stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופטיקה (ספר)

| --- | --- |

המהדורה הראשונה של "אופטיקה"
 מידע כללי
 מאת:  אייזק ניוטון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות מדעית 
 נושא:  אופטיקה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  גיפוסקואה 
 תאריך הוצאה:  1704 
 
אופטיקה (Opticks) הוא ספרו של הפיזיקאי האנגלי אייזק ניוטון, שראה אור לראשונה ב-1704. הספר דן באופטיקה ובשבירה של אור. הספר מנתח את הטבע היסודי של האור באמצעות חקירת השבירה שלו בעוברו במנסרות ועדשות, העקיפה של אור בסמוך ליריעות זכוכית, וההתנהגות של תערובות צבעים הנוצרים באמצעות הארת אבקות פיגמנט באור בצבע מסוים. "אופטיקה" נחשבת לאחת העבודות המדעיות הגדולות בהיסטוריה, והייתה ספרו המרכזי השני של ניוטון במדע הפיזיקה, והשני בחשיבותו (אחרי ה"פרינקיפיה").
סקירה

"אופטיקה" מייצג תרומה משמעותית למדע. הספר מכיל רישום ניסויים רבים והיסקים לוגיים מהם, ומכסה מגוון רחב של נושאים המכונים כיום "אופטיקה פיזיקלית". הספר אינו דיון גאומטרי של תופעות שונות בנוגע לאור, או הנושאים המסורתיים של החזרת האור ממראה בעלת צורות שונות או כיצד קרני האור "מתעקמות" כשהן עוברות בתווך כלשהו, אלא הוא חקירה של טבע האור והצבע ומגוון תופעות כגון השבירה (שניוטון קורא לה "הטיה") של האור.
ניוטון מציג בספר בפירוט את הניסויים שערך החל מ-1672, בנוגע לשבירת האור, או חלוקתו לספקטרום הצבעים המרכיבים אותו. הוא מתאר כיצד צבעים מופיעים על ידי העברת אנרגיה או החזרה של מגוון החלקים המרכיבים את האור. הניסויים שערך בנושאים הללו ובנושא שבירת האור הציבו רמה חדשה של ידע ועומק באופטיקה.
תרומתו של ניוטון לחקר נפיצת האור בעוברו דרך מנסרה הייתה יוצאת דופן מכיוון שהוא תיאר באופן איכותי את נפיצתו של האור במעברו בקונפיגורציות מרובות מנסרות. מערכי מנסרות, ככלי להרחבת קרניים, הפכו למרכזיים בתכנון לייזר נשלט 275 שנה מאוחר יותר ולכן פיתוח התאוריה של נפיצת אור במערכי מנסרות הפך לנחוץ ביותר.
"אופטיקה" לעומת ה"פרינקיפיה"

"אופטיקה" שונה באופנים רבים מן ה"פרינקיפיה". ראשית, "אופטיקה" נכתב באנגלית, ואילו ה"פרינקיפיה" נכתבה בלטינית. שנית, שלא כמו ה"פרינקיפיה", "אופטיקה" אינו מוצג באמצעות דיוק גאומטרי, עם טענות המוכחות מתמטית בהסתמך על טענות קודמות, בסיסיות יותר. ניוטון אינו מוכיח את הטיעונים שהוא מציג ב"אופטיקה", אלא ההוכחות ניתנות "באמצעות ניסויים" – עבודה שהיא אמנות ניסויית, המציגה דוגמאות רבות לדרך שלפיה יש לבצע ניסויים ולהפיק מהם מסקנות.
תוכני הספר

ב"אופטיקה", ניוטון הציג את התגליות והתאוריות המרכזיות שלו בנוגע לאור וצבע בסדר לוגי, ומתחיל משמונה הגדרות ושמונה אקסיומות. בטענה 6 בספר ניוטון הראה, שבניגוד לדעתם של מחברים קודמים, חוק הסינוס תקף לכל צבע בנפרד. בחלק השני של הספר הראשון ניוטון דן בצבעים המופקים על ידי החזרת ושבירה, ובצבע שלובשים עצמים מסוימים בתלות בצבע של האור שמאיר אותם (חקר פיגמנטים). הוא דן בפיגמנטים צבעוניים ותערובות שלהם ובנה גלגל של צבעים ("גלגל הצבעים של ניוטון") המתמצת את התנהגותם, וצייר אנלוגיה בין הצבעים הראשוניים בצבע מורכב והסולם המוזיקלי. הרעיונות של ניוטון בקשר לראיית צבעים (כולל הסידור המעגלי של צבעים) היו יוצאי דופן, שכן הוא תיאר תהליך מתמטי ממנו ניתן לקבוע את הצבע של תערובת צבעים בתלות במשקל היחסי של כל צבע, הליך שניתן להבין אותו כחיזוי של מודל הצבעים המודרני CIE 1931 color space. טענה 9 בספר הזה עוסקת בתופעת הקשת בענן, ובהרחבת ההסבר הגאומטרי של רנה דקארט לתופעה. ניוטון סיפק כללים מתמטיים לקביעת זוויות ההופעה של קשתות משניות (הוא נותן נוסחה מתמטית לקביעת הזווית לפי סדר הקשת n).
בספר השני של אופטיקה ניוטון עוסק בהרחבה בתופעת טבעות ניוטון, ובניסיון ליישב את התורה הקורפוסקולרית (חלקיקית) של האור עם תוצאות ניסויים. הוא עוסק גם באופן איכותי בתופעת העקיפה של האור, ובתכונות ותופעות נוספות כמו הקיטוב (שניוטון מייחס את מקורה לקיומם של שני "צדדים" לאור) של האור והשבירה הכפולה של קרני אור בגבישי קלציט.
תוכני הספר > השאילתות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
"אופטיקה" מסיים בסדרה של חיבורים קצרים שנקראים "השאילתות" (The Queries). בשאילתות האלו ניוטון לא רק סיכם תוצאות רבות שלו, אלא גם שאל שאלות חשובות שהתוו את הדרך לחקירות עתידיות שנעשו בידי אחרים. החוקרים שבאו אחרי ניוטון הרגישו שניוטון הציג בספרו מעיין פילוסופיית מחקר, והשאלות (שכתובות לרוב כשאלות רטוריות) ששאל חשפו את האלמנטים הבסיסיים של ענפי מדע שקודם נתפסו כחקר הנסתר. החיבור שפך אור על ענפי מדע כגון כימיה, פיזיולוגיה, ואופטיקה פיזיקלית, שקודם נתפסו כתחומים שהיד האנושית אינה משגת בהם.
השאילתות בספר דנות בנושאים כגון שבירה והחזרה של אור, אופן הפעולה של העין, היווצרות דמויות באמצעות עדשות, ועוד. השאילתות הללו, במיוחד האחרונות, דנות בטווח רחב של תופעות פיזיקליות, ומרחיקות לכת מעבר לפירוש הצר של נושא ה"אופטיקה". הן דנות בטבע ובתהליכים של מעבר חום, בסיבות אפשרית לקיום כוח הכבידה, בתופעות חשמליות, בטבע הפעולה הכימית, בדרך שבה אלוהים ברא את החומר ב"בריאה", בדרך הנאותה לחקור את המדע, ובניהול האתי של המהות האנושית. להלן סקירה מעמיקה יותר של תוכני השאילתות בגרסה הראשונה של הספר.
השאילתות הראשונות ספקולטיביות מאוד באופיין, ודנות בהשפעה ההדדית של אור וחומר זה על זה, כפי שבאה לידי ביטוי בתופעות השבירה וההחזרה של אור מגופים. שאילתה 5 עוסקת גם בהשפעה של אור על חלקיקי החומר, ומציעה שפגיעת אור יוצרת חום משום שהאנרגיה של האור גורמת ל"ויברציות בחלקיקים המרכיבים את החומר", בעוד שבשאילתה 6 הוא מצביע הסבר מדוע גופים שחורים מתחממים בקלות יותר מפגיעת אור מאשר גופים בצבעים אחרים. לאחר מכן הוא דן באינטראקציה בין אור וגופים זרחניים, בסיבות לחום המופק בחיכוך, הגדיר מהי אש (בשאילתה 9) ומהי להבה (בשאילתה 10) ומהו ההבדל ביניהן, ודן במגוון אופרציות כימיות. בשאילתה 11, הוא הרחיב את הספקולציות שלו על חום ואדים לשמש ולכוכבים. בחמש השאילתות האחרונות, ניוטון עוסק בפיזיולוגיה של הראייה, ומציע כי יכולת הראייה מתאפשרת באמצעות "גלים (שמעוררות קרני האור) שמתקדמים בסיבים המוצקים של העצבים האופטיים אל המוח". בשאילתה 13 אורכי גל ספציפיים מקושרים לצבעים מסוימים. בשאילתה 15 ניוטון עסק בראייה בינוקולרית, יחד עם היבטים אחרים של הראייה, בעוד שבשאילתה 16 הוא דן בתופעה של persistence of vision – תגובת המיצוע של העין לסדרת דמויות החולפות במהירות הבזק.
בגרסה הראשונה היו בספר 16 שאילתות, אך מספרן גדל עם פרסום הגרסה הלטינית ב-1706 ועם פרסום הגרסה האנגלית המתוקנת בשנים 1717–1718. אוסף השאילתות הראשוני התבלט בסגנון תמציתי מאוד, אבל בהמשך הן הפכו לחיבורים ארוכים יותר, שמילאו עמודים רבים. בגרסה הרביעית שהתפרסמה ב-1730 היו 31 שאילתות.
שאילתה 31 בגרסה הרביעית זכתה לפרסום רב, כי במהלך מאתיים השנה הבאות הייתה לה תפקיד מפתח בפיתוח תאוריית הקשר הכימי. ניוטון מציע בה את הרעיון של אגרגטים של אטומים מסוגים שונים (שניתן לפרש אותם כמולקולות). ניוטון עסק גם בנושא של חומצות, ואף שלא הצליח להגיע להגדרה מוצקה מהי חומצה, תוצאות הניסויים שערך היו שימושיות מאוד בחקר הנושא בעתיד. מכלול הספקולציות שלו והניסויים השיטתיים שלו (שגבלו לעיתים קרובות באלכימיה) תרמו רבות לעבודה המאומצת של הסיווג והקטלוג הכימי של חומרים שנעשתה במאה ה-18.
ראו גם

השאילתות (פיזיקה)
צבע
מנסרה (אופטיקה)
ארמגדון (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  מייקל ביי 
 הופק בידי:  מייקל ביי, ג'רי ברוקהיימר, גייל אן הורד 
 תסריט:  ג'ונתן הנסלי ג'יי ג'יי אברהמס סיפור: רוברט רוי פול ג'ונתן הנסלי
 עריכה:  מארק גולדבלט   כריס לבנזון  גלן סקלנטבורי
 שחקנים ראשיים:  ברוס ויליס ליב טיילר בן אפלק בילי בוב תורנטון סטיב בושמי מייקל קלארק דאנקן ויל פאטון
 מוזיקה:  טרבור רבין
 צילום:  ג'ון שוורצמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון
 חברה מפיצה:  טאצ'סטון
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 1 ביולי 1998
 משך הקרנה:  151 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט אסונות, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, פלורידה, פריז, Independence, Freedom, Russian Space Station, Dottie 
 תקציב:  140,000,000‏$
 הכנסות:  553,709,700‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   armageddon
 פרסים:  פרס סאטורן לסרט מדע בדיוני 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארמגדון (Armageddon) הוא סרט קולנוע שובר קופות הקולנוע מסוגת הפעולה, מדע בדיוני וסרט אסונות. הוא יצא בשנת 1998, בבימויו של מייקל ביי ובכיכובם של ברוס ויליס, ליב טיילר ובן אפלק. בין היתר לצדם ממשחקים בילי בוב תורנטון, ויל פאטון, סטיב בושמי ומייקל קלארק דאנקן.
הסרט קיבל ביקורות שליליות,[דרוש מקור] אך זכה להצלחה מסחרית כאשר הכניס למעלה מ-553 מיליון דולר והפך לסרט המכניס ביותר בשנת 1998.
עלילת הסרט

העלילה עוקבת אחר צוות קידוח בארות נפט המתמחה בקידוחים לעומקים גבוהים במיוחד מתחת לפני הים. הצוות, בראשותו של הארי סטאמפר (ברוס ויליס) נקרא לדגל כאשר אסטרונומים מבחינים באסטרואיד גדול המאיים לפגוע בכדור הארץ ולגרום למותם המיידי של כמחצית מתושבי העולם, ולמותם המאוחר יותר של שאר בני האדם, כתוצאה מהשלכות ההתנגשות.
הארי וצוותו משלבים פעולה עם נאס"א, אשר בקורס מזורז מכינה אותם לצאת לחלל החיצון בשתי מעבורות חלל משוכללות ובהן צוותים מעורבים של הארי ונאס"א. שני הצוותים מהווים גיבוי זה לזה. הצוותים מתוכננים לנחות על גבי האסטרואיד, לקדוח לעומק של 243 מטר (800 רגל) ולשתול בקרקעית הקידוח פצצת אטום. מטרת התוכנית היא לגרום לפיצוץ אשר יבקע את האסטרואיד לשני חלקים אשר יחטיאו את כדור הארץ. עם זאת, עליהם לעמוד בלוח זמנים מדויק שכן פיצוץ מאוחר מדי יביא להתרסקות שני חלקי האסטרואיד על גבי כדור הארץ.
בעוד שהמעבורות מתקרבות לאסטרואיד, אחת מהן, ועליה אחד מצוותי הקדיחה, נפגעת משברי האסטרואיד, מתרסקת עליו והקשר עימה נותק. המעבורת השנייה נפגעת אף היא ובעקבות כך נוחתת על מישור ברזל קשה לקידוח.
בעקבות החמצת נקודת הנחיתה מתקשים אנשי הצוות להשלים את המשימה, לאחר שמקדחותיהם נפגעות שוב ושוב מהקרקע הקשה, עד שלבסוף רכב החלל בו השתמשו כדי לקדוח נפגע מפיצוץ ומתעופף מהאסטרואיד. בעת שהכל נראה אבוד מגיעים לפתע שלושה ניצולים מהתרסקות המעבורת השנייה, אשר השתמשו ברכב החלל שלהם כדי לעשות דרכם אל מקום הנחיתה של הארי וצוותו. עם הרכב החדש מתחדשים מאמצי הקידוח וסמוך למועד הסופי מצליח צוות הקידוח להגיע לעומק הנדרש ולשתול את הפצצה.
תקלה עקב פגיעה במערכת ההפעלה המרוחקת של פצצת האטום, דורשת פיצוץ ידני ואנשי הצוות עורכים הגרלה מי יישאר מאחור להציל את העולם, ולמות בתהליך, בזמן שהאחרים ימריאו עם המעבורת ויחזרו לכדור הארץ. איי. ג'יי (בן אפלק), הארוס של בתו של הארי, גרייס (ליב טיילר), מועלה בגורל, אך ברגע האחרון הארי נאבק בו ולוקח את מקומו כדי להציל את חייו ומברך אותו לקראת נישואיו עם גרייס. המעבורת ממריאה, הארי מפוצץ את הפצצה וכדור הארץ ניצל.
במקביל לעלילה, הסרט מתאר פגיעות חלקים ושברים מהאסטרואיד בחלקים שונים בעולם בסצנות רבות אפקטים חזותיים.
סתירות בעלילה

במהלך הסרט ישנם כמה אירועים אשר סותרים את חוקי הפיזיקה. לדוגמה, בתחילת הסרט צוין כי האסטרואיד הוא בגודל מדינת טקסס כך שלא ניתן לפוצץ אותו בפצצת מימן בכמה סיבות: ראשית עוצמת ההדף של הפצצה החזקה בהיסטוריה, פצצת הצאר שהוטלה ב-1962 על ידי ברית המועצות תהיה לכל היותר כמה מאות קילומטרים, אך ספק אם בעוצמה חזקה דיה לסדר גודל של 800 ק"מ (גודלה של טקסס). זאת ועוד גודלה של פצצה זו ידרוש חללית גדולה בהרבה מזו שהוצגה בסרט מכיוון שפצצות מימן בגודל רב הן גדולות בהרבה מאילו שהוצגו בסרט ולא יוכלו לעלות לסיפון אותן חלליות.
בנוסף לכך, צוין במהלך הסרט כי מחצית מאוכלוסיית העולם תמות באופן מיידי. למעשה, אסטרואיד בגודל של קילומטרים בודדים יספיק כדי למחוק את יבשת אסיה, ואסטרואיד שקוטרו מאות ק"מ יכחיד את כל אוכלוסיית העולם באופן מיידי.
עוד במהלך הסרט השתמש הקוסמונאוט הרוסי בטכנולוגיית כוח משיכה - דבר שאינו קיים במציאות.
יתרה מכך, כאשר המעבדה הרוסית החלה להתפרק, חלקים ממנה עפו כלפי מטה, לעבר כדור הארץ - מה שסותר את חוקי ניוטון כיוון שהחללית הייתה במסלול נפילה חופשית סביב כדור הארץ, ובהתבסס על כך אותו חלק שהתפרק היה אמור להמשיך במסלול הנפילה החופשית ולא לעבר החללית פרידום.
זאת ועוד במהלך הסרט בוצעו קידוחים בחלל - דבר שלא בוצע עד כה עקב פערים טכנולוגיים ומחסור בידע בנושא.
צוות שחקנים

ברוס ויליס בתפקיד הארי סטמפר
ליב טיילר בתפקיד גרייס סטמפר
בן אפלק בתפקיד איי. ג'יי. פרוסט
בילי בוב תורנטון בתפקיד דן טרומן
ויל פאטון בתפקיד צ'ארלס "צ'יק" צ'אפל
סטיב בושמי בתפקיד רוקהאונד
מייקל קלארק דאנקן בתפקיד ג'ייאוטיס "בר" קורלינבר
פיטר סטורמר בתפקיד קולונל לב אנדרופוב
קן הדסון קמפבל בתפקיד מקס לנרט
ויליאם פיכטנר בתפקיד קולונל וילי שארפ
קית' דייוויד בתפקיד גנרל קימסי
אוון וילסון בתפקיד אוסקר צ'ויס
ג'סיקה סטיין בתפקיד לוטננט-קולונל ג'ניפר וטס
ג'ייסון אייזקס בתפקיד ד"ר רונלד קווינסי
פסקול הסרט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיר הנושא של הסרט - "I Don't Want To Miss A Thing" - בוצע על ידי אביה של ליב טיילר, סטיבן טיילר סולן אירוסמית'. המוזיקה המקורית של הסרט הולחנה ונכתבה בידי טרבור רבין .
פסקול הסרט > ארמגדון: האלבום

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | "I Don't Want to Miss a Thing" | Diane Warren | Aerosmith | 4:59 |
| 2. | "Remember Me" | Jonathan Cain, Neal Schon, Jack Blades | Journey | 5:33 |
| 3. | "What Kind of Love Are You On" | Steven Tyler, Joe Perry, Jack Blades, Tommy Shaw | Aerosmith | 3:15 |
| 4. | "La Grange" | Billy Gibbons, Dusty Hill, Frank Beard | ZZ Top | 3:38 |
| 5. | "Roll Me Away" | Bob Seger | Bob Seger | 4:42 |
| 6. | "When the Rainbow Comes" | Karl Wallinger | Shawn Colvin | 4:25 |
| 7. | "Sweet Emotion" | Tyler, Tom Hamilton | Aerosmith | 5:13 |
| 8. | "Mister Big Time" | Jon Bon Jovi, Aldo Nova | Jon Bon Jovi | 2:51 |
| 9. | "Come Together" | John Lennon, Paul McCartney | The Beatles | 3:48 |
| 10. | "Wish I Were You" | Patty Smyth-MacEnroe, Glen Burtnik | Patty Smyth | 3:53 |
| 11. | "Starseed" | Raine Maida | Our Lady Peace | 4:23 |
| 12. | "Leaving on a Jet Plane" | John Denver | Chantal Kreviazuk | 4:45 |
| 13. | "Theme from Armageddon" | Trevor Rabin | Trevor Rabin | 3:12 |
| 14. | "Animal Crackers" (Dialogue by Ben Affleck and Liv Tyler) | Warren, Rabin, Harry Gregson-Williams | Steven Tyler | 2:40 |
ראו גם

אפופיס (אסטרואיד)
ארמון אומיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון 
 כתובת:  מצודת עמאן 
 מיקום:  עמאן 
 מדינה:  ירדן 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אסלאמית 
 
 קואורדינטות:  31°57′20″N 35°56′03″E﻿ / ﻿31.95549965°N 35.93420029°E﻿ / 31.95549965; 35.93420029
 he
 
הכיפה המשוחזרת
הכיפה המשוחזרת של אולם הכניסה
בור מים מהתקופה האומית ליד הארמון
ארמון אומיה (בערבית: القصر الأموي) הוא מתחם מפואר וגדול מתקופת הח'ליפות האומיית, הממוקם על גבעת המצודה (ג'בל אל-קלעה) בעמאן, ירדן. הארמון נבנה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-8, והיה בשימוש לפחות עד סוף המאה ה-11. כיום יש במקום כיפה משוחזרת במקום בו היה אולם הכניסה.
ראו גם

מצודות מדבר
הערות שוליים

↑  "Umayyad Palace - Amman Guide". Rough Guides.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דובר קוסאשווילי

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1966 (בן 58) הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, ברית המועצות ברית המועצות 
 שם לידה:  זאזא קוסאשווילי 
 סוגה מועדפת:  סרט דרמה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2019)  פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר  פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
דובר קוסאשווילי (בגאורגית: დოვერ ქოსაშვილი, תעתיק מדויק: דובר כּוֹסאשווילי; נולד ב-8 בדצמבר 1966 באוני, גאורגיה) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן ישראלי, זוכה שלושה פרסי אופיר: לבימוי ותסריט, על סרט הביכורים שלו "חתונה מאוחרת", ופרס לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בסרט "קצפת ודובדבנים" של גור בנטביץ'.
חיים אישיים

קוסיאשווילי נשוי ואב לשלוש בנות. גר באור יהודה.
פילמוגרפיה חלקית > כבמאי

עם חוקים (1997) - סרט סטודנטים
חתונה מאוחרת (2001)
מתנה משמיים (2003)
הדו-קרב (אנ') (2009) - הפצה בארצות הברית
התגנבות יחידים (2010)
רווקה פלוס (2012)
זוג יונים (2017)
הענקים של אי הפסחא (2023)
פילמוגרפיה חלקית > כשחקן

מתנה משמיים (2003)
מטומטמת (2016)
מלכות (2018)
יום רגיל (2018)
קצפת ודובדבנים (2019)
מעילה (2021)
הדרך לאילת (2022)
שנות ה-90 (2024)
טיטו ורוחו (2024)
מרדכי קרשנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 59 בערך) ירושלים 
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרדכי (מורדי) קרשנר (נולד ב-1966) הוא יוצר ומפיק סרטים תיעודיים ישראלי.
ביוגרפיה

מורדי קרשנר נולד וגדל בירושלים.
הוא בוגר הישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים.
בוגר ישיבת ההסדר מעלה אדומים ובצה"ל שירת כמפקד טנק בחיל השריון.
קרשנר הוא בוגר המחזור הראשון של "מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות" (1993) במגמת בימוי והפקה, בעל תעודת הוראה בתקשורת מכללת ליפשיץ (1993) ובוגר החוג לתקשורת של המכללה האקדמית ספיר (2001).
מורדי קרשנר נשוי למירב, אב לחמישה ילדים, מהם שני ילדים במסגרת משפחת אומנה תושב מצפה נטופה.
ביוגרפיה > ניסיון מקצועי

לאחר סיום לימודי הטלוויזיה והקולנוע הקים וניהל חברת הפקות במסגרת בית הספר לטלוויזיה וקולנוע "מעלה", ששימשה חממה ליוצרים צעירים בתחילת דרכם.
בשנים 1994–1999 שימש כבמאי ומפיק ראשי בחברת קונקורד תקשורת בינ"ל.
במסגרת זו יצר כבמאי וכמפיק סרטי התעודה לסדרות "מקום קטן" ו"תיבת תעודה" ששודרו בערוץ 2 (17 סרטים).
יצר כמפיק ובמאי 60 פרקים בסדרה "פינות רחוב" ששודרה בערוץ 2.
הפיק בפועל את תוכנית התחקירים "הערב החמישי" עם חיים יבין ששודרה בשידורי קשת, ערוץ 2, את הסדרה "אברמוביץ ואורן" בהשתתפות העיתונאים אמנון אברמוביץ' ואמיר אורן, שעסקה בתחומי הביטחון החברה, והמשפט עבור ערוץ 8, ועוד סרטים ופרויקטים כדוגמת מיצג הווידאו להביאנלה של ונציה (1996).
פרויקט חשוב ומרכזי בו עסק קרשנר הוא פרויקט תיעוד ניצולי השואה של סטיבן ספילברג עבור ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג.
על פרויקט תיעוד השואה יצר כבמאי את הסרט התיעודי "עדות חיה" שצולם בארץ ובהוליווד בהשתתפות סטיבן ספילברג, וששודר בערוץ 8.
בשנת 1999 הקים קרשנר חברת הפקות עצמאית. בתקופה זו יצר את הסרט התיעודי "חרדים לגורלם" ששודר בערוץ 2 המאפשר מבט ייחודי ונוגע ללב על תופעת נוער השוליים בחברה החרדית מי שמכונים "השבאבניקים". (בימוי משותף עם נעם דמסקי)
בשנים 2001–2004 היה ממקימי "ערוץ התכלת" ששודר בכבלים ובלוויין. הוא שימש כמפיק ראשי לצידו של אורי אורבך שהיה עורך ראשי ומנהל תוכניות.
בשנת 2005 חזר ליצור באופן עצמאי. במסגרת זו הפיק וביים את הסרט התיעודי "האוסף של ידידיה" (עם נועם דמסקי) שיתוף פעולה של הרשות השנייה, שידורי קשת והקרן החדשה לטלוויזיה וקולנוע. הסרט ששודר בערוץ 2 הוקרן בפסטיבלים רבים ברחבי העולם וזכה בפרסים. בנוסף יצר את הסרטים התיעודיים "האחיות ולדרמה" ו"ארבעה בנים" ששודרו בערוץ 2, והפיק את הסרט "חיים עם המוות" עבור לשכת הפרסום הממשלתית לשידור בערוץ 10.
הפיק עבור זכיינית רשת, ערוץ 2 את סדרת התוכניות (50 פרקים) "פרשת דרכים" שעסקה בנושאי חברה, תרבות ואומנות והחיבור שלהן לפרשיות השבוע. כמו כן, את פרויקט "גשר לרשת" ביחד עם אורי אורבך ובשיתוף עמותת גשר שכלל תוכניות ערכיות חוץ-מסכיות לבתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ.
לאחר גמר ביצוע תוכנית ההתנתקות, יזם קרשנר את פרויקט התיעוד "גוש קטיף סיפור אנושי". מיתוך הפרויקט נערכו כבר עשרות סרטים קצרים הניתנים לצפייה באתר מרכז קטיף.
בנוסף, ביים קרשנר את פרויקט התיעוד "לספר את היום" עבור עמותת "להמשיך לחיות ביחד" שכלל עשרות מרואיינים שחוו טראומה שכול או אובדן במשפחה.
שימש כמפיק בפועל עבור סרטי תעודה של ה-BBC על צה"ל בתקופת העימות בשנת 2001, THE UGLY WAR ו"המצור בבית לחם".
וכן הפיק את הסרט "קיר הדמעות" המוקרן קבע באתר הזיכרון של החללים הבדואים.
יצר קשרי עבודה ייחודיים עם חסידות גור, ומפיק עבורם בפעם הראשונה בתולדות החסידות סרטים העוסקים בחיי הקהילה פנימה. נקודת ציון בעשייה זו היא הסרט "מסע האדמו"ר" המלווה את ביקור האדמו"ר מגור וחסידיו אל עברם בבית המדרש של גור בפולין.
בנוסף ביים והפיק עשרות סרטי תדמית שיווק והדרכה לגופים ציבוריים ופרטיים.
בשנים 2012–2014 נתבקש קרשנר להקים את ערוץ הטלוויזיה "ערוץ מאיר", של מכון מאיר ושימש כמנהלו הכללי. ערוץ מאיר משודר בערוצי הכבלים והלוויין של HOT ו-yes
.
בשנת 2015 השלים את הפקת סרטו התיעודי "מאמינים במשטרה" שבתמיכת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שהוקרן בהקרנת בכורה בפברואר 2016 בסינמטק ירושלים.
בשנת 2017 הפיק וביים (ביחד עם נעם דמסקי) סרט דוקומנטרי לערוץ הראשון, בשם "שמגלוץ' (מגשרות)", המביא את סיפורן של נשים מהקהילה האתיופית העושות שינוי בקהילה.
בנובמבר 2018 זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום הקולנוע.
ביוגרפיה > הוראה

קרשנר עסק בהוראת תקשורת וקולנוע, כמרצה לבימוי והפקה דוקומנטרית, במוסדות תיכוניים ועל-תיכוניים, בהם בית הספר לטלוויזיה וקולנוע 'מעלה', בית הספר להנדסאים ליד אוניברסיטת אריאל, מכללת מכללת אורות ישראל בשלוחת הגברים מורשת יעקב, מכללת ליפשיץ למורים, תיכון הימלפרב בירושלים, ישיבת בני עקיבא נחלים, תיכון צבייה ברחובות.
פרויקטים מרכזיים > "עדות חיה" (1999) - ותיעוד ניצולי שואה של סטיבן ספילברג

הבמאי סטיבן ספילברג ייסד את העמותה להיסטוריה וויזואלית להנצחת ניצולי השואה לאחר הפקת הסרט 'רשימת שינדלר'.
במסגרת פרויקט זה היה קרשנר המפיק בפועל של הפרויקט בארץ ואחראי לתיעודם של כ־3,750 ניצולים בארץ עבור ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג.
על פרויקט תיעוד השואה יצר כבמאי את הסרט התיעודי "עדות חיה" שצולם בארץ ובהוליווד בהשתתפות סטיבן ספילברג, וששודר בערוץ 8.
פרויקטים מרכזיים > "גוש קטיף סיפור אנושי"

לאחר גמר ביצוע תוכנית ההתנתקות יזם קרשנר את פרויקט "גוש קטיף סיפור אנושי". בפרויקט התיעוד שקרשנר הוא היזם והבמאי שלו מרואיינים כבר למעלה מ-850 מרואיינים מאנשי גוש קטיף וכן אנשים ממשרדי הממשלה השונים, אנשי צבא ומשטרה, עיתונאים, משפטנים ואנשי טיפול בקהילה שנקשרו בסיפורו של גוש קטיף. מיתוך הפרויקט נערכו כבר עשרות סרטים קצרים הניתנים לצפייה באתר מרכז קטיף.
פרויקטים מרכזיים > "האחיות ולדרמה" (2009)

הסרט מתחקה אחרי לוסי, רוזה ופלור – שלוש אחיות ממשפחת ולדרמה, מהעיר טרוחיו (פרו), החולמות להתגייר ולעלות לישראל. האחיות ולדרמה משתייכות לקהילת "בני משה", נוצרים קתולים בעברם, שאימצו את היהדות והחלו ללמוד תורה, לקיים אורח חיים דתי ואף הקימו בית כנסת במקום.
מאז שנות השמונים שלח בית דין רבני מספר פעמים נציגים לטרוחיו כדי לבדוק את בקיאותם של בני הקהילה בהלכה ומידת אדיקותם בשמירת מצוות היהדות, על מנת לגייר אותם ולאפשר להם להגר לישראל. רוב בני הקהילה גויירו, הועלו לישראל ויושבו בהתנחלויות ביהודה ושומרון. אביהן של האחיות ולדרמה הוא ממייסדי וממנהיגי הקהילה, חמשת אחיהן ואחיותיהן גויירו והועלו לישראל ועתה הן עומדות בפני תהליך הגיור.
בימוי: נעם דמסקי ומורדי קרשנר.
פרויקטים מרכזיים > "מאמינים במשטרה" (2016)

הסרט מלווה שלושה צעירים דתיים המתגייסים למשטרה במסגרת פרויקט "מאמינים במשטרה" כשלכל אחד מהם סיבה טובה למה שלא לעשות. הסרט מתעד את הקונפליקטים היומיומיים שלהם עם עצמם, נשותיהם ובני משפחתם סביב הסוגיות שהשירות במשטרה מזמן להם ומציב מראה אנושית בלתי אמצעית המותירה את הצופה עם הרושם על מורכבות הדברים וחשיבה האם יש מקום למאמינים במשטרה.
פרויקטים מרכזיים > "צולם ביום חול" (2016)

יוצר ובמאי של סדרה בת ארבעה פרקים בהנחיית נתן דטנר, המציבה מראה עכשווית לתמורות שחלו בתרבות היהודית. הסדרה מציגה נשים וגברים שהצליחו לחולל שינויי בחיי הרוח ובחיי התרבות היהודית שלהם, באמנות, בשירה, מחול, קולינריה, בלימוד, בתפיסתם את השבת והחגים ואת מושג הפמיניזם. הסדרה מביאה אל המסך תמונת מצב עכשווית של התרבות והאמנות היהודית המתחדשת: יהדות יוצרת, חיה, בועטת, ומעיזה הבודקת גבולות ומציבה יעדים, הכוללת יצירה יהודית המנסה לשלב את הישן עם החדש.
שודר בערוץ הראשון בנובמבר 2016
.
פרויקטים מרכזיים > "שמגלוץ' (מגשרות)" (2017)

הסרט מלווה שלוש נשים מהקהילה האתיופית העושות שינוי בקהילה.
יוברמט (יובי), הבטנש (עדן), ואלטאש (רונית) הגיעו לישראל מאתיופיה כילדות ועברו עם המשפחה והקהילה את כל משברי הקליטה והמעבר הבין תרבותי שמכתיבים החיים בישראל.
עדן, הקצינה האתיופית הראשונה במשטרת ישראל, רונית, עובדת סוציאלית מנתניה ומייסדת תוכניות השיקום לגברים אלימים בקרב הקהילה האתיופית ויובי, פעילה חברתית.
כעשרים וחמש שנה אחרי, כשכל אחת מהן כבר השתרשה בארץ ומצליחה בתחום העיסוק שלה ולאחר התפרצות הזעם של הקהילה האתיופית באירועי קיץ 2015 מתעדת מצלמת הסרט שמגלוץ' איך כל אחת מהן מנסה להוביל שינוי בקהילה לא ממקום של תלונה או קיפוח, אלא ממקום של עשייה, חוזקה, אופטימיות, אמונה בדרך ורצון להוביל תהליכים.
שם הסרט "שמגלוץ'" (ביחיד: שמגלה) שפירושו באמהרית: אדם המשמש כמגשר וכיועץ, מסמל על היותן של הנשים "מגשרות" מבחינה חוקית, חברתית ותרבותית בין העדה לחברה הוותיקה.
בימוי והפקה: מורדי קרשנר ונעם דמסקי.
הפקה עבור הערוץ הראשון.
52 דקות.
פרויקטים מרכזיים > ערוץ תכלת

"ערוץ התכלת" היווה פריצת דרך בתחום היהדות בטלוויזיה שידר תכנים של מסורת יהודית ברוח עדכנית וחדשנית. כמפיק ראשי היה קרשנר אחראי ליצירתן והפקתן של סדרות רבות ביניהן: "בית מדרש תכלת", "הצנועות והחסודות" עם שהרה בלאו, אפרת שפירא רוזנברג ונשים נוספות, תוכנית המסעות "היהודי הנודד" עם ג'קי לוי, תוכנית הסאטירה היהודית "הפאשקעוויל" עם קובי אריאלי, "אורבך וסבאג" בהנחיית העיתונאים אורי אורבך וערן סבאג הטלנובלה החסידית הראשונה "החצר", רצועת תוכניות מוזיקה יהודית עכשווית JMTV רצועת תוכניות לילדים ועוד.
פרויקטים מרכזיים > ערוץ מאיר

במסגרת תפקידו כמנכ"ל ערוץ מאיר היה קרשנר אחראי לייזום והפקת מאות רבות של שידורים במסגרת סדרות טלוויזיה רבות כדוגמת: "ניגון של הלב" - סדרה ייחודית, שבה מוזיקאים ישראלים שרים, מנגנים ומדברים יהדות. "בשביל ישראל" תוכנית מפגשים עם מקומות ואנשים בארץ בהנחיית נעם יעקובסון, בגלל הרוח' ו "רוח נשית" סדרות של מפגשים דוקומנטריים אישיים עם אנשים ונשים מעוררי השראה, בהנחיית רועי בנטולילה ואורלי גולדקלנג. "בא בזמן" בהנחיית הזמר והיוצר יצחק מאיר המחבר את הצופים אל מה שכל חודש טומן בחובו, חגים מאורעות משמעויות. סדרת התוכניות דרכי חיים העוסקת בתחומי הכלכלה, משפט, רפואה, משפחה, וחינוך במבט יהודי ייחודי.
בתחום תוכניות הילדים הוביל קרשנר את הפקתן של סדרות הילדים המקוריות המשודרות ברצועת הילדים של ערוץ מאיר ובאתר האינטרנט של "ערוץ מאיר לילדים" כדוגמת: סדרות הדרמה "עלילות ארץ גושן" ו"ילדי גן החיות", הסדרות "אבא ליום אחד", ניידת החלומות", "הגעת ליעד" "סוכני המדע", וכן את העונות החדשות של "אסי וטוביה", וסדרת הדרמה "ארץ ושמים" על סיפורה של מזכרת בתיה וסוגיית שנת השמיטה.