stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח העם בדארפור
מהלך רצח העם > 2009

בתחילת 2009 העריך האו"ם כי בדארפור יש כ-2.7 מיליון עקורים וכ-270,000 פליטים שוהים במזרח צ'אד. הקרבות בין ארגוני המורדים ובין הג'נג'וויד המשיכו גם בתחום צ'אד, דבר שיצר מתח ביחסים בין שתי המדינות, וקושי רב של ממשלת צ'אד להתמודד עם הפליטים הרבים (בצ'אד הוקמו מחנות פליטים על ידי נציבות האו"ם לפליטים וארגוני סיוע). הג'נג'וויד המשיכו לאנוס ולרצוח בהתקפותיהם על הכפרים ועל מחנות העקורים, ונשים רבות שיצאו ממחנות העקורים לאסוף עצים להסקה נתפסו על ידי הג'נג'וויד ונאנסו. עקורים רבים שברחו מבתיהם המשיכו לברוח מהתקפות חוזרות ונשנות של הג'נג'וויד באזור דארפור.
הרחקתם וחסימתם של ארגוני הסיוע בדארפור (מלבד האו"ם) ב-2009 על ידי ממשלת סודאן יצרו אסון הומניטארי חמור, שתוצאתו היא מוות המוני בעקבות רעב, מחלות וזיהומים. סוכנויות בינלאומיות מעריכות את מספר הנרצחים ברצח העם בחצי מיליון בני-אדם. האו"ם מעריך כי ישנם מעל לשלושה מיליון עקורים בתחומי דארפור וח'רטום, כ-330,000 במזרח צ'אד, כ־50,000 ברפובליקה המרכז אפריקאית, 50,00 נוספים במצריים ונוספים במדינות מפותחות שקלטו פליטים (ביניהם גם ישראל).
מהלך רצח העם > 2010

בפברואר 2010 נחתם הסכם הפסקת אש בין הצדדים ובו סעיף המתייחס לשילובם של המורדים בכל דרגי המערכת הפוליטית בסודאן. למרות זאת, מעשי האלימות בחבל לא נפסקו כליל, ובחלקים אחרים של סודאן המשיכה להתנהל מלחמת אזרחים. כך לדוגמה, דווח כי בדצמבר 2010 40,000 תושבים נוספים נפלטו מבתיהם עקב קרבות בין כוחות הממשלה למורדים.
ב-12 ביולי 2010 הוציא בית הדין הפלילי הבינלאומי צו מעצר שני במספר נגד נשיא סודאן עומר אלבשיר, באשמת שלושה סעיפים של רצח עם.
מהלך רצח העם > 2011-2012

בדארפור ובמזרח צ'אד (בסמוך לגבול עם דארפור) חיים יותר ממיליון פליטי רצח העם מהפור, הזאח'ווה והמאסאליט בעשרות מחנות פליטים. תנאי המחיה במחנות הפליטים קשים במיוחד בשל המחסור במזון, במים, בתרופות ובאמצעי חימום. במהלך 2011 הרחיקה ממשלת סודאן את סיוע המזון של תוכנית המזון העולמית וכן הקשתה על הכנסת משאיות מים וציוד רפואי למחנות הפליטים שבשטחיה. נשים היוצאות מהמחנות לחפש אחר עצים להסקה ומים נחשפות לפגיעות אלימות, רצח ואונס על ידי המיליציות השונות ועל ידי כוחות הביטחון הסודאנים.
במחצית הראשונה של 2012 דווח על הפצצות אוויריות של 25 כפרים ברחבי דארפור בהן נהרגו עשרות אזרחים ואלפי אזרחים נמלטו מבתיהם למחנות פליטים בדארפור ובצ'אד הסמוכה. בנוסף לאלה דווחו מספר מקרים בהם פליטים ששבו לכפרם גורשו על ידי מתיישבים חדשים על אדמותיהם באלימות. מספר הפליטים והעקורים הדארפורים גדל בשל התקיפות של צבא סודאן על הכפרים. דווח על מחסור חמור במים ומזון במרבית מחנות הפליטים, במיוחד אלה שבדארפור. דווח אף על ילדים שמתו ברעב ובצמא. דווח על אחוזים גבוהים של נגועים במגפות: מלריה, דיפתריה, בילהרציה, פילריאסיס וחצבת. בחלק מהמחנות עד תשעים אחוז מהפליטים חולים. עשרות עד מאות בני אדם מתו ממחלות אלה בכל חודש. אחרוני הארגונים ההומניטאריים שעוד פעלו בדארפור גורשו בתחילת שנת 2012. בכל דארפור נותרו רק שישה צוותים של נציבות הפליטים של האו"ם, אלה פועלים בערים הגדולות של דארפור.
כמה מאות לוחמים מכוחות הג'נג'וויד בדרום דארפור גויסו לחיל המילואים של משטרת סודאן תחת פיקודו של אבו טירה. חייליו של אבו טירה נכנסים למחנות הפליטים באזור זאם-זאם באופן יומיומי ורוצחים, אונסים בוזזים ומתעללים בחיות. שייח' מוסא חילל, מפקד הג'נג'וויד שהואשם על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי בביצוע רצח עם ואף נעצר בעבר על ידי ממשלת סודאן, חזר להיות מנהיג גדול ומוערך בדארפור ואף התחתן עם בתו של נשיא צ'אד. עם זאת, לאורך כל שנות הסכסוך המשיכה ממשלת סודאן להאשים את ממשלת צ'אד בתמיכה בארגוני המורדים.
מהלך רצח העם > 2013

שנת 2013 אופיינה בהסלמה במתקפות רצחניות על האוכלוסייה האזרחית בדארפור, בשינוי המבנה הדמוגרפי של חבל דארפור וכן ב"רצח עם בהתשה" במחנות העקורים. על אף הימשכותו של רצח העם בדארפור, והחלת מדיניות דומה בחבלים נוספים בסודאן, ניכר כי אומות המערב החלו בנורמליזציה של היחסים עם ממשלת סודאן המונהגת בידי עומר אל-בשיר.
מהלך רצח העם > 2013 > מתקפות רצחניות על האוכלוסייה האזרחית

במהלך שנת 2013, האוכלוסייה האפריקאית שחיה במזרח ג'אבל מארה, שבצפון דארפור, אזור הררי שהיה מעוזם האחרון של השבטים הנרדפים וממנו טרם הספיק הממשל לגרש את האוכלוסייה, הייתה קורבן להפצצות, הותקפה על ידי מיליציות ובארות המים שלה הורעלו. שיטות אלה דומות באופיין לשיטות שבהן בוצע רצח העם בדארפור בשנותיו הראשונות (2007-2003). ממשלת סודאן ביצעה באזור התקפות משולבות שכללו שריפת כפרים, הטלת מאות פצצות, ביזה והרס, ואלה גבו קורבנות רבים. דוח אמנסטי קבע שהיו גם מתקפות כימיות באזור.
מהלך רצח העם > 2013 > שינוי המבנה הדמוגרפי של חבל דארפור

מעל 380,000 בני-אדם נעקרו מבתיהם בדארפור בשנת 2013. מספר זה העלה את כמות העקורים בדארפור לכשני מיליון בני-אדם בקירוב. במקביל לעקירתן של אוכלוסיות "אפריקאיות" ושבטים ערביים עניים מאדמותיהם, מתבצעת השתלטות של שבטים ערביים המקורבים לשלטון על האדמות המפונות מיושביהן.
מהלך רצח העם > 2013 > "רצח עם בהתשה" במחנות העקורים

על-אף הגידול המשמעותי במספר העקורים בדארפור, לא הוקמו מחנות עקורים נוספים, ותקציבם של המחנות הקיימים לא גדל. בנוסף, החלטת ממשלת סודאן לסלק ב-2011 את מרבית הארגונים ההומניטאריים מדארפור הובילה לגוויעתה האיטית של אוכלוסיית המחנות. ארגון מחנות העקורים בדארפור הכריז על 2013 בתור השנה הקשה ביותר במחנות העקורים בדארפור. בין ביטוייה של הידרדרות זו:
מחסור במים
מחסור במזון
מחסור קטלני ברופאים, אמצעי רפואה וסניטציה
תקיפה וביזה של מחנות העקורים
כוחות הממשלה במחנות הוחלפו במיליציות שמואשמות בביצוע רצח העם בדארפור: הג'נג'וויד
הרס מכוון של חקלאות במחנות העקורים
אונס מאורגן של ילדות ונשים על ידי כוחות צבאיים
חטיפת עקורים ומכירתם לעבדות
ממשלת סודאן והאו"ם נמנעים מלדווח על כמות התמותה במחנות, ועל כן קשה להעריך את ממדי האסון. ככל הנראה, מאות עד אלפים נהרגים במחנות העקורים מדי חודש. במחנות העקורים של דארפור מתקיים "רצח עם בהתשה", האוכלוסייה אשר שרדה את רצח העם בראשית שנות האלפיים נידונה למות ברעב ובמחלות.
מהלך רצח העם > 2014 והלאה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביולי 2020 נהרגו בדארפור כ-20 נשים וילדים.
בינואר 2021 נהרגו 130 בני אדם בעימותים בדארפור. ב-16 ו-17 בינואר נהרגו 83 בני אדם במחנה פליטים במערב דארפור, וב-19 בינואר נהרגו 155 בני אדם בעימותים בכפר טאוויל שבדרום דארפור.
הסכם שלום כולל נחתם ב-31 באוגוסט 2020 בג'ובה, בין הרשויות הסודניות וסיעות המורדים לסיום פעולות האיבה החמושות. עם זאת, לחימה נוספת בין שבטים שונים נמשכה במהלך 2021.
אישומים בבית הדין הבינלאומי

בבית הדין הפלילי הבינלאומי הוגשו אישומים נגד נשיא סודאן עומר אל בשיר, נגד השר הסודאני אחמד הרון (Haroun), ונגד מנהיג הג'נג'וויד עלי קושייב (Kushayb), על פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות. כנגד נאשמים אלה, שלא התייצבו למשפט, הוצאו צווי מעצר על ידי בית הדין. מדינות הליגה הערבית וסין תומכות באל-בשיר והודיעו כי לא יסגירו אותו. במרץ 2012 הוציא בית הדין הבינלאומי צו מעצר כנגד שר ההגנה הסודאני, אבדל חוסיין, המואשם ב-41 סעיפים של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה על מעשיו בדארפור. בשנת 2011 הוחרפה האשמה נגד עומר אל בשיר וכעת הוא מואשם ברצח עם, הפשע החמור ביותר בספרי החוקים.
בשנת 2013 לא נעשה כל מאמץ מצד מועצת הביטחון של האו"ם להביא את עומר אל-בשיר ושריו למשפט בבית הדין הבינלאומי בהאג. באוגוסט 2021, סודאן הודיעה שתסגיר את אל באשיר לבית הדין הבינלאומי בהאג.
נגד שלושה ממנהיגי המורדים, בכר אידריס אבו גרדה, עבדאללה בנדה האבקר נאוריאן וסלאח מוחאמד ג'רבו ג'אמוס, הוגשו אישומים באשמת פשעי מלחמה. האישומים נגד אבו גרדה בוטלו והשניים האחרים הסגירו עצמם למעצר ומשפטם נערך בהאג.
באפריל 2022 נפתח משפטו של עלי קושייב בבית המשפט הפלילי הבינלאומי בהאג, במסגרתו הוא מואשם ב-31 סעיפים של פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, בהם רדיפה, ביזה, רצח ואונס. הוא מואשם גם בהובלת מתקפות אלימות נגד אזרחים שאינם נוגעים לסכסוך בכפרים בהם היה חשד לפעילות של מורדים. לדברי התובעים, הוא עצמו הרג, הזמין והשתתף בעינוי עצורים, במעשי אונס ובהרג ילדים.
הכרה ברצח העם בדארפור

מחאת הענק של תנועת Save Darfur בארצות הברית הובילה לצעדים פוליטיים תקדימיים בנוגע לרצח העם בדארפור. מדינות וארגונים רבים הכריזו כי הם מכירים בהתרחשויות בדארפור כרצח עם בעודו מתרחש, שלא כמו רצח העם ברואנדה ורצח העם שביצע הקמר רוז' בקמבודיה, אשר זכו להכרה כרצח עם רק לאחר שהופסקו. המדינות והארגונים הבאים הכירו באופן רשמי ברצח העם בדארפור:
האגודה הבינלאומית לחוקרי רצח עם, 19 בפברואר 2004
הקונגרס של ארצות הברית, 22 ביוני 2004
מזכיר המדינה של ארצות הברית קולין פאוול, 9 בספטמבר 2004
הליגה נגד השמצה, 2007
איפא"ק
האיחוד האפריקאי
יד ושם
פליטים מדארפור בישראל

החל משנת 2005 החלו מהגרים מסודאן להסתנן לישראל באופן לא חוקי דרך הגבול עם מצרים, עד להקמת גדר הגבול ישראל-מצרים בשנת 2012. על פי הערכות יוצאי דארפור בישראל מונים כ-5000 נפשות.
חלק מהמסתננים ביקשו מעמד כפליטים מרצח העם, וקיבלו מעמד של תושב ארעי במסגרת אישור מיוחד של הממשלה בסוף שנת 2007. כך גם בשנים 2017 ו-2018. מעמדם והטיפול בהם ובמסתננים אחרים מאפריקה הם נושא הנתון במחלוקת בפוליטיקה, בתקשורת ובחברה הישראלית.
2 פסיקות של בתי דין בכירים באירופה קבעו כי ניתן להחזיר חלק מהמסתננים מסודאן וכי לחלקם לא נשקפת סכנה.
חבל דרפור עצמו לא נחשב אזור בטוח בעיני האו"ם ובעיני מדינת ישראל עצמה. לפי המדינה, "בשנה החולפת נרשמו דיווחים על הידרדרות המצב הביטחוני בחבל דרפור על רקע מתיחות אתנית מתמשכת. השינויים השלטוניים בסודאן טומנים בחובם פוטנציאל לשינוי, אך גם סכנה להידרדרות ולחוסר יציבות. אי הוודאות מקשה על מיצוי בירור בקשות המקלט".
בשנת 2021, קבע בית המשפט בישראל שהמדינה צריכה להגיע להכרעה בעניין מבקשי המקלט מדרפור וחבל הרי הנובה והנילוס הכחול. אם לא תינתן החלטה עד לסוף 2021, יזכו כ-2,500 מבקשי מקלט במעמד של תושבות ארעית, מעמד המוגבל בזמן. על המדינה לקבל החלטה כלשהי בעניין מבקשי המקלט המדוברים, בין אם באמצעות הכרעה בבקשות המקלט או באמצעות גיבוש פתרון אחר, כולל מתווה שיאפשר את יציאתם של מבקשי המקלט מישראל. מדובר בסך הכל ב-2,445 מבקשי מקלט מאזורים אלה.
לקריאה נוספת

כל הילדים של אפריקה טובים, ספר שנכתב על ידי נערים בישראל פליטי רצח העם בדארפור ואריתריאה, הוצאת הנוער העובד והלומד והוועד למאבק ברצח עם
AGAINST A TIDE OF EVIL, מוקש קאפילה, הוצאת פגסוס, 2013
FIGHTING FOR DARFUR, רבקה המילטון, הוצאת פלגרב מסמילן, 2011
עומרי סבח

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1990 (בן 34) קריית חיים, ישראל ישראל
 עיסוק:  זמר, מלחין, מפיק מוזיקלי, שדרן רדיו
 כלי נגינה:  גיטרה, תופים, דרבוקה, כלי הקשה
 חברת תקליטים:  סמדורס
עומרי סבח (נולד ב-2 באוגוסט 1990) הוא זמר, כותב, מלחין, מפיק מוזיקלי ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה > שנות ילדות ונעורים

עומרי סבח נולד וגדל בקריית חיים. בנם האמצעי של סמי ודורית. אחיו הם אופיר ויקיר, שגם הם עוסקים במוזיקה ומנגנים לצידו בשירים ובבמות השונות. אביו היה סולן להקת האירועים "מנדרין", והשפיע רבות על התשוקה של עומרי למוזיקה ופיתוח הקריירה המוזיקלית שלו מגיל צעיר. בגיל 6 החל עומרי לנגן על פסנתר, קלרינט וסקסופון במסגרת קונסרבטוריון.
ביוגרפיה > תחילת הדרך המוזיקלית

את דרכו המקצועית החל עומרי בשנת 2006, בגיל 16, כאשר חבר למפיק המוזיקלי ירדן "ג'ורדי" פלג. יחד, יצרו השניים את שיריו הראשונים. באותה שנה נחשף עומרי לסיפורה הטרגי של תאיר ראדה, רצח שהשפיע עליו עמוקות והוביל אותו לכתיבת שיר לזכרה וליצירת קשר עם משפחתה.
בשנת 2010 לאחר שחרורו מצה"ל, הוציא עומרי את סינגל הבכורה שלו יחד עם הלהקה שהקים (פרויקט טווח ארוך) לרדיו, "רגש הזוי", והחל להופיע במועדונים, פאבים וברים ברחבי הארץ עם ההרכב.
ב-10 ביולי 2011, יצא לאור הסינגל השני "צוחקת ובוכה", ב־14 בדצמבר 2011 יצא לאור הסינגל השלישי "אכתוב לך", ב־14 בינואר 2013 יצר לאור הסינגל "קול מוכר" (שזכה בעשרת השירים הכי מושמעים ברשת ג' – קול ישראל), ב־18 ביוני 2013 יצא לאור הסינגל "כמו בריאה", ב-20 בנובמבר 2013 יצא לאור הסינגל "פרק בחיים", ב-4 באוגוסט 2014 יצא לאור חידוש לשיר "מחר אני בבית" בעיבודו של ירדן ג'ורדי פלג (במקור של אתניקס) בעקבות מעמסה רגשית שעומרי חווה במבצע "צוק איתן" והקדיש אותו לחיילי צה"ל, ב-13 בדצמבר 2015 יצא לאור הסינגל "הפרי האסור", ב-6 בספטמבר 2015 יצא לאור הסינגל "עד המדבר" (שזכה מקום 3 במצעד של MTV ישראל) ומבין השירים הכי מושמעים בישראל בכל הזמנים, ב-17 במאי 2016 יצא לאור הסינגל "לאן שהרוח תיקח", ב־14 בנובמבר 2016 יצא לאור הסינגל "מרגוע", ב-11 ביוני 2017 יצא לאור הסינגל "אמסטרדם" (יחד עם אושר אריכא), ב-2 בדצמבר 2017 יצא לאור הסינגל "דצמבר", ב-27 בדצמבר 2018 יצא לאור הסינגל "רצה עד אליי", ב־19 במאי 2019 יצא לאור הסינגל "עננים", ב-26 בינואר 2020 יצא לאור הסינגל "אני טיפש", ב-30 באפריל 2020 יצא לאור הסינגל "עוד כאן" אותו כתב והלחין יחד עם המפיק המוזיקלי אופיר מלול בעקבות גל הקורונה והשפעתו על חייו באותו הזמן, ב-21 בפברואר 2021 יצא לאור הסינגל "למה לא אנחנו", ב-3 באוקטובר 2021 יצא לאור הסינגל "מסתבך", ב-24 בינואר 2022 יצא לאור הסינגל "כל מה שחלמנו" וב-7 בפברואר התארח איתו בתוכנית הבוקר "פותחים יום" בערוץ 13, ב-6 ביוני 2022 יצא לאור הסינגל "טיפה מוזר", ב-2 באוגוסט 2022 יצא לאור הסינגל "שריטות", ב-27 בפברואר 2023 יצא לאור הסינגל "לכלוך", ב-2 באפריל 2023 יצא לאור הסינגל "בא באלגנט" יחד עם הראפר "שרק", ב-29 ביולי 2023 יצא לאור הסינגל "המנגינות שבשירים" (אותו כתב יחד עם הזמרת והיוצרת סתיו שמש), ב-14 בינואר 2024 יצא לאור הסינגל "קצב החיים" בעקבות מאורעות 7 באוקטובר (יחד עם דיג'יי רז סימון, ליאור מויאל ולוחם המיל' מרדכי שנוולד), ב-11 באפריל 2024 יצא לאור הסינגל "עוד מקום אצלי בלב", ב-24 באפריל 2024 יצא לאור חידוש מיוחד של עומרי לשיריהם של רביד פלוטניק ותמר יהלומי ("שלווה בארמונותייך ותפילות").
ביוגרפיה > פריצת הדרך

בשנת 2015, לאחר משבר אישי, חבר עומרי לאמנים גיל ויין וטליסמאן. יחד הוציאו את השיר "עד המדבר", שהפך ללהיט בישראל וזכה להצלחה בתחנות הרדיו ובפלטפורמות הדיגיטליות. בעקבות ההצלחה הזו הוציאו השלושה גם את השיר "לאן שהרוח תיקח", שגם הוא זכה לפופולריות רבה.
קריירת רדיו

בשנת 2017 החל עומרי לשדר את תוכנית הרדיו היומית שלו, "עושים מוזיקה", ברדיו חם אש 99.5 בה התארחו אמנים רבים כמו מוש בן ארי, אביתר בנאי, סאבלימינל, שירי מימון, עדן חסון ואחרים.
סגנון והשפעות מוזיקליות

המוזיקה של עומרי סבח מאופיינת במיזוג בין פופ מתובל באלמנטים אתניים לבין מוזיקת נשמה ישראלית עכשווית. יצירותיו משקפות את הקשיים האישיים והחברתיים בהם נתקל במהלך חייו. הכתיבה של עומרי מתמקדת בסיפורים אישיים בעלי עומק רגשי משמעותי, והוא מוצא השראה בנושאים כמו אהבה, תקווה והתמודדות עם משברים.
לייבל המוזיקה "סמדורס"

בשנת 2018 ייסד עומרי את לייבל המוזיקה "סמדורס". בין השנים 2018 ועד היום יצאו עשרות שירים לאמנים שונים תחת ניהולו המוזיקלי.
דיסקוגרפיה

"עד המדבר" (2015) – עם גיל ויין וטליסמאן
"לאן שהרוח תיקח" (2015) – עם גיל ויין וטליסמאן
"פרח במדבר" – עם הראפר חן פורתי
"בא באלגנט" – עם הראפר שרק
"אמסטרדם" – עם אושר אריכא
Plus500

| --- | --- |

מרכז הפיתוח של החברה בפארק מת"ם בחיפה
מרכז הפיתוח של החברה בפארק מת"ם בחיפה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נסחרת ב-LSE
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בלונדון (PLUS) 
 מייסדים:  גל הבר, אלון גונן, אלעד בן יצחק
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום המטה:  לונדון
 משרד ראשי:  חיפה
 ענפי תעשייה:  פיננסים
 מוצרים עיקריים:  מסחר בחוזי הפרשים
 הכנסות:  718.7 מיליון דולר (2021)
 רווח תפעולי:  384.6 מיליון דולר (2021)
 רווח:  310.6 מיליון דולר (2021)
  
 www.plus500.com
 
Plus500 היא חברת פינטק גלובלית המספקת שירותי מסחר מקוון בחוזי הפרשים (CFDs), מסחר במניות, מסחר בחוזים עתידיים ואופציות על חוזים עתידיים. לחברה יש חברות בנות באנגליה, קפריסין, אוסטרליה, ישראל, סיישל, סינגפור, בולגריה, אסטוניה, איחוד האמירויות, ארצות הברית ויפן. מניות החברה נסחרות בבורסה הראשית לניירות ערך בלונדון תחת המדד FTSE 250.
היסטוריה

החברה הוקמה ב-2008 על ידי 6 שותפים בוגרי הטכניון - אלון גונן, גל הבר, אלעד בן יצחק, עומר אלעזרי, שלומי ויצמן, ושמעון סופר בהשקעה התחלתית של 400 אלף דולר בלבד.
גרסתה הראשונה של הפלטפורמה התבססה על מערכת ההפעלה Windows. ב-2010, פלוס500 השיקה אפליקציית אינטרנט (ווב) של פלטפורמת המסחר שלה שאפשרה למשתמשי Mac ו-Linux לסחור אונליין. ב-2011, החברה השיקה את האפליקציה הראשונה שלה שיועדה למשתמשי אייפד ו-אייפון.
ב-2012, פלוס500 השיקה את גרסת האנדרואיד של פלטפורמת המסחר שלה לטלפונים חכמים וטאבלטים.
ביולי 2013 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בלונדון לפי שווי של כ-200 מיליון דולר (132 מיליון ליש"ט), וגייסה 75 מיליון דולר.
ב-2014 החברה השיקה את אפיליקציית ה-Windows שלה.
בינואר 2015 חתמה החברה על הסכם חסות עם אלופת "לה ליגה" (הליגה הספרדית הראשונה), מועדון הכדורגל אתלטיקו מדריד, בסכום של כ-13 מיליון דולר, תמורת חסות משותפת ליתרת עונת 2014/15, שהסתיימה במאי 2015. אחר כך הרחיבה את הסכם החסות לעונות נוספות.
ב-18 במאי 2015, הודיעה החברה שהרגולטור הבריטי ה-UK Financial Conduct Authority) FCA) דרש בחינה של המערכות שלה נגד הלבנת הון. כתוצאה מכך, הפסיקה לצרף לקוחות חדשים ומחיר מניות החברה ירד. איש העסקים טדי שגיא ביקש לנצל את ההזדמנות ולרכוש את החברה, באמצעות חברת פלייטק שבבעלותו, אך העסקה לא קיבלה את אישור הרשויות. לפי הפרסומים בעיתונות, הרגולטור הבריטי, כתנאי לאישור העסקה, דרש כי טדי שגיא, המחזיק 33% ממניות פלייטק, ימכור את רוב החזקותיו ויחדל מלהיות בעל השליטה בחברה. הסיבה היא הרשעתו של שגיא ב-1996 בעבירות ניירות ערך. למרות המשבר בעסקי החברה, היא הצליחה במהלך 2015 להגדיל את הכנסותיה השנתיות ב–20% ל–275.6 מיליון דולר והרווח הנקי לשנה היה 96.6 מיליון דולר, שחולק כולו כדיבידנד לבעלי המניות.
במאי 2018 הגיעה לשווי שיא של 2.2 מיליארד דולר, אך מאז היא חוותה האטה משמעותית בעסקיה. לאחר שרשות ניירות הערך האירופית הגבילה את השיווק, ההפצה והמכירה של חוזי הפרש ושל אופציות בינאריות. כתוצאה מההגבלות בשוק האירופי והבריטי, הכנסות החברה ירדו מ-720 מיליון דולר בשנת 2018 ל-354 מיליון דולר בשנת 2019. מספר הלקוחות ירד בחצי מכ-200,000 לכ-100,000.
ב-7 באפריל 2020, הודיעה החברה כי הכנסותיה ברבעון הראשון של השנה עלו ב-487 אחוז מ-53 מיליון דולר ל-316 מיליון, זאת בעקבות מגפת הקורונה, שהביא לתנודתיות רבה בשווקים הפיננסים ולפעילות מוגברת בתחום חוזי ההפרשים.
באוגוסט 2020 חתמה החברה הסכם חסות עם קבוצת הכדורגל אטאלנטה המשחקת בליגת הסרייה א'.
פעילות

החברה מפעילה פלטפורמת מסחר במגוון חוזי הפרשים על נכסים שונים כמו מניות, סחורות, מט"ח, מדדים ותעודות סל. החברה גובה עמלה מכל עסקת מסחר בפלטפורמה שלה. חוזה הפרשים (Contract for Difference) הוא חוזה בין שני שותפים, שמחליפים את ההפרשים בין מחיר הפתיחה למחיר הסגירה, ומכפילים אותו במספר המניות המוסכם. רווח או הפסד מוגדרים על ידי ההפרשים בהם נקנו ובהם נמכרו. זהו כלי השקעה, המאפשר לסוחרים למנף את השקעתם עד לרמה של פי 10 בהשוואה לתנאי מסחר רגילים ולהשתתף בתזוזות מחירים של נכס בסיס כלשהו ללא קנייה של אותו הנכס. עם זאת המסחר בחוזה הפרשים יכול להסתיים גם בהפסד משמעותי.
החברה החלה לפעול תחילה בשני שווקים, בממלכה המאוחדת ואוסטרליה, לאחר שקיבלה רישיון רגולטורי (אם כי בפועל לקוחות החברה הגיעו מכל רחבי העולם). בשנת 2014 קיבלה רישיון לפעול בגוש האירו, לאחר שהקימה חברת בת בקפריסין בשנת 2014. בהמשך קיבלה רישיונות גם בניו זילנד, בסינגפור ובדרום אפריקה.
בספטמבר 2016 קיבל אישור מרשות ניירות ערך לפעול בישראל.
נכון לשנת 2020 הפלטפורמה של החברה זמינה ב-32 שפות.
הערות שוליים

1 2 3  "Annual Results 2021" (PDF). Plus500. נבדק ב-17 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Plus500: Absolutely Israeli". Globes. 18 באוגוסט 2013. נבדק ב-7 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plus500 Launch of Plus500 Invest, a New Share Trading Platform". Financemagnets.com. 22 ביולי 2021. נבדק ב-15 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plus500 completes purchase of Cunningham as it plots US growth". Morningstar.co.uk. 20 ביולי 2021. נבדק ב-15 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   דרור רייך, Plus500 הישראלית הנפיקה בלונדון - וגייסה 75 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 21 ביולי 2013
↑  "Annual Report 2014" (PDF). Plus500. p. 13. נבדק ב-7 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   אסא ששון, ההכנסות מהספקולנטים איפשרו לחברת plus 500 לתת חסות לאתלטיקו מדריד, באתר TheMarker‏, 7 בינואר 2015
↑  שירות גלובס, ‏PLUS500 מאריכה את הסכם החסות עם אתלטיקו מדריד, באתר גלובס, 9 בינואר 2017
↑   מיכאל רוכוורגר, אסא ששון, טדי שגיא מנצל הזדמנות: רוכש את PLUS500 לפי שווי של 460 מיליון ליש"ט, באתר TheMarker‏, 1 ביוני 2015
↑  האם הרשעתו של טדי שגיא מלפני 20 שנה גרמה לביטול רכישת Plus500 בידי פלייטק?, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2015
↑   אסא ששון, התפוצץ המיזוג בין פלוס500 לפלייטק, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2015
↑   שלי אפלברג, Plus500 תחלק כדיבידנד את כל הרווח הנקי של 2015 - 96.6 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2016
↑  קובי ישעיהו, ‏פלוס500 הגיעה לשווי של 2.2 מיליארד דולר, באתר גלובס, 1 במאי 2018
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏Plus500 הישראלית שוב על הכוונת של הרגולטור האירופי, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2017
↑  קובי ישעיהו, ‏מניית Plus500 קרסה ביותר מ-30% בעקבות דוחות כספיים מאכזבים, באתר גלובס, 14 באפריל 2019
↑  Plus500 Ltd. ("Plus500", "the Company" or together with its subsidiaries, "the Group") Q1 2020 Trading Update
↑  Partnership with Atalanta B.C, דיווח לוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית (SEC) מ-19 באוגוסט 2020
↑  טלי ציפורי, ‏עוד רבעון שיא ל-Plus500: גידול של 181% בהכנסות, באתר גלובס, 22 באוקטובר 2014
↑  רון שטיין, ‏רשות ני"ע אישרה זירת סוחר שישית: קולמקס, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2016
סופיה דוליפ סינג

| --- | --- |

סופיה דוליפ סינג מוכרת את עיתונה "הסופרג'יסטית" ב-1913
 לידה:  8 באוגוסט 1876 סאפוק, אנגליה
 פטירה:  22 באוגוסט 1948 (בגיל 72) בקינגהאמשייר, אנגליה
 מדינה:  הודו, אנגליה
 מקום מגורים:  לונדון
 כינויים נוספים:  הנסיכה סופיה אלכסנדרה דוליפ סינג
 פעילות בולטת:  קידום זכות בחירה לנשים, התנגדות למיסוי, ועצמאות להודו
 תואר:  נסיכה
 השקפה דתית:  סיקית
שלוש האחיות משמאל לימין: במבה, קתרין וסופיה
הנסיכה סופיה אלכסנדרה דוליפ סינג (8 באוגוסט 1876 – 22 באוגוסט 1948) הייתה פעילה חברתית, סופרג'יסטית מובילה בממלכה המאוחדת ממשפחת אצולה סיקית.
אביה היה המהראג'ה דוליפ סינג, בנו של המהראג'ה רנג'יט סינג, שהיה מכונה "אריה הפנג'אב", ואשר נאלץ לוותר על כס הראג' של האימפריה הסיקית בעקבות תמרונים פוליטיים של המושל הכללי דאלהוזי בהודו, והוגלה לאנגליה שם הוא המיר את דתו לנצרות. אמה של סופיה הייתה המהראני במבה מילר. המלכה ויקטוריה הייתה סנדקיתה.
היא הייתה פמיניסטית נלהבת, והתגוררה בהמפטון קורט בדירה שהוענקה לה על ידי המלכה ויקטוריה, כמחוות רצון טוב והכרה במעמדה ושירותיה לממלכה. היו לה ארבע אחיות (שתיים מהן אחיות למחצה) וארבעה אחים. היא החזיקה עצמה כאשת אצולה אדוארדית, אם כי שחומת עור. בשנת 1895, סופיה ואחיותיה הנסיכה במבה והנסיכה קתרינה, הוצגו בחצר המלוכה כיאה לחברות המעמד האריסטוקרטי האנגלי.
יומניה שנמצאו חשפו את זהותה כ"פורעת חוק", וגילו כי הייתה בקשר עם המנהיגים של התנועה הלאומית ההודית, כמו גופאלקרישנה גוחאלה, סראלה דווי, ולאלה לאג'פאט ראי. בתחילת המאה העשרים, היא הייתה אחת הנשים הדרום-אסייתיות המובילות שפעלו למען זכויות נשים בבריטניה.
היא זכורה בעיקר בשל תפקידה בליגת הנשים להתנגדות למיסוי, אך היא פעלה גם בקבוצות סופרג'יסטיות שונות, כגון איגוד הנשים החברתי והפוליטי.
ביוגרפיה

סופיה דוליפ סינג הייתה הבת השלישית של המהראג'ה דוליפ סינג (המלך האחרון של האימפריה הסיקית) עם אשתו הראשונה במבה מולר. במבה הייתה בתו של בנקאי גרמני יחד עם סופיה, המאהבת שלו, שהייתה ממוצא אביסיני. למהראג'ה ובמבה היו עשרה ילדים, מהם שרדו שישה. סופיה ייצגה, אם כן, מוצאים אפריקניים, הודיים ואירופאיים, בשילוב עם חינוך של האצולה הבריטית. אביה דוליפ סינג, ויתר על כס מלכותו לטובת הממלכה הבריטית, בגיל 11, וגם מסר את היהלום המפורסם, קוהינור, לידי המלכה ויקטוריה. הוא הוגלה מהודו על ידי הבריטים, ובגיל חמש-עשרה עבר לאנגליה, שם המלכה ויקטוריה התייחסו אליו בנדיבות רבה וסיפקה לו מגורים והכנסה. בלונדון, המיר דוליפ סינג את דתו לנצרות, אך מאוחר יותר חזר לדת הסיקית, כאשר הוא הבין שהוא איבד את האימפריה כתוצאה ממרמה, ואימץ את מטרות התנועה לעצמאות בהודו.
סופיה חלתה במחלת הטיפוס בגיל 10. אמה, שטיפלה בה, נדבקה במחלה, נכנסה לתרדמת ומתה ב-17 בספטמבר 1887. אביה התחתן בשנית עם אדה ותריל, שהייתה משרתת, ב-31 במאי 1889. לזוג נולדו שתי בנות.
גם שתי אחיותיה של סופיה - קתרין דוליפ סינג ובמבה דוליפ סינג - היו סופרג'יסטיות.
סופיה ירשה הון משמעותי מאביה כשמת ב-1893, ב-1898 הסנדקית שלה, המלכה ויקטוריה, העניקה לסופיה בית לגור בו, בהמפטון קורט כאות כבוד למעמדה.
ויקטוריה מאוד אהבה את דוליפ סינג ומשפחתו, ובמיוחד את סופיה, והיא תמכה בה ובאחיותיה בקבלתן לחברה הגבוהה כבנות מלוכה. סופיה נהגה ללבוש שמלות אופנתיות מפריז, גידלה כלבים, צילום, רכבה על אופניים, הלכה למסיבות מפוארות, ובאופן כללי הייתה הנסיכה ההודית האהודה ביותר בסביבה. היא הייתה מעשנת כבדה - כ-600 סיגריות כל חודש; את הסיגריות זני טבק טורקי. היא אפילו הפכה נערת פוסטר עבור רכיבה על אופניים הנהיגה שלה "קולומביה דגם 41 בנות בטיחות אופניים".
כשהייתה סופיה בת עשר, אביה, שחווה קשיים כלכליים בלונדון כתוצאה מאורח חיים פזרני, רצה לחזור להודו, ולקח איתו את בנותיו. אך כשהגיעו אלה לנמל בעדן, הוא גילה שיש נגדו צו מעצר בריטי לפיו ייעצר אם יחזור להודו, ונאלץ לחזור לאנגליה. מאוחר יותר, אביה של סופיה התכחש לה, אך היא הצליחה לשרוד בשל נדיבותה של המלכה ויקטוריה, שסיפקה לה קורת גג ואמצעי מחיה בשנת 1896. האב מת בודד בבית מלון בפריז ב-22 באוקטובר 1895 בגיל 55.
כיוון שהייתה ידועה בין היתר כנערת מסיבות, הרשויות הבריטיות הקלו את שליטתם בסופיה, ואילו זו, הייתה גם מעוניינת במורשתה ובמולדתה, וב-1907 נסעה להודו, שם פגשה בני משפחה וראתה לראשונה את המצב של ההודים ואת עוניים, והבינה בדיוק מה איבדה המשפחה כאשר אביה ויתר על ממלכתו. כשחזרה לאנגליה, החלה בפעילות פוליטית-חברתית מסורה.
מוות

סופיה מתה בשנתה ב-22 באוגוסט 1948 בביתה של אחותה קתרין. גופתה נשרפה ב-26 באוגוסט 1948 במשרפת גולדרס גרין, ואת האפר שלה פיזרו בבית סבה בממלכה הסיקית.