stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיניות ברומא העתיקה
מין, נישואים וחברה > זנות > מועדוני מין פרטיים

נראה כי ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר מפומפיי והרקולנאום, ומספר מקורות ספרותיים מצביעים על קיומם של "מועדוני מין" פרטיים בדומוסים (אנ')‏ (domus),‏ אם כי רוב הרומאים גרו באינסולה (אנ')‏ (insula). הדומוסים ברומא העתיקה היו בתים גדולים, שהוחזקו על ידי משפחות בעלות אמצעים ניכרים, והיוו חלק מרכזי בקביעתה של מעמדה החברתי של המשפחה המחזיקה בהם. חלק מהחדרים בחלק מהדומוסים הכילו יצירות אמנות ארוטית, שאיננה שונה מיצירות האמנות שנמצאו בבתי הבושת. בחלק מחדרי הדומוסים שהכילו יצירות אמנות ארוטית, הייתה גם דלת חיצונית לחדר, כאשר לדומוסים עצמם היו דלתות ראשיות שהבילו לאטריום של הבית, שהכילו בדרך כלל יצירות אמנות המתארים את אבותיהם, וכן גביעי כבוד אחרים.
על פי תאוריה קיימת, חדרים אלו נועדו לעורר את האווירה של בתי הבושת לאירוח מסיבות מין אקסקלוסיביות, כמו האירוע, שתואר על ידי ההיסטוריון הרומאי, ולריוס מקסימוס, ושהתרחש בשנת 52 לפני הספירה, שבו מופיעים קונסול ומספר טריבונים:
באותה מידה ידועה לשמצה, המסיבה ההיא שאורגנה למטלוס סקיפיו כשהיה קונסול ולטריבונים של העם - על ידי גמלוס, נער השליחויות שלהם. הוא היה אדם חופשי מלידה, אך שיחק באופן מעוות את תפקיד המשרת. החברה נתנה סומק קולקטיבי: הוא הקים בית בושת בביתו שלו, וסרסר את מוציה ופלאביה, כל אחת מהן בולטת באביה ובבעלה, יחד עם נער האצולה סטארוניוס. גופות הנמצאות בכניעה חסרת בושה, מוכנים לבוא למשחק של מין שיכור! משתה לא על כיבוד הקונסול והטריבונים, אלא על הפללתם!
קיומם של מועדוני מין עשוי לספר רקע להכפשות פוליטיות בתקופת הרפובליקה הרומית המאוחרת, שבהן נטען כי בין אורחי המועדוני מין נמצאו עובדי מין, וכן כי לבית הבושת הקיסרי הידוע לשמצה, שהוקם על גבי גבעת הפאלאטיום, קליגולה ביצע יחסי מין עם נשים נשואות וצעירים חופשיים.
מעשים ותנוחות מיניות

ביצירות אמנות ארוטית ויצירות ספרותיות לטיניות, המתוארכות לתקופת רומא העתיקה, נמצאו תיאורים וציורים של כ-90 תנוחות מין. אחד מהממצאים האלו הייתה סדרת הספרים "אמנות האהבה" של המשורר הרומי, אובידיוס, אשר מתארת צורות שונות של הזדווגות (concubitus varii) ותנוחות מין (figurae veneris).‏ עם המונחים הלטיניים אלו, אובידיוס תיאר כיצד הופיעו יצירות אמנות ארוטית בבתיהם של משקי הבית האריסטוקרטיים ביותר ברומא העתיקה. לפי הסופר וההיסטוריון הרומאי, סווטוניוס, לקיסר רומא טיבריוס היה אוסף גדול של מדריכי מין ויצירות אמנות ארוטית, כלל ציור מיתולוגי, שבו מתוארת אטאלנטה מקיימת יחסי מין עם מלאגרוס, שהוערך על ידי הקיסר ביותר ממיליון ססטרטיוס. הייתה התעניינות ברחוב הרומאי לגבי המגוון המיני ברומא העתיקה. כמו כן, באותה תקופה, חשבו כי תצפיות אסטרולוגיה משפיעה על העדפותיו ועיסוקי של האדם: אנשים בעלי מזל גדי, מזל דלי, מזל שור או מזל סרטן היו אמורים לעגן סודיות או צורות "לא טבעיות" של יחסי מין, כולל חדירה על ידי אדם אחר.
על פי לוקרטיוס, לכל מעשה מיני ותנוחת מין הייתה מטרה שונה: עובדי מין ביצעו תנוחות מין מסוימות, שמטרתן היה להעניק ללקוחתיהם הנאה, ולהימנע מהיריון. בנוסף, הוא המליץ לנשים שהתעניינו ללדת כי אסור להן לזוז במרץ בזמן קיום יחסי מין, שכן תנועות אלו "דופקות את המרחשה מהתלם ומכוונות את הזרע בכיוון הלא נכון". כמו כן, הוא ממליץ לזוגות המנסים להיכנס להיכנס להיריון, לקיים את יחסי המין שלהם בתנוחת "דוגי סטייל", מאחר שהוא מחקה את המין הטבעי של בעלי חיים.
מעשים ותנוחות מיניות > יחסי מין בין זכר לנקבה

הפועל המגונה הבסיסי ביותר בלטינית לגבר שמקיים יחסי מין עם אישה הוא הפועל futuo (באופן מילולי: "אני מזדיין"). אף על פי שמילה זו לא נמצאת בספרות הלטינית הלא גסה, המילה היא לא בהכרח מילה מעליבה או תוקפנית. המילה הופיעה בדרך כלל על כתבי עסקאות למין בין עובדת מין ללקוח. לפיכך, בשל הסביבה מלאת התשוקה והאהבה, ניתן היה להשתמש במילה זו כחלק מאינטימיות בין עובדת המין ללקוח. קטע ממחזה של טיטוס מאקיוס פלאוטוס מצביע כי רכישת אוצר מילים ארוטי הייתה חלק מהתקדמותה של אישה למיניות בתוך נישואיה, כאשר באותו קטע נכתב כי הבתולה אומרת בקולה כי איננה יודעת את המילים שיש לומר בליל הכלולות (nupta verba).‏ שימוש במילה זו על ידי אישה במסגרות אחרות, העיד על עצמאותה ומעמדה החברתי. האישה הרומית פולביה אומרת, בעודה מאתגרת את אוגוסטוס קיסר, כי: "או שתזיין אותי או שבוא נילחם". המילה futuo הופיעה על גבי יצירות גרפיטי שנמצאו בפומפיי, שנוצרו הן על ידי גברים והן על ידי נשים, כתיאור של יכולת, שביעות רצון או זמינות.
החוקר האמריקאי, תומאס הבניק (אנ'), טען כי: "אובידיוס המציא את הקטגוריה של הזכר ההטרוסקסואל", שכן, לדבריו, ברומא העתיקה היה מקובל שגבר רומאי יקיים יחסי מין הומוסקסואליים. כמו כן, אובידיוס דחה באופן קיצוני את המסורת הרומי לפדרסטיה, ואומר שהוא נהנה יותר (voluptas) לקיים יחסי מין עם אישה השווה לו במעמדו. כמו כן, הוא הדגיש כי עונג מין בין זכר לנקבה צריך להיות הדדי. אובידיוס הורה לתלמידיו הגברים לקיים יחסי מין עם נשים באופן לאט, וכן שלא יסיימו את האקט המיני עד להגעת אורגזמה. בקטע אחד שנכתב על ידי אובידוס נראה כי הוא ממליץ על אורגזמה בו-זמנית בין גבר לאישה:
אבל אל תכשיל את הגברת שלך, בהנפת מפרשים גדולים יותר, ואל תיתן לה גם להקדים אותך על המסלול; זה מירוץ ביחד אל הסיום: זה הזמן שבו ההנאה מלאה, כאשר גבר ואישה שוכבים שם, מובסים באותה מידה.
מעשים ותנוחות מיניות > יחסי מין בין זכר לנקבה > Mulier equitans

"רכיבה" הייתה מטאפורה נפוצה לאקט המיני Mulier equitans (באופן מילולי: "האישה על העליונה"). ציורים המכילים את האקט המיני הופיעו גם באמנות היוונית וגם באמנות הרומית, אם כי לא הופיעו ספציפית על ציורי האגרטלים מיוון העתיקה. המשורר אובידיוס ממליץ לאישה הקטנה לקיים יחסי מין בתנוחת מין זו, רק כי אולי אישה גבוהה לא תרצה להיראות כמתנשאת מדי ביחס לגבר. יש הטוענים כי אקט מיני זה היה מועדף על הקטור ואנדרומאכה, על אף שאנדרומאכה הייתה גבוהה מאוד, ולכן כינוי במחוק את הקטור כ-"הסוס הקטור". תיאור של האקט המיני נמצא גם על תבליט אחד מגאליה, אשר מתוארך לתקופת רומא העתיקה.
באמנות הרומית, ניתן לראות אישה כאישה עירומה, בזמן שהיא נראית מקיימת Mulier equitans עם גבר, וכן לפעמים הודגש שיער הערווה שלה. ישנם פרשונויות שונות לגבי משמעות עמדה זו בתרבות רומא העתיקה. החוקר הבריטי, קנת' דובר (אנ'), טוען כי הצגה זו ייצגה את האמנציפציה המינית היחסית של נשים רומאיות. כמו כן, נטען כי מנקודת מבטה של אישה, תפקיד זה יעניק לה עצמאות מסוימת להנאתה המינית. לעומתו, ההיסטוריון והארכאילוג הצרפתי, פול ויין (אנ'), טוען כי עמדה זו הדגישה את מעמד האישה כמשרתת ושפחה לגבר, שמקיים איתה יחסי מין, וזוכה להנאה מינית בלי שביצע אף מאמף. ייתכן כי תפקיד זה היה מועדף באמנות הרומית, משום שהוא מצא חן בעיני הן בפני הגברים והן בפני הנשים: לגברים, עמדה זו הציגה מבט ללא הפרעה על גוף האישה, כפי שהמליץ המשורר אובידיוס, ועל הפין הנכנס לנרתיק; ואילו לנשים, עמדה זו הציגה את הדמות הנשית הדומיננטית מבחינה ויזיואלית ממלאת את התפקיד הפעלתני.
עמדה זו נקראה גם Venus pendula conversa (באופן מילולי: "ונוס מאונכת כשהאישה פונה לכיוון (הגבר)") ו-Venus pendula aversa (באופן מילולי: "ונוס מאונכת כשהאישה פונה הרחק (מהגבר)"). גרסה של עמדה זו מוזכרת או מתוארת לעיתים רחוקות, אם כי מצויה ביצירות האמנות הרומית שנמצאו ליד הנהר נילוס.
מטפורות של סוסים נמצאו גם על תיאורי cinaedus ש-"רוכב" במין אנאלי, וכן לפחות פעם אחת עבור לסביות ש-"מתחילות לרכב ולנוע עם לונה (אנ') כעדות".
מעשים ותנוחות מיניות > מין אנאלי

הפועל הלטיני pedicare היא מילה בוטה, אך לא לשון הרע, המתאתרת חדירה אנאלית. ניתן היה להשתמש במילה זו בצורה מאיימת, כפי שהופיע ב-Catullus 16 (אנ') של גאיוס ולריוס קאטולוס, או בצורה של "לזיין אותך". לפי חקר האטימולוגיה, לא ברור מאין הגיעה המילה, אך יש הסבורים כי היא הגיעה מהמילה היוונית paidika, אשר קשורה לפדרסטיה ביוון העתיקה. המילה הבסיסית הלטינית לפי הטבעת הוא culus. כמו כן, מטאפורות לפי הטבעת היו המונחים ficus ו-anus, כאשר האחרון היה נחשב כמונח סטדנרטי לשימוש בטקסי רפואה.
ברחוב הרומאי חשבו כי גברים "סובלים את זה כמו אישה" (muliebria pati), כאשר הם חדרו אנאלית באישה, אם כי הניחו שהאישה פשוט ממלאת את תפקיד הנער. המשורר מרטיאליס, למשל, טען כי קיום מין אנאלי מרגיש טוב יותר כאשר הוא מבוצע עם גברים: כאשר אשתו של הבעל מתנגדת לספק לו מין אנאלי, במאמץ לשמור על נאמנותו, הוא מתגרה בה ומשווה בין פי הטבעת שלה לבין של נער.
ה-figura veneris, שבה האישה מתכופפת כדי להרים את ישבנה, עשוי להיות קשור למין אנאלי, שכן נערים הוצגו בעמדה זו באמנות היוונית, אם כי ככל הנראה קשה לזהות באמנות מהכניסה האחורית (a tergo).‏ המונח Culibonia היה מושג הומוריסטי לעובד/ת מין שמתמחה במין אנאלי. הימנעות מהריון עשויה להיות אחד מהמניעים לעובדות מין להציע יחסי מין אנאליים ללקוחותיהם.
מעשים ותנוחות מיניות > Os impurum

המונח Os impurum (באופן מילולי: "פה מטונף" או "פה טמא") היה מונח להתעללות באלה שמספקים מין אוראלי. "השתלוללות בחלל הפה" הייתה צורה של לשון הרע שנכתבה על ידי המשוררים הרומאים גאיוס ולריוס קאטולוס, הורטיוס ומרטיאליס. האשמה בקיום של Os impurum הייתה "גסות קיצונית", כל כך קיצונית ושפה עד שהסופר הרומאי, מרקוס טוליוס קיקרו, השתמש במונח זה עבור גברים ממעמד נמוך יותר ממנו, בעודו רומז כי ההשפלה של אותם גברים הכתימה את הפטרונים החזקים מהם, שהיו בעצם מטרותיו האמיתיות של מרקוס טוליוס קיקרו.
במספר פסוקים קומיים מגונים נכתב כי מין אוראלי גורם לריח רע כמעט רעיל מהפה. "עובדי המין של הסמטאות" נחשבו כמזוהמים לאחר מתן מין אוראלי, כאשר המשורר הרומאי, גאיוס ולריוס קאטולוס, התייחס ל-"רוק המלוכלך של עובד/ת מין עצבנ/ית". גאיוס ולריוס קאטולוס ציין כי עצם העובדה שהפין משמש גם להוצאת שתן, הופך את המין אוראלי לדוחה במיוחד. כמו כן, גאיוס ולריוס קאטולוס גידף את הנוהג של הקלטיבריאנים (אנ') לצחצח את שיניהם בשתן. ישנם מספר בדיחות לחימה שמתארות הפיכת הבושם לgarum (באופן מילולי: "רוטב דגים") על ידי נשימה של אדם שביצע מין אוראלי. באיגרות אחרות של מרטיאליס צוין אדם שנשם על עוגה חמה, כדי שתתקרר, הפך אותה לצואה. ברחוב הרומאי חשבו כי הריח הרע והשיניים הרקובות המיוחסים לביצוע מין אוראלי ייצגו ריקבון מוסרי, השחתה כללית של הפה, הפוגעת בין היתר בכוח השכנוע של האזרח.
מעשים ותנוחות מיניות > Os impurum > קונילינגוס ופלאשיו

בשל הסטיגמה שנקשרה במתן הנאה פיזית, גבר שביצע מין אוראלי באישה היה נתון ללעג ברחוב הרומאי. קונילינגוס הופיעה בדרך כלל באמנות הרומית כחלק ממעשה הדדי, כאשר האישה עושה פלאשיו על הגבר, בעודם שוכבים ב-תנוחת המין 69.‏ לעומת זאת, ניתן לראות, על גבי ציור קיר מפומפיי, היפוך תפקידים במתן מין אוראלי בין גבר לאישה. על ציור קיר זה, האישה גבוהה וחטובה, מטופחת ועירומה בחוצפה עטורה במספר תכשיטים, ואילו הגבר קטן יחסית, בעל מבט חרד או חשדני, נראה מכופף ובלבוש מלא. המצב על ציור קיר זה כל כך קיצוני עד כדי שנראה כי ציור קיר זה נועד להיות הומוריסטי ומעורר עצבים, ואפילו חריג בנוף ופרודי.
קיימים מספר ממצאים שנמצאו המתארים נשים ששכרו עובדי מין זכרים כדי שיספקו קונילינגוס. לפי כתובות גרפיטי בפומפיי שנמצאו, המחירים שעובדי מין גברים גבו על קונילינגוס היה באותו טווח מחירים כמו נשים שגבו על פלאשיו. עם זאת, ייתכן וכתובות הגרפיטי נועדו בכוונה להעליב גברים שנוקבו בשם, ולא כפרסומת של ממש. כתובת גרפיטי אחת שנמצאה נועדה אפילו כנראה להעלבה פוליטית: "הצביעו איזידור לתפקיד האיידיל; הוא הטוב ביותר בליקוק הפות!".
הפועל הלטיני fellare שימש בדרך כלל לתיאור אישה המבצעת מין אוראלי בגבר. האשמת אדם בקיום פלאשיו על אדם אחר הייתה אולי העלבון הגרוע ביותר מכל העלבונות הרומאיות שנאמרו. היה מקובל ברחוב הרומאי לבקש מנשים אינפמיות שיבצעו פלאשיו, אם כי לא היה מצופה שבעל משק מכובד יבקש מאשתו שתבצע פלאשיו. ברחוב הרומאי, פלאשיו נתפסה כהעדפה "קצת מצחיקה" עבור גברים מבוגרים שמתקשים לשמור על זקפה, אם כי קיים ציור גרפיטי שמראה שכישוריו של fellatrix נוצלו במלואם. כמו כן, כמעט לא קיימים תיאורים של פלאשיו באמנות הרומית.
מעשים ותנוחות מיניות > Os impurum > Irrumatio

Irrumatio הייתה צורה כוחנית של פלאשיו, שבוצע בדרך כלל נגד גבר אחר. כפי שמצוין בפריאפיאה, וכן בשיריהם של המשוררים גאיוס ולריוס קאטולוס ומרטיאליס, ביצוע Irrumatio על גבר אחר נחשבה כהוכחה לגבריות שניתן להתפאר עליה. כמו כן, צורה זו פורשה כעונש, במיוחד עבור אלו שנאפו. המשורר מרטיאליס דוחק בבעל שנעשה עליו עוול, שכבר חתך את אוזניו ואת אפו של הגבר הנואף, להשלים את ההשפלה של הגבר הנואף על ידי ביצוע מעשה פלאשיו על הגבר הנואף.
מעשים ותנוחות מיניות > מין קבוצתי

קיימות עדויות, בין היתר יצירות ספרות, גרפיטי ואמנות, המתוארכים לתקופה הרומית, המתארים את המין קבוצתי ברומא העתיקה. על פי הסופר וההיסטוריון הרומאי, סווטוניוס, הקיסר טיבריוס נהנה לצפות במין קבוצתי, ותיאר זאת ב-"שלשות" של גברים ונשים:
במנוסתו לקאפרי, הוא הרכיב חדר שינה שהיה תיאטרון ההוללות הסודית שלו. שם הוא כינס מכל הסוגים של עובדי המין, נשים וגברים כאחד, בעודו ממציא זיווגים מפלצתיים (שאותם כינה spintriae), כך שהם היו שזורים זה בזה בכדי ליצור שרשראות משולשות (triplici serie connexi), ובכך הם קיימו איתו יחסי מין רק כדי להדליק את רצונותיו.
רוב השלישיות ברומא העתיקה תוארו כשני גברים שחודרים לאישה אחת. על גבי מדליה שנמצאה בגאליה, המתוארכת לתקופת רומא העתיקה, ניתן לראות שני גברים שוכבים על מיטה, כאשר אחד מימין והשני משמאל, כשרגליהם של הגברים מושטים מתחת לאישה שנמצאת ביניהם. יצירה אמנותית אחרת מתארת חדירה כפולה של אישה ש-"רוכבת" על אחד מהגברים, בעוד שהשני נמצא מאחוריה. גרסה נוספת של שלישיות, אם כי פחות נפוצה, ניתן למצוא על יצירות אמנות וספרות, בין היתר ב-Carmen 56 של גאיוס ולריוס קאטולוס, המתארות גבר החודר אישה, בעוד שהגבר עצמו נחדר על ידי גבר אחר. על פי גאיוס ולריוס קאטולוס, גרסה זו של שלישייה היא הומוריסטית, אולי בשל העובדה שהגבר במרכז יכול להיות cinaedus, גבר שאוהב לקבל מין אנאלי, שלפי דעתו נחשב גם כדבר שמפתה מינית נשים.
רביעיות, בדרך כלל של שני גברים ושתי נשים, גם הופיעו באמנות הרומית. דוגמה ליצירת אמנות המתארת רביעייה ניתן למצוא במרחצאות הפרברים. בדוגמה זו, ניתן לראות את האישה מהימין הקיצוני כורעת ליד מיטה כדי לבצע קונילינגוס על אישה אחרת, שנראית שוכבת. האישה השוכבת מבצע פלאשיו על גבר שכורע מעליה, כאשר הוא בעצמו מקבל מין אנאלי מדמות רביעית, המיוצגת כ-"מנצח": הוא פועל רק כדי למלא את הסיפוק המיני שלו, מבלי לספק מינית את האחרים, בעודו מביט ישירות בצופה בהינף יד מנצחת.
המשורר הרומי, אוסוניוס, כתב בדיחה על שלישייה מינית גברית:
"שלושה אנשים במיטה ביחד: שניים חוטאים מצד אחד, ושניים חוטאים מצד שני."

"האם זה לא ארבעה גברים?"

"אתה טועה: 2 האנשים שבסוף כל צד מעורבים פעם אחת בלבד, אבל האיש שבאמצע ממלא חובה כפולה."
מעשים ותנוחות מיניות > אוננות

ידוע מעט על אוננות ברומא העתיקה מהמקורות הידועים כיום, וכי קיימת ההנחה שהרומאים העדיפו לבצע אוננות עם יד שמאל. המשורר מרטיאליס מזכיר אוננות בחלק משיריו, ואומר כי אוננות הייתה צורה נחותה של סיפוק מיני שעבדים נקטו בה, אם כי הודה שהוא אונן כאשר ראה שעבד ממין זכר היה יותר מדי יקר לקנות: "היד שלי הקלה עליי כתחליף לגנימדס". אוננות גם מופיעה, אם כי באופן נדיר, ביצירות הסאטירה הלטיניות. על אחד מהקטעים הבודדים של גאיוס לוקיליוס ששרדו, קיימת בדיחה על פין, בעל תכונות של האנשה (Mutto), שחברתו לאווה (Laeva; באופן מילולי: "שמאל") מנגבת את "דמעותיו". על כתובת גרפיטי מפומפיי נכתב כי: "כשהדאגות שלי מעיקות את גופי, ביד שמאל אני משחרר את הנוזלים הסגורים והמסוגרים שלי".
לפי חקר האטימולוגיה, לא ברור מאין הגיע הפועל הלטיני, masturbari, אם כי נטען שהוא מורכב מ-turbare (באופן מילולי: "התססה") ו-mas (באופן מילולי: "גבר"), ללא קשר ישיר לפין. טענה נוספת להגעתה של המילה היא הרכבה של man(u)- (באופן מילולי: "יד") ועם שינוי מסוים של stuprare (באופן מילולי: "לטמא, לבצע עוול מיני"). הבלשן והפילולוג האמריקאי, קלברט וואטקינס (אנ'), טוען כי המילה הגיעה משורש מהשפה הפרוטו-הודו-אירופית, ופירושה הוא "מוח" או "מח עצם", מאחר שסופרים רפואיים מתקופת רומא העתיקה חשבו כי נוזל הזרע מגיעה מהמוח דרך העצמות. אם טענתו של קלברט וואטקינס נכונה, ייתכן כי המילה masturbari הגיעה גם מהמילה turbare.‏
מעשים ותנוחות מיניות > משכב בהמה

במיתולוגיה הרומית ישנם תיאורים של מפגשים מיניים בין בני אדם לבעלי חיים, בעיקר נשים ואלים במסווה של בעלי חיים. משכב בהמה הוא מאפיין מסוים של קיום יחסי מין עם יופיטר, שמבקר את האלה לדה בתור ברבור ואת אירופה בתור פר. המינוטאורוס נולד כתוצאה מקיום יחסי מין בין פר לפסיפאה, שהתחפשה לפרה. הסאטירים, הידועים בתאבונם המיני הגדול, הוצגו לרוב עם תכונותיהם של התְּיָשִׁים.
ישנם תיעודים מתקופת רומא העתיקה המתארים חיות מדומות שמשחקות במשחק תפקידים מיני. על פי תיעודים קיימים, נירון קיסר נהנה מלקיים קשירה עם גברים ונשים כאחד, שבהן התלבש בעור של בעלי חיים, כדי לתקוף את איברי המין שלהם, בדיוק כפי שאסירים נידונים נקשרו והותקפו על ידי חיות בר בזירה (Damnatio ad bestias).‏ בסיפור שנכתב על ידי ההיסטוריון דיו קסיוס, מצוין כיצד עובד/ת מין התחזה לנמר/ה על כדי לספק מינית סנאטור. השחקנית ביתילוס (אנ') הייתה ידועה בשל ריקודה הארוטי, שבו התלבשה כמו האלה לדה, שמקיימת יחסי מין עם הברבור. קיימות עדויות המצביעות על כך שריקודה הארוטי של ביתילוס עוררה מינית מספר נשים. משכב בהמה הוא גם נושא ברומן "חמור הזהב" של אפוליוס, שבו הגיבור, שנהפך לחמור הבית, נחשק על ידי מטרונית אצילה עשירה, בדיוק כפי שפסיפאה חפצה בפר.
קיימת אינדיקציה כי מפגשים מיניים אלימים, כמו בתרחישים מיתולוגיים אחרים, היו עונשים שהציבור הרומי היה יכול לצפות בו בזירה. המשורר מרטיאליס שיבח תרחיש הקשור לנאמנות ומקרה פסיפאה. ניתן רק לשער מה הייתה הלוגיסטיקה הכרוכה בהקמת במה בשביל הציבור הרומאי שיראה קיום יחסי מין בין אישה לפר. אם פסיפאה הייתה פושעת שנידונה לעינוי ומוות, ייתכן שהחיה זורזה על ידי "הפרשת נרתיק מפרה עונתית". ברומן שנכתב על ידי אפוליוס, אישה שהורשעה וגנבה ad bestias, הופיעה בזירה וקיימה יחסי מין עם הגיבור בצורתו החייתית.
סצנות מיניות
תבליט עם כיתוב.
סצנה מינית על מנורת שמן.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
ציור קיר ארוטי מבית של בני וטיוס, פומפיי.
ציור קיר ארוטי מבית של בני וטיוס, פומפיי.
ציור קיר מבית הבושת לופנארה, פומפיי.
ציור קיר מבית הבושת לופנארה, פומפיי.
ציור קיר מבית הבושת לופנארה, פומפיי.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
כיבוש מיני ואימפריאליזם

התיאטרון הרומי, תיאטרון פומפיוס, הוקם ב-55 לפני הספירה על ידי גנאיוס פומפיוס מגנוס, כהקדשה לוונוס ויקטריקס (באופן מילולי: "ונוס הכובשת"). תיאטרון זה, שפעל עד שלהי העת העתיקה, היה מקום לאמנויות הבמה, אדריכלות ויצירת יצירות ספרותיות ואמנותיות, כולל יצירות נוף ויצירות אמנות חזותית. תיאטרון זה היה, במובנים רבים, האנדרטה הקבועה למצעד הניצחון שבוצע לכבודו 6 שנים קודם לכן. בין יצירות האמנות שהציגו בתיאטרון היו דְּיוֹקְנָאוֹת של סופרות וקורטיזנות, וכן סדרת תמונות שהמחישה לידות לא רגילות, שסומנו כסימן למלחמה. באופן כללי, האינטלקטואליות והתרבות הרומית הוצגו כדבר נשי ומתייוונת, בעוד שמלחמה ופוליטיקה הוצגו כדבר גברי. ישנם עדויות להאנשה של פסלי נשים בלבוש אתני או "ברברי", אשר ייצגו את האומות שנכבשו על ידי רומא העתיקה. בין האנדרטאות האחרות שנבנו ברחבי רומא העתיקה, ניתן למצוא את הסבסטיאון באפרודיסיאס (כיום בשטחה של טורקיה), את מקדש שלושת הגאלים (אנ') בלוגדונום (כיום בשטחה של העיר ליון שבצרפת), וכן מספר מטבעות שונים, שגילמו שטחים ועמים שנכבשו כנשים: הכוח הצבאי הרומי מביס "אומה נשית". אף על פי שהדמויות מתיאטרון פומפיוס לא שרדו, מספר לוחות תבליט מאפרודיסיאס שנמצאו מתארות סצנות תיאטרון, כולל ייצוגו של הקיסר קלאודיוס עירום הכופה את כניעתה של בריטניה, שחזהה הימיני חשוף, וכן את נירון קיסר גורר משם ארמניה (אנ') מתה. לוחות תבליט אלו מזכירים את תבוסתה של מלכת האמזונות, פנתסיליאה על ידי אכילס. על גבי סדרת מטבעות, שהונפקו לאחר המצור על ירושלים בשנת 70 לספירה, המתארים את יהודה השבויה, נמצאת האנשה נשית של יודיאה כאישה שבויה.
כיבוש מיני היה מטאפורה לאימפריאליזם שהשתמשו בה רבות ברחוב הרומאי, אם כי לא תמיד באופן ישיר לשלטון הרומי. המשורר הרומי, הורטיוס, תיאר את הרומאים כאלו שנשבו על ידי יוון השבויה: הדימוי של התרבות הרומית, שישבה בה ציוויליזציה שהובסה על ידיה, אך אותה ציוויליזציה נתפסה כאינטלקטואלית ואסתטית יותר. לפיכך, עלו ברחוב הרומאי מיתוסים על גבר שאנס, חטף או שיעבד אישה, אבל התאהב בה, בדומה לסיפורם של אכילס ובריסאיס.
הערות שוליים

ציור קיר ארוטי מפופמפיי.
ציור קיר ארוטי מפופמפיי (מתוארך ל-50–79 לספירה).
ציור קיר ארוטי מפופמפיי.
ציור קיר ארוטי מפופמפיי.
ציור המתאר את קופידון ואת הניאוף המיתולוגי של ונוס ומארס.
צלמית גרוטסקית של עבד איתיפאלי: בקומדיה הרומית, עבדים מוצגים לעיתים קרובות כבעלי אובססיה מינית.
ציור קיר מבית הבושת לופנארה (אנ') בפומפיי.
פסל של עובד/ת מין שמקיימ/ת יחסי מין. הפסל, אשר מתוארך למאה הראשונה לספירה, מופיע בגליפטותק.
יובנאליס חשב כי רטיאריוס (בשמאל), גלדיאטור שנלחם עם פנים וגוף חשוך, היה גבר נשי ובעל נטייה לסטייה מינית.
מטבעות ספינטריה, שעליהן מוטבעות מעשה או תנוחה מינית. מוצגים במוזיאון והגלריה לאמנות האנטריאן (אנ').
תנוחת המין "האישה על העליונה" (Mulier equitans) הופיעה רבות ביצירות אמנות רבות מהתקופה הרומית.
סצנה מינית על תבליט משיש מפומפיי. נמצא במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי.
ציור קיר מבית הבושת לופנארה (אנ') בפומפיי.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
ציור קיר ארוטי ממרחצאות הפרברים, פומפיי.
ציור קיר ארוטי מפומפיי.
מנורת שמן עם ציור של מין אורלי.
שלישייה בציור קיר שנמצא במרחצאות הפרברים, פומפיי. ציור הקיר מתואר ביצירה מספר 56 של גאיוס ולריוס קאטולוס.
רביעייה בציור קיר שנמצא במרחצאות הפרברים, פומפיי.
אלגוריה רומית עתיקה של הנהר הטיבר, אשר נמצאת בגבעת הקפיטולין.
ציור קיר מפומפיי המתאר את לדה והברבור (אנ').
תבליט רומי מהמאה הרביעית, שבו מתוארים לדה והברבור, עם אזכור של קופידון בצד.
פסיפס מ-200 לספירה המתאר נמר תוקף אדם שהורשע בתוך זירה.
פסל של סאטיר והרמאפרודיטוס, שמתוארך למאה השנייה לספירה. הפסל מופיע כיום במוזיאון הישן בברלין.
פסל שיש של הרמאפרודיטוס, שמתוארך ל-120–140 לספירה. הפסל מופיע כיום במוזיאון הישן בברלין.
פסל שיש של הרמאפרודיטוס, שמתוארך למאה השלישית לפני הספירה. הפסל מופיע במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול.
מטבע ססטרטיוס מתקופת אספסיאנוס המתאר את "יהודה השבויה".
קארי קון

| --- | --- |

קארי קון בספטמבר 2013
 לידה:  24 בינואר 1981 (בת 44) קופלי (אנ'), אוהיו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת מאונט יוניון  תיכון קופלי 
 בן או בת זוג:  טרייסי לטס (אוגוסט 2013–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (2013)  Lucille Lortel Award for Outstanding Lead Actress in a Play (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קארי אלכסנדרה קון (באנגלית: Carrie Alexandra Coon; נולדה ב-24 בינואר 1981) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. היא ידועה בתפקידיה הראשיים בתור האם האבלה נורה דרסט בסדרת הדרמה "הנותרים" (2014–2017), ולאחר מכן בתור גלוריה ברגל (אנ') בעונה השלישית של סדרת הפשע "פארגו" (2017); בעבור תפקיד זה קיבלה קון מועמדות לפרס אמי. היה לה גם תפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הדרמה "החוטאים" (2018) מבית רשת USA, והחל מ-2022 היא ידועה בגילומה של ברטה ראסל בסדרה "העידן המוזהב".
על הבמה, קון הייתה מועמדת לפרס טוני על הופעתה ב-2012 בהפקה מחודשת למחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?. היא גם הופיעה בסרטים רבים, כולל המותחן הפסיכולוגי "נעלמת" (2014), הדרמה הפוליטית "העיתון" (2017), מותחן הפשע "אלמנות" (אנ') (2018), סרט גיבורי העל "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018), הדרמה התקופתית "הקן" (2020), והקומדיה העל-טבעית "מכסחי השדים: החיים שאחרי" (2021).
ביוגרפיה

קארי אלכסנדרה קון נולדה בעיירה קופלי (אנ'), אוהיו ב-24 בינואר 1981, בתם של פולה (לבית פלואנס) וג'ון קון. יש לה אחות גדולה, אח גדול ושני אחים צעירים. היא סיימה את לימודיה בתיכון קופלי (אנ') ב-1999, לאחר מכן למדה באוניברסיטת מאונט יוניון (אנ'), וסיימה את לימודיה ב-2003 עם תואר ראשון באנגלית וספרדית. בשנת 2006 היא קיבלה תואר שני בחוג לדרמה מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
קריירה > קריירה מוקדמת

קון החלה את הקריירה המקצועית שלה בתיאטרון. לאחר תום לימודיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון התקבלה לתיאטרון הרפרטואר מדיסון וביצעה את הופעת הבכורה שלה במחזה "העיר שלנו". לאחר הופעתה בתיאטרון מדיסון הצטרפה לתיאטרון השחקנים האמריקאים והופיעה עמם במשך 4 עונות. ב-2008 עברה קון לשיקגו שם הופיעה במחזה "ברונטה". קון נדדה בין שיקגו לוויסקונסין במשך מספר שנים כשהיא משתתפת בהפקות של שיקגו, מילווקי ותיאטרון השחקנים האמריקאים. במשך אותה תקופה סיפקה את דמותה למשחק וידאו של חברת משחקי מחשב מוויסקונסין.
פריצת הדרך של קון התרחשה ב-2010 כאשר לוהקה לתפקיד האני בהפקה של המחזה מי מפחד מווירג'יניה וולף של תיאטרון סטפנוולף. לאחר מכן הופיעה בהפקות של המחזה בשיקגו והופיעה בוושינגטון ובניו-יורק כשהיא מבצעת את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון ברודוויי. קון זכתה על הופעתה בפרס התיאטרון העולמי והייתה מועמדת לפרס הטוני.
קון ביצעה את הופעת הבכורה שלה על גבי המסכים בסדרה קצרת הימים של NBC מועדון הפלייבוי מ-2011. לאחר מכן השתתפה בתפקידי אורח בסדרה המשטרתית חוק וסדר.
קריירה > פריצת הדרך

בעקבות מועמדותה לזכייה בפרס הטוני, לוהקה קון ב-2014 לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה של HBO "הנותרים" לצד ג'סטין ת'רו, אמי ברנמן ואן דואוד. באותה שנה ביצעה את הופעתה הראשונה על בימת הקולנוע בסרט "נעלמת" שבוים על ידי דייוויד פינצ'ר המבוסס על רומן מ-2012 באותו השם.
בתחילת 2015 כיכבה קון בתפקיד ראשי בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה פלצבו בפליירייטס הורייזונז. כמו כן נטלה חלק בהקראות לבעלה טרייסי לטס של המחזה מרי פייג' מרלו והייתה במגעים להשתתפות בהפקה של שיקגו במידה והדבר יסתדר עם לוח הזמנים של צילומי "הנותרים". בדצמבר 2015 הוכרזה קרי קון כאחת משש השחקניות האמורות לגלם את הדמות הראשית במחזה מרי פייג' מרלו בהפקת תיאטרון סטפנוולף בשיקגו שאמור היה להתקיים בין מרץ למאי 2016. באוקטובר-נובמבר 2015 נטלה קון חלק בצילומי הסרט "מזג אוויר מוזר" לצד הולי האנטר בביומה של קתרין דיקמן. בדצמבר 2015 השתתפה בצילומים לסרט האימה "Keeping Hours" בבימויה של קארן מונקרייף.
בשנת 2017 גילמה את אחד הדמויות הראשיות בעונה השלישית של סדרת הפשע "פארגו".
בשנת 2018 שיחקה בסרטים "קשר קטלני" ו"אלמנות" (אנ'), ושיחקה בעונה השנייה של סדרת המסתורין "החוטאים" של רשת USA Network, בתפקיד ורה ווקר.
בשנת 2021 שיחקה בסרטו של ג'ייסון רייטמן "מכסחי השדים: החיים שאחרי".
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז עבור רשת הטלוויזיה HBO.
חיים אישיים

בספטמבר 2013 נישאה קון לשחקן והתסריטאי טרייסי לטס; בנה הראשון נולד ב-2018 ובת נוספת נולדה ב-2021.