stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סעדיה מרציאנו
ביוגרפיה

מרציאנו נולד ב-1 במאי 1950, י"ד באייר ה'תש"י באוג'דה שבמרוקו לאליהו ועליזה מרציאנו, במשפחה בת שישה ילדים.
עלה עם חלק ממשפחתו דרך מרסיי בשנים 1949–1950. המשפחה השתקעה ברחוב שבטי ישראל 15 בשכונת מוסררה שבירושלים. אחיותיו נשארו תחילה במרסיי ועלו לאחר שלוש שנים גם הן.
בשנת 1971 נמנה עם מייסדי תנועת "הפנתרים השחורים" יחד עם צ'רלי ביטון, ראובן אברג'יל, אלי אביכזר ופעילים נוספים. בדומה לאחרים בפנתרים השחורים, החליט מרציאנו לפנות לפוליטיקה והצטרף למחנה של"י. מחנה של"י הוקמה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית (1977) כאיחוד של תנועות שמאל שונות - "מוקד" "מר"י", "הסיעה הסוציאל-דמוקרטית" וכמה חברים בולטים מ"הפנתרים השחורים". בבחירות זכתה המפלגה לשני מנדטים והנהיגה רוטציה בין חבריה. למרות הסכם הרוטציה מאיר פעיל סירב להתפטר כדי לאפשר את כניסתו של מרציאנו אולם בסופו של דבר אולץ לעשות כך בעקבות מאבק של החלק השמאלי בשל"י, מרציאנו נכנס לכנסת אך פרש ב-11 בנובמבר 1980 מהמפלגה והקים את סיעת שוויון בישראל - פנתרים אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ל"מפלגת האיחוד לקידום ולחינוך החברה בישראל", עת הצטרף אליה מרדכי אלגרבלי מד"ש. הוא כיהן בכנסת החל מה-19 במאי 1980 ועד ה-20 ביולי 1981, היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת העבודה והרווחה.
בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על מקום ברשימה הארצית אך הגיע למקום ה-37 מתוך 55 עם 8,213 קולות ושובץ במקום לא-ריאלי ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-14. בשנים האחרונות לחייו עסק מרציאנו בפעילות למניעת התמכרות צעירים לסמים, ואף ניהל את "כפר הנוער זוהרים" על שמו של הזמר זוהר ארגוב.
מצבו הבריאותי התדרדר והוא נעזר בכיסא גלגלים. כשנה לפני מותו פנה לוועדת הכנסת וביקש סיוע כלכלי. כיוון שהיה חבר כנסת רק תקופה קצרה של כ-13 חודשים לא היה זכאי לגמלה ממנה נהנים חכ"ים אחרים. סעדיה מרציאנו נפטר ממחלת הסרטן בגיל 57, בי"ב בטבת ה'תשס"ח, 21 בדצמבר 2007, ונקבר בהר המנוחות. בקרן הרחובות הנביאים ושבטי ישראל, הציבה עיריית ירושלים שלט הנצחה על שמו - "פינת סעדיה מרציאנו".
יורם מרציאנו, ששימש חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, הוא קרוב משפחתו.
הערות שוליים

↑  צבי זרחיה, פנתר בחורף, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346883305171  VIAF: 2371149368832485980007   WorldCat (עם VIAF): 2371149368832485980007
בית הקברות הצבאי בבאר טוביה

|  פרטי בית הקברות |
| --- | --- |
 סוג:  בית קברות צבאי
 מספר קבורים:  48
 
 קואורדינטות:  31°43′43″N 34°42′51″E﻿ / ﻿31.728583°N 34.714266°E﻿ / 31.728583; 34.714266
 he
  (למפת השפלה מוגדלת) בית הקברות הצבאי בבאר טוביה(למפת השפלה רגילה) בית הקברות הצבאי בבאר טוביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות הצבאי בבאר טוביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות הצבאי בבאר טוביה
 
אחת מהחלקות ורחבת הטקס בבית הקברות. ארבע המצבות המרוחקות מהמצלמה הונחו לזכר חללים שנקברו באתרים אחרים
בית הקברות הצבאי בבאר טוביה הוא מהקטנים בבתי הקברות הצבאיים בישראל. הוא שוכן בצמוד לבית הקברות האזרחי של המושב. רוב החיילים שנקברו בו - 38 במספר - נהרגו במהלך מלחמת העצמאות. כיום טמונים בו 48 חללים.
בית הקברות

מושב באר טוביה נוסד בשנת 1930. במלחמת העצמאות שימש כבסיס קדמי של כוחות ההגנה והופגז על ידי הצבא המצרי. חברי המושב השתתפו בפעולות צבאיות באזורם.
בית הקברות האזרחי של המושב נמצא בשוליו הדרום מערביים. במהלך המלחמה הובאו אל המושב לקבורה, כמו ליישובים אחרים, חללים שנפלו בקרבות באזורים הסמוכים אליו. רבים מהם נפלו בקרבות הכבדים שנערכו בקיץ 1948 בין צה"ל לבין הצבא המצרי בנגבה ובמשלטי עיבדיס ובית דראס. שניים מהחללים שנקברו במקום הם אלמונים. החללים נקברו בשורות ארוכות בשוליים המערביים של בית הקברות, בצמוד לקברי האזרחים. כיום נתונות חלק מהמצבות הצבאיות שבמקום בתווך בין מצבות אזרחיות.
לאחר המלחמה הוכרזה החלקה הצבאית שקמה במהלכה כבית קברות צבאי. עשרה חללים נוספים שנפלו במערכות ישראל נקברו בו מאז ועד עתה. ממערב לחלקות הקבורה הוקמה רחבת הטקס של בית הקברות.
בבית הקברות טמונים שני בעלי עיטור המופת - שמואל הרמתי ויהושע בר-און. שניהם עוטרו בעיטור על לחימתם במלחמת יום הכיפורים.
בבית הקברות מוצבות גם ארבע מצבות לזכר חללי ההגנה וצה"ל שנקברו באתרים אחרים.
ראו גם

בית הקברות הצבאי בכפר ורבורג
הערות שוליים

↑  הנתון נכון לחודש נובמבר 2024
↑  מקור: אתר אית"ן.
↑  חלל נוסף, נאזם-עזרא עג'מי, היה איש אצ"ל שנהרג ב-26 בפברואר 1946 במהלך התקפת הארגון על שדה התעופה הבריטי בקסטינה (כיום - בסיס חיל האוויר חצור).
בית הקברות הצבאי בבית ג'ן

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  דרוזים
 תאריך הקמה:  שנות ה־90 של המאה ה־20 
 מספר קבורים:  47 
 
 קואורדינטות:  32°57′39″N 35°22′19″E﻿ / ﻿32.960911°N 35.371963°E﻿ / 32.960911; 35.371963
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) בית הקברות הצבאי בבית ג'ן(למפת הגליל העליון רגילה) בית הקברות הצבאי בבית ג'ן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות הצבאי בבית ג'ן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות הצבאי בבית ג'ן
 
בית הקברות הצבאי בבית ג'ן שוכן בכפר הדרוזי בית ג'ן שבשמורת הר מירון בגליל העליון. הוא אחד מבתי הקברות הצבאיים הקטנים במדינת ישראל ומן האחרונים שנוסדו בה.
בית הקברות

בית הקברות הוקם בכפר הקטן בשנות ה-90, לאחר שרבו חללי הכפר שנהרגו בשירותם בזרועות הביטחון של ישראל. קודם להקמתו נקברו החללים במרתפי קבורה בכפר על פי המסורת הדרוזית.
בית הקברות שוכן על מדרון ההר התלול הגובל מצפון בכביש הגישה לכפר. שתי חלקות אופקיות נחצבו בצלע ההר. הנמוכה והקטנה מביניהן משמשת כרחבת טקס ואילו החלקה הגבוהה הוכשרה כחלקת הקבורה. מדרגות מעפילות מן הכביש אל שתי החלקות. כניסה נוספת אל חלקת הקבורה הוכשרה מן המדרון שלצידה.
חללי הכפר הועברו אל חלקת הקבורה ונקברו בה בשלוש שורות. בסך הכל קבורים במקום 48 נופלים. בנוסף הוצבו בחלקה אבני מצבה לזכר שמונה חללים נוספים שלא הועברו למקום. שלושה מהנופלים הקבורים במקום עוטרו בעיטורי משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.
כנהוג בבתי הקברות הצבאיים הדרוזיים בישראל נושאות אבני המצבה כיתוב בעברית ובערבית.
רחבה נוספת נחצבה במפלס הכביש ממערב לבית הקברות ובצמוד אליו. ניצבת בה אנדרטה הנושאת את שמות כל חללי הכפר. גם הכיתוב על גבי האנדרטה הוא בעברית ובערבית.
גלריה

מצבות לזכר החללים שלא נקברו בחלקה
הכניסה התחתונה לבית הקברות. במרכז התמונה נראה הדגל המונף ברחבת הטקס שבחלקה הנמוכה
האנדרטה לזכר חללי הכפר הניצבת בצמוד לבית הקברות
הערות שוליים

↑  נתון זה מעודכן לנובמבר 2024.
Fauna Palaestina

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מונוגרפיה
 נושא:  החי של ארץ ישראל 
 הוצאה
 הוצאה:  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
 תאריך הוצאה:  1975 
 
Fauna Palaestina (לטינית: הפאונה של ארץ ישראל) היא סדרת מונוגרפיות באנגלית, בהוצאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים אשר עוסקת בתיאור ממלכת החי בארץ ישראל וסביבתה הקרובה. הסדרה מחולקת לכמה תת-סדרות כגון חרקים, זבובים ויונקים. כל כרך מתמקד בקבוצת בעלי חיים ומתאר את המורפולוגיה, אקולוגיה וזואוגאוגרפיה שלה בפירוט.
מחלקת החרקים

נכון ל-2014 מונה הסדרה שישה כרכים:
Oskar Theodor, Fauna Palaestina: Insecta 1 - Diptera Pupipara, 1975.
Oskar Theodor, Fauna Palaestina: Insecta 2 - Diptera Asilidae, 1980.
Lev Fishelson, Fauna Palaestina: Insecta 3 - Orthoptera: Acridoidea, 1985.
Amnon Freidberg and Jehoshua Kugler, Fauna Palaestina: Insecta 4 - Diptera: Tephritidae, 1989.
Henri J. Dumont, Fauna Palaestina: Insecta 5 - Odonata of the Levant, 1991.
Lazare Botosaneanu, Fauna Palaestina: Insecta 6 - Trichoptera of the Levant: Imagines, 1992.
סדרת הדגים

Ben-Tuvia A., Fauna Palaestina: Pisces 1 - Mediterranean Fishes
Goren M. Fauna Palaestina: Pisces 2 - Gobiidae of the Red Sea
סדרת הסרטנים

Engelina A. Zelickman, 2005. Fauna Palaestina. Crustacea I: Amphipoda: Hyperiidea of Israel - A Morphological Atlas
יונקים בישראל

Mendelssohn H. & Yom-Tov Y., 1999. Fauna of Palaestina: Mammalia of Israel
סדרת העכבישניים

Levy G. & Amitai P., 1980, Fauna Palaestina: Arachnidae 1 - Scorpiones
Levy G., 1985. Fauna Palaestina: Arachnidae 2 - Araneae: Thomisidae
Levy G., 1998. Fauna Palaestina: Arachnidae 3 - Araneae: Theridiidae
סדרת הרכיכות

Barash A. & Danin z., 1992. Fauna Palaestina: Mollusca 1 - Annotated List of Mediterranean Molluscs of Israel and Sinai.
Forcart L., Fauna Palaestina: Mollusca 2 - Gastropoda Terrestria (בוטל)
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הקברות הצבאי בחיפה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 תאריך הקמה:  1947 
 מספר קבורים:  1,784
 
 קואורדינטות:  32°48′18″N 34°57′36″E﻿ / ﻿32.805089342398°N 34.959906962128°E﻿ / 32.805089342398; 34.959906962128
  (למפת חיפה מוגדלת) בית הקברות הצבאי בחיפה(למפת חיפה רגילה) בית הקברות הצבאי בחיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) בית הקברות הצבאי בחיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית הקברות הצבאי בחיפה he
 
בית הקברות הצבאי בחיפה שוכן ליד הכניסה המערבית לעיר. הוא השלישי בגודלו בישראל מבחינת מספר החללים הטמונים בו – 1,784.
בית הקברות

בית הקברות ממוקם בפאה הצפון-מערבית של מתחם בתי הקברות של חיפה בחוף הכרמל, ממערב לרכס הכרמל.
ראשיתו של בית הקברות הייתה בחלקה שהוקצתה בתחילת 1948 בשולי בית הקברות האזרחי של העיר לקבורת הנופלים במערכה החדשה שהחלה אז – מלחמת העצמאות. קבורים בה במעורב אזרחים וחללים שהוכרו כחיילים לאחר מותם. על קברי האזרחים מונחות כריות מצבה בתבנית צבאית, שעליהן חרותים שמותיהם בלבד.
מתחם בית הקברות הוא צר וארוך, ומשתרע לאורך של כ-380 מטר מצפון לדרום וכ-45 עד 100 מטר ממזרח למערב. מעבר סלול להולכי רגל במרכז וכביש פנימי במערב מתמשכים לכל אורכו.
חלקת מלחמת העצמאות ממוקמת כיום בעברו המזרחי של האתר, ובה טמונים כ-280 חללים (לא כולל אזרחים). החלקות האחרות בבית הקברות הוקמו מצפון, ממערב ומדרום-מערב לה.
בפינה הצפון-מזרחית של האתר ממוקמת חלקה שבה נקברו בקבר אחים חללים מאסון המשחתת אילת באוקטובר 1967. לידה מוצבת מצבת זיכרון לצוללת דקר, שאבדה בים התיכון בינואר 1968.
רחבת הטקס בבית הקברות ממוקמת מעט מצפון למרכזו, ליד חלקת תש"ח. על פי המסורת מנהל חיל הים את טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל המתקיים בבית הקברות ומציב את חייליו למשמר הכבוד בטקס.
עשרות מהחללים הקבורים בבית הקברות עוטרו בעיטורי מערכת הביטחון.
גלריה

חלקת תש"ח
חלקת חללי המשחתת אילת
המעבר המרכזי בבית הקברות
רחבת הטקסים
הערות שוליים

↑  הנתון מעודכן לחודש נובמבר 2024.
↑  רמי יזרעאל, "לתולדותיהם ולאופיים של בתי הקברות הצבאיים בישראל", אריאל, מס' 171-‏172, אוקטובר 2005, עמ' 83–94, בעמ' 88-89.
↑  ראו רשימה מלאה של המעוטרים באתר יזכור.
השתנקות תחת לחץ

השתנקות תחת לחץ (באנגלית: Choking under pressure), היא תופעה פסיכולוגית בה ביצועי אדם הנתון תחת לחץ נמוכים מהמצופה  ביחס לרמת המיומנות שלו. תופעה זו נוטה להתרחש בסביבה בה האדם נדרש לבצע בשיא יכולותיו, כאשר לרמת הביצועים יש השלכות משמעותיות על הזדמנויותיו והצלחתו העתידית. השתנקות יכולה להופיע בהקשרים רבים. בספורט למשל, כדורסלן מקצועי עלול להחטיא את הסל הקובע במשחק חשוב ומתעמל קרקע באולימפיאדה עלול ליפול במהלך תרגיל הסיום. במסגרת אקדמית השתנקות עלולה להופיע עבור מועמד לרפואה שלמד רבות למבחן הפסיכומטרי ובזמן הבחינה לא מצליח לבטא את יכולותיו. גם בראיונות עבודה ובמבחני קבלה למגוון תפקידים כגון אודישן לתפקיד בסרט, הצגה או בתזמורת, השתנקות עלולה להתרחש.
הסברים לתופעה

מקובל לחשוב שתופעת ההשתנקות מתרחשת עקב לחץ הנגרם מהרצון של האדם לביצוע בשיא יכולותיו. קיימות שתי קבוצות של תיאוריות שניסו להסביר מהו המנגנון העומד בבסיס ההשפעה של הלחץ לביצועי שיא על תופעה זו: "תיאוריות של הסחת הדעת" (Distraction theories) ו"תיאוריות של ניטור גלוי/התמקדות במיומנויות" (Skill-focus/Explicit monitoring). הקשב הוא מרכיב מרכזי בשתי קבוצות התאוריות הללו.
הסברים לתופעה > תאוריות של הסחת הדעת

לפי "תיאוריות של הסחת הדעת" (Distraction theories), השתנקות במצבים המאופיינים בלחץ גבוה מתרחשת כיוון שהקשב הנדרש לביצוע המטלה מופנה למחשבות ולדאגות לא רלוונטיות. למעשה, הפניית הקשב למחשבות ודאגות הקשורות למצב ולתוצאותיו גוזלת מהקשב הנדרש לביצוע המטלה ובכך פוגמות בביצוע. תאוריות אלה זכו לתמיכה מחקרית במטלות העוסקות במצבי מבחן אקדמיים, כגון פתרון בעיות בכלל ובמתמטיקה.
הביסוס המחקרי של תאוריות אלה נשען על ההנחה שקשב הוא רכיב מרכזי בזיכרון עבודה — מערכת זיכרון לטווח קצר האחראית לשמירה אקטיבית על כמות מוגבלת של מידע שרלוונטי לביצוע משימה, תוך עיכוב מידע לא רלוונטי. על פי תיאוריות הסחת דעת, כיוון שמצבי לחץ גבוה צורכים משאבי קשב ניכרים, משימות הנשענות במידה רבה על זיכרון עבודה, כמו בעיות קשות במתמטיקה, יושפעו בצורה השלילית ביותר תחת לחץ. ואכן, במחקרים שבחנו ביצועים במשימות של למידה אקדמית נמצאה תמיכה למרכזיות של זיכרון העבודה על הביצוע במטלות כאלה.
הסברים לתופעה > תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות

לפי "תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות" (Skill-focus/Explicit monitoring) לחץ מגביר את המודעות העצמית לגבי הצורך לביצוע מיטבי. צורך זה גורם למבצע למקד את הקשב במימוש המיומנות הנדרשות על מנת להבטיח ביצוע אופטימלי. הסבה מודעת של הקשב לתהליך עצמו — התמקדות על איך לפעול צעד אחר צעד – נוטה לשבש תהליכים פרוצדורליים של ביצוע שבאופן טבעי מתרחשים באופן אוטומטי מחוץ למודעות. לדוגמה, פרימה בלרינה שתפנה קשב רב מידי לכל הפעולות שעליה לעשות בעודה רוקדת את אגם הברבורים, תיכשל ברגליה. שחקן טניס שיתמקד בשאלה מה בדיוק לעשות בכל רגע נתון יכשל, זאת בניגוד לשחקן אשר זורם במשחק. תאוריות אלה הוצעו וזכו לתמיכה בדרך כלל במחקרים שעסקו במיומנויות פרוצדורליות (כמו בספורט).
מיתון תופעת ההשתנקות

המנגנון המסביר את תופעת ההשתנקות נמצא כתלוי בסוג המטלה. במטלות אקדמיות "תאוריות של הסחת הדעת" נמצאו מתאימות יותר להסבר התופעה. בשונה מכך, כשמדובר במטלות הקשורות לביצוע מיומנויות אוטומטיות "תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות" נמצאו מתאימות יותר. מכאן, מיתון תופעת ההשתנקות אף הוא תלוי בסוג המטלה.
מיתון תופעת ההשתנקות > ביצוע מטלות אקדמיות

כשמדובר בביצוע במטלות אקדמיות כגון במתמטיקה, הבנת הנקרא ופתרון בעיות בכלל, השתנקות במצבים המאופיינים בלחץ גבוה מתרחשת כיוון שהקשב הנדרש לביצוע המטלה מופנה למחשבות ולדאגות לא רלוונטיות. אם כך, מיתון התופעה צריך להיעשות דרך "שחרור" הקשב מהמחשבות המדאיגות ו"החזרתו" לביצוע המטלה. מחקרים מצאו כי דבר זה מושג באמצעות טיפול בחרדה והובלת האדם לרגיעה, בדרכים שונות של התמודדות עם לחץ כגון טכניקות הרפיה.
הקצאה מכוונת של קשב לדאגות או למחשבות לא רלוונטיות בשלב מקדים, נמצאה כמקטינה את "הצורך" לעסוק בהן תוך בצוע המטלה. התערבות בצורה של ניסוח בכתב של המחשבות המדאיגות בנוגע למבחן קשה במתמטיקה כשלב מקדים, השפיעה באורח חיובי על הביצוע בהשוואה לקבוצת ביקורת שלא ניסחה את דאגותיה לפני בצוע המבחן. חוקרים אחרים מצאו כי התערבות קוגניטיבית דרך הבניה מחדש של החרדה שיפרה ביצועים במטלות מתמטיות. ההבניה מחדש נעשתה כך שהדגישה את ההיבטים החיוביים של החרדה, כמו העובדה שהיא גורמת לעוררות, ועוררות משפרת בצועים.
מיתון תופעת ההשתנקות > ביצוע מיומנויות אוטומטיות

כשמדובר במטלות של רכישת מיומנות מחקרים מראים כי תהליך ההשתנקות אצל "טירונים" שונה מזה שאצל מומחים. לכן מיתון התופעה תלוי ברמת המיומנות של האדם.
על פי תאוריות של רכישת מיומנויות ואוטומציה, תהליך הביצוע של מתחילים נעשה תוך שימוש פעיל בזיכרון העבודה ומתרחש באורח של צעד-אחר-צעד. בשונה מכך, הביצוע של מומחים מתרחש באורח יותר אוטומטי ונשלט על ידי תהליכים המתרחשים מחוץ לזיכרון העבודה. לפיכך, עבור מומחים משאבי הקשב הפנויים בזמן הבצוע רבים יותר בהשוואה למתחילים.
מטרת האימון בתהליך רכישת מיומנות כלשהי, היא להפוך את אותה לכמה שיותר אוטומטית ובכך לפנות משאבי קשב. במטלות שבהם מדובר במיומנויות מורכבות כמו נגינה ריקוד ספורט וכדומה הרבה מתהליך ההתמחות ורכישת המיומנות הוא ניסיון להפוך את הביצוע לכמה שיותר אוטומטי. שכן, הסבה מודעת של הקשב לתהליך עצמו (איך לפעול צעד-אחר-צעד) נוטה לשבש תהליכים פרוצדורליים של ביצוע שבאופן טבעי מתרחשים באופן אוטומטי מחוץ למודעות. במילים אחרות, חשיבה מיותרת היא תופעה לא רצויה לבצוע מוטורי.
מכיוון שאצל אדם לא מיומן המיומנות לא הפכה לאוטומטית, על מנת לבצע, האדם נדרש להפנות את הקשב לתהליך עצמו באורח של צעד-אחר-צעד. עם זאת, החרדה והרגשות השליליים "מושכים" את הקשב הנדרש, לדאגות ולמחשבות לא רלוונטיות ובכך פוגמות בביצוע. על מנת למנוע את תופעות ההשתנקות יש להחזיר את האדם לפעול באורח של צעד-אחר-צעד.
אצל מומחים, כאמור, המיומנות היא אוטומטית ולכן לא צורכת משאבי קשב. החרדה גורמת למומחים לצאת מביצוע אוטומטי של המיומנות ולסגת לביצוע המאפיין "טירונים" — לבצע באורח של צעד-אחר-צעד. התמקדות בשלבי הביצוע עלולה לפגוע שכן המבצע למעשה "מכשיל" עצמו עקב הפניית קשב רב מידי לתהליך הביצוע במקום "לזרום" עם הביצוע. לכן הדרך להקטין את תופעת ההשתנקות היא להחזיר את המומחה לאורח אוטומטי של ביצוע. הדרך לעשות זאת היא לגרום לאדם למקד את הקשב לגירוי חיצוני למשל נקודה קבועה במרחב. מחקרים מצאו כי הפנית קשב לגירויים חיצוניים (במרחב) משפרת את הביצוע בהשוואה להפניית הקשב לגירויים פנימיים (בגוף עצמו). למשל, במטלה של איזון הגוף על משטח, נמצא שנחקרים שמיקדו קשב רחוק מהגוף (למשל במשטח עצמו) בממוצע איזנו את עצמם זמן רב יותר מאשר נחקרים שמיקדו קשב בגוף עצמו (המיקום המדויק של הרגליים).
ראו גם

זיכרון נוהלי
שליפה
לחץ
אולג פנקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1919 ולדיקווקז, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 הוצאה להורג:  16 במאי 1963 (בגיל 44) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  כוחות ארטילריה 
 תקופת הפעילות:  ? – 16 במאי 1963 
 דרגה:  קולונל 
 מבצעים:  פלישת ברית המועצות לפולין  מלחמת החורף  החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים:  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות  מדליה על שחרור פראג  מדליה להנצחת 40 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  מדליית ההגנה על מוסקבה  עיטור הכוכב האדום  עיטור הדגל האדום  מדליה על ההצטיינות בקרב  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מסדר אלכסנדר נבסקי  צלב המלחמה של צ'כוסלובקיה 1939–1945 
 
אולג ולדימירוביץ' פנקובסקי (ברוסית: Олег Владимирович Пеньковский; ‏23 באפריל 1919 – 16 במאי 1963) היה קולונל במודיעין הצבאי הסובייטי (מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות - גר"ו) בשנות החמישים המאוחרות ובשנות השישים המוקדמות, אשר שימש כחפרפרת בארגונו והעביר סודות חשובים למערב. הוא נחשב לאחד הסוכנים הטובים ביותר שהיו למערב אי פעם בברית המועצות. עם מעצרו על ידי  הק.ג.ב. בשנת 1962, הוא נשפט והורשע בבגידה ובריגול במשפט ראווה שנערך ב-1963, אך גורלו הסופי לאחר הרשעתו איננו ידוע במלואו.
אביו של פנקובסקי נהרג בלחימה כקצין בצבא הלבן במלחמת האזרחים ברוסיה (כאשר אולג היה בן ארבעה חודשים בלבד). הייתה לכך השפעה מכרעת על הקריירה שלו. כאשר עבד בשירותי המודיעין של ברית המועצות בטורקיה בשנות החמישים, לא הסתדר פנקובסקי עם הממונים עליו, וחזר למוסקבה. כאשר גילו הממונים עליו את הרקע של אביו, נגוזו כל סיכוייו לקידום נוסף. לכך היה חלק במוטיבציה שלו להפוך למרגל. ביולי 1960 הוא ניגש לסטודנטים אמריקאים על גשר מוסקבורצקי שבמוסקבה ונתן להם חבילה, שהועברה לסוכנות הביון המרכזית, ה-CIA. קציני ה-CIA התמהמהו ביצירת הקשר עמו, היות שחששו שהם נמצאים במעקב מתמיד.
קריירה כמרגל

בסופו של דבר שכנע פנקובסקי את הבריטי גרוויל וין (Greville Wynne) להסדיר פגישה עם שני קציני מודיעין אמריקאים ושני קציני מודיעין בריטים בעת ביקור שערך בלונדון בשנת 1961. וין הפך לאחד הבלדרים שלו. במשך שמונה-עשר החודשים הבאים סיפק כמות עצומה של ידיעות למפעיליו מטעם שירות המודיעין החשאי הבריטי MI6 במוסקבה, רוארי וג'נט צ'יזאם (Ruari and Janet Chisholm), וכן לאנשי קשר אחרים מטעם ה-MI6 וה-CIA במהלך נסיעותיו לחו"ל. הודות לאולג פנקובסקי הגיע לידי הנשיא ג'ון קנדי המידע שארסנל הנשק הגרעיני הסובייטי היה קטן הרבה יותר מאשר העריכו האמריקאים קודם לכן; שמערכות התדלוק של הסובייטים עדיין לא היו מבצעיות לגמרי; ושמערכות ההנחיה הסובייטיות עדיין לא היו פונקציונליות. במהלך העימות שהיה עם ניקיטה חרושצ'וב במשבר הטילים בקובה, הנשיא קנדי יכול היה לדעת שחרושצ'וב "ימצמץ ראשון" ויסלק את הטילים מקובה, שכן אותם טילים לא הגיעו עדיין ליכולת תפקוד מלאה.
בשנת 1962 נעצר פנקובסקי על ידי הק.ג.ב.. הוא נשפט והורשע בבגידה ובריגול במשפט ראווה שנערך ב-1963. ישנם דיווחים שונים באשר לגורלו לאחר הרשעתו. לפי חלק מן המקורות, הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים וגופתו נשרפה. על פי סוכן הגר"ו ולדימיר רזון, הוא "ויקטור סובורוב", בספרו "Inside Soviet Military Intelligence" ("בתוככי המודיעין הצבאי הסובייטי"), פנקובסקי נקשר ללוח בעזרת מיתרי פסנתר (piano wire. תייל מתכתי דק וחזק, המשמש כמיתר בפסנתרים) ו"נשרף חי". על פי דיווח "ציורי" יותר, גופו הוכנס אט-אט לכבשן בעודו בחיים, וחבריו הקרובים נאלצו לצפות בו, בתור מסר אזהרה לחפרפרות אחרות, עונש ש"הסובייטים יישמו רק על הגרועים שבבוגדים".
קריירת הריגול של אולג פנקובסקי הייתה נושאו של הפרק הראשון בסדרת ה-BBC בשם "Nuclear Secrets" ("סודות הגרעין"), ושמו "The Spy from Moscow" ("המרגל ממוסקבה"). התוכנית כללה, בין היתר, סרט שצולם בחשאי על ידי הק.ג.ב., ובו נראה פנקובסקי מצלם מידע סודי, ואף נפגש עם ג'נט צ'יזאם. פרשת מניעת העימות בקובה עובדה לסרט קולנוע בשם "השליח האנגלי".
לקריאה נוספת

Oleg Penkovsky, The Penkovsky Papers: The Russian Who Spied for the West, Doubleday, New York, 1966.
הערה: יומניו של פנקובסקי, לכאורה, הוברחו לאחר הוצאתו להורג. עם זאת, הסברה הרווחת הייתה שהם לא נכתבו על ידיו אלא שהם יצירה אמריקנית בצורת יומן, המבוססת על ראיונות שהיו לו עם שירותי הביון הבריטיים והאמריקניים. ה-CIA הכחיש את הטענות האלה.
Jerrold L. Schecter and Peter S. Deriabin, The Spy Who Saved the World: How a Soviet Colonel Changed the Course of the Cold War, New York, Charles Scribner's Sons, 1992. ISBN 0684190680
הערות שוליים

↑  Ernest Volkman, "Spies: The Secret Agents Who Changed the Course of History", ISBN 9780471025061.
↑  IMDb, 15 בינואר 2007: Nuclear Secrets The Spy from Moscow.
↑  "Editor Says He Got Soviet Spy's Story From CIA", Associated Press, 1982-05-31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303296505171  PLWABN: 9810537512705606  BIBSYS: 90794977  BNC: 000477191  CiNii: DA03984347  GND: 119086190  ISNI: 0000 0001 0959 8510  LCCN: n50047633  LNB: 000091147  NDL: 00472898  NKC: jn20040427011  NLG: 285059  NLK: KAC2018O2427  NTA: 073052949  RERO: 02-A013516382  SUDOC: 150789084  Trove: 944759  VIAF: 270836182   WorldCat (עם VIAF): 270836182
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק

תבנית:בית קברות
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק הוא בית קברות צבאי השוכן בשכונת נחלת יצחק שבגבול תל אביב וגבעתיים. קבורים בו 1,154 חללי צה"ל, שמרביתם (1,025) נפלו במלחמת העצמאות.
היסטוריה

ערב מלחמת העצמאות שימש בית הקברות האזרחי נחלת יצחק כאתר הקבורה העיקרי של תל אביב ושכנותיה. ראשיתו של בית הקברות הצבאי בחלקות שהקצתה במקום חברה קדישא בחודשים הראשונים של 1948 לשם קבורת אנשי המגן של היישוב, שנפלו במערכה. במהלך המלחמה נקברו במקום מאות חללים, שנפלו בקרבות בתל אביב, ביפו ובאזור המרכז.
בשנים שלאחר תום מלחמת העצמאות הועברו לקבורה במקום באופן יזום על ידי משרד הביטחון מאות חללים נוספים. הם נפלו במערכה בחלקי הארץ השונים – במיוחד בצפון ובדרום – ונקברו בהם בעשרות אתרים. העברתם נעשתה במטרה לצמצם את מספר אתרי הקבורה של חללי המלחמה, במיוחד בקצוות הארץ, ולהקל על תחזוקת קברי החללים. בית הקברות בנחלת יצחק היה לאתר מאסף מרכזי בפעולה זו. קבוצת החללים הגדולה ביותר שהועברה למקום לקבורה הייתה של 87 חללי חטיבת אלכסנדרוני, שנפלו בניסיון הכושל לחיסול כיס פלוג'ה בדצמבר 1948. בנוסף לכך הועברו לקבורה באתר חללים שנקברו במהלך המלחמה במתחם האזרחי של בית הקברות נחלת יצחק. בשל כך היה הוא בראשית שנות החמישים הגדול בין בתי הקברות הצבאיים בישראל.
החלקות הצבאיות הוכרזו כבית קברות צבאי (כלומר כזה המנוהל ומתוחזק על ידי משרד הביטחון) מכוח חוק בתי קברות צבאיים שנחקק ב-1950.
מאז שנת 1951, עת נפתח בית הקברות הצבאי קריית שאול, הובאו לקבורה בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק 20 חללי צה"ל בלבד (האחרונים שבהם ב-1983 וב-2014). שטח הקבורה הפנוי באתר קטן ביותר ולמעשה הוא סגור לקבורה.
מספר החללים הקבורים באתר הוא 1,151, ומבחינה זו הוא בית הקברות הצבאי הרביעי בגודלו בישראל.
בין החללים הקבורים במקום נמנים צבי זיבל, מעוטר עיטור הגבורה, ואורי פרנד, מעוטר עיטור המופת.
בית הקברות

בית הקברות הצבאי מהווה חלק ממתחם בית הקברות נחלת יצחק. הוא ממוקם במערב המתחם ומוקף משלושה עברים בחלקות קבורה אזרחיות ובאנדרטאות להנצחת חללי השואה.
מצויות באתר ארבע חלקות קבורה מלבניות. מעבר רחב מתמשך ממזרח למערב בין שני החלקות הצפוניות ובין שתי החלקות הדרומיות. ממערב לחלקות ממוקמת רחבת הטקס של בית הקברות ובה כותל הזיכרון.
המצבות בבית הקברות בולטות בהשוואה לאתרים מסוגו בישראל בכך שבשלוש מהחלקות מעטות המצבות שלהן מסגרת אבנים ממולאת אדמה שהיא נפרדת לכל אחד מהקברים האישיים, כמקובל. במקום זאת מקיפה מסגרת אבנים אחת את כל קברי החללים שלאורך כל שורה. כריות המצבה האישיות של החללים ממוקמות על גבי מסגרת זו, לאורכה. עיצוב ייחודי זה נבע מהעובדה שקבורת מרבית החללים במקום נעשתה בצפיפות גדולה מהרגיל, עובדה שעוררה בזמנו מורת רוח.
באחת מחלקות הקבורה הצפוניות קבורים בצד החיילים גם אזרחים רבים שניספו במהלך מלחמת העצמאות, ומצבותיהם אינן צבאיות.
עיצוב בית הקברות ומצבותיו נעשה בעיקרו לפי תוכניתו של האדריכל אשר חירם.