קיפודן נמלים אוסטרלי
מאפיינים פיזיים

אורכו הממוצע של קיפודן נמלים נע בין 30 ל-45 סנטימטרים, חוטמו ארוך ומגיע ל-7.5 סנטימטרים, ומשקלו נע בין 2.5 ל-8 קילוגרמים. תת-המין הטסמני T. a. setosus גדול יותר מקרוביו החיים ביבשת האוסטרלית. הצוואר קצר וקשה להבחין בו, ולכן נראה שהראש מחובר ישירות לגוף. אוזני הקיפודן מצויות בשני צידי הראש והן חסרות אפרכסת חיצונית. עיניו קטנות ומצויות בבסיס חוטם שצורתו משולש, ואילו הנחיריים והפה מצויים בקצה החוטם. הקיפודן אינו מסוגל לפתוח את פיו לרוחב העולה על 5 סנטימטרים. מרבית גופו מכוסה בקוצים בצבע קרם. האזורים שאינם מכוסים בקוצים הם צידו התחתון, הפנים והרגליים. הקוצים עשויים בעיקר מקרטין ואורכם עשוי להגיע לכחמישה סנטימטרים. בין הקוצים ישנה פרווה שגון צבעה יכול להיות דבש, אדמדם-חום כהה ואף שחור; גם צידו התחתון של הקיפודן וזנבו מכוסים בפרווה. גוני הפרווה והקוצים משתנים בהתאם לאזור הגאוגרפי שבו נמצא הקיפודן.
גפיו של הקיפודן מותאמות לחפירה מהירה – הן קצרות ובקצותיהן טפרים חזקים. בדומה דווקא לזוחלים, גפיו של קיפודן הנמלים (בדומה ליונקי הביב האחרים) אינן גדלות אל מתחת לגופו, אלא יותר לצידי גופו. הטפרים שברגליים האחוריות ארוכים ומעוקלים לאחור, מבנה שמאפשר לקיפודן לנקות ולטפח את קוציו. על קרסוליהם של הזכרים מצוי דורבן קרני, שמסייע לקבוע אם פרט מסוים הוא זכר או נקבה. בדומה לברווזן, גם לקיפודן טמפרטורת גוף נמוכה ביחס ליונקים אחרים, הנעה בין 30 ל-32 מעלות צלזיוס, אולם בשונה מהברווזן, שחום גופו נמוך מהרגיל בזמן תרדמת חורף, טמפרטורת הגוף של הקיפודן יכולה לרדת אף לכדי חמש מעלות צלזיוס בלבד. הקיפודן אינו מאבד חום על ידי נשיפה או הזעה, ולכן בשעות החום הוא נמנע מכניסה לאזורים החשופים לשמש.
בסתיו ובחורף הקיפודן נכנס לעיתים לתרדמת חורף עמוקה או למצב של נמנום (האטה במטבוליזם, Torpor). בשל טמפרטורת הגוף הנמוכה שלו, הקיפודן הופך לעצל ואיטי במזג אוויר חם מאוד או קר מאוד. בדומה ליונקי הביב האחרים, לקיפודן פתח הנקרא פתח הביב (Cloaca), המשמש הן להוצאת צואה ושתן והן לאיברי הרבייה שלו. לזכרים יש אשכים פנימיים, ללא שק אשכים חיצוני, והפין שלהם חריג בשל ארבע הבליטות המצויות בקצהו. בגופה של נקבה הרה מתפתח כיס בצידו התחתון של הגוף ובו היא מגדלת את ולדותיה.
למערכת השרירים של קיפודן הנמלים מספר מאפיינים חריגים. לקיפודן שריר גדול מתחת לעור. הוא יכול לשנות את צורתו על ידי כיווץ אזורים מסוימים בשריר זה. כך למשל, כאשר הקיפודן חש מאוים, הוא מתכווץ לצורה של כדור. צורת הכדור מאפשרת לקיפודן להגן על בטנו בעזרת קוציו החדים. לקיפודן חוט שדרה קצר מאוד יחסית ליונקים אחרים, המגיע עד לבית החזה בלבד.
שרירי הפנים, הלסת והלשון של הקיפודן מותאמים לציד טרפו. לשונו של קיפודן הנמלים היא איבר הציד שלו (אין לו שיניים). באמצעותה הוא לוכד חרקים המהווים את מזונו, והיא יכולה להישלף למרחק 18 סנטימטרים מחוץ לחוטמו. הלשון מכוסה בריר העשיר בגליקופרוטאין. חלבון זה הופך את הלשון לדביקה, ולכך שני יתרונות: מהירות הלשון גבוהה יותר בשל היותה חלקה, ונוכחות החלבון מאפשרת הדבקת נמלים וטרמיטים ללשון. הוצאת הלשון נעשית על ידי כיווץ שרירים טבעתיים המשנים את צורתה של הלשון ודוחפים אותה החוצה. זרם הדם המהיר הפורץ ללשון בזמן יציאתה החוצה מקשיח אותה, ומשום כך לשון הקיפודן יכולה לחדור לאדמה קשה או לעץ. נסיגת הלשון חזרה לחוטם נעשית בעזרת כיווץ של שני שרירים פנימיים ואורכיים. הלשון נעה במהירות רבה, ובמדידה נמצא כי היא עשויה לנוע פנימה והחוצה בקצב של כ-100 פעמים בדקה.
מספר התאמות פיזיולוגיות מסייעות לקיפודן הנמלים באורח חייו. מכיוון שהקיפודן חי במחילות, הוא עמיד לרמות גבוהות של פחמן דו-חמצני, ואף נשאר מרצונו במקומות שבהם רמת הפחמן הדו-חמצני גבוהה. אוזניו רגישות לגלי קול בתדירות נמוכה, ובכך הן מותאמות לזיהוי הקולות שמשמיעים הנמלים והטרמיטים. חוטמו של הקיפודן מכוסה בקולטנים מכניים (mechanoreceptor) ובקולטני חום (thermoreceptors), אשר מספקים לו מידע על הסביבה המקיפה אותו. חוש הריח שלו מפותח למדי, ומשמש לזיהוי טרף ולזיהוי בני המין השני. עצב הראייה שלו רגיש מאוד, ונראה כי הוא בעל יכולות אבחנה ויזואלית וזיכרון מרחבי, ברמה הדומה לאלו של החולדה. מוחו ומערכת העצבים המרכזית שלו נחקרו רבות תוך השוואה אבולוציונית בין הקיפודן ליונקי השליה (Placentalia). לקיפודן הנמלים קורטקס קדם-מצחי (קליפת המוח הקדמי; prefrontal cortex) הגדול ביותר ביחס לגודל גופו מבין היונקים, והוא מגלה תנועת עיניים מהירה בזמן השינה. לקיפודן נמלים אוסטרלי יש יכולת נדירה מקרב היונקים היבשתיים לחישה חשמלית, יכולת זו שכיחה יותר בבעלי חיים ימיים. איבר החישה החשמלי נמצא על קצה חוטמו ומכיל כ-400 קולטני חשמל המסייעים לו לחוש בשדות חשמליים של טרפו. איבר זה יעיל יותר בקיני נמלים וטרמיטים, שבהם המוליכות גבוהה יותר בשל הלחות, במיוחד לאחר הגשמים.