stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרח משוגע
על השיר

"פרח משוגע" נכתב על ידי רחל שפירא ללחן שחיבר מוני אמריליו. על הפקתו המוזיקלית היה אחראי נטאלה מסארה (איט'), מעבד איטלקי. השיר הוקדש לג'ניס ג'ופלין, זמרת ג'אז ידועת-שם, שנפטרה ב-1970 ממנת יתר. הזמרת מכונה בשיר "הקיסרית הלבנה" ו"פרח משוגע", ותיאר את ג'ופלין כעוצמתית וכמכורה לשירה. לטענתו, היא הפכה ל"אגדה" בתעשיית המוזיקה עוד לפני מותה.
ביקורות

עופרה עופר אורן מאתר "Xnet" תהתה על החיבור בין אלברשטיין לג'ופלין. היא ערכה השוואה בין שתי הזמרות, וציינה כי לא מצאה קו דמיון אחד בניהן. ”מעניין שדווקא אלברשטיין חשה זיקה כלפי ג'ופלין, על אף שסגנון שירתה שונה כל כך משלה. אלברשטיין מהוקצעת ומדויקת, מקפידה לבטא כל הברה, מגישה את שיריה ביכולת דרמטית מובהקת ובגיוון רב. ג'ופלין צרודה ומיוסרת. אלברשטיין מאופקת; לא פעם, אירונית. ג'ופלין זועקת מרה” – כתבה.
הצלחה מסחרית

ב-1 במאי 1978 נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-21. ב-19 ביוני רשם את שיאו במצעד כשהגיע למקום החמישי. לבסוף, ב-31 ביולי יצא מהדירוג השבועי לאחר 13 שבועות צעידה רצופה. "פרח משוגע" הגיע למקום ה-29 במצעד השנתי של התחנה.
במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר בשיאו למקום השביעי. הוא שהה במצעד עשרה שבועות רצופים, עד ליציאתו ב-20 ביולי 1978.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1978)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1978)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1978)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1978)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 7 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ח-1978)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ח-1978)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ח-1978)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (ה'תשל"ח-1978)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 29 |  |
פרנה (מדינה)

פרנה (פורטוגזית: Paraná) היא אחת ממדינות ברזיל. פרנה נמצאת בחלקה הדרומי של המדינה, וגובלת בפרגוואי ובארגנטינה.
הערים העיקריות בפרנה הן: אומוארמה, גוארפואבה, לונדרינה, מרינגה, פרנגואה, פוז דו איגואסו, פונטה גרוסה, קוריטיבה וסאו ז'וזה דוס פיניאיס.
היסטוריה

ההתיישבות האירופית בפרנה החלה במהלך המאה ה-16 והייתה בעיקר בחופי המדינה. בעבר הייתה פרנה חלק ממדינת סאו פאולו, אך הופרדה ממנה בשנת 1853, כעונש על תמיכתה המאוחרת בהתקוממות שאירעה ב-1842. בשנים שלאחר מכן התרחבה ההתיישבות בצפון המדינה.
האירופים מהווים כ-75 אחוז מהאוכלוסייה. קבוצות גדולות של ממהגרים אירופים החלו להגיע לפרנה בסוף המאה ה-19, לרוב מפורטוגל, פולין, איטליה, גרמניה ואוקראינה.
בתחילת המאה ה-20 קלטה פרנה מהגרים נוספים מיפן, לבנון וסוריה.
פיקוח חברתי

איכות החיים בפרנה היא מהגבוהות שבמדינות ברזיל (מדורגת רביעית על פי מדד הפיתוח האנושי). באופן יחסי לשאר מדינות ברזיל, אחוזי הפשיעה בפרנה נמוכים יותר. כמו כן, ניתנת תשומת לב מיוחדת לבריאות ולחינוך.
בשנת 2001, עם בחירתו של המושל רוברטו רקיאאו, החלה פרנה בתוכנית חינוכית גדולה בשם "פרנה דיגיטל". במסגרת התוכנית, הוקמו כ-5,000 מעבדות מחשבים המתבססות על מערכת ההפעלה גנו/לינוקס, שמשמשות את כלל תלמידי המדינה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548074405171  GND: 4044622-0  LCCN: n79089273  MusicBrainz: bb7aee72-73c5-43df-b5f2-02f87382b1bf  NARA: 10036738  NDL: 00629012  NKC: ge518840  VIAF: 147735292   WorldCat (עם VIAF): 147735292
טוקנטינס (מדינה)

טוקנטינס (בפורטוגזית: Tocantins) היא אחת ממדינות ברזיל. המדינה נוסדה בשנת 1988 מתוך חלקה הצפוני של גויאס, והבנייה בעיר הבירה פלמס החלה ב-1989, בניגוד לרוב הערים האחרות במדינה שנוסדו עוד בתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית.
גאוגרפיה

טוקנטינס שוכנת על אזור מעבר בין יערות הגשם של האמזונס וחופי הסוואנה ועל כן נופה מגוון. נהרות רבים חוצים את המדינה, ביניהם הנהר טוקנטינס שהעניק את שמו למדינה (בתוך נהר זה כלול איליה דו בננל - אי הנהר הגדול בעולם. שטחו כמעט כשטח מדינת ישראל).
כלכלה

כמו רוב כלכלת ברזיל גם כלכלת טוקנטינס מבוססת במידה רבה על גידול בקר. מטעי האננס במדינה לא רק מספקים הרבה מפרי האננס לברזיל, אלא גם לרבות ממדינות המרקוסור האחרות. בצפון המדינה, שמן ופחם נסחטים ומופקים מדקל הבאבאסו.
הממשלה הפדרלית, מבקשת להרחיב את כלכלת טוקנטינס על ידי מתן רישיון לחסום את נהר טוקנטינס, כדי לבנות סכר ועליו תחנת כוח הידרואלקטרית במדינה, על כל המשתמע מכך, כולל ההשלכות של פינוי הילידים המקומיים מבתיהם. על פי התוכנית, חברה פרטית תורשה לבנות חמש טורבינות גדולות של סכר הידרואלקטרי, אשר אחד מהם יספיק לצורכי החשמל של המדינה והשאר ייצרו חשמל שימכר לחלקים אחרים של ברזיל.
היסטוריה

מה שהיום הוא מדינת טוקנטינס, התגלה לראשונה על ידי מיסיונרים ישועים בערך ב-1625, כשחיפשו להמיר את דתם של הארמינדיאנים באזור לנצרות, האזור נקרא על שם נהר טוקנטינס, אשר בתורו נקרא בשם שניתן לו על ידי המקומיים.
לפני 1988 האזור היה חלק ממדינת גויאס, בצפון המדינה. מאז המאה ה-16 הצפון מנותק וקשה לגישה. כתוצאה מכך, האזור הדרומי של המדינה הפך למפותח יותר, ובאזור הצפוני הייתה תנועה בדלנית שנים רבות.
התעוררות גדולה של בדלנות הייתה ב-1809, כאשר מיסים כבדים הוטלו על כרייה. המהלך הוביל להתקוממות מינורית אשר חוסלה במהרה על ידי הצבא. סדרה של התקוממויות כושלות התרחשה גם במאה ה-19.
ב-1970, הופעל לחץ על הממשלה הפדרלית על ידי העם בגויאס הצפונית למדינה נפרדת, וב-1988 הוקמה מדינת טוקנטינס, ביחד עם מדינות אחרות כמו רונדוניה שהוקמה באופן רשמי.
ישנם 20 אתרים ארכאולוגיים חשובים בטוקנטינס.
רוריימה

ערך זה עוסק במדינה בברזיל. אם התכוונתם להר בברזיל, ראו .
רוריימה (בפורטוגזית: Roraima) היא המדינה הצפונית ביותר בברזיל. היא גובלת במדינות פארה ואמאזונס השייכות לברזיל בדרום, ובוונצואלה וגיאנה בצפון. רוריימה היא המדינה דלילת האוכלוסין ביותר בברזיל.
גאוגרפיה

האקלים ברוריימה הוא טרופי, עם טמפרטורה ממוצעת של 26 מעלות צלזיוס. רוב המדינה ממוקמת ביער האמזונאס, עם רצועה קצרה של סוואנה במזרח. המדינה עשירה במרבצי מחצבים - במיוחד זהב, יהלומים, קסיטריט, בוקסיט ונחושת, אשר בעטיים יש עימותים רבים בין שלטונות ברזיל והתושבים הילידים המקומיים, במיוחד בני שבט הינומאמי.
הפארק הלאומי של יער רוריימה ממוקם בסביבות אחד ההרים הגבוהים בברזיל, הר רוריימה טפוי שפסגתו מגיעה לגובה 2,810 מטרים.
היסטוריה

ב-1943 הכריז הממשל הפדרלי על חלוקת האזור ממדינת אמאזונס. השטח נקרא בהתחלה ריו ברנקו על שם הנהר הראשי באזור, וב-1962 השם שונה ל"רוריימה". ב-1988 היא הפכה למדינה.
היסטוריה > השם

שם המדינה נלקח מהר רוריימה, ששמו בא לו מהמילים בשפת הפמון "רורוי" ("סיאן") ו-""מה" ("גדול").
דגל

הכחול בדגל מסמל את השמיים והאוויר הנקי של רוריימה, הרצועה הלבנה מסמלת שלום, והירוק בצד ימין מסמל את היערות והשדות. הכוכב מסמל את המדינה בדגל הלאומי של ברזיל, הצהוב בכוכב מסמל את המחצבים של המדינה. הפס האדום שבתחתית הדגל מסמל את קו המשווה, שחוצה את המדינה. הדגל עוצב על ידי האמן מאריו בארטו, ואומץ לפי חוק ב-14 ביוני 1996.
פארה

ערך זה עוסק במדינה בברזיל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פארה (בפורטוגזית: Pará) היא המדינה השנייה בגודלה בברזיל. פארה נמצאת בצפון ברזיל, וגובלת במדינות אמאפה, מרניאו, טוקנטינס, מאטו גרוסו, אמאזונאס, ורוריימה.
בצפון המדינה, גובלת פארה גם בגיאנה ובסורינאם (הכוללת מחוז בשם Para).
הערים העיקריות בפארה הן:
בלם
סנטרם
אובידוס
אנאפו
אורישימינה
שטח המדינה מכוסה ביערות וג'ונגלים רבים, והעיקרי שבהם הוא יער האמזונאס.
דגל

הפס הלבן בדגל המדינה מייצג את גלגל המזלות. הכוכב הכחול מייצג את כוכב ספיסה, שהוא חלק ממערך הכוכבים של מזל בתולה. כוכב ספיסה אף מיוצג בדגל ברזיל. השטחים האדומים מייצגים את כוחם של תושבי המדינה.
כלכלה

כלכלת פארה מתבססת על שלושה ענפים עיקריים: חקלאות, עץ ומחצבים. ענפי החקלאות העיקריים הם גידול סויה ובקר. ענפי חקלאות אלה הם האחראים העיקריים לבירוא היער הטבעי.
בעבר, הכלכלה המקומית התבססה יותר על מוצרי יער (אגוז ברזיל, קומרו, שמן קופאיבה, לטקס, עץ ועוד) ודייג. ענפי החקלאות המודרנית (סויה ובקר) יוצרים פחות הכנסה לשטח מאשר איסוף מוצרי יער טבעיים, דבר שהביא לירידה משמעותית בהכנסתן של הערים הגדולות שהתפרנסו ממסחר במוצרים אילו (בעיקר בלם ואובידוס).
ענף המחצבים הוא תעשייה חדשה יחסית בפארה. המחצב העיקרי הוא באוקסיט, המשמש להפקת אלומיניום. התפתחות תעשיית המחצבים הביאה לעלייתן של ערים, שבעבר נחשבו לנידחות. לדוגמה, מכרה הבאוקסיט הגדול בעולם נמצא בפורטו טרומבטס, שנמצא בשטח המוניציפלי של אורישימינה, הפך את אורישימינה לעיר בעלת שיעור הצמיחה הגדול ביותר בברזיל.
בשנת 1928 הנרי פורד הקים יישוב פורדלנדיה במטרה לספק גומי למכוניות מתוצרת החברה. הפרויקט נכשל כלכלית וננטש בשנת 1934.
היסטוריה ותרבות

אתרים ארכאולוגים במרג'ו שמתוארכים ללפני 20,000 שנה, חושפים תרבות אינדיאנית בעלת מאפיינים דומים לתרבויות האינדיניות ששרדו עד היום. כבר בתקופה זו, האסאי והמנדיוקה (יש לבטא עם ד' רפה) היוו מרכיבים עיקריים בחקלאות ובתזונה. האירופאים הראשונים שהגיעו לאמזונס תיארו נהר המיושב בצפיפות לכל אורכו. האירופאים שבאו אחריהם, לא מצאו שריד וזכר לערים אלה. שרידים ארכאולוגים מהשנים האחרונות מאשרים כי התקיימה אוכלוסייה צפופה לגדות הנהר בתקופה הנ"ל. אבל הגורם להיעלמם של התושבים של ה"ערים הנעלמות" לוט בערפל עד היום.
ההתיישבות הראשונה של הפורטוגזים בפארה, ב-1616, הייתה במיקום שנמצא היום באסטסאו דס דוקס בבלם. רבים מהפורטוגזים שהגרו לפארה הם אנוסים, ועד היום ניתן למצוא בפארה קהילות נידחות שמקפידות על שמירת כשרות ושבת. מהר מאוד התחילו גם האנגלים וההולנדים לתור את האזור, ומכאן הצורך של הפורטוגזים בחיזוק מאחזיהם, על ידי בניית מבצר חדש בבלם (המשמש היום כמוזיאון) ומבצר נוסף באובידוס. פארה סופחה לקפיטניה של מרניאו, וב-1751 הפכה לקפיטניה "פארה הגדולה" שכללה גם את הקפיטניה "סאו ג'וזה דו ריו נגרו" (היום אמזוניה. ב-1823 הצטרפה פארה לברזיל.
ב-1835 התמרדו תושבי פארה כנגד השלטון המושחת באירוע שנודע כקבנג'ם, והכריזו על מדינה עצמאית. המדינה העצמאית שרדה שנים ספורות בלבד. המרד דוכא באכזריות על ידי הצבא הפורטוגזי בסיוע הצבא הגרמני והאנגלי. כשליש מהאוכלוסייה של פארה נהרגו במהלך המרד.
במאה ה-19 כלכלת פארה צמחה במהירות, בעיקר הודות לכלכלה של הגומי, ומשכה מהגרים מצפון מזרח ברזיל, כמו גם הרפתקנים מלבנון וממרוקו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 עודד השלטון הברזילאי הגירה של אנשי מקצוע יפנים, שחלקם התיישבו בפארה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 התחילה להתפתח תעשיית המחצבים, תחילה בדרום מזרח (זהב) ודרום מערב המדינה (ברזל).
האוכלוסייה של פארה מורכבת בעיקר מצאצאים של אינדיאנים ופורטוגזים, שעיצבו את תרבותה. האוכל הפאראנזי מתבסס בעיקר על המטבח האינדיאני והפורטוגזי, עם השפעות מזרח תיכוניות ויפניות. המרכיבים העיקריים שתרמו האינדיאנים הם: מנדיוקה ומוצריה, אסאי, שמן דנדה וג'מבוּ. מהם מכינים את הוטפה והטקקה. גם השפה המדוברת מושפעת רבות מהשפות האינדיאניות שדוברו באזור מכילה מילים רבות שאינן מובנות למי שאינו בן האזור.
היסטוריה ותרבות > מסיבות וקרנבלים

בשבועיים האחרונים של יוני מתקיימת בכל צפון מזרח ברזיל, לרבות פארה, מסיבה עממית שנקראת פסטה ג'ונינה (Festa Junina). המאפיינים של המסיבה הם מדורות וריקודי עם. האווירה בזמן המסיבה דומה לפסטיבל כרמיאל, אבל המסיבה נמשכת שבועיים, לאחר שעות העבודה. סגנונות המוזיקה והריקוד המקובלים בפארה הם: קארימבו (Carimbó), פוחו (Forro) וברגה (Brega).
המסיבה הטובה ביותר בסוף יוני מתקיימת בג'ורוצ'י (Juruti). המסיבה בג'ורוצ'י היא תחרות ריקוד מסורתית בין שני שבטים אינדיאנים שישבו באזור. מסיבה דומה אבל ממוסחרת יותר יש בפרנטינס (Parentins) במדינת אמזונאס.
באוקטובר, בעיר הבירה בלם, מתקיים אירוע גדול בשם סיריו דה נזרה (התהלוכה של נצרת Cirio de Nazaré). האירוע מושך כשניים עד ארבעה מיליון תיירים בשנה (אוכלוסיית העיר והפרוורים כשני מיליון). במהלך האירוע, המאמינים לוקחים את הפסל של האלילה נזרה לטיול מכנסייה של נזרה לכנסיית סֶה, ולאחר מספר ימים מחזירים אותה למקומה. מנהג המאמינים הוא לסחוב דגמים גדולים ממיריצ'י של הדברים אותם הם רוצים להשיג בשנה הקרובה, בדרך כלל: בתים, סירות ומכוניות.
אצטדיון שיניק

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה ירוסלבל, רוסיה
 קואורדינטות:  57°37′43″N 39°52′03″E﻿ / ﻿57.628729°N 39.867486°E﻿ / 57.628729; 39.867486
 תקופת הפעילות:  1923–הווה (כ־102 שנים) 
 בעלים:  שיניק ירוסלבל 
 מושבים:  22,990 
 he
 
אצטדיון שיניק (ברוסית: Шинник) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ירוסלבל בככר העמל, המהווה את מגרש הבית של מועדון הכדורגל מועדון "שיניק". האצטדיון מחזיק באישור אופ"א לאירוח משחקים בינלאומיים ושימש כמגרש אימונים בתקופת מונדיאל 2018.
היסטוריה

האצטדיון נפתח בשנת 1957.
בשנת 2002 הוצב באצטדיון מסך וידאו שהיה הגדול ביותר באותו הזמן ברוסיה.
ביוני 2008, תוכנן לבצע שיפוץ, אשר צפוי היה להסתיים ב-2010, עבור חגיגות האלף לעיר ירוסלבל. תוכנית האב כללה תוכנית להוספת גג מעל כל היציעים, כל היציעים תוכננו להיות דו-קומתיים, למעט היציע המזרחי. מסלולי האתלטיקה שסביב לדשא תוכננו להישמר. אך עד סתיו 2010 שופץ רק היציע הדרומי. ב-22 מאי 2011 האצטדיון אירח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2011.
בשנת 2012 עיריית יארוסלבל התמודדה על מכרז לארח חלק מהמשחקים בגביע העולם 2018; תוך תכנון להשלמת שיפוץ מחדש של האצטדיון, אך לבסוף יארוסלבל לא נכללה ברשימה הסופית של הערים המארחות.
בקיץ 2017, האצטדיון נסגר לצורך שיפוצים לקראת מונדיאל 2018 על מנת שישמש כבסיס אימונים עבור אחת הנבחרות. עד להשלמת השיפוץ שיניק אירחה את משחקיה באצטדיון "יבולים" שבכפר קרבאייבו שבמחוז קוסטרומה.
ביולי 2020 הועבר האצטדיון לבעלות הקבוצה, לאחר שהיה מצוי קודם בבעלות העירייה.
היציעים > היציע המערבי

היציע מכיל 9,712 מושבים, בנוסף, הוא כולל:
תאי יוקרה
טרקלין VIP (45 מושבים)
יציע המועדון (67 מושבים)
יציע אורחים (329 מושבים)
יציע העיתונאים (69 מושבים)
תא עבור קבוצות יריבות (20 מקומות)
הגזרה המרכזית מספר 2 (2868 מושבים)
גזרה מספר 1 (2333 מושבים)
גזרת צד מספר 3 (2489 מושבים)
היציעים > היציע המזרחי

היציע מכיל 4,573 מקומות, בנוסף, כולל גם:
גזרה מרכזית מספר 2, (2214 מושבים)
גזרת צד מספר 1 (1214 מושבים)
גזרת צד מספר 3 (1145 אנשים)
היציעים > היציע הדרומי

היציע מכיל 4,390 מקומות, בנוסף, כולל:
גזרה מרכזית מספר 2 (עבור בסיס האוהדים של שיניק) (1533 מושבים)
גזרת צד מספר 1 (1332 אנשים)
גזרת צד מספר 3 (1525 מושבים)
היציעים > היציע הצפוני

היציע מכיל 5195 מקומות, בנוסף גם:
גזרה 1 (1195 מושבים)
גזרות 2, 3, 4, 5 (אזור האוהדים של הקבוצה היריבה) (4000 מושבים)
הערות שוליים

↑  Объявлены города-организаторы ЧМ-2018 // Лента.ру
↑  Статья Стадион «Шинник» на сайте shinnik.com (рус.)
ג'וניור טבארש

קרלוס אאוגניו ג'וניור טבארש דוס סנטוס (בפורטוגזית: Carlos Eugenio Júnior Tavares dos Santos; נולד ב-7 באוגוסט 1996 בפורטו אלגרה), הידוע כג'וניור טאוורס, הוא כדורגלן ברזילאי שמשחק בעמדת המגן השמאלי בפורטימוננסה, בהשאלה מסאו פאולו ב.
קריירת מועדונים

טבארש הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של גרמיו. במאי 2015, הופיע לראשונה במדי הקבוצה בליגת העל הברזילאית, אך הוחלף כבר בדקה ה-32. בהמשך הוא הושאל לקבוצת סאו פאולו שגם רכשה אותו תמורת 150 אלף אירו.
קריירה בנבחרת

הוא שיחק במדי נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 15 וזכה עמה באליפות דרום אמריקה בשנת 2011.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | טורניר יבשתי> הופעות | טורניר יבשתי> שערים | טורנירים אחרים> הופעות | טורנירים אחרים> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סאו פאולו | 2017 | 23 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 14 | 0 | 45 | 0 |
| סאו פאולו | 2018 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| סאו פאולו | סה"כ | 23 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 15 | 0 | 46 | 0 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 23 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 15 | 0 | 46 | 0 |
הערות שוליים

↑  "Brazil - Jr.Tavares - Profile with news, career statistics and history - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-2017-02-10.
גביע שפנגלר

| --- | --- |


 ענף:  הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  1923
 ארגון מפעיל:  דאבוס
 תקופת התחרות:  1923–הווה (כ־102 שנים) 
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  פינלנד KalPa
 הכי הרבה זכיות:  קנדה קנדה   שווייץ דאבוס (15 כל אחת)
 www.spenglercup.ch
 
 קואורדינטות:  46°47′54″N 9°49′35″E﻿ / ﻿46.798444444444°N 9.8263888888889°E﻿ / 46.798444444444; 9.8263888888889
 he
 
גביע שפנגלר (באנגלית: Spengler Cup) הוא טורניר שנתי של הוקי קרח שנערך בדאבוס, שווייץ. מאחר שנערך כמעט ברציפות מאז שנת 1923, הגביע מתואר לעיתים קרובות כטורניר ההוקי קרח הוותיק ביותר בעולם. נערך בחסות מועדון ההוקי השווייצרי דאבוס ומשוחק בכל שנה בדאבוס, שווייץ, בין חג המולד (25 בדצמבר) לראש השנה האזרחית. כיום, כל המשחקים מתקיימים בווילאנט ארנה (Vaillant Arena).
יוזם הטורניר היה ד"ר קארל שפנגלר שקיווה לקדם קבוצות ממדינות דוברות גרמנית באירופה, שסבלו מהיבדלות בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. בסופו של דבר, התחרות גדלה הרבה מעבר לציפיות. מועדוני הוקי קרח יוקרתיים רבים מאירופה השתתפו בטורניר לרבות קבוצות מברית המועצות, צ'כוסלובקיה, שוודיה, גרמניה ופינלנד. לאורך תולדות הטורניר נבחרות לאומיות מ-12 מדינות שונות זכו בטורניר, כאשר הקבוצה המארחת, דאבוס ונבחרת קנדה זכו במירב גביעים (15), בעוד שווייץ וצ'כוסלובקיה הן האומות שזכו במספר הרב ביותר של תוארי הגביע, עם קבוצות שונות (19 כל אחת).
בקרב הקבוצות הלא-אירופאיות, נבחרת קנדה, נבחרת ארצות הברית, מועדוני המכללות ובתי ספר, קבוצות ה-AHL וקבוצות הוקי מאונטריו ואפילו נבחרת יפן (ב-1971, הנבחרת ניסתה להעלות את ההתעניינות בהוקי קרח לקראת אירוח אולימפיאדת סאפורו (1972)) התחרו על הגביע. מאז 1990, נבחרת קנדה היא הנציגה היחידה מצפון אמריקה (וגם היא מורכבת בעיקר משחקנים קנדים המשחקים באירופה), כשהיוצאת מהכלל היא קבוצת ה-AHL של רוצ'סטר אמריקנס ב-1996 ו-2013.
ב-2017, נבחרת קנדה שוב הגנה בהצלחה על התואר שלה מהשנתיים הקודמות לאחר שהביסה את נבחרת שווייץ 3-0 בגמר כדי לזכות בפעם השלישית ברציפות בתואר. בעקבות הניצחון, הנבחרת הקנדית השוותה את כמות הזכיות שלה לאלה של דאבוס, עם 15 זכיות כל אחת.
אצטדיון הרזדאן

| --- | --- |

 מיקום:  ירוואן, ארמניהארמניה
 קואורדינטות:  40°10′49″N 44°29′40″E﻿ / ﻿40.180278°N 44.494444°E﻿ / 40.180278; 44.494444
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־55 שנים)
 שופץ:  2008, 2012
 בעלים:  ממשלת ארמניה
 מפעיל:  הרזדאן אחזקות
 משטח:  דשא
 אדריכל:  קוריון הקוביאן, גורגן מושגיאן
 מושבים:  54,208 
 ממדי משטח:  105 מ' × 68 מ'
 he
 
אצטדיון הרזדאן (בארמנית: Հրազդան մարզադաշտ) הוא אצטדיון רב-שימושי בירוואן, ארמניה, אשר נפתח בשנת 1970. הוא מתקן הספורט הגדול ביותר בארמניה, ומשמש בעיקר למשחקי כדורגל. זהו אצטדיון הבית של נבחרת ארמניה. לאצטדיון קיבולת של 54,208 צופים מאז השיפוץ האחרון שלו בשנת 2008, אשר הפך אותו למתקן של מקומות ישיבה בלבד. לפני השיפוץ, החזיק האצטדיון עד ל-70,000 צופים כשחלקם בעמידה. הוא היה בין ארבעת האצטדיונים הגדולים של ברית המועצות מבחינת קיבולת. האצטדיון מארח את משחקי גמר הגביע הארמני בכדורגל, ואירח גם את טקס הפתיחה של המשחקים הפאן-ארמנים ב-2003. נבחרת ברית המועצות בכדורגל שיחקה שני משחקים נגד פינלנד ויוון בהרזדאן ב-1978.
היסטוריה > מקור ובנייה

הרעיון המקורי של בניית אצטדיון כדורגל בעמק נהר הרזדאן הוצע על ידי סגן היו"ר הראשון של מועצת השרים של ברית המועצות אנסטאס מיקויאן במהלך ביקור בירוואן ב-1950. במהלך שהותו בבית הנשיא על גבעה המשקיפה לנהר, הוא ציין שזה "אמפיתיאטרון טבעי" והציע לבנות אצטדיון כדורגל עם 30,000 מושבים. עם זאת, הרעיון לא התפתח לכדי מעשים בתקופה זו.
ב-1967, הרשויות של ארמניה הסובייטית פתחו בתוכניות רציניות לכבוד חגיגות יום השנה ה-50 של הסובייטציה של ארמניה שחלו ב-1970. קבוצה של אדריכלים, בראשות מרים המשקולות לשעבר קוריון הקופיאן והסייף לשעבר גורגן מושגיאן, הציעה תוכנית בנייה של אצטדיון כדורגל בעמק הרזדאן, שיחזיק בסביבות 75,000 צופים.
סכום כולל של 5 מיליון רובל הוקצה לפרויקט. עבודות הבנייה החלו במחצית השנייה של 1969, עם תמיכה כספית של קרן קלוסט גולבנקיאן, והושלמו תוך 18 חודשים בלבד.
תהליך הבנייה פוקח באופן צמוד על ידי המנהיג הקומוניסטי קרן דמירצ'יאן. המתקן היה מוכן לשימוש בנובמבר 1970. הפתיחה הרשמית של האצטדיון התקיימה ב-20 בנובמבר 1970 בנוכחותו של ליאוניד ברז'נייב, במסגרת חגיגות ה-50 של ארמניה הסובייטית. אך הטקס החגיגי שתוכנן ליום הפתיחה נדחה בשל שלג כבד.
אצטדיון הרזדאן אירח את משחק הכדורגל הרשמי הראשון שלו ב-19 במאי 1971, כאשר אררט ירוואן הביסה את קאיראט אלמטי 3-0 מול 78,000 צופים.
האצטדיון אירח כמה מן הרגעים הבולטים של הכדורגל הארמני במהלך העידן הסובייטי. הארמנים חגגו את הניצחון הכפול של אררט ירוואן על נבחרת ברית המועצות ב-1973, אשר אפשר להם לשחק בגביע אירופה, בו אררט ירוואן הגיעה לרבע הגמר, עם ניצחונות בבית בפני קהל אוהד.
ב-1985, הרזדאן היה אחד המקומות אשר אירחו משחקי אליפות הנוער של פיפ"א אשר התרחשו בברית המועצות.
לאחר קבלת עצמאותה של ארמניה מברית המועצות, הזירה אירחה את המשחקים של הנבחרת הלאומית עד 1999, כאשר אצטדיון הרפובליקה, הקטן יותר, נבנה במרכז ירוואן והפך לאצטדיון הבית של הנבחרת. המספר הגדול ביותר של צופים במשחק של הנבחרת הלאומית נרשם ב-9 באוקטובר 1996, במשחק 1998 גביע העולם הסמכה נגד גרמניה. בהשתתפות 42,000 האוהדים, המשחק הסתיים לטובת הגרמנים עם תוצאה של 1–5.
היסטוריה > צוות האדריכלים

ההיסטוריה של האצטדיון קשורה קשר הדוק עם ההיסטוריה של הכדורגל הארמני. האצטדיון, אשר הוקם בזמן שיא, תוך 18 חודשים, הוא הראשון בעולם שנבנה בסביבה הררית.
האדריכלים של האצטדיון היו קוריון הקופיאן וגורגן מושגיאן, מארמניה. תהליך הבנייה נעשה בפיקוח המהנדס אדוארד טוסוניאן. קבוצת האדריכלים של האצטדיון קיבלו פרס לבנייה הטובה ביותר של השנה ב-1971 וכובדו על ידי הממשלה הסובייטית.
שיפוץ

בשנת 2003 הופרט האצטדיון ונמכר להרזדאן אחזקות, אשר החלה תהליכי שיפוץ ב-2005. בסוף 2008 האצטדיון הפך כולו למקומות ישיבה.
זמן קצר לאחר השיפוץ אירח האצטדיון את משחק ארמניה נגד טורקיה ב-6 בספטמבר 2008, אשר היה הראשון של ארמניה על הקרקע מאז מוקדמות יורו 2000 נגד צרפת ב-8 בספטמבר 1999. בקהל צופי המשחק החשוב היו הנשיאים סרז' סרקזיאן ועבדוללה גול, עם נוכחות של יותר מ-30,000 צופים.
לאחר 2008 שיפוץ, להרזדאן היה דירוג של שלושה כוכבים של אופ"א, עד שדירוג זה בוטל על ידי שיטת דירוגים חדשה.
ב-2011, הכריז נשיא התאחדות הכדורגל של ארמניה רובן היירפטיאן על סך של 6 מיליון יורו שיוקדשו למודרניזציה של תשתיות המגרש, מסלול הריצה, וכיסוי של האצטדיון. התוכנית הייתה שלאחר השיפוץ יוכל האצטדיון להתמודד על מעמד מארח משחקי גמר של אופ"א. שיפוץ הבית החל בחודש מרץ, עם השקעה משוערת של 10 מיליון דולר. לא ברור כמה מן העבודה הושלמה.
ב-2015, הכריז הבעלים של הרזדאן השקעות על פשיטת רגל, לאחר פשיטה של רשויות המס על העסק שבה הוא נקנס בסכום של כ-$125,000, בהאשמות העלמת מיסים.
שיאי נוכחות באצטדיון > המפורסם קונצרטים

ב-1989, שנה לאחר רעידת האדמה בספיטק שהרגה 25,000 אנשים והשאירה יותר מ-500,000 חסרי בית, יחד עם התפרצות מלחמת נגורנו קרבאך, וצמיחת הלאומיות הארמנית, היה ביקוש גדול לאירועים המוניים שהתאימו לרוח התקופה. כשהופיעה בהרזדאן הזמרת הארמנית הארוט פמבוג'יאן במופע שירי לאום ומהפכה, יותר מ-110,000 אוהדים גדשו את האצטדיון. שר התרבות דאז יורי מליק-אוהמג'ניאן העיר שזו הייתה ההופעה עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה של ארמניה.
שיאי נוכחות באצטדיון > FC אררט ירוואן

10 המשחקים של אררט ירוואן עם קהל הצופים הגדול ביותר במהלך העידן הסובייטי:
19 במאי 1971, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 3-0 קאיראט אלמטי, 78,000 צופים.
19 במרץ 1975, גביע אירופה 75–1974 רבע גמר, רגל 2: אררט ירוואן 1-0 באיירן מינכן, 70,000 צופים.
28 אוקטובר 1973, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 3-2 זניט לנינגרד, 70,000 צופים.
13 באוקטובר 1974, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 2-2 דינמו טביליסי, 70,000 צופים.
22 ביולי 1973, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 3-0 דינמו מינסק, 70,000 צופים.
14 אפריל 1973, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 1-1 [עט. 4-3] זוריה לוהנסק, 70,000.
14 בספטמבר 1971, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 0-1 דינמו טביליסי, 70,000 צופים.
20 ביוני 1971, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 1-0 שחטאר דונצק, 70,000 צופים.
16 ביולי 1975, הגביע הסובייטי חצי הגמר: אררט ירוואן 3-1 דינמו טביליסי, 68,600 צופים.
8 ביולי 1973, ליגת העל הסובייטית: אררט ירוואן 1-0 צסק"א מוסקבה, 66,000 צופים.
שיאי נוכחות באצטדיון > נבחרות לאומיות

9 באוקטובר 1996, מוקדמות מונדיאל 1998 - אירופה, קבוצה 9: ארמניה 1-5 גרמניה, 42,000 צופים.
ב-20 בספטמבר 1978, מוקדמות יורו 1980, קבוצה 6: המועצות 2-0 יוון, 40,000 צופים.
26 באפריל 1995, מוקדמות יורו 1996, קבוצה 2: ארמניה 0-2 על ספרד, 35,000 צופים.
12 אוקטובר 2012, מוקדמות מונדיאל 2014 - אירופה, קבוצה ב': ארמניה 1-3 איטליה, 32,000 צופים.
6 ספטמבר 2008, מוקדמות מונדיאל 2010 - אירופה, קבוצה 5: ארמניה 0-2 טורקיה, 30,000 צופים.
הערות שוליים

↑  Hrazdan Holding:Sports Complex
↑  "Football diplomacy, Armenia-Turkey: From Ararat's victory to Jorkaeff's goal". Armeninow.com.
↑  Soviet top league 1971
↑  Soviet Armenian Encyclopedia vol.7-1981, article:Stadium (Marzadasht in Armenian)
↑  EUR 6 million for reconstruction of Hrazdan stadium in Armenia's capital
↑  Renovation of "Hrazdan" stadium
↑  (in Armenian) Ռուբեն Հայրապետյանը Աշոտ Աղաբաբյանի ուղեկցությամբ ծանոթացավ «Հրազդանի» շինաշխատանքներին (լուսանկարներ, տեսանյութ)
↑  Hrazdan Stadium Owner Declares Bankruptcy, MassisPost, August 20, 2015
↑  Soviet Union 1971, RSSSF Tables
↑  Soviet Union 1973, RSSSF Tables
↑  Soviet Union 1974, RSSSF Tables
↑  Soviet Union 1975, RSSSF Tables
↑  FootballDatabase.eu, RSSSF Tables
↑  ARMENIA VS GERMANY 1:5 (0:3)
↑  EU-Football, Match ID 12783
↑  EU-Football, Match ID 10426
↑  Armenia-Italy match report
↑  FIFA.com Armenia-Turkey Match Report
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0cbb07cf-0994-434c-8c48-e7d4ebba6338 
מראה כללי של האצטדיון
האצטדיון בשנת 2008