stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארבעת הספרים על אודות האדריכלות
מבנה החיבור ותוכנו > ספר שני

ויטרוביוס כתב בספרו כי על האדריכל לא רק לבנות אלא גם לכתוב אודות הבניינים שבנה. הספר השני עוסק בבנייה הפרטית ועוסק במבנים הפרטיים - וילות וארמונות - שהקים פלאדיו בעצמו - הווילות הפלדיאניות בוונטו. הטקסט והאיורים נכתבו אפוא ברוח המלצתו של ויטרוביוס. הספר השני איננו רק תיק העבודות של פלאדיו, במילה ובשרטוט, אלא שהוא מבטא את התפיסה שלו כמתכנן ומעצב. מספר עקרונות הן ברוח פועלו של ויטרוביוס, כמו הצורך להתאים את הבית לצרכיו ולמעמדו של בעליו. או ההשוואה בין בניין לבין גוף האדם. כשם שיש בין אבריו של אדם הפונים החוצה, גלויים לעין כל מפאת יופיים, ויש אחרים המוסתרים בתוך גופו, מפאת המבוכה שהם עלולים לגרום, כך בבניין יש חדרים וחלקים אחרים שהם לראווה כמו קומת מגורי האדון (piano nobile), ואחרים - כמו מטבח ושירותים שיש להצניעם במרתף. גם עניינים אחרים הם חלק מתפיסתו התכנונית, והוא דן בצורך להתאים את גודל החדרים השונים לתפקיד שהם ממלאים; לעומת זאת הדגש הרב לשימוש בסימטריה דו-צדדית בתוכנית ובחזיתות עולה בבירור מן האיורים הרבים.
מבנה החיבור ותוכנו > ספר שלישי

חלקו העיקרי של הספר עוסק בדרכים ובעיקר בגשרים. זהו נושא הנדסי מובהק, שהרומאים הגיעו בו להישגים נכבדים, ומשום מה אין הוא זוכה כלל להתייחסות אצל ויטרוביוס. החלק המוקדש לגשרים, בנויים עץ או אבן, הוא תוספת חשובה. בעוד שבמקומות אחרים בחיבור, צמוד פלאדיו לוויטרוביוס במידה רבה, הרי כאן הוא ניתק ממנו לגמרי, בהביאו לפני הקורא דיווח על גשרים רומיים עתיקים בצירוף תוכניות ונתונים מפורטים על גשרים פרי תכנונו (מפורסם בהם גשר בסאנו דל גרפה), בין אם בוצעו בפועל, בין אם נשארו על הנייר.
בחלקו השני של הספר דן פלאדיו בסוגיות עירוניות. אין הוא מתאר תיאור כללי של העיר, אלא דן רק בכיכר העיר, ובשני סוגי מבנים הסמוכים לה: הבסיליקה, מקום ששימש בעיקר כבית משפט, והפליסטרה. אבל דווקא הבסיליקה של ויצ'נזה, הבניין המפורסם ביותר של פלאדיו, שהפך לסמל העיר, ושגם הוא עצמו הילל אותו, זכה רק לתיאור סתמי קצר.
מבנה החיבור ותוכנו > ספר רביעי

זהו הארוך והמפורט ביותר מבין ארבעת הספרים, והוא מוקדש כולו, לתיאור בניני ציבור, שכמעט כולם, למעט יוצא מן הכלל אחד, הם מקדשים רומיים עתיקים. חמשת הפרקים הראשונים דנים בסוגיות אדריכליות כללית הנוגעות למקדשים, במידה רבה במתכונת דומה לזו שבה השתמש ויטרוביוס. בחירת המקום למקדש, תוכנית המקדש ואופי עיטוריו, וכדומה.
פלאדיו מצביע על ההבדל בין המקדשים הרומיים, שהיו בתי יראה לאמונות פגאניות ובין הכנסייה בימיו, והאמונה באל יחיד. במקומות אחרים הוא מערפל מעט את המעבר בין שני סוגי הבניינים. אמנם התוכנית העגולה נחשבה בעיניו כאידיאלית הן למקדשים הקדומים והן לכנסייה, אך הדרישות הפולחניות-טקסיות של הכנסיות הכריעו את הכף דווקא ליצירת כנסיות מוארכות.
יתרת הספר (פרקים 6 - 31) מוקדש לבניינים העתיקים ברומא, באיטליה, בצפון דלמטיה וגם באזור פרובאנס שבדרום צרפת, כולם בניינים שראה פלאדיו במו עיניו, וטרח למדודם ולשרטטם בנסיעותיו. אף שראה ברומא בניינים עתיקים מסוגים שונים, ובהם תיאטראות, אמפיתיאטראות, אמות מים, גשרים, מקדשים, בתי מרחץ וכדומה, הרי שלספר הרביעי ב"ארבעת הספרים" ייעד רק את המקדשים שראה ותיעד.
פלאדיו לא רק מדד את השרידים ושרטט את מה שראה, אלא גם הרשה לעצמו להשלים את החסר, ובעיקר לשחזר את תוכנית המבנה, ולהציג לקורא תוכניות שלמות למדי. בכך היה לו, לדבריו, ויטרוביוס לעזר רב, כמורה באדריכלות הקלאסית. ממנו למד את עקרונות התכנון למקדשים, את תורת הפרופורציות, את פרטי האורדרים השונים, וכיוצא בזה.
יוצא דופן בחלק זה של החיבור הוא הפרק ה-17, שכן הוא היחיד שאיננו מוקדש לתיאור של בניין רומאי עתיק, אלא דווקא לבניין שנבנה בזמנו של פלאדיו. הכוונה לסן פייטרו אין מונטוריו, המכונה "טמפייטו" (San Pietro in Montorio, Tempietto), שנבנה בשנת 1502 בידי האדריכל דונאטו בראמאנטה (Donato Bramante).
את תשומת הלב הרבה ביותר הקדיש פלאדיו, בספר הרביעי, לפנתאון ברומא, אותו למד לפרטיו. הדבר מתבטא בכך שהקדיש למבנה את המספר הרב ביותר של תוכניות, חתכים ומבטים. אין ספק שהבניין הוא אחד ההישגים האדריכליים-הנדסיים הרומאיים, והעובדה שגוף המבנה הוא עגול - כיפה על גבי גליל - צורה שנחשבה בעיניו כאידיאלית לעיצוב מקדשים, שמה את הבניין במוקד התעניינותו. פלאדיו גם בנה בניינים בהשפעה ישירה של הפנתאון, כמו הטמפייטו למשפחת ברבארו במאזר, והווילה קפרה "לה רוטונדה" בוויצ'נזה.
לקריאה נוספת

אנדריאה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית, הוסיף מבוא, הערות ומפתחות רוני רייך, הוצאת דביר, תל אביב, 1999.
וילה גודי בארבעת הספרים על אודות האדריכלות
אקספנג G9

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שיאופנג
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  מכונית חשמלית
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  שיאופנג X-EEA 3.0
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון
 רמה אוטונומית:  רמה 3
אקספנג G9 (בסינית מפושטת: 小鹏汽车 G9, פיניין: Xiǎopéng qìchē G9) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אקספנג משנת 2022. היא נחשפה ב-18 בנובמבר 2021.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי
מבט לצד
הערות שוליים

↑  XPeng Unveils Sleek New G9 SUV Designed For Global Markets, InsideEVs (באנגלית)
ארון ראמזי

ארון ג'יימס ראמזי (באנגלית: Aaron James Ramsey; נולד ב-26 בדצמבר 1990) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקשר בקארדיף סיטי ובנבחרת ויילס.
קריירת מועדונים > יובנטוס וריינג'רס

ב-11 בפברואר 2019 יובנטוס מהסרייה א' הודיעה שארון ראמזי יחתום בקבוצה כאשר חוזהו בארסנל יסתיים בסיום עונת 2018/2019. ב-1 ביולי 2019 ההעברה נהפכה לרשמית וראמזי חתם על חוזה ל-4 עונות ביובנטוס. ב-18 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד אתלטיקו מדריד בליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2022 הושאל ראמזי לגלאזגו ריינג'רס עד לסוף העונה. ב-19 במאי 2022 הפסידה ריינג'רס בגמר הליגה האירופית לאיינטרכט פרקנפורט בדו-קרב פנדלים, כאשר ראמזי הוא הבועט היחיד שמחטיא בדו-קרב.
קריירת מועדונים > ניס וקארדיף

ב-1 באוגוסט 2022 חתם ראמזי בניס. שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה בה גם כבש שער בתיקו 1-1 נגד טולוז, במסגרת המחזור הראשון בליגה בעונת 2022/2023.
ב-15 ביולי 2023 חזר ראמזי לקבוצת נעוריו קארדיף סיטי וחתם לשנתיים.
נבחרות לאומיות

בשנת 2005 זומן ראמזי לראשונה לסגל הנבחרת הוולשית עד גיל 17. הוא היה חלק משורה של שחקנים צעירים ובעלי קריירה עתידית מבטיחה ששיחקו במערכת הנוער של ויילס, וערך את הופעת הבכורה בנבחרת עד גיל 21 ב-21 באוגוסט 2007, בניצחון החוץ 4 - 3 על הנבחרת השוודית המקבילה. הוא היה השחקן הצעיר ביותר שעשה זאת, ושבר את שיאו של עמיתו לקבוצה, כריס גאנטר. מאמן הנבחרת עד גיל 21, בריאן פלין, סיפר כי הוא השאיר את ראמזי בסגל הנבחרת על מנת שיסייע לה להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 21. תוכניתו של המאמן לא הצליחה לאחר ההפסד לנבחרת אנגליה עד גיל 21 באצטדיון וילה פארק, אף על פי שראמזי הצליח להבקיע שער בבעיטת יעף.
ב-19 בנובמבר 2008 זימן ג'ון טושאק את ראמזי לסגל של נבחרת ויילס, לקראת משחק הידידות מול נבחרת דנמרק, ואת הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת הבוגרת של ויילס. ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת, במשחק מוקדמות מונדיאל 2010 מול נבחרת ליכטנשטיין. לאחר תום טורניר המוקדמות הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת עד גיל 21, אך לבסוף שוחרר ממנה. ב-14 בנובמבר נטל חלק במשחק מול נבחרת סקוטלנד, בו ניצחה ויילס 3 - 0 כשראמזי מבשל שער ומבקיע אחד נוסף במבצע יחיד. באותו חודש קיבל את פרס כדורגלן השנה הצעיר מטעם התאחדות הכדורגל של ויילס.
במרץ 2011 החליט מאמן נבחרת ויילס, גארי ספיד, על מינויו של ראמזי לקפטן הנבחרת, כשהוא בן 20 בלבד, ובכך הפך לקפטן הצעיר ביותר של הנבחרת אי פעם. מאמנה החדש של הנבחרת, כריס קולמן, מינה את אשלי ויליאמס לקפטן במקומו של ראמזי באוקטובר 2012.
בשנת 2012 היה ראמזי חלק מסגל נבחרת בריטניה לאולימפיאדת לונדון.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
תארים > קבוצתיים > ארסנל

גביע אנגלי (3): 2013/2014, 2014/2015, 2016/2017
מגן הקהילה (2): 2014, 2015
יובנטוס
אליפות איטליה: 2019/2020
הסופר קאפ האיטלקי: 2020
קופה איטליה: 2020/2021
גלאזגו ריינג'רס
גביע סקוטי: 2021/2022
תארים > אישיים

השחקן הוולשי הצעיר של השנה: 2009, 2010
שחקן החודש בפרמייר ליג: ספטמבר 2013
שחקן העונה בארסנל: 2013/2014, 2017/2018
מלך הבישולים באליפות אירופה: 2016
נבחרת אליפות אירופה: 2016
שער החודש בפרמייר ליג: אוקטובר 2018
אקספרסו בונגו

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזמר של ג'וליאן מור
 בימוי:  כריס מנגס
 הופק בידי:  ג'ון פנינגטון
 תסריט:  וולף מנקוביץ 
 עריכה:  ביל לני
 שחקנים ראשיים:  לורנס הארווי קליף ריצ'רד סילביה סימס יולנדה דונלן
 מוזיקה:  הנס צימר
 צילום:  ג'ון וילקוקס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  British Lion Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1959 
 משך הקרנה:  111 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אקספרסו בונגו (באנגלית: Expresso Bongo) הוא סרט מוזיקלי בריטי משנת 1959 בבימויו של ואל גסט, עם לורנס הארווי, קליף ריצ'רד, סילביה סימס ויולנדה דונלנד בתפקידים הראשיים.
זה עיבוד קולנועי של מחזמר בשם זה שהועלה בווסט אנד בלונדון ב-1958. חלק מהשירים הם מהמחזמר אבל הרוב הם חדשים.
זה סרטו השני של קליף ריצ'רד והפעם הוא בתפקיד ראשי ובו הוא מופיע בליווי להקת הצלליות. השיר שהתפרסם ביותר מהסרט הוא "קול בשממה" ("A Voice in the Wilderness") שהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ונמכר ביותר מ-250,000 תקליטים.
צילומי החוץ נערכו ברובע סוהו בלונדון שבו מרוכזים מועדוני מוזיקה, ריקודים ותיאטרונים. הסרט הוא סאטירה על תעשיית המוזיקה.
תקציר העלילה

ג'וני ג'קסון (לורנס הארווי) הוא אמרגן קטן שמסתובב ברובע סוהו כדי לחפש זמרים שיוכל לנצל אותם. חברתו מייסי קינג (סילביה סימס) מופיעה בקטעי סטריפטיז באחד המועדנים ברובע. היא רוצה למסד את קשריהם ולהפסיק להופיע בצורה כזאת אך אין לה ברירה.
באחת הפעמים הם צופים בהופעה של צעיר שמתופף על תופי בונגו ומסביבו נערים רוקדים. הצעיר הוא הרברט (ברט) ראדג' וג'וני מתלהב ממנו. הוא רוצה להחתים אותו על חוזה אבל אמו אינה מסכימה ולבסוף הוא מחתים אותו למרות שהרבט עדיין קטין.
ג'וני משנה את שמו להרברט בונגו ומשכנע את לאון (אריק פולמן) בעל האקספרסו בר לאפשר לו הופעה במקום. ההצלחה גדולה. ג'וני מצליח לשכנע את בעל חברת תקליטים (מאיר צלניקר) להחתים אותו על חוזה וכשמגיע צוות טלוויזיה לצלם בסוהו הוא מצליח להפגיש אותם עם הרברט.
הרברט בונגו נעשה מפורסם אבל רוב הכסף זורם לידיו של ג'וני למרות שהבטיח לו 50:50.
ללונודון מגיעה הזמרת הוותיקה דיקסי קולינס (יולנדה דונלן) למסע הופעות. היא נפגשת עם הרברט הצעיר והנאה ומחליטה לצרף אותה להופעתה. לפי הצעת ג'וני מבצע הרברט שיר עם גוון דתי המוקדש לאמו (המקדש בקומה השנייה). ההצלחה גדולה והרברט עובר לגור עם דיקסי שמגלה לו על הניצול של ג'וני וכי החוזה שחתם אתו אינו חוקי.
הרברט מקבל חוזה להופעות בארצות הברית וג'וני נשאר בלונדון ומחפש מועמדים חדשים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קליף ריצ'רד | ברט ראדג'/הרברט בונגו | זמר |
| לורנס הארווי | ג'וני ג'קסון |  |
| סילביה סימס | מייסי קינג | חשפנית |
| יולנדה דונלן | דיקסי קולינס | זמרת |
| מאיר צלניקר | מאייר | בעל חברת תקליטים |
| אריק פולמן | לאון | בעל אקספרסו באר |
| הרמיוני באדלי | פנלופה | יצאנית |
בהאבה סיני

| בהאבה סיני> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: מסריים
סוג:: בהאבה
מין:: בהאבה סיני
שם מדעי
 Bahaba taipingensis ‏הר, 1932

בהאבה סיני (שם מדעי: Bahaba taipingensis) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת המסריים החי רק באוקיינוס השקט שלחופי סין, הונג קונג ומקאו וגם במים מליחים לשפכי היאנגצה ונהר הפנינה שבסין. מין זה מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג וסכרים בנהרות בהם הוא חי.
דג זה נפוץ לרוב במים מלוחים לחופי סין באזורי שוניות, כרים תת-ימיים וחופי סלעים והוא עולה לשפכי מספר נהרות שם הוא משריץ.
תיאור

זהו דג גדול באורך של מעל 2 מטרים ומשקל 100 ק"ג, אך לרוב נפוץ באורך של 40 ס"מ בלבד. הוא מחפש את מזונו על קרקעית הים וניזון מדגים קטנים יותר ומסרטנים. הדג יכול להתקיים הן במים מלוחים והן בנהרות והצעירים מתחילים את חייהם בנהר.
המין מצוי בסכנה חמורה עקב דיג יתר והאוכלוסיות החלו לצנוח כבר משנות ה-30 של המאה ה-20 בה נמכרו מעל 50 טונות דגים, אף שהכמות ירדה ל-10 טונות בשנות ה-50 וה-60. בדומה לטוטואבה, דג קרוב וגדול מהמשפחה הפרטים הגדולים כבר כמעט שלא נראים יותר בטבע.
כיום המין מוגן בסין שאף הגנה על הנהרות שבו הוא מצוי אך בהונג קונג המין לא מוגן. לדג שלפוחית שחייה המשמשת כתרופה סינית עממית מבוקשת, מה שמגביר את הדיג הלא חוקי.
הערות שוליים

↑  בהאבה סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ביצים בנוסח סארדו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה העשויה מביצה 
 על שם:  ויקטוריאן סארדו 
 מטבח:  המטבח האמריקאי, Louisiana Creole cuisine 
 מוצא:  לואיזיאנה 
 מרכיבים עיקריים:  ביצה, רוטב הולנדז, עפיאן, spinach, ארטישוק, כמהין 
 
ביצים בנוסח סַארדוּ (באנגלית: Eggs Sardou) הם מאכל שמקורו במטבח הקריאולי של מדינת לואיזיאנה שבארצות הברית. המאכל דומה מאוד לביצים בנוסח בנדיקט שמקורו במטבח ניו יורק. המאכל כולל ביצים עלומות, תחתיות ארטישוק, תרד שהוקרם ברוטב בשמל עם טבסקו ורוטב הולנדז.
המאכל הומצא במסעדת "אנטואנ'ז" שבניו אורלינס, ונקרא על שם ויקטוריין סארדו, שחקן צרפתי בן המאה ה-19, אשר ביקר בעיר בעת המצאת המנה. הגרסה המקורית של המתכון כללה גם כמהין, בשר חזיר ואנשובי.
ראו גם

ביצים בנוסח בנדיקט
ארנה פונטה נובה

| --- | --- |

 על שם:  Fonte das Pedras 
 כתובת:  Ladeira da Fonte das Pedras, s/n - Nazaré, Salvador - BA, 40050-565 
 מיקום:  סלבדור, באהיה   ברזיל
 קואורדינטות:  12°58′44″S 38°30′15″W﻿ / ﻿12.978819444444°S 38.504252777778°W﻿ / -12.978819444444; -38.504252777778
 אבן יסוד:  2010
 תקופת הפעילות:  7 באפריל 2013 – הווה (11 שנים)
 בעלים:  ממשלת באהיה
 משטח:  דשא
 קבוצות:  באהיה
 מושבים:  50,000 55,000 (בטורנירי פיפ"א)
 ממדי משטח:  אורך: 110 מ'   רוחב: 75 מ'
 אתר רשמי
 he
 
ארנה פונטה נובה (בפורטוגזית: Arena Fonte Nove), הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר סלבדור, בירת באהיה שבברזיל. ארנה פונטה נובה שימש כאחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 שנערכו בברזיל. הוא גם נבחר לקחת חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013, וכן לאחד מארבעת האצטדיונים מחוץ לריו דה ז'ניירו אשר אירחו את משחקי הכדורגל באולימפיאדת 2016. כמו כן נערכים באצטדיון משחקי הקופה אמריקה 2019. האצטדיון מכיל כ-50,000 מקומות ישיבה, כאשר בטורנירי פיפ"א גדלה תכולת האצטדיון לכ-55,000 מקומות ישיבה על ידי הוספת יציע זמני.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל באהיה. האצטדיון כולל מסעדה, מוזיאון, חנויות ומרכז עסקים אשר פועלים ללא קשר לאירועי הספורט. האצטדיון נחנך ב-7 באפריל 2013 במשחקה באהיה מול ויטוריה שהסתיים בתוצאה 5-1 לטובת ויטוריה.
היסטוריה

האצטדיון נבנה באתר בו עמד אצטדיון פונטה נובה הישן (נקרא גם "אצטדיון אוקטביו מנגביירה"), אשר נסגר בשנת 2007 לאחר התמוטטות חלק מהמפלס העליון של אצטדיון. האצטדיון הישן נהרס כליל בשנת 2010, במקביל לבניית האצטדיון החדש. לפונטה נובה הישן הייתה היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל. במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות באהיה ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית, ביניהם חלק מהופעותיה בקופה אמריקה 1983 ובקופה אמריקה 1989.
משחקי כדורגל בינלאומיים

האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח גביע הקונפדרציות 2013. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון שני משחקים משלב הבתים, וכן את המשחק על המקום השלישי. להלן רשימת המשחקים שנערכו באצטדיון בזמן הטורניר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.
משחקי כדורגל בינלאומיים > גביע הקונפדרציות 2013

| תאריך | שעה | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 ביוני 2013 | 19:00 |  ניגריה | 1–2 |  אורוגוואי | בית ב' | 26,769 |
| 22 ביוני 2013 | 16:00 |  איטליה | 2–4 |  ברזיל | בית א' | 48,874 |
| 30 ביוני 2013 | 13:00 |  אורוגוואי | 2–2 אחרי הארכה (2–3 בפנדלים) |  איטליה | המשחק על המקום השלישי | 43,382 |
משחקי כדורגל בינלאומיים > מונדיאל 2014

האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014. במסגרת הטורניר נבחר האצטדיון לארח ארבעה משחקים משלב הבתים, וכן משחק משלב רבע הגמר ומשלב חצי הגמר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.
| תאריך | שעה | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 ביוני 2014 | 16:00 |  ספרד | 1 - 5 |  הולנד | בית ב' | 48,173 |
| 16 ביוני 2014 | 13:00 |  גרמניה | 4 - 0 |  פורטוגל | בית ז' | 51,081 |
| 20 ביוני 2014 | 16:00 |  שווייץ | 2 - 5 |  צרפת | בית ה' | 51,003 |
| 25 ביוני 2014 | 13:00 |  בוסניה והרצגובינה | 3 - 1 |  איראן | בית ו' | 48,011 |
| 1 ביולי 2014 | 17:00 |  בלגיה | 0 - 0 (2 - 1) |  ארצות הברית | שמינית גמר | 51,227 |
| 5 ביולי 2014 | 17:00 |  הולנד | 0 - 0 (4 - 3 בפנדלים) |  קוסטה ריקה | רבע גמר | 51,179 |
אצטדיון פונטה נובה הישן, שעמד בשטח עליו נבנה "ארנה פונטה נובה"
ביצות קולומביה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  קולומביה 
 נתונים ומידות
 שטח:  151 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  קנדה קנדה
 מיקום:  קולומביה הבריטית 
 קואורדינטות:  50°41′00″N 115°13′00″W﻿ / ﻿50.683333333333°N 115.21666666667°W﻿ / 50.683333333333; -115.21666666667
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי ביצות קולומביה(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי ביצות קולומביה(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט ביצות קולומביה(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט ביצות קולומביה
 
ביצות קולומביה (באנגלית: Columbia Wetlands) היא ביצה שנמצאת בפרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה.
ביום איכות הסביבה העולמי 2005, הוגדרה ביצה זו, על פי אמנת רמסר, כבעלת חשיבות בינלאומית, והיא האתר ה-37 שהוגדר כך בקנדה. ביצה זו מתוחזקת על ידי Columbia Wetlands Wildlife Management Area ומנוהלת על ידי שירות חיות הבר הקנדי (אנ').
זוהי ”אחת מהביצות הגדולות והלא-פגועות באמריקה הצפונית”. היא משמשת כמוצא של הנהר קולומביה.
חלק משטח הביצות מוגנים על ידי השמורה האקולוגית של אגם קולומביה (אנ') בקצה הדרום-מזרח של האגם. פארק המחוז של אגם קולומביה (אנ') נמצא בקצה הצפון-מזרחי של האגם.
הערות שוליים

↑  "Canada names new Ramsar site in British Columbia". Ramsar Convention Secretariat. 2005-06-05. נבדק ב-2012-02-06.
↑  "Columbia Wetlands: Backgrounder". Wildsight. 2007. אורכב מ-המקור ב-2008-09-24. נבדק ב-2008-05-30.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אראלה שדמי

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1946 (בת 78) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, קרימינולוגיה, לימודי מגדר 
 מקום לימודים:  תיכון עירוני ד'  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת מינסוטה 
 מנחה לדוקטורט:  מנחם אמיר 
 מוסדות:  משטרת ישראל  המכללה האקדמית בית ברל  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בקרימינולוגיה ואכיפת החוק בישראל חקר הפוסט-פטריארכיה ופוסט-קפיטליזם
 
אראלה שדמי (נולדה ב-3 בפברואר 1946) היא פעילה חברתית-פמיניסטית וסוציולוגית ישראלית, העוסקת במגוון תחומים: פעילות למען שלום ושינוי חברתי, דרך חקר של החברה והמשטרה הישראלית, הנשים והפמיניזם ועד פעילות ומחקר בתחומי הפוסט-פטריארכיה ופוסט-קפיטליזם, במיוחד כלכלת הנתינה וחברות מטריארכאליות. שדמי שימשה כקצינת משטרה במהלך שנות השבעים עד שנות התשעים, אז פרשה בדרגת סגן ניצב.
ביוגרפיה > חייה ופועלה

שדמי נולדה וגדלה בתל אביב כבת למשפחת עובדי כפיים. אחותה הגדולה היא אשת הרדיו לשעבר, שולה שמרלינג. למדה בבית חינוך א' ע"ש שאול טשרניחובסקי ובתיכון עירוני ד'. הייתה ב"השומר הצעיר" ואחר כך בתנועה המאוחדת. בנעוריה הרבתה לבקר במועדון מפ"ם בדיזנגוף שהפך אחר כך למועדון צוותא. במקומות אלו ספגה והפנימה את רעיונות השמאל הסוציאליסטי ומשם יצאה להפגנות שמאל במיוחד בתמיכה בערביי ישראל וכנגד הממשל הצבאי. בצבא שרתה בהיאחזות הנח"ל קציעות ובקיבוץ רביבים.
קיבלה תואר ראשון בלשון עברית ובספרות עברית מהאוניברסיטה העברית. בהמשך, עברה ללימודי קומוניקציה לתואר שני ומשם עברה למדעי החברה. עשתה תואר שני באוניברסיטת מינסוטה במנהל עסקים ויחסי עבודה. כמה שנים אחר כך קיבלה מלגת פולברייט (קרן האמפרי) לפרופסיונאלים מצטיינים וחזרה לאוניברסיטת מינסוטה שם השתתפה בסמינר מנהיגות חברתית, ולמדה על החברה והתרבות האמריקאית. את עבודת הדוקטורט עשתה במכון לקרימינולוגיה באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופסור מנחם אמיר ופרופסור רפאלה בילסקי בנושא פיקוח ציבורי על משטרה בחברה חופשית. את תואר הדוקטור קיבלה ב-1990. היה זה הדוקטורט הראשון שנכתב בארץ על משטרה ומשטרת ישראל בפרט.
ב-1970, כשלמדה תקשורת, התגייסה כקצינה למשטרת ישראל בתפקיד עורכת הפרסומים בעברית. פרשה כסגן ניצב בשנת 1990. הייתה האישה הראשונה בקורס הפו"ם (פיקוד ומטה) של המשטרה במהלכו למדה שנה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בין תפקידיה במשטרה: עוזרת דובר המשטרה, ראש מדור חינוך והסברה, ראש מדור תכנון כוח אדם. הקימה וערכה את ביטאון שוטרי ישראל "מראות המשטרה" ואת הרבעון "משטרה וחברה", עבדה בתפקיד עוזרת ראש מנהל תכנון וארגון שהפך לאגף התכנון. בשנתה האחרונה הייתה במחלקת היסטוריה של משטרת ישראל. כתבה שני ספרי היסטוריה של משטרת ישראל, האחד עוסק בשנים 1947–1957 והשני דן בשנים 1958–1974. ב-1983 יצאה מהארון כלסבית והייתה הראשונה מקרב כלל אנשי המשטרה והקצונה שיצאה מהארון במשטרת ישראל. פרשה מהמשטרה, לאחר שהתפתחה גישתה הביקורתית כלפי המשטרה.
עוד בהיותה במשטרה החלה להצטרף לפעילות פמיניסטית מחוץ למשטרה וללמוד באופן עצמאי לימודי נשים. לאחר קבלת הדוקטורט למדה שנתיים כשומעת חופשית בחטיבה ללימודי נשים של האוניברסיטה העברית, כדי לבסס את הידע שלה באופן שיטתי.
לאחר שחרורה מהמשטרה החלה בקריירה אקדמית ובפעילות ציבורית פוליטית.
ביוגרפיה > פעילותה הציבורית

כשעזבה את המשטרה בשנת 1990 הצטרפה אראלה שדמי לנשים בשחור, שם הייתה פעילה במשך שנים רבות. הקימה ביחד עם איבון דויטש את הארגון קול האישה – מרכז פמיניסטי בירושלים. הייתה פעילה רבות בכנסים פמיניסטיים ובקואליציית נשים לשלום. הקימה יחד עם אורית לבנין-דגני את תנועת האם החמישית – תנועת שלום של נשים. אחת מהסיסמאות המרכזיות של התנועה היא "מלחמה היא לא השפה שלנו"; דיאלוג הוא אפשרות ריאלית בכל זמן ובכל מצב. התנועה הייתה בנויה לתפיסת מקימותיה על ערכים של אימהות ועל ההנחה שביטחון מותנה גם בביטחון של הצד האחר ולהפך. שדמי פעילה גם באחותי - תנועת הנשים המזרחיות. הרבתה לדבר בציבור ולפרסם מאמרים על זהותה כאשכנזייה, בהם הדגישה את הגזענות כלפי המזרחים ואת דיכויים על ידי הממסד האשכנזי. כאשכנזייה תבעה מעצמה ומאשכנזים אחרים לקחת אחריות על דיכוי המזרחים (לגבות את מאבק המזרחים כנגד הדיכוי, להקפיד על הופעתם מעל בימות ציבוריות וכדומה) באותה מידה שהיא מצפה שגברים ייקחו אחריות על דיכוי נשים וישראלים ייקחו אחריות על דיכוי פלסטינים.
יזמה והייתה חברת צוות הארגון של הכנס הבינלאומי הראשון של "נשים בשחור" שהתקיים בירושלים ב-1994. יזמה והייתה חברת צוות הארגון של "כנס קישורים" שהתקיים בשלומי ב-2003. הכנס היה הראשון להדגיש את הקשר בין נושאי סביבה, מלחמה ושלום וצדק חברתי ופמיניזם וזכה להשתתפות המונית של אקטיביסטים ואקטיביסטיות. כיום פועלת להקמת רשת מסגרות מקומיות לדיור ותעסוקה של אימהות וקשישות דלות אמצעים. הייתה חברת הנהלה הארגון "בצלם" וחברת "ועדת האמת" - הראשונה שהוקמה בישראל - לברור אירועי הנכבה בנגב בשנים 1948–1960, שהוקמה על ידי ארגון "זוכרות".
מאז תחילת שנות האלפיים פועלת שדמי להקמת סיירת נשים למען נשים לאחר שהצעתה להקמת תחנת משטרה ייעודית לנשים על פי המודל הברזילאי לא זכתה לתגובה. היא פעלה יחד עם עורכת הדין דניאלה קהת, תחילה להקמת הסיירת במרחב השרון ואחר כך - במרחב אילת כחלק מ"עיר ללא אלימות". הרעיון קיבל את תמיכתם של ראש העיר אילת, מפקד משטרת אילת, מפקד המחוז הדרומי, ראש הרשות למעמד האישה ועוזרי השר לביטחון פנים. גופים פרטיים תרמו אלפי שקלים להקמת הסיירת. אך התנגדות לא צפויה מאגף החקירות במטה הארצי הביאה להפסקת המיזם[דרוש מקור]. שדמי וקהת חידשו אותו יחד עם תנועת "אחותי" בשנת 2020, למען נשים מאוכלוסיות מוחלשות.
שדמי פועלת מאז 2004 להגברה הנראות והפיתוח של מודלים לחיים אנרכיסטיים-מטריארכליים, הבנויים על רשת קהילות קטנות המתבססות על כלכלה בת קיימא, כלכלת הנתינה ו-המורשת השוויונית והמכילה של המטריארכיה כאלטרנטיבות בנות-ביצוע לקפיטליזם הגלובלי. שדמי היא חלק מרשת בינלאומית, המשלבת חוקרות ואקטיביסטיות מהדרום הגלובלי ומהמערב, העוסקות במחקר של כלכלת הנתינה ששרשיה באימהות ובחברות מטריארכליות בעבר ובהווה. היא פועלת להקמת רשת קהילות מטריארכאליות בישראל עבור דיור ותעסוקה לאימהות וקשישות מרוששות ובני/ות משפחותיהן.