stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Inner Light
שם הפרק

מורגן גנדל העניק לפרק את השם שלו על שם "The Inner Light", שיר שנכתב על ידי ג'ורג' האריסון ויצא לאור על ידי הביטלס כצד B של הסינגל "Lady Madonna":
Without going out of my door
I can know all things on earth
Without looking out of my window
I could know the ways of heaven
מילות השיר של האריסון מבוססות על פרק 47 של הדאו דה ג'ינג הטאואיסטי:
Without going outside his door, one understands (all that takes place) under the sky
without looking out from his window, one sees the Tao of Heaven
The farther that one goes out (from himself), the less he knows
Therefore the sages got their knowledge without travelling
gave their (right) names to things without seeing them
and accomplished their ends without any purpose of doing so
לדברי גנדל, השיר "מסמל את הנושא של הפרק: פיקארד חווה זיכרונות של חיים שלמים - בתוך ראשו בלבד".
החליל הרזיקני

חליל הנחושת הרזיקני, בו מנגן פיקארד במהלך הפרק, דומה בצורתו ובקולו לחלילית אירית. החליל נחשב כמזכרת מתמדת של החיים הווירטואליים שלו על קאטאן למשך שאר פרקי הסדרה. מדי פעם, ניתן לראות את החליל בתוך התיבה שלו, המונחת על שולחן העבודה של פיקארד. כמו כן, החליל ממלא תפקיד בפרק "Lessons" מהעונה השישית, שבו פיקארד מפתח מערכת יחסים רומנטית עם קצינה תחת פיקודו המנגנת על פסנתר, אשר מעודדת אותו לפתח את הצד המוזיקלי שבו. יחד, השניים מבצעים דואט של הנעימה שאותה ניגן פיקארד בפרק "The Inner Light". בתחילת העונה השישית, סצנה מראה את פיקארד מתאמן בלנגן בחליל לחן של מוצרט, בתחילת הפרק "A Fistful of Datas". ההופעה האחרונה של החליל הייתה בסצנה שנמחקה מתוך "מסע בין כוכבים: נמסיס", בה לוטננט-קומנדר דאטה מרים את החליל, בוחן אותו ודן אודות החיים האנושיים עם פיקארד. מאוחר יותר, הנעימה הפשוטה שניגן פיקארד התפתחה לסוויטה לתזמורת אשר בוצעה באירוע התרמה לצדקה לציון 30 שנה ל-"מסע בין כוכבים", שנערך בשנת 1996.
בין 5 ל-7 באוקטובר 2006, החליל הרזיקני היה אחד מהפריטים שהועמדו להצעה במכירה הפומבית הרשמית של כריסטי'ס של מזכרות "מסע בין כוכבים". החליל, שהוא למעשה רקוויזיט שלא ניתן לנגן עליו, נאמד במקור כי יימכר במחיר של 300 דולר אמריקאי. מנהלי המכירה הפומבית הודו כי ההערכות שלהם עבור פריטים רבים לא "הביאו בחשבון את הרגשות הסוערים סביב חומרים מסוג זה". מאוחר יותר האומדן הועלה לכדי 800 - 1,200 דולר באתר האינטרנט של כריסטי'ס. בימים שקדמו למכירה הפומבית, דניס אוקודה, לשעבר מעצב ב-"מסע בין כוכבים", אשר היה שותף בכתיבת קטלוג המכירה הפומבית, אמר: "זה הפריט שאנשים אומרים שבאמת חייב להיות ברשותם, כי זה מסמל פרק אהוב במיוחד". ההצעה הסופית לחליל במכירה הפומבית הייתה 40,000 דולר (לא כולל עמלות; המחיר הכולל לתשלום בפועל היה 48,000 דולר).
פרסים ותגובות

פרק זה זכה בפרס הוגו בשנת 1993 בעבור ההצגה הדרמטית הטובה ביותר. הפרס הוענק בכנס המדע הבדיוני העולמי בסן פרנסיסקו. "The Inner Light" הוא הפרק הראשון שזוכה בפרס הזה, מאז זכיית "The City on the Edge of Forever" - פרק מתוך "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", אשר זכה בשנת 1968. פרקי "מסע בין כוכבים" אחרים זוכי פרס הוגו הם: "The Menagerie" ("מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית") ו-"All Good Things..." (פרק סיום הסדרה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא").
פרק זה נחשב על ידי רבים ממעריצי הסדרה כאחד מהפרקים שהכי נוגעים ללב מבין כל פרקי הסדרה, יחד עם הפרק "Family". זהו הפרק האהוב ביותר על השחקנים פטריק סטיוארט, אשר מגלם את הקפטן ז'אן-לוק פיקארד, וויל ויטון, המגלם את וסלי קראשר. תסריטאית "מסע בין כוכבים" סוזן סאקט מציינת כי זה גם הפרק האהוב ביותר עליה, אף על פי שלא היא שכתבה אותו
לפני הקרנת הבכורה של פרק סיום הסדרה.
בסקירה של מגזין ורייאטי של 57 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון (מתוך כ-900 פרקים נכון ל-2023) דורג הפרק במקום ה-2.
בסקירה של המגזין "Collider" שכללה את 20 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון כולו (מתוך למעלה מ-900 פרקים במועד פרסום הביקורת), קיבל הפרק את המקום ה-4. בין הנימוקים למיקום הגבוה ציינו הכותבים כי מדובר בפרק מרגש שנתן לפיקארד חיים שלמים שבהם הוא אינו מפקד על ה"אנטרפרייז", עם משפחה, ילדים ואף נכדים, רק כדי לקרוע אותם ממנו בסיום. כמו כן ציינו כי מדובר בפרק שנחשב מהטובים בזיכיון בכלל.
לקריאה נוספת

Bond, Jeff (1999). The Music of Star Trek. Lone Eagle Publishing Co. ISBN 1-58065-012-0.
Gendel, Morgan; Peter Allan Fields (1992-03-24). Star Trek: The Next Generation - "The Inner Light" #40275-225. Paramount Pictures Corporation.
Richards, Thomas (1997). The Meaning of Star Trek. Doubleday. ISBN 0-385-48437-2.
הערות שוליים

↑  [TNG] Jammer's Review: "The Inner Light"
↑  Star Trek: The Next Generation: "The Inner Light"/"Time's Arrow, Part I" · TV Club · The A.V. Club
↑  Five Big Issues Raised by â€œThe Inner Lightâ€? | Tor.com
↑  The five best Star Trek: The Next Generation episodes of all time - TechRepublic
↑  http://trekmovie.com/2012/01/31/video-of-the-day-orchestral-inner-light/
↑  Gendel, Morgan (2006). "Comments on "Inner Light Sources"". Soul of Star Trek.
↑  Nemecek, Larry (2003). "Sixth Season: Lessons". The Star Trek, The Next Generation Companion. Simon and Schuster. p. 241. ISBN 0-7434-5798-6.
↑  Two to bid up! First auction of ‘Star Trek’ stuff MSNBC (הקישור אינו פעיל)
1 2  Christie's 1778-0537, Picard's Ressikan Flute, Star Trek Propcollector.com at the Star Trek Auction Listings Archive
↑  Puente, Maria (2006-09-26). "Boldly bid where no fan has bid before". USA Today. נבדק ב-2011-06-24.
↑  "Chronicle". The New York Times. 1993-09-07. See also: "1993 Hugo Awards". World Science Fiction Society.
↑  Harris, Will. "A Chat with Patrick Stewart". Bullz-Eye.com. נבדק ב-2010-04-28.
↑  Sackett, Susan Presenter: D. J. Grothe, Producers: Thomas Donnelly and Paul Kurtz (29 May 2009). "The Secular Humanism of Star Trek". Point of Inquiry. 24:11 minutes in. http://www.pointofinquiry.org/susan_sackett_the_secular_humanism_of_star_trek/.
↑  Star Trek: The Next Generation Viewers Choice Marathon memory-alpha.org
↑  Adam B. Vary, Joe Otters on, The Top 57 Episodes of ‘Star Trek,’ Ranked From Great to Perfect, September 7, 2023, Variety
↑  Janelle Sheetz, The 20 Best Episodes in the Star Trek TV Franchise, Ranked, May 17, 2024, Collider
| מסע בין כוכבים: הדור הבא |
| --- | --- | --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | פטריק סטיוארט • ג'ונתן פרייקס • לוואר ברטון • מייקל דורן • גייטס מק'פאדן • מרינה סירטיס • ברנט ספיינר • ויל ויטון • דניס קרוסבי • דיאנה מולדואר |  |
| דמויות ראשיות | ז'אן-לוק פיקארד • ויליאם רייקר • ג'ורדי לה פורג' • וורף • בוורלי קראשר • דיאנה טרוי • דאטה • וסלי קראשר • טאשה יאר • קתרין פולאסקי |  |
| דמויות משנה | מיילס או'בריאן • רג'ינלד בארקלי • גאורון • גאינן • רו לארן • סארק • סילה • זפרם קוקרן • קיו • קיילאס • תומאס רייקר |  |
| גזעי חייזרים | אל-אוריאנים • אנדרואיד • באג'ורנים • בטאזואיד • בורג • וולקנים • פרנגי • קיו • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | אנטרפרייז-D • אנטרפרייז-E • הולודק • וייזור • טרנספורטר • מאקי • מנוע עיוות • משכפל • מתרגם אוניברסלי • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| סרטי הקולנוע | דורות • המפגש • המרד • נמסיס |  |
| פרקים בולטים | Encounter at Farpoint • The Big Goodbye • Pen Pals • Q Who • Yesterday's Enterprise • The Best of Both Worlds • Redemption • Darmok • The Outcast • The Inner Light • All Good Things... |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: פיקארד • אימזדי |  |
העתק של החליל הרזיקני מאת מורגן גנדל
איגור נסטרנקו

| --- | --- |

איגור נסטרנקו במדי הפועל חיפה בשנת 2021
 לידה:  18 באוגוסט 1990 (בן 34) קיליה, אוקראינה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  18
 קבוצות כשחקן
 2007–2012   2012–2013   2013–2015   2015–2016   2016– 2019   2019 - 2022   2022 -:  מכבי ראשון לציון   אליצור יבנה   מכבי ראשון לציון   עירוני נס ציונה   עירוני נהריה   הפועל חיפה   מכבי ראשון לציון
איגור נסטרנקו (נולד ב-18 באוגוסט 1990) הוא כדורסלן ישראלי המשחק במכבי ראשון לציון מהליגה הלאומית בכדורסל בעמדת הסנטר. גובהו 2.03 מטר.
קריירה

נסטרנקו נולד בקיליה שבאוקראינה. בגיל 3.5 עלה עם משפחתו לישראל. הוא שיחק בליגת הנערים במסגרת מכבי ראשון לציון, אך פרש בעקבות קשיים בלימודיו. לאחר כשנה חזר לשחק כדורסל בקבוצת הנוער של ראשון לציון. בגיל 17 החל לשחק בליגת העל עד לשנת 2015 במדי מכבי ראשון לציון, כאשר בעונת 2012/13 שיחק עונה אחת באליצור יבנה מן הליגה הלאומית ולאחר מכן חזר לראשון לציון. עונתו הטובה ביותר במדי ראשון לציון הייתה עונת 2013/14 בה שיחק בממוצע 9.7 דקות למשחק, וקלע 3 נקודות בממוצע. בעונת 2015/16 הצטרף לעירוני נס ציונה אשר ירדה ליגה בתום העונה. בעונה זו קלע נסטרנקו 4.3 נקודות למשחק והשיג 2.9 ריבאונדים בממוצע. לקראת עונת 2016/17 הוא חתם בעירוני נהריה לשנה אחת, אך בהמשך חתם לשנתיים נוספות בקבוצה. בספטמבר 2019 חתם בהפועל חיפה על חוזה עד סוף העונה. בינואר 2018 השיג שיא קריירה במספר נקודות למשחק בליגת העל, בעת שקלע 20 נקודות מול הפועל חולון.ב-2020 אחרי עלייתה של הפועל חיפה לליגת העל, נסטרקו האריך את חוזהו עד 2022.
בעונתו השנייה בחיפה, עונת 2020/2021 העמיד ממוצעים של 8.8 נק', 3.4 ריבאונדים ו-1 אסיסט ב-18 דק' למשחק בליגה ו-6.5 נק' ו-1.5 ריב' בפליאוף.
בעונתו השלישית בחיפה, עונת 2021/2022 העמיד ממוצעים של 5.9 נק' ו-2.2 ריבאונדים ב-14.4 דק' למשחק בליגה ו-8 נק' ו-1.7 ריב' בפלייאוף.
לקראת עונת 2022/23 הצטרף למכבי ראשון לציון
בנבחרות ישראל

נסטרנקו שיחק בנבחרת הנוער. הוא זומן לנבחרת העתודה והשתתף בשנת 2010 באליפות אירופה (דרג ב'). נסטרנקו אף זומן בפברואר 2018 לנבחרת הבוגרת ונכלל בסגל הרחב שלה, אך נופה מהסגל לקראת המשך משחקי מוקדמות אליפות העולם בכדורסל.
הערות שוליים

↑  רותם אטיאס, נהריה: ניב ברקוביץ' ואיגור נסטרנקו חתמו, באתר ynet, 5 ביולי 2016
↑  אור שקדי‏, עירוני נהריה: איגור נסטרנקו האריך חוזה, חתם לשנתיים נוספות, באתר וואלה, 23 ביולי 2017
↑  ‏עוד פעם מעל 90 נקודות: הפועל חולון ניצחה את נהריה, באתר ספורט1, 3 בינואר 2018
↑  בחזרה לעתודה: להיכן מגיעים שחקני הנבחרת?, באתר ערוץ הספורט, 29 ביולי 2018
↑  אפרת עמורבן, סגל נבחרת ישראל פורסם, עומרי כספי בחוץ, באתר ynet, 11 ביוני 2018
איגור נסטרנקו מתראיין בסיום המשחק בין הפועל חיפה לקריית אתא לערוץ 5
אורז'יצה

| --- | --- |

הנהר, בסמוך לעיירה אורז'יצה
 מידע כללי
 אורך:  127 (29) ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  3.44 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  2,190 קמ"ר
 מוצא:  מחוז פולטבה
 יובלים:  Chumhak, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפך:  סולה
 מדינות באגן הניקוז:  אוקראינה אוקראינה
 
אורז'יצה (באוקראינית: Оржиця) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו של הדנייפר ויובלו של נהר הסולה.
אורכו של הנהר 29 קילומטרים, אך בדרך כלל אורכו נמדד יחד עם הנהר רוטן אורז'יצה, ואורכו מגיע ל-127 קילומטרים. אגן הניקוז שלו הוא כ-2,190 קמ"ר. רוחבו המרבי הוא שלושה קילומטרים, ועומקו המרבי הוא 15 מטרים. מישור ההצפה שלו מאופיין באגמים רבים, והוא ביצתי בחלקו.
העיירה המרכזית השוכנת לגדותיו היא אורז'יצה, שאף נקראת על שמו. הנהר משמש לגידול דגים, אספקת מים, השקיה ונופש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אחיטוב (נכד עלי)

| --- | --- |
 אב:  פנחס
 צאצאים:  אחימלך
 תקופה:  דוד
 עיסוק:  כהן 
 בתנ"ך:  ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק ג'
 
אחיטוב הוא דמות מקראית, בנו של פנחס בן עלי, ואביו של אחימלך. משפחת כהנים זו הייתה מאוהדות דוד. דמותו נזכרת בספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק ג'. ברשימת שרי דוד המופיעה בספר שמואל ב', פרק ח', פסוק י"ז: ”וְצָדוֹק בֶּן אֲחִיטוּב וַאֲחִימֶלֶךְ בֶּן אֶבְיָתָר כֹּהֲנִים” מופיע השם צדוק בן אחיטוב, בניגוד לנאמר במקורות אחרים, לפי אחיטוב היה אביו של אחימלך ומשפחתו ואילו צדוק בא ממשפחת כהונה אחרת. לדעת חוקר המקרא שמעון בר אפרת חל שיבוש בסדר השמות, והסדר הנכון לקריאה הוא: צדוק, ואביתר בן אחימלך בן אחיטוב, כהנים.
ברשימת היחס בספר דברי הימים א', פרק ה', פסוקים ל"ג–ל"ד, פסוקים ל"ז–ל"ח נאמר כי אמריה הוליד את אחיטוב, ואחיטוב הוליד את צדוק. לדעת מיכאל קוכמן כתיבה זו היא מגמתית ומטרתה לקבוע את ייחוס משפחתו של צדוק למשפחת אהרון הכהן. ברשימת הכהנים בספר נחמיה (י"א, י"א), מוזכר אחיטוב כנגיד בית האלוהים וכאביו של מריות. מן הכתוב לא ברור מדוע לא קשר בעל ספר נחמיה את אחיטוב אל בית אהרון. לדעת חוקר המקרא מיכאל קוכמן, זו מגמת ספר נחמיה שלא להתייחס במפורש למשפחת הכהנים השייכת לבית אהרון, שכן מעמדו ניתן לו על ידי המלך הפרסי דווקא ולא מייחוס אבות. לעומת זאת, בספר עזרא מופיע אחיטוב כבן לשושלת אהרון (עזרא, ז', א'–ה'). לא ברור אם בשני הספרים האלה מדובר באחיטוב נכד עלי או בכוהן מאוחר יותר בעל אותו שם בשושלת.
המושב אחיטוב, מושב במועצה אזורית עמק חפר, נקרא על שמו.
ראו גם

אחיה בן אחיטוב
הערות שוליים

↑  שמעון בר אפרת, מקרא לישראל שמואל ב', ירושלים, מאגנס, 1996, עמ' 91.
↑  מיכאל קוכמן, עולם התנ"ך נחמיה, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 276–277, 290–291.
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
| ספר שמואל |
| --- | --- | --- |
| תקופת עלי הכהן | הולדת שמואל • תפילת חנה • נבואת בית עלי • מלחמת אבן העזר הראשונה • החזרת ארון הברית לישראל והעלאתו לירושלים |  |
| תקופת שמואל הנביא | ארון הברית בשדה פלשתים • קרב מצפה • בקשת המלך • משפט המלך • תוכחת שמואל לעם |  |
| תקופת שאול המלך לפני משיחת דוד | משיחת שאול למלך • מלחמת שאול ונחש העמוני • מלחמת מכמש • יהונתן ויערת הדבש • מלחמת שאול בעמלק |  |
| תקופת שאול המלך לאחר משיחת דוד | משיחת דוד למלך • דוד וגוליית • ניסיונות שאול להמית את דוד • מבחן ראש החודש • בריחת דוד אל אכיש • הטבח בנוב עיר הכהנים • מרדף שאול אחר דוד במדבר יהודה • מפגש דוד ושאול במדבר עין גדי • סיפור נבל הכרמלי • מפגש דוד ושאול בגבעת החכילה • בעלת האוב מעין דור • מלחמת דוד בעמלק • המלחמה בגלבוע |  |
| תקופת דוד המלך בחברון | פילוג ממלכת שאול: בשורת הנער העמלקי • קינת דוד • מלחמת אבנר ויואב • רצח אבנר •  קינת דוד על אבנר • רצח איש בושת |  |
| תקופת דוד המלך בירושלים | כיבוש ירושלים בידי דוד • הקרב בעמק רפאים • העלאת ארון הברית • נבואת נתן • מפיבושת • מלחמת דוד בעמון וארם • מעשה דוד ובת שבע • משל כבשת הרש • מעשה אמנון ותמר • רצח אמנון • האישה החכמה מתקוע • מרד אבשלום • מרד שבע בן בכרי • האישה החכמה מאבל בית מעכה • סיפור רצפה בת איה • שירת דוד • דברי דוד האחרונים • המגפה בימי דוד |  |
| דמויות בולטות | עלי הכהן • אלקנה • חנה • שמואל הנביא • שאול המלך • יהונתן בן שאול • מיכל • דוד המלך • אחימלך בן אחיטוב • אבנר בן נר • נבל הכרמלי • אביגיל • יואב בן צרויה • אבישי בן צרויה • איש בושת • אבשלום • אמנון • תמר • מפיבושת |  |
אורות רעידת אדמה

אורות רעידת אדמה הם אורות בצבעי קשת העשויים להופיע לפני או במהלך תנועה טקטונית, פעילות סייסמית כגון רעידת אדמה או התפרצות געשית. האורות מוקרנים על העננים שבסביבת האירוע. העדות הקדומה ביותר והמוסכמת על החוקרים של תצפית בתופעה זו, היא משנת 373 לפני הספירה. התופעה מתרחשת באזורים גאוגרפיים מסוימים ובהם סין וצפון אמריקה, ואינה כלל עולמית. מדענים מציעים הסברים שונים לתופעה ובהם שינויים באבנים ובמינרלים המקרינים אור אל העננים.
אדם פולהארדט

אין תמונה חופשית
אדם פולהארדט (בגרמנית: Adam Vollhardt)‏ (1910 – ?) היה עיתונאי גרמני שפעל בארץ ישראל  בתקופה הקרובה לפרוץ מלחמת העולם השנייה במסגרת "סוכנות החדשות הגרמנית" (גר').
ראשית דרכו

אדם פולהארדט נולד בגרמניה בשנת 1910. בצעירותו הפך לעיתונאי והיה כתב העיתון Deutcsher Dienst (השירות הגרמני). ביולי 1938 הגיע פולהארדט לארץ ישראל כשליח העיתון ועל מנת לסייע לפרנץ רייכרט, מי שניהל את סוכנות הידיעות הגרמנית (Deutsches Nachrichtenbüro) ושימש כסוכן של האס דה, שירות המודיעין של המפלגה הנאצית. תפקידו של פולהארדט היה לעזור לרייכרט בפעילותו בקרב הציבור הערבי בתקופת המרד הערבי הגדול.
פעילותו בארץ ישראל

בפעילות בקרב ערביי ארץ ישראל רכש פולהארדט השפעה רבה על הנהגתם. הוא קיים פגישות עם מנהיגים ערבים ובישר להם כי: "שאלת פלסטין תיושב לשביעות רצון הערבים בשבועות הקרובים" והוסיף כי "יהיה זה פטאלי לעניינם, אם בשלב זה הם יראו סימנים של חולשה או תשישות." וכן כי "גרמניה מעוניינת ביישובה של הבעיה על הבסיס של קבלת דרישותיהם המלאות של הערבים". הוא גם הבטיח להם כי "הגרמנים יכולים להמשיך ולתמוך בעניין הערבי הפלסטיני באמצעות תעמולה".
פעילות זאת לא נעלמה מעיני הבולשת הבריטית ה- CID ובתקופת המתיחות הבינלאומית שלקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה נקטה ממשלת המנדט בצעדים נגד החתרנות הגרמנית בארץ. ב- 15 ביוני 1939, חודשיים וחצי לפני פרוץ המלחמה, נצטוו פרנץ רייכרט ואדם פולהארדט לעזוב את הארץ. על גורלו של פרנץ רייכרט לא נודע מאז דבר ואילו אדם פולהארדט המשיך לפעול בימי המלחמה במסגרת סוכנות הידיעות הגרמנית.
במלחמת העולם השנייה ומיד לאחריה

לאחר שנסתיימה שליחותו בארץ ישראל שוגר פולהארדט כנציג סוכנות הידיעות הגרמנית לטוקיו בירת יפן, בעלת בריתה של גרמניה הנאצית. הוא שהה בה במשך תקופת מלחמת העולם. לאחר סיום המלחמה והוא אז בן 35 שנים, לא נזקפה לחובתו עובדת שירותו את המשטר הנאצי והוא המשיך להיות נציגה של סוכנות הידיעות הגרמנית ביפן.
כראש הסוכנות הוא היה הנציג היחיד של כתבי החוץ שנוכח בטקס הכרזת העצמאות של הפיליפינים שנערך במנילה ב 1946.
בגרמניה המערבית

בגרמניה המערבית שלאחר המלחמה המשיך פולהארדט להתקדם בקריירה שלו. הוא היה לכתב "עיתון הערב של המבורג" (Hamburger Abendblatt) ובשנים 1956 – 1957 הוא כיהן כחבר ההנהלה של ועידת העיתונות הפדרלית (Bundespressekonferenz), איגוד של עיתונאים עצמאיים המדווחים לתקשורת המערב גרמנית על חדשות הפנים. בשנות השישים הוא נתמנה לדוברו ויועצו של איל התקשורת הגרמני אקסל שפרינגר וזה היה ככל הידוע תפקידו האחרון.
לקריאה נוספת

חביב כנען, הגיס החמישי - הגרמנים בארץ ישראל 1933-1945, הקיבוץ המאוחד, 1968
הערות שוליים

↑  Nazis and Arabs באתר של מארק רוזנבליט.
אויגן קוגון

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1903 מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  24 בדצמבר 1987 (בגיל 84) קניגשטיין אים טאורוס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה, אוסטריה 
 מעסיק:  האוניברסיטה הטכנית בדרמשטאדט 
 מפלגה:  המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 פרסים והוקרה:  מדליית וילהלם לושנר (2 בפברואר 1968)  מדליית בובר-רוזנצווייג (1980)  Johann-Heinrich-Merck-Ehrung (1960) 
 
אויגן קוגון (בגרמנית: Eugen Kogon; ‏2 בפברואר 1903 - 24 בדצמבר 1987) היה היסטוריון ופעיל פוליטי גרמני, מתנגד ידוע של המפלגה הנאצית, אשר שהה שש שנים כאסיר במחנה הריכוז בוכנוואלד. קוגון היה ידוע בגרמניה שלאחר המלחמה כעיתונאי, סוציולוג, מדען פוליטי, סופר ופוליטיקאי. הוא נחשב לאחד מ"האבות הרוחניים" של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה והאינטגרציה האירופית.
ביוגרפיה > השנים הראשונות

קוגון נולד במינכן, בנו של דיפלומט רוסי. הוא בילה חלק גדול מימי נעוריו במנזרים קתולים. למד כלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטאות במינכן, פירנצה ובווינה. הדוקטורט שלו, אותו קיבל בווינה בשנת 1927, עסק בנושא "מדינת פשיזם תאגידית". באותה שנה, קוגון קיבל עבודה כעורך של המגזין הקתולי Schönere Zukunft ("עתיד ורוד") ונשאר שם עד 1937. בעבודתו הכיר את הסוציולוג אותמר ספאן, שהמליץ עליו ל"ועד המרכזי של האיגודים הנוצריים". הוא שימש שם כיועץ מספר שנים מאוחר יותר. ב-1934, לאחר הפוטש הנאצי באוסטריה שנכשל, קוגון התמנה למנהל הנכסים של בית סקסה-קובורג-גותה.
ביוגרפיה > התנגדות לנאצים

כיריב מושבע של הנאציזם, קוגון נעצר על ידי הגסטפו ב-1936 ושוב במרץ 1937 והואשם בין היתר כ"עובד למען הכוחות הסוציאליסטיים האנטי לאומיים מחוץ לטריטוריה של הרייך". במרץ 1938 הוא נעצר בפעם השלישית, ובספטמבר 1939 גורש לבוכנוואלד, שם הוא שהה בשש השנים הבאות כאסיר מספר 9093.
בבוכנוואלד, קוגון עבד משנת 1943 כפקיד של רופא המחנה ארווין דינג-שולר, שעמד בראש מחלקת הניסויים בטיפוס במחנה. על פי דוחותיו של קוגון, הוא פיתח מערכת יחסים על גבול האמון עם דינג-שולר באמצעות שיחות על משפחה, המצב הפוליטי והאירועים בחזית. לדבריו, ההשפעה שלו על דינג-שולר הביאה להצלת חייהם של אסירים רבים, כולל סטפן הסל ואדוארד יאו תומאס, על ידי החלפת הזהויות שלהם עם אסירים שמתו מטיפוס. בתחילת אפריל 1945 נכלל קוגון ברשימה של 46 אסירים שהאס-אס רצה לרצוח זמן קצר לפני השחרור הצפוי של המחנה. דינג-שולר עזר להציל את חייו על ידי הסתרתו בארגז והברחתו מבוכנוואלד.
ביוגרפיה > כהיסטוריון, עיתונאי ופוליטיקאי לאחר המלחמה

מייד לאחר ששוחרר ב-1945, קוגון התחיל שוב לעבוד כעיתונאי. הוא עבד כהיסטוריון מתנדב לצבא ארצות הברית והחל לכתוב את ספרו "מדינת האס אס: מערכת מחנות הריכוז הגרמנית" 
(Der SS-Staat: Das System der deutschen Konzentrationslager"), שפורסם לראשונה בשנת 1946, ונחשב עד היום בגרמניה כבסיס להבנת פשעי הנאצים. הספר תורגם למספר שפות ורק בגרמנית נמכר בחצי מיליון עותקים.
למרות התייחסות אינטנסיבית לעבר, קוגון בחר בעיקר להסתכל קדימה, לקראת בניית חברה חדשה בגרמניה הממזגת נצרות עם סוציאליזם, ואף דיבר על כך עוד בבוכנוואלד עם קורט שומאכר. בכל מקרה, הצמיחה המהירה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בגרמניה הפריעה לאיחוד המוצע של הימין הסוציאל-דמוקרטי עם מפלגת המרכז הגרמנית למפלגת עבודה כדוגמת המודל הבריטי.
קוגון ועיתונאים אחרים פרסמו ב-1945 את "Frankfurter Leitsätze" ("עקרונות מנחים של פרנקפורט"). בתוכנית זו הם קראו ל"סוציאליזם כלכלי על בסיס דמוקרטי", הניחו את הבסיס החשוב לתוכנית הנוצרית סוציאליסטית של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU), ועבור החוקה של המדינה הגרמנית הסן שנחתמה בדצמבר 1946, והביאה להלאמה של תעשיות מפתח.
ב-1946, קוגון וחברו וולטר דירקס ייסדו בפרנקפורט את "מחברת פרנקפורט", מגזין תרבותי ופוליטי בעל השקפה שמאלנית קתולית, שהגיע במהירות לתפוצה של 75,000 עותקים (גבוהה מאוד לאותה תקופה), ועד 1984 נשאר אחד המגזינים הפוליטיים-חברתיים ותרבותיים המשפיעים ביותר בעידן שלאחר המלחמה. קוגון היה מעורב בחיפוש אחר "דרך שלישית" בחידושה של גרמניה. הוא ביקר את קונראד אדנאואר, שלא היה מעוניין בבעלות והלאמת תעשיות מפתח קהילתיות.
כלקח מלקחי הנאציזם, קוגון היה בין הראשונים שקרא ליציאה ממדינת לאום מסורתית ולחם להקמת רפובליקה אירופאית. בין היתר, הוא היה מעורב באיחוד הפדרליסטים האירופאים (UEF) וכיהן כנשיאה הראשון בשנים 1949–1954. בשנים 1951–1953, כיהן במקביל גם כנשיא המועצה הגרמנית של התנועה האירופית.
קוגון שימש כפרופסור בחוג למדע המדינה באוניברסיטה הטכנולוגית של דרמשטאדט משנת 1951 עד לפרישתו בשנת 1968. בשנים 1964–1965 עמד בראש התוכנית הפוליטית "פנורמה", ששודרה בתחנה הגרמנית ARD. מאוחר יותר, תמך במדיניות המזרחית של הקואליציה הסוציאליסטית ליברלית וקידם באופן פעיל את הפיוס של פולין עם ברית המועצות. את שנותיו האחרונות בילה בפרישה שקטה בטאונוס במדינת הסן.
מספריו

Der SS-Staat. Das System der deutschen Konzentrationslager, Karl Alber, Munich (1946). 44. Auflage: Heyne, Munich (2006) ISBN 978-3-453-02978-1
Gesammelte Schriften in 8 Bänden. Beltz, Weinheim 1995–1999.
איוואן קוסטוב

ערך זה עוסק בראש ממשלת בולגריה בשלהי המאה ה-20. אם התכוונתם לסגן ראש ממשלת בולגריה בשנות ה-40 של המאה ה-20, ראו .
איוואן יורדאנוב קוסטוב (בבולגרית: Иван Йорданов Костов; ‏נולד ב-23 בדצמבר 1949, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר בין 1997 ל-2001 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
ביוגרפיה

קוסטוב נולד בסופיה ואת השכלתו האקדמית בכלכלה רכש במכון מרקס הייר לכלכלה (כיום האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית). הוא בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת סופיה. ב-1990 נבחר לפרלמנט הבולגרי מטעם מפלגת "איחוד הכוחות הדמוקרטיים" ובהמשך, כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלותיהם של דימיטר פופוב ופיליפ דימיטרוב. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החריף מאוד המשבר הכלכלי בבולגריה, שהחל עם קריסת השלטון הקומוניסטי. המשבר גרם לאי שקט חברתי גובר שהוביל להתפטרותו של ראש הממשלה ומנהיג המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ז'אן וידנוב. בבחירות שנערכו ב-1997 זכתה מפלגתו של קוסטוב והוטלה עליו מלאכת הרכבת הממשלה.
קוסטוב הצליח לייצב את הכלכלה הבולגרית ונרשמה עלייה בתוצר המקומי הגולמי. ממשלו ביצע שורת רפורמות שכללו בין השאר הפרטה של חברות ממשלתיות והחל משא ומתן על הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי. עם זאת, הועלו בבולגריה טענות כנגד ממשלו של קוסטוב בדבר אי סדרים ושחיתות כלכלית. בנוסף, נמתחה על קוסטוב ביקורת על מהירותו של תהליך ההפרטה, אשר הוביל לפשיטת רגל של לא מעט חברות שהופרטו. בבחירות שנערכו ב-2001 הפסידה מפלגתו של קוסטוב ל"תנועה העממית ליציבות וקידמה" בראשות סימאון סקסקובורגותסקי.
קוסטוב התפטר מראשות מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים וב-2004 הקים מפלגה חדשה בשם "דמוקרטים למען בולגריה חזקה", אשר הציגה עמדות ימניות, והוא נבחר מטעמה לפרלמנט.