stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטימצקי
היסטוריה > תקופת ג. יפית

ביוני 2014 נחתם הסכם למכירת סטימצקי לקבוצת משקיעים בראשות הפרסומאית ג. יפית.
לפני השלמת מכירת הרשת לקבוצת המשקיעים בראשות ג. יפית, עשו עובדי סטימצקי ניסיון להתאגדות והקמת ועד, שלא צלח. בסוף יוני הודיעה מנכ"לית החברה, איריס בראל, על עזיבתה, ובמקומה מונה אייל גרינברג למנכ"ל החברה.
בספטמבר 2015 הודיעה הרשת על פתיחת רשת 'סטימצקידס' - שתעסוק במכירת צעצועים ומשחקים לגילאים שנה ומעלה. החנות הראשונה נפתחה בנס ציונה. בהמשך הוכנסה מכירת צעצועים ומשחקים לכל סניפי סטימצקי.
בינואר 2018 הודיעה רשת הספרים סטימצקי על רכישת מחצית מהשליטה ב"גטבוקס", פלטפורמה דיגיטלית לספרות עברית ומתורגמת.
בתחילת 2018 עבר מטה החברה והמרכז הלוגיסטי שלה מפתח תקווה, לאזור התעשייה לב הארץ בכפר קאסם.
בתחילת 2020 הורחבה קשת המוצרים הנמכרים באתר האינטרנט של החברה, ונמכרים בו שלל מוצרי צריכה, ובהם נעליים, בשמים ומוצרי חשמל ואלקטרוניקה.
הוצאת ספרים

החל משנת 2011 מפעילה הרשת הוצאת ספרים בשם סטימצקי הוצאה לאור שמתמחה בהוצאה לאור במימון המחבר. חלק מהמחברים בהוצאה זו הביעו אכזבה וביקורת על התנהלות ההוצאה, אך לדברי סטימצקי תנאי החוזה עם המחברים ממולאים בדקדקנות.
סטימצקי הוצאת ספרים, חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
לקריאה נוספת

קובי בן-שמחון, היסטוריה של רשת חנויות הספרים סטימצקי ותפקידה במרחב התרבותי בישראל, עבודת גמר (מ"א) - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006.
הערות שוליים

1 2  שירי לב-ארי וסיון קלינגבייל, רשת סטימצקי: מובילות בשוק, מאבקים וכוחנות, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2005
↑  הודעה, דבר, 12 ביולי 1929
↑  ספריה מודרנית, דואר היום, 3 ביוני 1929
↑  כל עורכי הדין בא"י, דואר היום, 28 ביוני 1929
↑  ספרית סטימצקי, דואר היום, 19 באוגוסט 1931
↑  פתיחת התערוכה של ציונה תגר, דואר היום, 10 במאי 1933
↑  ירושלים, דואר היום, 20 בדצמבר 1935
↑  נפתח בחיפה, דואר היום, 6 באוגוסט 1935
↑  בית מסחר הספרים החדש, המשקיף, 29 באוקטובר 1948
↑  לפני סכסוך עבודה בבימ"ס סטימאצקי, דבר, 1 במרץ 1955
↑  רשימת ספרים, מפות, וכתבי עת בהוצאת סטימצקי, באתר הספרייה הלאומית
↑  גלי ברגר, מנכ"לית סטימצקי מספרת מדוע הרשת נפרדה מכתר, באתר כלכליסט, 13 במאי 2008
↑  סיון קלינגבייל, קרן מרקסטון רוכשת את רשת הספרים סטימצקי; היקף העסקה - 50–60 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2005
↑  מרב יודילוביץ', ערי סטימצקי פורש, באתר ynet, 2 בספטמבר 2007
↑  גלי ברגר, מרקסטון מינתה את איריס בראל כמנכ"לית רשת סטימצקי, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2006
גלי ברגר, איריס בראל: "יש מבצעים שהם זילות של ספרים", באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2006
↑   עדי דברת-מזריץ, מנכ"לית סטימצקי: "המכירות ברשתות הספרים בחודש מארס - קטסטרופה", באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2014
↑  אורנה יפת, סטימצקי רוכשת את רשת חנויות המוסיקה צליל, באתר ynet, 14 בנובמבר 2007
↑  גלי ברגר, סטימצקי תכניס את צליל ל־7 חנויות, באתר כלכליסט, 27 במאי 2008
↑  אילנית חיות, ‏סטימצקי מרחיבה את פעילותה בתחום המוסיקה: רוכשת את חברת icool, באתר גלובס, 8 ביולי 2008
↑  משה בנימין, ספרים ומוסיקה רבותיי: סטימצקי יוצאים במהלך מיתוג מחדש לרשת המוסיקה "צליל", באתר ביזפורטל, 8 ביולי 2008
↑  גולן חזני ונורית קדוש, רשת הספרים בצומת דרכים: הפועלים נתן לסטימצקי עוד שלושה חודשים, באתר כלכליסט, 10 באפריל 2014
↑  עידן יוסף, כותבות למגירה: סטימצקי ואורנג' השיקו חממה ספרותית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 במאי 2011
↑  אילנית חיות, ‏סטימצקי: מרקסטון הזרימה 10 מ' ש' - נשלם לספקים, באתר גלובס, 9 באפריל 2014
↑  תומר גנון, הסדר בין סטימצקי לרשות ההגבלים: תשלם 1.5 מיליון שקל והתיק נגדה יסגר, באתר כלכליסט, 8 במאי 2014
↑  נורית קדוש, סטימצקי: הושלמה העברת הבעלות לג. יפית, באתר ynet, 22 ביוני 2014
↑  גלובס, ‏איריס בראל התפטרה מתפקידה כמנכ"לית סטימצקי, באתר ‏מאקו‏, 29 ביוני 2014
↑  מירב קריסטל, כמו אמזון: סטימצקי רוצה להשאיר את הספרים מאחור, באתר ynet, 22 בינואר 2020
↑  על הוצאה לאור סטימצקי מתוך האתר ההוצאה
↑  כרמית ספיר ויץ, לא סופרים אותנו: האם סטימצקי מכרה לסופריה תקוות שווא?, באתר nrg‏, 24 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6d32a362-9538-4e5f-81f5-37333dd4761b 
ערי סטימצקי (משמאל) יחד עם טדי קולק (במרכז), בדוכן סטימצקי ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים - 1969
סמליל רשת "צליל" לאחר המיתוג המחודש תחת "סטימצקי"
חלון הראווה של חנות "סטימצקי" ברמת השרון מוקדש כולו לקידום מכירות של ספר יחיד
סמליל "חממה ספרותית", שם ההוצאה לאור של סטימצקי בשיתוף חברת orange
סמליל "תכלת", הוצאה לאור נוספת של סטימצקי, שהוקמה ב-2016
14 ביוני

14 ביוני הוא היום ה־165 בשנה (166 בשנה מעוברת), בשבוע ה־24 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 200 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1381 – ריצ'רד השני מאנגליה מתעמת עם מרד האיכרים
1645 – קרב נייזבי מסיים את השלב הראשון במלחמת האזרחים האנגלית
1775 – הקונגרס האמריקאי מחליט על הקמת צבא ארצות הברית
1777 – הקונגרס האמריקאי מאמץ את דגל הכוכבים והפסים
1800 – הקואליציה האנטי צרפתית השנייה – בקרב מרנגו נפוליאון מביס את האוסטרים, כל צפון איטליה נשארת בידי צרפת
1807 – נפוליאון מביס את הרוסים בקרב פרידלנד
1865 – אדוארד וימפר הוא האדם הראשון שמעפיל על פסגת המטרהורן
1898 – ארצות הברית מספחת את הוואי
1905 – המרד על אוניית הקרב פוטיומקין
1907 – נורווגיה מעניקה זכות בחירה לנשים
1940 – מלחמת העולם השנייה: גרמניה הנאצית כובשת את פריז
1940 – משלוח ראשון של 728 אסירים פולניים יוצא למחנה ההשמדה אושוויץ מהעיר טרנוב בפולין
1941 – עשרות אלפי יהודים מהמדינות הבלטיות מגורשים לסיביר
1942 – אנה פרנק מתחילה לכתוב את יומנה
1964 – מוקם ארגון חקר החלל האירופאי, כיום סוכנות החלל האירופאית
1966 – הוותיקן מכריז על ביטול רשימת הספרים האסורים
1967 – תוכנית מארינר: מארינר 5 ממריאה לעבר כוכב נוגה
1967 – הרפובליקה העממית של סין עורכת את הניסוי הראשון שלה בפצצת מימן
1982 – מסתיימת מלחמת פוקלנד בין הממלכה המאוחדת וארגנטינה
1982 – נערך משחק הפתיחה של מונדיאל 1982 בין נבחרות איטליה ופולין
1985 – טיסה 847 של TWA נחטפת על ידי חזבאללה
1985 – נחתמת אמנת שנגן למדיניות הגירה אחידה באירופה
2013 – חסן רוחאני נבחר לנשיא איראן החדש
2013 – מטוס האיירבוס A-350 מוטס לראשונה בטיסת ניסוי
2017 – עשרות הרוגים בשריפה במגדל גרנפל שבלונדון
2018 – נערך משחק הפתיחה של מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה, בין רוסיה לערב הסעודית
נולדו

1671 – תומאזו אלבינוני, מלחין בארוק איטלקי (נפטר ב-1751)
1726 – ג'יימס האטון, גאולוג, רופא, חוקר טבע וכימאי סקוטי (נפטר ב-1797)
1736 – שארל-אוגוסטן דה קולון, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1806)
1811 – הארייט ביצ'ר סטואו, סופרת אמריקאית (נפטרה ב-1896)
1855 – רוברט לה פולט, פוליטיקאי אמריקני רפובליקני (נפטר ב-1925)
1856 – אנדריי מרקוב, מתמטיקאי רוסי (נפטר ב-1922)
1868 – קרל לנדשטיינר, רופא וביולוג יהודי-אוסטרי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נפטר ב-1943)
1899 – יאסונרי קאוובטה, סופר יפני, חתן פרס נובל לספרות (נפטר ב-1972)
1904 – מרגרט ברק-וייט, צלמת אמריקאית פורצת דרך (נפטרה ב-1971)
1910 – דוד זהבי, מלחין ישראלי, ממייסדי קיבוץ נען (נפטר ב-1977)
1910 – דוד ורהפטיג, איש בית"ר ואסיר ציון (נפטר ב-1987)
1922 – קווין רוש, אדריכל אמריקאי-אירי זוכה  פרס פריצקר (נפטר ב-2019)
1923 – בנימין בלומברג, איש קהילת המודיעין הישראלית (נפטר ב-2018)
1924 – יעקב רכטר, אדריכל ישראלי, חתן פרס ישראל (נפטר ב-2001)
1926 – משה ברזני, חבר לח"י, מעולי הגרדום (התאבד ב-1947)
1928 – ארנסטו צ'ה גווארה, מהפכן דרום אמריקאי (הוצא להורג ב-1967)
1931 – אורי אליעז, צייר, פסל ויוצר תפאורות ישראלי (נפטר ב-2020)
1931 – מרלה גיבס, שחקנית, קומיקאית, זמרת, תסריטאית ומפיקה אפרו-אמריקאית
1932 – ג'ו ארפאיו, השריף ה-36 של מחוז מריקופה שבאריזונה
1933 – אנרי, רוזן פריז, ראש בית אורליאן (נפטר ב-2019)
1933 – יוסף כרמון, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ובמאי ישראלי (נפטר ב-2022)
1936 – אברהם בייגה שוחט, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2024)
1937 – אורי עופר, יועץ תיאטרון ומפיק מופעי תרבות, מנכ"ל התיאטרון הקאמרי ומיוזמי ומייסדי האופרה הישראלית החדשה והמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב (נפטר ב-2025)
1943 – יאיר רובין, שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי
1946 – דונלד טראמפ, איש עסקים והנשיא ה-45 של ארצות הברית
1949 – אנטוני שר, שחקן יהודי אנגלי יליד דרום אפריקה (נפטר ב-2021)
1953 – חנה לסלאו, שחקנית וקומיקאית ישראלית
1957 – מקסי ג'אז, מוזיקאי, ראפר, זמר-יוצר ודי. ג'יי. בריטי (נפטר ב-2022)
1961 – בוי ג'ורג', זמר בריטי ("מועדון תרבות")
1962 – ארנה רביב, מפיקה ובמאית ישראלית
1968 – דפנה לוין, במאית ותסריטאית טלוויזיה ישראלית
1969 – יזהר הר-לב, סופר ותסריטאי ישראלי
1969 – שטפי גראף, טניסאית גרמניה
1975 – ינץ לוי, סופר, תסריטאי, מחזאי, מנחה טלוויזיה, מרצה ועורך ישראלי
1976 – מאסימו אודו, כדורגלן איטלקי המשחק בתפקיד מגן ימני בנבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 2006
1976 – יעל שטרנהל, מנחת טלוויזיה והיסטוריונית ישראלית
1978 – ניקולה וויצ'יץ', כדורסלן קרואטי
1982 – לאנג לאנג, פסנתרן סיני
1983 – לואי גארל, שחקן צרפתי
1989 – לוסי הייל, שחקנית, וזמרת אמריקאית
1991 – אריק בארונדו, אתלט גואטמלי
1991 – קוסטאס מנולאס, כדורגלן יווני
נפטרו

1594 – אורלנדו לאסוס, מלחין פלמי (נולד ב-1530 או 1532)
1746 – קולין מקלורן, מתמטיקאי סקוטי (נולד ב-1698)
1800 – ז'אן-בטיסט קלבר, גנרל צרפתי בצבא נפוליאון (נולד ב-1753)
1801 – בנדיקט ארנולד, סוכן כפול בצבא הקונטיננטלי (נולד ב-1741)
1825 – פייר שארל ל'אנפן, אדריכל, מתכנן עירוני ומהנדס אזרחי אמריקאי יליד צרפת (נולד ב-1754)
1837 – ג'אקומו ליאופרדי, משורר והוגה דעות איטלקי (נולד ב-1798)
1909 – אפונסו מוריירה פנה, נשיא ברזיל (נולד ב-1847)
1920 – מקס ובר, סוציולוג ופילוסוף גרמני (נולד ב-1864)
1926 – מארי קאסה, אמנית אמריקאית (נולדה ב-1844)
1928 – אמלין פנקהרסט, סופרג'יסטית ופעילה פוליטית בריטית (נולדה ב-1857)
1927 – ג'רום ק. ג'רום, סופר ומחזאי אנגלי (נולד ב-1859)
1940 – ארנסט וייס, סופר יהודי (נולד ב-1882)
1958 – פייסל השני, מלך עיראק (נולד ב-1939)
1968 – סלווטורה קווזימודו, משורר איטלקי, חתן פרס נובל לספרות (נולד ב-1901)
1986 – חורחה לואיס בורחס, סופר ארגנטינאי (נולד ב-1899)
1994 – הנרי מנצ'יני, מלחין אמריקאי (נולד ב-1924)
1995 – רוג'ר זילאזני, סופר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאי (נולד ב-1937)
2005 – קרלו מריה ג'וליני, מנצח איטלקי (נולד ב-1914)
2005 – דורון בנדל, קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף אשר פיקד על גדוד 932 (נולד ב-1942)
2007 – קורט ולדהיים, דיפלומט ופוליטיקאי אוסטרי, מזכ"ל האו"ם (נולד ב-1918)
2009 – יוסף טוליפמן, מנהל הקריה למחקר גרעיני ומנהל בכיר במגזר הציבורי והפרטי בישראל (נולד ב-1926)
2015 – עדנה שביט, שחקנית ובמאית תיאטרון ישראלית (נולדה ב-1935)
2015 – זיטו, כדורגלן ברזילאי (נולד ב-1932)
2015 – דן זקס, עיתונאי, מרצה, סופר ומתרגם ישראלי (נולד ב-1931)
2021 – אנריקה בולאניוס, נשיא ניקרגואה (נולד ב-1928)
2022 – אברהם ב. יהושע, סופר, מסאי ומחזאי ישראלי (נולד ב-1936)
2023 – ג'ון הולינס, שחקן ומאמן כדורגל אנגלי (נולד ב-1946)
חגים ואירועים החלים ביום זה

האימפריה הרומית – היום השמיני של הווסטליה (penus vestae) לכבוד וסטה, אלת הבית והמשפחה
ארצות הברית – יום הדגל
אפגניסטן – יום האם
איי פוקלנד – יום השחרור
איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים – היום הלאומי
יום תרומת הדם הבין-לאומי
13 ביוני – 15 ביוני
יוני
לוח אירועים שנתי
הערות שוליים

↑  WHO | World Blood Donor Day 2016: Blood connects us all, WHO
מצעד הנשים 2017

| --- | --- |
מראה במצעד הנשים בוושינגטון די. סי. רבות מהמפגינות חובשות כובעי Pussyhat ורודיםמראה במצעד הנשים בוושינגטון די. סי. רבות מהמפגינות חובשות כובעי Pussyhat ורודים
 מידע כללי
 סוג:  צעדת מחאה, מהדורה של אירוע חוזר 
 מדינה:  בין־לאומי 
 מארגן:  גלוריה סטיינם, אנג'לה דייוויס, הארי בלפונטה, לינדה סרסור 
 תאריך:  21 בינואר 2017 
 
מִצעד הנשים 2017 הוא כינוי שניתן לסדרת הפגנות שנערכה בארצות הברית ובעשרות מדינות נוספות ביום שבת, 21 בינואר 2017, בהשתתפות דומיננטית של נשים.
ההפגנות כוונו להביע מסר המוני של תמיכה בשורה של נושאים והגנה עליהם, ובהם זכויות האדם ובפרט זכויות נשים ולרבות זכויות להט"ב וזכויות עובדים, הגירה, ביטוח בריאות, הגנת הסביבה, שוויון בין-גזעי וחופש דת. ההפגנות היו חלק מהמחאות נגד דונלד טראמפ, על רקע ההתבטאויות הפוגעניות שלו כלפי נשים לפני מערכת הבחירות לנשיאות ובמהלכה, והעמדות הצפויות של ממשלו בנושאי זכויות האישה.
היוזמה להפגנות עלתה ב-9 בנובמבר 2016, למחרת ניצחונו של טראמפ בבחירות לנשיאות. מועד ההפגנות נקבע למחרת יום השבעתו לנשיא ותחילת פעולתו של הממשל בראשותו.
ההפגנות בארצות הברית היו לטענת המארגנות יום ההפגנות הגדול ביותר בהיסטוריה של המדינה, בהשתתפות 3.3 מיליון בני אדם ואף יותר, ובהשתתפות 4.8 מיליון אישה ואיש ברחבי העולם במסגרת 673 הפגנות שונות.
ההפגנות בארצות הברית > ההפגנה בוושינגטון די. סי.

ההפגנה העיקרית בארצות הברית נערכה בעיר הבירה וושינגטון תחת הכותרת מצעד הנשים לוושינגטון, בהשתתפות 500 אלף מפגינות ומפגינים. זו הייתה מההפגנות הגדולות בתולדות העיר מאז ההפגנות נגד מלחמת וייטנאם. לטענת המארגנות עלה מספר המשתתפים בהפגנה על מספר המשתתפים בטקס ההשבעה של הנשיא טראמפ שנערך יום קודם לכן. מיליון נסיעות נרשמו באותו יום ברכבת התחתית של העיר - היום השני העמוס ביותר בתולדותיה.
ההפגנה החלה בשדרת העצמאות מדרום-מערב לבניין הקפיטול וצעדה לאורך המול במרכז וושינגטון. לאחר מכן נאמו בפני המפגינים עשרות נואמים, נשים וגברים. הנואמות הראשיות היו גלוריה סטיינם, אמריקה פררה וסקרלט ג'והנסון.
ההפגנה בוושינגטון שודרה בשידור חי ב-YouTube ,Facebook ו-Twitter. כ-400 ארגונים שונים נרשמו כשותפים (Partners) בהפגנה, לרבות ארגוני זכויות אדם שונים. נציגות ונציגי מספר ארגונים נגד הפלות השתתפו בהפגנה.
במסגרת יוזמה שנקראה Pussyhat נסרגו המוני כובעי צמר ורודים, שחבשו מאות אלפי משתתפות בהפגנה על מנת ליצור רושם חזותי בולט. שם הכובע נבחר משום שצורתו הזכירה אוזני חתול וכאזכור לאמירה ידועה לשמצה של טראמפ מ-2005 שהתפרסמה במהלך מסע הבחירות לנשיאות ב-2016.
ההפגנות בארצות הברית > הפגנות נוספות בארצות הברית

במקביל להפגנה בוושינגטון התקיימו הפגנות במאות ערים בכל חמישים מדינות ארצות הברית. מספר המשתתפים ברוב ההפגנות נע לפי ההערכות בין מאות מפגינות או פחות לבין אלפים אחדים להפגנה, אך בחלקן השתתפו רבבות מפגינות ואף למעלה ממאה אלף.
הפגנות גדולות במיוחד התקיימו בערים לוס אנג'לס (750 אלף), ניו יורק (400 אלף), שיקגו (250 אלף), בוסטון (150-175 אלף), דנוור (100-200 אלף), סן פרנסיסקו (100-150 אלף), סיאטל (175 אלף), פורטלנד (100 אלף), סנט פול (90–100 אלף), מדיסון (75-100 אלף), אטלנטה (60 אלף), פילדלפיה (50 אלף) וסן דייגו (40-50 אלף).
ההפגנות בעולם

במקביל להפגנות בארצות הברית נערכו הפגנות הזדהות בעשרות מדינות נוספות בכל היבשות ואף באנטארקטיקה. חלק גדול מהן היו מדינות מערב אירופה. בין האחרות נמנו קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, מספר מדינות במרכז אמריקה ודרום אמריקה וישראל. ההפגנות הגדולות ביותר נערכו בלונדון שבבריטניה (100 אלף), טורונטו (60 אלף) וונקובר (15 אלף) שבקנדה וסידני (כ-9,000) שבאוסטרליה. ביתר ההפגנות השתתפו מאות עד אלפי מפגינות ובמקצתן פחות מזה.
פעילות המשך לאחר המצעד

לאחר המצעד, המארגנות פרסמו קמפיין "10 פעולות למאה הימים הראשונים" במטרה לשמור על המשכיות לפעילות ולמאבק. הפעילות הראשונה כוללת יצירת קשר עם סנאטורים בעניין הסוגיות שעלו במצעד, בפנייה עצמאית או בעזרת גלויות שהופקו לשם כך.
ראו גם

מצעד הנשים 2018
הערות שוליים

↑  היום העמוס ביותר בתולדות הרכבת התחתית של וושינגטון היה יום השבעתו הראשונה לנשיאות של ברק אובמה, 20 בינואר 2009.
↑  הכוונה היא לאמרתו "[פות] You can grab them [the Women] by the pussy".
↑  Action One - 10 Actions in 100 Days, Women's March on Washington (באנגלית) (ארכיון)
לוגו מצעד הנשים לוושינגטון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מצעד הנשים בלונדון, בו השתתפו כמאה אלף איש
חמור (שרק)

| --- | --- |
 חמור, כפי שהופיע בסרט "שרק 2"
 שם ספר:  "שרק!" (1990)
 שם סרט:  סדרת סרטי "שרק"
 הופעה ראשונה:  "שרק!" (1990)
 הופעה אחרונה:  "שרק לנצח" (2010)
 יוצרים:  ויליאם סטייג
 גילום הדמות:  אדי מרפי, מרק מוסלי, דיין אדוארדס 
 דיבוב:  אדי מרפי
 דיבוב בשפה העברית:  ליאור כלפון
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  חמור
 מין:  זכר
 דמויות קשורות
 משפחה:  דרקונית (אישה) פינוט, בננס, פרפיט, איקלר, קוקו ודבי (ילדים)
 חברים:  שרק, הנסיכה פיונה, החתול במגפיים
 אויבים:  לורד פרקווד, הפיה הסנדקית, מקסים, עוץ לי גוץ לי
 
חמור (באנגלית: Donkey) הוא דמות בדיונית של חמור המופיע בספר "שרק!" ובסדרת סרטי "שרק". דמותו של חמור הופיעה לראשונה בשנת 1990 בספר "שרק!", ונוצרה על ידי ויליאם סטייג.
חמור הוא חמור קסום שביכולתו לדבר ולשיר. עקב יכולות הדיבור המיוחדות שלו, חמור מבוקש על ידי המשטר העירוני, שמחפש אחר יצורים קסומים כדי לכלוא אותם. במהלך בריחה משומרים, חמור פוגש בעוג ירוק בשם שרק שמגן עליו, חמור מתחיל לראות בו משפחה, מאחר שאין לו משפחה אחרת. חמור יוצא עם שרק לחלץ את הנסיכה פיונה בהוראת לורד פרקווד, ובמהלך המסע פוגש בדרקונית, והשניים מתאהבים. חמור ודרקונית נישאים, ובהמשך אף נולדים להם שישה ילדים, פינוט, בננס, פרפיט, איקלר, קוקו ודבי, שהם הכלאה בין דרקון לחמור.
בסדרת סרטי הקולנוע, דובבה דמותו של חמור בגרסה האנגלית על ידי אדי מרפי, ובגרסה העברית על ידי ליאור כלפון. מגזין "אמפייר" דירג את דמותו של חמור כדמות האנימציה ה-21 הטובה ביותר, מתוך רשימה של 50 דמויות.
בקרב תרבות המעריצים קיימת השערה כי הדמות חמור עשויה להיות התפתחות או גרסה של הדמות למפויק (Lampwick) מתוך הסיפור פינוקיו מאת קרלו קולודי. לפי השערה זו, חמור הוא למעשה הילד למפויק שהיה חברו של פינוקיו והפך לחמור לאחר ששהה באי התענוגות. רעיון זה נידון במספר פורומים וקהילות מקוונות, כאשר רבים סבורים שהמראה וההתנהגות של חמור דומים לאלה של למפויק לאחר השינוי שהתחולל בו.
בסרטים > שרק

חמור היה בבעלות אישה זקנה שניסתה למכור אותו למשמר המקומי, שהציע כסף עבור כל חיה קסומה. האישה הציגה את חמור כבעל יכולות דיבור, אך על מנת שלא יילקח על ידי המשמר, חמור שתק. האישה ניסתה לגרום לו לדבר ובעת התנגדותו להם נשפכה אבקת קסם על חמור, שהעניקה לו את היכולת לעוף. חמור החל לעוף, וחשף בפני כולם את יכולות הדיבור שלו, אך לרוע מזלו הקסם התפוגג תוך כמה שניות, והוא נפל על האדמה. עם נפילתו על האדמה, השומרים רצו לעברו, והוא החל בבריחה.
לאחר ריצה ארוכה, חמור נתקל בעוג ירוק בשם שרק, וזה הגן עליו והבריח את השומרים. לאחר שהשומרים ברחו, חמור הלך בעקבות שרק, אך זה התעצבן מכך, וניסה להפחידו, אך ללא הצלחה. שרק הציג בפני חמור את ביתו, ועל אף הגשם החזק שירד והסכנה מפני חזרת השומרים, שרק הורה לחמור להישאר מחוץ לבית, ולא להיכנס אליו.
בבוקר שלמחרת, שרק מצא מחוץ לביתו יצורים קסומים רבים, ואלו סיפרו לו כי הם הגיעו לביתו על מנת לתפוס מחסה מפני הלורד פרקווד, שרוצה לכלוא אותם. שרק החליט להתעמת עם פרקווד, ויחד עם חמור, לאחר שאף אחד אחר לא רצה להתלוות אליו, הוא יוצא אל טירתו.
בהגיעו אל הטירה, שרק התעמת עם לורד פרקווד, שהציע לו לקבל לרשותו את הביצה בחזרה, נקייה מיצורים קסמים, אם הוא יציל עבורו נסיכה בשם פיונה. שרק הסכים להצעה, ויצא לכיוון הטירה בה הנסיכה כלואה, כשהוא מלווה בחמור. בטירה בה הנסיכה כלואה, שרק חיפש אחר הנסיכה, כשחמור נאלץ להתמודד עם דרקון ענק שתקף אותו. הדרקון התגלה כנקבה, שהתאהבה בחמור, ולקחה אותו לחדר האוצרות שלה. במקביל, שרק מצא את פיונה, הוציא אותה מהחדר בה היא הייתה כלואה ולאחר מכן שחרר את חמור מידי הדרקונית.
שרק, חמור ופיונה החלו בדרכם חזרה אל טירתו של לורד פרקווד, כשפיונה מנסה להסתיר מהם את הקללה ממנה היא סובלת, בד בבד כשהיא ושרק מתאהבים זו בזה. בסופו של דבר, השניים מתוודעים לרגשותיהם, ובורחים מלורד פרקווד, שנאכל על ידי הדרקונית, שהתאחדה עם חמור, לאחר שגם הוא התאהב בה.
בסרטים > שרק 2

דרקונית נמצאת במצב רוח עצבני, וחמור לא מבין למה, ולכן הוא השתכן בביתם של שרק ופיונה, בזמן שהם בירח דבש. כאשר שרק ופיונה חזרו, חמור סיפר להם כי הם הוזמנו לממלכת "הרחק הרחק מכאן" על מנת להתחתן באופן רשמי, היות שפיונה היא נסיכה, מבלי שהוריה יודעים כי היא הפכה לעוג.
בהרחק הרחק מכאן, החתונה משתבשת כאשר אביה של פיונה, המלך הרולד, לא מקבל את הפיכתה לעוג ואת שרק כבעלה, בעוד אימה של פיונה, המלכה ליליאן, גוערת בו להתחשב ברגשות ביתם. על מנת לרצות את פיונה, שרק מסכים לצאת עם אביה לציד ביערות, ולוקח איתו את חמור. ביערות, השניים פוגשים בחתול בית בשם החתול במגפיים, שמספר להם כי הוא נשכר על ידי אביה של פיונה להרוג אותם. שרק סולח לחתול, בתנאי שיצטרף אליהם לברר מדוע אביה של פיונה רוצה להרוג אותו, בעוד חמור מתנגד לכך, וממשיך לחשוד בחתול במגפיים.
חמור, שרק והחתול במגפיים גנבו ממשרדה של הפיה הסנדקית שיקוי יופי, אותו חמור ושרק שותים. ביום שלמחרת, שרק וחמור מגלים כי השיקוי עבד, כאשר שרק הפך לאדם וחמור הפך לסוס לבן, ובידי שרק עולה המחשבה כי במראה החדש שלו פיונה תאהב אותו יותר, והוא דוהר על חמור בחזרה להרחק הרחק מכאן. בהרחק הרחק מכאן, שרק מגלה כי פיונה התאהבה במקסים, מתוך מחשבה כי הוא למעשה שרק. שרק, חמור והחתול במגפיים מנסים לפנות לפיונה, אך נעצרים, ונשלחים לכלא.
בכלא, השלושה מחולצים על ידי שלושת החזירונים, פינוקיו וג'ינג'י, ויוצאים לממלכה, על מנת לעצור את נישואיה של פיונה למקסים. בממלכה, שרק וחמור עוצרים את נשיקתם של פיונה ומקסים, וגורמים למותה של הפיה הסנדקית, המתגלה כאימו של מקסים, שנאלץ לברוח. לאחר מכן, פיונה ושרק מתנשקים, ושיקוי היופי פג, מה שגורם לחמור להיות עצוב, אם כי שרק מעודד אותו באומרו כי בשבילו הוא תמיד יהיה סוס יפה תואר.
חמור מופיע יחד עם החתול במגפיים בפני קהל הממלכה, והשניים מתיידדים. לאחר מכן, דרקונית מופיעה, ומספרת לחמור כי מצב הרוח הזועף שהיה לה נבע מהיריון, ומציגה לו את ששת ילדיו הדרקונים-חמורים: פינוט, בננס, פרפיט, איקלר, קוקו ודבי.
בסרטים > שרק השלישי

לאחר שהמלך הרולד מת, שרק מוכתר כיורש הבא, אך מכיוון שאינו רוצה לכהן כמלך, הוא יוצא לחפש את יורשו הבא של הרולד, המתגלה כנער בגיל העשרה שמתגורר בממלכה מרוחקת ושמו ארתור. יחד עם חמור והחתול במגפיים, שרק יוצא להביאו. לאחר צאתם של שרק, חמור והחתול במגפיים לממלכה המרוחקת, מקסים חוזר, משתלט על הרחק הרחק מכאן, ומציף אותה במכשפות.
בינתיים, שרק, חמור והחתול במגפיים אינם מצליחים לשכנע את ארתור להצטרף אליהם במסעם בחזרה להרחק הרחק מכאן, כשהוא מפקפק באמינות דבריהם. בסופו של דבר, ארתור מצטרף אליהם, והם שטים בחזרה להרחק הרחק מכאן, אם כי כעבור זמן מה ספינתם מתנגשת בקרחון ומתרסקת על חוף אי בודד. הארבעה פוגשים בקוסם, וזה מחזיר אותם לממלכה, אם כי במהלך המעבר הקסום חמור והחתול במגפיים מתחלפים בגופים שלהם.
בהרחק הרחק מכאן, הארבעה מגלים כי מקסים השתלט על הממלכה, אך עוד לפני שהם מגבשים תוכנית תקיפה, ארתור עוזב, לאחר שהוא מגלה כי שרק היה הראשון לכתר, ולא הוא. בחסרנו של ארתור אלו מפסידים, נכלאים, ונשלחים להצגה בה מקסים מתכנן להרוג אותם.
רגע לפני שמקסים תוקע את חרבו בגופו של שרק, ארתור מופיע, ולאחר קרב קצר, הוא מביס את מקסים, וחובש את כתר המלכות. הקהל מריע, וחמור והחתול במגפיים עולים לשיר, כשהגופים שלהם עדיין מוחלפים. בסופו של דבר, הקוסם מופיע, ומחזיר כל אחד לגופו.
בסרטים > שרק לנצח

במליאת שנה להולדת ילדיהם של שרק ופיונה, פרגוס, פרקל ופלישיה, חמור, דרקונית וילדיהם מתלויים אליהם לחגיגת יום הולדת בהרחק הרחק מכאן. בעת הדלקת נרות העוגה, ילדיו של חמור הורסים את העוגה וגורמים לבלגן גדול, שמעצבן את שרק. שרק העצבני פונה לעוץ לי גוץ לי, שמעניק לו חיים במציאות חלופית, שבה הוא לא הכיר את חמור ולא נישא לפיונה.
במציאות החלופית, שרק נאסר, ונשלח בכרכרה לכלא. שרק מגלה כי המוביל את הכרכרה הוא חמור, ושרק משכנע אותו לעזור לו לברוח. לאחר שהשניים בורחים, חמור מפקפק באמינותו של שרק, אך לאחר ששרק בוכה על אובדן חייו הקודמים, חמור מופתע מכך שמפלצת בוכה, ומתחיל להתיידד עם שרק. חמור מתגלה כבעל אינטליגנציה גבוהה, והוא אף מוביל את תקיפת ממלכתו של עוץ לי גוץ לי, ועוזר לשרק לגלות כיצד אפשר להפר את הסכם המציאות החלופית שעליו הוא חתם.
כאשר המצב חוזר לקדמותו, שרק אומר לחמור כי הוא מהאנשים החשובים לו בחייו, ומחדש את יום ההולדת של ילדיו.
מדבבים

אדי מרפי – באנגלית
ליאור כלפון – בעברית
הערות שוליים

↑  The 50 Best Animated Movie Characters, Empire, ‏21 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  Fan Theory Hub (2023-01-30), Uncovering Donkey's Origin in the Shrek Universe: The Pinocchio Connection, נבדק ב-2025-01-30
| שרק |
| --- | --- | --- |
| סרטים | שרק (2001) • שרק 2 (2004) • שרק השלישי (2007) • שרק לנצח (2010) • שרק 5 (2026) |  |
| סרטונים | שרק 4‎-D‏ (2003) • חג שמח עם שרק (2007) • מי פוחד משרק? (2010) |  |
| ספין אוף | החתול של שרק (2011) • הרפתקאות החתול במגפיים (2015–2018) • החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי (2022) |  |
| דמויות | שרק • הנסיכה פיונה • חמור • החתול במגפיים • לורד פרקווד • דמויות נוספות |  |
| פסקולים | שרק • שרק 2 ("Accidentally in Love") • שרק השלישי • שרק לנצח |  |
| שונות | שרק (מחזמר) • שרק! (ספר) |  |
המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון

סמליל המרכז
מרכז קטיף להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון מציג את סיפורו של גוש קטיף ובצפון השומרון, ועוסק בערכים הלאומיים והחינוכיים הקשורים למפעל זה.
היסטוריה

המרכז החל לפעול בשנת 2006, על ידי ועד מתיישבי גוש קטיף, במטרה לשמר את סיפורו של גוש קטיף למען הדורות הבאים. הוא שוכן באופן זמני באתר הקרוונים בניצן. הוא כולל מרכז מבקרים, ארכיון, ספריה ומכון מחקר. בעתיד מתוכנן מרכז מבקרים קבוע ביישוב.
במשך ארבע שנים פעל המרכז במסגרת ועד המתיישבים. הוועד פעל דרך ח"כ אורי אריאל וחברי כנסת נוספים לחקיקת חוק הנצחת גוש-קטיף. ב-30 ביולי 2008 חוקקה הכנסת חוק המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון. בכך קבעה הכנסת את המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון כמפעל ההנצחה הממלכתי, הפועל מכוחו של חוק זה כתאגיד ממשלתי. כך, באופן רשמי, קיים המרכז משנת 2010, תש"ע.
המרכז מוציא לאור ספרים, מפיק סרטים ומעודד מחקר תורני ומדעי באמצעות מלגות מחקר. המרכז מקיים באופן סדיר פעילויות הנצחה, מחקר, חינוך ותודעה הקשורות במורשת גוש קטיף וצפון השומרון.
מרכז המבקרים בניצן - מספר את סיפור גוש קטיף החל מהקמתו והתפתחותו דרך תקופת הפינוי ועד לאתגרי הצמיחה מחדש. מסלול הביקור במרכז מתפרש על פני 6 מרחבים המשלבים סרטונים, תערוכת צילומים ומיצבים. ההדרכה מתבצעת על ידי תושבי הגוש המשלבים בהדרכה את סיפורם האישי. התכנים בהם עוסק המרכז הם סיפורו של גוש קטיף על תקופותיו השונות ב-35 שנות התיישבות: אמונה, חקלאות וקהילה. תקופת המאבק והפינוי. היכולת לאסוף את הכוחות לבנייה ולצמיחה מחדש. במרכז מוצב העתק של פסיפס רצפת בית הכנסת העתיק בעזה עליו ניתן הסבר במסגרת הביקור.
המרכז מקיים גם פעילויות שונות בצפון השומרון. כגון סיורים בתל דותן ובחיזיון האור-קולי ב"מערה" שבשבי שומרון.