stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרסלינו אבאד טולנטינו
הערות שוליים

1 2  "El cumpleaños del hombre más longevo del Perú". El Peruano. 8 באפריל 2023. נבדק ב-20 ביוני 2023. El hombre más longevo del Perú vive hoy en la Casa Hogar Mis Abuelitos, en el centro poblado Cochachinche, donde el 5 de abril celebró su onomástico. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Redacción (2024-04-09). "Midis y Gore Huánuco presentarán al récord Guiness el caso de Marcelino Abad, el peruano de 124 años | RPP Noticias". rpp.pe (בספרדית). נבדק ב-2024-04-09.
↑  "Conoce a don Mashico: el hombre más longevo del Perú". Latina Noticias. 8 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El hombre más longevo de Huánuco fue vacunado contra la COVID-19". Gobierno Perú. 30 באפריל 2021. נבדק ב-10 במאי 2023. Don Marcelino Abad Tolentino de 121 años, se ha convertido en el adulto de mayor edad vacunado en la región Huánuco con la primera dosis contra la COVID-19. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Peruano con 121 años fue vacunado contra la COVID-19 en Huánuco". El Comercio. 6 במאי 2021. su casa, ubicado en un caserío de la selva central de Perú. Pese a no vivir en riqueza, ni tampoco contar con una familia, este longevo hombre tiene detrás una tierna historia. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Marcelino Abad: El peruano de 124 años rumbo al Récord Guinness como el hombre más longevo del mundo". www.gob.pe (בספרדית). נבדק ב-2024-09-01.
1 2  "Don 'Mashico', el hombre más longevo del Perú que venció al tiempo con 123 años". Infobae. 11 באפריל 2023. נבדק ב-10 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Marcelino Abad: ¿qué edad tiene el hombre más longevo del Perú y en qué región vive?". La república. 6 ביוני 2022. נבדק ב-10 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El hombre más longevo del Perú ya es usuario de Pensión 65". Andina. 1 ביוני 2019. נבדק ב-14 במאי 2023. Huanuqueño llamado “El hombre que venció al tiempo” recibirá por primera vez subvención económica estatal {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרסלינו אבאד טולנטינו".
מחוז פאצ'יטה
אריק יואן

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1970 (בן 54) טאיאן, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת שנדונג למדע וטכנולוגיה (ערך בלתי־ידוע)  האוניברסיטה של סין לכרייה וטכנולוגיה, בייג'ינג 
 תפקיד:  מנהל כללי (2011)  סגן נשיא הנדסה (2007) 
 
אריק סוברה יואן (באנגלית: Eric Subrah Yuan, בכתב סיני: 袁征, בפין-יין: Yuán Zhēng; נולד בשנת 1970) הוא איש עסקים ומיליארדר אמריקאי יליד סין, ומנכ"ל ומייסד Zoom Video Communications, שבבעלותו 22% מהחברה.
ביוגרפיה

יואן הוא בנם של מהנדסי גאולוגיה. הוא נולד וגדל בטאיאן, מחוז שאנדונג, סין. בכיתה ד' אסף יואן שאריות בנייה למיחזור נחושת במזומן.
כסטודנט שנה א' באוניברסיטה בשנת 1987, הוא קיבל השראה לפתח תוכנת וידאו בזמן שהוא נסע ברכבת 10 שעות לבקר את חברתו וחיפש דרך קלה יותר "לבקר" אותה.
קריירה

הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה שימושית ומדעי המחשב מאוניברסיטת שאנדונג למדע וטכנולוגיה ותואר שני בהנדסת גאולוגיה מאוניברסיטת סין לכרייה וטכנולוגיה בבייג'ינג. יואן השלים תוכנית מנהלים באוניברסיטת סטנפורד בשנת 2006.
לאחר התואר שני התגורר יואן בבייג'ינג והשתתף בתוכנית הכשרה ביפן במשך ארבעה חודשים. בהשראת ביל גייטס, שדיבר ביפן בשנת 1995, עבר לעמק הסיליקון בשנת 1997 כדי להצטרף לפריחה הטכנולוגית. באותה תקופה יואן דיבר מעט מאוד אנגלית, והגיש בקשה תשע פעמים לפני שקיבל ויזה לארצות הברית.
עם הגעתו לארצות הברית הצטרף יואן ל-WebEx, סטארט-אפ לוועידת רשת, שם היה אחד מ-20 העובדים הראשונים. החברה נרכשה על ידי סיסקו מערכות בשנת 2007, אז הפך לסגן נשיא להנדסה. בשנת 2011, יואן הציג מערכת ועידת וידאו חדשה המותאמת לסמארטפונים להנהלת סיסקו. כשהרעיון נדחה, יואן עזב את סיסקו כדי להקים חברה משלו, Zoom Video Communications.
בשנת 2019 הפכה זום לחברה ציבורית באמצעות הנפקה ראשונית לציבור, אז הפך יואן למיליארדר. עושרו גדל בעיקר במהלך מגפת הקורונה, עקב המעבר לעבודה והוראה מקוונת. ב-1 בספטמבר 2020 נאמד שוויו הנקי של יואן הוא 16.4 מיליארד דולר, נתון גבוה ב-360% מהשווי הנקי שלו בתחילת השנה.
יואן הוגדר איש העסקים של השנה על ידי המגזין טיים.
הערות שוליים

↑   הפך למיליארדר בזכות הקורונה: הונו האישי של מייסד זום קפץ ל-5.5 מיליארד ד', באתר TheMarker‏, 7 באפריל 2020
↑  מערכת אנשים ומחשבים, אריק יואן, מייסד ומנכ"ל זום - איש השנה בעסקים של טיים, באתר אנשים ומחשבים, ‏14 בדצמבר 2020
זלמן ורדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 קובנה, ליטא ליטא
 פטירה:  1990 (בגיל 66 בערך) י"ד בכסלו תשנ"א
 תאריך עלייה:  1936
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1941–1976 (כ־35 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין המשטרה הצבאית הראשי (1971–1976)
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות     מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים     מלחמת יום הכיפורים
 
זלמן ורדי (1924 – י"ד בכסלו תשנ"א, 1990) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (קַמצָ"ר) השביעי של צה"ל (1971–1976) בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

זלמן ורדי נולד ב־1924 בקובנה בירת ליטא, בנם של אריה וצפורה רוזנטל. ב־1936, בגיל 12, עלה לארץ ישראל. בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה ושימש כנוטר. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת אלכסנדרוני והשתתף בקרבות בשרון. בשנת 1950 עבר לחיל המשטרה הצבאית ועבר את כל שלבי הפיקוד בחיל. ב־1957 עבר קורס במכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה ובהמשך מונה לקצין המשטרה הצבאית של פיקוד המרכז. ב־1960 שימש כראש לשכת הרמטכ"ל חיים לסקוב, ובשנים 1961–1964 עבר למשרד ראש הממשלה. עד לשנת 1969 שימש סגן קצין משטרה צבאית ראשי, והחל ב־1969 עמד בראש משלחת הנוער והנח"ל מטעם משרד הביטחון בחוף השנהב ובמערב אפריקה.
בשנת 1971 מונה לקצין משטרה צבאית ראשי (קמצ"ר). ורדי היה מפקד החיל הראשון שקיבל דרגת תת-אלוף (עד אז נשא הקמצ"ר דרגת אלוף-משנה). תא"ל ורדי פעל להעלות את המוטיבציה לשירות בחיל ולשפר את תדמיתו באמצעות גישה שלא מתמקדת במספר הדו"חות המוענקים על ידי השוטר הצבאי, אלא בפעולות מניעה והסברה, ומתן דגש על אחריות המפקד על פקודיו, גם כשהם מחוץ לבסיסם, זאת לצד מתן עזרה לחיילים מחוץ למחנות. הוא השקיע מאמץ מיוחד למלחמה בתאונות הדרכים ולשם כך הרחיב את מערך האופנועים בחיל.
ורדי פיקד על חיל המשטרה הצבאית במלחמת יום הכיפורים. הוא פיקח על הכוונת התנועה בזמן גיוס הלוחמים למלחמה ועל הסעתם. תחת פיקודו החיל אבטח את המתקנים בהם נכלאו שבויי המלחמה, מנע כניסת אנשים לא מורשים לאזורי הקרבות וטיפל במקרי ביזה.
לאחר המלחמה, בשנת 1974, בעקבות גיוס אוכלוסייה שכונתה אז "טעוני טיפוח", נאלץ החיל בהובלתו להתמודד עם עלייה גדולה במקרי עריקות. הוא סיים תפקידו כקמצ"ר בשנת 1976 והשתחרר מצה"ל ב־1977. שימש כעוזר קצין משטרה צבאית ראשי בחירום בשירות המילואים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1948 נישא ורדי לעליזה גוטסמן. בשנת 1957 הקימו בני הזוג את ביתם בהרחבה של מושב שדה ורבורג.
ב־1973 נפטרה אשתו. זלמן ורדי נפטר בשלהי 1990 (י"ד בכסלו תשנ"א), בגיל 66. נקבר בשדה ורבורג.
לקריאה נוספת

צבי הראל, המשטרה הצבאית, כרך 16 של צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולביטחון; עורכים: יעקב ארז, אילן כפיר; עורך אחראי: יהודה שיף, תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 57.
דני אשר, אדום כחול: סיפורו של חיִל, 1948–2008: שישים שנה לחיל המשטרה הצבאית, הוצאת משרד הביטחון, 2008, עמ' 63–73.
הערות שוליים

1 2  נרשמו לנשואין בתל-אביב, הצופה, 9 בנובמבר 1948.
1 2  הקבר של זלמן ורדי בבית הקברות בשדה ורבורג, באתר BillionGraves.
1 2 3  זלמן ורדי, באתר 50 שנה למלחמת יום כיפור, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
1 2 3  צבי הראל, המשטרה הצבאית, כרך 16 של צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולביטחון; עורכים: יעקב ארז, אילן כפיר; עורך אחראי: יהודה שיף, תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 57
↑  תושבי הכפר: 1957 – משפ. ורדי זלמן ועליזה, באתר "ארכיון שדה ורבורג – סיפור מקומי"; השדה: מגזין שדה-ורבורג, 4 (יולי 2013), מס' 25.
↑  הקבר של עליזה ורדי בבית הקברות בשדה ורבורג, באתר BillionGraves.
Liberty Mutual

| --- | --- |


הכניסה למשרדי החברה בבוסטון
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1912–הווה (כ־112 שנים)
 מיקום המטה:  בוסטון 
 משרד ראשי:  בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  ביטוח
 הכנסות:  48,200,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2021) 
 רווח:  43 מיליארד דולר
 יו"ר:  דוויד לונג
 עובדים:  45,000
  
 www.libertymutual.com
 
ליברטי מיוצ'ואל (באנגלית: Liberty Mutual) היא חברת ביטוח אמריקאית, המציעה שירותי ביטוח ושירותים פיננסיים.
החברה מעסיקה כ-45,000 עובדים ב-900 סניפים ברחבי העולם ובעלת חברות ביטוח מקומיות במדינות שונות באירופה, אסיה ודרום אמריקה.
המטה הראשי של החברה נמצא בבוסטון, ארצות הברית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1912 לאחר חקיקת חוק מסצ'וסטס שחייב מעסיקים לשלם פיצויים לעובדיהן באמצעות חברות ביטוח.
בשנת 1914, החלה החברה למכור שירותי ביטוח רכב ופתחה את הסניף הראשון שלה.
בשנת 1999, רכשה ליברטי את חברת הביטוח Wausau Insurance תמורת סכום שלא פורסם.
בשנת 2006, יצרה תשדיר פרסומת המתאר אנשים שעושים טוב למען האחר והפכה לנותנת החסות הבלעדית של סדרת התיעוד PBS American Experience.
בשנת 2008, רכשה ליברטי את חברת Safeco תמורת כ-6.2 מיליארד דולר.
בשנת 2011, הכריזה החברה על בנייתו של מגדל החברה שיכיל 22 קומות ושבנייתו הסתיימה בשנת 2013.
בחודש מאי 2017, רכשה ליברטי את חברת Ironshore תמורת כ-2.9 מיליארד דולר.
בחודש אוקטובר 2019, רכשה ליברטי את חברות Nationale Borg Reinsurance ,Nationale Borg ו-AmTrust המתמחות בביטוח אשראי.
בחודש יולי 2021, רכשה ליברטי את חברת הביטוח State Auto Group תמורת כ-2 מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  BostonWorks.com - Profiles Jobs and Employer Profiles, web.archive.org, ‏23 במאי 2009
↑  Bloomberg - Are you a robot?, www.bloomberg.com
↑  Liberty Mutual buys Wausau unit from Nationwide Mutual, www.bizjournals.com
↑  Liberty Mutual (PBS) - Paul Revere (באנגלית), נבדק ב-2022-01-08
↑  Liberty Mutual (PBS) - Sacagawea (באנגלית), נבדק ב-2022-01-08
↑  Liberty Mutual forms midmarket unit, retires Wausau name, Business Insurance
↑  Corporate Information Overview, www.libertymutualgroup.com
↑  Liberty Mutual details structure, leadership after Ironshore deal, Business Insurance
↑  Liberty Mutual Completes Acquisition of 3 AmTrust European Businesses, Insurance Journal, ‏4 באוקטובר 2019 (באנגלית)
↑  Bloomberg - Are you a robot?, www.bloomberg.com
בית הכנסת אוהבי ציון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1906
 תאריך פתיחה רשמי:  1906 
 
 קואורדינטות:  31°46′59″N 35°12′43″E﻿ / ﻿31.783059°N 35.21189°E﻿ / 31.783059; 35.21189
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת אוהבי ציון(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת אוהבי ציון(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הכנסת אוהבי ציון(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הכנסת אוהבי ציון
 
בית הכנסת אוהבי ציון נוסד בשנת 1906 (תרס"ו) בשכונת נחלת ציון בירושלים. הוקם על ידי אגודת אוהבי ציון שהורכבה מאנשי עדת הפרסים.
היסטוריה

רבים מבני העדה הפרסית הגיעו לירושלים בחוסר כל והתקשו להשתלב בקהילה הספרדית שבעיר, הם התבססו בשכונות "שבת צדק", "נוה שלום" ו"שבת אחים" והקימו להם בתי כנסת ומוסדות חינוך משלהם.
על הצורך בהקמת בית כנסת, שבו יתפללו בנוסח העדה, סיפר בזיכרונותיו רפאל חיים הכהן, בן העדה: "בשנת ה'תרנ"ד התעוררו רבים מבני העדה, שגרו בשכונת שבת צדק להקים בית כנסת 'משלנו' להתפלל בו כפי מנהגם כדי שלא יצטרכו ליהנות משולחנם של אחרים".
מולה מרדכי ניסן (1860) המייסד והתורם העיקרי למספר בתי כנסת בשכונת נחלאות - נחלת אחים ונחלת ציון, לפני קום המדינה בהם ל"אוהבי ציון". אשתו של מולה ניסן פונג'אן (מרים) לבית משפחת בנאי. בין מייסדי בית הכנסת מוזכרים גם אהרון הכהן, רפאל חיים הכהן, דוד כליפא, אברהם עזרה ניסן, עזרא ניסן, ניסים ניסן ושמחה כהן-ניסן - בניו ובתו של מולה מרדכי ניסן. ניסני, חכם יזדי, יעקב כליפה, חכם מנשה כהן, שוכרי כליפא, בנימין מזרחי, משה שאולי כהן, עמרם, ציון אברהם בושרי ויצחק שמש. המייסדים תרמו כספים ועבודת כפיים לטובת הבנייה.
מבין באי בית הכנסת נמנית גם משפחת בנאי כאחת המשפחות הוותיקות בו.
בבית הכנסת נהוג לקרוא בתורה בנוסח ירושלמי. את ארון הקודש של בית הכנסת עיצב זאב רבן וביצע מנדל כהן.
יחד עם בית הכנסת יוסד תלמוד תורה על מנת להקנות יסודות חינוך והשכלה לדור הצעיר של העדה. חיים רחמים הכהן, תלמיד בתלמוד התורה ובן לאחד ממשפחות המייסדים, הפך ברבות הימים לבעל הקורא בבית הכנסת ולמארגן שירת הבקשות (בנוסח הספרדי-ירושלמי-חלבי) מידי שבת בבוקר.
בשנת 1960 (תש"ך) ביצע חוג חובבי הבקשות של בית הכנסת אוהבי ציון אחת מן ההקלטות הראשונות של שירת הבקשות. ההקלטה הוצאה לאור על ידי מכון רננות. בהקלטה השתתפו כמה מגדולי החזנים של התקופה, כגון משה נר גאון, נסים שלום, מוני טבעוני ורפאל אבוהב.
בית הכנסת נבנה בשלושה שלבים:
בשלב הראשון נבנתה מחציתו הראשונה של המבנה הקיים כיום, והוא שימש כתלמוד תורה במהלך היום, וכבית כנסת בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הערב.
בשלב השני, בשנות ה-20 של המאה העשרים, נבנה תלמוד תורה נפרד אשר היה צמוד לבית הכנסת.
בשלב השלישי הורחב בית הכנסת לממדים של היום.
את הרחבת בית הכנסת ועיטורו ביצירות אומנות יזם בנו בכורו של המייסד, פרופ' אהרן מרדכי הכהן (1914–1997) ששימש כגבאי בית הכנסת בשנים 1956 עד 1997. בין היתר הוצבו בבית הכנסת המורחב בשנת 1979 ויטראז'ים מעשה ידיו של האומן יוסף שאלתיאל וכן בימת תפילה שהיא העתק של הבימה בבית הכנסת המרכזי בעיר שיראז.
את בית הכנסת פוקדים מעת לעת מבקרים במסגרת סיורים העוסקים בהכרת מרקמה המגוון של העיר ירושלים.
ב-18 בספטמבר 2007 שודר בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית סרט דוקומנטרי על בית הכנסת לרגל חגיגות המאה.
שירת קרליבך

בשנת 2012 הוחלט להנהיג בבית הכנסת קבלת שבת בסגנון הרב קרליבך במטרה למשוך קהל צעיר לתפילה. בעקבות זאת, הפך בית הכנסת מוקד משיכה למתפללים ומתפללות רבים וכיום פוקדים את בית הכנסת מאות מתפללים צעירים בכל ערב שבת. כמו כן, מתקיימים בבית הכנסת שיעורים על בסיס קבוע.
לקריאה נוספת

רפאל חיים הכהן, אבנים בחומה. בהוצאת דפוס רפאל חיים הכהן (קיים עותק בספרייה הלאומית בירושלים)
כנס מתפללי בית הכנסת אוהבי ציון - לציון תשעים שנה להיווסדו. בעריכת פרופ' אהרן מרדכי הכהן. כ"ח כסלו תשנ"ה, 1.12.1994.
כנס מתפללי בית הכנסת אוהבי ציון - חוברת לציון מאה שנה להיווסדו. בעריכת שמואל הכהן בן בוליסה ורפאל חיים הכהן. ט"ו בתמוז תשס"ו, 11 ביולי 2006
כנף 2

| --- | --- |
סמל הבסיס
סמל הבסיס
 פרטים
 כינוי:  שדות האלה שדות מיכה
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים)
 מקים היחידה:  בני פלד
 פיקוד
 יחידות בת:  טייסת 150, טייסת 199, טייסת 248
 דרגת המפקד:   אלוף-משנה
 עיטורים
  (למפת השפלה מוגדלת) כנף 2(למפת השפלה רגילה) כנף 2(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנף 2(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כנף 2מפת הבסיס, מתוך אתר OpenStreetMap
גרסת סמל הבסיס בפורמט סיכה
כנף 2 (כינוי: בסיס שדות האלה) הוא בסיס של חיל האוויר הישראלי. מפקד הבסיס הוא קצין בדרגת אלוף-משנה.
על פי האתר GlobalSecurity, הבסיס ממוקם בסמוך למושבים שדות מיכה וזכריה, מערבית לבית שמש. על פי פרסומי האתר, אף שהוא נקרא "כנף" ועל אף שלכאורה ממוקמות בו טייסות, הוא אינו בסיס טיסה ואין בו כלל שדה תעופה או מסלול טיסה. על פי האתר ממוקמות בבסיס שלוש טייסות של טילים בליסטיים מסוג "יריחו" המסוגלים לשאת גם ראשי קרב גרעיניים. הטייסות הן טייסת 150, טייסת 199 וטייסת 248. לטענת האתר נכרו בבסיס מנהרות ופירים לאחסון טילים ולשיגורם. מניתוח צילומי הלוויין המסחרי איקונוס משנת 2002 וצילומי לוויין הריגול האמריקאי קורונה אשר שוחררו לציבור עולה, על פי טענת הכותבים באתר, כי במקום נמצא גם מאגר תחמושת גדול שיוכל לשמש גם את בסיס תל נוף.
גם מקורות נוספים טוענים שבסיס "שדות האלה" נמצא ליד זכריה והוא משמש כמקום אחסון לטילי יריחו.
האזור בו נטען שנמצא הבסיס מכונה במסמכים רשמיים "שטח אש 209" ושטחו 12,550 דונם. השטח נמצא בבעלות מדינת ישראל ומיועד לשימוש משרד הביטחון. נכון ל-2005 חלקו מיועד לסוללת חץ וחלקו לחברה הממשלתית "תומר" ולחברת תעש מערכות. המרחב האווירי שבסביבת הבסיס מסומן במפות טיסה כאזור אסור לטיסה.
בצילומי לוויין שנערכו מיד לאחר טבח שבעה באוקטובר, פרצה בבסיס שריפה, ככל הנראה כתוצאה מרקטה ששוגרה על ידי ארגון חמאס. על פי הערכת מנהל פדרציית המדענים האמריקאים במחקר שפורסם בשנת 2022, בבסיס מאוחסנים 46-23 משגרי טילי יריחו במנהרות, אולם ראשי הנפץ מאוחסנים בנפרד במתקן סמוך.
היסטוריה

הבסיס הוקם ב-1962, בתחילה כ"כנף 2" – "כנף הטילים" של חיל האוויר, על ידי בני פלד. בשנות ה-70, הופרד והועבר בסיס כנף 2 למיקומו הנוכחי, ובמקומו נוסד בח"א 30 כבסיס פלמחים.
ביולי 2017 פורסם בעיתון "הארץ" כי בסיס "שדות האלה" נוסף על ידי צה"ל לרשימת בסיסי חיל האוויר, אף כי מיקומו ותכולתו לא פורסמו. לאחר הפרסום, הוסר הבסיס מהרשימה.
בין מפקדי הבסיס: בני פלד, עודד ארז, אורי טלמור, שמשון רוזן, אודי זהר, רמי כהן, דוד ברקי, צביקה פייראיזן[דרוש מקור], משה אדרי ואל"ם בנימין.
ג'ון מקאפי

| --- | --- |

 לידה:  18 בספטמבר 1945 סינדרפורד, הממלכה המאוחדת 
 התאבד:  23 ביוני 2021 (בגיל 75) Centre Penitenciari Brians 2, סנט אסטבה ססרובירס, ספרד 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  Salem 
 השכלה:  קולג' רואנוק (1967) 
 מעסיק:  מכון גודארד לחקר החלל, לוקהיד קורפוריישן, בוז אלן המילטון, Computer Sciences Corporation, אוניבאק, זירוקס, מקאפי 
 מפלגה:  המפלגה הליברטריאנית 
 
ג'ון דייוויד מקאפי (באנגלית: John David McAfee;‏ 18 בספטמבר 1945 – 23 ביוני 2021) היה מתכנת, יזם ואיש עסקים בריטי-אמריקאי. הוא ייסד בשנת 1987 את חברת מקאפי לאבטחת מחשבים וניהל אותה עד פרישתו בשנת 1994. בהמשך הקים חברות אחדות ושימש בתפקידי מפתח בחברות נוספות.
ביוגרפיה

נולד במחוז גלוסטרשייר שבדרום-מערב אנגליה לאב אמריקאי ולאם בריטית, וגדל בסאלם שבווירג'יניה. בגיל 15 אביו, שהיה אלכוהוליסט, התאבד ביריה.
בשנת 1967 קיבל תואר ראשון במתמטיקה. בשנים 1968–1970 עבד כמתכנת בנאס"א במסגרת תוכנית אפולו. עבר לחברת יוניוואק וממנה לחברת זירוקס. עבד בחברות ייעוץ ובהמשך עבר לחברת לוקהיד.
לאחר שגילה שמחשבו נגוע בוירוס המחשב Brain התחיל לפתח תוכנת אנטי-וירוס. את התוכנה שכתב הפיץ בהצלחה כתוכנה שיתופית, כאשר רק חברות וארגונים התבקשו לרכוש רישיון. בשנת 1989, לאור הצלחת התוכנה עזב מקאפי את לוקהיד ועבר לעבוד במשרה מלאה בחברת מקאפי שהקים ב-1987, אותה הפעיל בתחילה מביתו. הוא התפרסם כמומחה לווירוסי מחשב. לאחר הצלחות מסחריות הונפקה החברה בבורסה בשנת 1992. באוגוסט 1993 פרש מקאפי מתפקידו כמנכ"ל החברה, אך נותר בתפקיד מנהל טכנולוגיות ראשי. בשנת 1994 פרש מהחברה, ושנתיים לאחר מכן מכר את כל החזקותיו בחברה.
בהמשך הקים חברות אחדות ושימש בתפקידי מפתח בחברות נוספות. בשנת 1994 הקים את חברת Tribal Voice, שפיתחה תוכנת מסרים מיידיים. בשנת 2000 השקיע בחברת Zone Labs ומונה לדירקטור בה. בשנת 2003 נמכרה החברה לחברת צ'ק פוינט.
באוגוסט 2009 דיווח העיתון "הניו יורק טיימס" שהונו של מקאפי התכווץ ל-4 מיליון דולר, מ-100 מיליון דולר בשיאו, כתוצאה ממשבר הסאבפריים והמשבר הכלכלי העולמי בשנים 2007–2008.
התגורר במשך שנים אחדות בבליז, שבה הקים את חברת QuorumEx שעסקה באנטיביוטיקה צמחית, שנועדה לשבש חישת מניין בחיידקים.
בנובמבר 2012 היה מבוקש בבליז לחקירת רצח של שכנו לאחר ששכנו הרעיל והרג את כל 9 הכלבים שלו. הוא עבר לגואטמלה וביקש בה מקלט מדיני אך בקשתו נדחתה, ובדצמבר 2012 גורש לארצות הברית.
במאי 2016 מונה למנכ"ל חברת MGT Capital Investments, שהייתה חברת החזקות בתחומי טכנולוגיה. הוא הוביל את החברה לעיסוק בכריית ביטקוין ומטבעות מבוזרים אחרים. באוגוסט 2017 פרש מתפקיד המנכ"ל אך נותר בתפקיד בכיר בחברה, ובינואר 2018 פרש כליל מהחברה. באוגוסט 2018 מונה למנכ"ל חברת Luxcore, שעסקה במטבעות מבוזרים.
היה פעיל פוליטי, תמך בלגליזציה של קנאביס, במדיניות חוץ של אי-התערבות, בכלכלת שוק שאינה כוללת חלוקה מחדש של העושר ובשמירה על סחר חופשי. ניסה, ללא הצלחה, להיות מועמד המפלגה הליברטריאנית לנשיא ארצות הברית בשנים 2016 ו-2020.
באוקטובר 2020 נעצר בספרד בחשד להשתמטות ממס. הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC) האשימה אותו בעבירות בניירות ערך. לאחר שהסגרתו לארצות הברית אושרה בבית המשפט בספרד, ב-23 ביוני 2021 התאבד בכלא בברצלונה שבו היה עצור. מותו של מקאפי עורר תאוריות קונספירציה רבות בעקבות איומים שפרסם ב-2019 בהם טען כי יש לו חומר המפליל רבים בממשלת ארצות הברית בשחיתות. בהתבטאויות לפני מותו טען כי פוליטיקאים מסוימים איימו עליו שסופו קרב וטען שאם יחשף שהתאבד הוא כנראה חוסל על ידי ממשלת ארצות הברית. מקאפי אפילו עשה קעקוע עם המילה "whacked" (חוסל) על הכתף שלו על מנת להבהיר את הרצינות שלו בהאשמות.
חיים אישיים

מקאפי נישא שלוש פעמים. את אשתו הראשונה פגש בערך בשנת 1968 בזמן שלמד לדוקטורט והיא הייתה סטודנטית לתואר ראשון. הקשר ביניהם הוביל להרחקתו מהאוניברסיטה. בערך בשנת 1987 התחתן בשנית, והתגרש בשנת 2002. בשנת 2013 נישא בשלישית.
הערות שוליים

↑  UPDATE: McAfee Released, Leaving Guatemala For The U.S., NPR, December 12, 2012
↑  צחי אפרתי, ג'ון מקאפי מסתבך שוב - העלמת מס והרצת מניות, באתר ביזפורטל, 6 באוקטובר 2020
↑  סוכנויות הידיעות, מיליונר האנטי-וירוס מת בכלא לפני ההסגרה לארה"ב, באתר ynet, 23 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425177605171  PLWABN: 9812358551605606  BIBSYS: 90562327  ISNI: 0000 0000 6756 0687  LCCN: n88194564  NLA: 35546966  SUDOC: 175972834  Trove: 991553  VIAF: 65567437   WorldCat (עם VIAF): 65567437
זויה סמנדוייבה

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1929 דרבנט, הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של דאגסטן, ברית המועצות 
 פטירה:  9 באפריל 2020 (בגיל 90) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, ישראל 
 שפות היצירה:  ג'והורי 
 
זויה סמנדוייבה (ברוסית: Зоя Юноевна Семендуева;‏ 20 באוקטובר 1929 – 9 באפריל 2020) הייתה משוררת יהודייה-סובייטית-ישראלית אשר כתבה בשפת הג'והורי. שירתה עוסקת באהבה, רעות, שלום, מלחמה ובפטריוטיות קווקזית.
ביוגרפיה

זויה סמנדוייבה נולדה בשנת 1929 בעיר דרבנט אשר בדגסטן, ליונו (Юно) ולנעמו (Наомо) חיימובה. בשנת 1945 עברה עם משפחתה לעיר הבירה של דגסטן מחצ'קלה. היא למדה והוסמכה בראיית חשבון ובשנת 1950 החלה לעבוד בהוצאת הספרים "Дагестанское" כעורכת. שיריה הראשונים התפרסמו בכתב העת "Войгей дуьл" בשנת 1960. בשנת 1967 פרסמה סמנדוייבה את ספר שיריה הראשון "Войгей дуьл". עד שנת 1992 הוציאה זויה לאור עוד שישה ספרי שירה.
בדצמבר 1992 עלתה סמנדוייבה לישראל. משנת 1999 הייתה חברה בארגון הסופרים של יהודי ההרים בישראל. את שיריה פרסמה בישראל בכתב העת גובלאי, ובכתב העת מירוורי. שני אוספי שירה שלה יצאו ברוסית במוסקבה: "Народ-победитель" (בעברית: העם המנצח) ו"Песня, мечта и любовь" (בעברית: שיר, חלום ואהבה).
בישראל היא פרסמה שלושה ספרי שירה: "У обелиска. Бовор сохденуьм" בשנת 1998, "Духдер дуь бебе" בשנת 2007, ו"Мать солдата" בשנת 2012.
את שיריה הלחינו חיזגיל חנוקאייב, יונו אבשלומוב ופרץ אליהו.
החל משנת 2008 השתתפו סמנדוייבה ובעלה בפרויקט לתרגום התנ"ך לג'והורי בתור עורכים.
ב-9 באפריל 2020 הלכה סמנדוייבה לעולמה, בגיל 90.
חיים אישיים

זויה סמנדוייבה הייתה נשואה לאהום (אלכסיי) יודוביץ' סמנדוייב, שהיה מנהל הוצאת הספרים "Дагестанское" ואם לחמישה ילדים.
ספרי שירה

Войгей дуьл (1967) (בעברית: פקודת הלב)
Мозоллуье духдер догььи(1971)
Комуне(1974)
Э сер билогь(1979)
Учитель(1981) (בעברית: המורה)
Бовор сохденуьм(1984)
Астарай ме(1988)
Околица(1992) (בעברית: פרוורים)
У обелиска. Бовор сохденуьм(1998)
Духдер дуь бебе(2007) (בעברית: בת לשני אבות)
Мать солдата(2012) (בעברית: אמא של חייל)
הערות שוליים

↑  חיים שהתפצלו לשניים - הקשר הרב דורי, באתר הקשר הרב דורי, ‏10 בינואר 2021
↑  Войгей дуьл-АЛЬМАНАХ ТАТИ, Дагестанокое книжное издательство
Махачкала, 1960, עמ' 15
1 2  זויה סמנדוייבה, Войгей дуьл, מחצ'קלה: Дагестанокое книжное издательство Махачкала, 1967
↑  Союз Писателей Горских Евреев в Израиле, STMEGI
1 2  זויה סמנדוייבה, Духдер дуь бебе, 2007
↑  נועה ישי (ע), גובלאי - 23, עמותה לחקר ולתעוד מורשת יהודי מזרח הקווקז, 1998, עמ' 11-12
↑  מירוורי 2, 2007, עמ' 77-78
1 2  Литературные чтения на джуури, посвященные творчеству поэтессы Зои Семендуевой, состоялись в ОГЕ, STMEGI
1 2  זויה סמנדוייבה, У обелиска. Бовор сохденуьм, תל אביב, 1998
1 2  זויה סמנדוייבה, Духтер дуь бебе, STMEGI
↑  טעימה מחזרה לקראת ההופעה במוצ"ש 26.11 ביוניקורן פרדס חנה. מאיה עמיר המדהימה תצטרף אלינו עם השירים שהלחנתי לטקסטים של שלמה אבן גבירול והמשוררת מקווקז... | By פרץ אליהו - Piris EliyahuFacebook, נבדק ב-2024-05-22
↑  Света Семендуева-Младшая, Зоя Семендуева / Стихи.ру, stihi.ru
↑  זויה סמנדוייבה, Мозоллуье духдер догъи, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה_סמנדוייבה, Мозоллуье духдер догьи, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, Комуне, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה סמנדוייבה, Комуне, STMEGI
1 2  זויה סמנדוייבה, Э сер билогъ, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה סמנדוייבה, Э сер билогъ, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, Учитель, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה סמנדוייבה, Учитель, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, Бовор сохтенуьм, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה סמנדוייבה, Бовор сохденуьм, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, Астарай ме, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, Околица, STMEGI, ספר מוקלט
↑  זויה סמנדוייבה, Околица, STMEGI
↑  Новинки издательства «Мирвори». Новая книга Зои Семендуевой, STMEGI
↑  זויה סמנדוייבה, МАТЬ СОЛДАТА, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010651092605171  ISNI: 0000 0000 7349 0953  LCCN: n2002048853  VIAF: 103630388   WorldCat (עם VIAF): 103630388 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זויה סמנדוייבה".