stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1957 עד 1968: הייתה חלק מספרד
1970 עד 1986: לא הייתה חברה בCAF
מרוקו 1988: פרשה
אלג'יריה 1990: לא העפילה
סנגל 1992: לא נרשמה
תוניסיה 1994: לא נרשמה
דרום אפריקה 1996: פרשה
בורקינה פאסו 1998: לא נרשמה
גאנה ניגריה 2000: לא נרשמה
מאלי 2002: לא העפילה
תוניסיה 2004: לא העפילה
מצרים 2006: לא העפילה
גאנה 2008: לא העפילה
אנגולה 2010: לא העפילה
| גבון גינאה המשוונית 2012 | רבע גמר | 4 | 2 | 0 | 2 | 3 | 5 |
דרום אפריקה 2013: לא העפילה
| גינאה המשוונית 2015 | מקום רביעי | 6 | 2 | 3 | 1 | 5 | 5 |
גבון 2017: לא העפילה
מצרים 2019: לא העפילה
| קמרון 2021 | רבע גמר | 5 | 2 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| חוף השנהב 2023 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 9 | 4 |
| מרוקו 2025 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 4/34 | 19 | 8 | 5 | 6 | 20 | 18 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שיאי שחקנים

נכון ל-25 במרץ 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | הופעות | שערים | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פדריקו ביקורו | 55 | 6 | 2013–הווה |
| 2 | באסילו נדונג | 47 | 0 | 2016–הווה |
| 3 | אמיליו אנסואה | 44 | 22 | 2013–הווה |
| 4 | פבלו גאנט | 43 | 5 | 2015–הווה |
| 4 | חוסה אנטוניו מירנדה | 43 | 3 | 2015–הווה |
| 6 | איבן סלבדור | 42 | 6 | 2015-הווה |
| 7 | פליפה אובונו | 41 | 0 | 2011–2019 |
| 7 | איבן זראנדונה | 41 | 1 | 2003–2017 |
| 9 | גובנאל אדיגוגו | 40 | 9 | 2003–2015 |
| 5 | רנדי | 39 | 4 | 2010–2018 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שערים | הופעות | יחס | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אמיליו אנסואה | 22 | 44 | 0.5 | 2013–הווה |
| 2 | גובנאל אדיגוגו | 9 | 40 | 0.23 | 2003–2015 |
| 3 | חאבייר בלבואה | 6 | 32 | 0.19 | 2007–2017 |
| 3 | פדריקו ביקורו | 6 | 55 | 0.11 | 2013–הווה |
| 3 | איבן סלבדור | 6 | 42 | 0.14 | 2015–הווה |
| 6 | פדרו אובה | 5 | 16 | 0.31 | 2017–הווה |
| 6 | פבלו גאנט | 5 | 43 | 0.12 | 2015–הווה |
| 8 | רנדי | 4 | 38 | 0.11 | 2010–2018 |
| 9 | פדרו אוביאנג | 3 | 15 | 0.2 | 2018–הווה |
| 9 | רודולפו בודיפו | 3 | 13 | 0.23 | 2003–2012 |
| 9 | חואן אפיטייה | 3 | 12 | 0.25 | 2003–2008 |
| 9 | סאול קוקו | 3 | 23 | 0.13 | 2017–הווה |
| 9 | חוסה אנטוניו מירנדה | 3 | 43 | 0.07 | 2015–הווה |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
פדריקו ביקורו שיאן ההופעות (55) בנבחרת גינאה המשוונית בכל הזמנים
אמיליו אנסואה מלך שערי (22) נבחרת גינאה המשוונית בכל הזמנים.
ולא היה בינינו אלא זוהר

| --- | --- |
 סינגל בביצוע צילה דגן, קרולינה, דני ליטני, נחמה הנדל
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  לאה גולדברג 
 לחן:  דני ליטני, נחמה הנדל 
 
"ולא היה בינינו אלא זוהר" הוא שיר שחיברה המשוררת לאה גולדברג, הלחין דני ליטני ועיבד אלברט פיאמנטה. השיר התפרסם לראשונה בביצוע צילה דגן והופיע באלבום הבכורה שלה.
במאי 1970 צעד השיר במצעד הפזמונים השבועי של הגל הקל (לימים רשת ב'), והגיע בשיאו למקום העשירי במצעד.
רקע

השיר הופיע לראשונה בעיתון משמר בשנת 1944 כחלק ממחזור הסונטים "שירי אהבה מספר עתיק". בנוסף, השירים קובצו ב"מוקדם ומאוחר". ב-1970 הקליטה הזמרת צילה דגן את אלבומה הראשון שנשא את שמה, ובו נכללו מספר שירים שחיברה המשוררת לאה גולדברג. השיר, בלחנו של דני ליטני, בלט בין השירים. לימים, הקליט ליטני גרסה משלו לשיר שנכללה בתקליט הבכורה שלו יחס חם משנת 1978.
ב-2012 חידשה הזמרת קרולינה את השיר באלבומה זוהר, בעיבוד אורי בראונר כנרות.
לשירים לחנים נוספים מאת נחמה הנדל (בעיבוד אלדד שרים), ושל רעות שחר שביצעה את השיר, והוא הופיע באלבומה "תמיד" משנת 2014.
תוכן השיר

השיר עוסק באהבה נכזבת שתחילתה במפגש רומנטי ושזורים בו מטאפורות ודימויים רבים. המושג "זוהר" משמש תחליף בוהק, נוצץ ומסתורי יותר למילה אור, כזוהר הצפון או ספר הזוהר, בדומה לשיר "זוהר" שחיבר חיים נחמן ביאליק.
מבנה השיר הוא סונטה באורך ארבע עשרה שורות. שני הבתים הראשונים מכילים 4 שורות כל אחד, ושני האחרונים מכילים 3 שורות כל אחד.
בבית הראשון מתואר טיול שעורכים הדוברת והגבר השכם בבוקר ברחוב כפרי. למרות התיאור האופטימי והרומנטי, רומזת המשוררת על סיום האהבה ולמעשה מדובר בזיכרון על אהבה ישנה. בבית השלישי שואלת הדוברת באופן עקיף "התזכור".
בבית השני, מתואר קטע משיחת הזוג, כאשר הדוברת מתארת את יופי השמיים הורודים אך הנמען צוחק, ולא מובן האם הוא צוחק מדבריה או על הדוברת. בבית השלישי, הגבר מנענע עץ תפוחים ופרחיו הלבנים נושרים על ראשה של האישה, בדומה להינומת כלה. הרגע המתואר הוא מקרי ללא משמעות רומנטית ורגשית.
בבית האחרון הכפר מתעורר, והקשר בין בני הזוג מתרחק. הדוברת משנה את צורת התבטאותה מ"זוהר" ל"אור" השגורה יותר.
הערות שוליים

↑  העברית ולשון הספרות - 'חתן נעורים עד בלותך' - קווים לתיאור לשונה הפואטית של לאה גולדברג, תמר סוברן, עמ' 143, גיליון 100, הד האולפן החדש, תשע"ג 2013
↑  יובל לוי וחופית כהן, אלא זוהר, אלא אור: למה שכחו את צילה דגן, מהזמרות הגדולות בסבנטיז, באתר Xnet‏, 5 בנובמבר 2019
↑  אלעד בילו, עכבר העיר אונליין, "דרך הלחן הבנתי את הרגש שיש בשיר": להלחין את לאה גולדברג, באתר הארץ, 27 במאי 2011
↑  ולא היה ביניהם אלא זוהר - ביאליק וגולדברג, העולם כמרקחת, 2016
ויל סטיל

ויליאם סטיל (בצרפתית: William Still; נולד ב-14 באוקטובר 1992 בברן-לאלו שבצרפת) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל בלגי-אנגלי המאמן את קבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית.
קריירה כמאמן

סטיל שימש כעוזר מאמן בקבוצות לירסה, בירסחוט, סטאד ריימס וסטנדרד לייז'. במשך תקופה קצרה אף שימש כמאמן ראשי בבירסחוט במסגרת ליגת העל הבלגית.
ב-13 באוקטובר 2022, כאשר שימש כעוזר מאמן ריימס מליגת העל הצרפתית, פוטר אוסקר גארסיה מתפקידו כמאמן הקבוצה, וסטיל מונה למאמן זמני. לאחר רצף של חמישה משחקים ללא הפסד, מונה למאמן הקבוצה עד לתום עונת 2022/2023.
ב-10 ביוני 2024 מונה למאמנה של לאנס מליגת העל הצרפתית וחתם על חוזה לשלוש עונות.
הערות שוליים

↑  Reuters, Ligue 1: Lens signs Will Still as head coach, Sportstar, ‏2024-06-10 (באנגלית)
↑  Official | Will Still signs for RC Lens - Get French Football News, ‏2024-06-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Will Still: English manager named as new Lens coach, BBC Sport, ‏2024-06-10 (באנגלית בריטית)
דייוויד לאמי

דייוויד לאמי (באנגלית: David Lammy; נולד ב-19 ביולי 1972) הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור המכהן כמזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. לאמי מייצג את מחוז טוטנהאם בפרלמנט של הממלכה המאוחדת.
על אף הראיות בדבר מעורבות בטרור נגד ארגון אונר"א במהלך מלחמת חרבות ברזל, לאמי תומך בהמשך מימון הארגון וקרא לישראל לאמץ הפסקת אש. בנוסף קרא לאמי "לאסור את ראש ממשלת ישראל אם אי פעם ידרוך על אדמת בריטניה".
ביוגרפיה

לאמי נולד וגדל בלונדון. הוא למד משפטים באוניברסיטת לונדון והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1994. ב-1997 סיים לימודי תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
כחבר מפלגת הלייבור, נבחר לאמי בשנת 2000 לאספת לונדון, וביוני אותה שנה נבחר לבית הנבחרים הבריטי בבחירות ביניים שנערכו עבור מושב מחוז טוטנהאם. הוא היה בכך לצעיר חברי הפרלמנט באותה עת. לאמי מילא מספר תפקידים זוטרים בממשלתם של טוני בלייר, וגורדון בראון, בהם שר במשרד הכלכלה ושר במשרד החדשנות וההשכלה הגבוהה. ב-2015 התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת הלייבור לקראת הבחירות לראשות העיר לונדון, וסיים רביעי. בעקבות מפלת המפלגה בבחירות הכלליות ב-2015 תמך לאמי במועמדותו של ג'רמי קורבין לראשות המפלגה.
לאחר בחירתו של קיר סטארמר למנהיג מפלגת הלייבור באפריל 2020, מונה לאמי לשר המשפטים בממשלת הצללים שלו ובנובמבר 2021 מונה לשר החוץ בממשלת הצללים.
הוא התבטא נגד האנטישמיות במפלגת הלייבור והשתתף בעצרת "די זה די". בעצרת, לאמי הצהיר כי האנטישמיות "חזרה כי הקיצוניות חזרה" והיא פוגעת בתמיכה בלייבור בקרב הקהילה היהודית בבריטניה.
בסוף 2023, בעקבות הפצצת צה"ל על מחנה הפליטים ג'באליה, העיר לאמי כי הפגיעה הייתה שגויה "בכל הנוגע לאתיקה", אך גם כי "אם יש מטרה צבאית היא יכולה להיות מוצדקת מבחינה משפטית". ההערות זכו לביקורת על ידי ההתאחדות המוסלמית של בריטניה כמביישות ומושחתות מבחינה מוסרית.
ב-5 ביולי 2024, לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, מונה לשר החוץ, חבר העמים והפיתוח בקבינט של סטארמר.
לאמי הוא מחברם של הספרים "Out of the Ashes: Britain after the riots" העוסק במהומות בממלכה המאוחדת ב-2011 ו-"Tribes: A Search for Belonging in a Divided Society" העוסק בשבטיות בפוליטיקה הבריטית.
לאמי נשוי לציירת ניוקלה גרין, הם הורים לשלושה.
הערות שוליים

↑  "UK to resume funding UN Gaza aid agency, David Lammy says". BBC News. 19 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Britain becomes 'international laughing stock' as David Lammy 'tears down' nation's reputation, בערוץ רשת GBNews, ספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1207114863  ISNI: 0000 0000 5036 5973  LCCN: nb2004002577  SUDOC: 169284891  UKPARL: xY3sNmne  VIAF: 4444962   WorldCat (עם VIAF): 4444962
אסטריקס וירושלים של זהב שחור

| --- | --- |

עטיפת הספר באנגלית
 מידע כללי
 מאת:  אלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1981 (הגרסה הצרפתית) 1982 (הגרסה האנגלית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  הפיצול הגדול 
 הספר הבא:  בנו של אסטריקס 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002601373
 
אסטריקס וירושלים של זהב שחור (בצרפתית: L'Odyssée d'Astérix: האודיסיאה של אסטריקס) הוא הספר ה-26 בסדרת ספרי הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". זהו הספר השני לצאת לאור לאחר מותו של רנה גוסיני ובשל כך נכתב ואויר על ידי אלבר אודרזו. הספר פורסם לראשונה בגרסה הצרפתית בשנת 1981. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן".
עלילת הספר מתמקדת בעלילותיהם של אסטריקס ואובליקס באזור המזרח התיכון. מקור ההשראה לעלילת הספר מגיע בעיקר מסדרת סרטי ג'יימס בונד ומכתבי קודש יהודיים ונוצריים.
תקציר העלילה

יוליוס קיסר מתעצבן משום שהכפר הגאלי מביס את צבאו כל פעם מחדש ומונע ממנו להשיג את סוד שיקוי הפלא. ראש השירות החשאי, קאיוס-פיופוס (בעברית "חפרפרוס"), מציג בפני הקיסר, מרגל ושמו "אפס-אפס-ששיקס" (במקור: Dubbelosix, כאשר המספר 6 שמבוטא באנגלית Six משחק עם הסיומת "ix" האופיינית לשמות הגאליים), גאלי שנכשל שש פעמים בניסיונו לקבל הסמכה של כהן-עץ והחל לתמוך בכוחות רומא. קאיוס-פיופוס שולח את אפס-אפס-ששיקס אל גאליה במסווה של כהן-עץ זר. במקביל, בכפר, אשפיקס (כהן הכפר) מחכה למשלוח מיוחד של שמן סלעים (נפט) שבעזרתו יוכל להפיק את שיקוי הפלא.
לאחר שאשפיקס מגלה כי רקתעמיס, הסוחר הפיניקי שמספק לו את שמן הסלעים, שכח להביא את שמן הסלעים, אשפיקס מקבל התקף לב ומתעלף. אסטריקס ואובליקס חוזרים מציד חזירי בר ומגלים את אפס-אפס-ששיקס רכוב על מרכבה מתקפלת עמוסת-פטנטים בדרך לגאליה וזה נענה לבקשתם להעיר את אשפיקס מהעילפון. אפס-אפס-ששיקס מעיר את אשפיקס כשהוא משקה אותו בשיכר סקוטי חריף, דבר שגרם לאשפיקס לשכרות למעט זמן. הסוחר שמייבא את שמן הסלע מודיע להם שעל מנת למוצאו יש לחצות את הים התיכון עד לבבל.
אסטריקס ואובליקס נענים לאתגר ולוקחים איתם את אפס-אפס-ששיקס למסע בחוסר ידע שהוא מרגל של הרומאים, ושבמהלך המסע הוא מעביר דיווחים לרומאים באמצעות זבובית דואר. בים עוברת החבורה הרפתקאות ומביסה פעם אחר פעם פיראטים ואוניות קרב רומיות.
לבסוף, הם עוגנים ביהודה, מתארחים אצל משפחה יהודית בבית לחם ואף נכנסים בסתר לירושלים כדי לפגוש את ספק שמן הסלעים. כאשר הם מטפסים על החומה הם מגלים שאפס-אפס-ששיקס הוא מרגל. בירושלים הם פוגשים את הספק, שמעון פלטפוס, שמספר להם שהרומים שרפו את כל המלאי שלו ויועץ להם לנסוע למסופוטמיה שם נמצא מקור שמן הסלעים.
אחרי מסע רצוף תלאות במדבר, שכלל התחמקויות חוזרות ונשנות ממטרי חצים שיורים עליהם עמי האזור המסוכסכים הם בטעות מוצאים שמן סלעים. הם לוקחים אותו בחזרה לאוניה בצידון אך על הסיפון מאבדים את הנאד עקב טעות של אובליקס ששש אלי קרב.
בעוגמת נפש הם חוזרים לגאליה שם הם מגלים שכהן-העץ אשפיקס הצליח למצוא תחליף לשמן הסלעים בדמות מיץ סלק, ולוחמי הכפר - ששתו את שיקוי הפלא החדש - מביסים את הרומאים ומגינים בהצלחה על הכפר.
הפקה

לפני מותו רנה גוסיני תכנן כי אסטריקס יגיע באחד מספרי הסדרה לאזור המזרח התיכון. אף על פי כן, משום שגוסיני עצמו  יהודי, הוא פחד שיואשם בכך שהספר מהווה חומר תעמולה פרו-יהודי. משום כך, רק לאחר שגוסיני נפטר החליט אודרזו להפיק את הספר וזאת בעיקר בשל כך שבניגוד לגוסיני אודרזו איננו יהודי. לצורך הכנת הספר אודרזו אף נסע במיוחד לישראל על מנת שיוכל לאייר באופן מדויק את נופי ארץ ישראל בספר.
אודרזו שיבץ כמחווה את דמותו של גוסיני בעלילת הספר בתור סוחר ירושלמי אשר עוזר לאסטריקס ולאובליקס.
האיורים של ירושלים בספר מבוססים על תמונות שצילם אודרזו של דגם ירושלים בסוף ימי בית שני (אשר שכן באותה העת בשטח מלון הולילנד בירושלים). דגם זה הועבר במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 אל מוזיאון ישראל שבירושלים.
ציור של ירושלים ב"אסטריקס וירושלים של זהב שחור"
עמים ומדינות שהופיעו והוזכרו בספר

פיניקיה - רקתעמיס ("financicrisis"), הסוחר שמכר לאשפיקס את שמן הסלעים, שמוצאו פיניקי
מסופוטמיה על-פי הספר, מסופוטמיה (או בבל) היא המקום היחידי בו אפשר להשיג את שמן הסלעים.
שומר - המדינה שנלחמה באכדים.
אכד - המדינה שנלחמה בחיתים.
חיתים - נלחמו באשורים.
אשור - נלחמו במדיים.
צבא מדיין - צבא שהלך לאיבוד במדבר יהודה.
דמויות ייחודיות לספר

קאיוס-חפרפרוס - סגנו של יוליוס קיסר והבוס של אפס-אפס-ששיקס.
אפס-אפס-ששיקס - סוכן חשאי מגאליה שכפרו נכבש על ידי הרומאים. משמש ככהן-עץ מדומה. מבוסס על שון קונרי הצעיר.
רקתעמיס - הסוחר הפיניקי שמוכר לאשפיקס את הנפט, שהכרחי לשיקוי הפלא. הופעתו הראשונה הייתה בספר אסטריקס הגלדיאטור.
הזבובית - משמשת כמעבירת מסרים בין הרומאים לאפס-אפס-ששיקס. מאוהבת באפס-אפס-ששיקס.
יהושע - נווד צעיר שמלווה את אסטריקס ואובליקס בדרכם לירושלים.
שמשון - סוחר שמוכר בין היתר את שמן הסלע. שמו הרומאי הוא "פלטפוס".
שאולי - עוזרו של שמשון. מלווה את אסטריקס ואובליקס בדרך לבבל. מבוסס על רנה גוסיני.
הערות שוליים

↑  Jenni Frazer, The wild adventures of René Goscinny, Jewish inventor of Asterix and Obelix, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
חדשות (תקשורת)

משה חובב, קריין בקול ישראל, מקריא את החדשות (1959)
חדשות הן דיווח על מאורע עדכני, מעניין ומשמעותי. דיווחים אקטואליים שכאלה, מופצים בעיתונות הכתובה, ברדיו, בטלוויזיה ובמרשתת. בעבר חדשות הופצו "מפה לפה" – מפי השמועה, ובעידן האינטרנט לעיתים בתפוצה בינאישית, דרך דואר אלקטרוני או פרסום ברשתות חברתיות.
תולדות המושג

בממלכות קדומות, הייתה הפצת כרוזים, ומהם נודע לעמים השונים על חוקים וכן על אירועים שונים. כמו כן סיפורי תולדות הזמן הונחלו בכתב ובעיקר על פה. על שימוש בהפצת חדשות בכתב, ידוע כבר בממלכה המצרית בידי פרעונים עוד משנת 2400 לפנה"ס.
בממלכה הפרסית, עוד מימי כורש הראשון, הכרזות המלוכה נקראו פצ'גן, ונשלחו באמצעות שליחים רכובים "חצ'רנים", בדרכים שנוצרו במיוחד לשם כך. בממלכה הרומית לפחות מימי יוליוס קיסר, הועברו רשומות יומיות (אקטא דיורנא) שנחקקו באבן או בלוח מתכת, ונתלו במקום בולט בכל ערי הממלכה.
שושלת האן שהתקיימה בסין במאות הראשונה והשנייה לספירת הנוצרים, העבירה דפי מידע חדשותי על נייר אורז לפקידי הממשל. דפי המידע נקראו 'דּיבאוֹ' (בסינית 邸報) ונועדו לעיני קבוצת מורשים בלבד. אלו יכלו להשתמש במידע ולהעבירו בכתב או על פה לשאר אוכלוסיית העיר או המחוז.
בימי הביניים באירופה החלה תנועת סחר נרחבת ביבשת, וב-1556 ידוע דפי הכרזה קבועים שיצאו לאור בידי ממשלת ונציה בשם "נוטיצי סקריטה" (דף חדשות), אשר עלה מטבע "גאזט" ונציאני אחד. בהמשך עיתונים רבים נקראו גאזט על שם מטבע זו. באותה עת, נמצא בממלכת סין תחת שושלת מינג אזכור להפצת הודעות פרטית בשנת 1582 בפקינג. אולם העיתון הראשון בעולם נחשב העיתון הגרמני Relation aller Fürnemmen und gedenckwürdigen Historien – קורות העיתים המיוחדים והחשובים, בידי יוהאן קארלוס, בעיר העצמאית שטרסבורג, בממלכה הרומית, החל משנת 1605 כפי שהוכח בשנת 2005 לאחר ויכוחים רבים. עיתונים אחרים החרו החזיקו אחריו. עיתונים אלו הודפסו כספרים, אחת לשבוע. רק בשנת 1618 החלו להופיע עיתונים בתבנית של דף בודד או דפים אחדים, והראשון מביניהם Courante uyt Italien, Duytslandt, &c ההולנדי, באמסטרדם.
סוכנות החדשות העתיקה ביותר היא AFP (אגנס פרנס פְּרֶס – סוכנות החדשות של צרפת) שנוסדה בשנת 1835 בידי המתרגם שארל לואי הבס.
בעת החדשה החדשות הובאו בידי עיתונאי ל'חדר החדשות' או שהם נמסרו בהודעה טלפונית, שם שודרו בשירות טלגרפי או נערכו ונמסרו לסדר הדפוס, יחד עם סיפורי חדשות אחרים. עם התפתחות שידורי הטלוויזיה במאה ה־20 הפכו מהדורות החדשות המרכזיות בטלוויזיה לפורמט נפוץ לצריכת חדשות.
ברבות השנים, חלו שינויים באופיים של שידורי החדשות. אם בעבר מגיש החדשות היה בדרך כלל גבר, או זוג מגישים של גבר ואישה, ניתן לראות בחלוף השנים יותר ויותר נושאות בתפקיד זה באופן יחידני.
אופן צריכת החדשות משתנה בעשורים הראשונים של המאה ה־21, עם עלייתם של מדיומים מקוונים דוגמת אתרי חדשות, יישומוני חדשות השולחים התראות עדכונים, רשתות חברתיות ועוד.
חדשות מקיימות וסביבתנות החדשות

לאור עידן המידע והנגישות למידע ולפרשנות בערוצים רבים ובכמות עצומה, הציע פרופ' מיכאל שודסון, מבית הספר לעיתונות באוניברסיטת קולומביה לחשוב מחדש על כל הידוע לנו בעניין עיתונות. עיתונאי יכול להיות כל אדם בעל מחשב ומקלדת (הדברים נכתבו לפני הפצת הטלפונים החכמים) בכל מקום, ובכל רגע נתון, והוא עצמאי וחופשי יותר, ופחות תלוי בממסד. האם המדווח חייב להיות עיתונאי מומחה? האם כל אחד יכול לעסוק בעיתונאות? לדעת שודסון, שאלות אלו מגדירות מחדש את מושג החדשות בפרט והעיתונאות בכלל. הוא זיהה שישה תחומים בהן השתנתה "סביבת החדשות":
הקו המפריד בין הקורא לכותב טושטש.
ההבחנה בין ציוץ, הודעה בקבוצת דיון, פרסום באתר חברתי, סיפור עיתונאי, מאמר בירחון, ואפילו כתיבת ספר – טושטשה.
ההבחנה בין מקצוענים לחובבים טושטש, ונוצרו הרבה מצבי ביניים של חובב-מקצוען.
הגבולות בין ארגונים פרטיים עם מטרות רווח, ארגונים ציבוריים, ומוסדות ללא כוונת רווח, מיטשטשים והולכים, ואילו שיתוף הפעולה בין סוגי מוסדות אלו הלך והתפתח.
בסוכנויות החדשות, ניטשטש הקו בין חדר החדשות, והמשרד העסקי.
ההפרדה בין התקשורת הישנה (הרדיו, הטלוויזיה והעיתונות הכתובה) לתקשורת החדשה (תקשורת במרשתת) וניו מדיה ניטשטשה עד שכיום אינה ניכרת כלל.
לדבריו, שינויים אלו, שלא ניתן להתעלם מהם, מובילים לסוג חדש של עיתונאות, שיש בה חסרונות ויתרונות, אך יש להכיר בקיומה, כעתיד.
השפעת צריכת חדשות על האדם

תפיסה מקובלת היא שחשוב לצרוך חדשות באופן קבוע. עם זאת, יותר ממחצית האמריקאים שנשאלו בנושא, טענו שחדשות גורמות להם לתחושת לחץ, ורבים גם ציינו תחושות חרדה, עייפות או אובדן שינה כתוצאה מכך.
מחקר משנת 2011 של גרהאם דייווי וונדי ג'ונסון הראה שחשיפה של כ-15 דקות לחדשות שליליות משפיעה לרעה על מצב הרוח ומגבירה בקרב הנבדקים דאגות אישיות גם בנושאים שאינם קשורים ישירות לתכנים שנצפו. מחקר נוסף הראה שלקח זמן ממושך להשפעות שליליות כאלו לחלוף ללא סיוע של טכניקות בפסיכולוגיה דוגמת תרגילי הרפיה. למרות ההשפעות השליליות על מצב הרוח, צרכני תוכן רבים נוהגים לחזור ולצרוך חדשות באופן קבוע. גרהאם דייווי וחוקרים אחרים משייכים חזרתיות זו להטיה קוגניטיבית בשם הטיה שלילית (אנ'), שהיא נטייה טבעית של מוח האדם לחפש איומים.
בישראל

בעשורים הראשונים לקיומה של ישראל, רבים צרכו חדשות באמצעות עיתונים ורדיו, ובהדרגה המדיום המרכזי לצריכת חדשות עבר למהדורות החדשות בטלוויזיה.
בתחילה שודרו מהדורות חדשות ברדיו מספר פעמים ביום, ועם הזמן עלה מספר המהדורות עד לשידורן אחת לשעה, ובערוצים מסוימים גם כל חצי שעה. בטלוויזיה החדשות שודרו בשעת הערב, תחילה בערוץ היחיד בתוכנית שנקראה מבט לחדשות, שהייתה המהדורה המרכזית הראשונה בישראל. כיום חדשות ומבזקי חדשות מגיעים דרך המרשתת, בשפות רבות ובתבניות רבות. כיום יש גם ערוצים רבים, ברדיו, בטלוויזיה במרשתת ואף בעיתונות מודפסת, מקומית, כלל ארצית וגם עולמית, ביניהם המוקדשים לחדשות בלבד או כמעט רק להן, בעוד אחרים מתעלמים מן החדשות לחלוטין. לאורך השנים התקיימו תוכניות הלועגות למהדורות החדשות, או מחקות אותן. ישנם רשתות חברתיות ואתרי ויקי עם עריכה פתוחה, וכן רשימות מרשתת המוקדשים לחדשות.
אופי החדשות ואופן הצגתן השתנה עם השנים, והרצינות האופפת אותן הלכה ונשחקה.
בישראל של ראשית המאה ה־21 הולך ופוחת בהדרגה שיעור הצפייה וההאזנה למהדורות החדשות בטלוויזיה וברדיו.
על פי חוקר התקשורת עקיבא כהן יש לתופעה זו שלושה גורמים מרכזיים. ראשית, מתחזקים התחליפים למהדורות החדשות במדיומים אחרים, דוגמת יישומוני חדשות או פיד ברשתות חברתיות. סיבה משלימה היא שמהדורות החדשות המרכזיות משובצות באופן מסורתי בשעות הפריים טיים בערב, ועד לשעה זו גם הציבור המתעניין בחדשות כבר התעדכן בחדשות המרכזיות לאורך היום במדיומים המיידיים.
סיבה נוספת שמציע כהן קשורה לעומס המידע, קצב מהיר ובחירות סגנוניות של הגשת המידע במאה ה־21, שיוצרים עבור הצופים קושי לעבד את המידע באופן יעיל, ודורשות ממנו מאמץ מנטלי מתמשך.
ראו גם

אקטואליה
מבזק חדשות (טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  Kershner, James W., The Elements of News Writing, Boston, MA: Pearson & Bacon, 2005
↑  לפי אתר הדואר האמריקני US Couriers. קיום פפירוסים מתקופה זו אושש בשנת ה'תשס"ה (2005) כשנמצאו עיר נמל ובה ספרייה עשירה, לחוף ים סוף, בפתחת מפרץ סואץ.
↑  "פתשגן הכתב להינתן דת בכל מדינה ומדינה... ביד הרצים... בסוסים... האחשתרנים" (מגילת אסתר פרשיה ראשונה, שלישית ורביעית.)
↑  תולדות העיתונים מאת פרופסור מיטשל סטפנס, אתר אוניברסיטת ניו יורק, (אנגלית)
↑  הוויכוח על הגדרת העיתון הראשון לפי התוכן או המבנה ניטש מול ההיסטוריון האנגלי סטנלי מוריסון, וברבות הימים התבררה גם סוגיית הבכורה בין עיתונו של יוהאן קארלוס ובין עיתון גרמני אחר שיצא בשנת 1609 בגרמניה.
↑  ירין כץ‏, מהדורת החדשות: כולם חיכו לשובה של יונית לוי, באתר וואלה, 24 בפברואר 2014
↑  חקר החברה של החדשות (מהדורה שנייה) שודסון מיכאל, 2011, עמודים 207-216
1 2  Markham Heid, You Asked: Is It Bad for You to Read the News Constantly?, Time, ‏May 19, 2020
↑  Wendy M. Johnston
Graham C. L. Davey, The psychological impact of negative TV news bulletins: The catastrophizing of personal worries, ‏13 April 2011
↑  Attila Szabo, Katey L Hopkinson, Negative psychological effects of watching the news in the television: relaxation or another intervention may be needed to buffer them!
↑  כמו עלוני שבת, ערוצים מקומיים, ועיתוני ערים או עיתונים פרטיים לקבוצות
↑  בתוך הקופסה מיתוג סמוי בטלוויזיה הישראלית.
1 2 3  עקיבא כהן, הדרישה לקצר את המהדורות נתמכת בשלל מחקרים, באתר העין השביעית, 6 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538483105171  HDS: 013904  LCCN: sh85034883  NKC: ph119522 
אולפן חדשות של הערוץ הראשון
מערכת חדשות של ערוץ i24news
אסטריקס באחוזת האלים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רנה גוסיני ואלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 הוצאה
 הוצאה:  דרגאוד 
 תאריך הוצאה:  1971 (הגרסה הצרפתית) 1973 (הגרסה האנגלית)
 מספר עמודים:  47
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  אסטריקס בארץ ההלווטים 
 הספר הבא:  זר הדפנה של קיסר 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000361402
 
אסטריקס באחוזת האלים (בצרפתית: Le Domaine des Dieux, אחוזת האלים), הוא הספר ה-17 בסדרת ספרי הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". את ספר הקומיקס כתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו. הספר פורסם לראשונה בגרסה הצרפתית בשנת 1971. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן". ב-2015 יצא סרט המבוסס על הספר בשם אסטריקס באחוזת האלים.