stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רנדום האוס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  בנט סרף 
 תקופת הפעילות:  1927–הווה (כ־97 שנים) 
 חברת אם:  פינגווין רנדום האוס 
 חברות בנות:  Goldmann  Prestel Publishing  Albrecht Knaus Verlag  Random House Studio 
 מיקום המטה:  Random House Tower 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מנכ"ל:  Núria Cabutí 
  
 www.randomhouse.com
 
רנדום האוס (באנגלית: Random House) הוא בית ההוצאה לאור הגדול בעולם בשפה האנגלית. בשנת 2013 מוזג עם הוצאת פינגווין הבריטית ופועל תחת השם "פינגווין רנדום האוס".
היסטוריה

החברה נוסדה בניו יורק ב-1927 על בסיס בית ההוצאה לאור "Modern Library" שנרכש שנתיים לפני כן על ידי בנט סרף (Bennett Cerf), כריסטופר קומבס (Christopher Coombes) ודונלד קלופפר (Donald Klopfer).
משנת 1947 מפיקה ההוצאה מילונים וספרי עיון, בהם המילון החשוב "Random House Dictionary of the English Language" (מילון רנדום האוס לשפה האנגלית). בשנת 1960 רכשה רנדום האוס את הוצאת קְנוֹפּף (Knopf) ושנה לאחר מכן את הוצאת פנתאון (Pantheon), הדבר הקנה לה זכויות הפצה על ספרות קלאסית אותה הוציאה בין השאר בסדרת "Everyman's Library", ששיווקה ספרות קלאסית בכריכה רכה ובמחיר שווה לכל נפש.
בשנת 1965 נרכשה ההוצאה על ידי תאגיד האלקטרוניקה "RCA". ב-1980 נמכרה החברה לרשת המדיה ניוהאוס וב-1998 רכשה אותה ענקית חברת ההוצאה לאור הגרמנית ברטלסמן.
בשנת 2000, הייתה אחת מהוצאות הספרים הראשונות שהודיעו על ייסוד סדרה שהספרים הרואים בה אור יהיו דיגיטליים בלבד, תחת המותג שהקימה "AtRandom", ועד 2008 כבר היו לה כבר יותר מ-8,000 ספרים הזמינים בפורמט אלקטרוני.
בשנת 2003, הוציאה לאור את הספר "צופן דה וינצ'י", אחד מרבי המכר הגדולים בכל הזמנים, שמכר למעלה מ-80 מיליון עותקים. נגד "רנדום האוס" והסופר דן בראון הוגשו מספר תביעות על הפרת זכויות יוצרים. הסופר לואיס פרדו טען שהעתיק משני ספרים קודמים שכתב, "בתו של האלוהים" ו"מורשת דה וינצ'י". פרדו ביקש מבית המשפט המחוזי בניו יורק לקבוע, שהספר מפר את זכויות היוצרים שלו, ולפסוק לטובתו פיצויים בהיקף של 150 מיליון דולר. התביעה נדחתה באוגוסט 2005 ובפסק הדין נכתב כי "אין כל דמיון מהותי בין 'צופן דה וינצ'י' לספריו של פרדו", "שני הספרים כתובים בסגנון של ספר מתח שהתפאורה שלו היא העולם הדתי, אבל רעיונות ונושאים ספרותיים כלליים אינם מוגנים על ידי חוק זכויות היוצרים". תביעה נוספת הוגשה על ידי ההיסטוריונים מייקל בייג'נט וריצ'רד לי, בבית משפט בלונדון, במסגרתה נטען כי בראון השתמש במוטיב מרכזי, המורכב מ-15 מרכיבים המצוינים בספרם "דם קדוש, גביע קדוש", שהוציא לאור כבר ב-1982, ספר היסטוריה, פסאודו-מדעי ולא מותחן. באפריל 2007 נדחתה גם תביעה זו.
בשנת 2006 הודיעה כי בכוונתה להגדיל את כמות הנייר הממוחזר בהדפסת ספריה ל-30% עד 2010. החברה, הרוכשת 110 אלף טונות של נייר כדי להדפיס ספרים כל שנה, העריכה כי מאמץ זה ישתווה להצלת 550 אלף עצים בשנה והורדה של 8,000 מכוניות מהכבישים בארצות הברית, עקב הקטנת כמות גזי החממה.
ביולי 2013 השלימו ברטלסמן והמוציאה לאור הבריטית פירסון את מיזוגם של הוצאת פינגווין ורנדום האוס, שניים מבתי ההוצאה לאור הגדולים בעולם. לאחר המיזוג 53% מהשליטה בבית ההוצאה לאור החדש נתונים בידי החברה הגרמנית ואילו 47% יהיו בשליטתה של החברה הבריטית. השלמת המיזוג יצרה בית הוצאה לאור בינלאומי שפועל בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו, ספרד ומדינות אמריקה הלטינית. השולט בכ-30% משוק הספרים העולמי.
ספרי ההוצאה

החברה מוציאה לאור ספרים מכל הסוגות, ספרי-שמע, וכותרי וידאו ו-DVD לקהל הרחב.
רנדום האוס מוציאה לאור את ספרי הארי פוטר בארצות הברית, את ספרי דוקטור סוס, את מדריכי הטיולים פודור'ס ועוד. היא מפיצה גם את ספרי נשיונל ג'יאוגרפיק, את מגזין הספרות הנחשב "The New York Review of Books" ועוד.
בשנת 2005 שילמה למיליארדר וורן באפט מקדמה של 7 מיליון דולר עבור הזכויות לביוגרפיה שלו.
בשנת 2006 רכשה את זכויות התרגום לאנגלית של הביוגרפיה של אריאל שרון.
בשנת 2007 שילמה לטוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה לשעבר, מקדמה של 9 מיליון דולר עבור האוטוביוגרפיה שלו.
בשנת 2007 הוציאה רנדום האוס את הספר "Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages", אנציקלופדיית דינוזאורים מאת הפלאונטולוג ד"ר תומאס ר. הולץ הבן.
בשנת 2017 חתמה על חוזה עם ברק ומישל אובמה להוצאת ספריהם, על פי הערכות בעולם המו"לות, ההוצאה שילמה לבני הזוג 60 מיליון דולר תמורת פרסום ספריהם. עד מרץ 2019, נמכרה האוטוביוגרפיה של מישל אובמה ביותר מ–10 מיליון עותקים. הספר הוגדר כספר הזיכרונות המצליח בכל הזמנים לאחר שנמכר ב–720 אלף עותקים ביום אחד.
הערות שוליים

↑  רנדום האוס נסוגה חלקית מהספר המקוון, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2001
↑  הניו יורק טיימס, רנדום האוס גדלה באינטרנט, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2008
↑  רונן לב, ‏נדחתה תביעת זכויות יוצרים נגד מחבר "צופן דה וינצ'י", באתר גלובס, 7 באוגוסט 2005
↑  יואב מזא"ה, צופן דה וינצ'י:כיצד מכר דן בראון את מה שהעתיק?, באתר הארץ, 31 במאי 2006
↑  ארנון בן-יאיר, בית המשפט הכריע: דן בראון ניצח בקרב על "צופן דה וינצ'י", באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2007
↑  סוכנויות הידיעות, הוצאת הספרים רנדום האוס תגדיל השימוש בנייר ממוחזר כדי להגן על עצים, באתר הארץ, 21 במאי 2006
↑  סוכנויות הידיעות, עסקת ענק בענף הוצאות הספרים: מגעים למיזוג רנדום האוס ופינגווין, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2012
↑  דפנה ארד, הסיפורים האבודים של דוקטור סוס ייצאו לאור מחדש, באתר הארץ, 31 ביולי 2014
↑  כתבי גלובס, ‏הספר היקר של וורן באפט, באתר גלובס, 2 באוקטובר 2005
↑  שירי לב-ארי, "הרועה", הביוגרפיה של אריאל שרון, תתורגם לאנגלית וגרמנית, באתר הארץ, 25 בינואר 2006
↑  הניו יורק טיימס, טוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה לשעבר, יקבל מקדמה של 9 מיליון דולר עבור האוטוביוגרפיה שלו, באתר TheMarker‏, 26 באוקטובר 2007
↑  איתמר זהר, ברק ומישל אובמה חתמו על חוזה עם פנגווין־רנדום האוס להוצאת ספריהם, באתר הארץ, 1 במרץ 2017
↑   איתמר זהר, האוטוביוגרפיה של מישל אובמה נמכרה כבר ביותר מ–10 מיליון עותקים, באתר הארץ, 26 במרץ 2019
↑   גילי איזיקוביץ, ספר הזיכרונות של מישל אובמה נמכר ב–720 אלף עותקים ביום אחד, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504368205171  PLWABN: 9810573895705606  BIBSYS: 90532460  BnF: cb12895802s (data)  CiNii: DA01323093  GND: 5053270-4  ISNI: 0000 0001 2359 126X  LCCN: no2009149269  LNB: 000097345  MusicBrainz: 6d4d6e93-2f72-4ae4-a937-2facf9a03c18  NKC: xx0136504  NLA: 36362893  NLG: 99402  Trove: 1251195  VcBA: 494/43810  VIAF: 123566121   WorldCat (עם VIAF): 123566121
מפת מנאטוס

עותק של האריס/LOC של מפת מנטאוס משנת 1639.
עותק של המפה מווילה די קסטלו.
מפת מנאטוס (באנגלית: Manatus Map) היא מפת עיר משנת 1639 של ניו אמסטרדם ויישובי הולנד החדשה (אנ') אחרים, המקיפים את נמל ניו יורק (אנ'), עם אלמנטים מאויירים (אנ'), הנושאת את הכותרת מנאטוס (אנ') על הנהר הצפוני (אנ') (Manatus on the North River). היא נוסחה בתקופת כהונתו של וילם קיפט (אנ'), ודמות עורך התוכנית שנויה במחלוקת. אדוארד ואן וינקל מחברת הולנד בניו יורק (Holland Society of New York) ייחס אותה לקרטוגרף ההולנדי יוהנס ווינגבונס (אנ'), שיצר מפות וכתבי יד רבים עבור חברת הודו המערבית. לפי אייזק ניוטון פלפס סטוקס (אנ'), וינגבונס היה בין כמה יוצרים אפשריים, ורק מוציא את אנדריאס הוד (אנ') כקרטוגרף הסביר ליצירה, שכן הוא היה באזור אחר של העולם באותה תקופה.
הציור המקורי אבד והוא שרד רק בשני עותקים מאוחרים מהמאה ה-17 שנעשו באותו סטודיו עם הבדלים קלים, כפי שצוין ב"איקונוגרפיה של האי מנהטן" של סטוקס. אחד העותקים הגיע מאותו אוסף של תוכנית קסטלו בווילה די קסטלו, השני מתרומת הנרי האריס (אנ') לספריית הקונגרס. העותק של האריס הוא בגודל של עשרים ושישה וחמישה-שמונה אינצ'ים על שמונה עשר ורבע אינצ'ים ומציג את האי מנהטן עם מחוזות ווסטצ'סטר וברונקס בצפון; חלק ניכר מלונג איילנד במזרח; המפרץ, סנט פונט והוגן הוק בדרום; עם סטטן איילנד, Achter t' Col, ניוארק ביי, נהרות האקנסאק ופאסיק וקוני איילנד ("קוני איילנט" בהאריס או "קונין אילנדט" בקסטלו) במערב. יש בה תיאור טוב מספיק של היבשת הסובבת כדי לתת מושג טוב על החשיבות היחסית של האי מנהטן ומיקומו ביחס ליבשת. הוא כולל גם תוספת עם שמותיהם של מתיישבי מנהטן המוקדמים.
ראו גם

תוכנית קסטלו
הערות שוליים

1 2 3  Van Winkle, Edward (1916). Manhattan, 1624-1639. The Knickerbocker Press.Public Domain This article incorporates text from this source, which is in the public domain.
1 2  Stokes, Isaac Newton Phelps. "The Manatus Maps". The iconography of Manhattan Island, 1498-1909. New York: Robert H. Dodd.
גיראנו קרק

גיראנו קרק (בהולנדית: Gyrano Kerk; נולד ב-2 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן סורינאמי ממוצא הולנדי המשחק כקיצוני עבור רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית.
קריירה

קרק התחיל את הקריירה המקצועית שלו באוטרכט ההולנדית, קבוצת נעוריו. ב-28 בספטמבר 2014, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית בהפסד 1–3 לטוונטה. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בהפסד 2–3 לגו אהד איגלס. בספטמבר 2021, חתם קרק על חוזה ל-4 שנים בלוקומוטיב מוסקבה מהליגה הרוסית.
בינואר 2023, הושאל קרק לאנטוורפן הבלגית עד סוף עונת 2022/2023.
ב-4 ביוני 2023, כבש קרק שער בתיקו 2-2 נגד גנק שהבטיח לאנטוורפן את הזכייה באליפות בלגיה לראשונה מזה 66 שנה. באוגוסט 2023, סייע לאנטוורפן להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, כשכבש שער בניצחון 1-3 על א.א.ק. אתונה במוקדמות.
הערות שוליים

↑  КЕРК ПОКИНУЛ РАСПОЛОЖЕНИЕ «ЛОКОМОТИВА», fclm
דייגו ביססוואר

דייגו ביססוואר (בהולנדית: Diego Biseswar; נולד ב-8 במרץ 1988) הוא כדורגלן סורינאמי-הולנדי, המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

ביססוואר, נולד באמסטרדם להורים סורינאמי. ביססוואר, התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים דווס וכעבור שנה הצטרף לזו של אייאקס. בהמשך, שיחק בקבוצות הנוער של טלסטאר ופיינורד.
ב-29 באוקטובר 2004, ביססוואר חתם לשלוש שנים בפיינורד. כשנה לאחר מכן, הושעה מהגביע עקב הטענה ששיחק גם עבור קבוצת נעוריו "דווס" במקביל. ב-22 במאי 2005, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפיינורד בניצחון 3-6 נגד דן האג. ב-20 בנובמבר, ביססוואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון נגד אודה. ב-18 בפברואר 2006, הורחק במשחק הליגה נגד אייאקס.
בקיץ 2006, ביססוואר הושאל להראקלס אלמלו על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ 2007, ביססוואר הושאל לדה חראפסחאפ. ב-2 בפברואר 2008, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אקסלסיור רוטרדם. בסיום העונה, חזר לפיינורד.
בינואר 2012, ביססוואר עבר חתם לארבע וחצי שנים בקייסריספור מליגת העל הטורקית תמורת כ-200 אלף אירו. ב-8 בינואר 2012, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאנטליהספור ושלושה ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אקהיסאר בלדייספור.
ביוני 2016, ביססוואר חתם בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית. ב-3 באוגוסט 2016, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאייאקס במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-11 בספטמבר 2016, ביססוואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פנאטוליקוס. ב-6 במאי 2017, הבקיע בניצחון בגמר הגביע נגד א.א.ק. אתונה. בעונת 2018/2019, ביססוואר רשם את עונת השיא שלו בקריירה, בה רשם 8 שערי ליגה ב-27 משחקי ליגה. בעונה זו, זכתה פאוק בדאבל הראשון בהיסטוריה שלה ובאליפות הראשונה מזה 34 שנים.
ב-19 בינואר 2021, ביססוואר הושאל לאפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, ביססוואר שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד.
ב-27 במרץ 2021, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 0-6 נגד ארובה. ביססוואר, נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2021.
תארים

ליגת העל היוונית: 2018/2019
הגביע היווני: 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הדחתו של רומולוס אוגוסטוס

הדחת רומולוס אוגוסטולוס על ידי אודואקר, שהתרחשה בשנת 476 לספירה, הייתה הפיכה שסימנה את סוף שלטונו של הקיסר הרומאי המערבי האחרון שאושר על ידי הסנאט הרומי המערבי והקמת ממלכת איטליה, למרות שיוליוס נפוס שלט כקיסר רומא על דלמטיה עד 480.
רקע > ביזת רומא

רומא נבזזה פעמיים במאה החמישית לספירה, לאחר דעיכה ממושכת שבאה לאחר יותר מאלפיים שנה של שליטה, תחילה על מרכז איטליה ולאחר מכן על אימפריה שהקיפה את הים התיכון.   ראשית, בשנת 410 צבא ויזיגותי בפיקודו של אלאריק צר, נכנס ובזז את העיר, ובשנת 455 הוונדלים תקפו את רומא לאחר שמלכם, גנסריק, שהאמין כי הוא נדחק על ידי טוען לכתר הקיסרי, ביטל הסכם שלום. למרות שנותרה מקום מושבו של הסנאט הרומי, ועיר חשובה של האימפריה הרומית המערבית, רומא לא הייתה מה שהייתה פעם - הקיסרים המערביים העבירו את חצרותיהם לרוונה המאובטחת יותר בעקבות שתי הבזיזות ופלישת ההונים.
הוונדלים הורשו להיכנס לעיר לאחר שהבטיחו לאפיפיור לחוס על אזרחיה, אך הם לכדו רבים מהרומאים האומללים, שחלקם נמכרו לעבדות  בממלכה הצפון אפריקאית של שוביהם. אלמנתם של הקיסרים ולנטיניאנוס השלישי ופטרוניוס מקסימוס, ליקיניה, נלקחה בעצמה לקרתגו, שם התחתנה בתה עם לבנו של גנסריק.
רומא לא רק שאיבדה חלק מאוכלוסייתה במהלך ההשתוללות הוונדלית, אלא שכמות גדולה למדי מאוצרותיה נבזזה על ידי הברברים. שלל זה נלקח מאוחר יותר על ידי הביזנטים.  אולם, אז אובדנו היווה מכה קשה לאימפריה המערבית.
רקע > ריקימר וגנרלים אחרים שולטים

לאחר שחולשותיה של רומא נחשפו על ידי פלישת הוונדלים, השבטים הברברים של גאליה, בעבר פרובינקיה בטוחה הנאמנת לאימפריה, החלו למרוד באדוניהם לשעבר.  הקיסרים שהתבססו ברוונה החלו כעת לאבד את הכבוד של רבים מנתיניהם, וגנרלים רבי עוצמה, לרוב ממוצא ברברי בעצמם, נאלצו להגן עליהם. בין המצליחים יותר מבין המפקדים הללו, הבכירים שבהם כונו magistri militum, היו אוויטוס, שבסופו של דבר יוכתר לקיסר, וריקימר (שהיה חצי סואבי וחצי ויזיגותי). ריקימר הפך לעוצמתי עד כדי כך שהוא הצליח לבחור ולהדיח קיסרים חלשים כמעט כרצונו.
בשנת 475, הקיסר המערבי, יוליוס נפוס (אחיינה של הקיסרית המזרחית), הודח על ידי המגיסטר מיליטום שלו, האציל אורסטס, שהיה בעבר פקיד מהימן של אטילה, השליט ההוני.  במקום לקחת את כס המלכות בעצמו, אורסטס הכתיר את בנו הצעיר, רומולוס אוגוסטולוס, לקיסר.
ההפיכה של אודואקר ועלייתו לשלטון

אורסטס, ששלט בשמו של בנו, מצא אויב בדמות חייליו השכירים הלא-רומאים. כאשר, בהנהגת גנרל עזר בשם אודואקר, הם דרשו אחוזות וסורבו,  הם פלשו לתוך איטליה. בהודיעו לחייליו שאם ילכו אחריו ויצייתו לו, הם, כדבריו של גיבון, "יסחוט את הצדק שנמנע מהעתירות המיומנות שלהם", תפס הגרמני, האריאני אודואקר את מנהיגותו של המרד. חיילים ברברים בערים ובחילות מצב באיטליה "נהרו" תחת הגנרל הנועז, ואורסטס ברח לפאביה המבוצרת. אודואקר הטיל מצור על פאביה, שנפלה בבוא העת. הבישוף של אותה עיר, אפיפניוס, הצליח לפדות רבים מהשבויים שנלקחו במהלך הפלישה הזו,  אך לא הצליח להציל את אורסטס, שהוצא להורג.
אחיו של אורסטס נהרג ליד רוונה על ידי כוחותיו של אודואקר, שנכנסו לבירה הקיסרית זמן קצר לאחר מכן. המלך הצעיר רומולוס אוגוסטולוס נאלץ, ב-4 בספטמבר, להתפטר בפני הסנאט. גוף זה ביקש מהקיסר הרומאי המזרחי, זנון, לאחד מחדש את ממלכתו עם המערב, עם אודואקר כמושל שלו. מפקד העזר, שהיה כעת שליט רוונה, עודד את הסנטורים במאמץ זה.   הקיסר היסס במקצת לתת לאודואקר את מה שתהיה אוטונומיה יחסית, בטענה כי יש להחזיר את אחיינו של אשתו יוליוס נפוס, שעדיין חי והוכר כקיסר בדלמטיה, לכס המלכות. אולם זנון לא רצה להשתמש בכוח כדי לתמוך ביחסיו, ולכן, בעודו מעודד את אודואקר להכיר בתביעתו של נפוס, העניק לגנרל דרגת פטריקי  וקיבל את מתנת הגנרל את הדגלים האימפריאליים המערביים.
הקיסר לשעבר האומלל, רומולוס אוגוסטולוס, עדיין נכח ברוונה, ואודוקר נפטר מהנער על ידי הגלייתו. גורלו של הקיסר המערבי הרומאי האחרון אינו ברור במקצת, אך מאמינים כי הוא פרש לווילה לוקולנית בקמפניה  ומת לפני 488, כאשר גופתו של הקדוש סברינוס הובאה לשם. בשנת 480, השני מיריביו הרומאים של אודואקר, יוליוס נפוס, נרצח על ידי "שומרים". עד לרצח של נפוס, אפילו אישור דרגתו וסמכותו הפטריקית של אודואקר התערער על ידי נוכחותו של אחיינו של זנון.
אודואקר הכריז על עצמו כעת כמלך ההרולים באיטליה (476–493), אך לא מלך איטליה, שכן איטליה נותרה רשמית ארץ האימפריה הרומית לאחר שקיבל את סמכויותיו של אוגוסטוס, וכונן בריתות עם ברברים אחרים, דוגמה מצוינת היו הוויזיגותים. הוא הוכיח את עצמו כשליט מוכשר, ולמרות שאיטליה הייתה מוכת אסונות כמו מגפות ורעב במהלך סוף המאה החמישית הסוערת, היסטוריונים כמו אדוארד גיבון העידו על "השכלה והאנושיות" של אודואקר.
לאחר מכן

למרות היותו בעל תכונות אלו, אודואקר לא הצליח להביס את האוסטרוגותים ואת המלך שלהם, תיאודריך הגדול, שפלשו לממלכת איטליה והתגברו על הכוחות שהגנו עליה. לאחר ארבע שנות לחימה, החליט אודואקר, בלחץ מסוים מצד אזרחיו וחייליו, בשנת 493 כי אין טעם להמשיך להילחם ולהיכנע. כובש האימפריה הרומית המערבית נכבש בעצמו, ובניגוד לרומולוס אוגוסטולוס, הוא לא ניצל. בעודו נהנה במשתה, הוא נרצח על ידי אוסטרוגותי, שאולי היה תיאודריך בעצמו.
כאשר המלכה האוסטרוגותית אמלסונטה, בעלת ברית של האימפריה הביזנטית, הוצאה להורג על ידי יורשה הנבחר תאודהאד בשנת 535, הקיסר המזרחי, יוסטיניאנוס, לא היסס להכריז מלחמה. בפיקודו של הגנרל בליסאריוס, נחת צבא בסיציליה והכניע את האי לפני שפלש לאיטליה עצמה. כשהוא אכן פלש לחצי האי, הוא כבש את העיר נאפולי, ואז תקף וכבש את רומא. במשך כמעט עשרים שנה, נלחמו האוסטרוגותים והרומאים על השליטה בחצי האי. חשדותיה של הקיסרית המזרחית, תאודורה, הובילו לא פעם את בעלה יוסטיניאנוס למנוע תגבורת מבליסאריוס, שנקרא בחזרה מספר פעמים. כמה היסטוריונים  הגיעו למסקנה שהסיום המוצלח של המלחמה היה ניצחונו של בליסאריוס, אך הכבוד להביס את האוסטרוגותים הגיע לנרסס, אשר זכה לאמון רב יותר על ידי הממונים עליו בקונסטנטינופול. בסופו של דבר, לאחר הכיבוש מחדש הרומי, פלש שבט ברברי אחר, הלומברדים, והתיישב באיטליה.
הערות שוליים

↑  Robinson, Cyril E. A History of Rome from 753 B.C. to A.D. 410. Methuen, 1963.
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003.
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3, p. 623. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Brownworth, Lars. Lost to the West. 2010, Crown Publishing Group.
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3, p. 624. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3, p. 636. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3, p. 638. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Hill, David Jayne. A History of Diplomacy in the International Development of Europe, Vol. 1, p. 32. Longmans, Green, and Co, 1905.
↑  Bryce, Viscount James. The Holy Roman Empire, p. 27.
↑  Bury, J.B. History of the Later Roman Empire from the Death of Theodosius I, Vol. 1, p. 407. Dover Publications, 1958.
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 3, p. 640. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
1 2  Bury, J.B. History of the Later Roman Empire from the Death of Theodosius I, Vol. 1, p. 410. Dover Publications, 1958
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol 3, p. 641. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
↑  Gibbon, Edward. The Decline and Fall of the Roman Empire, Vol. 4, p. 692. Ed. Hans-Friedrich Mueller. Modern Library, 2003
1 2  Young, George Frederick. East and West Through Fifteen Centuries, Vol. 2, p. 220. Longmans, Green and Co, 1916
↑  Brownworth, Lars. Lost to the West. 2010.
האימפריה הרומית המערבית (כחול) והמזרחית (אדום) עד שנת 476
קורפוס האוויר הראשון (לופטוואפה)

| --- | --- |
דגל פיקוד הקורפוס
דגל פיקוד הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   לופטוואפה
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  חרקוב 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  11 באוקטובר 1939 – 4 באפריל 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
קורפוס האוויר הראשון (בגרמנית: I. Fliegerkorps) היה אחד מהקורפוסים האוויריים של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-11 באוקטובר 1939 בקלן מדיוויזיית האוויר הראשונה. הקורפוס נודע גם כ- Luftwaffenkommando Don בין 26 באוגוסט 1942 עד 17 בפברואר 1943. הקורפוס הפך לדיוויזיית האוויר ה-18 ב-4 באפריל 1945.
מפקדים

גנרל אוברסט אולריך גראוארט (11 באוקטובר 1939 – 15 במאי 1941)
גנרל חיל האוויר הלמוט פרסטר (3 ביוני 1941 – 23 באוגוסט 1942)
גנרל חיל האוויר גינטר קורטן (24 באוגוסט 1942 – 11 ביוני 1943)
גנרל לוטננט אלפרד מהנקה (1 באפריל 1943 – 25 ביוני 1943)
גנרל לוטננט קרל אנגרשטיין (26 ביוני 1943 – 6 בנובמבר 1943)
גנרל חיל האוויר פאול דייכמן (7 בנובמבר 1943 – 3 באפריל 1945)
אנפרני דייקסטיל

אנפרני דייקסטיל (בהולנדית: Anfernee Dijksteel; נולד ב-27 באוקטובר 1996 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן סורינאמי-הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת סורינאם.
קריירת מועדונים

דייקסטיל גדל באקדמיית נייק. בחודש ינואר 2016 חתם בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה. בסך הכול ערך 45 הופעות ליגה במדי המועדון, 44 מתוכן בפוטבול ליג הראשונה ואחת בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, והבקיע בהן שער אחד.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם במידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
קריירה בינלאומית

ב-23 במרץ 2023 ערך דייקסטיל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בהפסד 2-0 לנבחרת מקסיקו במסגרת ליגת האומות של CONCACAF לעונת 2022/2023.
הערות שוליים

↑  Middlesbrough agree £2m deal for Anfernee Dijksteel, באתר Northern Echo, ‏ 7 באוגוסט 2019 (באנגלית)
ארץ החרדונים

| --- | --- |

חרדון צב מצוי בשמורה
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  2010
 נתונים ומידות
 שטח:  0.14 קמ"ר
 בעלי חיים:  חרדון צב מצוי
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  אילת
 קואורדינטות:  29°34′30″N 34°58′06″E﻿ / ﻿29.574864°N 34.96821°E﻿ / 29.574864; 34.96821
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןארץ החרדונים(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןארץ החרדונים  he ארץ החרדוניםhe ארץ החרדוניםמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארץ החרדונים הוא אתר טבע הממוקם באילת, ממזרח לכביש 90. המקום משמר בעיקר את המין "חרדון צב מצוי", אשר אוכלוסייתו באתר נאמדת בכמה מאות פרטים. האתר הוקם על ידי קק"ל ושטחו הוא 140 דונם.
היסטוריה

בעבר המקום שימש כאתר בלתי חוקי להשלכת פסולת מבתי המלון שבאזור, וכחלק מתהליך פיתוח השמורה הציבה קק"ל בשטח שלטי הסבר וגידרה את החלקות בבולי עץ, כדי למנוע מכלי רכב לנסוע בשטח ולהרוס את המחילות שבהן החרדונים מסתתרים.
בנוסף ישנה גבעה קטנה הצופה על נופי הערבה, על ארץ החרדונים ועל פארק הצפרות, שנמצא ממזרח לגבעה ושמה היא מצפור החרדונים.
לפי נתוני 2012, קיימות באתר כמאה מחילות, ומהשביל המוביל למצפור החרדונים ניתן לפנות דרומה ולהגיע לפארק הצפרות אילת.
ראו גם

פארק הולנד
מרכז ההוקי של ריו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם ספורט 
 כתובת:  ריו דה ז'ניירו 
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו 
 מדינה:  ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2007
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 קואורדינטות:  22°51′39″S 43°24′09″W﻿ / ﻿22.860741666667°S 43.402447222222°W﻿ / -22.860741666667; -43.402447222222
 www.rio2016.com/en/venues
 he
 
מרכז ההוקי האולימפי של ריו דה ז'ניירו הופעל לראשונה ב-2007 כמתקן הוקי זמני במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים. המרכז שימש לתחרויות ההוקי שדה, ונבנה במתחם הספורט בשכונת דאודורו בעיר.
לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תוכנן תחילה להקים אצטדיוני הוקי זמניים בבארה אולימפיק פארק עבור טורניר ההוקי האולימפי, שנועדו להכיל 10,000 מקומות ו-5,000 (במגרש המשני). אולם לאחר מכן הוחלט להשמיש מחדש את מגרשי ההוקי בשכונת דאודורו ואף להפוך אותם למרכז האימונים הקבוע של נבחרת ההוקי הברזילאית.
מרכז ההוקי כולל 2 מגרשים (ועוד מגרש אימונים קטן המותאם לאימוני שוערים) לצד חדרי הלבשה ומנהלה. לצורך האולימפיאדה הוקמו יציעים זמניים סביב 2 המגרשים. על פי התוכנית המגרש הראשי נועד להכיל כ-10,000 צופים והמשני כ-5,000. אולם בפועל מספר המקומות צומצם והאצטדיון המרכזי מכיל כ-7,800 מקומות בארבעה יציעים (ולאחר המשחקים יישאר בו יציע קבוע המכיל 2,500 מקומות) והמגרש המשני מכיל כ-4,100 מקומות ב-2 יציעים.
המרכז נבנה ליד דאודורו ארנה ובקרבתו מתקנים אולימפיים נוספים כגון אצטדיון דאודורו הזמני, שיארח את חלק מתחרויות הקרב חמש, ההיפודרום האולימפי בוילה מיליטר, המטווח האולימפי, מתקני הרכיבה לאופני ההרים ומסלולי השטת הקיאקים.
אלביירו אוסוריאגה

אלביירו אוסוריאגה לופס (בספרדית: Albeiro Usuriaga López;‏ 13 ביוני 1966, קאלי שבקולומביה – 11 בפברואר 2004, קאלי שבקולומביה) היה כדורגלן קולומביאני ששיחק בתפקיד החלוץ הידוע בכינויו "אל פלומו" (El Palomo). במהלך הקריירה שיחק, בין השאר, במועדונים אמריקה קאלי, אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה וכן בנבחרת קולומביה. הוא נרצח ב-11 בפברואר 2004 ליד ביתו שבקאלי בעת ששיחק קלפים עם חבריו.