stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן אמבויר
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | חוק וסדר | טוד ברטון | פרק: "Good Faith" |
| 2008 | כל ילדיי | בחור צרפתי חלומי | פרק: "9.862" (ללא קרדיט) |
| 2011 | ויליאם וקתרין: רומן מלכותי | ויליאם, דוכס קיימברידג' | סרט טלוויזיה |
| 2011 | בגוף ההוכחה | ג'ורג' וייט | פרק: "Dead Man Walking" |
| 2013 | Inside Amy Schumer | רון | פרק: "The Horror" |
| 2013 | גרייסלאנד | גנגסטר | פרק: "Goodbye High" (ללא קרדיט) |
| 2013 | מבוקש | דון ג'ואן | פרק: "Liberty" |
| 2014 | Unforgettable | אריק אוליבר | פרק: "The Haircut" |
| 2014 | וול סטריט | דאגלס | סרט טלוויזיה |
| 2015–2016 | יאנגר | ת'אד ובר/צ'אד ובר | 15 פרקים |
| 2015 | After Ever After | פיליפ | פרק: "Aurora and Phillip" |
| 2015 | Benders | כריסטיאן | פרק: "Prodigal Son" |
| 2015 | AfterBuzz TV's Spotlight On | עצמו | פרק: "Dan Amboyer Interview" |
| 2017 | הרשימה השחורה: גאולה | דן פול/טרבור | 6 פרקים |
| 2017 | Modern Aliens: A Documentary Periodical | הנלי פיסק | פרק: "Aliens and the Election Part 1" |
| 2017 | A Very Merry Toy Story | רנדי פורסטר | סרט טלוויזיה |
| 2018 | Faith Under Fire | ראס הולדר | סרט טלוויזיה |
| 2018 | Tell Me a Story | בלייק | 3 פרקים |
| 2018 | שוטרים בדם | ניקולס | פרק:"Handcuffs" |
| 2018 | Country Christmas Album | טרבור | סרט טלוויזיה |
| 2019 | הוואי חמש-אפס | פרסטון פרקס | פרק: "Ka Ia'au kumu 'ole o Kahilikolo" |
| 2020 | Vicious Mannies | קני | 7 פרקים |
| 2022 | פרוד | לוק | פרק: "Chapter 6" |
| 2022 | שושלת | גרהם | 2 פרקים |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Grand Theft Auto V | האוכלוסייה המקומית | תפקיד קולי |
| 2018 | Red Dead Redemption II | קולות שונים | תפקיד קולי |
הערות שוליים

1 2  "Dan Amboyer Biography". TVGuide.
↑  Hill, Mary (24 באוגוסט 2011). "Actor with local ties starring in royal love story". Titusville Herald. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, January 2024)
↑  Beagle, Ben (10 בספטמבר 2011). "Son of Perry native lands princely role in Hallmark Channel movie". The Daily News Online. אורכב מ-המקור ב-3 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Owen, Rob (25 באוגוסט 2011). "Yankee ingenuity: CMU grad Dan Amboyer plays the prince in 'William & Catherine: A Royal Romance'". Pittsburgh Post-Gazette. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://www.ology.com/post/34155/dan-amboyer-to-play-prince-william-in-hallmark-s-william-kate- (אורכב 30.01.2013 ב Archive.today), Ology.com.
↑  Haffey, Sean M. (26 באוגוסט 2012). "TRIPLE DUTY: Meticulous preparation helps actor Dan Amboyer as he juggles three roles at the Old Globe's Shakespeare Festival". The San Diego Union-Tribune. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Production Information - As You Like It". The Old Globe. אורכב מ-המקור ב-2012-08-25.
↑  "Younger's Dan Amboyer Comes Out as Gay (and Gets Married!)". PEOPLE.com (באנגלית אמריקאית). 2017-10-07. נבדק ב-2017-10-08.
↑  "Eric Berger, Dan Amboyer". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2017-10-08. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-09-15.
↑  "Get to Know Younger's Dan Amboyer Like You Never Have Before". Glamour (באנגלית אמריקאית). 2016-01-01. נבדק ב-2021-09-15.
↑  "'Younger' Star Dan Amboyer Comes Out as Gay, Marries Eric Berger | Entertainment Tonight". www.etonline.com. אורכב מ-המקור ב-2020-04-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8243 8083  LCCN: no2012121067  VIAF: 264599018   WorldCat (עם VIAF): 264599018
יחד-אין אונום

| --- | --- |
 פעילות:  הצגת ראיות בנושא "שואה באמצעות כדורים"
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז
 סינוף בינלאומי:  גואטמלה, מרכז אמריקה
 מייסדים:  פטריק דבואה
 נשיא:  פטריק דבואה
 יושב ראש:  Dr. Richard Prasquier
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 https://yiu.ngo/en
 
יחד – אִין אוּנוּם (In unum: ביטוי לטיני שפרושו "כאחד") הוא ארגון בינלאומי הפועל לאיתור, זיהוי, חשיפה ותיעוד של אתרי השמדה וקבורה המוניים של מאות אלפי יהודים שנורו למוות בתקופת השואה על ידי חיילי האיינזצגרופן הגרמנים ושותפיהם.
הארגון הוקם בשנת 2004 על ידי הכומר הקתולי פטריק דבואה בסיוע ארגונים קתוליים ויהודיים.
הארגון שם לו למטרה לספק ראיות לרצח ההמוני שזכה לכינוי "השואה באמצעות כדורים" (אנ'), לשמר ולתעד את אתרי הקבורה ולהעניק כבוד למתים.
עבודת הארגון מתנהלת בשני שלבים. בשלב הראשון נחקר התיעוד הנשמר בארכיון מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה ובארכיון משפטי האיְינְזַצְגְרוּפֶּן בלודוויגסבורג, גרמניה, על ידי סטודנטים מארצות הברית ומגרמניה. בשלב השני, קבוצות המחקר והתיעוד נוסעות למקומות שאותרו ומראיינות עדים, מצלמות ומשיגות ראיות פורנזיות.
מאז הקמתו, הארגון חשף מעל 3,000 אתרי הריגה ואסף מעל 7,000 עדויות באוקראינה, בלארוס, רוסיה, פולין, ליטא, לטביה, רומניה ומולדובה.
על סמך המידע שנאסף, הארגון בנה מפה אינטראקטיבית של כל האתרים שנחקרו על ידו. המשתמש יכול לבחור במפה אתר ולקרוא את המידע שנאסף בקשר אליו, או לראות סרט וידאו המתעד את רצח היהודים באותו מקום.
במסגרת פרויקטים שונים, ארגון יחד-אין אונו מתעד באמצעות ראיונות, תצלומים וסרטי וידאו מעשי טבח נוספים שבוצעו באוכלוסיות מיעוט, לדוגמה:
הטבח שבוצע בצוענים במזרח אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי פלוגות ההרג הנאציות (פרויקט שהושק בשנת 2010).
טבח אנשי המאיה שבוצע על ידי צבא גואטמלה במהלך מלחמת האזרחים ובמיוחד בין השנים 1980 - 1983 (פרויקט שהושק בשנת 2012).
פשעי המדינה האיסלאמית נגד העם היאזידי. במסגרת הפרויקט "חזרה לחיים" שהושק בשנת 2014 הארגון מספק גם עזרה הומניטרית לקורבנות.
פשעי המלחמה המבוצעים על ידי הצבא הרוסי באוקראינה (פרויקט שהושק בשנת 2022).
בשנת 2016 ארגון יחד-אין אונום הקים את מוזיאון השואה בגואטמלה העוסק בהרחבה בנושא "השואה באמצעות כדורים".
בנוסף לכך, הארגון מפתח תוכניות לימוד בנושא "השואה באמצעות כדורים" עבור סטודנטים ומרצים באוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה.
ראו גם

פטריק דבואה
הערות שוליים

↑  The “Holocaust by Bullets” – Historical Background, netzwerk-erinnerung.de (באנגלית)
↑  United States Holocaust Memorial Museum, Holocaust by Bullets: The Early Collaboration to Wipe Out Europe’s Jews, Memory & Action, ‏2021-10-26 (באנגלית)
↑  About us - Yahad in unum
↑  YAHAD - IN UNUM, www.yahadinunum.orgwww.yahadmap.org
↑  האתר הרשמי של ארגון יחד-אין אונום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603511205171  LCCN: no2008113397  VIAF: 129395703   WorldCat (עם VIAF): 129395703
כנף הנחתים השנייה

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בסיס האם:  Marine Corps Air Station Cherry Point 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־83 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת וייטנאם 
 
כנף הנחתים השנייה (באנגלית: 2nd Marine Aircraft Wing, או בקיצור: MAW 2) היא יחידת התעופה המרכזית בחוף המזרחי של חיל הנחתים של ארצות הברית ומרכזה בתחנת אוויר של חיל הנחתים צ'רי פוינט שבצפון קרוליינה. הכנף מובילה את הלוחמה האווירית עבור כוח המשלוח הימי השני.
היסטוריה

בסוף 1940 אישר הקונגרס האמריקני צי אווירי ימי של כחמישה עשר אלף מטוסים, מתוכן חלק משמעותי הוקצו לחיל הנחתים. במסגרת תוכנית הרחבה זו הוקמה כנף המטוס הימי השני בסן דייגו שבקליפורניה ב-10 ביולי 1941. בתחילה, פעילות הכנף התחילה בהוואי. למרות שהטייסות שבסיסן הוואי ספגו נזק רב במהלך המתקפה היפנית על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941,הכנף השתתפה ב-83 פעולות לחימה בדרום האוקיינוס השקט. בין הקרבות ניתן למנות באי ווייק, קרב גוודלקנל, קרב מידוויי, קרב סאיפאן, קרב טיניאן, קרב גואם וקרב אוקינאווה. הכנף הפילה כמעט 500 מטוסים. לאחר כניעתה של יפן, הכנף הפעילה מטה באוקינאווה והפעילה כוחות ביוקוסוקה, אומורה ונגסאקי.
המלחמה השתתפה גם במהלך מלחמת וייטנאם. בשנות ה-80 הכנף הייתה פעילה בתרגילים ובמבצעים ברחבי העולם, כולל בלבנון, קובה, גרנדה, פנמה והרפובליקה הדומיניקנית. הפעילות בשנות ה-90 החלה במבצע "מגן מדבר" ומבצע "סערה מדברית". בשנים שלאחר מכן הכנף השתתפה בפעילות נאט"ו בקוסובו ובסרביה במהלך מבצע כוח מאוחד.
במהלך הפלישה לעיראק ב-2003,כוחות הכנף טסו למעלה מ-7,800 גיחות קרב, הוציאו יותר מ-3.9 מיליון פאונד על תחמושת, נשאו למעלה מ-10,000 חיילים ו-6.2 מיליון פאונד של מטען, בנו חמישה מחנות, שני שדות תעופה (EAF). בסתיו 2009 מפקדת הכנף סיימה את תפקידה במלחמה. גם לאחר המלחמה בעיראק, כנף 2 השתתפה במלחמת אפגניסטן, עד 2014.
הערות שוליים

↑  Sherrod 1952, pp. 438.
↑  De Chant 1947, pp. 241.
↑  De Chant 1947, pp. 251.
↑  Multi-National Force West Public Affairs. "Marines end wing-level operations in Iraq". Al Asad Airbase: United States Marine Corps. נבדק ב-9 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| חיל הנחתים של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מחלקת הצי | מזכיר הצי • מפקד חיל הנחתים |  |
| פיקודים מרכזיים | פיקוד כוחות חיל הנחתים • כוחות הנחתים בפיקוד הפסיפי  • פיקוד המבצעים המיוחדים • פיתוח הלוחמה • פיקוד המילואים  • פיקוד האימונים וההדרכה |  |
| כוחות משימה ויחידות עיקריות | כוח המשלוח הראשון • כוח המשלוח השני • כוח המשלוח השלישי •  דיוויזיית הנחתים הראשונה • דיוויזיית הנחתים השנייה • דיוויזיית הנחתים השלישית • דיוויזיית הנחתים הרביעית • כנף הנחתים הראשונה • כנף הנחתים השנייה • כנף הנחתים השלישית • כנף הנחתים הרביעית • בסיס חיל הנחתים קוונטיקו |  |
יד יערי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכון מחקר 
 מיקום:  גבעת חביבה 
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  ד"ר עומר עינב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1983
 תאריך פתיחה רשמי:  1983 
 קואורדינטות:  32°27′28″N 35°01′15″E﻿ / ﻿32.45777778°N 35.02083333°E﻿ / 32.45777778; 35.02083333
 www.yad-yaari.org.il
  (למפת הכרמל מוגדלת) יד יערי(למפת הכרמל רגילה) יד יערי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד יערי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד יערי
 
יד יערי - המרכז לתיעוד וחקר של השומר הצעיר הוא הארכיון המרכזי של תנועת "השומר הצעיר", על אגפיה, הקיבוץ הארצי, מפ"ם, וגופים נלווים אחרים ומרכז תיעוד ומחקר. המכון הוקם בגבעת חביבה, המרכז התנועתי של "השומר הצעיר", ונקרא על שמו של מאיר יערי, מי שהיה מהמנהיגים המוכרים של התנועה, בארץ ובגולה, חבר הכנסת וממנהיגי מפ"ם.
תולדותיו

ראשיתו של ארכיון יד יערי היא ביוזמתו של שלמה רכב בשנת 1937 לאסוף את החומר הארכיוני של תנועת השומר הצעיר ובהחלטה של התנועה להקים ארכיון. בתחילת 1938 נחנך בית התנועה בקיבוץ מרחביה, בתוכו הוקצו חדרים עבור הארכיון. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה פעלו בארכיון לאסוף חומר ארכיוני על התנועה מהציבור וכשעלה חשש לפלישה גרמנית לארץ ישראל הוטמן החומר הארכיוני במחבוא. ב-24 במאי 1964, במלאת שנה לפטירתו של שלמה רכב, נקרא הארכיון במרחביה על שמו של שלמה רכב. מספטמבר 1964 נסגר הארכיון למשך כ-3 שנים.
באוקטובר 1982 עבר הארכיון ממרחביה למשכן מרכז תיעוד וחקר בגבעת חביבה. המרכז נחנך ב-4 בספטמבר 1983 ואיחד את ארכיון השומר הצעיר וארכיון מורשת על השואה. לאחר פטירתו של מאיר יערי נקרא המרכז על שמו "יד יערי".
פעילות

מנהל יד יערי הוא ד"ר עומר עינב. היועץ המדעי הוא פרופסור אלי צור.
במסגרת הארכיון נערכים מחקרים היסטוריים בתחומי חקר השואה, היהדות ותנועת העבודה, וכן מפעלים חינוכיים שונים, הכוללים הדרכת נוער וצעירים בתחומי המידע האצורים בארכיון. הארכיון מחולק לשני אגפים עיקריים: ארכיון "השומר הצעיר" ומה שמסביבו, ואגף המחקר, שבמסגרתו רואים אור פרסומי מחקר ויוצאים לפועל פעולות חינוכיות שונות. הארכיון משתמש באמצעי שימור אלקטרוניים, מפעיל מערכות מידע מקוונות והוא כולל גם אוספי אמנות ואוספים חזותיים ומגוונים. הקטלוג המקוון של הארכיון זמין ברשת, כולל תמונות רבות ומסמכים סרוקים (ראו קישור למטה).
הערות שוליים

↑  דבורה דור, בית אוצר התנועה, על המשמר, 24 במאי 1964
↑  חנוכת בית השומר הצעיר במרחביה, השומר הצעיר, 1 במרץ 1938; המשך
↑  ארכיון השומר הצעיר, אמר, 12 בפברואר 1940
↑  דוד גורן, בית הגנזים של עברנו, על המשמר, 1 בספטמבר 1967
↑  במלאת שנה לפטירתו של שלמה רכב, על המשמר, 21 במאי 1964
↑  ארכיון התנועה יישא את שמו של ש. רכב, על המשמר, 25 במאי 1964
↑  ארכיון השומר הצעיר, על המשמר, 30 בספטמבר 1964
↑  ארכיון הקיבוץ הארצי, דבר, 15 באוקטובר 1982
↑  מרכז תיעוד וחקר של "השומר הצעיר" בגבעת חביבה, דבר, 2 בספטמבר 1983
נחנך המרכז לתיעוד של השומר הצעיר, דבר, 5 בספטמבר 1983
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390233905171  BnF: cb15539919d (data)  GND: 3012411-6  ISNI: 0000 0000 8908 4976  LCCN: n84129930  VIAF: 129709717   WorldCat (עם VIAF): 129709717 
רחבת המשרדים ביד יערי
עפר עציון

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1957 (בן 67) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  חיפה 
 עיסוק:  ראש החוג למערכות מידע ניהוליות המכללה האקדמית צפת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טמפל 
 מנחה לדוקטורט:  Giorgio Ingargiola 
 מוסדות:  IBM | הטכניון
 תלמידי דוקטורט:  אביגדור גל, שגב וסרקרוג, Irit Boldo, Asaf Adi, David Botzer, מנחם דומב 
 פרסים והוקרה:  IBM Corporate Award
 מספר צאצאים:  4 
 תרומות עיקריות
 Event Processing
 
עפר עציון בקבלת פרס IBM Corporate Award (2010). מימין: מאיר ניסנסון, מנכ"ל יבמ ישראל, משמאל: עודד כהן, מנהל מעבדת המחקר בחיפה.
עֹפר עציון (נולד ב-1957) הוא מדען בתחום מדעי המחשב ומשורר ישראלי.
עציון הוא פרופסור ומשמש כראש החוג האקדמי למערכות מידע ניהוליות במכללה האקדמית צפת. הוא אחד מחלוצי תחום "עיבוד מאורעות" (event processing), ועל פעילותו בתחום זכה ב-IBM Corporate Award.
בנוסף, עציון הוא איש ספרות ומשורר, מייסדו ועורכו הראשי של כתב העת הספרותי בין סגול ובין תכלת.
ביוגרפיה

עציון נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. את דרכו בעולם המחשוב החל עם שירותו הצבאי בשנת 1975 ביחידה 180 של חיל האוויר (כיום חלק מיחידת אופק), בה מילא תפקידים מקצועיים שונים, ביניהם כמפקד גף של היחידה. במסגרת תרומתו ליחידה קיבל ב-1982 את פרס מפקד חיל האוויר. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. עם שחרורו משירות הקבע בשנת 1983, הצטרף לצוות הניהול של חברת התוכנה "אאא", לימים Sapiens, שהייתה אז בראשית דרכה. בשנת 1987 יצא ללימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת טמפל בארצות הברית.
בשנת 1990, עם קבלת הדוקטורט, הצטרף לטכניון כחבר סגל, שם שימש כראש שטח מייסד של הנדסת מערכות מידע בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. במהלך שנות עבודתו בטכניון כחבר סגל, ובהמשך כעמית הוראה, הנחה 6 סטודנטים לתואר דוקטור ו-24 סטודנטים לתואר שני.
בין השנים 2014-1997 עבד בחברת IBM. במהלך שנים אלו שימש עציון בתפקידים שונים ב-‏IBM Research (אנ') כמנהל, כחבר סגל טכני בכיר וכמדען ראשי במעבדת המחקר של IBM, הממוקמת בקמפוס אוניברסיטת חיפה. תחום עיקרי שהוביל נקרא עיבוד מאורעות (אנ') (event processing), אשר עוסק בכלי תוכנה המגיבים למאורעות שקורים בזמן אמת באופן אוטומטי. עציון נחשב לאחד מחלוצי התחום ברמה העולמית, הוא שימש במשך מספר שנים כיו"ר האגודה הטכנית לעיבוד מאורעות (אנ'), והקים את הבלוג Event Processing Thinking. יחד עם עמיתו לעבודה, פטר ניבלט, כתב עציון את הספר Event Processing in Action שיצא לאור בשנת 2010 בהוצאת מנינג (אנ'). הספר נחשב לספר-מפתח בתחום, שממנו מלמדים באוניברסיטאות ברחבי העולם. עציון זכה במספר פרסים מטעם IBM, ביניהם קיבל בשנת 2008 את פרס IBM Research External Recognition Award על ייסוד EPTS ובשנת 2010 את פרס IBM Corporate Award על "תובנות עמוקות ומחקר פורץ דרך בעיבוד מאורעות" ועל הובלת התחום ב-IBM.
עציון פרש מעבודתו בהייטק לטובת האקדמיה במטרה לקרב את ענף מערכות המידע לפריפריה. בין השנים 2019-2015 שימש כראש החוג למערכות מידע במכללה האקדמית עמק יזרעאל. החל משנת 2019 הוא משמש כראש החוג למערכות מידע ניהוליות במכללה האקדמית צפת.
עציון פרסם ספרים ואסופות מאמרים מדעיים, ביניהם ערך את הספר Temporal Databases: Research and Practice ביחד עם סושיל ג'גודיה (אנ') וסוריאנריאנה סריפדה, שיצא ב-1998 בהוצאת שפרינגר. הוא פרסם כ-100 מאמרים בכתבי עת ובכינוסים מדעיים ו-13 פטנטים, שיש להם למעלה מ-4,300 ציטוטים ביבליוגרפיים. בשנת 2009 קיבל עציון הכרה כעמית ACM בדרגת סניור מאגודת ACM על פעילותו ועל הרצאותיו בנושאי התמחותו, במקומות שונים ברחבי העולם – בכינוסים, בסמינרים אקדמיים ובתעשיית ההייטק, ובשנת 2018 זכה בפרס "מבחן הזמן" של ACM DEBS בגין המאמר בעל ההשפעה הרבה ביותר לאחר 10 שנים.
פרסים והוקרות

ציון לשבח מטעם איל"א, 1980
פרס מפקד חיל האוויר, 1982
פרס איגוד מנתחי המערכות (כיום ICIT), 1984
IBM Outstanding Innovation Award‏, 2002
IBM Research External Recognition Award‏, 2008
IBM Corporate Award‏, 2010
IBM Outstanding Innovation Award‏, 2013
Test of Time Award מטעם ACM DEBS‏, 2018
פעילות תרבותית וספרותית

בנוסף לעיסוקו האקדמי ולפעילותו בתחום המדעי-טכנולוגי, עציון הוא איש ספרות ומשורר. בנעוריו היה סטנדאפיסט ויצר הומור וסאטירה, כתב סיפורים ושירה מחורזת. עם חזרתו לפעילות באקדמיה, חזר עציון לעיסוקו בכתיבת שירה. בשנת 2016 ייסד את כתב העת הספרותי בין סגול ובין תכלת, שהוא עורכו הראשי.
עציון פרסם שלושה ספרי שירה: "בין סגול ובין תכלת" – דיאלוגים בשירה עם סיגל מגן (2015), "לא מובן מאליו" – ספר שירים המלווה ביצירות חזותיות של אמנים שונים, בעריכת טל איפרגן (2017) ו"מכל קצותיו" – שירים המתכתבים עם שירי משוררים עבריים ידועים, בעריכת טל איפרגן וציפי הראל (2018). כמו כן הוציא ספר זיכרונות בשם "שלושה מצבים לביט", בעריכת גל אלגר (2023).
בשנים 2019-2014 הִנחה עציון תוכנית ראיונות ברדיו קול יזרעאל בשם "העמק הדיגיטלי", בה שודרו 195 תוכניות. החל מ-2021, הוא עורך ראיונות עם אנשי אקדמיה בסדרת ההסכתים "אחד עם אחד" במסגרת "הֲצָצְפַת" – הערוץ הדיגיטלי של המכללה האקדמית צפת.
חיים אישיים

עציון מתגורר בחיפה. נשוי, אב לארבעה ילדים וסבא לחמישה נכדים.
לקריאה נוספת

עמיקם יסעור, בין מחשבים לספרות – ריאיון עם עפר עציון, באתר בכיוון הרוח
יורם מארק-רייך, פרופ' עציון - איש של פעם, ידיעות חיפה, 14 באפריל 2017
נורית ויסמן, סקירת הספר "מכל קצותיו" מאת עפר עציון, באתר נוריתה, 31 בדצמבר 2018
זהר נוי, המיקרופון בידיים שלו: פרופסור, שדרן וסטנדאפיסט, מעריב מקומונים, 18 בינואר 2019
מאיר ינקו, שילוב צעירים וצעירות מהפריפריה בעולם ההיי-טק – ריאיון עם פרופ' עציון, באתר חדש בגליל, 29 באוגוסט 2019
אבנר לוטן, 1,000 ציטוטים למחקרו של פרופ' עציון: “Event Processing in Action”, באתר גליל עולה, 8 בדצמבר 2020
מערכת וואלה, מערכות מידע: על תחום ההיי-טק מאת פרופ' עציון, באתר המכללה האקדמית עמק יזרעאל, 26 בפברואר 2022
עפר עציון, על הקמתו של שטח הנדסת מערכות מידע בטכניון, באתר בלוג ספוט, 31 ביולי 2022
הערות שוליים

↑  סגל החוג למערכות מידע ניהוליות, באתר המכללה האקדמית צפת
↑  פרופ' עפר עציון – תחומי מחקר, פרסומים ופרסים, באתר המכללה האקדמית צפת
1 2  קבלת הפרס IBM Corporate Award, באתר EPT Tinking, ‏25 באוקטובר 2010 (באנגלית)
↑  עבודת המחקר של פרופ' עפר עציון בתחום Active Databases, באתר Mathematics Genealogy Project (באנגלית)
↑  רשימת עבודות תזה ודוקטורט בהנחיית פרופ' עציון, באתר בית הספר ללימודים מתקדמים, הטכניון
↑  עפר עציון ופטר ניבלט, הספר Event Processing in Action, באתר Manning
↑  הספר Temporal Databases, באתר Springer, ‏1998 (באנגלית)
↑  פרסומים בהוצאת שפרינגר, באתר Springer (באנגלית)
↑  פרסומים במדעי המחשב, באתר dblp (באנגלית)
↑  ציטוטים ביבליוגרפיים, באתר Google Scholar (באנגלית)
↑  פרופ' עציון – עמית ACM בדרגת סניור, באתר ACM, ‏2009 (באנגלית)
↑  הספר לא מובן מאליו, באתר בין סגול ובין תכלת, ‏2017
↑  הספר מכל קצותיו, באתר בין סגול ובין תכלת, ‏2018
↑  ספריו של עפר עציון, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439311105171  ACM DL: 81100346872  BIBSYS: 98038109  BnF: cb13628475z (data)  CiNii: DA12771711  dblp: e/OEtzion  ISNI: 0000 0001 1626 2409  LCCN: n98038478  MGP: 181313  NKC: xx0052507  NTA: 170637239  ORCID: 0000-0001-8760-8593  RERO: 02-A003224147  SUDOC: 059430087  VIAF: 40201097   WorldCat (עם VIAF): 40201097
פופול וו

התיאור הכתוב העתיק ביותר ששרד על Popol Vuh (MS c. 1701 מאת Francisco Ximénez, OP)
Popol Vuh (גם Pop Vuh או Pop Vuj) הוא טקסט המגולל את המיתולוגיה וההיסטוריה של אנשי הקצ'ה בגואטמלה, אחד מעמי המאיה המאכלסים גם את מדינות מקסיקו צ'יאפס, קמפצ'ה, יוקטן וקינטנה רו, כמו גם אזורים של בליז, הונדורס ואל סלבדור.
הפופול וו הוא נרטיב מקודש יסודי של אנשי קצ'ה הרבה לפני הכיבוש הספרדי של המאיה. הוא כולל את מיתוס הבריאה של המאיה, את מעללי תאומי הגיבורים Hunahpú ו-Xbalanqué, וכרוניקה של אנשי קצ'ה.
השם "פופול וו" מתורגם כ"ספר הקהילה" או "ספר העצות" (מילולית "ספר הנוגע למחצלת", שכן מחצלת ארוגה שימשה ככס מלכות בחברה הקדומה וסימלה את אחדות הקהילה). הוא נשמר במקור באמצעות מסורת שבעל פה עד לשנת 1550, אז הוא תועד בכתב. התיעוד והתרגום, ששרד, מיוחס לנזיר הדומיניקני הספרדי בן המאה ה-18 פרנסיסקו חימנז, שהכין כתב יד עם תמלול בקצ'ה באותיות לטיניות וטורים מקבילים עם תרגומים לספרדית.
כמו ה-Chilam Balam וטקסטים דומים, לפופול וו יש חשיבות מיוחדת בהתחשב במיעוט המידע העוסק במיתולוגיות ממרכז אמריקה. לאחר הכיבוש הספרדי, מיסיונרים ומתיישבים השמידו מסמכים רבים.
היסטוריה > כתב היד של הכומר חימנז

בשנת 1701, פרנסיסקו חימנז, כומר מהמסדר הדומיניקני, הגיע לסנטו טומאס צ'יצ'יקסטננגו (הידוע גם בשם סנטו תומאס צ'וילה). עיירה זו הייתה בטריטוריית הקצ'ה וככל הנראה המקום בו שימר חימנז לראשונה את הטכסטים. הוא תמלל ותרגם את הטכסט, ועימד בכתב היד שלו טורים מקבילים של קצ'ה וספרדית. (הוא ייצג את שפת הקצ'ה באופן פונטי באותיות לטיניות) בשנת 1714 חימנז שילב את התוכן הספרדי בספר הראשון, פרקים 2–21 של Historia de la provincia de San Vicente de Chiapa y Guatemala de la orden de predicadores. כתבי היד של חימנז הוחזקו לאחר מותו על ידי המסדר הדומיניקני עד שהגנרל פרנסיסקו מורזאן גירש את אנשי הדת מגואטמלה בשנים 1829–30. באותה תקופה מסמכי המסדר נשמרו בעיקר על ידי אוניברסיטת סן קרלוס בגואטמלה.
מ-1852 עד 1855 נסעו מוריץ וגנר וקארל שרצר, חוקרים גרמניים, במרכז אמריקה, והגיעו לגואטמלה סיטי בתחילת מאי 1854. שרצר מצא את כתביו של חימנז בספריית האוניברסיטה. בסיוע ההיסטוריון הגוואטמלי חואן גווארטה, שרצר העתיק את התרגום הספרדי מהמחצית האחרונה של כתב היד, אותו פרסם עם שובו לאירופה. בשנת 1855, נתקל גם אב המנזר הצרפתי שארל אטיין בראסור דה בורבורג בכתב היד של חימנז בספריית האוניברסיטה. עם זאת, בעוד שרצר העתיק את כתב היד, בראסור כנראה גנב את כרך האוניברסיטה ולקח אותו לצרפת. לאחר מותו של בראסור ב-1874, האוסף של מקסיקו-גואטמליאן, המכיל את פופול וו, עבר לאלפונס פינאר, שדרכו נמכר לאדוארד אי. אייר. בשנת 1897, אייר החליט לתרום את 17,000 היצירות שלו לספריית ניוברי בשיקגו. התעתיק-תרגום של האב חימנז לפופול וו היה בין הפריטים שנתרמו על ידי אייר.
כתב היד של הכומר חימנז נשכח עד שאדריאן רצ'ינוס, היסטוריון גואטמלי, גילה אותו מחדש ב-1941. לרצ'ינוס מיוחסים בדרך כלל מציאת כתב היד והוצאת המהדורה הראשונה מאז שרצר. אבל מונרו אדמונסון וקרלוס לופס מייחסים את הגילוי המחודש הראשון לוולטר להמן ב-1928. המומחים אלן כריסטנסון, נסטור קיראוה, רוזה הלנה צ'ינצ'ילה מזאריגוס, ג'ון וודרף וקרלוס לופז, כולם מחשיבים את כרך ניוברי כ"מקורי" האחד והיחיד של חימנז.
'Popol Vuh' מאוית גם כ'Popol Vuj', הצליל שלו בשימוש בספרדית קרוב למונח הגרמני ל'ספר': 'buch', בתרגום של משמעות הכותרת מאת אדריאן רצ'ינוס, הן הפונטיקה והן האטימולוגיה מתחברים ל-'People's ספר', בשורה של 'אנשים' המשמשת כמילה נרדפת לכל העם או השבט, כמו ב'תנ"ך, ספר עם ה'.
היסטוריה > המקור של האב חימנז

נהוג לחשוב שחימנז הסתמך על מקור בכתב יד פונטי לתרגום שלו, אם כי נסטור קירואה מציין ש"כתב יד כזה מעולם לא נמצא, ולפיכך עבודתו של חימנז מייצגת את המקור היחיד למחקרים אקדמיים". מסמך זה היה עיבוד פונטי של דקלום בעל פה שבוצע בסנטה קרוז דל קישה או בסביבותיה זמן קצר לאחר כיבושו של פדרו דה אלווארדו, שליט גואטמלה, ב-1524. על ידי השוואת אילן היוחסין בסוף פופול וו עם תיעוד קולוניאלי מתוארך, אדריאן רצ'ינוס ודניס טדלוק מציעים תאריך בין 1554 ל-1558. אך במידה שהטקסט מדבר על מסמך "כתוב", וודרוף מזהיר כי "נראה שהמבקרים לקחו את הטקסט של הפוליו רקטו הראשון כערך נקוב מדי בהסקת מסקנות לגבי הישרדותו של פופול וו". אם היה מסמך מוקדם לאחר הכיבוש, תיאוריה אחת (הוצעה לראשונה על ידי רודולף שולר) מייחסת את המתרגם לשפה הפונטית לדייגו ריינסו, אחד החותמים על ה-Título de Totonicapán. מחבר אפשרי נוסף יכול היה להיות דון כריסטובל ולסקו, שגם ב-Titulo de Totonicapán, רשום בתור "נים צ'וקו קאבק" ("הדייל הגדול של הקאווק"). בכל מקרה, הנוכחות הקולוניאלית ברורה בהקדמה של פופול וו: "זה נכתב עכשיו תחת חוק האל והנצרות; עכשיו לא ניתן לראות את הפופול וו, כפי שהוא מכונה, עוד, שבו נראו הבאות מהצד השני של הים וסיפור הערפול שלנו, וחיינו נראו בבירור." בהתאם לכך, הצורך "לשמר" את התוכן מניח היעלמות קרובה של התוכן, ולכן, אדמונסון תיארה קודקס גליפי לפני הכיבוש. עדיין לא נמצאה עדות לקודקס כזה.
כיום מצויים כמאתיים נוסחים של הפופול וו בשפות שונות. ואלפי מחקרים. חלק מהנוסחים הם מחקרים מדעיים וחלקם נוסחים ספרותיים המיועדים להביא לקורא את הסיפורים בשפתו.
מיעוט, לעומת זאת, חולק על קיומם של טקסטים שלפני חימנז על אותו בסיס המשמש לטענת קיומם. שתי העמדות מבוססות על שתי הצהרות של חימנז. הראשונה מגיעה מהיסטוריה דה לה פרובינציה, שם חימנז כותב שהוא מצא טקסטים שונים במהלך אוצרותו של Santo Tomás Chichicastenango, שנשמרו בסודיות כזו "שאפילו שמץ ממנו לא נחשף בקרב השרים המבוגרים" למרות ש"כמעט כולם מהם שיננו את זה". הקטע השני, המשמש לטענת טקסטים שלפני חימנז מגיע מהתוספת שלו ל-Popol Vuh. שם הוא קובע שרבים מהנוהגים של הילידים ניתן "לראות בספר שיש להם, משהו כמו נבואה, מתחילת ימיהם [הקדם-נוצריים], שם יש להם את כל החודשים והסימנים המתאימים לכל יום, אחד מהם יש לי ברשותי". שרצר מסביר בהערת שוליים שמה שחימנז מתכוון אליו "הוא רק לוח שנה סודי" וכי הוא עצמו "מצא את הלוח הכפרי הזה בעבר בעיירות ילידים שונות ברמות גואטמלה" במהלך מסעותיו עם וגנר. זה מציג סתירה מכיוון שהפריט שיש לחימנז אינו Popol Vuh, וסביר להניח שפריט שמור בקפידה לא היה זמין בקלות. מלבד זאת, וודרוף משער שמכיוון ש"חימנז מעולם לא חשף את המקור שלו, במקום זאת מזמין את הקוראים להסיק מה שהם רוצים [...], סביר להניח שלא הייתה עריכה אלפביתית כזו בקרב האינדיאנים. האלטרנטיבה המשתמעת היא שהוא או מיסיונר אחר הכין את הטקסט הכתוב הראשון מתוך דקלום בעל פה."