stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיה גז
קריירה

לאחר סיום שירותה הצבאי למדה תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוגים שפה וספרות צרפתית ומזרח אסיה ויפנית. לגז תעודת הוראה מהחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנה השלישית ללימודי התואר הראשון, קיבלה שתי הצעות למלגות לימודים, האחת בטוקיו והשניה באוניברסיטת סורבון. גז החליטה להמשיך את לימודיה בפריז. היא כתבה את התואר השני שלה בסורבון על הסופר אנדרה ז'יד והאלמנטים לפיתוי הקורא שהחדיר לספריו, בהנחיית פרופסור אנטואן קומפניון. גז קיבלה על עבודת התואר השני שלה את פרס אדמונד דה רוטשילד. עבודת הדוקטורט שלה עוסקת בסופר הצרפתי-יהודי רומן גארי ובאלמנטים של יהדות והשואה ביצירתו הספרותית. גז קיבלה עבור עבודת הדוקטורט שלה הצטיינות יתרה (summa cum laude) והייתה מועמדת לפרס נפוליאון הצרפתי. במקביל ללימודיה, הייתה גז כתבת עיתון "גלובס" בפריז וראיינה, בין השאר, את מעצבי האופנה מארק ג'ייקובס, קנזו טקאדה, איב סן-לורן, קרל לגרפלד, את הצלמת אנני לייבוביץ', את בריז'יט בארדו, ואת בנו של השאה של איראן, מוחמד רזא שאה פהלווי.
קריירה > כתיבה עיתונאית

במהלך השנים כתבה בעיתונים: מעריב, כלכליסט, הארץ, ישראל היום, גלובס ועוד, ובאתרי האינטרנט וואלה!, Nrg ומעריב אונליין. ברוב העיתונים כתבה כתבות מגזיניות וביקורות ספרים וערכה ראיונות עם אישים בתחומי ההיי-טק, התיירות והספרות. עם חזרתה לישראל השתלבה כמרצה וכחוקרת באוניברסיטת תל אביב, במכללה האקדמית הדסה בירושלים והמרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה.
גז ערכה מחקרי שואה עצמאיים בנושאים מגוונים: בין השאר חשפה פרק פחות ידוע על הצלת יהודי גרמניה ואוסטריה במנילה וארגנה כנס בינלאומי באוניברסיטת תל אביב לכבודו של ז'ורז' לואנז'ה שהציל אלף ילדים יהודים בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה. לואנז'ה, אותו ראיינה גז בפריז, הוא הדוד של הזמרת ירדנה ארזי ובן הדוד של הפנטומימאי מרסל מרסו. גז ערכה גם שני מחקרים כעמיתת מחקר ביד ושם בנושא שינוי דפוסי אימהות בגטו ורשה והבונים החופשיים תחת המשטר הנאצי.
קריירה > ספרים

ספרה הראשון, "הזעקה המוטמעת של היהדות והשואה ביצירתו הספרותית של רומן גארי", ראה אור בשנת 2013 בהוצאת אוניברסיטת ליל.
ספרה השני, "המגדל של גוסטב", ראה אור בשנת 2018 וזכה בפרס קק"ל. הספר עוסק בסיפור בנייתו של מגדל אייפל בפריז.
ספרה השלישי, הפיה האמיתית, ראה אור בשנת 2020 בעברית וביידיש בהמשך למחקר שעשתה ביד ושם על אימהות בשואה.
ספרה הרביעי "השתעשעתי כהוגן- הדיוקן היהודי בספריו של רומן גארי" ראה אור בשנת 2023 והוא ספר המקור הראשון בשפה העברית שנכתב על רומן גארי. הספר משמש כמדריך לקריאה בספריו של גארי והוא נגזרת של עבודת הדוקטורט שכתבה גז בצרפת.
אם לשניים. מתגוררת בתל אביב.
ספריה

הזעקה המוטמעת של היהדות והשואה ביצירתו הספרותית של רומן גארי (2013), הוצאת אוניברסיטת ליל
המגדל של גוסטב (2018), על בנייתו של מגדל אייפל, רימונים הוצאה לאור
הפיה האמיתית (2020), ספר ילדים ראה אור בעברית וביידיש, הוצאת סיגליות
השתעשעתי כהוגן- הדיוקן היהודי בספריו של רומן גארי (2023), הוצאת ותקרא
הערות שוליים

↑  המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן - ד"ר מאיה גז, באתר www3.tau.ac.il
↑  מאיה גז, באתר tau.ac.il
↑  Robert Rockaway and Maya Guez, Tablet Magazine
↑  Georges Loinger’s Simple Game of Catch, www.tabletmag.com
↑  מאיה גז, אחרון גיבורי ההצלה, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2019
↑   מאיה גז, "פסבדו": ספר הנקמה של רומן גארי, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2015
↑  The hidden scream of Judaism and holocuast
↑  המגדל של גוסטב - מאיה גז מאת מאיה גז, באתר רימונים הוצאה לאור
↑  הפיה האמיתית |, ‏2020-10-26
↑  השתעשעתי כהוגן – מאיה גז, באתר www.e-vrit.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581523005171  BnF: cb17986021r (data)  ISNI: 0000 0003 8797 802X  SUDOC: 165498986  VIAF: 281086560   WorldCat (עם VIAF): 281086560
INRI

תמונת ישו הצלוב ומעליו הכיתוב INRI
INRI, או Iesus Nazarenus Rex Iudaeorum, (בלטינית: "ישוע הנצרי ומלך היהודים"), היא כתובת שהופיעה, על-פי המסורת הנוצרית, בשלוש שפות, בעברית, ביוונית ובלטינית, על-גבי הצלב שעליו צלבו את ישו. הכתובת, או ראשי התיבות בלַטינית (INRI) ובשפות אחרות, מופיעים לעיתים בציורים ועל פסלי הקרוסיפיקס.
משפטו וצליבתו של ישו

על פי הברית החדשה, משהוסגר ישו לידי הרומאים, הם עינוהו, שמו בראשו כתר-קוצים ואמרו לו: ”שָׁלוֹם לְךָ מֶלֶך הַיְּהוּדִים.” במהלך משפטו וטרום צליבתו שאל אותו הנציב פונטיוס פילטוס:
וַיִּשְׁאָלֵהוּ הַהֶגְמוֹן לֵאמֹר הַאַתָּה הוּא מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים וַיֹּאמֶר יֵשׁוּעַ אַתָּה אָמָרְתָּ׃
על פי יוחנן, כאשר נצלב ישו, נרשמה הכתובת "ישו הנוצרי, מלך היהודים" על הצלב בשלוש שפות: עברית, יוונית ולטינית. על פי יוחנן, פילטוס עצמו הוא שרשם את הכתובת.
ופִילָטוֹס כָּתַב עַל לוּחַ וַיָּשֶׂם עַל הַצְּלוּב וְזֶה דְּבַר מִכְתָּבוֹ יֵשׁוּעַ הַנָּצְרִי מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים׃  וִיהוּדִים רַבִּים קָרְאוּ אֶת הַמִּכְתָּב הַזֶּה כִּי הַמָּקוֹם אֲשֶׁר נִצְלַב שָׁם יֵשׁוּעַ קָרוֹב אֶל הָעִיר וְהַמִּכְתָּב כָּתוּב עִבְרִית וִיוָנִית וְרוֹמִית׃
בתקופת הרומאים היה נהוג לכתוב את פשעו של הנצלב, בגינו הוצא להורג, על גבי הצלב, למען יראו וייראו. רישום זה נקרא "טיטולוס". היומרה להיות מלכם של היהודים הייתה אשמתו של ישו בעיני הרומאים, ואשמה זו נרשמה על הצלב.
היהודים לא שבעו נחת מהכתובת וביקשו מפילטוס:
אַל־נָא תִכְתֹּב מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים כִּי אִם אֲשֶׁר אָמַר אֲנִי מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים׃ וַיַּעַן פִּילָטוֹס וַיֹּאמַר אֵת אֲשֶׁר כָּתַבְתִּי כָּתָבְתִּי׃
לסירובו של פילטוס לשנות את הכתובת שני הסברים. האחד, התואם את המסורת הנוצרית, הוא שפילטוס אכן הכיר במלכותו של ישו, והשני, הביקורתי, הוא שהחלטתו של פילאטוס לראות בישו "מלך היהודים", נועדה ליצור את הבסיס המשפטי להעמדת ישו לדין, כשאשמתו - מרידה ברומאים, שהעונש בגינה הוא צליבה.
נוסחים שונים של הכתובת

יתר הבשורות מביאות את דבר הכתובת, אם כי בנוסחים שונים מנוסח יוחנן: "ישו מלך היהודים", או סתם "מלך היהודים". בשתיים מהן נכתב במפורש שהיותו מלך היהודים הוא הדבר שבו הואשם.
”וַיָּשִׂימוּ אֶת־דְּבַר אַשְׁמָתוֹ מִמַּעַל לְרֹאשׁוֹ וַיִּכְתְּבוּ זֶה הוּא יֵשׁוּעַ מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים” (מתי, כ"ז,  37).
”וּמִכְתַּב דְּבַר־אַשְׁמָתוֹ כָּתוּב לְמַעְלָה מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים” (מרקוס, ט"ו,  26).
”וְגַם־מִכְתָּב הָיָה מִמַּעַל לוֹ בִּכְתָב יְוָנִי וְרוֹמִי וְעִבְרִי זֶה הוּא מֶלֶךְ הַיְּהוּדִים” (לוקאס, כ"ג,  38).
הכנסייה הנוצרית אימצה את הנוסח היוחנני, המקוצר בראשי התיבות INRI, כקיצור המופיע על איקונינים וקרוסיפיקסים.
בכנסיות אורתודוקסיות משתמשים בכיתוב INBI, המבוסס על המקור היווני בברית החדשה, שנכתבה במקור ביוונית, במספר גרסאות שאחת מהן היא: Ἰησοῦς ὁ Ναζωραῖος ὁ βασιλεὺς τῶν Ἰουδαίων, ובראשי-תיבות: INBI. ייתכנו גם כיתובים אחרים, כמו ΙΝΒΚ (ישו מנצרת, מלך העולם) ו-ΙΝΒΔ (מלך התהילה). בכנסיות בעלות אוריינטציה רוסית מופיע הכיתוב ІНЦІ.
באמנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרודיות

יהודי הונגריה נהגו לפתוח את ראשי התיבות כ־Itt Nincs Rendes Isten, כלומר 'כאן אין אלוהים אמיתי'.
מחמת העלויות הגבוהות של הקרוסיפיקס, היו כפריי הונגריה העניים מעמידים צלבים העשויים משני מוטות עץ בלי דמות האיקונין, היהודים נהגו לומר על צלבים חסרים אלו כי משמעות ראשי התיבות בהם היא Indult Nazaretre Rendezni Iratokat, כלומר, 'נסע לנצרת להשגת המסמכים'.
הערות שוליים

↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי יוחנן, פרק י"ט, פסוק 3
↑  עניין שלוש השפות נזכר גם בלוקאס, אך לא בשתי הבשורות הסינופטיות האחרות. הנוסח בלטינית ובעברית לא ניתן.
↑  חיים כהן, משפטו ומותו של ישו הנוצרי, עמוד 106
↑  דוד זית (ע), קהילת חוסט והסביבה: ספר זיכרון, רחובות: ארגון קהילת חוסט והסביבה, תש"ס, 2000, עמ' 37
↑  דוד זית (ע), קהילת חוסט והסביבה: ספר זיכרון, רחובות: ארגון קהילת חוסט והסביבה, תש"ס, 2000, עמ' 461
ציור של ולסקז: ישו הצלוב כשמעליו כתובות בשלוש השפות (הכתובת העברית איננה מדויקת)
ארו (המיתולוגיה המצרית)

הפפירוס של סנג'ם וטי או אינפרטיטי, אשתו, שנתגלה בדיר אל מדינה במצרים. סנג'ם ואשתו, מתוארים בשדות יארו, הציור שצויר בערך בימי הממלכה המצרית החדשה, השושלת התשע-עשרה, והפרעונים רעמסס הראשון-רעמסס השני. נמצא במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק
ארו או יארו (במצרית העתיקה: סחת-ארו - קרוי גם "שדה הקנים" - לפי המיתולוגיה המצרית הוא חלק מהעולם הבא ("דואת") והוא מקום השקול לגן עדן או לשדות אליסיום שאליו מגיעים בני האדם הטובים אחרי המוות. .הוא מנוגד ל"שדה הקרבנות"  או "שדה חותפ" שאליו מגיעות אחרי המשפט נשמות החוטאים. שדות הקנים "ארו" הם מקום שבו אין חולי, כאב או סבל. שליט המקום הוא האל אוסיריס. מיקומו נמצא במזרח, קרוב לזריחת השמש, בארכיפלג של איים. בני האדם הטובים קמים שם לתחייה, חיים חיי נצח ועוסקים בציד ובחקלאות.
לקריאה נוספת

Gertrude Jobes - Dictionary of Mythology, Folklore and Symbols The Scarecrow Press, Inc. 1961
טורנירי WTA 1000

|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
טורנירי 1000 WTA (באנגלית: WTA 1000 tournaments; בעבר נקראו טורנירי הפרמייר של WTA) היא סדרה של עשרה טורנירי טניס, החשובים ביותר בסבב ה-WTA, לאחר ארבעת טורנירי הגראנד סלאם ואליפות סבב ה-WTA.
הזוכים באחת מתחרויות המאסטרס זוכים ב-1000 (או 900) נקודות דירוג בסבב ה-WTA והפיינליסטים זוכים ב-600 (או 500) נקודות דירוג.
הסדרה נוסדה ב-2021 לאחר רפורמה במערכת הדירוג של ה-WTA ובו החליפו את טורנירי הפרמייר בטורנירי WTA
שמות הטורניר בעבר

1990–2008:
טורנירי הWTA - רמה 1 ‏(באנגלית: WTA Tier I)
2009–2020:
טורנירי הפרמייר של WTA (טורנירי החובה) / פרמייר 5 ‏(באנגלית: WTA Premier Mandatory / Premier 5)
2021–כיום:
טורנירי ה-WTA 1000 ‏(באנגלית: WTA 1000)
נקודות דירוג

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סוג | מנצח | גמר | חצי גמר | רבע גמר | שמינית גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שני | סיבוב ראשון | מוקדמות | מוקדמות שני | מוקדמות ראשון |
| יחידים | 1000 | 650 | 390 | 215 | 120 | 65 | 35 | 10 | 30 | 20 | 2 |
| זוגות | 1000 | 650 | 390 | 215 | 120 | 0 | — | — | — | — | — |
הטורנירים

| טורניר | מקום | מדינה | משטח הטורניר | מחזיקת התואר הנוכחית ליחידות | מחזיקות התואר הנוכחיות לזוגות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דובאי | דובאי | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | קשה | פולין איגה שוויונטק (2022) | ארצות הברית קוקו גוף ארצות הברית ג'סיקה פגולה (2022) |  |
| קטר הפתוחה | דוחה | קטר (מדינה) קטר | קשה |  |  |  |
| אינדיאן ולס הפתוחה | אינדיאן ולס, קליפורניה | ארצות הברית ארצות הברית | קשה | פולין איגה שוויונטק (2022) | הרפובליקה העממית של סין שו ייפאן הרפובליקה העממית של סין יאנג ז'אוסואן (2022) |  |
| מיאמי הפתוחה | מיאמי | ארצות הברית ארצות הברית | קשה | פולין איגה שוויונטק (2022) | גרמניה לאורה זיגמונד רוסיה ורה זבונרבה (2022) |  |
| מדריד הפתוחה | מדריד | ספרד ספרד | חימר | תוניסיה אונס ג'אבור (2022) | קנדה גבריאלה דבורובסקי מקסיקו ג׳וליאנה אולמוס (2022) |  |
| איטליה הפתוחה | רומא | איטליה איטליה | חימר | פולין איגה שוויונטק (2022) | רוסיה ורוניקה קודרמטובה רוסיה אנסטסיה פבליוצ'נקובה (2022) |  |
| קנדה הפתוחה | טורונטו / מונטריאול | קנדה קנדה | קשה | רומניה סימונה האלפ (2022) | ארצות הברית קוקו גוף ארצות הברית ג'סיקה פגולה (2022) |  |
| סינסינטי הפתוחה | סינסינטי, אוהיו | ארצות הברית ארצות הברית | קשה | צרפת קרולין גרסיה (2022) | אוקראינה לודמילה קיצ'נוק לטביה ילנה אוסטפנקו (2022) |  |
| ווהאן הפתוחה | ווהאן | הרפובליקה העממית של סין  סין | קשה | בלארוס אירנה סבלנקה (2022) | הרפובליקה העממית של סין דואן יינגינג רוסיה ורוניקה קודרמטובה (2022) |  |
| סין הפתוחה | בייג'ינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | קשה | יפן נאומי אוסקה (2022) | ארצות הברית סופיה קנין ארצות הברית בת'אני מאטק-סנדס (2022) |  |
מספר הזכיות בטורנירי ה-WTA 1000

נכון ל-14 באוקטובר 2022
כתיב מודגש מסמן שחקניות פעילות
| דירוג | שחקנית | תארים |
| --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית סרינה ויליאמס | 23 |
| 2 | שווייץ מרטינה הינגיס | 17 |
| 3 | גרמניה שטפי גראף | 15 |
| 4 | רוסיה מריה שראפובה | 14 |
| 5 | ארצות הברית לינדזי דבנפורט | 11 |
| 6 | בלגיה ז'וסטין הנין | 10 |
| 6 | בלארוס ויקטוריה אזרנקה | 10 |
| 8 | ספרד קונצ'יטה מרטינס | 9 |
| 8 | יוגוסלביה / ארצות הברית מוניקה סלש | 9 |
| 8 | ארצות הברית ונוס ויליאמס | 9 |
| 8 | רומניה סימונה האלפ | 9 |

| דירוג | שחקנית | מס' תארים |
| --- | --- | --- |
1: 
2: 
3: 
4: 
5: 
6: 
7: 
8: 
9: 
10:
ראו גם

מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP
סרינה ויליאמס, שיאנית הזכיות בטורניר ליחידות
Kumbaya

ערך זה עוסק בשיר עם אמריקאי. אם התכוונתם לסגנון המוזיקלי הלטיני Cumbia, ראו .
תווי השיר
קומביה  (באנגלית: Kumbaya) הוא שיר עם שמקורו בספיריטואל אמריקאי-אפריקאי משנות ה-30 של המאה ה-20. בסוף שנות ה-50 ובשנות ה-60 צבר השיר פופולריות רבה כחלק מגל התחיה של מוזיקת הפולק והפך בארצות הברית לשיר המזוהה עם התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית ומאוחר יותר, עם שירה בצוותא סביב למדורה ועם תנועות נוער ותנועות המזוהות עם שמירת הסביבה. בעשור הראשון של המאה ה-21, הפך השיח האמריקאי את שם השיר לביטוי בעל דימוי ציני המתאר בלעג אמונה תמימה ברעיונות נשגבים של אחווה אנושית.
היסטוריה

קיימת מחלוקת באשר למקור השיר; גרסה אחת טוענת כי בין השנים 1922 ו-1931 חברי אגודה אמריקאית בשם "Society for the Preservation of Spirituals" (בעברית: חברה לשימור הספיריטואלז) אספו מחוף דרום קרולינה שיר בשם "Come By Yah" שהושר בשפת הגולה - ניב קריאולי בו השתמשו העבדים שבאיים לאורך חופי דרום קרולינה וג'ורג'יה. בין 1926 ו-1928 ארבע גרסאות שונות של שירים שהתייחסו לטקסט "Come By Yah" או "Come By Here" הוקלטו בדרום קרולינה ובג'ורג'יה על ידי רוברט וינסלו גורדון, מייסד "ארכיון מוזיקת הפולק" של ספריית הקונגרס. ב-1936 תיעד ג'ון לומקס, ממשיכו של גורדון, אישה בשם את'ל בסט ששרה בליווי מקהלה שיר בשם ""Come By Here", בכפר ראיפורד שבצפון פלורידה.
עובדות אלו נמצאות בסתירה לטענתו ארוכת השנים של הכומר מרווין פריי (Marvin V. Frey)‏ (1992-1918) לזכויות יוצרים. על פי טענה זו, נכתב השיר סביב 1936 ונשא את השם "Come By Here". לטענת פריי, קיבל את ההשראה לשיר מתפילה ששמע בפורטלנד שבאורגון מאישה בשם "Mother Duffin". השיר פורסם לראשונה בנוסח זה בקובץ שירי התעוררות שהוציא פריי בפורטלנד ב-1939. פריי טען כי שינוי השם ל"קום בה יה" נוצר סביב שנת 1946, כשמשפחת מיסיונרים שבה מאפריקה לארצות הברית. בשהותם באפריקה הם שרו את המזמור של פריי אך שינו את שמו ל"קום בה יה" וכשנסעו ברחבי ארצות הברית, לאחר שובם, הפיצו את השיר בהגייה המעט שונה. טענה זו נתמכת במידה כלשהי בעטיפת אלבומו של פיט סיגר מ-1959, בה כתוב כי השיר הובא לאנגולה על ידי מיסיונרים אמריקאים ושב משם כשהוא נושא כשמו את "קומביה" שהיא מילה אפריקאית. אולם, לא נמצאה מילה אפריקאית דומה היכולה לחזק את הטענה שבעטיפת האלבום.
היסטוריה > תחיית מוזיקת הפולק

להקת הפולק "הפו'קסמיתס" (The Folksmiths), הקליטה את הגרסה הראשונה של השיר על תקליט אריך נגן באוגוסט 1957. כיוון שלהקה זו נדדה בין מחנות קיץ ולימדה שירי עם, יש הרואים בכך את המקור לשירת "קומביה" סביב למדורה. ג'ו היקרסון (Joe Hickerson), אחד מחברי הלהקה, שהפך ברבות הימים למנהל הארכיון למוזיקת הפולק בספרייה הלאומית האמריקאית, טען כי למד את השיר מטוני סיילטן (Tony Saletan) שהיה מוביל שירה ב"Shaker Village Work Group", מחנה קיץ במדינת ניו יורק שהתפרסם כאחד ממוקדי תחיית מוזיקת הפולק. סיילטן למד את השיר מלין וקתרין רורבו (Lynn and Katherine Rohrbough) שליקטו את השיר לאוסף שירים מודפס שיצא לאור בשנות ה-50 וייחסו אותו למיסיונר אמריקאי שהביאו מאנגולה.
השיר הוקלט לראשונה על ידי פיט סיגר, אחד ממבצעיו הידועים, ב-1958 ועל ידי הוויברז (שכללו בהרכבם את פיט סיגר) ב-1959 באלבומם "Traveling on With the Weavers". גרסתה של ג'ואן באאז לשיר, שיצאה לאור ב-1962 באלבומה "Joan Baez in Concert", זכתה להצלחה ותרמה רבות להפצת השיר ולפופולריות שלו בקרב הציבור שתמך ברעיונות התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. להקת "המשחרים" הקליטה פעמיים את השיר בשנותיה הראשונות; בפעם הראשונה ב-1963, באלבום הבכורה שלה, "Introducing the Seekers", ובפעם השנייה ב-1965, באלבומם השלישי, "Hide & Seekers".
בישראל, הקליט אותו באנגלית הרב שלמה קרליבך ב-1966. ב-1971 הקליטו את השיר בגרסתו באנגלית אילן ואילנית באלבומם "שוב אתכם", לאחר שב-1970 הקליטו אותו לאלבום של שירי עם מרחבי העולם שהוציאו בגרמניה.
שימוש בהקשרים פוליטיים

בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 הפך שם השיר לביטוי המשדר חולשה ונאיביות; גישה מלאת רצון טוב וחסרת מושג אודות אופיו האמיתי של העולם הקשה והאכזרי.
מספר ציטוטים שהתפרסמו תוך שימוש בביטוי:
בדצמבר 2006, בהתייחסו לסעודת פרידה שנערכה בבית הלבן לקופי אנאן, המזכיר הכללי של האו"ם, לרגל פרישתו מהתפקיד, ועל רקע הביקורת הקשה שהייתה לאנאן על מדיניות ארצות הברית, אמר ג'ון בולטון שגריר ארצות הברית באו"ם: "אף אחד לא שר שם "קומביה"".
ביולי 2008 הייתה כותרת מאמר בניו יורק פוסט "מדוע "קומביה" אינו יכול להילחם בטרור".
באפריל 2009 הייתה כותרת מאמר מערכת בשיקגו טריביון: "אסטרטגיית הקומביה של אובמה נכשלה".
בספטמבר 2009 הייתה כותרת מאמר בפורבס: "לא עוד קומביה בקרב יוזמי הרפורמה במערך הבריאות".
השימוש בביטוי התגבר בהקשר לברק אובמה וממשלו, בעלי התדמית הליברלית, ונוצל על ידי מתנגדי הנשיא לתקיפתו. אולם, גם אובמה עצמו השתמש בביטוי כדי להראות שאיננו נאיבי; בזמן מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 אמר אובמה: "הפוליטיקה של התקוה אין משמעותה להחזיק ידיים ולשיר את "קומביה"" ושר החינוך בממשלו, ארנה דאנקן, אמר: "אני מאמין גדול בפחות שירת קומביה ביחד והליכה לוויתורים ויותר בהפשלת שרוולים ועבודה ביחד".
השימוש במושג הגיע גם לישראל. כשנשאלה חברת הכנסת שלי יחימוביץ' בראיון טלוויזיוני בדצמבר 2011 כיצד מצאה שפה משותפת עם יריבותיה הפוליטיות בזמן שנועדו כדי לדון ב"הדרת הנשים בישראל", היא ענתה כי לא הגיעה לפגישת חברות הכנסת כדי לשיר קומביה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Gary Stern, "Kumbaya, My Lord:" Why we sing it; why we hate it., ‏27 ביוני 2009
1 2  Samuel G Freedman, A Long Road From ‘Come by here’ to ‘Kumbaya’, ‏ הניו יורק טיימס, 19 בנובמבר 2010
↑  שלמה קרליבך – שר באתר סטריאו ומונו
↑  שוב אתכם באתר סטריאו ומונו
↑  The World’s First “Kumbaya” Moment: New Evidence about an Old Song, Folklife Center News, Volume 32, Summer/Fall 2010, p.3-10
↑  Suzanne Goldenberg Annan bows out of UN with attack on Bush, הגרדיאן, 12 בדצמבר 2006
אליפות מיאמי הפתוחה

| --- | --- |

 מיקום:  מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
 מקום הטורניר:  מיאמי גארדנס
 משטח:  קשה
 האתר הרשמי
 הסבב העולמי לגברים (ATP)
 קטגוריה:  טורניר מאסטרס
 הגרלה:  96S / 48Q/ 32D
 סך פרסים:  $9,554,920
 הסבב העולמי לנשים (WTA)
 קטגוריה:  טורניר חובה
 הגרלה:  96S / 48Q/ 32D
 סך פרסים:  $8,369,455
 
אליפות מיאמי הפתוחה, הידועה גם בשם מיאמי מאסטרס, היא טורניר טניס שנתי לגברים ולנשים הנערך באצטדיון הארק רוק במיאמי גארדנס, פלורידה. הוא אחד מטורנירי סבב המאסטרס העולמי של ה-ATP לגברים ואחד מטורנירי החובה של ה-WTA לנשים. הטורניר, שמשוחק על משטח קשה, נערך כל שנה בשבועיים האחרונים של חודש מרץ לאחר שמסתיים טורניר אינדיאן ולס.
לטורניר היו מספר נותני חסות במשך שנות קיומו, ולפיכך היה מוכר בכמה שמות שונים. הטורניר הראשון שנערך ב-1985 היה ידוע בתור אליפות השחקנים הבינלאומית של ליפטון (Lipton International Players Championships). בשנת 2000, שונה שמו של הטורניר לאליפות אריקסון הפתוחה (Ericsson Open); בשנת 2002, שונה שוב לאליפות נאסד"ק-100 (NASDAQ-100 Open) הפתוחה; וב-2007, השם שונה לאליפות סוני-אריקסון הפתוחה (Sony Ericsson Open). החל משנת 2015, הבנק הברזילאי איטאו (Itaú) הפך להיות נותן החסות של הטורניר, ושמו הרשמי של הטורניר הוא "אליפות מיאמי הפתוחה בחסות איטאו" (Miami Open presented by Itaú).
זכייה בטורניר מיאמי ובטורניר אינדיאן ולס (שנערך בשבועיים הראשונים של חודש מרץ) יחד נקראת ה"סאנשיין דאבל" (The Sunshine Double).
היסטוריה

הטורניר נוסד על ידי טניסאי העבר בוץ' באקהולץ (Butch Buchholz). כוונתו המקורית הייתה להפוך את הטורניר לגרנד סלאם הראשון של השנה (בזמנו אליפות אוסטרליה הפתוחה נערכה בחודש דצמבר), והוא כינה אותו "וימבלדון של החורף" (Winter Wimbledon). באקהולץ ניגש לארגוני ה-ATP וה-WTA, הציע לספק את הפרסים הכספיים בטורניר ולתת לארגונים אחוזים ממכירות הכרטיסים ומזכויות הטלוויזיה בעולם, בתמורה לקבלת הזכות לערוך את הטורניר למשך 15 שנים. שתי ההתאחדויות הסכימו.
הטורניר הראשון נערך בחודש פברואר 1985 במרכז הטניס הבינלאומי של לייבר (Laver’s International Tennis Resort) בדלריי ביץ', פלורידה. הטורניר חילק פרסים כספיים בשווי של 1.8 מיליון דולר, סכום שבאותה העת היה השלישי בגובהו (רק לטורנירי וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה היה פרס כספי גדול יותר).
ב-1986, הטורניר עזב את דלריי ביץ' ועבר לבוקה ווסט (Boca West), וב-1987 עבר שנית לקי ביסקיין, עיירת אי מול החוף של מיאמי. בשנת 1999 מכר באקהולץ את הטורניר לחברת IMG (אנ').
בשנת 2019 הטורניר עבר לאצטדיון הארק רוק במיאמי גארדנס, פרבר הנמצא מצפון-מערב לעיר מיאמי.
מאפייני הטורניר

פרט לארבעת טורנירי הגרנד סלאם, אליפות מיאמי הפתוחה היא אחת מהיחידות בסבבי הטניס המקצועניים (ה-ATP וה-WTA) שבה מתחרים בטורניר היחידים גם של הגברים וגם של הנשים יותר מ-64 שחקנים, וכן מהיחידות שאורכת יותר משבוע בודד. באליפויות היחידים מתחרים 96 שחקנים, ובאליפויות הזוגות מתחרים 32 צמדים. משך הטורניר כולו הוא 12 ימים.
נכון לשנת 2022, סך הפרסים הכולל שחולק בטורניר היה $17,168,110.
תוצאות העבר > נשים יחידות

| שנה | האלופה | מקום שני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
אליפות השחקנים הבינלאומית של ליפטון
| 1985 |  מרטינה נברטילובה |  כריס אוורט | 6–2, 6–4 |
| 1986 |  כריס אוורט |  שטפי גראף | 6–4, 6–2 |
| 1987 |  שטפי גראף |  כריס אוורט | 6–1, 6–2 |
↓ טורניר מדרג I ↓
| 1988 |  שטפי גראף (2) |  כריס אוורט | 6–4, 6–4 |
| 1989 |  גבריאלה סבטיני |  כריס אוורט | 6–1, 4–6, 6–2 |
| 1990 |  מוניקה סלש |  יודית ויזנר | 6–1, 6–2 |
| 1991 |  מוניקה סלש (2) |  גבריאלה סבטיני | 6–3, 7–5 |
| 1992 |  ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו |  גבריאלה סבטיני | 6–1, 6–4 |
אליפות ליפטון
| 1993 |  ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (2) |  שטפי גראף | 6–4, 3–6, 6–3 |
| 1994 |  שטפי גראף (3) |  נטאשה זברבה | 4–6, 6–1, 6–2 |
| 1995 |  שטפי גראף (4) |  קימיקו דאטה | 6–1, 6–4 |
| 1996 |  שטפי גראף (5) |  צ'נדה רובין | 6–1, 6–3 |
| 1997 |  מרטינה הינגיס |  מוניקה סלש | 6–2, 6–1 |
| 1998 |  ונוס ויליאמס |  אנה קורניקובה | 2–6, 6–4, 6–1 |
| 1999 |  ונוס ויליאמס (2) |  סרינה ויליאמס | 6–1, 4–6, 6–4 |
אליפות אריקסון הפתוחה 
| 2000 |  מרטינה הינגיס (2) |  לינדזי דבנפורט | 6–3, 6–2 |
| 2001 |  ונוס ויליאמס (3) |  ג'ניפר קפריאטי | 4–6, 6–1, 7–6(7–4) |
אליפות נאסד"ק-100 הפתוחה
| 2002 |  סרינה ויליאמס |  ג'ניפר קפריאטי | 7–5, 7–6(7–4) |
| 2003 |  סרינה ויליאמס (2) |  ג'ניפר קפריאטי | 4–6, 6–4, 6–1 |
| 2004 |  סרינה ויליאמס (3) |  ילנה דמנטייבה | 6–1, 6–1 |
| 2005 |  קים קלייסטרס |  מריה שראפובה | 6–3, 7–5 |
| 2006 |  סבטלנה קוזנצובה |  מריה שראפובה | 6–4, 6–3 |
אליפות סוני-אריקסון הפתוחה 
| 2007 |  סרינה ויליאמס (4) |  ז'וסטין הנין | 0–6, 7–5, 6–3 |
| 2008 |  סרינה ויליאמס (5) |  ילנה ינקוביץ' | 6–1, 5–7, 6–3 |
↓ טורניר חובה ↓
| 2009 |  ויקטוריה אזרנקה |  סרינה ויליאמס | 6–3, 6–1 |
| 2010 |  קים קלייסטרס (2) |  ונוס ויליאמס | 6–2, 6–1 |
| 2011 |  ויקטוריה אזרנקה (2) |  מריה שראפובה | 6–1, 6–4 |
| 2012 |  אגניישקה רדוונסקה |  מריה שראפובה | 7–5, 6–4 |
אליפות סוני הפתוחה בטניס
| 2013 |  סרינה ויליאמס (6) |  מריה שראפובה | 4–6, 6–3, 6–0 |
| 2014 |  סרינה ויליאמס (7) |  לי נה | 7–5, 6–1 |
אליפות מיאמי הפתוחה בחסות איטאו
| 2015 |  סרינה ויליאמס (8) |  קרלה סוארס נבארו | 6–2, 6–0 |
| 2016 |  ויקטוריה אזרנקה (3) |  סבטלנה קוזנצובה | 6–3, 6–2 |
| 2017 |  ג'והנה קונטה |  קרוליין ווזניאקי | 6–4, 6–3 |
| 2018 |  סלואן סטיבנס |  ילנה אוסטפנקו | 7–6(7–5), 6–1 |
| 2019 | אוסטרליה אשלי בארטי | צ'כיה קרולינה פלישקובה | 7–6(7–1), 6–3 |
2020: בוטל עקב מגפת הקורונה
| 2021 | אוסטרליה אשלי בארטי | קנדה ביאנקה אנדרסקו | 6–3, 0-4, פרישה |
| 2022 | פולין איגה שוויונטק | יפן נאומי אוסקה | 6–4, 6–0 |
| 2023 | צ'כיה פטרה קביטובה | קזחסטן ילנה ריבאקינה | 7–6(16–14), 6–2 |
| 2024 | ארצות הברית דניאל קולינס | קזחסטן ילנה ריבאקינה | 5-7, 3-6 |
הערות שוליים

1 2 3 4  ההיסטוריה של האליפות באתרה הרשמי
↑  נילאברה רוי, 10 שחקני טניס שהשלימו את הסאנשיין דאבל, באתר ספורטסקידה
↑  מישל קאופמן, קי ביסקיין נתן לנו את הגמר הראשון בין האחיות ויליאמס - ונערת כדורים שזכתה בנקודה נגד אנדרה אגאסי, באתר מיאמי הראלד
↑  מישל קאופמן, הצצה ראשונה לטורניר מיאמי הפתוח בטניס בביתו החדש, באתר מיאמי הראלד
↑  הפרסים הכספיים באליפות באתרה הרשמי
מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP

|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP (באנגלית: ATP Tour Masters 1000; נקרא בעבר סדרת המאסטרס) היא סדרה של תשעה טורנירי טניס, החשובים ביותר בסבב העולמי לגברים (ATP), לאחר ארבעת טורנירי הגראנד סלאם ואליפות סבב המאסטרס העולמי.
הזוכים באחת מתחרויות המאסטרס זוכים ב-1000 נקודות דירוג בסבב ה-ATP והפיינליסטים זוכים ב-600 נקודות דירוג.