stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזמר במסכה עונה 1 (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
פרקים > פרקים 6 ו-7 (12–13 באוקטובר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 | 1 | יעל | "Nothing Compares 2 U" של שינייד או'קונור | לא פורסמה | עברה |
| 6 | 2 | מלפפון חמוץ | "All About That Bass" של מייגן טריינור | לא פורסמה | עברה |
| 6 | 3 | דרקון | "ויקיפדיה" של חנן בן ארי | לא פורסמה | עבר |
| 7 | 4 | שור | "Stitches" של שון מנדס | יזהר כהן | הודח |
| 7 | 5 | תרנגול | "Halo" של ביונסה | לא פורסמה | עבר |
פרקים > פרקים 8 ו-9 (18–19 באוקטובר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | 1 | שפירית | "That I Would Be Good" של אלאניס מוריסט | לא פורסמה | עברה |
| 8 | 2 | חסידה | "I Want to Break Free" של קווין | לא פורסמה | עברה |
| 8 | 3 | פלאפל | "Cold Little Heart" של מייקל קיוונוקה | לא פורסמה | עבר |
| 9 | 4 | פופקורן | "זוט עני" של אלה לי להב | לא פורסמה | עברה |
| 9 | 5 | פטרייה | "Shallow" של ליידי גאגא בהשתתפות בראדלי קופר | מיכל אמדורסקי | הודחה |
פרקים > פרק 10 (26 באוקטובר 2020)

| # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מלפפון חמוץ | "Good as Hell" של ליזו | לא פורסמה | עברה |
| 2 | תרנגול | "שוב הדיסקו כאן" של הדורבנים | לא פורסמה | עבר |
| 3 | שפירית | "חופשייה" של שרית חדד | לא פורסמה | מצטיינת |
| 4 | פלאפל | "הכי קרוב אלייך" של עילי בוטנר בהשתתפות אביב אלוש | לא פורסמה | מצטיין |
| 5 | פופקורן | "Nothing Breaks Like a Heart" של מארק רונסון בהשתתפות מיילי סיירוס | לא פורסמה | עברה |
| 6 | יעל | "Love Boy" של דנה אינטרנשיונל | לא פורסמה | עברה |
| 7 | חסידה | "אבסורד" של שלמה ארצי | לא פורסמה | עברה |
| 8 | דרקון | "אולי על שפת הים" של יהורם גאון | לא פורסמה | עבר |
פרקים > פרקים 11 ו-12 (1–2 בנובמבר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | יעל | "No Roots" של אליס מרטון | לא פורסמה | עברה |
| 11 | 2 | דרקון | "(Simply) The Best" של טינה טרנר בהשתתפות ג'ימי בארנס | לא פורסמה | עבר |
| 11 | 3 | חסידה | "Runnin' (Lose It All)" של Naughty Boy בשיתוף ביונסה וארו בנג'מין | לא פורסמה | עברה |
| 11 | 4 | פופקורן | "Like a Prayer" של מדונה | אורנה דץ | הודחה |
| 12 | 5 | תרנגול | "Grease" של ג'ון טרבולטה | לא פורסמה | עבר |
| 12 | 6 | מלפפון חמוץ | "The End of the World" של סקיטר דייוויס | לא פורסמה | עברה |
פרקים > פרקים 13 ו-14 (8–9 בנובמבר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 | 1 | יעל | "רוקדת" של אניה בוקשטיין ועופר ניסים | לא פורסמה | עברה |
| 13 | 2 | דרקון | "I Don't Want to Miss a Thing" של אירוסמית' | לא פורסמה | עבר |
| 13 | 3 | פלאפל | "אחרי כל השנים" של עומר אדם | לא פורסמה | עבר |
| 13 | 4 | מלפפון חמוץ | "Sweet Dreams (Are Made of This)" של יורית'מיקס | עינת שרוף | הודחה |
| 14 | 5 | תרנגול | "Wrecking Ball" של מיילי סיירוס | לא פורסמה | עבר |
| 14 | 6 | שפירית | "Stand by Me" של בן אי קינג | לא פורסמה | עברה |
| 14 | 7 | חסידה | "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" של ויטני יוסטון | לא פורסמה | עבר |
פרקים > פרקים 15 ו-16 (15–16 בנובמבר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 | 1 | חסידה | "תל אביב בלילה" של עדן בן זקן | לוסי אהריש | הודחה |
| 15 | 2 | פלאפל | "Human" של ראג-אנ'-בון מאן | לא פורסמה | עבר |
| 15 | 3 | יעל | "לומדת ללכת" של נסרין קדרי | לא פורסמה | עברה |
| 15 | 4 | תרנגול | "הכל לטובה" של סטטיק ובן אל | לא פורסמה | עבר |
| 16 | 5 | דרקון | "Bad Romance" של ליידי גאגא | לא פורסמה | עבר |
| 16 | 6 | שפירית | "Don't Start Now" של דואה ליפה | לא פורסמה | עברה |
פרקים > פרקים 17 ו-18 (21–22 בנובמבר 2020)

| פרק | # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 | 1 | דרקון | "It's My Life" של בון ג'ובי | לא פורסמה | עבר |
| 17 | 2 | תרנגול | "Impossible" של שונטל | לא פורסמה | עבר |
| 17 | 3 | פלאפל | "אור גדול" של אמיר דדון | לא פורסמה | עבר |
| 18 | 4 | שפירית | "Firework" של קייטי פרי | לא פורסמה | עברה |
| 18 | 5 | יעל | "עכשיו אתה חוזר בחזרה" של מירי מסיקה | גלית גיאת | הודחה |
פרקים > פרק 19 – חצי גמר (28 בנובמבר 2020)

| # | שם במה | שיר | זהות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דרקון | "The Show Must Go On" של קווין | איציק כהן | הודח |
| 2 | פלאפל | "I'd Do Anything for Love (But I Won't Do That)" של מיט לוף | לא פורסמה | עבר |
| 3 | שפירית | "Euphoria" של לורן | לא פורסמה | עברה |
| 4 | תרנגול | "כולם רוקדים עכשיו" של היי פייב | לא פורסמה | עבר |
פרקים > פרק 20 – הגמר (5 בדצמבר 2020)

| #> סיבוב ראשון | שם במה> סיבוב ראשון | שיר> סיבוב ראשון | זהות> סיבוב ראשון | תוצאה> סיבוב ראשון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | תרנגול | "Don't Stop Me Now" של קווין | לא פורסמה | עבר |
| 2 | שפירית | "Where Have You Been" של ריהאנה | לא פורסמה | עברה |
| 3 | פלאפל | "7 Years" של לוקאס גרהאם | אורי ששון | מקום שלישי |
סיבוב שני
| 1 | שפירית | "All by Myself" של אריק כרמן | רינת גבאי | מקום שני |
| 2 | תרנגול | "Alive" של סיה | צחי הלוי | הזוכה |
נתוני צפייה וביקורת

פרק הפתיחה של התוכנית זכה ל-26.4 אחוזי צפייה. שיא הרייטינג העונתי הוא בפרק החמישי, בו זכתה התוכנית ל-29.7% אחוזי צפייה. גמר התוכנית, ששודר במקביל לפתיחת העונה ה-11 של האח הגדול, זכה ל-24.1 אחוזי צפייה, ורגע הכרזת הזוכה זכה ל-31.3 אחוזי צפייה (994,000 צופים).
למרות נתוני הצפייה הגבוהים, התוכנית זכתה לביקורות מעורבות בהן צוינו לרעה פורמט התוכנית ודלות התחפושות לעומת הפורמט המקורי. לעומת זאת, כונתה התוכנית "בידור ראוי" וצוין לטובה פאנל השופטים.
| פרק | פרק | תאריך שידור מקורי | נתוני צפייה> אחוזי צפייה | נתוני צפייה> מספר צופים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרק הבכורה | 23 בספטמבר 2020 | 26.4% | 710,000 |  |
| 2 | הטירוף ממשיך | 29 בספטמבר 2020 | 27.7% | 804,000 |  |
| 3 | הדרקון נחשף? | 1 באוקטובר 2020 | 26.5% | 714,000 |  |
| 4 | מי את השפירית? | 4 באוקטובר 2020 | 29.0% | 828,000 |  |
| 5 | הפופקורן נשרף? | 5 באוקטובר 2020 | 29.7% | 841,000 |  |
| 6 | הניחוש של אופירה | 12 באוקטובר 2020 | 28.4% | 828,000 |  |
| 7 | מי בלבל את כולם? | 13 באוקטובר 2020 | 23.4% | 601,000 |  |
| 8 | הפלאפל מאוהב | 18 באוקטובר 2020 | 26.4% | 776,000 |  |
| 9 | פופקורן משפחתי? | 19 באוקטובר 2020 | 25.5% | 734,000 |  |
| 10 | המלפפון נחשף? | 26 באוקטובר 2020 | 24.3% | 646,000 |  |
| 11 | חושף המתחזים | 1 בנובמבר 2020 | 22.3% | 600,000 |  |
| 12 | מי ייחשף הערב? | 2 בנובמבר 2020 | 25.7% | 622,000 |  |
| 13 | מלפפון חמוץ ועצבני | 8 בנובמבר 2020 | 24.8% | 662,000 |  |
| 14 | החסידה נחשפה בטעות? | 9 בנובמבר 2020 | 26.1% | 689,000 |  |
| 15 | התרנגול נתפס? | 15 בנובמבר 2020 | 24.8% | 593,000 |  |
| 16 | החשיפה שתכה בהלם | 16 בנובמבר 2020 | 24.7% | 641,000 |  |
| 17 | ליפול מהרגליים | 21 בנובמבר 2020 | 22.6% | 632,000 |  |
| 18 | חיות במה | 22 בנובמבר 2020 | 24.4% | 597,000 |  |
| 19 | חשיפה אחרונה | 28 בנובמבר 2020 | 21.8% | 591,000 |  |
| 20 | הגמר | 5 בדצמבר 2020 | 24.1% | 754,000 |  |
פרקים מיוחדים
| ממוצע עונתי | ממוצע עונתי | ממוצע עונתי | 25.4% | 656,000 |  |
|  | הסוד מאחורי המסכה | 3 בדצמבר 2020 | 12.8% | 321,000 |  |
ביאורים

↑  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה
↑  במגזר היהודי
↑  באוכלוסייה הכללית
הערות שוליים

↑  התרנגול ניצח בגמר "הזמר במסכה" - צחי הלוי הוא המפורסם בתחפושת, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: בקשת פותחים שמפניות, ברשת אוספים את השברים, באתר אייס, 24 בספטמבר 2020
1 2  שרון טל, רייטינג: האח הגדול מול התרנגול - האם הקהל העדיף לצפות בהשקה או בגמר?, באתר אייס, 6 בדצמבר 2020
↑  ניר וולף, תוכנית בתחפושת: "הזמר במסכה" לא מחדשת כלום, באתר ישראל היום, 24 בספטמבר 2020
↑  צוף ישראלי, ‏"הזמר במסכה": לא יכולנו לבקש ריאליטי מוצלח יותר רגע לפני שנכנסים לסגר, באתר מעריב אונליין, 24 בספטמבר 2020
↑  סמדר שילוני, "הזמר במסכה": הפורמט המוגזם הפתיע לטובה, באתר ynet, 24 בספטמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: בקשת פותחים שמפניות, ברשת אוספים את השברים, באתר אייס, 24 בספטמבר 2020
↑  אנגלינה יוסים, רייטינג: הזמר במסכה שוברת שיאים; עיתונאי מוכר נחשף תחת תחפושת הקקטוס, באתר אייס, 30 בספטמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: קשת חוזרת עם הזמר במסכה – וחושפת איש תקשורת ותיק מתחת לתחפושת הדב, באתר אייס, 2 באוקטובר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: חדשות 12 הביאה מעל חצי מיליון צופים; הזמר במסכה שוב שוברת שיאים, באתר אייס, 5 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: הזמר במסכה ממשיכה לשבור את השיאים של עצמה, באתר אייס, 6 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: הזמר במסכה לא מותירה כל סיכוי למתחרים, באתר אייס, 13 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: המירוץ למיליון מתרסקת מול הזמר במסכה, באתר אייס, 14 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: הצינור מול גיא פינס - מי קיבל כפליים?, באתר אייס, 19 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: למרות דעיכה קלה - הזמר במסכה נמצאת לבד בפסגה, באתר אייס, 20 באוקטובר 2020
↑  כפיר אדר, רייטינג: הזמר במסכה נמצאת לבד בפסגה, הרחק מניסוי הסכרת, באתר אייס, 27 באוקטובר 2020
↑  רייטינג: הזמר במסכה שוב השאירה אבק למירוץ למיליון, באתר אייס, 2 בנובמבר 2020
↑  כפיר אדר, רייטינג: הזמר במסכה לא הותירה סיכוי לנבסו, פער מפלצתי במהדורות החדשות, באתר אייס, 3 בנובמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: כמה הביאה הזמר במסכה מול המירוץ למיליון?, באתר אייס, 9 בנובמבר 2020
↑  כפיר אדר, רייטינג: הזמר במסכה לא התקשתה גם מול המקור של רשת 13, באתר אייס, 10 בנובמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: התרנגול מול הכדורגל - מי ניצח בקרב על הצופים?, באתר אייס, 16 בנובמבר 2020
↑  שרון טל, רייטינג: האם החסידה ניצחה את המקור?, באתר אייס, 17 בנובמבר 2020
↑  יהודה לוינגר, רייטינג: הזמר במסיכה החליפה את נינג'ה - האם המהלך של קשת עבד?, באתר אייס, 22 בנובמבר 2020
↑  רייטינג: האם חשיפת האיילה בזמר במסכה ניצחה את המרוץ למיליון?, באתר אייס
↑  שרון טל, רייטינג סופ"ש: שבוע לפני הגמר - האם המירוץ למיליון קרובה לעקוף את הזמר במסכה?, באתר אייס, 29 בנובמבר 2020
↑  כפיר אדר, רייטינג: האם נינג'ה ישראל שוב גברה על המקור?, באתר אייס, 4 בדצמבר 2020
מרק דייוויס

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1913 בייקרספילד, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בינואר 2000 (בגיל 86) גלנדייל, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  מרק פרייזר דייוויס
 לאום:  יהודי אמריקאי
 מקום לימודים:  מכון האמנות של קנזס סיטי מכון האמנות של סן פרנסיסקו מכללת אוטיס לעיצוב ואמנות
 תקופת הפעילות:  מ-1937 
 תחום יצירה:  הנפשה
 הושפע על ידי:  גרים נטוויק
 פרסים והוקרה:  פרס וינזור מקיי (1982) אגדת דיסני (1989) מאוסקר
 בת זוג:  אליס אסטס דייוויס
 
מרק פרייזר דייוויס (באנגלית: Marc Fraser Davis;‏ 30 במרץ 1913 – 12 בינואר 2000) היה אמן ואנימטור יהודי-אמריקאי, שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אחד מתשעת הזקנים של דיסני. הוא יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים של האולפנים, כאשר לאחר עבודתו על הסרט "על כלבים וגנבים" עבר ל-Walt Disney Imagineering, שם עיצב דמויות עבור דיסנילנד ודיסניוורלד עד פרישתו בשנת 1978.
וולט דיסני אמר על דייוויס, "מרק יכול לעשות סיפור, הוא יכול לעשות דמות, הוא יכול להנפיש, הוא יכול לתכנן בשבילי תוכניות. כל מה שאני צריך לעשות זה להגיד לו מה אני רוצה וזה שם! הוא איש הרנסאנס שלי".
קורות חיים

דייוויס נולד בשנת 1913 בבייקרספילד למשפחה יהודית אמריקאית, כאשר בגלל דברים שעברה המשפחה הוא למד ב-26 בתי ספר לפני שלמד בתיכון. בילדותו הוא חווה אלימות מבריונים מבית ספרו שהיוו לו דחף לצייר - כאשר הוא צייר ילדים רצו לראות את האמנות שלו וכך בריונים לא יכו אותו. דייוויס למד במכון האמנות של קנזס סיטי, במכון האמנות של סן פרנסיסקו ובמכללת אוטיס לעיצוב ואמנות.
בשנת 1935 דייוויס החל לעבוד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים, כאשר רוב הדמויות היו נשיות - דבר שבגללו כינו אותו "איש הגבירות". בין הדמויות שעיצב נמצאות שלגיה מהסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", במבי מהסרט "במבי", מר קרפד מהסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד", סינדרלה מהסרט "סינדרלה", עליסה מהסרט "עליסה בארץ הפלאות", טינקרבל מהסרט "פיטר פן", הנסיכה אורורה ומליפיסנט מהסרט "היפהפייה הנרדמת", וקרואלה דה ויל מהסרט "על כלבים וגנבים".
לאחר עבודתו באולפנים, דייוויס עבר ל-Walt Disney Imagineering, חברת בת של חברת וולט דיסני שאחראית על הפארקים ואתרי הנופש של דיסני. בחברה הוא עיצב דמויות עבור מתקנים שונים בפארקים ובאתרי הנופש, ביניהם "מסע בג'ונגל", "חדר הטיקי הקסום", "קרוסלת הקידמה", "זה עולם קטן", "הטירה המכושפת", "אמריקה שרה" ו"מסע מחקר לנהר המערבי". בשנת 1978 דייוויס פרש מהחברה.
דייוויס היה נשוי לאליס אסטס, מעצבת תלבושות שעבדה גם בדיסני, החל מיוני 1956 עד פטירתו ב-12 בינואר 2000, בגיל 86, בגלנדייל.
פרסים והוקרה

דייוויס זכה בשנת 1982 בפרס וינזור מקיי, ובשנת 1989 הוא הוכר כ"אגדת דיסני" יחד עם תשעת הזקנים של דיסני ואב אייוורקס. פרס נוסף אותו קיבל דייוויס הוא מאוסקר. ברחוב הראשי של ארצות הברית בדיסנילנד, ישנו חלון ראווה על שמו של דייוויס, כאשר מולו נמצא חלון ראווה על שם אשתו.
בשנת 1994 האקדמיה האמריקאית לקולנוע העבירה לראשונה הרצאה על שמו של דייוויס, ובחודש ינואר 2000, החודש בו נפטר, הוקמה קרן מלגות על שמו במכון לאומנויות קליפורניה. בשנת 2014 הוצגה במוזיאון משפחת וולט דיסני תערוכה לכבודו, כאשר באוקטובר באותה שנה פורסם ספר המתמקד באומנות ובקריירה שלו בשם "Marc Davis: Walt Disney's Renaissance Man" ("מרק דייוויס: איש הרנסאנס של וולט דיסני"). בשנת 2020 יצא לאור הספר "Marc Davis in His Own Words: Imagineering the Disney Parks" ("מרק דייוויס במילים שלו: לדמיין את הפארקים של דיסני"), אשר מציג את אמנות הקונספט שהכין לדמויות בפארקים של דיסני.
הערות שוליים

↑  Marc Davis, באתר אגדות דיסני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14091233b (data)  GND: 1063397650  ISNI: 0000 0000 7731 9600  LCCN: n92020260  RKD: 365207  SNAC: w6ms5k25  ULAN: 500486587  VIAF: 311247562   WorldCat (עם VIAF): 311247562
אולי ג'ונסטון

| --- | --- |

ג'ונסטון, 1989
 לידה:  31 באוקטובר 1912 פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  14 באפריל 2008 (בגיל 95) סקווים, וושינגטון, ארצות הברית
 שם לידה:  אוליבר מרטין ג'ונסטון ג'וניור
 לאום:  אמריקאי
 תקופת הפעילות:  מ-1935 
 תחום יצירה:  הנפשה
 הושפע על ידי:  פרואט קרטר, פרד מור
 פרסים והוקרה:  פרס וינזור מקיי (1980) אגדת דיסני (1989) פרס הילד הצהוב (1992) המדליה הלאומית לאמנויות (2005)
 צאצאים:  ריצ'אד א. ג'ונסטון 
 מספר צאצאים:  2 
 www.frankanollie.com
 
אוליבר מרטין ג'ונסטון ג'וניור (באנגלית: .Oliver Martin Johnston Jr;‏ 31 באוקטובר 1912 – 14 באפריל 2008), שכונה אולי, היה אנימטור תמונות אמריקאי, שידוע כאחד מתשעת הזקנים של דיסני, כאשר הוא האחרון מהם שנפטר מסיבות טבעיות. בשנת 1989 הוא קיבל את התואר "אגדת דיסני" על ידי חברת וולט דיסני, ובשנת 2005 הוא קיבל את פרס המדליה הלאומית לאמנויות על ידי ג'ורג' ווקר בוש בחדר הסגלגל.
ביוגרפיה

ג'ונסטון נולד בפאלו אלטו בשנת 1912, כאשר הוא בן זקונים לשתי אחיות גדולות. הוא למד בתיכון פאלו אלטו ולאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד, שם אביו עבד כפרופסור, כאשר בשנה האחרונה הוא עבר למכון אומנות צ'וינארד.
בשנת 1934 ג'ונסטון החל לעבוד כאנימטור באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם הוא הכיר את מארי וורתי (נפטרה ב-20 במאי 2005, בגיל 87) שבשנת 1943 הם התחתנו והביאו שני ילדים. כחלק מעבודותיו באולפנים, שהסתיימו בשנת 1978, ג'ונסטון ערך את הסרט "הגן של מיקי", עבד על הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", שימש כבמאי אנימטור לסרט "פינוקיו", ועבד על דמויות רבות, ביניהן מר סמי (מתוך הסרט "פיטר פן"), האחיות החורגות (מתוך הסרט "סינדרלה") והנסיך ג'ון (מתוך הסרט "רובין הוד").
בשנת 1981 ג'ונסטון יחד עם פרנק תומאס, שכונה איתו ועם עוד שבעה אנימטורים על ידי וולט דיסני כתשעת הזקנים של דיסני, עבד על ספר שמכיל את 12 עקרונות ההנפשה של דיסני, כדי לשמר את הידע והטכניקות שפותחו באולפנים. השותפות של ג'ונסטון ותומאס, אשר עבדו בעבר במגזין ההומור של הקמפוס באוניברסיטת סטנפורד, מוצגת כחיובית בסרט הדוקומטרי "פרנק ואולי" שהופק על ידי בנו של תומאס, תאודור תומאס.
בנוסף לעבודתו כאנימטור, ג'ונסטון חיבב קטרי קיטור כאשר הוא בנה קטר קיטור בחצר ביתו האחורית. וולט דיסני התלהב מהרעיון, כאשר גם הוא בנה קטר קיטור בחצר ביתו, שלימים הביא השראה לבניית הרכבת בדיסנילנד.
בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, כיהן ג'ונסטון במועצה המייעצת של המכון הלאומי לסרטי סטודנטים. בראד בירד, אשר קיבל השראה לקריירה שלו מג'ונסטון ומשאר הזקנים של דיסני, הוקיר את ג'ונסטון ותומאס בהופעת קמע כשני זקנים שצופים במשפחה מגנה על העיר בסרטו "משפחת סופר-על" משנת 2004. כמו כן, ג'ונסטון ותומאס דיבבו מהנדסי רכבות בסרט "ענק הברזל" משנת 1999, שגם בוים על ידי בירד.
ב-14 באפריל 2008, ג'ונסטון נפטר מסיבות טבעיות בגיל 95 בסקווים, כאשר הוא האחרון שנפטר מתשעת הזקנים של דיסני.
פרסים והוקרה

1980: פרס וינזור מקיי - פרס המוענק עבור תרומה לתחום ההנפשה, על שמו של האנימטור וינזור מקיי.
1989: תואר "אגדת דיסני" - הוענק לו יחד עם שאר הזקנים של דיסני ואב אייוורקס, על תרומה יוצאת דופן ואינטגרלית לחברת וולט דיסני.
1992: פרס הילד הצהוב - פרס קומיקס על שם רצועת הקומיקס "הילד הצהוב".
2005: פרס המדליה הלאומית לאמנויות - פרס המבטא הוקרה לאמנים ולפטרוני האמנויות, אשר הוענק לו על ידי ג'ורג' ווקר בוש בחדר הסגלגל.
ראו גם

תשעת הזקנים של דיסני
הערות שוליים

↑  Animator Ollie Johnston dies at 95, באתר וראייטי, 15 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403178105171  BnF: cb12509472f (data)  CiNii: DA08622751  GND: 134211723  ISNI: 0000 0000 8182 0369  LCCN: n78097418  LNB: 000251959  NDL: 00879053  NTA: 069521425  RKD: 366027  SNAC: w6tq8qt0  SUDOC: 034328815  Trove: 1150707  ULAN: 500129164  VIAF: 114013891   WorldCat (עם VIAF): 114013891 
מקבלי פרס המדליה הלאומית לאמנויות בשנת 2005, ביניהם ג'ונסטון, יחד עם ג'ורג' ווקר בוש, מעניק הפרס, בחדר הסגלגל
RKO

הפתיח לסרטי האולפון מ-1936 ועד 1955. נקרא "The Transmitter"
הלוגו הראשון (1929)
הלוגו הסוגר, בסוף רשימת הקרדיטים של כל סרטי האולפן
RKO (השם המלא באנגלית: RKO (radio Keith Orpheum) Pictures, סרטי רדיו קית'-אורפאום) היא חברה אמריקאית להפקה והפצה של סרטי קולנוע וטלוויזיה, חברת ההפקה הוותיקה ביותר שעדיין פועלת. RKO הייתה אחת משבעת אולפני הענק של הוליווד בתקופת הזוהר שלו. הפקות האולפנים כוללות, בין היתר, את הסרטים קינג קונג (1933), שלגיה ושבעת הגמדים (1937), פנטסיה (1940), האזרח קיין (1941), דמבו (1941), חשד של אלפרד היצ'קוק מאותה שנה, במבי (1942), שנות חיינו היפות ביותר (1946), ורבים מהסרטים המוזיקליים בכיכובם של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס וסרטים בכיכובם של קתרין הפבורן וגרי קופר.
היסטוריה > ההקמה ותקופת סלזניק

RKO הוקמה ב-1929 כתוצאה מאיחוד מספר אולפנים וחברות הפקה: Film Booking Offices of America (FBO), Kith Albee Orpheum (KAO) ו- (Radios Corporation of America (RCA. הרוח החיה מאחורי האיחוד היה הבעלים של FBO, ג'וזף קנדי. ל-RKO היה יתרון בדמות טכנולוגיית RCA Photophone להקלטה, שידור והקרנה מסונכרנים של פסקול ותמונה. אולם עד 1931 היה לה רק להיט אחד - Rio Rita על בסיס מחזמר באותו שם.
ב-1931 מונה דייוויד או. סלזניק בן ה-29 כמנהל ההפקה של האולפנים והביא לזינוק בכמות ובאיכות הסרטים שהופקו, למרות שעבד בתפקיד שנתיים בלבד, הטביע חותם והורה את הדרך בה צעדו האולפנים כשני עשורים. הוא גייס את הבמאי ג'ורג' קיוקור לשיתוף פעולה ארוך שנים עם RKO במסגרתו הפיק את הסרטים "הוליווד באיזה מחיר?", שהייתה הגרסה הראשונה ל"כוכב נולד", שקיוקור עתיד לביים, "הטובים מאיתנו", על פי המחזה המצליח של סומרסט מוהם, "נשים קטנות" על פי הרומן הנודע של לואיזה מיי אלקוט, "שיר ערש", "סילביה סקרלט" ו"רומיאו וג'ולייט". מראשית שנות השלושים ולמשך כעשרים שנה הפיק אולפן RKO למעלה מ-40 סרטים בשנה.
חברת ההפקה של RKO, ‏Syncopation, זכתה להצלחה כלכלית גדולה והחתימה כוכבים כגון קרי גראנט, אורסון ולס, קתרין הפבורן, פרנק קפרה, ג'ון פורד, ג'ורג' קיוקור, דאגלס פיירבנקס, הנרי פונדה, גרי קופר, בינג קרוסבי, קלודט קולבר, אינגריד ברגמן ואלפרד היצ'קוק. לחברה היה גם הסכם הפצה עם המפיק סמואל גולדווין, להפצת סרטיו בהם זוכה האוסקר "שנות חיינו היפות ביותר".
מצד שני, לא בחלה RKO בהפקת סרטים סוג ב' (B-Movies) כגון "חוטפי הגופות" בהשתתפות בוריס קרלוף ובלה לוגוסי, "הלכתי עם זומבי" ו"אנשי החתול". כמו כן הפיקה שישה סרטי טרזן בהשתתפותו של ג'וני וייסמילר.
קינג קונג, 1933
פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס בסרט Swing Time מ-1936
האזרח קיין של אורסון ולס, 1941
היסטוריה > שיתוף הפעלה עם וולט דיסני

מ-1937 ועד 1954 היה ל-RKO הסכם והפצה עם וולט דיסני במסגרתו הופצו ב-RKO הסרטים המונפשים של דיסני ובראשם "שלגיה ושבעת הגמדים", הסרט המצליח ביותר בעולם בין לידתה של אומה (1915) וחלף עם הרוח (1939). סרטי דיסני נוספים שהופצו ב-RKO היו פינוקיו (1940), פנטסיה, במבי, דמבו הפיל המעופף, שירת הדרום (1946, הראשון ששילב אנימציה וצילום), סינדרלה (1950), עליסה בארץ הפלאות (1951) ופיטר פן (1953).
היסטוריה > תקופת הווארד יוז

ב-1948 רכש המפיק הווארד יוז את מניות השליטה בחברה במחיר מיליון דולר. מבחינה אמנותית חלה ירידה באיכות הסרטים שהופקו. בשל אי-האמון בניהולו של יוז ובפרט בשל מכירת חלק ממניות התאגיד לסינדיקט חסר ניסיון ניהול, לא המשיכו וולט דיסני וסמואל גולדווין את הסכמי שיתוף הפעולה שלהם עם RKO. ציון דרך בתולדות ההפצה בארצות הברית נרשם בתקופה זו עם הפצת סרטו של הבמאי היפני אקירה קורוסאווה, רשומון, בארצות הברית על ידי RKO, שישה-עשר חודשים לאחר יציאתו לאקרנים ביפן.
הניהול הכושל וההחלטות השגויות הובילו את החברה לסף פשיטת רגל. ב-1955 נמכרה החברה לידי חברת הצמיגים והגומי General Tire, אשר ביקשה להשתמש בה כמצע לכניסה לתחום הפקות הטלוויזיה באמצעות חברת General Teleradio שניהלת תחנות טלוויזיה ורדיו. אולפני הוליווד נמכרו ופעילות ההפקה לטלוויזיה רוכזה תחת המותג " RKO General".
היסטוריה > שנות השבעים והשמונים

במהלך שנות השבעים הייתה החברה נתונה בסכסוך ארוך על זכויות רישוי מול הרשות הפדרלית לתקשורת (FCC), דבר שגרם לה הפסדים ואי-רישוי תחנות לשידור טלוויזיה בלוס אנג'לס. הסיבות היו עבירות על חוקי הגבלים עסקיים שביצעה General Tire, החברה האם של RKO, בדרישתה מספקיה לרכוש זמן פרסום ברשתות הטלוויזיה של RKO.
ב-1981 החלה RKO להפיק מחדש סרטי קולנוע. הופקו מספר סרטים בהשתתפות נסטסיה קינסקי ("קללת אנשי החתול", 1982) ומריל סטריפ ("שפע", 1985), אך ההצלחה האמנותית והכלכלית הייתה קטנה.
היסטוריה > חידוש

ב-1989 נרכשה החברה על ידי השחקנית דינה מריל (Dina Merrill) ובעלה, טד הרטלי (Ted Hartley). הם הכריזו על חזרה לעסקי הפקת סרטי קולנוע באופן מלא, תחת המותג RKO Pictures LLC. הסרט הראשון של החברה המחודשת, היה "חוקי המשיכה" בבימויו של ניק גומז מ-1992. במשך השנים הבאות עסקו בני הזוג במיון ועריכת ספריית הסרטים ההיסטוריים של RKO לשם הפצה מחודשת.
לקריאה נוספת

Bordwell, David, Janet Staiger, and Kristin Thompson (1985). The Classical Hollywood Cinema: Film Style & Mode of Production to 1960 (New York: Columbia University Press). ISBN 0-231-06054-8
Brown, Peter Harry, and Pat H. Broeske (2004). Howard Hughes: The Untold Story (New York: Da Capo). ISBN 0-306-81392-0
Crafton, Donald (1997). The Talkies: American Cinema's Transition to Sound, 1926-1931 (New York: Charles Scribner's Sons). ISBN 0-684-19585-2
Finler, Joel W. (1988). The Hollywood Story (New York: Crown). ISBN 0-517-56576-5
Harvey, James (1998). Romantic Comedy in Hollywood, from Lubitsch to Sturges (New York: Da Capo). ISBN 0-306-80832-3
Jewell, Richard B., with Vernon Harbin (1982). The RKO Story (New York: Arlington House/Crown). ISBN 0-517-54656-6
לוגו החברה המחודשת
Someday My Prince Will Come

| --- | --- |
עטיפת הפסקול "Snow White and the Seven Dwarfs"
עטיפת הפסקול "Snow White and the Seven Dwarfs"
 שיר בביצוע אדריאנה קסלוטי
 מתוך האלבום Snow White and the Seven Dwarfs
 יצא לאור:  1937
 סוגה:  ג'אז
 שפה:  אנגלית
 אורך:  1:53
 חברת תקליטים:  וולט דיסני רקורדס
 כתיבה:  לארי מורי
 לחן:  פרנק צ'רצ'יל
"Someday My Prince Will Come" (בעברית: "כבר לא רחוק היום", בתרגום מילולי לעברית: "יום אחד הנסיך שלי יבוא") הוא שיר ג'אז מתוך הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני משנת 1937, אשר נכתב על ידי לארי מורי והולחן על ידי פרנק צ'רצ'יל. השיר בוצע בסרט על ידי שלגיה, כאשר בגרסת המקור שלו הוא בוצע על ידי אדריאנה קסלוטי, ובגרסת הדיבוב העברי שלו הוא בוצע על ידי לימור שפירא שביצעה את כל קטעי השירה של הדמות.
השיר נכלל ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" של מכון הסרטים האמריקאי, כאשר הוא ממוקם בה במקום ה-19.
רקע

בזמן שאדריאנה קסלוטי לוהקה לדיבוב דמותה של שלגיה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", עליו היא עבדה תמורת תשלום סמלי במשך שלוש שנים בזמן שהיה בהפקה, פרנק צ'רצ'יל נבחר להיות מלחין הסרט. השיר נכתב על ידי לארי מורי, כאשר נכתב על מילותיו בעיתון "פייננשל טיימס" שהוא מבטא את ההבטחה המרתקת של אהבה וטיפוח. מבנה האקורד של השיר הוא לא טיפוסי, דבר שהוביל אותו להיות פופולרי בתחום שירי הג'אז.
השיר מופיע בסרט כאשר שלגיה שרה לגמדים שיר לפני השינה, בו היא מספרת על האופן בו הנסיך שפגשה בטירה יבוא יום אחד עבורה. בהמשך הסרט מופיעה גרסה חוזרת לשיר אותה מבצעת שלגיה כאשר היא מכינה פשטידה, ובסיום הסרט השיר מבוצע על ידי מקהלה בזמן ששלגיה נפרדת מהגמדים ועוזבת עם הנסיך לארמונו.
גרסת הדיבוב העברי של הסרט הופצה ב-11 באפריל 1992, 55 שנים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט. הגרסה העברית תורגמה על ידי שפרירה זכאי שתרגמה באותה תקופה את כל סרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני. בגרסה העברית לימור שפירא, שביצעה את כל קטעי השירה של שלגיה בסרט, ביצעה את השיר. באותה שנה דיבבה שפירא את דמותה של הנסיכה שלגיה השנייה בסרט "שלגיה ושבעת הענקים" של חברת Filmation, שגם תורגם לעברית על ידי זכאי.
מכון הסרטים האמריקאי מיקם את השיר ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" מסדרת 100 שנים... במקום ה-19. מפני שהשיר "When You Wish Upon a Star" מהסרט "פינוקיו" במקום ה-7, השיר נחשב לשיר השני של דיסני ברשימה, כאשר אחריו נמצאים השירים "Beauty and the Beast" מהסרט "היפה והחיה" במקום ה-62, ו"האקונה מטטה" מהסרט "מלך האריות" במקום ה-99.