stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמיביה
כלכלה

הכלכלה תלויה באופן משמעותי בכרייה ובעיבוד מינרלים לייצוא. הכרייה נחשבת כ-20% מהתמ"ג. נמיביה היא היצואנית הרביעית בגודלה באפריקה של מינרלים שאינם דלק והיצרנית החמישית בעולם של אורניום. בדרום המדינה נמצא שטח גדול אסור לכניסה בשם שפרגביט ובו מבוצעת כריית יהלומים. ממזרח לשטח שוכנת עיירת הכורים ראש פינה.
כמחצית מהאוכלוסייה תלויה בחקלאות לפרנסתה. אף על פי שהתמ"ג לנפש הוא פי חמישה מהתמ"ג לנפש במדינות העניות ביותר באפריקה, רוב אוכלוסיית נמיביה חי בעוני ניכר בשל האבטלה הגבוהה, פערי ההכנסה הגדולים והון רב שמגיע לידי זרים. לכלכלתה של נמיביה קשרים חזקים עם דרום אפריקה. הושגו הסכמים להפרטה של מספר חברות בשנים הקרובות, שאמורים לדרבן השקעות זרות ארוכות טווח.
גאוגרפיה

נמיביה גובלת בדרום ובדרום-מזרח בדרום אפריקה, במערב באוקיינוס האטלנטי, בצפון באנגולה ובזמביה ובצפון-מזרח בבוטסואנה.
בסמוך לחוף האטלנטי משתרע מדבר נמיב, ובמזרח המדינה שוכן מדבר קלהרי ובסמוך אליו סביבה אקולוגית ייחודית שבה שוכן האגם התת-קרקעי הגדול בעולם במערת נשימת הדרקון. הרמה המרכזית, המתפרסת במרכז המדינה מצפון לדרום, אף היא צחיחה ברובה, אך עיקר הקרקע הראויה לעיבוד (אחוז אחד בלבד משטח המדינה) מצוי בה, ובה מתגוררת מרבית האוכלוסייה. בצפון-מזרח המדינה, סמוך לגבול האנגולי, מצוי אזור הבושוולד (Bushveld, מאפריקאנס: "סבך"), שבו כמויות הגשמים גבוהות יחסית – כ-400 מ"מ בשנה. באזור זה נכללת גם רצועת קפריבי, הזרוע הצרה שיוצאת מצפון שטחה המרכזי של נמיביה לכיוון זמביה.
בנמיביה יש מגוון של בעלי חיים כמו זברות, ג'ירפיים, אריות, פיליים, קרנפיים, יעניים, צבועיים ונמרים.
גאוגרפיה > אקלים

נמיביה ממוקמת בקצהו הדרומי של האזור הטרופי; חוג הגדי חוצה את המדינה בערך במחציתה. החורף הנמיבי (יוני-אוגוסט) הוא יבש ככלל, ושתי העונות הגשומות הם בקיץ, כאשר העונה הגשומה הקטנה היא בין ספטמבר לנובמבר והגדולה בין פברואר לאפריל. הלחות היא נמוכה, וכמות המשקעים נעה בין כמעט 0 מ"מ בחוף השלדים, ליותר מ-600 מ"מ ברצועת קפריבי. החורף היבש מביא לתדירות גבוהה של נפילת שלג.
מזג האוויר והאקלים באזור החוף נשלט בעיקר על ידי זרם בֶּנְגֶלָה הקר המגיע מן האוקיינוס האטלנטי, הגורם לכמות משקעים קטנה ביותר (50 מ"מ לשנה או פחות), ערפל תדיר, ובאופן כללי טמפרטורה נמוכה יותר משאר המדינה. לעיתים בחורף מתרחשת תופעה הידועה בשם "ברגווינד", כאשר רוח חמה ויבשה נושבת מפנים הארץ לחוף. וכשפנים הארץ הוא מדבר, הרוחות הללו יכולות ליצור סופות חול.
ביוני 2022 דווח על גל קור חזק, מינוס 6 מעלות, שגרם למות של דייר רחוב. בעקבות כך יצא בית חב"ד במבצע של חלוקת ציוד חורפי לנצרכים
דמוגרפיה

אוכלוסיית נמיביה מונה 2.5 מיליון נפש. צפיפות האוכלוסייה נמוכה מאוד, 2.68 תושבים לקמ"ר. זוהי המדינה הריבונית השנייה בדלילות אוכלוסייתה בעולם, אחרי מונגוליה. תוחלת החיים היא 63.7 שנים. שיעור הפריון הוא 3.2 ילדים בממוצע לאישה. מגפת האיידס ושיעור התמותה הגבוה ממנה מדלדלים את אוכלוסיית המדינה ומקשים על ריכוז נתונים דמוגרפיים מדויקים.
הערים הראשיות הן הבירה וינדהוק וכן לידריץ, ואלוויס ביי, גובאביס ואוצ'יוורונגו.
האנגלית היא שפתה הרשמית היחידה של נמיביה (בניגוד לדרום אפריקה השכנה שמדיניותה רב-לשונית), אך היא אינה השפה הנפוצה ביותר. אפריקאנס וגרמנית - שהיו השפות הרשמיות עד לקבלת העצמאות ב-1990 - נפוצות בקרב התושבים שמוצאם אירופי, וגם מדוברות כשפה שנייה בקרב חלק ניכר מהתושבים שמוצאם אפריקאי ומשמשות לתקשורת בין בני קבוצות אתניות שונות. כמחצית האוכלוסייה דוברת את שפת אובמבו כשפת אם.
דמוגרפיה > חלוקה אתנית ודתית

רוב אוכלוסייתה של נמיביה היא אפריקאים שחורים. לבנים מונים כ-6% מאוכלוסיית המדינה, מרביתם ממוצא אפריקאנרי או גרמני.
שיעור דומה הם ממוצא מעורב. האוכלוסייה השחורה היא ברובה מעמי בנטו, אך ישנו גם מיעוט אתני של קויסאנים, צאצאים לתושבים הקדומים של אזור אפריקה הדרומית, בהן בני נאמה ובושמנים. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר של בני באנטו, המהווה קרוב לחצי מן האוכלוסייה, היא אוֹבַמבּו, השוכנת בצפון המדינה. קבוצות גדולות יחסית נוספות, ששפתן קרובה לשפת אובמבו, הן ההֵרֶרו, הקָבַנגוֹ וההימבָּה.
רוב גדול מן התושבים, כ-87.9 אחוזים, הם נוצרים, ברובם לותרנים. שאר התושבים מחזיקים באמונות מקומיות ו-1.5% מגדירים עצמם חסרי דת.
יהודים

האחים דה-פאס נחשבים למתיישבים היהודים הראשונים בשטח של נמיביה של היום. האחים דה-פאס היו סוחרים מקייפטאון שעלו צפונה לאורך החוף המערבי של אפריקה ובשנת 1861 פתחו חברה לחציבת נחושת בפומונה שבדרום נמיביה.
לאחר שהוכרזה כמושבה גרמנית השתתפו מספר יהודים גרמנים בפיתוח האזור, בהם קרל פורסטנברג, בנקאי יהודי גרמני שהשקיע בכריית יהלומים ובהנחת מסילת ברזל באזור, אמיל רתנאו שהקים סינדיקט כרייה וחברת מחקר למפעלי השקיה, וולטר רתנאו שכיהן במינהל הגרמני של דרום מערב אפריקה. בשנת 1892 הקימה הקהילה בית כנסת משלה. עם זאת, רק מתיישבים יהודים מעטים הגיעו לאזור ובשנת 1905 כתב ד"ר הרץ, שסקר את היהדות בדרום אפריקה, שבדרום מערב אפריקה אין סימנים של חיים יהודיים. בשנת 1908 התקיימו תפילות במנין בימים הנוראים בלידריץ ובווינדהוק ובסווקופמונד, בה התרכזו רוב היהודים בדרום מערב אפריקה, שם הייתה קהילה יהודית של 12 משפחות עם שוחט ופעילות ציונית. בשנת 1911 נתבקשה הכרה רשמית בקהילה היהודית בקיטמנסהופ.
לאחר כיבוש האזור על ידי דרום אפריקה, הגיעו אליה יהודים נוספים. בשנת 1917 נוסדה קהילה יהודית בווינדהוק ובשנת 1924 הוקם בה בית כנסת. בשנת 1927 הוקם בית כנסת בקיטמנסהופ. לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בקשו יהודים מגרמניה להגר לנמיביה אך לא הורשו לצאת את גרמניה בטענה שגרמניה אינה מעוניינת ביהודים במושבותיה.
במהלך השנים קטנה הקהילה בנמיביה. בשנות ה-70 נסגר בית הכנסת בקיטמנסהופ. לצד הקהילות בקיטמנסהופ ובלידריץ הוקמו בתי קברות יהודיים הקיימים עד היום.
בשנת 2021 נפתח לראשונה במדינה בית חב"ד בווינדהוק על ידי הרב יוסף רחימי שמשרת את הקהילה המקומית תיירים ואנשי עסקים.
ראו גם

מחוזות נמיביה
גאוגרפיה של נמיביה
ג'ורג' צ'יגובה

ג'ורג' צ'יגובה (באנגלית: George Chigova;‏ 4 במרץ 1991 – 15 בנובמבר 2023) היה כדורגלן זימבבואי ששיחק בעמדת השוער בנבחרת זימבבואה ובמספר מועדונים בזימבבואה ובדרום אפריקה.
קריירת מועדונים

צ'יגובה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות גאנרס הארארה ודינמוס הארארה מליגת העל הזימבבואית.
ב-25 בפברואר 2014 חתם צ'יגובה על חוזה לשלוש שנים בסופרספורט יונייטד מליגת העל הדרום-אפריקאית. ב-22 ביולי 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בפולוקוואנה סיטי מליגת העל הדרום-אפריקאית, מבלי שערך הופעות במדי סופרספורט יונייטד. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות, בהן ערך 125 הופעות ליגה.
ב-1 באוקטובר 2020 חזר צ'יגובה לסופרספורט יונייטד, ועד למותו ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירה בינלאומית

ב-29 בנובמבר 2021 ערך צ'יגובה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זימבבואה, בהפסד 2-0 לנבחרת רואנדה במסגרת אליפות מזרח ומרכז אפריקה.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך הופעה אחת בטורניר, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוגנדה בשלב הבתים. הופעה זו הייתה הופעתו האחרונה בנבחרת.
בסך הכל ערך צ'יגובה 32 הופעות במדי נבחרת זימבבואה.
מותו

ב-15 בנובמבר 2023 מת צ'יגובה לאחר שהתמוטט בביתו.
הערות שוליים

↑  Zimbabwe goalkeeper George Chigova to join SuperSport באתר BBC, ‏ 24 בפברואר 2014 (באנגלית)
↑  Frustrated keeper Chigova seals move to Polokwane City באתר New Zimbabwe, ‏ 22 ביולי 2015 (באנגלית)
↑  Egypt AFCON opponents: Zimbabwe name preliminary squad באתר KingFut, ‏ 14 במאי 2019 (באנגלית)
↑  SuperSport United’s George Chigova dies in training four months after heart problem diagnosis באתר IOL, ‏ 15 בנובמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת זימבבואה – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 סיאנדה •  2 דאריקווה •  3 פהירי •  4 פפומבידזאי •  5 לונגה •  6 מודימו •  7 צ'וואפיווה •  8 מונצי •  9 רוסיקה •  10 קארורו •   11 ביליאט •  12 דזינגאיי • 13 צ'יפזזה •  14 קאדרווה • 15 האדבה • 16 צ'יגובה • 17 מוסונה • 18 נקאמבה • 19 מוטיזווה • 20 מהאצ'י • 21 קאמוסוקו • 22 מהלאנגה • 23 מושקווי • מאמן: צ'ידזמבווה |  1 סיאנדה •  2 דאריקווה •  3 פהירי •  4 פפומבידזאי •  5 לונגה •  6 מודימו •  7 צ'וואפיווה •  8 מונצי •  9 רוסיקה •  10 קארורו •   11 ביליאט •  12 דזינגאיי • 13 צ'יפזזה •  14 קאדרווה • 15 האדבה • 16 צ'יגובה • 17 מוסונה • 18 נקאמבה • 19 מוטיזווה • 20 מהאצ'י • 21 קאמוסוקו • 22 מהלאנגה • 23 מושקווי • מאמן: צ'ידזמבווה | זימבבואה |
דוד מידן

| --- | --- |

דוד מידן
 לידה:  1955 (בן 70 בערך) מצרים
 תאריך עלייה:  1957
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פרימו
 השתייכות:  המוסד
 תפקידים בשירות
 ראש אגף "תבל" במוסד  שליח ראש הממשלה לנושא השבויים והנעדרים
 
דוד מידן מאחורי גלעד שליט עם השבתו לארץ
דוד מידן (נולד ב-1955) הוא בכיר לשעבר במוסד והיה מועמד לכהן כראש הארגון. מידן היה מתאם השבויים והנעדרים מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ומתוקף תפקידו ערך בפועל את המשא ומתן לשחרורו של החייל השבוי גלעד שליט.
ביוגרפיה

נולד במצרים לנתן ורוז מוסרי. בשנת 1957, בגיל שנה, עלה עם משפחתו לישראל. מידן בוגר תיכון עירוני א', תל אביב במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל ביחידה 8200. שירת במוסד, בין השאר כקצין איסוף באגף "צומת", האחראי לגיוס ולהפעלת סוכנים והיה אחראי על כמה שלוחות של המוסד מחוץ לישראל. שימש מנהל מחלקת הביטחון במטה המוסד. בשנת 2006 מונה לראש אגף "תבל", האחראי לקשרי המוסד עם ארגונים עמיתים בעולם. בתוקף תפקידו היה מעורב בפעולות הקשורות לגלעד שליט, שנפל בשבי החמאס ביוני 2006.
באפריל 2011 מונה מידן על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו למחליפו של חגי הדס כנציגו במשא-ומתן לשחרורו של גלעד שליט. היה חבר מרכזי במשלחת הישראלית שפעלה אצל ראשי הממשל במצרים בהתוויית העסקה לשחרור שליט. במסגרת תפקידו נועד עם הגורמים השונים, וכן היה בקשר עם משפחת שליט. לאחר 6 חודשי פעילות בתפקיד זה, הושג ההסכם לעסקה בין ישראל לחמאס, שנחתם ב-6 באוקטובר 2011, במסגרתו שוחרר שליט בתמורה לשחרורם של 1027 מחבלים פלסטינים הכלואים בישראל. לאחר אישור העסקה על ידי ממשלת ישראל יצא מידן למצרים לתאום הסידורים הטכניים של ביצוע העסקה. היה הנציג הישראלי הראשון שקיבל את גלעד שליט במעבר הגבול בכרם שלום.
בנובמבר 2011 נבחר לכהן כמתאם מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו לנושא השבויים והנעדרים. ביוני 2012 פורסם כי הוא פרש מן המוסד ועבר לתחום העסקי.
היה פעיל במחאה נגד בנימין נתניהו ובמחאה נגד הרפורמה המשפטית.
באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר בה נשבו כ-240 ישראלים, הצטרף מידן למטה משפחות החטופים והנעדרים כדי לסייע לפתרון המשבר. ב-29 באוקטובר 2023 הודיע מידן (יחד עם יעקב פרי) על הפסקת פעילותו במטה. בראיונות עימו הסביר שלתחושתו המטה משתף פעולה עם ראש הממשלה ופועל לחצוץ בינו ובין משפחות השבויים, נמנע מלדרוש פגישות עם כלל המשפחות ומזמין לפגישות עם ראש הממשלה רק מספר מצומצם של משפחות שסווגו כ"נוחות" ולא צפויות להתפרץ בפגישה.
נשוי לדפנה לבית ויינשטיין, אב לשתי בנות, וסב לשישה נכדים.
הערות שוליים

↑  כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2019-02-04), זמן אמת עונה 2 | פרק 22 - ממלחמה לשלום, נבדק ב-2025-02-21
↑  נתניהו מכנס את שרי השביעייה לדיון בעסקת גלעד שליט, באתר גלובס, 15 במאי 2011
↑  דוד מידן - האחראי על נושא השבויים והנעדרים, nana10
↑  דוד מידן, המתווך בעסקת שליט, פורש מהמוסד, באתר ynet, 3 ביוני 2012
1 2 3  אמיר בר-שלום, "נתניהו כבוי, נרדף. איבד את החיות שלו", באתר זמן ישראל, 16 באוגוסט 2023
↑  יעל פרידסון, המתווך בעסקת שליט הפגין בבלפור: "נתניהו בסחרור", באתר ynet, 17 באוקטובר 2020
↑  "מארגן לרה"מ שכפ"ץ נוח": דוד מידן מסביר מדוע הפסיק את הפעילות במטה החטופים, באתר מעריב אונליין, 30 באוקטובר 2023
↑  הבכיר לשעבר שעזב את מטה החטופים: "מי שמנהל את הארגון - דואג לנתניהו לשכפ"ץ נוח", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2023
שיר גולדברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1976 (בת 48)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 תחום יצירה:  במאית תיאטרון
 הושפעה על ידי:  נורית יערי, יוסי יזרעאלי, עדנה שביט
 בן זוג:  יריב לביא
 
שיר גולדברג (נולדה ב-14 בספטמבר 1976) היא במאית תיאטרון ישראלית, בעבר כיהנה כמנהלת אמנותית של תיאטרון באר שבע וכמנהלת פדגוגית-אמנותית של גודמן - בית ספר למשחק בנגב.
ביוגרפיה

שיר גולדברג נולדה וגדלה בחדרה. בתיכון למדה במגמה לאמנות פלסטית. בצבא שירתה ביחידת ההסרטה של חיל האוויר (שה"ד).
בתום שירותה הצבאי, בשנת 1997, גולדברג למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. היא בוגרת תואר ראשון במסלול בימוי (BA), בחוג לתיאטרון (2001); בוגרת תואר שני בבימוי (MFA), שני התארים בפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב (2005). בין מוריה היו הפרופסורים יוסי יזרעאלי, תום לוי, עדנה שביט ונורית יערי. פרויקט הגמר שלה היה בימוי המחזה "המדמה" מאת חנוך לוין, בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב. הייתה זו הבכורה העולמית של המחזה.
במחזור שלה למדה שחר פנקס ומאז הן עשו עבודות רבות ביחד, כשבדרך כלל פנקס כותבת וגולדברג מביימת. ההפקה הראשונה עליה עבדה הייתה "איש לכת", אותה כתבה וביימה עם משה פרלשטיין ושחר פנקס והציגה בפסטיבל עכו 2005, עליה זכתה בפרס הבמאית המבטיחה של השנה. כעבור שנה ביימה את הקברט המוזיקלי הסאטירי "היי יפה" שרץ עד היום (2014) בתיאטרון הקאמרי וברחבי ישראל. מבוסס על שני ספרי הדרכה לנשים: "היי יפה" ו"יופייך בידייך", שראו אור בישראל בשנות החמישים של המאה העשרים.
מאז סיום לימודיה גולדברג ביימה הצגות רבות בפרינג' ובבתי ספר למשחק ועבדה כדרמטורגית. לפרנסתן עבדו גולדברג ופנקס כתחקירניות ותמלילניות בטלוויזיה.
ב-2011 ביימה גולדברג את "בשר גבירותיי ורבותיי" מחזה מקורי מאת שחר פנקס בתיאטרון אנסמבל הרצליה. ב-2012 ביימה בתיאטרון החאן מחזה שכתבה פנקס על פי "תהלה" של עגנון. ב-2013 ביימה בהבימה את "אדם לא מת סתם", מחזה שכתבה פנקס על פי סיפורים של דבורה בארון. באותה שנה ביימה בחאן את "האדרת" מאת גוגול.
ב-2014 ביימה גולדברג את ההצגה "המאהב" בהבימה, על פי ספרו של אברהם ב. יהושע ואת הצגת הילדים "מסעות אודיסאוס" בתיאטרון גשר.
ב-2014 זכתה ביחד עם שחר פנקס בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לאמנים צעירים ומבטיחים, – על עיבודים  של יצירות ספרותיות להצגות בעלות סגנון מיוחד, פיוטי ואימג'יסטי.
גולדברג מרצה ומעבירה סדנאות בימוי וניתוח טקסט דרמטי (בבתי ספר למשחק ובתוכנית הכשרה למדריכי דרמה) החל משנת 2011.
בין השנים 2019-2024 כיהנה כמנהלת אמנותית של תיאטרון באר שבע וכן למנהלת פדגוגית-אמנותית של גודמן - בית ספר למשחק בנגב.
שיר נשואה ליריב לביא, יינן במקצועו ולהם בן אחד.
דנאה

ערך זה עוסק בנסיכה במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

זאוס, בדמות גשם של זהב, מעבר את דנאה. אגרטל יווני עתיק (450–425 לפני הספירה), חבל בויאוטיה, יוון
 תרבות:  דת יוון העתיקה
 אב:  אקריסיוס 
 אם:  אורידיקה 
 בן או בת זוג:  זאוס, פולידקטס
 צאצאים:  פרסאוס, Daunus 
 
במיתולוגיה היוונית דנאה (Danaë, ביוונית עתיקה: Δανάη) הייתה נסיכה מהעיר ארגוס ואמו של הגיבור פרסאוס. מיוחס לה ייסוד העיר ארדיה שבמחוז לאטיום (מחוז לאציו, הכולל את רומא).
דנאה במיתולוגיה

דנאה הייתה בתו היחידה של המלך אקריסיוס מארגוס. מאוכזב מהעדר בן זכר שאל המלך את האורקל מדלפי האם זה ישתנה. האורקל הודיע לו שלעולם לא ייוולד לו בן, עם זאת לבתו דנאה כן ייוולד בן, שבבוא היום יהרוג אותו. באותה תקופה לא היו לדנאה בנים, וכדי לשמר את המצב כלא אותה אקריסיוס בתא ארד שהוקם תחת חצר ארמונו (לפי גרסאות אחרות היא נכלאה במגדל ארד גבוה). דנאה הייתה אמורה להישאר כל ימי חייה בתא זה. עם זאת, זאוס מלך האלים חפץ בה, הגיע אליה בדמות גשם של זהב, אשר זלג מטה דרך גג החדר התת-קרקעי אל תוך רחמה, ועיבר אותה. זמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
כשנודע הדבר למלך אקריסיוס, הוא לא רצה לעורר את זעם האלים על ידי הרג בתו ונכדו, ועל כן השליך את שניהם לים בתוך תיבת עץ. אל הים פוסידון וזאוס דאגו לכך שהם ישרדו, ובסופו של דבר התיבה נסחפה לחוף באי היווני סריפוס, שם נמצאה על ידי דיקטיס, אחיו של המלך פולידקטס, שגידל את פרסאוס עד בגרותו.
המלך פולידקטס הוקסם על ידי דנאה, אך היא לא גילתה בו שום עניין. לאחר דין ודברים עם פרסאוס, פולידקטס הסכים לא להתחתן עם דנאה אם פרסאוס יביא לו את ראשה של המדוזה מגורגון, דמות נשית מפלצתית שכל המביט בה ישירות היה הופך לאבן.
בסיועם של אלת החוכמה אתנה, אשר סיפקה לפרסאוס ראי שבעזרתו יוכל לראות את המדוזה בלי להביט בה ישירות, זאוס מלך האלים אשר סיפק לו חרב מעוקלת, האל הרמס אשר סיפק לו סנדלים בעלי כנפיים שבאמצעותם יוכל לעוף, אל השאול האדס אשר סיפק לו כובע שהפך אותו לבלתי נראה והנימפות הספרידיות שסיפקו לו תרמיל שבו יוכל לשמור את ראשה של המדוזה, הצליח פרסאוס לעמוד במשימה, ערף באמצעות החרב את ראשה של מדוזה ובדרכו חזרה אף הציל את אנדרומדה ונשא אותה לאישה.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס ובתרמילו ראשה של המדוזה, גילה שפולידטקס לא עמד בדיבורו והמשיך להטריד את אמו דנאה, ואף אנס אותה עד שנאלצה להימלט למקדש. פרסאוס התעמת עם פולידקטס אשר לא האמין לטענתו שערף את ראשה של המדוזה. כהוכחה, חשף פרסאוס את הראש לעיניו של פולידקטס, אשר הפך מיד לאבן.
מאוחר יותר, התגשמה נבואתו של האורקל. פרסאוס התוודע לנבואה וכדי להימנע מהריגת סבו החליט לא לבקר בארגוס. במקום זאת נסע ללאריסה, אשר בה נערכו המשחקים האולימפיים, שם הטיל כידון (לפי גרסאות אחרות דיסקוס) אשר פגע בטעות בראשו של אקריסיוס, שהיה בין הצופים, והרגו.
בספרות העברית

בספרו מר מאני, משתמש הסופר א.ב. יהושע בדמותה של דנאה באופן אירוני בתיאורו את הספינה בה נשלחו יהודי כרתים להשמדה. הדובר, הסמל הנאצי אגון ברונר הציעה, כ"מומחה לשינוי זהות ולידה", לשנות את שם האוניה לדנאה על שם הדמות המיתולוגית. בניגוד לדנאה, הנשלחת לטביעה בים, היהודים על האוניה נשלחים אל מותם דווקא ביבשה, ובניגוד לאלים המצילים אותה ומזכים אותה בחיים, המפציץ הבריטי המאתר את הספינה מפציץ אותה ורק מזרז את מותם של הנוסעים.
דנאה באמנות

דנאה מתוארת בכמה מציורי העירום המפורסמים ביותר, בין היתר על ידי אנטוניו דה קורג'ו, טיציאן ורמברנדט.
יאן גוסארט, 1527
אנטוניו דה קורג'ו, דנאה 1531
טיציאן, דנאה (גרסת נאפולי, 1544)
Hendrick Goltzius (אנ'), 1603
ארטמיזיה ג'נטילסקי, בסביבות 1612
Orazio Gentileschi (אנ'), 1621–1623
רמברנדט, דנאה, בסביבות 1636
Adolf Ulrik Wertmüller (אנ'), 1787
Jacob van Loo (אנ'), 1650
גוסטב קלימט, 1907
ראו גם

האסטרואיד 61 Danaë קרוי על שמה של דנאה.
הערות שוליים

↑  Sluijter, Eric Jan (2006). Rembrandt and the Female Nude. Amsterdam University Press. p. 221. ISBN 978-90-5356-837-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810554167005606  BnF: cb150828099 (data)  GND: 11943542X  NKC: jo2017956185  SUDOC: 185951139  VIAF: 206475582   WorldCat (עם VIAF): 206475582
גודמן – בית ספר למשחק בנגב

| --- | --- |


 בית ספר למשחק
 על שם:  לארי ולילאן גודמן ז"ל
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  שמוליק יפרח - מייסד ומנהל בית הספר כפיר אזולאי - מנהל פדגוגי-אמנותי
 מיקום
 מיקום:   באר שבע
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°14′54″N 34°48′05″E﻿ / ﻿31.248416666667°N 34.80125°E﻿ / 31.248416666667; 34.80125
 https://www.act-b7.co.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) גודמן - בית ספר למשחק בנגב (למפת באר שבע רגילה) גודמן - בית ספר למשחק בנגב (למפת צפון הנגב רגילה) גודמן - בית ספר למשחק בנגב (למפת צפון הנגב מוגדלת) גודמן - בית ספר למשחק בנגב   he גודמן – בית ספר למשחק בנגבhe גודמן – בית ספר למשחק בנגבמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גודמן - בית ספר למשחק בנגב ע"ש לארי ולילאן גודמן הוא בית ספר למשחק ואמנויות הבמה הממוקם בבאר שבע והוא בית הספר למשחק היחידי בישראל הממוקם במחוז הדרום.
בית הספר נוסד בשנת 2005 ושוכן במבנה בית העם של באר שבע.
היסטוריה ואודות בית הספר

איש התיאטרון והחינוך שמוליק יפרח, הגה את רעיון בית הספר ביחד עם מי שהיה אז ממלא מקום ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ'. ב-2005 ייסד יפרח את בית הספר "גודמן" בבאר שבע. בית הספר הוקם בשיתוף עיריית באר שבע והרשות לפיתוח הנגב, במבנה בית העם (ששימש את תיאטרון באר שבע) ששופץ בעזרת תרומתם של לארי וליליאן גודמן ועיריית באר שבע.
יפרח מינה את חברו ללימודים בבית צבי, המורה והבמאי רפי ניב, למנהלו הפדגוגי והאמנותי של בית הספר. יפרח כיהן כמנהל בית הספר עד שנת 2017. ב-2010 התמנה יפרח למנכ"ל ומנהלו האמנותי של תיאטרון באר שבע, מינה את רפי ניב למנהל אמנותי שותף, ושניהם נשארו בתפקידיהם גם בבית הספר גודמן. בין השנים 2017–2019, עם מינויו של יפרח למנכ"ל התיאטרון הקאמרי, מונה לתפקיד מנהל בית הספר עידן אבישר, בוגר מחזור ב' של בית הספר ומנכ"ל תיאטרון הפרינג'. לאחר כשנה וחצי בתפקיד שב יפרח לנהל את בית הספר, ולצידו מונתה שיר גולדברג למנהלת פדגוגית-אמנותית.
בשנת 2024 מונה הבמאי כפיר אזולאי למנהל פדגוגי-אמנותי של בית הספר במקומה של שיר.
לבית ספר מתקבלים כ-20 תלמידים מדי שנה מבין מאות מועמדים. יש לו את קרן המלגות הגדולה ביותר מבין בתי הספר למשחק בישראל, על סך של 380,000 ש"ח לשלוש שנים. כמחצית מהתלמידים זוכים במלגה כלשהי. בנוסף לקרן סיוע לבוגרים המשתלבים בתעשייה.
בבית הספר אבזור ברמה גבוהה - 4 כיתות לימוד, סטודיו תנועה, לצד 2 אולמות תיאטרון: האחד גדול, עם תפוסה של 320 מקומות והשני קטן, עם תפוסה של 80 מקומות.
בבית הספר ספרייה ובה כ-2,000 מחזות, וכן ספרייה דיגיטלית ייחודית עם מאגר טקסטים עשיר.
בבית הספר שני מסלולי לימוד, מסלול תלת-שנתי, ומכינה, שהיא גם תוכנית לימודים בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, המקנה נקודות זכות לתואר אקדמי. כמו כן קיים מסלול לימודים נוסף לבוגרי בית הספר להשלמת תואר ראשון במחלקה לתרבות יצירה והפקה במכללה האקדמית ספיר.
כל סטודנט מעניק ארבע שעות סיוע לקהילה בשבוע.
כחלק מתוכנית הלימודים מעלה בית הספר 8-6 הפקות תיאטרון בשנה, ממגוון רפרטואר המחזאות הישראלית והעולמית, עם מיטב הבמאים והיוצרים בתחום ובהשתתפות תלמידי שנה ג'. ההצגות פתוחות לקהל הרחב.
המחזור הראשון של בית הספר סיים את לימודיו בשנת 2008, שכל תלמידיו היו אנשי דרום הארץ. המחזור השני כלל שבעים אחוזים יוצאי הדרום והשלישי התפלג שווה בשווה בין תושבי הדרום לתלמידים שהגיעו מאזורים אחרים בישראל. עם השנים הגיעו לבית הספר מגוון רחב של סטודנטים, מכל רחבי הארץ.
ב-2010 הוקם בבית הספר המרכז למצוינות בתיאטרון, בשיתוף עיריית באר שבע. המרכז מסבסד סדנאות והצגות תיאטרון לתלמידים מהגן ועד לכיתה י"ב.
קבוצת הצעירים של תיאטרון באר שבע מורכבת בעיקר מבוגרי בית הספר גודמן. בית ספר למשחק בנגב יוזם ותומך בהקמת מוקדי תרבות נוספים בעיר: תיאטרון הילדים והנוער, תיאטרון הפרינג' באר־שבע, קבוצות תיאטרון, מגמות התיאטרון במערכת החינוך, פסטיבלים עירוניים ועוד.
היסטוריה ואודות בית הספר > פרסים

בהצגה "קן הקוקייה", של תיאטרון באר שבע, שהועלתה בתחילה בבית הספר למשחק, השתלבו חמישה מבוגרי בית ספר גודמן. אורן כהן, בוגר בית הספר גודמן, זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח על תפקידו בהצגה "קן הקוקייה". במאי 2012 זכתה רעות פיש בפרס השחקנית המבטיחה עבור משחקה בהצגת בית הספר "לצאת מכאן", בפסטיבל עתיד תיאטרון בצוותא.
בין השנים 2018–2019 זכה בית הספר שנתיים ברציפות במקום הראשון בתחרות הארצית מונולוגים קומיים ע"ש ספי ריבלין.
מנהלי בית הספר

מנהלי בית הספר:
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמוליק יפרח | 2005-2017 | מייסד ומנהל בית הספר,  לימים מנכ"ל תיאטרון באר שבע, בעבר מנכ"ל התיאטרון הקאמרי |
| עידן אבישר | 2017-2019 | בוגר בית הספר, לימים מנכ"ל בת דור ולהקת המחול קמע, בעבר מנכ"ל תיאטרון הפרינג' באר שבע |
| שמוליק יפרח | 2019-היום | כהונה שנייה |
מנהלים פדגוגים-אמנותיים:
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| רפי ניב | 2005-2019 | במאי, מורה למשחק, לימים מנהל אמנותי תיאטרון באר שבע |
| שיר גולדברג | 2019-2024 | במאית, מורה למשחק, לימים מנהלת אמנותית תיאטרון באר שבע |
| כפיר אזולאי | 2024- היום | במאי ומורה למשחק |
ולנטין פטיט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1990 בורז', צרפת 
 פטירה:  20 במאי 2023 (בגיל 32) לה שו-דה-פון, שווייץ 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  אוניברסיטת פריז 8 וינסנס-סן-דני
 valentinpetit.fr
 
ולנטין פטיט (בצרפתית: Valentin Petit;‏ 22 במאי 1990 – 20 במאי 2023) היה יוצר קולנוע צרפתי. הוא נודע בבימוי סרטים, פרסומות וקליפים עבור אמנים צרפתים ובינלאומיים כאחד. ולנטין פטיט היה גם הבעלים של חברת הפקות בשם Ocurens וחברת פוסט הפקה Monumental FX.
ביוגרפיה

פטיט נולד בבורג'ס ב-22 במאי 1990, למד עיצוב גרפי ב-Lycée Jean-Monnet וקיבל תואר בקולנוע מאוניברסיטת פריז 8 וינסן-סן-דני.
בשנת 2015, פטיט הוציא את סרטו הקצר הראשון, "Antophobia", שהוצג בכמה פסטיבלי קולנוע שזכו לשבחים. בשנת 2017, הוא הוציא את סרטו הקצר השני, בשם "Bruit de la lumière".
ב-20 במאי 2023, פטיט, מת בהתרסקות מטוס ליד La Chaux-de-Fonds. יומיים מיום הולדתו ה-33.
פילמוגרפיה > קליפים מוזקליים

"Temps Mort" by Everydayz (2011)
"Ailleurs" by Némir (rappeur) and Deen Burbigo (2012)
"Wake up" by Némir and Alpha Wann (2012)
"L'absence" by Everydayz (2013)
"Louis XIV" by Joke (2013)
"Kush" by Set&Match (2014)
"Risibles Amours" by Nekfeu (2015)
"L'année la plus chaude" by Raphael (2017)
"Marsellus Wallace" by Prince Waly (2018)
"Normal" by Roméo Elvis (2019)
"Doggy Bag" by Pringe Waly (2019)
"Floor Seats" by ASAP Ferg (2019)
"Moment" by Victoria Monét (2020)
"Green Juice" by ASAP Ferg and Pharrell Williams (2021)
"Saoko" by Rosalía (2022)
"Locket" by Audrey Nuna (2023)
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

Antophobia (2015)
Le Bruit De La Lumière (2018)
פילמוגרפיה > סרטים תיעודיים

Portrait de Rafel Delalande (2016)