stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה תרזה רואיס
מחקריה - גילוי KELU-1

בשנת 1987 החליטה רואיס לצאת לחיפוש ארוך אחר ננסים לבנים (כוכבים אשר מיצו את רוב או את כל הדלק הגרעיני שלהם וקרסו לגודל קטן מאוד), הנחשבים מעניינים במיוחד כיוון שככל הנראה הם מייצגים את נקודת הסיום העתידית של אבולוציית השמש שלנו בעוד כמה מיליארדי שנים מהיום. בשביל פרויקט זה היא השיגה תמונות שטח גדולות בעזרת טלסקופ החלל (La Silla 1-m ESO Schmidt).כאשר השוותה תמונות מאותו שדה שמיים שהושגו במרווחי זמן של מספר שנים, היא גילתה, בין מאות אלפי התמונות, כמה כוכבים בעלי אור עמום שהתנוחות שלהם השתנו במהלך השנים. שינוי התנוחה העיד על כך שהעצמים שנצפו קרובים. בפרויקט זה התגלו ארבעה ננסים לבנים חדשים. ואז בבדיקת לוחות עם מרווח זמן של 11 שנים, היא גילתה עצם עמום מאוד בקבוצת הכוכבים נחש מים. על מנת לבסס את אופיו של העצם, היא השיגה את הסיווג הספקטרלי שלו. הסיווג שלו היה מסוג שלא נראה עד כה ולא דומה לסיווג של ננס לבן או כל סוג כוכב אחר שניתן לזיהוי בקלות. בעצם הזה זוהו ליתיום ומימן. וכאשר נמדד צבעו של העצם, נמצא כי הוא אדום מאוד ודי דומה לזה של אחד משני הננסים החומים הידועים במערכות כוכבים כפולים. נוכחות הליתיום חיזקה את ההשערה כי מדובר בננס חום (גוף תת-כוכבי שגדול מכוכב לכת וקטן מכוכב).
לעצם זה קראה רואיס KELU-1. מקור השם "KELU" הוא בשפתם של אנשי מפוצ'ה (האוכלוסייה העתיקה בחלק הצפוני של צ'ילה) ומשמעותו "אדום" בהתייחס לצבע הכוכב.
זמן מה לאחר מכן, עמיתתה הבריטית סנדי לגט שלחה לה אימייל מהוואי, שם היא עבדה, וסיפרה לה שהיא הסתכלה על KELU עם ה-Kek telescope ובעזרת טכנולוגיית קרני לייזר חדשה, וכך התברר ש-KELU היא מערכת של שני ננסים חומים שקרובים מאוד זה לזה שרואיס ראתה כאחד. כ-10 שנים לאחר תחילת החיפושים, ב-15 במרץ 1997, היא גילתה לראשונה מערכת של שני ננסים חומים שצפים חופשי ולא סובבים סביב כוכב. מערכת זו ממוקמת בקבוצת הכוכבים נחש מים (Hydra) הנמצאת במרחק של כ-61 שנות אור מכדור הארץ.
משנת 2002 ועד היום פרסמה רואיס 23 מאמרים ו-3 ספרים.
ספרים

"ילדי הכוכבים" (Hijos de las estrellas") (2007")
"קולות היקום" ("Voces del Universo") (2009)
"מצ'ילה שמיים זרועי כוכבים; קריאות מרתקות באסטרונומיה" (Desde Chile un cieloestrellado: lecturasparafascinarse con la astronomía) (2013)
פרסים:

מלגת קרנגי- צ'ילה (1971–1975)
קתדרת הנשיא למדעים (1996)
מדליית הקנצלר, מטעם אוניברסיטת צ'ילה (1996)
מדליית רקטור, מטעם אוניברסיטת צ'ילה (1997)
הפרס הלאומי של צ'ילה למדעים מדויקים(1997)
מדליית הקנצלר, מטעם אוניברסיטת צ'ילה(1998)
פרס אמנדה לברקה, מטעם אוניברסיטת צ'ילה (2000)
מלגת גוגנהיים למדעי הטבע, אמריקה הלטינית והאיים הקאריביים(2001)
הפרס הלאומי למדע, צ'ילה (2007)
פרס לוריאל-אונסק"ו לקידום נשים במדע- L'Oréal-UNESCO For Women in Science Award for Laureates - (2017).
הערות שוליים

1 2 3  Gabriela Mistral, Biografía de María Teresa Ruiz, MUJERES NOTABLES, ‏19.08.2018
↑  Women In Science - Episode 1 - Prof. Maria Teresa Ruiz, Laureate 2017 L'Oréal-UNESCO, יוטיוב
1 2 3  María Teresa Ruiz, Center for Excellene in Astrophysics and Associated Technologies
↑  https://adsabs.harvard.edu/full/1990AJ....100.1270R
↑  A Faint and Lonely Brown Dwarf in the Solar Vicinity, European Southern Observatoy
↑  Richard García, María Teresa Ruiz Chile (עמ' 68-80), Women Scientists in the Americas: their Inspiring Stories (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Chilean Astronomer María Teresa Ruiz receives the L’Oréal-UNESCO For Women in Science Award, chile- ASTRONOMY, SCIENCE AND TECHNOLOGY, WORLD REVIEWS ON CHILE NEWS, ‏23.3.2017 (באנגלית
ספרדית)(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CANTIC: a19484744  GND: 1228441510  ISNI: 0000 0000 4900 8725  LCCN: no2006055680  ORCID: 0000-0002-6799-1537  ResearcherID: I-5770-2016  VIAF: 39129763   WorldCat (עם VIAF): 39129763
ניק קארוויי

| --- | --- |

ניל המילטון בתפקיד ניק קארוואי בהפקה הקולנועית של גטסבי הגדול מ-1926
 הופעה ראשונה:  גטסבי הגדול
 יוצרים:  פרנסיס סקוט פיצג'רלד
 מידע
 מקום לידה:  המערב התיכון
 מין:  זכר
 מקצוע:  סוחר איגרות חוב
 אזרחות:  ארצות הברית 
 
ניק קארוואי הוא דמות בדיונית מהרומן גטסבי הגדול של פרנסיס סקוט פיצג'רלד.
ניק הוא בוגר אוניברסיטת ייל מהמערב התיכון, וותיק מלחמת העולם הראשונה. ניק עבר לווסט אג, שכונה בלונג איילנד, ניו יורק, כדי להתחיל קריירת בתור סוחר איגרות חוב. שם הוא עוזר לשכנו המיליונר המסתורי, ג'יי גטסבי, להתאחד מחדש עם המאהבת הנכזבת שלו, בת דודו של ניק, דייסי ביוקנן. הרומן בניהם הוא הקונפליקט המרכזי בסיפור. ניק הוא בן אדם קליל, זורם, ואופטימי. למרות שככל שהסיפור מתקדם, האופטימיות הזו דועכת כשהוא נהיה עד להתנהגות החסרת אחריות והבטלנית של העשירים שבחברתו.
דמותו של ניק קארוויי היא נושא מרכזי לניתוח על ידי חוקרי ספרות כבר במשך כמעט מאה שנה, והולידה מספר פרשנויות ביקורתיות. על פי קונצנזוס מלומדים, ניק הוא התגלמות האידיאליזם הפסטורלי של פיצג'רלד. פיצג'רלד משייך למערב התיכון את המידות הטובות והפשטות הכפרית של המערב האמריקני. תרבות שנבדלת מהתרבות המנוונת והמושחתת של המזרח האמריקאי.
מאז שנות ה-70, חוקרים התמקדן לעיתים קרובות במיניות של קארוויי. במהלך הספר מספר קטעים בעלי אופן מיני, הובילו חוקרים לתאר את ניק כקוויר והובילו למחקרים לגבי הקשר שלו עם גטסבי. יש הטוענים כי הרומן חוקר זהות מינית בעידן היסטורי המאופיין במעבר החברתי לעבר המודרניות.
הדמות הופיעה במספר עיבודים לרומן, כולל מחזות, סדרות טלוויזיה, וסרטי קולנוע. התפקיד שוחק על ידי שחקנים רבים כולל מקדונלד קארי, לי באומן, רוד טיילור, סם ווטרסטון, פול ראד, בריאן דיק, טובי מגווייר וכו'.
הערות שוליים

↑  Kerr 1996, p. 406: "It was in the 1970s that readers first began to address seriously the themes of gender and sexuality in The Great Gatsby; a few critics have pointed out the novel's bizarre homoerotic leitmotif".
↑  Vogel 2015, pp. 31, 51: "Among the most significant contributions of The Great Gatsby to the present is its intersectional exploration of identity.... these themes are inextricably woven into questions of race, ethnicity, gender, and sexuality".
↑  Paulson 1978, p. 329: Commenting upon Nick's sexual confusion, A. B. Paulson remarked in 1978 that "the novel is about identity, about leaving home and venturing into a world of adults, about choosing a profession, about choosing a sexual role to play as well as a partner to love, it is a novel that surely appeals on several deep levels to the problems of adolescent readers".
מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס

מתנדבי היישוב לצי המסחרי הבריטי המגויס לצי המלכותי הבריטי היו יהודים ארץ-ישראלים ימאים בצי המסחרי, שפעלו ברובם דרך החבל הימי לישראל ובית הספר הימי של בית"ר. בשונה ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי, שהיו חיילים ולשם גיוסם נדרש מאמץ מדיני לפתוח את שערי הצי בפני מתנדבי היישוב, לא היו מגבלות ותנאים לקבלת ימאים לצי המסחרי. חלקם אף החלו עבודתם בצי הסוחר טרם פרוץ מעשי האיבה.
רקע

ראשית הפעילות הימית בארץ ישראל החלה דרך ארגוני ספורט כגון "הפועל", "זבולון", "צופי ים", אשר השתייכו לזרמים פוליטיים.
בית"ר אשר תחתיה היה ארגון "זבולון" פתחה אף בית ספר ימי באיטליה ליד רומא הוא בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה. שם למדו פיקוד ימי וזכו לניסיון ימי.
החי"ל, בשיתוף עם הסוכנות היהודית הקים את בית הספר הימי ליד הטכניון העברי בחיפה.
עולים אשר באו מאירופה ולהם השכלה ימית כגון קפטן רוברט סטיבנסון מילר ורב חובל זאב הים פיתחו את ההכשרה הימית בבית הספר הימי בחיפה.
צי הסוחר המגויס לצי הבריטי היה מקור לאוניות ולצוותי ים אזרחיים שגויסו לכוחות הצבא הבריטי בעת מלחמה. במלחמת העולם השנייה הוביל צי הסוחר המגויס מטענים, דלק וכוחות לוחמים בכל הימים והאוקיינוסים. הצוללות U-boat של חיל הים הגרמני (הנאצי) היו האיום העיקרי. במלחמת העולם השנייה אבדו לצי המסחרי המגויס לצי הבריטי 32,000 אנשי צוות ב-2,828 אוניות ובסה"כ מעמס של 14.7 מיליון טון.
בתקופת המנדט נוסדו בארץ חברות ימיות כגון חברת עתיד חברת מ. דיזנגוף ושות' אשר לימים תתאחד עם חברת צים ותהיה חברת הסוכנים והנציגים של צים שהם-דיזנגוף. חברות אלו ועוד היו הבסיס לצי עברי.
תרומת מתנדבי צי הסוחר הבריטי המגויס לחיל הים הישראלי

מתנדבי היישוב לצי הסוחר המגויס לצי הבריטי הביאו תועלת רבה לחיל הים הישראלי ותרמו לפיתוחו של צי הסוחר בישראל. חלקם הגיעו לתפקידם בכירים: מילה ברנר בדרגת קצין שני לימים מקימה של החברה להובלת פרי ושותף בסיוע למבצע נועה, צבי קינן בדרגת קצין שלישי היה סגן מפקד חיל הים, שלמה אראל לימים מפקד חיל הים היה ימאי ובהמשך רב חובל חופים באגן הים התיכון. יוסף בן שמואל קצין מכונה מאסטוניה לימים מפקד מספנת חיל הים וממקימי התשתית הטכנית בחיל הים ולאחר שחרורו איש צים. נפתלי רוזן מלח כשיר באוניות סוחר בשיירות באוקיינוס האטלנטי ולימים נעשה מפקד שייטת המשחתות בחיל הים. אברהם לוכסמבורג, ימאי, בוגר קורס חובלים א' קצין בכלי שיט של חיל הים הישראלי מרדכי לימון ימאי, קצין בכלי שיט של חיל הים הישראלי ומפקד חיל הים, מקס הלר הגיע מצי הצוללות הגרמני במלחמת העולם הראשונה, עלה ארצה והיה בצי המסחרי לאחר מכן בחיל הים הישראלי. רב חובל אליעזר אקסל, מרטין אקדיש שהיה רב החובל של האנייה עמל של חברה לשירות ימי עתיד, רב חובל גד הילב ששירת כקצין באניות צי הסוחר, רב חובל יוסף פודולי אשר היה הפילוט של נמל מסאוואה באריתריאה ואחרים.
ראו גם

צי עברי
מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
חיל הים
מספנת חיל הים
פלוגת ההובלה 462
מרא דאתרא

ערך זה עוסק בכינויו של הרב המקומי. אם התכוונתם לספר "מרא דאתרא", ראו .
מָרָא דְאַתְרָא, (מארמית "אדון המקום") הוא כינויו של הרב המקומי. מבחינת ההלכה היהודית פסיקותיו מחייבות את אנשי מקומו, בזמן כהונתו ובמקרים מסוימים גם לדורות הבאים. אולם כיום, עם שיפור אמצעי התקשורת בין מקומות, הולך מעמדו ונשחק.
במקורות

המונח "מרא דאתרא" אינו מופיע בתלמוד בצורתו זו, ואולם המשמע ממקורות רבים בו, שהיה מקובל לפסוק להלכה על פי רב המקום, אף כאשר היה בדעת מיעוט. כך מסופר בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי:
במקומו של רבי אליעזר היו כורתין עצים לעשות פחמין לעשות ברזל בשבת (על מנת להכין אזמל לברית מילה); במקומו של רבי יוסי הגלילי היו אוכלין בשר עוף בחלב.
על אף שפסיקות אלו נדחו מהלכה על ידי רוב החכמים, הרי שחז"ל ראו כלגיטימית, ואף ראויה, את ההליכה בעקבות רבני מקומם. כך עולה גם ממקורות אחרים בתלמוד (עירובין צד,א - "אתריה דשמואל הוה" = מקומו של שמואל היה, ועל כן פסקו לפיו; פסחים ל,א - "אתריה דרב הוה" = מקומו של רב היה; ועוד).
עם זאת, דין זה לא הובא ברמב"ם וגם לא בטור.
הרשב"א (בן המאה ה-13) סבר כי הסיבה לכך שיש ללכת אחרי רב המקום, היא שאחרת הדבר מתפרש כזלזול בכבודו, וכבוד החכם הוא כבוד התורה עצמה. הרשב"א אף הרחיב את המושג, לכל מקום שנהג ללכת בעקבות פוסק מסוים:
ומן הדרך הזה, כל שנהגו (בני מקום מסוים) לעשות כל מעשיהם על פי אחד מגדולי הפוסקים, במקום שנהגו לעשות כל מעשיהם על פי הלכות הרב אלפאסי ז"ל, ובמקומות שנהגו לעשות כל מעשיהם על פי חיבור הרמב"ם ז"ל, והרי עשו אלו הגדולים כרבם. ומיהו (=ואולם) אם יש שם אחד חכם וראוי להוראה ורואה ראיה לאסור מה שהם מתירים, נוהג בו איסור, שאין אלו כרבם ממש, דבמקום רבם אילו יעשו שלא כדבריו יקלו בכבוד רבם במקומו.
ר' יחיאל מיכל הלוי אפשטיין (בן המאה ה-19), בעל החיבור ערוך השולחן, מחדש כי האיסור על רב לחלוק על רב היישוב הוא מגדר הסגת גבול.
בימינו

המושג "מרא דאתרא" בימינו עדיין קיים בעיקרו, כאשר לקהילות רבות ישנו רב אשר לו הם שומעים ולעומתם החסידים נשמעים לרב שלא חייב לגור ביישוב בו הם מתגוררים או אף במדינה בה הם חיים. סמכותו של הרב המקומי נשחקה מסיבות רבות: הימצאות של ספרי הלכה בפריסה רחבה ועל מגוון נושאים, המאפשרת לאנשים לפסוק מתוך הספרים, רשת האינטרנט המכילה מידע ומנגנוני שו"ת; נושא מנהג אבות אשר בימינו זכה למוקד מכריע, בפרט על רקע ניידותם של אנשים ממקום למקום, וכך ממעיט בחשיבות מנהג המקום ורב המקום; ועוד מגוון סיבות. כך לדוגמה כתב הרב יעקב אריאל:
המושג מרא דאתרא בימינו הוא בעייתי כי אנשים נעים ונדים ממקום למקום ויש טלפונים וכלי תקשורת אחרים המאפשרים התקשרות עם רבנים שונים...
יש המחלקים בין נושאים עקרוניים כלליים, הקשורים לפרהסיה המקומית, לבין נושאי פסיקה פרטניים, הקשורים למנהג אבות. כך כתב הרב שלמה בן אליהו:
מרא דאתרא הוא הסמכות ההלכתית הקובעת במקום, ואין לאף רב להורות הלכה, שלא בהסכמת מרא דאתרא כמובן בעניינים הכלליים. 
יש אומרים שגם בעניינים הפרטיים חייבים לנהוג על פי הוראותיו כי הוא אמור לפסוק לכל אחד על פי מנהג אבותיו.
מעמדו של מרא דאתרא עלתה לדיון בעקבות המחלוקת הפנימית בציבור הדתי-לאומי, האם מבחינה הלכתית יש לסרב לפקודה לפינוי יישובים או לא. בדרך כלל עלתה השאלה בקרב צעירים שרב היישוב שלהם (או הרב הצבאי) פסק בצורה אחת, וראש הישיבה (או הסמכות הרוחנית הגדולה) פסק אחרת. בדרך כלל גם במקרה זה צומצמה סמכותו של מרא דאתרא, לעומת הסמכות הרבנית הכללית יותר.
בימינו > סמכות הרבנות הראשית

הרב ד"ר אהרן ליכטנשטיין, ראש ישיבת הר עציון דן במהות התפקיד של המרא דאתרא בימינו, במאמרו לרגל שבעים שנה ליסוד הרבנות הראשית לישראל ומשיב בתשובה לשאלה :
"האם הרבנים הראשיים הם "מרא דאתרא?
אין גם כל בסיס הלכתי לחייבם לעשות כן. בדרשה שנשא לפני אנשי "המזרחי" באמצע שנות החמישים, תמך מו"ר "הרב" בתקיפות בסמכותה של הרבנות הראשית, כשהוסיף ומנה מספר דוגמאות כדי להוכיח שמבחינה היסטורית, גם כאשר תלמידי חכמים גדולים יותר ישבו בשכנותו, דעתו של ה"מרא דאתרא" היא שהייתה קובעת בכל הנוגע להכרעה ההלכתית. ברם, האיך שלא היה המצב ההיסטורי, יהא הנושא אשר יהא, יקשה עלינו מאוד ליישם עיקרון זה בנדון דנן, מכיוון שעצם זיהויו של הרב הראשי עם ה"מרא דאתרא" הוא-הוא המוטל בספק. גם הדוגלים בסמכות התורנית המרכזית, נאלצים עדיין להתמודד עם שאלת היסוד של "מי בראש" - מי מוגדר ככזה, על ידי מי וכיצד. רק כאשר יהיה קונצנזוס סביר בשאלת דרך המינוי הראויה, יוכל נושא משרה זו להיחשב כגוף בעל משקל הלכתי. בהיעדרו, הכותרת מותירה עדיין חלל גדול שטרם נתמלא".
בימינו > מרא דאתרא בכללי פסיקה

לדעת הרב עובדיה יוסף, רבי יוסף קארו הוא מרא דאתרא של ארץ ישראל, ולפיכך כל היהודים בארץ, בלי קשר לעדתם, צריכים להישמע לפסיקותיו.
בימינו > סמכותו של מרא דאתרא בעניינים לא-הלכתיים

המושג "מרא דאתרא" במקורו הוא הלכתי, אך כיום יש שמורחבת סמכותו גם לנושאים כלליים לא-הלכתיים. כך, לדוגמה, כתב הרב מנחם מנדל שניאורסון:
וסוף סוף התואר של רב בישראל, מרא דאתרא, היה תוכנו לא רק מרא בנוגע להוראת דין בשולחן-ערוך יורה דיעה, אלא גם בנוגע לכל העניינים של האתרא והתושבים שבו...
סמכות רב היישוב בראי בית המשפט

שופט בית המשפט העליון אליקים רובינשטיין דן בנושא "סמכות הפסיקה של רב ביישוב", וכך הוא אומר:
מעמדוֹ של רב היישוב, "מרא דאתרא", כפוסק הלכה לבני מקומו מוכר בתחום התורני  אך כאמור גם בחוק הישראלי (לעיל), ובפסיקת בית משפט זה (בית המשפט העליון). הנושא שלפנינו (עניין המקווה), כפי שנאמר גם בהחלטתנו מיום 27.4.06, הוא נושא הלכתי מובהק. בכגון דא מעניק המשפט העברי לרב היישוב סמכות רחבה "כיון שהסמכות והנאמנות לרב המקומי ניתנה לו מידי הציבור המקומי, הרי שבכך מצטמצמת מאוד אפשרות הערעור על פעולותיו בפני גורמי חוץ", אלא אם חרג בבירור מתפקידו. אם כך הדברים בהשגות בענייני הלכה המופנות לאינסטנציה רבנית אחרת, כל שכן ביחס לנטייה להתערבותן של הערכאות האזרחיות, שעניינים אלה אינם בתחום מומחיותן. רוח זו עולה גם מסעיף 4(א) לתוספת הראשונה לחוק בתי משפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, לפיו סמכות בית המשפט לדון בעתירה מינהלית חלה גם על "החלטה של מועצה דתית או של נושא משרה או תפקיד בה, למעט רב מקומי".
 
סייג זה אמנם אינו שולל את סמכות בית משפט זה, בשבתו כבית משפט גבוה לצדק, לדון כנדרש בסמכויות כל גוף מינהלי הפועל על פי דין, והרבנות הראשית והמקומית והמועצה הדתית בכלל זה, והוא אף עושה כן לפי הצורך המשפטי, אך ניתן לראות בדברים מעין "קריאת כיוון" לגבי היקף ההתערבות בתחום שבאופיו הוא הלכתי.
פסק דינו של רובינשטיין בנושא הקמת המקווה כלל פיסקה באשר לתפקידו של המרא דאתרא: "מקווה טהרה חדש עמד להיבנות ביישוב אלקנה. העותרים, אנשי חב"ד המתגוררים ביישוב, מבקשים לחייב את המשיבים לבנות את המקווה באופן העונה גם על הדרישות ההלכתיות של הנוהגים במנהג חב"ד. לטענתם ראשי היישוב נוקטים נגדם בגישה מפלה ודווקנית, שמטרתה הדרת קהילת חב"ד מהיישוב. המשיבים טוענים כי ההכרעה בסוגיית בניית המקווה, כמוה כהכרעה בכל שאלה הלכתית, מסורה היא לרב המקום והוא בעל הסמכות להורות על אופן בניית המקווה (ההדגשה אינה במקור)".
ראו גם

רב
תארים רבניים
פוסק
הרבנות הראשית לישראל
סמיכה לרבנות
מרא דאתרא (ספר)
הערות שוליים

↑  ראו תשובתו של הרב זלמן מלמד, מרא דארעא או מרא דאתרא, אתר "ישיבה".
↑  ראו בין היתר שו"ת ציץ אליעזר לר' אליעזר יהודה ולדינברג (ירושלים בימינו), חלק י"ח, סימן נ'; שו"ת מנחת יצחק לר' יצחק יעקב וייס, חלק ה', סימן צ"ג "כי עניין המקוה שייכים רק להרב מרא דאתרא" (כך במקור); י' בלס, "חסינותו של מרא דאתרא", תחומין כ"ב (תשס"ב) 21, 31
↑  ראו ע"א 6024/97 פרדריקה שביט נ' חברה קדישא גחש"א ראשון לציון, פ"ד נג(3) 600, המחלוקת שבין השופט, כתארו אז, חשין, עמ' 622 והשופט אנגלרד, עמ' 644-643); בג"ץ 1514/01 יעקב גור אריה נ' הרשות השנייה לטלוויזיה, פ"ד נה(4) 267, 281 - השופטת דורנר
↑  בלס, שם, עמ' 31
↑  עמ' 32
↑  ראו גם נספח מש/4 לתגובת המשיבה 2 מיום 24.4.06, לפיו נמנעו רבנים חשובים מהתערבות בשיקול דעתו של המרא דאתרא במקומם ובשעתם; שם מצוטטים שו"ת חת"ם סופר, הרב י"ש אלישיב, הרב אי"ל שטינמן, וכך עולה גם מדברי הרב מ' אליהו ראו להלן
| חיי הקהילה היהודית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים על-קהילתיים | חכם באשי • שד"ר • אדמו"ר • גדול הדור • רב ראשי |  |
| תפקידים מקומיים | מרא דאתרא • רב • דיין •  פרנס • שליח ציבור • גבאי • גבאי צדקה • בעל קורא • מוהל • שוחט • מלמד • דרשן  • סופר סת"ם • בלנית • משגיח • משגיח כשרות |  |
| מוסדות | תלמוד תורה • ישיבה • ישיבה קטנה • ישיבה גדולה • כולל אברכים • מקווה • בית כנסת • בית מדרש • חברה קדישא |  |
| דברים שבקדושה | מניין • היכל/ארון קודש • חזנות • תפילת עמידה • שחרית • מנחה • ערבית • מוסף • קריאת התורה • שמע ישראל • ברכה • קידוש • רשימת תפילות וברכות |  |
| ניהול חיי הקהילה | בית דין • תקנות הקהילה • פדיון שבויים  • כתב מגידות |  |
| תפקידים היסטוריים | אב הכנסת |  |
כלי קודש ופרנסים • מוסדות יהודיים
נטע כנעני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1956  (בת 67) גבת
 
נטע כנעני (נולדה ב-18 בנובמבר 1956) היא כדורסלנית עבר ישראלית. היא הייתה "מלכת הסלים" בליגת הכדורסל הנשים הבכירה בישראל במשך שבע שנים ברציפות. בשנת 1975 הוכתרה כמלכת הסלים של אליפות אירופה שנערכה בוויגו, ספרד.
ביוגרפיה

כנעני נולדה בקיבוץ גבת והחלה לשחק כדורסל בקבוצת הקיבוץ בגיל 9. למדה בבית הספר היסודי בקיבוץ ובביה"ס התיכון "העמק המערבי" בקיבוץ יפעת. שיחקה בנבחרת בית הספר, שזכתה פעמיים באליפות בתיה"ס והוכתרה כשחקנית המצטיינת באותן שנים. 
שרתה בצה"ל כמדריכת אימון גופני בנח"ל (1974 – 1976), ושיחקה בנבחרת הנח"ל כדורסל וכדורעף. לאחר שחרורה יצאה לשנת שירות של התנועה הקיבוצית ולאחר מכן למדה פיזיותרפיה במכון וינגייט.
כנעני הייתה שחקנית נבחרת הנערות מגיל 11 (1967 – 1975), השתתפה ב-3 אליפויות אירופה והוכתרה כמלכת הסלים באליפות אירופה בויגו – ספרד (1975). בגיל 14 הצטרפה לנבחרת הנשים (1971 – 1980) והייתה צעירת הכדורסלניות בקדם אליפות אירופה בבארי איטליה (1972). הייתה קפטן נבחרת הנערות (1972 – 1975) והנשים (1977 – 1979).
כנעני שיחקה בקבוצות הבאות:
הפועל קישון (1966 – 1974).
הפועל חיפה (1974-5, 1977 – 1979)
הפועל תל אביב (1975/76)
אליצור ת"א (1976/77)
מכבי תל אביב (1979/80)
כנעני זכתה בגביע המדינה עם אליצור ת"א בעונת 7–1976 וזכתה באליפות אוסטרליה בשנת 1981 עם קבוצת ST. KILDA.
פרשה בגיל 37 (1993) עקב פציעה.
הערות שוליים

↑  ברוריה ביגמן, כנעני חשה עצמה כנטע זר, מעריב, 6 ינואר 1983, עמ' 26
↑  א. קוטין, המלכה של אירופה, מעריב, 12 אוגוסט 1975, עמ' 9
משוואת דיראק

פול דיראק
משוואת דיראק היא משוואת גלים בפיזיקה קוונטית יחסותית. את המשוואה ניסח הפיזיקאי הבריטי פול דיראק בשנת 1928, והיא מתארת חלקיקים אלמנטריים בעלי ספין 1/2, שעימם נמנים האלקטרונים. המשוואה ניבאה את קיומם של אנטי-חלקיקים עוד לפני שאלה התגלו נסיונית, והיוותה השראה לניסויים שבהם נתגלה הפוזיטרון. משוואת דיראק מתארת חלקיק בודד, ללא יצירה וחיסול של חלקיקים (בהיבט זה מטפלת תורת השדות הקוונטית). המשוואה מספקת ניבויים טובים לגבי המומנט המגנטי של האלקטרון ומסבירה תצפיות של הקווים הספקטרליים של האטום.
רקע

משוואת שרדינגר איננה לוקחת בחשבון את תורת היחסות. כדי לקבל הכללה יחסותית למשוואה, היא חייבת להיות סימטרית בנגזרות, כלומר הנגזרות בזמן ובמקום צריכות להיות מאותו סדר (הדבר נובע מאחד העקרונות הבסיסיים של תורת היחסות, לפיהם המרחב והזמן הם ממדים שקולים).
על פי תורת היחסות, התנע והאנרגיה הם רכיבים של 4-וקטור התנע-אנרגיה (ראה תורת היחסות הפרטית) ומקיימים את הקשר
כאשר  \ m היא מסת המנוחה של החלקיק,  \ c היא מהירות האור בריק, ו- \ p הוא התנע. משימוש בקשר זה מתקבלת משוואת קליין-גורדון:
הקבוע  \hbar  הוא קבוע פלאנק המצומצם. משוואה זאת היא הכללה ישירה של משוואת שרדינגר. עם זאת, הנגזרת השנייה לפי הזמן במשוואה זאת מצריכה תנאי התחלה על הנגזרת של פונקציית הגל, ולכן אי אפשר להגדיר צפיפות הסתברות שהיא גם חיובית וגם האינטגרל שלה נשמר. הבעייתיות של משוואה זאת היוותה את המוטיבציה לפיתוח משוואת דיראק, אך בהמשך נעשה במשוואת קליין-גורדון שימוש בתורת השדות בתור משוואה של חלקיקים עם ספין אפס.
ניסוח מתמטי

המשוואה בצורתה המקורית כפי שפורסמה של ידי דיראק היא:
כאשר
\ \mathbf {x}  ו- \ t הן קואורדינטות המרחב והזמן בהתאמה.
\psi =\psi (\mathbf {x} ,t) היא פונקציית הגל של אלקטרון עם מסת מנוחה m
p1,p2,p3 הם רכיבי התנע, במובן של אופרטור התנע במשוואת שרדינגר
c הוא מהירות האור בריק
ו ħ הוא קבוע פלאנק המצומצם.
האלמנטים החדשים במשוואה הם המטריצות מסדר 4 על 4:  \alpha _{1},\alpha _{2},\alpha _{3} ו- \beta .
ארבעת המטריצות הן הרמיטיות, והריבוע שלהן שווה למטריצת היחידה:
בנוסף הן מקיימות את יחס האנטי חילופיות (אם i ו-j שונים):
בכתיב דיראק המשוואה נכתבת כך:
ניסוח מתמטי > פיתוח המשוואה

דיראק חשב לנסות משוואה מסדר ראשון הן בזמן והן במרחב. אפשר למשל, על ידי התעללות בסימון (abuse of notation), לקחת את הקשר היחסותי בין תנע לאנרגיה
להחליף את p באופרטור מדידת התנע, ולפתוח את השורש לסדרה אינסופית של אופרטורי גזירה. רוב הפיזיקאים לא כל כך האמינו בכיוון הזה, אפילו אם טכנית היה אפשרי.
האגדה מספרת, כי דיראק בהה באח הבוערת בקיימברידג', מהרהר בבעיה, כאשר הבריק לו הרעיון לקחת את השורש של אופרטור הגל:
כאשר מכפילים את האגף הימני אפשר לראות שכדי שכל האיברים מהצורה  \partial _{x}\partial _{y} ייעלמו, עלינו להניח כי:
וכן ש:
דיראק, שהיה אז מעורב מאוד בהנחת היסודות למכניקת המטריצות של הייזנברג, הבין מייד שההנחות הללו יוכלו להתקיים אם  A , B , C ו- D הם מטריצות. המשמעות היא שלפונקציית הגל יש מספר רכיבים, מה שמסביר מדוע מופיעה פונקציית גל עם שני רכיבים בתאוריית הספין של פאולי, מה שעד אז אפילו פאולי בעצמו החשיב כמסתורי. עם זאת על המטריצות להיות מממדים של 4x4 לפחות, לא ניתן למצוא סט של ארבע מטריצות בלתי תלויות ממימד נמוך יותר שמקיימות את ההנחות הללו, כך שלפונקציית הגל יש 4 רכיבים ולא שניים כמו בתאוריה של פאולי או אחד כמו בתאוריה של שרדינגר. פונקציית הגל עם ארבעת הרכיבים, היא סוג חדש של אובייקט מתמטי שמופיע כאן לראשונה.
באמצעות השורש של אופרטור הגל, ניתן כעת לכתוב משוואה
כאשר עדיין צריך לקבוע מהו  .\kappa  אם נפעיל את האופרטור פעם נוספת על שני אגפי המשוואה נקבל:
אם נקבע ש  \kappa ={\frac {mc}{\hbar }}, נקבל שפונקציית הגל מקיימת את הקשר היחסותי בין תנע לאנרגיה.
כך שהמשוואה המבוקשת שהיא מסדר ראשון הן בזמן והן במרחב היא
נציב
ומכיוון ש  ,D^{2}=\beta ^{2}=I_{4}
מתקבלת משוואת דיראק שרשומה למעלה.
ניסוח מתמטי > כתיב יחסותי

את משוואות דיראק ניתן לכתוב בצורה אינווריאנטית לורנץ ובעלת סימטריה בין הזמן למרחב, באמצעות מטריצות גאמה של דיראק. המשוואה היא
 \ \left(i\hbar \gamma ^{\mu }\partial _{\mu }-mc\right)\psi =0
או ביחידות בהן  \ \hbar =1=c
 \ \left(i\gamma ^{\mu }\partial _{\mu }-m\right)\psi =0
הלגראנז'יאן של דיראק הוא
 \ {\mathcal {L}}={\bar {\psi }}\left(i\hbar c\gamma ^{\mu }\partial _{\mu }-mc^{2}\right)\psi 
כאשר  {\bar {\psi }}=\psi ^{\dagger }\gamma ^{0}.
פרשנות פיזיקלית

הפרשנות הפיזיקלית של  {\boldsymbol {\alpha }},\beta  היא שהם אופרטורים הפועלים במרחב המכפלה בין אופרטורי בורגיות לבין אופרטורי הספין. קיימות הצגות שקולות לאופרטורים הללו, והמעבר בין ההצגות שקול לטרנספורמצית סיבוב במרחב הדו־ממדי של הבורגיות. בהצגה הסטנדרטית:
הצגה נפוצה נוספת היא ההצגה הבורגית:
כאן  \mathbf {1}  מסמל את אופרטור היחידה במרחב הדו־ממדי, והאופרטור  \sigma ={\frac {2}{\hbar }}S מיוצג על ידי מטריצות פאולי.
פרשנות פיזיקלית > פתרונות שליליים לאנרגיה

הפתרונות לאנרגיה יכולים לקבל ערכים שליליים. יתרה מכך, האנרגיה של המערכת לא חסומה מלמטה כלומר למערכת כזאת אין מצב יסוד, פתרון שאיננו מתקבל על הדעת מבחינה פיזיקלית.
תוצאה מוזרה זו הובילה את דיראק למסקנה כי מצב היסוד של המערכת, או מצב הריק, הוא מצב שבו כל מצבי האנרגיה השליליים מאוכלסים (הים של דיראק). במצב שבו כל הרמות השליליות מאוכלסות, עקרון האיסור של פאולי ימנע מפרמיון מלרדת לרמות האנרגיה הנמוכות.
המסקנה מתיאור זה היא שכדי ליצור חור בים של דיראק יש להשקיע אנרגיה של לכל הפחות  \ 2mc^{2} (פעמיים מסת המנוחה של חלקיק) ותוצאה של יצירת חור תהיה יצירת זוג של חלקיק ואנטי חלקיק. דיראק ייחס בתחילה את החלקיק החיובי החזוי לפרוטונים, שהיו אז החלקיקים החיוביים הידועים היחידים, אף על פי שלחלקיקים החזויים צריכה הייתה להיות מסה זהה למסתו של האלקטרון.
עובדת קיום החלקיקים החיוביים אומתה בניסוי עם גילוי הפוזיטרון בשנת 1932. כשנשאל דיראק מדוע לא העז וחזה את קיום הפוזיטרון ענה "פחדנות לשמה!".
ראו גם

| --- | --- |
 מכניקת הקוונטים  תורת שדות קוונטית  תורת היחסות הפרטית  משוואה דיפרנציאלית  משוואת קליין גורדון:  מטריצות גאמה של דיראק  ספינור דיראק  ספינור וייל  סימון סלאש של פיינמן
משה לזר (רופא)

| --- | --- |
ד"ר משה לזר, 1963
ד"ר משה לזר, 1963
 לידה:  7 בנובמבר 1908 פולין
 פטירה:  24 באפריל 1996 (בגיל 87)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קרקוב
 תפקידים:  מנהל רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם בשנים 1963–1975
 
משה לזר (לייזר) (7 בנובמבר 1908 - 24 באפריל 1996) היה רופא ישראלי, מנהל רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם בשנים 1963–1975.