stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נועה לסרי
קריירה > שייט

כשהייתה בת 17 החלה לסרי את דרכה בתחום השייט, ב-סירה מדגם 470 עם השייטת צוף זמט. בתוך כחצי שנה בלבד הוכתרה כאלופת ישראל לנוער, וכמה חודשים לאחר מכן הצמד הגיע למקום השביעי באליפות אירופה לנוער באיטליה.
בשנת 2017 התגייסה נועה לחיל הים ושירתה בבסיס חיפה כספורטאית מצטיינת. התפקיד אפשר ללסרי להמשיך להתאמן כספורטאית תחרותית וכך היא הגיעה להישגים נוספים וביניהם אלופת ישראל לשנת 2018, מקום חמישי באליפות אירופה לשנת 2018 (בולגריה), מקום שמיני באליפות אירופה לשנת 2019 (איטליה), מקום ה-13 באליפות העולם לשנת 2019 (יפן) ומקום ה-12 בתחרות הקדם אולימפית לקראת אולימפיאדת טוקיו 2020, שם קבעה את הקריטריון למשחקים האולימפיים עבור מדינת ישראל.
בהמשך עברה לסרי להתחרות בקטגוריית זוגות מעורבים ב-שייט 470 עם השייט טל שדה. בתוך כך הוכרתה לסרי פעם נוספת כאלופת ישראל לשנת 2020. השניים השיגו שתי מדליות כסף באליפות העולם לבוגרים ולנוער לשנת 2021, והגיעו במקום הרביעי באליפות אירופה לנוער ובמקום התשיעי באליפות אירופה לבוגרים באותה השנה.
לאחר הישגים אלה החליטה לסרי לפרוש מהשייט ולהתחיל ללמוד גאולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. "הרגשתי שאין לי מספיק דלק ואנרגיה פנימית להתחיל עוד קמפיין לקראת אולימפיאדת פריז 2024. זה מאחוריי, ואני התמקמתי במקום אחר לגמרי." סיפרה לסרי בראיון ל-Mynet באר שבע והנגב. אלא שבמאי 2022, במהלך חופשת הסמסטר, נענתה לסרי לבקשתו של השייט ניתאי חסון והחליפה את השייטת סער תמיר שנפצעה. לסרי וחסון התחרו יחד בתחרות של הסבב העולמי ב-שייט 470 בפלמה דה מיורקה והגיעו במקום הראשון בשיוט המדליות, ובמקום החמישי בדירוג הכללי. בעקבות ההצלחה בתחרות הזו החליטה לסרי לחזור לשוט באופן תחרותי עם השייט ניתאי חסון בקמפיין לקראת האולימפיאדה בפריז 2024, באימונו של שייט העבר גידי קליגר. השניים התברגו בעשירייה המובילה בקטגוריית הזוגות המעורבים בדגם סירות 470, והגיעו יחד להישגים נוספים ביניהם המקום השישי באליפות אירופה (טורקיה, 2022) ואלופי ישראל לשנת 2022, המקום התשיעי באליפות אירופה (איטליה, 2023) והמקום הראשון בשיוט המדליות והשביעי בדירוג הכולל באליפות העולם (הולנד, 2023), שם קבעו את הקריטריון למשחקים האולימפיים בפריז 2024. השניים הגיעו גם למקום השמיני בשיוט הקדם אולימפי לשנת 2023 (צרפת) ולמקום השישי בשיוט הקדם אולימפי בשנה לאחר מכן (צרפת, 2024).
במרץ 2024 נבחרו לסרי וחסון באופן רשמי לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים בפריז, בקטגוריית שיט על מפרשית מדגם 470. באותה שנה הגיעו למקום השמיני באליפות אירופה (צרפת, 2024) ולמקום החמישי באליפות העולם (ספרד, 2024), מרחק 5 נקודות ממדליית ארד.
באוגוסט 2024 צפויה לסרי להתחרות באולימפיאדת פריז 2024 לצד השייט ניתאי חסון.
קריירה > הקמפיין לאולימפיאדת פריז 2024

לסרי מתחרה על סירה מדגם 470, כחלק מזוג מעורב יחד עם השייט ניתאי חסון. תפקידה של לסרי בסירה הוא אשת צוות, תפקיד שדורש יכולות פיזיות וכושר גבוה. בתוך כך לסרי אוחזת בטרפז הסירה ותלויה רוב הזמן מחוץ לסירה בצורה אופקית מעל המים, משם היא מאזנת ומקדמת את הסירה באמצעות תנועת רגליים מאומצת. העבודה על הסירה היא אירובית ודורשת סיבולת לב-ריאה גבוהה. בנוסף, לסרי נדרשת לקבל החלטות בזמן אמת יחד עם חסון (שתפקידו הגאי הסירה).
את הצמד לסרי וחסון מאמן השייט גידי קליגר, אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת אתונה (2004), בייג'ינג (2008) ולונדון (2012).
לסירה בה התחרו במשחקים האולימפיים בצרפת 2024 קראו "נובה" לזכר נרצחי פסטיבל נובה ב-7 באוקטובר וכקריאה מתמדת לשחרור החטופים משבי החמאס.
לסרי וחסון העידו במספר ראיונות על התקשורת הטובה ביניהם, שמהווה יתרון משמעותי בענף. ״אנחנו צריכים לייצר תקשורת נעימה ונורמלית עם כמות לחצים מטורפת שמופעלת עלינו באמצע תחרות, כשיש כל כך הרבה משתנים; זה ממש תהליך, ומה שהכי כיף לנו לראות שזה עקבי״ סיפרו חסון ולסרי בראיון לעיתון הארץ. בראיון למקור ראשון שיתף חסון על העבודה עם לסרי "אהבתי את הכושר הגופני והיכולות הפיזיות שלה, בנוסף לביטחון שהיא נתנה לי בסירה, במיוחד ברוח חזקה. הרגשתי שהסירה מתפקדת טוב, שהיא לא מתרגשת או מפחדת מהמהירות והאתגר, ושיש לנו בסיס מצוין לשיתוף פעולה מוצלח".
באולימפיאדת פריז 2024, בתחרות המעורבת ל-מפרשיות 470, סיימה לסרי יחד עם שותפה ניתאי חסון במקום השביעי בשקלול כלל השיוטים. לאחר שמונה שיוטי מוקדמות הם עלו לשיוט המדליות מהמקום השמיני הכללי ובשיוט המדליות הם סיימו במקום החמישי. בשקלול כלל השיוטים הם סיימו במקום השביעי בתחרות.
התנדבות ותרומה לקהילה

במקביל לאימונים האינטנסיביים לסרי פעילה בפן החברתי בביקוריה בארץ. היא מעבירה בהתנדבות הרצאות וסדנאות לתלמידי תיכון ולמבוגרים, והשתתפה במרוצים וצעדות למען החזרת החטופים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  הוועד האולימפי | "ראיון השבוע" עם שייטת ה-470 נועה לסרי
1 2 3 4 5  דותן מלאך, "אנחנו מתאמנים שלוש שעות במים ואז מדברים עוד שלוש מחוצה להם", באתר מקור ראשון, ‏28/03/2024
1 2  אורן אהרוני, הראשונים בהיסטוריה: השייטים ניתאי חסון ונועה לסרי השיגו את הקריטריון לפריז, באתר ישראל היום, ‏16.08.2023
1 2  חסון ולסרי סיימו במקום השביעי בניקוד הכללי, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2024
1 2 3 4  לוי בייזרמן, הפליגה עם התחושות לעבר באר-שבע, באתר mynet‏ באר שבע, 19 בנובמבר 2021
1 2 3   עידו רקובסקי, "כשהפלגתי עם בנות, את אומרת משהו והשותפה מפרשת באלף דרכים. פה זה אחרת", באתר הארץ, 12 במרץ 2024
↑  סתיו איפרגן, "בהתחלה היה לי מוזר להפליג עם אישה": הצמד שחולם על האולימפיאדה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2022
1 2  תוצאות תחרויות שייט מפרשית מדגם 470, באתר 470 SAILING
1 2  נדב צנציפר, המשחקים האולימפיים בפריז: ניתאי חסון ונועה לסרי ייצגו את ישראל בסירות 470, באתר ynet, 6 במרץ 2024
↑  "לא נוסעים בשביל להיות בקייטנה במארסיי", באתר ערוץ הספורט, 26 במאי 2024
↑  איגוד השייט הישראלי, ניתאי ונועה חנכו אתמול את הסירה החדשה, איתה יתחרו בפריז., באתר דף הפייסבוק של איגוד השייט הישראלי, ‏30 במאי 2024
↑  נועה לסרי, הרצאת השראה, באתר דף הפייסבוק של נועה לסרי, ‏5 בנובמבר 2022
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
השייטים הישראלים נועה לסרי וניתאי חסון
מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות

| --- | --- |

פתיח מהדורת החדשות המרכזית
 סוגה:  חדשות
 בימוי:  יערה קלינגר
 מנחים:  יונית לוי (22 בדצמבר 2002-הווה) דני קושמרו (16 בדצמבר 2007-הווה) מגישים מחליפים: קרן מרציאנו (14 בנובמבר 2013-הווה) דנה ויס (20 ביולי 2017-הווה) לרשימה של מגישים בעבר ראו פסקת היסטוריה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  1500+
 הפקה
 מפיק:  יורם נידם
 חברת הפקה:  חברת החדשות
 עורכים:  יניב הלפגוט
 אורך פרק:  החל מ-9 בינואר 2022 שעה ו-15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2: 4 בנובמבר 1993 – 31 באוקטובר 2017   רשת 13: 1 בנובמבר 2017 – 15 בינואר 2019   קשת 12: 1 בנובמבר 2017 – רץ
 תקופת שידור מקורית:  4 בנובמבר 1993 ואילך – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר N12
 דף התוכנית ב-IMDb
החדשות - המהדורה המרכזית היא המהדורה המרכזית של קשת 12 וחברת החדשות שבבעלותה (ידועה גם כ ״החדשות 12״ ובעבר ״החדשות 2״). מגישת המהדורה היא יונית לוי, והיא מגישה אותה מאז דצמבר 2002. דני קושמרו, קרן מרציאנו, ודנה ויס מחליפים אותה לעיתים. המהדורה משודרת בימים ראשון עד חמישי בשעה 20:00 ונגמרת לרוב בסביבות 21:15.
המהדורה שודרה בערוץ 2 מאז עלה לאוויר ב-4 בנובמבר 1993 ועד לסגירתו ב-1 בנובמבר 2017, לאחר מכן שודרה באפיקים 12 (קשת) ו-13 (רשת) עד 15 בינואר 2019 עת מוזגו ערוצים 10 (עשר) ו-13. כיום משודרת בקשת 12.
חלקה הראשון של המהדורה משודר גם ברדיו גלי צה"ל וברדיו קול רגע, והחל משנת 2020 ברדיו 103fm.
היסטוריה > מגישי המהדורה > מגישים ראשיים

| שם המגיש/ה | המהדורה הראשונה | המהדורה האחרונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| יעקב אילון | 4 בנובמבר 1993 | 31 בינואר 2001 | הגיש תחילה לבדו ובהמשך בזוגיות עם מיקי חיימוביץ' |
| מיקי חיימוביץ' | 13 בפברואר 1994 | 11 בנובמבר 2002 | הגישה בזוגיות עם יעקב אילון (ולתקופה קצרה עם גדי סוקניק) |
| גדי סוקניק | 3 ביוני 2001 | 1 באוגוסט 2007 | הגיש בזוגיות עם יונית לוי (ולתקופה קצרה עם מיקי חיימוביץ') |
| יונית לוי | 15 בדצמבר 2002 |  | הגישה בזוגיות עם גדי סוקניק וכיום מגישה לבדה |
| דני קושמרו | 16 בדצמבר 2007 |  | מגיש לבדו |
היסטוריה > מגישי המהדורה > מגישים מחליפים

| שם המגיש/ה | המהדורה הראשונה | המהדורה האחרונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| גיא זהר | 1993 | 1994 | מגיש מחליף ומגיש בסופי שבוע |
| אשרת קוטלר | 1995 | 1996 | מגישה מחליפה למיקי חיימוביץ' בעת ששהתה בחופשת לידה |
| קרן מרציאנו | 14 בנובמבר 2013 |  | מגישה בדרך כלל את המהדורה פעמיים בשבוע. |
| דנה ויס | 20 ביולי 2017 |  |  |
| דוריה למפל | 3 ביולי 2018 | 2018 |  |
מבנה המהדורה

במהדורה מוצגים עיקרי חדשות היום בישראל ובעולם. בראשית השידור מובאות החדשות המרכזיות של היום ועדכוני המלחמה ובהמשך עוברת המהדורה לנושאים אחרים. במהדורה עוסקים במגוון תחומים, ובהם ביטחון, כלכלה, חינוך, בריאות, תרבות וספורט. במהדורה משודרות כתבות שאותם מקדימים המגישים בדברי קריינות, ומתחילת המלחמה, באופן כמעט יום יומי, ישנה הצהרה של דובר צה"ל או ראש ממשלת ישראל. כמו כן לעיתים קודם לשידור כתבה, לאחריה או בלעדיה, ניתן דיווח מפיו של פרשן או כתב. לעיתים רחוקות מתקיים ראיון במהדורה המרכזית. במסגרת המהדורה משודרים מספר מקבצי פרסומות וקדימונים. את המהדורה חותמת תחזית מזג האוויר.
לפני מלחמת חרבות ברזל, המהדורה התארכה עקב פיגוע או מבצע צבאי, אך כיום היא מתארכת עקב מתיחות גבוהה או חיסול של בכיר אויב (במצבים אלו לרוב אין שידור כתבות כלל והמהדורה היא מעיין גל פתוח). המהדורה יכולה גם להתקצר בגלל אילוצי שידור כגון משחק כדורגל.
מבנה המהדורה > בסוף שבוע

בימי שישי משודרת במשבצת השידור של המהדורה המרכזית התוכנית אולפן שישי אותה מגיש בדרך כלל דני קושמרו. בימי שבת משודרת מהדורת חדשות סוף השבוע (בעבר נקראה "מוסף השבת", החל מ-3 בנובמבר 2018 - נקראת "סוף השבוע"[דרוש מקור]) אותה מגישה בדרך כלל דנה ויס (המחליפה היא קרן מרציאנו) שתי התוכניות מציגות גם הן, בדומה למהדורה המרכזית בימי חול, סיכום של חדשות היום, אך הן נושאות אופי מגזיני יותר, לאור העובדה שבסופי שבוע יש פחות אייטמים חדשותיים לסקר.
מבנה המהדורה > בערבי ומוצאי חגים

ברוב ערבי החג משודר מבזק קצר בן 20-30 דקות בהגשת מבזקן של חברת החדשות. במוצאי החג, לרוב, המהדורה מוגשת במתכונת מגזינית, לרוב על ידי מבזקן אך לעיתים גם על ידי מגיש או מגישה שאינם מגישי המהדורה המרכזית דרך קבע. בחול המועד משודרת מהדורה רגילה, שלעיתים מתקצרת בהשוואה למהדורות הארוכות המשודרות בימי חול.
פתיחי המהדורה
פתיח המהדורה הראשון, מ-4 בנובמבר 1993 ועד 14 ביוני 1997
פתיח המהדורה השני, מ-15 ביוני 1997 ועד 3 ביוני 2000
פתיח המהדורה השלישי, מ-4 ביוני 2000 ועד 19 במרץ 2003
פתיח המהדורה הרביעי, מ-20 במרץ 2003 ועד 27 באוגוסט 2005
פתיח המהדורה החמישי, מ-28 באוגוסט 2005 ועד 10 בנובמבר 2007
פתיח המהדורה השישי, מ-11 בנובמבר 2007 ועד 31 באוקטובר 2017
פתיח המהדורה השביעי והנוכחי, מ-1 בנובמבר 2017
ראו גם

מהדורת חדשות מרכזית
מהדורה ראשונה
חמש עם רפי רשף
שש עם
תוכנית חיסכון
הערות שוליים

↑   נתי טוקר, גיא סודרי מונה לסמנכ"ל התוכן של חדשות 2, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2014
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏ראש בראש עם ynet: חדשות 12 משיקה אתר חדש - N12, באתר גלובס, 16 בינואר 2020
↑  יונית ודני כמו שלא ראיתם מעולם | ForReal, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-10-06
עדנה סובול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בת 80 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  סורבון  תיכון חוגים 
 תחום יצירה:  עיצוב במה 
 בן או בת זוג:  יהושע סובול 
 צאצאים:  יהלי סובול, נטע סובול 
 
עדנה סוֹבּוֹל (נולדה ב-1944) היא מעצבת במה ותפאורה ובמאית ישראלית.
קורות חייה ופועלה

סובול נולדה בחיפה ולמדה בתיכון חוגים. היא בוגרת החוג לתולדות האמנות בסורבון בפריז, ובעלת תואר מוסמך בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. סובול החלה את דרכה בתיאטרון העירוני חיפה, תחילה כאסיסטנטית למעצב הבמה משה שטרנפלד, וכעוזרת במאי ומעצבת תלבושות. כן הייתה אוצרת לאמנות מודרנית במוזיאון חיפה לאמנות.
סובול עיצבה במה עבור התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, תיאטרון נווה צדק, צוותא, תיאטרון בית ליסין, הבימה, הקאמרי, החאן הירושלמי, תיאטרון הרצליה והתיאטרון העירוני באר שבע.
בשנת 1991 ביימה בתיאטרון הבימה את ההצגה "סולו", שכתב בעלה, המחזאי יהושע סובול.
הצגות שעיצבה

התיאטרון העירוני חיפה: תפאורה ותלבושות – "דיירים", "הלם קרב", "דבש", "גטו". תלבושות – "נפש יהודי", "גטו" (גרסה ראשונה), "מלחמת טרויה לא תהיה", "פלסטינית", "טרטיף", "מולייר", "שידוכין", "העלמה יוליה", "סינדרום ירושלים", "חיי נישואים".
תיאטרון הבימה: תלבושות – "ג'ון גבריאל בורקמן", "עסק משפחתי קטן", "רעל ותחרה", "הפיזיקאים", "רוח האש", "אמדאוס", "העלמה והמוות", "מריוס". בימוי: "סולו".
תיאטרון הקאמרי: תלבושות – "קסטנר", "הגולם", "אלמה".
תיאטרון בית ליסין: תפאורה ותלבושות – "חוויה ישראלית", "עניין שולי", "מרד הימאים", "מפגש משולש". תלבושות – "בורגנים".
תיאטרון באר שבע: תלבושות – "תמונות ציד מבוואריה תחתית", "ברווז הפרא", "דון ז'ואן", "שלוש אחיות", "שוברים רגלים", "זינגר", "אהבה וזיכרון". תפאורה ותלבושות – "טובת המולדת".
תיאטרון החאן הירושלמי: תלבושות – "טוני היפה", "האישה מן הים".
המרכז התיאטרוני בנווה צדק: תפאורה ותלבושות – "אדם בן כלב", "הנקודה".
צוותא: תפאורה ותלבושות – "אנשים בלילה". שלושה מחזות בפסטיבל תיאטרון קצר.
סובול עיצבה תפאורה ותלבושות בהצגה "גטו" בהפקות בחו"ל: בניו יורק ווושינגטון בארצות הברית ובווימר גרמניה.
משפחתה

סובול נשואה למחזאי יהושע סובול ולהם שני ילדים, המוזיקאי יהלי סובול והשחקנית לשעבר נטע סובול.
רוני זינגר

| --- | --- |

 לידה:  21 ינואר 1976 (בת 48) ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר בהיסטוריה של המזרח התיכון, אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  עיתונות, תקשורת ועיתונות
 צאצאים:  3
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  roni.singer.18
 טוויטר:  roni_singer
רוני זינגר (נולדה ב-21 בינואר 1976) היא עיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

זינגר החלה את דרכה בעולם העיתונות ב-2001 כקשבת באתר ynet. בהמשך, עברה לעיתון "הארץ" תחילה כרכזת כתבים, לאחר מכן ככתבת צרכנות עד שמונתה לכתבת הפלילים והמשטרה של העיתון עד ל-2010. באוגוסט באותה השנה הצטרפה זינגר לתוכנית התחקירים "עובדה". ב-2013 מונתה לכתבת הפוליטית של עיתון "כלכליסט" וב-2017 הגישה את התוכנית "שטח ההפקר" וב-2019 שודר סרטה "מיטו מהפכה" בכאן 11. מאז 2022 כתבת "זמן אמת" תוכנית התחקירים של כאן 11.
ככתבת פלילים ב"הארץ", סיקרה פרשיות פליליות בולטות. בהן, חשיפה של פעילות פדופילים בדרום תל אביב, סכסוכי ארגוני הפשיעה בישראל ופיגועים. היא סיקרה את תקיפת הישראלים מקנייה ב-2002 במלון "פרדייז", את הימלטותו ומעצרו של הקבלן בועז יונה באיטליה ואת מותו של יאסר ערפאת בפריז. ככתבת "עובדה" חשפה פרשת שחיתות באשדוד, חשפה חשדות לפרשת שוחד באימפריית היהלומים של המיליארד לב לבייב, חשפה הקלטות של עד מדינהבתיק יצחק אברג'יל, חשפה את פעילותו של עד המדינה סופיאן מסלוחי שהודה בתפירת תיקים לעבריינים והביאה את סיפורו של השוטר ניר סומך שהואשם ברצח ולאחר מכן זוכה.
ככתבת ב"כלכליסט" סיקרה בעיקר את פעילות הכנסת ובין חשיפותיה, תקציב החטיבה להתיישבות ותקציבי קק"ל שהובילו בין היתר להתפטרותו של יו"ר עמית של קק"ל עוזי לנדאו. באפריל 2017 הצטרפה להפקת תוכנית התחקירים "שטח הפקר" ששודרה בכאן 11, שם שימשה ככתבת וכמגישת התכנית לצד גור מגידו וקרן אוזן. זינגר לקחה חלק בתוכנית במשך 3 עונות. ככתבת ומגישת "שטח הפקר" הכינה סרט על הרשות להגנת עדי מדינה והמשבר שהתחולל בה, סרט על הרב כהנא ותחקיר על תעשיית הכשרות בישראל.
מאז 2020, זינגר לוקחת חלק ככתבת במיזם העיתונות "שומרים" ומפרסמת במסגרתו תחקירים. מאז 2022 כתבת ב"זמן אמת", תוכנית התחקירים של כאן 11.
ביולי 2023 שודר בזמן אמת כאן 11 תחקיר בן שני חלקים שחשף לראשונה שורה של פגיעות מיניות בקרב ספורטאיות אולימפיות ובנבחרת הנשים של ישראל בכדורגל. בסוף אוקטובר 2023 שודר בזמן אמת תחקיר שחשף את התרעות התצפיתניות מבסיס נחל עוז, ובו התראיינו לראשונה שתי התצפיתניות היחידות שלא נפגעו, ותיארו את האירועים המקדימים לבוקר 7 באוקטובר ואת אירועי יום המתקפה. בהכנת התחקיר השתתפה גילה פייסחוב. במאי 2024 שודר סרטה "התוכנית להגנת נשים" על פיילוט להצלת נשים בסכנת רצח קרוב על ידי בני משפחתן.
זינגר ייסדה את המיזם הטכנולוגי "REFEED/אתגר ללא סוכר" לצד שותפתה הדיאטנית הקלינית נועה אברהם. המיזם הוקם בעקבות סוכרת הריון שהתגלתה לזינגר בהריון השלישי. המיזם מציע תוכניות ליווי מותאמות לסוכרתיים, טרום סוכרתיים, סוכרת הריון, כבד שומני, ניתוחים לקיצור קיבה ואורח חיים בריא. זינגר כותבת טורים בנושא אורח חיים מופחת סוכר לוואלה ול"הארץ". ביולי 2021 השתיים הוציאו ספר בעל אותו השם בהוצאת "ידיעות ספרים".
הערות שוליים

↑  נתן גוטמן, אין התקדמות בחקירת הפיגועים; הערכת ארה"ב: האחראים סומלים או תימנים, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2002
↑  רוני זינגר, ‏הקלטות עד המדינה נגד אברג'יל נחשפות, באתר ‏מאקו‏, 17 בדצמבר 2012
↑  רוני זינגר, ‏נשיקה אחת, שני אקדחים, שלוש יריות, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2013
↑  רוני זינגר, המריבות בקק"ל: עוזי לנדאו התפטר מתפקיד יו"ר עמית, באתר כלכליסט, 20 ביוני 2016
↑  רוני זינגר, כמה עולה שחיטת עוף כשרה? 1.2 מיליארד שקל בשנה, באתר כלכליסט, 4 בינואר 2016
↑   נירית אנדרמן, תחקיר חדש מראה שבעולם הספורט הישראלי מעולם לא שמעו על מהפכת מי טו, באתר הארץ, 27 ביולי 2023
↑  רוני זינגר, העדויות החדשות של התצפיתניות, זמן אמת, כאן 11, 2023
↑  זמן אמת עונה 8 | פרק 6 - התוכנית להגנת נשים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 במאי 2024
↑  רוני זינגר ונועה אברהם, אתגר ללא סוכר, ישראל: ידיעות ספרים, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010684492505171
ויקטור סמסונוב

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1941 דוכובניצקויה, ברית המועצות
 פטירה:  17 בנובמבר 2024 (בגיל 83)
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא הפדרציה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1960–2002 (כ־42 שנים)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-127 מפקד הארמייה ה-4 מפקד המחוז הצבאי לנינגרד ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 סכסוך נגורנו קרבאך 
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדלייה להנצחת 300 שנה לצי הרוסי  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדלייה לציון 1500 שנה לקייב  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  מדליית השירות המצוין  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  עיטור "שירות המולדת בכוחות המזוינים של ברה"מ"  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  מדליה על הצטיינות בהגנת גבולות ברית המועצות  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 2  מדליית וטרן הכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית הערכה על שמירת הסדר הציבורי  מדליה על חיזוק הברית הקרבית  מדליה על ההצטיינות בקרב  עיטור הידידות (רוסיה)  מדליית השירות המצוין, דרגה 2 
 
ויקטור ניקולאייביץ' סמסונוב (ברוסית: Ви́ктор Никола́евич Самсо́нов;‏ 10 בנובמבר 1941 – 17 בנובמבר 2024) היה גנרל רוסי. כיהן כראש המטה הכללי הרוסי בשנים 1996–1997.
ביוגרפיה

סמסונוב נולד ב-10 בנובמבר 1941 למשפחת פועלים בעיר דוכובניצקויה שבמחוז סראטוב. באוגוסט 1960 התקבל ללימודים בבית הספר לקצינים בעיר ולדיווסטוק. באוקטובר 1964 סיים את הלימודים ומונה למפקד מחלקה ביחידת נחתים, ב-1966 מונה למפקד פלוגה באותה היחידה.  ב-1969–1972 למד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה במוסקבה. בתום הלימודים מונה לסגן מפקד רגימנט המשמר הממונע ה-71. עוד באותה שנה הוא הועבר למלא תפקיד זהה ברגימנט הממונע ה-121. בנובמבר 1974 הוא מונה למפקד הרגימנט הממונע ה-255 שהוצב בפולין. באוקטובר 1976 מונה לסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-90 של המשמר. ב-1979 החל ללמוד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי. ב-1981 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-127. בספטמבר 1983 הוא מונה לראש מטה הארמייה המשולבת ה-4. במאי 1985 הוא מונה למפקד הארמייה ה-4. במאי 1987 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הטרנס-קווקזי. ב-1988 התמנה במקביל למושל הצבאי של ירוואן. בתפקידו זה הוא השתתף בניסיונות של הממשל הסובייטי המרכזי ליישב את הסכסוך האזרי-ארמני.
ביולי 1990 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי לנינגרד. באוגוסט 1991, במהלך הפיכת ינאייב, הוא קיבל הוראה מוועדת המדינה למצב חירום להחיל שלטון צבאי בלנינגרד וסביבותיה. סמסונוב סירב לציית לפקודה, והגביל את עצמו לתגבור המתקנים הצבאיים שבסמכותו. בשל כך, ב-7 בדצמבר 1991 מינה אותו מיכאיל גורבצ'וב לראש המטה הכללי במקום ולדימיר לובוב שהיה מקורב לקושרים. המינוי לא נכנס לתוקף, שכן 18 ימים בלבד לאחר מכן, התפטר גורבצ'וב מתפקידו וברית המועצות חדלה מלהתקיים. ב-20 במרץ 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי המשותף של מדינות חבר המדינות.
ב-18 באוקטובר 1996 הוא מונה לראש המטה הכללי הרוסי בהמלצת ידידו שר ההגנה איגור רודיונוב. ב-22 במאי 1997 הוא ורדיונוב פוטרו יחד מתפקידיהם בידי בוריס ילצין. ב-2002 הוא עזב את הצבא. ב-2008 מונה למפקח הכללי של הצבא הרוסי, תפקיד מיוחד במשרד ההגנה הרוסי אשר שמור לגנרלים בדימוס.
סמסונוב נפטר ב-17 בנובמבר 2024 בהיותו בן 83.
הערות שוליים

↑  "Памяти  генерала армии  Самсонова Виктора  Николаевича". KVRF. 18 בנובמבר 2024. נבדק ב-18 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
מרקו ג'וריץ'

מרקו ג'וריץ' (בסרבית קירילית: Марко Ђурић;‏ נולד ב-25 ביוני 1983) הוא פוליטיקאי ודיפלומט סרבי ממוצא יהודי המכהן כשר החוץ של סרביה (אנ') מאז 2024. לפני כן כיהן כשגריר סרביה בארצות הברית מאז אוקטובר 2020 ושגריר בקולומביה שאינו תושב מאז יולי 2021.
בעבר שימש גם כמנהל המשרד לענייני קוסובו ומטוחיה (אנ') בין ספטמבר 2013 לאוקטובר 2020. הוא שימש גם כיועץ למדיניות חוץ של נשיא סרביה בין השנים 2012 ל-2014. ג'וריץ' משמש גם כסגן נשיא המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, בה הוא חבר מאז הקמתה ב-2008, וכחבר במועצת המפלגה לענייני מדיניות חוץ ושילוב אירופי.
ראשית חייו

ג'וריץ' נולד בבלגרד. סבתו מצד אימו הייתה יהודייה. דודו של סבא-רבא שלו הוא ניקולה פאשיץ', שכיהן כראש ממשלת סרביה בעת משבר יולי. ב-2002 נרשם ללימודי משפטים ו-8 שנים אחר כך, ב-2010, סיים את לימודיו. ג'וריץ' דובר סרבית ואנגלית ברמה שוטפת וצרפתית ברמת בסיסית. הוא גר בעבר בישראל ולכן גם דובר עברית.
קריירה פוליטית

בשנת 2000 הצטרף לתנועת אוטפור והפך לפעיל בצוות העיתונאות שלה. ב-5 באוקטובר אותה שנה לקח חלק בהפגנה שהובילה להפלת משטרו של סלובודן מילושביץ'. ג'וריץ' גם הנחה וערך תוכנית רדיו פוליטית לנוער בתחנת השידור הארצית "רדיו וטלוויזיה של סרביה" בשנים 2001 ו-2002.
קריירה פוליטית > ראשית דרכו במפלגה הפרוגרסיבית הסרבית

ב-2008 היה ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, ובשנת 2009 הפך לרכז הצוות המשפטי של המפלגה ולעוזר סגן הנשיא שלה אלכסנדר ווצ'יץ'. משנת 2010 הוא חבר בהנהלה הראשית של המפלגה ומשמש גם כדוברה. בסוף 2012 הפך לחבר נשיאות המפלגה.
ב-2011 הועסק כחוקר ב"מכון ללימודי פוליטיקה" בבלגרד, אך הקפיא את העסקתו במכון לאחר שהמפלגה ומועמדה, טומיסלב ניקוליץ', זכו בבחירות הכלליות והנשיאותיות בסרביה במאי 2012, וג'וריץ' נכנס ללשכת הנשיא. ביוני אותה שנה מונה ליועץ למדיניות חוץ לנשיא סרביה.
קריירה פוליטית > מנהל המשרד לענייני קוסובו ומטוחיה

ב-2 בספטמבר 2013 מונה למנהל המשרד לענייני קוסובו ומטוחיה (אנ').
ב-26 במרץ 2018 נעצר על ידי היחידות המיוחדות של משטרת קוסובו, בעת שנפגש עם סרבים מקומיים, לאחר שחצה את הגבול קוסובו. סגן ראש ממשלת קוסובו אנוור הוקסחאג' טען כי נוכחותו של ג'וריץ' בקוסובו "ללא אישור" מרשויותיה, מהווה הפרה של הסכמי האיחוד האירופי בין שני הצדדים. בעת מעצרו נפצעו עיתונאים רבים על ידי כמה מאנשי משטרת קוסובו, אשר ספגה גינויים מצד איגוד השידור האירופי ומצד הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. המעצר גונה על ידי נשיא סרביה ווצ'יץ', שאמר כי נסיעתו של דוריץ' הייתה חוקית על פי ההסכמים. לאחר מכן נלקח ג'וריץ' לפרישטינה, בירת קוסובו, הובא בפני שופט ולאחר מכן סולק משטח קוסובו.
קריירה פוליטית > שגריר סרביה בארצות הברית

ב-8 באוקטובר 2020 מונה ג'וריץ' לשגריר סרביה בארצות הברית, במקומו של ג'רג' מטקוביץ'.
ב-18 באוקטובר אמר כי מלחמת נגורנו קרבאך השנייה היא אזהרה למי שאינם מאמינים כי קוסובו היא עדיין חבית אבק שרפה בין-לאומית.
קריירה פוליטית > שר החוץ של סרביה

ב-2 במאי 2024 מונה לשר החוץ בממשלתו של מילוש ווצ'ביץ', והחליף בתפקיד את איוויצה דאצ'יץ'. עשרה ימים לאחר מכן, ב-12 במאי, נפגש עם שר החוץ האוקראיני דמיטרו קולבה ועם הגברת הראשונה של אוקראינה אולנה זלנסקה.
ג'וריץ' הוא קרוב משפחה של אלון אהל, שנחטף לעזה במהלך הטבח בפסטיבל נובה במתקפת הפתע על ישראל. בספטמבר 2024 קיבל את פניו של נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, בעת שהאחרון החל את ביקורו באלבניה.