stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דחף (כוח)
מעבר מדחף להספק הנעה

שאלה נפוצה היא כיצד ניתן להשוות את שיעור הדחף של מנוע סילון לשיעור ההספק של מנוע בוכנה. השוואה כזו עשויה להיות בעייתית מאחר שתנועת הגופים של שני המנועים תהיה שונה במהותה. מנוע הבוכנה אינו מזיז את המטוס עצמו אלא פעולת המדחף עושה זאת, ולכן המדד המדויק הוא כמות ההספק שמנוע הבוכנה מייצר למדחף עצמו. מכאן, שלהוציא שינויים משמעותיים בטמפרטורה ובלחץ האוויר, הדחף הנוצר תלוי בעיקר במידת הפתיחה של המצערת. 
 מנוע סילון מנגד, אינו בעל מדחף. הוא דוחף את המטוס על ידי פליטת אוויר חם לאחור. מידת ההספק שהמנוע מעביר למטוס נמדדת בלבד על פי כוח הדחף שמתקבל, וזאת להוציא את שאר העבודה שהמנוע מבצע ואינה מועילה לתנועת הגוף (גלי קול, תנודות, מעבר חום וכדומה).
הביטוי המתמטי של הספק ההנעה, הוא מכפלת הכוח (F) המושקע להעברת הגוף, במנת המרחק (d) בזמן הנדרש (t). כלומר;

 \mathbf {P} =\mathbf {F} {\frac {d}{t}} 

במקרה של רקטה או מנוע סילון, הכוח שווה בדיוק לדחף הנוצר מהמנוע. תנועה במהירות קבועה ללא שינויים, תאחד את
מנת התאוצה לכדי מהירות בלבד. כלומר; 

 \mathbf {P} =\mathbf {T} {v}
לכאורה נוסחה זו די מפתיעה אולם היא די נכונה: הספק ההנעה של מנוע סילון גדל בד בבד עם העלייה במהירות. גם כאן, מהירות אפס פירושה אפס הספק הנעה. 

כמקרה בוחן, ניתן לחשוב על מטוס סילון ומטוס בוכנה הפועלים במלוא מצערת, אך קשורים בשרשרת חזקה לעץ ולא נעים לפנים. אין ספק כי מועברת כמות גדולה של הספק, אך לא לשם תנועה. סביר להניח שמידת הדחף גדולה אך כיוון שאין תנועה, הספק ההנעה של הגופים הוא אפס. כעת, נניח שהשרשרת מתנתקת ושני המטוסים מתחילים לנוע. במהירויות נמוכות: מנוע הבוכנה יפיק 100% הספק, ואילו הדחף שייצר המדחף ישתנה בהתאם למהירות הנצברת. מנוע הסילון יפיק 100% דחף, ואילו הספק ההנעה המתקבל, ישתנה עם צבור המהירות.
ראו גם

רתע
חוקי התנועה של ניוטון
לקריאה נוספת

Introduction to Flight, John D. Anderson, Jr., McGraw-Hill, ISBN 0072990716
Understanding Flight, by David Anderson and Scott Eberhardt, McGraw-Hill, ISBN 0071363777
שיגור טיל Maverick ממטוס ה-F-20. מעוף הטיל מותנה בהתגברות עוצמת הדחף על החיכוך הרב עם האוויר בנוסף לכח המשיכה.
שני סוגי המטוסים קשורים לעץ
גלישת מספר

גלישת מספר במד מרחק
במחשבים, גלישת מספר, היא בעיה הנגרמת על ידי שימוש במספר מועט מדי של סיביות לייצוג מידע כלשהו. ברוב המחשבים, בעת ביצוע פעולה הגורמת לגלישה, יישמרו הסיביות הפחות משמעותיות של התוצאה והספרה המשמעותית ביותר תאבד (תופעה זו נקראת "קיטום").
במעבדים מסוימים, ניסיון להגדיל את המספר מעבר לתוצאה המקסימלית המתאפשרת יחזיר את אותה תוצאה מקסימלית (תופעה זו נקראת "ספיגה"). גלישה עשויה להתבצע באמצעות הגדלת מספר מעבר לערך מקסימלי כלשהו (באמצעות פעולות חיבור או כפל, למשל) ואז נקראת הגלישה "גלישה מלמעלה" (Overflow), או באמצעות הקטנתו מתחת לערך מינימלי כלשהו (באמצעות פעולות חיסור או חילוק, למשל) ואז נקראת הגלישה חמיקה או "גלישה מלמטה" (Underflow).
גלישה עלולה לגרום לתוצאות לא רצויות, בהתאם לסוג המשתנה בו קרתה הגלישה. בשפות תכנות לא בטוחות עלולה הגלישה לגרום לגלישת חוצץ ולהקטין את אמינות המערכת ובטיחותה.
שיגור הניסוי הראשון של משגר הלוויינים אריאן 5, ב־4 ביוני 1996, הסתיים בהשמדה עצמית 40 שניות לאחר שהחל, כתוצאה מבאג של גלישת מספר במחשב הניווט של המשגר. הבאג נגרם כתוצאה מניסיון להעביר מספר בן 64 סיביות בנקודה צפה למספר שלם בן 16 סיביות; ניסיון שגרם להפסקת פעולתו של המחשב.
ראו גם

עיגול (אריתמטיקה)
באג 2000
באג 2038
2,147,483,647
הערות שוליים

↑  חֲמִיקָה במילון טכנולוגיית המידע: אריתמטיקה ולוגיקה (תש"ן), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  A Bug and a Crash - Sometimes a Bug Is More Than a Nuisance,‏ James Gleick, הניו יורק טיימס, 1 בדצמבר 1996  (פרסום חוזר באתר אחר)
דוויל סיקסטין

| --- | --- |
Devel-sixteen
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דוויל מוטורס
 שנות ייצור:  2013 (אב טיפוס) 2017 (מכונית קונספט)
 יחידות שיוצרו:  2 (אב טיפוס ומכונית קונספט)
 הרכבה:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  קופה בעלת דלת אחת
 אורך:  5,304 מ"מ
 רוחב:  2,410 מ"מ
 גובה:  1,272 מ"מ
 משקל:  2,300 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,458 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V16 בנפח 12.3 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק כ-5,000 כ"ס ב-6,900 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת אבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  560 קמ"ש
דוויל סיקסטין (באנגלית: Devel Sixteen) היא מכונית-על במרכב קופה, שהוצגה כאב טיפוס על ידי דוויל מוטורס בתערוכת הרכב הבינלאומית של דובאי בנובמבר 2013 וכמכונית קונספט בתערוכת הרכב הבינלאומית של דובאי בנובמבר 2017. היא עדיין נמצאת בשלבי תכנון, ושואפת להיות המכונית המהירה ביותר בעולם.
היא כוללת מנוע בנזין V16 צילינדרים בנפח 12.3 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק 5,007 כוחות סוס ב-6,900 סל"ד ומומנט מרבי של 519.4 קג"מ ב-6,600 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 560 קמ"ש. עם זאת עקב שעדיין מדובר באב טיפוס ומכונית קונספט לא ברור אם הנתונים יישארו כמות שהם במיוחד שצריך צמיגים מיוחדים שיכלו לעמוד בחום האדיר הנוצר מהחיכוך עם הכביש בהגעה למהירות של למעלה מ-560 קמ"ש. עם זאת כשהיא תוצג באופן רשמי היא תהפוך למכונית המהירה ביותר בעולם, עם ייצור לא מוגבל כל הנראה.
ב-04 באוגוסט 2021 הודיעה דוויל כי הסיקסטין כנראה תיוצר ללא מגדשי הטורבו אך תמשיך להציע 5,007 כ"ס. בנוסף הסיקסטין תיוצר בשתי גרסאות - אחת למסלול ואחת לכביש. מערכת ההנעה של גרסת המסלול מפורטת למעלה, גרסת הכביש תיוצר עם מנוע בנזין V8 המספק 1,500 כ"ס.
הערות שוליים

↑  V16 5,000 bhp Devel Sixteen unveiled at Dubai Motor Show is probably a prank [video], באתר מוטור 1, ‏06 בנובמבר 2013
↑  Devel Sixteen, l'hypercar da 5.000 CV sta arrivando, באתר מוטור 1, ‏08 בנובמבר 2017
↑  Devel Sixteen - L'hypercar de 5000 ch en plein test !, באתר מוטור 1, ‏02 באוגוסט 2021
↑  Devel Sixteen Puts V16 Engine To Work, But Without The Four Turbos, באתר מוטור 1, ‏04 באוגוסט 2021
| דוויל מוטורס |
| --- | --- | --- |
| אישיים | רשיד אל-עטרי - מייסד ומנכ"ל החברה |  |
| דגמים | דוויל סיקסטין (אב טיפוס) • דוויל סיקסטין (מכונית קונספט) • דוויל סיקסטיי (אב טיפוס) |  |
גראן פיימונטה

| --- | --- |

לוגו המרוץ
 מדינות:  איטליה איטליה
 סוג:  חד-יומי
 חודש:  אוקטובר
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1906
 מרוצים עד כה:  108
 מנצח ראשון:  איטליה ג'ובאני ג'רבי
 מוביל במספר הניצחונות:  3 ניצחונות   ממלכת איטליה קוסטנטה ג'יררדניו   ממלכת איטליה אלדו ביני   איטליה ג'ינו ברטלי   איטליה פיורנצו מני
 מנצח אחרון:  ארצות הברית נילסון פאולס
 שנת מרוץ אחרונה:  2024
 
גראן פיימונטה (באיטלקית: Gran Piemonte) הוא מרוץ אופניים חד-יומי, שמתקיים באיטליה מאז 1906 בהרי האפנינים. המרוץ הוא בדרג 1.Pro מסבב ה-UCI ProSeries.
היסטוריה

המרוץ החל ב-1906, אז ניצח בו ג'ובאני ג'רבי מקבוצת "מאיימו". המנצח הראשון שהוא לא איטלקי הגיע 58 שנים מאוחר יותר, כשווילי בוקלנט הבלגי ניצח את המרוץ.
עד 2012, נקרא המרוץ "ג'ירו דל פיימונטה", אך מאז נקרא בשמו הנוכחי. המרוץ הוא בדרג 1.Pro בדרג ה-UCI Pro Series.
מסלולו של המרוץ משתנה לעיתים משנה לשנה, לכן לפעמים הוא יכול להתאים למאיצים ופעמים אחרות למטפסים, בהתאם לתוואי המסלול.
מנצחים אחרונים

| שנה | רוכב | קבוצה |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | איטליה ג'אנלוקה בורטולמי | פסטינה–לוטוס |  |  |
| 1998 | איטליה מריו סרפליני | Brescialat-Liquigas |  |  |
| 1999 | איטליה אנדראה טאפי | מאפי–קוויק סטפ |  |  |
|  לא התקיים |  לא התקיים |  לא התקיים |  |  |
| 2001 | בלגיה ניקו מאטן | קופידיס |  |  |
| 2002 | איטליה לוקה פאוליני | מאפי–קוויק סטפ |  |  |
| 2003 | איטליה אלסנדרו ברטוליני | אלסיו |  |  |
| 2004 | אוסטרליה אלן דייוויס | Liberty Seguros |  |  |
| 2005 | ברזיל מורילו פישר | ליקוויגאס - ביאנקי |  |  |
| 2006 | איטליהדניאלה בנאטי | למפרה–פונדטיאל |  |  |
 לא התקיים
| 2008 | איטליה דניאלה בנאטי | ליקוויגאס |  |  |
| 2009 | בלגיהפיליפ ז'ילבר | סילנס–לוטו |  |  |
| 2010 | בלגיהפיליפ ז'ילבר | סילנס–לוטו |  |  |
| 2011 | ספרדדניאל מורנו | קבוצת קטושה |  |  |
| 2012 | קולומביהריגוברטו אוראן | קבוצת סקיי |  |  |
 לא התקיים
| 2015 | בלגיהיאן בקלנטס | AG2R La Mondiale |  |  |
| 2016 | איטליהג'אקומו ניצולו | נבחרת איטליה |  |  |
 לא התקיים
| 2018 | איטליהסוני קולברלי | בחריין מרידה |  |  |
| 2019 | קולומביהאיגן ברנל | קבוצת אינאוס |  |  |
| 2020 | ניו זילנדג'ורג' בנט | יומבו–ויסמה |  |  |
| 2021 | בריטניהמאט וולס | בורה–הנסגרוהה |  |  |
| 2022 | ספרדאיוון גרסיה קורטינה | מוביסטאר |  |  |
| 2023 | איטליה אנדראה בג'ולי | סודאל–קוויק סטפ |  |  |
| 2024 | ארצות הברית נילסון פאולס | EF Education – EasyPost |  |  |
הערות שוליים

↑  ברוב השנים נקרא "ג'ירו דל פיימונטה", החל מ-2013 נקרא בשמו הנוכחי
גרסיה לופס דה קרדנס

גַרְסִיָה לוֹפֶּס דֶה קַרְדֶנַס (בספרדית: García López de Cárdenas; המאה ה-16) היה קונקיסטאדור ספרדי שהיה האירופאי הראשון שגילה את הגרנד קניון.
ביוגרפיה

קרדנס נולד למשפחת אצילים בעיירה ירנה (Llerena) בפרובינציה בדחוס, כיום בקהילה אוטונומית אקסטרמדורה שבדרום מערב ספרד. שנת לידתו אינה ידועה. הוריו היו אלונסו דה קרדנס (Alonso de Cárdenas) ואלווירה דה פיגרואה (Elvira de Figueroa). לא ידוע כמעט דבר על חייו בטרם הגיע אל מלכות המשנה של ספרד החדשה (כיום מקסיקו).
ביוגרפיה > מקסיקו

קרדנס קיבל היתר לנסוע לאמריקה במאי 1535, כשהיעד המתוכנן היה פרו. ייתכן שהיה באותה ספינה שבה הפליגו למקסיקו אנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך הראשון של ספרד החדשה ופרנסיסקו וסקס דה קורונדו שעתיד היה לנהל את המשלחת שבמסגרתה גילה קרדנס את הגרנד קניון, אבל הוא לא המשיך איתם אלא שהה שנה בקובה ובסנטה מרתה (כיום בקולומביה) לפני שהגיע לספרד החדשה. בספרד החדשה הורה המשנה למלך לארגן לקרדנס משרה רשמית "משום שהוא שירת אותנו בספרד, איטליה ובמקומות נוספים". קרדנס שירת שלוש שנים באואחאקה שבדרום מקסיקו של ימינו כשהוא פותר מחלוקות בין ספרדים לאינדיאנים, ואז ב-1538 הוא מונה למוציא לפועל הראשי (Alguacil Mayor) של בית המשפט העליון של מקסיקו (Real Audiencia de México).
שנה אחר-כך יצאה מקוליאקאן (כיום בירת מדינת סינלואה במקסיקו) משלחת שבראשה עמד הכומר מרקוס דה ניסה למסע צפונה לאזור שבו שוכנת כיום מדינת אריזונה בארצות הברית. כשהכומר חזר הוא דיווח שראה עיר עשירה ביותר, עיר מוזהבת המכונה סיבולה (Cíbola). על פי תיאוריו העיר ניצבה על גבעה רמה, ונראתה עשירה וגדולה כמו טנוצ'טיטלאן בירתם של האצטקים (כיום מקסיקו סיטי). הספרדים קשרו את סיפורו של דה ניסה לאגדה על שבע ערי הזהב.
ביוגרפיה > משלחת קורונדו

אנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך, החליט למנות את פרנסיסקו וסקס דה קורונדו שהיה אז מושל ממלכת נואבה גליסיה (גַלִיסְיָה החדשה, פרובינציה של ספרד החדשה השוכנת בצפון מערב מקסיקו) וידידו של דה מנדוסה לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. לופס דה קרדנס נצטווה להצטרף למשלחת כקפטן במחלקת פרשים. קרדנס הביא למשלחת 12 פרשים, משרתים רבים, נהג פרדות ועבדים שחורים. המשלחת יצאה מנואבה גליסיה בדרכה צפונה ב-23 בפברואר 1540. כמה ימים אחר-כך נהרג לופה דה סמאנייגו (Lope de Samaniego), שהיה סגנו של קורונדו בתפקיד "maestre de campo" (מילולית "אדון השדה", דרגה שהמציא קרל החמישי מלך ספרד) כאשר ניסה לארגן אספקה בקרב האינדיאנים. עקב כך מינה קורונדו את קרדנס לתפקיד "maestre de campo" במקומו בהסכמת דה מנדוסה. קרדנס ככל הנראה לא שש לתפקיד, אבל מילא אותו למעלה משנה עד ששבר או נקע את זרועו במאי 1541, כשהמשלחת הייתה בדרום המישורים הגדולים בדרכה אל קיוויריה.
חיל החלוץ של משלחת קורונדו הגיע לסיבולה ב-7 ביולי 1540 ואכזבתם הייתה רבה. לא היה כל קשר בינה לבין "העיר המוזהבת" שתיאר דה ניסה. "העיר" הייתה בעצם כפר גדול של בקתות בנויות ללא כל סדר (פואבלו) של בני עם הזוני. הזוני קראו למקום האוויקו, כיום חורבות האוויקו (Hawikuh Ruins 34°55′55″N 108°59′04″W﻿ / ﻿34.932047°N 108.984493°W﻿ / 34.932047; -108.984493) במדינת ניו מקסיקו של ימינו על הגבול עם אריזונה. חברי המשלחת הגיעו למקום כשהם כמעט גוועים ברעב ודרשו מתושבי המקום להרשות להם להיכנס. התושבים סירבו וקורונדו החליט לכבוש את הכפר. האינדיאנים ניסו להתנגד באמצעות השלכת אבנים מחומות הכפר על הספרדים למטה ומיקדו את התקפתם בקורונדו שלבש שריון מפואר. קורונדו הושלך מסוסו ונפצע וקרדנס ואַרְנַנְדוֹ דֶה אלווארדו (Hernando de Alvarado), מפקד נוסף במשלחת חילצו אותו משדה הקרב. ואז חזר קרדנס לפקד על הקרב, הקרוי בכרונולוגיה הספרדית "כיבוש סיבולה", שהסתיים תוך שעה בכיבוש הכפר.
ביוגרפיה > גילוי הגרנד קניון

באמצע יולי 1540 שלח קורונדו משלחת בפיקודו של הסרן פֶּדְרוֹ דֶה טוֹבַאר (Pedro de Tovar). המשלחת נעה בכיוון צפון מערב לעבר כפרי עם ההופי, אותם כינו הספרדים "טוסאיאן" (Tusayan). בתום מסע בן 70 קילומטרים הגיע דה טובאר לפואבלו אַוַוטַפִּי בצפון מזרח אריזונה של ימינו. שבו למד על קיומו של נהר גדול הזורם במערב (נהר הקולורדו).
בטרם יצאה משלחת קורונדו לדרך הועמסה מרבית האספקה של המשלחת על שתי ספינות בפיקודו של אַרְנַנְדוֹ דֶה אַלַרְקוֹן (Hernando de Alarcon) ששטו צפונה לאורך חופה המערבי של מקסיקו, ובפועל הלכו והתרחקו מהמשלחת. באוגוסט הם הגיעו לשפך נהר הקולורדו, ובכך היו לאירופאים הראשונים שגילו את הנהר. אלרקון העמיס אספקה על סירות והפליג במעלה הקולורדו עד ככל הנראה שפך הנהר חילה לקולורדו. כשהמסע הפך להיות מסוכן ולאחר שהשטחים אליהם הגיע הפכו שוממים יותר ויותר הוא חזר על עקבותיו, ובסופו של דבר שב לספרד החדשה מבלי לחבור לכוח היבשתי. מכיוון שלא שמע מאלרקון שלח קורונדו את קרדנס בראש 13 איש לצפון מערב במטרה למצוא את הנהר הגדול עליו שמע דה טובאר ודרכו לנסות להגיע אל אלרקון. הוא נצטווה לחזור תוך 80 יום.
משלחת קרדנס יצאה לדרכה בספטמבר 1540, חזרה לאזור ההופי דרך המדבר הצבוע. קרדנס רכש אספקה בכפרי ההופי וגייס מדריכי דרך. המשלחת חצתה את רמת קולורדו והגיעה לגדה הדרומית של הגרנד קניון תוך עשרים יום, האירופאים הראשונים שחזו בתופעת טבע מדהימה זו. בתחילה לא הבינו הספרדים שהם צופים על הנהר מגובה של 1,500 מטרים, ומגובה זה נראה להם הנהר כפלג קטנטן, אבל המדריכים האינדיאניים הבטיחו להם שמדובר בנהר גדול. מבלי שהיה מודע לכך הגיע קַרְדֶנַס לנהר הקולורדו בערך שאותו זמן שבו הגיע אלרקון לנקודה הצפונית ביותר של מסעו לאורך הנהר. לא ידוע לאיזו נקודה לאורך השפה הדרומית של הקניון הגיעה משלחת קרדנס, קרוב לוודאי שמדובר באתר המכונה כיום "נקודת נאבאחו" (Navajo Point), אבל אולי היה זה בנקודה המכונה "תצפית המדבר" (Desert View). קרדנס ואנשיו יכלו להביט לעמק למטה וראו שדות מרובעים ועשן ממדורות. כך שבתקופה זו הייתה תחתית הקניון מיושבת. במשך שלושה ימים חיפשו חברי המשלחת לשווא דרך לרדת לנהר. שלושה אנשים התנדבו לרדת בכל מקרה, אבל לאחר כמה שעות של ירידה כשהמורד נעשה תלול מדי והמים אזלו הם נאלצו לשוב, אבל הם דיווחו שהאינדיאנים צודקים ואכן מדובר בנהר גדול. קרדנס קרא לנהר "נהר טיסון" (Tizon). הזמן והמים אזלו והמשלחת נאלצה לחזור לסיבולה וקרדנס דיווח שלא היו מסוגל לנצל את נהר הקולורדו על מנת להתחבר לספינות האספקה של אלרקון. יחלפו עוד כ-200 שנים עד שאירופאים אחרים יראו את הגרנד קניון.
ביוגרפיה > מלחמת טיוואי

על פי הצעה של מנהיג אינדיאני אותו כינו הספרדים ביגוֹטֶס שלח קורונדו מזרחה משלחת בראש אַרְנַנְדוֹ דֶה אלווארדו אל עמק הריו גראנדה לאזור בו שוכנת כיום העיירה ברנאליאו (Bernalillo) סמוך לאלבקרקי בניו מקסיקו. הספרדים גילו במקום מקבץ של 12 פואבלו שבהם ישבו אינדיאנים בני הטיווה (Tiwa). לכבודם כינו הספרדים את המקום "טיוואי" (Tiguex). היה זה המקום המשגשג ביותר שבו פגשו הספרדים במסעם באזור שכיום הוא דרום-מערב ארצות הברית, ולכן שלח אלווארדו שליח לקורונדו והציע שהמשלחת תעבור את החורף של שנת 1540 שם. קורונדו קיבל את ההצעה וקרדנס נשלח למצוא מקום מתאים. כאתר נבחר אחד הפואבלו הגדולים של טיוואי, שהספרדים כינו קופור (Coofor), ככל הנראה שיבוש של השם גבופור (בשפת טיווה "תירס קלוי"). קרדנס דרש מתושבי הפואבלו לפנות אותו. הספרדים טענו אחר-כך שהתושבים התפנו מרצונם, אבל חפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום המשוער בשנות ה-30 של המאה ה-20 חשפו ממצאים על קרב שהתנהל במקום.
בסופו של דבר שהה צבאו של קורונדו בקופור בחורפים של 1541-1540 ו-1542-1541. חברי משלחתו סחרו בחרוזים ובתכשיטים זולים עם בני הפואבלו של טיוואי תמורת מזון וביגוד לתקופת החורף. כשהאספקה החלה להידלדל התנגדו תושבי הפואבלו לחלופין נוספים. בתגובה הורה קורונדו לאנשיו לקחת בכוח כל מה שהם צריכים. בחורף של 1541-1540, היה לפחות מקרה אונס אחד של אישה אינדיאנית ובעלי החיים של המשלחת אכלו את מרבית קלחי התירס שנותרו לאחר האסיף שבהם השתמש בני הפואבלו בעבר לבישול ולחימום בחורף.
בדצמבר 1540 הגיבו בני הטיווה על מסכת התעללויות בהורגם בין 40 ל-60 מהסוסים והפרדות של המשלחת שרעו בחופשיות. בתגובה הכריז קורונדו על מלחמה של "אש ודם", שכונתה מלחמת טיוואי. הוא שלח את קרדנס יחד עם כוח גדול של ספרדים ובני ברית אינדיאנים על מנת לכבוש פואבלו של בני טיווה שהספרדים כינו בשם ארנל (Arenal). כל המגינים של ארנל נטבחו כולל כ-30 שהספרדים שרפו על המוקד. בני הטיווה נטשו את כפרי הפואבלו סמוך לנהר והתבצרו במצודה על הר שולחן שהספרדים כינו בשם מוהו (Moho). ייתכן שהייתה מצודה נוספת, אבל הדיווחים הספרדיים בנושא אינם חד-משמעיים. קורונדו לא היה מסוגל לכבוש את המצודה בכוח ולכן הטיל מצור על מוהו (ועל המצודה השנייה אם הייתה קיימת) במשך כ-80 יום, בין ינואר למרץ 1541. לבסוף אזלו המים למגיני מוהו והם ניסו להימלט בחשכת הלילה. מלחמת טיוואי הסתיימה בטבח כשהספרדים שמעו את הנמלטים והרגו את מרבית הגברים וכמה מהנשים. הנשים שנשארו בחיים עתידות היו לשרת בשבי את הספרדים במהלך השנה שאחר-כך.
ביוגרפיה > המשפט

משלחת קורונדו חזרה בסוף של דבר באמצע 1542 לספרד החדשה בידיים ריקות. הארץ שמצפון למקסיקו התגלתה כארץ ענייה והחיפוש אחר הזהב התגלה כרדיפה אחר הרוח. לופס דה קרדנס חזר לספרד על מנת לקבל את ירושת משפחתו לאחר שאחיו הבכור מת והתיישב במדריד. בינתיים החלו לצוץ השמועות על מעשי האכזריות שביצעה משלחת קורונדו במסעה. ב-7 בינואר 1546 הורה השופט חואן דה וייאלובוס (Juan de Villalobos) ממועצת איי הודו (Real y Supremo Consejo de Indias), הגוף שפיקח על הטריטוריות מעבר לים על מאסרו של קרדנס לאחר שקיבל דו"ח על האשמות בפשעי מלחמה כנגד הילידים ממקסיקו סיטי. הטענה העיקרית הייתה על קשירת כ-30 ילידים ושריפתם על המוקד בעת כיבוש פואבלו ארנל בזמן מלחמת טיוואי. בסופו של דבר הצליח קרדנס בעזרת עורכי דינו לשכנע את השופטים כי היה מדובר באירוע בזמן מלחמה והוא נקנס בלבד.
הנצחה

כיוון שקרדנס היה האירופאי הראשון שהגיע לגרנד קניון נקראים על שמו שני אתרים בגרנד קניון, גבעת קרדנס (Cardenas Butte) ונחל קרדנס (Cardenas Creek), נחל אכזב המתחיל מגבעת קרדנס. על שם הנחל קרויה תצורה גאולוגית בשם לבת קרדנס (או גם בזלת קרדנס), חלק מחבורת אונקר.
לקריאה נוספת

Richard Flint, Great Cruelties Have Been Reported: The 1544 Investigation of the Coronado Expedition, UNM Press, 2013, ISBN 0826353274
הערות שוליים

↑  להסבר ראו את הערך על קורונדו
↑  על צורת ההגייה של השם הספרדי חלוקות הדעות, ראו How do you pronounce
↑  ככל הנראה שרידי הפואבלו הקרוי סנטיאגו ראו Documents of the Coronado Expedition, 1539-1542 עמ' 600
↑  על מלחמת טיוואי אפשר לקרוא בפירוט בפרק The Tiguex War מתוך הספר Rio Del Norte: People of the Upper Rio Grande from Earliest Times to the Pueblo Revolt
↑  The Invaders 1540-1542
↑  על הפרשה ניתן לקרוא בספר של ריצ'רד פלינט המופיע ב"לקריאה נוספת", קטעים מהספר זמינים בגוגל ספרים ב-Great Cruelties Have Been Reported: The 1544 Investigation of the Coronado Expedition
↑  Grand Canyon Place Names
גראן מוברן

| --- | --- |

גראן מוברן (במרכז) ופטי מוברן (מימין).
 מידע כללי
 גובה:  3,051 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, גבול הקנטונים וו וואלה.
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°14′14″N 7°07′34″E﻿ / ﻿46.23722°N 7.12611°E﻿ / 46.23722; 7.12611
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.גראן מוברן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.גראן מוברן
 
גראן מוברן (Grand Muveran) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,051 מטר. הוא ממוקם בדרום־מערב שווייץ, בסמוך לגבולה עם צרפת ואיטליה. קו הרכס שלו משמש כגבול הקנטונים השווייצריים וו וואלה.
גאוגרפיה

גראן מוברן ממוקם בנקודה הדרום-מערבית של האלפים הברניים. גראן מוברן הוא ההר הרביעי ברכס המתחיל בהר דאן דה מורסל בעמק הרון ומהווה את הרכס המרכזי המגיע לשיאו באזור היונגפראו ומסתיים בנהר ארה.
ההר ממוקם בין ההרים פטיט מוברן מדרום, הו דה קרי ממזרח, פואנט דה סאבולר ממערב וטט א פיארה גרפ מצפון.
ממזרח להר שוכן קרחון דה לה פורקלה (Glacier de la Forcla) וכן אגם דה לה פורקלה (de Lac la Forcla).
על צלע ההר שוכנת העיירה אוברונה (Ovronnaz) ולמרגלותיו בעמק הרון העיירה לייטרון (Leytron).
תיירות

החל משנת 1989 סובב את כל גוש ההרים הכולל את גראן מוברן שביל טיול באורך של למעלה מ־50 קילומטר הנקרא שביל הטיול של מוברן (Trail tour of Muverans). השביל מקיף את ההרים גראן מוברן, פטי מוברן, דאן דה מורקל ודאן פאבר עד רכס דיאבלרה, ועובר בכל הקרחונים והאגמים באזור. חלקים מהשביל משקיפים לכיוון פסגת המון בלאן.
תרבות

גראן מוברן היה הנושא של ציור משנת 1912 פרי מכחולו של הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר. היצירה נמכרה במיליון וחצי פרנק בשנת 2003.
הערות שוליים

↑  Tour des Muverans – a hut-to-hut trek in the Valaisian and Vaud Alps.
↑  כתבה על מכירת התמונה באתר סוויס אינפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246981481   WorldCat (עם VIAF): 246981481 
גראן מוברן בציור של פרדיננד הודלר.
דין קורט

| --- | --- |

צילום פנורמי של אצטדיון דין קורט, מהיציע המזרחי
 שמות קודמים:  גולדסטנדס, סיוורוד, פיטנס פירסט
 מיקום:  בורנמות', דורסט, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  50°44′07″N 1°50′18″W﻿ / ﻿50.735278°N 1.838333°W﻿ / 50.735278; -1.838333
 תקופת הפעילות:  1910–הווה (כ־114 שנים)
 שופץ:  2001
 הורחב:  1924
 בעלים:  סטראקטדן
 מפעיל:  בורנמות'
 משטח:  דשא
 קבוצות:  בורנמות'
 מושבים:  11,360
 ממדי משטח:  105X78 מטר
 he
 
דין קורט (באנגלית: Dean Court), כיום ידוע בשם אצטדיון החיות (באנגלית: Vitality Stadium, למטרות פרסומיות) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבורנמות', דורסט, הממלכה המאוחדת. האצטדיון מכיל 11,360 מקומות ישיבה, והוא מגרשה הביתי של קבוצת בורנמות', המשחקת באצטדיון מאז שנת 1910.
היסטוריה

ב-1910 קיבל מועדון הכדורגל בורנמות' פיסת אדמה בעיר בורנמות', ממשפחת קופר-דין המקומית, אשר על שמה נקרא האצטדיון. בשטח אדמה זה היה בור חצץ, אתר בנייה בהכנה. האצטדיון היה אמור להבנות עד לתחילת עונת 1910/1911, אך כאשר לא קרה הדבר, שיחקה הקבוצה במגרש בפארק קינגס הסמוך. לבסוף, הושלמה בניית האצטדיון בדצמבר 1910. אולם, מתקני האצטדיון לא היו קיימים, והשחקנים נאלצו לשמש בבית מלון סמוך כחדר הלבשה. בסיום בנייתו של האצטדיון, הוא הכיל יציע ישיבה בודד, בן 300 מושבים. בשנת 1924 נרכשו אביזרים שנותרו מתערוכת האימפריה הבריטית, ועל ידיהם נבנה יציע בן 3,700 מקומות ישיבה.
ב-14 באפריל 1948 נרשם שיא הצופים במשחק של בורנמות' לאותה תקופה, כאשר 25,495 צופים ראו את הקבוצה מפסידה 1-0 לקווינס פארק ריינג'רס. ב-2 במרץ 1957 נרשם שיא הצופים באצטדיון, אשר עומד על כנו עד היום, על 28,799 צופים, במשחק של בורנמות' מול מנצ'סטר יונייטד, במסגרת גביע ה-FA. זמן קצר לאחר מכן רכשה הקבוצה שטח צמוד לאצטדיון, ותכננה להשתמש בו להרחבת יציעים קיימים, בניית יציע חדש ובניית מרכז פנאי. אולם, במהלך הבנייה אזל תקציב הקבוצה, ובשנת 1984 נהרסו המבנים אשר נבנו באופן חלקי, ובמקומם נבנו בתי מגורים. ב-4 במרץ 1986 נרשם שיא הצופים השלילי במשחק ליגה באצטדיון, אשר עמד על 1,873, בתיקו 2-2 מול לינקולן סיטי.
האצטדיון נבנה מחדש באופן מוחלט בשנת 2001, כאשר המגרש סובב ב-90 מעלות, ותחומי האצטדיון התרחקו משכונות המגורים הסמוכות. עם עיכוב השלמת בניית האצטדיון לעונת 2001/2002, שיחקה בורנמות' את 8 משחקי הליגה הראשונים באצטדיון בעיירה דורצ'סטר הסמוכה. עם פתיחתו מחדש של דין קורט ב-10 בנובמבר, במשחק מול רקסהאם, נחשף שמו החדש של האצטדיון, 'פיטנס פירסט', וזאת על שם ספונסר הקבוצה באותו הזמן. עם פתיחתו המחודשת, נבנו רק שלושה יציעים. היציע הדרומי נחנך לקראת סוף 2005, אך לא נבנה בשלמותו.
ב-24 בפברואר 2004 כבש בדין קורט', חלוץ בורנמות', ג'יימס הייטר, את השלושער המהיר בהיסטוריה של הפוטבול ליג, כאשר הבקיע שלוש פעמים בתוך 2 דקות ו-20 שניות, בניצחון 0-6 על רקסהאם. בדצמבר 2005 נמכר האצטדיון מידי הקבוצה לקבוצת הנכסים הלונדונית 'סטראקטדן'. במסגרת המכירה נחתם הסכם "מכור ושכור בחזרה", לפיו שכרה הקבוצה את האצטדיון בחוזה לטווח ארוך, לאחר המכירה.
ביולי 2011 שונה שם האצטדיון ל'סיוורוד', לאחר שזכויות שם האצטדיון נמכרו לחברת הרכבים סיוורד. בפברואר 2012 שונה שם האצטדיון ל'גולדסטנדס', עקב שינויים בחברת סיוורד. במהלך קיץ 2013 נבנה יציע בן 2,400 מקומות ישיבה, במקום הפנוי לבנייה באזור היציע הדרומי, וזאת כתוצאה מהעפלת הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
ביולי 2017 אישרה בורנמות' כי היא מחפשת מיקום לבניית אצטדיון חדש, בסמוך לאצטדיונה הנוכחי.
מלבד משחקי כדורגל, משמש האצטדיון לאירוח קונצרטים ומופעים מוזיקליים, כאשר בין היתר, הופיע בו אלטון ג'ון בשנת 2006.
גאומטריה פרויקטיבית

גאומטריה פרויקטיבית היא גאומטריה לא אוקלידית, שבה אקסיומת המקבילים מוחלפת באקסיומה אחרת: כל שני ישרים במישור נפגשים בנקודה.
הנחות יסוד
באיור שמשמאל מתוארות הנחות היסוד לציור בפרספקטיבה. הצייר ניצב מול בד ציור, ומצייר את הנראה לו מאחורי הבד. כדי לצייר עצם בעולם, יש למתוח קו ישר מהעצם אל עין הצייר, ולחתוך את הקו ישר עם מישור הבד. נקודת חיתוך זו, הנקראת נקודת המגוז, היא המקום על הבד בו צריכה להיות מצוירת הנקודה המקורית. בגישה זו אין התייחסות להשפעה של שתי העיניים על הראייה.
השילוש הקדוש למזאצ'יו
צייר הניצב מול מושא הציור שלו יכול, כמובן, לצייר בדיוק יחסי גם בלא צורך בתאוריה מתמטית מורכבת. הצייר יכול, למשל, למדוד בעין מרחקים במושא הציור שלו בעזרת סרגל המוחזק בידו הפשוטה קדימה, ולהעתיק מרחקים אלו אל הדף. עם זאת, ציירי הרנסאנס ציירו תכופות את התמונות מדמיונם. בפרסקו של מזאצ'ו "השילוש הקדוש" (משמאל) מתואר ישו הצלוב בחזיתו של מבנה בעל עיצוב מורכב (קמרון חבית שתקרתו מרוצפת בתיבות). על מנת לצייר מבנה כגון זה בדיוק הנדרש היה על הצייר (כפי הנראה) לשרטט מראש מבנה כזה בתרשימי צד ובסיס. לאחר מכן בנה הצייר תמונה של המבנה התלת-ממדי, בעזרת התרשימים הנ"ל, על ידי חישובים מתמטיים.