stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניל גלבוב
קריירת מועדונים

לאחר שעבר במחלקות הנוער של טום טומסק ולוקומוטיב מוסקבה, הוא חתם במועדון הכדורגל אנז'י מחצ'קלה. ב-19 בנובמבר 2017, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה במדי קבוצת המילואים של המועדון במשחק מול ארמאוויר. ב-20 במאי 2018, הוא רשם את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון מול יניסיי, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-70 במסגרת משחק הגומלין של פלייאוף הירידה מליגת העל הרוסית.
ב-13 בינואר 2019, הוא חתם על חוזה ברוסטוב.
הערות שוליים

↑  דניל גלבוב בן ה-19 חתם על חוזה ברוסטוב (ברוסית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000E-QINU`"'
וידאו פאב

סמליל הווידאו פאב
וידאו פאב הוא בר להט"בי שנמצא בירושלים. בבר מתקיימים מופעי דראג, מסיבות ואירועים שונים.[דרוש מקור]
היסטוריה

הווידאו פאב הוקם בינואר 2012 על ידי  אבי גולדברגר, רועי בר-טור וחגי שטרנהיים , והוא שוכן בסמטת הורקנוס. הווידאו פאב הוא הבר הגאה היחיד הפעיל בירושלים כיום, אך קדם לו מועדון "השושן", שאינו פעיל יותר. הבר מארח את ליין המסיבות "דוד ויהונתן" אשר מיועדות למגזר הדתי בקהילה הגאה.
הערות שוליים

↑  גלית אורן, יד ביד למען העסקים בירושלים, והפעם – Video Gay Bar, באתר כל העיר, ‏22.12.21
↑  הוידאו, הגיי-בר היחיד בירושלים יחגוג הערב 6 שנים להיווסדו, באתר mynetjerusalem, ‏2018-01-25
↑  משה שטיינמץ, זמן ירושלים מציג: הדמויות המשפיעות של הקהילה הגאה בעיר הקודש, באתר www.makorrishon.co.il, ‏24/6/2009
↑  Facebook, https://www.facebook.com/photo.php?fbid=2067359613321434&id=223100941080653&set=a.593887364002007
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פינקוטק החדש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  Barer Straße 29, 80333 München 
 מיקום:  מקספורשטאדט 
 מדינה:  גרמניה 
 מייסדים:  לודוויג הראשון 
 מבקרים בשנה:  218,930 (נכון ל־2016)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1853
 תאריך פתיחה רשמי:  1853 
 אדריכל:  אלכסנדר פון ברנקה 
 
 קואורדינטות:  48°08′59″N 11°34′16″E﻿ / ﻿48.149722°N 11.571111°E﻿ / 48.149722; 11.571111
 אתר רשמי
  (למפת מינכן מוגדלת) פינקוטק החדש(למפת מינכן רגילה) פינקוטק החדש
 
פינקוטק החדש (בגרמנית: Neue Pinakothek) הוא מוזיאון לאומנות בעיר מינכן, המתמקד בתצוגה של אומנות אירופאית מן המאות השמונה עשרה והתשע עשרה, ונחשב לאחד המוזיאונים החשובים בעולם לאומנות מתקופה זו. המוזיאון ממוקם במתחם האומנות במינכן בקרבת המוזיאונים פינקוטק הישן ופינקוטק המודרני.
המבנה

מוזיאון פינקוטק החדש נוסד עי לודוויג הראשון, מלך בוואריה בשנת 1853. מבנה המוזיאון המקורי נהרס במלחמת העולם השנייה. הבניין החדש בסגנון הפוסט מודרני שתוכנן עי האדריכל פון ברנקה (Alexander Freiherr von Branca), נפתח לקהל בשנת 1981, והוא משלב שלד בטון עם חזית אבנים, חלונות מקושתים וגרמי מדרגות.
היסטוריה

המלך לודוויג החל באיסוף של אומנות תקופתית בשנת 1809 עוד בהיותו נסיך הכתר, והרחיבו במשך השנים. עם הקמת המוזיאון הופרדו האוספים, כך שעבודותיהם של הציירים הגדולים הועברו למוזיאון פינקוטק הישן, ואילו המוזיאון החדש התמקד באומנות המודרנית (דאז).
בתחילת דרכו התמקד האוסף בציורים מאסכולת הרומנטיזם הגרמני ואסכולת מינכן, שהיו חביבות על לודוויג. בנוסף לכך, החל בשנת 1832 הושפע האוסף משיקולים משפחתיים והקשר היווני של משפחת המלוכה הבווארית. בשנת 1834 הוגדל מאוד האוסף כאשר שליח מיוחד מטעם לודוויג הביא מיוון כמות גדולה של ציורי נוף מקומיים, שהוצגו באולם מיחד משלהם.
משנת 1905 שימש הוגו פון צ'ודי (Hugo von Tschudi) כמנהל המוזיאון לאחר שפוטר מתפקידו כמנהל הגלריה הלאומית בברלין על ידי הקיסר וילהלם השני, כעונש על רכישת והצגת הציור "לידת ישו" של מאת פול גוגן. בתקופה זו ביצע צ'ודי סדרת רכישות של יצירות מופת, ובהם 44 ציורים, 9 פסלים, ו-22 רישומים בסגנון אימפרסיוניסטי ופוסט אימפרסיוניסטי, רובם של אמנים צרפתים צעירים. לאחר מותו של צודי בשנת 1911, שולמה תמורת הציורים באמצעות כספים שגויסו על ידי ממשיכי דרכו במוזיאון מתורמים פרטיים מכיוון שכסף ציבורי לא יכול היה לשמש לכך.
בשנת 1915 הועבר המוזיאון לבעלותה של ממשלת בוואריה. כיום מכיל אוסף המוזיאון 400 ציורים ו-50 פסלים.
היסטוריה > אמנים מפורסמים שעבודותיהם מוצגות במוזיאון

צרפתים - ז'אק-לואי דויד, דלקרוא, פייר-אוגוסט רנואר אדואר מאנה קלוד מונה פול סזאן, פול גוגן, אדגר דגה, קאמי פיסארו, וינסנט ואן גוך, אנרי דה טולוז-לוטרק
גרמנים - קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל, מקס ליברמן
אחרים - גוסטב קלימט, פרנסיסקו דה גויה, פבלו פיקאסו
ח'ושניה

| --- | --- |
המסגד בח'ושניה
המסגד בח'ושניה
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  747 מטרים
 סיבת נטישה:  מלחמת ששת הימים
 תאריך נטישה:  10 ביוני 1967
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  2,015 (1967)
 קואורדינטות:  32°59′56″N 35°48′40″E﻿ / ﻿32.998888888889°N 35.811111111111°E﻿ / 32.998888888889; 35.811111111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) ח'ושניה(למפת אצבע הגליל רגילה) ח'ושניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ושניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ושניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ח'ושנייה (בערבית: الخشنية, בתעתיק מדויק: אלחֻ'שניה) היה כפר צ'רקסי במרכז רמת הגולן, שננטש במהלך מלחמת ששת הימים.
היסטוריה

מקור השם ח'ושנייה אינו ידוע אך משערים שהוא מגיע מהמילה הערבית "חַ֫'שִׁן" שמשמעה קשה, גס או מחוספס, וזאת על שם האדמה הקשה והסלעית שעליה בנוי הכפר.
הכפר ישב על דרך עתיקה שהובילה בין דמשק לים התיכון, בחלקו הדרומי של הכפר קיים תל שבו נמצאו שרידי חאן מהמאה ה-8 לספירה.
בשטחי הכפר והתל נמצאו כלי חרס מהתקופה הרומית, הביזנטית, הערבית והעות'מאנית, ישנה סברה שהכפר היה בעברו התיישבות יהודית בתקופת המשנה והתלמוד.
את הכפר אכלסו בעיקר בני העם הצ'רקסי אשר אכלסו את רוב אזור קוניטרה ומרכז הגולן, אחרי שבסביבות 1880 הועתקו צ'רקסים רבים על ידי העות'מאנים לאזורי הגבול כדי ליצור חוצץ ולמנוע את התפשטות הבדואים.
בסקירה של הכפר בשנת 1913 על ידי גוטליב שומאכר הוא מתאר את ח'ושנייה בתור הכפר הצ'רקסי הגדול ביותר ברמת הגולן, עם 300 בתים. לפי סקירתו, הכפר התחלק לשני חלקים; החלק הישן והחלק החדש שנבנה על גבעה מצפון, ביניהם עובר ערוץ נחל ובו מאגר מים הניזון ממעיינות באזור (ככל הנראה עין ח'ושנייה). לפי תיאורו של שומאכר, הבתים שנבנו בחלק הישן נבנו באופן "גרוע" ואילו אלו בחלק החדש נבנו מבזלת בין רחובות רחבים וישרים.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים

במהלך קרבות כיבוש רמת הגולן, כאשר הצבא הסורי בנסיגה מהרמה ונערך להגנה על דמשק, תושבי כפרים רבים נטשו את בתיהם. ח'ושנייה הופצץ על ידי צה"ל ו-20 מתושביו נורו למוות. בעקבות זאת, נמלטו תושבי ח'ושנייה, כ-2,000 במספר. לאחר המלחמה הרס צה"ל את מרבית בתי הכפר. מסגד הכפר עומד לצד כביש 87, שלם יחסית מלבד הפינה הדרום מערבית שלו, שנפגעה במהלך הלחימה בכיסי התנגדות של הצבא הסורי כנגד הניסיון לא לפגוע במקומות קדושים.
המסגד בח'ושניה
תקריב על צריח המסגד
מדרגות המובילות למסגד
פנים המסגד
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים

במהלך קרבות הבלימה של מלחמת יום הכיפורים שימשו הריסות ח'ושנייה אחת הנקודות של הדרגים המשניים ללחימה (תאג"ד, חימוש וכדומה) של כוחות השריון והתותחנים של צה"ל בגזרה הדרומית, בעיקרם חטיבה 188. בערב היום הראשון של הלחימה ב-6 באוקטובר 1973 הגזרה הדרומית החלה להתפורר ובתוהו ובוהו שנוצר, נכבש אזור ח'ושנייה מבלי שהפיקוד או הכוחות בשטח ידעו זאת.
ליד המסגד נרצחו שבויים ישראליים מאנשי החימוש, וביניהם יואל שליט, דודו של גלעד שליט. לזכרם כתב אלישע פורת את שירו "חושניה, המסגד".
אזור ח'ושנייה והריסות הכפר שימשו נקודה אסטרטגית חשובה משום הישיבה על צומת צירי ההתקדמות וההגנה. ב-10 באוקטובר נכבש האזור מחדש על ידי כוחות המילואים של צה"ל.
מספר חודשים לאחר סיום המלחמה עברו המתיישבים של היישוב החדש קשת לאזור מחנה ח'ושנייה, שם ישבו כ-6 שנים, עד שעברו ליישוב הקבע הממוקם לא רחוק מח'ושנייה.
היסטוריה > ח'ושנייה לאחר 1967

מהכפר נשארו כיום לרוב מבני אבן שקרסו לכדי ערימות אבנים בין עצי אקליפטוס שמעטרים רבות מההתיישבויות ברמת הגולן. ניתן להגיע למקום בנסיעה על כביש 87 בין צומת קשת לצומת בשן כאשר הכביש מתעקל ועובר דרך הכפר הנטוש. שביל הגולן עובר בסמוך לחורבות הכפר.
גלריית תמונות

בית בתל ח'ושניה
קיר מבנה בתל
תל ח'ושניה
מבנים נטושים באזור כפר ח'ושניה
ראו גם

עין ח'ושנייה
ההתיישבות הצ'רקסית ברמת הגולן
הערות שוליים

↑  יגאל קיפניס, המפה הישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים , קתדרה 116, 2000.
↑  יהודה זיו, נופי גולן דרכים ואתרים, 1980.
↑  זאב וילנאי, גולן וחרמון, הוצאת 'המקור', 1970.
↑  גוטליב שומאכר, הגולן: סקר, תיאור ומיפוי, תרגום ועריכה משה הרטל, הוצאת אריאל, ירושלים, 1998.
↑  ברק מאייר, מסגד אל-ח'שניה, באתר מקומות שהזמן שכח, ‏18 בדצמבר 2021
↑  אבירם ברקאי, על בלימה, הוצאת מעריב, 2009.
↑  חן קוטס-בר ואלי לוי, נועם שליט מדבר לראשונה על מות אחיו יואל בשבי, באתר nrg
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'אלישע פורת,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'ניצחונות קטנים|אלישע פורת על ייסורי משורר מתחיל, באתר הארץ, 31 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420840805171 
טנק שוט נע סמוך למסגד ח'ושנייה במלחמת יום הכיפורים
הבחירות הכלליות בלבנון (1992)

הבחירות בלבנון נערכו מ־23 באוגוסט עד 11 באוקטובר 1992, בהן נבחר הפרלמנט הלבנוני ה־19. היו אלו הבחירות הראשונות במדינה מ־1972, כאשר מלחמת האזרחים בלבנון גרמה להתמוטטות הסדר במדינה.
רקע

על פי חוקת לבנון נועדו להתקיים בחירות לפרלמנט הלבנוני מדי ארבע שנים. הבחירות הקודמות במדינה התקיימו באפריל 1972 ונועדו להתקיים ב־1976. פריצת מלחמת האזרחים בלבנון ב־1975 והתמוטטות הסדר במדינה מנעו את קיומם של בחירות, והפרלמנט הלבנוני הכריז על עצמו כהפרלמנט ה־14 ב־1976. המשכות המלחמה גרמה להכרזתו כפרלמנט ה־15 (1980), ה־16 (1984) וה־17 (1988).
באוקטובר 1989 נחתם הסכם טאיף שאושרר על ידי 58 מתוך 68 חברי הפרלמנט הנותרים, שנועד להביא לסיומה של מלחמת האזרחים. ההסכם קבע בין היתר שינוי של המבנה הפוליטי בלבנון על ידי העברת חלק מסמכויות נשיא לבנון לידי ראש ממשלת לבנון וכן נקבע כי חלוקת המושבים בפרלמנט תעשה במפתח של 1:1 בין הנוצרים למוסלמים, לעומת מפתח של 5:6 שנהג עד אז. ביוני 1991 מונו 55 חברים חדשים לפרלמנט, דבר שהגדיל את מספר חברי הפרלמנט ל־108.
ב־1989 הוארכה כהונתו של הפרלמנט עד דצמבר 1994, אך ביולי 1992 אושר חוק פיזור הפרלמנט, אשר בעקבותיו נערכו בחירות חדשות. מספר המושבים בבחירות הועלה ל־128, 54 למוסלמים ו־54 לנוצרים.
בבחירות השתתפו לראשונה נציגי חזבאללה ואמל המתואליים שהוקמו במהלך מלחמת האזרחים ושיקפו את התחזקות כוחה הפוליטי של העדה המתואלית בלבנון. גם אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה הסוני, המזוהה עם האחים המוסלמים התחזק בבחירות. לעומת זאת, מרבית המנהיגים הנוצרים היו בגלות או במאסר ונבצר מהם להשתתף בבחירות, כאשר הכמורה משמשת כגוף היציג הנוצרי העיקרי.
גם תמורות דמוגרפיות שנגרמו עקב המלחמה השפיעו על הבחירות, ובמרבית מחוזות הבחירה השמורים לנוצרים החזיקו מוסלמים ברוב מספיק כדי להכריע בין המועמדים.
תוצאות

| מחוז | ביירות | הר הלבנון | צפון לבנון | דרום לבנון | אל-בקאע | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מצביעים רשומים | 344,352 | 635,128 | 529,030 | 505,022 | 369,813 | 2,383,345 |
| הצבעה בפועל | 55,913 | 141,181 | 163,115 | 192,302 | 170,780 | 723,291 |
| מפלגה | מפלגה | מושבים |
| --- | --- | --- |
|  | חזבאללה | 8 |
|  | המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית | 6 |
|  | אמל | 5 |
|  | המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית | 5 |
|  | אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה | 3 |
|  | בעת' (פלג פרו־סורי) | 2 |
|  | הפדרציה המהפכנית הארמנית | 1 |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק | 1 |
|  | המפלגה הערבית הדמוקרטית (אנ') | 1 |
|  | אל-אהבש (אנ') | 1 |
|  | ליגת העמלים (אנ') | 1 |
|  | הארגון הנאצריסטי העממי (אנ') | 1 |
|  | מפלגת וואד (אנ') | 1 |
|  | ראמגאוור (אנ') | 0 |
|  | המפלגה הקומוניסטית הלבנונית | 0 |
|  | עצמאיים | 92 |
| סה"כ | סה"כ | 128 |
מתוך 92 העצמאים שנבחרו, 68 היו מזוהים כסיעות. סיעת ברי כללה 17 חברים (5 נציגי אמל ו־12 עצמאים), סיעת חזבאללה מנתה 12 חברים (8 חבאים רשמיים ו־4 עצמאים), סיעת ח'ורי מנתה 11 מושבים, סיעת סלים אל-חוס מנתה 10 חברים, סיעת ואליד ג'ומבלט מנתה 10 חברים (5 חברי המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית ו־5 עצמאיים), סיעת רשיד כראמי (9 חברים), סיעת סולימאן פרנג'יה (6 חברים), סיעת מישל מור (4 מושבים), סיעת רפיק חרירי (3 מושבים) וסיעת אלי חובייקה (2 מושבים, בהם אחד של סיעת וואד). לחזית הארמנית המהפכנית היו חבר רשמי אחד וארבעה עצמאים.
הערות שוליים

1 2 3 4  Thomas Scheffler, Lebanon in:,Dieter Nohlen, Florian Grotz & Christof Hartmann (2001) Elections in Asia: A data handbook, Volume I, pp. 169–198 ISBN 0-19-924958-X doi:10.1093/019924958X.003.0008
1 2  لمحة تاريخية, Lebanese Parilament | مجلس النواب'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'(בערבית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
כביש 675

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  כביש התענכים
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  13 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  צומת הסרגל
 נקודת סיום:  מחלף נבות
 
 קואורדינטות:  32°33′41″N 35°18′28″E﻿ / ﻿32.561400205617°N 35.307752474321°E﻿ / 32.561400205617; 35.307752474321
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כביש 675(למפת עמק בית שאן רגילה) כביש 675(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 675(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 675  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 675, המכונה גם כביש התענכים[דרוש מקור], הוא כביש אזורי בעמק יזרעאל המקיף את עפולה מדרום. מהכביש יש הסתעפויות ליישובי התענכים, ומכאן כינויו. הכביש מתחיל בצומת הסרגל ומסתיים במחלף נבות ואורכו כ-13 ק"מ. נחשב לעורק תחבורתי מרכזי באזור הגלבוע.
אודות הכביש

הכביש שלאורך השנים היה ברובו כביש חד מסלולי וללא הפרדה קשיחה, נחשב ככביש מסוכן אשר בו מתרחשות בתדירות גבוהה תאונות דרכים. בין היתר מאחר שהוא עורק תחבורה למשאיות רבות, המגיעות מאיזור בית שאן ועמק הירדן וכן מאיזורי תעשייה כמו מבואות הגלבוע. בין התאונות הבולטות נמנה אסון חפציבה שהתרחש בשנת 1986.
בסמוך לתוואי הכביש צומחים כחמשת אלפים עצים רובם אקליפטוסים. הכביש מאופיין ברובו בנוף של שדות חקלאיים.
הכביש קיים לפחות משנות החמישים של המאה ה-20 כשהוקם חבל התענכים.
תוכניות עתידיות

לאור הסיכונים בתוואי כביש 675 מקדמת חברת נתיבי ישראל תוכנית להכפלתו של הכביש לנתיב דו מסלולי. להקמת מחלפים בו ולשיפור מאפיינים בטיחותיים אחרים כמו תאורה רימזור צמתים וכיו"ב.
ע"פ תוכנית משרד התחבורה של מספור הכבישים שהוצגה ב-2018, מספרו של כביש 675 צפוי להשתנות למספר 71 לכל אורכו, ובכך להתמזג עם כביש 71 במחלף נבות ולשנות את מסלול של כביש 71 משם ועד צומת מגידו. בעוד שמקטעו הנוכחי של כביש 71 מצומת נבות צפונה ישונה למספר 711..
אתרים על תווואי הכביש

מחלף נבות
נחל חרוד
נחל נבות
גן לאומי נחל חרוד
היישוב גדעונה
צומת נורית המוביל אל היישוב נורית
בית העלמין של מעברת זירעין
אנדרטה לנופלים במלחמת העצמאות, של חברי הפלמ"ח ובני ההכשרה שהקימה את קיבוץ יזרעאל אשר נפלו בקרבות בשלוחת זירעין
תל יזרעאל התל מזוהה עם העיר המקראית יִזְרְעֶאל. הכולל בסמוך לכבוש את חזית הביצור מימי המלך אחאב הכוללת שער תאים, חפיר יבש עמוק ורחב וחלקלקה משופעת הבנויה עפר וחצץ מהודק.
היישוב יזרעאל
היישובים אביטל, מרכז יעל, פרזון ומיטב
שרידי מסילת הברזל הטורקית עפולה-גנין
נחל גלבוע
יד לזיכרון לילדי חפציבה
היישובים דבורה ואדירים
נחל קישון
אזור התעשייה מבואות גלבוע
נחל תענך
היישובים ניר יפה, מלאה, אומן, וגדיש
נחל עוז
מסתיים בצומת הסרגל ומעברו השני מנחת מגידו
צמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 675 ממערב למזרח
| 0 | צומת הסרגל | ניר יפה |  כביש 65 |  |
| 2 | צומת אומן | כניסה למרכז אומן | כביש 6714 |  |
| 3.5 | צומת חבר | כניסה למרכז חבר | כביש 6724 |  |
| 8 | צומת ללא שם | אביטל | כביש גישה לאביטל |  |
| 8.5 | צומת ללא שם | כניסה למרכז יעל | כביש 6734 |  |
| 9 | צומת יזרעאל | יזרעאל |  כביש 60 |  |
| 10 | צומת ללא שם | יזרעאל | כביש גישה ליזרעאל |  |
| 11 | צומת נורית | תל יזרעאל |  כביש 667 |  |
| 13 | מחלף נבות | כפר יחזקאל |  כביש 71 |  |
הערות שוליים

↑  כביש 675 – ניר יפה, באתר חברת נתיבי ישראל.
↑  אסף זגריזק,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'ראו הוזהרתם: רשימת הכבישים החד-מסלוליים המסוכנים נחשפת, באתר ynet, 3 בינואר 2018
↑  דנאל דדון, הכבישים המסוכנים באזור העמק ששוב נשארו מחוץ לתקציב המדינה, באתר mynet‏ העמק, 24 באוקטובר 2021
↑  אלי אלון,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'אסון חפציבה [1986], באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באוגוסט 2022
↑  תכנית 254-1001726 דרך מספר 675 קטע הסרגל - נבות, תסקיר השפעה על הסביבה, תכנון מוקדם, עמ' 73, פרקים ג'- ה', מהדורה 4, מרץ 2022, אקו הנדסת סביבה ואקוסטיקה וחברת נתיבי ישראל.
↑  כונה בתחילה בשם חבל דותן
↑  Page 4 Advertisements Column 1, למרחב, 20 באוקטובר 1958
↑  דרך מס' 675 נבות - הסרגל - דוד אקרשטיין בע"מ, באתר דוד אקרשטיין בע"מ, ‏11 בינואר 2019
↑  כביש 675 – ניר יפה, באתר חברת נתיבי ישראל.
↑  יוסי וקנין, בשורה לנהגים: צומת יזרעאל עבר מהפך בהשקעה של 12 מיליון שקל, באתר mynet‏ העמק, 29 בדצמבר 2024
↑  ראו מפה במערכת "חצב"; במפה – ללחוץ על הכביש 71 שמסומן בצבע אדום, ויופיע מספר חדש 71 ומספר ישן 675
↑  אלי אלון,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'בית הקברות הסודי עמק יזרעאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 בינואר 2020
אנדרטה לנופלים במלחמת העצמאות, של חברי הפלמ"ח ובני ההכשרה שהקימה את קיבוץ יזרעאל אשר נפלו בקרבות בשלוחת זירעין
כביש 675 בסמוך ליישובים ניר יפה ו-מלאה, אומן, וגדיש
גביע דייוויס 1926

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  8 בספטמבר 1926 – 11 בספטמבר 1926 (4 ימים) 
 מספר תחרות:  21 
 מדינות משתתפות:  24
 עיר מארחת:  פילדלפיה (משחק על התואר)
 זוכה:  ארצות הברית (10)
 
 → גביע דייוויס 1925 גביע דייוויס 1927 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1926 (באנגלית: 1926 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-21 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בארצות הברית. לתחרות נרשמו 24 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת צרפת ניצחה את נבחרת יפן.
המשחק על התואר נערך ב-9-11 בספטמבר 1926 בפילדלפיה, ארצות הברית. נבחרת צרפת התמודדה על התואר נגד נבחרת ארצות הברית אך הפסידה עם תוצאה 4:1. בכך האמריקאים זכו בתואר בשנה השביעית ברציפות.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 5 נבחרות, כולל יפן והפיליפינים. מנצחת הבית בשנים האחרונות, נבחרת אוסטרליה, לא השתתפה בתחרות. לראש הבית הגיעה נבחרת יפן.
במשחק המוקדם, יפן ניצחה את מקסיקו, ו-4 נבחרות המשיכו במשחקי חצי הגמר והגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | סן פרנסיסקו, ארצות הברית, דשא | סן פרנסיסקו, ארצות הברית, דשא |  |  |  |  |
|  |  יפן יפן | 5 |   |  |  |  |
|  |  הפיליפינים הפיליפינים | 0 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | מונטריאול, קנדה, דשא | מונטריאול, קנדה, דשא |
|  |  |  |   |  |  יפן יפן | 5 |
|  |  |  |   |   |  קובה קובה | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | הוואנה, קובה, חימר | הוואנה, קובה, חימר |   |   |  |  |
|  |  קובה קובה  | 3 |   |   |  |  |
|  |  קנדה (1921-1957) קנדה | 2 |   |   |  |  |
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 19 קבוצות, כולל ארגנטינה, דרום אפריקה והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 24 במאי - 2 ביוני | רבע הגמר 24 במאי - 2 ביוני | רבע הגמר 24 במאי - 2 ביוני |  |  | חצי הגמר 9-16 ביולי | חצי הגמר 9-16 ביולי | חצי הגמר 9-16 ביולי |  |  | משחק הגמר 24-26 ביולי | משחק הגמר 24-26 ביולי | משחק הגמר 24-26 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 3 |   |   | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר | ברצלונה, ספרד, חימר |   |   |  |  ספרד ספרד | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארגנטינה ארגנטינה | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ספרד ספרד | 3 |   |   |   |   |   |   |   | קאבור, צרפת, חימר | קאבור, צרפת, חימר | קאבור, צרפת, חימר | קאבור, צרפת, חימר | קאבור, צרפת, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 0 |  |  |
|   | קנזינגטון, לונדון, בריטניה, חימר | קנזינגטון, לונדון, בריטניה, חימר | קנזינגטון, לונדון, בריטניה, חימר | קנזינגטון, לונדון, בריטניה, חימר | קנזינגטון, לונדון, בריטניה, חימר |   |   |   |   |   |  |  צרפת צרפת | 5 |  |  |
|   |  |  דרום אפריקה (1910–1928) דרום אפריקה | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  שוודיה שוודיה | 4 |   |   | סטוקהולם, שוודיה, חימר | סטוקהולם, שוודיה, חימר | סטוקהולם, שוודיה, חימר | סטוקהולם, שוודיה, חימר | סטוקהולם, שוודיה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  שוודיה שוודיה | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
| פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר |   |   |  |  צרפת צרפת | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בפורסט הילס (ניו יורק), ארצות הברית במהלך 26-28 באוגוסט 1926. נבחרת יפן הפסידה לצרפת עם התוצאה 3:2. בכך הצרפתים התקדמו למשחק נגד מחזיקת הגביע בפעם השנייה ברציפות.
משחק על התואר

| ארצות הברית   ארצות הברית   4 | ארצות הברית   ארצות הברית   4 | פילדלפיה, ארצות הברית   11-9 בספטמבר 1926  דשא | פילדלפיה, ארצות הברית   11-9 בספטמבר 1926  דשא | צרפת   צרפת   1 | צרפת   צרפת   1 | צרפת   צרפת   1 | צרפת   צרפת   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | ביל ג'ונסטון | 6 | 6 | 0 | 6 |  |
| 1 | צרפת | רנה לקוסט | 0 | 4 | 6 | 0 |  |
| 2 | ארצות הברית | ביל טילדן | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | צרפת | ז'אן בורוטרה | 2 | 3 | 3 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | וינסנט ריצ'רדס/נוריס ויליאמס | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | צרפת | ז'אק בריניון /אנרי קושה | 4 | 2 | 2 |  |  |
| 4 | ארצות הברית | ביל ג'ונסטון | 8 | 6 | 9 |  |  |
| 4 | צרפת | ז'אן בורוטרה | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 5 | ארצות הברית | ביל טילדן | 6 | 4 | 6 | 6 |  |
| 5 | צרפת | רנה לקוסט | 4 | 6 | 8 | 8 |  |
ורדר ברמן

ורדר ברמן (בגרמנית: SV Werder Bremen) הוא שמו של מועדון כדורגל גרמני בעיר ברמן שבצפון גרמניה, המשחק בבונדסליגה. המועדון הוקם בשנת 1899 על ידי קבוצת בני נוער מהעיר ברמן. מסופר שבשנת 1898 הם זכו בפרס על ניצחונם בתחרות מקומית. הפרס היה ציוד ספורט וכדורגל אחד, שאתו הם שיחקו ליד הנהר וזר, ושם הבשיל הרעיון להקמת מועדון כדורגל.
כיום מציינים את ה-4 בפברואר 1899 כיום שבו נוסד המועדון. הדבר קרה במסעדה מקומית בשם "צום קווירטן". השם הנבחר היה מועדון הכדורגל "ורדר" של ברמן 1899. ורדר בגרמנית מציין "אי בנהר", וכך נקרא המקום בו נהגו הנערים לשחק. כיום, האצטדיון המקומי ממוקם ליד נהר הווזר והוא נקרא על שמו: "וזרשטדיון".
ההיסטוריה של המועדון > קשר בין ארגוני האוהדים לקבוצות ישראליות

החל מתחילת שנות ה-2000 מקיימים ארגוני האוהדים של ורדר ברמן קשרי חברות ושיתופי פעולה עם ארגוני האוהדים של הפועל ירושלים ומכבי חיפה. במהלך מלחמת חרבות ברזל בא קשר זה לידי ביטוי במחוות הזדהות שערכו אוהדי ורדר ברמן לאות הזדהות עם ישראל והחטופים, בין השאר עם היוודע דבר הירצחם של ענבר הימן, אוהדת מכבי חיפה, והרש גולדברג-פולין, אוהד הפועל ירושלים.
שחקנים בולטים

גרמניה מרקו בודה
גרמניה טים בורובסקי
גרמניה דיטר בורדנסקי
גרמניה דיטר איילטס
אוסטריה אנדריאס הרצוג
גרמניה ספ פיונטק
גרמניה מריו באסלר
גרמניה פר מרטסאקר
ברזיל אאילטון
גרמניה רודי פלר
גרמניה טורסטן פרינגס
גרמניה אולי בורובקה
גרמניה מירוסלאב ווטאבה
גרמניה פרנק באומן
גרמניה תומאס שאף
גרמניה מירוסלב קלוזה
גרמניה קרלהיינץ רידלה
גרמניה אוליבר רק
גרמניה הורסט-דיטר הוטגס
קרואטיה איבן קלאסניץ'
ברזיל דייגו ריבאס דה קוניה
גרמניה מסוט אוזיל
גרמניה פביאן ארנסט
קנדה פול סטלטרי
צרפת יוהאן מיקו
גרמניה ארון הונט
גרמניה פטריק אוומויילה
הולנד טאיט צ'ונג
תארים

אליפויות (4) :
1965, 1988, 1993, 2004
הגביע הגרמני (6) :
1961, 1991, 1994, 1999, 2004, 2009
הסופר קאפ הגרמני (4) :
1988, 1993, 1994, 2009
גביע הליגה הגרמנית (1) :
2006
גביע אירופה למחזיקות גביע (1) :
1992
גביע האינטרטוטו (1) :
1998
הערות שוליים

↑  ברמן נשארה בבונדסליגה אחרי 2:2 מול היידנהיים, באתר ONE, ‏6 ביולי 2020
↑  ברמן ירדה אחרי 40 שנה, באתר ONE, ‏22 במאי 2021
↑  פליקס טמסוט,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'ורדר ברמן והקשר הישראלי: הסיפור מאחורי הסולידריות של אוהדי הקבוצה הגרמנית, באתר ישראל היום, 22 בדצמבר 2023
↑  מדהים: תפאורת אוהדי ורדר ברמן לזכר ענבר הימן, באתר ערוץ הספורט, 19 בדצמבר 2023
↑  "אין אוהד אחד של ברמן שלא שבור מאז הבשורות על הרש", באתר וואלה, 3 בספטמבר 2024
↑  Alle Spieler | Bundesliga-Team, www.werder.de (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 2036001-0  VIAF: 144896887   WorldCat (עם VIAF): 144896887