ביאליסטוק
היסטוריה > המשטר הצבאי בפולין

ב-28 באוגוסט 1980, במפעל לכלים בכביש הטבעת הצפוני, במהלך המשמרת הראשונה, הכריז צוות של 385 איש על שביתה. העובדים גיבשו 42 דרישות. למחרת ננקטו שביתה במפעלי הזכוכית של ביאליסטוק (כאלף איש הפסיקו לעבוד), שם הוקם ועד שביתה. הצוות תמך ב-21 דרישות של העובדים מגדנסק. מקומות עבודה אחרים לא נקטו בשביתה, אך דיונים סוערים פרצו בין הצוותים על האירועים במדינה. ב-31 באוגוסט 1980 נחתם בגדנסק הסכם היסטורי בין המוחים בנמל גדנסק בראשות לך ולנסה לבין נציג הממשלה מייצ'יסלב יגיילסקי.
בזמן שהפועלים בגדנסק חגגו את הניצחון, גל השביתות המאוחר של ספטמבר החל להתפשט בביאליסטוק. מלבד ועדת השביתה הלאומית, הוקמו בערים הגדולות כמה ועדות מייסדות בין-פקטוריות (MKZ). מטעמי ביטחון הועברו משרדים אלו למפעלים גדולים לעת השביתה, לא משנה כמה זמן תוכננה להתקיים. ועדת מצ"ק ביאליסטוק הוצבה במפעל הכלים והידיות בביאליסטוק. ב-28 באוגוסט 1980 הפגין צוות מפעל הכלים והידיות בביאליסטוק. העובדים העלו 42 דרישות, ודרשו, בין היתר, להקים איגודים מקצועיים חופשיים. למחרת הופסקה עבודת מפעל הזכוכית של ביאליסטוק, וב-4 בספטמבר פתחו 2,000 איש בשביתה. עובדי מפעל תעשיית הכותנה בביאליסטוק "מהיר", נהגי חברת התחבורה העירונית (MPK) ונהגי מוניות. בימים הבאים התפשטו ההפגנות לכלל ביאליסטוק והערים הסמוכים. בסך הכל פרצו 80 שביתות במחוז באוגוסט וספטמבר. ב-10 בספטמבר הוקמה ב-Przedsiębiorstwo Zaopatrzenia Rolnictwa w Wodę "Wodrol" ב-Przedsiębiorstwo Zaopatrzenia Rolnictwa w Wodę "Wodrol" ב-10 בספטמבר, הוועדה המייסדת הראשונה של האיגוד המקצועי העצמאי לניהול עצמי, בראשות ברנרד בויוויצקי, ברחוב אלווטורסקה 7. יומיים לאחר מכן הוקמו הוועדות המייסדות הבין-מפעליות הראשונות (MKZ NSZZ) בראשות מיכאל פייקביץ', שכללו מלבד מפעל "וודרול" גם את צוות חברת השירות והחשמל החקלאי "אלטור". שבוע לאחר מכן, המשרד האזורי נרשם בגדנסק. ללא קשר ליוזמה זו, נציגי מפעל רכיבי הטלוויזיה ביאזט, בית הדפוס של ביאליסטוק, האוניברסיטה הטכנית בביאליסטוק והקואופרטיב לתיקון ובנייה (בפולנית: Spółdzielni Remontowo-Budowlanej) יצרו קשר עם סניף ורשה של תנועת סולידריות ולרשום סניף אזורי משלהם שמקום מושבו היה בחדר 201 ברחוב Swietojanska 13 ובראשם סטניסלב מרצ'וק. מחלקת התעמולה של הוועד הפרובינציאלי של מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת הסתירה מידע על שביתת עובדי חברת התחבורה הציבורית מ"גזטה וספולצ'סנה", למרות שאנשים נסעו ברגל וכולם ידעו על השביתה. נהגי התחבורה הממלכתית ונהגי מוניות מביאליסטוק קטעו את עבודתם. בין מפעלי התעשייה שפתחו בשביתה היו: המפעלים הגדולים ביותר בביאליסטוק: מפעל הכותנה "פאסטי", מפעל ביאזט, המפעל למכשירים וידיות (Fabryka Przyrządów i Uchwytów) ומפעלי תעשיית הטקסטיל על שם סרגינה ברחוב צ'נסטוחובסקה. עקב השביתה בבית הדפוס של ביאליסטוק ב-9 וב-10 בספטמבר לא פורסם "גזטה וספולצ'סנה", שופרה המקומי של המפלגה, דבר שהיה חסר תקדים בתולדות העיתונות שלאחר המלחמה.
בספטמבר 1980, המניע העיקרי להפגנות היה קבלת ערבויות ספציפיות מהשלטונות הקומוניסטיים שההסכמים בגדנסק יחולו על כל העובדים, כולל המפעלים בביאליסטוק.
בתקופת השביתות הראשונית, נציגי ועדות השביתה של מקומות עבודה בודדים לא קיימו מגעים הדדיים. לא היו ניסיונות ליצור הסכמה רחבה יותר בדמות ועדות שביתה בין-מפעליות. מהשובתים נשלל סיוע משפטי מקצועי. רק ב-12 באוקטובר 1980 הוקמה בביאליסטוק הוועדה המייסדת הבין-ארגונית של NSZZ "Solidarność", אשר ריכזה איגודים מקצועיים מ-21 מקומות עבודה, המייצגים 4,600 עובדים. הנשיאות נבחרה. כמו כן, סוכם כי את הוועדה הבין-ארגונית יובילו שלושה יושבי ראש משותפים: יז'י פראיז'נר (מטעם אוניטרה-ביאזט), סטניסלב פז'סטרז'סקי (מטעם בית הדפוס של ביאליסטוק) ויאן וולובסקי (מטעם מפעל ביזון).
ב-16 בנובמבר 1980 יצא לאור הגיליון הראשון של "עלון המידע" של הוועדה המייסדת הבין-ארגונית של האיגוד המקצועי לניהול עצמי "סולידריות" בביאליסטוק. במהלך השבועות הראשונים, "העלון" היה תפוצה של 5,000 עותקים. ה"עלון" התפשט במהירות בקרב הציבור. אנשים היו רעבים למילה כתובה בחינם המתייחסת לעניינים מושתקים שונים, במיוחד מה שנקרא כתמים לבנים מההיסטוריה האחרונה של פולין. לבסוף, ניתן היה לגשת לשירה, לטקסטים עיתונאיים והיסטוריים שלא הפריעו להם לצנזורה.
קולות ביקורתיים בעיתונות ביאליסטוק על התעללויות מצד מקבלי ההחלטות במפלגה, כמו גם גל שינויים ברשויות המפלגה בפולין, הביאו ל"טיהורים" בביאליסטוק. בישיבת הוועד הפועל של ועדת מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת, שהתקיימה ב-30 באוקטובר 1980, הגיש ולדיסלב יושקייביץ' בקשה להתפטר מתפקיד המזכיר הראשון של הסניף המחוזי של המפלגה. הוא הסביר את החלטתו בבריאותו הלקויה. חברים מהשורה הראשונה של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית האשימו אותו במילוי תפקידים גבוהים במפלגה ובמדינה שהוא אחראי פוליטית, מוסרית ומשפטית לטעויות ולעיוותים. למרות זאת, הפך יושקייביץ' לקונסול הכללי של הרפובליקה העממית הפולנית בוורנה. יחד עם המזכיר הראשון עזבו 8 חברי ההנהלה ו-14 עובדים במשרה מלאה, בעיקר מתפקידי ניהול. תפקידו של המזכיר הראשון של הוועד המחוזי של המפלגה הופקד בידי סטפן זאוודז'ינסקי, שכיהן בתפקידו עד אפריל 1983, אז הוחלף בוולדז'ימייז' קולודז'יוק. גם המנגנון הפונקציונלי בחלקים התחתונים הוחלף לצמיתות. חלו שינויים בתפקידי המזכירים הראשונים של ערכאות המפלגה הבסיסיות. מתוך 15 מזכירים במשרה מלאה של ועדי החברה, 11 אנשים הפסיקו לבצע את תפקידם. בוצעו שינויים בהרכב מזכירות הוועד העירוני של המפלגה. במאי 1981 מונה יוזף קובלצ'יק למזכיר הראשון, ומונה מנהל חדש בן 15 איש. זיגמונט שפריחה הודח מתפקיד הוויוודה (מושל מחוזי), וקז'ימייז' דונאי תפס את מקומו. הוא החזיק בתפקידו עד 1986, אז הוחלף על ידי מריאן גאלה. אלכסנדר צ'וז', ראש העיר של ביאליסטוק, נשאר בתפקידו, אך הוא חדל לכהן רק במחצית השנייה של 1981, ואת מקומו תפס תדיאוש נצ'אס. ב-1986 הופקד תפקיד הנשיא בידי זביגנייב זדרוייבסקי, וב-1989 בידי יז'י צ'באן.
חלו שינויים ב"גזטה ווספולצ'סנה", שהיה ביטאונו של הוועד המחוזי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. עד אוגוסט 1980 נשלטה "גזטה וספולצ'סנה" על ידי התעמולה הרשמית, ותוכנו הוכתב על ידי הקו הרשמי שאסר על כתיבה ביקורתית נגד השלטונות. למרות הצנזורה, הופיע מידע על "סולידריות" ב"גזטה וספולצנה", ובמערכת נערכו פגישות עם ראשי "סולידריות" של ביאליסטוק, שתוארו מאוחר יותר בעיתון. יאן סוצ'ה העורך הראשי של "גאזטה ווספלצנה" איבד את עבודתו בנובמבר 1981 לאחר שספג ביקורת מאלבין שיוואק, חבר הוועד המרכזי של המפלגה. עיתונאי הירחון קונטרסטי (בפולנית: Kontrasty) החזירו את תעודות חבר המפלגה שלהם והצטרפו לסולידריות. לאחר החלת המשטר הצבאי בפולין נסגר העיתון והעובדים פוטרו.
בדצמבר 1980, קבוצה של אנשים שכללה את יז'י בינקובסקי, קריסטינה זבלודובסקה, פיוטר ז'ורבסקי והכמרים צ'סלאב גוודצ'וק וסטניסלאב שצ'פורה התאגדו בניסיון להקים מועדון אינטליגנציה קתולי. המסמכים הדרושים לרישום המועדון הוכנו והוגשו למשרד המחוז. בינואר 1981 סירב המושל לאשר את הרישום. ועדת המייסדים הגישה ערר לשר הפנים ותמיכה ניתנה על ידי הבישוף אדוארד קיסיאל וראשי כנסייה הקתולית בפולין, דבר שסייע והארגון נרשם בביאליסטוק ב-3 במרץ 1981.
בסוף ינואר 1981 התפשטה שיחת היום בביאליסטוק על הכאתו והצתתו של חבר סולידריות זביגנייב סימוניוק - מפעיל מחרטה במפעל הכלים והידיות, על ידי קציני המיליצייה אזרחית (המשטרה בפולין הקומוניסטית). האירוע זכה לתהודה רחבה בפולין. התיק הועבר לידי הפרקליטות של ביאליסטוק, כשהיא נכנעה ללחץ דעת הקהל ואף על פי כן החקירה הופסקה איש מהשוטרים לא הוגש נגדו כתב אישום. לאחר מכן התנכלו השלטונות לסימוניוק. באוקטובר 1982, הוא נידון על ידי בית המשפט המחוזי בביאליסטוק לשנתיים מאסר, הושם בבית המעצר בביאליסטוק ועונה שם. ב-8 בינואר 1983 הוא נמצא מת בתאו.
ב-27 בינואר 1981 פרצה בעיר שביתת אזהרה שפגעה במפעלים הגדולים ביותר, ביניהם: פאסטי, אינסטאל, פקפול, מפעל הרהיטים של ביאליסטוק, הכלים והידיות "ספומאש". התחבורה הציבורית שבתה מלכת. לשביתה הצטרפו רבים מרשת קיוסקי העיתונים רוח (בפולנית: Ruch). במפעלים הוקמו שירותי אבטחה לשמירה על הכניסות ולא אפשרו לאיש להיכנס למפעל. בסך הכל, למעלה מ-34,000 איש פתחו בשביתה ב-78 מקומות עבודה. העובדים נלחמו על חופשות שבת.
ההפשרה לאחר הקמת "סולידריות" אפשרה להפריך את ההיסטוריה. בפעם הראשונה הוזכר טבח יער קאטין, שבוצע בהוראת סטלין. ב-15 באפריל 1981 הניחו נציגי "סולידריות" זרי פרחים על קברו של החייל האלמוני בביאליסטוק בבית הקברות הצבאי, לזכר הקצינים הפולנים שנרצחו ביער קטין. ב-15 באוגוסט 1981 נחגג חגיגי יום השנה ה-61 למלחמת פולין-בולשביקית ב-1920 (יום השנה שנאסר לציון על ידי שלטונות הרפובליקה העממית הפולנית). כמו כן האופוזיציה ציינה את יום השנה ה-63 להשבת העצמאות של פולין. ביוזמת "סולידריות" שוקמו הקברים המוזנחים של חיילים פולנים משנת 1920 וב-11 בנובמבר לציון יום העצמאות נחגגה מיסה קדושה בקתדרלה של ביאליסטוק, שנחגגה על ידי הבישוף אדוארד אוזרובסקי.
ב-25-26 ביוני 1981 התקיים בביאליסטוק הסיבוב השני של הקונגרס הכללי הראשון של הנציגים שם נבחר סטניסלאב מרצ'וק ששימש בתפקיד עד שנת 1991.
ב-4 באוגוסט 1981 מסרה משלחת נשיאות האיחוד למחוז ביאליסטוק החלטה שבה דרש האיגוד לנקוט בצעדים נחרצים להתגברות על המשבר. למחרת, בכיכר מול מטה המפלגה הקומוניסטית האזורית התאספו נהגי מוניות ונהגי חברת התחבורה הציבורית העירונית MPK. לאחר מכן, שרשרת של כארבעה קילומטרים של כלי רכב מעוטרים בדגלים וכרזות רצה לאורך רחובות מרכז העיר לצד בניין העירייה והסניף המחוזי של המפלגה. למחרת, פעולת נהגי המוניות נתמכה על ידי גמלאים, גמלאים ונכים שהתאספו בכיכר מול בניין המפלגה הקומוניסטית. לאחר ששרו את ההמנון הלאומי, הם יצרו מצעד וצעדו ברחובות הראשיים של העיר. מול בניין משרד המחוז קראו סיסמאות: "אנחנו דורשים לחם", "אנחנו דורשים לשחרר אסירים פוליטיים", "מפלגה, התעשתי!". הרשויות נמנעו מלדבר עם המפגינים. ב-6 באוגוסט היו הפסקות עבודה באזור. בכך הביעו העובדים את מורת רוחם מהמצב במדינה ומפעולות הממשלה. בתקופת הפעילות המשפטית היו ל"סולידריות" מביאליסטוק מחלוקות חריפות, אך גם שיתפה פעולה עם השלטונות המקומיים על מנת לפתור סכסוכים שונים. האיגודים המקצועיים הצליחו לגרום לנשיא ביאליסטוק למסור חלק מבית האיגודים המקצועיים הממוקם ברחוב Skłodowskiej-Curie 3 לצורכי בית התרבות העירוני ואיגוד הבנייה של ביאליסטוק (בפולנית: Białostockiego Zjednoczenia Budownictwa) הממוקם ברחוב Skladowska 14 עבור משרדי סניף אוניברסיטת ורשה בביאליסטוק. בסוף נובמבר 1981 החלו שביתות ישיבה שאורגנה על ידי אגודת הסטודנטים העצמאיים באוניברסיטאות ביאליסטוק. העילה לשביתה הייתה פעולות משרד המדע וההשכלה הגבוהה, שביקש להכניס מספר תיקונים לחוק ההשכלה הגבוהה המגבילים את האוטונומיה של האוניברסיטאות.
בלילה שבין ה-12 ל-13 בדצמבר החיל וויצ'ך ירוזלסקי משטר צבאי בפולין. הוויוודה (מושל) של פרובינציית ביאליסטוק השעה בין היתר את פעילותם של מועדון האינטליגנציה הקתולית והאגודה החברתית והתרבותית הבלארוסית. נאסר על ארגון שביתות ופעולות מחאה. הופסק פרסום עיתונים ומגזינים מלבדTrybuna Ludu, Żołnierz Wolności והיומון המקומי ווספולצ'סנה.
בפיקוד המחוזי של המשטרה בביאליסטוק הוכרז על מבצע "יודווה" (בפולנית: operacja Jodła). עובדי שירות הביטחון ושוטרי המיליציה האזרחית (שמה של המשטרה בפולין הקומוניסטית) החלו להתאסף לפני חצות. הם חולקו לקבוצות של 2-4 אנשים. כל קבוצה כללה לפחות שוטר אחד במדים. הם קיבלו מעטפות סגורות לפתיחה ברכב וציוד לפריצת דלתות בדירות. פקודות שהגיעו ממשרד הפנים בדבר כליאות ומעצרים בוצעו על ידי קולונל סילבסטר רוגלבסקי - מפקד המחוז של מיליציית האזרחים, בהשתתפות נציג הוועד להגנת המדינה, קולונל ליאון סיימיונצ'יק. בליל ה-12/13 בדצמבר נעצרו בסך הכל 40 בני אדם, וה-19 הבאים נעצרו בימים הבאים. חלק מהעצירים שוחררו עד סוף דצמבר 1981. ב-1 במאי 1982 אלפים רבים משתתפים בהפגנות עצמאיות ב-1 במאי בביאליסטוק. כמו כן, נאסר על אזרחים לנוע במקומות ציבוריים בין השעות 22:00-6:00. הוויוודה של פרובינציית ביאליסטוק, קז'ימייז' דונאי, הוציא צו שאסר על מכירת משקאות אלכוהוליים, השעה את פעילותם של תיאטראות, פילהרמוניות, מוזיאונים, קרקסים, מטווחים, מרכזים קהילתיים ומוסדות תרבות וחינוך. מנהלי מקומות עבודה חויבו לתפקודם התקין של המפעלים. משטר צבאי הוחל על מקומות עבודה, כמו חברת התחבורה העירונית בביאליסטוק, חברת המים והביוב העירונית והמטה המחוזי של מכבי האש. קווי טלפון נחסמו. בביאליסטוק לא היו שביתות המוניות במקומות העבודה אך היו שיבושים במפעל הטלוייזיות ביאזט ונעשו ניסיונות לפגוע גם במתקן ההסקה במפעל ביאוואר.