לא לנשום 2
ביקורות

עוד לפני שיצא לבתי הקולנוע, הסרט עורר ביקורות בעקבות הפצת הקדימון שהציג את האיש העיוור כפרוטגוניסט, והיו שטענו שהצגתו של האיש כאנטי-גיבור, מעבירה מסר לא ראוי, מכיוון שבסרט הראשון, האיש היה אנטגוניסט מובהק שאף ביצע מעשי פשע נוראים (חטיפה, רצח ותקיפה מינית) והקדימון שיווק אותו כגיבור המגן על ילדה בת 11 מפני חוטפיה. השאלה שהטרידה את המבקרים הייתה אם לאדם כזה יש זכות להתפתח לדמות הגיבור. המפיק (ובמאי הסרט הראשון) פדה אלוורס, ענה שבסיפור יש הרבה מעבר לכך, ואמר: "אנחנו אוהבים להתחכם עם אנשים. אנחנו רוצים להראות שדברים אינם בשחור ולבן. אנשים מודאגים מכך שהוא אנטי-גיבור? סדרות כגון "משחקי הכס" מוציאות אותך מדעתך עם אמפתיה כלפי דמויות הרעים. הוא יותר מעין 'אנטי-נבל'. ייתכן שהוא חושב שהוא לא כזה, או עושה דברים שיסייעו לו להתחמק מכך, אבל הוא כזה. הוא דמות צללים. לא ממש פרוטגוניסט." הבמאי רודו סיאגס הוסיף: "זה הופך את הכל לבלתי צפוי. אם ברור מי הם הטובים והרעים, יודעים מראש מי יצליח. הלא כן?"
במאגר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיובית על 43% בשקלול 70 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.80/10. סיכום הביקורות הוא, שסטיבן לאנג ממשיך להפגין נוכחות מרשימה ומרגשת, אולם ניכר שסיפור המשך זה מתאמץ על מנת לקדם את דמותו באופן הגיוני. לעומת זאת, ציון גולשי האתר עמד באותו מועד על 85% עם דירוג ממוצע של 4.3/5, והסיכום הוא שאמנם הסרט אינו טוב כמו קודמו, אך ההמשכון המותח ורווי הפעולה, מחזיק את הצופה על קצה מושבו, למרות הפגמים שבסיפור. באתר "Metacritic" עומד ציון ציון הסרט על 46/100, בשקלול 19 ביקורות שהוגדרו "מעורבות או ממוצעות". בסקר צפייה של חברת "CinemaScore, העניקו הנשאלים לסרט דירוג ממוצע "B" (לעומת דירוג "+B" הטוב יותר שקיבל הסרט הראשון) על סולם +A (גבוה ביותר) עד "F" (נמוך ביותר). לפי שירות הסקרים "PostTrack" (אנ'),‏ 73% מהצופים שנסקרו הביעו דעה חיובית על הסרט, ו-55% מהצופים אמרו שימליצו לצפות בו. בישראל, בפורטל הסרטים "סרט", עומד דירוג הגולשים על 8.3/10, ומדד הפופולריות (שיעור התעניינות הגולשים בסרט) על 4.2/10.
בביקורת ב"הגרדיאן" ההבריטי, בנג'מין לי נתן לסרט כוכב אחד מתוך חמישה ושיבח את נוכחותו המרשימה של לאנג, אך תיאר את הסרט כ"יצירה משעממת וחד-גונית באופן בלתי נסלח, שלא הייתה צריכה לנשום מלכתחילה". לי הוסיף שדמויות האנטגוניסטים איומות באופן מבדח ככל שניתן להעלות על הדעת, ותוכניתם לחטוף את הילדה דוחה באופן כה מגוחך, עד שנורמן נורדסטרום נראה כבחירה העדיפה. כריסטי למיר (אנ') נתנה לסרט באתר ביקורות הקולנוע RogerEbert.com (אנ') שנים וחצי מתוך ארבעה כוכבים, שיבחה את הופעתו של לאנג, והביעה את דעתה שההיבט הנועז ביותר בסרט הוא הניסיון לשקם כליל את תדמיתו של נורמן, וזהו דבר לא שגרתי וראוי להערצה, כאשר סרט אולפן מציג גיבור של סרט אימה באופן מעורפל מבחינה מוסרית, ועל אף זאת, הסיבה להיותו דמות מיוסרת, מהדהדת עד סוף הסרט. לצד זאת, למיר העירה שהעלילות המשניות הנוגעות לרשת הסחר באיברים ובית המחסה ליתומים, מאולצות ומגושמות. לעומת למיר, אואן גלייברמן כתב ב"ווראייטי" שבתרבות סרטי ההמשך העכשוויים, שבהם מרתף כאתר חד-פעמי של אתמול, הופך ליקום הקולנועי של היום, מה שעושה את הסרט לטוב פחות מהמקורי הוא, שבעוד שבסרט המקורי אין שמץ של מודעות עצמית של סדרת סרטים, הסרט הזה מרומם את נורדסטרום של סטיבן לאנג למעמד מיתולוגי.
בביקורת ב"הוליווד ריפורטר", ג'ון דפור כתב שבניגוד לסרט המקורי, שהציע היבטים מבהילים כנים, סרט זה מותח במקרה הטוב, ובמקרה הרע – שווה הצצה, והוא מזכיר לצופים את הפעם ההיא שבה פונזי (אנ') יצא לעשות סקי מים, בניסיון לא להיות טרף לכריש. בנימה חיובית יותר, ג'סי האסנג'ר העניק לסרט דירוג +B, וציין באתר הבידור "A.V. Club" (אנ') שזהו "תואם שליחות קטלנית 2: יום הדין" בהפיכת מפלצת בלתי נשכחת למעין גיבור, והוא אולי מותח פחות מהסרט המקורי הכתוב היטב, אבל הסרט נשאר נאמן לאבסורדיות של בי מובי. האסנג'ר הוסיף שכאשר הסרט נצמד למחוות הקטנות יותר, הוא יותר אפקטיבי, ואף ערמומי וקונדסי במאמץ לשקם תדמית של נבל.