stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעדרי מלחמת יום הכיפורים
איתור נעדרים במצרים, 1982–1999 > ליאון כהן ונדיב מרדכי

רב-טוראי ליאון כהן ורב-טוראי מרדכי נדיב היו אנשי צוות בטנק שהשתייך לגדוד הטנקים 46, אחד מגדודי חטיבה 401 של אוגדת סיני. הם השתתפו בקרב נגד המצרים בלילה הראשון של המלחמה. הקרב ניטש בגזרה הדרומית של חזית סיני, ממזרח למעוז ליטוף. הטנק שלהם הידרדר במדרון של דיונה, שקע בחול ולאחר מכן נפגע מטיל נגד טנקים. כהן ומרדכי נהרגו וגופותיהם נשארו בתוך הטנק. איש צוות אחר הצליח להגיע אל קווי צה"ל ואילו מפקד הטנק נפל בשבי המצרי.
הטנק נגרר מהמקום על ידי המצרים. במהלך סריקות אחרי הנעדרים הגיע למקום צוות ישראלי ומצא פריטים מהטנק, אך לא את הנעדרים. סריקות נוספות במקום שנערכו מאוחר יותר לא העלו דבר.
ב-1999 מונה צוות חדש לחקירת המקרה. הוא בדק את המידע אודותיו ומצא כי בצילום אוויר ב-16 באוקטובר נראו ליד הטנק שתי תלוליות חול, שנעלמו בהמשך, עקב עבודות ביצורים שערכו המצרים. בעקבות זאת יצא למקום בנובמבר 1999 צוות חפירה ישראלי. התברר כי המבנה הטופוגרפי של האתר השתנה עם השנים. מודדים מצריים סימנו באמצעות מידע שהובא מישראל ריבוע של 10 מטר על 10 מטר. מחפר שנשכר מהמצרים חפר במקום בהשגחת אנשי המשלחת והחול שהוציא נבדק. נחפרה רצועה באורך של כ-25 מטר, ברוחב של כ-12 מטר ובעומק של כ-3.5 מטר. במהלך החפירה נמצאו פריטים שונים שזוהו כמשתייכים לטנק של כהן ומרדכי. למחרת הורחבה החפירה בכיוון דרום. תחילה נמצאו פריטים נוספים מהטנק ואחר כך התגלו גופות שני הנעדרים, בעומק של כ-3.8 מטר מתחת לפני השטח. הם נקברו זה ליד זה כשהם לבושים בסרבלי הטנקיסטים שלהם. בסיום העבודה כוסתה החפירה בחול לבקשת המצרים.
גופותיהם של כהן ומרדכי הובאו לישראל יותר מ-26 שנים לאחר שנעלמו, וזוהו בוודאות. הם הובאו לקבורה ברמלה ובירושלים.
הנעדרים שטרם אותרו

נכון לספטמבר 2020 טרם נודע מקומם של 16 נעדרים:
| שם | גיל | חיל | פרטים | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| • סרן מירון אלתגר  • טוראי דן גילת  • רב-טוראי חיים מוצפי  • סמל-ראשון ינקו קלר | בני 19 עד 22 | גייסות השריון | אנשי צוות טנק שנעלמו לאחר קרב בסיני ביום המלחמה הראשון ("טנק אלתגר") | 6 באוקטובר 1973 |
| • סגן משנה שמעון בן דרור  • רב-טוראי זאב פאר | בני 19 עד 21 | גייסות השריון | אנשי צוות טנק שנעלמו לאחר קרב בסיני ביום המלחמה הראשון. שני אנשי הצוות האחרים של הטנק הגיעו אל קווי צה"ל | 6 באוקטובר 1973 |
| רב-סרן שמעון אש | 43 | חיל האוויר | טייס מטוס סקייהוק שהופל בגזרה המרכזית של סיני | 7 באוקטובר 1973 |
| תת-אלוף ארלוזור לב | 40 | חיל האוויר | מפקד בסיס רמת דוד. הטיס מטוס סקייהוק שהתרסק בים התיכון לאחר גיחת תקיפה באזור פורט סעיד שבמצרים | 9 באוקטובר 1973 |
| טוראי זאב רוטשיק | 28 | חיל השריון | נעלם כשהיה בדרכו אל יחידת המילואים שלו ברמת הגולן | 10 באוקטובר 1973 |
| • סרן ברוך-ארי גולן  • רב-סרן גד סמוק | בני 22 ו-31 | חיל האוויר | נווט וטייס של מטוס פנטום. נעלמו לאחר שצנחו ממטוסם שנפגע ממערב לתעלת סואץ | 17 באוקטובר 1973 |
| • סרן עודד אמיר  • רב-סמל עלי קמחי | בני 23 ו-22 | חיל הים | אנשי הקומנדו הימי שנספו במהלך מבצע ליידי למיקוש כלי שיט מצריים בנמל פורט סעיד | 17 באוקטובר 1973 |
| • סמל ראשון יוסף בן עזרא  • סמל ראשון יוסף חזן | בני 32 ו-37 | חיל התובלה | שניים מתוך תשעה שנהרגו בהתפוצצות מוקש ימי בגדה המערבית של האגם המר הקטן במצרים. גופות שבעה מההרוגים נמצאו וזוהו | 29 באוקטובר 1973 |
| סרן אורי פרנס | 25 | חיל האוויר | טייס מטוס נשר. נטש את מטוסו שיצא משליטה בטיסת אימונים ממערב לאשקלון ונעלם | 6 בנובמבר 1973 |
לקריאה נוספת

הרצל שפיר, מלחמת יום הכיפורים: מבט שונה: האירועים שקדמו והובילו למלחמה, מהלך המלחמה, תוצאותיה והשלכותיה, 1967-‏1977, בן שמן: מודן, 2020
צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולביטחון: המשטרה הצבאית; הרבנות הצבאית; הג"א; הפרקליטות הצבאית, תל אביב: רביבים, 1982.
ביאורים

↑  ערן-חי פרץ, בן אחותו של ערן כהן שנקרא על שמו, נהרג באסון המסוקים בשנת 1997. שניהם קבורים בבית הקברות הצבאי בדגניה א'. באתר מוצבת גם מצבה לזכרו של הטייס רב-סרן יצחק (אקי) ארצי, בן הקיבוץ, שמטוסו הופל מעל תעלת סואץ ב-1 בדצמבר 1967 וגופתו לא נמצאה.
הערות שוליים

↑  המספרים נלקחו מספרו של הרצל שפיר.
↑  עסקות חילופי שבויים שקיימה ישראל מאז 1948 ועד 1998 באתר "ערים בלילה".
↑  אחרי 42 שנה, דו”ח פנימי חושף: גופות צוות טנק שנעדר בסיני הוחזרו לישראל ב-77′ והמשפחות לא ידעו, באתר חטיבה 14 במלחמת יום הכיפורים.
↑  דן סלע,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'‏בעומק של מטר וחצי נמצא חלק מכנף ימין, בטאון חיל האוויר 204, יוני 1995, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  אירוע D4 - חצי האי סיני, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  ראו אירוע AF42 - באזור תעלת סואץ צפונית לכביש איסמעליה-טסה, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  אירוע AF1 - פורט סעיד, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  טוראי זאב רוטשיק ז"ל, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  אירוע AF45 - דרומית לאגם תמסח בצד המערבי של תעלת סואץ, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  אירוע סואץ - נמל פורט סעיד, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  אירוע מוקש ימי - האגם המר הקטן בסיני, באתר הענף לאיתור נעדרים.
↑  אירוע מטוס נשר - בים התיכון מערבית לאשקלון, באתר הענף לאיתור נעדרים.
משטרת האגדות

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה, הנפשה
 יוצרים:  רון אייזק   ליאורה קמנצקי
 מדבבים בעברית:  ראו דיבוב לעברית
 ארץ מקור:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  27
 הפקה
 חברת הפקה:  יורם גרוס אי.אמ.טי.וי
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים ערוץ ג'וניור ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  2002–2003 
 תקופת שידור בישראל:  2005
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משטרת האגדות (באנגלית: Fairy Tale Police Department) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אוסטרלית לילדים המשודרת בערוץ ג'וניור החל משנת 2005. הסדרה, שבעלת אתנחתא קומית, נוצרה על ידי היוצרים של "פליפר ולופקה", רון אייזק וליאורה קמנצקי מחברת יורם גרוס אי.אמ.טי.וי.
עלילה

העלילה מספרת על ג'וני וכריס, צמד בלשי משטרה ממשטרת האגדות, שמקבלים מהבוס שלהם משימה להחזיר את האגדות הידועות למסלולן. בתחילת כל פרק המספר מספר את הסיפור, ובהמשך האגדה יוצאת מקו העלילה המקורי ועל זוג הבלשים להחזיר אותה למסלולה המקורי. במהלך הסדרה ישנם חיכוכים על רקע השוני בין הדמויות - ג'וני הטיפש וכריס השלילית, אך לבסוף הם מיישבים את הדעות.
דמויות > דמויות ראשיות

ג'וני פנטזיה - שוטר במשטרת האגדות, טיפש, שחצן, פחדן, ילדותי ומגושם הנוטה להכניס את עצמו לצרות, לפעמים השיער שלו מתפזר ולכן הוא משתמש במסרק כדי להחזיר אותו לקדמותו, משתף פעולה עם השותפה שלו כריס אנדרסון, שם המשפחה שלו מבוסס על הז'אנר "פנטזיה" שפרושה "דמיון" או "אגדה", מאוהב בבת הטוחן גווינית ונוטה לעצבן את כריס, בכל פעם שהוא מתבלבל בקוד כריס מתקנת לו את שגיאת הקוד, משמש עם שאר הדמויות כאתנחתא קומית.
כריס אנדרסון - שוטרת במשטרת האגדות השותפה של ג'וני. חכמה אך חוצפנית ושלילית, יכולה לעצור פושעים בקלות. לעיתים היא רבה עם ג'וני ומכה אותו. שמה רומז לשמו של הסופר הנס כריסטיאן אנדרסן שגם כותב אגדות, הדמות היחידה בסדרה שאף פעם לא מצחיקה ואף פעם לא באתנחתא קומית.
דמויות > דמויות משנה

שאר הדמויות משמשות כאתנחתא קומית כולל הדמויות מהאגדות.
המפקד - איש גדל מידות וחמום מוח. מנהיג משטרת האגדות. המפקד לא עוזב אף פעם את תחנת המשטרה, שונא שוונדה קוראת לו יקירי, כל פעם הוא גם מתרגז על כריס וג'וני על שהם עושים שטויות או רבים, בסוף כל פרק הוא מודה להם שהצליחו במשימה להחזיר את האגדות למסלולם.
וונדה - פיה זקנה וטובת לב, שבפרק 4 מתגלה כדמות הפיה הטובה מאגדת "היפהפייה הנרדמת". במהלך הסדרה השרביט שלה עושה צרות, חברה טובה של כריס ולפעמים של ג'וני.
פינוקיו - בובת עץ, בכל פעם שהוא משקר אפו מתארך, ג'וני וכריס הצילו אותו מהילדה ברומשטיין המכשפה הרעה מלהפוך למטאטא קסמים.
קלוד - צפרדע מדען שמחפש מישהי שתיתן לו נשיקה כדי שהוא יהפוך לנסיך, ממציא המצאות מתקדמות אך לא כולן עובדות, בתחילת הפרק האחרון מצא נסיכה ששמה דיאדרה בזכותה הוא באמת הפך לנסיך, בסוף הפרק האחרון חזר להיות צפרדע.
המפטי דמפטי - ביצה בן אנוש שבכל פעם שאדם עובר לידו הוא נופל מהקיר שלו ונשבר לחתיכות, מופיע במספר פרקים.
דיבוב לעברית > גרסה ראשונה 2005

בימוי דיבוב: עמוס שוב 
 הפקת דיבוב: נעמה ליס
| דמות> מדבבים ראשיים | מדבב/ת בעברית> מדבבים ראשיים |
| --- | --- |
ג'וני פנטזיה: עמוס שוב
כריס אנדרסון: שרון שחל
הצ'יף / המספר: עדי וייס
וונדה הפיה: גאולה נוני
פינוקיו: סער בן יוסף
קלוד הצפרדע: איתמר נמרוד
מדבבים אורחים
דמויות שונות: אורנה כץ
דמויות שונות: אביעד בנטוב
דמויות שונות: יגאל זקס
דמויות שונות: דודו זר
דמויות שונות: לימור שפירא
דמויות שונות: יואב נאמן
דמויות שונות: יעל בן ארי
דמויות שונות: צביקה פורמן
דמויות שונות: עפרון אטקין
דמויות שונות: שרית סרי
ביצוע שיר פתיחה: צביקה פורמן
דיבוב לעברית > גרסה שנייה 2024

בימוי דיבוב: תמיר סופר 
 הפקת דיבוב: תומר קאופמן / ספיר רון ארגמן
| דמות> מדבבים ראשיים | מדבב/ת בעברית> מדבבים ראשיים |
| --- | --- |
ג'וני פנטזיה: תמיר סופר
כריס אנדרסון: שרון שחל
הצ'יף: רוברט הניג
וונדה הפיה: אורלי קטן
פינוקיו: סער בן יוסף
קלוד הצפרדע: עידו מוסרי
המספר: חיים אדן
מדבבים אורחים
דמויות שונות: אורנה כץ
דמויות שונות: גלעד קלטר
דמויות שונות: אלי לולאי
דמויות שונות: עמי מנדלמן
דמויות שונות: גיורא קנת
דמויות שונות: לימור שפירא
דמויות שונות: לירון ברנס
דמויות שונות: דדי זהר
דמויות שונות: יפעת זנדני צפריר
דמויות שונות: לירון לב
דמויות שונות: שי זורניצר
דמויות שונות: צביקה פורמן
דמויות שונות: עפרון אטקין
דמויות שונות: שרית סרי
ביצוע שיר פתיחה: צביקה פורמן
פרקי הסדרה

| מספר הפרק | שם הפרק | אגדה שהייתה בפרק |
| --- | --- | --- |
| 1 | פינוקיו בסכנה | פינוקיו |
| 2 | תעלומת נסיך הצפרדע | נסיך-צפרדע |
| 3 | אין נשיקה ליפהפייה הנרדמת | היפהפייה הנרדמת |
| 4 | יום שחור לשלגיה | שלגיה ושבעת הגמדים |
| 5 | צרות בבית שלושת החזירונים | שלושה חזירונים קטנים |
| 6 | סימני המלך החדשים | בגדי המלך החדשים |
| 7 | צרה גדולה לחייט הקטן | החייט הקטן והאמיץ |
| 8 | הטוב הרע והברווזון המכוער | הברווזון המכוער |
| 9 | כישלון היפה והחיה | היפה והחיה |
| 10 | הקש האחרון של עוץ לי גוץ לי | עוץ לי גוץ לי |
| 11 | תעלול נעל הזכוכית | סינדרלה |
| 12 | המבחנים של חייל הבדיל | חייל הבדיל |
| 13 | תעלומת המוזיקאים מברמן | המוזיקאים מברמן |
| 14 | אין אפונה לנסיכה | הנסיכה והעדשה |
| 15 | מי יעזור לעמי ותמי | עמי ותמי |
| 16 | בעיית הכישופים של שוליית הקוסם | שוליית הקוסם |
| 17 | מקרה השיער של רפונזל | רפונזל |
| 18 | שיח השעועית והגניבה הגדולה | ג'ק ואפון הפלא |
| 19 | חידת החלילן מהמלין | החלילן מהמלין |
| 20 | בעיה ברגליים של החתול במגפיים | החתול במגפיים |
| 21 | אלאדין והמנורה האבודה | אלאדין ומנורת הקסמים |
| 22 | טעות בדרך של כיפה אדומה | כיפה אדומה |
| 23 | עלי בבא והגנבים הפגומים | עלי בבא וארבעים השודדים |
| 24 | החטיפה המוזרה של אצבעונית | אצבעונית |
| 25 | הסיפור של בת הים הקטנה | בת הים הקטנה |
| 26 | גניבת הדייסה של שלושת הדובים | זהבה ושלושת הדובים |
| 27 | סוף האגדה | לא הייתה אגדה בפרק |
המשחקים הפאראלימפיים

דגל המשחקים הפאראלימפיים
סקי לנכים במשחקי החורף הפאראלימפיים, קולומביה הבריטית, 2010
טניס נכים בזוגות, במשחקים הפאראלימפיים, קיץ 2008
כדורעף נכים
מדיסון דה רוזאריו בחימום לאליפות העולם בסידני, 2011
המשחקים הפאראלימפיים (מכונים גם אולימפיאדת הנכים או פאראלימפיאדה, באנגלית: Paralympic Games) הם אירוע רב-ענפי בינלאומי, שבמסגרתו מתחרים ספורטאים עם מוגבלויות. המשחקים הפאראלימפיים העיקריים נערכים בקיץ מדי ארבע שנים. משחקי החורף, המצומצמים יחסית בהיקפם, נערכים שנתיים אחרי כל קיץ פאראלימפי, בחורף, בסמוך למשחקים האולימפיים ואחריהם, ובחסות הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי.
השם "המשחקים הפאראלימפיים" בוסס במקור על המילה היוונית Paraplegia, שפירושה שיתוק בחלק התחתון של הגוף. לאחר זמן, ומשהתברר כי לא כל המתחרים הם נפגעי שיתוק, שונה מקור המונח מיוונית, והוא מתבסס כיום על המילה "פארא" שפירושה "ליד", כלומר, ליד המשחקים האולימפיים.
היסטורית המשחקים > משחקי סטוק מנדוויל

שורשי המשחקים הפאראלימפיים בתחרויות ספורט שארגן סר לודוויג גוטמן בשנת 1948 והשתתפו בהם לוחמי מלחמת העולם השנייה שסבלו מפגיעה בעמוד השדרה. התחרויות הפכו לאירוע שנתי שנקרא "משחקי סטוק מנדוויל" (על-שם בית החולים שבו נערכו). בשנת 1952 השתתפו בתחרויות גם מתחרים מהולנד, ובכך קיבלו התחרויות צביון בינלאומי.
היסטורית המשחקים > אירועים משמעותיים בתולדות משחקים

התחרויות הראשונות בסגנון אולימפי לספורטאים נכים נערכו ברומא, 1960, בסמוך לאולימפיאדה שנערכה שם. לראשונה, לא היו מיועדים המשחקים אך ורק לנכי מלחמה, אלא לכלל נפגעי עמוד השדרה, ובתנאי שהספורטאים ישובים בכיסאות גלגלים. בתחרויות אלה השתתפו 400 ספורטאים מ-23 מדינות. בהמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) הוחלט להוסיף למשחקים קטגוריות נכות נוספות, ולאפשר למגוון רחב יותר של בעלי לקויות לקחת בהם חלק. בטורניר זה השתתפו 1,600 ספורטאים מ-40 מדינות שונות.
אבן דרך נוספת בתולדות המשחקים הייתה במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). זה היה הטורניר הראשון אשר התקיים מיד לאחר הטורניר האולימפי, ועשה שימוש במתקניו. גם במשחקים שבאו לאחריו, בברצלונה (1992) ובאטלנטה (1996), נעשה שימוש כזה בתקני הטורניר האולימפי, אף שהסכמה רשמית בנושא בין הוועד הפאראלימפי הבינלאומי למקבילו האולימפי נוסחה רק בשנת 2001.
במשחקים הפאראלימפיים ה-12, שהתקיימו באתונה בספטמבר 2004, השתתפו 3,846 ספורטאים מ-145 מדינות, שהתחרו ב-19 ענפי ספורט. במשחקים הפאראלימפיים ה-13, שהתקיימו בבייג'ינג ב-2008, השתתפו 4,200 ספורטאים מ-145 מדינות שונות - שיא של משתתפים עד אז.
ענפי הספורט > משחקי הקיץ

משחקי הקיץ הפאראלימפיים כוללים 22 ענפי ספורט.
אופניים
כביש
מסלול
אתלטיקה
בדמינטון
בוצ'ה
ג'ודו
הרמת כוח
חתירה
טאקוונדו
טניס
טניס שולחן
טריאתלון
ירי תחרותי
כדורגל לעיוורים
כדורסל
כדורעף
כדורשער
סיף
קאנו/קיאק
קשתות
רוגבי
רכיבה
שחייה
ענפי הספורט > משחקי החורף

משחקי החורף הפאראלימפיים כוללים 7 ענפי ספורט.
סקי אלפיני
הוקי קרח
סקי נורדי
ביאתלון
סקי למרחקים
קרלינג
גלישת שלג
ישראל במשחקים הפאראלימפיים

ישראל משתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מראשיתם, וספורטאיה זוכים להישגים נאים ומדליות רבות. ישראל אירחה את המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968), ובאותה שנה הגיעה למקום השלישי עם 18 מדליות זהב, 21 כסף ו-23 ארד. גם באולימפיאדה החמישית בטורונטו בשנת 1976 הגיעה ישראל למקום השלישי עם 40 מדליות זהב, 13 כסף ו-16 ארד. נבחרות ישראל בכדורסל נכים זכו במדליית זהב ארבע פעמים: פעמיים ניצחה נבחרת הנשים (1968 ו-1976) ופעמיים ניצחה נבחרת הגברים (1968 ו-1980).
ראו גם

ספורט נכים
ספורטאי ספורט נכים
ספיישל אולימפיקס
משחקי אינוויקטוס
שחייה במשחקים הפאראלימפיים
נגישות
הערות שוליים

↑  History of the Paralympics באתר הוועד הפאראלימפי הקנדי
↑  History of the Paralympic Games
| המשחקים הפאראלימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | רומא (1960) • טוקיו (1964) • תל אביב (1968) • היידלברג (1972) • טורונטו (1976) • ארנהם (1980) • ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) • סיאול (1988) • ברצלונה (1992) • אטלנטה (1996) • סידני (2000) • אתונה (2004) • בייג'ינג (2008) • לונדון (2012) • ריו דה ז'ניירו (2016) • טוקיו (2020) • פריז (2024) |  |
| משחקי החורף | אורנסקולדויק (1976) • גיילו (1980) • אינסברוק (1984) • אינסברוק (1988) • אלברוויל (1992) • לילהאמר (1994) • נאגנו (1998) • סולט לייק סיטי (2002) • טורינו (2006) • ונקובר (2010) • סוצ'י (2014) • פיונגצ'אנג (2018) • בייג'ינג (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380777005171  BNE: XX4414999  BnF: cb12265112h (data)  GND: 4318268-9  LCCN: n78064382  LNB: 000325874  NDL: 00577588  NKC: ko20251248426  SELIBR: 265245  VIAF: 150043628   WorldCat (עם VIAF): 150043628
אפרת רייטן

אפרת רייטן-מרום (נולדה ב-15 במאי 1972, ב' בסיוון ה'תשל"ב) היא עורכת דין ופוליטיקאית ישראלית, המכהנת כחברת הכנסת מטעם מפלגת העבודה ומשמשת יו"ר סיעת העבודה בכנסת העשרים וחמש. רייטן כיהנה כיו"ר ועדת העבודה והרווחה בכנסת העשרים וארבע וכחברה בוועדה לבחירת שופטים.
בעברה הייתה רייטן שחקנית ומנחת טלוויזיה בערוץ הילדים ובערוץ 10.
ביוגרפיה

רייטן נולדה בחיפה וגדלה ברמת השרון. היא אחות אמצעית לשני אחים, בתם של מירי, מזכירה רפואית, ואבי, אל"ם בחיל הים ואחר-כך, איש ביטוח.
רייטן בוגרת תיכון ע"ש רוטברג ברמת השרון, שם הצטיינה במגמת ספורט וביולוגיה, ואף זכתה בתחרויות ארציות בתחומי האתלטיקה הקלה. בין השאר, בקפיצה לגובה.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת פיקוד הדרום.
את קריירת המשחק החלה ב-1992, כשחקנית משנה במיני-סדרה "משחקי אהבה". ב-1997 סיימה לימודי משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
היא השתתפה במספר סדרות טלוויזיה. בהן "הכל נשבר במשפחה", "קפה פריז", "החוף הדרומי" ו"שבתות וחגים". ב-1999 שיחקה בתפקיד ראשי (לצד מנשה נוי) בסרט הטלוויזיה "שבעה ימים באלול".
שיחקה במספר הצגות תיאטרון. בין היתר, גילמה את מיקה, הדמות הראשית בהצגה "הוא הלך בשדות" של תיאטרון באר שבע. במקביל, הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה לנוער. בין השנים 1994–2000 הנחתה גם בערוץ הילדים ובטלוויזיה החינוכית. בנוסף השתתפה בקלטות ילדים כגון: "הכבש השישה עשר", "כובע קסמים", "שירים וסיפורים על אצבעות", ו"חיתולי", בפסטיגלים 1997 ו-1998, ובמחזות זמר לילדים כגון: "מסיבת הפתעה", "הממלכה הקסומה של הוגו", "בת הים הקטנה" ו"הנסיכה והאפון".
בשנים 2003–2005 הנחתה רייטן, לצד מני פאר, את תוכנית הבוקר "יום חדש" בערוץ 2 של קשת. בשנים 2007–2008 הנחתה את תוכנית הבוקר "כל בוקר" בערוץ 10. ב-2010 הנחתה את התוכנית "הפרקליטים" בערוץ 10. במקביל שיחקה בתפקיד משני בסרט האימה "כלבת" שיצא לאקרנים ב-2010, ובשנת 2011 השתתפה בסדרה הקומית "גבוה וגרינבאום" בערוץ 2 של קשת. בשנים 2011–2012 הנחתה בערוץ 10 את המגזין השבועי "נקודה il" בהפקת הסוכנות היהודית.
ביוגרפיה > משפט

ב-2004 השלימה לימודי משפטים במכללת שערי משפט. בהמשך הוסמכה לעריכת-דין, ובשנת 2012 החלה לעבוד במשרד עורכי הדין "גולדפרב זליגמן". היא מומחית לדיני חוזים, דיני תאגידים ולשון הרע.
ייצגה בין היתר את ההסתדרות הרפואית, ואת משפחות ההרוגים באסון נחל צפית.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

כיהנה כחברה בוועדת החוקה של מפלגת העבודה. התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת ה-24 ובסופן הוצבה במקום החמישי ברשימת מפלגת העבודה. בחודש מרץ 2021 הושבעה לכנסת ה-24 – לאחר שמפלגת העבודה זכתה בשבעה מנדטים – ונבחרה כחברה בוועדה המסדרת של הכנסת, והחל מ-26 ביולי 2021 כיהנה כיושבת ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת. באוגוסט 2021 נבחרה מטעם הכנסת לחברה בוועדה לבחירת שופטים.
בבחירות לכנסת ה-25 התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבלה 12,877 קולות והוצבה במקום הרביעי ברשימת המפלגה לכנסת.
משמשת חברה בוועדות ביטחון לאומי, עבודה ורווחה והוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה.
נציגת הכנסת ב-WPL, ארגון בינלאומי למנהיגות נשית בפוליטיקה, וחברה בקבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-טורקיה.
החל מאפריל 2024 רייטן משמשת ממלאת מקום קבועה בוועדת חוץ וביטחון.
רייטן מתגוררת ביפו. היא נשואה לאדריכל גל מרום, ולהם בן ובת.
אמילי רוזה

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1987 (בת 38) לאבלנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולורדו בדנבר 
 
אמילי רוזה (באנגלית: Emily Rosa; נולדה ב-6 בפברואר 1987) היא האדם הצעיר ביותר שפרסם מאמר מחקר בכתב עת רפואי עם ביקורת עמיתים. בגיל תשע הגתה רוזה וביצעה מחקר מדעי על הילינג שפורסם ב-Journal of the American Medical Association ב-1998. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולורדו בדנוור ב-2009 עם התמחות בפסיכולוגיה. הוריה, לארי סרנר ולינדה רוזה, הם מנהיגי קבוצת ההסברה "למען ילדים בתרפיה" (Advocates for Children in Therapy) שפועלת להגנה על ילדים שנחשפים לשיטות טיפוליות שלא הוכחו מדעית.
מחקרי ההילינג

בשנת 1996 ראתה רוזה סרטון של מתרגלים בהילינג (Therapeutic Touch) שטוענים שהם יכולים להרגיש "שדה אנרגיה אנושי" (HEF – Human Energy Field) הנובע מגוף אנושי ויכולים להשתמש בידיהם כדי לתמרן את שדה האנרגיה האנושי על מנת לאבחן מחלה ולטפל בה. היא שמעה את דולורס קריגר, הממציאה המשותפת של ההילינג, טוענת שלכולם יש את היכולת להרגיש את שדה האנרגיה האנושי, ושמעה אחיות אומרות שהן חשות את שדה האנרגיה האנושי "חם כמו ג'ל" ו"ניתן למישוש כמו טופי". רוזה ראתה עד כמה האחיות בטוחות ביכולותיהן. "רציתי לראות אם הם באמת יכולים להרגיש משהו," אמרה.
באמצעות לוח תצוגה סטנדרטי של יריד המדע, הגתה רוזה פרוטוקול סמיות יחיד, שתואר מאוחר יותר על ידי מדענים אחרים כ"פשוט ואלגנטי", עבור מחקר שערכה בגיל תשע עבור יריד המדע שלה בכיתה ד'. היו שתי סדרות של מבחנים. בשנת 1996, 15 מתרגלים נבדקו בביתם או במשרדם בימים שונים על פני תקופה של מספר חודשים. בשנת 1997, 13 מתרגלים, כולל 7 מהסדרה הראשונה, נבדקו ביום אחד. הסדרה השנייה נצפתה וצולמה על ידי המפיקים של תוכנית הטלוויזיה Scientific American Frontiers. סטיבן בארט, רופא (MD) מ-Quackwatch ("משמר השרלטנים") היה מחבר בכיר של המאמר, אמה של אמילי, לינדה רוזה, אחות במקצועה (RN), הייתה המחברת הראשית של המאמר, ואביה החורג של אמילי, לארי סרנר, שימש כסטטיסטיקאי. הניסוי נכתב עבור כתב העת של איגוד הרפואה האמריקאי, JAMA. המחקר כלל ספרות נרחבת ופורסם ב-1 באפריל 1998. ג'ורג' לונדברג, עורך JAMA, היה מודע לייחודיות של המצב, ואמר: "הגיל לא משנה. מה שחשוב זה מדע טוב, ו[המאמר ה]זה הוא מדע טוב".
המחקר בדק את יכולתם של 21 מומחי הילינג לזהות את שדה האנרגיה האנושי בלי להסתכל. רוזה ביקשה מכל מומחה לשבת ליד שולחן ולהושיט את ידיו דרך מסך. בצד השני של המסך, רוזה בחרה באקראי את ידו של אחד ממומחי ההילינג והחזיקה בצמוד אליה את ידה-שלה. לאחר מכן נשאלו מתרגלי הילינג מי זיהה את שדה האנרגיה האנושי של רוזה. כל אחד מהם קיבל עשרה ניסיונות, אך הם איתרו נכון את ידה של רוזה בממוצע 4.4 פעמים בלבד. חלק מהנבדקים התבקשו לפני הבדיקה לבחון את ידיה של רוזה ולבחור איזו מהידיים שלה לדעתם מייצרת את שדה האנרגיה האנושי החזק ביותר. לאחר מכן רוזה השתמשה ביד הזו במהלך הניסוי, אבל הנבדקים האלה לא הצליחו יותר מכפי שהצליחו קודם. התוצאות הראו שמתרגלי הילינג לא יכלו לזהות את היד לעיתים קרובות יותר מאשר באופן אקראי, ולפיכך רוזה ושותפיה הגיעו למסקנה שאין בסיס אמפירי להנחה שקיים שדה אנרגיה אנושי, ובהמשך - הילינג:
למיטב ידיעתנו, לא פורסם שום מחקר אובייקטיבי וכמותי אחר הכולל יותר מומחי הילינג, ואף מחקר מתוכנן היטב לא הוכיח תועלת בריאותית כלשהי מהילינג. עובדות אלו, יחד עם ממצאי הניסוי שלנו, מצביעים על כך שטענות ההילינג אינן מבוססות וששימוש נוסף בהילינג על ידי אנשי מקצוע בתחום הבריאות אינו מוצדק.
מחקרי ההילינג > תגובה

פרסום הניסוי של רוזה ב-JAMA היה סנסציה תקשורתית בינלאומית. במאמר בניו יורק טיימס, רוזה הושוותה לילד בסיפור הקצר "בגדי המלך החדשים". המאמר ציין כי הוריה ועוזריה של רוזה בפרויקט היו לינדה רוזה, אחות מוסמכת שניהלה קמפיין נגד הילינג במשך כמעט עשור, ולארי סרנר, יו"ר ה-National Therapeutic Touch Study Group, ארגון אנטי-הילינג.
דייוויד ג'יי הפורד (Hufford) טען שהמחקר הציג בעיות אתיות מכיוון שמחברי המחקר גייסו את שיתוף הפעולה של מפעילי ההילינג על ידי הצגת המחקר כ"פרויקט יריד מדעי של כיתה ד'" בלבד. הפורד כתב שזה היה כישלון עקב אי עמידה בחובת גילוי מלא, והונאה. אבל הניתוח של הפורד לא הכיר בכך שהסבב הראשון של המבחנים היה, למעשה, רק פרויקט מדעי יריד של כיתה ד' שנעשה ללא מחשבה על פרסום עתידי. הפרסום הוצע על ידי ד"ר סטיבן בארט חודשים לאחר מכן כאשר נודע לו שהמחקר התקיים. סבב הבדיקות השני נעשה לבקשת Scientific American Frontiers, כאשר המשתתפים מודעים לחלוטין לכך שהם צולמו בווידאו. לא בוצע ניסוי אחר כך שהפריך את ממצאי הניסוי. עם זאת, מחקר אחד שפורסם הבהיר כמה מהסוגיות שעלו בזמנו בחלקים מהקהילה הספקנית לגבי השיטה והניתוח של הנתונים. ספציפית, מחקר זה מצא שיש לצפות מאנשים לזהות נוכחות של יד ברמות טובות יותר מהסיכוי, ככל הנראה בגלל חום קורן מכיוון שחומרים חוסמי חום מפחיתים את הדיוק לרמה של אקראיות.
פרסים > ניסוי הילינג

1999: הכרה על ידי ספר השיאים של גינס (מסת"ב 1-892051-01-X) כאדם הצעיר ביותר שמחקר פורסם בכתב עת מדעי או רפואי.
פרסים > מחקר אחר

2000: יריד המדע וההנדסה בקולורדו: מקום ראשון, חטיבה זוטרה למדעי כדור הארץ והחלל, לגיאודזיה: מדידת היקף כדור הארץ עם מכשירים מקוריים.
2003: ברית האתאיסטים הבינלאומית: פרס "העתיד של המחשבה החופשית".[דרוש מקור]
הופעות

חדשות הערב של ABC, CBS, NBC ו-PBS; ספיישלים של ג'ון סטוסל; BBC, Fox, CNN, MSNBC; ניק ניוז; רעיון ברזיל; יש לי סוד; טלוויזיה דנבר; Scientific American Frontiers (שלוש תוכניות); ערוץ דיסקברי (שתי תוכניות); רדיו ABC; וכל הדברים הנחשבים של NPR.[דרוש מקור]
צוינה בפקס פרס איג נובל ב-1998 בהרווארד, וקיבלה את הפרס בחינוך מדעי עבור דולורס קריגר שנעדרה כי "לא יכלה או לא רצתה להשתתף". קריגר, פרופסור לסיעוד וממציאה שותפה של הילינג, צוטטה כ"מדגימת היתרונות של הילינג, שיטה שבאמצעותה אחיות מתפעלות את שדות האנרגיה של חולים על ידי הימנעות קפדנית ממגע פיזי עם אותם חולים". בהרצאה המרכזית הביעה רוזה את הכרת התודה שלה על כך שד"ר קריגר השאירה לה במשך שני עשורים מחקר בסיסי בהילינג. למחרת רוזה נשאה נאום "איג נובל" ב-MIT.[דרוש מקור]
סטוסל, ג'ון (6 באוקטובר 1998). "כוחה של אמונה". חדשות ABC .
"רפואת העידן החדש". פן וטלר: שטויות! 2008.
פרסומים

L Rosa, E Rosa, L Sarner, S Barre, "מבט מקרוב על הילינג" . Journal of the American Medical Association, 1 באפריל 1998; 279(13):1005–1010.
"הילינג ואני", מאת אמילי רוזה, הספקן הצעיר (Jr. Skeptic), 1998; ו(2):97–99.
"דרך אחרת לרפא?" . קו חם למדע: מדענים עונים על שאלותיך, עם אמילי רוזה, Scientific American Frontiers, PBS, 4 ביוני 2002.
"איך להכין עוגת נתיחה-לאחר-המוות של חייזרים", מאת אמילי רוזה ולינדה רוזה, הספקן הצעיר, 1999; 7(3):105.
"לגדול ללא אלוהים: איך שרדתי הורות חילונית חובבת" מאת אמילי רוזה, ב-Parenting Beyond Belief: On Raising Ethical, Caring Kids Without Religion, דייל מקגואן, עורך., AMACOM, 2007.מסת"ב 0-8144-7426-8ISBN 0-8144-7426-8 (תורמים אחרים כללו את ריצ'רד דוקינס, ג'וליה סוויני ופן ג'ילט.)