stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגור קרוטוגולוב
עבודת קולנוע ותיאטרון > שיתוף פעולה עם רועי רוזן

החל משנת 2010 איגור קרוטוגולוב שיתף פעולה באופן הדוק עם הבמאי, הסופר והאמן הישראלי-אמריקאי רועי רוזן. קרוטוגולוב הופיע לראשונה בסרט הקצר של רועי רוזן Out/Tse" (2010)" ("צא") כשחקן כשהוא ביצע שיר לשירו של סרגיי יסנין "מכתב לאמא" ("Письмо матери") וניגן במסור בליווי של בוריס מרצינובסקי באקורדיון. "צא" הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-67 של ונציה (אנ') ב-2010 וזכה בפרס "Orizzonti (אנ')" לסרט הקצר הטוב ביותר. הסרט גם היה מועמד רשמית לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הקצר הטוב ביותר.
בסדרה "The Buried Alive Videos" של רועי רוזן (2013), קרוטוגולוב הופיע הן כשחקן והן כמלחין בשני פרקים: "Animation Chants for Commodities: Little Iron" (2008) ו-"Animation Chants for Commodities: A Hybrid" (2009). הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברומא (אנ') 2013, שם הוא זכה לאזכור מיוחד בתוכנית "CinemaXXI". הסרט זכה גם בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הניסיוני הבינלאומי בבוקרשט, רומניה, בשנת 2014.
איגור קרוטוגולוב הלחין מוזיקה לאופרה לספרו של רועי רוזן Vladimir's Night" (2014)". קטעי האופרה הוצגו לקהל לפני הקרנת הסרט "The Buried Alive Videos" במסגרת פורום דוקומנטרי בברלין 3 (אנ') בבית תרבויות העולם בברלין, גרמניה, ב-1 ביוני 2014 ולפני הקרנת הסרט "The Buried Alive Videos" במרכז פומפידו בפריז, צרפת, ב-29 ביוני 2018. קטעי האופרה הוצגו בהופעה חיה של זמרת האופרה הישראלית ענבר ליבנה בר און והפסנתרן הישראלי אודי בונן.
בשנת 2016 איגור קרוטוגולוב הלחין מוזיקה לסרט האופרטה הסוריאליסטי של רועי רוזן "The Dust Channel". הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מרסיי (אנ') 2016 והוצג בפסטיבלים הבינלאומיים בווינה, אוסטריה ("וינאלה (אנ') 2017"), מדריד, ספרד ("FILMADRID 2017"), סאול, קוריאה הדרומית ("Jeonju 2017"), וסידני, אוסטרליה (2018).
בשנת 2018 איגור קרוטוגולוב שיתף פעולה עם רועי רוזן בסרט "Kafka for Kids" ("קפקא לילדים"). קרוטוגולוב הציע לרועי רוזן להשתמש בתזמורת הצעצועים שלו בסרט, מה ששינה משמעותית את כיוון הסאונד והתמונה של הסרט. נגני להקת "Igor Krutogolov's Toy Orchestra" הופיעו על הסט כחלק מהקאסט של הסרט, כשגם ים אומי ויפעת זיו שיחקו חלקים נוספים. פרקי הסרט הכוללים שלושה שירים בביצוע חי על ידי תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב, עם יפעת זיו כסולנית, הוצגו בפסטיבל אמנות "Steirischer Herbst (אנ')" ב-22 בספטמבר 2018 בתיאטרון "Grazer Orpheum" בגראץ, אוסטריה. הסרט "קפקא לילדים" הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי 2022 ברוטרדם (אנ'), הולנד, ("IFFR 2022") והוצג בפסטיבלי הסרטים הבינלאומיים במרסיי, צרפת ("FIDMarseille (אנ') 2022"), קוריטיבה, ברזיל ("Olhar de Cinema 2022"), ליסבון, פורטוגל ("Doclisboa (אנ') 2022"), וינה, אוסטריה ("וינאלה (אנ') 2022") וקופנהגן, דנמרק ("CPH:DOX (אנ') 2023"). בפסטיבל "FIDMarseille (אנ') 2022", הסרט זכה בפרס "Camargo Foundation" ובפרס הגבוה ביותר של הפסטיבל, "Air France Panavision". פסקול הסרט שוחרר ב-LP בשנת 2022.
עבודת קולנוע ותיאטרון > שיתוף פעולה עם אור מרין

בשנת 2021 איגור קרוטוגולוב ותזמורת הצעצועים שלו הצטרפו לפרויקט תיאטרלי רב-ז'אנרי "TOYZZZ" בשיתוף קבוצת התיאטרון המחול הישראלית בראשות אור מרין ואורן נחום. הכוונה הראשונית הייתה לשלב בהופעה את השירים הנוכחיים של הלהקה, אך לבסוף קרוטוגולוב הלחין עוד חמישה שירים והיה שותף לכתיבת הפרויקט. מוזיקאי להקת "Igor Krutogolov's Toy Orchestra" הופיעו וקיימו אינטראקציה עם תשעה רקדני הקבוצת התיאטרון במהלך המופע תואר כ"שילוב של מסיבה, קרקס, אורגיה ומחלקה סגורה". "TOYZZZ" הוקרנה בבכורה בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון אחר 2021 והוצג בפסטיבל 11 פעמים. המופע זכה במספר פרסים: ההצגה הטובה ביותר, התנועה, העיצוב וציון לשבח על מוזיקה (לאיגור קרוטוגולוב, ים אומי ותזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב). המופע הוצג לקהל רחב יותר בדצמבר 2021 בתל אביב בתיאטרון "תמונע", שם הוצג שבע פעמים.
בשנת 2023 איגור קרוטוגולוב הלחין מוזיקה למופע המחול של אור מרין "Loud and Clear". המופע הוצג בבכורה ב-15 באוגוסט 2023 במרכז המחול "Derida Dance Center" בסופיה, בולגריה.
עבודת קולנוע ותיאטרון > מלחין שותף עם ליאוניד פיודורוב

בשנת 2016 איגור קרוטוגולוב שיתף פעולה עם ליאוניד פיודורוב בהלחנת מוזיקה למופעים תיאטרליים של פרויקט אמנות וקולנוע רב-תחומי "DAU (אנ')" מאת הבמאי הרוסי איליה חרז'אנובסקי. הפרויקט הוצג בבכורה בין ה-25 בינואר ל-17 בפברואר 2019 בפריז, צרפת. המופעים והמיצבים התנהלו בשלושה מקומות שכנים: תיאטרון שאטלה, תאטר דה לה ויל ומרכז פומפידו. קרוטוגולוב ופיודורוב הלחינו 30 שירים עבור הפרויקט. השיר "Небо" ("השמיים") גם בוצע בהופעות חיות של "Fedorov & Krutogolov" ונכלל באלבום הסולו של ליאוניד פיודורוב "Последний друг" ("החבר האחרון") (2021).
בשנת 2021 הלחין קרוטוגולוב יחד עם ליאוניד פיודורוב מוזיקה לפרויקט רב תחומי "אשרה". קרוטוגולוב ופיודורוב כתבו מוזיקה לשיר בן 10 פסוקים "Песни срубленной Ашеры" ("שירי אשרה הכרותה") מאת המשורר והקולטורולוג הישראלי מיכאל קורול. כל שיר מוקדש לאל מסוים בפנתאון האלים הכנענים. בתחילה, המוזיקה נכתבה למופע בלט שיוצג בהופעה חיה, אך בשל מגבלות COVID-19, הבלט צולם בסופו של דבר כסרט בבימויה של הכוריאוגרפית אנה אוזרסקאיה. סרט הבלט "אשרה" הוקרן בבכורה ב-9 באוגוסט 2023 בקולנוע "אוקטובר" במוסקבה, רוסיה, ואחריו התקיימה שיחה פומבית עם משתתפי הפרויקט.
דיסקוגרפיה > פסקולים לסרטים ומופעי תיאטרון

2004 – Wardrobe (סרט אנימציה מאת יאמאמוטו הירומי וטאקאיוקי איוואווה), CD
2006 – מגובה דשא (מופע מאת עירד מצליח)
2008 – מעבר לים (מופע מאת עלינא אשבל)
2009 – מקס ומוריץ (מופע מאת ישי קרני)
2010 – Out/Tse (סרט מאת רועי רוזן)
2013 – הלוך ושוב (מופע מאת סשה קרינדלין)
2013 – The Buried Alive Videos (סרט מאת רועי רוזן)
2014 – בורות (מופע מאת אריאל ברונז ומרינה בלטוב)
2014 – Vladimir’s Night (ספר אופרה מאת רועי רוזן)
2016 – The Dust Channel (סרט אופרטה מאת רועי רוזן)
2017 – פרויקט דה לה שמעטה: הנצנוץ (מופע בובות מאת שרון סילבר מרת)
2019 – DAU (אנ') (סרט מאת איליה חרז'אנובסקי])
2019 – Men are wild beasts, you are not like them (סרט אנימציה מאת יהונתן לויטס)
2021 – TOYZZZ (מופע מאת אור מרין)
2022 – Kafka for Kids (סרט מאת רועי רוזן), LP
2023 – Loud and Clear (מופע מאת אור מרין)
2023 – Ашера (אשרה) (סרט בלט מאת אנה אוזרסקאיה), CD
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

2005 – Muzika Elektronika, CD
2006 – White, CD
2019 – 1970s Uzbek Electronic Music, קלטת
דיסקוגרפיה > קרוזנשטרן ופארוחוד (KIP)

2003 – The Craft of the Primitive Klezmer, CD
2004 – Songs, CD
2004 – Live In Karaganda, CD
2006 – Kruzenshtern & Parohod / Vialka, split CD, split LP (2012)
2008 – Melekh (עם "IDMG"), CD
2010 – Love for Three Cockroaches (עם "Mitch & Mitch"), CD
2011 – Noize 2005, CD
2012 – Hidden Album, CD
2012 – La Roue (בתור "KIV Orchestra"), CD
2013 – Extension (בתור "KIV Orchestra"), CD
2013 – Whole (בתור "KIV Orchestra"), LP
2015 – Hidden Album Volume II (עם Eugene S. Robinson), LP
2016 – Hymns (בתור "KIP"), CD
2020 – Songs of Love (בתור "KIP")
דיסקוגרפיה > תזמורת הצעצועים של איגור קרוטוגולוב

2005 – Children 4 Music, CD
2014 – How to Be a Crocodile, CD
2017 – "Roots Over Roots, 7
2021 – Plays Ground Zero: Consume Red
2022 – Live At Musrara Mix, CD
2022 – Bebe La Sangre (סינגל)
2022 – Sucky (סינגל)
דיסקוגרפיה > בשיתוף עם ליאוניד פיודורוב (Fedorov & Kruzenshtern, Fedorov & Krutogolov)

2013 – Быть везде (בכל מקום), CD, LP
2015 – Взрыв цветов (פיצוץ הפריחה), CD
2015 – В траве (בדשא), LP
2018 – Постоянство веселья и грязи (קביעות העליצות והלכלוך), CD
2019 – Гимн чуме (המזמור למגפה), CD
2019 – Из неба и воды (משמים ומים), CD, LP
2020 – Блэйк (בלייק), CD
2023 – Ашера (אשרה), CD
2024 – Leopard (נמר) ,CD
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה נוספים

2002 – Sculptor (עם "Agnivolok"), LP, CD (2006)
2002 – Locust Wind (עם "Chaos as Shelter"), CD
2003 – Geometry of Soul (עם "Bastard Noise (אנ')" ו-"Chaos as Shelter"), CD
2003 – Ingathering of Exiles (עם "Tidal" ו-"Chaos as Shelter"), CD
2005 – Frogs (עם Grundik+Slava (אנ')), CD
2006 – Cherries (עם "Agnivolok"), CD
2006 – Festivemood (עם רוסלן גרוס ואנטון וייס), CD
2008 – Live in the Head (עם טאצויה יושידה (אנ') ואסיף צחר (אנ')), CD
2009 – Live at Levontin 07.04.2008 (עם "Grundik+Slava (אנ')"), CD
2009 – Credo (עם "Thunderwheel"), CD
2009 – תפילה ליחיד (עם אביב גדג'), CD
2009 – Ancient Device (עם קנג'י סיראטורי), CD
2009 – Archaic Sky (עם קנג'י סיראטורי), CD
2010 – WHNZ:15:KATER/Dark Water (עם קנג'י סיראטורי), CD
2010 – Lumberjack Blues (עם "Thunderwheel"), CD, LP
2010 – Hot Exhaust (עם אסיף צחר (אנ') וחגי פרשטמן), CD
2012 – Live at Levontin 7 (עם דניאל שריד ואריאל ארמוני), CD
2013 – הורה הסלמה! (עם "הבילויים"), CD
2013 – Dicunt (עם "Psoy & Oy Division"), CD
2015 – HHHH №2 ПППП (עם פסוי קורולנקו), CD
2017 – Goy Hands (עם "Psoy & The Israelifts")
2017 – Equine Canine Soldier Whore (עם "Psoy & The Israelifts"), CD
2020 – The Unternationale: The Fourth Unternational (עם דניאל קאַהן, פסוי קורולנקו ו-"Oy Division"), CD
2020 – Quit Silence (עם אריאל שיבולת), CD
2020 – Cold Exhaust (עם אסיף צחר (אנ') וחגי פרשטמן)
2020 — Opera of the Twelfth Hour (עם ניק סודניק, "ZGA")
דיסקוגרפיה > באלבומי אוסף

2002 – About A Man Falling Apart ב-V/A Tel Aviv Aftermath (סולו, בשם Igor18), CD
2002 – Make Law ב-V/A Tel Aviv Aftermath (עם "New Jerusalem Defense Force"), CD
2002 – The Golden Skull ב-V/A Tel Aviv Aftermath (עם "Agnivolok"), CD
2002 – Live 23.10.2001 ב-V/A Tel Aviv Aftermath (עם "The Crossfishes"), CD
2002 – Venus Flytrap ב-V/A Infernal Proteus (סולו, בשם Igor18), 4xCD
2003 – Tengri ב-V/A Tonal Destruction II (עם "Chaos as Shelter"), 3xCD
2004 – Hunt For Butterflies ב-V/A Intercontinental Zvukoprocessing (סולו, בשם Igor18), 2xCD
2004 – - + ב-V/A Intercontinental Zvukoprocessing (סולו, בשם Igor18), 2xCD
2006 – Untitled ב-V/A Noisemass 2005 (עם "The Crossfishes"), CD
2006 – Gurtuk ב-V/A Grannittin (סולו), CD
2018 – Веселый Разговор (שיחה עליזה) ב-V/A Веселый Разговор (שיחה עליזה) (עם סבטלנה בן), CD
2018 – Zastolnaya ב-V/A Decalag: Ten Years Of Jetlag (עם ליאוניד פיודורוב), CD
2020 – #2 ב-V/A Milim Kashot. Vol. 2 (עם "KIP")
2024 – VA x IG Obfuscation, LP
רוני בן ארי

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1947 (בת 77) רמת גן, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות  בית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת 
 תחום יצירה:  צילום
 www.ronibenari.com
 
רוני בן ארי (הלפרן) (נולדה ב-25 ביולי 1947) היא צלמת, אוצרת ואמנית רב תחומית ישראלית.
אודות

בן ארי נולדה ברמת גן, וגרה במושב נטעים. בתם של מרים ואברהם הלפרן, שהיה תעשיין טקסטיל ("הלפרן תעשיית טקסטיל") ואחותה של נורית נוישטט-נוי, אלמנתו של יצחק נוי. נשואה לדני בן ארי (בנה של מירה בן ארי) ולהם שלושה ילדים, ובהם  מירה בן ארי, ראש מועצת גן רווה.
בן ארי למדה במדרשה לאמנות, בית הספר לעיתונות בתל אביב והמדרשה לצילום גאוגרפי. הייתה במאית וכתבת טלוויזיה ברשות השידור, הטלוויזיה החינוכית, וערוץ 2 הניסיוני ובשנים האחרונות היא צלמת עצמאית, מציגה בתערוכות יחיד ומשתתפת בתערוכות קבוצתיות, בגלריות ובמוזאונים בארץ וברחבי העולם כמו כן עבודותיה נמצאות באוספי מוזיאונים ואוספים פרטיים. בן ארי בין השאר חקרה את דמותה של מירה בן ארי, שנהרגה בקרב על ניצנים במלחמת השחרור. על פי רוחה הוקמה האנדרטה "יד לאישה הלוחמת", אתר למרכז חינוך ומורשת. בן ארי היא מייסדת ושותפה למיזם חינוכי – בית ספר בטב"ע (בדרך טבעית – בלמידה עצמאית) הוא בית ספר צומח לחינוך מיוחד משולב בקהילה, מיועד לתלמידים בעלי לקויות למידה מורכבות. (ובנוסף היא בעלת מניות בחברת אליקים בן ארי בע"מ, חברה להנדסה אזרחית שמבצעת פרויקטים לאומיים בישראל).
עבודתה האמנותית

רוני בן ארי מתעדת בצילומיה פרויקטים חברתיים כמו: זיקנה, מחוסרי בית, זנות, מיעוטים ואקולוגיה. היא מצלמת בעיקר אנשים, אך גם את סביבתם, בן ארי מתקרבת אליהם, חייה יחד אתם ורק אז מצלמת. את הפרויקט "מסע בעקבות הציגנקה" למשל, היא צילמה לאחר שחיה במחיצתם של הצוענים כשנה, פרויקט שהחל לאחר מות אימה בעצמה ילידת קלוז'-נאפוקה שברומניה. בפרויקט "עד כלות קולם"רוני בן ארי עברה לגור במוסד סיעודי שהיה אמור לשמש בית אבות לאביה, היא צילמה את הזקנים התשושים שחיים במקום, ואף הקליטה את הקולות במיצג וידאו שהוקרן בתערוכה בגלריה לצילום גאוגרפי במכללה לצילום.
פרסים

1988 – פרס זיו לעיתונות טלוויזיה מטעם צדק-מדות-מוסר.
2009 – פרס "צילום אנושיות" (Humanity Photo Awards) מטעם אונסק"ו, ואגודת הצילום הבינלאומי של סין.
2011 – פרס ג'וליה מרגרט קמרון בקטגוריית צילום פורטרט. (The Worldwide Photography Gala Awards).
2013 – פרס לצילום מעובד, המוזיאון לצילום דיגיטלי בלישאי, סין (China Digital Photography Museum of Lishui).
2017 – פרס אונסק"ו לאמנות וחברה, ציון לשבח.
2017 – המהדורה החמישית של תחרות יעקב ריס (Jacob Riis for documentary Award) לפרס דוקומנטרי.
בן ארי היא שגרירה של בני הרומה בישראל, תואר אותו קיבלה באופן אישי ממלך הצוענים דורין צ'ואבה. בעקבות תערוכת מצילומיה שעוסקת בחייהם של הצוענים.
ספרים (באנגלית)

Ladies in Waiting (2017) ISBN 978-965-92637-0-7
Ethiopia Here (2017) ISBN 978-965-92637-1-4
Faces (2017) ISBN 978-965-92637-2-1
Ocean of Garbage (2017) ISBN 978-965-92637-3-8
From the Inner Margins (2013) ISBN 978-965-92637-5-2
Father -Loom- Requiem (2012) ISBN 978-965-92637-4-5
תערוכות

1988
"טקס ל"ג בעומר" בהר מירון, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
2001
"פרויקט עיר", גלריה הקיבוץ, תל אביב
2002
"האהבה מנצחת", גלריה הקיבוץ, תל אביב
2006
תערוכת יחיד "עד כלות קולם", הגלריה לצילום גאוגרפי במכללה לצילום, תל אביב
2008
תערוכת יחיד קבועה, "אתיופיה כאן" ספור הקהילה האתיופית, צילומים מוטמעים על שנים עשר עמודי בטון, פארק הקהילות, פ"ת
"אור", מוזיאון פיוג'ן לאמנות, ניו יורק
"גבול שקוף בין שתי ערים", המוזיאון לארכאולוגיה, יפו
2009
"אמנים יוצרים" והשקת "ספר האמנים הישראלי", גלריה סוסי החול, פריז
"תרבות הקיוסק/מתנת זיכרון" כחלק מהביאנלה ה-53 (מרקס 7) בגלריה סקלאמאטה ונציה, איטליה
"זיכרון העתיד" מוזיאון הֵד, פריז, צרפת
"בתוך ישראל", תערוכה ניידת בסין לכבוד-60 שנה למדינה ישראל, מוזיאון שלושת המלכים צ'ונגצ'ינג, סין
"קליגרפיה" צילום מעובד, מתוך תערוכה של רוני בן ארי בגלריה המשרד תל אביב
"עיר מפלט", הביאנלה לאמנות של תל אביב האנגר 2, נמל יפו
2010
"ציור על צילום/ צילום על ציור" גלריה זיכרון העתיד, פריז
"שווי משקל/ אי שווי משקל", גלריה שוהם, תל אביב
תערוכה בשנִיִים "מעגלות", גלריה המשרד, תל אביב
2011
"אקו פוביה ארט" פסטיבל דראפ-ארט, מוזיאון נַקְבָּה /סִי סִי בִּי, ברצלונה, ספרד
"וואבי סאבי", גלריית הסטודיו אוהבים אמנות עושים אמנות, תל אביב
"מיפוי" כחלק מהביאנלה ה-54, (מארקס 8) בגלריה לאמנות החיים בעולם, ונציה, איטליה
"שחור", מוזיאון פיוז'ן, ניו יורק
2012
תערוכת יחיד, "נול-אבא-רקוויאם", גלריה וורנון, פראג, צ'כיה
"סימני ריקוד", פסטיבל טינה בי, פראג, צ'כיה
תערוכת יחיד, "ים הזבל", עבודת וידאו, הקרנה על חזית בניין בית מאני, בתל אביב
"הייתי שם", פסטיבל מגדל המים לאמנות, סופיה, בולגריה
"השתנות", גלריית המסדרון, דוקומנטה 2012, קאסל, גרמניה
2013
תערוכת יחיד, "מונצי", מוזיאון לאמנות קלוז'-נפוקה, רומניה
"במקום שלך", גלריה "הגג", בשיתוף פעולה עם מוזיאון דואיזבורג, גרמניה
"קשת בענן בתוך ים הזבל", מוזיאון גַאסְק, קוּנְטָה-הוּרָה, צ'כיה
"העין שלי", גלריה Y 92, מנהטן, ניו-יורק
2014
תערוכת יחיד, “הבית בו נמצא הכאב", גלריית "זיכרון העתיד", פריז, צרפת
“הוֹ אדם - הוֹ מכונה,” אמנות ומדע, אוניברסיטת תל אביב, בשיתוף המדרשה לאמנות בית ברל
"על הפסים", גלריה לאמנות, הגן הבוטני, מינכן, גרמניהרוני בן ארי מקבלת תואר שגרירה של כבוד של בני הרומה, ממלך הצוענים של רומניה דורין צ'ואבה. בעקבות תערוכה מצילומיה שעוסקת בחייהם של הצוענים.
"ארוגים בתודעה", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
2015
"אדמה" ביאנלה 2 לפיסול וצילום, מוזיאון משה קסטל, ירושלים
תערוכת יחיד, המסע בעקבות “הצִיגַנְקָה”, מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
"אדמה", הגלריות של אוניברסיטת אחמדאבאד וברודה והגלריה הלאומית במומביי, הודו
" אני גר במזרח וליבי במערב", יובל ליחסי גרמניה ישראל, פסנג'ר פבריק, מינכן, גרמניה
2016
תערוכת יחיד, "רישום באבן" בית האמנים, מינכן גרמניה
תערוכת יחיד, מוזיאון הטקסטיל, הטריאנלה הבינלאומית לטקסטיל ה-15, לודז, פולין
תערוכת יחיד, "מיקרו מאקרו", פסטיבל פרדס, קזימירץ דולני, פולין
"מגדל בבל", גלריית סכמה, ברוקלין, ניו יורק
2017
פסטיבל הצילום הבינלאומי בדונג' ג'אן Dong Gang, קוריאה
תערוכת יחיד, גלריה Ryugaheon, סיאול, קוריאה
אונסקו - אמנות וחברה, תערוכת יחיד בכנס מדעי הרוח העולמי, ברוז', בלגיה
"Bosom Bodies", גלריה SIA, ניו יורק
CPA האתר הרשמי של איגוד הצילום של סין (שלושה פרויקטים)
הערות שוליים

↑  שעת הצוענים – מסע בעקבות הציגנקה – רומניה – מסע אחר, באתר מסע אחר (ארכיון)
↑  "עד כלות קולם..." – תערוכת צילום ראשונה ושונה של רוני בן-ארי - בולים, באתר www.collect.co.il
↑  44 DEGREES 2015 No subject, Issuu (באנגלית)
↑   רוני בן ארי, עד כלות קולם, סרטון  באתר יוטיוב, 2011-02-27
↑  יאיר לפיד, להבליט את הצד החיובי של המציאות, מעריב, 8 ביוני 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425299605171  LCCN: no2015136923  VIAF: 404144782704847604645   WorldCat (עם VIAF): 404144782704847604645
ט"ז בשבט

ט"ז בשבט הוא היום השישה עשר בחודש החמישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישה עשר בחודש האחד עשר 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בט"ז שבט היא, ברוב השנים, פרשת יתרו. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת בשלח.
נולדו

ה'תרס"ט – אריה לרנר – סופר ומתרגם, מעורכי עיתון דבר
ה'תרס"ט – פייגה אילנית, חברת הכנסת מטעם מפ"ם
ה'תר"ץ – הרב יואל כהן, מגדולי המשפיעים בחסידות חב"ד וה"חוזר" הראשי של הרבי מלובביץ'
ה'תרצ"ט – שמואל הלפרט, חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל ויהדות התורה
ה'תש"ה – יורם לס, פרופסור לרפואה וחבר הכנסת מטעם העבודה
ה'תשל"ח – מורן אייזנשטיין, דוגמנית ושחקנית ישראלית
ה'תשל"ט – ליאור אדרי, חבר הכנסת מטעם ש"ס
ה'תשמ"ה – בן סנוף, זמר ישראלי
נפטרו

ה'שצ"ה – רבי אברהם כהן דה-הירירה, פילוסוף ומקובל יהודי הולנדי ממוצא ספרדי
ה'תק"כ – רבי יונה נבון, פוסק ודיין בירושלים, שד"ר ורבם של החיד"א ומהרי"ט אלגאזי. (נולד בה'תע"ג)
ה'תקכ"ח – רבי אביעזרי זליג אוירבך, רב גרמני-אלזסי, מתלמידי רבי יהונתן אייבשיץ. (נולד בי"ז בחשוון ה'תפ"ו)
ה'תקע"ז – רבי אשר צבי מאוסטראה, מתלמידי המגיד ממזריטש, מגיד ומו"צ באוסטראה ורב בקוריץ שבווהלין.
ה'תרע"א – רבי שלום מרדכי שבדרון מברז'אן, רב ופוסק הלכה מפורסם בגליציה (נולד בה'תקצ"ה)
ה'תקפ"ג – הרב חיים מרדכי מרגליות, מחבר שערי תשובה על השולחן ערוך.
ה'תשל"ב – ברל לוקר, יו"ר הסוכנות היהודית וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד בה'תרמ"ז)
ה'תשל"ו – ברוך אגדתי, צייר, רקדן, מאבות תעשיית הקולנוע והמחול בארץ ישראל (נולד בה'תרנ"ה)
ה'תש"ם – חנה רובינא הגברת הראשונה של התיאטרון העברי בארץ ישראל, במאית, ויוצרת
ה'תש"ס – רבי אברהם שלמה בידרמן, האדמו"ר מלעלוב
ה'תשס"ב – חיים הברפלד, מזכ"ל ההסתדרות (נולד בה'תרצ"ה)
ה'תשס"ו – שושנה דמארי, זמרת ישראלית (נולדה בה'תרפ"ג)
ט"ו בשבט – י"ז בשבט
שבט
הקונגרס הלאומי ההודי

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 מייסד:  אלן אוקטביאן יום, דדאבהאי נאורוג'י, Dinshaw Edulji Wacha 
 מנהיגים:  רהול גנדי, סוניה גנדי
 תקופת הפעילות:  28 בדצמבר 1885 – הווה (139 שנים) 
 אידאולוגיות:  לאומיות אזרחית חילוניות ליברליזם
 מטה:  Akbar Road 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי, הברית הפרוגרסיבית 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  52 / 543
 רג'יה סבהה:  30 / 245
 
 www.inc.in
 
הקונגרס הלאומי ההודי (באנגלית: India National Congress), הידועה גם בשם מפלגת הקונגרס, היא מפלגת מרכז בהודו.
לאחר שנוסדה ב־1885, הפכה לגורם מוביל בקרב תנועת העצמאות ההודית, עם מעל ל־15 מיליון הודים המעורבים בארגונה ומעל ל־70 מיליון הודים השותפים למאבקה לעצמאות נגד השלטון הבריטי.
המפלגה נטלה חלק פעיל בפוליטיקה ההודית מ־1937, והייתה המפלגה הדומיננטית בהודו הבריטית לצד הליגה המוסלמית. לאחר חלוקת הודו ב־1947 הייתה המפלגה למפלגה הדומיננטית בפוליטיקה ההודית. בבחירות הראשונות, בשנת 1952, זכתה המפלגה, בראשות ג'ווהרלל נהרו, לרוב מוחלט בלוק סבהה (הבית התחתון בפרלמנט ההודי). היא המשיכה להחזיק ברוב לאחר מותו ב-1964, תחת הנהגתה של אינדירה גנדי. בשנת 1977, הובסה לראשונה המפלגה בבחירות. המפלגה שבה לשלטון בין 1980 ל-1989, הפסידה את השלטון בשנית ב-1989 ושבה ב-1991 לכהונה אחת עד 1996, ושוב בשנים 2004–2014. במצטבר הייתה המפלגה בשלטון במשך 54 שנים ושישה מבין ארבעה עשר ראשי ממשלות הודו באו ממנה.
מאז 2014 עליית מפלגת העם ההודית בבחירות ב-2014 ירדה כוחה של מפלגת הקונגרס באופן משמעותי, למרות התחזקות קלה בבחירות 2019. מאז היא מפלגת האופוזיציה העיקרית בפוליטיקה ההודית.
היסטוריה > לפני עצמאות הודו

המפלגה נוסדה בשנת 1885, בתחילת דרכה לא התנגדה לעצם קיום השלטון הבריטי בהודו ומטרתה המוצהרת הייתה שינוי סדרי הממשל מתוך רצון לחולל שינוי בדרך בה שלטו הבריטים בהודו והעדפת הודים שרכשו השכלה בבריטניה.
מפלגת הקונגרס התכנסה פעם בשנה במשך חופשת חג המולד. היה זה הסקוטי אלן אוקטביאן יום, אשר הביא לידי הכינוס הראשון, שנערך בבומביי. כינוס זה נערך בהסכמת מושל הודו מרקיז דופרין. דרישותיו של יום הפכו לרדיקליות כתגובה לחוסר הרצון להידברות מצד ממשלת בריטניה והמפלגה נעשתה פעילה מאוד בקרב תנועת העצמאות ההודית.
ב-1907 התפצלה המפלגה לשני מחנות אשר נבדלו בגישתם כלפי הבריטים: המחנה האחד, תחת הנהגתו של באל גנגדהאר טילאק נקרא גראם דאל, או סיעת הקיצוניים, שקראו לשיטות אלימות יותר ומאבק נחוש. ואילו המחנה השני, בהנהגתו של גופל קרישנה גוקהל (אנ'), נקרא בשם נראמה דאל, או סיעת המתונים, שהאמינו בצעדים חוקתיים ושיתוף פעולה עם הבריטים.
דדאבהאי נאורוג'י (אנ'), הנשיא הראשון של הקונגרס הלאומי ההודי, היה גם חבר בבית התחתון בפרלמנט הבריטי וההודי הראשון אשר נבחר לפרלמנט זה. בתקופתו פעלו גם מנהיגים כגון באל גנגדהאר טילאק, ביפין צ'נדרה פאל (אנ'), לאלה לאיפאט ראי (אנ'), גופל קרישנה גוקהל ומוחמד עלי ג'ינה (אשר הפך מאוחר יותר למנהיג הליגה המוסלמית וייסד את פקיסטן).
לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה המפלגה לראשותו של מהטמה גנדהי, אשר כבר בגיל צעיר הפך למנהיגה הרוחני והבלתי-רשמי, כמו גם סמל להמונים. בזמן כהונתו אף זכו נשים להיבחר לנשיאות המפלגה. במובנים רבים הייתה המפלגה ארגון-גג, המאגד בתוכו סוציאליסטים רדיקלים, אנשים מסורתיים ואפילו שמרנים מוסלמים והינדואיסטים. מהטמה גנדהי זכה בהתמודדות הראשונה על רוחה של המפלגה בשנת 1918 ועיצב את דמותה כליברלית ומתונה. המפלגה תחתת גנדי החרימה את החירות לגופים המחוקקים ההודים שהוקמו תחת חוק ממשלת הודו, 1919 ב־1920. עם זאת, ב־1923 הקימו קבוצה של בכירי הקונגרס את מפלגת סוואראג' (אנ') שהחליטו להצטרף לרשויות המחוקקות הבריטיות, והמפלגה זכתה ברוב בחירות באותה שנה.
עם העלייה בפופולריות של גנדהי ותורת הסאטיאגראהא בה האמין לגבי ההתנגדות לשלטון הבריטי, צמחו גם מנהיגים נוספים, כגון סרדאר פאטל. מפלגת הקונגרס של גנדהי הייתה הארגון ההמוני המגובש הראשון בתולדות הודו - מפלגה זו הפגישה מיליוני הודים במיוחד לשם המאבק למען עצמאות הודו, כמו גם מאבק בתופעות כגון: הבדלים בין הקאסטות, איסור מגע בין בני קאסטות שונות, דלות ומחיצות בין קבוצות אתניות ודתיות. בתמיכתם של אנשים מכל הקבוצות האתניות, המעמדות הכלכליים והקבוצות הלשוניות והדתיות, הפכה מפלגת הקונגרס למייצגת נאמנה של האוכלוסייה. ממפלגה אליטיסטית של הודים משכילים ובעלי זיקה לתרבות האנגלית, הפכה מפלגה זו למנהיגה החזקה של המאבקים הללו, וכללה כ־15 מיליון חברים.
באפריל 1937 שברה המפלגה את החרם על התמודדות לגופים פרלמנטרים בריטים לאחר הרפורמות שבוצעו תחת חוק ממשלת הודו, 1935. בבחירות זכתה המפלגה במרבית האזורים ההינדואים, בעוד הליגה המוסלמית זכתה ברוב בבנגל ופנג'אב. רוב ממשלות הקונגרס התפזרו לאחר שמושל הודו הבריטית הכריז על מלחמה על גרמניה הנאצית בראשית מלחמת העולם השנייה בלא להיוועץ עמם.
באוגוסט 1942 הקימה המפלגה את תנועת צאו מהודו לאחר ועידת המפלגה בבומביי. התנועה דוכאה ביעילות על ידי הממשל הבריטי ומרבית מנהיגי המפלגה נכלאו.
ב-1946 התקיימו בחירות לאספה החוקתית של הודו, כאשר הקונגרס הייתה למייצגת העיקרית של הרוב ההינדואי, בעוד הליגה המוסלמית התחרתה בה כמפלגת מוסלמי הודו. הקונגרס ניצח, ומנהיגיו הקימו ממשלת מעבר בחסות הממשל הבריטי. ב־15 באוגוסט 1947 הפכה הממשלה לממשלת הודו.
היסטוריה > תקופת נהרו ושאסטרי

נטען, כי מהטמה גנדהי וסרדאר פאטל החזיקו בהשקפה, כי מפלגת הקונגרס הייתה צריכה להתקיים רק עד להשגת העצמאות ההודית, ולפיכך היה עליה להתפרק ב־1947, עם קבלת עצמאות זו. בעת קבלת העצמאות הייתה מפלגה זו (בהנהגת ג'ווהרלל נהרו) לארגון הפוליטי העיקרי במדינה ונעשתה למפלגה פוליטית ראשית.
לאחר רצח גנדי ב־1948 ומותו של פאטל ב־1950, נהרו נשאר בודד מקרב סמלי ההנהגה הלאומית והפך למפתח לכוחה ועתידה של המפלגה. נהרו בחר לאמץ במדיניותו חילוניות, מדיניות כלכלית סוציאליסטית ומדיניות חוץ בלתי מזדהה, אשר הפכו לסימני היכר של המפלגה. מדיניותו של נהרו היוותה אתגר עבור מעמד בעלי הקרקעות ובעלי העסקים ושיפרה את מצבם של בני מיעוטים דתיים ובני הקאסטות הנמוכות בהודו. דור של מנהיגים שלחמו למען עצמאות הודו התחלף במהרה בדור של מנהיגים שצמחו תחת מנהיגותו של נהרו. נהרו הוביל את מפלגתו לזכייה בכשני שלישים ממושבי הלוק סבהה בבחירות שהתקימו בשנים 1952, 1957 ו־1962.
לאחר מות נהרו ב־1964, הועלתה לראשונה שאלת עתידה של המפלגה. אף מנהיג לא היה מסוגל להגיע למעמדו הסמלי של נהרו, ולכן התקבצה המנהיגות סביב דמותו של לאל בהדור שסטרי שהיה מנהיג פשרן, רך דיבור ועדין. שסטרי מת  ב־1966 לאחר כהונה של כשנה בראשות הממשלה.