stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצבא הרומי
ענפים עיקריים > הצי הרומי

בתחילת דרכם לא היה לרומא צי צבאי, אך כשהתמודדו עם קרתגו ביקשו מבני בריתם האיטלקים לספק להם ספינות, ובקיץ 260 לפנה"ס סופקו ספינות אלה. הרומאים הצליחו לתפוס ספינה קרתגנית ובנו על פי הדגם שלה צי שלם. בספינות אלה הוצב גשר נחיתה שהרומאים קראו לו "עורב" – מעין גשר עם דוקרן שמסתובב על צירו, ואפשר להפיל אותו על ספינת אויב ולהעלות חיילים, בהמשך הוחלף בהרפקס שהיה עוגן בעל קרסים שיורים בעזרת בליסטרא, העוגן נתפס בספינת האויב ומושכים אותה אל הספינה הרומאית.
היסטוריה של הצבא הרומי > תקופת המלוכה והרפובליקה המוקדמת

הצבא הרומי התאפיין מאז ראשית דרכו ביכולת להשתנות, ולהסתגל בצורה טובה לתנאים חדשים שנוצרו בשדה הקרב. לעיתים קרובות, השינויים והרפורמות התבצעו בעקבות תבוסות גדולות שנחל הצבא. הכמות העצומה של כוח האדם שעמד לרשותה, נתנה לרומא את היכולת להשתקם גם לאחר תבוסות גדולות (למשל בקרב קאנאי), ולהשמיד לבסוף את האויב.
בתקופת המלוכה, ובתחילת דרכה של הרפובליקה, הצבא הרומי היה מבוסס על המעמדות החברתיים-כלכליים הגבוהים בחברה. המשרתים בצבא היו אזרחים רגילים, והתגייסו למספר שנים קטן לשירות צבאי. החיילים היו אחראים על קניית החימוש והציוד, ורק אלו שיכלו להרשות זאת לעצמם יכלו להצטרף לצבא. הצבא בתקופה זו היה מבוסס על מבנה הפלאנקס, שהיה מקובל בעולם העתיק באותה תקופה.
היסטוריה של הצבא הרומי > הרפובליקה התיכונה

במאה הרביעית לפני הספירה, לאחר מספר תבוסות שספג הצבא הרומי (וביחוד לאחר ביזת רומא בידי הגאלים) נעשתה רפורמה בשיטת הלחימה. המבנה שבו נעשה שימוש החל מתקופה זו נקרא המבנה המאניפולרי, על שם המאניפולוס, שהיווה את יחידת הבסיס בצבא. המאניפולוס הורכב מקבוצת חיילים רגלים הומוגנית, בת 60 או 120 חיילים (כתלות בסוג החיילים בקבוצה). בתקופה זו התפתחו בצבא ארבעה סוגי חיילים. האסטאטים, פרינקיפים וטריאריים, שהיו מאורגנים במאניפולים, ווליטים, ששימשו כחיל רגלים קל. הלגיון היה מאורגן בארבעה קווים, בקו הקדמי היו הווליטים, ומאחוריו שלושה קווים, כאשר כל קו מורכב מעשרה מאניפולים זהים.
המבנה המאניפולרי הוכיח את עצמו במשך למעלה ממאתיים שנה, עד לקרבות נגד חניבעל במלחמה הפונית השנייה. למרות כל גמישותו, המאניפולוס היה פגיע להתקפה מן האגף והיה קטן מכדי לעמוד במשימה עצמאית. הכמות הגדולה של האבדות גרמה למחסור חמור בכח אדם בצבא, מה שגרם להורדה משמעותית של הסטנדרטים הנדרשים לגיוס לצבא. בתקופת המלחמה הפונית השנייה הופיע לראשונה הקוהורטה, כתחליף למאניפולוס. לאחר מכן, התפתחה הקוהורטה ליחידת המשנה העיקרית של הצבא. הקוהורטה הייתה יחידה הומוגנית, ונתנה ללגיון את היכולת להיערך במספר קווים משתנה.
היסטוריה של הצבא הרומי > הרפובליקה המאוחרת

בשנת 107 לפני הספירה, ביצע גאיוס מריוס מספר רפורמות משמעותיות במבנה הצבא וביחס שבין צבא לחברה. גאיוס מריוס נתן לכל אזרח רומאי את הזכות להתנדב לצבא, והאריך את תקופת השירות ל-25 שנים. הוא נתן להמונים את היכולת לשפר את מצבם, ולשרת כחיילים מקצועיים. מכיוון שהחיילים העניים לא יכלו לרכוש לעצמם את הציוד, מריוס הנהיג שיטה שבה המדינה נתנה לחייל את ציודו. כמו כן, הוא הנהיג שיפורים בחימוש ובשיטת הלחימה. לבסוף, מריוס נתן אזרחות רומית לכל האזרחים של בעלות הברית האיטלקיות, לאחר השלמה של תקופת השירות בצבא.
היסטוריה של הצבא הרומי > תקופת הקיסרות המוקדמת

עם תום מלחמת האזרחים וניצחונו של אוגוסטוס על מרקוס אנטוניוס, אוגוסטוס פנה לארגון מחדש של הצבא. מתוך 60 הלגיונות ששירתו, רק 28 נשארו לשרת כצבא הסדיר, בעוד שהשאר שוחררו. הצבא נשבע שבועת אמונים לפרינקפס, ושדרות הפיקוד הופקדו תמיד בידי בני משפחתו של אוגוסטוס. בכך הפך אוגוסטוס את הצבא לאלמנט שמרני התומך במשטר, ומנע אפשרות שמצביאים פופולריים ינצלו את כוחם הצבאי, לשם ניסיון הפיכה כנגד שלטונו, כפי שקרה מספר פעמים בימי הרפובליקה.
מלבד העובדה שהצבא היה כפוף למרות הקיסר, ושהחיילים בדרגות הזוטרות היו מתנדבים שראו בשירותם קריירה, הצבא הרומי בקיסרות היה ממשיכו של הצבא הרפובליקני, בתקופה שאחרי הרפורמות של גאיוס מריוס. אולם ההבדל הגדול הוא שעידן הכיבושים של שטחים חדשים הסתיים במידה רבה בשלהי תקופת שלטונו של אוגוסטוס. הצבא החל להתרכז בעיקר בשמירה על הקיים, בין אם בדיכוי מרידות של העמים הכבושים, ובין אם בקיום מסעות עונשין כנגד הברברים שהעזו לחדור לשטחה של האימפריה.
לעובדה שהצבא בפרובינקיות הוצב ליד ערים, הייתה השפעה חשובה על תהליך הרומניזציה של האוכלוסייה המקומית.
היסטוריה של הצבא הרומי > תקופת הקיסרות המאוחרת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טכנולוגיה והנדסה > קווי הביצורים הרומיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טכנולוגיה והנדסה > כלי נשק בצבא הרומי

הצבא הרומי השתמש במגוון רחב של כלי נשק. כלי הנשק האישיים היו עשויים פלדה ובתקופות השיא של האימפריה הרומית היו טובים בהרבה מכלי הנשק של יריביהם. רומאים אמצו כלי נשק שונים מעמים שכבשו ושיכללו אותם. אחת הדוגמאות המפורסמות היא החרב הרומית המפורסמת – גלדיוס שהגיעה מספרד. גם הקסדה הרומית לא עוצבה בלאטיום, אלא הגיעה מגאליה.
העליונות הטכנולוגית של כלי הנשק הרומיים, ביחד עם פתיחותו של הצבא הרומי לחידושים צבאיים מפנים ובחוץ, היו מהגורמים החשובים בהפיכתו לצבא יעיל ואימתני, בעל האמצעים לנצח במלחמות הרפובליקה והאימפריה הרומית.
הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית

בהתחלה הצבא הרומי לא היה שונה בהרבה מצבאות האטרוסקים והיוונים. המערך הרומי האופייני היה פלנקס. עם הזמן הפיתוחים הטכנולוגיים שיכללו את תורות הלוחמה הרומיות ונוצר הלגיון.
את הקרב התחילו הולטיס שהתגרו באויב על ידי זריקת אבנים וכידונים, יחידות ההסטאטי ופרינציפה זקופים, והטריארי כרעו ברך והתכסו במגינהם. הראשונים שתקפו היו ההסטאטי. אם האויב גבר עליהם הם נסוגו והשאירו את הפרינציפה בקו הראשון. אם גם הפרינציפה נכשלו הם נסוגו והטריארי התקדמו לחזית. בינתיים השאר נערכו מחדש ועלו שוב לחזית. אחרי הניצחון הולטיס והפרשים רדפו אחרי האויב.
לאחר הקרב הרומאים ערכו בדרך כלל מרדף, שסייע להגדיל את אבדות הצד השני. במהלך המלחמה הרומים בדרך כלל ניסו להתיש את האויב. הם שלחו צבאות חזקים המונים בדרך כלל כמה עשרות אלפי לוחמים.
בתקופת הרפובליקה הרומית והשושלת היוליו-קלאודית הכוחות הרומים היו מפוזרים במעגל רחב סביב איטליה, בריכוזים של מספר לגיונות בכל כוח. משנת 69 לספירה ועד אמצע המאה ה-3 לספירה החלה להתבסס מערכת אסטרטגית חדשה. הכוחות הצבאיים היו ממוקמים בגבולות (לימס), והגמישות הקודמות שלהם נעלמה.
ראו גם

דרגות הצבא הרומי
הצבא הביזנטי
לקריאה נוספת

פוליביוס, ההיסטוריות, ספר שישי, 19–42
טיטוס ליוויוס, תולדות רומא
כתריאל בן ארי, קרבות מופת, הוצאת מערכות
Benjamin Isaac, The Limits of Empire: The Roman Army in the East, Oxford, 1990 pp. xiv, 495; revised edition 1992;
הערות שוליים

↑  ביקורת בעברית: חנה כותן, ‏שלטון ללא גבולות – Imperium sine fine, קתדרה 60, יוני 1991, עמ' 99–105
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 024628 
קליגה – סנדלים שנעלו חיילי הצבא הרומי
קטפולטה אופיינית לצבא הרומי
התפרצות גמא

בתמונה מימין (הגדלה של האזור הנראה בריבוע משמאל) ניתן לראות הבזק אור הבא לאחר התפרצות גמא מיום 23 בינואר 1999, שסומנה GRB 990123. האור הבהיר מעליה, בצורת אצבעות, היא הגלקסיה שבה התרחשה ההתפרצות ואשר צורתה מעוותת כנראה עקב התנגשות בגלקסיה אחרת
הדמיה של התפרצות גמא
התפרצות גמא (באנגלית: Gamma-ray burst, ובקיצור GRB) היא תופעה קוסמולוגית שבמהלכה משתחררת בחלל כמות אדירה של קרינת גמא הנפלטת בתהליך של התפרקות רדיואקטיבית. התפרצויות גמא מהוות את האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום, להוציא את המפץ הגדול. תצפיות מעידות על ממוצע של התפרצות גמא אחת ליום, אך קיימת ההשערה כי מספר ההתפרצויות הכולל ליום עומד על כ-500, אך רק אחוז אפסי מהן ניתן לצפייה בשל כיוונן ומבנן הסילוני הדק. פיזור ההתפרצויות במרחב הוא אקראי ואינו ניתן לחיזוי, ומשך ההתפרצויות הוא בין שבריר שנייה לדקות ספורות.
התפרצויות הגמא הן אחת החידות בקוסמולוגיה של ימינו. חוסר היכולת לחזות את מיקומן של ההתפרצויות ומשכן הקצר לא אפשרו משך שנים לצפות בהן בזמן אמת ולחקרן.
הבזק משנה (Afterglow)

לאחר שהתפרצות הגמא כבר התרחשה, עדיין ניתן לראות את ההתפרצות באורכי גל ארוכים מגמא. תהליך זה של פליטת גלים "חלשים" או פחות אנרגטיים נקרא הבזק משנה. כאשר כוכב מסיבי קורס ויוצר סופר נובה, הוא מעיף אטומים שונים, למעשה חומר, לכל עבר. כאשר החומר פוגש שדה מגנטי או חומר אחר, הוא מפיק קרניים בכל מני אורכי גל (רנטגן, רדיו, אור נראה וכדומה). קרני הגמא מיוחסות להתפרצות הגמא עצמה ושאר הקרניים באורכים השונים מיוחסים להתפרצויות המשנה. הבזק המשנה ממשיך לנוע ואוסף איתו חומר נוסף, מהירותו קטנה, ולבסוף הוא נעלם. את רוב המידע שלנו על התפרצויות הגמא אנו אוספים מהבזקי המשנה ולא מההתפרצויות עצמן.
המחקר על קרני הגמא

התפרצויות הגמא נצפו לראשונה על ידי לווייני vela של ארצות הברית בשלהי שנות השישים. הלוויינים, ששוגרו במטרה לפקח על ההסכם בין ארצות הברית לברית המועצות לאי עריכת ניסויים גרעיניים, היו אמורים לגלות פליטה של קרני גמא האופיינית לניסויים בנשק גרעיני. תחת ניסויים גרעיניים גילו הלוויינים התפרצויות אקראיות ולא מובנות של קרינת גמא שמקורן בחלל. בגלל אופיים הצבאי של הלוויינים נשמרו גילויים אלו בסוד במשך תקופה ארוכה.
עד תחילת שנות התשעים לא הצליחו המדענים להכריע אם ההתפרצויות מתרחשות בתוך הגלקסיה שלנו או מחוצה לה. באפריל 1991 שוגר לחלל על ידי נאס"א, הלוויין "Compton Gamma Ray Observatory". הלוויין אישש את ההשערה שהתפרצויות מתרחשות מחוץ לשביל החלב; כמו כן הביא להבחנה בין התפרצויות ארוכות (שאורכן מעל 2 שניות) להתפרצויות קצרות (מתחת ל-2 שניות), השונות במהותן.
על סמך המידע שסיפקו לוויינים נבנו מודלים שונים העוסקים בקרינת גמא. רוב המודלים ניבאו את קיומו של afterglow - התפרצות משנית של קרינת רנטגן ואור נראה העוקבת להתפרצות גמא. בסוף 1996 אישש הלוויין האיטלקי-גרמני BeppoSAX ששוגר לחלל את קיומן של התפרצויות המשך של קרינת רנטגן (קרינת X); בנוסף היה באפשרותו לחשב במהירות את המיקום המדויק של ההתפרצות ולשדר את הנתונים לטלסקופים בכדור הארץ. טלסקופים אלה, שאינם יכולים לצפות ישירות בקרינת רנטגן מפני שהאטמוספירה מסננת את רובה, גילו קרינת המשך גם בטווח האור הנראה. הודות לכוונון המהיר של טלסקופים בכדור הארץ לעבר ההתפרצות, הצליחו לראשונה אסטרונומים לשייך את ההתפרצויות לגלקסיות עמומות המצויות בקצווי היקום.
ב-2004 שוגר לחלל טלסקופ המחקר סוויפט(אנ') של נאס"א. לוויין מתוחכם זה הצליח ללקט מידע גם על התפרצויות קצרות. לוויינים קודמים לא הצליחו לגלות הרבה על ההתפרצויות הללו בשל משכן הקצר. "סוויפט" גילה פליטת המשך של קרינת רנטגן גם בהתפרצויות הקצרות.
שטף האנרגיה העצום והתצפיות המלמדות על התפשטות חומר במהירויות קרובות למהירות האור, הביאו את התאורטיקנים למסקנה שהאפשרות היחידה להסבר התופעה היא פרץ סילוני האופייני לקריסת חומר לחור שחור. מקורן של התפרצויות ארוכות הוא לפי תאוריה זו בכוכבים שליבתם קרסה לחור שחור. היות שמעטפת כוכבים אלו מסתחררת סביב עצמה, היא צפויה ליצור סביב הליבה הילה גזית דמוית טורוס, שאמצעיתה רדודה ושוליה עבים (שכן התנע הזוויתי חלש מאוד בקטבים וחזק מאוד לאורך קו המשווה). כתוצאה מכך שטף האנרגיה נפלט עם הקריסה משני הקטבים, בשתי אלומות סילוניות צרות. אם כיוון האלומה מתאים, היא תגיע לכדור הארץ וניתן יהיה לצפות בה.
ההתפרצויות הקצרות, לעומת זאת, הן סילוני אנרגיה המתפרצים כשמערכת כפולה של כוכבי נייטרונים קורסת והכוכבים מתנגשים זה בזה.
בשנת 2019 התגלה כיצד נטענים חלקיקי האור בכמויות אנרגיה כה גדולות, ומאמר בכתב העת המדעי The Astrophysical Journal (אנ') הציג לראשונה את המנגנון האסטרופיזיקלי שמאפשר את היווצרות הקרניים רבות העוצמה הללו.
האנרגיה הרבה ביותר שנצפתה עבור חלקיק כלשהו מקורה בהתפרצות של קרינת גמא, בעלת ערך של 1,400,000,000,000,000 אלקטרון וולט.
המחקר על קרני הגמא > אופן פעולת הלוויינים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא הפרק לא ברור, ויש לבדוק את דיוק המידע.
הלוויין (לדוגמה פרמי-Fermi): אשר קולט את קרינת השמיים אליהם הוא צופה קולט באופן מתמיד קרינת רקע קוסמית, כאשר הלוויין קולט בפתאומיות פרץ קרינה באנרגיה גבוהה הוא שולח את הנתונים אל בסיסי המידע על כדור הארץ. פרץ הקרינה נקרא נקודת שיא (Peak) והוא מציג כמות אנרגיה גבוהה מהרגיל שעלולה להיות התפרצות גמא. בבסיס המידע על כדור הארץ, ניתן לדעת מן המידע מתי התרחשה ההתפרצות, אורכה, כמות האנרגיה שלה, כמה נקודות שיא היו, מאיזה כיוון נקלטה ואיזה סוג היא.
השיטה הנפוצה לאיתור קרני גמא בחלל היא על ידי גביש נצנץ (Scintillator). גבישים אלה הם חומרים שפולטים אור לאחר שקרינת הגמא פוגעת בהם. פוטון אנרגטי שפוגע בגביש מעביר את האנרגיה שלו או חלקה לאלקטרון שנמצא בחומר, בעיקר בגלל אפקט קומפטון ובליעה פוטו-אלקטרית. הפוטו-אלקטרון נע בתוך החומר ומעביר את האנרגיה שלו לאטומים שפולטים גם הם אלקטרונים נוספים. לאחר מכן האלקטרונים מתחילים לנוע בחומר עד שהם פוגשים בעוד אטומים ומשחררים בהם אלקטרון. בגלל צפיפות הקריסטל, עוד ועוד אלקטרונים חופשיים פוגעים באלקטרונים אחרים, מעבירים אנרגיה ומשתחררים. כאשר האלקטרונים נתפסים שוב על ידי אטומים בחומר הם פולטים אור, על פי פליטת האור מחשבים את אנרגיית האלקטרון הפוגע.[דרושה הבהרה]
לאחר זיהוי ההתפרצות מבוצע חיפוש של ההתפרצות על ידי טלסקופים אחרים באורכי גל שונים. טלסקופים אלה יכולים לזהות את ההסחה לאדום של ההתפרצות שנקלטה, אם ההסחה לאדום גדולה או שווה לאחד, הגל הוא ארוך, ומכך ניתן לזהות את המרחק להתפרצות ואת הגלקסיה שממנה ההתפרצות הגיעה.
השפעת התפרצות גמא על כדור הארץ

קרני גמא משפיעות לרעה על האטמוספירה של כדור הארץ-הופעתן יוצרת תגובה בין מולקולות חנקן לשכבת האוזון שגורמות לצמצומה ולהופעת תחמוצות חנקן. באמצעות תחמוצות אלו ניתן לחקור השפעת סופרנובות על כדור הארץ בשכבות הקרח של הקטבים המשמרות מידע על העבר האקלימי של הכדור. ב-1979 וב-2001 נערכו קידוחים באנטארקטיקה ונמצאו עקבות (בעיקר תחמוצת ניטראט) למספר סופרנובות מהעבר.
התפרצות גמא המתרחשת במרחק של מספר אלפי שנות אור מכדור הארץ, יכולה לגרום לדלדול משמעותי של שכבת האוזון במידה כזו שתחשוף את כדור הארץ לקרינה חזקה ותגרום להכחדה המונית. יש הסבורים שהתפרצות שכזו הייתה אחראית להכחדת אורדוביק-סילור(אנ') שהכחידה את היצורים הימיים הקדמונים לפני כ-445 מיליון שנה, בין תקופות האורדוביק וסילור.
ראו גם

GRB 090423
GRB 080319B
היפרנובה
סופרנובה
חור שחור
הערות שוליים

↑  "Gamma Ray Burst Afterglow". COSMOS - The SAO Encyclopedia of Astronomy. Study Astronomy Online at Swinburne University. נבדק ב-25 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   אסף רונאל, נפתרה חידת היווצרות הקרינה העוצמתית ביותר ביקום, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2019
↑  Emily Conover (21 במאי 2021). "Record-breaking gamma rays hint at violent environments in space". Science News. נבדק ב-25 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hjorth, J., Bloom, J.S, Gamma-Ray Bursts
↑  "Ancient supernovae found written into the Antarctic ice". New Scientist. 4 במרץ 2009. נבדק ב-25 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557918905171  GND: 4322458-1  LCCN: sh85052983
וילאייט בגדאד

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  בגדאד
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  חוק הווילאייטים
 הקמה:  1864
 פירוק:  תבוסת האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
 פירוק:  1918
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט בגדאד
 ישות יורשת:  עיראק (1921–1959) המנדט הבריטי על מסופוטמיה
 
וילאייט בגדד (בטורקית עות'מאנית: ولايت بغداد) היה מחוז מנהלי מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית במרכז עיראק המודרנית. הבירה הייתה בגדאד.
בתחילת המאה ה-20 היה על פי הדיווחים שטחו של 54,503 מילים רבועים (141,160 קילומטרים רבועים), בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) מסרו כי האוכלוסייה מונה 850,000 נפש. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.
היסטוריה

בשנת 1869 מונה מידהט פאשא כמושל בגדד. הוא הרחיב את סמכות השיפוט העות'מאנית עד לעיירה אל-בידה, לאחר שביסס את סמכותו בנג'ד. בינואר 1872, קטר הוגדרה כקאזה תחת הסנג'אק של נג'ד. עם זאת, היחסים עם השלטונות העות'מאניים הפכו לעוינים הן באל-בידה והן בנג'ד, והובילו בסופו של דבר לקרב על אל-חג'בה, בו הובסו העות'מאנים.
חטיבות מנהליות

סנג'קים או מחוזות הווילאייט:
| סנג'אק | כיום |
| --- | --- |
סנג'ק בגדאד: בגדאד
Divaniye Sanjak: א-דיוואניה
סנג'ק כרבלא: כרבלא, Mesed-i-Hüseyin
סנג'ק נג'ד: יוני 1871 - 1875, אז חלק מווילאייט בצרה)
מושלים

מושליו הבולטים של הווילאייט:
מידהט פאשא (מרץ 1869 - נובמבר 1871)
גיריטלי שיריי פאשה
הערות שוליים

1 2  Asia by A. H. Keane, page 460
↑  H Rahman (2012-11-12). The Emergence Of Qatar. Routledge. pp. 93–96. ISBN 978-1-136-75369-5. נבדק ב-2013-05-22.
↑  Bagdad Vilayeti | Tarih ve Medeniyet
↑  Worldstatesmen — Saudi Arabia
↑  World Statesmen — Iraq
מפה המציגה את החטיבות האדמיניסטרטיביות של האימפריה העות'מאנית בשנת 1899, כולל הווילאייט של בגדאד והסנג'קים שלה.
משפחתו של המושל א-שאקיר אפנדי בבגדאד, 1901
הפועל קריית חיים (כדורסל)

סמל הפועל, שהוא גם סמלה של הקבוצה
תמונה קבוצתית מחודש יוני 1964
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הפועל קריית חיים היא קבוצת כדורסל ישראלית משכונת קריית חיים בעיר חיפה, ששיחקה בעבר בליגת העל בכדורסל. כיום מפעיל המועדון מחלקת נוער בלבד.
היסטוריה

בסיום עונת 1963/64 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. כבר בעונתה הראשונה שברה הקבוצה שיא, כשהייתה שותפה למשחק הארוך בתולדות הליגה עד אז, שהסתיים בניצחון 66–68 בדרבי העולות מול הפועל רמת גן, לאחר שלוש הארכות.
בשנת 1965 ניצחה הקבוצה בדרבי את מכבי חיפה מסל של יואב אגם מחצי מגרש, שתי שניות לסיום.
בעונת 1972/73 מלך הסלים של הליגה היה שחקן הקבוצה צבי ענבר, עם 650 נקודות (29.5 נק' למשחק).
המיקום הגבוה ביותר שהשיגה הקבוצה הוא המקום השישי בעונת 1968/69. מלך הסלים של הקבוצה בליגה הראשונה הוא יואב אגם, עם 4308 נקודות.
בסך הכל שיחקה הקבוצה בליגת העל במשך 11 עונות רצופות (1965–1975). בסיום עונת 1974/75 נשרה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום ה-13.
היסטוריה > מחלקת נוער

המועדון מפעיל כיום מחלקת נוער בלבד ובה 2 קבוצות. פעילות המועדון מתרכזת באולם דגן בקריית חיים.
שחקני עבר בולטים

יואב אגם
צבי ענבר
דן ענבר
חנוך ברקון
ראובן בורג
יצחק גודס
יפתח הירש
מרקו פדרמן
צבי ברעם
חיים כץ
אשר הלפרין
יואב מינץ
משה אנגל
צבי בנדק
אריה צוקרמן
בני אביאל
רפי רוזנברג
מיקי גוטמן
יעקב מנין
אריק דיין
חיים תור
אבינועם לוין
יגאל דר
ראובן ברוג
ברוך הורביץ
וילאייט אדנה

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 עיר בירה:  אדנה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  חוק הווילאייטים
 הקמה:  1869
 פירוק:  הקמת טורקיה
 פירוק:  1922
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט אדנה
 ישות יורשת:  טורקיה טורקיה
 
וילאייט אדנה  (בטורקית עות'מאנית: ولايت اطنه;  היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית בדרום מזרח אסיה הקטנה, שהקיף את אזור קיליקיה. הוא הוקם במאי 1869. וילאייט אדנה גבל עם וילאייט קוניה (במערב), וילאייט אנקרה ווילאייט סיבאס (בצפון) ווילאייט חלב (במזרח ובדרום). האזור מתאים לאזור המודרני של מישור צ'וקורובה בטורקיה.
דמוגרפיה

בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים 14,494 מילים רבועים (37,540 קילומטרים רבועים), בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 402,439 תושבים. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.
היסטוריה כלכלית

המחוז תואר על ידי האנציקלופדיה בריטניקה בשנת 1911 כעשירה בעושר מינרלי שלא נוצל ברבעים ההרריים, ופורייה במישור החוף, שגידל כותנה, אורז, דגנים, סוכר ופירות. בשנת 1920, האזור נודע בזכות האזור המערבי המיוער שלו, שלא היה בו ייצור חקלאי מועט. אזור קיליקיה נודע בזכות הייצור החקלאי שלו, כולל חיטה, שעורה, שיבולת שועל, אורז, זרעים, אופיום, קנה סוכר וכותנה. ייצור הכותנה הפך פופולרי יותר לפני מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1912 ייצר האזור 110,000 חבילות כותנה ו-35,000 טון זרעי כותנה. פיריט נכרה באזור בתחילת המאה ה-20.
חטיבות מנהליות

הסנג'קים של הווילאייט והקאזות שלהם:
סנג'ק אדנה (אדנה (מושב), חמידייה, קראסאלי)
סנג'ק מרסין (מרסין (מושב), טרסוס)
סנג'אק ג'בל-אי ברקט (יארפוז (מושב), אוסמניה, איסלחייה, בולאניק, האסה)
סנג'ק קוזאן (סיס (מושב), Hacın, Feke, קארס-אי זילקדרייה)
סנג'ק איצ'ל (סיליפקה (מושב), אנאמור, ארמנק, גולנר, מוט)
הערות שוליים

↑  Geographical Dictionary of the World. Concept Publishing Company. 1906. p. 1796. ISBN 978-81-7268-012-1.
↑  Salname-yi Vilâyet-i Adana ("Yearbook of the Vilayet of Adana"), Adana vilâyet matbaası, Adana, 1321 [1903]. in the website of Hathi Trust Digital Library.
↑  Ronald Grigor Suny; Fatma Muge Gocek; Norman M. Naimark (2011). A Question of Genocide:Armenians and Turks at the End of the Ottoman Empire. Oxford University Press. p. 67. ISBN 978-0-19-979276-4.
1 2  Asia by A. H. Keane, page 459
↑  Prothero, G.W. (1920). Anatolia. London: H.M. Stationery Office.
↑  Prothero, G.W. (1920). Anatolia. London: H.M. Stationery Office. p. 106.
↑  Adana Vilayeti | Tarih ve Medeniyet
השם של העולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניס ג'ונסון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  20 ביוני 2000 
 
השם של העולם (באנגלית: The Name of the World) הוא ספר, שכתב דניס ג'ונסון בשנת 2000 באנגלית, בארצות הברית. הספר הוא ספרו הראשון של דניס שתורגם לעברית. הוא יצא לאור בישראל בשנת 2009 בהוצאת בבל.
עלילה

העלילה עוקבת אחר מייקל ריד, אשר איבד את אשתו ובתו לפני מספר שנים בתאונת דרכים. ריד עובד כמרצה באוניברסיטה ופוגש בסטודנטית צעירה בת כמחצית מגילו בשם פלאואר קנון. הפגישות המזדמנות שלהם משפיעות עליו ומשאירות עליו רושם ולראשונה אחרי שנים הוא מתחיל להתאהב באישה.
ריד מתבשר כי הוא מפוטר בעקבות פליטיקה פנימית, ובסמוך לזאת משפט שאמרה פלאואר מזכיר לו את בתו המנוחה. הוא עוזב בפתאומיות את פלאואר, מתסבך בקטטה ולבסוף מחליט לעזוב את העיר בה חי ולחפש עבודה חדשה וחיים חדשים במקום אחר.
התחשמלות

| --- | --- |
אזהרה תלת-לשונית מפני התחשמלות, יחד עם גדר שמונעת טיפוס, על עמוד חשמל של חברת החשמל לישראל.
אזהרה תלת-לשונית מפני התחשמלות, יחד עם גדר שמונעת טיפוס, על עמוד חשמל של חברת החשמל לישראל.
 תחום:  רפואת חירום
 גורם:  זרם חשמלי 
 סיבוכים:  כוויות, דום לב
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004556
 סיווגים
 ICD-10:  T75.4 
 ICD-11:  NF08.4 
 
שלט אזהרה מפני התחשמלות
התחשמלות או מכת חשמל היא מצב שבו זרם חשמלי חיצוני זורם דרך גוף בעל חיים או אדם. ההשפעות על גוף האדם תלויות במגוון גורמים ונעות בין עקצוצים קלים בזרמים חלשים ועד כוויות, נזק למערכת העצבים, פגיעה במערכת הנשימה, הפרעה לפעילות הלב ומוות.
רוב מקרי ההתחשמלות מתרחשים כתוצאה ממגע מקרי עם רשת החשמל, דרך מכשירים פגומים או חוטים חשופים. סיבות נוספות, אם כי נפוצות פחות, הן טיפול רפואי בשוק חשמלי, פגיעות ברק, ענישה על כיסא חשמלי ובעלי חיים ימיים המייצרים זרמים חשמליים להגנה.
השפעות על גוף האדם

זרם חשמלי זורם תמיד מפוטנציאל גבוה לפוטנציאל נמוך. כאשר אדם בא במגע עם אזור בעל פוטנציאל גבוה (כדוגמת כבל חשמלי חשוף) ועם אזור אחר בעל פוטנציאל נמוך (כדוגמת, הרצפה בבית) יזרום זרם דרך גופו. האיברים הבאים במגע עם נקודות הפוטנציאל הגבוה והנמוך נקראים אזורי הכניסה והיציאה של הזרם והזרם החשמלי יזרום במסלול כלשהו בין שניהם. הנזקים הפיזיולוגיים יהיו באיברים ובאזורים הסמוכים למסלול הזרימה.
ההשפעה הבולטת ביותר היא כיווץ שרירים הנמצאים במסלול הזרם. אחת הסכנות במקרים בהם אזור הכניסה נמצא על כף היד או אחת האצבעות הוא נעילת השרירים באזור וכתוצאה מכך קושי רב בניתוק המגע. מסלול זרימה העובר סמוך ללב יכול לגרום להפרעה בתפקודו התקין. זרם חילופין של כ-60 מיליאמפר או זרם ישר בעוצמה של כ-300 עד 500 מיליאמפר יכולים להביא לפרפור חדרים. אם המסלול זורם ישירות דרך הלב, לדוגמה כאשר מותקן קוצב לב, די במיליאמפרים בודדים לגרום הפרעה. בזרמים גבוהים עוד יותר יכול הזרם לגרום לכיווץ מלא של שרירי הלב ולעצירתו. זרם חשמלי העובר סמוך לריאות יכול לגרום לקשיים בנשימה, כתוצאה מהפרעה למנגנוני השליטה על השרירים או אף על ידי השפעה ישירה על שרירי הריאות.
רקמת אדם מתחממת בעת מעבר זרם, ככל מוליך אחר. התחממות זו יכולה לגרום לכוויות. הכוויות יכולות להיות חיצוניות, באזור הכניסה והיציאה של הזרם, או פנימיות, ברקמות סביב מסלול הזרם. ייתכנו גם השפעות נוירולוגיות, כגון איבוד הכרה, אם מסלול הזרם עובר דרך הראש.
מכת חשמל במתח גבוה מאוד כמו ברק או חשיפה לקו מתח גבוה תגרום לרוב לדום לב.
קיימים סימנים מגוונים ולפעמים בלתי מובנים אצל אנשים שנפגעו בחשמל. הרשימה כוללת סימנים נוירולוגיים כמו מיחושים וכאבי ראש. קיימים סימנים נפשיים בעיקר של עוררות יתר שחופפים תסמיני הפרעת דחק פוסט-טראומטית. קיימים גם סימנים של פגיעה קוגניטיבית לפעמים קשה. חלק מהסימנים הללו אינם משתפרים ואף מחמירים במשך הזמן. אינפורמציה זו חשובה למוסדות בריאות ולביטוח הלאומי כדי לאמוד נכון נכות מגוונת ולפעמים מבלבלת עקב פגיעת חשמל.
השפעה וגורמים

מספר גורמים משפיעים על הסבירות להתחשמלות ועל מידת הנזק אותה היא גורמת. המתח בין נקודת הכניסה והיציאה משפיע על הזרם אשר יזרום דרך גוף האדם (לפי חוק אוהם), זרמים חזקים יותר יגרמו לנזקים חמורים יותר. ההשוואה בין זרם חילופין וזרם ישר קשה יותר מכיוון שאין כלל ברור בנושא. מצד אחד, זרם ישר מביא לכיווץ שרירים המונע מהקורבן לנתק מגע וגורם לכוויות רבות. מצד שני, זרם חילופין הזורם דרך רשת החשמל (תדירות של 50 הרץ) גורם להפרעות חזקות יותר ללב. בנוסף, זרמי חילופין בתדירויות שונות משפיעים בצורות שונות. ההתנגדות החשמלית של עור אדם יבש היא כ-100,000 אוהם. לעומת זאת, עור רטוב הוא בעל התנגדות חשמלית קטנה בהרבה, כ-1000 אוהם, ומגדיל משמעותית את הסיכוי להתחשמלות. בנוסף, למסלול הזרימה עצמו ישנה השפעה רבה על הנזקים הנגרמים. לדוגמה, מצב שבו מצב נקודות הכניסה והיציאה הן ידיים שונות הוא מסוכן בהרבה ממצב שבו הכניסה והיציאה הן מאותה יד. זאת משום שבמקרה הראשון הזרם החשמלי יעבור דרך החזה, סמוך יותר ללב ולריאות.
בטבלה להלן נמצאת הערכה של ההשפעות השונות של זרמים שונים העוברים בגוף האדם. בנוסף ניתן לחשב הערכה למתח החשמלי הנדרש כדי ליצור כל זרם עבור עור יבש ורטוב.
| זרם חשמלי (מיליאמפר) | מתח נדרש בעור יבש (וולט) | מתח נדרש בעור רטוב (וולט) | השפעות אפשריות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 | 1 | אין כל השפעה על הגוף |
| 5 | 50 | 5 | מכת חשמל מורגשת אך לא מכאיבה |
| 10 - 20 | 100 - 200 | 10 - 20 | כיווץ שרירים, הקטנת יכולת שליטה |
| 50 | 500 | 50 | כיווץ שרירים ללא יכולת שליטה, כוויות, הפרעות לפעילות הלב, קשיים בנשימה |
| יותר מ-100 | יותר מ-1,000 | יותר מ-100 | כיווץ שרירים ללא יכולת שליטה, כוויות, פרפור חדרים, קשיים בנשימה, מוות |