stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקו סימונה
קריירת משחק

סימונה החל את הקריירה בראשית שנת 1987 בקבוצת קומו מהסרייה א'. לאחר מספר הופעות במדי הקבוצה הושאל לוירשיט בוקלאונה מהליגה השלישית, במדיה כבש 15 שערים בעונת 1987/1988 וסיים כמלך שערי הליגה.
בעונה הבאה שב לקומו וכבש במהלכה שישה שערי ליגה. בתום העונה נשרה קומו לסרייה ב' וסימונה עבר לקבוצת הצמרת מילאן שאותה אימן אריגו סאקי. בתווך, זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, ועד 1990 הופיע במדיה ב-16 משחקים וכבש 7 שערים. במהלך הקדנציה במילאן זכה סימונה במספר רב של תארים: ארבע אליפויות בחמש שנים בין השנים 1992–1996, בגביע אירופה לאלופות לשנת 1990 ובליגת האלופות בעונת 1993/1994. עונת 1994/1995 הייתה הטובה ביותר מבחינתו כשכבש 17 שערי ליגה ב-30 משחקים בנוסף ל-4 שערים בליגת האלופות שבה הגיעה מילאן עד לשלב הגמר בו הפסידה לאייאקס. בעונת 1995/1996 כבש 11 שערים בכל המסגרות, 8 מתוכם בליגה, וניצב במקום השני ברשימת הכובשים של אלופת איטליה מילאן אחרי עמיתו ג'ורג' ואה. אף על פי שנאבק על מקום בהרכב לאורך שנותיו במילאן עם חלוצים שזכו בתואר כדורגלן השנה בעולם, מרקו ואן באסטן, רוברטו באג'ו וג'ורג' ואה, סימונה כבש 74 שערים ב-245 הופעות במדי הקבוצה.
לאחר שפאביו קאפלו החליף את סאקי, שמונה למאמן נבחרת איטליה, זומן סימונה לראשונה לסגל הנבחרת וב-19 בדצמבר 1992 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד נבחרת מלטה. עד 1996 ערך סימונה שלוש הופעות נוספות במדי הנבחרת אך לא כבש ולו שער אחד.
בעונת 1997/1998 עבר סימונה לפריס סן ז'רמן הצרפתית. סימונה, ששימש קפטן הקבוצה, זכה במדיה בגביע הצרפתי בעונתו הראשונה בה. בעונת 1999/2000 עבר למונקו, ובמהלך עונה זו כבש 21 שערים ובישל 15 נוספים ב-34 הופעות, והיה אחראי למעשה ליותר ממחצית משערי הקבוצה שזכתה באליפות בתום העונה. בדירוג כובשי השערים קדמו לו מלך השערים סוני אנדרסון שכבש 23 שערים ודויד טרזגה שכבש 22.
סימונה שב למילאן במהלך עונת 2001/2002 מיעט לשחק ולא כבש שערים בקדנציה השנייה בקבוצה. הוא שב למונקו בעונת 2002/2003, אך גם בקדנציה השנייה בשורותיה רשם הופעות מעטות בלבד. בעונת 2003/2004, לאחר תקופה קצרה ולא מוצלחת במיוחד בניס, פרש סימונה ממשחק פעיל בגיל 35. בשנת 2005 הצטרף כחבר הנהלה בקבוצת לגנאנו מהליגה הרביעית באיטליה והשתתף במשחק אחד של הקבוצה באותה עונה.
לאחר הפרישה

בשנת 2005 הצטרף סימונה כשותף וכחבר הנהלה בקבוצת לגנאנו מהליגה הרביעית באיטליה וב-2007, בעת שמילא תפקיד זה, עלתה הקבוצה לליגה השלישית.
בשנת 2009 קיבל סימונה תעודת סוכן מורשה מטעם פיפ"א ושימש יועץ במונקו. בספטמבר 2011 נענה להצעה לאמן את המועדון שהיה שקוע באותה העת בתחתית ליגת המשנה בצרפת, אך פוטר בתום העונה לאחר שהקבוצה סיימה במקום השמיני. באוקטובר 2014 מונה למאמן לוזאן מליגת המשנה השווייצרית, וב-2015 למאמנה של טור מליגת המשנה בצרפת. ביוני 2016 פוטר מאימון הקבוצה.
בנובמבר 2016 מונה למאמנה של לאבל מליגת המשנה בצרפת, 14 מחזורים לאחר פתיחתה. הוא פוטר מתפקידו באפריל 2017, כאשר הקבוצה במקום האחרון בטבלה שישה מחזורים לסיום העונה.
ביולי 2017 התמנה לתפקיד מאמן קלאב אפריקן התוניסאית, אך פוטר לאחר כארבעה חודשים בלבד בעקבות יכולתה החלשה של קבוצתו.
תארים

אליפות הסרייה א': 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1995/1996
גביע אירופה לאלופות וליגת האלופות: 1989/1990, 1993/1994
הסופר קאפ האירופי: 1989, 1994
הגביע הביניבשתי: 1989
הגביע הצרפתי: 1997/1998
גביע הליגה הצרפתית: 1997/1998
אליפות צרפת: 1999/2000
הערות שוליים

↑  מרקו סימונה צפוי להתמנות למאמן מונקו, באתר וואלה, 12 בספטמבר 2011
מסכת מת

מסכת המת של בלז פסקל
תהליך הכנתה של מסכת מת
מסכת מת או מסכת מוות היא יציקה (שעווה, טיח ולעיתים ארד), המיוצרת לפי פניו של אדם לאחר מותו. המסכה עשויה לשמש כפריט זיכרון או כבסיס לציור דיוקן. לעיתים ניתן לזהות דיוקנאות שנעשו בהתבסס על מסכת מת, על פי העיוותים האופייניים של תווי הפנים הנוצרים עקב משקל הגבס במהלך יצירת התבנית. בעת העתיקה נעשה שימוש בתבניות חרס ובקישוטים אחרים שהושמו על פני הנפטר לקראת טקס הקבורה. הידועות שבמסכות מסוג זה הן אלה ששימשו במצרים העתיקה, כגון זו של תות ענח' אמון.
במהלך ה-18 וה-19 נעשה במספר מדינות באירופה שימוש במסכות מתים לשם תיעוד תווי הפנים של גופות אלמוניות (עם המצאת הצילום התייתרה פונקציה זו).
מסכות מתים, כמו גם מסכות חיים (מסכות המיוצרות לפי פניהם של אנשים חיים), משמשות גם בפרנולוגיה ובאתנוגרפיה, לשם מטרות מדעיות או פסבדו-מדעיות.
המטרה העיקרית של מסכת המוות מימי הביניים ועד המאה ה-19 הייתה לשמש מודל לפסלים ביצירת פסלים וציורים של הנפטר לזכרו. רק בשנות ה-18 של המאה הקודמת, מסכות אלה זכו להערכה עצמית.
בתרבויות אחרות מסכת מוות עשויה להיות מסכת לוויה, תמונה המונחת על פני המנוח לפני טקסי הקבורה, ובדרך כלל נקברת יחד עם הנפטר. הידועים שבהם הם המסכות ששימשו במצרים העתיקה כחלק מתהליך החיטוי, כמו המסכה של תות ענת 'אמון וכמו מסכת אגממנון. מסכות המוות מקבלות רובד נוסף בכמה שבטים אפריקאיים, ששם קיימת האמונה כי לבישת מסכת מוות של אדם מת על פניו של אדם חי יכולה להעניק את כוחו של הנפטר על העונד את המסכה.
בחלק ממדינות אירופה, היה מקובל כי מסכות המוות יוכלו לשמש כחלק מפניו של המנוח, שהיא מוצגת בבית הלוויות הממלכתיות. כלומר, מסכות המוות שימשו כפורטרטים שנצבעו כדי להראות בפעם האחרונה את המת שוכב במנוחה. במהלך המאה ה-18 וה-19 השתמשו גם במסכות המוות לתיעוד פניהם של נפטרים אנונימיים לצורך זיהוי עתידי. פונקציה זו הוחלפה לאחר מכן בצילום שלאחר המוות. במקרים של אנשים שפניהם נפגעו במותם, היה מקובל להשתמש באותה הטכניקה של מסכת המוות על ידיו של המת.
היסטוריה > פסלים

מסכות של אנשים שנפטרו הם חלק ממסורות במדינות רבות. התהליך החשוב ביותר של טקס ההלוויה במצרים העתיקה היה חניטת הגופה לאחר תפילות וקידוש גופת המת שהוכנסה לסרקופג אמייל המעוטר בזהב ואבני חן. אלמנט מיוחד בטקס היה המסכימה המפוסלת שהונחה על פני המנוח. בעבר האמינו כי המסכה מחזקת את הנפש ושומרת עליה מפני רוחות רעות בדרכה לעולם הבא. המסכה הידועה ביותר היא המסכה של תות ענח' אמון העשויה מזהב ואבני חן רבות, שתפקיד העיטורים והקישוטים שעל גבי המסכה הוא להעביר לאלו שאינם זכו לראותו בחייו, את התכונות המסוגננות ביותר של השליט הקדום. יחד עם זאת, המסכה לא הייתה חלק משמירת תווי הפנים של המת אלא החניטה עצמה היא זאת שהצליחה לשמר את תווי הפנים ואף את העור מפני התכלות לאורך השנים. עד היום ניתן לראות את תוצאות החניטה המצרית במומיות הקדומות במוזיאונים ברחבי העולם.
בשנת 1876 גילה הארכאולוג היינריך שלימן במיקנה שישה קברים, שלדעתו שייכים למלכים וגיבורים יוונים קדומים – אגממנון, קסנדרה, אברמדון ומקורביהם. להפתעתו הגולגולות היו מכוסות במסכות זהב. כיום נראה כי הדבר לא סביר שהמסכות שייכות למעשה לאגממנון ולגיבורי האפוסים ההומריים האחרים וכי למעשה גילם מבוגר מהגיבורים בכמה מאות שנים.
פסלי פורטרטים רומיים היו חלק מהשימוש הרומאי הקדום בשעווה כדי לשמר את תווי הפנים של בני המשפחה שנפטרו מה שהכריח את המפסלים להוסיף אבן עמידה לתערובת השעווה של ייצור המסכה. חפירות קברים ארכאולוגיות באטרוריה (כיום טוסקנה) ברומא הניבו מספר מסכות ארד-גיליונות המתוארכות לתקופת האוריינטליזציה המאוחרת האטרוסקית. במאה ה-19 היה נהוג לחשוב כי הם קשורים לדוגמאות מיקניות, אך לא ניתן להוכיח האם הן שימשו כמסכות מוות בפועל.
היסטוריה > יציקות > מסכת המוות באמנות

פיירו דלה פרנצ'סקה (1416–1492) היה אמן איטלקי מהרנסאנס המוקדם. ידוע כמתמטיקאי ואמן אך כיום ידוע בעיקר בשל עיסוקו באמנות.
אחת הדוגמאות מעולם האמנות והציור של מסכת מוות היא הפנדנטים של הדוכס הראשון מאורבינו, פדריגו דא מונטפלטרו. הדוכס השתתף במלחמות הטריטוריאליות של המאה החמש-עשרה, אך היה גם מלומד בעל שם בזמנו. חצרו באורבינו הייתה אחת החשובות באיטליה, ובארמונו שכנה, בין השאר, ספרייתו הגדולה.
פיירו דלה פרנצ'סקה אשר צייר את הדוכס ואשתו, בטיסטה ספורצה המוצג כיום בגלריית אופיצ'י, פעל בצורה אחרת מכללי הפנדנטים באותה התקופה. מלבד שינוי המיקום של הדוכס ושל אשתו (עקב צלקת מהמלחמה שפילחה את צידו הימני של פניו של הדוכס), הוא צייר את אשתו של הדוכס שנפטרה בטרם עת ממסכת מוות. ניתן לראות זאת עקב היעדר הבעת הפנים שפניה משדרות, עם לובן שאינו מאפיין חיים. בטיסטה ספורצה שהקריבה את חייה כיוון שלא יכלה להביא ילדים לעולם קיבלה את מקום הגבר בפנדנטים, שהיה המקום המכובד יותר על הקרבתה להמשך השושלת.
מדע

מסכות המוות הפכו לשימושיות על ידי מדענים מסוף המאה ה-18 לתיעוד וריאציות בפיזיוגנום האנושי (תאוריה המבוססת על הרעיון כי לפי מראהו החיצוני של האדם ניתן לספק תובנות על אופיו ואישיותו), דבר שהניב יצירה של מסכות החיים שתפוצתן הלכה וגברה באותה התקופה כדי לתעד אנשים חיים. אנתרופולוגים שעשו שימוש במסכות אלה כדי ללמוד על תכונותיהם (לפי חוקי הפיזיוגנום) אצל פושעים הידועים לשמצה בחברה האנושית. בנוסף לכך, המסכות שימשו לאיסוף נתונים על הבדלי גזע.
מדע משפטי

לפני שמלאכת הצילום הפכה לזמינה, תיעוד גופות לא מזוהות היה תהליך ארוך של יצירת מסכות מוות ושימורן עד לזיהוי ודאי על ידי מכרים או משפחות המתים האנונימיים. אחת הדוגמאות הבולטות של מסכת מוות אנונימית הייתה של נערה שתווי פניה מעידות כי ניתן לשער שהייתה בגיל שש עשרה במותה. על פי סיפורו של מוצא הגופה, היא נמצאה בנהר הסיין בפריז בסוף שנת 1880. "היופי שלה היה עוצר נשימה והפגין סימני מצוקה מעטים ברגע שעבר. יופייה היה כל כך מכשף שידעתי שיש לשמר יופי כזה" כך תועד דבריה של אחת עובדות בית החולים כשנמצאה הגופה. עותקי המסכה היו אופנתיים בחברה הבוהמית הפריזאית ואותה מסכת מוות של הנערה חסרת השם היא דוגמה לשכיחות של ביצוע מסכות המוות באותה התקופה.
ביבליוגרפיה

H.W. Janson with Dora Jane Janson, History of Art: A Survey of the Major Visual Arts from the Dawn of History to the Present Day, Englewood Cliffs, New Jersey, Prentice-Hall, and New York, Harry N. Abrams, 1962, p. 141.
Laerdal company website: The Girl from the River Seine URL accessed on January 8, 2013
Constructing Social Identities in Early Iron Age and Archaic Greece, Athena Tsingarida & Irene S. Lemos, 2017
BIOGRAPHY: 7 Famous Death Masks in History, by Andrew Cannizzaro, Jun 2019
BBC NEWS: Joseph Stalin death mask, Sep 2003
WALLECHINSKY, Irving; WALLACE, Irving (1978). The People's Almanac #2. New York: Bantam Books. pp. 1189–1192.
יובל היימר, ההיסטוריה של המסכה, ynet, 10.03.2018
שמואל אבנרי, מנוחתו הבלתי נכונה של המשורר הלאומי, עיתון הארץ, 22.07.2016
ראו גם

צילום פוסט-מורטם
הערות שוליים

↑  H.W. Janson with Dora Jane Janson, History of Art: A Survey of the Major Visual Arts from the Dawn of History to the Present Day, New Jersey, Prentice-Hall, and New York: Harry N. Abrams, 1962, עמ' 141
↑  Athena Tsingarida & Irene S. Lemos, Constructing Social Identities in Early Iron Age and Archaic Greece, 2017
↑  Andrew Cannizzaro, 7 Famous Death Masks in History, BIOGRAPHY
↑  BBC NEWS: Joseph Stalin death mask, Sep 2003
↑   שמואל אבנרי, מנוחתו הבלתי נכונה של המשורר הלאומי, באתר הארץ, 22 ביולי 2016
↑  יובל היימר, ההיסטוריה של המסכה, ynet, 10.03.2018
↑  Laerdal company website: The Girl from the River Seine URL accessed on January 8, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4185766-5  NDL: 00561488  NKC: ph401815 
מסיכת המוות של נפוליאון
פסל של המלך הנרי השביעי, פניי הפסל נבנו על פי מסיכת המוות שלו.
משחק הכדורגל בין אנגליה לארצות הברית (מונדיאל 1950)

משחק הכדורגל בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אנגליה בכדורגל נערך במסגרת בית 2 בשלב הבתים במונדיאל 1950 בו ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת אנגליה בתוצאה 1:0. על אף ששתי הנבחרות לא עלו בסופו של דבר לשלב הנוק-אאוט (אנגליה סיימה במקום השני בבית וארצות הברית במקום האחרון) המשחק נחשב לאחד הזכורים והמפתיעים בתולדות גביעי העולם בכדורגל לאור הניצחון של נבחרת ארצות הברית שנחשבה לחלשה מאוד באותה עת לעומת נבחרת אנגליה שנחשבה לאחת מהמועמדות לזכייה בגביע. שער הניצחון לטובת ארצות הברית הובקע בדקה ה-38 על ידי השחקן יליד האיטי ג'ו גייג'נס (אנ').
הרקע למשחק ומהלכו

מונדיאל 1950 היה הראשון עבור הנבחרת האנגלית לאחר שהתאחדות הכדורגל האנגלית החרימה את שלושת גביעי העולם שקדמו לו (ב- 1930, 1934, ו-1938) לאור סכסוך שהיה לה עם פיפ"א בנודע שאלת שכר לשחקני כדורגל מקצועיים, סכסוך אשר נפתר ב-1948.
שתי הנבחרות נבחרו לשחר יחדיו בבית 2, בו התחרו גם נבחרת צ'ילה ונבחרת ספרד. חוקי התחרות דאז קבעו כי רק הנבחרת שמסיימת במקום הראשון בבית עולה לשלב הנוק-אאוט. תוצאות המשחקים של שתי הנבחרות טרום המשחק ביניהן היו 0–2 לטובת נבחרת אנגליה במשחקה נגד נבחרת צ'ילה והפסד 1–3 של ארצות הברית לנבחרת ספרד.
נבחרת אנגליה הייתה המועמדת המובילה לניצחון למשחק, עם מאזן של 23 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו ו-4 הפסדים במשחקיה הבינלאומיים שהתקיימו לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בשני משחקיה האחרונים לפני המשחק ניצחה נבחרת אנגליה את נבחרת איטליה בתוצאה 0–4 ואת נבחרת פורטוגל בתוצאה 0–10.
לעומתה, נבחרת ארצות הברית הפסידה בשבעת משחקיה האחרונים טרם המשחק עם מאזן שערים שלילי של 2–45 כולל תבוסות בתוצאות 1–7 לנבחרת איטליה ו-0–11 לנבחרת נורווגיה.
הוועדה מטעם ההתאחדות האנגלית ומאמן הנבחרת האנגלית וולטר וינטרבוטום החליטו שלא לשנות את ההרכב האנגלי טרם המשחק, והשחקן סטנלי מתיוס, שהיה מבין כוכבי הכדורגל הגדולים של אותה תקופה, לא הוכלל בהרכב של נבחרת אנגליה למשחק וצפה במשחק מהיציע.
נבחרת ארצות הברית הורכבה משחקנים חובבניים בעיקר, אשר רובם עבדו בעבודה נוספת. השחקן וולטר באהר (אנ') היה מורה בבית ספר תיכון והשחקן פרנק בורג'י (אנ') היה נהג של רכבי לוויות. שחקנים אחרים היו דוורים ושוטפי כלים במסעדות. שחקן אחר, בני מקלאפין, נאלץ להיעדר מגביע העולם לאחר שלא היה יכול להיעדר מעבודתו האחרת. הנבחרת האמריקאית הספיקה להתאמן בהרכבה הנוכחי רק פעם אחת לפני המשחק, כאשר שלושה משחקניה, ג'ו גייג'נס, ג'ו מקה, אד מק'אילבני, אשר נוספו להרכב הנבחרת ברגע האחרון, כלל לא היו אזרחי ארצות הברית.
הן הסגל האמריקאי וכלי התקשורת ניבאו הפסד צורם לנבחרת ארצות כאשר בכתבה בעיתון הדיילי אקספרס נכתב כי "זה יהיה הוגן לתת לנבחרת האמריקאית 3 שערי יתרון לפני תחילת המשחק.
על אף שהמחצית הראשונה של המשחק אופיינה בדומיננטיות של האנגלים ניסיונם לכבוש שערים לא נשאו פרי. השער האמריקאי נכבש על ידי השחקן ההאיטי ג'ו גייג'נס בדקה ה-38, תוצאה שנשמרה עד לסוף המשחק.
מהלך המשחק וההכנות אליו מתוארות בספרו של הסופר ג'פרי דאגלס "משחק חייהם" אשר עובד בשנת 2005 לסרט בעל אותו שם (אנ') בכיכובם של השחקנים ג'רארד באטלר ווס בנטלי.
אחרית דבר

שתי הנבחרות הפסידו במשחקיהם הבאים, אנגליה בתוצאה 0–1 מול נבחרת ספרד וארצות הברית בתוצאה 2–5 מול נבחרת צ'ילה, אנגליה סיימה במקום השני שלא אפשר לה לעלות לשלב הנוק-אאוט. ארצות הברית סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית למרות הניצחון. ספרד אשר ניצחה את שתי הנבחרות בבית זה המשיכה עד לבית הגמר בו הגיעה למקום הרביעי. במונדיאל זה ניצחה נבחרת אורוגוואי את נבחרת ברזיל במשחק הגמר הידוע.
המשחק לא סוקר בהרחבה לא בארצות הברית בזמנו ואף לא באנגליה, נטען אף, כי עיתונאים רבים בארצות הברית התקשו להאמין שניצחון 0–1 על נבחרת אנגליה היא אכן התוצאה וחשבו שמדובר בשגיאת כתיב, עם זאת שנים מאוחר יותר נמצאו מסמכים ישנים אשר מפריכים את הטענה. בעיתונות האנגלית המשחק לא זכה לכותרות רבות בעיתונים מכיוון שאלו עסקו בעיקר בהפסד של הנבחרת האנגלית בקריקט לנבחרת האינדים המערביים.
נבחרת אנגליה ניצחה בסופו של דבר בגביע העולם 16 שנים מאוחר יותר ואילו ארצות הברית לא הצליחה להעפיל לגביע העולם פעם נוספת עד מונדיאל 1990.
שתי הנבחרות שיחקו עוד פעם אחת נגד השנייה פעם נוספת במסגרת משחקי גביע העולם 60 שנים מאוחר יותר, במונדיאל 2010, המשחק הסתיים בתיקו 1-1.
גייג'נס, מבקיע השער ההיסטורי, היה קרוב משפחה של לואי דג'ואה, שהפסיד בבחירות לפרלמנט בהאיטי בשנות ה-50 לרודן פרנסואה דובליה. לאחר שחזר גייג'נס להאיטי בשנת 1953 כל משפחתו הייתה בסכנה. בשנת 1964 נלקח גייג'נס לכלא פורט דימנש שם עונה והוצא להורג. גופתו לא נמצאה מעולם.
אף שחקן מבין המשתתפים במשחק לא נותר בחיים, האחרון, וולטאר בהאר האמריקאי, נפטר ב-18 ביוני 2018 בגיל 91.
הערות שוליים

↑  Walter Bahr: Footballer part of giant-killing US team that stunned England in 1950 World Cup
↑  1950 World Cup: The Miracle on Green
↑  U.S. World Cup team wins unlikely victory over England
↑  Uruguay 1930
↑  The History Of The World Cup
↑  The Tobias Lopez Column: Walter Bahr remembers
↑  Bernard “Benny” McLaughlin
↑  Chasing Gaetjens
↑    Simon Briggs, ‏England v USA: Fabio Capello's men need to fear lesson of Belo Horizonte, The Telegraph, 11 June 2010
↑  BBC SPORT | WORLD CUP 2002
↑  Copies of old newspapers reveal a World Cup myth
↑  https://web.archive.org/web/20100715154244/http://national.soccerhall.org/ColinJose/The%20Real%20Story%20about%20the%201950%20U.S.%20World%20Cup%20Team.htm
↑  נמרוד עופרן‏, שער ללא כבוד, באתר וואלה, 3 ביוני 2014
↑  Walter Bahr dies at 91: Last living member of U.S. World Cup team that upset England
מרצל נמש

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1866 יאנושהלמה, הונגריה 
 פטירה:  28 באוקטובר 1930 (בגיל 64) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Mózes Klein 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תקופת הפעילות:  1880–1930 (כ־50 שנה) 
 פרסים והוקרה:  מסדר מיכאל הקדוש 
 
מרצל נמש (במקור משה קליין, בהונגרית: Nemes Marcell; יאנושהלמה, 4 במאי 1866 – בודפשט, 28 באוקטובר 1930) היה אספן אמנות, סוחר אמנות, נדבן יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

מרצל נמש נולד במשפחה יהודית כאחד מהילדים הרבים של חזן כפרי עני, אדולף קליין ושל מריה וייס. נמש התעשר כיזם מכרייה ומתחילת העשור הראשון של המאה העשרים עסק במסחר אמנות ובמתן חסות לאמנים צעירים ולהיסטוריונים. עד גיל שלושים וחמש חייו היו בעצם בעיסוק זמני. הוא עסק בקנייה ומכירה של ציורים ופיתח אהבה והבנה נלהבים לאמנות. על חסויותיו הוענק לו תואר "חבר המועצה המלכותית" בשנת 1908 ותואר אצולה בשנת 1910. תואר האצולה לווה גם בשם של אציל על פי המסורות המקובלות של האימפריה האוסטרו-הונגרית, "מרצל נמש מיאנושהלמה" היה שמו החדש, אך הוא עדיין השתמש רק בשם מרצל נמש בפועל במסחר ובחסויות. בשנת 1912 הוא התקבל לשורות תא הבונים החופשיים "דמוקרטיה".
כבר בשנת 1906 יצר קשר עם ארנה קמרר, מנהל הגלריה הלאומית ההונגרית והצביע על כך שהוא מעוניין לתרום כמה יצירות "ממלאות פערים" לאוספים ציבוריים ההונגריים. באופן המשמעותי ביותר תרם את ציורו של אדם מניוקי פרנץ ראקוצי שנרכש על ידו עבור המוזיאון לאמנויות יפות בשנת 1925 וכעת נשמר בגלריה הלאומית של הונגריה. רבים מהציורים שתרם העשירו את המוזיאון לאמנויות יפות, וכעת הם נשמרים בגלריה הלאומית ההונגרית. תרומת מרצל נמש למוזיאון הייתה גם ציורו של אל גרקו "מגדלנה בעלת התשובה" בשנת 1921.
הוא תרם לא רק לאוספים הציבוריים של בודפשט, אלא גם למוזיאון קצ'קמט במטרה להקים גלריה. הוא תרם 70 ציורים מודרניים, כולל יצירות של דז'ה ציגאני, בלה צובל, גזה פראגו, קארוי פרנצי, לאיוש גולאצ'י, קארוי קרנשטוק, יוז'ף ריפל-רונאי, יאנוש וסארי. תרומה זו התקיימה בשנת 1911, העיר העריכה את התרומה וקיבלה את מרצל נמש כאזרח כבוד של קצ'קמט. ניתן לראות את העבודות שנתרמו עד היום בארמון ציפרה.
בשנת 1920 התיישב מרצל נמש במינכן, הסביבה שם הייתה הרבה יותר נוחה לסחר באמנות, אך הוא מעולם לא ניתק את הקשר עם האמנים ההונגרים, וביקר בהונגריה במשך כמה שבועות בכל שנה. הוא המשיך לתרום עבודות של אומנות שימושית ויישומית לאוספים ציבוריים, בעיקר המוזיאון לאמנויות יפות והמוזיאון לאמנות שימושית. בהיותו סוחר אמנות בקנה מידה אירופי, תרם יצירות אמנות למוזיאון במינכן, למוזיאון הפראדו במדריד ולמוזיאונים צרפתיים.
נמש ערך מספר מכירות פומביות מפורסמות במינכן, פריז, במיוחד בסביבות 1914 הוא מכר מספר ציורים אימפרסיוניסטיים וכמה ציורי פבלו פיקאסו. אחרי מלחמת העולם הראשונה, באמצעות אגודת פאל סיניאי מרשה, תמך בכישרונותיהם של אמנים צעירים הונגרים בפרס נמש מרצל ובמלגת נמש מרצל שאלה יצברו ניסיון בסיור לימודים בכספי הפרס בחו"ל בווינה, במינכן ובפריז.
אשתו הייתה אולגה שטיינר (1873–1911). נמש עבר ניתוח בבודפשט בשנת 1930 עקב מחלתו, הניתוח הצליח, אך הוא נפטר מתסחיף כעבור כמה ימים. הרוזן קונו קלבלסברג הכריז על נמש, האספן האמנות המפורסם ברחבי העולם, כ"מת של האומה".
מורשתו

מרצל נמש החל לצייר בזקנתו, ותערוכה מורשת של עבודותיו אורגנה בשנת 1933 במוזיאון ארנסט בבודפשט.
מכירות פומביות של חומרי הציור ההונגרי שלו נערכו גם במוזיאון ארנסט בשנת 1933.
חברויות

חבר הנהלת חברת פאל סיניאי מרשה
פרסים והוקרה (מבחר)

תואר המועצה המלכותית (1908)
תואר אצולה (1910)
אזרח כבוד של קצ'קמט (1911)
הדרג השלישי של המסדר הבווארי של מיכאל הקדוש (1911)
מסדר איזבלה הספרדי הקתולי (1912)
אביר לגיון הכבוד הצרפתי (1929)
אזרח כבוד של יאנושהלמה (2007, לאחר מותו)
לקריאה נוספת

לקסיקון אמנות. כרך 2 בודפשט : הוצאת אנדור דייזה, 1935. מרצל נמש (יאנושהלמי) ראה .170. עמ '
לקסיקון אמנות. כרך 3 בודפשט 1968. מרצל נמש, יאנושהלמי
יוז'ף פלטינוס 1939. חברי התאים של הבונים החופשיים בהונגריה.
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2974/1930. folyószáma alatt".
↑  1913 júniusában a francia fővárosban árverésre bocsátotta híres gyűjteményének legjavát. A műalkotásokat két igényes katalógus-kötetben ismertették: Catalogue des tableaux anciens ill. Catalogue des tableaux modernes.
↑  "Nemes Marcellné Steiner Olga halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 436/1911. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590152605171  BnF: cb149794589 (data)  GND: 128787279  ISNI: 0000 0001 0947 6652  LCCN: nb2012005787  NKC: jx20120921009  NTA: 107893819  RKD: 415262  SUDOC: 160740266  VIAF: 1073781   WorldCat (עם VIAF): 1073781
משחקי עולם פתוח

משחקי עולם פתוח (באנגלית: Open world) הוא כינוי למשחקי וידאו בהם השחקן יכול לנוע בחופשיות בעולם וירטואלי וניתן לו חופש רחב לבחור את דרכו באופן יחסי לשאר משחקי הווידאו בהם השחקן מוגבל לקווים מוכתבים מראש של העלילה. ממשחקי עולם פתוח נעדרים מחסומים בלתי נראים אותם לא ניתן לעבור, הנמצאים במרבית המשחקים שאינם עולם פתוח.
במשחקי עולם פתוח עדיין קיימות מספר הגבלות שמונעות מהשחקן לנוע בחופשיות, לעיתים מסיבות של מגבלות טכניות ולעיתים מסיבות של הגבלות עלילת המשחק, כגון אזורים נעולים שעל השחקן לפתוח או שטחים גבוהים שעל השחקן לשפר את מיומנותו כדי לטפס עליהם.
הייחודיות הרבה של משחקים אלו היא בכך שהם נותנים לשחקן אפשרות לפתח את הדמות בה הם משחקים בכיוון בו הם רוצים ולשפר רק את הכישורים שהם מעוניינים בהם. פעמים רבות במשחקים אלו המטרה אינה לסיים את עלילת המשחק כפי שהוכתבה על ידי יצרנית המשחק, אלא לחקור את העולם ולגלות את צפונותיו תוך כדי ביצוע משימות צדדיות. פעמים רבות בחירות שבוחר השחקן מסוגלות לשנות לחלוטין את עלילת המשחק.
דוגמאות נפוצות למשחקי עולם פתוח ניתן למצוא במשחקי תפקידים המוניים ברשת (MMORPG), אשר מתרחשים בדרך כלל במתכונת זו ובמשחקים רבים נוספים שנמצאים תחת קטגוריה זו. בשנים האחרונות הלך סגנון זה והתפתח ואחוז המשחקים שיוצאים בסגנון זה עולה בהתמדה.
משחקיות ועיצוב

משחקי עולם פתוח מתוכננים בצורה לא קבועה, המאפשרת לשחקן לבחור את דרכו האישית במשחק ומאפשרת מספר דרכים לבצע כל משימה. משחקים מסוימים מתוכננים כשילוב בין שלבים בסגנון עולם פתוח לשלבים בעלי תווים כלליים. הביקורות נוטות לרוב לשפוט משחקי עולם פתוח בהתבסס על האם קיימות אפשרויות מעניינות להתנהל בעולם שלא בדרך הראשית המותווית על ידי יצרנית המשחק. משחקים מסוימים מהסוגה מתבססים על מקומות קיימים במציאות לצורך תכנון מפת המשחק.
אתגר תכנון מרכזי בתכנון משחקי עולם פתוח הוא מציאת האיזון הנכון בין חופש השחקן ברחבי העולם לצד קיומם של קווי עלילה של סיפור מרכזי. מאחר שפעמים רבות השחקן הולך בנתיב אותו המתכנן לא צפה, כותבי המשחק נאלצים למצוא דרכים יצירתיות לשרטט קו עלילה אשר לא יפגע בחופש השחקן. מסיבה זו, משחקי עולם פתוח יעדיפו לעיתים לחלק את העלילה המרכזית למספר רב של משימות קטנות יותר, או יעדיפו לפשט את העלילה הבסיסית.
הערות שוליים

↑  Logan Booker (2008-07-14). "Pandemic Working On New 'Open World / Sandbox' IP". Kotaku. נבדק ב-2016-05-15.
↑  Harris, John (26 בספטמבר 2007). "Game Design Essentials: 20 Open World Games". Gamasutra. נבדק ב-2016-05-15. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chris Kohler (2008-01-04). "Assassin's Creed And The Future Of Sandbox Games". Wired. נבדק ב-2016-05-15.
| סוגות משחקי וידאו |
| --- | --- | --- |
| משחקי פעולה | משחק מכות (Hack and slash) • משחק לחימה • משחק פלטפורמה (משחק ריצה אינסופית) • משחק יריות (משחק ירי בגוף ראשון • Shoot 'em up • משחק יריות טקטי • משחק ירי בגוף שלישי • משחק באטל רויאל) |  |
| משחקי פעולה-הרפתקאות | משחק דמוי GTA • משחק התגנבות • משחק מטרוידבניה • משחק הישרדות-אימה |  |
| משחקי הרפתקה | משחק הרפתקאות גרפי • משחק הרפתקאות מבוסס טקסט • סרט אינטראקטיבי • רומן חזותי |  |
| משחקי תפקידים | משחק פעולה-תפקידים • Dungeon crawler • משחק תפקידים המוני ברשת • משחק תפקידים טקטי |  |
| משחקי אסטרטגיה | משחק אסטרטגיה בזמן אמת (הגנת מגדלים) • משחק אסטרטגיה מבוסס תורות • 4X • משחק ארטילריה ממוחשב • משחק זירת קרב מרובת משתתפים • משחק אסטרטגיה מקוון מרובה משתתפים בזמן אמת • משחק טקטיקה בזמן אמת • משחק טקטיקה מבוסס תורות • משחקי מלחמה ממוחשבים |  |
| משחקי סימולציה | סימולציות ניהול ובנייה (משחקי בניית ערים) • סימולציות חיים (סימולציות חברתיות • חיות מחמד וירטואליות) • משחק אלוהות • משחק ספורט ממוחשב • משחקי סימולציית כלי רכב (סימולציות טיסה • סימולציות טיסה בחלל • סימולציות מרוצים • משחקי מרוצי קארטינג • סימולציות רכבות) |  |
| סוגות אחרות | משחק חשיבה • משחק חינוכי • משחק התעמלות  • משחק וידאו מוזיקלי • משחק חברה ממוחשב • משחק שולחן ממוחשב |  |
| כללי | היסטוריה של משחקי הווידאו • משחק וידאו לשחקן יחיד • משחק מרובה משתתפים (Co-op • PVP) • משחק קונסולה • משחק מחשב • משחק ארקייד • משחק מובייל • משחק וידאו המבוסס על מיקום גאוגרפי • משחק מציאות מדומה • משחק רשת (משחק דפדפן • משחק רשת מרובה משתתפים • משחק רשת חברתית) • משחק מבוסס טקסט • משחק גלילה צדדית • משחקי עולם פתוח • משחק אינדי |  |
מסכת מועד קטן

עין יעקב, מסכת מועד קטן. דפוס ראם
מַסֶּכֶת מוֹעֵד קָטָן היא מסכת במשנה ובתלמוד העוסקת בחול המועד, הלכותיו ובדיני אבלות. דיני האבלות שבה, שהם רוב הפרק השלישי, הם מהדברים הבודדים המותרים ללימוד בתשעה באב.
על מנת להבדיל את המסכת מכלל סדר מועד, נקראה המסכת "מועד קטן", כיוון שרובה עוסק בחולו של מועד. רוב הראשונים והגאונים קוראים לה מסכת משקין על פי המילה הראשונה של המסכת (בדומה למסכת ביצה)[דרוש מקור].
בתלמוד הבבלי יש למסכת זו 28 דפים על פי דפוס וילנא.