Bücherei des Schocken Verlag (ספרוני הוצאת שוקן)
רקע להקמת הוצאת שוקן

שלמה זלמן שוקן (בגרמנית: Schelomo Salman Schocken), מקים ההוצאה נולד במרגונין (Margonin), פרוסיה, בשנת תרל"ז, 30 באוקטובר 1877. אביו יצחק, היה סוחר ממשפחה ותיקה בחבל פוזנן שסופח לפרוסיה בעת חלוקת פולין, אמו חוה נולדה לבית הרמן. שוקן קיבל חינוך יהודי מסורתי וגרמני כללי והשתלם בידיעות המסחר בגנייזנו (גנזן), לייפציג וברלין.
ב-1901 יסד ביחד עם אחיו שמעון בצויקאו שבסקסוניה בית-מסחר "כל-בו", שפעל בצורה יעילה ברכישה, בארגון ובריכוז המכירה, מה שגרם לתושבים רבים לקנות במקום. כמו כן, שוקן פיתח את המסחר בשיטה זו לתהליך מחושב ומתוכנן בדייקנות מדעית, הצליח לחבב על קהל הקונים את צורת האספקה שפיתח ובמשך הזמן עלה מספר בתי-מסחרו לעשרות בערים הגדולות של גרמניה. כמו כן, הוא נעשה גורם חשוב בעולם המסחר והכלכלה בגרמניה בזכות שכלוליו המתמידים בהפצת הסחורות שגדלו עם הצורך, היצור והתעסוקה בבית העסק. הוא הפך לחבר נשיאות התאחדות בעלי בתי מסחר "כל-בו" ופרסם מאמרים בעיתונות המסחרית בגרמניה שנקראו בעניין רב.
תוך פעולתו המסחרית התעניין שוקן בתרבות יהודית וכללית. אסף מיטב יצירות רוחניות ובמשך הזמן נתאספה בביתו שבצוויקאו ספריה גדולה בה ספרים עבריים ולועזיים ואוסף של ספרים עבריים נדירים, ובהם גם טקסטים יחידים באירופה.
לפני מלחמת העולם הראשונה הצטרף לתנועה הציונית והשתדל להכניס גם לתוכה מהשיטה העסקית המחושבת שהייתה קיימת בעסקיו. מאחר שבשנות מלחמת העולם הראשונה נבצר מהציונות בגרמניה לעסוק בפעולות ארצישראליות של ממש, חוץ מפעולות עזרה ותמיכה ביישוב הקיים תוך השקעת כספים, היה הצורך העיקרי להכשיר פעילים ציונים לעלייה לארץ ישראל. שוקן השקיע את מאמציו בהכשרת עולים באמצעות תמיכה בחינוך עברי והפצת ידיעת ערכי היהדות ההיסטורית והוקרתם. את המשימה ביצע במידה רבה של התמסרות והצלחה כראש ועדת התרבות היהודית של הסתדרות ציוני גרמניה.
שוקן הקים את הוצאת ספרי שוקן (בגרמנית: Shocken Verlag) בגרמניה ב-1931 כדי לספק ליהודים קוראי גרמנית ספרים קטנים וזולים, בנושאים יהודיים שונים בעלי ערך תרבותי ורוחני. את סדרת הספרים Bücherei des Schocken Verlag הקים שוקן לאחר שהתייעץ עם מרטין בובר (Martin Buber; 8 בפברואר 1878 – 13 ביוני 1965), משה שפיצר (עורך ההוצאה) ולמברט שניידר (היצרן ומנהל המסחר של הוצאת שוקן). הסדרה נועדה לבחור את היצירות הבולטות בכל הספרות היהודית המתאימות לקוראים היהודים כתגובה לעליית הנאצים לשלטון ב-1933. שני מאפיינים בולטים של הסדרה הן הרב גוניות של התכנים שהופיעו בה ומהירות ההוצאה שלהם. בסדרה יצאו 83 כותרים שונים המעבירים תפיסה שונה של יהדות מבחינה תרבותית, דתית וחברתית. נושאי הכותרים שיצאו בסדרה מקיפים את התנ"ך, ספרות תורנית, שירת ימי הביניים ושירה עברית מודרנית, פילוסופיה ומיסטיקה, פולקלור ותרבות פופולרית, מכתבים וזיכרונות, ספרות מודרנית, שירה בגרמנית וביידיש, וכן היסטוריה יהודית ומקורות היסטוריים יהודיים. עם עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה הוצאות ספרים במדינה הפסיקו לעבוד עם כותבים יהודים, ובכך הפסיקו לפרסם ולמכור ספרים שנכתבו על ידי יהודים. הוצאת ספרי שוקן מילאה את מקומן בכך שנתנה במה לספרים הנכתבו על ידי יהודים, עד לסגירתה על ידי השלטון הנציונל-סוציאליסטי ב-1939.
לדעת סטפאני מהרר, להוצאת שוקן היו שלושה תפקידי מפתח בתקופת פעילותה בגרמניה. ראשית, ההוצאה בנתה גשר בין יהודים ללא-יהודים באמצעות שיתוף הפעולה בין המוציא לאור לבעלי המלאכה המיומנים, בניגוד למדיניות הנאצית שעודדה וכפתה לעיתים הפרדת יהודים מאינטראקציות חברתיות ותרבותיות עם לא-יהודים. תהליך הייצור של ספרי שוקן יצר מפגש בין שתי קבוצות חברתיות אלה שהופרדו בכוח. שנית, ספרי שוקן איחדו את הקהילה הגרמנית-יהודית והפכו יהודים מתבוללים לקרובים יותר תרבותית ומסורתית ליהדות, בזכות הקריאה בטקסטים מסורתיים בתרגום ובמהדורות נגישות ומבוארות. הספרים הם גורם חשוב בבניית כל קהילה, כאשר בוחנים אותם ביחס לתקופה ניתן להבין את חשיבותם עבור יהודי גרמניה הנרדפים. לבסוף, מספר משמעותי של פרסומים של הוצאת שוקן הביעו התנגדות למשטר הנאצי. בפרסומים אלו הביקורת לעיתים הושמעה ביישום על המסורת התאולוגית היהודית ופרשנות קונטקסטואלית של טקסטים דתיים.