stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונדה ון פלנדרן
מסלול המרוץ

נקודת הזינוק למרוץ, שאורכו היום הוא כ-255 ק"מ, היא בעיר ברוז'. המרוץ עובר כל שנה בנתיב שונה במקצת, אולם בדרך כלל, נתיב המסלול עוקף את העיר גנט (שבה התקיים הזינוק בכל שנות המרוץ עד 1976) מדרום, ומסתיים בעיר מרבקה אשר נמצאת בארדנים הפלמיים. ב-2012 שונה מסלול המרוץ והסתיים באודנארדה (Oudenaarde). המסלול מתפתל ברחבי פלנדריה ומקפיד לעבור במעברים מפורסמים אשר המייחד אותם הוא היותם סלולים באבני מרצפת (Pavè), דבר אשר מקשה על הרוכבים ומצריך מומחיות וניסיון רב.
המסלול משופע בעליות קצרות אך תלולות, אשר גם הן, מתאימות לסוג מסוים של רוכבים. המעברים אשר זכו לפרסום הרב ביותר הם:
קופנברג - מעבר צר ותלול שבו נאלצו חלק מהרוכבים לשאת את אופניהם על כתפיהם. ב-1987 נאלצה מכונית מנהל המרוץ לדרוס את אופניו של הרוכב שהוביל במרוץ באותה עת (וכמעט גם את רגלו) לאחר שנפל במעבר ועיכב את חבורת הרוכבים שרדפה אחריו. לאחר תקרית זו, הוצא מעבר קופנברג ממסלול המרוץ עד אשר שופץ המעבר ב-2003 וכיום, לאחר שהורחב במקצת ונסלל באבני מרצפת חדשות, הוא שוב במסלול המרוץ, אם כי עדיין נחשב לעלייה הקשה ביותר במסלול.
אוד - קווארמונט - התפרסם במיוחד בכך שהוא המעבר הוותיק ביותר מבין כל המעברים ונרכב לראשונה במרוץ בשנת 1919.
פאטרברג - מעלה תלול וקצר הנמצא מרחק קצר אחרי האוד קווארמונט.
מור ון חררדסברגן (ידוע גם בשמו הצרפתי מור דה גראמונט) - עד 2011 הייתה העלייה הלפני אחרונה במרוץ שנמצאה כ-15 ק"מ לסיום ושמשה לרוב כזירה להתקפות אשר פעמים רבות חרצו את גורל המרוץ. גם ב"מור" הוחלפו ב-2003 האבנים ולמרות שיפועו, שהוא התלול ביותר במסלול (20% בנקודה מסוימת), הוא כבר אינו מפחיד את הרוכבים כבעבר. שיפוץ ה"מור" גרר תלונות מצד הרוכבים המקומיים שחשו כי יתרונם הביתי, בכך שהכירו כל אבן במעלה, אבד. ב-2012 הוציאו מארגני המרוץ את ה"מור" ממסלול המרוץ, אך הוא הוחזר ב-2017 ומוקם במרחק של כ-95 ק"מ מקו הסיום, שם השפעתו על התפתחות המרוץ היא פחותה.
בוסברג - עד 2011 הייתה העלייה האחרונה במרוץ. נמצאה כ-12 ק"מ מקו הסיום.
החל מ-2012 שונה המסלול, כך ששתי העליות המכריעות הן אוד-קווארמונט ופטרברג, שנרכבות פעמיים בשלבים הסופיים של המרוץ. בפעם השנייה, שהיא לקראת סוף המרוץ, האוד-קווארמונט ממוקם כ-17 ק"מ מקו הסיום והפטרברג כ-13 ק"מ מקו הסיום.
במחצית הראשונה של המאה העשרים עבר מסלול המרוץ בכבישים שמצבם היה גרוע ביותר. חלקם היו למעשה דרכי עפר וחלקם קטעים מרוצפים שהיו מלאים מהמורות. בשנים אלו, די היה בתנאי המסלול הקשים כדי לפצל את דבוקת הרוכבים. מצבם של הקטעים המרוצפים של אותן שנים היה גרוע בהרבה מהקטעים המוכרים כיום. האבנים לא היו מסותתות, הונחו בצורה אקראית ושפתיהן בלטו בדרך. לפני מלחמת העולם השנייה רק הכבישים החשובים באזור היו כבישי אספלט. בתנופת הפיתוח שלאחר המלחמה נסללו רוב הכבישים באספלט ומארגני המרוץ שקודם ניסו לשפר את תנאי המסלול, מצאו את עצמם במצב הפוך בו היה עליהם לשמור על קטעי דרכים שבהן יישארו הקטעים הישנים המרוצפים על מנת לשמר את מסורת המרוץ ולמנוע מאוץ המוני בסיום.
למרות היותם של המעברים עתיקים כשלעצמם, למעשה, רוב המעברים שבהם עובר המרוץ כיום, נכנסו למסלול המרוץ רק בשלושים השנים האחרונות. רוב המעברים המפורסמים נמצאים בדרכים כפריות שיש עליהן במשך כל השנה תנועה מעטה מאוד. בשל פרסומם של המעברים והפיכתם למוקד משיכה לתיירות של חובבי אופניים, שומרות הרשויות האזוריות בפלנדריה על מצבם הגרוע של המעברים ונמנעות משיפוץ הדרכים. השיפוץ נעשה רק כאשר קיימת סכנה אמיתית לרוכבים, הנגרמת לרוב מתזוזת אבני מרצפת במעבר או מגנבת אבני מרצפת על ידי תיירים.
רוכבים אשר צברו מספר ניצחונות גדול במרוץ

שישה רוכבים בהיסטוריה הצליחו לנצח שלוש פעמים במרוץ הקשה והם:
אשיל בוייס בשנים 1940, 1941 ו-1943
פיורנצו מאני בשנים 1949, 1950 ו-1951
אריק למן בשנים 1970, 1972 ו-1973
יוהאן מוזיאו בשנים 1993, 1995 ו-1998
טום בונן בשנים 2005, 2006 ו-2012
פביאן קנצ'לארה בשנים 2010, 2013 ו-2014
מת'יו ואן דר פול בשנים 020, 2022 ו-2024
בין הרוכבים שניצחו במרוץ פעמיים, ניתן לציין במיוחד את הרוכב הבלגי בריק סכוטה שבין השנים 1940-1959 זינק 20 פעם למרוץ הקשה (וסיים את המרוץ 16 פעמים). הוא ניצח כאמור פעמיים ובנוסף זכה פעמיים בסגנות וארבע פעמים במקום השלישי. ג'ורג' הינקאפי מחזיק בשיא כרוכב שסיים את המרוץ מספר הפעמים הרב ביותר - 17.
רשימת המנצחים בשנים האחרונות

2000 - אנדרי צ'מיל
2001 - ג'אנלוקה בורתולמי
2002 - אנדראה טאפי
2003 - פטר ון פטגם
2004 - סטפן וזמן
2005 - טום בונן
2006 - טום בונן
2007 - אלסנדרו באלאן
2008 - סטֵיין דוולדר
2009 - סטֵיין דוולדר
2010 - פביאן קנצ'לארה
2011 - ניק נוינס
2012 - טום בונן
2013 - פביאן קנצ'לארה
2014 - פביאן קנצ'לארה
2015 - אלכסנדר קריסטוף
2016 - פטר סאגאן
2017 - פיליפ ז'ילבר
2018 - ניקי טרפסטרה
2019 - אלברטו בטיול
2020 - מת'יו ואן דר פול
2021 - קספר אסגרן
2022 - מת'יו ואן דר פול
2023 - טאדיי פוגאצ'אר
מרוץ הנשים

בשנת 2004 נוצר מרוץ מקביל לנשים באותו השם, שמתרחש באותו היום של הגברים ולרוב עובר באותם הטיפוסים, אך כולל מרחק קצר יותר.
הערות שוליים

↑  Konrad, Gabe and Melanie (200), Bikelore, On The Wheel Publications (USA), ISBN 1-892495-32-5, p101
↑  Tour of Flanders to finish in Oudenaarde until at least 2023, באתר cyclingnews.com,‏ 22 בנובמבר 2016
↑  BMC Racing Team Finishes 3-4 At Tour of Flanders, אתר קבוצת האופניים BMC,‏ 1 באפריל 2012
קרב הראל (שיר)

לוחמי הפלמ"ח, 1948
"קרב הראל" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר והפזמונאי חיים חפר ב-1965 עבור שלישיית גשר הירקון, שכללה את אריק איינשטיין, בני אמדורסקי וישראל גוריון. השיר מספר את סיפורה של חטיבת הראל במהלך המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות, ובהם קרבות שיירת נבי דניאל, קרב נבי סמואל וקרב הקסטל, במהלכם נפלו עשרות רבות מלוחמי החטיבה.
מקורו של השיר בשלישיית שירים שחוברו והולחנו בארצות הברית בשנות ה-50 של המאה ה-20, המתארים את תקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. שלושת השירים נכתבו בנפרד על ידי אירווינג גורדון, בוב קמפ ושל סילברסטיין; אחד מהם הולחן על ידי בובי גיבסון. גיבסון וקמפ קיבצו את שלושת השירים למחרוזת אחת, שכונתה "טרילוגיית מלחמת האזרחים" (Civil War Trilogy).
חפר השתמש באלמנטים מתוך השיר המקורי, כמו שורת הפתיחה של השיר ושל חלק מהבתים "בום בו, בו בום, בום, בום", אזכור מספרי הנופלים ("שלושים בנבי סמואל/שבעה עשר על הקסטל/שיירת נבי דניאל", לעומת השיר באנגלית: There's a hundred dead at Richmond/Three hundred more at Gettysburg/A hundred more they've never found) וכן על המנגינה, אך המילים הותאמו כמובן לנושא השיר בגרסתו העברית. השיר בוצע, כאמור, על ידי שלישיית גשר הירקון בתקליטם השני "התוכנית החדשה", ולאחר מכן על ידי הדודאים.
השיר מבטא את רוח תקופת מלחמת העצמאות בכלל היישוב, ומבטא נאמנה את הלך הרוח הקשה, הכאב הנפשי והאבלות בקרב הלוחמים, אשר נדחה כמעט שני עשורים עד שפורסם. על כן, מקובל לנגן אותו באירועים, טקסים ובכלי התקשורת בימי זיכרון.
תכנים ואמירות

השיר מגולל בסגנון פואטי קצוב תכנים, אירועים ומצבים בתולדותיה של חטיבת הראל של הפלמ"ח בתקופת מלחמת העצמאות, מפיהם של האני השר בהווה בגוף ראשון רבים הפונה אל אישה אהובה. הוא כולל שלושה עשר בתים מחורזים.
הבית הראשון, משרטט במילים קצרות את תמונת המצב של העיר ירושלים הנצורה בתקופת המלחמה, למשל במילים: "העיר גוועת במצור / אין לחם אין, אין כלום". שעל פתיחת הדרך אליה נלחמו אנשי הפלמ"ח. הוא פותח בשורת המילים: "בום בו, בו בום, בום, בום", אשר צורפה גם לבית השני והרביעי.
הבית השני מתאר את המצוקה בה שרויים הלוחמים, להם מוקצבת מנת תחמושת דלה, במילים: "עם ארבעים כדור לאיש".
בבית השלישי מתוארת הליכה בסך, אולי מצעד או שיירה של לוחמים, אשר מותם הצפוי בקרב הוא עניין וודאי בתודעתם, העוברים במקרה או כמעשה רומנטי, מתחת לחלון ביתה של האישה האהובה:
פתחי את התריסים לאט

כי מול ביתך עוברים

כל אלה שכמעט, כמעט

כמעט ולא חוזרים.
משקל המילים מדמה מצעד קצוב ודרמטי המבשר את ההחמצה הגורלית הצפויה; אם הקריאה: "פתחי את התריסים..." נקראת אל האהובה כבר בסמוך לחלונה, תוך כדי צעידה והתקרבות אליו, והתריסים אכן נפתחים לאט כפי הקריאה, הרי שהאהובה מספיקה לראות אולי את צדודיתם ולרוב את אחוריהם של הצועדים המתרחקים ממנה, וללא מפגש פנים אל פנים.
בבית הרביעי מכריזים הדוברים שתי אמירות, כי לבם "אטום" בסבלם, וכי למרות התבוסות הם יאספו כוחות לשוב ולחזור אל חזית הקרב: "אך אנו עוד נקום". הם מציינים את מספר האבדות בנפש במערכות חשובות שבהן ספגה "הראל" אבדות כבדות: "שלושים בנבי סמואל", בקרב נבי סמואל באביב 1948 שבו השתתפו חיילי הלגיון הירדני והסתיים בנסיגת כוחות הפלמ"ח אל קיבוץ מעלה החמישה שעל פתחו נבלמה כניסת הכוחות הערבים; הרוגים - "שבעה עשר על הקסטל" - בקרב על תפיסת הקסטל בדרך לירושלים, והרוגי שיירת נבי דניאל.
בבית החמישי מספרים הדוברים על הפגיעות הנפשית, המתדמה לזיקנה, שנוצרה בנפשם בשל הקרבות האכזריים, למשל במילים: „אם נחזור עוד מן הלילה / בעשרים שנה נזקין”.
בבית השישי ובבית השמיני (ההופכים למעין פזמון) מבטיחים הדוברים לנערה אהובה שהדרך לירושלים הנצורה תפתח לבסוף, בידיהם, ובו צטט המשורר אמירה אותנטית שהושמעה במשך התקופה: "עוד תראי / את הדרך הפתוחה".
בבית השביעי מוזכרים קברי האחים שנכרו בתקופת המלחמה, אחד הידועים שבהם הוא קבר האחים ללוחמי הפלמ"ח שגופותיהם בותרו על ידי לוחמים ערבים, ונטמנו בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים.
הבית התשיעי והבית העשירי הם קינה של הדוברים על החברים שנהרגו בקרב. במידה רבה היא קינה עצמית של הדוברים על עצמם, בהמשך להודעתם על מותם הצפוי; הקינה המנוסחת כידיעה קשה הנמסרת לנערה מפי הדוברים השרים:
אהובך יצא לקרב

אהובך יצא לקרב

אבל איפה הוא עכשיו

מן הדרך הוא לא שב.



מן הדרך הוא לא שב

העפר כיסה עיניו

את קברו חפרו רעיו

כי הוא לא חי עד הבוקר.
הבית האחד עשר והבית השנים עשר מבטאים בצבע ובמספרים את היקף האבדות הצפוי לכאורה. האישה מתבקשת ללבוש שמלה בצבע שחור, עם חזרתם אליה או ביתם של שיירת הלוחמים, בשל אבלותה הצפויה לאחר שמביניהם לפי הערכתם אך מיעוט יישאר בין החיים, במילים: "כי נותרנו עשרה / מן הפלוגה עד הבוקר", הבוקר שלאחר ליל הקרב.
הבית השלושה עשר חוזר על מילות הבית הרביעי ומזכיר את שמותיהם של החברים האהובים שנפלו בקרב: "הג'ינג'י מוישה מיכאל / מנחם צביקה ושמואל / ומוטי גד ובצלאל", ומצרף הבטחה לקימה מחודשת מהאובדן, ההלם והאבלות, במילים: "אך אנו עוד נקום".
הערות שוליים

1 2  על פי דוד אסף, גלגולו של ניגון, בבלוג שלו עונג שבת, 8 במאי 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 847611f6-f320-45bc-8511-508ccc24e9f0
קמפינאס

קמפינאס (בפורטוגזית: Campinas) היא עיר במדינת סאו פאולו שבברזיל. בעיר מתגוררים כ-1,059,000 תושבים. זו העיר השלישית בגודלה במדינה אחרי סאו פאולו וגווארוליוס.
אזור המחוז הוא 797.6 ק"מ מרובע. באזור המטרופולין של העיר, כפי שהוגדר בשנת 2000, שוכנות 19 ערים ואוכלוסייה של 3.2 מיליון נפש.
שדה התעופה הבינלאומי של קמפינאס השוכן בעיר מחבר את קמפינאס עם ערים ברזילאיות רבות ומבצע גם טיסות בינלאומיות.
בעיר שוכנת אוניברסיטת המדינה של קמפיאנס (Universidade Estadual de Campinas).
נשיאה הרביעי של רפובליקת ברזיל, מנואל פראס דה קמפוס סאלס, נולד בעיר.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-14 ביולי 1774 כמאחז שעל הדרך למינאס ז'ראיס ולגויאס, ויושבה על ידי חברי משלחות סחר ומחקר- הבנדייראנטס, שהיו בחיפוש אחר מינרלים יקרים.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 העיר התפתחה והפכה למרכז דמוגרפי וחקלאי, עם ייצור רחב של קפה, כותנה וקני סוכר. מרכיב עיקרי נוסף בצמיחת העיר היה פתיחת קו רכבת בסביבת העיר בשנת 1867. בהמשך המאה הגיעו מהגרים רבים לעיר, במיוחד מאיטליה.
אוכלוסייה

| גזע |  % |
| --- | --- |
לבנים: 74.0%
שחורים: 5.6%
פרדוס: 18.4%
צהובים: 0.9%
אינדוזינים: 0.2%
ערים תאומות

איטליה טורינו, איטליה
הרפובליקה העממית של סין פושון, הרפובליקה העממית של סין
הרפובליקה העממית של סין ג'ינגאן, הרפובליקה העממית של סין
גינאה ביסאו ביסאו, גינאה ביסאו
בוליביה סנטה קרוס דה לה סיירה, בוליביה (מ־1981)
ברזיל בלם, פארה, ברזיל
ברזיל סנטה קטרינה, ברזיל (מ־1983)
ברזיל סאו פאולו, ברזיל (מ־2007)
ברזיל פארה, ברזיל (מ־2003)
יפן גיפו, יפן (מ־1982)
איטליה מאליטו, איטליה (מ־2006)
הרפובליקה העממית של סין פוג'ואו, הרפובליקה העממית של סין (מ־1996)
ארצות הברית סן דייגו, ארצות הברית (מ־1995)
ארגנטינה קורדובה, ארגנטינה (מ־1993)
סרביה נובי סאד, סרביה (מ־1989)
צ'ילה קונספסיון, צ'ילה (מ־1979)
חוף השנהב דאלואה, חוף השנהב (מ־1982)
פרגוואי אסונסיון, פרגוואי (מ־1973)
הודו אורוויל, הודו (מ־2004)
קשב חזותי

קשב חזותי הוא חלק ממנגנון הקשב המתייחס למידע המתקבל ממערכת הראייה.
הקשב החזותי הוא אחד התפקודים האופייניים של קליפת המוח הקדם-מצחית.
תפקיד

קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם.
המידע החזותי מתקבל מקולטנים ספציפיים ברשתית המתפקדים כתאים קולטי אור ומסוגלים לתקשר עם מערכת העצבים. הזיכרון החושי הוא השלב הראשון בתהליך הקידוד של המידע שנקלט. הוא מאחסן למשך זמן קצר מאוד את כל המידע שמתקבל מהחושים. זיכרון איקוני הוא רכיב של הזיכרון החושי אשר מתייחס למידע החזותי.
באופן זה האדם מסוגל לקלוט מידע חזותי רב, אך עם זאת, היכולת שלו לעבד את כמויות המידע העצומות שהוא מקבל מהסביבה היא מוגבלת. מגבלה זאת נוצרת בעקבות צוואר הבקבוק של החשיבה האנושית והיא עלולה להוביל למצב של היצף מידע.
בהקשר זה הקשב הוא היבט חשוב של תהליך עיבוד המידע החושי
הקשב החזותי מאפשר את היכולת לסנן גירויים חזותיים רלוונטיים, משמעותיים, לסנן את המידע החשוב ולזנוח את המידע הלא רלוונטי עבורנו. כאשר ישנם גירויים ויזואליים רבים, על המוח להפריד בין עיקר לטפל, ובנקודה זו הקשב החזותי נכנס לתמונה.
הקשב החזותי מעורב בתהליכים של תפיסה מרחבית.
המבט הקשבי

האופן שבו הקשב מופנה או מכוון לגירוי בשדה הראייה מכונה המבט הקשבי (Attentional gaze).
כאשר גירוי נמצא בתוך או ליד האזור שאליו מופנה המבט הקשבי (Locus), הוא מעובד יותר טוב על ידי המערכת הקוגניטיבית בהשוואה לגירוים האחרים.
המבט הקשבי יכול לשנות את האזור שבו הוא מתמקד.
התזוזות של המבט הקשבי אומנם דומות לתנועות עיניים, אך אין ביניהם התאמה מלאה. אחד ההבדלים ביניהם בא לידי ביטוי בכל שהקשב החזותי יכול להתמקד בכל מקום בשדה הראייה, ללא תלות באזור שבו העיניים מתמקדות. לא רק זאת, אלא שהמבט הקשבי יכול לזוז מהר יותר מהעיניים והראש.
למעשה, תנועות העיניים יכולות לספק תמונה חלקית על ניידותו הרבה של הקשב. הן נוטות לנוע מדבר לדבר וכמעט מן הנמנע להחזיקן זמן ממושך נעוצות בעצם פשוט ובלתי משתנה. אך אפילו בשעה שהעיניים נעוצות בעצם אחד, עשוי הקשב להתחלף ולעבור מחלק אחד של העצם אל משנהו, או מצבעו לצורתו, או לעבור לגמרי מן העצם אל איזו מחשבה מעניינת.
הקשר של המבט הקשבי לתנועות העיניים דומה לקשר המתקיים לצורך תיאום עין-יד. על פי רוב קיים תיאום בין המבט הקשבי למבט של העיניים, כך ששיניהם יתמקדו באותו הגירוי. כמו שלצורך הרמת חפץ מסוים העין והיד ינועו לעבר אותו המקום. עם זאת, קשרים אלו לא מחייבים תיאום מתמיד עבור כל מצב שהוא. לדוגמה, העין יכולה להסתכל על חפץ מסוים בלי שהיד תזוז אליו, זאת בעוד שהיד יכולה לזוז אל אותו החפץ גם כאשר העין עצומה. כך גם המבט הקשבי לא תמיד מסונכרן עם המבט של העיניים. כתוצאה מכך האדם יכול להסתכל לכיוון אחד ובאותו הזמן לשים לב לגירוי שמופיע במקום אחר בשדה הראייה שלו. לדוגמה, תלמיד יכול לשים לב לציפור שעפה ליד חלון הכיתה בעודו מסתכל לעבר המורה.
היבט נוסף של המבט הקשבי הוא היכולת שלו להתייחס לפרטים או לתמונה הכוללת, אך לא לשניהם יחדיו. ההתייחסות לתמונה הגדולה מכונה "תפיסה גלובלית" או "גשטלט". להבדיל, הביטוי "מרוב עצים לא רואים את היער" מתאר את הנטייה להתייחס לפרטים ללא ראיה של המכלול הגדול יותר שהם יוצרים.
דוגמה לכך ניתן לראות באופן שבו נתפסים מטבעות שבהם נעשה שימוש בחיי היום יום. סביר להניח שאדם בוגר החי בישראל לא יתקשה לזהות מטבע של שקל ולהבדיל בינו לבין מטבע של 10 אגורות. עם זאת, אם יתבקש לצייר את המטבע בקווים כללים סביר להניח שלא יצליח למקם את כל הפרטים באופן מדויק. זאת משום שלצורך השימוש במטבעות יש צורך בעיקר בהתרשמות כללית ולא בהבחנה עדינה בין הפרטים המופיעים עליהם.
הפעלת קשב חזותי

בפסיכולוגיה קוגניטיבית, ישנן לפחות שתי דרכים לתאר את המושג "קשב חזותי" וכיצד הוא פועל. דרכים אלו הן כביכול מטפורות שנועדו לתאר תהליכים פנימיים וליצור היפותזות שאפשר להפריכן בעזרת ניסויים או התבוננות.
באופן כללי, דרך הפעולה של הקשב החזותי מתבצעת בשני שלבים; תחילה, תשומת הלב מתחלקת באופן שווה על פני הסצנה החזותית החיצונית ובו זמנית המידע מעובד, ולאחר מכן תשומת הלב מתמקדת לנקודה/אזור ספציפיים ועיבוד המידע מתבצע באופן סדרתי.
דרך ראשונה לתאר את הקשב החזותי בכתב היא בדרך הנקראת "spotlight model" (מודל הפנס) - בו העצמים שתשומת הלב מופנית אליהם, ה"פוקוס" למעשה, מתקבלים באיכות וברזולוציה גבוהה, בעוד שעצמים שמסביב למרכז, אלה שמחוץ לפוקוס, מתקבלים ברזולוציה נמוכה ואיכות מטושטשת, עד לשולי התמונה המוצגת לעין, שם הם נקטעים ונפסקים.
דרך שנייה לתאר את הדרך בה פועל הקשב החזותי נקראת "zoom-lens model", אשר התפתחה ב-1983. דרך זו כוללת בתוכה אותן הפעולות שמתרחשות ב"מודל הפנס", אך בניגוד לו מסוגלת לשנות את גודלה. כמו במצלמות, כאשר הפוקוס גדל, היעילות שלו יורדת ולהפך. עקב התמקדות הפוקוס באזורים גדולים יותר, כך העצמים בפוקוס עצמו ייראו באיכות פחות טובה.
הפניית הקשב החזותי לגירויים מסוימים

חוקרי קשב מתארים שתי דרכים בהן התודעה שלנו בוחרת חפצים המונחים מולנו במרחב - עיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה
עיבוד מלמטה-למעלה Bottom-Up - דרך בה אנחנו מזהים גירויים בולטים אשר "קופצים" לנו מול העיניים.
עיבוד מלמעלה-למטה Top-down - דרך בה התודעה שלנו מפנה את תשומת ליבנו לאזורים במרחב אותם הדגשנו בעבר, כמו בחיפוש המפתחות של הבית, אותם חלקינו מניחים במקום מסוים בסלון, כאשר נחפש אותם, ראשית נחפש אותם באותו המקום הספציפי שהם בדרך כלל נמצאים, אם הם לא שם, נפנה לאזורים חלופיים. פעולה זו נעשית על ידי הזיכרון שלנו.
פגיעה בקשב החזותי

פגיעה בקשב החזותי היא אחד המאפיינים של הפרעת קשב.
ראו גם

תאוריית אינטגרציית התכוניות
הערות שוליים

1 2  Ranganath, A., & Jacob, S. N. (2016). Doping the mind: dopaminergic modulation of prefrontal cortical cognition. The Neuroscientist, 22(6), 593-603.
1 2 3 4 5 6 7 8  Coren, S., Ward, L. M., & Enns, J. T. (1999). Sensation and Perception. 5th. New York: Harcourt Brace College Publishers.
↑  Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
↑  רוברט ס. וודוורת (1965). פסיכולוגיה. תל אביב: מסדה.
כאשר גירוי נמצא באזור שאליו מופנה המבט הקשבי הוא מעובד יותר טוב על ידי המערכת הקוגניטיבית. ציור משנת 1920.
על פי רוב הקשב נוטה להימשך אחרי אירועים בולטים. ב-feature based search, אחד מהגירויים בולט משום שיש לו צבע שונה משאר המסיחים, והשני משום שצורתו שונה. תבנית הזמן לחיפוש כזה היא ליניארית לכמות האובייקטים (ז"א אותו פרק זמן), כיוון שהחיפוש נעשה בצורה מקבילה. לעומת זאת ב-Conjunctive based search, יש צירוף תכונות (צבע וצורה כנידון) ואז תבנית הזמן לחיפוש כזה היא סדרתית לכמות האובייקטים, כיוון שצריך להפנות את "פנס" הקשב ממקום למקום. שתי התיאוריות להבנת מנגנון חיפוש הן Feature integration מול Guided search.
קונטוזיה ריאתית

| --- | --- |

הדמית טומוגרפיה ממוחשבת המדגימה קונטוזיה ריאתית (אזור בהיר מול החץ האדום), סמוך לשבר בצלע (מול החץ הכחול)
 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  chest trauma 
 סיווגים
 ICD-10:  S27.3
 ICD-11:  NB32.30 
 
קונטוזיה ריאתית או חבּורה ריאתית (באנגלית: pulmonary contusion) היא חבורה בריאה אשר נגרמה על ידי טראומה בבית החזה. כתוצאה מנזק לכלי דם נימיים, דם ונוזלי גוף אחרים נצברים ברקמת הריאה. הצטברות נוזלים אלה מפריעה לחילוף גזים, מה שעלול להניב חוסר חמצן בתאי הגוף (היפוקסיה). שלא כמו במצב של "שיסוף ריאתי" (pulmonary laceration), שהוא סוג אחר של פציעת ריאה, בקונטוזיה ריאתית אין חתך ברקמת הריאה.
קונטוזיה ריאתית נגרמת בדרך כלל במנגנון של חבלה קהה, אך יכולה לנבוע גם מאירוע פיצוץ, או גל הלם. קונטוזיה ריאתית הפכה מוכרת לרפואה עקב שימוש נרחב בחומרי נפץ בשתי מלחמות העולם. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נתקלה הרפואה בקונטוזיה הריאתית באוכלוסייה אזרחית לרוב בנסיבות של תאונות דרכים. אכיפת תקנת השימוש בחגורת בטיחות בעת נסיעה ברכב הפחיתה את הסיכון לפגיעות מסוג הקונטוזיה הריאתית.
אבחנת קונטוזיה ריאתית נעשית באמצעות חקר נסיבות הפציעה, בדיקה גופנית ושיקוף ריאות. סימנים ותסמינים אופייניים לפגיעה זו כוללים כאבים בחזה, גניחת דם וסימני היפוקסיה, כגון כיחלון. לעיתים קרובות החלמה מחבורה ריאתית לא מצריכה טיפול רפואי. לעיתים ההתערבות הרפואית הנחוצה היחידה היא מתן חמצן והשגחה רפואית. אולם במקרים מסוימים ייתכן צורך גם באשפוז ביחידה לטיפול נמרץ. למשל, אם קיימת פגיעה חמורה ביכולת הנשימה ייתכן צורך בחיבור הנפגע למכשיר הנשמה. אצל חלק  מנפגעי קונטוזיה ריאתית יש צורך בעירוי נוזלים כדי להבטיח נפח דם נאות, אולם מתן נוזלים במקרים כאלה נעשה בזהירות רבה כדי להימנע מבצקת ריאות העלולה להחריף את מצב המטופל ואף להיות קטלנית.
חומרת הפגיעה בקונטוזיה ריאתית עשויה לנוע בין קלה לאנושה. חבורות קטנות עשויות שלא להשפיע על מצב בריאותו של הנפגע, אך קונטוזיה ריאתית היא הפגיעה הטראומטית הריאתית בעלת הפוטנציאל הקטלני ביותר. קונטוזיה ריאתית מתרחשת ב-30%‏-75% מפגיעות חזה חמורות. אחוזי התמותה בפגיעות חזה חמורות נעים בין 14%-40% וקיומה של קונטוזיה ריאתית היא נתון מנבא בולט באשר לתוצאות הפגיעה וסיכויי ההישרדות. ילדים נמצאים בסיכון גבוה במיוחד לנזקים כתוצאה מקונטוזיה ריאתית כי הגמישות היחסית של עצמותיהם מונעת מן הצלעות לספוג את עוצמת המכה וכוח המכה מועבר ישירות לרקמת הריאה.
בין סיבוכי קונטוזיה ריאתית בולטים תסמונת מצוקה נשימתית חריפה (Acute respiratory distress syndrome) ודלקת ריאות.
סימנים ותסמינים

הופעת מטופל הלוקה בקונטוזיה ריאתית עשויה שלא להיות דרמטית, מטופלים עם קונטוזיה ריאתית קלה אינם סובלים מתסמינים כלשהם. אולם לקונטוזיה ריאתית קיימים לעיתים קרובות סימנים (ממצאים אובייקטיביים) ותסמינים, כאלה המצביעים על פגיעה ריאתית ואחרים המצביעים על פגיעות נילוות. כיוון שחילוף גזים נפגע, מופיעים לעיתים סימנים של ירידה בריווי החמצן בדם כגון בדיקת דם המצביעה על רמה נמוכה של חמצן בדם, וסימני כיחלון (גוון כחלחל של העור והקרומים הריריים). אצל מטופלים רבים מופיעה דיספנאה (נשימה מכאיבה או קושי בנשימה) ופגיעה ביכולת למאמצים גופניים. בין הסימנים הנוספים, טכיפנאה (נשימה מהירה) וקצב לב מהיר. בקונטוזיות ריאתיות חמורות יותר תיתכן ירידה בקולות הנשימה כפי שהם נשמעים במסכת, או קולות חירחורים בנשימה. במקרי קונטוזיה ריאתית קשה ייתכן כיח מימי. צפצופים בנשימה ושיעול הם סימנים נוספים. גניחת דם קיימת כמעט במחצית מקרי הקונטוזיה הריאתית. תיתכן אף פגיעה בתפוקת הלב וכן ירידה בלחץ הדם. אזור בית החזה הסמוך לאתר הקונטוזיה עשוי להיות רגיש למגע, או כואב בגלל הפגיעה בדופן החזה.
סימנים ותסמינים של קונטוזיה ריאתית מתפתחים לאורך זמן וכמחצית המקרים אינם סובלים כלל מתסמינים כלשהם בשלב הראשון שלאחר הפגיעה. ככל שהקונטוזיה קשה יותר יתפתחו התסמינים מהר יותר. במקרים קשים, התסמינים עשויים להופיע לאחר כשלוש או ארבע שעות מאז הטראומה. ירידת ריווי החמצן בדם עשויה להחמיר בהדרגה במהלך 24–48 שעות לאחר הפגיעה. באופן כללי, מצבם של מטופלים שלקו בקונטוזיה ריאתית נוטה להחמיר לאט במהלך מספר ימים, אולם מצבם עשוי אף להתדרדר מהר ללא השגחה וטיפול רפואי נאותים, עד כדי מוות.
גורמים

קונטוזיה ריאתית נגרמת ב-25%-35% מכלל מקרי פגיעה כהה בבית החזה, ונגרמת כתוצאה מן התאוטה הפתאומית כתוצאה מתנועת בית החזה המתנגש עם העצם העומד. כ-70% ממקרי הקונטוזיה הריאתית הם תוצאת פגיעות בתאונת דרכים, לעיתים תכופות עקב היתקלות בית החזה בחלקים פנימיים של הרכב. נפילות, מקרי תקיפה, ופגיעות ספורט, הם הגורמים הבאים בשכיחותם. קונטוזיה ריאתית עשויה להיגרם מפגיעות הדף בעת חשיפה לפיצוצים. איברי גוף המכילים אויר, כמו הריאות, רגישים במיוחד להדף. היפגעות ריאה בהדף עשויה להיות חמורה ולכלול דימום, בצקת עם נזק לנאדיות הריאה ולכלי דם, או צירוף של כל אלה. פגיעה בריאות היא הגורם העיקרי למוות אצל אנשים שנכחו בפיצוץ הראשוני.
בנוסף למקרי פגיעה כהה, אף פגיעה חודרת עשויה לגרום לקונטוזיה ריאתית. חבורה הנגרמת מחדירה לגוף האדם נובעת מכוח המעיכה של הגוף החודר, וכוללת בדרך כלל את נתיב החדירה ברקמות הגוף. כוחות "גל לחץ" דוחקים הצידה רקמות מנתיב החדירה ויוצרים קוויטציה זמנית, כשמיד לאחריה שבה הרקמה למקומה. קונטוזיה ריאתית הנוצרת כתוצאה מפציעות קליעים או דקירה, אינן חמורות דיין כדי להשפיע על התוצאה הכוללת של הפגיעה, היקף הקונטוזיה הריאתית עקב פגיעות חודרות פחותה מזו הנגרמת מפגיעות כהות. יוצא הדופן הוא פגיעה מירי רובה ציד (רובה כדוריות) היכול לגרום פגיעה באזור נרחב של רקמת הריאה במנגנון של פגיעת הדף.
מנגנון הפגיעה

הבנה מלאה של התהליכים הפיזיים הכרוכים בקונטוזיה ריאתית עדיין חסרה. אולם, ידוע כי רקמת הריאות עשויה להימעך בעת שדופן בית החזה מכופפת כלפי פנים בעת פגיעה. שלושה מנגנוני פגיעה נוספים הוצעו על ידי חוקרים: השפעת עקרון ההתמדה, השפעת מנגנון התפזרות שבבים, והשפעת תהליך הפריצה פנימה (implosion).
פתופיזיולוגיה

קונטוזיה ריאתית גורמת לדימום ודליפת נוזלים לרקמת הריאות, דבר העלול לגרום לאיבוד הגמישות הטבעית של הריאות. תכולת המים בריאות עולה ב-72 השעות הראשונות לאחר הפגיעה, ועלולה להוביל במקרים קשים לבצקת ריאות. כתוצאה מתהליכים אלה ואחרים, קונטוזיה ריאתית מחמירה לאורך זמן ועלולה לגרום להיפוקסיה.
פתופיזיולוגיה > דימום ובצקת

בחבלות, נימים קרועים גורמים לדליפת נוזל לרקמות המקיפות אותם. הקרום שבין נאדיות הריאה לבין הנימים נקרע וכתוצאה מכך דולף דם אל תוך הנאדיות והחלל הבין-תאי בריאות. ככל שהטראומה קשה יותר כך נרחבים יותר סימני בצקת, דימום, וקרעים בנאדיות. אחד ממאפייני קונטוזיה ריאתית היא דימומים מיקרוסקופיים המתרחשים כאשר הנאדיות מופרדות כתוצאה מן הטראומה, מנתיב האוויר ומכלי הדם. תחילה מתאסף הדם בחלל הבין-תאי וכשעה עד שעתיים מעת הפגיעה מתחיל תהליך בצקתי. בתהליך בריא של חילופי גזים בריאות פחמן דו-חמצני מפעפע דרך דופן הנימים (אנדותליום), החלל הבין-תאי ודופן הנאדיות, ואילו חמצן מפעפע בכיוון ההפוך אל תוך הנימים. הצטברות של נוזלים באזור זה מפריעה לחילופי הגזים ועלולה לגרום לנאדיות להתמלא בחלבונים ולקרוס עקב בצקת ודימום. ככל שגדול יותר אזור הפגיעה, תגדל אף הפגיעה בתהליך הנשימה.