עלייתו של ג'ינגיס חאן
המונגולים לפני ג'ינגיס חאן

| --- | --- |
 :  ראו גם – מונגוליה הפרה-אימפריאלית, היסטוריה של מונגוליה
המונגולים של ג'ינגיס חאן מופיעים לראשונה בתיעוד של שושלת טאנג (618–907) שבו הם מופיעים כאחד מ־20 השבטים המרכיבים את קונפדרציות שבטי השיוויי. היסטוריונים רבים מתווכחים על מקורם של שבטי השיוויי, וכיום ישנם עמים טורקים ומונגולים שונים שמייחסים את השיוויי לאבותיהם הקדמונים. שבטי השיוויי התגוררו בעיקר במזרח הרחוק של מונגוליה, בצפון מונגוליה הפנימית ובצפון מנצ'וריה. הודות ללחץ משכניהם החזקים יותר, הח'יתאנים, סינים, וג'ורצ'נים, שבטי השיוויי מעולם לא הצליחו להקים אימפריה אחת מאוחדת וחזקה, ופעמים רבות היו וסאלים של מדינה אחרת חזקה יותר. בין השנים 553–745, הם היו וסאלים של הגקטורקים, ובמאה ה־10 הענף המונגולי של שבטי השיוויי נהיה לווסאל של הח'יתאנים (שושלת ליאו), נגדם הם ינסו למרוד מספר פעמים. המונגולים נדדו מערבה עד שהגיעו באזור המאה ה־11 לנהרות החרלן והאונון. על פי דעות אחרות, מקורם של המונגולים הוא אצל קונפדרציית השיונגנו, אולם אחרים משערים כי השיונגנו היו אבותיהם הקדמונים של ההונים, ולא של עמים טורקיים או מונגולים כפי שחוקרים אחרים מאמינים.
מנגד להשערות ההיסטוריונים, על פי המיתולוגיה המונגולית, המונגולים הם צאצאים של זאב כחול־אפור שנולד משמיים, ואיילה אדומה שהייתה בת זוגו. הזאב הוליד עם האיילה אדם זכר בשם "באט טסאגאן", שנחשב לאב הקדמון של כל המונגולים. לפי ספר "ההיסטוריה הסודית של המונגולים", אחד מצאציו של באט טסאגאן, בודונצ'ר מונג, ייסד את שושלת בורג'יגין. אותה שושלת, לימים, תביא את טמוג'ין שיהפוך לג'יניגיס חאן.
בשנת 916, קצת אחרי נפילתה של שושל טאנג הסינית, נוסדה שושלת ליאו, שושלת ח'יתאנית עוצמתית שהשתרעה בצפון־מזרח סין. שושלת ליאו השפיעה על עלייתן ונפילתן של חלק מחמש השושלת ועשר הממלכות, וכך גם השפיעה באופן מסוים על הפוליטיקה של השבטים הנוודים המונגולים. בשנת 1114, פרץ מרד של אגודה (Aguda) שהיה ראש שבט ג'ורצ'ני שחי באזור מנצ'וריה נגד השלטון הח'יתאני של שושלת ליאו. שושלת סונג בדרום תמכה במרד. בשנת 1115, אגודה הכריז על עצמו כקיסר וייסד את שושלת ג'ין הג'ורצ'נית. שושלות ליאו וג'ין נאבקו אחת בשנייה עד שבשנת 1125 הקיסר הח'יתאני של שושלת ליאו נתפס על ידי הג'ורצ'נים ושושלת ליאו התפרקה.
במאה ה־12 המוקדמת, הרמה המונגולית וצפון סין חולקו למספר קונפדרציות שבטיות בולטות, כגון הקרייטים, הטטרים והמרקידים (Merkits). לעיתים אותן קונפדרציות היו עוינות אחת לשנייה, וביצעו פשיטות ובזיזות לשבטים אחרים. אחת מאותן קונפדרציות הייתה החמאג מונגול (Khamag Mongol). לאחר נפילתה של שושלת ליאו הח'יתאנית ב־1125, קונפדרציית החמאג מונגול החלה למלא תפקיד חשוב ברמה המונגולית. היא שלטה בחלק מהאדמות הפוריות ביותר במונגוליה, כולל אגני נהרות האונון והחרלן, ונהר הטול בהרי החנטי. קונפדרציית החמאג מונגול הורכבה משלושה שבטי ליבה. הטאיצ'יוד, בורג'יגין וילייר (Jalairs). אף כי לשבט הבורג'יגין ולשבט הטאיצ'יוד היה קשר דם קרוב ואב קדמון משותף, שהיה בודונצ'ר מונג שייסד את בית בורג'יגין, שני השבטים לעיתים היו יריבים מושבעים ולחמו על השליטה בקונפדרציה.
החאן הראשון של החמאג מונגול שתועד היה קאבול חאן משבט הבורג'יגין. למרות שהיו לקאבול חאן שבעה בנים משלו, הוא מינה כיורש את אמבחאי, בן לשבט הטאיצ'יוד. כשירש אותו, אמבחאי הפך לאמבחאי חאן ונהיה לחאן השני של החמאג מונגול. אמבחאי חאן הורעל כנראה על ידי אחיו וקרובי משפחתו בגלל מחלוקת על ירושה, ומת בסביבות שנת 1156. את אמבחאי חאן ירש הוטולה חאן, אחד מבניו של קאבול חאן, החאן הראשון של הקונפדרציה. הוטולה חאן יצא לסדרת קרבות נגד קונפדרציית הטטרים אך נהרג במהלך אחד הקרבות בשנת 1161. לאחר מותו של הוטולה חאן, לא נמצא האדם המתאים לתפקד כחאן של החמאג מונגול. אולם נכדו של קאבול חאן, יסוגיי, שהיה ראש שבט הבורג'יגין, נהיה לשליט דה פקטו של החמאג מונגול, אם כי מעולם לא הוכתר כחאן של הקונפדרציה.