קובע שהתוצאה הגיונית, שאם "זמן ההתראה" של התינוק יעבור מול תקליטורי DVD וטלוויזיה, במקום עם אנשים שמדברים, התינוקות לא יזכו לאותה חוויה לשונית . ד"ר דימיטרי צ'יסטאקיס, מודד אחר דיווח שהראיות הולכות ומתגברות לכך שתקליטורי DVD לתינוקות אינם בעלי ערך ועשויים להזיק.
חומרי לימוד מותאמים מתאימים את השאלות ליכולתו של כל תלמיד ומחשבים את ציוניו, אך הדבר מעודד את התלמידים לעבוד באופן אינדיבידואלי ולא חברתי או שיתופי (Kruse, 2013). קשרים חברתיים חשובים, אך סביבות היי-טק עלולות לפגוע באיזון האמון, הטיפול והכבוד בין המורה לתלמיד.
קורסים מקוונים פתוחים מאוד (MOOCs), למרות שהם פופולריים למדי בדיונים על טכנולוגיה וחינוך במדינות מפותחות (יותר מכך בארצות הברית), אינם מהווים דאגה גדולה ברוב המדינות המתפתחות או בעלות ההכנסה הנמוכה. אחת המטרות המוצהרות של MOOCs היא לספק לאוכלוסיות פחות בר מזל (כלומר, במדינות מתפתחות) הזדמנות להתנסות בקורסים עם תוכן ומבנה בסגנון ארצות הברית. עם זאת, מחקרים מראים שרק 3% מהנרשמים הם ממדינות בעלות הכנסה נמוכה ולמרות שבקורסים רבים יש אלפי סטודנטים רשומים רק 5-10% מהם מסיימים את הקורס. ניתן לייחס זאת לחוסר תמיכה בצוות, קושי בקורס ורמות נמוכות של מעורבות עם עמיתים. MOOCs גם מרמזים כי תוכניות לימודים ושיטות הוראה מסוימות עדיפות, וזה יכול בסופו של דבר לשטוף (או אולי לשטוף) מוסדות חינוך מקומיים, נורמות תרבותיות ומסורות חינוכיות.
באמצעות האינטרנט והמדיה החברתית, השימוש באפליקציות חינוכיות הופך את התלמידים לרגישים מאוד להסחת דעת והסחת דעת. למרות ששימוש נכון הראה כמגביר את ביצועי התלמידים, היסח דעת יהיה מזיק. חיסרון נוסף הוא פוטנציאל מוגבר לבגידות. שיטה אחת נעשית על ידי יצירת מספר חשבונות לסקר שאלות ואיסוף מידע שניתן להטמיע כך שחשבון המאסטר יוכל למלא את התשובות הנכונות. סמארטפונים יכולים להיות קלים מאוד להסתרה ולהשתמש בהם בצורה לא בולטת, במיוחד אם השימוש בהם מנורמל בכיתה. את החסרונות הללו ניתן להתמודד עם כללים ותקנות נוקשים על שימוש בטלפון נייד.