stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובי אורן

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1972 (בן 52) חיפה, ישראל ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 www.kobioren.run
 ספורט
 ענף ספורט:  ריצה
 תת-ענף:  אולטרה מרתון
 הישגים
 שיאים אישיים:  שיאן ישראל למרחק רצוף בריצת אולטרה מרתון
 
קובי אורן (נולד ב-20 באפריל 1972), הוא פסיכולוג קליני ומאמן ריצה, שנודע בזכות הישגיו הרבים בריצות האולטרה מרתון בארץ ובעולם. אורן זכה ברציפות במקום הראשון בשבע תחרויות אולטרה מרתון בינלאומיות מסוג של ריצה רב יומית בין השנים 2014–2016. אורן הוא גם שיאן ישראל למרחק רצוף בריצת אולטרה מרתון.
ביוגרפיה

אורן נולד בחיפה, והתחנך בבית הספר אליאנס שבעיר. בשנת 1990 התגייס לצה"ל ושירת ביחידת מורן. בשנת 1998 סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה ובשנת 2000 סיים את לימודי התואר השני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב. במהלך התמחותו הקים קליניקה פרטית בטבעון, בה הוא מטפל עד היום בילדים, נוער ומבוגרים. במקביל עוסק אורן כיום בהדרכת אנשי מקצוע המטפלים בילדים ובנוער ומכשיר סטודנטים הלומדים מקצועות טיפוליים במסגרת מכללת אורנים ובמסגרות קליניות אחרות.
בשנת 2015 סיים קורס מדריכי ריצה ובמקביל לעבודתו כפסיכולוג, הוא מאמן ריצה למגוון של סוגי ריצות ביניהן ריצות קצרות, ריצות מרתון וריצות אולטרה מרתון בארץ ובעולם. בין היתר, מאמן אורן את גלית בירנבוים-נבון, שיאנית ישראלית בריצות אולטרה מרתון רב יומיות.
שיאן ישראל למרחק רצוף - אולטרה מרתון

בשנת 2008 רץ אורן את ריצת האולטרה מרתון הראשונה שלו במקצה 80 ק"מ. באותה השנה זכה במקום השני במרוץ השליחים הזוגי "הר לעמק" במקצה של 200 ק"מ, ובנובמבר 2010 השתתף במרוץ אולטרה-מרתון "סובב עמק" במקצה של 60 ק"מ. בשנת 2011 זכה במרוץ הסיבולת הראשון בישראל למרחק של 168 ק"מ, בריצה מעגלית בשטח במשך 24 שעות.
בשנת 2012 התקיימה לראשונה בישראל ריצת אולטרה מרתון למרחק של 265 ק"מ, בה קבע אורן את שיא ישראל למקצה זה. בשנת 2013 קבע שיא ישראל נוסף כאשר רץ 10 מרתונים ברצף למרחק של 424 ק"מ, ב-86 שעות.
מרוצי אולטרה מרתון רב יומיים בינלאומיים

בשנת 2014 קבע שיא בינלאומי חדש במהלך ריצת אולטרה מרתון רב יומי בת עשרה ימים למרחק 1,113.9 קילומטר בדרום אפריקה. בשנת 2015 קבע את שיא דרום אפריקה במירוץ של שישה ימים במרחק של 818 קילומטר, ובשנת 2016 קבע בניו יורק שיא בינלאומי לאותה השנה בריצת אולטרה מרתון רב-יומית ל-10 ימים במרחק של 1,215 קילומטר.
בין השנים 2014–2016 זכה אורן במקום הראשון ברציפות, בשבע תחרויות אולטרה מרתון בינלאומיות מסוג ריצה רב יומית (המנצח הוא זה אשר רץ את המרחק הארוך ביותר בפרק הזמן המוגדר). באפריל 2014 זכה במרחק של 768 ק"מ במרוץ 6 ימים ביוון ובאוקטובר 2014 ניצח בתוצאה של 739 ק"מ במרוץ 6 ימים בצרפת. בדצמבר 2014 ניצח כאשר רץ מרחק של 1113.9 ק"מ במרוץ 10 ימים אשר נערך בדרום אפריקה והיה לישראלי הראשון שרץ מרחק שכזה, ובכך התברג בראש טבלת המובילים בתחומו בעולם. ביולי 2015 ניצח במרוץ 6 ימים בנורווגיה ובספטמבר 2015, ניצח עם שיא אישי חדש של 818 ק"מ במרוץ 6 ימים בדרום אפריקה, מרחק אשר הביא אותו למקום רביעי בעולם במרוצים רב יומיים ל-6 ימים לשנה זו.
באפריל 2016 ניצח במרוץ 10 ימים בקווינס, ניו יורק וקבע שיא אישי עת רץ 1,215 ק"מ במקצה של 10 ימים בזמן בו ביצע אלף ק"מ. בדצמבר של אותה השנה קבע אורן, במרחק של 1124 ק"מ, שיא חדש במרוץ 10 ימים בדרום אפריקה.
בשנת 2017 ניצח קובי אורן תחרות ריצה רב-יומית למרחק 1,000 מייל בתחרות שנערכה בפרטוריה בדרום אפריקה בזמן של 15 ימים ו-3 שעות. בשנת 2018 סיים קובי אורן את "Self Transcendence 3100 Mile race" (אנ') בזמן של 46 ימים ו-3 שעות והפך לרץ המסיים ה-42 של המרוץ ב-22 שנות קיומו. קובי אורן הוא האסיאתי הראשון המסיים זה והישראלי הראשון המסיים אירוע זה. לפי חוקי המרוץ, רץ המגיע ממדינה שבה המדידה מתבצעת במטרים משלים את מרחק הריצה למרחק המוכר במדינתו, כמקובל. אורן השלים את המרחק וסיים 5,000 קילומטר לאחר 46 ימים ו-9 שעות ריצה.
חיים אישיים

אורן נשוי ואב לארבעה. מתגורר בקריית טבעון.
ראו גם

אולטרה מרתון
הערות שוליים

↑  אין דבר העומד בפני הרץ, באתר ידיעות אחרונות
↑  דני בורשבסקי‏, האיש שרץ עשרה מרתונים ברצף, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2013
↑  עדנה אברמסון, קובי אורן רץ 1,114 ק"מ בלי הפסקה - וניצח, באתר ynet, 25 בדצמבר 2014
↑  רץ האולטרה קובי אורן שניצח בצרפת: "אפשר להגיד שזה היה המרוץ שהכי סבלתי בו אי פעם", באתר shvoong
↑  האולטראיסט קובי אורן ניצח בתחרות למרחק של 771 ק"מ במשך שישה ימים ועם שמונה שעות שינה בלבד, באתר shvoong
↑   אורי טלשיר, האיש שרץ במעגלים להנאתו, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2014
↑  אבינעם פורת, היעד הבא? "ריצה של כ-4,800 ק"מ", באתר ynet, 6 במאי 2016
מאור קיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1980 (בן 44) ניו יורק, ארצות הברית
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  גמרא, הלכה, מחשבת ישראל
 רבותיו:  הרבנים אליעזר מלמד, זאב סולטנוביץ'
 חיבוריו:  הרחבות לפניני הלכה בנושאים: שמחת הבית וברכתו, כשרות, טהרת המשפחה, סוכות, מועדים, ימים נוראים
 https://ph.yhb.org.il/plus/
 
הרב מאור קיים (נולד בג' בכסלו ה'תשמ"א, 11 נובמבר 1980) הוא רב ישראלי המשמש ראש המכון התורני הר ברכה. בעבר שימש כר"מ בישיבת הר ברכה.
ביוגרפיה

נולד בניו יורק לאביבה, עובדת סוציאלית, וד"ר רפאל קיים, רופא, וגדל בניו רושל שבארצות הברית. סבו, הרב ד"ר אשר מורציאנו, נולד בטנג'יר שבמרוקו, למד אצל הרב רפאל ברוך טולידאנו והרב יוסף משאש, ולאחר מכן בישיבת מיר בארצות הברית ושימש ברבנות קהילה בשכונת קווינס במשך יותר משישים שנה.
למד בבית הספר היהודי-אורתודוקסי-מודרני ס.ע.ר (S.A.R) בניו יורק. בשנת תשנ"ז (1996), בגיל 16, עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתגורר בירושלים. משפחתו והוא היו ביחסי חברות קרובה עם רב ד"ר דוד אפלבום ומשפחתו. למד בתיכון הרטמן, תקופה קצרה במכינה קדם-צבאית בצפת, ולאחר מכן שנים רבות בישיבת הר ברכה. התגייס במסלול ההסדר ושירת בחיל שריון. נסמך לרבנות בידי הרבנות הראשית.
שימש במשך כשלוש שנים ר"מ בישיבה. במקביל, לבקשת הרב אליעזר מלמד, החל לסייע בבירור סוגיות שונות במסגרת העיון לקראת כתיבת סדרת פניני הלכה. לאחר מכן החל לעמוד בראש מכון הר ברכה. במסגרת זו, בין השאר, עומד בראש צוות הכולל למעלה מעשרה רבנים, תלמידי חכמים וחוקרים, העוסקים בבירורים תורניים סביב כתיבת סדרת פניני הלכה במתכונת ייחודית. כמו כן משמש עורך אחראי למרבית ספרי ההוצאה.
הרב קיים פרסם מאמרים הלכתיים בכתבי עת תורנים שונים דוגמת תחומין והמעין. פעיל ברשת החברתית פייסבוק ומביע עמדות תורניות וציבוריות בנושאים אקטואליים תורניים שונים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לאורית קיים, אחות במקצועה, ואב לשבע בנות. בין גיסיו הרב יוסף אות, רבו של בית הכנסת אוהל נחמה בירושלים, ופרופ' שלום צדיק מאוניברסיטת בן-גוריון וישיבת עתניאל.
ספריו

הרב קיים כתב את מרבית ספרי הרחבות לסדרת הספרים פניני הלכה של הרב אליעזר מלמד. סדרת ההרחבות מכילה מחקרים הלכתיים שלא נכנסו לסדרה עצמה. עד כה נדפסו הספרים: שמחת הבית וברכתו, כשרות, טהרת המשפחה, סוכות, מועדים, ימים נוראים.
הערות שוליים

↑  פוסט ברשת החברתית פייסבוק, 8 במאי 2020
↑  פוסט ברשת החברתית פייסבוק, 21 באוקטובר 2016
↑  לדוגמה: פוסט ברשת החברתית פייסבוק, 27 באפריל 2020
↑  על המחבר: הרב מאור קיים – הרחבות לפניני הלכה
↑  עיתון שבעי, 14\6\2019, שילה פריד, פרויקט השו"ת.
↑  "צורת הכתיבה והעבודה סביב ספרי פניני הלכה" – פוסט ברשת החברתית פייסבוק, 15 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 308265162   WorldCat (עם VIAF): 308265162
פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות

פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות (פרננדו קרלו לבית בורבון; 12 בינואר 1810 – 22 במאי 1859) היה מלך בממלכת שתי הסיציליות מ-1830 ועד מותו.
ביוגרפיה

פרננדו נולד ב-12 בינואר 1810 בפאלרמו, להוריו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
בשנת 1830 מת אביו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנותיו הראשונות היה פרננדו מאוד פופולרי על העם, והוא השתדל לשפר את הביורוקרטיה והמיסוי בממלכה. פרננדו הפחית את המיסים במדינה, הפעיל את קו הרכבת הראשון באיטליה, את ספינת הקיטור הראשונה באיטליה, והקים את קו הטלגרף בין נאפולי לפלרמו.
בשנת 1837 פיזרו חייליו של פרננדו באלימות הפגנה בסיציליה, שקראה לפרננדו להעניק חוקה למדינה ולתת יותר חופש לעם.
בינואר 1848 פרצו מהפכות בפלרמו שבסיציליה בדרישה לעצמאות, ומשם התפשטו ההפגנות בכל רחבי הממלכה. בתגובה להפגנות, פרננדו העניק חוקה לממלכה, עם שני בתי נבחרים, עיתונות חופשית וערובות לחופש הפרט. אולם לאחר שההפגנות לא פסקו, שלח פרננדו ב-13 במרץ את צבאו לשבור את ההפגנות ולפזר את הפרלמנט הלאומי, על אף שלא ביטל את החוקה באופן רשמי. ב-13 באפריל הכריזה סיציליה על עצמאותה, ובתגובה שלח פרננדו כוח בן 20,000 חיילים תחת פיקוד קרלו פילנג'יארי, שכבשו במסע בן 9 חודשים את האי סיציליה מחדש.
לאחר דיכוי מהפכת 1848, כלא פרננדו עד לשנת 1851 למעלה מ-2,000 מתנגדים למשטרו, ורבים אחרים יצאו לגלות. במהלך ביקור של ויליאם גלאדסטון בנאפולי בשנת 1850, החל הלה תומך בהתנגדות הנפוליטנית לשלטונו של פרננדו, ובשל כך הגביל פרננדו את השפעתם של הבריטים והצרפתים בממלכה.
בשנת 1856 ניסה חייל להתנקש בחייו של פרננדו, וב-22 במאי 1859 מת פרננדו, ובנו פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מותו ניצחו הכוחות הצרפתיים והסרדיניים את הצבא האוסטרי במלחמת אוסטריה-סרדיניה, מה שהוביל כעבור זמן קצר לאיחוד איטליה ולהדחתו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות.
משפחתו

בשנת 1832 התחתן פרננדו עם מריה כריסטינה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה, ממנה היה לו בן אחד:
פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות (1836–1894)
בשנת 1837 התחתן פרננדו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתם של הארכידוכס קרל, דוכס טשן והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג, ממנה היו לו 12 ילדים:
לואיג'י, רוזן טראני (1838–1866)
אלברטו, רוזן קסטרוג'ואבני (1839–1844)
אלפונסו, רוזן קזרטה (1841–1934)
מריה אנונציאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1843–1871)
מריה אימקולאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1844–1899)
ג'אאטנו, רוזן אגריג'נטו (1846–1871)
ג'וזפה, רוזן לוצ'רה (1848–1851)
מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1849–1882)
וינצ'נזו, רוזן מלאצו (1851–1854)
פסקואלה, רוזן ברי (1852–1904)
מריה לואיזה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1855–1874)
ג'נארו, רוזן קלטג'ירונה (1857–1867)
עמוס כץ

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1940 (בן 84) רחובות, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1960–1991 (כ־31 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 46 בחטיבה 401  סגן מפקד חטיבה 14  מפקד חטיבה 188  מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה  מפקד אוגדה 220  ראש מטה פיקוד צפון  קצין שריון ראשי  מפקד עוצבת סיני
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 עיטורים
   עיטור המופת
 
עמוס כץ (נולד ב-29 בספטמבר 1940) הוא איש צבא ישראלי בדימוס, שכיהן כמפקד חטיבה 188, מפקד אוגדה 252 וקצין שריון ראשי, והשתחרר בדרגת תת-אלוף. כץ קיבל את עיטור המופת על פועלו במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה

כץ נולד ברחובות, בן להורים יוצאי גרמניה. למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון עבר ללמוד בקיבוץ שריד. היה חבר בגרעין נח"ל. ב-1960 התגייס לצה"ל ועשה את רוב שירותו בחיל השריון. תחילה שירת כאיש חימוש בגדוד 82 של חטיבה 7 ובהמשך עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 82. בהמשך שירת סגן מפקד פלוגה וקצין המבצעים הגדודי. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל לגרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקנים. לאחר הקמת גדוד ה"מגח" (שמו העברי של הפטון) הראשון, גדוד 79, מילא בו תפקיד מפקד פלוגה ומפקד קורס מפקדי טנקים.
במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת צוערי קורס קציני שריון שסופחה לגדוד 46, והצטרפה לגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. כץ השתתף בקרבות ההבקעה בפתחת רפיח במהלכם נפגע הטנק שלו והוא נכווה בכל חלקי גופו, הוא המשיך להילחם לאחר שהחליף טנק, ובמהלך הקרב באותו יום השמיד עשרה טנקים מצריים וסייע בחילוץ כוחות הנח"ל המוצנח. בהמשך המלחמה החליף עוד שלוש פעמים את הטנקים עליהם פיקד, השתתף בקרבות בח'אן יונס, קנטרה ובאזור גשר פירדאן על תעלת סואץ. על הדוגמה האישית לאנשיו בהמשיכו למלא את משימתו אף שנפצע, עוטר בעיטור המופת. סיפורו הובא בספרו של מיכאל בר-זוהר, "החודש הארוך ביותר".
לאחר המלחמה מונה לסגן מפקד גדוד 46, לקצין אג"ם בחטיבה 401. באוגוסט 1968 מונה למפקד גדוד 46 עליו פיקד עד נובמבר 1969, בתקופה זו השתתף הגדוד במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ. ב-1971 מונה לסגן מפקד חטיבה 14 וב-1973 יצא להשתלמות בבסיס השריון האמריקאי בפורט נוקס.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים חזר לישראל, וקיבל פיקוד על גדוד שריון, גדוד 71 שהסתפח לחטיבה 7, והורכב ברובו מחיילים ומפקדים שהגיעו מחוץ לישראל ושובצו תוך כדי לחימה. הגדוד בפיקודו השתתף בכיבוש מזרעת בית-ג'אן והמובלעת בסוריה, במהלך המלחמה נפצע בראשו מרסיס. לאחר המלחמה מונה למפקד חטיבה 188 אותה נקרא לשקם לאחר שספגה אבדות כבדות מאוד, כולל נפילתו של מפקדה יצחק בן שהם. החטיבה בפיקודו השתתפה במלחמת ההתשה בגזרה הסורית, שנמשכה במשך מספר חודשים, ובלחימה בפתחלנד. יום לפני סיום התפקיד נפצע באורח קשה מאוד בתאונת דרכים, ונפגע בעמוד השדרה.
לאחר חצי שנה של שיקום חזר לצבא. הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ושימש קצין אג"ם של פיקוד המרכז, ב-1978 נשלח להשתלמות בבסיס הצבא האמריקאי בפורט לוונוורת' ובשנת 1979 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס האימון ליחידות שדה בצאלים ולמפקד אוגדה 220. ב-1982 כיהן כראש מטה פיקוד הצפון שעסק בהכנות לקראת מבצע שלום הגליל, ומילא תפקיד זה במהלך השלבים הראשונים של מלחמת לבנון.
ב-1983 מונה לקצין שריון ראשי, תחת מפקד גייסות השריון, האלוף משה בר כוכבא, ובמקביל פיקד על עוצבת סיני. בתקופתו הוקמה מפקדת חילות השדה ומפקדת החיל עברה תחת אחריותה. ביולי 1986 סיים את תפקידו. לאחר מכן עסק בפרויקטים אחרים והיה נציג משרד הביטחון בדרום אפריקה. השתחרר משירות הקבע ב-1991 והמשיך לשרת עוד שנים ממושכות בשירות מילואים פעיל.
כץ בעל תואר שני במדע המדינה ובמתמטיקה מאוניברסיטת חיפה. עוסק בחקלאות בגידול הדרים ואבוקדו. ב-2020 יצא לאור ספרו "בדרכי, שריונר – בשדות הקרב במקום שדות הלחם".
לקריאה נוספת

עמית ליאור, מלחמתו של כוח עמוס במובלעת הסורית, 2019
הערות שוליים

↑  שלמה גבעון, צל"שים בדרום על אומץ לב על מסירות על דבקות במטרה, מעריב, 8 בנובמבר 1967
↑  ציד הסקופים, דבר, 21 ביוני 1968
↑  מפקדי גדוד 46 "שלח" 1967-2017 אורי בר-און ז"ל, אריה קרן, עמוס כץ, משולם רטס ז"ל, גדעון אבידור, גיא בר-כוכבא, דוד שובל, חיים אלקן, עמית ברוך, מתניה יריב, יהודה נווה ז"ל, אהרון באומוול, ישראל גולדשטיין, צביקה פריד, זאב גולדבלט, ציון ספיר, דודו קידר, אורי אדם, אורי רוזנטל, מוטי קרמר, דידי בן יואש, אורי כהן-שובל, חלוצי רודוי, גדי יעקב, אסף גורן, אמיר לב, יצחק תורג'מן, תומר גולן דודי קמחי, אלעד רצאבי, ג'וני כהן, עדן שני, דודו סונגו, אוהד מאור, צפריר הרשושנים.
↑  על איזה פשלה מדברים?, חדשות, 5 ביוני 1992
↑  תא"ל עמוס כץ - קצין שריון ראשי, דבר, 23 באוגוסט 1983
↑  חיים רביה, בששת הימים – החייל מסואץ, היום קצין שריון ראשי, חדשות, 18 ביולי 1986
↑   אמיר אורן, דרום אפריקה וישראל: דם, גזע ומעות, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2013
↑  8 באוגוסט 2020: בדרכי, שריונר – בשדות הקרב במקום שדות הלחם, באתר פארק לטרון, ‏8 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008870489705171  VIAF: 2835159820940114000005   WorldCat (עם VIAF): 2835159820940114000005 
תא"ל עמוס כץ נושא חודרן שריון קינטי, 1985
יום הזיכרון לרחבעם זאבי

רחבעם זאבי
יום הזיכרון לרחבעם זאבי הוא יום זיכרון לאומי שנקבע על ידי הכנסת בחוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי, התשס"ה-2005, שנחקק בעקבות הצעת חוק פרטית. יום הזיכרון חל ב-ל' בתשרי, יום הירצחו של השר רחבעם זאבי.
רקע

רחבעם זאבי, חבר הכנסת ושר התיירות בממשלת ישראל, נרצח ביום רביעי, 17 באוקטובר 2001, בשעה 7:00 בבוקר במלון היאט שבירושלים. הרצח בוצע על ידי חוליית מתנקשים פלסטינית שהשתייכה לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין.
זאבי היה השר הישראלי הראשון שנרצח בפיגוע טרור, והאדם הישראלי הבכיר ביותר שנרצח על ידי מחבלים פלסטינים במהלך הסכסוך הערבי ישראלי כולו. ההתנקשות בזאבי הייתה פיגוע טרור יוצא דופן מבין פיגועי הטרור השונים שבוצעו במהלך האינתיפאדה השנייה אשר כוונו בעיקר נגד קבוצות אקראיות של אזרחים וחיילים ישראלים.
יום הזיכרון

יום הזיכרון חל בל' בתשרי, יום הירצחו של השר רחבעם זאבי בשנת ה'תשס"ב. תאריך זה אינו יכול לחול בשבת, אך כאשר הוא חל ביום שישי מוקדם יום הזיכרון ליום חמישי.
בסעיף "יום הזיכרון" שבחוק נאמר:
(א) בכל שנה, בל' בתשרי, יום הירצחו של רחבעם זאבי, יקוימו אירועי זיכרון להנצחת זכרו של רחבעם זאבי; ביום זה -
(ב) חל ל' בתשרי ביום שישי, תוקדם פעילות ההנצחה ליום חמישי שלפניו.
האירוע המרכזי ביום הזיכרון הוא טקס אזכרה ממלכתי שמתקיים בהר הרצל סמוך לקברו של זאבי. בנוסף, מדי שנה ביום הזיכרון מקיימת הכנסת ישיבה מיוחדת לזכר זאבי.
לאורך השנים הביעו אנשי ציבור שונים מהשמאל התנגדות לקיום יום זיכרון ממלכתי לזאבי עקב תמיכתו ב"טרנספר מרצון" לאוכלוסייה הערבית ביהודה ושומרון ורצועת עזה.
באוקטובר 2017 החליט פורום מנהלי בתי הספר של מערכת החינוך בגוש דן והשרון באופן גורף שלא לציין את יום הזיכרון לזאבי. המנהלים נימקו את ההחלטה בדברים המיוחסים לזאבי כמו האלימות נגד ערבים, הקריאה לטרנספר והטענות לפגיעה מינית בנשים, כפי שנחשף בתחקיר "עובדה" כשנה לפני כן.
הערות שוליים

↑  חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי, התשס"ה-2005, ה"ח הכנסת 75 מ־23 במרץ 2005
↑  טקס האזכרה הממלכתי לרחבעם זאבי (גנדי) ז"ל לציון שש-עשרה שנים להירצחו, באתר של משרד התרבות והספורט
↑   ירדן צור, בתי הספר בתל אביב החליטו לא לציין את יום הזיכרון לרחבעם זאבי, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2017
↑  יהונתן ליס, תחקיר "עובדה": רחבעם זאבי תקף מינית באופן סדרתי והילך אימים באמצעות עבריינים, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
לשון המעטה

לשון הַמְעטה (באנגלית: understatement) היא צורת ביטוי מילולי המשתמשת במילים או בביטויים בעלי עוצמה לשונית-מילולית "חלשה" לעומת הצפוי או המקובל באותו הקשר שבה נאמרו.
השימוש בלשון המעטה מקובל במיוחד בעולם דובר האנגלית. דוברי אנגלית נוהגים להתבטא באופן פחות נסער במצבים שבהם דוברי שפות אחרות נוטים להתלהם או להעביר מסרים ברגשניות. בתרבות הדיבור הבריטית מקובלת לשון ההמעטה גם כאמצעי הומוריסטי, בעיקר באירועים עגומים, או לחלופין באירועים בעלי משמעות היסטורית.
דוגמאות

אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר לשימוש בלשון המעטה באירוע מרגש ובעל משמעות היסטורית מיוחסת לעיתונאי הנרי מורטון סטנלי, אשר ניהל מסע חיפושים בראש משלחת גדולה אחרי המיסיונר דייוויד ליווינגסטון. מסע החיפושים המתיש והמסוכן נמשך שמונה חודשים והקיף 11,000 קילומטרים ביערות מרכז אפריקה. משנפגשו לבסוף אמר: ”ד"ר ליווינגסטון, אני מניח...”.
דוגמאות > תחומים אחרים

לשון ההמעטה מקובלת גם בתחומים אחרים. אדם עשיר או בן למעמד ציבורי גבוה המתנייד ברכב פשוט או בתחבורה ציבורית משדר מסר של פשטות וחיבור לעם. זכור במיוחד מנהגו של השר בני בגין להשתמש באוטובוס בנסיעותיו מביתו למשרדו, או הנסיך ויליאם, שלמד נהיגה במכונית מסוג פולקסווגן גולף.
בתיאטרון ובקולנוע משתמשים לעיתים באמצעים פשטניים כגון פרצופים או מחוות גוף במקום דיבור או צעקה, כדי למקד את תשומת לב הצופים במסר ייחודי וברגעים דרמטיים במהלך העלילה.
בתחום הפרסום והמכירות משתמשים לעיתים באמצעים ישירים ובלתי מורכבים כדי להעביר מסר שיווקי. לעיתים מעדיפה החברה המפרסמת להציג רק צילום "נקי" של המוצר אשר "מדבר בעד עצמו" מבלי להשתמש באפקטים שיווקיים או בהוספת מידע נלווה אשר יתמוך בהכוונת הקנייה של הצרכן.
בכל מקרה יש להבחין בהבדל בין לשון המעטה לבין יופמיזם, שפירושו שימוש בביטויים של שפה נקייה במקום בשפה בוטה, גסה או אגרסיבית.
לקריאה נוספת

Meyer H. Abrams and Geoffrey Galt Harpham. A Glossary of Literary Terms, 11th ed. (Stamford, CT: Cengage Learning, 2015), 169.
The Oxford Dictionary of Quotations, rev. 4th ed., Anonymous, 14:12, which notes that the quote is "probably apocryphal"
אורי וינברג (סופר)

| --- | --- |

 לידה:  1952 (בן 72 בערך) 
 
אורי וינברג (נולד ב-20 באוגוסט 1952) הוא פסיכולוג קליני וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

אורי וינברג, נשוי ואב לשלושה, בן להורים ירושלמיים ילידי הארץ (דור שישי מצד אמו), נולד בתל אביב וגדל בבני ברק. דודו הוא הסופר דוד שחר.
למד פסיכולוגיה לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, שם הכיר את אשתו עירית. סיים את התואר השני באוניברסיטה העברית, ומשנת 1993 הוא מדריך מומחה בפסיכותרפיה ופסיכודיאגנוסטיקה מטעם משרד הבריאות. כיום הוא הפסיכולוג הראשי של המינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך. במסגרת זו הוא מייעץ למנהלים וצוותים חינוכיים וטיפוליים של מוסדות פנימייתיים.
בנובמבר 1970 התגייס להנדסה קרבית. שירת תחילה כמדריך טירונים ומפקדי כיתות, ואחר כך בגדוד 601. השתתף במלחמת יום הכיפורים בגזרה המצרית. בחלק משנות המילואים שלו, עבד כפסיכולוג מאבחן בלשכת גיוס ירושלים, כחבר בוועדה רפואית מיוחדת לבדיקת מועמדים לגיוס, וכפסיכולוג במפקדה לשיקום עורפי של נפגעי הלם קרב.
בשנת 1998 יצא לאור הרומן הראשון מפרי עטו, תולעי משי אדומות, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הרומן זכה בפרס יצירת ביכורים לשנת תשנ"ח. בכתיבתו, עוסק וינברג בהוויה הישראלית, כפי שהיא משתקפת בעיקר בנופי ירושלים ובדמויות מיוחדות, מכל העדות והדתות, שעורכות עם עצמן חשבון נפש אישי ואידאי. ספריו מייצגים תחקיר עומק, היסטורי, רעיוני ופסיכולוגי של הדמויות, של העלילה ושל זירת התרחשותה.[דרוש מקור]
ספריו

תולעי משי אדומות (הקיבוץ המאוחד-1998)
ימים של אור וצל (אמציה-2013)
טווסון פלאוואן

| טווסון פלאוואן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: טווסון
מין:: טווסון פלאוואן
שם מדעי
 Polyplectron napoleonis ‏לסון, 1831
תחום תפוצה


טווסון פלאוואן (שם מדעי: Polyplectron napoleonis) הוא מין ממשפחת הפסיוניים ומהסוג טווסון האנדמי ליערות הלחים של האי פלאוואן שבדרום הפיליפינים והוא מין מוכר בתרבות ילידי האי.
תיאור

הטווסון דומה במראהו לפסיון והוא קרוב משפחה שלו. הזכרים מגיעים לאורך של 19 ס"מ, עם זנב באורך 24 עד 25 ס"מ ולמשקל של עד 450 גרם, בעוד הנקבות מגיעות לאורך של לא יותר מ-17.5 ס"מ ולמשקל 322 גרם. הנקבות קטנות מהזכרים וגם הרבה פחות בולטות מהם. הזכרים מזכירים במראם גם טווסים קטנים, תופעה שנתנה לסוג את שמו. הזכר פורש בעונת הרבייה זנב מפואר בעל "עיניים" כחולות עזות על רקע חום. הוא בעל ציצה אפורה מאחורי ראשו, נוצות גב "חשמליות" כחולות-סגולות וססגוניות ביותר. העורף שחור עד כהה ברובו אך עליו עיניות נוצצות בצבע ירוק-טורקיז מתכתי. הראש והצוואר שחורים,  העיניים אדומות, עם פס גבות לבן מעליהן והלחיים לבנות. בניגוד לזכר הנקבה עמומה יותר במראה החום, כתום-בהיר אך היא עוטה גם מספר "עיניים" כחולות על הזנב, הגב והכנפיים.
הטווסון הוא פעיל יום אוכל כל הניזון מליקוט איזופודים, צבתנאים, טרמיטים, זחלים של חרקים, רבי-רגליים, רכיכות ולעיתים גם מצפרדעים קטנות, זרעים, ופירות יער.
בניגוד לפסיונים רבים, טווסון זה בעל אורח חיים מונוגמי, ובני זוג מחדשים את קשרם מדי שנה. הנקבות מטילות בקן על הקרקע עד 2 ביצים. האפרוחים מלווים ונשמרים על ידי ההורים עד גיל שנתיים. בעונת הרבייה הזכרים מתנהלים בטריטוריאליות, אם כי לא כמו אצל פסיונים פוליגמיים.
מצב השימור של מין זה מוגדר כפגיע עקב אוכלוסייתו הקטנה, אזור מחייתו הקטן ואבדן בתי גידול.  הוא נפגע גם מציד ומלכידה לצורכי סחר בחיות מחמד.
הערות שוליים

↑  טווסון פלאוואן באתר הרשימה האדומה של IUCN
לי מין-הו

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1987 (בן 37) סיאול, קוריאה הדרומית 
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קונקוק  Banpo Middle School  Danggok High School  Seoul Namsung Elementary School 
 בן או בת זוג:  באה סוזי (2015–2017)  Park Min-young (2011–2012) 
 http://www.leeminho.kr/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
לי מין-הו (בהנגול: 이민호; בהנג'ה: 李敏 鎬; ‏נולד ב־22 ביוני 1987) הוא שחקן, זמר ודוגמן דרום קוריאני.
לי התפרסם בעיקר בשל תפקידו כאחד מחברי ה-F4, גו ג'ון-פיו, בדרמת הטלוויזיה "בנים על פני פרחים". הוא קיבע את מעמדו כשחקן טלוויזיוני כששיחק את התפקיד הראשי במקביל לחברתו פארק מין יונג (המכונה קים נא נא) בסדרת הטלוויזיה צייד עירוני (אנ') (2011) ואחריה בסדרה "היורשים".
ב-2013 וב-2014 הפיק לי שני אלבומי מוזיקה, אולם הוא מצהיר שהמוזיקה אותה הוא יוצר נועדה לשרת את מעריציו בלבד, ואין לו כוונה לפתח קריירה מוזיקלית. ב-2015 שיחק בסרט הפעולה "גנגנם בלוז". ב-2017 שיחק בדרמה ״אגדת הים הכחול״.בסוף מחצית-2020 שיחק לי מין-הו בדרמה בשם ״המלך: שליט הנצח״ שם שיחק תפקיד ראשי.
בתקופת התפשטות נגיף הקורונה, מרץ 2020, תרם השחקן 300 מיליון וון קוריאני, לשמונה ארגוני צדקה שונים.
קריירה

כילד רצה להיות שחקן פוטבול מקצועי. הוא אכן שיחק בילדותו בפוטבול, אך פציעה בכיתה ה' גרמה לו להפסיק לשחק. בשנתו השנייה בבית הספר התיכון החל לי לדגמן ולשחק. הוא החל בתפקידי דרמה קטנים כמו בנון-סטופ 5 או מתכון לאהבה. התפקיד המשמעותי הראשון שלו היה בסדרה Secret Campus. בשנת 2006 הוא לקח הפסקה של שנה בקריירת המשחק שלו בעקבות תאונת דרכים קשה בזמן שנסע עם ג'ונג איל וו. לי נפצע קשה והיה כמה חודשים מרותק למיטה. לאחר שהחלים, קיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו בדרמת בית הספר רוץ מקרל מ-2007. אך הסדרה קוצרה ל-8 פרקים בלבד בעקבות רייטינג נמוך. ב-2008 הופיע בתתעורר ובקוראים לי סם וכן בשני סרטים, שובו של אויב הציבור ו-Our School's E.T.
הפריצה שלו התרחשה בעקבות התפקיד הראשי ששיחק בסדרה "בנים על פני פרחים", עיבוד קוריאני של סדרת טלוויזיה יפנית פופולרית. התחרות על התפקיד הראשי הייתה גדולה, ולי התבשר שקיבל את התפקיד על פי פרסום בעיתונות. בעקבות הסדרה הפך לי לשחקן מפורסם. בעקבות פרסומו הוא החל בשיתוף פעולה עם חברות עבור מוצרים כמו ביגוד, איפור ומזון שנושאים את שמו.
ב-2010 שיחק בסדרה הדרמה טעם אישי, בה הוא מגלם ארכיטקט שאפתני ופרפקציוניסט שמעמיד פנים שהוא הומו כדי שיוכל לשכור חדר עם אישה צעירה, מה שמוביל לתסבוכת רומנטית. ב-2011 גילם את לי יון סונג בדרמת האקשן צייד עירוני, המבוסס באופן חלקי על מאנגה של הסופר היפני טסוקאסה הוג'ו. הסרט תרם לפופולריות ההולכת וגוברת שלו ברחבי אסיה, בעיקר ביפן, הפיליפינים וסין, כמו גם חלקים מאירופה.
בשנת 2015 קיבל מועמדות לפרס גרנד בל (האוסקר הקוריאני) על משחקו בסרט האקשן "גנגנאם בלוז".
בשנת 2021 לוהק לסדרת הדרמה "פצ'ינקו" בה הוא יגלם את הדמות הראשית; האנסו, בחור קוריאני צעיר שמאומץ על ידי משפחה יפנית עמידה. הסדרה אשר מבוססת על ספרה באותו שם של הסופרת מין ג'ין לי עלתה לשידור ברשת אפל TV פלוס ב-25 במרץ 2022.
חיים אישיים

לי נולד בסיאול. הוא בוגר של אוניברסיטת קונקוק בקולנוע ואומנות. לי ניהל מערכת יחסים בת מספר חודשים עם פארק מין-יאנג, שכיכבה לצידו בדרמה צייד עירוני. במרץ 2015 אישר כי הוא במערכת יחסים עם השחקנית והזמרת באה סוזי, השניים נפרדו אחרי שנתיים וחצי של זוגיות.