stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אונייה
הפעלה > צוות

על האונייה מפקד רב חובל (אנגלית: Captain או Master). רב החובל הוא הסמכות העליונה והבלעדית בנוגע להפעלת כלי השיט. רב החובל אחראי על הפעלתו התקינה והבטוחה של כלי השיט, כולל העמסת ופריקת המטען, ניווט, פיקוד על הצוות, ועמידה בכל החוקים המקומיים והבינלאומיים הקשורים בהפלגת כלי השיט, ובכלל זה על עמידה בתקנות ההגירה והמכס במדינות השונות אליהן מגיעה האונייה. כל הנוכחים על האונייה, כולל הקצינים, הצוות, הנוסעים וגם אורחים כמו נתבים נמצאים תחת אחריותו המלאה של הקברניט וסרים למרותו. רב החובל אחראי גם על תקציב האונייה, על התשלומים ועל מצאי הציוד שבה. רב החובל אחראי לכל הנעשה באונייתו, גם כאשר אינו ער.
רב החובל הוא המחליט על נתיב השיט של האונייה, על המצרכים שירכשו בנמל לכלכלת הצוות, על העסקה ופיטורים של אנשי צוות ואפילו על תפריט הארוחות לכל הצוות. לרב החובל אף אחריות מוסרית לבריאות, לבטיחות ולרווחת אנשי צוותו. בתחילת המאה ה-21 נותרו מקצועות מעטים בלבד שבעליהם אוחזים בידיהם סמכויות ואחריות כה רבה.
רבי חובלים מקצועיים הם מי שמחזיקים ברישיון "ימאי מקצועי" (Master Mariner), שהוא רישיון המקנה לבעליו את הזכות לפקד על כלי שיט ללא הגבלה על גודלו, כוח מנועו, או מיקומו הגאוגרפי. לצורך קבלת רישיון זה נדרשת רמת ההכשרה והמיומנות הגבוהים ביותר בין ימאים. רישיון זה ניתן בדרך כלל על ידי רשות ממשלתית מתאימה. ישנם אישורים מוגבלים יותר לפיקוד על כלי שיט, המגבילים את סמכותו של רב החובל לפיקוד בתנאים מתאימים (כמו פיקוד על אונייה עד גודל מסוים, רק באגמים או נהרות, ועוד).
הפעלה > מחלקות

בזמנים עתיקים ועד לפני כמאה שנים הייתה רוב העבודה על סיפון אוניות מבוססת על כוח שריריהם של המלחים. בשל כך, היו צוותי האוניות גדולים מאוד. עם התקדמות מיכון האוניות ירד מאוד מספר אנשי הצוות הנדרשים. באוניית סוחר כיום ישנם צוותים של כ-20 עד 30 איש, ולעיתים פחות מכך. צוותי אוניות סוחר נחלקים בדרך כלל לשלוש מחלקות עיקריות:
מחלקת סיפון, שהיא בדרך כלל בפיקודו של הקצין הראשון, ומשתייכים אליה גם הקצין השני, הקצין השלישי ורב המלחים. הקצין הראשון אחראי ליישום הוראותיו של רב החובל וכן לתאם עם רב החובל נושאים הנוגעים לניהול האונייה. הקצין הראשון הוא מפקד מחלקת הסיפון, והוא אחראי למשמעת באונייה, ובראש קציני ומלחי המחלקה הוא אחראי למטען האונייה, יציבותה ותחזוקתה. הקצין השני הוא האחראי על ניווט האונייה: תכנון הפלגתה בתיאום עם הקברניט וניווטה במהלך ההפלגה. הקצין השלישי של האונייה אחראי על בטיחות האונייה והצוות. מחלקת הסיפון אחראית גם לציוד ההצלה וכיבוי האש של האונייה, ולהפעלתם בעת הצורך. רב המלחים כפוף ישירות לקצין הראשון ומנהל את עבודת המלחים. בין המלחים השייכים למחלקה זו בולט ההגאי, העומד בגשר ואחראי על היגוי האונייה בעזרת הגה האונייה, על פי הנחייתו של קצין המשמרת. בכל רגע נתון ישנו קצין האחראי על האונייה, הנקרא קצין משמרת. קצינים אלה הם קציני מחלקת הסיפון. כיום, גם רב החובל יכול להגיע רק מתוך קציני הסיפון.
מחלקת מכונה - קציני ומלחי מחלקה זו אחראים על הפעלת ותחזוקת מנועי האונייה. בראש המחלקה עומד קצין המכונה הראשי, המכונה גם "צ'יף". הוא כפוף ישירות לרב החובל, ואחראי על כל היבטי הפעלת מכונות האונייה ותחזוקתם. לקצין זה כפופים קצין המכונה השני והשלישי; קצין המכונה השני אחראי לתפעול היומיומי של מונעי האונייה, בעוד קצין המכונה השלישי אחראי על הדוודים, הדלק, מנועי עזר, ומערכות ההזנה. קצינים אלה אחראים גם על תדלוק האונייה. קצין מכונה רביעי אחראי על מערכות חשמל באונייה, שמני המנוע והמערכות השונות, וכן על תפעול מערכות השפכים של האונייה ומי השיפוליים (Bilge). גם לקציני המכונה יש משמרות, בהשגחה על מנועי האונייה.
מחלקת כלכלה - באוניות סוחר תכלול מחלקה זו טבח ומלצר אחד או שניים. לעומת זאת, באוניית תענוגות יכול היקפה של מחלקה זו להגיע לכמה מאות עובדים, האחראים על כל ההיבטים השונים של הטיפול בנוסעי האונייה.
באוניות מלחמה נחלק הצוות למחלקות בדרך שונה. קיימת מחלקת מכונה, המקבילה בתפקידיה למחלקת המכונה של אוניות הסוחר. כמו כן קיימות המחלקות הבאות:
מחלקת גילוי, ניווט וקשר (גנ"ק), שתפקידיה דומים לאלה של מחלקת סיפון, אך הם אחראים גם על חלק מהמערכות הייחודיות של אוניית המלחמה;
מחלקת נשק, האחראית על תפעול כלי הנשק של האונייה;
מחלקת אלקטרוניקה, האחראית על תחזוקת והפעלת האמצעים האלקטרוניים הרבים של אוניית מלחמה.
זהו המבנה המקובל בחיל הים הישראלי, והוא משותף לאוניות מלחמה קטנות יחסית בציים אחרים. ככל שהאונייה גדלה תהיינה יותר מחלקות; על משחתות התפצלה מחלקת נשק למחלקת תותחנות ומחלקת טנ"ץ (טורפדו ונגד צוללות). המבנה של נושאת מטוסים עשוי לכלול מחלקות רבות אחרות
מבנייה לפירוק: מחזור החיים של אונייה

אונייה עוברת כמה שלבים במהלך קיומה. תחילתה בחוזה ראשוני לבנייתה; החוזה יהיה תלוי במערכת היחסים בין בעלי הספינה, מפעיליה, המתכננים והמספנה. שלב התכנון נעשה בידי מהנדסים ימיים, ולאחר מכן נבנית האונייה במספנה. לאחר השקתה מושלמת בניית האונייה והיא נכנסת לשירות. במהלך תקופת פעילותה של אונייה ייתכן וייעשו בה שינויים שונים, לעיתים מצומצמים ולעיתים הסבות נרחבות. סיום חייהן של אוניות יכול להתרחש בשל מגוון סיבות: הוצאה משירות עקב התיישנות, הוצאה משירות עקב חוסר כדאיות כלכלית, טביעה או נזק חמור אחר, ועוד. אוניות שיצאו משירות יעברו גריטה, יוטבעו בים כאתר צלילה, ישומרו כמוזיאון, ועוד.
מבנייה לפירוק: מחזור החיים של אונייה > תכנון

תכנון כלי שיט מתחיל ממפרט, שבעזרתו יוצר המהנדס הימי את המסגרת הכלית של האונייה. המהנדס מעריך את מידותיה, בונה תכנון ראשוני של החלוקה הפנימית והתפוסה. מתכנון ראשוני זה נוצרת הצורה הבסיסית של גוף האונייה, מבני העל ומערכת ההנעה. ככל שמתקדם התכנון, הופכת התוכנית למפורטת יותר ויותר, והתכנון מלוטש יותר ויותר. המתכנן יגיש בסופו של דבר תוכנית כללית ושרטוטים לשימוש בבנייה עצמה. השרטוטים יכללו פרטים כמו תוכנית המפרשים, מערכות החשמל, אוורור, ועוד. תכנון האונייה יכלול התייחסות גם לדרך שבה ניתן יהיה להוציאה משירות בעוד כמה עשורים, כך שלא תיצור נזק סביבתי.
מבנייה לפירוק: מחזור החיים של אונייה > בנייה

בניית אוניות (אנ') נעשית במספנה. מספנות נבנות בסמוך לחופי ים או נהרות, כדי לאפשר את השקת כלי השיט. הן מצוידות בעגורנים גדולים, מבדוקים יבשים, מדרונות בניה (Slipway), בתי מלאכה גדולים להרכבת חלקי האונייה, ועוד. משך בנייתה של אונייה יכול להשתנות מאד: אונייה הנבנית בייצור המוני ניתנת לבנייה בתוך מספר חודשים (במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו ספינות ליברטי בתוך 42 יום בממוצע), ואילו בניית נושאת מטוסים גדולה יכולה להימשך כמה שנים. החומרים מהם נבנית האונייה וגודלה משפיעים מאוד על משך הבנייה ואופייה. גופן של יאכטות העשויות מסיבי זכוכית (פיברגלס) נבנה בתבנית מוכנה, ואילו גוף הפלדה של אוניית משא נבנה מחלקים מוכנים המרותכים זה לזה.
ככלל, בניית האונייה מתחילה במבדוק יבש, בבניית הגוף; בבניית כלי שיט שאורכם מעל 30 מטרים מתחילה הבנייה בהנחת השדרית. לאחר שהגוף מושלם ונצבע, מושקת האונייה. השקת האונייה היא בדרך כלל טקס בעל משמעות, ובמהלכו ניתן לאונייה שמה. לאחר ההשקה מועברת לאחד מרציפי המספנה. בשלב זה מותקנת בה מערכת ההנעה, מבני העל, וכל הציוד הנדרש.
עם השלמתה, מועברת האונייה לידי הלקוח. עלותה של אונייה יכולה לנוע בין כמה מיליוני דולרים לספינת דיג, דרך עשרות מיליוני דולרים לאוניות משא, ועד לעלות של כמה מיליארדי דולרים לנושאות מטוסים מתקדמות.
מבנייה לפירוק: מחזור החיים של אונייה > אחזקה והסבה

אוניות דורשות תחזוקה במהלך כל פעילותן. במהלך כל הפלגה נעשות באונייה עבודות אחזקה פשוטות, ובמהלך עגינה בנמלים נעשים תהליכים מורכבים יותר. בזמנים קבועים יש להכניס את האונייה למבדוק יבש; במבדוק מנקים היטב את תחתית האונייה מגידולים שונים הנצמדים אליה, שכבת הצבע מחודשת, וכן נעשה שיפוץ למערכות ההנעה, ההיגוי, והמערכות האלקטרוניות.
אוניות עשויות גם לעבור הסבה במהלך פעילותן: החלפת מערכות ההנעה, שדרוג או החלפת מערכות אלקטרוניות, הוספת מערכות חדשות, ועוד. תהליך כזה של שדרוג יכול להאריך את חיי האונייה, אך דורש עבודות מקיפות במספנה.
גם במקרה של נזק חמור עשויה האונייה להזדקק לשירותי מספנה ומבדוק, לעיתים קרובות במספנות שלהן ציוד מיוחד למטרה זו.
מבנייה לפירוק: מחזור החיים של אונייה > סיום פעילותה של אונייה

לרוב אוניות המשא אורך חיים של 20 עד 30 שנים. ככל שהשנים עוברות, נחלש גוף האונייה בשל תהליכי שיתוך (קורוזיה), אוסמוזה וריקבון (תלוי בסוג החומר ממנו עשויה האונייה). בשלב מסוים הופכת ההפלגה בכלי השיט למסוכנת מדי. במצב כזה מועברת האונייה לפירוק וגריטה (לדוגמה, באלאנג שבהודו), או שהיא מוטבעת בים. ניתן להטביע את האונייה כדי שתהפוך לשונית אלמוגים מלאכותית, או לחלק משובר גלים, אוניות שמצבן טוב יותר מוסבות למוזיאון צף.
אוניות רבות אינן מגיעות לשלב זה, וטובעות או נהרסות בשריפות, התנגשויות, סערות, וכדומה. על פי הערכת האו"ם, בקרקעית הימים ברחבי העולם ישנן יותר מ-3 מיליון אוניות טרופות.
לקריאה נוספת

Chatterton, Edward Keble. Sailing Ships and Their Story: The Story of Their Development from the Earliest Times to the Present Day. Philadelphia: J.B. Lippincott Company.
Cotterill, Charles Clement; Little, Edward Delanoy (1868). Ships and sailors, ancient and modern. London: Seeley, Jackson and Halliday..
Lavery, Brian (2004). Ship: The Epic Story of Maritime Adventure (Smithsonian). New York: DK Publishing Inc.
Kemp, Peter. The history of ships. Orbis Publishing, 1978
הערות שוליים

↑  לדוגמה: אוניית נוסעים, אוניית גלנוע, אוניית מלחמה, אוניית לווייתנים, אוניית מערכה, אוניית מכולות; ספינת טילים, ספינת דיג, ספינת גרר, ספינת משוטים, ספינת קרב וכיוצא בזה.
↑  וַיִּירְאוּ הַמַּלָּחִים וַיִּזְעֲקוּ אִישׁ אֶל-אֱלֹהָיו וַיָּטִלוּ אֶת-הַכֵּלִים אֲשֶׁר בָּאֳנִיָּה אֶל-הַיָּם לְהָקֵל מֵעֲלֵיהֶם וְיוֹנָה יָרַד אֶל-יַרְכְּתֵי הַסְּפִינָה וַיִּשְׁכַּב וַיֵּרָדַם.
↑  על פי תשובתה של ד"ר קרן דובנוב מן האקדמיה ללשון העברית: "אכן המילה אנייה אופיינית ללשון המקרא והמילה ספינה אופיינית ללשון חכמים. בפרק א' של ספר יונה אותו כלי שיט מכונה בתחילה אנייה ובהמשך ספינה. בדרך כלל נרדפות מלאה אינה נשמרת בלשון חיה לאורך זמן (בגלל העודפות שבה), והדבר גורם לבידולי משמעות. כך בלשון ימינו נתייחדה המילה ספינה בעיקר לאניות קטנות למדיי. לא מדובר כאן בהבחנה מחייבת אלא בתהליך טבעי שחל בעברית החדשה".
↑  אתר רשות הספנות והנמלים, "הגדרות כלי שיט קטנים בישראל"
↑  על פי הגדרות השנתון הסטטיסטי לספנות ונמלים, עמ' 90.
↑  Registered Length of Ships, Ships Nostalgia (באנגלית אמריקאית)
↑  Aksum, An African Civilisation of Late Antiquity
↑  על פי דו"ח ועידת האו"ם לסחר ופיתוח, 2011, עמ' 36.
↑  להרחבה ראו PRINCIPLES OF STABILITY, באתר University of St. Andrews;‏ CHAPTER 12: SHIP STABILITY AND BUOYANCY, מתוך Nonresident Training Courses (NRTCs) - Damage Controleman, באתר Globalsecurity .org.
↑  The Hague-Visby Rules
↑  לפירוט המבנה הארגוני של נושאת מטוסים ראו: TYPICAL SHIP ORGANIZATION.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538853605171  GND: 4052385-8  KulturNav: 4fa83932-29a2-492a-9737-e9b9a2d23c22  LCCN: sh85121591  NARA: 10644067  NDL: 00570714  NKC: ph115169  TDVİA: gemi 
מדידות שונות לאורך אונייה
ממדים שונים של אונייה:
בחתך האורך: p/p - אורך בין ניצבים; w/l - אורך בקו המים; o/a - אורך כולל.
בחתך הרוחב: b - רוחב; f - בולט; d - שוקע
דגם של ספינה מצרית מזמן הממלכה התיכונה
מפרש מרובע, לרוחבו של כלי שיט
דגם של תלת חתרית יוונית
מפרש לטיני, לאורכו של כלי שיט
ג'ונקה בהונג קונג, 2006. ניתן לראות את חלוקת המפרש הראשי באמצעות פסיסים, ואת המיתרים הרבים המאפשרים את התאמתו לרוח.
גליאון ונציאני מן המאה ה-16
אוניות חברת הודו המזרחית, המאה ה-17
אוניית הקליפר "סוויפסטייקס" (Sweepstakes)‏, 1853
האונייה סאוואנה, 1818
ליתוגרפיה של הקרב הראשון בין שתי אוניות מחופות שריון, מוניטור ומרימק, במלחמת האזרחים האמריקנית, 8 - 9 במרץ 1862
אה"מ דרדנוט, אוניית המערכה הראשונה בעלת חימוש המורכב כולו מתותחים גדולי קוטר, 1906
יציבות אוניות: B=מרכז הציפה; G=מרכז הכובד; M=המטא-סנטר. בציור מימין האונייה נוטה ימינה; מרכז הציפה נע גם הוא ימינה, עם הנטייה. האנך המועלה ממנו מצטלב עם האנך שהועלה ממרכז הציפה במצב נייח, ומסמן את המטא-סנטר
"ים, מזג אוויר סוער", ציור מעשה ידי אדואר מאנה שהתמחה בציורי כלי שייט
תנועת האונייה בצירים השונים, אורך (X), גובה (Z), ורוחב (Y). לפירוט:
1 - הרמה (Heave)‏;
2 - טלטול (Sway)‏;
3 - התנחשלות (Surge)‏
4 - סבסוב (Yaw)‏
5 - נדנוד (Pitch)‏;
6 - גלגול (Roll)‏
חלקי אונייה ששקעו בים
חלקי האונייה:
1 - ארובה
2 - ירכתיים
3 - מדחף
4 - גוף האונייה, בצידו השמאלי (Port Side)‏
5 - עוגן
6 - חרטום בולבוסי (פקעתי)
7 - חרטום
8 - סיפון
9 - מבנה עילי
מדחף והגה כיוון של אונייה. באוניות גדולות קוטר המדחף הוא כ-9 מטר
רב החובל וההגאי של האונייה קריסטינה רג'ינה, יחד עם נתב, על גשר האונייה
אוניית המשא יסמין בעת בנייתה, 2006
לאמארקיזם

ז'אן-בטיסט דה לאמארק
לאמארקיזם היא תורה אבולוציונית שפותחה על ידי ז'אן-בטיסט דה לאמארק בראשית המאה ה-19. תאוריה זו, התפתחות המינים, קדמה לתורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין, והוסברה בספרו שפורסם בשנת 1809 "פילוסופיה זואולוגית", בו שילב רעיונות קיימים של הורשת תכונות בתאוריה האבולוציונית שלו. סבו של צ'ארלס דרווין, ארסמוס דרווין כתב בשנים 1794–1796 בספרו "זואונימיה" על כך שהייתה התפתחות כלשהי ביצורים חיים ועל היכולת לפתח איברים חדשים ולהוריש את התכונות החדשות לצאצאים. לאמארק השתמש ברעיונות אלו לביסוס התאוריה האבולוציונית שלו, אשר עליה נבנתה התאוריה של צ'ארלס דרווין. מאז נדחק הלאמארקיזם לשוליים על ידי הדרוויניזם שהפך לתאוריה הנפוצה. למרות זאת, לאחרונה עולה שוב עניין בתאוריה של לאמארק, לאחר שנעשו מחקרים בתחום האפיגנטיקה המדברים על אפשרות של הורשת תכונות נרכשות.
דוגמאות שלאמארק מביא להוכחת התאוריה שלו

כלב. אין שום ספק שהמינים השונים של הכלבים הגיעו מגזע אחד שככל הנראה דומה לזאב שאותו אנחנו מכירים. כל מיני הכלבים שניתן לראות היום, אינם בנמצא בטבע. עם ביות בעלי החיים, הזאב הגיע למקומות שונים בעולם, בהם הוא חי בתנאים שונים שלא היה מורגל אליהם ולא היה מגיע אליהם בדרך הטבע. אחרי שהיו נתונים לשינויים סביבתיים, נצטרכו לשנות את הרגליהם על מנת לשרוד. היו גם מקומות בהם שינויים התנהגותיים והרגלים נכפו על אותם זאבים מבויתים. עקב כל השינויים הללו, באזורים שונים בעולם התפתח הזאב המבוית לכל המינים השונים שאותם אנחנו מכירים כיום.
אובלנה. לווייתנים ממין זה בולעים את טרפם באופן ישיר ולכן הם חסרי שיניים. תלמידו של לאמארק, ז'פרי (Geoffroy), גילה שיניים חבויות בלסת של עובר ממין לוויתן זה. גם בציפורים ממין מסוים נתגלו סימנים לכך שפעם היו שיניים במקורן. זה מעיד על כך, לשיטתם, ששינויים סביבתיים גרמו לשינוי בהרגלים של בעלי חיים אלה.
חפרפרת. עיניים הן איבר שקיים אצל רוב בעלי החיים, ובמיוחד אצל בעלי החוליות. החפרפרת, שכמעט ואין לה צורך באיבר זה היות שהיא חיה מתחת לאדמה, היא בעלת עיניים קטנות ומכוסות קרום. עובדה זו גם היא מעידה על כך ששימוש מועט באיבר מסוים יגרום להתנוונותו והקטנתו.
התנגדות הכנסייה ללאמארקיזם

הנחת ההשתנות של בעלי החיים זכתה להתנגדות רבה מצד הכנסייה, שכן המשמעות של תאוריה זו היא שהמינים שאנו רואים היום אינם אותם מינים שברא האל, אלא למעשה גרסה משופרת שלהם, ובכך התאוריה כופרת ברעיון מושלמות היצירה של האל. אמונתו של לאמארק בכך שאף האדם הוא יצור המתפתח עם השנים ולא הגיע לשיא שלמותו, העצימה את ההתנגדות לעבודתו מצד הכנסייה ומדענים בני תקופתו שהושפעו מרעיונות הכנסייה.
הבדלים בין הלאמארקיזם לבין תורת האבולוציה של דרווין

מנגנון ההתפתחות אצל דרווין ולאמארק שונה בכמה נקודות:
אצל לאמארק יש יד מכוונת את ההתפתחות של הפרט לכיוון המושלמות, בעוד אצל דרווין התפתחות השינויים אצל הפרט היא מקרית לחלוטין.
לאמארק פסל את רעיון ההכחדה לחלוטין, מאחר שכל מין מתפתח לכיוון מושלמות, אין אפשרות שפתאום הוא לא יהיה מותאם יותר ויכחד. מקור המאובנים הוא באבות קדמונים של בעלי חיים שקיימים היום. רעיון ההיכחדות והברירה הטבעית הוא לב התאוריה של דרווין, מכיוון שזהו למעשה המנגנון הגורם לאבולוציה. דרווין האמין שהסביבה משתנה, ותוך כדי פוגעת בכשירות של המינים לשרוד (שכן ההתאמות שביצור אינן מתאימות לתנאים החדשים). מאחר שהשינויים במינים הם אקראיים, לא כל שינוי הוא חיובי, ובהתאם חלק מהפרטים והמינים שיהיו פחות מותאמים לסביבה, לא ישרדו ויכחדו.
בדוגמה של התפתחות הצוואר הארוך בג'ירפה – לפי דרווין לא רלוונטית השאלה אם התפתח בג'ירפה (הפרט) צוואר ארוך (הבדל ראשון), שכן התפתחות זו אינה עוברת בתורשה לצאצאים (הבדל שני). אבל, לאותה ג'ירפה ייוולדו צאצאים שלחלקם יהיה צוואר ארוך ולחלקם צוואר יחסית קצר (הבדל ראשון). לבעלי הצוואר הארוך יהיה יותר קל להשיג אוכל, ובהתאם לכך תגדל הסבירות שהם ישרדו לאורך זמן רב יותר. כך הם יוכלו להביא לעולם צאצאים רבים יותר, אשר בשכיחות גבוהה יותר יהיו גם הם בעלי צוואר ארוך. לאחר כמה דורות כאלו, לג'ירפות כמין, ולא כפרטים בודדים, יהיה צוואר ארוך יותר (הבדל שלישי).
בעיות בלאמארקיזם

הלאמארקיזם מדבר על כך שכל המינים מתפתחים עם הזמן והופכים ליותר מורכבים עד שיגיעו לשלמות. ישנן תופעות שתאוריה זו מתקשה להסביר. דוגמה אחת היא החתולים החנוטים במצרים. חתולים אלה נחנטו לפני אלפי שנים, אך מאז ועד היום לא ניתן לראות כל שינוי, מלבד שינויים מזעריים בצבעים, בסוגי פרווה. עובדה זו מובילה לבעיה שהמושג "מין" הוא מעורפל. בעבר ניתן היה לטעון שחתול סיאמי למשל וחתול פרסי הם שני מינים שונים של חתולים, היות שהתפישה אז הייתה שונה. כיום ההגדרה המקובלת בקרב ביולוגים למין היא לפי שיטתו של ארנסט מאייר, שאומרת השתייכות של בעלי חיים לאותו מין מוגדרת על ידי היכולת שלהם לקיים קשרי רבייה ולהביא צאצאים פוריים. לפי הגדרה זו, זני החתולים השונים הם לא מינים שונים שהתפתחו ממין אחד. כך גם הכלבים. ההבדלים בין סוגי הכלבים השונים הם זניחים, היות שהמבנה שלהם נשאר דומה מאוד, כזה שמאפשר רבייה.
בעיה נוספת בתיאורית הלאמארקיזם היא שאין צורות ביניים בשכבות המאובנים. לפי הלאמארקיזם, מינים מתפתחים מצורה פשוטה למורכבת לאורך זמן ממושך בהתאם לשינויים סביבתיים וצרכים משתנים. בהתאם לכך, ניתן היה לצפות שיימצאו שרידים ומאובנים רבים המעידים על שינויים אלה, אם רק מפאת כמות המינים השונים הקיימים כיום. עם זאת, רק מעט מאובנים נמצאו, ואין זה מספיק על מנת להוכיח שהיו קיימות צורות ביניים.
בנוסף על ההוכחות בתחום הביולוגיה התפתחותית שלבדיקתן יש צורך בטכנולוגיה מתקדמת, יש עדיין תופעות רבות שהלאמארקיזם אינו יכול להסביר ואף עומדות בסתירה לתאוריה. לדוגמה: לאב נימול, לפי הלאמארקיזם, אמורים להיוולד בסבירות גבוהה יותר ילדים בלי עורלה או לפחות בעלי עורלה מוחלשת, מאחר שלא נעשה בה שימוש בדור הקודם. דבר זה אינו קורה בפועל: עמים רבים נוהגים למול את עורלות בניהם זה שנים רבות, ולמרות זאת גם בני עמים אלו נולדים עם עורלה, שאינה שונה מעורלה של בני עמים שהמילה אינה נהוגה אצלם.
כך גם קיים הבדל בין עיוורון מלידה או עיוורון כתוצאה מפגיעה בבגרות (בתאונה לדוגמה) בשכיחות של התופעה אצל הצאצאים. לעיוור מלידה יש סיכוי גבוה להוליד צאצא עיוור, ואילו לעיוור שאיבד את ראייתו בתאונה יש סיכוי זהה לזה של כלל האוכלוסייה. התאוריה של לאמארק מתקשה לתת לעובדה שלמרות שעיוור מפגיעה (לא מלידה) אינו משתמש בעיניים שלו, אין לכך השפעה על התנוונות הראיה אצל הצאצאים שלו.
התנגדויות ללאמארקיזם

ז'ורז' קיוויה (Georges Cuvier) היה אחד ממתנגדיו המרכזיים של לאמארק ושל הלאמארקיזם. קיוויה התנגד לרעיון הטרנסמוטציה (התפתחות המינים) של לאמארק, וטען כי המינים לא משתנים וכי קיימת הכחדה. קיוויה הגה את רעיון "הקורלציה של החלקים" לפיו, לכל איבר בגוף יש תפקיד, וכל חלק הוא חיוני להמשך תפקודו של השלם. חלקי הגוף פועלים בתיאום מושלם ופגיעה באחד תביא לחוסר תפקוד. עיקרון זה הוא מנוגד ללאמארקיזם אשר טוען כי ישנם איברים המסוגלים להשתנות בהתאם לשינויים בתנאים, ואף להיעלם כליל בעקבות חוסר שימוש. קיוויה היה חוקר יסודי יותר מלאמארק והתמקד בפרטים קטנים במקום בתאוריות גדולות. הוא היה חוקר נחשב יותר בתחום המדע היות שחקר יונקים, בניגוד ללאמארק שחקר צמחים ולאחר מכן חרקים. עובדות אלה ונוספות הביאו לכך שתאוריית הלאמארקיזם נתפסה בזלזול וחוסר הבנה.
הלאמארקיזם כשל ויצר התנגדויות ממספר סיבות. סיבה אחת היא שלאמארק יצר לעצמו שם של חוקר הממהר להניח הנחות, וכמי שבונה תאוריות גדולות המתפרסות על תחומים רבים. באותה תקופה החשיבות של תצפיות מדוקדקות הייתה גבוהה, ועל כן תאוריה שהובאה על ידי חוקר שנחשב כמניח הנחות ולא מקצועי מספיק, לא יכולה הייתה להתקבל כתאוריה רצינית. התנסחויותיו כאשר ניסה להסביר תופעות מסוימות עוררו לעג לעיתים קרובות, עקב העובדה שהיו רחוקות מלהיות מדעיות, וכללו בתוכן התייחסויות לרצונן האישי של בעלי החיים; למשל ניסיונו להסביר מדוע ציפורים מסוימות שהיו שוקעות בבוץ פיתחו רגליים ארוכות:
We find in the same way that the bird of the waterside which does not like swimming, and yet is in need of going to the water's edge to secure its prey, is continually liable to sink in the mud. Now this bird tries to act in such a way that its body should not be immersed in the liquid, and hence makes its best efforts to stretch and lengthen its legs…
אנו מוצאים באותו אופן שעוף גדת האגם, שאינו אוהב לשחות ובכל זאת צריך ללכת לשפת המים כדי להבטיח טרף, עלול לשקוע כל הזמן בבוץ. כעת ציפור זו מנסה לפעול כך שגופה לא יטבול במים, ועושה את מירב המאמצים למתוח ולהאריך את רגליה...
סיבה נוספת לחוסר ההצלחה של התאוריה היא העובדה שלאמארק לא היה חזק מבחינה פוליטית ולכן לא יכול היה ליצור סביבו חבורה של תומכים, כמו שבשלב מאוחר יותר עשה צ'ארלס דרווין. חוקרים נחשבים יותר, בעלי השפעה פוליטית גדולה יותר זלזלו בלאמארקיזם וכך הורידו את חשיבותו בעיני הקהילה המדעית. אף דרווין, שבמידה מסוימת התבסס על חלק מטענותיו של לאמארק ניסה להרחיק את עצמו מהלאמארקיזם מחשש שיעורר זלזול בעצמו ובתאוריה שלו.
מתנגדיו המשיכו לטעון שללאמארק אין מספיק ראיות והוכחות שיתמכו בתאוריה שלו. הוא לא עשה מספיק תצפיות והתבסס על מספר קטן של מקרים שמהם הסיק תאוריות גדולות שמבחינתו היו יכולות לשנות את כל ההבנה של העולם. חוסר בממצאים גאולוגיים הייתה בעיה נוספת שמתנגדיו טענו שמפריך את התאוריה שלו.
הלאמארקיזם כיום

במאה ה-21 חלה התחדשות בעניין בתחום אחד של תאוריית הלאמארקיזם; הורשת תכונות נרכשות. מחקרים בתחום האפיגנטיקה טוענים שישנה אפשרות שתכונות התנהגותיות נרכשות יכולות להיות מועברות בתורשה. מחקר אחד מדבר על תרנגולות; גידול תרנגולות בתנאי לחץ הוביל להולדת צאצאים עם התנהגויות חדשות שמותאמות לתפקד בתנאים של מחסור במזון למשל. ההנחה היא שגנים מסוימים עלולים להיות מושפעים מהתנהגות מסוימת ותכונה זו תועבר לצאצאים על מנת להגביר את היכולת שלהם לשרוד במצבים קשים.
מחקר אחד בחן האם גישה מוגבלת למקורות מזון ומים אצל תרנגולות תשפיע על התנהגותן ותביא לשינויים גנטיים, והאם שינויים אלה יועברו בהורשה לצאצאיהן של התרנגולות. התנהגויות שונות יכולות להתבטא בשינויים באופן החיפוש אחר האוכל למשל – התמקדות במקומות מוכרים שבהם נמצא המזון במקום חיפוש אחר מקורות מזון חדשים. התרנגולת היא חיה שקל לחקור כיוון שבעזרת אינקובציה ניתן להפריד לחלוטין את הביצים והצאצאים מההורים וכך למנוע מצב של למידת התנהגות מההורים. הניסוי הראה כי תכונות מסוימות והתנהגויות חדשות של תרנגולות אכן הועברו בצורה מסוימת לצאצאים, אף שלא היה שום מגע ביניהם והצאצאים לא היו באותם מצבי לחץ שהיו הוריהם (כך שהתנהגות שנצפתה בהורים לא אמורה להיות קיימת אצל הצאצאים).
Our Findings … showed modification in their foraging behavior which is in line with what could be expected from and adaptive perspective. Furthermore, offspring of the UL birds showed a similar response to that of their parents, in spite of themselves never being exposed to the treatment.
הממצאים שלנו … הראו שינוי בהתנהגותם בחיפוש אחר מזון, שינוי האשר עולה בקנה אחד עם מה שניתן לצפות מנקודת מבט של הסתגלות. יתר על כן, צאצאים של ציפורי ה-UL (Uncultivated land, אדמה בלתי מעובדת) הראו תגובה דומה לזו של הוריהם, למרות שמעולם לא נחשפו לטיפול.
מחקר זה הוא רק דוגמה אחת להתעניינות המחודשת בהורשת התכונות הנרכשות. מחקרים נוספים מתנהלים כל הזמן. מחקר אחר מראה כי הרגלי אכילה אצל זכרי עכברוש (שגורמים להשמנה אך לא נובעים מגנים) משפיעים על נטיות להשמנה בצאצאים ממין נקבה.
ראו גם

אפיגנטיקה
טרופים ליסנקו
לקריאה נוספת

ריצ'רד דוקינס, השען העיוור, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב, 1986 (1993), ISBN 0-393-31570-3. פרק 10: "אילן החיים האמיתי האחד והיחיד"
הערות שוליים

↑  Lemarck, J. B. Zoological Philosophy, Trans. Hugh Elliot, (Chicago, Chicago University Press) pp. 107-120
↑  שם.
↑  שם.
↑  Sapp, Jan. Genesis, the Evolution of Biology, (New York:2003), p.10
↑  שם
↑  Sapp, p.8
↑  Daniel Nätt, Niclas Lindqvist, Henrik Stranneheim, Joakim Lundeberg, Peter A. Torjesen, Per Jensen, Inheritance of Acquired Behaviour Adaptations and Brain Gene Expression in Chickens, PLOS ONE 4, 2009-07-28, עמ' e6405 doi: 10.1371/journal.pone.0006405
↑  Sheau-Fang Ng, Ruby C. Y. Lin, D. Ross Laybutt, Romain Barres, Julie A. Owens, Margaret J. Morris, Chronic high-fat diet in fathers programs β-cell dysfunction in female rat offspring, Nature 467, 2010-10, עמ' 963–966 doi: 10.1038/nature09491
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550710005171  LCCN: sh85066401 
התפתחות צוואר הג'ירפה בדרך כלל מובא כדוגמה להסבר של הלאמארקיזם.
גשם שחור

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  הספר "Man on Fire" מאת אי. ג'י. קווינל
 בימוי:  רידלי סקוט 
 הופק בידי:  סטנלי ר. ג'פי, שרי לנסינג 
 תסריט:  קרייג בולוטין, וורן לואיס 
 עריכה:  טום וולף
 שחקנים ראשיים:  מייקל דאגלס אנדי גרסיה קייט קאפשו ג'ון ספנסר קן טאקאקורה
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  יאן דה בונט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 בספטמבר 1989
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, יפנית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט באדי קאפ, סרט מותחן, סרט מתח, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אוסקה, ניו יורק 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  134.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   blackrain
 דף הסרט ב־IMDb
 
גשם שחור (באנגלית: Black Rain) הוא סרט דרמה, מתח ופעולה משנת 1989 בכיכובם של מייקל דאגלס, אנדי גרסיה, קייט קאפשו, ג'ון ספנסר וקן טאקאקורה.
עלילה

גיבור הסרט הוא ניק קונקלין (מייקל דאגלס), בלש משטרה במשטרת ניו יורק. קונקלין, שבעברו שירת בצבא היבשה האמריקני, לחם במלחמת וייטנאם ועוטר על גבורתו, נחקר בחשד למעורבותו בפרשת שחיתות ושוחד במשטרה. לאחר שהוא ושותפו, צ'ארלי וינסנט (אנדי גרסיה), עצרו את סאטו, מנהיג מקומי של כנופיה ביאקוזה, הם נדרשו ללוותו בעת הסגרתו ליפן. השניים טסו עמו לאוסאקה, אך שם נמלט סאטו מידיהם מרמה. קונקלין ווינסנט ביקשו לסייע למשטרת אוסקה ללכוד את סאטו אך נתקלו בהתנגדות מצד המשטרה. לאחר שסאטו רצח את וינסנט, החליט קונקלין לעצור את סאטו ויהי מה. בהתעלמם מהוראות המשטרה היפנית ומשטרת ניו יורק, קונקלין והבלש היפני, עוזר המפקח מסהרו מסאמוטו (קן טאקאקורה), יצאו למרדף אחר סאטו במטרה לעוצרו בטרם ישלים את מזימתו.