stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל רביב
ביוגרפיה > תחילת חייו והשכלה

שמואל רביב נולד כשמואל רזניק בעיר סלונים (אז חלק מפולין) ולאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים יצא ללמוד בבלגיה. בתום שנת לימודים אחת, עם פלישת הגרמנים לבלגיה, ברח לצרפת והתמקם בקלרמון-פראן שהייתה באזור החופשי. רביב נרשם מחדש ללימודי תואר ראשון בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת שטרסבורג שעברה בזמן מלחמת העולם השנייה לקלרמון-פראן, את התואר השני בהנדסה קיבל מהמכון הטכנולוגי לאלקטרוכימיה ולאלקרומטלורגיה בגרנובל (צר'). באותו זמן היה רביב חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית שלרשותה העמיד את הידע הטכנולוגי שלו שבא לדי שימוש בפעולות גרילה נגד הגרמנים. ב־1945, עם סיום המלחמה הוא התמנה למנהל מעבדות המחקר בכריסטופל ועסק בתחום טיפולי שטח של מתכות. במקביל לעסוקו זה השלים את עבודת הדוקטורט באלקטרוכימיה בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז (צר') בהנחיית פרופסור פול פסקל (צר') כימאי צרפתי שהתמחה בכימיה אי-אורגנית ומטלורגיה. בחבר השופטים של התיזה ישבו גם הכימאי פייר ג'וליבואה (צר') והפיזיקאי אג'ין דרמאוה (צר').
ביוגרפיה > קריירה מדעית

ב־1949 עלה רביב לישראל והתמנה למנהל מפעל "מכסף". לאחר כמה שנים הצטרף לתעשיות מחצבי ישראל כמנהל המחלקה האלקטרוכימית שבה פיתח תהליך אלקטרוליטי להפקת מנגן וברום .
ב-1958 שינה את שם משפחתו ל"רביב", וגויס על ידי ארנסט דוד ברגמן, אבי תוכנית הגרעין של ישראל, לצוות ההקמה של הקריה למחקר גרעיני. רביב היה חבר בוועדה לאנרגיה אטומית ואחראי על מעבדות המחקר והפיתוח בכור. בתקופה זו המציא ורשם פטנטים רבים, פרסם ספר על קורוזיה משטחית מנקודת מבט תאורטית בשם "Double Couche" ומחקריו פורסמו בכתבי עת מדעיים בינלאומיים. סיכום תמציתי של פרסומיו נאספו ונסקרו בתדירות על ידי ארכיון מדע הגרעין (אנ') של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ונועדו לשימוש חוקרים במעבדות הלאומיות של משרד האנרגיה האמריקאי (אנ').
בהמשך הקים רביב מעבדה פרטית שבה חקר את אופי המגע שבין המתכת לאלקטרוליט. רביב גילה שבין האלקטרודה לאלקטרוליט יש מערכת קבלים אלקטרוכימיים ובנסויים שערך הצליח לפרוק אותם ולהפיק אנרגיה גדולה כשטמפרטורת התמיסה נשארת קרה. האנרגיה שמתקבלת בתהליך גורמת לפירוק של המים לחמצן ומימן ומאפשרת להפיק אנרגיה בין-פזית.
ביוגרפיה > קריירה יזמית

ב-1971 פרש רביב מהקריה למחקר גרעיני והקים בשותפות עם קיבוץ גבעת חיים מאוחד את חברת "לימת" לטיפול אלקטרוכימי במתכות על בסיס המצאותיו. החברה מייצרת מכונות לליטוש, לפסיבציה ועכול הומוגני של מתכות ברמת דיוק גבוהה, ללא מגבלת גודל, עובי, מידות או מורכבות הנדסית של הפריטים ומספקת גם את התמיסות הייעודיות בהתאם לצורך לפי סוג המתכת או הטיפול הדרוש. מתקני לימת משווקים בעולם ומשמשים לטיפול בפרטי מתכות או סגסוגות כחלקי מכונות, כלי שולחן ומטבח, צנרת, ציוד מעבדתי, מכשור אלקטרוני, ציוד רפואי, תחמושת ועוד.
במהלך שנים אלו שקד על מחקרים ועל פיתוחים רבים ורשם לזכותו למעלה מ־30 פטנטים.
חיים אישיים

רביב היה בעל תואר דוקטורט מהפקולטה למדעים של פריז (צר'), היה נשוי לדבורה וילמן ולזוג נולדו שני ילדים שאחד מהם הוא המנכ"ל בועז רביב. שמואל רביב הוא אחיינו של פרופסור משה קוניץ (אנ') הידוע בתרומתו להבנה שאנזימים הם חלבונים.
לקריאה נוספת

דיוקן, המדען שפרש מהמעבדה להקים מפעל תעשייתי, מתימו"פ, עלון מרכז התעשייה הישראלית למחקר ופיתוח, כרך א' מס' 2 ינואר 1977, טבת תשל"ז.
חביב הרמן, חידוש עולמי התחמושת בליטוש אלקטרוכימי, מערכות חימוש, מערכות, 1981, עמ' 2-10
הערות שוליים

1 2  דר' שמואל רביב, רשימת פטנטים של בתחום היתוך קר, משרד הפטנטים האירופי, 1977-1982 (באנגלית)
1 2  לימת שוורץ אלמוג טיפולי שטח במתכות - אודות, באתר www.limat.co.il
↑  פול פאסקל, יוג'ין דרמואה, פול בול, דו"ח חבר השופטים על עבודת הדוקטורט של רביב, Bibliothèque Biologie-Chimie-Physique Recherche de Sorbonne Université, Faculté des sciences de Paris, 1948-12-21, עמ' 1-3 (בצרפתית)
↑  szmuel raviv & ozjasz schachter, רשימת פטנטים שפורסמו במהלך תקופת עבודתו במחצבי ישראל, Office of Patent of GB, DE and US US2825685A; GB785723A; DE1010954B, מחצבי ישראל, 1958-1957 (באנגלית)
↑  משרד הפטנים האירופי, רשימת פטנטים של דר' רביב מתקופת עבודתו בכור, באתר worldwide.espacenet.com, ‏1960- 1971 (באנגלית)
↑  שמואל רביב, Double Couche, צרפת: Métaux, 1969
↑  Samuel Raviv, Mise au point une nouvelle technologie d'énergie, Sciences & industries spatiales 7, Société anonyme d'éditions scientifiques et industrielles, 1971, עמ' 53 (בצרפתית)
↑  Samuel Raviv, Séparation cathodique de N20, Chimie & industrie: génie chimique 98, Société de productions documentaires, 1967, עמ' 1428 (בצרפתית)
↑  Dr. Samuel Raviv, Nuclear Science Abstracts USAEC, Intenet Archive, ‏1962-1970 (באנגלית)
↑  Dr. Shmuel Reznik, Process for gaining interfacial energy by electrolytic-thermal splitting of water, aqueous systems or organic systems, EP0004339, European Patent office, 1979-03-10 (בגרמנית)
↑  Koshetz, Herbert (1972-03-26). "Israel Metal Is Booming". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-13.
↑  שמואל רביב, רשימת פטנטים בתחום ליטוש מתכות אלקטרוכימי, European Patents Office US3829367A, FR2135331A, FR2075943A1, 1971 -1974 (באנגלית)
↑  סימה כנען, שיטה מהפכנית לליטוש מתכות פותחה במפעל ישראלי, ידיעות אחרונות, 1976-04-13, עמ' 41
↑  לימת, ליטוש מתכות אלקטרוכימי, לימת בע"מ, 1972-01-01, עמ' 1-8
↑  משרד הפטנטים האירופי, רשימת פטנטים שפורסמו במהלך הקריירה של דר' רביב, באתר worldwide.espacenet.com, ‏1990 -1957 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1071159234567803371974   WorldCat (עם VIAF): 1071159234567803371974
טיירי בראון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביולי 2004 (בן 20) סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 פרופיל ב-IMDb
 
טיירי בראון (באנגלית: Tyree Brown; נולד ב-9 ביולי 2004) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בשל משחקו בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" (אנ').
ביוגרפיה

בראון נולד בשנת 2004 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. יש לו אחות קטנה, מקנזי.
קריירה

טיירי בראון החל לדגמן בגיל שלוש. זמן קצר לאחר מכן, הוא גם עסק בפרסום ברדיו.
בשנת 2010, בגיל חמש, הוא נבחן לתפקיד בסדרה "הורים במשרה מלאה" ולאחר מכן לוהק לתפקיד ג'באר טרוסל, אותו גילם בלמעלה מ-100 פרקים עד 2015.
בשנת 2013 נתן את קולו בשני סרטי אנימציה, "בית ספר למפלצות" ו"לשבור את הקרח".
בשנת 2015 הופיע בסרט הילדים "Operation: Neighborhood Watch!".
בשנת 2016 התארח בפרק בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות" ודיבב בסדרה"מאק ומוקסי".
בשנת 2020 שיחק בסרטי הקולנוע "One Nation Under God" ו-"My Brothers' Crossing".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | בית ספר למפלצות | קולות של ילדים | דיבוב |
| 2013 | לשבור את הקרח | קריסטוף הצעיר | דיבוב |
| 2015 | Operation: Neighborhood Watch! | מייק |  |
| 2017 | Camp Cool Kids | פיירפליי |  |
| 2020 | My Brothers' Crossing | קורנל מרטין |  |
| 2020 | One Nation Under God | ג'ונתן |  |
| TBA | Growing up Gorman |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010–2015 | הורים במשרה מלאה (אנ') | ג'באר טרוסל | תפקיד ראשי (6 עונות); 102 פרקים |
| 2013 | Mr. Box Office | טריי | פרק: "Single Mama Drama" |
| 2013 | The First Family | קווין | פרק: "The First Friends" |
| 2014 | NCIS | זאק | פרק: "The Searchers" |
| 2016 | Mack & Moxy | טיירי | דיבוב; פרק: "A Ty-Grrrr's Tale" |
| 2016 | מחשבות פליליות | דרק מורגן בגיל 10 | פרק: "Derek" |
| 2016 | עידן הקרח: בריחתה של הביצה | דמויות שונות | דיבוב; סרט טלוויזיה של פוקס |
| 2020 | שחור-כזה | קולין | פרק: "Boss Daddy" |
הערות שוליים

↑  Learn about Tyree Brown, Famous Birthdays (באנגלית)
↑  Karen Grigsby Bates, Love In Technicolor: Interracial Families On Television, KERA, ‏6 בינואר 2014
↑  Kent Nishimura וBrandon Choe, TIFF 2022: Viola Davis, Joe Jonas, Nicolas Cage, Taylor Swift, Jennifer Lawrence, Brian Tyree Henry, and more stop by L.A. Times Photo Studio - Los Angeles Times, Los Angeles Times, ‏6 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017046724  VIAF: 30149233427076511163   WorldCat (עם VIAF): 30149233427076511163
ריצ'רד לוי-הארשר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 במאי 1917 ד' בסיוון ה'תרע"ז קונסטנטינופול שבטורקיה
 נהרג:  15 באוקטובר 1945 (בגיל 28) ח' בחשוון ה'תש"ו
 תאריך עלייה:  1919
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי
 תקופת הפעילות:  1942–1945 (כ־3 שנים)
 דרגה:   לוטננט טיסה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
ריצ'רד שמעון לוי-הארשר (ד' בסיוון ה'תרע"ז 25 במאי 1917 - ח' בחשוון ה'תש"ו 15 באוקטובר 1945) היה הארץ ישראלי הראשון שהתנדב, סיים קורס טיס ושירת כטייס בדרגת לוטננט טיסה (flight lieutenant) בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.
מאפיינים

נולד בקושטא שבטורקיה, לשם גורשו הוריו, ד"ר יצחק לוי ומטילדה (מוד) לוי-הארשר בשל פעילותם הציונית, שלא מצאה חן בפני המושל הטורקי ג'מאל פאשה.
עם שובם של הוריו לארץ ישראל ב-1919 וחזרתם לפעילות ציונית, חזרו גם הוא ואחיו הבכור אברהם.
ב-1942, לאחר נפילתו בקרב בטוברוק של אחיו אברהם שהיה בין מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, התנדב ריצ'רד, שלמד אז חקלאות באוניברסיטת רדינג באנגליה, לחיל האוויר המלכותי, נשלח לקורס טיס ברודזיה והיה הארץ ישראלי הראשון שסיים קורס זה (מחזור לפני עזר ויצמן).
הוא הוצב כטייס בטייסת 230 של חיל האוויר המלכותי (אנ') והטיס מטוס סיור ותובלה סירה מעופפת מסוג סנדרלנד (אנ'), כשאת מרבית שירותו עשה בדרום-מזרח אסיה.
באוקטובר 1945, לאחר סיום המלחמה ובדרכו חזרה, התרסק מטוסו על צלע הר באזור ג'והור שבדרום מאלאיה והוא, יחד עם שבעת אנשי צוותו ו-15 שבויי מלחמה משוחררים, נהרגו.
מקום קבורתו בשורה 438 בבית הקברות בקררנג'י שבסינגפור שם קבורים חללי בנות הברית ממלחמת העולם.
שמו הונצח על גבי אנדרטת סינגפור.
על-פי בקשת אביו, נוסף לוח אבן על קברו בבית העלמין קריית שאול שעליו נוספו שמות בניו ריצ'רד ואברהם, שנקבר במצרים.
פראוקה פטרי

| --- | --- |

פטרי (2015)
 לידה:  1 ביוני 1975 (בת 49) דרזדן, מזרח-גרמניה
 שם לידה:  Frauke Marquardt 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מקום מגורים:  פרובורג, לייפציג
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן (2000)  אוניברסיטת רדינג (1998) 
 מעסיק:  Schering AG, באייר, אוניברסיטת גטינגן 
 תפקיד:  Member of the Landtag of Saxony (29 בספטמבר 2014–26 בספטמבר 2017)  חברת הבונדסטאג (24 באוקטובר 2017–26 באוקטובר 2021)  Member of the Landtag of Saxony (26 בספטמבר 2017–1 באוקטובר 2019) 
 תואר:  ד"ר לכימיה
 מפלגה:  המפלגה הכחולה
 השקפה דתית:  Evangelical-Lutheran Church of Saxony 
 בן או בת זוג:  מרקוס פרצל (22 בדצמבר 2016–?) 
 פרסים והוקרה:  מדליית מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית (1 בנובמבר 2012) 
 fraukepetry.net
 
פראוקה פטרי (בגרמנית: Frauke Petry, שם נעורים Marquardt; נולדה ב-1 ביוני 1975) היא כימאית, אשת עסקים ופוליטיקאית גרמנייה שנבחרה לאחת משלושת הדוברים של המפלגה הגרמנית "אלטרנטיבה לגרמניה" (Alternative für Deutschland או AfD) מ-2013 עד 2015.
היא שימשה כדוברת המפלגה יחד עם ירג מויטן מאז 2015 ועד לפרישתה מהמפלגה באוקטובר 2017, בעקבות תוצאות הבחירות לבונדסטאג.
ביוגרפיה

פטרי גדלה בברנדנבורג. בשנת 1992 משפחתה עברה לברגקאמן שבווסטפאליה. פטרי קיבלה תואר ראשון בכימיה מאוניברסיטת רדינג ב-1998 ולאחריו השלימה את הדוקטורט באוניברסיטת גטינגן. היא דוברת אנגלית שוטפת.
בשנת 2007 הקימה עסק פרטי בשם PURinvent בלייפציג העוסק בחומר מילוי פוליאורתני לצמיגים.
בשנת 2012 קיבלה את עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
בשנים 2015–2017 כיהנה כדוברת מפלגת אלטרנטיבה לגרמניה.
בשנת 2017 פרשה מהמפלגה ויזמה את הקמת המפלגה הכחולה של גרמניה, כגרסה מרוככת יותר של תנועת אלטרנטיבה לגרמניה.
חינוך מיני

ערך זה עוסק בתהליך למידה. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו .
חינוך מיני הוא תהליך למידה וחינוך בו נלמדים נושאי הרבייה המינית, יחסי מין, מגדר, הזהות מינית ונטייה מינית, וכן היבטים אחרים הקשורים למיניות ולהתנהגותם המינית של בני האדם, כגון מניעת היריון, מחלות מין, הקניית נורמות התנהגות ומניעת אלימות מינית (כדוגמת הטרדה מינית או אונס).
מאפיינים

מקובל להגדיר "חינוך מיני" כהקניית מידות ועמדות, חשיבה, התנהגויות והרגלים בכל הקשור למין ומיניות. בהגדרה זו הדגש הוא בתהליכי חיברות של הצעיר ובציפייה שירכוש ויפנים את הערכים המקובלים בחברתו. מושג אחר שפעמים רבות מתבלבל עם מושג החינוך המיני היא ההסברה המינית. ההסברה המינית מוגדרת כהעברת מידע עובדתי בתחום הביולוגי, הפסיכולוגי ההסברתי בנושאי המין. כאן הדגש הוא במתן מידע, העברת דעה אובייקטיבית ותשובה קונקרטית לשאלות קהל היעד, ללא מסר חינוכי וערכי מכוון. מקור הבלבול הוא בשל חוסר היכולת לבצע הפרדה מוחלטת בין שני התחומים: ”מצד אחד, האינפורמציה ... ניטרלית ואובייקטיבית ככל שתהיה- חושפת תפיסות עולם ומסרים ערכיים רבים... מצד שני, החינוך צריך להתבסס על מידע ודעת מסוימים, כדי לטפח את מידות התלמיד...”.
אחת מהבעיות הרגישות עמהן התמודדו קובעי מדיניות במערכת החינוך היא החינוך המיני. הקשיים העיקריים שנלוו לתחום זה הם:
טאבו מיני – הטאבו המיני כולל איסורים חברתיים ודתיים, מיתוסים, מסתורין ואמונות תפלות בכל הקשור למיניות האדם. טאבו זה השתרש והתבסס במרבית המדינות המערביות וזכה להיחלשות מסוימת עם התפתחויות מדעיות ואחרות.
אי הסכמה לגבי מטרות החינוך המיני - מקובל להגדיר את "החינוך המיני" כהקניית מידות ועמדות, חשיבה, התנהגויות והרגלים בכל הקשור למין ומיניות. בהגדרה זו הדגש הוא בתהליכי סוציאליזציה של הצעיר ובציפייה שירכוש ויפנים את הערכים המקובלים בחברתו. הגדרות אלו לעולם אינן מוסכמות וקבועות. קבוצות מסוימות מגדירות אותו כמעשה של קידמה ונאורות, בעוד אחרות רואות בו ביטוי להשחתת מידות.
מורכבות מיניות האדם - מיניות האדם נוגעת למגוון היבטים הנוגעים לפרט וליחסים בינו לבין הסביבה. היא תלויה בזמן ומקום וקשורה בערכים ובאמונות ספציפיות. בהתאם לכך, קיימים בעלי עניין רבים המעוניינים לעצב ולהשפיע, כל אחד בתחומו, על מיניות האדם ואורחות חייו.
החינוך המיני הוא נושא שנוי במחלוקת, אף על פי שהוא כלול במסגרת הלימודים של בתי ספר רבים. המחלוקת נוגעת לגיל שבו נחשפים תלמידי בית הספר למידע זה ולכמות המידע אליהם הם צריכים להיחשף בנוגע למניעת היריון ומחלות מין. כמו כן, ישנם הטוענים כי נושא המוסר המיני צריך להיות כלול במסגרת השיעור, לעומת אחרים המתנגדים לדעה זו.
במקומות רבים, בהם ארצות הברית וישראל, נידונים עניינים מעוררי ויכוח כגון האם החופש מיני בקרב קטינים הוא בעל ערך או מזיק; האם הדרכות והנחיות בנוגע לקונדומים וגלולות למניעת היריון מצמצמים או מגדילים את אחוזי ההיריון מחוץ לנישואין, ההיריון בקרב גיל העשרה ומחלות מין. התפשטותה של מחלת האיידס גרמה לתודעה גבוהה יותר לחינוך מיני. במדינות אפריקאיות רבות שבהן מחלת האיידס נפוצה בקרב האוכלוסייה, חינוך מיני הוא אסטרטגיה חיונית שיש לאכוף כדי לשמור על בריאותם של האזרחים, על פי מרבית המדענים. ארגונים רבים, ביניהם ארגון "הורות מתוכננת" (PPFA), רואים בתוכניות לחינוך המיני תועלת חובקת עולם, בהן שליטה בצפיפות אוכלוסין וקידום זכויות האישה.
מוסר בחינוך מיני

גישה נפוצה בחינוך המיני היא לראות בו כלי חיוני לצמצום התנהגויות מסוכנות כגון קיום יחסי מין ללא שימוש באמצעי מניעה, להדריך את הפרט לקבלת החלטות מסוימות בנוגע לפעילותו המינית. נוסף על כך, תומכים בחינוך מיני מקיף טוענים כי בלמידת נושא ההומוסקסואליות האדם הופך לסובלני יותר, בעוד שהשמרנים מאמינים שמיניות הוא נושא שצריך להיקנות בבית, על ידי ההורים.
נקודת השקפה נוספת בנוגע לחינוך מיני הוצג על ידי סקסולוגים כמות וילהלם רייך ופסיכולוגים כמו זיגמונד פרויד וג'יימס פרסקוט. נקודת השקפה זו מאמינה כי השליטה בגוף והחופש משליטה חברתית מונחים על כף המאזניים. החסידים נוטים לראות בהשקפה זו שאלה כלל חברתית - מי מכתיב את המנהגים המיניים - החברה או האינדיבידואל? על כן ניתן לראות בחינוך המיני הענקה של מידע ליחידים שמיועד לשחרר עצמם מחברה המעודדת דיכוי של פעילויות מיניות, ולתת להם את האפשרות להגיע להחלטה בכוחות עצמם. יתר על כן, ניתן לראות בדיכוי המיני פעולה הגורמת נזק מבחינה חברתית.
עבור קבוצה גדולה של אנשים, השאלה החברתית נוגעת להקניית המנהגים המיניים ומי צריך להעביר אותם - המדינה או המשפחה. קבוצה זו מאמינה כי על המשפחה להיות אחראית על הנושא וכי חינוך מיני ממשלתי מהווה הפרעה. כן הם טוענים כי מספר תוכניות לימודים שבהם נלמד נושא החינוך המיני מזיקים לצניעות ולענווה, ומעודדים קבלה של מנהגים שאינם מוסריים לדעתם, כגון קיום יחסי מין טרם נישואים, או בין בני אותו המין.
הסברת נושאים מיניים לילד ללא אישור מההורים ושלא במסגרת החינוך הפורמלי, נחשבת במקרים רבים ללא הולמת, ובמקרים מסוימים אף אסורה.
חינוך מיני בעולם

החינוך המיני במדינות המערב התהווה בסמוך להתמסדות חינוך החובה במחצית השנייה של המאה ה-19, עם תחילת העידן המודרני בחינוך. פתיחת שערי בית הספר להמוני תלמידים במקום לאוכלוסיות מצומצמות, כפי שהיה נהוג עד אז, יצר שאיפות להרחיב את תוכניות הלימוד בתחומי הטבע והחברה, המדע, האזרחות והמוסר. במדינות שונות במערב מחנכים ואנשי רפואה פעלו לעיתים במשותף ולעיתים בנפרד, לעיתים בתיווך ההורים ולעיתים בפנייה ישירה אל הילד, על ידי ספרים וחוברות, או באופן ספורדי יותר, בשיעורים פרונטאליים


. הגורמים הבולטים שהביאו למיסוד החינוך המיני במדינות המערב הם:
פיתוחים מחקריים בתחום הבריאות ובריאות הנפש - שהפכו את העיסוק במיניות לפעילות מחקרית טהורה ותרמו להתמקדות פדגוגית במיניות הילד. אחת מהתאוריות המשפיעות ביותר על התייחסות למיניות הילד הייתה התאוריה הפרוידיאנית שחשפה את עובדת קיומה של המיניות כבר מגיל ינקות. גישה זו ואחרות הפכו את מיניות הילד ל"קו מנחה בהבנתו וחינוכו של הגיל הרך".
תחושת אובדן שליטה על הדור הצעיר - עם הגברת התיעוש, המודרניזציה, החילון והעיור, התעוררה תחושת אובדן שליטה של ההורים על ילדיהם, שגדלו ללא מסגרות הפיקוח המוכרות. נערים רבים שהועסקו בעבודות המסורתיות, כמו עיבוד שדות חקלאיים, נשארו ללא מסגרות חליפיות עם המעבר עם משפחותיהם לעיר. לעיתים, ההורים אף חשו איום מצד הנוער היו שהוסיפו. ביטויים מיניים מפורשים כמו אוננות סימלו אובדן שליטה, שחיתות, חוסר שמירה על אנרגיות חיוניות וחוסר תכנון רציונלי לקראת העתיד. לחינוך והסברה המינית היה למעשה תפקיד משולש:
אמצעי סמלי להשלטת סדר על הנוער למאבק נגד "לכלוך וטומאה"
סמל לכמיהה שמרנית לשוב אל חיי הכפר לחיי "פשטות, עבודה קשה, הרגלים טובים וכוח הרצון"
אמצעי להכתיב מסגרת ערכית מקובלת ליצירת אוכלוסייה מסודרת, צייתנית ויעילה
מעורבותם של אנשי מקצוע ומניעים פוליטיים סמויים –הצורך בתוכנית לימודים לחינוך מיני חוזק על ידי אנשי רפואה וחינוך שהחלו לעסוק ב"בעיה המינית של הנוער" במטרה לנפץ מסורת דתית של דיכוי, צנזור והשתקה ברוח של נאורות וקידמה. על אף הכוונות המקוריות, עסקו תוכני הלימוד מעט מאוד בנושאים מיניים ושמו דגש לעומת זאת, על "בעיות" כמו אוננות, ווסת, "הפרשות הנוער", על השלכותיהן ההרסניות. נושאים אלו שהוצגו באופן שלילי, הורחבו אחר כך לשיח ערכי ומוסרי רחב יותר ביחס לתפקידי המינים ומקומם של המתבגרים והמתבגרות בקהילה. במקביל, קבוצות מקצועיות העלו טענות נגד התאוריות המדעיות "המאיימות על מסגרת ההתייחסות הקיימת" וביקשו לקדם תוכניות לימוד שונות המחזקות את מעמדם כמומחים ל"גידול ילדים" וכמומחים לפיקוח בבית ובכיתה.
חינוך מיני בישראל

מן האמור לעיל ניתן לראות כי התפתחות החינוך המיני בעולם לווה בשינויים חברתיים נרחבים וברצון לשמר מציאות שאינה קיימת עוד. כתוצאה מכך, החינוך המיני הוצג כצעד של קידמה ונאורות שמתחת לה נחבאו ערכים שמרניים וניסיון לשלוט ולווסת את התנהגות הנוער. ההתפתחויות השפיעו גם על הקהילה היהודית בתפוצות שאימצה לעצמה שיח דומה לשיח הכללי. החל מראשית המאה ה-19 נידון נושא ההפרשות המיניות בטקסטים הסברתיים בקהילות יהודיות, בייחוד במזרח אירופה ולאחר מכן גם בכיתות ובמרפאות ביישוב היהודי. גם במקרה זה, הפכו האוננות והווסת לנושאים מרכזיים בשיח המקצועי, העוסק בסטטוס של הנוער היהודי בהווה ובתרומת הצעיר לעתיד העם. התפתחויות אלו שימשו בסיס מאוחר יותר של מה שהיה לימים החינוך המיני בישראל.
במסגרת החינוך המיני נלמד נושא הרבייה המתארת את תהליך היווצרותו של בן אנוש. תהליך זה כולל את שלב העיבור, התפתחות העובר והלידה. לעיתים נושא הרבייה כולל גם נושאים כגון מחלות המועברות במגע מיני וכיצד להימנע מהן, ומניעת היריון.
החינוך המיני-חברתי בישראל נתון באחריותו של משרד החינוך, התרבות והספורט - לאגף השרות הפסיכולוגי ייעוצי (שפ"י). למשרד החינוך נהלים ותקנות הקבועות בחוזרי המנכ"ל, נהלים המחייבים את כלל בתי הספר ומוסדות החינוך בישראל.
משרד החינוך מאמין כי חינוך למיניות לילדים ולמתבגרים מקדם התנהגויות מיניות בטוחות יותר ואינו מגביר את הפעילות המינית, זאת על פי מחקרים שנעשו. למשרד החינוך מספר תוכניות חינוך מיני המיועדות לאוכלוסיות, בהן תוכניות המיועדות לחינוך המיוחד ותוכניות המיועדות לקהילה המסורתית ודתית. משרד החינוך מורה על סקירת הנושאים הבאים בשיעורי החינוך המיני: דימוי גוף, וסת, יחסי מין והיריון, מיניות וזוגיות, להט"ב ואיידס.
לעומת משרד החינוך, הציבור בישראל חלוק בנושא, בדומה למצב הקיים במדינות אחרות. מוסדות החינוך הממלכתי דתי ומוסדות החינוך הפרטיים הדתיים מתעלמים כמעט לחלוטין מנושא החינוך המיני, מלבד החינוך בתחום הרבייה המינית במסגרת שיעורי ביולוגיה; ובניגוד לבנים, לומדות הבנות דיני אישות וטהרת המשפחה ונבחנות עליה במבחני הבגרות.
חינוך מיני בישראל > ראשית החינוך המיני בישראל

החינוך המיני טרם הקמת המדינה לא היה חלק ממסגרת הלימוד הבית ספרית, אלא הופקד בעיקר ברשות תנועות הנוער. תנועות הנוער ראו בהתפתחות המינית תפקיד חשוב בחייו של המתבגר ונתפסו כמסגרת חברתית ראויה לדיון לא פורמלי בנושאי מיניות ויחסים שבינו לבינה. תנועות הנוער הבולטות שעסקו בנושאי מין ומיניות היו "השומר הצעיר ו"עליית הנוער". חניכיה הראשונים של "עליית הנוער" הביאו יחד איתם מגרמניה דעות על "חופש חיי המין". התנועה הייתה בין הראשונות שפיתחה תוכנית הסברה שיטתית ומגובשת לחינוך המיני. העלייה השלישית הביאה לארץ בין השנים 1919–1923 כ-500 פעילי תנועת השומר הצעיר, בעיקר מאזור גליציה. מספר זה היה מזערי יחסית למסת העולים באותה תקופה, אך הגרעין העצמאי והאליטיסטי השפיע על המציאות החברתית פוליטית של היישוב היהודי כולו.
היסודות של החינוך המיני של האבות המייסדים צמחו באוסטריה. כבר בימים הראשונים של התנועה גובשו קווים חינוכיים כמו יצירת אוטונומיה של חברת הנוער, סגפנות מינית, ראיית ארץ ישראל כמענה פוליטי ובריאותי ליהודי החדש, ניתוב היצר למען הקולקטיב, חינוך משותף ושוויון בין המינים. השומר הצעיר ראה בהתבגרות שלב של אחריות, מעורבות ועשייה. הם קבעו כי עליהם ליצור עולם ערכי מוסרי עצמאי. מתוך כך פסקו שהפיקוח על מין לא יישאר עוד בידי סמכות בוגרת, אוסרת וכפייתית כמו הורה, מחנך או רופא. ניתוב נכון ובריא של היצר יתאפשר על ידי סובלימציה וריסון פנימי של הקבוצה.
עם הקמת המדינה ביקשה המדינה להתערב בעולם המוסרי והמיני של האוכלוסייה. בכור ההיתוך של החברה הישראלית, לא היה מקום לאסטרטגיה של "אי התערבות", גם בשטח המין ובאותה מידה שבה הצליחו למגר בערות ולמזג גלויות, מחנכים ביקשו גם למגר את "הבורות המינית" ולהביא באופן הומוגני ואוניברסלי את כל האוכלוסייה למצב של השכלה מינית ואושר. למרות חזון זה, ניסיונותיהם ל המחנכים לערב את המנהיגות הפוליטית בסוגיה זו, לא צלחה.
תפנית בסטטוס של החינוך המיני בישראל התרחשה בתחילת שנות ה-70 כאשר עלה החינוך המיני לראשונה בשיח הציבורי בישראל. בשנת 1973 כאשר נשאל שר החינוך, יגאל אלון, בריאיון לעיתון, על האפשרות להנהיג חינוך מיני בכל בתי הספר. תשובת השר הייתה ש"צעד זה נהיה הכרחי, מאחר שאין להעלות על הדעת מערכת חינוך, ראויה לשמה, שלא תנסה להפעיל את השפעתה המייצבת בחינוך הדור הצעיר לקראת חיי משפחה תקינים ובריאים... אנו נדבר על החשיבות שבכיבוש היצר ועל האחריות הכבדה, הכרוכה בחיי מין בטרם עת". תשובות אלו ניתנו על ידי דמות פוליטית בכירה, המוכרת יותר בזכות עברה הביטחוני. שר החינוך הציע אז תוכנית לטיפול בהתנהגות המוסרית הלקויה בקרב הנוער, שמתנגדיה כינו אותו בלצון "תוכנית אלון 2", אך דברים אלו סימנו את התפנית בסטטוס החינוך המיני בישראל, שהפך באמצע שנות ה-70 מעניין נקודתי ורחוק מדיון ציבורי ופוליטי, לנושא מרכזי הנתון לשינויים ולוויכוחים פוליטיים, עד היום.
ראו גם

מדריך למיניות
פיקוח ילודה
שילוב בחינוך: התאמת החינוך המיני לאנשים עם לקויות
לקריאה נוספת

אהרן בלוך, מין חינוך: שיעורים במיניות למחנכים ולהורים, הוצאת רשפים, תל אביב, 1986 - מבוסס על תוכנית לימודים למורים לחינוך גופני במכון וינגייט; הספר זכה בפרס הנרייטה סולד על תרומה לבריאות הקהילתית
חנה הראל, חינוך לחיי משפחה וחינוך מיני: בחינתן של מטרות, מגמות ועמדות – צרור מאמרים מתורגמים, משרד החינוך, ירושלים, תשל"ד
שמעון זקס, חינוך מיני לצעירים מוגבלים: חינוך לחיי משפחה, הוצאת יבנה, תל אביב, תשמ"ז
עמנואל חיגר, חינוך מיני לנוער חרש, מפעלים מיוחדים, המוסד לביטוח לאומי, חמו"ל, 1999
עמנואל חיגר, חינוך מיני לנוער, הוצאת צ'ריקובר, תל אביב, 1978
חנה לוינסון, חינוך מיני והסברה מינית לבני נוער, מכון גוטמן למחקר חברתי שימושי, ירושלים, 1994
ידידיה לחובר, רונית ארגמן, לקראת בגרות מינית: היבטים בחינוך מיני בראייה חברתית – מדריך לצוותים במסגרות החינוך המיוחד בחינוך הממלכתי, הוצאת מעלות, ירושלים, תשס"ז
עבודות גמר
דליה פרל אולשוונג, התמודדות עם שינוי ומצבי לחץ: מדיניות החינוך המיני בישראל, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", האוניברסיטה העברית, ירושלים, 2008
גבריאל קאבאליון, השיח המקצועי בחינוך המיני, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1997
חנה קפלן, גורמי אישיות כמתווכי הצלחה בתוכניות חינוך מיני, עבודת גמר לקבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, 1992
מאמרים
דב אלכסנדרוביץ, חינוך לזהות מינית בעיני פסיכואנליטיקאי, הד הגן נ"ב, 1988, עמ' 350–352
אילנה ברוש, חינוך מיני? כן בבית ספרנו!, החינוך וסביבו 29, 2007, עמ' 91–107
נורית גוברין, ‏פרחים, פרפרים ודבורים: חינוך מיני לילדים ולנוער בארץ ישראל, עולם קטן 3, 2007, עמ' 66–82
נורית גוברין, "פרפרים ופרחים: חינוך מיני לנוער בארץ ישראל - ההתחלות", 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ג', הוצאת כרמל, תשס"ח/2008
גבו וייס, חינוך, ייעוץ וטיפול מיני לבעלי תסמונות גנטיות שיש להן השפעה ישירה על ההתפתחות הקוגניטיבית ועל ההתפתחות המינית, הייעוץ החינוכי ט"ו, 2008, עמ' 50–66
רות וייס-צוקר, חינוך מיני חברתי: קבוצות טיפוליות לחריגים, מדריכיהם והוריהם, חברה ורווחה יב (4), 1992, עמ' 417–425
טל ויצמן, דניאל הרדוף, הריונות ולידות בגיל ההתבגרות, הרפואה 126 (12), 1992, עמ' 743–746
דליה נסים, עמדות החברה ביחס למיניותו של האדם המפגר בשכלו, סוגיות בחינוך מיוחד ובשיקום 13 (1), 1998, עמ' 44–49
גבריאל קאבאליון, הילד כהבניה תרבותית: הדוגמה של החינוך המיני וההסברה המינית ביישוב היהודי בתחילת המאה ה-20, מגמות 40 (3), 2000, עמ' 531–548
גבריאל קאבאליון, שינויים בהגדרות ההומוסקסואליות בטקסטים של החינוך המיני: אותה הגברת בשינוי אדרת?, במכללה 13, תשנ"ב, עמ' 77–96
גבריאל קאבאליון, הרקע למיסוד החינוך המיני וההסברה המינית בישראל, במכללה 19, תשס"ז, עמ' 105–146