stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב רפיח (2024)
הכנות לתמרון > הומניטרי

ב-9 באפריל פורסם כי ישראל רכשה 40,000 אוהלים על מנת לשכן בהם את העקורים שיפונו מרפיח צפונה על מנת לאפשר את התמרון בעיר. ב-23 באפריל פורסם כי עיר אוהלים מוקמת באזור ח'אן יונס לקליטת המתפנים מרפיח. עוד פורסם בוול סטריט ג'ורנל כי מבצע פינוי האוכלוסייה האזרחית מהאזור צפוי להיערך בין שבועיים לשלושה, ויתבצע בתיאום עם ארצות הברית, מצרים, איחוד האמירויות הערביות ומדינות נוספות.
בסוף אפריל עלו דיווחים כי צה"ל ירחיב את האזור ההומניטרי באל-מוואסי עד לפאתי נוסייראת לאורך קו החוף. ב-1 במאי, דובר צה"ל בערבית, אביחי אדרעי, הודיע לתושבי רפיח שאכן הורחב האזור ההומניטרי, אך לכיוון ח'אן יונס ובני סוהילה.
ב-6 במאי 2024 החל צה"ל בפינוי אוכלוסיית השכונות המזרחיות של רפיח (ג'נינה וא-סלאם) למחנות שהוכנו עבור כך במרחב ח'אן יונס ואל-מוואסי. צה"ל העביר מסרים לתושבים בשכונות אלו להתפנות באופן זמני לאזור ההומניטרי המורחב באמצעות כרוזים, הודעות SMS, שיחות טלפון ושידורי מדיה בערבית.
ב-28 במאי הודיעו בארגון אונר"א כי לפי הערכותיהם כמיליון תושבים עזבו את העיר.
הכנות לתמרון > צבאי

ב-7 באפריל פורסם כי כוחות אוגדה 98 יצאו לחלוטין מח'אן יונס, כדי לעבור ללוחמה מבוססת פשיטות, וכדי להיערך לקרב ברפיח.
לפי עיתון הגרדיאן, באמצע אפריל ישראל העבירה ארטילריה וכוחות משוריינים לעבר קצה הגבול הדרומי שמול רפיח. ב-21 באפריל פורסם כי הרמטכ"ל אישר תוכניות לקראת המשך הלחימה ברצועת עזה.
ב-25 באפריל 2024 פורסם כי חטיבות הנח"ל ו-401 יצאו ממרכז רצועת עזה וממסדרון נצרים, וההערכות היו כי מדובר בהכנה לקראת פעולה ברפיח. ב-30 באפריל פרסם דובר צה"ל כי אוגדות 98 ו-162 העלו כשירות ואישרו תוכניות לקראת המשך הלחימה ברצועת עזה. באותו יום פורסם שצה"ל השלים את התוכניות לכניסה לרפיח ומחכה להוראת הדרג המדיני.
ב-5 במאי בשעות הצהריים נורה מטח של רקטות ארטילריות ופצצות מרגמה מרפיח לכרם שלום. מדובר צה"ל נמסר כי "מטוסי קרב תקפו את המשגר שביצע את השיגורים לעבר המרחב. בנוסף, מטוסי קרב תקפו מבנה צבאי במרחב השיגור". מיד לאחר המטח, מעבר כרם שלום נסגר למעבר משאיות. מאוחר יותר פורסם כי 4 חיילים נהרגו במטח ו-12 חיילים נפצעו.
הכנות לתמרון > מדיני

לאורך חודשי המלחמה טענו שרים וחברי קבינט רבים כי הכניסה לרפיח תקרה. ב-8 באפריל, הכריז ראש הממשלה כי יש תאריך למבצע הצבאי ברפיח.
ב-24 באפריל ביקרו הרמטכ"ל הרצי הלוי וראש השב"כ רונן בר בקהיר, ככל הנראה לקראת הפעולה ברפיח והתיאום עם המצרים.
גם לאחר שהמוכנות הצבאית הגיעה לרמה מספקת, נמנעו בדרג המדיני להוציא את הפעולה, בעקבות עסקה שעמדה על הפרק, להוצאת 33 חטופים ישראלים, וההמתנה לתשובת חמאס.
ב-2 במאי אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו כי בקבינט המלחמה התקבלה ההחלטה לפעול גם ברפיח. גם מוקדם יותר הצהיר ראש הממשלה בפני משפחות שכולות מפורום הגבורה ומשפחות חטופים מפורום תקווה כי צה"ל יפעל ברפיח.
מהלך הקרב

ב-6 במאי 2024 החלה פעילות של צה"ל ברפיח. לכל אורך הקרב, כוחות צה"ל התבססו על שליטה באזור ציר פילדלפי ויציאה ממנו אל השכונות הסמוכות, בהתאם לשלבי ההתקדמות בציר. ציר פילדלפי הוא הציר שמהווה את גבול מצרים – רצועת עזה, גובל מצידו הדרומי בשטח מדינת ישראל, ובצידו הצפוני מגיע עד הים. לאורך הציר מדרום לצפון נמצאות נקודות הציון הבאות: מעבר כרם שלום, שוכת א-סופי, מעבר רפיח, שכונת ברזיל, מחנה הפליטים יבנא, מחנה הפליטים שאבורה, מחנה הפליטים תל א-סולטאן, השכונה הסעודית וקו החוף. צה"ל פעל בהם בהתאם לסדר הזה. צה"ל שמר על עמימות מסוימת במוקדי הפעילות שלו, בין היתר בעקבות רגישות העניין מהצד האמריקאי. הרבה מהדיווחים על נושא זה הסתמכו על עדויות הפלסטינים לסוכניות ידיעות, בהם רויטרס.
ב-17 ביוני העריכו בצה"ל ששני גדודי חמאס מתוך הארבעה שפעלו בחטיבת רפיח פורקו כמעט לחלוטין. צה"ל אחז ב-60%–70% מהשטח ברפיח. בסוף יוני, צה"ל השלים את רוב המהלכים הקרקעיים ברפיח שהוגדרו לו על-ידי הדרג המדיני, תחת מגבלות ולחצים של ארצות הברית ומצרים שהתנגדו לפעולה מורחבת הכוללת את כיבוש העיר כולה. החל מיולי 2024 התקדם צה"ל בפעילותו בעיר כנגד גדודי רפיח הצפוניים יותר, והפעילות הורחבה לכל העיר רפיח, לצד שליטה מלאה והרחבת "ציר פילדלפי", כולל שליטה על מעבר רפיח. ב-22 ביולי דיווח צה"ל שב-4 מבצעים חטיבתיים של צק"ח הנח"ל ברפיח נהרגו 150 מחבלים והוחרמו כ-400 אמצעי לחימה.
ב-21 באוגוסט הכריז שר הביטחון גלנט כי חטיבת רפיח הוכרעה על ידי אוגדה 162. המכון לחקר המלחמה פרסם דו"ח בו הוא מאשש את הכרזת גלנט, לפי מספר התקיפות לאורך חודש אוגוסט ולפי אופיין. ב-6 באוקטובר פורסם כי אוגדה 162 התחילה מבצע חדש בג'באליה, לאחר שעזבה את רפיח וציר פילדלפי, ומסרה את אחריות הגזרה לאוגדת עזה. חטיבת הנח"ל נשארה לשלוט בשטח רפיח, הפעם תחת אוגדת עזה. בסוף דצמבר 2024 הועברה אחריות הגזרה לחטיבת קרייתי, כאשר חטיבת הנח"ל החלה במבצע באזור בית חאנון.
מהלך הקרב > כיבוש מעבר רפיח

בערב 6 במאי, פרסם דובר צה"ל כי כוחות צה"ל פועלים באופן ממוקד כנגד מטרות של ארגון הטרור חמאס במזרח רפיח. כמו כן על פי דיווחים ערביים, נצפו טנקים בשכונות המזרחיות של רפיח וכן בסמוך למעבר רפיח. לפנות בוקר חטיבות 401 וגבעתי של אוגדה 162 כבשו את הצד העזתי של מעבר רפיח. במהלך כיבוש המעבר נהרגו כ-20 מחבלים, אותרו שלושה פירי מנהרות טרור והושמדה מכונית תופת.
ב-27 במאי התרחשו במעבר רפיח חילופי אש בין חיילי צה"ל לבין חיילים מצריים. במהלך חילופי האש נהרג חייל מצרי ונפצעו חיילים מצריים נוספים.
ב-28 במאי, גדוד 50 של חטיבת הנח"ל אשר פעל תחת צק"ח חטיבת הנגב, יצא להתקפה על מתחם של חמאס, שממנו בוצע ירי נ"ט על כוחות צה"ל. המתחם היה ממוקם במזרח רפיח, סמוך למעבר רפיח. במתחם הייתה מרפאה, ובסמוך אליה בית ספר, שצה"ל לא פעל בהם קרקעית, והכוחות פשטו על המתחם כדי לטהר אותו ממחבלים. כשהכוח נכנס לאחד המבנים – התפוצץ מטען רב עוצמה, כתוצאה מכך נהרגו שלושה לוחמי גדוד 50, ונפצעו 5 לוחמי נח"ל נוספים.
מהלך הקרב > התמרון במזרח רפיח

ב-7 במאי אזרחים ברפיח דיווחו לרויטרס על הפגזות טנקים סביב בניין העירייה, וסביב בית החולים אבו יוסף א-נג'אר שגרמו לסגירתו. חיל האוויר המשיך בהפצצות נגד מטרות טרור ומחבלים בכל רחבי העיר רפיח, עם דגש על אזורי הלחימה במזרח העיר. המוני עזתים התפנו צפונה מרפיח, גם מאזורים שלא בהכרח קיבלו הוראת פינוי בידי צה"ל. במהלך 9 במאי כוחות צה"ל התקדמו בפרוורים המזרחיים של העיר רפיח. צק"ח 401, שכולל את גדוד 932 של חטיבת הנח"ל, כינס כוח שריון גדול שפרץ צפונה ממעבר רפיח ורובע שוכת א-סופי על רחוב סלאח א-דין. הכוח התחבר עם צק"ח גבעתי שפעל מצפון באזור רובע אל-באיוכ תוך שהכוחות נלחמים בגדוד מזרח רפיח של חמאס.
לפנות בוקר ב-10 במאי פתח צה"ל במתקפה נרחבת נגד יעדי טרור ברפיח בעזרת הפצצות של חיל האוויר ופגזי ארטילריה תוך התקדמות על הקרקע של הכוחות במזרח העיר[דרוש מקור].
צה"ל הודיע כי ב-10 במאי בבוקר לוחמי חטיבת גבעתי איתרו כמה פירי מנהרות תת-קרקעיות במרחב של מזרח רפיח. כמו כן, לוחמי צוות הקרב של חטיבה 401 הרגו מספר חוליות מחבלים בקרבות פנים אל פנים ומהאוויר. באותו היום, כבשו טנקים של צה"ל את הכביש הראשי שהפריד בין חלקי העיר הדרומית, והעזתים דווחו על לחימה אינטנסיבית וחילופי אש עזים. כך, צהל כיתר את חלקה המזרחי של העיר.
לקראת הערב, חמאס טען כי הוא ניהל קרבות עם כוחות צה"ל בסמוך למסגד במזרח העיר, בסימן לכך שהלחימה התרחבה לעומק של כמה קילומטרים לפאתי השטח הבנוי של רפיח.
ב-10 במאי שיגר חמאס מרפיח לפחות 14 רקטות ארטילריות בשני מטחים לעבר העיר באר שבע, אישה נפצעה קל מרסיסים.
דובר צה"ל בערבית הפציר בתושבים באזורים נוספים במזרח רפיח, אך מערבית מאלה שפונו, לעזוב – והטיל כרוזים גם במחנה הפליטים שבורה וכן שכונות אל-עדארי, אל-ג'ניינה וחרבת אל-עדס.
ב-14 במאי תושבים ועדי ראייה דיווחו לסוכנות הידיעות רויטרס כי כוחות צה"ל התקדמו במזרח רפיח ונכנסו לשכונות אל-ג'ניינה, אל-סלאם ואל-ברזיל. אחד התושבים אמר כי הטנקים נעו ממערב לדרך סלאח א-דין, החוצה את רצועת עזה, לתוך השכונות וכי באזור התפתחו חילופי אש. בערב חשף דובר צה"ל תיעוד של מחבלי חמאס פועלים במבנה של אונר"א ברפיח, נוסעים בכלי רכב של אונר"א ויורים מתוך מתחמים של האו"ם. נכון ל-14 במאי הרגו כוחות צה"ל כ-100 מחבלים ברפיח. לוחם גדוד 75 של החטיבה 7 נהרג.
ב-16 במאי עדכן דובר צה"ל כי חטיבת הקומנדו הצטרפה ללחימה במזרח רפיח תחת אוגדה 162. לוחמי צוות הקרב של חטיבת הקומנדו פשטו במהלך הלילה על מרחב נוסף במזרח רפיח.
ב-18 במאי, פעל כוח פלוגת הפלחה"ן של סיירת גבעתי מזרחית לרפיח. במהלך הפעילות, התפוצץ מטען רב עוצמה בפיר מנהרה ממולכד על הכוח. כתוצאה מכך נהרגו שני לוחמי הסיירת. באותה תקרית נפצעו קשה גם קצין ושני לוחמים מסיירת גבעתי.
ב-20 במאי חטיבת הקומנדו הגיעה לשכונת ברזיל בפאתי רפיח, שנחשבה לנקודה המערבית ביותר שבה פעל צה"ל במרחב. הוערך גם שכ-950 אלף עזתים התפנו מרפיח, גם משכונות שלא נדרשו. נכון ל-20 במאי, נהרגו מעל 130 מחבלים ברפיח.
ב-26 במאי דובר צה"ל פרסם שחטיבת גבעתי, שמאז תחילת הקרב נלחמה במזרח העיר, יצאה ממנה.
מהלך הקרב > מחנות הפליטים יבנא ושאבורה

ב-22 במאי, לפי רויטרס, הגיעו כוחות צה"ל לפאתי מחנה הפליטים יבנא שבמרכז רפיח – שם התנהלה לחימה עזה. בנוסף, באותו היום הודיע דובר צה"ל כי כוחות צוות הקרב של חטיבת הנח"ל הצטרפו לאוגדה 162 במבצע ברפיח; במהלך הלילה, החל צק"ח הנח"ל לפעול התקפית ברפיח, הכוחות פשטו על יעדי טרור במרחב שכונת "ברזיל" ובמרחב "שאבורה".
ב-23 במאי עדכן דובר צה"ל כי הכוחות ממשיכים לפעול במרחב השכונות "ברזיל" ו"שבורה", שעוטפות את מרכז רפיח. במהלך הלחימה, לוחמי חטיבה 401 איתרו משגר רקטות שהיה מוכן לשיגור לעבר כוחות צה"ל. לוחמי צוותי הקרב של חטיבות הנח"ל וגבעתי איתרו והשמידו כמה פירים במרחב, משגרי רקטות ואף הרגו מחבלים בהיתקלויות פנים אל פנים. בנוסף, כלי טיס של חיל האוויר הרגו שלושה מחבלים שירו פצמ"רים לעבר לוחמי צה"ל. בנוסף, במהלך פעולה במזרח רפיח הלוחמים איתרו אמל"ח ומשגרי רקטות – בתוך בית קברות. במהלך הלחימה הכוחות נתקלו בחוליית מחבלים שיצאה מפיר מנהרה ופתחה באש לעבר הכוחות. אלה הגיבו בירי והרגו את המחבלים. מיד לאחר מכן, הכוחות זיהו ארבעה מחבלים נוספים שיצאו מתוך מבנה סמוך. הלוחמים הכווינו כלי טיס של חיל האוויר, שהשמיד את המבנה – ואת המחבלים.
ב-24 במאי התקבל מידע מודיעיני מדויק שעל בסיסו חיל האוויר פתח במתקפה רחבה ברפיח במטרה להרוג את מח"ט רפיח של חמאס, מוחמד שבאנה. שבאנה ניצל מהתקיפה.
בצהרי 26 במאי, עם התקדמות כוחות צה"ל ברפיח, החמאס פתח בירי ארוך טווח של מספר רקטות לעבר גוש דן והשרון במרכז הארץ. זה היה הירי הרקטי הראשון לגוש דן לאחר ארבעה חודשים בהן לא נורו רקטות לאזור זה.
ב-10 ביוני דיווחה סוכנות הידיעות רויטרס לפי עדויות של מקומיים, שצה"ל התקדם לשכונת שאבורה, שממוקמת במרכז העיר. ארבעה לוחמי סיירת גבעתי נהרגו ו-11 נפצעו בפיצוץ מבנה ממולכד שהקריס את המבנה הגדול על הכוח, בשכונת שאבורה ברפיח. במהלך התקפה משותפת עם חטיבת הנח"ל, הכוח השליך מטען טלטול אל תוך המבנה שהיה אמור לגרום להפעלת אי אלו מטעני חבלה. לאחר שהושלך, לוחמים נכנסו ורק לאחר מכן התרחש הפיצוץ שהקריס את המבנה והוביל למותם. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו שלושה חילי צה"ל. ב-15 ביוני הודיע דובר צה"ל כי לוחם בהכשרה של סיירת גבעתי אשר נפצע בתקרית ב-10 ביוני נפטר מפצעיו.
ב-16 ביוני במהלך פעילות לאיתור מנהרות ברפיח, התפוצץ מטען בפיר מנהרה ממולכד על כוח לוחמים של סיירת הנח"ל. כתוצאה מכך, נהרג לוחם הסיירת.
ב-11 באוקטובר במהלך פעילות של גדוד 46 של חטיבה 401 במחנה שאבורה שברפיח, נהרג מפקד טנק בגדוד, לאחר שנפגע מירי מחבלים.
מהלך הקרב > מחנה הפליטים תל א-סולטאן

ב-28 במאי פורסם שלפי דיווחים ברצועת עזה, טנקים ישראליים הגיעו למחנה הפליטים תל א-סולטאן שבצפון מערב העיר – שכונה שבה צה"ל טרם פעל קרקעית. ארבע חטיבות של צה"ל פעלו ברפיח והחלו להרחיב את התמרון הקרקעי לאזורים חדשים – לכיוון צפון מערב, לתוך מרכז רפיח. היה מדובר בחטיבות 401 של השריון, חטיבת הנח"ל, חטיבה 12 וחטיבת ביסלמ"ח שנכנסה במהלך הלילה לרפיח. כוחות צה"ל פעלו כ-4 ק"מ מקו החוף במקביל לפעילות לאורך הציר. לפי אונר"א, כמיליון פלסטינים התפנו עד מרפיח לאזור ההומניטרי.
לפי אנשי רפואה ברצועת עזה, ב-28 במאי נהרגו 21 פלסטינים ו-64 נפצעו, רובם נשים וילדים, במחנה עקורים במערב רפיח. משרד הבריאות של רצועת עזה מסר כי הם נהרגו בתקיפה ישראלית, ואילו צה"ל מסר כי לא תקף שם.
ב-30 במאי הודיע הסהר האדום הפלסטיני כי שניים מאנשיו, נהרגו מאש צה"ל באזור תל אל-סולטאן, בעת שנסעו באמבולנס שנשא סמלים של הארגון, בדרכם לחלץ גופות ופצועים מהאזור. צה"ל מסר בתגובה שירה לעבר רכב חשוד שהתקרב. באותו יום נהרג לוחם סיירת גבעתי במהלך פעילות של חטיבת גבעתי במרכז רפיח.
ב-15 ביוני כוחות צק"ח 401 פעלו במרחב מחנה הפליטים תל א-סולטאן, וביצעו משימות התקפה באזור הצפון מערבי במחנה. עם סיום המתקפה, כוחות צוות הקרב נעו בשיירות רק"מים אל עבר המגננים. בשעה 5:15 בבוקר נמ"ר הנדסי של גדוד 601 של חיל ההנדסה הקרבית הפועל תחת חטיבה 401 נפגע ממטען גחון או טיל נ"ט ששיגר חמאס. כתוצאה מהפגיעה נהרגו שמונת הלוחמים ששהו בו, בהם סגן מפקד פלוגה.
ב-17 ביוני פורסם שצוות הקרב של חטיבה 401 פעל בגזרת תל א-סולטאן, צוותי הקרב של גבעתי והנח"ל פעלו באזור שכונת שאבורה, וחטיבה 12 באזור דהנייה.
ב-23 ביוני, דווח רויטרס שטנקים נצפו בפאתי האזור ההומניטרי באל-מוואסי, בצפון-מערב העיר.[דרוש מקור]
ב-1 ביולי השמידו כוחות של יהל"ם ביחד עם חטיבה 401 וחטיבת הקומנדו אתר ייצור רקטות ארטילריות ארוכות-טווח של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שאותר בתל א-סולטאן. האתר, שתואר כמפעל הגדול ביותר לייצור רקטות ארוכות-טווח, כלל תשתיות ומחרטות רבות הן מעל לקרקע והן מתחתיה.
ב-28 ביולי הותר לפרסום כי לוחם גדוד שקד נפטר מפצעיו לאחר שנפצע בקרבות ברפיח ב-20 ביולי. הוא נפצע קשה בפגיעה של טיל נ"ט במבנה שבו שהה ברפיח.
ב-17 בספטמבר פעל כוח של גדוד שקד של החטיבה בשכונת תל סולטאן. הכוח נכנס למבנה במסגרת סריקות שביצע במרחב, ולאחר כניסתם – המבנה הממולכד התפוצץ. לפני הכניסה למבנה, הופעלו אמצעים שנועדו לאתר מלכודים ומטענים, אך הם לא הצליחו לזהות את מלכוד המבנה ולכן הכוח נכנס לתוכו. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 3 לוחמי הגדוד ופרמדיקית ביניהם סרן דניאל מימון טואף, סמ״ר עמית באכרי, סמ״ר דותן שמעון וסמ״ר אגם נעים.
בחודשים אוגוסט-ספטמבר 2024 הרגו לוחמי צק"ח 401 כ-300 מחבלים, כולל רוב שרשרת הפיקוד של גדוד תל א-סולטאן של חמאס, והשמידה תשתיות טרור בהן מנהרות, משגרי רקטות ומצבורי אמל"ח.
ב־16 באוקטובר 2024 כאשר כוח מחטיבת ביסלמ"ח ששהה בתל א-סולטאן, רפיח זיהה תנועה של שלושה מחבלים ירה לעברם והרגם. אחד מההרוגים זוהה כיחיא סינוואר, מנהיג ארגון הטרור חמאס.
תגובות לקרב

ארצות הברית הזהירה את ישראל לא לפתוח במבצע הקרקעי. עם תחילת המבצע עצרה ארצות הברית משלוח גדול של פצצות במשקל טון כל אחת ופצצות במשקל 250 קילוגרם כל אחת, מחשש שצה"ל ישתמש בהן באזורים מאוכלסים ברפיח. מתחילת המלחמה עד לנקודה זאת ארצות הברית סיפקה לישראל נשק ברכבת אווירית קבועה ובמשלוחים ימיים. ארצות הברית היא התומכת העיקרית של ישראל בתמיכה כספית ומדינית, והספקית הראשית של נשק התקפי והגנתי מפריצת המלחמה ב-7 באוקטובר 2023.
בריאיון לרשת CNN אמר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן כי אם ישראל תרחיב את הפלישה לרפיח יעצרו משלוחי הנשק. הנשיא הבהיר כי מדובר על נשק התקפי בלבד, ושכיפת ברזל תמשיך לפעול כרגיל. דבריו עוררו ביקורת רבה בישראל, ובקרב רפובליקנים וארגונים יהודים דמוקרטים בארצות הברית.
מאז החל המבצע המוגבל ברפיח, מעבר רפיח נסגר לאחר השתלטות צה"ל על צידו העזתי, במצרים ראו בכך פגיעה בריבונות וסירבו להעביר סחורות למעבר כרם שלום. ב-24 במאי, סיכמו המצרים והאמריקאים על העברת סיוע הומניטרי ודלק דרך מעבר כרם שלום בצורה זמנית, עד שמעבר רפיח ייפתח שוב מצידו הפלסטיני.
ב-11 במאי דיווח ה-Times of Israel כי מגורמים רשמיים נמסר שמנהיג החמאס יחיא סנוואר לא נמצא ברפיח.
בתקשורת פורסם שארצות הברית הציעה לישראל מידע מודיעיני איכותי על מיקומם של מנהיגי חמאס ברפיח, ובתמורה ישראל תתקוף בצורה ממוקדת בלבד.
הרשות הפלסטינית דחתה הצעה שהעבירו ישראל וארצות הברית לקבל את השליטה על מעבר רפיח, זאת כל עוד לא יהיו הפסקת אש והבנות מקומיות עם החמאס בטענה שבלי הבנות אלה תהיה שפיכות דמים. מקור פלסטיני בכיר אמר לסקיי ניוז בערבית כי הרשות השיבה שלא תסכים לנהלו תחת שלטון צבאי ישראלי, והתנתה זאת בהתחייבות של ישראל לתוכנית שלום ערבית שניסחו שש מדינות ערביות. לפי מקור אחר, הנשיא הפלסטיני אבו מאזן אמר שלא יסכים לפעול שם "תחת כיסוי" כמו שהציעה ישראל וכי ההצעה לא נדחתה על הסף.
ישראל הציגה ב-14 במאי בפני מצרים תוכנית להפעלה מחדש של מעבר רפיח באמצעות נציגים פלסטינים ואנשי או"ם תחת פיקוח ואבטחה ישראלית.
ב-22 במאי, רשת בלומברג דיווחה כי ארצות הברית ריככה את התנגדותה הקודמת למבצע צבאי ישראלי רחב יותר ברפיח בעקבות מאמציה של ישראל להפחית את מספר האזרחים ששהו שם. לפי הפרסום, כאשר היועץ לביטחון לאומי סאליבן נפגש עם בכירים ישראלים בימים האחרונים, הם גילו שישראל שילבה בתוכניותיהם דאגות לסוגיה ההומניטרית כפי שביקשה ארצות הברית.
ב-30 במאי, פורסם כי ישראל ומצרים הסכימו על פתיחה של מעבר רפיח להעברת סיוע. המחלוקת הייתה על זהות הגורם המפעיל.
ב-16 ביוני, צה"ל פרסם הודעה, על אודות "הפוגה טקטית" בת 11 שעות בלחימה בכביש מכרם שלום לרחוב צלאח א-דין ומצפון לו. שתיערך בכל יום – במטרה לאפשר כניסה של סיוע הומניטרי דרך כרם שלום.
תגובות לקרב > צו הפסקת הלחימה על ידי בית הדין בהאג

ב-24 במאי 2024 הורה בית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג להפסיק את הלחימה ברפיח, לאחר שדרום אפריקה עתרה לבית הדין בדרישה להפסיק את התמרון הקרקעי ברצועת עזה, בטענה כי ישראל מבצעת במהלכו רצח עם. בתגובה השיבה ישראל כי טענות דרום אפריקה הן שקריות, שכן ישראל פועלת "לצמצם ככל הניתן את הנזק לאוכלוסייה האזרחית ברצועת עזה", על ידי הכנסת סיוע הומניטרי, פינוי האוכלוסייה האזרחית מאזורים המיועדים לקרבות, ועוד. במאמר המערכת של עיתון הוול סטריט ג'ורנל נטען כי בית הדין בהאג דורש מישראל דרישות שאין באפשרותה של אף מדינה לעמוד בהן במסגרת מלחמה בארגון טרור.
תגובות לקרב > האסון בתל א-סולטאן

ב-26 במאי 2024 הפציץ כלי טיס של חיל האוויר הישראלי צריף פח במחנה עקורים "מחנה השלום הכוויתי 1" בשכונת תל א-סולטאן ברפיח. בהפצצה נהרגו שני אנשי חמאס בכירים. חלקים מהטילים ששוגרו ניתזו לצריפים אחרים ובין האוהלים, גרמו פציעות קשות והבעירו דליקה. כ-50 פלסטינים נספו ו-240 נפצעו.
בצה"ל טענו כי לא ידעו שבצריפים ובאוהלים הצמודים ליעד התקיפה במחנה העקורים שהו עשרות אזרחים. כמו כן צה"ל טען שהמחנה איננו באזור ההומניטרי כפי שהוגדר באותה עת, בנוסף דובר צה"ל טען שבצריף שהותקף היה מצבור נשק שגרם לשריפה.
יוקוהמה

יוקוהמה (ביפנית: 横浜市) היא העיר השנייה בגודלה ביפן ובירת מחוז קנאגאווה בחבל קאנטו שעל האי הונשו, נכון ל-1 ביולי 2021 מנתה אוכלוסייתה מעל 3.7 מיליון איש, עובדה ההופכת אותה לפרוור המאוכלס ביותר של טוקיו ולפרוור המאוכלס ביותר בעולם כולו. היא נהרסה ברובה ברעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1923, ונפגעה קשה מאוד מהפצצות במלחמת העולם השנייה, למרות הכל, העיר נבנתה מחדש כל פעם. יוקוהמה היא עיר רב-תרבותית, עם בסיס כלכלי ותעשייתי מפותח. ביוקוהמה נמצא הבניין (ולא המבנה) השני בגובהו ביפן, יוקוהמה לנדמרק טאוור, המתנשא לגובה של 296 מטר.
היסטוריה

עד סוף תקופת אדו יוקוהמה הייתה כפר דייגים קטן. בשנת 1854, אחרי שהקומודור האמריקאי מת'יו פרי הגיע לחופי יפן ונחתם חוזה קנגאווה עם ארצות הברית, הוחלט כי ייפתחו ביפן מספר ערי נמל לסחר בינלאומי. הוחלט כי אחד מהנמלים יהיה ביוקוהמה, שהייתה מספיק קרובה לאדו (טוקיו של ימינו) ועם זאת מרוחקת דיו מטוֹקאָידוֹ, הכביש הראשי המחבר בין אדו לקיוטו ואוסקה. נמל יוקוהמה נפתח ב-2 ביוני 1859.
במהרה יוקוהמה הפכה למרכז הסחר הבינלאומי ביפן, ובשנת 1861 אף התחיל לצאת בעיר עיתון בשפה אנגלית. הזרים התגוררו בשכונה מיוחדת, מוקפת בחפיר. עם שאר הזרים המערביים התיישבו בה גם סוחרים יהודים מאירופה ומארצות הברית. בבית הקברות ביוקוהמה יש חלקה יהודית, שהמצבה הראשונה בה היא משנת 1865.
בשנת 1872 אירעה בנמל העיר תקרית מריה לוז שהסתיים בניצחון דיפלומטי יפני חשוב.
ביוקוהמה הופיעו לראשונה חידושים מערביים רבים ביפן, כגון העיתון היומי, ופנסי רחוב הפועלים על גז. מסילת הברזל הראשונה ביפן, אשר נבנתה בשנת 1872, חיברה בין יוקוהמה לטוקיו. בשנת 1887 נבנתה תחנת הכוח הראשונה בעיר, הפועלת על פחם.
במהלך רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, אשר ארעה ב-1 בספטמבר 1923, נהרסה מרבית העיר, 30,771 תושבים מתוך אוכלוסייה של 434,170 נהרגו ו-47,908 נפצעו. הנזק הגדול נגרם לא רק מרעידת האדמה עצמה, אלא מהשרפות המרובות שפרצו ישר לאחריה. בנוסף, לאחר רעידת האדמה צונאמי הציף את חופי מחוז קאנאגאווה והרס כחצי מיליון בתים; אבדות נוספות נגרמו בגלל קריסת אדמה לתוך האוקיינוס. לאחר אסונות הטבע, החלו להתפשט שמועות שווא על כך שהקוריאנים הגרים ביוקוהמה וטוקיו מנצלים לרעה את המצב ומרעילים את הבארות. כתוצאה מכך פרץ גל אלימות נגד הקוריאנים, במהלכו נהרגו מאות קוריאנים, סינים ויפנים. בתגובה, הכריז משרד הפנים על ממשל צבאי באזור, אשר נמשך עד ה-19 בנובמבר.
העיר נבנתה מחדש, אך נהרסה שוב במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האמריקאיים ביצעו יותר מ-30 הפצצות של העיר. במהלך ההפצצה הגדולה ביותר, אשר ארעה ב-29 במאי 1945, למעלה מ-7,000 אנשים נהרגו ו-34% משטח העיר נהרס. במהלך הכיבוש האמריקאי, יוקוהמה שימשה כנקודת מעבר לכוחות אמריקאיים במזרח אסיה, במיוחד במלחמת קוריאה. עם סיום הכיבוש, הפעילות הצבאית של צבא ארצות הברית עברה לבסיס צבאי בעיר יוקוסוקה.
על אף הנזק שנגרם בזמן המלחמה, המשיכה יוקוהמה לגדול ולהתפתח. בשנת 1983 החלה הבנייה של פרויקט הפיתוח העירוני "מינאטו מיראי 21" ("נמל העתיד 21" ביפנית), פרויקט מתקדם אשר כלל הזזת המתקנים של נמל יוקוהמה ופתיחת קו החוף לציבור הרחב, ובניית אטרקציות תיירותיות מרובות כגון Cosmo Clock 21, שבזמן הקמתו היה הגלגל הענק הגדול בעולם.
יוקוהמה אירחה את משחקי הגמר של מונדיאל 2002.
יוקוהמה היום > דמוגרפיה

בשנת 1980 הפכה יוקוהמה לעיר השנייה באוכלוסייתה ביפן, כאשר היא עוקפת את אוסקה. נכון ליוני 2012, גרים בעיר 3,697,894 תושבים, מתוכם כ-77,000 תושבים זרים. האוכלוסייה הזרה הגדולה בעיר היא הסינים (כ-30,000), אשר רובם מתגוררים בצ'יינהטאון יוקוהמה, הצ'יינהטאון הגדול ביפן ובין הגדולים בעולם. בנוסף, ביוקוהמה אוכלוסייה קוריאנית גדולה (כ-16,000).
יוקוהמה היום > כלכלה ותעשייה

יוקוהמה היא עיר מודרנית ומפותחת, עם בסיס תעשייתי חזק. אזור התעשייה המשותף ליוקוהמה וטוקיו כולל 22,000 משרדים בהם מועסקים יותר מ-400,000 עובדים. בעיר פועלות חברות ייצור אלקטרוניקה ענקיות, כגון ניסאן, פנסוניק וניקון, וכמו כן יותר מ-2,000 חברות IT ותעשיית מוליכים למחצה. בעיר קיימים גם מרכזי עסקים המיועדים לחברות זרות שירצו למקם את הסניפים שלהם ביוקוהמה. הנהלת העיר שמה דגש מיוחד על פיתוח תעשייה ביוטכנולוגית ביוקוהמה.
יוקוהמה היום > אתרי העיר

בהיותה אחת מן הערים הראשונות שנפתחו לזרים ביפן, יוקוהמה נשארה עיר רב-תרבותית ססגונית עם סגנונות בנייה רבים. התיירים מרבים לבקר בשכונת קָאנָאי, שכונת הזרים של המאה ה-19, ויָמָאטֵה, יישוב של אנשי מערב אשר פעם היה ממוקם ליד יוקוהמה והיום נבלע בתוך העיר העצומה. באזור הישן של יוקוהמה נמצא גם פארק יָאמָאשִיטה, אשר נבנה על חורבות אחרי רעידת האדמה בשנת 1923, ו-Yokohama Marine Tower, המגדלור הגבוה בעולם בגובה 106 מטר.
מינאטו מיראי 21, פרויקט בנייה פוטוריסטי הנמצא בלב מפרץ יוקוהמה, מכיל אטרקציות תיירותיות רבות, בתוכן יוקוהמה לנדמרק טאוור, המגדל הגבוה ביפן בגובה של 296 מטר, ו-Cosmo Clock 21, גלגל ענק בין הגדולים בעולם. באזור נמצאים גם מרכזי קניות ומלונות. זהו אחד המקומות המעטים באזור טוקיו בו קו החוף פתוח לציבור הרחב ולא תפוס על ידי מתקנים תעשייתיים ותשתיות הנמלים.
בעיר פועלות רכבת תחתית ורכבת ריחוף מגנטי.
יוקוהמה היום > אתרי העיר > מוזיאונים

מוזיאון האומנות של יוקוהמה מציג עבודות של אמנים דאדאיסטים וסוריאליסטים מערביים, כגון קונסטנטין ברנקושי, פול סזאן, רנה מגריט, אנרי מאטיס, כמו גם אמנים יפנים.
מוזיאון הראמן מוקדש לאטריות מהירות שהופיעו ביפן בשנת 1935 והתפשטו ברחבי העולם.
מוזיאון הבובות של יוקוהמה כולל מיצג של בובות מרחבי העולם ומציג את ההיסטוריה של העיר בעזרת הבובות.
היקאווה מארו - ספינה ששימשה בין השאר להעברת פליטים יהודיים מליטא לצפון אמריקה בשנים 1940–1941 ומשמשת בימינו כמוזיאון צף.
ערים תאומות

רומניה קונסטנצה, רומניה
צרפת ליון, צרפת
הפיליפינים מנילה, הפיליפינים
הודו מומבאי, הודו
אוקראינה אודסה, אוקראינה
קנדה ונקובר, קנדה
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין
ספינות ביוקוהמה בשנת 1861
הצ'יינטאון של יוקוהמה בלילה
המגדלור של יוקוהמה בשעות הערב
מוזיאון הספינותהיקאווה מארו
סמי תורג'מן

| --- | --- |

האלוף סמי תורג'מן
 לידה:  11 ביולי 1964 (בן 60) מרקש, מרוקו
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1982–2017 (כ־35 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד 52 בחטיבה 401   מפקד עוצבת מרכבות האש   מפקד חטיבה 500   מפקד חטיבה 460   מפקד עוצבת נתיב האש   קצין שריון ראשי   ראש חטיבת המבצעים במטכ"ל   מפקד עוצבת געש   מפקד זרוע היבשה   מפקד פיקוד הדרום
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר חברת נגה - ניהול מערכת החשמל  יו"ר צוות מומחים לבחינת תחקירי 7 באוקטובר של צה"ל
 
מפקד זרוע היבשה היוצא האלוף אבי מזרחי, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי ומפקד זרוע היבשה הנכנס האלוף סמי תורג'מן, בטקס החלפת מפקדים
האלוף סמי תורג'מן בשטח
שלמה (סמי) תורג'מן (נולד ב-11 ביולי 1964) הוא אלוף במילואים בצה"ל. המכהן כיו"ר חברת נגה - ניהול מערכת החשמל, חברה ממשלתית לניהול מערכת החשמל הארצית. כיהן בין היתר כמפקד פיקוד הדרום, מפקד זרוע היבשה, ראש חטיבת המבצעים וכקצין שריון ראשי.
ביוגרפיה

תורג'מן נולד במרקש שבמרוקו ועלה בגיל חצי שנה עם משפחתו ארצה. הוא גדל והתחנך באשקלון והתגורר בה עד לשנת 2004.
בשנת 1982 התגייס תורג'מן לצה"ל ועשה את מרבית שירותו הצבאי בתפקידי פיקוד בחיל השריון. בשריון עבר בתחילה הכשרה כלוחם ולאחר מכן את קורס מפקדי טנקים, בהמשך שימש כמפקד טנק בחטיבה 14. לאחר מכן סיים את קורס קציני שריון בהצלחה ושימש כמפקד מחלקת טנקים ובהמשך כמפקד פלוגה בגדוד 46 של חטיבה 401. בשנת 1992 מונה למפקד גדוד 52 של חטיבה 401. בשנת 1994 מונה לקצין אג"ם של עוצבת הפלדה. ב-1996 מונה למפקד עוצבת מרכבות האש והדריך במקביל בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בשנים 1997–1999 שימש כראש מחלקת אימונים במפקדת חילות השדה.
בין השנים 1999–2001 כיהן כמפקד חטיבה 500 ולאחר מכן כמפקד חטיבה 460. בשנת 2003 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת המילואים נתיב האש של פיקוד הצפון. במקביל שימש בשנים 2004–2005 כקצין שריון ראשי. לאחר מכן שימש כראש חטיבת המבצעים במטכ"ל ובין אוקטובר 2007 - יוני 2009 שימש כמפקד עוצבת געש.
ב-6 בספטמבר 2009 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד זרוע היבשה. באפריל 2013 מונה למפקד פיקוד הדרום ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2015. במהלך כהונתו פיקד בין היתר על הפעילות הקרקעית במבצע צוק איתן. השתחרר מצה"ל בתחילת שנת 2017.