stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האריה השואג

ערך זה עוסק בפסל מצבה לזכר הרוגי תל חי. אם התכוונתם לתצלום מפורסם של וינסטון צ'רצ'יל, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל 
 על שם:  הרוגי קרב תל חי
 מיקום:  בית הקברות כפר גלעדי - תל חי ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 יוצר:  אברהם מלניקוב 
 
 קואורדינטות:  33°14′19″N 35°34′36″E﻿ / ﻿33.238611111111°N 35.576666666667°E﻿ / 33.238611111111; 35.576666666667
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) האריה השואג(למפת אצבע הגליל רגילה) האריה השואג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האריה השואג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האריה השואג
 
תקריב על ראש הפסל
טקס הסרת הלוט מעל הפסל, 1934
אנדרטת האריה השואג בתל חי לעת ערב
האריה השואג הוא פסל בדמות אריה, מעשה ידי הפסל אברהם מלניקוב. הפסל הוצב בשנת 1934 בבית הקברות כפר גלעדי - תל חי, כמצבת קבר ואנדרטה לזכר שמונת ההרוגים בקרב תל חי בי"א באדר תר"פ, 1 במרץ 1920. הוא נחשב לאחד הפסלים המפורסמים בישראל.
רקע

אתר קבורתם של לוחמי תל חי היה למקום עלייה לרגל מאז שלהי 1920, אך המקום היה עלוב ומוזנח, עובדה שטרדה את מנוחתם של המבקרים הרבים בו ובכללם ראשי היישוב. הרעיון להצבת הפסל היה של אברהם מלניקוב, שהעלה אותו עוד בשנת 1925, כחמש שנים לאחר נפילת לוחמי תל חי, עת ביקר במחצבת "גבעת החוצבים" בין כפר גלעדי למטולה. הביצוע נדחה מחוסר מימון, עד שהמימון הושג במאמץ משותף של ההסתדרות הכללית, הוועד הלאומי וסר אלפרד מונד (לורד מלצ'ט). מלצ'ט ביקש גם לבדוק הצעות של אמנים נוספים. ביולי 1928 החל הוועד הלאומי למנות ועדה בה היו חברים חיים נחמן ביאליק, אנה טיכו וד"ר ואן וניסלנד (Van Vriesland), על מנת לבחון הצעות שיוגשו לתחרות לבסוף הוחלט לקבל את הצעתו של מלניקוב ולהשלים את הנדרש למימונה.
העבודות החלו בשנת 1928. האנדרטה הועמדה בסוף שנת 1933, ונחנכה ב-22 בפברואר 1934. בפיסול המצבה סייעו יהודה קופילביץ ויצחק שדה, וסתתים בוגרי בית הספר לאמנות "בצלאל".
תיאור

המצבה המסיבית משמשת ככן הנושא את פסל האריה, היא עשויה מקונגלומרט כפר גלעדי (תלכיד מחלוקי אבן גיר קשים מתקופת האאוקן). בחזיתה לוח אבן שעליו חקוקה הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו", ומתחתיה חקוקים שמותיהם של שמונת החברים שנהרגו, דבורה דרכלר, יעקב טוקר, יוסף טרומפלדור, בנימין מונטר, שרה צ'יזיק, שניאור שפושניק, אהרן שר וזאב (ויליאם) שרף.
האריה מפוסל בסגנון פיגורטיבי עתיק בהשראת תבליטים אשוריים. פניו של הפסל פונות למזרח וראשו מורם בשאגה. האופן בו שואג האריה, כשראשו כלפי מעלה, מסמל כוח וניצחון. סגנונו של הפסל הפך אותו לאבן דרך של האמנות ה"כנענית", והוא היה מראשוני אנדרטאות ההנצחה בארץ ישראל.
עם הקמתה נראתה האנדרטה למרחקים בכל האזור, שרובו היה מאוכלס בכפרים ערביים וביניהם שני יישובים יהודיים בלבד. היא הייתה מיד לסמל לאומי, נקודת ציון בנוף הגלילי, ואתר עלייה לרגל לאנשי היישוב ותנועות הנוער.
מחוות

הארי השואג הופיע משנת 1974 על סמל העיר קריית שמונה.
ב-15 במרץ 1984 הנפיק השירות הבולאי  סדרה של שלושה בולי דאר שנקראה "אמנות הפיסול", שבה נכלל  בול של ציור של האדרטה  למגיני תל חי. השירות הבולאי מכר   590,000 בולים  של בול זה עד להפסקת המכירה ב-3 בדצמבר 1984 .
בשנת 2021 הציב האמן דוד (דוכי) כהן פסל בדמותו של האריה השואג בשער של בית משיח בורוכוף בירושלים.
ראו גם

תל חי
כפר גלעדי
אברהם מלניקוב
האנדרטה שבקריית ענבים
לקריאה נוספת

גדעון עפרת, למי שאג האריה, בתוך: אצבע הגליל, 1900–1967, מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, (עורך: מרדכי נאור), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ב-1991.
יעקב דימנט, אנדרטה בצורת אריה שואג, בתוך: לא היה זה חלום, תל אביב: הוצאת ירון גולן, תשס"ו-2006, עמ' 156–157.
האריה השואג באתר אבני מורשת
הערות שוליים

↑  Monument to Trumpeldor and Comred,‏The Palestine Bulletin,‏ 29 ביולי 1928
↑  מצבת תל־חי, דבר, 3 בדצמבר 1933.
↑  גילוי המצבה על קבר מגיני תל־חי, דבר, 23 בפברואר 1934.
↑  (זאב) שַרף
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשכ"ב,  קטלוג מס' 12, רשות הדאר - השירות הבולאי, הוצאת כרטא, 1989, עמוד 239
↑  פוסט בדף הפייסבוק של האמן דוד (דוכי) כהן
| אתרי הנצחה ממלכתיים ואתרי הנצחה חיליים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרי הנצחה ממלכתיים | אנדרטה לזכר עולי הגרדום וחללי אצ"ל • אנדרטת הלוחם הבדואי • אנדרטת חטיבת הנגב • אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין • בית יד לבנים הדרוזים • האריה השואג • גבעת התחמושת • מצודת יואב - בית חטיבת גבעתי |  |
| אתרי הנצחה חיליים | אנדרטה לזכר לוחמי חיל האוויר שנפלו בעת שירותם • אתר הנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה • אנדרטה לנופלי פיקוד העורף • אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל • אנדרטת הצנחנים • אנדרטת החיל הכללי • אנדרטת חיל השלישות • אתר הנצחה ומוזיאון חטיבת גולני • אתר הנצחה לחללי המשטרה הצבאית • אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך • אתר הנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה • אתר הנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב • אנדרטת חיל הרפואה • האנדרטה לחללי חיל התותחנים • אנדרטת משמר הגבול • אנדרטת חטיבת כפיר • יד לחללי חיל הים • יד לשריון |  |
טריגאן

| --- | --- |
 
טריגאן
 סוגה:  אנימה, פעולה, הרפתקאות, קומדיה, דרמה, שונן

 מאנגה
 יוצר:  יאסוהירו נאייטו
 מאייר:  יאסוהירו נאייטו
 הוצאה:  Tokuma Shoten (יפן)
 התפרסם לראשונה במגזין:  Shōnen Captain
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  פברואר 1995 – 1997
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  3

 מאנגה: Trigun Maximum
 יוצר:  יאסוהירו נאייטו
 מאייר:  יאסוהירו נאייטו
 הוצאה:  Shōnen Gahōsha (יפן)
 התפרסם לראשונה במגזין:  Young King Ours
 קהל יעד:  סיינן
 תקופת הפרסום המקורית:  1998 – עד היום
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  15

 אנימה
 אורך פרק:  30 דקות
 במאי:  סאטושי נישמורה
 אולפני אנימציה:  Madhouse / Geneon
 רשת שידור:  TV Tokyo (יפן)   Adult Swim  (ארצות הברית)
 תקופת שידור מקורית:  1 באפריל 1998 – 30 בספטמבר 1998
 מספר הפרקים:  26

 משחקי ווידאו
 Trigun: The Planet Gunsmoke

 פסקולים
 Trigun: The First Donuts  Trigun: The 2nd Donut Happy Pack  Trigun Spicy Stewed Donut
טריגאן (יפנית: トライガン, אנגלית: Trigun) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי יאשוהירו נאייטאו (Yasuhiro Nightow) בת 26 פרקים שהועלתה לשידור בשנת 1998 בערוץ "TV Tokyo" ביפן ובארצות הברית ב-Adult Swim (חלק מערוץ Cartoon Network).
הסדרה מעולם לא שודרה בישראל.
תקציר העלילה

הסדרה מספרת על אקדוחן פורע חוק בשם וואש הרמוס (Vash the stampede) בעולם עתידני/מערבוני בכוכב בשם גאנסמוק (Gunsmoke, "עשן רובה"), שעל ראשו מונח פרס של 60,000,000,000 דולרים כפולים (המטבע בסדרה). במהלך הסדרה נרדף וואש על ידי ציידי ראשים בשל הפרס הגבוה באשמת הרס העיר "יולי" (July), אם כי וואש סובל משיכחון למוקדם ואינו זוכר דבר מהאירוע. במסעותיו משתדל וואש להימנע מפגיעה באנשים ומשתמש בשיטות לא קטלניות כנגד רודפיו. את וואש מלוות שתי ידידותיו, מריל סטרייף ומילי תומפסון, העובדות עבור סוכנות הביטוח "אגודת ברנרדלי" (Bernardelli Insurance Society) ומנסות לצמצם את הנזקים שגורמת הופעתו, שנגרמים בעיקר מצד ציידי הראשים במהלך ניסיונותיהם לחסלו.
במהלך הסדרה נפגש וואש עם ניקולאס.ד וואלפווד (Nicholas.D Wolfwood), וניצוד על ידי אחיו התאום נייבס (Knives) ופקודיו.
מחסנית (מבנה נתונים)

הצגה פשוטה של מחסנית
מחסנית היא סוג של מבנה נתונים מופשט הפועל בצורה דומה לזו של מחסנית רובה: האיבר שנכנס ראשון למחסנית יוצא ממנה אחרון (תכונה זו מכונה נכנס אחרון יוצא ראשון - LIFO).
פעולות על המחסנית > פעולות בסיסיות

שלוש הפעולות הבסיסיות המגדירות מחסנית הן:
אתחול (init) - יצירה של מחסנית חדשה.
דחיפה (push) - הכנסת איבר חדש לראש המחסנית.
שליפה (pop) - פעולה המוציאה את האיבר העליון מהמחסנית.
פעולות על המחסנית > פעולות נוספות

לעיתים, מוגדרות במחסנית גם פעולות נוספות:
האם_המחסנית_ריקה? (isEmpty) - פעולה המחזירה true אם מחסנית נתונה ריקה, ואחרת מחזירה false.
הצצה (peek/top) - פעולה המחזירה את ערכו של האיבר העליון במחסנית מבלי להוציא אותו מהמחסנית. פעולה זו איננה חיונית אם מגדירים את פעולת השליפה ככזאת שמבצעת פעולת הצצה וגם משנה את המחסנית.
פונקציות

את כל הפעולות האלה ניתן להגדיר פורמלית כפונקציות מתמטיות שאינן משנות את המחסנית, אלא מחזירות מחסנית חדשה. הפונקציות מקיימות את התנאים דלהלן:
ראש המחסנית הוא האיבר האחרון שהוכנס למחסנית. כלומר top(push(i,S)) = i
אם מוסיפים איבר ואז מסירים איבר מקבלים את המחסנית המקורית. כלומר pop(push(i,S)) = s
אתחול מחסנית יוצר מחסנית ריקה. isEmpty(init()) = true
כל מחסנית שהוסיפו לה יותר איברים משהסירו איננה ריקה. isEmpty(push(i,S)) = false
כל הפעולות במחסנית מתבצעות בזמן קבוע, שאיננו תלוי במספר האיברים במחסנית.
את פעולת ההסרה ניתן להגדיר על מחסנית ריקה ככזאת שמחזירה את אותה המחסנית. לחלופין, ניתן להימנע מלהגדיר אותה, או להגדיר אותה כמחזירה ערך שגיאה מיוחד. באופן דומה, (()top(init (בדיקת ראש מחסנית ריקה) ניתן להגדיר כמחזירה שגיאה, או להימנע מהגדרתה.
חשוב לשים לב לכך שכל אוסף של פונקציות וערכים המקיים את התנאים האלה נחשב למחסנית. דוגמה לא-טריוויאלית לכך היא קבוצת המספרים הטבעיים, עבור הפעולות "החזר 0" (אתחול), "הוסף 1"(push), "הפחת 1"(pop), "האם_אפס"(isEmpty). בכיוון השני ניתן לומר שכל מחסנית עשויה להוות ייצוג למספרים הטבעיים.
יישומי המחסנית

מחסנית היא מבנה נתונים בסיסי במימוש שפות תכנות. במעבדים רבים קיים אוגר מיוחד המשמש כמצביע למחסנית, ובשפת המכונה של מעבדים אלו ממומשת הקריאה לתת-שיגרה על ידי הכנסת כתובת החזרה למחסנית. ברוב השפות העיליות נשמרים גם המשתנים המקומיים במבנה המחסנית הנתמך במעבד.
ישנו קשר הדוק בין מחסנית לעץ: מחסנית היא מבנה הנתונים הנפוץ ביותר לצורכי מעבר על עצים, על ידי אלגוריתם DFS, וכן ניתן להציג כל רצף פעולות על מחסנית בעזרת עץ מכוון. בכל רגע נתון, האיברים הנמצאים במחסנית הם המסלול משורש העץ אל הצומת שבו נמצאים. דוגמה לשימוש כזה אפשר למצוא בשפות פורמליות: לכל מילה הנגזרת בעזרת דקדוק חסר הקשר קיים עץ גזירה, ולכל דקדוק כזה קיים אוטומט מחסנית המקבל אותו.
מימוש מחסנית

ישנן מספר דרכים לממש מחסנית:
מעבדים רבים כוללים מקום רציף בזיכרון המוקצה מראש לצורך שימוש במחסנית, או מאפשרים להגדיר מקום כזה.
מימוש באמצעות רשימה מקושרת, כאשר בכל פעולת דחיפה האיבר החדש מתווסף לראש הרשימה. מימוש זה מאפשר שימוש גמיש יותר בזיכרון, כיוון שאינו דורש מקום רציף דווקא והקצאת זיכרון מראש.
ניתן לממש מחסנית גם במערך. מימוש זה יעיל במקרה שיש חסם עליון על גודל המחסנית, ובמקרה שיש צורך לגשת לפעמים לאמצע המחסנית.
בשפות תכנות פונקציונליות, ניתן לממש מחסנית באמצעות הטיפוס הפרימיטיבי רשימה המוגדר בשפה.
מימושים שונים עלולים לאפשר מצבים לא תקינים:
מכיוון שגודל המחסנית לעיתים מוגבל, דחיפה עלולה לגרום לגלישה (Overflow) מהמחסנית כאשר לא נותר בה מקום לאיבר החדש. דוגמה מוכרת היא גלישת מחסנית הקריאות.
מצב של שליפת איבר ממחסנית ריקה מכונה מצב "חמיקה" (Underflow).
ראו גם

מחסנית קריאות
אוטומט מחסנית
אוגוסט בורנונביל

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1805 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  30 בנובמבר 1879 (בגיל 74) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק, צרפת 
 מקום קבורה:  Asminderød Kirkegård 
 
אוגוסט בּוֹרְנוֹנְבִיל (בדנית: August Bournonville ‏ 21 באוגוסט 1805 – 30 בנובמבר 1879) היה מנהל בלט וכוריאוגרף. אביו היה אנטואן בורנונביל, רקדן וכוריאוגרף, שהשתלם אצל בכוריאוגרף הצרפתי, ז'אן ז'ורז' נובר, ואחיינה של ז'ולי אליקס דה לה פיי, בורנונביל מנעוריה, מן הבלט המלכותי השוודי.
ביוגרפיה

בורנונביל נולד בקופנהגן, דנמרק, שם השתקע אביו. הוא התאמן עם אביו, אנטואן בורנונביל, וכן למד אצל הכוריאוגרף האיטלקי ויצ'נצו גלאוטי בבלט המלכותי הדני בקופנהגן והפריז, אצל הרקדן הצרפתי אוגוסט וסטרי. הוא המציא סגנון בלט ייחודי, הידוע בשם "אסכולת בורנונביל".
בהמשך לימודיו בפריז, היה בורנונביל הצעיר לרקדן סולו בבלט המלכותי בקופנהגן. מ-1830 עד 1848 היה כוריאוגרף בבלט המלכותי הדני, למענו יצר יותר מ-50 בלטים, המצטיינים בחיוניותם, קלילותם ויופים. הוא יצר סגנון ייחודי לו, על אף ההשפעה הניכרת בו מן הבלט הפריזאי. ככוריאוגרף, יצר מספר רב של בלטים בהשראת מקומות שונים, מדנמרק לאיטליה ומרוסיה לדרום אמריקה. מעטות מיצירות אלה שרדו עד ימינו.
יצירותיו של בורנונביל נודעו מחוץ לדנמרק רק לאחר מלחמת העולם השנייה. מאז 1950, יצא הבלט המלכותי פעמים אחדות לסיורי הופעות ממושכים בארצות חוץ, אחד הידועים שבהם בארצות הברית, שם ביצעה הלהקה את הבלטים שלו.
הבלטים המוכרים ביותר של בורנונביל הם "הסילפידות" (1836), "נאפולי" (1842), "הקונסרבטואר" (1849), "החגיגות בברוז'" (1851) ו"סיפור-עם" (1954).
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

בורנונביל נולד בקופנהגן ב-21 באוגוסט 1805, בן למנהל הבלט הצרפתי אנטואן בורנונביל, שהשתקע בדנמרק, ולוויזה זונדברג, שוודית. בגיל שמונה נכנס לבית הספר המלכותי לבלט של תיאטרון החצר בארמון כריסטיאנסבורג, שם למד אצל אביו ואצל וינצ'נצו גלאוטי, מנהל בלט וכוריאוגרף ראשי של הבלט המלכותי הדני מ-1775 עד 1816.
ב-2 באוקטובר 1813 הופיע בורנונביל לראשונה על במה בתפקיד קטן, כבנו של מלך ויקינג ב"לאגרטה" של גלאוטי, הבלט הראשון על נושא נורדי. כעבור פחות משנה, זכה לתשואות אישיות ראשונות כשרקד תפקיד סולו הונגרי בתיאטרון החצר. נוסף לריקוד, היה בורנונביל מכור לקריאה, למד צרפתית בבית, ניגן בכינור, שר בקול סופרן נערי ולמד את תורת הדקלום אצל השחקנים מיכאל הוזינג, לינדגרין ופרידנסדאהל. כשרונותיו המרובים באו כולם לביטוי ביום הולדת המלכה, 29 באוקטובר 1817, כששיחק בגיל 12 בתפקיד אדוניה בדרמה המוזיקלית "משפט שלמה" ושר רומנצה, "האם בכנפיה השמוטות". הופעתו זכתה לשבחי משפחת המלוכה.
קריירה > פריז

בשנת 1820 קיבל אנטואן בורנונביל מלגה מן המלך ללימודי בלט לתקופה קצרה בפריז. בורנונביל נלווה אל אביו לפריז, ואם כי מורו היחיד במשך שהותם בפריז היה אביו, הוא נחשף למגמות החדשניות בבלט וצפה במורים ידועי-השם, גארדל ווסטרי בעבודתם. עם שובו לדנמרק, התקבל בורנונביל כחבר בתיאטרון המלכותי, שם ראה רק רפרטואר, שנראה לו מעניין פחות לאחר חשיפתו לבלט הפריזאי.
באביב 1824 חזר בורנונביל לפריז להשתלמות סופית ולהכנות למבחן בבלט האופרה של פריז. השהות המתוכננת לשנה ורבע התארכה לחמש שנים, שבמהלכן התדרדר הבלט הדני כמעט ללא תקנה. בפריז פגש בורנונביל את ידידו הוותיק של אביו, לואי ניבלו, שנתן לו ידידות, ארוחות, וכניסה לחברה הפריזאית. בורנונביל קיווה, שמורה הבלט המהולל גארדל יקבל אותו, אבל הסטודיו של גארדל נסגר ובורנונביל הופנה לאוגוסט וסטרי לאימון בתחומים החלשים ביותר שלו - "איזון, פירואטים וזרועות." וסטרי קיבל את בורנונביל, וזה כתב אל אביו:
אני מרוצה עד מאוד ממר וסטרי שלי ויתר על כך, הוא מרוצה מאוד מן ההתלהבות, החריצות והנכונות המיידית שלי. הוא קפדן מאוד לגבי השיעורים ובא לשיעור שלוש פעמים בשבוע בשעה שמונה בבוקר ושלוש פעמים בשבוע בשעה תשע ונשאר עד אחת-עשרה. אני קם בכל בוקר בשש ומגיע תמיד חצי שעה לפני השיעור כדי להיות מוכן לחלוטין כשמר וסטרי מגיע. הוא קיבל אותי בידידות ומטפח את כשרוני בתשומת לב מירבית, הוא מעיר לי ללא רחם על מגרעותי אבל מתייחס אלי בהתחשבות.
מ-1820 עד 1828 היה בורנונביל בו-זוגה לריקוד של הרקדנית הנודעת מארי טליוני בבלט האופרה של פריז.
קריירה > משפחה

לבורנונביל היו חמישה אחאים. הוא היה היחיד בין הילדים שגילה עניין בריקוד. ב-23 ביוני 1830 נשא לאישה את פרדריקה הוקנסון. נולדו להם שבעה ילדים, בהם שרלוטה, שהייתה לזמרת אופרה ושחקנית. שני הבנים מתו בילדותם.
מותו

בורנונביל הפסיק ללמד רקדנים בוגרים באביב 1877. כשהיה בדרכו מן הכנסייה ב-30 בדצמבר 1879, תקף אותו אירוע מוחי והוא נלקח לבית חולים. הוא קבור ליד כנסיית אסמינדרד, סמוך לפרדנסבורג.
מורשתו

יצירתו של בורנונביל מהווה חוליה חשובה עם מסורות מוקדמות. הוא נמנע במידה רבה ביצירותיו מן ההפרזות שאפיינו את הבלטים של התקופה הרומנטית. הוא נודע בכוריאוגרפיה השוויונית שלו, שהבליטה בה במידה את תפקידי הגברים והנשים, בזמן שהבלט האירופאי שם דגש על הבלרינה. רבים מבני זמנו הפליגו אל קצוות הרגש האנושי, בעוד שבורנונביל, שעשה שימוש ביצירתו בעבודת-רגליים נלהבת ובפראזות זורמות, הציג טבע אנושי מאוזן יותר.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של בורנונביל באנציקלופדיה בריטניקה
↑  [https://sok.riksarkivet.se/sbl/Presentation.aspx?id=18016  ביוגרפיה של שרלוט
בורנונביל ב"לקסיקון הביוגרפי השוודי" (בשוודית)]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274830205171  PLWABN: 9810588642705606  BIBSYS: 90136961  BnF: cb12263036r (data)  CANTIC: a10290278  CiNii: DA03482848  GND: 118662406  ICCU: NAPV083435  ISNI: 0000 0001 0653 6672  LCCN: n79108906  LNB: 000298435  NKC: xx0127189  NLA: 35111484  NLG: 167661  NTA: 068281382  RERO: 02-A022740459  SELIBR: 178857  SNAC: w6qz2cxd  SUDOC: 031411088  Trove: 829905  VIAF: 32055272   WorldCat (עם VIAF): 32055272
פיט בוטיג'ג'

פיטר פול מונטגומרי בּוּטֵיגֶ'ג' (באנגלית: Peter Paul Montgomery Buttigieg, הגייה: /ˈbʊtɪdʒɪdʒ/; נולד ב-19 בינואר 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכירהּ ה-19 של מחלקת התחבורה של ארצות הברית, בין השנים 2021–2025. בשנים 2012–2020 כיהן כראש עיריית סאות' בנד שבאינדיאנה. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית ב-2020 התמודד למועמדות מפלגתו, ועל אף שזכה באספות הבחירה באיווה, פרש ב-1 במרץ 2020 מהמירוץ הנשיאותי והביע את תמיכתו בג'ו ביידן כעבור יממה. הוא הומו גלוי והמתמודד לנשיאות השני משתי המפלגות הגדולות שמשתייך לקהילת הלהט"ב (הראשון הוא פרד קרגר) והראשון שהוא חבר בקבינט של ארצות הברית.
ביוגרפיה

בוטיג'ג' נולד בעיר סאות' בנד באינדיאנה. אביו היגר לארצות הברית ממלטה ולמד במטרה להיות כומר ישועי בטרם היגר. הוריו היו פרופסורים באוניברסיטת נוטרדאם בסאות' בנד.
בשנת 2000 סיים בוטיג'ג' בהצטיינות את לימודיו בתיכון הקתולי סנט ג'וזף בסאות' בנד. כתלמיד תיכון הוא זכה בפרס ראשון בתחרות חיבורים ארצית על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי המוענקת על ידי ספריית הנשיא קנדי בבוסטון. בוטיג'ג' סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בהיסטוריה וספרות. בשנת 2005, לאחר סיום לימודי תואר ראשון הוענקה לו מלגת רודס ובשנת 2007 סיים בהצטיינות לימודי תואר נוספים במדעי הרוח והחברה באוניברסיטת אוקספורד. לאחר סיום לימודיו ועד לשנת 2010 עבד כיועץ בתאגיד מקינזי. בשנת 2009 סיים הכשרתו כקצין מילואים בסוכנות המודיעין של צי ארצות הברית. הוא שרת כקצין מודיעין במילואים עד לשנת 2017 ובמסגרת שרותו נשלח בשנת 2014 לאפגניסטן לשמונה חודשים. סיים את השירות בדרגת לוטננט (סגן).
שימש כראש עיריית סאות' בנד מינואר 2012 עד ינואר 2020. כאשר נבחר הוא היה ראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית שנבחר לנהל עיר בת יותר מ-100,000 תושבים. במהלך מסע הבחירות שלו לראשות העיר, בשנת 2015, יצא מהארון ונבחר שנית לתפקיד ראש העיר, כאשר זכה ביותר מ-80% מקולות המצביעים.
ב-23 בינואר 2019 הכריז על התמודדותו לנשיאות ארצות הברית בפריימריז הדמוקרטים 2020, והצהיר שהוא היחיד אשר יביס את דונלד טראמפ. ב-14 באפריל 2019 השיק באורח רשמי את מסע הבחירות הנשיאותי שלו.
באספות הבחירה באיווה הגיע למקום הראשון, ובפריימריז בניו המפשייר סיים במקום השני אחרי ברני סנדרס, ואף על פי שלא זכה במרב קולות הבוחרים בפריימריז זה, בוטיג'ג' זכה במספר הרב ביותר של צירים בפריימריז זה. עם התחזקותו של ג'ו ביידן אחרי הפריימריז בקרוליינה הדרומית החל לדעוך מסע הבחירות של בוטיג'ג', וב-2 במרץ 2020 הודיע בוטיג'יג על פרישתו מהמירוץ הנשיאותי.
ב-15 בדצמבר 2020 הכריז ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, כי בכוונתו למנות את בוטיג'ג' למזכיר התחבורה של ארצות הברית. המינוי אושר בסנאט בפברואר 2021 ברוב גדול.
בוטיג'ג' התחתן עם צ'אסטן גלזמן בשנת 2018 בטקס נישואים של זוגות מאותו המין. באוגוסט 2021 סיפר בוטיג'ג' כי הם הפכו להורים, ובספטמבר 2021 פרסמו תמונות עם ילדיהם, זוג תאומי אחווה.
ביוגרפיה > עמדות

בוטיג'ג' רץ על בסיס מצע ליברלי ובו תמיכה בזכויות להט"ב, מעבר לאנרגיה מתחדשת וביטול חבר האלקטורים.
בוטיג'ג נמנה עם האגף אוהד ישראל במפלגה הדמוקרטית, מתנגד לבנייה בהתנחלויות. לדעתו האחריות למצב ההומניטרי ברצועת עזה מוטלת על חמאס. כמו כן הוא רואה בישראל שותפה אסטרטגית החולקת ערכים משותפים. בוטיג'ג' תומך בפתרון שתי המדינות לשני עמים, בעימות בדרום קרוליינה לקראת הפריימריז לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 תקף ברני סנדרס את מדינת ישראל והוא בתגובה הגן על המדיניות הישראלית.
באוגוסט 2019 פרסם תוכנית להרחבת שירותי בריאות הנפש, עם דגש על לחימה בהתמכרויות.
בנוסף לכך הוא מתח ביקורת על החלטתו של הנשיא טראמפ להוציא את הכוחות האמריקאים בסוריה (ששהו שהם בניסיון לגרום ליציבות אזורית במהלך מלחמת האזרחים שנערכת במדינה), לטענתו החלטה זו נתנה לכוחות הטורקים "אור ירוק" לביצוע הפלישה הטורקית לכורדיסטן הסורית.
הערות שוליים

↑  Buttiġieġ הוא שם משפחה מלטי, שמקורו בכוניה ערבית - أبو الدجاج, והוראתו בעל תרנגולות, לולן.
↑  תוצאות סופיות באיווה: פער של 0.09% בלבד לבוטג'ג' על סנדרס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2020
↑  נתן גוטמן, ארה"ב: בוטיג'ג' פורש מהמרוץ למינוי הדמוקרטי לנשיאות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 במרץ 2020
↑  "אין נתיב לניצחון": בוטיג'ג' פורש, באתר ישראל היום
↑  דן מריקה, Joe Biden picks Pete Buttigieg to be transportation secretary, באתר CNN‏, 15 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  ספי פישמן, ג'ו ביידן מינה את פיט בוטיג'ג' לשר התחבורה, באתר ישראל היום, 16 בדצמבר 2020
↑  בוטיג'ג': "גאה בבעלי, אמריקה התקדמה", באתר ynet, 16 בפברואר 2020.
↑  Alex Ward, Democrats are more critical of Israel. Not Pete Buttigieg., Vox, ‏2019-04-03 (באנגלית)
↑  Pete Buttigieg: U.S. support for Israel is not support for annexation, The Jerusalem Post | JPost.com
↑  "Mayor Pete Decries Trump's Decision to Withdraw Troops from Northern Syria". Mother Jones. 13 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ו ביידן ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגנית הנשיא | קמלה האריס (2021–2025) |  |
| מזכיר המדינה | אנתוני בלינקן (2021–2025) |  |
| מזכירת האוצר | ג'נט ילן (2021–2025) |  |
| מזכיר ההגנה | לויד אוסטין (2021–2025) |  |
| התובע הכללי | מריק גרלנד (2021–2025) |  |
| מזכירת הפנים | דב האלנד (2021–2025) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2021–2025) |  |
| מזכירת המסחר | ג'ינה ריימונדו (2021–2025) |  |
| מזכיר העבודה | מרטי וולש (2021–2023) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | חוויאר ביסרה (2021–2025) |  |
| מזכירת השיכון והפיתוח העירוני | מרשה פאדג' (2021–2024) |  |
| מזכיר התחבורה | פיט בוטיג'ג' (2021–2025) |  |
| מזכירת האנרגיה | ג'ניפר גרנהולם (2021–2025) |  |
| מזכיר החינוך | מיגל קרדונה (2021–2025) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דניס מקדאנה (2021–2025) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | אלחנדרו מיורקס (2021–2025) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | מייקל רייגן (2021–2025) |  |
| מנהלת משרד הניהול והתקציב | שאלנדה יאנג (2021–2025) |  |
| ראש המודיעין הלאומי | אווריל היינס (2021–2025) |  |
| ראש ה-CIA | ויליאם ברנס (2021–2025) |  |
| נציבת הסחר של ארצות הברית | קתרין טאי (2021–2025) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | לינדה תומאס-גרינפילד (2021–2025) |  |
| היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית | אריק לנדר (2021–2023) • אראטי פרבהאקר (2023–2025) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | ססיליה ראוס (2021–2025) • ג'ארד ברנסטיין (2021–2025) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | איזבלה קסיאס גוזמן (2021–2025) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רון א. קליין (2021–2023) • ג'ף זיינטס (2023–2025) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  ג'ולי סו כיהנה כמזכירת העבודה בפועל במשך כשנתיים.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810716139605606  GND: 1184475768  ISNI: 0000 0005 0170 2239  LCCN: n2018061520  LNB: 000278549  NKC: xx0267742  SNAC: w6qd0tpc  VIAF: 3604154075989911860000   WorldCat (עם VIAF): 3604154075989911860000
פרדריק אשטון

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1904 גואיאקיל, אקוודור 
 פטירה:  18 באוקטובר 1988 (בגיל 84) סאפוק, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' דובר 
 תקופת הפעילות:  מ-1926 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  אביר בלגיון הכבוד  פרס הריקוד הלאומי  מסדר ההצטיינות  מנהיגות במסדר דנבורג  עמית כבוד  Queen Elizabeth II Coronation Award 
 
סר פרדריק ויליאם מאלאנדיין אשטון (באנגלית: Sir Frederick William Mallandaine Ashton;‏ 17 בספטמבר 1904 – 18 באוגוסט 1988) היה רקדן בלט וכוריאוגרף בריטי. כמו כן, עבד כבמאי וכוריאוגרף באופרה, בקולנוע ובמופעי רביו.
אשטון, שהתעקש להיות רקדן, על אף התנגדות משפחתו השמרנית בת המעמד הבינוני, התקבל כתלמיד אצל לאוניד מאסין ואחר אצל מארי ראמבר. בשנת 1926 עודדה אותו ראמבר לנסות את כוחו בכוריאוגרפיה, ואם כי המשיך והצליח בקריירה של רקדן מקצועי, הרי את פרסומו רכש ככוריאוגרף.
אשטון היה כוריאוגרף ראשי לנינט דה ולואה, מ-1935 עד לפרישתה בשנת 1963, בלהקה שנודעה בזה אחר זה בשמות ויק-ולס בלט, בלט סדלר'ס ולס והבלט המלכותי. הוא החליף את דה ולואה כמנהל הלהקה, ובכך התמיד עד לפרישתו בשנת 1970.
אשטון קנה לו שם בעיקר הודות ליצירת סוגה אנגלית ייחודית של בלט. בין יצירותיו הנודעות ביותר הבלטים "פאסאד" (1931), "וריאציות סימפוניות" (1946), "סינדרלה" (1948), "La fille mal gardée" ‏ (1960), "מונוטונס" I ו-II ‏ (1965), "וריאציות אניגמה" (1968) וסרט הבלט "סיפורי ביאטריקס פוטר" (1970).