stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוזרק (סדרת טלוויזיה)
סקירה כללית > פרקים > העונה השנייה

|  מס' פרק (סדרה) |  מס' פרק (עונה) |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך העלאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | פיצויים | ג'ייסון בייטמן | כריס מונדי | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 12 | 2 | דמו הקדוש של ישו | ג'ייסון בייטמן | דייוויד מנסון | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 13 | 3 | לנגמור תמיד יישאר לנגמור | אנדרו ברנשטיין | אליסון פלטס | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 14 | 4 | לבד | אנדרו ברנשטיין | ראיין פארלי | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 15 | 5 | יום הדין | פיל אברהם | פול קולסבי | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 16 | 6 | החושך החיצון | פיל אברהם | נינג ג'ו | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 17 | 7 | דרך אחת לצאת | אליק סחרוב | מרטין זימרמן | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 18 | 8 | השינה הגדולה | אליק סחרוב | דייוויד מנסון | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 19 | 9 | הגירית | בן סמנוף | פול קולסבי ומרטין זימרמן | ‏31 באוגוסט 2018 |
| 20 | 10 | גולד קוסט | אמנדה מרסליס | כריס מונדי | ‏31 באוגוסט 2018 |
סקירה כללית > פרקים > העונה השלישית

|  מס' פרק (סדרה) |  מס' פרק (עונה) |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך העלאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 | 1 | שעת מלחמה | ג'ייסון בייטמן | כריס מונדי | ‏27 במרץ 2020 |
| 22 | 2 | איחוד אזרחי | ג'ייסון בייטמן | מרטין זימרמן | ‏27 במרץ 2020 |
| 23 | 3 | קווין קרונין היה כאן | שריין דאביס | מיקי ג'ונסון | ‏27 במרץ 2020 |
| 24 | 4 | קרב בוסים | שריין דאביס | ג'ון שיבן | ‏27 במרץ 2020 |
| 25 | 5 | זה הגיע ממיצ'ואקאן | אמנדה מרסליס | לורה דלי | ‏27 במרץ 2020 |
| 26 | 6 | מרגישים בבית | בן סמנוף | פול קולסבי | ‏27 במרץ 2020 |
| 27 | 7 | במקרה חירום | אליק סחרוב | נינג ג'ו | ‏27 במרץ 2020 |
| 28 | 8 | BFF | אליק סחרוב | ג'ון שיבן | ‏27 במרץ 2020 |
| 29 | 9 | פייר פינק | אליק סחרוב | מיקי ג'ונסון | ‏27 במרץ 2020 |
| 30 | 10 | להמר על הכל | אליק סחרוב | כריס מונדי | ‏27 במרץ 2020 |
סקירה כללית > פרקים > העונה הרביעית

|  מס' פרק (סדרה) |  מס' פרק (עונה) |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך העלאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 | 1 | תחילת הסוף The Beginning of the End | אנדרו ברנשטיין | כריס מונדי | ‏21 בינואר 2022 |
| 32 | 2 | יסתובב לו העולם הגדול Let the Great World Spin | אנדרו ברנשטיין | לאורה דילי | ‏21 בינואר 2022 |
| 33 | 3 | עיר רודפת בצע City on the Make | אנדרו ברנשטיין | מרטין צימרמן | ‏21 בינואר 2022 |
| 34 | 4 | מטילים קוביות Ace Deuce | אליק סחרוב | ג'ון שיבן | ‏21 בינואר 2022 |
| 35 | 5 | חשד סביר Ellie | אליק סחרוב | פול קולסבי | ‏21 בינואר 2022 |
| 36 | 6 | דם סמיך ממים Sangre Sobre Todo | רובין רייט | מייקל מ' צ'אנג ג׳ד ראפ גולדשטיין | ‏21 בינואר 2022 |
| 37 | 7 | מקודשים Sanctified | רובין רייט | מיקי ג׳ונסון | ‏21 בינואר 2022 |
| 38 | 8 | שינה היא סוג של מוות The Cousin of Death | אמנדה מרסליס | כריס מונדי | ‏29 באפריל 2022 |
| 39 | 9 | לא נותר אלא להתפלל Pick a God and Pray | אמנדה מרסליס | לורה דילי | ‏29 באפריל 2022 |
| 40 | 10 | אתה הבוס You're the Boss | מליסה היקי | ג'ון שיבאן | ‏29 באפריל 2022 |
| 41 | 11 | מדמם אבל בועט Pound of Flesh and Still Kickin | לורה ליני | נינג ג'ו | ‏29 באפריל 2022 |
| 42 | 12 | טבילה Trouble The Water | אמנדה מרסליס | פול קולסבי מרטין צימרמן | ‏29 באפריל 2022 |
| 43 | 13 | בוץ Mud | אמנדה מרסליס | מיקי ג׳ונסון | ‏29 באפריל 2022 |
| 44 | 14 | סוף הדרך A Hard Way to Go | ג'ייסון בייטמן | כריס מונדי | ‏29 באפריל 2022 |
סמלי הפתיח

בסמוך לתחילת כל פרק מוצגים ארבעה סמלים המוקפים באות 'או' (במקור: O) שרומזים על התרחשויות מרכזיות שעתידות להתרחש בעלילה; כל אחד מהסמלים מאויר באופן שמייצג את אחת האותיות המרכיבות את שם הסדרה באנגלית - "OZARK"; למשל בפרק הראשון, בתוך האות 'O', מופיעים סמל של אדם כפות על ברכיו שמייצג את האות 'Z', סמל של מבנה שמייצג את האות 'A', סמל של אקדח שמייצג את האות 'R' וסמל של אדם נופל שמייצג את האות 'K'.
הערות שוליים

↑  (September 22, 2019). Emmys: The Complete Winners List. Hollywood Reporter. Retrieved May 14, 2022
↑  Kayla Cobb (September 6, 2018). “Here’s What The Symbols in ‘Ozark’s Hypnotizing Opening Credits Mean. Decider. Retrieved May 20, 2022
סמלי הפתיח של הפרק הראשון
אליעזר דון יחיא (חוקר מדע המדינה)

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1938 ח' אייר תרצ"ח ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  5 בדצמבר 2018 (בגיל 80) כ"ח כסלו תשע"ט
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  חוקר מדע המדינה
 מעסיק:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תואר:  פרופסור למדע המדינה
 פרסים והוקרה:  פרס עמינח (2010) 
 
אליעזר דון יחיא (ח' אייר תרצ"ח – כ"ח כסלו תשע"ט, 9 במאי 1938 - 5 בדצמבר 2018) היה פרופסור במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. הוא גם הסבא של יובל לובוצקי החטיף חבר של שניר ינובר
קורות חיים

אליעזר דון יחיא נולד בירושלים בשנת 1938 לבתיה ולדוד. אביו, דוד, נצר למשפחת רבנים ממגורשי ספרד, שהיגרו למזרח אירופה. עלה מלטביה בשנות העשרים כדי ללמוד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק. אמו, בתיה, הייתה דור שביעי בארץ, נצר למשפחה שעלתה לארץ בעליית הגר"א. בשנות ילדותו המוקדמת עברה המשפחה להתגורר בכפר חסידים שם עבד אביו כמורה.
בשנת 1950, עברה המשפחה להתגורר בקרית שמואל בחיפה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים במדרשית נועם בפרדס חנה. עם סיום לימודיו החל ללמוד בישיבת כפר חסידים ובה למד כשנתיים, וכן למד גם במשך כחצי שנה בישיבת מרכז הרב. לאחר מכן שירת בצה"ל בשירות סדיר.
בשנת 1959, בגיל 21, השתתף בחידון התנ"ך הארצי השני למבוגרים. הוא הוכתר כחתן התנ"ך של מחוז חיפה והעפיל לחידון התנ"ך הארצי, שהתקיים בנוכחותו של ראש הממשלה, דוד בן-גוריון. בשנת 1960 הוסמך לרבנות על ידי הרב אליעזר יהודה ולדנברג.
בשנת 1963 נישא לרעייתו דרורה לבית טופילובסקי ונולדו להם שלושה ילדים: צפי, עידו וישי.
פעילות אקדמית

לאחר שסיים את שירותו הצבאי, החל ללמוד מדע המדינה וכלכלה באוניברסיטה העברית במקביל לעבודתו כמורה. בשנת 1978 סיים את עבודת הדוקטורט בהדרכתו של פרופסור עמנואל גוטמן. העבודה הייתה מחקר חלוץ בנושא מאבקי החינוך בתקופת העלייה הגדולה בשנים הראשונות לקיום המדינה, ובו בחן את התאמתו של המודל ההסדרי (קונסוציונליזם) של החוקר ההולנדי ארנד ליפהרט להסדרת קונפליקטים בין קבוצות אוכלוסייה המובחנות על רקע דתי או תרבותי בתחום החינוך ויחסי הדת והמדינה. עיקריה התפרסמו בספרו "משבר ותמורה במדינה החדשה – חינוך, דת ופוליטיקה במאבק על העלייה הגדולה", שיצא בהוצאת יד בן-צבי בשנת 2008.
דון יחיא היה ממייסדי המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן בה לימד וחקר והנחה תלמידים במשך שנים רבות, ואף שימש כראש המחלקה בין השנים 1981–1984. הוא היה עמית מחקר בשנות שבתון באוניברסיטאות LSE בלונדון ואוקספורד בבריטניה, ואוניברסיטאות מרילנד, פנסילבניה וראטגרס בארצות הברית.
הוא כתב מאמרים רבים בנושאי דת ומדינה, יחסי ישראל ויהדות התפוצות, מחשבה מדינית יהודית ובמשך שנים היה החוקר המובהק של הציונות הדתית מהזווית הפוליטית וממניחי התשתית לחקר היחסים בין דת למדינה בישראל והתרבות הפוליטית בישראל. שמו היה מוכר לחוקרים בעולם, ובמיוחד בעקבות ספרו פורץ הדרך שחיבר יחד עם פרופסור ישעיהו ליבמן "דת אזרחית בישראל" (Civil Religion in Israel). ספר זה הפך לספר יסוד בחקר החברה הישראלית והתרבות הפוליטית בישראל. חלק ממאמריו התפרסמו גם באנגלית בספרו המשותף עם פרופ' ישעיהו ליבמן, "Religion and Politics in Israel".
בשנים האחרונות לחייו, חזר ועסק במשנתו של מנהיגה הגדול של התנועה הציונית הדתית ומי שהקים את המפד"ל בשנות החמישים של המאה העשרים, השר חיים משה שפירא. מחקר זה עלה על הכתב בספרו האחרון, "בין שלום לשלמות הארץ: הציונות הדתית בהנהגת חיים משה שפירא והמאבק על ארץ ישראל 1936–1970", שפורסם שבועות ספורים לאחר מותו בהוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות באוניברסיטת בן-גוריון. הספר מפריך את ההנחות שקנו להן אחיזה בהיסטוריוגרפיה, כאילו נגררה הציונות הדתית אחרי מפא"י בנושאים מדיניים וביטחוניים וכאילו מעורבותה הפעילה בתחום זה החלה רק בעקבות מלחמת ששת הימים. דון יחיא מוכיח שבהנהגת שפירא נקטה תנועה זו עמדה עצמאית, ששילבה בין עקרונות דתיים ומוסריים לפרגמטיזם מדיני ושיקפה את ההכרה במגבלות הכוח ואת הצורך להתחשב בעמדותיהם של גורמים בעלי השפעה בזירה הבין-לאומית.
ספרים ומאמרים

פרופסור אליעזר דון יחיא פרסם עשרות רבות של מאמרים וגם ערך וכתב מספר ספרים בתחומי מחקריו.
ספרים ומאמרים > ספרים באנגלית

Civil Religion in Israel: Traditional Judaism and Political Culture in the the Jewish State, With Charles S. Liebman, University of California Press, 1983
Religion and Politics in Israel, With Charles S. Liebman, Bloomington: Indiana University Press, 1984
Israel and Diaspora Jewry: Ideological and Political Perspectives (edited). Ramat-Gan: Bar-Ilan University Press, 1991
Conflict and Consensus in Jewish Political Life (edited with Stuart A. Cohen). Ramat Gan: Bar-Ilan University Press, 1986
ספרים ומאמרים > ספרים בעברית

מוסדות דתיים במערכת הפוליטית: המועצות הדתיות בישראל, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ירושלים, תשמ"ט
הפוליטיקה של ההסדרה: יישוב סכסוכים בנושאי דת בישראל, מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, ירושלים, 1997
ספר השנה של אוניברסיטת בר-אילן למדעי היהדות והרוח כ"ח-כ"ט מחקרים בציונות דתית ובמשפט עברי. מוגשים לכבודו של זרח ורהפטיג/ עורך, ביחד עם אלה בלפר ומשה חלמיש, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשס"א
בין מסורת לחידוש: מחקרים ביהדות, ציונות ומדינת ישראל: ספר זיכרון ליהושע קניאל (עורך), אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2005.
משבר ותמורה במדינה החדשה: חינוך דת ופוליטיקה במאבק על העלייה הגדולה: יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשס"ח
בין שלום לשלמות הארץ: הציונות הדתית בהנהגת חיים משה שפירא והמאבק על ארץ ישראל 1936 -1970, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2019.
ספרים ומאמרים > מאמרים בעברית

"הפרדה בין דת ומדינה: סיסמה ותוכן", מולד, מס' 25–26, עמ' 71–89 (1972) ביחד עם ליבמן י'.
"הדילמה של תרבות מסורתית במדינה מודרנית: התפתחויות ותמורות בדת האזרחית של ישראל", מגמות, כרך כ"ח, עמ' 461–485 (1984) ביחד עם ליבמן י'.
"יציבות ותמורות במפלגת מחנה: המפד"ל ומהפכת הצעירים", מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים, מס' 1, עמ' 100–112 (1980).
שלילת הגלות בציונות הדתית, אבי שוורץ ודב שוורץ (עורכים) מאה שנות ציונות דתית, רמת גן; הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2003, כרך ג', עמ' 229–258.
"פונדמנטליזם דתי ורדיקליזם פוליטי: הישיבות הלאומיות בישראל", אניטה שפירא (עורכת) עצמאות 50 השנים הראשונות, מרכז שזר לתולדות ישראל, ירושלים, עמ' 470 -431.
"בין לאומיות לדת: התמורה בעמדת ז'בוטינסקי כלפי המסורת הדתית", עיונים בתקומת ישראל- סדרת נושא על זאב ז'בוטינסקי, מכון בן-גוריון לחקר ישראל ואח', 2004.
"תפיסות של הציונות בהגות היהודית האורתודוקסית", הציונות ט (תשמ"ד), המכון לחקר הציונות וישראל, אוניברסיטת תל אביב, עמ' 55–93.
"אידאולוגיה ומדיניות בציונות הדתית; הגותו הציונות של הרב ריינס ומדיניות ה"מזרחי" בהנהגתו, הציונות ח (תשמ"ג), עמ' 103–146.
"מפלגות הציונות הדתית במלחמת העצמאות", בתוך מ' בר-און ומ' חזן (עורכים), פוליטיקה במלחמה: קובץ מחקרים על החברה האזרחית במלחמת העצמאות, ירושלים תשע"ד, עמ' 265–295.
"דת, זהות לאומית ופוליטיקה: המשבר בשאלת מיהו יהודי-1958", בתוך מ' בר-און וצ' צמרת (עורכים), שני עברי הגשר: דת ומדינה בראשית דרכה של ישראל, ירושלים תשס"ב, עמ' 88–143.
לקריאה נוספת

פרופסור אליעזר דון יחיא ז"ל, חוקר הציונות הדתית: ציוני דרך. מתוך: ציונות דתית: היסטוריה, רעיון, חברה. כרך ג', הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ט.(הספר בקטלוג ULI)
דיאטת סנטה קלריטה

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  קומדיית אימה 
 יוצרים:  ויקטור פרסקו
 שחקנים:  דרו ברימור טימותי אוליפנט ליב היוסון סקיילר ג'יסונדו
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  סנטה קלריטה 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  30 
 הפקה
 מפיק:  ליילה כהן-מיצ'יו ננסי ג'ובונן ג'ימי סימונס
 מפיקים בפועל:  ויקטור פרסקו טרייסי קטסקי אהרון קפלן דרו ברימור כריס מילר אמבר טרוסדל טימותי אוליפנט אנדי וייל ג'יין ויסמן בריטני סגל רובן פליישר
 חברת הפקה:  Kapital Entertainment KatCo Flower Films Garfield Grove Olybomb Entertainment
 הפצה:  נטפליקס 
 עורכים:  שון פייפר אנדרו דורפר לורנס מאדוקס סטיבן ספרונג
 צלמים:  טוד מקמולן פול מייבום
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  ג'ון דבני ג'ף רוסו
 אורך פרק:  26–34 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 פורמט (תמונה):  (4K (16:9 UHDTV
 פורמט (קול):  Dolby Digital 5.1
 תקופת שידור מקורית:  3 בפברואר 2017 – 29 במרץ 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דיאטת סנטה קלריטה (באנגלית: Santa Clarita Diet) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיית-אימה שחורה שנוצרה על ידי היוצר ויקטור פרסקו עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס, בכיכובם של דרו ברימור וטימותי אוליפנט. פרסקו הוא גם המפיק בפועל את הסדרה, לצדם של ברימור, אוליפנט, אהרון קפלן, טרייסי קטסקי, כריס מילר, אמבר טרוסדל והבמאי רובן פליישר.
הסדרה עלתה לראשונה לפלטפורמות של נטפליקס ב-3 בפברואר 2017. העונה הראשונה, שכללה 10 פרקים, קיבלה ביקורות חיוביות לרוב, והמבקרים שיבחו את צוות השחקנים ואת העלילה, אך ביקרו את הסצנות הגרפיות שכללו קטעי גור רבים. ב-29 במרץ 2017 הוכרז שנטפליקס חידשה את הסדרה לעונה השנייה, שעלתה לראשונה ב-23 במרץ 2018. ב-8 במאי 2018, הסדרה חודשה לעונה של 10 פרקים, שעלתה לשידור ב-29 במרץ 2019.
ב-26 באפריל 2019 הכריזה נטפליקס על ביטולה של הסדרה.
תקציר העלילה

ג'ואל ושילה המונד הם זוג מקסים וסוכני נדל"ן התגוררים עם בתם היחידה בפרברי סנטה קלריטה, קליפורניה; אך כאשר שילה מתה כתוצאה מקיא ומגלה שהפכה לאל-מתה המשתוקקת לבשר אדם, המשפחה הקטנה עומדת בפני שורה של מכשולים, שכנים חטטניים ונורמות תרבותיות במטרה לשמור על שילה שבעה ולחשוף את המסתורין שעומד מאחורי מותה המסתורי.
צוות השחקנים > ראשי

דרו ברימור – שילה המונד, אשתו של ג'ואל ואמה של אבי, שהופכת לזומבית ובעקבות כך, את חיי המשפחה.
טימותי אוליפנט – ג'ואל המונד, בעלה של שילה ואביה של אבי, שמנסה להתמודד עם מצבה החדש של אשתו ולעזור לה.
ליב היוסון – אבי המונד, בתם של ג'ואל ושילה, שמנסה להתמודד עם מצבה החדש של אמה.
סקיילר ג'יסונדו – אריק במיס, בנה של ליסה ובנו החורג של דן, ושכנם של משפחת המונד העוזר להם להתמודד עם מצבם החדש.
צוות השחקנים > משני

ריקרדו אנטוניו צ'ווירה – דן פאלמר (עונה 1), שכנם סגן השריף של משפחת המונד ואביו החורג של אריק. דן נרצח על ידי ג'ואל בעזרת את חפירה ונאכל על ידי שילה.
מרי אליזבת אליס – ליסה פאלמר, אשתו של דן, אמו של אריק וחברתה של שילה.
אנדי ריטשר – קרל קובי, מתווך נדל"ן והבוס של הזוג המונד.
ריצ'רד ט. ג'ונס – ריק, שוטר במשטרת סנטה קלריטה, שכנם של משפחת המונד וחברו של ג'ואל.
ג'וי אוסמנסקי – אלונדרה, אשתו של ריק וחברתה של שילה.
קיילי ברייאנט – שרה, בתם כיתתם של אבי ואריק.
נתן פיליון – גריי וסט, מתווך נדל"ן ועמיתם לעבודה של הזוג המונד. גריי הוא האדם הראשון ששילה הורגת על מנת לאכול, אך למעשה ראשו שורד ומשוכן ביחידת האחסון של הזוג המונד, שם הוא ממשיך לייעץ להם.
נטלי מוראלס – אן גרסיה, סגנית השריף ושותפתו של דן, המאוד אדוקה בדתה. אן נהיית לבת זוגה של ליסה לאחר היעלמו של דן.
תומאס לנון – המנהל אנדריי נובאק, מנהל בית ספרם של אבי ואריק.
רמונה יאנג – רמונה, קופאית פרקטית וחכמה שבהמשך נהפכת לזומבית, בדומה לשילה.
גרייס זבריצקי – גברת באקביק (עונה 1), סבתו הסרבית של המנהל נובאק.
דה אוביה אופריי – לוקי הייס (עונה 1), פושע מורשע שהופך לזומבי לאחר שננשך על ידי שילה.
פורשיה דה רוסי – ד"ר קורה וולף (עונה 1), מדענית שמחקרה מתמקד בחיים-מתים.
זאכרי קניגטון – פול (עונה 2), בעלה של מרשה וצאצא של האבירים הסרביים, שמוטל עליו לעצור את התפרצות הזומבים.
ג'י יאנג – מרשה (עונה 2), אשתו של פול, שעוזרת לו במשימתו לעצור את התפרצות הזומבים.
מאט שייבלי – כריסטיאן (עונה 2), סטודנט הלומד בבית ספרם של אבי ואריק, ובנם של כריס וכריסטה.
גוראן וישניץ' – דובריבויה פופלוביץ' (עונה 3), קצין סרבי שמנסה לתפוס אל-מתים.
צוות השחקנים > אורח

מרקי פוסט – בקי, לקוחה פוטנציאלית של הזוג המונד.
פאטון אוסוולט – ד"ר הסמדי, וירולוג.
ראיין הנסן – בוב ג'ונס, המאהב של ליסה.
דרק ווטרס – אנטון, אדם המאמין בקונספרציות.
ראבי פאטל – ראיין
ג'ונתן סלאבין – רון, חולה המאושפז במוסד לחולי נפש.
ג'ואל מקהייל – כריס, מתווך הנשוי לכריסטה ואביו של כריסטיאן.
מגי לוסון – כריסטה, מתווכת הנשואה לכריס ואמו של כריסטיאן.
ג'רלד מקראני – אד תיון, קולונל בדימוס.
ליאו הווארד – סוון, סטודנט שמזמין את אבי לצאת איתו, מה שפוגע ברגשותיו של אריק.
מלקולם בארט
סקירה > סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 3 בפברואר 2017 | 3 בפברואר 2017 |
|  | 2 | 10 | 10 | 23 במרץ 2018 | 23 במרץ 2018 |
|  | 3 | 10 | 10 | 29 במרץ 2019 | 29 במרץ 2019 |
הפקה > פיתוח

פרסקו בא לנטפליקס עם הרעיון לסדרה מתוך רצון לעשות "סדרה משפחתית עם גישה מעניינת שלא ראינו קודם". הזווית הזומבית אפשרה לפרסקו גם לחקור את רעיון הנרקיסיזם, שציין שה"מתים הם הנרקיסיסטים האולטימטיביים".
את הרקע העלילתי פרסקו יצר מתוך חוויותיו כילד בעמק סן פרננדו, והוא בחר למקם את עלילת הסדרה בסנטה קלריטה בגלל מעמד הביניים שמאפיין את רוב תושבי הפרברים במקום. פרסקו ציין שהוא בחר להפוך את הזוג המונד למתווכי נדל"ן מכיוון שהמקצוע הזה "מוציא אותם אל מחוץ לעולם", ובגלל ה"ידידות מאולצת" שמתלווה למקצוע הזה.
הפקה > מחלוקת סביב השיווק

בפברואר 2017, נטפליקס קידמה שיווק לסדרה בגרמניה, במהלכן קודמו כרזות המראות אצבע אנושית כתחליף לנקניקיית קארי, מאכל גרמני מפורסם. לאחר שהתקבלו יותר מ-50 תלונות על כך שהפרסום האדיר את האלימות וגרם לפחד, בייחוד בקרב ילדים, העבירה מועצת הפרסום הגרמנית את התלונות לנטפליקס, שהחליטה לסיים את מסע הפרסום ולהסיר את כל הכרזות.
ביקורות

העונה הראשונה של הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב מהמבקרים. באתר "Rotten Tomatoes", העונה קיבלה דירוג של 78% על בסיס 64 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.18/10, והקונצנזוס הביקורתי של האתר אמר: ”דיאטת סנטה קלריטה נותנת קאסט מעולה, צחוקים תכופים, הבטחה מרתקת – אבל רמת הגור יכולה שלא להיות לטעמם של כולם”. באתר "Metacritic", העונה הראשונה קיבלה "ביקורות חיוביות לרוב" עם ציון של 67 מתוך 100, על בסיס על 30 ביקורות.
כמו עונתה הראשונה, גם עונתה השנייה של הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב. באתר "Rotten Tomatoes", העונה קיבלה דירוג של 83% על בסיס על 12 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.08/10, והקונצנזוס הביקורתי של האתר אמר: ”דיאטת סנטה קלריטה רוכבת על המומנטום של עונתה הראשונה עם גור קומי ללא הפסקה ולב גדול שמדמם – בשפע – על הדמויות החביבות שלו”.
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie. "Drew Barrymore & Timothy Olyphant To Star In 'Santa Clarita Diet' Netflix Series". Deadline Hollywood.
↑  Goldberg, Lesley. "Drew Barrymore, Timothy Olyphant to Star in Netflix Comedy Series 'Santa Clarita Diet'". Hollywood Reporter.
↑  Abrams, Natalie (November 28, 2016). "Netflix sets premiere for Drew Barrymore comedy Santa Clarita Diet — exclusive". Entertainment Weekly. Retrieved November 28, 2016.
↑  Wagmeister, Elizabeth. "Drew Barrymore & Timothy Olyphant to Star in Netflix Comedy Series 'Santa Clarita Diet'". Variety.
↑  Andreeva, Nellie. "Drew Barrymore Comedy 'Santa Clarita Diet' Renewed For Season 2 By Netflix". Deadline Hollywood.
↑  "Get back on the Santa Clarita Diet next month on Netflix". EW.com. Retrieved 2018-02-20.
↑  Andreeva, Nellie (May 8, 2018). "'Santa Clarita Diet' Renewed For Season 3 By Netflix". Deadline Hollywood. Retrieved May 9, 2018.
↑  Pedersen, Erik (February 14, 2019). "'Santa Clarita Diet' Season 3 Premiere Date Set On Netflix – Watch The Video Announcement". Deadline Hollywood. Retrieved February 14, 2019.
↑  Respers, Lisa (February 2, 2017). "'Santa Clarita Diet' brings attention to city". CNN Entertainment.
↑  Harnick, Chris (January 17, 2017). "Drew Barrymore Is TV's Newest Zombie (But, Don't Call Her a Zombie)". E! Online. Retrieved January 22, 2017.
1 2 3  שמות הפרקים מתורגמים לפי השמות שאליהם הם תורגמו בנטפליקס ישראל
1 2 3  Bacle, Ariana. "Santa Clarita Diet creator calls new zombie comedy 'a romantic piece'". Entertainment Weekly. Retrieved 26 June 2017.
↑  Plaga, Corinne (20 February 2017). ""Angstauslösend" Netflix muss Werbeplakate für TV-Serie "Santa Clarita Diet" abhängen" (in German). Mitteldeutsche Zeitung. Retrieved 20 February 2017.
↑  "Santa Clarita Diet: Season 1 (2017)". Rotten Tomatoes. Retrieved March 29, 2017.
↑  "Santa Clarita Diet: season 1 reviews". Metacritic. Retrieved February 12, 2017.
↑  "Santa Clarita Diet: Season 2 (2018)". Rotten Tomatoes. Retrieved June 30, 2018.
אדוארד תומאס דניאל

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1804 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  24 בספטמבר 1842 (בגיל 38) אנטליה, טורקיה 
 מקום לימודים:  בית הספר נוריץ' 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 הושפע על ידי:  ג'וזף סטנארד 
 
אדוארד תומאס דניאל (באנגלית: Edward Thomas Daniell‏; 6 ביוני 1804 – 24 בספטמבר 1842) היה אמן אנגלי שנודע בתחריטים ובציורי הנוף שעשה במהלך משלחת למזרח התיכון. הוא מזוהה עם בית הספר לציירים מאסכולת נוריץ'.
ראשית חייו

אדוארד תומאס דניאל נולד ב-6 ביוני 1804 במרכז לונדון, לסר תומאס דניאל, התובע הכללי בדימוס של המושבה הדומיניקנית בקריביים, ולאשתו השנייה אן דרוזייר, בתם של ג'ון דרוזייר מרודהם גרנג', נורפוק. אשתו הראשונה של סר תומאס, איתה נולדו לו בן ארל ובת אן, נפטרה בלונדון בשנת 1792. בתם נישאה לג'ון הולמס בנורפוק בשנת 1802 ומתה בלידה בשנת 1805. אחיה ארל היה קצין.
סר תומאס רכש אדמות ועבדים באיים הקריבים שהיו אז חלק מהאימפריה הבריטית. אחוזותיו, במפרץ דיקנסון באנטיגואה, נקנו בשנת 1779 ממשפחת אשתו הראשונה. הוא פרש ועבר למערב נורפוק, אך מצבו הבריאותי הידרדר והוא נפטר מסרטן בשנת 1806, והותיר אחריו אלמנה צעירה ובן תינוק. הוא השאיר לה את אדמותיו הדומיניקניות, ואת אחוזת אנטיגואה לבנו הבוגר ארל.
אן דניאל ובנה עברו לבית בנוריץ'. היא נפטרה בשנת 1836 בגיל 64.
אדוארד דניאל גדל עם אמו בנוריץ' והתחנך בנוריץ', שם אמן הציור היה ג'ון כרום. הוא היה מעורב בעולם האמנות בגיל צעיר.
ב-9 בדצמבר 1823, בן 19, נסע דניאל למכללה באוקספורד כדי ללמוד לימודים קלאסיים. הוא סיים את לימודיו בנובמבר 1828, הוא סיים תואר שני באמנויות ב-25 במאי 1831.
נסיעות באירופה

לדניאל היו האמצעים הכספיים לנסוע בעולם כדי למצוא נושאים לצייר. מבין ציירי בית הספר נורוויץ', רק ג'ון סל קוטמן נסע יותר. במהלך 1829 ו-1830 העביר דניאל את החודשים שבין לימודי הקלאסיקה שלו לתואר שני בסיור גדול בצרפת, איטליה, גרמניה ושווייץ, והפיק ציורי שמן ציורי צבעי מים.
המסלול שדניאל עבר במהלך שמונה-עשר החודשים ביבשת מתגלה לפי סדר ציוריו. מסעותיו בשווייץ מזכירים את אלה של האמן ג'יימס פטיסון קוקבורן, שפרסם את הנוף השווייצרי שלו בשנת 1820. בהמשך נסע לרומא ונאפולי שם פגש אמנים נוספים.
בקיץ 1832 יצא לטיול רגלי בסקוטלנד, בליווי שני חבריו מאוקספורד, ג'ורג' דניסון ואדמונד ווקר הד. המסע סיפק לו חומר לציורים בנושא.
קריירה בכנסייה

ב-2 באוקטובר 1832 הוסמך דניאל בקתדרלת נוריץ' ככומר, ושלושה ימים לאחר מכן קיבל רישיון לנהל כנסייה הקהילה בבנהאם, תפקיד שמילא במשך שמונה-עשר חודשים. מכתבים לג'ון לינל מראים שהוא נדרש להגדיל את הכנסותיו בתקופה זו בחייו. מעט ידוע על הקריירה שלו בתור כומר בנורפוק, אך הוא המשיך לעסוק באמנות.
ב-2 ביוני 1833 הוסמך דניאל לדרגה גבוהה יותר בכנסייה, אך המשיך בתפקידו בבנהם עד 1834. הוא המשיך בתפקידים שונים בכנסיות לאחר שעבר ללונדון, עד שנת 1840, שבה יצא לנסיעה לארץ הקודש.
סיור במזרח התיכון

ביוני 1840, אולי בהשראת הצייר הסקוטי דייוויד רוברטס שנסע למצרים ולארץ הקודש כדי לצייר נופים מקומיים, דניאל התפטר מהכנסייה ועזב את אנגליה לסיור במזרח. הוא הגיע לקורפו בספטמבר 1840. אף על פי שחושבים שציוריו של רוברטס על המזרח התיכון דרבנו אותו לסייר באזור, ייתכן וסיפוריו של החוקר צ'ארלס פלוס על התגליות האחרונות בליקיה, היו הגורם המדרבן.
דניאל היה באתונה בסוף 1840, והפליג לאלכסנדריה בתחילת 1841. הוא נסע במעלה הנילוס לנוביה, ואז ממצרים לארץ ישראל, בדרך שעברה מעבר להר סיני. הוא הגיע לביירות באוקטובר 1841.
הוא פגש את צ'ארלס פלוס בעיר סמירנה בטורקיה והצטרף למסע שלו, הוא עלה על ספינה שנשלחה על ידי ממשלת בריטניה כדי להעביר עתיקות שהתגלו על ידי פלוס בקסנתוס. במהלך המסע אותרו 18 ערים עתיקות. לאחר שבילה את החורף בקסנתוס, בחר דניאל להישאר בליקיה כדי לסייע בסקר האזור, בחברה עם איש הצי, הידרולוג תומאס הבל ברימאג' ספארט, וחוקר הטבע אדוארד פורבס. ספארט היה אחראי על חקר הטופוגרפיה של האזור ופורבס על ההיסטוריה הטבעית שלו. דניאל היה אמור לערוך תיעוד של כל התגליות. בליקיה הוא הפיק סדרת ציורים של צבעי מים.
מותו

המשלחת הגיעה לאנטליה באפריל 1842. ספארט ופורבס עזבו את העיר לפני דניאל. לאחר מכן הוא ביקר בקפריסין וצייר צבעי מים את האי, אולי בזמן שעגן מחוץ לחוף. ביוני עזב את רודוס כדי לחזור לליקיה. הוא לא הצטרף לספינות שחזרו לאנגליה, ובמקום זאת נסע לאנטליה עם הקונסול החדש של העיר, ג'ון פורדי. במהלך המסע דניאל חלה במלריה.
הוא שהה בביתו של פורדי כדי להחלים, וכתב לפורבס וספראט שתיאר את תגליותיו באפולוניה. לפני שהתאושש לחלוטין, עזב את העיר כדי לצאת למסע בודד לפמפיליה ופיסידיה, ונסע בעונה החמה ביותר של השנה. הוא נאלץ לחזור לאנטליה לאחר שסבל מהתקפה שנייה של מלריה, ובביתו של פורדי הכתיב מה יהיה מכתבו האחרון, שהביע את כוונותיו להמשיך בעבודתו.
הוא איבד את הכרתו בזמן שנחשף לחום היום במרפסת הקדמית של ביתו של פורדי, ומת כעבור שבוע, ב-24 בספטמבר. הוא נקבר בעיר.
פורבס ספד לחברו דניאל, וכתב כי מחלתו "הרסה נוסע שכישרונותיו, ומחקריו היו הופכים את ליקיה לנקודת אור במפת אסיה הקטנה".