stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיווק באמצעות תוכן
שיטות מדידה מקובלות > מדדי בריאות המותג

עסקים שרוצים למדוד את מידת השפעת המסרים על הצרכנים ימדדו את המשוב החיובי/שלילי שקיבלו. משוב זה מודד גם עד כמה המותג חשוב לצרכנים. יש לבדוק גם עד כמה מוניטין המותג משפיע על הצרכנים לבצע רכישה באמצעים שונים.
הפרמטרים הנמדדים
SOV – מספר פעמים שהמותג נדון מול המתחרים שלו מחוץ לעולם הדיגיטלי, כלומר בתקשורת המסורתית.
רגש – משוב חיובי, שלילי או נייטרלי למותג.
השפעה – מתייחס למספר הפעמים בו שותפו פוסטים, תגובות או ציוצים בפלטפורמות השונות.
שיטות מדידה מקובלות > בסיס המשתמשים

עסקים שרוצים למדוד את מידת הגעתם ללקוחות חדשים באינטרנט, כלומר לנטר את הדמוגרפיה של מבקרים חדשים, יכולים להשתמש בקוקיות אותן ניתן להתקין על דפדפן הגולש ולנתח באמצעותן את המקורות השונים של התנועה, את ההתנהגויות השונות באינטרנט ואת הרגלי הקנייה של מבקרים מקוונים. אבל בעיקר את:
הדמוגרפיה של המבקרים
מקורות התנועה שלהם (תנועה אורגנית, ממומנת, ממדיה חברתית או מאתרים מפנים)
ההבדלים בדפוסי הרכישה והתנהגויות של המבקרים השונים באתר
שיטות מדידה מקובלות > מכירות

עסקים שרוצים למדוד את מידת ההשפעה על המכירות צריכים להסתכל על מדדי מסחר אלקטרוני, למשל אחוז המכירות יחסים לקליקים כחלק ממשפך ההמרה. בנוסף, כדי להבין טוב יותר את הרגלי הקנייה של הלקוחות עליהם למדוד מעורבות, למשל משך הזמן שמשקיעים הגולשים באתר, מספר הביקורים של כל גולש בדף מוצר ואחוזי החזרה של הגולשים.
אחוז ההמרה במהלך תהליך הרכישה כולל אחוז המכירות לקליקים בכל שלב של משפך ההמרה.
זמן השהייה בעמוד
מעורבות חוזרת (למשל אחוזי המבקרים החוזרים).
הקלקות על קישורים לדפי מוצרים שונים.
שיטות מדידה מקובלות > מדדי חדשנות

עסקים יכולים למדוד את מידת המעורבות של הגולשים במדיה החברתית במטרה אחת – לשפר את המוצר ואת השירות. במקרה של הצלחה זהו מדד שמצביע על רמה גבוהה של מעורבות במותג ועל נאמנות למותג.
דוגמאות:
כאשר חברה כותבת פוסט חדשני באמצעות פלטפורמה חברתית, הצרכנים יכולים להביע את דעתם בעניין.
מעקב אחרי טרנדים מתייחס לאינטראקציות האחרונות של הלקוחות עם המותג, המוצר או השירות. מדדים אלו ניתן לקבל באמצעות כלים שונים כמו Google Trends ,Trendsmap ואחרים.
שימוש דיגיטלי > תוכן שיווקי דיגיטלי

שיווק באמצעות תוכן דיגיטלי הוא תהליך ניהולי שמשתמש במוצרים דיגיטליים באמצעות ערוצים אלקטרוניים שונים כדי: לזהות, לחזות ולספק את הצורך של הלקוחות. תוכן זה חייב להיות מתוחזק בקביעות כדי לשמר או לשנות את ההתנהגות של הלקוחות.
דוגמאות:
ב-6 במרץ 2012 מועדון Dollar Shave Club השיק את מסע הפרסום המקוון שלו בווידאו. ב-48 השעות הראשונות לאחר הופעת הסרטון ביוטיוב יותר מ-12,000 איש נרשמו למועדון. עלות הפקת הווידאו הייתה $4,500 בלבד ובנובמבר 2015 צפו בו יותר מ-21 מיליון איש. הסרטון נחשב לאחד ממסעות הפרסום הויראליים הטובים ביותר והוא זכה בפרס בשני פרסים: Best Out-of-Nowhere Video Campaign לשנת 2012 ופרס סרטוני הווידאו הויראליים של AdAge.
פרויקט Big Word שהושק ב-2008 ביקש להגדיר מחדש ערכים במלון אוקספורד על ידי קהל הגולשים. הפרויקט שנועד לממן לימודים לשני סטודנטים הגיע לבלוגרים ברחבי העולם ולמגזינים חשובים כמו Daring Fireball ו-Wired.
בשנת 2016 חברת התה ההודית TE-A-ME סיפקה 6,000 תיונים לדונלד טראמפ ושיווקה את הנושא באמצעות תוכן, הן בפייסבוק והן ביוטיוב. קמפיין הווידאו הפך למקרה מבחן בתחום וקיבל פרסים רבים ב-72 השעות הראשונות להשקת הקמפיין הוא זכה ל-52,000 צפיות ושיתופים בדרום-מזרח אסיה, ליותר מ-3 מיליון צפיות ברחבי העולם ולאזכורים במגזינים החשובים בתחום כולל מאשאבל, Quartz, Indian Express Buzzfeed ועוד.
שימוש דיגיטלי > דרכים לשיווק באמצעות תוכן דיגיטלי > השילוב בין שרשרת האספקה וניסיון המשתמשים

שרשרת האספקה של השיווק באמצעות התוכן הדיגיטלי מורכבת מבעלי עניין מסחרי וממשתמשי קצה שביניהם ספקים, מפיצים ולקוחות. בתהליך הזה מפיצי התוכן מנהלים את הממשק בין המפרסמים לבין הצרכן במטרה אחת – לזהות את התוכן שהצרכנים צריכים דרך ערוצים חיצוניים וליישם עליהם אסטרטגיות שיווקיות שונות. לדוגמה: ספריות יכולות לספק את התוכן הדיגיטלי (ספרים וכתבי עת אלקטרוניים) למשתמשים ע"פ תוצאות החיפוש שלהם בערוצים אלקטרוניים. דוגמה נוספת היא תשלום עבור הורדות MP3, כאשר מנועי החיפוש משמשים כסוכנים חכמים לזיהוי ספקי מוזיקה שונים.
לסיכום: תהליך של שיווק באמצעות תוכן דיגיטלי מתבצע ברמה העסקית וברמת ניסיון המשתמשים מסיבה אחת – הניסיון של הצרכנים תלוי ברשת של מערכות יחסים בערוצים שבהם נעשה שיווק באמצעות תוכן, למשל אתרי אינטרנט או קטעי וידאו. הצרכנים מתקשרים ישירות עם מפיצי התוכן בשרשרת האספקה באמצעות מוצרים דיגיטליים שונים שמטרתם אחת – עמידה בדרישות של הצרכנים. העיצוב וחוויית המשתמשים בערוצים האלו קובעים ישירות את ההצלחה של השיווק באמצעות תוכן דיגיטלי.
שימוש דיגיטלי > דרכים לשיווק באמצעות תוכן דיגיטלי > הקשר עם הצרכן באמצעות השירות אלקטרוני

שירותים אלקטרוניים הם שירותי רשת אינטראקטיביים. שבהם האינטראקציה בין הלקוח לעסק נעשית באמצעים טכנולוגיים, למשל דואר אלקטרוני, צ'אט ועוד. השירותים האלקטרוניים שונים משירותים מסורתיים כי הם אינם מושפעים ממגבלות מרחק ושעות פתיחה. שיווק באמצעות תוכן דיגיטלי באמצעות שירותים אלקטרוניים נעשה עם ערוצים אחרים להשגת מטרות שיווקיות. חברות כתיבת תוכן מספקות כל הזמן תכנים (מסרים ומסמכים) ללקוחות המשתמשים במנועי החיפוש השונים.
ראו גם

מותג
קידום אתרים במנועי חיפוש
פריצת-צמיחה
שיווק שותפים
תוכן שיווקי
שיווק בווידאו
שיפור יחס המרה
חוק הים (סקוטלנד, 2010)

| --- | --- |

הפרלמנט הסקוטי
 פרטי החוק
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 גוף מחוקק:  הפרלמנט הסקוטי 
 שטחים שעליהם חל החוק:  סקוטלנד 
 מטרת החוק:  החוק כולל הוראות לניהול הפעילויות והתפקודים באזור הימי של סקוטלנד, ובפרט: רישוי פעילויות ימיות, הגנה על האזור הימי וחיות הבר, הסדרת דיג ימי. החוק נועד להשיג מטרות נוספות הקשורות לפיתוח בר-קיימא וניהול הים הסקוטי
 תאריך תחולה:  10 במרץ 2010
 
חוק הים של סקוטלנד הוא חוק ים אשר התקבל כהצעת חוק ימית, וקיבל הסכמה מלכותית ב-10 במרץ 2010, מה שהפך אותו לחוק הימי (סקוטלנד) 2010.
חוק הים של סקוטלנד, שנחקק על ידי הפרלמנט הסקוטי, מספק מסגרת לניהול מאוזן של הדרישות המתחרות בים הסקוטי. החוק מחייב הגנה ושיפור של הסביבה הימית, לצד קידום השקעות וצמיחה כלכלית בתחומים כמו אנרגיה מתחדשת ימית.
אמצעים עיקריים בחוק הים של סקוטלנד:
תכנון ימי: יצירת מערכת סטטוטורית חדשה לתכנון ימי, שמטרתה לנהל באופן בר-קיימא את הדרישות הגוברות ולעיתים סותרות מהים.
רישוי ימי: פישוט מערכת הרישוי לצמצום מספר הרישיונות הנדרשים לפיתוחים ימיים, מה שמפחית ביורוקרטיה ומעודד השקעות כלכליות.
שימור ימי: הגנה על הטבע הימי ואתרים היסטוריים באמצעות סמכויות חדשות לניהול אזורים בעלי חשיבות לחיות בר ימיות, בתי גידול ומונומנטים היסטוריים.
שימור כלבי ים: הנהגת הגנה משופרת על כלבי ים, כולל מערכת רישיונות חדשה לניהול האוכלוסייה במידת הצורך.
אכיפה: הרחבת סמכויות האכיפה בתחום השימור הימי והרישוי.
ארגוני חיות בר, כמו החברה המלכותית להגנה על ציפורים (RSPB), בירכו על החוקים החדשים.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  UK Web Archive currently unavailable, www.webarchive.org.uk
↑  Marine Planning, archive.md, ‏2012-12-23
1 2  Marine Licensing, web.archive.org, ‏2013-05-31
↑  Marine Enforcement, web.archive.org, ‏2016-03-06
ערך זה הוא קצרמרבנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היה הוא אפור

| --- | --- |

 סינגל בביצוע נחמה הנדל
 יצא לאור:  1959
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  הד ארצי (סינגל, 1959)
 כתיבה:  עודד אבישר
 לחן:  משה וילנסקי
 עטיפה אלטרנטיבית
 
"היה הוא אפור" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית נחמה הנדל. השיר היה שיר הנושא של הסרט "עמוד האש", שיצא לאקרנים ב־1959 ושסיפר על הקרב של שישה לוחמים בודדים במשלט בנגב הנאבקים בגדוד טנקים של הצבא המצרי בזמן מלחמת העצמאות. עודד אבישר כתב את מילות השיר, ומשה וילנסקי הלחין אותו.
נחמה הנדל גם שיחקה בסרט בתפקיד חיילת בשם רחל.
השיר מתאר חייל שתקן והלום קרב, שנלחם בגבורה בתפקיד של חבלן. בסוף השיר מסר הגיבור את נפשו בהסתערות על טנק.
גרסאות כיסוי

צמד "הדודאים" הקליט גם הוא את השיר ב־1959 (ב־19 במאי, בעיבוד אריה לבנון).
שושנה דמארי הקליטה את השיר לאלבומה "ביתי שלי", שיצא לאור ב־1962 (בעיבוד מלחין השיר, משה וילנסקי, שניצח על תזמורת הבידור של קול ישראל).
עליזה עזיקרי הקליטה את השיר (בעיבודו הקצבי ובניצוחו של יצחק גרציאני) לאלבומה "שירים שאהבתי", שיצא לאור ב־1968.
מירי אלוני ביצעה את השיר.
עפרה חזה הקליטה את השיר לאלבומה "שירי מולדת ג'", שיצא לאור ב־1987.
אודי בוכמן, עוזי חיטמן, אפי בן ישראל וציפי זרנקין ביצעו את השיר בביצוע משותף. ביצעו את השיר גם אריק סיני, ששי קשת, ורונית אופיר, וכן חנן יובל (בערב הוקרה למשה וילנסקי שנערך ב־1982).
הערות שוליים

↑  "היה הוא אפור", באתר סטריאו ומונו
1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
1 2  הרעות – 120 שירי געגועים לארץ ישראל של פעם, באתר Discogs
↑  נחמה הנדל – השירים היפים (הערות התקליט), באתר Discogs
↑  היה הוא אפור, באתר הספרייה הלאומית
↑  הדודאים – היה הוא אפור (1959), באתר סטריאו ומונו
↑  הדודאים – מארז חמישה תקליטורים, באתר Discogs
↑  שושנה דמארי – ביתי שלי – 1962, באתר סטריאו ומונו
↑  עליזה עזיקרי – נערה ממש אוצר / שירים שאהבתי, באתר Discogs
↑   היה הוא אפור – מירי אלוני, בביצוע מירי אלוני, סרטון  באתר יוטיוב
↑  שירי מולדת ג, באתר Discogs
↑   "היה הוא אפור" בביצוע אודי בוכמן, עוזי חיטמן, אפי בן ישראל וציפי זרנקין, בביצוע אודי בוכמן, עוזי חיטמן, אפי בן ישראל וציפי זרנקין, סרטון  באתר יוטיוב
↑   "היה הוא אפור" בביצוע חנן יובל, בביצוע חנן יובל, סרטון  באתר יוטיוב
דייוויד מונטגומרי

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1928 
 פטירה:  8 בינואר 2020 (בגיל 91) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  וינצ'סטר קולג'  טריניטי קולג'  בית ספר הית'פילד 
 מפלגה:  המפלגה השמרנית 
 בן או בת זוג:  טסה בראונינג (30 בינואר 1970–?) Mary Raymond Connell (27 בפברואר 1953–?) 
 פרסים והוקרה
 מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מסדר הצלב הדרומי  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  מפקד במסדר לאופולד השני  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
דייוויד ברנרד מונטגומרי, ויקונט מונטגומרי השני מאל-עלמיין, CMG‏, CBE (באנגלית: David Bernard Montgomery, 2nd Viscount Montgomery of Alamein‏; 18 באוגוסט 1928 – 8 בינואר 2020) היה פוליטיקאי ואיש עסקים בריטי. הוא היה בנו של ברנרד מונטגומרי.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

מונטגומרי היה הילד היחיד של פילדמרשל ברנרד לו מונטגומרי, מפקד צבאי בכיר במלחמת העולם השנייה, ואשתו אליזבת קארבר, לבית הובארט. היו לו שני אחים למחצה גדולים מנישואיה הקודמים של אמו, ג'ון ודיק. אמו של מונטגומרי נפטרה בשנת 1937 בזמן חופשה בברנהאם-און-סי לאחר שסבלה מעקיצת חרק נגועה שגרמה לאלח דם בעקבות כריתת רגלה.
דייוויד למד בווינצ'סטר קולג' ממאי 1942 ואילך, ואביו, שהוצב בחו"ל מאמצע השנה, סידר את זמנו בחופשות בית הספר להתחלק בין מנהל המכינה שלו וחברי המשפחה, מייג'ור תומאס ריינולדס וגברת פיליס ריינולדס, וג'וסלין, אשתו של אחיו למחצה של דייוויד, ג'ון קארבר, כמו גם הנחיות קפדניות ש"בשום פנים ואופן" אין על הילד לבקר את סבתו הקשישה מצד אביו, שסר ברנרד לו מונטגומרי תיעב, באינישואן, מחוז דניגול, באלסטר. מונטגומרי קיבל תואר הנדסי בטריניטי קולג', קיימברידג'.
ביוגרפיה > קריירה

מונטגומרי נכנס לעסקים, עבד עבור Shell‏, Yardley ועוד כמה חברות, ובנה קשרים הדוקים עם אמריקה הלטינית. הוא כיהן כפטרון ויושב ראש של ארגונים אנגלו-לטינים אמריקאים שונים, כולל החברה האנגלו-ארגנטינאית, בית השימורים והמועצה ההיספאנית והלוסו ברזילאית.
הוא ירש את תואר הוויקונט לאחר מות אביו ב-1976 ובמקור ישב כחבר המפלגה השמרנית בבית הלורדים עד 1999, אז הוא ורוב עמיתיו, יורשי התארים האחרים הוצאו מהבית על פי חוק בית הלורדים 1999. הוא הוחזר לבית הלורדים כקרוס בנצ'רס בבחירות של לורדים יורשים בשנת 2005, לאחר מותה של הברונית סטריינג'.
מונטגומרי מונה למפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1975 ולעמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (CMG) בשנת 2000. הוא גם קיבל עיטורים מגרמניה, בלגיה, ספרד, צ'ילה, ארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, ונצואלה וקולומביה. הוא כתב יחד עם אליסטר הורן את The Lonely Leader: Monty 1944–45 על אביו ב-1994, שתיעד את חייו המוקדמים שלו כמו גם את חיי אביו.
חיים אישיים

בשנת 1953, דייוויד מונטגומרי התחתן עם מרי קונל. הם התגרשו בשנת 1967 לאחר שנולדו להם בן ובת:
הנרי דייוויד מונטגומרי, הוויקונט השלישי מונטגומרי מאל-עלמיין (2 באפריל 1954): הוא התחתן עם קרוליין ג'יין אודיי ב-21 ביוני 1980. יש להם שלוש בנות:
אלכסה מוד מונטגומרי (30 באוגוסט 1984)
פלורה ורוניקה מונטגומרי (4 במאי 1988)
פיבי מטילדה מונטגומרי (4 בפברואר 1990)
ארבלה קלייר מונטגומרי (נולדה ב-21 בנובמבר 1956); היא נישאה לסר ג'רמי סטיוארט-סמית' ב-25 בספטמבר 1982. יש להם חמישה ילדים:
אמה סטיוארט-סמית' (6 באוקטובר 1984)
לורה סטיוארט-סמית' (1986-1987)
אדוארד מורי סטיוארט-סמית' (6 במאי 1988)
סמואל ניקולס סטיוארט-סמית' (6 בדצמבר 1990)
לוק דייוויד סטיוארט-סמית' (19 בינואר 1993)
לאחר מכן הוא התחתן עם טסה בראונינג, בתם של דפנה דה מוריאה ושל לוטננט-גנרל סר פרדריק בראונינג, עמיתו הקרוב של אביו. לורד מונטגומרי מאל-עלמיין הפך לפטרון להבת החירות בבריטניה, במאי 2014, כהוקרה על הדלקת לפיד של אחדות באבן ה-D Day, Southsea, על ידי אביו, פילדמרשל הוויקונט הראשון מונטגומרי מאל-עלמיין, ב-13 בספטמבר 1948.
הוא נפטר ב-8 בינואר 2020 בגיל 91.
הערות שוליים

↑  Heathcote, T. A. (1999). The British field marshals, 1763-1997 : a biographical dictionary. Barnsley, South Yorkshire: Leo Cooper. p. 214. ISBN 0-85052-696-5. OCLC 52402430.
↑  Montgomery of Alamein, Viscount (UK, 1946) (אורכב 22.07.2012 ב Archive.today) – website Cracroft's Peerage
↑  "Montgomery Flame, Freedom Flame". אורכב מ-המקור ב-2014-06-03.
↑  "MONTGOMERY - Deaths Announcements - Telegraph Announcements". announcements.telegraph.co.uk. אורכב מ-המקור ב-14 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb131824240 (data)  GND: 1260887642  ISNI: 0000 0000 7836 4518  LCCN: n94031471  NKC: xx0000893  NTA: 12427675X  SUDOC: 035335114  UKPARL: ykO1ldOv  VIAF: 85312371   WorldCat (עם VIAF): 85312371 
לוטננט-גנרל ברנרד מונטגומרי עם בנו היחיד דייוויד.
לורד מונטגומרי מאל-עלמיין (מימין) מקבל את מדליית השימורים מוויליאם הייג ב-2013
ולטר פון רייכנאו

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1884 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  17 בינואר 1942 (בגיל 57) לבוב, גנרלגוברנמן גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אינבליד 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, רפובליקת ויימאר 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1903–1942 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-7   מפקד הארמייה העשירית   מפקד הארמייה השישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה    עיטור פרידריך
 
ולטר קרל ארנסט אוגוסט פון רייכנאו (בגרמנית: Walter karl Ernst August von Reichenau;‏ 8 באוקטובר 1884 – 17 בינואר 1942) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה. מפקדה של הארמייה השישית במהלך המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה, ומפקד קבוצת ארמיות דרום עד למותו בינואר 1942.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

רייכנאו נולד בקרלסרוהה לגנרל פרוסי, ובשנת 1902 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-1. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערב, שם זכה בצלב הברזל מדרגה ראשונה ושנייה, וסיים את המלחמה בדרגת האופטמן.
בתקופת רפובליקת ויימאר נשאר רייכנאו כחייל בצבא הקבע המוקטן שהתיר הסכם ורסאי, ושימש כקצין מטה. מ-1931 שימש כראש מטה חיל הקשר במשרד הרייכסווהר, ולאחר מכן שירת עם גנרל ורנר פון בלומברג בפרוסיה המזרחית. דודו, שהיה נאצי קנאי, הציג אותו בפני היטלר ב-1932, ומאז היה רייכנאו אף הוא לנאצי קנאי, והצטרף באופן רשמי למפלגה, על אף שבכך הפר את תקנות הצבא שהיו בתוקף שאסרו על קצינים מלתמוך באופן פעיל במפלגות פוליטיות.
משפחתו של רייכנאו הייתה משפחת אצולה עשירה, ובבעלותה היו מפעלי רהיטים מהגדולים בגרמניה. ב-1938 תרמה המשפחה את מפעל הרהיטים למפלגה הנאצית, וזו הפכה את המפעל למפעל תחמושת.
כאשר עלה היטלר לשלטון בשנת 1933 הפך בלומברג לשר המלחמה, ורייכנאו מונה למנהל משרדו, ושימש כקצין הקישור בין הצבא והמפלגה הנאצית. באירועי ליל הסכינים הארוכות ב-1934 בו שיתפו הרייכסווהר וה-SS פעולה בחיסול בכירי ה-SA שימש רייכנאו כגורם מקשר, ואף כגורם מתסיס, כאשר שכנע את בכירי הצבא והמפלגה הנאצית כי עליהם לשבור את ה-SA ולהרוג את בכיריו.
ב-1935 קודם רייכנאו לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד הקורפוס ה-7 במינכן. ב-1938 לאחר פרשת בלומברג-פריטש בה הדיח היטלר את שני מפקדיו הבכירים בצבא עקב שערוריות מין מפוברקות, רצה היטלר למנות את רייכנאו למפקד הצבא, אך נתקל בהתנגדות הקאדר הוותיק של הגנרלים כגרד פון רונדשטט ולודוויג בק. הנאציזם הבוטה של רייכנאו דחה רבים מהגנרלים, שחלקם ראו עצמם כא-פוליטיים וחלקם עסקו כבר בשלב זה בקשר נגד המשטר הנאצי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ומותו

בספטמבר 1939 פיקד רייכנאו על הארמייה העשירית במהלך הפלישה לפולין. במאי 1940 פיקד על הארמייה השישית במהלך המערכה על צרפת. לאחר מערכות אלו קידם אותו היטלר לדרגת גנרל-פלדמרשל.
במהלך מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות בשנת 1941, פיקד רייכנאו על הארמייה השישית, שכבשה את קייב וחארקוב. רייכנאו היה אנטישמי קיצוני ותמך בהשמדת היהודים. זו החלה כבר אז על ידי האיינזצגרופן שפעלו בעורף הארמיות הגרמניות המתקדמות וטבחו מיליוני יהודים באירועים כטבח באבי יאר, שאירע כאשר רייכנאו הוא הקצין הגרמני הבכיר השולט בשטח. רייכנאו עודד את חייליו לטבוח אף הם ביהודים כאשר נתן את הפקודה המפורסמת במילים "במערכה המזרחית החייל אינו רק אדם הלוחם בהתאם לכללי אמנות המלחמה... מסיבה זו החייל חייב ללמוד להבין את הצורך לגמול תקיף אך צודק שחייב לפעול נגד תת-האדם היהודי".
ב-3 בדצמבר 1941 מינה היטלר את רייכנאו למפקד קבוצת ארמיות דרום במקום גרד פון רונדשטט שהודח בעקבות נסיגת הכוחות הגרמנים מרוסטוב על הדון לעבר נהר המיוז. מיד לאחר מינויו הבין רייכנאו שהנסיגה עליה הורה רונדשטט היא הכרחית. על-פי יומנו של פרנץ האלדר - רייכנאו התקשר להיטלר וקיבל את אישורו להמשך הנסיגה.
ב-19 בדצמבר 1941 פיטר היטלר את ולטר פון בראוכיטש מתפקיד מפקד המטה הכללי וניסה למנות במקומו את רייכנאו, אך שוב נתקל בהתנגדות מפקדי הצבא. מסיבה זו מינה היטלר את עצמו לתפקיד.
בינואר 1942 לקה רייכנאו לפתע בהתקף לב כאשר פיקד על חייליו במזרח. הוחלט להטיסו לגרמניה, אך בדרך המטוס התרסק, ורייכנאו נהרג. הוא הוחלף בפיקוד על הארמייה השישית על ידי פרידריך פאולוס, שהוביל את הארמייה לקרב סטלינגרד, שבו היא הושמדה על ידי הצבא הסובייטי.
לקריאה נוספת

אליסטר הורן, כך נפלה צרפת, הוצאת מערכות, 1971.
אלן קלארק, מבצע ברברוסה, הוצאת מערכות, 1979.
אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000.
עסקת בלייר–בראון

המיקום בו הייתה מסעדת גרניטה. צולם ב-2013
עסקת בלייר-בראון או הסכם גרניטה (באנגלית: Blair–Brown deal או Granita Pact) היה הסכם ג'נטלמני של חלוקת ההנהגה העתידית בבריטניה בין שני הפוליטיקאים של מפלגת הלייבור הבריטית, טוני בלייר וגורדון בראון. לפי התיאור, העסקה נרקמה בין השניים ב-1994, בזמן שהם כיהנו כשר הפנים ושר האוצר של ממשלת הצללים.
הדעה הרווחת היא שהצמד נפגש ב-1994 במסעדת גרניטה באיזלינגטון, לונדון, לאחר מותו הבלתי צפוי של ג'ון סמית', מנהיג מפלגת הלייבור דאז, ב-12 במאי באותה שנה. בפגישה סוכם כי בראון לא יתמודד בבחירות הקרובות על הנהגת הלייבור, כדי לאפשר לבלייר סיכוי טוב יותר לניצחון קל, ובתמורה בלייר ימנה את בראון לשר האוצר לאחר ניצחונה המשוער של הלייבור בבחירות. בנוסף, בראון יקבל סמכויות חסרות תקדים בנוגע למדיניות הפנים, מה שיהפוך אותו לשר החזק ביותר בהיסטוריה הבריטית. על פי הנטען לאורך השנים, בלייר גם התחייב לפנות את מקומו אחרי שתי קדנציות בראשות הממשלה לטובת בראון.
בפועל, בלייר הוביל את הלייבור לניצחון מוחץ בבחירות הכלליות בבריטניה ב-1997, ובראון אכן הפך לשר אוצר עם סמכויות נרחבות ביותר ו"אוטונומיה אדירה" כפי שהובטח לו. בבחירות הכלליות ב-2001, הלייבור בראשות בלייר ניצחה שוב והוא המשיך לכהונה שנייה ברציפות. גם בבחירות הכלליות ב-2005 ניצחה הלייבור, אלא שבניגוד לסיכום לכאורה, בלייר המשיך לקדנציה שלישית, ורק ביוני 2007, אחרי שנתיים, התפטר מהתפקיד ובראון נכנס למלא את מקומו.
במשך שנים רבות הכחישו שני הצדדים את קיומה של העסקה, אך מאוחר יותר התייחסו אליה בשינויים קלים.
על העסקה

כאמור, קיומה של העסקה נדחה בפומבי על ידי בלייר, בראון ורבים ממקורביהם במשך שנים ארוכות, מה שעורר ספקולציות רבות לגבי מה, אם בכלל, הוסכם ביניהם.
ביוני 2003 פרסם הגרדיאן מכתב, שלדבריו מתאר את תחומי מדיניות הפנים שעליהם נדרש בלייר להתחייב לבראון כחלק מהאוטונומיה והסמכויות שיקבל בתפקידו כשר אוצר. כולל "אג'נדה של הגינות" (שהייתה מרכיב במשנתו של בראון ואומצה על ידי ממשלת הלייבור) המורכבת מ"צדק חברתי, הזדמנויות תעסוקה ומיומנויות".
באוקטובר 2003 אמר בעל הטור טום בראון ל-BBC כי בראון סיפר לו על העסקה יום לאחר ביצועה. לפי בראון, הצדדים לא סיכמו את הפרטים באופן מהודק, והציפייה המקורית הייתה שבלייר יתפטר באותה שנה בערך:
אין לי ספק שהייתה עסקה, מאז שגורדון התקשר אליי בבוקר שלאחר ביצועה וסיפר לי עליה. יחד עם זאת, אני גם מאמין ששני הגברים עזבו את המסעדה עם גרסה אחרת של העסקה בראשם... הם לא ממש רשמו את זה על הנייר. גורדון האמין שבלייר יתפטר בערך עכשיו, ובלייר האמין שהוא... לא התחייב לשום לוח זמנים.
בפוליטיקה הבריטית הרבו לעסוק בעסקה, כולל ספר מיוחד שנכתב על ידי עיתונאי ה-BBC, תוכנית דוקומנטרית שהוקדשה לעסקה ואפילו סרט מ-2003 בשם העסקה (The Deal) בכיכובם של השחקנים מייקל שין ודייוויד מוריסי (בתפקידיהם של בלייר ובראון, בהתאמה).
גרסאות מאוחרות

בראיון בטלוויזיה אצל פירס מורגן בפברואר 2010, הודה בראון שהוא דחה את ההתמודדות האישית שלו על הנהגת הלייבור בגלל סיכום מוקדם ושבלייר הבטיח להעביר לו את השלטון בשלב מאוחר יותר, אבל מנקודת המבט של בראון - בלייר לא הצליח לעמוד בצד שלו בעסקה. בראון גם הצהיר כי העסקה לא נעשתה באותו מפגש במסעדת גרניטה, אלא סוכמה כבר לפני שהם נפגשו במסעדה. בספרו מ-2017 (My Life, Our Times) בראון תיאר שוב את ארוחת הערב בגרניטה כ"אירוע פורמלי" בלבד, שרק אישר את מה שהשניים כבר דנו עליו והסכימו בעבר.
עלו גם טענות כי בלייר לא כיבד את העסקה בזמן בגלל לחץ שהופעל עליו מהבית הלבן, משום שהנשיא ג'ורג' ווקר בוש לא רצה לעבוד מול בראון.
באוטוביוגרפיה שלה, כותבת שרי בלייר, רעייתו של טוני, שהעסקה התרחשה בבית של שכן, ולא במסעדת גרניטה. בראיון עם פיטר הנסי ב-BBC, טען טוני בלייר שההסכם נסגר "...בכמה מקומות שונים באדינבורו", בבתיהם של חברים מימי בית הספר, וגם הוא חיזק את הטענה שבזמן שסעדו בגרניטה, כבר הוחלט מקודם לכן מה הולך להתרחש.
ראו גם

טוני בלייר
גורדון בראון
מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
הערות שוליים

↑  Kinship to Daggers Drawn: Tony Blair and Gordon Brown, Institut Montaigne (באנגלית)
↑  Happold, Tom; Maguire, Kevin (2003-06-06). "Revealed: Brown and Blair's pact". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-02-13.
↑  "Brown and Blair 'did make deal'" (באנגלית בריטית). 2003-10-04. נבדק ב-2025-02-13.
↑  "Pact or fiction?". The Guardian (באנגלית). 2003-09-25. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-02-13.
↑  Gordon Brown admits the Granita Pact existed - Times Online, archive.md, ‏2011-06-04
↑  "בוש ביקש - ובלייר ניסה למנוע את עליית בראון", באתר ynet, 29 באוגוסט 2010
↑  Asthana, Anushka; editor, Anushka Asthana Political (2017-08-10). "Blair reveals he 'toyed with Marxism' after reading book on Trotsky". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-02-13. {{cite news}}: |last2= has generic name (עזרה)
מייקל באראט

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1959 (בן 65) ונקובר, וושינגטון, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  אמריקאי ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת וושינגטון  אוניברסיטת רייט סטייט  בית ספר פיינברג לרפואה  Camas High School 
 עיסוקים נוספים:  רופא
 תקופת השירות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  446 יום, 15 שעות ו-21 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  5 שעות ו-37 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  מייקל באראט באתר נאס"א (באנגלית)
 משימות
 סויוז TMA-14, משלחת 19 לתחנת החלל,  משלחת 20 לתחנת החלל, STS-133,משלחת 69, 70, 71 לתחנת החלל
   / 
 עיטורים
 מדליית השירות המצויין של נאס"א (2009)  מדליה על הישגים בכיבוש החלל 
 
מייקל ריד באראט (באנגלית: Michael Reed Barratt, נולד ב-16 באפריל 1959) הוא רופא אמריקאי ואסטרונאוט של נאס"א. באראט מתמחה ברפואה אווירית והיה חלק מפיתוח נושא רפואת החלל במהלך תוכנית מיר ומעבורות החלל ותחנת החלל הבינלאומית. באראט שהה למעלה מ-211 יום בחלל, במסגרת משלחות 19/20 לתחנת החלל הבינלאומי ובמסגרת טיסת STS-133.
בצעירותו

באראט נולד בונקובר, וושינגטון, וגדל בעיר קאמאס בוושינגטון. סיים לימודי תיכון ב-1977. למד תואר ראשון בזואולוגיה באוניברסיטת וושינגטון, אותו סיים ב-1981, ובשנת 1985 סיים תואר ברפואה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בשנת 1988 סיים שלוש שנות התמחות ברפואה פנימית באוניברסיטת נורת'ווסטרן. ביצע שנה התמחות ראשית בבית החולים Veterans Administration Lakeside בשיקגו ב-1989. בשנת 1991, באראט השלים גם התמחות ותואר שני ברפואה תעופתית בתוכנית משותפת ל־Wright State University ולבסיס חיל האוויר רייט פטרסון. באוהיו. באראט הוא רופא מוסמך לרפואה פנימית ולרפואה תעופתית.
באראט מחזיק רישיון טייס פרטי ומוסמך לטוס על מטוסי T-38 טאלון של נאס"א.