stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחת מתוך אחת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ראש פינה 
 תקופת הפעילות:  2015–2019 (כ־4 שנים) 
 
אחת מתוך אחת הייתה עמותה רשומה, שהחלה את דרכה כמיזם בפייסבוק על ידי גל שרגיל ושלומית הברון, ומטרתה הראשונית הייתה להעניק מקום למתן עדות לכל נפגע/ת תקיפה מינית כמו - הטרדה מינית, מעשה מגונה, גילוי עריות ואונס. באפריל 2015 נרשם המיזם כעמותה, וביוני 2019 הודיע על סיום פעילותו.
העמותה פעלה להעלאת המודעות לאלימות מינית בישראל.
נכון לשנת 2018, צוות העמותה מנה את גל שרגיל, שלומית הברון, סיוון רוקי רימון, יעל שרר ואת מיכל סיטון.
הרקע להקמת העמותה

"אחת מתוך אחת" הוקם ביוני 2013, בעקבות מספר מקרים שנגעו להטרדה או אלימות מינית כלפי נשים: הקמת תא העיתונאיות ופרשת עמנואל רוזן וכן פרסום לפיו שופט אמר במהלך דיון כי "יש בנות שנהנות מאונס", והתגובות לפרסום זה, ביניהן פרסום של העיתונאית אריאנה מלמד לגבי פגיעה מינית שחוותה, מאמר שנכתב על ידי העיתונאית שרון שפורר אשר קרא לנשים "לצאת מהארון" ולספר על ההטרדות אשר הן עוברות בחייהן ומספר פרסומים מצד נשים שחלקו את סיפוריהן אודות אלימות מינית שהן חוו. "אחת מתוך אחת" הוקם בתחילה על מנת לרכז את הסיפורים הללו, ובהמשך פעילותו התרחבה מעבר לכותלי האינטרנט.
אודות העמותה

מטרות "אחת מתוך אחת", לפי אתר העמותה, היו ארבע:
לתת במה וקול לכל נפגעי תקיפה מינית בישראל.
להראות את המסה הקריטית של נפגעי ונפגעות תקיפה מינית בישראל. לטענת העמותה, שמקורה המחקרי לא ברור, כל אישה הוטרדה מינית ואחת מכל שלוש נשים הותקפה מינית.
להבהיר כי קרבנות של תקיפות מיניות לעולם אינן אשמות בכך שהותקפו.
לקרוא לגברים להצטרף ולהילחם בתופעות ההטרדות והתקיפות המיניות בישראל.
בדף הפייסבוק של "אחת מתוך אחת" פורסמו למעלה מ-2,000 עדויות ויש לו למעלה מ-37,000 עוקבים. לדברי שרגיל, ממקימות העמותה, אין מדרג של חומרה בעדויות שבאתר; יכולה להיות הערה ברחוב שאולי תיחשב להטרדה מינית קלה ועד גילוי עריות והם יפורסמו זה לצד זה.
על מנת לסייע למיזם להמשיך ולפעול, ואף להסתעף לאפיקים נוספים, יצא המיזם בחודש מאי 2014 בקמפיין מימון המונים אשר עמד ביעדיו.
פעילויות העמותה

העמותה נתנה במה לפרסום עדויות על הטרדה מינית, תקיפה מינית ואונס בישראל.
פרויקט הצלבת שמות מי שדווח עליהם כאנסים או כפוגעים מינית פורסם באוקטובר 2014. שמות אנשים שדווחו על ידי הפונות כתוקפים מינית נשמרו במאגר ממוחשב ומוצפן. המטרה: במקרה שבו מהצלבת המידע יעלו דיווחים שאותו האדם תקף יותר מאישה אחת או גבר אחד, המדווחים יקבלו מידע על ההצלבה בלבד, ללא פרטים נוספים. זאת במטרה לחזק את הסבירות שתלונה במשטרה על אותו האדם אכן תבשיל לכדי כתב אישום. למדווחות אסור היה להיפגש או לדבר זו עם זו, כדי שהדבר לא יחשב כתיאום עדויות.
לשם העלאת מודעות, יזמה "אחת מתוך אחת" באפריל 2015 כנס במכללה האקדמית תל אביב-יפו אודות הגשת תלונה על עבירות מין בערוצים שונים: במשטרה, בנציבות שירות המדינה ובצה"ל. שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר העבירה בו את ההרצאה המרכזית.
פרויקט גברים שותפים, בשיתוף עם אסל"י (ארגון סרט לבן ישראל), ארגון של גברים הפועלים למיגור תופעת האלימות נגד נשים, נועד להעלות מודעות בקרב גברים ונערים ביחס לאלימות מינית כנגד נשים והציע להם כלים לעזור ולמנוע או לעצור את התופעה.
הליכים משפטיים שקשורים בפעילויות העמותה

בשנת 2013 פרסם פרופ' אמיר חצרוני מאוניברסיטת אריאל פוסט לפיו הפרסומים בדף "אחת מתוך אחת" משקפים "כושר המצאה אמנותי" וכן השווה את הפרסומים בדף ל"ספרי מדע בדיוני ופנטזיה" ובעקבות כך הוגשה נגדו תלונה לוועדת המשמעת של האוניברסיטה . בדיון בבית הדין לעבודה, שנערך בעקבות פיטוריו מהאוניברסיטה, ציינו באי כוח האוניברסיטה כי דבריו, שנוסחו בשפה בוטה, ביחס לנשים המפרסמות בדף "אחת מתוך אחת" היו אחת מעילות פיטוריו.
בשנת 2014 הגיש מרצה במכללה האקדמית צפת תביעת דיבה נגד מנהלת הדף "אחת מתוך אחת", גל שרגיל לאחר שפרסמה בדף שניהלה עדות לפיה הוא הטריד אותה מינית תוך כדי הרצאה בחוג למשפטים. דבר התביעה נגדה פורסם על ידי שרגיל בדף "אחת מתוך אחת" תוך שהיא פונה לעוקבים בבקשה לסייע באיתור עורכת דין או עורך דין "אם אפשר בפרו בונו". בית המשפט המחוזי קבע בפסק הדין כי העדות שפורסמה ב"אחת מתוך אחת" הייתה לשון הרע, שכן המפרסמת פרסמה מידע שאיננו אמת, כפי שכבר נקבע בבית הדין לעבודה, שדחה את תביעתה בגין הטרדה מינית . עוד קבע בית המשפט המחוזי כי הנתבעת ציינה את שמו של המרצה, ועשתה זאת בכוונה לפגוע. המפרסמת חויבה בתשלום פיצוי בסך 260,000 ש"ח ובסכום כולל של מעל ל-300,000 ש"ח.
בשנת 2015 פנתה יו"ר העמותה, גל שרגיל, בשם מתלוננות אנונימיות, להנהלת האוניברסיטה העברית בטענה כי 11 מרצים שם הטרידו מינית או אף אנסו סטודנטיות. העמותה סירבה למסור מידע למשטרה אודות שמות המתלוננות האנונימיות או אודות פרטי המרצים המדוברים ולכן לא נערכה חקירה מעבר לבדיקה משטרתית ראשונית. האוניברסיטה הגיבה כי "יש קלות בלתי נסבלת של הטלת האשמות ללא ראיות וללא יכולת לבדוק את אמיתות הדברים. כך למעשה מטילים דופי בכלל המרצים באוניברסיטה".
הפסקת פעילות העמותה

ב-29 ביולי 2019, הודיע דף הפייסבוק של העמותה כי החליטו לסיים פעולתן. בהודעה נכתב בין היתר: "עם תום השנה השישית לפעילותינו, לנוכח עידן metoo והקפיצה האדירה במודעות הגענו למסקנה שאנו נדרשות להתקדם הלאה. במהלך השנים פעלנו בהתנדבות מלאה במשך שעות, ימים ולילות וניסינו כמיטב יכולתנו להעלות מודעות, לפעול למען נפגעות ונפגעים ולהשמיע קול אותנטי שיקדם שיח אחר.
אנו מקוות שהצלחנו אך בשלב זה אנו מרגישות כי פנינו למקומות אחרים ולכן לא נוסיף לפעול יחד תחת הכובע של עמותת 'אחת מתוך אחת'".
עוד ציינו בהודעה כי עד סיום פעולתו נתן הדף והפרויקט במה לעדותם של למעלה מ-2500 נשים וגברים, וכי בכוונתן לשמר את העמוד ואת העדויות בו כארכיון, אך לא להזין אליו עדויות חדשות. עוד ציינו בכוונתן לנסות ולפעול ל'העברת' ארכיון הפוגעים שהתהווה לארגון פמיניסטי אחר במטרה שימשיך להפעילו.
הערות שוליים

↑  נטלי כהן, ‏"אחת מתוך אחת": עמוד פייסבוק חדש מעורר עניין, באתר ‏מאקו‏, 27 ביוני 2013
↑  אבי עמית, חדשות 10, אחת מתוך אחת: הנתונים המחרידים על אחוז נפגעות התקיפה המינית בישראל, ‏22 בפברואר 2015
↑  אחת מתוך אחת - צוות ״אחת מתוך אחת״ (ארכיון)
↑  מורן אזולאי ונרי ברנר, שופט בדיון על נאנסת: "יש בנות שנהנות מאונס", באתר ynet, 5 ביוני 2013
↑  אריאנה מלמד, כבוד השופט, אני מאחלת לך ש"תיהנה", באתר ynet, 5 ביוני 2013
↑   שרון שפורר, קומו וצאו מהארון, באתר הארץ, 14 ביוני 2013
↑  אחת מתוך אחת - אודות (ארכיון)
↑  מטרות "אחת מתוך אחת", באתר האינטרנט של המיזם
↑  אבי עמית, אחת מתוך אחת: הנתונים המחרידים על אחוז נפגעות התקיפה המינית בישראל, באתר nana10‏, 22 בפברואר 2015
↑  https://www.facebook.com/oneofone1
↑  https://www.facebook.com/oneofone1/videos/1091685060889901
↑  http://www.headstart.co.il/project.aspx?id=9927
↑  רחלי רוטנר‏, עמוד "אחת מתוך אחת" יוצר מאגר של אנסים, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2014
↑  גיא לרר, המאגר האינטרנטי של המטרידים מינית, ‏22/10/2014 (ארכיון)
↑  אחת מתוך אחד - הצלבת שמות אנסים ופוגעים מינית (ארכיון)
↑  http://www.anu.org.il/events/1102.htm
↑  אחת מתוך אחת - גברים שותפים (ארכיון)
↑  מיכל רשף‏, מרצה שטען שנשים בדו אונס יועמד לדין משמעתי, באתר וואלה, 24 ביולי 2013
↑  חן מענית, ‏אונ' אריאל: פיטורי פרופ' חצרוני - בשל התבטאויות מזלזלות, באתר גלובס, 27 באפריל 2014
↑  סע' 22 לפסק הדין בסע"ש 8032-03-15 גל שרגיל נ' פלוני ואחרים, ‏7.12.2017
↑  גל שרגיל, אני מנצלת את העמוד לבקשת עזרה אישית, באתר עמוד אחת מתוך אחת, ‏9.9.2014
↑  ע"א 35127-03-19 פלוני נ' פלונית, ‏23.3.2020
↑  סע"ש 8032-03-15 גל שרגיל נ' פלוני ואח', ‏7 בדצמבר 2017
↑  איתמר לוין, עוד תפצה מרצה ב-260,000 שח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 באפריל 2020
↑  זיו קריסטל, סטודנטית שהאשימה מרצה למשפטים בהטרדה מינית תפצה אותו ב-300 אלף שקל, באתר פוסטה, ‏2.4.2020
↑  מעיין לביא, הסטודנטית חשבה שהמרצה הטריד, לכלכה עליו בפייסבוק – ותשלם מעל שלוש מאות אלף שקלים, באתר אוביטר, ‏5.4.2020
↑  עו"ד שמואל גרוס, סטודנטית העלילה על מרצה ותשלם 300 אלף ש', באתר ynet, 9 באפריל 2020
↑  ירדן סקופ, יניב קובוביץ, מכתב לאוניברסיטה העברית: 11 מרצים הטרידו מינית, באתר הארץ, 31 במאי 2015
↑   ירדן סקופ, יניב קובוביץ, הנשים שפנו לאוניברסיטה העברית: המטרה אינה לחשוף מתלוננות, אלא לשנות את הטיפול בהטרדות, באתר הארץ, 2 ביוני 2015
↑  רועי ינובסקי ושחר חי, מסתמן: לא תיפתח חקירה לגבי הטרדות באוניברסיטה העברית, באתר ynet, 3 ביוני 2015
↑  ההודעה על הפסקת פעילות העמותה בדף הפייסבוק
אידיוט שימושי

אידיוט שימושי (מרוסית: Полезный идиот) הוא כינוי גנאי המתאר אדם נאיבי או בעל אמונה עיוורת, שניתן לתמרן או לנצל אותו כדי לקדם מטרה, אג'נדה פוליטית או מדינית (ראו ערך: פרופגנדה), לרוב אג'נדה רדיקלית או אלימה מאוד, שאותו איש תמים כלל לא התכוון לקדם בצורה כה קיצונית. רוסיה השתמשה בתאוריה זו עוד בתקופתה הסובייטית. מאוחר יותר התרחבה התאוריה גם לשימוש על ידי דיקטטורות, ארגונים רדיקליים וקבוצות טרור אסלאמיסטיות.
המושג ביחס לתמיכה של דמוקרטים בקומוניזם

במקור שימש המושג בשיח הפוליטי לתיאור תומכיה של ברית המועצות במדינות המערב, הדרך שבה הגנו על פעולות אלימות ודכאניות של משטרים קומוניסטיים דיקטטורים והיחס שהעניק להם המשטר הסובייטי. תומכים אלה היו בעיקר ליברלים, סוציאליסטים וקומוניסטים. לאחר תום המלחמה הקרה השימוש במושג התרחב, לתיאור מגוון רחב יותר של אידאולוגיות.
המונח אידיוט שימושי, עבור אדם נאיבי או לא מודע, שימש בכתב עת בריטי כבר בשנת 1864. הרקע היה ביחס לחילוקי דעות על הצבעה של אמיל אוליבייה עם הממשלה, בניגוד לעמיתיו באופוזיציה. המאמר מתאר כיצד אוליבייה השתמש במכתב של "אידיוט שימושי", כדי להסביר את עמדותיו.
עם זאת השימוש הנפוץ במושג "אידיוט שימושי" או "תמים שימושי" החל רק בשנות ה-40 של המאה ה-20. כדי לתאר את היחס הנאיבי של אנשים פרו-דמוקרטים במערב, שנטו לשמאל, במיוחד לסוציאליזם, כלפי ברית המועצות, המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, סטלין וקומוניזם בכלל, תוך הטלת ספק בפעולות דיכוי וזוועה, הקטנה או הצדקה שלהם. ואת האופן הציני שבו המשטר הסובייטי ניצל את אותם התומכים התמימים לצורך השגת מטרותיהם.
פעולות שביצעה ברית המועצות ובהמשך גם מדינות קומוניסטיות נוספות כמו סין, כללו דיכוי, צנזורה, הטיהורים הגדולים, מעשי רצח פוליטיים ועוד. גורמים במערב העבירו ביקורת כלפי אותם המעשים, אך פעילים ומפלגות נהגו לצייר את לנין וסטלין כמנהיגים דגולים המתנגד לאימפריליזם המערבי ולאי צדק חברתי, להכחיש את הטענות נגד המשטר הקומוניסטי, ולהצדיק את צעדי סטלין בהסברים שונים.
המושג שימש כדי לתאר:
אדם שתומך בדמוקרטיה במדינה מסוימת והסכים ליצור קואליציה והקמת ממשלה עם קומוניסטים (אנטי דמוקרטים).
אדם במדינה לא קומוניסטית שהביע סימפתיה כלפי קומוניזם. תכופות אנשים אלה נתפסו בעיני קומוניסטים (וכן מתנגדים לקומוניזם שסבלו משלטונם) כאדם נאיבי ורגיש למניפולציות שניתן לנצלו למטרות תעמולה או אחרות. אנשים כאלה הידהדו נרטיבים וטיעונים של הקומוניסטים, אספו כספים למטרות קומוניסטיות וקידמו רעיונות קומוניסטים או תמיכה במדיניות ברית המועצות (אפילו אם זו כללה פגיעה בפעילים קומוניסטים מקומיים).
נהוג לשייך ללנין את טביעת המונח "אידיוטים שימושיים מהמערב", ביחס למפלגות וארגונים במערב התומכים באופן אוטומטי בברית המועצות, אם כי מעולם לא נמצאו בכתבי לנין עדויות לכך. האזכור המוקדם ביותר של המונח נמצא רק ביוני 1948 במאמר בניו יורק טיימס.
המאמר עסק בפוליטיקה איטלקית של אותה תקופה ("השינוי הקומוניסטי נראה באירופה"), תוך ציטוט העיתון של המפלגה האיטלקית הדמוקרטית הסוציאליסטית L'Umanità. העיתון טען כי למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית, שנכנסה לחזית עממית עם המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (PCI) הידועה בשם "החזית הדמוקרטית העממית" במהלך הבחירות הכלליות באיטליה ב-1948, תינתן האפשרות להתמזג עם PCI או לעזוב את הברית. המונח שימש מאוחר יותר במאמר מ-1955 ב-American Federation of Labor News-Reporter כדי להתייחס לאיטלקים שתמכו במטרות קומוניסטיות. המגזין "טיים" השתמש בביטוי לראשונה בינואר 1958, וכתב שחלק מחברי הדמוקרטיה הנוצרית רואים בפעיל החברתי דנילו דולצ'י אידיוט שימושי למטרות קומוניסטיות. מאז זה חזר על עצמו במאמרי "טיים" משנות ה-70, עד שנות ה-80, עד שנות ה-2000, ו-2010.
שימוש עכשווי

כיום יש המשתמשים בכינוי הגנאי כלפי יריביהם באופן דומה לשימוש שנעשה בו כלפי תומכי ברית המועצות. מטבע הדברים, טיבה של האנלוגיה הוא סובייקטיבי.
השימוש העיקרי במונח זה כיום הוא בהתייחסות לקבוצות ואנשים המביעים תמיכה בדיקטטורות, ארגונים רדיקליים וקבוצות טרור אסלאמיסטיות. לעיתים, קבוצות שמאל רדיקלי, פעילי שלום, פציפיסטים ואף ארגוני זכויות אדם מכונים על ידי מתנגדיהם "אידיוטים שימושיים של האסלאם".
המשתמשים במונח זה טוענים שחלק מארגונים אלה, החורתים על דגלם עקרונות של ליברליזם, הומניזם וזכויות האדם, מעלימים עין ממעשי זוועה, טבח, טרור, פרעות, פשעים נגד האנושות והפרות זכויות אדם שלא היו נסבלים במדינות מערביות, מצד הארגונים בהם הם תומכים. יש המסבירים תופעה זו בגזענות של ציפיות נמוכות, שלטענתם קיימת בקרב אותם ארגונים, הגורמת להם להיות סלחנים לגבי מעשי זוועה והפרות זכויות אדם מצד אותם ארגונים וקבוצות הנתפשים כנחותים מוסרית מהעולם המערבי הנאור והדמוקרטי.
דוגמה לכך היא תיאורו של העיתונאי בן-דרור ימיני את הפגישות שקיים נועם חומסקי עם בכירי חזבאללה. ימיני כינה כך גם את ריצ'רד פאלק, שליח מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, אשר צוטט בהצדקת פיגועי התאבדות בטענה שזו דרך מאבק לגיטימית של הפלסטינים ואף טען במאמר שחמאס איננו ארגון טרור.
דוגמאות נוספות ל"אידיוטים שימושיים" (אם כי לאו דווקא כינוי אנשים בשם זה) הוא התמיכה של ליברלים וקומוניסטים באיראן במהפכה האיראנית. מנהיגים כמו מהדי באזרגאן שהיה ממקימי "תנועת השחרור האיראנית" ב-1961, תנועת אופוזיציה ליברלית בעלת נטייה אסלאמית נגד השאה מוחמד רזה פהלווי. ההתנגות לשלטונו המושחת ומדכא של השאה, מצד ליברים וקומוניסטים, יחד עם רצון ברפורמות חברתיות לשם השגת צדק חברתי וזכויות אדם, התלכדו עם קבוצה גדולה יותר של כפריים ושמרנים דתיים שהתנגדו לשאה בגלל סיבות אלה וגם בגלל התנגדותם לליברליזם ולחילוניות. המההפכה האיסלמית ב-1979 באיראן סייעה להקים רפובליקה אסלאמית-תיאוקרטית טוטלירית תחת שלטון האייתוללה ח'ומייני, שרחוקה מאוד מחזונם של הליברלים והקומוניסטים כאחד, דיכאה את העם האירני בצורה קשה ואכזרית לפחות כמו שלטון השאה, ותומכת בטרור ויצוא של "מהפכה איסלמית" למדינות אחרות.
שימוש עכשווי > השימוש במונח לתיאור תומכי חמאס לאחר טבח שבעה באוקטובר

שימוש נפוץ נוסף ב"אידיוטים שימושיים" או בהסברים דומים נוגע לארגונים ואנשים במערב שתומכים בחמאס על רקע טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל. פעילים רבים במערב יצאו בתמיכה ב"שחרור עזה" ו"שחרור פלסטין" כאשר הם מקטינים, מכחישים או מצדיקים את מעשי חמאס. חלקם תמכו והפיצו תאוריות קונספירציה כי לפיהן מעשי הטבח באזרחים הן מזויפות או מוגזמות, וחלקם אף טענו כי מדובר במזימה של ישראל. דרך נוספת להתעלמות ממעשי הטרור היא הצגה שלהם באופן כללי מאוד כ"התנגדות". בו בזמן רובם הגדול טוענים כי "צריך להסתכל על התמונה הגדולה יותר" וכי האלימות נגד אזרחים ישראלים מוצדקת - בגלל הנכבה, בגלל הכיבוש או על רקע ראיית ישראל כמבצעת של אפרטהייד, קולוניאליזם, פשעי מלחמה, טיהור אתני או רצח עם. הפעילים תומכים ב"הפסקת אש מידית", ו"צדק לפלסטין". בנאום נתניהו בקונגרס ב-2024 ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כינה אותם "אידיוטים שימושיים בשירות איראן".
ראו גם

לוחמה פסיכולוגית
מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל
לקריאה נוספת

שרית ילוב, מינצנברג אינו מתהפך בקברו (חלק ב), באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 במאי 2010
הקלות הבלתי נסבלת של הקיום, מאת מילן קונדרה, 1984
הערות שוליים

1 2 3  Pascal Tréguer, ‘USEFUL IDIOT’: MEANING AND ORIGIN, בלוג, word histories
↑  ‏"COMMUNIST SHIFT IS SEEN IN EUROPE; Tour of Two Italian Leaders Behind Iron Curtain Held to Doom Popular Fronts", Arnold Cortesi; New York Times June 21, 1948 p. 14 ‏Times, Arnold Cortesispecial To the New York (1948-06-21). "COMMUNIST SHIFT IS SEEN IN EUROPE; Tour of Two Italian Leaders Behind Iron Curtain Held to Doom Popular Fronts". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-15.
↑  בן-דרור ימיני, מכתב לאידיוט שימושי, באתר Nrg, ‏27/01/11
↑  Browne, Anthony (1 באוגוסט 2005). "Fundamentally, we're useful idiots". The Times. London. ארכיון מ-2006-01-08. נבדק ב-27 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Amil Imani, Islam's Useful Idiots, American Thinker, August 07, 2006
↑  בן-דרור ימיני, אידיוטים שימושיים, באתר Nrg, ‏21/05/10
↑  LAZAROFF, TOVAH (26 במרץ 2008). "UNHRC appointment infuriates Israel". The Jerusalem Post. נבדק ב-20 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Falk, Richard (16 ביולי 2007). "Slouching Toward a Palestinian Holocaust". The Transnational Institute. נבדק ב-20 באוגוסט 2020. After winning the Palestinian elections, Hamas was castigated as a terrorist organization that had not renounced violence against Israel and had refused to recognize the Jewish state as a legitimate political entity. In fact, the behavior and outlook of Hamas is more complex and diverse {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.gov.il/he/pages/event-congress240724
אילון גנור

אילון גנור
אילון גנור (נולד ב-22 באוגוסט 1950) הוא יזם, צלם אמנותי ורופא ישראלי, אחד מחלוצי הVoIP בעולם. כיהן כיו"ר ומנכ"ל חברת ווקלטק שנסחרה בנאסד"ק, החברה שעמדה מאחורי "טלפון האינטרנט" ומפתחת המוצר המסחרי הראשון בעולם שאיפשר להעביר קול דרך האינטרנט.
ביוגרפיה > משפחתו וצעירותו

סבו של גנור הוא אברהם אלברט מזרחי, עסקן ביישוב וסוכן נדל"ן, בנם של דוד ורוזה מזרחי ממייסדי אחוזת בית. סבתו שמחה היא בתו של הרב אברהם רומנו, רב בסרייבו ורבה של קהילת יהודי בוסניה בירושלים.
אביו, נסים רפאל גנור (2010-1923), בנם של אברהם ושמחה, היה רופא ילדים והיסטוריון אוטודידקט, מחבר הספר "מי היו הפיניקים".
אמו, מגדה גנור (2015-1928), הייתה ניצולת השואה ילידת וינה, ציירת שהציגה בתערוכות. לאילון אח צעיר, עידו גנור, מייסד ומנכ"ל IPV Security, חברה לאבטחת רשתות.
אילון גנור נולד בז'נבה, שווייץ ב-1950 וגדל בתל אביב. בוגר בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, בעל תואר דוקטור לרפואה משנת 1975. התגייס לצה"ל כעתודאי, שירת ברמת הגולן כרופא גדודי ואחר-כך כרופא חטיבתי של חטיבה 188, השתחרר בשנת 1980.
ביוגרפיה > יזמות

ב-1987 הקים ביחד עם קבוצת וירולוגים שוודים את וירובאל (Virovahl), חברת ביוטכנולוגיה שווייצרית, שמעבדותיה היו בגטבורג, שוודיה. וירובאל פיתחה את הבדיקה הראשונה המבוססת על חלבונים סינתטיים לזיהוי נגיף האיידס בדם. גנור כיהן כנשיא וירובאל. טכנולוגיה זאת נמכרה לחברת התרופות השוודית פרמסיה (אנ') (שלימים התמזגה עם חברת התרופות האמריקאית Upjohn (אנ')).
ב-1990 הצטרף גנור לאלון כהן וליאור הרמתי (אנ'), שהקימו שישה חודשים קודם לכן את ווקלטק בישראל. כהן והרמתי פיתחו וייצרו כרטיס קול למחשב PC ‏(SpeechBoard TM) עם תוכנה שהקריאה טקסט בשפה העברית לאנשים לקויי ראייה. מאחר שהשוק היה מוגבל בהיקפו, החליט גנור כמנכ"ל ויו"ר הדירקטוריון להעביר את מוקד הפעילות של החברה לתוכנה. ב-1993 הושקה פעילות VocalChat, תוכנה שאיפשרה תקשורת קולית ממחשב PC אחד למשנהו ברשתות מקומיות ואזוריות. התוכנה פותחה בידי קבוצת מפתחים שכללה את עופר כהנא (לימים הקים את קגור שנמכרה לג'וניפר), אלעד שיאון (שירת ביחידה 8200 ונהרג בתאונת דרכים), עופר שם טוב (מפתח תוכנה) ואחרים. התוכנה הוצגה באטלנטה במאי 1993 בכנס "Network InterOp". ב-1994 נוספה תוכנת תמיכה ב-Internet Protocol ‏(IP) וב-13 בפברואר 1995 הושק טלפון האינטרנט שכונה internet.PHONE או אייפון, שזכה לעמוד כמעט שלם בוול סטריט ג'ורנל, עם כתבה פרי עטו של ביל באקלי; בכותרת נכתב: "שלום עולם! שיחות קוליות דרך האינטרנט". זו הייתה פעם ראשונה שתכנה מסחרית איפשרה שיחות קוליות דרך האינטרנט. באותה עת היו 16 מיליון משתמשים באינטרנט. המוצר הבא שווקלטק פיתחה היה שרת גשר המאפשר למשתמשים לנתב שיחות על גבי האינטרנט גם בין טלפונים סטנדרטיים. השרת היה מסוגל להעביר עד 24 שיחות במקביל.
בפברואר 1996 נרשמה ווקלטק למסחר בנאסד"ק, וגנור כיהן כיו"ר ומנכ"ל. בשנת 1997 דויטשה טלקום (חברת התקשורת הלאומית של גרמניה) רכשה 20 אחוזים ממניות ווקלטק.
ב-1997, בעזרתו של מייקל ספנסר (באותה עת מנהל בחברת הייעוץ בוז אלן המילטון (אנ'), בה היה אחראי על תחום האינטרנט והתקשורת), כתב גנור את התוכנית העסקית לחברת VoIP חדשה. לאחר שפגש את תום אווסלין (אנ') מAT&T, נוסדה ITXC (אנ'), חברה אמריקאית בה תום אווסלין שימש כמנכ"ל ומייסד שותף והנהלתה הייתה אמריקאית. ווקלטק השקיעה חצי מיליון דולר ונתנה אשראי של מיליון דולר בציוד בתמורה ל-19.9% מהחברה החדשה; AT&T השקיעה אף היא.
ITXC נהפכה לסיטונאית שיחות טלפון באינטרנט הגדולה בעולם והגיעה בתחילת שנת 2000 לשווי שוק של שמונה מיליארד דולר (היה זה בתקופה שקדמה למשבר שפרץ במרץ 2000). גנור ישב במועצת המנהלים של ITXC בשנים 1997–2001
גנור עזב את ווקלטק בשנת 2006 לאחר מיזוגה לחברת TDSOFT (אנ') החברה המאוחדת המשיכה להיסחר בנאסדק עד 2009 בה התמזגה לחברת magicJack (אנ') האמריקאית שהמשיכה גם כן להיסחר בנאסד"ק עד נובמבר 2017 בשם "magicJack VocalTec". בנובמבר 2017 החברה נרכשה על ידי חברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק בשם B.Riley מקליפורניה (Stock Symbol:RILY). השם ווקאלטק נשמר לאורך השנים לאור היתרון השיווקי שנתן ופרסומו כחלוץ הראשון בתחום הVoIP.
ב-2008 ייסד גנור, ביחד עם ד"ר דני פרומקין וד"ר אדם וסרסטרום, את חברת נוקלאיקס (Nucleix), בה גם השקיע וכיהן כמנכ"ל וכיו"ר הדירקטוריון. נוקלאיקס היא חברת ביוטכנולוגיה שמפתחת סמנים אפיגנטיים לזיהוי בשתן של סרטן שלפוחית השתן ולזיהוי בדם של סרטן הריאות. גנור עזב את נוקלאיקס ביולי 2017.
ביוגרפיה > אמנות

גנור חובב צילום מילדותו. בשנת 2004 עבר סדנת צילום מבוים עם עדי נס. ב-2005 השתתף בפרויקטים שונים בהדרכתה של מיכל היימן. בשנת 2006 נרשם ללימודי אמנות במדרשה לאמנות בית ברל. הוא למד במסלול צילום וסיים את לימודיו בשנת 2008. בשנת 2007 שהה כאמן אורח במכון לאמנויות חזותיות, ניו יורק (אנ').
בין עבודותיו של גנור: "וול סטריט" (2008), סדרה של תצלומים מבוימים שצולמו בניו יורק ובישראל שביטאה את שאט נפשו מהנעשה בוול סטריט (הסדרה הוצגה בתערוכה בתל אביב שלושה שבועות לפני קריסתה של חברת ליהמן ברדרס במשבר הסאבפריים של 2008). בין הסדרות האחרות שלו היו "הקופסה" (הציגה ב-2009 בוולטה, שווייץ) וארל קינג (שר היער) (הציגה באוקטובר 2010). גנור יוצג על ידי גלריית טבי דרזנר. עבודתיו הוצגו בתערוכות שונות כולל במוזיאון ישראל בירושלים וכלולה באוספי אמנות שונים בכללם מוזיאון ישראל מכון שפילמן לצילום, ובאוספים פרטיים.
ביוגרפיה > חיים אישיים ופעילות ציבורית

אילון גנור נשוי מאז 1973 לחלה גנור (לבית טל), אמנית-תכשיטנית ופסלת, להם שלושה ילדים.
גנור ישב בוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע; ישב בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו,

בה העביר סדנאות לתלמידי מנהל עסקים בנושא "יצירתיות בעסקים".
תמונות שצילם

פרזנטציה, מתוך הסדרה "וול סטריט"
אביר לבן, מתוך הסדרה "וול סטריט"
מתוך הסדרה "שר היער", התמונה באוסף מוזיאון ישראל
"שר היער"
תערוכות יחיד

2008 – "וול סטריט", גלריה טבי דרזנר, נווה צדק, תל אביב.
2009 – יריד האמנות וולטה 5, בזל, שווייץ.
2009 – יריד צבע טרי, תל אביב.
2011 – "שר היער", מנשר לאמנות, תל אביב, אוצר ארז גולן
תערוכות קבוצתיות

2008 – תערוכת בוגרים, המדרשה, בית ברל.
2009 - מתחם התחנה, תל אביב, פסטיבל POV לצילום, אוצרת: איה לוריא.
2010 – "העשור הראשון", מכון מופ"ת, אוצר: יובל כספי.
2010 – מוזיאון ישראל.
2014 – "בני שם", גלריה כברי, אוצרת: כרמלה וייס.
הערות שוליים

↑  גליה ימיני, זה הכל רדיפת בצע, באתר הארץ, 30 ביולי 2008, ריאיון עם אילון גנור
↑  ג'ים קלנסי, טלפון האינטרנט הופך את השיחות הגלובליות לזולות יותר, באתר CNN,‏, 10 באוקטובר 1995
↑  תוכנת וולקטק לשיחות טלפון אינטרנטיות, באתר Fortune, ‏8 ביולי 1996
1 2  אילון גנור - ווקלטק, באתר גלובס, 14 בדצמבר 1999
↑ "מי היו הפיניקים", באתר הספרייה הלאומית, הוצאת רשפים, 1976.
אתר הספר "מי היו הפיניקים"
↑  Pulver, Jeff (September 2003). "Elon Ganor of VocalTec". Von Magazine.
↑  מעריב": ITXC, החברה בה ווקלטק מחזיקה 19.9%, תונפק לפי שווי של 300 מיליון דולר, באתר גלובס, 17 באוגוסט 1999
↑  גליה ימיני, הסטארט-אפ של אילון גנור יילחם בגניבת זהות ביולוגית, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2009
↑  מאיר אורבך, Nucleix גייסה 5 מיליון דולר מקרן אורבימד, באתר כלכליסט, 16 ביוני 2014
↑  ד"ר איתי גל, ישראלים פיתחו בדיקת דם לאיבחון סרטן ריאות, באתר ynet, ‏29 במרץ 2017
↑  חבר הנאמנים, אתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593270405171  ISNI: 0000 0003 8431 8050  LCCN: no2012140250  VIAF: 274820040   WorldCat (עם VIAF): 274820040
אחמד כנעאן

| --- | --- |

אחמד כנען, 2010
 לידה:  1965 (בן 60 בערך) טמרה, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1989)  אוניברסיטת תל אביב (2009) 
 www.ahmadcanaan.com
 
אחמד כנעאן (בערבית: احمد كنعان; נולד ב-1965) הוא אמן רב תחומי, צייר, פסל ואוצר ערבי-ישראלי. עבודותיו הוצגו בתערוכות רבות ופסליו מוצגים במרחב הציבורי בישראל ובארצות אחרות כמו הפרש במוזיאון הפתוח עומר ותפילה לגשם בכיכר בגני תקווה. כאוצר וכמרצה הוא מקיים פעילות ענפה להעמקת הנוכחות של היצירה האמנותית בחברה הערבית בישראל.