stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות וימבלדון 1973
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. בשל החרם מספר רב של טניסאים בולטים לרבות מנצחי תחרות 1972 לא השתתפו בתחרות. 4 זוגות דורגו:
ג'ימי קונורס (ארצות הברית ארצות הברית) ואיליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה), ניצחו בתחרות
ג'ון קופר וניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
??
סרגיי ליכצ'וב ואלכס מטרבלי (ברית המועצות ברית המועצות), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר ג'ימי קונורס מארצות הברית ואיליה נסטסה מרומניה נפגשו עם ג'ון קופר ונייל פרייזר מאוסטרליה וניצחו אותם ב-5 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. מנצחי תחרות 1972 בילי ג'ין קינג ובטי שטוב שיחקו עם פרטנרים חדשים. 4 זוגות קיבלו דירוג:
רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) מנצחות תחרויות 1967, 1968, 1970 ו-1971, ניצחו בתחרות
מרגרט קורט ולסלי האנט (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ובטי שטוב (הולנד הולנד), הפסידו במשחק הגמר
וירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) ואולגה מורוזובה (ברית המועצות ברית המועצות), הודחו בסיבוב השלישי
במשחק הגמר בילי ג'ין קינג ורוזמרי קזאלס מארצות הברית ניצחו ב-3 מערכות את בטי שטוב מהולנד ופרנסואז דור מצרפת. לבילי ג'ין קינג זה היה הניצחון הרביעי ברציפות בתחרות זוגות נשים בווימבלדון. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
איליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה) ורוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרויות 1970 ו-1972, הודחו ברבע הגמר
אוון דוידסון (אוסטרליה אוסטרליה) ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרויות 1967 ו-1971, ניצחו בתחרות
אלכס מטרבלי ואולגה מורוזובה (ברית המועצות ברית המועצות), הודחו בחצי הגמר
ג'ימי קונורס וכריס אוורט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר אוון דוידסון (אוסטרליה) ובילי ג'ין קינג מארצות הברית שיחקו נגד ראול רמירס (מקסיקו) וג'נט ניוברי (ארצות הברית) שלא היו מדורגים וניצחו אותם בשתי מערכות.
יאן קודש, מנצח התחרות
בילי ג'ין קינג, מנצחת התחרות
ניר ברקן

| --- | --- |

ניר ברקן, 2015
 לידה:  5 ביולי 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת העמק  ראש מחלקת תכנון וארגון בחיל האוויר  מפקד בסיס רמת דוד  מפקד בסיס חצרים  ראש להק האוויר  ראש להק מבצעי אוויר  ראש להק המטה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
תא"ל ניר ברקן- עשור למלחמת לבנון השנייה
ניר ברקן (נולד ב-5 ביולי 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן כראש מטה חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה

ברקן התגייס לצה"ל ב-1985 והתנדב לקורס טיס. הוא סיים את קורס 115 במגמת נווטי קרב כחניך מצטיין והוצב בטייסת 101 המפעילה מטוסי F-16 דו-מושביים. בשנים 2000–2003 פיקד על טייסת המל"טים הראשונה. לאחר מכן שימש ראש ענף ארגון במטה חיל האוויר. ב-2005 מונה למפקד טייסת העמק, טייסת מטוסי F-16D (ברק). הוא פיקד על הטייסת במלחמת לבנון השנייה. עם פרוץ המלחמה הוביל את המבנה הראשון שנשלח להפצצת מבני חזבאללה. בהמשך השתתפה הטייסת בהשמדת משגרי הטילים ארוכי הטווח של חזבאללה בלבנון (מבצע משקל סגולי) והפילה כטב"ם מסוג אבאביל של החזבאללה. בהמשך שירותו כיהן כראש מחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר.
ב-2011 מונה למפקד בסיס רמת דוד וב-2014 מונה למפקד בסיס חצרים. באפריל 2015 מונה לראש להק האוויר ושירת בתפקיד עד אפריל 2017. ביוני 2017 מונה לראש להק מבצעי אוויר. בספטמבר 2019 סיים את תפקידו והוחלף על ידי תא"ל איל גרינבוים, ומונה לראש מטה חיל האוויר ב-22 באוקטובר 2019, כיהן בתפקיד עד ה-2 בנובמבר 2021 ופרש משירות הקבע.
ברקן בעל תואר ראשון בהצטיינות בלוגיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני בחוג לניהול אסטרטגי באוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון שבארצות הברית. הוא נשוי ואב לשלושה.
גלריה

ניר ברקן בטקס מינויו לראש מטה חיל-האוויר, אוקטובר 2019
ניר ברקן בטקס מינויו לראש מטה חיל-האוויר, אוקטובר 2019
ניר ברקן בטקס מינויו לראש מטה חיל-האוויר עם קודמו בתפקיד תומר בר (שמאל), אוקטובר 2019
ניר ברקן עם ניר נין-נון, מחליפו בראש להק האוויר, אפריל 2017
ניר ברקן (יושב במרכז) בתרגיל דגל כחול,
נובמבר 2019
הערות שוליים

↑  מערכת אתר חיל-האוויר, ‏ראש להק מבצעי אוויר: תא"ל איל גרינבוים, באתר חיל האוויר הישראלי, 3 בספטמבר 2019
IFR Aspid

| --- | --- |

דגם "IFR Aspid"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Aspid" (אנ') (שם מלא: "IFR Automotive, S.L")
 שנות ייצור:  2008-2010
 הרכבה:  ספרד ספרד
 מודל אחריו:  Aspid GT-21 Invictus (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,750 מ"מ
 רוחב:  1,870 מ"מ
 גובה:  1,160 מ"מ
 משקל:  740 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,160 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1,997 סמ"ק המפיק 240 כ"ס מתוצרת הונדה מסוג "Honda F20C engine" (אנ') (מנוע דגם הונדה S2000)  4 צילינדרים 1,997 סמ"ק המפיק 400 כ"ס מתוצרת הונדה מסוג "Honda F20C engine" (אנ') מגדש טורבו, בדגם "Aspid SuperSport")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות (מתוצרת הונדה)
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
 מעצב:  Ignacio Fernandez Rodriguez
דגם "IFR Aspid"
IFR Aspid היא מכונית על בתצורת מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית Aspid (אנ') (שם מלא: IFR Automotive, S.L) אשר הייתה מיוצרת משנת 2008 ועד 2010 במפעל החברה בראוס.
דגמים

"Aspid Sport"
"Aspid SuperSport"
IFR Aspid

2 נוסעים
2 דלתות מסוג "Butterfly doors" (אנ')
מנוע קדמי
מנוע הנעה אחורית
גלגלים בתצורה מבנה חיצוני ("Open-wheel car" (אנ'))
מערכת הבלמים: דיסק (TBD) המורכבים משני דיסקים קלי משקל מנירוסטה עם חריצים גדולים בצורת טורבינות שנועדו למקסם את קירור הבלם ביעילות מרבית להיות במשקל של 70% קלים יותר מאשר בלם קונבנציונלי.
מארז מאלומיניום שפותח עבור קשיחות מקסימלית
שלדת הדגם - חיזוק קורות העוברות במרכזים כדי לשפר את הקשיחות והאווירודינמיקה
IFR Aspid > מחיר

מחיר בסיסי - 75,000 שטרלינג (דגם "Aspid Sport")
מחיר בסיסי - 107,000 שטרלינג (דגם "Aspid SuperSport")
IFR Aspid > תאוצות

תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 3.9 שניות (מנוע 1,997 סמ"ק מתוצרת הונדה מסוג "Honda F20C engine" (אנ')
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 2.8 שניות (מנוע 1,997 סמ"ק מתוצרת הונדה מסוג "Honda F20C engine" (אנ') (מגדש טורבו, בדגם "Aspid SuperSport")
ראו גם

מכונית-על
הערות שוליים

↑  דגמי רכבי "Aspid" אתר היצרן - aspidcars.com
↑  דגם "IFR Aspid" honestjohn.co.uk/carbycar/aspid/ss-2008
↑  דגם "IFR Aspid" supercars.net/blog/2008-ifr-automotive-aspid
↑  דגם "IFR Aspid" motortrend.com/news/ifr-automotive-takes-on-the-atom-with-the-incredible-aspid
↑  דגם "IFR Aspid" caradvice.com.au/20678/aspid-supersport-by-ifr
↑  דגם "IFR Aspid" web.archive.org/web
↑  דגם  "IFR Aspid" - תאוצה בין 0-100 קמ"ש - 2.8 שניות autopista.es/novedades-coches/articulo/ifr-aspid-0-100
הישרדות: גיבורים נגד נבלים

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  ג'ף פרובסט
 זוכים:  סנדרה דיאז-טווין
 פרסים:  מיליון דולר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 אתר צילומים:  אופולו, סמואה
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  11 בפברואר 2010 – 16 במאי 2010
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
 → סמואהניקרגואה ←
 
הישרדות: גיבורים נגד נבלים (באנגלית: Survivor: Heroes vs. Villains) היא העונה העשרים של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות". העונה, אשר צולמה באופולו, סמואה מ-9 באוגוסט עד 16 בספטמבר 2009, עלתה לשידור ברשת השידור האמריקאית CBS ב-11 בפברואר 2010 עד הגמר ששודר ב-16 במאי באותה שנה, אשר סנדרה דיאז-טווין הוכרזה לשורדת האחרונה על פני פרוואטי שלואו וראסל הנץ.
עשרים המתמודדים חולקו בתחילה לשני שבטים על סמך המוניטין הקודם שלהם בעונות הקודמות שלהם, גיבורים ונבלים. כאשר נותרו עשרה שחקנים, שני השבטים התאחדו וקראו לשבט החדש שלהם "יין-יאנג". לאחר 39 ימים, סנדרה דיאז-טווין הפכה לשורדת הראשונה שניצחה ב"הישרדות" בפעם השנייה, לאחר שניצחה את פרוואטי שלואו וראסל הנץ בהצבעה של 0–3–6. למרות שלא קיבל קולות מחבר המושבעים, הנץ נבחר על ידי הצופים כ"חביב הקהל" בפעם השנייה ברציפות ובפרס של 100,000 דולר, לאחר שעקף בהצבעות את השורד רופרט בונהאם, מתמודד אהוב גם הוא. בנוסף, הנץ קיבל מועמדות בפרסי בחירת הנוער 2010 על הופעתו בעונה זו.
הפקה

בניגוד לעונות קודמות בהן התרחשה הפסקה בייצור בין עונות, העונה העשרים צולמה עשרים ימים לאחר צילומי "הישרדות: סמואה, תוך ניצול התשתית הקיימת מאותה עונה. הליהוק לעונה זו נעשה במקביל לליהוק לעונה הקודמת. עונת "גיבורים נגד נבלים" מציגה עשרה שורדים לשעבר הידועים במעשי היושרה והכבוד שלהם, הגיבורים, ועשרה שורדים לשעבר הידועים במעשי ההונאה והצביעות שלהם, הנבלים. קאסט המתמודדים הוכרז רשמית במהלך טקס פרסי "בחירת הקהל" ה-36 ב-6 בינואר 2010. ג'ף פרובסט, מנחה התוכנית, הצהיר שבעוד שהם רצו לעשות עונה נוספת שבה החזירו מתמודדים לשעבר לרגל השנה העשירית והמחזור ה-20 של התוכנית, הם לא רצו לעשות עוד עונה של 'אולסטארס'. כשחשבו על השחקנים הפופולריים ביותר, הם הבינו ששחקנים אלה נתפסו כאהובים או נבלים עבור אותן עונות, ובחרו להשתמש בזה כנושא לעונה זו. בעוד שהמתמודדים חולקו כגיבורים או נבלים, היוצר של הישרדות מארק ברנט לא ציפה שהשחקנים האלה ישמרו על אותם תארים במשחק, אלא יעשו מה שהם צריכים כדי לשרוד עד הסוף. במקום הסלוגן הרגיל "להערים, להתחמק, להאריך ימים", הסלוגן לעונה זו היה "חזרה, נקמה, גאולה" כמו בעונת "הישרדות: סין". כל המשימות בעונה זו התבססו על משימות ששימשו בעונות קודמות.
רעידת האדמה והצונאמי בסמואה ב-2009 התרחשו זמן קצר לאחר סיום הצילומים לעונה זו; דובר CBS הצהיר כי לא נפגעו ממנו אנשי צוות.
ליהוק

לפי המנחה והמפיק ג'ף פרובסט, ההפקה בחרה בתחילה 50 שחקנים מהעונות הקודמות, צמצמה את הרשימה לעשרים ושמרה מקום אחד פתוח למתמודד אופציונאלי מ"הישרדות: סמואה". כמה בחירות נעשו כדי להתאים למתמודדים שההפקה חשבה שיהיה מרגש לראות יחד, לפי אחראית הליהוק לין ספילמן.
מתמודדים

בעונה זו היו עשרים מתמודדים בסך הכל, מחולקים לשני שבטים – גיבורים ונבלים. לאחר שהודחו עשרה מתמודדים, השבטים מוזגו, ליצירת שבט האיחוד, יין-יאנג.
| מתמודד | שבט מקורי | שבט מאוחד | הדחה |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'סיקה "שוגר" קייפר 30, לוס אנג'לס, קליפורניה "גבון" | גיבורים |  | 01 !מודחת ראשונה יום 3 |
| סטפני לגרוסה 29, פילדלפיה, פנסילבניה "פלאו", "גואטמלה" | גיבורים |  | 02 !מודחת שנייה יום 6 |
| רנדי ביילי 50, אוסטין, טקסס "גבון" | נבלים |  | 03 !מודח שלישי יום 8 |
| סיירי פילדס 39, נורווק, קונטיקט "פנמה", "מיקרונזיה" | גיבורים |  | 04 !מודחת רביעית יום 11 |
| טום ווסטמן 45, ניו יורק, ניו יורק "פלאו" | גיבורים |  | 05 !מודח חמישי יום 14 |
| טייסון אפוסטול 30, הבר סיטי, יוטה "טוקנטינס" | נבלים |  | 06 !מודח שישי יום 15 |
| ג'יימס קלמנט 32, לפאייט, לואיזיאנה "סין", "מיקרונזיה" | גיבורים |  | 07 !מודח שביעי יום 15 |
| רוב מריאנו 33, פנסקולה, פלורידה "מרקיז", "אולסטארס" | נבלים |  | 08 !מודח שמיני יום 18 |
| בנג'מין "קואוץ'" וייד 37, סוזנוויל, קליפורניה "טוקנטינס" | נבלים |  | 09 !מודח תשיעי מושבע ראשון יום 21 |
| קורטני ייטס 28, ניו יורק, ניו יורק "סין" | נבלים |  | 10 !מודחת עשירית מושבעת שנייה יום 24 |
| ג'יימס "ג'יי.טי" תומאס הבן 25, מוביל, אלבמה "טוקנטינס" | גיבורים | יין-יאנג | 11 !מודח אחד עשר מושבע שלישי יום 27 |
| אמנדה קימל 25, לוס אנג'לס, קליפורניה "סין", "מיקרונזיה" | גיבורים | יין-יאנג | 12 !מודחת שתים עשרה מושבעת רביעית יום 30 |
| קנדיס וודקוק 26, וושינגטון די.סי. "איי קוק" | גיבורים | יין-יאנג | 13 !מודחת שלוש עשרה מושבעת חמישית יום 31 |
| דניאל דילורנזו 28, לוס אנג'לס, קליפורניה "פנמה" | נבלים | יין-יאנג | 14 !מודחת ארבע עשרה מושבעת שישית יום 33 |
| רופרט בונהאם 45, אינדיאנפוליס, אינדיאנה "איי הפנינה", "אולסטארס" | גיבורים | יין-יאנג | 15 !מודח חמישה עשר מושבע שביעי יום 36 |
| קולבי דונלדסון 35, לוס אנג'לס, קליפורניה "האאוטבק האוסטרלי", "אולסטארס" | גיבורים | יין-יאנג | 16 !מודח שישה עשר מושבע שמיני יום 37 |
| ג'רי מאנת'י 38, לוס אנג'לס, קליפורניה "האאוטבק האוסטרלי", "אולסטארס" | נבלים | יין-יאנג | 17 !מודחת שבע עשרה מושבעת תשיעית יום 38 |
| ראסל הנץ 36, דייטון, טקסס "סמואה" | נבלים | יין-יאנג | 18 !מקום שלישי יום 39 |
| פרוואטי שלואו 26, לוס אנג'לס, קליפורניה "איי קוק", "מיקרונזיה" | נבלים | יין-יאנג | 19 !מקום שני יום 39 |
| סנדרה דיאז-טווין 35, פאייטוויל, קרולינה הצפונית "איי הפנינה" | נבלים | יין-יאנג | 20 !השורדת האחרונה יום 39 |
מתמודדים > הופעות עתידיות

ראסל הנץ ורוב מריאנו חזרו להתחרות שוב ב"הישרדות: אי הגאולה", ואף הנץ חזר להתחרות בעונה החמישית של הגרסה האוסטרלית של התוכנית. בנג'מין "קואוץ'" וייד חזר להתחרות ב"הישרדות: האוקיינוס השקט הדרומי". רופרט בונהאם (עם אשתו לורה), קנדיס וודקוק (עם בעלה ג'ון קודי) וטייסון אפוסטול (עם בת זוגו רייצ'ל פאולג'ר) חזרו להתחרות ב"הישרדות: דם נגד מים". סיירי פילדס, ג'יימס "ג'יי.טי" תומאס הבן וסנדרה דיאז-טווין חזרו לעונה ה-34 של התוכנית, "הישרדות: משני משחק". דיאז-טווין ומריאנו חזרו ב"הישרדות: אי האלילים" בתור מנטורים למתמודדים החדשים, אך חזרו להתחרות ביחד עם שלואו ואפוסטול בעונה הבאה, "הישרדות: מנצחים במלחמה". דיאז-טווין התחרתה גם בגרסה האוסטרלית של "דם נגד מים", ביחד עם בתה נינה.
מחוץ ל"הישרדות", בונהאם התחרה בעונה ה-31 של "המירוץ למיליון", עם אשתו לורה. אפוסטול התחרה בעונה הראשונה של "האתגר: ארצות הברית". סטפני לגרוסה וסיירי פילדס התחרה בתחרות הריאליטי של USA "נחש בדשא", וב-2023 השניים התחרו בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי של פיקוק "הבוגדים". לאחר מכן ב-2023, פילדס התחרתה בעונה ה-25 של "האח הגדול". ב-2024, שלואו ודיאז-טווין התחרו בעונה השנייה של "הבוגדים". מריאנו התחרה ב"אי הדיל או לא דיל".
ליגת העל המלטזית

| --- | --- |

 כינוי:  ליגת העל של BOV
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של מלטה
 מדינות:  מלטה מלטה
 קונפדרציה:  אופ"א (אירופה)
 קבוצות:  14
 תקופת הפעילות:  1909–הווה (כ־116 שנים)
 שמות קודמים:  הליגה המלטזית הראשונה
 אלופה נוכחית:  חאמרון ספרטנס (2023/2024)
 מירב הזכיות:  סלימה וונדררס / פלוריאנה (26)
 מפעל מקביל:  הגביע המלטזי
 מפעל נמוך:  הליגה המלטזית הראשונה
 www.maltafootball.com
ליגת העל המלטזית (במלטזית: Il-Kampjonat Premje, באיטלקית: La Premier League Malti - נקראת גם: "ליגת העל BOV" בעקבות הסכם חסות עם "בנק אוף ולטה") היא ליגת הכדורגל הבכירה במלטה. הליגה מנוהלת ומאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל של מלטה, ובה מתחרות כיום 16 קבוצות.
הליגה הוקמה בשנת 1909, כשמלטה עוד הייתה מושבה של הממלכה המאוחדת, ונקראה אז "הליגה הראשונה", ומאז מתקיימת כמעט ברציפות למעט הפסקות זמניות ב-1910, 1915, ולאורך מלחמת העולם השנייה (1940 ועד 1944). ב-1980 החליפה הליגה את שמה ל"ליגת העל המלטזית" שנהייתה הליגה הבכירה, ו"הליגה הראשונה" הפכה להיות ליגת המשנה במערך הכדורגל המלטזי.
לאורך השנים השתנה מספר המתחרות, שהתחיל מ-5 ב-1909, לאחר מכן נע מספר המשתתפות בליגה בין 6–9 משתתפות עד 1971, אז גדלה הליגה ל-10 משתתפות, אך ב-1980 שוב קטנה ל-8 ואז 9 משתתפות. ב-1991 גדלה הליגה שוב ל-10 משתתפות, ב-2011 גדלה למספר שיא של 12, ובשנים 2017 ועד 2020 שיחקו בליגה 14 משתתפות. בעונת 2020/2021 הוחלט להגדיל את הליגה אפילו עוד, למספר שיא של 16 קבוצות שמשתתפות בה כיום.
סלימה וונדררס ופלוריאנה מובילות את טבלת האליפויות במדינה עם 26 אליפויות לאורך ההיסטוריה לכל אחת, כאשר פלוריאנה משווה את שיא זה בעונת 2019/2020.
הקבוצות בליגה

להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל המלטזית בעונת 2024/2025:
| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
באלזאן
בירקירקארה
גזירה יונייטד: גזירה
זאבאר סן פטריק: זאבאר
חמרון ספרטנס: חמרון
מוסטה
מליטה: סן ג'יליאן
מרסאשלוק
נקשאר ליונס: נקשאר
סלימה וונדררס: סלימה
פאולה היברניאנס: פאולה
פלוריאנה
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע המלטזי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
אליפויות לפי קבוצות

| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| סלימה וונדררס | 26 | 29 | 1919/1920, 1922/1923, 1923/1924, 1925/1926, 1929/1930, 1932/1933, 1933/1934, 1935/1936, 1937/1938, 1938/1939, 1939/1940, 1948/1949, 1953/1964, 1955/1956, 1956/1957, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1970/1971, 1971/1972, 1975/1976, 1988/1989, 1995/1996, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 |
| פלוריאנה | 26 | 13 | 1909/1910, 1911/1912, 1912/1913, 1920/1921, 1921/1922, 1924/1925, 1926/1927, 1927/1928, 1928/1929, 1930/1931, 1934/1935, 1936/1937, 1949/1950, 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953, 1954/1955, 1957/1958, 1961/1962, 1967/1968, 1969/1970, 1972/1973, 1974/1975, 1976/1977, 1992/1993, 2019/2020 |
| ולטה | 25 | 18 | 1914/1915, 1931/1932, 1944/1945, 1945/1946, 1947/1948, 1958/1959, 1959/1960, 1962/1963, 1973/1974, 1977/1978, 1979/1980, 1983/1984, 1989/1990, 1991/1992, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 2000/2001, 2007/2008, 2010/2011, 2011/2012, 2013/2014, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019 |
| פאולה היברניאנס | 13 | 15 | 1960/1961, 1966/1967, 1968/1969, 1978/1979, 1980/1981, 1981/1982, 1993/1994, 1994/1995, 2001/2002, 2008/2009, 2014/2015, 2016/2018, 2021/2022 |
| חאמרון ספרטנס | 10 | 11 | 1913/1914, 1917/1918, 1946/1947, 1982/1983, 1986/1987, 1987/1988, 1990/1991, 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024 |
| בירקירקארה | 4 | 8 | 1999/2000, 2005/2006, 2009/2010, 2012/2013 |
| רבאט אייאקס | 2 | 1 | 1984/1985, 1985/1986 |
| סנט ג'ורג'ס | 1 | 4 | 1916/1917 |
| מרסשלוק | 1 | 1 | 2006/2007 |
| KOMR | 1 | - | 1918/1919 |
הערות שוליים

↑  הליגה הופסקה בעקבות מלחמת העולם השנייה
1 2  כ"ולטה יונייטד"
| ליגות הכדורגל העליונות של אירופה (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | הפוטבול ליג (אנגליה) • ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
היפהפייה הנרדמת מתעוררת

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דון האן
 הופק בידי:  דון האן, פיטר שניידר
 תסריט:  פטריק פאצ'קו
 עריכה:  אלן קנשיא, ורטאן נזריאן, ג'ון דמיאן ראיין
 שחקנים ראשיים:  רוי אדווארד דיסני מייקל אייזנר ג'פרי קצנברג רנדי קרטרייט הווארד אשמן
 מוזיקה:  כריס בייקון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Stone Circle Pictures
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  קולורדו 6 בספטמבר 2009 (Telluride Film Festival) ארצות הברית 26 במרץ 2010 (בתי קולנוע נבחרים) ישראל 16 ביוני 2022 (דיסני+)
 משך הקרנה:  כ-85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי
 הכנסות:  84,918 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   wakingsleepingbeauty
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפהפייה הנרדמת מתעוררת (באנגלית: Waking Sleeping Beauty) הוא סרט קולנוע תיעודי אמריקאי משנת 2009, אשר מתעד את היסטורית אולפני ההנפשה של וולט דיסני בין השנים 1984–1994, בהן האולפנים היו בתקופה קשה עד תחילת הרנסאנס של דיסני. הסרט בוים וקורין על ידי דון האן, אשר גם הפיק את הסרט בשיתוף פיטר שניידר. הסרט נכתב על ידי פטריק פאצ'קו, הולחן על ידי כריס בייקון ונערך על ידי אלן קנשיא, ורטאן נזריאן וג'ון דמיאן ראיין.
הסרט, בהפקת Stone Circle Pictures, אינו משתמש בראיונות חדשים מול מצלמה, בדומה לסרטים תיעודיים רבים, אלא מסתמך בעיקר על ראיונות מהארכיון, קטעי עיתונות, קטעים מהסרטים המסוקרים וסרטונים אישיים שצולמו על ידי עובדי האולפן, דבר שלעיתים קרובות נגד את מדיניות החברה. בין האישים הבולטים המופיעים בסרט נכללים רוי אדווארד דיסני, מייקל אייזנר, ג'פרי קצנברג, רנדי קרטרייט והווארד אשמן.
הסרט הוקרן לראשונה ב-6 בספטמבר 2009 ב-Telluride Film Festival, ולאחר מכן הוקרן בכשמונה פסטיבלי קולנוע נוספים, עד הגעתו לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-26 במרץ 2010 בהפצת סרטי אולפני וולט דיסני. בישראל הסרט הופץ לראשונה כחלק מתכני הבכורה של שירות הסטרימינג דיסני+ ב-16 ביוני 2022. הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות, כאשר הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים 84,918 דולר, כמו כן הוא היה מועמד וזכה במספר פרסים. אורך הסרט כ-85 דקות.
משתתפים

הסרט אינו משתמש בראיונות חדשים מול מצלמה, בדומה לסרטים תיעודיים רבים, אלא כולל קטעי ארכיון בהם נמצאים אנימטורים ומנהלים של חברת וולט דיסני שבבעלותה אולפני ההנפשה של וולט דיסני. בין משתתפי הסרט שהופיעו בקטעי הארכיון נכללים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דון האן  מייקל אייזנר  ג'פרי קצנברג  רוי אדווארד דיסני  פרנק ולס  פיטר שניידר  ג'ון מסקר  רון קלמנטס  ג'ון לאסיטר |  סטיבן ספילברג  רוב מינקוף  גלן קין  רוג'ר אלרס  מייק גבריאל  תומאס שומאכר  הווארד אשמן  רוברט זמקיס  ג'ו ראנפט |  אנג'לה לאנסברי  אלן מנקן  ג'אניס מנקן  נורה מנקן  אנה מנקן  גארי טראוסדייל  קירק וייז  ג'ודי בנסון  ג'רי אורבך |
הפקה

הסרט התיעודי הופק על ידי Stone Circle Pictures, כאשר המפיקים שלו הם פיטר שניידר ודון האן, שהאחרון גם ביים וקריין אותו. המפיקים אמרו שהם הפיקו את הסרט על מנת שיוכלו לתפוס את המהות הרגשית של מה שקרה באולפני ההנפשה של וולט דיסני בשנים 1984–1994, בהן האולפנים היו בתקופה קשה עד תחילת הרנסאנס של דיסני. סיבה נוספת להפקת הסרט הייתה על מנת להציג את פרנק ולס, דמות חשובה בהיסטוריה של חברת וולט דיסני שלא כולם מכירים. האן שיתף שלאחר שיחה עם אדווין קאטמול, שהיה בתקופת ההפקה נשיא האולפנים, הסרט צמח במטרה שלא ישכחו את הסיפור ההיסטורי.
המפיקים סיפרו שהם החליטו לעבוד על הסרט, מפני שכל הסרטים התיעודיים שהם ראו על החברה בתקופה זו לא הצליחו "לתפוס את הסיפור הפנימי". בסרטים אילו, בשונה מסרט זה ובדומה לסרטים תיעודיים נוספים, היו ראיונות חדשים מול מצלמה, והמפיקים הרגישו שכל אחד מספר את הסיפור שלו ולא את הסיפור של האולפן עצמו, בו הם עבדו בתקופה זו. האן שיתף ששניידר היה מוכן על ההתחלה לעבוד על הסרט, לעומתו, שנרתע בהתחלה מפני שהוא ידע שההפקה תצטרך לעסוק בהרבה קטעי ארכיון ומקורות פנימיים.
האן הציע שלא יהיו ראיונות חדשים מול מצלמה בסרט, ולכן הוא מסתמך בעיקר על ראיונות מהארכיון, קטעי עיתונות, קטעים מהסרטים המסוקרים וסרטונים אישיים שצולמו על ידי עובדי האולפן, דבר שלעיתים קרובות נגד את מדיניות החברה. הסיבה לכך שאנשים היו "כנים יותר אם הם לא היו מול מצלמה". הקטעי ארכיון הושאלו על ידי האנימטורים שעבדו באולפנים, כאשר הייתה בהתחלה בעיה טכנית לחבר את כולם במדיה אחת. נודע שיש עוד 250 שעות שלא הוכנסו לסרט. המפיקים שיתפו שמייקל אייזנר עזר מאוד בהכנת הסרט והביא הערות עליו לפני שהיה גמור.
תחילה האן עשה את הקריינות באופן זמני, עד שיושכרו שחקנים שיעשו את עבודה זו. בסופו של דבר הוא הרגיש שהקריינות שלו הכי מתאימה לסרט, ולכן הוא נבחר להיות הקריין. הוא שיתף שמפני שקריין לאורך כל הסרט אז הוא גזר קטעים רבים שלו שהופיעו שם. שם הסרט נקבע על סמך אמירה שנאמרה בו על ידי ג'פרי קצנברג "אנחנו צריכים להעיר את היפהפייה הנרדמת". האן סיפר שהוא נהנה לעבוד על הסרט התיעודי, ומאז הוא הפיק סרטים תיעודיים נוספים, ביניהם "Hand Held" ו"המוזיקה של הווארד", אשר עוקב אחר חייו של הווארד אשמן והוא בעל קונספט דומה לסרט זה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-6 בספטמבר 2009 ב-Telluride Film Festival, ולאחר מכן הוקרן בכשמונה פסטיבלי קולנוע נוספים. ב-26 במרץ 2010 הסרט החל להיות מוקרן בבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית בהפצת סרטי אולפני וולט דיסני, כאשר באותו יום יצא לאקרנים גם הסרט "הדרקון הראשון שלי" של דרימוורקס הנפשה. טריילר הסרט הופץ חודש לפני ההקרנה, ב-19 בפברואר. מאז ההקרנה בארצות הברית הסרט הופץ במדינות נוספות ודובב למספר שפות. בישראל הסרט הופץ לראשונה כחלק מתכני הבכורה של שירות הסטרימינג דיסני+ ב-16 ביוני 2022.
קבלה

הסרט נצפה על ידי ג'פרי קצנברג, שמתואר בו "באור לא מחמיא בעליל", אשר שיתף לאחר צפייה בו "לא בהכרח הייתי מספר את הסיפור כך, אבל אני מבין מה אתה עושה ואני מוצא את זה רגשי באופן מפתיע". רוי אדווארד דיסני, שנפטר כמה חודשים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט, צפה בו גם ואהב אותו מאוד, כאשר המטפל שלו אמר שהוא צפה בו כארבע פעמים. מפיקי הסרט סיפרו שהוא שלח להם פתק "מאוד מאוד נחמד" עליו.
הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים 84,918 דולר, כאשר הוא זכה בעיקר לביקורות חיוביות. באתר "Rotten Tomatoes" הסרט מחזיק בדירוג של 71% על סמך 52 ביקורות, כאשר נכתב עליו שם "[הסרט] אינו חוקר לעומק - או מספר אמיתות קשות - כפי שיכול היה להיות, אבל המבט של דון האן על הלידה מחדש של דיסני מציע הצצה מרתקת ומפתיעה בכנות לעבר של האולפן". באתר "Metacritic" הסרט קיבל ציון 70 על סמך 18 מבקרים.
אנדי קליין הביא לסרט באתר "The Christian Science Monitor" דירוג של 3 מתוך 5 כוכבים, כאשר כתב עליו ש"הוא פרויקט מוזר באמת". לוק בונאנו כתב באתר "DVDizzy" שהסרט הוא "טיול נפלא בנתיב הזיכרון", ושכל מי שיש לו הערכה לסרטי ההנפשה של דיסני מסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 צריך לראות אותו. ג'יימס טיילור כתב באתר "לוס אנג'לס טיימס" שיש בסרט "סצנות נפלאות", ביניהן סצנה בה הווארד אשמן מאמן את ג'ודי בנסון לשיר את השיר "Part of Your World" בסשן הקלטות. שון פרגוסון כתב באתר "?Why So Blu" ש"ההנאות, השפל והמחיר להצלחה נלכדים כולם בסרט המדהים הזה וזה סרט חובה לכל מעריץ של דיסני, הנפשה או אפילו תרבות ארגונית כי מה שקרה בדיסני יכול לקרות בכל מקום". ביל גרהם כתב באתר "Collider" שלמרות אורכו של הסרט, הוא "עושה עבודה אדירה בלהכין את הבמה ולהביא אותנו במהירות למוקד הסרט, לספק רקע והקשר".
בשנת 2009 הסרט זכה בפרס הקהל עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בהמפטונס. בשנת 2010 הסרט היה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר על ידי St. Louis Film Critics Association, אך הפסיד לסרט "The Tillman Story". בשנת 2011 הסרט היה מועמד לפרס הסרט התיעודי של השנה בטקס פרסי דוריאן, כאשר הוא הפסיד לסרט "Joan Rivers: A Piece of Work". בהמשך השנה הסרט זכה בפרס הישג מיוחד בטקס פרסי אנני ה-38.
ראו גם

המוזיקה של הווארד