אנתוני וינר
עמדות פוליטיות > ישראל

וינר גילה תמיד הבנה ותמיכה עקבית בישראל במגוון של סוגיות, כמו חוק ההכרה בירושלים השלמה כבירת ישראל (2001) שחיבר במו ידיו, לחצים על מחלקת המדינה לשחרור החיילים החטופים ב"הר דב" במקביל לפגישות עם משפחות החיילים ושרים, תגובות גינוי חריפות על פיגועי התאבדות וכן התנגדות לקיצוצים בהלוואות הערבון לישראל עקב בניית גדר ההפרדה. הוא הביע גם התנגדות עקבית ל"מפת הדרכים" של ה"קווארטט" והביע הבנה לחיסולם של מנהיגי החמאס, השיח יאסין וראנטיסי, בידי ישראל, ב-2004 כמו גם ביקש להמיר את הסיוע למצרים מצבאי לאזרחי והוביל יוזמה לפיטורי האנסון, עקב הודאה על העסקה של חברי חמאס בארגון אונר"א. בתחילת מלחמת לבנון השנייה ב-2006, השתתף בהפגנת תמיכה בישראל ובהמשך, במהלך במלחמה נסע לבקר בישראל וחיפה המותקפת ונפגש עם שרים וראש הממשלה אהוד אולמרט.
במאי 2006, עורר ויכוח בניסיונו לאסור על משלחת של הרשות הפלסטינית מטעם אבו מאזן, להגיע לאו"ם, על רקע ניצחונו על החמאס בבחירות, ורמז שזה בגלל היות אש"ף רשום ברשימת הטרור במחלקת המדינה של ארצות הברית (למעשה, היה רשום עד 1988). וינר הצהיר שהמשלחת "צריכה להתחיל לארוז את מזוודות הטרור הפלסטיני שלהם" וכי ארגוני משמר זכויות האדם ואמנסטי הם בעלי דעות קדומות כנגד ישראל. ביוזמתו של וינר, הוועדה המשפטית של בית הנבחרים אישרה למרות התנגדות הממשל את הסעיף לפיו אסור על פי חוק "כל קשר אמריקני ישיר עם הרשות הפלסטינית בשליטת החמאס, עד שהחמאס יוותר על טרור ויכיר בזכותה של ישראל להתקיים". החוק המתוקן הוגש ביוזמת יושב ראש הוועדה הרפובליקני, ג'יימס סנסנברנר, ועליו חתומים 293 מחברי מליאת בית הנבחרים (מתוך 435).
ביוני 2005, כתב וינר לתובע הכללי של ארצות הברית דאז, אלברטו גונזאלס, בנוגע ליונתן פולארד ובו טען כי העונש שקיבל היה חסר פרופרציות וכי עורכי דינו זכאים לעיין בחומר המסווג. כמו כן טען, כי הוליכו את פולארד שולל במשפטו הראשון לידי מאסר עולם, כביכול תוך עסקת טיעון שלהודאה באשמה, ללא עונש זה, שכאמור הופרה.
ב-12 במרץ 2008, וינר שיגר מכתב לנשיא בוש בו הוא קורא לו לחון את יונתן פולארד.
בתחילת מאי 2002, הפציר וינר במכתב חתום על ידי 25 מחוקקים לנשיא פיפ"א לדחות את בקשת המדינות הערביות, ביוזמת איגוד הכדורגל הסעודי, להוציא את ישראל מהמונדיאל המתקרב בשל הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
במרץ 2004, אתר הוועדה העליונה לתיירות (SCT), אתר התיירות הרשמי של סעודיה, הסיר הודעה "מביכה" על איסור כניסת יהודים למדינה. וינר, אמר בתגובה כי על ארצות הברית לגנות את מדיניות מתן האשרות של סעודיה.
באוקטובר 2004, נערכה הקרנת הבכורה של הסרט "קולומביה הלא מחמיאה" (Columbia Unbecoming). הסרט, שהופק בידי הארגון היהודי "פרויקט דוד", מציג עדויות של תלמידים יהודים, אשר מתארים את מסכת ההטרדות וההתקפות שספגו בחוג ללימודי שפות מזרח תיכוניות, "מיל"ק" (MELAC). "הסיפור שלא נגמר", כינה אחד ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר את פרשת גילוי האנטי-ישראליות באוניברסיטת קולומביה. וינר ביקר את הפרופסורים של אוניברסיטת קולומביה אשר העירו הערות אנטי ישראליות ואנטישמיות ומאוחר יותר, קרא יחד עם פוליטיקאים יהודים לפיטוריהם של המרצים הערבים.
בדצמבר 2005, הוא קרא יחד עם עוד שמונה חברי קונגרס, במכתב לנשיא הוועדה האירופית, לדחות מיידית את הדו"ח שהוגש על ידי נציגי האיחוד האירופי ברמאללה, המערער על זכות ישראל לתבוע את ירושלים כבירתה ודחיפת מדיניות אנטי ישראלית ופרו פלסטינית.
בנוסף ביקש ב-2006, ממחלקת המדינה להתערב בשם עיתונאי בנגלדשי שהועמד לדין המרדה עם גזר דין מוות בשל כתבות אוהדות לישראל שפרסם וביקור בה, ושנה לאחר מכן, הביע מחאה מחאה כנגד השתתפות סעודיה בוועידה לחרם נגד ישראל, בניגוד להבטחותיה ולתנאי ארגון הסחר העולמי אליו הצטרפה ב-2005 וטען שיש לאסור השתתפותה בארגון בשל כך.
ב-29 ביולי 2007 הכריזו אנתוני וינר והיהודי ג'רלד נדלר שהם יחתרו לעצור את עסקת הנשק בסך 20 מיליארד דולר שממשל בוש נשא ונתן עם ערב הסעודית. הם התנגדו לעסקה עקב אי-רצון לספק "נשק מתוחכם למדינה שהם לא מאמינים שעשתה מספיק לעצור את הטרור" וגם ציינו ש-15 מתוך 19 חוטפי המטוסים בפיגועי 11 בספטמבר היו מסעודיה. וינר הכריז שמחוץ לקונסוליה של סעודיה בוושינגטון, "אנחנו צריכים לשלוח מסר חד וחלק לממשלה של ערב הסעודית שטקטיקת ההיתר של הטרור שלהם אינה יכולה להמשך ללא ענישה". וינר פעל ביחד עם כמה צירים בבית הנבחרים, בהם חברי הקונגרס היהודים רוברט וקסלר וג'רלד נדלר, לגבש גוש של חברי קונגרס משתי המפלגות כדי לבלום את עסקת הנשק עם סעודיה כשתוצג בקונגרס. וינר ונדלר התכוונו להשתמש בסעיפים של חוק הפיקוח על הייצוא כדי לבדוק את כשרות העסקה ולהעביר החלטה משותפת של בית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית בדחיה של העסקה.