stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת ואטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,785 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס פורסלט 
 קואורדינטות:  83°12′20″S 50°29′29″W﻿ / ﻿83.20559°S 50.49129°W﻿ / -83.20559; -50.49129
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת ואטס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת ואטס
 
פסגת ואטס (באנגלית: Watts Summit) הוא הר נישא מכוסה שלג, ברכס פורסטל, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,785 מטרים מעל גובה פני הים.
הפסגה מתנשאת מעל הקצה הדרום-מערבי של שולחן לקסינגטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967, בהתבסס סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנת 1964.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לו בשנת 1979 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שם ריימונד די. ואטס (Raymond D. Watts), גאופיזיאי מטעם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שחקר את מסיב דופק ואת הרי פורסטל בין השנים 1978–1979.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
פסיכו 2

| --- | --- |

 מבוסס על:  "פסיכו" מאת רוברט בלוך
 בימוי:  ריצ'רד פרנקלין
 הופק בידי:  ברנרד שוורץ הילטון א. גרין
 תסריט:  טום הולנד
 עריכה:  אנדרו לונדון
 שחקנים ראשיים:  אנתוני פרקינס ורה מיילס
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית
 צילום:  דין קונדי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 ביוני 1983
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, סרט בלשי, סרט מתח 
 תקציב:  $5,000,000
 הכנסות:  $34,725,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   psycho2
 סרט קודם:  פסיכו
 סרט הבא:  פסיכו 3
 דף הסרט ב־IMDb
 
פסיכו 2 הוא סרט המשך למותחן האמריקאי משנת 1960 "פסיכו". הסרט עוסק בניסיונותיו של נורמן בייטס, גיבור הסרט הקודם, לחיות חיים נורמליים, כאשר יצרו הרע מהעבר מוסיף לרדוף אותו. לסרט יצא סיקוול, "פסיכו 3" וכן פריקוול, "פסיכו 4: ההתחלה".
הפקה והפצה

הרעיון להסריט את "פסיכו 2" הבשיל כבר באמצע שנות השישים. רוברט בלוך כתב תסריט והציע אותו לאולפני יוניברסל. משנדחה, כתב בתגובה את "פסיכו 2", סאטירה נשכנית על שיקוליה המסחריים של תעשיית הסרטים ההוליוודית. ב"יוניברסל" לא אהבו את הספר הלועג להיצ'קוק המנוח, מינו את ברנרד שוורץ כאחראי מטעמם לתיאום הצעדים שיידרשו להפקת "פסיכו 2" בהתאם לחזונו של היצ'קוק. שוורץ החתים את אנתוני פרקינס וורה מיילס על חוזה השתתפות בסרט. שוורץ ליהק את ג'יימי לי קרטיס, בתה של ג'נט לי, לתפקיד בסרט; משסירבה קרטיס, נבחרה לתפקיד שחקנית אחרת. שוורץ שכר את הבמאי ריצ'רד פרנקלין, "תלמיד" נאמן של היצ'קוק המרבה לביים בסגנונו, לביים את הסרט. הילטון א' גרין, ששימש כעוזר במאי ראשון ב"פסיכו", חתם על הסכם שותפות מוגבלת ב"פסיכו 2" כמפיק השותף בסרט, ואילו טום הולנד חיבר את התסריט.
פטרישיה היצ'קוק, בתו של היצ'קוק, נתנה את ברכתה לסרט. הצילומים נמשכו מ-24 ביוני 1982 עד אוגוסט של אותה השנה. לפי ריצ'רד פרנקלין, הצילומים נמשכו 32 ימים. צילומי הסרט נמשכו זמן ארוך, בהשוואה לזמן הקצר שבו צולם הסרט הראשון. תפאורת הסרט נבנתה בטכניקה של שחזור כמעט מדויק של תפאורת הסרט הראשון, בהתחשב בעובדה שרוב רובו של הסרט צולם באולפן. התסריטאי הולנד והבמאי פרנקלין שילבו בסרט מחוות רבות להיצ'קוק עצמו. כך, למשל, בסצנה שבה נורמן נכנס לחדרה של אמו, לפני שהאור נדלק, ניתן לראות את צלו של היצ'קוק על הקיר לימין הקיצוני. בהתאם לטכניקת העבודה של היצ'קוק, תסריט הצילומים ("שוטינג") של הסוף לא חולק לאנשי ההסרטה של הסרט, עד ליום הצילומים האחרון. הסצנה הסופית עוצבה בסגנון הקאמפי ומהווה פרודיה על אופיו המסתורי של הסרט המקורי.
בשבוע הראשון להקרנתו זכה "פסיכו 2" להצלחה קופתית מפתיעה אולם אז הרווחים החלו להידרדר. בשנת 1990, בתום הסרטת "פסיכו 4: ההתחלה", הודפס "פסיכו 2" על קלטת VHS. בשנת 1999 יצא לראשונה על DVD ובשנת 2007 יצא פעם שנייה.
ב-8 במאי 2013 יצא "פסיכו 2" על DVD בפעם שלישית במהדורה מבוארת, הכוללת את "מאחורי הקלעים" של הסרט.
פלטין
מקור המילה ונגזרותיה

מקור המילה פלטין הוא במילה "פאלאטיום" – "ארמון" בלטינית, שבעצמה נגזרה משם הגבעה הפאלאטינית ברומא (Mons Palatinus, Collis Palatium).
על גבעה זו נבנה ארמון הקיסר הרומי הראשון אוגוסטוס והמקדש של אפולו. שם הגבעה היה שם קדום, יש משערים כי היה ממקור יווני או אטרוסקי. אחרי השרפה הגדולה של רומא בשנת 64, כלל הקיסר נירון את כל הגבעה לתוך מתחם הארמונות שבנה – "בית הזהב" (Domus aureus) וארמונות אלה שימשו את כל הקיסרים עד מותו של הקיסר אלכסנדר סברוס ב-235.
רומא העתיקה וביזנטיון

בהתחלה משמעות המילה "פלטיני" הייתה "קשור לארמון" הקיסר. באימפריה הרומית המאוחרת, בתקופת הדומינט, ערך הקיסר דיוקלטיאנוס (284–305), בסביבות שנת 290, שינויים בצבא, שבמסגרתם הקים גדודים מובחרים שנקראו "לגיונות פלטינים" כמו לגיון הלנקיארים והמשמרות האישיים – היוביאנים וההקרוליאנים שגויסו מקרב הפרטוריאנים.
בשנת 312 ביצע קונסטנטינוס הגדול (306–337) רפורמה רחבה של הצבא הרומאי.
הוא פיזר את המשמר הפרטוריאני והחליף אותו במשמר שנקרא "סכולה פלטינה" (scholae palatinae – "יחידות של הארמון") שהיה משמר אישי של הקיסר.
בעקבות רפורמה זו, נקראו באימפריה הרומית המאוחרת בשם ״פלטינים״ גם החיילים שביחידות צבאיות שהשתייכו לארמייה הניידת המרכזית שבפיקוד הקיסר, בפועל בפיקוד המגיסטר מיליטום.
הארמייה הניידת הקרויה "קומיטאטוס" (comitatus) הייתה מחולקת לתת יחידות, לפי דירוג היררכי.
הראשונות לפי ההייררכיה היו יחידות "פלטיניות" (של הארמון או praesentalis) שהיוו יחידות מובחרות בפיקוד הקיסר, המיוצג על ידי ה"מגיסטר מיליטום פרזנטליס" magister militum praesentalis.
יחידות אלה כללו:
לגיונות פלטינים (legiones palatinae) – גדודים של חיל רגלים כבד, עמם נמנו היוביאנים, ההרקולאנים, הלנקיארים, ועוד לגיונות חדשים שהוקמו באמצע המאה הרביעית, כמו פנוניקה ומסיאקה, שהוצבו באקוויליה.
אוקסיליה פלטינה (auxilia palatina) – יחידות חיל רגלים קל יחידות חיל רגלים קל – אלו היו יחידות שגויסו לראשונה על ידי הקיסר מקסימיאנוס (285–310) מקרב בני השבטים במערב לריין והפכו במאה ה-4 למחצית הארמייה הניידת.
וקסילטיונס פלטינה (vexillationes palatinae) – יחידות פרשי הארמייה הניידת המרכזית – שהוקמו באמצע המאה הרביעית.
המילה "קומס" ציינה תחילה תפקידים בארמון הקיסר, אחר כך תפקידים מנהליים ושל פיקוד צבאי. ה-comes palatinus היה תפקיד האחראי על אחזקת הארמון – כמו התפקידים המאוחרים יותר של majordom‏, chamberlain‏, maire du palais באימפריה הביזנטית (kouropalates) או בעל תפקיד שהתבצע בתחומי הארמון. באימפריה הביזנטית "פלטינים" היו נקראים האחראים על הכספים ועל אחוזות של הקיסר.[דרוש מקור]
בימי הביניים

רוזן פלטין היה תואר כבוד לאצילים ששירתו בנאמנות את השליט. לפעמים ציין תואר זה את תפקיד האחראי על הארמון.
למילה זאת מיוחסת גם המילה "פלדין" (Paladin) שהייתה בשימוש לגבי תריסר אבירי הקודש הנאמנים של קרל הגדול.
בשטח צרפת – נודעו גם שליטים מקומיים כפלטינים. שליט הפלטינות של שמפאן שהתקיימה עד לסיפוחה לכתר צרפת. הכרוניקן פרואסאר מספר על הפלטינות של בארן.
בגרמניה בימי האימפריה הרומית הקדושה מינה הקיסר אוטו הראשון במספר פרובינציות (דוכסויות תורשתיות) בוואריה, קרינתיה, לורן, סקסוניה ושוואביה, שופטים נאמנים שנקראו Pfalzgraf – גרסה גרמנית של המילה "רוזן פלטין". הוטל עליהם לעמוד בראש מערכת המשפט של האזורים, לתקן עיוותי דין מקומיים ולשמש מעין ראשי ממשלה מקומית. משום כך אזורים אלה שנוהלו על ידי הפלטינים התחילו להקרא פלטינויות. הפלטינים קיבלו זכויות רחבות מאוד – לרבות להעניק תוארי אצולה, להנפיק מטבעות, לגייס צבא, וכו'. ב-945 התמנה האציל הבווארי הרמן, הראשון בין הפלטינים של הריין. מתוך דוכסות לורן (לותרינגיה) התפתחה הפלטינות ריין. שם הרוזן הפלטין של ריין הוזכר לראשונה בשנת 1093. בשנת 1156 הקיסר פרידריך ברברוסה העניק את התואר "רוזן פלטין" לאחיו למחצה, קונרד, ששלט בשטחים נרחבים על הריין, קרוב ללורש, שפייר וורמס. השם פלטין שרד בסופו של דבר בפלטינות של הריין (או הפלטינות התחתונה) שבראשה עמד פלטין שהחל מסביבות שנות 1300 נבחר בקולגיום של הנסיכים הבוחרים של האימפריה.
גם באנגליה, בוויילס ובאירלנד היו קיימות פלטינויות. כך למשל הבישופים הפלטינים מדרהאם. רוזנים פלטינים פעלו גם במושבות בצפון אמריקה – בקרוליינה, מרילנד ומיין. במזרח אירופה המילה הלטינית אומצה בפולין (Palatyn) במובן של מושל אזור, והפכה למילה נרדפת למילה "וויבודה".
מקורות וראו גם

Carl Pfaff: Geschichte des Pfalzgrafenamtes nach seiner Entstehung und Bedeutung, Eduard Anton, Halle 1847. (בגרמנית)
Glenn Warren Bowersock, Peter Brown, Oleg Grabar – Late Antiquity: A Guide to the Postclassical World, Harvard University Press 2000
הערות שוליים

↑  2003 Flavio Conti A Profile of Ancient Rome, J.Paul Getty Trust, Los Angeles, pp. 170
1 2 3 4  G.W.Bowersock et al, pp. 315
↑  Trevoux 1743 vol 4 L-PAL, pp. 1593
↑  שאר היחידות בארמייה הניידת היו "קומיטאטנסס" (comitatenses) או "הארמייה הניידת הפריפרית" ו"פסאודו-קומיטאטנסס" (pseudocomitatenses), יחידות מגבולות האימפריה – "לימיטאנאי" (limitanei) – שסופחו בעת מסעות צבאיים לארמייה הניידת; בנוסף הארמייה שהמוצבת לאורך הגבולות (לימס) נקרא לימיטאנאי (limitanei) או "ריפאריינסס" (riparienses).
↑  1743 Trevoux
↑  1996 Mark Odegard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173982-6 
גבעת הפלטין, מראה מן הפורום הרומאי
פסיפאה (קבוצת ירחים)

קבוצת פסיפאה היא קבוצת ירחים לא רגילים של צדק, הנעים סביבו במסלולים רטרוגרדיים, אשר דומים למסלולו של הירח פסיפאה. מסלוליהם הם בכיוון השעון, כלומר מנוגדים לכיוון הסיבוב של צדק סביב עצמו. רבים מעריכים כי לירחים אלו מקור משותף בגלל מסלוליהם הדומים.
מרחקם של ירחי הקבוצה מצדק נע בין 22.8 ל-24.1 מיליון ק"מ, בדומה לקבוצת קארמה. מישור מסלוליהם סוטה מהמישור המשווני של צדק בזווית שבין 144.5° ל-158.3°, והאקסצנטריות של המסלולים (מידת האליפטיות) היא בין 0.25 ל-0.43.
הירחים העיקריים בקבוצה, בסדר יורד לפי גודלם, הם:
פסיפאה
סינופה
קלירואי
מגאקליטה
אוטונואה
יורידומה
ספונדה
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי משתמש בשמות המסתיימים באות e לכל הירחים הרטרוגרדיים, ובכללם ירחי קבוצה זו.
מקור

מעריכים כי קבוצת ירחי פסיפאה נוצרה לאחר שצדק לכד אסטרואיד בקוטר כ-60 ק"מ, שבהמשך התנגש בכוכב[דרושה הבהרה] ונשבר למספר קטן של חלקים. החלקים הפכו לירחים. מרבית מסת האסטרואיד נותרה בירח פסיפאה, 87% מהמסה בהנחה שסינופה הוא חלק מהקבוצה, או 99% בהנחה שסינופה אינו שייך לקבוצה (ראה המשך). יתר המסה התחלקה בין הירחים האחרים.
ההנחה שיש מקור משותף לירחי קבוצת פסיפאה היא שנויה במחלוקת, שלא כמו בקבוצות קארמה ואננקה. אי ההסכמה נובע מצבע שונה של הירחים, הבדלים באקסצנטריות של המסלולים, ופיזור רחב של הסטיה של מסלוליהם מהמישור המשווני של צדק בהשוואה לקבוצות אחרות.
הסבר אחד להבדלים בין מסלולי הירחים הוא שינוי הדרגתי במסלולים, בעיקר של פסיפאה וסינופה, כתוצאה מהשפעה שונה של הגרביטציה של צדק על המסלולים (השפעה התלויה בסינכרוניזציה בין תנועת הירח והכוכב). אפשרות חלופית היא שסינופה אינו תוצר של אותה התנגשות עם אסטרואיד, ונלכד על ידי צדק בנפרד ממנה.
צ'מפוס

| צ'מפוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
סוג:: צ'מפוס
שם מדעי
 Chamops

צ'מפוס (שם מדעי: Chamops) הוא סוג של לטאה קדומה שחיה בקרטיקון העליון לפני 66 מיליון שנה. מאובניה נמצאו בתצורת הל קריק, מונטנה ותוארו ביד עותניאל צ'ארלס מארש בשנת 1892. בסוג נכלל מין אחד - Chamops segnis.
לטאה זו השתייכה לקבוצה הנכחדת "Polyglyphanodontia". היא הגיעה לאורך חצי מטר ולמשקל 2 ק"ג בממוצע. הוא היה דומה ללטאת טגו ובעלת חוטם מעוגל יחסית, בניגוד לשאר הלטאות מקבוצה זו. ככל הנראה הייתה ציידת של חרקים וזוחלים קטנים ממנה.
הצ'מפוס היה אחד מבני משפחת "Chamopsiidae", אשר חיה בחצי הכדור הצפוני, אם כי אולי נמצאו שרידים שלהם גם באמריקה הדרומית ובקרבת העיר א-רשידיה שבמרוקו. כל בני המשפחה נכחדו בהכחדת הקרטיקון.
בעבר סברו שהלטאות הקרובות ביותר אליו הם הטגואיים מאמריקה הדרומית אך כיום חוקרים רבים רואים בהם קרובים רחוקים של האיגואנות ושל דמויי איגואנה.
בתרבות

לטאה זו הופיעה בסדרה הכוכב דינוזאור לצד פרטי נות'רוניכוס.
צביה גולן

ערך זה עוסק בסופרת הכותבת למבוגרים. אם התכוונתם לסופרת ילדים, ראו .
צביה גולן
צביה גולן (נולדה בינואר 1957) היא סופרת ישראלית.
חייה > לימודים וקריירה

צביה גולן נולדה בתל אביב, בת ליעקב ולמרים, ניצולת שואה.
גולן למדה לתואר ראשון בחינוך מיוחד בסמינר הקיבוצים, שלוחת אוניברסיטת תל אביב, בשנים 1994–1995 וכן למדה אבחון דידקטי במכללת לווינסקי לחינוך בשנים 1995–1996. היא המשיכה את לימודיה בשנים 1998–1999 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם קיבלה את התואר השני במנהל חינוכי.
משנת 2007 מנהלת גולן את המרכז הטיפולי לילדים בעלי צרכים מיוחדים בקריית ים, השייך למשרד החינוך. לניהול מרכז זה הגיעה עם ותק של 14 שנים בניהול מרכז טיפולי של עיריית גבעת שמואל ושנים רבות כמרצה לחינוך מיוחד במחלקה להשתלמויות באוניברסיטת בר-אילן, בסמינר לווינסקי לחינוך ובמרכזים פדגוגיים ברחבי הארץ, בתחום אבחון וטיפול בלקויות למידה בתחום החשבון אצל ילדים מגיל הגן ועד סוף בית הספר היסודי.
חברה באגודת הסופרים העבריים ובאיגוד הסופרים הבינלאומי. שירה הראשון עסק בצוללת דקר.
בשנת 2012 זכתה בפרס ראשון בתחרות הסיפור הקצר של כתב הוצאה לאור.
פעילה בעמותת אנוש.
חייה > חיים אישיים

צביה גולן מתגוררת בנהריה עם בן-זוגה יאיר מלמד, עובד משרד הביטחון ומוזיקאי, המלחין את שיריה. לצביה גולן שלושה בנים ובת ונכדים רבים.
ספריה

"כביסה מלוכלכת", 2008 הוצאת אופיר ביכורים
"קולות מן החדר", 2010, הוצאת קוראים, היה מועמד לפרס ברנשטיין לספרות.
"חטאים קטנים", 2011, הוצאת קוראים
"תהומות", 2013, הוצאת קוראים
"מר מחסני", 2014, הוצאה עצמית
"דממת הספק", 2017, הוצאת קוראים
"6,000 ק"מ של הבטחה", 2019, הוצאת קוראים
"מרשמלו כחול ומסטיק ורוד", 2022, ספר ילדים, הצאת ניב
פסגת ואז'ארוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ברוגמאן 
 קואורדינטות:  64°00′35″S 61°54′44″W﻿ / ﻿64.0097°S 61.9122°W﻿ / -64.0097; -61.9122
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת ואז'ארוב(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת ואז'ארוב(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת ואז'ארוב(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת ואז'ארוב
 
פסגת ואז'ארוב (באנגלית: Vazharov Peak; בבולגרית: Въжаров връх) היא פסגה מכוסה קרח בהרי ברוגמאן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 700 מטרים מעל פני הים.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון שטרנה שמצפון לה, מעל מפרצון קוריה שמדרום-מזרח לה, ומעל קרחון סיגמן שממערב - דרום-מערב לה.
הפסגה ממוקמת 2.14 ק"מ מערבית - דרומית לפסגת באלקאנוב, 1.67 ק"מ צפונית להר קוזיאק ו- 3.02 ק"מ דרום-מזרחית לנקודת בברש.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
היסטוריה > מקור השם

הפסגה נקראת על שמו של מיכאיל ואז'ארוב, מכונאי בבסיס סווטי קילמנט אוחרידצקי בקיץ האנטארקטי 1999–2000, אשר המשיך לשרת בבסיס והיה למפקדו בעונת המחקר 2005–2006.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
פתיחת בירד

פתיחת בירד היא פתיחת שחמט המתחילה במסע 1.ו4.
היסטוריה

הפתיחה הוזכרה לראשונה על ידי לואיס רמירז דה לוסינה בספרו "Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con ci Iuegos de Partido", שפורסם בסביבות 1497. באמצע המאה ה-19 השתמשו בפתיחה בין השאר לואי שארל דה לה בורדונה ואלייז'ה ויליאמס. האמן הבריטי הנרי בירד השתמש בה לראשונה ב-1855 והמשיך להשתמש בה ב-40 השנים הבאות. ב-1885 קרא את הפתיחה על שמו העיתון הרפורד טיימס.
במאה ה-20 השתמשו לעיתים אהרון נימצוביץ' וסבלי טרטקובר ב-1.ו4. בעשורים האחרונים, בין רבי האמנים שהשתמשו בפתיחה באורח קבע היו בנט לארסן, אנדרו סולטיס, לארס קרלסון ומיכאיל גורביץ'.
פופולריות

מתוך 20 מהלכים ראשונים אפשריים, המסע 1.ו4 מדורג במקום השישי במסד הנתונים של האתר ChessGames.com, אחרי 1.ה4, 1.ד4, 1.פו3, 1.ג4 ו-1.ז3. המסע ו4 מעט מחליש את עמדת המלך הלבן. הסטטיסטיקה באתר ChessGames.com מראה, כי המסע 1.ו4 לא משמר את יתרון המסע הראשון של הלבן. נכון לשישי בפברואר 2009, מתוך 1,685 משחקים שהתחילו במסע 1.ו4, הלבן זכה ב-32.8%, הפסיד ב-41.9%, ו-25.3% מהמשחקים הסתיימו בתיקו, ובסה"כ ניקוד של 45.45%. ניקוד יותר טוב קבלו הפתיחות הפופולריות 1.ה4(54.25%), 1.ד4(55.95%), 1.פו3(55.8), 1.ג4(56.3%) ו-1.ז3(55.8%).
מתווה הפעולה הראשי

המסע השכיח ביותר של השחור הוא 1...ד5, שמוביל להגנה הולנדית (1.ד4 ו5) בצבעים הפוכים. הלבן בדרך כלל יפתח את רץ המלך שלו דרך ז2 על ידי ז3, פו3, רז2 ו- 0-0, או יפתח את רץ המלכה דרך ב2 ויפעיל לחץ על ה5.
גמביט פרום

המענה החריף ביותר של השחור הוא 1...ה5, גמביט פרום על שם שחקן השחמט הדני מרטין סוורין פרום (1828-1895). הלבן יכול לעבור לגמביט המלך באמצעות המסע 2.ה4. אם הלבן מכה את הרגלי, השחור צריך לבחור בין האפשרות הרגילה, 2...ד6, לבין 2...פג6.
תגובות אחרות

מענה פופולרי אחר הוא 1...ז6, שבעקבותיו המשחק יכול לעבור לסיציליאנית עם המסעים 2.ה4 ג5, או להולנדית בחילופי צבעים, אם השחור משחק ד5 ו-ג5.
אפשרות אגרסיבית ונדירה היא 1...ז5, גמביט הובס, עם המשך אפשרי 2.ו:ז5 ח6. במקרה כזה, הלבן יכול להחזיר את הרגלי עם 3.ז6, ולהשאיר את השחור עם אגף מלך חלש אחרי 3...ו:ז6.
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4199729-3
צעיר לנצח

| --- | --- |

 בימוי:  סטיב מיינר 
 הופק בידי:  ברוס דייבי 
 תסריט:  ג'יי ג'יי אברהמס 
 עריכה:  ג'ון פול 
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית' 
 צילום:  ראסל בויד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Icon Productions 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 1992
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט פנטזיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   foreveryoung
 דף הסרט ב־IMDb
 
צעיר לנצח (באנגלית: Forever Young) הוא סרט פנטזיה רומנטי אמריקאי משנת 1992, בבימויו של סטיב מינר ובכיכובם של מל גיבסון, אלייז'ה ווד וג'יימי לי קרטיס. התסריט נכתב על ידי ג'יי ג'יי אברהמס על בסיס הסיפור המקורי "The Rest of Daniel".
תקציר עלילה

עלילת הסרט מתחילה בשנת 1939 ומתמקד בדניאל מקורמיק (מגולם על ידי מל גיבסון) אשר היינו טייס ניסוי בחיל האוויר האמריקני. בתחילת הסרט חברו של מקורמיק, המדען הארי פינלי פוגש את מקורמיק ומספר לו לראשונה על כך שהוא מעורב בבניה של תא הקפאה קריוגנית. למחרת, בדיוק רגע לפני שמוקרמיק עומד להציע נישואין לחברתו הלן, היא מעורבת בתאונת דרכים ובעקבות כך נכנסת לתרדמת. לפי הערכת הרופאים הלן כנראה לא תתאושש לעולם. בעקבות כך מקורמיק מתנדב לעבור תהליך הקפאה קריוגנית ומבקש שיפשירו אותו לאחר שנה אחת, על מנת שהוא לא יצטרך לחזות במותה של הלן. עם זאת, הניסוי משתבש, והוא נשאר קפוא במשך 53 שנים. בשנת 1992, שני נערים צעירים, נט קופר (מגולם על ידי אלייז'ה ווד) וחברו פליקס (מגולם על ידי רוברט הי גורמן), נתקלים במקרה בתא ההקפאה הקריוגנית בו נמצא מקורמיק, וגורמים להפשרתו של מקורמיק.
לאחר שהוא מתעורר, מקורמיק המבולבל מוצא את עצמו בעולם שונה בתכלית מזה שהשאיר מאחור. בעזרת נט ואמו קלייר (מגולמת על ידי ג'יימי לי קרטיס), מקורמיק מנסה להסתגל להווה.
צוות השחקנים הראשי

מל גיבסון בתפקיד טייס הניסוי דניאל מקורמיק
ג'יימי לי קרטיס בתפקיד קלייר קופר
אלייז'ה ווד בתפקיד נט קופר
איזבל גלסר בתפקיד הלן
ג'ורג' וונדט בתפקיד הארי פינלי
ג'ו מורטון בתפקיד קמרון
הערות שוליים

↑  Canby, Vincent (1992-12-16). "Review/Film: Forever Young; Mel Gibson In a Vehicle For an Age Of Miracles". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-01-17.
↑  'Forever Young', www.washingtonpost.com
צבי תירוש

| --- | --- |
צבי תירוש (משמאל) עם שלמה אראל ופליקס אמיו
צבי תירוש (משמאל) עם שלמה אראל ופליקס אמיו
 לידה:  12 באוקטובר 1928 צרפת
 פטירה:  6 במרץ 2012 (בגיל 83)
 מקום קבורה:  בית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  פלי"ם  הפלמ"ח   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד אח"י נוגה  מפקד אח"י חיפה  מפקד אח"י יפו  ראש ענף אמצעי לחימה במטה חיל הים  נספח צבאי בסינגפור  מפקד בסיס חיפה  ראש מספן הים וסגן מפקד חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
צבי תירוש (12 באוקטובר 1928 - 6 במרץ 2012) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כסגן מפקד חיל הים וראש מטה החיל במהלך מלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

תירוש נולד בצרפת בשם הרשל וינברג. היה פעיל במוסד לעלייה ב'. ב-1947 העפיל לארץ ישראל באוניית המעפילים אקסודוס, הוא הצליח לחמוק מחיילי המנדט בעת העברת המעפילים לספינות הגירוש. הצטרף לפלי"ם ושירת בפלמ"ח במסגרת פלוגה י' של הגדוד הרביעי, במהלך מלחמת העצמאות עסק עם הפלוגה בשמירה על קו המים, וליווי אספקה ליישובי הנגב, ואבטחת היישובים בית אשל ונבטים, שם נפצע. הוא השתתף בקרב אלטלנה ובכיבוש יפו.
הוא סיים את קורס חובלים א' של חיל הים ב-1949 וקורס קציני ים של הצי המלכותי הבריטי ב-1952. בתקופת ההכנות למבצע קדש שירת כסגן מפקד בה"ד חיל הים, הוא היה חבר המשלחת הישראלית למפקדת הכוחות הצרפתיים ששכנה בקפריסין במהלך מבצע מוסקטר. ב-1960 היה סגן מפקד המבצע למסירת הפריגטה אח"י מזנק (ק-32) לציילון. פיקד על אח"י נגה (ק-22), על אח"י חיפה, סגן מפקד אח"י אילת (ק-40) ומפקד אח"י יפו (ק-42). כיהן כראש ענף אמצעי לחימה במטה חיל הים והיה אמון על פרויקט פיתוח הטיל גבריאל ועל רכש ספינות הטילים.
במלחמת ששת הימים שירת כסגן ראש מחלקת ים. ב-1969 פיקד על מבצע הרכישה, ההכנה וההבאה לישראל מקניה של הנחתת "אח"י בת שבע" ושל שלוש נחתות "שקמה" מדרום אמריקה. הוא נשלח לסינגפור וסייע בהקמת חיל הים המקומי. ב-1970 מונה למפקד בסיס חיפה. במלחמת יום הכיפורים שירת כראש מספן הים.
נפטר ב-2012 ונטמן בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.
גלריה

צבי תירוש (מימין) וצבי גבעתי (משמאל) בקבלת הנחתת אח"י בת שבע במומבסה 1969.
מפקד בסיס חיפה תא"ל צבי תירוש מארח במשרדו עולים חדשים מסוריה שהוברחו בדרך הים, 1973.
הערות שוליים

↑  יצחק שושן, הקרב האחרון של המשחתת אילת, ספרית מעריב, 1993, עמ' 58
↑  הפריגטה "מזנק" הפכה ל"גאג'אבהו", דבר, 10 במאי 1960
צבי תורן

| --- | --- |

אדריכל צבי תורן
 לידה:  1913 בוהמיה, אוסטריה
 פטירה:  6 ביולי 1999 (בגיל 86 בערך)
 מקום קבורה:  הרצליה 
 תקופת הפעילות:  1938–1987 (כ־49 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  ספרייה עירונית אילת, בית יד לבנים תל אביב
 
צבי אוטו תורן (אוטו טרייכלינגר) (28 באפריל 1913, קלטובי, בוהמיה – 6 ביולי 1999, ירושלים) היה אדריכל ישראלי.