וולטר סקוט
תולדות חייו > תקופת חיבור הרומנים (1832-1814)

לאחר שבית הדפוס של סקוט נקלע לקשיים כלכליים, ומאחר שפרוזה הלמה יותר את כישוריו ואת תקופתו, החל סקוט לחבר רומנים. בשנת 1814 יצא לאור באנונימיות הרומן ההיסטורי הראשון של סקוט - "וייברלי" (Waverley), העוסק בהתקוממות היעקוביטית של 1745, מלחמת אזרחים בריטית שבמרכזה ניסיון כושל להחזיר את שלטון בית סטיוארט לכס המלוכה הבריטי. אדוארד וייברלי, גיבור הרומן, חייל אנגלי צעיר הנשלח לסקוטלנד, נאלץ לבחור בין נאמנותו לכתר לבין הערצתו את המטרה הרומנטית של היעקוביטים ואהבתו לפלורה מקלבור. מעשיו הג'נטלמנים מקנים לו חברים משני הצדדים, שעומדים לצדו לאחר שהיעקוביטים מובסים. הרומן זכה להצלחה עצומה. בעקבותיו הרומן ההיסטורי הפך לדרך רצינית להבנת היסטוריה. בשנים הבאות סקוט חיבר רומנים מצליחים רבים במתכונת דומה. רוב הרומנים של סקוט עוסקים בקונפליקט בן שתי תפיסות עולם, כשלגיבור הראשי של הרומן יש זיקה לשתיהן. בד בבד סקוט המשיך מדי פעם לחבר רומנסות (פחות מוצלחות מאלו שחיבר קודם לכן).
בדאגתו למוניטין שלו כמשורר, סקוט המשיך לפרסם את הרומנים תחת מסווה של אנונימיות. הרומנים נחתמו על ידי "מחברו של "וייברלי"", או שפורסמו כ"סיפורים של - " ("...Tales of") ללא ציון המחבר כלל. גם כשהיה ברור כי לא ייגרם כל נזק בפרסום זהותו כמחבר, שמר סקוט על המסווה, ככל הנראה מתוך חוש הומור. באותה תקופה רווח הכינוי "הקוסם מן הצפון" לציון המחבר המסתורי והמצליח. שמו של סקוט נקשר בהרחבה בשמועות שנפוצו על אודות זהות המחבר, וב־1815 זכה סקוט לכבוד שבסעודה עם הנסיך ג'ורג', לימים המלך ג'ורג' הרביעי, שרצה לפגוש את "המחבר של וייברלי".
כתב ריצ'רד הולט האטון: "המאפיין המרשים ביותר ברומנים של סקוט הוא היותם מבוססים בחלקם הגדול על הציבור ולא על רצונות ורגשות אישיים. למעט יוצאים מן הכלל, הרומנים של סקוט נותנים לנו התבוננות דמיונית, לא רק באינדיבידואלים, אלא באינדיבידואלים כהיותם מושפעים ממאבקים ציבוריים ומפילוגים חברתיים של תקופתם... אינך יכול לקרוא רומנים של סקוט מבלי להיות מודע טוב יותר למשמעות של חיי-ציבור ונושאים פוליטיים".
ב-1819 הוציא לאור את "אייבנהו", רומן היסטורי המתרחש בממלכת אנגליה של המאה ה-12 על רקע מסע הצלב השלישי, שבייתו של ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, והחזקת כס השלטון על ידי אחיו העריץ ג'ון. במרכזו קונפליקט בין הסקסונים והנורמנים, ובין נצרות ויהדות. הספר הצליח במהרה, ועורר התעניינות מרובה באבירות ובימי-הביניים. בין הדמויות הסוחר היהודי יצחק מיורק, המסמל את מצבם הקשה של היהודים בימי הביניים, ובתו רבקה, אחות רחמנייה העושה צדקה וחסד ומרפאה את בני ההמון הפשוטים והעניים, העולה בשאר רוחה על בני תקופתה הלא יהודים, אומרת דברים נכוחים מתוך הכרת ערך עמה, ומסמלת את היהדות הנצחית.
עם התפשטות תהילתו, סקוט קיבל תואר אצולה, ברונט, ונהיה סר וולטר סקוט. כשהמלך ג'ורג' הרביעי ביקר באדינבורו ב־1822, המופע המרהיב שארגן סקוט שנועד לדמות את ג'ורג' להתגלמות שמנמנה-משהו של הנסיך צ'ארלס אדוארד סטיוארט, החזיר לאופנה חצאיות סקוטיות, הופכן לסמל של זהות לאומית. רבות מיצירותיו של סקוט אוירו על ידי חברו ויליאם אלאן.
בשנים 1825-1817 סקוט בנה את אחוזתו אבוסטפורד. החל מ־1825 שוב הידרדר מצבו הכלכלי, כשבעקבות משבר בנקים בית-הדפוס שלו התמוטט. במקום להכריז על פשיטת רגל, הוא מסר את ביתו ואת הכנסתו לידי קרן שהשתייכה לנושיו, והמשיך לחבר ספרים כדי לחזיר את חובותיו. העובדה כי סקוט היה מחברם של סדרת הרומנים וייברלי הפכה לנחלת הכלל בשנת 1827. סקוט המשיך ביצירה פורייה, שכללה ששה רומנים, שני סיפורים, שני מחזות, וספרים עיוניים (ביניהם תולדות סקוטלנד וביוגרפיה של נפוליאון בונפרטה). בשנת 1831 בריאותו הידרדרה, ניסיון להיטיב את מצב בריאותו על ידי מסע למלטה ולאיטליה לא הצליח, והוא נפטר באבוטספורד בספטמבר 1832. ספריו המשיכו להימכר, וזמן-מה לאחר מותו, הוחזרו כל חובותיו. הוא נקבר במנזר דרייבורג (Dryburgh Abbey).