קתרין מקולי
מקולי והמהפכה האמריקאית > פנייה לעם בנוגע למשבר החשוב בענייני השעה

עוד בתחילת המהפכה האמריקאית הייתה למקולי השפעה על המחשבה של האבות המייסדים של ארצות הברית. בנג'מין פרנקלין קרא והעריך את ההיסטוריה של אנגליה על פי מקולי. תומאס ג'פרסון טען שהספר של מקולי הוא אחד מ"הסמכויות המועדפות" בנושא. הוא התייחס לכתיבה של מקולי כתשובה הולמת להיסטוריה על פי דייוויד יום, והציע שיופק ספר בו ההיסטוריה של יום תודפס בטור אחד לצד טור אחר עם קטעים מתוך ההיסטוריה של מקולי ואחרים, אשר יפריכו את טיעוניו. ג'ון אדמס העריך גם כן את "ההיסטוריה של אנגליה". הוא כתב למקולי מכתב בו הביע את הערכתו לגישתה ההיסטורית והמוסרית. הקריאה בספר, הוא כתב, "יצרה אצלי את הרושם הגבוה ביותר לגבי המחברת כאחד העיטורים המבריקים ביותר, לא רק של מינה, אלא גם של עידנה ומדינתה". מקולי כתבה לאדאמס שהיא מעוניינת להכיר "גברות אמריקאיות", ולאחר מכן היא התכתבה עם אשתו, אביגייל אדמס, ועם מרסי אוטיס וורן (אנ') - התכתבות שהמשיכה עד זמן קצר לפני מותה של מקולי. גם ג'ורג' וושינגטון ובנג'מין ראש קראו והעריכו את "ההיסטוריה של אנגליה".
מקולי עצמה השתייכה לקבוצה של וויגים רדיקליים בריטים (ביניהם, כפי שהיא כתבה לג'ון אדמס, גם אחיה הבכור, חבר הפרלמנט), שצפו במתרחש בשלוש עשרה המושבות ותמכו בהתנגדות הגוברת של המתיישבים לשלטון הבריטי. בשנת 1774 חוקקו חוק קוויבק (אנ') ו"החוקים הבלתי-נסבלים". ג'וזיה קווינסי (אנ'), שהגיע בחשאי לאנגליה כדי לגייס תמיכה במתיישבים האמריקאים, ביקר אותה בביתה בבאת'. באותה שנה היא החלה לכתוב, ובשנה לאחר מכן פרסמה, את אחד החיבורים הרדיקליים ביותר שלה, "פנייה לעם באנגליה, סקוטלנד ואירלנד בנוגע למשבר החשוב בענייני השעה".
בפתח דבריה בפנייה לעם, טוענת מקולי שמאז חוק הבולים של שנת 1765 צפו תושבי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד בזכויותיהם של האמריקאים נלקחות מהם ובמיסוי שרירותי נכפה עליהם, וזאת מבלי שתימצא לפעולות אלה כל אופוזיציה. היחידים, לטענתה, שהשמיעו קול נגד המהלכים הם אלה שעיקר עניינם הוא ברציפות המסחר עם המושבות. מקולי יוצאת כנגד הגישה לפיה מה שמתרחש במושבות אינו נוגע לאזרחים במדינה האם. תחת זאת היא מדגישה את שותפות הגורל של המתיישבים ושל אזרחי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד, בהיותם עבדים לאותו ממשל מלוכני. היא מדגישה גם את הסכנה שבכיבוש ואת הקשר בין אובדן שלטון החוק ברחבי האימפריה לבין הסכנה הנשקפת לו במדינה האם:
כיבושים של אומות זרות הם תמיד ניצחונות מסוכנים, אפילו לחירות של מדינות רפובליקניות; אולם, במונרכיות מוגבלות, כאשר על הנכבשים נכפים חוקים העויינים ומנוגדים למגבלות הכוח המושתות על ממשלות אלה, לעולם תיכפה על הכובשים אותה מידה של שעבוד שיועדה לנכבשים.
המקור באנגלית
The conquests of foreign nations are dangerous triumphs, even to the liberty of republican states; but in limited monarchies, when on the conquered are imposed laws, opposite and hostile to the limitations of power in these governments, it never fails of subjecting the conquerors to the same measure of slavery which they have imposed on the conquered.
מקולי מציגה את התמיכה במתיישבים כחובה מוסרית. לאחר מכן, היא פונה לשיקולים פרגמטיים וכותבת שהיתרונות שאזרחים בבריטניה מצפים להשיג מיחס בלתי-הוגן כלפי המושבות, לא יתממשו. מקולי מנבאת שהמהלכים יובילו למפלה ואולי לעצמאות אמריקאית:
אם מלחמת אזרחים תחל בין בריטניה הגדולה לבין מושבותיה, או שמדינת האם... תהרוס את עצמה ואת אמריקה, או שהאמריקאים, באמצעות עימות ממושך, ישיגו עצמאות; ובמקרה זה כל אותם יתרונות שמהם נהניתם כבר זמן מה באמצעות מושבותיכם, יתרונות ששמרו עליכם עד כה מפני פשיטת רגל לאומית, יגיעו לסופם הנצחי; ובעוד אימפריה חדשה, משגשגת ונרחבת של אנשים חופשיים תקום מצדו האחר של האוקיינוס האטלנטי... תישארו אתם עם האיים הערפיליים שלכם בידיכם; וזאת תחת שלטון רודני של עריץ מבית; או שתהפכו לפרובינציות של איזו מדינה אירופית בעלת עוצמה.
המקור באנגלית
If a civil war commences between Great-Britain and her Colonies, either the Mother Country, by one great exertion, may ruin both herself and America, or the Americans, by a lingering contest, will gain an independency; and in this case, all those advantages which you for some time have enjoyed by your Colonies, and which have hitherto preserved you from a national bankruptcy, must for ever have an end; and whilst a new, a flourishing, and an extensive empire of freemen is established on the other side [of] the Atlantic, you... will be left to the bare possession of your foggy islands; and this under the sway of a domestic despot, or you will become the provinces of some powerful European state