stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויברניום
היסטוריה בדיונית

ביקום מארוול, הוויברניום הופיע לראשונה כאשר מטאוריט התרסק בכדור הארץ לפני כעשרת אלפים שנה. הגילוי המתועד הראשון של ויברניום היה במהלך משלחת לאנטארקטיקה. איזוטופ מסוים זה של ויברניום כונה "אנטי-מתכת" בגלל התכונה שלו להמיס מתכות אחרות.
צורה שונה של ויברניום נמצאת בוואקאנדה. צורה זו סופגת גלי קול וויברציות כדוגמת אנרגיה קינטית, מה שהופך אותה לחזקה במיוחד. היא התגלתה על ידי מלך ואקאנדה טצ'אקה, אביו של הפנתר השחור טצ'אלה. כדי להגן על המשאב הזה, הוא בודד את ארצו מן העולם החיצון. מדי פעם, טצ'אקה מימן את החינוך של ארצו על ידי מכירת כמויות זעומות של המתכת. כתוצאה מכך, ואקאנדה היא אחת המדינות המתקדמות ביותר בעולם מבחינה טכנולוגית.
במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20 המוקדמות, כמות קטנה של ויברניום ואקאנדי הגיעה לידיו של המדען מיירון מקליין. הוא ניסה לשלב ויברניום עם ברזל כדי ליצור מיגון טנקים חדש, אך לא הצליח למזג בין השניים. בבוקר למחרת הוא מצא כי שני החומרים התאחדו בכוחות עצמם בצורה לא ידועה. סגסוגת זו התבררה כחזקה ועמידה מאוד, ונעשה בה שימוש כדי ליצור את המגן של קפטן אמריקה. מקליין עבד במשך עשרות שנים כדי לשכפל את התאונה שיצרה את הסגסוגת, אך ללא הצלחה. עם זאת, במהלך ניסוי בשנות ה-60 של המאה ה-20, הוא פיתח את מתכת האדמנטיום הכמעט בלתי ניתנת להשמדה.
כאשר טצ'אלה הפך למלך ואקאנדה, הוא חתר לסיום הבידוד של ארצו משאר העולם. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, הוא החל למכור כמויות קטנות של הוויברניום לזרים שהוא האמין שלא ישתמשו בו למטרות רעות. ברווחים אותם קיבל ממכירת המתכת, טצ'אלה העשיר את ארצו והפך אותה למודרנית יותר.
במהלך השנים, רבים ניסו להשיג או להשפיע על מתכת הוויברניום שנמצאה בוואקאנדה, אבל ואקאנדה שמרה עליו בבטחה, והתחזקה מאוד בתהליך.
במהלך הפלישה הסודית של גזע הסקרול לכדור הארץ, הסקרול התחזו למספר סוכני S.H.I.E.L.D ושיעבדו את ילידי הארץ הפראית (אזור באנטארקטיקה שבו נמצא ויברניום ביחד עם זנים שונים של יצורים שחלקם פרהיסטוריים) כדי שיכרו אנטי-מתכת. אולם, תושבי ואקאנדה הדפו את המתקפה בהצלחה.
כאשר גזע שונאי זרים בשם הדזטורי השתלט על ואקאנדה פוליטית, הם העניקו לדוקטור דום גישה אל מאגרי הוויברניום של המדינה. מחשש שדום ישתמש בו כדי להגביר את האנרגיות המיסטיות שלו, טצ'אלה הפעיל מנגנון אל-כשל שפיתח שהפך את כל הוויברניום המעובד ללא-פעיל.
מאפיינים ויכולות ידועות

ביקום מארוול, ויברניום הוא חומר מתכתי נדיר ממוצא חוץ-ארצי. הוא קיים בשתי צורות:
מאפיינים ויכולות ידועות > הסוג הואקאנדי

ויברניום ואקאנדי הוא הסוג הנפוץ ביותר, הוא זה המזוהה לעיתים קרובות בפשטות כ"ויברניום". הוא חומר נדיר שנמצא רק באומה האפריקנית הבדיונית הקטנה ואקאנדה.
לאיזוטופ הואקאנדי ישנה יכולת לספוג את כל הויברציות בקרבתו, כמו גם אנרגיה קינטית שמכוונת אליו. האנרגיה הנספגת מאוחסנת בתוך הקשרים בין המולקולות המרכיבות את החומר. כתוצאה מכך, ככל שהויברניום סופג יותר אנרגיה הוא הופך ליותר קשיח. יש גבול לקיבולת האנרגיה הניתנת לאחסון, ולמרות שהמגבלות המדויקות אינן ידועות עדיין, היו כמה דוגמאות לחוזק שנוצר בדרך זו. אחד המקרים היה כאשר תאגיד הנפט "רוקסון" גילה כי לאי קטן בדרום האוקיינוס האטלנטי היה בסיס ויברניום. בשל כך, רוקסון מצאו לנכון להרוס את האי ולכן פוצצו אותו עם פצצות עוצמתיות. עקב חוסר יכולת לספוג את אנרגיית הפיצוצים, הוויברניום נהרס אך הצליח לספוג את הקול שהשמיע הפיצוץ, מה שמנע פגיעה באזורים הסובבים.
סוג זה של ויברניום הוא מוטגן רב-עוצמה היות שהוא פולט קרינה רדיואקטיבית. חשיפה לוויברניום הובילה למוטציה של ילידי ואקאנדה רבים. הקרינה שלו גם חלחלה לחי והצומח של ואקאנדה, כולל הפרי בצורת לב שנאכל על ידי חברי כת הפנתרים השחורים והגורילה הלבנה שבשרה נאכל על ידי חברי כת גורילה הלבנה. שניהם מעניקים יכולות על-אנושיות למי שאוכל מהם.
הוא תואר גם כמשפר אנרגיות מיסטיות באופן דרמטי וכחומר שקיים גם במישור הארצי ובד בבד גם במישור האסטראלי.
מאפיינים ויכולות ידועות > הסוג האנטארקטי

ידוע יותר בשם אנטי-מתכת, איזוטופ זה נמצא בארץ הפראית. האיזוטופ הזה מייצר תנודות באורך גל מסוים ששוברות את הקשרים המולקולריים במתכות אחרות, מה שגרם להן להינמס ללא קשר לטמפרטורה. אם כמויות אדירות של אנטי-מתכת נאספות יחד, הוויברציות מוגברות פי כמה וכמה. האנטי-מתכת מסוגל להפוך לצורה מלאכותית ולא יציבה של הסוג הואקאנדי של הוויברניום באמצעות הפצצת חלקיקים. אם מניחים ויברניום ואקאנדי ואנטי-מתכת אחד ליד השני, הוויברניום הואקאנדי יספוג את התנודות של האנטי-מתכת ויישאר מוצק.
סרטן ויברניום

כאשר פגם תת-מולקולרי קטן הוכנס במגן של קפטן אמריקה, כל פגיעה בו השפיעה לאורך השנים והתפשטה למולקולות שכנות. הפגם גדל עד שהקשרים המולקולריים של המגן התפרקו לחלוטין, והמגן התנפץ. ההשפעה המנפצת המשיכה להתפשט בוויברניום בכל העולם, אפילו ללא קשר למגן. דבר זה יצר "סרטן" ויברניום - גל הדף שהתרבה ברחבי העולם ופוצץ באלימות כל ויברניום בנמצא, ממאגרי ויברניום עד לרכיבים של ספינות וציוד. גל ההדף עשה את דרכו לעבר תל הוויברניום הגדול בוואקאנדה, ובמידה והיה מגיע, היה נוצר פיצוץ אשר היה עלול להחריב את העולם. בעזרה שלא מדעת של הנבל קלו, קפטן אמריקה היה מסוגל לעצור את הסרטן ולשחזר את המגן לצורתו המקורית.
שימושים בולטים

בשל אופיו של הוויברניום הוא נמצא בשימוש של רבים ביקום מארוול כולל: (הערה: ויברניום מהסוג הואקאנדי נקרא בפשטות ויברניום; ויברניום מהסוג האנטארקטי מכונה אנטי-מתכת או ויברניום אנטארקטי)
השימוש הידוע ביותר הוא בבניית המגן של קפטן אמריקה. מדובר בסגסוגת עמידה מאוד המשלבת בין ויברניום וברזל, שנוצרה על ידי ד"ר מיירון מקליין. הנוסחה לא שוחזרה למרות הניסיונות הרבים שנעשו בנדון.
לאחר שסטיב רוג'רס התפטר מתפקיד קפטן אמריקה, הפנתר השחור שלח לו מגן חדש מוויברניום טהור. כאשר רוג'רס קיבל מחדש את תפקידו כקפטן אמריקה, מגן הוויברניום ניתן לסוכן ארצות הברית.
כסוכן ארצות הברית, ג'ון ווקר השתמש גם בשני מגיני ויברניום אחרים: ב"מגן הנשר" הוא משתמש כחבר השופטים וב"מגן הכוכב" הוא משתמש כחבר של "הפולשים החדשים".
הפנתר השחור משתמש במיקרו-מארג מוויברניום במדים שלו כדי "לגזול" מאובייקטים שבאים איתה במגע את המומנטום שלהם. מארג מיוחד זה מסוגל לספוג דקירות, אם כי ניתן לפצוע אותו אם התוקף חותך לאורך המארג של המדים. מעבר לכך הוא משתמש בוויברניום בסוליות נעליו מה שמאפשר לו לשרוד נפילה של כמה קומות, ואם ניתן לו מספיק מומנטום, הפנתר גם יכול לטפס על קירות או לרחף על פני המים. הוויברניום יכול לשמש גם כדי לנפץ או להחליש עצמים, באמצעות בעיטות בהם עם המגפיים. הוא גם השתמש בסוג השני של אנטי-מתכת בטפרים הנשלפים בתחפושת שלו.
לחבר האקס-מן ג'נטל יש קעקועי ויברניום שעוזרים לו לשלוט בכוחותיו
תקריות שבהן היה מעורב ויברניום

משלחות אדם גילו את האנטי-מתכת באנטארקטיקה בשנת 1915.
הסיפור "דגל אבותינו", שמתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, מספר כיצד הפנתר השחור, קפטן אמריקה, פיורי והקומנדו המייללים שלו נלחמים בנאצים שרוצים לגנוב ויברניום מוואקאנדה.
חייזרים מגזע הסקרול שעבדו ילידים בארץ הפראית כדי שיכרו בשבילם אנטי-מתכת.
במאמץ לשחזר את הרכב הוויברניום המיוחד של המגן של קפטן אמריקה, ד"ר מיירון מקליין יצר הרכב את מתכת האדמנטיום.
פארניבל פלאנדר, אחיו המרושע של קא-זר, תכנן להשתמש בוויברניום להכנת נשק שבעזרתו יוכל להשתלט על העולם.
דיאבלו הפך לשליט של טיירה דל מייז - מדינה דרום אמריקנית בדיונית - בשביל מאגרי הוויברניום הגדולים שהיו שם. בעוד האו"ם החליט שלא להתערב בענייניה הפנימיים של המדינה, קנדה חשבה אחרת ושלחה את קבוצת אלפא פלייט לחקור.
כשדוקטור דום קיבל גישה למאגרי הוויברניום של ואקאנדה, טצ'אלה הפעיל מנגנון אל-כשל שהפך את כל הוויברניום המעובד ללא-פעיל.
הוויברניום כנראה שימש ליצירת הקרבונדיום, מתכת רעילה שנוצרה בניסיון ליצור אדמנטיום.
אזכור במדיות אחרות

מתכת הוויברניום מופיעה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול ומוזכרת לראשונה בשמה בסרט "קפטן אמריקה". הווארד סטארק, אביו של טוני סטארק, מציין שהויברניום חזק יותר מפלדה, שוקל כשליש ממנה וכן הוא סופג ויברציות. נעשה שימוש בכל הוויברניום שברשותו כדי להכין את המגן של קפטן אמריקה. בסרט "הנוקמים", המגן של קפטן אמריקה הוא חזק דיו כדי לספוג ולהדוף את התקפת המיולניר של תור, ובסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", נראה המגן כשהוא מסוגל לרכך את נפילתו של קפטן אמריקה מגובה רב. בסרט "הנוקמים: עידן אולטרון", אולטרון משתמש בויברניום שהשיג מיוליסס קלו למטרות שונות, בין היתר יצירתו של האנדרואיד ויז'ן. בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", חליפתו של הפנתר השחור עשויה כולה מאריג ויברניום וכוללת טופרים נשלפים. בסרט "הפנתר השחור", מתגלה כי אומת מולדתו של הפנתר השחור, ואקאנדה, נבנתה על מקום התרסקותו של מטאור ויברניום לפני מיליוני שנים, כאשר נעשה שימוש במתכת כדי ליצור ולתפעל את הטכנולוגיה המתקדמת של האומה. זאת ועוד, אריג הוויברניום ממנו עשויה חליפתו של הפנתר השחור מסוגלת לאגור אנרגיה קינטית ואז לשחרר אותה בפרץ אנרגיה הרסני.
מתכת הוויברניום בעולם האמיתי

בשנת 2016, חברת "היפרלופ טכנולוגיות תחבורה" פיתחה רכיב חכם לו קראה בשם "ויברניום". רכיב זה בנוי מסיב פחמן קל המחזק שילדת רכבים ומונע נזקים העלולים לפגוע בנוסעים. החברה מציינת שחומר הוויברניום שלה חזק פי שמונה מאלומיניום רגיל ופי עשרה מפלדה. המרכיב החכם מסוגל לשדר מידע נחוץ בנוגע לטמפרטורה, מידת היציבות והשלמות של הרכב באופן אלחוטי ובאופן מיידי.
ראו גם

קריפטונייט
אדמנטיום
הערות שוליים

↑  Daredevil #13, February 1966
↑  Fantastic Four #53, August 1966
↑  Captain America #302-303, February-March 1985
↑  Avengers #66, July 1969
↑  New Avengers #41, July 2008
↑  Doomwar #1-6, April-October 2010
↑  7 Things You Need To Know About The Marvel Universe Before Seeing Iron Man 2, Eric Eisenberg, May 5th 2010
↑  Wham! bang! Marvel kills off Captain America, Dan Glaister, March 8th 2007
↑  Captain America #332, August 1987
↑  Captain America #342, June 1988
↑  Captain America #354, June 1989
↑  Thunderbolts #7, October 1997
↑  New Invaders #1, October 2004
↑  Tpull's Weekly Marvel Comics Review, September 1st 2007
↑  Hyperloop startup selects Vibranium for pods because it’s good enough for Captain America, Andrew J. Hawkins, May 24th 2016
ריימונדוס מרטיני

| --- | --- |
 לידה:  1215 Subirats, רוזנות ברצלונה 
 פטירה:  1285 (בגיל 70 בערך) ברצלונה, נסיכות קטלוניה, כתר אראגון 
 מדינה:  כתר אראגון 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
עמוד השער של החיבור  Pugio fidei, "פגיון האמונה נגד המוסלמים והיהודים", מאת ריימונדוס מרטיני.
ריימונדוס מרטיני (Raymundus Martini) או רמון מרטי (Ramón Martí)‏ (1220–1285) היה חכם נוצרי שנודע בעיקר בשל חיבורו "פגיון האמונה נגד המוסלמים והיהודים" (Pugio fidei adversus Mauros et Iudaeos).
כתיבתו

מרטיני, נזיר דומיניקני ומיסיונר ספרדי, חיבר את "פגיון האמונה" על מנת להוכיח את האמת שבנצרות מתוך כתבים יהודיים, דרך הוכחה מתוחכמת וחדשה שנוסתה עוד לפני כן בוויכוח ברצלונה שהתנהל עם הרמב"ן. בוויכוח זה היה למרטיני חלק פעיל. מרטיני, ככל הנראה לא שלט בעברית ובארמית ולשם כתיבתו היה נעזר במקורות לטינים שציטטו את המקורות העבריים.
בספרו נוהג מרטיני, להביא תחילה את המקור העברי בו חפץ לעשות שימוש, ורק לאחר מכן את התרגום הלטיני. במדרשים שהביא, שכדי להגיע אליהם הסתייע בצוות עוזרים, נעשה שימוש רחב בפולמיקה הנוצרית בדורות הבאים, בין השאר בוויכוח טורטוסה. על ההתנצחות באמצעות המסורות התלמודיות הרומזות לדעתו למסורות נוצריות אמר:
מה יכול לשמח נוצרי יותר מאשר אם יוכל ליטול את החרב של אויבו מידו, ואז לכרות את ראשו של הכופר בחרבו, כפי שיהודית רצחה את הכופר בפגיון אשר גנבה מידו.
מרטיני הביא לא רק מדרשים המרמזים על ישו, אלא גם מדרשים שבעיניו היו כפירה גמורה, כדי להוכיח שלא ייתכן שיהודי ההווה אוחזים באמונה המקראית.
חלק מהמדרשים שהביא מרטיני הם בעלי מקור לא ברור, ושאלה גדולה היא האם הם מזויפים, כפי שטענו חכמי ישראל בוויכוח טורטוסה, או שמא נכתבו בחוגים יהודיים. כיום נוטה הכף לצד שסובר שהמדרשים אותנטיים. חלקם, מקורם כנראה במדרש בראשית רבתי של רבי משה הדרשן (שממנו ציטט רש"י לא פעם). ברור, בכל אופן, שמרטיני הרבה להוציא דברים מהקשרם ולסלף את משמעותם.
הרשב"א, שהיה בן דורו של מרטיני, כתב חיבור מיוחד כנגד "פגיון אמונה".
ראו גם

הפולמוס היהודי-נוצרי
לקריאה נוספת

בין יהודים לנוצרים, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג'
רם בן שלום, מול תרבות נוצרית, פרק חמישי
חננאל מאק, ספר פגיון האמונה — Pugio Fidei — ומקורות נוצריים אחרים, בתוך: מסודו של משה הדרשן, הוצאת מוסד ביאליק, תש"ע
ראובן בונפיל, דמותה של היהדות בספרו של ריימונד מרטיני "פגיון האמונה", תרביץ מ (תשל"א), עמודים 360–375.
Philippe Bobichon, "Le manuscrit Latin 1405 de la Bibliothèque Sainte-Geneviève (Paris), [Pugio Fidei] autographe et œuvre d’un converti" in: Ramon Martís Pugio Fidei. Studies and Texts,  G. K. Hasselhoff and A. Fidora (dir), Santa Coloma de Queralt, Obrador Edendum, 2017, pp. 39-101 online
Philippe Bobichon, "Quotations, Translations, and Uses of Jewish Texts in Ramon Martí's Pugio Fidei" in The Late Medieval Hebrew Book in the Western Mediterranean. Hebrew Manuscripts and Incunabula in Context, J. del Barco (dir.), Leiden, Brill, 2015, pp. 266-293 online
הערות שוליים

↑  שאול ליברמן, הקדמה למהדורה שנייה, שקיעין : דברים אחדים על אגדות, מנהגים ומקורות ספרותיים של היהודים שנשתקעו בספרי הקראים והנוצרים (בצרוף מפתח לספרי היהודים המובאים בספר פגיון האמונה של ריימונד מרטיני), מהדורה שנייה, ירושלים: ירושלים: שלם, תש"ל, עמ' 2-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265176805171  BNE: XX846295  BnF: cb12553813m (data)  CANTIC: a10622275  GND: 118597906  ISNI: 0000 0001 1883 9283  LCCN: nr88011134  NKC: zmp2012734964  NTA: 080533604  SUDOC: 034826491  TDVİA: martini-raymundus  VcBA: 495/32197  VIAF: 169560841   WorldCat (עם VIAF): 169560841 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוק

ערך זה עוסק בבירת גרינלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נוּק (בגרינלנדית: Nuuk, בתרגום מילולי: "כֵּף", נהגה: [nuːk̚]; בדנית: Godthåb) היא עיר הבירה של גרינלנד. היא הבירה הצפונית בעולם, בשל מיקומה מספר קילומטרים צפונית לרייקיאוויק, בירת איסלנד, בסמוך לחוג הארקטי. אולם התואר עדיין שמור לרייקיאוויק, בירת איסלנד, מכיוון שגרינלנד היא לא מדינה עצמאית אלא טריטוריה אוטונומית של דנמרק.
היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום העיר יושב בתחילה על ידי עם פליאו-אסקימואי קדום עוד בסביבות 2200 לפני הספירה. האזור בו נמצאת כיום העיר היה מיושב במהלך המאה ה-10 לספירה על ידי ויקינגים ובהמשך יושב על ידי עמים אינואיטים.
העיר עצמה נוסדה בשנת 1728 על ידי המיסיונר הדני-נורווגי הנס אגדה אשר נתן לה את השם "גוטהוב" ("תקווה טובה"). בעת ההיא הייתה גרינלנד מושבה דנית-נורווגית תחת שלטונה של דנמרק-נורווגיה, אך למעשה לא היה קשר בין גרינלנד לנורווגיה במשך שתי מאות.
גאוגרפיה

נוק ממוקמת ליד מקורותיו של הפיורד נופ קנגרלואה, 10 ק"מ מהחוף הדרום מערבי של גרינלנד לים לברדור, וכ -240 ק"מ דרומית לחוג הארקטי. בהתחלה, הפיורד זורם לכיוון צפון-מערב, ואז הופך לשלוש זרועות נפרדים. יש שלושה איים גדולים בין הזרועות: אי סרמיצק, קקרטרסואק איילנד, וקורנופ קקרטרסואה. הפיורד מתרחב לתוך מפרץ מנוקד השוניות, שהוא חלק מים לברדור. הסטייה המגנטית בנוק היא קיצונית והקוארדינטות שלה נושקות ל־N90.
דמוגרפיה

נוק היא העיר הצומחת באופן המהיר ביותר בגרינלנד. למרות ירידה כוללת באוכלוסיית המדינה, חל גידול של 74 אנשים מ-2014 עד 2015. אוכלוסיית נוק הוכפלה מאז 1977, עלתה ביותר משליש מאז 1990, עלתה בכמעט 21% מאז שנת 2000. בנוסף לילידי גרינלנד, 3,636 נולדו מחוץ למדינה. מתיישבים נמשכים על ידי הזדמנויות תעסוקה טובות עם שכר גבוה, הדנים המשיכו להתיישב בעיר. היום בנוק יש את השיעור הגבוה ביותר של דנים יותר מכל עיר אחרת בגרינלנד. ושליש מאוכלוסיית גרינלנד חיים בנוק.
אוניברסיטת גרינלנד

אוניברסיטת גרינלנד הממוקמת בעיר נוק היא האוניברסיטה היחידה בגרינלנד. היא הוקמה בשנת 1987.
רוב הקורסים הם בשפה הדנית ומיעוטם בגרינלנדית. באוניברסיטה לומדים כ-200 תלמידים, רובם תושבי נוק, ו-14 מרצים. הכמות המצומצמת של סטודנטים באוניברסיטה היא בגלל מדיניות הממשלה המאפשרת לימודים אקדמאים בחינם בכל מקום באירופה וצפון אמריקה. בספריית האוניברסיטה 18,000 ספרים.
באוניברסיטה ארבעה מסלולים:
כלכלה וניהול
שפה, ספרות ותקשורת
היסטוריה
טכנולוגיה
המוזיאון הלאומי של גרינלנד

המוזיאון נפתח באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 ומכיל חפצי ארכאולוגיה, אומנות ומלאכת יד (למשל מפות אמסליק) כמו-גם מידע אודות מבנים, חורבות, קברים ועוד. מוצג מרכזי הוא מומיות קילאקיצוק. בין פעילויותיו של המוזיאון: ייעוץ לממשלה בחפירות ארכאולוגיות והחזרת חפצים גרינלדים מסורתיים שפוזרו ברחבי העולם.
תחבורה > באוויר

נמל תעופה נוק ממוקם 4 ק"מ צפונית לעיר. הוא מהווה בסיס אם לחברת התעופה אייר גרינלנד ונבנה בשנת 1979. הנמל לא מהווה את עיקר התחבורה הבינלאומית בגרינלנד ועונה רק על צרכים בסיסיים ביותר עם קו אחד של אייר גרינלנד לקופנהגן וקו שני של איסלנד אייר לרייקיאוויק. בנמל התעופה מסלול סלול אחד. יפתח שדה התעופה  כשדה תעופה בינלאומי ב-28 בנובמבר
תחבורה > בים

כתוצאה מן העלות הגבוהה של ייבוא מוצרים לגרינלנד, יש קו מנוק ומערים נוספות לדנמרק על ידי אוניות מטען. האוניות מגיעות לגרינלנד עם שלל מוצרים: בגדים, קמח, תרופות, עץ, דגים, פירות ים ועוד.
ספינות יוצאות לקופנהגן, לכן תיירים מנצלים זאת ועולים על הספינה לקופנהגן לצורכי תיירות.
תחבורה > ביבשה

החל משנת 2004 ישנם בנוק שירותי תחבורה ציבורית של 72 אוטובוסים ו-2,570 מוניות בבעלות גרינלנד. ישנה חברת תחבורה ציבורית אחת בגרינלנד חוץ מזו של הממשלה, שמה הוא נוק בוסי והיא מספקת שירותי אוטובוסים ברחבי עיר. לחברה זו יש קווים למחוזות המרוחקים ביותר בגרינלנד, כמו גם שירות הסעות לשדה התעופה. אין כבישים בגרינלנד מלבד כבישי העיר.
ערים תאומות

גרמניה קוקסהפן, גרמניה
דנמרק אולבורג, דנמרק
פינלנד ונטה, פינלנד
הרפובליקה העממית של סין צ'אנגצ'ון, הרפובליקה העממית של סין
ארצות הברית טיברטון, רוד איילנד, ארצות הברית
דנמרק לינגבי-טורבק, דנמרק
שוודיה הודינגה, שוודיה
איסלנד רייקיאוויק, איסלנד
ארגנטינה אושואיה, ארגנטינה
פנמה בוקאס, פנמה
אינדונזיה סורונג, אינדונזיה
גרינלנד איטוקורטומיט, גרינלנד
קו השמים של נוק
הערות שוליים

↑  "Greenland in Figures 2021" (PDF). 2021. נבדק ב-29 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552521805171  GND: 671310-5  LCCN: n79120638  MusicBrainz: ca30356e-58c7-4a76-baf1-088bd4bdc120  NARA: 10037245  SUDOC: 09636596X  VIAF: 124325457   WorldCat (עם VIAF): 124325457 
אוניברסיטת גרינלנד
המוזיאון הלאומי של גרינלנד
נמל התעופה בנוק
הנמל בנוק
מסאשי קישימוטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1974 (בן 50) Nagi, יפן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיושו סנגיו 
 תחום יצירה:  מאנגה 
 יצירות ידועות:  נארוטו 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
מאסאשי קישימוטו (יפנית: 岸本 斉史; נולד ב-29 בנובמבר 1974) הוא אמן מאנגה יפני, יוצר סדרות המאנגה מריו (ספרון קומיקס),נארוטו, בורוטו (עם אוקיו קודאצ'י ומיקיו איקמוטו), קאראקורי וסאמוראי 8.
ביוגרפיה

קישימוטו נולד באוקיאמה הבכור בצמד תאומים. עוד בצעירותו גילה משיכה לאומנות, ציור ומאנגה. באומנותו ניכרת השפעתו של אמן המאנגה אקירה טוריאמה, יוצר סדרת דרגון בול, ושל קטסוהירו אוטומו, יוצר אקירה, אותם העריץ קישימוטו בילדותו.
מוטיבים קבועים המופיעים ביצירותיו הם הצורך הכלל-אנושי בחברה, הקושי שבבדידות והרצון להגן על אנשים קרובים ויקרים.
יצירתו הראשונה הייתה סדרת המאנגה קאראקורי אותה שלח ב-1996 להוצאת הספרים שואיישה ג'ימבוצ'ו. מ-1999 ועד 2014 פרסם את סדרת המאנגה נארוטו במגזין המאנגה השבועי לנוער שונן ג'אמפ השבועי. עד היום פורסמו בסדרה, שזכתה אף לעיבוד טלוויזיוני לאנימה, מעל 600 פרקים בתפוצה של מעל 71 מיליון עותקים ביפן.
אחיו התאום, סיישי קישימוטו, מפורסם אף הוא כאמן מאנגה וכיוצר הסדרה "Satan 666".
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אמן מאנגה • אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
פעולת כראמה

פעולת כַּרָאמַה (בפי צה"ל: מבצע תופת) הייתה פשיטה נרחבת של כוחות שריון, צנחנים וחיל אוויר של צה"ל, ב-21 במרץ 1968, על מפקדת הפת"ח והעומד בראשה יאסר ערפאת, בכפר הירדני כראמה שבדרום בקעת הירדן. במקביל לפעולה זו התקיימה פשיטה נוספת על יעדי הפת"ח מדרום לים המלח (נקראת מבצע אסותא על ידי צה"ל). כוחות הלגיון הירדני הניעו יחידות למגע עם כוחות צה"ל ופתחו עליהם באש, ובכך הפכה הפעולה לקרב בהיקף מלא.
פעולת כראמה הייתה הקרב הצבאי המשמעותי הראשון בין צה"ל לצבא ערבי לאחר מלחמת ששת הימים, ואחד האירועים המרכזיים במלחמת ההתשה בבקעת הירדן, שהתרחשה במקביל למלחמת ההתשה בתעלת סואץ. למרות האבדות הכבדות שנגרמו לארגון הפת"ח בפעולה, ניצלו דובריו את אבדות צה"ל, שכללו הפלת מטוס ישראלי והשארת חללים, טנקים ושריוניות בשטח ירדן, והכריזו על הקרב כעל ניצחון פלסטיני שנכנס מאז למורשת הקרב הערבית בכלל והירדנית והפלסטינית בפרט. התחזקותם של ארגוני המחבלים בעקבות קרב זה הובילה להפיכתם לגורם בעל חשיבות משמעותית בעולם הערבי. התחזקותם של הארגונים הפלסטיניים בירדן הגיעה בהמשך עד לאיום על קיום המשטר ההאשמי, ובסופו של דבר לאירועי ספטמבר השחור ב-1970.
רקע

השתלטות ישראל על הגדה המערבית במלחמת ששת הימים ביוני 1967 הביאה תוך זמן קצר להרס תשתיות ובסיסי ארגוני הטרור הפלסטיניים שהתמקמו בשטח זה. ארגונים אלו, ובראשם הפת"ח, עברו לפעול משטח ממלכת ירדן והתבססו בשטח בקעת הירדן המזרחית. מבחינתם היה זה שטח אידיאלי שנהנה מעורף של מחנות פליטים סמוכים, גבול ארוך עם ישראל ומכשול טבעי של נהר הירדן ושל שטח חקלאי מרושת בתעלות השקיה שהיקשו על פעולה ישראלית משוריינת. שני הארגונים הפלסטיניים, החזית העממית לשחרור פלסטין ואש"ף שבראשו עמד יחיא חמודה (אנ') (יאסר ערפאת היה מפקד הפת"ח שהשתייך לאש"ף), החלו לשלוח חוליות פשיטה שחצו את נהר הירדן וביצעו מיקושים ופיגועים בשטחים שבשליטת ישראל וכמו כן ביצעו ירי מרגמות על יישובים ומוצבים ישראלים. לאחר שהכוחות הישראלים הגיבו באש נהגו יחידות הצבא הירדני לפתוח באש ארטילרית על הכוחות הישראלים, וכך התפתחו תקריות אש רבות.
ב-14 וב-15 בפברואר 1968 הגיעו הדברים לשיא בעת שהירדנים הפגיזו את יישובי עמק בית שאן במשך יום שלם וצה"ל הגיב באש ארטילרית ובתקיפה אווירית נרחבת על בסיסי פת"ח וצבא ירדן. התקיפה הישראלית הנרחבת הביאה למנוסת פליטים ירדנים שברחו מאזור אירביד לאזור עמאן ולפגיעה קשה בתעלת הע'ור המזרחית (אנ') שהובילה מים מהירמוך לבקעת הירדן לצורכי חקלאות. בעקבות ההתקפה הישראלית הכריז המלך חוסיין על שינוי במדיניותו ועל מלחמה בארגונים הפלסטיניים שקנו אחיזה בשטח הממלכה. הצהרות אלו נתקלו בהתנגדות פנים ירדנית שחוגים נרחבים בה, כולל ראש הממשלה בהג'ת א-תלהוני, תמכו באותה עת בפליטים הפלסטינים, שעשרות אלפים מהם אך הגיעו לירדן בעקבות מלחמת ששת הימים. בפועל, כמעט ולא נעשו פעולות נגד הארגונים הפלסטיניים.
מפקדי צה"ל יזמו את הפעולה והביאו אותה לאישור בפני הדרג המדיני בישראל. ראש אמ"ן אהרן יריב טען כי הפעולה עתידה לפגוע ביוקרתו של הפת"ח, והרמטכ"ל חיים בר-לב הבטיח לממשלת ישראל "פעולה נקיה". עם זאת, מספר מדינאים ישראלים חששו מתגובת הממשל האמריקאי והתנגדו לפעולה במתכונתה המוצעת. ב-18 במרץ 1968 עלה אוטובוס ישראלי שהסיע תלמידים מגימנסיה הרצליה על מוקש סמוך לבאר אורה שבערבה. בהתפוצצות נהרגו שני מלווים ונפצעו 10 תלמידים. ראש הממשלה לוי אשכול, שהיסס לאשר את היציאה לפעולה, כינס את הממשלה פעמיים בטרם אושר המבצע. נגד היציאה לפעולה הצביע רק משה חיים שפירא מהמפד"ל. לטענת רמטכ"ל צה"ל, הפעולה תוכננה כדי לשבש את מערך ארגוני הטרור הפלסטיניים בבקעת הירדן ולמנוע בכך מפני פגיעה במצעד יום העצמאות ובצעדת ירושלים שנועדו להתקיים ביום העצמאות המתקרב - הראשון מאז ניצחונו הגדול של צה"ל במלחמת ששת הימים.
זירת הקרב

הקרב התחולל בככר הירדן המזרחית, באזור המכונה הע'ור, שהוא שטח מישורי וחקלאי ברובו בין הרי עמאן ונהר הירדן. בדרום, סמוך לגאון הירדן, מגיע רוחב הע'ור ל-15 קילומטר, ובצפון, סמוך לגשר דמיה, רוחבו כקילומטר אחד בלבד. גבולות הגזרה היו הקו שבין ארגמן ועג'לון בצפון וים המלח בדרום. רוחב הגזרה היה כ-15 קילומטרים ואורכה כ-50 קילומטר. רוחב נהר הירדן עשוי להגיע בעונת האביב ל-500 מטר ואף ל-1,000 מטר ועל גדותיו קיים סבך שיחים וצמחייה המקשה על חצייתו שלא במעברים הקבועים.
הקרקע באזור היא בעיקרה חרסיתית ומעליה שכבות של גבס. העבירות ברוב האזור לרק"ם זחלי היא קשה. ודי בכמות מעטה של גשם כדי להפוך את הקרקע לבלתי עבירה.
מעברי הירדן העיקריים באותה עת היו (מצפון לדרום):
גשר דמיה - גשר ביילי
מעבר אום שורט
גשר אלנבי - גשר ביילי
גשר מועטם
גשר עבדאללה - גשר הרוס
הכבישים העיקריים באותה עת היו:
כביש הבקעה הירדני שנמצא לאורך הירדן במרחק של מספר קילומטרים מהנהר
כביש עמאן - סלט-גשר דמיה
כביש סלט - שונת נימרין (אנ') - גשר אלנבי
כביש עמאן - נאעור (אנ') - גשר עבדאללה
העיירה כראמה, מוקד הקרב, שוכנת על כביש הבקעה הירדני, כ-4 קילומטרים ממזרח לנהר הירדן וכ-22 קילומטר מערבית לעמאן (מול הכפר עוג'ה א-תחתא שבבקעת הירדן המערבית). לפני השתלטות הארגונים הפלסטיניים על העיירה היו בה כ-20,000 תושבים, אולם עם השתלטותם של ארגונים אלו על העיירה עזבו אותה רוב תושביה. כ-7 קילומטרים מדרום לכראמה, על צומת כביש הבקעה הירדני וכביש עמאן-גשר אלנבי, נמצאת העיירה שונת נימרין. העיר סלט נמצאת כ-18 קילומטר מצפון מזרח לכראמה.
כוחות > כוחות צה"ל

המבצע הישראלי הוגדר כמבצע פיקודי של פיקוד המרכז בפיקודו של עוזי נרקיס. להלן סדר הכוחות אשר עמדו לרשות הפיקוד: