stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ינבוט השדה
שימושים

הפרי אכיל, אבל אינו מתאים לאכילה בשדה בגלל העמילן שבו, אלא קלוי במדורה. קליה בתנור משפרת את טעמם. הבדואים בישראל אוכלים את הפרי קלוי באש.
ברפואה העממית משמש הפרי לעצירת שטפי דם, להורדת נפיחויות ולמניעת עוויתות של שרירים ועצבים. כמו כן הוא משמש כחומר משתן וכן נגד עצירות, טחורים, כאב-שיניים, סוכרת, אבנים בכליות, פגעי עור.
ב"סקר צמחיית הארץ כמקור לתרופות" אשר התפרסם בהרחבה בשנת 1985, לגבי השימוש הרפואי העממי בינבוט השדה בקרב תושבי ישראל  עלו הממצאים הבאים. לטפול בטחורים מורחים משחה שעשויה מפירות כתושים של ינבוט בתערובת עם שמן זית. לטיפול בשיעול וליחה ובדיזנטריה, שותים מִשְׁרֶה של פירות עם סוכר. לשיכוך כאבי שיניים שותים מִרְתׇּח (תמצית שמתקבלת לאחר הרתחה) ומגרגרים. לטיפול בסוכרת, להמסת אבנים בכליות ולגנחת שותים מרתח משורשי ינבוט מבושלים וטיפול בכאבי ברכיים מניחים רטיה טבולה במרתח מן השורשים.
שמות וזיהוי עם צמחי המקורות

עמנואל לעף זיהה את הינבוט עם הצמח כליס הנזכר במשנה.
זיהויים נוספים הם עם "הַנַּעֲצוּצִים והַנַּהֲלֹלִים" שבישעיהו, ז', י"ט, כך למשל בעל מצודת ציון כותב "הנהלולים" – שם אילני סרק פחותים ונבזים. הרס"ג תרגם נהלולים מן הערבית (ينبوت – ינבות). י' פליקס בספרו "עולם הצומח המקראי" סבור, כרס"ג, שמדובר בינבוט השדה.
אחרים זיהו את הינבוט עם ההיגא וההיזמא שבתלמוד, המוזכרים כמינים שניתן לקחת מהם סכך לסוכה: "הני היזמי והיגי מסככין בהו" (מסכת סוכה י"ג, ע"א). עוזי ליבנר וזהר עמר הציעו לזהות את צמח הצלמונה הנזכר בדברי חז"ל עם הינבוט.
השם האנגלי העממי: ינבוט סורי, Dwarf Mesquite, Syrian Mesquite.
הערות שוליים

↑  ינבוט השדה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  WFO: World Flora Online. Published on the Internet, .Prosopis farcta (Banks & Sol.) J.F.Macbr, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏6-2023
↑  .Prosopis farcta (Banks & Sol.) J.F.Macbr, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏6-2023
↑  فوائد وأضرار نبات الينبوت (خرنوب الشوك,غاف مليء) لصحة الجسم والكلى | أعشاب الهيرب ALHERB, أعشاب الهيرب  ALHERB | فوائد وأضرار الأعشاب و النباتات والزيوت العطرية (בערבית)
1 2  .Prosopis L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏8-2023
1 2 3  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים  2008: העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 83
1 2 3  ינבוט השדה, באתר צמחיית ישראל ברשת, ‏8-2023
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 293
↑  רחלי עינב, פרי האדמה - 500 צמחי בר נאכלים, כרך ב, זיכרון יעקב: חוביזה, 2019, עמ' 118
1 2  דן פלביץ' וזהרה יניב, צמחי המרפא של ארץ ישראל, כרך א, תל אביב: מודן בע"מ, 1991, עמ' 166
↑  זוהר עמר, צמחי המקרא, ירשלים: הוצאת ראובן מס, 2012, עמ' 251
↑  ינבוט השדה, באתר "צמח השדה"
↑  עוזי ליבנר, ‏חרובי שקמה, חרובי צלמונה וחרובי גדורה: בין גאוגרפיה לבוטניקה, קתדרה 109, תשס"ד, עמ' 184
פרי של ינבוט השדה
ינבוט השדה נושא פירות
ינבוט השדה במקום נטוש
שיח של ינבוט השדה
פוטנטיות

בפרמקולוגיה, פוטנטיות (באנגלית: Potency) היא מדד של כמות התרופה הנדרשת כדי לייצר אפקט של עוצמה נתונה. לדוגמה, תרופה בעלת פוטנטיות גבוהה (למשל, פנטניל, אלפראזולאם, הלופרידול) מעוררת תגובה נתונה בריכוזים נמוכים, בעוד שתרופה בעלת פוטנטיות נמוכה (למשל: קודאין, דיאזפאם, כלורפרומאזין) תעורר תגובה זהה רק במתן ריכוז גבוה יותר.
הפוטנטיות היא פועל יוצא של הזיקה והיעילות של התרופה. הזיקה היא יכולת התרופה להיקשר לרצפטור. היעילות היא רמת התגובה שנגרמת מקישור התרופה לרצפטור. התגובה שווה לאפקט, ותלויה הן בתרופה הנקשרת והן ברצפטור הנקשר, שמייצרים יחד את התגובה לתרופה. האגוניסט, הליגנד, התרופה או ההורמון נקשרים לרצפטור וגורמים לתרופה.
פוטנטיות גבוהה יותר לא בהכרח משמעה כי יש לתרופה תופעות לוואי קשות יותר, אך בהכרח שהן יותר בעלי סיכוי ״טוב״ לגרום להרעלה מאשר אלו בעלות הפטנטיות הנמוכה יותר: תרופות בעלות פוטנטיות גבוהה עלולות להיות רעילות מאוד (לדוגמה, תרופות לסרטן), לכן נדרשת זהירות רבה בפיתוח תרופות מסוג זה.
ניתן לסווג תרופות על פי הפוטנטיות שלהן, על ידי שימוש בסיווגים שונים. השיטה הנפוצה ביותר היא שיטת ארבע הקטגוריות של SafeBridge. עם זאת, יש שיטות סיווג רבות אחרות, בהן Merck system, ‏Roche system, ו-Affygility system.
מארק דקלין

| --- | --- |

דקלין, 2008
 לידה:  3 בדצמבר 1967 (בן 56) פיטסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  תיכון על שם תומס ג'פרסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק דקלין (באנגלית: Mark Deklin; נולד ב-3 בדצמבר 1967) הוא שחקן ובמאי אמריקאי. הוא כיכב בדרמה של פוקס בפריים טיים "Lone Star", בקומדיה "GCB", בדרמה הקומית עוזרות בית נחושות, ובשנת 2017 הצטרף לדרמה הפוליטית, "השורד המיועד" כסנטור ג'ק באומן. הוא נתן את קולו כדיימוס במשחק הווידאו "God of War: Ghost of Sparta".
ביוגרפיה

דקלין נולד בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון תומאס ג'פרסון בשנת 1986. הוא בעל תואר ראשון באנגלית והיסטוריה מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, תואר שני במשחק מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, וחבר באגודת מנהלי קרבות האמריקאים.
קריירה

כשחקן תיאטרון קלאסי, דקלין עבד רבות בברודוויי ובאוף לברודוויי. בטלוויזיה הוא שיחק בתפקידים חוזרים בהם ד"ר מתיו שו בסדרת הטלוויזיה של רשת פוקס "צדק", בין השנים 2006–2007 ו"רשימת האקסים", בשנת 2008.
דקלין גילם את סטאן אדוארדס בדרמה של רשת CBS הוואי חמש אפס מ-2011 עד 2012. הוא שיחק בתור ג'ו נזריו בדרמה של משטרת "Shades of Blue" בשנת 2015.
דקלין גילם את הסוכן קמרון דייוויס בסדרת הטלוויזיה "Rizzoli & Isles" בשנת 2016. שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ד"ר ויליאם לנדון בסדרה Major Crimes. בין בשנים 2018–2019 שיחק בקומדיה גרייס ופרנקי.
כמו כן, היו לו תפקידים קוליים בכמה משחקי וידאו, כולל "Call of Duty 3", ‏"Metal Gear Solid: Peace Walker",‏ "God of War: Ghost of Sparta", ו-"Halo Wars 2". בקולנוע שיחק בין היתר בסרטים "Riverworld"‏, "Tarzan", ‏"The Wish", "לעולם אל תגיד מקבת", "התשובה" ו"הפעם הראשונה של מיני".
דקלין כיכב בדרמה של רשת פוקס בפריים טיים "כוכב בודד" בתפקיד טרמל תאצ'ר. באופרת הסבון שיחק בתפקיד בלייק ריילי, ובדרמה הקומית עוזרות בית נחושות בתפקיד ניקולס דירינג.
היו לו גם מספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה, בין היתר בסקס והעיר הגדולה, מכושפות, פרייז'ר, CSI, עקרות בית נואשות, ניפ/טאק, שני גברים וחצי, החיים על מאדים, המנטליסט, מחסן סודי 13, "שוות בקליבלנד", "אהבה גדולה", "פשעים גדולים", קאסל, מחשבות פליליות, הרשימה השחורה והשורד המיועד.
בשנת 2023 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "גלאם" של נטפליקס.
הערות שוליים

1 2  "Mark Deklin biography". TVguide.com. נבדק ב-28 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Owen, Rob (19 בספטמבר 2010). "Fox's "Lone Star" gives Mark Deklin steady role". Pittsburgh Post-Gazette. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schillaci, Sophie (22 באפריל 2012). "'GCB's' Mark Deklin, Miriam Shor on Their 'White Marriage,' Babies and Whether Blake Will Ever Come Out (Video)". Hollywood Reporter. נבדק ב-19 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (9 בינואר 2014). "Harry Lloyd Cast In WGN's 'Manhattan', Mark Deklin Joins 'Devious Maids' As Regular". Deadline.com. נבדק ב-28 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9977 4102  LCCN: no2010108141  VIAF: 148165318   WorldCat (עם VIAF): 148165318
Rainbow S.p.A

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  איג'יניו סטראפי
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 חברת אם:  Viacom International Media Networks Italia
 מיקום המטה:  לורטו, מארקה, איטליה
 בעלות:  Viacom International Media Networks Europe‏ (30%) איג'יניו סטראפי (70%)
 ענפי תעשייה:  הנפשה 
 מוצרים עיקריים:  סדרת טלוויזיה וסרטים
 מנכ"ל:  איג'יניו סטראפי
  
 www.rbw.it
 
Rainbow S.p.A.‎ (בעבר נקרא: Rainbow S.r.l.‎) היא חברת הפקה איטלקית שהוקמה בשנת 1995. החברה מפיקה סרטים וסדרות טלוויזיה וידועה בהפקת הסדרה "מועדון ווינX". מנכ"ל החברה הוא איג'יניו סטראפי.
היסטוריה

החברה הוקמה בלורטו בשנת 1995 על ידי איג'יניו סטראפי יחד עם שני שותפים, לואיגינו פיגיני וג'וזפה קזאלי. הפרויקט הראשון של החברה הייתה הפקת סדרת האנימציה "טומי ואוסקר" ואחריו הועלה סרט מצויר בשם "טומי ואוסקר: הסרט".
ההפקה הפופולרית ביותר של החברה היא "מועדון ווינX", סדרת טלוויזיה מונפשת ששודרה לראשונה בשנת 2004. הסדרה פורסמה מעל ל-150 מדינות, ונוצרו לה סדרות המשך וסרטים.
החברה עבדה מאז על כמה סדרות טלוויזיה, ביניהן "הנטיק". בנוסף, בשנת 2012 החברה הפיקה סדרת אנימציה בשילוב לייב אקשן בשם "מיה ואני". בשנת 2016 החברה הפיקה את הסדרה "מגי וביאנקה: חברות בסטייל".
החברה, בשיתוף פעולה עם Rainbow CGI, עשתה גם סרטי קולנוע, ביניהם הפקת התלת-ממד הראשונה של איטליה, "מועדון ווינX: הרפתקה קסומה".
בשנת 2015 רכשה החברה את אולפן האנימציה הקנדי "Bardel Entertainment".
ביולי 2017 החברה לקחה 60% מ-"Gruppo Ivas", הכוללת גם את "Colorado Film" שהוקמה בשנת 1986 על ידי המפיק מוריזיו טוטי, הבמאי גבריאלה סלווטרוס והשחקנים דיאגו אבטנטונו ופאולו רוסי.
Rainbow CGI

Rainbow CGI הוא אולפן שנוצר על ידי Rainbow S.p.A.‎, ומטרתו ליצור סדרות טלוויזיה וסרטים בהנפשה ממוחשבת.
סדרות של החברה

| שם הסדרה בעברית | שם הסדרה באיטלקית | תקופת שידור באיטליה איטליה | תקופת שידור בישראל ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| טומי ואוסקר | Tommy & Oscar | 2000–2002 | 2000–2001 |
|  | Prezzemolo | 2002–2003 | לא שודר |
| מועדון ווינX | Winx Club | 2004 - רץ | 2004 - רץ |
| אלרגי למפלצות | Monster Allergy | 2005–2009 | 2006–2009 |
| הנטיק | Huntik - Secrets & Seekers | 2009–2012 | 2009–2013 |
| פופיXי | PopPixie | 2010 | 2010–2011 |
| מיה ואני | Mia and Me | 2011–2018 | 2016 - רץ |
| ריגל אקדמי | Regal Academy | 2016–2018 | 2016 - רץ |
| מגי וביאנקה: חברות בסטייל | Maggie & Bianca Fashion Friends | 2016–2017 | 2018 - רץ |
| עולם הווינX | World of Winx | 2016–2017 | 2017–2018 |
| 44 חתולים | 44 gatti | 2018–2019 | 2019 - רץ |
| מועדון 57 | Club 57 | 2019 - רץ | 2020 - רץ |
| גורל: סאגת ווינX | Fate: The Winx Saga | 2021 - רץ | 2021 - רץ |
|  | Summer & Todd: Happy Farmers | 2021 - רץ |  |
| פינוקיו וחברים | Pinocchio and Friends | 2021 - רץ | 2022 - רץ |
| קסם בת הים | Mermaid Magic | 2024 |  |
| גורמיטי: העידן החדש | Gormiti: The New Era | 2024 |  |
| מועדון ווינX | Winx Club | 2025 |  |
סרטים של החברה

| שם הסרט בעברית | שם הסרט באיטלקית | שנת הקרנה באיטליה איטליה | שנת הקרנה בישראל ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| טומי ואוסקר: הסרט | Tommy & Oscar: The Movie | 2004 | 2008 |
| מועדון ווינX: סוד הממלכה האבודה | Winx Club - Il segreto del regno perduto | 2007 | 2008 |
| מועדון ווינX: הרפתקה קסומה | Winx Club 3D - Magica avventura | 2010 | 2011 |
| היפה והגלדיאטור | Gladiatori di Roma | 2012 | 2013 |
| מועדון ווינX: במעמקי הים הקסום | Winx Club - Il mistero degli abissi | 2014 | 2014 |
|  | Free Throw | 2017 | לא הוקרן |
|  | La ragazza nella nebbia | 2017 | לא הוקרן |
| החתונה האיטלקית הגאה שלי | Puoi baciare lo sposo | 2018 | 2018 |
|  | Ti presento Sofia | 2018 | לא הוקרן |
| יוצר הדמעות | Fabbricante di lacrime | 2024 |  |
סאגר

| --- | --- |
סאגר AT-3A
סאגר AT-3A
 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  AT-3 Sagger
 ייעוד:  טיל נ"ט
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  ברית המועצות, מפעל דגטיאריוב 
 פעילות מבצעית:  מלחמת יום כיפור, מלחמת וייטנאם, מלחמת לבנון השנייה
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת וייטנאם, מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, מלחמת צ'צ'ניה השנייה, מלחמת לבנון השנייה, מלחמת העצמאות של קרואטיה, מלחמת איראן-עיראק, מלחמת המפרץ, מלחמת יום הכיפורים, מבצע צוק איתן 
 תקופת השירות:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 משתמשים:  הצבא הלאומי האפגני, הצבא האדום 
 פלטפורמת שיגור:  חייל בודד, נגמ"ש, מסוק
 מאפיינים כלליים
 משקל:  בין 10.9 ל-12 ק"ג
 ממדים
 אורך:  860 מ"מ   1,005 מ"מ מוכן להפעלה
 קוטר:  125 מ"מ
 ביצועים
 מהירות:  115 מטר לשנייה
 טווח:  בין 500 ל-3,000 מטר
 ראש קרב והנחיה
 הנחיה:  הנחיה ידנית באמצעות תיל
 חדירת פלדה:  200 מ"מ ב60°
 
סאגר (באנגלית: Sagger) הוא קוד דיווח נאט"ו של טיל נגד טנקים מונחה תיל שבראשו מטען חלול מתוצרת ברית המועצות שנקרא ברוסית  (Малютка (ПТРК‏ (9M14 מליוטקה). הטיל נכנס לשימוש בשנת 1963 ובמהלך השנים פותחו מספר גרסאות משופרות של הטיל. הטיל מופעל על ידי חוליות חי"ר, רק"ם ומסוקים.
פיתוח

פיתוח הטיל החל ביולי 1961. הדרישות שנקבעו למפתחים היו:
טווח ירי של עד 3,000 מטר.
חדירת שריון של 200 מילימטר בזווית של 60 מעלות.
משקל ערכת שיגור של עד 10 קילוגרם.
אפשרות שיגור על ידי אדם או מרכב.
הפיתוח התבסס על טילי נ"ט דומים שפותחו במערב והושלם ב-20 בדצמבר 1962. הטיל נכנס לשירות בצבא האדום ב-16 בספטמבר 1963.
תכונות

הטיל נישא על ידי אדם, מותקן על רק"ם כגון BRDM-2 BMP-1 או על מסוקי סער מדגם מי 2, מי 8 וגאזל.
הטיל מונחה במהלך מעופו באמצעות אותות פיקוד של המפעיל שעוקב אחר מסלולו ביחס למטרה באמצעות פריסקופ מובנה בעל כושר הגדלה של פי 8. אותות הפיקוד מועברים אל הטיל באמצעות כבל חשמלי שבו שלושה גידים שכרוך בתוך גוף הטיל ומשתחרר תוך מעופו. פריסקופ מכני (שמקבל את האצתו באמצעו סרט פלדה גמיש ברגע השיגור) עוקב אחרי מצב הטיל בכל רגע נתון (הטיל מסתובב 8.5 סיבובים לשנייה) ומאפשר העברת פקודות נכונה לפי מצב הטיל לשני הנחיריים של מנוע ההדף השולטים על כיוון הטיל. לטיל ראש נפץ מסוג מטען חלול שנידרך כ-70 מטר ממקום השיגור.
הטיל בתצורתו הנישאת על ידי חי"ר מורכב משלוש יחידות בסיסיות: המשגר הנמצא על גבי מזוודת נשיאה של הטיל העשויה פיברגלס, יחידת ההנחיה הכוללת ידית הנחיה, והטיל עצמו. יחידת ההנחיה מחוברת בכבל למשגר ויכולה להמצא בזמן ההפעלה במרחק של עד שלושה מטרים מהמשגר. הפעלת הטיל באופן יעיל דורשת מיומנות רבה: על הכוון לשמור במשך כל זמן מעוף הטיל את המטרה ואת הטיל בתחום ראייתו ובשליטתו.
זמן הפריסה וההכנה לירי ממצב ארוז במזוודה הוא כחמש דקות. לאחר שיגורו, נוסק הסאגר מעלה כדי להימנע מהתרסקות על הקרקע או היתקלות במכשול ולאחר מכן מונחה על ידי המפעיל באופן שיוצר טווח יעיל מזערי של 500 מטר. הטווח היעיל המרבי הוא 3,000 מטר.
היסטוריה

טילי הסאגר הופיעו לראשונה בזירה הצבאית בשלהי מלחמת וייטנאם (1971 - 1973) בשימוש הוייטקונג.
במלחמת יום הכיפורים (1973) עשו צבאות ערב ובמיוחד צבא מצרים, שימוש נרחב בטילי הסאגר בחוליות חי"ר שכללו שלושה חיילים: מפעיל ושני נושאי טילים שנשאו שני טילים כל אחד, או באמצעות נגמ"ש ייעודי מסוג BRDM-2 שבבטנו שמונה טילים ועוד שישה טילים במשגרים חיצוניים. חוליות השיגור הוצבו במארבים על צירי ההתקדמות הצפויים של צה"ל והצליחו לפגוע ביעילות בכוחות מסתערים של צה"ל. חיל השריון הישראלי, שהופתע מההפעלה המאסיבית של הנשק, לא תירגל התמודדות עם האיום החדש ופיתח תוך כדי הקרבות שיטות התמודדות עם הטיל. אחת השיטות הייתה ירי ארטילרי לאזורים שבהם נצפו מארבי סאגר שהיו חשופים בשטח ובלתי ממוגנים. שיטה נוספת הייתה יצירת אבק על ידי נסיעה לאחור באופן שיקשה על מפעיל הסאגר לכוון את הטיל בעת מעופו לעבר המטרה הממוסכת.
במהלך מלחמת יום הכיפורים נקלטו בצה"ל טילי סאגר שנלקחו שלל מצבאות ערב. יחידות צה"ל שהפעילו טילים נגד טנקים מסוג SS.10 ("מטול 2"), SS.11 ("תגר") וקוברה ("אשף") (כולם נחותים בהרבה מהסאגר), עשו הסבה תוך כדי המלחמה ומלחמת ההתשה במובלעת הסורית שלאחריה. לצורך ההסבה גויסו דוברי רוסית לתרגום המסמכים הקשורים בתחזוקת ותפעול הטיל והפעלת קרונות הסימולטור. הסימולטורים נועדו לאמן את הכוונים והיו מותקנים על גבי משאיות זיל. במהלך מלחמת ההתשה ברמת הגולן נעשה בטיל שימוש מוצלח נגד טנקים ונגמ"שים סוריים. היחידה שקלטה את הסאגר אילתרה צורת פעולה שאיפשרה שיגורי סאגר בלילה באמצעות מגבר אור כוכבים (מא"כ) שאיפשר לראות את הטנקים בלילה. שיגורים כאלה הצריכו ביצוע אלתור בטיל (שנעשה ברמת השדה) מכיוון שללא האלתור הנותב שבקצה הטיל הכניס את המא"כ לרוויה (למעשה "סינוור" את המסך כך שניתן היה רק לראות מסך לבן).
כינויו של הטיל בצה"ל היה "סנאי".
תפוצה

בתחילת דרכו היה הסאגר בשימוש צבאות ברית ורשה. אחר כך הוא הופץ לבנות בריתן של מדינות הגוש המזרחי ובין היתר למדינות ערב. כיום, יצא הסאגר משימוש בצבא הרוסי והוא נפוץ בשימוש בייחוד במדינות העולם השלישי. השימוש נעשה לעיתים ללא פריסקופ אלא באמצעות תצפית חופשית על מעוף הטיל אל עבר המטרה. גרסה איראנית של הטיל בשם "רעד", נפוצה בשימוש ארגוני טרור דוגמת חזבאללה.
ראו גם

טיל נ"ט
רקטות נ"ט
הערות שוליים

↑  גל פרל, "בלי יוזמה ובלי חריגה מהמסגרת אי אפשר להשיג יותר ממאה אחוז", הבלוג על הכוונת, ‏ 1 בספטמבר 2024.
↑  עמית קורח, מונחי מטרה, אתר זרוע היבשה של צה"ל, 22 בדצמבר 2009
↑  Arab States Eye Better Spec Ops, Missiles
צביקה אורן

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1947 (בן 77) סיגט רומניה רומניה
 תאריך עלייה:  1950
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1991 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 נשיא התאחדות התעשיינים בישראל
 
צביקה אורן (נולד ב-6 ביולי 1947 בסיגט, רומניה) הוא תעשיין ישראלי, איש צבא לשעבר ומהנדס מכונות, בשנים 2012–2014 כיהן כיושב ראש נשיאות הארגונים העסקיים ונשיא התאחדות התעשיינים. בשנים 1988–1991 שירת כקצין החימוש הראשי בצה"ל.
ביוגרפיה

נולד בסיגט, חבל מרמורש בצפון טרנסילבניה ברומניה כששם משפחתו איינהורן. הוא בנם הבכור מבין שני ילדיהם של דוד איינהורן ואשתו טובה, ונצר לרבנים ידועים. בגיל 3 המשפחה עלתה לישראל. הם גרו תחילה במעברה בפרדס חנה ואחר כך במגדיאל. כשהיה בן 11 התייתם צביקה אורן מאביו שמת מסרטן. הייתה לו אחות קטנה ומנישואיה השניים של אמו נולדה אחות נוספת. אחרי לימודים יסודיים במגדיאל ומעבר המשפחה לרמת גן, החל מגיל 13 למד אורן בישיבת נחלים ליד פתח תקווה. כמו כן למד בתיכון הדתי הרוא"ה ברמת גן.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1965, שובץ אורן בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ופיקד על מחלקת טנקים במלחמת ששת הימים. אורן שימש כמפקד פלוגה במלחמת ההתשה ולחם כסגן מפקד גדוד במלחמת יום הכיפורים. במקביל לשירותו הצבאי סיים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ותואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. לאחר לימודי התואר הראשון שובץ לחיל החימוש, שם שירת כראש ענף ציוד כללי, סגן מפקד מרכז שיקום ואחזקה וראש מחלקת מערכות ממונעות. בספטמבר 1988 התמנה לקצין חיל חימוש ראשי בדרגת תא"ל.
ב-1991 השתחרר מצה"ל אחרי שירות שארך 26 שנה והקים את חברת "עמית תעשייה" שחברת בת שלה היא "מפעלי תעשיות רכבת (מ.ת.ר)", המייצרת מכלולים ומשפצת קרונות רכבת במפעלים בבאר שבע (מ-1992) ובדימונה (משנת 2009). בשנת 2009 נבחר לחבר בנשיאות התאחדות התעשיינים בישראל ושימש כיו"ר הוועדה למפעלים קטנים ובינוניים. בתחילת 2012 נבחר לנשיא התאחדות התעשיינים, ובעקבות זאת גם ליו"ר נשיאות הארגונים העסקיים.
בדצמבר 2014 חתמה ההסתדרות על הסכם קיבוצי עם נשיאות הארגונים העסקיים, להעלאת שכר המינימום, בשלוש פעימות, ל-5,000 ש"ח. בהתאם להסכם זה תיקנה הכנסת, בחקיקת בזק, את חוק שכר מינימום.
בינואר 2015 נבחר הנשיא הקודם של התאחדות התעשיינים, שרגא ברוש, למחליפו של אורן.
צביקה אורן נשוי מגיל 28 לטובה, ולזוג שני ילדים. הוא מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  מיכל רז חיימוביץ', ‏יום הזיכרון 2014: בכירים במשק על השירות והמפגש עם השכול, באתר גלובס, 4 במאי 2014.
↑   טלי חרותי-סובר, חיים ביאור, נחתם ההסכם: שכר מינימום יועלה ל-5,000 ש', באתר TheMarker‏, 3 בדצמבר 2014
↑  מיקי פלד, חוזר לתפקיד: שרגא ברוש נבחר לנשיא התאחדות התעשיינים, באתר כלכליסט, 6 בינואר 2015
↑  שי ניב, ‏גם 5,000 זה יותר מדי, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2014
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- | --- | --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |  |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה • אריאל שימה |  |
צביקה אורן
פרופיל חדש

| --- | --- |

 תחום:  ארגון אנטי-מיליטריסטי התנדבותי
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  רלה מזלי 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 www.newprofile.org
 
פרופיל חדש - תנועה לאזרוח החברה בישראל הוא ארגון אנטי-מיליטריסטי התנדבותי הפועל לביטול שירות החובה בצה"ל ולעידוד הסרבנות בישראל. הארגון מגדיר עצמו כתנועה פמיניסטית המונה נשים וגם גברים הפועל מתוך תפיסה כי מקומו המרכזי של הצבא בחברה הישראלית מעודד פטריארכליות ושוביניזם. התנועה סבורה שהמשטר, החברה והתרבות הישראלים נגועים מיליטריזם, ופועלת לצמצם תופעה זו. התנועה מלווה סרבני מצפון, ונמנעים מגיוס. הארגון הוקם ב-1998 ונרשם כעמותה ב-1999.
עקרונות

התנועה טוענת שהחברה בישראל שטופה מיליטריזם, שוביניזם וגזענות ופועלת לצמצום תופעות אלו. לפי התנועה, מצב המלחמה שישראל שרויה בו נובע מבחירה של ממשלות ישראל לדורותיהן. ב"אמנת פרופיל חדש" נכתב: "אנחנו ... יודעות שאפשר לחיות במדינה שהיא לא מדינת חיילים. מדינת ישראל יכולה לנקוט היום מדיניות שלום נחרצת היא יכולה להפסיק להיות מדינת צבא. ברור ונהיר לנו שהילדים שלנו, בני הזוג שלנו, אנחנו עצמנו, לא מוכרחות להמשיך להיות מגויסות, לא מוכרחים לחיות כחיילים".
"פרופיל חדש" הוא ארגון פמיניסטי הכולל נשים וגברים. פעילי התנועה מבקשים לשנות את התפיסה הקיימת כיום בחברה הישראלית הרואה בהתחיילות ערך ראשון וחשוב. התנועה קוראת לחזרה לגבולות הקו הירוק ומתנגדת להמשך הכיבוש והשימוש בכוח צבאי ומשטרתי כדי לשלוט מעבר לקו הירוק, או כדי לכפות "שלטון מדכא ומפלה על הפלסטינים בישראל, תוך הריסת בתים, שלילת זכויות בניה ופיתוח, פיזור אלים של הפגנות".
הקמה ופעילות

פרופיל חדש נוסדה בקיץ 1998 על ידי שש נשים שערכו יום לימוד על "היבטים של גיוס והימנעות מגיוס בישראל". פעילות העמותה נעשית בהתנדבות. על-פי אתר התנועה פעילים בה כארבעים עד חמישים מתנדבים קבועים, המפעילים גם קבוצות לימוד לנוער. התנועה פועלת מפורשות נגד חובת השירות בצה"ל, ומנסה להביא לביטולה. התנועה מפיצה מידע אודות שירות ואי-שירות בצה"ל, ומנסה להפיג את החשש מהדעות הקיימות נגד בעלי פרופיל 21. בין פעולותיה: הצגת תערוכה בשם "ולא ילמדו עוד מלחמה", החושפת נוכחות צבאית בתרבות ובחינוך בישראל.
נוסף לכל אלה, התנועה מסייעת לנמנעים מגיוס: באתר האינטרנט שלה היא מפנה באופן בולט לדפי הנחיות למבקשים להימנע מגיוס. בדפים אלו נסקרות דרכים שונות המסייעות בקבלת פטור משירות צבאי, ביניהן: פנייה לרופאי הצבא, בקשה לעמוד בפני ועדת מצפון ופנייה לקצין בריאות הנפש. התנועה תומכת גם בפעילותם של סרבני גיוס אקטיביים וציבוריים הכלואים בבתי הכלא הצבאיים מסיבות פוליטיות או מצפוניות בגין סירובם לשרת בצבא ומעמידה לרשותם מידע, עורכי דין ובעיקר תמיכה נפשית.
בשנת 2008, בתגובה לקמפיין "ישראלי אמיתי לא משתמט", פתחה התנועה בקמפיין תחת הכותרת "חושבים לפני הגיוס". במהלך הקמפיין יצרה אירועים ציבוריים כנגד כניסה של קצינים לבתי-ספר, פרסום באנרים המציגים באור חיובי אנשים שלא התגייסו לצבא, וחילקה חוברת שאלות ותשובות על גיוס צבאי בה מוצגת הימנעות מגיוס כאלטרנטיבה אפשרית.
ב-15 בספטמבר 2008, הורה היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, לפתוח בחקירה משטרתית כנגד התנועה, בחשד שבפעולותיה יש עבירות של הסתה להשתמטות מגיוס. כחלק מהחקירה המשטרתית כנגד התנועה, נעצרו בחודש אפריל 2009 כשבעה מפעילי "פרופיל חדש", ונחקרו בחשד של הסתה להשתמטות משירות צבאי ועזרה למשתמטים. החשודים שוחררו בערבות, ונאסר עליהם ליצור קשר למשך 30 יום עם חברים אחרים ב"פרופיל חדש". גם המחשבים האישיים של חלק מהחשודים הוחרמו על ידי חוקרי המשטרה. באותו זמן הייתה תלויה ועומדת עתירה לבג"ץ של "התנועה לשוויון בנטל", בתביעה לסגור את עמותת פרופיל חדש. באוקטובר 2009 הוחלט על סגירת תיקי החקירה שנפתחו, בחלק מהמקרים בשל חוסר אשמה ובחלק אחר בגלל חוסר ראיות. רשם העמותות החליט שלא לפרק את העמותה והעתירה לבג"ץ כנגד החלטה זו נדחתה.
בינואר 2009 נמנתה "פרופיל חדש" על ארגונים שונים שחתמו על מודעה שכינתה את פעולות צה"ל במהלך מבצע עופרת יצוקה "פשעי מלחמה" ו"פשעים כנגד האנושות" וקראה "לנקוט בכל האמצעים האפשריים לעצור את הזוועות נגד העם הפלסטיני".
תקציב

סך התרומות לעמותה עמד בשנת 2007 על 315,999 שקלים וב-2008 על 832,496 שקלים. רוב התרומות לעמותה מגיעות מחו"ל. עם הגופים התורמים ב-2007 נמנו: הקוויקרים בבריטניה, SIVMO (הולנד), CordAid (הולנד), קואליציית נשים לשלום, גוש שלום וזוכרות.
ראו גם

אי-גיוס בישראל
הערות שוליים

↑  רותי גליק, ‏לא מוכנות לעבוד בשביל הצבא, באתר גלובס, 18 בספטמבר 2000
↑  על התנועה, באתר "פרופיל חדש"
↑  רלה מזלי 2003, בתוך: אחיות לשלום: קולות בשמאל הפמיניסטי, עורכת חדוה ישכר, רסלינג: תל אביב, עמ' 21-26
↑  אמהות נגד מיליטריזם, באתר הארץ, 18 ביולי 2001
↑  אביעד גליקמן ורועי מנדל, היועמ"ש: עידוד מתגייס להורדת פרופיל - הסתה, באתר ynet, 15 בספטמבר 2008
↑  עמוס הראלו יובל גורןו תומר זרחין, המשטרה פשטה על בתי מנהיגי הסרבנים בחשד להסתה להשתמטות, באתר הארץ, 27 באפריל 2009
↑  יובל אזולאי, נסגר תיק החקירה נגד עמותה שנחשדה בסיוע למשתמטים מגיוס, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2009
↑  בג"ץ 4830/08 הפורום לשוויון בנטל נ' ראש רשות התאגידים רשם העמותות
↑  יהודי העולם קוראים לחיילי ישראל למנוע ביצוע פשעי מלחמה
שמן קולזה

| --- | --- |

שמן קולזה
 
 מאכלים
 סוג:  שמן זרעים, שמן זרעים, שמן זרעים, שמן צמחי, rapeseed oil, דלק 
 
שדה לפתית בגרמניה
שמן קולזה הוא שמן צמחי המופק מזרעים של זני צמח הלפתית העשירים בחומצת שומן ארוסית. שמן קולזה הוא שמן בצבע צהוב בעל טעם וריח נייטרלים יחסית, אשר הפך עם השנים לחלופה פופולרית במדינות רבות לשמני בישול אחרים בעלי כמות גבוהה יחסית של חומצות שומן בלתי רוויות, חומצות שומן מסוג אומגה 6 וחומצות שומן מסוג אומגה 3.
במהלך המאה ה-12 נעשה שימוש בשמן קולזה בתאורות הרחוב במדינות צפון אירופה, בעוד שהשימוש בשמן במזון החל במהלך אמצע המאה ה-19, אף על פי כן באותה העת לא זכה השמן לפופולריות רבה, משום שבאותה העת לא היה קונצנזוס על כך שלשמן קולזה עשויים להיות יתרונות בריאותיים על שמנים אחרים. לכן באותה העת נחשב שמן קולזה בעיני רבים למוצר באיכות נמוכה יחסית. במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בשמן קולזה כדלק לכלי רכב ימיים עקב הקשיים בהשגת דלק ממקור מינרלי.
היצרניות העיקריות בעולם של שמן קולזה הן קנדה, סין, ארצות הברית, צרפת, הודו, פקיסטן, וגרמניה.
ראו גם

שמן בישול
שמן קנולה