stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לחם בירה
תיאור

לחם בירה יכול להיות לחם פשוט מהיר או לחם שמרים בטעם בירה. לבירה וללחם יש תהליך יצירה משותף: שמרים שמשמשים להפיכת סוכרים לפחמן דו-חמצני ואתנול. במקרה של לחם, אחוז גדול מהאלכוהול מתאדה בתהליך האפייה.
ניתן להכין לחם בירה פשוט עם קמח, בירה וסוכר. כמה סוגי בירות מבוקבקים - במיוחד בירות מבשלת בוטיק - עשויות להיות בכוונה כאילו רדומות, אבל משקעי שמרים חיים נמצאים בתחתית הבקבוק. עם זאת, בבירות רבות בשוק העצום של הבירות יש סינון של השמרים החיים. ללא התפחה מספקת מהבירה, כיכר לחם בירה תהיה צפופה וכבדה למדי, אלא אם מוסיפים חומר התפחה נוסף (למשל, סודה לשתייה, אבקת אפייה, שמרי אפייה וסוכר, סטארטר מחמצת או שמרי בר מתורבתים מהסביבה). ניתן להשתמש בקמח תופח מכיוון שהוא תערובת של קמח וחומר התפחה. ניתן לרכוש תערובות לחם בירה ארוזות מראש, עם החומרים היבשים וחומרי התפחה (שמרים) שכבר כלולים.
ניתן להכין סגנונות שונים של לחם בירה באמצעות בירות שונות; למשל, בירה סטאוט או כהה תיתן לחם כהה יותר עם טעם בולט יותר. שימוש בבירה מתובלת, או שמוסיפים לה טעם, ייצור לחם בטעם דומה, אך פחות עז מהבירה.
ניתן להשתמש בכל מספר של חומרי טעם וריח נוספים כדי לשפר את הטעם של לחם בירה. הם כוללים צ'דר ושמיר, עגבניות מיובשות ועשבי תיבול, שום ופטה וכו', שנוספו לתערובת החומרים היבשים. שיקול אחד חשוב בבחירת הטעמים הוא שאם לחם הבירה לא נאכל מיד, חשוב שהטעמים ישתפרו עם האחסון.
לקריאה נוספת

בלילת בירה, ציפוי למזון מטוגן המשתמש בבירה
לחם מהיר
לחם וינה, לחם שפותח משמרי בירה
מרק בירה
גלרט גרינדלוולד

| --- | --- |

גרינדלוולד בגילומו של ג'וני דפ
 שם ספר:  הארי פוטר
 הופעה ראשונה:  הארי פוטר ואוצרות המוות
 הופעה אחרונה:  חיות הפלא: הסודות של דמבלדור
 יוצרים:  ג'יי קיי רולינג
 גילום הדמות:  ג'וני דפ (חיות הפלא 1–2) מאדס מיקלסן (חיות הפלא 3) קולין פארל (כפרסיבל גרייבס) ג'יימי קמפבל באוור (בצעירותו) מייקל בירן (בזקנתו)
 מידע
 שמות נוספים:  פרסיבל גרייבס
 תאריך לידה:  שנות ה־80 של המאה ה־19 
 גזע:  קוסם
 מין:  זכר
 מקצוע:  רוצח, טרוריסט, מנהיג, seers
 כוחות:  קסמים
 מקום מגורים:  מכתש גודריק 
 תאריך פטירה:  מרץ 1998 
 מקום פטירה:  נומנגארד 
 סיבת המוות:  נרצח על ידי לורד וולדמורט במצודת נירמנגרד
 דמויות קשורות
 משפחה:  בתחולדה בגשוט (דודה רבא)
 חברים:  קרידנס ברבון/אורליוס דמבלדור (לשעבר) קוויני גולדשטיין (לשעבר) וינדה רוזייר צבא התומכים שלו
 אויבים:  אלבוס דמבלדור ניוט סלמנדרה ג'ייקוב קובלסקי קרידנס ברבון/אורליוס דמבלדור קוויני גולדשטיין
 
גלרט גרינדלוולד (ג'יימי קמפבל באוור) בשנת 1899.
גלרט גרינדלוולד (מייקל בירן) בשנת 1998.
גלרט גרינדלוולד (באנגלית: Gellert Grindelwald) הוא דמות בדיונית בסדרת הספרים "הארי פוטר" שנוצרה על ידי ג'יי קיי רולינג. במבנה הנרטיבי של סדרת הספרים, גרינדלוולד מתואר כקוסם אפל חזק מאוד, המסוכן ביותר עד לעלייתו של לורד וולדמורט. אף על פי שדמותו משנית בספר השביעי ובעיבודו הקולנועי, גרינדלוולד הוא האנטגוניסט הראשי של סדרת הספין-אוף, "חיות הפלא".
ביוגרפיה בדיונית > תפקידו בספרים

הפעם הראשונה בה מוזכר שמו של גרינדלוולד היא בספר הראשון, על גבי קלף צפרדע השוקולד של אלבוס דמבלדור, שם מוזכר שדמבלדור הביס קוסם בשם גרינדלוולד בשנת 1945.
בספר השביעי נחשף עוד מסיפור חייו של גרינדלוולד ומיחסיו עם אלבוס דמבלדור. גרינדלוולד למד בבית הספר לאומנויות האופל דורמשטרנג, שממנו גורש בגלל ניסויים שתוארו כמרושעים ואכזריים, אפילו עבור המוניטין שיצא לדורמשטרנג. עם סילוקו מדורמשטרנג, גרינדלוולד נסע למכתש גודריק שבבריטניה על מנת לבקר את דודתו, בתחולדה בגשוט, ולחקור את המעשייה אודות האחים פברל, שעל פי האגדה, היו בעליהם של אוצרות המוות, חפצים ששילובם יהפוך את אדונם לאדון על המוות.
בעזרתה של בתחולדה, גרינדוולד פגש את אלבוס דמבלדור הצעיר, שחזר אז למכתש גודריק בעקבות מותה של אמו, קנדרה, והשניים הפכו לחברים קרובים. השניים דנו בעיקר בעניין אוצרות המוות, נושא שסקרן רבות את שניהם, ובעניין כינון סדר עולמי חדש במהלכו קוסמים ישלטו על מוגלגים. כינון הסדר העולמי החדש נהגה בעיקר על ידי גרינדלוולד, אך דמבלדור השתכנע מטיעוניו שהכל "למען טובת הכלל". הם עמדו להוציא את תוכניותיהם של השניים לפועל כאשר אברפורת' דמבלדור האשים את דמבלדור בהזנחת אחותם החולה, אריאנה, שהייתה פגועה וזקוקה לטיפולים. הסכסוך בין האחים הוביל למאבק אלים בין האחים דמבלדור וגרינדלוולד שבמהלכו אריאנה נהרגה, מבלי שמישהו ידע מי הטיל את הלחש שהרג אותה.
לאחר המאבק, גרינדלוולד עזב את מכתש גודריק בכעס ותכנן את שלטונו לעתיד לבוא. דמבלדור ניסה בתחילה להימנע ממלחמה, מחשש שגרינדלוולד יודע מי זה שהטיל את הלחש שהרג את אריאנה, ולא היה יכול לשאת את הגילוי שהוא הרג אותה בעצמו. לבסוף, לנוכח פשעיו של גרינדלוולד, דמבלדור התעמת איתו וכלא אותו בכלא שהוא עצמו בנה, מצודת נירמנגרד, ולקח כשלל את שרביט הבכור, שרביט שגרינדלוולד גנב מיצרן השרביטים גרגורוביץ'.
עד יום מותו נשאר גרינדלוולד בבדידותו בנירמנגרד. במהלך הספר השביעי מגיע לורד וולדמורט לתא שלו ומנסה לסחוט ממנו מידע לגבי שרביט הבכור, אך גרינדלוולד, כעת אדם ישיש ביותר, מסרב להסגיר לידיו את שרביט הבכור, מעליב את לורד וולדמורט ומתעקש להעמיד פנים שהשרביט מעולם לא היה בידו; מעשים אשר גורמים ללורד וולדמורט לרצוח אותו. בשיחה בין דמבלדור להארי פוטר, דמבלדור טוען שייתכן שגרינדלוולד, במהלך שהותו בכלא, התמלא חרטה וצער, ושיקר ללורד וולדמורט במצח נחושה כחלק מניסיונו לתקן את המעוות ולמנוע מוולדמורט לחלל את קברו של דמבלדור (שם שרביט הבכור הונח).
ראו גם

חיות הפלא והיכן למצוא אותן (סרט)
חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד
חיות הפלא: הסודות של דמבלדור
הערות שוליים

↑  ynet, למרות התמיכה של רולינג: מאדס מיקלסן יחליף את ג'וני דפ ב"חיות הפלא", באתר ynet, 26 בנובמבר 2020
להיט קיץ

להיט קיץ הוא מונח מתעשיית המוזיקה, המתייחס לשיר שמפורסם במהלך הקיץ, מגיע לשיא הפופולריות שלו במהלכו ודועך אחריו. שיר פופ יכול לצבור פופולריות בין לאומית במהלך חופשת הקיץ ועל ידי כך להפוך ללהיט הקיץ המובהק בארצות רבות. רוב להיטי הקיץ המוכרים מגיעים מחוץ לתעשיית הפופ הבריטית והאמריקאית.
בתעשיית המוזיקה מייחסים חשיבות רבה ללהיט, בהיותו מקור הכנסה מובהק. שירים המשווקים כלהיטי קיץ שכיחים מאוד ולעיתים קרובות מאופיינים בטמפו מהיר. הם עוסקים בנושאים כגון רוגע, טבע ומסיבות חוף. שירים אלו נחשבים כאידיאליים להאזנה במהלך פעילויות הקיץ. על פי רוב, להיטי הקיץ הבין לאומיים הם שירי קאנטרי (במיוחד קאנטרי פופ) ומוזיקת מיינסטרים פופולרית, אך שירי רוק מגיעים למעמד זה לעיתים רחוקות יותר.
היפוכו של להיט הקיץ בתעשיות המוזיקה של חצי הכדור הצפוני במערב הוא שיר חג המולד. קטגוריה זו כוללת בדרך כלל גם מגוון של שירי חורף כלליים.
חלק ניכר של להיטי הקיץ הם One Hit Wonders: זמרים ולהקות שפופולריותם דועכת לאחר פרסום להיט הקיץ שלהם.
דוגמאות מישראל

2015: "טרמינל 3" של דודו אהרון
2016: "סלסולים" של סטטיק ובן-אל תבורי; מסיבה בחיפה" של איתי לוי והאולטראס
2017: "טודו בום" של סטטיק ובן-אל תבורי
2018: "קומסי קומסה" של סטפן; "חיים שלי" של עדן בן זקן
2019: "מסע" של אליעד; "טמפרטורה" של עומר אדם.
2020: "מיליון דולר" של נועה קירל; "קוקוריקו" של עדן בן זקן ועומר אדם.
2021: "טרילילי טרללה" של נועה קירל ואילן פלד.
2022: "Cute Boy" של נונו (זמרת)
2023: "תיק קטן" של נס וסטילה; "אהבה" של אושר כהן.
דוגמאות מארצות הברית

1958: "ווֹלָארֶה" – דומניקו מודוניו
1976: "Don't Go Breaking My Heart" – אלטון ג'ון וקיקי די
1986: "Papa Don't Preach" - מדונה
1989: "למבדה" של קאומה
1995: "Waterfalls" של TLC
1996: "מאקארנה" של לוס דל ריו
1998: "The Boy Is Mine" של ברנדי נורווד ומוניקה
1999: "If You Had My Love" של ג'ניפר לופז; "Genie in a Bottle" של כריסטינה אגילרה; "Mambo No. 5" של לו באגה; "Livin’ La Vida Loca" של ריקי מרטין
2002: "(The Ketchup Song (Asereje" של לאס קטשופ
2005: "We Belong Together" של מריה קארי; "Hips Don't Lie" של שאקירה; "Axel F" של הצפרדע המשוגעת
2007: "Umbrella" של ריהאנה
2008: "I Kissed a Girl" של קייטי פרי
2009: "I Gotta Feeling" של בלאק אייד פיז
2010: "California Gurls" של קייטי פרי; "Stereo Love" של ויקה ג'יגולינה ואדוארד מאיה
2011: "Party Rock Anthem" של למפאו
2012: "Gangnam Style" של סיי; "Call Me Maybe" של קארלי ריי ג'פסן
2013: "Blurred Lines" של רובין ת'יק; "Get Lucky" של דאפט פאנק
2014: "Fancy" של איגי אזליה וצ'ארלי XCX‏; "Problem" של אריאנה גרנדה ואיגי אזליה
2015: "Cheerleader" של אומי; "See You Again" של ויז קאליפה וצ'ארלי פות'
2016: "One Dance" של דרייק; "Can't Stop the Feeling!" של ג'סטין טימברלייק
2017: "Despacito" של לואיס פונסי ודדי יאנקי; "I'm The One" של די ג'יי חאלד, ג'סטין ביבר, קוואבו, צ'אנס הראפר וליל ויין; "Bodak Yellow" של קארדי בי
2018: "I Like It" של קארדי בי, ג'יי באלווין ובאד באני
2019: "Old Town Road" של ליל נאז X בשיתוף בילי ריי סיירוס; "Señorita" של שון מנדס וקמילה קביו
2024: "Espresso" של סברינה קרפנטר
רשימות

במרוצת השנים, מפרסמים גופים ומגזינים שונים רשימות של "להיטי הקיץ המצליחים והטובים ביותר" לפי עשורים, שנים או בכל הזמנים.
בשנת 2020 פרסים מגזין רולינג סטון את רשימת "שירי הקיץ הטובים ביותר בכל הזמנים" ובין הלהיטים שנכללו שם נמנו:
"Hot Stuff" - דונה סאמר
"In The Sun" - בלונדי
"Cruel Summer" - בננהרמה
ראו גם

זמר של להיט אחד
הערות שוליים

1 2 3  "Summer Songs 1958-2017: The Top 10 Tunes of Each Summer". Billboard.
↑  Kot, Greg. "What makes the 'song of summer'?". www.bbc.com. נבדק ב-2015-08-13.
↑  Summer Songs 1958-2018: Top 10 Tunes of Each Summer, Billboard, ‏2018-06-06
1 2  Greg Kot, What makes the ‘song of summer’?
1 2 3  Al Shipley, Rolling Stone, 20 Biggest Songs of the Summer: The 1990s, Rolling Stone, ‏2019-08-28 (באנגלית)
↑  Nathan Lean, Understanding Islam and the West: Critical Skills for Students, Rowman & Littlefield, 2018-03-26, ISBN 978-1-78660-211-4. (באנגלית)
1 2 3  "Katy Perry Continues Songs of the Summer Streak". Billboard. נבדק ב-2017-08-02.
↑  "Katy Perry Continues Songs of the Summer Streak". נבדק ב-2 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cross, Alan. "The hit of the summer is up to you". Metro. נבדק ב-2015-08-13.
↑  Sisario, Ben (2012-08-21). "How 'Call Me Maybe' and Social Media Are Upending Music". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2015-08-13.
↑  "Robin Thicke's 'Blurred Lines' Is Billboard's Song of the Summer". נבדק ב-2 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watch The Killers' Goofy Cover of Iggy Azalea's Summer Hit 'Fancy'". נבדק ב-2015-07-31.
↑  "OMI's 'Cheerleader' Is No. 1 Song of the Summer". נבדק ב-2 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caramanica, Jon (2017-08-23). "How Cardi B's 'Bodak Yellow' Took Over the Summer". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-09-12.
↑  Rolling Stone, Rolling Stone, Best Summer Songs of All Time, Rolling Stone, ‏2020-05-20 (באנגלית)
| זמרה, שירים וכתיבה |
| --- | --- | --- |
| סוגי שיר | שיר תשובה • שיר אמנותי • בלדה (בלדת הוצאה להורג • בלדת רצח • בלדה סנטימנטלית) • שיר מכונית • שיר ילדים (שיר מדורה • שיר מצטבר • שיר שחוזר על עצמו) • מזמור חג המולד (שיר הציפייה) • שיר שתייה • להיט (להיט רדום • להיט קיץ) • שיר רשימה • שיר אהבה (שיר לפידים • שיר פרידה) • שיר גימיק (שיר שטותי) • שיר להג • שיר פשוט (ניגון מזמור) • שיר פוליטי או מהפכני (שיר קמפיין • שיר חופש • שיר מחאה • שיר מלחמה) • שיר מחזמר (שיר "אני רוצה") • שיר חותם • שיר ספורטיבי (שיר קרב • שיר כדורגל) • שיר נושא • שיר טרגדיה • שיר עבודה (שיר מלחים) |  |
| סוגי זמרה | א-קפלה • שירה בחדר הרחצה • טכניקה מורחבת (שירה גרונית • שירת צלילים עיליים) • שירה עילאית • ראפ • שירת סקאט • שירה מתוזמנת • שירה בציבור (קריוקי • ליפ סינק) • כלי הקשה קוליים (ביטבוקס) |  |
| ערכים קשורים | מחזור שיר • מבנה השיר |  |
ליאוניד בריילובסקי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1867 חרקיב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 ביולי 1937 (בגיל 70) רומא, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1890) 
 זרם באמנות:  אר נובו, נאו-קלאסיציזם, אדריכלות נאו-קלאסית 
 
ליאוניד בריילובסקי (באנגלית: Leonid Brailovsky;‏ 23 במאי 1867 – 7 ביולי 1937) היה אדריכל רוסי, אמן, מעצב, מורה בתפוצה הרוסית באיטליה.
ביוגרפיה

נולד ב-1867 בחרקוב במשפחה אורתודוקסית. אביו היה ראש העיר, אמו באה ממשפחת אצילים. בריילובסקי סיים את המחלקה לארכיטקטורה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות בשנת 1894 בדרגת אמן באדריכלות. במהלך הכשרה, הוענקו לו פרסים על הצטיינות אקדמית. בשנת 1890 קיבל מדליית כסף קטנה, בשנת 1892 מדליית כסף גדולה, בשנת 1893 מדליית זהב קטנה עבור התוכנית "מלון למבקרים בבירה".
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה בשנים 1895–1898 נסע לפריז ורומא. משנת 1898 לימד אדריכלות בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. בשנת 1899 הצטרף כמורה לאוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב במוסקבה ושימש כפרופסור בבית הספר, ובשנת 1906 היה חבר בוועדת החינוך.
בריילובסקי עבד כאדריכל, אך נודע בעיקר כאמן שיצר ציורים בצבעי מים של חורבות עתיקות, אנדרטאות, עיצוב הפנים של מקדשים וארמונות. בשנות ה-1900 למד והעתיק ציורי פרסקו בכנסיות ירוסלב, רוסטוב ונובגורוד. הוא השתתף בתערוכות של החברה לצבעי מים רוסיים, והיה חבר באגודות רבות נוספות.
הוא עסק בעיצוב פנים, ביצע סקיצות של רהיטים וחפצי ברונזה. משנת 1909 עבד בעיקר כמעצב תפאורה במופעים ריאליים בתיאטראות קטנים וגדולים. בשנת 1916 זכה בריילובסקי בתואר אקדמאי.
לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 נסע עם אשתו רימה, תחילה ללטביה, ולאחר מכן התגורר בקונסטנטינופול, בלגרד, ובשנת 1925 עבר לרומא.
בבלגרד, עבד בתיאטרון המלכותי, והיה חבר באיגוד העובדים של האמנות הרוסית. ב-1933 ייסד את מוזיאון הוותיקן לארכיטקטורה דתית רוסית בקהילת הכנסיות המזרחיות. בשנים 1920 – 1930 יצר סדרת ציורים "חזונות רוסיה הישנה". הציג בערים רבות, ואשתו הציגה שתי תערוכות יחיד בפריז (1930) ובוותיקן (1932).
הוא נפטר בשנת 1937 ברומא. עבודותיו נמצאות באוספים מוזיאוניים של גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הרוסי, מוזיאון הסורבון בפריז, מוזיאוני הוותיקן ואחרים.
המרה לקתוליות

הקשר עם מרכז הנצרות העולמי, בא לידי ביטוי בחייהם של בני הזוג בריילובסקי. ליאוניד ורעייתו רימה הגיעו לתובנה של אחדות הכנסייה, ולכן המירו את דתם לכנסייה הקתולית. המעבר גרם להם לאהוב את מולדתם, המקומות הקדושים שלה, התרבות ההיסטורית והרוחנית.
בשנת 1932, נערכה תערוכה של 40 ציורים של בריילובסקי המתארים אנדרטאות של אמנות דתית רוסית. אוסף זה נתרם על ידי האפיפיור פיוס ה-11 שהחליט לארגן יחידה מיוחדת של ציור רוסי.
בשנת 1933 הציגו האמן ליאוניד ורעייתו רימה בריילובסקיה תערוכה יצירתית ברומא. מידע על אירוע זה פורסם בעיתונות.
הערות שוליים

↑  Rigotti, G. (a cura di) "Leonid e Rimma Brailovskij. Visioni della vecchia Russia | Леонид и Римма Браиловскиe. Видения Cтарой Руси", Congregazione per le Chiese Orientali, Musei Vaticani, Valore Italiano Editore. Città del Vaticano, 2021. ISBN 978-88-97789-92-5.
↑  Architects Moscow time eclectic, modern and neoclassical (1830–1917): ill. Biographical. Dictionary / State. Scientific-issled. Museum of Architecture. Shchusev etc. – M .: crab, 1998. – S. 40–410. – 320
↑  Nashokin, M. B. Architects Moscow Art Nouveau. Creative portraits . – Publication of the third. – M .: Giraffe, 2005 . – S. 97–98. – 2500 copies.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810631669205606  ISNI: 0000 0005 0019 4439  LCCN: no2019040639  RKD: 11942  VIAF: 5325155345601106430002   WorldCat (עם VIAF): 5325155345601106430002
לזרו השמח

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אליס רורוואכר 
 הופק בידי:  Carlo Cresto-Dina, Tiziana Soudani, Michael Weber, Michel Merkt, Pierre-François Piet, Arthur Hallereau, Alexandra Henochsberg, Grégory Gajos, Viola Fügen 
 תסריט:  אליס רורוואכר 
 עריכה:  Nelly Quettier 
 שחקנים ראשיים:  ניקולטה בראסקי, אדריאנו טרדיולו, לוקה צ'יקוואני
 צילום:  הלנה לוברט 
 מדינה:  איטליה, גרמניה, שווייץ, צרפת 
 חברת הפקה:  Rai Cinema, המשרד לפעילויות ומורשת תרבותית, National Centre of Cinematography and Animated Pictures, ZDF, Radiotelevisione svizzera di lingua italiana, Arte France Cinéma, מדינבורד ברלין-ברנדנבורג 
 חברה מפיצה:  נטפליקס, RAI (אנ')
 הקרנת בכורה:  31 במאי 2018 
 משך הקרנה:  130 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט דרמה, קומדיה טראגית, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  איטליה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20, העשור השני של המאה ה-21 
 פרסים:  "התסריט הטוב ביותר" בפסטיבל קאן
 דף הסרט ב־IMDb
 
לזרו השמח (באיטלקית: Lazzaro Felice - "לאזרו פליצ'ה"; באנגלית: Happy as Lazzaro - מילולית: "שמח כמו לזרו") הוא סרט דרמה איטלקי משנת 2018, בבימויה של אליצ'ה רורוואכר.
הסרט נבחר כמועמד לפרס דקל הזהב, בפסטיבל קאן בשנת 2018.
רורוואכר זכתה בפרס התסריט הטוב ביותר על סרט זה.
הדמויות (והשחקנים)

המרקזה אלפונסה די לונה - ניקולטה בראסקי
לזרו - אדריאנו טרדיולו
אולטימו - סרג'י לופז
אנטוניה - אלבה רורוואכר
המרקיז טנקרדי די לונה - לוקה צ'יקוואני
תקציר העלילה

לזרו הוא בן למשפחת איכרים, בת כ-70 נפשות, המתגוררת בכפר קטן - אינויולאטה, והמתפרנסת מעבודת כפיים עבור ענקית הטבק האזורית - המרקיזה דה-לונה. בראשית הסרט רואים את בני הכפר עובדים בשדות, כשהסרט מתמקד באחד מהם - לזרו, בחור צעיר וחייכן, הממלא כל מטלה בשמחה (וכל הכפריים מסתייעים בו, ושולחים אותו לעשות מטלות בעבורם). כאשר מגיע מנהל העבודה מטעם המרקיזה, מתברר כי כל היבולים שייצרו האיכרים עוברים למרקיזה, ודמי השכירות שבני הכפר נדרשים לשלם עבור עיבוד האדמות והמגורים בכפר - עולים על שווי התוצרת, כך שחובם למרקיזה תמיד גדל. זוג צעירים מהכפר רוצה להתחתן ולעבור לעיר, אך מנהל העבודה אוסר עליהם לעשות זאת ללא אישור המרקיזה.
כאשר טנקרדי, בנה של המרקיזה, מגיע איתה לביקור בכפר, הוא מביא עימו טכנולוגיה חדשה: ווקמן וטלפון סלולרי, מה שמעורר התרגשות רבה. טנקרדי אומר לאימו שהיא צריכה לגלות את האמת לבני הכפר האריסים אותם היא מנצלת, אך היא עונה שהם אמנם בורים - אבל מאושרים, כפי שהם מצידם - מנצלים את לזרו והוא מאושר. לזרו מנסה לסייע לטנקרדי ולוקח אותו למקום המפלט הסודי שלו, ליד דיר הכבשים, בראש אחד ההרים. טנקרדי מפעיל סחטנות נגדו כשהוא מאיים שיגלה למרקיזה על המקום, ודורש מלזרו לסייע לו לסחוט כסף מאימו, כשהוא יוצר מצג שווא לפיו הוא נחטף - ודורש כופר גדול. הוא כובש את ליבו של לזרו כשהוא מספר שהוא האביר שלו, ונותן בידו קלע כנשק שבאמצעותו יגן עליו. המרקיזה מסרבת לפנות למשטרה; כל הכפריים יוצאים לחפש את טנקרדי, ולזרו - בדרכו להביא לטנקרדי אספקה - נופל מצוק גבוה, לכאורה אל מותו. בתו של מנהל העבודה מתקשרת למשטרה להודיע על החטיפה, וכאשר מגיעה המשטרה לכפר היא מגלה שתושבי הכפר משועבדים כאריסים,(על אף שהאריסות אסורה מזמן), שהילדים אינם לומדים בבית ספר (חרף חוק חינוך חובה), ושהמרקיזה לא משלמת לאיכרים שכר וכך גם מתחמקת מתשלום מיסים. בני הכפר נלקחים אל העיר, והמרקיזה מועמדת למשפט ונשלחת לכלא.
כשלזרו מתעורר (באלגוריה לסיפור תחיית אלעזר), הוא תר אחרי תושבי הכפר ולא מוצא אותם, ואז מגלה גנבים בבית האחוזה הנטוש. הם מראים לו את הדרך לעיר, ובהגיעו לעיר הוא נתקל בבני משפחתו החיים בעוני כבד מקיבוץ נדבות, מרמים וגונבים, ותמיד רעבים. הם אינם משכילים לראות שהם חיים על חלקת אדמה זרועת ירקות מאכל; הם מגלים זאת בזכות לזרו (כאלגוריה לסיפור תחיית ישו מהברית החדשה: לזרו חוזר לחיים כדי לגאול את משפחתו). בעיר, לזרו פוגש את טנקרדי (שהתבגר, ואז הצופים מגלים שעברו עשרות שנים בין הנפילה להתעוררותו של לזרו), וטנקרדי המרושש מספר לו שהבנק נישל אותו מנכסיו.
לזרו רוצה להיכנס לכנסייה לשמוע מוזיקה, אך הנזירות מגרשות אותו משם, אך המוזיקה נעלמת מהכנסייה והולכת אחרי לזרו. לזרו הולך לבנק כדי לדרוש ממנהליו להשיב לטנקרדי את כספו. כשהוא נשאל אם הוא נושא נשק - הוא משיב בחיוב, שכן הוא נושא את הקלע. פקידי הבנק חושבים שזה שוד, וכל הלקוחות מתנפלים עליו ומבצעים בו לינץ'.
הערות שוליים

↑  המועמדים לפרס דקל הזהב באתר הרשמי של פסטיבל קאן
↑  זוכי הפרסים בפסטיבל קאן 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810608069205606  BNE: XX6028284  VIAF: 5793156012386049700008   WorldCat (עם VIAF): 5793156012386049700008
לאסלו ויידה (תסריטאי)

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1877 אגר, הונגריה 
 פטירה:  8 במרץ 1933 (בגיל 55) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
לאסלו ויידה, (במקור ליפוט וייס, מחוץ להונגריה לדיסלאוס ויידה, בהונגרית: Vajda László; אגר, 19 באוגוסט 1877 – בודפשט, 8 במרץ 1933) היה סופר, תסריטאי, עיתונאי, במאי תיאטרון יהודי-הונגרי. בנו לאסלו ויידה היה במאי קולנוע, עורך, תסריטאי. אחיינו אנדור וידור היה צלם ועורך. אחותו פירושקה ויידה הייתה שחקנית.
ביוגרפיה

ליפוט וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב וייס ושל פאני אייזנקראוט. הוא החל את הקריירה שלו כשחקן באזורים הכפריים עם קלמן מזאי, ולאחר מכן היה העורך של כתבי העת "העיתון העולמי של טולנאי" (Tolnai Világlapja) ושל "תיאטרון וחיים" (Színház és Élét). בספטמבר 1908 התקבל לעבודה כבמאי התיאטרון ההונגרי, ובפברואר 1913 הפך לבמאי הראשי שם, ומשנת 1920 הפך למנהל האמנותי. ב-1922 עזב את התיאטרון ויצא לחו"ל, שם החל לביים סרטים. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד גם כדרמטורג במפעל הסרטים של קורווין ושם למד את המקצוע. בין 1922 לבין 1933 חי בווינה ובברלין, אך עבד גם כבמאי קולנוע בלונדון. הוא חזר להונגריה רק כמה שבועות לפני מותו. בימיו האחרונים טופל במחלקה הפנימית של בית החולים היהודי. מותו נגרם מהתקף לב.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. את טקס ההלוויה הוביל הרב הראשי של בודה ארנולד קיש. אשתו הייתה לאורה וייס, לה נישא ב-14 בדצמבר 1904 בבודפשט.
יצירותיו > מחזותיו

שחקנים - סצנות מחייו של שחקן (ב-3 מערכות, בכורה: 1904, תיאטרון הקומדיה של בודפשט)
רסקולניקוב - (מבוסס על הרומן של דוסטויבסקי, עם טמאש מוי, בכורה: 1904, תיאטרון הם-ויגאופרה)
פרח נהר הטיסה - (אופרטה, 3 מערכות, מחבר שותף: אישטוואן ברודי, מוזיקה הלחן על ידי: אלדאר רני, בכורה: 1915, תיאטרון קיראי)
קלמן הסתת - (3 מערכות, מחבר שותף: אאורל קרפטי, בכורה: 1917, התיאטרון הלאומי)
חלום של נערה - (אופרטה, 3 מערכות, מחברים שותפים: אישטוואן ברודי ושאנדור סלאטינאי, בכורה: 1925, תיאטרון העיר)
מיאמי - (אופרטה, 3 מערכות, מחבר שותף: אישטוואן ברודי, מוזיקה על ידי: ויקטור יעקובי, בכורה: תיאטרון האופרטה של בודפשט)
גשם - (דרמה, מבוססת על סיפורו של פול מוהם, בכורה: 1925)
יצירותיו > תרגומיו

טולסטוי : המת החי (4 מערכות, מחזה)
גבריאלה זפולסקה: מצודת ורשה (דרמה)
גבריאלה זפולסקה: הצארביץ' (דרמה)
יצירותיו > תסריטיו

ויידה כתב למעלה מ-60 תסריטים לסרטים כמה שפות (הונגרית, גרמנית, אנגלית):
A falu rossza (1915)
A farkas (1916)
A kuruzsló (1917)
A csikós (1917)
A szentjóbi erdő titka (1917)
A vörös Sámson (1917)
Az utolsó hajnal (1917)
A föld embere (1917)
A csúnya fiú (1917)
A senki fia (1917)
A kis lord (1918)
A faun (1918)
A testőr (1918)
A kétlelkű asszony (1918)
Az aranyember (1918)
Mary Ann (1919)
Fehér rózsa (1919)
A 111-es (1919-1920)
A tékozló fiú (1919)
Ave Caesar! (1919)
Twist Olivér (1919)
Yamata (1919)
A legnagyobb bűn azonos: Mária nővér és Odille Mária c. filmekkel (1919)
Fekete tulipán (1919)
Liliom (1919, nem készült el)
Se ki, se be! (1919, Falk Richárddal)
A lélekidomár I-II. (1919)
A masamód (1920)
Az aranyszemű hölgy (1920)
Névtelen vár (1920)
Beatrice házassága (1920)
Újjászületés (1920)
A szerelem mindent legyőz (1920)
Lady Violette (1922)
Sodom und Gomorrha (1922, Kertész Mihállyal)
Der junge Medardus (1923)
Die Lawine (1923)
Die Sklavenkönigin (1924)
Schatz, mach' Kasse (1926, Felix Basch-sal)
Der fesche Erzherzog (1927)
Die Czardasfürstin/ A csárdáskirálynő (1927, Thiele Wilhelm-mel)
Die Liebe der Jeanne Ney (1927, Rudolf Leonhardt-tal)
Venus im Frack (1927)
Abwege (1928, Adolf Lantz-zal)
Die Dame in Schwarz (1928)
Rutschbahn (writer) (1928, Adolf Lantz-zal és Helen Gosewish-sel)
Unmoral (1928, Willi Wolff-fal)
Die Frau, nach der man sich sehnt (1929)
Der Leutnant Ihrer Majestät (1929)
Das Land ohne Frauen (1929)
L'évadée (1929)
Der Günstling von Schönbrunn (1929)
Die Büchse der Pandora (1929)
Piz Palü fehér pokla (writer) (1929, Arnold Franck-kal)
Westfront 1918: Vier von der Infanterie (1930)
Nur Du (1930, Herman Feinerrel)
Es gibt eine Frau, die dich niemals vergißt (1930, Zsoldos Andorral)
Liebe und Champagner (1930, Zsoldos Andorral)
Polizeispionin 77 (1930, Willi Wolff-fal)
Zwei Krawatten (1930)
Der Liebesexpreß (1931, Alexander Engellel és Zsoldos Andorral)
Kameradschaft (1931, Peter Martin Lampel-lel, Karl Otten-nel)
Die 3 Groschen-Oper (1931, Balázs Bélával és Léo Laniával)
L'opéra de quat'sous (1931, Balázs Bélával és Léo Laniával)
Nuits de Venise (1931, Alexander Engellel)
Die Herrin von Atlantis (1932, Herman Oberländerrel)
L'Atlantide (1932, Herman Oberländerrel)
The Mistress of Atlantis (1932, Herman Oberländerrel)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. IV. kötet (Rabatinszky Mária – Zwischenakt). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. 1931. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. קֶשֶׁת. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. 1931)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה)
ביוגרפיה לאסלו ויידה (hangosfilm.hu)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése az egri izraelita hitközség 60/1877. folyószáma alatt".
↑  "Vajda László meghalt (1933 március 10.), Pesti Hírlap, 57. szám, 6. oldal".
↑  "Mellőztetések kísérték Vajda Lászlót, akit szívbetegsége vitt a halálba (1933. március 10.), Ujsag, 57. szám, 9. oldal".
↑  Sírja a mai Kozma utcai izraelita temető területén fekszik.
↑  Nagy részvét mellett temették el Vajda Lászlót (1933. március 11.), Magyar Hírlap, 58. szám, 7. oldal
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 1140/1904. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403651505171  BIBSYS: 90852583  BnF: cb148663447 (data)  GND: 129296805  ISNI: 0000 0001 1438 0540  LCCN: no2007122766  NKC: pna2015890994  NTA: 127001417  RERO: 02-A013985023  SUDOC: 08739734X  VIAF: 12573836   WorldCat (עם VIAF): 12573836