stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Links
היסטוריה

The Links הוא תאגיד ללא מטרות רווח שהוקם בשנת 1946 בפילדלפיה על ידי שבע נשים שחורות בעלות השפעה. מייסדות הארגון היו שרה סטריקלנד סקוט ומרגרט רוזל הוקינס, שהזמינו חברות נוספות מהקהילה השחורה הבולטת בפילדלפיה להצטרף לארגון, כולל פרנסס אטקינסון, קייטי גרין, מריון מינטון, ליליאן סטנפורד, מירטל מניגולט סטרטון, ליליאן וול ודורותי רייט. כל הנשים היו ממשפחות שחורות מקצועיות בולטות בפילדלפיה, שש מהן היו נשואות לרופאים והאחת לבנקאי. כל הנשים היו בעלות תארים אקדמיים מאוניברסיטאות יוקרתיות, והיו פעילות בארגונים חברתיים שחורים מובילים אחרים כמו "Jack and Jill" ו-"Alpha Kappa Alpha", וכן בארגונים כמו NAACP, ליגת הנשים המצביעות, וחברת האופרה הגדולה של פילדלפיה.
בשנת 2008 היו בארגון כ-12,000 חברות ב-273 סניפים ב-42 מדינות. במהלך השנים, הארגון עבר שינוי מגוף של נשים נשואות לגברים משפיעים לגוף של נשים שהפכו בעצמן למשפיעות, מה שגרם למתח בין "המשמר הישן" ל"משמר החדש".
פעילות

הארגון דורש מכל חברה לצבור שעות רבות של התנדבות. הארגון מגייס כספים למען מטרות צדקה שונות, כמו קרן המכללות המאוחדות של השחורים וקרן ההגנה המשפטית של ה-NAACP. התחומים המרכזיים של הארגון כוללים חינוך, בריאות, שירותי נוער, אומנות, חקיקה מקומית ורווחה בינלאומית.
הערות שוליים

↑  Griffin, Anne-Marea (17 בפברואר 2022). "Black History Month and the Power of Remembrance". UNICEF USA (באנגלית). נבדק ב-2022-02-23. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Graham, Lawrence Otis (2014). Our kind of people. [Place of publication not identified]: HarperCollins e-Books. ISBN 978-0-06-187081-1. OCLC 877899803.
↑  "The Links, Incorporated | American organization | Britannica". Britannica.com (באנגלית). נבדק ב-7 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "The Links".
הפטרה

.
ההפטרה היא קטע מספרי הנביאים שנהוג לקרוא בבית הכנסת בשבתות, במועדי ישראל, ובחלק מהקהילות גם בתעניות ציבור בתפילת מנחה, לאחר סיום קריאת התורה.
בעוד שבסדר הקריאה שהונהג לקריאת חמשת חומשי התורה משלימים את קריאתם מדי שנה (או מדי שלוש שנים לפי מנהג קדמונים), לא נקבע לספרי הנביאים מחזור קריאה על פי סדרם. עם זאת, חלקם נקראים בהפטרה לפי נושאים: לכל פרשה נבחרה הפטרה הקשורה בדרך כלל בקשר ענייני לנושא הפרשה שנקראת בבית הכנסת או לאירוע הסמוך לקריאתה.
נהוג לקרוא את ההפטרה בניגון בטעמי המקרא, ולברך לפניה ואחריה. הניגון של ההפטרה שונה מזה של קריאת התורה, על מנת לסמל שקריאת התורה חשובה יותר (יש גם מנגנינות נוספות לחגים שונים וכן לחמש המגילות).
היסטוריה

קיימות דעות שונות לגבי התקופה בה החלו לקרוא הפטרות, ובהתאם קיימת מחלוקת באשר לטעם הקריאה בהן. היו שטענו שהקריאה החלה עם חתימת ספרי הנביאים.[דרוש מקור] אחרים סברו שעזרא הסופר כלל את קריאת ההפטרה, בצד תקנתו לקרוא בתורה. לפי דעת רבי דוד אבודרהם, ההפטרות נתקנו כתחליף לקריאת התורה בעת שהייתה גזירה שאסור לקרוא בתורה, ובהתבסס על דעתו היו שקבעו את זמן התחלת קריאת ההפטרות לתקופת הגזירות של השלטון הסלאוקי ביהודה. על פי השערה זו, שמה של ההפטרה נובע מהעובדה שהיא פוטרת מהחובה לקרוא בתורה[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. השערה חלופית הוצעה על ידי הרבנים ראובן מרגליות ושמשון רפאל הירש,[דרוש מקור] ולפיה ההפטרה הונהגה כדי להיאבק בזרמים ביהדות שראו רק את חמשת חומשי התורה ככתבי קודש (כדוגמת השומרונים), אך ללא פירוט היסטורי לגבי זהותה הספציפית של הקבוצה.
העדות הכתובה הראשונה לקריאת הפטרה מופיעה בברית החדשה (הבשורה על־פי לוקאס, פרק ד', פסוקים 16–21). מסופר שם שישו הלך בשבת לבית הכנסת בנצרת, שם ניתן לו ספר ישעיהו והוא קרא ממנו בפרק ס"א. התלמוד מספר על אירוע בו ההפטרה נקראה בנוכחות רבי אליעזר בן הורקנוס שחי בימי חורבן בית שני.
בתוספתא (מגילה ד, א) הובא סדר ההפטרות בארבע פרשיות ועבור חלק מהמועדים והתלמוד הוסיף ופירט עבור כל המועדים. במשך הזמן, בחירות מסוימות של קטעים מהנביאים מוסדו בקהילות השונות והפכו למסורת. הסבר זה מסייע להבין מדוע יש מגוון מסורות שונות בנוגע לקטעי ההפטרה לקהילות השונות, כאשר קהילות שונות קוראות קטעים שונים (או חלקים שונים של אותו הקטע) לאותה פרשה או אירוע. עם זאת, לדברי הרב משה פיינשטיין, אין כיום למפטיר רשות לסתור את מסורת הקריאות ולבחור בעצמו קטע להפטרה, מכיוון שהדבר סותר את המנהג.[דרוש מקור]
ההפטרה כיום > הטעמים בהפטרה

בהפטרה יש לטעמי המקרא לחנים שונים מאשר הלחנים שלהם בקריאת התורה. מקורות מימי הביניים המאוחרים (אשכנזיים וספרדיים) מעידים שכך היה נהוג כבר בתקופה זו.
ההפטרה כיום > מנהגים בהפטרה

קורא ההפטרה נקרא "מפטיר". המפטיר הוא האדם האחרון שנקרא לעלות לתורה, ויש פוסקים שסוברים שעולה אחר יכול לקרוא את ההפטרה. קריאה בהפטרה נחשבת לכבוד גדול ונוהגים לכבד בקריאתה בעלי שמחה. בקהילות מסוימות נהוג להוסיף פסוקים קבועים הנאמרים לפני או אחרי ההפטרה. כמעט בכל הקהילות הספרדיות, וכן בנוסח איטליה ובנוסח פרובאנס מוסיפים לאחר ההפטרה את הפסוק "גואלנו ה' צבאות שמו קדוש ישראל". יהודי עיראק מוסיפים לאחריו את הפסוק "בית יעקב לכו ונלכה באור ה'". בקרב יהודי גאורגיה, נוהגים להוסיף את הפסוק "חִזקו ויאמץ לבבכם, כל המיחלים לה'", טרם ברכות ההפטרה. ויש בקהילות גאורגיה, שנהגו להוסיף לאחר קריאת ההפטרה, מלבד פסוק גואלינו, עוד שני פסוקים נוספים: "כי פדה ה' את יעקב, וגאלו מיד חזק ממנו", "ציון במשפט תפדה, ושביה בצדקה".
מנהג החסידים שהמפטיר קורא בלחש את ההפטרה וכל אחד קורא לעצמו.
ישנם כמה אופנים לקריאת ההפטרה:
לרוב היא נקראת מתוך תנ"ך מנוקד ומוטעם. יש פוסקים שמפקפקים בקריאת ההפטרה מספר מודפס, ואומרים שאין יוצאים בו ידי חובת ההפטרה כלל ועיקר.
בעל הלבוש תיקן לקרוא את ההפטרה מתוך "ספר אפטרתא" (ספר הפטרות) הכתוב בקלף בצורה של ספר תורה, וכן נוהגים בקצת קהילות אשכנז עד היום. בקהילות ספרדיות מקובל גם להדפיס את ספר ההפטרות על קלף, והוא נתון בתוך תיבת עץ בדומה לספר תורה. לעיתים גם בקהילות כאלה כותבים את ההפטרות ולא מדפיסים.
הגאון מווילנא (הגר"א) הורה להדר ולכתוב בבית הכנסת שלו את כל ספרי הנביאים על קלף (כל נביא על מגילת קלף נפרדת), ולקרוא מהם את ההפטרות. מנהג זה קיים גם כיום בקרב קהילות שונות שנוהגות את מנהג הגר"א. באותן קהילות נוהגים שהמפטיר אומר את ברכות ההפטרה, ואילו בעל הקריאה קורא את ההפטרה עצמה. למעשה, הגר"א הורה לכתוב את כל ספרי התנ"ך על קלף, כולל אלה שלא נהוג לקרוא מהם בציבור.
כאמור, בדרך כלל ההפטרה קשורה בקשר ענייני לנושא הפרשה שנקראת בבית הכנסת באותו שבוע. לדוגמה בפתח פרשת במדבר מסופר על מפקד של בני ישראל ומספרם. בהתאם לכך ההפטרה מספר הושע פרק ב' פותחת במילים "והיה מספר בני-ישראל כחול הים אשר לא-ימד ולא יספר". לפעמים ההפטרה קשורה לאירוע הסמוך לקריאתה ("מענינא דיומא"), כמו ההפטרות של תלת דפורענותא ושבע דנחמתא, או הפטרת מחר חודש.
ההפטרות לא נלקחו במידה שווה מספרי הנביאים השונים, רוב ההפטרות נלקחו מספרי ישעיה, תרי עשר ומלכים ומיעוטן מספרי הנביאים האחרים.
ההפטרה כיום > ההפטרה כחלק ממנהג בר המצווה

ביהדות האורתודוקסית, אצל רוב יהודי אשכנז, יהודי תימן, וחלק מקהילות הספרדים (יהודי מרוקו ועיראק), נהוג שכחלק מטקס בר־המצווה יקרא הנער בר־המצווה את ההפטרה. בקהילות הרפורמיות והקונסרבטיביות, וכן בקהילות אורתודוקסיות-שוויוניות, גם בת־המצווה קוראת בהפטרה (בנוסף על קריאת המפטיר).
לעומת זאת, ברוב הקהילות הספרדיות לא נהוג שהנער קורא את ההפטרה, אלא הוא עולה לתורה לקטע אחר. כך למשל, בקהילות יהודי גאורגיה נהוג שחתן בר המצווה עולה עליית ראשון במקום כהן.
רשימת הפטרות

כאמור, הבחירה איזה קטע מקטעי הנביאים יש לקרוא כהפטרה מעולם לא הייתה זהה בכל קהילות ישראל. רשימה זאת כוללת את קטעי ההפטרות לפי מנהגי הקריאה של העדות השונות היום, ובנויה לפי המנהג המקובל בו מסיימים את קריאת כל התורה בשנה אחת. לרשומה מקיפה יותר הכוללת גם מנהגים היסטוריים, ראו רשימתו של הרב עלי דוקר.
רשימת הפטרות > סימון

אם לא מצוין אחרת, ההפטרה זהה לכל העדות.
א: אשכנזים
אפ: קהילת פרנקפורט
אפז: קהילת פוזנן
חבד: חסידות חב"ד
איט: איטלקים
ארץ: ארץ ישראל בתקופת הגניזה
ס: ספרדים ומזרחיים
סס: ספרדים מספרד
סמג: ספרדים מהמגרב
סמז: ספרדים מזרחיים
סאל: אלג'יר
בג: בגדד
סג': ג'רבה
סל: לוב
סט: תוניס או ג'רבה
פס: פרס ובוכרה
צ: צרפת הקדומה
רומ': רומניא
קרא: קראים
ת: תימנים
הפרקים והפסוקים אותם קוראים בהפטרה מצוינים בצורה הבאה:
ספר פרק, פסוק - פרק, פסוק
רשימת הפטרות > הפטרות ספר בראשית

בראשית
א: ישעיהו מ"ב , ה' - מ"ג , י'
אפ, אפז, חבד: ישעיהו מ"ב, ה' - מ"ב, כ"א
איט: ישעיהו מ"ב, א' - מ"ב, כ"א
ס: ישעיהו מ"ב, ה' - מ"ב, כ"א
רומ': ישעיהו ס"ה, ט"ז - ס"ו, י"א
קרא: ישעיהו ס"ה, י"ז - ס"ו, י"ג
ת: ישעיהו מ"ב, א' - מ"ב, ט"ז
נח
א, איט, קק: ישעיהו נ"ד , א' - נ"ה , ה'
חבד: ישעיהו נ"ד, א' - נ"ד, י'
ס: ישעיהו נ"ד , א' - נ"ד , י'
סמג: ישעיהו נ"ד, א' - נ"ה, ה'
רומ', קרא: ישעיהו נ"ד, ט' - נ"ה, י"ב
ת: ישעיהו נ"ד , א' - נ"ה , ג'
תימנים שאמים: ישעיהו נ"ד, א' - נ"ה, ה'
לך לך
א, ס: ישעיהו מ', כ"ז - מ"א, ט"ז
רומ': יהושע כ"ד, ג' - כ"ד, כ"ג
קרא: יהושע כ"ד, ג' - כ"ד, י"ח
ת, איט:  ישעיהו מ', כ"ה - מ"א, י"ז
וירא
א, איט, ת: מלכים ב' ד' , א' - ד' , ל"ז
אפ, אפז: מלכים ב' ד', א' - ד', כ"ג
ס: מלכים ב' ד', א' - ד', כ"ג
רומ': ישעיהו ל"ג, י"ז - ל"ד, י"ג
קרא: ישעיהו ל"ג, י"ז - ל"ד, י"ב; ישעיהו ל"ה, י'
חיי שרה
א, ס:  מלכים א' א', א' - א', ל"א
איט: מלכים א' א', א' - א', ל"ד
רומ', קרא: ישעיהו נ"א, ב - נ"א, כ"ב
ת: מלכים א' א' , א' - א' , ל"א
תימנים שאמים: מלכים א' א', א' - א', ל"א; מלכים א' א', מ"ו
תולדות
א, איט, ס: מלאכי א', א' - ב', ז'
רומ', קרא: ישעיהו ס"ה, כ"ג - ס"ו, י"ח
ת: מלאכי א', א' - ג', ד'
ויצא
א: הושע יב , י"ג - י"ד , י'; יואל ב' , כ"ו - כ"ז
אפ: הושע יב, י"ג - י"ד, י'
חבד: הושע יא, ז' - י"ב, י"ד
ס: הושע יא, ז' - י"ב, י"ב (או הושע י"א, ז' - י"ג, ה')
רומ': הושע י"ב, י"ג - י"ד, ג'
קרא: הושע י"א, ז' - י"ג, ה'
איט, ת: הושע י"א, ז' - י"ב, י"ד
וישלח
עובדיה א', א' - א', כ"א
קצת קהילות א: י"א, ז ' - י"ג, ד'
וישב
עמוס ב, ו' - ג', ח'
רומ': ישעיהו לב, י"ח - ל"ג, י"ח
קרא: ישעיהו לב, י"ח - ל"ג, כ"ב
מקץ
מלכים א' ג', ט"ו - ד', א'
רומ': ישעיהו כט, ז' - ל', ד'
קרא: ישעיהו כט, ז' - כ"ט, כ"ד
ויגש
יחזקאל ל"ז, ט"ו - ל"ז, כ"ח
רומ': יהושע י"ד, ו' - ט"ו, ו'
קרא: יהושע י"ד, ו' - י"ד, ט"ו
ויחי
מלכים א' ב', א' - ב', י"ב
רומ', קרא: מלכים ב' י"ג, י"ד - י"ד, ז'
רשימת הפטרות > הפטרות ספר שמות

שמות
א: ישעיהו כז, ו' - כח, י"ג; ישעיהו כט, כ"ב - כ"ט, כ"ג
ס, איט: ירמיהו א, א' - ב, ג'
רומ', קרא: ישעיהו כז, ו' - כח, י"ג
ת, בג, סאל, סג', סל, סט, פס: יחזקאל טז, א - ט"ז, י"ד
וארא
א, איט, ס: יחזקאל כח , כ"ה - כ"ט , כ"א
אפז: יחזקאל כט, א' - כ"ט, כ"א
רומ', קרא: ישעיהו מב, ח' - מ"ג, ה'
ת: יחזקאל כח, כ"ד - כ"ט, כ"א
בא
א, ס: ירמיהו מו, י"ג - מ"ו, כ"ח
איט: ישעיהו יח, ז' - יט, כ"ה
רומ': ישעיהו לד, י"א - ל"ו, ד'
קרא: ישעיהו לד, י"א - ל"ה, י'
ת:ישעיהו יט, א' - י"ט, כ"ה
בשלח
א: שופטים ד, ד' - ה, ל"א
איט: שופטים ד, ד' - ה, ג'
ס: שופטים ה, א' - ה, ל"א
רומ', קרא: יהושע כד, ז' - כד, כ"ו
ת:  שופטים ד, כ"ג - ה, ל"א
יתרו
א, איט: ישעיהו ו , א' - ז , ו'; ישעיהו ט , ה' - ט , ו'
אפז, חבד: ישעיהו ו, א' - ו, י"ג
ס: ישעיהו ו, א' - ו, י"ג
רומ': ישעיהו לג, י"ג - לד, י'
קרא: ישעיהו לג, י"ג - לד, ח'
ת: ישעיהו ו, א' - ו, י"ג; ישעיהו ט, ה' - ט, ו'
משפטים
א, ס: ירמיהו לד, ח' - לד, כ"ב; ירמיהו לג, כ"ה - לג, כ"ו
איט: ירמיהו לד, ח' - לה, י"א
רומ': ישעיהו נו, א' - נז, י'
קרא: ישעיהו נו, א' - נז, ב'
ת: ירמיהו לד, ח' - לה, י"ט
תרומה
א, איט, ס, ת: מלכים א ה, כ"ו - ו, י"ג
רומ': ישעיהו ס, י"ז, - ס"ב, ג'
קרא: ישעיהו ס, י"ז, - ס"א, ט'
תצווה
א, איט, ס, ת: יחזקאל מג, י' - מג, כ"ז
רומ', קרא: ירמיהו יא, ט"ז - יב, ט"ו
כי תשא
א: מלכים א יח , א' - יח , ל"ט
חבד, אפ, אפז: מלכים א יח, כ' - יח, ל"ט
איט, ס: מלכים א יח, כ' - יח, ל"ט
ת: מלכים א יח, א' - י"ח, מ"ה
רומ': ישעיהו מג, ז' - מ"ד, ב'
קרא: ישעיהו מג, ז' - מ"ד, ה'
ויקהל
א: מלכים א ז , מ' - ז , נ'
חבד: מלכים א ז, י"ג - ז, כ"ו
איט, ס: מלכים א ז, י"ג - ז, כ"ו
ת:  מלכים א ז, י"ג - ז, כ"ב
רומ': מלכים א ח, א' - ח, י'
קרא: מלכים א ח, א' - ח, י"ט
פקודי
א: מלכים א ז , נ"א - ח , כ"א
אפז: מלכים א ח, א' - ח, כ"א
איט: מלכים א ז, מ' - ז, נ"א
רומ': מלכים א ז, כ"ז - ז', מ"ז
קרא: ירמיהו ל', י"ח - ל"א, י"ג
ס, ת: מלכים א ז, מ' - ז', נ'
רשימת הפטרות > הפטרות ספר ויקרא

ויקרא
א, ס: ישעיהו מ"ג, כ"א - מ"ד, כ"ג
איט, ת: ישעיהו מ"ג, כ"א - מד, ו'
רומ': ישעיהו מ"ג, כ"א - מ"ד, י"ג
קרא: ישעיהו מ"ג, כ"א - מ"ד, כ"ב
צו
א, ס: ירמיהו ז, כ"א - ח, ג'; ירמיהו ט, כ"ב - ט, כ"ג
ת: ירמיהו ז, כ"א - ז, כ"ח; ירמיהו ט, כ"ב - ט, כ"ג
חבד: ירמיהו ז, כ"א - ז, כ"ח; ירמיהו ט, כ"ב - ט, כ"ג
איט: ירמיהו ז, כ"א - ז, כ"ח; ירמיהו י, ו' - י, ז'
רומ', קרא: מלאכי ג, ד' - ג, כ"ד; מלאכי ג, כ"ג
שמיני
א: שמואל ב ו , א' - ז , י"ז
אפז: שמואל ב ו, א' - ו, י"ט
ס: שמואל ב ו, א' - ו, י"ט
רומ': יחזקאל מג, כ"ז - מד, כ"א
קרא: יחזקאל מג, כ"ז - מד, ט"ז
איט, ת: שמואל ב ו, א' - ז, ג'
תזריע
א, איט, ס, ת: מלכים ב ד, מ"ב - ה, י"ט
רומ', קרא: ישעיהו סו, ז' - סו, כ"ד; ישעיהו סו, כ"ג
מצֹרע
א, ס, רומ': מלכים ב ז, ג' - ז, כ'
איט, ת: מלכים ב ז, א' - ז, כ'; מלכים ב יג, כ"ג
קרא: מלכים ב ז, ג' - ז, י"ח
אחרי מות
יחזקאל כב , א' - כב , ט"ז
אפז: יחזקאל כב, ב' - כב, ט"ז
אפ, חבד: עמוס, ט', ז'–ט"ו.
קדושים
א: עמוס ט , ז' - ט , ט"ו
אפ: ספר יחזקאל, פרק כ"ב, פסוקים א'–ט"ז
איט: יחזקאל כ, א' - כ, כ'
ס וחבד: יחזקאל כ, ב' - כ, כ'
רומ': ישעיהו ג, ד' - ה, י"ז
קרא: ישעיהו ד, ג' - ה, ט"ז
ת: יחזקאל כ, א' - כ, ט"ו
אמור
א, איט, ס, ת: יחזקאל מד, ט"ו - מ"ד, ל"א
רומ', קרא: יחזקאל מד, כ"ה - מ"ה, י"א
בהר
א, ס: ירמיהו ל"ב, ו' - ל"ב, כ"ז
אפז: ירמיהו ל"ב, ו' - ל"ב, כ"ב
חבד: ירמיהו ל"ב, ו' - ל"ב, כ"ב
איט, ת: ירמיהו ט"ז, י"ט - י"ז, י"ד
רומ', קרא: ישעיהו כ"ד, ב' - כ"ד, כ"ג
בחקתי
א, ס: ירמיהו טז , י"ט - יז , י"ד
אפז: יחזקאל ל"ד, א' - ל"ד, ט"ו
איט: יחזקאל ל"ד, א' - ל"ד, ט"ו
רומ', קרא: ישעיהו א', י"ט - ב', י"א
ת: יחזקאל לד, א' - לד, כ"ז
רשימת הפטרות > הפטרות ספר במדבר

במדבר
הושע ב, א' - ב, כ"ב
נשא
א, איט, ס: שופטים יג, ב' - יג, כ"ה
ת, קרא: שופטים יג, ב' - יג, כ"ד
רומ': הושע ד, י"ד - ו, ב'
בהעלתך
א, איט, ס, רומ', קרא: זכריה ב, י"ד - ד, ז'
ת: זכריה ב, י"ד - ד, ט'
שלח לך
א, איט, ס, ת: יהושע ב, א' - ב, כ"ד
רומ': יהושע ב, א' - ב, כ"א
קרא: יהושע ב, א' - ב, ט"ו
קרח
א, ס, ת: שמואל א יא, י"ד - יב, כ"ב
צ: שמואל א יא, יד - יב, י"ח
רומ', קרא: הושע י, ב' - יא, ח'
קרא: הושע י, ב' - יא, ט'
חוקת
א, איט, ס: שופטים יא , א' - יא , ל"ג
אפז: שופטים יא, א' - יא, כ"ד
רומ': שופטים יא, א' - יא, כ"א
קרא: שופטים יא, א' - יא, י"ז
ת: שופטים יא, א' - יא, מ'
בלק
מיכה ה, ו' - ו, ח'
איט: מיכה ה, ד' - ו, ח'
פינחס
א, איט, ס, ת:  מלכים א יח, מ"ו - יט, כ"א
רומ': מלכים א יח, מ"ו - יט, ט"ז
קרא: מלאכי ב, ה' - ג, ג'
מטות
א, ס, רומ': ירמיהו א, א' - ב, ג'
ת: ירמיהו א, א- א, י"ט
איט: יהושע יג, ט"ו - יג,ל"ג
מסעי
א: ירמיהו ב, ד' - ב, כ"ח; ירמיהו ג, ד'
איט: יהושע יט, נ"א - כא, ג'
ס, רומ': ירמיהו ב, ד' - ב, כ"ח; ירמיהו ד, א' - ד, ב'
קרא: יהושע כ, א' - כ, ט'
ת: ישעיהו א, א' - א, כ'
רשימת הפטרות > הפטרות ספר דברים

דברים
א, איט, ס, רומ', קרא: ישעיהו א, א' - א, כ"ז
ת: ישעיהו א, כ"א - א, ל"א
ואתחנן
א, ס, רומ': ישעיהו מ, א' - מ, כ"ו
איט: ישעיהו מ, א' - מ, ט"ז
קרא: ישעיהו מ, א' - מ, כ"ב
ת: ישעיהו מ, א' - מ, כ"ז; ישעיהו מ"א, י"ז
עקב
א, איט, ס, ת: ישעיהו מט, י"ד - נא, ג'
רומ': ישעיהו מט, א' - נ"א, ג'
קרא: ישעיהו מט, י"ד - נ, ה'
ראה
א, איט, ס, ת, רומ': ישעיהו נד, י"א - נה, ה'
קרא: ישעיהו נד, י"א - נו, א'
שופטים
א, ס, ת, רומ': ישעיהו נא, י"ב - נב, י"ב
איט:שמואל א ח, א' - ח, כ"ב
קרא: ישעיהו נא, י"ב - נב, ח'
כי תצא
א, ס, ת, רומ': ישעיהו נד, א' - נד, י'
איט:שמואל א יז, א' - יז, ל"ז
קרא: ישעיהו נד, א' - נד, י"ז
כי תבוא
א, ס, ת, רומ': ישעיהו ס, א' - ס, כ"ב
איט:יהושע ח, ל' - ט, כ"ז
קרא: ישעיהו ס, א' - ס, ט"ז
ניצבים
א, ס, רומ': ישעיהו סא, י' - סג, ט'
איט:יהושע כד, א' - כד, י"ח
קרא: ישעיהו סא, י' - סג, א'
ת: ישעיהו סא, ט' - סג, ט'
וילך
א: הושע יד , ב' - יד , י'; יואל ב , ט"ו - ב , כ"ז
אפז: ישעיהו נה, ו' - נו, ח'
ס, רומ', חבד: הושע יד, ב' - יד, י'; מיכה ז, י"ח - ז, כ'
איט, קרא: ישעיהו נה, ו' - נו, ח'
ת: הושע יד, ב' - יד, י'
האזינו
א, ס, קצת רומ': שמואל ב כב , א' - כב , נ"א
אפז: הושע יד, ב' - יד, י'; יואל ב, ט"ו - ב, כ"ז
איט, ת, קצת רומ': יחזקאל יז, כ"ב - יח, ל"ב
קרא: הושע יד, ב' - יד, י'
וזאת הברכה
א, איט: יהושע א, א' - א, י"ח
ס, קרא: יהושע א, א' - א, ט'
ת: יהושע א, א' - א, ט'; יהושע ו, כ"ז
רומ': מלכים א ח, כ"ב - ח, ל"ד
רשימת הפטרות > הפטרות שנהגו בארץ ישראל במחזור הקריאה התלת-שנתי

בארץ ישראל נהג בתקופה הקדומה מחזור קריאה תלת-שנתי שכלל כ-157 'סדרים'. ההפטרות לפי מחזור הקריאה הזה נשמרו בקטעים מגניזת קהיר. יוסף עופר זיהה את רשימות ההפטרות השונות וערך רשימה של כל ההפטרות לפי המנהג התלת-שנתי.
ראו גם

עלייה לתורה
קריאת התורה
טעמי המקרא
שניים מקרא ואחד תרגום
לקריאה נוספת

מאיר רפלד, "לפרשת הסתירות בסוגיית הפטרת מנחה בשבת ועמדתם של חכמי פרובנס", כנישתא ג, עמ' רצג-שא.
דוד משה רוזן

ערך זה עוסק ברב הראשי של רומניה. אם התכוונתם למייסד תנועת יהודים למען ישו, ראו .
| --- | --- |

צילום שפורסם ב-1971
 לידה:  23 ביולי 1912 מוינשט, חבל מולדובה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  6 במאי 1994 (בגיל 81) בוקרשט, רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה בירושלים
 מדינה:  רומניה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1938 – 6 במאי 1994 (כ־56 שנים) 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  הרב הכולל של רומניה
 רבותיו:  אברהם אריה לייב רוזן
 
 תפקידים נוספים:  חבר האספה הלאומית הגדולה של רומניה 
 
הרב דָוִד מֹשֶׁה רוֹזֵן (Moses Rosen או Mozes Rosen ;‏ 23 ביולי 1912 - 6 במאי 1994) היה רב ראשי או "הרב הכולל" של יהודי רומניה בשנים 1994-1948 ויושב ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה בשנים 1964–1994. החל משנת 1957 היה חבר
בפרלמנט הרומני, תחת השלטון הקומוניסטי וגם אחרי חזרת השלטון הדמוקרטי (בדצמבר 1989) מטעם אחד מהרבעים של בוקרשט. בימי הדמוקרטיה המחודשת ברומניה נבחר כחבר כבוד של האקדמיה הרומנית.
בשנותיו האחרונות קיבל גם אזרחות ישראלית וכיהן גם כיושב ראש הנהלת בית התפוצות בתל אביב.
ילדותו ולימודיו

נולד במוינשט, במחוז בקאו ברומניה, בן לאברהם אריה לייב רוזן, שכיהן כרב באותה עיירה. כשהיה בן 4 עברה המשפחה לעיר פלטיצ'ן במחוז סוצ'אבה במולדובה שברומניה, שם מונה האב לרב העיר ודרשן בבית הכנסת של חב"ד.
האב, אברהם אריה ליב רוזן, יליד גליציה, היה אחד מתלמידי החכמים המכובדים של יהדות רומניה, נכדו של הרב נחמן זאב אויירבך ממונסטריץ', גיסו של רבי נחמן מברסלב.
הוא היה גם נצר לשושלת רבנים שעם אבותיה נמנו נפתלי כהן פרנקפורטר, האב של החכם באשי הראשון ביאשי, וכן המהר"ל מפראג.
גדל בפלטיצ'ן ולמד תורה מפי אביו במשך שנים רבות. בשנים 1919–1930 למד בבית הספר היהודי בשפה הרומנית ובתיכון העיוני בעיר. בגיל 14, אחרי שגילה בפומבי עמדה נגד זיכויו של ניקולאיה טוטו, רוצח הסטודנט היהודי דוד פאליק, נעצר ונשפט בהאשמת חילול שמם של המלך והמלכה, הורשע, אך כעבור חודש קיבל חנינה. מאז נשארה לו בעיני השלטונות תדמית של "בולשביק". אחרי שגורש מכל מוסדות החינוך הממלכתיים ונעצר פעם נוספת, מאבקים מתמשכים שבהם היו מעורבים ראשי היהדות במדינה (ד"ר וילהלם פילדרמן, ד"ר מאיר אבנר ואחרים) הביאו להחזרתו לבית הספר.
בשנת 1931 נרשם כסטודנט בפקולטה למשפטים בבוקרשט, לאחר שעבר בהצלחה את מבחני הבגרות בעיר דורוחוי. בגלל האווירה האנטישמית האלימה שם הפסיק את לימודיו ונסע לווינה כדי ללמוד במכון ללימודים רבניים. מסיבות כלכליות חזר לבוקרשט וסיים שם את לימודי המשפטים בשנת 1935 עם תואר שני כדוקטור למשפטים. לאחר מכן מילא חובת שרותו הצבאי בצבא הרומני במשך שנתיים בעירו פלטיצ'ן.
בשנת 1937 חזר ללימודים במכון ללימודים רבניים בווינה עד שנאלץ לעזוב שוב את אוסטריה במאי 1938 בעקבות האנשלוס.
במקביל למד אצל הרב אלתר דורף (משה אשר) גורניק, יליד סדיגורה (1901) ושהתיישב מאוחר יותר בארץ ישראל.
בשובו לרומניה הוסמך לרב על ידי חברי מועצת הרבנות בבוקרשט: חיים רבינוביץ', ברוך גלנץ ומשה ברגר, ועל ידי הרב הראשי של רומניה, ד"ר יעקב יצחק נימירובר והרב הראשי של בוקובינה, אברהם יעקב מרק.
פעילותו כרב צעיר

תפקידו הראשון כרב היה בבית כנסת קטן בשכונת "מחלה" בפלטיצ'ן.
במאי 1940 נבחר כרב בעיר סוצ'אבה. באותה השנה נעצר בטענה שהוא קומוניסט ונשלח למחנה מאסר בעיר מיירקוריה צ'וק בטרנסילבניה שם הכיר כמה מראשי התנועה הקומוניסטית הרומנית. עם סיפוח צפון טרנסילבניה להונגריה בקיץ 1940 הועבר למחנה מאסר בעיר
קראקל בדרום רומניה. למזלו הוא שוחרר בצו שר הפנים בדיוק לפני העלייה לשלטון של לגיונרים ב-6 בספטמבר 1940.
בגלל היותו נרדף כ"יודו-קומוניסט" לא חזר למולדובה אלא הסתתר בבוקרשט הבירה, שם מונה במשרה חלקית כרב בשני בתי כנסת - בית הכנסת "ראשית דעת" ו"בית אל". בו זמנית לימד תלמוד בבית ספר יהודי. בינואר 1941 בימי מרד הלגיונרים נגד שותפם לשלטון, המרשל יון אנטונסקו נקלע למצבי סכנת חיים אך ניצל. אחרי שרומניה נכנסה למלחמה בברית עם גרמניה נגד ברית המועצות נאלץ הרב רוזן להסתתר שוב רוב הזמן פן יישלח לטרנסניסטריה בטענה שהוא פעיל שמאל.
אחרי השחרור מהשלטון הפאשיסטי באוגוסט 1944 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית. נחשב כאוהד השמאל ובלתי מעורב בהנהגה הישנה של הקהילה היהודית. בנסיבות אלה התקדם בהייררכיה הרבנית של יהודי בוקרשט. היה ליושב ראש מחלקת הדת של הקהילה, נבחר כחבר במועצת הרבנות וכרב של בית הכנסת הגדול של בוקרשט Sinagoga Mare ושל בית הכנסת המלבי"ם.
בחירתו כרב כולל של יהודי רומניה

בדצמבר 1947 גורש מרומניה הרב הראשי ד"ר אלכסנדר שפרן לפי פקודת השלטון החדש שנשלט בידי הקומוניסטים, תחת חסות כוחות הכיבוש של ברית המועצות. הרב שפרן היה נחשב מקורב למשפחת המלוכה, ולהנהגה הוותיקה ה"בורגנית" של רומניה וגם להנהגת יהודי רומניה בראש עם ד"ר וילהלם פילדרמן שהיה שנוא על השלטון החדש.
המפלגה הקומוניסטית, ששינתה לאחר מכן את שמה למפלגת הפועלים, כפתה על יהודי רומניה הנהגה חדשה בצורת "הוועד הדמוקרטי היהודי", בחלקו לפי דגם היבסקציה מרוסיה הסובייטית של פעם. בהשגחת "הוועד הדמוקרטי היהודי", הרבנים ונציגי הקהילות מכל רומניה התאספו בבוקרשט ב-16 ביוני 1948 ובחרו בהצבעה חשאית בד"ר משה רוזן כרב הראשי של יהודי רומניה. המתחרה היה הרב דוד שפרן, אחיין של הרב הראשי המודח ופעיל ציוני אמיץ. הרב שפרן נדרש, לפי פתקים שנשלפו לפי הגרלה, לתת דרשה על נושא קשור לפעילות בעד השלום, על סמך פרשת שבוע מסוימת, בעוד שהרב רוזן התבקש לדרוש בטקס דמיוני של חנוכת קואופרטיב (לבעלי מלאכה ומסחר) על סמך פרשת שבוע אחרת.
ב-20 ביוני 1948 הוכתר בבית הכנסת הכוראלי של בוקרשט כ"רב כולל של דת משה" ברומניה בנוכחות נכבדים, בהם סגן יושב ראש האספה הלאומית הגדולה של רומניה, שטפן וויטק, שר הדתות סטנצ'ו סטויאן, ואחרים. לרב דוד שפרן חיכה מאסר ארוך שנים בכלא באשמת פעילות ציונית. כששוחרר מהכלא והתאפשר לו לעלות לישראל כתב הרב דוד שפרן ספרון שבו הציג בצורה שלילית את דמותו של משה רוזן - "הרב האדום".
בדומה לרב דוד שפרן, האוריינטציה של הרב משה רוזן הייתה "אורתודוקסית מודרנית".
מתוך הקפדה חמורה יותר על המנהגים, הורה הרב רוזן להפסיק את הנגינה בעוגב ואת העסקת "לא יהודים" במקהלה בבית הכנסת הכוראלי. כמו כן, כמחווה סמלית, דאג לתקן על חשבונו את קבר המלבי"ם בקייב.
ראש הדת היהודית בשנות הסטליניזם ברומניה

כראש מוסדות הדת היהודית ברומניה היה הרב רוזן כפוף לשלטונות הקומוניסטים, שניהלו בשנות החמישים מדיניות של יד קשה נגד ביטויי הלאומיות היהודית, במיוחד נגד הציונות ונגד הדת. ההתנגדות למשטר, שהשליט טרור בסגנון סטליניסטי, יכלה לעלות באמצעי ענישה ודיכוי קשים ביותר.
אחרי שב-27 ביוני - 6 ביולי 1948 עדיין קיבל רשות הרב הכולל הטרי להשתתף בוועידת הקונגרס היהודי העולמי במונטרה בשווייץ, השלטונות ניתקו את יהודי רומניה משאר קהילות ישראל בעולם למשך כ-8 שנים. בתנאים לא קלים נשארה פעילה בבוקרשט רק הנציגות הדיפלומטית - הצירות - של מדינת ישראל הצעירה.
בשנת 1949 מועצת הרבנים ברומניה בראש עם הרב רוזן נאלצה לחתום על הצהרת גינוי של הפעילות הציונית ושל הרב הראשי לשעבר ד"ר אלכסנדר שפרן.
משה רוזן, למרות חברותו הפורמלית בהנהגת הוועד הדמוקרטי היהודי, ניסה לשמור על מרחק מהמדיניות של ראשי הוועד (ברקו פלדמן, ה. ליבוביץ'-שרבן, ישראל בקאלו וכו') שניהלו מערכה נגד הציונים וביקשו לעודד את התרבות החילונית ביידיש על חשבון המסורת הדתית והתרבות העברית, מעמדות קרובות לאידאולוגיה של השלטון הקומוניסטי. גישתו המסויגת של הרב רוזן כלפי הקו של הוועד התבררה כדיפלומטיה נכונה.
במרץ 1953, השלטון, שקיבל השראה מהמדיניות הסובייטית, החליט להיפטר גם מהוועד הדמוקרטי היהודי ולהביא לפיזורו "מרצון". גם הביטאון של הוועד, "אוניריה" ("האחדות") נסגר. בימי משפט סלנסקי ומעצרי הרופאים והסופרים היהודים בברית המועצות. משה רוזן נאלץ להתמודד עם לחצים רבים אבל הצליח להתחמק מגינוי הציונות.
אחרי מותו של סטלין ומאוחר יותר, במיוחד אחרי התחלת דה-סטליניזציה בברית המועצות, השלטונות הקומוניסטיים ברומניה החליטו לנצל את ראשי הדתות השונות, כולל של המיעוטים הדתיים כדי ליצור תדמית חיובית יותר בעיני המערב.
בשנת 1956 כששוחררו גם הרבה מאסירי ציון מבתי הכלא ברומניה השלטונות איפשרו לרב רוזן להשתתף לראשונה במפגשים וכנסים יהודיים בחו"ל. ההזדמנות הראשונה היו מגעים עם הרב הראשי של שוודיה. באותה שנה, באוקטובר 1956, הורשה הרב רוזן להקים את כתב העת של דת משה ברומניה Revista cultului mozaic שכלל חוץ מדפים ברומנית וביידיש גם דף אחרון בעברית, והיה בכך העיתון היחיד בעברית בכל העולם הקומוניסטי. המלומד עזרא פליישר, אסיר ציון משוחרר וחתן פרס ישראל (שהוענק לו בימי מאסרו בגולה) היה לאחד מעורכי כתב עת זה עד לעלייתו לישראל.
בשנת 1957 מצאו לנכון השלטונות שהרב הכולל של היהודים יהיה כמו בזמן השלטון ה"בורגני" חבר בפרלמנט - באותם הימים האספה הלאומית הגדולה. הרב משה רוזן נבחר לייצג אזור בחירה מבוקרשט הבירה, שבה גרו חלק גדול מיהודי רומניה.