stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב ניצן
בחיל הים > בית ספר לקציני ים

בשנת 1965–1966 עבר ניצן קורס פו"ם זרוע ים. ולאחריו החליף את סא"ל שמשון עדן כמפקד קדטים בבית הספר לקציני ים עכו,
ב-19 במאי 1967, תקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים, הושקה הנחתת אח"י אשקלון (פ-63) במספנות ישראל וניצן קיבל עליה את הפיקוד במינוי חירום. לאחר תרגול מועט עם צוות הנחתת נערך בבסיס אשדוד בכוננות לפעולת נחיתה בחוף סיני. הנחיתה לא יצאה לפועל וניצן עם הנחתת קיימו סיורי אבטחה לאורך חוף ישראל.
עם תום הקרבות חזר ניצן לתפקידו כמפקד הקדטים. עקב המלחמה נמנע מהקדטים להפליג באניית סוחר בחופשת הקיץ כפי שהיה מקובל בשנים קודמות. ניצן לא ויתר ובחופשת הקיץ שלאחר המלחמה לקח ניצן את הקדטים במחזור י"ג ויצא עם שתי מפרשיות וספינת מנוע אחת להפלגת חופים ארוכה שהייתה הראשונה להפליג לאורך חופי סיני שרק נכבשו. ההפלגה ארכה שלשה שבועות.
ניצן מקבל תעודת גמר פו"מ זרוע ים מהרמטכ"ל יצחק רבין וראש אגף הדרכה מרדכי גור, 1966.
סגל וחניכים בקורס פו"מ זרוע הים 1966. רס"ן ניצן מרכזי בשורה העליונה.
בחיל הים > ספינות סער

בשנת 1968 יצא ניצן לקורס טקטי בצי המלכותי הבריטי ב(Woolwich), אנגליה. משם עבר לשרבורג והצטרף לצוות שקלט את ספינות סער. כמשימה ראשונה באוקטובר 1968 הפליג כקצין משמרת גשר באח"י חיפה (סער 2) שיצאה בפיקודו של רס"ן אלי רהב משרבורג לישראל. 

ניצן חזר לשרבורג וקיבל פיקוד על אח"י עכו. ב-2 בינואר 1969 נגמרה בניית הספינה וניצן יצא עם אח"י עכו לישראל. מפקד השייטת הדר קמחי הצטרף להפלגה. בדיעבד הייתה זו הספינה האחרונה שיצאה משרבורג בתהליך של פרידה מסודרת.
בגיברלטר קיבל ניצן הוראה להמתין במקום. למרדכי לימון ראש המשלחת בפריז הגיעו ידיעות על החמרת האמברגו הצרפתי על ישראל. סא"ל משה טבק בשרבורג הכין במהירות את הספינה השביעית אח"י סער ובשבת 4 בינואר 1969 יצא להפלגה לישראל. בגיברלטר נפגשו שתי הספינות, הפליגו יחד והגיעו לישראל ב-10 בינואר 1969.
אח"י עכו בפיקודו של ניצן הייתה הספינה השנייה בה הותקנה מערכת טילי גבריאל. וניצן עם צוותו קלטו והפעילו את המערכת בזמן קצר.
ספינת הטילים אח"י עכו 1970.
יעקב ניצן מפקד הספינה מארח נספחים זרים בסיפון אח"י עכו בבסיס חיפה, 1969.
מפקדי ספינות הטילים יעקב ניצן אלי רהב ומיכה רם בהחלפת פיקוד על פלגת סטילים 32, 1969.
מפקדי אח"י עכו במפגש ותיקים 2009.
בחיל הים > מפקד בית ספר חובלים

בחודש מאי 1970 מסר את הפיקוד על אח"י עכו לרס"ן מאיר נוי. ועבר לבה"ד חיל הים כמפקד בית הספר לקצינים.

בתקופת פיקודו הוכנס שלב הלימודים האקדמאיים באוניברסיטת חיפה לתוכנית הקורס.

ניצן שימש בתפקיד זה עד פברואר 1973 ואז מסר את התפקיד לסא"ל שאול סלע.
גולדה מאיר מבקרת בבסיס ההדרכה בטקס סיום קורס חובלים 1972.
סא"ל ניצן בטקס סיום קורס חובלים 1972.
בחיל הים > מלחמת יום הכיפורים

במרץ 1973 קיבל ניצן את פיקוד על פלגה 32 שכללה 4 ספינות סער והועלה לדרגת סא"ל. בהיותו בתפקיד זה פרצה מלחמת יום הכיפורים וניצן פיקד על כוח ספינות סער בקרבות הטילים הפגזות ואבטחת השיט שהתחוללו בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים, בין היתר בקרב פורט סעיד.
לאחר מלחמת יום הכיפורים קיבל ניצן תפקיד מפקד פו"ם זרוע ים והועלה לדרגת אל"ם.
, מפקד בסיס חיפה תא"ל [[אורי פז (קצין)|]] מעניק שי לקצינה (ניצן במרכז) 1973.
לוח סמלי ספינות הטילים שנמסר לניצן בפרידה מפלגת הסטילים 32 במאי 1974.
בחיל הים > נספח ימי בוושינגטון

בקיץ 1977 נעשה ניצן נספח ימי בוושינגטון המואמן גם לקנדה והחליף את משה טבק. המעמד של חיל הים הישראלי היה גבוה וזכרו את הקרבות המוצלחים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים. בחודש מרץ 1978 ליווה את מפקד צי ארצות הברית אדמירל ג'יימס הולוווי (James Holloway) בביקורו בישראל.
בשנת 1979 טיפל בבקשת חיל הים הישראלי להתערבות אנשי הצי האמריקאי לקבל את אישור המצרים בחיפושים אחרי הצוללת דקר בחופי מצרים. בשנת 1980 מסר ניצן את תפקיד הנספח הימי בוושינגטון לאל"ם אורי הר. ניצן יצא לחופשת שחרור ופרש לגמלאות בשנת 1981.
מפקד חיל הים מיכאל ברקאי מבקר בוושינגטון בעת החפיפה של ניצן עם משה טבק 22 ביולי 1977
ראש מספן המודיעין אלי לוי מבקר את עמיתו אדמירל קאופמו בארצות הברית, בליווי הנספח אל"ם יעקב ניצן 1978.
יעקב ניצן ומיכה רם המבקר בוושינגטון כראש המודיעין הימי 1981.
יעקב ניצן עם ד"ר יהודה מלמד בביקור בקליפורניה 1980.
ניצן לפני בית המגורים בוושינגטון 1979.
תפקידים אזרחיים

בחברת אלביט - במאי 1981 פרש ניצן לגמלאות ונעשה ראש מחלקת שיווק הנושאים הימיים בחברת אלביט. בתפקיד זה ניצל את הקשרים שבנה בעת תפקידו בוושינגטון עם קציני צי מדרום אמריקה ומזרח אסיה ושיווק מתקנים לאימון טקטי ומערכות שליטה ובקרה.
במקסיקו וארגנטינה - בשנים 1991–1995 שימש נציג של איש העסקים מרכוס כץ במקסיקו. המשימה העיקרית שלשמה נשלח הייתה מכירת ספינות סער לצי מקסיקו. ניצן לא הצליח לממש מכירה בתקופת עבודתו. אך נראה שעבודת השכנוע שלו נקלטה בצי מקסיקו, שרכש בשנת 2004 את אח"י עליה ואח"י גאולה. הקשרים בין צי מקסיקו למרכוס כץ עלו על שרטון ועבודתו של ניצן הופסקה.

בשנים 1996–1997 היה ניצן נציג של קרן היסוד בארגנטינה. בתפקיד זה אסף תרומות לישראל ועודד צעירים ומשפחות לעלייה.
משרד התחבורה - בשנים 1998–2001 שימש ניצן כראש מחלקת כלי שיט קטנים באגף הספנות והנמלים במשרד התחבורה. עסק בענייני ההסמכה של משיטי הסירות למיניהן. בנוסף שימש חבר בבית הדין המיוחד לענייני ימאות.
ציונים לשבח

סגן יעקב ניצן, וסגן יהודה סמברג קיבלו את עיטור המופת על אומץ לב בטיפול בחדירת מים לחדר המכונות של טרפדת ט-203 בים סוער ועל הצלחתם למנוע טביעת הטרפדת ב-24 נובמבר 1960.
הנשיא יצחק בן צבי ורעייתו מארחים חיילים מצטיינים ביום העצמאות 1961. ניצן שני משמאל.
תחביבים

שייט בספינות -התחביב העיקרי שבו עסק ניצן רבות היה שיט בכלי שיט קטנים.

בחופשות ובכל הזדמנות מצא ניצן דרך לשייט. תקופה מסוימת השקיע ובנה לעצמו יאכטה קטנה. שבסיסה במעגן שביט בנמל הקישון. 

ניצן החל עם מפרשית טרימרן "נתיב" שנבנתה בישראל בשנת 1973. בשנת 1985 עבר לספינה "Best" גוף רגיל באורך 49 רגל. בשנת 2001 יצא למשט הקפת הים השחור בקבוצה של כ-50 מפרשיות שארך חמישה חודשים. 

בשנת 2003 עבר לספינת קטמרן "קלואה" שהייתה רחבה ונוחה לחיים. איתה יצאו להפלגות בים התיכון וגם גרו בה במעגנת הקישון. 

בשנת 2008 יצא ניצן עם אשתו נורית להפלגה ארוכה על היאכטה המשפחתית. ההפלגה ארכה 11 חודשים כולל חציית הים התיכון והאוקיינוס אוקיינוס האטלנטי לבליז, גואטמלה, מקסיקו, איי בהאמה, ברמודה. חציה חזרה לאיים האזוריים גיברלטר וחזרה לחיפה.
דייג  - בנוסף לשייט היה לניצן תחביב של דייג לשימוש עצמי בג'ו'רג'רה, השלל מצא את דרכו ישר למחבת.

צילום - תחביב אחר שהיה לניצן כל השנים צילום סרטים ותמונות. מדי פעם היה מפתיע חברים עם סרט המזכיר הפלגות נשכחות.
היכטה טרימרן "נתיב" בסיום בנייתה מושקת למים במספנות ישראל 1973.
הקטמרן "קאלואה" איתה שייטה משפחת ניצן בים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי 2003–2009.
ניצן מתפאר בדג חרב שתפס בג'ו'רג'רה בדרך למקסיקו.
הבית שהביא ניצן מארצות הברית מורכב במקומו ברחוב הרקפות בעתלית 1982.
מאמרים וסרטים

ספינת הסער החמשית אח"י חיפה (ס-322) יוצאת משרבורג אוקטובר 1968.
ספינת הסער הששית אח"י עכו (ס-323) יוצאת משרבורג ינואר 1969.
אימונים ראשונים בשייטת ספינות הטילים 1971.
מכתב פרידה מצוות אח"י עכו, 12 ביוני 1970, באתר משמר המורשת הימית.
סגירת מעגל פיקודית אל"ם יעקב ניצן שהיה מפקדה הראשון של אח"י עכו ...היה גם מפקדה האחרון, "בין גלים", מאי 2009, עמ' 29–30.
מקורות וקריאה נוספת

אורנה אדן, הים השמים אתה והיכטה, מעריב לצפוניים 5 בפברואר 1988 עמ' 22.
איתמר גיא, קצין למופת, תמצית שירותו הצבאי של אל"ם מיל' יעקב ניצן "בין גלים", מאי 2009, עמ' 35.
עמוס רולניק, הם עשו את זה, צוותי הסטי"לים שתקפו מתקנים בסוריה ובמצרים, במחנה
יצהר פורת, מסע לילי בספינת טילים -
בנימין לנדאו, הפלגתי בספינת טילים -
ביאורים

↑  שורה עליונה מימין לשמאל:אלי לוי, הלל ירקוני, אברהם לביא, יעקב ניצן, מאיר נוי – כולם בוגרי קורס חובלים ה'. שורה קדמית מימין לשמאל: יוסף הררי, ראובן פורת - בוגרי קורס חובלים ד'.
↑  נוסח השלט: לסא"ל ניצן בפיקודך הפכנו לפלגה בעלת ההישגים הטובים ביותר. הן באימונים והן בקרבות. מצוות פלגה 32 מאי 73 עד מאי 1974.
↑  ניצן נשאל: ”האם מפקד שלכם היה עושה כזאת חריגה מהמסלול?” ניצן לא השיב ישירות. כי להערכתו המקצועית לא הגיעה הצוללת דקר לחוף המצרי. ענה ”זה מה שנדרשתי לבקש מכם סיוע.”
הערות שוליים

↑  אלכס ינאי, הכל התחיל בימה של נתניה, הורים מספרים על יענקלה ויהודה שצוינו לשבח, מעריב, 21 בדצמבר 1960
↑  הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל עמ' 99.
↑  הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל עמ' 125.
1 2  סגן יהודה סמברג, באתר הגבורה, סגן יעקב ניצן, באתר הגבורה.
↑  אורי דן, 2 קציני צה"ל הצילו סירת טורפדו מטביעה, מעריב, 11 בדצמבר 1960
↑  ביקור אדמירל הולווי, ידיעות אחרונות 30 במרץ 1978.
אל"ם יעקב ניצן בתפקידו כנספח חיל הים בוושינגטון 1978.
יוסף הקדוש

ערך זה עוסק בבעלה של מרים, אם ישו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

המשפחה הקדושה, מעשה ידי רפאל (1406)
 לידה:  נצרת
 פטירה:  30 או 33 נצרת
 קדוש עבור:  כל הכנסיות
 תארים:  המוודה; בעלה של מריה הקדושה
 חג:  קתולים: 19 במרץ   יוונים אורתודוקסים: יום ראשון שלאחר חג המולד
 תכונות:  מאופיין ויזואלית עם כלים של נגר ומטה עם פרחי חבצלת
 פטרון של:  הכנסייה העולמית, העובדים, נגד ספקות, בריאות טובה
ציור המשפחה הקדושה מעשה ידי ברטולומיאו אסטבן מורילו (1645–1650).
יוסף מוביל את המשפחה הקדושה הנמלטת מפני הורדוס למצרים, ציור מעשה ידי לורנצו מונקו, 1405.
ישו בבית הוריו, ציור מעשה ידי ג'ון אוורט מיליי.
לידת ישו, מעשה ידי מרטין שונגאוור (1475–1480).
יוסף הקדוש ישן. סצנת לידת ישו מעשה ידי ג'נטיל דה פאבריאנו.
המשפחה הקדושה, מעשה ידי ג'יימס קולינסון (המאה ה-19).
פסל יוסף וישו הילד.
יוסף הקדוש או יוסף מנצרת או יוסף פנדר או יוסף מבית דוד או יוסף הנגר היה יהודי בן המאה הראשונה מנצרת, אשר על פי הברית החדשה והמסורת הנוצרית היה בעלה של מרים אמו של ישו. על פי הברית החדשה, אף שלא היה אביו הביולוגי של ישו, היה יוסף אביו המאמץ. יוסף נחשב לקדוש בנצרות הקתולית, בנצרות היוונית-אורתודוקסית ובנצרות האנגליקנית.
קורות חיים > תיאורי הברית החדשה

על פי הבשורה על-פי מתי יוסף היה בנו של יעקב, בעוד שעל פי הבשורה על-פי לוקאס יוסף היה בנו של עלי. יוליוס אפריקנוס מסביר סתירה זו בכך שאביו של יוסף ייבם את גיסתו, ולכן מדובר באב ביולוגי ובאב חוקי (האח המת).
הברית החדשה מפרטת את הגנאלוגיה של יוסף ומראה כי יוסף הוא צאצא של דוד המלך, ועל כן בנו המאומץ ישו נולד בבית לחם, עיר הולדתו של דוד, בהתאם למסורת המתארת את בואו של המשיח מבית דוד.
הברית החדשה אינה נותנת את תאריך הולדתו ופטירתו של יוסף וכן את מקום הולדתו ופטירתו. על פי המסורות התגורר יוסף בנצרת.
יוסף מכונה בברית החדשה "הנגר" (ביוונית: τεκτων). בשל עבודתו זו, בנצרות הקתולית יוסף הוא הקדוש הפטרון של העובדים.
יוסף אינו מדבר בברית החדשה, וכל הידוע אודותיו היה כי התארס (מתי א' 18) ונשא לאישה את מרים, אם ישו; לאחר שחשד בה כי בגדה בו, חלם חלום בו נאמר לו על ידי מלאך כי הריונה הוא מרוח הקודש (מתי א' 19 - 25); וכי התגורר עם המשפחה זמן מה בבית לחם (בעת לידתו של ישו, ובמהלך פדיון הבן שלו) (לוקס ב' 4 - 6, 21; מתי ב' 2); לאחר מכן ברחה המשפחה למצרים לאחר שחלם חלום בו מזהיר אותו מלאך כי הורדוס מתכוון להרוג את ישו (מתי ב' 13 - 18); לאחר מותו של הורדוס חלם יוסף חלום נוסף בו אומר לו מלאך לשוב לארץ, ובעקבות חלום נוסף נאמר לו להתגורר בנצרת (מתי ב' 19 - 23, לוקס ב' 39); עוד ידוע, על פי הברית החדשה, כי ביקר בירושלים עם ישו בעת שישו היה בן 12 (לוקס ב' 41 -51).
על פי המסורת הנוצרית יוסף נפטר לפני צליבת ישו.
קורות חיים > מקורות אפוקריפיים

מקורות אפוקריפיים מתארים את חיי ישו בבית יוסף ומרים, ואת עבודתו של ישו בנגריה של יוסף בנצרת. ליוסף ולמרים נולדו ארבעה בנים: יעקב הצדיק, יוסה (בבשורה על-פי מתי שמו הוא יוסף), יהודה ושמעון; כמו כן נולדו לבני הזוג מספר בנות אשר שמן לא מוזכר (מתי י"ג 55, מארק ו' 3).
הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית מאמינה כי יוסף היה אלמן, והילדים היו בניו מנישואיו הראשונים, ולא ילדיה של מרים (ולכן היו אחים ואחיות למחצה של ישו).
על פי "ההיסטוריה של יוסף הנגר" מצוין כי יוסף היה אלמן אולם ילדיו מנישואיו הראשונים היו יוסטוס, אסיה ולידיה, ואילו יתר ילדיו הם ילדים שלו ושל מרים.
על פי הכנסייה הנוצרית קתולית (בהתאם לכתבי הירונימוס הקדוש) המונח "אח" הוא מונח רחב המעיד על קרבה כללית - וכולל גם בני דודים. על פי כתבי הכנסייה הקתולית, ילדיו של יוסף מנישואיו הראשונים היו: שלום, שלומית ואסתר, וכן אחות שלישית ששמה אינו מזוכר.
טענות אלה נועדו כולן לחזק את הדוקטרינה לפיהן מרים נותרה בתולה כל חייה.
יוסף באמנות

עד המאה ה-17 נהגו לתאר את יוסף כאדם מבוגר, מזוקן, ששערו לבן או מקריח. כמו כן נהגו לתארו כבעל אף חד ואצבעות מוכות שיגרון. יוסף תואר לרוב ברקע התמונות, כשהוא אינו בקו אחד עם מרים וישו. לרוב יוסף אינו פועל בתמונות (דמותו פסיבית) - למעט בציורי הבריחה למצרים בו הוא מוביל את המשפחה הקדושה.
זקנו של יוסף תואם את יהדותו, והן את האמונה לגילו בעת נישואיו למרי (טענה שאינה מופיעה בברית החדשה אולם באה לחזק את האמונה הנוצרית שמרים נותרה בתולה כל חייה, וכי ילדיו הם מנישואים קודמים).
בתקופה המודרנית החלו אמנים פרוטסטנטים לתארו כאיש צעיר - בעיקר תוך תיאור עבודתו כנגר. בציורים אלה ניתן לראות את חיי המשפחה כמשפחה אוהבת ונורמלית.
בפיסול, מתוארת דמותו של יוסף כמחזיק מטה ובראשו פרחים (אזכור של סיפור לפיו בעלה של מרי נבחר מבין אלמנים שונים בעקבות נס שקרה למטהו היבש שהחל לפרוח).
איקונות רוסיות אורתודוקסיות מתארות לעיתים סיפור של ניסיון פיתוי של יוסף על ידי השטן - שניסה לבטל את אירוסיו למרים, אולם יוסף עמד בפיתוי.
קדוש נוצרי

יוסף נחשב לקדוש נוצרי כבר מראשית ימיה של הכנסייה, אולם עד שלהי ימי הביניים לא זכה לפופולריות רבה. רק לאחר שנת 1399 עת המסדר הפרנציסקני החל לחגוג את יום חגו, עלתה הפופולריות שלו, וזו אף גברה כשהמסדר הדומיניקני החל לחגוג את יום חגו.
היום נוסף לברוואריום בשנת 1479 והפך ליום חג רשמי בכנסייה הקתולית בשנת 1621.
בשנת 1416 בועידת קונסטנס ניסו חלק מראשי הכנסייה להעלות את מעמדו של יוסף למעמד הקרוב למעמדה של מרים מעל יתר השליחים ולקבוע חג שיקרא "נישואי מרים ויוסף" אולם ניסיון זה לא צלח.
ב-8 בדצמבר 1870 הכריז האפיפיור פיוס התשיעי כי יוסף הקדוש יהיה הקדוש השומר על הכנסייה העולמית. כמו כן באופן בלתי רשמי יוסף הוא הקדוש השומר מפני היסוס. בשל המסורת הקתולית לפיה יוסף נפטר בזרועות מרים וישו, יוסף הוא הקדוש אליו מתפללים למות בשיבה טובה.
מלבד יום חגו של יוסף, קבע האפיפיור פיוס ה-12 בשנת 1955 יום חג נוסף הנקרא "חגו של יוסף הפועל" ב-1 במאי כצעד נגד חגיגות ה-1 במאי הקומוניסטיות, ולאור היותו של יוסף הקדוש המגן על הפועלים. כמו כן יוסף הוא הקדוש המגן על המדינות "העולם החדש" וכן על צ'ילה, קנדה, קוריאה, מקסיקו, אוסטריה, בלגיה, בוהמיה, קרואטיה, פרו, וייטנאם וכן על קרינתיאה, סטיריה, טירול, סיציליה והערים: פירנצה, טורינו, מולוקיו, באטון רוז', באפלו, שאיין, הוגסונד, לואיסוויל, נאשוויל, סן חוזה וסו פולס.
ימי חג

חגיגת יום יוסף הקדוש החלה בתקופה מאוחרת באופן יחסי לקדושים אחרים המוזכרים בברית החדשה. רק במאה ה-10 החלה הכנסייה הקתולית לחוג את יום - ב-19 במרץ, אולם החג נחוג על ידי בודדים ולא היה חג שזכה לפופולריות רבה. רק בשנת 1479 החלו לחוג את היום בעיר רומא ורק בשנת 1570 הוא הופיע בלוח השנה הנוצרי. בשנת 1847, עם הכרזתו כקדוש של הכנסייה העולמית נוסף לו יום חג נוסף - יום הרביעי בשבוע השני שלאחר חג הפסחא. חג זה בוטל על ידי האפיפיור פיוס ה-12 שקבע במקומו יום חג נוסף ב-1 במאי.
גם הכנסייה הלותרנית חוגגת את יום חגו של יוסף ב-19 במרץ.
הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית חוגגת את היום ביום הראשון הראשון שלאחר חג המולד.
ימי חג > המסדר היוספיתי

במהלך המאה ה-19 נוסד המסדר היוספיתי שיעד עצמו לפעול בקרב העניים. פעילות המסדר בארצות הברית התמקדה בעיקר בעבדים ששוחררו בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית.
ימי חג > כנסיות עיקריות

כנסיית יוסף הקדוש נמצאת במרכז העיר נצרת, במתחם בזיליקת הבשורה.
אורטוריות יוסף הקדוש הממוקמת במונטריאול שבקנדה הוקמה לכבודו של יוסף הקדוש, וקתולים רבים מאמינים כי יוסף הקדוש ביצע ניסים רבים של ריפוי בכנסייה זו (מובן שמדובר בפעילותו כקדוש לאחר מותו). כנסייה זו היא הכנסייה הגדולה בקנדה, וכיפתה היא השנייה בגודלה בעולם לאחר בזיליקת פטרוס הקדוש שברומא.
קתדרלת בזיליקת יוסף הקדוש בסן חוזה שבקליפורניה מוקדשת אף היא ליוסף הקדוש.
כנסיות, אוניברסיטאות, בית ספר, ובתי חולים רבים קרויים על שמו של יוסף הקדוש (אף שלעיתים מדובר בקדוש אחר באותו השם).
אתרים

אתרים רבים קרויים על שמו של יוסף הקדוש. 6 כפרים בצרפת, 14 ערים, עיירות וכפרים בארצות הברית וכן נהרות, חצאי אי, איים ומפרצים קרויים על שמו. העיר סנט ג'וזף בטרינידד וטובגו היא העיר העתיקה ביותר באי, ושימשה בירת טרינדד בין השנים 1592–1783. כמו כן העיר סן חוזה בקליפורניה קרויה על שמו, כמו גם העיר סן חוסה בקוסטה ריקה.
פולקלור

יש המאמינים שקבורת פסלון של יוסף הקדוש בקרקע שטח המיועד למכירה יסייע במציאת קונה לשטח, ויש המוסיפים שלאחר המכירה יש להוציא את הפסל מהאדמה, אחרת יתדרדר הרוכש למצב בו ייאלץ למכור את הבית אף הוא.
אמונה נוספת, הנפוצה בעיקר בזכותו של האפיפיור פרנציסקוס, הוא פולחן 'תנומת יוסף' או 'יוסף הישן'. הפולחן מקדש, בהתאם למתואר בבשורה על פי מתי
(ראה: מתי פרק א'), את חשיבותו של יוסף בזמן שחלם על בואו של המשיח מקולו של מלאך. בעקבות סיפור זה, נפוצה אמונה עממית, כי יוסף עוזר לסובלים
מבעיות שינה. לכן, נהוג להניח בחדר המיטות פסל של יוסף בתנוחת תנומה ותחת הכרית ספר תפילה עם איקונין של יוסף.
אזכורים ספרותיים

בספרו של ז'וזה סאראמגו "הבשורה על פי ישו" מתואר יוסף כאביו הביולוגי של ישו.
ראו גם

קדושים נוצריים נוספים בשם זה:
יוסף הרמתי
יוסף הקדוש מתבי
יוסף הקדוש מדמשק
יוסף מארלו
ג'וזפה דסה
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 116–121, מסת"ב 978-965-566-137-8
מאוריסיו סוליס

מאוריסיו סוליס מורה (בספרדית: Mauricio Solís Mora; נולד ב-13 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי. סוליס שיחק במדי נבחרת קוסטה ריקה במונדיאל 2002 וכן במונדיאל 2006. סוליס הוא בעל 110 הופעות במדי הנבחרת, הוא כבש במדיה 6 שערים ובמספר הופעותיו בנבחרת הוא שני רק ללואיס מרין.
קריירה

את קריירת המשחק שלו החל סוליס  במועדון ארדיאנו שבקוסטה ריקה. בעונת 1992/93 עבר לשחק בחמדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ושיחק בקבוצה עד סוף עונת 1995/96, אז עבר לקבוצת דרבי קאונטי האנגלית ביחד עם שחקן נוסף מקוסטה ריקה, פאולו ואנצ'ופה.  לאחר שנתיים באנגליה, בהן לא זכה לדקות משחק רבות, חזר סוליס למרכז אמריקה, הפעם לגואטמלה לקבוצת קומוניקאסיונס לעונה אחת בלבד עד שעבר לקבוצת סן חוזה ארת'קווייקס מה-MLS בארצות הברית כאשר במדיה הוא כבש ארבעה שערים ובישל שער אחד ב-29 הופעות במדי הקבוצה.  לאחר שנתיים בארצות הברית חזר סוליס לקוסטה ריקה לקבוצת אלחואלנסה וזכה עימה בשתי אליפויות, בעונת 2000/01 ובעונת 2001/02.  לאחר שנתיים בקוסטה ריקה חזר סוליס לאירופה, הפעם ליוון ושיחק במדיה של OFI כרתים שנתיים.  אחרי שנתיים ביוון חזר סוליס ליבשת אמריקה אך הפעם למקסיקו לקלאב אירפואטו.  אחרי עונה במקסיקו חזר לעונה אחת לאלחואלנסה ואז לעונה אחת לקומוניקסיונס עד שעבר סוליס בעונת 2007/08 לקבוצת מכבי נתניה הישראלית אך טרם פתיחת בעונה נחתך מהקבוצה באופן פתאומי מבלי ללבוש את מדי הקבוצה במשחק אחד כלל ועבר לקבוצת ארדיאנו בקוסטה ריקה, בה החל את הקריירה שלו.
סוליס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות נגד נבחרת ערב הסעודית במוקדמות מונדיאל 2002.  סוליס פתח בהרכבה של נבחרת קוסטה ריקה בכל ששת המשחקים שלה במשחקי מונדיאל 2002 ו-2006 ונחשב לאחד השחקנים החשובים בנבחרת זו.
הערות שוליים

↑  https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/3/ART1/616/269.html שחרור סוליס והחתמת סטניסלב אנגלוביץ' במכבי נתניה
| נבחרת קוסטה ריקה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוניס •  2 דרומונד •  3 מרין •  4 רייט •  5 מרטינס •  6 לופס •  7 פונססקה •  8 סוליס •  9 ואנצ'ופה •  10 סנטנו •   11 גומס •  12 פארקס • 13 ואייחוס •  14 רודריגס • 15 וואלס • 16 ברייס • 17 מדפורד • 18 מסן • 19 קורדרו • 20 סונסינג • 21 צ'ינצ'ילה • 22 קסטרו • 23 מורגן • מאמן: גימארייש |  1 לוניס •  2 דרומונד •  3 מרין •  4 רייט •  5 מרטינס •  6 לופס •  7 פונססקה •  8 סוליס •  9 ואנצ'ופה •  10 סנטנו •   11 גומס •  12 פארקס • 13 ואייחוס •  14 רודריגס • 15 וואלס • 16 ברייס • 17 מדפורד • 18 מסן • 19 קורדרו • 20 סונסינג • 21 צ'ינצ'ילה • 22 קסטרו • 23 מורגן • מאמן: גימארייש | קוסטה ריקה |
| נבחרת קוסטה ריקה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 מסן •  2 דרומונד •  3 מרין •  4 אומאנייה •  5 מרטינז •  6 פונסקה •  7 בולאניוס •  8 סוליס •  9 ואנצ'ופה •  10 סנטנו •   11 גומז •  12 גונזלס • 13 ברנרד •  14 אזופייפה • 15 וואלס • 16 הרננדז • 17 בדילה • 18 פורס • 19 סבוריו • 20 סקויירה • 21 נונז • 22 רודריגז • 23 אלפרו • מאמן: גימאראס |  1 מסן •  2 דרומונד •  3 מרין •  4 אומאנייה •  5 מרטינז •  6 פונסקה •  7 בולאניוס •  8 סוליס •  9 ואנצ'ופה •  10 סנטנו •   11 גומז •  12 גונזלס • 13 ברנרד •  14 אזופייפה • 15 וואלס • 16 הרננדז • 17 בדילה • 18 פורס • 19 סבוריו • 20 סקויירה • 21 נונז • 22 רודריגז • 23 אלפרו • מאמן: גימאראס | קוסטה ריקה |
לולאת הקפיטול

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  3.859 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  1986–1989 (כ־3 שנים)
 מיקום
 ערים ראשיות:  לאנסינג
 נקודת התחלה:  כביש M99
 נקודת סיום:  כביש I496
 
לולאת הקפיטול (באנגלית: Capitol Loop) הוא כביש ראשי, העובר דרך העיר לאנסינג במדינת מישיגן, ארצות הברית.
הכביש בצורתו כלולאה הוצע במקור ב-1986 כחלק ממאמץ התחדשות במרכז העיר, וב-13 באוקטובר 1989 הכביש נסלל.
הכביש יוצר מסלול לולאה סביב הכביש המהיר 496 דרך מרכז העיר, ליד הקפיטול, בית המחוקקים וכמה ממחלקות המדינה. הכביש נבנה לצורך הפניית התנועה ממרכז העיר אל הקפיטול, ומבני ממשלה אחרים.
ראו גם

מערכת הכבישים המהירים הלאומית (ארצות הברית)
לאורת נטופה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  לאורה 
 מיקום:  הגליל 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  מלכיתים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 ביולי 1967
 תאריך פתיחה רשמי:  17 ביולי 1967 
 קואורדינטות:  32°50′55″N 35°22′29″E﻿ / ﻿32.84861111°N 35.37472222°E﻿ / 32.84861111; 35.37472222
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) לאורת נטופה(למפת הגליל העליון רגילה) לאורת נטופה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לאורת נטופה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לאורת נטופה
 
לאורת נטופה היא לאורה השוכנת בהר נטופה, בגובה של 522 מטר מעל פני הים, וממוקמת בסמוך לקצהו הצפון-מזרחי של היישוב הררית שבגליל התחתון. היא שוכנת על פסגת ההר, שחלקה מכוסה בחורש ים-תיכוני, וסביבה מטעי עצי זית. מהמקום נשקף נוף פנורמי דרומה אל בקעת בית נטופה, צפונה אל הגליל העליון ומזרחה לכיוון הכנרת ורמת הגולן.
כיום מתגוררים במקום מספר נזירות בית לחם של עליית הבתולה השמיימה והקדוש ברונו.
מבנה

הלאורה נוסדה על ידי שלושה נזירים מלכיתים מנצרת ב-17 ביולי 1967. הנזיר יעקב, ששימש כאב המנזר עד מותו בשנת 2005, הגיע מהולנד ובמקור היה נזיר טראפיסטי. שאיפתם של הנזירים הייתה לחיות לפי מסורת הנזירים הראשונים שפרשו למדבר יהודה במאה ה-4. בתחילה התגוררו הנזירים באוהלים, אך עם הזמן הקימו לעצמם בקתות עץ במקום. כיום מתגוררות בלאורה נזירות ממסדר האחיות בית לחם, מסדר אשר לו שייך גם מנזר הנשים בבית ג'מאל.
מרכזה של הקהילה בכנסיית אבן קטנה השוכנת בצידה המזרחי של פסגת ההר. במבנה שוכנים חדר המלבושים ומשרד, ומעליו חרוט אבן הנושא צלב ופעמון תלוי ממנו. הכנסייה עצמה נחצבה בסלע מתחת לפני האדמה, והגישה אליה היא באמצעות גרם מדרגות. חלל הכנסייה פונה לכיוון דרום והוא מעוצב בפשטות. המזבח עשוי אבן והוא ניצב על במת אבן שנחצבה בסלע. על המזבח מונחת מנורה, וצלב עץ פשוט ניצב לימינו. שלושה גרמי מדרגות קטנים שבכל אחד שלוש מדרגות מוליכים אל הבמה, ולפניה ניצבים שני איקונות - האחד של המדונה והילד והאחר של ישו המורה. במרכזה של הכנסייה שולחן אבן ולאורך קירותיה ספסל אבן חצוב בסלע.
גלריה

המזבח
חלל הכנסייה מכיוון המזבח. מימין נראה גרם המדרגות המוביל אליה.
גרם המדרגות המוליך אל הכנסייה
בית עץ בלאורה
לקריאה נוספת

נירית שלו-כליפא, אל גן נעול, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2005, עמ' 197
דוד רפ, משל המערה, באתר הארץ, 4 ביולי 2002.
לואיס קפארלי

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1948 (בן 75) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, משוואה דיפרנציאלית חלקית 
 מקום מגורים:  בואנוס איירס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בואנוס איירס  התיכון הלאומי של בואנוס איירס 
 מנחה לדוקטורט:  Calixto Pedro Calderón 
 מוסדות:  אוניברסיטת טקסס באוסטין  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת מינסוטה 
 תלמידי דוקטורט:  Ovidiu Savin, Nestor Guillen, Betul Orcan, Russell Schwab, Claudia Beatriz Lederman, Diego Ribeiro Moreira, Ray Yang, Rafayel Teymurazyan, Hector Andres Chang-Lara, Lan Tang, Rohit Jain, Veronica Rita Antunes de Soares Quitalo, Hui Yu, Monica Torres, Ivan Alexander Blank, Enrico Valdinoci, Guido De Philippis, Ioannis Athanasopoulos, Eduardo Teixeira, Luis Silvestre, Daniel Phillips, Ki-ahm Lee, Néstor Edgardo Aguilera, Lihe Wang, Peiyong Wang, Leonardo Bonorino, Luis Felipe Duque Alvarez 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר מקסים בוכר (1984, 1984)  פרס אבל (2023)  פרס סטיל (2014)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרס שאו במדעי המתמטיקה (2018)  פרס סטיל למפעל חיים (2009)  פרס יהלומי קונקס (2003)  פרס וולף למתמטיקה (2012)  עמית החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית (2018)  פרס רולף שוק למתמטיקה (2005) 
 בן או בת זוג:  Irene M. Gamba 
 
לואיס אנחל קפארלי (בספרדית: Luis Angel Caffarelli;‏ נולד ב-8 בדצמבר 1948) הוא מתמטיקאי אמריקאי יליד ארגנטינה, מחשובי החוקרים של משוואות דיפרנציאליות חלקיות. חתן פרס וולף למתמטיקה לשנת 2012 ופרס אבל לשנת 2023.
ביוגרפיה

לואיס קפארלי נולד וגדל בבואנוס איירס. ב-1969 קיבל תואר שני ובשנת 1972 קיבל תואר דוקטור, שניהם מאוניברסיטת בואנוס איירס. בשנים 1973–1974 שהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת מינסוטה, ובהמשך נמנה עם הסגל האקדמי הבכיר של אוניברסיטה זו עד 1983. במקביל היה בשנים 1980–1982 פרופסור במכון קוראנט למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1983–1986 היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת שיקגו. בשנים 1986–1996 היה פרופסור במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בשנים 1994–1997 היה פרופסור במכון קוראנט למדעי המתמטיקה. מאז 1997 הוא פרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין.