stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עירית מאיר
פרסומים

עירית מאיר, A cross-modality perspective on verb agreement. Natural Language and Linguistic Theory, כרך 20, הוצאת שפרינגר, 2002, Natural Language & Linguistic Theory, עמ' 413–450
עירית מאיר, ונדי סנדלר, שפה במרחב: אשנב לשפת הסימנים הישראלית, אוניברסיטת חיפה, 2004, מסת"ב 9789653110564. (בעברית)
עירית מאיר, זכר ונקבה במספר: המין הדקדוקי בשמות המספר כמערכת פגיעה, כרך 55, בלשנות עברית, 2005, עמ' 31–42
עירית מאיר, איחוי תיאורים שוני קטגוריה, כרך ד, העברית ואחיותיה, 2005, עמ' 223–238
עירית מאיר, מארק ארונוף, קארול פאדן, ונדי סנדלר, The emergence of grammar: Systematic structure in a new language, כרך 102, PNAS, 2005, עמ' 2661–2665
עירית מאיר, הזכות לשפת-אם, כרך 28, דיבור ושמיעה, 2006–2007, עמ' 33–46
עירית מאיר, ריבוי מילים דו-בסיסיות, כרך 62–63, בלשנות עברית, 2008, עמ' 57–76
עירית מאיר, בעקבות "שמונה בעקבות אחד": בחירות לשוניות בעריכה עצמית, כרך ח–ט, העברית ואחיותיה, 2009, עמ' 205–218
עירית מאיר, Iconicity and metaphor: constraints on metaphorical extension of iconic forms, כרך 86, החברה הבלשנית של אמריקה (אנ'), 2010, עמ' 865–896
עירית מאיר, The gradual emergence of phonological form in a new language, הוצאת שפרינגר, 2011, Natural Language and Linguistic Theory, עמ' 503–543
עירית מאיר, ג'ודי קפרסמיט, עדי יצחקי ועטר כץ, הבעת הטמפוראליות בנאראטיבים של ילדים חירשים לעומת עמיתיהם השומעים, כרך 31, דיבור ושמיעה, 2012, עמ' 1–20
עירית מאיר ועידית דורון, מצורן נטייה לרכיב תחבירי: השינוי הלשוני של תוית היידוע בעברית בת ימינו, כרך 75, לשוננו, 2013, עמ' 317–358
עירית מאיר, התשומה הלשונית של ילדים עם ליקוי שמיעה בישראל. בתוך: טובה מוסט ודליה רינגולד-פרימרמן (עורכות), שיקום וחינוך ילדים ומתבגרים כבדי שמיעה וחרשים: היבטים תאורטיים ויישומיים, הוצאת הספרים של מכון מופ"ת, 2014, עמ' 139–183
עירית מאיר, מארק ארונוף, קארול פאדן, ונדי סנדלר, Language emergence, כרך 86, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2014, The Cambridge handbook of linguistic anthropology, עמ' 250–284
עירית מאיר, ונדי סנדלר, יפעת זיו בן-זאב, שרה לנסמן ומיעאד סרסור, כיצד מתפתח אוצר מילים בשפה חדשה? תובנות ממחקר של שפות סימנים של קהילות כפר בישראל., כרך 8 (1–2), עיונים בשפה וחברה, 2016, עמ' 11–43
הערות שוליים

↑  Irit Meir | 2017 Linguistic Institute, lsa2017.uky.edu (באנגלית)
↑  Irit Meir's scientific contributions while affiliated with University of Haifa (Haifa, Israel) and other places, ResearchGate (באנגלית);
Irit Meir – Google Scholar Citations, scholar.google.se
↑  In Memoriam: Irit Meir, Linguistic Society of America (באנגלית)
↑  How India Became Democratic, Cambridge, "I obtained some rare research material from the collection of the late Shmuel N. Eisenstadt thanks to the generosity of his daughter Irit Meir." (באנגלית)
↑  Shmuel Eisenstadt Dies at 87, Global Dialogue, Magazine of the International Sociological Association, "On the personal level, Professor Eisenstadt and his wife, Shulamit, often invited colleagues and students to his home." (באנגלית) (ארכיון)
↑  Sign Language Research Lab – Irit Meir, signlab.haifa.ac.il, "Her research interests include sign language linguistics [...] with a special focus on iconicity and its interaction with grammar." (באנגלית)
↑  Competing iconicities in the structure of languages, ResearchGate (באנגלית)
↑  הוועדה למונחי בלשנות | האקדמיה ללשון העברית, באתר hebrew-academy.org.il
↑  משה בר-אשר ועירית מאיר (עורכים), נטעי אילן – מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה מוגשים לאילן אלדר, באתר הוצאת כרמל, עירית מאיר ושרה לנסמן, אוצר מילים כראי לתרבות: שפת הסימנים של יהודי גרדאיה, ‏פברואר 2014
↑  עירית מאיר עם בעלה ובנותיה, הר מירון, ינואר 1994, בעמוד הפייסבוק של נועה מאיר, 2 במרץ 2018
↑  יום העיון לזכרה של פרופ' עירית מאיר, באתר hcc.haifa.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519107305171  BIBSYS: 8038560  BnF: cb15004820n (data)  ISNI: 0000 0000 3506 6078  LCCN: n2006066797  NTA: 308210352  SUDOC: 081319398  VIAF: 17499739   WorldCat (עם VIAF): 17499739
סיגלית בנאי

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בת 57 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן או בת זוג:  מיכה שמחון 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיגלית בנאי (נולדה ב-1968) היא במאית, וחוקרת קולנוע ישראלי, משוררת, ואמנית ספוקן וורד. מורה מן החוץ בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ומלמדת קולנוע במכללת ספיר. מפרסמת רשימות אישיות ושירה במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה

בנאי היא בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, סטודנטית אורחת באוניברסיטת ניו יורק, לימדה קולנוע בניו יורק פילם אקדמי בניו יורק, וקורסי קיץ בקולנוע בקיימברידג' ובהרווארד.
את התואר השני שלה עשתה בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, ובעבודת התזה שלה התמקדה בנושא: "סרט ערבי בעברית? חציית גבולות בין גלות ומולדת בקולנוע של יוצרי 'בורקס' מזרחיים".
סרטיה עוסקים בזהות מזרח תיכונית ונשית, והוצגו בפסטיבלים בישראל ובעולם, בקהיר, עמאן, לוס אנג'לס, וניו יורק.
שיריה עוסקים בזהות יהודית עברית ומזרח תיכונית, והם מבוצעים בקולה על במה כשירה מדוברת.
ספר שיריה "שכונת התקווה, קהיר", יצא ב-2013 בהוצאת ספרי עיתון 77 ועלה כמופע שירה מדוברת בתיאטרון יפו בבימוייה של חנה ואזנה גרינולד בביצועה של בנאי.
ספר שיריה "עברייה" (2016) יצא ב-2016 בהוצאת ספרי עיתון 77 ועלה כמופע בתיאטרון יפו, בשילוב וידאו ארט ופסקול מקורי בבימויה של חנה ואזנה גרינולד, בביצועה של בנאי.
סיפורים קצרים פרי עטה ומאמרים בנושא זהות ותרבות יהודית ומזרח תיכונית פורסמו בספר "תהודות זהות" ובאנתולוגיה לאחותי, פוליטיקה פמיניסטית מזרחית במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ", בכתבי העת "משיב הרוח", עתון 77, "הכיוון מזרח" ועוד.
הציגה עבודות אמנות פלסטית ווידאו ארט בתערוכות קבוצתיות.
כותבת במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ" על תרבות יהודית נשית.
מתגוררת בתל אביב, נשואה לצלם מיכה שמחון ולהם שני ילדים.
פילמוגרפיה

בן הארץ - ולד אלבלד (תיעודי, 50 ד', 2012). סיפורו של זאב רווח שנוסע למרוקו בחיפוש אחר שחקן שישחק לצידו.
החלוצים (תיעודי, 50 ד', 2007). סיפור הקמתה של העיירה שדרות מנקודת מבטם של העולים הראשונים שהובאו במשאיות באישון לילה למעברה שוממת במדבר, ולמרות הקשיים נשארו והקימו בה עיר בעלת צליל ייחודי משלה. סרט הנעילה בפסטיבל קולנוע דרום, פסטיבל חיפה.
אמא פאיזה (תיעודי, 50 ד', 2002). סיפורה של פאיזה רושדי, מלכת המוזיקה הערבית בישראל, דרך מערכת יחסיה המורכבת עם ביתה, השחקנית יפה תוסיה כהן. הוקרן בערוץ הראשון והיה מועמד לאוסקר הישראלי. הסרט הוקרן גם בקהיר במרכז האקדמי הישראלי ובעמאן בפסטיבל קולנוע 2006.
רוברט חבר שלי (עלילתי, 60 ד', אנגלית, ניו יורק, 1993). בחורה ישראלית (מאיה קדישמן) המגיעה לניו יורק ומתגוררת אצל קרובי משפחה יהודים בברוקלין. היא מתאהבת בבחור אמריקאי אך מגלה שהוא הומוסקסואל. הסרט זוכה פרס השחקנית למאיה קדישמן בתחרות מוגרבי. הוקרן בסינמטק בתל אביב, ובערוץ 2.
אנדריאס (תיעודי 15 ד', אנגלית, בלגרד, 1991). תיעוד יחסיה של הבמאית עם במאי הקולנוע הגרמני אנדריאס טרוגר תוך בדיקת המטענים הקיימים בין ישראלית וגרמני, גבר ואישה. הסרט לקח חלק בפסטיבל הסרטים הבינ"ל בחיפה ובפסטיבל הבינ"ל לסרטי סטודנטים בתל אביב.
ארבע ההרפתקאות שקרו לי בחופש הגדול (דרמה, 20 ד', 1990). יום אחד בחייהן של ארבע נערות מתבגרות: לילך מתחילה עם צלם ברחוב, תותה לא מוכנה להכיר את הבחור שמנסה לסדר לה אחותה התאומה, סיגל גונבת עגילים מחנות ומסתבכת, ומיה רוקדת בחושניות עם תומר. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות סרטי הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, והוקרן בפסטיבל לסרטי סטודנטים, קרלובי וארי בצ'כיה.
ספרי שירה

"שכונת התקווה, קהיר" (2013, ספרי עיתון 77) בקהיר, תשע נשים מערביות מגיעות לפנסיון רומא כדי לחפש את זהותן הערבית, ומתפכחות. ובשכונת התקווה, קהיר מהדהדת באתרי תפר בהם מיטשטש הגבול בין ישראל למרחב הערבי שמקיף אותה.
"עברייה" (2016, ספרי עיתון 77) חציית גבולות פנימיים אל מעבר הקו המכונה "ירוק", וטשטוש את ההגדרות של "דתי" ו"חילוני" בחיפוש אחר עבריות שגלתה מבית הכנסת, ומשתוקקת לבית ומולדת בשפה.
"בכוח שבפה" (2022, ספרי עיתון 77) עורכת: שרה פרידלנד בן ארזה. מעבר מהמרחב הביתי השביר, דרך מסעות לחיפוש אמונה בעידן של הסגידה ל"אני", אל הכוח הרוחני הגלום בשפה כבוראת ומאחה.
תיאטרון שירה

"שכונת התקווה, קהיר" (2013, תיאטרון יפו, בימוי: חנה ואזנה גרינולד פסטיבל קולנוע דרום, פסטיבל סרטי נשים רחובות, לילה פרינג')
"אנחנו סולו ערק" (2014. בשיתוף עם השחקן שמעון מימרן. פסטיבל קולנוע דרום)
"עזרת נשים" (2015 - מחזה שירה. בימוי: חנה ואזנה גרינולד.)
"עברייה" (2016, תיאטרון יפו, בימוי: חנה ואזנה גרינולד. פסטיבל "ליבי במזרח", פסטיבל קולנוע דרום, פסטיבל "מואר" בית מזיא, לילה פרינג'.)
"המקום" (2021, מופע תיאטרון מחול שירה, בשיתוף עם הכוריאוגרפית גיטי פורגס. פסטיבל "הללו" למחול.)
"בכוח שבפה" (2022, מופע תיאטרון שירה, בימוי: חנה ואזנה גרינולד. תיאטרון ענבל סוזן דלל, פסטיבל "ליבי במזרח", פסטיבל "קולנוע דרום").
תערוכות

"קריאה מזרחית" (אוצרת שולה קשת, 2002)
"מזרחיות וערביות" (אוצרת שולה קשת, 2005)
"ממפות את האני" (אוצר ניר פורת, 2006)
פרסומים

"לצעוק את השתיקות – בעקבות הקול בקולנוע של ימין מסיקה". "מחברות קולנוע דרום" עורכים: ארז פרי, אפרת כורם. רסלינג 2012. עמ' 61–71
"איך אומרים בורקס בערבית? זאב רווח "חוזר הביתה" למזרח התיכון". "מחברות קולנוע דרום", עורכים: ארז פרי, ד"ר אבנר פינגלרנט. רסלינג 2010. עמ' 96–106
"הקהל שממנו הגעתי, בעקבות סרטי הקסטות של ימין מסיקה" בתוך שפת אם – חזות מזרחית, עורך יגאל נזרי, בבל, 2004. עמ' 179–189.
"גניחות אהבה מקרקעית הרחם: על מקורות נביעת קולה של אום כולת'ום" הכיוון מזרח 11, בימת קדם, 2006. עמ' 57–59.
"באב אל שמס בקהיר" סדק, מאי 2007, פרדס. עמ' 100–103
"תל אביב – קהיר – איסטנבול: גלויות ממסעות בעקבות משהו שאבד" בתוך תהודות זהות, הדור השלישי כותב מזרחית, עורכים: מתי שמואלוף, נפתלי שם-טוב, ניר ברעם. עם עובד 2007. עמ' 80–88.
"מוחג'בה – עטויה" בתוך לאחותי, פוליטיקה פמיניסטית מזרחית, עורכת: שלומית ליר, בבל, 2007. עמ' 319–322.
"בעקבות אלה שוחט – האם ייתכן שיח מזרח תיכוני" 2004, מצד שני 8. עמ' 4–5.
הערות שוליים

↑  אהבתי את מרוקו והתפכחתי, באתר "העוקץ", 4 ביולי 2012
נירית אנדרמן, מדוע חזר זאב רווח שבור לב ממרוקו, באתר הארץ, 3 ביולי 2012
↑  עכבר העיר, קולנוע תחת אש, באתר הארץ, 31 במאי 2007
נירית אנדרמן, בגלל הקסאמים: פסטיבל קולנוע דרום עובר משדרות לנתיבות, באתר הארץ, 27 במאי 2007
↑   אמיר בקר, הדילוגים של סיגלית בנאי, באתר הארץ, 23 ביוני 2013
↑   אייל שגיא-ביזאווי, "היא תקלף את המעטה ותחשוף ערביוּת חומה כשוקולד", באתר הארץ, 27 באוגוסט 2013
רחלי סעיד, עברייה: מבחוץ שחורה מבפנים לבנה, באתר "העוקץ", 8 בספטמבר 2016
↑   תמר רותם, הצגות הפרינג' הכי טובות בעיר, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299862705171  LCCN: n2014074365  VIAF: 298063102   WorldCat (עם VIAF): 298063102
נתן שניידר

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1954 (בן 70) מנהיים, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  המכללה האקדמית תל אביב-יפו 
 
נתן שניידר (נולד ב-6 באוקטובר 1954) הוא סוציולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
ביוגרפיה

שניידר נולד בעיר מנהיים שבגרמניה למינה והנק שניידר, ניצולי שואה שהגיעו מפולין. הוא עלה לישראל בשנת 1974. בשנת 1976 החל ללמוד במסלול דו-חוגי סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1983 סיים את לימודי התואר השני שלו בסוציולוגיה באותה אוניברסיטה. את עבודת המ.א. שלו, שעסקה ביהודים שהגיעו מגרמניה לארץ ישראל בשנות ה-30 וה-40, כתב בהנחייתו של פרופ' יונתן שפירא. בשנת 1984 החל ללמוד לתואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בשנת 1992 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו. הוא כתב את העבודה, שעסקה בהתפתחות רגש החמלה בחברה הקפיטליסטית, בהנחייתו של פרופ' אלן סילבר (Allan Silver). העבודה גם התפרסמה, לאחר מכן, כספר.
לאחר חזרתו לישראל, החל ללמד במכללה האקדמית של תל אביב יפו (עם יסודה בשנת 1994), שם לימד עד יציאתו לגמלאות ב-2022. לימד גם באוניברסיטת מינכן בגרמניה, באוניברסיטת ציריך בשווייץ ובאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית, במעמד של פרופסור אורח. כמו כן, היה עמית באחד ממכוני המחקר של אוניברסיטת וינה באוסטריה.
תחומי המחקר העיקריים של שניידר הם:
הסוציולוגיה של הזיכרון.
הגותה של חנה ארנדט.
סוציולוגיה של קוסמופוליטיות.
סוציולוגיה של השואה ורצח עם.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שניידר נשוי ומתגורר בתל אביב.
מבחר מפרסומיו

שניידר כתב 12 ספרים, ערך 6 ספרים, וכתב יותר מ-100 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. כמו כן, כותב טורים קבועים בעיתונות בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. הוא כותב בעיקר באנגלית ובגרמנית.
מבחר מפרסומיו > ספרים

Fluchtpunkte der Erinnerung: Über die Gegenwart von Holocaust und Kolonialismus. München: Hanser Verlag, 2022.
Die Politik der Mitgefühls: Die Vermarktung der Gefühle in der Demokratie. Weinheim, Belz Verlag, 2021
Gesellschaften in Israel: Eine Einführung in Zehn Bildern. Berlin: 2017.
Memory and Forgetting in the Post-Holocaust Era: The Ethics of Never again (written jointly with Alejandro Baer), Routledge, 2016.
Herzl Reloaded. Kein Märchen. Berlin: Suhrkamp, 2016. * J ewish Memory and the Cosmopolitan Order, London, Polity Press, 2011.
La Memoria Judia y el orden Cosmopolita, Buenos Aires, Capital Intelectual, 2012.
Pamięć żydowska i kosmopolityczny ład Hannah Arendt i kondycja żydowska. Elipsa Dom Wydawniczy, Warszava, 2015.
Human Rights and Memory, University Park, PA.: Penn State University Press, 2010 [co-authored with Daniel Levy].
Gedächtnisraum Europa: Kosmopolitismus: Jüdische Erfahrung und Europäische Vision [The Memory Space of Europe: Cosmopolitanism, Jewish Experience and European Vision], Bielefeld, transcript, 2008.
Erinnerung im Globalen Zeitalter: Der Holocaust. (Memory in the Age of Globalization: The Holocaust) Frankfurt: Suhrkamp Verlag, 2001 [co-authored with Daniel Levy]
A second edition including revised Introduction was published in 2007.
The Holocaust and Memory in the Global Age, Philadelphia: Temple University Press, 2005.
Über das Mitleid im Kapitalismus (On Compassion in Capitalism). Edition München, 2000 [in German]
The Compassionate Temperament: Care and Cruelty in Modern Society, Rowman & Littlefield, Bolder, Co. 2000.
מבחר מפרסומיו > בעריכתו

Die Auseinandersetzung mit der Geschichte ist nie abgeschlossen: 75 Jahre nach der der Befreiung von Auschwitz (together with Doron Kiesel and Olaf Zimmermann), Berlin: Deutscher Kulturrat, 2021.
Ulrich Becks Kosmopolitisches Projekt: Auf dem Weg in eine andere Soziologie. Baden-Baden, Nomos Verlag, 2004 (together with Angelika Poferl). New 2nd edition, 2020.
Neuer Antisemitismus? Die Fortsetzung einer globalen Debatte (together with Christian Heilbronn and Doron Rabinovici), Suhrkamp: Berlin 2019. (New Antisemitism? The Continuation of a Global Debate).
מבחר מפרסומיו > מבחר ממאמריו המדעיים

The Summer of Discontent: Achille Mbembe in Germany, Journal of Genocide Research 23(3), 2021, pp. 412–419.
Ghosts of the Holocaust in Franco’s Mass Graves: Cosmopolitan Memories and the Politics of "Never Again", Memory Studies, 2015 8(3): 328-344 (together with Alejandro Baer).
Ulrich Beck and Classical Sociological Theory, Journal of Classical Sociology, 15(2), 2015, pp.1-6.
The Self-Limitation of Modernity, Theory & Society, Volume 40, Number 4, July 2011, 417-436 [co-authored with Ulrich Beck].
Unpacking Cosmopolitanism for the Social Sciences: A Research Agenda, British Journal of Sociology, 61, 2010, Special Issue of the BJS: Shaping Sociology over the ages.
מבחר מפרסומיו > בעברית

נתן שניידר, "לקראת סוציולוגיה בקורתית חדשה", מבוא למהדורה העברית של ספרו של אולריך בק, עולם חדש יפה: מודל של חברה אזרחית (תרגמו: חנה שורץ-אייזלר ושלומית אביאסף), הוצאת הקיבוץ המאוחד /סדרת אדום כהה, 2002.
הערות שוליים

↑  Natan Sznaider, Between Past and No Future: German Jews in Palestine in the 1930s and 1940s, Tel Aviv: Tel Aviv University, 1983
↑  על פרופ' אלן סילבר ניתן לקרוא בקישור הבא. https://www.college.columbia.edu/cct/issue/spring16/article/memoriam-allan-silver-professor-emeritus-sociology
↑  Natan Sznaider, The Compassionate Temperament: Care and Cruelty in Modern Society, Rowman & Littlefield, Bolder, Co. 2000
↑  מאמר זה, שכתב יחד עם שותפו לכתיבה, הסוציולוג הגרמני אולריך בק, נבחר על ידי ה-British Journal of Sociology כאחד מהמאמרים המשפיעים ביותר שהתפרסמו במסגרתו בעשור הראשון של המאה ה-21
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268884805171  PLWABN: 9810576930905606  BIBSYS: 1060149  BnF: cb146052475 (data)  CiNii: DA13228216  GND: 123596173  ISNI: 0000 0001 2033 1446  LCCN: n00088827  NKC: mub2011633047  NTA: 195048121  SUDOC: 079881122  VIAF: 117434767   WorldCat (עם VIAF): 117434767
פטרוס יוהנס ורדנבורג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1886 נייביין, דרנתה, הולנד 
 פטירה:  23 בספטמבר 1979 (בגיל 93) 
 לאום:  הולנדי
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אוטרכט
 התמחות:  אופתלמולוגיה
 תפקידים:  רופא, רופא עיניים, גנטיקאי, מרצה באוניברסיטה 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליידן (1954) 
 צאצאים:  Wil Waardenburg 
 
פטרוס יוהנס ורדנבורג (בהולנדית: Petrus Johannes Waardenburg; ‏3 ביוני 1886 – 23 בספטמבר 1979) היה רופא וגנטיקאי הולנדי, שהתמחה ברפואת עיניים והיה לחלוץ בשילוב תחום הגנטיקה ברפואת העיניים. תסמונת ורדנבורג קרויה על שמו.
ביוגרפיה

ורדנבורג נולד בעיירה נייביין (הו') שבמחוז דרנתה, הולנד ב-3 ביוני 1886.
הוא החל בלימודי הרפואה בשנת 1904 באוניברסיטת אוטרכט, אותם סיים ב-1911. לאחר לימודי הרפואה, התמחה ורדנבורג באופתלמולוגיה. את תואר הדוקטור שלו קיבל על עבודת המחקר שלו בנושא "בסיס תורשתי של מאפיינים פיזיולוגיים ופתולוגיים של העין" בשנת 1913.
בשנת 1931, מונה למזכיר האגודה האופתלמולוגית של הולנד. בתפקיד זה כיהן עד לשנת 1935. החל משנת 1934 ועד 1940, היה למרצה ברפואה גנטית באוניברסיטת אוטרכט. בשנת 1952, כשהוא בן 66, מונה ורדנבורג לפרופסור לגנטיקה במכון לרפואה מונעת בליידן.
בין השנים 1961 ו-1974 פורסמו שני הכרכים של ספרו "גנטיקה ואופתלמולוגיה" בשיתוף פעולה עם הפרופסורים אדולף פרנצ'סקטי (אנ') ודייוויד קליין (אנ').
ורדנבורג נפטר ב-23 בספטמבר 1979, בגיל 93. במהלך חייו פרסם כ-267 מאמרים, ביניהם מאמרים עם התייחסות מקורית ללבקנות ותנאים תורשתיים אחרים.
הערות שוליים

↑  Keith Hall, Brian (1999). The Neural Crest in Development and Evolution. Springer. pp. 154. ISBN 0-387-98702-9.
1 2 3  Williamson, K F (במרץ 1980). "Petrus Johannes Waardenburg, MD". British Journal of Ophthalmology. 64 (3): 224. doi:10.1136/bjo.64.3.224. PMC 1039396. PMID 6992853. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Whonamedit - dictionary of medical eponyms, www.whonamedit.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272542805171  GND: 128646675  ISNI: 0000 0000 8092 9514  LCCN: n91120168  NKC: skuk0005767  NTA: 068003420  SUDOC: 115437290  VIAF: 13367502   WorldCat (עם VIAF): 13367502
פרנסיס אנדרו גפני

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1946 (בן 78) קרלסבד, ניו מקסיקו
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ניו מקסיקו  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 עיסוק בעבר:  רופא
 תקופת השירות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  9 ימים
 עיסוק נוכחי:  רופא
 ביוגרפיה בנאס"א:  פרנסיס אנדרו גפני
 משימות
 STS-40
 עיטורים
 היכל התהילה הבנילאומי של החלל (1996) 
 
פרנסיס אנדרו "דרו" גפני (באנגלית: Francis Andrew "Drew" Gaffney; נולד ב-9 ביוני 1946) הוא רופא אמריקאי. בעבר הוא עבד עבור נאס"א והשתתף ב-STS-40 בשנת 1991 (לצד מילי היוז פולפורד). כיום הוא פרופסור לרפואה באוניברסיטת ואנדרבילט.
גפני נולד בעיר קרלסבד שבניו מקסיקו.
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בקרלסבד בשנת 1964. הוא קיבל תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1968 וב-1972 הוא הוסמך לדוקטור ברפואה באוניברסיטת ניו מקסיקו.
כקולונל במשמר האוויר הלאומי של טקסס, גפני שימש כרופא אוויר עבור טייסת אלינגטון 147 ביוסטון.
גפני שימש מבקר כמדען בכיר במדעי החיים במטה נאס"א מינואר 1987 עד יוני 1989. הוא עבד יחד עם רופאים אחרים בספייסלאב. הוא היה חבר בכמה קבוצות עבודה והוביל צוותי מחקר ותכנון יחד עם מדענים צרפתים, גרמנים וסובייטים.
לאחר 15 שנים של ניסיון בתחום חקר הלב ותפעול של ציוד של אקוקרדיוגרפיה, גפני היה לחבר במשימה ה-11 של מעבורת החלל קולומביה - STS-40. חלקו במשימה הוקדש למחקים בנושא הנדסה ביו-רפואית והתנסות ברפואה בחלל. הוא היה בחלל במשך 218 שעות, 14 דקות ו-20 שניות.
גפני נשוי לאליזבת בורגו ולהם שתי בנות.
הערות שוליים

↑  "Vanderbilt University School of Medicine"
↑  "F. ANDREW (DREW) GAFFNEY (M.D.) PAYLOAD SPECIALIST" (PDF). NASA. ביולי 2011. נבדק ב-29 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספריית המכללה האקדמית ספיר

| --- | --- |


הספרייה האקדמית ספיר ע"ש יונס וסוריאה נזיראן
 מיקום:  במכללת ספיר שבנגב בצפוני
 סוג:  ספרייה אקדמית, ספריית בית ספר, ספרייה אזורית
 מספר סניפים:  10, ספרייה אזורית
 מנהל:  נירית חדז'ס
 קואורדינטות:  31°30′37″N 34°35′46″E﻿ / ﻿31.510192935024°N 34.596054296525°E﻿ / 31.510192935024; 34.596054296525
 he
 
ספריית המכללה האקדמית ספיר ממוקמת במכללה שבצפון הנגב המערבי. ספריית המכללה האקדמית ספיר משמשת ספרייה אקדמית, ספריית בית ספר וספרייה ציבורית אזורית. זוהי ספרייה ייחודית בישראל, המספקת שירות למגוון רחב של משתמשים: סטודנטים ומרצים במכללה, בית חינוך משותף שער הנגב ותושבי המועצה האזורית שער הנגב. כמו כן, הספרייה משמשת כספרייה אזורית לעשר ספריות קהילתיות של קיבוצי שער הנגב. הספרייה נקראת על שם תורמיה, "הספרייה האקדמית על-שם יונס וסוראיה נזריאן".
על אודות הספרייה

הספרייה הוקמה בשנות השישים של המאה העשרים. הספרייה החלה את פעילותה כספרייה אזורית שער הנגב, ושירתה את תושבי המועצה האזורית שער הנגב ובית חינוך משותף שער הנגב. במהלך השנים הוקמה המכללה האקדמית ספיר, והספרייה משרתת גם אותה.
בניין הספרייה

בעקבות גידול המכללה מבחינת היקף הלימודים ועלייה בכמות הסטודנטים, נוסף לספרייה ב-2009 אגף בתרומתה של משפחת יוניס וסוראיה נזריאן. המבנה בן שלוש הקומות שהכפיל את גודל הספרייה, תוכנן על ידי משרד האדריכלים נדלר-נדלר-ביקסון-גיל. הספרייה מונגשת לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים, כך למשל יש נגישות לדלפקי השאלה ולכל אולמות הקריאה.
קומת הכניסה מכילה את אוסף סיפורת ילדים ונוער והגלריה הלימודית, שהיא באחריות בית הספר לאומנות. בנוסף, באותה קומה בכניסה נפרדת, ממוקמת מחלקת ספרי הלימוד של בית הספר והמכינות. מרחב הקומה הוא אזור רועש וניתן לעבוד בו בקבוצות, לאכול ולשתות. הקומה השנייה מכילה את דלפק ההשאלה, השאלה בין ספרייתית, שתי עמדות יעץ, חדר מולטימדיה גדול ובו סורקים ומחשבים המאפשרים צפייה בסרטים, אולמות קריאה ולימוד, אזור מחשבים ומדפסות לשימוש הציבור. הקומה השלישית מכילה עמדת יעץ, אוסף כתבי עת בעברית ואנגלית, אוסף ספרי משפטים, מילונים, אנציקלופדיות, מפות, אולם קריאה לסטודנטים, חדר לימוד בקבוצות, סרטי מיקרופילם של עיתונות יומית, מחשבים, מדפסות ומכונות צילום לשירות המשתמשים.
אוספים בספרייה

אוסף כללי – כלל הספרים ניתנים להשאלה לתקופה שבין שלושה ימים לשבוע, והם מוארכים באופן אוטומטי עד תשע הארכות, אם אין הזמנות לספר.
אוסף משפטים – למחלקת משפטים הקיימת במכללת ספיר, ישנו חומר מודפס ואלקטרוני, ספרים, כתבי עת בעברית ואנגלית ומאגרי מידע משפטיים.
אוסף מדיה – הספרייה, בשיתוף פעולה עם מחלקת אמנויות הקול והמסך הקיימת במכללת ספיר, מנגישים לסטודנטים את כל הנדרש ללימודי המחלקה, אוסף דיגיטלי (VOD), חומרים אור-קוליים, סרטי וידאו, סרטים עלילתיים ותיעודיים. כמו כן, מוצג אוסף מוזיקה (דיסקים) תרומת משפחתו של אהוד זלצבוך.
אוסף מפות – מפות קיר המושאלות לשיעורים.
מאגרי מידע בשפות עברית ואנגלית.
אוסף כתבי עת – כתבי עת בשפות עברית ואנגלית מודפסים ואלקטרוניים. כתבי העת לא ניתנים להשאלה. כמו כן, האוסף כולל סרטי מיקרופילם של עיתונות יומית, שניתן להשתמש בהם בספרייה בלבד.
אוסף שמורים – ספרים שלא יוצאים מהספרייה על פי בקשת המרצים.
אוסף סיפורת – ספרי קריאה למבוגרים, נוער וילדים.
אוסף "מיוחדים" – שירה, מחזות ותסריטים.
ספרי יעץ – אטלסים, אנציקלופדיות, מילונים בשפות שונות הניתנים להשאלה ללילה.
אוסף ספרי לימוד – כל ספרי הלימוד לבית הספר ולמכינות. הספרים מושאלים לכל שנת הלימודים על מנת שהתלמידים לא יצטרכו לרכוש ספרי לימוד מדי שנה.
שירותי קהל

שירותי הספרייה ניתנים למרצים, עובדי מינהלה וסטודנטים במכללה, לתלמידי המרכז הקדם אקדמי והמכינות, לתלמידי המרכז ללימודי חוץ, לתלמידי בית חינוך משותף שער הנגב ותושבי מועצה האזורית שער הנגב.
בספרייה עמדת השאלה והשאלה בין ספרייתית, עמדות יעץ, וחדר מולטימדיה. בנוסף, בספרייה קיימות כ-150 עמדות מחשב למשתמשים, שירותי צילום מסמכים, הדפסה, סריקה ושירות גלישה אלחוטית. לספרייה אתר המספק מידע ושירותי יעץ מרחוק בטלפון ובמייל וכן שירותי צ'ט. האתר מציע את קטלוג הספרייה והזמנת ספרים מרחוק. ניתן להיכנס למאגרי מידע מהספרייה ומהבית. באתר מתפרסם "מידעון הספרייה" היוצא לאור פעמיים בשנה.
הספרייה האזורית

הספרייה האקדמית ספיר, משמשת גם כספרייה אזורית שער הנגב ומספקת שירות לכל תושבי המועצה האזורית. כמו כן, משמשת כספרייה מרכזית ומהווה מטה לכל פעילות שמתקיימת בעשרת הסניפים הקהילתיים ביישובי המועצה. פעילות המטה כוללת פיקוח ודיווח תקציבי וייעוץ מקצועי.
גלריה

הגלריה הלימודית הממוקמת בקומת הכניסה, היא גלריה שהנצאת באחריות בית הספר לאמניות במכללה. בית הספר מחויב להציג לפחות חמש תערוכות בשנה, בגלריה מוצגים פרויקטים בציור, פיסול, צילום, וידאו ועוד.
תמונה מתוך התערוכה "אמן בוחר אמן". 21.12.2018
תמונה מתוך התערוכה "אמן בוחר אמן". 21.12.2018
תמונה מתוך התערוכה "אמן בוחר אמן". 21.12.2018
תמונה מתוך תערוכת בוגרים 2018. צולם 18.01.19
תמונה מתוך תערוכת בוגרים 2018. צולם 18.01.19
תמונה מתוך תערוכת בוגרים 2018. צולם 18.01.19
תמונה מתוך: תערוכת שושקה עושה מחאה ואהבה. צולם : 21.01.18
תמונה מתוך: תערוכת שושקה עושה מחאה ואהבה. צולם : 21.01.18
תמונה מתוך: תערוכת שושקה עושה מחאה ואהבה. צולם : 21.01.18
תמונה מתוך: תערוכת שושקה עושה מחאה ואהבה. צולם : 21.01.18