stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהלוכה

הבמה הצפה הזוכה במסגרת "מצעד הפרח" בהולנד בשנת 2002
קבוצת צועדים במצעד החיים במרץ 2000
תהלוכה או מצעד היא הליכה מאורגנת של המון למטרות חגיגה או הפגנה. לעיתים קרובות מלווה בתחפושות, תזמורת צועדת, בימות צפות ובלונים גדולים.
בבריטניה המונח שמור למצעדים צבאיים או אירועים אחרים בהם המשתתפים צועדים במבנה (בדומה לטקס יום העצמאות בכל שנה המתקיים בהר הרצל במדינת ישראל).
מחאות והפגנות יכולות ללבוש צורה של תהלוכה. אולם במקרים כאלה הן לרוב מכונות "צעדות", ולהן מטרות ויעדים מוגדרים בעלי אופי פוליטי, ציבורי, כלכלי ומשפטי.
עם המצעדים המפורסמים נמנים מצעדים צבאיים המתקיימים בסמוך לציון יום הניצחון במלחמות, הקמת מדינה ועוד, כדוגמת מצעד צה"ל בישראל. מצעדים נוספים הם מצעדי הגאווה - מצעד שנתי המתקיים בערים שונות ברחבי העולם, בו מציינים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) את מאבקם להכרה ולשוויון זכויות. מצעד ידוע נוסף הוא מצעד החיים - מצעד של צעירים יהודים מישראל ומהתפוצות, המתקיים מדי שנה בעיר אושוויינצ'ים שבפולין, ובו משתתפי המצעד צועדים במסלול שיוצא מאתר מחנה ההשמדה אושוויץ I שבעיר אל אתר מחנה בירקנאו (אושוויץ II), ומטרתו להנחיל בקרב הדור הצעיר את זיכרון השואה ולהנציח את קורבנותיה.
דוגמאות לאירועים שמצוינים בתהלוכה

אחד במאי
יום העצמאות
קרנבל
ימי עצמאות
יום העבודה
מרדי גרא
תהלוכת ל"ג בעומר
פורים - עדלאידע
יום פטריק הקדוש
פסחא
חג ההודיה
שבועות - תהלוכת ביכורים
יום אנזא"ק
יום קנדה
חגיגות השנה האזרחית החדשה
הכנסת ספר תורה לבית כנסת
שאטה (הונגריה)

| --- | --- |
סמל שאטהסמל שאטה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אוזד
 שטח:  16.50 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,063 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°11′04″N 20°23′35″E﻿ / ﻿48.1844°N 20.393111111111°E﻿ / 48.1844; 20.393111111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.sata.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.שאטה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.שאטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שאטה (בהונגרית: Sáta) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית שאטה נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,509 תושבים בשנת 1990 עד 1,077 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-29%).
יהודי שאטה

בכפר חיו מעט יהודים לתקופת זמן מוגבלת. תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 7 |  |
| 1880 | 17 | 759 |
| 1910 | 20 |  |
| 1920 | 25 |  |
| 1930 | 19 |  |
| 1941 | 29 | 1,537 |
שרון אלפסי

שרון אלפסי (נולד ב-19 בנובמבר 1969) הוא ראש המועצה המקומית בית אריה-עופרים מאז מרץ 2024.
ביוגרפיה

נולד וגדל בלוד. שירת בסיירת גולני כלוחם ומפקד, ובמילואים שירת ביחידת אגוז, בצוות המבצעי ובצוות הגיוס וההכשרה, והמשיך להתנדב לשירות המילואים כחוקר ביחידת אית"ן, ועבר קורס מפקדי פלוגות של פיקוד העורף.
בשנת 1996 עבר להתגורר בבית אריה, ועסק בתחום הגינון. בין השנים 2010 ו-2019 שימש כרבש"ץ היישוב. כמו כן, ניהל את המטווח ביישוב. היה ממקימי יחידת החילוץ סע"ר (סיוע עצמי ראשוני) ביישובו. זכה ב"מגן הציון לשבח" במסגרת תחרות "העובד המצטיין" מטעם משרד האוצר לשנת 2013.
בשנת 2014, בראשיתו מבצע צוק איתן, נסע עם חברו דרור חנין לחלק חבילות לחיילים ששהו בגבול רצועת עזה ליד נתיב העשרה, שם נורתה לעברם פצצת מרגמה, שממנה נפצע אלפסי ונהרג חנין. שנה לאחר מכן הקים אלפסי גן משחקים בבית אריה לזכר חנין.
בשנת 2019 החל לכהן כקצין הביטחון הממונה על שירותי הביטחון והחירום במועצה המקומית שוהם, עד 2024.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל שהיו אמורות להתקיים ב-2023, הכריז על מועמדותו על תפקיד ראש המועצה המקומית בית אריה-עופרים. הבחירות נדחו בשל מלחמת חרבות ברזל, והתקיימו במרץ 2024. בבחירות גבר אלפסי על רן מנו ברוב של 62.7%, ורשימת "מרגישים בית" בראשותו זכתה במירב הקולות למליאת המועצה.
עד לבחירתו לראשות המועצה, התנדב כחובש ונהג אמבולנס במד"א, כמפקד נקודת הכיבוי וההצלה בבית אריה, ביחידת השיטור היישובית, ובכיתת הכוננות.
חיים אישיים

נשוי לליאת ואב לארבעה.
דודו הוא ראש עיריית יקנעם עילית לשעבר, סימון אלפסי.
הערות שוליים

1 2  אלפסי נ' מועצה מקומית בית אריה עופרים, באתר "פסקדין"
↑  פוסט בדף הפייסבוק של המועצה, 19 בפברואר 2014
↑  חזקי ברוך, הגינה שתשאב אליה קולות ילדים, באתר ערוץ 7, 16 ביולי 2015
↑  תכירו את קב"ט המועצה  באחר "אבן שוהם", 4 בספטמבר 2019
↑  מינויים חדשים במחלקת הביטחון במועצה המקומית שוהם, באתר המועצה, 22 בינואר 2024
↑  אחיין של ראש עיריית יקנעם היוצא נבחר לראש מועצת בית אריה-עופרים, באתר Ycom, 7 במרץ 2024
קרצו

קרצו (באנגלית: Karatsu; ביפנית: 唐津市 ) היא עיר הממוקמת במחוז סאגה באי קיושו, יפן. שמה, נוצר מהמילה קרה היפנית 唐 kara (שפרושה, סין, או היבשת מזרח אסיה בכלל), והמילה טצו-津 tsu (שפרושה, נמל). השם מסמל את חשיבותה ההיסטורית של העיר, כנמל סחר עתיק בין יפן עם סין וקוריאה.  האזור המרכזי של קרצו, ללא העיירות והכפרים שאוחדו לתוך העיר ממחוז היגאשימאצוורה לשעבר, מונה 78,386 תושבים. נכון ל-1 בינואר 2020, העיר מנתה 117,663 תושבים וצפיפות אוכלוסין עמדת על 241 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר 487.59 קמ"ר. קרצו היא העיר השנייה בגודלה במחוז סאגה אחרי בירת המחוז העיר סאגה מבחינת גודל האוכלוסייה.
ב-1 בינואר 2005, העיירות Chinzei, Hamatama, היזן, Kyūragi, אוצ'י, Yobuko, Nanayama והכפר Kitahata (כולם ממחוז היגאשימאצוורה לשעבר ) שמוזגו לתוך העיר קרצו.
גאוגרפיה

קו האורך הגאוגרפי 130 מזרח חוצה את העיר ולציון נקודת המעבר נקבע שילוט לצד מסילת הרכבת והכביש המהיר המגיעים לעיר.
בשל קרבתה ליבשת אסיה, קרצו ידועה כבר מהזמן העתיק כתחנת ביניים בדרך לקוריאה ולסין.
ההרים סמוכים לעיר הם: הר סאקורי (887.1 מ'), הר הצ'ימן (763.6 מ'), הר טונבו (535 מ').
פארקים טבעיים הסמוכים לעיר: פארק טבעי Hachimandake Prefectural, הפארק הטבעי המחוזי Sefuri-Kitayama והפארק טבעי Tenzan Prefectural.
גאוגרפיה > ערים שכנות

במחוז סאגה
גנקאי
אימרי
סָאגָה
טייקו
טאקו
מחוז פוקואוקה
איטושימה
היסטוריה

תחת שלטון ritsuryō, נפה מהעיר הנוכחית הייתה חלק ממחוז הייזן (אנ') שבוטל בשנת 2005. בשנת 1591, על החוף הצפוני של העיר (לשעבר העיר צ'ינזי), נבנתה טירת נגויה (אנ'). בשנה שלאחר מכן, היא הפכה למקום שממנו החלה מלחמת האימג'ין (אנ') מלחמת יפן קוריאה בין השנים 1592–1598 על ידי טויוטומי הידיושי. באמצע 1593 עדין בתקופת אדו, טרזאווה הירוטאקה (אנ') נטש את טירת נגויה, והקים את טירת קראצו ובשנת 1602 החל לשלוט ממנה על כל האזור. טירת קרצו הפכה ללב ליבה של העיר קרצו גם בתקופה המודרנית. המגדל של טירת קראצו נבנה בשנת 1966.
ב־1 באפריל 1889 - הוקמה המערכת העירונית המודרנית היפנית (אנ'). כתוצאה מכך הוכפפו לראשויות העיר קרצו 19 הכפרים השכנים. עד 1 בינואר 2006 הוכפפו לרשות העיר עוד עיירות וערים שכנות.
בראשית המאה ה-20 החלה תנופת פיתוח כבישים ומסילות רכבת ממזרח למערב באזור העיר, בשנת 1926 הסתיימה הנחת מסילת הרכבת בין קרצו לפוקאקה. במהלך מלחמת העולם השנייה בין ארצות הברית ליפן העיר קרצו לא נפגעה. בשנת 1953 הסתיימבה בניית גשר מאזורו והכביש המחבר את קרצו עם בירת המחוז העיר סאגה. בשנת 1955 העיר קרצו הגיע לשיא של 190,000 תושבים שלאחריו כמות האוכלוסין רק פחתה. בשנת 1965 הושלם המגדל בטירת קרצו. בין השנים 1967 ועד 1975 נבנו באזור העיר שלוש תחנות כוח חשמליות שסיפקו חשמל לעיר וגם לכל האי קיושו.
אוכלוסייה

| 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 173,866 | 141,171 | 142,224 | 139,88 | 134,144 | 126,811 | 115,805 |
חינוך

מערכת החינוך בקרצו מבוססת על 7 בתי ספר תיכון מחוזיים, 25 חטיבות ביניים ו-44 בתי ספר יסודיים. בנוסף בית ספר מקצועי ארצי ובית ספר לנכים מחוזי.
כלכלה

נכון לשנת 2005 התפלגות כוח העבודה בעיר היה כלהלן:
8,317 עובדים שהם 13.4% מכוח העבודה עסקו בחקלאות. בגידול אורז, פירות, וירקות.
14,501 עובדים שהם 23.4% מכוח העבודה עסקו בתעשייה הכבדה. במפעלי ברזל ופלדה, הקמת קונסטרוקציות, מכרות הפחם כימיקלים וקרמיקה. בקרצו פעלו מכרות הפחם לאורך רוב המאה ה-20, ולאחר מלחמת העולם השנייה התפתח חלקה המערבי של העיר כמחוז תעשייתי, ובמרכזו נמל הדייגים.
38,932 עובדים שהם 62.8% מכוח העבודה עסקו בשירותים ומסחר. ככל שרשת הכבישים והרכבות התפתחו יותר עובדים נכנסו לתחום השירותים.
אַקלִים

האקלים בקרצו הוא אקלים סובטרופי לח ( סיווג האקלים של Köppen Cfa ). כמות המשקעים השנתית הממוצעת בעיר עומדת על כ-1900 מילימטרים. הטמפרטורה הממוצעת השנתית נעה בין כ-19.5°C במקסימום ועד 14°C במינימום.
אף על פי שהאקלים בקרצו מושפע מהאוקיינוס השקט, האקלים בעיר אופייני לסוג האקלים בקיושו המאופיין עם פחות שעות שמש בחורף. באזורי החוף הבדלי הטמפרטורות בין היום ללילה הוא קטן לאורך כל השנה, וימים חמים בחורף הם נדירים. אין כמעט פגיעות ישירות מסופות טייפון, מהירות הרוח השנתית המרבית נעה בין 8 קמ"ש לבין 12 קמ"ש, בעיקר בגלל רוחות חזקות בים גנקאיי בחורף והראשונות באביב. הטמפרטורה הממוצעת השנתית עומדת על 15°C, שעות שמש שנתיות 1783.9 ומהירות הרוח ממוצעת 2.1 מ' לשנייה (הערכים ממוצעים למדידות וסטטיסטיקות שנערכו בין השנים 1979 - 2010).
| אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> ינואר.9.4.80 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> פברואר.10.5.81 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> מרץ.13.8.139 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> אפריל.18.12.141 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> מאי.22.16.169 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> יוני.25.20.304 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> יולי.29.24.324 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> אוגוסט.30.25.214 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> ספטמבר.27.22.231 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> אוקטובר.23.16.89 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> נובמבר.17.11.103 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> דצמבר.12.6.56 | אקלים בקרצו   唐津市   Karatsu   בין השנים 1979–2010> שנה.19.5.14.1,931 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
תחבורה > אווירית

שדות התעופה הקרובים ביותר הם נמל התעופה סאגה ושדה התעופה פוקואוקה.
תחבורה > רכבות

בעיר עוברים 2 קווי רכבת של רכבת JR קיושו, קו קרצו וקו צ'יקוהי (מחובר לקו הרכבת התחתית של העיר פוקואוקה קוקו)
תחבורה > כבישים

בעיר עוברים הכביש המהיר Nishi-Kyūshū והכבישים המהירים הארציים 202, 203, 204, 323, 382. בנוסף עוברים בעיר 9 כבישים עיקריים של מחוז סאגה.
תרבות ותיירות

טירת קרצו המשמרת את ההיסטוריה של העיר משמשת אטרקציה תיירותית.
קרצו ידועה בפסטיבל Karatsu Kunchi, שמתקיים מדי שנה בין 2 בנובמבר ל-4 בנובמבר ומגיעים אליו כ-500,000 מבקרים מכל רחבי יפן. הפסטיבל מורכב מ-14 היקיאמות (פסלים ענקיים מהמסורת המקומית העשויים משכבות רבות של עיסת נייר) היקיאמות נישאות ברחבי הרחובות הצרים של העיר. באופן קבוע במהלך Karatsu Kunchi אנשי עיר פותחים את בתיהם לחברים וזרים כדי לאכול ולשתות; המיקוד העיקרי הוא ליהנות מאוכל, בירה ושוצ'ו, וניהול שיחה ערה.
בין לבין בתחנת האוטובוסים (唐津駅) המרכזית של קרצו (大手口バスセンター) אזור חנויות המזכרות הופך לאזור משחקי ארקייד. מנהג זה נוצר "במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 בשלהי תקופת אשיקאגה ".
המוזיאונים בקרצו כוללים את מוזיאון קוואמורה לאמנות, מוזיאון טירת נגויה במחוז סאגה, ומאטסורוקאן, והמקדשים, קגאמי ג'ינג'ה.
תרבות ותיירות > יובוקו

העיר לשעבר יובוקו (אנ') התמזגה עם קרצו ב-1 בינואר 2005.
יובוקו מפורסמת בזכות הדיונונים הטריים שדגים בה, Ika (烏賊) (いか） ביפנית, המוצע למאכל בסגנון סשימי, או שניתן לאכול אותו בזמן שהדיונונים עדיין בחיים. יובוקו מושכת גם תיירים מקומיים, שבאים לראות את הגשר הגדול של יובוקו (呼子大橋).
ביובוקו מתקיים פסטיבל המכונה Yobuko Tsunahiki (呼子大綱引), או "מלחמת הגוררות הימיות/ספינות הגרר של יובוקו", המתקיים מדי שנה בשבת ובראשון הראשונים של יוני. באירוע, מתחרים, הדייגים והחקלאים החיים באזור. האגדה המקומית אומרת שאם החקלאים ינצחו, יהיה יבול טוב באותה שנה; ואם הדייגים ינצחו, יהיה יבול דיג טוב באותה שנה.
תרבות ותיירות > חופים

חוף האמטמה (אנ') הוא אחד החופים היפים ביותר במחוז סאגה. הוא ממוקם קרוב למרכז קרצו וניתן להגיע אליו באמצעות קו הרכבת JR Chikuhi.
ערים תאומות

לקרצו יש הסכמי ערים תאומות עם ארבע ערים:
הרפובליקה העממית של סין יאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
יפן רייהוקו וקוממוטו, יפן
קוריאה הדרומית יאוסו (אנ'), קוריאה הדרומית
קוריאה הדרומית סאוגוויפו (אנ'), קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  Search | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Changes in the population of Saga City (corresponding area), Ministry of Internal Affairs and Communications Bureau of Statistics Census
↑  The number is indicated according to the Japanese censuses
↑  Karatsu | Japan | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Japan Meteorological Agency. Retrieved May 19, 2021
↑  על פי אתר weatherspark.com
↑   קרצו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 13:34)
1 2  Britannica, Micropædia, 15th edition, p.740
↑   Journeys in Japan 〜Awa Odori Festival: Spirited Away in Tokushima〜, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:22)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA15877887  GND: 4278019-6  MusicBrainz: f0ddeef6-8fff-493b-a153-71f1b12f5648  NDL: 00286507  VIAF: 259305401   WorldCat (עם VIAF): 259305401 
ציון הנקודה בה עובר קו האורך הגאוגרפי 130 מעלות מזרח, בכביש המהיר ליד עיר קרצו
טירת קרצו משקיפה על העיר
דיונונים טריים ביובוקו
שאטו או-בריון

שאטו או-בריון
שאטו או-בריון (צרפתית: Château Haut-Brion) היא אחוזה ויקב המיצרים יין בורדו. האחוזה נמצאת בעיר פסאק שבגראב, במחוז ז'ירונד שבצרפת. היקב מסווג כ"גידול ראשון" לפי סיווג היינות של 1855 בבורדו. הכרם משתרע על פני 109 אקרים (441,000 מטרים מרובעים) המפיקים 12,000 עד 15,000 ארגזי יין מדי שנה (ארגז מכיל תריסר בקבוקים). ממוקם באזור גראב, זוהי האחוזה היחידה שאינה נמצאת במדוק ושנכללה בסיווג היינות של 1855.
היסטוריה

אף על פי שסבורים שהענבים גדלים בשטח האחוזה מאז ימי הרומאים, המסמך הקדום ביותר המצביע על עיבוד חלקת אדמה מתוארך לשנת 1423.

שאטו או-בריון מוזכר לראשונה ב-1525 כאשר ז'אן דה פונטה נשא לאישה את ג'ין דה בלון, שהביאה עימה בנדוניתה את אדמת או-בריון.
או-בריון היה הגידול הראשון שיבואו לארצות הברית תועד בכתובים, היה זה כאשר תומאס ג'פרסון רכש שישה ארגזים במסגרת טיוליו בצרפת ושלח אותם לאחוזתו בווירג'יניה.

או-בריון היה בבעלותם של אישים רמי מעלה ובהם: אדמירלים, ארכיבישוף, מצביא בכיר בצבא צרפת, מושל אקיטן, שלושה מראשי העיר של בורדו, שארל-מוריס דה טליראן, ומאוחר יותר היה שגריר ארצות הברית בפריז, וקלרנס דאגלס דילון, ששימש כמזכיר האוצר של ארצות הברית כאשר ג'ון פיצג'רלד קנדי כיהן כנשיא.
כיום השאטו נמצא בבעלותה של הדוכסית דה מוכי, נכדתו של הבנקאי האמריקאי קלארנס דילון, עומדת בראש החברה הציבורית דומיין קלארנס דילון, וכך נהיה או-בריון לראשון שבגידולים הראשונים שהוא בבעלות אמריקאית.
בשנות השישים היה או-בריון הראשון שבין הגידולים הראשונים שהשתמש במכלי תסיסה מפלדת אל-חלד.
תהליך עשיית היינות

באדמת שאטו או-בריון 55% מהגפנים הנטועות הן מזן ענבים של קברנה סוביניון, 25% מרלו, 20% קברנה פראן. גילן הממוצע של הגפנים הוא 30 שנה.
היין הראשון (Grand Vin) הקרוי שאטו או-בריון (ליקב גם יין שני) מותסס במכלי פלדת אל-חלד ומיושן בחביות מעץ אלון חדשות במשך 24 עד 27 חודשים, ומזוקק בעזרת שישה חלבוני ביצה לחבית. היינן הוא ז'אן-פיליפ דלמאס, שמאמין בתסיסה מבוקרת, אולם חמה וקצרה. כותב היומן המפורסם סמיואל פיפס (שכינה את השאטו בשם הו-בריאן (Ho-Bryan)), הפילוסוף ג'ון לוק, הקרדינל רישלייה ונשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון כתבו אודות איכותו הייחודית של היין המופק באו-בריון.
תהליך עשיית היינות > הבקבוק

בקבוק יין שאטו או-בריון דומה יותר בצורתו לזה המקובל ביינות בורגון, מאשר לצורתם של בקבוקי יינות בורדו.
הערות שוליים

↑  דומיין קלארנס דילון: יינות: שאטו או-בריון
↑  K. MacNeil The Wine Bible pg 134 Workman Publishing 2001 ISBN 1563054345
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2010003821  VIAF: 144513551   WorldCat (עם VIAF): 144513551
שרלוט אפשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1884 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1938 (בגיל 53 בערך) 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה תחרותית 
 
שרלוט "אפי" אפשטיין (באנגלית: Charlotte "Eppie" Epstein; ‏ספטמבר 1884–1938) הייתה מאמנת השחייה של נבחרות הנשים של ארצות הברית לאולימפיאדות בשנות ה-20 (אנטוורפן 1920, פריז 1924 ואמסטרדם 1928), ייסדה את איגוד שחיית הנשים. כינויה היה "האמא של השחייניות האמריקאיות".
ביוגרפיה

אפשטיין נולדה וגדלה בניו יורק. היא עבדה כקצרנית. בשנת 1914 היא הקימה את ליגת ההצלה של נשים, במטרה לקדם תרבות שחייה בקרב ילדות, נערות ונשים. באותה העת פעילות גופנית כולל שחייה נחשבה כלא מועילה לבריאותן של נשים (אנ'). בשנת 1917 היא ייסדה את איגוד שחיית הנשים, שקידם את בריאותן של הנשים באמצעות השחייה.
היא נבחרה לאמן את נבחרות הנשים בשחייה לאולימפיאדות. שחייניותיה שכונו "שחייניות אפי", זכו ב-202 תארים לאומיים אישיים וקבעו 51 שיאי עולם. בין השחייניות ניתן לציין את אלינור הולם, איילין ריגין וגרטרוד אדרלה, שצלחה את תעלת למאנש בשנת 1926, ושברה את שיא הגברים ביותר משעתיים. היא הובילה את שחייניות ארצות הברית ב-3 אולימפיאדות (אנטוורפן 1920, פריז 1924 ואמסטרדם 1928) והייתה הדוברת של ספורט הנשים בכלל.
היא נאבקה למען זכות בחירה לנשים. וערכה תחרויות שחייה למען מטרה זו. היא נאבקה למען שוויון בתחרויות בין נשים לגברים בכל הקשור במרחק של המשחים, באירועים עצמם, וגם למען שינוי של בגד הים של הנשים.
בשנת 1936 היא החרימה את אולימפיאדת ברלין בגלל השלטון הנאצי ויחסו ליהודים.
אפשטיין נפטרה בשנת 1938.
הנצחה

בשנת 1974 הונצחה אפשטיין בהיכל התהילה הבינלאומי בשחייה.
בשנת 1982 הונצחה אפשטיין ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
הערות שוליים

↑  Charlotte Epstein (USA) 1974 Honor Contributor ISHOF (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמנאסר השלישי

שלמנאסר השלישי היה מלך האימפריה האשורית החדשה בשנים 858 עד 824 לפנה"ס.
שלמנאסר השלישי היה בנו של אשורנצירפל השני ואביו של שמשי-אדד החמישי. שמו מורכב משם האל שֻלְמָנֻ (Sulmanu) והמילה אָסַרֶדוּ (Asaredu) שפירושה: הראשון במעלה.
הממלכה שירש שלמנאסר מאביו השתרעה על השטח שמנהר החבור במערב עד הרי כורדיסטן והזגרוס במזרח, ומהחידקל העליון בצפון עד בבל בדרום. רוב הממלכות הסמוכות היו משועבדות (וסאליות) לאשור.
שלמנאסר הרחיב את העיר אימגור-אנליל שבנה אביו אשורצירפל במרחק יום הליכה מן הבירה האשורית כלח. באתר הארכאולוגי של העיר נמצאו זוג שערים הנקראים "שערי בלאוואת" שהיו עשויים במקורם מעץ ארז, ועליהם רצועות מתכת מברונזה המתארות סצנות ממסעות המלחמה של המלך, וכתובת מלכותית המתארת את הישגיו בתשע שנות מלכותו הראשונות.
ראו גם

קרב קרקר
האובליסק השחור
המונולית מכורח
לקריאה נוספת

A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC II (858-754 BC), University of Toronto press, 1996
הערות שוליים

↑  Lost Treasures of the Bible: Understanding the Bible Through Archaeological עמ' 123-122
↑  לתרגום עברי של הכתובת: א' ברוכי-אונא, 'דת, מלחמה ופוליטיקה: מחוות לבבל בכתובת אִמגֻר-אֶנלִל של שלמנאסר השלישי מלך אשור', היסטוריה 29 (תשע"ג), עמ' 41 - 45
1 2  האנלים של שלמנאסר השלישי, באתר jewishchristianlit.com (באנגלית)
↑  mat imerisu = שמה של ארץ דמשק במקורות האשוריים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אשורנצִירפל השני (883 עד 859) | מלכי אשור  שנים 858 עד 824 לפנה"ס | הבא: שמשי-אדד החמישי (823 עד 811) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268056305171  CANTIC: a19153521  GND: 122469747  ISNI: 0000 0004 0277 3509  LCCN: n00047036  NTA: 203394216  SUDOC: 103724567  VIAF: 298984339   WorldCat (עם VIAF): 298984339 
רצועות ברונזה משערי בלאוואת של שלמנאסר השלישי, המתארים מסעות מלחמה שלו
תבליט המראה את יהוא מלך ישראל מגיש מנחה לשלמנאסר השלישי. קטע מהאובליסק השחור
תהל"ה

ערך זה עוסק בקבוצת תמיכה למשפחות להט"ב. אם התכוונתם למערכת האינטרנט של ממשלת ישראל, ראו .
| --- | --- |

אימהות ואבות חברי תהל"ה חוגגים במצעד הגאווה בתל אביב 2018
 פעילות:  עמותת הורים המספקת תמיכה בהורים של הומוסקסואלים, לסביות, טרנסג'נדרים, בי-סקסואלים וג'נדרקוויר
 התאגדות:  עמותה רשומה 580210813
 מדינה:  ישראל 
 סניפים:  קבוצות תמיכה להורים פועלות בפריסה ארצית
 מייסדים:  יונתן דנילוביץ' ודבורה לוז
 יושב ראש:  מירי ביאלר
 מנכ"ל:  רונית ארנפרוינד
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 Tehila.org.il
 
תהל"ה היא עמותה המספקת תמיכה להורים ובני משפחה של חברי קהילת הלהט"ב.
היסטוריה

עמותת תהל"ה נוסדה בשנת 1992 על ידי יונתן דנילוביץ' ז"ל ודבורה לוז ז"ל כקבוצת תמיכה הדדית של הורים לילדים מהקהילה הגאה. הקבוצה נהגה להיפגש אחת לחודש בבית האגודה בתל אביב, בהנחיית שרה אבני.
דבורה לוז עמדה בראש העמותה במשך שנים ארוכות. אחריה נבחרה לתפקיד חנה ארנון ויעל אגמון. דבורה ביחד עם שרה אבני, כתבו את הספר "אמא יש לי משהו לספר לך" (הוצאת שופרא, 2000) העוסק בנושא ההורות ללהט"ב.
עמותת תהל"ה מנוהלת על ידי ועד מנהל שנבחר מדי שנה על ידי האספה השנתית של חברות וחברי העמותה. כל החברות והחברים הפעילים בעמותה, לרבות חברות וחברי הוועד, הם מתנדבים.
פעילות

העמותה מפעילה קבוצות תמיכה להורים בכל רחבי הארץ, קו תמיכה טלפוני, אתר אינטרנט, הרצאות במתכונת "סיפור אישי" וכן מספקת עלוני קשר.
מתנדבי תהל"ה משתתפים מדי שנה במצעדי הגאווה ברחבי הארץ. בשנת 2009 נבחרה עמותת תהל"ה להוביל את המצעד בירושלים.
העמותה פועלת ליצירת שינוי חברתי בעמדות החברה וביחסה אל הקהילה הלהט"בית ולקידום שוויון זכויות מלא. בנוסף, פועלת בשיתוף ארגוני קהילה נוספים ומול מוסדות ממשלתיים, לבניית תשתית חוקתית וחברתית לשוויון זכויות.
עם הזמן נוספו קבוצות תמיכה בירושלים ובחיפה, ובהמשך החלו לפעול קבוצות במקומות רבים בארץ. מגפת הקורונה שפרצה בשנת 2020 תרמה לפתיחת קבוצות תמיכה גם באמצעות זום. למפגשים מגיעים הורים ובני משפחה, ובמקרים מסוימים גם הילדים עצמם המעוניינים לשתף פעולה עם הוריהם.
קבוצות תמיכה להורים של עמותת תהל"ה פעילות כיום בערים שונות, רובן לאוכלוסיית ההורים הכללית וחלקן לאוכלוסיות ספציפיות כגון: הורים דתיים, הורים של טרנסג'נדרים ואבות לילדים גאים.
חברות תהל"ה מגיעות לדיונים בוועדות הכנסת העוסקות בנושאים שקשורים לרווחה ושוויון זכויות לקהילת הלהט"ב, ונציגות של העמותה משמיעות שם את קולם של ההורים לאנשים להט"ב. פעילות של תהל"ה מתראיינות לתקשורת ומפיצות את דבר קיומן של קבוצות תמיכה במקומות רבים בישראל, כדי להקל על הורים שמרגישים צורך בתמיכה, למצוא את דרכם לקבוצות במקומות מגוריהם.
ראו גם

הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים
תהל"ה במהלך מצעד הגאווה בתל אביב, 2009
הורים החברים בארגון משתתפים במצעד הגאווה בתל אביב בשנת 2015 עם השלטים (ימין) "ילד/ה שלי רק בדרך שלך" (שמאל) "זכויות שוות לילדנו"
שאחריאר אפשאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 53 בערך) תכאב, איראן 
 ענף מדעי:  פיזיקאי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת רואן 
 פרסים והוקרה:  הפרס הבינלאומי ע״ש ח'ואריזמי 
 
שאחריאר סאדיג' אפשאר (באנגלית: Shahriar Sadigh Afshar; בפרסית: شهریار افشار, נולד בשנת 1971) הוא פיזיקאי איראני-אמריקאי וממציא עטור פרסים. הוא ידוע בעיקר בתכנון וביצוע "הניסוי של אפשאר" במכון IRIMS בבוסטון.
ביוגרפיה

מאז יולי 2004, אפשאר הוא פרופסור מן החוץ במחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת רואן (Rowan) בניו ג'רזי וזאת למרות שיש לו תואר ראשון (.B.S) במדעים בלבד.
כמו כן יש מספר פטנטים על שמו בתחום ההיי-טק.
"ניסוי אפשאר"

אפשאר תכנן וביצע ניסוי אופטי אשר לדבריו מדגים סתירה של עקרון ההשלמה (principle of complementarity) במכניקת הקוואנטים. כתוצאה ממחלוקת עזה וטענות כנגד הניסוי, אפשאר התלונן על כך שהוא הותקף על רקע דת ומוצא אתני
קריירה עסקית

לאחרונה אפשאר משמש כנשיא, מנכ"ל ו-CTO של סטארטאפ בקיימברידג', מסצ'וסטס בשם Immerz Inc, המפתח מוצר בתחום המדיה.
הפרסום סביב בוזון היגס

ב -18 בנובמבר 2009, ערב השקתו של  מאיץ LHC, הודיע אפשאר על הימור כנגד מציאת בוזון היגס, הידוע גם בשם "החלקיק האלוהי", ובמקום זאת הוא הציע את התאוריה שלו על מקור האינרציה. עם ההכרזה ב-4 ביולי 2012 על ידי מדענים ב-CERN כי הם זיהו את בוזון היגס נראה כי אפשאר הפסיד את ההימור.
הערות שוליים

↑  S. S. Afshar (2004). "Waving Copenhagen Good-bye: Were the founders of Quantum Mechanics wrong?". Harvard seminar announcement. נבדק ב-2013-12-01.
↑  Is It a Particle, a Wave Or Both? Science Team Revisits Nature of Light. Newswise, March 12, 2007.
↑  Patents, March 19, 2014
↑  30 Smartest People Alive Today. March 19, 2014.
↑  Afshar SS; Flores E; McDonald KF; Knoesel E. (2007). "Paradox in wave-particle duality". Foundations of Physics. 37 (2): 295–305. arXiv:quant-ph/0702188. Bibcode:2007FoPh...37..295A. doi:10.1007/s10701-006-9102-8.
שולמית גולדהבר

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1923 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  11 בדצמבר 1965 (בגיל 42) צ'נאי, הודו 
 שם לידה:  Sulamith Löw 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אוסטריה, ישראל,ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1951)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה 
 תלמידי דוקטורט:  תומאס א. או'האלוראן 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1964) 
 בן או בת זוג:  גרסון גולדהבר 
 הערות:  יהודיה
 תרומות עיקריות
 חקר פיזיקה של אנרגיות גבוהות
 
שולמית גולדהבר (בגרמנית: Sulamith Goldhaber; ‏4 בנובמבר 1923 – 11 בדצמבר 1965) הייתה פיזיקאית אנרגיות גבוהות ומומחית בינלאומית בנושא האינטראקציות בין קאונים לבין נוקליאונים. גולדהבר הייתה האדם הראשון לצפות באינטראקציות גרעיניות של האנטיפרוטון.
קורות חיים

גולדהבר נולדה בווינה אוסטריה וגדלה בארץ ישראל של המנדט הבריטי כאשר משפחתה עלתה לארץ. היא למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם פגשה והתחתנה עם הפיזיקאי גרסון גולדהבר. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית עם תואר שני והיגרה לארצות הברית עם בעלה ללימודי דוקטורט.
הנצחה

אוניברסיטת תל אביב מקיימת קולקוויום לזכרה.