קרב אוסטרליץ
הקרב > ההתקפה הצרפתית

החל משעות הבוקר צפה נפוליאון בירידת הצבא המשותף מרמת פראצן. במשך שעות הבוקר המוקדמות, הסתתר הקורפוס של סולט, הגדול והחזק ביותר בצבאו, בעמק קטן שיצר נחל גולדבך בין הכפר פונטוויץ וירשקוביץ. בשעה 9 בבוקר, כשרמת פראצן הייתה ריקה מחיילים אוסטרים ורוסים, הורה נפוליאון לסולט לכבוש אותה. בהינתן הפקודה יצא סולט אל כוחותיו, ונפוליאון פנה בנאום קצר לקציני מטהו. בזמן הנאום התפזר מעט הערפל מעל מרגלות פראצן והשמש יצאה והאירה את האזור באור אדום בוהק. לקרן שמש זו היה נהוג שנים רבות לקרוא "השמש של אוסטרליץ".
הכוחות הצרפתיים הרעננים, שמנו שתי דיוויזיות מלאות (כ-17,000 חיילים), יצאו לכבוש את רמת פראצן. העלייה לרמה התבצעה ללא ירייה אחת. למשמע הידיעה הקשה ניסה קוטוזוב לתגבר את מרכז המערך. הוא שלח רץ בהול לקולוורט ומילרדוביץ', לתגבור של 25 גדודים של חי"ר רוסי ופרשים רבים, אך זה היה מאוחר מדי. כשהגדודים הרוסיים המותשים מצעדות הלוך ושוב ופקקי התנועה של הבוקר ניסו לטפס בחזרה לרמה, הם ספגו אבדות כבדות ממטחי רובים של החי"ר הצרפתי שירה עליהם מלמעלה. הארטילריה הצרפתית של הקורפוס המשיכה את מלאכת החי"ר וזרעה מוות בקנה מידה עצום בשורות הרוסים. התקפת הנגד נכשלה.
כוחות רוסיים מעטים שהצליחו לבסוף לעלות לרמה, נפוצו לכל עבר על ידי התקפת נגד צרפתית. סולט פקד על סן-הילר לפרוס סוללה של 12 תותחים טעונים בפגזי רסס בחיבור של הדיוויזיה שלו לדיוויזיה של ואנדאם. המטחים ניפצו את השורות הרוסיות שעמדו מולן. ואנדאם ניצל את הפרצה והתכונן להסתער לעבר היריב. לאחר מספר מטחים יצאו הצרפתים להתקפת כידונים. הרוסים, שהמוראל אצלם התערער בשל הרעשת התותחים ומטחי הרובים, נסו על נפשם, ונסיגתם המבוהלת שיבשה את שורות החי"ר האוסטרי שעמד מאחוריהם. האוסטרים התחילו לנוס גם הם בעקבות הרוסים תוך כדי הפקרת תותחיהם. התותחים לא נשארו מיותמים זמן רב, ונכבשו על ידי הרגימנט ה-24 של רגלים קלים.
בשעה 11 בצהרים כבר הייתה רמת פראצן בידיים צרפתיות. היחידות המעטות ששמרו עליה נסו בבהלה, וגם היחידות שניסו לתגברן הובסו. המצב של הצבא המאוחד היה בכי רע. למרות זאת הניצחון עדיין לא היה בידיים צרפתיות, שכן יחידות רבות היו באגף הדרומי, וקוטוזוב קיווה להשתמש בהם לכיבוש הרמה ולפריצת האגף הצרפתי. נוסף על כך נותרה לקוטוזוב העתודה הכללית של הצבא המאוחד: משמר הצאר, שמנה יחידות עילית רבות.
פיקוד בעלות הברית ניסה לכבוש בחזרה את רמת פראצן, כל עוד מחזיקות בה שתי דיוויזיות צרפתיות בלבד. חלקים מהשדרה השנייה של לנז'רון תקפו את הרגימנט הצרפתי ה-10 של רגלים קלים מהדיוויזיה של סן-הילר וכמעט הצליחו למוטט אותו, אך הוא ניצל על ידי תגבורת שהחיש למקום מפקד הדיוויזיה.
זמן קצר לאחר הדיפת ההתקפה הבחין בריגדיר טילבו בכוחות שניצבו מול חטיבתו. האוסטרים ניסו להטעות את הגנרל הצרפתי והציגו את עצמם בתור בעלות הברית הבוואריים של הצרפתים, אך טילבו לא השתכנע. הצרפתים נצרו את אישם עד אשר האוסטרים התקרבו לכדי 150 מטר מהמערך שלהם. ברגע זה הורה טילבו לפתוח באש תותחים על הכוחות המתקדמים לעברו. הירי מהטווח הקצר פער חורים ענקיים במערך האוסטרי, ומטחי הרובים השלימו את המשימה. אף שהכוחות האוסטרים שהיו באותו מקום לא נמנו על יחידות העילית, הם המשיכו בהתקפתם במשך חצי שעה תמימה אגב הסבת אבדות ניכרות לצרפתים. בסופו של דבר נאלצו האוסטרים לסגת.
כוחות רוסיים נוספים הגיעו לזירה, אך גם טילבו קיבל תגבורת גדולה. הכוחות הרוסיים נפוצו לכל עבר אגב ספיגת אבדות חמורות מאוד – אחד הרגימנטים הרוסים נמחק לחלוטין מהמצבה, על 1,500 חייליו.
ואנדאם, שניצב צפונית לסן-הילר, פרס את שלוש החטיבות שלו לקווים והמשיך בהתקדמות. כוחותיו תקפו את השדרה הרביעית שהייתה מסופחת לקיסר אלכסנדר וקיסר פרנץ. הכדורים החלו להתעופף ליד המפקדה המלכותית, וקוטוזוב אפילו נפצע קל בראשו. הקיסרים החליטו שלא לסכן את עצמם ונסוגו לאחור.
בשלב זה החליט נפוליאון להעביר את מפקדתו קרוב יותר לזירת האירועים, ולהזיז את עתודותיו שכללו את המשמר הקיסרי ואת הגרנדירים של אודינו לרמה. גם הקורפוס של ברנדוט קיבל הוראה להתקדם. נפוליאון עדיין לא החליט אם לכתר את האגף הימני או השמאלי של בעלות הברית. הוא הגיע בזמן שבו בעלות הברית הפעילו את עתודתן האחרונה: משמר הצאר וכמה יחידות עילית אוסטריות. המשמר הרוסי ניסה לכבוש את כפר בלסוויץ מוקדם יותר בבוקר, אך נהדף. למרות הפעילות הזאת היו רוב כוחותיו עדיין רעננים ולא ספגו אבדות. לאחר איבוד הרמה התארגן המשמר מחדש מאחורי אחד היובלים כדי לתמוך בשדרה הרביעית החבוטה שנסוגה באותו כיוון.
עד מהרה החל המשמר לספוג אש תותחים מהרמה, וקיבל פקודה לכבוש את הרמה מהצרפתים. רגימנטי הגרנדירים סמיונובסקי ופראוברזנסקי יחד עם יגרים (חי"ר קל) וכוחות פרשים יצאו להתקפה על הרמה. הם נתקלו כמעט מיד בחטיבה השלישית של שינר מהדיוויזיה של ואנדאם שהתקדם מהחלק הצפוני של הרמה. למראה הצרפתים החליט הנסיך הגדול קונסטנטין לשלוח את שארית המשמר לתמוך בחבריהם המסתערים על הצרפתים. ההתקפה הרוסית הייתה חזקה עד כדי כך והכוחות טובים עד כדי כך, שהקו הצרפתי הראשון נפרץ בהסתערות הראשונה. רק אש התותחים הנמרצת של הצרפתים הצליחה להציל את הקו השני מגורל דומה. המשמר הרוסי נסוג באופן מסודר והתחיל להתארגן מחדש מחוץ לטווח התותחים.
נפוליאון הורה לוואנדאם לנצל את ההזדמנות ולצאת להתקפת נגד על המשמר, שניסה להתארגן להתקפה חדשה. ואנדאם ציית, אך תוך כדי התנועה חשף את אגפו השמאלי. קונסטנטין ביקש לנצל את ההזדמנות ושלח את פרשי המשמר להתקפה. עד מהרה גם המשמר הרגלי הצטרף להתקפה. גדודיו של הרגימנט הצרפתי ה-4 הסתדרו בריבוע, וואנדאם החיש לאזור את הרגימנט ה-24, אך התגבורת אחרה את המועד – הקירסירים הרוסים טבחו בכ-200 צרפתים, ואפילו הצליחו לכבוש את הנשר של הרגימנט. היה זה הנשר היחיד שהצרפתים איבדו בקרב זה. הקירסירים של משמר הצאר לא עצרו את התקפתם והתנפלו בשצף קצף על הרגימנט ה-24, שהחל לנוס על נפשו עם הרגימנט הרביעי.
הפער בחזית הדיוויזיה של ואנדאם נסתם על ידי התערבות המשמר הצרפתי – 3 אסקדרונים של גרנדירים רכובים ושני אסקדרונים של קלעים רכובים (Chasseurs à Cheval) התנגשו בפרשים הרוסים. הקרב היה שקול עד אשר שלח הנסיך קונסטנטין את הקאבלרגארדים (חלקים מהמשמר שגויסו רק מקרב משפחות האצולה הבכירות) ואת משמר הקוזאקים.
מצב הפרשים הצרפתים היה בכי רע, אך ברגע זה הגיעו לאזור יחידות מהחטיבה של דרו ד'רלון מהקורפוס הראשון שהוסטה מנתיבה המקורי לכיוון סן-הילר לשם תגבורו. התגבורת נתנה מרווח נשימה לפרשים הצרפתים וזמן להביא עתודות – 250 ממלוכים (למרות השם והמדים המזרחיים רוב החיילים ביחידה היו צרפתים) ועוד שני אסקרדונים של קלעים רכובים מהמשמר הצטרפו לקרב. התגבורת לא הצליחה להתגבר על המשמר הרוסי המעולה, והיה צורך להביא אסקדרון נוסף של גנרדירים רכובים לעזרתם. בסופו של דבר נסוג המשמר הרוסי שהיה בנחיתות מספרית ניכרת.