stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שי פירון
הערות שוליים

↑  רגינה קאשי-רודנשטיין, בת ים נפרדת מאיש יקר: ד"ר אלברט פרון, אביו של שר החינוך לשעבר, הלך לעולמו, באתר mynet‏ בת ים, 7 במאי 2019
↑  שרי מקובר-בליקוב, שר החינוך: "הרדיפה אחר ציונים שיבשה את דעתנו", באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2013
↑  שי פירון, הרב טאו-מאמרים אחרונים לכתבה של בני לאו, באתר מוסף 'שבת' של מקור ראשון, ‏31 במרץ 2011
↑  ישי כהן, ‏יאיר לפיד מגיב ליעקב ריבלין, באתר כיכר השבת, 5 באפריל 2013
↑  (הקישור אינו פעיל, 22 במאי 2018)הישיבה התיכונית שעל יד ישיבת ההסדר פתח תקווה, שי פירון
↑  אסף זלינגר, נבחרת הנוער, באתר nrg‏, 24 באפריל 2005
↑  שאל את הרב,  באתר כיפה, 22 במאי, 2018
↑  הרב שי פירון, יהודי לא סוקל ערבי, באתר nrg‏, 30 ביוני 2005
↑  הרב שי פירון: תומך ב"הזזת" ישובים מבודדים, באתר ערוץ 7, 14 בינואר 2013
↑  חדשות 2, ‏פירון מציג: חזון ארץ ישראל השלמה שלי, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2014
↑  מכללת IPC - מקצוע, קריירה, עתיד | מכללת איי פי סי קורסים להכשרות מקצועיות, באתר ipc.co.il
↑  רעות וילף, מבחני המיצ"ב יבוטלו בשנת הלימודים הקרובה, באתר nrg‏, 12 באוגוסט 2013
↑  שחר חי, הרפורמה במערכת החינוך: צומצמו הבגרויות, מקצועות חולקו לאשכולות, באתר ynet, 8 בינואר 2014
↑  ישראל עולה כיתה
↑  שחר חי, תוכנית קיצור החופש הגדול: כל הפרטים, באתר ynet, 12 במרץ 2014
↑  מורן אזולאי, שי פירון עוזב את הכנסת: "שינינו את השיח", באתר ynet, 2 בספטמבר 2015
↑  שירית אביטן כהן, בשבוע הבא: גנץ, אשכנזי ופירון ישיקו תנועה חברתית, באתר nrg‏, 29 במרץ 2017
↑  Avihay Bitton, הציונות הדתית מתנתקת מארגוני הקרן החדשה | חותם - יהדות על סדר היום, באתר ארגון "חותם"
↑  הרב פירון תובע את 'חותם', באתר ערוץ 7, 23 באוגוסט 2018
↑  רשימת זוכי אות אביר איכות השלטון לשנת 2021, ‏24.5.22
↑  אלישע בן קימון, ירון דרוקמן, תוצאות סופיות באורנית: אור פירון זומר נבחרה לראשות המועצה, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑  הרב שי פירון חושף את מצבו הרפואי: "אני מבין שאולי זהו", באתר "סרוגים", 22 בספטמבר 2024
↑  חבצלת דמארי, בין ממלכתיות למסורתיות, ידיעות אחרונות, גיליון 25154, 22.7.2021, עמ' 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298096105171  GND: 1285440285  ISNI: 0000 0004 0230 0584  LCCN: nr2003016126  VIAF: 297560974   WorldCat (עם VIAF): 297560974
אדל דומילאטרה

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1821 פריז, צרפת 
 פטירה:  1905 (בגיל 83 בערך) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 
אדל אלפונסין דומילאטרה (בצרפתית: Adèle Alphonsine Dumilâtre;‏ 30 ביוני 1821 – 4 במאי 1909 בפריז) הייתה רקדנית בלט צרפתייה, שהתפרסמה בימי הבלט הרומנטי. אחרי נישואיה לפרנסיסקו דרייק דל קסטיו הייתה לרוזנת.
ביוגרפיה

דומילאטרה, בתו הצעירה של שחקן הקומדי פראנסז מישל דומילאטרה, למדה ריקוד אצל שארל פטי.
הקלילות והגזרה הדקיקה, שהייתה באופנה בשנות ה-30' של המאה ה-19 שיוו לריקודה של אדל רושם של אווריריות. היא רקדה בבלט האופרה של פריז משנת 1840 עד 1848. היא שיחקה את תפקיד "מירתה", מלכת הוויליות, בז'יזל ב-28 ביוני 1841, יחד עם קרלוטה גריזי ולוסיאן פטיפה. כמו כן נודעה בתפקידה באופרה "מרתה" של פרידריך פון פלוטו. היא רקדה את התפקיד הראשי בבלט הסילפידה וכן ב"ליידי הנרייטה" (1841). ריקודה נחל הצלחה גדולה במילאנו ובלונדון, שם ביצעה את "עלמת השיש" של ארתור סן-לאון בשנת 1845. היא הופיעה בתיאטרון הוד מלכותה (1843), בתיאטרון דרורי ליין (1845-1844) ובלה סקאלה (1846). הטיימס תיאר את ריקודה כ"מעודן ואוורירי כל כך ... עד שנראתה כמעט שקופה". אדל וז'אן קוראלי הופיעו במרכה השנייה של "הצוענייה", בכוריאוגרפיה של ז'וזף מאזילייר, רקדן, כוריאוגרף ומנהל בלט. לעומת זאת, הופעתה ב"גריזלדיס" בשנת 1848 הוגדרה ככישלון.
אחותה הבכורה, סופי, רקדה גם היא באופרה של פריז משנת 1838 עד 1845. לשתיים הוצמד הכינוי "les sœurs Demi-Lattes" ("האחיות הגפרוריות") משום רזונן. אכיל דוורייה צייר את אדל דומילאטרה עם ז'אן קוראלי. לאחר פרישתה מן הבלט, נישאה דומילאטרה לפרנסיסקו דרייק דל קסטיו והייתה לרוזנת. כשהתאלמנה, עברה לחיות עם אחותה ואחר לטורן עם שני בניה ובתה.
דומילאטרה מתה בפריז ב-4 במאי 1909, סמוך ליום הולדתה ה-88 ונקברה בבית הקברות של מונמארטר.
לקריאה נוספת

קארן אליוט, "חיי מחול" חמש רקדניות מן הבלט ד'אקסיון למרס קנינגהם" הוצאת אוניברסיטת אילינוי isbn=978-0-252-03250-9, 2007
דבורה ג'ווויט,, "זמן ודימוי הריקוד", הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, isbn=978-0-520-06627-4
הערות שוליים

↑  קארן אליוט, "חיי מחול: חמש רקדניות מן הבלט ד'אקסיון למרס קנינגהם", הוצאת אוניברסיטת אילינוי, isbn=978-0-252-03250-9, 2007 עמ' 35 -
↑  אליוט, עמ' 36
↑  אלכסנדר קרטר, "מדריך רטלדג' ללימודי המחול", הוצאת רטלדג' 1998, עמ' 209
↑  [https://books.google.com/books?id=GuQP-WQpClEC&pg=PA213 מריאן אליזבת סמית', "באלט ומוזיקה בעידן ז'יזל", 2000 הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, isbn=978-0-691-04994-6, עמ' 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb156158982 (data)  GND: 1167463706  ISNI: 0000 0000 8050 2326  LCCN: n97872397  VIAF: 56936347   WorldCat (עם VIAF): 56936347
מתוק מדבש

| --- | --- |
מהדורת הזוהר עם פירושו מתוק מדבש מנוקדת
מהדורת הזוהר עם פירושו מתוק מדבש מנוקדת
 מידע כללי
 מאת:  רבי דניאל פריש
 שפת המקור:  לשון הקודש 
 סוגה:  תורת הקבלה
 נושא:  ספר הזהר
 הסכמות:  רבי משה אריה פריינד (גאב"ד העדה החרדית), האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן, הרב יחיאל פישל אייזנבאך, רבי יעקב מאיר שכטר ורבי יוסף ליברמן.
 
מתוק מדבש הוא פירוש שכתב רבי דניאל פריש לספר הזוהר.
כתיבת הספר

היסוד לכתיבת הביאור החל בחיבור ספרו הראשון ספר אוצר הזוהר (ארבעה כרכים, ירושלים, ה'תשל"ו), שכולל בתוכו מפתח שעובר סביב כל חלקי ספר הזוהר ומראה מקום לענייני הזוהר בחלוקה לפי ערכים.
מלאכת כתיבת הביאור הגדול מתוק מדבש החל בעקבות בקשת רבו האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן (בעל דברי אמונה), הרבי הראה לו גיליון בכתב ידו ובו פירוש על הזוהר. האדמו"ר אמר לרב דניאל כי קיבל מהחוזה מלובלין שלפני ביאת המשיח יחובר פירוש על ספר הזוהר בדרך הפשט, האדמו"ר מתולדות אהרון אמר לרב דניאל פריש כי החל בכתיבת החיבור, אך אין בו כח להמשיך ולסיימו, ולכן הוא מבקש ממנו לעשות זאת.
הפירוש נכתב על סדר ספר הזוהר, בשפה פשוטה ועל פי קבלת האר"י.
הסכמות לספר ניתנו על ידי רבי משה אריה פריינד (גאב"ד העדה החרדית), האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן, הרב יחיאל פישל אייזנבאך, רבי יעקב מאיר שכטר ורבי יוסף ליברמן.
בהקדמה לספר מרחיב המחבר להסביר את יסודות דרכו בכתיבת הביאור. פירושו שמתבסס על דרך קבלת האר"י נכתב גם לפי דברי מפרשי ספר הזוהר בהם: ספר אור החמה לרבי משה קורדוברו, כתבי רבי חיים ויטאל, רבי אברהם גלאנטי, ספר מקדש מלך, עטרת צבי לרבי צבי הירש מזידיטשוב, זהר חי, דמשק אליעזר ומספרים נוספים.
הוצאה לאור

סדרת הספרים כולל 21 כרכים והיא יצאה לאור בין השנים ה'תשנ"ג לה'תשס"א בהוצאת מכון יוסף דעת שעל ידי מוסדות אנשי מעמד בירושלים. פירוש תקוני זהר יצא לאור בשנת ה'תשס"א בשלושה כרכים. פירוש על זוהר חדש יצא לאור בשלושה כרכים בשנת ה'תשס"א. חלק האדרות יצא לאור לראשונה בירושלים, ה'תשס"ה.
הספר יצא לאור במהדורות רבות ובשל העומס הרב על מוסדות ישיבת אנשי מעמד הוקם מכון מתוק מדבש שהחל להדפיס ולהפיץ את הביאור על הזוהר, המכון הוציא את סדרת הספרים במהדורה חדשה ומנוקדת.
מדי שבוע מוציא מכון "מתוק מדבש" עלון שבועי מתורת הזוהר עם ביאור מתוק מדבש, וכן מפעם לפעם מוציא קונטרסים של ביאור מאמרי הזוהר עם מתוק מדבש בנושאים שונים, כגון: קדושת בית הכנסת ובית המדרש, מאמרי הקטורת, מאמרי רפואה שלימה, כיבוד אב ואם ועוד.
ביקורת

הרב יצחק רצאבי כתב שהפירוש "מתוק מדבש" על הזוהר הוא פירוש בר סמכא שנכתב על ידי צדיק. גם הרב שמואל אוירבך והרב עזריאל אוירבך תמכו בפירוש זה לעומת פירושים אחרים.
חיבורים בעקבות החיבור

מתוך החיבור חיבר רבי דניאל פריש את סדרת הספרים "נגלות הזוהר" (11 כרכים) ובו מלוקטים כל דברי האגדה והמדרשים הפזורים בספר הזהר עם הביאור מתוק מדבש.
פירוש הזוהר הכתר והכבוד שעל ידי מוסדות אביר יעקב נהריה בראשות הרב דוד אבוחצירא בהוצאת מכון אור לישרים - עוז והדר, מתבסס בעיקרו על פירוש זה של רבי דניאל פריש.
חיבורים בעקבות החיבור > ליקוטים מספר

מלבד הקונטרסים היוצאים לאור על ידי המכון מפעם לפעם בנושאים שונים, יצאו לאור גם ספרי ליקוט רבים מתוך הזוהר מתוק מדבש, מהם:
סידור השלם עם קטעי ביאור מתוך הזוהר מתוק מדבש
ספר תהילים עם ביאורי הזוהר מתוק מדבש
הגדה של פסח עם מאמרי הזוהר בביאור מתוק מדבש
סידור לפסח עם מאמרי הזוהר מתוק מדבש
מאמרי הזוהר הקדוש - מתוק מדבש
זמירות לשבת קודש עם מתוק מדבש
סדרת הספרים 'מתוק מדבש' מנוקדת ומבוארת  - אוצר דרשות, מוסר, משלים, וסיפורים מחכימים על התורה - הרב יהודה טריקי
הערות שוליים

↑  מתוך תולדותיו בקצרה באתר מכון מתוק מדבש.
↑  ביטאון העדה, גיליון 1380.
↑  דעת מרן שליט"א בנוגע למפרשי ספר הזוהר ולספר הסולם באתר 'פורטל תורני למורשת יהדות תימן' של מוסדות "יד מהרי"ץ" מתוך שיעור שמסר במוצאי שבת פרשת שמות בשנת ה'תש"ע.
↑  זאת לדבריו בניגוד לפירוש הסולם שלדבריו אין ללמוד בו.
↑  מבוא לספר.
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411092905171
שאטורו

שאטורו (בצרפתית: Châteauroux) היא קומונה בצרפת, בירת מחוז אנדר שבמרכז צרפת והעיירה השנייה בגודלה בפרובינציית ברי, אחרי בורז'. נכון לשנת 2018 מתגוררים בקומונה 43,442 תושבים.
שמה של העיר בא מהמילה הצרפתית Château (טירה), על שם טירה שנבנתה בשלהי המאה העשירית על ידי ראול, נסיך דאול. בשנת 1616, כאשר העיירה נשלטה על ידי אנרי השני, נסיך קונדה, הועלתה העיירה לדרגת דוכסות.
גאוגרפיה ואקלים

הטמפרטורות בשאטורו נעות מממוצע של 0.8 C° בינואר, לממוצע של 25.1 C° באוגוסט.
ספורט

ל.ב. שאטורו היא קבוצת הכדורגל העירונית של שאטורו אשר נוסדה בשנת 1883. הקבוצה משחקת בליגה השנייה בצרפת ושיחקה רק עונה אחת בליגת העל הצרפתית בעונת 1997-98. שאטורו הגיעה לגמר הגביע הצרפתי לעונת 2003-04, אז נוצחו 1-0 על ידי פריז סן-ז'רמן וכתוצאה מכך העפילו בעונה שלאחר מכן לגביע אופ"א.
תושבים נודעים

ז'ראר דפארדיה (נולד ב-1948 בשאטורו) שחקן קולנוע ואיש עסקים.
אנרי גסיין ברטראן (אנ') (1773–1844) גנרל צרפתי
יחסים בינלאומיים

שאטורו היא 'עיר תאומה' של:
גרמניה גיטרסלו, גרמניה - מאז 1977
בורקינה פאסו ביטו, (קומונה בבורקינה פאסו) - מאז נובמבר 1985
פולין אולשטין, פולין - מאז 23 בפברואר 1991
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1793: 7,503
1806: 8,512
1836: 13,847
1846: 14,517
1861: 16,170
1872: 18,670
1886: 22,860
1896: 23,863
1911: 26,095
1926: 25,806
1946: 34,611
1954: 36,420
1962: 45,063
1975: 53,429
1990: 50,969
1999: 49,598
2009: 46,386
2012: 44,960
גלריה

בניין העירייה, 2009
כנסיית סן-אנדרה
כיכר הרפובליקה, 2009
תחנת הרכבת, 2009
טירת ראול, 2009
בית המשפט בשאטורו
קלרה בוהל

קלרה בוהל (בגרמנית: Klara Gabriele Bühl; נולדה ב-7 בדצמבר 2000) היא כדורגלנית גרמנייה המשחקת בעמדות החלוצה והקשרית בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים > נוער

בוהל החלה את קריירת הכדורגל שלה ב-2010, בקבוצות הנוער השונות של המועדון מינסטרטאל בו שיחקה עד 2013. בקיץ 2013 עברה בוהל לקבוצת הנוער של פרייבורג (אנ'), ומעונת 15–2014 שיחקה עבור המועדון בבונדסליגה הצעירה. ב-2016 הגיעה יחד עם המועדון לגמר הבונדסליגה הצעירה בו הבקיעה שלושה שערים במשחק הגומלין נגד גוטרסלוה (אנ'), אך הפסידה 4–3 בסך הכולל.
קריירת מועדונים > בוגרים > פרייבורג

לקראת עונת 17–2016 קודמה בוהל לקבוצה הבוגרת של פרייבורג, ואת הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה ב-16 בספטמבר 2016, כשעלתה כמחליפה בניצחון 0–5 על דיסבורג (אנ'). במשך עונה זו שימשה לרוב כמחליפה עבור פרייבורג.
בעונת 18–2017 החלה לפתוח בהרכב ברוב המשחקים, ואת שעריה הראשונים בבונדסליגה כבשה כשהבקיעה שלושער בניצחון 0–7 על קלן (אנ'), ב-1 באוקטובר 2017.
קריירת מועדונים > בוגרים > באיירן מינכן

באפריל 2020 ולקראת עונת 2021/2020 הצטרפה בוהל למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. בעונה זו זכתה באליפות גרמניה עם באיירן ובכך סייעה לגדוע את רצף האליפויות של היריבה וולפסבורג.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2022/2021, סיימה בוהל במקום השני בכמות השערים עבור באיירן בכל המסגרות, מתחת לחברתה לבאיירן ונבחרת גרמניה, ליאה שולר.
קריירה בינלאומית > נבחרות צעירות

בוהל ערכה את הופעת הבכורה של בנבחרת גרמניה ב-23 באפריל 2014 כחלק מנבחרת גרמניה עד גיל 15, במשחק ידידות נגד נבחרת הולנד. את שעריה הראשונים כבשה כשהבקיעה שלושער ב-28 באוקטובר, בניצחון 13:0 על נבחרת סקוטלנד.
לאחר ארבע הופעות בנבחרת גרמניה עד גיל 16 (אנ'), היא הייתה לשחקנית הצעירה ביותר בסגל נבחרת גרמניה עד גיל 17 (אנ') לאליפות אירופה עד גיל 17(אנ') שנערכה במאי 2016 בבלרוס. בטורניר השתתפה בכל חמשת המשחקים, כשהיא מסייעת לגרמניה לזכות בגביע אחרי ניצחון 2–3 בפנדלים נגד נבחרת ספרד (אנ'). בוהל גם הייתה חלק מסגל נבחרת גרמניה לגביע העולם עד גיל 17 (אנ') שנערך באוקטובר 2016 בירדן. בטורניר הודחה יחד עם נבחרתה ברבע הגמר, לאחר הפסד 2–1 לספרד.
במרץ 2017 שיחקה בוהל עבור נבחרת גרמניה עד גיל 19 (אנ'), עימה העפילה לאליפות אירופה עד גיל 19(אנ') שנערכה בצפון אירלנד באוגוסט אותה שנה. בטורניר הגיעה גרמניה עד לחצי הגמר נגד נבחרת צרפת (אנ'), בו הבקיעה ביהל שער אך הנבחרת הפסידה 2–1. בשנה שלאחר מכן הייתה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 20 (אנ') לגביע העולם עד גיל 20 (אנ') בצרפת. בטורניר השתתפה בכל המשחקים אך הנבחרת הפסידה 1–3 ברבע הגמר ליפן (אנ'), מי שבסופו של דבר זכתה בטורניר.
קריירה בינלאומית > נבחרות בוגרות

בדצמבר 2018 זומנה בוהל לראשונה על ידי מאמנת נבחרת גרמניה מרטינה פוס-טקלנבורג לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת מחנה האימונים החורפי שנערך בין ה-14 ל-21 בינואר 2019. ב-28 בפברואר עלתה כמחליפה בדקה התשעים במשחק אימון נגד נבחרת צרפת. מאוחר יותר באותה שנה זומנה ביהל על ידי פוס-טקלנבורג לסגל הנבחרת עבור גביע העולם 2019.
את שעריה הראשונים עבור הנבחרת הבוגרת כבשה ב-31 באוגוסט 2019, כשהבקיעה צמד במוקדמות יורו 2022, בניצחון 0–10 על נבחרת מונטנגרו (אנ').
בוהל נכללה בסגל גרמניה ליורו 2022 שנערך ביולי 2022 באנגליה. בטורניר פתחה בארבעת המשחקים הראשונים בהם הבקיעה שער והוסיפה מספר בישולים, אך לאחר שנדבקה במגפת הקורונה נאלצה להיעדר מחצי הגמר והגמר בו הפסידה גרמניה 1–2 לנבחרת אנגליה לאחר הארכה. בתום הטורניר נבחרה בוהל לנבחרת הטורניר על ידי אופ"א.
הישגים ותארים

פרייבורג
הגביע הגרמני; מקום שני: 2019
באיירן מינכן
בונדסליגה: 2021
גרמניה
יורו עד גיל 17 (אנ'): 2016
יורו 2022; מקום שני: 2022
תארים אישיים
מדליית הזהב ע"ש פריץ וולטר (אנ'): 2019
נבחרת הטורניר באליפות אירופה: 2022
חיים אישיים

בוהל בזוגיות עם בן-זוגה סיימון מאז 2018.
ראו גם

נבחרת גרמניה בכדורגל נשים
באיירן מינכן (כדורגל נשים)
לינה מאגול
הערות שוליים

↑  הפרופיל של קלרה בוהל, באתר מינסטרטאל
↑  בוהל עוברת לבאיירן, באתר קיקר
↑  המאמנת פוס-טקלנבורג זימנה סגל למחנה האימון, באתר ה-DFB
↑  דו"ח המשחק, צרפת נגד גרמניה, באתר weltfussball.de
↑  הסגל של פוס-טקלנבורג לגביע העולם, באתר zeit.de
↑  נבחרת הטורניר של אופ"א ביורו 2022, באתר srf.ch
↑  בוהל ואדיימי זכו במדליית הזהב ע"ש פריץ וולטר, באתר ה-DFB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1263809871  VIAF: 1896165930961168530001   WorldCat (עם VIAF): 1896165930961168530001 
בוהל במדי פרייבורג בבונדסליגה, 27 במאי 2018
בוהל במדי נבחרת גרמניה במשחק נגד נבחרת שווייץ, 24 ביוני 2022
אריה עמית

ערך זה עוסק בניצב אריה עמית. אם התכוונתם לסא"ל אריה עמית, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1950 (בן 74)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב דן, ראש אגף מבצעים, מפקד מחוז ירושלים
 תפקידים אזרחיים
 איש עסקים ויועץ ביטחוני
 
אריה עמית (נולד ב-28 באוגוסט 1950) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל.
ביוגרפיה

עמית נולד בחיפה למרים ומרדכי אקסמיט. הוא בוגר מחזור י"ד של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. עמית סיים שירותו בצה"ל בדרגת סרן והוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים ובוגר תוכנית המנהלים של בית הספר לעסקים באוניברסיטת הרווארד. במסגרת שירותו במשטרת ישראל הוכשר במכללה לביטחון לאומי. בתפקידיו האחרונים במשטרה שימש מפקד מרחב דן, ראש אגף מבצעים ובשנים 1994–1997 מפקד מחוז ירושלים.
לאחר סיום שירותו פנה עמית לעסקים. תחילה הובא על ידי דני יתום לעסוק בייעוץ ביטחוני באנגולה במסגרת חברה בבעלות ארקדי גאידמק, פרויקט שלטענתו לא יצא אל הפועל, ועד שנת 2000 היה מנכ"ל חברות טלכר, השמירה טכנולוגיות מיגון ו-S.G.I. בשנים 2000–2003 היה מנכ"ל חברת הבנייה "דיגל". מלבד זאת משמש עמית יועץ לחברות ביטחוניות בישראל וברחבי העולם, והיה עמית מחקר במרכז הבינתחומי ומרצה במכללה הישראלית לביטחון וחקירות.
בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
בשנת 2005 מונה עמית על ידי שר הפנים אופיר פינס-פז ליו"ר הוועדה הבין-משרדית למניעת אלימות באזורי בילוי. בשנת 2006 התמודד לכנסת ה-17 במקום ה-40 ברשימת העבודה-מימד ולא נבחר לכנסת. משנת 2008 עומד עמית בראש מטה המאבק של הארגון למיגור האלימות והגזענות בספורט, מטעם ארגון שחקני הכדורגל בישראל. כמו כן הוא חבר בוועדה לבחינת מצב ענף הכדורגל במשרד התרבות והספורט וחבר ועדת מעקב של עמותת סיכוי - לקידום שוויון אזרחי לבחינת יישום המלצות ועדת אור.
עמית הוא אחיה של המתרגמת והחוקרת חנה עמית-כוכבי. ב-2022, הוא התאלמן מאשתו השנייה, רעה צור עמית.
לקריאה נוספת

חיים משגב, שיחות עם אריה עמית, בהוצאת ספרית פועלים
הערות שוליים

↑  אריה עמית, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  שלום ירושלמי, אי אפשר להוציא את השוטר מאריה עמית, באתר nrg‏, 27 באפריל 2012
↑  שי שלו, ‏אריה עמית פורש מתפקיד מנכ"ל דיגל, באתר גלובס, 19 בינואר 2003.
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
↑  רפי רשף, אינטימי, באתר מאקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301244005171  LCCN: n2010023106  VIAF: 97334084   WorldCat (עם VIAF): 97334084
תנועות מטאטא מהירות

תנועות מטאטא מהירות הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי שלום גד והראשון שיוחס לשלום גד והיהלומים. הוא ראה אור בהוצאה פרטית מצומצמת באפריל 1999 ולאחר מכן בהדפסה מסודרת בנובמבר 1999.
רקע

אלבומו הראשון של גד, "סוף המדבר" מ־1996, היה היחיד שלו שיצא בחברת התקליטים הד ארצי, והוא לא זכה להצלחה מסחרית עם צאתו. "תנועות מטאטא מהירות" הוקלט באולפן הביתי "שלומציון" שהקים גד לאחר מכן, ויצא באופן עצמאי בחברת התקליטים שנקראה באותו שם. ההרכב שניגן בו היה זהה לזה שניגן ב"סוף המדבר" – למעט המתופף אורן בן־נון, ששם תופף לצד אלי דראי וכאן נעדר – והפעם כונתה הלהקה "היהלומים". פחות משנה אחרי שיצא האלבום לאור הוא יצא מחדש בחברת התקליטים Earsay של האוזן השלישית. את עטיפת המהדורה הראשונה, שהייתה פשוטה ומינימליסטית, החליפה עטיפה חדשה בעיצובה של עליזה חיון וגם מילות השירים הודפסו בחוברת שליוותה את התקליטור. פעם נוספת הפיצה את האלבום היי פידליטי בינואר 2014, בתוך מארז שכלל את חמשת אלבומיו הראשונים של גד.
תוכן

המבקר גידי אביבי כתב על "תנועות מטאטא מהירות" כי עניינו במתח שבין חיי הכלכלה לבין חיי הרגש. לדברי עינב שיף, שלום גד כתב בו "[...] את המנוני הפופ לאדם שלא יודע איך הוא יגמור את החודש, אבל תמיד חושב על השיר שהוא ישמע בדרך לבנק". ואילו אורי משגב תיאר:
בחנות אחת ברחוב שינקין מונחים 12 שירים קצרים ויפים על החיים, ועל להתחיל מחדש, ועל בניית המקדש. רק שהמקדש של גד בנוי ממערכת הגברה, ומאלכוהול, ומסיגריות, ומאהבה, ומתקווה. אהבה ותקווה של אנשים שכבר ראו דבר או שניים בחיים שלהם, ועדיין מאמינים. כי הרי בסוף המדבר יש ים. חייב להיות. [...]
לאורך האלבום שזורים מוטיבים מקשרים: השיר הפותח כולל את השורות "ייבנה המקדש/ דף חדש"; "דף חדש" ו"ייבנה המקדש" הם גם שמותיהם של השיר השמיני באלבום ושל השיר הסוגר אותו. מילות השירים, הטון הנבואי המתבטא בזמן העתיד שבו נכתבו חלקן וסגנון השירה של גד, אשר מדמה לפרקים חזנות, מרמזים על נושאים כמו מקומה של הרוחניות בחיי היום־יום בזמננו, תקווה והתחלה מחודשת. כך למשל בשיר "ביום שבו אני איוולד", בשירים שנזכרו לעיל (בראשון ובאחרון מתוארת בנייתם של מועדון הופעות ובית מגורים, בהתאמה, כבתי מקדש – או כמשכן המקראי), וכן בשם האלבום, שאינו נזכר כפשוטו בגוף הטקסטים. גד סיפר כי כתב את "ביום שבו אני איוולד" בתגובה לחשש מפני באג 2000 ולתחושה כי סוף העולם יגיע בעקבותיו, שנפוצו בסוף המאה העשרים. השיר "You Are the Sunshine of My Life" מאת סטיבי וונדר שימש מקור השראה לשיר "האביב של חיי", שהתגלגל בסופו של דבר לשיר אהבה לאחיו הצעיר של גד, אביב גדג'. עם האמונה באל התמודד גד בצורה מפורשת יותר כשנה לאחר שפרסם את "תנועות מטאטא מהירות", באלבום "העבד", שאותו הקליט עם הרכב שונה.
ההפקה המוזיקלית ב"תנועות מטאטא מהירות" בסיסית ופשוטה. את הצליל, האופייני למוזיקת רוק, מייחדים הכינור, עיטורי הגיטרה המובילה ואופן ההגשה של שלום גד.
קידום ויחס הביקורת

הביקורות על "תנועות מטאטא מהירות" שפורסמו בעיתונות היו אוהדות ביותר – אורי משגב לדוגמה חתם את הרשימה שפרסם בהמלצה "לקנות ומהר" ואבי אפרתי כינה את האלבום "יצירה נהדרת" ו"דיסק נדיר", אך חזה לו הצלחה צנועה בלבד. צאתו של התקליטור לוותה בהופעות מועטות. במקומון התל אביבי "העיר" ציין משגב כי גד נהג להופיע אחת לשבוע במועדון "בארבי" מופע שנמשך כ־45 דקות. לדבריו, קשה לתרגם אל הכתב את הפער בין האיכויות של גד ובין הביקוש הצנוע למוזיקה שיצר. בביקורתו על ההופעות באותם ימים, שלהערכתו נערכו בפני כשלושים איש, כתב לקוראים:
ייתכן שנמאס לחלקכם לקרוא כל הזמן מחמאות על מוזיקאי שאין לכם מושג מיהו ומהו. זאת, איך לומר, הבעיה שלכם. יש לה גם פתרון – לגשת לאוזן השלישית ולהתארגן על 'סוף המדבר' ועל 'תנועות מטאטא מהירות'. וכמובן להגיע לבארבי בימי ראשון.
נוכחותו של האלבום ברדיו הייתה דלה עד כדי כך שבריאיון שנערך עם גד לכבוד צאתו ב־Earsay, כשהוא נישא על גלי הביקורת, תמה משגב מדוע לא נבחרו קטעים מתוכו להשמעה; הוא נענה שנשלחו שלושה, במספר נמוך, והם שודרו בתוכניות מסוימות ותו לא. Earsay דיווחה כי התקליטור הצליח לעומת אחרים שיצאו באותו לייבל, ועם זאת הסתכמו מכירותיו בכמה מאות עותקים. מבחינה מסחרית נותר שלום גד אמן שוליים, והוא הוסיף להתפרנס משטיפת חדרי מדרגות במשך שנים.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלום גד.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אלכוהול וסיגריות  | 2:05 |
| 2. | האביב של חיי  | 2:18 |
| 3. | קביים  | 2:53 |
| 4. | הבקשה האחרונה  | 2:39 |
| 5. | כסף שחור  | 2:46 |
| 6. | אהבת אמת  | 4:11 |
| 7. | שיר החתונה  | 1:24 |
| 8. | דף חדש  | 2:10 |
| 9. | ביום שבו אני איוולד  | 2:37 |
| 10. | הסוף שלך התחיל  | 1:18 |
| 11. | לך מפה קסם רע  | 4:21 |
| 12. | ייבנה המקדש  | 2:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | 31:21 |
משתתפים

שלום גד: שירה, בס

אלי שאולי: גיטרות

גיל פדידה: גיטרות, כינור

אלי דראי: תופים, כלי הקשה

היהלומים: עיבוד והפקה
דרי נחמיאס: עריכה (אולפני "אמביאנס")
הערות שוליים

↑  בן שלו / נויה כוכבי, פונץ': בין היפה והפגום, באתר הארץ, 27 בינואר 2010
1 2  שירים פשוטים זה בסדר, אתר Mooma,‏ 20 בדצמבר 2004
1 2 3  ציפי גוריון, "האדמה תיפתח: מוזיקה ובית הכנסת של תלמי אליהו", תזה לתואר מוסמך למדעי הרוח והחברה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הפקולטה למדעי הרוח והחברה, המחלקה לספרות עברית (מהדורה מתוקנת נכון ל־28 באפריל 2014)
↑  חן לב, עושה שלום: שלום גד חוגג הוצאת שני מארזים, בסדרת הופעות מיוחדות ב"אוזן בר", בתל אביב, הבלוג "מבין השורות", 13 במרץ 2014
1 2 3  אורי משגב, "זו רק עייפות", העיר, המדור "אולטראסאונד", 10 בדצמבר 1999
1 2 3 4  אבי אפרתי, "יהלומים לנצח", עיתון תל אביב, מדור מוזיקה, 26 בנובמבר 1999
↑  גידי אביבי, רומנטיקן מריר, באתר הארץ, 7 ביולי 2005
↑  עינב שיף‏, שלום גד: הטרובדור הישראלי האחרון, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2011
1 2  אורי משגב, "רגשות מעורבים הם אולי ההתמחות הגדולה ביותר שלי", העיר, מדור המוזיקה, 10 במרץ 2000
↑  חן לב, ביום שבו אוולד, האתר מימה
↑  חן לב, האביב של חיי, האתר מימה
1 2 3  אסף לבנון, "הקריירה שלי מתחילה עכשיו" – ריאיון עם שלום גד, הבלוג "רטרוספ־כתיבה", 27 ביולי 2007
↑  אורי משגב, "אינטימיות, המחזמר", העיר, המדור "אולטראסאונד", 21 בינואר 2000
↑  גור ז"ק, "חמצן למיינסטרים", העיר, 19 באוקטובר 2000
↑  אסף לבנון, תת־כלב: קווים לדמותו של האנדרדוג, הבלוג "וגם אוסף בולים", 26 בדצמבר 2013
↑  "מרתון סרטי עובדי הסינמטק לרגל יום הפועל", אתר קול הקמפוס, 1 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 02f5213a-8a1c-3977-a3bb-3601feb1ed9a 
עטיפת האלבום המקורית (השוו לעטיפה הראשונה של "רכבות" מאת גבריאל בלחסן)
אלי סניור

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1976 (בן 48) בת ים
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  חדשות 13 בעבר: ידיעות אחרונות ynet
 תחום סיקור:  כתב פלילים
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  elisenyor100
 טוויטר:  SenyorEli
אלי סניור (נולד ב-28 במרץ 1976) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כראש דסק הפלילים בחדשות 13.
ביוגרפיה

אלי סניור נולד וגדל בבת ים. למד בבית הספר טבנקין בבת ים, ובתיכון למד בגימנסיה גן נחום מקיף ד' ראשון לציון. בצבא שירת בחיל הלוגיסטיקה.
החל את דרכו בתקשורת ככתב ספורט ברשת המקומונים של "ידיעות תקשורת". והיה כתב מוניציפלי של הערים נס ציונה, ראשון לציון, תל אביב, וכתב פלילים באזור השפלה.
עם הקמת האתר ynet ב־2000 הצטרף לצוות הכותבים, ככתב פלילים באזור מרכז, תא להב 433 ומטה ארצי. הוא שימש כתב של אותם תחומים גם בעיתון ידיעות אחרונות.
בהמשך היה כתב ספורט בידיעות אחרונות וכיסה בין היתר את מועדון ספורט אשדוד והתחום הפלילי בספורט.
בין הישגיו העיתונאיים הבולטים של סניור:
האיומים מהעולם התחתון שהביאו להגלייתו של השחקן חיים רביבו מהארץ. חתימת הסכם עד מדינה עם ניר חפץ. התחקיר על פרשת זיוף וטיוח ביחידת להב 433 של המשטרה, שבמסגרתה קציני משטרה בכירים ביחידה להב 433 היו שותפים לזיוף דוח מבצעי ולהעלמת מסמכים בניסיון לטייח רשלנות של אחד משוטרי היחידה. טיוח שהייתה שותפה לו צמרת היחידה, כולל קצינים שקודמו מאז. בעקבות התחקיר החליט נציב תלונות הציבור על הפרקליטות, השופט בדימוס דוד רוזן, לפתוח בבדיקה מקיפה של האירוע, כולל הסיבה שבגללה נסגר התיק במח"ש. פרסום הפרוטוקול שתיעד את האישור שנתנה צמרת המשטרה לאירוע שבו התרחש האסון הר מירון, בעקבותיו קצינים בכירים קראו למפכ"ל המשטרה קובי שבתאי להתפטר.
ב-25 בנובמבר 2021 עבר לערוץ 13 והתמנה לכתב הפלילים במקום מאור צור.
הוא בעל תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה מהאוניברסיטה הפתוחה.
חיים אישיים

סניור בזוגיות עם נעמה כהן פרידמן, דוברת מחוז דן במערך הכבאות.
מתגורר בבית דגן.