stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סו ליון

| --- | --- |
סיו ליון בטקס קבלת פרס גלובוס הזהב (1963)
סיו ליון בטקס קבלת פרס גלובוס הזהב (1963)
 לידה:  10 ביולי 1946 דבנפורט, איווה, ארצות הברית
 פטירה:  26 בדצמבר 2019 (בגיל 73) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Suellyn Lyon 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1959–1980 (כ־21 שנים)
 מקום לימודים:  מכללת סנטה מוניקה  לוס אנג'לס סיטי קולג'  בית הספר המקצועי של הוליווד 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב (1963)  Laurel Awards (1963) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סו ליון (באנגלית: Sue Lyon;‏ 10 ביולי 1946 – 26 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
קורות חיים

ליון נולדה בשם סואלין ליון בעיר דבנפורט, איווה, הייתה הצעירה מבין חמישה אחים. אמה נקראה גם סו ליון (לבית קאר) ואביה היה ג'יימס ליון.
סו קאר ליון הייתה בת 42 כשהתאלמנה, כשסואלין הייתה רק בת 10 חודשים. אמה עבדה בבית חולים כדי לפרנס את ילדיה. לאחר מכן עברה המשפחה לדאלאס ואחר כך ללוס אנג'לס בתקווה שסואלין תוכל לעזור לפרנסת המשפחה.
הייתה לה קריירת קולנוע וטלוויזיה שנמשכה שני עשורים, כשהתפקיד המוכר ביותר שלה היה בסרטו של סטנלי קובריק משנת 1962, "לוליטה". היא הייתה בת 14 כאשר לוהקה לתפקיד הראשי, שהתבסס על הרומן של ולדימיר נבוקוב על גבר בגיל העמידה שהופך לאובססיבי לילדה בת 12. לצידה שיחק ג'יימס מייסון שהיה בן 53. עבור משחקה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה מבטיחה ביותר.
קובריק נאלץ לבחור מתבגרת בת 14 ולא ילדה בת 12 כפי שמופיעה ברומן המקורי, כדי לעמוד בהגבלות קוד הייז.
לאחר מכן שיחקה ב"ליל האיגואנה" לצידו של ריצ'רד ברטון גם כן בתור מתבגרת שמנסה לפתות גבר מבוגר.
ב-1966 שיחקה בסרט "שבע נשים" בתור מסיונרית צעירה במנזר בסין.
ב-1967 שיחקה בסרט "טוני רום" לצידו של פרנק סינטרה.
ב-1971 שיחקה בסרט איוול קניוול על חייו של להטוטן אופנועים מפורסם לצידו של ג'ורג' המילטון.
סרטה האחרון היה "האליגטור" (1980).
היא גם הופיעה במספר סדרות בטלוויזיה כמו "אהבה נוסח אמריקה", "אי המשאלות" ו"גלריית הלילה".
משפחה

ליון הייתה נשואה חמש פעמים והייתה לה בת יחידה, נונה הריסון שנולדה ב-1972 מבעלה השני, רולנד הריסון.
היא מתה בגיל 73 מבריאות שהלכה והתרופפה ללא סיבה ברורה.
פילמוגרפיה נבחרת

לוליטה (1962)
ליל האיגואנה ((1964)
שבע נשים (1966)
טוני רום (1967)
איוול קניוול (1971)
קראש (1977)
סוף העולם (1977)
אליגטור (1980)
אי החלומות (1978)
כפל (שיר)

"כפל" הוא שיר שנכתב על ידי יהודה גור-אריה והולחן על ידי נחום היימן, והתפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין.
השיר קצר ואישי, ושונה מהכתיבה המסורתית של שנות ה-60 בזמר העברי. בשיר ארבעה בתים המכילים ארבע שורות כל אחד, וכתובים בחריזה מסורגת. זוג השורות הראשון בכל בית מציג ניגוד אחר שהדובר חש בתוכו, למשל: "מישהו בוכה בי / מישהו בי רן", ומכאן שמו של השיר: "כפל" על שום הכפילות שבתחושות הדובר. אלברשטיין בעצמה כתבה: "כמה הרבה אפשר לומר בכל כך מעט מילים, זה כמעט הייקו יהודי, שיר שבדיעבד נוגע בכל מה שאני עושה כל חיי".
השיר הוקלט לראשונה עם גיטרה בלבד לתקליט אוסף שירי נחום היימן והוכנס לאחר מכן גם לתקליטה של אלברשטיין "מות הפרפר" מ-1968, בעיבוד שכלל גם אבוב וקונטרבס. אותה גרסה גם נכללה באוסף המיטב של נחום היימן שיצא ב-2005. אלברשטיין המשיכה לשיר את השיר בהופעותיה, וגרסה של השיר בהופעה חיה אף נכללה באלבום מאוחר יותר של אלברשטיין, "חוה אלברשטיין בהופעה", שיצא באוקטובר 2008.
הערות שוליים

↑  חוה אלברשטיין, בוא שיר עברי - הייקו יהודי, באתר הארץ, 10 באפריל 2009
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט" • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "קרוסלה" • "התבהרות" • "קרוסלה 2" • "קרסולה לחגים" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אליי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "התגלית החדשה בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבבה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתכנית יחיד – חלק א'" • "בתכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "בא אלי נער" |  |
| שנות ה-70 | "הבבמה ימימה" |  |
שנות ה-80: 
שנות ה-90: 
שנות האלפיים: 
2010–2019: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "מות הפרפר" |  |
יחסי איסלנד–פולין

| יחסי איסלנד–פולין |
| --- | --- |
איסלנד: פולין


איסלנד: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 312,685
אוכלוסייה
395,030: 38,404,520
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,526: 21,123
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד לפולין. שתי המדינות חברות באזור הכלכלי האירופי, בנאט"ו, בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה

הקשר הראשון הידוע בין איסלנד לפולין החל בשנת 1613 כאשר הנזיר הצ'כי דניאל סטרייץ-וטרוס ביקר באיסלנד. בשנת 1638 הוא הוציא ספר בפולנית על מסעותיו באי בשם "Islandia, álbo Krotkie opisanie Wyspy Islandiy" (פורסם בלשנו שבפולין). במאה ה-19 הגיע הסופר הפולני אדמונד חויצקי לאיסלנד כמזכיר הקיסר הצרפתי העתידי נפוליאון השלישי. בשנת 1857 פרסם חויצקי ספר בצרפתית בשם "Voyage dans les mers du nord à bord de la corvette la Reine Hortense" המתאר את מסעותיו וניסיונו באיסלנד.
ביולי 1945, לפני סיומה הרשמי של מלחמת העולם השנייה, איסלנד הכירה בממשלת האחדות הלאומית הפולנית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו רשמית בינואר 1946. בשנת 1956 פתחה פולין קונסוליה ברייקיאוויק שנשארה פתוחה עד 1981. בשנת 2008 פתחה פולין מחדש את הקונסוליה הכללית ברייקיאוויק. מאוחר יותר שודרגה הקונסוליה הפולנית לשגרירות.
ביקורים מדיניים

בשנת 1999 ערך נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון ביקור רשמי בפולין והיה לראש המדינה האיסלנדי הראשון שביקר במדינה. במאי 2000 נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי ביקר באיסלנד. במרץ 2020 נשיא איסלנד גודני יוהאנסון ערך ביקור רשמי בפולין יחד עם אשתו.
הגירה

בשנות ה-60 החלו מהגרים פולנים להגיע לאיסלנד על מנת לעבוד במספנות ברחבי האי. בשנות ה-80 איסלנד הייתה זקוקה לכוח עבודה, ולכן החלה לגייס עובדים פולנים. באמצע שנות האלפיים מנתה הקהילה הפולנית יותר מ-20,000 איש. לאחר המשבר הפיננסי בשנת 2008 הקהילה הפולנית ירדה בחצי, אך כיום (2021) הפולנים הם האוכלוסייה הזרה הגדולה ביותר באיסלנד, והם מהווים 3% מהתושבים.
סחר

בשנת 1924 חתמו איסלנד ופולין על הסכם מסחר.
שתי המדינות פועלות בשוק האירופי האחיד כאשר איסלנד משויכת לאיגוד הסחר החופשי האירופי ופולין היא חברה מלאה באיחוד האירופי. קיימות טיסות ישירות בין איסלנד לפולין המופעלות על ידי "ויז אייר".
נציגויות דיפלומטיות

איסלנד מיוצגת בפולין באמצעות שגרירותה בברלין, גרמניה.
פולין מחזיקה באיסלנד שגרירות ברייקיאוויק.
גביע ה-FA לנשים

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1970
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל האנגלית
 מספר מתמודדים:  262
 מדינות משתתפות:  אנגליה אנגליה
 זוכה:  מנצ'סטר יונייטד 2023/2024 - (זכייה ראשונה)
 הכי הרבה זכיות:  ארסנל (14)
 מפעל מקביל:  הסופר ליג האנגלית לנשים
 מפעל נמוך יותר:  גביע הליגה האנגלית
 
 
תחרות גביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל (באנגלית: The Football Association Women’s Challenge Cup Competition), היא טורניר הגביע הבכיר בכדורגל הנשים באנגליה, והיא מקבילה לגביע ה-FA (לגברים) שנוסד 99 שנים קודם לכן.
הגביע נקרא בעבר גביע ה-WFA, לאחר מכן גביע ה-FA לנשים, וכעת נקרא גביע ה-FA ויטאליטי לנשים (מסיבות מסחריות).
ארגון ה-WFA (התאחדות הכדורגל לנשים) ערך את התחרות ב-23 המהדורות הראשונות שלו, במהלכן קבוצת סאות'המפטון לנשים זכתה בגביע שמונה פעמים. ההתאחדות לכדורגל האנגלית (FA) החלה לנהל את כדורגל הנשים האנגלי באמצע שנת 1993, וכך עברה גם תחרות זו תחתיו משנה זו.
ארסנל מחזיקה כיום בשיא התארים בסך הכל, לאחר שזכתה בגביע ארבע עשרה פעמים. מחזיקת הגביע הנוכחית היא מנצ'סטר יונייטד שניצחה 0-4 את טוטנהאם הוטספר בעונת 2023/2024.
היסטוריה

בטורניר הראשון, שנערך ב-1971, השתתפו 71 קבוצות (כולל מסקוטלנד ומוויילס) שחולקו לשמונה בתים על בסיס גאוגרפי. משחק הגמר הראשון נערך ב-9 במאי באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו גברה סאות'המפטון ליידיס על סטיוארטון אנד ת'יסל בתוצאה 4 - 1. משחק זה כמעט ולא סוקר על ידי התקשורת הבריטית. סאות'המפטון זכתה בגביע שמונה פעמים במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80.
בעונת 1993/1994 עבר ניהול הטורניר למחלקת התחרויות של ההתאחדות, ובאותה עונה נרשמו 147 קבוצות. שמו של הטורניר שונה לגביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל, ובמשחק הגמר גברה דונקסטר רוברס ליידיס על נואסלי יונייטד בתוצאה 1 - 0. הקבוצות החצי מקצועניות המסונפות למועדוני הגברים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג היו הדומיננטיות בתחרות מאז הקמתה הפרמייר ליג לנשים ב-1993.
במשחק הגמר שנערך במאי 2001 גברה ארסנל על פולהאם ליידיס בתוצאה 1 - 0 משער של אנג'י בנקס. משחק זה נערך גם כן באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו נקבע שיא צופים של 13,824. ארסנל זכתה בטורניר 9 פעמים בסך הכל, והיא הקבוצה עם מספר הזכיות הרב ביותר.
חברת E.ON מדיסלדורף שבגרמניה נתנה את חסות לטורניר בין השנים 2006 ל-2010. כמו כן עד לשנת 2009 שודרו משחקי הגמר בערוצי ה-BBC. המגישה במשדרים הייתה סלינה הינצ'קליף, והפרשנים היו רבקה לואו וסטיב לי. במקביל שודר משחק הגמר ב-Radio Five Live של ה-BBC. החל משנת 2009 המשחקים אמורים להיות משודרים על ידי ITV1.
מחזיקת הגביע בשנת 2014 הייתה ארסנל, אשר ניצחה את אברטון ליידיס 2-0. באוגוסט 2015 זכתה צ'לסי כשניצחה את נוטס קאונטי. היה זה המשחק הראשון בתולדות הטורניר שהתקיים באצטדיון ומבלי. חברת SSE הבריטית חתמה על חוזה לנתינת חסות לליגה ביוני 2015, למשך 4 שנים.
בין 2017 ל-2020 זכתה מנצ'סטר סיטי ב-3 גביעים ב-4 שנים.
זכיות > הזוכות בטורניר לפי מועדון

| קבוצה | זכיות | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| ארסנל | 14 | 3 | 1992/1993, 1994/1995, 1997/1998, 1998/1999, 2000/2001, 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2012/2013, 2013/2014, 2015/2016 |
| סאות'המפטון | 8 | 2 | 1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978, 1978/1979, 1980/1981 |
| דונקסטר רוברס ליידיס | 6 | 7 | 1982/1983, 1986/1987, 1987/1988, 1989/1990, 1991/1992, 1993/1994 |
| צ'לסי | 5 | 2 | 2014/2015, 2017/2018, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 |
| קרוידון / צ'רלטון אתלטיק | 3 | 4 | 1995/1996, 1999/2000, 2004/2005 |
| מנצ'סטר סיטי | 3 | 1 | 2016/2017, 2018/2019, 2019/2020 |
| אברטון ליידיס (בעבר ליסואו פסיפיק) | 2 | 4 | 1988/1989, 2009/2010 |
| פולהאם ליידיס | 2 | 1 | 2001/2002, 2002/2003 |
| מילוול ליונסס ליידיס | 2 | – | 1990/1991, 1996/1997 |
| מנצ'סטר יונייטד | 1 | 1 | 2023/2024 |
| סנט הלנס | 1 | 3 | 1979/1980 |
| קווינס פארק ריינג'רס | 1 | 2 | 1976/1977 |
| פרנדס אוף פולהאם | 1 | 2 | 1984/1985 |
| לואסטופט | 1 | 1 | 1981/1982 |
| ברמינגהאם סיטי ליידיס | 1 | 1 | 2011/2012 |
| פודנס | 1 | – | 1973/1974 |
| האוברי גריינג' | 1 | – | 1983/1984 |
| נוריץ' | 1 | – | 1985/1986 |
הערות שוליים

1 2  FA Staff, The Women's FA Cup has a new partner after agreeing a four-year title sponsorship deal with energy firm SSE, ‏8 June 2015
1 2 3  "F A Cup Summary – Contents". The Football Club History Database. נבדק ב-4 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Barnes, Stuart (2008). Nationwide Football Annual 2008–2009. SportsBooks Ltd. pp. 132, 134–143. ISBN 1-8998-0772-1.
↑  המשחק התקיים בדלתיים סגורות בעקבות התפרצות מגפת הקורונה העולמית
| כדורגל באנגליה אנגליה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל האנגלית • קבוצות • אצטדיונים • רשימת תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | פרמייר ליג • הפוטבול ליג (צ'מפיונשיפ • הראשונה • השנייה) • מערכת הליגות הלאומית (נשיונל ליג • ליג דרום • ליג צפון)  • הפרמייר ליג הצפונית • הליגה הדרומית • הליגה האיסטמיאנית • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | גביע ה-FA • גביע הפוטבול ליג • מגן הקהילה • פרס הפוטבול ליג • פרס ה-FA • גביע ליגת קונפרנס • אגרטל ה-FA • הגביע הבין-ליגתי של ה-FA |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| כדורגל נשים | הסופר ליג • הצ'מפיונשיפ לנשים (בעבר: פרמייר ליג הנשים) • גביע ה-FA לנשים • גביע הליגה לנשים • מגן הקהילה לנשים • גביע הליגה הלאומית לנשים |  |
| פרסים | היכל התהילה של הכדורגל האנגלי • שחקן העונה בפרמייר ליג • כדורגלן השנה (התאחדות שחקני הכדורגל) • כדורגלן השנה (התאחדות עיתונאי הכדורגל) • הכדורגלן הצעיר של השנה • כפפת הזהב בפרמייר ליג • מאמן העונה • שער העונה  • מאמן החודש • שחקן החודש • שער החודש • הצלת החודש |  |
נקודת רוסיני

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  72°28′00″S 73°09′00″W﻿ / ﻿72.4667°S 73.15°W﻿ / -72.4667; -73.15
 נתונים מדיניים
 על שם:  ג'ואקינו רוסיני 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת רוסיני(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת רוסיני(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת רוסיני(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת רוסיני
 
נקודת רוסיני (באנגלית: Rossini Point) היא לשון יבשה מכוסה שלג בצידו הדרומי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת בקצה הדרום מזרחי של המפרץ אותו מכסה מדף הקרח באך (הנקודה השנייה היא נקודת ברליוז).
שיא גובהה של לשון היבשה, 377 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

הנקודה מופתה באופן ראשוני על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.
הנקודה מופתה בשנית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948; המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שמו של המלחין האיטלקי ג'ואקינו רוסיני; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  נקודת ברליוז באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע גאוגרפי
↑  מידע היסטורי על מנת שמות אתרים באזור
| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
דמוגרפיה של תוניסיה

| --- | --- |

גרף המציג את אוכלוסיית תוניסיה בשנים 1961–2011
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 נתונים לתאריך:  הערכה 1 בנובמבר 2024
 נתונים
 אוכלוסייה:  12,301,145
 צפיפות:  75.19
 תוחלת חיים בלידה:  74.3
 דירוג תוחלת חיים:  77
 HDI:  0.732
 דירוג HDI:  101
 שיעור ילודה ל-1,000:  16.64
 שיעור תמותה ל-1,000:  5.98
 שיעור פריון:  1.99
 תמותת תינוקות ל-1,000:  22.35
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  -1.73
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  24.04
 15-24 שנים:  13.71
 25-54 שנים:  42.35
 55-64 שנים:  10.37
 65+ שנים:  9.53
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  0.99
 יחס בלידה:  1.06
 יחס 0-14 שנים:  1.06
 יחס 15-24 שנים:  1.01
 יחס 25-54 שנים:  0.94
 יחס 55-64 שנים:  1.03
 יחס +65 שנים:  0.97
 שפות
 שפות רשמיות:  ערבית 
 שפות מדוברות:  ערבית תוניסאית, Sabir, ערבית תקנית מודרנית, Sened, יהודית תוניסאית, אנגלית, Tunisian Sign Language, ערבית, Matmata Berber, Jerba Berber, צרפתית, מלאית 
 
אוכלוסיית תוניסיה מונה 12,356,117 תושבים בסה"כ (לפי הערכת הבנק העולמי 2022), שחלוקת הגילים ביניהם היא:
גילים 0–14: 25%
גילים 15–64: 66%
גילים 65 ומעלה: 9%
קצב גידול האוכלוסייה בה הוא 0.8%, והיא מחולקת לרוב מוחלט של ערבים, מיעוט של עמים אירופאים, ומיעוט יהודים. כמו כן, גם החלוקה הדתית היא בהתאם מוסלמים, נוצרים, ו־ יהודים. תוחלת החיים הממוצעת גבוהה מתוחלת החיים הממוצעת העולמית (74 שנים למול 71, נכון לשנת 2021).
שיעור הילודה בתוניסיה הוא 16 נולדים עבור כל 1000 איש, בעוד שיעור התמותה הוא 8 נולדים עבור כל 1000 איש (נכון ל־2021).
היסטוריה

תושביה המקוריים של תוניסיה הם ברברים, אולם כבר במאה ה-12 לפני הספירה התיישבו הפיניקים באזור, והקימו את העיר קרתגו שהייתה להם לעיר בירה. בשנת 146 לספירה כבשו הרומאים את תוניסיה, ובמאה השביעית לספירה, עם כיבושי האסלאם, נפלה תוניסיה בידי הערבים. מאז, הפכה הדת השלטת בה לדת המוסלמית. בשנת 1574 נפלה תוניס, עיר הבירה בידי העות'מאנים, ובשנת 1881 כבשו את תוניסיה הצרפתים.
כיום הברברים מהווים פחות מאחוז אחד מכלל האוכלוסייה התוניסאית, ושאר התושבים הם צאצאי העמים שעברו באזור והשאירו עקבות: פיניקים, יוונים, רומאים, טורקים, צרפתים, ספרדים, אך בעיקר ערבים.
פיזור האוכלוסייה

ריכוז האוכלוסייה הגדול ביותר הוא לאורך החופים, שם האקלים הוא ים תיכוני ונוח יותר למחיה.
תוניסיה מחולקת ל־24 מחוזות. ריכוז האוכלוסייה הגדול ביותר הוא במחוזות הסמוכים למחוז תוניס – בירת תוניסיה. תוניס עצמה מונה כ־984,000 תושבים (נכון לשנת 2004), אך יחד עם פרבריה והמחוזות הסמוכים אליה, מגיעה אוכלוסיית האזור ליותר משני מיליון תושבים. מחוז גדול אחר באזור הוא מחוז נאבל, המונה כמעט 700,000 תושבים, גם הוא, כתוניס עצמה פרוש לאורך קו החוף. המחוז הגדול ביותר משטחו הוא המדבר (מחוז טטאוין), אך אוכלוסייתו היא הדלה ביותר, ולמרות גודלו הרב הוא מונה 144,000 תושבים בלבד. מחוזות גדולים נוספים: מחוז ספאקס המונה כ־860,000 תושבים. מחוז סאוס, המונה כ־544,000 תושבים ומחוז קרואן, המונה כ־546,209 תושבים.
הערות שוליים

1 2 3  World Bank Open Data, World Bank Open Data
↑  [https://www.unfpa.org/data/world-population/TN World Population Dashboard
Tunisia]
| דמוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אלכסיה פוטיאס

אלכסיה פוטיאס אי סגורה (בקטלאנית: Alexia Putellas i Segura; נולדה ב-4 בפברואר 1994) היא כדורגלנית ספרדייה-קטלאנית המשחקת בעמדת הקשרית והקפטנית בברצלונה שבליגת העל הספרדית ובנבחרת ספרד ובנבחרת קטלוניה בכדורגל נשים פוטיאס, המכונה המלכה (La Reina), זכתה בגביע העולם בכדורגל נשים, שלוש פעמים בליגת האלופות, 8 פעמים באליפות ספרד, 8 פעמים בגביע המלכה הספרדי ובתארים קבוצתיים ואישיים רבים נוספים. בשנים 2021 ו-2022 נבחרה לכדורגלנית השנה בעולם, כדורגלנית השנה של אופ"א וזכתה פעמיים בפרס כדור הזהב לנשים.
קריירה > קריירת מועדונים

פוטיאס נולדה למשפחה אוהדת ברצלונה במולט דה ולס ונהגה ללכת עם אביה למשחקים. החלה לשחק כדורגל בגיל 6 בקבוצה מקומית, בגיל 11 הצטרפה לשנה לאקדמיית הנוער של ברצלונה ומגיל 12 שיחקה 4 שנים עם קבוצות הנוער של אספניול.
בגיל 16, בשנת 2010, ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה הבוגרת של אספניול והייתה חלק מסגל הקבוצה שזכה בגביע המלכה הספרדי באותה שנה.
בשנת 2011 עברה לשחק בלבאנטה והרשימה כשכבשה 15 שערים ב-34 משחקים בעודה בת 17 בלבד.
בעונת 2012/2013 עברה לשחק בברצלונה ומאז מהווה את אחת השחקניות המשמעותית בקבוצה. זכתה עם הקבוצה ב-5 אליפויות ספרד, 6 גביעי המלכה בספרד ו-7 גביעי קטלוניה. החל משנת 2019 משמשת כקפטנית הקבוצה. בעונת 2020/2021 הובילה את הקבוצה לזכייה הראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, נבחרה לשחקנית השנה של אופ"א, זכתה בכדור הזהב לנשים ובתואר שחקנית השנה בעולם. גם בעונת 2021/2022 הובילה את הקבוצה לגמר ליגת האלופות, בו הפסידה לאולימפיק ליון, ובתום העונה זכתה בפעם השנייה ברציפות בתואר שחקנית השנה של אופ"א ובכדור הזהב לנשים.
ב-30 באפריל 2023 חזרה למגרשים כשעלתה כמחליפה בדקה ה-74 במשחק הליגה מול ספורטינג הולבה בו הבטיחה קבוצתה את אליפות הליגה הספרדית. בסיום אותה עונה זכתה עם קבוצתה בליגת האלופות ואף שותפה למספר דקות במשחק הגמר והייתה לזאת שהניפה את הגביע.
ב-15 באוקטובר 2023 כבשה את שערה ה-182 במדי ברצלונה והפכה למלכת השערים בכל הזמנים של הקבוצה במקום ג׳ניפר הרמוסו לה היו כ-181 שערים.
ב-25 במאי 2024 בגמר ליגת האלופות, נכנסה כמחליפה בדקות הסיום וכבשה את השער השני של קבוצתה שהבטיח ניצחון 2-0 על אולימפיק ליון וזכייה שלישית של קבוצתה בליגת האלופות.
קריירה > בנבחרת

בגיל 15 הצטרפה פוטיאס לנבחרת ספרד עד גיל 17 וזכתה איתה פעמיים ברציפות באליפות אירופה עד גיל 17.
בהמשך שיחקה גם בנבחרת עד גיל 19 ואף שימשה קפטנית הקבוצה כשהובילה אותה בשנת 2012 לגמר באליפות אירופה עד גיל 19, שם הפסידו לשוודיה.
ב-2013 זומנה לראשונה לנבחרת הבוגרת. מאז לקחה חלק באליפויות אירופה בשנים 2013 ו-2017 ואף במשחקי הגביע העולמי ב-2015 ו-2019 כשבאחרון העפילה עם הנבחרת לשמינית הגמר, הישג שיא של הנבחרת עד אותה נקודה. ב-2021 הוגדרה כאחת מ-3 הקפטניות של הקבוצה ובשנה זו גם רשמה את הופעתה ה-91 בנבחרת ובכך הפכה לשיאנית ההופעות בנבחרת ספרד.
ב-1 ביולי 2022 הפכה לשחקנית הראשונה בנבחרת ספרד שמשחקת 100 משחקים בנבחרת.
באימון האחרון של הנבחרת לפני אליפות אירופה בכדורגל נשים 2022, קרעה אלכסיה את הרצועה הצולבת בברך ובשל כך נעדרה מהטורניר וכמו כן החמיצה את רוב עונת 2022/23.
הישגים ותארים > במועדונים

גביע המלכה הספרדי ב-2010
זכייה בליגת האלופות ב-2020/2021, 2022/23, 2023/24
אליפות ליגת העל הספרדית ב-2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
גביע המלכה הספרדי ב-2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 ו-2024
אלוף האלופים הספרדי ב-2020, 2022
גביע קטלוניה ב-2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 ו-2019
הישגים ותארים > בנבחרת

אליפות אירופה עד גיל 17 ב-2010 ו-2011.
גביע אלגארבה ב-2017.
גביע קפריסין ב-2018.
גביע העולם בכדורגל נשים ב-2023.
הישגים ותארים > תארים והישגים אישיים

במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים כשהבולטים שבהם:
נבחרת העונה בליגת האלופות של אופ"א (2): 2018/2019, 2020/2021
קשרית העונה בליגת האלופות של אופ"א: 2020/2021
כדורגלנית השנה של אופ"א (2): 2020/2021, 2021/2022
כדור הזהב לנשים (2): 2021, 2022
כדורגלנית השנה בעולם: 2020/2021, 2021/2022