stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת אספרגר
תקפות חיצונית

על אף שתסמונת אספרגר תוארה לראשונה לפני למעלה מחמישים שנה, היא לא נכללה ב-DSM IV עד לשנת 1994. ההחלטה להכליל את התסמונת ב-DSM IV באה לאחר שנמצאו סימוכין לכך שניתן להפריד את התסמונת מאוטיזם קלאסי שאינו מלווה בפיגור שכלי, או מאוטיזם בתפקוד גבוה (HFA). על אף שהכללת התסמונת ב-DSM IV נועדה ליצור קונצנזוס אבחנתי לצורכי מחקר, הגדרתו נחשבת לצרה מדי, מה שמקשה מאוד על גיוס אנשים בעלי התסמונת לביצוע מחקרים שיטתיים. כדי לעקוף בעיה זו, השתמשו מחקרים על אנשים עם התסמונת בקריטריונים שאינם מוסכמים, או צירפו את תסמונת אספרגר לאוטיזם ברמת תפקוד גבוהה, דבר המקשה על השוואה בין מחקרים. מעניין לראות כי מניתוח כתיבתו של ד"ר אספרגר עולה כי הילדים אותם תיאר במחקריו אינם עונים להגדרות ה-DSM IV, ועל פי ה-DSM IV הם אינם מאובחנים בתסמונת. חוסר בהירות זה בהגדרות השונות הוביל להוצאתה של התסמונת מספר האבחנות האמריקאי DSM-5 שפורסם במאי 2013, ובמקומה אלו שאובחנו כבעלי אספרגר מאובחנים מרגע הפרסום על הרצף האוטיסטי, או כבעלי פגיעה חברתית-קומוניקטיבית – SCD.
מפורסמים בעלי התסמונת

אילון מאסק – יזם ומיליארדר דרום אפריקאי-קנדי-אמריקאי.
דניאל טאמט – בריטי המצטיין בחישוב מתמטי, בזיכרון סדרתי ובלמידת שפות. מחזיק בשיא האירופי של זיכרון ושחזור המספר פאי, שאותו שחזר במשך שעות אחדות עד הספרה ה-22,514 שלו.
דונה ויליאמס – סופרת ואמנית אוסטרלית.
דן אקרויד – שחקן וקומיקאי קנדי, זוכה פרס אמי, שהיה מועמד לפרס האוסקר.
סוזן בויל – זמרת סקוטית שהתפרסמה בזכות הופעתה בתוכנית "Britain's Got Talent".
דן הרמון – תסריטאי, מפיק, ושחקן אמריקאי שיצר את הסיטקום "קומיוניטי" ואת סדרת האנימציה המצליחה "ריק ומורטי".
אנתוני הופקינס – שחקן קולנוע ותיאטרון ולשי, זוכה שני פרסי אוסקר.
גרטה טונברי – אקטיביסטית שוודית הפועלת למען עצירת ההתחממות העולמית ושינויי האקלים.
ד"ר טמפל גרנדין - מומחית להתנהגות בעלי חיים, מעצבת מכונות לטיפול בבעלי חיים ולשחיטה, וסופרת מדע פופולרי.
פרופ' שרה סיגר - אסטרונומית קנדית-אמריקאית, יהודיה, חברת מסדר קנדה ועמיתת מקארתור, פורצת דרך בגילוי ומחקר אטמוספירות של כוכבי לכת חוץ-שמשיים.
אמינם - ראפר אמריקאי, נחשב לאחד הטובים בהיסטוריה של הראפ, זוכה פרס אוסקר ו15 גראמי
בתרבות

בשל מאפייניהם, יש נטייה לאפיין את הלוקים בתסמונת אספרגר כחנונים, שכן רבים מהם הם בעלי יכולות קוגניטיביות גבוהות (חלקם אף ברמת גאונות שכלית), תחביבים מוזרים והתנהגות חברתית לקויה.
בתרבות > בספרות

הספר "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" מאת מארק האדון, שזכה לפופולריות רבה, נותן פתח לעולמו של ילד בעל תסמונת אספרגר. הספר מספר בגוף ראשון כיצד מנסה הילד לפתור את תעלומת הירצחו של כלב השכנים. דרך הספר נחשף הקורא להלך רוחו של הילד, למחשבותיו ולהרהוריו הפנימיים.
בשנת 2010 פורסם ספר "אספרגירלז" על התמודדות אישה עם תסמונת אספרגר. איגוד האוטיזם האמריקאי המליץ על קריאת הספר לנשים המאובחנות בתסמונת או למי שחושבת שעשויה להיות מאובחנת.
הרומן "פרויקט רוזי" מאת גרהם סימסיון, מתאר את התמודדותו של גבר מבוגר עם התסמונת, באופן שנועד בין השאר לעורר בקוראים מחשבות על האופן שבו כל בני האדם נושאים בתוכם לקות נפשית כלשהי. במהלך העלילה, המסופרת בגוף ראשון, מחליט הגבר למצוא בת זוג, ויוצא למסע שמעמת אותו עם השונות שלו מול החברה. הספר יצא לאור בשנת 2013 (2014 בעברית), תורגם ל-35 שפות, ועתיד להפוך לסרט. ספר המשך, "אפקט רוזי", יצא לאור בשנת 2014 (פברואר 2015 בעברית) וזכה גם הוא להצלחה כמו קודמו.
הרומן "חוקי הבית" מאת ג'ודי פיקו עוסק בנער הלוקה בתסמונת אספרגר, והואשם ברצח. הרומן מתאר את המאבק בין הנער למשפחתו, לחוק ולמוגבלותו, ומתאר את ההתמודדות שלו ושל משפחתו עם התסמונת.
הספר "כלנית בעמק הגרוטאות" מאת רבקה בן-דוד הוא סיפור אוטוביוגרפי על תלאותיה של ילדה בעלת תסמונת אספרגר, בישראל של שנות ה-60.
בתרבות > בטלוויזיה

בטלוויזיה, דמותו של ג'רי אספנסון בסדרה הפופולרית "בוסטון ליגל" (מגולמת על ידי כריסטיאן קלמנסון), מוצגת כדמותו של איש עם תסמונת אספרגר.
בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "המפץ הגדול", מתוארת דמותו של שלדון קופר (אחת הדמויות הראשיות, מגולם על ידי ג'ים פרסונס). צופים רבים סוברים כי מדובר בגבר בעל תסמונת אספרגר משום שתכונותיו מתאימות מאוד למאפייני התסמונת. עם זאת, יוצרי התוכנית טענו שזו לא הייתה כוונתם, ושהם יצרו אותו בעל תכונות "שלדוניות", כלומר תכונות שמתאימות לאופי של הדמות שהם דמיינו. עם זאת, בראיון שנערך עם יוצר "המפץ הגדול", ביל פריידי, עם השחקנית מים ביאליק, בפודקאסט "מים ביאליק ברייקדאון" שיצא ב-2 בפברואר 2021. מודה פריידי שדמותו של שלדון מבוססת על ניסיון חייו, כאדם החי עם תסמונת אספרגר.
סרט האנימציה "מרי ומקס" (2009) מתאר התכתבות ארוכת שנים בין ילדה לבין אדם יהודי עם תסמונת אספרגר.
דמותה של הבלשית סאגה נורן בסדרה השוודית "הגשר" (מגולמת על ידי סופיה הלין) מאופיינת כאישה בעלת מאפיינים של תסמונת אספרגר. היא בעלת מנת משכל גבוהה המאפשרת לה לתפקד כבלשית ושוטרת מצוינת אך לוקה בתחום החברתי והאישי.
בסדרה הישראלית על הספקטרום, הדמות של רון היא בעלת התסמונת.
הדמות של ד"ר שון מרפי בסדרה האמריקאית "הרופא הטוב" היא על הספקטרום האוטיסטי. שון מתואר כסוואנט, מה שמקנה לו יכולת ויזואליזציה נדירה שעוזרת לו בתור מנתח.
בסדרה האמריקאית ״קומיוניטי״, דמותו של עאבד נדיר (דני פודי) מתוארת כבעל התסמונת.
בתרבות > בקולנוע

הסרט "נפלאות החושים" (Le goût des merveilles) (2015) עוסק בדמותו של פייר, אדם עם תסמונת אספרגר, וכל המתרחש סביבו, המעורר חששות, מוזריות, תדהמה, וכן פליאה והשתאות, מצד האנשים שפוגשים בו. אך התקרבותו לדמות הנשית, המרכזית בסרט, מתגלה כתהליך מיוחד ורגיש, תחילה עם האם, ולאחר מכן בקשריו עם בנה ובתה. נקודת מבט המוצגת בסרט חושפת את ייחודיותה האנושית של תסמונת זו.
הסרט משוגעים מאהבה (2005) הוא קומדיה-דרמטית המתארת את סיפור אהבתם של שני צעירים עם תסמונת אספרגר ותסמונת סוואנט נלווית, בניסיונם לבסס את מערכת היחסים ביניהם ולחיות יחדיו. הסרט מבוסס במידה מסוימת על מערכת היחסים האמיתית של ג'רי ניופורט, אקטיביסט למען אנשים על הקשת האוטיסטית, ומרי מיינל, רעייתו.
הסרט רואה החשבון (2016) הוא סרט מותחן המתאר את סיפורו של כריסטיאן וולף (בגילומו של בן אפלק), רואה חשבון מבריק עם תסמונת אספרגר ותסמונת סוואנט נלווית העובד עבור האנשים המסוכנים ביותר בעולם, שהרשות למלחמה בפשעים כלכליים של משרד האוצר האמריקאי כושלת בניסיון לעצור אותו על הלבנת הון עבור העולם התחתון.
הסרט טמפל גרנדין (אנ') (2010) הוא דרמה המבוססת על סיפורה האמיתי של הד”ר למדעי החיים, טמפל גרנדין. גרנדין, אוטיסטית ילידת 1947, הייתה פעילה בהעלאת המודעות לאוטיזם. כשגרנדין הצעירה נשלחת לגור בחוותה של דודתה באריזונה, היא מפתחת כישרון גדול בטיפול בבעלי החיים וסוללת את דרכה ללימודים אוניברסיטאיים, ומאוחר יותר אף הופכת לאחד מהמומחים הגדולים בעולם להתנהגות בעלי חיים.
ראו גם

מגוון נוירולוגי
תסמונת סוואנט
אוטיזם קלאסי
חשחוש
ביופידבק
טיפול קוגניטיבי התנהגותי
אינטגרציה סנסורית
אספרגירלז
המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה
לקריאה נוספת

מט ווינטר בשיתוף עם קלייר לאורנס, תסמונת אספרגר: כל מה שעל המורה לדעת, קרית-ביאליק: אח, 2013.
רבקה בן דוד, כלנית בעמק הגרוטאות, הוצאה עצמית, 2018.
שגית בלומרוזן-סלע, הדור האבוד של האספרגר, הוצאת רסלינג, 2021.
מרתון תל אביב

| --- | --- |

מרתון תל אביב, 2011
 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  1981
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 עיר מארחת:  תל אביב-יפו 
 זוכה:  דומיניק קיפנגנו מיביי  אישה: מרגרט ניוגונה
 הכי הרבה זכיות:  גברים: ויליאם קיפרונו ייגון, ז'אן-מישל שרבונל (2)   נשים: מרגרט ניוגונה (5)
 אתר המרתון
 
מרתון תל אביב מהאוויר
מרתון תל אביב 2014
פתיחת מרתון תל אביב 2022
מרתון תל אביב הוא מרוץ מרתון המתקיים בעיר תל אביב. זהו המרוץ השני שהתקיים בישראל למרחק 42.195 ק"מ. והוא אירוע הספורט הגדול בישראל.
המרוץ המלא התקיים במשך 14 שנים ברציפות, החל משנת 1981 ועד שנת 1994. בין השנים 1995–2009 התקיים המרוץ מדי פעם, למרחק של חצי מרתון (21.1 ק"מ) או 10 ק"מ, באופן בלתי סדיר ובתאריך מקרי. בשנת 2009, במסגרת חגיגות 100 שנה לעיר תל אביב, נערך שוב מרוץ מרתון מלא, ומאז הוא נערך באופן סדיר.
בשנת 2024 לא התקיים מרתון תל אביב בשל מלחמת "חרבות ברזל".
היסטוריה > משנת 1981 עד 2009

המרוץ הראשון נערך בשנת 1981. עד שנת 1991, התקיים המרוץ בדרך כלל בחודש מרץ. בשנת 1991, עקב מלחמת המפרץ, הוא נדחה לחודש אפריל. המרתון המלא האחרון בתקופה זו, מרתון תל אביב ה-14, התקיים ב-1994. מעדות ראייה, כמות המזנקים למרחק המלא הייתה כעשרת אלפים (9982 רצים). במשך מספר שנים לאחר מכן, הוסיף המרוץ להתקיים בתל אביב בחודש מרץ, באותו שם, אך למרחק של חצי מרתון בלבד.
בשנת 1995 החליט ראש העיר רוני מילוא על ביטול המרוץ בשל תלונות התושבים על ההפרעה לתנועה, ומאז ועד 2008 התקיים המרוץ באופן לא סדיר. אף על פי שהמרוץ המשיך להיקרא "מרתון תל אביב" (אם כי במספר מקרים כונה המרוץ "מרוץ האביב של תל אביב"), הוא לא כלל מרוץ למרחק מלא, אלא למרחק של חצי מרתון (21.1 ק"מ) או 10 ק"מ. המרוץ התקיים באופן בלתי סדיר ובתאריך מקרי. מאז שנת 1995 ועד ראשית שנת 2009 התקיים בישראל רק מרוץ מרתון אחד בשנה - מרתון הכנרת (מרתון טבריה).
היסטוריה > משנת-2009

ב-24 באפריל 2009 התקיים מרוץ מרתון תל אביב במתכונת חדשה, וזאת במסגרת חגיגות המאה של העיר. במרוץ זה נקבע שיא למספר המסיימים ריצת מרתון בישראל - 938 מסיימים. השליש האחרון של מסלול ריצת המרתון התפתל בשבילים הצרים והצפופים של פארק הירקון (גני יהושע) והיקשה על קצב הריצה. הרץ המנצח היה דניאל קונס מקניה, שסיים בזמן של 2:38:06.
בשנת 2011, התקיים לראשונה בישראל כחלק ממגוון מסלולי מרתון ת"א, מקצה רולרבליידס למרחק חצי מרתון (21 ק"מ).
במקצה הרולרבליידס, הוזנקו מאות מחליקים למקצה מיוחד בהחלקה מהירה. הראשון לסיים את המרוץ היה איתי דרורי בזמן של 43 דקות. אחד המחליקים התמוטט במהלך המרתון ומת מספר ימים לאחר מכן בבית החולים.
במרוץ שהתקיים בשנת 2013 נדחה מקצה המרתון המלא עקב תחזית למזג אוויר שרבי, אך מקצים קצרים יותר נערכו. במקצה חצי המרתון נפטר אחד הרצים ממכת חום, ועוד עשרות נפגעו, בהם 12 במצב קשה. מספר ימים לפני קיומו של המרוץ המלא, הוחלט לבטלו בשל מזג האוויר והאסון שהתרחש במקצים הקצרים.
מרוץ 2014 הוקדם לסוף חודש פברואר ונערך במסלול חדש, משדרות רוקח מול הכניסה לגני התערוכה. מעל 2000 רצים סיימו את מקצה המרתון המלא, ושיא המסלול נשבר.
מרוץ 2015 התקיים ב-27 בפברואר. במקצה המרתון שיא המסלול לגברים נשבר שוב. עקב החום כל המקצים הופסקו בשעה 10. 90 מהמשתתפים נזקקו לטיפול רפואי, מהם חמישה אושפזו במצב קשה.
מרוץ 2020 התקיים ללא מרבית הרצים הבינלאומיים, בשל ההנחיה שנתן משרד הבריאות לעיריית תל אביב על רקע התפשטות נגיף הקורונה ברחבי העולם.
בפברואר 2021, בשל מגפת הקורונה, התקיים המרוץ במתכונת דיגיטלית באמצעות אפליקציה ייעודית, שנותרה זמינה במשך שבוע וחצי כדי לאפשר לרצים לבחור את הזמן המתאים להם. המשתתפים יכולים היו לרוץ בכל מקום שיבחרו ולקבל באפליקציה מידע על מרחק וזמן הריצה. זאת הפעם היחידה שבעצם יכלו לעשות את המרתון מכל מקום בעולם. באירוע השתתפו רצים מ-36 מדינות. ההזנקה בוצעה באפליקציה על ידי ראש העיר תל אביב יפו רון חולדאי.
ב-2023 השתתפו במרתון המלא מספר שיא של 2552 רצים. במרתון זה גם נשבר השיא לגברים על ידי Dominic Kipngeno Mibei מקניה, 2:10:11 שזה כמעט 20 שניות פחות מהשיא הקודם שלו באותו המרתון ב-2015.
המרוץ כיום

כיום המרוץ נערך מדי שנה בחודש פברואר ויש בו מספר מסלולים: מרתון, חצי מרתון, 10 ק"מ, 5 ק"מ, מרוץ אופני יד ומיני מרתון ילדים. כל המסלולים מוזנקים מנקודת הפתיחה בשדרות רוקח ואחר כך מתפצלים. הריצה במרוץ מותנת ברישום מראש והוא בתשלום.
שיאי המסלול

שיא המסלול לגברים נקבע על ידי Dominic Kipngeno Mibei מקניה, 2:10:11, ב-2023.
שיא המסלול לגברים ישראלים נקבע על ידי דניאל גואדי, 2:24:14, ב-2022.
שיא המסלול לנשים נקבע על ידי Margaret Njuguna מקניה, 2:35:51 שעות, ב-2017.
שיא המסלול לנשים ישראליות נקבע על ידי אירנה אור קונובלוב, 2:51:23 שעות, ב-2020.
זוכים

| תאריך | זמן | מנצח | זמן | מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | 2:10:11 | קניה Dominic Kipngeno Mibei | 2:42:40 | קניה Margaret Njuguna |
| 2022 | 2:12:55 | קניה Vincent Kipsang Rono | 2:53:01 | ישראל ביקאיה מינטמר |
| 2021 | --- | לא התקיים (נערך דיגיטלית) | --- | לא התקיים (נערך דיגיטלית) |
| 2020 | 2:31:01 | גרמניה Tobias Singer | 2:44:17 | רוסיה Elena Tolstykh |
| 2019 | 2:14:31 | אתיופיה Samuel Demie | 2:40:26 | קניה Margaret Njuguna |
| 2018 | 2:19:53 | קניה Ernest Kebenei | 2:58:18 | קניה Margaret Njuguna |
| 2017 | 2:12:12 | אתיופיה Belete Mekonen Gezu | 2:35:51 | קניה Margaret Njuguna |
| 2016 | 2:10:50 | קניה William Kiprono Yegon | 2:40:16 | קניה לונה צ'מטאי |
| 2015 | 2:10:30 | קניה William Kiprono Yegon | 2:51:24 | אתיופיה Azeb Weldehawariat |
| 2014 | 2:14:40 | קניה Ezekiel Koech | 2:44:23 | קניה Margaret Njuguna |
| 2013 | --- | לא התקיים | --- | לא התקיים |
| 2012 | 2:15:15 | קניה Samuel Tarus Too | 2:38:27 | אתיופיה Abeba Tola Eda |
| 2011 | 2:19:02 | קניה Josephat Rono Kipkemboi | 2:40:35 | אתיופיה Worknesh Shasha Oda |
| 2010 | 2:49:34 | ישראל אברהם היילמלקוט | 3:13:30 | ישראל אורנה בלאו |
| 2009 | 2:38:06 | קניה Daniel Kipchumba | 3:07:41 | ישראל אורנה בלאו |
| 1996-2008 | --- | לא התקיים | --- | לא התקיים |
| 1995 | --- | n/a | --- | n/a |
| 1994 | 2:19:37 | אתיופיה Gezahenge Birra | 2:40:44 | פולין Czeslawa Mentlewicz |
| 1993 | 2:21:37 | אתיופיה Aiduna Aitnafa | 3:10:57 | איטליה Cinzia Allasia |
| 1992 | 2:14:56 | אתיופיה Tumo Turbo | 2:47:47 | רוסיה Alina Magamedirova |
| 1991 | 2:19:50 | אתיופיה Tesfaye Segne | 2:58:12 | איטליה Loredana Ricci |
| 1990 | 2:30:32 | פינלנד Hannu Korkalainen | 3:20:12 | איטליה Loredana Ricci |
| 1989 | *2:13:23 | ברזיל Osmiro daSilva | 2:53:18* | פולין Czeslawa Mentlewicz |
| 1988 | 2:22:21 | צרפת Jean-Claue Louison | 2:44:03 | רומניה Adriana Barbu |
| 1987 | 2:23:27 | צרפת Michel Constant | 3:26:28 | גרמניה Erika Kruger |
| 1986 | 2:30:05 | צרפת Michel Schwind | 2:49:32 | רומניה Elena Murgoci |
| 1985 | 2:23:06 | צרפת Jean-Michel Charbonnel | 3:01:27 | דנמרק Lise Kristiansen |
| 1984 | 2:27:05 | רומניה Gheorghe Sandu | --- | n/a |
| 1983 | --- | n/a | --- | n/a |
| 1982 | 2:26:56 | צרפת Yves Seigneuric צרפת Claude Minni | 4:31:15 | ישראל נאווה עזרא |
| 1981 | 2:35:47 | צרפת Jean-Michel Charbonnel | 4:02:51 | Flag of the Netherlands.svg Zahava Eliasi |
במרוץ של 1989, בשל טעות בסימון, מרחק המרוץ היה קצר ב-1,750 מ' מהמרחק הרשמי.
הערה: לפי שעה לא ניתן לעקוב אחר תוצאות מרתון תל אביב שנערכו עד 1994, משום שבאותן שנים טרם עלה בארץ אתר אינטרנט המציג תוצאות מרוצים. מרוץ הקפת התבור היה האתר הראשון שעלה והציג תוצאות החל משנת 1996.
הערות שוליים

↑  מרתון תל אביב 2024, באתר //www.realtiming.co.il
↑  אמיר שילה‏, אסון במרתון השרבי: הרוג ו-12 פצועים קשה, באתר וואלה, 14 במרץ 2013
↑  ליאת רותם מלמד, בעקבות האסון: בוטל מקצה המרתון שתוכנן לשישי, באתר ynet, 18 במרץ 2013
↑  אסי ממן, ‏מרתון תל אביב הופסק באמצע, 90 אנשים נפגעו, באתר ONE‏, 27 בפברואר 2015
↑  איתי בלומנטל, בגלל הקורונה: המרתון בתל אביב - לישראלים בלבד, באתר ynet, 23 בפברואר 2020
↑  ארן הרשלג, סיכום ותוצאות מנצחי מרתון תל אביב 2020, באתר שוונג, ‏2020-02-28
↑  משה כהן, ‏עם יותר מ־20 אלף רצים: מרתון תל אביב במתכונתו הדיגיטלית, באתר מעריב אונליין, 20 בפברואר 2021
↑  מרתון playtika תל אביב 2023, באתר תל אביב יפו, ‏2023
↑  מרתון תל-אביב 2024 | מרתון תל אביב 2024, באתר www.tlvmarathon.co.il
↑  תוצאות מרתון תל אביב 2023, באתר "4sport",‏ 24 בפברואר 2023
ריצת המרתון לאורך גדת נחל הירקון
קרל, נסיך בוואריה

קרל, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz von Bayern;‏ 1 באפריל 1874 – 9 במאי 1927) היה בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה וגנרל מיור בצבא הבווארי במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

קרל נולד ב-1 באפריל 1874 בלינדאו, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בצעירותו התגייס קרל לצבא הבווארי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ובמהלך שירותו הגיע לדרגת גנרל מיור. בשנת 1913 עלה אביו לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית, ובעקבותיה נאלץ אביו להתפטר מתפקידו. לאחר מכן התגורר קרל במינכן, שם חי עד מותו ב-9 במאי 1927.
עדשה תרבותית

| עדשה תרבותית |
| --- | --- |
 צמח העדשה, פירות, תרמילים ופרחים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קיטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: עדשה
מין:: עדשה תרבותית
שם מדעי
 Lens culinaris ‏מדיקוס, 1787
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  8.26 ג'
 
 קלוריות:  352 קק"ל
 
 חלבונים:  24.63 ג'
 פחמימות:  63.35 ג'
 שומן:  1.06 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  2 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.873 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.211 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  2.605 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  4.5 מ"ג
 
 ברזל:  6.51 מ"ג
 סידן:  35 מ"ג
 אשלגן:  677 מ"ג
 נתרן:  6 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  10.7 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
עדשה תרבותית (שם מדעי: Lens culinaris) היא מין צמח ממשפחת הקטניות. זרעי העדשה – העֲדָשִׁים – משמשים להכנת מגוון מאכלים: מסלטים, מרקים ונזידים ועד קציצות. תכולת החלבון הגדולה של העדשים (כ-30% בעדשים לא מבושלות) הופכת אותן למרכיב תזונתי חשוב בתזונה צמחונית וטבעונית, ובמטבחים צמחוניים כגון המטבח ההודי. תבשיל עדשים נפוץ הוא "דאל" הודי, המוכן לרוב מעדשים צהובות, עגבניות, בצל וזרעי כוסברה.
צמח העדשה הוא צמח חד-שנתי. הזריעה היא לקראת סוף החורף (באקלים ים תיכוני) וזמן הגידול נע בין 70–105 יום. גובה הצמח 20–70 ס"מ, ולו פרחים קטנים בצבעים לבן, ורוד או כחלחל. לצמח תרמילים המכילים בין 1–3 זרעים. קיימים שני תת-מינים: קטני זרע בעלי זרעים בקוטר 3–6 מ"מ, וגדולי זרע בעלי זרעים בקוטר 7–9 מ"מ.
עדשים בצבעים שונים
זרעי הצמח, הם העדשים, משמשים את האדם למאכל כבר מתקופה קדומה. ראיה לכך היא הימצאות עדשים ביישובים מהתקופה הנאוליתית. קיימות עדשים במגוון צורות וצבעים, בהן ירוקות, חומות, כתומות, אדומות ושחורות. העדשים מזינות ביותר ומכילות כמות גבוהה של חלבון, מינרלים, ויטמינים וסיבים תזונתיים.
כגידול בחקלאות התעשייתית המודרנית

העדשה התרבותית היא גידול מסורתי בחקלאות הים-תיכונית. בנוסף לאגן הים התיכון, העדשה נפוצה גם בדרום-מערב אסיה, באתיופיה ואף ביבשת אמריקה.
כגידול בחקלאות התעשייתית המודרנית > בישראל

בישראל העדשה היא גידול חורפי בדומה ליתר קטניות המאכל שגדלות בישראל כגון חמצה, אפון ופול. קטניות אלה נזרעות לרוב במחצית החורף. בשנים שחונות עולה חלקה של העדשה בשדות המזרע מאחר שתקופת גידולה קצרה יותר משל יתר הקטניות.
גידול העדשים בארץ ישראל הפך פחות נפוץ לאחר קום המדינה והיה מוגבל למגזר הערבי, ובסוף המאה ה-20 הוזנח כמעט כליל בגלל הצורך בעבודת ידיים רבה בזמן האיסוף וכן בשל היבולים הנמוכים.
צריכת העדשים בישראל בשנת 2020 עמדה על 9,291 טון, נתון המשקף עליה של 1,000 טון בערך ביחס לצריכה ב-2017, שהייתה 8,181 טון. כ-5% גידול בצריכה לנפש לכל שנה בממוצע.
במקרא ובחז"ל

עדשים נזכרות פעמים אחדות בתנ"ך, אך הן מוזכרות רבות בספרות חז"ל.
בתנ"ך, נזכרת העדשה בסך הכל ארבע פעמים, ותמיד בלשון רבים: האזכור הידוע ביותר, הוא בסיפור מכירת הבכורה של עשו ליעקב תמורת לחם ונזיד עדשים. פעמיים היא נזכרת בנביא עם פול ומרכיבי מזון חשובים אחרים, וכן נזכר כאחד מגידולי ארץ ישראל: ”וַתְּהִי שָׁם חֶלְקַת הַשָּׂדֶה מְלֵאָה עֲדָשִׁים.” זיהוי העדשים במקורות אלו הוא חד משמעי בכל התרגומים והפירושים.
בנוסף לשימוש היומיומי בעדשים, הן נחשבות ביהדות למאכל אבלים, על פי אחד ההסברים מטעם זה שצורתן צורת עיגול, סימן למוות שהוא כגלגל החוזר בעולם, וכן משום שאין להן פה (פתח), כמו האבל השותק מכאב לב. מסיבה זו יש הנוהגים לאכול עדשים בסעודת הבראה ובסעודה מפסקת בערב תשעה באב. מאידך, במקורות מופיעות העדשים גם כמאכל של שמחה.
צמח זה הוא מגידולי העולם העתיק ושרידיו נמצאו באתרים רבים במזרח הקרוב וכן בארץ ישראל באתרים מתקופת המקרא. הוא נזכר רבות בספרות חז"ל ובימי הביניים.
בספרות

במעשייה השוודית "הנסיכה על העדשה" מודגם פינוקה של האריסטורקטיה בכך שנסיכה מפונקת אינה מצליחה להירדם על מיטה שמתחתיה מונחת עדשה אחת.
הערות שוליים

↑  לדיז'ינסקי, ג., עדשים בארצנו, ‏1989
↑  יבוא של סחורות נבחרות - נתונים מסוכמים לפי שנה לכל הארצות, 2017 - 2020, באתר למ"ס
↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ל"ד
↑  ספר שמואל ב', פרק י"ז, פסוק כ"ח; ספר יחזקאל, פרק ד', פסוק ט'
↑  ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק י"א
↑  יהודה פליקס, עולם הצומח המקראי, רמת גן 1968, עמ' 159 -160
↑  ראו בראשית רבה, פרשה ס"ג, פסקה י"ד; תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ז, עמוד ב'; הובא בשבלי הלקט הלכות אבלות ובשולחן ערוך, יורה דעה, סימן שע"ח, סעיף ט'
↑  ילקוט שמעוני בראשית קי"א
↑  זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים, תשע"ב, עמ' 101
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4167777-8
בית הקברות הצבאי בראש פינה

| --- | --- |

החלקות העליונות ורחבת הטקס בבית הקברות
 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1948 
 מספר קבורים:  164 
 
 קואורדינטות:  32°57′50″N 35°32′17″E﻿ / ﻿32.963901°N 35.538158°E﻿ / 32.963901; 35.538158
 he
 
בית הקברות הצבאי בראש פינה נוסד במהלך מלחמת העצמאות, טמונים בו 164 חללים., שרובם נפלו באותה מלחמה.
בית הקברות

בית הקברות שוכן על מדרון ההר מתחת לכביש המוביל בין ראש פינה לעיר צפת (כביש 8900). הוא נוסד בחודש יולי 1948, בעקבות הקרבות עם הצבא הסורי בגזרת משמר הירדן במסגרת מבצע ברוש, שבו נפלו 95 חיילי צה"ל. חללי המבצע הובאו לקבורה בראש פינה. אפשר שכך נעשה משום שביישוב שכנה מפקדת המבצע, או משום שהיישובים שהיו קרובים יותר לגזרת הלחימה - מחניים ואיילת השחר - היו נתונים להפגזות סוריות. בשונה מכפי שנעשה ביישובים אחרים במהלך המלחמה לא הוקמה החלקה הצבאית בצמוד לבית הקברות האזרחי של ראש פינה, אלא בחלקה חדשה, נפרדת ומרוחקת ממנו. אפשר שכך היה בשל מספרם הגדול של הנופלים. בהמשך המלחמה הובאו לקבורה בו גם חיילים רבים שנפלו ליד קיבוץ מנרה, במבצע יעל ובאירועים אחרים. לאחר המלחמה הוכרז האתר כבית קברות צבאי.
בית הקברות, ששטחו כשני דונמים, שוכן בתוך שטח טרשי ומדורג, הצופה אל נוף עמק החולה ורמת הגולן. חומת האתר שוכנת בצד הכביש ממזרח, ושביל מוביל מהשער בחומה במדרון אל חלקות הקבורה. שטח האתר טובל בעצים ובצמחייה.
בבית הקברות חמש חלקות. שלוש החלקות העליונות הן הוותיקות ביותר ושוכנות על גבי מדרגה אחת. בהן נקברו חללי מבצע ברוש. המצבות בהן פונות לצפון ולדרום. שתי החלקות האחרות באתר ממוקמות על גבי מדרגות נמוכות יותר והמצבות בהן פונות למזרח. בגבוהה מהשתיים מצויים קברי חללי הקרבות במנרה. רחבת הטקס בבית הקברות שוכנת בין החלקות העליונות.
בבית הקברות קבורים סגן אלוף יואב וספי, שנהרג במלחמת יום הכיפורים ועוטר בעיטור העוז, והאלוף במילואים מאיר דגן.
ראו גם

בית הקברות הצבאי בדגניה א'
בית הקברות הצבאי בצפת
לקריאה נוספת

רמי יזרעאל, "לתולדותיהם ולאופיים של בתי הקברות הצבאיים בישראל", אריאל מס' 26 (171–172), אוקטובר 2005, עמ' 83–94.
הערות שוליים

↑  הנתון נכון לחודש נובמבר 2024.
↑  יזרעאלי, עמ' 91, 93-94.
אבן שמוט

אבן שמוט בתוך כבשן
שָׁמוֹט הוא סוג של אבן חימר חסינת אש המשמשת לייצור קרמיקה, ולבני אש. הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית מגדירה שמוט באופן כללי כ"מצבר מינרלי המורכב מסיליקטים מימיים של אלומיניום (Al2O3·2SiO2 ·2H2O) עם או בלי סיליקה חופשית".
מאפיינים

כדי להיקרא "אבן שמוט" החומר חייב לעמוד בטמפרטורה מינימלית של 1,515°C. אבן שמוט באיכות טובה יכולה לעמוד בטמפרטורות של עד 1,775°C, ועשויה מחומרים טבעיים, בעיקר חומרי קבוצת קאוליניט, יחד עם נציץ וקוורץ, וכמו כן, עשויים להכיל גם חומרים אורגניים ותרכובות גופרית.
השמוט עמיד לטמפרטורות גבוהות, ולו נקודות היתוך גבוהות מ-1,600°C; לכן הוא מתאים לציפוי תנורים, לייצור של אבן שמוט לאפייה, ולייצור כלים המשמשים בתעשיות עיבוד המתכת. יציבותו בזמן השריפה בכבשן גורמת לכך שניתן לייצר ממנו פריטי חרס מורכבים כמו צינורות וכלים סניטריים.
שימוש באפייה

אבן השמוט, היא כלי חשוב באפייה ביתית ומסחרית. האבן תורמת לתהליך האפיה ביכולתה לשמור על טמפרטורה גבוהה ואחידה לאורך זמן, גם כשדלת התנור נפתחת ונסגרת, ותומכת בתהליך התפיחה ויצירת הקרום. השימוש באבן השמוט נפוץ בטאבונים ותנורים, בעיקר לצורך אפיית פיצה ולחם. לאחרונה נפוץ השימוש בחומרים נוספים ליצירת אבני אפיה, כמו אבן, חומרים קרמיים ואף מלח.
הערות שוליים

↑  "Calciners and Dryers in Mineral Industries" (Background Information for Proposed Standards). U.S. Environmental Protection Agency. 1985: 3–48. EPA-450/3-85-025a. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Minerals Zone, World Mineral Exchange. (אורכב 14.07.2011 בארכיון Wayback Machine) Retrieved 2011-6-23.
↑  האופה, המדריך המקיף לאבן שמוט - 2022, באתר האופה, ‏2018-05-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph162647 
אבן אפייה בתנור ביתי
אבן אפיה המשמשת להגשת פיצה
חנמאל בן שלום

לפי ספר ירמיהו, חנמאל בן שלום היה  בן-דודו של הנביא ירמיהו.
שנה לפני חורבן ירושלים וגלות בבל נצטוה ירמיהו ידי אלוהים לגאול את שדהו של חנמאל, כאות לכך שעם ישראל ישוב לארץ ישראל: ”וַיֹּאמֶר יִרְמְיָהוּ: הָיָה דְּבַר ה' אֵלַי לֵאמֹר: הִנֵּה חֲנַמְאֵל בֶּן שַׁלֻּם דֹּדְךָ בָּא אֵלֶיךָ לֵאמֹר 'קְנֵה לְךָ אֶת שָׂדִי אֲשֶׁר בַּעֲנָתוֹת, כִּי לְךָ מִשְׁפַּט הַגְּאֻלָּה לִקְנוֹת” (ירמיהו, ל"ב, ו'). הוא שילם עליו "שִׁבְעָ֥ה שְׁקָלִ֖ים וַעֲשָׂרָ֥ה הַכָּֽסֶף".
לפי התלמוד הבבלי חנמאל היה נביא, כהן (כירמיהו), ומצאצאי רחב: "שמונה נביאים והם כהנים יצאו מרחב הזונה ואלו הן: נריה, ברוך ושריה, מחסיה, ירמיה, חלקיה, חנמאל ושלום. רבי יהודה אומר אף חולדה הנביאה מבני בניה של רחב הזונה היתה".
אברהם שליט מציג השערה אפשרית, שעל חנמאל בן שלום התייחס חנמאל המצרי, הכהן הגדול בתקופת המלך הורדוס, הנזכר אצל יוסף בן מתתיהו בשם "חננאל הבבלי". בעקבות המסורת הכפולה על מוצאו, מציג שליט את האפשרות שחנמאל בן שלום הוגלה לבבל אחרי כיבוש ירושלים, או שירד למצרים עם יוחנן בן קרח ואנשיו.
הערות שוליים

↑  לפי ההמשך (ירמיהו לב ח) "וַיָּבֹ֣א אֵ֠לַ֠י חֲנַמְאֵ֨ל בֶּן־דֹּדִ֜י"
↑  תלמוד בבלי מגילה יד, ב.
↑  אברהם שליט, הורדוס המלך, עמ' 376, הערה 17.