stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גניזת קהיר
תולדות הגניזה

בית הכנסת של הקהילה היהודית בפוסטאט, בעיר העתיקה של קהיר, נבנה בשנת 882 על חורבות כנסייה קופטית. באותה שנה רכשו יהודים מירושלים את הקרקע והחלו להשתמש בו כבית כנסת. בית הכנסת נחרב בפרעות בשנת 1012.
בשנת 1025 בערך נבנה בית הכנסת מחדש ברשות השלטונות.
בקומה העליונה של בית הכנסת נקבע חדר מיוחד כגניזה, כלומר מקום לאיסוף ספרי קודש וגליונות שהתבלו ואי אפשר להשתמש בהם עוד. לאורך השנים גנזו יהודי הקהילה במקום לא רק את ספרי התפילה והלימוד שבלו ונשחתו, אלא גם מסמכים משפטיים – כתבי בית דין, כלכליים – אגרות ושטרות, רשימות שמיות, קטעי פנקסים ומכתבים, וכל זאת מתוך יחס של כבוד לכל שנכתב באות עברית. האקלים היבש של מצרים סייע להשתמרות הכתבים.
החומר שנשמר בגניזה נחלק אפוא לשני סוגים עיקריים: חומר ספרותי וחומר תיעודי. השפות העיקריות של מסמכי הגניזה הן ערבית יהודית (ערבית באותיות עבריות), עברית וארמית. אולם נשתמרו גם מסמכים הכתובים ערבית באותיות ערביות. מסמכים אלה היו ככל הנראה חלק מארכיונים משפחתיים שנגנזו.
המסמך הראשון בגניזת קהיר שמופיע בו תאריך הוא מן המאה ה-9, והקטע הספרותי המתוארך הראשון הוא מתחילת המאה ה-10. קיימים רק כמה עשרות מסמכים מתוארכים מן המאה ה-10. משנת 1002 ואילך מצויים מסמכים כמעט מכל שנה, ומספרם גדל מאוד משנות ה-20 של המאה ה-11 ועד שנת 1266. קורפוס זה של מסמכים מקיף את התקופה הפאטמית והאיובית, ומכונה "הגניזה הקלאסית". אין בגניזה כמעט חומר מן השנים שלאחר שנת 1266 ועד הרבע השני של המאה ה-16.
על פי הההערכה, בין קטעי הגניזה שאינם מתוארכים, יש לא מעט קטעים שזמן כתיבתם קודם לתאריך של קטעי הגניזה המתוארכים הקדומים ביותר.
קיום הגניזה לא נשמר בסוד, ובמאות ה-18 וה-19 ניסו תיירים יהודיים (בהם, למשל שמעון פון גלדרן, דוד-סבו של היינריך היינה) לבדוק את תוכנה, אולם כיוון שלא פעלו באופן מקצועי, ובשל אי הסדר והאבק שהיו במקום, לא עלה הדבר בידם. בנוסף האמינו בני הקהילה שמוטלת קללה על מי שייקח ספרים מן הגניזה. סוחרי עתיקות מקומיים מכרו כמה ספרים מן הגניזה לתיירים עשירים כמזכרות.
תולדות הגניזה > גילוי הגניזה

בשנת 1864 ביקר הנוסע והשד"ר הירושלמי יעקב הלוי ספיר בגניזה והוציא ממנה מספר דפים. את תיאור מסעו למצרים פרסם בספרו "אבן ספיר" שיצא לאור בגרמניה בשנה ההיא. בעקבות ביקורו החלו אנשים נוספים להוציא חומר מן הגניזה. בשנת 1893 הוציא לאור הרב שלמה אהרן ורטהיימר איש ירושלים את הכרך הראשון של "בתי מדרשות", שהכיל מדרשים קטנים מכתבי יד מן הגניזה.
ב-13 במאי 1896, שתי אחיות סקוטיות שחזרו מארץ ישראל, אגנס לוויס ומרגרט גיבסון, הראו לחוקר שניאור זלמן שכטר, שישב באוניברסיטת קיימברידג', כמה דפים מהגניזה בקהיר, שכללו את הנוסח העברי של ספר בן סירא, שבמשך מאות שנים היה ידוע רק בתרגומו הלטיני והיווני. שכטר, נלהב ממה שראה, הזדרז, וביוני 1896 השיג תמיכה למסע למצרים מטעם האוניברסיטה, ושם גילה את ההיקף העצום של הגניזה ואת החומר הנדיר שכללה. הוא העריך שפינה מן המקום יותר ממאה אלף קטעים.
שכטר זכה לעזרה מיוחדת מצד חוקר מדעי היהדות צ'ארלס טיילור (1840–1908), תלמידו של קודמו של שכטר, הרב שלמה שילר-סינשי. כן התגייסו לעזרתו גורמים נוספים, יהודים ונוצרים, ודיפלומטים בריטים במצרים. שכטר קיבל בין היתר מכתב המלצות מהרב הראשי של אנגליה, נפתלי הרמן אדלר, אל הרב הראשי של קהיר, רפאל אהרן בן שמעון. ואכן, בהגיעו לקהיר זכה שכטר לשיתוף פעולה מצד ראשי הקהילה היהודית ומצד ראשי בית הכנסת אבן עזרא.
העבודה בגניזה עצמה התנהלה בתנאים קשים: שכטר נאלץ לזחול לתוכה דרך חור בקיר עזרת הנשים שבבית הכנסת, וחלל הגניזה נעדר היה דלתות וחלונות והיה מלא אבק מחניק. הוא הצליח למיין בקפידה עבור ספריית האוניברסיטה רכישה של אין ספור כתבי יד ודפים מן הגניזה – אוסף הגדול פי שלושה מכל אוסף אחר מסוגו בעולם כולו (אוספים גדולים למדי של מסמכים מהגניזה הגיעו בעבר בדרכים עקיפות אל הספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג וכן למקומות נוספים, אך מבלי שייחשף מקורם). שכטר וטיילור תרמו את האוסף, הנקרא על שמם, לאוניברסיטת קיימברידג'.
חלקים מן האוסף הגיעו לספריות חשובות רבות, בהן בסנקט פטרבורג, בודפשט, וינה, שטרסבורג, פריז, לונדון, אוקספורד, מנצ'סטר, בית המדרש לרבנים בניו יורק, פילדלפיה, וושינגטון, ספריית יונס וסוראיה נזריאן באוניברסיטת חיפה ועוד. חומר שהיה בכמה ערים אירופיות, בהן ברלין, פרנקפורט וורשה אבד בזמן מלחמת העולם השנייה. אולם רובו של החומר (כ-70%) נמצא בקיימברידג', באוסף על שם טיילור-שכטר בספריית האוניברסיטה. בשנת 2006 נתגלה בספריית אוניברסיטת ז'נבה, באוסף של פפירוסים יווניים, אוסף מהגניזה שלא נודע עד אז.
חקר הגניזה

מחקר הקטעים שנאספו מהגניזה רחוק מלהסתיים. כל הענפים בחקר היהדות, תולדותיה וכתביה קיבלו תרומה עצומה מהעיון בטקסטים שנמצאו בגניזה, ובהם אלפי מסמכים היסטוריים, שטרות, אגרות, כתובות וגטין, אלפי ספרי הלכה, דקדוק עברי, מחשבת ישראל, מיסטיקה יהודית ושירה, מתקופת הגאונים ועד תקופת האחרונים.
"הגניזה הספרותית" כוללת כרבע מיליון דפים, ו"הגניזה התיעודית" כוללת 7,000 מסמכים, שכמחציתם נשתמרו בשלמותם או כמעט בשלמותם.
מספר קשיים עומדים בכל זאת בפני חוקרי הגניזה:
מיון דברי הגניזה בעלי הערך לבין מכתבים ותיעודים חסרי ערך לציבור שנגנזו מפני שנכתבו בעברית.
מצבם הגרוע של רוב הספרים (מדובר, כזכור, במאספה של ספרים שיצאו משימוש).
חומר רב שנמצא בדפים בודדים ואף בקרעי דפים שצריכים השלמה.
הצורך בפענוח של צורות כתב וכתיב שכבר אינן מוכרות, ושל כתב שדהה או נמחק.
בעיות בקביעת הכרונולוגיה של הקטעים והמהימנות שלהם.
כך או כך, מחקר הגניזה נמשך גם היום במחלקות למדעי היהדות ברחבי העולם.
חקר הגניזה > פרויקט גנזים

בשנת 2000 יזם דב פרידברג הקמת אתר אינטרנט שירכז את כל דפי הגניזה והמחקרים שנעשו עליה. לצורך כך נתמנתה הנהלה אקדמית בראשות הפרופסורים מנחם בן ששון וחגי בן-שמאי מהאוניברסיטה העברית, ופרופסור ג'יימס דיאמונד מאוניברסיטת ווטרלו. לניהול הפרויקט התמנה פרופסור יעקב שוויקה מאוניברסיטת בר-אילן. ביצוע הפרויקט החל בינואר 2006, ועשוי להמשך עוד כמה שנים עד להשלמתו.
לצורך הפרויקט הוכנה רשימה של רוב דפי הגניזה ומיקומם. עד 2010 צולמו מרבית הדפים שבאוספי אוניברסיטת קיימברידג', ז'ק מוצרי, ספריית המוזיאון הבריטי, ספריית יונס וסוראיה נזריאן באוניברסיטת חיפה, בית המדרש לרבנים בניו יורק, אוניברסיטת תל אביב, בספרייה הלאומית בירושלים, בספרייה למדעים בבודפשט (קטעי הגניזה שבאוסף קאופמן) ועוד. האתר עלה לאינטרנט בשנת 2007. איכות הצילומים כה טובה, שלעיתים קל יותר לקרוא את הקטעים באתר מאשר במקור.
ממצאי הגניזה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ממצאי הגניזה > תשובות הגאונים

לישיבות הגאונים היו פונים בשאלות מכל מרחבי העולם היהודי, ובפרט מצפון אפריקה. שאלות היו מועברות על ידי שיירות סוחרים, קהילות רבות שהסוחרים היו עוברים דרכן במסעם, היו נוהגות להעתיק לעצמן את התשובות או קיצוריהן, על מנת לשמור אותן בספריותיהן. כך, השתמרו תשובות רבות בגניזת קהיר, משום שקהיר יושבת על צומת דרכים מרכזי ותשובות למקומות שונים עברו דרכה. תשובות גאונים רבות נשתמרו מחוץ לגניזה, בקובצי תשובות ובספרות הראשונים. אך בגניזה נמצאו אלפי תשובות חדשות, וגם נמצאו נוסחיהן המקוריים של תשובות שפורסמו כבר בקבצים קדומים יותר, וכן ניתן לשייכן לגאון שהשיב אותן. קטעי תשובות רבים מהגניזה עדיין לא פורסמו.
ממצאי הגניזה > נוסח ארץ ישראל

כל נוסחי התפילה כיום מבוססים בעיקר על נוסח התפילה שהיה קיים בבבל, וכך גם רוב קטעי הסידורים מן הגניזה. אך לצידם, התגלה בגניזה הקהירית נוסח תפילה שהיה נהוג בארץ ישראל בתקופת הגאונים. כמה הבדלים בנוסח התפילה ובמנהגי התפילה בין בבל לארץ ישראל, היו ידועים כבר קודם, מהתלמוד הירושלמי וממסכת סופרים, אך נוסח התפילה בשלמותו לא שרד מחוץ לגניזה. בבית הכנסת בן עזרא, התפללו בנוסח זה עד ימי רבי אברהם בן הרמב"ם, ונראה שזו הייתה מהקהילות האחרונות בעולם שנהגו במנהג זה.
ממצאי הגניזה > שירה ופיוטים

בגניזה הקהירית נמצאו עשרות אלפי שירים וקטעי שיר. ממצאים אלו, הכפילו את מספר השירים הנודעים מימי הביניים. בעוד לפני גילוי הגניזה, שרדו מהפיוט הארץ-ישראלי כמות מצומצמת של פיוטים, אותם ששולבו בנוסחי תפילה המקובלים היום, הרי שבגניזה התגלתה כמות גדולה מאוד של פיוטים, מנוסח התפילה הארץ ישראלי, והתברר שבאותה תקופה הייתה יצירה פייטנית עשירה, שכללה התחדשות מתמדת.
כך למשל, הפייטן ר' יניי חיבר מחזור של קדושתאות לכל סדרי הקריאה בתורה (פרשות השבוע על פי מנהג ארץ ישראל הקדום) ובנוסף פיוטים נוספים. אך לפני גילוי הגניזה הייתה מוכרת רק קדושתא אחת ויחידה מתוך המחזור הזה שנכנסה למחזור האשכנזי – "אוני פטרי רחמתיים", הנאמרת במנהג אשכנז המערבי בשבת הגדול שפיוט אחד מתוכה "אז רוב ניסים הפלאת בלילה", נאמר גם בסיום ליל הסדר. בגניזה התגלו חלקים משמעותיים ממחזור זה.
ראו גם

מגילות מדבר יהודה
כרימה בת עמאר (אלוחשה אלדלאלה)
מסמכים מן הגניזה:
מכתב קייב
דוכוס הורנט
מכתב זקני הקראים באשקלון
לקריאה נוספת

מרדכי עקיבא פרידמן (עורך), חקרי גניזת קהיר, תעודה א, בית הספר למדעי היהדות על שם חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, 1980.
מרדכי עקיבא פרידמן (עורך), חקר הגניזה לאחר מאה שנה, תעודה טו, בית הספר למדעי היהדות על שם חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, 1999.
מנחם בן-ששון, אפרת כרמון, תמי מיכאלי (עריכה), איריס פישוף, דייזי רקח ג'יברה (אוצרת התערוכה), גניזת קהיר – פסיפס של חיים, מוזיאון ישראל, תשנ"ז–1997.
נחמיה אלוני (מחבר), מרים פרנקל, חגי בן שמאי (עורכים), הספרייה היהודית בימי הביניים, רשימות ספרים מגניזת קהיר, הוצאת יד בן צבי, 2006.
מרים פרנקל, האוהבים והנדיבים – עילית מנהיגה בקרב יהודי אלכסנדריה בימי הביניים, הוצאת יד בן צבי, 2007.
גבריאל בירנבאום, לשון המשנה בגניזת קהיר, הוצאת האקדמיה ללשון העברית, 2008.
דוד רוזנטל, אוסף הגניזה הקהירית בז’נבה, הוצאת מאגנס, ירושלים, 2010.
שלמה קלמן (סטפן) רייף, הגניזה מקהיר – תולדות אוסף הגניזה באוניברסיטת קיימברידג', תרגמה מיכל לוין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספריית הילל בן-חיים, 2021.
גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
Stefan C. Reif, A Jewish Archive from Old Cairo: The History of Cambridge University’s Genizah Collection (Culture and Civilization in the Middle East), Routledge, 2000. (הספר בקטלוג ULI)
מאמרים
עדנה אנג'ל, לשאלת תיארוכם של קטעי הגניזה הקדומים, הקונגרס העולמי למדעי היהדות 10 (ד1), תש"ן, עמ' 181–188.
יהושע בלאו, תרומת הגניזה לחקר טקסטים הכתובים בערבית-היהודית, ובכלל זה תרגומי מקרא, מדעי היהדות 38, 1998, עמ' 231–238.
חיים הלל בן ששון, דרך חדשה אל 'עולם הגניזה', ציון מא, 1976, עמ' 1–46 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
משה גיל, סקירה על המחקר ההיסטורי בכתבי הגניזה, ידיעון האיגוד העולמי למדעי היהדות כב, 1983, עמ' 17–29.
שלמה מורג, גניזת קהיר וחקר הלשון העברית, מולד 4 (24), 1972, עמ' 713–719.
שלמה מורג, תרומתה של הגניזה לחקר הלשון העברית, מדעי היהדות 38, 1998, עמ' 239–251.
מרדכי עקיבא פרידמן, על תרומת הגניזה לחקר ההלכה, מדעי היהדות 38, 1998, עמ' 277–301.
דוד רוזנטל, תרומתה של הגניזה לספרות התלמוד, מדעי היהדות 38, 1998, עמ' 267–276.
Menachem Ben-Sasson, Cairo Genizah Treasures and their Contribution to Historiography, Bulletin of the Israeli Academic Center in Cairo 21, 1997, pp. 3–12
Shelomo Dov Goitein, What Would Jewish and General History benefit by a Systematic Publication of the Documentary Geniza Papers?, Proceedings of the American Academy for Jewish Research (PAAJR) 23, 1954, pp. 29–39
הערות שוליים

↑  שלמה דב גויטיין, S.D. Goitein, Four Old Marriage Contracts from the Cairo Geniza / ארבע כתובות עתיקות מגניזת קהיר, Lĕšonénu: A Journal for the Study of the Hebrew Language and Cognate Subjects / לשוננו: כתב-עת לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה ל, 1966, עמ' 197–216
↑  מנחם בן-ששון וזאב אלקין, אברהם פירקוביץ' וגניזות קהיר: בעקבות עיון בארכיונו האישי, פעמים 90, תשס"ב, עמ' 51–95
↑  אלעזר הורביץ, קטלוג קטעי גניזת קאהיר בספריית ווסטמינסטר קולג', קיימברידג', א: הגניזה הקאהירית – מבוא היסטורי, ניו יורק, תשס"ו, עמ' 124–125
1 2  ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 38.
1 2  ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 40.
1 2  מלאכי בית-אריה, הפליאוגראפיה של קטעי הגניזה הספרותיים
↑  יעקב הלוי ספיר, אבן ספיר, אות ו' – (עמ' 45 ואילך), הוצאת חברת מקיצי נרדמים, lyck ‏1866 (מהדורת צילום: ירושלים תשכ"ז). (תצוגה מלאה באתר "ספרים google").
↑  הרב משה וורטהיימר, מכתבים למערכת: מי גילה את הגניזה בקאהיר, מעריב, 28 באוגוסט 1959.
↑  דוד רוזנטל, אשר ברא יין עסיס ותירוש טוב, באתר הארץ, 25 במאי 2006; דוד רוזנטל, אוי כי נהי נכתב תמורת הכתובה, כי נפקד החתן מבני המסיבה, באתר הארץ, 9 ביוני 2006
↑  אלכס דורון, "הגניזה הקהירית:" עכשיו באינטרנט, באתר nrg‏, 23 ביולי 2010
↑  זאב גלילי, אוצרות הגניזה של קהיר יגיעו בקרוב לכל מחשב בישראל, בטור המקוון "היגיון בשיגעון", 14 באפריל 2006 (סקירה על הפרויקט)
↑  מיפוי נוסחי התפילה / הרב אהרן גבאי - מכון שלמה אומן, באתר www.machonso.org
↑  מיפוי נוסחי התפילה / הרב אהרן גבאי - מכון שלמה אומן, באתר www.machonso.org
↑  עזרא פליישר, Ezra Fleischer, Perspectives on Our Early Poetry After 100 Years of Studying the Cairo Geniza / חקר שירתנו הקדומה לאחר מאה שנות עיון בגניזת קהיר, Jewish Studies / מדעי היהדות 38, 1998, עמ' 253–265
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293774905171  LCCN: sh85018717 
שניאור זלמן שכטר חוקר את מסמכי הגניזה
2017 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2016   2015  2014 |  דגל ארצות הברית | 2017  בארצות הברית |  »»»  2018   2019   2020 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-2017 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 2017
2017 בארצות הברית היא השנה ארצות הברית חגגה 241 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: ברק אובמה (המפלגה הדמוקרטית) עד 20 בינואר, דונלד טראמפ (המפלגה הרפובליקנית)
סגן נשיא: ג'ו ביידן (המפלגה הדמוקרטית) עד 20 בינואר, מייק פנס (המפלגה הרפובליקנית)
יושב ראש בית הנבחרים: פול ראיין (המפלגה הרפובליקנית)
מנהיג הרוב בסנאט: מיץ' מקונל (המפלגה הרפובליקנית)
הקונגרס: הקונגרס ה-114 עד 3 בינואר, הקונגרס ה-115.
אירועים בולטים

6 בינואר – קהילת המודיעין האמריקנית מותירה לפרסום דו"ח אשר חקר את ההתערבות של רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. הדו"ח טוען כי רוסיה ביצעה פעולת סייבר מסיבית בהוראת הנשיא ולדימיר פוטין על מנת להשפיע על הבחירות לטובת דונלד טראמפ אשר במסגרתו נפרצו מחשבי הוועדה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית, נעשה שימוש בשירותי מדיה חברתית ובטרולים באינטרנט על מנת להפיץ מידע שגוי, וכמו גם שודרה תעמולה בכלי התקשורת הממשלתיים של רוסיה. טראמפ טוען כי תוצאות הבחירות לא הושפעו מההתערבות הרוסית, אך מודיע כי ימנה צוות מיוחד שילחם בהתקפות סייבר בינלאומיות.
6 בינואר – הירי בנמל התעופה פורט לודרדייל: אסטבן סנטיאגו-רויס, איש צבא אמריקני, פותח באש מאקדח חצי אוטומטי לעבר מבקרים בנמל התעופה הבינלאומי פורט לודרדייל-הוליווד שבפלורידה. כתוצאה מהירי נרצחו חמישה אנשים ונפצעו שישה נוספים. היורה נלקח למעצר.
20 בינואר – דונלד טראמפ מושבע לנשיא ה-45 של ארצות הברית.
21 בינואר – קיום מצעד הנשים בעיר וושינגטון די. סי. ומאות הפגנות הזדהות מקבילות ברחבי המדינה.
10 בפברואר – מייקל פלין התפטר מתפקידו כיועץ לביטחון לאומי לנשיא טראמפ אחרי שהתגלה כי שיקר לגבי שיחותיו עם השגריר הרוסי.
16 במרץ – שופט פדרלי בהוואי חסם את צו כניסת הנסיעה מ-6 מדינות בעלות רוב מוסלמי של הנשיא טראמפ
7 באפריל – בעקבות המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון, שבה נהרגו עשרות אזרחים מגז רעיל, שיגרה ארצות הברית 59 טילי שיוט מסוג טומהוק לעבר בסיס של חיל האוויר הסורי הסמוך לחומס.
13 באפריל – צבא ארצות הברית השתמש באפגניסטן, לראשונה באופן מבצעי, בפצצת GBU-43/B מאסיב אורדננס אייר בלאסט, החזקה ביותר בארסנל שלו שאינה נשק גרעיני.
10 במאי – ראש ה-FBI ג'יימס קומי), שהוביל חקירה על תיאום אפשרי בין מקורבים לקמפיין של דונלד טראמפ וממשלת רוסיה בעת הבחירות, הודח על ידי נשיא ארצות הברית.
17 ביוני – נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ביטל חלק מההסכם שחתם הנשיא הקודם, ברק אובמה, עם קובה, ועוסק ביחסים בין המדינות.
11 ביולי – דונלד טראמפ ג'וניור פרסם את המייל עם השיחה בין לבין העו"ד המייצגת את ממשלת רוסיה.
21 באוגוסט – בארצות הברית מתרחש ליקוי חמה מלא. משך הליקוי המרבי היה 2:41.6 דקות במדינת אילינוי. זה היה ליקוי החמה הראשון בארצות הברית היבשתית מאז 1979, והעלטה המוחלטת התקיימה במסלול שעבר ב-10 מדינות ארצות הברית, מאורגון לדרום קרולינה.
1 באוקטובר – הטבח בסטריפ של לאס וגאס: סטיבן פאדוק, אמריקני בן 64 פותח באש מהקומה ה-32 במלון "מנדלי ביי" בלאס וגאס, נבדה, ארצות הברית לעבר עשרות אלפי צופים בפסטיבל במקום. הוא רוצח 59 אנשים ופוצע יותר מ-500. אירוע זה הוא אירוע הירי החמור ביותר בארצות הברית אי פעם.
6 בדצמבר – נשיא ארצות הברית טראמפ מכריז בנאומו על כך שארצות הברית מכירה רשמית בירושלים כעיר הבירה של מדינת ישראל, וכן על כוונתו לתחיל בהכנות להעברת שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים.
נפטרו

(קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017)
16 בינואר - יוג'ין סרנן - אסטרונאוט בג'מיני 9, אפולו 10 ואפולו 17, האדם האחרון שהלך על הירח (נולד ב-1934)
19 בינואר - מיגל פרר - שחקן אמריקאי (נולד ב-1955)
25 בינואר - מרי טיילר מור - שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית (נולדה ב-1936)
10 בפברואר – הרולד מור, לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית (נולד ב-1922)
23 בפברואר - אלן קולמס - שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה יהודי-אמריקני (נולד ב-1950)
25 בפברואר - ביל פקסטון - שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי (נולד ב-1955)
18 במרץ - צ'אק ברי - גיטריסט וזמר-יוצר אמריקאי (נולד ב-1926)
6 באפריל - דון ריקלס, קומיקאי אמריקאי (נולד ב-1926)
22 באפריל - ארין מורן - שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1960)
24 באפריל – רוברט מ. פירסיג, פילוסוף וסופר אמריקאי, מחבר "זן ואמנות אחזקת האופנוע" (נולד ב-1928)
26 באפריל – ג'ונתן דמי, במאי קולנוע אמריקאי (נולד ב-1944)
10 במאי - כריס קורנל - מוזיקאי אמריקאי וסולן להקת סאונדגארדן (נולד ב-1964)
9 ביוני - אדם וסט - שחקן אמריקאי הידוע בתפקידו כבאטמן בסדרת הטלוויזיה בעלת אותו השם של רשת השידור ABC משנות ה-60 של המאה ה-20 (נולד ב-1928)
19 ביוני - אוטו וורמבייר, סטודנט אמריקאי שנכלא בקוריאה הצפונית ממרץ 2016 עד יוני 2017 לאחר שהורשע ב"פעולות איבה" נגד המדינה (נולד ב-1994)
15 ביולי - מרטין לנדאו - שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקני (נולד ב-1928)
20 ביולי - צ'סטר בנינגטון - מוזיקאי אמריקאי וסולן להקת לינקין פארק (נולד ב-1976)
20 באוגוסט – ג'רי לואיס - קומיקאי, שחקן, מפיק ובמאי קולנוע יהודי-אמריקני. (נולד ב-1926)
27 בספטמבר - יו הפנר - מייסד חברת פלייבוי. (נולד ב-1926)
הערות שוליים

↑  "Declassified report: Putin ordered election interference to help Trump". The Hill. 2017-01-06. נבדק ב-2017-01-10.
↑  "US election hacking: Putin 'sought to help' Trump". BBC News. 2017-01-07. נבדק ב-2017-01-10.
↑  "Trump to order anti-hacking plan within 90 days of taking office: statement". Reuters. 2017-01-06. נבדק ב-2017-01-10.
↑  "Esteban Santiago: Details emerge of suspect in airport shooting". Sun-Sentinel. 2017-01-06. נבדק ב-2017-01-10.
↑  ארה"ב: התפטר היועץ לביטחון לאומי, באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2017
↑  בתגובה לטבח: ארה"ב תקפה בסוריה, באתר ‏מאקו‏, 7 באפריל 2017
↑  לראשונה בהיסטוריה: ארה"ב הטילה את "אם כל הפצצות", באתר ynet, 13 באפריל 2017
↑  עמרי נחמיאס‏, טראמפ פיטר את ראש ה-FBI ג'יימס קומי, שחקר את קשריו עם רוסיה, באתר וואלה, 10 במאי 2017
↑  טראמפ: "מבטל את ההסכם החד-צדדי עם קובה", באתר ynet, 17 ביוני 2017
↑  "לכלוך על קלינטון? אני אוהב את זה": המיילים של טראמפ ג'וניור נחשפים, באתר וואלה, 11 ביולי 2017
| שנים בארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-18 | 1776 • 1777 • 1778 • 1779 • 1780 • 1781 • 1782 • 1783 • 1784 • 1785 • 1786 • 1787 • 1788 • 1789 • 1790 • 1791 • 1792 • 1793 • 1794 • 1795 • 1796 • 1797 • 1798 • 1799 • 1800 |  |
| המאה ה-19 | 1801 • 1802 • 1803 • 1804 • 1805 • 1806 • 1807 • 1808 • 1809 • 1810 • 1811 • 1812 • 1813 • 1814 • 1815 • 1816 • 1817 • 1818 • 1819 • 1820 • 1821 • 1822 • 1823 • 1824 • 1825 • 1826 • 1827 • 1828 • 1829 • 1830 • 1831 • 1832 • 1833 • 1834 • 1835 • 1836 • 1837 • 1838 • 1839 • 1840 • 1841 • 1842 • 1843 • 1844 • 1845 • 1846 • 1847 • 1848 • 1849 • 1850 • 1851 • 1852 • 1853 • 1854 • 1855 • 1856 • 1857 • 1858 • 1859 • 1860 • 1861 • 1862 • 1863 • 1864 • 1865 • 1866 • 1867 • 1868 • 1869 • 1870 • 1871 • 1872 • 1873 • 1874 • 1875 • 1876 • 1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
20 בינואר - דונלד טראמפ מושבע לנשיא ה-45 של ארצות הברית.
מסלול ליקוי החמה המלא ב-21 באוגוסט 2017
צ'אק ברי
ג'רי לואיס
יו הפנר
קרב כריות

קרב כריות רב-משתתפים
קרב כריות המוני בכיכר רבין
קרב כריות, או מלחמת כריות, הוא משחק שעוסקים בו בעיקר ילדים שבמהלכו הם "תוקפים" אחד את השני בכריות. משחק זה עשוי להוות דרך לפורקן מיידי של מתח נפשי וכעס. מאחר שכריות עשויות מחומר רך ומשקלן אינו רב, פעילות זו מסתיימת רק לעיתים נדירות בפציעות כלשהן. עם זאת חבטת כרית עלולה לגרום לילד לאבד את שיווי משקלו, במיוחד על משטח רך כמו מיטה. בעבר כריות נטו להיקרע במהלך קרב כריות, והנוצות שמילאו אותן התפזרו לכל עבר. כיום הכריות לרוב אינן ממולאות פוך טבעי אלא מילוי סינתטי העשוי מקשה אחת שאינו מתפזר עם קריעת הכרית.
קרב כריות הוא אחת הפעילויות הנפוצות במסגרת מסיבת פיג'מות.
הסרט "בית החיות" (1978) בכיכובו של ג'ון בלושי מציג מלחמת כריות באחוות הבנות.
בשנת 2004, סטודנטים מאוניברסיטת ווריק קבעו שיא עולם של מלחמת הכריות הגדולה ביותר, בה השתתפו 1,308 משתתפים בפיקוחם של נציגי ספר השיאים של גינס.
קרבות כריות נהפכים לחלק בולט בתופעת פלאש מוב כשקמים מועדוני קרב כריות בערים ברחבי העולם. כחלק מתופעה זו, התקיימו ב־7 במרץ 2005, ב־15 ביוני 2006 וב־18 בספטמבר 2008 קרבות כריות רבי משתתפים בכיכר רבין, תל אביב.
בן קאייטנו

בן קאייטנו (באנגלית: Ben Cayetano; נולד ב-14 בנובמבר 1939) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-5 של מדינת הוואי בארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1994–2002.
ביוגרפיה

קאייטנו נולד בעיר הונולולו שבהוואי. לאחר סיום לימודיו, התחתן עם חברתו מהתיכון. ב-1959, לאחר שנולד בנם הראשון, התחיל לעבוד בעבודות מזדמנות, ובין היתר היה נהג משאית, שוליית חשמלאי ושרטט.
בשנת 1963 עברה המשפחה ללוס אנג'לס, לאחר שקאייטנו החליט לפצוח בקריירה משפטנית. הוא למד במכללת לוס אנג'לס הרבור והמשיך לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ולאוניברסיטת לויולה מרימאונט.
קריירה

בשנת 1972 נבחר על ידי המושל ג'ון ברנס לשמש כראש רשות הדיור בהוואי. בשנת 1974 הוא נבחר לבית הנבחרים של מדינת הוואי כמייצגהּ הדמוקרטי של פרל סיטי.
בשנת 1986 התמודד על תפקיד סגן מושל הוואי לצד המושל ג'ון ואיהי השלישי, והשניים ניצחו. הם ניצחו גם כשהתמודדו לקדנציה שנייה, בבחירות שנערכו ב-1990.
בבחירות 1994 לא התמודד ואיהי לתפקיד המושל בשל חוקי הגבלת כהונה, וקאייטנו נבחר לשמש כמועמד הדמוקרטי לתפקיד המושל, כשלצידו מתמודדת מייזי הירונו על תפקיד סגנית המושל. השניים ניצחו בבחירות, ובכך הפך קאייטנו לאמירקאי ממוצא פיליפיני הראשון שכיהן כמושל בארצות הברית. בבחירות ב-1998 השניים זכו לתמיכה של 50.11%, כשהיריבה הרפובליקנית לינדה לינגל זכתה ב-48.82%, מה שהוביל לספירה מחודשת של פתקי ההצבעה, שגם בה ניצח קאייטנו.
בשנת 2012 התמודד לראשות עיריית הונולולו. בסיבוב הראשון זכה ב-44.1% תמיכה, לעומת יריביו קירק קלדוול ופיטר קרלייל שזכו ל-29.1% ו-24.8% תמיכה בהתאמה. עם זאת, קאייטנו לא הגיע לסף האחוזים המינימלי לזכייה, ועל כן נערכו בחירות חוזרות, בהן זכה רק ב-45.2% תמיכה והפסיד לקלדוול שזכה ל-52.9% תמיכה.
הערות שוליים

↑  "Benjamin Cayetano, Governor of Hawaii". UCLA Spotlight. אורכב מ-המקור ב-27 בפברואר 2012. נבדק ב-26 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benjamin Cayetano - Hawaii History - Governors". www.hawaiihistory.org. נבדק ב-3 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cayetano will run for mayor as anti-rail candidate". Honolulu Star-Advertiser. 19 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Primary Election 2012 - State of Hawaii - Final Summary Report" (PDF). State of Hawaii, Office of Elections. 12 באוגוסט 2012. נבדק ב-13 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1197248285  ISNI: 0000 0000 4293 7812  LCCN: no95031172  SNAC: w6n58xz6  VIAF: 16809090   WorldCat (עם VIAF): 16809090
ועדת הפירושים

| --- | --- |
 ייסוד הוועדה:  9 באוגוסט 1949
 יו"ר:  יושב ראש הכנסת
 חברים
 נכון ל:  הכנסת ה-23
 8 חברים
 
ועדת הפירושים היא ועדת כנסת מיוחדת שנותנת מענה לשאלות פרשנות בתקנון הכנסת ומהווה ערכאת ערעור על החלטות יושב ראש ישיבת הכנסת.
הכנסת הראשונה קיבלה ב-9 באוגוסט 1949 החלטה על פיה תוקם ועדת פירושים בת שבעה חברים, ביניהם יושב ראש הכנסת ושניים מסגניו, אליה יוכל לערער חבר הכנסת על פירוש שנתן יושב ראש ישיבת הכנסת להוראה מסוימת של התקנון או התקדימים.
על פי תקנון הכנסת, ועדת הכנסת היא האחראית לתת מענה ללאקונה בסוגיות הנוגעות לסדרי הדיון בכנסת בטרם התקיים הדיון, והחלטתה הופכת לתקדים מחייב. אולם, כשבשעת דיון במליאת הכנסת עולה ספק לגבי פירושם של הוראה בתקנון או תקדים, מתפקידו של יושב ראש הישיבה להכריע בסוגיה. עוד קובע התקנון כי חברי הכנסת רשאים לערער בפני ועדת הפירושים על החלטתו של יושב ראש הישיבה ועל האופן שבו פירש את התקנון. חבר הכנסת מוזמן להציג את ערעורו, ולאחר בחינת הסוגיה הוועדה מכריעה והחלטה סופית. ההחלטה מונחת על שולחן הכנסת. החלטת ועדת הפירושים לא משנה את החלטתו של יושב הראש בישיבה שכבר התקיימה.
ועדת הפירושים מורכבת מיושב ראש הכנסת ומשמונה חברי כנסת נוספים, שאינם חברי ממשלה, אותם בוחרת ועדת הכנסת. אם מגיש הערעור הוא חבר ועדת הפירושים, ממלא את מקומו חבר כנסת אחר לצורך הדיון.