stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גטו גורליצה
השמדה

בשנת 1942 נפוצו שמועות על חיסול קרב של הגטו. בקיץ 1942 כפו הנאצים על כל אנשי הגטו להתרכז בכיכר העיר ודרשו כופר. חלק מהיהודים שרוכזו בכיכר הוסעו למחנה הריכוז פלשוב, נאלצו להתפשט ונורו לתוך קברים המוניים פתוחים. אנשי המשטרה היהודית והיודנראט הועמדו בשורה נוכח קירות בתים עם משפחותיהם ונרצחו זה אחר זה. רבים הסתתרו מכוחות האס אס וכל מי שנמצא מסתתר נורה במקום. פועלים שעבודתם הייתה חיונית עבור הכוחות הגרמניים הועברו לעבודת כפייה במפעלי נייר. היהודים האחרים נלקחו לבית חרושת לנעליים והוסעו במשך שלושה ימים למחנה ההשמדה בלז'ץ.
הערות שוליים

1 2 3 4  Megargee, Geoffrey P. (2009). The United States Holocaust Memorial Museum Encyclopedia of Camps and Ghettos 1933-1945. Bloomington, Indiana: Indiana University Press. ISBN 9780253002266.
↑  The Holocaust Remembrance Center. "The Albums of the Self-Help Oragnization". Photographs from the Warsaw Ghetto.
↑  The Oxford handbook of Holocaust studies. Hayes, Peter, 1946 September 7-, Roth, John K. Oxford [England]: Oxford University Press. 2010. ISBN 9780199211869. OCLC 427331887.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
גאמורה (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |

גאמורה בגילומה של זואי סלדנה, כפי שהיא מופיעה בכרזה הרשמית לסרט היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה: חלק 2".
 הופעה ראשונה:  שומרי הגלקסיה 
 יוצרים:  ג'יימס גאן 
 גילום הדמות:  זואי סלדנה
 דיבוב:  סינתיה מקוויליאמס ("מה אם...?")
 מידע
 גזע:  זהוברי
 מין:  נקבה
 מקצוע:  מתנקשת שכירת חרב מבריחה
 דמויות קשורות
 משפחה:  תאנוס (הורה מאמץ) נביולה (אחות מאומצת) פרוקסימה מידנייט (אחות מאומצת) לוע שחור (אח מאומץ) להב עורב (אח מאומץ) קול אובסידיאן (אח מאומץ)
 חברים:  פיטק קוויל נביולה רוקט גרוט דראקס מנטיס קראגלין קוסמו יונדו אודונטה תור
 אויבים:  נביולה (שומרי הגלקסיה ושומרי הגלקסיה 2)  רונאן המאשים קוראת' הרודף תאנוס אגו הוד התפתחותו איישה
 
גאמורה (באנגלית: Gamora) היא דמות בדיונית המגולמת על ידי זואי סלדנה בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
גאמורה מתוארת כלוחמת בעלת עור ירוק מגזע הזהוברי. היא בתו המאומצת של תאנוס, שהרג את המשפחה הביולוגית שלה לפני שגידל אותה, ואחותה המאומצת של נביולה, איתה גדלה לחלוק יריבות מרה. תאנוס הורג אותה כקורבן עבור אבן הנשמה. כאשר הנוקמים נוסעים בזמן כדי לבטל את פעולותיו של תאנוס, גאמורה חלופית משנת 2014 נוסעת עם תאנוס חלופי משנת 2014 כדי להתעמת עם הנוקמים בשנת 2023. עם זאת, היא מחליפה צד ומצטרפת למאבק נגד אביה. לאחר מכן, היא מצטרפת לבוזזים והופכת לבעלת ברית של שומרי הגלקסיה במאבקם נגד הוד התפתחותו.
נכון לשנת 2023, גאמורה המקורית הופיעה בשלושה סרטים: "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף". גרסאות חלופיות של גאמורה הופיעו בסרטים "הנוקמים: סוף המשחק" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3", ובסדרה "מה אם...?". הדמות מדובבת בסדרה "מה אם...?" על ידי סינתיה מקוויליאמס.
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייה

בילדותה, תאנוס פלש לכוכב הלכת של גאמורה, וכוחותיו הרגו מחצית מהאוכלוסייה, כולל הוריה. גאמורה התעמתה איתו, ומתוך הערצה לאומץ לבה, הוא אימץ אותה כבתו. היא הוכשרה כמתנקשת, וגדלה לצד נביולה, שלעיתים קרובות נלחמה נגדה בקרבות, בהם גאמורה תמיד ניצחה.
ביוגרפיה בדיונית > הצטרפות לשומרי הגלקסיה

גאמורה מתכננת למרוד בתאנוס כאשר הוא שולח אותה לעזור לרונאן המאשים, שרוצה להשמיד את כוכב הלכת זאנדאר. היא מגיעה לזאנדאר ונאבקת בפיטר קוויל על החזקת אבן הכוח. בשל התערבותם של רוקט וגרוט, ציידי ראשים, הארבעה נעצרים על ידי חיל נובה, ונשלחים לקילן, כלא חלל. שם, גאמורה מותקפת על ידי דראקס המשמיד, שמשפחתו נהרגה על ידי רונאן תחת הוראותיו של תאנוס. אך דראקס חס על חייה כאשר קוויל מבטיח לו שנוכחותה תמשוך את רונאן אליהם, וכך יוכל לנקום בו. גאמורה מצטרפת לקוויל, רוקט, גרוט ודראקס בבריחה מהכלא. הקבוצה מקימה את שומרי הגלקסיה ונוסעת לראשומקום, שם גאמורה נפגשת עם האספן. לאחר שהותקפו על ידי נביולה, גאמורה והשומרים יוצאים להציל את זאנדאר מפני רונאן. על מעשי הגבורה שלה, גאמורה מטוהרת מפשעיה הקודמים.
ביוגרפיה בדיונית > התמודדות עם אגו

חודשיים לאחר מכן, גאמורה והשומרים נשכרים על ידי הריבוניים להגן על הסוללות יקרות הערך שלהם, בתמורה לנביולה השבויה. לאחר שהם עוזבים, צי של הריבוניים רודף אחריהם ורוקט חושף שהוא גנב חלק מהסוללות. הם מתרסקים על כוכב לכת ופוגשים את אגו, אביו של קוויל. גאמורה, קוויל ודראקס מחליטים לעזוב עם אגו לכוכב שלו, בזמן שרוקט, גרוט ונביולה נשארים מאחור. בכוכב של אגו הם פוגשים את מנטיס, העוזרת שלו, וגאמורה וקוויל מתחילים לפתח מערכת יחסים רומנטית. בזמן שהיא חוקרת את כוכב הלכת, גאמורה מותקפת על ידי נביולה שנמלטה. לאחר שגאמורה מצילה את נביולה מספינת החלל שלה שבוערת, שתי האחיות מתפייסות. הן מתאחדות עם השומרים, ומגלות על התוכניות המרושעות של אגו. לאחר מכן, גאמורה ונביולה עוזרות זו לזו להגיע למקום מבטחים בזמן שהן בורחות מכוכב הלכת. ברגע שהן בחלל, השתיים נפרדות לשלום, לאחר שנביולה אומרת לה שהחליטה להרוג את תאנוס.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת האינסוף ומותה

בשנת 2018, גאמורה והשומרים מגיבים לקריאת מצוקה ומצילים את תור שצף בחלל. השומרים לומדים על מסעו של תאנוס להשיג את אבני האינסוף. גאמורה גורמת לקוויל להבטיח להרוג אותה אם תאנוס אי פעם ילכוד אותה, כדי למנוע ממנו ללמוד על מיקומה של אבן הנשמה. בראשומקום, גאמורה, קוויל, מנטיס ודראקס רואים את תאנוס, וגאמורה תוקפת אותו מיד, והורגת אותו לכאורה. אולם, תאנוס חושף את עצמו, מראה לה שראשומקום נהרסה ושכבר יש לו את אבן המציאות. לאחר שניסיונו של קוויל להרוג את גאמורה נכשל, תאנוס חוטף אותה ולוקח אותה לחללית שלו. שם, הוא מראה לגאמורה את נביולה השבויה והמעונה כדי לתמרן רגשית את גאמורה ולגרום לה לחשוף את מיקומה של אבן הנשמה. תאנוס וגאמורה מגיעים לכוכב הלכת וֶרְמיר שם הם פוגשים את הגולגולת האדומה, שאומר להם שעל מנת להשיג את אבן הנשמה, יש להקריב את הדבר האהוב עליהם מכל. תאנוס מודה שהוא באמת אוהב את גאמורה בתור בתו, ומשליך אותה בבכי מהצוק אל מותה. כאשר תאנוס משתמש מאוחר יותר בכפפת האינסוף, הוא מתאחד לזמן קצר עם גרסה צעירה יותר של גאמורה בעולם הנשמה.
גרסאות חלופיות > גרסה משנת 2014 > עזיבת היקום החלופי ולחימה במתחם הנוקמים

בשנת 2014 חלופית, גאמורה ונביולה נקראות על ידי תאנוס, אשר מורה להן לסייע לרונאן להשיג את אבן הכוח. אולם לפני שהן עוזבות, נביולה מתחילה להתקלקל עקב נוכחותה של נביולה מציר הזמן הראשי. לאחר לכידת נביולה ה"ראשית", תאנוס מנתח את זיכרונותיה ולומד על הניצחון של האני הראשי שלו, שנהרג. לאחר מכן, גאמורה מובאת דרך מימד הקוונטים אל ציר הזמן הראשי ונביולה הראשית משכנעת אותה לעבור צד. הן מוצאות את נביולה החלופית וקלינט ברטון במתחם הנוקמים ההרוס ומנסות לשכנע אותה לנטוש את תאנוס. עם זאת, היא מסרבת ונהרגת על ידי נביולה הראשית. לאחר מכן גאמורה מצטרפת לקרב. במהלך הקרב, גאמורה נתקלת בקוויל, אך לאחר שהוא מנסה לגעת בה, היא מפילה אותו. לאחר סיום הקרב, היא עוזבת.
גרסאות חלופיות > גרסה משנת 2014 > הצטרפות לבוזזים והענקת עזרה לשומרים

לאחר הקרב נגד תאנוס, גאמורה מצטרפת לבוזזים. כשהבוזזים מסכימים לעזור לשומרים להציל את רוקט הפצוע, גאמורה עוזרת לשומרים לחדור לאורגוקורפ, המונהגת על ידי הוד התפתחותו, כדי להשיג את קוד הביטול למתג ההרג המותקן ברוקט. לאחר שבקושי נמלט מאורגקורפ, הצוות מבקר בדמוי-ארץ בניגוד לעצתה של גאמורה. מנהיגת הריבוניים, איישה, ויצירתה רבת העוצמה, אדם וורלוק, מיירטים תשדורת מגאמורה דרך בוזז שאדם הרג ועוקבים אחר נקודות הציון שלה לדמוי-ארץ. כשהשומרים האחרים הולכים לספינתו של הוד התפתחותו, גאמורה נשארת עם רוקט, אך מותקפת על ידי לוחמת שנשלחה על ידי הוד התפתחותו. הלוחמת נהרגת על ידי אדם שמגיע ומחפש את רוקט. גאמורה גוברת על אדם ומנווטת את ספינת השומרים. קוויל וגרוט מביסים בהצלחה את אנשיו של הוד התפתחותו, לוכדים את המדען ת'יל, קופצים איתו ומשיגים את הזיכרון שלו לפני שגאמורה מצילה אותם. לאחר קרב שבו הביסו את הוד התפתחותו, והתפייסות עם קוויל, שמקבל לבסוף את מותה של גאמורה המקורית, גאמורה חוזרת אל הבוזזים.
גרסאות חלופיות > מה אם...?

בזמן שגאמורה נוסעת לנידאווליר עם טוני סטארק, היא מגויסת על ידי הצופה, ומצטרפת לשומרי הרב-יקום כדי לעזור לעצור את אולטרון.
יצירה ואפיון דמות

נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, הזכיר לראשונה את "שומרי הגלקסיה" כסרט פוטנציאלי בקומיק-קון הבינלאומי, סן דייגו בשנת 2010, והצהיר: "יש גם כמה כותרים לא ברורים, כמו שומרי הגלקסיה. אני חושב שהם שופצו לאחרונה בצורה מהנה מהספר [קומיקס]." פייגי הודיע שהסרט נמצא בפיתוח פעיל בקומיק-קון הבינלאומי בשנת 2012 במהלך הפאנל של אולפני מארוול, עם תאריך יציאה מתוכנן של 1 באוגוסט 2014. הוא אמר שהצוות של הסרט יורכב מהדמויות סטאר לורד, דראקס המשמיד, גאמורה, גרוט ורוקט. בתחילת אפריל 2013, זואי סלדנה נכנסה למשא ומתן על גילום דמותה של גאמורה בסרט, ומאוחר יותר באותו החודש אושר שהיא לוהקה לתפקיד.
גאמורה היא יתומה מעולם חייזרי המחפשת גאולה על פשעי עברה. תאנוס הכשיר אותה להיות המתנקשת האישית שלו. סלדנה תיארה את גאמורה כ"לוחמת, היא מתנקשת והיא מאוד קטלנית, אבל מה שמציל אותה יכול גם להרוג אותה. יש לה חוש צדק. היא ישרה מאוד". סלדנה סיפרה שהפכה לגאמורה באמצעות איפור ולא באמצעות CGI או לכידת תנועה.
סלדנה תיארה את גאמורה בשומרי הגלקסיה: חלק 2, כ"קול ההיגיון" של הצוות, ואמרה, "היא מוקפת בכל החבר'ה האלה שהם כל כך טיפשים חצי מהזמן", והוסיפה שגאמורה היא ה"אמא" של הצוות, ואמרה שהיא "פשוט אדם קפדן, מפורט ומקצועי".
פרסים ומועמדויות

| שנה | סרט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | שומרי הגלקסיה | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | שינוי הצורה הטוב ביותר על המסך | מועמדות |  |
| 2015 | שומרי הגלקסיה | פרס בחירת הקהל | שחקנית סרט אקשן אהובה | מועמדות |  |
| 2017 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית הקולנוע הנבחרת: מדע בדיוני | זכייה |  |
| 2017 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | פרסי בחירת הנוער | הכימיה הנבחרת בסרט קולנוע (עם כריס פראט) | מועמדות |  |
| 2018 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | פרסי בחירת הנוער | שחקנית בסרט פעולה | מועמדות |  |
| 2018 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | פרסי בחירת הנוער | הנשיקה הטובה ביותר (עם כריס פראט) | מועמדות |  |
| 2019 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקנית פעולה אהובה | מועמדות |  |
| 2019 | הנוקמים: סוף המשחק | פרסי בחירת הנוער | שחקנית הקולנוע הנבחרת: אקשן | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  What If…? Episode 9 Cast Guide: Every New & Returning MCU Character, ScreenRant, ‏2021-10-06 (באנגלית)
↑  A Complete List of Who Lives and Dies in 'Avengers: Infinity War', Time, ‏2018-04-27 (באנגלית)
↑  Annie Howard, Kids’ Choice Awards: ‘Avengers: Infinity War’ Tops Nominees; DJ Khaled to Host, The Hollywood Reporter, ‏2019-02-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Splash Page – Marvel Considering ‘Iron Fist’ & ‘S.H.I.E.L.D.’ Movies, ‘Black Panther’ & ‘Guardians Of The Galaxy,’ Too!, web.archive.org, ‏2012-06-09
↑  Borys Kit, Comic-Con 2012: Marvel Names ‘Avengers’ Follow-Ups; Robert Downey Jr. Makes Surprise Appearance, The Hollywood Reporter, ‏2012-07-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Borys Kit, Zoe Saldana in Talks to Star in Marvel’s ‘Guardians of the Galaxy’ (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2013-04-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  Borys Kit, ‘Guardians of the Galaxy’ Adds One More to Cast (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2013-04-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  'Guardians of the Galaxy' Official Character Descriptions (Minor Spoilers) - Stitch Kingdom, web.archive.org, ‏2017-08-23
↑  Spencer Perry, Guardians of the Galaxy: From the Set of the Marvel Studios Adaptation, Comic Book Movies and Superhero Movie News - SuperHeroHype, ‏2014-07-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Maytum published, Zoe Saldana updates on Guardians Of The Galaxy, gamesradar, ‏2013-05-03 (באנגלית)
↑  Sneak peek: 'Guardians of the Galaxy Vol. 2' aims for bigger, better sci-fi, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
↑  Guardians of the Galaxy 2: 40 Things to Know about the Sequel, Collider, ‏2017-02-06 (באנגלית)
↑  Here Are Your 2015 MTV Movie Awards Nominees, MTV (באנגלית)
↑  MTV Movie Awards 2015: See The Full Winners List, MTV (באנגלית)
↑  People's Choice Awards 2015 hosts, nominees announced - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2014-11-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  People's Choice Awards 2015 complete list of winners - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2015-01-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kimberly Nordyke, Teen Choice Awards: Complete Winners List, The Hollywood Reporter, ‏2017-08-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  T. H. R. Staff, Teen Choice Awards: Winners List, The Hollywood Reporter, ‏2018-08-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Annie Howard, Kids’ Choice Awards: ‘Avengers: Infinity War’ Tops Nominees; DJ Khaled to Host, The Hollywood Reporter, ‏2019-02-26 (באנגלית)
↑  Rachel Yang August 11, 2019 at 08:06 PM EDT, Teen Choice Awards 2019: See the full list of winners and nominees, EW.com (באנגלית)
ג'רג' ויקאר

| --- | --- |
 לוח זיכרון של ג'רג' ויקאר על ביתו בבודפשט
 לידה:  1 ביולי 1926 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  29 באוגוסט 2003 (בגיל 77) 
 תפקידים:  פסיכיאטר 
 
ג'רג' ויקאר (בהונגרית: Vikár György;‏ בודפשט, 1 ביולי 1926 – 29 באוגוסט 2003) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי ומדען שכתב מספר רב של ספרים והיה ראש מחלקה פסיכיאטרית בבית חולים, נשיא האגודה הפסיכואנליטית ההונגרית.
קורות חייו

ג'רג' ויקאר נולד במשפחה יהודית וכבר בגיל צעיר מאוד, כמעט כנער, נשלח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). ניתן לקרוא באוטוביוגרפיה שלו "על שבילי הזיכרון" שהוא בחר בקריירה הרפואית כי רצה להכיר את ה"אדם". לא איבר אנושי, אלא שילוב חי וייחודי שלהם. כך התוודע לימים כיצד האינסטינקטיבי והלומד הופכים לאחד, כיצד נוצרות תכונות אישיות מעצבות אופי, תוך כדי וכיצד נפגעת הנשמה ובכך הגוף. תהליכים אלו קבעו את מטרותיו של ויקאר: הוא רצה להבין כיצד ניתן לרפא את הפצעים הללו.
קורות חייו > לימודיו

בין השנים 1949 לבין 1952 למד פסיכולוגיה, ספרות אנגלית ואנגלית באוניברסיטת אטווש לוראנד, ובמקביל סיים את לימודיו בבית הספר לרפואה. בשנות החמישים, כפסיכיאטר, הוא למד ניתוח גורל מאישטוואן בנדק, ולאחר מכן נוירולוגיה, פסיכיאטריה ואתיקה רפואית מקלמן שאנטה. מאוחר יותר, הוא למד את הפרשנות של מבחן כתמי הדיו של רורשאך ואת גישת הפסיכולוגיה התרבותית ההשוואתית לפסיכולוגיה חברתית מפרנץ מראי ב"מכון הלאומי לפסיכיאטריה ונוירולוגיה".(הו')
קורות חייו > פעילותו

ב-1961 הצטרף באופן בלתי חוקי, מאוחר יותר בלתי חוקי למחצה, לפסיכואנליטיקאים שעדיין פעלו בחשאי למחצה. אימרה הרמן היה המאמן שלו כאנליטיקאי.
בשנת 1975, יחד עם ג'רג' הידאש, ליוויה נמש, גאבור פאנט ואחרים, הוא הפך בחשאי לחבר באיגוד הפסיכואנליטי הבינלאומי, ובכך נתן את ההזדמנות לתחיית "אסכולת בודפשט". הוא עבד תחילה במכון הלאומי הנוירולוגי והפסיכיאטרי. עד 1983 ניהל גם את המרפאה הפסיכיאטרית לילדים ברחוב פאלודי. הוא פרש ב-1992 כראש המחלקה הפסיכיאטרית לילדים של בית החולים ארפאד.
בין 1989 לבין 1992 היה נשיא האגודה הפסיכואנליטית ההונגרית. בינתיים הפך למנטור לכמה הפסיכואנליטיקאים מהדור הצעיר, הרצה בקונגרסים, לימד באוניברסיטאות וכתב כמה מחקרים על משברי הנעורים, הפרעות הנפש במשבר וכוחה של הנשמה היצירתית, ריפוי וריפוי עצמי. במהלך הזמן הזה הוא ריפא ועזר בטיפול בטראומות נפשיות, תוך קידום מודעות עצמית מרפאת אצל מטופליו.
תחום המחקר שלו

ג'רג' ויקאר, הוא גם מרפא וגם הוגה דעות, הוא עסק בתהליכי עיבוד החוויה. העניין שלו היה בעיקר ביצירתיות ובדמיון הספרותי של ילדים, מתבגרים ואמנים, כלומר מהיופי והכוח הרוחני של הספונטניות. כפסיכיאטר הוא ניסה לנתח זאת, אך גם בכתביו הוא ניתח את מרקם זרימת הדימויים ובחן את מעוף הרוח. כך ייפה את הדרכים הנסתרות המובילות אל המקורות הסודיים של שלמות האדם. במשך אלפי שנים, הומניסטים דגלו בקידום ופיתוח של ידע עצמי. כחוקר ומנתח אקדמי של יושרה אנושית, ג'רג' ויקאר היה אחד מהם.
פרסים

בשנת 1984 הוענק לו מדליית הזיכרון על שם פאל רנשבורג.
בשנת 2001 קיבל מהאגודה הפסיכואנליטית ההונגרית את מדליית הזיכרון על שם שנדור פרנצני.
בשנת 2002 זכה ב"פרס היוצר" של קרן ג'ורג' סורוס.
ספריו שיצאו לאור

מפגש בצד הדרך (זכאוס). בתאני, 1946
עם מריה צ'ילאג: תוספים לטיפול שמרני בפלטיבסיה. הוצאת Réva, בודפשט, 1959
משברי הנעורים. הוצאת Gondolat, בודפשט, 1980
ריפוי וריפוי עצמי. הוצאת Medicina, בודפשט, 1984
על שבילי הזיכרון. Balassa Publishing House, בודפשט, 1994
משבר, הישרדות, יצירתיות . Balassa Publishing House, בודפשט, 1996
עם Adorján Linczényi ו-Béla Radnai: Disorders of Life sexual, Medicina Publishing House, בודפשט, 1977
עם Eszter Székács ו-András Vikár Dynamic Children Psychiatry, Medicina Publishing House, בודפשט, 2001
ג'אומטרי A

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  ג'ילי ג'אומטרי A ג'אומטרי G6
 יצרן:  ג'אומטרי
 שנות ייצור:  2019-הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  ג'ילי
 סיווג:  מכונית חשמלית קומפקטית
 מרכב:  סדאן בעלת ארבע דלתות
 אורך:  4,736–4,752 מ"מ
 רוחב:  1,804 מ"מ
 גובה:  1,503 מ"מ
 משקל:  1,650 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק כ-163 כ"ס
 מהירות מרבית:  150 קמ"ש
 תאוצה:  8.8 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום יון בקיבולת 51.9 קוט"ש או סוללת ליתיום-יון בקיבולת 61.9 קוט"ש
 טווח נסיעה:  410 ק"מ (51.9 קוט"ש) 500 ק"מ (61.9 קוט"ש)
 קשר:  ג'אומטרי C
 מעצב:  Xi Su 
 
ג'אומטרי A (באנגלית: Geometry A) היא מכונית חשמלית קומפקטית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ג'אומטרי משנת 2019. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע חשמלי המספק כ-163 כ"ס. סוללת יוני ליתיום בקיבולת 51.9 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 410 ק"מ או סוללת ליתיום-יון בקיבולת 61.9 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 500 ק"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 8.8 שניות והמהירות המרבית עומדת על 150 קמ"ש.
ג'אומטרי A פרו

היא אב טיפוס שהוצגה בפברואר 2021 ומציגה את מתיחת הפנים העתידית. היא כוללת מנוע חשמלי המספק כ-204 כ"ס. סוללת ליתיום יון בקיבולת 53 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 430 ק"מ או סוללת ליתיום-יון בקיבולת 70 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 600 ק"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.9 שניות והמהירות המרבית עומדת על 150 קמ"ש.
ג'אומטרי G6

היא מתיחת הפנים לג'אומטרי A, היא נחשפה ב-28 באוגוסט 2022. בשלב זה לא ברור האם הג'אומטרי G6 מחליפה בפועל את הג'אומטרי A או שהיא תימכר בסין במקביל. היא כוללת עיצוב חדש לגמרי לתא הנוסעים, העיצוב החיצוני לא שונה כמעט מהג'אומטרי A למעט הפגוש שקיבל עיצוב מעודכן. גם מערכות ההנעה שונו והטווח הוגדל אך ג'אומטרי לא מספקת את הנתונים לעת עתה.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי
גרסת פרו
הערות שוליים

↑  Geely Geometry A At 2019 Shanghai Auto Show: Photos & Videos, באתר insideevs, ‏18 באפריל 2019
↑  Geely announces April debut for Geometry A Pro - uprated battery, 201 hp/310 Nm motor, 600 km range, באתר paultan, ‏15 במרץ 2021
↑  cartube, ג'ילי חושפת בסין את הג'אומטרי C החדשה 2023 - ג'אומטרי M6, באתר cartube
| ג'אומטרי |
| --- | --- | --- |
| כלי רכב נוכחיים | ג'אומטרי A • ג'אומטרי C • ג'אומטרי EX3 • ג'אומטרי E |  |
| אחר | ג'ילי (חברת האם) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון דקר

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1895 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  8 ביוני 1947 (בגיל 51) הוליווד, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  אמנות, סצנוגרפיה, ציור, קריקטורה 
 
ג'ון דקר (באנגלית: John Decker;‏ 8 בנובמבר 1895 – 8 ביוני 1947) היה צייר, מעצב תפאורה וקריקטוריסט בהוליווד בשנות השלושים והארבעים.
רקע משפחתי

סבו של דקר, גרף ג'ורג' פון דר דקן, היה חבר ברייכסטאג הגרמני. כמו נכדו, ג'ורג' היה אמן ויצר ציורי שמן ענקיים של הטירה שלו, ציורים עבור הכנסייה הסמוכה ופסלי עץ מגולפים.
אמו של דקר, מריה אנה אבנריוס (1865–1918) הייתה זמרת אופרה, שביצעה אופרות של וגנר בברלין. אביה, פרדיננד אבנריוס, היה שחקן. אביו של דקר, גרף ארנסט אוגוסט פון דר דקן (1867–1934), גדל בטירה רינגלהיים בגרמניה והפך לכתב בעיתונים בריטיים וגרמנים.
הוריו נפגשו באופרה של ברלין. בשנת 1897, שנתיים לאחר לידת בנם בברלין, הם עברו ללונדון ונישאו באפריל 1898 בגריניץ'.
ביוגרפיה

כנער, דקר התגורר בלונדון וצייר תפאורות בתיאטראות. עבודתו הופרעה עם פרוץ של מלחמת העולם הראשונה, כאשר נעצר כנתין אויב ונכלא באי מאן.
בשנת 1921, הוא שינה את שמו לג'ון דקר והיגר לאמריקה, שם עבד כקריקטוריסט של מגזין בניו יורק עד 1928, כאשר עבר להוליווד. כוכבי קולנוע רבים, בהם אנתוני קווין, ארול פלין, צ'ארלי צ'פלין, גרטה גרבו והאחים מרקס, הזמינו את דקר לצייר את דיוקנותיהם,
רבים מיצירותיו שימשו בסרטים: ציוריו של האמן המתוסכל. הגיבור בסרטו של פריץ לאנג משנת 1945, רחוב הארגמן, היו למעשה ציורים של דקר. אחד הדיוקנאות המפורסמים ביותר שלו, מתאר את חברו ובן זוגו לשתייה ו. פילדס בדמות מלכה ויקטוריה, נתלה שנים רבות במסעדת צ'אסן במערב הוליווד, קליפורניה.
ציור שמן של ג'ון וויין, שווין הזמין את דקר לצייר בשנת 1945, נמכר תמורת 71,700 דולר במכירה פומבית שנערכה ב־6 באוקטובר 2011.
בדומה לחבריו פילדס וג'ון ברימור, השנים של שתייה אינסופית של אלכוהול, הזיקו לגופו, והביא למותו בטרם עת.
דקר נפטר ב־8 ביוני 1947, בגיל 51.
הערות שוליים

↑  Jordan, C. Stephen. Bohemian Rogue: The Life of Hollywood Artist John Decker. Scarecrow Press, 2005 p. 24
↑  "Heritage Auctions John Wayne auction reaches $5,383,209 in sales"
↑  "JOHN DECKER DIES; COAST ARTIST, 52; Painted Portraits of Screen Stars in Styles of Masters uWon J. B. Payne Medal (Published 1947)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1947-06-09. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130204633  ISNI: 0000 0000 3832 8117  LCCN: n2004003127  NKC: xx0270719  VIAF: 40476869   WorldCat (עם VIAF): 40476869
ברנאר-מארי קולטס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 באפריל 1948 מץ, חבל לורן, צרפת (הרפובליקה הצרפתית הרביעית) 
 פטירה:  15 באפריל 1989 (בגיל 41) פריז, צרפת (הרפובליקה הצרפתית החמישית) 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 www.bernardmariekoltes.com
 
ברנאר-מארי קולטס (בצרפתית: Bernard-Marie Koltès;‏ 9 באפריל 1948 – 15 באפריל 1989) היה מחזאי צרפתי.
ביוגרפיה

ברנאר-מארי קולטס נולד במשפחה של קצין בעיר מץ בחבל לורן. בילדותו ראה מעט פעמים את אביו שנשלח בשנות ה-50 למשימות צבאיות בהודו-סין ובאלג'יריה. בשנים 1958–1966 למד קולטס במכללה הישועית "סן קלמאן" בעיר הולדתו עד לסיום בחינות הבגרות. באותה תקופה קרא את שייקספיר, ז'ול ורן ואת ויקטור הוגו והתוודע לסודות הרטוריקה הקלאסית.
בית הספר שבו למד נמצא באמצע השכונה הערבית של העיר, והתלמיד הצעיר נחשף להדי מלחמת אלג'יריה בקרב התושבים וביחס השלטונות אליהם. בילדותו התעניין קולטס בקולנוע האיטלקי והאמריקאי. מרדן בטבעו, הוקסם על ידי שירתו ודמותו של ארתור רמבו אותו ניסה לחקות. במקביל למד קולטס במשך מספר שנים נגינה בפסנתר וכן נגינה בעוגב אצל מוזיקאי מקומי, לואי טירי, תוך שימת דגש על יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. אחרי ניסיון קצר ללמד עיתונאות, החליט שלא להתפרנס לעולם מעבודה שכירה. בגיל 20 ביקר לראשונה בניו יורק. גילה בהתפעמות את חייה הרוגשים ואת הסצנה ההומוסקסואלית. באותה שנה עזב את הבית והתיישב בשטרסבורג. אחרי שראה מרותק בתיאטרון הדרמטי "דה ל'אסט" את המחזה "מדיאה" מאת סנקה בבימויו של חורחה לאוולי ועם השחקנית מריה קזרס בתפקיד הראשי נרשם לבית הספר לאמנויות הבמה שליד המרכז לדרמה "דה ל'אסט" בשטרסבורג שבניהולו של יובר ז'יניו. למד שם בימוי והתחיל לעבוד כעוזר במאי ולכתוב מחזות.
בשנת 1970 הקים להקת תיאטרון משלו – "תיאטר די קה" (תיאטרון הרציף), בניהולו של רנו פריץ. באותה תקופה כתב את המחזה "הירושה" שהוקרא בראשונה ברדיו על ידי מריה קזרס.
אחרי שבשנת 1973 ביקר למשך חודש בברית המועצות יחד עם חבר בשם אלן ז'אננו, בשנים 1974–1978 היה קולטס חבר במפלגה הקומוניסטית הצרפתית ולמד בקורסים של המפלגה. באותה תקופה כתב את הרומן La fuite à cheval très loin dans la ville. ניהל חיים סוערים במהלכם התמכר לסמים וניסה להתאבד. אחרי טיפול גמילה השתקע בפריז.
עשה בהמשך טיולים רבים באמריקה הלטינית, שם - בניקרגואה ובמקסיקו - חיו שניים מחבריו הקרובים, באפריקה - בניגריה, מאלי ובחוף השנהב, וכן בניו יורק.
אחרי היעדרות של שלוש שנים מעולם הבמה, כתב בשביל השחקן איב פרי את המונולוג הארוך בן מערכה אחת La Nuit juste avant les forêts (הלילה ממש בשולי היערות) שהוצג בפסטיבל אביניון בשנת 1977 ואחר כך בתיאטרון CDN בעיר ליל בביצועו של מוני גרגו, בהתאם לרצון המחבר.
המחזאות של קולטס, ששאפה להתנתק ממסורת התיאטרון האבסורדי, היא חיפוש מתמיד אחרי התקשורת בין בני האדם. לפי סיפור הרוצח רוברטו זוקו (Roberto Succo), יצר קולטס את הגיבור בעל אותו השם ובכתיב קצת שונה רוברטו צוקו (Roberto Zucco). הבכורה הצרפתית של המחזה עוררה פולמוס, שבו הואשם המחבר בהאדרת דמות של רוצח.
בשנות ה-80 פגש את פטריק שרו שהפך לבמאי מחזותיו, שהוצגו לרוב בתיאטרון ננטר-אמאנדייה.
בשנת 1984 אובחנה אצלו סרקומת קפוסי על רקע מחלת האיידס. בשובו מביקור אחרון בגואטמלה ובמקסיקו, נפטר המחזאי מסיבוכי המחלה בשנת 1989 בבית החולים "לאאנק" בפריז, בגיל 41 בלבד. הובא לקבורה בבית הקברות של מונמארטר.
כפי שהבהיר בריאיון למגזין "גה פייה" (Gai Pied), אף על פי ששלא הכחיש את נטייתו ההומוסקסואלית, דאג להפריד בינה ובין יצירתו וחייו הציבוריים.
יצירותיו תורגמו למעל 30 שפות ובסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 הפך קולטס למחזאי הצרפתי הפופולרי ביותר בעולם.