הרפובליקה הסוציאליסטית העממית של אלבניה
היסטוריה > היחסים עם יוגוסלביה

עד לגירוש יוגוסלביה מהקומינפורם בשנת 1948, אלבניה הייתה למעשה לוויין יוגוסלבי. בדחיית הסכם מוקג' הפנימי האלבני משנת 1943 בלחץ היוגוסלבים, ויתרו הקומוניסטים של אלבניה על דרישותיהם למסירת קוסובו לאלבניה לאחר המלחמה. בינואר 1945 חתמו שתי הממשלות על הסכם הקמת קוסובו כמחוז אוטונומי יוגוסלבי. זמן קצר לאחר מכן הפכה יוגוסלביה למדינה הראשונה שהכירה בממשלה הזמנית של אלבניה.
ביולי 1946 חתמו יוגוסלביה ואלבניה על הסכם ידידות ושיתוף פעולה שבעקבותיו הגיעו שורה של הסכמים טכניים וכלכליים שהניחו את התשתית לשילוב הכלכלה האלבנית והיוגוסלבית. ההסכמים קבעו תיאום התוכניות הכלכליות של שתי המדינות, סטנדרטיזציה של המערכות הכספיות שלהן ויצירת מערכת תמחור משותפת ואיחוד מכס. מערכת היחסים היוגוסלבית-אלבנית הייתה כה קרובה עד שהסרבו-קרואטית הפכה ללימוד חובה בבתי הספר התיכוניים האלבניים.
יוגוסלביה חתמה על הסכם ידידות דומה עם הרפובליקה העממית הבולגרית, ומרשל יוסיפ ברוז טיטו ומנהיג בולגריה גאורגי דימיטרוב דיברו על תוכניות להקים פדרציה בלקנית הכוללת את אלבניה, יוגוסלביה ובולגריה. יועצים יוגוסלבים סייעו למשרדי הממשלה של אלבניה ולמטה הצבא שלה. טירנה הייתה נואשת לסיוע מבחוץ, וכ-20,000 טון דגנים יוגוסלבים סייעו להדברת הרעב. אלבניה קיבלה מיד לאחר המלחמה 26.3 מיליון דולר ממינהל הסיוע והשיקום של האו"ם אך נאלצה להסתמך על יוגוסלביה לצורך השקעה וסיוע לפיתוח.
חברות אלבניות-יוגוסלביות משותפות נוצרו לצורך כרייה, בניית מסילות ברזל, ייצור נפט וחשמל וסחר בינלאומי. השקעות יוגוסלביות הובילו לבניית בית זיקוק לסוכר בקורצ'ה, מפעל לעיבוד מזון ב-Elbasan, מפעל קנבוס ב-Rrogozhinë, בית חרושת לשימורי דגים בוולורה, בית דפוס, ומרכזיית טלפון במפעל טקסטיל בעיר טירנה. היוגוסלבים חיזקו גם את הכלכלה האלבנית בכך ששילמו פי שלושה מהמחיר הבינלאומי עבור נחושת אלבנית וחומרים אחרים.
אולם היחסים בין אלבניה ליוגוסלביה התדרדרו כאשר האלבנים החלו להתלונן על כך שהיוגוסלבים משלמים מעט מדי על חומרי גלם אלבניים ומנצלים את אלבניה באמצעות חברות המניות המשותפות. בנוסף, האלבנים חיפשו כספי השקעה לפיתוח תעשיות קלות ובית זיקוק נפט, בעוד היוגוסלבים רצו שהאלבנים יתרכזו בחקלאות ובמיצוי חומרי גלם. ראש הוועדה לתכנון כלכלי של אלבניה ויד ימינו של הוג'ה, נאקו ספירו, הפך למבקר המוביל של מאמצי יוגוסלביה להפעיל שליטה כלכלית באלבניה. חוסר האמון של טיטו באינטלקטואלים (הוג'ה ובני בריתו) של המפלגה האלבנית ובאמצעות שוקס ונאמנים שלו ניסה לבטל אותם.
בשנת 1947 פעלה יוגוסלביה נגד קומוניסטים אלבנים אנטי-יוגוסלבים, כולל הוג'ה וספירו. בחודש מאי הודיעה טירנה על מעצרם, משפטם והרשעתם של תשעה חברי עצרת העם, כולם ידועים בהתנגדות ליוגוסלביה, באשמת פעילות אנטי המדינה. חודש לאחר מכן האשימה המפלגה הקומוניסטית בוועד המרכזי של יוגוסלביה את הוג'ה בהקפידה על מדיניות "עצמאית" והפיכת העם האלבני נגד יוגוסלביה. זה היה הכי קרוב שהוג'ה הגיע אי פעם להדחה מהשלטון. ככל הנראה, בניסיון לרכוש תמיכה בתוך המפלגה הקומוניסטית האלבנית, האריכה בלגרד זיכויים של טירנה בשווי של 40 מיליון דולר, סכום השווה ל-58% מתקציב המדינה של אלבניה לשנת 1947. שנה לאחר מכן, הקרדיטים של יוגוסלביה היוו כמעט מחצית מתקציב המדינה של אלבניה לשנת 1948. עם זאת, היחסים החמירו בסתיו, כאשר הוועדה של ספירו פיתחה תוכנית כלכלית שהדגישה את עצמאות אלבניה, את התעשייה הקלה ואת החקלאות. לאחר מכן, בישיבת הוועד המרכזי הכלכלי של אלבניה בנובמבר 1947 ספג ספירו ביקורת עזה, שהובילה על ידי שוקסה והתאבד למחרת.
חוסר המשמעות של מעמדה של אלבניה בעולם הקומוניסטי הודגש בבירור כאשר מדינות מזרח אירופה המתעוררות לא הזמינו את מפלגת העבודה של אלבניה לפגישה המייסדת של הקומינפורם בספטמבר 1947. יוגוסלביה ייצגה את אלבניה בישיבות הקומינפורם. אף על פי שברית המועצות נתנה לאלבניה התחייבות לבנות טחנות טקסטיל וסוכר ומפעלים אחרים ולספק מכונות חקלאיות ותעשייתיות לאלבניה, יוסיף סטלין אמר למילובאן ג'ילאס, בזמנו חבר בכיר בהיררכיה הקומוניסטית של יוגוסלביה, כי יוגוסלביה צריכה "לבלוע" את אלבניה.
הסיעה הפרו-יוגוסלבית החזיקה כוח פוליטי מכריע באלבניה עד 1948. במליאת מפלגות בפברואר ומרץ הצביעה ההנהגה הקומוניסטית למיזוג הכלכלות והצבאות האלבנים והיוגוסלבים. הוג'ה אף גינה את ספירו על הניסיון להרוס את היחסים בין אלבניה ליוגוסלביה. במהלך לשכה פוליטית של המפלגה (פוליטבירו) לאחר שנפגש חודש לאחר מכן, הציע שוקסה לפנות לבלגרד לקבל את אלבניה כרפובליקה היוגוסלבית השביעית. עם זאת, כאשר הקומינפורם גירש את יוגוסלביה ב-28 ביוני, אלבניה התייצבה במהירות במדיניותה נגד יוגוסלביה. שלושה ימים לאחר מכן נתנה טירנה ליועצים היוגוסלבים באלבניה 48 שעות לעזוב את המדינה, ביטלה את כל ההסכמים הכלכליים הדו-צדדיים עם שכנתה, והשיקה מבצע תעמולה אנטי-יוגוסלבי שהפך את סטלין לגיבור לאומי אלבני, הוג'ה ללוחם נגד תוקפנות זרה, וטיטו למפלצת אימפריאליסטית.
אלבניה הפכה למדינה לוויינית של ברית המועצות, ובספטמבר 1948 החלה מוסקבה לפצות על אובדן הסיוע של יוגוסלביה של אלבניה. השינוי היווה ברכה לאלבניה מכיוון שלמוסקבה היה הרבה יותר מה להציע לאלבניה מאשר לבלגרד הקשוחה. העובדה שלברית המועצות לא היה גבול משותף עם אלבניה גם הועילה למשטר האלבני מכיוון שהקשה על מוסקבה להפעיל לחץ על טירנה. בנובמבר בקונגרס המפלגה הראשון של מפלגת העבודה האלבנית (APL), המפלגה הקומוניסטית האלבנית לשעבר, תלה הוג'ה את האשמה לצרות המדינה ביוגוסלביה ובשוקסה. הוג'ה פיטר את שוקסה כשר הפנים של אלבניה באוקטובר, והוא הוחלף במחמט שהו. לאחר משפט סודי במאי 1949, הוצא שוקסה להורג. הטיהורים האנטי-טיטואיסטים באלבניה הביאו לחיסול 14 חברי הוועד המרכזי של 31 המפלגה ו-32 מתוך 109 הצירים של עצרת העם. בסך הכל גירשה המפלגה כ-25% מחבריה. יוגוסלביה הגיבה בפתיחת מתקפת נגד תעמולה וביטול הסכם הידידות שלה עם אלבניה וב-1950 היא החזירה את משלחתה הדיפלומטית מטירנה.