stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שול (מותג)
הערות שוליים

↑  היסטוריה של שול, ר' 1960
הבחירות הכלליות בבריטניה 1874

הבחירות הכלליות בבריטניה 1874 התרחשו בתאריכים 31 בינואר–17 בפברואר 1874. בבחירות אלו ניצח בנג'מין דיזראלי מן המפלגה השמרנית את ראש הממשלה המכהן ויליאם גלאדסטון מן המפלגה הליברלית. אמנם המפלגה השמרנית קיבלה את רוב מושבי הפרלמנט, המפלגה הליברלית היא זו שקיבלה את רוב קולות המצביעים (לאחר שעשרות מועמדים שמרניים זכו במחוזותיהם ללא התנגדות). זה היה הניצחון השמרני הראשון בבחירות כלליות מאז 1841. בבחירות אלו המפלגה הליברלית התרסקה ואיבדה כמעט 150 ממושביה, ולראשונה מזה שנים, מפלגה אירית נכנסה לפרלמנט. אלו היו גם הבחירות הראשונות שבהן ההצבעה הייתה חשאית. זוהי גם הייתה הפעם האחרונה שמפלגה הובסה למרות שקיבלה כ"כ אחוזים בהצבעה העממית.
בבחירות נבחרו 652 חברי פרלמנט, 6 פחות מאשר בבחירות הקודמות. בעקבות טענות על שחיתות בוטלו כ-6 מחוזות בחירה.
תוצאות

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | בנג'מין דיזראלי | 350 | 1,091,708 | 44.3% |
| המפלגה הליברלית | ויליאם גלאדסטון | 242 | 1,281,159 | 52% |
| המפלגה האירית |  | 60 | 90,234 | 3.66% |
דזירה ברץ'

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1979 (בת 45) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  Funny Women (2015) 
 https://www.desireeburch.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ברץ' במעמד קבלת פרס האישה המצחיקה ביותר (אנ') לשנת 2015
דזירה לאה ברץ' (באנגלית: Desiree Lea Burch, נולדה ב-26 בינואר 1979) היא קומיקאית, שחקנית, מגישה ומדבבת אמריקאית.
ביוגרפיה

ברץ' נולדה בדיימונד בר (אנ') שבקליפורניה וסיימה תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת ייל. לאחר לימודיה האקדמיים עברה ברץ' לעיר ניו יורק, שם הופיעה בתיאטרון כשחקנית במספר הצגות ואף כיכבה במופע סטנדאפ.
בשנת 2014 עברה ללונדון, שם זכתה להערכה רבה בזכות זכייתה בתחרות האישה המצחיקה ביותר (אנ') בשנת 2015. בעת מגוריה בלונדון, ברץ' מונתה בין השאר למנהלת האומנותית של תיאטרון דג'נרייט פוקס שבלונדון.
קריירה

ברץ' הופיעה כמגישה וכקומיקאית בתוכניות קומדיה וסאטירה בריטיות רבות, ביניהן "תוכנית הפייק ניוז" (אנ') ואחרות.
החל משנת 2020 מקריינת דזירה ברץ' בתוכנית הריאליטי "חם, לוהט, רותח" שמשודרת בנטפליקס.
בשנת 2021 כיכבה לצד ארנולד שוורצנגר ואחרים בדיבוב סדרת הילדים המצוירת "גן גיבורי העל" (אנ'). בנובמבר אותה שנה שיחקה בסרט "טירה לחג המולד" שהופץ גם הוא בנטפליקס, בתפקיד קלייר.
חיים אישיים

ברץ' מגדירה את עצמה כביסקסואלית. גרה בין היתר בניו יורק ובלונדון, בה עברה לגור בשנת 2014 יחד עם בן זוגה.
ראו גם

חם, לוהט, רותח!
נטפליקס
הערות שוליים

↑  Guide, British Comedy (April 18, 2016). "Funny Women Awards". British Comedy Guide. Retrieved August 7, 2022.
↑  "Series 1, Episode 3". The Fake News Show. Channel 4. October 5, 2017.
↑  Smail, Gretchen (April 17, 2020). "'Too Hot To Handle' Narrator Desiree Burch Is The Perfect Person For The Job". Bustle. Retrieved April 17, 2020.
↑  Dom-ing with Desiree Burch". Unexpected Fluids. May 19, 2019. BBC Radio 1. Retrieved October 15, 2021.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1885

הבחירות הכלליות בבריטניה 1885 התרחשו בתאריכים 24 בנובמבר–18 בדצמבר 1885. בבחירות אלו ניצח ויליאם גלאדסטון מן המפלגה הליברלית את ראש הממשלה המכהן רוברט גסקוין ססיל מן המפלגה השמרנית. המפלגה הליברלית ניסתה להקים ממשלה, אך נכשלה והבחירות הבאות התקיימו כשנה לאחר מכן.
בבחירות אלו התמודדה לראשונה מפלגה סוציאליסטית, אשר העמידה לבחירה כ-3 מועמדים שלא נבחרו.
תוצאות

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | רוברט גסקוין ססיל | 247 | 1,869,560 | 43% |
| המפלגה הליברלית | ויליאם גלאדסטון | 319 | 2,071,868 | 47.7% |
| המפלגה האירית | צ'ארלס סטיוארט פרנל | 86 | 299,178 | 6.9% |
| אחרים ועצמאיים | אחרים ועצמאיים | 18 |  |  |
| סך הכל | סך הכל | 670 | 4,347,984 | 100% |
הבחירות הכלליות בבריטניה 1895

הבחירות הכלליות בבריטניה 1895 התרחשו בתאריכים 13 ביולי–7 באוגוסט 1895. בבחירות אלו ניצח רוברט גסקוין ססיל מן המפלגה השמרנית את ארצ'יבולד פרימרוז מן המפלגה הליברלית.
תוצאות

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | רוברט גסקוין ססיל | 411 | 1,759,484 | 49.3% |
| המפלגה הליברלית | ארצ'יבולד פרימרוז | 177 | 1,628,405 | 45.6% |
| מפלגות איריות |  | 82 | 140,254 | 3.93% |
דזירה ארטו

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1835 פריז, צרפת 
 פטירה:  3 באפריל 1907 (בגיל 71) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מוקד פעילות:  פריז, ברלין 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  מריאנו פאדילה אי ראמוס (15 בספטמבר 1869–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Lola Artôt de Padilla 
 
דזירה ארטו (בצרפתית: Désirée Artôt;‏ 21 ביולי 1835 - 3 באפריל 1907) הייתה זמרת סופרן (מצו סופרן בראשית דרכה) בלגית, שעשתה לה שם באופרה גרמנית ואיטלקית ושרה בעיקר בגרמניה. בשנת 1868 הייתה מאורסת לתקופה קצרה למלחין פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שטען כי הייתה האישה היחידה שאהב מעודו. ייתכן, ששילב את שמה בצופן ביצירות כמו קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 ורומיאו ויוליה. אחרי נישואיה לבריטון הספרדי מריאנו פאדילה אי ראמוס ב-1869, נודעה בשם דזירה ארטו דה פאדילה או דזירה ארטו-פאדילה.
רקע משפחתי

מרגריט-ז'וזפין-דזירה מונטני ארטו הייתה בתו של ז'אן דזירה מונטני ארטו, נגן קרן בלה מונה בבריסל ופרופסור בקונסרבטוריון של בריסל. דודה היה הכנר אלכסנדר ארטו (1815-1845). שמו המקורי היה אלכסנדר ז'וזף מונטני, אך אימץ לו את השם ארטו ושאר המשפחה הלכה בעקבותיו. דוד אחר היה צייר הדיוקנאות הבלגי שארל בונייה (1814-1886)).
ראשית הקריירה

ארטו למדה אצל פולין גארסיה-ויארדו ופרנצ'סקו למפרטי בלונדון ובפריז. היא הופיעה בקונצרטים בבלגיה ובהולנד וב-19 ביוני 1857 בקונצרט מלכותי באנגליה. ג'אקומו מאיירבר הזמין אותה להופיע באופרה של פריז, שם הופיעה לראשונה ב-5 בפברואר 1858 בהצלחה רבה באופרה שלו, "הנביא". עוד שרה שם את התפקיד הראשי בגרסה מצומצמת של "סאפפו" מאת גונו. הקטור ברליוז ואחרים היללו את שירתה ב-Journal des Débats מן ה-17 בפברואר. אף על פי כן, ארטו נטשה את הרפרטואר הצרפתי ועברה ב-1859 לשיר באיטליה. היא שרה גם בברלין באותה שנה, בחנוכת תיאטרון ויקטוריה, עם הלהקה האיטלקית של לוריני. היא הצליחה שם מאוד ב"ספר מסביליה", "סינדרלה", "טרובאדור" ועוד.
ארטו שרה בלונדון בעונת 1859-60 ושוב ב-1863 בתיאטרון הוד מלכותה, ב"בת הגדוד", לה טרוויאטה ונורמה (כאדאלגיזה, עם טרז טיטיין בתפקיד נורמה.). ב-1861 התארסה לזמן קצר לנבלאי הוולשי ג'ון תומאס.
ארטו חזרה לאנגליה ב-1864 ושם שרה עד 1866 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפאוסט של גונו ובאופרות אחרות.
שלהי הקריירה

אחרי נישואי ארטו למריאנו פאדילה אי ראמוס, נודעה בדרך כלל כדזירה ארטו דה פאדילה או דזירה ארטו-פאדילה. היא הופיעה עם פאדילה באופרה איטלקית בגרמניה, אוסטריה, פולין, שוודיה, בלגיה, הולנד, דנמרק, רוסיה ופינלנד. אחרי ביקורה במוסקבה ב-1868-70, חזרה והופיעה שם בעונת 1875-76 ובסנקט פטרבורג ב-1871-72 ו-1876-77. היה לה מזג סוער ותגרותיה מאחורי הקלעים עם מיני הוק בשנות ה-70' במוסקבה מתועדות בהרחבה.
ארטו פרשה בשנת 1884, אבל ב-22 במרץ 1887 הופיעו לצד פאדילה בתמונה מתוך דון ג'ובאני בחגיגות יום הולדתו של הקיסר בארמון המלכותי בברלין; הייתה זו גם שנת המאה ל"דון ג'ובאני".
דגזירה ארטו עסקה בהוראת זמרה בברלין עד 1889, אז עקרה לפריז. היא מתה בשנת 1907 בפריז (או ברלין), ארבעה חודשים אחרי מות בעלה.
בתם של ארטו ופאדילה, לולה ארטו דה פאדילה, ניהלה קריירה מצליחה מאוד כסופרן אופראי, במהלכה גילמה לראשונה את ורלי ב"רומיאו ויוליה" כפריים של דיליוס.
הערות שוליים

↑  ה. ויינשטוק, "צ'ייקובסקי" עמ' 49-52.
↑  Charles Baugnier site
↑  answers.com: Therese Tietjens
↑  Creighton’s collection
↑  John Warrack, Tchaikovsky
↑  ה. ויינשטוק, "צ'ייקובסקי" עמ' 50.
↑  Timothy F. Murpy, Reader’s Guide to Lesbian and Gay Studies
↑  ה. ויינשטוק, "צ'ייקובסקי" עמ' 51.
↑  ה. ויינשטוק, "צ'ייקובסקי" עמ' 51.
↑  Classical Music on the Web
1 2  Steven Ledbetter, notes for Colorado Symphony Orchestra
↑  Musical Finland in Brussels
↑  Tchaikovsky-research.net
↑  Historic Opera
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810618134405606  BNE: XX5390792  BnF: cb14840631v (data)  GND: 116037229  ICCU: MUSV002850  ISNI: 0000 0001 2022 6427  KulturNav: b05c7074-809b-4cdb-912d-d34677aaa637  LCCN: n2010066893  MusicBrainz: 03c75fb5-9d0e-4f5d-9676-ac4901e5dc3d  NTA: 308481763  SNAC: w6z329zk  VIAF: 25343238   WorldCat (עם VIAF): 25343238
ראיון המשמר האדום

| --- | --- |
סמל ראיון המשמר האדום

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  יבגני רזומישקין
 עיר אם:  סנקט פטרבורג
 תאריך ייסוד:  1973
 שטח:  5,683 קמ"ר קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  366,971 (2023)
 קואורדינטות:  59°58′00″N 30°28′00″E﻿ / ﻿59.96667°N 30.46667°E﻿ / 59.96667; 30.46667 
 http://www.gov.spb.ru/gov/admin/terr/krasnogvard
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת המשמר האדום (קראסנוגווארדייסקי) הוא שמה של נפה הממוקמת בצפון מזרח העיר סנקט פטרבורג. נפת קלינין הסמוכה נקראה בשנים 1936–1947 בשם "המשמר האדום". הנפה הנוכחית הופרד מחלקה המזרחי של נפת קלינין בשנת 1973.
הנפה מחולקת למחוזות משנה מוניציפליים:
המחוז המוניציפלי פולוסטרובו
המחוז המוניציפלי אוחטה הגדולה
המחוז המוניציפלי אוחטה הקטנה
המחוז המוניציפלי פורוחוביי
המחוז המוניציפלי רז'בקה
בנפה זו ממוקם בית חולים פיוטר הגדול, אחת מבתי חולים הגדולים בעיר.
ראיון הנופש

| --- | --- |
סמל ראיון הנופש

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  אלכסיי קואימוב
 עיר אם:  סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג
 תאריך ייסוד:  21 באוגוסט 1946 
 שטח:  267.9177 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  83,491 (2023)
 קואורדינטות:  60°10′10″N 29°54′39″E﻿ / ﻿60.169581°N 29.910718°E﻿ / 60.169581; 29.910718 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://gov.spb.ru/gov/terr/reg_kurort/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת הנופש הוא שמה של נפה הממוקמת בצפון העיר סנקט פטרבורג על גדות המפרץ הפיני. הנפה הוקמה כאזור נופש עיקרי בשנת 1946. הגבולות המודרניים הוגדרו בשנת 1994.
בתחומיה שוכנים 11 היישובים הבאים:
זלנוגורסק
ססטרורצק
האי הלבן
קומארובו
הכפר מולודוז'נויה
פסוצ'ני
רפינו
סרובו
סמוליאצ'קובו
סולנצ'נויה
אושקובו
אורך הנפה מגיע ל-50 ק"מ וחלק גדול ממנה הוא שטח טבעי של יערות, פארקים וביצות ובשל אופיו מהווה לאזור הנופש של העיר.
קרל פרדיננד זון

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1805 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  25 בנובמבר 1867 (בגיל 61) קלן, ממלכת פרוסיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף  האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 הושפע על ידי:  וילהלם פרידריך שדו 
 צאצאים:  קרל רודולף זון, Paul Eduard Richard Sohn, Marie Hoff 
 
קרל פרדיננד זון (בגרמנית: Karl Ferdinand Sohn;‏ 10 בדצמבר 1805 – 25 בנובמבר 1867) היה צייר גרמני.
משפחתו

קרל פרדיננד זון התחתן עם אמילי אוגוסט (1805–1884), בתם של פרידריך קרל לודוויג פון מולמן (1775–1857), היערן הראשי של דיסלדורף, ויוהנה סופי לואיז (1779–1815). אחותה הצעירה ביותר של אשתו סופי, פאולין (1811–1863) הייתה נשואה לצייר רודולף יורדן. אחיה של אשתו היה חבר המועצה הממשלתי של דיסלדורף אוטו פון מולמן (גר').
נולדו להם חמישה ילדים. בניו היו ציירי הדיוקנאות והז'אנר פול אדוארד ריצ'רד זון (1834–1912) וקרל פרידריך רודולף זון. האחרון התחתן עם אלזה זון-רתל (1853–1933), בתו של הצייר אלפרד רתל. קלרה, הבת הבכורה, הייתה נשואה למנהל המוזיקלי והמלחין אלברט דיטריך.
גלריה

רינלדו וארמדיה
מריה מיכאלובנה מרוסיה
מריה שטיין
סופי פון מום
הערות שוליים

↑  Carl Ferdinand Sohn (1805 Berlin–1867 Köln), carl-ferdinand-sohn.com
1 2  Max Georg Zimmermann, Sohn, Karl Ferdinand, Allgemeine Deutsche Biographie Band 34, Duncker & Humblot, Leipzig 1892, S. 544–546, 2020-10-13
↑  Der Oberforstmeister: v. Mülmann, Düsseldorf Juli 1846, digital.ub.uni-duesseldorf.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810544073805606  GND: 117452963  ISNI: 0000 0000 6678 9981  KulturNav: 49c03309-f6cb-453a-8bd4-d54f7390c948  RKD: 73781  ULAN: 500013667  VIAF: 77093899   WorldCat (עם VIAF): 77093899
רוסיה שלנו: ביצי הגורל

| --- | --- |

 בימוי:  Gleb Orlov 
 הופק בידי:  ארתור ז'אניבקיאן, סמיון סלפאקוב, אלכסנדר דולריין, גאריק מרטירוסיאן, רובן דישדישיאן, Roman Petrenko 
 תסריט:  סמיון סלפאקוב, ויאצ'סלב דוסמוחמטוב, גאריק מרטירוסיאן 
 שחקנים ראשיים:  סרגיי סבטלאקוב Valery Magdyash מיכאיל גלוסטיאן ויקטור ורז'ביצקי 
 מוזיקה:  פאבל ווליה DJ Groove
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Central Partnership Comedy Club Production
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 2010 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  22.5 מיליון דולר
 סרט קודם:  רוסיה שלנו 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוסיה שלנו: ביצי הגורל (ברוסית: Наша Russia. Яйца судьбы) הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2011 בבימויו של גלב אורלוב, המהווה המשך לסדרת המערכונים הקומית "רוסיה שלנו". הסרט היה הסרט הגדול ביותר של שנת 2010 ברוסיה כשהרוויח 22.2 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 2 מיליון דולר בלבד.
עלילה

הסיפור מתחיל בוויקטור מריאנוביץ' ריבאבקין, המיליארדר העשיר ביותר במוסקבה. בבעלותו היו ביצי הזהב של ג'ינגיס חאן, שהביאו לו עושר וכוח. הוא היה מראה אותם למשפחתו וחבריו, אולם לאחר מכן הוא הרג אותם כדי שלא יספרו לאיש את סודו. לאחר שרצח את כולם, הוא החליט לבצע תיקונים ושיפוץ באחוזתו מאחר שעקבות הקליעים פגעו בקירות הבית. המשפץ ליאוניד מקבל את הפקודה לשפץ הדירה.
רבשאן ודז'משוט הם פועלים טג'יקים שמגיעים למוסקבה לביצוע השיפוצים באחוזתו של מריאנוביץ'. כשהם שם, מהגרי העבודה קורעים ומחריבים פריטי פנים יקרים ומוצאים את מקום המסתור של ביצי הזהב של ג'ינגיס חאן. כשהם שומעים בטלוויזיה על תאונה עם מיניבוס, הם חושבים שהבוס שלהם בצרות ומתחילים לחפש אותו ברחבי העיר. הם מצליחים להפסיד את כספו בהגרלה, אך לאחר שגנבו מכונית מהקזינו הם מבקרים בתאגיד של אוליגרך אחר, אולג רוברטוביץ' ומשמידים את הקריירה של זמר האופרה הרוסי ניקולאי בסקוב. בהמשך הם מגיעים למכון סקליפוסובסקי, קוברים שלד עם בגדי הבוס שלהם ונלחמים נגד "בוס הזומבים", מביסים את ויקטור מריאנוביץ', משיגים את ביצי הגורל היקרים וחוזרים לביתם.
שחקנים ודמויות

סרגיי סבטלאקוב - לאוניד, "הבוס" / איוואן דולין ההומו / סיפון חסר הבית / סלביק המתבגר / סניאצ'נה דניסובנה המורה / מפקח משטרת התנועה לפטייב / סרגיי יורייביץ' ביליאקוב
מיכאיל גלוסטיאן - רבשאן / בירד חסר הבית / דימון המתבגר / אליונה
ואלרי מגדיאש - ג'משוט
ויקטור ורז'ביצקי - ויקטור מריאנוביץ' ריבאבקין
אלכסנדר סמצ'ב - ביזון
ביקורת

הסרט הוחרם ונאסר להקרנה בטג'יקיסטן בטענה שהדמויות הראשיות שמות ללעג את מהגרי העבודה הטג'יקים המגיעים למוסקבה.
הערות שוליים

↑  Olga Shigareva. "Даниил Дондурей: «Основные потребители кино в России - девочки 12-17 лет»". Argumenty i Fakty.
↑  "Фильм "Наша Russia. Яйца судьбы" обошел "Аватар" в российском прокате". RIA Novosti.
↑  "В Таджикистане запретили фильм "Яйца судьбы"". Lenta.ru.
↑  "Фильм «Наша Russia: Яйца судьбы» запрещен в Таджикистане". Argumenty i Fakty.
שירות ביטחון המדינה (גאורגיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  גאורגיה 
 תאריך הקמה:  1 באוגוסט 2015 
 ssg.gov.ge/en
 
שירות ביטחון המדינה (בגאורגית: სახელმწიფო უსაფრთხოების სამსახური) הוא הזרוע הממשלתית בגאורגיה האחראית לביטחון פנים במדינה. זהו הגוף המרכזי לסיכול ריגול, לוחמה בטרור ומאבק בחתרנות ובפשע המאורגן.
השירות מהווה לגוף הבלעדי המדינה לענייני ביטחון והוא אחראי להגנת הסדר החוקתי, הגנה על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של המדינה, מאבק באיומים צבאיים ובפעילויות ריגול של מדינות זרות. בנוסף הגוף פועל נגד ארגוני טרור ובפשע בינלאומי.
מאז 2015, הגוף פועל כסוכנות עצמאית רבת סמכויות לאחר שבמשך שנים פעל כיחידת סמך של משרד הפנים.
היסטוריה

השירות הוקם ב-1992 בשם "לשכת איסוף מידע וניתוח אינפורמציה", כיורשת הסניף הגאורגי של הקג"ב הסובייטי ובראשה עמד איראקלי בתיאשווילי.
ב-1993 הלשכה הפכה ל"משרד לביטחון המדינה של גאורגיה" שם שנשאה עד הרפורמה בשנת 2004.  בשל כישלונו של הארגון במאבק מול האבחזים, בתיאשווילי פוטר והוחלף על ידי איגור גיאורגדזה ששאף לחזק את שיתוף הפעולה עם הרוסים, תקופתו הייתה התקופה היחידה בתולדות גאורגיה שהיה שיתוף פעולה הדוק כל כך בין שירותי הביון הרוסיים וארגוני האכיפה הגאורגיים. יורשו, שותא קוויראיה המשיך במדיניות הפרו-רוסית. לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בנשיא אדוארד שווארדנדזה ב-29 באוגוסט 1995, יחידת אומגה, שהייתה חלק מיחידת האבטחה, פורקה ומפקדיה נעצרו.
ב-15 בדצמבר 2004 הנשיא מיכאיל סאאקשווילי פירק את המשרד לביטחון לאומי ומשרד הפנים ובמקומן הקים את משרד המשטרה וביטחון הציבור, שאחר כך שינה את שמו למשרד לענייני פנים. בראש המשרד החדש הועמד ראש המועצה לביטחון לאומי לשעבר, והשר לביטחון לאומי לשעבר מר ואנו מראבישווילי. כעבור זמן הארגון נקרא בשם "שירות הביטחון הלאומי" שפעל בכפיפות למשרד הפנים.
הארגון הפך לארגון עצמאי בשנת 2015.
מבנה

שירות ביטחון המדינה הגאורגי מורכב מהמחלקות הבאות:
אדמיניסטרציה
המרכז למלחמה בטרור
הסוכנות למלחמה בשחיתות
החטיבה לסיכול ריגול
חטיבת ביטחון המדינה
החטיבה לניתוח מידע
חטיבה טכנית-מבצעית
החטיבה לאמצעים מבצעיים
החטיבה הכלכלית
מחלקת המבצעים המיוחדים
חטיבת אבטחת מתקנים
החטיבה הראשית למשאבי אנוש
פיקוח כללי
השר לביטחון לאומי

איראקלי בתיאשווילי (1991–1993)
איגור גיאורגדזה (1993–1995)
שותא קוויראיה (1995–1997)
ג'מל גאחוקידזה (1997–1998)
וחטנג כּוּתאתֶלאדזֶה (1998–2001)
ולרי חאבורדזאניה (2001–2004)
זוראב אדיישווילי (2004)
ואנו מראבישווילי (2004)
...
וחטנג גומלאורי (2015–)
ראו גם

אומגה (כוחות מיוחדים)
איראקלי בתיאשווילי עם נינו בורג'נדזה במהלך ההפגנות כנגד סאקשווילי באפריל 2009
רוסיון (ווקלוז)

| --- | --- |
סמל רוסיוןסמל רוסיון

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור
 מחוז:  ווקלוז
 שטח:  29.77 קמ"ר
 גובה:  159-366 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  1,302 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  45 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  43°54′11″N 5°17′37″E﻿ / ﻿43.90306°N 5.29361°E﻿ / 43.90306; 5.29361
 אזור זמן:  UTC +1
 http://roussillon-en-provence.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי רוסיון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי רוסיון(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור רגילה) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןרוסיון(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור מוגדלת) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןרוסיון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רוסיון (בצרפתית: Roussillon) הוא כפר וקומונה במחוז ווקלוז בפרובאנס שבדרום צרפת. הכפר ממוקם בראש צוק תלול בגובה 360 מטר. הכפר מפורסם בזכות הנוף הנשקף ממנו אל קניון נהר לו (Loup) שלמרגלותיו ואל חוף הריביירה, מן העיר ניס ועד הגבול האיטלקי.
הכפר עומד על רכס אוכרה, שמאדמתו מיוצרים פיגמנטים בכל גוני האדמה. את הפיגמנטים מערבבים גם בטיח, שבו מצופים הבתים, כך שהכפר נראה כמו מרבד של משבצות בגוונים שונים.
גאוגרפיה

רוסיון נמצאת בעמק מצפון לרכס הרי לוברון, בתוך השמורה הביוספרית של לוברון-לור.
היסטוריה

המקום מוזכר בכתובים לראשונה ב-989.
בזכות המיקום האסטרטגי היה למקום ערך צבאי כבר בתקופה העתיקה. עדיין קיימים במקום שרידי הביצורים של המוצב הצבאי הרומי. הכפר הוקם על ידי הרומאים שהפיקו במקום את צבעי האוכרה. הטירה נבנתה במאות ה-9 וה-10 . במאה ה-12 חוזקה והורחבה על ידי נסיכי פרובנס.
אוֹכְרָה

אוֹכְרָה הוא צבע הנמצא בין הצהוב לחום. זהו גם שמו של המסלע שממנו מייצרים את הצבע. צבעי האוכרה היו הבסיס הכלכלי העיקרי של האזור. הראשונים שהחלו בכרייה היו כבר הרומאים. במאה ה-18 גברה הדרישה לצבעים, בעיקר מתעשיית הטקסטיל, התרבו המכרות וגם מפעלי העיבוד שגשוג זה נמשך עד שנות השלושים של המאה ה-20.
אתרים בסביבה

משעול האוכרה (Sentier des Ocres) יוצא מקצה הכפר אל מכרות אוכרה הנטושים.
"נתיב הנפילים" (Chaussée des Géants) העובר בין צוקים תלולים של אוכרה.
דנג'אק

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברת החזקות
 מייסדים:  אלברט ברוקולי 
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים)
 חברות בנות:  הפקות Eon 
 מיקום המטה:  ארצות הברית סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  outline of entertainment 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה 
 
דנג'אק (באנגלית: Danjaq, LLC) היא חברת ההחזקות האחראית על זכויות היוצרים והמוצרים המסחריים של סדרת סרטי ג'יימס בונד. כיום הוא מנוהלת על ידי משפחתו של אלברט ברוקולי, שיזם את סדרת הסרטים יחד עם הארי זלצמן. החברה הוקמה בשנת 1962 על ידי זלצמן וברוקולי לאחר צאתו לאקרנים של הסרט הראשון בסדרה, "ד"ר נו".
עקב קשיים כלכליים מכר זלצמן את חלקו בחברה ליונייטד ארטיסטס ב-1975. בשנת 1977, עם צאת הסרט "המרגלת שאהבה אותי" לאקרנים, התגלעה מחלוקת בעניין חלוקת זכויות היוצרים בין דנג'אק ליונייטד ארטיסטס, שנמשכת ככל הנראה עד עצם היום הזה.
הערות שוליים

↑  Danjaq LLC v. James Bond Ltd
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb138799362 (data)  MusicBrainz: 8c79b92e-dd4f-4206-9400-169e7e76d678  VIAF: 127967961   WorldCat (עם VIAF): 127967961
דמעת שחרזאדה

| --- | --- |
 בימוי:  יהודה ג'אד נאמן
 הופק בידי:  ג'אד נאמן, אחלאם שיבלי (מפיקה בפועל)
 צילום:  חנניה בר
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2006
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, רוסית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דמעת שחרזאדה הוא סרט תעודה ישראלי, בבימויו של יהודה ג'אד נאמן, שיצא לאקרנים בשנת 2006.
תקציר העלילה

הסרט מתאר את מסע להקת הריקוד של הכוריאוגרפית אירינה ג'מאל לפסטיבל בעיר מוצאה של ג'מאל - קייב שבאוקראינה. אירינה, אשר חיה בישראל ונשואה לפלסטיני בחיפה, היא מייסדת ומנהלת של להקת הריקוד "שחרזאדה" הפועלת בכפר ראמה שבגליל. בלהקה רוקדים יחד רקדנים יהודים וערבים, אולם הביקור בקייב ובבאבי יאר מערער את היחסים בין חברי הלהקה. ג'מאל יוצרת מחול על הגבול בין ריקוד פופולרי לריקוד מודרני. הכוריאוגרפית מתמודדת בסרט עם הסכסוך הישראלי-ערבי ועם הזיכרון ההיסטורי של באבי יאר.
קרל פרידמן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 באפריל 1952 איינדהובן, הולנד 
 פטירה:  27 במרץ 2020 (בגיל 67) אמסטרדם, הולנד 
 שם לידה:  Carolina Klop 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 שם עט:  Carl Friedman 
 שפות היצירה:  הולנדית 
 תחום כתיבה:  ספרות יפה
 סוגה:  סיפורת
 פרסים והוקרה:  פרס אדגר דו פרון (2003) 
 
קרל פרידמן (בהולנדית: Carl Friedman) היה שם העט של קרולינה קלוֹפּ (Carolina Klop;‏ 29 באפריל 1952 – 27 במרץ 2020), סופרת הולנדית.
קורות חיים

אביה של פרידמן, יואל (Jochel), יליד 1911, רופא במקצועו, נשלח למחנה ריכוז בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום המלחמה עבד בחברת פיליפס באיינדהובן שבדרום הולנד, בה נולדה קרל פרידמן; לאחר מכן עברה המשפחה לאנטוורפן. פרידמן היא הבת הצעירה במשפחתה ולה שני אחים בוגרים. מגיל צעיר הוטרדה פרידמן מאירועי השואה, ומגיל 15 יצרה לעצמה ארכיון פרטי.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון, עבדה כמתרגמת באנטוורפן, ומאוחר יותר עברה לעיר בראדה הסמוכה, שם עבדה כעורכת בעיתון "De Stem"‏ (The Voice). היא התגרשה לאחר נישואים קצרים ועברה לגור באמסטרדם עם בנה אהרון בשנת 1979.
יצירתה

ב-1991 פורסם ספרה הראשון, הנושא אופי אוטוביוגרפי. הספר תורגם לאנגלית בעידוד המו"ל שלה ווטר ואן אורשוט (Wouter van Oorschot), ויצא בשם "Nightfather". בעברית יצא הספר בשם "אבא מן האגדות". הספר זכה להצלחה בינלאומית והוכנס לתוכנית הלימודים בבתי הספר בהולנד. הסיפור מסופר בגוף ראשון ועוסק בחוויות שעבר אביה של פרידמן מנקודת המבט של בת הדור השני לשואה. הוא נכתב ברגישות ובהומור ומבטא את רגש האשמה של בני הדור השני.
בהמשך כתבה פרידמן רומן, "Twee koffers vol" ("שתי מזוודות מלאות"), שפורסם ב-1993. הספר מתאר מפגש בין סטודנטית לפילוסופיה בת 20, "שונאת יהודים" כדבריה, אף על פי שהיא עצמה יהודיה ובת הדור השני לשואה, עם משפחת חסידים באנטוורפן, שם היא עובדת כאומנת. במרכז הספר אהבתה לילד שמחה בן הארבע, שעדיין אינו מדבר. במקביל מתוארים הוריה ניצולי השואה, ובמיוחד האב שמחפש את עברו בדמות שתי מזוודות מלאות בחפצים, ובהן מזכרות ותמונות, שהחביא באנטוורפן במלחמה. במקום בו החביא את המזוודות נבנו בניינים רבי קומות, והאב עסוק בחפירה ובחיפוש, בעוד האם טווה שטיחים אטומים לחלוטין. בשנת 1998 הספר עובד לסרט "Left luggage", (בעברית גם "האומנת"), שזכה בארבעה פרסים בפסטיבל ברלין, בהם פרס "המלאך הכחול". בסרט משתתפים השחקנים מקסימיליאן של, איזבלה רוסליני וחיים טופול.
ش
ב-1996 פורסם קובץ הסיפורים "De grauwe minnaar" ‏(The Gray Lover), שזכה בפרס ספרותי European Aristeion literary prize.
פרידמן פרסמה סיפורים נוספים בכתבי עת ובעיתונים הולנדיים. הנושא שעמד במרכז כתיבתה הוא מלחמת העולם השנייה.
נפטרה ב-27 במרץ 2020.
ספריה

1991 - Nightfather
1993 - The Shovel and the Loom
2003 - The Gray Lover: Three Stories
ספריה > בתרגום לעברית

אבא מן האגדות; מהולנדית: שולמית במברגר, בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ב 2002. ("סיפורו של אב שחזר מהמחנות כפי שהוא נשמע באוזניה של בתו הקטנה")