stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק הרבנות הראשית לישראל
תוכן החוק > נוהלי הבחירות > האספה הבוחרת

האספה הבוחרת את הרבנים הראשיים ואת מועצת הרבנות הראשית מכילה 150 חברים, 80 מתוכם רבנים ו-70 אנשי ציבור:
| --- | --- |
 80 רבנים 30 רבני עיר מהערים הגדולות  14 רבני מועצות מקומיות הגדולות  2 רבנים משתי המועצות האזוריות הגדולות  8 רבני ישוב מהיישובים הגדולים  רב שכונה הוותיק בכל אחת מארבעת הערים הגדולות  10 הדיינים הוותיקים ביותר  הרב הצבאי הראשי וסגנו  10 רבנים שימנו הרבנים הראשיים המכהנים:  70 נבחרי ציבור 25 ראשי הערים הגדולות  6 ראשי המועצות המקומיות הגדולות  4 ראשי המועצות האזוריות הגדולות  14 ראשי המועצות הדתיות של הערים הגדולות  4 ראשי המועצות הדתיות של המועצות המקומיות הגדולות  2 שרים שתבחר הממשלה  5 חברי כנסת שתבחר הכנסת או ועדה מטעמה  10 נשות ציבור שימנה השר לשירותי דת
הסעיף האחרון והפתוח בשתי הרשימות נועד לדאוג ליצירת שוויון בין ייצוג חברים ספרדים בוועדה לחברים אשכנזים. בשנים האחרונות מקובל כי 10 אנשי הציבור הן נשים, על מנת למתן את הפער בין מספר הגברים בוועדה לנשים. כמו כן המושג ערים\מועצות "גדולות" הכוונה לפי מספר התושבים היהודים במקום. לפי סעיף 13 לחוק ועדת הבחירות צריכה לפרסם את שמות חברי האספה הבוחרת לפחות 21 יום לפני יום הבחירות. פרסומי הוועדה יתפרסמו ברשומות.
ב-5 בדצמבר 2024 נכנס לתוקף תיקון מס' 8 לחוק שהכניס מספר שינויים להרכב חברי האספה. ראשית, הוגדר כי ברשימת הרשויות השולחות רבנים ואישי ציבור יכללו גם הרשויות מיהודה ושומרון. בנוסף הוגדר כי עשרת הרבנים אותם בוחרים הרבנים הראשיים חייבים להיות רבנים בעלי תעודת הסמכה מהרבנות הראשית. כמו כן, על מנת לשפר את הייצוג הנשי באספה, הוחלט כי בכל אחת מקטגוריות נציגי הציבור יהיה מינימום לייצוג נשי באופן הבא: במידה ובקבוצת רשויות מסוימת אין יצוג נשי מינימלי כפי שנקבע, הרשויות הקטנות באותה הקבוצה יבחרו במליאתן אשת ציבור שתחליף את ראש הרשות באספה, וזאת עד להגעת לרף המינימלי של נשים בקבוצה זו.
סעיף 14 לחוק מפרט כי חברי האספה הם אלו שיכולים להציע מועמדים לבחירות. על מנת להציע מועמד, הן לרב ראשי והן לחברה מועצת הרבנות, יש לאסוף חתימות של לפחות 20 מחברי האספה. כל חבר רשאי לחתום על הצעה אחת לרב ראשי אשכנזי ואחת לרב ראשי ספרדי, ועל חמש הצעות מכל עדה למועצת הרבנות. את ההצעות יש להגיש ליו"ר ועדת הבחירות עד שבוע מיום הבחירות. סעיף 15 מורה כי בחירת הרבנים האשכנזים והספרדים (הן הראשיים, והן למועצה) תהיה בהצבעה נפרדת אך באותו המקום ובאותו המועד.
פסיקות הנוגעות לחוק > חפירות עיר דוד

הדיון הראשון בבג"ץ שעסק בחוק הרבנות הראשית היה כשנה לאחר חקיקתו. הארכאולוג יגאל שילה היה מחשובי החופרים בעיר דוד ובשנת 1980 עסק בחפירות האזור שנקרא "שטח G". גופים חרדים טענו כי החפירות פוגעות באתרי קבורה יהודיים הנמצאים במקום. באוגוסט 1981 ביקר הרב הראשי שלמה גורן באתר ולאחר שבוע פרסמו שני הרבנים הראשיים פסק הלכה האוסר על עבודות בשטח, ולאחר עוד שבוע הכריזה הרבנות הראשית על כל עיר דוד כבית קברות יהודי. על פסק ההלכה חתמה גם מועצת הרבנות הראשית. שר החינוך והתרבות שלל את רישיון החפירה במקום ועל כך באה העתירה לבג"צ. בית המשפט פסק כי חוק הרבנות הראשית מסמיך את הרבנות לייעץ בענייני הלכה, אך מדינת ישראל אינה מדינה תאוקרטית ועל כן מסקנות הרבנות אינן מחייבות את נושאי התפקידים הממלכתיים. המסקנות היו צריכות להגיע לוועדה המוסמכת לדון בענייני העתיקות, אך ההחלטה לא הייתה אמורה להתקבל לפי פסיקת הרבנות בלבד.
פסיקות הנוגעות לחוק > היתר לרישום נישואין

בשנת 1982 הוגשה עתירה נגד שר הדתות ומועצת הרבנות הראשית, על ידי אגודה רפורמית ששניים מרבניה סורבו לקבל אישור לרישום נישואין. טענת הרפורמים הייתה שאמנם לאחר קבלת החוק מצוין בו בפירוש כי מועצת הרבנות היא המסמיכה לרשום לנישואין, אך בקשתם לקבל אישור זה הוגשה בטרם עבר החוק ועל כן אין למועצת הרבנות סמכות לפוסלם מלרשום לנישואין. בית המשפט פסק כי בענייני הלכה מובהקים, כמו האם אדם כשיר לערוך נישואים או לא, שר הדתות רשאי להיוועץ עם מועצת הרבנות הראשית ואף רצוי כי יעשה כן.
פסיקות הנוגעות לחוק > כשרות למפעל המוכר טרפות

סעיף 2(3) לחוק מציין כי בסמכות הרבנות הראשית להעניק תעודת כשרות, סמכות שפרטיה הובאו בחוק איסור הונאה בכשרות. חברת מעדני אביב אוסובלנסקי עסקה בשיווק מוצרי בשר לא כשרים. החברה נהגה לרכוש ממפעל העופות הוד חפר את העופות הלא כשרים שנפסלו על ידי המשגיחים. בשנת 2000 רבנות חדרה המקומית אסרה על מפעל הוד חפר למכור את העופות הלא כשרים בטענה שהוא מכשיל את הציבור במוצרים לא כשרים. המפעל הפסיק את קשריו עם מעדני אביב והשני עתר לבג"ץ כנגד החלטת הרבנות. בית המשפט פסק כי הצעד שנקטה הרבנות אינו חלק מסמכותה. סמכותה של הרבנות להעניק תעודת כשרות נובעת מפרשנות חוק הונאת כשרות, כלומר למנוע מצב של הונאת הצרכן המעוניין לצרוך מזון כשר. כל שיקול אחר הנוגע לציביון המפעל או להשקפת עולם ציבורית, אינו רלוונטי ולא בסמכותה של הרבנות.
פסיקות הנוגעות לחוק > נציגות המועצות הדתיות באספה הבוחרת

בשנת 2018, ערב הבחירות למועצת הרבנות הראשית, הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי עמותת עתים כנגד ועדת הבחירות. בעתירה נטען כי יש למנוע מהמועצות הדתיות לשלוח נציגים שלא נבחרו על ידי הציבור (כמפורט בסעיפים 2–5 בחוק לשירותי דת) להוציא ממונים וראשי ועדות ממונות של שר הדתות, בטענה שהם אינם משמשים כנבחרי ציבור. העתירה התקבלה ובית המשפט הורה לעשות בה צו מוחלט ולחייב את חברי הוועדה מתוקף נבחרי הציבור, לעמוד בתנאי הבחירות המנויים בחוק. פסק הדין יצר שינוי מידי בזהות 10 נבחרי ציבור באספה זו.
פסיקות הנוגעות לחוק > בחירת רבניות לאספה הבוחרת

חלק מחברי האספה הבוחרת הם 10 רבנים אותם בוחרים הרבנים הראשיים, ללא צורך בתנאי מסוים או הגדרת תפקיד. לקראת הבחירות לרבנות הראשית לישראל (2024), הוגשה בנובמבר 2022 עתירה על ידי מרכז רקמן נ' הרבנים הראשיים, לדרוש מהרבנים לבחור רבניות תלמידות חכמים ופוסקות הלכה על מנת לתת גם להן ייצוג, שכן הן מודרות משאר תפקידי הרבנות הרשמיים. על אף התנגדות הרבנים הראשיים, הורה בית המשפט העליון כי חובה על הרבנים לשקול (ולא בהכרח לבחור) מועמדות של רבניות המתאימות לסעיף זה. כחלק מעתירה נוספת שהוגשה על ידי מרכז רקמן (וחוברה לעתירות נוספות), התכנסה מועצת הרבנות הראשית ביום 15 במאי וקיבלה החלטה פה אחד כי לא ניתן הלכתית להכיר בנשים כרבניות ולכן הם מבקשים מהממשלה לתקן את החקיקה ומהייעוץ המשפטי לרבנות הראשית למצוא פתרון משפטי לעניין. בפסק הדין של העתירה השנייה הובהר כי מצופה מהרבנים לכבד את פסיקת בית המשפט ואם הדבר לא יתבצע האספה הבוחרת תאלץ להתכנס במועד שנקבע ללא 10 הרבנים, כלומר בהרכב חסר של 140 חברים. לאחר פסיקה זו הוכנס בתיקון מס' 8 לחוק כי עשרת הרבנים בסעיף זה חייבים להיות בעלי תעודת הסמכה מהרבנות הראשית לישראל.
ראו גם

חקיקה דתית בישראל
חוק איסור הונאה בכשרות
חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין)
הרבנות הראשית לישראל
הראשון לציון
לקריאה נוספת

זרח ורהפטיג, חוקה לישראל דת ומדינה, המרכז העולמי של המזרחי, הוצאת מסילות, ירושלים 1988
איתמר ורהפטיג ושמואל כ"ץ (עורכים), הרבנות הראשית לישראל - 70 שנה להיווסדה, הוצאת היכל שלמה, ירושלים תשס"ב.
אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך א: עקרונות יסוד, עמ' 368-357
הערות שוליים

↑  אביעד הכהן, הרבנות הראשית לישראל: היבטים משפטיים, בתוך הרבנות הראשית לישראל-שבעים שנה ליסודה, עמ' 162.
↑  אביעד הכהן, שם, עמ' 184.
↑  נוסח הצעת החוק באתר הכנסת
↑  סעיף 2 לחוק
↑  אם ערב מינויו לרבצ"ר היה בעל הסמכה לרבנות עיר או דיינות, הוא חבר מן המניין. אם לא, הרבצ"ר מוזמן למועצה כמשקיף אך לא כבעל זכות הצבעה (סעיפים 4 (א) (4), 22 (א) לחוק).
↑  סעיף 5 (ב) לחוק
↑  סעיף 16 (א) לחוק
↑   חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], תשל״א–1971, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  דביר עמר, הבחירות לרבנות הראשית: מאות רבנים קוראים להסיר את מגבלת הגיל, באתר ערוץ 7, 20 באפריל 2023
↑  דביר עמר, הבחירות לרבנות הראשית: רבני העולם התאחדו בקריאה לשנות את החוק, באתר ערוץ 7, 11 במאי 2023
↑  העצומה באתר טוויטר.
↑    שלמה פיוטרקובסקי, ‏הבחירות לרבנות מלאות בדרמה ובסערות – ולאיש לא אכפת, בעיתון מקור ראשון, 30 באפריל 2023
↑  סעיף 17 (א) לחוק
↑  נוסח החוק, באתר ויקיטקסט
↑  סעיפים 7–8 בחוק
↑  ילקוט פרסומי רשומות באתר משרד המשפטים.
↑  תיקון מס' 8 לחוק הרבנות הראשית לישראל התשפ"ה-2024.
↑  חזקי ברוך, הכנסת אישרה: רבני יו"ש יהיו חלק מבחירת הרבנים הראשיים, באתר ערוץ 7, 4 בדצמבר 2024
↑  לפחות: 8 נשים מבית 25 ראשי הערים, 4 נשים מבין ראשי המועצות המקומיות, 3 נשים מבין 4 ראשי המועצות האזוריות, אשה אחת מבין ראשי המועצות הדתיות מהערים, אשה אחת מבין ראשי המועצות הדתיות במועצות המקומיות, שרה אחת מבין שני נציגי הממשלה, 3 חברות כנסת מבין 5 נציגי הכנסת, וכן קובע הנוהג שעשרת נציגי הציבור לבחירת השר יהיו נשים.
↑  בג"ץ 512/81 המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית נ' שר החינוך והתרבות
↑  דעת השופט לנדוי, פ"ד לה(4), עמ' 545.
↑  בג"ץ 47/82 קרן התנועה ליהדות מתקדמת נ' שר הדתות
↑  השופט אלון, פסקה 16.
↑  בג"ץ 7203/00 מעדני אביב אוסובלנסקי נ' מועצת הרבנות הראשית
↑  השופט חשין, פסקה 14.
↑  בג"ץ 5673/18 עתים ייעוץ ומידע במעגל החיים היהודי נ' ועדת הבחירות לרבנות הראשית לישראל
↑  בג"ץ פסק: חברי הגוף הבוחר - נבחרים בלבד באתר כיפה. 15.08.18.
↑  פסק הדין המלא בעניין בג"ץ 7583/22 המרכז לקידום מעמד האישה ע"ש רקמן נ' הרבנים הראשיים לישראל. ניתן ביום 14 בינואר 2024.
↑  "לימוד תורה לנשים זה אחד המפעלים הכי גדולים שלנו. הציונות הדתית נכנעת לחרדים", באתר כיפה, ‏2024-12-05
↑  מינוי נשים לתפקיד רב - עברה הלכתית: הרבנות הראשית לישראל מתנגדת לבג"ץ, באתר ישראל היום, 15 במאי 2015.
↑  פסק הדין המלא בעניין בג"ץ 4266/24 מרכז רקמן ואח' נ' הרבנים הראשיים ואח'. ניתן ביום 8 באוגוסט 2024.
הגשרים לאורך הארלם ריבר

מסלול ההארלם ריבר (בצהוב). מקורו בנהר הדסון בצפון (גוף המים המוארך משמאל/ממערב למנהטן), והוא זורם במורד הנהר דרומה ונשפך אל האיסט ריבר (גוף המים המוארך שמימין/ממזרח למנהטן. מדרום לשניהם, מפרץ ניו יורק העליון).
הגשרים לאורך מצר הים הארלם ריבר בעיר ניו יורק מחברים בין רובע הברונקס, שפרוס כחלק מן היבשת, לבין רובע מנהטן, שהוא אי שגבולותיו הימיים הם: במערב נהר הדסון; בדרום מפרץ ניו יורק העליון; במזרח האיסט ריבר; ועוד במזרח ובצפון, ההארלם ריבר.
הארלם ריבר

הארלם ריבר הוא מֵצַר באורך של 13 קילומטרים, המחבר את נהר האדסון במערב לאיסט ריבר במזרח, ומפריד בין הרבעים מנהטן והברונקס בעיר ניו יורק.
השם "נהר" למעשה אינו מדויק, כיוון שזהו מצר. הוא מוזן מנהר הדסון ומושפע מאוד מגאות ושפל באוקיינוס האטלנטי. כיום חוצים את המצר חמישה עשר גשרים, שחלקם הם גשרים הנפתחים למעבר אוניות. הגשר הראשון, גשר המלך, נבנה ב-1693 . מיד עם פתיחתו הפך לגשר אגרה, למורת רוחם של התושבים. הגשר איננו קיים כיום, לאחר שמסלול הנהר שונה מעט לכיוון דרום במהלך המאה ה-19 בעקבות פיתוח עירוני. הערוץ החדש קיצר למעשה את תוואי המים בין נהר ההדסון למצר לונג איילנד (סאונד)(אנ') ב-22.5 קילומטרים. מצר לונג איילנד (סאונד) הוא למעשה מפרץ, המהווה מוצא לאוקיינוס האטלנטי, שספינות השטות לאורך ההדסון, יכולות באמצעות שייט להארלם ריבר ומשם לאיסט ריבר, להגיע למפרץ ומשם לאוקיינוס ולהפך.
הגשרים מעל הנהר

רוב הגשרים מעל הנהר הם גשרים נפתחים מסתובבים. מעבר ספינה מחייב תיאום מראש על פי כללים שמפורסמים. או אז בכל גשר נפתח לאורך ההארלם ריבר, מוצבים בעלי תפקיד שבאחריותם להפעיל את פעמון האזהרה ולהוריד את המחסומים שקיימים בכל גשר משני צידיו בעת מעבר הספינות. הגשרים (15 במספרם) יוצגו להלן לפי סדר הופעתם מצפון לדרום - מנהר הדסון ועד לאיסט ריבר:
הגשרים מעל הנהר > גשר ספייטי דייבל

גשר ספייטי דייבל הוא גשר נפתח מסתובב הנושא מסילת ברזל. הגשר בנוי על ספייטי דייבל קריק בין מנהטן לברונקס, בעיר ניו יורק. הגשר ממוקם בקצה הצפוני של מנהטן, היכן שספייטי דייבל קריק פוגש את נהר ההדסון, כ-300 מ' ממערב לגשר הנרי הדסון. הגשר משמש את רכבות אמטרק הנוסעות לאורך נהר ההדסון, מבירת המדינה אולבני, אל תחנת פנסילבניה בעיר ניו יורק ולהפך. הגשר משמש כ-30 רכבות ביום, ונפתח למעלה מ-1,000 פעמים בשנה, בעיקר בחודשי הקיץ עבור הפלגות תיור סיבוביות מרציף 83 במנהטן(אנ') וכלי שֵיִט פנאי אחרים.
הגשרים מעל הנהר > גשר הנרי הדסון

גשר הנרי הדסון הוא גשר אגרה מקושת בעל 2 מפלסים, עשוי פלדה בעיר ניו יורק. הגשר מקשר בין נחל סְפָּיְיטִי דָיְיבֶל קריק שברובע הברונקס, לבין הקצה הצפוני של האי מנהטן, וקרוי על שמו של מגלה ארצות האנגלי הנרי הדסון. לגשר שני מפלסים, הכוללים שבעה נתיבי תנועת כלי רכב. המפלס התחתון נפתח לתנועה בשנת 1936 והעליון בשנת 1938. בעת שנבנה היה הגשר – גשר הקשת הקבועה הארוך בעולם.
הגשר עובר מעל מוצא נהר הארלם מנהר ההדסון. להבדיל מרוב הגשרים על הנהר, לגשר זה אין כל בסיס שמעוגן בקרקעיתו, ושני בסיסיו ביבשה, משני צידי הגשר (ראו התמונה משמאל).
הגשרים מעל הנהר > גשר ברודוויי

גשר ברודוויי הוא גשר מעלית על פני ההארלם ריבר ברובע מנהטן בעיר ניו יורק. הוא מחבר בין השכונות אינווד(אנ') באי מנהטן ומרבל היל(אנ') ביבשת. הגשר מורכב משני מפלסים: המפלס התחתון נושא את רחוב ברודוויי, אשר מוגדר במיקום זה ככביש מס' 9 של ארצות הברית(אנ'); המפלס העליון נושא את קו השדרה השביעית של הרכבת התחתית של ניו יורק - קו מס' 1 (האדום)(אנ').
הגשרים מעל הנהר > גשר יוניברסיטי הייטס

גשר יוניברסיטי הייטס הוא גשר נפתח מסתובב מפלדה על פני נהר הארלם בעיר ניו יורק. הוא מחבר את רחוב 207 מערב בשכונת אינווד במנהטן עם (דרך) ווסט פורדהאם רוֹאְד(אנ') (אנ') בשכונת יוניברסיטי הייטס (אנ') בברונקס. הגשר נושא שני צירי תנועה לכל כיוון, לצד מדרכה בצידו הדרומי. לגשר יש שלושה מבני לְבֵנִים המעוגנים בקרקעית הנהר(אנ'), התומכים ברכיבי הפלדה של הגשר. המדרכה כוללת ארבע "פרגולות" עם תומכים מברזל יצוק, בעוד שבסיפון הגשר יש מעקות ברזל דקורטיביים ושני ביתני אבן.
גשר וושינגטון

גשר וושינגטון הוא גשר קשתות פלדה באורך 724 מטר מעל נהר הארלם בעיר ניו יורק בין הרבעים של מנהטן והברונקס. המעבר, שנפתח בשנת 1888, מחבר בין רחוב 181 ושדרת אמסטרדם בוושינגטון הייטס, מנהטן, עם שדרת האוניברסיטה במוריס הייטס (אנ'), ברונקס. הוא נושא שישה נתיבי תנועה, כמו גם מדרכות משני הצדדים. רמפות משני קצות הגשר מתחברות לכביש הבין מדינתי 95 (אנ') ולכביש המהיר "חוצה ברונקס" (אנ').
הגשר כולל קשתות פלדה עם שתי קשתות ראשיות של 160 מטר כל אחת, שאליהן מגיעות רמפות ויאדוקט. בעבר הגשר נשא את כביש מס' 1 של ארצות הברית, שמאז 1963 עובר מעל גשר אלכסנדר המילטון. גשר וושינגטון מוגדר כציון דרך של העיר על ידי הוועדה לשימור נקודות ציון של העיר ניו יורק (אנ'), והוא רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
גשר אלכסנדר המילטון

גשר אלכסנדר המילטון הוא גשר קשתות פלדה בעל שמונה נתיבים המוביל תנועה מעל נהר הארלם בין הרבעים של מנהטן והברונקס בניו יורק. הגשר מחבר את הכביש המהיר הבין מדינתי 95(אנ') בקטע של שכונת וושינגטון הייטס במנהטן עם הכביש המהיר "חוצה ברונקס"(אנ') כחלק מהכביש המהיר 95 ו-U.S. 1(אנ').
תכנון הגשר כלל קבוצה של רמפות מתפתלות הידועה רשמית כ"מחלף הייברידג'" לחיבור אל הכביש המהיר מייג'ור דיגן(אנ') (הושלם ב-1964) וממנו, ורמפת ויאדוקט המתחברת לכביש הארלם דרייב(אנ'), שניהם מעל 30 מ' מתחת למפלס הגשר, וגישה לשדרת אמסטרדם.
הגשר הגבוה

הגשר הגבוה (באנגלית: High Bridge) שנקרא במקור גשר האקוודוקט, הוא הגשר העתיק ביותר בעיר ניו יורק, לאחר שנפתח במקור כחלק מאמת המים העתיקה של הקרוטון ב--1848, ונפתח מחדש כשביל להולכי רגל ב-2015, לאחר שהיה סגור במשך למעלה מ-45 שנים. מדובר בגשר קשת פלדה בגובה של 43 מטר מעל נהר הארלם, והוא מחבר את הרבעים מנהטן והברונקס. קצהו המזרחי ממוקם בשכונת הייברידג'(אנ') של הברונקס ליד הקצה המערבי של רחוב 170 מערב, והקצה המערבי ממוקם בפארק הייברידג'(אנ') במנהטן, בערך במקביל לקצה רחוב 174 מערב.
גשר סכר מאקומבס

גשר סכר מאקומבס הוא גשר נפתח מסתובב על פני הארלם ריבר בעיר ניו יורק, המחבר את רובע מנהטן והברונקס. הגשר מחבר את הצמתים שלאורך רחוב 155 לרוחבה של מנהטן, מריברסייד דרייב (אנ') שבמערב, עם הצומת של שדרת ג'רום (אנ') ורחוב 161 (אנ') (הממוקם ליד הינקי סטדיום בברונקס), במזרח.
אורכו של הגשר 770 מ' בסך הכל, עם ארבעה נתיבים לכלי רכב ושתי מדרכות.
מוטת הפלדה הנוכחית, נבנתה בין השנים 1892 ל-1895, בעוד שדרך רחוב 155 העילי על הוויאדוקט, נבנתה בין השנים 1890 ל-1893. שניהם עוצבו על ידי אלפרד פנקוסט בּולר.
הגשר מונח על 3 מזחים, כשהרכיב המרכזי הנייד (המסתובב ונפתח) מונח על מזח הציר, שבנוי כאי קטן במרכז הנהר, וממסבך הנתמך על-ידי קורת תוף כפול. המזח נקרא Pivot Pier (אנ'). המזחים האחרים, המערבי והמזרחי, הם מבני אבן שבנויים בשולי הנהר ועל היבשה.
גשר רחוב 145

גשר רחוב 145 הוא גשר נפתח מסתובב בעל ארבעה נתיבים מעל להארלם ריבר בעיר ניו יורק, המחבר את רחוב 145 מערב ושדרת לנוקס במנהטן עם רחוב 149 מזרח ושדרת ריבר בברונקס.
הבנייה של גשר רחוב 145 המקורי החלה ב-19 באפריל 1901, והגשר בעלות של 2.75 מיליון דולר נפתח לתנועה ב-24 באוגוסט 1905. המעצב היה אלפרד פנקוסט בּולר (אנ') שתכנן ועיצב את הגשרים הנפתחים בסיבוב של שדרת מדיסון, גשר סכר מאקומבס וגשר יוניברסיטי הייטס. שלושת המזחים עליהם מונח הגשר מעוגנים בקרקעית הנהר (ראו בתמונת הגשר).
גשר שדרת מדיסון

גשר שדרת מדיסון הוא גשר נפתח מסתובב בעל ארבעה נתיבים שחוצה את נהר הארלם בעיר ניו יורק, והנושא את רחוב 138 מזרח בין רובע מנהטן והברונקס.
הגשר מונח על 3 מזחים, כשהרכיב המרכזי הנייד (המסתובב ונפתח) מונח על מזח (מרכזי) הציר, שנתמך על-ידי תוף שמהווה את ציר סיבוב הגשר. מזח זה נקרא Pivot Pier(אנ'). בנוסף, מונח הגשר על 2 מבני לבנים שמעוגנים בקרקעית הנהר. אורך הרכיב המסתובב של הגשר הוא 91 מ', שמתאים לתנועה ימית משמעותית של ספינות.
הגשר ממוקם כ-650 מ' דרומית לגשר רחוב 145 וכ-750 מ' מצפון לגשר השדרה השלישית. לגשר שני כבישים ברוחב 8.23 מ' כל אחד וכן שתי מדרכות משני צידיו של הגשר, באורך 2.74 מ'כל אחת. אורך הגשר 577 מ'.
גשר שדרת פארק

גשר שדרת פארק שקרוי באנגלית: Harlem River Lift Bridge (גשר הארלם ריבר המורם) הוא גשר מעלית, הנושא את שלושת הקווים של חברת Metro-North Railroad (אנ'): קו ההדסון (אנ'), קו הארלם (אנ') וקו ניו הייבן (אנ') מעל פני ההארלם ריבר ומחבר בין הרבעים של מנהטן והברונקס בעיר ניו יורק.
בין השנים 1954 ו-1956, בנתה חברת הרכבות המרכזית של ניו יורק (אנ') באתר זה גשר רכבת (שקדמו לו 3 אחרים), שהוא גשר עילוי אנכי, כדי להחליף את הגשר משנת 1897. הגשר מורכב משני מבנים אנכיים של מסבכי פלדה ומעלית, אחד בכל גדה של הנהר, שאליהם מחובר הרכיב שעולה ויורד אנכית. הגשר החדש נפתח ב-1956. הגשר בעל ארבעת המסלולים נותר בשימוש עד היום ומורכב משני מסלולי מסילה מקבילים, באורך 100 מ'. יש לו מרווח אנכי של 7.6 מ' כשהוא סגור ו-41 מ' כשהוא פתוח.
גשר השדרה השלישית

גשר השדרה השלישית הוא גשר נפתח מסתובב המוביל תנועת כבישים דרום מערבה (לכיוון מנהטן בלבד) לשדרה השלישית מעל ה-הארלם ריבר, ומחבר את הרבעים של מנהטן והברונקס בניו יורק. בעבר הוא נשא דרומה את כביש 1A של מדינת ניו יורק(אנ'). בצד מנהטן, הגשר מעביר את התנועה לשלושה צירי תנועה: לרחוב 128 מזרח; למפגש רחוב 129 מזרח(אנ') עם שדרת לקסינגטון; ול-הארלם ריבר דרייב(אנ') שממשיך הלאה דרומה כ-FDR דרייב(אנ') במנהטן.
הגשר היה בעבר דו-כיווני, אך הוסב לפעולה חד-כיוונית דרום מערבה ב-5 באוגוסט 1941, באותו יום שבו גשר שדרת וויליס הוסב באופן דומה לכיוון צפון מזרח. ב-1955הוסר ונמכר הגשר הרב-מסבכי המקורי שנבנה ב-1898. הגשר שנבנה מחדש נפתח מחדש בדצמבר 1956.
הגשר ממוקם כ-750 מטרים דרומית לגשר שדרת מדיסון ו-600 מטרים מצפון-מערב לגשר שדרת וויליס. הוא מורכב על שלושה מזחים המעוגנים בקרקעית הנהר. שני המזחים הקיצוניים נייחים, בעוד שהמזח המרכזי, נושא את הרכיב הנייד והנפתח של הגשר, שמורכב משלושה רכיבי משנה. מעל המזח הזה מוצב גם חדר הבקרה והשליטה על המנועים המופעלים בעת פתיחת וסיבוב הגשר למעבר ספינות.
גשר שדרת וויליס

גשר שדרת וויליס הוא גשר נפתח מסתובב המוביל תנועת כלי רכב לכיוון צפון מזרח (לכיוון הברונקס בלבד ואופניים והולכי רגל לשני הכיוונים), מעל ההארלם ריבר בין הרבעים מנהטן והברונקס של העיר ניו יורק, ארצות הברית. הוא מחבר את השדרה הראשונה במנהטן עם שדרת וויליס בברונקס.
הגשר הוא חלק ממסלול מרתון העיר ניו יורק השנתי. הרצים, לאחר שחצו ממנהטן לברונקס דרך הגשר (שזכה לכינוי "החומה" מכיוון שהוא מסמן את נקודת 20 המיילים בריצה) ואז הולכים במסלול קצר דרך הרובע, וחוזרים למנהטן לשלב האחרון של המרוץ דרך גשר שדרת מדיסון.
הגשר מונח על 3 מזחים, כשהרכיב המרכזי הנייד (המסתובב ונפתח) מונח על מזח הציר, המורכב משני מסבכים רציפים הנתמכים על-ידי קורת תוף. המזח נקרא Pivot Pier(אנ'), ויש מעליות בקצוות של הרכיבים הנייחים. בשני קצותיו של הגשר, ועל היבשה, מונח הגשר על מבנה לבנים בעל 2 קשתות, בכל צד של הגשר (ראו בתמונה הראשית ובהגדלה). מערכת רצפה בגובה האלמנטים התחתונים מספקת כביש ברוחב 12.7 מ', המכיל ארבעה צירי תנועה לכיוון צפון. ישנן שתי מדרכות ברוחב 2.7 מ' לאורך החלק החיצוני של כל אחד מצידי הגשר.
הגשר ממוקם בסמוך מאוד לגשר רוברט פ. קנדי, וחלק מהתנועה היוצאת מהאחרון, פונה ימינה (צפונה) לגשר וויליס.
גשר רוברט פ. קנדי

גשר רוברט פ. קנדי ובשמו הקודם גשר טרייבורו הוא קומפלקס המורכב משלושה גשרים, המחברים את הרבעים השונים של העיר ניו יורק: הברונקס, מנהטן וקווינס, ונושאים על גבם כבישים מהירים. הווידוקטים שנושאים את הגשרים, חוצים האי וורד והאי רנדל, שבעבר היו 2 איים נפרדים, אך חוברו יחדיו בחומר מילוי (מטמנה).
הקומפלקס הוא, גשר אגרה, הנושא את הכביש המהיר 278 (I-278)(אנ') וכן את הכביש המהיר של מדינת ניו יורק 900G(אנ'). הוא מתחבר עם כביש ה-FDR(אנ') ו-Harlem River Drive(אנ') במנהטן, הכביש המהיר ברוקנר (I-278)(אנ') והכביש המהיר של מייג'ור דיגן (הכביש המהיר 87)(אנ') בברונקס, ו-Grand Central Parkway (I-278)(אנ') ושדרת אסטוריה(אנ') בקווינס. שלושת הגשרים העיקריים של מתחם גשר RFK הם: 1. גשר המעלית האנכי, הגדול בעולם, מעל נהר הארלם, המחבר בין מנהטן לאי רנדלס (הכל בתוך מנהטן, והוא היחיד מבין השלושה שרלוונטי לערך הזה שמתייחס לגשרים שלאורך ההארלם ריבר); 2. גשר המסבך מעל מצר ברונקס(אנ'), המחבר את האי רנדלס לברונקס; 3. הגשר התלוי (גשר טרייבורו) מעל שער הגיהנום(אנ') (מיצר של איסט ריבר שמפריד בין אסטוריה שבקווינס לאיים וורדס ורנדלס(אנ')), המחבר בין האי וורדס לאסטוריה בקווינס.
גשר וורדס איילנד

גשר וורדס איילנד, הידוע גם בשם "גשר רחוב 103 להולכי רגל ", הוא גשר שחוצה את נהר הארלם בין האי מנהטן לוורדס איילנד ברובע מנהטן של העיר ניו יורק. הגשר מחולק לשלושה חלקים: החלק האמצעי הוא גשר הרמה אנכי בעל שנים עשר טפחים המורכבים ממגדלי פלדה וקורות, וכשהוא מורם, הוא מאפשר תנועה של כלי שיט. שני החלקים האחרים: המערבי והמזרחי, הם קבועים. הגשר נושא תנועת הולכי רגל ואופניים בלבד.
בצד מנהטן של הנהר, הגשר ממוקם ברחוב 103 מזרח, בין יציאות 14 ו-15 של FDR Drive (אנ'). הגשר נגיש מאיסט ריבר גרינווי (אנ') וממעבר עילי להולכי רגל מעל ל-FDR Drive למתחם הדירות East River Houses במזרח הארלם. הגשר מתחבר לפינה הדרום-מערבית של האי וורדס ומספק גישה למגרשי המשחקים הרבים ולחוף הים הנופי של הפארקים רנדל'ס איילנד והאי וורדס.
גשר האי וורדס פתוח להולכי רגל ורוכבי אופניים 24 שעות ביממה, כל השנה. לפני שיפוץ 2010–2012, הגשר היה זמין לשימוש רק מאפריל עד אוקטובר במהלך היום.
למעשה, זהו הגשר האחרון מעל נהר ההארלם, אותו ייפגשו כלי שיט ששטים מנהר ההדסון לעבר האיסט ריבר, או הגשר הראשון שיפגשו אלה שעושים את דרכם בכיוון ההפוך – מהאיסט ריבר לנהר ההדסון.
גשר וורדס איילנד > גשרים שהיו ואינם עוד > גשר המלך

הגשר הראשון, גשר המלך, נבנה ב-1693 . מיד עם פתיחתו הפך לגשר אגרה, למורת רוחם של התושבים. הגשר איננו קיים כיום, לאחר שמסלול הנהר שונה מעט לכיוון דרום במהלך המאה ה-19 בעקבות פיתוח עירוני.
גשר וורדס איילנד > גשרים שהיו ואינם עוד > הגשר החופשי האלטרנטיבי

גשר זה, נבנה על ידי סוחרים וחקלאים בשנת 1758 שהתנגדו לתשלום האגרה בגשר המלך, והוא נבנה מהריסות (מבנים) יבשות וקורות עץ. הקמת הגשר החופשי האלטרנטיבי נחשבה למעשה מהפכני משמעותי כנגד השלטון הבריטי. הוא נהרס על ידי הבריטים כאשר ג'ורג' וושינגטון התקדם מניו יורק צפונה בשנת 1776.
גשר וורדס איילנד > גשרים שהיו ואינם עוד > גשר יוניברסיטי הייטס המקורי

משנת 1895 עד 1905, מבנה גשר יוניברסיטי הייטס היה ממוקם על תעלת השייט של נהר הארלם צפונה יותר ממיקומו הנוכחי, שבמהלכן הוא נודע כגשר תעלת השייט של הארלם. הגשר נשא את רחוב ברודוויי בין שכונות אינווד ומרבל היל (אנ') של מנהטן. לפני בניית תעלת השייט של נהר הארלם, מארבל היל הייתה חלק מהאי מנהטן, וספייטי דייבל קריק עשה עיקול סביב החוף הצפוני של מארבל היל, וחיבר את נהר ההדסון שבחוף המערבי של האי מנהטן עם נהר הארלם שבחוף המזרחי. שכונת מארבל היל הופרדה מהאי מנהטן, כאשר התעלה נפתחה בשנת 1895.
אורך הגשר מקצה אל קצה היה 168 מ'. הוא נבנה עם ארבעה חלקים הנתמכים על ידי שלושה מבני לבנים. שני החלקים המרכזיים כללו את הרכיב הנייד המסתובב של הגשר, שהסתובב סביב מבנה הלבנים שבמרכז התעלה. רוחב הגשר היה 15 מ', עם כביש של 10.2 מ' ושתי מדרכות משני צידיו ברוחב של 2.51 מ' כל אחת.
גשר וורדס איילנד > גשרים שהיו ואינם עוד > גשר פוטנאם

גשר פוטנאם היה גשר נפתח מסתובב שהשתרע מעל הארלם ריבר יחד עם המסילה הסמוכה של קווי הרכבת המרכזית של ניו יורק (אנ'), בעיר ניו יורק. הגשר חיבר את שכונת הארלם במנהטן לקונקורס(אנ') בברונקס, ליד מיקומו הנוכחי של הינקי סטאדיום. הגשר נשא שתי מסילות של קו הרכבת של ניו יורק-ופוטנאם(אנ'), ומאוחר יותר את הקו העלי של השדרה התשיעית של חברת Interborough Rapid Transit Company (IRT)(אנ'), וכן שני שבילים להולכי רגל מחוץ למבנה הראשי של הגשר. הגשר איפשר לנוסעי קווי הרכבת המרכזית של ניו יורק, להגיע אל השדרות הששית והתשיעית, ומשם למרכז ודרום מנהטן (ראו להלן).
הגשר נפתח לתנועת רכבות והולכי רגל ב-1 במאי 1881, ופעל עד שהופסקו כל שירותי הרכבות הרלוונטיות ב-31 באוגוסט 1958. הצרוּת הקיצונית של הגשר שרוחבו היה 7.9 מ' בלבד בין מרכזי המסבכים, בשילוב עם הקרבה לגשר סכר מאקומבס, הפכו את קיום הגשר כעורק תחבורה לבלתי מעשי ומיותר, והוא הוסר בשנת 1960.
שלמה זיידר

שלמה זיידר
שלמה זיידר (Shlomo Seider;‏ 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.