stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תשוקה מינית
עדויות ביו-פסיכולוגיות

עדות מחקרית חדשה מייחסת הבדלים אינדיבידואליים בתשוקה המינית של בני אדם לשונות גנטית. ממצאי המחקר עשויים לסייע לבני אדם להבין את מיניותם וכן לטפל בהפרעות מיניות. המחקר מספק לראשונה נתונים המראים כי הבדלים פשוטים ברצף ה-DNA משפיעים על התשוקה המינית, על העוררות ועל התפקוד המיני ומובילים להבדלים ולגיוון בתכונות הגנטיות הנראות לעין. מעט מאוד ידוע על הבסיס הביולוגי להבדלים בין בני אדם בהתנהגות מינית נורמלית. השינויים המשמעותיים ביותר בביטוי המיניות האנושית מיוחסים היסטורית להתנהגות נלמדת או לבעיות פסיכולוגיות.
מחקרים מראים כי להבדלים אינדיבידואליים בהיבטים רבים של המיניות האנושית, בדומה לתכונות אנושיות אחרות, יש בסיס מוצק בתחום מדעי המוח. המחקר הוא פרי מאמצים משותפים של חוקרים בראשותו של הפסיכולוג פרופ' ריצ'רד אבשטיין, ראש מרכז שיינפלד לגנטיקה אנושית בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית ומבית חולים הרצוג ושל קבוצת מחקר בראשותו של פרופ' חיים בלמקר מהיחידה לפסיכיאטריה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הפרעות בתשוקה המינית

הפרעות בתשוקה המינית עלולות להיגרם עקב גורמים פסיכולוגים או נפשיים של אחד מבני הזוג או בעקבות מערכת היחסים בין בני הזוג. לעיתים, הפרעה בתשוקה היא סימפטום ראשוני להתחלה של מחלת הדיכאון. גם מצבי לחץ יכולים לגרום לירידה ואף להעלמות תחושת יצר התשוקה.
גורם נוסף שיכול להפריע לתשוקה המינית הם ההורמונים המיוצרים על ידי הבלוטות בהפרשה פנימית; לא ידוע בדיוק כיצד הם פועלים על מנגנון התשוקה אך מה שידוע הוא כי האנדרוגנים הזכריים דוגמת הטסטוסטרון הנוצרים באשכים (ובשחלות) קשורים ביצר המיני אצל שני המינים.
מכאן, שהפרעה בתשוקה מינית עלולה להיווצר בעקבות רמת טסטוסטרון נמוכה מהתקין. תופעה זו מופיעה בדרך כלל בגיל מבוגר בשלב בו הגוף מייצר, באפן טבעי, פחות הורמונים. במהלך חילוף החומרים של הטסטוסטרון הוא עלול להיהפך לאסטרוגן ובכך לגרום לירידה בתשוקה המינית. סיבות נוספות לירידה בתשוקה המינית הן סיבות נפשיות שבדרך כלל נובעות מגורמים סביבתיים: שומן, גודל חזה, חרדות והשפעות שלאחר הלידה.
ראו גם

יחסי מין
סוכנות מינית
הפרעה בתפקוד מיני
לקריאה נוספת

צוקרמן, צבי (1987). על התשוקה המינית. איתנים 10/87: 291-293.
Herdt, Gilbert. 1997. Same sex: different cultures: exploring gay & lesbian lives. Boulder, CO: Westview Press
רשת העיר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1979 (השקת עיתון כל העיר) – הווה
 מיקום המטה:  תל אביב
 שליטה בחברה:  אבי סלומון
 ענפי תעשייה:  תקשורת
 מוצרים עיקריים:  מקומונים אתרי חדשות מקומיים
 מנכ"ל:  אבי סולומון
 
רשת העיר ע.ג.ר בע"מ היא חברה העוסקת בהוצאה לאור של מקומונים ונמצאת בבעלות אבי סלומון. בעבר הייתה בבעלות עמוס שוקן, מו"ל הארץ, ונקראה רשת שוקן. בשנת 2021 הועברה הבעלות על רוב המקומונים למי שהיה סמנכ"ל הסחר של הרשת, אבי סלומון.
היסטוריה

בשנת 1979 פנו יוסי קליין, ערן וולקובסקי ודני דור אל עמוס שוקן, מו"ל הארץ והציעו לו להיכנס לתחום המקומונים. קליין וולקובסקי ודור היו באותה עת סטודנטים בירושלים וערכו את המקומון "ירושלתון" שהיה בעיקרו עיתון מודעות עם כמה קטעי תוכן בין המודעות.
שוקן החליט לבדוק את הנושא והטיל על איש הארץ רוני ארן, לחקור את נושא המקומונים. ארן סייר ברחבי הארץ, נפגש עם כמה מולי"ם של עיתונים מקומיים והגיע למסקנה כי אכן יש מקום לעיתונים מקומיים שיביאו לקוראים מידע מקומי עדכני ויאפשרו למפרסמים המקומיים לפנות ישירות לקהל היעד הרלוונטי להם.
המקומון הראשון מרשת שוקן היה עיתון כל העיר בירושלים, אותו ערך יוסי קליין שיצא לאור לראשונה ב-10 באוגוסט 1979 וזכה להצלחה רבה. שנה אחר כך הושק עיתון העיר בתל אביב אותו ערך חנוך מרמרי וב-1986 נרכשה השליטה בעיתון כלבו באזור חיפה.
רוני ארן התמנה בשנת 1979 למו"ל ומנכ"ל מקומוני רשת שוקן.
בשנת 1983 רוני קליינפלד התמנה למנכ״ל רשת שוקן.
רשת שוקן נמנית עם מייסדי המקומונים בישראל בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. המקומונים אפשרו פרסום מודעות מקומיות במחירים נמוכים. בכך, נועדו המקומונים לתת תשובה לבעיית המחיר הגואה של מודעות בעיתונות הארצית, שלא נתנו מענה הולם לבעל עסק שאינו בפריסה ארצית.
בשנת 1998, מוזג כלבו עם הוצאת המקומונים "הד הקריות", שמוציאה לאור מקומונים באזור הקריות, הגליל המערבי, נתניה וחדרה. "הד הקריות" הייתה בבעלות האחים שלמה ודורון לונדון והאחים עובד ניר ורוני נגרי, והחזיקה חמישה מקומונים: "צפון 1", "הד הקריות", "ידיעות הגליל", "חדשות נתניה" ו"חדשות חדרה". ב-2005 החל מהלך של איחוד מערכות "כלבו" ו"הד הקריות" למערכת אחת. במסגרתה הם עדיין יופצו כשני עיתונים נפרדים, אולם הם יצאו מאותה מערכת. אולם שנה אחר כך פורקה הקבוצה עקב חילוקי דעות בין השותפים השונים, וקבוצת "הד הקריות" חזרה להיות עצמאית.
בשנת 2001, רכשה את רשת מקומוני השקמה, שנוסדה בשנת 1985 על ידי שאול הרשטט. רשת המקומונים השקמה מפרסמת עיתונים מקומיים בערים חולון, אזור, בת ים, ראשון לציון, נס ציונה ובאר יעקב.
בשנת 2005, נערך איחוד בין רשת שוקן לבין "הלוח הארצי" (לוח העיר, לוח כל העיר, הלוח הבטוח, לוח כאן דרום, השקמה).
בשנת 2007, מותגו רוב מקומוני הרשת תחת השם "העיר". לאחר מספר שנים המיתוג מחדש בוטל.
אתרי האינטרנט של הקבוצה פועלים במשולב עם העיתון ונועדו להביא לגולשים תוכן מעודכן בזמן אמיתי בכל תחומי החדשות – המערכות העירוניות, האזוריות והמקומיות, איכות הסביבה, החינוך, הבריאות, הנדל"ן, התשתיות, הפלילים, התחבורה, התרבות והספורט. כמו כן עוסקים אתרי הרשת ברכילות, בצרכנות ומספק לקוראיו מאמרי דעה, טורים אישיים והמלצות.
בשנת 2010 מונה אבי סולומון למנכ"ל רשת שוקן. סמנכ"ל הרשת הוא דורון פאר.
במהלך השנים נפסקה הדפסתם של אחדים מהמקומונים, וחלק מהם נותרו רק כאתרי אינטרנט. בשנת 2018 נסגרה מהדרורת הדפוס של מקומון "ערים", ובשנת 2020 נסגרו מהדורות הדפוס של "צומת השרון", "מלאבס" ו"כאן דרום". באותה שנה נסגרה המהדורה המקוונת של מקומוני "כאן דרום", זאת בניגוד לשאר מקומוני הרשת אשר המשיכו את פעילותם המקוונת גם לאחר סגירה המהדורה המודפסת.
בשנים 2021 ו-2022 הועברו כלל המקומונים של רשת העיר לבעלים אחרים ו"הארץ" הפסיקה להיות מעורבת בהוצאתם כלל.
ב-2021 הועברו אתרי המקומונים של "כאן דרום" לעיתונאי דוד לוי, העורך לשעבר של מהדורת אשקלון של "כאן דרום", שחזר להפעילם.
באותה שנה הועברו מרבית המקומונים שנותרו לבעלותו של אבי סולומון, ורק המקומון "כלבו", של אזור חיפה, נותר בבעלות "הארץ". ב-2022 עבר גם "כלבו" לבעלותו של אבי סלומון.
מקומוני הרשת

שמותיהם של המקומונים ברשת:
כל העיר - ירושלים ומעלה אדומים
כל העיר מודיעין - מודיעין-מכבים-רעות
כל העיר בית שמש - בית שמש
כלבו - אזור חיפה והצפון
צומת השרון כפר סבא - אזור כפר סבא
צומת השרון הרצליה - אזור הרצליה
צומת השרון רעננה - אזור רעננה
כאן דרום אשדוד - אזור אשדוד
כאן דרום אשקלון - אזור אשקלון, מועצה אזורית שפיר וחבל לכיש
מלאבס - פתח תקווה, ראש העין והסביבה
ערים - רחובות נס ציונה
רשת מקומוני "השקמה" - חולון, אזור, בת ים, ראשון לציון, נס ציונה
מקומונים שהפקתם נפסקה:
העיר - אזור תל אביב
עכבר העיר - אזור תל אביב
הערות שוליים

↑  חנוך מרמרי, המיתוג הורג, באתר העין השביעית, 20 במאי 2002
↑  תדמור אישר את רכישת המקומון "הד הקריות" בידי "כלבו", באתר גלובס, 10 בפברואר 1998
↑  גם ברשת שוקן מקצצים: מערכות המקומונים "כלבו" ו"הד הקריות" יאוחדו; צפויים פיטורים, באתר גלובס, 7 במרץ 2005
↑  רשת שוקן תאלץ להיפרד מניהול 5 מקומונים מתוך 14, באתר גלובס, 28 בדצמבר 2006
↑  רשת שוקן רכשה את מקומוני השקמה, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2007
↑  14 מקומוני רשת שוקן ישנו את שמם ל"העיר", באתר גלובס, 26 בדצמבר 2006
↑  אמילי גרינצווייג‏, אבי סולומון מונה למו"ל רשת שוקן, באתר וואלה, 17 ביוני 2010
↑  איתמר ב"ז, מו"ל נולד, באתר העין השביעית, 12 באוקטובר 2021
↑  סולומון רכש גם את כלבו: "התכנית העסקית שלנו לא בנויה על העיריות", באתר כסית, ‏6 בפברואר 2022
↑  אתר האינטרנט הרשמי של כל העיר
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "כל העיר מודיעין"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "כל העיר בית שמש"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "צומת השרון כפר סבא"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "צומת השרון הרצליה"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "צומת השרון רעננה"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "כאן דרום אשדוד"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "כאן דרום אשקלון"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "מלאבס"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של "ערים"
↑  אתר האינטרנט הרשמי של רשת מקומוני "השקמה"
↑  ב-16 בדצמבר 2010 מוזג "העיר" לתוך מוספו "עכבר העיר"
↑  לי-אור אברבך, רועי גולדנברג, ‏"עכבר העיר ת"א" ייסגר; המהדורה הדיגיטלית תשתנה, באתר גלובס, 11 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363514405171 
סמליל רשת שוקן משנות ה-80 עד לשנות ה-2000 המוקדמות
חשמול מסילות רכבת

מערכת חשמול מסילות רכבת עם קווי חשמל עיליים בשוודיה
מערכת חשמול מסילות רכבת היא מערכת המספקת אנרגיה חשמלית לקרונועים וקטרים מופעלי חשמל. קיימות מערכות חשמול שונות, שכל אחת מהן נושאת יתרונות וחסרונות.
יתרונות וחסרונות כלליים

היתרון העיקרי של רכבות חשמליות הוא בצריכת האנרגיה הנמוכה יותר בהשוואה להנעה בדיזל, עקב הנצילות הגבוהה של ההנעה החשמלית, היכולת להחזיר אנרגיה למערכת בעת בלימה, והחיסכון במשקל בזכות היעדר הצורך לשאת את מקור האנרגיה. יתרונות אחרים של רכבות חשמליות ביחס לרכבות הדיזל הם: פעילות שקטה, עוצמה גבוהה ביחס לגודל ומשקל הקטר (וכתוצאה מכך קטר חשמלי בודד יכול למשוך רכבות יותר כבדות לעומת קטר דיזל בודד), תאוצה משופרת, וזמינות גבוהה תודות לכך שציוד חשמלי אמין יותר ומצריך תחזוקה פשוטה ופחות תכופה יחסית. בנוסף, אין צורך בתפעול מערך תדלוק ושינוע דלק. יתרון סביבתי חשוב הוא היעדר פליטת גזים מזהמים מן המנוע (אמנם בתחנת כוח שפועלת על דלקים פוסיליים גם נוצר זיהום אך הוא ניתן לסינון והפחתה ביעילות, נפלט בגובה רב ומאפשר שימוש בגז טבעי שהוא נקי יחסית לדלקים פוסיליים אחרים). השימוש בחשמל גם מאפשר גיוון וגמישות במקורות האנרגיה להנעת הרכבות ובארצות שבהן רוב האנרגיה החשמלית היא ממקורות "נקיים", כמו צרפת ואוסטריה, אין צורך בשריפת דלקים לצורך הפקת חשמל.
החיסרון הגדול של מערכות חשמול מסילות רכבת היא ההשקעה הראשונית בהקמת המערכת, ולכן אין כדאיות כלכלית למערכת חשמול למסילה שתנועת הרכבות עליה דלילה.
סיווג

ניתן לסווג מערכות חשמול מסילות רכבת על פי שלושה מאפיינים:
מתח הרשת
צורת המגע החשמלי
זרם ישר

במערכות חשמול הראשונות נעשה שימוש במנועי קטרים אשר צרכו מתח חשמלי נמוך יחסית בזרם ישר ואשר בוקרו בעזרת שילוב של נגדים ומפסקים אשר יצרו חיבור חשמלי מקביל או טורי למנוע.
סוגי המתח החשמלי הנפוצים ביותר למערכות רכבת קלה ורכבת תחתית הם 600 ו-750 וולט, ולרכבות 1,500 ו-3,000 וולט. המתח מסופק על ידי מסילת מגע או כבל עילי, אולם חשמל במתח מעל 1,000 וולט בדרך כלל מסופק במערכת קו עילי, זאת מסיבות בטיחות.
מערכות זרם ישר הן פשוטות יחסית, אולם לצורך אספקת הזרם נדרשים כבלים עבים ויקרים ומרחקים קצרים בין תחנות הזנה, כמו כן הן סובלות מהפסדי אנרגיה משמעותיים עקב זליגה. בבריטניה הזרם המקסימלי שיכול קטר להפיק ממערכת במתח של 750 וולט, הוא 6,800 אמפר. תחנות ההזנה למערכת זרם ישר דורשות ניטור מתמיד ובמערכות חשמול רבות לא ניתן להפעיל יותר מרכבת אחת בקטע שבין שתי תחנות הזנה. המרחק שבין שתי תחנות הזנה במתח של 3,000 וולט הוא כ-25 קילומטר.
מערכות זרם ישר במתח של 1,500 וולט נמצאות בשימוש בהולנד, יפן, אירלנד, בחלקים מאוסטרליה וצרפת ובעיר ולינגטון בניו זילנד. בארצות הברית קיימות מערכות חשמול במתח 1,500 וולט באזור המטרופוליני של שיקגו. בסלובקיה קיימת מערכת במתח זה בהרי הטטרה וכן בפורטוגל.
מערכות זרם ישר במתח של 3,000 וולט נמצאות בשימוש בבלגיה, איטליה, ספרד, פולין, צפון צ'כיה, סלובקיה, סלובניה, מערב קרואטיה, דרום אפריקה ובמדינות ברית המועצות לשעבר.
מערכות חשמול בזרם ישר מוגבלות יחסית למתח נמוך ולכן מטילות מגבלות על גודל ומהירות הרכבות היכולות לנוע על המסילה. כמו כן, היכולת להחזיר את אנרגיית הבלימה למערכת דורשת השקעה נוספת בתשתית ההזנה. סיבות אלו מביאות להעדפת זרם חילופין כמקור אנרגיה לרכבות שאינן רכבת תחתית או קלה.
זרם ישר > מערכת חשמול עילית

מערכת חשמול עילית מורכבת מכבל מתח חשמלי המתוח מעל המסילה ומאפשר אספקת חשמל לרכבות באופן בטוח יחסית, שכן כבלי המתח נמצאים בגובה שאינו מאפשר הגעה קלה אליהם או מגע מקרי, בדומה לקווי המתח של רשת החשמל הביתית. כאשר המתח הוא מעל 1,500 וולט או כאשר מדובר ברכבת קלה הנעה ברחובות של עיר, מקובל להשתמש במערכת חשמול עילית. מערכת חשמול עילית מאפשרת גם נסיעה במהירויות גבוהות יותר לעומת השימוש בפס שלישי, שכן קל יותר להבטיח את רציפות המגע בין קו המתח ובין הפנטוגרף המעביר את זרם החשמל אל מערכות הקטר. החסרונות של מערכת עילית היא עלויות ההקמה והאחזקה הגבוהות יחסית והפגיעה בנוף שנגרמת מהעמודים ומהכבלים.
מכיוון שמערכות זרם ישר דורשות כבלים עבים וכבדים יחסית, השימוש בכבלים להעברת זרם ישר הוא פחות נפוץ ומשמש בעיקר רכבות קלות בתוך הערים. ניתן להפעיל ציוד נייד הפועל בזרם ישר במערכות חשמול עיליות הנושאות זרם חילופין באמצעות מיישר זרם המותקן בציוד הנייד והופך את זרם החילופין לזרם ישר. כאשר פועלים גם קטרי דיזל במסילות בעלות מערכת חשמול עילית עשוי להתעורר צורך בניקוי של כבלי המתח מהפיח הנפלט ממנועי הדיזל.
זרם ישר > פס שלישי

רוב מערכות החשמול עושות שימוש ברשת כבלים עילית, אולם עד למתח של כ-1,500 וולט קיימת אפשרות אספקת זרם באמצעות מסילה הכוללת פס שלישי הנושא את המתח החשמלי, כאשר לציוד הנייד יש משטח מגע שנוגע בפס ויוצר חיבור בינו ובין ספק הכוח של המנועים. אף שניתן לספק באמצעות פס שלישי גם זרם חילופין, בפועל כל מערכות הפס השלישי עושות שימוש בזרם ישר כיוון שניתן לספק 41% יותר אנרגיה מאשר מערכות זרם חילופין באותו המתח. בעבר השימוש בפס שלישי חסך את המקום הנדרש מעל למסילה בשביל כבל עילי ולכן התאים מאוד לשימוש במנהרות ואפשר חציבת מנהרות רכבת נמוכות יותר, אך מאז הוכנסו לשימוש מסילות מגע עליונות המאפשרות שימוש בכבל עליון ומבטלות יתרון זה.
קיימות מערכות פס שלישי בהן המגע החשמלי עם הרכבת הוא מעל המסילה, מתחתיה, או מצידה. מערכות שבהן המגע הוא מעל המסילה פחות בטיחותיות כיוון שהן חושפות לסכנת התחשמלות בני אדם ההולכים על המסילה. מסילות שבהן המגע החשמלי מצידן, או מתחתן, מכוסות בדרך כלל כיסוי מבודד לצורכי בטיחות, כדי למנוע תאונות התחשמלות. מסילות עם מגע חשמלי מעליהן חשופות אף להפרעות כתוצאה מקרח, שלג או עלים נופלים המצטברים על המסילה. המהירות המרבית האפשרית לרכבת במערכת פס שלישי היא כ-160 קילומטר לשעה, כיוון שבמהירויות גבוהות יותר לא ניתן להבטיח מגע חשמלי רציף בין המסילה לקטר.
במערכות של רכבת קלה העוברת ברחובות, שימוש בפס שלישי לאורך המסילה עלול לסכן את הולכי הרגל ולכן מערכות אלו לרוב פועלות עם כבל הזנה עילי.
זרם ישר > פס רביעי

מערכות רכבת מעטות, בהן הרכבת התחתית של לונדון, משתמשות במסילה בת ארבעה פסים, בה שני פסים מספקים את המתח להפעלת הרכבות. הפס הנוסף משמש את הזרם החוזר מהרכבת במקום פסי הרכבת הרגילים במערכות פס שלישי או חשמל עילי. באופן הזה ניתן להשתמש במתח גבוה יחסית שמתחלק על שני הפסים, כך שכל אחד מהם נושא מתח יותר נמוך (למשל ברכבת התחתית של לונדון נושא פס אחד מתח של 420 וולט והשני 210- וולט, כך שמתח ההפעלה של הרכבת הוא 640 וולט). כמו כן, החזרת הזרם דרך פסי הרכבת ומהם לאדמה יוצר לפעמים בעיות במנהרות הרכבת, שכן הזרם עובר אל חיפוי המתכת של דפנות המנהרה ועלול לעבור ממנו אל צנרת המים והגז. השימוש בפס רביעי מונע בעיות מסוג זה.
זרם חילופין

הזנת רכבות בזרם חילופין מתבצעת רק במערכת חשמול עילית.
היתרונות העיקרים של זרם חילופין הם ההזנה הפשוטה מרשת החשמל הארצית והיכולת לעבור בקלות ממתח נמוך למתח גבוה ולהפך באמצעות שנאים ללא הפסדי אנרגיה משמעותיים. באופן הזה ניתן להשתמש במתח גבוה במערכת כבלי אספקת המתח, כך שהפסדי האנרגיה כתוצאה מהתנגדות הכבלים פוחתים, ובציוד הנייד מורידים את המתח למתח הפעולה של המנועים ללא שימוש בנגדים הגורמים להפסדי אנרגיה. קיימות מערכות זרם חילופין החל ממתח של 3,000 וולט עד למתח של 25,000 וולט. יתרון נוסף של מערכות זרם חילופין הוא השימוש של ציוד נייד במנוע כגנרטור. בעת נסיעה בירידה או בבלימה, מספק הגנרטור זרם חשמלי בחזרה למערכת ואף מסייע בבלימה.
כדי למנוע מצב של הפרש פאזה על כבל מתח המקבל חשמל מתחנות הזנה שונות, יוצרים הפרדה מוחלטת בין קטעים המקבלים את הזרם מתחנות שונות. ההפרדה מתבצעת באמצעות קטע כבל נייטרלי המבודד בשני קצותיו מהכבלים המחוברים לתחנות הזנה שונות ומוארק לאדמה כדי למנוע פריצת זרם דרכו.
הבעיה המרכזית במנועי זרם חילופין היא שההשראות הגבוהה שנוצרת בסלילי המנוע גורמת להפרש פאזה גדול בין המתח והזרם ומפחיתה את הספק המנוע. בעבר הרחוק התמודדו עם הבעיה באמצעות זרם חילופין בעל תדירות נמוכה יחסית בהשוואה לזרם החילופין ברשת הארצית או שימוש במיישר זרם ומנועי זרם ישר. בעיה זו נפתרה עם התקדמות הטכנולוגיה, באמצעות שימוש ברכיבים כגון טרנזיסטור IGBT, ומאז מקובל השימוש בזרם חילופין בעל תדירות זהה לרשת הארצית.
זרם חילופין > תדירות נמוכה

חשמול המסילות במערכת של זרם חילופין בתדירות נמוכה מונע הזנה ישירה מהרשת הארצית ודורש שימוש בתחנות כוח ייעודיות לרשת החשמל המסילתית או שינוי תדירות הזרם באמצעות ממירים בין רשת החשמל הארצית לרשת המסילתית. מערכות זרם חילופין במתח של 15,000 וולט ובתדירות של 16.66-16.7 הרץ (שליש מתדירות הרשת הארצית) קיימות בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, שוודיה ונורווגיה. בארצות הברית יש קווים המשתמשים במתח של 11,000 וולט ובתדירות של 25 הרץ.
זרם חילופין > מערכות רב פאזיות

בעבר, כאשר לא היו מערכות זרם חילופין במתח גבוה, נעשה שימוש במערכות רב פאזיות (בדומה למנועים תלת-פאזיים של מזגנים או מיכון כבד) להנעת רכבות. מערכות אלו דרשו שימוש בשניים או שלושה כבלי מתח נפרדים ומבודדים היטב זה מזה ופנטוגרף מיוחד שכולל מגעים נפרדים לכל אחד מהכבלים. מערכות אלו היו בשימוש בעיקר באיטליה ובשווייץ, אך המורכבות שלהן הביאה להפסקת השימוש ברוב המקומות ומאז הן משמשות רק בקווים הרריים ספורים בברזיל, שווייץ וצרפת.
זרם חילופין > תדירות הרשת הארצית

החל משנות ה-50 של המאה ה-20 עם הופעת שיפורים טכנולוגים שאיפשרו מנועים חשמליים חזקים שעובדים בזרם חילופין בתדירות של 50 הרץ, התחיל השימוש בתדירות הרשת הארצית של 50 הרץ לחשמול מסילות רכבת. מאז סוף המאה ה-20 הפך השילוב של 50 הרץ ו-25,000 וולט, לשילוב הנפוץ ביותר בעולם לחשמול מסילות. שילוב זה נמצא בשימוש ברוב המדינות בהן יש רכבות המונעות בחשמל, בהן צרפת, בריטניה, אוסטרליה, הודו, סין ואף בישראל. בארצות הברית נעשה שימוש בתדירות הרשת של 60 הרץ, אך בקווים מסוימים המתח הוא 12,500 וולט בלבד.
חשמול מסילות רכבת ישראל

חשמול מסילות רכבת ישראל עלה לדיון לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בפברואר 2010 יצא פרויקט חשמול המסילות לדרך, במסגרת תוכנית נתיבי ישראל של ממשלת ישראל.
בספטמבר 2018 החל לפעול הקטע המחושמל הראשון, בין תחנת נבון בירושלים לנתב"ג, ובדצמבר 2019 הגיע החשמול אל תחנת ההגנה. באפריל 2020 הושלם חשמול מסילת האיילון בין תחנת ההגנה לתחנת סבידור מרכז בת"א ובספטמבר הושלם הקטע להרצליה. הקטעים הבאים שחושמלו הם מסילות הרכבת בין מחלף שפירים ללוד, בין אשקלון לתל אביב (דרך ראשון לציון), ובין הרצליה לתל אביב דרך כפר סבא. בספטמבר 2022 הושלם חישמול הקו הפרברי הנוסע בין תחנות נתניה ורחובות. במקביל התחלת עבודות החשמול במסילת אשקלון - באר שבע. בינואר 2023 החשמול אמור להתרחב עד תחנת בנימינה בצפון ואשקלון דרך קו רחובות בדרום.
הערות שוליים

↑  Zarko Filipovic, Elektrische Bahnen: Grundlagen, Triebfahrzeuge, Stromversorgung, pp 10–13, ISBN 3-540-21310-4 4. Aufl. Springer-Verlag Berlin Heidelberg New York
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560720105171  LCCN: sh85110955 
הבזק חשמלי במערכת חשמול עם מסילת מגע. הרכבת התחתית של לונדון
מערכת חשמול עילית בשווייץ
מערכת חשמול של פס שלישי בצד המסילה בתחתית של אמסטרדם
מערכת חשמול של פס רביעי בתחתית של לונדון
מערכת חשמול עילית בשווייץ
מערכת חשמול תלת פאזית בלה-רון, צרפת
מקס ברנר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 מיקום המטה:  פתח תקווה 
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
  
 https://max-brenner.co.il
 
שוקולד בר של מקס ברנר, סניף הרצליה
סניף של מקס ברנר בניו יורק ברחוב ברודוויי
סניף מקס ברנר בפרמטה, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
מקס ברנר הוא מותג של מוצרי שוקולד חלביים בבעלות דודו וקנין ויניב שטנגר, שרכשו את המותג משטראוס בשנת 2017. המפעלים המייצרים את מוצרי החברה ממוקמים בנוף הגליל ובבית שמש. משרדי ומחסני החברה ממוקמים בפתח תקווה. מנכ"ל החברה הוא סאם בורג'ס.
כדי לשמור על תדמית יוקרתית נמכרים מוצרי החברה, הארוזים בעיצוב רטרו, רק בחנויות גורמה, ביקבים, בבתי מלון, בחנויות של מקס ברנר, במסעדות של מקס ברנר הקרויות שוקולד-בּר (Chocolate bar, בעברית 'דוכן שוקולד'), וכדומה. שוקולד-בּרים של מקס ברנר ממוקמים באוסטרליה, בארצות הברית, בסינגפור, בפיליפינים ובישראל. בתי עסק נוספים של החברה פזורים אף במדינות רבות יותר.
היסטוריה

החברה נוסדה בישראל בשנת 1996. תחילתה בחנות שוקולד קטנה ברעננה שהוקמה על ידי שני שותפים: מקס פיכטמן, אופה מדנמרק, ועודד ברנר. החנות זכתה להצלחה רבה ועד מהרה התרחבה ופתחה סניפים נוספים בארץ, בהם בפינת הרחובות דיזנגוף ונורדאו בתל אביב. רוב המתכונים של מקס ברנר מבוססים על מתכונים של   הקונדיטור הפריזאי מישל שודה אצלו עבד עודד ברנר כשוליה.
בעקבות קשיים כלכליים, נמכרה החברה בחלקה לבועז שנפלד. בשלב זה עזב מקס פיכטמן את החברה אך שם החברה נותר כשהיה. כדי לרענן את תדמית החברה ולמתג אותה מחדש פנה עודד ברנר לחברת G-FACTOR בבעלות אבי גנור ויונתן פקטור, אשר מיתגו ועיצבו מחדש את מקס ברנר.
בתערוכה בסן פרנסיסקו הציגו ברנר ושנפלד רעיונות חדשים של תרבות השוקולד שלהם והם זכו לעניין על ידי חברות מסחריות גדולות כגון הרודס ודין אנד דה-לוקה. בן־לילה נפתח שוק גדול מאוד בפני החברה הקטנה וזו לא הצליחה להתמודד עם גודל הביקוש. על רקע המשבר נתגלע סכסוך בין ברנר לשנפלד שבעקבותיו עזב שנפלד את החברה. עודד ברנר החל לחפש קונה חדש לשיקום החברה. בשנת 2001 החל שיתוף הפעולה עם "עלית" (כיום שטראוס גרופ) שרכשה חלק מהמותג והשאירה בידי ברנר את הידע והאחריות על קו המוצרים. בהמשך בעקבות ניסיונו של ברנר להקים בניו יורק רשת בתי קפה מתחרה, פנתה שטראוס לבית משפט בניו יורק בטענה שהפר הסכם עימם. בפשרה בין הצדדים, נאסר על ברנר לעסוק בנושא שוקולד במשך חמש שנים.
ביוני 2016 אירע במסעדה במתחם שרונה פיגוע ירי, בו נרצחו ארבעה ונפצעו עשרות.
במאי 2017 שטראוס מכרה את מקס ברנר לזכיינים דודו וקנין ויניב שטנגר תמורת 18 מיליון ש"ח. העסקה כללה את מכירת המותג, 3 מסעדות בארצות הברית ואת הסכמי הזכיינות הבינלאומיים.
מוצרים מקוריים

בקו המוצרים של מקס ברנר קיימים מספר רעיונות מקוריים המשלבים מאכלים ומשקאות מתרבויות שונות. כך לדוגמה מגישים שם משקה שוקולד קטן (שוֹט) מרוכז ועשיר המוגש בכוס שמזכירה בצורתה כוס לשתיית המשקה הדרום-אמריקאי מאטה. בתחתית הכוס ישנו חלל לנר המחמם את המשקה. בדומה למאטה, משמשת קשית-כפית מתכת לשתייה וערבוב המשקה. שם המשקה הוא "סאקאו" (suckao) - הלחם של suck ("מציצה" באנגלית) משום שמוצצים את המשקה עם קשית ו־kakao ("קקאו").
עוד מוצרים ייחודיים הם "צ'יקאו" (chicao): לוחיות שוקולד דקיקות משובצות בשברי פולי קקאו, על שם אזור בוונצואלה בו מגדלים קקאו איכותי; "כוס חיבוק" (hug mug) - ספל למשקאות חמים ללא ידית אשר צורתה מחייבת את השותה לחפון את הספל בשתי כפות ידיו כמגיש מנחה ולקרב את שתי כפות ידיו לפניו בזמן השתייה; ופיצת שוקולד - בצק דק מרוח בשוקולד חלב ולבן מומס, עם תוספות לבחירה, כמו: מרשמלו צלוי, בננות טריות, נוגט ועוד.
הערות שוליים

↑  עדי דברת-מזריץ, אחרי 15 שנה: עודד ברנר עוזב את "מקס ברנר", באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2011
↑  גבי בר-חיים, "שוקולד מריר" מוסף "7 לילות", ידיעות אחרונות, 3 ביוני 2016, עמ' 6
↑   עדי דברת-מזריץ, שטראוס מוכרת את מקס ברנר לזכיינים תמורת 18 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 130064871   WorldCat (עם VIAF): 130064871 
שלל מוצרי שוקולד של מקס ברנר
דברי ימי עם עולם

דברי ימי עם עולם (בגרמנית: Weltgeschichte des jüdischen Volkes) היא סדרת ספרים ב-11 כרכים מאת שמעון דובנוב, העוסקת בהיסטוריה של עם ישראל.
אודות

הסדרה התחילה כספר לימוד בן שלשה כרכים וממאמרים רבים שפרסם. דובנוב החל לכתוב את הסדרה כשישב בברלין, וכתיבתה נמשכה 30 שנה. השלמת הכרך האחרון בסדרה נעשתה לאחר שדובנוב החליט לתעד גם את קורות העם היהודי בסוף ימיו ממש, בשנת 1938 וראשית שנת 1939. הוא נימק זאת בין היתר בכך "שלא היו כמותם לרוע בכל תקופות הריאקציות הקדומות, ולא יכולתי שלא להכניס אותם כאן". דובנוב לא הספיק לתעד את אימי השואה טרם נספה בה בדצמבר 1941. סקירה היסטורית על דברי ימי ישראל בין השנים 1936-1951 נוספה על ידי ש"ל קירשנבוים במהדורה העברית משנת 1966.
הסדרה נכתבה ברוסית, אך יצאה לאור לראשונה בתרגום לגרמנית (בהוצאת יודישער פערלאג בין השנים 1925-1929), ואחר כך בעברית בתרגומו של ברוך קרוא, וביידיש. סדרת הספרים ברוסית הוקדשה על ידי דובנוב לד"ר אבא לפין, עותק עם ההקדשה נמצא בספריה הלאומית בירושלים.
דובנוב כתב את הסדרה בראייתו המיוחדת לו וחילק אותה לפי סדר המרכזים הרוחניים של עם ישראל: ישראל בארצו, בבל, אפריקה הצפונית, ספרד, ארצות אשכנז, מזרח אירופה, ארצות הברית וחוזר חלילה לארץ ישראל, שנעשתה בדורו למרכז רוחני חשוב של עם ישראל.
"בחיבורו זה נטל דובנוב את גלימת ההיסטריון של הלאום היהודי מגרץ. דברי ימי עולם של דובנוב ראוי באמת לתואר החיבור האינטלקטואלי החילוני הראשון הממזג את מכלול מהלך ההיסטוריה היהודית, חופשי מסממנים של דוגמטיות ותאולוגיה, מאוזן ושקול בהערכות של התקופות השונות ומקטעי הזמן השונים בהתפתחות ההיסטורית של העם היהודי, מודע לחלוטין לזרמים ולהשפעות חברתיות וכלכליות".
מהדורות

דברי ימי עם עולם: תולדות עם ישראל מימי קדם עד היום הזה, תל אביב: דביר, תרפ"ט–תשכ"ח. בתרגום לעברית מאת ברוך קרוא (מהדורה ערוכה וסדורה מחדש יצאה לאור בתשל"ב)
אלגעמיינע אידישע געשיכטע: פון דער עלטסטע צייטען ביז דער נייער צייט, וילנא, היסטארישער פארלאג, 1920. תרגום: זעליג קאלמאנוויטש
די וועלט געשיכטע פון יידישן פאלק: פון די אלטע צייטן ביז צו היינטיקער צייט אין צען בענד, בוענאס-איירעס: אלוועלטלעכער יידישער קולטור-קאנגרעס, (1948-1956)
History of the Jews (South Brunswick, NJ: T. Yoseloff 1967-1973) in 5 volumes, translated from Russian by M. Spiegel of the ten-volume, 4th edition Istoriia Evreiskogo Naroda (History of the Jewish People).
Weltgeschichte des jüdischen Volkes, Autorisierte Übers. aus dem Russischen, 10 Bände, Berlin 1925–1929
לקריאה נוספת

ראובן מיכאל, "על ייחודן של תולדות ישראל בעיני יוסט, גרץ ודובנוב", תמורות בהיסטוריה היהודית החדשה, מרכז זלמן שזר, 1987, עמ' 526-501
הערות שוליים

↑  ^ Pinson, "Simon Dubnow" at 13-69, 30, in Simon Dubnow, Nationalism and History (1958).
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמה טרקסין

אמה טרקסין הוא שמו של קיר, או שטח ביניים, שהפריד בבית המקדש בין ההיכל לבין קודש הקודשים. בתלמוד מובא ספק האם קדושת שטח ה"אמה טרקסין" היא כקדושת ההיכל, או כקדושת קודש הקדשים.