stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טלנובלה בע"מ
דמויות > דמויות משניות

גרשון חבייה (אלברט אילוז): מאפיונר קשוח, מנהל חומוסייה ודואג קשות לבתו, שרית. בהמשך הסדרה הוא מנהל רומן עם מירי. הדמות השתתפה גם בטלנובלה מיכאלה.
עילי קרקוקלי-טננבאום (זהר ליבה): חייל משוחרר ו"מורעל" ששירת כטייס תובלה ומתכנן ללמוד רפואה בהונגריה. בן זוגה של עלמה אונגר במשך ארבע שנים. אדם אלים, קשוח וקיצוני. נרצח על ידי ג'ק.
בטי לוי (מיכל גבריאלוב): חברתה הפרחה של שרית. קלילה, טיפשה שנותנת עצות חסרות הגיון לשרית. בהמשך נהיית בת זוגו של בני.
אבי בן-משה בן-זכריה (יוסי מרשק): ארוסה של שרית חבייה שמתאהבת בכפיר ולכן בורחת לו מהחינה ומבטלת את החתונה. עובד עם גרשון. בסוף הוא ושרית חוזרים להיות ביחד.
יוסי לוי (אורי גבריאל): שוטר ירושלמי קשוח. אביו של שון שאינו מקבל שבנו הומו ומנתק איתו את הקשר בשל כך.
פילאר פסיגאלופו (אלינור בן-חיים): זונה שהגיעה ממקסיקו ועובדת בארץ. לומדת משפטים במכללה. מתחברת לשחר, הלקוח הקבוע שלה. הגיעה לארץ בגלל בני שלקח אותה ממקסיקו וגנב את כספי הנדוניה שלה. לבסוף, היא מוצאת את אחיה דייגו, ומקבלת חזרה את כספי הנדוניה מבני.
ראמי (יוסף "ג'ו" סוויד): בן-זוגה לשעבר של רננה לוסטיג, גבר ערבי, שאף גרם לנידויה ממשפחתה הדתייה, ושבר את ליבה.
ד"ר אהרון ליפניק (ז'יל בן דוד): רופאו האישי של נפתלי שנים רבות. נרצח על ידי ג'ק לאחר שגילה שיש לנפתלי פיצול אישיות.
יעקוביאן (עידן גיל): אחיין של טליה משני הצדדים. לוקה בפיגור שכלי ובתסמונת טורט. עבריין בעל עבר פלילי עשיר.
אפרים (הוגו ירדן): אבא של ניצה. זקן שבורח מבית אבות ומתגורר אצל בתו, בבית משפחת אונגר. מכור לחדשות.
רוזה (אילנה אביטל): פסיכיאטרית המנהלת את המוסד לחולי נפש שבו אושפזו רננה, דייגו, יעקוביאן, טליה ונפתלי.
איתן (יואב הייט): הסוכן של דנה בלום ומירי מורן.
אסף לוי (אור נחום): האח הקטן של בטי. ילד שמן החולה בסוכרת בא ממשפחה קשת יום ו"אומץ" על ידי כפיר כדי להרשים את רננה.
רן (גיא אדלר): האקס המיתולוגי של ניב, אחרי שניב ושון נפרדים ניב פוגש מחדש את רן והופך לבן זוגו, מה שמרגיז את שון, מארגן מסיבות גייז.
דייגו פסיגאלופו (קוקו מאחיו): נער מקסיקני השוהה במוסד לחולי נפש לאחר שלקה בסינדרום ירושלים. מחפש אחר אחותו פילאר. מתאהב בשירה שמתנדבת במוסד בו הוא שוהה, ולאחר שהיא נפרדת משון הוא נהפך לבן זוגה.
מר גרין (יגאל גלאי): מחזיק המניות של ערוץ "שוס". הבוס של בני.
דמויות > דמויות נוספות

אלכס (אלי בן ברוך): שחקן בטלנובלה פירות אסורים משחק את שבתאי שלבסוף הופך לאיש זאב.
מאיר הכתב (רז מאירמן): עיתונאי רכלן שמנצל כל כתבה לאייטם, לדוגמה: היציאה מהארון של שון, המכות בין דנה ורננה הכמעט פיטורים של דנה בתחילת העונה ועוד.
גרוזיביג (יער גנות): עבריין עובד אצל גרשון.
ששי: הומו חבר טוב של ניב עד שהם נפרדים, קיבל מכות משון במסיבה, מארגן מסיבות גייז.
עמי (מושיק גלאמין): מפיק החתונה של שון ושירה, וגם של כפיר ודנה, נותן לשרית עבודה בתור די ג'יי של חתונות.
בוסי: עוזר במאי של שחר הואשם במותה של אפרת.
הנרי גרינשפן: בעלה המנוח של מירי, נרצח על ידי נפתלי (ג'ק) וגופתו לא נמצאה.
ביאטריס ליפניק: אשתו של ליפניק וחברתה הטובה ביותר של ניצה.
אסי שחר (אפרת כהן): חברה מעברו של גרשון, זמרת. הדמות השתתפה גם בטלנובלה מיכאלה.
עמית (עמית צח): אחראי על הלהקה החדשה של שוס, שביקש בני.
דוקטור סער לחמי (מרטין אומנסקי): רופא העור שמטפל בדנה לאחר פציעתה מהחומצה, ומספר לה על הריונה.
רות (רותק'ה) לוסטיג (גליה כהן): אחותה הקטנה של רננה, שוברת את החרם של אבא שלה על רננה, צופה בטלנובלה של רננה ומעריצה את חיה וזיווה.
שילה לוסטיג (דרור נובלמן): אחיה של רננה.
דמויות > להקת פארנויה

יניב רוטנברג (בתפקיד עצמו): סולן הלהקה של שוס
שמרית ששון (בתפקיד עצמה): זמרת בלהקה של שוס
ליטל סיביליה (בתפקיד עצמה): זמרת בלהקה של שוס
מיטל טביב (בתפקיד עצמה): זמרת בלהקה של שוס
דמויות > אורחים

עזרא (משה ויסמן): שומר ראשה של מירי ביחד עם אברהם, אשר קיבלה מגרשון.
אברהם (רוני זגליסקי): שומר ראשה של מירי ביחד עם עזרא, אשר קיבלה מגרשון.
עו"ד ארי שמאי (בתפקיד עצמו): עורך הדין והלקוח הקבוע של פילאר.
ד'ר שגב (אילן צינמן): הגניקולוג של דנה.
בלש (אמנון מור): הושכר על ידי שירה ודייגו כדי למצוא את אחותו של דייגו פילאר.
כהן (גל זייד): רוצח שכיר שנשכר על ידי דנה וטליה כדי להרוג את רננה. טליה משלמת לו כפול כדי שיהרוג גם את כפיר ובסוף הסדרה הורג את דנה.
הרב חקק (מתי סרי): רב שנשלח על ידי יוסי שקיבל את מספר הטלפון שלו מגרשון שיטפל בשינויים של שון על סמך זה שהוא רוצה לצאת מהארון.
החבר של אודי (ליאור דובדבני): חברו של אודי מנשר ששר איתו ראפ בתחילת העונה.
מרגלית בן ציון (דינה לימון): אמא של אודי באה לאסוף אותו מביתם של נפתלי וניצה, רוצה שהוא יהיה מורה לנהיגה.
דני לוי: פקיד שומה של מס הכנסה שנרצח על ידי נפתלי (ג'ק).
מגדת עתידות (ענת ברזילי): קוראת בכף היד לדנה וטליה.
אזכורים בתרבות

בעונה השנייה של "השיר שלנו" אריאל (אושרי כהן) אומר לנינט (נינט טייב) שיש בטלוויזיה שלו את טלנובלה בע"מ, וטוען שמדובר בפורמט מאוד מקורי (כתגובה לעקיצות לגבי השיר שלנו בסדרה).
בעונה הראשונה של "האלופה" (שמתקיימת באותו יקום של טלנובלה בע"מ), מזכיר טוקו (מרטין אומנסקי) את דיאגו ופילאר כקרובי משפחה. בנוסף, דובי קיסר (גיא לואל) הוא אחיו התאום של בני קייזרמן, שמופיע שם בהופעת אורח. כשדמותו של שגיא (עידן גיל) מתה באלופה על סט, צועק קייזרמן "לא שוב!" כהתייחסות לרצח של אפרת. בנוסף, דמותה של טליה (שרון מלכי-שמש) מופיעה גם באלופה, ושגיא, ששיחק את יעקוביאן אחיינה בטלנובלה בע"מ, קורא לה "דודה" באופן בלתי מודע.
הערות שוליים

↑  רותי זוארץ, ‏טלנובלה היא אמנות הפשרה, באתר גלובס, 10 במרץ 2005
↑  רוני קורן-דינר, אחרי הצלחה לפרק הראשון: הצפייה ב"טלנובלה בע"מ" צנחה ב-40%, באתר הארץ, 9 במרץ 2005
↑  יעל גאוני, ‏תוכן שיווקי בע*מ: שימוש מוגזם בכריות, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2005
↑  רועי הולר, שרון אלכסנדר יחליף את טוביה צפיר, באתר ynet, 30 בינואר 2005
↑  הנרי וניקה - על המסך שלי | טלנובלה בע"מ ♫, נבדק ב-2023-12-08
↑  רותה קופפר, שרון אלכסנדר יחליף את טוביה צפיר ב"טלנובלה בע"מ", באתר הארץ, 31 בינואר 2005
פלאורינוס

| פלאורינוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון 221.5–205.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פייטוזאורים
משפחה:: פייטוזאוריים
סוג:: פלאורינוס
מינים
 P. angustifrons  P. bransoni
שם מדעי
 Paleorhinus ‏ויליסטון, 1904

פלאורינוס (שם מדעי: Paleorhinus ; מילולית: "אף עתיק") הוא סוג של זוחל קדום בן למשפחת הפייטוזאוריים אשר חי במשך תור הטריאס שלפני 221.5 עד 205.6 מיליון שנה מזמננו. הסוג מכיל שני מינים ותואר לראשונה בידי החוקר האמריקאי סמואל ונדל ויליסטון (אנ') ב-1904.
ממצאי המאובנים של זוחל זה התגלו בויומינג ובטקסס, אם כי המאובנים הראשונים שלו התגלו בבוואריה (כיום גרמניה). המאובנים עברו גלגולי שמות וחלוקות מדעיות רבות על שיוכם ותקפותם. חלק מהחוקרים משייכים את הסוגים: פרסוכוס, Arganarhinus‏, Francosuchus‏, Ebrachosuchus ו-Wannia לסוג זה.
בדומה לקרוביו כמו הרוטיודון, הוא היה זוחל טורף בעל חוטם מוארך, ממנו קיבל את שמו, אשר הגיע עד לאורך 2.5 מטרים. הוא היה חצי-מימי לפי מבנה גופו ותזונתו התבססה על דגים ובעלי חיים קטנים שהיו סביבו.
מינים

P. angustifrons
P. bransoni
הערות שוליים

↑  Williston, S. W. (1904). "Notice of some new reptiles from the Upper Trias of Wyoming". Journal of Geology. 12 (8): 688–697. Bibcode:1904JG.....12..688W. doi:10.1086/621190. S2CID 140167568.
↑  Stocker, M. R.; Butler, R. J. (2013). "Phytosauria". Geological Society, London, Special Publications. 379 (1): 91–117. Bibcode:2013GSLSP.379...91S. doi:10.1144/SP379.5. S2CID 219192243.
אורפיאו ואאורידיצ'ה

| --- | --- |
כריכה של המהדורה הראשונה של הגרסה הצרפתית
כריכה של המהדורה הראשונה של הגרסה הצרפתית
 מידע כללי
 מלחין:  כריסטוף ויליבלד גלוק
 לבריתן:  רניירי דה קלצאביג'י 
 תאריך יצירה:  1762 
 מבוסס על:  סיפור מיתולוגי
 סוגה:  אופרה
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  3
 מקום התרחשות העלילה:  יוון העתיקה
 תפקידים
 Orpheus  Eurydice  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
אורפיאו ואאורידיצ'ה (גם אורפיאוס ואאורידיקה) (באיטלקית: Orfeo ed Euridice; בצרפתית: Orphée et Eurydice; באנגלית: Orpheus and Eurydice) היא אופרה בת שלוש מערכות של כריסטוף ויליבלד גלוק. הלברית שלה נכתבה על ידי רניירי דה קלצאביג'י באיטלקית. הופעת בכורה בשנת 1762 נערכה בבורגתיאטר בווינה ב-5 באוקטובר. ב-2 באוגוסט 1774 הוצגה בפריז גרסה בסגנון צרפתי עם טקסט מאת פייר לואיס מולין עם מספר תוספות בלט ושינויים נוספים.
היצירה היא יצירת הבמה הידועה ביותר, הפופולרית והנפוצה ביותר של גלוק וכן מה שנקרא האופרה הרפורמית הראשונה. מאז לידתה הופיעה האופרה באופן קבוע על במות בתי האופרה ברחבי העולם. במאה ה-19 הוא עברה עיבוד מספר פעמים כשהידוע ביותר הוא גרסתו של הקטור ברליוז (1859).
בקנה אחד עם הנוהג של היום, אורפיאו מושר על ידי קונטרה-טנור או זמרת מצו סופרן. שני התפקידים האחרים מושרים על ידי קול לירי או סופרן קולורטורה (סופרן קולורטורה הוא סוג של קול סופרן אופראי הגבוה ביותר. תכונות: זמרת ששרה בקלות סלסולים. דוגמה אופיינית לכך היא באופרה של וולפגנג אמדאוס מוצרט חליל הקסם בתפקיד מלכת הלילה).
אורך האופרה הוא 105–115 דקות.
עלילה > מערכה 1

אורפיאו מתאבל על אשתו, אאורידיצ'ה, יחד עם מקהלת נימפות ורועים. אורפיאו בקושי יכול לבטא את שמה של אאורידיצ'ה בשל הכאב. קופידון (ארוס) מופיע ואומר לאורפיאו שהוא יכול לרדת לעולם התחתון ולהעלות משם את אאורידיצ'ה, בתנאי שלא יביט לאחור עד שיגיעו לפני השטח. כעידוד, קופידון אומר לאורפיאו כי ייסוריו לא יימשכו זמן רב. אורפיאו מחליט לעשות זאת.
עלילה > מערכה 2

האריניות מסרבות לבקשתו של אורפאו להתיר לו להיכנס לעולם התחתון. הן שרות על סרברוס, הכלב הנורא, השומר על הכניסה. כשאורפיאו מתחנן בליווי נגינה בלירה, הן קוטעות אותו מספר פעמים, אך בסופו של דבר מתרככות מנגינתו שובת הלב ומכניסות אותו לעולם התחתון.
בתמונה השנייה אורפיאו מגיע לאליסיום. הוא מעריץ את יופיו של הנוף, אך אינו מוצא בו נחמה, כיוון שאאורידיצ'ה עדיין לא איתו. הוא מתחנן לרוחות, שיביאו אותה אליו, מה שהרוחות אכן עושות .
עלילה > מערכה 3

בדרך החוצה מהעולם התחתון אאורידיצ'ה מבטאת את שמחתה על הצלתה ואת אהבתה לאורפיאו, אך הוא נאמן לתנאי של קופידון: הוא מרפה מידה, צועד לפניה, אינו עונה לה ואינו מביט בה. אאורידיצ'ה אינה מבינה את התנהגותו ונפגעת ממנה. היא מתחננת אליו שידבר אליה או לפחות יביט אליה לאחור, אך אורפאו אינו אינו עושה זאת. הוא גם אינו יכול לומר לה דבר אלא רק ללכת קדימה. אאורידיצ'ה חושבת שאורפיאו אינו אוהב אותה יותר וקוראת, כי אם זה המצב, היא לא תלך איתו ועדיף לה המוות. כאן אורפיאו נשבר ומביט לאחור אל אאורידיצ'ה, והיא מתה מיד. אורפיאו שר את יגונו ומחליט להתאבד כדי לראות שוב את אהובתו בעולם התחתון. אולם קופידון מופיע ועוצר אותו. קופידון מחייה את אאורידיצ'ה וזוג האוהבים מתאחד.
תמונה 2
מיקום: בית המקדש של קופידון.
כולם מזמרים בשבחו של קופידון.
ההיסטוריה של האופרה

בכורה האופרה הייתה בחגיגת יום השם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-5 באוקטובר 1762, בבורגתיאטר בווינה. על ההופעה פיקח מנהל התיאטרון של מפלגת הרפורמה הרוזן ג'אקומו דוראצו. התפאורות עוצבו על ידי ג'ובאני מריה קווגליו וכוריאוגרפיה על ידי גספרו אנג'וליני. הדמות הראשונה של אורפיאו הושר על ידי הזמר המפורסם המסורס (קסטרטו) גאטנו גוואדני. בשנה שלאחר מכן הוצגה האופרה שוב בווינה, אך אחר כך לא הוצגה עד 1769. ההופעות בלונדון התקיימו בשנת 1770, את תפקיד אורפאו שר גוואדני. עם זאת, הם לא הציגו את הגרסה המקורית של גלוק, אלא הסתמכו על עיבוד מחודש של יוהאן כריסטיאן באך (המכונה "באך האנגלי"). את הגרסה האיטלקית לאופרה ניהל יוזף היידן בשנת 1776.
דיסקוגרפיה

מרילין הורן (אורפיאו), פילאר לורנגאר (אאורידיצ'ה), הלן דונאט (קופידון); מקהלת ותזמורת של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בניצוחו של גאורג שולטי (1969) Decca 417 410-2 (ההקלטה היא תערובת של מספר גרסאות, בעיקר בעקבות הגרסה הווינאית ברמה אמנותית גבוהה מאוד).
לקריאה נוספת

Berlioz, Hector (1915). Gluck and His Operas. London: Wm Reeves.
Cairns, David (1999). Berlioz. Volume Two: Servitude and Greatness 1832–1869. Berkeley, California: University of California Press. ISBN 978-0-520-22200-7.
Girdlestone, Cuthbert (1990). Jean-Philippe Rameau: His Life and Work. New York: Dover Publications. ISBN 0-486-26200-6.
Hayes, Jeremy (1992). "Orfeo ed Euridice".  In Sadie, Stanley (ed.). The New Grove Dictionary of Opera. Vol. 3pages=744–749. London: Macmillan. ISBN 978-1-56159-228-9.
Holden, Amanda; Blyth, Alan (1993). The Viking Opera Guide. New York: Viking. ISBN 0-670-81292-7.
Holden, Amanda, ed. (1995). The Penguin Opera Guide. Penguin. ISBN 978-0-14-025131-9.
Holoman, D. Kern (1989). Berlioz. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-06778-3.
Howard, Patricia (2003). Christoph Willibald Gluck: A Guide to Research (second ed.). New York: Routledge Music Biographies. ISBN 9780415940726.
Loppert, Max (1979). "Orfeo ed Euridice".  In Alan Blyth (ed.). Opera on Record. London: Hutchinson. ISBN 0-09-139980-7.
Mackerras, Charles (2010). "Berlioz: the best of both worlds".  In Howard, Patricia (ed.). C.W. von Gluck. Orfeo. Cambridge: Cambridge University Press (Cambridge Opera Handbooks). pp. 99–105. ISBN 978-0-521-29664-9.
Orrey, Leslie; Milnes, Rodney (1987). Opera, a concise history. London: Thames & Hudson. ISBN 0-500-20217-6.
Walsh, T. J. (1981). Second Empire Opera: The Théâtre Lyrique, Paris, 1851–1870. London: John Calder. ISBN 978-0-7145-3659-0.
הלברית השמורה של הגרסה הווינאית
אנליס מילר בתפקיד אורפיאו
פולין וויארדו, אהובתו של איוואן טורגנייב בתפקיד אורפיאו
דניס קרוסבי

| --- | --- |

דניס קרוסבי בשנת 2003.
 לידה:  24 בנובמבר 1957 (בת 67) הוליווד, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 מקום לימודים:  Cabrillo College  בית הספר התיכון הוליווד 
 http://www.denisecrosby.net
 פרופיל ב-IMDb
 
דניס מישל קרוסבי (באנגלית: Denise Michelle Crosby; נולדה ב-24 בנובמבר 1957) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות התפקיד של קצינת הביטחון טאשה יאר בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". כמו כן היא ידועה בגין מספר תפקידים קולנועיים וטלוויזיוניים, וכן על כיכובה בסרט "Trekkies". דניס היא נכדתו של הבדרן  בינג קרוסבי.
ילדותה ונעוריה

קרוסבי נולדה בהוליווד, קליפורניה, בתם של מרילין סקוט והשחקן דניס קרוסבי. סבה מצד אביה היה השחקן, הזמר והקומיקאי בינג קרוסבי. היא למדה בבית-ספר חטיבת הביניים LeConte עם ריטה וילסון. הבחירה שלה בקריירת משחק התגבשה בגיל צעיר, והושפעה מהמעורבות של בני משפחה אחרים בעסקי השעשועים.
קריירה

התפקיד המתוקשר הראשון של קרוסבי היה דמות של ליסה דייוויס באופרת הסבון "ימי חיינו". היא הופיעה כד"ר גרטשן קלי בשלושה פרקים של "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", וכשריף בפרק "No Man's Land" של הסדרה "The Adventures of Brisco County, Jr.". בראשית שנות ה-90, היא שיחקה את תפקיד ראש העיר בסדרה קצרת ימים בשם "Key West". כמו כן היא הופיעה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה בכבלים "Red Shoe Diaries", בה גילמה דמות אחרת בכל פרק. לקרוסבי היה תפקיד חוזר קטן בדרמת הפריים טיים של אהרון ספלינג בשם "Models Inc", ספין אוף ממלרוז פלייס. היא הייתה כוכבת אורחת בעונה השמינית של "תיקים באפלה" בשני פרקים, בהם היא מגלמת רופאה שמבצעת בדיקות רפואיות בתינוקת של הסוכנת סקאלי. בשנת 1991 היא הייתה כוכבת אורחת ב-"The Deadly Nightshade", פרק מהעונה הראשונה של "הברק", בו גילמה את דמותה של ד"ר רבקה פרוסט. בשנת 2006, היא הייתה כוכבת אורחת בסדרה "דקסטר", כקורבן הראשון של דקסטר. לקרוסבי היה תפקיד חוזר ב-"סאות'לנד", כאשת הבלש דן "סאל" סלינג'ר.
אחת מהופעותיה הראשונות הייתה בסרט הקולנוע משנת 1982 "48 שעות", בכיכובם של ניק נולטי ואדי מרפי. בשנת 1986 היא גילמה דמות של מהנדסת רובוטיקה, נורה האנטר, בסרט המדע בדיוני "Eliminators", בתפקיד משנה במייל הקסום ב-1988, התפקיד הראשי בסרט "Dolly Dearest" בשנת 1992, וכן הופיעה ב-"Pet Sematary" של סטיבן קינג, ו-"ג'קי בראון" של קוונטין טרנטינו. היא כיכבה בשנת 2002 במערבון האימה "Legend of the Phantom Rider". קרוסבי כיכבה ב-"Mortuary", סרט אימה של טובי הופר. בשנת 1998 היא הופיעה בסרט "Deep Impact", בכיכובו של אלייג'ה ווד.
קריירה > מסע בין כוכבים

בשנת 1987, קרוסבי לוהקה לתפקיד של טאשה יאר לקראת חזרתה המתוקשרת של "מסע בין כוכבים" לטלוויזיה, בסדרת הסינדיקציה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". היא נבחרה לגלם את היועצת דיאנה טרוי, לפני שג'ין רודנברי החליף את התפקידים שהיא ומרינה סירטיס קיבלו בתחילה. דמותה של טאשה יאר היה, בתחילה, משמעותי יותר, והיא כיכבה בפרקים כגון "The Naked Now" ו-"Code of Honor", אולם בהדרגה הדמות עברה לרקע, בזמן שחברי הצוות האחרים הפכו למוקד גדול יותר של הסדרה. דווח כי קרוסבי התאכזבה מתפקידה, עם הזמן, בגלל מעמדו "דמוי-או'הורה": "אני נאבקתי בלא להיות מסוגלת לעשות הרבה עם הדמות. היו לי את כל הרעיונות האלה ולא יכולתי לעשות אותם. הייתי רק קישוט על הבמה". בסופו של דבר, קרוסבי החליטה לעזוב את התוכנית. הדמות שלה נהרגה על ידי החייזר ארמוס, במהלך הפרק "Skin of Evil". היא הופיעה ב-22 פרקים בסדרה, נכון למועד שבו היא עזבה.
בשנים מאוחרות יותר, לקרוסבי היו הרהורי חרטה על עזיבת התוכנית, והיא פנתה אל צוות ההפקה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" עם רעיון להחזיר לחיים את דמותה של טאשה יאר. כך, בסופו של דבר, נוצר הפרק "Yesterday's Enterprise", שבו ציר זמן חלופי נוצר לאחר שהאנטרפרייז-C, קודמתה של האנטרפרייז-D, מגיעה 22 שנים קדימה בזמן. יאר מצטרפת אל האנטרפרייז-C, לפני שזו חוזרת אל הזמן שלה. במהלך הסרט התיעודי "Trekkies", קרוסבי מציינת כי דמותה כטאשה יאר הייתה צריכה למות, כדי לקבל את "הפרקים הטובים ביותר".
כמו כן, קרוסבי הופיעה ככוכבת אורח במספר פרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" אחרים, כגון "Redemption", בו גילמה את דמותה של קומנדר סילה, בתה החצי אנושית - חצי רומולאנית של טאשה יאר, שנפלה בשבי בעבר, בעת היותה על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז-C. מאוחר יותר, קרוסבי חזרה לגלם את דמותה של סילה במשחק המחשב "Star Trek: Armada".
דמותה של טאשה יאר הופיעה שוב, בפרק האחרון של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ששמו "All Good Things...‎", ובו קפטן פיקארד נע קדימה ואחורה בזמן, ונפגש עם טאשה בנקודת זמן שקודמת לאירועים המתוארים בפיילוט של הסדרה.
בשנת 1997, קרוסבי הפיקה וקריינה את הסרט התיעודי "Trekkies", ואת סרט ההמשך שלו - "Trekkies 2" משנת 2003. בשני הסרטים מככבת קרוסבי, שמקיימת ראיונות עם מעריצים של "מסע בין כוכבים", הידועים בכינוי "טרקיז".
יחד עם שחקני מסע בין כוכבים אחרים, קרוסבי הופיעה כד"ר ג'נה יאר (סבתה של נטאשה יאר) בסדרה "Star Trek New Voyages: Phase II", שהופקה על ידי מעריצי הסדרה.
קריירה > לאחר מסע בין כוכבים

בעקבות הופעתה ב"מסע בין כוכבים: הדור הבא", תמונות עירום של קרוסבי שהופיעו במקור בגיליון מרץ 1979 של מגזין פלייבוי פורסמו שוב בשנת 1988, בגיליון מאי. קרוסבי הוצגה כדוגמנית גל חדש, וכנכדתו של בינג קרוסבי האגדי.
קרוסבי הופיעה בקליפ הראשון של כריס אייזק, "Dancin'". בשנת 1986, היא הופיעה בקליפ של בלאק סבאת', "No Stranger to Love".
בינואר-פברואר 2010, קרוסבי הופיעה לצידם של גייל הרולד והדוגמנית לשעבר קלאודיה מייסון במחזהו של טנסי ויליאמס "Orpheus Descending", שהועלה ב-Theater/Theatre שבלוס אנג'לס. ההפקה והשחקנים זכו לביקורות חיוביות בעיקר. בלוס אנג'לס טיימס נכתב כי "הרולד - ליהוק אידיאלי - מצית בצורה יפה את קרוסבי, שפרשנותה הלא שגרתית היא התגלות משמעותית".
חיים אישיים

בשנים 1983–1990 קרוסבי הייתה נשואה לג'פרי אדוארדס (בנו של הבמאי בלייק אדוארדס). היא הופיעה בכמה מסרטיו של בלייק אדוארדס, בהם "10", "Skin Deep", ושניים מסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" - "Trail of the Pink Panther" (שנת 1982) ו-"Curse of the Pink Panther" (שנת 1983).
כיום, קרוסבי נשואה לקן סלק. יש להם בן, אוגוסט ויליאם סלק.
הערות שוליים

1 2  "StarTrek.com bio". נבדק ב-8 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denise Crosby Biography (1957-) at filmreference.com
↑  STARTREK.COM : Transcript
↑  "Theater review: 'Orpheus Descending' at Theatre/Theater". LA Times. 22 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| מסע בין כוכבים: הדור הבא |
| --- | --- | --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | פטריק סטיוארט • ג'ונתן פרייקס • לוואר ברטון • מייקל דורן • גייטס מק'פאדן • מרינה סירטיס • ברנט ספיינר • ויל ויטון • דניס קרוסבי • דיאנה מולדואר |  |
| דמויות ראשיות | ז'אן-לוק פיקארד • ויליאם רייקר • ג'ורדי לה פורג' • וורף • בוורלי קראשר • דיאנה טרוי • דאטה • וסלי קראשר • טאשה יאר • קתרין פולאסקי |  |
| דמויות משנה | מיילס או'בריאן • רג'ינלד בארקלי • גאורון • גאינן • רו לארן • סארק • סילה • זפרם קוקרן • קיו • קיילאס • תומאס רייקר |  |
| גזעי חייזרים | אל-אוריאנים • אנדרואיד • באג'ורנים • בטאזואיד • בורג • וולקנים • פרנגי • קיו • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | אנטרפרייז-D • אנטרפרייז-E • הולודק • וייזור • טרנספורטר • מאקי • מנוע עיוות • משכפל • מתרגם אוניברסלי • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| סרטי הקולנוע | דורות • המפגש • המרד • נמסיס |  |
| פרקים בולטים | Encounter at Farpoint • The Big Goodbye • Pen Pals • Q Who • Yesterday's Enterprise • The Best of Both Worlds • Redemption • Darmok • The Outcast • The Inner Light • All Good Things... |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: פיקארד • אימזדי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355679005171  PLWABN: 9810660698705606  BnF: cb14167442v (data)  GND: 1206606894  ISNI: 0000 0000 4164 6001  LCCN: no97050585  MusicBrainz: af887c92-d2d0-47e8-b862-1f2ead7c984a  NLK: KAC2020M5701  SUDOC: 231894953  VIAF: 58686657   WorldCat (עם VIAF): 58686657 
דניס קרוסבי בכנס "קומיק-קון התפוח הגדול", מנהטן, 8 ביוני 2008.
ירושלים

ערך זה עוסק בבירת מדינת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
יְרוּשָׁלַיִם (‏האזנהקובץ:He-Jerusalem.ogg‏Ⓘ‏; בערבית: ‏الْقُدْسקובץ:ArAlquds.ogg‏Ⓘ‏, נהגה אל־קֻדְס; או לחלופין أُورُشَلِيم, אוּרֻשַׁלִים) היא בירתה של מדינת ישראל, והעיר הגדולה ביותר בה. ירושלים שוכנת בהרי יהודה, על קו פרשת המים הארצי של ארץ ישראל, בין הים התיכון וים המלח, ברום של 570 עד 857 מטר מעל פני הים. בירושלים שוכנים על פי חוק מוסדות הממשל של ישראל: הכנסת, בית המשפט העליון, משכן הנשיא, בית ראש הממשלה, המטה הארצי של המשטרה ורוב משרדי הממשלה. נכון לסוף מאי 2024, מתגוררים בה כמיליון תושבים.
העיר מקודשת לשלוש הדתות האברהמיות: היהדות, הנצרות והאסלאם. היא הייתה המרכז הדתי והמדיני של חיי העם היהודי בימי קדם, ובה שכן בית המקדש, ושימשה מושא כמיהתו וכיסופיו בגלות. ירושלים מוזכרת בהבלטה בסידור התפילה היהודי, כגון בברכת המזון הנאמרת מדי יום, וכן בתפילת שמונה עשרה. משום חשיבותה הדתית לשלוש הדתות המונותאיסטיות, לאורך ההיסטוריה היוותה העיר מוקד של מאבקים וסכסוכים.
העיר הוקמה בתקופה הכלכוליתית על יד מעין הגיחון, באתר המכונה עיר דוד. היישוב התמקד בגבעה זו במשך כששת אלפים שנה, עד לאמצע תקופת הבית השני, בה הוסט המוקד העיקרי של העיר לאזורים הנמצאים כיום בתחומי העיר העתיקה. העיר העתיקה הייתה המוקד העיקרי של העיר עד לסוף המאה ה־19, בה התפתחו סביב העיר העתיקה שכונות העיר החדשה, והן משכנות בתוכן, נכון לתחילת המאה ה־21, את הרוב המוחלט של תושביה. ב־1981 הוכרזה העיר העתיקה של ירושלים כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו, וב־1982 היא נכנסה לרשימת האתרים בעולם הנמצאים בסיכון בשל מה שהארגון מכנה כ"חשש מאובדן משמעותי של אותנטיות היסטורית ומשמעות תרבותית, העדר מדיניות שימור והשפעות של תכנון העיר".
בחוות דעת של בית הדין הבין-לאומי לצדק מיולי 2024 נקבע כי נוכחותה המתמשכת של ישראל במזרח ירושלים אינה חוקית, וכי על ישראל לסיים את נוכחותה בשטח בהקדם האפשרי. עם זאת, עמדתה העקבית של ממשלת ישראל הינה כי ההחזקה בשטחה של ירושלים המאוחדת חוקי.
גזרון השם

התעודות הראשונות שבהן נזכר שמהּ של ירושלים היו בכתבי המארות, במאה ה-20 לפנה"ס במצרים העתיקה, בהם מופיעה העיר תחת השם "אושאמם" (ꜣwšꜣmm), אשר נהגה ככל הנראה כ-"אוּרוּסַלִים" (ú-ru-sa-lim). מחקרים עדכניים טוענים כי השם "אוּרוּסַלִים" מתבסס על האל שלם, אל השקיעה הכנעני ("אוּרוּסַלִים" מתורגם ל-"ביתו של שלם" ממצרית קדומה).
במאה ה-19 לפנה"ס, נחרט שם העיר על קערה, "רושלימום" (Ru-ša-lim-um), שמתורגם גם ממצרית עתיקה ל-"ביתו של שלום". עם זאת, יש מחלוקת על האם הכוונה באל הכנעני "שלם" או במילה "שלום" ככוונה לעיר שבה "הושכנה שלום".
במכתבי אל-עמארנה מן המאה ה-14 לפנה"ס, הופיע שמהּ של העיר כ"אוּרוּסַלִים". אזכור ארכאולוגי של המילה ירושלים בכתיב זה נמצא בחפירות ליד בנייני האומה בכניסה לעיר המודרנית, על עמוד אבן גלילי משלהי תקופת בית שני (המאה ה־1 לספירה), שם הוא מופיע בכתב עברי הדומה לזה של ימינו, וכן במגילת המלחמה, אחת ממגילות מדבר יהודה, אשר מתוארכת לאותה תקופה.
שמה של העיר ירושלים נגזר מהמילה שָׁלֵם, שהיא אחד משמותיה הקדומים של העיר, כפי שכתוב במקרא: ”וַיְהִי בְשָׁלֵם סֻכּוֹ וּמְעוֹנָתוֹ בְצִיּוֹן” (תהילים, ע"ו, ג'). בהתאם מקובל לפרש שמלכי-צדק, הנזכר בספר בראשית כמלך שָׁלֵם, היה למעשה מלך ירושלים. בתנ"ך מופיע שם העיר כמעט תמיד בכתיב חסר, ירושלם, הרומז להגייה קדומה לשם, "יְרוּשְׁלֶם" (כמנוקד בפרקי הארמית שבספרי דניאל ועזרא); אך כאשר המילה מנוקדת, מופיע באופן חריג חיריק בין הלמ"ד למ"ם (יְרוּשָׁלִַם), המצביע על ההגייה המודרנית. הכתיב ירושלים מופיע בתנ"ך בחמישה מקומות בלבד, אך נעשה לדומיננטי בלשון חז"ל, והוא המקובל בשפה העברית מאז ועד היום.
התחילית "יְרוּ" לקוחה מן השורש השמי י-ר-ה, שפירושו בעברית בת ימינו "ייסד", על פי הפסוק: ”מִי יָרָה אֶבֶן פִּנָּתָהּ” (איוב, ל"ח, ו'). לפיכך, על פי חקר המקרא, משמעות השם המקורית היא "ייסד שלם" או "הוליד שלם". על פי מדרש שמתבסס על הפסוק ”וַיִּקְרָא אַבְרָהָם שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא ה' יִרְאֶה” (בראשית, כ"ב, י"ד), השם "ירושלים" הוא הלחם בסיסים של יִרְאֶה, השם שנתן לה אברהם, ושל שָׁלֵם, השם הקדום שנודעה בו העיר בימי מלכי-צדק.
לירושלים שמות רבים: על פי המדרש והמסורת היהודית – לעיר שבעים שמות שונים, המבטאים את חשיבותה ומעלותיה. בין הידועים שבהם: יְרוּשָׁלַיִם, שָׁלוֹם, יִרְאֶה, יְבוּס, צִיּוֹן, חֶפְצִיבָהּ, מְשׂוֹשׂ תֵּבֵל, יְפֵה נוֹף, קִרְיַת מֶלֶךְ רָב, וְעִיר דָּוִד. בדומה לארץ ישראל, המכונה בשם "הארץ", ובית המקדש, המכונה "הבית", גם ירושלים נזכרת במקורות בשם "העיר" עם ה"א הידיעה. כך למשל: ”חמשה דברים אירעו את אבותינו בשבעה עשר בתמוז... נשברו הלוחות, ובטל התמיד, והובקעה העיר...” (גמרא, מסכת תענית, כ"ו).