רצח סלינה
השפעה > תגובה תקשורתית

כאשר תחנת הרדיו KEDA-AM פרסמה את הידיעה על רצח סלינה, אנשים רבים האשימו את התחנה בפרסום שקרים, כיוון שלמחרת היה אחד באפריל. בסן אנטוניו, תחנות רדיו גדולות בשפה הספרדית, ביניהן Tejano 107,‏ KXTN-FM,‏ KRIO-FM ו-KEDA-AM החלו לשדר ולעקוב אחר ההתפתחויות. תחנות רדיו בטקסס החלו להשמיע את המוזיקה שלה ללא הפסקה וקיבלו שיחות טלפון ממעריצים במצוקה. כל הרשתות הגדולות בארצות הברית קטעו את תוכניות הטלוויזיה הקבועות שלהן כדי לשדר את המאורע. בתוך שלושים דקות מרגע ההכרזה, הרצח היה הנושא המוביל בכל תחנות הטלוויזיה בדרום טקסס. הוא סוקר בעמוד הראשי של הניו יורק טיימס במשך יומיים, וזכה לסיקור בולט ב-BBC World News. הידיעה על מותה של הזמרת הגיעה עד ליפן, שם שמע דייוויד בירן לראשונה על הרצח. (עבד איתה על אלבומה המצליח ביותר, Dreaming of You)
כתבים מטעם יוניוויז'ן וטלמונדו היו מהראשונים שהגיעו לזירת הפשע. סיקור מותה ומשפט הרצח של סלינה היו מהנושאים המסוקרים והמדוברים ביותר בטקסס בשנת 1995. קרלוס לופז מ-KMIQ-105.1 אמר ל-Corpus Christi Caller-Times כי "מוזיקת הטחאנו מתה היום" והשווה את התגובות למותה, לתגובות שהופנו כלפי "יום נפילת הבורסה ב-1929" וכינה את 31 במרץ 1995 כ"יום שישי השחור". התגובה התקשורתית שקיבלה סלינה הייתה "חסרת תקדים" עבור אמנית לטינית; כתוצאה מכך, סופרים היספנים טענו שהתקשורת המרכזית מתעלמת בדרך כלל מ"אנשים כאלה".
עמדות העיתונים הוצפו על ידי אנשים שתרו אחר פריטים הנוגעים לסלינה. בעקבות הביקוש הקיצוני בעיתונים של "Corpus Christi Caller Times" מיום 1 באפריל 1995, העיתון הדפיס 11,000 עותקים נוספים ובהמשך עוד 20,000 עותקים. העיתון "The Monitor", שמופץ בטקסס, הנפיק שני גיליונות על אודות המאורע; ההצלחה שלהם הייתה כה גדולה, עד שהמחבר דניאל קבאזוס תיאר את המצב כ"הישג מדהים באמת". בנוסף, הוא הוסיף ואמר כי "העיתון הופץ לראשונה בשנת 1909 ואירוע מכירות בסדר גודל שכזה קורה אחת לשניים-שלושה עשורים". גיליון מגזין מטעם פיפל פורסם מספר ימים לאחר הרצח שלה. המפרסמים שלו האמינו כי ההתעניינות במאורע תדעך בקרוב; אך גילו שהמכירות (לאחר שבוע מהמאורע) גוברות. הגיליון נמכר בכמעט מיליון עותקים, בתוך פחות משבועיים. בהמשך, הוא הפך לפריט אספנות. בטי קורטינה, עורכת פיפל, אמרה כי ההצלחה של הגיליון "הייתה לא צפויה". בעקבות ההצלחה חסרת התקדים של הגיליון, הוציאו מטעם פיפל מגזין בשפה הלטינית בלבד, שנקרא People en Español. בהמשך, הופצו: ניוזוויק בספרדית ולטינה.
השחקנית האמריקאית ג'ניפר לופז לוהקה לשחק את סלינה בסרט תיעודי על חייה משנת 1997; הבחירה הזו גררה ביקורת מכיוון שמוצאה של לופז הוא פוארטו ריקני ולא מקסיקני. לאחר צאת הסרט, לופז הוצגה באור חיובי שכן, מבקרי קולנוע הפנו כלפיה וכלפי הסרט ביקורות חיוביות. כמו כן, היא זכתה על התפקיד בפרסים. לופז התפרסמה לאחר צאת הסרט.
הקריירה וחייה של סלינה סוקרו במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן: "המופע של אופרה וינפרי", "E! True Hollywood Story", "מאחורי המוזיקה" (של VH1), "צדק אמריקאי", "Snapped", ו"זירת פשע מפורסמת". רשתות אחרות כולל MTV,‏ ID,‏ FYI ו-A&E שידרו תוכניות מיוחדות על סלינה, ואילו רשתות בשפה הספרדית מציגות באופן קבוע סרטים תיעודיים ביום השנה למותה. סרטים תיעודיים אלו בשפה הספרדית צוברים לרוב אחוזי רייטינג גבוהים. סרט תיעודי ששמו סלינה, שודר ב-Primer Impacto של יוניוויז'ן ב-22 באפריל 1995; הוא נצפה על ידי 2.09 מיליון איש והפך לתוכנית השנייה בשפה הספרדית הנצפית ביותר בתולדות הטלוויזיה האמריקאית באותה התקופה. כמו כן, רשתות שונות התחרו ביניהן במטרה לראיין את סלדיבר על הירי. כאשר ארראס הצליחה לראיין אותה, יוניוויז'ן הוצפה באלפי בקשות להשתמש בריאיון. בריאיון ששודר ב-Primer Impacto צפו 4.5 מיליון צופים; זו הייתה התוכנית הנצפית ביותר באותו הלילה על פי דירוגי נילסן מיוזיק קונטרול והפכה לאחת מהתוכניות הנצפות ביותר בשפה הספרדית בתולדות הטלוויזיה האמריקאית.