stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפלת יהודה

ערך זה עוסק באיזור גיאוגרפי בארץ ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

השפלה – מראה כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°41′30″N 34°52′30″E﻿ / ﻿31.691666666667°N 34.875°E﻿ / 31.691666666667; 34.875 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) השפלה(למפת השפלה רגילה) השפלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום השפלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום השפלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מפה של השפלה
שְׁפֵלַת יהודה (או בקיצור: הַשְּׁפֵלָה) היא אזור גאוגרפי בישראל במעבר בין הרי יהודה למישור החוף. גבולותיה: במזרח – הרי יהודה – הרים תלולים וגבוהים (ומכאן שמה – שפלה – נמוכה יחסית), במערב – המעבר ההדרגתי למישור החוף, בצפון מזרח – שולי הר שומרון ואזור מעבר אפק-ראש העין (עמק איילון ותוואי נחל איילון), בצפון מערב – ראשון לציון, בדרום – צפון הנגב (אזור נחל שקמה).
אורכה כ-55 ק"מ, רוחבה הממוצע כ-10–15 ק"מ וגובהה 20–460 מטר מעל גובה פני הים.
האקלים של צפון השפלה לח וקריר יותר מהאקלים שבדרומה. כמות הגשמים הממוצעת בשפלה היא מ-250 מילימטרים בדרומה ועד 500–600 מילימטרים בצפונה. הטמפרטורה הממוצעת השנתית בשפלה גבוהה מזו שבמישור החוף ובקיץ שורר בשפלה חום כבד, בדרך כלל, מכיוון שרוח הים כמעט אינה מגיעה אליה, למרות זאת, הלחות בה נמוכה מבמישור החוף.
גאולוגיה

המאפיין הבולט של אזור השפלה הוא הסלעים הרכים בה. השפלה בנויה בדרך כלל מסלעי קירטון רכים, המכוסים בקרום גירני קשה המוכר בשם נארי. זאת לעומת הרי יהודה, הבנויים מאבני גיר ודולומיט קשים. ההבדלים בין השפלה לבין הרי יהודה נובעים מהעובדה כי שני אזורים אלו נוצרו בשני עידנים גאולוגיים שונים, כאשר היווצרות הרי יהודה קדמה להיווצרות השפלה.
בין הנחלים העוברים בשפלה נמצאים – נחל שקמה, נחל האלה, נחל לכיש ונחל שורק.
נהוג לחלק את השפלה לשתי רצועות אורך:
השפלה הגבוהה (המזרחית): בנויה גבעות מעוגלות שביניהן מתפתלים נחלים. סלעיה קירטוניים והצמחייה האופיינית לה היא בתה ים תיכונית.
השפלה הנמוכה (המערבית): מגיעה לגובה 250 מטר. נופה מתון יותר והתעבורה הנוחה בה בצירוף אדמות סחף רבות מאפשרות עיבוד חקלאי.
חי וצומח

עדויות רבות מצביעות על עולם חי עשיר ומגוון במיוחד מאזור זה בתקופות קדומות. מן המקרא ניתן ללמוד כי יונקים גדולים כגון דובים ואריות חיו באזור: ”וַיֵּרֶד שִׁמְשׁוֹן וְאָבִיו וְאִמּוֹ תִּמְנָתָה, וַיָּבֹאוּ עַד-כַּרְמֵי תִמְנָתָה, וְהִנֵּה כְּפִיר אֲרָיוֹת שֹׁאֵג לִקְרָאתוֹ” (ספר שופטים, פרק יד, פסוק ה) עדויות נוספות למגוון החי בשפלה ניתן למצוא מעדויותיהם של נוסעים והרפתקנים אשר הגיעו לארץ ישראל. הרוזן דה שאטובריאן שביקר בארץ בשנת 1806, מתאר בספרו: "הציד מרובה במישור רמלה ובהרי יהודה: חוגלות, ארנבות, חזירי בר וצבאים". מצבן של חיות הבר בשפלה כיום אינו טוב כבעבר. עיבוד חקלאי אינטנסיבי, פגיעה בבתי הגידול, ציד והרעלות גרמו לדחיקתם של מינים רבים לשטחים מצומצמים ביותר, בעוד מינים אחרים המתוארים בכתבי ההיסטוריה אינם נראים עוד כלל בשפלה. כיום ניתן עוד למצוא באזור חזירי בר, צבועים ועדרים קטנים של צבאים. גם זאבים בודדים ועופות דורסים מסוימים עדיין מופיעים לעיתים.
רובו הגדול של שטח השפלה מתאפיין בחורש ים תיכוני, לרוב מחברת חרוב מצוי ואלת המסטיק. באזורים מסוימים מתקיימת גם חברת אלון מצוי. אולם כריתת החורש הטבעי, הרעייה וההתיישבות באזור השפיעו באופן ניכר על הצומח והותירו שרידים לחורש המפותח שהיה כאן נחלת העבר. השפלה פורחת בעיקר בחורף והאביב, בין הפרחים הבולטים נמנים כלנית מצויה בצבע אדום, רקפת מצויה ותורמוס ההרים בצבע כחול-סגול.
אתרים חשובים

פארק רבין
פארק בריטניה
מערת שורק – שמורת אבשלום (מערת הנטיפים / מערת אבשלום)
יער להב – בדרום.
בית גוברין - מרשה – גן לאומי
יער בן שמן – אחד מהיערות הגדולים במרכז הארץ.
תל עזקה.
גן לאומי תל לכיש – שרידי אחת הערים המקראיות החשובות ביהודה.
קבר שמשון – "בין צרעה ואשתאול".
תל יונה – תל ארכאולוגי בחוף ראשון לציון
המצודה האשורית – תל עתיק באזור מערב ראשון לציון
יישובים גדולים בשפלה

ראשון לציון
רחובות
קריית גת
בית שמש
מודיעין מכבים רעות
לוד
רמלה
יבנה
נס ציונה
באר יעקב
גדרה
גן יבנה
מזכרת בתיה
קריית עקרון
לקריאה נוספת

שפלת יהודה: לקט מאמרים, ערכו: עמוס קלונר, קלוש יאיר, צבי רון. בהוצאת צבא ההגנה לישראל - קצין חינוך ראשי - ענף תורה והסברה, תשמ"ז.
עמוס קלונר, יגאל טפר, מערכות המסתור בשפלת יהודה, הקיבוץ המאוחד, 1987
יהודה דגן, "שפלת יהודה בתקופת הברונזה הקדומה: בחינת הפריסה היישובית", ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 199–214
איתן קליין, אברהם (אבי) ששון, איילת לוי-רייפר (עורכים), אשקלון וסביבותיה, קובץ מחקרים על מישור החוף הדרומי ושפלת יהודה, הוצאת רסלינג, 2020
נחל שורק מרכבת ירושלים-תל אביב
תל בית שמש
מטבע ממרד בר כוכבא – במערכות המסתור שבשפלה נמצאו מטמונים רבים של מטבעות אלו.
נוף בגן לאומי בית גוברין
נוף בגן לאומי תל לכיש
מוזיאון ואן גוך

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 על שם:  וינסנט ואן גוך 
 כתובת:  בניין ריטפלד, Kurokawavleugel Van Gogh Museum, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום:  עיריית אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד 
 מייסדים:  אמיל מאייר 
 מבקרים בשנה:  2,161,160 (נכון ל־2018)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  1973 
 אדריכל:  חריט ריטפלד, Van Dillen en Van Tricht Rietveld, קישו קורוקווה, Hans van Heeswijk 
 
 קואורדינטות:  52°21′30″N 4°52′52″E﻿ / ﻿52.358333333333°N 4.8811111111111°E﻿ / 52.358333333333; 4.8811111111111
 www.vangoghmuseum.nl
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) מוזיאון ואן גוך(למפת אמסטרדם רגילה) מוזיאון ואן גוך
 
אוכלי תפוחי האדמה (1885)
מוזיאון ואן גוך (בהולנדית: Van Gogh Museum) הוא מוזיאון, הנמצא באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון מוקדש ליצירותיו של האמן ההולנדי וינסנט ואן גוך ובני תקופתו, ומציג את האוסף הגדול ביותר של יצירותיו של ואן גוך.
היסטוריה

התצוגה המרכזית של המוזיאון מציגה את יצירותיו באופן כרונולוגי, תוך הצגת התקופות השונות בחייו של ואן גוך ואירועים שהשפיעו על יצירותיו. בין היצירות העיקריות של המוזיאון מוצגות "אוכלי תפוחי האדמה" (1885), "חדר שינה בארל" (1888), "נעליים", ואחד משלושת ציורי "החמניות" (1889).
המוזיאון הוקם בשנת 1973 במבנה שתוכנן עבורו על ידי האדריכל חריט ריטפלד. בשנת 1999 נוסף אגף תערוכות חדש בתכנונו של האדריכל קישו קורוקווה.
ב-7 בדצמבר 2002 נגנבו מהמוזיאון שתי יצירות: "מבט על הים בסכוונינגן" (Zeegezicht bij Scheveningen) ו"הקהילה עוזבת את בית הקהילה בנונן" (Het uitgaan van de hervormde kerk te Nuenen). ב-12 בדצמבר 2003 נעצר אוקטאב דורהאם (Octave Durham) בפוארטו באנוס שבספרד, בגין גנבת היצירות. במקביל נעצר שותפו, האנק ביסליין (Henk Bieslijn) באמסטרדם. ב-8 באפריל 2005 הורשעו שניהם, דורהאם נידון ל-4.5 שנות מאסר וביסליין ל-4 שנות מאסר. כמו כן הוטל על שניהם קנס של 350,000 אירו, אולם השניים סירבו להשיב את היצירות למוזיאון ולגלות את מקום מחבוא היצירות. הציורים נמצאו ב-2016.
רוברט ויזדום

| --- | --- |

רוברט ויזדום, 2008
 לידה:  14 בספטמבר 1953 (בן 71) וושינגטון די. סי. ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר סנט אלבנס 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט ויזדום (באנגלית: Robert Wisdom, נולד ב-14 בספטמבר 1953) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

ויזדום נולד בוושינגטון די. סי., להורים ממוצא ג'מייקאני.
קריירה

בשנת 2000 שיחק בסרט "סטרפטיז באיגואנה הכחולה" לצד סנדרה או.
הוא כיכב בשלוש העונות האחרונות של הסדרה "הסמויה" מבית HBO כהווארד "באני" קולווין. בנוסף לכך שיחק גם בסרט "Barbershop 2: Back in Business" עם אייס קיוב.
ויזדום שיחק בעונתה שלישית של סדרת הטלוויזיה "נמלטים" בתור לצ'רו, סוחר סמים פנמי ומנהיג האסירים בכלא "סונה". בשנת 2010 שיחק בסרטו של מארק רופאלו "סימפתיה למתוק". ידוע גם בתפקידו כ"ואן" בעונה הרביעית של הסדרה סוכן מחוק. כמו כן שיחק במספר פרקים בסדרת המתח-פנטזיה "על טבעי" בעונה הרביעית בתוך המלאך אוריאל.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האזור החם" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בכיכובה של ג'וליאנה מרגוליס. באותה שנה שיחק גם בסרטו של אדוארד נורטון "עיר יתומה", המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'ונתן לת'ם.
בשנת 2021 הצטרף לעונה השלישית של הסדרה "בארי" בתפקיד ג'ים מוס. בעונה הרביעית קודם לתפקיד ראשי.
פילמוגרפיה > קולנוע

סטרפטיז באיגואנה הכחולה (2000)
אוסמוזיס ג'ונס (2001)
אגדות וסיפורים (2001)
קווי חוף (2002)
משחק התשוקה (2010)
סימפתיה למתוק (2010)
Live Cargo‏ (2016)
בלתי נשכח (אנ') (2017)
עיר יתומה (2019)
מוקדש לג'ורדן (אנ') (2021)
חברים לחופשה (2021)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

המפצח (1999-1997)
נמלטים (2008-2007)
סוכן מחוק (2010-2011)
עיירה שמחה (2010)
בולרז (2018-2015)
צ'יפ (2017-2016)
רצח אופי (2020-2018)
האזור החם (2019)
התיקון (2019)
הלסטרום (2020)
The Big Leap‏ (2021)
ציפור שחורה (2022)
בארי (2022–2023)
נאשמים (2023)
בית דוד

ערך זה עוסק בשושלת דוד המלך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כתובת תל דן בה מוזכר ניצחון ארמי על "בית דוד"; המילים, בכתב עברי קדום, מודגשות בלבן (למטה מימין).
 
 מדינה:  ממלכת ישראל המאוחדת ממלכת יהודה
 בית האב:  שבט יהודה
 תארים:  מלך ישראל מלך יהודה נשיא הסנהדרין ראש הגולה
 מייסד:  דוד
 השליט האחרון:  צדקיהו
 תקופת השושלת:  סוף המאה ה-11 לפנה"ס – 586 לפנה"ס
 אתניות:  יהודית
המלכתו של דוד, מתוך ספר תהילים מהמאה ה-10.
שלמה המלך בערוב ימיו, תחריט מאת גוסטב דורה.
בניו של צדקיהו, המלך האחרון בשושלת, נרצחים לנגד עיניו (מלכים ב', פרק כ"ה), תחריט מאת גוסטב דורה
בית דוד הייתה שושלת מלוכה שהשתייכה לשבט יהודה. על פי המסורת המקראית השושלת התחילה במלך דוד. כל מלכי יהודה בימי בית ראשון, למעט עתליה, השתייכו אל שושלת זו.
עדויות חוץ מקראיות

| --- | --- |
 :  ראו גם – ירושלים בתקופת בית ראשון
המקור הקדום ביותר המזכיר את השושלת הוא כתובת תל דן הכתובה בארמית ומתוארכת בין המאה ה-9 לפנה"ס למאה ה-7 לפנה"ס, בכתובת כתוב: "הרגתי את יהו]רם בן [אחאב]מלך ישראל והרג[תי את אחז]יהו בן [יהורם מלך]בית-דוד. ואשים [את עריהם חורבות ואהפוך את ארצם ל[שממה... ]"
אודות שלמה המלך, שעל פי ספר שמואל היה בנו של דוד המלך, טרם נמצאו כתובות בהן הוא נזכר או ממצא ארכאולוגי אחר הנקשר אליו ישירות. יוסף בן מתתיהו מזכיר בכתביו מסורות אודות קיומן של איגרות בארכיונים הממלכתיים בצור שהחליפו ביניהם שלמה המלך וחירם מלך צור.
חלק מן המלכים בשושלת, מוזכרים בכתובות חוץ מקראיות בנות התקופה, כמו מצבת מישע, שהוקמה בעקבות מאבקים בין ממלכות ומנסרת סנחריב, כתובת ניצחון אשורית שנוצרה בעקבות מסע הכיבוש ביהודה.
את ממצאי החפירות משלהי המאה ה-11 לפנה"ס וראשית המאה ה-10 לפנה"ס במבצר האלה מייחס הארכאולוג יוסף גרפינקל לתקופת דוד המלך ורואה בהם הוכחה לכך שבזמנו של דוד הייתה ביהודה ממלכה חשובה וחזקה, כמתואר במקרא.
בנצרות

לפי הבשורה על-פי מתי פרק א', שבברית החדשה יוסף, בעלה של מרים, אם ישו הוא מצאצאי בית דוד. האוונגליונים של מתי ושל לוקאס בברית החדשה מפרטים את הגנאלוגיה של יוסף עד דוד המלך, ולוקאס אף ממשיך לפרט עד אדם הראשון.
יש מספר טיעונים תאולוגיים שנוסחו בידי הוגים נוצרים כדי להסביר כיצד ישו מיוחס לדוד, למרות שיוסף לא היה אביו אלא הוא נולד באורח נס כהתגשמותו בבשר של האל הבן. אולי המקובל ביותר, עוד מאז אוגוסטינוס מתרץ שישו היה בנו המאומץ של יוסף ולכן נמנה חוקית על צאצאיו. טיעון אחר הוא שישו מיוחס למלך ישראל מצד אמו מרים הבתולה, וגם מיישב את ההבדלים המרובים בין אילנות היוחסין שלו בבשורה על פי מתי ובבשורה על פי לוקאס בכך שהאחרון מתאר את מוצאו לא מצד יוסף אלא מצד מרים.
ביקורת

באקדמיה, יש הטוענים כי רציפות בית דוד היא מושג ספרותי, שקודש לצרכים לאומיים, וכי למעשה נפסקה השושלת מספר פעמים עוד בימי מלכות יהודה, וכן לאחריה.
ראו גם

מלכי ישראל ויהודה
ראש הגולה
לקריאה נוספת

יעקב ליוור, תולדות בית דויד: מחורבן ממלכת יהודה ועד לאחר חורבן הבית השני, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשי"ט.
הערות שוליים

↑  אייל לוי, דוד המלך היה פה: האתר שפתח מלחמת עולם בין היסטוריונים, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2013
↑  פירוש הרמב"ם למשנה, מסכת סנהדרין, פרק ב', משנה ב'
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות כלי המקדש א' ז'
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות מלכים א' י"א
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות בית הבחירה ז' ו', והלכות סנהדרין י"ד י"ב
↑  ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק י'
↑  ספר שמואל ב', פרק ז', פסוקים יב-טז
↑  על פי שמואל ב' כג' ה', ועל פי פסוקים רבים בתהילים, לדוגמה תהילים מזמור פט פסוקים ד-ה, כ-לח. וירמיהו פרק לג פסוקים יד-כו
↑  על פי אחיה השילוני במלכים א' פרק יא' פסוקים לב,לד-לו,לט
↑  על פי תהילים ורבים מספרי הנביאים, כישעיהו, ירמיהו, יחזקאל, הושע, עמוס, מיכה וזכריה
↑  בראשית רבה, פרשה צ"ח, פסקה ח'.
↑  הרב אהרן הימן, "בית דוד", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 687, באתר היברובוקס
↑  סדר עולם זוטא פרק ט
↑  רבי אפרים זלמן מרגליות, מעלות היוחסין, באתר היברובוקס
↑  ראו כאן
↑  לדוגמה בפתיחה לספר "תורה תמימה" שהוא הוצאה של חמישה חומשי תורה עם אסופה של מדרשים ופירושם, מספר המחבר כי שם משפחתו שונה לאפשטיין מבנבנשתי - משפחה המיוחסת לדוד המלך
↑  בין היתר בברכת המזון (ברכת רחם), במוסף של יום שבת (ברכה לאחר ההפטרה), בתפילות עמידה של ראש השנה וביום כיפור ואף בתפילת נעילה
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות סנהדרין ב' ה'
↑  היוחסין לבית דוד של משפחת חרלפ הודפסו לראשונה בהקדמה לספריו של הרב אפרים אליעזר צבי חרלפ ממזריטש והובאו לארץ על ידי אפרים חרלפ, ממיסדי רחובות, ועל ידי יצחק חרלפ, סבו של הרב יעקב משה חרלפ.
↑  הייחוס מדוד המלך, ויקיגניה.
↑  משפחות המתייחסות לדוד המלך הרב אבישי אלבוים, שרשרת הדורות כרך י"ט, 3, 2005, החברה הגנאלוגית הישראלית.
↑  לדוגמה יגאל בן-נון, בהרצאה: "תרמית רציפותה של שושלת בית דוד"
תעלת יונים

תרשים סכמטי של תעלת יונים: 1 - מתחם חלבוני (בדרך כלל ארבע יחידות לתעלה), 2- כניסה חיצונית, 3 - מסנן בררני, 4 - קוטר המסנן, 5 - אתר זירחון, 6 - קרום התא (דו-שכבה ליפידית)
תעלת יונים (באנגלית: Ion channel) היא מבנה עשוי חלבונים הממוקם בקרום התא של כל התאים החיים.
תפקיד

תעלות יונים מהוות מרכיב חשוב בתהליכים רבים בגוף כמו הולכה עצבית, קצב הלב, הפרשת הורמונים, תנועה של תאים, הומאוסטאזיס ועוד. ברוב המקרים תעלות משפיעות על שינוי במתח הממברנה עקב שינוי מאזן היונים משני צידיה ובכך גורמות להפעלה של תעלות או קולטנים אחרים המתווכים תהליך פיזיולוגי.
אופן הפעולה

תעלת היונים מאפשרת מעבר של יונים דרך קרום התא בפעפוע  (דיפוזיה) כתוצאה מקיומו של מפל אלקטרוכימי  בין שני צידי הממברנה, הקובע את כיוון תנועת היונים. קיימים סוגים רבים של תעלות יונים הנבדלות זו מזו בסוג היון אותו הן מסוגלות להעביר ובאופן שבו ניתן להפעיל את התעלה. לולא קיומן של התעלות, יונים כמעט ולא היו יכולים להיכנס לתא או לצאת ממנו בגלל הדו-שכבה הליפידית המרכיבה את קרום התא  שאינה חדירה ליונים ומונעת מיונים מומסים במים לעבור דרכה.
רוב תעלות היונים מבוקרות על ידי מנגנונים שונים, על מנת למנוע דליפה לא מבוקרת של היונים. מנגנונים כאלו יכולים להיות מתח ממברנה (כמו בפוטנציאל פעולה) לחץ פיזי, טמפרטורה, חומציות, קישור חלבונים (כמו חלבוני G), קישור חומרים (כמו אצטיל כולין) ועוד.
מבנה

מרכיבי חלבוני התעלה בחלקם הידרופילים ובחלקם הידרופובים. החלקים ההידרופילים נמצאים בשני קצות התעלה והחלק ההידרופובי במרכז התעלה, כך שמרכז התעלה ממוקם בתוך התווך ההידרופובי של קרום התא, והקצוות פונים אל תוך התא ואל מחוץ לתא שם הנוזלים הידרופיליים.
היבטים רפואיים

קיימים גם רעלנים רבים הפועלים על תעלות יונים כמו הטטרודוטוקסין (רעלן מדג הפוגו החוסם תעלת נתרן תלוית מתח), קפסאיצין (החומר הפעיל בפלפל חריף המפעיל תעלה רגישה לחום) ועוד. בגלל מעורבותן של תעלות היונים בתהליכים רבים ומגוונים כל כך יש עניין רב במחקר הרפואי למצוא חסמים או מפעילים ספציפיים לתעלות השונות.
ראו גם

דחף עצבי
עז מתעלפת
תעלת יונים ממותגת מתח
הצי הראשון לאוסטרליה

ליטוגרפיה של הצי הראשון שנכנס למפרץ ג'קסון, 26 בינואר 1788, מאת אדמונד לה ביהאן
הצי הראשון לאוסטרליה היה צי שכלל 11 אוניות שיצאו מספיטהד, פורטסמות' ואנגליה ב-13 במאי 1787. הצי הגיע לניו סאות' ויילס, מושבת העונשין הראשונה שהייתה שייכת למדינה אירופאית. צי ההרכב כלל שתי אוניות של הצי המלכותי הבריטי, שלוש אוניות של מזון ואספקה, ושש אוניות נידונים להגליה, שהכילו בין 1,000 ל-1,500 נידונים, נחתים, ספנים, קצינים אזרחיים ואנשים חופשיים, וכמות גדולה של מזון ואספקה. הצי הפליג מאנגליה לדרום-מערב ריו דה ז'ניירו, ואז למזרח קייפטאון דרך האוקיינוס הדרומי ועד למפרץ בוטאני. ההפלגה יצאה לדרך בין התאריכים 18–20 בינואר 1788, וארכה בין 250 ל-252 יום עד ההגעה ליעד הסופי. בין ה-25–26 בינואר 1788, עבר הצי ממפרץ בוטאני לסידני של ימינו.
היסטוריה > רקע ותכנון

מתחילת המאה ה-17 ועד למהפכה האמריקאית ב-1776, הוגלו אסירים לשלוש עשרה המושבות באמריקה הצפונית. לאחר סיום מלחמת העצמאות של ארצות הברית ב-1783, ארצות הברית שהוקמה בזמן המלחמה סירבה לקבל לשטחה אסירים נוספים. ב-6 בדצמבר 1785, הוצאו בלונדון פקודות מדבר המלך במועצה כי יש להקים מושבת עונשין בניו סאות' ויילס על אדמות שתבע החוקר הבריטי ג'יימס קוק במסעו הראשון ב-1770.
מפקד הצי הראשון לאוסטרליה, שלימים היה גם מושל המושבה שתקום, היה האדמירל ארתור פיליפ. הספינות הגיעו למפרץ בוטאני ב-18–20 בינואר 1788.
העלות המוערכת של הוצאת הצי ושליחתו לאוסטרליה הייתה כ-84,000 ליש"ט (כ-9.6 מיליון ליש"ט נכון לשנת 2015).
היסטוריה > אוניות

| שם האונייה | שם האונייה בשפת המקור (באנגלית) | סוג | קפטן | מספר אנשי צוות | מיקום תחילת המסע | יום הגעה למפרץ בוטאני | ימי הפלגה | מספר הנידונים להגליה> גברים | מספר הנידונים להגליה> נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "אה"מ סופליי" | HMS Supply | אונייה של הצי המלכותי הבריטי | סגן הנרי לידגבירד בול | 50 | ספיטהד, פורטסמות' | 18 בינואר 1788 | 250 | — | — |
| "אה"מ סיריוס" | HMS Sirius | אונייה של הצי המלכותי הבריטי | קפטן ג'ון הנטר | 160 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | — | — |
| "אלכסנדר" | Alexander | אוניית נידונים | דאנקן סינקלייר | 30 | ספיטהד, פורטסמות' | 19 בינואר 1788 | 251 | 210 2 זכו לחנינה | ללא |
| "שארלוט" | Charlotte | אוניית נידונים | תומאס גילברט | 30 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | 100 | 24 |
| "פרנדשיפ" | Friendship | אוניית נידונים | פרנסיס וולטון | 25 | ספיטהד, פורטסמות' | 19 בינואר 1788 | 251 | 80 | 24 הגעה לכף התקווה הטובה בלבד |
| "ליידי פנרהין" | Lady Penrhyn | אוניית נידונים | וויליאם קרופטון סרוור | 30 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | ללא | 101 |
| "פרינס אוף ויילס" | Prince of Wales | אוניית נידונים | ג'ון מייסון | 29 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | 2 | 47 |
| "סקרבורו" | Scarborough | אוניית נידונים | קפטן ג'ון מרשל | 30 | ספיטהד, פורטסמות' | 19 בינואר 1788 | 251 | 208 | ללא |
| "גולדן גרוב" | Golden Grove | אוניית מזון ואספקה | ויליאם שארפ | 22 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | — | — |
| "פישברן" | Fishburn | אוניית מזון ואספקה | רוברט בראון | 22 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | — | — |
| "בורודייל" | Borrowdale | אוניית מזון ואספקה | הובסון ריד | 22 | ספיטהד, פורטסמות' | 20 בינואר 1788 | 252 | — | — |
היסטוריה > ההגעה הסופית לאוסטרליה

עד מהרה התברר כי מפרץ בוטאני לא היה זוהר כמו בתיאוריו של החוקר הבריטי ג'יימס קוק. המפרץ היה פתוח ולא מוגן, המים היו רדודים מדי מכדי לאפשר לאוניות לעגון קרוב לחוף, מים מתוקים היו נדירים והקרקע הייתה דלה מאוד. בזמן זה, נוצר קשר ראשוני עם האבוריג'ינים, שנראו סקרנים, אך חשדנים, כלפי המתיישבים החדשים. באזור היו עצים חזקים להפליא. כאשר הניצולים ניסו לכרות אותם, כליהם נשברו והיה צורך לפוצץ את גזעי העץ מהאדמה באבק שרפה. הצריפים הפרימיטיביים שנבנו עבור הקצינים והפקידים התמוטטו במהירות בסופות גשם. לנחתים היה הרגל להשתכר ולא לשמור על הנידונים כראוי, בעוד שמפקדם, רב-סרן רוברט רוס (אנ'), הביא את פיליפ לייאוש ביהירותו ועצלנותו. פיליפ חשש כי המושבה הצעירה שלו תחשף להתקפה מצד אבוריג'ינים או כוחות זרים. אף על פי שההוראות הראשוניות שלו היו להקים את המושבה במפרץ בוטאני, הייתה לו, במידת הצורך, את הסמכות להקים את המושבה במקום אחר.
ב-21 בינואר, פיליפ, ג'ון הנטר, ומספר אנשים נוספים, יצאו ממפרץ בוטאני ב-3 סירות קטנות כדי לחקור מפרצים אחרים מצפון. פיליפ גילה שמפרץ ג'קסון, כ-12 ק"מ צפונית למפרץ בוטאני, מתאים יותר. ניתן לעגן בו אוניות, המים בו מתוקים והאדמה פורייה. במכתב ששלח פיליפ לאנגליה כתב: ”הנמל המשובח בעולם, בו אלף מפליגים יכולים לשוט באבטחה המושלמת ביותר”. הם חזרו למפרץ בוטאני ב-23 בינואר. בבוקר ה-24 בינואר, נראתה מחוץ למפרץ בוטאני המשלחת המדעית-צרפתית בהובלת מגלה הארצות ז'אן-פרנסואה לה פרוז. הצרפתים ציפו למצוא מושבה משגשגת בה יוכלו לתקן את אוניותיהם ולחדש את האספקה, ולא צי נידונים שזה עתה הגיע. למרות הקשר בין הקצינים הצרפתים והבריטים, פיליפ ולה פרוז מעולם לא נפגשו. הספינות הצרפתיות עזבו ב-10 במרץ והמשיכו במסען, בהמשך התגלה כי אוניותיהם נטרפו על חופי ואניקורו.
ב-26 בינואר 1788, הצי הפליג למפרץ ג'קסון. באתר שנבחר למעגן היו מים עמוקים בקרבת החוף, הוא היה מוגן מאוד, והגיע אליו זרם מים קטן. פיליפ קרא לו "מפרצון סידני" על שם לורד סידני, מזכיר הפנים הבריטי. לימים נקבע במועד זה "יום אוסטרליה", חג לאומי המציין את תחילת ההתיישבות הבריטית באוסטרליה. הדגל הבריטי הונף ונלקחה אחזקה רשמית. תחילה, האתר יושב על ידי פיליפ, מספר נידונים ומספר קצינים ונחתים מ"אה"מ סופליי". שאר האוניות של הצי הגיעו למפרצון סידני מאוחר יותר באותו יום. הסופר ומבקר האמנות האוסטרלי, רוברט יוז, העלה בספרו "The Fatal Shore" מ-1986 כי אורגיה התקיימה עם ירידתם של הנידונים מהאוניות. אולם היסטוריונים מודרניים מפקפקים בכך, מאחר שההתייחסות הראשונה לטענה זו הוצגה לראשונה רק ב-1963.
היסטוריה > הקשר הראשוני עם המקומיים

כשהצי הראשון עגן לראשונה במפרץ בוטאני, המתיישבים החדשים נתקלו באבוריג'ינים. הם נתקלו פעם נוספת באבוריג'ינים, כשעברו למפרצון סידני בחיפוש אחר תנאים טובים יותר להקמת המושבה. אף על פי שהמדיניות הרשמית של ממשלת בריטניה ושל פיליפ הייתה ליצור קשרים ידידותיים עם האבוריג'ינים, פרצו סכסוכים ומתקפות הדדיות בין המתיישבים לאבוריג'ינים, עד ל-1934.
היסטוריה > אחרי ינואר 1788

אוניות הצי הראשון לרוב לא נשארו במושבה. חלקן חזרו לאנגליה וחלקן עזבו לנמלים אחרים. חלקן נשארו לשרת את מושל המושבה למשך מספר חודשים, כאשר חלקן נשלחו לאי נורפוק להקמת מושבת עונשין שנייה.
1788:
15 בפברואר - "אה"מ סופליי" הפליגה לאי נורפוק עם מספר קטן של אנשים להקמת יישוב.
5/6 במאי - "שארלוט", "ליידי פנרהין" ו"סקרבורו" הפליגו לסין.
14 ביולי - "בורודייל", "אלכסנדר", "פרנדשיפ" ו"פרינס אוף ויילס" הפליגו חזרה לאנגליה.
2 באוקטובר - "גולדן גרוב" הפליגה לאי נורפוק עם מספר נידונים, חזרה למפרץ ג'קסון ב-10 בנובמבר, בעוד ש-"אה"מ סיריוס" הפליגה לכף התקווה הטובה בשביל אספקה.
19 בנובמבר - "פישברן" ו"גולדן גרוב" הפליגו חזרה לאנגליה, כלומר רק "אה"מ סופליי" נשארה במפרצון סידני.
1789:
23 בדצמבר - "אה"מ גרדיאן" (HMS Guardian) הפליגה למושבה עם אספקה, אך פגעה בדרך בקרחון, ולכן היא נאלצה להפליג חזרה לכף התקווה הטובה. היא מעולם לא הגיעה למושבה בניו סאות' ויילס.
1790:
19 במרץ - "אה"מ סיריוס" נהרסה באי נורפוק.
17 באפריל - "אה"מ סופליי" נשלחה לג'קרטה, לצורך אספקת מזון לשעת חירום.
3 ביוני - "ליידי ג'וליאנה", הראשונה מבין 6 כלי שיט של הצי השני, מגיעה למפרצון סידני. שאר כלי השיט הנותרים של הצי השני מגיעים בשבועות שלאחר מכן.
19 בספטמבר - "אה"מ סופליי" חזרה לסידני לאחר ששכרה את הספינה ההולנדית "Vigilance" כדי שתלווה אותה כשהיא נושאת אספקה ומזון.
היסטוריה > השורדים האחרונים

ב-26 בינואר 1842 העיתון סידני גאזט דיווח כי: ”הממשלה הורתה לשלם פנסיה של שילינג אחד לכל יום לניצולי האנשים שהגיעו עם הצי הראשון למושבה. מספרם של אלו הוא באמת 'ידיים ישנות' אשר מצטמצמות כעת לשלוש, מתוכן שניים מהם נמצאים כעת ב-Benevolent Asylum, והשלישי הוא בחור זקן בסדר, שיכול לעשות יום עבודה עם יותר רווח ממרבית האנשים הצעירים שהגיעו לאחרונה למושבה.” שמותיהם של שלושת המקבלים לא נמסרו לעולם, ועל פי האקדמיים ההודעה התבררה כשקרית, כי לא קיבלה את אישור המושל. בזמן הזה, לפי תיעודים רשמיים, התגוררו לפחות 25 אנשים שהגיעו עם הצי הראשון, כולל מספר ילדים שנולדו בהפלגה. במכתב שקיבל ג'ון מקארטי מהמזכיר הראשי של ניו סאות' ויילס (אנ'), אדוארד דיז תומסון (אנ') ב-14 במרץ 1842 נכתב כי: ”אני מכוון על ידי הוד מעלתו והמושל להודיע לך, שהקצבה לאנשי הצי הראשון שהוזכרה בפסקה שהופיעה בסידני גאזט לא אושרה על ידי הוד מעלתו ולא ידוע לו על קצבה כזו”. השורדת האחרונה של הצי, אליזבת ת'אקרי, נפטרה ב-7 באוגוסט 1856.
מורשת > אבעבועות שחורות

לאחר ההתיישבות של אנשי הצי הראשון, הופיעו האבעבועות השחורות בקרב האבוריג'ינים. קיימת מחלוקת, בקרב היסטוריונים רבים, לגבי דרך וסיבת הפצת המחלה בקרב האבוריג'ינים.
ב-1914, ג'ון קמפסטון העלה את ההשערה שלפיה האבעבועות השחורות הגיעו עם המתיישבים החדשים. מספר חוקרים טענו כי ייתכן שהם ניסו במכוון להפיץ את המחלה בקרב האוכלוסייה המקומית. למשל כנקמה על התקפותיהם של האבוריג'ינים, או חלק מהתקפה של חיל הנחתים של ניו סאות' ויילס (אנ'), שנועדה לפנות את הדרך להתרחבות קולוניאלית. סגן מנהל האוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית, סת' קארוס, כתב ב-2015 כי ”[היה] מקרה נסיבתי משמעותי התומך בתיאוריה שמישהו הדביק במכוון את האוכלוסייה האבוריג'ינית באבעבועות שחורות”.
היסטוריונים אחרים הציעו שהאבעבועות השחורות הגיע יחד עם מבקרים באוסטרליה שלא הגיעו דרך הצי הראשון. רעיון נוסף שהציעו ההיסטוריונים הוא שייתכן והווירוס של האבעבועות השחורות הגיע בטעות אל האבוריג'ינים, לאחר שבאו במגע עם מרכיב של החיסון נגד המחלה.
ב-2002, הציעה ההיסטוריונית ג'ודי קמפבל, לאחר שהתייעצה עם הווירולוג פרנק פנר (אנ') כי האבעבועות השחורות הגיעו לאוסטרליה באמצעות קשר עם דייגים ממקאסאר שבאינדונזיה. באותה תקופה האבעבועות השחורות היו אנדמיות באינדונזיה. ב-2011, ההיסטוריון קמפבל מקנייט הביע תמיכה בתאוריה. לדבריו, סבירות גבוהה שהאבעבועות השחורות, כמו מגפות אחרות, הגיעה לסידני על ידי אינדונזים והתפשטה ברחבי היבשת באופן עצמאי.
תיאוריה נוספת, גם היא במחלוקת, אומרת שהמגפה הזו לא הייתה אבעבועות שחורות אלא אבעבועות רוח, שהובאה במקרה על ידי המתיישבים החדשים, וגם מפניה האבוריג'ינים לא היו מוגנים.