stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-מהרה

| --- | --- |
 מדינה:  תימן תימן
 בירת המחוז:  אל-ע'יט'ה
 שטח:  82,045 קמ"ר
 גובה:  957 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  122,453 (2012)
  ‑ צפיפות:  1.3 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  16°48′00″N 51°44′00″E﻿ / ﻿16.8°N 51.733333333333°E﻿ / 16.8; 51.733333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אל-מהרה (בערבית: محافظة المهرة) הוא מחוז במזרחה של תימן. בירת המחוז היא העיר אל-ע'יט'ה. המחוז הוא הקטן ביותר בתימן מבחינת אוכלוסייה והמחוז ה-2 בגודלו מבחינת שטח, 82,045 קמ"ר. המחוז גובל במערב עם חצרמוות, במזרח עם המדינה עומאן ובדרום עם הים הערבי. בנוסף לשפה הערבית, במחוז מדוברת גם השפה המהרי.
אל-חסכה (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 נפות במחוז:  4
 בירת המחוז:  אל-חסכה
 שטח:  23,334 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,512,000 (31 בדצמבר 2011)
  ‑ צפיפות:  63.3 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  36°31′N 40°53′E﻿ / ﻿36.51°N 40.89°E﻿ / 36.51; 40.89 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.esyria.sy/ehasakeh/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       נפות אלחסכה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אל-חסכה (בערבית: الحسكة) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בצפון-מזרח סוריה. שטחו של המחוז 23,334 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,477,000 תושבים רובם אשורים וכורדים. המחוז מחולק לארבע נפות ובירתו היא העיר אל-חסכה. חלקו דרום-מזרחי של המחוז גובל עם עיראק וחלקו הצפוני והמערבי גובל עם טורקיה.
במחוז זה נמצא האתר הארכאולוגי תל חלף שבו שכנה העיר העתיקה גוזן שאליו הוגלו תושבי ממלכת ישראל בזמן גלות אשור. אתר נוסף הוא תל ברי שבו התקיימה עיר עתיקה בשם "כחת".
נפות

המחוז מחולק לארבע נפות:
נפת אל-חסכה - בדרום
נפת ראס אל-עין - בצפון-מערב
נפת קמישלי - בצפון
נפת מאלכיה - בצפון-מזרח
אל-בקעה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 גובה:  915 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,369 (2011)
 קואורדינטות:  31°32′04″N 35°07′28″E﻿ / ﻿31.53454°N 35.12452°E﻿ / 31.53454; 35.12452 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) אל-בקעה(למפת הר חברון רגילה) אל-בקעה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בקעה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בקעה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-בקעה (בערבית: البقعة) או אל-בקאע (בערבית: البقاع) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון, השוכן כשלושה ק"מ ממזרח למרכז העיר חברון, בין גבעת חרסינה וקריית ארבע, בגובה של 915 מטר מעל פני הים.
שם הכפר

הכפר קיבל את שמו ממיקומו הגאוגרפי המובהק, בעמק בין הרים המקיפים אותו מכל עבריו.
היסטוריה

הכפר הוא חדש יחסית. על פי מקורות פלסטיניים מהמאה ה-21, הכפר החל להיבנות לפני כשלוש מאות שנה, על ידי אנשים מנפת חברון. הכפר אינו מוזכר במפקדי האוכלוסין של 1922 ו-1931 וגם לא בסקר הכפרים של 1945.
לטענת אחד מאנשי הכפר שצוטט על ידי מחסום ווטש בשנת 2008, נגד כל בתי הכפר עומדות צווי הריסה.
בשנים 2022–2023 המנהל האזרחי הרס בכפר בתים ובורות מים שנבנו ללא היתר בנייה.
אוכלוסייה

לפי מפקד האוכלוסין שנערך על ידי הרשות הפלסטינית ב-2007, חיו ביישוב 193 משפחות ובהן כ-1,200 נפש, ב-244 יחידות דיור.
בשנת 2011 העריכה הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה את האוכלוסייה ב-1,369 איש.
המשפחות הגדולות בכפר הן חמולת ג'אבר, משפחת סולטן، משפחת אל-קאמְרי, משפחת תלחמי, משפחת אל-נתשה ומשפחת דענה.
שטח ותשתיות

שטח היישוב הוא 1,500 דונם, מתוכם כ-150 דונם הם שטח בנוי, 600 דונם מעובדים, 450 דונם הם שטח פתוח וכ-300 דונם הופקעו על ידי ישראל וחלק מהאדמות החקלאיות הופרד על ידי גדר ההפרדה ועיבודן מחייב אישור.
היישוב אינו מחובר לרשת מים ומי השתייה מסופקים על ידי מכליות או מבורות מים פרטיים. היישוב מחובר לרשת החשמל של חברון. אין מערכת מאורגנת וכל משק בית משליך או שורף את הפסולת שלו. אין רשת ביוב. בכל הבתים יש בורות ספיגה.
הערות שוליים

1 2  قرية البقعة | موسوعة القرى الفلسطينية, palqura.com - אנציקלופדיה לכפרים הפלסטיניים (בערבית)
↑  דרום הר חברון, סנסנה, יום א' 17.8.08, בוקר, מחסום ווטש
↑  המנהל האזרחי הרס שני מבנים בבנייה שנועדו למגורי 43 נפשות בכפר אל-בקעה ובקהילת אום לספא שבמחוז חברון, בצלם, 31 באוקטובר 2022
↑  המנהל האזרחי הרס בית בבנייה ובית מאוכלס במחוז חברון, בצלם, 16 בינואר 2023
↑  המנהל האזרחי הרס בור מים ששירת שש משפחות בכפר אל-בקעה שבמחוז חברון, בצלם, 19 ביולי 2023
↑  PCBS, Hebron Governorate Statistical Yearbook No. 3, tab. 4,  PCBS, 2011, Palestinian Central Bureau of Statistics, 2011, עמ' 65
1 2 3 4 5 6  Al Baqa Village Profile. ARIJ, 2009 (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
אל-חמול

| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  כפר א-שיח'
 גובה:  1.0 מטר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  51,200
 קואורדינטות:  31°18′41″N 31°08′52″E﻿ / ﻿31.311388888889°N 31.147777777778°E﻿ / 31.311388888889; 31.147777777778 
 אזור זמן:  UTC +02:00
 he
 
אל-חמול (בערבית: الحامول) היא אחת הערים הגדולות ביותר במחוז כפר א-שיח', בצפון מצרים. העיר ממוקמת בחלק הצפוני של המחוז.
שם

השם אל-חמול, בא משמו של צמח המכונה באופן מקומי "אל חמול" אשר בדרך כלל נמצא באגם בורולוס שליד בלטים.
כלכלה

אל-חמול היא בעיקרה מרכז חקלאי, והיא מכילה גם את הריכוז הגדול ביותר של חוות דגים באזורה, כאשר חלק מהדיג מגיע גם מאגם בורולוס.
בעיר ישנו מפעל לעיבוד סלק סוכר, שהוא בין הגדולים לעיבוד סוכר סלק במזרח התיכון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-מות'נא

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 בירת המחוז:  סמאווה
 שטח:  51,740 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,035,000 (2012)
 קואורדינטות:  30°12′N 45°21′E﻿ / ﻿30.2°N 45.35°E﻿ / 30.2; 45.35 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אל-מֻת'נא (בערבית: محافظة المثنى) הוא מחוז בדרומה של עיראק, על הגבול עם ערב הסעודית. בירתו היא סמאווה, ובה נמצאים שרידי העיר השומרית אוּרוּכּ, שהיא העיר הנזכרת בספר בראשית כעיר אֶרֶך (עירו של נמרוד), ואשר עומדת במוקד האפוס הקדום "עלילות גילגמש". המקום שבו נמצאים שרידי העיר נקרא היום בערבית וַרְכּא (وركاء). שטח המחוז הוא כ-51,700 קמ"ר.
אל-חרם

| --- | --- |

מסגד סידנא עלי בהרצליה, שסביבו שכן אל-חרם
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  לוד
 נפה:  נפת יפו
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  3,320 דונם (1944)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  3 בפברואר 1948
 יישובים יורשים:  הרצליה, כפר שמריהו
 דת:  מוסלמים, יהודים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  880 (1944)
 קואורדינטות:  32°11′17″N 34°48′24″E﻿ / ﻿32.18816667°N 34.80670278°E﻿ / 32.18816667; 34.80670278 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-חרם (בערבית: الحرم) היה כפר ערבי על חוף הים התיכון, כ-10 ק"מ צפונית ליפו, שנבנה סביב מסגד סידנא עלי ולעיתים אף מכונה על שמו. תושבי הכפר נמלטו ממנו בעת מלחמת העצמאות. רוב אדמות הכפר צורפו לשטח העיר הרצליה והמועצה המקומית כפר שמריהו.
תושבי הכפר היו מוסלמים ברובם, וכלכלתם התבססה על חקלאות ודיג. המשפחות הגדולות בכפר היו משפחת אל-מסרי ומשפחת אל-כרים. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נקנו מהאפנדי של אל-חרם חלק ניכר מאדמות הכפר על ידי קהילת ציון אמריקאית. על אדמות אלה (ועל אדמות כפרים שכנים, כמו אג'ליל) הוקמו היישובים הרצליה, רשפון וכפר שמריהו.
בשנת 1944 מנה הכפר כ-520 נפש ושטחו כלל 3,320 דונם. בשנת 1945 היו שייכים 4,745 דונם משטחי הכפר לגורמים יהודיים שרכשו שטחים לשם הרחבתם של היישובים לידו. ב-1948, בעת מלחמת העצמאות, חששו תושבי הכפר לחייהם למרות הקשרים הטובים עם שכניהם היהודים, ולאחר כיבוש יפו נמלטו התושבים מהאזור והתמקמו בעיקר בטייבה ובכפר מוקיבלה בכוונה לשוב לביתם עם תום המלחמה. חלקם הועברו למחנות פליטים מעבר לקו הירוק. על-פי עדויות של כמה מהמתיישבים הראשונים בהרצליה, התושבים היהודיים הגיעו לכפר ושוחחו עם תושביו לפני פרוץ המלחמה, בשיחה נאמר כי היהודים מתחייבים לשמור על שלומו של הכפר וכי לתושבי אל-חרם אין כלל מקום לדאגה, אולם לאחר מספר תקיפות שביצעו ההגנה והאצ"ל באזור, עזבו התושבים הערבים את הכפר. לאחר תום המלחמה לא התירה להם ממשלת ישראל לחזור לבתיהם. רוב תושבי הכפר וצאצאיהם נותרו בטייבה ומוקיבלה.
במרץ 1949 הוקמה בתחומי הכפר הנטוש מעברה ששמה הרשמי היה "רשף", על שם חורבות אפולוניה (רשפון-ארסוף) הסמוכות, התושבים היו עולים יוצאי מזרח אירופה. המקום נודע גם בשמות "מעברת סידנא עלי", "מעברת נוף ים" או "סידני עלי", בשנת 1952 צורפה המעברה להרצליה וכיום זה חלק משכונת "נוף-ים" בהרצליה. אדמות הכפר הועברו לשטח העיר הרצליה והמועצה המקומית כפר שמריהו. כיום רבים מבתי הכפר הרוסים, ועל חלקם נבנו חלק מבתי התושבים היהודיים. מסגד סידנא עלי, שהיה במרכז הכפר, נותר על תלו ולימים שוקם וחזר לתפקד כמסגד פעיל. בית הקברות של הכפר פרוץ ומוזנח.
הערות שוליים

↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 82.
↑  מתוכם 520 ערבים ו-360 יהודים
1 2 3  נתוני סקר הכפרים 1945 המנדטורי, יצא לאור על ידי מכון המחקר של אש"ף, לבנון, 1970.
↑  מפה (באנגלית) עם ציון הכפר 'אל הרם'. הוכנה ע"י צבא בריטניה, 1919, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  רועי מרום,"ההתיישבות הערבית המחודשת באזור רעננה", בתוך: יצחק שטייגמן, משממה למושבה פורחת – רעננה – דגם להתיישבות פרטית בארץ ישראל (1981-1922), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017, עמ' 436.
↑  מרדכי נאור, סיפורי הרצליה - 50 פרשיות בתולדות הרצליה, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "הערבים עוזבים, הערבים עוזבים", עמ' 122–125.
↑  כל-מקום, פנקס כיס להכרת הארץ, הוצאת מטכל/אכא, ענף השכלה, אוגוסט 1953 עמ' 227 הערך רשף: "ישוב קליטה בשרון...נוסד במרץ 1949 בכפר הנטוש סידנא עלי"
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 עמ' 1127 הערך רשף: "ישוב עברי בשרון הדרומי...ניתן על יסוד השם רשפון, עיר קדומה שהייתה בקרבתו."
↑  ברשימת השינויים של הלמ"ס
בשורות 1168 ו-1455: המקום "סידני עלי" ששמו הנוסף "רשף", סמל המקום שבוטל הוא 0470, נכלל בהרצליה בשנת 1952
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403678405171
אל-מוסדר

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  דיר אל-בלח
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,840 (2006)
 קואורדינטות:  31°24′38″N 34°22′41″E﻿ / ﻿31.41055556°N 34.37805556°E﻿ / 31.41055556; 34.37805556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) אל-מוסדר(למפת מערב הנגב רגילה) אל-מוסדר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-מוסדר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-מוסדר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-מוּסַ֫דַּר (בערבית: المُصَدَّر) הוא כפר במרכז רצועת עזה, בנפת דיר אל-בלח. הכפר נמצא מדרום למחנה הפליטים אל-מע'אזי וממערב לגבול ישראל – רצועת עזה. במפקד האוכלוסין משנת 2006 מנה הכפר 1,840 תושבים[דרוש מקור].
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602637305171  VIAF: 118146461687327732991   WorldCat (עם VIAF): 118146461687327732991 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט קליין (היסטוריון של האמנות)

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 בספטמבר 1918 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  21 באפריל 1967 (בגיל 48) סטיניאנו, איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט   סורבון   École pratique des hautes études
 תחום יצירה:  תולדות האמנות, הומניזם, היסטוריה תרבותית, רנסאנס 
 
רוברט קליין (באנגלית: Robert Klein; 9 בספטמבר 1918 –  21 באפריל 1967) היה פילוסוף והיסטוריון של האמנות צרפתי, יהודי יליד חבל באנאט שהיגר מרומניה. הצטיין במחקריו המוקדשים לאמנות הרנסאנס ולכתבי אמני תקופה זו.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

רוברט קליין נולד בשנת 1918 בעיר טימישארה, בירת חבל באנאט, אז בממלכת הונגריה, בשנתה האחרונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית
הוריו היו יהודים דוברי גרמנית והונגרית. בשנים 1936–1937 הוא למד רפואה באוניברסיטת קלוז', לימודים אותם הפסיק כדי להירשם בשנת 1937 ללימודי פילוסופיה באוניברסיטה הגרמנית בפראג. בעקבות האירועים הקשורים להסכם מינכן והתגברות השפעת האידאולוגיה הנאצית בקרב הגרמנים בצ'כיה נאלץ קליין להפסיק את לימודיו ולשוב לרומניה. בשנים 1938–1939 למד בפקולטה למדעים של אוניברסיטת בוקרשט. גם שם הונהגו במהרה חוקי גזע נגד היהודים. הוא גויס לצבא הרומני אבל אחרי כניסת רומניה למלחמת העולם השנייה לצדה של גרמניה הנאצית, נשלח כמו שאר הגברים היהודים למחנות עבודה. אחרי שינוי המצב עקב הפיכת 23 באוגוסט 1944 התגייס קליין כחייל מתנדב בצבא הרומניה שעבר לצד בעלות הברית ונלחם בשטחי טרנסילבניה, הונגריה וצ'כוסלובקיה נגד גרמניה הנאצית ונגד בעלת בריתה, הונגריה.
בתום המלחמה חזר קליין ללמוד באוניברסיטת בוקרשט וסיים בה בשנת 1947 עם תואר בפילוסופיה המודרנית.
ביוגרפיה > בצרפת

בהמשך נסע קליין לצרפת עם מלגה מטעם הממשלה הצרפתית. בינתיים ברומניה עלתה לשלטון המפלגה הקומוניסטית. קליין ביקש מקלט מדיני בצרפת, ובעקבות זאת הופסקה לו המלגה. הוא נשאר בבירת צרפת כחסר אזרחות עד סוף חייו. חי תקופה בתנאים דלות, כשהתפרנס משטיפת כלים במסעדה, ממתן שיעורים פרטיים. ומאוחר יותר מכתיבת מאמרי רוויו ואחרים בכתבי עת לאמנות.
בשנת 1953 השיג בסורבון דיפלומת לימודים גבוהים באסתטיקה עם העבודה "ארס וטכנה במסורת מאפלטון ועד לג'ורדנו ברונו", בהדרכתו של אטיין סוריו, ובשנת 1959 קיבל דיפלומת המלחקה ד של הבית הגבוה היישומי ללימודים גבוהים בפריז (אקול פראטיק דה אוטז אטוד École Pratique des Hautes Études) עבור העיון הבקורתי בספר, "l'Idea del Tempio della pittura” ("רעיון הזמן בציור") מאת ג'ובני פאולו לומאצו (1590, מילאנו).
בשנים 1954–1958 עבד קליין כמזכירו של אוגוסטן רנודה, היסטוריון וחוקר ההומניזם ב"אקול פראטיק דה אוטז אטוד" ובשנים 1958–1962 היה עוזרו של המומחה בשפה הספרדית מרסל באטאיון בקולז' דה פראנס. כמו כן הרבה לשתף פעולה עם אנדרה שאסטל שהיה תלמידו של רנודה. בשנת 1954 יחד עם שאסטל ארגן קליין עבור ממשלת בלגיה את התערוכה "אירופה ההומניסטית" (הקטלוג פורסם בשנת 1963).
קליין השתתף בעריכת כתב העת "Bibliothèque d'Humanisme et Renaissance” (ספרייה להומניזם ולרנסאנס, הידוע בקיצור כ"הומניזם ורנסאנס") וכתב בו מאמרי רוויו. שיתף פעולה גם עם אנריקו קסטלי דה גאטינרה די צוביינה ועם כתב העת באיטלקית "ארכיבו די פילוזופיה" שבו פרסם גם כן מספר מאמרים. בשנים 1962–1965 עבר כנספח מחקר במרכז הלאומי למחקר מדעי בפריז ובשנת 1966 לימד תולדות האמנות באוניברסיטת מונטריאול. בקיץ 1966 נשלח עם מלגת מחקר לווילה אי טאטי בפירנצה, המרכז הרווארד לחקר הרנסטנס האיטלקי.
באפריל 1967, זמן מה אחרי שבארצות הברית, חברה שלו, שהייתה אלמנה ואם לילד מרומניה, קליין עצמו שם קץ לחייו על גבעה בסטיניאנו על יד פירנצה, כשהוא בן 49. הוא השאיר הרבה ממחקריו בכתבי יד או לא גמורים.
כתבי ידו

אנדרה שאסטל ואנרי זרנר מצאו בפירנצה את כתבי ידו של קליין. שאסטל פרסם חלקם אחרי מותו של החוקר, בשנת 1970, בהוצאה לאור גלימאר בקובץ שנקרא " „La Forme et l'Intelligible”. (הצורה והמובן). בשנת 2013 זרנר תרם את כתבי היד של קליין שהיו ברשותו למכון הלאומי לתולדות האמנות בפריז. הם התחילו להתפרסם בטיפוחו של ז'רמי קרינג מהמרכז "אנדרה שאסטל" בסורבון. קרינג פרסם, בין היתר, גם את התזה של קליין "האסתטיקה של הטכנה". במחקר זה הציע קליין דגם חדש בחשיבה על אמנות הרנסאנס, שלא הסתמך יותר על החשיבה הנאופלטונית שביכרה את הצורה ואת גילומה בחומר, אלא על ה"טכנה" - מונח של אריסטו, שהתייחס לתהליך העבודה, היצירה האמנותית. על ידי כך השלים קליין את השקפתו של ארווין פנופסקי שבמסתו "האידיאה" משנת 1924. קליין נחשב לעוזרו המחונן ביותר של אנדרה שאסטל. קליין היה בקיא בפילוסופיה ובתחומים רבים והעריץ את פנופסקי ואת הגישה הרב-תחומית לתולדות האמנות במסורת של
יעקב בורקהרדט.
הנצחה

הארכיון של רוברט קליין הופקד, יחד עם זה של אנדרה שאסטל, במכון הלאומי לתולדות האמנות בפריז.
בנובמבר 2018 לכבוד מלאת מאה שנה להולדתו של רוברט קליין התקיימו כנסים מקבילים במכון הלאומי לתולדות צרפת בפריז, במרכז הרווארד בווילה אי טאטי בפירנצה ובמכון מקס פלאנק לתולדות האמנות בפירנצה.
המוסדות המוזכרים התחילו להעניק מלגות שנתיות על שם רוברט קליין לחוקרים מצטיינים בתולדות האמנות.
הערות שוליים

1 2 3 4  L.Sorensen
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276681405171  BnF: cb114596496 (data)  CiNii: DA04171559  GND: 1021596442  ISNI: 0000 0001 1031 7018  LCCN: n79133131  NKC: skuk0003418  NTA: 068809069  SUDOC: 117240575  Trove: 1095652  VcBA: 495/125244  VIAF: 100191829   WorldCat (עם VIAF): 100191829 
קובץ המסות של רוברט קליין "הצורה והמובן" שפורסם אחרי מותו על ידי אנדרה קאסטל בהוצאת גימאר בפריז בשנת 1970
אל-מחווית

| --- | --- |

 מדינה:  תימן תימן
 בירת המחוז:  אל-מחווית
 שטח:  2,452 קמ"ר
 גובה:  1,150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  599,340 (2012)
 קואורדינטות:  15°24′00″N 43°32′00″E﻿ / ﻿15.4°N 43.533333333333°E﻿ / 15.4; 43.533333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אל-מחווית (בערבית: محافظة المحويت) הוא מחוז במערבה של תימן. בירת המחוז היא העיר אל-מחווית. המחוז הוא ה-14 בגודלו בתימן מבחינת אוכלוסייה (494,557 איש), וה-17 בגודלו מבחינת שטח (2,452 קמ"ר).[דרוש מקור] המחוז גובל בצפון עם עמראן ועם חג'ה, במערב עם אל-חודיידה ובדרום ובמזרח עם המחוז צנעא.
אל-וכרה

| --- | --- |

 מדינה:  קטר (מדינה) קטר
 מחוז:  מחוז אל-וכרה
 שטח:  75.8 קמ"ר
 גובה:  9.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  87,970 (20 באפריל 2015)
  ‑ צפיפות:  1,161 נפש לקמ"ר (20 באפריל 2015)
 קואורדינטות:  25°11′N 51°37′E﻿ / ﻿25.18°N 51.61°E﻿ / 25.18; 51.61 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קטר מוגדלת) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי אל-וכרה(למפת קטר רגילה) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי אל-וכרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-וכרה (בערבית: الوكرة) היא עיר שנמצאת במחוז אל-וכרה (אנ'), קטר.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-14 ק"מ מבירת קטר, דוחה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (37 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 94 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (24 מ"מ גשם), וחודש יוני הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
ערים תאומות

איראן ראמסר, איראן (מ־2010)
בנין דג'וגו, בנין (מ־2014)
הערות שוליים

1 2  Qatar: Municipalities, Major Cities & Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Al Wakrah, Al Wakrah (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קטר ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-כות

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  ואסט
 שטח:  2,540 קמ"ר
 גובה:  23 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  389,376 (1 ביולי 2018)
 קואורדינטות:  32°30′53″N 45°49′08″E﻿ / ﻿32.514722222222°N 45.818888888889°E﻿ / 32.514722222222; 45.818888888889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. אל-כות(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. אל-כות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-כות (בערבית: الكوت) היא בירת מחוז ואסט במזרח עיראק. העיר שוכנת על גדות נהר החידקל כ-160 ק"מ מדרום לבירה בגדאד. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 389,376 בני אדם.
במלחמת העולם הראשונה נערך עליה מצור.
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007480092305171  GND: 4654855-5  LCCN: n2002163552  VIAF: 153803701   WorldCat (עם VIAF): 153803701 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בעיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-חלה

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  באבל
 תאריך ייסוד:  1101
 שטח:  878 קמ"ר
 גובה:  34 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  455,741 (1 ביולי 2018)
 קואורדינטות:  32°29′00″N 44°26′00″E﻿ / ﻿32.483333333333°N 44.433333333333°E﻿ / 32.483333333333; 44.433333333333 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. אל-חלה(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. אל-חלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-חלה (בערבית: الحلة) היא עיר הבירה של מחוז באבל שבמרכז עיראק. העיר שוכנת על נהר הפרת (שחוצה את העיר במרכזה) כ-100 ק"מ מדרום לבירת המדינה בגדאד. סביבת העיר מאופיינת בפעילות חקלאית ענפה. בעבר התקיימה באל-חלה פעילות אסלאמית רבה, וישנן הערכות כי הנביא יחזקאל קבור בסמוך לעיר. אל-חלה הפכה למרכז מנהלי חשוב בזמן שלטון האימפריה העות'מאנית והאימפריה הבריטית.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מנתה 455,741 בני אדם.
היסטוריה

ככל הנראה סביבת אל-חלה הייתה מיושבת במשך אלפי שנים טרם הזמן המודרני, והייתה מרכז חשוב בממלכותיהם של חמורבי ושל אלכסנדר הגדול. בזמן שלטונו של סדאם חוסיין נעשו ניסיונות לשקם את האתרים הארכאולוגיים, ללא הצלחה רבה. במאה ה-10 שבה ההתיישבות באזור, בגדה המזרחית של הפרת. במאה ה-18 העיר הפכה למרכז מנהלי, תחת השלטון העות'מאני. בזמן מלחמת עיראק התקיימו בעיר קרבות קשים, ולאחר מכן הכו בעיר פיגועים רבים אשר קיפחו את חייהם של עשרות ומאות בני אדם.
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540346905171  GND: 4804126-9  LCCN: nr93020570  SUDOC: 142514810  VIAF: 125941489   WorldCat (עם VIAF): 125941489 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בעיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-ח'אלסה

| --- | --- |

המסגד של אל-ח'אלסה, כיום המוזיאון לתולדות קריית שמונה
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז הגליל
 נפה:  נפת צפת
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-16
 שטח:  11,280 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  11 במאי 1948
 יישובים יורשים:  קריית שמונה
 דת:  מוסלמים, נוצרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,840 (1945)
 קואורדינטות:  33°12′52″N 35°34′02″E﻿ / ﻿33.214444444444°N 35.567222222222°E﻿ / 33.214444444444; 35.567222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) אל-ח'אלסה(למפת אצבע הגליל רגילה) אל-ח'אלסה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-ח'אלסה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-ח'אלסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הכפר בשנת 1937
אל-ח'אלסה (בערבית: الخالصة, קרוי גם "אל-ח'אלצה") היה כפר ערבי גדול באצבע הגליל שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמותיו יושבת היום העיר קריית שמונה.