stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואב ורדי
ביוגרפיה

יואב ורדי נולד בקריית ביאליק, גדל והתחנך בקריית טבעון. את שירותו הצבאי עשה בגדוד הנח"ל המוצנח. ורדי הוא בוגר החוגים לסוציולוגיה ולימודי עבודה (1969) ומוסמך החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב (1976).[דרושה הבהרה] ב-1978 סיים דוקטורט בהתנהגות ארגונית באוניברסיטת קורנל.
בשנים 1980–2006 שימש כחבר סגל בחוג ללימודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. כן שימש גם כפרופסור אורח באוניברסיטת קורנל, בבתי הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק ואוניברסיטת המדינה של קליבלנד וכן בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת ליובליאנה שבסלובניה. בשנת 2008 מונה לעמוד בראש החוג למדעי ההתנהגות במרכז האקדמי פרס, ובשנים האחרונות פרופ' ורדי הוא גם חבר סגל במכללה האקדמית לישראל ברמת גן.
כבר כילד החל ורדי לכתוב שירה, אך רק בשנות השמונים חזר ברצינות אל הכתיבה. בראיונות סיפר כי הושפע מאביו, שאף הוא עסק בשירה, ובעיקר מדודו, שמואל שתל, ששילב כתיבת שירה עם עבודתו כמהנדס. מאז 2002 עוסק ורדי גם בתרגום מן השירה הצפון-אמריקאית, בשיתוף עם המשוררת מכבית מלכין.
ספרו הראשון של ורדי, "אולי לאהוב: שירים מפה ושם", התפרסם בשנת 1993.
אולי לאהוב: שירים מפה ושם (תל אביב : מרתף 29 ליד עקד, תשנ"ד 1993)
זמנים (תל אביב: חלונות, תשנ"ט 1999)
שירים של תום (תל אביב: חלונות, תשס"א 2001)
בעין סערה: שירים (תל אביב: עקד, תשס"ג 2003)
אומרים שירה (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
אלמוגי הזמן (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2007)
אפשר גם לכתוב על פריס (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
בחגווי הלב (תל אביב: הוצאת עיתון 77, 2016)
שפת הים: מבחר שירי חופים (תל אביב: הוצאת עיתון 77, תשפ"ב 2022)
העולם מצטמצם לתמונה מוכרת: מבחר שירים / ויליאם קרלוס ויליאמס (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
כשמשיות קיץ בסופת הוריקן: מבחר שירים / מאיה אנג'לו (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
חוצה ברגל את האטלנטי: מבחר שירים / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2008)
תמיד על סף דמעות: מבחר שירים / אירווינג לייטון (ירושלים: כרמל, תש"ע 2010)
איריס הבר / לואיז גליק (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
אגב אכילת אגס / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשע"ה 2015)
אני מבקש מאמא שלי לשיר / לי-יאנג לי (ירושלים: כרמל, תשע"ו 2016)
עת הגן / וו.ס. מרווין (תל אביב: ספרי עיתון77 תשע"ט 2018)
ברבור / מרי אוליבר (תל אביב: ספרי עיתון77 ה'תשפ"ב 2024)
טריטוריה תלויה

הטריטוריות התלויות ברחבי העולם:    טריטוריות תלויות בשליטת אוסטרליה    טריטוריות תלויות בשליטת דנמרק    טריטוריות תלויות בשליטת צרפת    טריטוריות תלויות בשליטת הולנד    טריטוריות תלויות בשליטת ניו זילנד    טריטוריות תלויות בשליטת נורווגיה    טריטוריות תלויות בשליטת הממלכה המאוחדת    טריטוריות תלויות בשליטת ארצות הברית
טריטוריה תלויה (באנגלית: Dependent territory) הוא שטח שאינו בעל עצמאות פוליטית מלאה או ריבונות מלאה כמדינה ריבונית, אך אינו מהווה חלק אינטגרלי מהמדינה השלטת. ככלל, טריטוריות תלויות הן שטחים אוטונומיים.
ברוב הטריטוריות התלויות כמות האוכלוסייה אינה גדולה וחלקם אפילו בלתי מיושבים. בשטחים אחרים, לעומת זאת, יש אוכלוסייה גדולה במיוחד, כמו הונג קונג.
בהקשר ההיסטורי, רוב הטריטוריות התלויות הם איים או ארכיפלגים אשר נכבשו על ידי מעצמות שונות לאורך ההיסטוריה, בעיקר מעצמות אירופאיות. אחת מהמעצמות הבולטות ביותר שהחזיקה בטריטוריות תלויות הייתה האימפריה הבריטית אשר בשלב מסוים שלטה על שליש משטחי כדור הארץ לכל היותר. רבים מהטריטוריות התלויות הקיימות כיום שאינן בשליטה בריטית נמצאות בשליטה של מדינות אירופאיות אחרות כגון צרפת או הולנד אשר היו דומיננטיות במהלך עידן התגליות של המאה ה-15.
ישנן גם טריטוריות במחלוקת (Disputed Terrirories):
אנטארקטיקה – המעמד החוקי שלה נמצא בהשהייה על פי תנאי האמנה האנטארקטית משנת 1959. תביעות בעלות מצד ארגנטינה, אוסטרליה, צ'ילה, צרפת, ניו זילנד, נורווגיה והממלכה המאוחדת.
איי פאראסל – כבושים על ידי סין העממית. תביעות בעלות של טאיוואן ווייטנאם.
איי ספראטלי – תביעות בעלות על ידי סין העממית, טאיוואן ווייטנאם. תביעות בעלות חלקית על ידי מלזיה והפיליפינים.
הגדה המערבית – הרשות הפלסטינית דורשת ריבונות, בשליטה חלקית של ישראל.
סהרה המערבית – תביעת בעלות על ידי מרוקו, ששולטת בה מבחינה אדמיניסטרטיבית.
ראו גם

קולוניאליזם
הערות שוליים

↑  One World Nations Online, Overseas Territories, Dependent Areas, and Disputed Territories
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יום-טוב עהרליך

| --- | --- |

 לידה:  1914 קוז'נהורודוק, בלארוס 
 פטירה:  1990 (בגיל 76 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
יום-טוב שמחה עהרליך (תרע"ה, 1914 – כ"ז בתמוז תש"ן, 1990) היה מלחין, משורר עממי וזמר חסידי ביידיש.
קורות חיים

נולד בעיירה קוז'נהורודוק וגדל בעיר דויד-הרדוק. היה דור שביעי של חסידי קרלין-סטולין. אביו, משה, היה אף הוא מוזיקאי ובעל תפילה בחצר קרלין.
במלחמת העולם השנייה, כשנכבשה מזרח פולין בידי הרוסים, הוגלה עהרליך עם רבים אחרים לסמרקנד שבאוזבקיסטן, שם שהה בשנות המלחמה. המאורעות שחווה בשנים אלו מצאו את ביטויים בשיריו, בעיקר באלבום חבלי משיח.
לאחר המלחמה היגר לארצות הברית ושם נישא לחנה ונולדו להם חמישה ילדים.
בשנת תשמ"ז (1986) עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה גר עד פטירתו בתמוז תש"ן (1990) מהתקף לב ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
השקפותיו

עהרליך הרבה להביע בשיריו געגועים לעיירה היהודית הישנה ויצא כנגד נזקי הטכנולוגיה המודרנית. כמו כן, הוא התנגד לקומוניזם. והשקפות אלו מוצאות את ביטוין בשיריו.
יצירותיו

עהרליך הוציא לאור סדרת קלטות תחת השם "יידיש נחת" הכוללת 36 תקליטים של שירים שרובם הולחנו על ידו. שיריו הם כולם ביידיש, ותוכנם גדוש סיפורי חסידים. הוא ביקש מבנו, אלימלך, להפיק תקליט משיריו בעברית תחת השם "הלו זאת ירושלים?". מבחר משיריו יצא לאור בתקליט "איך האב געװאַרט" של הזמר החסידי מרדכי בן-דוד. תשעה עשר משיריו הושרו על ידי הזמר החסידי אברהם פריד בשני תקליטים בשם "יידישע אוצרות" ובתרגום לעברית בתקליטים "אוצרות יהודיים". בשנת תש"ע הוציא ירמיה דמן אוסף משיריו בתקליט בשם "עהרליכע ניגונים" (במשמעות כפולה ביידיש, ניגוניו של עהרליך וניגונים כשרים).
בשנת תשפ"ג הזמר לוי פולקוביץ הוציא אלבום בשם "א עהרליכן ליד", ובו 10 משירי יום טוב עהרליך.
שיריו של עהרליך הפכו לנכסי צאן ברזל בעולם הזמר היידישאי. האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים התבטא עליו: "היכן שהולך נהיה יום טוב (=חג), ובכל מקום שהוא נמצא כולם ב"שמחה" וכל מעשיו כראוי ביראת שמים (ביידיש: עהרליך)".
תקליטים

נחת יהודי
תורה
תשובה
שמע בני
אמריטשקע
אמונה
שבת
לוקסוס (2 חלקים)
חבלי משיח (2 חלקים)
שבחי ירושלים
מידות
די
שלא עשני גוי
קול מבשר
יציאת מצרים (2 חלקים)
חסד
אליהו הנביא
שבת עם האדמו"ר
האדמו"ר מסאטמר (2 חלקים)
ביטחון
הבעל שם טוב (3 חלקים)
אשרינו (2 חלקים)
שושנת יעקב
אמונת צדיקים (2 חלקים)
רננו צדיקים (2 חלקים)
טריטוריות צרפת מעבר לים

טריטוריות של צרפת בעולם.      טריטוריות מעבר לים
טריטוריה מעבר לים (בצרפתית: territoire d'outre-mer; ראשי תיבות: TOM) היא יחידה אדמיניסטרטיבית של צרפת שכולל אזורים בצרפת מעבר לים. היום רק הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נמצאות בסטטוס זה.
במהלך הרפובליקה הצרפתית הרביעית רוב השטחים מעבר לים והקולוניות של צרפת היו בסטטוס של טריטוריה מעבר לים. ברפובליקה הצרפתית החמישית פחות שטחים היו בסטטוס זה כאשר בשנת 1998 רק פולינזיה הצרפתית, ואליס ופוטונה והארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נכללו בסטטוס זה. ב-2003 בעקבות יצירת הסטטוס קולקטיב מעבר לים, רק הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נשאר בסטטוס זה.
הטריטוריות בתקופת הרפובליקה הרביעית

הרפובליקה הצרפתית הרביעית נוסדה על ידי חוקה חדשה שהתקבלה בצרפת ב-1946, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. במסגרת החוקה, הוגדר המושג טריטוריה צרפתית וקולוניות רבות עברו לסטטוס זה ולשמם נוסף המילה טריטוריה. 
הטריטוריות בייסוד הרפובליקה הרביעית היו:
אפריקה המשוונית הצרפתית (קונגו הצרפתית, גבון, אובאנגי שארי, צ'אד וקמרון הצרפתית)
אפריקה המערבית הצרפתית (חוף השנהב, דהומיי, גינאה הצרפתית, וולטה עילית, מאוריטניה, ניז'ר, סנגל וסודאן הצרפתית)
הטריטוריה של קומורו
התיישבות צרפתית באוקיאניה (שינתה את השם לפולינזיה הצרפתית ב-1957)
הודו הצרפתית
מדגסקר
קלדוניה החדשה
סן-פייר ומיקלון
סומלילנד הצרפתית
בתחילת שנות החמישים, צרפת הגיע להסכם עם הדומיניון של הודו ושטחי הודו הצרפתית הועברו להודו. אולם הפרלמנט הצרפתי לא אישר את העברת השטחים אלא רק בשנות ה-60 ולכן הודו הצרפתית הייתה קיימת שמשך כל תקופת הרפובליקה הרביעית.
בחוק מספר 55–1052 מאוגוסט 1955, נוסד הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת שמאחד איים מדרום ומזרח אפריקה, לאחר עצמאות מדגסקר ואת השטח באנטארקטיקה שבשלטון צרפת. ויחד השחט מוגדר כטריטוריה מעבר לים. בניגוד לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, האי קליפרטון, ההברידים החדשים (ונואטו) וואליס ופוטונה לא מקבלות סטטוס של טריטוריות מעבר לים.
הטריטוריות בתקופת הרפובליקה החמישית

בשנת 1958, שארל דה גול מציג חוקה חדשה שהופכת לחוקה המייסדת של הרפובליקה החמישית. בחוקה צרפת הופכת מאיחוד צרפת (Union française) לקהילה הצרפתית (Communauté française). במסגרת זו, רוב הקולוניות מחליטות לאמץ סטטוס של מדינה חברה וגיאנה הצרפתית מחליטה שלא לקבל את החוקה החדשה ולמעשה מקבלת עצמאות. רק שש קולוניות נשארו בסטטוס של טריטוריה מעבר לים:
הטריטוריה של קומורו
קלדוניה החדשה
פולינזיה הצרפתית
סן פייר ומיקלון
סומלילנד הצרפתית (בשנת 1967 שינתה את שמה לטריטוריה הצרפתית של העפארים והעיסאים)
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
בשנת 1960 כל המדינות החברות מקבלות עצמאות מצרפת. ובהמשך כל הטריטוריות מעבר לים משנות סטטוס מלבד הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. זה מתחיל ב-1975 כאשר קומורו מקבלת עצמאות. מיוט, שהייתה חלק מקומורו נשארת בשליטה צרפתית בעקבות שני משאלי עם שמתקיימות שם ובדצמבר 1976 היא עוברת לסטטוס של קוטלקטיב מעבר לים ובהמשך הופכת למחוז מעבר לים. בשנת 1977 הטריטוריה הצרפתית של העפארים והעיסאים מקבלת עצמאות והופכת לג'יבוטי.
סן פייר ומיקלון עוברים לסטטוס של מחוז מעבר לים ב-1976 ופולינזיה הצרפתית הופכת לקולקטיב בשנת 1977. קלדוניה החדשה היא האחרונה שעוברת לסטטוס של קלקטיב מיוחד ב-1998.
יום רוזה פארקס

יום רוזה פארקס (באנגלית: Rosa Parks Day) הוא חג לאומי אמריקאי, המצוין במספר מדינות וערים בארצות הברית, לכבוד מנהיגת זכויות האזרח רוזה פארקס. בקליפורניה ומיזורי הוא נחגג ביום ההולדת שלה, ב-4 בפברואר. באוהיו, אורגון, ואלבמה הוא נחגג, ב-1 בדצמבר, היום שבו נעצרה בגין סירובה לפנות את כיסאה באוטובוס.
האוטובוס של חברת מונטגומרי בו נסעה רוזה פארקס
פארקס מפורסמת בשל סירובה בשנת 1955 לפנות את כיסאה באוטובוס לאדם לבן – סירוב שהוביל למעצרה. מעצר זה הוביל, בעזרתו של מרטין לותר קינג, לחרם האוטובוסים של מונטגומרי אשר בעקבותיו ביטלה חברת האוטובוסים הציבורית את מדיניות ההפרדה הגזעית שלה.
יום זה נקבע בחקיקה כחג לאומי של קליפורניה. החוק אושר על ידי האספה המחוקקת של קליפורניה ב-31 בינואר 2000 ועל ידי סנאט קליפורניה ב-3 בפברואר. החוק נכנס לתוקפו למחרת, ב-4 בפברואר. בשנת 2005 קבעה מדינת אוהיו את ה-1 בדצמבר כיום להנצחת פועלה של רוזה פארקס. ב-2014 מושל מיזורי, גיי ניקסון הכריז על יום רוזה פארקס במדינתו ובאותה שנה גם באורגון הכריז המושל, ג'ון קיצהאבר, על ציון היום. בשנת 2018 עיגנה מדינת אלבמה את ציון היום בחקיקה והוא צוין לראשונה ב 1 בדצמבר 2018. על פי החוק באלבמה אין זה יום חופשה.
הערות שוליים

↑  Wesson, ACR 116   Assembly Concurrent Resolution - CHAPTERED, www.leginfo.ca.gov
↑  "Ohio celebrates Rosa Parks Day". The Columbus Dispatch (באנגלית). נבדק ב-2018-09-17.
↑  "Missouri celebrates Rosa Parks Day". FOX2now.com (באנגלית אמריקאית). 2014-02-04. נבדק ב-2018-09-17.
↑  "Missouri celebrates Rosa Parks Day". kplr11.com (באנגלית אמריקאית). 2014-02-04. נבדק ב-2018-09-17.
| חגים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| חגים פדרליים | חג המולד • יום קולומבוס • יום העצמאות • יום העבודה • יום מרטין לותר קינג • יום הזיכרון • ראש השנה האזרחית • חג ההודיה • יום החיילים המשוחררים • יום הולדתו של וושינגטון (יום הנשיאים) • יום הולדתו של ג'פרסון |  |
| חגים לאומיים במדינות ארצות הברית (והמדינות בהן הם נחגגים) | יום אינדיאנה (אינדיאנה) • יום אלבמה (אלבמה) • יום אלסקה (אלסקה) • יום ג'ורג'יה (ג'ורג'יה) • יום ג'פרסון דייוויס (אלבמה, פלורידה) • יום הדגל (פלורידה, פנסילבניה) • יום הולדתו של לינקולן (קליפורניה, קונטיקט, אילינוי, מונטנה, ניו ג'רזי, ניו יורק, אינדיאנה, וירג'יניה המערבית) • יום המשפחה (נבדה) • יום הארווי מילק (קליפורניה) • יום וירג'יניה המערבית (וירג'יניה המערבית) • יום טרומן (מיזורי) • ערב חג המולד (קנטקי, קרוליינה הצפונית) • יום מיזורי (מיזורי) • יום מרילנד (מרילנד) • יום נבדה (נבדה) • יום סיווארד (אלסקה) • יום קמהמה (הוואי) • יום קרב בנינגטון (ורמונט) • יום רוזה פארקס (קליפורניה) • יום רונלד רייגן (קליפורניה) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חליל אף

ילדה פיג'ית מנגנת על חליל אף. איור מ-1858
חליל אף הוא חליל שהנשיפה לתוכו לשם הפקת צליל מתבצעת דרך האף ולא, כפי שמקובל בכלי נשיפה אחרים, דרך הפה. את החליל ניתן למצוא בעיקר במדינות פולינזיה ואלה הסובבות את האוקיינוס השקט. גרסאות שונות שלו נמצאות גם באפריקה, סין והודו.
החליל במדינות השונות > הוואי

בהוואית, Ohe hano ihu, פירושו "במבוק, נשימה, אף". בהוואי מייצרים חלילי אף בעזרת מפרק אחד של עץ במבוק. בקצהו האחד מחוררים חור, כדי שיהיה אפשר לנשום ולשאוף דרכו עם האף, ועוד שלושה חורים בגבו, שנועדים להפקת הצלילים. בהוואי נוהגים לשלב את החליל כליווי לשירה. תושבי הוואי מאמינים כי האף הוא טהור וחף מרע, שלא כמו הפה שיכול לומר הרבה דברים. כך שלהבדיל מן הפה, כשהאוויר נכנס ויוצא דרך האף, הוא נחשב לנקי.
בימי קדם, הגברים היו שרים לאהובות לבם ומנגנים בחליל אף כסימן לחיזור ולהבעת חיבה.
החליל במדינות השונות > הפיליפינים

בפיליפינים חלילי האף הם בעלי החוד הקצר ביותר מבין החלילים (החוד אשר מכניסים לנחיר כדי לנשוף אוויר אל החליל). כיוון שהחוד ארוך ובעל קוטר צר, ניתן לנגן בו בצורה הרמונית יותר, ולשנות צלילים ביתר חדות וניקיון - אפילו כשפעולות הנשימה בעת הנגינה חלשות. החורים לאצבעות נמצאים בצד החליל, מה שמשנה את אורך הצליל ומאזן אותו מעט. נגני חליל אף מסוימים לקחו פילטרים של סיגריות וסתמו את אחד החורים לאצבעות כדי שהאוויר שהם נושפים אל החליל יעבור בצורה חלקה יותר.
כיוון שקוטר החוד צר, במקרים רבים נגן החליל יסתום את נחירו השני על מנת להוציא כמה שיותר אוויר לחליל.
החליל במדינות השונות > ניו זילנד

בניו זילנד, המאורים לא יכלו לעשות חלילי אף מעץ במבוק, לכן חלילי האף שלהם היו מפוסלים מאבן רכה. לעיתים היו נוהגים להשתמש בכדים שנעשו מקליפת דלעת לחילול אף. במקרים כאלה, צוואר הכד היה נחתך בפיתחו לכדי קוטר צר מאוד אשר שימש לנחיר, ובעומק הכד היו מחוררים בטור חורים לאצבעות, מה שמטבעו היה נותן לחליל מסוג זה גוון צליל עמוק יותר מלחלילים הרגלים.
הומאנטון

הומאנטון הוא חליל אף מודרני, שעשוי מפלסטיק בדרך כלל. בניגוד לכלי המקורי, כאן הנגן נדרש להחזיק את החליל מתחת לאפו (ולא כשהחוד בתוך הנחיר), להטות אותו מעט לעבר הפה שצריך להיות פתוח, ולשרוק אל החוד, כמו במכשיר להגברת הקול על ידי תהודה.
הצלילים המופקים מן הכלי יכולים להשתנות מאדם לאדם, שכן מבנה חלל הפה משתנה מאדם לאדם (בדרך כלל), מה שמשנה גם את התהוות ומערך התנועות והעיצורים, כמו בנבל פה.
אדם מנגן בחליל אף. 2004
חליל ברקטאי

חליל ברקטאי (בטורקית: Halil Berktay; נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא היסטוריון טורקי, בעל טור ביומון Taraf.[דרוש תעתוק]
חייו ופועלו

חליל ברקטאי נולד בשנת 1947 לארדואן ברקטאי, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של טורקיה, שפעלה בחשאי. ב-1964 סיים את קולג' רוברט באיסטנבול. למד כלכלה באוניברסיטת ייל שבארצות הברית, קיבל תואר ראשון ב-1968 ותואר שני ב-1969. עשה את הדוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה, וקיבל תואר דוקטור ב-1990. שימש מרצה באוניברסיטת אנקרה בין השנים 1969–1971 ובין השנים 1978–1983. הוא היה מאואיסט בשנות ה-60 וה-70. בין השנים 1992 ל-1997 לימד ב'אוניברסיטה הטכנית של המזרח התיכון' באנקרה (METU) ובאוניברסיטת בוספורוס באיסטנבול. היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ב-1997. מאז אותה שנה מלמד באוניברסיטת סבנג'י באיסטנבול.
מחקרו ודעותיו

תחומי מחקרו של חליל ברקטאי הם הלאומיות הטורקית במאה העשרים וההיסטוריוגרפיה שלה. חוקר את ההיסטוריה החברתית והכלכלית באירופה, במיוחד זאת של ימי הביניים מפרספקטיבות משוות. כתב על בניין הזיכרון הלאומי הטורקי.
בספטמבר 2005 ערך עם היסטוריונים מרקעים אקדמיים שונים (מוראט בלג', אדהם אלדם, סלים דרינגיל ורבים אחרים) ועידה שנויה במחלוקת על שקיעתה של האימפריה העות'מאנית.
ספרים שכתב

Bir donem kapanirken/ Halil Berktay
Kabileden feodalizme/ Halil Berktay
כתבי עת שערך

New approaches to state and peasant in Ottoman history/ edited by Halil Berktay and Suraiya Faroqhi. The Journal of peasant studies; v.018, no. 3-4, 1991. London: Frank Cass, 1991
יואב וילנר

יואב וילנר הוא יזם, משמש כמנכ"ל חברת הסטרטאפ וולנט, העוסקת באוטומציה של מכירות.
ביוגרפיה

יואב וילנר נולד בקיבוץ דפנה, משם עבר לרעננה ובגיל 22 עבר לתל אביב, שם עסק בשיווק. ניהל בלוג באנגלית שסיקר את התחום הדומיננטי של אותה תקופה, אפליקציות מובייל, אתר אשר ראה כ-150,000 מבקרים חודשיים מארצות הברית[דרוש מקור].
בגיל 23 הקים חברה לשיווק סטרטאפים, ראנקי. במסגרת החברה עבד עם יותר מ-600 סטרטאפים על הצמיחה, הפרסום והשיווק שלהם. בין לקוחותיהם, חברות כמו אמדוקס, AppsFlyer ואחרות. בין היתר, החברה עלתה לכותרות בשל פעולות למען הקהילה ולמען שוויון מגדרי בהיי-טק. כתב טורים למגזינים אינטרנטיים שונים. שימש כמנטור לסטרטאפים בתוכניות האצה ששייכות לגוגל, מיקרוסופט, יאהו, Telefonica ואחרים בלונדון, ישראל וניו יורק.
בשנת 2017 פורסמה כתבה במגזין פורבס העולמי, במדור "מתחת ל-30" ובו סוקר וילנר כאחד ממשווקי הטכנולוגיה הצעירים שצריך להכיר באותה שנה. בשנת 2019 היה סמנכ״ל וחבר בצוות המייסדים של סטרטאפ טכנולוגי הנאבק בבריונות ברשת ושיימינג, לצידו של היזם זוהר לבקוביץ. הסטרטאפ גייס 15 מיליון דולר עם הקמתו ממשקיעים בארץ ובניו-יורק.
בשנת 2020 הקים את הסטרטאפ וולנט, בו הוא משמש מנכ״ל. הסטרטאפ גייס 56 מיליון דולר. המוצר מסייע לצוותי מכירות בחברות טכנולוגית בהצגת והדגמת המוצרים שלהם ללקוחות מסוגים שונים.
בנוסף, וילנר משקיע בסטרטאפים ובקרנות הון-סיכון, וכן שופט בתחרות פרסי הWebby.
הערות שוליים

↑  3 מהיזמים המובילים בארץ מייעצים: "לשמוח מההשקעות שמצליחות ולא להתחרט על אלו שוויתרתם עליהן", באתר פורבס ישראל
↑  שירי דובר, ‏חברת שיווק ישראלית תסייע ליזמות נשית, באתר גלובס, 1 בפברואר 2016
↑  כבוד: ישראלי ברשימת משווקי הסטארט-אפים המבטיחים של פורבס העולמי, באתר Forbes Israel, ‏2017-03-19
↑  המשקיעים הראשונים בסלאק, דרופבוקס וטוויץ' משקיעים ב-Walnut הישראלית, באתר גיקטיים, ‏2020-12-21
↑  מאיר אורבך, הסטארט-אפ Walnut גייס 35 מיליון דולר מבכירים בהייטק, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2022
↑  Chris Gallagher, Zero Knowledge Ventures Raises $7 Million, Facilitating Global Entrepreneurs to Enter the US Market, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
↑  On Your Rubric: Yoav Vilner, www.webbyawards.com (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יואב וילנר".
יום

ערך זה עוסק בשעות היממה המוארות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שעות האור בגריניץ' בשנת 2007; שעון קיץ מונהג מסוף מרץ עד סוף אוקטובר
יום הוא מכלול של שעות היממה המוארות, מזריחת השמש ועד שקיעתה, להבדיל מלילה. לעיתים קרובות מושג המילה "יום" מורחב להכליל את שעות הלילה (כהגדרת "יממה"), למשל בחלוקת השבוע: יום ראשון, יום שני וכו'. להלן נייחס את המושג "יום" למשמעות הראשונית – שעות היממה המוארות.
גם לאחר התרחבות השימוש בתאורה מלאכותית, עיקר פעילותם של בני האדם הוא בשעות היום. על מנת להפחית את הצורך בתאורה מלאכותית, נהוג במדינות רבות לעבור לשעון קיץ, כך ששעות פעילות בני האדם תהא בשעות היום.
ימי השוויון וההיפוך

אורך היום משתנה במהלך השנה: בחצי הכדור הצפוני, היום הקצר ביותר הוא 21 בדצמבר, והיום הארוך ביותר הוא 21 ביוני. בחצי הכדור הדרומי, היום הקצר ביותר הוא 21 ביוני, והיום הארוך ביותר הוא 21 בדצמבר. בשני ימים בשנה, אורך היום שווה לאורך הלילה – ימים אלה מתרחשים בנקודת השוויון.
בשני הקטבים היום והלילה נמשכים כל אחד שישה חודשים. כאשר בקוטב אחד יש אור יום, בקוטב השני חושך, לאחר חצי שנה המצב מתחלף.
היום בהלכה

ביהדות (בנוגע לרוב המצוות חוץ מדיני קדשים) היום הולך אחר הלילה. היינו זמן התחלפות התאריך הוא בתחילת כל לילה.
היום מתחיל עם עלות השחר – זמן הופעת אור השמש על פני השמיים, למרות שהשמש עצמה איננה נראית, ועודנה מתחת לאופק אך לכתחילה היום מתחיל מהנץ החמה – זמן הופעת השמש בפועל. היום מסתיים עם שקיעת החמה, שלאחריה מתחיל זמן "בין השמשות" עד צאת הכוכבים.
שעה בהלכה על פי רוב היא חלוקה של היום ל-12 שעות זמניות (ולא של היממה ל-24), ולכן אורכה של שעה זמנית משתנה בהתאם להשתנות אורך היום על פני עונות השנה.
במיתולוגיה היוונית

על פי התיאוגניה מאת הסיודוס "יום"-המרה (ביוונית: Ημέρα) היא נקבה והיא בתם של ניקס (הלילה) ושל אחיה ארבוס (העלטה), שניהם צאצאיו של כאוס. בתיאורו את טרטרוס, מתייחס הסיודוס להמרה כאחותה של ניקס ולא כבתה.
ראו גם

יממה
לילה
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה התלמודית כרך כ"ב תשנ"ה מעמ' שס"ג
חליל מוטלו

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1973 (בן 51) קרדז'אלי, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 מידע כללי
 מדינה:  טורקיה 
 משקל:  56 ק"ג 
 גובה:  1.5 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  הרמת משקולות 
 
חליל מוטלו (בבולגרית: Халил Мутлу, נולד בשנת 1973 בבולגריה), הוא מרים משקולות טורקי מקצועי שזכה במספר אליפויות עולם.
חליל מוטלו הוא אחד מארבעת מרימי המשקולות שהשיגו שלוש מדליות זהב ברציפות במשחקים האולימפיים.
הקריירה שלו כמרים משקולות כוללת חמש אליפויות עולם, תשע אליפויות אירופה ויותר מעשרים שיאי עולם ב-52 קילוגרם, 54 קילוגרם ו-56 קילוגרם בשילוב.
קריירה

מוטלו שלט בקטגוריית המשקל שלו מאז אמצע 1990. הוא עשה את ההופעה האולימפית הראשונה שלו באולימפיאדת ברצלונה בשנת 1992 בקטגוריית 52 ק"ג וסיים במקום החמישי.
בשנת 1994, הוא זכה בשתי אליפויות אירופה ועולם. בשנת 1996, בקטגוריית 54 קילוגרם, חליל מוטלו שבר את שיאו של אלוף העולם המכהן ומחזיק שיא העולם, והמשיך לזכות במדליית הזהב לאחר שהמשקל המצטבר שהרים היה 7.5 קילוגרם יותר מהמקום השני.
באליפות עולם בשנת 1999 הוא ניצח את אדריאן ג'יאגו שזכה במדליית כסף לאחר שהרים בשני התרגילים עשרים קילוגרם יותר, וקבע שיא עולם חדש.
הוא נשאר בלתי מנוצח גם באולימפיאדה בשנת 2000 בסידני, שבה הוא היה אפילו יותר דומיננטי ממה שהוא היה באטלנטה. הוא קבע שיאים אולימפיים הן בהנפה והן בדחיקה וזכה במדליית הזהב בקטגוריית 56 קילוגרם.
הוא סבל מפציעה בכתף בשנת 2003 ובאופן זמני עבר לקטגוריית 62 קילוגרם. היה ספק להמשך הקריירה שלו כשהוא קרע גיד, נפגע בשריר והיה מושבת בשנת 2002.
כשהחלה אולימפיאדת אתונה 2004, מוטלו היה כבר עם חמש זכיות באליפות העולם, אף על פי שהוא החמיץ את העונה בשנת 2002 בגלל פציעה.
הוא זכה במדליית הזהב השלישית ברציפות שלו באולימפיאדה באתונה.
איסור סטרואידים

בשנת 2005, מוטלו הושעה מן התחרות הבינלאומית על ידי הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות למשך שנתיים עקב שימוש ב-"Nandrolone"- סטרואידים אנאבוליים, אף על פי שהוא טוען שהוא אף פעם לא לקח סטרואידים ביודעין.
חיים אישיים

מוטלו נשוי ומתגורר באנקרה, טורקיה, מאז תחילת 1990. הוא אומן על ידי איברהים אלמאלי. לצד הרמת משקולות, מוטלו נהנה מהיאבקות.
הישגים

אלוף העולם לנוער (1993);
חמש פעמים אלוף עולם (2003, 2001, 1999, 1998, 1994 - מקום ראשון;. 1995, 1993 - מקום שני);
תשע פעמים אלוף אירופה (2005, 2003, 2001, 2000, 1999, 1997, 1996, 1995, 1994);
25 מדליות זהב בסך הכל באליפות אירופה, זכה בהכי הרבה מדליות זהב לאחר דוד ריגרט שזכה ב-27 מדליות זהב;
אחד מארבעת מרימי משקולות שזכו בשלוש מדליות זהב אולימפיות (2004, 2000, 1996);
הוא כונה בשם "ספורטאי השנה 1999" בטורקיה;
הוא אחד מחמישה גברים בהיסטוריה שהרימו שלוש פעמים את משקל גופם.
טש (כפר)

טש (בהונגרית: Tés) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בטש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,050 תושבים, ובשנת 2019 מספר התושבים עמד על 777.
יהודי טש

בטש חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 22 | 1,497 |
| 1910 | 6 |  |
| 1920 | 8 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 6 | 1,285 |
ילידים מפורסמים

איגנץ הלאס מקודם: פישר עד 1879 (בהונגרית: Halász Ignác; טש, 26 במאי 1855  – בודפשט, 9 באפריל 1901) בלשן יהודי-הונגרי, היסטוריון ספרות, פרופסור באוניברסיטה, חבר הכתב באקדמיה ההונגרית למדעים (1888).