stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוזי מאירי
פסטיבלים

מאירי הופיע פעמיים בפסטיבל הזמר החסידי: בשנת 1974 זכה במקום הראשון עם השיר "אני מאמין" שהלחין למילים מן המקורות אבי מסלו, מי שהנחה במשך שנים רבות
את תוכניות המסורת במוצאי שבת בטלוויזיה הישראלית.. הפעם השנייה בה השתתף בפסטיבל הייתה בשנת 1976 עם השיר "פדה בשלום נפשי".
מאירי הופיע פעמיים גם בפסטיבל שירי הילדים: בשנת 1974 עם השיר "אני אוהב את נוני", ובשנת 1975 עם השיר "אמא שלי אומרת לי".
בשנת 1974 השתתף בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "ירושלים".
בשנת 1976 השתתף בפסטיבל הבירה.
תוכניות רדיו

מאירי השתתף בתוכניות רבות ברדיו בתחום הזמר העברי.
הבולטת שבהן היא סדרת התוכניות "שוב יוצא הזמר" בהנחייתו של שלמה ניצן.
בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת הזמינה עפרה הלפמן, עורכת התכנית "שלא יגמר לעולם"
את מאירי להגיש תוכנית בת שעה משיריו בה סיפר על דרכו האמנותית.
תוכניות טלוויזיה

מאירי נטל חלק בתוכניות טלוויזיה רבות בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
הוא היה אורח קבוע בשתיים מסדרות התוכניות החשובות ביותר בנושא הזמר העברי ששודרו בארץ:
הראשונה, תוכניתם של מאיר נוי ודן אלמגור, "שרתי לך ארצי" בה ביצע שירים רבים ותיקים וותיקים מאד.
השנייה, תוכניתו של אליהו הכהן, "על הדשא" שצולמה בישובי ההתיישבות העובדת בה ביצע שירים רבים בנושאים שונים.

בשנת 1990 הזמין המלחין מוני אמריליו את מאירי להשתתף בתוכנית משיריו בסדרת התוכניות "אולפן זמר".
האלבום - "זמר הבאנו"

בשנת 1976 יצא אלבום הסולו של עוזי מאירי בחברת ישראדיסק שכלל שנים עשר שירים בביצועו.

השיר הפותח את האלבום הוא השיר המזוהה איתו ביותר, "בצל כפות תמר" שכתב דודו ברק
והלחין ועיבד מוני אמריליו. השיר הפך לקלאסיקה בזמר העברי ולמעין "שיר הדגל" של מאירי.
עוד שיר חדש באותה התקופה היה הביצוע שלו לשיר "השכם השכם בבוקר" שכתבה רחל שפירא והלחין סשה ארגוב.
בנוסף להם כלל האלבום מבחר משירי ארץ ישראל הוותיקים, ביניהם: "מגדים", "רק את לי נותרת" ו"שיר הכד".
בשנת 2009 יצא על גבי דיסק אוסף שיריו של מאירי אשר נשא את אותו השם, "זמר הבאנו", עם אותה העטיפה.

האוסף כולל עשרים שירים בביצועו, את כל שירי האלבום מאמצע שנות השבעים ועוד שירי ארץ ישראל שהקליט
במשך השנים וכמו כן את גרסתו לשירם של יורם טהרלב ומוני אמריליו, "עץ האלון".
אלבומים נוספים

מאירי השתתף באלבומים רבים שהוציאו חברת"ישראדיסק" וחברות נוספות. בין הבולטים שבהם:
האלבום "שירת הנוער", משירי תנועות הנוער, בו שיתף "המושבניק המזמר" פעולה עם עמיתו "הקיבוצניק המזמר", דודו זכאי.
עוד השתתפו באלבום אותו עיבד וניהל מוזיקלית המלחין והפזמונאי שייקה פייקוב גם אופירה גלוסקא וגלי עטרי.
באלבום "שלא יגמר לעולם" משירי דוד זהבי ביצע את השירים "זמר לספינה" ו"עוד שדי פורח".
האלבום "שירים לאייל" שכלל שירי ילדים רבים. גם כאן שיתף מאירי פעולה עם זכאי וגלוסקא והפעם גם עם ריקי מנור.
כמו כן השתתף באלבומי הפסטיבלים בהם נטל חלק.
הערות שוליים

↑  כל ערב, עם רדת המסך, מעריב, 28 בדצמבר 1972
↑  נקודת תצפית, מעריב, 17 בנובמבר 1972
↑  אני מאמין של עוזי, מעריב, 14 באוקטובר 1974
↑  "על הדשא", מעריב, 2 ביוני 1976
↑  האלבום - "זמר הבאנו", באתר stereo-ve-mono.com
↑  האוסף - "זמר הבאנו", באתר qube.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313415905171  ISNI: 0000 0004 0364 6106  MusicBrainz: 02a476e3-8a87-4575-91bb-234df19e2bed  VIAF: 298607899   WorldCat (עם VIAF): 298607899
פוסטסקריפט

| --- | --- |

 פרדיגמות:  תכנות מונחה מחסנית, תכנות פרוצדורלי, תכנות מרובה פרדיגמות, concatenative programming 
 תאריך השקה:  1982 
 מתכנן:  ג'ון וארנוק 
 מפתח:  אדובי מערכות 
 הושפעה על ידי:  Interpress, LISP, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 סיומת:  ps 
 
פוסטסקריפט (באנגלית: PostScript) היא שפת מחשב לתיאור מסמכים, המשמשת בעיקר בתחום הוצאה לאור שולחנית.
היסטוריה

את השפה יצרו בשנת 1982 מייסדי חברת אדובי, ג'ון וורנוק וצ'אק ג'שקה (לפנים ממרכז המחקר זירוקס פארק), כגרסה פשוטה יותר של שפת InterPress. 
מייסד אפל, סטיב ג'ובס, פגש את וורנוק וג'שקה בשנת 1984 והפציר בהם להתאים את פוסטסקריפט למדפסת הלייזר החדשה של חברת קנון. בשנת 1985 הייתה מדפסת ה-LaserWriter של אפל למדפסת הראשונה ששווקה כשהיא תומכת בשפת פוסטסקריפט. תוך זמן קצר הפכה השפה לתקן דה פקטו להעברת מסמכים לדפוס.
מאחר שתיאור מסמך בפוסטסקריפט הוא למעשה תוכנית מחשב, ישנו קושי להעריך, בהינתן קובץ פוסטסקריפט מסוים, כמה זמן תארך הדפסתו (דוגמה קיצונית היא הכנסת לולאה אינסופית לתוכנית הפוסטסקריפט, דבר שיגרום לכך שתוכנית זו לא תסתיים ולמעשה תשתק את המדפסת). חיסרון נוסף של פורמט הפוסטקריפט, הנובע מהיותו גם שפת תכנות, הוא העובדה שלא ניתן לייצר תוכנה לעריכת קובצי פוסטקריפט כלליים. הרצון ליצור פורמט שיאפשר גם העברה איכותית של קבצים גרפיים וגם יכולת לערוך אותם, הביא את חברת אדובי לפתח את פורמט PDF, שלמעשה מכיל את כל האלמנטים הגרפיים של שפת הפוסטקריפט אולם ללא היכולות התכנותיות. כיום משמש פורמט ה-PDF כפורמט הפצת המסמכים הנפוץ ביותר, אולם עדיין רוב המדפסות הגרפיות והתקני הקדם-דפוס (כמו תווין פילם ופלטות וכן מדפסות דיגיטליות) כוללות מפרש פוסטקריפט. לאחרונה הכריזה חברת אדובי על תוכנה למדפסת שמסוגלת לקבל כקלט מסמכים בפורמט PDF.
השפה

פוסטסקריפט היא שפה שלמה טיורינג. תוכניות פוסטסקריפט נכתבות בדרך כלל על ידי תוכנות ולא על ידי בני אדם, אולם ניתן לבצע חישובים וליצור איורים על ידי יצירה ידנית של קובצי פוסטסקריפט.
פוסטסקריפט היא שפה מפורשת, מבוססת מחסנית (Stack). התחביר משתמש בכתיב פולני. הדבר מייתר את השימוש בסוגריים, אך הופך את השפה למעט קשה לקריאה, ודורש מהקורא לזכור את מצב המחסנית.
השפה התפתחה משפת FORTH ומכילה מלבד פעולות חשבוניות, מבני בקרה תכנותיים כלולאות או משפטי אם-אז (IF-THEN) גם מבני נתונים. מעבר למבני הנתונים הפשוטים כמספרים ומחרוזות, שפת פוסטסקריפט בנויה סביב מבנה נתונים חשוב ומרכזי בשפה - מילון ערכים (Dictionary). המילון מורכב מזוגות של מפתחות וערכים, כאשר הן כמפתח והן כערך יכול לשמש כל מבנה נתונים בשפה. בין היתר גם מבנה נתונים של מילון יכול להוות ערך של מפתח במילון אחר. בצורה זו ניתן לבנות מבני נתונים עשירים למדי.
ממד נוסף של השפה הוא העובדה שפונקציות או פרוצדורות במושגי פוסטסקריפט הן למעשה מערכים של אופרטורים, כך שניתן להפעיל פעולות המיועדות במקור לפעול על נתונים - על קוד של פרוצדורות. למשל, ניתן לשרשר שתי פרוצדורות על ידי התייחסות אליהן כשני מערכי נתונים.
מעבר למרכיבים התכנותיים בשפה, שפת פוסטסקריפט מכילה אובייקטים ופעולות גרפיות בדו-ממד. בעזרת פעולות אלה ניתן למקם על הדף המודפס עצמים וקטוריים (רבועים, קשתות, מסלולים, פוליגונים וכדומה) בגדלים שונים, טקסט בגופנים שונים, וגם תמונות דיגיטליות בפורמט של מפת סיביות (תמונות המורכבות מפיקסלים).
על מנת לאפשר הגדרות גרפיות שאינן תלויות במדפסת מסוימת, שפת פוסטסקריפט מאפשרת למתכנת להגדיר את הצורות הגרפיות במונחי מערכת צירים של המשתמש (User Coordinate System) כאשר פנימית, מפרש הפוסטסקריפט מחזיק במטריצת המרה המגדירה את היחס בין מערכת הצירים של המשתמש להתקן ההדפסה. מטריצה זו מכונה Current Transformation Matrix, או בקיצור CTM והיא מהווה חלק מהמצב הגרפי שאותו שומר מפרש הפוסטסקריפט.
על ידי פעולות על מטריצת ההמרה (CTM), ניתן לסובב, לשנות את הגודל ולעוות צורות שונות. למשל, הכפלת המטריצה במטריצת סיבוב יוצרת סיבוב של מערכת הצירים של המשתמש, והפעלת אופרטורים גרפיים תגרום הופעתם מסובבים על התקן הפלט (בדרך כלל על הדף המודפס).
מאפיינים אחרים של המצב הגרפי הם עובי הקווים, הפונט הנוכחי, הצבע הנוכחי, והאזור על הדף עליו ניתן לצייר (Clipping Path).
ראו גם

אדובי
Portable Document Format
עדה המאירית (שוורץ)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מאי 1934 
 פטירה:  יולי 1995 (בגיל 61) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
עדה המאירית (שוורץ) (מאי 1934 – יולי 1995) הייתה אמנית, ציירת, מאיירת, מעצבת תפאורות לתיאטרון ולטלוויזיה ומרצה בחוג לתולדות התיאטרון של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

עדה המאירית נולדה במאי 1934 בווינה בירת אוסטריה. אביה, ד"ר אימרה (מאיר) שוורץ, היה רופא, ואמה, ד"ר טובה (טוני), הייתה דוקטור למתמטיקה ונצר למשפחת חסידי הרבי מסדיגורה. כשהייתה ילדה צעירה, מעט אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, נאסר אביה והועבר למחנה ריכוז, ואילו היא ואמה עלו לארץ ישראל, התיישבו בחיפה, שבה גרו כבר קרובי משפחה, והאם ניהלה בית קפה בעיר. לאחר זמן מה, הצליח האב להימלט מאירופה ולעלות לארץ לאחר שהייה ממושכת במחנות ההשמדה, אך מצבו הפיזי היה גרוע והוא נפטר זמן קצר לאחר עלייתו. בהיות עדה כבת שמונה נפטרה גם האם לאחר מחלה קשה, ועדה עברה להתגורר בביתם של דודים מבוגרים. בבגרותה החליפה את שם משפחתה המקורי, שוורץ, בשם "המאירית", לזכר אביה.
את לימודיה היסודיים סיימה בבית הספר היסודי ליאו בק בחיפה, ואת לימודי התיכון בבית הספר הריאלי, שם הייתה תלמידה מצטיינת, אצנית מצטיינת ושם גם התגלה על ידי המורה והאמן דב מדזיני כישרון הציור שלה.
בעיות גב חמורות מנעו ממנה לשרת בצה"ל, אך היא תרמה בהדרכת גדנ"עים. לאחר התיכון עזבה את חיפה ועברה לחיות בירושלים, שם למדה ספרות ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית ולמדה קבלה אצל גרשום שלום.
ב-1955 זכתה המאירית במלגה מטעם ממשלת צרפת ונסעה לפריז ללמוד ציור בבוזאר המסונף לסורבון אצל פרופסור הוניש. בעת שהייתה בפריז התוודעה לחוגי הבוהמה של ישראלים רבים שחיו אז בעיר.
בסוף שנות ה-60 עבדה על עיצוב תפאורה ותלבושות למחזות שביים אריה זקס, שהיה מרצה מחלקה לשפה וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית, וב-1971 ייסד את חוג לתולדות התיאטרון. בין מחזות אלו נמנו: "השלום" (1968), "כלאדם" ו"הבכחאי" (1971).
המאירית נמנתה עם צוות המייסדים של הטלוויזיה הישראלית של רשות השידור, הקימה וניהלה במשך מספר שנים את מחלקת שירותי האמנות של הרשות. היא עיצבה תפאורות לתוכניות טלוויזיה ולתיאטרון. לאורך השנים הרצתה באוניברסיטה העברית בתחומי העיצוב, ועיצבה את התפאורות למרבית ההצגות שהעלה החוג לתיאטרון.
ב-1992 עיצבה תפאורה עבור הצגת היחיד "מסעות", שהעלה עמנואל הלפרין בפסטיבל תאטרונטו.
בשנותיה האחרונות חלה ירידה בקריירה שלה, והיא קיבלה פחות תוכניות לעצב. בשנים אלו נתגלתה מחלה בעיניה שגרמה להפחתה ניכרת בראייה ובשדה הראייה והקשתה את התפקוד, אך היא המשיכה לעבוד הן בטלוויזיה והן באוניברסיטה כמרצה בשני קורסים: עיצוב במה ועיצוב אביזרים. בשנתיים האחרונות לחייה נטלה חלק בהקמת אולם תיאטרון קטן ואינטימי של החוג לתיאטרון במרתפי האוניברסיטה.
בחודש יולי 1995 נמצאה המאירית מתה בביתה לאחר שמספר ימים לא נוצר קשר עמהּ; ככל הנראה נטלה מינון רב מדי של כדורי הרגעה בעת שבבניין שבו גרה התבצעו עבודות שיפוץ שהטרידו את מנוחתה.
במהלך שנות עבודתה איירה עדה המאירית מספר ספרים. צילומי חלק מעבודותיה ופרטים ביוגרפיים שמורים בתיק על שמה במרכז המידע לאמנות ישראלית שבמוזיאון ישראל בירושלים.
ספרים שאיירה

איורים ועטיפה לספרו של יהודה עמיחי, "בגינה הציבורית". ירושלים: עכשיו, 1959.
איורים ועטיפה לספרו של גדעון קוץ, "סיפורי טעמון". תל אביב: טרקלין, 1977.
עריכה גרפית לספרו של יהודה רביב, "פיתוחי חותם - מימד חדש בגרפולוגיה". ירושלים: מרכוס, 1975.
לקריאה נוספת

יגאל מוסקו, "עד קצווי העצב, עד עינות הליל", כל העיר, ירושלים, 4 באוגוסט 1995, עמ' 54–56.
גבריאל קנולר, "עיניים הנה", ביטאון מורי בית הספר הריאלי העברי, (3) חיפה, 1994, עמ' 251–252.
הערות שוליים

↑  סטודנטים מירושלים קיבלו פרסים להשתלמות בצרפת, הַבֹּקֶר, 15 ביוני 1959
↑  טלילה בן זכאי, "השלום" התחיל לרוץ, מעריב, 9 באפריל 1968
↑  יורם קניוק, מוות משעשע, דבר, 22 במאי 1969
↑  עדית זרטל, זקס נגד אוריפידס, דבר, 15 במרץ 1971
דב בר-ניר, בכורת השבוע - "הבכחאי" בקאמרי, על המשמר, 15 במרץ 1971
גדעון אפרת, התתלה וסוף ללא אמצע ראוי, למרחב, 19 במרץ 1971
↑  בקצב הסמבה, מעריב, 7 ביוני 1973
↑  תמי לוביץ, תגבורת להלפרין, חדשות, 12 במרץ 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525035505171  ULAN: 500484839  VIAF: 308269094   WorldCat (עם VIAF): 308269094
עיצור דו-שיני, חוכך, אטום

העיצור הדו־שיני, חוכך, אטום הוא סוג של צליל. העיצור מיוצג באלפבית הפונטי הבינלאומי על יד הסמל [h̪͆]. השפה הטבעית היחידה שיש לה את העיצור הזה היא ניב של הצ'רקסים השפסוגים של הים השחור. עיצור זה מופיע במילים צ'רקסיות כמו дахэ "יפה" (daːh̪͆a) ו-хы "שש" (h̪͆ə) שבניבים אחרים מבטאים את המילים כ-(daːxa) ו-(xə) בעיצור וילוני, חוכך, אטום [x]. מבטאים את העיצור הזה דרך השיניים העליונות והתחתונות. השפתיים פתוחות, השיניים חשוקות והלשון שטוחה, האוויר נכנס בין השיניים (כמו מעין /h/ בשיניים חשוקות).
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צ'רקסית | дахэ | [daːh̪͆a] | 'יפה' | רק בניב השפסוגים של הים השחור. בניבים אחרים מבטאים את העיצור כ-עיצור וילוני, חוכך, אטום [x]. |
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עולמו של יובל

| --- | --- |
 בימוי:  אודי גוטשלק
 הופק בידי:  עמית שקד מוטי רז רונן שרון
 תסריט:  יובל שם-טוב אודי גוטשלק
 עריכה:  אלעד לביא
 שחקנים ראשיים:  יובל שם-טוב
 מוזיקה:  יובל שם-טוב אסי טל רוית יעקב עדי ביטי תהילה רדיע אבי סינגולדה
 צילום:  יובל מימון עמוס גואטה
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  NMC חברים הפקות
 הקרנת בכורה:  24 במרץ 2010
 משך הקרנה:  40 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סרט קודם:  יובל המבולבל – טוב לצחוק
 סרטים בסדרה:  יובל המבולבל יובל המבולבל – המסע אל הכוכב יובל המבולבל – טוב לצחוק
 
עולמו של יובל המבולבל הוא סרט טלוויזיוני והדי.וי.די הרביעי של יובל המבולבל.
תקציר העלילה

יובל חוזר בסרט חדש, בוא הוא מציג על עולמו המצחיק והמבולבל. במהלך הסרט יובל נפגש המון אנשים בנווה בלבול (השכונה בה הוא גר), מארגן מסיבת ריקודים ועוזר לילד חדש להכיר את השכונה.
השחקנים והדמויות

יובל שם-טוב - יובל המבולבל
אביעד בנטוב - שמיל הדוור
אודי גוטשלק - הדוור הבא
פזית ירון מינקובסקי - דודה סימה
חיים אוסדון - דוד חיים
עופר אסרף - מוכר הגלידה
אור שושני - עידו
מוטי רז - מציל
השירים בסרט

כיף להיות מבולבל
בדיחה חה חה
ריקוד הצ'וקומוקו
יופי טופי
לימונדה
להושיט יד
מסיבת ריקודים
פונאפוטי

| --- | --- |
חופי פונאפוטי
חופי פונאפוטי
 מדינה:  טובאלו טובאלו
 שטח:  2.4 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,025 (2012)
  ‑ צפיפות:  2,633.3 נפש לקמ"ר (2017)
 קואורדינטות:  8°31′S 179°12′E﻿ / ﻿8.517°S 179.200°E﻿ / -8.517; 179.200
 אזור זמן:  UTC+12
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טובאלו מוגדלת) לולואה נוקופטאו נוקולאלאה האוקיינוס השקטפונאפוטי(למפת טובאלו רגילה) לולואה נוקופטאו נוקולאלאה האוקיינוס השקטפונאפוטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פונאפוטי (באנגלית: Funafuti) הוא אטול ועיר הבירה של מדינת האיים הקטנה טובאלו. נכון לשנת 2017 בעיר מתגוררים 6,320 איש, מה שהופך אותה לאטול המאוכלס ביותר במדינה.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

האבות המייסדים של העיר מתוארים כמי שבאו מסמואה. האירופיים הראשונים שעברו באטול היו אמריקאים מניו יורק, שעברו בסביבתו במאי 1819. משלחת חקר אמריקאית בראשותו של צ'ארלס וילקס עברה בסביבה בשנת 1841. מהמאה ה-19 ועד שנת 1979 ארצות הברית טענה לבעלות על האזור. בסוף המאה ה-19 החלו האירופאים גם להתיישב באטול.
תחבורה

בעיר ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של פונאפוטי. יוצאות ממנו טיסות רק אל סובה, בירת פיג'י.
פדמלון אדום-צוואר

| פדמלון אדום-צוואר |
| --- | --- |
 פדמלון אדום-צוואר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: פדמלון
מין:: פדמלון אדום-צוואר
שם מדעי
 Thylogale thetis ‏לסון, 1828
תחום תפוצה


פדמלון אדום-צוואר (שם מדעי: Thylogale thetis) הוא מין של יונק כיס קטן בסוג פדמלון, שאנדמי למזרח יבשת אוסטרליה. הוא תואר מדעית בשנת 1827 על ידי הזואולוג הצרפתי רנה לסון (René Lesson), וקרוב מבחינה גנטית לפדמלון אדום-רגל החופף איתו בטווח התפוצה. הפדמלון אדום-הצוואר דומה מבחינה חיצונית לכיסאי אחר במשפחת הקנגוריים - וולבי אדום-צוואר, אשר גדול ונפוץ ממנו.
אנטומיה ומראה

הפדמלון אדום-צוואר הוא יונק כיס קטן יחסית, עם מבנה גוף גוצי ועגלגל המותאם לסביבת המחיה הסבוכה שלו. ראשו הגדול והקצר ואוזניו הגדולות משוות לו מראה ארנבי, ולו חרטום דק ומחודד, לחיים מלאות, ואף ועיניים בינוניים. צווארו קצר ועבה. גפיו האחוריות גדולות, חזקות ומפותחות, בניגוד מוחלט לגפיו הקדמיות שהן קטנטנות ודקיקות. הזנב שלו עבה וקצר, כדי להקל עליו את התנועה בסבך.
אורך ראשו וגופו של הפדמלון: 63-29 סנטימטרים, ואורך זנבו: 51-27 סנטימטרים; הדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקל הזכר כ-7 קילוגרם, לעומת הנקבה ששוקלת בממוצע 3.8 קילוגרם בלבד.
הפרווה של הפדמלון אדום-הצוואר עבה וצפופה ובעלת מרקם צמרירי ורך. צבע הפרווה אפור מחוספס בהיר או כהה, לעיתים עם גוון כחלחל, כסוף או חום. החלק התחתון הכולל את החזה, הגרון, הבטן והמפשעה, בצבע אפרפר חיוור או לבנבן.
סימן ההיכר הבולט של המין אשר העניק לו את שמו, הוא האוכף האדמוני בהיר המשתרע על כתפיו וצווארו וגורם לדמיון רב בינו לבין וולבי אדום-צוואר; לעיתים האוכף האדמוני של הפדמלון בהיר וחיוור במיוחד וכמעט ואינו נראה, ולעיתים הוא רחב יותר וגולש לעבר הצלעות והמותניים. באזור הגב יש לעיתים פס שחור אשר נמוג בהדרגה בפלג הגוף האחורי.
ראשו של הפדמלון בצבע אפרורי ברובו, להוציא את המצח שאדמוני לפרקים, ואת הלחיים והסנטר הלבנים. את המצח חוצה לרוב פס שחרחר דהוי. האוזניים אפורות בצידן החיצוני וורודות בצידן הפנימי, וסביב העיניים יש לעיתים טבעות ורודות. כפותיו ורגליו של הפדמלון חומות בדרך כלל, והזנב אפרפר בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון.
תפוצה וסביבת מחיה

פדמלון אדום-צוואר אנדמי למזרח אוסטרליה לאורך קו החוף, מהקצה הדרום-מזרחי של קווינסלנד עד למרכז ניו סאות' ויילס. בעבר טווח התפוצה הגיע עד לקצה הדרומי של ניו סאות' ויילס ליד הגבול עם ויקטוריה, אך אין תצפיות מאושרות שלו שם מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. טווח התפוצה של הפדמלון נמצא למרגלות הרי החיץ הגדול מול חופי האוקיינוס השקט.
בית הגידול של הפדמלון אדום-הצוואר מורכב מפסיפס של יערות אקליפטוס ושטחי מרעה או ברצועת המנשק ביניהם, והוא מצוי גם בשולי יערות גשם טרופיים או בשטחים חקלאיים בהם הוא נחשב כמזיק ליבולים.
אקולוגיה

הפדמלון אדום-הצוואר הוא יונק פעיל דמדומים ופעיל לילה המבלה את מרבית שעות היום במנוחה באזור מוגן בסבך. עם דמדומי ערב הוא יוצא ממקום מחבואו לשטחי המרעה בתורו אחר מזונו העיקרי: דשא ירוק וקצר, אך הוא ניזון גם משורשים, עלים ועשבי תיבול. עם הזריחה, הפדמלון מתחיל לנוע חזרה לעבר מקום מחבואו בסבך. התנהגות זאת מקורה בחשש מפני טורפים יומיים דוגמת הדינגו, שועל האדום ודורסי יום גדולים. בתקופות קרות, הפדמלון עשוי לצאת ולהתחמם באור השמש גם בשעות היום.
אף שהפדמלון הוא יונק סוליטרי הפעיל בגפו, בשטחי המרעה הוא נפגש בפדמלונים נוספים היוצאים לרעייה, ואז נוצרות קבוצות ארעיות קטנות המתפזרות תוך זמן קצר.
הפדמלון חי בתוך אזור מחיה קבוע שגודלו נע מ-5 עד ל-30 דונם. הוא מתקשר עם בני מינו באמצעות קולות שונים, ובאמצעות חבטה עם הרגליים בקרקע המשמשת כסימן אזהרה. תקשורת חזותית (תנועות גוף) וכימית (ריח), נמצאת גם היא בשימוש נרחב.
הפדמלון אדום-הצוואר הוא ככל הנראה בעל חיים פוליגמי. הנקבות נוטות להתרבות עם זכרים גדולים וחזקים, ואלו מצידם עשויים להפגין תוקפנות זה כלפי זה בנוכחות נקבה מיוחמת. הרבייה מתרחשת בסתיו ובאביב באזור הצפון, ובקיץ באזור הדרום.
לאחר תקופת היריון של חודש אחד, נולד גור יחיד או תאומים. הפדמלון הצעיר שוהה בכיס כ-6 וחצי חודשים, ולאחר יציאתו ממנו הוא יונק מהאם ארבעה חודשים נוספים. הפדמלונים מגיעים לבגרות סביבות 18 חודשים. נקבת הפדמלון אדום-הצוואר עשויה לזרוק את הגור שלה מהכיס בעתות בצורת על מנת להבטיח את הישרדותה. היא גם מסוגלת להקפיא את התפתחות העובר זמנית עד שהגור הקיים יעזוב את הכיס.
תוחלת החיים של הפדמלון היא עד כ-9 שנים בשבי, ובטבע היא נמוכה יותר.
מצב שימור

הפדמלון האדום-צוואר מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, וסובלנות מסוימת לשינויים בבית גידולו. מגמת האוכלוסייה נחשבת ליציבה. אף על פי שאין איומים משמעותיים על הפדמלון, התפוצה שלו הצטמצמה בקצה הצפוני והדרומי כתוצאה מאובדן בית גידול לטובת קרקע חקלאית.
הערות שוליים

↑  פדמלון אדום-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
פדמלון אדום-צוואר, בפארק הלאומי למינגטון בקווינסלנד.
פדמלונים אדומי-צוואר רועים בשטח מרעה.
פדמלון אדום-צוואר בקצה יער.
עורב אפור-צוואר

| עורב אפור-צוואר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פיקטרטיים
סוג:: פיקטרט
מין:: עורב אפור-צוואר
שם מדעי
 Picathartes oreas ‏רייכנוב, 1899
תחום תפוצה
 תפוצתו של העורב אפור-הצוואר (בירוק)

עורב אפור-צוואר (שם מדעי: Picathartes oreas) הוא מין של ציפור שיר גדולה ממשפחת הפיקטרטיים (Picathartidae) המצוי רק ביערות אפריקה המערבית. ישנו מין נוסף אחד בלבד בסוג, עורב קירח-ראש. מין זה כמו קרובו מצוי בסכנה בטבע. למרות שמו הוא כלל אינו קשור למשפחת העורביים.
עורב מגיע לאורך 33–38 ס"מ ולמשקל 200–250 גרם. הוא דומה לקרובו במראהו אך בעל עורף אדום עם צוואר לבן וראש שחור בעל לחיים לבנות ומקור ארוך ושחור. הבטן לבנה והכנפיים והזנב שחורים והרגליים ארוכות וגבוהות ועוזרות לעורב לנוע במהירות על קרקע היער. הראש חשוף מנוצות כמעט לגמרי עם צידי מקור כחולים בוהקים וחזה בצבע צהוב לימון.
הוא מצוי ביערות מערב אפריקה בניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, דרום מערב גבון והאי ביאוקו. הוא משוטט על קרקע יערות הגשם ומחפש פירות וזרעים וחרקים שונים, בייחוד חרקים הבורחים מנמלי לוחמה והוא מעופף בין השיחים והענפים הנמוכים ביחידות או בזוג ורק לעיתים נדירות בקבוצות גדולות יותר.
עורב זה הוא מונוגומי ומטיל ביצים על בסיס מוצק בקן אותו הוא מכין מבוץ מתקשה. הגוזלים הבוקעים מתבגרים ועוזבים כעבור חודש בקן.
המין מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב כריתת יערות וציד, ותוכניות שימור רבות הוכנו עבור מין זה. הוא נחשב לעוף פופולרי מבינת התצפיתנים של מערב אפריקה וכן סמל לתיירות אקולוגית באזורו.
הערות שוליים

↑  עורב אפור-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
עיצור דו-שפתי, מסודק

| עיצור דו-שפתי, מסודק |
| --- | --- |
 pʼ
 מספר IPA:  165
קידוד
 יוניקוד:  U+0070 U+02BC
 X-SAMPA:  -
 Kirshenbaum:  -
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור דו-שפתי מסודק הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות. סימן ה־IPA לעיצור הוא /pʼ/.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| צ'רקסית | пӏэ | [pʼa] | 'מזרן' |
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
פונאר

ערך זה עוסק בפרוור של העיר וילנה. אם התכוונתם לרצח המוני שבוצע באזור במלחמת העולם השנייה, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ליטא ליטא
 שטח:  23.99 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  1,500 (2022)
 קואורדינטות:  54°38′08″N 25°11′30″E﻿ / ﻿54.6356°N 25.1917°E﻿ / 54.6356; 25.1917 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פונאר(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פונאר(למפת וילנה רגילה) מחוז המשנה וילנה טרקאיפונאר(למפת וילנה מוגדלת) מחוז המשנה וילנה טרקאיפונאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בתים באזור פונאר
פּוֹנָאר (מיידיש: פּאָנאַר; בליטאית: Paneriai; בפולנית: Ponary) הוא פרוור של העיר וילנה, המרוחק כ-10 קילומטרים ממרכזה. הפרוור ממוקם על גבעות מיוערות נמוכות בקרבת כביש וילנה–ורשה. באזור פונאר ישנו בין היתר מוזיאון ותחנת רכבת. אוכלוסיית הפרוור מנתה ב-2001 כ-8,900 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נרצחו ביריות באזור הפרוור בין שבעים אלף איש למאה אלף איש, רובם המכריע יהודים, אשר הובאו למקום בעיקר מווילנה וכן מיישובים נוספים.