stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים זאב הירשברג
הערות שוליים

↑  על פי מאמר ההספד של בשן בספר לזכרו, ועל פי קטלוגים, שמו הלועזי השני הוא וילהלם, אך בכמה מקורות השם השני הוא וולף. קשה להכריע מהו השם הנכון, משום שהירשברג כתב את שמו הפרטי בפרסומיו הלועזיים בראשי תיבות. בפרסומיו הראשונים כתב .J. W, ובפרסומיו המאוחרים כתב את ראשי התיבות של שמו העברי .H. Z ‏ (Haim Zeev ).
↑  מנויים באוניברסיטת בר אילן, הצופה, 19 במאי 1960
↑  על אליעזר בשן ראו כאן.
↑  ארצות אלה היו מדינות חסות של צרפת ועמדו לפני קבלת עצמאות.
↑  חיים זאב הירשברג, מארץ מבוא השמש, באתר הספרייה הלאומית(הקישור אינו פעיל)
↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262745905171  PLWABN: 9810562424705606  BIBSYS: 90549774  BnF: cb12746060s (data)  CiNii: DA13006837  GND: 101940513  ISNI: 0000 0001 0893 3348  LCCN: n82246521  NLA: 35197296  NTA: 068528302  RERO: 02-A000080553  SUDOC: 08014117X  Trove: 860965  VIAF: 44424082   WorldCat (עם VIAF): 44424082
חשבון מודולרי

חשבון מוֹדוּלַרי (הידוע גם כחשבון קונגרואנציות) הוא שיטה מתמטית, בה מחליפים מספרים בשארית החלוקה במספר קבוע. לדוגמה, בחשבון מודולו 7 מתקיים השוויון  \,5+6=4\,, מכיוון ש:  5+6=11, ושארית החילוק של 11 ב-7 היא 4.
חישובי שעות בשעון זה הם מודולו 12
הדוגמה הידועה ביותר לחשבון מודולרי היא החשבון על-פני השעון, שהוא חשבון מודולרי מודולו 24. כאשר השעה כעת היא 20:00, ואנו רוצים לדעת מה תהיה השעה 9 שעות מאוחר יותר, הפעולה שאנו עושים היא 
 \!\,20+9\equiv 5{\pmod {24}} .
הגדרה פורמלית

יהי n מספר טבעי. המספרים a,b שקולים מודולו n אם n מחלק את ההפרש a-b. המספרים a,b שקולים אם ורק אם הם נותנים אותה שארית בחלוקה ב-n. במקרה זה מסמנים  \ a\equiv b{\pmod {n}}. (אומרים גם ש-a,b קונגרואנטיים מודולו n).
החשבון המודולרי מודולו  \ n מתבצע באופן פורמלי על אוסף מחלקות שקילות של המספרים השלמים, כאשר יחס השקילות הוא היחס שהוגדר בפסקה הקודמת. אפשר לבחור במספרים השלמים מ- \ 0 ועד  \ n-1 כנציגים סטנדרטיים של המחלקות, ואז התוצאה של חישוב מודולרי תהיה מוגבלת לקבוצת השאריות האפשריות המתקבלות מחילוק מספר כלשהו ב \ n.
תכונות השקילות המודולרית

יחס השקילות המודולרית הוא אכן יחס שקילות, כלומר הוא
רפלקסיבי:  \ a\equiv a{\pmod {n}}.
סימטרי: אם  \ a שקול ל- \ b אז  \ b שקול ל- \ a.
טרנזיטיבי: אם  \ a\equiv b{\pmod {n}} וכן  \ b\equiv c{\pmod {n}} אזי  \ a\equiv c{\pmod {n}}.
בנוסף לזה, פעולות החיבור והכפל בין מחלקות השקילות מוגדרות היטב: אם  \ a\equiv b{\pmod {n}} וכן  \ c\equiv d{\pmod {n}}, אז \ a+c\equiv b+d{\pmod {n}} וכן  \ ac\equiv bd{\pmod {n}}. לכן קבוצת המספרים השלמים מודולו  \ n מהווה חוג קומוטטיבי, עם הכפל והחיבור הטבעיים, שאותו מסמנים ב-  \ \mathbb {Z} _{n} או ב- \ \mathbb {Z} /n\mathbb {Z}  (הסימון האחרון רומז לכך שזהו חוג מנה של חוג המספרים השלמים ביחס לאידיאל של המספרים המתחלקים ב-n). החוג הזה הוא תחום שלמות אם ורק אם  \ n מספר ראשוני (ואז הוא שדה).
תכונות השקילות המודולרית > הופכי ביחס לכפל

איבר  \ a\in \mathbb {Z} _{n} הוא הפיך אם קיים  \ b\in \mathbb {Z} _{n} כך ש-  \ ab\equiv 1{\pmod {n}}. במקרה זה, b הוא ההופכי כפלי של a. את ההופכי שלו מסמנים כנהוג ב-  \ a^{-1}.
מציאת הופכי כפלי מודולרי, כלומר פתרון המשוואה  \ ax\equiv 1\ ({\mbox{mod }}n), נעשית באמצעות אלגוריתם אוקלידס המורחב, המספק ערכים x,y המקיימים  \ ax+ny=1, משום שאז  \ ax\equiv 1{\pmod {n}}. לדוגמה: ההופכי כפלי של  \ a=8\ ({\mbox{mod }}19) הוא  \ 12 כיוון ש- \ 19\cdot 3+8\cdot -7=1 לכן  \ a^{-1}=-7=19-7=12.
תכונות השקילות המודולרית > חילוק

כפל של  \ a, בהופכי כפלי של שלם  \ b כלשהו שקול לחילוק ב- \ b, כלומר  \ ab^{-1} שקול ל- \ a/b (מודולו  \ n).
מכיוון שלא כל מספר הפיך מודולו n, לא תמיד אפשר לחלק שוויונות מודולריים. למעשה, אם  \ ax\equiv ay{\pmod {n}}, אז מובטח רק ש-  \ x\equiv y{\pmod {\frac {n}{(a,n)}}}.
תכונות השקילות המודולרית > משפט אוילר

שני מספרים שלמים נקראים זרים אם המחלק המשותף המרבי שלהם הוא 1. פונקציית אוילר המסומנת  \ \phi (n) מייצגת את מספר השלמים בטווח  \ [1,n-1] הזרים ל- \ n. כלומר שהמחלק המשותף המרבי שלהם עם  \ n הוא  \ 1. אם  \ n ראשוני אזי כל המספרים עד  \ n-1 זרים ל- \ n, כיוון שמספר ראשוני אינו מתחלק באף אחד מהמספרים הנמוכים ממנו מעצם ההגדרה. משפט אוילר קובע שעבור כל שלם  a שזר ל- n
מתקיים  \ a^{\phi (n)}\equiv 1\ ({\mbox{mod }}n). כאשר  p מספר ראשוני מתקבל כמקרה פרטי המשפט הקטן של פרמה:  \ a^{p-1}\equiv 1{\pmod {p}}, לכל  a שלא מתחלק ב- p.
חבורות מודולריות

פעולת החיבור בחשבון מודולרי היא, בדומה לחיבור הרגיל, קומוטטיבית ואסוציאטיבית, וכן יש בה איבר יחידה (0), ולכל מספר יש איבר נגדי. לפיכך חיבור בחשבון מודולרי יוצר חבורה קומוטטיבית שהיא החבורה הציקלית מסדר n.
גם פעולת הכפל בחשבון מודולרי היא קומוטטיבית ואסוציאטיבית, ואיבר היחידה בה הוא 1, אך לא לכל איבר יש איבר הופכי (כלומר, כזה שמכפלתם של שני האיברים תהיה איבר היחידה 1). לכן אוסף השאריות מודולו n הוא מונואיד ולא חבורה. במונואיד הזה יש מחלקי אפס, כגון  \!\,4\cdot 3\equiv 0{\pmod {6}}. לאבר שהוא מחלק אפס לא יכול להיות הפכי כפלי; ובמונואיד של השאריות מודולו n זו המניעה היחידה לקיומו של הפכי. מספר הוא הפיך מודולו n אם הוא זר ל-n, ומחלק אפס אחרת. אוסף השאריות השונות מאפס הוא חבורה אם ורק אם n ראשוני. באופן כללי יותר, אוסף השאריות ההפיכות נקרא חבורת אוילר של n.
חצוצרה אצילה

| חצוצרה אצילה |
| --- | --- |
 קונכייה של חצוצרה אצילה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
תת־מחלקה:: חלזונות עילאיים
על־סדרה:: חלזונות גבוהים
סדרה:: Littorinimorpha
משפחה:: חצוצרתיים
סוג:: חצוצרה
מין:: חצוצרה אצילה
שם מדעי
 Charonia variegata ‏למרק (1816)

פרט חי של חלזון החצוצרה (חצוצרה אצילה)
חלזון החצוצרה טורף כוכב ים
חצוצרה אצילה או חלזון החצוצרה (שם מדעי: Charonia variegata), הוא מין של חילזון ימי טורף גדול. הוא בולט בקונכייה הבורגית-מגדלית שלו, שגודלה יכול להגיע ל-37.5 סנטימטר ודפנותיה עבות. תפוצתו רחבה מאוד וכוללת את האוקיינוס האטלנטי והימים המחוברים אליו, כולל הים התיכון במזרח והים הקריבי וחופי ברזיל במערב. חלזון החצוצרה נפוץ גם בחופי ישראל, בעיקר בצפון. הקונכייה המרשימה שלו, שבה החוד נגדם, שימשה בעבר כחצוצרה ומשמשת כך עד היום בקרב שבטים פרימיטיביים. המין חצוצרת הים Charonia tritonis קרוב ודומה מאוד לחצוצרה האצילה ובעבר נחשבו השניים לאותו מין טקסונומי.
תיאור

גודל הקונכייה הממוצע של חלזון החצוצרה הוא כ-20 סנטימטרים (7.9 אינץ') אך יכול להגיע עד ל-37.5 סנטימטרים (14.8 אינץ') בפרטים הגדולים, כאשר האורך המרבי שתועד הוא 374 מ"מ. הקונכייה שלו היא בורגית-מגדלית, בת 9–10 פיתולים, ונראית כסליל מפותל סביב חרוט גבוה. הקונכייה מסתיימת בחוד שפיצי ללא "בליטה" קהה בקצה, כמו המין הקרוב לו Charonia tritonis (חצוצרת הים).
הפיתולים תפוחים כאשר הפיתול האחרון הוא הגדול והרחב מכולם, ותופס למעלה משליש נפח הקונכייה. פתח הקונכייה אליפטי (סגלגל). שפת הפתח הפונה אל הקונכייה מעוטרת בקווים לבנים דקים דמויי צלעות על רקע חום כהה עד שחור, ואילו שפת הקונכייה הפונה החוצה מעוטרת בקווים לבנים עבים על רקע חום כהה.
צבע הקונכייה הוא צבע בז' (חום בהיר בגוון צהבהב, מעין צבע קרם) ונע בין בז' צהבהב לבז' קרמי ועד בז' בהיר לבן. הפיתולים השונים מעוטרים ברצועות של סהרונים וחצאי עיגולים בגוונים שונים שנעים בין חום לבז' ללבן. הצבע הפנימי שלה לבן כאשר השפה היא בצבע כתום בגוון ורדרד.
החילזון עצמו הוא בצבע צהוב בהיר.
במין זה יש שונות ביולוגית ניכרת, המאפשרת גיוון ומספר צורות של המאפיינים שתוארו לעיל. ככל הידוע, אין לו תת-מינים גאוגרפיים.
אורח חיים

חלזון החצוצרה הוא טורף שניזון בעיקר מרכיכות שוכנות קרקע אחרות (כגון צדפות) וקווצי עור, בעיקר כוכבי ים וקיפודי ים. מבלוטות הרוק שלו הוא מפריש חומצות (בעיקר חומצה גופריתית וחומצה אספרגינית) שהורסות את שלדו של הנטרף ומשתקות אותו.
הפגית שלו נקראת וליגר ומתפתחת במשך שלושה חודשים כייצור פלגי הנסחף בזרמים התת-מימיים, כולל בזרמים טרנס-אטלנטיים. פגיות אלה הן הגדולות ביותר במשפחה שלו באוקיינוס האטלנטי. שלב הפגית מסתיים כאשר הפגית גדלה לאורך 5 מ"מ, ואז היא עוברת לשלב החילזון הדומה לפרט הבוגר, הממשיך לגדול עד להגיעו לבגרות וגודל מרבי של 150–375 מילימטרים (5.9–14.8 אינץ').
תפוצה ובית גידול

תפוצתו של חלזון החצוצרה רחבה מאוד וכוללת את האוקיינוס האטלנטי והימים המחוברים אליו, כולל הים התיכון במזרח והים הקריבי וחופי ברזיל במערב. הוא נפוץ גם בחופי אמריקה, מקרוליינה הצפונית, עבור דרך מפרץ מקסיקו וכלה בחופי ברזיל בדרום. הוא גם נפוץ בחופים המערביים של אפריקה ואף בטנזניה. חלזון החצוצרה נפוץ גם בחופי ישראל, בעיקר בצפוניים שבהם.
בית הגידול של חלזון החצוצרה הוא חופי ים רדודים. הוא חי על הקרקעית בעומקים של 30 ס"מ עד 110 מטר.
בארץ ישראל נפוץ המין בחופים הצפוניים, בעומקים של 3 עד 8 מטר.
מקור השם

בימי קדם שימשה הקונכייה של חילזון זה כחצוצרה, אחרי שהצריח שלה (הקצה המחודד) נקטם כדי ליצור פיה לנשיפה. במיתולוגיה היוונית תואר טריטון, בנו של אל הים היווני פוסידון, תוקע בחצוצרה שהוכנה מקונכיית חילזון זה ומזוהה עמו. מכאן השם העממי באנגלית Triton's Trumpet או פשוט Triton Snail. כדי להבדילו ממין דומה שמצוי באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט לעיתים מוסיפים לשמו העממי את התואר "אטלנטי" שכן הוא נפוץ באוקיינוס האטלנטי. הוא מכונה באנגלית חילזון טריטון או טריטון אטלנטי או חצוצרת טריטון אטלנטית.
השם בעברית מתאר את שימושו של החילזון כחצוצרה ושם המין "אצילה" מרמז למקומה הסמלי במיתולוגיה, בפמלייתו של אל הים, וכן לגודלה והדרה של הקונכייה של החילזון. לעיתים הוא נקרא גם חלזון החצוצרה או חלזון חצוצרה אטלנטי, כדי להבהיר שמדובר במין של חילזון ולא בכלי נגינה. השם המדעי העברי "טריטון" מציין סוג אחר של חילזון ימי וכן סוג של סלמנדרה.
בעבר הוגדרה החצוצרה האצילה על ידי קארולוס ליניאוס תחת המין Charonia tritonis (חצוצרת הים/חצוצרה ים-סופית), שם מדעי המשמר את הקשר המיתולוגי לטריטון, אך ב-1816 פוצלה למין נפרד Charonia variegata על ידי ז'אן-בטיסט דה לאמארק.
ראו גם

חצוצרת הים, נקראת גם חצוצרה ים-סופית (אנ')
חלזונות
טריטון (חילזון)
לקריאה נוספת

אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל - כרך 4, עמ' 73 (חצוצרה אצילה) ועמ' 187 (חצוצרת הים).
קונכייה של חצוצרה אצילה
איור של חילזון החצוצרה האטלנטי
טימותי ריי בראון

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1966 סיאטל, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בספטמבר 2020 (בגיל 54) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ברלין 
 
טימותי ריי בראון (באנגלית:
Timothy Ray Brown;‏11 במרץ 1966 – 29 בספטמבר 2020) היה אזרח אמריקאי, שנחשב לאדם הראשון שהחלים מאיידס/HIV. בראון אובחן כנשא HIV בשנת 1995 בעודו סטודנט בברלין ועל כן כונה בעולם הרפואה "החולה מברלין".
תיאור החלמתו

בשנת 2007, בראון שהיה נשא HIV, עבר תהליך של השתלת מח עצם כטיפול ללוקמיה. מבין 60 תורמים פוטנציאליים הרופאים בחרו בתורם אחד בעל מוטציה גנטית בפרוטאין CCR5. שינוי גנטי זה העניק לתורם עמידות טבעית בפני נגיף האיידס, שכן הנגיף אינו יכול להיקשר לתאי מערכת החיסון שלו ולשכפל את עצמו. בערך ל-1% מאוכלוסיית אירופה יש את העמידות הזאת לאיידס, אך האחוז הוא נמוך משמעותית באוכלוסיות אחרות. השתלת מח העצם נעשתה בשנית לאחר שנה בה הלוקמיה של בראון החריפה. לאחר שלוש שנים מאז השתלת מח העצם בפעם הראשונה, ועל אף שבראון לא קיבל קוקטייל נגד HIV, לא אותר בדמו או בתאים אחרים בגופו HIV. נוגדנים ל-HIV בדמו של בראון גם הם פחתו באופן ניכר, אישוש נוסף שהנגיף כבר לא היה בגופו. רופאים שחקרו את המקרה טוענים כי מדובר במקרה חריג בספרות הרפואית, וכי השתלת מח עצם דומה לא תהווה תרופה לאיידס.
בראון, "החולה מברלין", סבל ממחלת השתל נגד המאכסן וממחלה המדללת את החומר הלבן בתאי המוח (Leukoencephalopathy), שתיהן כסיבוכים של השתלת איברים. כלומר, ההליך הרפואי שבראון עבר לא מתאים לנשאי HIV אחרים, גם אם יימצאו תורמים בעלי מוטציה גנטית ב-CCR5. ישנם חוקרים הסוברים כי דווקא 'מחלת השתל נגד המאכסן' היא התהליך שגרם לגופו להכחיד את נגיף הכשל החיסוני בגופו ולא השתלת מח העצם.
נכון לשנת 2020, שישה אנשים נוספים החלימו מנגיף האיידס לאחר שלקו במחלת השתל נגד המאכסן. רק אחד מהם קיבל השתלת מח עצם בעלת פגם בפרוטאין CCR5, כך שעולה בבירור שמחלת השתל נגד המאכסן היא זו שמביסה את נגיף האיידס.
ביולי 2012 בראון הכריז על הקמת קרן שתוקדש למלחמה ב-HIV ובאיידס.
בראון נפטר ב-29 בספטמבר 2020 מהישנות מחלת הלוקמיה.
הערות שוליים

↑  ADULT Stem Cell Transplant Cures HIV-Positive Man, Say Docs - Fox Nat…, archive.is, ‏2015-01-21
↑  Is Anyone Immune to HIV?, www.hivplusmag.com, ‏2016-03-23 (באנגלית)
↑  "Meet the man who was cured of HIV". נבדק ב-2020-10-01. (דרושה הרשמה לקריאת הכתבה)
↑  האיש שניצח את האיידס מת מסרטן, באתר וואלה, 30 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2014019531  VIAF: 308180636   WorldCat (עם VIAF): 308180636
טטיאנה פטיץ

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1966 המבורג, גרמניה המערבית 
 פטירה:  11 בינואר 2023 (בגיל 56) סנטה ברברה, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 פרופיל ב-IMDb
 
טטיאנה פטיץ (בגרמנית: Tatjana Patitz;‏ 25 במרץ 1966 – 11 בינואר 2023) הייתה דוגמנית גרמנייה.
ביוגרפיה

טטיאנה פטיץ נולדה בהמבורג שבגרמניה וגדלה בשוודיה.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1983 עלתה לגמר בתחרות מראה השנה של עלית, וזכתה במקום השלישי, ובחוזה למשך שישה חודשים עם הסוכנות כפרס. היא עברה לגור בפריז. באותה שנה היא החלה לעבוד עם הצלם פטר לינדברג, בראיון עמו אמר לינדברג שהוא מעריץ את פטיץ, ושתמיד נהנה לעבוד איתה.
ב-1986 הופיעה בשני גיליונות של מגזין ווג האיטלקי, הובילה את הקמפיין של קלווין קליין וב-1987 דגמנה עבור רבלון.
בינואר 1990, הייתה אחת מחמש דוגמניות העל שהיו הפנים של שנות ה-90. היא הופיעה יחד עם הדוגמניות נעמי קמפבל, לינדה אוונג'ליסטה, סינדי קרופורד וכריסטי טרלינגטון בתצלום שחור לבן על שער מגזין ווג בריטניה שצילם צלם האופנה פיטר לינדברג. בעקבות תצלום זה החלו הדוגמניות לייצג את בית האופנה ורסצ'ה, והשתתפו בקליפ Freedom של ג'ורג' מייקל.
בשנים אלה הופיעה פטיץ גם בפרסומות בטלוויזיה עבור לוריאל וראלף לורן.
פטיץ הופיעה בווידאו קליפ של להקת דוראן דוראן לשיר "Skin Trade".
ב-1994 הופיעה בעירום בצילום עבור ארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים לצד דוגמניות כמו פביאן טרווינג.
ב-2003 פרשה מדוגמנות.
ב-2011 זכתה בפרס בטקס פרסי האופנה של וינה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-11 בינואר 2023 נפטרה מסרטן השד. פטיץ הותירה בן, אחות והורים.
הערות שוליים

1 2 3  איתי יעקב, "אי אפשר היה שלא להתאהב בה": עולם האופנה נפרד מדוגמנית-העל טטיאנה פטיץ, באתר ynet, 12 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb142142719 (data)  GND: 1061459918  ISNI: 0000 0000 0882 0506  VIAF: 222507   WorldCat (עם VIAF): 222507 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנה סהר

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 58 בערך) רמת גן, ישראל 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות 
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס ליאון קונסטנטינר (2001)  פרס האמן הצעיר (1998)  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2004) 
 www.hannasahar.com
 
חנה סהר (נולדה ב-1 במרץ 1966) היא צלמת ואמנית ישראלית.
ביוגרפיה

חנה סהר נולדה וגדלה בשכונת פרדס כץ רמת גן, בת זקונים להורים יוצאי עיראק. בצבא שירתה בחיל התחזוקה ועסקה בהלחמה. לאחר השירות הצבאי במהלך טיול באירופה, רכשה מצלמה מחברה, התחילה לצלם ללא הפסקה והחליטה להיות צלמת. בשנים 1987–1991 למדה צילום בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה, שלפרנסתה עבקה במקביל כמלחימה בתעשייה הצבאית.
לאחר הלימודים החלה לעבוד בצילום עיתונות עבור ידיעות אחרונות ומעריב.
תערוכתה החשובה הראשונה של סהר הייתה "בינגו הנסיכה", בגלריה קמרה אובסקורה, תל אביב, ב-1998, בה הציגה דמויות שוליים מחיי הלילה של תל אביב ומאז הציגה במספר רב של תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד.
כל סדרות התצלומים של סהר צולמו בפילם, למעט הסדרה "אשלון ביוטי".
חיה ועובדת בתל אביב ואם לשניים.
פרסים והוקרה

סהר זכתה בפרס האמן הצעיר, משרד החינוך והתרבות (1998), פרס ליאון קונסטנטינר (2002), פרס משרד החינוך, התרבות והספורט לאמנות (2004), ובפרס שרת החינוך והתרבות (2014).
אודות תערוכות וסדרות נבחרות

בינגו הנסיכה
תיעוד חיי הלילה של השוליים וצילומי דיוקנאות של זונות, קוקסינלים, מהמרים וכולי.
הדס מאור, קטלוג התערוכה:
"המהלך העיקרי המתגבש בעבודתה הצילומית של סהר הוא הניסיון לאפיין דמויות מחוץ לתחום הסטריאוטיפי שלהן. ניסיון לא רק לתקשר עימן, אלא להישיר מבט, פנים אל פנים, ולקיים דיאלוג. בפשטות בכנות ובישירות. לגרום להן לתקשר בחזרה. להגיב להפתח מבלי להתגונן, מבלי להילחם."
סדרת הטפטים
סהר תיעדה את בת זוגה, צילמה את אהבתן ונופים ברקע.
אשמורות
נופים בחשיכה.
שרית שפירא, קטלוג התערוכה:
"כדי להעיד נכוחה על התגלמויות אלה של הלילה, סהר פוערת את עדשת המצלמה שהיא מעמידה מול נופיה לחשיפה ארוכה ואִטית...
סהר מזיזה את ה"זום" פעמים מספר קדימה ואחורה, וכתוצאה מכך נוצרים בתצלום כמה מכפלות (בגדלים שונים ובזוויות משתנות מעט) של אותם דימויים. כל תצלום של סהר הוא לפיכך מעין רצף קולנועי שהתכנס לפריים אחד, כאשר רצף מכפלות הדימויים יוצר לא-פעם הדמיה של מישורי הנוף השונים: קו האופק שלו, עומקו המדומה, הנִקבות המוזרות הנפערות בו, זיקתו לצמתים חשובים בתולדות הציור. "
אשלון ביוטי
אמה של סהר מצולמת בחשיכה ובנות משפחתה מוארות בצבעוניות מוגזמת.
שרית שפירא, קטלוג התערוכה:
"חנה סהר מתערבת בנושא ההיסטורי-מודרני של "גילאי האדם". בגרסתה מצולמות נשים ממוצא עיראקי בשלבי חייהן השונים: ילדות, נערות, נשים צעירות, נשים בשלות, נשים מבוגרות, וגם אשה אחת באה בימים... אם יש משהו משותף לפנתיאון הנשים הזה (מעבר לשייכותן לשושלת היוחסין העיראקית), הרי הוא קשור למראה הזה של בעלות סוד - סוד שקיומו נודע מעצם היותן קרובות גם רחוקות, תמיד במישור הקדמי של חלל התמונה בעוד מבטן נעוץ אי-שם במרחקים, בנימי נפשן, במקום שאיש לא יעז לגעת בו והוא שייך אך ורק לאשה מסוימת, אחת ויחידה, בלתי מתמסרת, בלתי ניתנת לשכפול או לחלוקה."
דוד המלך ואני
סהר צילמה ומנשה קדישמן אייר על תצלומיה, כמחווה לדוד הנדלר.
גלריית תמונות

מתוך הסדרה "בינגו הנסיכה", 1997
מתוך הסדרה "בינגו הנסיכה", 1997
מתוך הסדרה "סדרת הטפטים", 2000
מתוך הסדרה "סדרת הטפטים", 2000
מתוך הסדרה "אשמורות", 2008
מתוך הסדרה "אשמורות", 2008
מתוך הסדרה "אשלון ביוטי", 2009
מתוך הסדרה "אשלון ביוטי", 2009
מתוך הסדרה "דוד המלך ואני״ עבודה משותפת של מנשה קדישמן וחנה סהר, 2012
תערוכות יחיד

1991 - גלריה עמליה ארבל, ראשון לציון.
1998 - ״בינגו הנסיכה״, גלריה קמרה אובסקורה, תל אביב, אוצרת: הדס מאור.
1999 - ״Princess Bingo״, Passage de Retz, פריז, צרפת, אוצר: יונה פישר. ״Princess Bingo״, דובלה ריוואז', סט, צרפת.
2001 - ״סדרת הטפטים״, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אוצרת: הדס מאור.
2002 - ״בינגו הנסיכה״, מוזיאון תל אביב לאמנות, במסגרת פרס קונסטנטינר לצילום, אוצרת: נילי גורן.
2002 - ״היפוכים״, גלריה רוזנפלד, תל אביב, אוצרת: דיאנה דלל.
2002 - "טפטים" (״The Wallpaper Series״), Fifty One Fine Art Photography, אנטוורפן, בלגיה, אוצר: רוג'ר שמואלביץ'
2003 - ״עבודות חדשות״, פסאז' דה רץ (Passage de Retz), פריז, צרפת, אוצר: יונה פישר.
2003 - "בינגו הנסיכה" (״Princess Bingo״), Aplanat Gallery, המבורג.
2007 - ״נוקטורנו״, בית גבריאל בכנרת, אוצרת: עליזה אורבך.
2010 - ״אשלון ביוטי״, סדנאות האומנים, תל אביב, אוצרת: ורד זפרן-גני.
2012 - ״דוד המלך ואני״, חנה סהר ומנשה קדישמן יוצרים עבודות משותפות, בית האמנים תל אביב, אוצרת: חנה קופלר.
2014 - ״אשלון ביוטי״, מוזיאון אשדוד לאמנות, אוצרים: רוני כהן-בנימיני ויובל ביטון.
2016 - ״אשמורות״ מוזיאון חיפה לאמנות, אוצֵרת: סבטלנה ריינגולד.
2017 - 'חשופים' המוזיאון הפתוח לצילום, גן התעשייה תל–חי, אוצרת נעמה חייקין.
תערוכות קבוצתיות

1993 - ״ארוטיקה״, גלריה לימבוס, תל אביב.
1995 - ״A Day In the Life of Israel״, פרויקט בינלאומי.
1997 - ״גבולות מטושטשים״, גלריה פירמידה, חיפה.
1998 - ״Double Rivage״, סט, צרפת.
1999 - ״ארט פוקוס״, ביאנלה לאמנות עכשווית בירושלים.
2001 - Paris Photo @ Fifty One Fine Art Photography״.
2002 - ״Per Saldo״, Noordbrabants Museum, הולנד.
2003 - ״Cadrages״, Analix Forever, ז'נבה, שווייץ.
2005 - ״על גדות הירקון״, מוזיאון תל אביב לאמנות.
2008- ״לבן מלוכלך״, גלריה פלורנטין 45, תל אביב.
2009 - ״Constellation: Israeli Contemporary Art״, Ermanno Tedeschi Gallery, רומא.
2011 - מוזיאון וִילְפְרִיד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע.
2013 - ״אוסף יונה פישר״, מוזיאון אשדוד.
2014 - "עד שתצא מקולי", מוזיאון אשדוד לאמנות.
2016 - "חיפוש קרוב" המוזיאון הפתוח לצילום, גן התעשייה תל–חי.
2017 - "חנה אורלוף: פיסול פמיניסטי בישראל", מוזיאון מָאנֶה-כּץ, חיפה.
פרסים ומלגות

1992 - מלגה מהשגרירות הצרפתית בישראל בשיתוף קמרה אובסקורה
1998 - פרס האמן הצעיר, משרד החינוך והתרבות
2002 - פרס ליאון קונסטנטינר
2004 - פרס משרד החינוך, התרבות והספורט לאמנות ועיצוב
2014 - פרס שרת החינוך והתרבות.
הערות שוליים

1 2  חנה סהר באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  שרית ישי לוי, תהיי גבר - חנה סער, לשעבר מלחימה בתעשייה הצבאית, מאמינה שהאשה החדשה היא חזקה, חדשות, 25 באוקטובר 1991
1 2 3  אלי ערמון אזולאי | תצלום: אורי גרשוני, ביקור בסטודיו של חנה סהר, באתר הארץ, 5 במרץ 2010
↑  סהר באתר theartlab
↑  אשמורות, באתר מוזיאון חיפה לאמנות
↑  אורית חסון ולדר, כבר לא לוקחת הימורים, באתר ynet, 9 באוגוסט 2009
↑  אליסיה שחף, חנה סהר : אשלון ביוטי (איזה יופי), 21 ביולי 2010
↑  קמיע סמית ויובל סער, סיבוב גלריות, באתר הארץ, 12 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274412  NLI: 987007267308805171  LCCN: no2018155862  PIC: 276510  VIAF: 98174874   WorldCat (עם VIAF): 98174874
טטיאנה קוצ'מבובה

טטיאנה קוצ'מבובה (בצ'כית: Taťána Kocembová; נולדה ב-2 במאי 1962) היא אתלטית עבר מצ'כוסלובקיה, בעלת 2 מדליות כסף מאליפות העולם בעלת התוצאה החמישית בטיבה בעולם בריצת 400 מטר בכל הזמנים. עמדה בצילה של בת ארצה שיאנית העולם ירמילה קרטוכווילובה.
ביוגרפיה

קוצ'מבובה נולדה באוסטרבה.
באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 1979 זכתה קוצ'מבובה במקום השמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.02 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1982 זכתה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.62 שניות, המנצחת הייתה בת ארצה קרטוכווילובהשקבעה שיא עולם חדש (49.59 שניות, שיא העולם הנוכחי).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 זכתה קוצ'מבובה בשתי מדליות. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.55 שניות, אחרי מריטה קוך ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (48.16 שניות) וקרטוכווילובה (48.85 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.17 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (3:19.05 דקות) ולפני ברית המועצות (3:22.79 דקות).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 48.59 שניות, שוב אחרי קרטוכווילובה שקבעה שיא עולם חדש (47.99 שניות) ולפני מריה פיניגינה מברית המועצות (49.19 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.32 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:19.73 דקות) וברית המועצות (3:21.16 דקות).
בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה בתחילת פברואר 1984 קבעה קוצ'מבובה בריצת 400 מטר שיא אישי של 49.76 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שוודיה אותה שנה זכתה קוצ'מבובה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.97 שניות.
עקב החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על אולימפיאדת לוס אנג'לס, נמנע מקוצ'מבובה להשתתף. 4 ימים לאחר המשחקים האולימפיים היא השתתפה בתחרות בפראג בריצת 400 מטר וקבעה את תוצאת השנה בעולם של 48.73 שניות, תוצאה שהייתה מקנה לה מדליית זהב.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד ספרד בשנת 1986 סיימה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר.
באליפות אירופה אתלטיקה שנערכה בשטוטגרט מערב גרמניה אותה שנה סיימה קוצ'מבובה במקום השישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.50 שניות, המנצחת הייתה קוך (48.22 שניות).
שיאיה האישיים

אצטדיון פתוח
ריצת 100 מטר: 11.31 שניות (1983)
ריצת 200 מטר: 22.47 שניות (1984)
ריצת 400 מטר: 48.59 שניות (1983)
אולם סגור
ריצת 200 מטר: 22.96 שניות (1984)
ריצת 400 מטר: 49.76 שניות (1984)
הערות שוליים

↑  1982 European Athletics Championships
↑  1983 World Championships in Athletics
↑  1984 European Athletics Indoor Championships
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14354499
טוב ראי

טוב ראי היא סדרת ספרי ליקוט על התלמוד בבלי בה הובאו הערות, ביאורים, חידושי תורה והלכה, מכתביו ודבריו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הסדרה יצאה בשתי מהדורות עיקריות. כמו כן מאז שמכון טוב ראייה החל לפעול ברובע היהודי בירושלים יוצאת לאור סדרת ספרים על התנ"ך.
הספרים

הסדרה מלקטת מחידושיו ההלכתיים והתלמודיים של הראי"ה קוק הפזורים בספריו השונים, כגון בשו"תים דעת כהן ואורח משפט, פירושו מצות ראיה לשולחן ערוך, הערות המופיעות באגרותיו, הספרים עץ הדר, שבת הארץ וחבש פאר, ועוד.
במקומות מסוימים הוכנסו לספרים גם מחידושיו באגדה, כשבחלקם הם מהוים מעין השלמה לדבריו בעניינים אלו שבמקומות אחרים, כגון בספרו עין איה.
דבריו חולקו לפרקים, כשבראש כל פרק נוסף ביאור תמציתי על הפרק, ראשי הפרקים מסודרים בתוכן בתחילת הכרך, ובסופו נדפס מפתח עניינים רחב.
ספרים נוספים על התנ"ך יצאו לאור בעריכת הרב תאנה ברוך (יהושע שופטים וקהלת) ובהם הרחבות וביאורים תוך התבוננות והפנמת ערכי הנצח שבתנ"ך לדורנו, ובתשרי תשפ"ב הושלמו ספרי שמואל א ושמואל ב בעריכת משנה של הרב אלימלך קליין והרב נעם בסן.
הוצאה ומהדורות

הרב בנימין אלון ייסד את מכון "טוב ראי" והיווה העורך הראשי של הסדרה במהדורתה הראשונה, בה יצאו לאור תשעה הכרכים על מסכתות: שבת, תשמ"ז; עירובין ופסחים, תשמ"ח; כתובות (בעריכת הרב אברהם שילר), תשמ"ח; ברכות, תשנ"א; ראש השנה, יומא וסוכה, תשנ"ד; ביצה, תענית, מגילה וחגיגה, תשנ"ח; סוטה (בעריכת הרבנים ברוך תאנה ומנשה רחמים), תש"ס; קידושין, תשס"ג; ויבמות, תשס"ח. כל אלו הודפסו ב"דפוס סדר בין החומות" שבעיר העתיקה של ירושלים.
בשנת ה'תש"ס החל מכון "טוב ראייה" בהוצאת מהדורה חדשה ומורחבת של הספרים, ובה נוספו והושלמו מובאות ופיסקאות רבות מדבריו של הרב קוק, וכן ביאורים ותימצות של עיקרי הדברים. בנוסף - צוינו הפניות בין דבריו השונים. חידוש נוסף במהדורה זו היה סימון ומיספור של סוגיות מרכזיות שנשטחו בספר. במהדורה זו שימש הרב ברוך תאנה כעורך ראשי, ובמסגרתה יצאו שמונה הכרכים על מסכתות: שבת ועירובין (ב'דפוס בין החומות' חידושי שבת היו בנפרד ושל עירובין עם פסחים), תש"ס; סוטה, תש"ס; קידושין, תשס"ג; כתובות, תשס"ד; פסחים, תשס"ז; יבמות, תשס"ח; בבא קמא, תשע"א; עבודה זרה והוריות, תשע"ג;
בנוסף יצא כרך על מסכת בבא בתרא בעריכת הרב חנינא משלוף, ירושלים תשנ"ח. בכרך זה יש נספח עם תמצית פירושי הראי"ה לאגדות רבה בר בר חנה.