לואי ז'אק מנדה דאגר
ביוגרפיה > הדיורמה של דאגר

בשנת 1821, במקביל לעבודתו באופרה, החל דאגר לעבוד על סוג חדש של מופע - ה"דיורמה" (Diorama, מיוונית: dia=דרך; horama=מראה): ציור בעל ממדים אדירים על גבי מצע שקוף שהציג אפקטים של תנאי תאורה משתנים. על פי רוב הוצגו בדיורמה שני ציורים במקביל, כל אחד בגודל של 22 מטר רוחב על 14 מטר גובה. הציורים נותרו נייחים בעת שאודיטוריום בקוטר 12 מטר, בו ישב הקהל בחושך, הסתובב על צירו והעביר את הצופים מציור אחד למשנהו. זמן ההצגה של כל ציור היה בממוצע כ-15 דקות, כך שביקור בדיורמה נמשך כמחצית השעה. עלות כרטיס נעה בין 3 פרנק למושב, ל-2 פרנק בעמידה. הציורים הוצבו במרחק של 13 מטרים מהקהל. הציורים השקופים הוארו לסירוגין מלפנים ומאחור, וצבעם השתנה הודות למסכי צבע שקופים אותם ניתן היה להזיז, כך שנוצרו אפקטים מיוחדים של תאורה.
דאגר שכלל רעיון של צייר שווייצרי בשם פרנץ ניקלאוס קניג (1765–1832), הדיאפנורמה, שהייתה ציור שקוף, לרוב של נופים, שאור חודר דרכו או מוחזר ממנו ויוצר אפקטים שונים. ציוריו הוצגו באירופה וכן בפריז בשנת 1821. דאגר, יחד עם שותפו להמצאה, הצייר שארל מארי בוטון (אנ') (1781–1853), שכללו והגדיל מאוד את מידות הציורים. בוטון היה צייר מוכר ומוערך יותר מדאגר, ואילו דאגר נחשב לאשף תאורה. השותפים רכשו קרקע ברחוב סנסון, באזור התיאטראות, והמבנה הוקם בפינת רחוב סנסון וכיכר שאטו-ד'או (Château-d'Eau, כיום כיכר הרפובליקה), על פי תכנונו של דאגר, בעיצוב פונקציונלי, עם חזית באורך 27 מטרים ובגובה 16 מטרים, ועם חלון גדול שנועד להעביר אור מיטבי לציורים. ברחוב דה מארה (צר') מספר חמש ניצב "בית הדיורמה" (Maison du Diorama), שבו סטודיו בו התגורר בוטון עד שנת 1830, אז עבר ללונדון, והסטודיו הפך למעונו של דאגר, בו ערך את ניסוייו עם קמרה-אובסקורה ופיתח את הדאגרוטיפ. במקום ניצב כיום שלט זיכרון.
ב-11 ביולי 1822 נפתחה הדיורמה לציבור, ובה ציור אחד של דאגר, "עמק שרנה" (Sarnen), וציור של בוטון, "פנים כנסיית השילוש הקדוש בקתדרלת קנטרברי". הדיורמה הראשונה זכתה להצלחה גדולה, ודאגר אף נתבקש לעצב דיורמה נוספת, בעלת מבנה כמעט זהה לזה של פריז, שנחנכה בשנת 1823 בריג'נטס פארק שבלונדון. לרוב הוצגו בה ציורים לאחר שהוצגו קודם לכן בפריז. ביקורות בעיתונים לא הפסיקו להתפעל ולשבח את ההמצאה: ״[הדיורמה] הגיעה לרמה הגבוהה ביותר האפשרית של אשליה, הודות לאפקט היום והלילה שמופק על גבי אותו בד בעזרת התהליך החדש של מר דאגר. ... זה ראוי ליתר הערכה משום שמה שעדיין נעדר מציורי הדיורמה הוא חיים, תנועה, ודמויות אנוש שינפשו וישלימו את הנוף והאנדרטאות. ... כשחושבים על כך שטרנספורמציה מלאה שכזו נוצרת ללא כל שינויי סצנה, על ידי שינויי תאורה בלבד, אי אפשר שלא להעריץ את פשטות התהליך ואת הידע הנרחב של היוצר באופטיקה ומכניקה״.
מלבד הדיורמה, דאגר גם צייר ציור כן, שחלקם הציגו נושאים שהופיעו בדיורמה. ייתכן שניסה לנצל את הפופולריות של הדיורמה כדי למכור את ציוריו. ואולם, ציורי הכן שלו, נעדרי האפקטים המיוחדים, זכו להערכה נמוכה יותר בהשוואה לתמונות הדיורמה.
אחד הציורים מראה את "הריסות כנסיית הולירוד (אנ')" לאור הירח בתיאור מאוד ריאליסטי. הציור הוצג בסלון של 1824, ועורר את התעניינותו של המלך שארל העשירי, שהתגורר בהולירוד בימי גלותו מצרפת. דאגר זכה על ציורו בעיטור צלב לגיון הכבוד הצרפתי (שותפו, בוטון, זכה גם הוא בעיטור עבור ציור שלו בסלון). למרות שניתן לו רשמית עבור הציור, רווחה השמועה שהסיבה האמיתית לכבוד זה נבעה מהצלחת הדיורמה.
דאגר ניסה לחדש ולהלהיב את צופיו בעזרת אפקטים ואשליות שונות. בין השאר הביא לדיורמה, לתצוגת נוף שווצרי של המון בלאן, כלי עבודה, בקתה, נערה בלבוש כפרי, עצים ואפילו עז, והשמיע קולות של קרן אלפים ושירים לאומיים מהמקום. ידיד של דאגר את חוויית הביקור במופע: ״זה אינו ציור - קסמו אינו משתווה לזה״, קראה נערה אנגלייה אחת [בעת ביקור בדיורמה]. ״הנה עירוב יוצא דופן של אמנות וטבע, שמייצר אפקט מדהים ביותר, כך שלא ניתן להחליט היכן נגמר הטבע ומתחילה האמנות. הבית הזה אמיתי, העצים האלו טבעיים. ... מי האמן שיצר כל זאת?״ ״ידידי מר דאגר. ... נרים כוסית לבריאותו!״ דאגר, שהצטרף אל הצופים, ענה לאותה נערה: ״מבקרי אמנות רבים מאשימים אותי בדיוק בשל העירוב הזה בין טבע לאמנות; הם טוענים שהעז החיה, הבקתה והעצים האמיתיים הנם עזרים לא לגיטימיים עבור הצייר. אולי זה נכון! מטרתי היחידה הייתה ליצור את האשליה המושלמת ביותר; רציתי לשדוד את הטבע, ולכן היה עלי להפוך לגנב״.
בשנת 1830 עזב בוטון את פריז ועבר ללונדון, שם ניהל את הדיורמה המקומית. לאחר תאריך זה שני השותפים החלו לזנוח את עיסוקם עם הדיורמה, שנקלעה לקשיים כספיים, בוטון בשל עניינו בציור נופי לונדון, ודאגר בשל נסיונותיו ללכוד את תמונות הקמרה אובסקורה.