stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל סדוביאנו
תרומתו לספרות הרומנית

נחשב לסופר המוביל בדורו ובכלל לאחד מגדולי הסופרים הרומנים, סדוביאנו הצטיין במיוחד במספר סיפורים מזהיר וזכה לשבחים בעיקר על תאורי הטבע והנופים הכפריים.
מחבר יוצא דופן בפוריותו הספרותית, פרסם מעל מאה ספרים.
בתקופה שבין מלחמות העולם הקהל העמיד את סדוביאנו, עם כל ההבדלים בסגנון, בשורה אחת עם ליביו רבריאנו ועם צ'זאר פטרסקו כאחד מיוצרי רומנים הגדולים של ארצו.
המבקר אוביד קרוחמלניצ'אנו ראה בפעילות סופרים אלה אחד מהסממנים מובהקים של הפריחה התרבותית של אותה תקופה שבין המלחמות.
גם היסטוריון הספרות הרומני-אמריקאי מרצ'ל קורניש-פופֶּה ראה בסדוביאנו וברבריאנו את שני כותבי הרומנים החשובים של ארצם במחצית הראשונה של המאה העשרים.
בשנת 1944 גם טודור ויאנו דיבר על סדוביאנו כעל הסופר המשמעותי ביותר של העם הרומני, ראשון בין שווים.
, תוך שימת דגש על מקוריותו בהקשר הספרות הרומנית וסיווגו בין הסופרים בעלי מגמה לאומית (בניגוד לסופרים המודרניסטים הקוסמופוליטיים) ג'ורג'ה קלינסקו, גדול ההיסטוריונים של הספרות הרומנית, העריך שברבים מסיפוריו והנובלות של סדוביאנו מצאו הד התרומות הסגנוניות של סופרים שקדמו לו או היו בני זמנו - כדוגמת יון לוקה קאראג'אלה ,קליסטרט הוגאש, אמיל גרליאנו, יואן אלכסנדרו ברטסקו-ווינשט,
יואן א. בסראבסקו, יונל תאודוריאנו, דמוסטנה בוטז, אוטיליה קזימיר ואחרים.
קלינסקו אף העריך כי סדוביאנו עלה ללא ספק על אמיל גרליאנו שנחשב זמן רב כשווה ערך אליו בין הסופרים בעלי מגמה זו.
יתרה מזו, לפי דעתו של קורניש פופה האפיקה של סדוביאנו הייתה המשך של ה"נרטיב הלאומי" שמבשריו היו ניקוליה פילימון, יואן סלביץ' ודויליו זמפירסקו.
ויאנו וזיגו אורניה היו סבורים כי סדוביאנו קיבל השראה גם מנושאים וז'אנרים שהתנסה בהם הסופר, ניקוליה גאנה, חבר בחוג ז'ונימיה. לדברי ויאנו, סדוביאנו העריץ את גאנה
כמורו ורבו.
בנעוריו סדוביאנו העריץ ואסף את כתביו של נ.ד. פופסקו-פופנדיה, שהיה מחבר מצליח בזמנו של אלמנכים, רומנים היסטוריים ושל הרפתקאות.
קלינסקו עוד ציין כי סדוביאנו וגאנה הושפעו בעקיפין על ידי כתיבתו של וילהלם פון קוצבו, סופר ודיפלומט רוסי, שחיבר סיפור על רומניה, בשם "לסקר ויורסקו".
פרסים ואותות כבוד

1955 גיבור העמל הסוציאליסטי
1961 הפרס הבינלאומי לנין "לחיזוק השלום בין העמים" - מטעם המועצה העולמית לשלום (בחסות ברית המועצות)
הנצחה

ב-6 בנובמבר 1980 נחנך ב "וילה קופואו" ביאש (וילה "סאן סוסי" שהשתייכה בעבר למיכאיל קוגלניצ'אנו ולבנקאי יעקב נוישוץ המוזיאון הממוריאלי ע"ש מיכאיל סדוביאנו, בנוכחות בתו פרופירה סדוביאנו. הבית נתרם על ידי הסופר בשנת 1947 למכון האגרונומי ביאש.
פסל של הסופר הוצב בעיר הולדתו, פשקאן.
מיצירותיו

Şoimii הבזים 1904
Hanul Ancuţei (החאן של אנקוצה 1928 - נובלה)
Fraţii Jderi האחים ז'דר רומן היסטורי, טרילוגיה; 1935—1942
Creanga de aur (ענף הזהב)
Baltagul (הגרזן) 1930
Viaţa lui Ştefan cel Mare חיי שטפאן הגדול
Nicoară Potcoavă ניקוארה פוטקואבה 1952
יצירות של סדוביאנו בקולנוע

1929 - Sturmflut der Liebe (תסריט)
1951 - Toamna in deltă (סרט תיעודי קצר)
1953 - Mitrea Cocor
1965 - Neamul Şoimăreştilor
1970 - Baltagul
1973 Fraţii Jderi
1980 - Dumbrava minunată
1980 - Vacanţa tragică
1983 - Ochi de urs
1989 - Noiembrie, ultimul bal - Locul unde nu s-a întâmplat nimic ׁ
הערות שוליים

↑  Ion Lazu Scriitori în Primul război mondial
↑  stefangolescu.webs.com/masoneriainromania.htm באתר לשכת שטפאן גולסקו ברשת גישה ב-12.4.2011
↑  המשלחות הפארלמנטאריות מרומניה ובנלגריה, משמר, 4 באפריל 1947
↑  נקבעה הוועדה לפרס השלום, על המשמר, 27 בדצמבר 1950
↑  מילטון להרר, רומניה העממית - מקץ שבע שנים, על המשמר, 23 באוגוסט 1951; המשך
↑  הספרות הרומנית החדשה, על המשמר, 28 בדצמבר 1951
↑  הוצג הסרט הרומני מיטריא קוקור, על המשמר, 30 במרץ 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271029305171  PLWABN: 9810655043705606  BIBSYS: 90096505  BNE: XX1103830  BnF: cb12020837d (data)  GND: 118604783  ISNI: 0000 0001 0928 1935  LCCN: n80036688  LNB: 000079056  MusicBrainz: c26541c7-f73f-49bc-b3d6-481c0642a588  NKC: jn19990007293  NLA: 35684685  NLG: 61802  NLK: KAC201813564  NLR:   NTA: 071141405  SUDOC: 028356152  Trove: 1041626  VIAF: 98174045   WorldCat (עם VIAF): 98174045 
כותרת כתב-העת "סמנטורול" ב-1906 עם ציון שמות עורכיו-ניקולאיה יורגה - מנהל המערכת והעורכים -שט.א. יוסיף, מ. סדוביאנו וי. סקורטו
מיכאיל סדוביאנו - תמונה על בול של הדואר הרומני משנת 1980
פסל דיוקן של מיכאיל סדוביאנו בשדרת ה"סופרים הקלאסיים" בקישינאו
מיכאיל סדוביאנו, דיוקן על בול של רפובליקה מולדובה משנת 2005. משמאל לדיוקן - הבית של הסופר בעיר יאש, "וילה קופואו", לשעבר הווילה "סאן סוסי" של הברון נוישוץ
מנזר אגאפיה, אחד ממקומות המרגוע האהובים על הסופר
מיכאיל סדוביאנו - השני משמאל, בין חברי הנשיאות של רומניה בשנת 1948. בקצה השמאלי - ש. וויטק, לצידו השני -משמאל לימין - ג. סטרה, פרופ' ק. פרחון וי. ניקולי
אגוסטין ז'יאיי

אגוסטין ז'יאיי (נולד ב-16 בינואר 2004) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקישור בקבוצת פלמיירס.
קריירה

ז'יאיי נולד בסן קרלוס סנטרו והחל לשחק בקבוצות מקומיות, עד שעבר לסן לורנצו בגיל 13. ז'יאיי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סן לורנצו ב-19 באפריל 2022, כשפתח בהרכב בניצחון 1–2 בחוץ על אוניון. את שערו הראשון במועדון כבש ב-9 ביולי 2022, במשחק ליגה נגד בוקה ג'וניורס, שבו עזר לקבוצתו לנצח 1–2, כשכבש את השער השוויון.
ב-28 ביוני 2024 חתם בפלמיירס לחמש שנים.
נבחרת לאומית

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אגוסטין ז'יאיי".
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון

| --- | --- |

 מידע כללי
 כתובת:  רחוב Grosvenor Crescent (אנ')
 עיר:  לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°30′02″N 0°09′12″W﻿ / ﻿51.500611°N 0.153444°W﻿ / 51.500611; -0.153444
 תאריך פתיחה:  2017
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי איחוד האמירויות הערביות – הממלכה המאוחדת
 שגריר:  מנסור עבדאללה ח'לפן ג'ומה אבולחול
 שטח האמנה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה מיוצגת:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסשגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסשגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטישגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטישגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון
 
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון היא הנציגות הדיפלומטית של איחוד האמירויות הערביות בממלכה המאוחדת. איחוד האמירויות מחזיקה גם בקונסוליה, נספח משטרתי, נספח צבאי ונספח תרבות בדרום קנזינגטון, ונספח בריאות במרילבון.
השגרירות נחנכה ב-28 בנובמבר 2017 בדרום קנזינגטון ובהמשך עברה לבלגרביה. היא ממוקמת בין כיכר בלגרייב (אנ') להייד פארק בדרום מערב לונדון.
השגרירות הישנה הייתה ממוקמת בבית מדורג מאמצע המאה ה-19 המשקיף על הייד פארק בהסיטי של וסטמינסטר, בשכנות לשגרירות תוניסיה (אנ') ולשגרירות אפגניסטן.
הערות שוליים

↑  About the Ambassador, באתר שגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון
ערך זה הוא קצרמרבנושא איחוד האמירויות הערביות ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תדליקו את האור

"תדליקו את האור" הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר הישראלי משה פרץ. הוא יצא לאור ב-8 בדצמבר 2024 בהוצאת חברת התקליטים MP רקורדס.
רקע והקלטה

בסמוך ליציאתו של "תדליקו את האור" הצהיר משה פרץ כי קיים צפיית בינג' בסדרה "דנה קמה" של דנה אינטרנשיונל. בהמשך, נפגשו יחד במהלך צילומי הסדרה "MKR המטבח המנצח" ונוצר ביניהם חיבור. כתוצאה מכך, הבטיח פרץ לאינטרנשיונל שהוא יכתוב עבורה שיר שיבוצע על ידם כדואט. בנוסף לשיר זה, נכללו במיני-אלבום ארבעה שירים נוספים.
את המיני-אלבום הוציא פרץ ב-8 בדצמבר 2024, בליווי עטיפה שכללה תמונה לכל אחד משירי המיני-אלבום.
רשימת רצועות

| תדליקו את האור> מס' | תדליקו את האור> שם | תדליקו את האור> מילים | תדליקו את האור> לחן | תדליקו את האור> הפקה | תדליקו את האור> משך | תדליקו את האור>  | תדליקו את האור>  | תדליקו את האור>  | תדליקו את האור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בקפה ליד הבית  | אבי אוחיון, משה פרץ, בן אביב והראל סנדרוסי | פרץ ואביב | אביב ופרץ | 3:37 |  |  |  |  |
| 2. | על הוואן  | רון ביטון, פרץ, ינון יהל, איתי שמעוני ומאור בדני | ביטון, פרץ, יהל, שמעוני ובדני | יהל | 2:34 |  |  |  |  |
| 3. | שריטות  | סנדרוסי | סנדרוסי | אביב ופרץ | 2:51 |  |  |  |  |
| 4. | תדליקו את האור (עם דנה אינטרנשיונל)   | פרץ וסנדרוסי | פרץ | אסי טל, אביב ופרץ | 3:35 |  |  |  |  |
| 5. | שבת שלום  | אוחיון ופרץ | אוחיון ופרץ | פרץ ואביב | 2:22 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 14:59 |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 8 בדצמבר 2024 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | MP |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  תדליקו את האור - EP by Moshe Peretz on Apple Music (באנגלית בריטית), 2024-12-08, נבדק ב-2024-12-08
הילדה בסוודר הירוק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  עיון 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  30 בספטמבר 2008 
 
הילדה בסוודר הירוק: חיים בצל השואה הוא ספר שנכתב על ידי קריסטינה חיגר ודניאל פייזנר (אנ'), יצא לאור בהוצאת St. Martin's Press (אנ') בשנת 2008. כדי להימנע מגירוש למחנות ריכוז נאצים במהלך השואה באוקראינה, התחבאו קריסטינה חיגר ומשפחתה במערכת הביוב של לבוב. כדי להתחמם היא לבשה סוודר ירוק שסבתה סרגה לה, שנמצא כעת במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
הספר תורגם לעברית ויצא בהוצאת דני ספרים בשנת 2012.
עלילה

הנערה בסוודר הירוק הוא ספר זיכרונות שנכתב על ידי קריסטינה חיגר ודניאל פייזנר על חייה של חיגר כשהיא בורחת מגטו לבוב עם משפחתה. חיגר ובני משפחתה נאלצים להיכנס לביוב של לבוב כדי להימלט מרצח בידי הנאצים.
הבריחה שלהם מתחילה בספטמבר 1939, כאשר הגרמנים פלשו לעיר לבוב וחיגר רק התחילה גן ילדים. לאחר שהחיילים הגרמנים כבשו בהצלחה את לבוב, משפחתה של חיגר ושאר האוכלוסייה היהודית בעיר נאלצו להגיע לגטו לבוב. לאחר שהוכנסו לבית חדש, אביה של חיגר בנה מקומות מסתור סודיים עבורה ועבור אחיה. הם התחבאו שם במשך שעות, עם כמות קטנה של מזון. הם הוצרכו לשמור על שתיקה מוחלטת כדי לא להיתפס על ידי הנאצים.
במאי 1943, רגע לפני חיסול גטו לבוב, קבוצה קטנה מן הגטו ברחה לביוב דרך בור סודי שאביה של חיגר חפר במשך שבועות באמצעות כפיות, מזלגות וכלים קטנים אחרים. בזמן שהייתה שם, סבתה של חיגר סרגה לה סוודר צמר ירוק כדי לחמם אותה.
בתיאור חוויותיה בביוב, מתארת חיגר עובד ביוב קתולי פולני בשם לאופולד סוחה. בתחילה היה מביא לקבוצה אוכל תמורת כסף, אבל גם כשהמשפחה כבר לא יכלה לשלם, המשיך. היא מספרת שלאופולד סוחה היה לוקח גם את הבגדים שלהם לניקוי, למרות הסיכון להיתפס. משפחת חיגר כינו אותו "המלאך".
חיגר מזכירה תקופה שבה איבדה את קולה בעקבות טראומה, ולאופולד סוחה הביא אותה למכסה ביוב והרים אותה כדי להראות לה את העולם שמחוץ לביוב ולהרגיע אותה.
הקבוצה סבלה מספר אירועים מסכני חיים בתוך הביוב, כולל הצפות חמורות ושריפה גדולה. חיגר כותבת על החוויה שלה, "איכשהו יכולנו תמיד להמציא משהו שיגרום לנו להתפוצץ בצחוק. אני חושב שזה הציל גם אותנו. זה הציל את המוח שלנו". מתוך 150,000 היהודים שחיו בלבוב, שרדו רק שלוש משפחות, ביניהן משפחת חיגר.
על הסופרת

לאחר שנמלטו מהביוב של לבוב, עברו חיגר ומשפחתה לישראל. שם למדה רפואת שיניים ונישאה לניצול שואה נוסף בשם מריאן.
חיגר ובעלה היגרו לארצות הברית. כעת הם גרים בלונג איילנד. לחיגר ולמריאן יש שני ילדים ושני נכדים.
אחיה של חיגר, פאוול, נהרג בתאונת דרכים במהלך שירות מילואים, כשהיה בן 39. היו לו שני ילדים וחמישה נכדים המתגוררים כיום בישראל. אביהם של חיגר ופאוול נפטר בשנת 1975, ואמם בשנת 2000, בגיל 91.
חיגר היא כיום עד הראייה החי היחיד למה שהתרחש בביוב של לבוב. הסוודר הירוק המפורסם שלה הוצג במוזיאון לזכר השואה של ארצות הברית ושוחזר על ידי סורגים ברחבי העולם.
סרט

באפילה, סרט דרמה פולני משנת 2011 שנכתב על ידי דייוויד פ. שאמון (אנ'), בוים על ידי אגניישקה הולנד (אנ'), ומועמד לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-84, מבוסס על סיפור זה.
הערות שוליים

↑  "The Girl in the Green Sweater: A Life in Holocaust's Shadow". publishersweekly.com. נבדק ב-4 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "THE GIRL IN THE GREEN SWEATER". Kirkus Reviews. 20 במאי 2010. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מאת Ami, הילדה בסוודר הירוק | ילדים בשואהילדים בשואה, ‏2018-01-27
↑  "The Chiger Family". www.auschwitz.dk. נבדק ב-2019-10-30.
↑  Ramaswamy, Chitra (19 במרץ 2012). "Interview: Krystyna Chiger, holocaust survivor". The Scotsman. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Edwards, Ivana (1991-11-24). "From a Polish Sewer, War Memories". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-10-30.
↑  Holocaust Survivor Kristine Keren Testimony (באנגלית), נבדק ב-2019-10-30
↑  Ghert-Z, Renee. "Knitters worldwide recreate sweater worn by girl who survived Holocaust in sewer". www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  "W ciemności". נבדק ב-26 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Oscars 2012: Nominees in full". BBC News. נבדק ב-24 בינואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Agnieszka Holland - In Darkness". נבדק ב-7 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Knegt, Peter (18 בפברואר 2012). "2012 Oscar Predictions: Best Foreign Language Film". indiewire.com. נבדק ב-4 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Applebaum, Stephen (23 במרץ 2012). "'These were terrible times': The true story behind In Darkness". The Guardian. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
ריבי גדות

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1953 (בת 71) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 עיסוק:  קריינית, שדרנית רדיו
 מעסיק:  קול ישראל
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  GadotRivi
 
ריבי גדות בן דוד (נולדה ב-7 ביולי 1953) היא שדרנית וקריינית חדשות ישראלית. עבדה בקול-ישראל בשנים 1983–2017.
ביוגרפיה

גדות, ילידת תל אביב, גדלה בחולון ובקיבוץ עברון ולמדה בתיכון בפנימיית ״הדסים". היא בוגרת תואר ראשון מורחב בחוג לתולדות האומנות, באוניברסיטת תל אביב.
ב-1983 התקבלה גדות לקורס קריינים של רשות השידור. היא החלה לשדר בתוכניות המוזיקה הקלה ברשת ג' שאפיינו את אמצע שנות ה-80, כמו: "לפנות ערב", "להיטים לוהטים", "על בטוח" ו"מצעד הפזמונים הלועזיים".
ב-1994 סיימה קורס כתבים ועורכי חדשות של רשות השידור.
ב-1995 יצאה לשליחות עם בעלה, מטעם משרד החוץ, בשגרירות ישראל  בבריסל, עד שנת 2000. הייתה ראש לשכת השגריר לקהילה האירופית אפרים הלוי, לימים ראש המוסד.
ב-1991 החלה לקריין מהדורות חדשות. דיווחה על הפיגוע במגדלי התאומים בניו-יורק ב-11 בספטמבר 2001, ועל הפיגוע במלון פארק בליל הסדר ב-27 במרץ 2002.
ב-2008 ערכה והגישה את הפרק על "עליית יהודי בולגריה", במסגרת התוכנית "שישים שנה למדינת ישראל". השר לשעבר ומראשי יהדות בולגריה, ויקטור שם-טוב, העניק לתוכנית את הריאיון האחרון שנתן לכלי תקשורת, והוא אז בן 93.
ב- 9 במאי 2017, במהדורת שמונה בערב, קראה ידיעה אחת בחדשות: החלטתו  של כונס הנכסים הרשמי דוד האן על סגירת רשות השידור.
ב-11 במאי 2017 הגישה גדות את  מהדורת החדשות  האחרונה שלה.
נשואה ליצחק בן דוד, סמנכ"ל לסחר חוץ במשרד החקלאות, ולהם בת ובן.
בתי אונגרין

ישיבת חתם סופר של החסידים בשכונה
ישיבת הכתב סופר בית כנסת פרושים. 2009
בתי אוּנגָרִין (בלשון ארכאית: "בתי הונגריה"; ביידיש: אונגארישע הייזער) היא שכונה חרדית במרכז ירושלים, המהווה כיום חלק מן המתחם המורחב של שכונת מאה שערים.
מיקום

השכונה ממוקמת מחוץ לעיר העתיקה, מצפון לשכונת מאה שערים, ממזרח ומדרום לשכונת בית ישראל. מצפון לשכונה ממוקמת שכונת קריית שומרי אמונים. לאחר מלחמת העצמאות ב-1948 סומן הגבול בין ישראל וירדן בצמוד לבתי השכונה ממזרח. באחד מגגות הבתים הוצבה עמדה של צה"ל אשר צפתה אל "מעבר מנדלבאום" ושכונת שייח' ג'ראח, עד מלחמת ששת הימים.
אוכלוסייה

אף שבעבר התגוררו בשכונה גם יהודים ממוצא הונגרי שאינם חסידים, אוכלוסיית בתי אונגרין היא הומוגנית וסגורה ומתגוררים בה חרדים חסידיים ממוצא הונגרי. חלק גדול מתושבי השכונה הם חסידי תולדות אהרן, תולדות אברהם יצחק, וסאטמר.
בשכונה שוכנים מוסדות חסידות תולדות אהרן ורבים מחסידיה מתגוררים בשכונה. הישיבה הגדולה של חסידות תולדות אהרן נמצאת ממזרח לשכונה ממוקמת .
בשנת 2008 נמצא כי שיעור הילדים עד גיל 15, מקרב כלל תושבי השכונה הוא בין הגבוהים בארץ ועומד על 51%.
גלריית תמונות

בית הכנסת חתם סופר או ישיבת חתם סופר נבנתה במאה שערים ונועדה למקום לימוד עבור חסידי השכונה.
בית הכנסת חתם סופר או ישיבת חתם סופר נבנתה במאה שערים ונועדה למקום לימוד עבור חסידי השכונה.
לקריאה נוספת

אריאל, כתב עת לידיעת ארץ ישראל 164-163, מרץ 2004, אדר תשס"ד, עמ' 198–231.
הערות שוליים

↑  ישראל קמחי, גיורא סולר, פטר בוגוד, אמנון רמון, אביאל ילינק, יאיר אסף-שפירא, בתי אונגרין "שומרי החומות" – תולדות השכונה, באתר מכון ירושלים לחקר ישראל, ‏יולי 2011
1 2  Moshe Ringel, אור הצפון - רבי יצחק צבי רצרסדורפר
1 2  Menachem Keren-Kratz, מבצרים את החומות - 160 שנים לכולל שומרי החומות, סגולה (מגזין להיסטוריה יהודית), 1 ינואר 2020
↑  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 1077
1 2  רפי כפיר, בתי אונגרין, שכונות בירושלים, לימודי ירושלים, קורסים בירושלים, סיורים בירושלים, באתר אהבת ירושלים
↑  תוכנית 5008 ירושלים, באתר tabanow, ‏2005
↑  המעמד האדיר בבתי אונגרין • מעמד קביעת מזוזה, באתר JDN, ‏2014-02-20
↑  אחרי השיפוץ: ביהכנ"ס 'חתם סופר' בבתי אונגרין נחנך מחדש, באתר www.bhol.co.il, ‏2020-09-08
↑  yna_admin, מבנה גילים בשכונות, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות, ‏2008-06-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420961505171 
| שכונות חרדיות בירושלים |
| --- | --- | --- |
| תחילת היציאה מהחומות, לפני 1890 | בית ישראל • בתי ויטנברג • מאה שערים |  |
| בנייה בתקופה הטורקית, מ-1890 | בתי אונגרין • בתי הורנשטיין • בתי ורשה • בתי נייטין • בתי ברוידא • בתי ראנד • כנסת ישראל • זיכרון משה (התחרדה) • חצר שטרויס • שכונת אחווה (התחרדה) • גבעת שאול (התחרדה) • כרם אברהם (התחרדה) • שערי חסד • רוחמה |  |
| בנייה במנדט הבריטי | בתי מונקאטש • גאולה • מחניים • סנהדריה • שיכון פאג"י • תל ארזה (התחרדה) • בית וגן (התחרדה) • מקור ברוך (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית לפני מלחמת ששת הימים | קריית אונסדורף • קריית מטרסדורף • קריית צאנז • קריית שומרי אמונים • שיכון חב"ד • שמואל הנביא (התחרדה) • כרם • רוממה (התחרדה) |  |
| בנייה ישראלית אחרי מלחמת ששת הימים | גבעת משה • הר נוף • קריית איתרי • סנהדריה המורחבת • נוה יעקב מזרח • עזרת תורה • קריית בעלז • רמת אשכול (התחרדה) • רמות פולין • רמת שלמה • רמות אלון (התחרדה)  |  |
שכונות ירושלים
Dream Theater

.
| --- | --- |

Dream Theater ב-2011.  מימין לשמאל: ג'ון פטרוצ'י, מייק מנג'יני, ג'יימס לאברי, ג'ורדן רודס וג'ון מיונג
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 סוגה:  פרוגרסיב מטאל, רוק מתקדם
 חברת תקליטים:  Roadrunner Records, Warner Bros. Records, Atlantic Records, Elektra Records, East West Records, Acto Records
 http://www.dreamtheater.net
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'יימס לאברי ג'ון פטרוצ'י ג'ון מיונג ג'ורדן רודס מייק פורטנוי
 חברים לשעבר
 מייק מנג'יני  דרק שריניאן   כריס קולינס   צ'ארלי דונימצ'י   קווין מור
 
Dream Theater (בתרגום חופשי: תיאטרון חלומות) היא להקת פרוגרסיב מטאל אמריקנית שנוסדה בשנת 1985 על ידי ג'ון פטרוצ'י, ג'ון מיונג ומייק פורטנוי כשהיו סטודנטים במכללת ברקלי למוזיקה. בתחילת דרכה, נקראה הלהקה בשם Majesty. למרות מספר שינויים בהרכב הלהקה, נשארו בה שלושת מייסדיה יחד עם ג'יימס לאברי וג'ורדן רודס עד לעזיבתו של פורטנוי בספטמבר 2010. באפריל 2011, לאחר שנערכו מבחנים להחלפתו של פורטנוי, הוכרז על בחירתו של מייק מנג'יני כמתופף החדש של הלהקה. ב־25 באוקטובר 2023 הודיעה הלהקה על חזרתו של מייק פורטנוי לשורות הלהקה במקומו של מנג'יני.
נכון לשנת 2010, נמכרו מעל 10 מיליון אלבומים ו־DVD המתעדים הופעות וקליפים של הלהקה ברחבי העולם.
חברי הלהקה נודעים כבעלי מיומנות טכנית גבוהה בכלי נגינתם ועל כך זכו בתארים ממגזיני מוזיקה שונים. לאחר סקר שערך המגזין MusicRadar בספטמבר 2010, בחר העיתון בג'ון מיונג לתואר הבסיסט הטוב ביותר בכל הזמנים". לפי סקר שערך אותו מגזין במרץ 2011, זכה ג'ון פטרוצ'י במקום השני ברשימת "20 הגיטריסטים הטובים ביותר של המטאל אי פעם". מייק פורטנוי, מתופף הלהקה, זכה ב-23 פרסים מהמגזין Modern Drummer‏ ואילו קודמו, מייק מנג'יני, קבע חמישה שיאים בתחרות המתופף המהיר בעולם.
בנובמבר 2010 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של המוזיקה בלונג איילנד.
ב-9 באפריל 2013 זכה האלבום "Images and Words" בתואר אלבום המטאל הטוב ביותר במצעד "March Metal Madness" של "Loudwire" (שנערך בשיטת ראש בראש) לאחר שניצח אלבומים של הלהקות "דיו", "AC/DC", ג'ודס פריסט, "מגדת'" ולבסוף גם את "Master of Puppets" של "Metallica", כאשר זכות ההצבעה ניתנה לקהל המעריצים.
אלבומה ה-12 של הלהקה שיצא ב-23 בספטמבר 2013, מכר כ-34,000 עותקים בשבוע הראשון ובמצעד הבילבורד הגיע למקום ה-7.
היסטוריה > התהוות הלהקה (שנת 1985)

בספטמבר 1985 שני סטודנטים בקולג' ברקלי למוזיקה בבוסטון, הגיטריסט ג'ון פטרוצ'י וחברו הבסיסט ג'ון מיונג, חיפשו שותפים כדי להרכיב להקה ולנגן בזמנם הפנוי. באחד הימים נתקלו במתופף מייק פורטנוי באחד מחדרי החזרות של הקולג' ולאחר מספר ימים של שיחות החליטו לנסות ולהקים להקה יחדיו. השלישייה החלה את דרכה בעזרת ביצוע גרסאות כיסוי ללהקות איירון מיידן וראש באולפני החזרות בברקלי. שם הלהקה הנבחר, "מג'סטי" (Majesty), עלה בעת שחברי הלהקה חיכו בתור לקנות כרטיסים להופעה של להקת "ראש" והאזינו במהלך ההמתנה לאחד משיריה, Bastille Day; פורטנוי תיאר את אותו שיר "majestic" (מלכותי), ואז הוחלט לקרוא ללהקה בשם זה.
כדי למלא את המקומות הנותרים בלהקה, פטרוצ'י יצר קשר עם חברו לתיכון וללהקות עבר, קווין מור, ביקש ממנו להצטרף בתור קלידן וזה נעתר לבקשה. כמו כן, גייסו חברי הלהקה את כריס קולינס להצטרף בתור סולן לאחר ששמעו את יכולותיו הווקאליות בביצוע גרסת כיסוי לשיר "Queen of the Riech" של להקת Queensrÿche. לוחות הזמנים העמוסים של פורטנוי, מיונג ופטרוצ'י אילצו אותם לנטוש את לימודיהם האקדמיים על מנת להתמקד ביצירת המוזיקה שלהם. מור אף הוא עזב את הקולג' בו למד, אוניברסיטת פרדוניה, כדי להתרכז בעיסוקו בלהקה.
היסטוריה > The Majesty Demos והולדת השם "Dream Theater" (שנים 1987-1986)

בתחילת שנת 1986 הופיעה הלהקה בסביבת העיר ניו יורק והקליטה קלטת דמו בשם The Majesty Demos אותה הפיצו באזור. בששת החודשים הראשונים להפצתה במהדורה מוגבלת, אזלו מהמדפים כאלף עותקים של הקלטת. קלטת זו נמכרת גם היום בפורמט המקורי, על אף שההוצאה זמינה כהוצאת CD רשמית של הלהקה בחסות חברת התקליטים YtseJam Records.
בנובמבר של אותה שנה, פוטר כריס קולינס מהלהקה. לאחר שנה שבה ניסו חברי הלהקה למצוא סולן במקומו של קולינס, הצטרף אליהם צ'ארלי דומיניצ'י שהיה מבוגר בשנים ומנוסה יותר מהם. עם היציבות שהביא דומינצ'י, חזרה הלהקה להופיע וזכתה בחשיפה ניכרת.
מיד לאחר צירופו של דומיניצ'י, להקה אחרת בשם Majesty מלאס וגאס איימה בהליכים משפטיים כנגד הלהקה בשל פגיעה בקניין רוחני ולכן נאלצו חבריה לשנות את שמה. לאחר שבחנו מספר אפשרויות, קיבלו את הצעתו של הווארד פורטנוי, אביו של מייק, להשתמש בשם "Dream Theater" כשמו של בית קולנוע שניהל האב בקליפורניה.
היסטוריה > When Dream and Day Unite (שנים 1990-1988)

עם שמם החדש והיציבות שהוקנתה ללהקה, התמקדה Dream Theater בכתיבת חומר חדש ובמקביל הופיעה בניו יורק ובמדינות השכנות. הדבר משך את תשומת לבם של חברת התקליטים Mechanic Records ובסופו של דבר חתמה הלהקה על החוזה הראשון שלה עם החברה ב-23 ביוני 1988. באותה תקופה החלה הלהקה בהקלטות של אלבום הבכורה שהתקיימו באולפני Kajem Victory בגלדוויין, פנסילבניה. הקלטת רצועות הבסיס נמשכה כעשרה ימים והאלבום כולו הושלם כעבור שלושה שבועות.
בשנת 1989 יצא לאור האלבום "When Dream and Day Unite" ולא זכה להד נרחב בקרב המעריצים, בניגוד לציפיות הלהקה. עקב הפרת ההתחייבויות הפיננסיות של חברת התקליטים ללהקה, נאלצה Dream Theater להופיע באזור העיר ניו יורק. מסע ההופעות לקידום האלבום כלל רק חמש הופעות שכולן היו בסביבה המקומית. הופעתה הראשונה של הלהקה במסע זה נערכה כמופע חימום ללהקת זברה במועדון סאנדאנס בבאי שור, ניו יורק.
לאחר ההופעה הרביעית בסבב ההופעות, פוטר הסולן דומיניצ'י על ידי שאר חברי הלהקה בטענה כי קולו אינו תאם את הסגנון שהם רצו. עם זאת, זמן קצר לאחר הפיטורין ביקשה להקת הנאו פרוג מריליון מ-Dream Theater להופיע כלהקת חימום בהופעתם במועדון הריץ' שבניו יורק. בכך ניתנה לדומיניצ'י הזדמנות אחרונה להופיע עם הלהקה כסולן ראשי. רק כעבור שנתיים מצאו חברי הלהקה סולן מחליף.