stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזה מקום נפלא

| --- | --- |

 בימוי:  איל חלפון
 הופק בידי:  יואב רועה   אסף אמיר
 תסריט:  איל חלפון
 עריכה:  עינת גלזר-זרחין 
 שחקנים ראשיים:  אורי גבריאל אוולין קפלון אבי אוריה יוסי גרבר יואב הייט ריימונד בגסטין דביר בנדק
 מוזיקה:  אבי בללי
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי
 הקרנת בכורה:  22 בספטמבר 2005
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  עברית, טגלוג, אנגלית ורוסית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  5 פרסי אופיר; פרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים; 2 פרסים בפסטיבל קרלובי וארי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אורי גבריאל ואוולין קפלון
איזה מקום נפלא הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של איל חלפון שיצא לאקרנים בשנת 2005.
הסרט זכה להצלחה בישראל וזכה בחמישה פרסי אופיר בקטגוריית הסרט, התסריט, העריכה וכן בקטגוריית השחקן הראשי – אורי גבריאל. לאחר מכן זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בפסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי בצ'כיה זכה בפרס חבר השופטים הבמאי איל חלפון ופרס השחקן הראשי ניתן לאורי גבריאל.
עלילה

העלילה עוקבת אחר שלושה סיפורים, כביכול רחוקים האחד מהשני, המצטלבים לקו עלילתי אחיד: הסיפור הראשון מתנהל בדרום תל אביב, שם פרנקו, שוטר לשעבר אשר מתחייב לעבוד עבור מאפיונר גדול, עובר תהליך גילוי עצמי באמצעות ז'אנה, נערת ליווי אשר נמצאת תחת חסותו. במקביל, מתנהל קו עלילתי נוסף בשדות בערבה הדרומית, שם זלצר, חקלאי העובד בערבה, מנסה למצוא את ז'אנה בעקבות תמונה שמצא במקרה, וצריך לבטוח בחיפושיו באחד מפועליו התאילנדים. הסיפור השלישי מתנהל בשיכון בפרבר עירוני, שם אלוני, פקח שמורות טבע אשר מנהל מרדף אחר פועלים זרים, נאלץ להתמודד עם אביו החולה, ועושה זאת באמצעות אדי, מטפל פיליפיני. במהלך הסרט נחשף הצופה לעולמם של העובדים הזרים במדינת ישראל.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
אורי גבריאל: פרנקו
אוולין קפלון: ז'אנה
אבי אוריה: ישי זלצר
יוסי גרבר: מר אלוני
יואב הייט: יואב אלוני
מרינה שויף: יוליה
אוולין הגואל: אהובה
דביר בנדק: הבוס (מאפיונר)
מיכאל רוז'צקי: סרגיי
מיכאל ורשביאק: הרופא
גיליה שטרן: אשתו של ישי
ריימונד בגסטן: אדי
ערן איווניר: קצין בילוש
צ'דפונג לאוינג: ויסיט
מימי דבאו: ניני
אולגה טיטוב: זונה
יוליה מניס: טניה
יוליה טליס: אנה
מאירי ישראל מוג'בר: עומר
נעם קפלן

| --- | --- |

נעם קפלן
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) עין החורש, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי ; תסריטאי
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרסים והוקרה:  צווארון כחול לבן: פרס חביב הקהל בפסטיבל קרלובי וארי מנפאואר: ציון לשבח מטעם - FEODORA איגוד מבקרי הקולנוע של אירופה, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
 פרופיל ב-IMDb
 
נעם קפלן (נולד ב-1974) הוא תסריטאי, במאי ועורך תסריטים ישראלי.
ביוגרפיה

נעם קפלן נולד בעין החורש. בגיל 16 עבר עם הוריו לניו ג'רזי, שם סיים תיכון. למד בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת מונטקלייר, ניו ג'רזי. בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2003. סרט הגמר שלו, "צווארון כחול לבן", סרט מוקומנטרי באורך של 53 דק', הוקרן בהקרנות מסחריות בקולנוע "לב" ובפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל קרלובי וארי.
ביוגרפיה > קריירה

ב-2010 ביים (יחד עם איתי אוניק, יונתן ויניצקי, עדי קפלן ושחר כרמל) את הסרט התיעודי[דרושה הבהרה]-ניסיוני ה"גולם". הסרט מתחקה אחר גנבת הגולם מפראג על ידי סוכנים ישראלים ומנסה לברר מה אירע לו לאחר גנבתו.
ב-2013 היה בין התסריטאים שערכו את התסריט של הסדרה המוקומנטרית "המקוללים", שביים חגי לוי; הסדרה מורכבת מקטעי ראיונות שאמרו גיבוריה בהזדמנויות שונות (משה קרוי, יונה וולך, פנחס שדה ואביבה אורי) ומשוחקת בידי שחקנים המגלמים אותם.
ב-2014 ביים וכתב את סרט העלילה "מנפאואר", הטווה ארבעה סיפורים משולבים על ארבעה אנשי צווארון כחול בדרום תל אביב – עובד ניקיון אפריקאי (פמפס שמעון אודי), השוטר שנשלח לגרש אותו אך מתקשה בעצמו לגמור את החודש (יוסי מרשק), נער פיליפיני-ישראלי שעובד בארומה ורוצה להתגייס לצה"ל (סאן אינטוספ), ונהג מונית שירות (שמואל קלדרון) שבנו ואשתו הפיליפינית עומדים להגר לקנדה עם נכדו האהוב ולהשאיר אותו לבד, כאחד מאחרוני הישראלים בשכונה.
"מנפאואר" זכה לאהדת המבקרים, והוקרן בתחרות בפסטיבל הסרטים חיפה ויוסי מרשק היה מועמד על תפקידו לפרס אופיר.
נעם קפלן משמש כעורך תסריטים, וכן כמרצה וחונך תסריטים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
פילמוגרפיה

מנפאואר (סרט עלילתי; תסריטאי ובמאי, 2014)
המקוללים (סדרה מוקומנטרית; עריכת תסריט פרק ראשון; במאי: חגי לוי, 2013)
הגולם (סרט תעודי-ניסיוני, במאי - שותף, 2010)
צווארון כחול לבן (סרט מוקומנטרי, במאי, סם שפיגל, 2003)
אספרדיניים

| אספרדיניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: אספרדיניים
שם מדעי
 Aspredinidae ‏אדאמב, 1854

Bunocephalus verrucosus
אספרדיניים (שם מדעי: Aspredinidae) היא משפחה של דגי גרם מסדרת השפמנונאים החיים בנהרות אמריקה הדרומית. חלק מהמינים של משפחה זו חיים גם במים מליחים, ואף בכמה חופים. הם מכונים גם שפמנוני בנג'ו עקב מבנה גופם הדומה לבנג'ו. במראם והתנהלותם הם מזכירים מאוד את השרייניים מאותו אזור.
מאפיינים

אורך דגים אלה קצר מאוד. מאורך 1.7 סנטימטרים במין Hoplomyzon papillatus ל-38.3 סנטימטרים במין Aspredo aspredo. הם בעלי ראשים גדולים וגוף שטוח המזכיר בנג'ו ובעלי זנב ארוך ודק המזכיר זנב עכבר. גופם מכוסה גבשושיות גדולות וצבעם חום-אפור. בכמה מינים יש דו-צורתיות זוויגית בה הנקבות גדולות מהזכרים. כמו לרוב השפמנונים הם בעלי בינים לצד פיהם המופנות מטה.
דגים אלה חיים באזורים הטרופיים של אמריקה הדרומית ממורדות הרי האנדים עד לשפך האמזונאס, ונכנסים גם ליערות גשם מוצפים. הם שוכני קרקעית המסננים חומרים מזינים מהקרקעית ומחסרי חוליות. בני הסוג Amaralia ידועים בכך שהם ניזונים מביצי שפמנונים אחרים.
מיון

משפחה אספרדיניים (Aspredinidae)
תת-משפחה Aspredininae
סוג Aspredinichthys
סוג ומין יחיד Aspredo aspredo
סוג ומין יחיד Platystacus cotylephorus
סוג Pterobunocephalus
תת-משפחה Bunocephalinae
סוג ומין יחיד Acanthobunocephalus nicoi
סוג Amaralia
סוג Bunocephalus
סוג Pseudobunocephalus
תת-משפחה Hoplomyzontinae
סוג ומין יחיד Dupouyichthys sapito
סוג Ernstichthys
סוג Hoplomyzon
סוג Micromyzon
סוג Xyliphius
אלחנן סמט

| --- | --- |

הרב אלחנן סמט מרצה בכנס שומרון הרביעי (מבוא דותן, 2014)
 לידה:  31 במרץ 1953 (בן 71) ט"ו בניסן ה'תשי"ג ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  אורתודוקסיה מודרנית
 
 elsamet.co.il
 
הרב אלחנן סמט (נולד בט"ו בניסן ה'תשי"ג, 31 במרץ 1953) הוא מרצה, מורה ומחבר ספרי פרשנות לתנ"ך. היה ר"מ בישיבת ברכת משה במשך כעשרים וחמש שנים.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תשי"ג בירושלים. בצעירותו למד בבית הספר דוגמה עוזיאל, בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת הכותל. שירת בצה"ל בחיל השריון. בשנים תשל"ז–תשמ"ג למד בישיבת מרכז הרב, היה חבר במכון "הלכה ברורה ובירור הלכה" והשתתף בכתיבת בירורי הלכה למסכת סנהדרין.
במקביל ללימודיו הישיבתיים למד במכון להכשרת מורים בישיבת הר עציון. את לימודיו לתואר שני בהיסטוריה של עם ישראל סיים בטורו קולג'.
בשנים תשל"ז–תשל"ט לימד בבית הספר התיכון לבנות "פלך" ובישיבת "נתיב מאיר", ומשנת תשל"ט החל ללמד תנ"ך וגמרא בישיבת ברכת משה שבמעלה אדומים למשך כעשרים וחמש שנים, ואף שימש בה ר"מ. משנת תשנ"ג החל ללמד ב"מכללת הרצוג" שליד ישיבת הר עציון באלון שבות. הוא מרצה מדי שנה ב"ימי העיון בתנ"ך" שמקיימת המכללה.
כתביו

העיונים שפרסם באינטרנט על פרשות השבוע במסגרת בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון יצאו לאור בספריו "עיונים בפרשות השבוע" שיצאו בשלוש סדרות ובסך הכל בשישה כרכים (תשס"ב [הוצאת ישיבת ברכת משה], תשס"ד [הוצאת ישיבת ברכת משה], תשע"ג [הוצאת ידיעות ספרים]). כמו כן פרסם סדרה בת חמישה חלקים על ספר מלכים, הכוללת את הספרים "ימי ירבעם", "מלחמות אחאב", "מרד יהוא", "פרקי אליהו" ו"פרקי אלישע". פרסם גם ספר בשם "עיונים במזמורי תהילים" ואת הספר "יד לרמב"ם" אשר מקבץ מאמרים למדניים העוסקים בפסקי הרמב"ם. בנוסף, פרסם מאמרים רבים בתנ"ך ובגמרא בביטאונים ובכתבי עת שונים, כגון "מגדים", "מעליות", "כתלנו", ו"תחומין".
הרב סמט רואה את עצמו כממשיך את דרכם הפרשנית של נחמה ליבוביץ, אריה לודוויג שטראוס ופרופ' מאיר וייס. דרכו הפרשנית משלבת עיון בפרשנות המקרא לדורותיה עם ניתוח ספרותי מעמיק, תוך שימת דגש על מבנה היחידה הספרותית העצמאית, חלוקתה למחציות שוות, והקבלתן; וכן שימת דגש על תופעת המילה המנחה אשר לרוב באה לטענתו שבע פעמים (או כפולותיה) בהיות 7 מספר טיפולוגי.
חיים אישיים

אב לתשעה ילדים, ומתגורר עם משפחתו בקיבוץ כפר עציון. בנו הרב אורי סמט משמש כרב קיבוץ מגדל עז. כלתו היא הפרופסור לתנ"ך נילי סמט, בתו של יואל אליצור.
ספריו

פרקי אליהו (הספר בקטלוג ULI).
עיונים בפרשות השבוע, שלוש סדרות, בכל סדרה 2 כרכים.
פרקי אלישע (הספר בקטלוג ULI).
יד לרמב"ם (הספר בקטלוג ULI).
עיונים במזמורי תהילים (הספר בקטלוג ULI).
Elijah: The Lonely Zealot
ימי ירבעם
מלחמות אחאב
מרד יהוא
פיטר ואק

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1986 (בן 38) וסט וילג', ניו יורק, ארצות הברית 
 שם במה:  Peter Vack 
 שם לידה:  Peter S. Brown 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  בית ספר לאמנויות הבמה של אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית הספר ריברדייל קאונטי 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ס' בראון (באנגלית: Peter S. Brown; נולד ב-19 בספטמבר 1986), הידוע יותר בשם הבמה פיטר ואק, הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, סופר, במאי ומפיק אמריקאי.
ראשית חייו

ואק נולד בווסט וילג', ניו יורק, לג'יין (לבית ספיבק) ולרונלד בראון, מפיק ותסריטאי. יש לו אחות צעירה בשם בטסי שהיא שחקנית וסופרת. הוא גדל בעיר ניו יורק. ואק הוא יהודי. הוא למד בבית ספר ריברדייל וסיים את בית ספר מקצועי לילדים. ואק סיים תואר ראשון באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם למד תיאטרון.
קריירה

ואק ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקצר "יומני היקר" בשנת 1996. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר. בשנת 2004 ואק התארח בפרקים בודדים של "תקווה ואמונה" ובסדרה "משמרת שלישית" ,בשנת 2005 שיחק בפתפקידי אורח ב"חוק וסדר: מדור מיוחד". בשנת 2009 שיחק בפרק אחד של הלוחשת לרוחות ובסדרה "פשע מן העבר" שיחק בפרק אחד בשנת 2010.
משנת 2011 ועד ביטולו בשנה שלאחר מכן, הוא גילם את ג'ייסון סטריידר בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים  "I Just Want My Pants Back" ששודרה בערוץ MTV. הוא שיחק בתפקיד אלכס מריוות'ר בסדרת הדרמה הקומית של פריים וידאו "מוצרט בג'ונגל" בין השנים 2014 - 2015, לצד לולה קירקה, מלקולם מקדואל וברנדט פיטרס.
ואק הוא הקול מאחורי האנטגוניסט גארי סמית' במשחק הווידאו "Bully".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | יומני היקר | פיטר | סרט קצר זוכה פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר |
| 2005 | התאמה מושלמת | ארני |  |
| 2006 | הטיפול | טד |  |
| 2010 | הסכמה | ג'ושוע |  |
| 2011 | נובמבר | החבר | סרט קצר; גם תסריטאי |
| 2011 | אלוהים לא קובע את החוקים | ג'ואי לארץ' |  |
| 2012 | פרשנות | פירס פיניקס רייגן |  |
| 2012 | נשיקת הארורים | אדם |  |
| 2013 | קאנטרי בלוגראס בלוז | מקניל |  |
| 2013 | לשלוח | תסריטאי, במאי ומפיק |  |
| 2014 | פורט טילדן | בנג'י |  |
| 2014 | אני מאמין בחדי קרן | סטרלינג |  |
| 2014 | סוולטר | מדסן |  |
| 2015 | 6 שנים | וויל |  |
| 2015 | המתמחה | צוות קריאייטיב ATF |  |
| 2015 | מכתש תחרה | מיכאל |  |
| 2016 | Slash | מייק הולוואי |  |
| 2017 | משרד החוץ | לוק |  |
| 2017 | המחיר | אלכס מולר |  |
| 2017 | חורים | אדם שפירו | תסריטאי, במאי, מפיק |
| 2017 | הכל בחינם | כריסטיאן |  |
| 2018 | After Everything‏ | צעיר מחלים מסרטן |  |
| 2018 | המתיימר הגדול | אדריאן |  |
| 2019 | בריטני רצה מרתון | ריאן |  |
| 2019 | מסיבה סוף | כומר |  |
| 2019 | לילה בניו יורק | מאט לאשר |  |
| 2019 | צ'ט PVT | ג'ק |  |
| 2023 | The Sweet East | מעריץ של ג'ורג' וושינגטון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| תפקיד | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | כשהעולם מסתובב | קייסי יוז | פרקים לא ידועים |
| 2004 | תקווה ואמונה | רודני | פרק: "גברת הנשיא" |
| 2004 | משמרת שלישית | השותף של דני | פרק: "קשרי משפחה: חלק 1" |
| 2005 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אוון | פרק: "מכור" |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | פול ג'ט | פרק: "תעשי" |
| 2010 | פשע מן העבר | לי | פרק: "כמעט גן עדן" |
| 2011–2012 | I Just Want My Pants Back | ג'ייסון סטריידר | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2014 | המופע של מייקל ג'יי פוקס | אנדראס | פרק: "זוגות" |
| 2014–2015 | מוצרט בג'ונגל | אלכס מריוות'ר | 11 פרקים |
| 2015 | הרשימה השחורה | אשר סאטון | 3 פרקים |
| 2018 | הומלנד | קלינט | 5 פרקים |
| 2019 | עושות כותרות | פטריק | עונה 3 |
| 2020 | סיפור אהבה | ג'ים | תפקיד ראשי |
| 2020 | ריחוק חברתי | אדם | סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  "FamilySearch.org". FamilySearch.org. נבדק ב-2017-11-17.
↑  Emma Brown (2014-12-24). "Peter Vack, in Focus". Interview Magazine. נבדק ב-2017-11-17.
1 2  "Peter Vack, in Focus". Interview Magazine. בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "You Must Know: Peter Vack". Entertainment Tonight (Yahoo!). 5 באפריל 2012. נבדק ב-22 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Peter Vack Has One Simple Request". Interview Magazine. 2 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Dear Diary': How It Got an Oscar Nod". Los Angeles Times. 22 במרץ 1997. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017046583  VIAF: 3694149235095676690000   WorldCat (עם VIAF): 3694149235095676690000
לאוניד גיישטור

לאוניד גריגורייביץ' גיישטור (ברוסית: Леонид Григорьевич Гейштор; בבלארוסית: Леанід Рыгоравіч Гейштар; ‏נולד ב-15 באוקטובר 1936) הוא חותר בקאנו בעבר יהודי-סובייטי מבלארוס. הוא אלוף אולימפי (רומא 1960) בקאנו זוגי ל-1000 מטר, אלוף עולם (1963) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (1961 ו-1963) בקאנו זוגי ל-10,000 מטר.
ביוגרפיה

גיישטור נולד וגדל בהומל, בלארוס למשפחה יהודית.
ביוגרפיה > 1960 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא הוא זכה במדליית זהב בתחרות בקאנו זוגי ל-1000 מטר ביחד עם סרגיי מקרנקו (אנ') בתוצאה של 4:17.04 דקות, לפני אלדו דצי ופרנצ'סקו לה מקיה מאיטליה (4:20.77 דקות) ואימרה פרקש ואנדראש טרה מהונגריה (4:20.89 דקות), לפני וילי מלברג וורנר אולריך מגרמניה המזרחית ולברנטה קאלינוב ואיגור ליפאליט מרומניה.
ביוגרפיה > 1963 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביאיצה, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1963 זכה במדליית זהב בקאנו זוגי ל-10,000 מטר.
האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל

| --- | --- |

 בימוי:  יונתן ניר
 הופק בידי:  נעם שלו
 עריכה:  טל ברוג, שלומי שלום
 מוזיקה:  איסר שולמן
 צילום:  יואב קליינמן
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  12 במאי 2017
 משך הקרנה:  71 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית, עברית
 סוגה:  דוקומנטרי
 http://wilfridisraelfilm.org
 דף הסרט ב־IMDb
האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל הוא סרט תיעודי שיצר הבמאי הישראלי יונתן ניר. הסרט, שנעשה בהשראת ספרה של נעמי שפהרד, "וילפריד ישראל, שגריר ללא ארץ", חושף את סיפורו של וילפריד ישראל - איש עסקים יהודי אמיד והבעלים של חנות הכלבו הגדולה בברלין בשנות השלושים, סוציאליסט והומוסקסואל שהיה מעורב בהצלתם של עשרות אלפי יהודים בתקופת השואה, ומילא תפקיד מפתח במבצע הקינדר-טרנספורט. הסרט הופק על ידי "היי-לייט סרטים" והקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל דוקאביב בשנת 2017.
בין מבצעי ההצלה העיקריים שמתוארים בסרט נכללים ה"קינדר-טרנספורט" ו"המשולש", שאליו השתייכו בנוסף לוילפריד ישראל, גם קפטן פרנק פולי והוברט פולק שלפי ההערכות, הצילו יחד כעשרת אלפים יהודים.
מרואיינים

הסרט מציג ראיונות שצולמו עם ניצולי קינדרטרנספורט, חברי קיבוץ הזורע, היסטוריונים, חוקרים וקרובי משפחה של וילפריד ישראל. זאת רשימת המרואיינים:
עליסה דביר
חנה אופנהיימר
אילנה מיכאלי
ד"ר אילן בר
אופיר בר
נעמי שפהרד
יונתן ניר
פיטר רוקסבורו
הולגר שוורטינג
ד"ר כריסטוף קרויצמולר
ד"ר יוכן פלנקר
ברונו ווקסנר
עומרי מארק בהר
ברברה דנקוורט
ג'ונתן וילפריד אופנהיימר
ד"ר יפתח ניר
עמוס (קורט) קוני ניקולאי
מייקל סמית
אדי (אדם) דליות
פרופ' (אמריטוס) משה צימרמן
ליסה סופי בכנר
ד"ר פאולה היל
פרופ' לזלי ברנט
וולטר פלדמן
עליזה טננבוים
יואל דורקם
פולה מרוז
הנלורה (הורן) כהן
הקרנות בולטות

הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע ואירועי זיכרון רבים ברחבי העולם, ביניהם:
פסטיבל דוקאביב הבינלאומי 2017
פסטיבל סקוטסדייל הבינלאומי 2017
פסטיבל הקולנוע היהודי של בריטניה 2017
פסטיבל הקולנוע הישראלי של שיקגו 2017
פסטיבל הקולנוע היהודי של ברלין וברנדנבורג 2017
מוזיאון הסובלנות בלוס אנג'לס 2017
משרדי האו"ם בווינה 2018
פסטיבל הסובלנות של זאגרב 2018
פסטיבל סרט הבינלאומי 2018
פסטיבל הקולנוע היהודי של פילדלפיה 2018 - פרס חביב הקהל
פסטיבל הקולנוע היהודי של ניו המפשייר 2018 - פרס חביב הקהל
פסטיבל סנטה ברברה הבינלאומי 2018
סרט קצר

| --- | --- |

 בימוי:  יונתן ניר
 הופק בידי:  נעם שלו, אילן בר, אופיר בר, אסתי הזארי
 עריכה:  אביב פרס
 מוזיקה:  איסר שולמן
 צילום:  יואב קליינמן
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 2012
 משך הקרנה:  34 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית, עברית
 סוגה:  דוקומנטרי
 http://wilfridisraelfilm.org
 דף הסרט ב־IMDb
בשנת 2012 יצא סרט תיעודי באורך 34 דקות בשם "וילפריד ישראל - המציל מברלין". הסרט, שבויים על ידי יונתן ניר והופק על ידי נועם שלו, אופיר בר ואילן בר, מוקרן על בסיס שבועי במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע. ברבים מהחומרים שנאספו במהלך הפקת הסרט נעשה שימוש בהמשך בסרט "האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל".
הערות שוליים

↑   ציון נאנוס, ‏איש המסתורין שהציל 20 אלף יהודים, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2017
↑  Wilfrid Israel, an unsung Holocaust hero, gets his due. Times of Israel, Jessica Steinberg, January 14, 2018
↑  A Hero Unearthed. Richmond Magazine, Arrman Kyaw, January 4, 2019
↑  Der jüdische Schindler. Jüdische Allgemeine, Katharina Schmidt-Hirschfelder, December 16, 2018
↑  בת-חן אפשטיין אליאס, מציל היהודים שנשכח מאחור, באתר ישראל היום, 20 בספטמבר 2013
פאט בון

| --- | --- |

פאט בון, 1960 לערך
 לידה:  1 ביוני 1934 (בן 90) ג'קסונוויל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון טקסס, בית הספר ללימודים כלליים של אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ליפסקומב 
 סוגה:  מוזיקת פופ, רית'ם אנד בלוז, רוק אנד רול, גוספל, אסטרדה, קאנטרי 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס, דוט רקורדס 
 צאצאים:  דבי בון, Cherry Boone 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של המוזיקה של גוספל  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.patboone.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פאט בון (מימין) וטריני לופז, 1975
פאט בון, פברואר 2011
פאט בון (באנגלית: Charles Eugene "Pat" Boone; נולד ב-1 ביוני 1934) הוא זמר אמריקאי, שחקן קולנוע, סופר ופרשן פוליטי שמרני.
ביוגרפיה

בון נולד ב-1934 בשם צ'ארלס יוג'ין בון, בג'קסונוויל פלורידה, צאצא ישיר, לטענתו, לחלוץ האמריקני דניאל בון. אביו, ארצ'י בון, היה קבלן בניין ואמו, מרגרט, הייתה אחות. יש לו שתי אחיות ואח צעיר אחד בשם ניק, שהיה לימים גם הוא לזמר פופ בזכות עצמו, תחת השם ניק טוד. את ילדותו, מגיל שש ואילך, בילה בעיקר בנשוויל, טנסי, מקום אליו הוא מרבה לשוב עד היום. הוא מכונה "פאט" עוד מילדותו.
סיים לימודי בית ספר תיכון בנשוויל ב-1952, כשהוא משמש במהלך לימודיו כקריקטוריסט ועיתונאי בעיתון בית הספר, בו כיהן כיו"ר אגודת התלמידים.
שם הכיר את שירלי לי פולי (נולדה באפריל 1934, כחודש לפניו), בתו של זמר הקאנטרי הבולט רד פולי. בנובמבר 1953, בגיל 19 וחצי הם נישאו, ויש להם כיום ארבע בנות. שרי (שריל לין) ודבי (דבורה אן) הן סופרות וזמרות. דבי אף זכתה ב-1978 בפרס הגראמי לתגלית השנה, על להיטה You Light Up My Life, שהיה ב-1977 התקליט הנמכר ביותר והוביל את המצעדים במשך עשרה שבועות|.
בון המשיך ללמוד בקולג' בנשוויל, אולם משקיבל מישרה ראשונה בתחנת טלוויזיה מקומית בפורט וורת', טקסס, עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של צפון טקסס, בעיר דנטון. במחצית השנייה של שנות ה-50 הוא התיישב עם משפחתו בניו ג'רזי וסיים את לימודיו בבית הספר ללימודים כלליים של אוניברסיטת קולומביה, בהצטיינות יתרה, בשנת 1958.
היה נשוי לשירלי עד למותה ב-2019. הוא גר כיום בבוורלי הילס, קליפורניה, ועוסק בפילנתרופיה, בפרשנות פוליטית שמרנית ובעזרה לישראל.
קריירה מוזיקלית וטלוויזיונית > שנות ה-50 וה-60

בון הופיע לראשונה בפני קהל כבר כשהיה בן עשר. בתקופת לימודיו בקולג' בנשוויל הוא הגיש לראשונה תוכנית רדיו משלו בשם Youth On Parade והחל בהופעות בתחרויות זמר שונות בטלוויזיה. את שירו הראשון הוא הקליט בשנת 1954, בהיותו בן עשרים, בחברת ריפבליק רקורדס (Republic Records). מ-1955 הוא החל להקליט גרסאות כיסוי לשירי רית'ם אנד בלוז של אמנים שחורים, שנועדו לקהל לבן, וזאת בעידן שבו בחלק ממדינות ארצות הברית עוד הייתה נהוגה הפרדה גזעית. הוא הקליט תחילה גרסת כיסוי לשירו של פאטס דומינו, Ain't That a Shame, ומשהפך השיר ללהיט, המשיך להקליט גרסאות כיסוי לשירי רית'ם אנד בלוז נוספים. עד מהרה החלו זמרים בולטים אחרים, דוגמת פרנק סינטרה ודוריס דיי, להקליט גרסאות כיסוי בסגנון זה. בון הקליט בין השאר גרסאות כיסוי לשיריו של ריצ'רד הקטן Tutti Frutti ו-Long Tall Sally, את השיר I'll be Home של להקת הפלמינגוס, ועוד.
בשנת 1956 הגיע שירו, I Almost Lost My Mind, למקום הראשון במצעד. היה זה ביצוע מחודש לשיר בן שבע שנים שהוקלט במקור על ידי אייבורי ג'ו האנטר (Hunter).
בסקר שנערך בין תלמידי תיכון בארצות הברית בשנת 1957 נמצא כי האהדה לבון, בקרב התלמידים, הייתה כמעט כפולה מזו שהייתה לאלביס פרסלי, ואילו בין התלמידות האהדה לבון הייתה כמעט פי שלושה מאשר לפרסלי. באותה שנה, בגיל 23, בעקבות הצלחתו זו, הוא החל גם בקריירה טלוויזיונית, כמארח בתוכנית בידור שבועית בת חצי שעה, בשם: The Pat Boone Chevy Showroom. התוכנית שודרה ברשת ABC האמריקאית במשך 115 שבועות, בשנים 1957 - 1960, והופיעו בה כמה מן האמנים הבולטים באותה תקופה בארצות הברית.
בתקופה זו ובתחילת שנות ה-60, היה בון זמר פופ מהמצליחים בארצות הברית. הוא מכר למעלה מ-45 מיליון אלבומים ו-38 משיריו דורגו בין 40 הראשונים במצעד הלהיטים האמריקאי.
בשנת 1962 פרסם פאט בון את גרסת הכיסוי לשיר Speedy Gonzales. השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית וברחבי העולם והגיע באותה שנה למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100 ונשאר במצעד במשך 13 שבועות. הסינגל זכה להצלחה עצומה באירופה, שם נמכרו ממנו כמיליון עותקים
כישרונו כזמר וגם כשחקן קולנוע, לצד הליכותיו המבטאות ערכים מן הדור הישן, הוסיפו לאהדה בה זכה בציבור האמריקאי בתקופת הרוק אנד רול. ללהיטיו של בון בסגנון רית'ם אנד בלוז הייתה השפעה בולטת על התפתחות האהדה העממית לרוק אנד רול.
על פי מגזין תעשיית המוזיקה האמריקאית בילבורד, אשר לדרוג מצעדיו מיוחסת בדרך כלל חשיבות רבה, בון מדורג שני בזמרי ארצות הברית בשלהי שנות ה-50, אחרי אלביס פרסלי. בסיבובי ההופעות שערך בון בשנות ה-50 אף הופיע אלביס פרסלי כזמר פותח לפני הופעת בון. ברשימת 100 זמרי הלהיטים הטובים בשנים 1955 - 1995, של בילבורד, מדורג בון במקום ה-9, מיד לאחר הרולינג סטונז ופול מקרטני ולפני אריתה פרנקלין וה-Beach Boys. בון עדיין מחזיק בשיא של הזמר ששיר שלו היה במצעד הלהיטים במשך 220 שבועות רצופים.
קריירה מוזיקלית וטלוויזיונית > אמצע שנות ה-60 ואילך

הפלישה הבריטית סיימה את הקריירה של בון כזמר להיטים, אף שהמשיך להקליט במהלך שנות ה-60. בשנות ה-70 הוא החל שר בסגנון גוספל וקאנטרי, בדרך כלל עם משפחתו, אשר נהגה להופיע עמו ואף הקליטה עמו אלבומי גוספל.
בשנת 1997 הוא הוציא לאור אוסף של גרסאות כיסוי לשירי הבי מטאל בשם: In a Metal Mood: No More Mr. Nice Guy. כדי לקדם את האלבום הוא הופיע בטקס פרס המוזיקה האמריקאית כשהוא לבוש במעיל עור שחור. עם פרסום האוסף הופסקה הופעתו הקבועה בתוכנית גוספל ברשת שידור נוצרית. הוא הוחזר לתוכנית רק לאחר שהופיע יחד עם הכומר שלו והסביר כי הופעתו במעיל עור שחור הייתה פרודיה על עצמו.
בשנת 2003 הוכרה תרומתו למוזיקת הגוספל בארצות הברית לאחר שהוכנס להיכל התהילה של הגוספל בנשוויל. בשנת 2006 הוציא לאור את האלבום Pat Boone R&B Classics – We Are Family, ובו 11 להיטי רית'ם אנד בלוז בביצועו.
סלבריטאי מקדם מכירות

לבון היה מראה מטופח ומוקפד וחזות נערית בזכותה זכה גם לחוזה קידום מכירות עבור חברת ג'נרל מוטורס בשלהי שנות ה-50, אשר נמשך בשנות ה-60. ג'נרל מוטורס אף הייתה נותנת החסות לתוכנית הטלוויזיה השבועית של בון. במהלך הקריירה קידם בון מספר חברות ומוצרים נוספים, אולם הציבור זיהה אותו יותר מכל עם מכוניות מתוצרת שברולט.
בשנת 1978 נחקר בון על ידי הנציבות הפדרלית האמריקאית למסחר - Federal Trade Commission (גוף פדרלי אמריקאי המקביל לרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן והרשות להגבלים עסקיים בישראל). ה-FTC חקר תלונה נגד יצרן משחה נגד אקנה, שנטען כי המשחה שלו איננה בעלת התכונות הנטענות על ידו. בון השתתף עם בתו דבי, בפרסומות של אותו יצרן והואשם בקידום מכירות שקרי משום שטען בפרסומת כי כל ארבע בנותיו השתכנעו ביעילות המשחה נגד אקנה. החקירה כנגד בון הסתיימה בהסכם עם הרשויות הפדרליות, לפיו הוא יפסיק את הופעותיו בפרסומות אלה ואף ישלם 2.5% מכל קנס שיוטל על היצרן בגין פרסומת שקרית. בון פרסם בהקשר זה הודעה, לפיה הוא למד בהפתעה כי יעילותה המדעית של המשחה לא הוכחה, אף על פי שארבע בנותיו השתמשו בה.
שחקן קולנוע

בון שיחק במספר רב של סרטים בהוליווד. להלן רשימה חלקית:
1955 The Pied Piper of Cleveland (documentary)
1957 Bernardine ברנדין
1957 April Love - אהבת אפריל
1958 Mardi Gras
1959 Journey to the Center of the Earth
1961 All Hands on Deck
1962 State Fair
1962 The Main Attraction
1963 The Horror of It All
1963 The Yellow Canary
1964 Never Put It in Writing
1964 Goodbye Charlie
1965 The Greatest Story Ever Told
1967 The Perils of Pauline
1970 The Cross and the Switchblade
1989 Roger & Me (documentary)
2000 The Eyes of Tammy Faye (documentary)
2008 Hollywood on Fire (documentary)
2016 אלוהים לא מת 2