stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונגול (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סרגיי בודרוב 
 הופק בידי:  אנטון מלניק, סרגיי סליאנוב, סרגיי בודרוב 
 תסריט:  אריף אלייב, סרגיי בודרוב 
 עריכה:  ולדיס אוסקרסדוטיר, זק סטינברג 
 שחקנים ראשיים:  טדאנובו אסאנו (ג'ינגיס חאן) סון הונגליי (Jamukha) Basen Zhabu (יסוגיי) צ'ולוניי חולאן (Börte) עליא שווקת 
 מוזיקה:  תואומס קאנטלינן  אלטן אוראג
 צילום:  רוז'ה סטופרס, סרגיי טרופימוב 
 מדינה:  רוסיה רוסיה  קזחסטן קזחסטן  מונגוליה מונגוליה
 חברת הפקה:  חברת דגל אנדריי  CTB Films  X-Filme Creative Pool
 חברה מפיצה:  ארצות הברית Picturehouse ואולפני האחים וורנר  הממלכה המאוחדת Universal Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  רוסיה 20 בספטמבר 2007   בריטניה 6 ביוני 2008   ארצות הברית 19 ביוני 2008
 משך הקרנה:  125 דקות
 שפת הסרט:  מונגולית  מנדרינית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט היסטורי 
 מקום התרחשות:  מונגוליה 
 תקציב:  18 מיליון דולר
 הכנסות:  26.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   mongol
 פרסים:  Nika award for the best work of the artist Costume  פרס הסרט האסייתי לשחקן המשנה (סון הונגליי)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאיים לסרט הזר 
 www.mongolmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מונגול (ברוסית: Монгол, הופץ בשם מונגול: עלייתו של ג'ינגיס חאן בארצות הברית, מונגול: עלייתו לשלטון של ג'ינגיס חאן בממלכה המאוחדת) הוא סרט היסטורי אפי משנת 2007 שבוים על ידי סרגיי בודרוב, אודות חייו המוקדמים של טמוג'ין, אשר מאוחר יותר נודע בכינוי ג'ינגיס חאן. העלילה עובדה מתוך תסריט שנכתב על ידי בודרוב עצמו בשיתוף פעולה עם עריף אלייב ובהפקתם של בודרוב, סרגיי סליאנוב ואנטון מלניק ובכיכובם של שחקנים כטדאנובו אסאנו, סון הונגליי וצ'ולואוני חולאן בתפקידים הראשיים. מונגול בוחן את נושאי ההקרבה וההשלכות של המלחמה.
הסרט היה הפקה משותפת בין חברות קולנוע ברוסיה, גרמניה וקזחסטן. הצילומים התרחשו בעיקר באזור הרפובליקה העממית של סין, בשטחי מונגוליה הפנימית (אזור אוטונומי מונגולי) ובערבות קזחסטן. הצילומים התחילו בספטמבר 2005 והושלמו בחודש נובמבר 2006. לאחר הקרנת הבכורה שהתקיימה בפסטיבל לקולנוע רוסי בויבורג ב-10 באוגוסט 2007, מונגול שוחרר להפצה מסחרית ברוסיה ב-20 בספטמבר 2007. הופץ גם בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-6 ביוני 2008 והרוויח 5.7 מיליון דולר ממכירות כרטיסים. בנוסף הוא הרוויח כמעט 21 מיליון דולר נוספים בהקרנות בינלאומיות והכניס סך הכל 26.5 מיליון דולר ברוטו. הסרט זכה להצלחה כלכלית מועטה וזכה לרוב לביקורות חיוביות. הסרט היה מועמד בשנת 2007 לפרס האקדמיה בתור הסרט הטוב ביותר בשפה זרה מטעם קזחסטן.
הסרט נועד להיות החלק הראשון בטרילוגיה על ג'ינגיס חאן, כשהעבודה על החלק השני החלה בשנת 2008. בסופו של דבר הפרויקט נזנח, למרות שביולי 2013, במהלך ביקור שנתי בפסטיבל נאדאם באולן בטור, בודרוב אמר לעיתונאים כי הפקת סרט ההמשך החלה וכי הצילומים ייערכו במונגוליה, כפי שתכנן כבר בעת צילומי מונגול, לפני שמחאות מקומיות מנעו זאת, מחשש כי הסרט לא יתאר נכונה את העם המונגולי והגיבור הלאומי ג'ינגיס חאן, מה שגרם לשלב הצילומים לעבור ממונגוליה לקזחסטן.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1192, טמוג'ין, אסיר של ממלכת טנגוט, מספר את הסיפור שלו למן ילדותו ועד להפיכתו לג'ינגיס חאן, באמצעות סדרת פלאשבקים.
שחקנים ודמויות

טדאנובו אסאנו - ג'ינגיס חאן/טמוג'ין
אודניאם אודסורן - טמוג'ין הצעיר
סון הונגליי - ג'מוחה
אמרבולד טובשינביאר - ג'מוחה הצעיר
צ'ולואוני חולאן - בירטה
באירטסצג ארדנביט - בירטה הצעירה
אמאדו ממאדקוב - טרגוטאי
באטדורג'-אין באאסנג'אב - יסוגיי
סאי ז'ינג גה - צ'ילדו
בו רן - טאיצ'ר
פרסים ומועמדויות

הסרט היה מועמד וגם זכה בכמה פרסים בשנים 2007-2009. מבקרים שונים כללו את הסרט ברשימות שלהם לעשרת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2008. מייק ראסל ממגזין The Oregonian הכניס את הסרט ברשימת חמשת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2008, לורנס טופמן מהעיתון שרלוט אובזרוור הכניס אותו הרשימת שמונת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2008, ומוסטו מהניו-יורק פוסט כלל אף הוא את הסרט ברשימת שמונת הסרטים הטובים ביותר של 2008.
| פרס | קטגוריה | מועמד | התוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| טקס פרסי אוסקר ה-80 | הסרט הזר הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | מועמדות |
| פסטיבל הסרטים האסייתי-פסיפי 2007 | הצילום הטוב ביותר | סרגיי טרופימוב | מועמדות |
| פסטיבל הקולנוע האסייתי ה-2 | שחקן המשנה הטוב ביותר | סון הונגליי | זכייה |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע 2008 | הסרט הזר הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | מועמדות |
| פרס הקולנוע האירופי 2008 | הצילום הטוב ביותר | סרגיי טרופימוב ורוג'ייר סטופרס | מועמדות |
| פרס הקולנוע האירופי 2008 | הסרט האירופי הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | מועמדות |
| נשר הזהב | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | קארין לור | זכייה |
| נשר הזהב | עיצוב הסאונד הטוב ביותר | סטפן קונקן | זכייה |
| פרס NAACP Image‏ 2009 | קולנוע יוצא מהכלל | סרגיי בודרוב | מועמדות |
| פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לאס וגאס 2008 | הסרט הזר הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | זכייה |
| פרס המועצה הארצית לסקירת סרטי קולנוע 2008 | הסרט הזר הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | הצילום הטוב ביותר | סרגיי טרופימוב ורוג'ייר סטופרס | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | קארין לור | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | הבמאי הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | הסרט הטוב ביותר | סרגיי בודרוב | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | דאשי נמדאקוב, ילנה ז'וקובה | זכייה |
| פרס ניקה 2008 | הסאונד הטוב ביותר | סטפן קונקן | זכייה |
סרט המשך

החאן הגדול (ברוסית: Великий Хан) היה השם הזמני לפרק השני של בודרוב בטרילוגיה מתוכננת על חייו של טמוג'ין, הלא הוא ג'ינגיס חאן. הפרויקט נזנח בסופו של דבר למרות שביולי 2013, במהלך ביקור שנתי נאדאם באולן בטור, בודרוב טען שהצילומים יתחילו שוב, אך ללא התקדמות בפועל.
פסקול

| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת תומאס קנטלינן
 יצא לאור:  4 ביולי 2008, 20 בנובמבר 2007, 6 ביוני 2008, 20 בספטמבר 2007, 7 באוגוסט 2008, 10 באוגוסט 2007, 2007 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט היסטורי 
 הפקה:  אנטון מלניק, סרגיי סליאנוב, סרגיי בודרוב 
 
הפסקול עבור מונגול, שוחרר בארצות הברית על ידי Varèse Sarabande ב-29 ביולי 2008. המוזיקה הולחנה על ידי תואומס קאנטלינן, עם קטעי מוזיקה נוספים שהולחנו על ידי להקת אלטן אוראג המונגולית.
| מונגול: הפסקול הרשמי> מס' | מונגול: הפסקול הרשמי> שם | מונגול: הפסקול הרשמי> משך | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  | מונגול: הפסקול הרשמי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Beginning  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | At the Fireplace  | 0:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Blood Brothers  | 1:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Chase 1  | 0:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Fighting Boys  | 0:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Temüjin's Escape  | 2:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Funeral and Robbery  | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Together Now  | 1:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Love Theme  | 1:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Chase 2  | 1:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Cold Winter  | 2:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Merkit Territory  | 1:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Attack  | 0:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Martial Rage  | 1:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Jamukha is Following  | 1:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Slavery  | 1:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Long Journey  | 0:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Destiny  | 1:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Joy in Mongolia  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Final Battle, Showing Strength  | 2:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Final Battle, Tactical Order  | 0:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Final Battle, The First Attachment  | 1:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Final Battle, Death by Arrows  | 1:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Tengri's Help  | 0:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Victory to Khan  | 1:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | No Mercy  | 1:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:39 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  80th Academy Awards Nominations Announced
↑  Bodrov kicks off production unit, Variety Asia
↑  InfoMongolia, 6 August 2013: "Russian Producer Announces the Sequel to 'Mongol'"
↑  Variety, 10 April 2005: "Mongols protest Khan project"
↑  "Metacritic: 2008 Film Critic Top Ten Lists". Metacritic. אורכב מ-המקור ב-2 באוגוסט 2011. נבדק ב-11 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees & Winners for the 80th Academy Awards". Oscars.org. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "The Awards". Asia Pacific Screen Awards. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2011. נבדק ב-2011-02-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominations & Winners". Asian Film Awards. אורכב מ-המקור ב-2012-07-27. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "The 14th Critics' Choice Movie Awards Nominees". BFCA.org. אורכב מ-המקור ב-2013-01-21. נבדק ב-2018-11-17.
↑  "Nominations for the European Film Awards 2008". EuropeanFilmAcademy.org. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "The People's Choice Award 2008". EuropeanFilmAcademy.org. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "Nominees & Winners". KinoAcademy.ru. אורכב מ-המקור ב-2011-07-17. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "40th NAACP Image Awards". NAACP Image Awards. אורכב מ-המקור ב-2010-12-15. נבדק ב-2010-06-04.
↑  "2008 Sierra Award winners". lvfcs.org. אורכב מ-המקור ב-2012-04-23. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "Awards for 2008". National Board of Review. אורכב מ-המקור ב-2012-05-16. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "Award Winners & Nominees". Nika Awards. נבדק ב-2011-02-21.
↑  "Bodrov launches production company, Director's first project to be a 'Mongol'". Variety. 16 במאי 2008. נבדק ב-2010-11-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Б.АМАРХҮҮ С.БОДРОВТ ГОЛОГДЖЭЭ (במונגולית)
↑  "Mongol Original Motion Picture Soundtrack". BarnesandNoble.com. נבדק ב-2011-02-15.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Mongol (2008)". Yahoo! Movies. נבדק ב-2011-02-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4842155  LCCN: no2008177192  VIAF: 179310043   WorldCat (עם VIAF): 179310043 
השחקן טדאנובו אסאנו, שגילם את טמוג'ין המבוגר בסרט.
ישראל באירוויזיון 2010

ישראל השתתפה באירוויזיון 2010 עם השיר מילים בביצוע של הראל סקעת בעיר אוסלו, בירת נורווגיה.
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע

בדצמבר 2009 הודיעה רשות השידור, שבחרה בהראל סקעת, לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2010.
לאחר שסקעת נבחר לייצג את ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, נטען על ידי חבר הכנסת אלכס מילר שבחירת הזמר לאירוויזיון הייתה "קומבינה".
לפני האירוויזיון > בחירת השיר

קדם-אירוויזיון 2010 הייתה תחרות שירים, שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות אירוויזיון 2010.
השיר שסקעת ביצע באירוויזיון נקבע בקדם-אירוויזיון, שהכיל ארבעה שירים והתקיים ב-15 במרץ, במסגרת שידורי רשת בערוץ 2 והנחה עפר שכטר. השיר הזוכה נבחר על ידי הקהל באמצעות הצבעה טלפונית ומסרונים ו-5 קבוצות שופטים המורכבים מחברי כנסת, OGAE ישראל, חברי מועדון המעריצים של הראל סקעת, משה דץ, צביקה פיק ומירה עווד, ושופטים מרשות השידור.
רשות השידור הכריזה על ארבעת השירים וכותבי השירים ב-22 בפברואר, וכן אישרה את תאריך התחרות שהתקיים ב-14 במרץ. מאוחר יותר התחרות נדחתה ביום אחד ל-15 במרץ. רשות השידור פרסמה את ארבעת השירים באתר האינטרנט שלה ב-7 במרץ שבוע לפני התחרות.
בחלק האמנותי של המופע הופיעו יחד עטרי וסקעת עם השיר "הללויה"
"מילים" היה השיר שזכה בתחרות, לאחר שקיבל את מלוא הנקודות מכל חמש קבוצות השופטים ומהקהל
| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | שופטים | קהל | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הראל סקעת | לאן | סהר חגי ואייל שחר | אייל שחר | 88 | 100 | 188 | 2 |
| 2 | הראל סקעת | אלייך | נעם חורב | אוהד חיטמן | 72 | 80 | 152 | 3 |
| 3 | הראל סקעת | להתקרב | סהר חגי | ניצן קייקוב | 20 | 0 | 20 | 4 |
| 4 | הראל סקעת | מילים | נעם חורב | תומר הדדי | 120 | 120 | 240 | 1 |
לפני האירוויזיון > בחירת השיר > שלב הניקוד

| שיר | חבר שופטים 1 | חבר שופטים 2 | חבר שופטים 3 | חבר שופטים 4 | חבר שופטים 5 | קהל | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לאן | 10 | 8 | 0 | 20 | 50 | 100 | 188 | 2 |
| אלייך | 8 | 0 | 8 | 16 | 40 | 80 | 152 | 3 |
| להתקרב | 0 | 10 | 10 | 0 | 0 | 0 | 20 | 4 |
| מילים | 12 | 12 | 12 | 24 | 60 | 120 | 240 | 1 |
לפני האירוויזיון > בחירת השיר > שלב הניקוד > חבר השופטים

חבר שופטים 1: חברי כנסת
חבר שופטים 2: חברי OGAE ישראל
חבר שופטים 3: חברי מועדון המעריצים של הראל סקעת
חבר שופטים 4: משה דץ, צביקה פיק ומירה עווד
חבר שופטים 5: שופטים מרשות השידור
באירוויזיון > חצי גמר

ישראל השתתפה בחצי גמר השני והופיעה ה-3 בסדר ההופעה, אחרי ארמניה ולפני דנמרק. בתום ההצבעה ישראל העפילה לגמר.
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שהוענקו לישראל

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות | משולב קהל ושופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  הולנד | 12 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  ארמניה,  שוודיה | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  אזרבייג'ן,  נורווגיה | 14 נקודות |
| 6 נקודות |  אוקראינה | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  גאורגיה,  הממלכה המאוחדת,  סלובניה | 15 נקודות |
| 4 נקודות |  קפריסין | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  רומניה | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  בולגריה | נקודה אחת |
| סך הכל | 12 מדינות | 71 נקודות |
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  ארמניה
10 נקודות:  קפריסין
8 נקודות:  רומניה
7 נקודות:  דנמרק
6 נקודות:  גאורגיה
5 נקודות:  אזרבייג'ן
4 נקודות:  הולנד
3 נקודות:  אירלנד
2 נקודות:  אוקראינה
נקודה אחת:  סלובניה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > גמר

ישראל הופיעה ה-24 בסדר ההופעה, אחרי פורטוגל ולפני דנמרק. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 71 נקודות והגיעה למקום ה-14.
באירוויזיון > גמר > נקודות שהוענקו לישראל

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות | משולב קהל ושופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  הולנד,  פינלנד | 20 נקודות |
| 8 נקודות |  בלארוס,  סלובקיה | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  סלובניה | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  אזרבייג'ן,  נורווגיה | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  אלבניה,  גאורגיה | 8 נקודות |
| 3 נקודות |  אוקראינה,  הממלכה המאוחדת | 6 נקודות |
| 2 נקודות |  קפריסין | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  בוסניה והרצגובינה,  מולדובה,  צרפת | 3 נקודות |
| סך הכל | 15 מדינות | 71 נקודות |
באירוויזיון > גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  ארמניה
10 נקודות:  רוסיה
8 נקודות:  רומניה
7 נקודות:  אזרבייג'ן
6 נקודות:  אירלנד
5 נקודות:  גאורגיה
4 נקודות:  דנמרק
3 נקודות:  צרפת
2 נקודות:  אוקראינה
נקודה אחת:  ספרד
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 2010
הערות שוליים

↑  עמית קוטלר, הראל סקעת ייצג את ישראל באירוויזיון 2010, באתר ynet, 29 בדצמבר 2009
↑  עמית קוטלר, ח"כ מילר: "בחירת הזמר לאירוויזיון - קומבינה", באתר ynet, 29 בדצמבר 2009
↑  מסתמן: תחרות קדם האירוויזיון חוזרת לערוץ 2, באתר ynet, 2 בדצמבר 2009
↑  עמית קוטלר, קדם אירוויזיון: סקעת יבצע שירי יוצרים צעירים, באתר ynet, 22 בפברואר 2010
↑  מארבעה יוצא אחד: השירים של סקעת לאירוויזיון, באתר ynet, 7 במרץ 2010
↑  תימורה לסינגר, סקעת באירוויזיון: מה הסיכוי?, באתר ynet, 7 במרץ 2010
↑  ערן בר-און, קדם 2010: עטרי וסקעת יבצעו את "הללויה", באתר ynet, 3 במרץ 2010
↑  אסף נבו, ‏הראל סקעת ישיר באירוויזיון את "מילים", באתר ‏מאקו‏, 15 במרץ 2010
↑  הראל סקעת ישיר את "מילים" באירוויזיון, באתר הארץ, 15 במרץ 2010
↑  רייטינג - טלוויזיה nrg - ...משחק מילים: על קדם האירווזיון, באתר nrg
↑  קדם אירוויזיון 2010: עדיין האירוע הטלוויזיוני העבש והמביך של השנה, באתר הארץ, 16 במרץ 2010
↑  ערן בר-און, השיר "מילים" ייצג את ישראל באירוויזיון, באתר ynet, 15 במרץ 2010
↑  עמית קוטלר, הראל סקעת העפיל לגמר האירוויזיון, באתר ynet, 27 במאי 2010
1 2  Detailed voting results SF2
1 2  Detailed voting results GF
הראל סקעת באוסלו
אלאלוף ספנות

משרדי חברת אלאלוף ספנות, שנות ה-50, מדינת ישראל
אלאלוף ושות' ספנות בע"מ המוכרת בשם המקוצר אלאלוף ספנות, היא סוכנות ספנות ישראלית הוותיקה ביותר במדינת ישראל, המצויה עד היום בבעלות ובניהול הדור השלישי למקימיה. החברה הייתה שותפה לבניין הארץ ולהנחת היסודות לעלייה היהודית בדרך הים והאוויר. כיום, מהווה אלאלוף ספנות חברה פרטית מהמובילות בישראל בעסקי הספנות והשירותים המשלימים בשינוע ימי ואווירי.
היסטוריה

קבוצת אלאלוף הוקמה בשנת 1919 בסלוניקי, יוון על ידי נתן אלאלוף. בשנת 1932 החלה החברה לפעול גם בארץ ישראל, ופתחה את משרדיה הראשונים ברחוב בוטרוס ביפו, לא רחוק מנמל יפו. בשנת 1936, בזמן הפרעות ביפו, העבירה החברה את משרדיה לרחוב אלנבי בתל אביב, ומאוחר יותר נוסד גם הסניף בחיפה.
החל משנות ה-80 הפכה אלאלוף ספנות לקבוצת חברות המונה 9 חברות בנות, המספקות פתרונות לוגיסטיים מלאים בתחומי השילוח הבינלאומי, עמילות מכס, הובלה יבשתית ואווירית, מסופי מטענים, תיקוני מכולות, אחסון מכולות ריקות, בניית מבנים ממכולות, ועוד.
תרומה למדינת ישראל

בשנות ה-30, עם יסודו של נמל תל אביב, הנמל העברי הראשון, סייעה חברת אלאלוף ספנות בהקמת הנמל, בכך שהאנייה הראשונה שחנכה את הנמל, נכנסה באמצעותה.
בהמשך, עמדה לנגד עיני החברה מטרה לאומית לצד עסקית: העלאת יהודים רבים לארץ ישראל ומאוחר יותר, למדינת ישראל. אלאלוף הצליחה להביא ארצה אלפי עולים, רובם מעפילים ממדינות אירופה, שעברו דרך סלוניקי והגיעו לנמל יפו.
גם לאחר קום המדינה, המשיכה אלאלוף ספנות להפעיל אוניות שהעלו אלפי יהודים, בהם עולים ממרוקו, מטוניס ומאלג'יריה. העולים התרכזו ברובם בעיר מרסיי בצרפת, עלו על ספינות החברה, והפליגו לארץ.
בהמשך, הייתה אלאלוף שותפה לעליית יהודים ממצרים ומרומניה. ב-15 במאי 1948, למחרת ההכרזה על הקמת המדינה, הביאה אלאלוף ספנות עולים ממחנות המעצר בקפריסין בשתי אוניות שהגיעו לנמל תל אביב.
אלאלוף ספנות הייתה גם מחלוצי התעופה בישראל. עם קום המדינה, הייתה זו שגרמה להגעתה של חברת התעופה הבלגית Cobeta אשר הייתה חברת התעופה הזרה הראשונה שנחתה בישראל.
בשנת 1960 הקימה אלאלוף בשיתוף עם בעלי אוניות פרטיים ביוון, קו נוסעים לישראל.
לאחר מלחמת ששת הימים, החל משנת 1970, החלה אלאלוף ספנות לשתף פעולה עם חברת הספנות האיטלקית גרימלדי. עם השנים, שיתוף הפעולה התפתח ליצירת קווי ספנות לישראל מסקנדינביה, בלגיה, ספרד, מערב הים התיכון, דרום אמריקה ואף מערב אפריקה.
בשנות ה-90, עם גל העלייה הגדול של היהודים מחבר העמים, יזמה החברה הובלת קרוואנים מארצות הברית לישראל באופן יעיל של הובלת מטענים חורגים על מנת לסייע למדינת ישראל בשיכון העולים החדשים.
מקימי החברה ומנהליה

נתן אלאלוף נולד בשנת 1902 בסלוניקי, יוון. בגיל 16 הצטרף לתנועת הנוער הציונית ובשנת 1932 עלה בגפו לארץ ישראל, כשלנגד עיניו ניצב החזון הציוני ופיתוח היישוב היהודי בארץ ישראל. אליהו אלאלוף נולד בשנת 1900 ועלה ארצה בשנת 1934.
בשנת 1919 החליט להקים את חברת אלאלוף ספנות ביוון, ועם עלייתו, הקים את החברה בארץ ישראל. כבר בהיותו צעיר, ניחן נתן אלאלוף בחוש עסקי מפותח של יזם, שתר אחר רעיונות חדשניים בהובלה ימית ואווירית. תודות ליזמתו, הפכה החברה לנציגה של חברות ספנות רבות, הראשונה שבהן חברת הספנות הנורווגית Herlofson הפעילה עד היום. נתן אלאלוף מונה בשנת 1949 לתפקיד קונסול הכבוד והקונסול הכללי הראשון של קוסטה ריקה.
ג'קי אלאלוף, הוא בנו של מייסד החברה, כיהן עד שנת 2016 כנשיא הקבוצה. ג'קי נולד בשנת 1934 בסלוניקי, יוון ובמהלך מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו מהנאצים. בשנת 1959 בגיל 25 בלבד הצטרף לעסק המשפחתי. עם כניסתו רענן ג'קי אלאלוף את החברה והובילה למהפכה בתחומי הובלת הנוסעים והשינוע הימי. הוא המשיך את תרומתו של אביו, נתן אלאלוף, ופעל בראשית דרכו בהעלאתם ארצה של עולים בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית. במסגרת זאת יזם והקים עבור העולים מארצות הברית "אולפן צף" ללימוד עברית, עוד בהיותם באוניות, בדרכם ארצה. בתקופה שבה ניהל את החברה התפתחו עסקי החברה וקשריה המסחריים הבינלאומיים והפכו אותה לחברה הפרטית מהמובילות בארץ בעסקי הספנות והשירותים המשלימים בשינוע ימי ואווירי. בשנת 1963 מונה ג'קי אלאלוף לקונסול כבוד של קוסטה ריקה בישראל, ובשנת 1992 הקים את לשכת המסחר ישראל-יוון לעידוד הסחר בין המדינות.
בשנת 2005 רכש ג'קי אלאלוף את חלקו (50%) של בן דודו, משה אלאלוף והשיג שליטה מלאה בחברה.
בשנת 2009 הוענק פרס מפעל חיים לג'קי אלאלוף על ידי לשכת הספנות הישראלית, על פועלו רב השנים בפיתוח תחום הספנות בישראל. נפטר בחודש אוקטובר 2016 והותיר אחריו ארבעה ילדים.
כיום החברה מצויה בבעלותם וניהולם של שלושה מילדיו של ג'קי אלאלוף: נתן אלאלוף המכהן כנשיא קבוצת אלאלוף משנת 2016; דניאל אלאלוף מנהל הפיתוח העסקי של הקבוצה, ומטי אלאלוף מנהלת תקשורת ומשאבי אנוש של הקבוצה.
מנכ"ל החברה הוא גיל מילר, אשר כיהן עד לשנת 2015 כמנכ"ל מארסק ישראל.
התפתחות עסקית

החל משנות ה-80 הפכה חברת אלאלוף ספנות לקבוצת חברות המספקת פתרונות לוגיסטיים מלאים, באמצעות תשע חברות בנות, כגון חברת אינטרדל גי'. סי. טי המשמשת כמובילה בתחום ניהול וביצוע תהליכי שילוח ימי ומשמשת כסוכנות הבלעדית של חברת YUCEN Logistics; חברת אושפיר המתמחה בשירותי האחדת מטענים חלקיים, חברת מסוף 207 הממוקמת בסמוך לנמל אשדוד ומשתרעת על שטח של 70,000 מ"ר לצורך אחסון והפצת מכולות, חברת אייל מטענים והשגחה המחזיקה בצי משאיות להובלת מטענים, ועוד.
בשנת 1996 הייתה אלאלוף ספנות לסוכנות הימית הראשונה שהוסמכה בידי מכון התקנים הישראלי לתקן האיכות הישראלי.
החל משנת 2003 מחזיקה החברה, כאחת החברות הישראליות הראשונות, בתקן הבינלאומי ISO 9001: 2000.
בשנת 2004 עם הליך ההפרטה של חברת צים, שקלה חברת אלאלוף ספנות להיענות להצעת ההפרטה שפרסמה ממשלת ישראל אולם השותף למהלך זה, יצחק תשובה, חזר בו.
אלאלוף ספנות מייצגת מספר חברות בינלאומיות מובילות בתחומן, ביניהן Nippon Yusen (NYK), Nirint Shipping, Grimaldi Group, Unimed Feeder Services ועוד. בשנת 2021 חתמה הקבוצה על הסכם שיתוף פעולה עם מפעילת הנמלים DP World מדובאי.
הערות שוליים

↑  בין ספינה לרציף, תולדות לשכת הספנות הישראלית 1932–1982, פרדס, 2008
↑  ליאור ברון, סוף לסכסוך: ג'קי אלאלוף רכש השליטה בחברת הספנות אלאלוף, באתר nrg
↑  כנס PORT2PORT: הוענק פרס מפעל חיים לג'קי אלאלוף, באתר פורט2פורט
↑  ענת ג'ורג'י ואבי בר-אלי, ג'קי אלאלוף שורד את המשבר: אנחנו חזקים כי יש לנו כוח פיננסי חזק - לא זקוקים לבנקים, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2009
מישל בקוס

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1924 פורט סעיד, מצרים 
 פטירה:  26 במרץ 2019 (בגיל 94) ניס, צרפת 
 שם לידה:  Michel Bernard Bacos 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מעסיק:  אייר פראנס 
 פרסים והוקרה:  Légion d'honneur D.P.L.V. (1976) 
 
מישל בקוס (בצרפתית: Michel Bacos;‏ 3 במאי 1924 - 26 במרץ 2019) היה קברניט טיסה 139 של חברת אייר פראנס מתל אביב לפריז, שנחטף לאנטבה ב-27 ביוני 1976 על ידי מחבלים גרמנים חברי "תאי המהפכה" ומחבלים ערבים חברי "החזית העממית לשחרור פלסטין". הוא והנוסעים שוחררו במבצע יונתן. בגין תפקודו במהלך החטיפה קיבל בצרפת את אות אביר לגיון הכבוד ובישראל ניתן לו אות הוקרה מראש ממשלת ישראל יצחק רבין.
ביוגרפיה

נולד בפורט סעיד שבמצרים, שם אביו עבד כעורך דין. שירת בצבא צרפת החופשית במהלך מלחמת העולם השנייה.
בקוס היה קברניט טיסת אייר פראנס 139 מתל אביב לפריז ב-27 ביוני 1976. במטוס מדגם איירבוס A300 שהו 248 נוסעים ו-12 אנשי צוות אוויר. לאחר חניית ביניים באתונה, שבה עלו המחבלים, נחטף המטוס ונתיבו הוסט ללוב. לאחר שתדלקו את המטוס הפנו החוטפים את המטוס לאנטבה שבאוגנדה.
יומיים לאחר חטיפת המטוס באנטבה החליטו החוטפים להפריד בין הנוסעים הישראלים לשאר הנוסעים. את שאר הנוסעים החזירו במטוס לצרפת ואילו הנוסעים הישראלים הוחזקו בטרמינל הישן שבנמל התעופה הבינלאומי אנטבה.
בעת ביצוע ההפרדה ביקשו החוטפים לשחרר את קברניט הטיסה בקוס ואת 12 חברי צוות האוויר שעימו, אך בקוס התעקש להישאר עם הנוסעים הישראלים מכיוון שהרגיש אחריות כלפיהם. מאוחר יותר קיבל על כך את אות אביר לגיון הכבוד (העיטור האזרחי הגבוה ביותר בצרפת) וכן בישראל ניתן לו אות הוקרה מראש הממשלה דאז יצחק רבין.
הנוסעים הישראלים ועמם בקוס שוחררו על ידי צה"ל מידי החוטפים במבצע יונתן.
החטופים הישראלים מזכירים עד היום כיצד התעקש בקוס להישאר עם "הנוסעים שלו" ואיך דאג לצרכיהם. בין בקוס לבין החוטפים לא נוצרו יחסים כלשהם והוא דיבר איתם רק כשהיה צריך להשיג משהו עבור החטופים. עם זאת, מדי פעם עלו גם שאלות על החטיפה.
שאלתי את החוטף מארגון השמאל הגרמני 'תאי המהפיכה', וילפריד בזה: 'למה אתה עושה את זה?' ו'למה אייר פראנס, מה הקשר של צרפת לכל זה?' הגרמני היה בוגר אוניברסיטה ולא טיפש, והוא ענה לי 'צרפת מעבירה נשק לישראל'. אמרתי לו שלפני 10 שנים זה היה נכון, אבל כבר למעלה מעשור שישראל לא מקבלת נשק מצרפת, רק מאמריקה ושאלה שטויות. הגרמני לא ענה.
נפטר ב-26 במרץ 2019, בגיל 95. הובא למנוחות לצלילי "התקווה", על פי בקשתו.
רחוב על שמו קרוי בעיר נתניה בסמוך למלון כרמל וטיילת המצוק.
ביוגרפיה > ראיונות לתקשורת

בריאיון ליעל ערבה עיתון מעריב בשנת 2006 סיפר בקוס על החזרה לשגרה לאחר החטיפה. לאחר החטיפה הוא קיבל חופשה להתאוששות ו"כבר לאחר 15 יום ביקשתי לחזור לטוס, וביקשתי שהטיסה הראשונה שלי תהיה לתל אביב". כך היה, ומאז הוא טס על הקו עוד כשש שנים עד שיצא לפנסיה.
לכל אורך השנים המשיך בקוס להגיע לישראל, ובעיקר לאזכרות ליוני נתניהו שנהרג בפעולת החילוץ. שמר על קשר עם סורין הרשקו שנפצע קשה במבצע, ובראיון שנערך איתו בגיל 92 אמר "אינני מסוגל לבוא לישראל, אבל אני מקווה שתטפלו בסורין כל חייכם כדי להודות לו על הקורבן שהקריב".
לדעתו של בקוס כעת יותר בטוח לטוס בשמיים מאשר באותן שנים. "למרות שאני בפנסיה כבר 24 שנים ואני כבר לא כל כך בעניינים אני חושב שהביטחון הרבה יותר הדוק, בעיקר לאחר פיגועי 11 בספטמבר באמריקה והפיגוע הגדול באירופה (פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד)".
בקוס גם לא פיתח דעות מוצקות לגבי הטרור בעקבות ניסיונו האישי, אבל הוא התייחס גם לאירוע החטיפה של החייל גלעד שליט בעזה ולדרישתם של החוטפים לשחרר אסירים. ”גם אז הם דרשו שחרור אסירים וזהו טרור ואסור להיכנע לו. בצרפתית אנחנו קוראים לזה 'MONNAIE DE CHANGE' (מטבע חליפין)” אמר בקוס והוסיף כי ”מבלי להיכנס לפוליטיקה ולהביע דעה פוליטית, אני רק יכול להגיד שאני חושב שישראל צריכה להגן על עצמה ואזרחיה. אם ייענו לדרישות החוטפים, זה יעודד עוד פעולות טרור”.