stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורניום מדולדל
הערות שוליים

↑  בעברית השתרש גם השם "אורנים מדולל", אולם שם זה לא מדויק; דילול הוא הקטנת ריכוז על ידי הוספת חומרים נוספים, ואילו באורניום מדולדל הקטנת הריכוז נעשית על ידי הוצאת חומר, ולכן הוא נקרא באנגלית "אורניום מופחת" (depleted uranium).
↑  יוסי אייל, "אורניום מדולל שימושיו וסכנותיו", שריון, 11 במרץ 2011
↑  Edward Ericson, Jr.,‏ Recycling the Army way: the Pentagon uses radioactive waste as armor and bullets,‏ באתר "E–The Environmental Magazine",‏ אפריל 1997
↑  מייק שהין (תורגם על ידי אל"ם שאול נגר), "האורניום כנראה מדולל הסכנות כנראה שלא", שריון, 11 במרץ 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4976850  LCCN: sh2005001993 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
██ תחל
██ חומר נפץ הודף
██ מנעל (אנ')
██ קליע עשוי אורניום מדולדל
אולימפיה ליובליאנה (כדורגל, 2005)

מועדון הכדורגל אולימפיה ליובליאנה (סלובנית: Nogometni Klub Olimpija Ljubljana) הוא מועדון כדורגל סלובני מהעיר ליובליאנה.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2005 כהמשכו של מועדון אולימפיה ליובליאנה שפורק בשנת 2004 בשל קשיים כלכליים.
בשנת 2005 התחיל את דרכו בליגה החמישית בטיבה בסלובניה וכבר בעונת 2009/10 שיחק לראשונה בליגת העל הסלובנית.
בתחילת דרכה נקראה הקבוצה NK בז'יגרד. השם בז'יגרד הוא על שם שכונת המגורים ממנה קמה אולימפיה ליובליאנה. בשנת 2008 קיבלה אישור להיקרא אולימפיה לובליאנה. המועדון החדש מבהיר כי הוא המשכו של המועדון הישן אך אין קשר בין שני המועדונים, לראייה לכך ההיסטוריה והתארים של שני המועדונים נספרים בנפרד.
תארים

אליפות סלובניה: 3
הגביע הסלובני: 4
אברדין (כדורגל)

אברדין (באנגלית: .Aberdeen F.C) היא קבוצת כדורגל סקוטית, המייצגת את עיר הנמל אברדין. קבוצת הכדורגל משחקת בליגת העל הסקוטית.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1903 ומשחקת מאז באצטדיון פיטודרי המכיל 22,199 מקומות ישיבה. תלבושת הבית של הקבוצה היא מדים אדומים לגמרי ותלבושת החוץ היא מדים לבנים לגמרי.
היא זכתה בארבע אליפויות הליגה הסקוטית בשנים 1955, 1980, 1984 וב-1985, בשבעה גביעים סקוטיים ב-1947, 1970, 1982, 1983, 1984, 1986 וב-1990 ובשישה גביעי הליגה הסקוטית ב-1956, 1977, 1986, 1990, 1996 וב-2014. כמו כן, הקבוצה נמצאת שנים רבות בצמרת הליגה הסקוטית, ומרבה להשתתף במסגרות האירופאיות השונות. בין הישגיה ניתן למנות את הזכייה בגביע המחזיקות של עונת 1982/83 ואת הזכייה בסופר קאפ האירופי של 1983, כשניצחה את אלופת אירופה המבורג הגרמנית. מאמן הקבוצה באותה העת היה אלכס פרגוסון, לימים מנג'ר מנצ'סטר יונייטד.
תארים > סקוטלנד

ליגת העל הסקוטית:
זכייה (4): 1954/1955, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985
סגנות (17): 1910/1911, 1936/1937, 1955/1956, 1970/1971, 1971/1972, 1977/1978, 1980/1981, 1981/1982, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1992/1993, 1993/1994, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
הגביע הסקוטי:
זכייה (7): 1946/1947, 1969/1970, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1985/1986, 1989/1990
סגנות (9): 1936/1937, 1952/1953, 1953/1954, 1958/1959, 1966/1967, 1977/1978, 1992/1993, 1999/2000, 2016/2017
גביע הליגה הסקוטית:
זכייה (6): 1955/1956, 1976/1977, 1985/1986, 1989/1990, 1995/1996, 2013/2014
סגנות (9): 1946/1947, 1978/1979, 1979/1980, 1987/1988, 1988/1989, 1992/1993, 1999/2000, 2016/17, 2018/2019
תארים > אירופה

גביע אירופה למחזיקות גביע:
זכייה (1): 1982/1983
הסופר קאפ האירופי:
זכייה (1): 1983
שמואל ב"ר שמשון

שמואל בר שמשון משתטח על קבר צפניה הנביא. (איור מהמאה ה-19)
רבי שמואל ב"ר שמשון היה נוסע יהודי-צרפתי, שביקר בארץ ישראל בתחילת המאה ה-13 ופרסם את קורות מסעו.
לכתביו יש חשיבות מחקרית רבה בפן הגאוגרפי וההיסטורי של ארץ ישראל בימי הביניים.
ביוגרפיה

אין כמעט מידע על ראשית חייו של שמואל ומלבד פרטים העולים מתוך תיאור מסעו לא ידוע עליו מידע נוסף.
לא ידוע בוודאות מי היה אביו, אבל לפי השערת החוקר אפרים אלימלך אורבך יש אפשרות שהיה בנו של אחד מחשובי בעלי התוספות בסוף המאה ה-12, רבי שמשון משאנץ, שהוא יחד עם רבי יהונתן הכהן מלוניל היו בין העומדים בראש עליית בעלי התוספות, ורבי שמשון משאנץ עלה לארץ בשנת ד'תתקע"א (1211), שנה לאחר ששמואל תייר את הארץ, אם כן יכול להיות שהוא היה שליח מאביו לתייר את הארץ קודם נסיעתו.
תיאור המסע

בחורף שנת ד'תתק"ע 1210, כעשרים שנה לאחר שנכבשה מידי הצלבנים יצא למסע, וביקר שם במספר כפרים וערים, כולל ירושלים.
עלה יחד עם ארבעה חברים – בהם רבי יהונתן הכהן מלוניל ושני רבנים נוספים, רבי סעדיה ורבי טוביה. עמהם הלך המדריך, שנקרא בשם "ראש גולה" שהביא חותם בידו מאת המלך ומאת מחמט... אכליפא. רבי יהונתן והארבעה נסעו עד מוסול מזרחה.
נסעו בארץ גושן, ובמדבר, והלכו לירושלים, ומשם לחברון, וחזרו לירושלים, ומשם נסעו לגליל התחתון והעליון, ומשם לדמשק. העיר האחרונה שבה ביקרו היא נינוה שבעבר הירדן.
כ-300 יהודים אנגלים וצרפתים קיבלו השראה מסיפורו של ר' שמואל ב"ר שמשון ויצאו לארץ ישראל כדי להתיישב שם ב-1211.
הם קבלו מכתב חתום מ"מלך ירושלים" ז'אן דה בריין, חמיו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1194-1250), ורשות מהח'ליפה השלושים וארבעה - א-נאצר לדין אללה, וכך יכלו להיכנס לכל המקומות המקודשים למוסלמים, שהיו סגורים תמיד לפני בני דתות אחרות.
מכתבו

האגרת לא נשתמרה בשלמותה, ונשתמר רק קיצור שלה, בייחוד מה שנוגע לקברי הצדיקים.
כתב היד היחיד של המכתב נמצא בספריית פאלאטינה, בעיר פארמה שבאיטליה, מספר 563, בכתיבה אשכנזית מהמאה י"ג-י"ד.
בראש ההעתק כתב המעתיק בכתב היד:
אילו הדברים ראוין להכתב ולהבין לידע מקום קברי אבותינו אשר בזכותם העולם קיים. וזה ברור, כאשר ארשום על פי אדם אשר היה בארץ ישראל עם הרב ר' יהונתן כהן מלונש (לוניל), ושמו ר' שמואל ב"ר שמשון. ומכאן ואילך אדבר כמו שדבר בכתבו. וזה היה בשנת תתק"ע.
האיגרת נזכרה לראשונה בדפוס על ידי ההבראיסט ג'ובאני ברנרדו דה-רוסי (אנ') Mss. codices hebraici Biblioth I. B. De-Rossi (Parmae, 1803), עמ' 78, בשם "Itinerarium Palestinae" (מסע דפליסטינא).
ישנה חשיבות מחקרית רבה לאיגרת שכתב והיא מכילה ידיעות גאוגרפיות והיסטוריות בעלות ערך. היא יצאה במספר מהדורות:
א. בשנת תר"ז (1847), על ידי אליקים כרמולי, בתוך: Itineraires de la terre sainte (=הליכות ארץ ישראל), עמ' 115–168.
ב. בשנת תרל"ו (1876) על ידי אברהם ברלינר, בקובץ "אוצר נחמד", ג, עמ' 35–38. (עם מבוא והערות בגרמנית, בעמ' 157–160).
ג. בשנת תר"פ (1920) על ידי אברהם משה לונץ, בקובץ "המעמר", ג, עמ' 26–35.
ד. בשנת תרפ"ז (1926) על ידי ישראל אייזנשטיין, באוצר מסעות, ניו יורק, עם הערות מאברהם הלקין שתרגם את ההערות של כרמולי בצרפתית.
ה. בשנת תר"ץ (1930) על ידי אלקן נתן אדלר, בתוך: "Jewish Travellers" עמ' 103–110.
ו. בשנת תר"ץ (1930) על ידי שרגא שולץ, בקובץ הצופה לחכמת ישראל, יד, בודפשט, עמ' 69–81.
ז. בשנת תש"ג (1943) על ידי אברהם יערי, באגרות ארץ ישראל, תל אביב תש"ג, עמ' 75–83. עוד הערות עמ' 540–541.
שילה - הוא הראשון מבין עולי הרגל לציין שראה את המקום של משכן שילה.”ומשם הלכנו לשילה וראינו שם את המקום אשר היה שם את המשכן”
ברעם - ”ומצאנו בעיר...קבר עובדיה ואבן שיש עליו, ובה חקוק: 'זה קבר עובדיה הנביא הירא את השם מנעוריו, שנפטר בשנת תק"ע ליציאת מצרים'”
טבריה - הוא הראשון מבין עולי הרגל לציין את קברו של "רבי מאיר" בטבריה, הנקרא כיום קבר רבי מאיר בעל הנס. ”ומשם הלכנו לטביריא ולפני בואנו העיר ראינו קברו של ר' מאיר”
עמוקה - הוא הראשון מבין עולי הרגל לציין את קברו של "יונתן בן עוזיאל" בעמוקה. ”באנו לכפר (עמינו) [עמיקו] ומצאנו שם קבר יונתן בן עוזיאל, ועליו אילן גדול. והישמעאלים מביאין עליו שמן ומדליקים נר לכבדו, גם נודרים שם נדרים לכבודו”
חוקוק - הוא הראשון מבין עולי הרגל לציין את קברו של "חבקוק" בחוקוק. ”מצאנו קבר חבקוק בכפר חקוק”
מירון - ”במוראן מצאנו בית מדרשו של ר' שמעון בן יוחי והוא מרובע ונקבר בתוכו ור' אלעזר בנו עמו ועליו ב' אילנות והוא מקום יפה מאד”
כפר חיטים - ”ובדרך רחוקה כמו שתי פרסאות קברים של שבטים (ראובן ושמעון), וקבר דינה אחותם ביניהם ועליו אילן של הדס, ואין אדם רשאי ליקח ממנו אפילו עלה אחת. ואומרים כי קרוב [לשם] הציון שלשת, וראינוהו”
לקריאה נוספת

צבי גרץ, דברי ימי ישראל, ה, עמ' 419.
אלעזר ליפא סוקניק, "הערות למכתבי המסע בארץ ישראל מימי הבינים", ציון (מאסף החברה הא"י להיסטוריה ואתנוגרפיה), ספר שני, ירושלם תרפ"ז, עמ' 108–111.
אלחנן ריינר, ‏עלייה ועלייה לרגל לארץ ישראל, 1099-1517, עמ' 39–41 דוקטורט, האוניברסיטה העברית 1988, באתר Academia.edu.
משה אביגדור שולוואס, בתוך: ספר יובל לכבוד הרב ד"ר אברהם ווייס, אות תקמו, עמ' 544, ניו יורק, תשכ"ד
יהושע פראוור, תולדות היהודים בממלכת הצלבנים. ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"א 2000, עמ' 75–76.
מיכאל איש-שלום, בצילן של מלכויות, תל אביב, תשל"ו, עמ' 249.
הערות שוליים

↑  בעלי התוספות עמ' 276. אבל אלחנן ריינר (הערה 40), לא קיבל את דבריו.
↑  לפי השערת דוד אברהם, הוא ר' טוביה בן יוסף, ששיפץ את ציון קברו של עובדיה הנביא, ראו: "על במותי ארץ הצבי", עמ' 282.
↑  כרמולי מזהה אותו עם אותו ראש הגולה שמתאר יהודה אלחריזי (ספר תחכמוני שער מו) כשביקר במוסול חמש שנים אחרי ר' שמואל, בשנת תתקע"ו: "ושם באשור ראיתי ראש דוד ראש הגולה היהודיה ובן אחותו הודיה". ולפי השערת מיכאל איש-שלום הוא ר' דוד בן זכאי (השני), ממוסול.
↑  שרגא שולץ, מבוא ל"מכתב מרבי שמואל ב"ר שמשון", בודפשט, תר"ץ, עמ' 4.
↑  אליקים כרמולי, חכמי צרפת, הלבנון, 31 במאי 1866
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438321505171  LCCN: nr2007005778  VIAF: 42148874611049622302   WorldCat (עם VIAF): 42148874611049622302
ספיטקסי הייקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 1972 (בן 52) ספיטאק, ברית המועצות
 שם במה:  Spitakci Hayko 
 מוקד פעילות:  ארמניה ארמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  רביז
 שפה מועדפת:  ארמנית, רוסית 
 חברת תקליטים:  Akhtamar Records
 
הייק גבונדיאן (הידוע בכינויו ספיטקסי הייקו; בארמנית: Սպիտակցի Հայկո; נולד ב-6 באוקטובר 1972) הוא זמר ארמני, הנחשב בעיני רבים לגדול זמרי ארמניה בכל הזמנים. הייקו מתמחה בעיקר בז'אנר רביז המחולק לשתי תתי ז'אנרים : הראשון מושפע מהארבסק הטורקי הניחן במלודיה עשירה, מנעד צלילים רחב ותכנים תמטיים טרגיים, והשני הוא מוזיקה קצבית בסגנון קווקזי במקצב 6/8.
הייקו מוכר גם מחוץ למולדתו, והוא מושמע לעיתים קרובות בטורקיה, בגאורגיה, ביוון, בבלקן, בארצות ערב וגם אצל עדות מסוימות בישראל.
בנוסף, הייקו נחשב למבצע מוגאם מחונן אשר ביצועיו בסגנון זוכים להערצה רבה, אך עם זאת לביקורות רבות בטענה שהמוגאם הוא מוזיקה אזרית, מדינת אויב של ארמניה, וגם שהייקו נוהג לאלתר בשפות כמו אזרית, טורקית וכורדית בביצועי מוגאם.
חיים אישיים

גבונדיאן נולד ב-6 באוקטובר 1974 בכפר ספיטאק שבארמניה, משם מגיע שם הבמה שלו ספיטקסי הייקו.
הייקו נהג לשיר מילדות, וכבר אז הוא הופיע באירועים קהילתיים, בילדותו הוא ואחיו השתתפו בתחרויות מוזיקה שונות בכפר בו גדל.
מאוחר יותר, הוא החל להופיע בכפרים ובערים אחרות של חבל ספיטאק שבארמניה. בשנים אלו זכה במקום הראשון בתחרות המוזיקה של משתתפים מ-20 כפרים. הישגים אלו יכולים להיחשב כתחילת הקריירה שלו.
בצעירותו הייקו למד בקונסרבטוריון קומיטאס שבבירה ירוואן, בתקופה זו בחייו הוא הכיר את אשתו ואם ילדיו, קארינה.
דיסקוגרפיה

2001: Hayatsked
Supris :2003
Uzum em :2004
Im Hasake :2006
Menak em :2007
Inch Imanayi :2008
Im Axpers :2009
Qez Vonts Moranam :2010
Asa Ter Astvats :2013
בנוסף, שיריו הנמכרים ביותר הם:
Ancel Em Tariner
Ur Es Enker
Mexqs vorn e
Inch Imanayi
Hayacqd
Im Hasake
Anser Danjvum Em
Sut Put u Puch Ashxarh
Baduhanet Batz Ara
Mer Mayrerin
אובולון קייב

סמל אובולון קייב בשנים 2010 - 2013
אובולון ברובאר קייב היא קבוצת כדורגל אוקראינית מהעיר קייב (רובע אובולון). נותנת החסות העיקרית היא מבשלת אובולון מאז 1999.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1993 בשם זמינה. ב-2013 בשל בעיות כלכליות הקבוצה ירדה ליגה ופורקה. זמן קצר לאחר מכן הוקמה מחדש.
שמות הקבוצה

1992: זמינה
1993: זמינה-אובולון
1995: אובולון
1997: אובולון-PPO
1999: אובולון
2013: אובולון-ברובאר
2020: אובולון
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באובולון ארנה.
ראו גם

הדרבי של קייב
הערות שוליים

↑  Слободян отказался финансировать ФК "Оболонь" [Slobodyan refused to fund FC Obolon]. www.liga.net. 9 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Obolon'-Brovar vs. Enerhiya Mykolajiv 0 – 0, Soccerway (14 July 2013)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יין אדום

כוס יין אדום
יין אדום הוא שם כללי של יין בצבע אדום, זאת כתוצאה מכך שהוא מופק מענבים שחורים או אדומים.  בעוד שהצבע של מיץ הענבים הוא ירקרק לבן, הצבע האדום מתקבל מהקליפות של הענבים אשר תוססות יחד עם עסיס הענבים.
ברחבי העולם ישנם מעל ל־4,500 סוגים שונים של יינות אדומים.
סוגי יינות אדומים

איכותו של היין האדום נקבע לא רק לפי סוג הענבים שממנו הוא הופק והגיל של היין, אלא גם על סמך האזור בו גדלו הענבים ממנו הופק.
כאמור, ישנם מספר עצום של יינות אדומים שונים, ולהלן חלק מהיינות האדומים הנפוצים ביותר (השמות מיוחסים למחוז בו הם מופקים ולא ליצרן או לסוג הענבים)
סוגי יינות אדומים > בצרפת

בוז'ולה (אנ')
בורדו
בורגון
רון (אנ')
סוגי יינות אדומים > בפורטוגל

אקסטרמדורה
סוגי יינות אדומים > בספרד

ריוחה
סוגי יינות אדומים > באיטליה

קיאנטי
ואלפוליצ'לה
ברדולינו
ברולו
סוגי יינות אדומים > בארצות הברית

קונקורד
סוגי יינות אדומים > בארגנטינה

מלבק
יין אדום ואוכל

על אף שיין אדום מוגש במסעדות בדרך כלל יחד עם בשר אדום, גם שילובים אחרים יכולים להיות מוצלחים. יינות אדומים חזקים משתלבים לצד מנות עשירות בשומנים ופחמימות. יינות אדומים קלים משתלבים גם לצד מנות מהצומח, דגים או בשר.
יין אדום והשפעותיו כיום

משחר ההיסטוריה נעשה שימוש ביין במשתים, אירועים וכדומה, בהמשך לכך ייצורו מושפע ממסורת ותרבות גם בעבר אך גם כיום. כיום נעשה שימוש בשתיית יין גם לצרכים בריאותיים, צריכת יין מדי יום יכולה להשפיע לטובה על בריאות אדם כאשר הגורם הדומיננטי לכך הוא הופליפנול רזרבטרול. הופליפנול רזרבטרול הוא נוגד חמצון המצוי במזונות רבים כמו קטניות, דבש, ובפירות כגון- ענבים רימון חומציות אוכמניות ותה ירוק. בנוסף, מחקרים מראים כי צריכה מתונה של יין אדום ככוס 1 לנשים ו-2 לגברים ביום תביא לסיכון נמוך למחלות לב ולתמותה פחותה ממחלות לב וכלי הדם. כמו כן, על פי המרכז לבקרת מחלות, יין אדום יכול לעזור להפחית את רמות הסוכר בדם כאשר הוא נצרך במתינות ולהפחית את הסיכוי לפתח סוכרת בהמשך.
במקרים מסוימים יכולה שתיית יין אדום לגרום לכאבי ראש. ייתכן שהתופעה נגרמת על ידי קוורצטין שבקליפות הענבים התוססים. לעומת זאת, בתהליך הכנת יין לבן ורוזה מוסרות הקליפות כבר בשלב מוקדם.
הערות שוליים

↑  James Kennedy, The Science of Red Wine Flavor, Texture, and Tannins, https://www.nyas.org/
↑  Shannon Morgan Anfindsen, The Health Benefits of Red Wine, https://scholarcommons.sc.edu/senior_theses/=PDFCoverPages
↑  ד"ר פליציה שטרן ודורית וורמן, יין אדום: למה הוא בריא, ואיזה סוג הכי עדיף?, באתר ynet, 12 בנובמבר 2012
↑   הקשר בין יין אדום לכאבי ראש עשוי לנבוע מנוגד החמצון קוורצטין, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4178557-5  NKC: ph128099 
יין אדום
נופך (אבן חן מקראית)

איור של החושן (מהאנציקלופדיה היהודית)
נֹפֶךְ היא האבן הראשונה בשורה השנייה בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט יהודה.
הנופך במקורות

וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם.
וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם.
בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ.
יהודה על נופך, והוא מראקד"י ובלשון ערבית זמור"א והתרגום הכולל של שתי הלשונות: אִזְמָרֵגְדִּין.  והיא ירוקה ככרתי על שם שהוריקו פניו במעשה תמר ונתגבר על יצרו והודה, והוריקו פניו גם כן על שחשדו אביו על יוסף, שנאמר: חיה רעה אכלתהו. וכשברך לבניו אמר לו מטרף בני עלית, אז נעשו פניו זכים ומבהיקים כנופך הזה שהוא מבהיק. וכתיב ביהודה ידך בערף אויבך,  וסגלתה שכל מי שנושאה הופכים לו ערף, ולכן נקרא נופך.
זיהוי

מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה.
זיהוי > תרגומים

תרגום אונקלוס מתרגם אזמרגדין, כלומר אזמרגד, אמרלד.
גם תרגום המלך ג'יימס גורס אמרלד.
בתרגומים נוספים מתורגמת נופך לבריל.
גם יוסף בן מתתיהו וגם תרגום השבעים מתרגמים נופך ל-Anthrax.
תרגום הוולגטה מתרגם ל-Carbunculus, סוג אדום של גארנט.
ב-New American Standard Bible שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1971 מתורגמת נופך ל- Carbuncle – בלטינית: "ברק" או "ניצוץ". לעניין Carbuncle – מילון מרים ובסטר גורס כי מדובר באבן חן אדומה כהה, אחרים מזהים אותה עם גארנט, עם ספינל ואף עם רובי האדומות. אחד מסיפורי שרלוק הולמס של ארתור קונן דויל נקרא "The Blue Carbuncle". חובבי הולמס ניסו לשער במשך שנים לאיזו אבן התכוון קונן דויל. בין ההשערות שהועלו: ספיר, טורקיז, ואזמרגד.
העברית המודרנית קיבלה את הנחת Carbuncle ומשתמשת בתרגום נופך לגארנט.
מכון המקדש זיהו את האבן עם טורקיז.
זיהוי > אבני חן ומינרלים המיוחסים לנופך

אמרלד
בריל
רובי
גארנט
טורקיז
בשפה העברית

בעברית ספרותית השם נופך משמש בביטוי הוסיף נופֶך משלו. מובנו של הביטוי: הטביע חותם ייחודי, העשיר דבר מה, הוסיף תוספת משלו על דברים שנאמרו או שנעשו (למשל בעיבוד יצירה קיימת והוספת זווית מקורית), ייפה וקישט משהו בתוספת האישית שלו. ביטוי זה שאול מן קידושין מח ב: "(אמר לה: הרי את מקודשת לי) בין בשכר שעשיתי ובין בשכר שאעשה עמך – אינה מקודשת, ואם הוסיף לה נופך משלו – מקודשת", אולם מובאה זו קוראים כפשוטה: במקרה שאישה מסרה לאיש מקצוע טבעת לתיקון ואחר כך הסכימה להתקדש לו בטבעת המתוקנת, אם הוסיף לטבעת אבן טובה משלו הקידושין תקפים. בדרך זו ספגה המילה נופך משמע של 'דבר־מה נוסף', 'גווֶן כלשהו'. השימוש המורחב מצוי בספרות הפרשנית מן המאה ה-15 ובספרות ההשכלה. לעיתים רחוקות הדוברים משבשים את הביטוי והוגים "נופַך" (כנראה בהשפעת המילה נֶפַח או בשקילה במשקל כֹּרַח).
לקריאה נוספת

מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות
עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי
אוזאן קאבאק

אוזאן מוחמד קאבאק (בטורקית: Ozan Muhammed Kabak; נולד ב-25 במרץ 2000) הוא כדורגלן טורקי, המשחק בעמדת הבלם בהופנהיים ובנבחרת טורקיה.
קריירה

קאבאק התאמן באקדמיה לנוער של גלאטסראיי אליה הצטרף בצורה מקצועית בשנת 2011. הוא חתם על חוזהו המקצועי הראשון בגלאטאסראיי ב-1 ביולי 2017. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של גלאטסראיי ערך בניצחון 2–0 על ייני מלאטיאספור ב-12 במאי 2018.
ב-17 בינואר 2019, עבר קאבאק לבונדסליגה הגרמנית וחתם בשטוטגרט על חוזה עד 2024. ב-3 במרץ, הוא הבקיע פעמיים בניצחון קבוצתו 1–5 על הנובר 96, היו אלו השערים הראשונים בקריירה המקצועית שלו. בכך, בגיל 18 שנים, 11 חודשים ושבעה ימים, הוא הפך לשחקן הטורקי הצעיר ביותר, והשלישי הצעיר ביותר בתולדות שטוטגרט, שכובש צמד שערים במשחק בונדסליגה.
ב-30 ביוני 2019 הצטרף קאבאק לשאלקה 04 בחוזה לחמש שנים עבור 15 מיליון אירו, לאחר ששאלקה הפעילה את סעיף השחרור בחוזהו.בעונתו הראשונה במועדון, עונת 2019/2020, ערך 26 הופעות וכבש שלושה שערים.
ב-1 בפברואר הושאל לליברפול מהפרמייר ליג עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה.
את הופעת הבכורה ערך ב-13 בפברואר כשהשלים 90 דקות בהפסד קבוצתו 1–3 ללסטר סיטי. בסיום העונה, החליטה ליברפול שלא לממש את האופציה על קאבאק, והוא חזר לשאלקה שירדה לבונדסליגה השנייה.
ב-30 באוגוסט 2021 הושאל לנוריץ' סיטי לעונה אחת.
ב-23 ביולי 2022 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה תמורת 5 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

קאבאק שימש כקפטן נבחרת טורקיה U17 במהלך אליפות אירופה עד גיל 17 ב-2017.
ב-17 בנובמבר 2019 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של טורקיה במהלך מוקדמות יורו 2020, כשהוא משלים 90 דקות בניצחון נבחרתו 0–2 על אנדורה.
תארים > גלאטסראיי

אליפות טורקיה: 2017/2018
הערות שוליים

↑  Ozan Muhammed Kabak, skor.sozcu.com.tr
↑  VfB sign Ozan Kabak, VfB Stuttgart (בגרמנית)
↑  Ozan Kabak: Who is Schalke's rising defensive star?, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
↑  FC Schalke 04 sign Ozan Kabak from Stuttgart - Fußball - Schalke 04, Fußball, ‏30 ביוני 2019 (באנגלית אמריקאית)
↑  Liverpool complete loan deal for Ozan Kabak, Liverpool FC
↑  fanatik, Ozan Muhammed Kabak kimdir?, Fanatik
↑  Ozan Kabak and Ahmed Kutucu celebrate debut win - Fußball - Schalke 04, Fußball, ‏18 בנובמבר 2019 (באנגלית אמריקאית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקואולו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש | טורקיה |
שי אלבז

| --- | --- |
תא"ל שי אלבז
תא"ל שי אלבז
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) אשדוד ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2019 (כ־29 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלס"ר נח"ל  מפקד גדוד סיור 934 (טופז)  מפקד שייטת 13  ראש מחלקת מבצעים בחיל הים  ראש מספן המודיעין בחיל הים  ראש מספן הים
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
שי אלבז (נולד ב-1971) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. במהלך שירותו כיהן כראש מספן הים בחיל הים, מפקד שייטת 13, ומפקד גדוד סיור 934 (טופז). הוא פרש משירותו בצה"ל באוקטובר 2019, לאחר שהועלו נגדו טענות להטרדות מיניות.
ביוגרפיה

שי נולד וגדל באשדוד. אביו, ניסים, הוא חבר המועצה הדתית המקומית וחבר עיריית אשדוד. למד במסלול למחוננים במתמטיקה במכון ויצמן למדע במקביל ללימודיו בתיכון במדרשית נעם בפרדס חנה.
עם גיוסו לצה"ל, באוגוסט 1990, התנדב לקורס טיס ולאחר כ-10 חודשים, במהלך שלב הטיסות נשר והתנדב לשייטת 13, השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש מפקד צוות בפלגת הלוחמים. לאחר שהשלים מספר תפקידי פיקוד בשייטת, יצא לחל"ת. כחודשיים לפני מבצע שירת הצפצפה יצא ללימודי הפסיכומטרי. טרם יציאתו לחל"ת התבקש על ידי סא"ל יוסי קורקין לחזור לשמש כסגנו (סמפל"ג לוחמים). אלבז חזר לשרת בשייטת לאחר מבצע שירת הצפצפה והשלים את לימודיו במקביל.
לאחר מכן, שימש מפקד פלס"ר נח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בתחילת האינתיפאדה השנייה היה בלימודים, הוא נקרא ישירות מהם להוביל פשיטה בדיר אל-בלח בה פגעו חיילי השייטת בשישה מחבלים. כיהן כסגן מפקד פלגת הלוחמים בשייטת ולחם במבצע חומת מגן בו נפצע. לאחר שהחלים, מונה למפקד פלגת הלוחמים ושימש בתפקיד בשנים 2003–2005. בשנים 2005–2007 שב לחטיבת הנח"ל ושימש כמפקד גדוד סיור 934 (טופז) והוביל אותו במלחמת לבנון השנייה בין היתר בקרב בסלוקי, לאחר שהונחת ממסוקים בקרבת הכפר פארון, בהמשך מונה לסגן מפקד שייטת 13.
בשנים 2010–2012 פיקד על שייטת 13, בין היתר במבצע רוחות שמיים להשתלטות על המשט לעזה ובמבצע חוק ברזל לתפיסת אוניית משא שהבריחה אמצעי לחימה איראניים לחמאס ברצועת עזה. בסיום תפקידו יצא ללימודים בשנים 2012–2014, לאחר מכן מונה בשנת 2014 לרמ"ח מבצעים בחיל הים. בספטמבר 2015 נכנס לתפקיד ראש מספן המודיעין. בשנת 2018 מונה לראש מספן הים.
במרץ 2019 הועלו נגד אלבז, בתחקיר עיתונאי, טענות לשיקול דעת לקוי וטיוח כשלים שאירעו במהלך מבצע חשאי בסוריה, במסגרתו פעל כוח משולב של שייטת 13 ושל סיירת מטכ"ל. אלבז, כך נטען, יצא למבצע בעומק סוריה, חרף החששות הכבדים לסיכון ממשי של חיי החיילים, אשר הועלו במהלך הישיבות שקדמו למבצע.
באוקטובר 2019, לקראת פרסום תחקיר באולפן שישי שחשף שורה של טענות על הטרדות מיניות של אלבז כלפי חיילות בשייטת 13, נאלץ לפרוש לאלתר משירותו בצה"ל. בשל משך הזמן שחלף מאז המעשים שבוצעו, לכאורה, לפני כעשור, ונוכח העובדה כי לא נתקבלה תלונה רשמית נגדו, צה"ל לא בדק את הטענות.
הערות שוליים

↑  אביחי בקר, מהים לנח"ל, הארץ, 11.08.2000, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמ' 238-240
↑  עמרי אסנהיים, בינתיים, במלחמה, מעריב, 28 באפריל 2006, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  עמיר רפפורט, "אש על כוחותינו: כך הכשלנו את עצמנו במלחמת לבנון השנייה", תל אביב: ספריית מעריב, 2007, עמ' 312-313
↑  אמיר בוחבוט, "אם תהיה עוד מלחמה – אתם תדעו מי ניצח", באתר nrg‏, 21 באפריל 2007
↑  אור הלר, סבב מינויים בצה"ל, "ישראל דיפנס", 6 באוקטובר 2014
↑  עמוס הראל, תחקיר השייטת: שלושה לוחמים נחטפו בזמן הפשיטה לבטן האנייה, באתר הארץ, 4 ביוני 2010
↑  יואב זיתון, מפקד חדש לשייטת 13: זוכה פרס הרמטכ"ל, באתר ynet, 4 בנובמבר 2013
↑   המינויים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 14 במאי 2018
↑  עמרי אסנהיים, ‏שוברים את הדממה, באתר ‏מאקו‏, 24 במרץ 2019
↑  אפרת לכטר, ‏בלעדי | פרשת ההטרדות בשייטת: העדויות שגרמו לתא"ל שי אלבז לפרוש מצה"ל נחשפות, באתר ‏מאקו‏, 25 באוקטובר 2019
↑  אפרת לכטר, ‏תא"ל שי אלבז מסיים את תפקידו ופורש מצה"ל בעקבות תחקיר אולפן שישי על הטרדות, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2019
↑  עקב טענות להתנהגות בלתי הולמת: מפקד שייטת 13 לשעבר פורש, באתר ynet, 23 באוקטובר 2019
 יניב קובוביץ, בשל הזמן שחלף, צה"ל לא בודק את הטענות שתא"ל בחיל הים הטריד מינית, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2019
סא״ל שי אלבז 2006
אטיין דמרטו

אטיין דמרטו (בצרפתית: Étienne Desmarteau; ‏4 בפברואר 1873 - 29 באוקטובר 1905) היה אתלט קנדי, אלוף זריקת משקולות באולימפיאדת סנט לואיס (1904).