הסכסוך בפנג'שיר
מהלך הסכסוך > מצור על המעצרים האחרונים של עמק פאנג'שיר והגברת הפעילות הגולה

ב-6 בספטמבר, לאחר קרבות קשים שהביאו לאובדות גבוהות משני הצדדים, כבש הטליבאן את משרד המושל בבזארק, ותבע שליטה על כל עמק פנג'שיר. על פי הדיווחים, חיילי ה-NRF הנותרים נסוגו אל ההרים, כאשר הטליבאן קבע שרבים נמלטו מהאזור. פקיד NRF טען אז שמסעוד נמצא במקום בטוח, בעוד סאלח נמלט לטג'יקיסטן. עלי נזרי, ראש מחלקת החוץ של קבוצת ההתנגדות, אמר כי אחמד מסעוד עדיין נוכח באפגניסטן. ה-NRF הכחיש את הטענות כי הטליבאן כבש את עמק פנג'שיר, בטענה שלוחמי התנגדות עדיין נכחו בעמדות אסטרטגיות בעמק, והמשיכו במאבקם.
עד 7 בספטמבר, אזרחים רבים מעמק פנג'שיר נמלטו אל ההרים כדי להימלט מהטליבאן, בעוד מסעוד השמיע הצהרות מתריסות וקרא להתקוממות רחבת היקף, כלל-ארצית. גם תושבי פנג'שיר היו מאוימים ברעב, שכן האספקה המקומית נותרה מנותקת. על פי הדיווחים, חיילי ה-NRF הנותרים עדיין התנגדו לטליבאן באזורים מסוימים. ה-NRF גם טען שהטליבאן החל לטבוח באזרחים מקומיים.
נכון ל-9 בספטמבר, עדויות מודיעין ממקורות גלויים שנותחו על ידי חוקרי "Bellingcat" מראות שהטליבאן ממשיך להתקדם ולשלוט בשטח של לפחות 60 ק"מ לתוך העמק. הטליבאן הציב את העמק במצור, ולא אפשר לעיתונאים או לסחורות להיכנס, כך שקשה לשער את מידת השליטה שלהם. תושבי פנג'שיר שהצליחו להגיע לקאבול הזהירו כי האספקה במחוז אוזלת עקב החסימה. דובר ה-NRF, עלי נזרי, טען שהטליבאן לא כבש את כל פנג'שיר, אלא רק את הכביש הראשי, מה שאפשר להם לכבוש גם את באזארק הסמוכה. הוא קבע כי כוחות ההתנגדות ביצעו נסיגה טקטית מהכביש הראשי, תוך שמירה על 60–65% מתתי העמקים והעמדות האסטרטגיות בשליטתם. מוחמד זאהיר אג'באר, שגריר הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן בטג'יקיסטן, הצהיר בינתיים שמסעוד וסאלח עדיין באפגניסטן, אך אינם מתקשרים מסיבות ביטחוניות ולא נמלטו לטג'יקיסטן, בניגוד לדיווחים קודמים.
עד 10 בספטמבר, הטליבאן תפס את בית המגורים שבו הסתתר סאלח קודם לכן ושדר את הסרטון האחרון שלו בטענה שהוא עדיין בפנג'שיר, עם תמונות של לוחם טליבאן מצטלם באותו מקום שבו סאלח הקליט את הסרטון, שפורסמו ברשתות החברתיות. דווח על הפסקת אש של שלושה ימים בתוקף, אם כי לא אושרה על ידי אף צד. מנהיג מפלגת הקונגרס הלאומי, עבדול לטיף פדרם, אמר בינתיים ל-"TOLO News" שכוחות NRF נכחו בכל הרי פנג'שיר. מפקד ה-NRF, סאלח ריגיסטאני, נשבע שכוחותיהם ימשיכו להילחם, והוסיף כי המחוז מתמודד עם מחסור במזון ובאספקת תרופות. עם זאת, חבר ועדת התרבות של הטליבאן, אנאמוללה סאמנגאני, טען של-NRF אין "נוכחות ציבורית" בפנג'שיר והם מסתתרים במערות ובעמקים, כשהשיחות על כניעתם נמשכות. תושבים התלוננו בינתיים כי הכבישים בפנג'שיר נחסמו, בזמן שהחשמל והטלקומוניקציה נסגרו.
זקן שבט הצהיר בינתיים ב-10 בספטמבר כי הטליבאן חוסם אספקת מזון ומבצע הוצאות להורג ללא משפט של אזרחים, והוסיף כי על פי הדיווחים שמונה אזרחים נהרגו על ידם ב-7 בספטמבר. אחמד מסעוד גם האשים את הטליבאן בהרג אזרחים והצהיר כי ה-NRF עדיין שולט ב"אזורים מרכזיים" בפאנג'שיר. בנו של סאלח, שורש, הצהיר ב-11 בספטמבר כי אחיו של אביו רוחוללה עזיזי, שנלחם למען ההתנגדות, הוצא להורג לצד נהגו ב-9 בספטמבר על ידי הטליבאן, לאחר שנעצר במחסום בכפר חאנז בפנג'שיר.
כמו כן, ב-11 בספטמבר, כתבי סוכנות הידיעות "תסנים" האיראנית הורשו להיכנס לפאנג'שיר. הם נפגשו עם קבוצה של לוחמי היחידה האדומה מטעם הטליבאן שטענו שכל פנג'שיר נכבשה וייתכן שכוחות ההתנגדות תפסו מחסה באזורים הרריים סמוכים. עוד טענו כי המצב רגוע למרות פקיעת הפסקת האש המדווחת. אזרחים רבים נראו בורחים מהאזור מחשש לחידוש העימותים. כתבים גם ראיינו תומך NRF שהאשים את הטליבאן בכך שלא הקים ממשלה מכילה. הוא גם טען שחיל האוויר הפקיסטני עזר לטליבאן.
דו"ח תחקיר שפרסם ה-BBC ב-13 בספטמבר מצא שהטליבאן הוציא להורג לפחות 20 אזרחים בפנג'שיר מאז שנכנסו לעמק. דובר הטליבאן, זביולה מוג'אהיד, הכחיש בינתיים שהקבוצה ביצעה כל הפרת זכויות אדם במחוז. כתבים של סוכנות הידיעות הצרפתית שהוכנסו לפנג'שיר ב-15 בספטמבר מצאו כפרים רבים בשלושת המחוזות שבהם ביקרו כמעט ריקים. תושבים שהתראיינו על ידם האשימו את הטליבאן בהוצאה להורג של 19 אזרחים בין הכפר ח'נג' לבאזארק, ובמניעת בריחה של אזרחים מהמחוז על מנת להשתמש בהם כמגן אנושי מפני התקפות של לוחמי התנגדות. רופא בפנג'שיר סיפר בינתיים לכתב אל ג'זירה כי כל בתי החולים במחוז נסגרו או פעלו באספקה מוגבלת, למעט בית חולים חירום בניהול איטלקי.
עיתונאים של ה"ניו יורק טיימס" נכנסו לפנג'שיר ב-13 בספטמבר דיווחו כי הקרבות פסקו ברובם, מכיוון שהטליבאן שלט בחלק גדול מהעמק וה-NRF היה ככל הנראה מוגבל לאזורי ההרים שכמעט בלתי נגישים. כמה כוחות מקומיים גם עזבו את ה-NRF מבלי להיכנע לטליבאן, במקום זאת פעלו כקבוצות הגנה עצמית אוטונומיות ששולטות בחלקים מהעמק. בסוף ספטמבר אישר פקיד המודיעין האמריקני, יועץ משרד ההגנה האמריקני ושני פקידי ממשל אפגניים לשעבר שמסעוד וסאלח נמלטו לטג'יקיסטן זמן קצר לאחר שהטליבאן השתלט על רוב העמק. מסעוד הועבר לבית בטוח בדושנבה וסאלח למקום סמוך. מומחים אזוריים טענו כי הדיווחים על הגלות של הנהגת ה-NRF היו אמינים. מסעוד, סאלח ואחרים ניסו לארגן התנגדות נוספת נגד הטליבאן מטג'יקיסטן. עם זאת, חוקרים העריכו שסיכויי העתיד שלהם גרועים, שכן טג'יקיסטן תמכה בהם אך כנראה לא הייתה מוכנה להסתכן בלחימה חוצת גבולות, בעוד שהטליבאן הצליח לזכות בתמיכה בינלאומית רבה, וביצר את עמדתם. למרות הדיווחים הללו, ה-NRF המשיך לטעון שמנהיגיו עדיין נמצאים בפנג'שיר, ושההתקוממות נמשכת.
לאחר מכן, אופיינה ההתנגדות בהתקפות על עמדות הטליבאן. ההתנגדות הייתה בהרים. הם לא שלטו בכפרים או בכבישים המהירים, מה שהפך את המאבק לקשה הרבה יותר מבחינת שרשראות האספקה הדרושות ללחימה.