stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע אבירי לב
העברת אמצעי הצליחה וצליחת התעלה > הגשר היבשתי

כעת, נדרש חיל ההנדסה להבטיח מעבר בטוח ומהיר לאספקה שוטפת ומעבר כוחות לכוחות צה"ל ששהו בשני צידי התעלה. חשיבות עליונה נודעה עתה להגנת שלושת הגשרים הצפים מפני טיבוע. היה ברור שבמקרה שתופר הפסקת האש, ימקדו המצרים את מירב המאמצים בטיבוע הגשרים הצפים, לשם ניתוק כוחות צה"ל שנמצאים בגדה המערבית של התעלה. כפתרון, הציע הקהנ"ר לשעבר ירחמיאל דורי להקים "גשר יבשתי" מעל התעלה, שיהיה חסין מפני טיבוע.
המשימה הוטלה על גדוד הצמ"ה 572 (מילואים), של פיקוד הדרום, (כיום: גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד הדרום) בפיקודו של סא"ל טוביה לביא. גדוד זה, שהשתמש אך ורק בכלי צמ"ה, רכב, וציוד אזרחיים, שגויסו בתחילת המלחמה, היה מורכב רובו ככולו מאנשי מקצוע מנוסים בתחום ההנדסה והתשתיות: המפקדים היו מהנדסי דרכים ובנין, וקבלני עבודות עפר ותשתיות, והמפעילים היו אנשי עבודות עפר ותיקים, מפעילי כלים כבדים במכרות הפוספטים והנחושת, ובמפעלי ים המלח שבנגב.
מפקדי הגדוד תכננו במהירות את "הגשר היבשתי", כאשר מטרתם הייתה יצירת סכר של ממש בתעלת סואץ, שישמש תשתית מוצקה לכביש בטוח וסלול, שאינו פגיע לתקיפות או הפצצות מהאוויר. מיד החלו חיילי הגדוד - מפעילי הכלים, לדחוף אלפי טונות של עפר אל תוך התעלה, כאשר העבודה נעשתה במקביל משני צדי תעלת סואץ. מאחר שהיה צורך בשינוע כמויות אדירות של אבנים ועפר לאתר, צורפו לגדוד כוחות נוספים לצורך ביצוע המשימה, אשר כללו בין השאר יחידות תובלה שהשתמשו בצי משאיות רכינה אזרחיות מדגם מרצדס בשלל צבעים, (שנרכשו באירופה בדחיפות לצורך המבצע, ונשלחו בדרך הים לישראל), והוקם "אגד צמ"ה" מיוחד שהיה כפוף למפקדי הגדוד.
השלב הסופי בהקמת ה"גשר היבשתי" כמעט הושלם בחודש נובמבר אך העבודות הופסקו וחודשו שוב ושוב מסיבות מדיניות.
כדי להתגבר על הזרימה החזקה שנבעה כתוצאה מהבדלי הגאות והשפל בין ים-סוף (המחובר לאוקיינוס ההודי) לים התיכון, נערך ביצוע השלב האחרון של הגשר, באמצעות הטבעת דוברות ישנות שהובאו מנמל ת"א, מולאו באבנים, ונדחפו על ידי הדחפורים לפתח שנותר. בסיומן של העבודות ניצב על פני תעלת סואץ סכר מרשים, כולל ציפוי אבן (למניעת ארוזיה) משני צדדיו. הגשר הוא אחד הגשרים המפוארים בתולדות ההנדסה הצבאית. נתוני הגשר - כפי שתוארו באתר עמותת חיל ההנדסה הם:
לאחר כשישה שבועות של עבודה מאומצת, אשר במהלכה שוקעו בתעלה 350,000 מ"ק חול, חרסית ואבן, הועמד לרשות צה"ל גשר, שכמותו לא הוקם מעולם על ידי שום צבא בתקופה המודרנית. ממדיו היו מרשימים: אורכו 185 מ', רוחבו 22 מ' וגובהו מעל פני המים 2 מ'. עומק המים במקום הקמתו היה 16 מ'. 8 מ' מרוחבו צופו באספלט. 10 מ' יועדו למעבר טנקים ו-4 המטרים הנותרים הושארו כשוליים. עתה שוב אי-אפשר היה לנתק את הנתיב בין אסיה לאפריקה, שהועמד על ידי חיל ההנדסה לרשות כוחות צה"ל.
עם נסיגת ישראל מאזור תעלת סואץ לאחר חתימת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים, הועבר הגשר בשלמותו לידי המצרים. במסגרת עבודות הכשרת התעלה לחידוש השיט, פורק הגשר.
מפות

הערכות בדרום - 15 באוקטובר
מערכת הצליחה - פעילות בליל 15-16 לאוקטובר
מערכת הצליחה - פעילות ב-16 לאוקטובר
מערכת הצליחה - פעילות בליל 16-17 לאוקטובר
מערכת הצליחה - פעילות ב-17 לאוקטובר
מערכת הצליחה - פעילות ב-18 לאוקטובר
ראו גם

צליחה בצה"ל
מלחמת יום הכיפורים
אירועי מלחמת יום הכיפורים
חיל ההנדסה במלחמת יום הכיפורים
היסטוריה של חיל ההנדסה הישראלי
החצר (מלחמת יום הכיפורים)
לקריאה נוספת

עמירם אזוב, צליחה: 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, תשע"א 2011.
אמנון רשף, "לא נחדל! - חטיבה 14 במלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר, 2013.
משה יעלון, דרך ארוכה קצרה, ידיעות ספרים, 2008, עמודים 45–47.
אילן כפיר, "אחי גיבורי התעלה", הוצאת ידיעות ספרים, 2003.
חיים הרצוג, מלחמת יום הדין, הוצאת עידנים, 1975.
רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור – זמן אמת, הוצאת משכל, 2004.
אורי מילשטיין, פרוץ המלחמה – מלחמת יום הכיפורים, המערך המוצנח, קו-הדם, תל אביב תשנ"ב.
אילן כפיר, "החווה הסינית: קרב השריון הגדול בסיני שהכריע את מלחמת יום כיפור", תל אביב הוצאת ספרית מעריב, 2012.
שמעון גולן, מבלימה עד צליחה, תהליך קבלת ההחלטות בפיקוד העליון במלחמת יום הכיפורים מתחילת המלחמה עד צליחת תעלת סואץ, תוהד – מחלקת היסטוריה, 2001
שמעון גולן, הבשלו תנאים לצליחה - (המידע, ההערכות וההחלטות במטכל במהלך המתקפה המצרית ב-14 באוקטובר 1973 וביום המחרת, זרקור – מחלקת היסטוריה, 2003
הערות שוליים

↑  אהרן לברן, ‏הידיעה שמנעה מפלה והובילה למהפך ולניצחון בחזית הדרום, מבט מל"מ 79, ספטמבר 2017, עמ' 30;
ר"מ, "פעם כאשר מותר יהיה לספר..." - המוסד ומלחמת יום הכיפורים, המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים - מחלקת ההיסטוריה, 2023, עמ' 91–95
↑  אמצעי גישור וצליחה בצה"ל - פורום צבא וביטחון, פרש (כולל תמונות מצליחת התעלה)
↑  עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011, עמוד 119, "בשעה 22:00 הורה רשף לרס"ן שמוליק [ארד]- מפקד כוח חי"ר מובחר, שכלל שתי פלוגות צנחנים צעירות, ושכונה על שמו- לנוע צפונה ולסייע בחילוץ נפגעים".
↑  עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011, עמוד 127, "בשעה 23:30 דיווח רס"ן שמוליק [ארד], מפקד "כוח שמוליק", כי סיים לפנות נפגעים מצומת 'לקסיקון'- 'טרטור', והמאבק על פתיחתו חודש".
↑  חטיבת הצנחנים 247 במלחמת יום הכיפורים, ובפרט במבצע אבירי לב, אתר העמותה להנחלת מורשת הצנחנים.
↑  שרה ליבוביץ-דר, יחידת הסירות נאבקת על התהילה במלחמה, nrg, ‏ 07.10.2011.
↑  גל פרל, "אקפולקו", הבלוג על הכוונת, ‏ 29 בדצמבר 2012.
↑   גל פרל, מוכנות לסוגים משתנים של קרבות – תובנות מ"התאוששות", באתר צה"ל, 7 בספטמבר 2023
↑  כפיר, א. (2003). אחי גיבורי התעלה. תל אביב: ידיעות אחרונות: ספרי חמד. עמ' 211–212.
↑  ד"ר עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011, עמוד 174, "לאחר המלחמה שיתף אל"ם מט את הקהל בתחושותיו: 'למרות שמסביב היו הגבעות שחורות ממצרִים, ההרגשה שלנו הייתה שבשישה עשר בחודש המצרים היו מבולבלים לגמרי ושהיה אפשר להמשיך להתקדם'.".
↑  דני דור יהודה שיף ודב גולדשטיין, "המצביאים: סיפורם של הרמטכ"לים", הוצאת "מעריב", 2002, עמוד 198.
↑  אייל לוי, "לפני שהקמנו את ה-101 הצבא היה על הפנים", באתר nrg‏, 20 במרץ 2014.
1 2  דו"ח אוגדה 143 על מבצע הצליחה, עמ' 25
↑  על פי יעקב ירושלמי, הושק הגשר בבוקר 19 באוקטובר, אורי מילשטיין, ‏יעקב ירושלמי, שבנה את גשר הצנע במחתרת: "העזרה לצה"ל היא הפרס שלי", באתר מעריב אונליין, 6 באוקטובר 2018
↑  אורי מילשטיין, ‏יעקב ירושלמי, שבנה את גשר הצנע במחתרת: "העזרה לצה"ל היא הפרס שלי", באתר מעריב אונליין, 6 באוקטובר 2018
"תמסח" (EWK Gillois)
צליחת התעלה וכיתור הארמייה השלישית
תרשים כללי של אזור הצליחה והצירים המובילים אליו
תמסח על תעלת סואץ
טנקים מאוגדה 143 חוצים את תעלת סואץ במהלך מבצע אבירי לב
טנק שוט גורר דוברה לתעלת סואץ
הקמת גשר הדוברות בתעלת סואץ
צליחת טנקים מאוגדה 143
הרתמות לגשר הגלילים ערב ליל הצליחה, 15 באוקטובר 1973
גשר הצנע
חצר מצמד. גשר הדוברות מסומן במפה כמספר '2'. גשר הצנע מסומן כמספר '3'. גשר הגלילים הונח כקילומטר צפונה מחצר מצמד
אלימות בבתי ספר

תלמידה מתנכלת לחברתה לכיתה. צילום מתוך הסרט "רבקה מחוות סאניברוק" (אנ') משנת 1917
אלימות בבתי ספר היא "כל התנהגות מכוונת שמטרתה לפגוע – רגשית או פיזית – באנשי בית הספר, ברכושם, או בציוד בית הספר". התופעה נתפסת כבעיה חברתית אוניברסלית, הפוגעת בסביבה האנושית והפיזית, ומשפיעה הן על הקורבנות הישירים והן על הקורבנות העקיפים מהיבטים שונים: פסיכולגיים, חברתיים והתפתחותיים.
דפוסי אלימות בבתי ספר

אלימות פיזית, אלימות בין התלמידים לבין עצמם, בין תלמידים לצוות הבית-ספרי, וענישה גופנית. אלימות פיזית כוללת תקיפות פיזיות המופנות כלפי האחר שביטוייה הנפוצים הם: הכאה, דחיפה, צביטה, נשיכה, סטירה, זריקת חפצים על הזולת, מתן אגרוף, חניקה, גרימת כוויות, משיכה בשיער וכדומה. קיימת גם אלימות שבה התוקף משתמש בחפצים לצורך איום או לצורך פגיעה. נזקי האלימות הפיזית (בניגוד לנזקי האלימות המילולית), גלויים לעין, והם כוללים חבורות, פגיעות על הפנים, סימני נשיכה, שריטות ועוד.
התעללות פסיכולוגית, הכוללת אלימות מילולית: אלימות אקטיבית וישירה, הפוגעת ברגשות הזולת. ביטוייה הם: קללות, כינויים שמטרתם העלבת והשפלת האחר, ואיומים לפגיעה פיזית.
אלימות רגשית: דפוס התנהגות שביטוייו דחייה חברתית, השלטת טרור, השמצה, סחטנות, הטרדה, השפלה, חרם, רכילות זדונית שיש בה השמצה, איומים, סחיטה כספית, הערות גזעניות, מניעת השתתפות בפעולות חברתיות ועוד. ישנם חוקרים המאחדים דפוס זה של אלימות עם אלימות מילולית. דפוס זה גורם נזק ליכולת החשיבה של הנפגעים ולשימוש בהגיונם.
אלימות מינית, הכוללת אונס והטרדה מינית. אלימות מינית כוללת נגיעה במקומות אינטימיים, מציצנות, הפעלת לחץ על הילד לחשוף איברים אינטימיים, הפשטה בכוח ועוד. ממחקרים עולה שבמקרים רבים התנהגות מינית פוגעת של ילד בילד יש בה דפוס החוזר על עצמו ומסלים עם הזמן.
צורות שונות של בריונות, לרבות בריונות רשת
הבאת כלי נשק ואמצעי לחימה שונים לבתי ספר‏.
נושאים אלו הפכו לבעיה חמורה במדינות רבות ברחבי העולם החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, במיוחד כאשר באלימות בית ספרית מעורבים גם כלי נשק כמו אקדחים, סכינים ועוד. מקרים של אלימות בית ספרית כוללים אלימות בין תלמידים בבית הספר, כמו גם תקיפות פיזיות של הצוותים החינוכיים בבתי ספר על ידי תלמידים. תופעת ירי בבית הספר היא בין החמורות ביותר. בין האירועים הראשונים מסוג זה ניתן לציין את הירי בבית הספר בקינגסטון בשנת 1902. בהתאם לנתונים אמריקאים, בשנים 1974–2000 התרחשו במדינה 37 אירועים מסוג זה. בשנת 1989 התרחש הירי בבית הספר ראומאנמרי, וזה היה האירוע הראשון מסוג זה בפינלנד.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות

המטרה של אסטרטגיות מניעה והתערבות היא למנוע את התרחשות האלימות בבית הספר. על פי ה-CDC (המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן) ישנן לפחות ארבע רמות שונות בהן יכולות לפעול תוכניות למניעת אלימות: רמת החברה בכללותה, רמת הקהילה הבית ספרית, רמת המשפחה ולבסוף הפרט.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות > אסטרטגיות מניעה ברמת החברה בכללותה

מטרתן של אסטרטגיות מניעה ברמת החברה כולה היא ליצור שינוי בתנאים החברתיים והתרבותיים על מנת להביא להפחתה באלימות, ללא קשר למקום בו האלימות מתרחשת. דוגמאות לכך כוללות הפחתה באלימות באמצעי התקשורת, עיצוב מחדש של נורמות חברתיות וביצוע של שינויים מבניים במערכת החינוך. אסטרטגיות אלו לא נמצאות בשימוש רחב, וקשות ליישום.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות > אסטרטגיות מניעה ברמת הקהילה הבית ספרית

אסטרטגיות ברמה הבית-ספרית, נועדו לשנות מאפיינים הקשורים לאלימות בבית הספר. עמוד השדרה של המחקר הפסיכולוגי בנושא הוא צמצום של התנהגות אלימה וחסרת התחשבות, ובמיוחד פיתוח של דרכי התערבות ברמת בית הספר. 
ה-CDC מציע שבתי ספר יקדמו טכניקות שונות לניהול כיתה, למידה שיתופית ופיקוח קרוב על תלמידים.
ברמת בית הספר היסודי, התערבות קבוצתית הידועה כ"משחקי התנהגות חיובית", מסייעת בהפחתת התנהגויות אלימות בכיתה ומקדמת אינטראקציות חברתיות חיוביות בכיתה. ישנן הוכחות לכך שתוכנית המיושמת בקרב תלמידי כיתות ב' וג', העוסקת בשליטה בדחפים ואמפתיה כלפי האחר, מביאה להפחתת התנהגויות פיזיות תוקפניות.
אסטרטגיות אחרות ברמה הבית-ספרית מיועדות לצמצום או ביטול של תופעת הבריונות וארגון של גורמי השיטור המקומיים לאכיפה טובה יותר כנגד פעילות אלימה של כנופיות שונות.
מורים הם הקבוצה המקצועית המתמודדת ישירות עם תופעות של אלימות בבית הספר ושנמצאת רוב הזמן בקרב הבריונים וגורמי האלימות בעצמם, כמו גם הצדדים האחרים (הצד המותקף ושאר התלמידים). לפיכך, לדרכי ואופני ההתערבות של מורים במקרי אלימות ובריונות בית ספרית יש חשיבות רבה. על פי מחקרים, מורים מעדיפים התערבויות מבוססות סמכות, אך נראה שמזניחים מעט את עניין התמיכה בקורבנות האלימות והבריונות. בשטח, רוב תוכניות הלימוד המיועדות להכשרת מורים אינן כוללות כישורי מניעה והתערבות בנושאים של אלימות בבית הספר.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות > אסטרטגיות מניעה ברמת המשפחה

חלק מתוכניות ההתערבות למניעת אלימות מכוונות לשיפור היחסים המשפחתיים. ישנן מספר ראיות לכך שלאסטרטגיות התערבות כאלו יש השפעה מעטה יחסית על ההתנהגות של ילדים, הן בטווח הקצר והן לטווח הארוך. תוכנית מניעה כזו שהופעלה בשיתוף של אימהות הוכחה כיעילה בהפחתת התנהגות אגרסיבית ותוקפנית אצל ילדים. ישנה שאלה חשובה הנוגעת למידת ההשפעה שיש לתוכנית המבוצעת במסגרות ביתיות-משפחתיות על העברת ההתנהגות של אותם ילדים גם לתחומי בית הספר.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות > אסטרטגיות מניעה ברמת הפרט

תוכניות המתמקדות באסטרטגיה פרטנית, מיועדות לתלמידים המפגינים התנהגויות תוקפניות ואלימות או נמצאים בסיכון להתנהגויות מסוג זה. חלק מאותן תוכניות כוללות עבודה על פתרון סכסוכים ומציאת פתרונות קבוצתיים לבעיות. תוכניות אחרות עוסקות בלימוד של כישורים חברתיים. קבוצת מחקר שנערכה בנושא בעיות התנהגות, תוך פיתוח ויישום מרכיב אנטי-תוקפנות אוניברסלי לילדים בבית ספר יסודי, גם פיתחה ויישמה הדרכה אקדמית ממוקדת המיועדת עבור ילדים הנמצאים בסיכון גבוה להתנהגות אגרסיבית.
דרכי הטיפול בתופעה, מניעה והתערבות > פעולות אפשריות נוספות

לימוד ילדים זיהוי ודרכי תגובה להתנהגויות אלימות; להסביר לילד שהוא יכול להתנגד להתעללות ולהתרחק מהאדם הפוגע
עידוד ילדים לשתף מורה או כל מבוגר אחר לכך שהוא נחשף להתנהגות אלימה או מתעללת
פיתוח כישורים נפשיים שיבססו אצל ילדים ונערים שליטה ואוטונומיה, כתנאי להתמודדות במצבי חיים מורכבים וקשים
הצבת מצלמות אבטחה במעגל סגור על מנת לשמור על הסדר הקיים והביטחון של כלל הנמצאים בשטח בית הספר
הגברת סמכותו ואחריותו של מנהל בית הספר
קביעת מדיניות ונהלים ברורים ביחס לטיפול במקרי אלימות בבית הספר
הכשרת מורים בנושאים הקשורים בהתמודדות עם אלימות.
בישראל

סקר ארגון המורים שנערך בראשית שנת הלימודים של 2019 בקרב 400 מורים, מצא ירידה של אחוז במספר הדיווחים של מורים על אלימות שהופנתה כלפיהם. עם זאת, מספר הדיווחים שנתקבלו עדיין גבוה יחסית: כ־54% מכלל המורים בישראל חוו אלימות כזו או אחרת בשנה זו. 76% דיווחו על "חוצפה וסירוב לקיים הוראות מצד תלמידים". על פי הסקר, בסך הכול 87% מהמורים דיווחו כי חוו סוג כלשהו של אלימות בבית הספר או היו עדים לה.
מחקר טאליס נערך אחת לחמש שנים. במחקר הנוכחי שנערך ב-2018 השתתפו 48 מדינות, 31 מהן חברות ב-OECD. בישראל השתתפו במחקר 2,627 מורים ו-184 מנהלים בכיתות ז'-ט'. מהם 1,788 מורים ו-130 מנהלים מבתי ספר דוברי עברית, ו-839 מורים ו-54 מנהלים בבתי ספר דוברי ערבית. המחקר דירג את ישראל כמדינה שבה שיעור האלימות במערכת החינוך גבוה פי שישה מזה שבמדינות המערב. על פי המחקר, 26% מהמורים בכיתות ז’ עד ט’ בישראל דיווחו על אלימות מילולית או איומים כלפיהם, בעוד הממוצע במדינות ה־OECD עומד על 14% בלבד. אשר לאלימות פיזית, הפערים גדולים עוד יותר: 13% בישראל לעומת 2% במדינות המערב.
ראו גם

בריונות
בריונות רשת
בריונות בבתי ספר
משמעת במסגרת החינוכית
אלימות
גאיס

גאיס (GAIS) היא קבוצת כדורגל שוודית מהעיר גטבורג, המשחקת בליגה השנייה בשוודיה לאחר שירדה מליגת העל השוודית בסוף עונת 2012. הקבוצה משחקת במדים בצבעי שחור-ירוק. נוסדה במרץ 1894.
גאיס היא אחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות בשוודיה. הקבוצה הייתה מחבריה המייסדים של ליגת העל השוודית וכן האלופה הראשונה שלה. היא הוסיפה זכייה בגביע השוודי בשנת 1942. בסך הכול, זכתה הקבוצה בארבע אליפויות לאומיות ובחמש אליפויות הליגה (בשוודיה היו מספר מסגרות כדורגל, שרק האלופה באחת מהן הוכתרה כאלופת המדינה). ברוב התארים זכתה בעשורים הראשונים של המאה ה-20. גאיס שיחקה 49 עונות בליגה הראשונה. בעשורים האחרונים הקבוצה לא מצליחה כבעבר. מתוך 30 העונות האחרונות הייתה בליגה הראשונה ב-8 בלבד, ויתר על כן היא שיחקה בליגה השלישית במשך 6 עונות. הקבוצה הצליחה לחזור לליגה העליונה בשנת 2006. את העונה היא סיימה במקום ה-10, כאשר ג'יימס קין כבש 10 מ-25 שערים של העונה של המועדון. גאיס שיחקה בליגה העליונה עד לשנת 2012, בה ירדה לליגת משנה ונכון לשנת 2021 טרם חזרה.
בשנת 2023 היא חזרה לליגה הבכירה.
רון מודי

| --- | --- |

רון מודי, 1975
 לידה:  8 בינואר 1924 לונדון, אנגליה, בריטניה
 פטירה:  11 ביוני 2015 (בגיל 91) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1953–2015 (כ־62 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון  בית הספר סאות'גייט 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
רונלד מודניק (באנגלית:  Ronald Moodnick; ‏8 בינואר 1924 - 11 ביוני 2015) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-בריטי, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, וזכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1968 על הופעתו בסרט "אוליבר!".
ביוגרפיה

מודי נולד בשכונת טוטנהאם שבלונדון. אמו קייט הייתה יהודייה ליטאית, ואביו ברנרד מודניק היה ממוצא יהודי רוסי. מודי הוא דודנם של הבמאי לורנס מודי ושל השחקנית קלייר מודי. בצעירותו למד סוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון.
קריירת משחק

בזמן שלמד באקדמיה, החל מודי להופיע בהצגות, ולאחר מכן החליט להיות שחקן מקצועי. התפרסם בקולנוע הבריטי בקומדיה של ריצ'רד לסטר "העכבר על הירח" (1963) בתפקיד ראש ממשלת בריטניה רופרט מואנגט'וי. כן התפרסם בעיבוד הקולנועי לספרה של אגאתה כריסטי, "בצל הגרדום" (1964), כאשר גילם את השחקן דריפורד קוסגוד.
בשנת 1960 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד הנוכל היהודי פייגין. ב-1968 שיחק בגרסה הקולנועית המצליחה של קרול ריד למחזה זה; מודי זכה על הופעתו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בקומדיה/מוזיקלי, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס באפט"א. על הופעתו בגרסה המחודשת למחזמר זה, שיצאה ב-1984, היה מודי מועמד לפרס טוני.
בשנת 1970 הופיע בקומדיה של מל ברוקס "כסאות לוהטים", לצידם של דום דה-לואיז ופרנק לנגלה, בתור האריסטוקרט הרוסי אפוליט ורוביינינוב.
מודי נפטר בשנת 2015 בגיל 91. הוא השאיר אחריו אישה ושישה ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת

חופשת קיץ (1963)
העכבר על הירח (1963)
בצל הגרדום (1964)
איש הסנדוויץ (1966)
אוליבר! (1968)
שנים עשר כיסאות (1970)
טיסת הדובים (1971)
אגדת איש הזאב (1975)
הצד המוזר של סוף הציוויליזציה כפי שאנחנו מכירים (1979)
איש החלל והמלך ארתור (1979)
דומיניק (1980)
לא נכון זה נכון (1982)
איפה פרסייפל? (1983)
ילד בחצר של המלך ארתור (1995)
חשיפה (2001)
כלבים אבודים (2005)
מלון הנסיכה אילת

| --- | --- |

 מיקום:  אילת, ישראל
 דירוג:  5 כוכבים
 סוג המלון:  מלון נופש
 חדרים:  419
 בעלות:  בעבר, אלכסנדר טסלר מאז 2015, חברת נצבא
 ניהול:  נצבא
 שמות קודמים:  ישרוטל הנסיכה
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1992
 עלות:  50 מיליון דולר
 אדריכל:  אדריכל: יהודה פייגין   אדריכל נוף: אורי מילר  ניהול ופיקוח: ניצן ענבר מהנדסים
 תאריך שיפוץ:  2018
 קואורדינטות:  29°29′47″N 34°54′26″E﻿ / ﻿29.4965°N 34.90725°E﻿ / 29.4965; 34.90725
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןמלון הנסיכה אילת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןמלון הנסיכה אילת  he מלון הנסיכה אילתhe מלון הנסיכה אילתמפת  __ אילת [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות ממזרח: עקבה מדרום: מפרץ אילת ממערב: חצי האי סיני tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלון הנסיכה אילת היה בית מלון, הממוקם בחלקה הדרומי של העיר אילת סמוך למעבר הגבול טאבה. המלון כלל 419 חדרים שמתוכם 64 חדרי סוויטות. בנובמבר 2015, המלון נסגר עקב חובות, נמכר לחברת נצבא ומאז עומד נטוש.
בתרבות

מספר סצנות בסדרה "כסף קטלני" צולמו במלון הנסיכה.
הסרט פעמיים בוסקילה בכיכובו של זאב רווח צולם גם הוא במלון.
הערות שוליים

1 2 3  יהודית זילברשטיין, בית מלון חדש, פרינסס פנטה, יבנה באילת - לא הרחק מטאבה, מעריב, 17 בינואר 1989
↑  מותה של הנסיכה: תיעוד מבפנים של המלון האילתי המפואר שנסגר, באתר ערוץ עשר
↑  יהודית זילברשטיין, משקיע מגרמניה רוצה להקים מלון מפואר ליד טאבה, מעריב, 28 בינואר 1986
↑  שלומית לן, ‏"על דבר כזה כמו מה שעשה לי בנק הפועלים עוד לא שמעתי", באתר גלובס, 31 בדצמבר 2016
↑  נחושתן תתקין מעליות בשלושה בתי מלון באילת, מעריב, 15 במאי 1990
↑  דורית ראשוני, החוף האחרון, חדשות, 13 בנובמבר 1990
↑  אביבה קרול, ‏בעלי מלון הנסיכה אילת מעוניין להשקיע 100 מיליון דולר בהקמת מלון בת"א, באתר גלובס, 28 בספטמבר 1997
↑  שמואל דקלו, ‏בג"ץ: עיריית אילת אינה רשאית לקבוע "5 כוכבים דה-לוקס" לארנונה, באתר גלובס, 23 באפריל 1997
↑  זהבה דברת, ‏ארוחה מדברית ב-150אלף דולר, באתר גלובס, 25 בינואר 2000
אלעזר לוין, ‏שבוע שמח במלון הנסיכה: תעשיין צרפתי חגג בר מצווה עם 280 איש, באתר גלובס, 1 במרץ 2001
↑  שני נציגים מישראל ברשימת 10 המלונות המשתלמים בעולם, באתר גלובס, 24 במרץ 1999
↑  אביבה קרול, ‏זרקו אותה לדגים, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2004
↑  גדי גולן, ‏פלאטו-שרון ובעלי מלון הנסיכה באילת פועלים להקמת קזינו ב-80 מיליון דולר, באתר גלובס, 26 במאי 2005
↑  בעלי מלון הנסיכה באילת יקימו פארק גולף מצפון לעיר, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2003
שלומית צור, ‏תביעה: המדינה הבטיחה קרקע לפרויקט גולף - אך מכרה אותה, באתר גלובס, 26 בינואר 2016
↑  רנית נחום-הלוי, מלון הנסיכה באילת יבנה כפר נופש עם 90 יחידות ב-95 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2009
↑  הילה רז, לאומי: מלון הנסיכה באילת חייב 197 מיליון ש' - למנות כונס זמני, באתר TheMarker‏, 22 במרץ 2011
↑  הילה רז, מלון הנסיכה באילת ימשיך לפעול ללא שינוי, באתר הארץ, 22 במרץ 2011
↑  עירית רוזנבלום, מלון הנסיכה באילת הועבר לרשת ישרוטל ויושק בשם "ישרוטל הנסיכה", באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2011
↑  ענת כהן, ‏הממונה מתנגד למיזוג בין ישרוטל למלון הנסיכה באילת, באתר גלובס, 24 במאי 2012
↑  רינה רוזנברג קנדל, בניסיון למנוע את סגירת מלון הנסיכה באילת: חיים כץ ועמיר פרץ ייפגשו עם הממונה על ההגבלים, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2012
↑  ספיר פרץ, ‏לבקשת בנק הפועלים: מונה כונס נכסים למלון הנסיכה באילת, באתר גלובס, 6 במאי 2015
↑  ספיר פרץ, ‏עובדי מלון הנסיכה באילת זומנו לשימוע לפני פיטורים, באתר גלובס, 26 בינואר 2015
↑   רינה רוזנברג קנדל, חיים צוף וקובי מימון משתלטים על מלון הנסיכה, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2015
↑   גילי מלניצקי, בעלי מלון הנסיכה תובעים 200 מיליון שקל מישרוטל ובנק הפועלים, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2016
↑  "מלון הנסיכה חזר לפעילות? - ערב ערב באילת". נבדק ב-2018-04-08.
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏טרנד הבוטיק חלף? נצבא תקים מלון ענק סמוך לנתב"ג - וזו רק הסנונית הראשונה, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2019
↑  מצגת שוק ההון - איירפורט סיטי בע"מ, 30 בספטמבר 2020, באתר מאיה (הודעות לבורסה)
↑  ניצן שפיר, ‏סוף לסאגת מלון הנסיכה באילת: נדחתה תביעת הבעלים נגד ישרוטל ובנק הפועלים, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2022
↑  אמיתי גזית, פרשת מלון הנסיכה: הערעור של נצבא נדחה - תשלם מס של 90 מיליון שקל על רכישת המלון, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2023
נאן גולדין

| --- | --- |
גולדין באוקטובר 2009
גולדין באוקטובר 2009
 לידה:  12 בספטמבר 1953 (בת 71) וושינגטון די. סי.
 לאום:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון  אוניברסיטת טאפטס 
 תקופת הפעילות:  1969–2010 (כ־41 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום
 זרם באמנות:  Five of Boston 
 הושפעה על ידי:  Cookie Mueller, Greer Lankton, Jack Smith 
 יצירות ידועות:  The Ballad of Sexual Dependency
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (2006)  פרס לוסי (2014)  פרס הסלבלד (2007)  טיים 100 (2022) 
 בן או בת זוג:  Siobhan Liddell 
 
נאן גולדין (באנגלית: Nan Goldin;‏ נולדה ב-12 בספטמבר 1953) היא צלמת יהודייה-אמריקאית הידועה בזכות התיעוד האינטימי של הקהילה הלהטב"קית, סביבתה הקרובה, ידוענים ואנשי ציבור.
ילדות ונעורים

גולדין נולדה בוושינגטון די סי וגדלה בלקסינגטון, מסצ'וסטס (פרבר של בוסטון) למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני, אביה עבד ככלכלן ברשות התקשורת האמריקאית. אחותה, ברברה, התאבדה כשגולדין הייתה בת 11, והאירוע גרם לזעזוע קשה בחייה. היא עזבה את הבית ואת בית הספר התיכון בלקסינגטון ועברה ללינקולן מסצ'וסטס שם גרה אצל משפחת אומנה ולמדה בבית ספר דמוקרטי קהילתי. בבית הספר היא התוודעה לראשונה לצילום במצלמת פולארויד. בהמשך היא הצטרפה לקבוצת צעירים שהיו מעורבים באלימות, סמים ומין.
קריירה > צילום דמויות מהשוליים

התערוכה הראשונה של עבודותיה התקיימה בבוסטון בשנת 1973, כשהיא בת 20 בלבד, והציגה תיעוד של הקהילה ההומוסקסואלית, והטרנסג'נדרית בעיר, שאליהם נחשפה בזכות קשריה עם הצלם דוד ארמסטרונג. באותה תקופה היא חיה עם קהילת הדראג קווינז בעיר צילמה ותיעדה אותה. "הקוויניז [המלכות] נלחמו שאצלם אותן וקרעו את הצילומים ששנאו". בצילומיה את הדרג קווין, גולדין ביקשה להציג אותן כי כמגדר שלישי.
בשנת 1977 סיימה גולדין את לימודיה בבית הספר שליד המוזיאון לאמנות בבוסטון ובאוניברסיטת טופטס (Tufts University). באותה התקופה היא החלה להשתמש בהדפסי סיבאכרום בהירים (הדפסות סרטי צילום על בסיס פוליסטר). גולדין עברה לעיר ניו יורק והחלה מתעדת את סצנת מוזיקת הפאנק והגל החדש ואת תרבות הסמים בעיר. צילומיה מאותן שנים (1980-1986), כונסו בספר בשם "The Ballad of Sexual Dependency", כשם אחד משיריו של ברטולט ברכט מן המחזה "אופרה בגרוש". צילומיה הקרינו אסתטיקה של "סנפ שוט" (snapshot), כלומר צילום מהיר, הנראה על פי רוב כבעל קומפוזיציה אקראית ומצולם ללא אמצעי תאורה מיוחדים. הצילומים הכילו נושאים בעלי אופי אגרסיבי ובהם שימוש בסמים, אלימות ומיניות בוטה אך הוצגו בצורה מפתה על ידי שימוש מודגש בצבע ובאסתטיקה אשר כונתה "הרואין שיק" (heroin chic).
לעיתים הוצגו עבודותיה של גולדין כמצגת שקופיות. התצוגה הידועה ביותר במדיום זה הכילה 800 שקופיות אשר הוצגו במשך של כ-45 דקות. בהקדמה לספר היא כתבה שהספר הוא יומן אישי שהיא מאפשרת לאנשים לקרוא על ה"שבט" שלה. בסוף שנות התשעים, רוב חבריה ומושאי הצילום נפטרו ממנות יתר של סמים או מאיידס. גולדין עצמה נכנסה למוסד גמילה ב-1988. היא המשיכה לתעד את חייה בגילוי לב כולל את חוויית האשפוז.
קריירה > צילום דמויות מהשוליים > ביקורת

צילומיה של גולדין מכורים לסמים הציגו אותם, לכאורה, באור חיובי. חלק מהמבקרים האשימו אותה שהיא הופכת את השימוש בהרואין לזוהר, ושהשפיעה על סגנון הגרארג' באופנה שהפך מאוחר יותר לפופולרי מגזיני אופנה.
קריירה > צילומי נוף ומשפחה

ב־1992 העורך של מגזין אומנות יפני (déjà-vu) הזמין את גולדין לטוקיו להיפגש עם הצלם היפני ארקאי (Nobuyoshi Araki). יחד הם תיעדו את תרבות הנוער ביפן ויצרו מבט ייחודי על אינטימיות, מיניות ויופי. הצילומים כונסו לספר Tokyo Love: Spring 1994. במהלך השנים, צילומיה נעו מייצוגים של נעורים הרסניים להורות וביתיות וצילומי נוף המשוחחים עם יצירות של ציירים רומנטיקנים גרמנים, למשל קספר דויד פרידריך. צילומיה לוכדים את עושר בטבע ומייצרים דמויים כמו תלת־ממדים. גולדין צלמה נוף מאז שנות השבעים אך חשפה אותם רק בשנות האלפיים.
ב־2014 גולדין פרסמה ספר ותערוכה "עדן ואחריו" ("Eden & After") שהציגה צילומי ילדים שתיעדה במשך 35 שנה. רוב המצולמים הם ילדים של קרובי משפחתה וחברים. בצילומיה היא ניסתה לתפוס את השמחה והעוצמה שבילדות וכן את אובדן של חופש עם ההתבגרות. הספר עוסק גם ביחסי הורים ילדים ומגדר אצל ילדים.
ב-2024 ערכה תערוכה בברלין, העוסקת בביקורת חריפה על מדינת ישראל ועל מדיניות גרמניה בנושא הקונפליקט במזרח התיכון.
פרסים והוקרה

צרפת, לגיון הכבוד ב-2006
שוודיה, פרס הסלבלד ב-2007
ארצות הברית, מדליית אדוארד מקדואל ב־2012