stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנאץ'

| --- | --- |

 בימוי:  גאי ריצ'י 
 הופק בידי:  מת'יו ווהן 
 תסריט:  גאי ריצ'י 
 עריכה:  ג'ון האריס 
 שחקנים ראשיים:  בניסיו דל טורו  ג'ייסון סטיית'האם בראד פיט אלן פורד רייד סרבדזיג'ה ויני ג'ונס דניס פארינה לני ג'יימס מייק רייד סטיבן גרהאם
 מוזיקה:  ג'ון מרפי 
 צילום:  טים מוריס-ג'ונס 
 מדינה:  אנגליה
 חברת הפקה:  SKA Films
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 באוגוסט 2000
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, רוסית
 סוגה:  סרט קומדיית פשע, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקציב:  10,000,000$
 הכנסות:  83,500,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   snatch
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סנאץ' (באנגלית: Snatch) הוא סרט קולנוע מז'אנר המתח והפשע, שיצא בשנת 2000, ונכתב ובוים על ידי גאי ריצ'י. הסרט מתרחש בלונדון, ומציג שני קווי עלילה שונים: הראשון מתאר את טורקיש (ג'ייסון סטיית'האם), יזם קרבות אגרוף בלתי חוקיים שמסתבך עם העבריין בריק-טופ (אלן פורד); והשני מדבר על החיפוש של קבוצות שונות אחר יהלום גנוב.
הסרט מציג מגוון רחב של דמויות שונות זו מזו, ומפורסם בשל הבימוי המיוחד שלו, קווי העלילה השונים שמסתבכים אחד בשני והקצב המהיר של הסרט.
שחקנים

ג'ייסון סטיית'האם - טורקיש, יזם קרבות אגרוף בלתי חוקיים.
סטיבן גראהם - טומי, שותפו לעסקים של טורקיש.
בניסיו דל טורו - פרנקי "ארבע אצבעות", גנב מקצועי עם התמכרות להימורים.
אלן פורד - בריק-טופ, ראש מערכת הימורים שמבוססת על קרבות אגרוף וקרבות כלבים לא חוקיים.
בראד פיט - מיקי א'וניל, נווד אירי ואלוף לקרבות עם ידיים חשופות.
דניס פארינה - "הדודן" אבי, יהלומן יהודי אמריקאי, שארגן גנבת יהלום.
רייד סרבזיג'ה - בוריס "הלהב" או בוריס "חומק-הכדורים", מוכר נשק לא חוקי, בעבר סוכן ק.ג.ב..
ויני ג'ונס - טוני "שיני קליעים", שכיר חרב, גנגסטר אנגלי.
מייק רייד - דאג "הראש", יהודי בעל חנות יהלומים באנגליה.
סורקה קיוזאק - גברת או'ניל
ג'ייסון פלמינג - דארן
ביקורת

הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובן. באתר "Rotten Tomatoes" הוא דורג עם ניקוד של 73%. עם זאת, חלק מהמבקרים הצביעו על דמיון רב מדי לסרטו הקודם של גאי ריצ'י, "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים". בנוסף נטען לעיתים כי הוא חסר עומק.
המגזין "אמפייר" דירג את הסרט במקום ה-466 ברשימת 500 הסרטים הטובים בכל הזמנים.
הסרט זכה להצלחה רבה בבתי הקולנוע, עם הכנסות של 83 מיליון דולר לאורך השנים.
פנתר לבן (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  דני רייספלד
 הופק בידי:  דפנה פרנר
 תסריט:  דני רייספלד
 עריכה:  דניאל אביצור
 שחקנים ראשיים:  יבגני אורלוב זאב רווח מיטל גל סויסה נטשה מנור זורה קרטבלישוילי
 מוזיקה:  אלון אוחנה
 צילום:  רם שוויקי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  סרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 2013
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  עברית, רוסית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ספורט 
 תקציב:  ₪276,500
 דף הסרט ב־IMDb
 
פנתר לבן הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דני רייספלד, שיצא לאקרנים ב-2013. זהו סרט דרמה ולחימה המספר את סיפורו של אלכס שהופך למתאגרף מקצועי.
עלילה

אלכס צייטלין, מתאגרף ממוצא רוסי הופך לניאו נאצי כתגובה להפניית עורף מהחברה הישראלית הדוחה אותו ואת משפחתו. מפגש רב משמעות בין דוד אוחנה, מאמן אגרוף מזרחי-מסורתי מטבריה החולם להחזיר לטבריה את תהילת העבר שלה כעיר אלופי אגרוף, מובילה את אלכס להפוך למתאגרף מקצועי ובעל פוטנציאל במועדון.
תוך כדי ההתחברות אל דוד נסחף אלכס לרומן עם יסמין אוחנה, בתו של דוד ולראשונה בחייו מוצא את עצמו שייך לחברה הישראלית. אלכס נקרע בין נאמנותו לחבורה הניאו נאצית בראשה עומד אחיו יבגני לבין הזדהות שלו עם ערכיו של דוד אוחנה, הגורו החדש שלו.
שחקנים

יבגני אורלוב – אלכס צייטלין
זאב רווח – דוד אוחנה
מיטל גל סויסה – יסמין אוחנה
נטשה מנור – ורה צייטלין
זורה קרטבלישוילי –יבגני צייטלין
רועי פרץ - ציון
כפפות (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן כפפות של דן צלקה
 בימוי:  רפי אדר
 הופק בידי:  אולפני ג.ג. ואמיל הפקות
 תסריט:  רפי אדר יהודית סולה
 עריכה:  דוד טור
 שחקנים ראשיים:  איקה זהר שרון הכהן עזרא כפרי שלמה תרשיש דן מוג'ה אמנון מסקין
 מוזיקה:  שלום חנוך
 צילום:  יוסי ויין
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 חברה מפיצה:  גלובוס גרופ
 הקרנת בכורה:  1986
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 תקציב:  450,000 דולר
 הכנסות:  4,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
כפפות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986 בבימויו של רפי אדר עם איקה זהר, שרון הכהן ועזרא כפרי בתפקידים הראשיים.
הפקה והפצה

את הסרט יזם וביים המפיק רפי אדר. התסריט נכתב על ידי רפי אדר ואשתו יהודית סולה והוא מבוסס על ספרו של דן צלקה "כפפות" משנת 1982. העלילה מתרחשת בתל אביב בשנת 1937 ומתרכזת בעולים חדשים מפולין ובקבוצת האגרוף של מכבי תל אביב.
הפקת הסרט התעכבה כשנה, עקב קשיים בגיוס התקציב הדרוש, לאחר שצילומי הסרט החלו ונפסקו. חברת אולפני ג.ג. של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס נכנסה להשקעה בסרט, וסיפקה כמחצית מתקציב ההפקה שעמד על 350 אלף דולר. צילומי הסרט החלו בפברואר 1986. צילומי החוץ נערכו ברחוב ליליינבלום בתל אביב, שעוצב כפי שהיה בשנות ה-30. הסרט יצאה לאקרנים בספטמבר 1986.
הסרט ספג ביקורות שליליות, גם כשל בקופות וירד מהאקרנים לאחר שבועיים בלבד.
תקציר העלילה

מר ברויין (ניסן נתיב), פרשן אגרוף ידוע מוורשה, עולה עם משפחתו לתל אביב ונפגש עם מר פאלאנט (שמואל שילה) מנהל מכבי תל אביב. הוא מציע פרס כספי גבוה למתאגרף שיזכה במקום ראשון. לקבוצה חסר מתאגרף במשקל בינוני והמאמן צ'אמארקו (עזרא כפרי) יוצא לחפש את טולק שפרן (איקה זהר) בעזרת חברו של טולק, מיטייה (שלמה תרשיש).
טולק היה בזמנו שומר ראש של גנגסטר יהודי בוורשה שכונה "העכביש" והיה מתאגרף. בפלסטינה איננו רוצה לעסוק באגרוף ולקבל מכות אך צ'אמארקו משכנע אותו. הוא מתחיל באימונים מפרכים ומנצח במספר תחרויות.
הוא לומד עברית ומתאהב במורה נאוה (שרון הכהן). מתחיל ביניהם רומן אהבה עם מעלות ומורדות. סוכן אגרוף מניו יורק בשם רוזמרין (אמנון מסקין) מציע לו חוזה שמן בארצות הברית כדי שיתאגרף מול המתאגרף הנודע ג'ו בונאטי (אנטוניו מרסינה). טולק מסכים למורת רוחו של צ'אמארקו. הוא עושה זאת כדי להתגבר על הפחד הטבוע בנפשו.
אחד המתאגרפים, לובארט, (דני מוג'ה) מעודד אותו ועורך לו אימונים מפרכים לקראת התחרות שבתוכם הוא מנצח חייל בריטי מתאגרף שהגיע במקרה לחזות באימוניו.
נאוה רוצה שיעזוב את האגרוף ומתנתקת ממנו.
לבסוף מתאגרף טולק עם ג'ו בונאטי בתחרות סגורה ומנצח אותו לאחר קרב קשה. רוזמרין נותן לו כסף וכרטיס לארצות הברית אך טולק מחליט לאחר שהתגבר על הפחד, לעזוב את האגרוף ולהישאר בארץ עם נאוה.
שחקנים

| שחקן/שחקנית | תפקיד |
| --- | --- |
איקה זוהר: טולק
שרון הכהן: נאוה
עזרא כפרי: צ'אמארקו
דן מוג'ה: לובארט
שלמה תרשיש: מיטייה
אמנון מסקין: רוזמרין
אנטוניו מרסינה: ג'ו בונאטי
ניסן נתיב: ברווין
שמואל שילה: פאלאנט
דוד מונשיין: עיתונאי
רפי יחזקאל: האנדשר (מתאגרף)
יהודית סולה: צלינה, אשתו של צ'אמארקו
ירוסלב יעקובוביץ: סקסופוניסט
הערות שוליים

↑  דוד לביא, בשבועות הקרובים ייצא לאקרנים הסרט כפפות, מעריב, 28 באוגוסט 1986
↑  ירון פריד, מצלמים, לא מצלמים, מצלמים, חדשות, 6 בפברואר 1986
↑  עירית שמגר, תל אביב הקטנה כזירת איגרוף, מעריב, 6 בפברואר 1986
↑  ביקורות:
רחל נאמן, קולנוע תוצרת הארץ - 'כפפות', כותרת ראשית, 17 בספטמבר 1986
מאיר שניצר, אגרוף של וזלין, חדשות, 15 בספטמבר 1986
↑  רן גפן, "כפפות" נופל, חדשות, 23 בספטמבר 1986
מכירת הבכורה

עשו מוכר ליעקב את בכורתו תמורת נזיד עדשים (ציור מעשה ידי יאן ויקטורס, 1653)
עשו ויעקב, מכירת הבכורה (מתיאס סטום, 1640)
יעקב קונה את הבכורה מעשו בנזיד, ציור ממעגלו האמנותי של מתיאס סטום
מכירת הבכורה הוא סיפור מקראי, המופיע בתחילת פרשת תולדות, ספר בראשית, פרק כ"ה, ומספר כיצד עשו, בנו הבכור של יצחק, מכר את בכורתו ליעקב תמורת נזיד עדשים, בעת שבא מן השדה עייף. על אף שהוא מכר את הבכורה מרצונו, ואף ביזה אותה, מעשה זה, כמו גם גנבת הברכות, גרמו לעשו לשנוא את יעקב, ולתכנן להורגו.
תקציר הסיפור

בעת שיעקב מכין נזיד עדשים, אחיו הבכור, עשו הצייד, חוזר עייף מן השדה. עשיו מבקש מיעקב שייתן לו לאכול מן הנזיד ("הַלְעִיטֵנִי נָא"), ומנמק את בקשתו בכך שהוא עייף. יעקב נאות להאכיל את עשו רק תמורת מכירת בכורתו. עשיו מסכים ומסביר שאין לו צורך בבכורה כיוון שהוא "הוֹלֵךְ לָמוּת" ("מרוב התלאה והעייפות", כפי שמפרש ספורנו), ומוכר אותה ליעקב. לאחר שעשיו נשבע ליעקב על מכירת הבכורה יעקב ממלא את חלקו במכירה ונותן לעשיו לחם ונזיד עדשים. הסיפור מסתכם ברשימה של חמישה פעלים המבטאים את זלזולו של עשיו בבכורה: ”וַיֹּאכַל וַיֵּשְׁתְּ וַיָּקָם וַיֵּלַךְ וַיִּבֶז עֵשָׂו אֶת הַבְּכֹרָה”.
בפרשנות הפשט היהודית

סיפור מכירת הבכורה מעלה תמיהה: כיצד הסכים עשו למכור את בכורתו - שבתקופה המדוברת היה לה ערך חומרי ומעמדי רב - בנזיד עדשים (מכאן גם הביטוי המקובל בשפה העברית, למכור פריט או נכס בנזיד עדשים, היינו במחיר הנמוך משמעותית משוויו). על פי חוק הירושה שכתוב בספר דברים, חלקו של הבן הבכור בירושה גדול פי שניים מחלקו של הבן השני, ”כִּי-הוּא רֵאשִׁית אֹנוֹ, לוֹ מִשְׁפַּט הַבְּכֹרָה” (דברים, כ"א, ט"ו–י"ז). זה היה גם הנוהג במזרח הקדום.
במאמרו על קניין הבכורה מביא שאול רגב את התהיות שמעלה הסיפור וסוקר את הפרשנויות השונות שמוצעות על ידי הפרשנים: פרשנים, אומר רגב, אכן משערים ש"משפט הבכורה" כלל בתוכו לא רק את החלק הכספי, אלא גם את המעמד של הבכור כממשיך את מקומו של האב וזוכה לברכתו. סיפור גנבת הברכות בבראשית פרק כ"ז, ותגובתו הקשה של עשו מעידים על החשיבות העליונה שנתנו שני האחים לברכה. אבן עזרא מציין במפורש את שני היתרונות הנזכרים לעיל: "והבכורה שייקח פי שניים מממון אביו וי"א [ויש אומרים] שיש לבכור מעולם מעלה על הצעיר לקום מפניו ולשרתו כבן לאב", ומתעוררת השאלה אצל הפרשנים, כיצד מסכים עשו למכור את בכורתו בנזיד עדשים, אם התמורה כל כך גדולה. אבן עזרא גם מציע תשובה: עשו מתרץ את ה"עסקה" בכך שהוא ממילא הולך למות, אך אין כוונתו לומר שהוא בא בימים או חולה על ערש דווי. הוא פשוט יודע שכאיש שעיסוקו בציד חיות טורפות, חייו יכולים להיגדע פתאומית. ועל כן מה ערך לבכורתו.
אבן עזרא גם אינו מייחס עושר גדול ליצחק, וזו הסיבה לדעתו שיצחק ביקש מטעמים מיוחדים מעשו טרם מותו, מאחר שלא עלו על שולחנו הדל מטעמים. כך גם ניתן יותר להבין את זלזולו של עשו בבכורה.
הרמב"ן לעומתו סובר שליצחק, על פי כל הכתובים הסמוכים, היה עושר גדול, אך הוא מביע סברה שייתכן מאוד שחוק הירושה הממוני שמוזכר בספר דברים, עוד לא היה תקף בזמנו של עשו, ורק החשיבות שבמעמד ובברכה הייתה תקפה. שתי העמדות האלו, שמשלימות אחת את רעותה, עשויות בהחלט להסביר בצורה הגיונית את עסקת המכירה הזולה מאוד.
אך קיימת גם עמדה מנוגדת, שאותה מייצגים הרשב"ם, רד"ק וספורנו; יעקב שילם לעשו מחיר מלא בדמים עבור הבכורה, ונזיד העדשים היה רק מעין חתימת העסקה בארוחה. עמדה זו הייתה נוחה גם לפולמוס עם הנוצרים, משום שהמסר שעלול להיקלט מהסיפור המקראי הוא, שיעקב ניצל לרעה את רעבונו ועייפותו של אחיו הבכור וקנה ממנו את הבכורה בארוחה בלבד, מה שתאם את הסטיגמה שלהם על היהודים.
ספורנו ורד"ק מסבירים צעד זה של יעקב במשפט המסכם של הסיפור המקראי: "ויבז עשו את הבכורה". במקרה זה בא הכתוב כאילו ל"תרץ" את מעשהו של יעקב; עשו לא היה ראוי לבכורה. גם על פי פירושו של רש"י, לא היה עשו ראוי לבכורה, שזיכתה אותו במעלה רוחנית-דתית והוא ויתר עליה.
לקריאה נוספת

גרשון ברין, הבכור בישראל בתקופת המקרא, (עבודת דוקטור), אוניברסיטת תל אביב, תשל"א
ישראל יובל, שני גוים בבטנך: יהודים ונוצרים - דימויים הדדיים, עם עובד, 2000
דבורה סיגר, מעשה מכירת הבכורה (עבודת מוסמך) האוניברסיטה העברית, 1988
שרה בן ראובן, "מכירת הבכורה ופרשת הדודאים", החינוך וסביבו, ו-ז, (תשמ"ג - תשמ"ד), עמ' 347 - 348
יאיר זקוביץ, יעקב: הסיפור המפתיע של אבי האומה, הוצאת דביר, 2012, עמ' 19–33.
יונתן גרוסמן, יעקב: סיפורה של משפחה, הוצאת תבונות וידיעות אחרונות, 2019, עמ' 65–78.
מרדכי ברויאר, פרקי בראשית, הוצאת תבונות, תשנ"ט, עמ' 494–496.
עיר שמנה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של לאונרד גרדנר
 בימוי:  ג'ון יוסטון
 הופק בידי:  ריי סטארק, ג'ון יוסטון
 תסריט:  לאונרד גרדנר
 עריכה:  וולטר תומפסון
 שחקנים ראשיים:  סטייסי קיץ' ג'ף ברידג'ס סוזן טיירל
 מוזיקה:  קנת הול
 צילום:  קונרד הול
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 ביולי 1972
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  נאו-נואר, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עיר שמנה (באנגלית: Fat City) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1972 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם סטייסי קיץ', ג'ף ברידג'ס וסוזן טיירל בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי לאונרד גרדנר (אנ') והוא מבוסס על ספרו "עיר שמנה" משנת 1969.
הצילומים נערכו בסטוקטון (קליפורניה) כמו שמתואר גם בספר, עיר מוזנחת עם בעיית עוני, אבטלה, פשע ושכרות. העלילה היא על הקשיים בעולם האגרוף ומתארת קשר בין מתאגרף בסוף דרכו המקצועית למתאגרף צעיר.
סוזן טיירל הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
תקציר עלילה

בילי טולי (סטייסי קיץ') הוא מתאגרף בן 30 בסוף דרכו המקצועית. בעבר היה מתאגרף מצליח, השתכר יפה והיה נשוי. כשהקריירה שלו החלה לרדת, הוא מצא מפלט בשתייה ואשתו נטשה אותו. כעת הוא נמצא בחדר במלון מוזנח, קם בקושי בבוקר, שותה אלכוהול ולא יודע מה לעשות. לבסוף הוא מחליט להתאמן קצת במועדון ימק"א המקומי.
במועדון הוא מבחין בצעיר המתאמן במרץ על שק אגרוף. הצעיר מציג את עצמו בתור ארני מונגר (ג'ף ברידג'ס) בן 18. בילי מציע להתאגרף אתו ומגיע למסקנה שיש לו כשרון לאגרוף הוא שולח אותו למאמנו בעבר, רובן (ניקולאס קולאסנטו).
בילי ממשיך לצרוך אלכוהול בבר שם הוא פוגש את אומה (סוזן טיירל), אשת בר אלכוהוליסטית שמבלה את רובה זמנה בבר לאחר שהחבר שלה ארל (קרטיס קוקס), נשלח למאסר. בין בילי ואומה מתנהל דו-שיח של אלכוהוליסטים עם עליות וירידות ולבסוף הוא עובר לגור בדירת החדר שלה.
רובן חושב שארני כשרוני אך ארני מפסיד כבר בקרב הראשון. בילי וארני כעת מובטלים והולכים לעבוד בחקלאות כדי להשתכר למחייתם (סצנה שמזכירה את ענבי זעם).
חברתו של ארני, פיי (קנדי קלארק), נכנסת להיריון. הם מתחתנים ונולד להם בן. ארני ממשיך באגרוף ומצליח. ארל חוזר מבית הכלא לאומה ובילי נזרק מהדירה. הוא מבקש מרובן להשתתף שוב בתחרות ורובן מסכים לאחר היסוסים.
בילי מתאגרף מול לוצרנו (סיקסטו רודריגז) ומנצח אותו אך רובן משלם רק 100 דולר. בילי עוזב אותו בכעס ופוגש ברחוב את ארני. שניהם נכנסים לשתות קפה בבר מסתכלים אחד בשני וכמעט לא מדברים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סטייסי קיץ' | בילי טולי | מתאגרף |
| ג'ף ברידג'ס | ארני מונגר | מתאגרף |
| סוזן טיירל | אומה |  |
| קנדי קלארק | פיי | בת זוגו של ארני |
| ניקולאס קולאסנטו | רובן | מאמן אגרוף |
| ארט ארגון | בייב | עוזר מאמן |
| קרטיס קוקס | ארל |  |
| סיקסטו רודריגז | לוצרנו | מתאגרף |
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "עיר שמנה", עמ' 207–209
עלי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל מאן 
 הופק בידי:  מייקל מאן, ג'יימס לסיטר, ג'ון פיטרס 
 תסריט:  Stephen J. Rivele, מייקל מאן, אריק רות', כריסטופר וילקינסון, גרגורי אלן האוורד 
 עריכה:  ויליאם גולדנברג 
 מוזיקה:  פייטר בורק, ליסה ג'רארד 
 צילום:  עמנואל לובצקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי סוני, ג'ון פיטרס, אוברברוק בידור 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באוגוסט 2002 
 משך הקרנה:  157 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  דרום פלורידה, מיאמי, ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ali
 דף הסרט ב־IMDb
 
עלי (באנגלית: Ali) הוא סרט דרמת ספורט ביוגרפי אמריקאי משנת 2001 בבימויו של מייקל מאן, המתאר את חייו של המתאגרף המפורסם מוחמד עלי בגילומו של ויל סמית'. הסרט מתמקד באירועים המרכזיים בחייו של עלי, כולל הקריירה האגדית שלו בזירת האגרוף, התנגדותו לשירות צבאי במלחמת וייטנאם, והמאבק שלו למען זכויות האזרח.
ב-1992, ארדאג'י ביקר את עלי ביום הולדתו ה-50 ושכנע אותו לאפשר יצירת סרט על חייו. לקראת סיום תקופת האופציות שלו, ארדאג'י חתם על חוזה עם סרטי סוני תוך שהוא מאחד כוחות עם המפיק ג'ון פיטרס כשותף להפקה. בפברואר 2000, פורסם כי מאן קיבל את תפקידו כבמאי, בעקבות מועמדותו לפרס האוסקר עבור הסרט המקור. הצילומים החלו בלוס אנג'לס ב-11 בינואר 2001, בתקציב של 105 מיליון דולר, הצילומים התרחשו בעיר ניו יורק, שיקגו, מיאמי ומוזמביק.
הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים, אך היה כישלון קופתי כאשר הכניס רק 87 מיליון דולר מול תקציב הפקה של כ-118 מיליון דולר. ויל סמית' וג'ון ווייט קיבלו מועמדויות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר ולשחקן המשנה הטוב ביותר, בהתאמה.
עלילה

הסרט עוקב אחר נקודות מפתח בקריירה של מוחמד עלי, החל מזכייתו באליפות העולם, סירובו להתגייס לצבא, וכלה בקרב האגדי "Rumble in the Jungle" מול ג'ורג' פורמן. הסרט מציג גם את מערכת היחסים המורכבת של עלי עם דמויות כמו מלקולם אקס וחייו האישיים..
צוות השחקנים

ויל סמית' בתור מוחמד עלי
ג'יימי פוקס בתור דרו בונדיני בראון - עוזר המאמן של עלי
ג'ון ווייט בתפקיד הווארד קוסל - עיתונאי
מריו ואן פיבלס בתפקיד מלקולם אקס - חברו של עלי ופעיל זכויות שחורים
רון סילבר בתור אנג'לו דנדי - המאמן של עלי
ג'פרי רייט בתפקיד הווארד בינגהם - הצלם של עלי
ג'יידה פינקט סמית' בתפקיד סונג'י רוי - ארנבת לשעבר של פלייבוי
ג'ו מורטון בתור צ'ונסי אסקרידג' - עורך דינו של עלי
ברוס מקגיל בתור בראדלי - סוכן ממשלתי
בארי שבקה הנלי בתפקיד הרברט מוחמד - המנהל של עלי, ובנו של אליהו מוחמד
ג'אנקרלו אספוזיטו בתור קסיוס קליי האב - אביו של עלי
לורנס מייסון בתור לואיס סרייה
לוואר ברטון בתור מרטין לותר קינג ג'וניור
אלברט הול בתפקיד אליהו מוחמד - מנהיג אומת האסלאם
מייקל בנט בתור סוני ליסטון - אלוף האגרוף בתחילת הסרט
ג'יימס טוני בתפקיד ג'ו פרייז'ר - אחד מיריביו של עלי
צ'ארלס שופורד בתפקיד ג'ורג' פורמן - אחד מיריביו של עלי
דייוויד היינס בתור רודי קליי / רחמן עלי - אחיו של עלי
ליאון רובינסון בתור האח ג'ו
טד לוין בתפקיד ג'ו סמיילי - סוכן ממשלתי
מאליק בוונס בתפקיד ג'וזף מובוטו - נשיא זאיר
ויקטוריה דילארד בתור בטי שבאז - אשתו של מלקולם אקס
דייוויד אליוט בתור סם קוק - מוזיקאי
בראד גרינקוויסט בתור מרלין תומאס
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר בזכות הופעתו המרשימה של ויל סמית' שזכתה לשבחים נרחבים ואף למועמדות לפרס אוסקר. עם זאת, חלק מהמבקרים ציינו שהסרט היה ארוך ומורכב מדי. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 68%, וב-Metacritic, ציון של 65 מתוך 100.
קריד 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  סטיבן קאפל ג'וניור
 הופק בידי:  אירווין וינקלר רוברט צ'רטוף צ'ארלס וינקלר ויליאם צ'רטוף דייוויד וינקלר קווין קינג-טמפלטון סילבסטר סטאלון
 תסריט:  סילבסטר סטאלון ג'ואל טיילור
 עריכה:  דנה אי גלוברמן פול הרב סאירה היידר
 שחקנים ראשיים:  מייקל בי. ג'ורדן סילבסטר סטאלון
 מוזיקה:  לודוויג גורנסון
 צילום:  מאריס אלברטי
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 21 בנובמבר 2018   ישראל 22 בנובמבר 2018
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמת ספורט
 מקום התרחשות:  אוקראינה 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 הכנסות:  214 מיליון דולר (2 באפריל 2019)
 הכנסות באתר מוג'ו:   creed2
 סרט קודם:  קריד (סרט)
 סרט הבא:  קריד 3
 סרטים בסדרה:  סדרת סרטי רוקי
 www.creedthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קריד 2 (באנגלית: Creed II) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 2018, בבימויו של סטיבן קאפל ג'וניור על פי תסריט שכתב סילבסטר סטאלון יחד עם ג'ואל טיילורן. בסרט חוזרים לככב מייקל בי. ג'ורדן, סילבסטר סטאלון, טסה תומפסון ופלישיה רשאד. כמו כן מככבים גם דולף לונדגרן, ווד האריס, ראסל הורנסבי, אנדריי ווארד, בריג'יט נילסן, מיילו ונטימיליה והמתאגרפים איוונדר הוליפילד ושוגר ריי לאונרד.
הסרט הוא השמיני בזיכיון סרטי רוקי, אך מהווה גם ספין אוף מהסדרה המקורית וסרט המשך לקריד.
עלילה

בשנת 1985, מתאגרף סובייטי בשם איוון דראגו (דולף לונדגרן) הורג את המתאגרף והאלוף במשקל כבד לשעבר אפולו קריד, שהיה באותו עת מאמנו של רוקי ונלחם בדראגו בקרב ראווה בלאס וגאס, מה שהיה אמור להיות קרב חובבים התפתח לקרב מהלומות אכזרי מצד דראגו שגרם למותו של קריד. באותה שנה, רוקי בלבואה (סילבסטר סטאלון) הביס את איוון דראגו בקרב אגרוף חג המולד שנערך בברית המועצות. כעבור 33 שנה, בנו של אפולו קריד, אדוניס (מייקל בי. ג'ורדן), בעזרת אימוניו ועצותיו של רוקי, משתוקק לנקום את מות אביו כשהוא נלחם מול בנו של דראגו, ויקטור (פלוריאן מונטינו).
שחקנים

מייקל בי. ג'ורדן - אדוניס "דוני" קריד
סילבסטר סטאלון - רוקי בלבואה
טסה תומפסון - ביאנקה טיילור
דולף לונדגרן - אייוון דראגו
פלוריאן מונטינו - ויקטור דראגו
ווד האריס - טוני "דוק הקטן" אוורס
ראסל הורנסבי - באדי מארסל
אנדריי ווארד - דני "הפעלולן" ווילר
פלישיה רשאד - מארי אן קריד
בריג'יט נילסן - לודמילה דראגו
מיילו ונטימיליה - רוברט בלבואה ג'וניור, בנו של רוקי
ג'ייקוב "סטיץ'" דוראן - עצמו
רוי ג'ונס ג'וניור - עצמו
מייקל באפר - עצמו
איוונדר הוליפילד - עצמו
שוגר ריי לאונרד - עצמו
סינדרלה מן

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  רון הווארד 
 הופק בידי:  בריאן גרזר רון הווארד   פני מרשל
 תסריט:  קליף הולינגסוורת'  עקיבא גולדסדמן
 עריכה:  דניאל פ. הנלי 
 שחקנים ראשיים:  ראסל קרואו רנה זלווגר פול ג'יאמטי
 מוזיקה:  תומאס ניומן 
 צילום:  סלווטורה טוטינו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment, פני מרשל, סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל   סרטי מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 ביוני 2005 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי, ניו יורק, מחוז הדסון 
 תקציב:  88 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   cinderellaman
 פרסים:  פרס גילדת שחקני המסך אחד
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סינדרלה מן (באנגלית: Cinderella Man) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2005 בבימויו של רון הווארד. הסרט הוא סרט ביוגרפי, המתאר את סיפור חייו של המתאגרף הנודע ג'יימס ג'יי בראדוק, אותו מגלם ראסל קרואו. לצידו שיחקו רנה זלווגר ופול ג'יאמטי, שזכה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
עלילת הסרט

ג'יימס ג'יי בראדוק (ראסל קרואו) הוא עובד קשה יום, שבעבר היה מתאגרף אירי אמריקני מניו ג'רזי. הוא נאלץ לוותר על האגרוף לאחר ששבר את ידו בזירה. זוהי הקלה לאשתו, מיי (רנה זלווגר), שסולדת מהאלימות במקצוע שבחר, אך יודעת כי בלעדי האגרוף לא יהיה להם מקור פרנסה אחר.
כשארצות הברית נכנסת לשפל הגדול, בראדוק נאלץ לעבוד עבודת כפיים לפרנסת משפחתו. המנהל הוותיק של בראדוק, ג'ו גולד (פול ג'יאמטי), מציע לו לחזור לזירה במטרה להשיג כסף. אך הוא מפסיד בקרב וסופג קריאות בוז מהקהל.
כשבראדוק מצליח לקבל תחרות נוספת הוא מפתיע את המומחים בניצחון מול יריב הנחשב חזק ממנו בהרבה. הוא סבור כי ידו נרפאה לגמרי והוא כשיר לחזור לזירה. בניגוד לרצונה של אשתו, בראדוק מקבל את ההצעה של גולד לחזור לזירה. מיי מתרעמת על ניסיונו של גולד להרוויח מבעלה עד שהיא מגלה כי גם גולד ואשתו נמצאים במצב כלכלי קשה.
בראדוק מקבל הזדמנות להיאבק מול אלוף העולם במשקל כבד, מקס בר (קרייג ביירקו), בעוד שהוא ממשיך לצבור ניצחונות. לבסוף הוא מצליח להביס את בר ולהפוך להיות אלוף העולם במשקל כבד.
ביקורות והכנסות

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות עם ציון גבוה על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". אך הסרט נכשל בקופות והכניס בארצות הברית רק 61,649,911 מיליון דולר לעומת תקציב ה-88 מיליון דולר. מחוץ לארצות הברית הסרט הכניס כ-46,890,000 מיליון דולר, מה שמסכם את הכנסותיו בכ-108,539,911 מיליון דולר.
פרסים

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר, לשני פרסי גלובוס הזהב, לשני פרסי באפט"א ולשני פרסי גילדת שחקני המסך, זכה בפרס אחד מטעם גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
דמויות

ראסל קרואו – ג'יימס ג'יי בראדוק
רנה זלווגר – מיי
פול ג'יאמטי – ג'ו גולד
קרייג ביירקו – מקס בר
פאדי קונסידיין – מייק וילסון
ברוס מק'גיל – ג'ונסטון
דייוויד הובאנד – פורד בונד
קונור פרייס – ג'יי בראדוק
אריאל וולר – רוזי בראדוק
פטריק לואיס – הווארד בראדוק
רוזמרי דה ויט – שרה וילסון
לינדה קאש – גברת גולד
ניקולס קמפבל – ספורטי לואיס
ימים על ימי מלך

יָמִים עַל יְמֵי מֶלֶךְ (בעגה חרדית-ליטאית ימים נהגה יוֹמִים) הוא שיר חסידי המשמש במגזר החרדי ובמגזר הדתי לאומי כהמנון ליווי לכניסת רב לאירוע.
מילים

מילות השיר לקוחות מתהילים ס"א: ”יָמִים עַל יְמֵי מֶלֶךְ תּוֹסִיף שְׁנוֹתָיו כְּמוֹ דֹר וָדֹר.” (תהילים, ס"א, ז')
לפי פירוש רש"י הפסוק הוא תפילתו של דוד המלך שהאל יוסיף לו שנים ויזכה לחיות "דור" שהוא שבעים שנה. רד"ק מעלה אפשרות לפרש את הפסוק על המשיח, והתפילה היא לקצר את הגלות ולהוסיף ימים לימות המשיח.
לחן

לשיר מספר לחנים. הידוע שבהם הוא לחנו של רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, האדמו"ר מסקולען.
ביצוע > כהמנון

השיר נעשה נפוץ כהמנון לקבלת רבנים במהלך המאה העשרים. בשנות ה-40 של המאה העשרים מתועדת שירת השיר בחסידות ויז'ניץ. לפי המתואר בעיתון יתד נאמן, המנהג נעשה נחלת הכלל החל מכנס היסוד של דגל התורה ב-1988, שבו התקבלו הרבנים בשירת "ימים", במקום בשירת "שאו שערים ראשיכם" שהייתה מקובלת עד אז.
לצד שירת "ימים" נהוגים גם שירים נוספים לקבלת רבנים, בהם: "ובכן צדיקים", "אור זרוע לצדיק", "כי אורך ימים", "יפרח בימיו צדיק", "לאורו ניסע ונלך" ועוד.
ביצוע > מבצעים

זמרים רבים ביצעו את השיר, ביניהם: אברהם פריד.
בתרבות

הפרק השמיני בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה שבאבניקים נקרא 'יומים' על שם השיר. ראש הישיבה גדליה מבקש שישירו לכבודו את השיר. בהמשך הפרק שר בעצמו את השיר כמחווה לדבורה.[דרוש מקור]
ראו גם

יחיד אל דגול מרבבה
שאו שערים
לאורו נסע ונלך
הערות שוליים

↑  פירוש רש"י על ספר תהילים, פרק ס"א, פסוק ז'
↑  רד"ק על ספר תהילים, פרק ס"א, פסוק ז'
↑  ביטאון צעירי ויז'ניץ גיליון 79, באתר אוצר החכמה
↑  מוסף שבת קודש התשע"ב גיליון 7, באתר אוצר החכמה
↑  באלבומו מעגל השנה 3