stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ל. רון האברד

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1911 Tilden, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בינואר 1986 (בגיל 74) Creston, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אירועים משמעותיים:  מייסד כנסיית הסיינטולוגיה 
 שם עט:  Barry Randolph 
 עיסוק:  סופר מדע-בדיוני ופנטזיה, מפיק מוזיקלי, מלחין
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, בית הספר קווין אן, בית הספר התיכון הלנה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1947 
 הושפע מ:  אלפרד קוז'יבסקי 
 בן או בת זוג:  Margaret Grubb (13 באפריל 1933–24 בדצמבר 1947)  Sara Northrup Hollister (10 באוגוסט 1946–יוני 1951)  Mary Sue Hubbard (מרץ 1952–24 בינואר 1986) 
 צאצאים:  קוונטין האברד, Ronald DeWolf, Diana Hubbard 
 פרסים והוקרה:  פרס איג נובל (1994)  פרס קוסמוס 2000 (1989)  Eagle Scout 
 www.lronhubbard.org
 חתימה:   
 
לפאייט רונאלד "ל. רון" האברד (באנגלית: Lafayette Ronald Hubbard‏; 13 במרץ 1911 – 24 בינואר 1986), היה סופר מדע-בדיוני ופנטזיה אמריקאי. מייסדה של כנסיית הסיינטולוגיה; המוגדרת כ"דת שנויה-במחלוקת" – ואף במקומות רבים כ"כת"; ומחברו של הספר בנושא זה "דיאנטיקה" (יום פרסום הספר הפך מאוחר יותר לאחד מחגי הסיינטולוגיה). ב-2006 הוכר על ידי "ספר השיאים של גינס" כסופר הפורה בעולם, בשל העובדה שכתב כ-1,080 ספרים שתורגמו ללא פחות מ-70 שפות זרות.
ביוגרפיה

לפאייט רונאלד האברד נולד בתחילת המאה ה-20 בטילדן, נברסקה שבארצות הברית. בנו של הארי רוס האברד, קצין בצי ארצות הברית, ולדורה מיי, מורה בהכשרתה. בשל עיסוקו של אביו, המשפחה נסעה רבות. האברד הצעיר עצמו ערך מסעות רבים באוקיינוס השקט ובאסיה. בשנות ה-20 לחייו, החל האברד בקריירה ספרותית מצליחה – בתקופה זו פרסם האברד מאות ספרים וסיפורי מעשיות, ובז'אנרים שונים – מערבונים, בלשים, הרפתקאות, פעולה, מדע-בדיוני ופנטזיה, כשהידוע שבהם הוא ספר המדע-בדיוני "שדה קרב ארץ".
קריירה זו נקטעה במהלך מלחמת העולם השנייה, עת התגייס האברד לצבא האמריקאי ושירת כקצין מודיעין בצי ארצות הברית.
דיאנטיקה וסיינטולוגיה

בשנת 1950 פרסם האברד את ספרו "דיאנטיקה: המדע המודרני של בריאות הנפש", שסימן מפנה בכתיבתו. הספר תיאר מערכת של שיטות שיועדו לפתור תחושות ורגשות בלתי רצויים, אי-רציונליות ומחלות פסיכוסומטיות. הוא הפך לרב-מכר, ובעקבותיו קמו קבוצות ומרכזים של דיאנטיקה. המשך פעילותו של האברד בתחום זה הביא להקמת היסודות התחילתיים בסיינטולוגיה, שהרחיבה את שיטת הדיאנטיקה. בנוסף, הוא פיתח תאוריה קוסמית מיסטית המתארת התערבות חייזרים בכדור הארץ.
הסיינטולוגיה סחפה אחריה מאמינים רבים ברחבי העולם. במהלך שנות ה-60 התרבו מוסדות וכנסיות הסיינטולוגיה, שלימדו את שיטותיו של האברד. הונו הכספי בתקופה זו נאמד במאות מיליוני דולרים. התנועה משכה ביקורת רבה, ונגד אנשיה, כולל האברד עצמו, התנהלו הליכים משפטיים במספר מדינות.
בעקבות ממצאי חקירה של משטרת ניו זילנד, על אודות פעולותיה הבלתי-חוקיות של כנסיית הסיינטולוגיה, גורש האברד מהמדינה. בין היתר, יוחסו לו התבטאויות המעידות על אופייה ומטרותיה של הכת ובהן: "התוקפים את הסיינטולוגיה הם עבריינים"; "לכתוב מלה בפרוטה הרי זה מגוחך; אם מישהו רוצה לעשות מיליונים הדרך הטובה ביותר היא לייסד דת חדשה"; "הפסיכיאטרים מגדילים ביודעין את מספר המטורפים בעולם כדי להרבות את רווחיהם" ובמכתב מדיניות לאודיטורים: "כשמישהו נרשם [לקורס] חשבו עליו כעל מי שמצטרף לעולמי עד; לעולם אל תרשו פתיחות דעת!... אל תניחו להם אף פעם להתלבט בקשר להיותם סיינטולוגים. הארגונים הטובים ביותר בהיסטוריה היו ארגונים נוקשים ודבקים במטרה".
לימים, בנו הבכור – רון האברד ג'וניור (Ron DeWolf / Ron Hubbard Jr‎.‎), שהיה סיינטולוג בכיר במוסד העליון מעל לכלל כנסיות הסיינטולוגים שהיו כפופות אליהם ברחבי העולם, החליט להתראיין לתקשורת ולספר את חוויותיו השליליות כנגד הסיינטולוגיה, שאותו כינה "ארגון פשע", וכנגד אביו ל. רון הבארד, שאותו הגדיר בכורו כ"נוכל ורודף בצער. בנו השני קוונטין האברד (אנ') שהיה גם היה סיינטולוג בכיר בארגון, התאבד בשאיפת גז.
האברד האב מת ב-24 בינואר 1986, ככל הנראה משבץ.
ראו גם

סיינטולוגים עצמאיים
ניתוק קשר (סיינטולוגיה)
מארק "מארטי" ראת'בון (אנ') – מקורב להנהלה שעבר לסיינטולוגים העצמאיים
סיינטולוגיה
ליאה רמיני
המרכז הישראלי לנפגעי כתות
הערות שוליים

↑  כתבה בוושינגטון פוסט
1 2  בנו הבכור של ל. רון האברד תוקף את אביו ואת ארגון הסיינטולוגיה  ל. רון האברד, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284487905171  PLWABN: 9810702349205606  BIBSYS: 90135260  BNC: 000244148  BNE: XX874106  BnF: cb119078718 (data)  CANTIC: a10460457  CiNii: DA02532678  GND: 11855400X  ICCU: CFIV009733  ISNI: 0000 0000 8346 023X  LCCN: n79045389  LNB: 000032833  MusicBrainz: 8caff84c-ab05-466f-b607-c7d304b7360b  NDL: 00443905  NKC: jn19990003716  NLA: 35984167  NLG: 291594  NLK: KAC199634457  NSK: 000253191  NTA: 068736436  RERO: 02-A000081937  RSL: 000085972  SELIBR: 190881  SNAC: w68d0cpz  SUDOC: 026926377  S2AuthorId: 52062644  Trove: 1172999  VcBA: 495/2517  VIAF: 95274115   WorldCat (עם VIAF): 95274115
לאו פרנקו

לאונרדו "לאו" נוארן פרנקו (בספרדית: Leonardo "Leo" Noeren Franco; נולד ב-20 במאי 1977 בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה > קריירת מועדונים

פרנקו החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה מארגנטינה. ב-1997 הוא חתם בקבוצת מרידה במדיה לא זכה לדקות משחק. ב-1998 הוא הוחתם על ידי קבוצת מיורקה. אחרי עונה אחת בקבוצת המילואים של הקבוצה, הפך פרנקו לשוערה הראשון והיה ממצטייניה. פרנקו זכה עם הקבוצה בגביע המלך 2002/2003.
בקיץ 2004 עבר פרנקו לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות של ספרד, ומאז משחק כשוערה הראשון. בסיום עונת 2008/2009 עזב לאו פרנקו את אתלטיקו מדריד לטובת גלאטסראיי הטורקית משום שסרחיו אסנחו שוער ריאל ואיאדוליד חתם באתלטיקו מדריד ואם פרנקו היה נשאר הוא היה שוערה השני של אתלטיקו מדריד.
בתום אותה עונה, חזר פרנקו לספרד וחתם בריאל סרגוסה. בקיץ 2014 חזר לארגנטינה וחתם בסן לורנסו.
קריירה > נבחרת

למרות הצטיינותו בליגה הספרדית וניסיונו האירופאי הרב, פרנקו ערך רק 5 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה. הוא החליף ברבע גמר מונדיאל 2006 את רוברטו אבונדנסיירי שנפצע, אך לא הצליח לעזור לנבחרתו לנצח את נבחרת גרמניה בדו-קרב בעיטות עונשין.
פרנקו נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1997 שנערך במלזיה.
תארים

גביע המלך הספרדי - 2002/03
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1997
לבנון החולה

| לבנון החולה> מצב שימור |
| --- | --- |
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: לבנון
מין:: לבנון החולה
שם מדעי
 Acanthobrama hulensis ‏Goren, Fishelson & Trewavas, 1973
שמות נוספים
 Mirogrex hulensis

לַבְנוּן הַחוּלָה (שם מדעי: Acanthobrama hulensis) הוא מין נכחד ממשפחת הקרפיוניים שהיה אנדמי לישראל. לבנון החולה היה מצוי בביצות - כגון החולה, אך נכחד כליל מהעולם.
לבנון החולה היה דג קטן דמוי סרדין.
לבנון החולה היה מין אנדמי שתפוצתו הוגבלה לעמק החולה. אוכלוסיית הדג נכחדה כמעט לחלוטין לאחר ייבוש האגם. לאחר ייבוש הביצה חדרו פרטים אחדים של המין לשפכי הנחלים, ואוכלוסייה קטנה שרדה בשמורת החולה במשך שנים רבות לאחר הייבוש. בסוף שנות ה-60 החלה הנהלת השמורה להפסיק את השימוש במי מעיין בתחום המחייה של הלבנון, וכתוצאה מכך התמעטה האוכלוסייה ונכחדה תוך שש שנים מתחילת הפעולה, ועמה נכחד המין.
כיום נותרו רק פרטים משומרים במוזיאונים שונים.
הערות שוליים

↑  "Mirogrex hulensis". IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לא תתורו

| --- | --- |
 מקרא:  ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ט
 ברייתא:  ספרי, במדבר ט"ו, ל"ט
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף כ', עמוד ב'
 תלמוד ירושלמי:  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק א', הלכה ה'
 משנה תורה:  הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכות א'-ג'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו מ"ז ספר החינוך, מצווה שפ"ז
 מקורות נוספים:  מלבי"ם על במדבר ט"ו, ל"ט
 
לא תתורו היא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת על הליכה אחר דברים אסורים או כאלה העלולים להביא את האדם לדבר עבירה. מצווה זו היא המקור העיקרי לאיסור הסתכלות בערווה והרהור עבירה.
מקור המצווה

מקור המצווה בפסוק בספר במדבר בסוף פרשת ציצית: ”וְלֹא תָתֻרוּ אַחֲרֵי לְבַבְכֶם וְאַחֲרֵי עֵינֵיכֶם אֲשֶׁר אַתֶּם זֹנִים אַחֲרֵיהֶם” (ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ט).
בספרי פירשו את הפסוק: "'ולא תתורו אחרי לבבכם' - זו מינות, ...'ואחרי עיניכם' - זו זנות, שנאמר '[וַיֹּאמֶר שִׁמְשׁוֹן אֶל אָבִיו], אוֹתָהּ קַח לִי, כִּי הִיא יָשְׁרָה בְּעֵינֵי' (שופטים יד, ג)".
פרשנות דומה קיימת בתלמוד ירושלמי שבו נאמר: "'לא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם' - אמר רבי לוי: ליבא ועינא תרין סרסורין דחטאה (=הלב והעיניים שני סרסורי החטא), דכתיב (משלי כג) "תנה בני לבך לי ועיניך דרכי תצרנה" - אמר הקב"ה אי יהבת לי לבך ועיניך, אנא ידע דאת לי (=אם נתת לי את לבך ועיניך, אני יודע שאתה שלי).".
הרמב"ם, הסמ"ג, וספר החינוך מונים מצווה זו במניין המצוות. ספר החינוך מפרש מצווה זו:”שלא ירדוף האדם אחר מראה עיניו”.
המשנה ברורה ציטט פסוק זה כמקור לאיסור הסתכלות בנשים וכתב "לכולי עלמא המסתכל באישה אפילו באצבע קטנה, כיון שמסתכל בה להנות עובר בלאו דלא תתורו אחרי עיניכם. ואמרו שאפילו יש בידו תורה ומעשים טובים לא ינקה מדינה של גהינם".
ראו גם

חוקות הגויים
לא תחמוד
דרכא אחרינא
הערות שוליים

↑  ספרי על במדבר טו לט
↑  ירושלמי ברכות א ה
↑  לאו מ"ז
↑  לאו ט"ו
↑  מצווה שפ"ז
↑  נראה שעיקרו של הלאו הוא הנטייה אחרי מחשבות הלב וראית העיניים באמונות זרות ומחשבות שליליות כפי שמרחיב בכך ספר החינוך. מוני המצוות מציינים כי בלאו זה אין מלקות, מכיוון שייתכן שלא יהיה בו מעשה
↑  משנה ברורה אורח חיים ס' עה ס"ק ז וכן בביאור הלכה בסי' רכה ד"ה אפילו עובד גלולים
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
לוקה פרמיטנו

| --- | --- |

לוקה פרמיטנו, 2019
 לידה:  27 בספטמבר 1976 (בן 48) פלרמו
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות סוכנות החלל האירופית
 לאום:  איטליה איטליה
 השכלה:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב
 תקופת השירות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  366 ימים ו-23 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  6
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  33 שעות ו-9 דקות
 משימות
 סויוז TMA-09M,‏סויוז MS-13
 / /
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (6 במרץ 2013)  בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
לוקה פרמיטנו (באיטלקית: Luca Parmitano;‏ נולד ב-27 בספטמבר 1976, פלרמו) הוא טייס ואסטרונאוט איטלקי בשירות סוכנות החלל האירופית. הוא ביצע מספר משימות חלל והיה מפקד משלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

לוקה פרמיטנו נולד בפלרמו וגדל בקטניה בה סיים לימודי בית ספר. בשנת 1999 הוא סיים לימודי תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני.
בשנת 2000 פרמיטנו סיים קורס בחיל האוויר האיטלקי ונשלח להמשך לימודים לארצות הברית. לאחר סיום הלימודים הוא היה טייס מטוס AMX International ביחידת החיל. בשנת 2005 במהלך טיסה מעל תעלת לה מאנש מטוסו התנגש עם חסידה. גוף המטוס נפגע ומספר מערכות קשר ובקרה הפסיקו לפעול. למרות הבעיות פרמיטנו לא נטש את המטוס והצליח לבצע נחיתה. בשנת 2007 הוא נשלח לצרפת לבית ספר לטייסי ניסוי וסיים אותו בהצלחה. ביולי 2009 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה ממכון הגבוה בטולוז.
פרמיטנו ביצע כ-2000 שעות טיסה ב-40 מטוסים שונים.
שירות בתחום החלל

בשנת 2009 פרמיטנו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס בקלן ונשלח לקורס נוסף במרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2011 הוא עבר הדרכה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
במאי 2013 פרמיטנו טס לחלל כמהנדס בחללית סויוז TMA-09M. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פאבל וינוגרדוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא היה חבר למשלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פיודור יורצ'יחין. במהלך משימה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7.5 שעות והפך להיות האיטלקי הראשון שביצע פעילות זו. הוא חזר לכדור הארץ בנובמבר לאחר 166 ימים בחלל.
ביולי 2019 פרמיטנו טס לחלל כמהנדס בחללית סויוז MS-13. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אלכסיי אובצ'ינין. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא היה חבר במשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך משימה זו הוא ביצע 4 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-25.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בפברואר 2020 לאחר 201 ימים בחלל.
לוקה סיניורלי

| --- | --- |

 לידה:  1441 בקירוב קורטונה, איטליה 
 פטירה:  16 באוקטובר 1523 קורטונה, איטליה 
 שם לידה:  Luca Signorelli 
 מקום קבורה:  Church of San Francesco 
 תחום יצירה:  ציור רנסנס 
 הושפע על ידי:  פיירו דלה פרנצ'סקה, אנדראה דל ורוקיו 
 יצירות ידועות:  Adoration of the Magi, Sermon and Deeds of the Antichrist, Adoration of the Shepherds, Education of Pan 
 
לוקה סיניורלי (באיטלקית: Luca Signorelli‏; לפני שנת 1450 – 16 אוקטובר 1523) היה צייר איטלקי. מחשובי האמנים של שלהי המאה ה-15
ותקופת הרנסאנס בשיאו.
הלקאת ישו בידי החיילים הרומיים בפינקוטקה בררה במילאנו
ביוגרפיה

נולד בקורטונה בשנות ה-40 של המאה ה-15. היה תלמידו של פיירו דלה פרנצ'סקה. בראשית שנות השמונים פעל ברומא, שם צייר (1482 לערך; ככל הנראה בשיתוף פעולה עם הצייר ברתולומאו דלה גאטה (אנ')) את "מות משה" - אחת הפרסקאות ההיקפיות בקפלה הסיסטינית שנעשו בהזמנתו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי - לצידם של אמנים כסנדרו בוטיצ'לי, פייטרו פרוג'ינו ודומניקו גירלנדיו.
מעט מאוד ידוע על יצירותיו המוקדמות. תמונת הלוח המוקדמת ביותר (מעריכים שנעשתה בין 1482 ו-1485) שייחוסה לסיניורלי מוסכם על החוקרים נמצאת באוסף הפינקוטקה די בררה (אנ') במילאנו. התמונה דו-צדית ומתארת מצדה האחד את הלקאת ישו, ומצדה השני את המדונה והילד עם מלאכים.
יצירת המופת הגדולה של לוקה סיניורלי היא מחזור הפרסקאות בקפלה די סן בריציו (אי') (המכונה גם הקפלה החדשה - La cappella Nova) בקתדרלת אורבייטו. את הקפלה עיטר סיניורלי בשנים 1499–1504. הנושא שנבחר לעיטור הקפלה על ידי בישוף הקתדרלה ועוזריו היה יום הדין האחרון. הנושא נבחר הן על רקע הפלישה הצרפתית לאיטליה (1499) והן על רקע מחצית האלף (1500) הממשמשת ובאה. בסדרת פרסקאות זו הפגין סיניורלי את הווירטואוזיות שלו באקצרה, הידע שלו באנטומיה ויכולותיו בתיאור דמות האדם. ג'ורג'ו וזארי אף ייחס ליצירה זו השפעה ניכרת על סגנון ה-Terribilità (אנ') של מיכלאנג'לו ועל פרסקו הענק שלו, "יום הדין האחרון" (הקפלה הסיסטינית), שנעשה בשנים 1536–1541. באחת מהפרסקאות - זו המתארת את מעשי האנטיכריסט - צייר סיניורלי את דיוקנו העצמי (ראו פרט במסגרת משמאל) כשלידו ניצב הצייר פרה אנג'ליקו, שכחמישים שנה קודם לכן החל לצייר את תקרת אותה קפלה, אך נטש את הפרויקט כעבור זמן קצר. בכך עשה סיניורלי הומאז' לקודמו הדגול.
האמן הלך לעולמו בקורטונה בשנת 1523 ונטמן שם.
ביוגרפיה של לוקה סיניורלי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
הערות שוליים

↑  Antonio Paolucci, "Luca Signorelli", Scala/Riverside, 1990, p. 8
↑  Laurence Kanter, Tom Henry, "The Complete Paintings of Luca Signorelli", Thames & Hudson, 2002, pp. 161-162
↑  Giorgio Vasari, "Lives of the Painters, Sculptors and Architects", Everyman's Library, 1996, pp. 611-612
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436842205171  PLWABN: 9810629174005606  BIBSYS: 90617509  BNE: XX1254829  BnF: cb11944883c (data)  CiNii: DA0903301X  GND: 118765361  ICCU: CFIV114227  ISNI: 0000 0001 2279 4647  KulturNav: 5a0d2109-4f8e-44d1-872e-da62ca1488dd  LCCN: n84012710  LNB: 000081540  NDL: 00516212  NGV: 6856  NKC: xx0059142  NLA: 36561751  NTA: 071281134  RERO: 02-A003831256  RKD: 72523  SELIBR: 217602  SNAC: w6sj1pws  SUDOC: 027397912  Trove: 1293572  ULAN: 500003947  VcBA: 495/32826  VIAF: 46769209   WorldCat (עם VIAF): 46769209
יצחק מאיר תאומים-פרנקל

רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל (כונה גם: ד"ר מרקוס פרנקל; לפני ה'ת', 1640 - י"ז בתמוז ה'תס"ב, 13 ביולי 1702), היה רבן של הערים: זולקובה, פוזנה, סלוצק ופינסק. בסוף ימיו נבחר כרבה של פרמיסלה (פְּשֶׁמִישְׁל), אך נפטר בטרם הגיעו אליה.
מלבד בקיאותו בתורת ישראל, היה איש אשכולות: רופא, תוכן, מתרגם ומגיה. שימש בתקופה מסוימת כרופאו האישי של יאן סובייסקי מלך פולין.
ביוגרפיה

יצחק מאיר תאומים-פרנקל נולד כפי הנראה לפני שנת ה'ת' (1640), במץ לרב יונה תאומים-פרנקל מחבר הספר "קיקיון דיונה", שהיה מגדולי מרביצי התורה בדורם של הש"ך וה"תוספות יום טוב".
בצעירותו למד תורה מפי אביו, ואחר כך מפי תלמידי חכמים שונים, ורכש לעצמו במקביל ידע רחב במדעים. בהיותו בן 18 נשא לאשה את שרה בת ה-21 בתו של משה מירל'ס מנהיג ופרנס בווינה, שהביאו לעיר כדי לשמש בה כדיין. לאחר שמתה בצעירותה כעבור שנתיים והיא בת 23, נשא לאשה את אחייניתה, בת גיסו אברהם מירל'ס. חתנים נוספים של משה מירל'ס ונשותיהם היו: יהודה לייב קרוכמל בנו של הרב מנחם מנדל קרוכמל מניקלשבורג מחבר ספר השו"ת "צמח צדק". אשר אנשיל ויארית ברא"ש מפראג. אהרן וצירל שפייער - הרב אהרן שפייער כיהן כרב בקובלנץ.
עם גירוש יהודי וינה בשנת ת"ל (1670), עקר משם עם משפחת חמיו ולאחר תקופת חיפושים קצרה קבע את משכנו בהמבורג שם קמה לו קבוצת מעריצים שתמכו בו כלכלית. בהמשך דרכו הגיע לאמסטרדם בה עסק למחייתו כצנזור לספרים עבריים. במקצועו זה, הוא בדק את תרגומו של יקותיאל בליץ (גר') שתרגם באותה תקופה את התנ"ך ליידיש, ותיקן את המקומות בהם עלו משמעויות פסולות בעיני הכנסייה הקתולית. בסוף הספר נדפסה הצהרתו החתומה ”מארקוס פרענקעל, דוקטור אונד ראבינער”.
תאומים-פרנקל למד רפואה בעודו בחור צעיר במץ, ובשל הידע הרפואי הרב שלו, היה מקובל בקרב גדולי הרופאים בכינוי הרשמי דוקטור מדיצינה, ד"ר מרקוס פרנקל. אף שככל הנראה לא הייתה לו השכלה רפואית אקדמית מסודרת.
רבנות ז'ולקבה

בשנת ת"מ (1680), נבחר לרבנות העיר ז'ולקבה.
בז'ולקבה (תמ"ג 1683) שימש יחד עם הדוקטור היהודי שמחה מנחם מיונה, כרופאו האישי של מלך פולין יאן סובייסקי ומשפחתו. סובייסקי החזיק מעון קיץ בז'ולקבה וניהל קשרים חמים עם הקהילה היהודית המקומית, למשל: הוא העניק מימון מלא לחומרי הבניה של בית הכנסת של ז'ולקבה שהחל להיבנות סמוך לשערה הצפוני של העיר בשנת ה'תמ"א (1681).
בז'ולקבה ההדיר את הספר "עין יעקב" והוציאו לאור במהדורה מפורשת, כשכל דברי הפרשנים מופיעים סביב לטקסט הספר, הוא חזר לאמסטרדם והדפיס בה את הספר (תמ"ד), וצירף את הגהותיו והוספותיו בשם "כתנות אור". בהקדמתו הוא מפרט את תוכניותיו לעתיד, ובהן הדפסת ספר בחכמת "התכונה והתשבורת" - אסטרונומיה ואריתמטיקה.
רבנות פוזנה

בשנת תמ"ה (1685) נבחר רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל לשמש ברבנות פוזנה. כתב הרבנות הנרגש של חברי הקהילה היהודית בעיר נשתמר ובו הם קושרים לראשו כתרים נמלצים על ידו הגדולה בתורה, בין הדברים נזכרת העובדה שרבנות פוזנה הוצעה כבר לאביו הרב יונה תאומים-פרנקל שסירב להצעה:
...איש קדוש עבר בגבול קדשנו, ובידידות משכנותיו זרח אור תורתו של ר' מאיר ושמו נהוראי שמנהיר עיני חכמים בהלכה... הרב המופלא יועץ פלא ושר שלום... כמוהר"ר מאיר אב"ד ור"מ מק"ק זאלקווי בן הגאון הגדול המנוח כמוהר"ר יונה זצ"ל... להיות איתן מושבו פה קהלתנו בכל יפוי כח דת ודין הוא וזרעו אחריו כל הימים... צדקתו עומדת לעד מצד עצמו, גם לרבות זכות אבותיו מסייעתו, כמו שיש זיכרון לראשונים שהגיע שרביט הזהב מקהלתנו לאביו הגאון הגדול כמוהר"ר יונה זצ"ל, והיה כסאו נכון על גפי מרומי קרת... אך מן השמים עכבוהו... להרב הגדול כמוהר"מ הנ"ל בעצמו ובכבודו יהא יתר שאת ויתר עוז לשכון כמלך בגדוד...
בהמשך כתב ההכתרה, הקהילה מתחייבת לאפשר לו לעזוב את רבנות העיר לטובת כל משרה שירצה בעתיד, ולא לעכב בעדו בשום צורה. ועד הקהילה בא לקראתו גם בעניין מיסוי על עסקיו, המס שהיה מקובל בקהילת פוזנה היה מגובה בחרם שקיבל על עצמו כל מי שבא להמנות כחבר קהילה, ר' יצחק מאיר סירב לקבל חרם כלשהו על עצמו, וועד הקהילה ניאות להתפשר על הקמת ועדה שתבחן את הכנסותיו ותקבע את גובה המיסוי לפי ראות עיניה.
חלפו שנתיים מהמינוי הנלהב, וכבר גבה הר של תרעומת ומחלוקת בין הרב ובין חברי ועד הקהילה, בצעד חריג הוא גורש בתחילת קיץ תמ"ז (1687) בבושת פנים ובצורה בוטה מן העיר, וכך נכתב למזכרת מאירוע זה בספר הזכרונות של הקהילה, רצוף לנוסח כתב ההכתרה של הרב: ”המפורסמת אינה צריכה ראיה, באשר זאת מודעת לכל מאן דבעי למידע את כל הסבות והגלגולים והמעשים מה שנתהוו בקרב הימים על ידי הרב כמהור"ר מאיר זאלקוויר הנזכר לעיל, נרדו נתן ריחו, אלה הדברים עתיקים מטעמים ישרים ונכונים ונימוקים הכמוסים באוצרות האלופים הקהל יצ"ו, לא ניתנו להעלות על הספר לבאר ולפרש ולפרטם כי רב הוא. וביותר למען אבותיו הקדושים אשר בארץ המה לכבוד יקרא דשכבי, על כן אלוהים ניצב בעדת אל, עדה הקדושה, עדה שלמה, באספת כל הקהל, נמנו וגמרו ועלו במוסכם גמור שפה אחת ודברים אחדים, שכל הדברים הכתובים למעלה המה בטלים ומבוטלים כחרס הנשבר, וכל עומת שנתקרב - אלף פעמים ככה יהיה מרוחק הרב כמוהר"ר מאיר הנ"ל מקהלתינו יצ"ו, לא ישליך חבל ונחלה בקהלתינו לא הוא ולא זרע אחריו... נכתב בספר במוסכם כל האלופים הקהל יצ"ו, ובאים על החתום בכתב רשום ואמת. היום יום ב' חול המועד דחג הפסח תמ"ז לפ"ק”.
בהמשך הם מבטלים את תוקפם של מסמכים משפטיים ואחרים שביד הרב לשעבר. על ביטול זה חתומים כל נכבדי הקהילה. בשנת ה'ת"ן (1690), ביריד ירוסלב נחתם כתב בוררות בן ר' יצחק מאיר תאומים-פרנקל לקהילתו לשעבר, ובו נקבע שכל עוד יעמדו הצדדים למשפט בפני דיין מוסכם, יעמוד בתוקפו פסק-דין מוקדם שאסר על חברי הקהילה להעניק כבוד ותואר רב לאדם אחר מלבדו.
סלוצק, פינסק ופרמיסלה

לאחר הדחתו המהירה מרבנות פוזנה, שימש רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל ברבנות כמה ערים יהודיות חשובות: סלוצק (תנ"א-1691), ופינסק (לפני תנ"ה - 1695). בקהילות אלו הוקמה עבורו ישיבה והוא מיקד את עיקר מאמציו בלימוד תורה והרבצתה לצעירים. לאחר מותו של הרב יוסף סג"ל חריף, רבה של פרמיסלה, נבחר לשמש כממלא מקומו ואף נשלח אליו כתב הכתרה. הוא נפטר לפני תס"ג ולא מימש את המינוי. על פי צוואתו ביקש אחיו, הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים למלא את מקומו ולשמש ברבנות פרמיסלה, ושימש בה כ-15 שנה. בשנת תע"ח הודח בידי הקהילה שהעמידה את המשרה לבחירות מחודשות ובחרה ברב שמואל מסלונים לתפקיד. הרב תאומים האח, פרש והתמנה כרבה של ברסלאו, אך המשיך לשאת את תוארו של אחיו כרבה של פרמיסלה, לכבודו. את מאבקו על כבוד אחיו, תיאר ר' יחזקיה יהושע פייבל תאומים בקונטרסו "תקע שופר".
לקריאה נוספת

שלמה בובר, קריה נשגבה: היא העיר זאלקווא... קראקא, תרס"ג (1903). אות קסד. עמ' 41-44.
מאיר וונדר, אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג. עמ' 735-736.
נ"מ גלבר, תולדות יהודי ז'ולקיב, בתוך: ספר ז'ולקיב: קריה-נשגבה. ירושלים: אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ט 1969. עמ' 73-74. באתר אוצר החכמה. העמודים המוזכרים פתוחים באופן חופשי לכלל הציבור.
יעקב לייב שפירא, משפחות עתיקות בישראל. פרק שביעי אות ו'. עמ' 230-231. תל אביב: חוליות, תשמ"ב (1982).
הערות שוליים

↑  מכונה "שו"ת צמח צדק הקדמון" כדי להבחין בינו לשו"ת צמח צדק של האדמו"ר השלישי בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון, שחי ופעל אחריו, הנושא את אותו שם.
↑  נתן מיכאל גלבר, תולדות יהודי ז'ולקיב, בתוך: ספר ז'ולקיב: קריה-נשגבה. ירושלים: אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ט 1969. עמ' 73-74. מרדכי נדב, תולדות קהילת פינסק רס"ו/1506 - תר"מ/1880, בתוך: זאב רבינוביץ (עורך), פינסק ספר עדות וזיכרון לקהילת פינסק-קארלין. חלק א'. תל אביב - חיפה, תשל"ג. עמ' 147 (בתדפיס: עמ' 133), הערה 287. מעיר כי בכל חמשת טופסי התרגום המצויים בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים, לא נמצא דף זה. אך ראו: א.מ. הברמן, פרקים בתולדות המדפיסים העבריים וענייני ספרים. ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ח (1978), עמ' 305, המצטט חתימה דומה בכל פרטיה של ר' יצחק מאיר תאומים-פרנקל על ספר אחר.
↑  להרחבה בעניין זה, ראו: חיים נתן דמביצר, כלילת יופי חלק ב', דף קכז-קלט. שהתכתב בעניין זה עם פרופ' דוד קופמן. התכתובת מזוכרת בקצרה גם אצל שלמה בובר, קריה נשגבה: היא העיר זאלקווא... קראקא, תרס"ג (1903). עמ' 42-43.
↑  עובדה זו מוזכרת גם במכתב לרב ישעיה פיק ברלין בספר השו"ת של רבה של פראג רבי יחזקאל לנדא, "נודע ביהודה", מהדורה תניינא, אבן העזר, סימן פא: ”...והנה הגאון מוה' מאיר פרענקל ז"ל שהיה אב"ד דק"ק זאלקווי וג"כ רופא בחצר המלך עם הרופא מומחה המפורסם ר' שמחה ז"ל בזאלקווי...”.
↑  מהדורתו ל"עין יעקב" זכתה למספר הדפסות חוזרות בעשרות השנים הבאות, ראה מהדורת תפ"ד בפרק "לקריאה נוספת".
↑  הנוסח המלא של כתב ההכתרה מועתק בידי החוקר פ' בלוך מפוזנן (פוזנה), מספר הזכרונות של הקהילה היהודית בעיר בכתב יד, ונדפס בשלמותו אצל: שלמה בובר, קריה נשגבה: היא העיר זאלקווא... קראקא, תרס"ג (1903). עמ' 43-44.
↑  פנקס הקהל של ז'ולקבה, בכתב יד, דפים קנו-קסב, סעיף פו. מצוטט אצל: בובר, קריה נשגבה: היא העיר זאלקווא... קראקא, תרס"ג. עמ' 44 .
↑  יחזקיה יהושע פייבל בן יונה תאומים, תקע שופר, פרנקפורט, תרס"ט; 1909, באתר היברובוקס.
בית הכנסת בז'ולקבה, 2008
מפת פוזן, 1617. כמעט 70 שנה לפני מינויו לרבנות העיר