stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתקפת האביב
תמונת המצב לאחר המתקפה

לאחר תקופה ארוכה של קיפאון בחזית המערבית, סדרת המתקפות הגרמניות הניבה השגים טריטוריאליים לגרמנים. עם זאת, הצבא הגרמני נחלש ואגפיו נחשפו למתקפות של בעלות הברית. ההתקדמות הגרמנית בצורת בליטות גרמה להארכת קו החזית עליו נאלצו הגרמנים להגן כאשר בעלות הברית פתחו במתקפתם. כוח האדם הגרמני ירד מ-5.1 מיליון איש ל-4.2. בנוסף כמיליון חיילים גרמנים עדיין נשארו במזרח אירופה כדי לקדם את המטרות הפוליטיות של גרמניה (תמיכה בבעלי ברית וכן המלכת מלכים גרמנים על עמים שונים במזרח היבשת). מדינות ההסכמה איבדו כ-850,000 חיילים אך היה להם קל יחסית לחדש את כוחותיהם בעזרת כוחות אמריקאים רעננים. גרמניה איבדה כ-688,000 חיילים, וצבאה העייף נשחק מאוד. חלק ניכר מהאבדות היה בפלוגות הסער אותם היה קשה לגרמנים לשקם.
כוחות בעלות הברית נפגעו קשות אך לא נשברו. בעלות הברית סבלו תחילה מחוסר בפיקוד מאוחד ומרכז, אולם דבר זה תוקן עם מינויו של פרדיננד פוש למפקד העליון של בעלות הברית לאחר תחילת מתקפת האביב. במתקפה לראשונה גם נבחנו הכוחות האמריקאים הנפרדים ואלו הוכיחו את עצמם. החיילים האמריקאים איזנו לראשונה מזה ארבע שנות לחימה את חוסר כוח האדם של צרפת ובריטניה.
עם סיום מתקפת האביב איבדה גרמניה את היוזמה ומדינות ההסכמה ניצלו זאת ופתחו ב-8 באוגוסט במתקפת מאה הימים. מכאן ואילך הייתה נתונים הגרמנים בנסיגה בלתי פוסקת, אם כי מסודרת יחסית, ובתוך כשלושה חודשים נכנעו למדינות ההסכמה.
הערות שוליים

1 2  הפתעה טקטית היא לא תרופת פלא, מערכות 460
| החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| 1914 | קרב לייז' • המצור על אנטוורפן • המערכה על הגבולות • הקרב הראשון על המארן • הקרב הראשון על האן • המרוץ אל הים • קרב איפר הראשון • קרב ארטואה הראשון • קרב שמפאן הראשון • הפסקת האש של חג המולד |  |
| 1915 | קרב איפר השני • קרב ארטואה השני • קרב שמפאן השני • קרב לוס • קרב ארטואה השלישי |  |
| 1916 | קרב ורדן • הקרב על הסום |  |
| 1917 | קרב אראס • הקרב השני על האן • קרב מסין • קרב פשנדל • קרב קמברה |  |
| 1918 | מתקפת האביב • קרב המל • מתקפת מאה הימים |  |
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה
 המערכה באיטליה • המערכה בבלקן • מערכת גליפולי • החזית המזרחית • החזית המערבית 
צוות בריטי מפעיל מקלע לואיס סמוך לנהר לייה, 15 באפריל 1918
חיילים צרפתים תחת פיקוד גנרל אנרי גורו, נלחמים מתוך חורבות כנסייה באזור המארן
דגל קריית הוותיקן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:1
 קבלת מעמד רשמי:  7 ביוני 1929
 מוטיבים עיצוביים:  שני פסים, פס זהב משמאל, פס לבן מוכתם בסמל הוותיקן מימין
 דגלים היסטוריים   :     דגל מדינת האפיפיור 1808 - 1870      דגל מדינת האפיפיור טרום 1808      דגל צי המסחר של מדינת האפיפיור 1825 - 1870
דגל קריית הוותיקן מורכב משני פסים אנכיים בצבע צהוב (צד התורן) ולבן, מוטען במפתחות פטרוס הקדוש מוצלבים והמצנפת האפיפיורית במרכז הפס הלבן. יחס ממדיו חריג, והוא עומד על 1:1 ומהווה (יחד עם דגל שווייץ) את אחד משני הדגלים הלאומיים היחידים ביחס ממדים שכזה.
דגל זה מכיל את הריכוז השני בגודלו של הצבע הצהוב (אחרי דגל ברוניי) – 51.7% ממנו צבועים בצהוב.
היסטוריה

הדגל אומץ ב-7 ביוני 1929, בשנת החתימה על ההסכמים הלטרניים בידי האפיפיור פיוס האחד עשר ואיטליה, הסכמים אשר הביאו להקמתה של מדינה עצמאית חדשה. הדגל אשר נבחר לייצוגה נבנה על בסיס דגל מדינת האפיפיור ההיסטורית.
סמל קריית הוותיקן המוטען על הפס הלבן כולל:
מצנפת האפיפיור - כפי שהייתה תחת מינויו של פיוס האחד עשר.
מפתחות פטרוס הקדוש - זוג מפתחות המסמלים את המפתחות לשערי גן העדן שניתנו בידי ישו לפטרוס
חוט אדום המקשר בין המפתחות.
בדומה לסמל אנדורה, מהווה הדגל הפרה של חוק הטינקטורות. צבעי הצהוב (אור) והלבן (ארז'ן), המסמלים את שתי המתכות זהב וכסף, מונחים האחד ליד השני, בניגוד לכלל ההרלדי הבסיסי המוכר כחוק הטינקטורה, ולפיו "אין לשים מתכת על גבי מתכת, או צבע על גבי צבע".
ראו גם

סמל קריית הוותיקן
הערות שוליים

↑  לפי הבשורה על-פי מתי 16:19
| דגלי מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • בריטניה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ותיקן • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אולדרני • אולנד • איי פארו • גגאוזיה • גיברלטר • ג'רזי • גרנזי • דרום אוסטיה • האי מאן • הרם • טרנסניסטריה • סרק • קוסובו • קטלוניה • צפון קפריסין |  |
| נוספים | דגל אירופה • דגל הסאמים |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הדרומית • אמריקה הצפונית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגל הוותיקן מונף בכניסה לכנסייה בנצרת.
עקבות האפיסבורג

מפה המציגה את מיקומה של האפיסבורג במהלך הפלייסטוקן המוקדם, לפני כ-800,000 שנים
טביעות הרגל של האפיסבורג (באנגלית: Happisburgh) היו קבוצה של טביעות רגל של הומינידיים שהתאבנו והשתמרו, שמתוארכות לסוף הפלייסטוקן המוקדם, לפני 950,000 עד 850,000 שנים בערך. הן התגלו במאי 2013 בשכבת משקעים שנחשפו ביער קרומר בחוף בהאפיסבורג שבמחוז נורפוק, אנגליה, וצולמו בקפידה בתלת-ממד לפני שהושמדו על ידי הגאות זמן קצר לאחר מכן.
מחקר העקבות פורסם ב-7 בפברואר 2014, ובו זוהו העקבות כטביעות ההומינידים העתיקות ביותר מחוץ לאפריקה.
לפני גילוי טביעות האפיסבורג, טביעות הרגל העתיקות ביותר הידועות באירופה היו מסלולי צ'ימפאטה דל דיאבולו (Ciampate del Diavolo), "אבני הנגף של השטן", שנמצאו בהר הגעש רוקאמופינה (Roccamonfina) באיטליה, המתוארכים לתקופה שלפני כ-350,000 שנה.
הטביעות זכו בפרס 'חפירת ההצלה של השנה' לשנת 2015. תגלית טביעת הרגל של האפיסבורג הוצגה בתערוכה במוזיאון הטבע של לונדון.
גילוי

העקבות התגלו במאי 2013 על ידי ניקולס אשטון, אוצר במוזיאון הבריטי ומרטין בייטס מאוניברסיטת טריניטי סנט דייוויד בוויילס, שביצעו מחקר כחלק מפרויקט הנתיבים לבריטניה העתיקה (Pathways to Ancient Britain – PAB).
טביעות הרגל נמצאו במשקעים, מכוסים חלקית בחול חוף, בעת שפל על החוף בהאפיסבורג. המשקעים הצטברו בשפך נהר שנעלם לפני מאות אלפי שנה ככל הידוע, וכוסה לאחר מכן בחול, מה ששמר על תצורת פני השטח שלו. שכבת המשקעים נמצאת מתחת למצוק בחוף, אך במזג אוויר סוער נשטפה שכבת החול המגוננת והמשקעים נחשפו. המשקעים נחשבים מבחינה סטרטיגרפית כשייכים ליחידת מצע יער קרומר.
בגלל רכות המשקע, ששכב מתחת לשיא הגאות, פעולת הגאות שחקה אותו, ותוך שבועיים נהרסו טביעות הרגל.
החוקרים לא הצליחו לשמר את העקבות, אך עבדו בתקופות של שפל, לעיתים קרובות בגשם שוטף, כדי לתעד תמונות תלת-ממדיות של כל העקבות באמצעות פוטוגרמטריה. התמונות נותחו על ידי איזבל דה גרוט מאוניברסיטת ג'ון מורס בליברפול, שהצליחה לאשר שהשקעים במשקעים הם עקבות הומיניניים.
עובדות הנוגעות לגילוי פורסמו על ידי אשטון וחברים נוספים בצוות המחקר בפברואר 2014 בכתב העת המדעי PLOS ONE.
תיאור

בשטח שגודלו כמעט 40 מ"ר נמצאו כחמישים עקבות. 12 היו שלמים ברובם, ושניים הראו פרטים של בהונות. זוהו עקבותיהם של כחמישה פרטים, כולל מבוגרים וילדים. טביעות הרגל נמדדו ואורכם היה בין 140 ל-260 מ"מ, מה שככל הנראה מעיד על גבהים שבין 90 ס"מ ל-1.7 מ'. מאמינים שהפרטים שיצרו אותם היו מהמין הומו אנטססור שפרטים שלו חיו בהרי אטפוורקה בספרד לפני כ-800,000 שנה. לא נמצאו מאובני הומינין בהאפיסבורג.
ניתוח מראה שהקבוצה מנתה אולי חמישה פרטים והלכה בכיוון דרום, במעלה הזרם, לאורך שדות בוץ בשפך של שביל עתיק של נהר התמזה שזרם לים צפונה יותר מכפי שזרם כאשר דרום-מזרח בריטניה הייתה מחוברת אל יבשת אירופה. ארכאולוגים שיערו שהקבוצה חיפשה בבוץ פירות ים, תולעי ים, רכיכות, סרטנים ואצות. ייתכן שהקבוצה התגוררה באי בשפך הנהר שסיפק בטיחות מפני טורפים ונעה מבסיס האי שלה אל החוף בעת השפל.
תיארוך

אתר האפיסבורג ישן מכדי לתארך אותו באמצעות תיארוך פחמן, שאינו מתאים לאתרים בני יותר מ-50,000 שנה בערך. תיארוך האתר התבסס במקום זאת על סטרטיגרפיה, פלאומגנטיזם ועדויות לצומח ובעלי חיים מאובנים במשקעים.
חתימות מגנטיות בתוך מרבצי המשקע מצביעות על כך שהמרבצים נוצרו בין שני ההיפוכים הגיאומגנטיים (Geomagnetic reversal) האחרונים – היפוך ברונס-מטויאמה (Brunhes-Matuyama) לפני כ-780,000 שנים והיפוך ירמילו (Jaramillo) לפני כ-950,000 עד מיליון שנים.
העדויות לצומח ובעלי חיים מאובנים באמצעות אינדיקטורים ובהם שיניים מאובנות של נברנים, המספקות עדויות תיארוך מדויקות, דוחפות את הגבול התחתון אחורה למועד שלפני 840,000 שנה לפחות.
על בסיס זה, טווח התאריכים האפשריים למועד היווצרות המשקעים שבהם נמצאו טביעות הרגל משתרע בין 850,000 ל-950,000 שנים, אך יש צורך במחקר נוסף כדי לצמצם את מסגרת הזמן.
דעה מנוגדת הציג הגיאופיזיקאי רוב ווסטאוואי (Westaway), שהציע תאריך צעיר יותר לקראת סוף שלב האיזוטופ הימי 15c, לפני כ-600,000 שנה. את סברתו מחזקים פול פטיט (Pettitt) ומארק וייט (White).
גאוגרפיה של הפליסטוקן

בתקופה בה חיו ההומינינים של האפיסבורג היה קיים גשר יבשתי בין בריטניה לצרפת לפני היווצרותה של תעלת למאנש לפני כ-450,000 שנה. נהר התמזה הקדום זרם צפונה יותר מכפי שהוא עובר היום, לפני שהתאחד עם נהר בית'אם (Bytham) העתיק, בעוד שהנוף של חלק גדול ממזרח אנגליה של ימינו היה מורכב מסדרה של רכסי חרס ושקתות הידועים כאגן קראג (Crag) של מזרח אנגליה. האפיסבורג נחה אז כ-24 ק"מ פנימה יותר מאשר היום והייתה אתר שפך עתיק שבו התכנסו נהרות בית'אם והתמזה וזרמו למה שהיה אז מפרץ ימי.
כאשר טביעות הרגל נוצרו, שפך הנהר היה בעמק עשבוני ופתוח מוקף ביערות אורנים, עם אקלים דומה לזה של דרום סקנדינביה המודרנית. הוא היה מיושב בממותות, קרנפים, היפופוטמים, צבאים ענקיים וביזונים, ובטורפיהם, חתולים בעלי שיניים, אריות, זאבים וצבועים. היה שפע של ציד וצמחי מאכל, והנהר היה עשיר במרבצי צור, שלאדם הקדום היו משאב שלא יסולא בפז.
ממצאי האפיסבורג מסמנים את העדות הראשונה באזור כה צפוני לבני אדם מוקדמים מלפני 1,000,000 שנים. פלאונטולוגים העריכו שההומינינים של התקופה נזקקו לאקלים חם בהרבה, אך תושבי האפיסבורג הפרהיסטוריים הסתגלו לקור, מה שמעיד על כך שהם פיתחו שיטות מתקדמות לציד, לבוש, מחסה והתחממות מוקדם ממה שחשבו בעבר.
הקשר ארכאולוגי

האפיסבורג הניבה ממצאים ארכאולוגיים משמעותיים. קו החוף נתון לבליית חוף חמורה, ולכן חומר חדש נחשף ללא הרף לאורך הצוקים ועל החוף. תגליות פרהיסטוריות צוינו מאז 1820, כאשר דייגים ששלו במכמורת צדפות מאזור החוף גילו שהרשתות שלהם העלו שיניים, עצמות וקרניים שהשתייכו לפילים, קרנפים, צבאים ענקיים ומינים אחרים שנכחדו. גאות גבוהה בפברואר 1825 חשפה שרידים פרהיסטוריים נוספים כאשר סחפה משקעים שקברו שרידים עתיקים של גדמי עצים מאובנים, עצמות בעלי חיים וחרוט אשוח. בינואר 1877, סופה גדולה סחפה לוחות אבן ברזל ענקיים מקרקעית הים אל חוף האפיסבורג. הלוחות שימרו טביעות עלים מאלונים, בוקיצות, אשור, לבנה וערבות שחיו לפני אלפי שנים. עצמות ביזון מהפליסטוקן, שנמצאו בשנות ה-70 של המאה ה-19 סיפקו את העדות הראשונה לפעילות אנושית עתיקה; בדיקה מחודשת של העצמות ב-1999 גילתה שהן נחתכו ונרצעו בסימני חיתוך מובהקים, מה שמצביע על כך שבני אדם הרגו את החיות בכלי אבן.
בשנת 2000, גרזן אבן צור שחור, המתוארך לתקופה שלפני בין 600,000 ל-800,000 שנים, נמצא על ידי אדם שהלך על החוף. בשנת 2012, עם הפקת סרט הטלוויזיה התיעודי "אוצרותיה הסודיים של בריטניה" (Britain's Secret Treasures), נבחר גרזן היד על ידי פאנל מומחים מהמוזיאון הבריטי והמועצה לארכאולוגיה בריטית כפריט החשוב ביותר ברשימה של חמישים תגליות ארכאולוגיות שנעשו על ידי הציבור הרחב.
מאז גילוי הגרזן, ההיסטוריה הפלאוליתית של האפיסבורג הייתה נושא לפרויקטים של הגעת האדם הקדום לבריטניה (Ancient Human Occupation of Britain – AHOB) ונתיבים לבריטניה העתיקה (Pathways to Ancient Britain – PAB), סרטים בבימוי ניק אשטון וכריס סטרינגר, במימון מענקים מנאמנות לבריולם (Leverhulme Trust) וקרן קאליבה (Calleva). בין השנים 2005 ל-2010 נחפר החוף ונמצאו בו שמונים כלי צור פלאוליתיים, בעיקר ליבות, נתזים וכלי נתזים, במשקעים מלפני עד 950,000 שנה. מאמינים כי הכלים נוצרו על ידי הומו אנטססור, אותו מין שלפי ההערכה יצר את טביעות הרגל, והם החפצים המוקדמים ביותר שנמצאו בצפון אירופה.
ארכאולוגים מקווים לשחזר את הסביבה שבה נוצרו עקבות הרגליים על ידי ניתוח שרידי החי והצומח מהמשקעים. שרידי 15 מיני יונקים, 160 מיני חרקים ויותר מ-100 מיני צמחים נמצאו עד כה.
תערוכה

עקבות האפיסבורג הוצגו בתערוכה, "בריטניה: מיליון שנים של הסיפור האנושי", במוזיאון הטבע בלונדון מ-13 בפברואר 2014. הם גם נכללו בתערוכה "סיפורים מרגשים שלושה מסעות" במוזיאון הבריטי בין 30 במרץ – 30 באפריל 2017.
פרסים

עקבות האפיסבורג זכו בתואר 'חפירת ההצלה של השנה', על ידי הציבור הרחב, כחלק מפרסי "ארכאולוגיה בן זמננו" (Current Archaeology) לשנת 2015.
ממצאי עקבות דומים בתארוכים שונים

עקבות עתיקות של אצ'אהואלינקה (Acahualinca) – עקבות אנושיות של סוף ההולוקן שנמצאו ליד חופו של אגם מנגואה בניקרגואה, המתוארכות למועד שלפני כ-2,120 שנים.
טביעת הרגל של איב – עקבות של נקבה יחידה שנמצאה בלנגבאן (Langebaan), דרום אפריקה, בשנת 1995, המתוארכות למועד שלפני כ-117,000 שנים.
אילרת (Ileret) – עקבות של הומו ארקטוס שנמצאו באילרת, צפון קניה, המתוארכות למועד שלפני כ-1.5 מיליון שנים.
עקבות לאטולי (Laetoli footprints) – שורה של עקבות הומינידים, שהתגלתה בלאטולי, טנזניה על ידי מרי ליקי ב-1976, המתוארכת למועד שלפני כ-3.6 מיליון שנים.
ממשלת מישוסטין הראשונה

| --- | --- |
 
 חברי הקבינט בישיבה, 21 בינואר 2020
 מידע כללי
 16 בינואר 2020 – 10 במאי 2024 (4 שנים)
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 ראש ממשלה:  מיכאיל מישוסטין אנדריי בלואוסוב
 סגן ראשון לראש הממשלה:  אנדריי בלואוסוב
 מפלגה שולטת:  רוסיה המאוחדת
 סיעות הקבינט:  רוסיה המאוחדת
 מספר שרים:  21
 הקבינט הקודם:  ממשלת מדבדב השנייה
 הקבינט הבא:  ממשלת מישוסטין השנייה
 http://government.ru
מישוסטין בישיבה עם סגניו, ינואר 2020.
ממשלת מישוסטין הראשונה היא ממשלת רוסיה בראשות מיכאיל מישוסטין שכיהנה מינואר 2020 עד מאי 2024, בתקופת הקדנציה הרביעית של ולדימיר פוטין כנשיא הפדרציה הרוסית. ב-30 באפריל 2020, בעקבות הידבקותו של מישוסטין בנגיף הקורונה, מונה לממלא מקומו סגנו אנדריי בלואוסוב, וכיהן בתפקיד במשך קצת יותר משבועיים.
מישוסטין הוצע על ידי פוטין כמועמד לראש ממשלת רוסיה ב-16 בינואר 2020, בעקבות התפטרותו של דמיטרי מדבדב, על פי סעיף 117 לחוקת רוסיה כהשפעה מנאום פוטין לאומה בה הוצעו תיקונים לחוקה. ב-21 בינואר אותה שנה מישוסטין הציג לנשיא פוטין את הרכב הממשלה החדשה, הכולל 21 שרים ו-9 סגני ראש ממשלה.
ההצבעה למינוי ראש הממשלה

ההצבעה על מינויו של מישוסטין נערכה ב-16 בינואר 2020, כאשר רוסיה המאוחדת החליטה לתמוך בו. גם סיעת רוסיה הוגנת והמפלגה הליברל-דמוקרטית הביעו את תמיכתן בו. המפלגה הקומוניסטית, לעומת זאת, הודיעה כי לא תתמוך בו, זאת לאחר שנערכה פגישה של נציגי המפלגה עם ראש הממשלה המיועד, ובמהלכה הכריז מישוסטין על שינויים דרסטיים שצפויים בהרכב הממשלה.
מינויו אושר לבסוף ברוב של 383, כאשר 41 חברי פרלמנט נמנעו מלהצביע ולראשונה בתולדות רוסיה אף אחד לא הצביע נגד מינוי ראש הממשלה.
| סיעה | חברים | בעד | נגד | נמנעו | לא הצביעו | לא נכחו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה מאוחדת | 341 | ‏326 | ‏0 | ‏0 | ‏15 | ‏0 |
| המפלגה הקומוניסטית | ‏43 | ‏0 | ‏0 | ‏41 | ‏2 | ‏0 |
| המפלגה הליברל-דמוקרטית | ‏40 | ‏39 | ‏0 | ‏0 | ‏1 | ‏0 |
| רוסיה הוגנת | ‏23 | ‏17 | ‏0 | ‏0 | ‏6 | ‏0 |
| מולדת | ‏1 | ‏1 | ‏0 | ‏0 | ‏0 | ‏0 |
| המצע האזרחי | ‏1 | ‏0 | ‏0 | ‏0 | 1 | ‏0 |
| כל הסיעות | 449 | ‏383 | ‏0 | ‏41 | 25 | ‏1 |
שינויים מבניים

המשרד לפיתוח צפון הקווקז פורק, וכל סמכויותיו הועברו לידי המשרד לפיתוח כלכלי.
השירות הפדרלי לרישום ממלכתי ולקרטוגרפיה, הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית והשירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות הועברו לאחריות ישירה של הממשלה הפדרלית, ברם בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות הוחזר חזרה לאחריות משרד הבריאות של רוסיה.
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה הועברה מהמשרד לפיתוח כלכלי לאחריות משרד האוצר.
ב-29 במרץ 2020 הוקמה נשיאות הממשלה, גוף במערך הממשלה שנועד לפתור בעיות מבצעיות. בעבר גוף זה פעל במהלך כהונת ממשלת מדבדב הראשונה.
ב־3 בנובמבר 2020 הוקם המרכז הפדרלי למתן תרופות לאזרחים בכפוף למשרד הבריאות וכהכנה למתן חיסון Gam-COVID-Vac לאזרחים נגד מגפת הקורונה.
ב־20 בנובמבר 2020 פורקו הסוכנות הפדרלית לדפוס ותקשורת המונים וסוכנות התקשורת הפדרלית וסמכויותיהן הועברו לידי מחלקות ייעודיות במשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים.
בנובמבר 2020 הוכרז על רפורמה מבנית בממשלה. הצו קבע דרישות אחידות למבנה המשרדים והמחלקות הפדרליות. במסגרת הרפורמה ייסגרו 74 מחלקות, במיוחד אלה שבהם עובדים רק עשרה אנשים ומנוהלים על ידי 37 סגני ראשי משרדים ומחלקות. בשנת 2004 הממשלה כבר ניסתה לבצע רפורמה בדרך זו במנגנון המדינה — תפקידי הרשויות צומצמו יחד עם מספר העובדים.
בינואר 2021 הוקמו שבעה מחלקות חדשות בלשכת הממשלה: מחלקת הבריאות, מחלקת התעשייה, מחלקת הפיתוח האזורי, מחלקת הרווחה, מחלקת הבינוי, מחלקת התחבורה, מחלקת האנרגיה והמחלקה לניתוח נתונים.
קרן הפנסיה והקרן לביטוח סוציאלי מוזגו לצורך יצירת הקרן לביטוח סוציאלי ופנסיוני בינואר 2023.
מינויי בכירים

ארקדי גוסטב מונה לתפקיד מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי.
איגור קראסנוב מונה לתפקיד התובע הכללי של רוסיה.
יורי בוריסוב מונה למנכ"ל רוסקוסמוס, תאגיד החלל הפדרלי.
נגיף הקורונה

בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, הממשל אולץ לבצע צעדים מחמירים למניעת התפשטות הנגיף, כולל הטלת סגר וצמצום פעילויות חברתיות למינימום ההכרחי, עם זאת נודע גם כי מספר חברי ממשלה חלו בנגיף כדוגמת:
ראש הממשלה, מיכאיל מישוסטין. ב-19 במאי שב לעבודתו.
שר הבינוי והשיכון, ולדימיר יאקושב. חזר למשרתו ב-26 במאי 2020.
סגן שר הבינוי והשיכון, דמיטרי וולקוב
שרת התרבות, אולגה ליובימובה. ב-14 במאי 2020 הודיעה כי נרפאה ושבה לעבודתה.
שר המדע וההשכלה ואלרי פלקוב, ב-14 במאי 2020 הוא הודיע כי נרפא ושב לעבודתו.
שר התחבורה, ויטאלי סאבלייב, מונה לשר ב-10 בנובמבר 2020, אך ב-15 בנובמבר נודע כי נדבק בנגיף והוכנס לבידוד.
הפלישה לאוקראינה

ב־27 בפברואר 2022, הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית פתחו בירי ארטילרי על אוקראינה, תוך כניסת כוחות קרקעיים בפלישה שהביאה להטלת סנקציות בינלאומיות על המדינה. הסנקציות תרמו לקריסת הרובל הרוסי ולמשבר פיננסי. הסנקציות הורחבו משמעותית כך שיכללו את ולדימיר פוטין וחברי ממשלת רוסיה וקרובים אחרים וניתקו את הבנקים הרוסיים מהאגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית. כתגובה ממשלת רוסיה בראשות מישוסטין הכריזה על איסור ייצוא של ציוד טלקום, רפואה, כלי רכב, חקלאות ואלקטרוניקה וכן מוצרים כמו עץ. איסור הייצוא כולל מעל 200 מוצרים והוא יימשך לפחות עד סוף 2022.
פופולריות הממשלה

במהלך כהונת הממשלה המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל ומרכזי דעת קהל שונים ערכו משאלים טלפוניים לבחינת מידת הפופולריות של הממשלה בקרב אזרחי רוסיה:
| מרכז מחקר | תקופת תשאול | כמות נשאלים | בעד>  | נגד>  | אין דעה>  | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| WCIOM | ‏25–31 במאי 2020 | 11,200 | 36.2% | 28.2% | 35.6% | 8.0% |
| WCIOM | ‏18–25 במאי 2020 | 11,200 | 37.7% | 27.2% | 35.1% | 10.5% |
| WCIOM | ‏11–17 במאי 2020 | 11,200 | 36.5% | 27.3% | 36.2% | 9.2% |
| WCIOM | ‏4–10 במאי 2020 | 11,200 | 36.0% | 26.6% | 38.4% | 10.4% |
| WCIOM | ‏27 באפריל–3 במאי 2020 | 11,200 | 38.4% | 25.5% | 36.1% | 12.9% |
| WCIOM | ‏20–26 באפריל 2020 | 11,200 | 37.7% | 25.0% | 37.3% | 12.7% |
| WCIOM | ‏13–19 באפריל 2020 | 11,200 | 38.9% | 23.2% | 37.9% | 15.7% |
| מרכז לבאדה | ‏19–25 במרץ 2020 | 1,624 | 48% | 48% | 4% | 0% |
| מרכז לבאדה | ‏20–26 בפברואר 2020 | 1,614 | 50% | 46% | 4% | 14% |
ראו גם

2020 ברוסיה
קרב דינאן

קרב דינאן היה קרב שנלחמו בו כוחות צרפתים וגרמנים בעיירה הבלגית דינאן ובסביבתה במלחמת העולם הראשונה, במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה. הארמייה החמישית הצרפתית וחיל המשלוח הבריטי (BEF) התקדמו לתוך בלגיה ונלחמו בקרב שרלרואה (21–23 באוגוסט) ובקרב מונס (23 באוגוסט), ממעברי המז במזרח ועד מונס במערב. ב-15 באוגוסט 1914 כבשו כוחות גרמנים את מצודת דינאן שהשקיפה על העיירה; המצודה נכבשה מחדש בהתקפת נגד צרפתית בשעות אחר הצהריים.
חיילים צרפתים עסקו בימים הבאים בחיזוק מעברי המז ובחילופי אש עם חיילים גרמנים בגדה המזרחית. בליל 22/21 באוגוסט תקפו הגרמנים את דינאן, אך המתקפה הסתבכה, וייתכן שגרמנים ירו זה על זה. במקום לקחת בחשבון שייתכן שיריות הנשק הקל הגיעו מהחיילים הצרפתיים בגדה המערבית, החיילים הגרמנים האשימו אזרחים בלגים, הרגו שבעה ושרפו 15 עד 20 בתים כתגמול. הפושטים נסוגו לאחר שסבלו 19 הרוגים ו-117 פצועים.
ב-23 באוגוסט, הגרמנים תקפו שוב את דינאן, מתוך רושם שהעיירה מלאה כוחות לא סדירים אזרחיים, שהוגדרו כטרוריסטים לפי החוק הצבאי הגרמני. חיילים גרמנים מהארמייה השלישית טבחו 674 אזרחים לא חמושים בזמן שנלחמו בחיילים צרפתים, שעדיין התחפרו לאורך הגדה המערבית ובקצה המזרחי של הגשר. הטבח היה תגמול נוסף נגד התנגדות אזרחית צפויה והיה הגדול ביותר מבין פשעי המלחמה הגרמניים שבוצעו במהלך הפלישה, שזכתה לכינוי האונס של בלגיה.
רקע

בשנת 1914 מנתה העיר 7,000 תושבים והיא הייתה מעבר אסטרטגי חשוב על המז, שם זורם הנהר בערוץ דרום-צפון. שלושה דרכים ושביל התכנסו אל העיירה ממזרח, על פני מתלול ויורדים לתוך העיירה, שלאורכו תבוא ההתקפה ממזרח. על הרכס המיוער בגדה המזרחית ניצבה מצודת האבן של דינאן מתקופת נפוליאון המשקיפה על העיירה ועל גשר המז, 100 מטר (330 רגל) למטה. בשנת 1914 הייתה רצועה של רחובות באורך כ-4 ק"מ (2.5 מייל) בגדה המזרחית, וברוחב כמה מאות מטרים. לפני הקרב, דחק ראש עיריית דינאן באוכלוסייה שלא לקחת חלק בלחימה ואסר על גילויי תמיכה בבעלות הברית.
הקדמה > 6–14 באוגוסט

הפלישה הגרמנית לצרפת החלה עם כיבוש לוקסמבורג והפלישה לבלגיה ב-4 באוגוסט. חמש חטיבות חי"ר גרמניות, שלוש דיוויזיות פרשים עם ארטילריה נגררת סוסים ומקלעים ועשרה גדודי יגרים חצו את הגבול הבלגי. דיוויזיית הפרשים ה-5 ודיוויזיית הפרשים של המשמר התקדמו דרך לוקסמבורג ונכנסו לבלגיה ב-10 באוגוסט, עם פקודות להתקדם 60 ק"מ (37 מעעל) צפון-מערבה עד דינאן ולאחר מכן לסייר במורד המז עד לגבול הצרפתי ליד ז'יווה. העיירה דינאן הייתה קרובה לגבול הצרפתי, בין לייז' למונס, בגדה המזרחית של המז . ב-6 באוגוסט פיזרו מהנדסים בלגים סיור של הוסרים גרמנים באנסרמה וב-12 באוגוסט השמידו חיל הרגלים הצרפתי בדינאן סיור של פרשים. עד 14 באוגוסט, הארמייה החמישית הצרפתית כבשה את דינאן ואת הגדה המערבית של המז בשתי דיוויזיות; למחרת הגיע הכוח העיקרי של הארמייה הגרמנית השלישית (גנרל-אוברסט מקס פון האוזן).
הקדמה > 15 באוגוסט

ב-15 באוגוסט, חיילים של דיוויזיות הפרשים הגרמניות השלישית והרביעית, חמישה גדודי יגרים ושלוש קבוצות ארטילריית שדה, ניסו לכבוש את דינאן במהירות. הקורפוס הראשון הצרפתי החזיק בגדה המערבית של המז ובדינאן, לדיוויזיה ה-2 (אנרי ויקטור דליני) היה גדוד מרגימנט הרגלים ה-33, שתי פלוגות של רגימנט הרגלים ה-148 (נותק מהדיוויזיה ה-4) ומחלקת מקלעים במצודה וביציאות מדינאן, לכיוון סנט ניקולס ופרברי לפה. בשעה 6:00 בוקר, פרשים גרמניים שמרו על האגפים כאשר גדוד היגרים ההרריים ה-12 וגדוד היגר של המשמר ה-13 שנתמכו בארטילריה נגררת סוסים ומקלעים תקף את העיירה והמצודה. הגרמנים הכניסו מקלע לתוך המצודה בסביבות 11:45 בבוקר והצרפתים נסוגו דרך גרם מדרגות קטן לאורך הצוק, לאחר שספגו 50 אחוז אבדות. היגרים ירדו במדרגות והתקדמו לתוך העיירה בשעה 1:30 בצהריים.
הצרפתים, חסרי ארטילריה, נאלצו לצאת מהמצודה ולאחר מכן לסגת אל הגשר אל הגדה המערבית. פלוגות יגרים חצו את הגשר במרדף, כאשר גרמנים על הקרקע הגבוהה בגדה המזרחית ובמצודה התמודדו עם הצרפתים בקצה הגשר באש מקלעים. הצרפתים פרשו למדרונות בגדה המערבית, שם היה חיפוי טוב ולקראת 2:00 בלילה, נשמעה ארטילריה צרפתית, כאשר הרגימנטים חי"ר ה-8 וה-73 התקיפו במורד המדרון בנחישות רבה. היגרים נאלצו לסגת מעבר למז ועד 5:00 אחה"צ, הצרפתים עלו 408 מדרגות אל המצודה וכבשו אותה מחדש. הגרמנים נסוגו מהעיירה ומהגבהים עם שבוייהם לעבר הגוף המרכזי של הארמייה השלישית. במהלך הקרב, קורפוס הפרשים הצרפתי (ז'נרל דה קורפס אנדרה סורדה), ניסה לתקוף את האגף הגרמני בגדה המזרחית, אך נעצר על ידי חיל הרגלים הגרמני. הצרפתים פרשו לגדה המערבית לאחר שספגו 1,100 נפגעים וכבשו את הגשר והבתים הסמוכים. שני גדודים של רגימנט הרגלים 148 בלפה וסנט ניקולס פרשו גם הם לגדה המערבית. בדינאן נהרג אזרח, אחד נפצע ובית החולים והבתים בגדה המזרחית נפגעו מפגזים.
הקדמה > 16–21 באוגוסט

ב-16 באוגוסט ביצרו הצרפתים את הגדה המערבית של המז בדינאן. הגשר נחסם בגדר תיל והרחובות הסמוכים לנהר נחסמו. תחנת הרכבת והמעבר המפלס על כביש דינאן-אונהיי עברו חיל המצב והמלון דה לה פוסטה והבתים לאורך המז היו פרצות כדי לפקד על גדות הנהר, הגשר ודרכי הגישה. בגדה המזרחית בנו הצרפתים בריקדות והציבו תיל מול רציפי הגשרים וליד הכנסייה. בין 15 ל-22 באוגוסט, התרחשו התכתשויות בין הגרמנים על הגבעות בגדה המזרחית לבין סיורים צרפתיים. כמה מחלקות גרמניות שנעו ברכבים ממונעים חמושים במקלעים, תקפו בתים באזור דינאן וכמה מתושבי או נהרגו והכפר הוצת ונשרף. ב-20 באוגוסט התקרבו דיוויזיות הרגלים של הארמייה השלישית אל דיוויזיות הפרשים ממזרח לדינאן. עד 21 באוגוסט הגיעו ארבע מתוך שש הדיוויזיות של הארמייה הגרמנית השלישית שהתכוונו לחצות את המז, אך הארטילריה הכבדה הייתה במרחק יממה, אולם התקפה בהתקפה חזיתית הוזמנה על ידי ראש המטה הכללי הגרמני, הלמוט פון מולטקה הצעיר, ל-23 באוגוסט. האוזן הורה לקורפוס ה-12 (גנרל קרל לודוויג ד'אלזה) ולקורפוס ה-19 (גנרל מקסימיליאן פון לאפרט) להתקדם אל העיירה וארטילריה החלה להפגיז את דינאן, לקראת המתקפה. דוברות וגשרי פונטון נאספו מחשש שהצרפתים יפוצצו את גשרי המז.
הקדמה > פשיטה לילית, 21/22 באוגוסט

פלוגת פשיטה גרמנית רכובה בכלי רכב תקפה את דינאן בליל ה-21/22 באוגוסט. חיל רגלים והנדסה גרמניים התקדמו מסיניי לאורך הכביש המרכזי לתוך דינאן, הרגו שבעה אזרחים ושרפו בין 15 ל-20 בתים. אנשי כוח הסיור טענו מאוחר יותר כי אזרחים תקפו אותם ואזרחים סברו כי מדובר בתקיפה של חיילים שיכורים. חייל גרמני כתב מאוחר יותר שנצטוו לעשות זאת
... להרוג את כולם ולמחוק מהמפה חלק אחד בגדה השמאלית של המז!!! זו הייתה משימה מכובדת להפליא קולוסאלית, ואם תצליח, היא תהיה מפורסמת לכל הזמנים.
הפלוגה נעה לאורך רחוב סן ז'אק בחושך וזרקה רימון יד לבית קפה, שממנו נורתה אש; הפלוגה נכנסה לפאניקה וברחה והותירה 19 הרוגים ו-117 פצועים. הכוחות המובילים הגיעו למז, שם ירו עליהם מכל עבר; בבהלה, ייתכן שגרמנים ירו זה בזה, אך טענו מאוחר יותר שאזרחים השתמשו באקדחים וברובי ציד (אף אחד מהניצולים לא הודה בהחזקת נשק). חיילים צרפתים החזיקו את הגשר מעל המז וערכו סיורים בעיירה, שייתכן שהעסיקו את הגרמנים ברחוב סן ז'אק וכנראה ירו על הגרמנים לעבר הנהר. לאחר מכן הגרמנים לקחו את דיננט להיות מלא באזרחים עוינים.