stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תור הזהב של הקומיקס
אחרית המלחמה והעידן האטומי

כמו מלחמת העולם השנייה, המרוץ הגרעיני של שנת 1945 הפך לנושא חם בקומיקסים שלאחר המלחמה. עד לסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 החלו להופיע חוברות קומיקס למטרת חינוך והסברה כמו "דאגווד מפצל את האטום". גיבורי-על בעלי כוחות גרעיניים הופיעו לראשונה, כמו ת'נדרבולט האטומי ואיש האטום. סרטון הטלוויזיה "סופרמן נגד איש האטום" הציג את מאבקו של סופרמן בנבל-על בעל כוחות גרעיניים, בו בעת שחולשתו לקריפטונייט הזכירה את הסכנות של קרינה מייננת. בניגוד לדמויות רציניות אלה הוצגו חיות מצחיקות כמו "העכבר האטומי" ו"הארנב האטומי". היסטוריון הקומיקס פרנק זאס מציין שדווקא יצירות חמודות שכאלה עזרו לקהל הקוראים הצעיר להתמודד עם הפחדים שבנשק הגרעיני ולנטרל חרדות שעלו עקב הכוח האטומי. גיבורי-העל החלו להילחם בקומוניסטים, וכמה מהם היו מעורבים במלחמת קוריאה.
סופה של תקופה

כאשר מלחמת העולם השנייה הסתיימה, הפופולריות של שוק הקומיקס העוסק בגיבורי-העל דעכה. במאמץ לשמור על הקוראים, המפרסמים החלו להרחיב את פעילותם אל מעבר לגיבורי-העל לז'אנרים כמלחמה, מערבונים, רומנים, פשע, מדע בדיוני וספרות אימה. כתוצאה מכך, רבים מסדרות גיבורי-העל בוטלו.
המשכו של תור הזהב, תור הכסף של הקומיקס, מזוהה בתור ההתחלה להצגתו של גיבור-העל המצליח הראשון מאז תור הזהב, הפלאש בארי אלן.
הערות שוליים

↑  Comics, Comix and Graphic Novels: a History of Comic Art, ISBN 0-7148-3993-0
↑  Morse, Ben. "Thunderstruck". Wizard #179 (September 2006)
↑  Captain America #1, March 1941
↑  Steranko History of Comics Volume 2, ISBN 0-5175-0188-0
↑  Ferenc M. Szasz, "Atomic Comics: The comic book industry Confronts the Nuclear Age", in Atomic Culture: How We Learned to Stop Worrying and Love the Bomb, eds. Scott C. Zeman and Michael A. Amundson (Colorado: University Press of Colorado, 2004)
↑  Showcase #4, October 1956
עטיפת חוברת קומיקס ספקולטיבית מ-1952. בכותרת: "רק אמריקה חזקה תוכל למנוע מלחמה אטומית"
שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  לואיג'י זינגלס ורגוראם רג'אן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2003 
 
להציל את הקפיטליזם מן הקפיטליסטים: לשחרר את כוחם של השווקים הפיננסיים ליצור עושר ולהפיץ הזדמנות (באנגלית: Saving Capitalism from the Capitalists: Unleashing the Power of Financial Markets to Create Wealth and Spread Opportunity) הוא ספר מחקר מאת לואיג'י זינגלס ורגוראם רג'אן מאוניברסיטת שיקגו. הוא פורסם בשנת 2003 בכריכה קשה על ידי Crown Publishing ופורסם בכריכה רכה על ידי אוניברסיטת פרינסטון בשנת 2004.
רקע

הספר אינו מגן על הקפיטליזם הטהור, וגם הוא אינו פולמוס אנטי-קפיטליסטי. במקום זאת, המחברים מפתחים את הטיעונים הבאים בספר:
השוק החופשי הוא ארגון של הארגון הטוב ביותר לאנשי החברה ולשיפור מצב האדם.
השווקים החופשיים יכולים לפרוח בטווח הארוך רק כאשר הממשלה משחקת תפקיד גלוי בקביעת הכללים השולטים בשוק ותומכת בו בתשתית.
הממשלה, לעומת זאת, נתונה להשפעה על ידי האינטרסים המאורגנים הסקטור הפרטי.
אינטרסים פרטיים קיימים ולכן, ייתכן שיוכלו למנף את העצמה של רגולציה ממשלתית כדי להגן מצבו הכלכלי שלהם על החשבון של הסקטור הציבורי על ידי דיכויו באותו השוק חופשי שדרכו הוא המקור להצלחתו.
לפיכך, חברה חייבת לפעול כדי "להציל את הקפיטליזם מן הקפיטליסטים" - כלומר תנקוט החברה צעדים מתאימים כדי להגן על השוק החופשי מן האינטרסים פרטיים עצמה אשר יבקשו לעכב את הפונקציה היעילה של שוק חופשי, להתבצר, ובכך להפחית את הרמה הכללית של הזדמנויות כלכליות בחברה.
במקום זאת, המחברים מציעים את ההמלצות הבאות:
צמצום הקפיטליסטים הקיימים כדי להתנגד לשווקים, בעיקר על ידי הגבלת הריכוזיות של הבעלות על הנכסים היצרניים.
לספק רשת ביטחון חברתי עבור מצוקה כלכלית כדי לסייע בשמירה על תמיכה פוליטית רחבה בשווקים חופשיים.
לשמור על הגבולות של המשק פתוח, לתמוך בסחר חופשי ולשמור על רמה גבוהה של לחץ תחרותי על החברות הקיימים בשוק.
לחנך את הציבור לגבי היתרונות של השווקים החופשיים כדי לבנות תמיכה פוליטית למדיניות השוק החופשי, או ליתר דיוק, מתנגדים להתערבויות ממשלתיות בשוק שנועד להגן על החברות הקיימות על חשבון ההזדמנות הכלכלית הכוללת.
הספר תורגם לאיטלקית, יפנית, סינית מנדרינית, פורטוגזית ורוסית.
ראו גם

קפיטליזם לעם
הערות שוליים

↑  אמנון פורטוגלי, הגורו החדש של ביבי: לואיג'י זינגלס , באתר "העוקץ", 28 בנובמבר 2013
↑  (ISBN 0-609-61070-8)
↑  (ISBN 0-691-12128-1)
שעון שמש 1980

| --- | --- |

הפסל בחזית מבנה הג'וינט
 מידע כללי
 פַּסל:  דני קרוון
 תאריך יצירה:  1980
 טכניקה וחומרים:  אבן מסותתת
 נתונים על היצירה
 מיקום:  גבעת רם ירושלים שבישראל
 קואורדינטות:  31°46′50″N 35°11′55″E﻿ / ﻿31.780416666667°N 35.198555555556°E﻿ / 31.780416666667; 35.198555555556
 
שעון שמש 1980 הוא שמו של פסל סביבתי מעשה ידי הפסל הישראלי דני קרוון. הפסל ממוקם בירושלים, בחזית מבנה הג'וינט בגבעת רם שבירושלים.
תיאור הפסל

הפסל הוא שעון שמש מורכב משני מבנים המצופים אבנים מסותתות:
מבנה כיפה אותו חוצה מסלול של מדרגות. הצופה בפסל מוזמן לטפס על המדרגות.
משטח בצורת חצי עיגול, הבנוי בשיפוע. על המשטח מסומנות שנתות.
הצופה בפסל, העולה על המדרגות עומד בנקודת המפגש בין שני המבנים ומשמש כ"מחוג" המטיל צל על השנתות ומסמן את השעה.
פרשנות

קרוון ניסה ליצור שעון שמש באמצעות מבנה מדרגות, כניסיון לשחזר את שעוני השמש שהיו בירושלים בתקופת בית ראשון, כפי שמסופר בספר מלכים:
וַיֹּאמֶר יְשַׁעְיָהוּ: זֶה לְּךָ הָאוֹת מֵאֵת ה' כִּי יַעֲשֶׂה ה' אֶת הַדָּבָר אֲשֶׁר דִּבֵּר -  הָלַךְ הַצֵּל עֶשֶׂר מַעֲלוֹת, אִם יָשׁוּב עֶשֶׂר מַעֲלוֹת?!  וַיֹּאמֶר, יְחִזְקִיָּהוּ, נָקֵל לַצֵּל לִנְטוֹת עֶשֶׂר מַעֲלוֹת, לֹא כִי יָשׁוּב הַצֵּל אֲחֹרַנִּית עֶשֶׂר מַעֲלוֹת. וַיִּקְרָא יְשַׁעְיָהוּ הַנָּבִיא אֶל ה', וַיָּשֶׁב אֶת הַצֵּל בַּמַּעֲלוֹת אֲשֶׁר יָרְדָה בְּמַעֲלוֹת אָחָז אֲחֹרַנִּית--עֶשֶׂר מַעֲלוֹת.
קרוון משתמש באלמנטים אדריכליים האופייניים לאדריכלות הירושלמית ובהם הכיפה, תעלות השקיה וסיתות האבן.
תעלת המים מסמלת גם את החיים ואת תלותה של ירושלים במים.
כיווני מזרח-מערב שעל הפסל, מציינים גם כיוון הזריחה והשקיעה של השמש, וגם את כיוון הר הבית, אליו פונים יהודים בתפילה.
תפילת השל"ה

תפילת השל"ה היא תפילה שהובאה בספר שני לוחות הברית (של"ה), מאת הרב ישעיה הלוי הורוביץ אשר הביאה מ"אחד המדקדקים".
תוכן התפילה הוא תפילת האבות על הבנים שיצליחו במעשיהם וימצאו זיווג כשר והגון.
מעמד תפילת השל"ה על ציון רבי אבדימי דמן חיפה
מקור התפילה

מקובל לכנות תפילה זו כתפילת "השל"ה", על אף שהשל"ה כתב שם שתפילה זו אינה פרי יצירתו, אלא של "אחד המדקדקים הדבקים בהשם".
השל"ה לא פירט מיהו אותו מדקדק שחיבר תפילה זו, וישנם השערות שונות בדבר זהותו. יש שכתבו שמחבר התפילה הוא רבי שבתי סופר (מפרעמישלא), שכן אף בסדורו (סידור הרש"ס), נמצאה תפילה זו. אחרים דחו טענה זו, משום שנראה שתפילה זו נוספה בסידורו מאוחר יותר בעקבות דברי השל"ה.
אחרים כתבו שמקור התפילה הוא מהמקובל רבי בנימין הלוי, שלדעתם אף חיבר את ספר חמדת ימים.
זמן ואופן אמירת התפילה

הקדמון שחיבר התפילה לא פירט בדבריו זמן המועיל לאומרה, אך השל"ה שהביאה כתב ”וליבי אומר שעת רצון לתפילה זו בערב ראש חודש סיון, הוא החודש שבו ניתנה התורה, ואז נקראים בנים לה' אלוקינו”.
עוד כתב השל"ה "וראוי ליישב בתענית ביום ההוא הוא ואשתו, ויתעוררו בתשובה ויתקנו כול ענייני הבית איסור והיתר וטומאה וטהרה וכל העניינים, ויתנו צדקה לעניים הגונים. ואם אפשר לבעל להתענות אז הפסקה מה טוב ומה נעים, ועל כל פנים יהיה תענית גמור ככל דיני תענית צבור".
אמירתה בשבת

בפוסקים נחלקו בדין אמירת תפילה זו כשחל ערב ר"ח סיון בשבת, מאחר שאסור לבקש על צרכיו בשבת. יש שכתבו לאסור מטעם זה לאומרה בשבת. ויש שכתבו להתיר וטעמם הוא משום שבקשת צרכים רוחניים לא נאסרה בשבת. אחרים כתבו להקדים לאומרה בערב שבת.
הערות שוליים

↑  מסכת תמיד, פרק נר מצווה, ענייני תפילה.
↑  הערות יד רמה על ספר השל"ה, וכן כתב הרב מרדכי גנוט בעל לוח דבר בעתו באתר היברובוקס
↑  הרב קוסובסקי שחור, בספר אוצר חמדת הימים, באתר היברובוקס.
↑  באתר כיפה.
↑  קובץ בית הלל באתר היברובוקס.
↑  באתר יד מהרי"ץ בשם הרב יצחק רצאבי
תחנת הרכבת ולדיווסטוק

| --- | --- |

חזית התחנה, 2015
  נגישה לבעלי מוגבלויות
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1893
 מיקום
 מיקום:  ולדיווסטוק ולדיווסטוק
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  43°06′40″N 131°52′54″E﻿ / ﻿43.1111611°N 131.88155°E﻿ / 43.1111611; 131.88155
 אתרים סמוכים:  נמל ולדיווסטוק
 תחנות סמוכות:  Pervaya Rechka station, Voyennoye Shosse 
 מידע על התחנה
 שירות רכבות:  הרכבת הטרנס-סיבירית
 מנוהל על ידי:  רכבות המזרח הרחוק
 בעלים:  מסילות הברזל הרוסיות
 רציפים:  8
 קווים העוברים בתחנה:  Vladivostok - Mys Churkin Line, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 קוד התחנה:  98000
  (למפת מחוז פרימוריה מוגדלת) ולדיווסטוק אוסוריסק נחודקה ארסנייב לסוזבודסק דלנגורסק לוצ'גורסק חברובסק המחוז היהודי  הרפובליקה העממית של סין  קו. ים יפןתחנת הרכבת ולדיווסטוק(למפת מחוז פרימוריה רגילה) ולדיווסטוק אוסוריסק נחודקה ארסנייב לסוזבודסק דלנגורסק לוצ'גורסק חברובסק המחוז היהודי  הרפובליקה העממית של סין  קו. ים יפןתחנת הרכבת ולדיווסטוק
 
תחנת הרכבת ולדיווסטוק היא תחנת רכבת בולדיווסטוק שברוסיה, בקצה המזרחי של הרכבת הטרנס-סיבירית ותחנתה האחרונה. כמו כן מופעלים מהתחנה קוויAeroexpress (אקספרס פרימוריה) מתחנה זו לנמל התעופה הבינלאומי ולדיווסטוק (ולתחנת קנוויצ'י בנמל התעופה).
היסטוריה

מתכנן הפרויקט, האדריכל פ. באזילבסקי, השתתף במעמד הנחת אבן הפינה לבניין התחנה במאי 1891 בנוכחות יורש העצר הנסיך ניקולאי אלכסנדרוביץ', הקיסר לעתיד ניקולאי השני. ב-2 בנובמבר 1893 התקיים טקס חגיגי של חנוכת התחנה ופתיחת קו הרכבת בתוואי ולדיווסטוק - אוסוריסק. בתחילה היה זה מבנה אבן עם גג ברזל, שהיה חד-קומתי באמצעו ודו-קומתי בקצותיו. רצפות הבניין חופו בלוחות חרס יפני, שנשמרו היטב עד היום.
בשנים 1910–1912, בשל בניית תחנת הרכבת מוסקבה ירוסלבסקי, תוכננה התחנה בוולדיווסטוק והורחבה על ידי המהנדס פלנסון בדמיון לתחנת ירוסלבסקי, מה שיצר תחנות גמורות מבחינה אדריכלית בשני קצוות הרכבת הטרנס–סיבירית. המבנה המקורי הפך לאחד מחלקי תחנת הרכבת. בחזית המערבית היה סמל הפסיפס של מחוז פרימורסיה, במזרח - סמל מוסקבה.
מאז 1924 החלה חזות המבנה להשתנות בהדרגה: הנשר הדו-ראשי הוסר, לוחות הפסיפס נעלמו מתחת לשכבת טיח ותבליטי קרמיקה מזוגגת על פולקלור רוסי ואגדות, וצבע החזית השתנה מצהוב לירוק. בשנת 1936 צויר פנים התחנה  על ידי האמן גריגורוביץ' ועשרים שנה לאחר מכן ו. גראסימנקו צייר את אולם הכרטיסים, ויצר פאנל "המולדת הגדולה שלנו".
בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים נצבעו הקירות החיצוניים בירוק. שחזור המבנה, שבוצע בשנים 1994–1996 על ידי החברה הרוסית-איטלקית Tegola Canadese, קירב את המבנה למראה הטרום-מהפכני ההיסטורי והסמל הדו-ראשי הוחזר. בתחנה הוצבו ציורים של הקיסר פיוטר הגדול והנסיך מוראייב-אמורסקי.
בשנת 2017 נחנכה בתחנה אנדרטה לזכרו של הקיסר ניקולאי השני.
גלריה

רכבות עוברות מתחת לחדר ההמתנה
תחנת הרכבת ולדיווסטוק
תחנת הרכבת ולדיווסטוק בשנת 1992
הערות שוליים

↑  Лисовский В. Г. Архитектура России XVIII — начала XX века. Поиски национального стиля. — М.: Белый город, 2009. — С. 524—525. — 568 с. — (Энциклопедия мирового искусства). — ISBN 978-5-7793-1629-3.
|  ולדיווסטוק |
| --- | --- | --- |
| ולדיווסטוק - בנושאים | ולדיווסטוק - בנושאים |  |
| ממשל ופוליטיקה | ראש עיריית ולדיווסטוק • עיריית ולדיווסטוק • הדומה העירונית של ולדיווסטוק |  |
| מחוזות ולדיווסטוק | לנינסקי • האחד במאי • פרוורצ'נסקי • המועצות • פרונזה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק • האוניברסיטה הרפואית הממלכתית של האוקיינוס השקט • אוניברסיטת ולדיווסטוק לכלכה ושירותים • מכון האוקיינוס השקט על שם מקארוב הגבוה של הצי • מרכז המחקר הפדרלי למגוון ביולוגי • המכון המזרחי • המכון הממלכתי לאומנויות של המזרח הרחוק • Pacific Meridian |  |
| מוזיאונים | מוזיאון המזרח |  |
| ולדיווסטוק: צבא וביטחון | משטרת העיר • צי האוקיינוס השקט (בסיס ולדיווסטוק) |  |
| כלכלת ולדיווסטוק | כנס APEC 2012 |  |
| תחבורה ציבורית בולדיווסטוק | נמל • הרכבת הטרנס-סיבירית • רכבות המזרח הרחוק • מסדרון התחבורה הבינלאומי • נמל התעופה הבינלאומי • תחנת הרכבת |  |
| דת בולדיווסטוק | בית סימה |  |
| ספורט בולדיווסטוק | גביע מפרץ פיוטר הגדול • הדרבי של המזרח הרחוק הרוסי |  |
| ולדיווסטוק - סמלים לאומיים | ולדיווסטוק - סמלים לאומיים |  |
| סמלי העיר הממלכתיים | סמל • דגל |  |
תפילת יום הכיפורים בזמן המצור על מץ

ציור האירוע, אוסף פויכטונגר, מוזיאון ישראל, ירושלים
תדפיס של התמונה, חברת Bankers & Merchants Lithographing, 1871
תפילת יום הכיפורים התרחשה בזמן המצור על מץ במלחמת צרפת–פרוסיה, בשנת 1870. תפילה זו הונצחה בציורים רבים וזכתה לפרסום. התפילה מסמלת את השתלבותם של היהודים בצבא הפרוסי תוך שמירה על יהדותם, בדומה להשקפת "גרמנים בני דת משה" אשר נפוצה לאחר האמנציפציה.
ב"כתב העת להיסטוריה דתית ואינטלקטואלית" נטען שטקס זה ככל הנראה לא התרחש.
השתלבות היהודים בגרמניה

בשנת -1750 העניק פרידריך השני, מלך פרוסיה כתב זכויות ליהודים, המחלק את היהודים לשני סוגים:
יהודי חצר (יהודי חסות), יהודים אלה היו היהודים שמהם הפיק השלטון את התועלת הרבה ביותר.
יהודים נסבלים, היו אנשי הקהילה היהודית ובהם רבנים, חזנים ושוחטים. אלו היו אנשים שהתפרנסו מנתינת שירות לציבור והשלטון לא חש שהוא מקבל תועלת מעבודתם. יהודים אלה לא נהנו מהזכויות שקיבלו יהודי החסות, והיו פחות מוגנים מהם.
ליהודי החצר הותר להעביר את זכות החסות לאחד מילדיהם לפי בחירתם, אולם לילד אחד בלבד. שאר ילדיהם, אם הורשו להישאר בעיר עברו למעמד של יהודים נסבלים.
החוקים אסרו על היהודים לעסוק בעבודות בהן עסקו העירונים הנוצרים, נאסר עליהם לרכוש בהמות פרט לאותן בהמות ששימשו להם כאוכל. הותר להם לסחור בסוסים. נאסר עליהם לייצר משקאות אלכוהוליים, נאסר עליהם לסחור במשקאות אלכוהוליים פרט ליין כשר. נאסר עליהם להתיך מתכות יקרות אולם הותר להם לסחור בהן וגם באבני חן. נאסר עליהם לסחור בצמר אבל הותר להם לסחור בבדי מותרות ובפרוות. הותר להם לסחור בסחורות הבאות מפולין ובכאלו הדורשות קשרים מסחריים בארצות אחרות כגון תה, קפה, שוקולד ודבש.
ב-1812 התפרסמה בפרוסיה פקודה המעניקה שוויון זכויות ליהודי פרוסיה. כך זכו היהודים בזכויות אזרחיות מלאות ולצדן חובות אזרחיות כמו שירות בצבא.
הקרב

ב - 19 ביולי 1870 הכריז נפוליאון השלישי קיסר צרפת על מלחמה כנגד פרוסיה והקונפדרציה הצפון-גרמנית. ב -2 באוגוסט חדרה "ארמיית הריין" בפיקודו של נפוליאון לפרוסיה. אל מול הכוח הצרפתי עמדו 3 ארמיות שהרמטכל הפרוסי, הלמוט פון מולטקה הזקן, גייס למלחמה (בפלוגות היו גם יהודים שהתגייסו כחלק מחובתם בעקבות הענקת שוויון הזכויות). הכוח הצרפתי החל לסגת באיטיות. ב-12 באוגוסט העביר נפוליאון את הפיקוד על הארמייה הראשונה לגנרל פרנסואה אשיל בזן. ב-18 באוגוסט פתחו הפרוסים בקרב גרבלוט שבו ספגו הרבה אבידות. הגנרל בזן העדיף שלא להשיב מלחמה ובמקום זאת נסוג עם חייליו אל בין חומות העיר המבוצרת מץ.
תפילת יום הכיפורים

יום הכיפורים מתקרב והמלחמה עדיין בעיצומה, ליהודים המגויסים ניתן אישור להתפלל את תפילת יום הכיפורים אך לא היה בנמצא רב צבאי שיעזור בעריכת התפילה. לקראת יום כיפור הגיע למחנה רב צעיר בשם אייזיק בלומשטיין (lb') שניסה לארגן תפילות יום כיפור במפקדת הארמייה הראשונה שהייתה מוצבת בכפר במרחק 8 קילומטרים משדה הקרב. הציעו לרב לערוך את התפילות בכנסייה אך הרב בלומשטיין סירב וייעד לתפילה את חדרו ואת החדר של שכנו. שולחן עם נרות שימש כבימה. בתפילה השתתפו בערך 60–70 חיילים.
הצייר הגרמני הרמן יונקר (Hermann Junker) צייר תמונה של התפילה על פי תיאורו של הרב בלומשטיין ותמונה נוספת על פי דמיונו.
הערות שוליים

↑  Jom Kippur (Der Versöhnungstag) vor Metz 1870 - Lowcountry Digital Library Catalog Search, lcdl.library.cofc.edu
↑  Das Kol Nidre und die „bürgerliche Verbesserung der Juden“, Jüdisches Museum Berlin (בגרמנית)
↑  Alamy Limited, Tag der Versöhnung / Jom Kippur vor der Schlacht. Jüdische Soldaten in der deutschen und preußischen Armee vor Metz 1870. Männer tragen Gebet Schals Stockfotografie - Alamy, www.alamy.de (בגרמנית)
↑  MeisterDrucke, Gottesdienste auf dem Schlachtfeld, oberes Bild mit deutsch-jüdischen Soldaten im Gebet während des Ersten Weltkrieges, unter einem Yom-Kippur-Gottesdienst in Metz während des Deutsch-Französischen Krieges von 1870 (colour, MeisterDrucke (בגרמנית)
↑  https://www.jstor.org/stable/23897802 Der Feldgottesdienst zu Jom Kippur vor Metz 1870], Zeitschrift für Religions- und Geistesgeschichte
↑  https://www.facebook.com/koelnischesstadtmuseum, Vision der Emanzipation, Kölnisches Stadtmuseum, ‏2021-10-13 (ב־)
↑  Yom Kippur, Metz, 1870, THE LIFE OF THE SYNAGOGUE
ציור האירוע פרי מכחולו של הרמן יונקר
תוכנית אריאל

לוויין איראל 1
תוכנית אריאל (באנגלית:Ariel programme) הייתה תוכנית לחקר חלל בריטית במחצית השנייה של המאה ה-20. במסגרת התוכנית שוגרו לחלל 6 לוויינים בעזרת משגרים מתוצרת ארצות הברית. השם נבחר לכבוד דמות ממחזה של ויליאם שייקספיר "הסערה". בעקבות השיגור הראשון שבוצע בשנת 1962, בריטניה הפכה למדינה השלישית בעלת לוויין.
היסטוריה

בישיבת המועצה הבין-לאומית למדע, ארצות הברית הציע למדינות חברות עזרה בפיתוח ושיגור לוויין לחלל. בסוף 1959 הוועדה הלאומית הבריטית לחקר החלל הגישה לנאס"א הצעה. בתחילת 1960 המדינות סוכמו מסגרת התוכנית ואחריות של כל מדינה לקידומה.
הלוויין הראשון "אריאל 1" נבנה במרכז טיסות החלל גודרד ומשקלו היה 62 ק"ג. הוא שוגר לחלל באפריל 1962. במאי 1962 הוא נפגע מניסוי גרעיני בגובה רב שבוצע על ידי ארצות הברית והפסיק לפעול.
"אריאל 2" נבנה בוסטינגהאוס ומשלקו היה 68 ק"ג. הוא שוגר במרץ 1964 והיה אמור לעשות מחקרים בתחום רדיו-אסטרונומיה. הקשר עם הלוויין אבד בנובמבר 1964.
"אריאל 3" היה הלוויין הראשון שתוכנן ונבנה בבריטניה. הוא שוגר בשנת 1967 ושקל 89 ק"ג. בעזרת הלוויין בוצעו מספר ניסויים. בעיות בתפקוד הלוויין החלו באוקטובר 1967 ופעילותו הסתיימה בספטמבר 1969.
"אריאל 4" נבנה ב-British Aircraft Corporation. הוא שוגר לחלל בשנת 1971. משקלו היה 99.5 ק"ג. הוא היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא ירד מהמסלול בשנת 1978.
"אריאל 5" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1974. משקלו היה 130.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן. הוא סיים פעילות בשנת 1980. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.
"אריאל 6" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1979. משקלו היה 154.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן וחיישני קרינה קוסמית. הוא סיים פעילות בשנת 1982. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.
רשימת לוויינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | חללית | משגר ואתר שיגור | משקל (ק"ג) | תיאור |
| 26 באפריל 1962 | אריאל 1 | תור-דלתא  נמל החלל קייפ קנוורל | 62 | חקר יונוספירה |
| 27 במרץ 1964 | אריאל 2 | סקאוט  מתקן הטיסות וולופס | 68 | רדיו-אסטרונומיה |
| 5 במאי 1967 | אריאל 3 | סקאוט  בסיס חיל האוויר ונדנברג | 89 | חקר אטמוספירה. הלוויין הראשון שנבנה בבריטניה |
| 11 בדצמבר 1971 | אריאל 4 | סקאוט  בסיס חיל האוויר ונדנברג | 99.5 | חקר יונוספירה |
| 15 באוקטובר 1974 | אריאל 5 | סקאוט  מרכז החלל ברוליו | 130.5 | חקר בעזרת קרני רנטגן. הלווין הראשון שהופעל ממרכז הבקרה בריטי |
| 2 ביוני 1979 | אריאל 6 | סקאוט  מתקן הטיסות וולופס | 154.5 | חקר בעזרת קרני רנטגן וחקר קרינה קוסמית |
תפילת ותיקין

וָתִיקִין היא תפילת שחרית מוקדמת שבה קוראים את קריאת שמע סמוך להנץ החמה (זריחה), מסיימים את ברכותיה עם הנץ החמה, ועומדים מיד לתפילת העמידה בדיוק בזמן הנץ החמה.
כדי להספיק את הסדר הזה, מנייני הוותיקין מתחילים את התפילה זמן מה קודם להנץ החמה. בזמן זה קוראים את פרשת הקורבנות, מזמורי פסוקי דזמרא, ברכות קריאת שמע וקריאת שמע, עד שבשעת הנץ החמה עומדים לתפילת העמידה.
מקור

המקור למונח "תפילת ותיקין" הוא בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד א': ”דאמר רבי יוחנן ותיקין היו גומרים אותה עם הנץ החמה”. ובתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט', עמוד ב': ”אמר רבי זירא מאי קראה (ספר תהלים, פרק ע"ב, פסוק ה') ייראוך עם שמש ולפני ירח דור דורים”.
פירוש המילה

פירוש המילה ותיקין היא זריזין, מקדימין: ”אנשים ענווים ומחבבין מצווה”.
מעלת תפילת ותיקין

בתלמוד בבלי האריכו מאוד במעלתה של תפילה זו, ובין השאר אמרו כי מי שמתפלל כך וסומך גאולה לתפילה, לא ניזוק כל היום.
עוד נאמר על המתפלל ותיקין "זריזים מקדימים למצוות".
ברש"י משמע שתפילת ותיקין היא מצווה מעיקר הדין, אולם בתוספות כתוב רק "מצווה מן המובחר".
כל כך גדולה תפילת ותיקין שלדעת חלק מהאחרונים עדיף לאדם הרגיל בתפילה זו להתפלל ותיקין אפילו יחידי מאשר במניין לאחר זמן.
בנוסף הרב מרדכי שרעבי אמר שתפילת ותיקין שווה ל-100 תפילות שחרית רגילות!
הערות שוליים

↑  את קריאת שמע
↑  רש"י בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט', עמוד ב'
↑  ביאור הלכה סימן נח דיבור המתחיל ומצוה מן המובחר
| קריאת שמע |
| --- | --- | --- |
| פרשיות קריאת שמע | שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • והיה אם שמוע • פרשת ציצית |  |
| ברכות קריאת שמע | ברכות קריאת שמע • ברכת יוצר • ברכת מעריב • ברכת אהבה • ברכת הגאולה • ברכת השכיבנו |  |
| זמני קריאת שמע | תפילת שחרית • תפילת ערבית • תחילת זמן קריאת שמע • סוף זמן קריאת שמע • קריאת שמע על המיטה |  |
| שונות | אל מלך נאמן • ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד • ברכת ברוך ה' לעולם • המלאך הגואל • תפילת ותיקין • משיכיר • שעות זמניות |  |
תחנת הרכבת וילמינגטון

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  29 ביוני 1908 
 אדריכל:  פרנק פורנס
 מיקום
 מיקום:  100 South French Street, Wilmington, DE 19801 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°44′12″N 75°33′06″W﻿ / ﻿39.7367°N 75.5517°W﻿ / 39.7367; -75.5517
 תחנות סמוכות:  Churchmans Crossing, Baltimore Penn Station, 30th Street Station, Claymont station, Newark 
 מידע על התחנה
 בעלים:  אמטרק 
 רציפים:  3 
 קווים העוברים בתחנה:  המסדרון הצפון־מזרחי 
 he
 
תחנת הרכבת ג'וזף רובינט "ג'ו" ביידן הבן (באנגלית: Joseph R. Biden, Jr., Railroad Station, המכונה גם תחנת וילמינגטון (באנגלית: Wilmington station), היא תחנת רכבת נוסעים בווילמינגטון שבדלאוור. התחנה היא אחת מהתחנות העמוסות ביותר של אמטרק. כמו כן התחנה משרתת כ-9 קווי רכבת של תאגיד אמטרק והיא חלק מהפרוזדור הצפון מזרחי.
היסטוריה

התחנה, נבנתה בשנת 1907 בעלות של כ-300,000 דולרים ונקרא אז "תחנת פנסילבניה", התחנה תוכננה על ידי האדריכל פרנק פורנס, כחלק משימוש בחומרים חדשים ומימוש הצהרותיו בעניין בחר פורנס להעביר את רציף הרכבות בקומה השנייה של התחנה וזאת בסמוך לכניסה לאזור בו ניתן לרכוש כרטיסים ומזון לפני הנסיעה, מלבד זאת בצפון התחנה נבנה גם מגדל שעון בעל צורה מלבנית שמעוטר בעבודות אבן וטרקוטה.
חניכת התחנה נערכה ב-29 ביוני 1908. תחנת הרכבת וילמינגטון רשומה במרשם הלאומי למקומות היסטוריים מאז 1976. עבודות שיפוצים נרחבות נערכו בתחנה ב-1984.
ביוני 1987, הסנטור ג'ו ביידן הודיע רשמית על ריצתו לבחירות לנשיאות והגשת המועמדות לבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1988 והכריז זאת בתחנת הרכבת, לאחר כישלונות בפריימריז, ביידן פרש מהמירוץ.
שמה של התחנה שונה ב-2011 והוחלט לשנות את שמה על שם ג'ו ביידן, שהיה אז סגן הנשיא בתקופת ממשל אובמה ולימים יהיה נשיא ארצות הברית ה-46, וזאת כאות הוקרה לאור העובדה שבמהלך הקריירה הפוליטית שלו תמך ביידן בהגברת המימון לתאגיד רכבות הנוסעים הלאומי ("אמטרק") ותמך בשיפור אבטחת מסילות רכבת בדלאוור. בנוסף לכך ביידן אף העיד כי השתמש בה באופן תדיר בעת נסיעות לוושינגטון די. סי. בדרכו לעבודותו בגבעת הקפיטול. ואכן כך, על פי נתונים עשה ביידן יותר מכ-7,000 נסיעות מהתחנה לוושינגטון די. סי. במהלך הקריירה שלו בסנאט האמריקני.
מבנה התחנה

התחנה כוללת מפלס פנימי עם מספר חנויות, בית קפה, דוכן עיתונים, משרדים בהם נמכרים גם כרטיסי נסיעה (משרד הכרטיסים SEPTA / DART First State אשר נסגר ב-2020), משרד להשכרת רכבים וכן שירותים ציבוריים. נוסעים עולים על רכבותיהם מרציפי הרכבת מהקומה השנייה.
תנועה ותחבורה בתחנה

על אף היותה רק 25 ק"מ דרומית לתחנת השדרה ה-30 בפילדלפיה, התחנה היא תחנת האמטרק השלישית העמוסה ביותר במדינה, בנוסף לכך זו תחנת הרכבת השביעית העמוסה ביותר באזור אטלנטיק.
התחנה מונגשת גם על ידי קו הרכבת בין וילמינגטון לניוארק. כמו כל התחנות בדלאוור, השירות של תאגיד התחבורה SEPTA ניתן בחוזה וממומן באמצעות DART First State, המספקת גם שירות אוטובוסים מקומי נרחב באזור התחנה עוד מאז 1994.
הערות שוליים

↑  Taylor, Adam (3 באפריל 2010), "Delaware transportation: For now, it's a headache on all sides of the tracks", The News Journal (delawareonline), Wilmington: Gannett, נבדק ב-9 בדצמבר 2010 {{citation}}:  (עזרה) (נדרשת הרשמה)
↑  New Castle County Listings at the National Register of Historic Places (Building – #76000581)
↑  Travers, Karen (16 במרץ 2011). "'Amtrak Joe' Biden Gets His Own Train Station". ABC News. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2011. נבדק ב-16 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bothum, Kelly (19 במרץ 2011). "Biden: 'I don't deserve' Amtrak station honor". The News Journal. נבדק ב-19 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
תצלום אווירי של התחנה שצולם באפריל 1977
השלט שנושא את שמה של התחנה שנקראת מאז 2011 על שם סגן נשיא ארצות לשעבר, ג'ו ביידן
נוסעים מחכים בתחנה כאשר ברקע נראות מכונות הכרטוס
Epic Meal Time

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 מידע אישי
 שם:  הארלי מורנשטיין
 ניו מדיה
 שם הערוץ:  Epic Meal Time
 epicmealtime.com
Epic Meal Time (בעברית: זמן ארוחה אֵפִּית) היא תוכנית בישול קנדית מקוונת באתר יוטיוב הידועה בהכנת מאכלים עתירי קלוריות בעיקר ממוצרי בשר (בייקון בפרט) שמרבים להכיל אלכוהול. הפרק הראשון בתוכנית הועלה ליוטיוב על ידי הארלי מורנשטיין באוקטובר 2010 ומאז הועלה פרק בכל יום חמישי.
התוכנית מונחית על ידי מורנשטיין וחברים נוספים (אלכס פרולט, טיילר למקו, דייוויד היוף, ג'וש אלקין, אמיר אטארי). ב-2011 זכתה Epic Meal Time בפרס שורטי בקטגוריית האוכל. רוב פרקי התוכנית מצולמים בקוויבק, קנדה, אך מספר פרקים צולמו בקליפורניה על מנת לארח ידוענים אמריקאים בתוכנית.
תוכנית בנו ארבל

תוכנית בנו ארבל (לשעבר התוכנית לגילוי וקידום תלמידי בית ספר מצטיינים במתמטיקה) היא תוכנית באוניברסיטת תל אביב בהנהלת פרופ' יהודה שלום, המאפשרת לתלמידי בית ספר יסודי (נדיר מאוד), חטיבת הביניים והתיכון לשלב במהלך לימודיהם קורסים אקדמיים לתואר ראשון בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטה. התוכנית הוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונוהלה במשך כעשרים וחמש שנה על ידי פרופ' בנו ארבל, עד לפטירתו בחודש אפריל 2013. בפברואר 2020 בתוכנית למדו כ-110 תלמידים.