stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לפרלמנט ג'מייקה 2020
תוצאות

בית הדין האירופי דיווח כי 97% מהקלפיות נפתחו עד השעה 07:00, ויתר התחנות היו פתוחות עד השעה 8:00 בבוקר. הקלפיות נסגרו בשעה 17:00. משקיפי הבחירות כללו את משלחת האיחוד האירופי לג'מייקה וארגון לא ממשלתי מקומי, "אזרחים לפעולות בחירות הוגנות בחינם (CAFFE)".
לפני השעה 22:00, תוצאות ראשוניות הראו כי ה-JLP זכה ב -44 מושבים; לראשונה מאז 1967 נבחרת מפלגת JLP מחדש תוך התמודדות עם כל מושביה. מנהיג ה-PNP פיליפס לא נשא נאום זיכיון, אלא התקשר לחולית באופן פרטי כדי להעניק ברכות. פיליפס התפטר מתפקיד מנהיג ה-PNP ב-4 בספטמבר 2020. הספירה הראשונית המלאה הצביעה על סך 49 מושבים ל-JLP. במזרח ווסטמורלנד הוכרז כמנצח של ה-JLP לאחר ספירה חוזרת.
ראש הממשלה הולנס הושבע לקדנציה חדשה על ידי המושל הכללי סר פטריק אלן ב-7 בספטמבר 2020. הטקס, שנערך בבית המלך, הוגבל ל-32 אנשים על מנת לציית לאמצעי בריאות הציבור.
מפלגת הלייבור של ג'מייקה
:
57.7%
מפלגת העם הלאומית (ג'מייקה):
50%
אחר:
0.17%
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | Votes | % | +/– | Seats | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת הלייבור של ג'מייקה | 408,376 | 57.07 | +6.99 | 49 | +17 |
|  | מפלגת העם הלאומית | 305,950 | 42.76 | –6.95 | 14 | –17 |
|  | אחר | 1,185 | 0.17 | +0.03 | 0 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 715,511 | 100.00 | – | 63 |  |

| הצבעות חוקיות | הצבעות חוקיות | 715,511 | 98.78 |  |  |  |
| הצבעות לא חוקיות/ריקות | הצבעות לא חוקיות/ריקות | 8,806 | 1.22 |  |  |  |
| סה"כ הצבעות | סה"כ הצבעות | 724,317 | 100.00 |  |  |  |
| מצביעים רשומים / אחוזי הצבעה | מצביעים רשומים / אחוזי הצבעה | 1,913,410 | 37.85 |  |  |  |
ויין וולאס

אין תמונה חופשית
וויין וואלאס (נולד ב-25 במרץ 1980 בווייטהול, אלבמה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בגובה 2.05 מ' ששיחק בעמדת הסנטר והעביר את רוב הקריירה שלו בישראל, הוא גם אחיינו של כוכב ה-NBA לשעבר, בן וואלאס.
קריירת מכללות

וואלאס שיחק באוניברסיטת המדינה של דרום מיזורי בעונת 1999/2000 ואז עבר לשחק באוניברסיטת וירג'יניה יוניון מליגת המכללות השנייה, בה למד דודו, בין השנים 2000-2003 ובה התבסס כמו דודו כשחקן הגנה בולט. הוא ניסה להיבחר בדראפט ה-NBA 2003 אך לא נבחר בדראפט, כמו דודו המפורסם.
קריירת משחק מקצוענית > ליגות משנה בארצות הברית

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA נרשם לדראפט ה-CBA לשנת 2003 ונבחר כבחירה החמישית בסיבוב הראשון על ידי היאקימה סאן קינגס ויצא לקריירה מקצוענית מעבר לים והגיע לבלגיה בה שיחק 5 משחקים במדי לוון ברס מליגת העל הבלגית בכדורסל בטרם עזב את הקבוצה בנובמבר 2003. הוא חזר לאמריקה והמשיך לשחק את עונת 2003/2004 במדי פלורנס פליירס מה-USBL עד שנפצע, ובמדי רום גלדיאטורס מליגת ה-WBA בה היה שחקן חמישייה ונבחר לחמישייה השנייה של הליגה.
קריירת משחק מקצוענית > אירופה וישראל

בעונת 2004/2005 שיחק במדי מורנאר מסרביה.
בעונת 2005/2006 הגיע לראשונה לישראל וחתם במדי מכבי גבעת שמואל, אך במשך העונה לא גילה יציבות והוזכר כמועמד לשחרור בתדירות גבוהה (באישור גבעת שמואל אף נבחן בהפועל חולון מהליגה הלאומית אך הוחזר לקבוצתו לרגל מאבקי ההישארות בליגה), בסוף העונה גילה יציבות ונשאר במדי הקבוצה ששרדה את העונה בליגת העל בכדורסל. כתוצאה מכך קיבל חוזה לעונה נוספת אך בעונת 2006/2007 לא הצליחה גבעת שמואל לשרוד ונשרה לליגה הלאומית בכדורסל, באותה העונה היה מלך החסימות של הליגה עם 2.4 חסימות בממוצע למשחק. בסיום העונה ניסה את מזלו במדי הדטרויט פיסטונס (בה כיכב עד עונה קודם לכן דודו) בליגת הקיץ של ה-NBA בלאס וגאס אך לא קיבל חוזה.
בעונת 2007/2008 ניסה את מזלו בקבוצת סלאזק ורוצלב מפולין ונבחן לשני משחקים בטרם שוחרר ואז חתם בעירוני אשקלון אך שוחרר מהקבוצה לבקשתו לקראת סוף העונה בשל בעיות משפחתיות שצצו בארצות הברית וסיים את השנה כמלך החסימות של הליגה בפעם השנייה בקריירה שלו עם 2 חסימות בממוצע למשחק.
בעונת 2008/2009 שיחק במדי בי.סי. אודסה מהסופרליגה האוקראינית בכדורסל והגיע עמה לגמר הגביע האוקראיני בכדורסל, בשל ההצלחה שזכה לה הוא הוחתם לעונת 2009/2010 בקבוצה אך שוחרר בדצמבר לאחר שני משחקים.
ב-2010/2011 שב לישראל וחתם במדי העולה החדשה, מכבי אשדוד של מאמנו מגבעת שמואל עופר ברקוביץ', אך שוחרר ב-18 במרץ 2011 ערב המחזור ה-22 בשל פציעה במניסקוס. ב-20 במרץ 2011 חתם עם מכבי ראשון לציון עד לסיום העונה כמחליף של דארל טאקר ששוחרר, אך יום לאחר מכן בוטלה העסקה ווואלס שוחרר גם מראשון לציון.
את עונת 2011/2012 שיחק במדי פוליטכנקיה הלצ'יינה מאוקראינה, אך עזב לאחר 7 משחקים ואז פרש ממשחק פעיל.
התנקבות מעי

| --- | --- |

 שיוך:  organ perforation, intestinal disease 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הארמנית הסובייטית 
 
התנקבות המעי הוא מצב רפואי המתרחש כאשר נוצר מעין חור לאורך הקיבה, המעי הגס, או המעי הדק. מצב זה עלול להיגרם עקב מספר מחלות שונות, כמו דלקת התוספתן, דיברטיקוליטיס או עקב טראומה מפצע סכין. ניקוב עלול להתרחש גם בכיס המרה, כך שהתוכן באיברים אלה עלול לגלוש לתוך חלל הבטן.
תסמיני ההתנקבות כוללים כאבי בטן עזים.
טיפול

לרוב נדרשת התערבות כירורגית בצורת לפרוטומיה חקרנית (אנ') וסגירת הנקב עם שטיפת צפק. ניתן להשתמש במדבקת גרהם (אנ') עבור נקבים בתריסריון.
קיים טיפול הנחשב לשמרני הכולל נתינת נוזלים ואנטיביוטיקה לתוך הווריד.
הערות שוליים

↑  The 5-Minute Clinical Consult 2014 - Frank J. Domino, Robert A. Baldor, Jeremy Golding - Google Books, web.archive.org, ‏2016-08-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4359655-1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ויליאם סטייבלי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1784 יורק, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  4 באפריל 1854 (בגיל 69) 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 בן או בת זוג:  שרה מאתר (1817–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  צ'ארלס סטייבלי, לואיזה מריה סטייבלי, הארייט פרנסס סטייבלי, הנרייטה רוז סטייבלי, אמילי פאולין סטייבלי 
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 דרגה:  לוטננט גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת חצי האי  המלחמות הנפוליאוניות 
 עיטורים
 חבר במסדר האמבט 
 
ויליאם סטייבלי (באנגלית: William Staveley;‏ 29 ביולי 1784 - 4 באפריל 1854) היה קצין בכיר בצבא הבריטי בדרגת לוטננט ג'נרל. סטייבלי כיהן כמפקד כוחות הצבא הבריטי בהונג קונג, וכן כמשנה למושל הונג קונג וכמושל בפועל של הונג קונג במרץ 1848.
חייו

סטייבלי נולד ביורק שבאנגליה והיה בנם של ויליאם סטייבלי ושל הנרייטה הנדרסון. בשנת 1798 הצטרף סטייבלי לצבא הבריטי לגדוד קייטנס, ועזר לדכא את המרד באירלנד באותה שנה. סטייבלי קיבל דרגת קצונה ב-4 ביולי 1804 וקיבל דרגת לוטננט ב-21 באפריל 1808. במאי 1809 הצטרף לכוחות הבריטיים בספרד ולחם כנגד צבאותיו של נפוליאון בונפרטה. סטייבלי השתתף בקרבות טאלאוורה, פונטס דה אונורו, ויטוריה, הפירנאים, טולוז, במצור של סיאודד רודריגו ובקרב באדאחוז. סטייבלי שירת בצרפת לאחר כיבושה, ונפצע בפריז על ידי חיילים צרפתים.
בשנת 1817 נשא סטייבלי לאישה את שרה מת'ר (Sarah Mather), וב-1818 שב לאנגליה. בשנת 1821 עבר למאוריציוס בה כיהן במספר תפקידים ובהם מפקד פור לואי. בשנת 1847 מונה לתפקיד מפקד הכוחות הבריטיים והמשנה למושל של הונג קונג, וכיהן כמושל בפועל בשנת 1848. סטייבלי עזב את הונג קונג בשנת 1851 ועבר למפקד על צבא בומבי. באוגוסט 1853 קיבל דרגת קולונל ומונה לתפקיד המפקד בפועל של צבא מדרס. סטייבלי נפטר בהרי נילג'ירי ונקבר באואוטאקאמונד.
על שמו נקרא רחוב סטייבלי שבאזור סנטרל שבאי הונג קונג.
ויין בראבנדר

| --- | --- |

בראבנדר (בלבן) נגד מכבי תל אביב
 לידה:  16 באוקטובר 1945 (בן 78) מונטווידאו, מינסוטה, ארצות הברית
 שם מלא:  ויין דונלד בראבנדר קול
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  4, 14
 מכללה:  רידג'ווטר קולג' (1963–1965)   אוניברסיטת מינסוטה מוריס (1965–1967)
 דראפט:  בחירה 145 (סיבוב 14), 1967 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 1967–1983   1983–1985:  ריאל מדריד   קאחה מדריד
 הישגים כשחקן
 4 גביעים בין-יבשתיים (1976–1978, 1980)  4 גביעי אירופה לאלופות (1968, 1974, 1978, 1980)  13 אליפויות ספרד (1968–1977, 1979, 1980, 1982)  7 גביעי ספרד (1970–1975, 1977)  MVP של אליפות אירופה בכדורסל (1973)  50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א (1991)  50 התורמים הגדולים ליורוליג (2008)
 קבוצות כמאמן
 1990–1991   1991–1992   1994–1997   2004:  ריאל מדריד   גראן קנריה   ואיאדוליד  אילסקאס
ויין דונלד בראבנדר קול (באנגלית: Wayne Donald Brabender Cole; נולד ב-16 באוקטובר 1945) הוא כדורסלן ומאמן כדורסל עבר ספרדי יליד-ארצות הברית ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. הוא קיבל אזרחות ספרדית ב-1968, וויתר על אזרחותו האמריקאית כדי לשחק בנבחרת ספרד. הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א ומ-50 התורמים הגדולים ליורוליג.
קריירה מקצוענית

בראבנדר נבחר בדראפט ה-NBA על ידי פילדלפיה 76' במקום ה-145 (הסיבוב ה-14) של דראפט ה-NBA של 1967, ומעולם לא שיחק ב-NBA. בראבנדר הגיע לספרד כדי לצבור ניסיון, ובסופו של דבר תרם לארבעה גביעי אירופה לאלופות עם ריאל מדריד, ב-1968, 1974, 1978 ו-1980. הוא גם זכה ב-13 אליפויות הליגה הספרדית, 7 גביעים ספרדיים ו-4 גביעים בין-יבשתיים. בראבנדר מחזיק עד היום בתואר מלך הסלים של ריאל מדריד בכל הזמנים, כשקלע במדיה 11,215 נקודות.
קריירה בנבחרת

בראבנדר שיחק בנבחרת ספרד, וזכה איתה במדליית הכסף ביורובאסקט 1973, שם גם נבחר ל-MVP של הטורניר. בראבנדר ייצג את ספרד גם ביורובאסקט 1971, באולימפיאדת מינכן 1972, באליפות העולם 1974, ביורובאסקט 1975, במשחקי הים התיכון 1975, ביורובאסקט 1977, ביורובאסקט 1979, באולימפיאדת מוסקבה 1980, בה סיימה ספרד במקום הרביעי, ביורובאסקט 1981 ובאליפות העולם 1982.
הערות שוליים

↑  "Brabender Wayne Brabender Cole". RealMadrid.com. ארכיון מ-29 בדצמבר 2021. נבדק ב-12 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ex-American basketballer to play in Moscow Olympics for Spain". Wilmington Morning Star. Wilmington, North Carolina. Associated Press. 12 ביולי 1980. p. 1-C. נבדק ב-7 באפריל 2022 – via Google News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "EuroLeague official website, Experts decide European Club Basketball's 50 greatest contributors".
ויליאם סטיין

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1911 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בפברואר 1980 (בגיל 68) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת רוקפלר 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (1972) 
 תרומות עיקריות
 הבנת הריבונוקלאז
 
ויליאם הווארד סטיין (באנגלית: William Howard Stein;‏ 25 ביוני 1911 – 2 בפברואר 1980) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1972 (במשותף עם סטנפורד מור ולצד כריסטיאן אנפינסן), "על תרומתם להבנה של הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז".
קורות חיים

סטיין נולד, גדל וחי כל ימיו בניו יורק. הוא היה בנם של זוג יהודים, ביאטריס ססיליה (לבית בורג), פעילה יהודייה אמריקאית למען זכויות הילד ופרד מייקל סטיין, בנקאי יהודי אמריקאי. למד באוניברסיטת הרווארד בה סיים תואר ראשון בכימיה בשנת 1933. הוא החל את לימודיו בהרווארד לתואר שני בכימיה אורגנית אך לאחר השנה הראשונה עבר לאוניברסיטת קולומביה בה התמחה בביוכימיה. לאחר סיום הדוקטורט המשיך במחקר במעבדתו של הכימאי מקס ברגמן באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. הוא החל לשתף פעולה עם סטנפורד מור, ויחד פיתחו השניים שיטות בכרומטוגרפיה כמותית לניתוח חומצות אמינו.
הצב של אורן

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  מירה מאיר 
 איורים:  אורה איל
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  1977
 מספר עמודים:  19
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  2008
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001855695
 
הַצָּב שֶׁל אֹורֶן הוא ספר ילדים עברי שכתבה מירה מאיר ואיירה אורה איל, והופיע בהוצאת כתר בשנת 1977.
עלילה

אורן ביקש מאביו צב. אביו מסרב ואומר שאין לו צב. אורן ואביו יוצאים לחפש צב אך חוזרים ללא צב. הם חוזרים הביתה. למחרת אמא של אורן מצאה צב ולקחה אותו לגן של אורן. הילדים בגן מתרגשים ומנסים לבדר ולטפל בצב ולומדים להכירו. בסוף הסיפור כאשר הילדים בגן מתיישבים לאכול הצב בורח מהגן.
עיבודים

הספר עובד לגרסה דיגיטלית ולסרטון אנימציה.
הצבא האדום מוסקבה (הוקי קרח)

סמל הקבוצה הישן
"הצבא האדום" מוסקבה (ברוסית: Красная Армия) הוא שמה של קבוצת הוקי קרח, המהווה קבוצת הנוער של צסק"א מוסקבה. הקבוצה מעלה שחקנים לקבוצה הבוגרת וברשותה זכייה באליפות ליגת ההוקי לצעירים לעונת 2010/2011 וסגנות-אליפות בעונת 2011/12.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-26 במרץ 2009 עם הקמת ליגת ההוקי קרח הרוסית לצעירים. ב-3 ביולי 2009 נבחר שם הקבוצה כ"הצבא האדום". עד אז שם הקבוצה היה "צסק"א-2".
משחק הבכורה נערך ב-4 בספטמבר 2009 מול קבוצת נוער של דינמו מוסקבה, שבמהלכו נחלה הקבוצה תבוסה צורבת - 2:6. בעונת 2010/2011 הייתה הקבוצה לאלופת הליגה לאחר שהביסה את האלופה מהשנה הקודמת, סטאלני ליסי מגניטוגורסק וזכתה בגביע חרלמוב לעיני 4,500 צופים.
הקבוצה העפילה לאחר מכן לגמר פלייאוף הליגה בעונות 2011/2012, 2013/2014 ובעונת 2016/2017.
בעונת 2021/2022 הקבוצה השיגה שיא היסטורי בליגה כשצברה 23 ניצחונות בעונה הסדירה והעפילה לגמר גביע חרלמוב.
תארים

אליפות MHL / גביע חרלמוב:
זכייה: 2011, 2017
גמר: 2012, 2014, 2022
גביע העולם לקבוצות נוער:
זכייה: 2011, 2017
התנצרות יהודים ברומניה בתקופת השואה
לקריאה נוספת

Lya Benjamin, Prigoană și rezistență în istoria evreilor din România, פרק 3 עמודים 81 עד 106 (ברומנית)
Iaacov Geller, Rezistența spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului עמודים 131 עד 138 (ברומנית)
הערות שוליים

↑  Carol Iancu, Luptele marelui rabin Alexandru Șafran înainte de expulzarea sa din România בקובץ Permanențe și rupturi în istoria evreilor din România עמודים 402 - 403 (ברומנית)
↑  ההסכם בין הכנסייה הרומנו-קתולית ובין המדינה הרומנית משנת 1927 (ברומנית)
הנרי פרסי (הוטספור)

טירת אניק, אחת מאחוזותיו של הוטספור
סר הנרי פרסי, המכונה "הרתחן" (או "חם המזג") (באנגלית: Henry Percy, ‏Sir Harry Hotspur ולעיתים Hotspur סתם; 20 במאי 1364 – 21 ביולי 1403), היה אביר הבירית, מראשי המרד של בית פרסי נגד הנרי הרביעי, מלך אנגליה. דמות ראשית במחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון", מאת ויליאם שייקספיר.
ביוגרפיה

בנו הבכור של הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד. הוכתר כאביר על ידי אדוארד השלישי, מלך אנגליה יחד עם המלכים-לעתיד ריצ'רד השני והנרי הרביעי. ב-1384 או 1385 מונה למפקד-המגן של אזור הגבול המזרחי עם סקוטלנד (warden of the east march) והתלווה לריצ'רד השני במסע-מלחמה שניהל בסקוטלנד. עקב נחישותו ומהירותו בקרב כונה על ידי יריביו הסקוטים "Haatspore" כלומר חם-המזג או הרתחן. שנה לאחר מכן יצא בפקודת המלך לצרפת, על מנת לחזק את המשמר על קאלה והוביל התקפות על פיקרדי. בין אוגוסט לאוקטובר 1387 פיקד על כוח ימי שנועד לפרוץ את המצור על ברסט. כהוקרה על פעולות צבאיות אלו הוענק לו ב-1388 תואר אביר הבירית. באותה שנה יצא לדכא מרד סקוטי בראשות ג'יימס דאגלאס, נפל בשבי אך נפדה עד מהרה.
ביולי 1393 נשלח בשליחות דיפלומטית לממלכת קפריסין ולאחר מכן מונה למושל בורדו, סגנו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר מושל דוכסות אקיטן. ב-1395 שב לאנגליה ויצא עם המלך ריצ'רד למלחמה באירלנד. ב-1396 שב לקאלה.
על אף קרבתה לחוגי המלך, החליטה משפחת פרסי לתמוך בתביעתו לכתר של הנרי בולינגברוק ולפנות נגד ריצ'רד. עם שובו של בולינגברוק לאנגליה מגלותו בצרפת ב-1399 הצטרפו אליו הוטספור ואביו עם אנשיהם בדונקסטר וצעדו עמו ללונדון, על מנת להדיח את המלך מכסאו. בולינגברוק הוכתר כמלך הנרי הרביעי וגמל למשפחת פרסי בנדיבות. הוטספור עצמו מונה לשריף עליון (High Sheriff) של מחוז פלינטשייר, למעשה נציג הכתר בצפון-מזרח ויילס, זאת בנוסף לסמכויותיו בגבול מזרח סקוטלנד. בתפקידו נקרא לדכא את המרד הוולשי בהובלת אווין גלינדור. במרץ 1402 מינה אותו המלך ללוטננט של צפון ויילס על מנת לטפל במרד. בספטמבר אותה שנה נחלו הוא ואביו ניצחון הן על המורדים והן על הסקוטים שהצטרפו אליהם ושבו את מנהיגם, ארצ'יבלד דאגלאס.
המרד בהנרי הרביעי

על אף קרבתם למלך בראשית דרכו, תמיכתם בו לקראת הכתרתו והכיבודים שקיבלו בראשית מלכותו, מצאו עצמם בני פרסי במספר מחלוקות עם הכתר. הנרי לא שילם להם די, לדעתם, על משרת מגני הגבול הסקוטי; הוא חיזק ברית עם בית דנבאר הסקוטי, למורת רוחם ובפרט דרש שישוחררו השבויים הסקוטים שנשבו במהלך דיכוי המרד; המלך קידם את בנו, הנסיך הנרי והעניק לו סמכויות צבאיות בצפון ויילס, תוך דחיקתו של הוטספור מהפיקוד ולא הצליח (או לא ניסה מספיק) לפדות את אדמונד מורטימר, רוזן מורטימר ה-5, גיסו של הוטספור (אחי-אשתו) מהשבי הוולשי.
בקיץ 1403 הרימו בני פרסי את נס המרד ויצאו נגד המלך, אותו הגדירו כטירן. בראש המרד ניצבו תומאס פרסי, רוזן ווסטר, דודו של הוטספור ו"נסיך ויילס", אווין גלינדור. הוטספור החליט לצאת לקרב גלוי בשרוסברי עוד בטרם הגיע אביו עם צבאו מן הצפון. קרב שרוסברי התחולל ב-21 ביולי בין צבא המלך, שכלל כ-14,000 חיילים לצבא המורדים, שכלל 10,000. בפעם הראשונה בהיסטוריה ניצבו על אדמת אנגליה אלה מול אלה קשתים חמושים בקשת ארוכה. מספר האבדות היה גדול, ובהם הנרי פרסי (הוטספור) עצמו, אשר לפי חלק מהמקורות נפגע מחץ כאשר הרים את מגן-הפנים של קסדתו על מנת לסקור את שדה הקרב. בראותם שמנהיגם נפגע, נפוצו אנשיו המורדים וכוחות המלך ניצחו. שייקספיר הנציח את האגדה לפיה נוצח הוטספור כביכול בקרב יחיד דרמטי שהתחולל באמצע סערת המלחמה מול הנסיך הנרי (לימים המלך הנרי החמישי). שייקספיר גם הפך את שני הגברים לבני אותו גיל, אף שבמציאות היה הוטספור מבוגר מיורש העצר ב-23 שנים.
על מנת לשכנע את המון העם שהמרד תם ושהוטספור מת (בניגוד לשמועות עקשניות לפיהן נותר בחיים) ועל מנת להרתיע מפני מרידות נוספות, ציווה המלך לשלוח את ראשו של הוטספור ליורק, שם הוקע מעל אחד משערי העיר, בעוד שאר חלקי גופתו המבותרת נשלחו ללונדון, ניוקאסל, בריסטול וצ'סטר לפני שנשלחו לאלמנתו לקבורה. הוא נקבר לבסוף בקתדרלת יורק בנובמבר 1403.
משפחתו

הוטספור נישא לאליזבת' מורטימר, בתם של אדמונד מורטימר, הרוזן השלישי ממרץ' ואשתו פיליפה (שהייתה בתו של ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס, בנו השלישי של אדוארד השלישי, מלך אנגליה). בנם, הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד (1393–1455) נהרג במלחמות השושנים. בתם, אליזבת' (1395–1436), נישאה לג'ון קליפורד ולאחר מותו נישאה לראלף נוויל (אחת מצאצאיותיה הייתה ג'יין סימור, אשתו השלישית של הנרי השמיני).
אלמנתו נישאה שנית ב-1406 ללורד קמויס.
דמותו בתרבות

דמותו הונצחה כדמות ראשית במחזהו של ויליאם שייקספיר, "הנרי הרביעי, חלק ראשון", שהציב אותו מול יורש העצר, הנסיך האל, תוך שינוי הנתונים ההיסטוריים, הוטספור היה למעשה 23 שנים מבוגר מיורש העצר והוא לא נהרג מידיו בקרב.
שמו מונצח בשמו של מועדון הכדורגל טוטנהאם הוטספר.
לקריאה נוספת

Dickon Whitewood, Shrewsbury 1403: Struggle for a Fragile Crown, Bloomsbury Publishing, 2017
הערות שוליים

↑  The Battle of Shrewsbury
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406245405171  GND: 129583626  ISNI: 0000 0000 5274 2023  LCCN: nr96028197  NTA: 266607659  SNAC: w6fj7zd0  VIAF: 25686896   WorldCat (עם VIAF): 25686896 
"מותו של הארי הוטספור"
הקורפוס החמישי (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הקורפוס
 It will be done 
 פרטים
 כינוי:  Victory Corps 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  פורט נוקס, בסיס קדמי בפולין
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1918   1922   1940 – 1919   1924   2013
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה  המלחמה הקרה  מלחמת קוסובו  המלחמה בטרור
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  לוטננט גנרל צ'ארלס קוסטנזה
 עיטורים
 Meritorious Unit Commendation  Superior Unit Award 
 
הקורפוס החמישי היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, המלחמה הקרה, מלחמת קוסובו והמלחמה בטרור, ופורק בשנת 2013. במאי 2020 הוחלט על ארגונו והקמתו מחדש לשם תמיכה בפעילות פיקוד אירופה של ארצות הברית.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-7 ביולי 1918 הוחלט על הקמת הקורפוס, והקמתו נמשכה עד ה-12 ביולי. הקורפוס השתתף בקרב סן-מייל, במתקפת מז-ארגון ובקרב לורן. עם סיום מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס ככוח כיבוש בגרמניה, ובמהלך 1919 פורק הקורפוס. בשנת 1922 הוקם הקורפוס מחדש, אולם בשנת 1924 פורק שוב הקורפוס.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מהיערכות צבא ארצות הברית לכניסה למלחמת העולם השנייה. לאחר הכרזת המלחמה בין גרמניה הנאצית לארצות הברית ב-11 בדצמבר 1941, נשלח הקורפוס ה-5 לצפון אירלנד, והיה הכוח האמריקני הראשון שנשלח ליבשת אירופה.
ב-6 ביוני 1944 הונחת הקורפוס ה-5 בחוף אומהה, שם ספג אבדות כבדות, אולם לבסוף הצליח לטהר את החוף ולפרוץ לעבר היבשת. הקורפוס לחם בקרבות המערכה בנורמנדי, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרב יער הירטגן ובקרב הארדנים. בהמשך השתתף הקורפוס בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, וכוחותיו כבשו את לייפציג והיו הראשונים להיפגש עם הצבא האדום בטורגאו שעל נהר האלבה.
היסטוריה > המלחמה הקרה

ב-1 בדצמבר 1950 בעקבות חשש לאיום סובייטי על מערב אירופה במהלך מלחמת קוריאה, הוקמה מחדש הארמייה השביעית כארמיית שדה באירופה. בתחילה כללה הארמייה השביעית את הדיוויזיה ה-1 וכוח משטרה צבאית. בדצמבר 1950 הכריז הנשיא טרומן על מצב חירום לאומי בשל מלחמת קוריאה, והארמייה תוגברה ל-4 דיוויזיות על ידי הדיוויזיות ה-28 וה-43. במאי 1951 הגיעה הדיוויזיה ה-4 לגרמניה, וב-3 באוגוסט 1951 הופעל מחדש הקורפוס ה-5 כחלק מהארמייה השביעית. ביולי הגיעה הדיוויזיה המשוריינת ה-2 לגרמניה, וב-25 באוגוסט 1951 הוקצו לקורפוס הדיוויזיה ה-4 והדיוויזיה המשוריינת ה-2. בנובמבר 1951 הוקצה הקורפוס ה-7 לארמייה השביעית, וקיבל תחתיו את הדיוויזיות ה-1, ה-28 וה-43. בתחילה נשלח הקורפוס ה-5 לצפון גרמניה והקורפוס ה-7 לדרום גרמניה, אולם לאחר הקמת הבונדסוור הועבר גם הקורפוס ה-5 לאזור הדרומי.
היסטוריה > מלחמת המפרץ

במהלך מלחמת המפרץ לחמו יחידות הקורפוס נגד עיראק כחלק מהקורפוס ה-3, והשתתפו בשחרורה של כווית.
היסטוריה > מלחמת קוסובו

באפריל 1999 נשלחו יחידות הקורפוס לאלבניה, ולאחר מכן השתתפו במלחמת קוסובו.
היסטוריה > עיראק

בסוף 2002 נשלח הקורפוס לכווית כחלק מפיקוד מרכז של ארצות הברית, ובמרץ 2003 השתתף במלחמת עיראק, התקדם כ-540 ק"מ ב-16 ימים, והפיל את שלטונו של סאדם חוסיין. לאחר מכן שהה הקורפוס כמה שנים בעיראק, וסייע לשמירת הסדר במדינה.
היסטוריה > אפגניסטן ופירוק הקורפוס

בין השנים 2012–2013 שהה הקורפוס באפגניסטן, וב-15 בספטמבר 2013 פורק הקורפוס.
היסטוריה > הקמה וארגון מחדש

במאי 2020 הוחלט על ארגון והקמה מחדש של הקורפוס לשם תמיכה בפעילות פיקוד אירופה של ארצות הברית. עוד נקבע כי מטה קדמי של הקורפוס ימוקם בפולין.
פריסת הקורפוס בשנות ה-80
יחידות הקורפוס בשנת 1989
וסטפירד'יר

| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 בירת המחוז:  איסאפיירד'ור
 תאריך ייסוד:  1937 
 שטח:  22,271 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  7,115 (2020)
  ‑ צפיפות:  0.3 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  65°44′15″N 22°10′14″W﻿ / ﻿65.7375°N 22.170556°W﻿ / 65.7375; -22.170556 
 אזור זמן:  UTC+0
 https://www.westfjords.is
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וסטפירד'יר (באיסלנדית: Vestfirðir) הוא אחד ממחוזות איסלנד הממוקם בצפון-מערב המדינה, מול מצר דנמרק וחופי גרינלנד. בירת המחוז היא איסאפיירד'ור. בוסטפירד'יר מתגוררים כ-7,000 תושבים, והוא המחוז עם הכי מעט תושבים במדינה. ההרים והפיורדים הרבים מקשים על התחבורה והתקשורת באזור. נוסף על כך, רבים מהכבישים סגורים על ידי קרח ושלג במשך מספר חודשים בשנה.
הניסים הבריטיים

הניסים הבריטיים הם הדגלים אשר מונפים על ספינות ומטוסים ברחבי הממלכה המאוחדת, בטריוטוריות הבריטיות שמעבר לים ובכמה מממלכות חבר העמים הבריטי.
בחוק הימי הבריטי וכמו גם על פי המנהג, הדגלים המתאימים לספינות הבריטיות הם דגלים בעלי שדה בצבע אדום, כחול או לבן עם דגל האיחוד בקנטון (הרבע השמאלי העליון, בסמוך לתורן) אשר שמם נגזר מצבע שטח הדגל.
השימוש בדגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) כדגלון חרטום מאושר רק לספינות הצי המלכותי הבריטי בהפלגה, שיוט, עגינה וכאשר הן מקושטות בדגלים וניסים או כאשר אדמירל הצי או המונרך נוכח על הסיפון. הנפת היוניון ג'ק על ספינות אזרחיות אסורה עוד מימיו של צ'ארלס הראשון אשר ציווה במאה ה-17 כי השימוש בדגל יוגבל רק לספינות הוד מלכותו, בעיקר עקב השימוש הלא מאושר של ספינות סוחר בדגל על מנת להשתמט מתשלום מיסי נמל תוך התחזות לספינת צי מלכותי.
מחוץ לתחום הימי קיימים דגלים רבים אשר עיצובם מבוסס על הניסים האדום, כחול והלבן אך צבועים בצבעים לא רגילים (כגון דגל חיל האוויר המלכותי בצבע כחול שמיים).