stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאורניתיסציה

| נאורניתיסציה |
| --- | --- |

תקופה
יורה תחתון–קרטיקון עליון 199.9–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: נאורניתיסציה
קבוצה:: נאורניתיסציה
שם מדעי
 Neornithischia

שלד של אדמונטוזאורוס בוגר וצעיר
נאורניתיסציה (שם מדעי: Neornithischia; פירוש השם: "בעלי אגן דמוי עוף חדשים") הוא ענף של דינוזאורים מסדרת בעלי אגן דמוי עוף ובה רוב קבוצות הסדרה שאינם בני קבוצת תיראופורה.
יצורים אלה היו צמחוניים ובעלי גוף מכוסה קשקשים רכים. לעומת האנקילוזאורים והסטגוזאורים היה להם גוף רך יותר אך לחלקם היו קרניים או מעין "קסדות" על ראשם. הם היו מגוונים בגודלם, מממדי כלב ועד לשאנטונגוזאורוס הענקי שאורכו הגיע ל-15 מטר ולמשקל 16 טונות.
יצורים אלה חיו מהיורה העליון עד לסוף תקופת הקרטיקון לפני 65 מיליון שנה.
מיון

סוג ללא מקור Hexinlusaurus
סוג Isaberrysaura
סוג Kulindadromeus
סוג לסוטוזאורוס (Lesothosaurus)?
סוג עותניאל (Othnielia)
סוג עותניאלוזאורוס (Othnielosaurus)
סוג Phyllodon
סוג קסיאוזאורוס (Xiaosaurus)
משפחה ג'יהולוזאוריים (Jeholosauridae)?
משפחה ננוזאוריים (Nanosauridae)
משפחה פארקוזאוריים (Parksosauridae)
קבוצה Clypeodonta
משפחה היפסילופודוניים (Hypsilophodontidae)
קבוצה צרפודה (Cerapoda)
אינפרא-סדרה אורניתופודה (Ornithopoda)
קבוצה מרגינוצפליה (Marginocephalia)
אינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים (Pachycephalosauria)
אינפרא-סדרה צרטופסים (Ceratopsia)
משה סמט

משה סמט
משה שרגא סמט (נולד ב-23 בספטמבר 1934) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר יהדות העת החדשה, איש חינוך ומרצה.
קורות חייו

סמט נולד במאטסלקה, עיירה במזרח הונגריה, לרחל, איריין בת יוסף (לפנים מרמושטיין) ויקותיאל קלמן, שנספה בשואה. בהיותו כבן 10, נלקח עם משפחתו מדברצן, למחנה ההונגרים (Ungarnlager) בברגן-בלזן. ב-6 באפריל 1945, נלקח עם אמו ושלושת אחיו ל"רכבת המוות" לטרזיינשטט. אולם הרכבת שוחררה ב-13 באפריל 1945 על ידי האמריקאים בעיר הילרסלבן (אנ'). משם הועבר עם משפחתו לצרפת, דרך בוכנוואלד ומשם דרך מרסיי לישראל.
בישראל למד בישיבת פוניבז', במדרשית נעם, ובישיבת חברון. את שלושת תאריו בחינוך וסוציולוגיה למד באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית, עד פרישתו לגמלאות, ב־1986. במהלך שנים אלו שימש גם כמורה בכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, היה מנהל בית ספר תיכון ערב גב"ע בירושלים ומפקח ארצי על השתלמות מורים. בשנים 1979- 1980 שימש כקונסול מיוחד לענייני חינוך בניו יורק. ב-1991 לימד בבית המדרש הנאולוגי לרבנים בבודפשט.
תרומתו האקדמית

חידושי סמט מתמקדים באופני התמודדות היהדות עם המודרנה, תוך שהוא מנסה להוכיח כי האורתודוקסיה איננה המשכה הישיר של היהדות המסורתית, אלא מהווה חידוש של ראשית המאה ה-19, שבא כתגובת נגד לתהליכי המודרניזציה – מצד אחד, ותנועת הרפורמה הדתית, מצד שני. פרופסור יעקב כ"ץ, שהיה מורו המובהק של סמט, אימץ, לבסוף, כרבים אחרים, דעה חדשנית זו. בנוסף, סמט חקר וכתב על תנועת ההשכלה היהודית הברלינאית, כתופעה שאגפיה המתונים, לפחות, היו מקובלים על הרבנות ועל האדוקים בזמנו; על שאול ברלין; על משה מונטיפיורי וכן עסק בסוגיות יסוד: ביחסי דת ומדינה, מיהו יהודי, וגרות, אותה הוא רואה כתופעה פוליטית במאבק בין האורתודוקסיה לבין הציונות.
תרומתו האקדמית > ספריו

חדש אסור מן התורה - פרקים בתולדות האורתודוקסיה, הוצאת מרכז דינור והוצאת כרמל, 2005.
משה מונטיפיורי - מציאות ואגדה, הוצאת כרמל, 1989.
תרומתו האקדמית > מאמריו

רשימת המאמרים של משה סמט באתר רמב"י
הערות שוליים

↑  קימי קפלן. מגמות ומאפיינים בחקר האורתודוקסיה. בתוך: ישראל ברטל ושמואל פיינר. היסטוריוגרפיה במבחן: עיון מחודש במשנתו של יעקב כ"ץ. ירושלים: מרכז שזר, תשס"ח 2007. עמוד 73.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311290305171  LCCN: n79143206  VIAF: 19967674   WorldCat (עם VIAF): 19967674
מת'יו גולד

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1971 (בן 53) ומבלי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' פרטהאוס  בית הספר סנט פול  Orley Farm School 
 
 פרסים והוקרה
 חבר במסדר האימפריה הבריטית  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
מת'יו גולד (באנגלית: Matthew Gould; נולד ב-20 באוגוסט 1971) הוא דיפלומט בריטי, כיהן כשגריר הממלכה המאוחדת בישראל.
ביוגרפיה

גולד נולד בלונדון למשפחה יהודית, שהיגרה לאנגליה מפולין לפני מלחמת העולם השנייה. הוא גדל בשכונת וומבלי שבצפון לונדון. בנערותו מילא שליחות חינוכית בזימבבואה, ולאחר שובו ללונדון פנה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1993 הצטרף גולד למשרד החוץ הבריטי, ושימש בתפקידים שונים ברחבי העולם בהם זכה להערכה רבה. בשנת 1999 מונה לסגן ראש החטיבה הקונסולרית במשרד. בשנת 2003 נשלח כיועץ פוליטי לאסלאמאבאד. בשנת 2005 מונה לסגן השגריר הבריטי באיראן, שם היה שותף ביולי 2004 בניהול המשבר מול איראן, שנוצר כאשר משמרות המהפכה עצרו שישה נחתים בריטים בקרבת שט אל-ערב. בסופו של דבר הביא גולד לשחרורם של החיילים.
בין השנים 2005–2007 היה גולד הנציג הבריטי בוועדת המודיעין האמריקאית-בריטית המשותפת בוושינגטון, ולאחר מכן היה יועצו של ראש הממשלה טוני בלייר לענייני חוץ, עד לסיום תפקידו ביוני 2007. בשנים 2007–2010 היה יועצם של שרי החוץ דייוויד מיליבנד וויליאם הייג.
בספטמבר 2010 מונה לשגריר בישראל, והוא היהודי הראשון בבריטניה שהתמנה לתפקיד. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 2015.
גולד הביא למעורבות ולתמיכה של השגרירות בישראל במיזם החברתי הפלורליסטי שער שוויון, שבמסגרתו יזם טורניר כדורגל לציון יום השנה ה-100 להפסקת האש של חג המולד.
לפני שנכנס לתפקיד, בדרכו לישראל, עבר השגריר גולד וסיליה רעייתו דרך מחנות הריכוז באירופה. הוא החליט שבמסגרת תפקידו כשגריר בריטניה בישראל, הוא יפעל לסייע לניצולי השואה החיים בישראל. לאחר שהתייעץ עם מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל ומשרד הרווחה הוא זיהה את בעיית הבדידות של ניצולי השואה כצורך משמעותי. השגריר מת'יו ורעייתו סיליה נרתמו להקמה של מועדונים חברתיים בהם יוכלו להיפגש, לבלות וליהנות מעוד מספר שעות טובות בשבוע בשנים האחרונות לחייהם של הניצולים. בזכות פעילותם ומעורבותם האישית, גויסו כספים מהקהילה היהודית בבריטניה, בזכותם הוקמו 21 מועדונים בכל רחבי ישראל בשיתוף עם אשל-ג'וינט ובאמצעות הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל והעמותות המפעילות אותם. מועדונים אלה זכו לשם "מועדוני בריטניה" ובמסגרתם נפגשים אלפי ניצולים מדי שבוע.
ב-2014 זכה לעיטור עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש על שירותו הדיפלומטי.
ב-2015 מונה לראש מערך הסייבר במשרד ראש ממשלת בריטניה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

גולד נישא לסיליה בשנת 2009. בתם הראשונה של בני הזוג נולדה בשנת 2011 ובתם השנייה בשנת 2013, שתיהן בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אפשר גם אחרת, מאת מירית קושניר סטרומצה, מוסף "תל אביב" של ידיעות אחרונות, 19 בדצמבר 2014
גולד בחנוכת המועדון הבריטי לניצולי שואה בגבעת אולגה, 14 בפברואר 2012
נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים

| --- | --- |
גרמניה המזרחית
 מידע כללי
 התאחדות:  פדרציית הכדוריד של גרמניה המזרחית
 מירב השערים:  קטרין מצנר (1095)
 מירב ההופעות:  פטרה אוליג (282)
 
 אליפות העולם בכדוריד נשים
 הופעות:  7 (הראשונה ב-1971)
 ההישג הטוב:  זכייה (1971,1975,1979)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  2 (הראשונה ב-1976)
 ההישג הטוב:  מקום שני (1976)
 אליפות אירופה בכדוריד נשים
 ההישג הטוב:  
נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של גרמניה המזרחית. הנבחרת החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 (עד אז השחקניות שיחקו ביחד עם נציגי גרמניה המערבית בנבחרת גרמניה בכדוריד נשים) ועד מהרה הפכה להיות הנבחרת החזקה. היא זכתה 3 פעמים באליפות האולם. לאחר איחוד גרמניה הנבחרת הפסיקה להתקיים.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1971 |  | 1 |  |
| 1973 |  | 9 |  |
| 1975 |  | 1 |  |
| 1976 | 2 |  |  |
| 1978 |  | 1 |  |
| 1980 | 3 |  |  |
| 1982 |  | 4 |  |
| 1984 | לא השתתפה |  |  |
| 1986 |  | 4 |  |
| 1988 | לא העפילה |  |  |
| 1990 |  | 3 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחש ים צבי

| נחש ים צבי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתני הים
סוג:: נחש ים צבי
מינים
 Emydocephalus annulatus   Emydocephalus ijimae   Emydocephalus szczerbaki 
שם מדעי
 Emydocephalus ‏קרפט, 1869

נחש ים צבי (שם מדעי: Emydocephalus) הוא סוג של נחשים ממשפחת הפתניים החיים ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי. בניגוד לרוב בני המשפחה הם אינם ארסיים וחסרי שיניים כלל ובמקום זה יש להם מקור קרני כמו של צבי ים. המקור עוזר להם לגרד ביצי דגים מהסלעים בים.
תפוצתם העיקרית היא בימים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה וצפון אוסטרליה. הם מצויים כמעט כל חייהם מתחת למים וגם משריצים צאצאים חיים בים.
מינים

נחש ים צבי (Emydocephalus annulatus)
Emydocephalus ijimae
Emydocephalus szczerbaki
משטרת דובאי

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 ראש:  לוטננט גנרל עבדאללה ח'ליפה אל מרי
 עובדים:  17,500 (משוער)
 www.dubaipolice.gov.ae
 
משטרת דובאי (בערבית: القيادة العامة لشرطة دبي, מילולית: "כוח המשטרה של דובאי") הוא כוח משטרה עירוני של דובאי, באיחוד האמירויות הערביות. הכוח כפוף לשליט אמירות דובאי ולהם תחום שיפוט שמשתרע על שטח של 4,114 קמ"ר ואוכלוסייה של 2.8 מיליון איש, באמצעות 17,500 שוטרים.
היסטוריה

משטרת דובאי הוקמה ב-1 ביוני 1956 בנאיף (יישוב בצד דיירה של דובאי, עם תחנת המשטרה הראשונה המכונה 'מבצר נאיף') עם 29 שוטרים בלבד. הכוח גדל בהדרגה, ל-105 בשנת 1960 ול-430 עד 1967. בשנת 1973 העביר הכוח את מטהו למיקוום הנוכחי באל-טוואר, ברחוב אל-אתיאחאד בדובאי. בעתיד בכוונת המשטרה להשלים בניית מטה חדש בדיירה.
משטרת דובאי שואפת להיות 'המתקדמת ביותר' מבין כוחות המשטרה הערבית ומכוונת לסטנדרטים של השכלה גבוהה בקרב אנשיה. הכוח היה הראשון שהשתמש בטכניקות חדשות רבות של אכיפת החוק, כולל הדפסת אצבעות אלקטרוניות ובדיקת DNA. הכוח היה גם הראשון שהשתמש במערכות GPS כדי לאתר כלי רכב גנובים. המשטרה הודיעה כי היא מתכננת לפרוס את שוטר הרובוט הראשון עד מאי 2017 (אך התכנית טרם יושמה) וכי שאיפתם היא כי 25 אחוז מהכוח יורכב מרובוטים עד שנת 2030, וכן תופעל תחנת משטרה "חכמה" ש"לא תדרוש עובדים אנושיים". בנוסף, הכוח היה הראשון שהקים מחלקה לזכויות אדם והראשון שהפעיל תוכנית שיטור קהילתית.
המטה החדש של משטרת דובאי מתוכנן להיבנות בדיירה, והמתחם תוכנן תוך התחשבות במספר שיקולים. כמו מתן עדיפות לגישה קלה הן לקצינים והן לאנשי הציבור, העיצוב החדש נועד להפריד בין המחלקות לתחומים שונים. הבניין אמור לכלול גם חלל פנימי מרכזי ורב-מפלסי ונועד להתאים לארכיטקטורה המתפתחת של דובאי, משטרת דובאי מתארת אותו כ"תפיסה קונסטרוקטיבית מובחנת".
המשטרה משתפת פעולה באופן הדוק עם שירותי האמבולנס וההגנה האזרחית. לאחר שנים רבות שונה סמל המשטרה בינואר 2018.
מחלקות

משטרת דובאי פועלת תחת מפקד כללי וסגנו, שבתורו עובד תחת מפקד המשטרה וסגנו. המפקד הכללי מהווה חלק ממשרד ארגוני, שמרכז מרכז תמיכה בקבלת החלטות ומארגן מספר מחלקות נפרדות.
מחלקות > המחלקה הכללית למבצעים

זה הלב של משטרת דובאי. קווי טלפון מסביב לשעון עוזרים לשלוט אלקטרונית בכל הסיורים ממחלקה זו, עם 2,000 קווי טלפון ו-178 מכשירי פקס ושימוש בציוד אלחוטי לאיתור סיורי מכוניות וסיורים רגליים. המחלקה מרכזת גם את כל תגובות החירום וכן פעולות חיפוש והצלה ביבשה ובים.
מחלקות > המחלקה הכללית לבינה מלאכותית

מחלקה זו היא חלק בלתי נפרד נוסף מהמשטרה, כמו גם המחלקה האחרונה שנוצרה. היא הוקמה בשנת 2001 כחלק ממטרותיו של השייח' מוחמד בין ראשיד אל-מקטום, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, להקים ממשלה אלקטרונית לחלוטין. בשנת 2008, 30% מאזרחי איחוד האמירויות הערביות מוקצים לעבודה במחלקת שירותים אלקטרוניים למילוי חובתם. בשנת 2014 הציג המנכ"ל חאליד נאסר אלראזוקי את גוגל גלאס למשטרה כדי להוציא קנסות ולזהות מכוניות מבוקשות. בשנת 2018 שונה שמה של המחלקה כדי להתאים לכיוון הממשל החדש ולפיתוח בינה מלאכותית לשירות המשטרה.
מחלקות > המחלקה הכללית לחקירה פלילית

זו המחלקה העיקרית למלחמה בפשע של משטרת דובאי. מטרותיה מוגדרות באופן הבא:
התמודדות עם פשעים יומיומיים וקטנים (מריבות, קללות והוצאת דיבה).
טיפול בפשעים בעלי אופי מסוכן, כגון רצח, אונס, שוד מזוין, חטיפה.
טיפול בפשע מאורגן (סחר בסמים, הלבנת הון, עבריינים מבוקשים בינלאומיים ועוד).
שירותים חברתיים כגון אבדות, חפצים שנמצאו, תעודות התנהגות טובה, רישיונות מכל הסוגים).
שימוש בכלים מדעיים (כגון רפואה משפטית, טביעות אצבע, מסמכים, הצתות, ניתוח כימי, כלי ירייה ועוד).
תפעול אמצעי זיהוי (כגון טביעות אצבע, DNA, רישומים פליליים ועוד).
שיטות למניעת פשע (הנחיות, הוראות, מעקב, תחזיות סטטיסטיות, כתבי עת ועוד).
מדים, ציוד וכלי רכב

המדים הסטנדרטיים של שוטר משטרת דובאי הם חולצה בצבע ירוק זית עם רצועה אדומה שעוברת מתחת לזרוע השמאלית, כומתה בצבע ירוק כהה עם טלאי זהב המתאר את לוגו המשטרה, מכנס ירוק זית ומגפיים שחורים. קצינות נוהגות ללבוש מטפחת בשל העובדה שהאסלאם הוא הדת העיקרית באיחוד האמירויות הערביות.
לחלופין, הקצינים לובשים חולצה חומה בהירה ומכנסיים, אם כי שאר המדים נשארים זהים. קצינים בכירים חובשים כאפיה ודרגות על הצווארון, יחד עם מדים חומים בהירים. בדובאי נושאים שוטרים אקדחים אוטומטיים למחצה כמו אקדחי קרקאל וזיג זאואר, ואילו יחידות חירום מיוחדות (המקבילות ל-SWAT) מחזיקות בארסנל מגוון של כלי נשק כמו תת מקלע Heckler & Koch MP5, אקדחי גלוק 17, איתקה 37, שוטגאן, רובה M4 ורובה M16, אקדחי קולט, X26 וטייזרים, רימוני הלם וכלי נשק אחרים.
ניידות המשטרה של דובאי צבועות בצבעים לבן וירוק כהה, עם אורות החירום הכחולים.
בשנת 2013, המשטרה קלטה לשירותה כלי רכב חדשים ידידותיים לסביבה, בעלי מושב אחד אך יכולים לשאת נוסע נוסף. בנוסף למכוניות, המשטרה מפעילה גם אופנועים (כגון: ימאהה YZF-R6), מסוקים וסירות.
משטרת דובאי רכשה כמה רכבי יוקרה לשימוש באזורי תיירות דוגמת בוגאטי ויירון, למבורגיני אורוס, פרארי FF ומקלארן 650s.
הערות שוליים

↑  "A community force". אורכב מ-המקור ב-2015-05-09.
↑  Dubai Police Force Website retrieved on March 10, 2007
1 2  Alia Al Theeb, Staff Reporter. "History. Always one step ahead". GulfNews.
↑    Mark Molloy, ‏Real-life Robocops will soon replace human police, The Telegraph, 20 March 2017
↑  "A robot cop will soon be patrolling the streets of Dubai - What's On Dubai". What's On Dubai (באנגלית אמריקאית). 2017-03-14. נבדק ב-2017-03-23.
↑  "Security, communication and innovation: Dubai Police unveil new logo". The National (באנגלית). נבדק ב-2018-05-28.
↑  "Dubai Police Promote Community Outreach with RightFax, CallXpress and Infinite Mobile Delivery". אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Noorhan Barakat (20 במאי 2014). "Dubai Police to use Google Glass". Gulf News. נבדק ב-29 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  System Administrator. "After super cars, Dubai Police launches eco-friendly mini car". Emirates 24-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1796 704X  LCCN: n82023204  VIAF: 127859708   WorldCat (עם VIAF): 127859708 
רכב אופייני למשטרת דובאי.
רכב משטרת דובאי בפתח שוק הזהב של דובאי.
דגם "BMW Ε60" (אנ')
ניידת מתוצרת ניסאן (צולם בשנת 2012)
מכוניות משטרת דובאי אקזוטיות בסיור.
משה סלעי

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1952 (בן 71) חיפה, ישראל 
 לימודי רפואה:  הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  כירורגיה אורתופדית
 תואר:  פרופסור מן המנין באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת אריאל בשומרון
 תפקידים:  רופא בחטיבת "גולני" רופא פיקודי (במיל.) בפיקוד צפון בדרגת אל"ם יועץ לקצין רפואה ראשי
 מחלקות ובתי חולים:  רופא בכיר ומנהל יחידה לאונקולוגיה אורתופדית, בית החולים תל-השומר מנהל המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי רבין – קמפוס בילינסון מנהל החטיבה האורתופדית – המרכז הרפואי תל אביב
 
משה (מושיק) סלעי (נולד ב־28 בדצמבר 1952) הוא מומחה בכירורגיה אורתופדית, הקים את "בנק העצמות" הארצי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת אריאל בשומרון. שרת בסדיר ובמילואים כרופא קרבי בחטיבת גולני ובפיקוד הצפון.
קורות חיים

נולד בחיפה וגדל בשכונת רמות רמז בשכון צבא קבע. בן ליונת וזאב סלעי (פלזנר) אח למלי הבוגרת ממנו בשנתיים. האם הייתה גננת בגני ויצו, האב, זאב סלעי היה איש צבא קבע בגולני ובמערך ההדרכה בצה"ל שם הגיע לדרגת אלוף-משנה. למד בבית ספר יסודי "הבונים", בחטיבת ביניים בבית ספר עירוני ג', ובבית הספר הריאלי, במגמה ביולוגית, אותו סיים בשנת 1970. במהלך שנות התיכון היה חבר ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד/התנועה המאוחדת בסניף בשכונת נווה שאנן.
התחיל לימודי רפואה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית בשנת 1970, אותם סיים בשנת 1977 לאחר סטאז' במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר במשולב עם בית החולים פוריה בטבריה, שם גם המשיך לעבוד עד לגיוסו לצה"ל כרופא בשלהי שנה זו.
בשנת 1974 נישא לאירית סלעי-טאובר, אשר עבדה במשרד הביטחון. לזוג בת ושני נכדים.
מסלול צבאי

תוך כדי הלימודים בעתודה האקדמית, גויס למלחמת יום הכיפורים ושירת במשך למעלה משישה חודשים כחובש קרבי בגדוד תותחנים בגזרה הצפונית בסיני.
התגייס לצה"ל לשירות סדיר בשנת 1977.
במהלך קורס הקצינים, התנדב לשרת כרופא גדודי ב"מבצע ליטני" של כוח מאולתר מסגל בה"ד 1 אשר תיפקד כגדוד חיל רגלים בגזרה המרכזית בדרום לבנון עם סיום קורס הקצינים הוצב כרופא גדודי בגדוד 51 של חטיבת גולני, בהמשך שרת כקצין רפואה החטיבתי ובמקביל תפקד כרופא סיירת גולני אליה הצטרף לפעולות שונות בשנים שלפני מלחמת שלום הגליל.
בשנת 1981 עבר לתפקיד רופא חטיבת הנ"ט, איתה עבר את מלחמת לבנון הראשונה בגזרה המזרחית מאגם קרעון עד כביש ביירות-דמשק.
בשנים 1984 עד 1986 שירת כרופא האוגדתי של אוגדה 36.
במלחמת המפרץ ב־1990 היה חלק מחפ"ק פיקודי ייעודי מצומצם, לאיתור וזיהוי וטיפול ראשוני במוקדי פגיעות טילים.
בין השנים 1990 ו־2000 שרת במילואים כמדריך, חונך ומחליף לקצין הרפואה האוגדתי. בשנת 2000 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין רפואה של הגיס הצפוני תחת פיקודו של בני גנץ. במלחמת לבנון השנייה, בשנת 2006, שימש כרופא פיקודי "צל" לקצין המטה הסדיר בפיקוד צפון. ממשיך לשרת במילואים כיועץ לקצין רפואה ראשי.
מסלול אזרחי

1981–1989 – התמחות בכירורגיה אורתופדית במחלקה האורתופדית בבית חולים תל השומר תחת הנהגתם של פרופ' הנרי הורושובסקי ופרופ' י. פרין.
1987 – השתלמות בבית החולים הר-סיני בטורונטו קנדה, בתחום החלפות מפרקים, כולל לימוד הטכניקה, ושיטות להקמה ולשימוש ב"בנק עצמות".
1988 – הקמת בנק העצמות הארצי לישראל המשמש את כל צורכי המדינה, כולל ראיית חרום בתחום השתלות עצם.
1990–2002 – רופא בכיר ומנהל יחידה לאונקולוגיה אורתופדית, בית החולים תל-השומר.
1991 – השתלמות בבוסטון בתחום ניתוח גידולי מערכת השלד.
1991 – הקמה וניהול יחידת גידולי מערכת השלד בבי"ח תל השומר, כולל "הקמת "בנק העצם" וניהולו עד 2002.
1993 – השתלמות בבית החולים ריזולי בבולוניה, איטליה, בתחומים של "בנקאות עצם".
1994 – הקמת החברה הישראלית לשימור רקמות וניהולה.
אוקטובר 2001 – נבחר כנשיא האיגוד האירופאי לשימור רקמות ושימש בו במשך 4 שנים.
2002–2010 – מונה למנהל המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי רבין – קמפוס בילינסון.
2010 – הקמת החטיבה האורתופדית בבית החולים איכילוב תחת ניהולו של פרופ' גבי ברבש.
2010–2020 – מנהל החטיבה האורתופדית – המרכז הרפואי תל אביב.
2015 פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
2020 פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
פרסם מעל 150 מאמרים בעיתונות רפואית מובילה (PubMed), והיה שותף לכתיבת עשרה ספרים, ביניהם "האנציקלופדיה הישראלית לרפואה".
אחראי להכשרתם של תשעה מנהלי מחלקות אורתופדיות בארץ וכ-15 מנהלי יחידות.
אחראי להכשרה ולקידום חמישה פרופסורים לאורתופדיה בישראל.
תפקידים וחברות באיגודים מקצועיים

יו"ר משותף של ועדת ההתמחות של המועצה המדעית בהסתדרות הרפואית
סגן יו"ר המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית
חבר מערכות העיתונים של ההסתדרות הרפואית "הרפואה" ו-IMAJ
סגן עורך העיתון הבינלאומי JOURNAL OF CELL AND TISSUE BANKING
חבר כבוד של האקדמיה למדעים של אוניברסיטת ניו-יורק
חבר האקדמיה לאורתופדיה של האיגוד האורתופדי האמריקאי
חבר סגל בבית הספר לרפואה באוניברסיטת אריאל בשומרון
ההסתדרות הרפואית בישראל
האיגוד הישראלי לאורתופדיה
האיגוד הישראלי לאונקולוגיה
החברה למנתחים אורתופדיים צבאיים – ארצות הברית
האיגוד הישראלי לאונקולוגיה של השלד
נשיא האיגוד האירופאי של בנק הרקמות
החברה הישראלית לרפואת מגדר
חבר הנהלת האגודה לרפואה ומשפט
חבר הנהלת העמותה הישראלית לאוסטאופורוזיס (עיל"א)
חבר המרכז הלאומי להשתלות
ראש תחום אורתופדיה בקופת חולים לאומית
יועץ לקצין רפואה ראשי בצה"ל ויועץ למשרד הבריאות
הערות שוליים

↑    רעות רימרמן, "אני חייב לך את חיי", באתר "ידיעות אחרונות", 2 ביולי 2016
↑  דליה מזורי, בשיבא מקרינים עצמות להריסת נגיפי האיידס, מעריב, 15 בספטמבר 1988, עמ' 8
↑  זזים, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2002
↑  דן אבן, עיין ערך בריאות: האנציקלופדיה הישראלית לרפואה, באתר ynet, 22 במאי 2007
↑  מוטי גל‏, ישראל מקימה מאגר תאי חבל טבור לצורך השתלות, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2001
תחקיר לאחר מבצע בלבנון, 1980, אלוף אביגדור בן גל (יאנוש) עומד, יושבים שני מימין משה סלעי, ראשון מימין - הרמטכ"ל רפאל איתן
נור-1 (לוויין)

| --- | --- |

תמונה משיגור הלוויין
 מידע כללי
 מפעיל:   חיל האוויר של משמרות המהפכה
 תאריך שיגור:  22 באפריל 2020
 משגר:  קאסד
 אתר שיגור:  מרכז החלל שאהרוד
 משימה
 סוג משימה:  צילום
 לוויין של:  איראן איראן
 תאריך כניסה למסלול:  22 באפריל 2020
 אפואפסיד:  425 ק"מ
 מהירות:  כ-7.66 ק"מ בשנייה
 זמן הקפה:  94 דקות
 הקפות ליום:  כ-15
 משך המשימה הכולל:  22 באפריל 2020 – הווה (4 שנים) 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  45529
 מאגר המידע הלאומי:  2020-024A
נור-1 (בפרסית: ماهواره نور, פירושו בעברית: אור) הוא לוויין ריגול צבאי איראני, הראשון ששוגר בהצלחה לחלל. אות הקריאה של הלוויין הוא "NOUR1".
הלוויין שוגר ב-22 באפריל 2020 מאתר שיגור בשטח מדברי במרכז איראן באמצעות משגר לוויינים מסוג קאסד. הלוויין שוגר על ידי משמרות המהפכה.
ב-8 במרץ 2022 דיווחו משמרות המהפכה ששיגרו בהצלחה את הלוויין נור-2 למסלול לוויני.
מפרט הלוויין

הלוויין תוכנן ועוצב בצורת קיובסאט בגודל 6U, בממדים של 10X20X30 ס"מ, בערך בגודל של קופסת נעליים.
הלוויין מקיף את כדור הארץ בגובה של 400–425 ק"מ, מהירותו כ-7.66 ק"מ לשנייה עם זמן הקפה של 94 דקות, מה שמאפשר לו לבצע למעלה מ-15 הקפות ביום.
פרטי השיגור

במסגרת שיגור הלוויין נחשף משגר הלוויינים "קאסד", טיל תלת-שלבי המשלב מנועים עם דלק נוזלי ודלק מוצק. משגר הלוויינים נחשב ייחודי משום שבשונה ממשגרי לוויינים אחרים שמשוגרים מאתרי ניסוי נייחים, הקאסד שוגר ממשגר נייד, מה שמראה על יכולת שימוש בו גם כטיל בליסטי בין-יבשתי לטובת תקיפה. בימים הראשונים לאחר השיגור כונה המשגר בשם "ראשיד".
אתר השיגור לא נמסר כתוצאה מפרסום השיגור מטעם משמרות המהפכה, אלא דווח כי הלוויין שוגר מ"אתר מדברי במרכז איראן". עם זאת, על פי חלק מההערכות הלוויין שוגר מאתר "שרהוד". האתר הוקם בשנות ה-80 כאתר לניסוי טילים בליסטיים המונעים בדלק מוצק.
תגובות לשיגור

העולם המערבי הופתע משיגור הלוויין, הפתעה שהצביעה על כשל מודיעיני ועל כך שלגבי השיגור לא הייתה התראה מוקדמת.
תגובות לשיגור > ארצות הברית

ברקע שיגור הלווין שררה מתיחות בין ארצות הברית לאיראן בעקבות הריגת קאסם סולימאני בינואר 2020. ככלל, ארצות הברית נוהגת לגנות שיגורי לוויינים איראניים בטענה שפעילות החלל של איראן היא חלק מתוכנית הגרעין האיראנית ומשאיפתה רבת השנים לפתח נשק גרעיני. לפי האמריקאים מדובר בכסות לפיתוח טילים בליסטיים המסוגלים לשאת ראש נפץ גרעיני, בהפרה של החלטת מועצת הביטחון של האו"ם מ-2015 שקראה לאיראן להימנע משיגור טילים בעלי יכולת גרעינית למשך 8 שנים.
מזכיר המדינה של ארצות הברית, מייק פומפיאו, התייחס לשיגור ואמר כי "כל מדינה צריכה לבוא לאו"ם ולהעריך אם השיגור עלה בקנה אחד עם החלטת מועצת הביטחון... אני לא חושב, ואני חושב שאיראן צריכה לשאת באחריות על מה שהיא עושה".
ארצות הברית הצהירה כי היא מעריכה שהשיגור צלח, וכי גם הלוויין וגם הטיל ששיגר אותו נמצאים במסלול לווייני מסביב לכדור הארץ משום שלאיראן יש את היכולת להחזיר את הטיל אל הקרקע. פיקוד החלל של ארצות הברית טען כי הוא "עוקב אחרי שני הגופים". נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ציין כי ארצות הברית "עוקבת מקרוב" אחרי איראן ופעולותיה ואף הורה לצי האמריקאי להשמיד ספינות איראניות באם יטרידו ספינות אמריקאיות.
תגובות לשיגור > ישראל

בישראל נמנעו מלהגיב באופן רשמי לשיגור הלוויין, שמסלולו מביא אותו למעוף מעל שמי ישראל אחת לכמה ימים. גורמים במשמרות המהפכה התייחסו ואמרו ש"ישראל מרגישה לא בטוחה בעקבות שיגור הלוויין".
הערות שוליים

1 2 3 4  ניצן סדן, מה כל כך מסוכן בלוויין החדש של איראן?, באתר כלכליסט, 9 במאי 2020
↑  Iran's Revolutionary Guards put Noor 2 satellite in orbit - Tasnim, רויטרס, 8 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות‏, איראן: שיגרנו בהצלחה לוויין צבאי ראשון לחלל, באתר וואלה, 22 באפריל 2020
↑  עמי רוחקס דומבה, דיווח: איראן שיגרה לווין לחלל באתר Israel Defense‏, 22 באפריל 2020
↑  עמי רוחקס דומבה, הערכה: אבני יסוד לטיל בין-יבשתי גרעיני איראני באתר Israel Defense‏, 14 בפברואר 2020
1 2 3  סוכנויות הידיעות‏, דיווח בארה"ב: איראן הצליחה בשיגור הלוויין לחלל, באתר וואלה, 23 באפריל 2020
↑  בכיר באיראן: “ישראל מרגישה לא בטוחה בעקבות שיגור הלווין”, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 17 במאי 2020
מרידות בגטאות

מרידות התרחשו בעשרות גטאות שהוקמו במהלך השואה על ידי הנאצים ועוזריהם.
מניעים

בדרך כלל פרצו המרידות בתגובה לשילוחם של היהודים מהגטאות למחנות השמדה. לעיתים מידע חלקי על גורלם של יהודים שגורשו באקציות קודמות הוא שהיווה גורם מניע ומדרבן למרד. לעיתים הביאה למרד דווקא העובדה שלא התקיים מידע כזה: העובדה שלא הגיע כל מידע ממגורשים קודמים, החשש לגורלם של אותם מגורשים, והחשש לגורלם של יתר יושבי הגטו, אם יבוצע גירוש נוסף. כשנודע ליהודים בגטאות על מה שקורה במחנות ההשמדה, הם הבינו כי נגזר גורלם למוות. כלואי הגטאות נאבקו כנגד הגרמנים אשר רצו להרעיבם ולפגעם; הם נאבקו באמצעים שנקט האויב, כדי להחלישם גופנית ורוחנית: נגד התעללות והשפלה, בידוד וניתוק מן הסביבה, בה חיו דורות של יהודים ויצרו ערכים רוחניים וכלכליים; הם נאבקו בהסתתם המתמדת של המקומיים ביהודים.
תזמון

מרידות יהודים בגטאות החלו באמצע 1942 אם כי התארגנויות מחתרתיות בגטאות אלה קדמו לעיתים בחצי שנה ויותר למרידות עצמן. חלק מהמרידות היו מאורגנות מראש, וחלקן היו ספונטניות, בתגובה לניסיונות של הגרמנים ועוזריהם לגרש יהודים מהגטו גירוש מלא או חלקי. מקרים ספונטניים של התנגדות יהודים בגטאות לרציחות שביצעו הגרמנים ובעלי בריתם קרו כבר בקיץ 1941, עם פלישת גרמניה לברית המועצות, למשל בפוסבול שבליטא (באוגוסט 1941), אך אלה היו מקרים בודדים, שהצלחתם הייתה אפסית והידיעות עליהם היו מעטות.