stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלווית צפונית
תיאור

זוהי עלווית טיפוסית במראה, בעלת גוון חום-זיתי חלק יחסית בחלקים העליונים ולבנבנה בחלקים התחתונים. היא גדולה במעט מהעלווית האפורה, אורך גופה כ-11–13 ס"מ ומשקלה כ-10 גרם בממוצע. יש לה פס-גבה בולט בצבע צהבהב-לבן. פס-הכנף הבודד והחיוור שלה מבדיל אותה מרוב המינים הדומים לה למעט העלווית הבלטית (אנ'), Phylloscopus trochiloides; אך היא גדולה יותר ממנה ויש לה מקור כבד יותר דמוי פגיון, עם קצה כהה לחלקו התחתון. היא בעלת חישוף אברות ארוך, המתאים להיותה נודדת ארוכת טווח. מבחינה חיצונית היא זהה לשני מיני העלוויות שפוצלו ממנה, קמצ'טקה ויפנית, אך השירה שלה מבדילה אותה, שנשמעת כטריל מהיר ופטפטני. הקריאות הן דו-הברתיות ומתכתיות, וזמזום קצר וקשה.
אקולוגיה

העלווית הצפונית בעלת טווח תפוצה נרחב ביותר, המקננת ברחבי הטייגה האירו-אסייתית ביערות ליבנה או ביערות מעורבים ליד מקורות מים שלה בפנו-סקנדינביה ובצפון האזור הפלארקטי. היא התפשטה אף לצפון אמריקה, ומקננת גם באלסקה; שם היא מין העלווית היחיד. זהו מין נודד מאוד; כלל האוכלוסייה חורפת בדרום-מזרח אסיה; ובשל כך יש לה את אחת הנדידות הארוכות ביותר מבין כל הציפורים אוכלות החרקים מהעולם הישן. בית הגידול החורפי שלה כולל שפלות ויערות למרגלות גבעות, שולי יער וגנים.
היא מזדמנת בסתיו למערב אירופה ומופיעה באופן קבוע בבריטניה.
בעונת הקינון היא מצויה באזורי סבך עבות, כמו חורשים של ערבה ננסית בעמקים לחים ובסבכי נהר, וביערות, בעיקר של ליבנה, ערבות, צפצפות ואורנים עם אשוחיות פזורות. בגבהים רמים יותר, היא מצויה גם בסבכי רודודנדרון וצמחייה הררית מעל קו העצים. בטייגה הסיבירית היא משתמשת לעיתים קרובות בחורשות אלמונים מקומיים. עונת הקינון מתרחשת בחודשי יוני–אוגוסט. הקן עשוי ברובו מגבעולי דשא, פיסות קנים, אזוב, סיבי צמחים ונצרי שבטבט, והוא מונח על הקרקע בצמחייה בין שורשי עצים, עשבים או מקבצי קנה. התטולה מכילה חמש או שש ביצים.
כמו כל קרוביה היא בעיקר אוכלת חרקים קטנים וחסרי חוליות אחרים.
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב ואוכלוסייה גדולה מאוד שאף מוערכת במגמת עליה, ולכן המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
מעריכים כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה כ-3,700,000–7,000,000 זוגות, מה שמתרגם לכ-7,400,000–14,000,000 פרטים בוגרים. סביר להניח שהאוכלוסייה העולמית נעה בטווח של 10,000,000–500,000,000 פרטים בוגרים.
לקריאה נוספת

נועם וייס, הצד הארקטי של אילת: עלווית צפונית - הראשונה לישראל!, מחברת הנדירים, באתר הצפרות הישראלי, 25 בספטמבר 2018
ארז ארליכמן, הציפורים שביקרו לראשונה בישראל, באתר ynet, 26 בספטמבר 2018
שיראל פרץ, הפתעה יוצאת דופן ולראשונה בישראל – "עלווית צפונית", באתר חדשות מבזק לייב, 23 בספטמבר 2018
הערות שוליים

↑  עלווית צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Alström, Per (2006): "Species concepts and their application: insights from the genera Seicercus and Phylloscopus (אורכב 02.03.2014 בארכיון Wayback Machine)".
↑  Alström, Per; Ericson, Per G. P.; Olsson, Urban; Sundberg, Per (2006). "Phylogeny and classification of the avian superfamily Sylvioidea" (PDF). Mol. Phylogenet. Evol. 38 (2): 381–397. doi:10.1016/j.ympev.2005.05.015. PMID 16054402.
↑  עלווית צפונית, Phylloscopus borealis, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  Alström, P., Ssaitoh, T., Williams, D., Nishiumi, I., Shigeta, Y., Ueda, K., Irestedt, M., Björklund, M., and Olson, U. (2011). The Arctic Warbler Phylloscopus borealis– three anciently separated cryptic species revealed. Ibis 153(2): 395–410
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 167, 305. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Arctic Warbler, Phylloscopus borealis, ("Blasius, JH", 1858), Birds of the World, The Cornell Lab of Ornithology
↑  Stoddart, Andy (בפברואר 2003). "From the Rarities Committee's files: The Holme wing-barred Phylloscopus warbler". British Birds. 96 (2): 74–78. ISSN 0007-0335. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Arctic Warbler (Phylloscopus borealis) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
חרגולן נחלים

| חרגולן נחלים |
| --- | --- |
 חרגולן נחלים בשירה   שירה, נורשפין, אסטרייטלנד, שוודיה 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: חרגולניים
סוג:: חרגולן
מין:: חרגולן נחלים
שם מדעי
 Locustella fluviatilis ‏וולף, 1810
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של חרגולן נחלים   מקייץ   חולף   חורף

Locustella fluviatilis
חַרְגּוֹלָן נְחָלִים (שם מדעי: Locustella fluviatilis) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת החרגולניים, משפחה שפוצלה ממשפחת הסבכיים. הוא מקנן במזרח ובמרכז אירופה, ובמערב האזור פלארקטי. הוא נודד, חורף בדרום אפריקה הפנימית, מסביב לנהר הזמבזי לדרום ועד לסביבת פרטוריה שבדרום אפריקה.
בישראל הוא חולף לא שכיח, בעיקר בשל אופיו החמקני המקשה לצפות בו.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Locustella הוא מלטינית והוא צורת הקטנה של locusta, "חגב". שם זה מגיע משירתו של החרגולן המנומר ומינים נוספים בסוג זה, הנשמעים כצרצורי חגב. שם המין הספציפי fluviatilis הוא מלטינית, ומשמעותו "של נהר".
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא מוכרים תת-מינים שונים.
תיאור

לבוגר יש גב אפור-חום ללא פספוס, חלקיו התחתונים אפורים-לבנבנים והתת-זנב כהה יותר, בעל שוליים לבנים לנוצות המעניקים להן דגם מנוגד. הזוויגים זהים, כמו אצל רוב בני משפחתו, והצעירים צהובים יותר בחלקים התחתונים.
פרטים מסוימים עשויים להראות פחות סימונים כהים בסוככות הזנב (דבר הנגרם מקצוות לבנים נרחבים יותר מהרגיל) ובשל כך הם קרובים יותר במראם לחרגולן זמירי מאשר לחרגולני נחלים טיפוסיים. עם זאת, בדרך כלל עדיין יהיה להם חזה מפוספס ויותר צבע זיתי בחלקים העליונים.
זהו מין חמקני, שקשה מאוד לראותו, מלבד לפעמים כשהוא שר. הוא נוהג להתגנב דרך עשבים ועלווה נמוכה.
השירה מונוטונית, בעלת צליל מכני דמוי חרק, וניתנת לעיתים תכופות בשעת בין ערביים. היא דומה לשירה של מינים אחרים בסוג, אך היא בעלת איכות המתוארת כשל "מכונת תפירה" ומבוצעת לפרקי זמן ארוכים יותר.
אקולוגיה

בעונת הקינון נמצא חרגולן הנחלים בצמחייה נמוכה צפופה, בסבך עשב, סרפדים ובעשביה סבוכה בכרי דשא, חורש לח, קרחות יער לחות וביצות קנים. הוא מצוי גם בגדות נהר ובגידולים חקלאיים נטושים. באזורי החריפה באפריקה הוא נמצא באזורי שיחים ירוקים צפופים, בעשביה גבוהה ובסבך חורשים. הוא מזדמן נדיר למערב אירופה. מזדמן יוצא-דופן אחד צולם בגמבל, אלסקה, באוקטובר 2017.
עונת הקינון מתחילה מסוף מאי וממשיכה עד אמצע יולי במזרח אירופה. הקן בצורת כוס רופפת המורכב מגבעולים ועלי דשא, ומרופד בעשבים ושיער עדינים יותר. הוא ממוקם בצמחייה עבותה או בבסיס שיח, על הקרקע או קרוב מאוד לקרקע ובדרך כלל יש לו גישה צרה או "מסדרון". התטולה מכילה בין ארבע לשש ביצים.
הוא ניזון בעיקר מחרקים אך מלקט גם עכבישים, קרציות קטנות, רבי-רגליים ורכיכות קטנות.
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב ואוכלוסייה גדולה. מגמות האוכלוסייה העולמיות מראות סימני ירידה, אך למרות זאת המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
הוערך כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה כ-2,330,000–5,360,000 זוגות, מה שמתרגם לכ-4,650,000–10,700,000 פרטים בוגרים. אירופה מהווה כ-80% מהתפוצה העולמית, כך שהערכה ראשונית של גודל האוכלוסייה העולמית היא כ-5,800,000–13,400,000 פרטים בוגרים, אם כי יש צורך באימות נוסף של הערכה זו.
הערות שוליים

↑  חרגולן נחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  חרגולן נחלים, Locustella fluviatilis, באתר מרכז הצפרות הישראלי
1 2  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 162, 229. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  River Warbler, Locustella fluviatilis, (Wolf, 1810), Birds of the world
↑  Normaja, Jyrki (1994) Plumage variation in River Warblers Birding World 7(5): 192-5
1 2 3 4 5  River Warbler (Locustella fluviatilis) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  Benter, Brad (2017-10-08). "North America's first River Warbler". Alaska Rare Bird Alert. נבדק ב-2017-10-08.
שר
שר מהסבך
עלווית חומה

| עלווית חומה |
| --- | --- |
 עלווית חומה, התת-מין P. s. sindianus, עמק סורו, לדאק, הודו
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עלוויתיים
סוג:: עלווית
מין:: עלווית חומה
תת-מינים
 P. s. sindianus - עלווית קשמיר P. s. lorenzii - עלווית קווקזית
שם מדעי
 Phylloscopus sindianus ‏Brooks, 1880
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של עלווית חומה, ממזרח P. s. sindianus, וממערב P. s. lorenzii   מקייצת   חורפת

עַלְוִית חוּמָה (שם מדעי: Phylloscopus sindianus) היא מין של ציפור שיר קטנה בסוג עלווית (לשעבר ממשפחת הסבכיים, כיום במשפחה נפרדת: Phylloscopidae; כאשר הסבכיים משמשים כעל-משפחה) המצויה בשתי אוכלוסיות נפרדות בקווקז ובהימלאיה. על-אף שהשם העממי שלה באנגלית הוא "Mountain chiffchaff", עלווית הרים בעברית היא מין אחר: Green warbler", Phylloscopus nitidus".
בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר, עם תצפית מאומתת בודדת עד היום של התת-מין הקווקזי בשדות קיבוץ אילות ב-5 במרץ 1983 של האורניתולוג הדורם שיריחי. ב-15 בדצמבר 2022 נתפסו במהלך טיבוע ציפורים ליד קיבוץ כפר רופין שני פרטים, בוגר וצעיר, שנחשדו כעלוויות חומות. בדיקת DNA איששה את החשד וקבעה כי הם שייכים לתת-המין המזרחי, P. s. lorenzii, המכונה עלווית קווקזית.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Phylloscopus הוא מיוונית עתיקה, מהמילים phullon, "עלה", ו- skopos, "מחפש" (מ- skopeo, "לצפות"). שם המין הספציפי sindianus הוא על שם מחוז סינד שבפקיסטן.
העלווית החומה סווגה בעבר כתת-מין של עלווית חורף, אך פוצלה ממנה וכיום מוכרת על-ידי כל הרשימות הראשיות כמין נפרד. יש לה שני תת-מינים המתקיימים כאוכלוסיות נפרדות:
P. s. sindianus (ויליאם אדווין ברוקס, 1880), עלווית קשמיר - תת-המין הטיפוסי, דוגר בצפון-מערב סין, קשמיר, צפון-מערב ההימלאיה ומשם מערבה לטיין שאן שבקירגיסטן.
P. s. lorenzii  (תאודור ק. לורנץ, 1887), עלווית קווקזית - מקנן בצפון-מזרח טורקיה ובקווקז, ובסתיו מבצע נדידה קצרת טווח לאזור המפרץ הפרסי. הוא סימפטרי לעלווית חורף במערב הקווקז, אך מקרים של רביית כלאיים מתרחשים לעיתים נדירות, אם בכלל.
העלווית החומה שונה מעלווית חורף סיבירית בקולות, במורפולוגיה חיצונית וברצפי mtDNA. נראה ששני תת-המינים שלו נבדלים גם הם מבחינה ווקאלית, וגם מראים הבדל מסוים ברצפי mtDNA, ויש לפחות רשימה אחת הרואה בהם מינים נפרדים.
תיאור

העלוויות החומה דומה למדי לעלווית חורף, אך היא בעלת גוון חום כהה וחם יותר, והיא חסרת כל גוונים ירקרקים או צהבהבים, כולל בסוככות העל-זנב ובקצוות אברות הכנף. לחלקים התחתונים גוון חום בהיר, במיוחד בצדדי הגוף, והגרון הבהיר מנוגד. פס-הגבה לבנבן ומודגש למדי. המקור והרגליים שחורים באופן בולט. הקריאות דומות לאלו של עלווית חורף סיבירית, "פִּייוּ" גבוה, יורד מעט. השירה דומה לזו של עלווית חורף אך בקצב מהיר יותר ופחות "מסודרת".
P. s. sindianus – דומה לעלווית חורף סיבירית, אבל עם מקור כהה ועדין יותר, חלקים עליונים חומים יותר וצדדים בהירים.
P. s. lorenzii – דומה לתת-מין הטיפוסי, אך הגוון החום אצלו כהה וחם יותר.
אקולוגיה

במהלך עונת הקינון היא מצויה יערות אורנים וליבנה, ביצות ערבה, חישות קנים, חורשות צפצפה ואלמון לאורך נחלים, וכן בגנים, מטעים, היפופיאה Hippophae rhamnoides), שיחי אשל וסבך רודודנדרון קווקזי, ועל גבעות מכוסות ערער, בהרים צחיחים למחצה ובכיסי ליבנה ננסיים לאורך קו העצים. עונת הקינון מתרחשת ממאי עד תחילת אוגוסט, והתטולה מכילה שתיים עד חמש ביצים. הקן בצורת כדור העשוי מגבעולי עשב גסים ועלים יבשים, סיבי צמחים, שיער בעלי-חיים ונוצות. הוא ממוקם על הקרקע במיקום מוסתר היטב, או עד ארבעה מטרים מעליה בשיח נמוך. כמו כל קרוביה היא אוכלת בעיקר חרקים קטנים וחסרי חוליות אחרים.
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב ואוכלוסייה גדולה מאוד עם מגמות יציבות, ולכן המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
מעריכים כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה כ-320,000–82,000 זוגות, מה שמתרגם לכ-640,000–164,000 פרטים בוגרים.  אירופה מהווה כ-35% מהאוכלוסייה העולמית, כך שהערכה ראשונית של גודל כלל האוכלוסייה העולמית עומדת על כ-468,000–1,829,000 פרטים בוגרים, אם כי יש צורך באימות נוסף של הערכה זו.
גלריה

על הקרקע, קירמין, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
מבט חזיתי, הפארק הלאומי דאוסאי, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
מבט מהגב, פונדר, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
בתעופה, פונדר, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
איור מ-1889 המתאר זוג עלוויות חומות (למטה מימין), לצד עלווית לבנת-גבות (למטה משמאל), ועלווית חורף סיבירית (הזוג הנותר)
לקריאה נוספת

יוסף כיאט, עלווית קווקזית: תצפית שנייה לישראל, אתר הצפרות הישראלי, 29 בינואר 2023
נעה פישר, לראשונה מאז 1983: שתי עלוויות קווקזיות תועדו בישראל, ynet סביבה ומדע, 13 בפברואר 2023
הערות שוליים

↑  עלווית חומה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Alström, Per (2006): "Species concepts and their application: insights from the genera Seicercus and Phylloscopus (אורכב 02.03.2014 בארכיון Wayback Machine)".
↑  Alström, Per; Ericson, Per G. P.; Olsson, Urban; Sundberg, Per (2006). "Phylogeny and classification of the avian superfamily Sylvioidea" (PDF). Mol. Phylogenet. Evol. 38 (2): 381–397. doi:10.1016/j.ympev.2005.05.015. PMID 16054402.
↑  Hadoram Shirihai, The birds of Israel : a complete avifauna and bird atlas of Israel, London: Academic Press, 1996, עמ' 529, ISBN 0-12-640255-8
↑  יוסף כיאט, עלווית קווקזית, תצפית שנייה לישראל, באתר מרכז הצפרות הישראלי, ‏29 בינואר 2023
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names (באנגלית). London: Christopher Helm. ISBN 978-1-4081-2501-4.
1 2  ערד בן-דוד, עלווית חומה, Phylloscopus sindianus, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  Josep del Hoyo, All the birds of the world, Barcelona: Lynx Edicions, 2020, עמ' 624, ISBN 978-84-16728-37-4
↑  H&M4 Checklist family by family - PHYLLOSCOPIDAE - Old World Leaf Warblers, Howard and Moore - The Trust for Avian Systematics
↑  Mountain Chiffchaff, Phylloscopus sindianus, ebird
1 2 3  Mountain Chiffchaff (Phylloscopus sindianus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
עלווית צהובת-גבות

| עלווית צהובת-גבות |
| --- | --- |
 עלווית צהובת-גבות, וולואה-סן-למבר, בריסל, בלגיה   קריאות, טיבינגן, באדן-וירטמברג, גרמניה 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עלוויתיים
סוג:: עלווית
מין:: עלווית צהובת-גבות
שם מדעי
 Phylloscopus inornatus ‏בליית, 1842
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של עלווית צהובת-גבות   מקייצת   חולפת   חורפת

עַלְוִית צְהֻבַּת-גַּבּוֹת (שם מדעי: Phylloscopus inornatus) היא מין של ציפור שיר זעירה בסוג עלווית (לשעבר ממשפחת הסבכיים, כיום במשפחה נפרדת: Phylloscopidae; כאשר הסבכיים משמשים כעל-משפחה) המקייצת ומקננת במזרח האזור הפלארקטקי. עלווית זו נודדת וחורפת בעיקר בדרום אסיה הטרופית ובדרום-מזרח אסיה, אך גם במספרים קטנים במערב אירופה.
בישראל היא חולפת וחורפת נדירה אך קבועה, למרות העלייה הניכרת בכמויות שנצפות במערב אירופה. מדי שנה נספרות כעשר תצפיות, במיוחד בסתיו (אוקטובר - נובמבר).
טקסונומיה ואטימולוגיה

העלווית צהובת-הגבות תוארה לראשונה על ידי הזואולוג האנגלי אדוארד בליית' ב-1842 וקיבלה את בתחילה השם המדעי Regulus inornatus.  שם הסוג הנוכחי Phylloscopus מגיע מיוונית עתיקה מהמילים phullon, "עלה", ו-skopos, "מחפש" (מ-skopeo, "לצפות"). שם המין הספציפי inornatus הוא מלטינית ומשמעותו "פשוטה, לא מקושטת" (שלילה של המילה "Ornate").
בעבר המין הוגדר כמכיל שלושה תת-מינים, אך שניים מהם, P. i. humei ו-P. i. mandellii, פוצלו כעת למין עצמאי, עלווית לבנת-גבות, והשאירו את העלווית צהובת-הגבות כמין מונוטיפי. שני המינים הקרובים דומים, אך באופן עקבי נבדלים במורפולוגיה, ביואקוסטיקה ובמאפיינים המולקולריים שלהם. אזורי הקינון של שני המינים חופפים במערב הרי סייאן, אבל כנראה שהם אינם מעמידים בני-כלאיים. הענפים שלהם התפצלו לפני 2.5 מיליון שנים בערך.
תיאור

זוהי אחת העלוויות הקטנות ביותר, באורך 9.5–11 ס"מ ובמשקל 4–9 גרם היא קטנה באופן מובהק מעלווית חורף, אך מעט גדולה יותר מעלווית מלכילונית. כמו עלוויות רבות אחרות, יש לה חלקים עליונים ירקרקים וחלקים תחתונים לבנים. סימני הזיהוי הבולטים שלה הם פסי-הכנף הכפולים הנוצרים מקצוות צהבהבים-לבנים של סוככות הכנפיים (פס ארוך על הסוככות הגדולות ופס קצר על הסוככות הבינוניות), קצוות הנוצות השלישוניות הצהובות ופס-הגבה הצהוב והארוך. לחלק מהפרטים יש גם פס כיפה מרכזי ירוק בהיר יותר, אם כי פרטים רבים חסרים אותו.
זהו לא מין ביישן, אך קשה לצפות בה בשל חיבתה לצמרות סבוכות של עצים ותזזיותה. היא כמעט כל הזמן בתנועה. שירתה מורכבת ממחרוזת של שריקות גבוהות; הקריאה נוקבת, לעיתים קרובות חסרת הברה, "טסיווויט", רועש להפליא יחסית לגודלה הקטן של העלווית. בקרב העלוויות היא בעלת מראה ייחודי יחסית, והאפשרות הממשית היחידה לבלבול היא עם עלווית לבנת-גבות, שלהם אזור חפיפה מצומצם. ללבנת-גבות יש צבעים עמומים יותר, פס-הכנף השני דהוי והרגליים והחלק התחתון במקור כהים. השירה והקריאות שונות מאוד ומהוות סימן זיהוי יעיל, כאשר ללבנת-גבות יש קריאות "צ'ווי" צייצניות יותר. ניתן להבחין בקלות בינה לבין העלווית המלכילונית מכיוון שאין לה את פס-הכיפה המרכזי והעל-שת הצהובים הבולטים ההקיימים אצל האחרונה.
אקולוגיה

בדומה לרוב הסבכיים, היא אוכלת חרקים. הקן בנוי בצמחייה צפופה לעיתים קרובות בבסיס עץ או בגדם ישן; התטולה מכילה שתיים עד ארבע (לפעמים יותר) ביצים, הדגירה עליהן נמשכת 11–14 ימים, והגוזלים פורחים בגיל 12–13 יום.
זוהי ציפור חובבת יערות בשפלות ואזורים הרריים; היא עשויה להימצא גם ביערות פתוחים יותר, במיוחד בחורף. תפוצת הקיץ והקינון שלה נפרשת ממערב להרי אורל מזרחה למזרח סיביר, מונגוליה וצפון-מזרח סין. בית הגידול החורפי שלה הוא יערות נשירים או מחטניים בשפלות, ממערב בנגל ואסאם בצפון-מזרח הודו מזרחה דרך דרום סין ועד טאיוואן, ודרך בנגלדש דרומה עד חצי האי המלאי. בקיץ היא מופיעה בגבהים של עד 2,440 מטר ובחורף עד 1,525 מטר.
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב למדי, ומגמות האוכלוסייה מוערכות כיציבות, ולכן המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
האוכלוסייה המקננת האירופית ממערב לאורל גדלה מערבה בעשורים האחרונים; בשנת 1950 היא תוארה כ"דלה למדי", אך בשנת 1990 היא תוארה כבר כ"שכיחה באופן מקומי" עם 45,000–46,000 זוגות.
גלריה

פרט מבלטסאונד, סקוטלנד
מחלדרלנד, הולנד
מבט מאחור
זוג עלוויות צהובות-גבות בטיבוע בצ'כיה
בשירה, הונג קונג
עלווית צהובת-גבות במגדיר קרוסלי
סרטון של פרט המלקט מזון מהקרקע
לקריאה נוספת

ד"ר יואב פרלמן, מתקפת צהובת הגבות, אתר הצפרות הישראלי, דצמבר 2013
הערות שוליים

↑  עלווית צהובת-גבות באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5  Hoyo, J. del;  et al., eds. (2006). Handbook of the Birds of the World, vol. 11. Barcelona: Lynx Edicions. p. 660. ISBN 84-96553-06-X.
↑  ד"ר יואב פרלמן, עלווית צהובת-גבות, Phylloscopus inornatus, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  Mayr, Ernst; Cottrell, G. William, eds. (1986). Check-list of Birds of the World. Volume 11. Cambridge, Massachusetts: Museum of Comparative Zoology. p. 240.
↑  Blyth, Edward (1842). "Notes on various Indian and Malaysian birds". Journal of the Asiatic Society of Bengal. 11 (1): 191.
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 205, 305. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Alström & Olsson (1988), Shirihai & Madge (1993), Irwin et al. (2001), Sangster et al. (2002)
1 2 3  Svensson, L., Mullarney, K., & Zetterström, D. (2010).
↑  Ernst (1996), Irwin et al. (2001)
1 2  Snow, D. W.; Perrins, C. M. (1998). The Birds of the Western Palearctic (Concise ed.). Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-854099-X.
↑  BLI (2008)
הערות שוליים > מקורות ספרותיים

Alström, Per; Olsson, U (1988). "Taxonomy of Yellow-browed Warblers". Br. Birds. 81: 656–657.
Ernst, S. (1996): Zweiter Beitrag zur Vogelwelt des Östlichen Altai ["Second contribution regarding the avifauna of the Sayan Mountains"]. Mitteilungen aus dem Zoologischen Museum Berlin 72, Suppl. Ann. Ornithol. 20: 123–180 [In German].
Inskipp, Carol; Inskipp, Tim & Sherub (2000): The ornithological importance of Thrumshingla National Park, Bhutan. Forktail 14: 147–162.
Irwin, D.E.; Alström, Per; Olsson, U.; Benowitz-Fredericks, Z.M. (2001). "Cryptic species in the genus Phylloscopus (Old World leaf warblers)" (PDF). Ibis. 143 (2): 233–247. doi:10.1111/j.1474-919X.2001.tb04479.x.
Sangster, George; Knox, Alan G.; Helbig, Andreas J.; Parkin, David T. (2002). "Taxonomic recommendations for European birds". Ibis. 144 (1): 153–159. doi:10.1046/j.0019-1019.2001.00026.x.
Shirihai, H.; Madge, S. (1993). "Identification of Hume's Yellow-browed Warbler". Birding World. 6: 439–443.
קנית פינית

| קנית פינית |
| --- | --- |
 קנית פינית, פקיסטן    שירה מלווה בחיקויים. נורשפינג, אסטרייטלנד, שוודיה 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: קניתיים
סוג:: קנית
מין:: קנית פינית
שם מדעי
 Acrocephalus dumetorum ‏בליית, 1849
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של קנית פינית   מקייצת   חורפת

קָנִית פִינִית (שם מדעי: Acrocephalus dumetorum) היא מין של ציפור שיר מהסוג קנית, שהוצב בעבר תחת משפחת הסבכיים אך כיום מוכר כמשפחה נפרדת, קניתיים. היא מקייצת ומקננת באזור הפלארקטי ובמזרח אירופה. היא נודדת, חורפת בבנגלדש, הודו, סרי לנקה, ומיאנמר. זהו אחד המינים החורפים הנפוצים ביותר באותן מדינות. היא מזדמנת נדירה למערב אירופה.
בישראל היא מזדמנת נדירה מאוד בעונות הנדידה. רוב התצפיות נרשמו במסגרת פעילות טיבוע ציפורים, אז ניתן לבחון מקרוב את פרטיה ולערוך מדידות שונות.
טקסונומיה ואטימולוגיה

מין זה תואר לראשונה על-ידי הזואולוג הבריטי אדוארד בליית', על שמו גם נקראת הקנית באנגלית: "Blyth's reed warbler".
שם הסוג Acrocephalus מיוונית עתיקה, akros, "הגבוה ביותר", ו-kephale, "ראש". ייתכן שנאומן ונאומן (אב ובן, אורניתולוגים גרמניים שהגדירו את הסוג קנית) חשבו ש-akros פירושו "חד, שפיצי". שם המין הספציפי dumetorum הוא מלטינית dumetum, "סבך".
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים שונים.
תיאור

זוהי קנית בינונית, באורך של 12.5–14 ס״מ, מוטת כנפיים של 17–19 ס״מ, ומשקל ממוצע של כ-10 גרם. לבוגרים יש גב חום קר יחסית וחסר פספוס, וחלקים תחתונים בהירים עם גוון מעט אפרפר בצדדים. מקורה ארוך וכהה בקהצו, רגליה כהות, יש לה פס-גבה בהיר המגיע אל מאחורי העין, והיא בעלת כנפיים קצרות וחישוף-אברות קצר. הזיהוי בתנאי שדה מאתגר: ניתן לטעות בזיהויה בקלות שכן היא דומה למדי לקניות אחרות, כמו קנית קטנה וקנית ביצות, ואף מזכירה במעט מיני שיחניות קטנות. היא הכי דומה לקנית הקטנה, אבל גבה אפור יותר, מצחה פחות שטוח והמקור פחות חזק ומחודד. הזוויגים זהים, כמו אצל רוב בני משפחתה, אך הצעירים בעלי גוון צהוב יותר בחלקיהם התחתונים.
בעונת הקינון, סימן הזיהוי הטוב ביותר הוא השירה האיטית והחוזרת על עצמה, שמשלבת חיקויים רבים של ציפורים אחרות, עם קטעים קשקשניים ובדרך כלל גם שריקות אופייניות. הקריאות הן "טק" גבוה וחזק.
בית גידול

קנית זו הסתגלה לבתי גידול מגוונים כמו אזורי שיחים או בקרחות, לעיתים קרובות ליד מים, אך לא תמיד; והיא אינה מצויה בביצות. בית הגידול המועדף על הקנית הפינית שונה מחישות הקנים המועדפות על קנית קטנה או מהצמחייה המדורגת של קנית הביצות: מין זה מעדיף עצים או שיחים כנקודות שירה.
היא מקננת במגוון רחב של גידולים שיחיים עם עשבים גבוהים, יערות צעירים, קרחות מגודלות, שיחי ליבנה וערבות בחורשות מוצפות, ערבות מיוערות, קרקעות חקלאיות מלאות שיחים ושולי ביצות ומקורות מים אחרים. עונת הקינון נמשכת מסוף מאי עד יולי. התטולה מכילה שלוש עד שש ביצים. הקן בצורת כוס מסודרת וקומפקטית של גבעולי עשב יבשים ועלים, שורשים, סיבי צמחים, וקורי עכביש, המרופדים בגבעולים ושיער עדינים יותר, וממוקם בגובה של 10–150 ס"מ מעל פני הקרקע בסביבה עשבונית צפופה, או לפעמים בשיח או עץ קטן.
כמו רוב בני משפחתה, היא בעיקר אוכלת חרקים, אך תזונה מכילה גם עכבישאים ורגלבישאים, חלזונות קטנים, והיא תלקט גם פריטי מזון צמחיים קטנים, כולל זרעים ופירות יער.
תצפיות בישראל

קנית פינית היא מזדמנת נדירה ביותר בישראל בעונות הנדידה. כנראה בשל הקושי לזהותה בשדה, עיקר התצפיות בה נעשו במהלך פעילות טיבוע ציפורים.
| תאריך | מיקום התצפית |
| --- | --- |
19.09.1985: אילת
06.10.1985: אילת
13.05.1985: שני פרטים, אילת
07.10.1985: אילת
21.04.1991: חוות רם, ליד באר שבע
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב ואוכלוסייה גדולה מאוד. מגמות האוכלוסייה העולמיות מראות סימני עליה והתפשטות מערבה. בשל כך, המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
מעריכים כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה כ-2,180,000–4,780,000 זוגות, מה שמתרגם לכ-4,360,000–9,560,000 פרטים בוגרים. אירופה מהווה כ-20% מטווח התפוצה הגלובלי, כך שהערכה ראשונית של גודל האוכלוסייה העולמית עומדת על כ-21,800,000–47,800,000 פרטים בוגרים, אם כי יש צורך באימות נוסף של הערכה זו.
גלריה

החלקים התחתונים בגוון חום אפרפר. פקיסטן
ניתן למוצאה גם על עצים ולא רק באזורי ביצות. בוריט, גוג'אל, גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
צלליתה עשויה להיות מושפעת מצורת העמידה. אסלאמאבאד, פקיסטן
ניתן להבחין בחישוף האברות קצר. תריסור, הודו
מבט מהגב. הודו
בשירה. גדות נהר דאל, שוודיה
בשירה. סדרמנלנד, שוודיה
קן ובו ביצים
הערות שוליים > ביאורים

1 2  המונח "חישוף-אברות" מתייחס למידה בה אברות התעופה עוברות את קו הנוצות השלישוניות כשהכנף אסופה