stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסבון בכה מאוד
הערות שוליים

↑  הסבון בכה מאוד, באתר הספרייה הלאומית
↑  דפנה לוי, הסיפורים האמיתיים שמאחורי שירי הילדים של מרים ילן שטקליס, באתר Xnet‏, 10 ביולי 2018
ג'ורג' אליוט

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1819 נאניטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  22 בדצמבר 1880 (בגיל 61) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 שם לידה:  מרי אן אוונס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 שם עט:  George Eliot 
 מקום לימודים:  קולג' בדפורד, רויאל הולוויי של אוניברסיטת לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית 
 זרם ספרותי:  ספרות ריאליסטית 
 יצירות בולטות:  הטחנה על הנהר פלוס, דניאל דרונדה, אדם ביד, מידלמארץ', סילס מרנר, רומולה 
 הושפעה מ:  אונורה דה בלזק, Charles Christian Hennell 
 בן או בת זוג:  John Walter Cross (6 במאי 1880–22 בדצמבר 1880)   ג'ורג' לואיס (העשור של 1850–30 בנובמבר 1878) 
 
פורטרט של ג'ורג' אליוט, מאת סמואל לורנס, 1860 בערך
ג'ורג' אליוט, 1865 בערך
מרי אן אוונס (באנגלית: Mary Ann Evans;‏ 22 בנובמבר 1819 – 22 בדצמבר 1880), ידועה בשם העט שלה ג'ורג' אליוט (באנגלית: George Eliot), הייתה סופרת משוררת, עיתונאית, מתרגמת בריטית, מגדולי הסופרים של התקופה הוויקטוריאנית. היא כתבה שבעה רומנים, כולל "אדם ביד" (1859), "הטחנה על הנהר פלוס" (1860), "סילס מרנר" (1861), "רומולה" (1862–1863), "מידלמארץ'" (1871–1872), ו"דניאל דרונדה" (1876), רובם ממוקמים במחוזות אנגליה ומאופיינים בריאליזם ובתובנותיהם הפסיכולוגיות.
על-אף שסופרות פרסמו בתקופתה את יצירותיהן תחת שמן האמיתי, אליוט ביקשה לברוח מהסטראוטיפ הטוען כי כתיבה נשית מוגבלת אך ורק ליצירת רומנים קלילים. בנוסף, אליוט רצתה שיצירותיה יישפטו בנפרד מעבודותיה המוכרות כעורכת וכמבקרת. גורם נוסף שייתכן שהשפיע על בחירתה להשתמש בשם עט הוא רצונה להגן על חייה הפרטיים מפני הציבור, ובכך למנוע את השערורייה שייתכן שהייתה נוצרת בגלל מערכת היחסים שניהלה עם ג'ורג' הנרי לואס (אנ') הנשוי.
קורות חיים

מרי אן אוונס-קרוס הייתה בתם השלישית של כריסטיאנה אוונס ורוברט אוונס, סוכן מקרקעין ומנהל האחוזה הגדולה אדברי-היל(אנ') בווריקשייר. בילדותה הייתה קרובה לאחיה הבכור אייזיק, קשר שבא לידי ביטוי מאוחר יותר בספרה "הטחנה על הנהר פלוס", בתיאור הקשר בין מגי טוליבר ואחיה האהוב טום. מגיל צעיר הושפעה ממטיף אוונגליסטי בשם ג'ון אדמונד ג'ונס. מאוחר יותר אימצה דעות ליברליות יותר, בין השאר בעקבות היכרותה עם צ'ארלס וקרוליין בריי.
ב-1836 מתה אמה, ומרי אן התחילה לנהל את משק ביתו של אביה. היא המשיכה להרחיב את השכלתה על ידי קריאה מרובה ולימודי גרמנית ואיטלקית.
ב-1841 עברה לקובנטרי, שם קיבלה עבודת תרגום של חיי ישו מאת שטראוס. ב-1850 החלה לכתוב ולערוך את כתב העת "וסטמינסטר רוויו", שייסדו ג'ון סטיוארט מיל וג'רמי בנת'ם.
ב-1854 עברה לחיות עם ג'ורג' הנרי לואס ללא נישואים, ולו כי אשתו סירבה להתגרש ממנו. למרות השערורייה שנלוותה לחייה עם לואיס, הם חיו יחד עד מותו ב-1878. לואיס עודד אותה לכתוב סיפורת, וב-1858 פרסמה בכתב עת את הסיפור עמוס ברטון, הראשון מתוך קובץ הסיפורים סצנות מחיי כמרים. כאן השתמשה לראשונה בשם-העט ג'ורג' אליוט, השם עורר השערות רבות בקשר לזהות הכותב. היא המשיכה לכתוב ברצף את הרומנים שלה, וגם מאמרים, ביקורות ומסות. היא הוערכה ככותבת חשובה כבר מתחילת דרכה.
ב-1880, שנתיים לאחר מותו של לואיס, נישאה ג'ורג אליוט לג'ון קרוס, בנקאי אמריקאי שהיה צעיר ממנה בעשרים שנה. היא מתה שבעה חודשים אחרי נישואיהם, ונקברה בלונדון.
יצירתה

ספרה הידוע ביותר, "מידלמארץ'", מהווה נקודת מפנה בתולדות הרומן. בספר זה הציגה אליוט את סיפורם של תושבי עיר אנגלית קטנה, ערב קבלת חוקי הרפורמה ב-1832. הדמויות הראשיות ברומן, דורותיאה ברוק וטרשיוס לידגייט, שואפות לחיים יוצאי דופן, אך מימוש שאיפותיהן מוגבל על ידי המציאות והחברה השמרנית הסובבת אותן. הרומן "מידלמארץ'" מתאפיין בתובנה פסיכולוגית עמוקה, ובתיאור מורכב של הדמויות.
אליוט כתבה בהבחנה פוליטית חדה. החל ברומן "אדם ביד" ועד "הטחנה על הנהר פלוס", דרך "סילס מרנר", תמיד כתבה אליוט על אנשים מחוץ לזרם המרכזי בחברה ועל זרותם בחברה בה הם חיים. מאז ג'יין אוסטן לא קמה סופרת בעלת מודעות עמוקה לבעיות חברתיות כמוה, והיא הצביעה רבות על הצביעות בחיי בעלי האחוזות הכפריים. ספריה עוסקים בנושאים פוליטיים, דוגמת המשבר פוליטי העומד בלב "מידלמארץ'". בתקופה שבה פרסמה אליוט את הרומן "דניאל דרונדה", התמעטו מכירות ספריה והיא הפכה פחות מוכרת.
רוב עלילות ספריה של אליוט מתרחשות באנגליה של המאה ה-19, יוצא דופן הוא הרומן ההיסטורי "רומולה" שעלילתו מתרחשת בפירנצה של המאה ה-15.
ספריה של אליוט נמכרו היטב וזכו לשבחים רבים על סגנון כתיבתה ובהירות מחשבתה. מבנה המשפטים בכתביה ברור ומאוזן, והיא נהגה לשלב אירוניה במשפטים פשוטים, בצורה יוצאת דופן. הערותיה של אליוט כמספרת לגבי הדמויות כוללות סימפתיה רבה. הגיבורים, הנבלים ודמויות המשנה - כולם מוצגים כבעלי מודעות מלאה למעשיהם.
כמשוררת ג'ורג' אליוט חיברה את האפוס בחרוז לבן "הצועניה הספרדית" (1868), מעין מחזה טרגי המתרחש בשנת 1498, העוסק בבת אצולה ספרדית המגלה שהיא באמת בתו של מנהיג הצוענים, ובמתח שבין החיים הפרטיים לבין החובה הציבורית. במאה ה-19 "הצועניה הספרדית" זכה להצלחה ויצא לאור בחמש מהדורות, נחשב על ידי הביקורת לשיר גדול, גדול במחשבה וגדול בביצוע; אך מאז היה ליצירתה הכי פחות נקראת.
רומן היסטורי העוסק ב"בעיה היהודית"

"דניאל דרונדה" הוא הרומן האחרון שכתבה. במרכזו עומדת דמות של יהודי, המעדיף את אהבת בת עמו על פני אהבתה של נוכרייה. ברומן זה, שתרגם לעברית לראשונה דוד פרישמן, הציגה ג'ורג' אליוט את היהדות כגורם מוסרי ותרבותי בעל ערך אנושי אוניברסלי, וכיוון שאף הטיפה בו לתחייתו הלאומית של עם ישראל במולדתו עתיקת-הימים, היא נחשבת כאחת ממבשרי הרעיון הציוני, ולכן נקראו על שמה רחובות בתל אביב, בירושלים ובחיפה.
ספריה > ספריה שתורגמו לעברית

אדם ביד(אנ') (1859, Adam Bede) - תרגום יצחק לבנון, מסדה 1968 (מתוך "מבחר הרומן האנגלי")
הטחנה על הנהר פלוס (1860, The Mill on the Floss)
הטחנה על הנהר פלוס - תרגום אופירה רהט, הוצאת כרמל, תשנ"ח 1998
הטחנה על שפת הפלוס - תרגום יצחק לבנון, הוצאת יוסף שמעוני תשי"ג
סיילאס מרנר (1861, Silas Marner)
האורג מריבלו: סילס מרנר - תרגום יצחק לבנון, עם עובד תש"ז
סיילאס מארנר: האורג מראבלו - תרגום אהרן אמיר, הוצאת כתר 1995
מידלמארץ' (1871, Middlemarch) - תרגום ג’נטילה ואפרים ברוידא, הוצאת דביר תשמ"ה
דניאל דרונדה (1876, Daniel Deronda)
דניאל דרונדה / ספור כתוב אנגלית ביד ג’יארג’ עליוט ; תרגם דוד פרישמן, ורשה: אחיאסף, תרפ"ד
דניאל דרונדה - מעבד על ידי א. בן-אור בצירוף תולדות חייה של הסופרת ותמונתה, ש' שרברק 1964
דניאל דרונדה - תרגום אלינוער ברגר, מקסוול-מקמילן-כתר, 1991
מבעד להינומה (אנ') - תרגום ח.י. גליקזם, הוצאת אסטרולוג 1995
אחי יעקב (Brother Jacob, 1864) - תרגום טובה שגיא, הוצאת אסטרולוג 1996
ספריה > ספרים נוספים

Scenes of Clerical Life, 1857
רומולה Romola, 1863
Felix Holt, the Radical, 1866
לקריאה נוספת

ג'ורג' אליוט, אמנות הסיפור (מאנגלית: שירלי פינצי-לב), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה, 2015.
ג'ורג' אליוט, חריצת משפט על סופרים (מאנגלית: אביעד שטיר), 'דחק - כתב עת לספרות טובה', כרך ט', 2018.
רות הכהן-פינצ'ובר, מוזיקה פולחנית ופולמוס החמלה: היהודי כקטגוריה אסתטית אצל ריכארד וגנר וג’ורג’ אליוט, תאוריה וביקורת 17, 2000.
משה דור, האנגליה שחזתה את מדינת-היהודים - מלאו 100 שנה למות ג’ורג’ אליוט, שברומאן 'דניאל דרונדה' קראה לשיבת ציון, "מעריב", דצמבר 1980.
שמואל ורסס, דניאל דרונדה בעיתונות ובספרות העברית - כעבור מאה שנה לרומן של ג’ורג’ אליוט, מולד ח', 1980.
גצל קרסל, מ'דניאל דרונדה' ל'שאלה נכבדה' של בן-יהודה, הדאר נ"ו, תשל"ז 1977.
חיים ראובן רבינוביץ, כיצד הפכה הסופרת ג. אליוט לאוהבת ישראל וציונות? מאה שנה להופעת הספר 'דניאל דרונדה', הצופה, יולי 1977.
ויקטוריה גריפין, המאהבת (מאנגלית: אלאונורה לב), הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2002, פרק 8. (הספר בקטלוג ULI)
ג'ורג' אליוט – כתבי שחרות: כיצד להימנע מאכזבה ו-משל קטן עם מוסר־השכל גדול (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק, כרך טו', 2022.
Blanche Colton Williams, George Eliot: A Biography, Macmillan, 1936 (הספר בקטלוג ULI)
Laurence Hanson, Marian Evans and George Eliot: A Biography, Oxford University Press, 1952 (הספר בקטלוג ULI)
Gordon S. Haight, George Eliot: A Biography, Clarendon Press, 1969 (הספר בקטלוג ULI)
David Williams, Mr. George Eliot: A Biography of Henry George Lewes, F. Watts, 1983 (הספר בקטלוג ULI)
Fredrick R. Karl, George Eliot, Voice of a Century: A Biography, W.W. Norton, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Barbara Hardy, George Eliot: A Critic's Biography, Continuum, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
Nancy Henry, The Life of George Eliot: A Critical Biography, Wiley-Blackwell, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Philip Davis, The Transferred Life of George Eliot: the Biography of a Novelist, Oxford University Press, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
דניאל דפו

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1660 לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  24 באפריל 1731 (בגיל 70) מורפילדס, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Daniel Foe 
 מדינה:  ממלכת אנגליה, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  באנהיל פילדס 
 יצירות בולטות:  רובינזון קרוזו, מול פלנדרס, יומן של שנת מגיפה 
 תקופת הפעילות:  מ-1700 
 בן או בת זוג:  מרי טאפלי (1684–?) 
 צאצאים:  בנג'מין נורטון דפו, סופיה דפו 
 
דניאל דֶפוֹ (באנגלית: Daniel Defoe;‏ 13 בספטמבר 1660 - 24 באפריל 1731) היה סופר ועיתונאי אנגלי. הוא נחשב, יחד עם סמיואל ריצ'רדסון, לאבי הרומן האנגלי. "רובינזון קרוזו" הוא ספרו הידוע ביותר.
ביוגרפיה

דניאל דפו נולד בלונדון בשם דניאל פו (Daniel Foe), אביו היה סוחר נרות וקצב. הוא שינה את שמו לדפו רק ב-1695, כיוון שמשמעות המילה Foe באנגלית היא אויב. בשנות ילדותו היה עד למאורעות כמו מגפת הדבר שפרצה ב-1665, והשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. הוא השתייך לכנסייה "נון-קונפורמיסטית" אשר חבריה לא קיבלו על עצמם את מרותה של הכנסייה האנגליקנית. אביו רצה שיהיה כומר, אך הוא נמשך יותר לעולם המסחר.
ב-1682 החל את דרכו כסוחר, כעבור זמן התחיל לעסוק בביטוח אוניות, והרוויח הון בעסקיו. ב-1684 נשא אישה, וקיבל נדוניה מכובדת של 3,700 פאונד, אך גם סכום זה לא מנע את פשיטת הרגל שלו בשנת 1692, ובמשך מספר שנים עמל להחזיר את חובותיו לנושים, חובות שגרמו גם למאסרו.
חייו היו מלאי תהפוכות, הוא נלחם במרד של ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות', ותמך בוויליאם מאוראנז', בתקופה זו התחיל לכתוב את העלונים הפוליטיים השנויים במחלוקות שלו. בשנת 1702, כתב חיבור פוליטי סאטירי בו דיבר בשבחם של ה"נון קונפורמיסטים" ובעד הסובלנות. מאמרו התפרש כפגיעה בערכיה של הכנסייה האנגליקנית, ודפו הושלך לכלא למשך שנה, וגם נכבל לעמוד הקלון בפומבי במשך שלושה ימים, כל יום במקום אחר.
הוא שוחרר מהכלא בזכות התערבותו של רוברט הרלי שר בממשלה הבריטית, ואחרי שחרורו עבד עבור הרלי ושרים אחרים בכתיבת עלונים פוליטיים. הוא היה למו"ל מצליח של כתב העת "הסקירה" ("The review"), עיתון שתמך בממשלה, ועסק בענייני השעה, ובנושאים חברתיים שונים. דפו היה העורך והכותב היחיד בכתב העת בשנים 1704 עד 1713. כתב עת זה נחשב לציון דרך בהתפתחות העיתונות האנגלית.
דפו היה סופר פורה ומגוון, כתב מעל ל-500 ספרים, עלונים וכתבי-עת בנושאים שונים כגון פוליטיקה, פשיעה, דת, גאוגרפיה, ועוד. הוא הרבה לצאת למסעות וכתב את ספר המסעות המשמעותי הראשון שהוקדש לכל אנגליה.
את כתיבתו הספרותית התחיל דפו רק בגיל שישים. הרומן הראשון שכתב "רובינזון קרוזו", פורסם ב-1719 וזכה להצלחה רבה. דפו קיבל את ההשראה לרומן מסיפורו של אלכסנדר סלקירק, ימאי שעזב את הספינה בה עבד עקב סכסוך עם רב החובל, ונשאר לבדו על אי לא מיושב. סלקירק חי חמש שנים בבדידות על האי, וחזר לאנגליה כאשר הזדמנה ספינה בריטית אל החוף ואספה אותו. רב החובל של אותה ספינה, וודס רוג'רס, שמע את סיפורו של סלקירק והעלה אותו על הכתב, הספר פורסם ב-1711. בדומה לסיפור זה מגולל הרומן "רובינזון קרוזו" את הרפתקאותיו של גיבור הנקלע לאי בודד ונאלץ להתמודד עם עולם פראי ולא מוכר, רחוק מהחברה והתרבות האנושיות.
דפו נחשב כמי שתרם תרומה מכרעת לרומנטיזציה של הפיראטיות הימית בספרות הפופולרית. בשנת 1724 פורסם הספר "ההיסטוריה הכללית של שודדי הים", המגולל את קורותיהם של שודדי ים בשנים 1717–1724, ביניהם הנרי איוורי, אדוארד טיץ' (הידוע יותר כשחור הזקן), סטיד בונט, אדוארד אינגלנד, ברתולומיאו רוברטס וויליאם קיד. על הספר היה חתום קפטן צ'ארלס ג'ונסון, אך כיום סבורים כי דפו הוא שכתבו בשם בדוי. ספר זה הוא אחד התיעודים המפורטים ביותר של קורות השוד הימי באותה תקופה, בעיקר במימי צפון ומרכז אמריקה.
דפו הוא אבי סגנון הריאליזם בספרות, הדמויות הם בני אדם רגילים, לא בני מעמדות גבוהים ולא בעלי כוחות על-טבעיים. גם האירועים המתוארים בפירוט הם מציאותיים, כאלה שיכולים להתרחש בחייהם של הקוראים.
יצירות נוספות שכתב דפו אחרי הצלחת "רובינזון קרוזו" הם "מול פלנדרס", "יומן שנת המגפה" ו"רוקסאנה".
דפו מת בלונדון ב-1731.
מבחר תרגומים של ספריו לעברית

"רובינזון קרוזו", ספרו המפורסם ביותר, תורגם לעברית פעמים רבות. חלק מהתרגומים לא היו מלאים, ורובם היו מיועדים לילדים ונוער.
להלן מבחר תרגומים של ספריו לעברית, מהשנים האחרונות:
רוקסאנה, או הגבירה בת המזל, תרגם גרשון גירון, הוצאת ידיעות ספרים, 2007.
רובינסון קרוזו : חייו וקורותיו, תרגם מאנגלית אשר ברש, הוצאת מסדה, רמת-גן, 1980.
רובינזון קרוזו, תרגם צבי ארד, הוצאת מחברות לספרות ,1960, 1988, 1990.
רובינזון קרוזו, תרגמה סיגל אדלר, הוצאת כרמל, 2006.
מול פלנדרס, תרגמה סיגל אדלר, הוצאת כרמל, 2004.
יומן שנת המגפה, תרגם יותם ראובני, הוצאת נמרוד, 2002.
לקריאה נוספת

דניאל דפו – 'הרע שבבעלים' (מאנגלית: עודד וולקשטיין), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ג', 2013.
רודי קיסלר, מבוסס על סיפור אמיתי: היסטוריה ובדיה ביומן שנת המגפה של דניאל דפו, מוזה, 1, 2017.
הערות שוליים

↑  Daniel Defoe Put in the Pillory (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260329605171  PLWABN: 9810587894305606  BIBSYS: 90062701  BNC: 000406397  BNE: XX1720461  BnF: cb118990779 (data)  CANTIC: a10460299  CiNii: DA00491230  GND: 118524275  ICCU: CFIV000419  ISNI: 0000 0004 5875 3523  LCCN: n79053974  LNB: 000024851  MusicBrainz: 5160f7d4-4140-44c4-a84d-790a537a9e22  NDL: 00437553  NKC: jn19990001679  NLA: 35034550  NLG: 103763  NLK: KAC199606809  NSK: 000004250  NTA: 068369123  RERO: 02-A000049008  SELIBR: 183586  SNAC: w6057m30  SUDOC: 026817179  Trove: 807021  VcBA: 495/107611  VIAF: 39375774   WorldCat (עם VIAF): 39375774
אסף רפפורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1983 (בן 41)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 השכלה:  תואר ראשון בפיזיקה, מתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדעי המחשב מהטכניון
 מקצוע:  מהנדס תוכנה, מומחה אבטחת מידע
 תפקיד:  מנכ"ל אדאלום  מנכ"ל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח ומנהל חטיבת אבטחת הענן של מיקרוסופט  מנכ"ל wiz
 
אסף רפפורט (נולד ב-28 באוגוסט 1983) הוא יזם סדרתי, מיליארדר, איש עסקים ומהנדס תוכנה ישראלי, המתמחה בתחום אבטחת מידע. המייסד של חברת אבטחת המידע Wiz ושל חברת אבטחת המידע "אדאלום" (Adallom), שנמכרה בכ-320 מיליון דולר למיקרוסופט בשנת 2015. בשנים 2018–2019 היה מנכ"ל "מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח" ומנהל חטיבת אבטחת ענן (אנ') של מיקרוסופט. אסף רפפורט הוא אחד האנשים העשירים במדינת ישראל, הונו האישי מוערך במעל 1.2 מיליארד דולר.
קורות חיים

רפפורט נולד בתל אביב. בנעוריו למד בתיכון אליאנס בתל אביב והחל ללמוד במקביל ללימודים בתיכון לתואר ראשון. הוא בוגר תוכנית תלפיות של צה"ל, במסגרתה סיים בשנת 2005 תואר ראשון בפיזיקה, מתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 2004–2010 שירת בצה"ל כמהנדס תוכנה ומנהל פרויקטים ביחידה הטכנולוגית בחיל המודיעין, יחידה 81 בדרגת סרן. בעל תואר שני במדעי המחשב מהטכניון (2012).
קריירה

בשנים 2010–2012 עבד בתאגיד הייעוץ האסטרטגי "מקינזי" בישראל ובאוסטרליה.
קריירה > אדאלום

בשנת 2012 היה שותף להקמת חברת הסטארטאפ "אדאלום". החברה פיתחה מערכת לניטור ואבטחה של שימושים ארגוניים בתוכנות מקוונות. המערכת של אדאלום מאפשרת לארגונים לנטר פעילות עובדים ולזהות התנהגויות חריגות. כשהיא מזהה איום או פעילות חשודה היא מתריעה על כך בפני מנהל אבטחת המידע בארגון. רפפורט כיהן כמנכ"ל החברה ובשנת 2013 עבר לנהל את החברה מסן פרנסיסקו, שבקליפורניה, ארצות הברית. ביולי 2015 נמכרה החברה למיקרוסופט תמורת 320 מיליון דולר. רפפורט הפך למנהל חטיבת האבטחה בענן של מיקרוסופט.
קריירה > מיקרוסופט ישראל

בינואר 2018 מונה רפפורט למנכ"ל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח (והחליף בתפקיד את יורם יעקבי). המינוי נחשב מפתיע בשל גילו הצעיר יחסית של רפפורט (34) באותה עת. נכון ליולי 2019, מרכז המחקר והפיתוח אותו ניהל רפפורט מונה כ-1,500 עובדים (לעומת כ-1,100 בעת כניסתו לתפקיד). בנוסף על תפקידו זה, המשיך לנהל את חטיבת האבטחה בענן של מיקרוסופט ישראל, שרכשה מלבד אדאלום את חברות הסטארט אפ הישראליות "אאורטו" (בשנת 2014) ו"סקיור איילנדס" (Secure Islands) (בשנת 2015).
קריירה > Wiz

בדצמבר 2019 הודיע על פרישתו ממיקרוסופט לשם הקמת חברת הזנק חדשה. וב-2020 הקים יחד עם עמי לוטבק, רועי רזניק וינון קוסטיקה, חבריו עמם הקים את אדאלום, את חברת אבטחת הענן Wiz, שהגיעה תוך חודשים מעטים למעמד של חד-קרן, ובהמשך הפכה אותו למיליארדר.
פעילות חברתית

רפפורט חבר בארגון LGBTech, שמטרתו היא העלאת המודעות במגזר העסקי בכלל, ובהייטק בפרט, לצורכיהם ורגישויותיהם של עובדים מקהילת הלהט"ב. בשנת 2016 ייסד יחד עם עמותת מעברים תוכנית מלגות עבור הקהילה הטרנסג'נדרית. רפפורט רתם את חברת מיקרוסופט לתמוך בשני מיזמים אלה.
ביולי 2018 היה ממובילי מחאת הלהט"ב כשהצהיר על מענק פונדקאות כמנכ"ל מיקרוסופט מחקר ופיתוח ישראל. ב-2023, כחלק מההמחאה נגד הרפורמה המשפטית הודיע רפפורט כי וויז שבהנהגתו תיישם מדיניות של הוצאת כספים מישראל.
פרסים והוקרה

פרס אינטל 2012 (במסגרת לימודיו לתואר שני בטכניון).
פרסים והוקרה > רשימות עיתונאיות שציינו את רפפורט

נבחר לרשימת ה-40 הצעירים המבטיחים (עד גיל 40) בישראל של TheMarker ‏(2014)
נמנה עם אנשי השנה של גלובס, יחד עם חבריו לייסוד אדאלום, עמי לוטבק ורועי רזניק (2015).
נבחר לרביעי ברשימת 100 המשפיעים 2018 של דה מרקר.
נבחר לאחד מ-50 היהודים המשפיעים בעולם בשנת 2023 על ידי הג׳רוזלם פוסט.
נבחר ל רשימת ה"טיים 100 נקסט" של מגזין "טיים" לשנת 2024.
חיים אישיים

רפפורט ידוע באורח חייו הצנוע. על אף עושרו, הוא אינו מחזיק רכב פרטי ואין בבעלותו בית, הוא מרבה לנסוע באוטובוסים למשרדי החברה ומתגורר בדירה שכורה במרכז תל אביב.
רפפורט נמצא בזוגיות עם בן זוג.
הערות שוליים

1 2   רותם שטרקמן, אסף רפפורט, מיליארדר - מדירה שכורה עם שותפה ל-2 מיליארד שקל בחשבון, באתר TheMarker‏, 11 באוקטובר 2021
↑   אלירן רובין, מיקרוסופט מפתיעה: אסף רפפורט בן ה-34 מונה למנכ"ל מרכז הפיתוח בישראל, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2018
↑  12 על 12: הדמויות המשפיעות בסייבר הישראלי, באתר tech12, ‏2022-01-17
↑  יסמין יבלונקו, ‏מחקר ופיתוח אסף רפפורט עוזב את החברה להקמת סטארט-אפ חדש, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2019
↑  הגר רבט, תשעה חודשים אחרי שהקים את Wiz: אסף רפפורט מגייס 100 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2020
↑  יניב הלפרין, האם קשה להיות להט"ב בהיי-טק?, באתר אנשים ומחשבים, 5 באפריל 2016
↑  אסף זגריזק, "אין לי סיכוי לממן לימודים", באתר ynet, 10 באוגוסט 2016
↑   רותי לוי, חברות ההיי-טק מתגייסות לעזרה: כסף למימון הליכי פונדקאות לעובדים, באתר TheMarker‏, 19 ביולי 2018
↑  יניב אביטל, ‏וויז של אסף רפפורט תוציא את רוב הכספים שלה מישראל, באתר Geektime‏, 7 בפברואר 2023
↑  אסף רפפורט - לא מחפש אקזיט, באתר TheMarker (דרך אתר הטכניון), נובמבר 2014
↑  רועי גולדנברג, ‏24 מייסדי אדאלום, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2015
↑  מנכ"ל מרכז הפיתוח של מיקרוסופט ישראל - מקום 4 ברשימת 100 המשפיעים של TheMarker, באתר themarker
↑  50 Most Influential Jews, www.jpost.com
↑  דניאל אדלסון, מייסד Wiz והפעילים מ"עומדים ביחד": הישראלים ברשימת 100 המשפיעים הצעירים של ה"טיים", באתר ynet, 5 באוקטובר 2024
אמת המים של זגוואן

| --- | --- |

אמת המים של זגוואן
 מידע כללי
 סוג:  אמת מים
 על שם:  זגוואן (אנ')
 מיקום:  Mohamedia 
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מיקום ההתחלה:  זגוואן, תוניסיה
 מיקום הסוף:  קרתגו, תוניסיה
 הקמה ובנייה
 חומרי בנייה:  לבנים אופוס קמנטיקיום
 יוצר:  האימפריה הרומית
 
 קואורדינטות:  36°24′20″N 10°08′35″E﻿ / ﻿36.405556°N 10.143056°E﻿ / 36.405556; 10.143056
  (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאמת המים של זגוואן(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאמת המים של זגוואן
 
אמת המים של זגוואן היא אמה שנבנתה במאה השניה לספירה, בתוניסיה, על ידי האימפריה הרומית, כדי להוביל מים לעיר קרתגו. אורך האמה כ-132 ק"מ והיא אחת מהאמות הארוכות ביותר שנבנו באימפריה. חלקים מהאמה שומרו ומהווים אתרים תיירותיים.
ההיסטוריה של האמה > המעיינות

קיימות מספר הערכות לתקופה ולגורמים שהביאו לבניית האמה. תאריך אחד שננקב הוא 128 לספירה אז ביקר בקרתגו הקיסר אדריאנוס וצוינו סיומן של חמש שנות בצורת בצפון אפריקה שייתכן שהביאו את אדריאנוס למסקנה שלא ניתן יותר להסתמך על מעיינות קרובים לקרתגו לאספקת מים לעיר ויש להשקיע בבניית אמת מים. תאריך נוסף שננקב היה 162 אז נפתחו המרחצאות של אנטוניוס (אנ') בקרתגו שהגדילו את צורכי המים של העיר ואילצו את ראשי העיר לחפש עוד מקורות מים.
האמה ניזונה על ידי מספר מעיינות כשצבר המעיינות העיקרי (5 מעיינות) היה זה שנבע בג'בל זגוואן (אנ'), לייד העיר זגוואן (אנ') (כ-60 ק"מ מדרום לקרתגו). בתקופת האימפריה הרומית הפך מעיין זה לקדוש וסביבו בנו הרומאים מקדש מפואר. מבנה זה הוקף בעמודים ורוצף במוזאיקה כשבמרכזו מבנה דמוי מקדש רומי שממרכזו נבעו המיים. חמשת המעיינות שהזינו את המבנה הקדוש הזינו גם בריכת שיקוע שסייעה לשמור על צלילות המים לפני שהוזרמו לאמה.
מקור משני של האמה היה במעיינות ב-Jouguar, כ-30 ק"מ דרומית לזגוואן.
ההיסטוריה של האמה > בניית האמה

בניית האמה נועדה לאפשר זרימה בגרוויטציה. מקטע ראשון של האמה, באורך כ-6 ק"מ, נבנה מזגוואן לכוון צפון מערב לעיירה Moghrane כשמקטע קצר זה נבנה בשיפוע של כ-2.2%. ב-Moghrane התמזגה האמה מזגוואן עם האמה שהגיעה, לאחר כ-40 ק"מ, מ-Jouguar. מ-Moghrane המשיכה האמה המאוחדת צפונה לאורך כ-84 ק"מ עד קרתגו בשיפוע מתון יותר של 0.15%.
התעלה, בה הוזרמו המים, הייתה סגורה לכל אורכה כדי למנוע את זיהום המים. רוחבה היה 90 ס"מ וגובהה 130 ס"מ כשחלקה העליון נבנה כקמרון. חתך זה איפשר הזרמת מים בקיבולת של 370-200 ליטר לשנייה, ספיקה שהבטיחה אספקה של 32-17 אלף מ"ק מים ביום לקרתגו. דפנות התעלה צופו על ידי אופוס קמנטיקיום שהיה סוג של בטון ששימש את הרומאים. בחלקה העליון של התעלה הותקנו חורים קוטנים לאוורור התעלה ובקרקעיתה נבנו שקעים לאיסוף משקעים וזיהומים.
כדי לחסוך בעלויות בניה ולצמצם בנייה של אמה מוגבהת שאפו בוני האמה לנצל את תוואי הקרקע כדי להזרים את המים בתעלה חפורה במידת האפשר, מגמה שגרמה להארכת תוואי האמה. בשלושה אתרים לאורך האמה לא ניתן היה להישאר במפלס הקרקעי ובוניה נאלצו להגביהה על ידי בנייתה על גבי קשתות:
מישור אודנה (Oudna) שם נבנתה אמה מוגבהת לאורך 5 ק"מ כשבמקטע של 125 מטר עברה האמה על גשר קשתות כפולות בגובה של 33 מטר.
מישור מיליאן (Miliane) שם נבנתה אמה מוגבהת באורך של כשני ק"מ ובגובה של כ-20 מטר.
מישור לה-סאוקרה (La Soukra) שם נבנתה אמה מוגבהת באורך של כ-10 ק"מ ובגובה של כ-20 מטר.
ההיסטוריה של האמה > מערכת המים בקרתגו

חקר קליטת המים מהאמה ופיזורו ברחבי העיר נחקר חלקית בלבד וקיים ידע חלקי על המערכת. ההערכה היא שמי האמה נאספו לשני בורות מים (לפחות) ומשם פוזרו בעיר. הבורות שנחקרו כוללים את:
בור המים לה-מלגה (אנ') בעל קיבולת של כ-50,000 מ"ק
בור המים בורג' ג'דיד בעל קיבולת של כ-30,000 מ"ק
ארכאולוגים מעריכים שהבורות נחפרו לפני בניית האמה ושימשו בתחילה לאגירת מי גשמים.
ההיסטוריה של האמה > מהאימפריה הרומית עד ימינו

התלות של קרתגו במים מהאמה הפכה אותה למטרה למי שביקש לכבוש את העיר. ב-439, במהלך המצור של הונדלים על קרתגו (אנ'), הרסו הונדלים חלקים מהאמה. ב-533 נלחם יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית בקרתגו כדי להחזיר שטחים בצפון אפריקה לשליטת האימפריה וניתק גם הוא את אספקת המים לעיר. ב-698 כבש שליט ח'ליפות ראשידון את העיר וניתק את האמה. בגלל חשיבות המים עמלו אנשי העיר לתקן את הנזקים שנגרמו לאמה כדי לחדש את זרימת המים.
במאה ה-13 בנה שליט העיר מהשושלת החפסית את ביתו במנובה (אנ') (כ-25 ק"מ ממזרח למרכז קרתגו) ובנה שלוחה לאמה לספק מים לביתו.
במאה ה-16 החל תהליך בליה של האמה ותושבים, באזורים בהם עברה האמה, החלו לפרק אבנים מהאמה לבנייה.
ב-1859 מונה מהנדס צרפתי לבצע סקר של האמה למטרת חידוש השימוש בה. מסקנותיו היו שאת מקטעי האמה שנחפרו ניתן להחזיר לשימוש אך הנזק הגדול שנגרם לקשתות שנשאו את האמה לא ניתנים לשחזור. בהתאם לכך הותקנו, במקום האמה המוגבהת, צינורות לחץ גבוה. ב-1862 חודשה הזרימה באמה אך בהספק קטן יותר של עד 12,000 מ"ק ביום.
קינון ציפורים

הבליה של חלקים מהאמה המוגבהת גרמה ליצירת חורים וחללים בתוכה. חללים אלו הפכו עם הזמן למקומות קינון לציפורים שונות וביניהן סוגי בזים (בז אדום, בז צוקים ובז מצוי), כחל מצוי, בארית ההרים, זרזיר ועורב שחור. ריכוז זה של עופות, שחלקו ייחודי בעולם, הביא להגדרת חלק מהאמה וסביבתה (בשטח של כ-160 דונם) כשמורת טבע. סביבת השמורה משמשת לגידול דגנים ומשמשת מקום לציד נברנים עבור הציפורים.
גלריה > אמת המים

שרידי האקוודוקט במישור לה-סאוקרה
חלק משוחזר של האמה במישור לה-סאוקרה
מפה של מסלול האמה שיצרו הצרפתים ב-1928
שרידי האקוודוקט במישור אודנה
שרידי האקוודוקט
גלריה > מערכת המים בקרתגו

שרידי מאגר המים לה-מלאגה מבפנים
שרידי מאגר המים לה-מלאגה מבחוץ
תעלת חלוקת מים למאגר המים לה-מלאגה מבחוץ
מרחצאות אנטוניונוס בקרתגו שניזונו ממי האמה
Antonine Baths at Carthage.jpg
גלריה > מקדש המעיין בזגוואן

חדר התפילה במקדש
מראה כללי של המקדש. בחזית תחילתה של האמה
תחילתה של אמת המים היורדת מהמקדש
שער הכניסה ההיסטורי למקדש