stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעתה ועד עולם
עלילה

טוראי רוברט פרוויט (מונטגומרי קליפט) מועבר לבסיס באחד מאיי הוואי. כאשר קפטן דנה הולמס (פיליפ אובר) שומע על המוניטין שלו כמתאגרף מוכשר, הוא לוחץ על פרוויט להצטרף למועדון האיגרוף הגדודי, אך החייל החדש מסרב בתוקף. סמל ראשון מילטון ווארדן (ברט לנקסטר) מציע כי הוא ינסה לגרום לפרוויט לשנות את דעתו בכך שיהפוך את שהותו בבסיס לקשה במיוחד. הוא מגייס לעזרתו את שאר הקצינים החברים גם הם במועדון האיגרוף. פרוויט נתמך רק על ידי ידידו, טוראי אנג'לו מאג'יו (פרנק סינטרה).
מאחורי גבו של מפקדו, מתחיל וורדן לנהל רומן עם אשתו הממורמרת של הולמס, קארן (דברה קר). כאשר המערכת ביניהם מתפתחת, היא מאיצה בו להגיש בקשה לקורס קצינים, כך שהיא תוכל להתגרש מהולמס ותינשא לו, מבלי לאבד מיוקרתה. לבסוף בעקבות הלחץ שלה ולאחר שהיא מגלה כי סירב לצאת לקורס קצינים, למרות המלצתו של בעלה, ולאחר שהוא מודה בפניה כי אין לו כל כוונה כזו גם בעתיד, היא מסיימת בפתאומיות את מערכת היחסים ביניהם.
בינתיים, מסתכסך מאג'יו עם סמל הצוות צר האופק והגזעני ג'יימס ג'ודסון (ארנסט בורגניין). כאשר מאג'יו הבלתי ממושמע מבצע נפקדות מהבסיס, הוא מועמד למשפט ונשלח לבית המעצר עליו אחראי ג'ודסון. ג'ודסון מנצל את ההזדמנות ומכה קשות את הטוראי הממשיך להתריס כנגדו. לבסוף מצליח מאג'יו להימלט מהמעצר ומוצא את פרוויט ומתמוטט בזרועותיו, הוא מספר לו על ההתעללות אותה עבר ומת. פרוויט האבל מוצא את ג'ודסון ומזמין אותו לקרב באחת מסמטאות העיר. בקרב הסכינים המתפתח ביניהם נפצע פרוויט קשות אך מצליח להרוג את סמל ג'ודסון, כנקמה על מותו של חברו הטוב. פרוויט שנפצע קשות בבטנו נמלט לדירתה של חברתו לוריין (דונה ריד), "מארחת" במועדון לילה אותה הכיר. בחלוף הזמן פצעו מסרב להחלים.
כאשר תוקפים היפנים את הבסיס הימי בפרל הארבור, מנסה פרוויט, הנמצא בעריקות מזה זמן רב, לחזור לבסיס, אך נורה ונהרג בידי שומרי הבסיס. בסוף הסרט לוריין וקארן נפגשות על סיפונה של ספינה המחזירה אותן לארצות הברית. לוריין מספרת לקארן בשיחה המתפתחת ביניהן על מותו של ארוסה, טייס בחיל האוויר שהופל במהלך המתקפה, אך כאשר היא מספרת לה את שמו מזהה אותו קארן כטוראי פרוויט.
צוות השחקנים הראשי

ברט לנקסטר כסמל ראשון מילטון וורדן
מונטגומרי קליפט כטוראי רוברט פרוויט
דברה קר כקארן הולמס
דונה ריד אלמה "לוריין" ברוק
פרנק סינטרה כטוראי אנג'לו מאג'יו
פיליפ אובר כקפטן דונה הולמס
מיקי שונסי כרב-טוראי ליבה
הארי בלבר כטוראי מזולי
ארנסט בורגניין כסמל צוות ג'יימס ג'ודסון
הפקת הסרט

בזמן הפקת הסרט הסתובבו השמועות כי פרנק סינטרה קיבל את תפקידו בסרט בעקבות קשריו לכאורה עם המאפיה, וכי זה היה הבסיס לדמותו של הזמר ג'וני פונטיין בסרט הסנדק. שמועות אלה הוכחשו במספר הזדמנויות על ידי השחקנים ואנשי הצוות של הסרט. הבמאי פרד זינמן הגיב על כך, "האגדה על ראשי סוסים שנכרתו היא המצאה מוחלטת, חופש פואטי מצידו של מריו פוזו שכתב את הספר הסנדק". סבירה יותר היא האפשרות כי אשתו של סינטרה באותה התקופה, אווה גרדנר, שכנעה את אשתו של ראש אולפני קולומביה באותה התקופה, הארי כהן, להפעיל את השפעתה עליו. לגרסה זו ישנה התייחסות בביוגרפיה של סינטרה אותה כתבה קיטי קלי. סינטרה עצמו שלח לכהן מכתבים ומברקים רבים בהם ביקש ממנו את התפקיד של מאג'יו הגווע מפצעיו, ואף חתם על חלק מהם תחת השם "מאג'יו". סינטרה הרוויח מכך שאלי וולך, שיועד לתפקידו של מאג'יו במקור, פרש כדי להופיע בברודוויי. שכרו של סינטרה, לעומת זאת היה רק 8,000$, ירידה דרסטית משכר של 130,000$ אותו קיבל בסרט הרימו עוגן בו הופיע בצוותא עם ג'ין קלי.
מבחן הבד של סינטרה שימש בסופו של דבר בעריכת הסרט, הסצנה כללה אימפרוביזציה של סינטרה עם חופן של זיתים, מעמיד פנים שהם זוג קוביות משחק.
בסרט, שונה תוכנו הבוטה מבחינה מינית של הספר, ומותן כך שיוכל להשביע את דעתה של הצנזורה באותו הזמן. למשל, סצנת החוף המפורסמת, בה נראים ברט לנקסטר ודברה קר מתעלסים על קו המים והגלים סביבם, הרמיזה לקיום יחסי מין באותה הסצנה היא פחות מובנת מאליה מאשר בספר.
הכימיה בין ברט לנקסטר ודברה קר חצתה ככל הנראה את גבולות המסך, לאחר ששמועות צצו על רומן ביניהם במהלך צילומי הסרט.
צבא ארצות הברית נמנע משיתוף פעולה עם ההפקה של הסרט (רובו של הסרט צולם בבסיס הצבאי סקופילד שבהוואי), עד אשר ההפקה הסכימה לכמה התאמות בעלילת הסרט, כדי שלא יציגו את הצבא באור שלילי, השינוי הידוע ביותר היה גורלו של קפטן הולמס.
פרסים

הסרט היה מועמד ל-13 פרסי אוסקר וזכה ב-8.[דרושה הבהרה]
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - פרנק סינטרה
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - דונה ריד
פרס אוסקר לסאונד הטוב ביותר
מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - ברט לנקסטר
מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - מונטגומרי קליפט
מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - דברה קר
מועמד לפרס אוסקר לתלבושות הטובות ביותר
שנה לאחר מכן (1954) זכה הסרט בפרס מיוחד בפסטיבל קאן שהוענק לבמאי פרד זינמן
ברט לנקסטר ודברה קר
גברים מעדיפים בלונדיניות

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזמר "גברים מעדיפים בלונדיניות" (1949) של אניטה לוס וג'וזף פילדס
 בימוי:  הווארד הוקס 
 הופק בידי:  סול סיגל 
 תסריט:  צ'ארלס לדרר, ג'וזף פילדס, אניטה לוס 
 עריכה:  יו ס. פוולר 
 שחקנים ראשיים:  מרילין מונרו   ג'יין ראסל
 מוזיקה:  הווג'י קרמיקל ‏ ג'ול סטיין ‏ אליוט דניאל ‏ ליונל ניומן
 צילום:  הארי וילד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 ביולי 1953
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית וצרפתית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט קומדיה, סרט מוזיקלי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  פריז 
 תקציב:  2,260,000 דולר
 הכנסות:  5.1 מיליון דולר (1954)
 סרט הבא:  Gentlemen Marry Brunettes 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מרילין מונרו בתפקיד לורליי לי, בשמלה הוורודה שהפכה לאייקון
ג'יין ראסל בתפקיד דורות'י שואו
גברים מעדיפים בלונדיניות (באנגלית: Gentlemen Prefer Blondes) הוא סרט קולנוע משנת 1953, המבוסס על רומן באותו שם שיצא ב-1925 ומחזמר באותו שם מ-1949. הסרט יצא בהפצת אולפני פוקס המאה ה-20, בוים על ידי הווארד הוקס, ומככבות בו מרילין מונרו וג'יין ראסל. חלק מהשירים בסרט נכתבו במיוחד עבורו, וחלקם מובאים מתוך המחזמר.
עלילה

לורליי לי ודורות'י שואו הן חברות העובדות כנערות שעשועים הרוקדות במחזות ומופעים שונים. ללורליי יש תשוקה ליהלומים, והיא יודעת שכדי להשיגם עליה להינשא לגבר עשיר. דורות'י, לעומתה, מחפשת גבר נאה שתוכל לאהוב. לורליי מתארסת עם גאס אזמונד, צעיר תמים שמוכן לעשות הכול בשבילה, אך הוא נשלט על ידי אביו העשיר, שחושב שלורליי אינה מתאימה לו.
החברות יוצאות למסע עבודה באירופה, ואביו של גאס שוכר את הבלש הפרטי ארני לעקוב אחר לורליי; ארני מתאהב מיד בדורות'י. לורליי פוגשת במהלך המסע את סר פרנסיס "פיגי" ביקמן, בעל מכרה יהלומים, ואשתו אף מציגה בפניה את אוסף התכשיטים היוקרתי שלה. לורליי מפתה את פיגי לחדרה, וארני מצלם אותם מחובקים דרך החלון. דורות'י מגלה זאת, וביחד עם לורליי הן מזמינות את ארני לכוס משקה, שופכות בטעות משקה על מכנסיו ומבקשות ממנו להסירם כדי לייבשם, ובכיסיו הן מוצאות את הפילם המפליל ולוקחות אותו. לורליי דורשת מפיגי כפרס את כתר היהלומים של אשתו.
בהגיען לפריז החברות נזרקות מהמלון, לאחר שאביו של גאס ביטל את מימונו לנסיעתן לאחר מה שנודע לו מארני. גאס מגיע למופע שלהן, בו לורליי שרה ורוקדת בשיר "Diamonds Are a Girl's Best Friend" בשמלה הוורודה האייקונית, העוסק בצורך של כל אישה לחזר אחר גבר עשיר כדי שתוכל לספק את צרכיה.
לורליי נעצרת על ידי המשטרה בפריז לאחר שאשתו של פיגי מגישה נגדה תלונה על גנבת כתר היהלומים שלה. לורליי לא מוצאת אותו, ודורות'י מחפה עליה בזמן חיפושיה, כאשר היא מתחפשת ללורליי בבית המשפט - לובשת פיאה בלונדינית, מחקה את קולה המיוחד ואת מחוות הגוף שלה, ומעלה מעין מופע שמרתק את עיני כלל הגברים באולם בית המשפט. לפני שארני עומד לחשוף את זהותה בפני כולם, מתוודה דורות'י בפניו שהיא אוהבת אותו, אך לא תסלח לו על הפללת חברתה. ארני חוזר בו מעדותו, אך חושף כי כתר היהלומים נמצא ברשות פיגי, שברח לשדה התעופה, והכתר מובא לבית המשפט ומושב לבעליו.
לאחר מכן מרשימה לורליי את אביו של גאס באמירות הגיוניות, כגון "אני לא רוצה להינשא לגאס בגלל כספו, אלא בגלל כספך; אינך מבין שגבר עשיר הוא כמו אישה יפה? אדם לא מתחתן עם אישה כי היא יפה, אבל זה בהחלט עוזר. אם הייתה לך בת, גם אתה היית רוצה את הטוב ביותר בשבילה, וגם אני רוצה זאת לעצמי." בעקבות השיחה, אביו של גאס מקבל אותה למשפחה. בסיום דורות'י ולורליי שרות ורוקדות כמו במופע שלהן, במהלך החתונה הכפולה שהן עורכות.
השפעה

הסרט זכה לפופולריות רבה ונחשב לסרט השישי הרווחי ביותר ב-1953. מונרו וראסל זכו לתשבחות על הופעתן, ודמויותיהן הפכו למרכזיות בתרבות הפופולרית. בעקבות הסרט הן הוזמנו להטביע את כפות ידיהן במדרכה שלפני התיאטרון הסיני הידוע בהוליווד.
שירתה של מונרו בטונים הגבוהים דובבה על ידי הזמרת מארני ניקסון.
הקריירה של מרילין מונרו הגיעה לשיא בעקבות הופעתה בסרט. השיר Diamonds Are a Girl's Best Friend והשמלה הוורודה שלבשה במהלך הופעתה בו, הפכו לאייקון ידוע. לאורך השנים נערכו לשמלה גרסאות וחיקויים מגוונים על ידי זמרות נודעות כגון קיילי מינוג, ג'רי האליוול, ניקול קידמן, אנה ניקול סמית' וכריסטינה אגילרה.
מחווה ידועה במיוחד לשיר הוא הווידאו קליפ לשירה של מדונה - Material Girl משנת 1985.
עוד מחוות לשיר הופיעו בסרט ציפורי הטרף כאשר הארלי קווין מבצעת חלק מהשיר כשהיא לבושה בבגדיה של מרלין, ובסדרה האקסית המטורפת בשיר the math of love triangles.
שחקנים

מרילין מונרו - לורליי לי
ג'יין ראסל - דורות'י שואו
צ'ארלס קובורן - סר פרנסיס "פיגי" ביקמן
אליוט רייד - ארני מאלון
טומי נונאן - גאס אזמונד
טיילור הולמס - מר אזמונד
נורמה ורדן - ליידי ביקמן
ג'ורג' וינסלו - הנרי ספופורד השלישי
ראו גם

אניטה לוס
עץ התלייה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של דורותי ג'ונסון
 בימוי:  דלמר דייבס
 הופק בידי:  מרטין ג'ורוב, ריצ'רד שפארד
 תסריט:  ונדל מייס
 עריכה:  אוון מרקס
 שחקנים ראשיים:  גרי קופר מריה של קרל מלדן
 מוזיקה:  מקס שטיינר ג'רי ליווינגסטון (שיר הנושא)
 צילום:  טד מק'קורד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 1959
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מערבון, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מונטנה 
 הכנסות:  2,200,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
עץ התלייה (באנגלית: The Hanging Tree) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של דלמר דייבס, עם גרי קופר, מריה של, וקרל מלדן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "עץ התלייה" מאת דורותי ג'ונסון (אנ') משנת 1957.
העלילה מתרחשת בעיירת כורי זהב במונטנה בתקופת "הבהלה לזהב".
זה סרטו הראשון של ג'ורג' סי. סקוט.
השיר "The Hanging Tree", שהולחן על ידי ג'רי ליווינגסטון ומושר בסרט על ידי מרטי רובינס, הפך ללהיט והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. יש לו גרסת כיסוי מפורסמת עם פרנקי ליין.
תקציר העלילה

ד"ר ג'וזף פריאר (גרי קופר) מגיע ביחד עם שיירת מחפשי זהב לעיירת הכורים סקאלקריק במונטנה בשנת 1873. פריאר הוא גם מהמר ואקדוחן. הוא מגיע למקום לאחר שמצא את אשתו ואחיו שניהלו רומן מאחורי גבו, מתים כתוצאה מרצח והתאבדות. מרוב כעס הוא שרף את הבית בו נמצאו. בדרך הוא עובר ליד "עץ התלייה" עליו תולים אנשים שההמון חושב שעברו עבירה שבגינה מגיע להם לינץ'.
רון (בן פיאזה) הוא בחור צעיר שניסה לגנוב זהב ממקום הכרייה. הכורה פרנצ'י (קרל מלדן) הבחין בו וירה לעברו. רון נפצע בכתפו אך הצליח לברוח ולמצוא מחסר אצל ד"ר פריאר שבתמורה לטיפולו הפך אותו למשרתו.
חולים רבים באים לקבלת טיפול אצל פריאר. אחד האויבים הגדולים שלו הוא גראב (ג'ורג' סי. סקוט), רופא אליל שפריאר גוזל את פרנסתו. הוא מגיע עם אנשיו לביתו של הרופא ומגורש משם ביריות אקדח.
כרכרה ובה מהגר משווייץ ובתו אליזבת מאלר (מריה של), מותקפת על ידי שודדים. האב נהרג ובתו מצליחה להימלט וכל הכורים מחפשים אחריה עד שפרנצ'י מוצא אותה. היא במצב קשה כתוצאה מהתייבשות וכוויות. פריאר מעביר אותה לביתו של טום פלואנס (קרל סוונסון) למגינת ליבה של אשתו עדנה (וירג'יניה גרג) שחוששת שמתפתח קשר בלתי צנוע בין הרופא ואליזבת.
לאחר טיפול והחלמה חוזר מאור עיניה של אליזבת. היא מתאהבת ברופא, אבל הוא דוחה אותה בגלל עברו.
אליזבת מחליטה ביחד עם רון לפתוח שותפות כרייה עם פרנצ'י. את הכסף למימון היא משיגה על ידי מכירת ענק שלה לטום פלואנס. היא אינה יודעת שאת הכסף האמיתי מממן לה ד"ר פריאר.
הם מתחילים לבנות את מתקן הכרייה, אבל לא מוצאים זהב ומתחילים להתייאש בעיקר פרנצ'י שמטריד מינית כל הזמן את אליזבת. עדנה מגלה לה שכל הכסף הגיע מכיסו של הרופא ואליזבת מתעמתת אתו על כך.
לבסוף לאחר רעידת אדמה קלה נחשפים מרבצי זהב גדולים במקום, והם אוספים אותם ומגיעים לעיירה. פרנצ'י מחלק זהב ושתייה לכל הכורים שמשתכרים ומעלים באש מבנים בעיירה. הוא מתלבש יפה ומגיע לביתה של אליזבת כדי לאנוס אותה.
ברגע האחרון מגיע למקום ד"ר פריאר ומתעמת עם פרנצ' עד שלבסוף הוא הורג אותו ומשליך את גופתו מהצוק לרגלי ההמון.
באותו רגע מגיע למקום גראב, קורא לרופא רוצח ומשלהב את ההמון לתפוס אותו ולעשות בו לינץ' בצורה תלייה על "עץ התלייה".
כשהעניבה על צווארו מגיעים למקום רון ואליזבת. אליזבת פונה לכורים ומחלקת להם זהב וויתור על זכותה במרבץ הזהב. ההמון מסתלק, רון מורד את עניבת החנק ופריאר ואליזבת מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרי קופר | ד"ר פריאר | רופא |
| מריה של | אליזבת מאלר |  |
| קרל מלדן | פרנצ'י | כורה זהב |
| ג'ורג' סי. סקוט | ד"ר גראב | רופא אליל |
| בן פיאזה | רון |  |
| קרל סוונסון | טום פלואנס | חנווני |
| וירג'יניה גרג | עדנה פלואנס | אשתו של טום |
טירת הזכוכית (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  טירת הזכוכית מאת ג'אנט וולס
 בימוי:  דסטין דניאל קרטון 
 תסריט:  דסטין דניאל קרטון, מרטי נוקסון, אנדרו לנהאם
 עריכה:  נט סנדרס, ג'וי מקמילון
 שחקנים ראשיים:  ברי לארסון, וודי הרלסון, נעמי ווטס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באוגוסט 2017
 משך הקרנה:  127 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  וירג'יניה 
 הכנסות:  21.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   theglasscastle
 דף הסרט ב־IMDb
 
טירת הזכוכית (באנגלית: The Glass Castle) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2017 בבימויו של דסטין דניאל קרטון. הסרט מבוסס על רב-המכר מאת ג'אנט וולס באותו השם, המספר על התבגרותה במשפחה לא מתפקדת ומוכת עוני. בסרט מככבים ברי לארסון, וודי הרלסון ונעמי ווטס.
סרט זה הוא תאום לסרט "קפטן פנטסטיק" משנת 2016.
עלילה

גיבורת הסרט היא ג'אנט וולס, עיתונאית מצליחה. העלילה עוקבת אחר ילדותה במשפחה ענייה ולא מתפקדת, שבה האם תמהונית, והאב מלמד את הילדים שיעורים חשובים לחיים, אך הוא אלכוהוליסט והמשפחה נודדת ממקום למקום ברחבי ארצות הברית בעקבות פיטוריו.
שחקנים ודמויות

ברי לארסון - ג'אנט וולס
נעמי ווטס - רוז מארי וולס
וודי הרלסון - רקס וולס
שרה סנוק - לורי וולס
סיידי סינק - לורי וולס הצעירה
מקס גרינפילד - דייוויד
ג'וש קראס - בריאן וולס
איאן ארמיטאג' - בריאן וולס (כילד)
ג'ק הייבן - מורין וולס
אלה אנדרסון - ג'אנט וולס (כילדה)
הפקה

צילומי הסרט החלו במהלך 2016 במונטריאול שבקנדה ומשם עברו לניו מקסיקו ולוירג'יניה המערבית. הקרנת הבכורה של הסרט נקבעה ל-11 באוגוסט 2017.
הערות שוליים

↑  ‘The Glass Castle’ With Brie Larson, Woody Harrelson, Naomi Watts Begins Filming, ‏collider.com, ‏6 ביוני 2016
דייז-אין

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  Cecil B. Day 
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־55 שנים) 
 חברת אם:  Cendant 
 מיקום המטה:  פרסיפני-טרוי הילס 
 ענפי תעשייה:  בית מלון 
  
 אתר רשמי
 
דייז-אין (באנגלית: Days Inn) היא רשת מלונות אמריקאית. היא נוסדה בשנת 1970 שפתחה את המלון הראשון שלה באי טייבי, ג'ורג'יה. המותג הוא כעת חלק מתאגיד Wyndham Hotels and Resorts, שמרכזו בפארסיפני, ניו ג'רזי. נכון ל-31 בדצמבר 2023, הרשת כוללת 1,501 בתי מלון ברחבי העולם עם 114,216 חדרים.
היסטוריה

מייסד הרשת ססיל דיי עבד קודם כיזם נדל"ן באטלנטה, ג'ורג'יה, שם בנה ופיתח מתחמי דירות. הוא גם החזיק בכמה מסעדות של רשתות המזון המהיר Jiffy Drive-In ו־Carrols באטלנטה. דיי מכר את אחזקותיו לחברת Phipps Land עבור 14 מיליון דולר ב-1969, עסקת הנדל"ן הגדולה ביותר במדינת ג'ורג'יה עד אז.
דיי הקים את המלון הראשון באי טייבי, ג'ורג'יה, בשנת 1970. הוא חשב על היזומה כאמצעי לשימוש בשטח שבבעלותו באי. למרות חוסר הניסיון שלו בתחום המלון היה בתפוסה מלאה באפריל 1970. הוא כלל 60 חדרים במחיר של 8 דולר ללילה לחדר. לאורך רוב שנות ה-70, תחילה נקראה הרשת 8 Days Inn מאחר שהציעה מחירים ללילה החל מ-8.88 דולר לחדר. לאחר שעלה המחיר, הספרה 8 הוסרה משפ הרשת.
מאוחר יותר ב-1970, דיי פתח את המלון השני, בפורסיית', ג'ורג'יה. במהלך סופת גשמים כבדה שבוע לפני סיום הבנייה ויום הפתיחה המתוכנן, הורשו כ-20 מטיילים לשהות בנכס, על פי הזמנתו של דיי, למרות שהחדרים לא היו גמורים. שלושה לילות לאחר מכן, לאחר הפתיחה הרשמית, כל 120 החדרים היו תפוסים. בשנת 1972 החל דיי לתת זיכיונות למלונות חתח השם "דייז-אין", ובתוך שמונה שנים יצר רשת של יותר מ-300 מלונות בארצות הברית, מקסיקו וקנדה.
היזמים סטנלי ס. טולמן ומונטי ד. הנדלי, באמצעות קבוצת המלונות טולמן-הונדלי, הפכו לזכיינים הגדולים ביותר של הרשת בשנות ה-80 והם קנו את חברת האם שלה. ב-1991 הם פשטו את הרגל והרשת נמכרה לקונצרן התיירות והנדל"ן HFS. נגד טולמן והונדלי הוגש כתב אישום בגין הונאת מס משום שלא חשפו את כל הנכסים בתהליך פשיטת הרגל. טולמן ברח ללונדון ב-2002, שם נלחם בהסגרה במשך שנים רבות. ב-2008 הוא הסכים לעסקת טיעון שתאפשר לו לחזור לארצות הברית בתמורה לקנס של יותר מ-100 דולר מִילִיוֹן.
בדצמבר 1997, בעלי הרשת, קונצרן התיירות והנדל"ן HFS, התאחד עם חברת השיווק האמריקנית CUC, שעוסקת בשיווק ישיר באמצעות מועדוני לקוחות. המיזוג נערך בעסקת החלפת מניות בשווי 14 מיליארד דולר, יצר חברה חדשה בשם CENDANT, ששווי השוק שלה בבורסה הניו-יורקית עמד באותה עת על 29 מיליארד דולר.
פעילות בישראל

בשנת 1995, קבוצת משקיעים רכשה זיכיון להפעלת מותג המלונות "דייז-אין" בישראל. הקבוצה כללה בין השאר את משפחת בן-דוד, את איש העסקים יהודה רוה וקבוצת משקיעים משווייץ. הרשת החלה לתת זיכיונות למלונות שונים בישראל להפעלתם ושיווקם תחת המותג "דייז-אין". המלון הראשון תחת שם המותג היה מלון "דייז-אין טבריה", בן 170 חדרים ואחר כך מלון "דייז-אין לב ירושלים", בן 100 חדרים ברחוב המלך ג'ורג' ליד בניין המשביר לצרכן. בדצמבר 1996 שני בתי מלונות קטנים בצפון - מלון שלג הלבנון במטולה, ומלון פרנק בנהריה, גם החלו לפעול תחת המותג "דייז-אין".
בתחילת 1997, נוספו לרשת מלון "דייז אין שלום פלאזה" באילת, ומלון חוף הדקלים בגוש קטיף שברצועת עזה. בעקבות מתן זיכיון זה הלובי הערבי בארצות הברית קראה להחרים את רשת "דייז אין" בעולם, בטענה, כי המלון מוקם בשטח התנחלות, המפירה את החוק הבינלאומי. באותה שנה גם שני מלונות נוספות בבנייה בירושלים קיבלו זיכיון לפעול תחת המותג, מלון שהיה בבנייה ליד שער מנדלבאום בירושלים, ומלון שתוכנן בשכונת גילה בירושלים שלבסוף לא הוקם.בנובמבר 1997, מלון ארמון ים בבת ים הצטרף לרשת.
בפברואר 1998, איבדו בעלי זיכיון "דייז-אין" בישראל את הזיכיון, בעקבות סכסוך עם החברה האם בארצות הברית. בנובמבר 1998, הוא הזיכיון עבר לחברת "הכשרת היישוב מלונות" (שפעלה במשך תחת השם רשת מלונות רימונים) מקבוצת הכשרת הישוב. אך היא וויתרה על הזיכיון לאחר זמן קצר והמותג חדל לפעול בישראל.
ראו גם

הולידיי אין
בסט וסטרן
הייאט
הילטון
הערות שוליים

↑  "WYNDHAM HOTELS & RESORTS, INC - 10-k, ending 12/31/23". www.sec.gov (באנגלית). נבדק ב-2024-06-09.
↑  Day & McCollister 1990, pp. 52–55
↑  Day & McCollister 1990, pp. 59, 68
↑  Day & McCollister 1990, pp. 69–70
↑  Day & McCollister 1990, pp. 90, 92–94
↑  "History of Empire Resorts, Inc". FundingUniverse. נבדק ב-1 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Toy, Vivan S. (18 במרץ 2010). "Maybe He'll Move to a Hotel". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אביבה קרול, ‏הושלם מיזוג התיירות-נדל"ן HFS ו-CUC בעיסקת 14 מיליארד דולר, באתר גלובס, 24 בדצמבר 1997
↑  ענת כהן, ‏רשת מלונות חדשה בישראל - דייז-אין, באתר גלובס, 19 באוגוסט 1997
↑  שיא תפוסה לדייז-אין ירושלים, באתר גלובס, 3 בפברואר 1997
↑  אביבה קרול, ‏דייז אין ישראל נתנה זכיון למלון שלג הלבנון ולמלון פרנק בנהריה, באתר גלובס, 5 בדצמבר 1996
↑  מלון שישי ברשת דייז-אין, באתר גלובס, 24 בפברואר 1997
↑  אביבה קרול, ‏המרכז הפלשתיני לזכויות האדם: רשת המלונות דייז-אין מסתירה מיקום גוש קטיף ברצועת עזה, באתר גלובס, 8 ביוני 1997
↑  אורה קורן, ‏ערביי ארה"ב תובעים לסגור את מלון דייז אין בגוש קטיף, באתר גלובס, 4 בספטמבר 1997
↑  אביבה קרול, ‏אושרה הרחבת 3 המלונות המתוכננים במתחם מנדלבאום בירושלים, באתר גלובס, 2 ביולי 1997
↑  נעה ווסרמן, ‏אושרה הקמת מלון דייז אין בן 12 קומות בשכונת גילה בירושלים, באתר גלובס, 22 בספטמבר 1997
↑  מלון ארמון ים בבת ים הצטרף לרשת דייז אין, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1997
↑  אביבה קרול, ‏בעלי זיכיון דייז-אין בישראל איבדו את הזיכיון בעקבות סכסוך עם החברה האם, באתר גלובס, 4 בפברואר 1998
↑  אביבה קרול, ‏הכשרת הישוב מלונות קיבלה את זכיון רשת דייז-אין, באתר גלובס, 24 בנובמבר 1998
היורשת

ערך זה עוסק בסרט אמריקני. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה ישראלית, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט היורשת (1949)
כרזת הסרט היורשת (1949)
 מבוסס על:  מחזה "היורשת" של רות ואוגוסטוס גטס
 בימוי:  ויליאם ויילר 
 הופק בידי:  ויליאם ויילר 
 תסריט:  רות ואוגוסטוס גץ
 עריכה:  ויליאם הורנבאק 
 שחקנים ראשיים:  אוליביה דה הבילנד מונטגומרי קליפט רלף ריצ'רדסון מרים הופקינס
 מוזיקה:  אהרן קופלנד 
 צילום:  לאו טובר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוקטובר 1949
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, דרמה היסטורית, סרט רומנטי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  2,600,000‏$
 הכנסות:  2,300,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   heiress
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (אוליביה דה הבילנד)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (אוליביה דה הבילנד)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (רלף ריצ'רדסון)  פרס אוסקר לפסקול דרמטי או קומדי מקורי הטוב ביותר (אהרן קופלנד)  פרס אוסקר לעיצוב תלבושות הטוב ביותר, שחור-לבן (אדית הד, Gile Steele)  פרס אוסקר לארטדיירקשן הטוב ביותר, שחור-לבן (ג'ון מיהם, Harry Horner, אמיל קורי)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
היורשת (באנגלית: The Heiress) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1949 בבימוי של ויליאם ויילר עם אוליביה דה הבילנד, מונטגומרי קליפט, רלף ריצ'רדסון ומרים הופקינס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "היורשת" משנת 1947 של רות ואוגוסטוס גטס שמבוסס על הרומן "כיכר וושינגטון" של הנרי ג'יימס משנת 1880.
ב-1997 הופק הסרט "העלמה מכיכר וושינגטון" (אנ') המבוסס על אותו רומן, בבימויה של אניישקה הולנד עם ג'ניפר ג'ייסון לי ובן צ'פלין, אלברט פיני ומגי סמית' בתפקידים הראשיים.
ב-1996 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
העלילה מתרחשת בשנת 1850 בערך בכיכר וושינגטון (אנ') בניו יורק.
תקציר העלילה

ד"ר אוסטין סלופר (רלף ריצ'רדסון) הוא רופא מוכר ועשיר המתגורר עם בתו קת'רין (אוליביה דה הבילנד) בכיכר וושינגטון בניו יורק. הוא אלמן לאחר שאשתו האהובה מתה בלדתה את קת'רין.
קת'רין היא בחורה ביישנית ולא יפה במיוחד. היא מתקשה לנהל שיחה בחברה ואת רוב זמנה היא מבלה בבית ברקמה למורת רוחו של אביה שהוא אינו מעריך אותה בהשוואה לאשתו המנוחה.
אוסטין מביא לביתו את אחותו האלמנה לוויניה (מרים הופקינס) שהיא בניגוד לקת'רין, מלאת חיים ושמחה. הוא מבקש ממנה כי תעודד את קת'רין לצאת לבלות וכי תהיה המלווה שלה.
הם יוצאים ביחד למסיבה משפחתית שבה מתוודע לקת'רין בחור יפה ומנומס בשם מוריס טאונסנד (מונטגומרי קליפט). הוא רוקד עם קת'רין ומחמיא לה ונפגש עם אביה המזמין אותו לביתו.
אהבתה של קת'רין פורחת אך אביה מסתייג ממוריס מפני שלדעתו הוא בטלן חסר פרוטה הרוצה להתחתן עם קת'רין רק בגלל ההקצבה השנתית מירושת אמה בסך 10,000 דולר לשנה ועוד 20,000 דולר מירושת אביה לאחר מותו.
ד"ר סלופר מבקש מקת'רין לנסוע איתו לפריז ומקווה שבזמן הזה היא תשנה את דעתה בקשר למוריס אך זה לא קורה. בשובם הוא נפגש לשיחה קשה עם מוריס ומעלה בפניו את התנגדותו לנישואים. מוריס המאוכזב יוצא מהבית אך קת'רין רודפת אחריו ומבקשת כי ייקח אותה להתחתן עוד הלילה אף על פי שאביה מתנגד ומאיים למחוק אותה מהצוואה. כשמוריס שומע זאת פניו נהיות רצינות. הוא מבטיח לקת'רין כי יגיע לביתה ב-12.30 לאחר חצות לקחת אותה.
קת'רין אורזת בגדים ולוויניה עוזרת לה. שתיהן מחכות למוריס אך הוא לא מגיע וקת'רין חוזרת לחדרה אבלה ומדוכאת כאילו חרב עליה עולמה.
ד"ר סלופר מרוצה ואינו משנה את צוואתו וכעבור זמן קצר מת מאי ספיקת לב. קת'רין נשארת בבית עם דודתה וממשיכה לרקום.
לאחר שנתיים מודיעה לוויניה כי מוריס חזר מקליפורניה ורוצה לפגוש בה. קת'רין מהססת אך לבסוף היא קוראת לו להיכנס. הוא מבקש סליחה על מה שקרה וטוען כי לא רצה להתחתן עימה בשל צוואתה. קת'רין יודעת שהוא משקר. הוא מבקש להתחתן אתה והיא "מסכימה" אך לאחר שהוא אורז את חפציו ומגיע לביתה, היא נועלת את הדלת, מכבה את האור ועולה לחדרה למרות הדפיקות בדלת וצעקות "קת'רין" של מוריס.
פרסים

אוליביה דה הבילנד זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
אהרן קופלנד זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
כן זכה הסרט בפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר ובפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ויליאם ויילר), לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (רלף ריצ'רדסון). מרים הופקינס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
שישי הפוך (סרט, 2018)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "Freaky Friday" מאת מרי רוג'רס
 בימוי:  סטיב קאר 
 הופק בידי:  סטיב קר סוזן קרטסוניס ת'ומס סצ'ומצ'ר
 תסריט:  ברידג'יט קרפנטר 
 שחקנים ראשיים:  היידי בליקנסטף קוזי זולסדורף
 מוזיקה:  טום קית בריאן יורקי
 צילום:  ג'ון קרפה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני טלוויזיה 
 חברה מפיצה:  ערוץ דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  10 באוגוסט 2018
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מחזמר
 דף הסרט ב־IMDb
 
שישי הפוך (באנגלית: Freaky Friday) הוא סרט טלוויזיה מקורי מוזיקלי של ערוץ דיסני שעלה לשידור ב-10 באוגוסט 2018. בסרט מככבות היידי בליקנסטף וקוזי זולסדורף.
זהו הסרט הרביעי אשר מבוסס על הרומן "Freaky Friday" מאת מרי רוג'רס, לאחר שלושה סרטים מהשנים 1976, 1996 ו2003.
הסרט מבוסס על המחזמר באותו השם שהועלה בשנת 2016.