stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
13 בפברואר
נפטרו

858 – קנת הראשון, מלכהּ הראשון של סקוטלנד (נולד ב-810)
1021 – אל-חאכם, ח'ליפה פאטמי (נולד ב-985)
1130 – האפיפיור הונוריוס השני (נולד ב-1060)
1199 – סטפן נמאניה, הנסיך הגדול של סרביה (נולד ב-1113)
1542 – קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני, מלך אנגליה (הוצאה להורג)
1571 – בנוונוטו צ'ליני, צורף ופסל איטלקי (נולד ב-1500)
1862 – ליאופולד שפר, משורר, סופר ומלחין גרמני (נולד ב-1784)
1883 – ריכרד וגנר, מלחין גרמני (נולד ב-1813)
1945 – הנרייטה סאלד, מחנכת, סופרת ופעילה ציונית (נולדה ב-1860)
1950 – רפאל סבטיני, סופר איטלקי (נולד ב-1875)
1957 – מתתיהו הינדס, עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי (נולד ב-1894)
1963 – דניאל אוסטר, ראש עיריית ירושלים היהודי הראשון, וראש עיריית ירושלים המערבית הראשון (נולד ב-1893)
1975 – קרל לוץ, דיפלומט שווייצרי, חסיד אומות העולם (נולד ב-1895)
1976 – ג'ון לונסברי, אנימטור ובמאי הנפשה אמריקאי שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני (נולד ב-1911)
1980 – מריאן רייבסקי, מתמטיקאי וקריפטוגרף פולני (נולד ב-1905)
1994 – שמחה הולצברג, אבי הפצועים (נולד ב-1924)
1995 – דניאל יצחק לוי, איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ב-1917)
2013 – יהודה רידר, ראש המועצה המקומית הראשון של קריית ארבע (נולד ב-1928)
2014 – ריצ'רד מולר נילסן, כדורגלן ומאמן כדורגל דני שזכה כמאמן עם נבחרת דנמרק ביורו 1992 ואימן את נבחרת ישראל בין השנים 2000 ל-2002 (נולד ב-1937)
2015 – מנחם אבירם, איש צבא ישראלי, מלוחמי תש"ח, ממפקדי חטיבת הצנחנים ומפקד אוגדה 49 (נולד ב-1926)
2016 – אביגדור בן-גל, אלוף בצה"ל, מפקד חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים ואלוף פיקוד הצפון (נולד ב-1936)
2016 – אנטונין סקאליה, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית (נולד ב-1936)
2017 – קים ג'ונג-נאם, פוליטיקאי צפון קוריאני (נולד ב-1971)
2021 – גרשון מנדל גרליק, אב"ד קהילת 'אוהל יעקב' ומרבני מילאנו (נולד ב-1932)
2021 – יורי ולאסוב, מרים משקולות, סופר ופוליטיקאי סובייטי-רוסי (נולד ב-1935)
2021 – דורון שפי, שחיין ישראלי (נולד ב-1952)
2022 – עמנואל מרקס, פרופסור בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל לחקר הסוציולוגיה (נולד ב-1927)
2022 – יוליה וינר, משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית בשפה הרוסית (נולדה ב-1935)
2024 – שאול ארלוזורוב, מומחה מים ישראלי, סגן נציב המים ויושב-ראש אגודת מהנדסי המים בישראל (נולד ב-1930)
2025 – ז'קלין ואן מרסן, כורכת הולנדית (נולדה ב-1929)
2025 – ג'ים גאי טאקר, עורך דין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1943)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום הרדיו העולמי
12 בפברואר – 14 בפברואר
פברואר
לוח אירועים שנתי
ג'ימו, קיסר יפן הראשון
קתרין הווארד
ריכרד וגנר
הנרייטה סאלד
סיפורה של שפחה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "מעשה השפחה"
 סוגה:  טרגדיה   דיסטופיה
 יוצרים:  ברוס מילר 
 בימוי:  ריד מוראנו
 שחקנים:  אליזבת מוס   ג'וזף פיינס   איבון סטרהובסקי   אלקסיס בלדל   מדליין ברואר   אן דאווד   או.טי. פגבנל   סמירה ויילי
 פרסים:  פרס אמי לסדרת הדרמה הטובה ביותר 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  56 (נכון ל־9 בנובמבר 2022) 
 הפקה
 מפיק:  מרגרט אטווד   אליזבת מוס
 חברת הפקה:  Hulu
 הפצה:  הולו, HBO Max 
 אתר צילומים:  אונטריו, קנדה
 אורך פרק:  47-63 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Hulu
 רשת שידור בישראל:  HOT HBO
 תקופת שידור מקורית:  27 באפריל 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סיפורה של שפחה (באנגלית: The Handmaid's Tale) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית עטורת פרסים, המבוססת על הספר הדיסטופי הספקולטיבי מאת הסופרת הקנדית מרגרט אטווד "מעשה השפחה". הסדרה הוזמנה על ידי שירות הווידאו על פי דרישה Hulu, ובסוף 2016 הופקה העונה הראשונה, הכוללת 10 פרקים, שהועלתה במלואה לאתר האינטרנט של Hulu ב-26 באפריל 2017. במאי 2017, חודשה הסדרה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-26 באפריל 2018. בפברואר 2019, חודשה הסדרה לעונה שלישית. ב-27 ביולי 2019 אישרה חברת ההפקות ״הולו״ כי לסדרה תופק עונה רביעית. העונה הרביעית יצאה לאור ב-27 באפריל 2021. היא הסתיימה ב-16 ביוני 2021. בדצמבר 2020, לקראת הפרימיירה של העונה הרביעית, חודשה הסדרה לעונה חמישית.
בספטמבר 2022 לקראת יציאתה של העונה החמישית הוכרזה העונה השישית והאחרונה, שעתידה לעלות לשידור ב-8 באפריל 2025.
העלילה מתרחשת בעולם עתידני וקודר, בשטחי ארצות הברית לשעבר, לאחר שתאוקרטיה נוצרית טוטליטרית חוללה הפיכה בממשל האמריקאי והקימה את רפובליקת "גלעד". צעירה בשם ג'ון נחטפת, מצוותת למעמד השפחות, שנאלצות לשמש בהוראת המשטר כפילגשים למפקדי "גלעד", הסובלים מעקרות, למטרות רבייה. למרות מצבה הקשה, היא לא מאבדת תקווה לשוב ולהתאחד עם משפחתה בעולם החופשי.
בספטמבר 2017, זכתה הסדרה בפרס אמי לסדרת הדרמה הטובה ביותר, ובכך הייתה לסדרה הראשונה המשודרת בסטרימינג שזוכה בפרס זה.
כל העונות של הסדרה משודרות ב-HOT HBO וזמינות לצפייה בשירות HOT VOD. ב-27 באפריל 2018 עלתה עונתה הראשונה לשירות yes VOD וב-31 ביולי 2018 עלתה העונה הראשונה לסלקום טיוי.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרחשת בעתיד הקרוב, בו משבר עולמי כתוצאה ממחלות מין וזיהום הסביבה מוביל לצניחה בשיעור הילודה המוסברת בירידה בפריון הנשים על אף שהבעיה נעוצה בעקרות הגברים. המשבר מוליד, תנועה נוצרית רדיקלית פונדמנטליסטית בשם "בני יעקב" המחוללת מהפכה בארצות הברית ומקימה במקומה ממשל טוטליטרי-תאוקרטי בשם "רפובליקת גלעד" ומשליטה סדר חדש המבוסס על ערכי התנועה ועל פרשנותה לתנ"ך. במהלך הקמת גלעד והתמסדותה נערכים מסעות צלב וטיהורים. החברה החדשה מאורגנת בצורה היררכית על פי חוקים חברתיים שנוצרו זה מכבר, שבו נשים משועבדות, אינן מורשות לעבוד על פי חוק, לצאת מהבית ללא ליווי, להחזיק רכוש עצמאי או בכסף, לנהוג או לקרוא ולכתוב. הנשים מחולקות למעמדות שאחד מהם הוא של שפחות. השפחות הן נשים שלפני המהפכה נחשבו חוטאות על פי תפיסת גלעד, אך עם זאת פוריות, ולכן יועדו בגלעד לשמש כשפחות המועברות בין אנשי המעמד השולט (מחוללי המהפכה, המכונים "מפקדים") ונשותיהם למטרת רבייה. פעם בחודש נערך טקס מקודש בו המפקד-הבעל אונס את השפחה, השוכבת כשראשה בין חלציה של אשת המפקד, במטרה לעבר אותה. לאחר לידת תינוק הוא מאומץ על ידי המפקד ורעייתו, והשפחה מועברת לבית מפקד אחר. לשפחות אין שם והן נקראות בכל עת על שם מפקדן הנוכחי. מעמד השפחות נוצר על בסיס פרשנות לסיפור לידת בני יעקב. בנוסף, משפחות המפקדים מחזיקות בילדים שנחטפו מהוריהם ומגדלות אותם כאילו היו ילדיהם. הבנות מתחתנות בגיל 14.
לצד השפחות, רוב החברה מקובצת למעמדות שמכתיבים את תפקידם וחובותיהם. נשים מחולקות למגוון קטן של קטגוריות חברתיות, אשר כל אחת מסומנת על ידי שמלה פשוטה וחלקה בצבע מסוים: שפחות לבושות בשמלה אדומה, הנשים שעוסקות במשק בית, הקרויות "מרתות" (על שם דמות מהברית החדשה), לובשות ירוק-אפרפר, ורעיות (הצפויות לנהל את משקי הבית) לובשות ירוק-כחלחל. "נשות אקונו" הן נשים ממעמד נמוך יותר; תמהיל של כל הקטגוריות הנ"ל, והן לובשות אפור. קבוצה נוספת של נשים, "דודות" (אשר מחנכות ומפקחות על השפחות באכזריות), לובשות חום. אסירות נקראות "לא-נשים" (Unwoman), ומשועבדות למוות בפינוי פסולת רעילה במושבות. "איזבליות" (על שם הדמות המקראית) הן יצאניות בבתי בושת סודיים הפועלים אך ורק לגברי האליטה ואינן מוגבלות בלבושן. מהגברים, "העיניים" הם משטרה חשאית שמתצפתים על האוכלוסייה הכללית ובודקים סימנים של מרד. ישנם ציידים שיורים בכל מי שמנסה לברוח מהמדינה.
ג'ון אוסבורן, ששמה, כשם כל השפחות, שונה לשלפרד (Offred), על שם האדון שלה ("Of Fred"; בתרגום חופשי: של פרד) היא השפחה המצוותת לביתו של מפקד גלעדי בשם פרד ווטרפורד ואשתו סרינה ג'וי. שלפרד כפופה לחוקים קפדניים ובחנים מתמידים; מילה או מעשה בלתי הולם מוביל לענישה אכזרית. בטרם נלכדה במלתעות "גלעד" הופרדה מבן זוגה ובתה נלקחה ממנה ואומצה ב"גלעד" על ידי מפקד ואשתו חשוכי ילדים, ניהלה אורח חיים חופשי של אשה בעולם המערבי, השכלה אקדמית, משרה של עורכת ספרותית, זוגיות. כל שנותר לה בשבייה הוא לציית לחוקים של גלעד בתקווה שיום אחד תוכל לשוב ולחיות בחופשיות ולהתאחד עם בתה ובן זוגה. לזוג ווטרפורד, מחלוצי "גלעד", יש קונפליקטים משלהם עם המציאות של החברה שהם עזרו ליצור.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 26 באפריל 2017 | 14 ביוני 2017 |
|  | 2 | 13 | 13 | 25 באפריל 2018 | 11 ביולי 2018 |
|  | 3 | 13 | 13 | 5 ביוני 2019 | 14 באוגוסט 2019 |
|  | 4 | 10 | 10 | 27 באפריל 2021 | 16 ביוני 2021 |
|  | 5 | 10 | 10 | 14 בספטמבר 2022 | 9 בנובמבר 2022 |
|  | 6 | 10 | 10 | 8 באפריל 2025 | 27 במאי 2025 |
שחקנים ודמויות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא חוסר דמויות ודמויות משנה.
| שם השחקנ/ית | שם הדמות> שם אמיתי | שם הדמות> כינוי/ים | אודות הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| אליזבת מוס | ג'ון אוסבורן | שלפרד / שלג'וזף | השפחה. |
| ג'וזף פיינס | פרד ווטרפורד | המפקד | מפקד בכיר במשטר "גלעד" ואדונה של שלפרד. |
| איבון סטרהובסקי | סרינה ג'וי ווטרפורד |  | רעייתו של פרד. |
| אלקסיס בלדל | אמילי | שלגלן / שלסטיבן / שלרוי / שלג'וזף | שותפתה לקניות של שלפרד. נחשבת ל"בוגדת מגדר" בשל היותה לסבית. |
| מדליין ברואר | ג'נין | שלוורן / שלדניאל / שלהווארד | שפחה פגועה בנפשה, שעינה הימנית נעקרה בשל התנהגות לא נאותה. |
| אן דאוד | לידיה | הדודה לידיה | חונכת השפחות האכזרית. |
| או. טי. פגבנל | לוקאס "לוק" בנקול |  | בעלה של ג'ון, לפני שהיא הפכה לשפחה. |
| מקס מינגלה | ניק בליין |  | נהגו של פרד ונהג מרוצים לשעבר משיקגו. |
| סמירה ויילי | מוירה | רובי | חברתה הטובה של ג'ון מימיה במכללה. |
| אמנדה ברגל | ריטה | מרתה | אם הבית שבו מתגוררת ג'ון. |
| בראדלי ויטפורד | ג'וזף לורנס |  | מפקד בכיר במשטר "גלעד", ממייסדי המושבות ואבי התכנית הכלכלית שלהן. מתכתב עם לורנס אוליפנט, מחבר 'ארץ הגלעד' ואבי התכנית המעשית לישב את הגלעד ביהודים בסוף המאה ה-19. |
סדרת המשך

בספטמבר 2019 הוכרז כי "הולו" ו-"MGM TV" (אנ') מפתחות סדרת המשך ל"סיפורה של שפחה" בהתבסס על הספר "The Testaments" (אנ') שיצא לאור בשנת 2019. במרץ 2023 התפרסם כי ברוס מילר חדל להיות השואו ראנר של "סיפורה של שפחה" על מנת שיוכל להתמקד בפיתוח סדרת ההמשך. בפברואר 2025 התפרסם כי הולו מתקרבת לאישור הפקת הסדרת המשך, שיככבו בה אן דאוד וצ'ייס אינפיניטי. במרץ 2025 התפרסם כי גם לוסי האלידיי לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה.
יחסים מסוכנים

ערך זה עוסק ברומן מאת הסופר הצרפתי פייר שודרלו דה לאקלו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פייר שודרלו דה לאקלו 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן מכתבים
 נושא:  עבירה, פרספקטיבה, יהירות, כוח, חברה, אריסטוקרטיה, ממלכת צרפת, מעמד מיוחס, social dynamics, פיתוי, libertinism, אינטראקציה, מוסר, מידה טובה, אושר, פילוסופיה, הרגשה, אהבה, התכתבות, שחיתות 
 מקום התרחשות:  פריז, אזור כפרי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1782
 מספר עמודים:  340
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  1975
 תרגום:  יונת סנד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002513516, 001984061, 002321255
 
איור לספר משנת 1796
יחסים מסוכנים (בצרפתית: Les Liaisons dangereuses) הוא שמו של רומן מכתבים נודע מאת הסופר הצרפתי פייר שודרלו דה לאקלו. הרומן יצא לאור בשנת 1782 וזכה לעיבודים רבים, לבמה, לאופרה, לקולנוע ולטלוויזיה. ההבטחה שסימן רומן זה לא התממשה בשני הרומנים האחרים של דה לאקלו, וזה שב והצטרף לצבא אחרי המהפכה הצרפתית וטיפס לדרגת גנרל תחת פיקודו של נפוליאון.
"יחסים מסוכנים" פורסם לראשונה במהדורה בת ארבעה כרכים, ב-23 במרץ 1782, על ידי הוצאת Durand Neveu, והפך מיד להצלחה גדולה. הוא נמכר ב-1,000 עותקים בחודש הראשון להפצתו, הצלחה מסחרית גדולה במונחי אותם הימים. לאקלו, שהיה איש צבא, צווה מיד לשוב למבצר בו הוצב בבריטני.
במוקד הרומן, שעורר שערורייה רבתי עם צאתו, ניצבת דמותם של המפתה ואלמון ושל ידידתו ויריבתו מאדאם דה מרטיי, המתענגים בלא ייסורי מצפון על סבלם של קרבנות הפיתוי. דה לאקלו מתאר את נפשם של דמויותיו באופן ריאליסטי ובעין חדה, ומציב את דמויותיו בניגוד חריף לזו של ורתר בייסורי ורתר הצעיר של גתה (1774). בעוד גתה, ברומן המכתבים הקצר שלו, שעורר אף הוא שערורייה, מתווה את דמות האוהב הנמק בייסורי אהבתו הנכזבת, מתאר דה לאקלו את האופן בו משחיתים הציניות, הנצלנות וחוסר המעש את נשמתם של גיבוריו. דה לאקלו גרס כי ספרו הוא סטירה מוסרית, אך ניכרת בו גם התענגות על האופן המתוחכם בו רשעים מתוחכמים וחדי־לשון עושים שימוש ביכולתם האינטלקטואלית כדי להשיג את מטרותיהם.
"יחסים מסוכנים" היה הרומן הבולט ביותר בעשור שהוביל אל המהפכה הצרפתית, בביקורתו החריפה על "המשטר הישן" ועוד יותר מזה בתולדות הרומן. דה לאקלו צעד קדימה מהמורשת הפיקרסקית, כפי שהיא מיוצגת ברומנים כמו "תום ג'ונס" של הנרי פילדינג, וצעד חשוב לקראת התפתחות הרומן המודרני והפסיכולוגי, שמצא את ביטויו המלא רק במאה התשע עשרה.
הספר תורגם לעברית בידי יונת סנד, ויצא לאור בשנת 1975 בהוצאת הקיבוץ המאוחד, בתמיכת המפעל לתרגום ספרות מופת.
עיבודים

ספרו של דה לאקלו זכה לעיבודים רבים. הבולטים שבהם:
יחסים מסוכנים - מחזה מאת כריסטופר המפטון
יחסים מסוכנים - אופרה מאת קונרד סוסה (מוזיקה) ופיליפ ליטל (ליברית)
יחסים מסוכנים - סרט צרפתי משנת 1959 בבימויו של רוז'ה ואדים
יחסים מסוכנים - סרט אמריקאי משנת 1988 בבימויו של סטיבן פרירס, על פי מחזהו של המפטון
יחסים מסוכנים - מיני סדרה צרפתית משנת 2003, בבימויו של ג'וזה דיין
הפיתויים האסורים של ולמונט - סרט בבימויו של מילוש פורמן
משחקי פיתוי - סרט אמריקאי משנת 1999 בבימויו של רוג'ר קאמבל, הממקם את העלילה בניו יורק של ימינו.
רוברט סמיגל

| --- | --- |

רוברט סמיגל מבצע את דמות הבובה שלו, טריומף, כלב העלבונות הקומי בוועידה הלאומית הרפובליקנית ב-2008
 לידה:  7 בפברואר 1960 (בן 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קורנל  בית ספר שטיינהרט לתרבות, חינוך ופיתוח אנושי 
 בן או בת זוג:  Michelle Saks Smigel 
 צאצאים:  Ethan Smigel, Roey Smigel 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הכותבים של אמריקה  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט סמיגל (נולד ב-7 בפברואר 1960) הוא שחקן, קומיקאי, סופר, במאי, מפיק ובובנאי אמריקאי.
ביוגרפיה

סמיגל נולד בעיר ניו יורק למשפחה יהודית. בצעירותו למד סמיגל בתחילה באוניברסיטת קורנל, ובהמשך למד קולנוע באוניברסיטת ניו יורק. הוא סיים את לימודיו ב-1983 עם תואר במדעי המדינה.
לאחר לימודיו למד סמיגל אימפרוביזציה ב"Actors Workshop" בשיקגו, שהיה באותה העת המוסד היחיד בשיקגו ללימוד אימפרוביזציה. בעת שהוא גר בשיקגו סמיגל היה חבר בהרכב הקומי "All You Can Eat".
בשנת 1985 סמיגל החל לכתוב מערכונים לתוכנית המערכונים האמריקאית הפופולרית סאטרדיי נייט לייב. אחת מהפינות הפופולריות בתוכנית לה הוא היה אחראי הייתה סדרת סרטוני האנימציה הקצרים "TV Funhouse" אשר הכילה פרודיות על תרבות הפופ האמריקנית.
לקראת סוף שנות ה-80 הפך סמיגל לכותב ראשי בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן. במהלך תקופה זו הוא יצר והציג לראשונה בתוכנית זו את הדמות טריומף, כלב העלבונות הקומי אשר הפכה לאחת הדמויות האהובות והפופולריות ביותר בתוכנית, בזכות העלבונות אותם הטיח באנשים ובמרואיינים.
לאורך השנים סמיגל היה שותף גם לכתיבת התסריטים של סרטי קומדיה רבים בהם"זמר החתונות" ו"אל תתעסקו עם הזוהן". בנוסף לכך הוא לקח חלק גם בכתיבת התסריטים לסרטי האנימציה "מפלצת של מלון" (2012) ו"מפלצת של מלון 2" (2015), וכמו גם דיבב חלק מהדמויות בסרטים הללו.
לאורך השנים היו לוג גם הופעות אורח בסרטים ובתוכניות טלוויזיה שונות, כולל "תרגיע" "רוק 30", "לואי", "ההמבורגרים של בוב" ו"רובוט צ'יקן".
בשנת 2015, סמיגל כיכב בסדרת הטלוויזיה "The Jack and Triumph Show" לצד ג'ק מקברייר.
חיים אישיים

סמיגל מתגורר בניו יורק. הוא נשוי למישל. לבני הזוג יש שלושה ילדים משותפים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810680496805606  BNE: XX4774758  BnF: cb162630965 (data)  GND: 1153087189  ISNI: 0000 0001 1567 3935  LCCN: n00024734  MusicBrainz: 3bfec3c9-fb97-4d38-87f6-7e4b5964073d  NKC: xx0203600  SUDOC: 177324538  VIAF: 38145809   WorldCat (עם VIAF): 38145809
הקוסם מהקרמלין (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'וליאנו דה אמפולי
 שפת המקור:  French
 סוגה:  Novel
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Éditions Gallimard
 תאריך הוצאה:  אפריל 2022
 מספר עמודים:  288
 פרסים
 הפרס לרומן של האקדמיה הצרפתית (2022) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 2072958164
 
הקוסם מהקרמלין (בצרפתית: Le mage du Kremlin) הוא רומן הביכורים של ג'וליאנו דה אמפולי. הוא פורסם בצרפתית באפריל 2022 בהוצאת גלימאר וזכה ב-2022 ב-Grand prix du roman de l'Académie française וכמו כן היה מועמד לגמר ב־פרס גונקור, אשר הוענק ל- "Vivre vite" מאת בריז'יט ז'ירו.
תקציר

המחבר מספר על פגישתו המדומיינת, לילה אחד במוסקבה, עם ואדים ברנוב המסתורי, אמן, ומפיק תוכניות ריאליטי בעברו, ויועץ הסתרים של ולדימיר פוטין, שזכה לכינוי "הצאר". כמי שבזמן הסיפור כבר פרש מעסקים, ברנוב מספר על נעוריו, על חייו ברוסיה של שנות התשעים, על תרומתו לעלייתו הפוליטית של "הצאר" מ-1999 ועל חווית הכוח שלו, שהיא הנושא המרכזי של הספר.
אלמנטים ריאליסטיים > דמות בהשראת ולדיסלב סורקוב

ואדים ברנוב, הדמות הראשית בעלילה, הוא אמנם דמות בדיונית, אך גם כזו שחולקת תכונות משותפות רבות עם הפוליטיקאי הרוסי ולדיסלב סורקוב, שהפרופיל הלא טיפוסי שלו - כחובב ראפ, במאי תיאטרון אוונגרד, סופר ואיש עסקים - גרם "לניו יורק טיימס" לכנות אותו אחד "הדמויות המסקרנות ביותר של רוסיה". כמו ברנוב, סורקוב היה איש הצללים של ולדימיר פוטין, "משורר בין זאבים", לפי "מריאן".
המחבר דה אמפולי הכיר את דמותו של ולדיסלב סורקוב תוך כדי מחקר עבור עבודתו הקודמת, "מהנדסי הכאוס" (בצרפתית: "Les ingénieurs du chaos"), חיבור שהוקדש ליועצי מנהיגים פופוליסטים. כבר אז הבין שהוא רוצה להקדיש לו רומן. הסופר שהודה גם שמעולם לא פגש אותו באופן אישי הסביר "הוא כל כך רומנטי שהוא שחרר אותי ודחף אותי להפוך לסופר".
אלמנטים ריאליסטיים > ולדימיר פוטין

הרומן נשען על עובדות היסטוריות רבות, שרבות מהן מציגות את ולדימיר פוטין, אחת הדמויות המרכזיות ברומן. עלייתו והגעתו של פוטין מוסברת על רקע דרישות למנהיגות סמכותית שהתעוררו בעקבות הכאוס של שנות ה-90 ברוסיה. באמצעות דמותו של ברנוב, טוען ג'וליאנו דה אמפולי כי "[רוסים] גדלו בכפר ופתאום מצאו את עצמם בסופרמרקט".
"דמותו של ולדימיר פוטין מתוארת דרך עיניו של ואדים ברנוב, המספר הבלעדי של הרומן מפרק 3. " "בקוסם מהקרמלין", אנחנו עוקבים אחר המטמורפוזה של פוטין", מסכמת העיתונאית לור אדלר . בהמלצתו של ברנוב, "הצאר" מגיב לדרישה זו לסמכות במהלך אירועים היסטוריים כמו מלחמת צ'צ'ניה השנייה, הבחירות לנשיאות בשנת 2000, טביעת הצוללת "קורסק", לקיחת בני הערובה של תיאטרון מוסקבה ב-2002 או אפילו המהפכה הכתומה ב-2004. " " ציור פרסקו בעל פה הנמשך משנות ילצין ועד תחילת המלחמה הנוכחית באוקראינה ". מכנה את הרומן של דה אמפולי מארק למברון.
אלמנטים ריאליסטיים > דמויות אמיתיות אחרות הנוכחות ברומן

מלבד פוטין, גיבורים נוספים בסיפור מבוססים על דמויות מציאותיות. בוריס ברזובסקי, איש עסקים ואיל טלוויזיה, הוא המעסיק של ברנוב. הוא מציג לו בפעם הראשונה את פוטין, אז סגן אלוף של ה־FSB (לשעבר KGB), במטה לוביאנקה . גם הדיכאון והתאבדותו של ברזובסקי בעקבות חרפתו והשפלתו מתוארים בסיפור. דמות נוספת שמופיעה ובולטת בשלבים שונים של הרומן היא של האוליגרך מיכאיל חודורקובסקי: הוא מחזר אחר פילגשו של ברנוב ומתחתן לפני שנעצר בגין הונאה ב-2003, בהתאם למציאות ההיסטורית.
ברנוב פוגש אישים היסטוריים נוספים במהלך הסיפור: את פקיד הממשל הנאמן של פוטין, איגור סצ'ין, את השחמטאי בדרגת רב-אומן ויריב פוליטי גארי קספרוב, את האידאולוג אדוארד לימונוב, ואת הנשיא האמריקני ביל קלינטון, שמבקש חדשות על "חברו בוריס ילצין".
במהלך פגישה עם תלמידי תיכון במסגרת פרס תלמידי תיכון גונקור, ציין דה אמפולי, "את הספר הזה הכנתי כמאמר. מלבד החיים הפרטיים של הדמות הראשית, כל העובדות אמיתיות. פגשתי הרבה אנשים, ונסעתי הרבה ברוסיה. התוצאה היא שחזור נאמן מאוד למקור של מה שהמדינה הזו הייתה בעשרים השנים האחרונות. אבל בלב העצמה, ובפרט העצמה הרוסית, יש אלמנטים של פרדוקס, סתירה קבועה, וחוסר הגיון שרק ספרות יכלה לתמלל."
ערכות נושא

ז'רום גרסין אמר כי "חלק מהנוסחאות המעוצבות היטב של הספר מזכירות את אנשי המוסר והזיכרון הצרפתים של המאה ה-17", בפרט את לה רושפוקו .
ערכות נושא > כוח כביטוי אמנותי

ברומן, הכוח הוא סוג של ביטוי אמנותי, כמו תיאטרון אוונגרד, עבור דמותו של ברנוב. סורקוב, שהדמות היא בהשראתו, הוא המייסד של מושגי מפתח באידאולוגיה של הקרמלין, כולל דמוקרטיה ריבונית ו"אנך הכוח".
המחבר, שהיה בעצמו יועץ של מתאו רנצי, נשיא המועצה האיטלקית לשעבר, טוען ש"כוחו של פוטין בנוי על בסיס מיתולוגי". "מנקודת מבטי, לב הכוח הוא ליבו של האי-רציונלי".  הוא מבהיר. "הספר שלי רווי ממש בסוג מסוים של ספרות צרפתית, אשר נמצאת כבר באקדמיה זה זמן רב, ואשר מנתחת את הכוח, ומתבוננת בו", אמר דה אמפולי לעיתונות במהלך הצגת ה־Grand Prix du roman de l'Académie française.
ערכות נושא > גבולות הרציונליות

המספר ברנוב, מעיר על עקשנותו של ברזובסקי, שהוא מודה באינטליגנציה שלו: "אבל האינטליגציה אינה מגינה מפני שום דבר, אפילו לא מפני טיפשות". באותה מידה, הוא מפתח את האסטרטגיה הדיגיטלית של הקרמלין ברמה הבינלאומית על סמך הרעיון הזה: "אין דבר חכם יותר מאשר להמר על טירוף הגברים".
פִּרסוּם

מגפת COVID-19 עיכבה את פרסומו של הספר שאת כתב היד שלו הגיש דה אמפולי בינואר 2021. הרומן היה צריך להתפרסם באותה שנה, אך הוא יצא לאור לבסוף באפריל 2022, פחות מחודשיים לאחר תחילת המלחמה הרוסית-אוקראינית, כפי שהעיד מוכר ספרים אחד "ברגע שהוא פורסם, מכרנו אותו במדור הספרות וגם על השולחן המוקדש לאירועים אקטואליים".
"הקוסם מהקרמלין" מתאר את היחסים בין רוסיה ואוקראינה מאז המהפכה הכתומה ומספק מספר מפתחות להסבר הסכסוך. זהו "סיפור בעל כוח ספרותי והיסטורי גדול שיש לקרוא אם אתה רוצה להבין מה, מכאן, נראה בלתי מובן" אומרת אלכסנדרה שוורצברוד מ- "Liberation", , הספר "מאפשר לנו להבין את הגורמים לסכסוך האוקראיני" מסביר יאניק ולי "מפריס מאץ'." המחבר דה אמפולי שמופיע באופן קבוע בטלוויזיה וברדיו להציג את הרומן שלו בהקשר של אירועים אקטואליים של הסכסוך.  טוען בהקשר לכך: "היה לי יותר קשה להזדהות עם דמות שכזו היום. בתקופה ההיא, טרם נראו המסקנות והמשמעויות האיומות של משטר פוטין במלוא התפתחותן. אז הצלחתי להיכנס לראש של רוסי. אני לא יודע אם הייתי מסוגל, או רוצה, לכתוב את הספר הזה אחרי המלחמה באוקראינה...".
"הרומן הזה ללא ספק שופך אור חודר על המצב הגאופוליטי הנוכחי. אבל הוא ימשיך להיות רלוונטי לאחר שהמצב ישתנה בשל הבהירות הבלתי פוסקת וסגנונו הנוצץ".  פוסקת מאצ'ה סארי ב"לה מונד", ולכן להערכתה הספר בכל זאת חורג מהאקטואליה של פרסומו.
ביקורת ספרותית

- "Le Masque et la Plume" ב־France Inter, פטרישיה מרטין משבחת "רומן יוצא דופן לחלוטין, רומנטי מאוד. בעת קריאתו נדמה לנו שאנחנו יושבים על ספה ליד פוטין, שאנחנו למעשה בתוך ראשו של פוטין דרך סיפורו של ואדים שאת הווידוי שלו אנחנו קוראים", ומוסיף ד פרדריק בייג'בדר שאומר, "זה הרומן הראשון הטוב ביותר שקראתי מאת ג'ונתן ליטלנטה מאז "Les Bienveillante" ".
פול ואקה שכותב עבור "Les Echos", רואה "רומן קפוא ובוער בעת ובעונה אחת. […] מונע על ידי רלוונטיות בוערת, לספר המודרני ובעל החזון הזה יש גם את החן הנצחי של קלאסיקה. המלומדות, היכולת הסיפורית והסגנון של ג'וליאנו דה אמפולי מביאים את המחווה הגולמית והאכזרית הזו לרמה של טוהר מטפיזי".
בעוד שגיום גובר מ"לה קרואה מכנה אותו "כובש" וחדור ב"אמינות מטרידה", עבור מארק למברון, הספר הוא "רומן של חדירה מעודנת ומשעממת". "לא ניתן להרפות מהספר הזה", מאשרת אורלי מרסירו מ"לייר".
גרצין מלא שבחים לדה אמפולי ולרומן שלו: "יש שיגידו שהסופר הזה הוא איש חזון, אחרים יטענו שהוא מכיר את נושאו טוב יותר מכולם. שתי התכונות אינן סותרות זו את זו. הוסף להן סגנון כתכונה שלישית, והנה יש לך ספר נהדר".
לפי אנטואן ניקול, חוקר בלימודי רוסיה, בטור שכתב "ב"לה מונד", הרומן שנמצא במחצית הדרך בין סיפורת לניתוח פוליטי מגיש חזון אקזוטי וסטריאוטיפי של "רוסיה האמיתית", ו"שרק קורא בעל ידע רחב יצליח להבחין בין עובדות להמצאות בדיוניות".
פרסים ספרותיים

"הקוסם מהקרמלין" קיבל את הפרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית ה־Grand prix du roman de l'Académie française, עם 9 קולות מול 5 עבור "אלה שנשארים" "Ceux qui restent" מאת ז'אן מישלן ו-3 קולות עבור "השקרנית הקטנה" "La petite menteuse" מאת פסקל רוברט-דיארד. הספר גם זוכה ב-2022 בפרס אונורה דה בלזאק Prix Honoré de Balzac.
הרומן של ג'וליאנו דה אמפולי היה כפסע מלהשיג את פרס גונקור Prix Goncourt, שהוענק לבסוף ל- "Vivre vite" מאת Brigitte Giraud, בסיבוב הארבעה עשר וב-5 קולות מול 5, כאשר נשיא גונקור , דידייה דקוין, מכריע בקולו את ההחלטה הסופית. תוצאה זו גרמה לכמה אכזבות, ולכך שפאריס "מאץ"' פרסם מאמר שטען ותיאר מדוע הרומן היה "יוצר פרס גונקור אדיר". טהר בן ג'לון, חבר חבר השופטים של גונקור שהצביע עבור הספר, אמר על הזוכה: "זה ספר קטן, ללא כתיבה".
עיבוד קולנועי

ב-17 במאי 2024, הוכרז כי החלה העבודה על עיבוד קולנועי לספר. הביום הוטל על אוליבייה אסיאס ולדמויות העיקריות שובצו פול דאנו, אלישיה ויקנדר, ג'וד לאו, זאק גליפיאנקיס וטום סטארידג' עם דנו שמגלם את ברנוב.
חיים כצמן (פעיל שלום)

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1991 ישראל 
 נרצח:  7 באוקטובר 2023 (בגיל 32) חולית, ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  אוניברסיטת וושינגטון 
 מעסיק:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, המכללה האקדמית הדסה ירושלים 
 
חיים כצמן (3 באוקטובר 1991 – 7 באוקטובר 2023) היה סוציולוג, פעיל שלום, אקדמאי ותקליטן אמריקאי-ישראלי. נרצח בטבח בחולית, במהלך טבח שבעה באוקטובר.