stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזרח עובד צה"ל

אזרח עובד צה"ל או עובד צה"ל (בראשי תיבות: אע"צ או ע"צ) הוא אדם המועסק על ידי משרד הביטחון, ועובד במסגרת צה"ל. עובד צה"ל אינו לובש מדים ואינו נמנה עם כוחות הצבא הסדיר, למרות שהוא עשוי לשמש במעמד של נגד או במעמד של קצין.
בצה"ל מועסקים כיום כ־7,400 עובדי צה"ל, מרביתם ביחידות הכפופות לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). נהוגות שתי דרגות לעובדי צה"ל: בח"ג (בחזקת חוגר) - מרבית הע"צים; בח"ק (בחזקת קצין) - מיעוט הע"צים, כאלו הממלאים תפקיד המקביל לתקן רב-סרן ומעלה. בצה"ל מועסקים עובדים במגוון רחב של תחומים: עובדי ייצור, עובדי הוראה, טכנאים, הנדסאים, מהנדסים, עיתונאים, רופאים, פסיכולוגים, מחסנאים, אנשי לוגיסטיקה, יועצים ארגוניים ועוד. משך עבודתם בצה"ל ארוך יחסית למשך השירות של משרתי קבע וחלקם מתמידים במערכת 30 שנה ואף יותר, מאחר שהע"צים פורשים לגמלאות בגיל המקביל בדרך כלל לגיל הפרישה במגזר הציבורי, שהוא גבוה בהרבה מגיל הפרישה הצבאי.
מרבית התקנים המאוישים על ידי עובדי צה"ל מיועדים רק לעובדי צה"ל, אך בחלק מהמקרים התקן מאויש לעיתים על ידי עובד צה"ל ולעיתים על ידי קצין.
הארגון היציג של עובדי צה"ל הוא ארגון עובדי צה"ל, שבראשו עומד מאיר בן הרוש.
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרי

| --- | --- |
 תחום:  תעשיית המוזיקה, איגוד מקצועי 
 מדינה:  אוסטריה 
 מטה הארגון:  וינה 
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־56 שנים) 
 www.ifpi.at
 
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרי (IFPI Austria) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של אוסטריה מאז 1968. האיגוד חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד אחראי על נתוני מצעד המוזיקה Ö3 אוסטריה טופ 40 וכן על פרס המוזיקה אמדאוס האוסטרי (אנ').
אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה

האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באוסטריה מאז 1986. להלן ספי אישורי ההסמכה לפי תאריך.
| סוג הסמכה | עד 31 בדצמבר 2000 | עד 31 בדצמבר 2002 | עד 31 בדצמבר 2006 | עד 31 בדצמבר 2012 | מאז 1 בינואר 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  זהב | 25,000 | 20,000 | 15,000 | 10,000 | 7,500 |
|  פלטינה | 50,000 | 40,000 | 30,000 | 20,000 | 15,000 |
|  פלטניה ×2 | 100,000 | 80,000 | 60,000 | 40,000 | 30,000 |
| סוג הסמכה | עד 31 בדצמבר 1988 | עד 31 בדצמבר 2000 | עד 31 בדצמבר 2002 | מאז 1 בינואר 2003 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  זהב | 50,000 | 25,000 | 20,000 | 15,000 |
|  פלטינה | 100,000 | 50,000 | 40,000 | 30,000 |
|  פלטניה ×2 | 200,000 | 100,000 | 80,000 | 60,000 |
| סוג הסמכה | מאז 1 בינואר 2003 |
| --- | --- |
 זהב: 5,000
 פלטינה: 10,000
 פלטניה ×2: 20,000
הערות שוליים

↑  Forum - Gold, Platin & Diamant (Allgemein) - austriancharts.at, austriancharts.at (ארכיון)
↑  Auszeichnungen Archiv, IFPI Austria - Verband der österreichischen Musikwirtschaft (ב־) (ארכיון)
↑  IFPI Austria - Verband der Österreichischen Musikwirtschaft, web.archive.org, ‏2007-07-08 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10177069-8  VIAF: 133542815   WorldCat (עם VIAF): 133542815
אושקאטי

| --- | --- |
סמל אושקאטיסמל אושקאטי

 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  אושנה
 תאריך ייסוד:  יולי 1966
 גובה:  1,074 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  36,541 (2011)
 קואורדינטות:  17°48′00″S 15°41′00″E﻿ / ﻿17.8°S 15.683333333333°E﻿ / -17.8; 15.683333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי אושקאטי(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי אושקאטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אושקאטי (באנגלית: Oshakati) היא בירת מחוז אושנה בצפון נמיביה. נכון לשנת 2011 היא מונה 36,641 תושבים.
היסטוריה

אושקאטי הוקמה ביולי 1966. היא שימשה בתחילתה כבסיס של כוח ההגנה של דרום אפריקה (אנ') במלחמת הגבול של דרום אפריקה (אנ') בשפת אנשי המקום, פירוש שם העיר הוא "מה שביניהם", אך יש הסוברים כי השם מיוחס לאנטנת השידור שמהווה את המבנה הגבוה ביותר בנמיביה. גובהה 275 מטרים.
ב־19 בפברואר 1988 אירע פיצוץ של מכונית תופת בבנק הלאומי באושקאטי. הוא גרם למותם של 27 בני אדם ולפציעתם של עוד כ־70. רשויות דרום אפריקה (שהייתה בעלת מנדט חבר הלאומים על נמיביה – אז נקראה דרום־מערב אפריקה) והתנועה לעצמאות נמיביה האשימו זו את זו בפיצוץ. איש לא הואשם במקרה והעניין ירד עם עצמאות נמיביה בשנת 1990 וקריאות לפיוס לאומי.
מאז קבלת העצמאות של נמיביה החלה תנופת פיתוח באושקאטי. כשנתיים לאר מכן, בשנת 1992, היא הוכרזה כעיר.
בשנת 2008 נפגעה העיר משיטפונות כבדים. לאחר מכן אושרה תוכנית אב לבניית סוללה באורך של 23 קילומטרים מסביב לעיר במטרה למנוע מהמים להציף את העיר וליישב מחדש את האזורים שנפגעו.
גאוגרפיה

העיר נמצאת בצפון נמיביה בגובה של 1,074 מטרים מעל פני הים. היא נמצאת באזור ביצתי וליד תוואי נהר אוקטנה (אנ'). הגבול עם אנגולה ממוקם כ־44 קילומטרים צפונית לעיר. הפארק הלאומי אטושה נמצא כ־100 קילומטרים מדרום־מזרח. העיר צואמב רחוקה כ־265 קילומטרים מדרום־מזרח, והבירה וינדהוק מרוחקת כ־545 קילומטרים מאושקאטי.
אקלים

האקלים באושקאטי הוא אקלים צחיח למחצה (BSh לפי שיטת קפן). הטמפרטורה הממוצעת ביום היא 30.3 מעלות צלזיוס ובלילה 14.75 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים 472 מילימטרים של משקעים, רובם בין נובמבר לאפריל.
| אקלים באושקאטי> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באושקאטי> ינואר.32.19.109 | אקלים באושקאטי> פברואר.31.19.118 | אקלים באושקאטי> מרץ.28.18.98 | אקלים באושקאטי> אפריל.30.16.29 | אקלים באושקאטי> מאי.29.12.3 | אקלים באושקאטי> יוני.26.8.0 | אקלים באושקאטי> יולי.27.7.0 | אקלים באושקאטי> אוגוסט.29.9.0 | אקלים באושקאטי> ספטמבר.33.14.1 | אקלים באושקאטי> אוקטובר.34.17.10 | אקלים באושקאטי> נובמבר.33.19.47 | אקלים באושקאטי> דצמבר.32.19.57 | אקלים באושקאטי> שנה.30.3.14.75.472 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: World Climate Guide
תחבורה

הכביש הראשי של נמיביה עובר בעיר. הוא מתחיל בקייפטאון שבדרום אפריקה, עובר בספרינגבוק ואז חוצה את הגבול לנמיביה. משם הוא ממשיך לקיטמנסהופ ולווינדהוק ואז מגיע לאושקאטי. משם הוא ממשיך עד לגבול עם אנגולה.
בנוסף, בעיר ממוקם נמל התעופה אושקאטי (אנ') בעל מסלול טיסה באורך 1,620 מטרים. כיום אינו בשימוש.
הערות שוליים

↑  "Table 4.2.2 Urban population by Census years (2001 and 2011)" (PDF). Namibia 2011 - Population and Housing Census Main Report. Namibia Statistics Agency. p. 39. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oswald Shivute (20 February 2007): Oshakati bomb blast remembered. The Namibian
↑  Amukwaya, Yvonne (21 באוגוסט 2014). "Towards a flood-free Oshakati". The Namibian. Focus on the North supplement, page 2. {{cite news}}:  (עזרה)
איגוד תעשיית ההקלטות האיסלנדי

| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד 
 מטה הארגון:  רייקיאוויק 
 נשיא:  איידור ארנרסון
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־49 שנים) 
 fhf.is
 
איגוד תעשיית ההקלטות האיסלנדי (באיסלנדית: Félag Hljómplötuframleiðenda; בראשי תיבות: FHF) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של איסלנד. האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה

האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באיסלנד על סמך מכירות בלבד.
עד 2017, אישורים אלו הוענקו בהתאם לשנת פרסום האלבום/הסינגל. מאז 2018, אישורים אלו ניתנים ללא קשר לתאריך היציאה של האלבום/סינגל.
| סוג הסמכה | 1 בינואר 1975 עד 31 בדצמבר 1986 | 1 בינואר 1987 עד 31 בדצמבר 1993 | 1 בינואר 1994 עד 31 בדצמבר 2014 | 1 בינואר 2015 עד 31 בדצמבר 2017 | מאז 1 בינואר 2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  זהב | 5,000 | 3,000 | 5,000 | 3,500 | 2,500 |
|  פלטינה | 10,000 | 7.500 | 10,000 | 7,000 | 5,000 |
|  פלטניה ×2 | 20,000 | 15,000 | 20,000 | 14,000 | 10,000 |
|  יהלום | — | — | — | — | 50,000 |
| סוג הסמכה | עד 31 בדצמבר 2020 | מאז 1 בינואר 2021 |
| --- | --- | --- |
|  זהב | 5,000 | 7,500 |
|  פלטינה | 10,000 | 15,000 |
|  פלטניה ×2 | 20,000 | 30,000 |
הערות שוליים

↑  Hvað er FHF - Spurt og svarað, Félag hljómplötuframleiðanda (באיסלנדית) (ארכיון)
איגנץ פון פופיל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1863 דרוהוביץ', האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  2 במאי 1941 (בגיל 77)
 השכלה:  אוניברסיטת גראץ, האוניברסיטה היגלונית 
 מדינה:  אוסטריה, פולין
 
איגנץ פון פופיל (בפולנית: Ignatz (Ignacy) von Popiel;‏ 27 ביולי 1863, גליציה – 2 במאי 1941) היה שחמטאי פולני-אוקראיני.
ביוגרפיה

פון פופיל החל את הקריירה השחמטאית שלו בלבוב בשנת השמונים של המאה ה-19. בשנת 1886 הגיע למקום העשירי בתחרות וינה. בשנת 1887 הגיע למקום השני בתחרות וינה. בשנת 1889 חלק מקום 3–4 בתחרות וינה, וחלק מקום 5–6 בתחרות ברסלב (ניצח: עמנואל לסקר). בתחרות זו ניצח פון פופיל את אלוף העולם עמנואל לסקר בכלים השחורים.
בשנת 1892 חלק מקום 1–3 בשלב המוקדמות וסיים שביעי בתחרות דרזדן. בשנת 1895 ניצח בתחרות לבוב. בשנת 1896 חלק מקום 2–3 בתחרות אייזנך, הגיע למקום ה-13 בתחרות בודפשט וניצח בתחרות לבוב. בשנת 1897 חלק מקום 1–2 בתחרות המוקדמות וניצח בתחרות ברלין. בשנת 1898 חלק מקום 10–11 בתחרות קלן. בתחרות זו ניצח פון פופיל את דוד ינובסקי.
בשנת 1899 הגיע למקום התשיעי בתחרות וינה. בשנת 1900 חלק מקום 11–12 בתחרות מינכן. בשנת 1902 הגיע למקום ה-18 בתחרות הנובר ולמקום ה-16 בתחרות מונטה קרלו. בתחרות זו ניצח פון פופיל את גאורג מרקו.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגיע למקום השישי בתחרות וינה. לאחר המלחמה נחשב פון פופיל לאחד משחקני השחמט החזקים ביותר בלבוב. בשנת 1925 הגיע למקום השני באליפות לבוב.
הערות שוליים

↑  Emanuel Lasker vs Ignatz Von Popiel, Berlin 1889, באתר chessgames.com
↑  Ignatz Von Popiel vs David Janowski, 1898, באתר chessgames.com
↑  Ignatz Von Popiel vs Georg Marco, Monte Carlo 1902, באתר chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810602777905606  VIAF: 161513492   WorldCat (עם VIAF): 161513492 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איביצה איבושיץ'

איביצה איבושיץ' (בקרואטית: Ivica Ivušić; נולד ב-1 בפברואר 1995 ברייקה שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאפוס מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים

איבושיץ' גדל במחלקות הנוער של ריקה, סרניו קלצ'ו ואינטר מילאן.
ב-15 ביולי 2014 הושאל איבושיץ' מאינטר מילאן לפראטו מהסרייה ג'. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-17 באוגוסט 2015 חתם איבושיץ' באיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית. הוא ערך 42 הופעות במדי המועדון.
ב-18 בינואר 2018 חתם איבושיץ' באולימפיאקוס מליגת העל היוונית. הוא לא שיחק במדי המועדון.
ב-12 ביוני 2018 חתם איבושיץ' על חוזה לארבע עונות באוסייק מליגת העל הקרואטית.
קריירה בינלאומית

ב-4 בספטמבר 2021 ערך איבושיץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בניצחון 0–1 על נבחרת סלובקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
הערות שוליים

↑  OFFICIAL: Ivusic joins Prato באתר Sempreinter, ‏ 15 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  Ανακοίνωσε Ίβουσιτς ο Ολυμπιακός! באתר sport24, ‏ 18 בינואר 2018 (ביוונית)
↑  PRISTUPIO IVICA IVUŠIĆ באתר הרשמי של אוסייק, 12 ביוני 2018 (בקרואטית)
↑  Croatia Squad בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקרואטית, 9 בנובמבר 2022
↑  Croatia head coach Dalić presents preliminary EURO 2024 squad באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הקרואטית, 20 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2022 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
אוניברסיטת הנילוס העליון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' בול דנג קול (Prof. Bol Deng Chol)
 מיקום
 מיקום:  מלאקל, דרום סודאן
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 קואורדינטות:  9°33′00″N 31°39′30″E﻿ / ﻿9.55°N 31.6583°E﻿ / 9.55; 31.6583
 אתר האוניברסיטה של מלאקל
  (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהאוניברסיטת הנילוס העליון(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהאוניברסיטת הנילוס העליון
 
אוניברסיטת הנילוס העליון היא אוניברסיטה ציבורית בעיר מלקאל שבדרום סודאן.
מיקום

הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם בצפון העיר מלאקל, בגדות הנילוס הלבן.
סקירה

אוניברסיטת הנילוס העליון היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן.
האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011.
אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.
היסטוריה

אוניברסיטת הנילוס העליון נוסדה בשנת 1991. במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, הועברו מספר פקולטות לח'רטום מטעמי בטיחות הצוות והסטודנטים. לאחר ההכרזה של מדינת דרום סודאן, חזרו הפקולטות לקמפוס הראשי בעיר מלאקל.
פקולטות

נכון ליולי 2011, קיימות באוניברסיטה הפקולוטות הבאות:
הפקולטה לחקלאות
הפקולטה לתוצרת החי
הפקולטה לאומנויות ומדעי הרוח
הפקולטה למדעי המחשב
הפקולטה לחינוך
הפקולטה ליערנות
הפקולטה לרפואה ובריאות הציבור
הפקולטה ללימודי אחיות
הפקולטה למדעים
הפקולטה למדעי החברה
הפקולטה ללימודי וטרינריה
הפקולטה ללימודי החינוך המקצועי
ראו גם

אוניברסיטאות בדרום סודאן
מדינת הנילוס העליון
מלאקל
האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה
הערות שוליים

↑  Road Distance Between Juba And Malakal with Map
↑  Vice Chancellor of Rumbek University is Professor Professor Matthew Atem Aduol
↑  List of Medical Schools in Sudan & South Sudan
↑  University of Northern el Ghazal Opening In 2011
↑  The Faculties of Upper Nile University
↑  UNU Maintains A Faculty of Public Health
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4687 4969
אורי הולנדר

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1979 (בן 45) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2012) 
 
אורי הולנדר (נולד ב-19 בפברואר 1979) הוא משורר, מוזיקאי, מסאי וחוקר ספרות ואמנות.
ביוגרפיה

אורי הולנדר נולד בתל אביב. בוגר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ("שטריקר"), שעל אודותיו כתב לימים ספר שירים ("ימי הקונסרבטוריון התל אביבי"). בשנת 2002 החל ללמוד בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש לאוטמן באוניברסיטת תל אביב ובשנת 2005 השלים באוניברסיטה זו תואר MA במדעי היהדות (בהצטיינות יתרה). בשנת 2010 השלים דוקטורט באוניברסיטה העברית (בהנחיית פרופ' חנן חבר), שעוסק במוזיקה בעולמו של נתן זך וכותרתו "המוזיקה של המהפכה: נתן זך 1966-1955".
הולנדר שימש עמית מחקר במרכז למדעי היהדות של אוניברסיטת הרווארד (2011-2010) ועמית קרייטמן במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון (2013-2012). הוא לימד ספרות ואמנות במוסדות שונים, וביניהם האוניברסיטה העברית, מכללת סמינר הקיבוצים, "עלמא" ומכללת ספיר. במקביל לעבודתו האקדמית שימש במשך ארבע שנים כמנהל האמנותי של פסטיבל המשוררים הישראלי במטולה (2015-2011), כמנהל משכן האמנים בהרצליה (2015-2014) וכבעל טורים במוסף "תרבות וספרות" של "הארץ" ("פרלודים", "היומיום הספרותי") ובמוסף "ז'ורנל" של "מעריב" ("יריד ההבלים"). משנת 2015 היה מנהלו האמנותי של מוזיאון ראלי בקיסריה עד שנת 2022. מאז 2003 נמנה עם חברי המערכת של הוצאת קשב לשירה.
הולנדר פרסם ספרי שירה ("הפסנתר הנודד", "ימי הקונסרבטוריון התל אביבי"), תרגום (של שירי א"א קאמינגס ומקס ז'קוב), מסה (על הקשר בין ספרות למוזיקה, על שירה מודרנית, על ערים בספרות, על המשורר ישראל הַר ועל הסופר והמסאי דן צלקה) ומחקר. הוא מרבה לעסוק בקשר בין ספרות למוזיקה, ובמסגרת זו אף שיתף פעולה במופעים שערך עם מוזיקאים כשלמה גרוניך, ערן צור, רונן שפירא, אלון אולארצ'יק, רונה קינן ואחרים.
הולנדר נשוי למשוררת והמתרגמת יעל טומשוב ולהם בן ובת.
ספרים

מרשומות יריד הקסמים: מסות על שירה, קשב לשירה, 2003
הפסנתר הנודד, קשב לשירה, 2005
דיוקן בקצה החשכה: על שירת ישראל הַר, קשב לשירה, 2007
ימי הקונסרבטוריון התל אביבי, קשב לשירה, 2007 (בצירוף תקליטור)
לקרוא את דן צלקה, אחוזת בית, 2011
פרלודים, מוסד ביאליק, 2013
הצליל הפוליטי: על מוזיקה אמנותית עכשווית, עריכה ופתח דבר: אורי הולנדר, רסלינג, 2016
ציידי הפרפרים של מונמרטר, נהר ספרים, 2016
המוזיקה של המהפכה: נתן זך 1966-1955, מוסד ביאליק, 2017
ספרים > תרגום

אי. אי. קאמינגס, שירים, מאנגלית: אורי הולנדר, קשב לשירה, 2003.
מקס ז'אקוב, נִסים אמִתיים, מצרפתית: אמוץ גלעדי ואורי הולנדר, קשב לשירה, 2006
פרסים

פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, תשע"ב.
פרס שרת החינוך למשוררים בתחילת דרכם, תשס"ה (על ספרו "הפסנתר הנודד")
פרס "טבע" לשירה, פסטיבל המשוררים הישראלי ה-7 במטולה, תשס"ד.
מלגת קרייטמן לבתר-דוקטורט, אוניברסיטת בן-גוריון, 2013-2012.
מלגת הארי סטאר לבתר-דוקטורט, אוניברסיטת הרווארד, 2011-2010.
מלגת פולברייט לבתר-דוקטורט, 2011-2010.
מלגת פרס דן דוד, 2010.
פרס אריה לובין, האוניברסיטה העברית, 2010.
מלגת ות"ת ע"ש נתן רוטנשטרייך לדוקטורנטים מצטיינים במדעי הרוח, האוניברסיטה העברית, תשס"ו-תשס"ט.
פרס דב סדן, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ד.
הערות שוליים

1 2 3 4  הצליל הפוליטי | אורי הולנדר | הוצאת רסלינג, באתר www.resling.co.il
1 2 3  "אורי הולנדר | אפיק - ספרות ישראלית". אפיק - ספרות ישראלית (באנגלית אמריקאית). 2012-08-23. נבדק ב-2018-07-12.
↑  עלמא - בית לתרבות עברית | צוענֵי היהדות | ד"ר אורי הולנדר, באתר www.alma.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311008205171  BnF: cb145431999 (data)  GND: 1143545257  ISNI: 0000 0001 0797 4607  LCCN: nr2006008472  VIAF: 17462196   WorldCat (עם VIAF): 17462196
איוואן טולי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במרץ 1901 וליאצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 הוצאה להורג:  יולי 1945 (בגיל 44) וינקובצי, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית 
 מדינה:  המדינה העצמאית של קרואטיה 
 השתייכות:  משטרת האוסטאשה
 תקופת הפעילות:  1941–1944 (כ־3 שנים)
 תפקידים בשירות
 מפקד משטרת סרייבו, מפקד משטרת וינקובצי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
איוואן טולי (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Ivan Tolj, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: Иван Тољ; ‏18 במרץ 1901, וליאצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית – יולי 1945, וינקובצי, יוגוסלביה הדמוקרטית-פדרלית) היה פושע מלחמה קרואטי, קצין במנגנון המשטרה של האוסטאשה, אשר פיקד על משטרת וינקובצי וסרייבו. הוא פיקד אישית על אקציות שהובילו לגירוש יהודי חבלי סרם, ומזרח סלבוניה ובכלל זה גירוש יהודי וינקובצי ויהודי סרייבו אל מחנות ההשמדה. ב-1945 נלכד על ידי הפרטיזנים של טיטו, נשפט והוצא להורג.
קורות חייו

טולי נולד בעיירה וליאצי השוכנת בדרום מערב הרצגובינה. באפריל 1941, לאחר הקמת המדינה העצמאית של קרואטיה מונה טולי למפקד המשטרה הקהילתית בווינקובצי. טולי היה אחראי לאקציות בכל אזור סרם ומזרח סלבוניה. ראש שירותי הביטחון הקרואטיים אאוגן קווטרניק הנחה את טולי "לאחוז בכל האמצעים הנדרשים בכדי לפתור את הבעיה היהודית". הוא פיקד על גירוש וכליאת יהודי אוסייק במחנה הריכוז טניה. טולי פיקד על כליאתם של 400 מיהודי וינקובצי במחנה ריכוז זמני תחת כיפת השמיים, לצורך ניצולם לעבודות כפייה בהרחבת מסילת הברזל מווינקובצי לבלגרד.
במחצית השנייה של ספטמבר 1941 הגיע טולי לסרייבו ומונה למפקד המשטרה. הוא נודע עוד קודם לכן באכזריותו כלפי האוכלוסייה הסרבית והיהודית. טולי פיקד אישית על האקציות בקרב יהודי העיר. באוקטובר גורשו 1,400 יהודים ובנובמבר גורשו כ-3,000 מבני הקהילה. הגברים נשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ, שם נרצחו מרביתם, והנשים והילדים נשלחו למחנה הריכוז ג'קובו. בסך הכל הגיעו למחנה ג'קובו 1,865 יהודים ועוד 50 נשים סרביות.
טולי פיקד על מעצרם של 200 מיהודי ווקובאר וגירושם ליאסנובאץ דרך וינקובצי. בשלהי 1944 נמלט מווינקובצי, אך נלכד בהמשך על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה. הוא הועמד לדין, הורשע בביצוע פשעי מלחמה והוצא להורג על ידי כיתת יורים.
הערות שוליים

↑  שואת יהודי סרייבו, באתר יד ושם, אוחזר ב-2 במרץ 2024.
↑  קרואטיה העצמאית, באתר יד-ושם, אוחזר ב-2 במרץ 2024.
↑  מחנות ההשמדה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 313.
איגוד הבנקים בישראל

| --- | --- |
סמל איגוד הבנקים בישראל
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 נשיא:  עו"ד משה וידמן
 מנכ"ל:  רו"ח איתן מדמון
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים)
 ibank.org.il
 
איגוד הבנקים בישראל הוא ארגון גג לכל הבנקים המסחריים והבנקים למשכנתאות בישראל.
היסטוריה

איגוד הבנקים בישראל נוסד בשנת 1959 על ידי המגזר הבנקאי במטרה לקיים דיאלוג אפקטיבי בנושאים כלל מערכתיים עם זרועות השלטון ועם הסביבה הציבורית והפרטית. באיגוד חברות כל הקבוצות הבנקאיות הישראליות, בנקים עצמאיים וחלק ניכר מהבנקים הזרים הפעילים בישראל.
בעקבות מיזוגים ורכישות של מוסדות בנקאיים, עברה רשימת הבנקים החברים באיגוד שינויים, וכיום מונה 13 בנקים, מתוכם שלושה בנקים זרים בעלי סניפים בישראל (Citibank, HSBC ו-Barclays).
פעילות

מטרתו המרכזית של האיגוד היא לסייע בקידום ענייניו של המגזר הבנקאי. פעילותו מתמקדת בתחומי ההסדרה והכלכלה ובייצוג הבנקים מול מוסדות השלטון, ובהם – משרדי הממשלה, הכנסת, בנק ישראל, רשות ניירות ערך, רשות התחרות ועוד. במקביל, פועל איגוד הבנקים בתחום ההסברה והפצת מידע רלוונטי לציבור, וכן מבצע פעילות מחקרית שוטפת בתחום הבנקאות. האיגוד גם מייצג את המגזר הבנקאי בלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים ובפורומים בינלאומיים מקבילים.
הפעילות בתחום ההסדרה נוגעת לדברי חקיקה והסדרה לסוגיהם של רשויות השלטון השונות, הנוגעים למערכת הבנקאות ומשליכים על פעילותה (הצעות חוק, חוקים, תקנות, צווים, הוראות וכללים ועוד). האיגוד מייצג את עמדות הבנקאות ביחס לנושאים השונים, כמו גם יוזם פעילות בעניינים אלה ומקיים אף דיונים בנושאים משפטיים, הרלוונטיים לפעילות מערכת הבנקאות. ההסברה מתבצעת בין היתר באמצעות הפעלת אתר אינטרנט, המעדכן את הציבור בנושאים הנוגעים למערכת הבנקאות בישראל. כמו כן, מפרסם האיגוד את "הרבעון לבנקאות", העוסק בחקר וניתוח סוגיות כלכליות שונות מתחום שוקי הכספים וההון, וכן את מגזין "בנקאות", העוסק בסוגיות שעל סדר היום בעולם הבנקאות ושוק ההון ומיועד לבכירי הממשל והרגולציה ולראשי הקהילה הבנקאית והעסקית.
פעילות המחקר של איגוד הבנקים כוללת כתיבת חוות דעת כלכליות, ניתוח מגמות בתחום הבנקאות, עריכת מחקרים השוואתיים בינלאומיים, פרסום סקירות שוטפות מתחומי בנקאות שונים ועוד.
בין השאר פעל האיגוד נגד חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים להגבלת שכר הבכירים במערכת הבנקאית.
נשיא איגוד הבנקים הנוכחי הוא משה וידמן, יו"ר בנק מזרחי טפחות, ממלאת מקומו היא מנכ"לית הבנק הבינלאומי, סמדר ברבר-צדיק, ומנכ"ל האיגוד הוא איתן מדמון.
חברי האיגוד

איגוד הבנקים בישראל מונה 13 בנקים.
חברי האיגוד > בנקים ישראלים

רשימת הבנקים הישראלים החברים באיגוד הבנקים:
בנק אגוד לישראל
בנק דיסקונט לישראל
בנק הפועלים
בנק יהב
בנק ירושלים
בנק מזרחי טפחות
בנק מסד
בנק מרכנתיל
הבנק הבינלאומי
הבנק הדיגיטלי הראשון
חברי האיגוד > בנקים זרים

רשימת הבנקים הזרים בעלי סניפים בישראל, החברים באיגוד הבנקים הישראלי:
Citibank
HSBC
Barclays
מבנה תאגידי

האספה הכללית היא המוסד העליון של איגוד הבנקים. באספה מיוצגים כל הבנקים החברים באיגוד. ככלל, האספה הכללית מתכנסת אחת לשנה, אך במצבים מסוימים ניתן לזמנה לכינוס מיוחד.
הוועד הפועל הוא הגוף המתווה את פעילות האיגוד. בפורום זה מיוצגים ראשי מרבית הבנקים המסחריים.
הצוות המקצועי של האיגוד פועל במסגרת שלוש מחלקות התמחות שונות, התואמות את תחומי פעילותו המרכזיים:
מחלקת הייעוץ המשפטי, ההסדרה והחקיקה
מחלקת קשרי חוץ והסברה
מחלקת מחקר
נשיאי האיגוד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| כהונה | נשיא | הערה |
| --- | --- | --- |
| - | - |  |
| - | - |  |
| 2017–2019 | - |  |
| 2019 - 2020 | עו"ד עודד ערן | יו"ר בנק הפועלים |
| 2020 - כיום | משה וידמן | יו"ר מזרחי טפחות |
מנכ"לי האיגוד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| כהונה | מנכ"ל | הערה |
| --- | --- | --- |
| - | - |  |
| 1991-1976 | ד"ר אשר הלפרין | מנכ"ל בנק הפועלים ובנק לאומי לתעשייה |
| 1991–2007 | פרדי וידר |  |
| 2007–2019 | משה פרל | העורך הכלכלי של העיתון מעריב |
| 2019 - כיום | רו"ח איתן מדמון | מנכ”ל העיתון הכלכלי גלובס |
הערות שוליים

↑  הרבעון לבנקאות
↑  מגזין בנקאות
↑  שרון שפורר, "ראיתי פרופסורים שמוכרים את המוניטין שלהם בשביל כסף", באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 26 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450734205171