stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחק סימולציית טיסה
היסטוריה > משחקי ארקייד (שנות ה-70 עד שנות ה-90)

לפני שמשחקי הווידאו הביתיים זכו להצלחה עצומה חברת סגה פיתחה בשנת 1970 את משחק סימולטר מטוסי הקרב בגוף ראשון "Jet Rocket" אשר כלל מערכת בקרת טיסה ואשר בו ניתן היה לירות על מטרות שמתפוצצות כאשר פוגעים בהן. המשחק הכיל סביבה תלת־ממדית עם מבנים. במהלך שנות השבעים שלוש חברות של מכונות ארקייד ניסו להפיק משחקים שונים בהשראת אותו המשחק. בשנת 1977 חברת סגה פיתחה את משחק סימולטור הטיסה " Heli-Shooter" בו היה ניתן להטיס את מסוק עם ג'ויסטיק (באמצעותו ניתן להאיץ ולהאט את המסוק) ודוושות (באמצעותן ניתן לתמרן ימינה ושמאלה) על פני סביבה תלת־ממדי ריאליסטית, וכמו גם ניתן היה לירות לעבר מטרות צבאיות.
לקראת סוף שנות ה-70 החלו להופיע באולמות הארקייד משחקי סימולציות טיסות קרב. בשנת 1975 חברת Taito פיתחה את משחק סימולציית טיסות הקרב "Interceptor"‏ לאולמות הארקייד אשר היה סימולטור טיסות קרב בגוף ראשון שכלל שימוש בג'ויסטיק עם שמונה כיוונים על מנת לשלוט כוונת ולירות על מטוסי האויב במשחק.
בסוף שנות ה-80 משחקי סימולציית טיסה רבים באולמות הארקייד החלו להשתמש במכשור מיוחד שגורם למכונת הארקיד עצמה לרעוד כאשר המטוס במשחק נפגע או כאשר הוא נע מצד לצד. חברת סגה הייתה מהחברות הראשונות ששילבו במכונות הארקייד שלהם את הטכנולוגיה במשחקי סימולציות טיסות קרב כמו Space Harrier שיצא ב-1985, ו-After Burner שיצא ב-1987.
לקראת סוף שנות ה-80 פותחו משחקי סימולציות טיסה רבות לאולמות הארקייד שעשו שימוש בגרפיקת מצולעים תלת־ממדית. כמה מהמשחקים הבולטים ביותר מהסוג הזה באותה העת כללו את שתי המשחקים של חברת Taito - ‏Top Landing שיצא ב-1988, ו-Midnight Landing שיצא ב-1987.
היסטוריה > משחקי המחשבים האישיים (שנות ה-80 עד היום)

משחקי סימולציית הטיסה היו בין המשחקים הראשונים שפותחו עבור המחשב האישי. לקראת שנות ה-80 משחקי סימולציית הטיסה שפותחו למחשב האישי אף החלו להשתמש בגרפיקת מצולעים תלת-ממדית. אחד מהמשחקים הבולטים ביותר מהסוג הזה היה המשחק F-19 Stealth Fighter של MicroProse שיצא ב-1988. העולם של משחקי סימולציות הטיסה מבוסס לרוב על העולם האמיתי. עם זאת, לעיתים רבות האזור בו מתרחש עולם המשחק הוא מוגבל ונתחם על ידי גבולות בלתי נראים. במשחקים מסוימים המטוס אפילו עצר באוויר כאשר מגיעים לגבולות אזור המשחק, בעוד שבמשחקים אחרים השחקן נאלץ להסתובב. עם זאת, משחקי סימולציית טיסה רבים פותרים את בעיית הגבולות על ידי הפיכת עולם המשחק המצומצמת לספירה בפני עצמה.
למרות שמשחקי סימולציית הטיסה שואפים להיות ריאליסטים ככל הניתן, לעיתים רבות המפתחים בוחרים לפשט אלמנטים מסוימים על מנת שהמשחק יהיה נגיש יותר לקהל רחב יותר. במטוסי קרב מודרניים רבים ישנם מאות פקדים, ובמשחקי סימולציית מטוסי הקרב בדרך כלל נוהגים לפשט את הפקדים הללו באופן דרסטי. יתר על כן, תמרונים אוויריים מסוימים, אשר עלולים לגרום לטייס לאבד את ההכרה ו/או עלולים לגרום למטוס להתרסק, ניתן לביצוע במשחקי סימולציית הטיסה על מנת שהמשחק יהיה מהנה יותר לשחקנים.
בעקבות הפופולריות העצומה לה זכתה רשת האינטרנט במהלך שנות ה-90 פותחו משנות ה-90 ואילך לא מעט משחקי סימולציית טיסה מרובי משתתפים מקוונים המאפשר לשחקנים להילחם בקרבות אוויריים נגד שחקנים אחרים מכל רחבי העולם. משחקים בולטים מהסוג הזה כוללים בין היתר את המשחק "כוכב כחול" שיצא ב-1998, את המשחק DCS World שיצא ב-2008, ואת המשחק War Thunder שיצא ב-2012.
בתחילת שנות ה-2000 משחקי סימולציית טיסה שניתן לרכוש למחשב הבייתי הפכו כה מציאותיים עד כדי כך שלאחר פיגועי 11 בספטמבר עיתונאים ומומחים שונים החלו לעלות השערות בתקשורת שהטרוריסטים צברו ידע בסיסי רב לפני המתקפה אודות ניווט מטוסים ממשחקי סימולציה כמו Microsoft Flight Simulator. בעוד שמיקרוסופט הפריכה טענות מהסוג הזה, מיקרוספט בחרה לעכב את ההשקה של מהדורת 2002 של Microsoft Flight Simulator על מנת להסיר מהמשחק את מרכז הסחר העולמי ואף סיפקה טלאי תוכנה להסרת מגדלי התאומים באופן רטרואקטיבי מהגרסאות הקודמות של המשחק.
היסטוריה > משחקי הקונסולות (שנות ה-90 עד היום)

למרות שהם נדירים בהרבה, לאורך השנים פותחו גם משחקי סימולציית טיסה שונים לקונסולות המשחקים השונות. כמה מהמשחקים הבולטים ביותר כוללים את סדרת משחקי Pilotwings של נינטנדו וסדרת משחקי Ace Combat של נאמקו. למרות שמשחקי סימולציית הטיסה לקונסולות לרוב אינם מורכבים כמו משחקי סימולציית הטיסה למחשב האישי, לעיתים רבות הם יכולים עדיין להיות מהנים למדיי. בשנת 2020 מיקרוסופט הוציאה לראשונה מהדורה של המשחק Microsoft Flight Simulator 2020 לקונסולות ה-Xbox, ובכך הפכה את הז'אנר לפופולרי בהרבה בקונסולות המשחקים.
ראו גם

ערכים על מדמי טיסה
משחק סימולציית טיסה בחלל
מאמן טיסה
סטארפלסט

סטארפלסט תעשיות בע"מ המוכרת בשם המקוצר "סטארפלסט" היא חברה פרטית ישראלית שמייצרת מוצרי צריכה מפלסטיק. החברה מעסיקה כ-650 עובדים בשני מפעלים: האחד בישראל (כ-350 עובדים) והשני ביוסטון, טקסס (כ-300 נוספים).
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1967 על ידי סניור שוורץ. מפעל הייצור הראשון שלה הוקם במגדל העמק. החברה התרחבה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ועברה לאזור התעשייה אלון תבור. בהמשך הצטרפו לעסק המשפחתי ילדיו של שוורץ - יוסי, איריס ודני. סטארפלסט הייתה מראשוני יצואני מוצרי הפלסטיק בישראל וזכתה להכרה עם קבלת פרס "יצואן מצטיין" מראש הממשלה דאז מנחם בגין ב-1977. החברה היא בין היצואנים הגדולים בארץ וקיבלה בשנת 2013 פרס יצואן מצטיין מנמל חיפה.
בשנת 2005 פרצה שרפה באתר הייצור באלון תבור וכילתה את רוב המפעל. בין השנים 2006–2007 החברה עסקה בשחזור והקמה מחדש של המפעל. בשנת 2008 קיבל סניור שוורץ, מייסד המפעל, את פרס ישראל להתאחדות התעשיינים.
בשנת 2012 פרש סניור שוורץ מניהול החברה וקיבל תפקיד כבוד של נשיא, עת העביר את הניהול לילדיו. בשנת 2017, לאור הגדלת מכירות משמעותית בארצות הברית, הוקם ביוסטון אתר יצור נוסף.
בשנת 2014 סטארפלסט אמצה את בית זינגר, בית לילדים בני 5–18 שהורחקו מבתיהם בכוח צו בית משפט. החברה היא אחד מהמעסיקים הגדולים בישראל של בעלי צרכים מיוחדים, כאשר הם מהווים כעשרים אחוז מעובדי הייצור. על כך, קיבלה החברה ציון לשבח מטעם עמותת מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית בשנת 2015 על קליטת עובדים עם מוגבלות.
הערות שוליים

↑  היצואנים במרכז: 25 היצואנים הגדולים של נמל חיפה התכנסו למפגש השלישי של כנס פורום היצואנים הבכירים, לדיאלוג שכולו שיתוף פעולה ודיון בהרחבת אפשרויות היצוא
↑  שריפת ענק כילתה מפעל פלסטיק ליד עפולה, באתר ynet, 2 בנובמבר 2005
↑  עמיר קורץ, "ברמן בת"א מכובד יותר מעובד תעשייה?", באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2008
↑  ברכות לזוכים באות הגיוון בעסקים ע"ש דב לאוטמן 2015, באתר מעלה, ‏2015-06-08
מתקפת הסייבר על Dyn

מפה של האזורים שהושפעו במהלך התקיפה
מתקפת הסייבר על חברת Dyn התרחשה ב-21 באוקטובר 2016. המתקפה כללה התקפת מניעת שירות מבוזרת (DDoS) שכוונה למערכות Domain Name System‏ (DNS) המופעלות על ידי חברת Dyn(אנ') ואשר גרמה לשירותים ופלטפורמות אינטרנט שונים להפוך ללא זמינים למשתמשים באירופה ובצפון אמריקה. קבוצות אנונימוס ו-New World Hackers לקחו אחריות על התקיפה.
כספק שירותי DNS, חברת Dyn מספקת למשתמשי הקצה את האפשרות להמיר את שם תחום (כתובת ה-URL של אתר מסוים) לכתובת IP אליה מקושר האתר. בהתקפת מניעת שירות מבוזרת מפעילים עשרות מיליוני בקשות DNS ממספר גדול של כתובות IP. על פי הערכות, הפעילות כללה הפעלת בוטנטים רבים אשר פעלו באופן מתואם דרך מכשירי האינטרנט של הדברים כגון מדפסות, מצלמות רשת, נתבים ביתיים ומוניטורים לתינוקות, אשר נדבקו בנוזקת מיראי (אנ').
ציר הזמן והשפעה

על פי Dyn, מתקפת מניעת השירות החלה ב-7:00 בבוקר (על פי שעון החוף המזרחי) ונפתרה עד 9:20 בבוקר. מתקפה נוספת דווחה ב-11:52 בבוקר, כשמשתמשי אינטרנט החלו לדווח על קשיי גישה לאתרים. ההתקפה השלישית החלה בשעות אחר הצהריים, אחרי 16:00. ב-18:11, Dyn דיווחו כי הם הצליחו לפתור את הבעיה.
על פי ההערכות, המתקפה יצרה עומס מידע של 1.2 טרה-ביט לשנייה. עיתון הגרדיאן דיווח שזו ההתקפה הגדולה ביותר של מניעת השירות שנעשתה עד אותו יום.
ציר הזמן והשפעה > שירותים שהושפעו

בין השירותים הרבים שנפגעו בהתקפה נמנים:
Airbnb
אמזון
BBC
CNN
Fox News
HBO
נטפליקס
פייפאל
טוויטר
PlayStation Network (אנ')
החקירה

המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית החלה לחקור את ההתקפה. אף קבוצת האקרים לא נטלה אחריות תוך כדי ההתקפה או מיד לאחריה. מנהל האסטרטגיה של Dyn מסר כי המתקפה על שרתי החברה הייתה מורכבת וחריגה. ברברה סימונס, חברת הוועדה המייעצת בנושא בחירות, אמרה כי מתקפה שכזאת יכולה להשפיע על ההצבעה הממוחשבת בחו"ל.
Dyn ציינו כי על פי חברות מודיעין עסקי המתקפה בוצעה באמצעות בוטנטים רבים ממכשירים כגון מצלמות, נתבים ועוד אשר נדבקו בנוזקת מיראי. Dyn ציינו כי הם קיבלו בקשות מכתובות IP של עשרות מיליוני מכשירים נגועים. נוזקת מיראי תוכננה לעשות שימוש בכוח גס על מנת לפצח את סיסמאות הכניסה של מכשירי IoT ולאפשר לתוקף לשלוט במכשיר מרחוק. קוד המקור של הנוזקה שוחרר לאינטרנט כקוד פתוח כמה שבועות לפני המתקפה, מה שיקשה על זיהוי מבצע התקיפה.
ראו גם

אירועי מתקפות סייבר
הערות שוליים

1 2  Etherington, Darrell; Conger, Kate.
↑  "The Possible Vendetta Behind the East Coast Web Slowdown".
↑  Romm, Tony; Geller, Eric.
↑  "Sites across the internet suffer outage after cyberattack". mashable.com.
1 2 3  Perlroth, Nicole; Mccann, Erin (2016-10-21).
1 2  Newman, Lily Hay.
↑  Lovelace Jr., Berkeley (21 October 2016).
↑  "Dyn, Inc.
↑  "Red Stag Fulfillment - Can Hackers Shut Down Your Ecommerce Business?". redstagfulfillment.com.
↑  Woolf, Nicky (2016-10-26). "DDoS attack that disrupted internet was largest of its kind in history, experts say". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-10-28.
↑  "Government probes major cyberattack causing internet outages".
↑  Finkle, Jim; Volz, Dustin.
↑  "Popular sites like Amazon, Twitter and Netflix suffer outages". money.cnn.com.
↑  Perlroth, Nicole (2016-10-21).
↑  Statt, Nick (October 21, 2016).
↑  CNN, 25 October 2016, Obama: We have no idea who carried out huge cyberattack
דובר הבית הלבן ג'וש ארנסט מדווח ב-21 באוקטובר 2016 על המתקפה
סיגנטיקס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1961–1975 (כ־14 שנים) 
 מיקום המטה:  סאניווייל 
  
 www.signetics.com
 
סיגנטיקס (באנגלית: Signetics) הייתה חברת אלקטרוניקה שנוסדה ב-1961, כדי לייצר מעגלים משולבים. החברה נקנתה על ידי פיליפס ב-1975 ומוזגה לתוך Philips Semiconductors (ששמה שונה אחר כך ל-NXP סמיקונדקטורס).
היסטוריה

סיגנטיקס נוסדה בשנת 1961, על ידי קבוצת מהנדסים, דייוויד אליסון, דייוויד ג'יימס, ליונל קטנר ומארק וייסנשטרן, שעזבו את "Fairchild Semiconductor". המעגל המשולב הומצא על ידי רוברט נויס מחברת פיירצ'יילד, אבל פיירצ'יילד עדיין התרכזה בייצור טרנזיסטורים, משום שרוב הלקוחות לא יכלו להצדיק שימוש במעגלים משולבים, שהיו עדיין יקרים מדי לשימוש ביישומים כלליים (תוך זמן לא רב, רוב הייצור של פיירצ'יילד עבר גם הוא למעגלים משולבים). מייסדי סיגנטיקס האמינו שהמעגלים המשולב הוא העתיד של תעשיית המוליכים למחצה, אמונה שהוכיחה עצמה כנכונה בשנים הבאות. כוונת המייסדים הייתה להתרכז במעגלים ייעודיים (ASIC), אבל הביקוש הנמוך והמחיר הגבוה דחפו את החברה לייצור שבבים סטנדרטיים, בטכנולוגיית DTL ‏ (Diode-Transistor Logic). בשנים הבאות הציגה החברה גם מעגלים ייעודיים. אולי המוצר המוצלח ביותר של סיגנטיקס, היה מעגל ה-Timer ‏ 555 שהחברה הציגה ב-1971, והיה שבב הטיימר הראשון בשוק, במארז 8-פינים. תוך זמן קצר ה-555 יוצר ברישיון על ידי כתריסר חברות נוספות, והפך לסטנדרט שנמצא בשימוש עד היום, כמו גם ה-556 (טיימר כפול במארז 14 פינים), ו-558 (טיימר ״מרובע״, במארז 16 פינים).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החברה פיתחה ושיווקה מספר מיקרו-מעבדים, ששימשו במספר מוצרים, ביניהם קונסולות משחקים.
שם החברה נגזר מהמילים: Signal Network Electronics.
בין העובדים הראשונים של החברה היה היזם הישראלי עמוס וילנאי, שייסד אחר כך את חברת האלקטרוניקה MMC, שנמכרה תמורת 4.5 מיליארד דולר במניות, באוגוסט 2000.
הערות שוליים

↑  - מרי שגיא מידן, קליפורניה, ‏ותודה לאוליבטי שהשקיעו ברהיטים, באתר גלובס, 17 בפברואר 1999
↑  איי אונליין, אפלייד מיקרו רוכשת את MMC ב-4.5 מיליארד דולר במניות; המייסד הישראלי ומשפחתו גוזרים קופון של 530 מ' ד', באתר TheMarker‏, 28 באוגוסט 2000
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מספר קוונטי ספיני שניוני

תרשים המציג את ערכי היטל הספין על ציר  z עבור חלקיקים בעלי ספין  s={\frac {1}{2}} כגון אלקטרונים.
במכניקת הקוונטים, מספר קוונטי ספיני שניוני (secondary spin quantum number) אשר מסומן ב- m_{s}, הוא הרביעי מתוך 4 מספרים קוונטיים אלקטרוניים המתארים אלקטרון באטום. מספר זה המכונה גם מספר קוונטי ספיני היטלי, מתאר את הספין (תנע זוויתי פנימי) של האלקטרון בתוך אורביטל אטומי ומבטא את היטלו לאורך ציר  z.
היסטוריה > 1922 - ניסוי שטרן-גרלך

בשנת 1922, ביצעו הפיזיקאים הגרמנים אוטו שטרן ווולטר גרלך ניסוי שהדגים את קווינטוט האוריינטציה המרחבית של התנע הזוויתי.
בניסוי נודפו אטומי כסף על ידי חימום כסף בתנור, ולאחר מכן הם הוכוונו כאלומה דרך שדה מגנטי לא אחיד. בכניסה לשדה המגנטי האוריינטציה המרחבית של אטומי הכסף הייתה אקראית. ביציאה מהשדה המגנטי הוצבה כגלאי לוחית, ועליה הצטברו אטומי הכסף בהתאם למקום פגיעתם. מהרישום שהותירו החלקיקים בגלאי התברר כי התנע הזוויתי שלהם מתפלג סביב שני ערכים בלבד,  \pm {\frac {\hbar }{2}} במקום סביב רצף ערכים המתבקש על פי המכניקה הקלאסית. המסקנה מתוצאה זו היא שהתנע הזוויתי אינו רציף, ומקבל ערכים בדידים.
ב-1927 הפעילו פיפס וטיילור מערך ניסוי הדומה לזה של שטרן וגרלך, על אלומת אטומי מימן. גם בניסוי זה התפלג התנע הזוויתי סביב שני ערכים בדידים. מניסוי זה התברר כי מקור התנע הזוויתי ב-2 הניסויים (שטרן-גרלך ופיפס-טיילור) הוא אלקטרון ערכיות בודד ומכאן שלאלקטרון יש ספין (תנע זוויתי פנימי).
היסטוריה > 1925 - עקרון האיסור של פאולי

ב-1924 הציע הפיזיקאי האוסטרי, וולפגנג פאולי דרגה קוואנטית חדשה, כדי לפתור אי-עקביויות בין ספקטרומים מולקולריים נצפים לבין מכניקת הקוונטים המתפתחת. ב-1925 ניסח את עקרון האיסור שלו, ככל הנראה עבודתו החשובה ביותר, אשר קבעה ששני אלקטרונים לא יכולים להיות באותו מצב קוואנטי. רעיון הספין אשר פותח שנה לאחר מכן בידי ראלף קרוניג, ג'ורג' אולנבק וסמואל חאודסמיט זיהה אותה דרגת חופש כספין של האלקטרון.
ב-1926, זמן קצר לאחר שהייזנברג פרסם את תאוריית המטריצה של מכניקת הקוונטים המודרנית, השתמש בה פאולי כדי להסיק את הספקטרום של אטום המימן, וכך עזר רבות לביסוס התאוריה.
ב-1927 הוא הציג את מטריצות פאולי, כבסיס לאופרטורים של הספין, ובכך טווה את התאוריה הלא-יחסית של הספין.
היסטוריה > 1928 - פיתוח רמות אנרגיה ממשוואת דיראק

בשנת 1928 פיתח פול דיראק משוואת גל יחסותית, שחזתה את המומנט המגנטי של הספין בצורה נכונה, ובמקביל התייחסה לאלקטרון כאל חלקיק דמוי נקודה. פתרון משוואת דיראק (בניגוד למשוואת שרדינגר המקורית) עבור רמות האנרגיה של האלקטרון באטום המימן, כולל את כל 4 המספרים הקוונטיים האלקטרוניים ותואם את תוצאות הניסויים.
פיתוח מתמטי

כפתרון למשוואה דיפרנציאלית חלקית מסוימת, ניתן לבטא את התנע הזוויתי המקוונטט:
\Vert {\vec {S}}\Vert ={\sqrt {s\,(s+1)}}\,\hbar
כאשר:
\Vert \mathbf {s} \Vert  היא הנורמה של וקטור הספין  {\vec {S}},
s הוא המספר הקוונטי (הראשוני והעיקרי) של וקטור הספין  {\vec {S}},
\hbar  הוא קבוע פלאנק המצומצם.
בהינתן כיוון שרירותי  z (בדרך כלל מוגדר על ידי שדה מגנטי חיצוני) היטל הספין על ציר  z הוא:
S_{z}=m_{s}\hbar
כאשר  m_{s} הוא המספר הקוונטי הספיני השניוני המשתנה בטווח  \{-s..s\} במרווחים שלמים: m_{s}=-s,-s+1,-s+2,...,s-2,s-1,s
ובסה"כ עבור כל ערך ספין,  s, קיימים  2s+1 מצבים קוונטיים אשר כל אחד מהם מתואר על ידי מספר קוונטי ספיני שניוני,  m_{s} שונה. ערך הספין,  s, הוא מספר חיובי שלם עבור בוזונים (כגון פוטון ומזון) וחצי שלם עבור פרמיונים (כגון: אלקטרון, פרוטון ונייטרון).
אלקטרון באטום

לאלקטרון בודד יש מספר ספין  s={\frac {1}{2}} וכתוצאה מכך המספר הקוונטי הספיני השניוני שלו הוא  m_{s}=\pm {\frac {1}{2}} שמשמעותו פיצול לרמות אנרגיה או למצבים עצמיים:
ספין "מעלה" ("spin up")  \left(\left|\uparrow \right\rangle \right) - מתאים לערך  m_{s}=+{\frac {1}{2}}
ספין "מטה" ("spin down")  \left(\left|\downarrow \right\rangle \right) - מתאים לערך  m_{s}=-{\frac {1}{2}}
עקב עיקרון האיסור של פאולי, האלקטרונים המאכלסים אורביטל יחיד חייבים להיות במצבים קוונטים שונים זה מזה. לכן, כל אורביטל יכול להכיל רק 2 אלקטרונים (עם מצבים עצמיים שונים) לכל היותר.
באנלוגיה לאופרטור התנע הזוויתי,  {\hat {L}}, ניתן לחשב את גודלו של אופרטור הספין,  {\hat {S}}:
\Vert {\vec {S}}\Vert ={\sqrt {s\,(s+1)}}\,\hbar =\hbar {\sqrt {{\frac {1}{2}}\left({\frac {1}{2}}+1\right)}}={\frac {\sqrt {3}}{2}}\hbar
וכן את גודלו של היטל אופרטור הספין על ציר  z:
S_{z}=m_{s}\hbar =\pm {\frac {1}{2}}\hbar
ראו גם

תנע זוויתי
מכניקת הקוונטים
משוואת שרדינגר
אטום המימן
רמת אנרגיה
אורביטל אטומי
קונפיגורציה אלקטרונית
הערות שוליים

↑  Quantum Mechanics (2nd edition), Y. Peleg, R. Pnini, E. Zaarur, E. Hecht, Schuam's Outlines, McGraw Hill (USA), 2010, ISBN 978-0-07-162358-2
בניסוי שטרן-גרלך אלומת חלקיקים לא מקוטבים (בעלי ספין ממוצע 0) עוברת דרך שדה מגנטי הגורם לפיצול מרחבי שלהם בכיוונים שונים
וידאו המסביר את ההבדל בין ספין (קוונטי) לעומת מגנט (קלאסי) בניסוי שטרן-גרלך
פיצול לרמות אנרגיה או למצבים עצמיים:  S_{z}=\pm {\frac {1}{2}}\hbar  - ספין "מעלה"  \left(\left|\uparrow \right\rangle \right) וספין "מטה" \left(\left|\downarrow \right\rangle \right).
סינמסקופ

סינמסקופ: התמונה "נמתחת" לרוחב על גבי סרט הצילום ומורחבת במקרן
תמונת סינמסקופ על הפילם תופסת יותר מקום מתמונה רגילה על הפילם ולכן אין פסים שחורים בין התמונות שעל הפילם. על המסך הסרט המוצג בסינמסקופ תופס יותר מקום גם כן.
סינמסקופ (מאנגלית: CinemaScope) היה פורמט להצגת סרטים במסך רחב, שהיה בשימוש רב בין 1953 ל-1967. מאז מצולמים רק מעטים מהסרטים בפורמט זה. פורמט אנאמורפי מאפשר לעבד את הסרט עד ליחס של 1:2.66, יחס כפול מזה שהיה נהוג עד אז, של 1:1.33. אף על פי שפורמט הסינמסקופ בוטל לאחר מספר שנים לטובת שיטות טכנולוגיות חדשות יותר, השיטה האנאמורפית להצגת סרטים, שהתחילה עם הסינמסקופ בשנות ה-50 ממשיכה עד היום.
סינמסקופ היא שיטת צילום והקרנה של סרטים כך שתמונות הסרט מנצלות טוב יותר הן את שטח הפילם והן את שטח מסך הקולנוע. בפילם של סינמסקופ אין קטע של רווח שחור בין התמונות ובעת ההקרנה הסרט תופס שטח רחב יותר על מסך בית הקולנוע. כדי להקרין סרט בסינמסקופ, בית הקולנוע צריך להצטייד במסך רחב ובעדשות סינמסקופ למקרנה. אם סרט סינמסקופ מוקרן בעזרת עדשה רגילה, התמונות נראות מעוותות על המסך – השחקנים נראים כאילו הם גבוהים ורזים מאוד.
צילום סרט בסינמסקופ דורש גם הוא ציוד מיוחד ויקר. על כן מרבית הסרטים אינם מצולמים בסינמסקופ.
הסרט הראשון בסינמסקופ היה "איך להינשא למיליונר" של הבמאי ג'ין נגולסקו, אולם הוא היה השני שהוקרן בבית הקולנוע, שכן הסרט "הגלימה" בבימויו של הנרי קוסטר ובכיכובו של ריצ'רד ברטון היה הראשון בסינמסקופ שהוקרן בהקרנה מסחרית.
הערות שוליים

↑  Charles Barr, CinemaScope: Before and After, Film Quarterly
↑  David Bordwell, Poetics of Cinema, 2008, עמ' 281-282
↑  10 great films shot in CinemaScope, BFI
↑  The Robe: The birth of CinemaScope, New York Times
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נפח בקרה

נפח בקרה הוא הפשטה מתמטית לשם יצירת מודלים מתמטיים לתהליכים פיזיקליים בתחום מכניקת הרצף והתרמודינמיקה. זהו נפח מקובע במרחב או נע במהירות קבועה, התחום במסגרת ייחוס פנימית אשר נע בה חומר רציף (גז, נוזל או מוצק) בזרימה רציפה. המשטח התוחם את נפח הבקרה מכונה משטח בקרה.
במצב יציב, נפח הבקרה יכול להיחשב כנפח שרירותי בו המסה של החומר הרציף נשארת קבועה. כאשר חומר רציף נע בתוך נפח הבקרה, המסה הנכנסת לתוך נפח הבקרה שווה למסה היוצאת ממנו. במצב יציב ובהיעדר עבודה או העברת חום, האנרגיה בתוך נפח הבקרה נשארת קבועה. זוהי אנלוגיה לתפיסת המכניקה הקלאסית של תרשים גוף חופשי.
סקירה כללית

על מנת להבין כיצד חוק טבע חל על המערכת הנבחנת, ראשית יש לבחון את ההשלכות על נפח בקרה קטן או "נפח מייצג". חשוב להדגיש כי אין שום דבר מיוחד בנפח בקרה, זהו כלי אשר עוזר להשליך את החוקים הללו על חלק קטן ממערכת כללית.
ניתן לטעון כי חוקי טבע אשר מתקיימים בצורה מסוימת בנפח בקרה כלשהו, מתקיימים באותה צורה בכלל הנפחים. זאת משום שנפח הבקרה הספציפי שנבחר אינו שונה או מיוחד בצורה כלשהי. בהתאם לזאת, הנוסחה התואמת למודל המתמטי ניתנת לפיתוח כך שתוכל לתאר את ההתנהגות הפיזיקלית של כלל המערכת (ואפילו אף מורכבת יותר).
במכניקת הרצף, משוואות השימור (למשל, משוואות נאוויה-סטוקס) הן בצורה אינטגרלית, לכן הן חלות על נפחים. מציאת המשוואות אשר אינן תלויות בנפח הבקרה מאפשרת הפשטה של גבולות האינטגרציה.
נגזרות חומריות

חישובים במכניקת רצף דורשים לעיתים קרובות כי אופרטור נגזרת הזמן  d/dt יוחלף באופרטור נגזרת חומרית  D/Dt. ניתן לראות זאת בהמשך.
לשם המחשה, נדמיין נמלה אשר נעה בנפח מסוים אשר מכיל סקלר כלשהו, לדוגמה לחץ, אשר משתנה עם הזמן והמיקום:  p=p(t,x,y,z).
אם הנמלה נעה ממיקום  (x,y,z) לעבר  (x+dx,y+dy,z+dz) בעת אינטרוול הזמן מ- t ל-  t+dt, אז הנמלה עוברת שינוי  dp בערך הסקלר:
dp={\partial p \over \partial t\ }dt+{\partial p \over \partial x\ }dx+{\partial p \over \partial y\ }dy+{\partial p \over \partial z\ }dz
אם הנמלה נעה במהירות  V=(v_{x},v_{y},v_{z}), השינוי בחלקיק המיקום הוא  Vdt=(v_{x}dt,v_{y}dt,v_{z}dt) ומותר לנו לרשום:
dp={\partial p \over \partial t\ }dt+{\partial p \over \partial x\ }v_{x}dt+{\partial p \over \partial y\ }v_{y}dt+{\partial p \over \partial z\ }v_{z}dt
=({\partial p \over \partial t\ }+{\partial p \over \partial x\ }v_{x}+{\partial p \over \partial y\ }v_{y}+{\partial p \over \partial z\ }v_{z})dt
=({\partial p \over \partial t\ }+v\cdot \triangledown p)dt
כאשר  \triangledown p הוא גרדיאנט השדה הסקלרי p ומכאן:
{d \over dt}={\partial  \over \partial t\ }+V\cdot \triangledown
אם הנמלה נעה אך ורק עם הזרם, אותה נוסחה חלה, אך כעת וקטור המהירות v, שווה למהירות הזרימה u. הביטוי בסוגריים האחרונים הוא נגזרת חומרית של סקלר הלחץ. מכיוון שהלחץ p בחישוב זה הוא שדה סקלר שרירותי, ניתן לפשט זאת ולכתוב את האופרטור של הנגזרת החומרית:
{D \over Dt}={\partial  \over \partial t\ }+u\cdot \triangledown
ראו גם

מכניקת הרצף
תורת היחסות הפרטית
נגזרת חומרית
מצערת

מַצְעֶרֶת היא מנגנון שבו זרימת הנוזל מנוהלת על ידי הצרה או חסימה של המעבר במנוע. ניתן להגדיל או להקטין את הכוח של המנוע על ידי הגבלת גזי היניקה (באמצעות שימוש במצערת). המונח "מצערת" מתייחס באופן בלתי פורמלי לכל מנגנון אשר מאפשר שליטה על הכוח או המהירות של המנוע, להגדרה זאת נכנסת גם דוושת ההאצה של המכונית. מה שמכונה לעיתים קרובות "מצערת" (בהקשר של תעופה) נקרא גם Thrust levers, במיוחד עבור כלי טיס בעלי מנוע סילון. עבור מנוע קיטור, שסתום הקיטור המגדיר את מהירות/הספק המנוע נקרא לעיתים קרובות ווסת.
סוגי מנועים > מנועי בעירה פנימית

במנוע בעירה פנימית, המצערת היא אמצעי לשליטה על הכוח של המנוע באמצעות ויסות כמות הדלק או האוויר אשר נכנסים למנוע. ברכב מנועי הרכיב אשר משמש את הנהג לשליטה על הספק המנוע נקרא לפעמים מצערת, דוושת האצה או דוושת גז. עבור מנוע בנזין המצערת בדרך כלל שולטת על כמות האוויר והדלק שנכנסים למנוע. עבור מנועי בנזין מוזרקים, המצערת מווסתת את כמות האוויר אשר נכנס למנוע. עבור מנועי דיזל המצערת מסדירה את זרימת האוויר לתוך המנוע.
היסטורית, דוושת המצערת או ידית המצערת פעלו באמצעות זרוע מכנית ישירה - שסתום הפרפר של המצערת הופעל באמצעות זרוע בעלת קפיץ. זרוע זו קשורה בדרך כלל ישירות לכבל הגז, ופועלת בהתאם לנהג. ככל שהדוושה נדחפת יותר, כך שסתום המצערת נפתח יותר לרווחה.
כיום המנועים המודרניים משני הסוגים (בנזין וסולר/דיזל) הם בדרך כלל בעלי בית מצערת אלקטרוני, זוהי מערכת שבה חיישנים מנטרים את בקרות הנהג ובתגובה מערכת ממוחשבת שולטת על זרימת הדלק והאוויר. משמעות הדבר היא כי לנהג אין שליטה ישירה על זרימת הדלק והאוויר; מחשב ניהול המנוע (ECU) יכול להשיג שליטה טובה יותר על מנת להפחית פליטת גזים מזהמים, למקסם את הביצועים ולהתאים את הסרק של המנוע על מנת לעזור למנוע להתחמם מהר יותר או כדי להתמודד עם עומסי מנוע נוספים כגון הפעלת מזגן ובכך למנוע מהמנוע להכבות.
המצערת של מנוע בנזין היא בדרך כלל שסתום פרפר. במנועים מוזרקים שסתום המצערת ממוקם בכניסה של סעפת היניקה, או ממוקם בתוך בית המצערת. במנוע קרבורטור השסתום ממוקם בתוך הקרבורטור/מאייד. כאשר המצערת פתוחה לרווחה סעפת היניקה בדרך כלל נמצאת בלחץ אטמוספירי. כאשר המצערת סגורה חלקית, נוצר ריק/וואקום בסעפת היניקה והלחץ יורד מתחת ללחץ הסביבה.
ההספק של מנוע דיזל נשלט על ידי ויסות כמות הדלק המוזרק לתוך הצילינדר. מכיוון שמנועי דיזל לא צריכים לשלוט על כמות האוויר, הם בדרך כלל נטולי שסתום פרפר בסעפת היניקה. יוצאים מהכלל הם מנועי דיזל חדשים אשר נדרשים לעמוד בתקנות זיהום אוויר מחמירות יותר, במנועים אלו השסתום משמש לייצירת ואקום בסעפת היניקה, ובכך מתאפשרת הכנסה של גזים ממערכת הפליטה חזרה לתוך המנוע (EGR) לצורך הורדת טמפרטורות הבעירה, מטרת התהליך היא למזער ייצור של תחמוצות חנקן (NOx).
במטוסים בעלי מנוע בוכנה, השליטה על המצערת היא בדרך כלל באמצעות מנוף או ידית המופעלים באמצעות היד. השליטה היא על תפוקת כוח המנוע אשר לא בהכרח עשויה להשתקף בשינוי סל"ד, בהתאם לתצורה המדחף (פרופלור) (מדחף פסיעה קבועה או מדחף פסיעה משתנה).
קיימים מנועי בעירה פנימית מודרניים (כגון כמה מנועים של המותג BMW) אשר אינם משתמשים במצערת בתצורתה המסורתית, אלא מסתמכים על מערכת של גל זיזים משתנה כדי להסדיר את זרימת האוויר לתוך הצילינדרים, הדבר מאפשר להגיע לתוצאה זהה עם פחות איבודי שאיבה.
סוגי מנועים > מנוע סילון

במנוע סילון, הדחף נשלט על ידי שינוי כמות הדלק אשר מוזרם לתוך תא הבעירה, בדומה למנוע דיזל.