הבחירות לכנסת העשרים ושתיים
מערכת הבחירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מיד עם ההכרעה על הבחירות פיטר ראש הממשלה בנימין נתניהו את השרים נפתלי בנט ואיילת שקד מהממשלה, לאחר שלא נבחרו לכנסת העשרים ואחת. נתניהו מינה מספר שרים בממשלת המעבר, בתקופת הבחירות: אמיר אוחנה מהליכוד מונה לשר המשפטים, רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ' מאיחוד מפלגות הימין מונו לשרי החינוך והתחבורה. באוגוסט 2019 התפטר השר חיים כץ, ממועמדי הליכוד, מתפקידו כשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בעקבות החלטה של היועץ המשפטי לממשלה על הגשת כתב אישום נגדו.
מערכת הבחירות התאפיינה בפחות התעניינות על ידי הציבור יחסית למערכות בחירות קודמות, זאת לאור העובדה שהתקיימו בחירות באפריל, ובנוסף המערכת התקיימה בחודשי הקיץ והחופש שבהם רבים יוצאים לחופשות ובילויים.
מערכת הבחירות התאפיינה בעיסוק מוגבר בענייני דת ומדינה. אביגדור ליברמן, ראש מפלגת ישראל ביתנו, הכריז כי יפעל להקמת ממשלה לאומית רחבה, המורכבת מהליכוד, כחול לבן וישראל ביתנו. הוא טען כי נתניהו רוצה להקים "ממשלת הלכה" עם "החרדים והמשיחיים", וגם גנץ יהיה מוכן לתת הכל לחרדים עבור תמיכתם בו. ב-5 בספטמבר הצטרף גנץ למגמה והודיע אף הוא כי יפעל להקים "ממשלת אחדות חילונית". במפלגות החרדיות האשימו את ליברמן בהסתה נגד הציבור החרדי; יעקב ליצמן, ראש יהדות התורה אמר כי זו "מחלה מידבקת", וגנץ וליברמן "נדבקו" מיאיר לפיד ב"שנאת חרדים".
שאלת השתתפותן של מפלגות ערביות בקואליציה אפשרית עם "כחול-לבן" עלתה בתעמולה של מפלגות אחדות. רשימת "הליכוד" הציגה אפשרות זו כדי להרתיע מצביעים מהצבעה ל"כחול-לבן", בהודעת נתניהו שנשלחה דרך פייסבוק נאמר: "אסור שתקום בעוד שבוע ממשלת שמאל מסוכנת עם לפיד, עודה, גנץ וליברמן. ממשלת שמאל חילונית, חלשה, שסומכת על הערבים שרוצים להשמיד את כולנו – נשים, ילדים וגברים – ותאפשר איראן גרעינית שתחסל אותנו." לעומת זאת הדגיש רם בן ברק מרשימת "כחול-לבן" שהערבים הם אזרחי המדינה, ו"הם לא גנבים ולא שקרנים ולא בוגדים". איימן עודה מ"הרשימה המשותפת" התייחס לשתי המפלגות הגדולות ואמר: "אני רואה שנתניהו לא רוצה ערבים בכנסת וגנץ לא רוצה ערבים בקואליציה". הוא אף קרא לציבור היהודי לבחור ב"רשימה המשותפת".
במערכת הבחירות הדגישו מפלגות המרכז והשמאל את זימונו של ראש הליכוד, בנימין נתניהו, לשימוע בחשד לעברות של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים (בתיקי 1000, 2000 ו-4000). לכך הצטרפו במהדורות החדשות הדלפות מעדויות בחקירת ההאשמות נגד נתניהו. שני מועמדים נוספים שהתמודדו בצל עמדת המשטרה שנמצאו ראיות להעמדתם לדין הם דוד ביטן מהליכוד ואריה דרעי מש"ס.
לאורך מערכת הבחירות נמשכה המערכה שבין המערכות - פעולות התקפיות שיוחסו לצה"ל בסוריה, בלבנון ובעיראק, שעל חלק מהן נטלה ישראל אחריות. כמו כן נמשכה, בהיקף מצומצם הלחימה בגבול רצועת עזה, שב-10 בספטמבר הביאה להפסקת נאומו של בנימין נתניהו בעצרת בחירות באשדוד, עקב ירי רקטות אל העיר במהלך הנאום. אירועים אלה זכו להתייחסות במערכת הבחירות, בדמות תמיכה בניהול המערכה על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון, בנימין נתניהו, לצד ביקורת על התנהלותו בתחום זה.
בספטמבר עתרה מפלגת הליכוד לוועדת הבחירות בדרישה להצבת מצלמות בקלפיות על מנת למנוע זיופים. העתירה נדחתה ובתגובה הכריזה המפלגה על מהלך לחוקק בכנסת בחקיקת בזק את "חוק המצלמות בקלפיות", תיקון לחוק הבחירות לכנסת שיאפשר הצבת מצלמות בקלפיות, אך נכשלה בכך. בעקבות הדרישה להציב מצלמות בקלפי, ועדת הבחירות גייסה 3,000 מפקחים שצוידו במצלמות העומדות בתקן המשטרתי לסיור בקלפיות במהלך יום הבחירות. יו"ר הוועדה הגדיר את התנאים בהם ניתן יהיה לעשות בהן שימוש מבלי לפגוע בחשאיות הבחירות.