stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס אדוארד לורנס
ביוגרפיה > שירותו במלחמת העולם הראשונה > דרעא

בספרו שבעת עמודי החכמה וכן במכתב ששלח לידידו לשירות מתאר לורנס כיצד ב-20 בנובמבר הגיע לעיר דרעא בסוריה, שם תפסו אותו חיילים עותמאנים (אשר לא זיהו אותו) ובהוראת ביי החלו להתעלל בו פיזית ומינית, תקיפה שבעקבותיה הופנה לבית חולים. עם זאת, לורנס לא מתאר את התקיפה בצורה מפורטת. חוקרים וביוגרפים של לורנס חלוקים בדעותיהם לגבי אופי התקיפה, אמינותה והשפעתה המאוחרת על חייו (ראו פסקה חייו האישיים). לורנס חותם בספרו את חווייתו הטראומתית בדרעא במשפט "באותו לילה בדרעא מבצר תמימותי אבד לנצח".
נפילת דמשק ותום המלחמה
לורנס היה מן האסטרטגים העיקריים של קרב דמשק בשבועות האחרונים למלחמה. הוא ראה בדמשק, שנפלה לידי המורדים ב-1 באוקטובר 1918, את עיר הבירה של המדינה הערבית העצמאית העתידה לקום בהנהגתו של המלך פייסל. אך החלום נגוז סופית בקרב מייסלון בו כבשו הכוחות הצרפתים של דמשק מידי הממלכה הערבית של סוריה, קרב אשר סימל את תחילת האימפריאליזם הצרפתי במזרח התיכון.
במהלך שנות המלחמה, בעת גיבושו של הסכם סייקס פיקו, ניסה לורנס לשכנע את השלטונות הבריטיים לסגת מההסכם בטענה שזוהי הפרה בוטה של ההבטחה שהעניקו לערבים וכן שמדינה ערבית עצמאית משרתת את האינטרסים הבריטים.
לורנס נותר דמות שנויה במחלוקת ומעוררת עניין עד היום. בעוד שיכולותיו כאסטרטג, איש צבא והשפעתו על המרד הערבי אינן מוטלות בספק, יש המטילים ספק את תמיכתו הכנה בהקמת מדינה ערבית עצמאית במזרח התיכון וטוענים שהיה לא יותר מעלה תאנה ששימש את האינטרסים של המעצמות האירופאיות במזרח התיכון.
בשלהי המלחמה פגש לורנס בלואל תומאס אשר עתיד להפוך אותו לידוען וגיבור מלחמה. תומאס אשר לווה בצלמו, הארי צ'ייס, התלהב מדמותו של לורנס הבריטי לבוש בבגדים בדואים וצילם סרט תעודה אודותיו בשם "עם לורנס בערב" אשר היה מבין סרטיו היחידים של תומאס אשר נחלו הצלחה (הכנסותיו עמדו על 1.5 מיליון דולרים ובלונדון לא ירד מאקרנים במשך 6 חודשים), לואל המשיך להעריץ ולרחוש כבוד ללורנס והגן על מורשתו לאחר המלחמה. לואל היה זה שהעניק הלכה למעשה ללורנס את הכינוי "לורנס איש ערב".
אחרי המלחמה

אחרי כיבוש דמשק חזר לורנס ללונדון. עבודתו הראשונה הייתה במשרד החוץ הבריטי, והוא שימש כחבר במשלחתו של המלך פייסל לועידת השלום בפריז (1919). במאי אותה שנה מטוס בו טס לקהיר התרסק ברומא. שני הטייסים נהרגו, ולורנס עצמו סבל משברים רבים. בהמשך שימש כיועצו של שר המושבות וינסטון צ'רצ'יל, עבודה אותה לורנס לא אהב.
בשנת 1922 חזר לורנס לשירות צבאי פעיל, כשהוא מנסה לברוח מהפרסום ולהשתמש בשמות בדויים. סיבת שאיפתו לאנונימיות לא ברורה לגמרי. הוא הצטרף לחיל האוויר המלכותי בשם "רוס", ועזב לאחר חודשים מספר כשהתבררה זהותו האמיתית. אז הצטרף לחיל השריון המלכותי תחת השם "תומאס אדוארד שו", ובשנת 1924 חזר והתגייס לחיל האוויר באותו שם בדוי. הוא החליף תפקידים, מיקומים ושמות על פני השנים הבאות, ולבסוף שוחרר בשנת 1935.
לורנס היה חובב אופנועים נלהב והחזיק בבעלותו 8 אופנועים בתקופות שונות, אחד מהם מוצג כיום במוזיאון המלחמה האימפריאלי.
כחודשיים לאחר השחרור נהרג לורנס בתאונת אופנוע, בגיל 46. לאחר מותו נוירוכירורג בשם יו קריינס החל מחקר על תאונות אופנוע, דבר אשר הוביל לשימוש נרחב בקסדות בקרב רוכבי האופנועים
לורנס כסופר

בשנות האנונימיות שלאחר המלחמה כתב ופרסם לורנס שני ספרים רחבי יריעה המבוססים על חייו וניסיונו. הראשון, "שבעת עמודי החוכמה" (Seven Pillars of Wisdom), עסק בשרותו במדבריות ערב. הספר יצא בתרגום עברי בשנת תרצ"א בשם "המרד במדבר" (ר' להלן). ספרו השני, "המטבעה" (The Mint) עסק בשרותו בחיל האוויר.
לורנס אף תרגם ספרים לאנגלית, בהם האודיסיאה של הומרוס. בנוסף, השאיר אחריו אלפי מכתבים. הוא נודע כמתכתב נלהב, שרכש חברים רבים ועקב סגנון חייו שכלל נדודים והיעדרויות ממושכות ניהל את מרבית קשריו החברתיים בהתכתבות. חלק גדול מאסופות מכתביו יצאו לאור.
חייו האישיים

ספקולציות רבות עסקו בנטיותיו המיניות של לורנס. הוא לא נישא, ולא ידוע על קשרים רומנטיים משמעותיים שניהל עם בנות המין השני. חלק מחבריו טענו כי היה א-מיני. לורנס עצמו הכחיש במכתביו קשר מיני כלשהו במהלך חייו. יש המסבירים את הימנעותו של לורנס מיצירת קשרים אינטימיים בצלקת שהותירה בו התקיפה המינית בדרעא. יש הטוענים כי לורנס קיים קשרים אינטימיים עם נער ערבי בשם סלים אחמד, אשר נפטר ב-1919 ממחלת הטיפוס, במהלך החפירות הארכאולוגיות בכרכמיש.
אף על פי שהומוסקסואליות לא הייתה מקובלת כלל הן בחברה הבריטית והן בחברה ערבית בתקופת חייו, לורנס תיאר בכתביו קשרים חד מיניים שהתקיימו במהלך המלחמה בין הגברים הערבים. במכתב שכתב לשרלוט שו, רעייתו של ג'ורג' ברנרד שו שהיה ידיד קרוב של לורנס, כתב כך: "ראיתי הרבה אהבות רומנטיות בין גברים, חלקם היו ממש בני מזל".
במשך שנים הועלו טענות שללורנס היו יחסים רומנטיים עם שרה אהרנסון. עזיז ביי, שהיה מראשי הביון העותמאני אשר בין השאר היה אחראי לתפיסת מחתרת ניל"י כתב בזיכרונותיו שהוא ראה את השניים נפגשים בעתלית ב-1916. אחיו של לורנס, ארנולד, הכחיש את הטענות.
מורשת והנצחה

בעקבות שירותו עוטר לורנס באות השירות המצוין הבריטי ובעיטור לגיון הכבוד הצרפתי. כמו כן היה חבר במסדר האמבט.
פסלו של לורנס מוצב בקתדרלת סנט פול.
בסקר 100 הבריטים הגדולים של רשת BBC בשנת 2002 נמנה לורנס במקום ה-53.
בתרבות הפופולרית

דמותו ההרפתקנית של לורנס היוותה השראה ליצירות רבות ביניהן:
השחקן האירי פיטר או'טול גילם את דמותו בסרט לורנס איש ערב של הבמאי דייוויד לין בשנת 1962. הסרט זכה בשבעה פרסי אוסקר, כולל בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, ונחשב לאחד מהסרטים המשפיעים בהיסטוריה של הוליווד.
השחקן האנגלי רייף פיינס גילם את דמותו של לורנס במיני סדרת טלוויזיה משנת 1992 בשם A Dangerous Man: Lawrence After Arabia.
השחקן האנגלי רוברט פטינסון גילם את דמותו של לורנס בסרט מלכת המדבר משנת 2015 אשר עוסק בקורותיה של גרטרוד בל.
לורנס מופיע על עטיפת האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של הביטלס. השיר Seven Pillars Of Wisdom של להקת סבטון עוסק בלורנס.
דמותו של לורנס מופיעה במשחקי המחשב Battlefield 1 ו-Uncharted 3: Drake's Deception.
בספר "החולמים לאור היום" מאת מרי דוריה ראסל מתוארת דמותו של לורנס, אשר מלווה את גיבורת הספר בחופשתה בקהיר.
כתביו שתורגמו לעברית

המרד במדבר ת"א לאורנס (תרגם מאנגלית: יעקב קופליביץ; עם הקדמה מאת ברנרד שאו), תל אביב: מצפה (ספרית אוניברסיטה לעם), תרצ"א.
לפוצץ רכבת / ת.א. לורנס (עברית: עמיהוד ארבל), תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (תרמיל קלסיקה), תשמ"ד-1984.
שבעה עמודי חוכמה: חגיגת ניצחון / תומאס אדוארד לורנס (תרגמו: נינה פתאל ודויד ברקוב; ערך והוסיף הערות והארות יעקב חבקוק; הקדמה וייעוץ אקדמי: גדעון מ. קרסל), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ו-2006.
יומן מסע בצפון סוריה, 1911, תרגם מאנגלית והוסיף אחרית דבר: אפרים הלוי, הוצאת נהר, 2021
ראו גם

גרטרוד בל
לקריאה נוספת

ערים מתות ואנשים חיים - מאת לנרד וולי המתאר את החפירות שהוא ולורנס ערכו בכרכמיש (באנגלית)
לואל תומאס, עם לורנס בערב, 1924 (באנגלית)
סקוט אנדרסון, לורנס בחצי האי ערב - מלחמה, הונאה, טירוף אימפריאלי ויצירתו של המזרח התיכון המודרני, "ספרית אפקים", עם עובד, תשע"ז 2017.
Philip Walker, Behind the Lawrence legend : the forgotten few who shaped the Arab revolt ,Oxford University Press, 2018
הערות שוליים

↑  T. E Lawrence studies
↑  T.E Lawrence Studies
↑  Beeson, C.F.C., Simcock, A.V., 1989
↑  Simcock, A.V, Simcock, A.V, 1989
1 2  The T.E. Lawrence Puzzle, University of Georgia Press,
↑  חיבורו של לורנס על מבצרי הצלבנים, Crusader Castles, ראה אור ב-1936, אחרי מותו
↑  King Hussein
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Lawrence of Arabia: The Authorized Biography of T.E. Lawrence, William Heinemann
1 2  פרופ' אריה אלדד, ‏100 שנות צביעות: הלקח שכולנו יכולים ללמוד מהסכם סייקס - פיקו, באתר מעריב אונליין, 20 במאי 2016
↑  רונן דורפן, בביתו במדבר, באתר ישראל היום, ‏8 ביוני 2017
↑  Strategist of the Desert Dies in Military Hospital
↑  המכתב נשלח לקצין בשם וו.פ. סטרלינג אשר שהה בקהיר באותה עת ב-28 ביוני 1919, הוא פורסם בספר T.E. Lawrence in War and Peace: An Anthology of the Military Writings of Lawrence of Arabia מאת מלקולם בראון.
↑    Elizabeth Day, ‏Lawrence of Arabia 'made up' sex attack by Turk troops, The Telegraph, 14 May 2006
↑  The Legacy of Lawrence of Arabia
↑  WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית)
↑  Lawrence of Arabia, Sir Hugh Cairns, and the Origin of Motorcycle Helmets
↑  T.E. Lawrence, Garden City, N.Y. : Doubleday, Doran & Company, 1937
↑  מכתב אחד נשלח לא.מ. פורסטר ב-1927 ומכתב שני עם אזכור לנושא נשלח לרוברט גרייבס כשנה מאוחר יותר. שני המכתבים פורסמו ב-1988 בספר T.E. Lawrence in War and Peace: An Anthology of the Military Writings of Lawrence of Arabia
↑  A Prince of Our Disorder: The Life of T E. Lawrence, הוצאת אוניברסיטת הרווארד
↑  אלי אשד, לורנס איש ערב, באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏2006
↑   יעקב רוזן־קניגסבוך, מוסמך לחלום ולהעז, באתר הארץ, 23 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295194605171  PLWABN: 9810624618505606  BIBSYS: 90090665  BNE: XX964151  BnF: cb11911458q (data)  CANTIC: a10111839  CiNii: DA00566646  GND: 118570366  ICCU: CFIV000536  ISNI: 0000 0003 6864 6118  LCCN: n79097491  LNB: 000045133  Léonore: 217228  NDL: 00447038  NKC: jn20000701017  NLA: 35294483  NLG: 65203  NLK: KAC199616067  NSK: 000177211  NTA: 068328680  RERO: 02-A000103208  RKD: 225174  SELIBR: 70292  SNAC: w6gg1hh9  SUDOC: 026971011  TDVİA: lawrence-thomas-edward  Trove: 901076  ULAN: 500234127  VcBA: 495/305550  VIAF: 100164858   WorldCat (עם VIAF): 100164858 
לורנס (מימין) ולנרד וולי במהלך חפירות ארכיאולגיות באזור כרכמיש, שנת 1913 לערך
לורנס במדבריות ערב
לורנס בירושלים בתצלום מאת לואל תומאס, 28 בפברואר 1918
לורנס, הרברט סמואל, והאמיר עבדאללה בעמאן, 1921
ליז פלדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1977 (בת 47) ברוקלין, ניו יורק ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  קומיקאית, שחקנית, מפיקת טלוויזיה וסופרת
 מעסיק:  ניקלודיאון  NBC  CBS  נטפליקס
 מקום לימודים:  בוגרת אוניברסיטת בוסטון  בוגרת תיאטרון האימפרוביזציה והקומדיה The Second City  בוגרת תיאטרון האימפרוביזציה והקומדיה The Groundlings
 יצירות בולטות:  The Ellen DeGeneres Show  No Good Deed (2024)  Dead to Me (2019–2022)  The Great Indoors (2016–2017)  One Big Happy (2015)  Broke Girls (2011–2017)  Hot in Cleveland (2010–2011)
 בת זוג:  המוזיקאית רייצ'ל קאנטו
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום  פרס איגוד התסריטאים האמריקאי  פרס גילדת הסופרים של אמריקה  פרס אמי לבידור בפריים טיים
 פרופיל ב-IMDb
 
ליז פלדמן (באנגלית: Liz Feldman נולדה ב-21 במאי 1977), היא קומיקאית, שחקנית, מפיקת טלוויזיה וסופרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בהיותה היוצרת והמפיקה בפועל של סדרת הקומדיה האפלה של נטפליקס בשבילי אתם מתים.  היא יצרה את One Big Happy וכמו כן כתבה לתוכניות מרוששות, המופע של אלן דג'נרס ו־Blue Collar TV.
ילדותה

פלדמן נולדה וגדלה בברוקלין, ניו יורק.
קריירה

פלדמן החלה את הקריירה שלה כסטנדאפיסטית בגיל 16 והופעת הבכורה שלה בטלוויזיה כמבצעת וכותבת בתוכנית All That בערוץ בניקלודיאון ב-1995. היא בוגרת אוניברסיטת בוסטון ובוגרת תיאטרוני האימפרוביזציה והקומדיה האמריקאים The Second City (אנ') ו־The Groundlings (אנ'). בהמשך היא כתבה לתוכניות Blue Collar TV, Hot in Cleveland, מרחבים סגורים, וטקסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-79, טקס פרסי אוסקר ה-86 ו -טקס פרסי אוסקר ה-87, מרוששות ו־The Ellen DeGeneres Show, שבה זכתה בארבעה פרסי אמי. כיוצרת תוכן היא יצרה עבור רשת NBC את קומדית המצבים ( sitcom ) One Big Happy בכיכובו של אלישה קאת'ברט, חבר צוות בהפקת אלן דג'נרס.
משנת 2008, פלדמן מנחה את התוכנית This Just Out, זו תוכנית אירוח ביוטיוב החוגגת את התרבות הלסבית. התוכנית שמוגדרת כ"חיובית ללהט"ב" צולמה סביב שולחן המטבח של ליז, בה היא מארחת שחקנים, קומיקאים, סופרים ומוזיקאים להט"בים ולהט"בים-ידידותיים לה (לסביות). ליז היא תומכת גלויה למען זכויות להט"ב. בשנת 2008, בדיחה שלה על נישואים חד-מיניים הפכה לויראלית ושוחזרה אלפי פעמים בקמפיין נגד הצעת החוק 8, שניסתה לאסור נישואים חד-מיניים. בשנת 2012, היא נבחרה לאחת מ"40 מתחת לגיל 40" של המגזין The Advocate. ב-2016 היא חתמה על הסכם כולל רב-שנתי עם אולפני CBS לפיתוח פרויקטים חדשים.
בשנת 2019, פלדמן יצרה והפיקה את סדרת הקומדיה האפלה של נטפליקס "בשבילי אתם מתים", בהפקת וויל פרל ואדם מקיי.  הסדרה שודרה בבכורה בנטפליקס ב-3 במאי 2019.  הסדרה חודשה בעונה השנייה כשעלתה לשידור בנטפליקס ב-8 במאי 2020.  ביולי 2020, נטפליקס חידשה את הסדרה בעונה שלישית ואחרונה.  ב-6 ביולי 2020, נטפליקס הודיעה שהיא חתמה על חוזה פיתוח בלעדי רב-שנתית עם פלדמן, במסגרתו כל ההפקות העתידיות שלה יהיו סדרות מקור של נטפליקס (Netflix Original).
בשנת 2020, זכתה פלדמן בפרס איגוד התסריטאים האמריקאי WGA על הפרק הראשון של סדרת Dead to Me בקטגוריית הקומדיה האפיזודית הטובה ביותר.  בנוסף, היא נבחרה לרשימת "50 השחקנים הלהט"בים הטובים ביותר בהוליווד" של המגזין הוליווד ריפורטר.
חיים אישיים

ליז פלדמן נשואה למוזיקאית רייצ'ל קאנטו. הן נישאו בשנת 2013 ומתגוררות בלוס אנג'לס, קליפורניה. הן הולידו את ילדם הבכור באוקטובר 2022.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | כתיבה מצטיינת בקטגוריה מיוחדת | המופע של אלן דג'נרס | זכייה |  |
| 2006 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | תוכנית האירוח המצטיינת | המופע של אלן דג'נרס | זכייה |  |
| 2007 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | כתיבה מצטיינת בקטגוריה מיוחדת | המופע של אלן דג'נרס | זכייה |  |
| 2007 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | תוכנית האירוח המצטיינת | המופע של אלן דג'נרס | זכייה |  |
| 2008 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | כתיבה מצטיינת בקטגוריה מיוחדת | המופע של אלן דג'נרס | מועמדות |  |
| 2008 | פרסי אמי לבידור בשעות היום | תוכנית האירוח המצטיינת | המופע של אלן דג'נרס | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי גילדת הסופרים של אמריקה | קומדיה אפיזודית | בשבילי אתם מתים | זכייה |  |
| 2020 | פרסי גילדת הסופרים של אמריקה | סדרה חדשה | בשבילי אתם מתים | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי אמי לבידור בפריים טיים | סדרת קומדיה יוצאת דופן | בשבילי אתם מתים | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Sippell, Margeaux (3 במאי 2019). "'Dead to Me': Creator Liz Feldman Tells the Deeply Personal Story That Inspired Netflix's Dark Comedy". The Wrap. נבדק ב-4 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (5 באפריל 2018). "Netflix Orders Dark Comedy Series 'Dead To Me' From Liz Feldman, Gloria Sanchez Prods. & CBS TV Studios". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (1 באפריל 2019). "'Dead To Me' Trailer: First Look & Premiere Date For Netflix Dark Comedy". Deadline Hollywood. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ramos, Dino-Ray (3 ביוני 2019). "'Dead To Me' Renewed For Season 2 By Netflix". Deadline Hollywood. נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Otterson, Joe (6 ביולי 2020). "'Dead to Me' Renewed for Third and Final Season at Netflix". Variety. נבדק ב-6 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (6 ביולי 2020). "'Dead To Me' Renewed For Third & Final Season; Creator Liz Feldman Inks Overall Deal With Netflix". Deadline Hollywood. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ausiello, Michael (6 ביולי 2020). "Dead to Me to End With Season 3". TVLine. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (2020-02-02). "WGA Awards: 'Parasite', 'Jojo Rabbit' Take Top Film Honors; HBO Sweeps Key TV Nods With 'Succession', 'Barry' & 'Watchmen' – The Complete List Of Winners". Deadline (באנגלית). נבדק ב-2020-06-22.
↑  "The 50 Most Powerful LGBTQ Players in Hollywood". The Hollywood Reporter (באנגלית). 3 ביוני 2020. נבדק ב-2020-06-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Liz Feldman: Awards". IMDb. נבדק ב-2020-08-31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141251212  VIAF: 120857881   WorldCat (עם VIAF): 120857881
שניצל

ערך זה עוסק בבשר מטוגן ומצופה בפירורי לחם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

שניצל וינאי מקושט
 
 מאכלים
 סוג:  מנת בשר, שניצל 
 מוצא:  אוסטריה 
 
שניצל ישראלי מחזה עוף בתוספת פסטה עם רוטב עגבניות
שְׁנִיצֶל (מגרמנית: Schnitzel "פרוסה קטנה"; בעברית: כְּתִיתָה) הוא מאכל מהמטבח האוסטרי העשוי מבשר מטוגן או אפוי שמצפים אותו בפירורי לחם או קמח הדבוקים אליו בביצה ולעיתים משטחים אותו בעזרת פטיש שניצלים.
השניצל על גרסותיו השונות (עגל, כבש, עוף, בקר, הודו, איל, חזיר) הפך למנה נפוצה במדינות רבות בעולם המערבי. במספר מדינות הוא נפוץ בשם "קוטולטה".
היסטוריה

לפי המסורת, המנה הובאה לממלכת אוסטרו-הונגריה מאיטליה על ידי הפילדמרשל רדצקי בשנת 1857. בשנת 1900 נטבע המונח שניצל וינאי על שם העיר האוסטרית, וינה. מנה קלאסית של שניצל וינאי, או ווינרשניצל (Wienerschnitzel) תהיה עשויה מבשר עגל, עטוף בפירורי לחם, מטוגן בחמאה או שומן חזיר, ומוגש בדרך כלל עם צ'יפס או מחית תפוחי אדמה ולעיתים עם רסק תפוחים חמוצים.
הגרסה הישראלית לשניצל עשויה בדרך כלל מחזה עוף או הודו, ומהווה מאכל פופולרי. השניצל הגיע לישראל דרך יהודי אשכנז, ונחשב לחלק מהמטבח היהודי. בדוכני מזון מהיר נמכר גם שניצל בבגט או בפיתה, לרוב בליווי ירקות, צ'יפס וקטשופ. בשנות התשעים חברות כגון: "הוד לבן" (תחת המותג "סופר סנדביץ'") ו"זוגלובק" מכרו גרסה לחימום במיקרוגל של שניצל בתוך לחמניית המבורגר. בישראל הושאל השם "שניצל" גם למאכלים נוספים המטוגנים בציפוי פירורי לחם, כמו שניצל דג ושניצל תירס.
בגרסה הארגנטינאית של המאכל הוא מכונה מילנסה (Milanesa), ומבוסס על בשר בקר העשוי דק ומועט בשומן, אשר נאפה בתנור או מטוגן. גרסה נוספת בציפוי רוטב עגבניות וגבינת מוצרלה נקראת מילנסה נפוליטנה (Milanesa Napolitana).
גרסה שווייצרית של שניצל היא קורדון בלו (Cordon-bleu, בצרפתית: "סרט כחול") - בין שני נתחי בשר נתון מילוי שינקן וגבינה, והבשר מצופה בציפוי השניצל ומטוגן.
לשניצל יש גם מספר גרסאות צמחוניות וטבעוניות. גרסה תעשייתית נפוצה היא שניצל תירס – בלילה המכילה גרגרי תירס, מצופה בפירורי לחם ומטוגנת. מוצר זה הושק על ידי חברת טבעול בשנת 1993 והפך לשניצל המוכן הנמכר ביותר בישראל. גרסה טבעונית לגמרי המתאימה להכנה ביתית עשויה מפרוסות דקות של סייטן, ובמקום ביצה משתמשים בה בחלב סויה להדבקת פירורי הלחם.
שניצל עם ביצת עין, בברלין
כריך עם שניצל
קורדון בלו
עגל בנוסח מילאנו - עליו קיימת מחלוקת האם הוא ה"אבא" של השניצל הוינאי
מילנסה נפוליטנה ארגנטינאית - שניצל בקר מצופה בפירורי לחם ומטוגן, נאפה בתנור כשמעליו שלוש שכבות: שינקן, מוצרלה ורוטב עגבניות
ברכה

ישנו דיון הלכתי סביב ברכתו של השניצל, מאחר שהוא מורכב מבשר שברכתו שהכל, ומהציפוי שברכתו מזונות. התומכים בברכת מזונות נסמכים על העיקרון ההלכתי בהלכות ברכות שלפיו יש לברך מזונות על כל תערובת שיש בה מזונות אף שאינה עיקר המוצר. מנגד רוב הפוסקים סבורים שיש לברך שהכל, ונסמכים על העיקרון ההלכתי עיקר וטפל, ולטענתם עיקר השניצל הוא הבשר שבו, ואין להתחשב בציפוי. יש פוסקים שסוברים שזה תלוי בעובי הציפוי, בציפוי דק ברכתו שהכל, ובציפוי עבה ברכתו מזונות. ולדעת הרב אלישיב בציפוי עבה יש להפריד את הבשר מהציפוי ולברך את שתי הברכות.
הערות שוליים

↑  אורנה יפת, המותגים החלוצים: סללו את הדרך למתחרים, באתר ynet, 23 באפריל 2007
↑  הרב בן-ציון אבא-שאול בספרו אור לציון חלק ב' סימן יד אות ט
↑  ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות ברכות, פרק ג', הלכה ד'.
↑  למשל ראו שו"ת שבט הלוי חלק ד' סימן קס"א
↑  הרב יצחק יוסף בשם אביו הרב עובדיה יוסף, ספר "הלכה ברורה"
↑  ספר "וזאת הברכה"
יהדות חרדית

.
| --- | --- |

סדר לימוד בישיבת חברון בירושלים, אחת מהישיבות החרדיות-ליטאיות הבולטות
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות 
 זרם:  יהדות אורתודוקסית 
 מספר מאמינים:  12% מכלל אוכלוסיית ישראל ישראל (1,2 מיליון נפשות; נכון ל-2023)
 שפות:  עברית, יהודית ארמית, תקופת הביניים של העברית, עברית ישראלית, יידיש, אנגלית, לאדינו 
 תאולוגיה, טקסטים וטקסים
 מאפיינים:  היהדות האדוקה ביותר; הסתמכות על גדולי הדור; התבדלות והסתגרות קהילתית; דאגה למבנה המשפחה, צניעות, הפרדה מגדרית
 ארגונים ופעילות
 פלגים:  אשכנזים (ליטאים וחסידים), יהודים-ספרדים יוצאי ארצות ספרד והמזרח (ספרדים)
 אזורי פעילות:  ישראל, ארצות הברית
 
היהדות החרדית היא ענף של היהדות-האורתודוקסית המתאפיינת בהקפדה רבה יחסית על שמירת מצוות וקיום ההלכה, ובשמרנות והתבדלות מבחינת תרבותה ואורח חייה.
החרדיוּת נולדה במרכז ומזרח אירופה בעת החדשה, כתגובה לתנועת ההשכלה, לתהליכי המודרניזציה, התירבות והאמנציפציה שעברו על היהודים משלהי המאה ה-18, עלייתן של מגמת ההתערות מחד והתנועות הלאומיות היהודיות מאידך. היא התגבשה במידה רבה לאחר השואה. מלבד זו בישראל, קיימות קהילות חרדיות בולטות גם בארצות הברית, בבלגיה, בבריטניה, באוסטרליה ובצרפת – אם כי בכולן הן מייצגות פחות מאחוז מבחינה דמוגרפית.
נכון ל-2023 היוו היהודים החרדים מיעוט של כ-12% מכלל האוכלוסייה בישראל.
מקור השם

מקור הביטוי "חרדים" הוא בפסוק ”שמעו דבר ה', החרדים אל דברו” (ספר ישעיהו, פרק ס"ו, פסוק ה') (רש"י שם פירש כי הפסוק מדבר על "הצדיקים הממהרים בחרדה להתקרב אל דבריו", פחד ודאגה למילוי המצוות בפרטיהן ודקדוקיהן). גם הפסוק ”וְהַחֲרֵדִים בְּמִצְוַת אֱלֹהֵינוּ” (ספר עזרא, פרק י', פסוק ג') משמש כמקור לשם.
במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, טרם ההתפצלות של הזרם המרכזי החרדי והדתיים-ציונים, השם "חרדים" היה שם נרדף ליהודים אורתודוקסים בכלל. כך גם כינתה את עצמה תנועת המזרחי בראשיתה. במקביל לביטוי "חרדים", שימשו גם הביטויים "יראים", "שלומי אמוני ישראל", ועוד. במחצית שנות ה-30 של המאה ה-20, כשהחל הפיצול לתנועות נפרדות, אומץ השם "חרדים" לפלג השמרני יחסית בארץ ישראל ובמזרח אירופה. בשנות ה-50, עם התחזקות הפילוג ועיצוב "היהדות החרדית", גבר השימוש בשם.
באנגלית, מוכרת הקבוצה גם בשם, "ultra-Orthodox Jews", כלומר "יהודים אולטרה-אורתודוקסים". אולם, רבים מהחרדים מעדיפים על פניו את השימוש בשם Haredi Jews, שהוא תעתיק-למחצה של השם המקורי בעברית.
היסטוריה > מהישרדות להתבססות

לאחר מלחמת העולם השנייה התבססו שאריות הפליטה סביב הרבנים, בעיקר בישראל ובארצות הברית. הם הקימו מסגרות חדשות, הומוגניות, שהתבססו על הצטרפות וולונטרית, בניגוד לקהילות הישנות במזרח אירופה שנשמר בהן בדרך כלל מגע קרוב בין כלל היהודים – ואפילו מהעדות האורתודוקסיות הנבדלות במרכזה. בתוך גופים אלה התפתחה חברה נבדלת בעלת מאפיינים סוציולוגיים משלה. בישראל התבסס הציבור החרדי כמגזר המוגדר על ידי הצבעה למפלגת אגודת ישראל וענפיה (למעט קבוצות קנאיות שסירבו להשתתף בבחירות), קיום מערכת חינוך נפרדת ועצמאית, בידוד יחסי משאר החברה, הימנעות של הנשים ורוב הגברים מגיוס לצה"ל ועוד. לאחר השואה עודדה החברה החרדית את הגברים להקדיש את זמנם ללימוד תורה, מתוך ניסיון לשקם את עולם הישיבות שחרב, בעוד הנשים מופקדות על הפרנסה – מודל שהתקיים בתקופה הקדם-מודרנית רק בקרב האליטה הרבנית המצומצמת באירופה, שבה נשים פרנסו את בעליהן הלמדנים. מגמה זו, שכונתה לימים "חברת הלומדים", התעצמה ברביע האחרון של המאה ה-20. התפתחויות דומות אירעו בארצות הברית ובקהילות הקטנות יותר באירופה, אם כי היעדרם של העימות האידאולוגי החריף עם הציונות ושל המבנה הפוליטי-חברתי הסקטוריאלי של ישראל תרמו לפתיחות יחסית לעולם החיצון. "חברת הלומדים" נותרה שם בגדר תופעה מצומצמת ורוב הצעירים פנו לשוק התעסוקה לאחר הנישואין.
במקביל, בערך בשנות ה-1980, החלה לעלות החרדיות הספרדית כתנועה. אף כי תהליכי חילון ותירבות בהיקף גדול התרחשו בארצות המוצא של יהדות ארצות האסלאם, אלה נעדרו לרוב עוקץ אידאולוגי או לפחות יומרה להחליף את המונופול של האליטה הרבנית על היהדות. ההתנגדות השמרנית להם הייתה מאופקת ובלתי-שיטתית (בדמות גינויים, אך ללא הקמת מוסדות והיבדלות חברתית כבאירופה) והרבנים שמרו בדרך כלל על קו מכיל. רק תחת הנסיבות במדינת ישראל, עם השקפה יהודית-חילונית סדורה ותוקפנית מחד ומאידך הדגם החרדי-אשכנזי שלמערכת החינוך שלו נשלחו רבים מילדי העולים, החלה לצמוח גם חרדיות ספרדית. זו התגלמה באופן פוליטי בייחוד במפלגת ש"ס.
הציבור החרדי לגוניו נהנה מהתעצמות ניכרת מאז שנות השבעים. בשל תנועת התשובה ההמונית וגידול טבעי גבוה יחסית לשאר האוכלוסייה. ההתעצמות ניזונה גם מההשפעה הדמוגרפית המתמשכת של שיעורי ילודה גבוהים, שעלו במידה ניכרת עקב התבססות מדינת הרווחה ושיפור שירותי הרפואה. במובלעות הומוגניות כמו קריית יואל שבניו יורק נתכוננו מחדש מערכות אכיפה פנימית, לראשונה מאז ביטול האוטונומיה היהודית במאה ה-18. אמנם מערכות אלו מתנהלות בעיקר בצורה סמויה, בדמות לחץ חברתי חזק המסתייע בהעלמת עין מצד הרשויות. בראשית המאה ה-21 גדל במהירות חלקם של החרדים מתוך כלל האוכלוסייה היהודית באירופה וצפון אמריקה, שרוב אגפיה האחרים שוקעים בשל התבוללות. צמיחה ניכרת מתרחשת גם במדינת ישראל.
מאפיינים > החמרה הלכתית

הגישה ההלכתית החרדית נוטה לכיוון מחמיר יותר. החרדיות כחלק מההשקפה היהודית האורתודוקסית נותנת תוקף מוחלט לאמונות היהודיות המסורתיות והרבניות: התורה, בכתב ושבעל פה, ניתנה לבני ישראל מאת האלוהים על ידי משה; כל מה שכתוב בתורה הוא אמת אבסולוטית; את התורה ניתן לפרש רק על בסיס התורה שבעל-פה, כפי שהועברה על ידי חז"ל והפוסקים המקובלים לאורך הדורות במסגרת התלמוד ושאר הספרות הרבנית. האמונה בי"ג העיקרים של הרמב"ם מהווה אבן יסוד בהשקפת עולם זו. החינוך החרדי משקיע את מירב זמנו בלימוד התורה ומצוותיה בשאיפה להוציא בוגרים יראי שמים.
העולם החרדי מתנהל בדומה לקהילות היהודיות באירופה שלפני השואה, תוך התמקדות במסורות ומנהגי הקהילה המקומית בלי לנסות להתאים את עצמם לקהילות אחרות. גישה זו מובילה להחמרות נוספות. למשל:
בתחום הכשרות, יש צורך להקפיד על הכשרים מחמירים שיתקבלו על ידי כל העדות. לכן, החרדים משתמשים רק במוצרים המאושרים על ידי גופי השגחה המקובלים עליהם, בעלי תעודות השגחה "למהדרין" שנחשבים למהודרים יותר בהשוואה לרבנויות המקומיות או לרבנות הראשית.
בנושא השמיטה, רוב החרדים האשכנזים אינם מסתמכים על היתר המכירה, שנועד לאפשר לחקלאים יהודים להמשיך לעבד את אדמתם בשנת השמיטה. גישה זו מובילה לעיתים לעימותים עם גופים מתונים יותר, כמו בפולמוס השמיטה ובאירועים נוספים.