stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון לנדאו
פילמוגרפיה נבחרת > מפיק

איש הקמפוס (1987)
טיטניק (1997)
סולאריס (2002)
אווטאר (2009)
אליטה: מלאך קרב (2019)
אווטאר: דרכם של המים (2022)
פילמוגרפיה נבחרת > מפיק שותף

מותק, הילדים התכווצו (1989)
דיק טרייסי (1990)
הערות שוליים

1 2  Pat Sierchio (1 במרץ 2010). "Producer Landau: Interpreter of Dreams". JewishJournal.com. ארכיון מ-11 באוקטובר 2018. נבדק ב-8 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  המפיק ההוליוודי ג'ון לנדאו ("טיטאניק" ו"אוואטר") הלך לעולמו בגיל 63, באתר ynet, 7 ביולי 2024
↑  "Titanic becomes second ever film to take $2 billion". The Telegraph. 16 באפריל 2012. אורכב מ-המקור ב-16 באפריל 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "James Cameron & Jon Landau Land In New Zealand Ahead Of 'Avatar' Production Restart". Deadline (באנגלית). 1 ביוני 2020. ארכיון מ-17 באוגוסט 2020. נבדק ב-3 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McCartney, Anthony (6 ביולי 2024). "Jon Landau, Oscar-winning 'Titanic' and 'Avatar' producer, dies at 63". Associated Press. ארכיון מ-6 ביולי 2024. נבדק ב-6 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Richards, Bailey (6 ביולי 2024). "Producer Jon Landau, Known for Titanic and the Avatar Films, Dies at 63: Reports". People. ארכיון מ-7 ביולי 2024. נבדק ב-6 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barnes, Mike (6 ביולי 2024). "Producer Jon Landau, James Cameron's Right-Hand Man on 'Titanic' and the 'Avatar' Films, Dies at 63". Hollywood Reporter. ארכיון מ-6 ביולי 2024. נבדק ב-6 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810647639205606  BIBSYS: 4008957  GND: 1163358967  ISNI: 0000 0000 7899 4544  LCCN: no2010089622  NKC: xx0114590  NLK: KAC2020Q8553  RERO: 02-A003492754  SUDOC: 075720809  VIAF: 161565529   WorldCat (עם VIAF): 161565529
צ'ארלס ס. דאטון

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1951 (בן 73) בולטימור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לדרמה של ייל  אוניברסיטת טאוסן 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 בן או בת זוג:  דבי מורגן (31 בדצמבר 1989–1994) 
 פרסים והוקרה:  NAACP Image Award for Outstanding Actor in a Comedy Series (1993)  פרס עולם התיאטרון (1985)  פרס אמי להופעת אורח הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה (2002)  פרס אמי להופעת אורח הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה (2003)  פרס NAACP Image לשחקן מצטיין בסרט טלוויזיה, מיני-סדרה או ספיישל דרמטי (2004)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי מיני סדרה, סרט או ספיישל דרמטי (2000)  פרס NAACP Image לשחקן מצטיין בסרט טלוויזיה, מיני-סדרה או ספיישל דרמטי (2003)  פרס דרמה דסק לשחקן מצטיין בתפקיד ראשי במחזה (1985)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי מיני סדרה, סרט או ספיישל דרמטי (2000) 
 
צ'ארלס סטנלי דאטון (באנגלית: Charles Stanley Dutton; נולד ב-30 בינואר 1951) הוא שחקן ובמאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרת הטלוויזיה "רוק" (1991–1994) ובסרט הטלוויזיה "שיעור הפסנתר" (1995), שהאחרון זיכה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב.
זכיות נוספות שלו כוללות שלושה פרס אמי לבידור בפריים טיים ושלושה פרס NAACP Image.
דאטון השתתף בסרטים עלילתיים רבים כמו "הנוסע השמיני 3" (1992), "רודי" (1993), "סכנה לציבור" (1993), "עת להרוג" (1996), "מי רצח את קוקי?" (1999) ו"גוטיקה" (2003).
ביוגרפיה

צ'ארלס סטנלי דאטון נולד ב-30 בינואר 1951, בצד המזרחי של בולטימור, מרילנד. אביו היה נהג משאית והוריו התגרשו כשהיה בן ארבע.
הוא גדל בפרויקט הדיור הציבורי Latrobe Homes של בולטימור. בצעירותו, דאטון נשר מבית הספר לפני שסיים את חטיבת הביניים. הייתה לו תקופה קצרה כמתאגרף חובב עם הכינוי "רוק", כינוי שנגזר מ"רוק-הד", עקב קרבות זריקת אבנים שהתרחשו בתקופת ילדותו של דאטון.
פילמוגרפיה חלקית

במהלך הקריירה שלו, השתתף דאטון בעשרות סרטים וסדרות כדוגמת:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1985–1986: "מיאמי מחלק מוסר"  1986: "קגני ולייסי"  1988: "הרצח של מרי פייגן"  1993: "מי מפחד מהחושך?"  1995: "שבעת החטאים"  1996: "עת להרוג"  1996: "רצח מאדום לשחור"  1998: "אוז"  1999: "אהבה מקרית"  2001: "אד" |  2001: "הסופרנוס"  2001: "הפרקליטים"  2003: "גוטיקה"  2002–2003: "ללא עקבות"  2004: "חלון סודי"  2004: "יצירת האלוהים"  2005: "ישנן בנות"  2006–2007: "האוס"  2007: "קוראים לי ארל" |  2009: "תהילה"  2009: "CSI: ניו יורק"  2011: "מחשבות פליליות"  2011: "אימה אמריקאית: בית הרצח"  2012: "האישה הטובה"  2013: "שעת האפס"  2014: "המעקב"  2015: "הבחור המושלם"  2015: "סיפורה של בסי סמית'" |
הערות שוליים

1 2 3  Charles S. Dutton | Actor, Producer, Director, IMDb (באנגלית אמריקאית)
↑  Jones-Brown, Delores D.; Frazier, Beverly D.; Brooks, Marvie (2014). African Americans and Criminal Justice: An Encyclopedia (באנגלית). ABC-CLIO. p. 185. ISBN 978-0-313-35717-6.
↑  Farhi, Paul (12 באפריל 2000). "Drama and Deliverance". The Washington Post. אורכב מ-המקור ב-28 באוגוסט 2017. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. Dutton's parents divorced when he was 4. He was raised by his mother, who cleaned houses and proudly refused to accept welfare to feed her three children. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BRIEF OF FORMER JUVENILE OFFENDERS CHARLES S. DUTTON, FORMER SEN. ALAN K. SIMPSON, R. DWAYNE BETTS, LUIS RODRIGUEZ, TERRY K. RAY, T.J. PARSELL, AND ISHMAEL BEAH AS AMICI CURIAE IN SUPPORT OF PETITIONERS" (PDF). 23 ביולי 2009. p. 8. Dutton grew up in the Latrobe Homes housing projects in Baltimore. His childhood bedroom overlooked the Maryland Penitentiary, an imposing and dark gothic structure built in the early 1800s. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hawkins, Theresa (14 באוגוסט 1990). "CHARLES S. DUTTON". allaboutactors.com. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2021. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. Instead of snowball battles in my neighborhood, we used to have rock fights. We'd make little forts out of cardboard and trash cans, and throw rocks at each other on the other side of the street. Once your fort was knocked down, you had to go out and charge the other guys with a handful of rocks. I used to lead the charge, and I'd get hit badly. At least twice a month I'd get my head busted and they started calling me 'Rockhead.' Then I used to box for a while, and they took the 'head' off, and just called me 'Roc.' People still call me 'Roc.' {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318127705171  PLWABN: 9810534835605606  BIBSYS: 7002150  BNE: XX1260623  BnF: cb14033816n (data)  GND: 140398376  ISNI: 0000 0001 1440 6341  LCCN: n88224919  NKC: xx0158596  NLK: KAC2020M6506  NTA: 268235341  SNAC: w6tt9914  SUDOC: 059206071  VIAF: 29732577   WorldCat (עם VIAF): 29732577
ג'וש דוהאמל

| --- | --- |

דוהאמל, 2017
 לידה:  14 בנובמבר 1972 (בן 52) דקוטה הצפונית, טקסס, ארצות הברית.
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  Minot State University  Minot High School 
 בן או בת זוג:  פרגי (10 בינואר 2009–2017)  Audra Mari (2022–?)   Audra Mari (2018–2022) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ושוע דייוויד "ג'וש" דוהאמל (באנגלית: Joshua David "Josh" Duhamel; נולד ב-14 בנובמבר 1972) הוא שחקן, במאי ותסריטאי ודוגמן עבר אמריקאי.
ראשית חייו

דוהאמל נולד במינוט, דקוטה הצפונית שבארצות הברית, בנם של בוני בקמאייר קמפר, מורה לחינוך גופני בגמלאות ואשת עסקים מקומית, ולארי דייוויד, איש פרסום מכירות. הוריו התגרשו בילדותו. גדל עם אימו ושלוש אחיותיו.
דוהאמל למד באוניברסיטת המדינה מינוט ושיחק כקוורטרבק בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה. הוא תכנן ללמוד בבית ספר לרפואת שיניים, אך נשר כנקודה חצי מקבלת התואר הראשון. בהמשך סיים את נקודות הזכות שלו, והוא קיבל את התואר בשנת 2005.
קריירה

בשנת 1997 זכה דוהאמל בתואר "הדוגמן של השנה" מטעם חברת IMTA. הופעתו הראשונה הייתה בקליפ לשיר "I Will Go With You" של הזמרת דונה סאמר בשנת 1998, ושנה לאחר מכן הופיע בקליפ של כריסטינה אגילרה לשיר "Genie in a bottle".
בשנת 1999 זכה בתפקידו של ליאו באופרת הסבון של רשת ABC "כל ילדיי" שעל תפקידו זכה בפרס אמי לשעות היום לשחקן משנה בדרמה (2002), ומועמד לעוד 3 פרסי אמי. בשנת 2000 דגמן בעירום מלא לפרויקט של גרג גורמן בשם "As I See It".
בשנת 2003 קיבל דוהאמל תפקיד ראשי בסדרת הדרמה של רשת NBC "לאס וגאס". הסדרה בוטלה בשנת 2008 לאחר חמש עונות. בקולנוע השתתף בסרט "לזכות בדייט עם טד המילטון". ב-2006 שיחק במותחן בשם "תיירים". בשנת 2007 ליהק אותו סטיבן ספילברג לשחק בשובר הקופות "הרובוטריקים" את תפקידו של קפטן ויליאם לנוקס. דוהאמל חזר לשחק בתפקיד זה גם בסרט השני בסדרה שהופץ ביוני 2009 וגם בסרט השלישי שיצא בשנת 2011.
דוהאמל שיחק בסרט "חיים כמו שמכירים" בשנת 2010.
בשנת 2017 דיבב דוהאמל דמות במשחק הווידאו Call of Duty: World War 2. בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי, בסדרה של נטפליקס "לא פוענחו" בתור בלש האחרי על כוח משימה מיוחד, אשר חוקר את רצח ביגי סמולס ואת רצח טופאק שאקור. בשנת 2019 ביים וכתב את סרטו הראשון "משחקי באדי", גם כיכב לצד אוליביה מאן וניל מקדונו.
בשנת 2021, שיחק דוהאמל בסדרה "מורשת יופיטר".
בשנת 2022, הוא גילם את ג'ואל שוורץ במיני סדרה "הכל אודות פאם" וכיכב בתפקיד הראשי בקומדיית הפעולה "חתונה אש!" לצידה של ג'ניפר לופז, שגם הפיקה ביחד עם ראיין ריינולדס. דוהאמל החליף את ארמי האמר, שפרש מההפקה על רקע שערוריית המין שעמד במרכזה באותם ימים. הסרט צולם ברפובליקה הדומיניקנית. בהמשך של שנה זו, שיחק דוהאמל בדרמת הפשע הביוגרפית "העוקץ הג'נטלמני" לצד מל גיבסון, שם גילם את שודד הבנקים גילברט גלוואן ג'וניור.
חיים אישיים

בספטמבר 2004, החל דוהאמל לצאת עם הזמרת פרגי לאחר שהכירו כאשר פרגי הופיעה עם הבלאק אייד פיז באחד הפרקים בסדרה של דוהאמל "לאס וגאס". הזוג התחתן בטקס רומי-קתולי ב-10 בינואר 2009 בכנסייה במליבו, קליפורניה. השניים גרו בקליפורניה בבית שרכשו יחדיו. לזוג יש ילד אחד (נולד ב-29 באוגוסט 2013). בספטמבר 2017 הם נפרדו ובנובמבר 2019 התגרשו.
בשנת 2019, החל לצאת עם הדוגמנית אודרה מארי. בינואר 2022 התארסו ובספטמבר 2022 נישאו.
בשנת 2005, הפך דוהאמל לשותף עסקי במסעדה "10 North Main" בעיר הולדתו, מינוט בדקוטה הצפונית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | תמונתו של דוריאן גריי | דוריאן גריי |  |
| 2004 | לזכות בדייט עם טד המילטון | טד המילטון |  |
| 2006 | התיירים | אלכס |  |
| 2007 | רובוטריקים | ויליאם לנוקס |  |
| 2009 | רובוטריקים 2: הנקמה | ויליאם לנוקס |  |
| 2010 | הרומנטיקנים | טום |  |
| 2010 | להתאהב ברומא | ניק ברנון |  |
| 2010 | רמונה וביזוס | הוברט |  |
| 2010 | חיים כמו שמכירים | אריק מסר |  |
| 2011 | רובוטריקים 3: אפלת הירח | ויליאם לנוקס |  |
| 2011 | סילבסטר בניו יורק | סם |  |
| 2012 | לשחק באש | ג'רמי קולמן |  |
| 2013 | סרט 43 | הנסון |  |
| 2013 | מקום מבטחים | אלכס וויטלי |  |
| 2013 | דרך הנוף | מיטשל |  |
| 2014 | כנפיים | אייס | דיבוב |
| 2014 | כמו שאת | אוון |  |
| 2014 | Don Peyote | טרנזיט |  |
| 2015 | Lost in the Sun | ג'ון |  |
| 2015 | עיירת נועזת | אלכסנדר ווילר |  |
| 2016 | ההונאה | בן |  |
| 2016 | Spaceman | ביל לי |  |
| 2017 | The Institute | בלש |  |
| 2017 | The Show | אדם רוג'רס |  |
| 2017 | תרגיל לשוטרים מתחילים | ריק |  |
| 2017 | רובוטריקים: האביר האחרון | ויליאם לנוקס |  |
| 2018 | באהבה, סיימון | ג'ק ספייר |  |
| 2019 | משחקי באדי | בוב | גם במאי, מפיק ותסריטאי |
| 2020 | The Lost Husband | ג'יימס או'קונר |  |
| 2020 | Think Like a Dog | לוקאס ריד |  |
| 2021 | באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 1 | הארווי דנט / דו פרצוף | דיבוב |
| 2021 | באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2 | הארווי דנט / דו פרצוף | דיבוב |
| 2021 | Night of the Animated Dead | הארי קופר | דיבוב |
| 2022 | העוקץ הג'נטלמני (אנ') | גילברט גלוואן ג'וניור (אנ') |  |
| 2022 | בלקאאוט | קיין |  |
| 2022 | חתונה אש! | טום פאולר |  |
| 2023 | משחקי חברה 2: חופשת האביב | בוב |  |
| יפורסם בהמשך | Not Without Hope | טימות'י |  |
| יפורסם בהמשך | Full Throttle Mindset | יפורסם בהמשך |  |
| יפורסם בהמשך | The Neglected | הבלש שו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2002, 2011 | כל ילדיי | ליאו דה פרז | תפקיד ראשי; 51 פרקים זכיות: פרס אמי לשעות היום לשחקן משנה בדרמה (2002) מועמדויות: פרס אמי לשעות היום לשחקן משנה בדרמה (2001, 2003) |
| 2002 | אד | ריצ'רד ריד | פרק: "The Shot" |
| 2003–2008 | לאס וגאס | דני מק'קוי | תפקיד ראשי; (5 עונות); 106 פרקים |
| 2004–2007 | ג'ורדן | דני מק'קוי | 3 פרקים |
| 2008 | המחליפים | עצמו | דיבוב; 3 פרקים |
| 2009–2014 | פריקבוי וצ'אם צ'אם | אוז | דיבוב; 21 פרקים |
| 2012–2015 | ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא | קפטן פלין | דיבוב; 14 פרקים |
| 2015 | באטל קריק | מילטון צ'מברלין | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2016 | נובמבר 1963 | פרנק דאנינג | 4 פרקים |
| 2018 | LA to Vegas | קפטן קייל | פרק: "Two and a Half Pilots" |
| 2018 | לא פוענחו | גרג קדינג | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019 | Capsized: Blood in the Water | ג'ון ליפוט | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסקברי |
| 2019 | ורוניקה מארס | מגנוס | פרק: "Chino and the Man" |
| 2021 | מורשת יופיטר | שלדון ספמסון | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021 | באהבה, ויקטור | ג'ק ספייר | פרק: "There's No Gay in Team" |
| 2021–2022 | Blade Runner: Black Lotus | מארלו | דיבוב; 9 פרקים |
| 2022 | הכל אודות פאם | ג'ואל שוורץ | מיני-סדרה |
| 2022 | The Mighty Ducks: Game Changers | המאמן קול | תפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקים |
| יפורסם בהמשך | Ransom Canyon | יפורסם בהמשך |  |
הערות שוליים

↑  Matt Grobar, Josh Duhamel, Dylan Sprouse & Til Schweiger To Topline Action Thriller ‘The Neglected’, Deadline, ‏2024-12-30 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371205005171  PLWABN: 9810624535705606  BIBSYS: 11050739  BNE: XX997301  BnF: cb146233194 (data)  GND: 1011158019  ISNI: 0000 0001 1876 1025  LCCN: no2005028864  MusicBrainz: 1a09489f-8bfd-45c5-88df-b81c569db6d8  NKC: xx0170405  NTA: 322033241  SUDOC: 129915343  Trove: 1442600  VIAF: 51944311   WorldCat (עם VIAF): 51944311 
ג'וש דוהאמל
יחסי ברזיל–סרביה

| יחסי ברזיל–סרביה |
| --- | --- |
ברזיל: סרביה


ברזיל: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 77,474
אוכלוסייה
212,408,444: 6,712,392
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,233: 11,201
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

שגרירות ברזיל בבלגרד
יחסי ברזיל–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקה של סרביה. היחסים כוננו לראשונה בשנת 1946 בין ברזיל לרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ברזיל לא מכירה בקוסובו כמדינה עצמאית, והודיעה שאין בכוונתה לעשות כן ללא הסכמה של סרביה.
ביקורים רמי דרג

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת הערות שוליים.
בשנת 2008 ובשנת 2012, שר החוץ של סרביה, ווק ירמיץ' (אנ') ביקר בברזיל במטרה לקבל תמיכה במאבק מול עצמאותה של קוסובו.
ביוני 2010 שר החוץ דאז של ברזיל סלסו אמורים (אנ') ביקר בסרביה.
סחר

ברזיל היא שותפה מסחרית העיקרית של סרביה באמריקה הדרומית. בשנת 2011 הייצוא הוערך ב-4.3 מיליון אירו והיבוא ב-69.7 מיליון אירו.
עמדתה של ברזיל בעניין עצמאותה של קוסובו

בפברואר 2008 ממשלת ברזיל פרסמה שהיא מאמינה כי צריך להמשיך לנסות לחפש פתרון לסוגיית קוסובו באמצעות משא ומתן. מאוחר יותר, שר החוץ סלסו אמורים הביע את דעתו שברזיל צריכה להמתין להחלטת מועצת הביטחון של האו"ם לפני שתגדיר את עמדתה הרשמית בנושא עצמאות קוסובו.
בספטמבר 2009 שגריר ברזיל בסרביה דנטה קואליו דה לימה אמר: "עמדתנו הבסיסית היא שאנו מכבדים את השלמות הטריטוריאלית של סרביה. אנחנו תומכים בהחלטת ועידת הביטחון של האו"ם מס' 1244, שקוסובו היא חלק מסרביה."
ונדי קרייג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1934 (בת 90) סקריסטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  Durham High School for Girls  אוניברסיטת טיסייד 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
אן גוונדלין "ונדי" קרייג (באנגלית: Anne Gwendolyn "Wendy" Craig; נולדה ב-20 ביוני 1934) היא שחקנית אנגלייה. קרייג ידועה בעיקר מהופעותיה בקומדיות המצבים "Not in Front of the Children", "פרפרים", "...And Mother Makes Three" ו-"...And Mother Makes Five". בין השנים 2003 עד 2011 שיחקה בתפקיד אחות ראשית בסדרת הטלוויזיה "The Royal".
ביוגרפיה

קרייג נולדה בסקריסטון שבמחוז דרהאם, לחוואי ג'ורג' קרייג ולאשתו אן. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות של דרהאם, בתחילה כתלמידת יום ובהמשך בפנימייה. ב-13 באוקטובר 2007 ביקרה קרייג במקום לכבוד פתיחת בניין חדש הקרוי על שמה. היא עברה את מבחני Eleven-plus והמשיכה ללמוד בבית ספר תיכון דרלינגטון. כשהייתה בת 12 עברה המשפחה לפיקטון והיא למדה בבית ספר יארם גראמר סקול. את הכשרתה כשחקנית רכשה בבית הספר למשחק Central School of Speech & Drama.
אחת מהופעותיה הראשונות בטלוויזיה הייתה בפרק "The Gallows Tree" בסדרה "Danger Man" יחד עם פטריק מקגוהן. החל מאמצע שנות החמישים של המאה העשרים שיחקה קרייג בסרטי קולנוע בריטים כגון "המשרת" (1963), ו"נאני" (1965) עם בטי דייוויס, אבל היא החלה להתפרסם כשהופיעה בקומדיות המצבים הבריטיות בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים. ב-1967 שיחקה בסיטקום "Not in Front of the Children" של ה-BBC. ב-1969 זכתה קרייג בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסדרה. ב-1971 הופיעה ב-"...And Mother Makes Three" של ITV, בו גילמה אם חד-הורית, שבהמשך הפך לסדרה " ...And Mother Makes Five". בין 1978 עד 1983 שיחקה בקומדיה המצליחה "פרפרים" של ערוץ BBC2.
קרייג חזרה להופיע בדרמה בשנים 1981 עד 1983 בסדרה "נאני", אותה יצרה וכתבה מספר פרקים. היא שיחקה בתפקיד ג'ונתן מאר, שם עט בו השתמשה לכתיבת פרקים בסדרה "...And Mother Makes Five". בין 2003 עד 2011 שיחקה קרייג בתפקיד אחות ראשית בשם "טופי" בסדרה "The Royal" של ITV. היא המשיכה להיות מזוהה עם קומדיות ושיחקה ב-1993 ו-1994 בתפקיד ראשי בדמות אנני בסדרה "Brighton Belles", הגרסה הבריטית לסדרה הקומית "בנות הזהב". קרייג הופיעה בתפקיד אמו של רג'י בקומדיה של BBC1 "רג'י פרין" (עונה ראשונה ב-2009, ועונה שנייה ב-2010), עיבוד מחודש לסדרה משנות השבעים של המאה העשרים בשם "The Fall and Rise of Reginald Perrin".
ב-2012 השתתפה קרייג בתפקיד אורח בפרק בסדרה "מאסטר שף" לצדם של כוכבי קומדיות מצבים משנות השבעים של המאה העשרים. בינואר 2014 הופיעה בדרמה הפופולרית "דרך ווטרלו" של ה-BBC.
בפברואר 1970 הפתיע אותה המנחה איימון אנדרוז והוקדשה לה תוכנית של "אלה הם חייך".
ביוגרפיה > חיים אישיים

קרייג הייתה נשואה לג'ק בנטלי, נגן טרומבון, תסריטאי ועיתונאי, החל מ-1955 ועד מותו ב-1994. לבני הזוג נולדו שני בנים אלאסטר ורוס. ב-2004 התגלה שאביו האמיתי של בנה השני היה ג'ון מורטימר, שאיתו היה לה רומן קצר.
הערות שוליים

1 2 3  Pickering, David. "Craig, Wendy – British Actor". Museum.TV. Chicago, Illinois, USA: The Museum of Broadcast Communications. נבדק ב-9 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Mike Morgan. 'Actress Wendy Craig talks up Teesside'. The Gazette (Middlesbrough). 9 April 2010.
1 2  Sandie Jones. 'Wendy Craig: "After the war started I remember spending one breakfast picking weevils out of our cornflakes"'. Daily Mail. 16 July 2010.
↑  V&A, Theatre and Performance Julia Hallam Wendy Craig profile, screenonline.org.uk. Retrieved 20 August 2014.
1 2 3    Tim Walker and Richard Eden, ‏Mortimer's joy at son with Wendy Craig, The Telegraph, 12 September 2004
| זוכות פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1952–1959 | גוג'י וית'רס (1955) • וירג'יניה מקינה (1956) • רוזלי קראצ'לי (1957) • גוון ווטפורד (1959) |  |
| 1960–1979 | קתרין לייסי (1960) • בילי וייטלו (1961) • רות דאנינג (1962) • ברנדה ברוס (1963) • ויוויאן מרצ'נט (1964) • קתרין בלייק (1965) • גוון ווטפורד (1966) • ונסה רדגרייב (1967) • ג'ודי דנץ' (1968) • ונדי קרייג (1969) • מרגרט טייזאק (1970) • אנט קרוסבי (1971) • פטרישה הייז (1972) • בילי וייטלו (1973) • סיליה ג'ונסון (1974) • לי רמיק (1975) • אנט קרוסבי (1976) • שאן פיליפס (1977) • פנלופה קית' (1978) • פרנצ'סקה אניס (1979) |  |
| 1980–1999 | שריל קמפבל (1980) • פגי אשקרופט (1981) • ג'ודי דנץ' (1982) • בריל ריד (1983) • קוראל בראון (1984) • פגי אשקרופט (1985) • קלייר בלום (1986) • אנה מאסי (1987) • אמה תומפסון (1988) • ת'ורה הירד (1989) • דיאנה ריג (1990) • ג'רלדין מקיואן (1991) • הלן מירן (1992) • הלן מירן (1993) • הלן מירן (1994) • ג'ולייט אוברי (1995) • ג'ניפר אילי (1996) • ג'ינה מקי (1997) • דניאלה נרדיני (1998) • ת'ורה הירד (1999) |  |
| 2000–היום | ת'ורה הירד (2000) • ג'ודי דנץ' (2001) • ג'ולי וולטרס (2002) • ג'ולי וולטרס (2003) • ג'ולי וולטרס (2004) • אנמריה מרינקה (2005) • אנה מקסוול מרטין (2006) • ויקטוריה ווד (2007) • איילין אטקינס (2008) • אנה מקסוול מרטין (2009) • ג'ולי וולטרס (2010) • ויקי מק'קלור (2011) • אמילי ווטסון (2012) • שרידן סמית' (2013) • אוליביה קולמן (2014) • ג'ורג'ינה קמפבל (2015) • סוראן ג'ונס (2016) • שרה לנקשייר (2017) • מולי וינדזור (2018) • ג'ודי קומר (2019) • גלנדה ג'קסון (2020) • מיקיילה קול (2021) • ג'ודי קומר (2022) • קייט וינסלט (2023) • שרה לנקשייר (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334807205171  BNE: XX4914518  BnF: cb14167203d (data)  GND: 113979034X  ISNI: 0000 0000 9649 9491  LCCN: n84001771  MusicBrainz: fc0218fd-807d-4c81-b387-d5f1b2f0a34b  NLK: KAC2020O3491  SUDOC: 074324063  VIAF: 8775302   WorldCat (עם VIAF): 8775302
מרוקו הצרפתית

מדינת החסות הצרפתית במרוקו, (בצרפתית: Protectorat français au Maroc, בערבית: الحماية الفرنسية في المغرب) ידועה גם בקיצור מרוקו הצרפתית הייתה מדינת חסות צרפתית ברוב שטחי מרוקו של היום ששלטה באזור מ-1912 עד 1956 אף על פי ששלטון מלא על כלל מרוקו הושג רק בתוך שנות ה-30.
היסטוריה > הקדמה

במסגרת המירוץ לאפריקה הייתה מרוקו בעיניה של צרפת הקולוניאלית,[דרושה הבהרה] משנות ה-80 של המאה ה-19 החלו קרבות כיבוש של צרפת על מרוקו. הכוחות המרוקנים אשר נלחמו ממזרח בצרפתים ומצפון בספרדים החזיקו מעמד זמן רב יחסים עד הסכם פאס בו השושלת העלווית הסכימה להפוך למדינת חסות של צרפת. עקב ההתנגדות להחלטת בית המלוכה, הכוח של הממשלה התפרק בין שבטים שהמשיכו להילחם עד שנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר הכוחות האחרונים נכנעו בדרום לצרפתים. הכוחות החזיקו זמן רב עקב התמיכה הגרמנית בהם שגרמה למשבר המרוקאי הראשון ולשני.
היסטוריה > בתור מדינת חסות

כמו כל מדינות החסות הצרפתיות השפה הצרפתית נכנסה לתוך מערכת החינוך ועד היום במרוקו לומדים צרפתית בבתי הספר.
היסטוריה > בתור מדינת חסות > במלחמת העולם השנייה

עם מלחמת העולם השנייה כוחות השחרור של צרפת החופשית בראשות שארל דה-גול שחררו את מרוקו מכוחות וישי. בשנת 1943 הצבא הצרפתי החופשי פעל למען גיוס אנשי ההרים החזקים של מרוקו מהאטלס תמורה ל-600 פרנק לקילו אחד של בן אדם, הרעיון פעל והוחל גיוס המוני ממרוקו לתוך המלחמה באיטליה שם רוב החיילים נהרגו.
אהדתו הכללית של הסולטאן ללאומנים התבררה בסוף המלחמה, כשהוא עדיין קיווה לראות עצמאות מוחלטת מושגת בהדרגה. לעומת זאת, התושבים הצרפתיים, הנתמכים על ידי אינטרסים כלכליים צרפתים ומגובים במרץ על ידי מרבית המתיישבים, סירבו בשקיקה לשקול אפילו רפורמות למען עצמאות. העקשנות הרשמית תרמה להגברת האיבה בין הלאומנים והמתיישבים והרחיבה בהדרגה את הפילוג בין הסולטאן לתושב הכללי.
כלכלה > חקלאות

למידה מההתנסויות באלג'יריה, המרשל המושל על מרוקו, הוברט ליאוטי שיבץ קבוצה נבחרת של 692 "אדונים-חקלאים" - במקום מה שכינה "ריף-ראף" של דרום אירופה - במטרה שזה יהיה מרכז הפיתוח החקלאי של מרוקו. המטרה הייתה להבטיח אספקה קבועה של תבואה לצרפת ולהפוך את מרוקו ל"גן החקלאי" למרות העובדה שהאזור נוטה לבצורת.
לאחר תקופה של רווחים מינימליים ונחיל ארבה מסיבי בשנת 1930, הייצור החקלאי עבר לכיוון גידולים מושקעים בעלי ערך גבוה יותר כמו פירות וירקות הדרים. התיעוש של החקלאות דרש הון שלא היו לרשות חקלאים מרוקאים רבים, מה שהוביל ליציאה כפרית מכיוון שרבים פנו למצוא עבודה בעיר.
כלכלה > משאבים טבעיים

ה-Office Chérifien des Phosphates) OCP) נוצר בשנת 1920 למען כריית ברזלים תחנות התעשייה חוברו לנמל קזבלנקה באמצעות קו רכבת ישיר. בשנת 1921 חולצו 39,000 טונות פוספט ואילו בשנת 1930 חולצו כמעט 2 מיליון טונות. הפועלים המרוקאים העובדים במוקשים לא נהנו משום הגנה חברתית, נאסר עליהם להתאגד, והרוויחו חלק זעיר ממה שהרוויחו האירופאים.
כלכלה > תעשייה

התעשייה בתקופה המוקדמת של הפרוטקטורט על עיבוד מוצרים חשובים באופן ממוקד לצריכה מקומית כללו: בתי מרקחת, בית זיקוק לסוכר, חברת בישול וטחנות קמח. עם זאת, התעשייה והתעשייה הכבדה לא גדלו במיוחד מחשש להתחרות עם מטרופולין צרפת.
דיכוי

המרשל המושל הוברט ליאוטי הקים את מועצת המדיניות הילידית (Conseil de politique indigène), שפיקחה על השלטון הקולוניאלי בפרוטקטורט.
תחת החסות נמנעו מרוקאים מלהשתתף במפגשים פוליטיים גדולים. הסיבה לכך הייתה שכוחות קולוניאליים העריכו שהם עשויים "לשמוע דברים שמעבר ליכולתם להבין."
הרשויות בצרפת אסרו גם על עיתונים בשפה הערבית לסקר פוליטיקה, מה שעורר טענות על צנזורה.
חידושים > דואר

סוכנות דואר צרפתית שלחה דואר מטנג'יר כבר בשנת 1854, אך תחילתה הרשמית של המערכת הייתה בשנת 1891, כאשר הוקמו סניפי דואר צרפתים ברחבי הסולטנות. המשרדים הוציאו חותמות דואר של צרפת המופעלות בערכים בפסטות וצנטימטרים, תוך שימוש בשתי ההנפקות מסוג "Sage", ואחרי 1902, גיליון מופלון חתם "MAROC" (עקב שמעולם לא הייתה עליו רשמיות הונפק ללא התוספת). בשנת 1911 הודפסו עיצובים מופלוניים בערבית; באותה שנה נוצר הדואר השריפי לטיפול בדואר מקומי, באמצעות בולים מיוחדים.
חידושים > רכבת

במרוקו היו בשנים 1912–1935 אחת מרשתות מידות הרכבות הגדולות באפריקה של 600 מ"מ באורך כולל של יותר מ-1,700 ק"מ. לאחר הסכם תעשייתי בין המושבות הצרפתיים שבו נציגי המעצמות הגדולות הסכימו שלא לבנות שום רכבת רגילה במרוקו עד לסיום הרכבת המדד המרכזי בין פאס לטנג'יר.