אדוורול
היסטוריה > המאבקים המוקדמים

מערכת העיתון החליפה כמה כתובות: שכנה בהתחלה בקאליה ויקטוריאי (Calea Victoriei), אחר כך ברחוב דואמניי (Strada Doamnei) (בניין בית הדפוס טיל וייס), ברחוב נואה (Strada Nouă), בשדרות ברטיאנו (Bulevardul Brătianu) וברחוב אניי (Strada Enei). מאוחר יותר עבר לבניין סמוך לבנק הלאומי של רומניה, במספר חדרים בפסאז' וילאקרוס (Pasajul Vilacrosse). בשנת 1892 פרץ משבר:מכיוון שלא רשם את הסמל המסחרי של העיתון, נאלץ בלדימן לעמוד בפני הופעת עיתון מתחרה בעל אותו השם, שהוצא לאור על ידי העיתונאי תומא בסילסקו. בסילסקו היה בעבר שותף שלו וכיהן כמנהל בעיתונו. ביוני 1892 בית משפט לבוררות הכריע לטובת בלדימן והורה לבסילסקו לסגור את עיתונו.
בחלוף הזמן עבר "אדוורול" מתמיכה בהחלפת המלך קרול בשליט ילידי לעמדה רפובליקנית מובהקת. בשנת 1893 כחלק ממסע ציבורי רחב, שבמהלכו גייס מכתבי מחאה של קוראיו, הצליח "אדוורול" להשיג דחיית התוכניות להתרמה ציבורית לחגיגות אירוסי הנסיך פרדיננד עם הנסיכה מרי מאדינבורו.
בנוסף דגל "אדוורול" באותה תקופה במספר מאבקים רעיוניים פוליטיים וחברתיים, שנראו לו מהותיים לדמוקרטיה. עם 15 הנקודות משנת 1888 שאימץ העיתון נמנו המאבק למען הזכות לבחירה כללית וביטול שיטת הצנזוס שנקבעה בחוקת 1866, כמו כן הדרישות לביטול הסנאט כבית עליון של הפרלמנט, להנהגת יום מנוחה בימי ראשון, לגיוס כללי לצבא במקום החזקת כוח צבאי קבוע ושכיר, הנהגת מסי הכנסה פרוגרסיביים וביטול מיסים על מצרכים חיוניים, הקמת קרן לשרותי דת, שיפור במעמד הנשים והענקת אזרחות רומנית לצעירים המשכילים ולפועלים בקרב היהודים. העיתון הזדהה גם כן עם מאבקם לאמנציפציה של הרומנים שמחוץ לממלכה הרומנית, בעיקר בטרנסילבניה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי, קרא לממשלה להתנתק מהברית המשולשת עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה ולהקמת פדרציה בלקנית שתכלול גם את רומניה.
"אדוורול" הביע עניין רב בחיים הקשים של הכפריים ברומניה: פרט לקריאה לרפורמה אגררית, גינה את התברואה המוזנחת האחראית לתחלואה גבוהה ולמגפות, הוקיע את שחיתות השלטונית. העיתון הזדהה עם מרד האיכרים בשנת 1888 ודרש חנינת העצורים מימי המהומות. "אדוורול" דגל גם ברפורמות בתחום החינוך והתנגד בתקיפות לשימוש בענישה גופנית בבתי הספר. הוא התמקד גם בתנאי השירות הצבאי, גינה את ההתעללויות של קצינים בחיילים, את ניצול החיילים כמשרתים, וחשף את תנאי התברואה הגרועים בצבא שגרמה, בין היתר, לשיעור גבוה של דלקות לחמיות חמורות בקרב החיילים.
העיתון מחה נגד התנהגות יורש העצר פרדיננד שנתן סטירה לחייל שלא ביצע נכון את תרגילי הסדר.
העיתון תיחקר מקרים רבים של ניצול לרעה של סמכויות על ידי הרשויות וחשף עיוותים וטעויות בהחלטות של בתי המשפט. הוא דגל באמנציפציה ליהודים, על יסוד הבחנה בין מה שהגדיר כמיעוט של יהודים "נצלנים" לבין הרוב המוכן להסתגל ולהתבולל.
בתקופת בעלותו של בלדימן, העיתון התגאה בעצמאותו כלפי שתי המפלגות הדומיננטיות בממלכה - המפלגה הלאומית-ליברלית (נציונל-ליברלית) והמפלגה השמרנית שתמכו בקרול הראשון או השלימו עם שלטונו. גישה זו העניקה לעיתון מעמד מיוחד. לפי האנקדוטות של התקופה, הלידר השמרני לסקר קטרג'יו נהג לקרוא "אדוורול" כל פעם שנמצא באופוזיציה, והפרשן הפוליטי של "אדוורול" אלברט הוניגמן היה העיתונאי הראשון ולמשך זמן רב היחיד שהורשה להתחכך בחברה הגבוהה שפקדה את המסעדה היוקרתית "קאפשה".
בפברואר 1889 ביקש ראש הממשלה תאודור רוסטי להשתיק את העיתון על ידי מעצר שרירותי של מפיציו בתירוצים פליליים מצוצים מן האצבע (כמו חשד לגנבה). בשנת 1892 פתח העיתון מדור מיוחד לקריקטורות שגיבוריהן היו הדמויות הפוליטיות המשפיעות של התקופה. תעוזתן הפחידה את ה"צינקוגרפים" הרומנים המעורבים בהדפסה, עד כדי כך שהמערכת נאלצה להכין את פלטות האבץ הנחוצות במעבדות בחו"ל.
באפריל 1893 יזמה ממשלת לסקר קטרג'יו מלחמה נגד "אדוורול". העורך הראשי אדוארד דיוגנידה נעצר ונידון לשנת מאסר בהאשמות של המרדה, ושני עובדים של העיתון, בעל הטור יוסיף הוסאר והמפיץ הצעיר קרול שולדר, שהיו כמו רוב רובם של היהודים במדינה מחוסרי אזרחות רומנית, גורשו מן הארץ. במאי 1894,לפי השמועות, מיוזמת הנהגת השמרנים, תקפו סטודנטים מאוניברסיטת בוקרשט את בניין מערכת העיתון, בתירוץ שפורסם בו מאמר בקורתי כלפי התנהגותם.
עם הזמן נקט "אדוורול" באמצעים כדי לבסס את יוקרתו כעיתון מתעד. ביוני1894, פורסמה בדפי "אדוורול" בעיתונות הרומנית, כתבת חוץ בזמן אמת, אירוע שהיווה בכורה בעיתונות הרומנית: מדובר במברק מהעיתונאי הסוציאליסטי הצרפתי ויקטור ז'אקלאר, שדן ברצח של נשיא צרפת, סדי קארנו ובכניסתו לתפקיד של ז'אן קזימיר-פרייה. תמונה של האחרון הופיעה בעיתון יום אחד בלבד אחרי עלייתו לשלטון.
בתחום התרבות, ניהל העיתון אג'נדה משלו, תוך שאיפה לקדם קריאת ספרות רומנית. במהדורת יום ראשון פרסם "אדוורול" קטעי שירה ופרוזה מאת ג'ורג'ה קושבוק, חרלמב לקה, יואן נ. רומן או שטפאן או. יוסיף. בשנת 1893 העיתון עבר לכתובת חדשה:לבניין ברחוב אקדמיאי 24 (Strada Academiei).