stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזופלודון
מיון

לווייתן מקור צפון-אטלנטי (Mesoplodon bidens)
לווייתן מקור אנדרו (Mesoplodon bowdoini)
לווייתן מקור הובס (Mesoplodon carlhubbsi)
לווייתן מקור בליינוילי (Mesoplodon densirostris)
לווייתן מקור רמארי (Mesoplodon eueu)
לווייתן מקור גרוויס (Mesoplodon europaeus)
לווייתן מקור שיני-עלים (Mesoplodon ginkgodens)
לווייתן מקור דרומי (Mesoplodon grayi)
לווייתן מקור הקטור (Mesoplodon hectori)
לווייתן מקור דרניאגלה (Mesoplodon hotaula)
לווייתן מקור ליארד (Mesoplodon layardii)
לווייתן מקור ישר-מקור (Mesoplodon mirus)
לווייתן מקור פרין (Mesoplodon perrini)
לווייתן מקור ננסי (Mesoplodon peruvianus)
לווייתן מקור סטג'נגר (Mesoplodon stejnegeri)
לווייתן מקור שיני-מעדר (Mesoplodon traversii)
מחוז טנגה

| --- | --- |

 מדינה:  טנזניה טנזניה
 בירת המחוז:  טאנגה 
 על שם:  טאנגה 
 שטח:  26,677 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  2,615,597 (2022)
 קואורדינטות:  5°00′S 38°15′E﻿ / ﻿5°S 38.25°E﻿ / -5; 38.25 
 http://tanga.go.tz/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז טנגה (בסוואהילי: Mkoa wa Tanga) הוא אחד מ-31 המחוזות המנהליים של טנזניה. המחוז גובל במחוז קילימנג'רו בצפון, מחוז מניארה במערב, ובמחוזות מורוגורו ופוואני בדרום. האוקיינוס ההודי מהווה את גבולו המזרחי של המחוז.
מספר התושבים במחוז, המשתרע על גבי 27,348 קמ"ר, עומד על כ-2 מיליון איש. טנגה הוא המחוז הרביעי בצפיפותו בטנזניה, אחרי מטווארה, קילימנג'רו ומוואנזה.
היסטוריה

ליד הכפר טונגוני, 20 ק"מ דרומית לעיר טנגה, נמצאו חורבות של יישוב קדום באותו שם, המתוארך למאות 13 עד 16. במקום נמצאו מסגדים, קברים ומבנים המתוארכים למאות ה-18 וה-19. טונגוני הוא מונח סוואהילי שמשמעותו מקום עם חורבות, או 'מקום נטוש'. תושבי המקום כינו במהלך השנים את המקום "סיטאהאבו", בסוואהילי - "כאן טוב יותר משם".
נפות

המחוז מחולק ל-10 נפות.
| נפה | אוכלוסייה (נכון לשנת 2012) |
| --- | --- |
הנדני: 276,646
הנדני (עיר): 79,056
קלינדי: 236,833
קורוגווה: 242,038
קורוגווה (עיר): 68,308
לושוטו: 492,441
מוהזה: 204,461
מקינגה: 118,065
פנגני: 54,025
טאנגה: 273,332
סה"כ: 2,045,205
כלכלה

כלכלת מחוז טנגה מבוססת על תחום הדיג, החקלאות, התיירות, תעשיית הכרייה והמסחר. ענפי התעשייה כוללים טקסטיל, עיבוד יבולים, במיוחד סיסל ותה, מוצרי עץ וכמו כן ייצור נייר. ענפי ייצור אחרים אחרים כוללים עיבוד פלדה וברזל.
הערות שוליים

↑  [http://www.tzonline.org/pdf/Tanga.pdf TANGA REGION
SOCIO-ECONOMIC PROFILE]
↑  The Indian Ocean Coast – Tanga
↑  מחוז טנגה, באתר Tanga Cement
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567539405171  BnF: cb135387138 (data)  GND: 4105769-7  LCCN: n90620560   WorldCat (עם LCCN): n90-620560 
נפות מחוז טנגה
מחנה הריכוז קובנה

| --- | --- |

לוח זיכרון בפורט התשיעי לזכר יהודי גטו קובנה ומחנה קובנה שנרצחו שם בשנים 1943 ו-1944
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז 
 כתובת:  קובנה 
 מיקום:  קובנה 
 מדינה:  ליטא 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 15 בספטמבר 1943
 תאריך פתיחה רשמי:  15 בספטמבר 1943 
 תאריך פירוק:  14 ביולי 1944 
 קואורדינטות:  54°54′51″N 23°53′59″E﻿ / ﻿54.914149°N 23.899821°E﻿ / 54.914149; 23.899821
  (למפת קובנה מוגדלת) מחנה הריכוז קובנה(למפת קובנה רגילה) מחנה הריכוז קובנה
 
מחנה הריכוז קובנה (בגרמנית: Kauen) היה מחנה ריכוז נאצי ששכן באזור בו התקיים גטו קובנה עד חיסולו. הוא פעל מ-15 בספטמבר 1943 עד 14 ביולי 1944 והיו לו שמונה מחנות לוויין סביב העיר קובנה, בליטא. מרבית האסירים היו יהודים ששרדו את השנים הקודמות של השואה בליטא. רבים מהאסירים היהודיים של גטו קובנה הושארו בקובנה והפכו לאסירים במחנה הריכוז קובנה. בין האסירים היה אלחנן אלקס, שמאוחר יותר נרצח.
בתאריכים 8–12 ביולי 1944 המחנה פונה וחוסל על ידי הנאצים. באותה העת התגוררו במחנה כ-7,000-8,000 יהודים. כ-1,500 יהודים נרצחו במהלך פיצוץ בתי המחנה, ואלפים נוספים נשלחו למחנות הריכוז דכאו ושטוטהוף. קובנה שוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 באוגוסט 1944.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, "Kauen", עמ' 848–852
Der Ort des Terrors, כרך 8, "Kaunas"
הערות שוליים

↑  אלחנן אלקס, מכתבו של אלחנן אלקס, אוקטובר 1943, באתר יד ושם
↑  קובנה (Kaunas), באתר האנציקלופדיה של הגטאות, יד ושם
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7633233-0  LCCN: no2014134355  NKC: zmp20221143864  VIAF: 246325740   WorldCat (עם VIAF): 246325740 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מודלים אבולוציוניים של שיתוף מזון

שיתוף מזון מוגדר כהעברת מזון בהסכמה מידי פרט אחד בעל מוטיבציה להשגת מזון, לפרט אחר. ביולוגים אבולוציוניים פיתחו מודלים תאורטיים שונים בכדי להסביר את האבולוציה של התנהגות שיתוף מזון בקרב בני אדם וחיות אחרות.
מודלים של שיתוף מזון מבוססים על תיאורית האבולוציה הכללית. היישום שלהם לגבי התנהגות אנושית נחשב לענף של אקולוגיה התנהגותית אנושית (אנ'). חוקרים פיתחו כמה מודלים אשר מסבירים שיתוף מזון בעזרת תופעות כמו ברירת שארים, אלטרואיזם הדדי (אנ'), גניבה נסלחת, שיתוף פעולה קבוצתי ואיתות יקר (אנ').
מכיוון שהבסיס התאורטי של מודלים אלה כרוך בכושר הרבייה, אחת מהנחות הבסיס של מודלים אלה היא שצבירת משאבים גדולה יותר מגבירה את כושר הרבייה. כיום מקובל לחשוב שתופעת שיתוף המזון היא התפתחות חשובה באבולוציה המוקדמת של האדם.
מודלים של בחירת קרובי משפחה

ויליאם המילטון היה בין הראשונים שהציעו הסבר לברירה טבעית של התנהגויות אלטרואיסטיות בקרב קרובי משפחה. לפי המודל שלו, הברירה הטבעית תעודד התנהגות אלטרואיסטית כלפי קרובי משפחה כאשר התועלת (מבחינת כושר הרבייה) שמפיק מקבל המזון (לפי מקדם הקשר הגנטי של רייט בין התורם למקבל) גדולה יותר מעלות הנתינה. ברירת שארים תגרום לשיתוף של מזון כאשר יש תועלת גדולה למקבל ועלות נמוכה לתורם. דוגמה לכך היא שיתוף מזון בין קרובי משפחה בתקופה של עודף מזון. כתוצאה מבחירת קרובים, הברירה הטבעית תעודד התייחסות שונה אל קרובי משפחה לעומת מי שאינם בני משפחה, והתייחסות שונה אל בני משפחה קרובים לעומת בני משפחה רחוקים. לפי הכלל של המילטון ניתן לצפות שבני משפחה קרובים יקבלו מנות מזון בתדירות גבוהה יותר או בכמויות גדולות יותר מאשר בני משפחה רחוקים או כאלה שאינם קרובי משפחה. בנוסף, צפוי פער גדול בין כמות המזון אשר מועבר בין קרובי משפחה לזה שעובר לאנשים שאינם קרובי משפחה או שהם בני משפחה רחוקים.
למרות זאת, אם לאלטרואיזם הדדי יש השפעה משמעותית, ייתכן שיתקבלו תוצאות שונות בקרב בני משפחה קרובים שהם גם שותפים הדדיים (ראה סעיף קטן בהמשך). בהתבסס על ההרחבה של פיינמן למודל של המילטון, התנהגות של רמאות - כגון אנשים שקיבלו אוכל אך לא חולקים אוכל עם התורמים שלהם - נפוצה יותר בין אנשים שאינם בני משפחה (או בני משפחה רחוקים) מאשר בין בני משפחה קרובים.
גניבה נסלחת

מודלים של גניבה נסלחת בודקים מדוע בחברות ציידים-לקטים מסוימות, חברי הקבוצה סולחים לאדם שלוקח מאחרים. מודלים אלה התפתחו כתשובה למודלים של הפחתת השונות, משום שהתנהגות הדדית קשורה גם לאיסורים חברתיים (כגון כללים המונעים מאדם לצבור יותר מדי עושר). לפי מודלים להפחתת שונות, הסיבה שבגללה בחברות ציידים-לקטים מבוצעת באופן יום-יומי חלוקה יזומה של מלאי מזון גדול (מטמונים או טרף) בין כל חברי הקבוצה היא שחלוקה כזו עדיפה על מצב שבו יינתן לעודפי מזון להירקב או להתקלקל.
על פי בלרטון ג'ונס, מנקודת מבט של ביולוגיה אבולוציונית לולא היו קיימים איסורים חברתיים, היה מועיל יותר להיות אדם אנוכי אשר מוצא אוכל, לא חולק עם אחרים וגם מקבל אוכל מאחרים (אדם זה הוא רמאי לפי מודלים של אלטרואיזם). לפי גישה זו, אנוכיות הייתה אמורה להיות ההתנהגות הנפוצה. בניגוד למודלים שיתופיים המקשרים בין שיתוף לציד, מודל הגניבה הנסלחת מקשר בין שיתוף לבין קבלה של אוכל (שניצוד או נלקח). מודלים שיתופיים והדדיים, לפי ג'ונס, לא יכלו להסביר כיצד התפתח מלכתחילה שיתוף האוכל בחברות. הוא טען שבהתחלה הייתה תופעה של גניבה נסלחת וברגע שהתנהגות זו הפכה לנפוצה זה אפשר התפתחות של אלטרואיזם הדדי.
למודל הגניבה הנסבלת של ג'ונס יש מספר הנחות יסוד:
ניתן לקחת אוכל בכוח, בניגוד להצלה או התנהגויות הדדיות אחרות.
ניתן לחלק אוכל למנות (למשל לפרק פגר בודד לחתיכות).
אנשים נלחמים רק כדי לשרוד. במקרה זה, התרומה של משאב להשרדות קובעת את תוצאת הקרב. אנשים שיש להם הרבה מה להרוויח ילחמו חזק יותר ובדרך כלל ינצחו, וירוויחו את המשאב.
ערכי המשאבים אינם שווים, אך לאנשים יש פוטנציאל אחזקת משאבים שווה (RHP), שהוא מדד של כוח ויכולת לחימה.
חלקים מסוימים בחבילת מזון יהיו בעלי ערך גבוה יותר מאחרים (כלומר, יש תשואה פוחתת).
לכן, האדם שמשיג חבילת מזון גדולה (כאשר זה קורה לעיתים רחוקות) מתמודד עם תחרויות א-סימטריות על מזון, ואינו מרוויח ממאבק על מנות פחות יקרות. לעומתו, למאחרים שלא השיגו אוכל בעצמם יהיה הרבה מה להרוויח גם מהמנות הפחות יקרות. לבעל האוכל לא משתלם להילחם על מנות אלה, ולכן צפוי שהוא יוותר עליהן ללא קרב, כי הוא צפוי להפסיד למאחר. לפיכך, קיימת השערה שהברירה הטבעית תעודד את המיומנות להעריך עלויות ותועלות. בין אנשים המקיימים אינטראקציה לעיתים קרובות, כל אחד יכול להיות במקרים שונים משיג מזון ובמקרים אחרים להשיג מזון / להיות גנב. נוצר קיזוז בין הרווחים של המאחרים והפסדי המשיגים, כך שמתפתחת הדדיות כדי למנוע לחימה ופציעה. שיתוף שוויוני והדדי הוא התוצאה הסופית מהתנהגות גניבה נסלחת זו. כאשר חבילות המזון הן קטנות מלכתחילה, אזי הגניבה פחות נסלחת משום שלמנות יש תשואה נמוכה יותר לאורך עקומת הערך ההולכת ופוחתת.
צפוי שתהיה אגירת אוכל בתנאים בהם ניתן להגן על האוכל, בזמני מחסור, כאשר יש שפע זמני (למשל הגירת סלמון או קציר חקלאי) או כאשר המזון המצטבר כבר לא עוקב אחר עקומה פוחתת (כמו בהון פיננסי). גניבה תהיה נפוצה יותר בקרב קבוצות בהן לקטים לא זוכים להזדמנות לשיתוף בשל חוסר הצלחה שלהם בפעולת הליקוט. לקטים מצליחים פחות מגנבים משום שגנבים יכולים לקחת חלק ב-100% מאינטראקציות השיתוף.
על פי פרסומים של דה ואל ואחרים, שימפנזים מפגינים התנהגויות גניבה נסלחת. התנהגויות אלה מתרחשות בדרך כלל בין האם לצאצאים וכוללות מזון צמחי זמין.
איתות יקר

מחקרים אתנוגרפיים השתמשו במושג איתות יקר כדי להסביר מדוע אנשים מסוימים (בעיקר גברים) מתמקדים במזונות קשים להשגה שמייצרים תפוקות פחות אופטימליות. אחד ההסברים להתנהגות זו הוא שהשגת אוכל כזה מעידה על איכות הרבייה שלהם לבנות זוג פוטנציאליות. אסטרטגיה זו מגבירה את הצלחת הרבייה של ציידים הלוכדים בהצלחה את המשאבים היקרים הללו; עם זאת, הם מסתכנים בהגברת קונפליקטים מיניים עם בני הזוג שלהם. עבור אנשים במעמד גבוה אשר לא מחויבים להשקיע הרבה בזוגיות וגם יכולים לאותת ללא מאמץ רב, התנהגות זו היא הרווחית ביותר.
במחקרם על ציד צבים על ידי אנשי מריאם (אחד מהעמיים הילידים באיי טורס שטרייט), סמית' ובליג' בירד מקשרים בין שיתוף המזון קולקטיבי לאיתות יקר. בקרב אנשי מריאם נהוג שמשפחה תתן חסות לקבוצת ציידי צבים כדי שזו תאסוף צבים עבור סעודה הקשורה ללוויה. מכיוון שקבוצת הציידים לא מקבלת אף אחד מהצבים בתמורה, התנהגות זו אינה מתאימה לתאוריה של הדדיות או שיתופיות של חלוקת מזון. הרווח של הציידים מגיע באמצעות האיתות שמייצר הצייד. מנהיגי קבוצות הצייד הללו מאותתים על כישוריהם, הידע המיוחד והכריזמה שלהם וזה מאפשר להם להשיג מעמד חברתי פומבי כאשר הם מצליחים. הטבה זו מספקת לציידים יתרון בהסדרים חברתיים כגון נישואים ובריתות. המשפחה שנתנה חסות לקבוצות הציד הללו מקבלת את כל הצבים שנלכדו ללא ציפייה לתשלום הדדי בעתיד. העלויות לציידים הן אספקת הציד עצמו, כולל רכישת דלק לסירות.
מודלים לשיתוף פעולה קבוצתי

בקרב חברות אנושיות, קבוצות מחפשות לעיתים קרובות מזונות הנחשבים קשים להשגה. פעילויות אלו דורשות בדרך כלל שיתוף פעולה של מספר אנשים. למרות שמספר אנשים מעורבים בתהליך השגת האוכל, הבעלות על האוכל ניתנת בדרך כלל לפרט בודד, כגון מי שמצא אותו או מי שהורג את החיה בהצלחה.
בעלי האוכל עשויים לחלוק אותו עם חסרי אוכל שעזרו בהשגת האוכל; פעולה זו של שיתוף עשויה להיות אמצעי להבטיח שיתוף פעולה בפעילויות עתידיות. לדוגמה, האינופיאט של החוף הצפון-מערבי של צפון אמריקה חלקו חלקים ספציפיים של לווייתנים עם אחרים בהתאם לשייכותם ולתפקידם. מנקודת מבט זו, שיתוף אוכל הוא סוג של אלטרואיזם הדדי מבוסס סחר שבו משתמשים באוכל שנמצא בבעלות פרטית כדי לתת גמול על עבודה.
סיבה נוספת לשיתוף פעולה קבוצתי היא כדרך להגדיל את תפוקת האוכל לעומת התפוקה מהשגת אוכל באופן פרטני; זה יכול להיחשב כצורה של הדדיות. ברוס וינטרהלדר עוסק במודל התזונה לרוחב הנגזר מתאוריית חיפוש מזון מיטבי, ורואה את שיתוף המזון בין קבוצות כאמצעי להפחתת סיכון. הסיכון נמדד במודל זה על ידי הסיכוי שקצב השגת המזון של פרט (net aquiiziotion rate - NAR) יירד מתחת לערך מינימלי, כגון סף הרעבה. באמצעות שימוש במודל סטוכסטי, קבוצה של לקטים עצמאים יכולה להתחבר ולאחד משאבים לאחר שסיימו ללקט מזון ולחלק את סך המשאבים באופן שווה בין חברי הקבוצה. בוצעו מספר סימולציות שבדקו פרמטרים שונים כגון גודל קבוצה, ונמצא שניתן להפחית סיכון באופן משמעותי על ידי איגום משאבים וחלוקתם מחדש בצורה שווה. בהשוואה לשינויים ברוחב התזונה, נראה ששיתוף טוב יותר בהפחתת הסיכון מאשר בשינוי רוחב התזונה. בדיקה של גודלי קבוצות שונים מעלה שקבוצות קטנות מסוגלות להפחית ביעילות את הסיכון.
ראו גם

זולתנות
אבולוציה של האדם
לנוקס מילר

לנוקס ולנסיה מילר (באנגלית: Lennox Valencia Miller; ‏8 באוקטובר 1946 – 8 בנובמבר 2004) הוא אתלט ג'מייקני שזכה במדליית כסף אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) ובמדליית ארד אולימפית (מינכן 1972) בריצת 100 מטר. המדליה בה זכה באולימפיאדת מקסיקו סיטי הייתה המדליה האולימפית הראשונה של ג'מייקה. כמו כן זכה מילר במדליות זהב במשחקי חבר העמים הבריטי (אדינבורו 1970) ובמשחקים הפאן-אמריקאיים (קאלי 1971) במרוץ שליחים 4X100 מטר.
אוטוביוגרפיה

לנוקס מילר נולד ב-1946 בבירת ג'מייקה, קינגסטון. בנעוריו עבר לחיות בקליפורניה, ארצות הברית שם למד באוניברסיטת דרום קליפורניה פסיכולוגיה ובהמשך השלים לימודי רפואת שיניים. לאחר פרישתו מפעילות ספורטיבית פתח מילר מרפאת שיניים בפסדינה, קליפורניה בה עבד 30 שנה.
קריירה ספורטיבית > 1965

באליפות איי הודו המערבית (אנ') שנערכה בברידג'טאון, ברבדוס זכה מילר במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות לפני פבלו מקניל (אנ') מג'מייקה (10.7 שניות) ווינסטון שורט (אנ') מטרינידד וטובגו (10.9 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1966

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה(אנ') לא עבר מילר את שלב חצי הגמר בריצת 110 יארד לאחר שהשיג תוצאה של 10.7 שניות.
קריירה ספורטיבית > 1967

באליפות הקולג'ים של ארצות הברית שנערכה בפרובו, יוטה קבעה רביעיית הרצים של אוניברסיטת דרום קליפורניה, בה היה מילר שותף, שיא עולם בריצת 4X110 יארד (38.6 שניות) שלא נשבר עד היום.
קריירה ספורטיבית > 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה מילר במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.04 שניות אחרי ג'ים היינס (9.95 שניות - שיא עולם) ולפני צ'ארלס גרין (10.07 שניות), שניהם מארצות הברית. המדליה בה זכה מילר הייתה המדליה האולימפית הראשונה בה זכתה ג'מייקה.
באותה אולימפיאדה היה מילר חלק מנבחרת ג'מייקה שהתחרתה במרוץ שליחים 4X100 מטר אך הגיעה רק למקום הרביעי בתוצאה של 38.4 שניות וזאת לאחר שקבעו שיא עולמי בחצי הגמר (38.3 שניות). שיא זה נשבר בריצת הגמר על ידי נבחרת ארצות הברית שקבעה תוצאה של 38.24 שניות.
קריירה ספורטיבית > 1970

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד(אנ') זכה מילר, יחד עם נבחרת ג'מייקה, במדליית זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר בתוצאה של 39.46 שניות לפני נבחרת גאנה (39.82 שניות) ונבחרת אנגליה (40.05 שניות).
בנוסף זכה מילר במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.32 שניות אחרי דון קווארי מג'מייקה (10.24 שניות) ולפני הייזלי קרופורד מטרינידד וטובגו (10.33 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1971

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקאלי, קולומביה(אנ'), זכה מילר, יחד עם נבחרת ג'מייקה, במדליית זהב במרוץ שליחים 4X100 מטר בתוצאה של 39.28 שניות לפני נבחרת קובה (39.84 שניות) ונבחרת ארצות הברית (39.84 שניות).
בנוסף זכה מילר במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.32 שניות אחרי דון קווארי מג'מייקה (10.29 שניות) ולפני דלאנו מריוות'ר (אנ') מארצות הברית (10.34 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1972

באולימפיאדת מינכן זכה מילר במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.33 שניות אחרי ולרי בורזוב מרוסיה (10.14 שניות) ורוברט טיילור מארצות הברית (10.24 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1974

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד (אנ') הגיע מילר, עם נבחרת ג'מייקה, למקום הרביעי במרוץ שליחים 4X100 מטר בתוצאה של 39.77 שניות.
משפחתו

מילר נישא לאבריל ולזוג נולדו 2 בנות. בתו של מילר, אינגר מילר (אנ') זכתה, יחד עם נבחרת ארצות הברית, במדליית זהב אולימפית (אטלנטה 1996) במרוץ שליחים 4X100 מטר כשאביה היה מאמנה.
ב-2004 נפטר מילר כתוצאה ממחלת הסרטן ונקבר בעיר פסדינה בה חי.
ראו גם

ג'מייקה במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  זמן מה לאחר 1967 עברו התחרויות לשיטה המטרית כך שהתדירות הנמוכה של ריצות למרחק 110 יארד הקטינה את האיום על השיא
↑  בין השותפים לזכייה היה גם או. ג'יי. סימפסון
↑  חבריו של מילר לנבחרת היו ארול סטיוארט (אנ'), קרל לאוסון (אנ') ודון קווארי
↑  חבריו של מילר לנבחרת היו אלפרד דלאי (אנ'), קרל לאוסון (אנ') ודון קווארי
↑  הספד ללנוקס מילר, באתר iaaf.org
↑  הודעה על פטירתו של לנוקס מילר, באתר worldathletics.org
↑  הודעה על פטירתו של לנוקס מילר, באתר ניו יורק טיימס, 10 בנובמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14350299
מועדון הנוסע המתמיד

ערך זה עוסק במועדון לקוחות המופעל על ידי חברת תעופה. אם התכוונתם למועדון הנוסע המתמיד של חברת אל על, ראו .
כרטיסי מועדון הלקוחות של יונייטד איירלינס - MileagePlus (אנ')
מועדון הנוסע המתמיד (באנגלית: Frequent flyer program) הוא מועדון לקוחות המופעל על ידי חברת תעופה, ולעיתים גם על ידי חברה אחרת כמו חברת רכבות, על מנת לטפח ולבסס יחסי נאמנות בינה לבין לקוחותיה. עקרון הפעולה הבסיסי של מועדון הנוסע המתמיד הוא שתמורת טיסות שמקיים חבר המועדון בחברת התעופה, נצבר לזכותו מאזן חיובי של מיילים או נקודות, אותם יוכל לממש בבוא העת לשם הנפקת כרטיסי טיסה בחינם ("כרטיס בונוס"), רכישת כרטיסי טיסה מוזלים או שדרוג למחלקת שירות גבוהה יותר. מבחינה כלכלית מתבססת הפעלת המועדון על העובדה שרוב הזכויות הנצברות על ידי נוסעים אינן מנוצלות לעולם, ותוקפן פג לאחר פרק זמן קבוע[דרוש מקור].
היסטוריה והתפתחות

מועדון הנוסע המתמיד המודרני הראשון, הונהג על ידי חברת אמריקן איירליינס האמריקאית בשנת 1981. מאחר שרשת טיסות הפנים בארצות הברית נרחבת ופתוחה לתחרות, נודעה לאסטרטגיה שיווקית זו משמעות פורצת דרך. חברות אמריקאיות נוספות כמו יונייטד איירליינס ודלתא איירליינס חנכו מועדונים משלהם עד מהרה, והרעיון חלחל גם אל מחוץ לארצות הברית כבר בתחילת שנות ה-80. חברת בריטיש איירווייז הקימה מועדון משלה בשנת 1982 ואל על עשתה כן ב-1984. השיטה הוחלה גם על קווי טיסה שהופעלו בשותפות קוד, ולעיתים גם לקווי טיסה אחרים.
כיום כל חברות התעופה הסדירות הגדולות מפעילות מועדון נוסע מתמיד, דבר שמבטל במובן מסוים את היתרון היחסי הראשוני. לכן מתחרות החברות בינן לבין עצמן בהיקף השירותים וההטבות שהן מעניקות. כך לדוגמה ועל מנת לספק רשת יעדים ענפה ואטרקטיבית, מתאימות כל חברות התעופה החברות בברית חברות תעופה את מועדוניהם לתקן מסוים, ואף שבדרך כלל כל אחת מהן ממשיכה להחזיק במותג שירות משל עצמה, הלכה למעשה מדובר במועדון מאוחד שמאפשר צבירה וניצול מיילים בכל טיסות הברית. בנוסף, יש חברות שמאחדות את מועדון הנוסע המתמיד שלהן. כך לדוגמה מועדון Miles & More של חברת לופטהאנזה אומץ על ידי אוסטריאן איירליינס, לוט פוליש איירליינס, סוויס, לוקסאייר, קרואטיה איירליינס, אדריה איירווייז ומספר חברות אזוריות נוספות. עם השנים, התרחבה האסטרטגיה השיווקית שעומדת בבסיסו של מועדון הנוסע המתמיד, וכיום מציעות רוב חברות התעופה דרכים נוספות לצבירת יתרת הזכות ולמימושה, שלא בדרך של טיסה גרידא.
צבירה ומימוש

חברות התעופה נמצאות בקונפליקט מתמיד בין שמירת האטרקטיביות של מועדון הנוסע המתמיד, לבין הגנה על רווחיהן. נוסע בכרטיס בונוס, מלא או חלקי, תופס את מקומו של נוסע משלם, ולכך נלוות עלויות הטיפול בו כבכל נוסע ועלויות הפעלת המועדון, מה גם שבמקרים מסוימים היה נוסע הבונוס רוכש כרטיס טיסה במחיר מלא. כאמור לעיל, מבחינה כלכלית מתבססת הפעלת המועדון על העובדה שרוב הזכויות הנצברות על ידי נוסעים אינן מנוצלות לעולם, ותוקפן פג לאחר פרק זמן קבוע. רוב החברות מגבילות כיום את מספר נוסעי הבונוס בטיסותיהן וגובות לצד מימוש ההטבה תשלומים נוספים בדמות מיסי נמל, תוספת דלק וכיוצ"ב, מעבר למיילים או לנקודות הנדרשות. ייתכנו הגבלות נוספות הקשורות לעונת השנה ולתנאי הכרטיס.
בראשיתו העניק מועדון הנוסע המתמיד, הטבה שהתמקדה בצבירת נקודות אגב טיסה במטוסי החברה וניצולן התאפשר בדרך זו בלבד. העיקרון הבסיסי לפיו צבירת הנקודות וניצולן תלויים באורך הטיסה, מחלקת הטיסה ומחלקת הרישום נשמר גם כיום. עם זאת עם השנים, ועל מנת להגביר את אטרקטיביות המועדונים, התרחבו אפשרויות צבירת הזכויות שלא בדרך של טיסה במטוסי החברה בלבד. כך, ניתן לצבור נקודות גם בטיסות המתבצעות על ידי חברות אחרות במסגרת הסכמים לשותפות קוד או על ידי חברות אחרות בברית חברות תעופה, ואגב רכישת מוצרים ושירותים מחברות שאינן חברות תעופה (חברות אשראי, חברות תקשורת, חברות השכרת רכב, מלונות ועוד). דבר זה הפך לאפיק הכנסה של חברות התעופה, המוכרות את הנקודות לספקי השירותים האחרים, העושים בהן בתורם שימוש כדי למשוך לקוחות. חברות תעופה מסוימות מעניקות אפשרות לצבירה ולניצול זכויות אגב רכישה בחנות הפטורה ממס שהן מפעילות בטיסה, או ברשת חנויות למוצרי תיירות הנמצאת בבעלותן. לעיתים ניתן לצבור ניקוד בהטסת חיות מחמד, ולנצלן תוך שימוש בטרקלינים עסקיים בשדות תעופה או תוך תרומה למטרות צדקה.
מועדונים רבים מדרגים את לקוחותיהם לפי קצב צבירת הזכויות, ומעניקים להם מעמד מועדף במסגרת המועדון. בדרך כלל קיימים מספר מעמדות במועדון, שבהם זכויות בהיקף שונה כמו קצב צבירת ניקוד מואץ, חריגה ממשקל הכבודה המותר, עדיפות בשדרוג למחלקת שירות גבוהה יותר, טיפול מועדף על הקרקע וגישה לטרקלינים בשדות התעופה ועוד.
סוגיות משפטיות

עקרון ההפעלה של מועדון הנוסע המתמיד אינו נקי משאלות משפטיות. ידועים מקרים בהם חברי מועדון מכרו את הנקודות שברשותם בניגוד לכללי המועדון או אף העמידו אותן למכירה פומבית. האיסור של חלק מחברות התעופה על מכירת הנקודות על אף הרשות הניתנת לתת בחינם כרטיסי בונוס לאדם שאיננו בעל החשבון או קרוב משפחה שלו הוא חלק מחוזה אחיד בין חברת התעופה לחבר המועדון ועל כן התוקף שלו צריך לעבור את מבחן ביהמ"ש ובכל מקרה, לא קיימת חקיקה האוסרת סחר בנקודות נוסע מתמיד.בשנת 2018 חברת התעופה אמריקן איירליינס האמריקאית הפסידה בערכאה העליונה ביותר בברזיל בתיק שעסק בנושא כך שבברזיל נקבע תקדים בו קבע ביהמ"ש שנקודות הנוסע המתמיד הן קניין של הנוסע המתמיד עצמו ועל כן זכותו החוקתית לסחור בהן.
מאידך, חברות התעופה נוהגות לשנות מפעם לפעם את תנאי הצבירה והמימוש באופן שעשוי לפגוע בזכויותיהם של הלקוחות, אם כי הדבר נעשה בדרך כלל אגב זהירות רבה בשל החשיבות שמייחסות החברות לנאמנות הלקוחות. חברות תעופה מבטיחות לעיתים לנוסעים מתמידים במיוחד זכויות מרחיקות לכת, כמו הזכות למושב על כל טיסה בהתראה של שעות ספורות, ודבר זה עשוי לבוא על חשבונו של נוסע אחר ה"מורד" מהטיסה. זכויותיהם של נוסעים בחברות שפשטו את הרגל אובדות, אם כי במקרה של איחוד או בליעת חברות על ידי חברה אחרת, בדרך כלל מכבדות החברות החדשות את זכויות הנוסעים.
מעסיקים שעובדיהם צוברים יתרת זכות בנסיעות הממומנות על ידי המעסיק, תובעים לעצמם לעיתים את הבעלות על הזכויות. הדבר נפוץ בקרב מעסיקים ממשלתיים יותר מאשר בשוק הפרטי. הסוגיה עלתה לדיון בפני בית המשפט הפדרלי לענייני עבודה בגרמניה בשנת 2006, וזה פסק לזכותו של המעביד. לסוגיה זו משמעות גם בתחום המיסוי, שכן אם העובד אכן רשאי לנצל את הזכויות, הרי שמדובר בהטבה שוות כסף המוענקת לו על ידי מעסיקו, ולכאורה אין מניעה כי זו לא תהיה כפופה למס. מאידך, זכויות הנתרמות למטרות צדקה, דבר המתאפשר כיום על ידי חברות תעופה רבות, וזכויות שלא נוצלו ופגו, מקשות מאוד על חישובי המס.