Alan Wake (משחק וידאו)
עלילה

אלן וייק הוא סופר ספרי פשע ומתח רבי מכר מניו יורק הסובל בשנים האחרונות ממחסום כתיבה. אלן ואשתו אליס נוסעים לעיירה ברייט פולס שבוושינגטון לחופשה בעצת סוכנו וחברו הטוב של אלן, בארי וילר. טרם הגעתם לעיירה, אלן חולם סיוט ובו דמויות מוצללות מנסה להרוג אותו, אך דמות מסתורית הלבושה בחליפת צלילה מופיעה ומצילה את אלן מהצללים.
כשהם מגיעים לעיירה, השניים עוצרים בדיינר במטרה לקבל את מפתחות הבקתה ששכרו מאדם בשם קארל סטקי. אלן מחפש את סטקי ופוגש באישה זקנה המספרת לו שסטקי חלה ופקד עליה להעביר את המפתחות לאלן. האישה מפנה את הזוג לבקתה שנמצאת על אי במרכזו של "אגם הקדרה", אגם שנמצא מחוץ לעיירה. בזמן שהם פורקים את המזוודות, אליס חושפת המניע האמיתי לחופשה – היא מתכננת לעזור לאלן להשתחרר ממחסום הכתיבה שלו בכך שהיא תפגיש אותו עם פסיכיאטר מפורסם מהעיירה בשם ד"ר אמיל הארטמן. אלן הזועם יוצא מהבקתה בכעס, אך חוזר מייד כשהוא שומע את אליס קוראת לעזרה. אלן מבחין באליס נגררת אל תוך האגם על ידי כוח מסתורי. הוא קופץ אחריה בניסיון להצילה, אך מאבד את הכרתו.
לאחר שחווה הזיה בה הופיעה האישה הזקנה מהדיינר, אלן חוזר להכרה ומוצא את עצמו במכוניתו, שהתרסקה בתאונת דרכים בכביש צדדי. הוא מגלה שעבר שבוע מאז הגעתו לעיירה, ממנו הוא לא זוכר דבר. אלן יוצא לכיוון תחנת דלק קרובה כדי להזעיק עזרה, אך בדרכו הוא מותקף על ידי אנשי-הצללים שהופיעו בחלומו ומביס אותם באמצעות פנס. בעודו מתקדם ביער, אלן מוצא דפים מפוזרים שכתובים במכונת כתיבה מתוך ספר שנקרא "יציאה" וחתום בשמו של אלן. הדפים מתארים עלילה זהה למה שמתרחש במציאות, ואלן לומד מהם שאותן מפלצות מוצללות (שנקראות "נלקחים") הם בעצם תושבי העיירה שנשלטים על ידי כוח אפל. לאחר שאלן הורג את קארל סטקי הנלקח ומגיע לתחנת הדלק, הוא מתקשר למשטרה ומספר לשריף המקומית, שרה ברייקר, על היעלמות אשתו. שרה טוענת שהבקתה שהוא מתאר כלל אינה קיימת ושהאי באמצע האגם שקע בשנות ה-70 בעקבות התפרצות געשית. שרה מאמינה שאלן לוקה בנפשו ולוקחת אותו לתחנת המשטרה. בינתיים, בארי מגיע לעיירה במטרה למצוא את אלן.
בתחנה, אלן לא מספר למשטרה על ההזיות שאותן הוא חווה, מחשש שיישלח לבדיקה פסיכיאטרית. הוא מקבל שיחת טלפון מאדם שטוען להיות החוטף של אליס ודורש את כל דפי "יציאה" בתמורה לשחרורה. ד"ר הארטמן מגיע לתחנה ומציע לאלן להגיע לבית החולים הפסיכיאטרי בניהולו. בתגובה, אלן תוקף את הארטמן. בארי מגיע לתחנה ויוצא יחד עם אלן לפגוש את החוטף של אליס בשמורת טבע בעיירה. אלן מתעמת עם החוטף, מוט, אך זה בורח כשהוא מגלה שלאלן אין את העמודים.
אלן ובארי מנסים להשיג דפים נוספים מתוך הספר ומעוררים את תשומת לבו של סוכן הבולשת, רוברט נייטינגל. אלן משאיר את בארי מאחור ובורח מנייטינגל אל עבר היער. נייטינגל מנסה לתפוס את אלן ונכשל. אלן מגיע לפגישה עם מוט בשנית, אך מוצא אותו מעונה על ידי האישה הזקנה ומתוודה שהוא מעולם לא חטף את אליס. אלן ומוט מותקפים על ידי סופת טורנדו על-טבעית ומדרדרים אל תוך האגם.
אלן מתעורר ומגלה שהוא נמצא בבית החולים של האטרמן. הארטמן מסביר לאלן שבעקבות מותה של אליס בתאונת דרכים הוא נכנס להתקף סכיזופרני, ושכל האירועים שחווה הם בסך הכל תוצר של הדמיון שלו. לפתע הנלקחים תוקפים את המקום ואלן מנסה לברוח. במהלך הבריחה, אלן מגלה שאותו "חוטף" הוא שכיר של הארטמן ששיקר לאלן במטרה להביאו לבית החולים. הארטמן מנסה למנוע מאלן לברוח, ואלן מבין שהארטמן מודע לתופעות העל-טבעיות שמתרחשות בעיירה. בארי עוזר לאלן לברוח מהמקום לפני שהצללים משתלטים על כל יושביו.
אלן ובארי מתחילים לגלות את האמת אודות האגם מתושבי העיירה. מתברר שישות על-טבעית שנקראת "הנוכחות האפלה" לכודה באגם ומנסה לברוח משם בעזרת היכולת שלה להפוך בדיה למציאות (כדוגמת הספר שאלן כתב). בשנות ה-70 הנוכחות האפלה ניסתה לברוח בעזרת משורר בשם תומאס זיין – האיש בחליפת הצלילה מהחלום של אלן – ששהה בבקתה עם חברתו ברברה ג'אגר. האפלה ניסתה לפתות את זיין באמצעות לבישת צורתה של ברברה – היא האישה הזקנה שמופיעה בהזיותיו של אלן. זיין הצליח להתנגד לאפלה ובעזרת כתביו גרם להתפרצות געשית שגרמה לאי לשקוע למעמקי האגם בעוד הוא עליו. באותו הערב, אלן ובארי משתכרים ואלן נזכר מתי הוא כתב את הספר "יציאה": הנוכחות האפלה הכריחה אותו לכתוב אותו בשבוע שאחרי היעלמותה של אליס. אלן מבין שהאפלה מנסה להשתמש בכתביו כדי להשתחרר מהאגם ומחזיקה באליס כבת ערובה.
נייטינגל עוצר את אלן ובארי, אך הנלקחים מתחילים להשתולל בתחנת המשטרה ולוקחים איתם את נייטינגל. שרה, שחזתה בנלקחים ומאמינה לדברי אלן, עוזרת לאלן ובארי להגיע לאישה בשם סינת'יה וויבר, זקנה תמהונית שהייתה מחזרת אובססיבית של זיין בשנות ה-70 והתכוננה לשובה של הנוכחות האפלה מאז. וויבר מובילה את אלן ובארי אל לחדר בו נמצא "הקליקר", מפסק אור שמשמש כלי עלילתי בשיריו של זיין. אלן חוזר לאגם וצולל לתוכו, ומוצא את עצמו ב"מקום האפל", ממד מקביל בו הגבול בין מחשבות ורעיונות לבין המציאות לא קיים. הנוכחות האפלה מתעמתת עם אלן, וזה משמיד אותה באמצעות הקליקר. אלן מבין שכדי לסיים את הסיפור ולשחרר את אליס הוא חייב להשלים את קשת הסיפור, ומחליט לכתוב סוף חדש ל"יציאה": אליס יוצאת לחופשי, אך אלן נשאר באגם במקומה. אלן מסיים את הספר וחותם אותו עם המשפט "זה לא אגם, זה אוקיינוס".