stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנקה דיטש
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה דיטש במקום 4 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.48 מטר, 16 ס"מ ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 1997

באליפות העולם שנערכה באתונה בשנת 1997 פסלה דיטש את כל שלושת הניסיונות שלה כבר בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 1998 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה דיטש במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.49 מטר, לפני נטליה סדובה מרוסיה (66.94 מטר) וניקולטה גרסו מרומניה (65.94 מטר).
ביוגרפיה > 1999 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה דיטש במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.14 מטר, לפני אנסטסיה קלסידו מיוון (66.05 מטר) וניקולטה גרסו (65.35 מטר).
ביוגרפיה > 2000

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה דיטש במקום 6 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.18 מטר.
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה דיטש במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.38 מטר, 12 ס"מ ממדליית ארד ולא הצליחה להגן על תוארה.
ביוגרפיה > 2003

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה דיטש במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 59.77 מטר.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה דיטש במקום 26 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.12 מטר.
ביוגרפיה > 2005

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דיטש במדליית זהב בפעם השנייה בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.56 מטר, לפני נטליה סדובה] (64.33 מטר) וורה פוספיסיולובה-סצ'לובה מצ'כיה (63.19 מטר).
ביוגרפיה > 2006

באליפות אירופה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 זכתה דיטש במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.35 מטר, אחרי דאריה פישצ'לניקובה מרוסיה (65.55 מטר) ולפני ניקולטה גרסו (63.58 מטר).
ביוגרפיה > 2007

באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה דיטש בגיל 39, במדליית זהב בפעם השלישית והשנייה ברציפות בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.61 מטר, לפני יארליס באריוס מקובה (63.90 מטר) וניקולטה גראסו (63.40 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

זריקת דיסקוס: 69.51 מטר (1999)
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2007-07-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14277366
צ'איאן

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1968 (בן 56) סאן חואן, פוארטו ריקו
 שם לידה:  אלמר פיגוארוה-ארסה
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 סוגה:  פופ לטיני
 חברת תקליטים:  BMG  סוני
 פרסים והוקרה:  Lo Nuestro Excellence Award (2010)  Billboard Music Award for Icon (2022) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'איאן (בספרדית: Chayanne; נולד בשם אלמר פיגוארוה-ארסה, Elmer Figueroa Arce ב-28 ביוני 1968) הוא זמר פופ לטיני פורטוריקני.
ביוגרפיה

צ'איאן נולד בריו פידרס, סן חואן, פוארטו ריקו. כשהיה תינוק עברה משפחתו לסן לורנזו, פוארטו ריקו. יש לו ארבעה אחים: קלרה, קני, נואל ואליוט. הוא התחיל להשתמש בכינוי "צ'איאן" (Chayanne) עוד שהיה ילד קטן.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

ב-1979, החל צ'איאן את הקריירה שלו כשהיה בן 11, כשהצטרף ללהקת הבנים הפורטוריקנית los chicos. במסגרת הלהקה היה צ'איאן אחד משחקני הסרט conexion caribe(1984), וסדרה פוארטו-ריקנית שבועית. לוס צ'יקוס הוציאה 5 אלבומים.
מיד לאחר שצולם הסרט, צ'איאן החל בקריירת סולו והוציא את הדיסקים "chayanne es mi nombre(1984)", "sangre latina(1986)" 
אבל רק עם אלבומיו שהוציא ב-1988 ו-1989, בחברת סוני החלה הקריירה שלו להצליח ואף הקנו לו זכייה בפרס גראמי כהופעה הלטינית הטובה ביותר. 
להיטים רבים כמו "פיאסטה אן אמריקה" הוקלטו שנית בפורטוגזית, ואז זכה צ'איאן להצלחה גם בברזיל. 
ב-1989 צ'איאן חתם על חוזה בחברת פפסי והשתתף כדובר בפרסומת הראשונה שיצאה בספרדית בטלוויזיה בארצות הברית. בשנת 2001, השתתף בשיר "El Ultimo Adios (The Last Goodbye)".
מאז הוציא צ'איאן אלבומים שזכו להיות להיטים באמריקה הדרומית, ומאוחר יותר גם בארצות הברית ובאירופה:
2010: No Hay Imposibles
2008: Chayanne: Vivo
2007: Mi Tiempo
2005: Cautivo
2005: Desde Siempre
2003: Sincero
2002: Grandes Éxitos
2000: Simplemente
1998: Atado a Tu Amor
1996: Volver a Nacer
1994: Influencias
1992: Provócame
1990: Tiempo de Vals
בנוסף לקריירת השירה שלו, צ'איאן ידוע גם כרקדן וכשחקן (כיכב בסרט "תרקוד איתי" לצידה של ונסה ויליאמס, השתתף וזכה להצלחה בישראל בטלנובלה הפיתוי (provocame).
ביוגרפיה > חייו האישיים

צ'איאן נשוי לדוגמנית הוונצואלנית מריליסה מרונסה מאז 1992, והם נפגשו ב-1989. להם שני ילדים וולנטינו לורנזו (נולד ב-1997), ואיסדורה סופיה (נולדה ב-2000). המשפחה מתגוררת במיאמי, פלורידה.
ב-2004, אובחנה אמו של צ'איאן כחולת סרטן. דבר זה גרם לו להשתתף באירועי צדקה רבים כדי להעלות את המודעות למחלה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיר השנה | "Bailando Bachata" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיר טרופי אהוב | "Bailando Bachata" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | אלבום פופ אהוב | Bailemos Otra Vez | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Karol G and Feid Dominate at the 2024 Latin American Music Awards (Complete Winners List), Variety, ‏26 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1469458  BnF: cb14030173t (data)  GND: 135180961  ISNI: 0000 0000 5935 2968  LCCN: n92108859  MusicBrainz: 327e24c0-95b4-4754-b509-108dc7f8abfa  NTA: 260528579  VIAF: 22341644   WorldCat (עם VIAF): 22341644
צליבא ח'מיס

| --- | --- |

מימין לשמאל: מוחמד חס, לא מזוהה, סליבא ח'מיס ומחמוד דרוויש, 1967
 לידה:  20 באוקטובר 1922 שְׁכֶם, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  31 באוגוסט 1994 (בגיל 71) ז'נבה, שווייץ 
 מדינה:  פלשתינה (א"י), ישראל 
 מקום קבורה:  חיפה 
 צאצאים:  ג'וליאנו מר 
 מספר צאצאים:  3 
 
צליבא ח'מיס (בערבית: صليبا خميس; 20 באוקטובר 1922 – 31 באוגוסט 1994) היה עיתונאי, סופר ופעיל במפלגה הקומוניסטית ערבי-ישראלי.
קורותיו

ח'מיס נולד למשפחה נוצרית אוונגליסטית (שמו, צליבא, מלשון צלב, מקובל בקרב ערבים נוצרים) עשירה מהכפר ריינה, סמוך לנצרת.
במהלך המרד הערבי הגדול נעצר ב-1936 בידי הבריטים במהלך הפגנה.
בשנים 1945-1947 למד בקולג' ברמאללה. הוא שב לנצרת בתחילת מלחמת העצמאות ופעל במסגרת הליגה לשחרור לאומי. עם יסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית היה ח'מיס מראשוני פעיליה.
בשנת 1953 נישא בטקס פרטי לארנה מר, יהודייה-ישראלית, שהייתה לוחמת בפלמ"ח ובתו של חוקר המלריה גדעון מר.
ח'מיס היה מנהיג פועלים בנצרת ובשנות ה-60 כונה "הבוס האדום" של נצרת. הוא מונה לעורך הראשי של העיתון אל-איתיחאד בשנת 1967.
הוא שימש כאחראי על קשרי חוץ של המפלגה הקומוניסטית רק"ח ונשלח בתחילת 1968 לייצג את המפלגה בפראג, במערכת העיתון "בעיות השלום והסוציאליזם", שתורגם לעשר שפות ושימש כביטאון התנועה הקומוניסטית העולמית.
ב־1971 שבה המשפחה לישראל ועברה להתגורר בחיפה.
בשנות ה-70 נפרדו בני הזוג ח'מיס. מערכת היחסים ביניהם מתוארת בספרו של הסופר סמי מיכאל, "חסות" (1977).
בסוף 1975 נמנה עם מקימי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ושימש כמזכירו. כמו כן, נמנה עם מנהיגי השביתה ב"יום האדמה" בשנת 1976.
בשנות ה-80 נדחק ח'מיס מצמרת המפלגה הקומוניסטית, ולבסוף הודח ממנה בסוף שנת 1986 בעקבות מחלוקת עם הנהגת המפלגה.
בשנותיו האחרונות חדל מהתבטאויותיו הקיצוניות, החל להתבטא בנימה מפויסת והרבה להשתתף בכנסים יהודיים-ערביים.
בן דודו, יוסוף ח'מיס, היה חבר כנסת מטעם מפ"ם.
צליבא חמיס הלך לעולמו בז'נבה, בה שהה לרגל כנס בינלאומי. בניו, ג'וליאנו וספרטק, ארגנו את הבאת גופתו לישראל. נטמן בבית הקברות הנוצרי בכפר סמיר.
לארנה ולצליבא נולדו שלושה בנים - ספרטק, ג'וליאנו ואביר. ספרטק וג'וליאנו, נושאים שמות מהפכניים.
ספרטק (1954-2017) למד מספר שנים באנגליה. היה נשוי לאזרחית בריטית אמידה. בני הזוג נפרדו ב-1982. הוא חי בהמשך עם בת זוג ישראלית בתל אביב. היה בעל דעות אנרכיסטיות. ספרטק נקבר בבית העלמין הנוצרי בחיפה, לצד אביו.
הבן אביר (1961-2019) שירת בצה"ל כחובש ולטענת ספרטק סבל מהלם פוסט-טראומטי מאז מלחמת לבנון הראשונה. אביר נפטר בישראל ונטמן בבית העלמין בזיכרון־יעקב.
הערות שוליים

↑  יעקב אביאל, היהודיה מנצרת, מעריב, 12 ביולי 1957
↑    אתי אברמוב, הטרגדיה של האחים מר, באתר "ידיעות אחרונות", 2 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009864879205171  VIAF: 8272162481023437680006   WorldCat (עם VIAF): 8272162481023437680006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צילה דגון

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1944 (בת 80) 
 מדינה:  ישראל 
 
צילה דגון (נולדה ב-29 ביולי 1944, ט' באב ה'תש"ד) היא סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

דגון החלה בכתיבה בגיל צעיר, ובגיל 16 פורסמו שיריה הראשונים בעיתונות היומית.
בהשכלתה היא גננת מוסמכת, ואף עסקה בחינוך שנים רבות. היא בוגרת לימודים אקדמיים בתחומים ספרות, חינוך ותיאטרון. כמו כן כתבה תוכניות לימודים ותוכניות חינוכיות. דגון הייתה פעילה ציבורית שנים רבות בארגון גני הילדים ופעלה לקידום והחלת חוק הפיקוח על הגנים לילדים צעירים והגיל הרך.
במקביל לעבודתה החינוכית, צילה דגון מתנדבת כפעילה ציבורית ויזמית מובילה בתחום החינוך והקהילה.
ספרה הראשון "לחיות בתוך חלום", ספר פרוזה למבוגרים, ראה אור בשנת 1988 בהוצאת תמוז.
במהלך השנים כתבה ופרסמה צילה דגון ספרים רבים, כולם בעברית, ביניהם ספרי פרוזה למבוגרים, ספרים לילדים ונוער וספרי שירה פרי עטה. אחדים מספריה הופקו לתוכניות רדיו וטלוויזיה ואף לסרט קולנוע.
בנוסף לעיסוקה המרכזי כסופרת ומשוררת, דגון כותבת ומפרסמת כתבות, ראיונות, מאמרים רבים ושירים.
כתביה ראו אור בין השאר בירחונים הספרותיים "מאזניים" ו"אפריון", בעיתונות היומית, בעיתונות המקומית והקהילתית ובמגזינים לילדים ונוער.
כסופרת, היא מרצה בפני מבוגרים וילדים, על ספריה, מעבירה סדנאות לכתיבה יוצרת ומרצה בנושאי חינוך במסגרות שונות ברחבי הארץ.
צילה דגון מתגוררת ברמת השרון, נשואה לצבי, ואם לשלושה ילדים ועשרה נכדים.
רשימת ספרים > ספרי שירה

אומרים מה שבלב, גל סיפורת, 1988, מהדורה חדשה 2005
לאמא באהבה, אורנית, 1990
לסבתא באהבה, גראפאור, 1991
רשימת ספרים > ספרי ילדים

יורם ומכונית האשפה, זימזון, 1993
הננס בארץ הענקים, ספר לכל-זימזון, 1994
דג או צפרדע, ספר לכל-זימזון, 1994
כואבת השן, זימזון, 1995
מוסא ורגב חברים, זימזון, 1995
כרטיס ברכה, ספר לכל-זימזון, 1996
יום הולדת לך מולדת, זימזון, 1998
איך באתי לעולם, ספר לכל, 2004
המוצץ שהתרוצץ, ספר לכל, 2006
דנינו הדג מהכנרת, ספר לכל, 2009
טיול לארץ הבריאות, ספר לכל, 2017
סימן שמדברים, ספר לכל, 2020
רשימת ספרים > ספרים לבני נוער

אומרים מה שבלב, ספר לכל, 1988
תופסים ראש, ספר לכל, 1997
הרפתקאות בימי קורונה, ספר לכל 2020
רשימת ספרים > ספרים למבוגרים

לחיות בתוך חלום, הוצאת תמוז, 1988
סיפורה של מעברה, הוצאת צרפתי מעצבים, 2007
שומר אהבתו, ספר לכל, 2008
זיכרון השיכחה, אלון ספר, 2011
כבר לא סוד, ספר לכל, 2016
לא יכולתי אחרת, ספר לכל, 2019
על ספרייה

על ספרה של צילה דגון "לא יכולתי אחרת" מאת משה גרנות
על הספר החדש שכתבה צילה דגון - הרפתקאות בימי קורונה
על ספריה האחרונים של צילה דגון: לא יכולתי אחרת והרפתקאות בימי קורונה באתר עברית
מאירה ברנע גולדברג, ‏50 גוונים של ורוד בייבי: איך מגיעים ילדים לעולם?, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2015
חן קצביץ' פרסלר, רוצים להסביר לילדיכם איך הם באו לעולם? זו רשימת הספרים שתסייע לכם - חינוך למיניות מיטיבה, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2018
זיכרון השואה - מסע אל העבר - זיכרון השיכחה - מאת צילה דגון
תרבות - סימן שמדברים - צילה דגון, אתר ממליצים
אתר מדריך הצרכנות - צילה דגון - ספרים
ספרים חדשים, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2008
תרצה שני, ספרים שיגרמו לילדיכם לאכול בריא, באתר ynet, 7 ביוני 2018
סופרים-103 fm- צילה דגון - לא יכולתי אחרת
נוריתה - ספרי צילה דגון
ביבוקס - ספרי צילה דגון
מוקסיני - ספרי צילה דגון
שומר אהבתו - צילה דגון - צומת ספרים
אימהות יוצרות קהילות – הרפתקאות בימי קורונה – צילה דגון
ראיונות, כתבות, מאמרים ושירה שכתבה צילה דגון

הסופרת צילה דגון בשיח עם הסופר אשכול נבו
מאזנים, כרך פ"ז, גל' 4 (אלול, תשע"ג), צילה דגון: ספרי הילדים של דבורה עומר ז"ל
מאזניים, כרך פח, גל' 6 (טבת, תשע"ה), צילה דגון: ניצב מול ניצבת - שיחה עם א.ב.יהושע
מאזניים, כרך צ', גל' 1 (שבט, תשע"ו), צילה דגון: שלוש קומות - שיח עם אשכול נבו
מאזניים, כרך פט, גל' 2 (ניסן, תשע"ה), צילה דגון: תחת צל אפל - על ספרה של דורית אורגד
מאזניים, כרך פז, גלי ט' (טבת, תשע"ד), צילה דגון: יידיש ואידישקייט' - עם דר' וישקובסקי
מאזניים, כרך פח, גל' 2 (ניסן, תשע"ד), צילה דגון: געגועים טורפים - סקירת ספרה של שרה פלד
מאזניים, כרך פח, גל' 5 (תשע"ה), צילה דגון: מילים של כאב - ספרו של יעקב צור עפיפון בשמי קריית שאול
מאזניים, כרך פט, גל' 4 (אב, תשע"ה), צילה דגון: מלכת הלילה -סיפור לילדים
מאזניים, כרך פח, גל' 4 (אב, תשע"ד), צילה דגון, סיפור- שיר, בארץ המילים האבודות
אפריון, כתב עת לספרות, גל' 101, תשס"ז, 2007, צילה דגון: גבעת הכורכר- שיר
אפריון, כתב עת לספרות, גל' 18-19,סתיו 1990, צילה דגון: קובץ סיפורים - אצל קברו, סוף הדרך, לחיות בתוך חלום, קול זר בסמטה
קופידון

ערך זה עוסק באל האהבה הרומי. אם התכוונתם לשיר של אגם בוחבוט, ראו .
ציור של קופידון מהמאה ה-19 מאת האמן הצרפתי גיום סניאק
קופידון (בלטינית: Cupīdō), הוא האל הרומי של התשוקה, האהבה האירוטית, המשיכה והחיבה. לעיתים קרובות קופידון מתואר כבנה של אלת האהבה הרומית ונוס ואל המלחמה מרס. מקבילו היווני הוא ארוס, אל האהבה.
קופידון מוצג לעיתים רבות כתינוק או נער צעיר עם כנפיים, אשר חמוש בחץ וקשת. לפי המיתולוגיה, כל מי שנפגע מחיציו של קופידון מתאהב באדם הראשון שהוא רואה באותו הרגע.
בעת המודרנית קופידון הפך לסמל לאהבה רומנטית, ומזוהה במיוחד עם יום ולנטיין, כאשר דמותו מעטרת בין היתר כרטיסי ברכה, ומתנות שונות, וכמו כן הופיעה גם לאורך השנים בספרים, סרטים ותוכניות טלוויזיה רבות.
אטימולוגיה

המילה הלטינית Cupīdō (שמשמעותה היא "תשוקה נלהבת") נגזרת מהמילה של הלטינית, Cupĕre שמשמעותה היא "לרצות".
גלריית תמונות

פסל של קופידון מהמאה ה-2 לספירה אשר מוצג במוזיאונים הקפיטוליניים ברומא
הפסל "קופידון מגלף את הקשת שלו", משנת 1620, מאת פרנסואה דוקסנוי אשר מוצג במוזיאון בודה אשר בברלין
ציור של קופידון עם כיסוי עיניים שנוצר במהלך אמצע המאה ה-15 על ידי האמן האיטלקי פיירו דלה פרנצ'סקה
ראו גם

ארוס
פוטו
קשת קופידון
קוקאי (סומו)

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1981 (בן 43) סוחומי שבגאורגיה
 שם במה:  קוקאי
 משקל:  165 קילוגרם
 גובה:  189 ס"מ
 לאום:  גאורגיה 
 קריירה מקצוענית:  מאי 2001 – 2012 (כ־10 שנים)
 ליגות:  הליגה ביפן
 
קוקאי פוטושי (ביפנית: 黒海 太, בגאורגית: მერაბ ლევან ცაგურია, מֶרַב לבַן צַגוּריה; נולד ב-10 במרץ 1981, בסוחומי, שבגאורגיה) הוא מתאבק סומו לשעבר ממוצא גאורגי. הישגיו בקריירה הם 248-189-0. בשנת 2003 הוא היה הגאורגי הראשון שהגיע לדרגת סאקטורי (השני היה טוטינוטין צויוסי בשנת 2008). הדרגה הגבוהה ביותר לה הגיע היא קומוסובי (מספטמבר 2006). הוא הפסיק להופיע בתחרויות בשנת 2012.
קוק או ון

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בישול באידוי, מנת עוף 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בשר עוף, יין אדום 
 
מרכיבי התבשיל, קודם לבישולם.
קוק או ון (בצרפתית: Coq au vin - מילולית: תרנגול ביין) הוא נזיד העשוי בשר עוף שבושל ביין, פטריות ושום. המאכל מבושל לרוב עם יין מאזור בורגון, והעוף, לרוב, הוא עוף מאזור ברס. זהו אחד המאכלים המסמלים את המטבח הצרפתי
המאכל נאכל בצרפת מקדמת דנא, וייתכן שמדובר במתכון שמקורו מתקופת בכיבוש גאליה על ידי צבאות האימפריה הרומית. האזכור הידוע הראשון של המתכון בספר בישול משנת 1864.
אף ששמו של המתכון מתייחס לתרנגול, ניתן להשתמש גם בתרנגולת המבושל זמן ממושך ביין אדום, בשר חזיר, פטריות, בצל, שום ולעיתים גם ברנדי. התבשיל מתובל במלח, פלפל שחור, ובוקה גרני הכולל: טימין, פטרוזיליה ועלה דפנה. לעיתים מוסיפים לרוטב, לקראת סוף הבישול, דם של בקר.
אופן הכנת המתכון דומה לאופן הכנתו של הביף בורגיניון (העשוי בשר בקר במקום בשר עוף).
קוקבורן טאון

| --- | --- |

 טריטוריה:  איי טרקס וקייקוס איי טרקס וקייקוס
 חבל ארץ:  האי גרנד טרק
 תאריך ייסוד:  1681
 שטח:  17.39 קמ"ר
 גובה:  8.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,000
 קואורדינטות:  21°27′32″N 71°08′20″W﻿ / ﻿21.459°N 71.139°W﻿ / 21.459; -71.139
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי טרקס וקייקוס מוגדלת) קוקבורן טאון(למפת איי טרקס וקייקוס רגילה) קוקבורן טאון מפת איי טרקס וקייקוס. קוקבורן טאון מסומנת באי גרנד טרק, בחלקם המזרחי של האיים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוקבורן טאון (אנגלית: Cockburn Town) היא בירת איי טרקס וקייקוס. היא שוכנת באי הגדול ביותר בארכיפלג איי טרקס, האי גרנד טרק, ומתגוררים בה כ-4,000 תושבים.
הקונקיסטאדור הספרדי חואן פונסה דה לאון הגיע לאזור בו ממוקמת כיום העיר ב-1512, אך לא התיישב בה. רק ב-1681 הוקמה העיר, על ידי כורי מלח, ובכך הייתה לנקודת ההתיישבות הראשונה באיי טרקס וקייקוס. מאז 1766 היא משמשת כמקום מושבה של ממשלת האיים.
בעיר שוכן המוזיאון הלאומי של קוקבורן טאון, ובו מוצגים השרידים העתיקים ביותר של ספינה טרופה בחצי הכדור המערבי. על פי ההערכות, ספינה זו היא מ-1505.
קופרופגיה

חיפושית זבל מגלגלת כדור צואה.
בבון זית ניזון מצואת פיל
שחמטן ניזון מצואה
קופרופגיה (Coprophagia, בעברית: אכילת צואה) היא תופעה של בעלי חיים הניזונים מצואה. התופעה כוללת בעלי חיים האוכלים צואת יצורים אחרים (קופרופגים הטרו-ספציפיים), בעלי חיים האוכלים את צואת בני מינם (אַלוֹקוֹפְּרוֹפַגְיָה), וכן כאלה האוכלים את צואת עצמם (אוֹטוֹקוֹפְּרוֹפַגְיָה) לאחר שזו מופרשת מפי הטבעת.
אצל האדם, באופן טבעי יש רתיעה ממראה הצואה ומהריח האפייני לה, ודבר זה שימש בתרבויות שונות לזעזע את השומעים על אכילת צואה, ובדרך כלל אכילת צואה מזוהה עם מחלת נפש קשה. עם זאת, בני האדם השתמשו ומשתמשים במוצרים שמקורם בצואה, וישנו גם קפה המכונה "קופי לואק", המופק מצואת גחן דקלים. עד לתקופה המודרנית בתרבויות רבות השתמשו בכלי מזון עשויים מצואת בהמות. צואה שימשה בתרבויות שונות גם כסימן לקדושה. החומר המהווה את בסיס ריח הצואה, הפרודה הריחנית (ארומטית) סקאטול, הוא תוצר של חומצת האמינו הפשוטה טריפטופן.
ישנם יצורים שהצואה היא מקור התזונה העיקרית או אף הבלעדית שלהם, וישנם יצורים הניזונים מצואה בעת מצוקה תזונתית, מחוסר ברירה.
רוב היצורים הניזונים בעיקר מצואה הם החיידקים המפרקים וחרקים כמו זבובים וחיפושיות זבל.
גם טרמיטים ניזונים לעיתים מצואה. בתוך צואה של חיות אוכלות עשב ישנם חיידקים פרוטיסטים רבים, וחלק מהטרמיטים משיגים את הפרוטיסטים מאכילת צואה. מינים שונים של פרפרים משיגים מצואה של יצורים שונים, גם של עופות, מינרלים חיוניים ומלחים.
בעלי חיים גדולים מותירים אחריהם בצואה שרידי מזון שאינם יכולים לעכל, דבר שנפוץ במיוחד אצל אוכלי עשב, המותירים אחריהם כמות גדולה יחסית של מזון לשימושם של אוכלי הצואה.
חולייתנים

מבין החולייתנים התופעה נפוצה בעיקר בחיות בית אך גם בחיות בר. במינים נטרפים שונים, נקבות עוזרות לגדל את הצעירים ולסלק את הפרשותיהם. במקרה שהצעירים רק נולדו, גם הם יאכלו את ההפרשות הקטנות והאכילות וכך ינקו את השטח. פעולה זו נפוצה אצל צבאיים.
מיני סדרת הארנבאים ניזונים מצמחייה קשה וכדי להמשיך לעכל אותה היטב הם מפרישים אותם החוצה כצואה כדורית רכה המכוסה בחיידקים. את הצואה הזו הם אוכלים, וכך הם יכולים לקלוט חומרים נוספים שהעיכול הראשון לא הספיק לקלוט. לאחר מכן הם מפרישים שוב צואה יותר קשה, ואותה הם לא אוכלים.
ולדות של מינים צמחוניים כמו פילים, קואלות, היפופוטמים או פנדות הצריכים לקלוט חיידקים חיוניים למעיהם, משיגים אותם על ידי אכילת הצואה של אמם. היפופוטמים השורצים בנהר מלווים בדגים כמו הבינית, הניזונים מהפרשותיהם.
גם מינים מסוימים של בעלי חיים אחרים, מבויתים או שאינם מבויתים, ניזונים מצרכיהם. פעולה זו נצפתה אצל כלבים, חזירי בית ובר, אוגרים, חולדים, שרקנים ואף אצל גורילות.
קיימים ניסיונות לפתח שיטות וכן חומרים שעשויים למנוע מכלבי מחמד לאכול צואה של חיות.
בתרבות > ביהדות

צואה מוזכרת לעיתים בתנ"ך כדבר שנאכל בשעת רעב קשה. כאשר צבא ארם דמשק צר על שומרון, מתואר שהיה שם מחסור כל כך חמור, עד שאפילו מחירו של רבע קב "חרייונים" נמכר בחמישה שקלי כסף. וכן בנאום רבשקה מאשים רבשקה את השלטון על שומרון שהם מביאים את העם ”לֶאֱכֹל אֶת חריהם [צוֹאָתָם] וְלִשְׁתּוֹת אֶת שיניהם [מֵימֵי רַגְלֵיהֶם] עִמָּכֶם” (ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוק כ"ז).
יחזקאל מצווה באחד המיצגים שלו לאכול עוגת שעורים מגולגלת בצואה.
הרב שמשון רפאל הירש, מראשוני הרבנים האורתודוקסים המודרניים, העלה השערה לפיה העלאת-גירה הנאמרת בתורה לגבי הארנבת, הרשומה ברשימת החיות המעלות גירה ובכל זאת נותרת "טמאה" ואסור לאכול אותה, היא למעשה אכילת הגללים. תירוץ זה איננו קביל כלפי השפן, שאף הוא מוזכר ברשימה דלעיל אך בפועל איננו מעלה גירה ואף לא אוכל את גלליו.
בתרבות > בספרות ובקולנוע

קופים רבים מביעים מחאה על כליאתם בגני חיות, וזורקים את צואתם על המבקרים בחמת זעם וגם מזעזעים את הצופים בהם בטעימת צואתם כביכול. מנהגם זה זכה להתייחסות בספרים ובסרטים.
כמה סרטי אימה אלימים במיוחד משתמשים במוטיב זה של אכילת צואה על מנת לזעזע את הצופים
הערות שוליים

↑  אכילת חרקים וצואה (אנטומופגיה וקופרופגיה) בחולי פיצול אישיות חמורה, הירחון ההודי לטיפול תרופתי בבעיות נפש (באנגלית, אתר NCBI - הספרייה הלאומית המקוונת לספרות מדעית בארצות הברית)
↑  ראו אכילת צואה בתרבות
↑  ערך "ארנבת", אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת שיקגו 2007 (באנגלית)
↑  סרטונים על אוכלי צואה, חדשות ועובדות, ‏2011(הקישור אינו פעיל, 30.6.2019) מתוך "BBC Wildlife" של BBC (באנגלית)
↑  מאמר היבטים תזונתיים של הרכב המזון של גורילות בטבע רוטמן 2013, אתר ספריית ניו יורק, (באנגלית)
↑  עצות בהרחבה על תופעת אכילת צואה על ידי כלבי מחמד והדרך למניעתו, בית החולים הוטרינרי
↑  ספר מלכים ב', פרק ו', פסוק כ"ה
↑  ספר יחזקאל, פרק ד', פסוק י"ב
↑  אברהם קורמן - בנספח לספרו הטהור והמותר (מן המהדורה הראשונה, באתר הניווט בתנ"ך וברשות המחבר)
↑  הקופים בסרט מדגסקר הלועגים במבטא בריטי מתנשא לקופים אחרים, בסדרה משפחת סימפסון ועוד רבים.
↑  המיתוס החי של פאזוליני המת, באתר סולם אורשר, ‏2015-08-18
| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- | --- | --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים •  אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם •  קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |  |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |  |
קאיראט אלמטי (קטרגל)

קאיראט אלמטי (בקזחית: Qaırat Almaty fýtzal klýby) הוא מועדון קטרגל הממוקם באלמטי, העיר הגדולה ביותר בקזחסטן. המועדון הוקם בשנת 1995 והוא אחד המועדונים החזקים באירופה, לאחר שהגיע ארבע פעמים לחצי גמר ליגת האלופות בקטרגל בשש העונות האחרונות וזכה בו בעונת 2012/13 ובעונת 2014/15 וזכה 16 פעמים באליפות הלאומית.
שוער לאו היגיטה הוא בין השחקנים הבולטים של הקבוצה ונבחרת קזחסטן.
תארים

הגביע הבין יבשתי
זכייה (1): 2014
גביע אופ"א
זכייה (2): 2012/13, 2014/15
סגנות (1): 2018/19
ליגת העל הקזחית: 16
2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19
גביע קזחסטן: 14
1999/00, 2000/01, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18
קאיקיליוס מטלוס

קאיקיליוס מטלוס או קיקיליוס מטלוס (Caecilius Metellus) הייתה משפחת אצולה רומית רבת השפעה בתקופת הרפובליקה הרומית.
בני משפחת מטלוס היו ממוצא פלבאי שעלו לעמדת השפעה וכוח במהלך המאה ה-2 לפנה"ס. כיום ידוע על כ-30 אישים מקרב בני מטלוס שכיהנו כמגיסטראטים במוסדות הרפובליקה. חלק מהמטלים הגיעו לעמדות חשובות כקונסולים ושמשו כמצביאי רומא בכמה מהמלחמות המפורסמות שלה. בני המשפחה היו שייכים לרוב לסיעת האופטימאטים.
המטלים היו כנראה הפטרונים של משפחתו של גאיוס מריוס ואף תמכו בו במהלך הקריירה הפוליטית שלו, עד לשבר בינו לבין מפקדו במלחמת יוגורתה, קוינטוס קיקיליוס מטלוס.
תאודור מומזן מתאר את המשפחה כ"אדירה ורבת השפעה" שבניה מחזיקים ב"דעות קבועות ושמרניות", ואינם "יודעים רחם".
אישים בולטים מקרב בני המשפחה

קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס
קווינטוס קאיקיליוס מטלוס פיוס
לוקיוס קאיקיליוס מטלוס
קווין רודריגס

קווין חוסה רודריגס קורטס (בספרדית: Kevin José Rodríguez Cortez; נולד ב-4 במרץ 2000 באיבארה שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אינדפנדיינטה דל ואיה מליגת העל האקוודורית ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים

רודריגס החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אימבבורה מליגת העל האקוודורית החל משנת 2017, לאחר שגדל במחלקת הנוער של המועדון.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית

ב-12 בנובמבר 2022 ערך רודריגס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בתיקו 0-0 נגד נבחרת עיראק במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר קופה אמריקה 2024.