stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נגה ניר נאמן
ביוגרפיה

ניר נאמן נולדה וגדלה בעפולה. סבה יליד פולין היה ניצול השואה ומזכ"ל האיגוד המקצועי של פועלי עפולה, אביה הוא בעל חברה לייעוץ פיננסי, ואמה, בינה ניר, היא מורה לפיזיקה ולמתמטיקה מנהלת בית ספר לשעבר ומרצה לתקשורת פוליטיקה ולתרבות במכללה האקדמית עמק יזרעאל.
ניר נאמן התקבלה לתיאטרון צה"ל, אך לא שירתה בו בסוף. אחרי השירות בצה"ל החלה ללמוד תקשורת ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל עסקה בניקיון בתים ובתרגום ומכירת מאמרים.
את דרכה המקצועית החלה כדוברת של ח"כ ויצמן שירי, ולאחר מכן עברה לערוץ הראשון בשנת 1998, כתחקירנית בתוכנית בוקר, כרכזת המערכת של תוכנית האקטואליה "7 וחצי" וכתחקירנית כללית. ב-2002 היא עברה לערוץ 10 עם הקמתו, ושימשה כרכזת מערכת בתוכנית "חדר מצב" עם דוד גלבוע. ב-2003 עברה לתפקיד כתבת לענייני בריאות, וסיקרה בין השאר, את פרשת רמדיה, ומ-2006 שימשה ככתבת צרכנות ובהמשך גם תעופה.
ב-2008 במהלך מבצע עופרת יצוקה שידרה מאשקלון.
בשנת 2012 שודר בערוץ 10 סרטה התעודי "מיליון דולר בייבי" שעוסק בהוצאות הגוברות והמחיר היקר של תעשיית ההיריון וגידול ילדים בישראל.
בשנים 2013–2015 הגישה ניר נאמן לצד סיון כהן את תוכנית הצרכנות היומית הכול כלול בערוץ 10. קיבלה את אות המופת של עמותת אומ"ץ לשנת 2015 עם סיון כהן, על עבודתן העיתונאית של שתיהן במסגרת התוכנית.
מ-2015 מגישה את מוסף התחקירים "ברקוד" במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר. משמשת כמגישה מחליפה בתוכנית חמש עם רפי רשף. ב-2016 הגישה ביחד עם דני רופ כמה ימים בשבוע את תוכנית הבוקר בערוץ 10, במקום התוכנית "אורלי וגיא", בעקבות יציאתם של אורלי וילנאי וגיא מרוז לחופשה.
ב-20 ביולי 2016 החלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר, לסירוגין עם תמר איש-שלום וטלי מורנו.
ב-2019 ניר נאמן עזבה את "ברקוד" כחלק ממיזוג רשת-עשר.
ב-20 במאי 2020 החלה להגיש את התוכנית "לפני החדשות".
ב-14 באוגוסט 2020 החלה להגיש את התוכנית "המגזין".
באוקטובר 2020 נפגעה מנפילה במהלך צילומים, ולאחר מכן נדרשה לתקופת החלמה ממושכת.
חיים אישיים

ניר נאמן הייתה נשואה לאורן נאמן, מנהל מכירות ובעבר עוזר פרלמנטרי של חברת הכנסת לשעבר סופה לנדבר, ולהם בן ובת. מתגוררת בגבעתיים.
הערות שוליים

1 2 3 4  שיר זיו, "עבדתי שנים כמנקה. העדפתי לנקות אסלות מאשר להגיש קפה", באתר ישראל היום, 21 במאי 2020
↑  רועי בהריר, סחיטה לאור יום: מדוע תינוק ישראלי עולה יותר?, באתר nrg‏, 20 במאי 2012
↑  מיה מנע‏, הפרחים לבלווטניק, באתר וואלה, 23 ביולי 2015
↑  לי-אור אברבך, ‏עוד צרכנות בחדשות 10: מוסף יומי חדש במהדורה, באתר גלובס, 2 במרץ 2015
↑  רן בוקר, המגישה החדשה של חדשות 10: נגה ניר נאמן, באתר ynet, 15 ביולי 2016
↑  במהלך צילומים: כתבת חדשות 13 נפצעה ופונתה לביה"ח, באתר "סרוגים", 25 באוקטובר 2020
↑  אורית מרלין רוזנצוייג, נגה ניר נאמן: "הייתי בטוחה שאני הולכת להיות נכה לנצח", באתר ynet, 23 באוגוסט 2021
גל נדיבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1972 (בן 52) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 http://www.nedivi.com
 
גל נדיבי (נולד ב-21 באוגוסט 1972 בתל אביב) הוא מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו, הידוע בעיקר כמנחה האחרון של התוכנית "זומביט" בטלוויזיה החינוכית.
את דרכו הרדיופונית החל בתחנת הרדיו הפיראטית "הגל הירוק", שהתמודדה במכרז הרדיו האזורי אך לא צלחה אותו. אחר כך עבר לשדר ב"קול ישראל", תחילה ב"קול הדרך", ואחר כך ברשת ג'. נמנה עם מקימי "רדיו תל אביב", בו שידר, ובהמשך שימש כמנהל התוכניות וסמנכ"ל התחנה. בשנת 1998 החל להגיש את תוכנית המחשבים זומביט" בטלוויזיה החינוכית, עד ירידה מהמסך בשנת 2006. בשנים האחרונות, מתמקד בקריינות פרסומות ופרומואים לטלוויזיה ובנוסף משמש כמרצה במרכז הבינתחומי הרצליה.
נדיבי הוא קריין הבית של זכיינית ערוץ 2 לשעבר ומפעילת ערוץ 13, "רשת", מאז תחילת שידוריה. כמו כן, משמש נדיבי כקריין הבית של רשת "שופרסל", הן בפרסומות והן בשירותים השונים שמוצעים על ידי שופרסל ללקוחות, לרבות מערכת הקופות האוטומטיות, מערכת העגלות וקריינות המערכת הטלפונית. בשנים האחרונות משמש נדיבי כקריין עבור המשביר לצרכן ו"אלמ", כאשר באחרונה הוא מחליף את לאון פלדמן ששימש כקריינה הקבוע.
אנה סואל

| --- | --- |

אנה סואל
 לידה:  30 במרץ 1820 גרייט ירמות', מחוז נורפוק, אנגליה בריטניה
 פטירה:  25 באפריל 1878 (בגיל 58) אולד קאטון, מחוז נורפוק, אנגליה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  אנגליה
 מקום קבורה:  נורפוק 
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  הסייח השחור
 תקופת הפעילות:  סיום פעילות=19
 
אנה סואל (באנגלית: Anna Sewell; ‏30 במרץ 1820 – 25 באפריל 1878) הייתה סופרת אנגלייה, הידועה בעיקר בשל ספרה, "הסייח השחור".
ביוגרפיה

סואל נולדה בגרייט ירמות', מחוז נורפוק, אנגליה למשפחה קווייקרית אדוקה. אביה היה אייזיק פיליפ סואל (1793–1879), ואימה, מרי רייט סואל (1798–1884), הייתה סופרת ילדים מצליחה. היה לה אח אחד צעיר ממנה בשם פיליפ. את רוב חינוכה קיבלה בבית. כשהייתה בת 12 עברה משפחתה לגור בסטוק ניואינגטון, שם החלה לראשונה ללמוד בבית ספר. שנתיים מאוחר יותר היא החליקה בדרכה חזרה מבית הספר ושני קרסוליה נפצעו באופן חמור. אביה החל לעבוד בברייטון ב-1836 בתקווה שהאקלים שם יעזור לרפא את אנה. למרות זאת וככל הנראה בגלל חוסר טיפול מתאים בפציעה, אנה מעולם לא הצליחה לעמוד שוב על רגליה ללא קביים ולא הצליחה ללכת כלל. כדי להתנייד ממקום למקום השתמשה לעיתים קרובות בעגלות רתומות לסוסים, שתרמו לאהבתה לסוסים ולדאגתה לטיפול הומני בבעלי חיים. בערך באותו זמן אנה ואימה עזבו את אגודת הידידים כדי להצטרף לכנסייה האנגליקנית. למרות זאת שתיהן המשיכו את פעילותן בחוגים אוונגליסטים.
אמונתה הדתית של אימה באה לידי ביטוי בעיקר בכתיבת ספרי ילדים אוונגליסטיים, אותם עזרה אנה לערוך, אם כי כל בני משפחת סואל, ומשפחתה של מרי סואל - בני משפחת רייט, עסקו בעבודות אחרות רבות וטובות. במהלך חיפושיה אחר אפשרות לשפר את בריאותה באירופה נתקלה סואל במגוון סופרים, אמנים ופילוסופים אליהם לא נחשפה בעברה. עבודתה היחידה של סואל שהתפרסמה הייתה "הסייח השחור" שנכתב בין השנים 1871 עד 1877 לאחר שעברה לאולד קאטון, כפר מחוץ לעיר נוריץ' בנורפוק. בתקופה הזאת מצב בריאותה הידרדר. היא הייתה מרותקת למיטתה לעיתים קרובות והכתיבה הייתה אתגר עבורה. היא הכתיבה את הטקסט לאימה ומ-1876 החלה לכתוב על פיסות נייר שאימה עיבדה לאחר מכן. ב-24 בנובמבר 1877, כשהייתה בת 57, מכרה סואל את הספר להוצאה לאור מקומית בשם "ג'ארולד". אף על פי שהספר נחשב לקלאסיקת ילדים, היא כתבה אותו במקור לאנשים שעבדו עם סוסים. היא אמרה: "מטרה מיוחדת [הייתה] להרבות טוב-לב, סימפתיה וטיפול אוהד בסוסים".
סואל נפטרה ב-25 באפריל 1878 מצהבת או שחפת, חמישה חודשים לאחר שספרה התפרסם, כשהיא זוכה לראות בתחילת הצלחתו. היא נקברה ב-30 באפריל 1878 בבית קברות קווייקרי בלאמאס, סמוך לנורפוק, לא הרחק מנורויץ', שם קיים לוח קיר המנציח את מקום מנוחתה.
מקום הולדתה בצ'רץ' פליין (Church Plain) שבגרייט ירמות' משמש כמוזיאון, ומ-2014 קיים בו גם בית תה.
הערות שוליים

1 2 3  ‏The Oxford guide to British women writers by Joanne Shattock. p. 385, Oxford University Press. (1993)
↑  The maker of the omnibus by Jack Hodges. p. 85. Sinclair-Stevenson (1992)
↑  Victorian fiction and the cult of the horse by Gina M. Dorré. p. 95. Ashgate Publishing, Ltd. (2006)
↑  Dark Horse: The Life of Anna Sewell by Adrienne E. Gavin. p. 165. Sutton Publishing (2004)
↑  Tea shop info
↑  The literary guide and companion to Middle England by Robert M. Cooper. p. 306. Ohio University Press. (1993)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463381905171  PLWABN: 9810530307505606  BIBSYS: 90083901  BNE: XX1020330  BnF: cb12639100j (data)  CiNii: DA00999825  GND: 120952424  ISNI: 0000 0000 8084 4422  LCCN: n50001405  LNB: 000018914  MusicBrainz: 4191e567-7b85-43f2-81ec-9ba867523cb0  NDL: 00456166  NKC: jn20000604841  NLA: 35491089  NLG: 62158  NLK: KAC200004560  NTA: 07028038X  SELIBR: 292346  SNAC: w6zs2x8z  SUDOC: 066881730  Trove: 972125  VIAF: 5052475   WorldCat (עם VIAF): 5052475 
ביתה של אנה סואל באולד קאטון
ניקול אגרט

| --- | --- |

ניקול אגרט, 2017
 לידה:  13 בינואר 1972 (בת 52) גלנדייל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 עיסוק:  שחקנית טלוויזיה וקולנוע
 צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקול אגרט (באנגלית: Nicole Eggert; נולדה ב-13 בינואר 1972) היא שחקנית אמריקאית. ידועה במיוחד בזכות גילום הדמות סאמר קווין בסדרה הטלוויזיה "משמר המפרץ" אשר הייתה אחת מתוכניות הטלוויזיה הנצפות ביותר בעולם במהלך שנות ה-90.
ביוגרפיה

ניקול אגרט נולדה בגלנדייל שבקליפורניה, לאם בריטית שהייתה סוכנת כישרונות ולאב אמריקני ממוצא גרמני שהיה עובד בכיר בחברת שימורים. אגרט נכנסה לתעשיית הבידור בגיל צעיר, כאשר היא החלה במהלך ילדותה להופיע בתחרויות יופי. כאשר היא הייתה בת 5 היא השתתפה בתחרות בפרסומת טלוויזיה לשמפו לתינוקות של ג'ונסון אנד ג'ונסון.
ב-1980, כאשר היא הייתה בת שמונה, אגרט קיבלה תפקיד בסרט "עשירות ומפורסמות" בו היא שיחקה את בתה הצעירה של דמותה של קנדיס ברגן.
בשנים 1985 ו-1986 אגרט גילמה את מרסי פרגוסון בסיטקום "מי הבוס?", אשר הייתה חברתה של סמנתה מיסלי (שגולמה על ידי אליסה מילאנו). בינואר 1987, היא שיחקה בסיטקום "Charles in Charge" (אנ') של רשת CBS בתפקיד ג'יימי פאוול. היא השתתפה בתוכנית עד שהיא הסתיימה בשנת 1990.
בשנת 1989 אגרט הנחתה את טקס פרסי בחירת הילדים של רשת ניקלודיאון יחד עם ויל ויטון. באותה השנה היא הייתה הכוכבת האורחת הראשונה שהתארחה בתוכנית הילדים "האחים סופר מריו". בשנת 1992 היא כיכבה בתפקיד אלכסה אדמס בסרט הטלוויזיה "Secrets".
בשנת 1992 הצטרפה לצוות השחקנים הראשי בסדרה המצליחה "משמר המפרץ", בה היא גילמה את הדמות של המצילה סאמר קווין. הסדרה הייתה באותה העת אחת מסדרות הטלוויזיה הנפוצות ביותר בעולם והיא תרמה רבות לפרסום הרב לו אגרט זכתה בשנות ה-90. אגרט השתתפה בסדרה במשך שתי עונות.
ההופעות של אגרט במשמר המפרץ ו-Charles in Charge חיזקו את המוניטין של אגרט כאלילת נוער בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
בשנת 1996 היא גילמה תפקיד אורח בפרק "Enemies" של "נשואים פלוס" אשר תוכנן במקור להיות פיילוט לסדרת ספין-אוף פוטנציאלית.
אגרט הופיעה בהמשך על עטיפת אלבום הבכורה של להקת הרוק שוגר ריי, "Lemonade and Brownies"(אנ').
ב-2004 אגרט גילמה את דמותה של ג'ינג'ר בתוכנית המציאות "The Real Gilligan's Island" של רשת TBS.‏ בשנת 2007 השתתפה בסדרה "Scott Baio Is 45...and Single" יחד עם סקוט באיו (אנ').
בשנת 2010 השתתפה כאחת המתמודדות בתוכנית המציאות "Celebrity Fit Club".‏
בשנת 2013 לקחה חלקה בסדרת המציאות "Splash" ברשת ABC בה סלבריטאים עסקו בצלילה, ובה היא סיימה במקום השני.
בשנת 2019 שיחה בפרק הרביעי של הסדרה "Back in the Game".
חיים אישיים

לאגרט יש שתי בנות שנולדו בשנים 1998 ו-2011.
אגרט מעולם לא נישאה, אם כי הייתה מאורסת בעבר לשחקן קורי היים, איתו שיחקה בסרטים "Blown Away" בשנת 1992, "The Double 0 Kid" בשנת 1992, ו"Anything for Love" בשנת 1993.
בשנת 2015 היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Botched" לצורך ביצוע ניתוח להקטנת חזה.
בדצמבר 2023 אובחנה אגרט כחולה בסרטן השד. היא חשבה בתחילה שהתסמינים שהיא חוותה קשורים לגיל המעבר, לאחר שעלתה במשקל 11 קילוגרמים וחוותה "כאב נורא" בשד השמאלי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | עשירות ומפורסמות | דבי |  |
| 1983 | Hambone and Hillie | מרסי |  |
| 1986 | שבט דוב המערות | איילה |  |
| 1986 | Omega Syndrome | ג'סי קורבט |  |
| 1989 | Kinjite: Forbidden Subjects | דידי |  |
| 1990 | The Haunting of Morella | מורלה / לנורה |  |
| 1990 | Grandpa | אישה צעירה |  |
| 1992 | The Double 0 Kid | מלינדה | הפצה ישירות לווידאו |
| 1992 | Blown Away | מייגן באוור | הפצה ישירות לווידאו |
| 1993 | Just One of the Girls | מארי סטארק | הפצה ישירות לווידאו |
| 1995 | The Demolitionist | אליסה לויד |  |
| 1995 | Walking Away (aka Secret Sins) | מליסה אנדרסון |  |
| 1995 | Amanda and the Alien | אמנדה |  |
| 1997 | The Price of Kissing | אנט |  |
| 1997 | Bartender | מרסיה |  |
| 1997 | Pink as the Day She Was Born | טיפאני |  |
| 1998 | Siberia | קריסטי |  |
| 1998 | Triangle Square | ג'ולי |  |
| 1999 | Sleeping Beauties | סנו בלו בנד | סרט קצר |
| 2000 | Submerged | טיפאני סטיבנס |  |
| 2001 | Thank You, Good Night | ג'נין |  |
| 2004 | Decoys | הבלשית אמנדה ווטס |  |
| 2004 | What Lies Above (Snowman's Pass) | דיאנה פנינגטון |  |
| 2006 | Cattle Call | לורל קניון |  |
| 2006 | Dead Lenny | סאלי לונג | הפצה ישירות לווידאו |
| 2008 | Loaded | אליסון ראיין |  |
| 2009 | Nicole Eggert Is Back in Baywatch | בתפקיד עצמה | הפצה ישירות לווידאו |
| 2014 | The Dog Who Saved Easter | גבריאל (דיבוב) |  |
| 2014 | F.L.U.I.D. | בתפקיד עצמה | הפצה ישירות לווידאו |
הערות שוליים

↑  Aradillas, Elaine (8 במרץ 2010). "'I'm in the Best Shape of My Life'". People. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2012. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Today's famous birthdays list for January 13, 2022 includes celebrities Patrick Dempsey, Shonda Rhimes". Cleveland.com. 13 ביולי 2021. נבדק ב-29 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gliatto, Tom (6 ביוני 1994). "Shore Leave". People. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Seven Questions with Nicole Eggert of Splash". Sitcoms Online. 28 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "KCA Fun Facts / Nickelodeon Kids' Choice Awards 2007 Press Kit". Kids Choice Awards Press. Nickelodeon. 12 במרץ 2007. נבדק ב-23 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higgins, M. Trevor (28 באפריל 2006). "An animated childhood lives again on DVD". Chattanooga Times Free Press. Slaughter or Nicole Eggert stop by. But the cartoons? I shudder at how much I loved the Marios to sit through these cartoons. They're terrible, and I say that as a man who regularly rewatches "Transformers: The Movie." {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hart, Marion (9 ביוני 1995). "Nicole Eggert reflcects on Baywatch". Entertainment Weekly. נבדק ב-23 בפברואר 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Two casts compete on 'Real Gilligan's Island'". Today. Associated Press. 16 בנובמבר 2004. נבדק ב-23 בפברואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shanahan, Mark; Goldstein, Meredith (21 בינואר 2010). "Scott Brown's remark about daughters raises eyebrows". The Boston Globe. נבדק ב-23 בפברואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Baywatch' Star Nicole Eggert Welcomes Baby Girl". Us Weekly. 19 באוגוסט 2011. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Sullivan, Erin (21 באפריל 2015). "Nicole Eggert Explains 'Botched' Breast Reduction". Access Hollywood. אורכב מ-המקור ב-25 במאי 2015. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reid, Suki (9 בינואר 2023). "Baywatch star Nicole Eggert reveals she has been diagnosed with breast cancer". Nine Network. נבדק ב-9 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1260524  BnF: cb13965484j (data)  ISNI: 0000 0001 1945 8634  LCCN: no96042107  VIAF: 203619   WorldCat (עם VIAF): 203619
גובה (גאומטריה)

שלושת הגבהים במשולש
בגאומטריה, המושג גובה מוגדר בהקשר של מצולעים וגופים אחדים:
במשולש הגובה הוא האנך היורד מקודקוד המשולש לצלע שמולו (או המשכה).
בטרפז ובמקבילית הגובה הוא האנך המחבר בין שתי צלעות מקבילות.
בפירמידה ובחרוט הגובה הוא האנך היורד מהקודקוד לבסיס.
במנסרה, בגליל, ובחרוט ופירמידה קטומים, הגובה הוא האנך המחבר בין הבסיסים.
בכיפה הגובה הוא האנך העולה ממרכז הבסיס המעגלי למעטפת הכדורית.
נהוג לסמן קטע זה באות h, מהמילה האנגלית height (גובה).
במשולש

שלושת הגבהים במשולש נפגשים בנקודה אחת (זה נובע מהכיוון ההפוך למשפט צ'בה). נקודה זו נמצאת, יחד עם מפגש התיכונים ומפגש האנכים האמצעיים, על ישר אוילר.
אם שני משולשים שווים בשלושת הגבהים שלהם, הם חופפים. אכן, שלושת הגבהים מאפיינים את המשולש באופן הבא: נניח ש- \ h_{1},h_{2},h_{3} הם הגבהים לצלעות  \ a_{1},a_{2},a_{3} במשולש. נסמן  \ T=h_{1}h_{2}+h_{2}h_{3}+h_{3}h_{1}. אז שטח המשולש הוא  \ S={\frac {(h_{1}h_{2}h_{3})^{2}}{\sqrt {T(T-2h_{1}h_{2})(T-2h_{2}h_{3})(T-2h_{3}h_{1})}}}, והצלעות הן  \ a_{i}={\frac {2S}{h_{i}}}.
הזווית בין שני גבהים משלימה לזווית בין הצלעות. ואם  \ \gamma  היא הזווית בין שתי צלעות a,b, אז שטח המשולש הוא  \ S={\frac {1}{2}}\sin(\gamma )ab={\frac {1}{2}}{\frac {h_{a}h_{b}}{\sin(\gamma )}}.
מבין כל המשולשים שהגבהים שלהם לצלעות a,b נתונים, למשולש ישר הזווית (שבו a,b מאונכים) יש השטח המקסימלי. משולש שבו שני גבהים שווים הוא שווה-שוקיים. מבין כל המשולשים שיש להם קודקוד על כל צלע של משולש חד-זווית נתון, המשולש בעל ההיקף הקטן ביותר הוא זה המחבר את עקבי הגבהים (את הבעיה הציע ופתר ג'ובני פניאנו (אנ') ב-1775).
שימושים

במצולעים, הגובה משמש לחישוב השטח:
שטח המשולש הוא  S={\frac {h\cdot a}{2}} כאשר a הוא אורך הבסיס לגובה.
שטח המקבילית הוא  S=h\cdot a כאשר a הוא אורך הבסיס לגובה. שטח הטרפז הוא  S={\frac {h\cdot (a+b)}{2}} כאשר a ו-b הם אורכי הבסיסים.
בגופים, הגובה יכול לשמש לחישוב הנפח:
נפח הפירמידה והחרוט הוא  V={\frac {h\cdot s}{3}} כאשר s הוא שטח הבסיס ו-h הוא הגובה.
נפח המנסרה והגליל הוא  V=h\cdot s כאשר s הוא סכום שטחי הבסיסים ו-h הוא הגובה.
נפח כיפה שרדיוס בסיסה a וגובהה h הוא   V={\frac {\pi h}{6}}(3a^{2}+h^{2}).
היסטוריה

המשפט שקובע כי שלושת הגבהים של משולש נפגשים בנקודה אחת לא מנוסח באופן מפורש בטקסטים מתמטיים יווניים ששרדו, אבל נעשה בו שימוש כצעד ביניים בספר הלמות (טענה 5), המיוחס לארכימדס (המאה ה-3 לפנה"ס), שמצטט את "ההערות לחיבור על משולשים ישרי זווית", חיבור שלא שרד. הוא הוזכר גם על ידי פאפוס מאלכסנדריה ("האוסף המתמטי", כרך VII, טענה 62, עמוד 340). המשפט נוסח והוכח באופן מפורש על ידי אל-נאסווי (המאה ה-11) בהערות שכתב על ספר הלמות, שמייחס משפט זה לאל-קושי (המאה ה-10).
הוכחה זאת בערבית תורגמה כחלק מהמהדורות הלטיניות (מתחילת המאה ה-17) של ספר הלמות, אבל לא הייתה מוכרת במיוחד בקרב מתמטיקאים באירופה, כך שהמשפט הוכח מחדש כמה פעמים נוספות בין המאה ה-17 למאה ה-19. סמואל מרולואיס הוכיח אותו בספרו גאומטריה (1619), ואייזק ניוטון הוכיח אותו בחיבורו הלא גמור גאומטריה של קווים עקומים (1680). מאוחר יותר, ויליאם צ'אפל הוכיח אותו ב-1749.
הוכחה אלגנטית במיוחד ניתנה על ידי פרנסואה יוזף-סרבויס (1804) ובאופן בלתי על ידי קרל פרידריך גאוס (1810): שרטטו ישר המקביל לכל אחת מצלעות המשולש דרך קודקוד המשולש הנגדי לאותה צלע, כך שייווצר משולש חדש מנקודות החיתוך של שלושה ישרים אלו. אז המשולש המקורי הוא משולש האמצעים של המשולש החדש (כלומר צלעות המשולש המקורי הן קטעי אמצעים של המשולש החדש), וגבהי המשולש המקורי הם אנכים אמצעיים של המשולש החדש, ולפיכך נפגשים בנקודה אחת (במרכז המעגל החוסם של המשולש החדש).
הערות שוליים

↑  frustum(אנ')
שמואל שניצר (יהלומן)

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1949  (בן 75) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  3 
 
שמואל שניצר (נולד ב-12 בספטמבר 1949, י"ח באלול ה'תש"ט) הוא יהלומן ישראלי יו"ר חברת "ש. שניצר יהלומים בע"מ", אשר כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית ולאחר סיום תפקידו הוענק לו תואר נשיא הכבוד של בורסת היהלומים הישראלית לכל ימי חייו. כיהן גם בתפקיד נשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB) ולאחר פרישתו הוענק לו תואר נשיא כבוד של הפדרציה לכל ימי חייו.
בנוסף, שניצר מחזיק בפרס מפעל חיים מטעם בורסת היהלומים של ניו יורק (DDC), ובתואר נשיא כבוד של הבורסה הישראלית לאבני חן ויהלומים.
ביוגרפיה

שניצר הוא בנם של ורדה ומשה שניצר. למד משפטים בין 1972–1976 באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך אחר כך לעו"ד. בשנת 1975 הצטרף לבורסה ליהלומים כחבר מן המניין. בשנת 1988 החל בפעילות ציבורית כחבר הוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים, שם כיהן בתפקידים שונים: יו"ר הוועדה המשפטית, יו"ר ועדת כספים, יו"ר ועדת דור ההמשך ועוד.
בשנת 1998 נבחר לכהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית, וכיהן שלוש קדנציות רצופות עד לשנת 2004. באוקטובר 2013 נבחר פעם נוספת לכהן כנשיא הבורסה וכיהן בתפקיד עד 2015.עם פרישתו זכה לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לכל ימי חייו, בנוסף לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לאבני חן.
בין השנים 2002–2006 כיהן כנשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB). במהלך תקופת כהונתו כנשיא הפדרציה כיהן שמואל שניצר כסגן יו"ר מועצת היהלומים העולמית (WDC) העוסקת בטיפול בסוגיית 'יהלומי הקונפליקט'. לאחר סיום כהונתו בפדרציה העולמית קיבל את תואר נשיא הכבוד של הפדרציה.
שניצר מכהן כחבר נשיאות התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ויושב ראש הוועדה המשפטית שלה וכחבר בוועדה המייעצת של בורסת היהלומים של שאנגחאי, תפקיד אותו הוא ממלא החל מיום היווסדה. בינואר 2016 נבחר ליושב ראש דירקטוריון מכון היהלומים הישראלי, תפקיד אותו מילא עד 2018.
קיבל פרס מפעל חיים מבורסת היהלומים של ניו יורק (DDC). במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-32 שהתקיים בישראל העניק לו ענף היהלומים את אות ההוקרה Israel Dignitary Award.
פעילות חברתית

משמש כחבר בהנהלת "קרן משה שניצר למחקרים בנושאי המשק והחברה בישראל" באוניברסיטת בר-אילן - קרן הדואגת למימון פעילות אקדמית לעידוד חקר המשק, הכלכלה והחברה בישראל, תוך עידוד למצוינות במחקר בתחומים אלו. כמו כן, שניצר חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ועמותת הידידים של המרכז הרפואי תל אביב.
שניצר היה נשיא ויושב הראש של קבוצת הכדורגל בית"ר תל אביב רמלה בין השנים 2007–2012, כשבתקופתו הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 2008 כשהעפילה לחצי גמר גביע המדינה, למרות היותה בליגה השלישית. משנת 2009 ועד 2013 כיהן כחבר הנהלת ומזכירות ההתאחדות לכדורגל. כיום מכהן שניצר כחבר הנהלת מרכז בית"ר.
שניצר מכהן כסגן נשיא לשכת המסחר ישראל-יפן החל משנת 2012.
משפחתו

נשוי לשרונה שניצר ואב לשלושה. בנו היהלומן שי שניצר מכהן כקונסול כבוד של מדינת ליטא בישראל.
הערות שוליים

↑  שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי.(הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017)
↑  הדר קנה, שמואל שניצר יתמודד לתפקיד נשיא בורסת היהלומים, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2013
↑  הנשיא השישי - שמואל שניצר, בורסת היהלומים הישראלית
↑  שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי, (הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017)
מרקוס אלונסו פניה

מרקוס אלונסו פניה (בספרדית: Marcos Alonso Peña;‏ 1 באוקטובר 1959 – 9 בפברואר 2023) היה כדורגלן ומאמן ספרדי שנודע בשמו הפרטי, מרקוס. מרקוס שיחק בעמדת הקיצוני החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד תחילת שנות ה-90 בקבוצות הליגה הספרדית ראסינג סנטנדר, אתלטיקו מדריד, ברצלונה ו-CD לוגרונייס. בנוסף, שיחק מרקוס במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג ביורו 1984.
לאחר פרישתו ממשחק אימן מספר קבוצות בספרד, ובהן ראיו ואיקאנו, ראסינג סנטנדר וסביליה.
קריירה כשחקן > קריירת נבחרות

מרקוס שיחק עם נבחרת ספרד הצעירה באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 1979 שנערכה ביפן. הוא שיחק בשני משחקים בשלב הבתים וברבע הגמר, בו הפסידה נבחרתו לפולין. בקיץ 1980 השתתף עם הנבחרת הספרדית באולימפיאדת מוסקבה. במשחק הראשון של שלב הבתים, מול גרמניה המזרחית, הבקיע שער והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. מרקוס שותף בשני המשחקים הבאים, שהסתיימו גם הם בתיקו, וספרד הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד הבוגרת ערך ב-25 במרץ 1981, במשחק ידידות מול אנגליה באצטדיון ומבלי. ספרד ניצחה 1–2 והיה זה ניצחונה הראשון על אנגליה על אדמתה. אף על פי שהשתתף במספר משחקי ידידות בהמשך השנה ובתחילת 1982, מרקוס לא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1982 שנערך על אדמת ספרד. בהמשך, השתתף עם הנבחרת במוקדמות יורו 1984 ועזר לה להעפיל לטורניר הגמר. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר, אך לא שיחק במשך אף דקה במהלך הטורניר, בו הגיעה ספרד לגמר.
את שערו הראשון והיחיד במדי נבחרת ספרד הבקיע במשחק מוקדמות מונדיאל 1986 מול איסלנד ב-12 ביוני 1985. משחקו האחרון במדי הנבחרת היה המשחק השני מול איסלנד במוקדמות המונדיאל, ב-25 בספטמבר. הוא לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר שנערך במקסיקו. בסך הכול, לאורך תקופה של ארבע שנים, ערך 22 הופעות, וכאמור הבקיע שער אחד.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו ממשחק פנה מרקוס לקריירת אימון. תפקידו הראשון כמאמן היה בראיו ואיקאנו, כשהחליף את פרנסיסקו באאנה באוקטובר 1995. מרקוס סיים את תפקידו עוד לפני תום העונה, במאי 1996, לאחר ארבעה הפסדים רצופים, כשהקבוצה הייתה במקום ה-21 שמוביל לירידה לליגה השנייה. הקבוצה הצליחה להישאר בליגה הראשונה לאחר שניצחה בשניים מתוך שלושת משחקיה הנותרים. הישגו המשמעותי ביותר בראיו ואיקאנו היה הדרכתה לניצחון 1–2 על ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו, הניצחון הראשון של ראיו באצטדיון זה.
לקראת עונת 1996/1997 מונה לתפקיד המאמן של ראסינג סנטנדר, הקבוצה בה החל וסיים את הקריירה המקצועית שלו כשחקן. בעונתו הראשונה במועדון, הגיעה הקבוצה למקום ה-13 שבמרכז טבלת הליגה הספרדית. בעונה הבאה דעכה הקבוצה, ולאחר תיקו עם קומפוסטלה ב-8 במרץ 1998, כשהקבוצה עמדה במקום ה-16, פוטר מרקוס מתפקיד המאמן. בהמשך, באמצע עונת 1998/1999, התמנה למאמנה של סביליה, שהייתה אז בליגה השנייה, והוא הדריך אותה למקום הרביעי, דרכו הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה הראשונה. בפלייאוף גברה סביליה על ויאריאל בניצחון כפול והיא שבה לליגה הראשונה. בעונה הבאה התקשתה סביליה בליגה הראשונה, והיא נותרה במקום האחרון החל מהמחזור העשירי ועד סוף העונה, ולכן היא ירדה חזרה לליגה השנייה. מרקוס סיים את תפקידו כבר במרץ 2000.
באוקטובר 2000 הפך למאמנה של אתלטיקו מדריד, שגם היא הייתה בליגה השנייה, במטרה להשיבה לליגה הראשונה. אף על פי שתחתיו עלתה הקבוצה מהמקום ה-19 למקום הרביעי, לאחר שני הפסדים רצופים באפריל 2001 פוטר מרקוס מתפקידו. לקראת סוף עונת 2001/2002 הפך למאמנה של ריאל סרגוסה שמהליגה הראשונה, במטרה למנוע ממנה ירידה לליגה השנייה, אך הקבוצה תחתיו לא ניצחה באף משחק והיא ירדה לליגה השנייה מהמקום ה-20 והאחרון בליגה. לקראת סוף עונת 2004/2005 מונה לתפקיד המאמן בריאל ואיאדוליד שמהליגה השנייה, תחתיו סיימה הקבוצה את העונה במקום ה-6. באמצע עונת 2005/2006, לאחר שהקבוצה הידרדרה מהמקום השלישי למקום התשיעי בעקבות שלושה הפסדים רצופים, סיים את תפקידו. בתחילת עונת 2006/2007 היה מאמנה של מאלגה, גם היא בליגה השנייה, אך כעבור עשרה מחזורים בלבד פוטר. לקראת סוף עונת 2007/2008 קיבל את משרת המאמן בגרנדה 78 מהליגה השנייה, אך הוא לא הצליח לעזור לקבוצה להימנע מירידה לליגה השלישית והוא עזב את הקבוצה בסוף העונה.
חיים אישיים

אביו של מרקוס, מרקוס אלונסו אימס היה גם הוא כדורגלן, שתפקידו המרכזי היה כבלם בריאל מדריד במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. בנו, מרקוס אלונסו מנדוסה, שיחק כמוהו במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ונכון לעונת 2022/2023, הוא שיחק בברצלונה מהליגה הספרדית. ב-9 לפברואר 2023 נפטר לאחר מחלה קשה.
תארים > כשחקן > ברצלונה

אליפות ספרד (1): 1984/1985
הגביע הספרדי (1): 1982/1983
גביע הליגה הספרדית (2): 1982/1983, 1985/1986
תארים > כשחקן > ראסינג סנטנדר

אליפות הבית בליגה השלישית: 1990/1991