לימפ ביזקיט
היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1994 על ידי פרד דרסט (סולן), סם ריוורס (בסיסט), ג'ון אוטו (מתופף) ורוב ווטרס (גיטריסט). מספר חודשים לאחר הקמתה עזב ווטרס את הלהקה. את מקומו תפסו ווס בורלנד ודי ג'יי לית'ל המוכר מהרכב ההיפ הופ המפורסם House Of Pain. לאחר שהלהקה השמיעה גרסת דמו משיריה ללהקת קורן, העבירה קורן את תקליט הדמו לחברת התקליטים שלה, שהחליטה להחתים את לימפ ביזקיט על חוזה תקליטים.
אלבומה הראשון של הלהקה, Three Dollar Bill, Yall$, יצא ב-1997. האלבום הוגדר כנו-מטאל. הוא נחל הצלחה, ובעיקר השיר "Faith", גרסת הלהקה לשירו המפורסם של ג'ורג' מייקל, אשר הופיע גם בסרט עד החתונה זה יעבור. מתוך האלבום בלט גם הסינגל "Counterfiet" שמחה נגד להקות שמחקות את סגנונה המיוחד של לימפ ביזקיט.
פריצת הדרך של הלהקה לתודעת הציבור העולמי הייתה בשנת 1999, עם הפופולריות שצברו להקות הנו-מטאל.
הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Significant Other, שזכה להצלחה. אלבום זה שילב יותר היפ הופ והיה בעל צליל נקי יותר מקודמו. בעקבות הצלחת האלבום- הלהקה הופיעה בוודסטוק 1999 וערכה "מופעי גרילה" שהתקיימו ברחוב ללא הכנה מוקדמת של הקהל. הסינגל הראשון שיצא ללהקה-Nookie זכה להצלחה אדירה במדיה והפך ללהיט גדול שהיווה את אחת הסיבות לפריצת ז'אנר הנו-מטאל אל המיינסטרים. אחריו יצאו סינגלים כמו Re Arranged, סינגל ההיפ הופ N2Gether Now יחד עם מת'וד מן שזכה להצלחה במצעדי ההיפ הופ, ו-Break Stuff שבקליפ שלו הופיעו שחקנים מפורסמים ומוזיקאים רבים כמו ג'ונתן דייוויס, אמינם והבת שלו, סנופ דוג, ד"ר דרה ואחרים. הקליפ זכה בתואר הקליפ הטוב ביותר של השנה מטעם MTV, מה שגרם לפרובוקציה מצד הבסיסט של להקת רייג' אגיינסט דה מאשין שטיפס על עמוד התאורה כי התאכזב שהקליפ של הלהקה שלו לא זכה בפרס.
הלהקה הוציאה בשנת 2000 את אלבומה השלישי, Chocolate Starfish And The Hot Dog Flavored Water, אשר המשיך את המגמה שהתחילה באלבום השני בסאונד יותר נקי ושילוב יותר שירי היפ הופ. האלבום מכר למעלה ממיליון אלבומים בשבוע הראשון להוצאתו ובכך שברה הלהקה את שיאה של פרל ג'אם.
שירים רבים מהאלבום הפכו ללהיטים ביניהם, Take a look around (שהופיע בסרט משימה בלתי אפשרית 2) ,Rollin' (שהופיע בסרטי מהיר ועצבני ובמשחקי מחשב), ו-My Way שהושמע רבות ברדיו ובטלוויזיה. בנוסף, הלהקה זכתה בשלושה פרסי MTV - להקת השנה, האלבום הטוב ביותר ואתר האינטרנט הטוב ביותר. מנגד, רבים ממעריצי הלהקה לא אהבו את סגנון האלבום והאשימו את הלהקה בהתמסחרות ובשירים בוטים וחסרי תוכן. שנה לאחר מכן יצא אלבום שהציג רמיקסים שונים לשירים של הלהקה.
בשנת 2001 עזב בורלנד את הלהקה, משום שהרגיש כי אינו מבטא את עצמו בלהקה. לראשונה מאז שהוקמה, ללימפ ביזקיט לא היה גיטריסט קבוע. בעקבות זאת, לא נקבעו ללימפ ביזקיט הופעות חיות והם עשו מסע חיפושים נרחב אחרי מחליף, שנכשל. הלהקה המשיכה להקליט שירים כאשר תפקיד הגיטריסט התחלק בין פרד, סם ריוורס, ונגני אולפן. כאשר נקבע ללימפ ביזקיט סיבוב הופעות עם מטאליקה ולינקין פארק, הם חזרו לחיפוש גיטריסט קבוע ומצאו את מייק סמית כמתאים ביותר לכך. יחד איתו הם סיימו להקליט את האלבום והקליטו אלבום חדש לגמרי.
לימפ ביזקיט הוציאה בשנת 2003 את אלבומה הרביעי, Results May Vary. האלבום הוא למעשה שילוב בין ההקלטות שנעשו לפני שסמית התקבל ללהקה לבין ההקלטות עם מייק סמית.
בנוסף, לאחר פרישתו של בורלנד, דורסט לקח חלק פעיל ביותר בהלחנת השירים. עם יציאת האלבום יצא הסינגל Eat You Alive שזכה למקומות מכובדים במצעדי רוק.
השיר (יחד עם עוד שירים אחרים באלבום) היה מושפע מפרשת הרומן בין פרד דרסט לבריטני ספירס שהוכחשה על ידי ספירס ואושרה על ידי פרד.
הסינגל המוביל, Behind Blue Eyes, גרסת כיסוי לשיר של המי, זכה להצלחה גדולה כל כך שהגרסה של הלהקה נעשתה פופולרית יותר מהמקורית, אך גרסה זו קיבלה ביקורות שליליות בקרב חובבי רוק, בגלל התרחקות הלהקה מהסגנון שאפיין אותה עד אותה תקופה ובנוסף על החלפת קטע הרוק מהשיר המקורי בקטע טכנו. גרסת הכיסוי הזו נהפכה לאחת מגרסאות הכיסוי השנויות במחלוקת שנוצרו אי פעם. גם הביקורות לא חסו על האלבום ורובן היו שליליות מאוד.
ב-2004, בורלנד חזר ללהקה במקום סמית ושנה לאחר מכן הלהקה הוציאה את החלק הראשון מהאלבום, The Unquestionable Truth, שנחשב לבוטה וקיצוני מבחינה מוזיקלית ותוכן. האלבום מכר יותר ממיליון עותקים ברחבי העולם.
באותה שנה יצא אלבום "הלהיטים הגדולים" שבנוסף ללהיטים מארבעת האלבומים הכיל שלושה שירים חדשים, ביניהם הסינגל Bittersweet Home שהיה שילוב בין שני השירים Home Sweet Home של מוטלי קרו וBittersweet Symphony של הוורב.
מה שמנע מהלהקה להמשיך לתפקד היה הסכסוך בין פרד דרסט לגיטריסט ווס בורלנד לגבי ההחלטה של פרד לא לקדם את האלבום שיווקית כאקט מחתרתי, שווס ראה אותו כמיותר וכפוגע בלהקה. בנוסף לכך לא היו יחסים טובים ששררו בינן השניים בכל מקרה.
לאחר הפירוק ווס בורלנד התמקד בפרויקט הצדדי שלו Black Light Burns, פרד דרסט ביים סרטים עצמאיים, הבסיסט סם ריוורס שיתף פעולה עם אמנים שונים והפיק אלבומים ללהקות מקומיות והמתופף ג'ון אוטו וDJ ליטל פנו לסדנאות גמילה מסמים. בהמשך Dj Leathal חזר לחבריו מ-House of Pain כדי להקים הרכב חדש שנקרא La Cocka Nostra.
לימפ ביזקיט התאחדה ב-2009 לאחר פגישה טובה בין פרד דרסט לווס בורלנד, בה השלימו וקבעו כי הם לא אוהבים את המוזיקה השלטת ברדיו. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי הנקרא "Unicorns N' Rainbows", אשר כלל הופעות באירופה, ארצות הברית ובדרום אמריקה.
ב-2011 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, "Gold Cobra" שהופק על ידי פרד דרסט. הסינגל הראשון מתוכו נקרא "Shotgun" שזכה לכמות הורדות נאה ולביקורות מכובדות. ביוני 2011 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Gold Cobra" שזכה למיליוני צפיות. האלבום מאופיין בקטעי גיטרה כבדים יותר מבעבר ואף בסולואים-דבר שהיה נדיר אצל הלהקה.
האלבום לא קודם רבות על ידי אינטרסקופ אך מכר כ-75 אלף עותקים בארצות הברית, הוצב במקום ה-16 בבילבורד ובמקום הראשון בגרמניה במצעד המכירות שלהם.
ביולי 2019 הלהקה ניגנה שיר חדש שנקרא "wasteoid", מהאלבום החדש שאמור לצאת בקרוב, בהופעה חיה בפריז.
באוקטובר 2024, הלהקה הגישה תביעה נגד חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. סכום התביעה עומד על לפחות 200 מיליון דולר עבור תמלוגים שלא שולמו. הלהקה טוענת כי יוניברסל מיוזיק גרופ יצרו מערכת תוכנה שנועדה להסתיר את התמלוגים של האמנים. לטענת הלהקה, מאות אמנים נוספים נפגעו בדרך דומה. יוניברסל מיוזיק גרופ טענו כי התמלוגים נעצרו בגלל הוצאות בסך כ-43 מיליון דולר שהשקיעו בלהקה.