stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק מקורמק
ביוגרפיה > ראשית חייו

מקורמק נולד בטורונטו, אונטריו שבקנדה, בנם של דוריס, עקרת בית, וקית' מקקורמק, אנליסט פיננסי של חברת נפט. הוא הבכור מבין שלושה אחים. מקורמק אומר שבזמן שהוא גדל, הוא היה ביישן ולא עסק בספורט. מקורמק למד בבית ספר תיכון ע"ש סטיבן ליקוק בסקרבורו, אונטריו. שם, הוא נרשם למגמת תיאטרון והופיע בהפקות בית הספר של Godspell ו-Pippin,‏ והחליט לפתח קריירה במשחק. מקורמק נזכר כי לאחר הופעתו ב-Godspell, הוא חש שלם בנוגע להחלטתו להפוך לשחקן. "... אני זוכר שאחרי ההופעה הראשונה הזו ... ידעתי איפה אני יכול להשתלב. זו הייתה ההתחלה של חיי כשחקן. זה שינה אותי בכך שהמחשבה על כל אפשרות אחרת נעלמה. מרגע זה - זו לא הייתה שאלה. ידעתי בדיוק מה אני הולך לעשות. יש לי מזל, במובן זה". הוא מודה שהוא אף פעם לא הרגיש "מגניב" כשהיה בגיל ההתבגרות. "הייתי קצת אאוטסיידר, אבל בשלב מוקדם מאוד גיליתי את התיאטרון, שעזר לי לעבור בשלב מוקדם מאוד, שעזר לי לעבור (את זה)". לאחר מכן הוא עבר ללמוד במכון ע"ש סר ג'ון א. מקדונלד בסקרבורו, שם למד יחד עם דייוויד פורניש. הוא סיים את לימודי התיכון בשנת 1982.‏
מקורמק נרשם ללימודים בבית הספר למשחק של אוניברסיטת ריירסון שבטורונטו כדי לשפר את המשחק שלו עוד יותר. הוא עזב בשנת 1985, כמה חודשים לפני שסיים את לימודיו, לטובת תפקיד בפסטיבל שייקספיר שבסטרטפורד, אונטריו, שם המשיך לעבוד במשך חמש עונות. "זה היה כל מה שרציתי -להיות שחקן קלאסי לשארית החיים שלי, אבל בשנתיים האחרונות שהייתי שם, התחלתי להבין שזה לא בשבילי. אולי אני לא צריך לגלם את המלט לפני שאמות, אולי העולם יכול, למעשה, להמשיך מבלי שאגלם את המלט". מקורמק הופיע בהפקות של חלום ליל קיץ, הנרי החמישי, רצח בקתדרלה ושלוש אחיות. מאוחר יותר, מקורמק הופיע עם Manitoba Theatre Centre בהפקה של יותר Burn This, וכן עם Royal Alexandra Theatre שבטורונטו, בהפקה של Biloxi Blues.‏
ביוגרפיה > קריירה > עבודותיו המוקדמות

הופעת הבכורה של מקורמק בטלוויזיה הקנדית הייתה בשנת 1986, בסרט The Boys from Syracuse.‏ מקורמק עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, והופעת הבכורה שלו בטלוויזיה האמריקאית הייתה בשנת 1991, בפרק של סדרת הפשע של רשת CBS‏ Top Cops.‏ בשנת 1992 הוא הופיע בסרט הקולנוע The Lost World, המבוסס על ספרו של ארתור קונאן דויל באותו השם, וכן כיכב בסרט ההמשך "Return to the Lost World" עוד באותה השנה. בשנת 1993 הוא קיבל תפקיד חוזר בתור בלש בדרמת הפשע Street Justice.‏ באותה השנה הוא הופיע בסרט הטלוויזיה "Double, Double, Toil and Trouble", בתפקיד אביהן של זוג הילדות התאומות מרי קייט ואשלי אולסן.
הוא גילם את דמותו של קולונל פרנסיס קליי מוסבי ב-42 פרקים של סדרות טלוויזיה מסוגת המערבון
"יונה בודדה: סדרת הטלוויזיה" בשנת 1994, ו-Lonesome Dove: The Outlaw Years בשנת 1995.‏ מקורמק ציין כי זה היה "תפקיד פנטסטי". בריאיון לעיתון הגארדיאן ב-2003 מקורמק חשף כי הלך "פעמיים או שלוש" לאודישנים לתפקיד של רוס גלר בסיטקום "חברים", תפקיד אשר בסופו של דבר הלך לדייוויד שווימר. בשנת 1995 הוא הופיע בסרט הטלוויזיה The Man Who Wouldn't Die.‏ בשנת 1997 הוא לוהק לסרט הטלוויזיה Borrowed Hearts, בו גילם איש עסקים אנוכי שלומד לאהוב, ובסרט של HBO‏ Exception to the Rule, בו שיחק דמות של בעל בוגד.
בשנת 1997 היו לו מספר תפקידים קטנים בסדרות קומיות שונות - "Townies",‏ "Veronica's Closet"‏ ו"אלי מקביל". במקור, מקורמק היה אמור להופיע כשחקן ראשי קבוע בסיטקום "Jenny" של NBC, אך לאחר הפיילוט הוחלט ברשת לחתוך מהעלילה את הדמות שגילם.
ביוגרפיה > קריירה > "ויל וגרייס"

פריצת הדרך בקריירה של מקורמק התרחשה כאשר לוהק בשנת 1998 לתפקיד עורך הדין ההומוסקסואל ויל טרומן בסיטקום של NBC "ויל וגרייס". הסדרה מתמקדת בגבר הומו טוב שלהם ... נושא (ויל) והחברה הטובה ביותר שלו (גרייס). מקורמק אמר כי כאשר הגיע לידיו, הוא היה משוכנע שהוא השחקן הנכון לתפקיד. "בסופו של האודישן, מקס - יוצר ומפיק הסדרה - אמר: 'זה היה מושלם. רק כדי שתדע, אתה לא צריך להיות יותר הומו מזה'". הוא הסביר שכאשר קרא את התסריט בפעם הראשונה, "מה שהבנתי מיד היה שזה הייתי אני. אני מתכוון, נטייה מינית בצד, ויל היה כל כך הרבה כמוני. הוא מארח נהדר, הוא יחסית מצחיק ויש לו חברים רבים והוא חברההומואים פשוט לא היה באמת דבר גדול". הסדרה שודרה לראשונה ב-21 בספטמבר 1998 ונצפתה על ידי כמעט 8.6 מיליון צופים אמריקאים. קהל צופים נאמן התבסס במהירה לסדרה, כאשר מקורמק מקבל ביקורות חיוביות רבות. ג'ון כרמן (סן פרנסיסקו כרוניקל) ציין כי מקורמק ודברה מסינג עבדו "יפה" ביחד. גם קיי מקפאדן (סיאטל טיימס) שיבחה את מקורמק. על הופעתו כוויל טרומן, מקורמק זכה בארבע מועמדויות לפרס אמי (בשנים 2000, 2001, 2003, 2005), שאחד מהם הסתיים בזכייה בפרס (2001), השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית. בנוסף, הוא קיבל חמש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
גם כן ב-1998, מקורמק הופיע בסרט קומדיה של סטפן הרק "הקדוש מכולם". הסרט זכה לביקורות שליליות והיה כישלון כלכלי. בשנה שלאחר מכן הוא כיכב בסרט "Free Enterprise"‏ (1999), סרט על שני קולנוענים (מקורמק ורייפר וויגל) אובססיביים כלפי השחקן ויליאם שטנר ומסע בין כוכבים. מבקר קולנוע קווין תומאס (לוס אנג'לס טיימס) כתב כי מקורמק ווייגל "הותירו רושם חזק". בשנת 2000 מקורמק הופיע בסרט הטלוויזיה של רשת ABC‏ "The Audrey Hepburn Story", בו גילם את דמותו של השחקן מל פרר.
במהלך עונת ברודוויי של 2001 מקורמק גילם בקצרה את דמותו של פרופ' הרולד היל (שימש כמחליף של קרייג ביירקו) בהעלאה מחדש של "The Music Man" על ידי סוזן סטרומן בתיאטרון ניל סיימון. באוגוסט 2002, כחלק מסדרת הופעות הקיץ של הוליווד בול, הוא שב לגלם את דמותו של היל למשך לילה אחת, בהופעה היחידה שבה הוא ושחקנים אחרים ביצעו מחדש שירים מההפקה הזו. מקורמק אירח את הפרק הרביעי של עונת 28 בתוכנית המערכונים הקומית סאטרדיי נייט לייב ב-2 בנובמבר 2002.‏ בשנת 2004, היה לו תפקיד חוזר כסאמרס ריי בדרמה הקומית של רשת שואוטיים "מתים במשרה חלקית". בשנה שלאחר מכן, מקורמק כיכב בסרט The Sisters‏ (2005), המבוסס על מחזהו של אנטון צ'כוב "שלוש אחיות". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2005.‏
העונה השמינית והאחרונה של "ויל וגרייס" הסתיימה עם שידור פרק סיום הסדרה ב-18 במאי 2006. פרק הסיום זכה ל-18 מיליון צופים אמריקאים, ובכך הפך למשדר הבידור הנצפה ביותר בטלוויזיה מזה שש שנים.
ביוגרפיה > פרויקטים אחרים

מקורמק הקים חברת הפקות משלו בשם Big Cattle Productions כדי לפתח רעיונות לטלוויזיה. פרויקטי הטלוויזיה שהופקו על ידי החברה כוללים את "Lovespring International" ואת "Imperfect Union".‏ בשנת 2003 הוא אישר כי הוא יכתוב, יביים ויככב בקומדיה הרומנטית "What You Wish For".‏
מקורמק הקליט שיר, "The Greatest Discovery", שנכתב על ידי אלטון ג'ון וברני טופין בשנות ה-70, עבור אלבום שיצא בשנת 2006 בשם "Unexpected Dreams – Songs From the Stars".‏ כמו כן, הוא גם כתב ושר שיר בשם "Living with Grace" עבור הפסקול משנת 2004 של "ויל וגרייס", בליווי מוזיקת פסנתר בביצועו של בארי מנילו.
חייו האישיים

מקורמק נשוי לג'נט לי הולדן, אותה פגש על הסט של Lonesome Dove,‏ מאז אוגוסט 1997.‏ לשניים יש בן, בשם פיניגן הולדן מקורמק, שנולד ב-1 ביולי 2002 בלוס אנג'לס. למקורמק יש שני בתי מגורים ― בלוס אנג'לס ובונקובר. הוא התאזרח כאמריקאי ב-1999, ומאז בעל אזרחות כפולה ― קנדית ואמריקאית.
מקורמק קשור למספרי ארגוני צדקה הפועלים בלוס אנג'לס ובקנדה, לרבות פרויקט Angel Food.
מקורמק זכה בפרס Tribute to the Human Spirit לאור תרומתו להעלאת המודעות בנושא סרטן השד. במעמד הענקת הפרס הוא שיתף את הקהל כי הקומדיה שלו עזרה לאמו, דוריס מקורמק, כאשר סבלה מטיפולים בסרטן השד שלה. דוריס התארחה בארוחה חגיגית לגיבורי סרטן שהתקיימה בשנת 2004.‏ מקורמק משמש חבר של כבוד במועצת המנהלים של קרן Multiple Myeloma Research Foundation, שהעניקה לו פרס MMRF Spirit of Hope באוקטובר 2006.‏
מקורמק שר הן את ההמנון הלאומי של ארצות הברית והן את ההמנון הלאומי של קנדה בפתיחת משחק הוקי של ליגת NHL All Star, במינסוטה, בשנת 2004.‏ מקורמק הוא תומך של נישואים חד-מיניים והשתתף במצעד בפרזנו, קליפורניה, ב-30 במאי 2009, לאחר שבית המשפט העליון של קליפורניה אישר איסור על נישואים חד מיניים, שאושר על ידי הבוחרים בנובמבר על ידי הצבעה בעד "הצעה 8".‏
מקורמק הוא דמוקרט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | The Boys from Syracuse | השוליה של טיילור | סרט טלוויזיה |
| 1987 | Much Ado About Nothing | בלתזר | סרט טלוויזיה |
| 1992 | The Lost World | אדוארד מלון |  |
| 1992 | Return to the Lost World | אדוארד מלון |  |
| 1992 | Giant Steps | ג'ק סימס |  |
| 1993 | Relentless: Mind of a Killer | סטו פלצר | סרט טלוויזיה |
| 1993 | משפחה של זרים | סם | סרט טלוויזיה |
| 1993 | Miracle on Interstate 880 | טוני | סרט טלוויזיה |
| 1993 | Call of the Wild | האל | סרט טלוויזיה |
| 1993 | Double, Double, Toil and Trouble | דון פרמר | סרט טלוויזיה |
| 1994 | The Man Who Wouldn't Die | ג'ק סאליבן | סרט טלוויזיה |
| 1994 | Island City | גרג 23 | סרט טלוויזיה |
| 1997 | Exception to the Rule | טימותי בייר |  |
| 1997 | Borrowed Hearts | סם פילד | סרט טלוויזיה |
| 1998 | הקדוש מכולם | סקוט הווקיז |  |
| 1998 | רצון משלהם | פירס פיטרסון | סרט טלוויזיה |
| 1999 | Free Enterprise | מארק |  |
| 2000 | Here's to Life! | אוון רינארד | מועמד — פרס Leo - השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה |
| 2000 | סיפורה של אודרי הפבורן | מל פרר | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2005 | Break a Leg | שחקן בעל שיער כהה |  |
| 2005 | האחיות | גארי סוקול |  |
| 2008 | Immigrants | ולאד |  |
| 2009 | Best Thing Ever | דין |  |
| 2009 | Alien Trespass | טד לואיס |  |
| 2009 | האחד והיחיד | צ'ארלי |  |
| 2010 | Who Is Clark Rockefeller? | קלארק רוקפלר | סרט טלוויזיה |
| 2011 | סטוץ של אהבה | קלייב |  |
| 2012 | Barricade | טרנס שייד |  |
| 2012 | קרב סכינים | לארי |  |
| 2013 | Romali Series |  |  |
| 2016 | The Architect | קולין |  |
| 2016 | Considering Love and Other Magic | דוד ג'ספר |  |
| 2021 | Drinkwater | האנק |  |
| TBA | Vacuums and the Whistling Pig | פיל |  |
| TBA | Queen Bee | טוני מרקוטוליו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | E.N.G. | לא ידוע | 2 פרקים |
| 1991 | Street Legal | בארי טיילור | 2 פרקים |
| 1993 | The Commish | שוטר דני נולן | 2 פרקים |
| 1995 | יונה בודדה | קולונל פרנסיס קליי מוסבי | 43 פרקים |
| 1996 | Townies | סקוט | 5 פרקים |
| 1998 | צוואה משלהם | פירס פטרסון | מיני-סדרה |
| 1998–2006 | ויל וגרייס | ויל טרומן | 188 פרקים פרס אמי - שחקן ראשי בסדרה קומית פרס גילדת שחקני המסך - אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית מועמד — פרס גלובוס הזהב - השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (2000-04) מועמד — פרס אמי - שחקן ראשי בסדרה קומית (2000, 2003, 2005) מועמד — פרס Satellite - השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית (2000, 2002-04) מועמד — פרס גילדת שחקני המסך - אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית (2002-05) מועמד — פרס Viewers for Quality Television - השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית איכותית |
| 2004 | מתים במשרה חלקית | ריי סאמרס | 3 פרקים |
| 2008 | זרע אנדרומדה | ג'ק נאש | 4 פרקים |
| 2009 | סמוך עלי | מייסון מק'גויר | 13 פרקים |
| 2009 | כריסטין הישנה | מקס קרשו | 6 פרקים |
| 2013-2010 | כלבי מכלאה | לוקי (דיבוב) | 65 פרקים |
| 2015-2012 | תפיסה | ד"ר דניאל פירס | 34 פרקים |
| 2013 | רומיאו: אביר מהסיוטים | הבלש ג'ו סאליבן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | מעגל שלם | קן וולת'אם | 7 פרקים, עונה שלישית |
| 2018-2016 | הנוסעים בזמן | גרנט מק'לארן | תפקיד ראשי; 3 עונות |
| 2019 | לא טיפוסי | פרופ' שיינרוק | תפקיד משני; עונה שלישית |
| 2023 | הבחורה השחורה השנייה | ריצ'רד ווגנר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2023 | סלאשר (אנ') | באסיל גארבי | תפקיד ראשי (עונה 5); 8 פרקים |
| 2025 | Nine Bodies in a Mexican Morgue | קווין | סדרה עתידית של MGM+ |
פילמוגרפיה > פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | פרס אמי | שחקן ראשי בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2000 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2000 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2000 | פרס Viewers For Quality Television | השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית איכותית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2001 | פרס אמי | שחקן ראשי בסדרה קומית | ויל וגרייס | זכייה |
| 2001 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2001 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית | ויל וגרייס | זכייה |
| 2001 | פרסי בחירת הנוער | שחקן הטלוויזיה הנבחר | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2002 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2002 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2002 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2003 | פרס אמי | שחקן ראשי בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2003 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2003 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2003 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2004 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2004 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2004 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2005 | פרס אמי | שחקן ראשי בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
| 2005 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית | ויל וגרייס | מועמדות |
בשידור חי עם דן שילון

| --- | --- |

 סוגה:  אירוח, בידור
 יוצרים:  דן שילון
 בימוי:  בני כרמלי
 משתתפים:  דן שילון
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  8 (התוכנית המקורית)   3 (גרסה מחודשת)
 הפקה
 עורכים:  שרון קרני
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 הניסיוני, (רשת)   HOT בידור ישראלי
 תקופת שידור מקורית:  6 במאי 1991 – 20 בינואר 2000 5 ביולי 2013 – 1 בספטמבר 2014 – הווה
סט התוכנית. האורחים ישבו במעגל כיסאות
בשידור חי עם דן שילון
עטיפת הספר "בשידור חי"
בשידור חי עם דן שילון (או: בשידור חי – דן שילון מארח), היא תוכנית טלוויזיה ישראלית בהנחייתו של דן שילון ששודרה בערוץ 2 בשידורי רשת בין השנים 1991–2000 ולאחר מכן בין יולי 2013 לספטמבר 2014. את אות התוכנית הלחין אלדד שרים.
בשנת 2013 התוכנית חזרה בגרסה מחודשת, בשם "המעגל עם דן שילון", לציון 20 שנים לערוץ 2.
במשך השנים היו שני ניסיונות לעשות תוכנית במתכונת דומה: עם רפי רשף ב-1997 בערוץ 2, קשת ועם רמי קליינשטיין בתחילת שנות האלפיים בערוץ 10.
היסטוריה

התוכנית עלתה לשידור בערוץ 2 הניסיוני במאי 1991, והוגשה כתוכנית אירוח. פעמיים בשבוע אירח שילון, איש תקשורת בולט, אורחים ממגוון הציבור הישראלי: פוליטיקאים, אנשי בידור, דמויות הנוגעות באקטואליה העדכנית ואורחים מיוחדים. בזמן התוכנית ראיין שילון את מרואייניו יחד במעגל, והם שוחחו על ענייני האקטואליה ועל סיפוריו של כל אורח, לרוב בנושא עדכני ועכשווי. במהרה נהפך ה"מעגל", פלטפורמת במה עליה ישבו שילון ומרואייניו, לסמלה הבולט של התוכנית.
עם הסבת הערוץ למסחרי בשנת 1993 הצטרפה התוכנית ללוח המשדרים של זכיינית השידור "רשת", והפכה לאחת התוכניות המעטות מהערוץ הנסיוני אשר המשיכו לערוץ המסחרי. בשנת 1997 עזב שילון את תפקידו בהנהלת "רשת" והקים חברת הפקה משלו, שנקראה על שמו. גם לאחר עזיבתו, שודרה התוכנית, עד שנת 2000. התוכנית הייתה ידועה בזכות נתוני הרייטינג הגבוהים שלה. אחת התוכניות הידועות הייתה התוכנית בה הפגיש שילון את ראש ממשלת ישראל לשעבר יצחק רבין ואת הזמר אביב גפן באוקטובר 1995, חודש לפני רצח רבין. באוגוסט 1998 הוציא שילון ספר בשם "בשידור חי" על תוכניתו.
התוכנית התבלטה בכך שפוליטיקאים שהתארחו בה התבקשו לעשות פעולות לא שגרתיות. אהוד ברק ניגן על פסנתר, שמעון פרס ובנימין נתניהו שרו, ובייגה שוחט השתתף במערכון עם צביקה הדר בו חבש לראשו תרבוש. תופעה זו ספגה ביקורת ולפרודיות בתוכניות הסאטירה העולם הערב, החרצופים וארץ נהדרת.
בשנת 2007 חידש שילון את האירוח ב"מעגל" בסדרת מופעים על גבי במות עם אורחים ידועים באופן המבוסס על התוכנית המקורית. בשנים 2005–2007 שודרו תוכניות נבחרות של "בשידור חי" בשידורים חוזרים בערוץ הבידור הישראלי של HOT.
היסטוריה > חידוש התוכנית ב-2013

ביולי 2013 חזרה התוכנית לשמונה תוכניות חדשות לציון 20 שנה לערוץ 2. התוכנית לא שודרה בשידור חי ונקראה הפעם "המעגל עם דן שילון".
באוקטובר 2013 חזרה התוכנית לעונה שנייה כאשר בשתי העונות האלו יחד שודרו 17 פרקים.
את התוכנית המחודשת ליוותה באופן קבוע תזמורת סימפונט רעננה, שהייתה תזמורת הבית של התוכנית.
ביולי 2014 שודרה העונה השלישית של התוכנית, היות שעונה זו שודרה בזמן שצה"ל נלחם בעזה במבצע צוק איתן, הוקדשו רוב התוכניות לנושא זה. התוכנית סבלה מביקורת שלילית ומשיעורי מדרוג נמוכים, שייתכן שנבעו מהסיקור השוטף של "מבצע צוק איתן" בטלוויזיה, והורדה מהמרקע לפני סוף העונה.
הערות שוליים

↑  יערה יעקב, מסתמן: "המעגל" של דן שילון חוזר לערוץ 2, באתר ynet, 17 בינואר 2013
↑  לי-אור אברבך, ‏רשת הזמינה עונה נוספת של "המעגל" עם דן שילון, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2013
↑  8 פרקים בכל עונה ופרק תשיעי ומיוחד בעונה השנייה לזכרו של אריק איינשטיין
↑  רן בוקר, סופית: "המעגל" של דן שילון חוזרת, באתר ynet, 6 ביולי 2014
↑  לילך וולך‏, "המעגל עם דן שילון": כמו שיעור חברה שיצא משליטה, באתר וואלה, 15 ביולי 2014
↑  דוד אברהם‏, סוף עגום ל"המעגל": תוכנית הסיום החגיגית בוטלה, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2014
סטיב בולוק

סטיבן קלארק "סטיב" בולוק (באנגלית: Stephen Clark "Steve" Bullock; נולד ב-11 באפריל 1966) הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל מונטנה משנת 2013 עד 2021.
ביוגרפיה

סטיב בולוק נולד ב-11 באפריל 1966 במיזולה, עיר לא גדולה במונטנה. גדל והתחנך בבירת מונטנה, הלנה.
בולוק סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1984 בתיכון "הלנה". בולוק הוא בוגר קולג' קלרמונט מק'קנה. בהמשך, השלים בהצטיינות את לימודי התואר במשפטים בבית ספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה.
הוא עבד במשך ארבע שנים (1997–2001) במשרד התובע הכללי של מונטנה. בהתחלה כעוזר לתובע הכללי (אנ') (תפקיד ביצועי רב השפעה לפי החוק האמריקאי) ובהמשך כממלא מקום בפועל של התובע הכללי.
שימש כיועץ המשפטי במשרדו של מזכיר המדינה של מונטנה (משרד ממשלתי של מדינת מונטנה האחראי על משפט מנהלי של מדינת מונטנה, רישום עסקים, אחראי על הנוטריונים במונטנה, בחירות, מנהלה ורישום חוקתי). בעת כהונתו במשרה זו עמד בראש המשרד מייק קוני. בין השנים 2001–2004 הועסק בולוק כעורך דין בוושינגטון הבירה במשרד עורכי הדין "סטפטו אנד ג'ונסון" (אנ'). בתחילת שנות האלפיים היה מרצה מן החוץ בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
בשנת 2000 התמודד בולוק למשרת התובע הכללי של מונטנה מטעם המפלגה הדמוקרטית מול מייק מק'גראת, אך לא הצליח לזכות במועמדות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בולוק נבחר לתפקיד התובע הכללי של מונטנה בשנת 2008 והחל את כהונתו בתחילת 2009. ב-7 בספטמבר 2011 הודיע על התמודדותו למשרת מושל מונטנה. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גבר על הת'ר מרגוליס עם 87% מהקולות.
בבחירות למושלות מונטנה שנערכו ב-6 בנובמבר 2012 ניצח בולוק את יריבו הרפובליקני ריק היל כשהוא זכה ב-48.9% מהקולות, לעומת 43.3% להיל. לאחר הבחירות, בולוק וסגנו וולאש הושבעו לתפקיד ב-7 בינואר 2013. ב-17 בפברואר 2014 החליף וולאש את הסנאטור מטעם מונטנה, מקס בוקוס שהתמנה לשגריר ארצות הברית בסין. בולוק מינה את אנג'לה מקלין לתפקיד. ב-6 בינואר 2016 התפטרה מקלין מתפקידה. החליף אותה מייק קוני.
ב-14 במאי 2019 הכריז בולוק על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית. חרף כניסתו היחסית מאוחרת לבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, היה ביכולתו להעפיל לעימות הדמוקרטי השני בחודש יולי. על התמודדותו האפילו המתמודדים הבולטים ג'ו ביידן, ברני סנדרס ואליזבת וורן, וב-2 בדצמבר הוא השעה את מסע הבחירות שלו לנשיאות. ב-4 במרץ 2020 הודיע כי יתמודד אל הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות הוא התייצב בפני הסנאטור הרפובליקני המכהן סטיב דיינס. בבחירות עצמן בולוק הפסיד לאחר שקיבל רק כ-45% מהקולות.
הערות שוליים

↑  Bullock, Hill win governor primaries
↑  Bullock invites residents to inauguration ceremony
↑  קמילו מונטויה-גלבז, Steve Bullock, Montana governor, announces he's running for president, באתר CBS News‏, 14 במאי 2019 (באנגלית)
↑  ג'וליה מנצ'סטר, Bullock wins Senate primary in Montana, באתר The Hill‏, 2 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  Everett, Burgess. "Daines holds Montana Senate seat for GOP". POLITICO.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177310902  ISNI: 0000 0005 0043 2265  LCCN: no2019096055  VIAF: 5510154983548867860009   WorldCat (עם VIAF): 5510154983548867860009
ממרח

חמאת בוטנים
גבינת שמנת על בייגל
ממרחי טפנד
ערך זה עוסק במאכל למריחה. אם התכוונתם לאחד מאיסורי שבת, ראו .
ממרח הוא מזון מוצק אך רך במרקם שמאפשר מריחתו בשכבה אחידה (פחות או יותר) על פרוסת לחם או על מאכלים אחרים, להוספת טעם. קיימים ממרחים בכל הטעמים - ממתוקים עד מלוחים וחריפים.
סוגי ממרחים

ממרחים עשויים ממגוון חומרי גלם, ביניהם מוצרי חלב כמו חמאה, שמנת וגבינה (למשל ממרח ליפטאואר), פירות, כמו ריבה וג'לי, ממרחי ירקות או קטניות, כגון באבא גנוש, גואקמולה, מטבוחה, ממרחי בשר כמו פאטה (מכבד) ושמאלץ, ממרחי ביצים כמו סלט ביצים ואפילו ממרחי שמרים כמו מרמייט.
שמות ממרחים כוללים לעיתים את המושגים "סלט", "קרם", "חמאה". הגבול בין ממרחים למטבלים או רטבים עמום למדי. דוגמאות למאכלים הנמצאים על גבול זה הם חומוס, ממרח זיתים ("טפנד"), מיונז ורוטב חמוציות (הנאכל עם תרנגול הודו בחג ההודיה האמריקאי).
בישראל של תקופת הצנע הומצא ממרח "חצילים בטעם כבד" שנועד לספק תחליף לכבד קצוץ. מאכל זה הוא אחד הבודדים מתקופה זו שעדיין נפוץ במטבח הישראלי.
ממרח שוקולד אהוב מאוד על ילדים במדינות שונות, ביניהן ישראל. נמרח כמילוי לכריכים ואף כציפוי לעוגות.
ממרח הילדים האולטימטיבי בארצות הברית הוא צירוף של שני ממרחים הנמרחים זה על גבי זה על הלחם - כריך חמאת בוטנים וריבה.
הממרח הלאומי של ארגנטינה הוא ריבת חלב. הוא נמרח לא רק על לחם וכמילוי או ציפוי לדברי מאפה אלא אפילו על גבינה צהובה.
ראו גם

סכין חמאה
יען מצוי

| יען מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יענאים
משפחה:: יעניים
סוג:: יען
מין:: יען מצוי
שם מדעי
 Struthio camelus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


יען בטנזניה
אפרוח יען
יען בריצה בנמיביה.
יען מצוי (שם מדעי: Struthio camelus) הוא מין העוף הגדול ביותר שחי כיום על פני כדור הארץ וגם המהיר ביותר מבין כל בעלי החיים ההולכים על שתיים (כ-65 קמ"ש). בעבר הוא היה המין היחיד בסוגו אך ב-2014 נמצא כי קיים מין דומה, אך קטן יותר, של יען - יען סומלי. אורך גופו של היען הוא כשני מטרים, גובהו עד 2.5 מטרים ומשקלו עד 160 קילוגרם.
כנפי היען קטנות יחסית לגודל הגוף ואינן מסוגלות לשאת את משקל גופו, לכן היען אינו יכול לעוף. היען נעזר בכנפיו בעת ריצה לייצוב הגוף, לביצוע פניות חדות ולעצירה פתאומית. נוצות היען שימשו את האדם לקישוט מאז ימי קדם, בין השאר לקסדות וכובעים.
היען ניזון מעשב, מזרעים, מחרקים ומזוחלים קטנים.
היען נוהג לבלוע גסטרוליתים ("אבני קורקבן") כדי לסייע לקיבת השרירים שלו לטחון את מזונו. במקרים אחדים נמצאו בבטנם של יענים עצמים אחרים, כמו חפצים עשויי מתכת ושעוני יד.
ליען אין איברי קול אך בעונת הייחום משמיע הזכר באמצעות הוושט קול עמום שנשמע למרחקים. ראייתו של היען היא מהטובות ביותר מבין העופות שאינם מעופפים.
יען עשוי לחיות בטבע עד גיל 40 ובשבי אף עד גיל 50 שנים. תפוצתו כוללת את יבשת אפריקה בלבד.
היען חי בעיקר בנופים פתוחים באזורי ערבה ומדבר. גורמי ההכחדה עיקריים של היען הם ציד ואיסוף ביצים.
תת-מינים:
יען צפון-אפריקאי (S. c. camelus)
יען דרום-אפריקאי (S. c. australis)
יען מסאי (S. c. massaicus)
יען הנגב (S. c. syriacus) - נכחד
היען הסומלי היה בעבר תת-מין של היען המצוי אך כיום נחשב למין עצמאי.
רבייה

היען מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים עד ארבע, נקבות בדרך כלל כחצי שנה לפני הזכרים. עונת הייחום נמשכת ממרץ ועד ספטמבר. הזכר מכין נחלת קינון ומזמין נקבות באמצעות שריקה וקולות אחרים וכן טקס חיזור הכולל שימוש בכנפיים. היען הוא פוליגני.
היענים מתחלקים בדגירה על הביצים. ביום דוגרת עליהם הנקבה, שצבעה אפור ומשתלב היטב בסביבה המדברית, ובלילה דוגר עליה הזכר שצבעו השחור משמש הסוואה טובה בלילה.
מיתוסים

ישנו מיתוס הגורס, כי היען טומן את ראשו בחול בעת סכנה, אולם במציאות אין זה כך. היען מתכופף בעת סכנה בניסיון להסתיר את עצמו, אך במצב רגיעה בעת שהוא אוכל תיתכן לצופה מהצד אשליה כי ראשו מוטמן בחול וזאת עקב גודלו היחסי הקטן של הראש (מספיקה תלולית קטנה כדי להסתיר את הראש מעיני הצופה, מה שיראה כאילו הראש טמון בקרקע).
לעומת זאת, בעיטת היען אינה מיתוס. ליען רגליים גבוהות הן ביחס לרוב בעלי החיים והן באופן יחסי לגודלו. הרגליים גם חזקות, יחסית לעופות, כיוון שהיען אינו מעופף, ומשמשות בין היתר להגנה. כאשר זכרים מתקוטטים הם משתמשים ברגליהם ככלי נשק ובועטים זה בזה. יען החש בסכנה עלול לבעוט במי שהוא חושב שמהווה סיכון ויכול לפגוע קשות באדם או בחפץ בו הוא בועט.
היען בארץ ישראל

עד תחילת המאה ה-20 היה היען נפוץ בנגב. גודלה המדויק של אוכלוסייה זו אינו ידוע. קן עתיק, בן כ-5,000 שנה, נמצא ליד הרצליה. הקן מעיד שהמין חי בעבר הרחוק גם במרכז הארץ. תת-המין המזרח תיכוני, יען הנגב (Struthio camelus syriacus) נכחד מן העולם. הוא נעלם מן הארץ במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
בשנת 1973 הוקם גרעין רבייה בחי-בר יוטבתה כאשר הגיעו מאתיופיה לישראל 18 אפרוחים מתת מין של היענים שמקורו במדבריות אתיופיה. בשנות האלפיים נעשה ניסיון ראשון בעולם להשיב לטבע יענים, אולם ללא הצלחה לעת עתה, אך עדיין יש כוונה להשיבם לטבע בארץ בעתיד.