stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חופש העיתונות
מדידת חופש העיתונות > מדד חופש העיתונות

מדד חופש העיתונות הוא מדד שמפרסם מדי שנה ארגון עיתונאים ללא גבולות, המדרג את מדינות העולם.
כל מדינה מקבלת ציון מ-0 עד 100. הדירוג מחולק לחמש - ציון טוב (85--100), משביע רצון (70–85), בעייתי (55–70), קשה (40–55), וחמור מאוד (0-40).
במדד 2024 דורגו במקומות האחרונים אריתריאה, סוריה, אפגניסטן וקוריאה הצפונית. בארבעת המקומות הראשונים דורגו נורווגיה, דנמרק, שוודיה והולנד. ישראל דורגה במקום 101 מתוך 180 - ירידה של 4 מקומות מהשנה הקודמת, עם דירוג של 53.23 מתוך 100 והגדרת מצב חופש העיתונות ירדה מבעייתי לקשה. מחברי הדו"ח כתבו בראש העמוד המתייחס לישראל, כי "התקשורת הישראלית התערערה בעקבות עלייתה לשלטון של ממשלה המאיימת על חופש העיתונות".
חופש העיתונות בעולם

ממדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024 עולה כי חופש העיתונות ברחבי העולם מאוים על ידי הרשויות הפוליטיות. מצד ממשלות וגורמים פוליטיים קיימת ירידה בתמיכה ובכבוד לאוטונומיה התקשורתית ועלייה בלחץ על התקשורת.
על פי דו"ח מדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024 מדינות שקיבלו את הציון הגבוה ביותר הן נורווגיה (91.89 מתוך 100), דנמרק (89.6), שוודיה (88.32) והולנד (87.73). את הציון הנמוך ביותר קיבלו אריתריאה (16.64 מתוך 100), סוריה (17.41), אפגניסטן (19.09) וקוריאה הצפונית (20.66).
במחקר משנת 2022 שבדק את מידת חופש העיתונות במדינות שונות עולה כי קיימת מגמת ירידה בחופש העיתונות במדינות המערב. למרות שמדובר במדינות דמוקרטיות, ניכרת ירידה מתמדת בחופש העיתונות ברוב המדינות שנבדקו.מגמת ההתדרדרות מוזכרת גם בדו"ח מדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2023. 31 מדינות הוגדרו בדו"ח ב"מצב חמור ביותר", עלייה לעומת 21 בדירוג לשנת 2021. בדו"ח תואר מצב בו הגבול בין אמת לכזב מטשטש, וכן בין עובדות אמיתיות ומומצאות, דבר המסכן את הזכות למידע.
חופש העיתונות בעולם > אירופה

למרכז, לצפון ולמערב אירופה מסורת ארוכה של חופש הביטוי, כולל חופש העיתונות, שקיים עדיין במאה ה-18 ובמאה ה-19.
לאחר מלחמת העולם השנייה, יו ביילי, נשיא שירות הרשת של יונייטד פרס שבסיסו בארצות הברית, קידם את חופש הפצת החדשות. ב-1944 הוא קרא למערכת פתוחה של מקורות חדשות ושל שידור, ומינימום רגולציה ממשלתית על החדשות. הצעותיו הועלו בוועידת ז'נבה לחופש המידע ב-1948 אך נחסמו על ידי הסובייטים והצרפתים. מאז 1950, האמנה האירופית לזכויות אדם כוללת את "סעיף 10" הקשור לחופש הביטוי שחל על מדינות חברות במועצת אירופה.
חופש התקשורת הוא זכות יסוד החלה על כל המדינות החברות באיחוד האירופי ואזרחיו, כפי שהוגדרה באמנת הזכויות הבסיסיות של האיחוד האירופי (מאז 2000) וכן באמנה האירופית לזכויות אדם (מאז 1950). במסגרת תהליך הרחבת האיחוד האירופי, הבטחת חופש התקשורת מוגדרת כ-"אינדיקטור מרכזי למוכנות של מדינה להפוך לחלק מהאיחוד האירופי".
למרות שרוב מדינות אירופה נהנות מחופש עיתונות רב יותר בהשוואה לאזורים אחרים בעולם, קיימת התדרדרות במידת חופש העיתונות במספר אזורים באירופה. במזרח אירופה המצב חמור בעיקר ברוסיה ובבלארוס בהן יש מעצרים רבים של עיתונאים ואלימות כלפיהם. במרכז אירופה מצב חופש העיתונות חמור בהונגריה פולין וסלובקיה. במערב אירופה חופש העיתונות מאותגר בצרפת יוון ואיטליה. במדינות הבלקן יש איום על חופש העיתונות בקרואטיה.
האיחוד האירופי נקט במספר צעדים לחיזוק חופש העיתונות באירופה: במרץ 2024 אומץ חוק חופש המדיה האירופי (EMFA), הוקמה מועצה אירופית לשירותי מדיה, האיחוד האירופאי נותן תמיכה כספית בחדשנות במדיה מקומית ואזורית, האיחוד מספק מנגנון המסייע במהירות לעיתונאים בסכנה.
חופש העיתונות בעולם > אירופה > המדינות הנורדיות

המדינות הנורדיות הן המובילות בעולם ברמת חופש העיתונות. על פי מדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, הן מוגדרת כמדינות שמצב חופש העיתונות בהן טוב.
במדד חופש העיתונות של ארגון "כתבים ללא גבולות" לשנת 2024 הציון של חמש המדינות הנורדיות היה גבוה מאוד והן דורגו במקומות גבוהים - נורווגיה ממוקמת ראשונה בעולם עם ציון 91.89/100. היא מדורגת ראשונה זו השנה השביעית ברציפות, דנמרק שנייה בעולם עם ציון 89.6/100, שוודיה שלישית בעולם עם ציון 88.32/100, פינלנד חמישית בעולם עם ציון 86.55/100, איסלנד במקום 18 בעולם עם ציון 80.13/100.איסלנד ירדה בדירוג משנת 2023, ירידה שמיוחסת לחששות לגבי עצמאות התקשורת בהקשר לתעשיית הדיג, שהיא ענף כלכלי מרכזי במדינה.
הדירוג הגבוה של המדינות הנורדיות משקף את המחויבות החזקה שלהן להגנה על עיתונאים והבטחת גישה למידע.
חופש העיתונות בעולם > אירופה > המדינות הנורדיות > הגורמים לרמת חופש העיתונות הגבוהה במדינות אלה -

מסגרות חוקיות חזקות המגנות על חופש העיתונות. חקיקה שמגנה על חופש העיתונות ומעודדת עיתונאות חוקרת והגנה חזקה על זכותם של עיתונאים להגן על מקורותיהם.
שידור ציבורי חזק - גופי שידור ציבוריים חזקים ועצמאיים, הממומנים על ידי המדינה אך פועלים באופן בלתי תלוי מבחינה עריכתית.
סביבה פוליטית המעודדת עיתונאות חופשית ועצמאית.
קרנות עצמאיות שתומכות בחופש העיתונות ועיתונאות מקצועית. דבר המשפיע על היותה של העיתונות עצמאית ולא תלויה במקורות מימון בעלות אינטרסים.
מועצות תקשורת עצמאיות ושקופותומסורת ארוכה של גישה חופשית למידע ממשלתי, המאפשרת לתקשורת לפקח על פעולות הממשל.
איגודי עיתונאים חזקים המסייעים להגן על עיתונאים ולקדם אתיקה עיתונאית.
מערכות תמיכה ממשלתיות בעיתונות, המיועדות לשמור על מגוון דעות בתקשורת
חופש העיתונות בעולם > אירופה > המדינות הנורדיות > הונגריה

חופש העיתונות בהונגריה נמצא תחת מתקפה מתמשכת ושיטתית מאז עלייתו לשלטון של ויקטור אורבן ומפלגת פידס ב-2010. הונגריה ממוקמת במקום ה-67 עם ציון 62.98 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה בעייתי.
קיימת בהונגריה שליטה ממשלתית במדיה - הממשלה השתלטה השתלטות מלאה על השידור הציבורי והפכה אותו לכלי תעמולה של השלטון. כ-500 כלי תקשורת הועברו לקרן מדיה הנשלטת על ידי תומכי הממשלה ורוב אזרחי הונגריה נחשפים רק לתקשורת פרו-ממשלתית.
הממשל נתן הטבות כלכליות לערוצים שתומכים באורבן בצורת הפחתת מיסים, סובסידיות ישירות ועוד.
חוקקו חוקיים המגבילים את חופש העיתונות.
כלי תקשורת עצמאיים בהונגריה עוברים מסע השמצות ומתמודדים עם איומים והגבלת גישה למידע.חלה עליה בצנזורה העצמית בקרב עיתונאים ויכולתה של התקשורת לפקח על הממשלה ולספק מידע לציבור נפגעה.
חופש העיתונות בעולם > ארצות הברית

התיקון הראשון של חוקת ארצות הברית קובע: "הקונגרס לא יחוקק שום חוק בעניין ממסדה של דת, ולא כזה האוסר את הקיום החופשי של אף דת; ולא יגביל את חירות הביטוי ואת חופש העיתונות; ולא את זכותם של בני אדם להתכנס בדרכי שלום, ולעתור לממשלה לשם תיקון עוולות." כלומר הוא אוסר על חקיקה העלולה לפגוע בין היתר בחופש הדיבור ובחופש העיתונות.
ארצות הברית ממוקמת במקום ה-55 מתוך 180 מדינות, עם ציון 66.59 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה בעייתי.
בבית המשפט העליון בארצות הברית קיימת ירידה במידת ההתייחסות לחופש העיתונות והנימה באזכורים לגביו שלילית יותר במעבר.
בניתוח סיקורים חדשותיים מארצות הברית משנת 1979 עלה שהיה בהם יותר סיקור העוסק בחופש העיתונות מאשר סיקור העוסק בחופש ביטוי של הפרט.
חופש העיתונות בעולם > רוסיה

בשנת 2013 נחקק ברוסיה "החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית" שאסר על פרסומים שמהווים "תעמולה של יחסי מין לא מסורתיים" בקרב קטינים או "המעוררים עניין במערכות יחסים כאלה, הגורמים לקטינים ליצור נטיות מיניות לא מסורתיות". החוק ספג ביקורת מצד ארגוני זכויות אדם על כך שהביא להגברה והצדקה של אלימות הומופובית ברחבי המדינה. בשנת 2022 הורחב החוק כך שהוא אוסר על "תעמולה" להט"בית לכול קבוצות הגיל.
ב-4 במרץ 2022, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על הצעת חוק המציגה עונשי מאסר של עד 15 שנות מאסר למי שמפרסם "מידע כוזב ביודעין" על הצבא הרוסי ופעולותיו באוקראינה, הצעת חוק המאלצת תקשורת עצמאית ברוסיה להפסיק לדווח על אוקראינה או להפסיק את פעילותה. לפחות 1,000 עיתונאים רוסים ברחו מרוסיה מאז פברואר 2022. כ-85% מהרוסים מקבלים את רוב המידע שלהם מהתקשורת הרוסית שבשליטת המדינה.
דוגמאות לפגיעה בחופש העיתונות - במרץ 2022, העיתון נובאיה גאזטה, שהעורך הראשי שלו דמיטרי מוראטוב זכה בפרס נובל לשלום על מאמציו לשמור על חופש הביטוי, השעה את פעילותו לאחר שקיבלה אזהרה שנייה ממנגנון הצנזורה הרוסי Roskomnadzor. ב-17 ביוני 2024, בית משפט במוסקבה הוציא צווי מעצר לעורך הראשי של IStories, לכתב התחקירים עטור הפרסים רומן אנין ולויקטרינה פומינה, עיתונאית ב-TV Rain וכתבת IStories לשעבר, באשמת הפצת "מידע כוזב" אודות הכוחות המזוינים הרוסים באוקראינה. פומינה אמרה שצו המעצר ישפיע על חייה המקצועיים מכיוון שהיא לא תוכל לנסוע למדינות רבות שעלולות לעצור אותה ולהסגירה לרוסיה.
רוסיה ממוקמת במקום ה-162 מתוך 180 מדינות, עם ציון 29.86 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה חמור מאוד.
חופש העיתונות בעולם > טורקיה

תהליך ההידרדרות בחופש העיתונות בטורקיה החל בשנת 2008–2010 והחמיר משמעותית מאז. לאחר ניסיון ההפיכה ביולי 2016 חלה הידרדרות תלולה שכללה מעצרים המוניים של עיתונאים וסגירת כלי תקשורת. מ-2018 ואילך מדורגת טורקיה כ"לא חופשית" על ידי Freedom House.
ההידרדרות בחופש העיתונות כללה מספר צעדים:
הממשלה חוקקה חוקים חדשים שהרחיבו את סמכויות המדינה לחסום אתרי אינטרנט ולהגביר את יכולות המעקב של ארגון המודיעין הלאומי
הממשלה השתמשה במנופים כלכליים ואחרים כדי להשפיע על הסיקור של נושאים רגישים פוליטית.
הרשויות סגרו או השתלטו על עשרות כלי תקשורת
שימוש בחוקי דיבה פליליים, בחוקים נגד טרור ועוד, כדי לפגוע בעיתונאים ובכלי תקשורת.
פיטורי עיתונאים רבים כתוצאה מלחץ של הממשלה. מתחילת 2016 פוטרו 894 עיתונאים, 160 מהם בחודש אחד
יצירת אווירה של צנזורה עצמית: העיתונאים שנשארו נאלצו לפעול באקלים של צנזורה עצמית גוברת וקיטוב תקשורתי ולהיזהר בדיווחיהם מחשש לענישה, והיחס אליהם הוא כאל "טרוריסטים ומרגלים".
מעצרי עיתונאים והעמדה לדין על "העלבת הנשיא". נכון לשנת 2019 טורקיה היא המדינה עם הכי הרבה כליאה של עיתונאים. במדינות מסוימות, כולל טורקיה, עיתונאים אוימו או נעצרו בגלל הסיקור שלהם על מגפת ה-COVID-19.
שימוש בהקלטות סתר, מעקב אחר עיתונאים ומתנגדים, והפצת מידע פרטי כדי לפגוע במוניטין שלהם.
התקפת עיתונאים
טורקיה ממוקמת במקום ה-158 מתוך 180 מדינות, עם ציון 31.6 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה חמור מאוד.
חופש העיתונות בעולם > אירן

בדו"ח של "כתבים ללא גבולות" משנת-2007 מתוארת התנהגות קשוחה קיצונית של המשטר האיראני כלפי עיתונאים, המונעת מהם לבקר את הרשויות או להביע דרישות פוליטיות וחברתיות. "כתבים ללא גבולות" דיווח שלפחות 860 עיתונאים נעצרו ונכלאו באירן בשנים 1979 עד 2009. בדו"ח שלהם לשנת 2023, איראן הוגדרה כאחת המדינות המסוכנות ביותר לעיתונאים.
לאחר ירי של מטוס נוסעים אוקראיני בשנת 2020, סוכני שירות הביון האיראני פשטו על בתיהם ומשרדיהם של עיתונאים איראנים רבים וחיפשו את המחשבים האישיים, הטלפונים הסלולריים, הספרים והמסמכים שלהם. עיתונאים אלה חשפו את השקרים של המשטר האיראני. חלק מהעיתונאים קיבלו אזהרות מהרשויות ונאלצו לסגור את חשבונותיהם באינסטגרם, בטוויטר ובפייסבוק.
ב-2 במאי 2020, במסגרת ה-3 במאי, יום חופש העיתונות הבינלאומי, אגודת הסופרים האיראנית יצאה בהצהרה על קיומן של צנזורה ושל הפרה של חופש הביטוי ועל השפעותיו ההרסניות על מבנה ויסודות החברה. הוזכר בהצהרה כי במהלך העשורים האחרונים כלאו שליטי המדינה יותר מ-890 עיתונאים וכתבים, שחלקם הוצאו להורג. ב-7 בפברואר 2020, הפדרציה הבינלאומית של עיתונאים גינתה את הפשיטה של כוחות הביטחון האיראניים על בתיהם של שישה עיתונאים איראנים, וייחסה את האחריות לכך לכוחות "המודיעין של ה-IRGC".
איראן ממוקמת במקום ה-176 מתוך 180 מדינות, עם ציון 21.3 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה חמור מאוד.
חופש העיתונות בעולם > סין

מצב חופש העיתונות בסין הוא קשה ביותר.
למרות שהחוקה הסינית מבטיחה חופש ביטוי ועיתונות, בפועל הממשלה מפרה זכויות אלו באופן שיטתי. הממשלה הסינית מפעילה שליטה מוחלטת על התקשורת במדינה. הרשויות מנסות לשלוט במידע ולהגביל את זרימתו החופשית, מה שפוגע קשות בחופש העיתונות ובדמוקרטיה במדינה. הממשלה מפעילה צנזורה נרחבת ומגבילה גישה לאתרי חדשות זרים ולאתרים זרים רבים נוספים וחוסמת רשתות חברתיות. הרשויות מכנות לעיתים קרובות סיקור עצמאי או חוקר כ"חדשות מזויפות". עיתונאים רבים נעצרים ונכלאים בגין דיווחים ביקורתיים. עיתונאים נדרשים ללמוד את "מחשבת שי ג'ינפינג" כדי לחדש את תעודות העיתונאי שלהם.
מאז עלייתו של שי ג'ינפינג לשלטון ב-2012, המצב החמיר עוד יותר עם מעצרים של פעילים, עיתונאים ועורכי דין. הרשויות פושטות לעיתים קרובות על פעילים פרו-דמוקרטיים ובעלי תקשורת בניסיון לדכא את העיתונות.סין נחשבת ל"כלא הגדול בעולם לעיתונאים" עם מספר רב של עיתונאים במעצר.
סין ממוקמת במקום ה-172 מתוך 180 מדינות, עם ציון 23.36 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה חמור מאוד.
חופש העיתונות בעולם > צפון קוריאה

צפון קוריאה נחשבת לאחת המדינות עם רמת חופש העיתונות הנמוכה ביותר בעולם. היא מפגינה דיכוי קיצוני של חופש העיתונות, עם שליטה מוחלטת של הממשלה על המידע והגבלות חמורות על עיתונאים מקומיים וזרים כאחד.
התקשורת בצפון קוריאה נמצאת בבעלות מלאה של המדינה ותחת בקרה מתמדת. הממשלה מפעילה צנזורה נרחבת ומונעת כל ביקורת על השלטון. כל ביקורת על המנהיג נחשבת לעבירה חמורה. עיתונאים זרים מורשים להיכנס למדינה באופן מוגבל מאוד.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מדרג את צפון קוריאה כאחת המדינות המובילות בעולם בדיכוי חופש המידע.
איראן ממוקמת במקום ה-172 מתוך 180 מדינות, עם ציון 23.36 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה חמור מאוד.
ישראל

בישראל נהגה פקודת העיתונות שנחקקה בשנת 1933 חייבה לקבל רישיון ממשלתי לפני הוצאה לאור של עיתון, ואפשרה לממשלת ישראל לסגור עיתונים כמעט ללא התראה. הפקודה בוטלה ב־2017 בעקבות עתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי האגודה לזכויות האזרח שהביאה את הכנסת לתקן את החקיקה בעניין.
חופש העיתונות בישראל אינו מעוגן בחקיקה ראשית או משנית. ההגנה הרשמית היחידה שיש בישראל היא בפסיקות בית המשפט העליון, למן בג"ץ קול העם שניתן בשנת 1953.
בנוסף, תקנות ההגנה (שעת חירום) משנת 1945 כוללות, בין היתר, הענקת סמכויות רחבות לצנזורה הצבאית. כדי למנוע חיכוכים בלתי פוסקים בין אמצעי התקשורת לצנזורה, התקבל בשנת 1949 "הסכם הצנזורה" בין נציגי התקשורת לנציגי צה"ל. על פי הסדר זה, כלי התקשורת החתומים על ההסכם ביצעו מעין צנזורה עצמית בנושאים הקשורים לביטחון המדינה. בתמורה הצנזורה הצבאית התחייבה שלא להפעיל את הסמכויות הנרחבות שמקנה לה החוק, אם הדבר לא היה נחוץ. הסכם זה עודכן כמה פעמים, האחרונה שבהן בשנת 1996. בעקבות פרשת "שניצר" בשנת 1988, שבה חידד בג"ץ את מטרתה של הצנזורה למנוע פרסום של ידיעות רק כאשר יש "ודאות קרובה" לפגיעה בביטחון המדינה, נכלל כלל ה"ודאות הקרובה" שקבע בג"ץ גם בהסכם הצנזורה.
בשנת 2023 ישראל ירדה ב-11 מקומות במדד חופש העיתונות ממקם 86 ל-97. הציון שקיבלה הוא 57.57 מתוך 100. צוין בדו"ח כי התקשורת הישראלית התערערה בעקבות עלייתה לשלטון של ממשלה המאיימת על חופש העיתונות. בשנת 2024, מדינת ישראל ירדה ארבעה שלבים נוספים במדד חופש העיתונות. בעקבות הירידה שונתה לרעה הגדרת מעמד חופש העיתונות בישראל מ"בעייתי" ל"קשה". הירידה במדד הובילה גם לכך שישראל איבדה את תואר מובילת חופש העיתונות באזור המזרח התיכון וצפון אפריקה. בדו"ח מוזכרים גורמים שהובילו לירידה זו במדד - התגברות הלחץ על עיתונאים הפועלים בישראל, מסעות השפעה על הציבור, חקיקה המגבילה את חופש הביטוי, הסתמכות מרבית התקשורת על מסרי התעמולה של הממשלה והתמעטות קולות ביקורתיים בקרב התיקשורת.מאז הוכללה ישראל במדידת חופש העיתונות (בשנת 2013) ועד לשנת 2022, היה ציונה של ישראל במדד קבוע ונע בין ציון 67 ל-70 מתוך 100, ציון המוגדר כבעייתי (ציון 55–70) אך קרוב לגבול התחתון של קטגוריית "חופש עיתונות משביע רצון" (ציון 70–85). החל משנת 2022 הציון התדרדר במידה רבה והגדרתו ירדה מקטגוריית "חופש עיתונות בעייתי" ל"חופש עיתונות קשה, קרוב לגבול העליון של קטגוריה זו (ציון 40-55).
ישראל > חקיקה המגבילה את חופש העיתונות

באפריל 2024 נחקק חוק מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה המאפשר לראש הממשלה ושר התקשורת להפעיל סנקציות כנגד ערוצים זרים, שלפי חוות דעת פוגעים בביטחון המדינה. החוק הופעל כנגד הערוצים אל-ג'זירה ואל-מיאדין.
ביולי 2024 אושר תיקון בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו הפוטר את ערוץ 14 מחובות רגולטוריות המוטלות על הערוצים המתחרים ערוץ 12 וערוץ 13.הדבר איפשר להאריך בפעם השנייה מתן הקלות כספיות המוערכות בכעשרות מיליוני שקלים.
ביולי 2024 הוגשו מספר הצעות חוק פרטיות שתואמו עם הממשלה והועברו בהצבעה טרומית, ועוררו חשש לפגיעה בחופש העיתונות - בהם חוק שיעניק סמכות לשר התקשורת להורות על חסימת אתרי אינטרנט בישראל, חוק שיעביר את השליטה בועדת המדרוג לידי שר התקשורת, חוק שמעביר את השליטה בתקציב תאגיד השידור הציבורי לממשלה, וחוק המקדם את הפרטת תאגיד השידור הציבורי. ארגון עיתונאים ללא גבולות גינה את הליכי החקיקה הללו, ומועצת העיתונות והתקשורת בישראל גינתה את הכוונה לסגור את רשות השידור או לפגוע בעצמאותה. ארגון העיתונאים והעיתונאיות גינה את הצעת החוק והתריע מפני הסכנה הרבה שיש בהצעה לפגיעה בחופש העיתונות. איגוד השידור האירופי התריע מפני פגיעת החוקים הנוגעים לתאגיד, בתקשורת בדמוקרטיה ובמוניטין של ישראל.
ישראל > פגיעה בעיתונאים

על פי דו"ח ארגון העיתונאיות והעיתונאים מיולי 2020 עד נובמבר 2024 הותקפו 200 עיתונאים, במחצית המקרים הפגיעה הייתה על ידי כוחות הביטחון. בשנת 2023 הוכפלו מספר התקיפות כלפי עיתונאים. בשנה זו הותקפו 61 עיתונאים בישראל. גם בשנה זו כמחצית התקיפות (47%) היו על ידי כוחות הביטחון.
עם התגברות הפשיעה של ארגוני פשע ערביים בישראל הם החלו לאיים ולפגוע בעיתונאים ערבים שכיסו את הנושא. ב-2012 נורו יריות לעבר מערכת "פאנט" בטייבה, ועל ביתו של לוטפי עיסא בכפר קאסם. בהמשך נורו יריות לעבר עיתונאים נוספים. בספטמבר 2022 נרצח העיתונאי נידאל אגבאריה שסיקר את מקרי הירי והרצח באום אל-פחם ובאזור ואדי עארה וכתב על המעצרים של משפחות הפשע ששולטות בעיר אום אל-פחם. לפני מותו מתח ביקורת חריפה כלפי מה שתיאר כאוזלת ידה של המשטרה מול עליית של מקרי הירי באזור המשולש, ובמיוחד באום אל-פחם. בעקבות הרצח נחשף כי עיתונאים רבים בחברה הערבית חשופים לאיומי אלימות על רקע ביקורת שלהם על ארגוני פשיעה או על ראשי ערים.
ישראל ממוקמת במקום ה-101 מתוך 180 מדינות, עם ציון 53.23 במדד חופש העיתונות העולמי לשנת 2024, ומוגדרת על פי המדד כמדינה שמצב חופש העיתונות בה קשה.
ראו גם

סינון תכנים באינטרנט
חופש הביטוי
תחקיר עיתונאי
מועצת העיתונות
צנזורה
צנזורה פנימית
תעמולה
יום חופש העיתונות העולמי
דו"ח חירות בעולם
איסור פרסום
לקריאה נוספת

רוברט אלבין, כרוניקה של דלדול התבונה: אתיקה בפרקטיקה העיתונאית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
מתן סטמרי, "זכות הסיקור לדעת", אתר משפט ועסקים (2017).
משה נגבי, חופש העיתונאי וחופש העיתונות בישראל: דיני תקשורת ואתיקה עיתונאית, רעננה: למדא, מהדורה מעודכנת, 2020
תסמונת די-ג'ורג'

| --- | --- |

 תחום:  גנטיקה רפואית 
 תסמינים:  thymic hypoplasia 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  135711 
 MeSH:  D004062
 סיווגים
 ICD-11:  LD44.N0 
 
תסמונת די-ג'ורג' (נקראת גם תסמונת חך-לב-פנים, באנגלית: DiGeorge syndrome ידועה גם בשמות תסמונת Velo cardio facial (‏VCFS) או 22q11.2 deletion syndrome) היא תסמונת גנטית בעלת ביטויים רפואיים, קוגניטיביים ופסיכיאטרים מגוונים. התסמונת זוהתה לראשונה ב־1978 על ידי ד"ר שפרינצן, אולם רק באמצע שנות התשעים, משנמצא החסר הגנטי שגורם לה, זכתה בהכרה והתעניינות רחבים יותר.
הגורמים לתסמונת

התסמונת נגרמת בשל חסרונו של מקטע קטנטן בזרוע הארוכה של אחד משני כרומוזומי 22 (אנ') (מכאן השם 22q deletion syndrome). החסר מיקרוסקופי הוא בין 1.5 ל־3 מיליון בסיסים המשפיעים על פעילות של כ־50 גנים באופן רב מערכתי.
במרבית המקרים שני ההורים ויתר בני המשפחה בריאים, כאשר לבעלי התסמונת קיים 50% סיכון להעביר אותה לצאצאיהם. עם זאת, מרבית המקרים אינם תורשתיים, ורק כ־10%–28% מהלוקים בתסמונת הם מקרים משפחתיים.
התסמונת אינה נגרמת בשל נטילת תרופות בזמן ההיריון או בגלל סיבוכים במהלכו.
אבחון התסמונת

אבחון התסמונת נערך באמצעות בדיקות דם גנטיות מסוג FISH אוMicroarray . בדיקת התסמונת אינה חלק מבדיקות השגרה בהיריון, אך ניתן לבצע בדיקת מכוונת לאבחון התסמונת בעובר במהלך בדיקת מי השפיר על ידי הצ'יפ הגנטי.
שכיחות התסמונת

שכיחותה מוערכת כאחת ל־2,000–4,000 לידות חי, ולכן זוהי תסמונת ה-microdeletion השכיחה ביותר מבין התסמונות הגנטיות. השכיחות בין בנים לבנות היא זהה.
הערות שוליים

↑  Donna M. McDonald-McGinn, Kathleen E. Sullivan, Bruno Marino, Nicole Philip, 22q11.2 deletion syndrome, Nature Reviews. Disease Primers 1, 11 19, 2015, עמ' 15071 doi: 10.1038/nrdp.2015.71
↑  Donna M. McDonald-McGinn, Beverly S. Emanuel, Elaine H. Zackai, GeneReviews®, Seattle (WA): University of Washington, Seattle, 1993
↑  Anne S. Bassett, Donna M. McDonald-McGinn, Koen Devriendt, Maria Cristina Digilio, Practical Guidelines for Managing Patients with 22q11.2 Deletion Syndrome, The Journal of pediatrics 159, 2011-8, עמ' 332–9.e1 doi: 10.1016/j.jpeds.2011.02.039
↑  Maude Schneider, Martin Debbané, Anne S. Bassett, Eva W.C. Chow, Psychiatric Disorders From Childhood to Adulthood in 22q11.2 Deletion Syndrome: Results From the International Consortium on Brain and Behavior in 22q11.2 Deletion Syndrome, The American journal of psychiatry 171, 2014-6, עמ' 627–639 doi: 10.1176/appi.ajp.2013.13070864
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563901705171  LCCN: sh2005005439 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תסמונת מבשלה עצמית

| --- | --- |

 גורם:  תסיסה 
 טיפול:  פלוקונאזול 
 
תסמונת מבשלת עצמית (באנגלית: Auto-brewery syndrome נקראת גם תסמונת תסיסת המעיים או מחלת שכרות) היא מחלה שבה פחמימות במערכת העיכול עוברות תסיסה על ידי חיידקים או פטריות. מדובר במצב רפואי נדיר שבו כמויות אתנול מיוצרות באופן אנדוגני בתוך מערכת העיכול. האורגניזמים האחראים ל-ABS כוללים שמרים וחיידקים שונים כמו Saccharomyces cerevisiae, Candida albicans, ועוד. הם משתמשים בתסיסה לקטית או מעורבת ליצירת אתנול, הנספג במעי הדק וגורם לעלייה בריכוזי האלכוהול בדם, המייצרת תחושת שכרות ללא צריכת אלכוהול.
גורמים

עודף של שמר האפייה במעיים הוא הגורם העיקרי המוביל לתהליך תסיסה המייצר אתנול.
בפברואר 2020 דווח לראשונה על מקרה של התסמונת בשלפוחית השתן. המקרה התגלה אצל חולת סוכרת מארצות הברית שלא טופלה כראוי, ובבדיקות השתן שלה נמצאו רמות גבוהות של אתנול, זאת בעקבות כמות הסוכר הגבוהה שתססה וכך נוצר אתנול בשלפוחית, מכיוון שההתססה נעשתה בשלפוחית השתן החולה לא הציגה תסמיני שכרות, אך בדיקות השתן יצאו חיוביות לאלכוהול.
תסמינים

התסמינים כוללים גיהוק, עייפות כרונית, סחרחרות, דיסאוריינטציה (אנ') (חוסר התמצאות במרחב), הנגאובר ותסמונת המעי הרגיז. צריכה של פחמימות עלולה לגרום לאנשים אלו להתנהגות אלימה ולחוסר ריכוז ולשאר תסמינים של אדם שיכור.
אבחון

ניתן לאתר נוכחות אלכוהול על ידי בדיקת דם או בדיקת נשיפה. ייתכן שיהיה צורך לחזור על הבדיקה מספר פעמים ביום בהתאם לפעילות מערכת העיכול.
טיפול

דיאטה דלת פחמימות, טיפול אנטי פטרייתי או אנטיביוטיקה (לעיתים דווקא הימנעות מאנטיביוטיקה ופרוביוטיקה מביאים להעלמת התסמינים).
הערות שוליים

↑  מקרה נדיר בארצות הברית: תסמונת מבשלת השיכר העצמית בשתן 1 במרץ 2020, באתר doctorsonly
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תסמונת התשישות המוחית

תסמונת התשישות המוחית (Brain Fag syndrome - BFS) הוגדרה בשנת 1994 בספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי (DSM-5) כתסמונת תלוית-תרבות (culture bound syndrome). תסמונת התשישות המוחית כוללת תסמינים של ליקויים קוגניטיביים כגון קושי בתפיסת משמעות של מילים, קשיי ריכוז וזיכרון לקוי; הפרעות בשינה וליקויים סומטיים (חושיים) נוספים כמו ראייה מטושטשת וכאבי עיניים, ראש וצוואר. התסמונת תועדה לראשונה בשנת 1960 על ידי Prince בקרב סטודנטים אפריקאים בניגריה והיא נגרמת כתוצאה מלחץ להצליח בקרב צעירים.
סימפטומים

תסמונת ה-BFS כוללת מגוון תסמינים המשפיעים על יכולותיו של התלמיד ופוגמים בתהליך הלמידה. התסמינים כוללים תלונות סומטיות (חושיות), ליקויים סומטיים, ליקויים קוגניטיביים והפרעות בשינה. התלונות הסומטיות הן לרוב על כאבים ותחושת צריבה באזור הראש והצוואר. הליקויים הסומטיים באים לידי ביטוי בליקויי ראייה כגון ראייה מטושטשת, כאבי עיניים ודימוע מאסיבי. הליקויים הקוגניטיביים מורכבים מקושי ולעיתים אף חוסר יכולת לתפוס משמעות של מילים כתובות ונשמעות. בנוסף, הליקויים הקוגניטיביים כוללים קשיי ריכוז חמורים וזיכרון לקוי. לבסוף, הפרעות השינה כוללות ישנוניות ועייפות למרות מנוחה מספקת.