stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ב (מתמטיקה)
קשר לשימוש ב־ℵ׳ במתמטיקה

השערת הרצף (שלפיה עוצמת הרצף היא העוצמה האינסופית הקטנה ביותר שאינה בת מנייה) שקולה למשפט  \beth _{1}=\aleph _{1}. השערת הרצף המוכללת שקולה למשפט  \beth _{\alpha }=\aleph _{\alpha }.
יש המסמנים את עוצמת שדה המספרים הממשיים באות  \aleph , וכך מקבלים  \beth _{1}=\aleph .
בטון שקוף למחצה

בטון מעביר אור בתערוכה העולמית שנערכה בשנת 2011 במינכן, גרמניה
בטון שקוף למחצה (באנגלית: Translucent concrete), הנקרא גם בטון מעביר אור (באנגלית: light-transmitting concrete) הוא חומר בנייה המבוסס על בטון עם תכונות של העברת אור בין שני צידיו, בזכות אלמנטים אופטיים המוטמעים בו - בדרך כלל סיבים אופטיים. האור מועבר מצד אחד אל השני ולכן הסיבים האופטיים עוברים בכל עובי הבטון. התוצאה המתקבלת היא בהתאם לצורה בה סודרו הסיבים האופטיים בתוך הרכיב ואף ניתן לקבל בתצורות מסוימות צללים של האובייקט הנמצא בצידו השני של הרכיב.
בטון שקוף למחצה משמש כחומר חיפוי לקירות פנים בדרך כלל או כגמר לרכיבים שונים במבנה.
בטון שקוף למחצה מיוצר בכמה שיטות וכולן מבוססות על בטון עם חצץ דק. בזמן היציקה מוכנסים רכיבים מעבירי אור בשיעור של כ-5% מנפח התוצר הסופי. לאחר ההתקשות, נחתך הבטון ללוחות, בעזרת מכשירי חיתוך ייעודיים.
היסטוריה

בטון שקוף-למחצה נרשם לראשונה כפטנט בשנת 1935 בקנדה. התחום רשם זינוק ניכר עם פיתוח הסיבים האופטיים המבוססים על זכוכית ופולימר.
הערות שוליים

↑  Roye, Andreas; Barlé, Marijan; Thomas, Gries (2009). Faser- und Textilbasierte Lichtleitung in Betonbauteilen. Aachen, Germany: Schaker Verlag. ISBN 978-3-8322-7297-5.
↑  "Dr. med. aesthete - Aesthetic interior partitioning made from translucent concrete for a dental clinic in Genk". OpucsC - Concrete, Architecture & Design. ad-media. 4/2011 (4): 62–63. 2011.
↑  "MaterialWUNDER". אורכב מ-המקור ב-2011-10-17. נבדק ב-22 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LUCCON Lichtbeton GmbH". Luccon.de. 2009-07-01. אורכב מ-המקור ב-2014-03-01. נבדק ב-2013-06-12.
↑  "LiTraCon™". Litracon.hu. אורכב מ-המקור ב-2012-04-15. נבדק ב-2013-06-12.
↑  LUCEM Translucent Concrete - Planning Details (PDF), Stolberg,Germany: LUCEM GmbH, 2011
| בטון |
| --- | --- | --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |  |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |  |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |  |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |  |
פטריק מילר (כדורסלן)

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1992 (בן 32) שיקגו, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85
 מספר:  2
 מכללה:  אוניברסיטת טנסי
 דראפט:  לא נבחר, 2014
 קבוצות כשחקן
 2014–2015   2015   2015–2016   2016–2017   2017   2017–2018   2018   2018–2019   2019–2020   2020–:  בשיקטש   ישילגירסון   טקסס לג'נדס   סו פולס סקייפורס   לאונס דה סנטו דומינגו   פרטיזן בלגרד   גזיאנטפ בסקטבול   רטיופארם אולם   בולזאק באסקט   עירוני נס ציונה
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הטורקית השנייה (2015)  גביע היורופקאפ (2021)
 
פטריק מילר (באנגלית: Patrick Miller; נולד ב-22 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בעירוני נס ציונה.
קריירה

מילר החל את דרכו בתיכון היילס פרנסיסקן, כשהוא מעמיד ממוצעים של 22.6 נקודות ו-3.8 אסיסטים למשחק ב-32 משחקים. הוא הוביל את קבוצתו למאזן 4–28 וזכה עימם באליפות בתום העונה. הוא נבחר פעמיים לשחק המצטיין בקבוצה ובשנת 2010 נבחר לשחקן המצטיין בליגה כולה.
מילר הצטרף לאוניברסיטת טנסי. בעונת 2012/2013, הוא הוביל את האזור עם 5.8 אסיסטים למשחק ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה. בעונה שלאחר מכן קלע 23.7 נקודות בממוצע למשחק ועזר רבות לקבוצתו לסיים במקום החמישי.
ב-8 ביולי 2014, חתם מילר בבשיקטש מליגת העל הטורקית לעונה. בינואר 2015, הוא עזב את בשיקטאש לאחר שהופיע בשלושה משחקי יורוקאפ בלבד והצטרף לישילגירסון מהליגה הטורקית השנייה עד תום העונה. ב-25 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 3.0 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק מה שעזר לקבוצתו לזכות באליפות. ב-29 ביוני 2015, הוא האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת, אך ב-31 באוגוסט הוא עזב את הקבוצה.
ב-31 באוקטובר 2015 נבחר מילר על ידי אוקלהומה סיטי בלו בסיבוב השני של דראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA. יותר מאוחר בליל הדראפט, עבר מילר בטרייד לטקסס לג'נדס. ב-52 משחקים במדי הקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 4.1 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות ב-27 דקות למשחק.
ב-30 בנובמבר 2016, עבר מילר בטרייד לסו פולס סקייפורס בתמורה לזכויות השחקן של ביירון ווסלי ולבחירת דראפט בסיבוב השלישי לשנת 2017. ב-3 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 101–117 על איווה וולבס, כשהוא רושם סטטיסטיקה של 14 נקודות, 4 אסיסטים, ריבאונד אחד וחסימה אחת בתוך 19 דקות.
ב-20 בספטמבר 2017 חתם מילר לשנתיים בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-14 בינואר 2018 הוא עזב את פרטיזן וחתם בגזיאנטפ בסקטבול הטורקית עד לתום העונה.
ב-29 באוקטובר 2019, חתם מילר בבולזאק באסקט מהליגה הצרפתית. הוא העמיד ממוצעים של 12.9 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים למשחק.
ב-17 באוגוסט 2020, חתם בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את טלאס מפולין 74:82.
תארים

אליפויות (1): 2014/2015
הערות שוליים

↑  כפיר אדר, ‏פטריק מילר חתם לעונה אחת בנס ציונה, באתר ONE‏, 17 באוגוסט 2020
מכבש הקיטור של מיקי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דייוויד הנד
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני מרסלייט גארנר
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  נורם פרגוסון פרד מור ג'ק ביילי בוב קווהארה בוב וייקרסהאם
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  16 ביוני 1934
 משך הקרנה:  7 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מכבש הקיטור של מיקי (באנגלית: Mickey's Steam Roller) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1934 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי מאוס הנהג של מכבש קיטור שנשלט על ידי שני אחייניו. הוא בוים על ידי דייוויד הנד וכולל את קולותיהם של וולט דיסני כמיקי ומרסלייט גארנר כמיני מאוס. זהו הסרט ה-67 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והחמישי שיצא באותה שנה.
הסרט נקרא גם "The Steamroller" (מכבש הקיטור) במהלך שלבי ההפקה, ו-"Mickey's Steamroller" עם יציאתו מחדש. הארכיונאי של דיסני דייב סמית' גם סגנן את הכותרת של הסרט כ-"Mickey's Steam-Roller" (מכבש-הקיטור של מיקי).
עלילה

מיקי מאוס נוהג במכבש קיטור מואנש בזמן שקבוצת פועלים מבצעים עבודות תחזוקה בכבישים. בינתיים, מיני מאוס מופיעה כשמרטפית של אחייניו הצעירים של מיקי, דוחפת אותם בעגלה ושרה את שיר המשחק "Pease Porridge Hot". מיקי נוסע על ידם והם מנופפים לעברו. מיקי עוצר ונותן לבנים טרמפ במכבש הקיטור על ידי חיבור חבל הגרירה של הרכב לעגלה שלהם.
לאחר מכן, מיקי מפלרטט עם מיני בכך שהוא מעניק לה ממתקים בצורת לבבות ומנסה לגנוב ממנה נשיקה. בזמן שדעתם מוסחת, צמד העכברונים עולים על מכבש הקיטור של מיקי ומסיעים אותו בעצמם, גורמים להרס וכאוס בכל רחבי העיר. מיקי רץ בטירוף אחרי אחייניו, אבל כאשר הוא מנסה להשתלט עליהם ולהפריד בינם למכבש הוא מוצא את עצמו נרדף כל ידם במקום זאת.
האחיינים ממשיכים לגרום נזק רב עם מכבש הקיטור כשלבסוף הם רודפים אחרי מיקי היישר לבית מלון רב קומות, והורסים את כל הבניין מלבד האמבטיות שבכל קומה, כשבכל אחת מהן נמצא מתרחץ. ללא פגע מההריסות, מיקי צוחק כשצמד אחייניו נראים מתנדנדים על קורה המאוזנת על ראשו.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס – וולט דיסני
מיני מאוס – מרסלייט גארנר
אחיינו של מיקי – ביאטריס האגן וג'יין שאדאק
הפצות

1934 - הקרנה בבתי הקולנוע
1955 - "מועדון מיקי מאוס" (סדרת טלוויזיה)
1997 - "Ink & Paint Club" (סדרת טלוויזיה)
טריוויה

למרות שזו ההופעה המונפשת השלישית של האחיינים של מיקי, היא הראשונה שמציגה רק שניים מהם. לפיכך הסרט נחשב להופעה המונפשת המזוהה והמשמעותית ביותר של מורטי ופרדי פילדמאוס, אחייניו התאומים של מיקי מרצועת הקומיקס של מיקי מאוס.
סרט זה מופיע כרמת מעבר במשחק הווידאו "Epic Mickey".
הערות שוליים

↑  "The Encyclopedia of Disney Animated Shorts". אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-10-05.
↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
1 2  Smith, Dave (1996). Disney A to Z: The Official Encyclopedia (1st ed.). New York: Hyperion. p. 329. ISBN 0-7868-8149-6.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108-109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Grant, John (1998). Encyclopedia of Walt Disney's Animated Characters (3rd ed.). New York: Hyperion. p. 71. ISBN 0-7868-6336-6.
ירון אביחיל

ירון אביחיל (נולד ב-9 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי לסירוגין.
קריירה

אביחיל נולד בשכונת התקווה שבדרום תל אביב והתחיל לשחק כדורגל בגיל צעיר בקבוצת הילדים של בני יהודה ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת 1996 הצטרף למכבי יפו מהליגה הארצית בה שיחק שתי עונות, כאשר בשנייה היה שותף לעלייה של המועדון להליגה הראשונה.
בקיץ 1998 חזר לבני יהודה. ב-21 באוגוסט 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל כפר סבא. ב-3 במרץ 2001 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד צפרירים חולון. במהלך עונת 2004/2005 נפצע והתקשה לחזור להרכב הקבוצה ובסיום העונה שוחרר.
בקיץ 2005 חתם בהפועל ירושלים וכעבור שנה חתם בהפועל בני לוד. בסיום העונה פרש מכדורגל.
לזכותו של אביחיל הופעה אחת בנבחרת הצעירה.
מופע הבכורה החגיגי של מיקי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ברט גילט
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני  מרסלייט גארנר  פינטו קולביג  ג'רי לסטר (ללא קרדיט)
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל
 אנימטור:  ג'ק קינג, אד לאב (ללא קרדיט)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  1 ביולי 1933
 משך הקרנה:  7 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מופע הבכורה החגיגי של מיקי (באנגלית: Mickey's Gala Premier) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1933. הסרט הופק על ידי וולט דיסני, בוים על ידי ברט גילט וכולל פרודיות על כמה שחקני קולנוע הוליוודיים מפורסמים משנות ה-30. זהו הסרט הקצר ה-58 בסדרת הסרטים "מיקי מאוס" והשמיני שיצא באותה השנה.
מספר מקורות טוענים ששם הסרט הוא "Mickey's Gala Premiere" (הפרימיירה החגיגית של מיקי). עם זאת, ניתן לראות בבירור את המילה "Premier" (ראש וראשון) בפתיח הסרט. לסרט, שבמקור היה בשחור-לבן, יצאה גרסה עם צבע בשנת 1991.
עלילה

הסרט החדש של מיקי מאוס יוצג בבכורה בהתיאטרון הסיני של גראומן בהוליווד. כמה ידוענים הוליוודיים מגיעים כולם בלימוזינות כדי להשתתף באירוע מיוחד זה. בחוץ קבוצת שוטרי קיסטון(אנ') (בן טרפין, פורד סטרלינג, מאק סויין, הארי לנגדון וצ'סטר קונקלין) שומרים על התנועה.
ואלאס בירי, מארי דרסלר, ליונל ברימור, ג'ון ברימור ואתל ברימור יוצאים מהלימוזינה הראשונה, כולם מחופשים כמו בסרט "רספוטין והקיסרית"(אנ') (1932). בסוף לורל והארדי יוצאים גם מהמכונית ואיש השירות סוגר את הדלת מאחוריהם, בעוד ארבעת האחים מרקס מוציאים את ראשם מחלון המכונית.
בסצנה הבאה מוריס שבלייה, אדי קנטור, הלבוש כמו בסרט "הילד מספרד"(אנ'), וג'ימי דוראנט שרים בתורות מול מיקרופון. אחריהם מגיעים ג'ין הארלו, ג'ואן קרופורד, הלבושה כמו בסרט "גשם"(אנ'), וג'נט גיינור אשר שרות יחד מילים חדשות לשיר. לבסוף הרולד לויד, קלארק גייבל, אדוארד ג'י רובינסון ואדולף מנז'ו מצטרפים לסיום השיר.
המנחה סיד גראומן מקדם בברכה את כל האורחים. ג'ורג' ארליס וג'ו א. בראון נכנסים כרגיל אך צ'ארלי צ'פלין מתגנב פנימה. מיד באסטר קיטון נכנס פנימה ואחריו האחים מרקס המוסתרים כולם מתחת למעילו של גראוצ'ו מרקס. מיי וסט נכנסת, לבושה כמו בסרט "היא עשתה לו עוול", ואומרת את השורה המפורסמת שלה, "למה שלא תבוא מתישהו ותראה אותי?", שמזעזעת ומביכה את גראומן.
ואז מיקי, מיני מאוס, פלוטו, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה מגיעים בלימוזינה כשהקהל מריע להם. בתוך אולם התיאטרון הסרט החדש של מיקי, "הרומן הדוהר", מוצג בהקרנתו הבכורה. העלילה סובבת סביב מיקי ומיני שמנגנים יחד מוזיקה, כשלפתע פיט רגל-עץ חוטף את מיני ורוכב על סוס (הוראס הורסוקלר). מיקי רודף אחרי פיט ובסופו של דבר מביס אותו ומציל את מיני שאומרת לו "הגיבור שלי".
כל האורחים בתיאטרון נעים באופן קיצבי למוזיקה. ניתן לראות את הלן הייז, ויליאם פאוול, צ'סטר מוריס, גלוריה סוונסון וג'ורג' ארליס בקהל. בסצנות הקלוז-אפ הבאות אפשר לזהות את ג'ימי דוראנט, ואלאס בירי, מארי דרסלר, רודי ואלה, אדי קנטור, ג'ואן קרופורד, ויל ה. הייז (לבוש כמלך בהתייחס לתפקידו כ"צאר הצנזורה") וכן גם מירנה לוי. אד וין, הצמד וילר ווולסי(אנ') והצמד לורל והארדי צוחקים כולם עם הסרט. בלה לוגוסי (לבוש כרוזן דרקולה), פרדריק מארץ' (לבוש כמיסטר הייד) ובוריס קרלוף (לבוש כהמפלצת של פרנקנשטיין) עושים את אותו הדבר, אבל בצחוק מרושע ומפחיד. ג'ו א. בראון צוחק כל כך חזק שהפה העצום שלו נפתח לרווחה, בעוד באסטר קיטון שומר על פני הפוקר שלו. ג'ימי דוראנט ודאגלס פיירבנקס צוחקים כל כך חזק שהם "מתגלגלים מצחוק" פשוטו כמשמעו. אליהם מצטרפים גראוצ'ו מרקס, ג'ו א. בראון, צ'רלי צ'פלין, הרולד לויד ולורל והארדי. עם סיום הסרט כל הקהל מוחא כפיים ומריע, אבל מיקי כל כך ביישן שויל רוג'רס חייב למשוך אותו על הבמה בחבל. כל השחקני הוליווד ניגשים ולוחצים את ידיו (ורגליו) של מיקי כדי לברך אותו על הצלחתו. לאחר מכן גרטה גרבו, שכבר לא רוצה להיות לבד, עולה לבמה ומרעיפה נשיקות על פניו של מיקי. מיקי מתעורר במיטתו, בעוד פלוטו מלקק את פניו. מיקי תוהה אם הוא חלם, מסלק את פלוטו ממיטתו וחוזר לישון כשהמסך נסגר.
ידוענים הוליוודיים נוספים שאפשר להבחין בסצנות הקהל: קונסטנס בנט, וורנר בקסטר, ווולט דיסני (בתור האדם הרביעי מימין, בסצנה ששאר השחקנים נרתעים בגלל שגרבו עלתה לבמה).
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס - וולט דיסני
מיני מאוס - מרסלייט גארנר
פלוטו - פינטו קולביג
קלרבל הפרה
הוראס הורסקולר
פיט
מוריס שבלייה, אדי קנטור, ג'ימי דוראנט ואד וין - ג'רי לסטר
שאר הידוענים - לא ידוע
טריוויה

הסרט המוקרן שנראה בסרט זה, "הרומן הדוהר", נוצר באופן בלעדי עבור "מופע הבכורה החגיגי של מיקי". אף סרט נפרד של מיקי מאוס לא נושא את הכותרת הזו, אם כי עלילתו והעיצוב של דמותו של פיט מזכירים סרט קודם של מיקי, "הגאוצ'ו הדוהר".
אד וין גילם מאוחר יותר את הכובען המטורף בסרט "עליסה בארץ הפלאות" (1951) והדוד אלברט ב"מרי פופינס" (1964). מוריס שבלייה גילם מאוחר יותר את פרופסור ז'אק פאנאגל ב"ילדי רב החובל גרנט" (1962) ואת האב סילביין ב"הקופים באים, האמריקאים באים!" (1967), ושר את שיר הנושא של הסרט "חתולים בצמרת". שני שחקנים אלו קיבלו בהמשך את התואר אגדת דיסני, פרס שניתן לאלה שתרמו תרומה יוצאת דופן לחברת וולט דיסני.
אדולף מנז'ו ערך את הופעתו האחרונה בסרט "פוליאנה" משנת 1960.
הלן הייז גילמה מאוחר יותר את מיס שטיינמץ ב"החיפושית דוהרת שוב" משנת 1974.
גם ג'ימי דוראנט וגם הצמד הקומי סטן לורל ואוליבר הארדי יחלקו הופעה לצידו של מיקי בסרט של חברת מטרו גולדווין מאייר משנת 1934, "Hollywood Party", כאשר דוראנט אפילו מקיים אינטראקציה עם דמותו של מיקי.
זו הייתה הפעם הראשונה שמיקי הוצג באינטראקציה עם בני אדם.
בנקודת זמן זו, הסרטים הקצרים של מיקי הופצו דרך יונייטד ארטיסטס, אבל ההדפסים היחידים הקיימים כרגע של סרט קצר זה הם הדפסי הוצאה מחודשת המחסירים כל אזכור של יונייטד ארטיסטס. עם זאת, ה"כותרות" שב"הרומן הדוהר", הסרט הקצר שבתוך סרט זה, מציגות את הקרדיטים ליונייטד ארטיסטס, ונותנות לצופה של ימינו מושג איך פתיח של סרטי מיקי מאוס עשוי היה להיראות בעידן של יונייטד ארטיסטס.
השבתה זמנית של שירות הטלוויזיה של BBC

ב-1 בספטמבר 1939, "מופע הבכורה החגיגי של מיקי" היה התוכנית האחרונה ששודרה על ידי שירות הטלוויזיה של ה-BBC (היום המכונה BBC One) לפני שהפסיקה לשדר במהלך מלחמת העולם השנייה. אגדה אורבנית על השידור האחרון הזה טוענת שבשל פרוץ המלחמה הפתאומית ה-BBC ניתקה את השידור באמצע התוכנית, וכאשר שירות הטלוויזיה התחדש לאחר המלחמה, הוא המשיך בדיוק בנקודה בה הוא הופסק.
למרות אמונה רווחת זו, הסרט הוצג בשלמותו ורק אז באו תבניות בדיקה. ב-7 ביוני 1946, ביום שבו התחדשו שידורי הטלוויזיה של ה-BBC לאחר המלחמה, "מופע הבכורה החגיגי של מיקי" הוצג שוב.
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108-109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  PAu001629049 / 1991-10-31
↑  Thomson, Ernest C (1 בספטמבר 2016). "Au Revoir, Television". Transdiffusion. נבדק ב-27 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cronin, Brian (13 ביולי 2022). "Did the BBC Air a Mickey Mouse Cartoon in a Clever Return to Normalcy Post-WWII?". CBR. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The TV Room Plus: TV Listings". אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
משמאל: ג'ין הארלו, ג'ואן קרופורד וג'נט גיינור שרות יחדיו
משמאל: בלה לוגוסי (כדרקולה), פרדריק מארץ' (כמיסטר הייד) ובוריס קרלוף (כהמפלצת של פרנקנשטיין)
תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1993 
 מייסד:  ולדימיר דלמן
 מדינה:  איטליה איטליה
 מיקום:  מילאנו, איטליה
 אולם קונצרטים:  אודיטוריום די מילאנו פונדאציונה קאריפלו
 מנצח:  קלאוס פטר פלור
 http://www.laverdi.org/it/pages/orchestra-sinfonica-di-milano-giuseppe-verdi
 
תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו (באיטלקית: Orchestra Sinfonica di Milano Giuseppe Verdi) היא תזמורת איטלקית השוכנת במילאנו. בלשון דיבור מתייחסת התזמורת לעצמה בשם "לה ורדי" ("הוורדי"). משכנה העיקרי של התזמורת הוא האודיטוריום די מילאנו פונדאציונה קאריפלו.
היסטוריה

ולדימיר דלמן (Vladimir Delman) ייסד את התזמורת בשנת 1993 כארגון בלתי-תלוי בהנהגה עצמית. בשנת 1998 נוסדה מקהלה לצד התזמורת, "המקהלה הסימפונית ג'וזפה ורדי של מילאנו" (Coro Sinfonico Giuseppe Verdi di Milano).
בשנת 2002 השתתפה התזמורת בפסטיבל ספולטו (אנ') וניגנה ב צרפת, ספרד, פורטוגל ושווייץ במסעה הראשון לאירופה. ב-2004 הייתה לתזמורת הבית בפסטיבל האומות של עיריית קאסטלו (Festival delle Nazioni of Città di Castello). התזמורת יוצאת לסיורים ברחבי איטליה, כמו למשל בסתיו 2006. ב-24 באפריל 2008 הופיעה לפני האפיפיור בנדיקטוס ה-16 ונשיא הרפובליקה האיטלקית ג'ורג'ו נפוליטנו, לכבוד יום השנה השלישי להכתרת בנדיקטוס השישה-עשר. באותה שנה השתתפה התזמורת גם במופע האופרה החגיגי "כוכבי העולם", בביצוע אריות מאופרות של ורדי ופוצ'יני.
מנצחים

המנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת, בשנים 1999 עד 2003, היה ריקרדו שאיי. שאיי נושא כיום בתואר מנצח כבוד. רודולף ברשאי הוכרז מנצח כבוד בשנת 2006. מנצחים ראשיים אורחים היו הלמוט רילינג וויין מרשל (אנ').
במרץ 2009 הודיעה התזמורת על מינויה של שיאן ג'אנג למנהלת המוזיקלית הבאה שלה, האישה הראשונה שתכהן בתפקיד מנהלת מוזיקלית של תזמורת סימפונית איטלקית. ג'אנג כיהנה בתפקיד עד שנת 2016 ומ-2017 מכהן בתפקיד המנהל המוזיקלי קלאוס פטר פלור.
ג'ון פלמינג (צייר)

| --- | --- |
 לידה:  1792 
 פטירה:  1845 (בגיל 53 בערך) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ג'ון פלמינג (באנגלית: John Fleming;‏ 1792–1845) היה צייר נוף סקוטי שחי ופעל בגרינוק, סקוטלנד. הוא ידוע בעיקר בזכות סדרת התמונות שצייר באגמי הברבורים של סקוטלנד, שפורסמה בגלאזגו ב-1834.
ביוגרפיה

פלמינג נולד בערך בשנת 1792 ולמד לצייר בתים בגיל ארבע עשרה. סביר להניח שהיה לו קשר מסוים עם צייר הדיוקנאות ג'יימס סאקסון לפני שהייה זמן מה בלונדון, שם עבד כצייר בית וניצל את ההזדמנות ללימוד ציור בגלריות שם.
בתור חוקר נוף, פלמינג התמחה בציורים קטנים של נוף סקוטי, שזכו לפרסום נרחב באמצעות סדרה של שיתופי פעולה עם החרט והמוציא לאור של גלאזגו ג'וזף סוואן. הוא עבד לראשונה עם סוואן ב-1828 על הוצאה בשם Select Views of Glasgow וסביבותיה, לו תרם גם האמן של גלאזגו ג'ון נוקס. פלמינג וסוואן המשיכו אחר כך עם ספרים נוספים: Select Views on the Clyde (1830) ו- Select Views of the Lakes of Scotland (1834). האחרון שבהם, מורכב בסך הכל מ-48 תמונות, שהונפקו ב-16 חלקים, התגלה כפופולרי מספיק כדי להצדיק פרסום של מהדורות נוספות ב-1836 וב-1839.
פלמינג עבד גם כצייר דיוקנאות והוא רשום ככזה בהופעתו הראשונה במדריך המקומי של גרינוק בשנים 1831/2. משנת 1834 ואילך הוא היה רשום כצייר דיוקנאות ונוף כאחד. נראה שעבודת הפורטרט שלו הוזמנה כמעט כולה על ידי לקוחות מתוך העיר.
פלמינג היה תורם קבוע לסדרת תערוכות גלאזגו לאמנויות יפות של יצירותיהם של אמנים בריטים חיים, שהתקיימה בחסות האגודה המקומית בין 1828 ל-1838. הוא הפך לחבר יוצא דופן באגודה של גלאזגו ונבחר חבר באקדמיית מערב סקוטלנד כשהציג בתערוכתה הראשונה ב-1841. הוא גם הציג בתערוכות של האקדמיה המלכותית הסקוטית של 1828, 1830 ו-1837, והציג שני נופים בכל אחת.
הוא מת ב-16 בפברואר 1845.
הערות שוליים

1 2  John Fleming (1792-1845)". Inverclyde Council. Retrieved 27 October 2016.
↑  "Rare Books - Important Acquisitions - Select views of the lakes of Scotland: from original paintings by John Fleming / engraved by Joseph Swan; with historical and descriptive illustrations by John M. Leighton"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14973936x (data)  CANTIC: a12309680  GND: 1111580650  ISNI: 0000 0000 7978 1655  LCCN: nr99002639  RKD: 28272  ULAN: 500031373  VIAF: 76589065   WorldCat (עם VIAF): 76589065 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ון פלמינג (צייר)".
ג'ון פלמינג, מצודת אלינגטון, 1830
אליס דה וולף קלוג

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1862 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בפברואר 1900 (בגיל 37) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  ציור 
 
אליס דה וולף קלוג (באנגלית: Alice De Wolf Kellogg‏;  27 בדצמבר 1862 – 4 בפברואר 1900) הייתה ציירת אמריקאית, שעבודותיה הוצגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893.
ביוגרפיה

אליס דה וולף קלוג נולדה בשיקגו, אילינוי, החמישית מבין שש בנות שנולדו לרופא ג'ון לאונרד קלוג ואשתו מרי קלוג. אליס הצעירה סבלה מדלקת מפרקים. בעידודו של אביה ג'ון, שעסק ברפואה הוליסטית, אליס חיפשה הקלה בכאבי הראש והדיכאון על ידי לימוד רעיונות ושיטות טיפול מטאפיזיות שונות.
ככל שההזדמנויות החינוכיות נפתחו לרשותן במאה ה-19, האמניות הפכו לחלק מהחיים המקצועיים, כולל הקמת אגודות אמנות משלהן. עבודות יצירה שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע ולהתגבר על כך נשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר" בקידום עבודתן, וכך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשית יותר. האמנים בתקופה ההיא "מילאו תפקידים מכריעים בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של הדימוי והן על פי דוגמה לחיקוי במהלך אורח חייהן."
קלוג למדה באקדמיה לאמנויות יפות, שם זכתה בפרס הגבוה של בית הספר - שכר לימוד של שלושה חודשים, והחלה ללמד בשנת 1887. באותה שנה נסעה לאירופה, שם בילתה באנגליה ולמדה בפריז באקדמיה ז'וליאן, באקדמיה קולארוסי, והאטלייה הפרטי של הצייר האמריקני צ'ארלס לסאר. ההתכתבויות שלה על חוויותיה ועבודתה עם חבריה הסטודנטים האמריקאים בבתי ספר לאמנות הם תיעוד רב ערך של החיים כאמנית אמריקאית באירופה. המכתבים נמצאים כעת בארכיון המכון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן. קלוג הציגה ציורים בסלון פריז 1888 ו- 1889 ובתערוכה העולמית של 1889.
עבודתה הידועה ביותר היא "האם", ציור משנת 1889 שהוצג בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893. באותה תערוכה הציגה גם ציורים בארמון לאמנויות יפות ובבניין אילינוי הציור היה וריאציה מודרנית לנושא מדונה, המתאר אישה החזיקה תינוק ישן על ברכיה. אגודת האמנים האמריקאיים בחרה בקלוג להצטרף לארגונם לאחר שהציור הוצג בתערוכה השנתית שלהם בשנת 1891, והציור שוחזר כשער של גיליון ינואר 1893 של מגזין מפורסם.
עבודותיה נמצאות באוסף הקבוע של מוזיאון ג'יין אדמס הול.
הערות שוליים

↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 7, arcadiasystems.org
↑  Melissa Pierce Williams, Alice Kellogg Tyler, 1866-1900: Private Works, Columbia, Missouri: Williams & McCormick American Arts, 1986.
↑  Laura R. Prieto, At Home in the Studio, Harvard University Press, 2001-12-28, ISBN 978-0-674-00486-3
↑  Alice Kellogg Tyler, schwartzcollection.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6ck26md  ULAN: 500042467  VIAF: 95958213   WorldCat (עם VIAF): 95958213 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליס דה וולף קלוג".
האם
ניקיטה קורזון

ניקיטה קורזון (בבלארוסית: Мікіта Карзун; נולד ב-6 במרץ 1995) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית ובנבחרת בלארוס.
קריירת מועדונים > דינמו מינסק

קורזון נולד במינסק שבבלארוס וגדל במחלקת הנוער של דינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית. ב-17 בנובמבר 2012 ערך קורזון את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 2-0 על טורפדו זודינו במסגרת המחזור ה-32 בעונת 2012, בה סיימה דינמו מינסק במקום השלישי. בשלוש העונות הבאות ערך קורזון 46 הופעות ליגה נוספות. ב-23 באוקטובר 2014 ערך קורזון את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בתיקו 0-0 נגד גנגאן במסגרת המחזור השלישי בשלב הבתים לעונת 2013/2014.
קריירת מועדונים > דינמו קייב

ב-1 בפברואר 2016 חתם קורזון על חוזה לחמש עונות בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. ב-14 במאי ערך קורזון את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 4-1 על מטאליסט חרקוב במסגרת המחזור ה-26 בליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בעונת 2015/2016, בה זכתה דינמו קייב באליפות אוקראינה.
ב-16 ביולי 2016 שיחק קורזון 90 דקות בניצחון על שחטאר דונצק בדו-קרב בעיטות עונשין במשחק הסופר קאפ האוקראיני. ב-13 בספטמבר ערך קורזון את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בהפסד 2-1 לנאפולי במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017. דינמו קייב סיימה אחרונה בשלב הבתים, בבית שכלל את נאפולי, את בנפיקה ליסבון ואת בשיקטש. קורזון ערך ארבע הופעות בשלב הבתים.
קריירת מועדונים > החזרה לדינמו מינסק

ב-24 ביולי 2018 הושאל לדינמו מינסק.
קריירה בינלאומית

ב-27 במאי 2016 ערך קורזון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-0 לנבחרת צפון אירלנד במשחק ידידות.