stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביצת דינוזאור
טכניקות מחקר > פירוק חומצה

ניתן להשתמש בחומצות כדי ללמוד עוד על ביצים מאובנות. ניתן להשתמש בחומצה אצטית מדוללת או EDTA כדי לחשוף את מבנה המיקרו של הקליפה שנפגעה מבליה. חומצות משמשות גם לחילוץ שלדי עוברים מהביצה העוטפת אותם. אפילו רקמות רכות מאובנות כמו שריר וסחוס כמו גם כדוריות שומן מהחלמון המקורי ניתנות לחשיפה בשיטה זו. הפלאונטולוג החובב טרי מאנינג זכה לעבודה פורצת דרך בפיתוח טכניקה זו. ראשית, על הפליאונטולוג לטבול את הביצה באמבט חומצה זרחתית מדוללת מאוד. מכיוון שתמיסת החומצה יכולה לחדור לתוך הביצה, כל כמה ימים יש להשרות את הדגימה במים מזוקקים כדי למנוע מהחומצה לפגוע בעובר עוד לפני שהוא נחשף. אם מתגלה עצם מאובן עוברית לאחר ייבוש מאמבט המים, יש לנקות בעדינות את המאובנים החשופים עם מכשירים עדינים כמו מחטים ומברשות צבע. לאחר מכן, העצם החשופה מצופה בחומרים משמרים פלסטיים כמו Acryloid B67, Paraloid B72, או Vinac B15 כדי להגן עליה מהחומצה כשהיא שקועה לסיבוב נוסף. התהליך המלא יכול לקחת חודשים עד שכל העובר מתגלה. גם אז רק כ-20% מהביצים הנתונות לתהליך חושפות מאובנים של עוברים בכלל.
טכניקות מחקר > סריקות CAT

ניתן להשתמש בסריקות CAT כדי להסיק את המבנה התלת-ממדי של פנים ביצים מאובנות על ידי חיבור תמונות שצולמו של פרוסות דרך הביצה במרווחים קבועים קטנים. מדענים ניסו להשתמש בסריקות CAT כדי לחפש מאובני עוברים הכלולים בתוך הביצית מבלי להזיק לביצה עצמה על ידי חילוץ פיזי שלהם. עם זאת, נכון לספרו של קן קרפנטר משנת 1999 על ביצי דינוזאורים, ביצים, קנים ודינוזאורים תינוקות, כל העוברים לכאורה שהתגלו בשיטה זו היו למעשה התרעות שווא. שינויים בסוג מינרל המילוי או המלט הקושרים את משקע המילוי לסלע דומות לפעמים לעצמות בתמונות סריקת CAT. לפעמים שברי קליפת ביצה שנפלו בחזרה לתוך הביצה כשהיא בקעה, נחשבו בטעות כעצמות עובריות. השימוש בסריקות CAT לחיפוש שאריות עובריות הוא למעשה פגום מבחינה רעיונית מכיוון שעצמות עובריות עדיין לא עברו מינרליזציה. מכיוון שמשקע המילוי הוא מקור המינרלים היחיד שלהם הם יישמרו בעצם באותה צפיפות ולכן יהיו בעלי ראות לקויה בסריקה. תקפותה של בעיה זו אושרה על ידי ביצוע סריקות של חתולים בביצי מאובנים שידוע כי יש עוברים בפנים וציון הנראות הירודה שלהם בתמונות הסריקה. הדרך האמינה היחידה לגלות עובר דינוזאור היא לחתוך את הביצה או להמיס חלק מקליפת הביצה שלה.
טכניקות מחקר > קתודולומיננסצנטיות

Cathodoluminescence הוא הכלי החשוב ביותר שיש לפליאונטולוגים כדי לחשוף אם הסידן בקליפת הביצה המאובנים השתנה או לא. קלציט בקליפת ביצה הוא טהור או עשיר בסידן פחמתי . עם זאת, ניתן לשנות את הקלציט המרכיב את הביצה לאחר הקבורה כך שיכלול תכולת סידן משמעותית. קתודוluminescence גורמת לקלציט שהשתנה בצורה זו להאיר כתום.
טכניקות מחקר > אלקטרופורזה של ג'ל

אלקטרופורזה של ג'ל שימשה בניסיונות לזהות את חומצות האמינו הקיימות ברכיבים האורגניים של קליפת הביצה של דינוזאור. מגע עם עור האדם עלול לזהם את הביצים בחומצות אמינו זרות, ולכן ניתן לחקור רק ביצים לא נגעו בטכניקה זו. ניתן להשתמש ב-EDTA כדי להמיס את הקלציט של קליפת הביצה תוך השארת התוכן האורגני של הקליפה ללא פגע. השאריות האורגניות שהתקבלו היו מעורבות ולאחר מכן יושתלו בג'ל. לאחר מכן יופעל חשמל דרך המדגם, מה שגורם לחומצות האמינו לנדוד דרך הג'ל עד שהן נעצרות ברמות שנקבעות על פי התכונות הפיזיקליות שלהן. כתם כסף חלבון משמש לאחר מכן כדי לצבוע את חומצות האמינו ולהפיכתן לנראות. לאחר מכן ניתן להשוות את הרצועות של חומצות אמינו מביצי הדינוזאורים עם רצועות של דגימות עם הרכב ידוע לזיהוי.
טכניקות מחקר > מד עדשת ז'נבה

מד עדשת ז'נבה הוא מכשיר המשמש למדידת משטחים מעוקלים. הוא משמש לרוב על ידי אופטיקאים למדידת עדשות אך יכול לשמש גם פליאונטולוגים כדי להעריך את גודל החיים של ביצי דינוזאורים משברי קליפות. ניתן להשתמש במכשיר כדי לעזור להעריך את גודלן של קליפות ביצים מאובנות על ידי מדידת המשטחים המעוקלים שלהן. מכיוון שרוב הביצים אינן עגולות לחלוטין, ייתכן שיהיה צורך במדידות ממספר חלקים של הביצה עם קימורי קליפה משתנים כדי לקבל מושג מלא על גודל הביצה. באופן אידיאלי, שבר קליפת ביצה המשמש להערכת גודלה המלא של ביצה צריך להיות יותר מ-3 ס"מ אורך. שברי קליפת ביצה קטנים יותר מתאימים יותר לשיטות מחקר אחרות, כמו מחוגת Obrig . מדד עדשת ז'נבה נותן יחידות בדיאופטריות שיש להמיר לרדיוס במילימטרים. השימוש במד עדשת ז'נבה כדי להעריך את גודלה של ביצת מאובנים נעשה לראשונה על ידי סאואר על ביצי יען מאובנות.
טכניקות מחקר > מיקרוסקופ אור

ניתן להשתמש במיקרוסקופ אור כדי להגדיל את המבנה של קליפת ביצת דינוזאור למחקר מדעי. לשם כך יש להטביע שבר של קליפת ביצה בשרף אפוקסי ולחתוך לחלק דק בעזרת מסור סלע בעל להב דק. השיטה הבסיסית הזו הומצאה על ידי הפלאונטולוג הצרפתי פול ג'רווה ומאז נותרה כמעט ללא שינוי. קטעים דקים חתוכים אופקית נקראים קטעים דקים משיקים ואילו קטעים דקים חתוכים אנכית נקראים קטעים רדיאליים. ללא קשר לכיוון, יש לשפשף את הדגימה על ידי חול עדין או נייר אמרי עד שתהיה שקופה. לאחר מכן ניתן לבחון את המבנה של גבישי הקלציט או הנקבוביות של הקליפה במיקרוסקופ פטרוגרפי. ניתן לסווג את מבנה גבישי הקלציט של קליפת הביצה של דינוזאור לפי השפעתם על אור מקוטב. קלציט מסוגל לפעול כמסנן אור מקטב. כאשר דגימת חתך דק מיקרוסקופי מסובבת ביחס לאור מקוטב, היא יכולה בסופו של דבר לחסום את כל האור ולהיראות אטומה. תופעה זו נקראת הכחדה. לזנים שונים של ביצי דינוזאורים עם מבני גבישי הקלציט השונים שלהם תכונות הכחדת אור שונות שניתן להשתמש בהן כדי לזהות ולהבחין אפילו ביצים שנראות דומות מאוד על פני השטח. כדי לשחזר את המבנים התלת־ממדיים של תעלות הנקבוביות של הקליפה דורשים מדענים סדרה של חתכים רדיאליים מרובים.
טכניקות מחקר > מיקרוסקופ אלקטרונים סורק

מיקרוסקופיה אלקטרונית סורקת משמשת כדי לראות את קליפת הביצה של דינוזאור בהגדלה גדולה עוד יותר ממה שניתן במיקרוסקופ אור. עם זאת, אין זה אומר שמיקרוסקופיה אלקטרונית סורקת היא בהכרח שיטת המחקר המעולה. מכיוון ששתי הטכניקות מספקות כמויות וסוגים שונים של מידע, ניתן להשתמש בהן יחד בצורה סינרגטית כדי לספק הבנה מלאה יותר של הדגימה הנבדקת. דגימות קליפת ביצה המתאימות ביותר לסריקת מיקרוסקופ אלקטרונים הן אלו שנשברו לאחרונה מכיוון ששבירה כזו תתרחש בדרך כלל לאורך המישור של סריג הקריסטל של הקלציט של קליפת הביצה. ראשית, דגימה קטנה תכוסה בשכבה דקה מאוד של זהב או פלטינה. לאחר מכן הדגימה תופגז באלקטרונים. האלקטרונים קופצים בחזרה מהמתכת ובשל גודלם הקטן, ניתן להשתמש בהם כדי ליצור תמונה מפורטת של הדגימה.
טכניקות מחקר > ספקטרומטר מסה

ספקטרומטריית מסה היא שיטה לקביעת הרכב קליפת הביצה המשתמשת במכשיר הנקרא ספקטרומטר מסה. ראשית, יש לאבק את דגימת קליפת הביצה ולהניח אותה בתא הוואקום של ספקטרומטר המסה. האבקה מתאדה בחום של קרן לייזר אינטנסיבית. לאחר מכן זרם אלקטרונים מפציץ את מולקולות קליפת הביצה הגזים, אשר מפרק את המולקולות בקליפת הביצה ומחדיר להן מטען חיובי. שדה מגנטי ממיין אותם לפי מסה לפני שהם מזוהים על ידי הספקטרומטר. יישום אחד של ספקטרומטריית מסה היה לחקור את יחסי האיזוטופים של קליפת הביצה של דינוזאורים על מנת לברר את התזונה ותנאי החיים שלהם. עם זאת, מחקר זה מסובך בשל העובדה שניתן לשנות את יחסי האיזוטופים לאחר המוות לפני או במהלך ההתאבנות. פירוק חיידקים יכול לשנות את יחסי איזוטופי פחמן בביצים ומי תהום יכולים לשנות את יחסי איזוטופי החמצן של קליפת הביצה.
טכניקות מחקר > קרני רנטגן

ציוד רנטגן, כמו סריקות CAT, משמש לחקר פנים ביצי מאובנים. בניגוד לסריקות CAT, הדמיית רנטגן מעבה את כל פנים הביצית לתמונה דו־ממדית אחת ולא לסדרה של תמונות המתעדות את החלק הפנימי בתלת מימד. הדמיית רנטגן בהקשר של חקר דינוזאורים שימשה בדרך כלל כדי לחפש עדויות למאובנים עובריים הכלולים בתוך הביצה. עם זאת, נכון לספרו של קנת קרפנטר משנת 1999 Eggs, Nests and Baby Dinosaurs, כל העוברים המשוערים שהתגלו באמצעות צילומי רנטגן היו זיהוי מוטעה. הסיבה לכך היא שהשימוש בקרני רנטגן לאיתור עוברים פגום מבחינה רעיונית. עצמות העובר מפותחות בצורה לא מלאה ובדרך כלל תחסר להם תכולת מינרלים משלהן, שכן המקור היחיד למינרלים לעצמות אלו הוא המשקעים הממלאים את הביצית לאחר הקבורה. העצמות המאובנות יהיו אפוא בעלות אותה צפיפות כמו המשקעים הממלאים את פנים הביצה ששימש כמקור לתכולת המינרלים שלהן וייראה בצורה גרועה בתמונת רנטגן. השיטה האמינה היחידה לבחינת מאובנים עובריים שנשמרו בביצי דינוזאורים היא לחלץ אותם פיזית באמצעים כמו פירוק חומצה.
על מנת לבדוק כיצד אלוסטריות שיחקו חלק בגודל ביצי הדינוזאור, מדענים השתמשו בניסויים שלהם במיני בעלי חיים מודרניים כמו ציפורים, תנינים וצבים. הם קבעו את קבוצת הציפורים כמייצגת את התרופודים כאשר הזוחלים מייצגים את קבוצת הסאורופודים. הביצים שהטילו מכל מין הושוו זו לזו במהלך המחקר, כמו גם מול הביצים המאובנות. התוצאות שהתקבלו מהניסוי היו שבעוד שסורופודים הטילו ביצים קטנות יותר בכמויות גדולות יותר מדי שנה, התגלה שהדינוזאורים מקבוצת התרופודים מטילים ביצים גדולות פחות במהלך השנים, בדומה לציפורים מודרניות כיום.
לקריאה נוספת

נגר, קנת (1999). ביצים, קנים ודינוזאורים תינוקות: מבט על רביית דינוזאורים (חיי העבר), הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה;מסת"ב 0-253-33497-7 .
Deeming, DC ו-MWJ Ferguson (עורכים) 1991. דגירת ביצים: השפעתה על התפתחות עוברית בציפורים וזוחלים. הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', בריטניה. 448 עמ'.
978-0-7864-1166-5
מוסקוביץ', קטיה. "ביצים עם העוברים העתיקים ביותר הידועים של דינוזאור שנמצאו" . חדשות BBC. 12 בנובמבר 2010.
סקינר, ג'סטין. " ROM מציג את ביצי הדינוזאורים העתיקות ביותר שהתגלו אי פעם" . insidetoronto.com. 6 במאי 2010.
הערות שוליים

↑  "First Discoveries," Carpenter (1999); page 5.
↑  "First Discoveries," Carpenter (1999); page 4.
↑  Carpenter, Kenneth (1999). "Making an Egg". Eggs, Nests, and Baby Dinosaurs: A Look at Dinosaur Reproduction (Life of the Past). Bloomington, Indiana: Indiana University Press. pp. 85–107. ISBN 978-0-253-33497-8.
1 2 3 4  Laura E. Wilson, Karen Chin, Frankie D. Jackson, and Emily S. Bray. II. Eggshell morphology and structure. UCMP Online Exhibits: Fossil Eggshell
↑  Dauphin, Y. (1990). "Comparative microstructural studies of eggshells. 1. Dinosaurs of the Southern France". Revue de Paléobiologie. 9: 127–133.
↑  Dauphin, Y. (1990). "Incidence de l'état diagénétique des coquilles d'oeufs de dinosaures sur la reconnaissance des morphotypes - exemple du Bassin d'Aix en Provence". C. R. Acad. Sci. Paris. sér/ II, 310: 849–954.
↑  Dauphin, Y.; Jaeger, J.J. (1991). "Implications de l'analyse microstructurale et géochimique des œufs de dinosaures de la cairanne (Bassin d'Aix en Provence, France, Rognacien inférieur)". Paläontologische Zeitschrift. 65 (3–4): 391–404. doi:10.1007/bf02989853. ISSN 0031-0220.
↑  Carpenter, Kenneth; Hirsch, Karl; Horner, John (1994). "Introduction".  In Carpenter, Kenneth; Hirsch, Karl; Horner, John (eds.). Dinosaur Eggs and Babies. Trumpington Street, Cambridge: University of Cambridge. pp. 1–11. ISBN 978-0-521-44342-5.
↑  Carpenter, Kenneth (1999). "How to Study a Fossil Egg". Eggs, Nests, and Baby Dinosaurs: A Look at Dinosaur Reproduction (Life of the Past). Bloomington, Indiana: Indiana University Press. pp. 122–144. ISBN 978-0-253-33497-8.
↑  Laura E. Wilson, Karen Chin, Frankie D. Jackson, and Emily S. Bray. V. Paleobiology and eggs. UCMP Online Exhibits: Fossil Eggshell
1 2 3  Moratalla, J.J.; Powell, J.E. (1994). "Dinosaur Nesting Patterns".  In Carpenter, Kenneth; Hirsch, Karl; Horner, John (eds.). Dinosaur Eggs and Babies. The Pitt Building, Trumpington Street, Cambridge: Cambridge University Press. pp. 37–46.
↑  Moreno-Azanza, Miguel; Bauluz, Blanca; Canudo, José Ignacio; Gasca, José Manuel; Fernández-Baldor, Fidel Torcida (2016). "Combined Use of Electron and Light Microscopy Techniques Reveals False Secondary Shell Units in Megaloolithidae Eggshells". PLOS ONE (פורסם ב-4 במאי 2016). 11 (5): e0153026. Bibcode:2016PLoSO..1153026M. doi:10.1371/journal.pone.0153026. PMC 4856302. PMID 27144767. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  https://embryo.asu.edu/pages/acid-dissolution-fossil-dinosaur-eggs Last paragraph
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563411805171  LCCN: sh93004279 
ביצת Citipati osmolskae עם עובר משומר, ב- AMNH .
ביצת דינוזאור מאובנת ממדבר גובי, המוזיאון הלאומי בפראג
תרשים של קליפת ביצה דו-שכבתית.
קן וביצים של תריזינוזאור ( השווה . סגנוזאורוס ) מ- Dinosaurland בליים רג'יס, אנגליה.
נמל התעופה הבין-לאומי פולקובו

נמל התעופה הבין-לאומי "פולקובו" (ברוסית: Международный аэропорт Пулково) הוא נמל התעופה המרכזי של סנקט פטרבורג בצפון-מערב רוסיה, וכמו כן נמל התעופה הגדול ביותר במחוז לנינגרד. נמל התעופה שוכן במרחק 20 ק"מ דרומית למרכז העיר בתחומי רובע מוסקבה ומחוז המשנה לומונוסוב שבמחוז לנינגרד.
נכון לפברואר 2015, בנמל התעופה פועלים שני טרמינלים:
טרמינל הנוסעים המרכזי (ЦПТ) המשמש את כלל הנוסעים.
פולקובו-3 המשמש נוסעי מחלקת עסקים.
הבניין הישן של פולקובו 1 נפתח בפברואר 2015 לאחר שעבר שיפוץ מקיף והוא משרת טיסות פנים וטיסות ממדינות שכנות כפינלנד וסקנדינביה. במרץ 2014 הופסקה עבודתו של טרמינל פולקובו-2 ששימש טיסות בינלאומיות וההחלטה על שימושו העתידי נחה לפתחה של עיריית פטרבורג.
נמל התעופה משמש כנמל הבית של חברת התעופה הממלכתית "רוסיה", המעמידה את כלי הטיס הממלכתיים והנשיאותיים שמיועדים לטיסות של בכירי הממשל הרוסי. אארופלוט מבצעת כ-16% מכלל טיסותיה לנמל התעופה הזה או ממנו. נוסף לכך גם חברות התעופה אייר בלטיק, "ויבורג" ורוסיה משתמשות בפולקובו כנמל התעופה העיקרי שלהן.
ב-2023 עברו בו 20,400,000 נוסעים והוא שדה התעופה השני בגודלו ברוסיה והגדול מחוץ למוסקבה (רו').
היסטוריה

נמל התעופה נבנה ב-24 ביוני 1932, ותחילה שימש כשדה תעופה צבאי בשם "שוסיינאיה". ב-1933 יצאה טיסת הבכורה מלנינגרד למוסקבה וב-1941 קו לנינגרד-מוסקבה היה לקו טיסה סדיר. עם פרוץ מלחמת המולדת הגדולה שדה התעופה נקלע לחזית שדה הקרב והוא נסגר.
ב-27 בינואר 1944 חודשו הטיסות, עם הסרת המצור על לנינגרד. ב-15 בפברואר 1948 נמל התעופה שוסיינאיה החל בפעילות סדירה של מטוסים אזרחיים. בשנות ה-50 והשישים נמל התעופה התפתח והתרחב עם פתיחת טרמינל נוסף וקבלת הכרה על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
ב-1973 שינה נמל התעופה את שמו ל"פולקובו", החלה סלילתו של מסלול נוסף ונפתח טרמינל "פולקובו 1". בשנת 1980 הועברו לשדה טיסות שקודם היו יוצאים מנמל התעופה רז'בקה. ב-1986 נפתח טרמינל "פולקובו 2" והחלו לפעול שני מסלולי טיסה, כאשר מסלול שלישי משמש לנחיתות בלבד.
בשנות ה-90 היה נמל התעופה בבעלותן של כמה חברות פרטיות, בעיקר גרמניות. ב-2007 הולאם נמל התעופה והועבר לאחריותה של עיריית סנקט פטרבורג, באותה שנה יצאה לדרך בנייתו של טרמינל שלישי עתידי (שהפך לפולקובו-3), ובשנת 2010 הופרט נמל התעופה, ועל תפעולו המבצעי אחראי כיום תאגיד Northern Capital Gateway -
Воздушные Ворота Северной Столицы.
תוכניות המודרניזציה של נמל התעופה ובכללן בניית הטרמינל החדש מהוות דוגמה ייחודית ברוסיה לשיתוף פעולה ממשלתי עם חברות פרטיות. עיריית פטרבורג ונמל התעופה חתמו על הסכם תפעול נמל התעופה למשך 30 שנה עם חברת "שערי האוויר של הבירה הצפונית", חברה בבעלות פרטית שעד סוף 2014 השקיעה למעלה ממיליארד יורו לצורך חידוש נמל התעופה ואחזקתו. מימון שהגיע כולו מכסף פרטי. החברה התחייבה לשלם מיסים עד 11,5% מההכנסות.
מאז 2021, קיימות תוכניות לבניית טרמינל נוסף, שיאפשר לנמל התעופה לקלוט עד 40 מיליון נוסעים בשנה. בדצמבר 2023 בהתאם לצו של ולדימיר פוטין בעלות זרה על מתקני הנמל נשללה.
תחבורה

ההגעה מנמל התעופה אל העיר מתבצעת בינתיים באמצעות קווי אוטובוסים ומוניות, ובעתיד מתוכננת הקמת תחנת רכבת תחתית.
קווי האוטובוסים היוצאים מנמל התעופה אל תחנת המטרו "מוסקבה" במרכז העיר הם קו 39, קו К-39 והקו המהיר 39А.
טרמינל פולקובו-1, לאחר השיפוץ
מראה אל אזור ההמראות והנחיתות בנמל התעופה הבינלאומי פולקובו
בן כהן (פוליטיקאי)

בן כהן (נולד ב-5 בנובמבר 1985) הוא פוליטיקאי ישראלי, ראש מועצה אזורית באר טוביה.
ביוגרפיה

כהן נולד ברמת גן וגדל בקיבוץ בית ניר, שם למד בבית ספר "שדות" עד כיתה ד'. לאחר מכן עבר לגור במושב תלמי יחיאל ולמד בבית הספר "מבואות" בבאר טוביה בכיתות ה–ו. בתיכון למד בבאר טוביה. בשנת 2004 התגייס לצה"ל שירת כלוחם בחיל התותחנים בגדוד 411 ולאחר השחרור מצה"ל למד לתואר ראשון במנהל עסקים וכלכלה. במהלך לימודיו לכלכלה ומנהל עסקים, עבודת הגמר שלו זכתה בפרס הצטיינות מנגיד בנק ישראל דאז סטנלי פישר.
במקביל החל לעבוד במשק המשפחתי בגידול רימונים והקים בית אריזה ליצוא רימונים.
ב-2011 הקים את חברת המיון והשיווק החקלאי BCA. ומייצאת תוצרים למדינות רבות ברחבי אירופה, ארצות הברית ודרום אפריקה.
ב-2013 נבחר ליושב ראש איגוד מגדלי הרימונים בישראל ושימש בתפקיד עד 2018. בשנים 2019–2023 שימש יושב ראש האגודה החקלאית במושב אביגדור בו הוא מתגורר.
ב-2021 נבחר בשנית, ליו"ר האגודה החקלאית באביגדור.
בשנים 2023-2022 שימש יו"ר הנהגת ההורים בבית הספר היסודי שדות.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה וזכה בסיבוב הראשון ב-34% מן הקולות. הוא עלה לסיבוב השני מול ראש המועצה לשעבר דרור שור, שהודיע על פרישתו מהמירוץ ושלא יתמודד בסיבוב השני ובכך כהן נותר מועמד יחיד ונבחר לכהן כראש המועצה האזורית באר טוביה.
נשוי לשירן ואב לשלושה. מתגורר באביגדור.
לוריין הנסברי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 במאי 1930 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בינואר 1965 (בגיל 34) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lorraine Vivian Hansberry 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאית
 מקום קבורה:  Asbury United Methodist Church and Bethel Chapel and Cemetery 
 עיסוק:  מחזאית, סופרת, במאית תיאטרון, משוררת, תסריטאית, פעילת זכויות אדם
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, ניו סקול, בית הספר התיכון אינגלווד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 נושאי כתיבה:  החוויה השחורה, גזענות, אנטי-קולוניאליזם, זכויות להט"ב
 יצירות בולטות:  צימוק בשמש
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הגאה של שיקגו (1999) 
 
לוריין ויויאן הנסברי (באנגלית: Lorraine Vivian Hansberry;‏ 19 במאי 1930 – 12 בינואר 1965) הייתה סופרת ומחזאית אפרו-אמריקאית לסבית.
היא הייתה האישה השחורה הראשונה לכתוב מחזה שבוצע בברודוויי. העבודה המוכרת ביותר שלה היא "צימוק בשמש", המתאר את חייהם של שחורים אמריקאים בשיקגו, בתקופת ההפרדה הגזעית. משפחתה של הנסברי עצמה נאבקה בהפרדה גזעית על פי חוק, והתעמתה אל מול רישום בטאבו שמנע מהם בעלות על ביתם בהגבלת גזע, במקרה משפטי שבסופו של דבר הגיע עד בית המשפט העליון במקרה הנסברי נגד לי. הכותרת של המחזה נלקחה מתוך השיר "הארלם" מאת לנגסטון יוז: "מה קורה לחלום שנדחה? האם הוא מתייבש כמו צימוק בשמש?"
אחרי שעברה לניו-יורק, הנסברי עבדה בעיתון הפאן-אפריקניסטי "חירות", שם עבדה מול אינטלקטואלים מובילים של זמנה, לדוגמת פול רובסון וויליאם א. ב. דו בויז. בתקופה זו עבודתה התמקדה במאבקי שחרור באפריקה והשפעתם על העולם. הנסברי עצמה הייתה לסבית, וחופש מיני הוא נושא חשוב בכמה מן העבודות שלה. היא נפטרה מסרטן בגיל 34. הנסברי היא מקור ההשראה של השיר של נינה סימון "להיות צעיר, מוכשר ושחור".
רקע משפחתי

לוריין הנסברי הייתה הצעירה מבין ארבעת ילדיהם של קארל אוגוסטוס הנסברי, מתווך נדל"ן מצליח אשר גם רץ כרפובליקני לקונגרס, ללא הצלחה; ונני לואיז (לבית פרי), מורה בבית הספר. ב-1938, אביה קנה בית באזור וושינגטון פארק בצד הדרומי של שיקגו, דבר שהעלה את חמתם של השכנים הלבנים. השכנים פתחו במאבק משפטי לסלק את משפחת הנסברי מהשכונה, והמקרה הגיע עד בית המשפט העליון, כאשר החלטתם בתיק הנסברי נגד לי הייתה שהגבלות גזעיות ברישום מקרקעין ניתנות לערעור, אך אינן פסולות מיסודן.
הנסברי כתבה על תקופה זו, כיצד כילדה בת שמונה ראתה את אמה מפטרלת חמושה בבית ובחצר, אל מול המוני שכנים לבנים שהיו מתקבצים בפתח הבית, צועקים ססמאות גזעניות ואיומים, ואף תוקפים את יושבי הבית באבנים ולבנים.
קארל נפטר בשנת 1946, כאשר לוריין הייתה בת חמש עשרה.
משפחת הנסברי הייתה משפחה מובילה בקהילה השחורה. הוריה וקרוביה נתנו ידם לפוליטיקה, אקדמיה ותרבות.
השכלה

הנסברי למדה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם היא נמשכה מיד לפעילות פוליטית, ואחד מהפרויקטים הראשונים שלה היה ייסוד מעונות מעורבים גזעית.
היא התנדבה במסע הבחירות לנשיאות של הנרי וולאס ב-1948, למרות התנגדותה של אמה. בקיץ 1949 היא למדה אמנות באוניברסיטת גוודלחארה שבמקסיקו.
ניו יורק

בשנת 1950 עזבה את מדיסון כדי להמשיך בקריירה כסופרת בניו יורק, שם למדה בניו סקול. היא עברה לגור בהארלם ב-1951 ונהייתה פעילה במאבקים שחורים, כגון המאבק נגד פינויים מדירות.
ניו יורק > עיתון "חירות"

בשנת 1951, היא הצטרפה לצוות העיתון השחור "חירות", שנערך על ידי לואיס אי ברנהם ופורסם על ידי פול רובסון. היא הייתה עובדת בין היתר עם ויליאם א. ב. דו בויז, שמשרדו היה באותו הבניין, ועם פעילים פאן-אפריקניים אחרים. בעיתון, היא שימשה כ"פקידת מינויים, פקידת קבלה, כתבנית ועוזרת עריכה" בנוסף לכתיבת ידיעות חדשותיות ומאמרי מערכת.
בנוסף למאבקים המקומיים שהייתה פעילה בהם, כמו התנועה לזכויות האזרח, היא גם תרמה למאבקים בינלאומיים נגד הקולוניאליזם והאימפריאליזם. הנסברי כתבה בתמיכה למרד מאו מאו בקניה, והעבירה ביקורת נוקבת על העיתונות המרכזית בשל הסיקור המוטה שלה.
לעיתים קרובות, הנסברי הייתה מסבירה את המאבקים הגלובליים האלו במושגים של מאבקיהן של הנשים שבהם לשוויון. היא התעניינה במיוחד במצב של נשים במצרים, "ערש התרבות האסלאמית, שם נשים הובילו את אחד המאבקים החשובים ביותר בעולם עבור השוויון של מגדרן."
ב-1952, הנסברי השתתפה בוועידת השלום במונטווידאו, אורוגוואי, במקום פול רובסון, אשר נשללה ממנו הזכות לצאת מתחומי ארצות הברית על ידי מחלקת המדינה.
ניו יורק > נישואים

ב-20 ביוני 1953, נישאה הנסברי לרוברט נמירוף, מו"ל, משורר ופעיל פוליטי יהודי. השניים עברו לגור בגריניץ' וילג', השכונה בה התרחשו אירועי המחזה שלה The Sign in Sidney Brustein's Window. כששיר שכתב נמירוף היה ללהיט, זה איפשר להנסברי להתחיל לכתוב במשרה מלאה. בלילה לפני החתונה שלהם ב-1953, הנסברי ונמירוף השתתפו במחאה נגד ההוצאה להורג של יוליוס ואתל רוזנברג בניו יורק.
הנסברי לא הזדהתה כלפי חוץ בשלב זה כלסבית, אך מכתביה ועבודות ששמרה בסוד מתקופה זו מאשרים את היותה לסבית. היא הייתה פעילה למען זכויות להט"ב, וכתבה על פמיניזם ועל הומופוביה. היא הייתה חברה בבנותיה של ביליטיס ותרמה חומר למגזין הארגון, "הסולם", ב-1957 עליו חתמה בראשי התיבות שלה, "LHN." היא נפרדה מבעלה בשלב זה, אך הם המשיכו לעבוד ביחד.
בתקופה זו כתבה את צימוק בשמש, אשר הושלם בשנת 1957.
הצלחה כמחזאית

צימוק בשמש, אשר פתח ב-11 במרץ 1959, היה המחזה הראשון שנכתב על ידי אישה אפרו-אמריקנית שהוצג בברודוויי. הנסברי בת ה-29 גם הייתה למחזאית האמריקאית הצעירה ביותר, והאישה החמישית לקבל את פרס מבקרי התיאטרון עבור המחזה הטוב ביותר. במהלך השנתיים הבאות, צימוק בשמש תורגם ל-35 שפות, ועלה לבמות בכל רחבי העולם.
הנסברי כתבה שני תסריטים על בסיס המחזה, ושניהם נדחו כשנויים מידי במחלוקת על ידי סרטי קולומביה. אחר כך, ב-1960, רשת NBC הזמינה ממנה תסריט לתוכנית טלוויזיה על עבדות, והנסברי כתבה את The Drinking Gourd. גם תסריט זה נדחה, אף על פי שהרשת אמרה שהוא "מעולה".
באותה שנה, אובחנה הנסברי עם סרטן הלבלב. היא עברה שני ניתוחים, ב-24 ביוני ו-2 באוגוסט. שניהם נכשלו בהסרת הסרטן.
בשנת 1963, הנסברי השתתפה בפגישה עם התובע הכללי רוברט קנדי, שאורגנה על ידי ג'יימס בולדווין.
ב-10 במרץ 1964, הנסברי ונמירוף התגרשו רשמית, ועדיין המשיכו לעבוד יחד.
אמונות

הנסברי הייתה אתאיסטית.
על פי ההיסטוריונית פאנון צ'ה וילקינס, "הנסברי האמינה כי השגת זכויות האזרח בארצות הברית והשגת העצמאות של המושבות באפריקה הם שני צדדים של אותו מטבע, המציגים אתגרים דומים עבור האפריקאים בשני עברי האוקיינוס האטלנטי." בתגובה להכרזת העצמאות של גאנה, בראשותו של קוואמי נקרומה, הנסברי כתבה: "ההבטחה של העתיד של גאנה הוא ההבטחה של כל אנשי הצבע בעולם; הבטחת החירות."
לגבי הטקטיקות, הנסברי הייתה סבורה שהשחורים "חייבים לשקול כל אמצעי למאבק: חוקי, לא חוקי, פסיבי, אקטיבי, אלים ולא אלים.... הם חייבים להציק, להתווכח, לעתור, לתרום כסף למאבקים בבתי המשפט, לשבות, לחסום, להחרים, לשיר מזמורים, להתפלל על המדרגות - ולירות מחלונות בתיהם כאשר הגזענים באים אל תוך הקהילות שלהם."
באספת דיבייט ביוני 15 1964, הנסברי ביקרה ליברלים לבנים שמתנגדים לאי-ציות אזרחי, והביעה את הצורך "לעודד את הליברל הלבן להפסיק להיות ליברל ולהיות לרדיקל אמריקאי." במקביל, היא אמרה, "כמה מהאנשים הראשונים שמתו עד כה במאבק זה היו גברים לבנים". היא גם כתבה בעבודותיה על דיכוי נשים, ובמיוחד על הדיכוי הכפול של נשים שחורות - שחוות גם סקסיזם וגם גזענות - והזהירה שמי שמדוכה פעמיים עלולה להיות מיליטנטית כפליים.
הנסברי הייתה מזועזעת מההפצצות הגרעיניות בהירושימה ונגסאקי, והביעה משאלה לעתיד שבו: "אף אחד לא נלחם. אנחנו נפטרים מכל הפצצות הקטנות—ומהפצצות הגדולות." היא כן האמינה בזכותם של אנשים להגן על עצמם בכוח נגד מדכאיהם.
ה-FBI החל מעקב אחר הנסברי כאשר היא התכוננה לוועידת השלום במונטווידאו. בוושינגטון הבירה, הבולשת חיפשה בתיקיית הדרכון שלה, במאמץ "להשיג כל חומר רקע עליה, כל מידע מפליל הכלול בתיק, וכן תצלום ותיאור מדויק", ואילו סוכנים במילווקי ושיקגו חקרו את הרקע האישי שלה. מאוחר יותר, הבולשת גם כתבה דו"ח ביקורת על "צימוק בשמש" בו מודגשים האספקטים הפאן-אפריקניסטים כמסוכנים.
מותה

הנסברי נפטרה מסרטן הלבלב ב-12 בינואר 1965, בגיל 34. ג'יימס בולדווין היה סבור כי "זה כלל לא מופרך לחשוד כי הדברים שהיא ראתה תרמו למתח שהרג אותה, מכיוון שהמאמץ אשר לוריין הקדישה היה יותר מאשר מספיק כדי להרוג אדם."
ההלוויה התקיימה בהארלם ב-15 בינואר 1965. פול רובסון והפעיל ג'יימס פורמן נתנו את ההספדים. איש הדת שביצע את הטקס, יוג'ין קלנדר, הקריא הודעות מבולדווין וממרטין לותר קינג, אשר כתב: "היכולת היצירתית שלה והבנתה המעמיקה בנושאים החברתיים העומדים בפני העולם היום יהיו להשראה לדורות שטרם נולדו." היא קבורה בבית העלמין של הכנסייה אסבורי יונייטד בקרוטון-און-הדסון, ניו יורק.
עבודות שהתפרסמו לאחר מותה

בעלה לשעבר של הנסברי, רוברט נמירוף, היה למוציא לפועל על פי צוואתה למספר כתבי יד לא גמורים. הוא הוסיף שינויים קלים כדי להשלים את המחזה Les Blancs, אותו כינה יוליוס לסטר עבודתה הטובה ביותר, והוא גם איגד מגוון כתבים קצרים שלה למחזה To Be Young, Gifted and Black (להיות צעיר, מוכשר ושחור), אשר היה המחזה שרץ לתקופה הארוכה ביותר אוף ברודוויי בשנת 1968-69. שנה לאחר מכן, יצא המחזה בגרסת ספר בכותרת "להיות צעיר, מוכשר ושחור: לוריין הנסברי במילים שלה". היא השאירה מאחור רומן לא גמור, ומספר מחזות נוספים, כולל The Drinking Gourd ו-What Use Are Flowers?, במגוון רחב של נושאים, מעבדות ועד עתיד פוסט-אפוקליפטי.