stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדרת הכוכבים (הונג קונג)
תיאור השדרה

השדרה ממוקמת על קו החוף של צים שא צוי, בסמוך למוזיאון הונג קונג לאמנות, מוזיאון החלל של הונג קונג, ומרכז התרבות של הונג קונג, מזרחית לטיילת צים שא צוי ומגדל השעון.
הגישה לשדרה מתבצעת דרך גן סאלסברי. בכניסה לגנים פסל בגובה 4.5 מטרים בדמות הפרס הניתן בטקס פרסי הקולנוע של הונג קונג. אורכה של הטיילת 440 מטרים. בראשיתה ניצבים תשעה עמודים אדומים ועליהם תיאור של ההיסטוריה הקולנועית של הונג קונג. לאורכה של השדרה טבועים לוחות ועליהן תביעת יד וחתימת של כוכבי הקולנוע ההונג קונגי.
מהשדרה נשקף נוף של האי הונג קונג והיא מהווה אתר תיירות פופולרי בשל כך. בשעות הערב השדרה מהווה אתר צפייה בתצוגת סימפוניה של אורות.
שירי מולדת ב'

שירי מולדת ב' הוא אלבום הסולו העשירי של הזמרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור בספטמבר 1985, כחלק מסדרה בת שלושה אלבומים הנקראת "שירי מולדת". הראשון מביניהם, "שירי מולדת", יצא לאור בשנת 1983, והשלישי והאחרון בסדרה, "שירי מולדת ג'", יצא בשנת 1987.
האלבום, כמו שאר אלבומיה של חזה, יצא בחברת התקליטים הד ארצי.
רקע והפקה

בשנת 1983 ייצגה חזה את ישראל באירוויזיון עם השיר "חי". הדבר מיתג את חזה כזמרת ממלכתית ומהר מאוד הוחלט להקליט את האלבום "שירי מולדת". הצלחת האלבום וחשיפת שירי ארץ ישראל לדור הצעיר עודד את מיטב היוצרים להציע לחזה לכתוב לה שירים. התוצאה הייתה האלבום "אדמה" שהוגדר אלבום עם "שירי מולדת חדשים". במקביל ליצירת האלבום "אדמה" הוחלט להקליט אלבום נוסף של שירי מולדת מוכרים. ההפקה והעיבוד המוזיקלי לכל השירים נעשו על ידי שם טוב לוי.
השיר "הנערים הספנים" הוא השיר היחיד מהאלבום שנכנס למצעד הפזמונים העברי השנתי (תשמ"ו) של רשת ג', כשדורג במקום ה-36.
כשנתיים לאחר האלבום יצא התקליט השלישי בסדרת "שירי מולדת", שירי מולדת ג' במסגרת חגיגות 40 לעצמאות ישראל.
לאלבום יצאו כמה מארזי תקליטורים, אשר בחלקם איגדו אותו ואת שירי מולדת ג', ואת שירי מולדת. האלבום זכה למעמד של פלטינה על סך מכירות של 40,000 עותקים.
רשימת רצועות

"אל נא תאמר לי שלום" (טולי רביב) [3:37]
"הן אפשר" (חיים חפר — דוד זהבי) [3:06]
"שני שושנים" (יעקב אורלנד — מרדכי זעירא) [3:59]
"בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" (נתן אלתרמן — משה וילנסקי ומרדכי זעירא) [3:20]
"שדמתי" (יצחק שנהר — ידידיה אדמון) [3:52]
"שבעת המינים" (אהוד מנור — אלכסנדר ארגוב) [3:44]
"הנערים הספנים" (נתן אלתרמן — משה וילנסקי) [4:06]
"אשכולית" (זאב חבצלת — עממי ארמני) [3:11]
"איריסים" (חיים חפר — עממי יווני) [3:08]
"דבר אלי בפרחים" (אורי אסף — דב זלצר) [4:04]
"מחרוזת שירי כפר" [5:21]
א. "שם שועלים יש" (קדיש יהודה סילמן - עממי)
ב. "בפאת הכפר" (עמנואל זמיר)
ג. "דבקה החמור" (עמנואל זמיר)
ד. "על גבעות שיך אבריק" (אלכסנדר פן - מרדכי זעירא)
ה. "באר בשדה" (עמנואל זמיר)
הוקלט באולפני "טריטון"
טכנאי הקלטה ומיקס: יואב גרא
עוזרי טכנאי: גון לאנג, רפי פרסקי
הערות שוליים

1 2  עפרה חזה* - שירי מולדת א ▪ ב, באתר Discogs (באנגלית)
↑  שירי מולדת חלק ג' - עפרה חזה, באתר he.israel-music.com
↑  PayCall, חנות המוזיקה, באתר music.nmcunited.co.il (באנגלית) (ארכיון)
↑  Ofra Haza = עפרה חזה* - Shirey Moledet 3 = שירי מולדת ג, באתר Discogs (באנגלית)
↑  Chansons Contre la Guerre - Ofra Haza / עפרה חזה, באתר www.antiwarsongs.org
| עפרה חזה – שירים |
| --- | --- | --- |
| בשיר השירים בשעשועים | "שיר השירים בשעשועים" • "בלדה למלך" • "היפה בנשים" |  |
| על אהבות שלנו | "שיר הפרחה" • "כמו ציפור" • "פלאש גורדון" • "הגשם" • "על אהבות שלנו" • "שיר אהבה לחייל" |  |
| בוא נדבר | "אין זמן לתעות" • "סימנים של אוהבים" • "כשנהיה בני 73" • "תפילה" |  |
| פיתויים | "כל יום מתחילה שנה" • "מלכת הקסמים" • "מכתב אהבה" • "גבריאל" |  |
| חי | "סוף קיץ" • "עכשיו" • "אחרי החגים" • "אמן למילים" • "חי" |  |
| שירי מולדת | "יד ענוגה" / "נעמה" |  |
| בית חם | "יד ביד" / "במנגינת הלב" • "בית חם" • "עזור לי" • "בן פרבר" • "אתך הלילה" / "אתה הבטחת" |  |
| אדמה | "רוח צפונית רוח דרומית" • "גורל אחד" • "מישהו הולך תמיד איתי" • "אדמה" • "רחמים" / "עוד מחכה לאחד" |  |
| שירי מולדת ב' | "אל נא תאמר לי שלום" / "בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" • "שבעת המינים" • "הנערים הספנים" |  |
| ימים נשברים | "ימים נשברים" • "בוא ונגן אותי" • "הכאב הזה" • "כל הקלפים" / "ליידי" • "להמשיך לצעוד" |  |
| Shaday | "Galbi" • "Im Nin'alu" • "Galbi" • "Shaday" • "Eshal" |  |
| Desert Wind | "Wish Me Luck" • "I Want to Fly" • "Ya Ba Ye" • "Fata Morgana" |  |
| Kirya | "Daw Da Hiya" • "Innocent – A Requiem for Refugees" |  |
| כל הנשמה | "ליד באר מולדתי" • "כל הנשמה" • "לאורך הים" • "זה יבוא פתאום" • "מיליון" • "רוח האדם" |  |
| Ofra Haza | "Show Me" • "Give Me a Sign" |  |
| סינגלים אחרים | "שבת המלכה" • "הליכה לקיסריה" • "אם אשכחך ירושלים" • "שלאגר" • "Aime Moi" • "שיר המאה" • "שביל תפוח הזהב" • "ארבעים" • "השנה אינשאללה" • "Ya Hilwi" •‏ "Today I'll Pray" •‏ "Elo Hi" • "קופסת הצבעים" • "Mata Hari" • "Love Song" •‏ "ירושלים של זהב" • "The Queen of Tel Aviv" • "לתת" • "כאן לעולם" |  |
| שירים אחרים | "Deliver Us" • "שחרחורת" • "מוכר הפרחים" • "זמר נוגה" |  |
רפידות כתף

רפידות כתף בז'קט שלובשת זמרת הג'אז אן האת'וויי (Ann Hathaway; ‏1925-1997), ניו-יורק 1947
רפידות כתף הן פריט אופנה המופיע כריפוד פנימי של הבגד באזור הכתפיים בבגדי נשים וגברים, על מנת ליצור אשליה שלאדם שלובש אותם יש כתפיים רחבות יותר. רפידות כתף מופיעות בכותפות צבאיות הנושאות דרגות ועיטורים, בענפי ספורט מגע כמו פוטבול אמריקאי ובאופנת גברים ונשים במעילים, ז'קטים, חולצות, שמלות וסוגי עליוניות. רפידות כתף תפורות בחלק העליון של הכתף ומהודקות בין הבטנה לשכבת הבד החיצונית. בעבר היה מילוי הרפידה עשוי מעצמות חיה או מנסורת, אולם כיום רפידות הכתף עשויות מחומרי מילוי כספוג, שכבות בד כותנה, לבד וצמר. צורתם נגזרת כחצי עיגול, מלבן או משולש מעוגל זווית.
היסטוריה > 1887-1890

רפידות הכתף הומצאו לראשונה בשנת 1887 על ידי שחקן פוטבול מפרינסטון ומשמשות מאז ועד היום במשחק הפוטבול האמריקאי כפריט חובה המגן על גופם של השחקנים בנפילות והתנגשויות במשחק ומשווה לכתפיהם מראה חזק ומרתיע מול היריב. עד מהרה אומצו רפידות הכתף לעוד ענפי ספורט כהוקי קרח, הוקי רולר והוקי שדה ונהיו לחלק בלתי נפרד ממדי הקבוצה. מדי הספורט הקשוחים, היוו השראה להרחבת הכתפיים בחליפה הגברית על מנת להשרות סמכות וחוסן גופני. גם הכותפות צבאיות כדוגמת הכותפות הראוותניות של לגיון הזרים הצרפתי השפיעו על הרחבת הכתפיים בטוקסידו בלבוש הרשמי, ובז'קט (בעברית: מקטורן) בלבוש היומיומי להם התווסף ריפוד באזור הכתפיים התפור לבד הפנימי של הבגד.
באופנת נשים הופיעו רפידות הכתף כבר בשלהי המאה ה-19, בשרוולי "רגל כבש" "leg o' mutton" תפוחים שהיו חלק מקו ספורטיבי חדש לבגדי נשים. ההשראה למעצבי האופנה לסגנון ביגוד ספורטיבי לנשים נבעה מעיצוב חדש של אופניי ספורט בעלי רמפה גבוהה שאפשרה לנשים עם שמלות ארוכות לרכב על אופניים. מעצבי האופנה אימצו את רפידות הכתף מחליפת הגברים שהייתה מאופיינת אז בהוספת רפידות כתפיים בבגדי ספורט ובז'קטים בלבוש רשמי, על מנת לשוות לנשים צללית חסונה וספורטיבית יותר כאשר הן עוסקות בפעילות ספורטיבית.
היסטוריה > 1930-1950

רפידות הכתפיים הפכו פופולריות בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר מעצבי האופנה אלזה סקיאפרלי (Elsa Schiaparelli) ומרסל רושה (Marcel Rochas) כללו אותם בעיצוביהם. שני המעצבים הושפעו מעוגני הכתפיים הראוותניים והמותניים הצרים של הלבוש הטקסי מסורתי של דרום מזרח אסיה. האופנה הושפעה רבות גם מהתפתחות הקולנוע המהירה באותן שנים. ג'ואן קרופורד (Joan Crawford) לבשה שמלה בעלת רפידות כתפיים בסרט לטי לונטון (Letty Lynton). השמלה שעוצבה על ידי מעצב התלבושות אדריאן, בעלת כתפיים מפוארות שנתפרו מערמה של טול. השמלה הועתקה ונמכרה בחנויות הכלבו של מייסיס ועזרה להפיכת המראה לפופולרי. העיצובים רחבי הכתפיים של מעצב התלבושות טראוויס בנטון עבור מרלן דיטריך השפיעו גם הם על טעמי הציבור, כמו גם מעיל הפרווה בעל הכתפיים הרחבות שלבשה ג'ואן קרופורד בסרט מילדרד פירס בעיצובו של אדריאן.
מלחמת העולם השנייה נתנה אותותיה רבות על סגנון האופנה. הכותפות הצבאיות, נושאות הדרגות והעיטורים לא זו בלבד שחלחלה לכל חליפה ולבוש רשמי באופנה הגברית, גם לבוש ספורטיבי ויומיומי כז'קטים ומעילים באופנה הגברית התגאו במילוי כתפיים ראוי. אופנת הגברים שהושפעה אף היא מהמדים והכותפות הצבאיות בעת מלחמה, הפכה ליומיומית וקלילה יותר. חליפת זוט שהייתה נפוצה בקרב הדור השני למהגרים איטלקים והיספנים לארצות הברית ואמריקאים אפריקאים, הורחבה מהחליפה הרגילה בכמה מידות ורופדה באזור הכתפיים בכריות שהיו עשויות ממחבט כותנה נוקשה מכוסה שכבת לבד. אפילו שמלות רופדו בכריות כתפיים שהפכו למגושמות יותר באופנה הנשית על מנת ליצור מראה מוצק המשתפל מעט לכיוון הצוואר. יציאת גברים רבים למלחמה באותה תקופה, הביאה בפני נשים הזדמנות או אילוץ להיכנס לעולם העבודה. עקב כך, אופנת הנשים שינתה סגנונה ללבוש תעסוקתי המושפע מהחליפה הגברית העסקית והושם דגש על צללית כתפיים רחבה על ידי רפידות כתפיים.
היסטוריה > 1970-1990

באופנת נשים רפידות כתף היו פופולריות בשנות ה-80 של המאה ה-20 בעולם המערבי. השנים הראשונות של שנות ה-70 שינו את פני האופנה ושינו את הדרך בה נשים רצו להראות. עליית הקפיטליזם השמרני התעצמה ופוליטיקאים כרונלד רייגן ומרגרט תאצ'ר הטביעו חותמם.
עולם העבודה נהפך לתחרותי יותר וייחל לכוח עבודה נוסף. לפתע יותר ממחצית הנשים האמריקאיות יצאו לעבודה. לפי כך נדרש שינוי בארון הבגדים שלהן, הן החלו לחפש אחר סגנון לבוש קלאסי יותר שיתאים ליום עבודה ארוך. בגדים מחויטים המסמנים כתף בולטת יותר אומצו על ידי נשים וגברים בעולם העבודה ומחוצה לו.
עד סוף שנות ה-80 רפידות כתף היו פריט אופנה רווח כמעט בכל לבוש. עתה ניתן היה להסיר אותן בקלות על ידי החייט או הלובש משום שהיו עשויות מספוג רך עטוף בכותנה, גמישות ומהודקות עם סקוטש למקטורן או לשמלה.
היסטוריה > 2000-2010

מתחילת שנות ה-2000 ועד סוף 2010 חלה התעניינות מחודשת ברפידות הכתף. אמניות פופ כליידי גאגא וריהאנה לקחו קדימה את העיצוב האוואנגרדי של רפידות הכתף בתלבושת הבמה הססגונית שלהן. נשים צעירות וקהילות הלהט"ב אימצו את הדגשת הכתפיים כחלק מאפיון זהותם. בנוסף, התעוררות של טרנדים משנות ה-80, הביא לרטרו באופנת הריהוט והביגוד, שרפידות הכתף היו חלק ממנו. עד מהרה לקמעונאים רבים היו רפידות כתפיים על לפחות מחצית מכל החולצות, הז'קטים והחליפות של נשים וגברים. בעקבות עלייתה של תנועות העצמה נשית כמו Me Too, ועם כניסתן של נשים רבות לתפקידי מפתח בעולם העבודה ותפקידים בממשל ופוליטיקה, נרשם גידול בצירוף רפידות הכתף למלתחות האופנה בקרב נשים ברחבי העולם.
רפידות כתף ומגדר

התייחסות אופנת הלבוש לכתפיים גבריות ונשיות התפתחה באופן שונה. לאורך ההיסטוריה הכתף הגברית הייתה מוגזמת והורחבה בלבוש צבאי ובלבוש אופנתי רשמי. רפידות הכתף שהדגישו את קו הכתפיים הגבריות נועדו לסמן תרבותית חוסן פיזי ורגשי, אסרטיביות והתמדה. באופנה הנשית, הכתף המרובעת של סוף שנות השלושים צמחה בתקופה של תהפוכות פוליטיות, כאשר נשים החלו לאמץ תפקידים גבריים מסורתיים יותר וזה בא לידי ביטוי בניכוס קו הכתפיים הגברי. רפידות הכתף מצטרפות לשורה של פריטי אופנה שניסו לשנות את הצללית האוטונומי הטבעית של גוף האדם על ידי ריפוד, הקשחה, הצרה והרחבה. כאלו היו גם רפידות האגן במאה ה־19, המחוך שהידק את הגוף, חזיית הפוש-אפ, נעלי העקב, רפידות סוליית הנעליים ועוד.
רפידות הכתף הפכו לאורך ההיסטוריה מפריט אופנה לסמל של כוח, בריאות, שוויון וביטוי לזהות עצמית. מקומה של האישה בחברה, בציבור ובעולם העבודה משתקף במסלול שעשו רפידות הכתפיים מהאופנה הגברית לאופנה הנשית. שינוי התפיסה של הגוף הנשי כספורטיבי בשנות ה-30 התבטא בהוספת מילוי לכתפי השמלות. האקלים החברתי והפוליטי בשנות ה-40 וה-80 שעודד נשים להצטרף לעולם העבודה השפיע על תוספת רפידות כתף גם לז'קטים של מלתחת הנשים. בגדים אוונגרדיים בעלי רפידות כתף מוגזמות שיקפו אישיות יצירתית ומקום בקדמת הבמה לשחקניות וזמרות פופולריות בתחילת המאה ה-21.
גלריה

ג'סטין בייטמן לובשת ז'קט עם רפידות כתף, 1987
צעירה אירופאית לובשת מקטורן עם רפידות כתף, 1985
מרגרט תאצ'ר לבושה בחליפה עם רפידות כתף
עליונית בעלת רפידות כתף אוונגרדיות 2007 עיצוב Emily Moon & Seana Chang
חליפת נשים, 1945, זהות תעסוקתית לאישה העובדת
ספורט תחרותי אתגרי משתמש ברפידות הכתף להגנה ולאפיון חזות קשוחה ומרתיעה לשחקנים
רפידות הכתף הרחבות בחליפה הגברית העניקו מראה בטוח וחסון
כותפות צבאיות של חיילי לגיון הזרים הצרפתי שאפינו את היחידה כקרבית ומיוחדת המקשטות עד היום בטקסים רשמיים את כתפי החיילים
רפידות הכתף חוזרות לאופנה. ז'קט נשים 2023.
רפידות הכתף של הזמר יוסט קליין אירוויזיון 2024
שחקני פוטבול לובשים רפידות כתף לצורך הגנה והתקפה
הערות שוליים

↑  Princeton - A Princeton Companion - chaptertitle, pr.princeton.edu
↑  McDowell, C. (2013), The Anatomy of Fashion: Why We Dress the Way We Do, London:
Phaidon Press.
1 2  Kevin Almond, An analysis of the shoulder pad in female fashion, Fashion, Style & Popular Culture 6, 2019-01-01, עמ' 31–47 doi: 10.1386/fspc.6.1.31_1
1 2 3  Jane Mulvagh, Vogue history of 20th century fashion, London, England ; New York, N.Y., USA: Viking, 1988, ISBN 978-0-670-80172-5
↑  לבוש טקסי לאישה מאלג'יריה, באתר www.imj.org.il
1 2  Georgina Howell, In Vogue: Sixty years of celebrities and fashion from British Vogue, Middlesex: Penguin, 1979, ISBN 978-0-14-004955-8
↑  Joan Crawford Images: 1932, www.joancrawfordbest.com
↑  S. W. Jackman, Who Was Who in America, Historical Volume 1607-1896, a Component Volume of Who's Who in American History, The New England Quarterly 37, 1964-03, עמ' 121 doi: 10.2307/363205
↑  McEvoy, Marion (1978-11-12), "Where the Pads Come From" (https://www.nytimes.com/1978/1
/archives/where-the-pads-come-from.html)., The New York Times: 240. Retrieved
2021-11-21.
↑  Jane Mulvagh, Vogue: history of 20th century fashion, London: Viking, 1988, ISBN 978-0-670-80172-5
↑  Shoulder Pads, Bloomsbury, 2015
↑  McEvoy, Marion (1978-11-12). "Where the Pads Come From". The New York Times: 240. Retrieved 2021-11-21, "Where the Pads Come From", Volume 44, Number 4, August 2017, ‏2019-05-15
↑  Mulvagh, Jane (1988), "1945", . Vogue History of 20th Century Fashion. London, England:
Viking, the Penguin Group. pp. 178–179
↑  Lloyd Smith, James Sherwood, Engineering our Favorite Pastime, Mechanical Engineering 132, 2010-04-01, עמ' 44–48 doi: 10.1115/1.2010-apr-6
↑  Robert Abbey, Mark Richards, 7. Town and country planning, Oxford University Press, 2020-06-25, עמ' 77–86, ISBN 978-0-19-885840-9
↑  Tori Telfer, whatever happened to shoulder pads, bustle, ‏July 31, 2014
↑  Laverty, L.C. (2013, ‘Working Girl: The Culture of Power Dressing’
רפידות הכתף במשחק הפוטבול נועדו להגן על גוף השחקן ולהרתיע את הקבוצה היריבה.
רפידות כתף לדרגות חיילי לגיון הזרים הצרפתי 1830
רפידות כתף בשמלה שלובשת השחקנית ברברה סטנוויק 1943
חולצה כחולה בעלת רפידות כתף רכות ונשלפות. שנות ה-80.
רפידת כתף בחליפה
משה פרסטר

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1963 (בן 61) נהריה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 https://wix-master2.wixsite.com/moooses1
 פרופיל ב-IMDb
 
משה פרסטר (נולד ב-14 באוגוסט 1963) הוא קומיקאי ושחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

פרסטר נולד וגדל בנהריה להורים ממוצא רומני. למד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. את דרכו בתעשיית הבידור החל במופע "עלילות משה בעיר הגדולה" לצד טל פרידמן אותו הכיר בלימודיו באוניברסיטה. המופע הוצג בשנת 1988 ואף זכה להצלחה גדולה ול-700 הופעות בשש שנים, רכש קהל מעריצים והשפיע על קומיקאים ישראלים רבים. במקביל העלו פרסטר ופרידמן בפסטיבל עכו את המופע "משחק המטקות האחרון".
בתחילתו של ערוץ 2 הופקו שתי תוכניות בהשתתפות טל ומשה, עדיין כצמד, "המופע של טל ומשה" ו"צפדינה מארחת".
מופע הסטנד-אפ "במיטה עם משה" הוצג בין היתר בקאמל קומדי קלאב.
פרסטר שיחק בהצגות הילדים והנוער "חסמבה" בתפקיד עוזי הרזה, וב"פוקהונטס" בתפקיד עוזרו האישי של המושל.
ב-1996 הוציא יחד עם האחים גלוזמן את משחק המחשב "תככי הרייטינג". קווסט שעקב אחרי אלימלך אגוז, בלש (אותו דיבב פרסטר), שיוצא לנופש בבית המלון "נופי חדרה", שבו מתבצע רצח ביזארי. באותה שנה השתתף בשירו של שלמה ארצי "אור בקצה המנהרה" (מתוך האלבום "שניים") והשתתף בסרט הקצר "מלכה לב אדום".
בשנים 1997–2006 היו רוב תפקידיו הטלוויזיוניים קומיים, כגון בתוכנית "קוץ" עם איתי שגב, נצח בסדרה "אסתי המכוערת", העוזר בסדרה "השמיניה" ומדען בתוכנית "האוניברסיטה הקטנה" בערוץ הילדים.
פרסטר כתב ושיחק בהצגת היחיד "איש הפלדה משכונת כצנלסון" (על פי ספרו של אמיר גוטפרוינד "שואה שלנו") שזכתה בפרס המחזאי/מעבד בתיאטרונטו 2007. באותה שנה גילם פרסטר את דמותו של זרח בובובסקי, מנהל שותף בתיכון "אביבים" בעונה השלישית של סדרת הדרמה היומית "ראש גדול" לצד איציק כהן.
בשנים 2009–2010 שיחק בתיאטרון דימונה, שם השתתף בשתי הפקות, "צירי דגים" ו"האומר לא", על פי ברכט.
כתב את המונוגרמה "בגדי חורף אבא" שעלתה בפסטיבל תיאטרונטו 2012, עבורה זכתה השחקנית הילה מצקר-הלוי בציון לשבח על משחקה. באותה שנה השתתף לצד ידוענים נוספים בתוכנית "הישרדות VIP". בנוסף העלה גם מופע סטנד-אפ שכתב, "משה פרסטר - המציאות".
בשנים 2014–2016 השתתף בסדרת הקומית לילדים "משפחה שולטת" ששודרה ב-Yes במשך ארבע עונות ו-80 פרקים.
פרסטר השתתף בסרטוני היוטיוב של חברת "שרוטונים", כגון "גמבה סטייל" (פארודיה על "גנגנם סטייל"), בקליפ לפסח "זה לא כהלכתו" וב"פרסטר קיס", פארודיה על "First kiss".
ב-2014 הוציא את הנובלה הדיגיטלית "הכי טוב יהיה לברוח", בהוצאת "בוקסילה".
בינואר 2015 התאחד פרסטר באופן חד-פעמי על הבמה עם טל פרידמן, במסגרת "ערב של צחוק בריא", ערב התרמה מיוחד למען "מרכז טל לרפואה אונקולוגית אינטגרטיבית".
בשנת 2019 השתתף בסרט הקומי "בזמק".
משנת 2020 משתתף בסדרת הטלוויזיה "קופה ראשית", בתפקיד מוש, בן זוגה של שוני. באותה שנה השתתף בעונה השנייה של הסדרה "שב"ס", בתפקיד פינקי.
ב-2021 חזר לגלם את דמותו של אלימלך אגוז בחידוש למשחק המחשב הישראלי "פיפוש". באותה שנה היה אחד התסריטאים בסדרה "לבד בבית", בכאן חינוכית.
ב-2022 השתתף במחזמר "מערבון בלירה" וכן גם בסדרה "לצאת ולטייל ברכבת ישראל" בכיכובו של חיים אוסדון, בתור שרוליק המדריך. באותה שנה שיחק את דמותו של הסאונדמן ויצמן בסרט "אוהב אותך צ'ארלי", בבימויי של שי כנות.
במאי 2024 עלתה סדרת הדרמת מתח "האיש שרצה לדעת הכל" בכאן 11, בה הוא מגלם את ישראל גל.
בנובמבר 2024 גילם את דמותו של הרמטכ"ל הרצי הלוי, במסיבת עיתונאים עם שר הביטחון ישראל כץ, בתוכנית "זהו זה".
ביוגרפיה > פעילויות נוספות

מדריך קבוצות בסיורים קומיים-היסטוריים בנווה צדק ויפו.
מקיים סדנאות משחקי תיאטרון לנוער, סדנאות מקצועיות לתלמידי מגמת תיאטרון בבתי ספר, בשם "סלפי עם משה". מעביר סדנאות הומור לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים.
חיים אישיים

פרסטר היה נשוי פעמיים (אשתו הראשונה היא האוצרת רעות פרסטר) והוא אב לשלושה בהם בנו רותם שאובחן על הספקטרום האוטיסטי. מתגורר בקריית אונו.
בזוגיות עם נטע קמינצקי, מעצבת פנים.
פילמוגרפיה > תוכניות טלוויזיה נבחרות

המופע של טל ומשה
צפדינה מארחת
קוץ - עם איתי שגב
אסתי המכוערת
השמיניה
האוניברסיטה הקטנה
ראש גדול
משפחה שולטת
בעקבות הסיפורים הקסומים
קופה ראשית
הרצועה
האיש שרצה לדעת הכל
פילמוגרפיה > קולנוע

יוסל'ה, איך זה קרה? (1989)
פנסיון פראכט (2014)
בזמק (2019)
אוהב אותך צ'ארלי (2022)
פילמוגרפיה > הצגות ומופעים

עלילות משה בעיר הגדולה
משחק המטקות האחרון
במיטה עם משה
איש הפלדה משכונת כצנלסון (כתיבה ומשחק)
צירי דגים
האומר לא
בגדי חורף אבא (כתיבה)
פילמוגרפיה > מדבב

מדגסקר - טוראי
המופע של מר שמח - מר פחדן
חללית הזמן - מחשב
מדגסקר 2 - ג'ירפה
גורדון הגנן - פרסי
פקפק ביל - דמויות שונות
האחים קואלה - נד הוומבאט
הי-מן ושליטי היקום - אורקו
שרלוק הולמס במאה ה-22
ההופסים - אברי
טוויפסי - טוויפסי
הערות שוליים

↑  ענת זהר, איש הפלדה, באתר nrg‏, 7 באפריל 2007
↑  מעבדתרבות דימונה מציגה: "צירי דגים", באתר "הבמה", 10 בדצמבר 2009
↑  מרב יודילוביץ', וייל וברכט ב"מעבדתרבות דימונה", באתר ynet, 8 ביוני 2010
↑  מרב יודילוביץ', תיאטרונטו 2012: רק על עצמם לספר ידעו, באתר ynet, 11 באפריל 2012
↑  הזוכים בתיאטרונטו: נעם רובינשטיין והילה מצקר הלוי, באתר הארץ, 11 באפריל 2012
↑  משה פרסטר - המציאות, באתר יוטיוב, 19 באוגוסט 2012
↑  הקריירה החדשה של משה פרסטר, באתר וואלה, 25 ביולי 2012
↑  רותי זוארץ, ‏עלילות משה בערוץ הילדים: פרסטר ממציא את עצמו מחדש, באתר מעריב אונליין, 26 באפריל 2015
↑  משה אבוטובול, מישהו אמר לאכול בריא? צפו: "גמבה סטייל", באתר פרוגי, 30 בספטמבר 2012
↑  פרסטר קיס (First Kiss Parody)
↑  הכי טוב יהיה לברוח / משה פרסטר, באתר הספרייה הלאומית
↑  עידו רוזן ורן בוקר, הנה הם: הקומדי סטור, זהו זה וגם טל ומשה, באתר ynet, 26 בינואר 2015
↑  ינון בן שושן, אחרי 20 שנה: חזי פיפוש חוזר במשחק חדש, באתר ישראל היום, 1 באפריל 2021
↑  יעקב בר-און, ‏"לא הכל חייב להיעשות ברעש": משה פרסטר מככב על הבמה בהצגה חדשה, באתר מעריב אונליין, 27 ביוני 2022
↑  לצאת ולטייל ברכבת ישראל, באתר יוטיוב
↑  לימור סימון, משה פרסטר: "עכשיו זה רק אני עם עצמי", באתר mynet רחובות, 1 בינואר 2018
↑  סלפי, באתר תיאטרון הנפש
↑   אחד מכל 35 ילדים - אוטיסט: קרב ההישרדות של ההורים לעזור לילדיהם, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 14:51)
↑  טל גטרייטמן, "מאכזבת את המשפחה כל השנה ולא רק בחג", באתר ynet, 19 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310629905171  ISNI: 0000 0000 6926 5163  MusicBrainz: 5afd3f75-74bf-4cb7-9c87-3a303000de8e  VIAF: 97434652   WorldCat (עם VIAF): 97434652
רוולו

| --- | --- |
סמל רוולו

ככר הדואומו של רוולו
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  קמפניה קמפניה
 סלרנו:  נפה
 ראש העיר:  Paolo Vuilleumier
 רשות מחוקקת:  עירייה
 בירת העיר:  רוולו 
 העיר הגדולה:  סלרנו
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  7.94 קמ"ר
 גובה:  350 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2.395 (2023)
  ‑ צפיפות:  310 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  40°38′57″N 14°36′43″E﻿ / ﻿40.64906930959554°N 14.611941735108896°E﻿ / 40.64906930959554; 14.611941735108896
 אזור זמן:  UTC+1
 comune.ravello
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןרוולו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןרוולו(למפת קמפניה רגילה) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירנירוולו(למפת קמפניה מוגדלת) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירנירוולו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רוולו (באנגלית: Ravello) היא עיר קטנה באיטליה, במחוז קמפניה, בנפת סלרנו, השייכת לאזור החוף האמאלפיטאני, שבשנת 1997 אונסק"ו הכיר בו כאתר מורשת עולמית. מספר התושבים כ-2,500. העיר מכונה "עיר המוזיקה", כיוון שמתקיימים בה פסטיבלי מוזיקה שנתיים, ומוזיקאים פעלו ויצרו בה, ביקרו וקיבלו בה השראה ליצירתם. הנופים והאווירה בעיר משכו אליה אמנים, יוצרים וידוענים רבים.
היסטוריה

ממצאים ראשונים המעידים על קיומו של יישוב במקום מתוארכים למאה התשיעית. יש הסבורים כי היישוב התקיים עוד הרבה קודם, אך לדבר אין ביסוס. במשך תקופה ארוכה הייתה רוולו חלק מהאימפריה הימית של אמאלפי, ועקב מיקומה, גובהה ותנאי השטח סביבה, שימשה גם לחיזוק ביצורי ההגנה של אמאלפי. ב-1086, רוולו הפכה חלק מממלכת האפיפיור. בשנת 1135 דוכסות פיזה ניסתה בלא הצלחה לכבוש את העיר, אך שנתיים מאוחר יותר, ב-1137, פתחה פיזה במתקפה נמרצת נוספת והעיר נכבשה. פריחה כלכלית, מסחר ער וצבירת ממון נמשכו גם אחרי הכיבוש הפיזאני. ב-1583 נמכרה העיר תמורת 216 דוקטים זהובים, והחלה תקופה של דעיכה ודשדוש. רוולו עברה מיד ליד בין דוכסי ומלכי אירופה, והייתה בין היתר גם חלק מממלכת נאפולי. העיירה התגלתה מחדש במאה התשע עשרה, על ידי אמנים, אצילים, ואנשים מפורסמים, בעיקר ממדינות אירופה השונות, במסגרת סיורי הטיול הגדול שלהם.
ב-4 ביוני 1944, עם שחרור איטליה על-ידי צבא ארצות הברית ובעלות הברית, מידי גרמניה הנאצית, קיים המלך ויטוריו אמנואלה השלישי שהתגורר במקום בווילה אפיסקופיו שברוולו את טקס העברת סמכויותיו לבנו אומברטו, לפי המסורת שהייתה קיימת באותם ימים.
גאוגרפיה וסביבה

רוולו ממוקמת על שטח סלעי בגובה של כ-350 מטר מעל גובה פני הים, בין עמק נהר דרגונה (אנ') לעמק רג'ינה (Valle del Reginna). נמצאת סמוך לעיירה סקאלה, במרחק נסיעה של פחות מ-6 קילומטר מ"החוף האמאלפיטאני". בעיר קיימות מספר נקודות תצפית, המאפשרות מבט לכיוון חלק מערי החוף האמאלפיטני, לעבר הים הטירני ולעבר מפרץ סלרנו (אנ'). בקו אווירי המרחק מרוולו לחוף הים הוא כ-700–800 מטרים בלבד.
גאוגרפיה וסביבה > אקלים

האקלים ים-תיכוני, אך הודות לשילוב מיקומה במרחק קצר מהים התיכון אל מול מפרץ סלרנו, בגובה של 350 מטרים מעל פני הים, נהנית רוולו ממשבי רוח קרירים, יחסית, גם בקיץ החם של דרום איטליה. בהתבסס על הממוצע בשלושים השנים שבין 1961 עד 1990, הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר ברוולו, חודש ינואר, עומדת על +7.3 מעלות צלזיוס. בחודש החם ביותר, חודש אוגוסט, הטמפרטורה היא +23.4 מעלות צלזיוס
הודות לתנאי מזג האוויר המיוחדים, הייתה רוולו בימי איטליה הפשיסטית, לפני ובעת מלחמת העולם השנייה, ליעד תיירותי חביב על אנשי השלטון, משפחותיהם ומקורביהם.
תחבורה

ברכב ניתן להגיע לרוולו בדרך משנית מספר ss373. הדרך הררית, מתפתלת ומתחברת בקצה הצפוני שלה לדרך Strada Provinciale1 - SP1. בקצה הדרומי ss373 מתחברת לכביש-ss163 על שפת הים הטירני, המכונה "דרך אמאלפי". קו אוטובוס ציבורי המופעל על-ידי חברת SITA מגיע מאמאלפי לרוולו, דרך העיירה השכנה סקאלה (איט') ובחזרה.