stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירות בצה"ל
מסלולי השירות בצה"ל > שירות קבע

שירות קבע הוא מסלול שנועד למי שרואה בצה"ל את מקום עבודתו, לתקופה קצרה או ארוכה. שירות הקבע מתחיל בדרך כלל מיד בהמשך לשירות החובה, אך יש גם המשתחררים משירות צבאי בתום שירות החובה ומתגייסים לקבע במועד מאוחר יותר. יש גם הפורשים משירות קבע, וחוזרים אליו לאחר תקופה מסוימת.
משרתי הקבע מהווים את השדרה הפיקודית והמקצועית מדרג הביניים ומעלה. נכון ל-2015, מספרם הוא כ-40 אלף.
שירות הקבע מתבסס על הסכמה חוזית בין משרת הקבע ובין צה"ל. בחוזה השירות נקבע משך השירות, ולקראת סיומו עשוי להתקיים דיון בהארכת משך השירות. לעיתים, נדרשים חיילי חובה להתחייב לשירות קבע בתמורה לשיבוצם בעיסוקים צבאיים המצריכים תקופת הכשרה ממושכת.
בתמורה לשירות הקבע מקבל משרת הקבע שכר, ופרישה לאחר תקופת שירות ממושכת מזכה את משרת הקבע בפנסיה מצה"ל. זכות זו ניתנת למשרתי הקבע בגיל מוקדם יחסית למקובל במשק. בנוסף יכול הרמטכ"ל להעניק תוספת לגמלה המשולמת לפורש כתקופה שהייתה גדולה משהייתה למעשה, תוספת הידועה כהגדלות הרמטכ"ל.
להבדיל מהמקובל בצבאות מערביים רבים, אין למשרתי הקבע בצה"ל יחסי עובד-מעביד, אין חופש ההתאגדות ובהתאמה גם אין ועד עובדים, וחל איסור על פעילות פוליטית ועבודה מחוץ לצבא.
מסלולי השירות בצה"ל > שירות קבע > משך שירות הקבע

משך שירות הקבע בצה"ל מחולק משנת 1998 לשני סוגים:
קבע ראשוני - משרתים עד דרגת רס"ל או סרן (כולל).
קבע מובהק - משרתים מדרגת רס"ר או רס"ן ואילך או קצינים בדרגת סרן הנושאים תפקיד בדרגת רס"ן על פי תקן.
חרף היותו של משרת הקבע עובד מדינה, הוא אינו נהנה ממעמד של עובד קבוע בדומה לזה של שאר עובדי המדינה (על פי רוב, עובדי מדינה יזכו בקביעות לאחר 5 שנות עבודה).
משרת קבע ראשוני אינו נחשב לבעל קביעות עד לכניסתו לקבע מובהק. החוזה עליו חותם משרת הקבע הראשוני מתנה את הישארותו בצבא מעבר ל-7 השנים הראשונות בקבלת דרגת רס"ר או רס"ן. ללא קבלת דרגה זו, על משרת הקבע לפרוש. מסיבות תקציביות, בעיקר פנסיה תקציבית הניתנת למשרתי הקבע מגיל צעיר יחסית, מוגבל מספר המשרתים בקבע מובהק למכסה קבועה. כן התפתחה פרקטיקה של הוצאה לחופשה ללא תשלום עד להתפנות תקן של קבע מובהק, ואף הוצאה לקורס קצינים, שלאחריו "התאפס" משך השירות הראשוני והוא נספר מחדש מיום ההסמכה לקצונה. נהלים אלה התקיימו עקב הרצון לשמר במערכת הצבאית משרתי קבע איכותיים. לאחר מספר שנים הוחלט על ידי צה"ל, מסיבות משפטיות, לאסור את השימוש במנגנונים אלו, ונקבעו נהלים למשך הארכת השירות תחת התחייבות, להחזרת אזרח לשירות קבע ראשוני לאחר תקופת שירות שכזו בעבר, ולהוצאה לקצונה של נגדים.
כיום צה"ל יכול לפטר משירות קבע עד לגיל 40 בעילות של "היעדר אופק שירות" (על פי הפ"ע 3.0509), עד לגיל המינימלי לפרישה הקבוע בחוק בעילת "תפקוד לקוי" (על פי הפ"ע 3.0509) ועד לגיל של שנתיים לפני הגיל המינימלי לפרישה הקבוע בחוק בעילות מטעמים ארגוניים (על פי הפ"ע 3.0508), וזאת בתנאי שמשרת הקבע השלים 8 שנים בשירות במצטבר. אם לא השלים 8 שנים בשירות קבע, אין הגבלת גיל לשחרור בעילות השונות. כמו כן, יכול צה"ל לפטר משרתי קבע על פי הפ"ע 3.0501 במסגרת "ועדה להתרת התחייבות" מטעמים הנוגעים לאירועים פליליים, ערכיים ומשרתי קבע לגביהם נגזר עונש מאסר בפועל בבית דין.
גיל הפרישה לגמלאות מצה"ל הוא נושא הנדון בציבור פעמים רבות ועולה מדי שנה בדיוני התקציב בכנסת. היסטורית, הוחלט ששירות בצה"ל יהיה במודל של "שתי קריירות", ששולב עם פנסיה תקציבית. קצינים ונגדים פרשו משירות צבאי לרוב בין הגילאים 42 ל-45, זכו לפנסיה ששולמה מתקציב המדינה, והמשיכו לעבודה בשוק האזרחי או הממשלתי. עם השנים הגדיל הסדר זה את עלות השכר והגמלאות בצבא עד כדי 12 מיליארד ש"ח. כאמור, צה"ל חילק בשנת 1998 את משק הקבע לשתי אוכלוסיות, כאשר משרתי הקבע הראשוני שהשתחררו לא היו זכאים לפנסיה (עד למעבר הצבא לפנסיה צוברת) ובכך נחסכו עלויות הפרישה לגמלאות של משרתים רבים. עם השנים הגיע צה"ל למצב שבו רק אחד מתוך עשרה חיילים שנכנסו לשירות קבע פורש לגמלאות בסיום שירות מלא, ובסך הכל מונה משק הקבע המובהק כיום פחות מ-50% מכלל המשרתים.
בהמשך למהלך זה, ובעקבות לחץ ציבורי רב והחלטת ממשלה משנת 2010, הוחלט על העלאת גיל הפרישה למשרתי הקבע באופן הדרגתי, כך שנגדים ישרתו במודל של "קריירה אחת" וקצינים יישארו במודל "שתי קריירות". גיל הפרישה משתנה גם בהתאם לאופי השירות - לוחמה, מקצועות טכנולוגיים וכדומה - ונועד לענות על היבטי שחיקה בתפקיד ושימור איכות המשרתים בהתאמה לתנאים המוצעים בשוק האזרחי.
מסלולי השירות בצה"ל > תוכנית אופק

על מנת למשוך קצינים להישאר בצבא הקבע ולהתמודד על תפקידי מג"ד, הונהגה בשנת 1994 "תוכנית אופק" שהציעה לאנשי קבע מסלול של 6 שנים, שכלל שנתיים לימודים אקדמיים על חשבון הצבא והטבות במשכורת ובתנאים הנלווים. בעקבות עליית הגיל של המשרתים בתפקיד מג"ד, נקבעה החל משנת 2011 תוכנית המשך בשם "אופק ב'" עבור קצינים שסיימו את אופק א', טרם מונו לתפקיד מג"ד אך עדיין מיועדים לתפקיד.
מסלולי השירות בצה"ל > שירות מילואים

תושבי ישראל שסיימו את השירות הסדיר בצה"ל בתפקיד הנדרש למערך המילואים (בעיקר חיילים ששירתו בתפקידי לחימה ומיעוט חיילים ששירתו בתפקידים עורפיים), משובצים בכוחות המילואים שלו, לשם תגבור הצבא הסדיר במצב חירום (מלחמה, מבצע צבאי או אסון טבע) ובשגרה (אימונים, ביטחון שוטף). מיעוט מחיילי המילואים מגויסים ליחידות בהן שרתו בשירות סדיר, ורובם משרתים ביחידות מילואים.
שירות המילואים מוסדר בעיקר לפי חוק שירות המילואים.
הטבות למשרתים בצה"ל > הטבות למשרתי קבע

שירות הקבע הוא שירות תובעני, הדורש פעמים רבות שהייה ממושכת הרחק ממקום המגורים, שעות עבודה רבות מעבר לשעות העבודה המקובלות במשק האזרחי, כמו גם אפשרות לשינוי מקום שירות כל כמה שנים. משרתי הקבע זוכים להטבות שונות מעבר לשכר, כדוגמת: השתתפות בתשלומי קייטנות וגני ילדים, סבסוד לנופש שנתי, מלגות לימוד לילדים, 'נקודות ספורט' המאפשרות קניית ציוד וביגוד ספורט בשווי שנתי של 900 ש"ח לבני המשפחה, והשתתפות בשכר דירה (בגובה של כ־1,000 ש"ח), בכפוף לעמידה בתנאים שונים. הטבות אחרות מתבטאות בביטוח רפואי המאפשר רכישת תרופות ללא השתתפות עצמית, פטור מתשלום בעת ביקור אצל רופא מקצועי, וזכאות לטיפולים רפואיים שונים במרפאות צבאיות (כדוגמת רפואת שיניים) ללא תשלום. דמי ביטוח בריאות ודמי ביטוח לאומי מנוכים משכר אנשי קבע בשיעורים מופחתים בהשוואה למשכורות אזרחיות.[דרוש מקור] במקרים מסוימים לימודים אקדמאים לאנשי קבע בשליחות הצבא משולמים במלואם על ידי צה"ל, הממשיך לשלם במקביל משכורת מלאה לאיש הקבע.
שווי השימוש ברכב צמוד לאנשי קבע הזכאים לרכב ליסינג מהצבא נמוך באופן משמעותי משווי השימוש המחושב במקומות עבודה אזרחיים.[דרוש מקור] גם הטבות אחרות לאנשי הקבע אינם מחושבות במלואם כשכר לחישוב מס. אנשי קבע ברמת פעילות גבוהה זכאים להנחה של כ־5% במס הכנסה.
עד 2004 היו משרתי הקבע זכאים לפנסיה תקציבית החל מגיל 45 (גיל הפרישה מצה"ל לאנשי קבע), בגובה של עד 70% מהמשכורת האחרונה (2% בגין כל שנת שירות בקבע). החל משנה זו עברו אנשי הקבע (ככל עובדי המדינה) לפנסיה צוברת. אך בגלל ההפרש בין גיל הפרישה מצה"ל לגיל הפרישה באזרחות, מובטחת לאנשי הקבע פנסיית גישור לשנים אלו.
הטבות למשרתים בצה"ל > הטבות למשרתי מילואים

לחיילי המילואים ניתנת הגנה מפני פגיעה בו עקב שירותו הצבאי:
חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) מגן על חייל המשרת במילואים מפני פיטוריו עקב שירותו או בזמן שירותו.
ראו גם

שירות לאומי
שירות אזרחי
שירות סדיר ("סדירניקים")
אי-גיוס בישראל
לקריאה נוספת

שי גלילי, חובות החייל בצה"ל וזכויותיו, הוצאת ספרי צמרת, 2018.
הערות שוליים

↑  אפטר, א., הטב, י., ויצמן, א., וטיאנו, ש. (2010). פסיכיאטריה של הילד והמתבגר. הוצאת דיונון, אוניברסיטת תל אביב.
↑  ארבעים ושש שנים להחלטה להאריך את השירות הצבאי לגברים לשלוש שנים, באתר "ישראל - הסיפור המתועד" של ארכיון המדינה
↑   חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  גילי כהן, נחשף מספר אנשי הקבע בצה"ל: יותר מ-40 אלף איש, באתר הארץ, 22 ביולי 2015.
↑  נעמה סיקולר, הפז"ם ימשיך לדפוק: גיל הפרישה הממוצע בצה"ל יעלה ל-50 עד לשנת 2029, באתר כלכליסט, 17 באוגוסט 2010
↑  עע"ם 2711/13 הרמטכ"ל נ' רס"ן ערן אמיר
לוחמי חטיבות חיל הרגלים בשירות סדיר, חבושים בכומתות צבעוניות המעידות על השיוך החטיבתי.
קצין ההנדסה הראשי תא"ל אושרי לוגסי במדי א' של משרתי הקבע בזרוע היבשה.
מפקד חיל האוויר הישראלי, האלוף אמיר אשל במדי א' של טייסים משרתי קבע בזרוע האוויר והחלל.
לול

ערך זה עוסק במתקן המשמש בחקלאות לגידול תרנגולות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לול תרנגולות בחצר בית. ניתן לראות חלוקה בין אזור השינה וההטלה, לבין אזור פתוח לשיטוט חופשי
לוּל הוא סוג של מכלאה, המיועדת לעופות אשר בדרך כלל מוגבלים ביכולת התעופה או שאינם מסוגלים לעוף, בין אם באופן טבעי, ובין אם אופן מלאכותי בגין קיצוץ נוצות התעופה בכנפיהם. עופות שחיים בלול הם תרנגולות, שלווים, תרנגולי הודו, אווזים, ברווזים ועוד. ישנם סוגים רבים של לולים, בהתאם לצרכים השונים של המגדלים. הסיווג הבסיסי ביותר, עם זאת, הוא ללול ביתי, ולול מסחרי.
לול ביתי

לול ביתי לרוב יהיה מיועד למספר תרנגולות מצומצם. התנאים הבסיסיים להם זקוקה תרנגולת הם תא הטלה מרופד ויחסית מבודד, אזור מוגן מפגעי מזג האוויר, ואזור שינה (תא ההטלה והאזורים הייעודיים יכולים להיות חופפים כולם) ושטח לשוטטות, ליקוט זרעונים וציד חרקים. ישנם מגדלים שבוחרים שלא לספק תנאים אלו לעופותיהם, אך זהו בבחינת חסך לעוף.
מגדלי עופות רבים נוהגים לשחרר את עופותיהם במשך חלק או כל היום. בלילה נוהגות התרנגולות ללון במקום גבוה העוזר להם להתגונן מטורפים. תרנגולות חופשיות נמצאות בסיכון מוגבר לטריפה על ידי טורפי בר או כלבים, ולפיכך יש מגדלים אשר ישתמשו בלול כהגנה על התרנגולות בחלק של היום בהתאם לתנאי הסביבה. חתולים אינם מסוגלים לצוד תרנגולת בוגרת בריאה.
כיום אחוז בתי האב בעולם המערבי שברשותם לול ביתי קטן עולה בהתמדה.[דרוש מקור] בבתים צמודי קרקע עם חצר או גינה ניתן בקלות יחסית להקים לול קטן, לצריכת ביצים או בשר.
לול מסחרי

לול מסחרי, או לול תעשייתי הוא מתקן המשמש בחקלאות לגידול תרנגולות לצורכי תעשיית הבשר או הביצים. לולים בהם מגדלים גזעי עופות הן לבשר והן להטלת ביצים (אלה נקראים גזעים דואליים) היו נפוצים בחקלאות המסורתית, אך כיום הם הולכים ונעשים נדירים. אם כן, קיימים מספר סוגי לולים מסחריים הנפוצים כיום:
לול מסחרי > לול הטלה

לולים בהם מגדלים עופות לייצור ביצים. לולים אלו מחזיקים עופות מגזעים שנבררו להטלה מהירה ותכופה של ביצים (למשל לגהורן או לוהמן). רוב לולי ההטלה בישראל הם לולי סוללה, בהן מוחזקות התרנגולות בכלובים קטנים.
אפרוחים מתחילים את חייהם במדגרה, ומשם מועברים על גבי מסוע לנקודת המיון - זכרים ונקבות. הזכרים והאפרוחים הפגומים (בעלי מומים) מושמדים, והנקבות נשלחות במשלוח ממוזג אל הלול. בלול מוכנסות חמש נקבות לכלוב זעיר, ומגודלות כחצי שנה עד תחילת ההטלה. מרגע זה, יקראו התרנגולות בלול "להקה". הלהקה תטיל עד שתפוקתה תרד (לרוב בגיל שנה וחצי), ואז יומתו העופות בהלם חשמלי. כמות הביצים לתרנגולת בממוצע היא אחת ליום - הרבה מעבר לתפוקה של תרנגולת אורגנית או של תרנגול בר. כדי להגיע למספר זה, גזעי תרנגולות ההטלה עברו השבחה.
בלולים מסוימים, נהוגה מניעת מזון מהתרנגולות במשך תקופה של כעשרה ימים עד שבועיים, במקביל להפחתת התאורה בלולים. לעיתים בנוסף למניעת מזון מונעים מהתרנגולות גם מים למשך מספר ימים. פעולה זו תביא תוך מספר שבועות לחידוש הטלת הביצים בקצב מוגבר. תהליך זה נקרא השרה כפויה.
לולי הטלה בהם התרנגולות מוחזקות בלולים מרווחים, או שכלל אינן מוחזקות בכלובים, מכונים "לולי חופש" (ראו להלן).
לול מסחרי > פרגייה

לול בו מגדלים את האפרוחות המיועדות לתעשיית הביצים בראשית חייהן, עד לתחילת תקופת ההטלה.
לול מסחרי > לול פיטום

לול בו מגדלים עופות לבשר. בלול זה מגדלים עופות מגזעים שנבררו לגדילה מרובה (כמו למשל רוק לבן) עד הגיעם לבגרות.
דרכו של אפרוח המיועד לבשר מתחילה במדגרה, שבה הוא בוקע מביצתו. מיד לאחר הבקיעה, ולעיתים עוד טרם הבקיעה, האפרוחים מקבלים חיסונים על פי חוק ועל פי דרישות השירותים הווטרינריים. במדגרה ממיינים את האפרוחים לזכרים ונקבות. משם הם מובלים ללול הפיטום במשאית ממוזגת, בתוך תבניות של כ-100 אפרוחים. האפרוחים מפוזרים בלול ומואכלים במזון עתיר חלבונים במשך כ-6 עד 7 שבועות, ולאחר מכן נאספים ומובלים למשחטה. הנקבות המגיעות למשקל שיווק כשבוע לפני הזכרים, ויוצאות לשחיטה, בעוד הזכרים נשארים בלול לתקופה של שבוע נוסף. רוב העופות גדלים ללא מתן תרופות, למעט טיפולים קלים במהלך השבועיים הראשונים לחייהם.
לול מסחרי > לול רבייה

לול בו מגדלים להקות רבייה של עופות, כדי שיטילו ביצים שיוכנסו למדגרה ומהן יבקעו אפרוחים לפיטום או להטלה.
לול מסחרי > לול חושך

בלולי החושך המשמשים לגידול פרגיות כבדות או לגידול הודיות לרבייה, נדרשת אטימות מוחלטת למעבר אור מבלי לוותר במאומה על צורכי האוורור. לולי החושך נבנים לעיתים כלולים אטומים בעלי דופן מלאה ובחלקם כוללים וילונות הניתנים לפתיחה.
בכל מקרה במצב סגור הדרישה היא " 0 אור " וילונות החושך הם וילונות שחורים אטומים ומכוסים בחלקם העליון "בשמלה" כדי להבטיח אטימות מלאה לאור במצב סגור.
בהרכבת דפנות הלול העשויות פנל מבודד, שמים דגש חזק על אטימות לאור המושגת באמצעות חומרי אטימה שחורים מיוחדים מברשות ופרטי אטימה אחרים מיושמים בדלתות ובשערים כמו גם סביב כל ההתקנות החודרות את הקירות.
לול מסחרי > לול חופש

ללולי חופש, מאפיינים רבים של לול ביתי: זהו לול עם תאים פתוחים ומרווחים יחסית. הלול פתוח לשדה, בו גדלים עשבים מהם התרנגולות ניזונות. צואת העופות, הנחשבת לדשן משובח במיוחד, מדשנת את השדה וכך הוא ממשיך לצמוח ולגדול. בנוסף לכך התרנגולות מקבלות לעיתים תערובת עם מעט הורמונים המזרזת את הטלת הביצים. לול אורגני הוא לול חופש שבו התרנגולות לא מקבלות תוספות מזון מלאכותיות כגון הורמונים.
בהתאם להחלטת החקלאי, ללול חופש עשויות להיות פונקציות משולבות: הטלה, רבייה, פיטום, ופרגייה גם יחד. עם זאת, לרוב נהוג להפריד בין פונקציות שונות של הלול, מסיבות שונות. כך, למשל, אפרוחים מופרדים מתרנגולים זכרים בוגרים, משום שלזכרים מסוימים יש נטייה לפגוע באפרוחים. דוגמה נוספת, לול הטלה מופרד מלול רבייה, מסיבות כשרות.
לול מסחרי > ביקורת על לולים תעשייתיים

ארגונים שונים להגנה על בעלי חיים מוחים כנגד תעשיית הלולים, וכנגד לולי סוללה בפרט. לטענתם, לעופות המגודלים בלולים לא ניתנות זכויות בסיסיות, כגון חופש תנועה, היכולת להתנקות, וכיוצא באלה. בנוסף, הארגונים מוחים כנגד טכניקות שונות לטיפול בעופות, כגון קיטום מקור, השרה כפויה, מיון אפרוחים ועוד. ארגונים מסוימים נוטים להשוות בין התנאים הניתנים לעופות בלולים התעשייתיים, לאלו שניתנו לאסירים במחנות ההשמדה בשואה. ארגונים רבים טוענים כי על אף שטיפול ללא כאב או סבל לבעל החיים יביא לייקור מוצרי מזון מן החי, חובתם המוסרית של בני אדם היא לטפל בחמלה בבעלי החיים שברשותם. חלק מן הארגונים מפצירים בצרכנים לרכוש ביצי חופש בלבד, ואילו חלקם דוגלים בהימנעות מוחלטת מאכילת עוף וביצים.
בכתבה שפורסמה בינואר 19 בעיתון האקונומיסט, קיים תיאור של התעוש בלולים אשר מביא לפגיעה קשה בתנאי המחיה: "בלול של משק עופות אחד מחוץ לקולצ'סטר, בדרום-מזרח אנגליה, אלפי תרנגולות יושבות על ערימות צואתן. המבנה ינוקה רק אחרי שהתרנגולות יישחטו, ובינתיים הן סובלות מכוויות בגלל חשיפה לאמוניה ונאבקות כדי להצמיח נוצות. נמלים ורימות זוחלות על גופותיהן של תרנגולות שלא שרדו. תעשיית בשר העוף היא עסק מלוכלך, אבל רווחי".
המאמר גם מצטט מחקר על האבסת העופות אשר הביאה לעליה לא פרופורציונלית בממדי גופן כך שמשקל העוף התעשייתי היום הוא פי 4.5 מאשר לפני 50 שנה "...המשקל הממוצע של עוף בגיל 56 יום היה 900 גרם ב-1957, 1,800 גרם ב-1978 ו-4,200 גרם ב-2005"
הלול בהלכה היהודית

בעבר היה נהוג לקבוע מזוזה גם בלולים וכך נכתב גם בשולחן ערוך הסיבה לכך היא שבעבר היו מגורי החיות של האדם משמשים את האדם לצרכים נוספים כמו אחסון רהיטים לפעמים לבישול או אפייה ואפילו להלין בו אנשים בעת צורך גדול. ולכן באופן שימוש כזה הייתה חובה לקבוע בו מזוזה.
כיום, הלולים מכילים עופות רבים והצחנה בהן גדולה והם לא נחשבים כדירת כבוד (בדומה לשירותים ולמקלחת) לכן אסור לקבוע בהם מזוזה.
ראו גם

חווה חקלאית
הערות שוליים

↑  תרנגולים בתעשיית הבשר באתר אנימלס.
↑   אקונומיסט, איך הפך העוף לבשר הפופולרי ביותר במדינות העשירות ומה לא מספרים לכם עליו, באתר הארץ, 17 בפברואר 2019
↑  "Why Westerners eat so much chicken". The Economist. 2019-01-25. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2019-02-17.
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, רפו, א
↑  כך נכתב גם בפתחי תשובה רפ"ו, ב; ובערוך השולחן רפ"ו, ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285683605171  LCCN: sh85023301 
תרנגולות סביב תא שינה והטלה, בתוך לול בחצר בית
תרנגולות בלול הטלה
אלפי פרגיות בתוך פרגיה גדולה. ניתן לראות את מתקני המזון העשויים פלסטיק, לאורך האולם.
לול רבייה
תרנגולות משוטטות חופשי בחצר לול חופש. התרנגולות חופשיות ללקט זרעונים, לצוד חרקים, וללחך עשב.
אמיר גוטפרוינד

| --- | --- |

גוטפרוינד בפברואר 2013
 לידה:  23 ביולי 1963 ישראל חיפה, ישראל
 פטירה:  27 בנובמבר 2015 (בגיל 52) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  ספרות
 יצירות בולטות:  "שואה שלנו", "בשבילה גיבורים עפים", "אחוזות החוף", "שעת נעילה"
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס בוכמן (2001) פרס ספיר (2003) פרס היצירה לסופרים ומשוררים (2013)
 
אמיר גוּטפרוינד (23 ביולי 1963 – 27 בנובמבר 2015) היה סופר ישראלי ובעל טור בעיתון "מעריב השבוע".
ביוגרפיה

אמיר גוטפרוינד נולד בחיפה בשכונת נווה שאנן, להורים ניצולי השואה.
הוא התגייס לצה"ל כעתודאי, לאחר שסיים תואר ראשון בטכניון במתמטיקה שימושית. שירת בענף חקר ביצועים בחיל האוויר. בעת שירותו הצבאי השלים תואר שני בטכניון בחקר ביצועים ופרסם את שלושת ספריו הראשונים. השתחרר משירות קבע בצה"ל בגיל 42 בדרגת סגן-אלוף.
ספרו הראשון "שואה שלנו" זכה בפרס בוכמן בשנת 2001, וספרו השני "אחוזות החוף" זכה בפרס ספיר בשנת 2003. בשנת 2013 זכה גוטפרוינד בפרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש רה"מ לוי אשכול. גוטפרוינד היה חבר מועצת יד ושם.
סגנונו שנחשב למיוחד ניכר היה בעברית הקולחת והאמינה, בהיעדר יומרות "ספרותיות", ובתיאור אוהב ואירוני של רגעי מבוכה מול הבלתי נמנע והבלתי-צפוי. בספריו שילב חוויות מנוף ילדותו בחיפה ובקריית חיים.
ספריו של גוטפרוינד תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, הולנדית, צ'כית והונגרית. בין היתר שימש גוטפרוינד כתסריטאי בסדרת הטלוויזיה "בני ערובה" ובסדרה "שעת נעילה".
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי אבי נשר "פעם הייתי", המספר על עלילות חבורת ילדים בחיפה של שנת 1968. התסריט לסרט נכתב בהשראת ספרו של גוטפרוינד "בשבילה גיבורים עפים". ספר זה שימש השראה גם לסדרת דרמה ושמה "בשבילה גיבורים עפים", שהופקה על ידי שידורי קשת ואשר זכתה בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל קאן לטלוויזיה. בסדרה, שיצר עמרי גבעון, מככבים נינט טייב, משה אשכנזי, מיכאל אלוני, תומר קאפון ואחרים.
היה נשוי פעמיים ואב לשלושה מנישואיו הראשונים. אשתו הראשונה נפטרה מסרטן בשנת 2011, בעת שכתב את הספר "מזל עורב". ההקדשה שבתחילת הספר היא "לנטע שמיר ז"ל, אשתי, אהובתי. ספר ראשון בלעדייך". התגורר ביישוב יובלים עם אשתו השנייה, מיכל, ילדיו וילדיה.
ב-27 בנובמבר 2015 נפטר גוטפרוינד בגיל 52 בבית החולים רמב"ם, לאחר שחלה גם הוא בסרטן.
ספריו

שואה שלנו, זמורה ביתן, 2000 (הספר בקטלוג ULI). הספר קיים גם בגרסה מוקלטת.
אחוזות החוף (סיפורים), זמורה ביתן, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
העולם, קצת אחר כך, זמורה ביתן, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
בשבילה גיבורים עפים, זמורה ביתן, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
מזל עורב, זמורה ביתן, 2013. (הספר בקטלוג ULI) הספר קיים גם בגרסה מוקלטת
אגדת ברונו ואדלה, זמורה ביתן, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
הר האושר, זמורה ביתן, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת

הערך "אמיר גוטפרוינד" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 101, 2018, חיפה. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  איתי שטרן, "בשבילה גיבורים עפים" זכתה בפרס סדרת הדרמה הטובה בפסטיבל בינלאומי המתקיים בקאן, באתר הארץ, 12 באפריל 2018
↑  אמיר גוטפרוינד, "שבתי אל הספר על מנת לתקן", באתר ynet, 30 במרץ 2013
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גיל הראבן, שאהבה נפשי | פרס ספיר  2003 "אחוזות החוף" | הבא: דן צלקה, ספר האלף בית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262277905171  PLWABN: 9812424868205606  BnF: cb14467695h (data)  CiNii: DA19014882  GND: 128375973  ICCU: IEIV109297  ISNI: 0000 0000 6656 3624  LCCN: no00074952  NKC: osa2012731878  NTA: 315439416  RERO: 02-A013978171  SUDOC: 120542455  VIAF: 7612239   WorldCat (עם VIAF): 7612239 
שלט הנצחה ליד בית ילדותו של אמיר גוטפרוינד
מישה ברטון

| --- | --- |

ברטון, 2006
 לידה:  24 בינואר 1986 (בת 38) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Mischa Anne Marsden Barton 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  בית ספר המקצועי לילדים 
 בן או בת זוג:  Brandon Davis (2004–2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מישה ברטון (באנגלית: Mischa Barton; נולדה ב-24 בינואר 1986) היא שחקנית בריטית-אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל תפקידה כמריסה קופר בסדרת הנוער ".The O.C".
ביוגרפיה

ברטון נולדה בשכונת האמרסמית', לונדון שבממלכה המאוחדת לאב אנגלי ולאם אירית. היא האמצעית בין אחיותיה זואי הניה. בגיל 5 עברה עם משפחתה לניו יורק שבארצות הברית, שם למדה בבית ספר התיכון למקצועות הבמה (Professional Children's School) אשר במנהטן, וסיימה את לימודיה בשנת 2004. ב-2006 למדה משחק שייקספירי בקורס קיץ של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שבלונדון.
קריירה

בילדותה דגמנה ברטון, ובין השאר עבדה עבור סוכנות הדוגמנות "פורד מודלס". 
את קריירת המשחק החלה בגיל 9, כאשר שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "סלאבים!" (!Slavs), שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי-יהודי טוני קושנר, בתיאטרון בניו יורק. באותה שנה היא הופיעה בסרט קצר בשם "Polio Water".
לאחר מכן היא השתתפה בעוד מחזות רבים, ביניהם המחזה "12 חלומות" של ג'יימס לאפין, שגם בו שיחקה בתפקיד הראשי. את תפקידה הראשון בקולנוע עשתה בסרט "ידידות אחרת" (Lawn Dogs), שזכה בכמה פרסים בפסטיבלי סרטים בעולם, לצד סם רוקוול. מאז היא שיחקה בעוד כמה סרטים, ביניהם "דברים שלמדתי מאמא", "נוטינג היל", "החוש השישי" ו"אבודות והוזות", שבו כיכבה.
ברטון הופיעה על מסך הטלוויזיה לראשונה בשנת 1995 באופרת הסבון "כל ילדיי". בשנת 1996, דיבבה את בטי אן בונגו בתוכנית האנימציה "קאבלאם!".
ב-1999 היא שיחקה בסרט "גורים". ב-2001 הופיעה בתפקיד אורח ב-8 פרקים בסדרה "להתחיל מחדש", בתור חברתה מבית הספר של ג'סי סאמלר, המשוחקת על ידי אוון רייצ'ל ווד. באותה תקופה, היא הופיעה
בסרטים וסדרות המיועדים למבוגרים בלבד, וכללו בדרך כלל יחסי מין, סמים, אלכוהול ואימה.
בשנת 2003, היא התארחה בסדרה "הנתיב המהיר" (Fastlane), והופיעה בוידאו קליפ של אנריקה איגלסיאס לשיר "Addicted". באותה שנה, התפרסמה ברטון תודות לתפקידה כמריסה קופר בסדרה המצליחה ".The O.C", בה שיחקה עד 2006.
בשנת 2005, הופיעה בקליפ של ג'יימס בלאנט לשיר "Goodbye My Lover".
בשנת 2008 שיחקה במותחן "התנקשות בנשיא בית הספר" לצד ברוס ויליס. בשנת 2010, היא התארחה בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". ב-2011, היא הופיעה בתפקיד הראשי בסרט "You and I" שבו משתתפות בנות הצמד הרוסי ט.א.ט.ו..
בשנת 2012, הופיעה בקליפ של להקתו של נואל גלאגר, "Noel Gallagher's High Flying Birds" לשיר "Everybody's on the Run".
בשנת 2016 נדרשה לשלם 200 אלף דולר בתביעה משפטית, לאחר שלא הופיעה לצילומי סרט עליו חתמה חוזה.
ברטון דגמנה לחברות שונות, בהן קלווין קליין ו-Keds. חברת מוצרי הקוסמטיקה "ניוטרוג'ינה" אף בחרה בה להוביל את מסע הפרסום העולמי שלה. בתפקיד זה היא הולכת בעקבות כוכבות הנוער ג'ניפר לאב יואיט, מנדי מור, אלקסיס בלדל וקריסטין קרוק. בנוסף הייתה משווקת של רשת בתי הקפה קופי בין.
חיים אישיים

בהיותה בת 19, קנתה ברטון דירה בבוורלי הילס, לוס אנג'לס, אותה היא חלקה עם הוריה, עד שהיא מכרה את הדירה בשנת 2016. בנוסף, מחלקת את זמנה בין דירותיה בלונדון ובניו יורק. ב-2006 כשבוע לאחר יום הולדתה ה-20, ברטון התאזרחה כאמריקאית, בנוסף לאזרחות הבריטית שלה מלידה.
ב-27 בדצמבר 2007, נעצרה ברטון בחשד לנהיגה בשכרות, החזקת מריחואנה ונהיגה עם רישיון שאינו בתוקף. נעצרה ושוחררה מאוחר יותר באותו יום. לבסוף הואשמה בעבירות: נהיגה בשכרות וללא רישיון בתוקף.
היא הייתה בעברה במערכות יחסים ארוכות טווח עם יורש הנפט ברנדון דייוויס, עם המוזיקאי סיסקו אדלר והדוגמן האוסטרלי, ג'יימס אברקרומבי. בשנת 2017, ברטון זכתה בתביעה משפטית של פורנוגרפיית נקם נגד בן זוגה לשעבר, ג'ון זכריה, שעצרה ממנו למכור קלטת סקס שלה.
חיים אישיים > פעילויות צדקה

בשנת 2006, ברטון שימשה כדוברת של קמפיין SAFE, להגברת המודעות של סרטן העור. בשנת 2007 השאילה את שמה לקמפיין "TRAID" למען מיחזור טקסטיל לסיוע ופיתוח בינלאומי. עוד בשנת 2007 היא עבדה עם חברת "QVC" לשם גיוס כספים למען חקר מחלות סרטן אצל נשים, וכן, שימשה גם כשגרירה של ארגון "Save the Children" והשתתפה בקמפיין "One Water" שמטרתו להנגיש מים למקומות מרוחקים באפריקה.
בשנת 2009 הייתה ברטון לדוברת של "כוכב אקלים", ארגון שנלחם בהתחממות עולמית בעזרת אקטיביזם חברתי וחקיקתי.