stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סערון אטלנטי
שימור > מאמצי שימור

החל משנות ה-70, נערכו בטריסטן דה קונה תוכניות ללמוד וללמד על המין הזה ומדוע הוא חשוב למערכת האקולוגית, ונחקרות דרכים נוספות להגן עליו בעתיד. בהתחשב בכך שאומדן האוכלוסייה הכללית גבוה, הירידה באוכלוסייה נובעת משיעור התמותה של ביצים וצעירים. האי גוף מהווה שמורת טבע ואתר מורשת עולמית, יש תחנת שדה על האי הזה לתצפית על אוכלוסיית הסערונים האטלנטיים. מחקרים על העכבר המצוי חשובים למציאת דרכים להפחתת השפעת הטורפים הללו על הסערונים.
הערות שוליים

↑  סערון אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Klages, N.T.W.; Cooper, J. (1997). "Diet of the Atlantic petrel Pterodroma Incerta during breeding at South Atlantic Gough Island" (PDF). Marine Ornithology. נבדק ב-2016-04-01.
↑  Birds of Israel - The Database, www.israbirding.com
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. p. 322. ISBN 978-1-4081-2501-4.
1 2  Explore Taxonomy - Birds of the World, birdsoftheworld.org (באנגלית)
↑  סערון אטלנטי - eBird, באתר ebird.org
↑  סערון אטלנטי Pterodroma incerta, באתר מרכז הצפרות הישראלי
1 2 3 4  IUCN (2019-06-14). "Pterodroma incerta: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2019: e.T22698084A152715347" (באנגלית). doi:10.2305/iucn.uk.2019-3.rlts.t22698084a152715347.en. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
1 2  Cuthbert, Richard; Hilton, Geoff (2004-06-01). "Introduced house mice Mus musculus: a significant predator of threatened and endemic birds on Gough Island, South Atlantic Ocean?". Biological Conservation (באנגלית). 117 (5): 483–489. doi:10.1016/j.biocon.2003.08.007. ISSN 0006-3207.
1 2  "Cooper, J. & Ryan, P.G.Management plan for the Gough Island Wildlife Reserve. Government of Tristan da Cuhna. (1994). 96pages. No price indicated. ISBN 09 03359 38 3". Antarctic Science. 6 (4): 544. בדצמבר 1994. doi:10.1017/s0954102094260807. ISSN 0954-1020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  BLI (2007)
↑  BLI (2008a,b)
↑  Link to external site, this link will open in a new window (באפריל 2021). "Evolution of boldness and exploratory behavior in giant mice from Gough Island" (באנגלית). doi:10.1007/s00265-021-03003-6. ISSN 0340-5443. {{cite journal}}:  (עזרה); Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Bugoni, Leandro; Sander, Martin; Costa, Erli Schneider (בדצמבר 2007). "Effects of the First Southern Atlantic Hurricane on Atlantic Petrels (Pterodroma Incerta)". The Wilson Journal of Ornithology. 119 (4): 725–729. doi:10.1676/06-141.1. ISSN 1559-4491. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Atlantic Petrel (Pterodroma incerta) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
סלמה הייק

| --- | --- |

הייק, 2020
 לידה:  2 בספטמבר 1966 (בת 58) מקסיקו קואצקואלקוס, וראקרוס, מקסיקו 
 שם לידה:  galletitas salmas 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק סטלה אדלר  Academy of the Sacred Heart  אוניברסיטת איברואמריקנה  Ramtha's School of Enlightenment 
 בן או בת זוג:  פרנסואה-הנרי פינו (14 בפברואר 2009–?) 
 צאצאים:  Valentina Paloma Pinault 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2007)  פרס לוסי (2008)  אבירה בלגיון הצרפתי  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 פרופיל ב-IMDb
 
סלמה הייק-פינו (בספרדית: Salma Hayek-Pinault, תעתיק מדויק: [ˈsalma ˈxaʝek] - סָלְמָא חָאיֵכּ; נולדה ב-2 בספטמבר 1966) היא שחקנית קולנוע, במאית ומפיקה מקסיקנית-אמריקאית. הייק החלה את הקריירה שלה במקסיקו עם תפקידים בטלנובלות "Nuevo amanecer"‏ (1988–1989) ו-"Teresa ‏" (1989–1990), וכן בדרמה הרומנטית "סמטה בקהיר" (1995), עליה קיבלה מועמדות לפרס אריאל. עד מהרה היא ביססה את מעמדה בהוליווד עם הופעות בסרטים כמו "דספרדו" (1995), "מצאת החמה עד צאת הנשמה" (1996) ו"דוגמה" (1999).
בשנת 2002 גילמה את הציירת פרידה קאלו בסרט הביוגרפי "פרידה", שאותו גם הפיקה, מה שהפך אותה לשחקנית המקסיקנית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ובנוסף הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס הבאפט"א. בשנים שלאחר מכן, היא השיגה הצלחה מסחרית נוספת עם הקומדיות "מגודלים" (2010), "מגודלים 2" (2013) ו"שומר הראש והמתנקש" (2017); וזכתה לשבחי המבקרים על הופעותיה בדרמות "אגדת האגדות" (2015), "Beatriz at Dinner" ‏(2017) ו"בית גוצ'י" (2021).
ביוגרפיה

נולדה בשם סָלְמָא ולגרמה חָאיֵכּ חימנס (Salma Valgarma Hayek Jiménez) בעיר הנמל קואצקואלקוס, במדינת וראקרוס שבמקסיקו, למשפחה קתולית. אמה מקסיקנית ממוצא ספרדי, בעוד שאביה מקסיקני ממוצא ערבי-לבנוני. אמה של הייק דיאנה חימנז הייתה זמרת אופרה וסוכנת כישרונות מקומית, אביה, סמי הייק, היה מנהל חברת נפט מקומית. יש לה אח בשם סמי.
הייק החלה ללמוד בגיל 12 במוסד הקתולי אקדמיית הלב הקדוש, גראנד קוטיאו שבלואיזיאנה שבארצות הברית, שם אובחנה אצלה דיסלקסיה. בעקבות קשיי הסתגלות הייק שבה לחיק משפחתה במקסיקו.
כנערה, שאפה הייק לייצג את נבחרת מקסיקו במשחקים האולימפיים בתחום ההתעמלות בו עסקה, אך אביה מנע ממנה מלהצטרף לסגל.
לאחר מכן, נשלחה לחיות אצל דודתה שביוסטון, טקסס שבדרומה של ארצות הברית, שם למדה הייק עד גיל 17. מאוחר יותר, הייק התחילה ללמוד במקסיקו סיטי (עיר הבירה של ארץ-מולדתה המקסיקנית) באוניברסיטה הפרטית היוקרתית איברואמריקנה תואר ביחסים בינלאומיים, אך נשרה מלימודיה בטרם עת, בשל רצונה להפוך לשחקנית קולנוע.
קריירה

בשנת 1989, כשהייתה הייק בת 23, החלה לשחק בטלנובלה מקומית מצליחה בשם "תרזה". תפקידה בסדרה הפך את הייק לכוכבת מקומית ומעמדה צבר תאוצה בשנת 1994 בעקבות הופעתה בסרט המקסיקני המצליח "סמטה בקהיר" המבוסס על הרומן באותו שם מאת נגיב מחפוז, שעליה קיבלה מועמדות ל"פרס אריאל" (פרס האקדמיה המקסיקנית).
הייק קיבלה את הכרתה העולמית הראשונה בסרט האקשן של רוברט רודריגז "דספרדו" בשנת 1995, בסרט גילמה הייק את קרולינה אהובתו של גיבור הסרט אל מריאצ'י (אנטוניו בנדרס), על תפקידה בסרט קיבלה הייק את פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שנה לאחר מכן השתתפה בסרט נוסף של רודריגז שנקרא "מצאת החמה ועד צאת הנשמה" בכיכובם של ג'ורג' קלוני וקוונטין טרנטינו.
ב-1997 שיחקה הייק בסרט מועמד 4 פרסי אמי, "הגיבן" המבוסס על הנובלה "הגיבן מנוטרדאם", בסרט גילמה הייק את דמותה של אזמרלדה, כמו כן שיחקה הייק לצידו של כוכב הסדרה הקומית "חברים" מת'יו פרי בקומדיה הרומנטית "נישואים חפוזים".
לאחר מכן שיחקה הייק בתפקידים קטנים בסרטים "סיוט בחדר המורים", "דוגמה" שם גילמה את דמותה של המוזה ובמערבון הבדיוני "פרוע על המערב" שם גילמה הייק את דמותה של ריטה אסקובר.
בשנת 2002 הגיעה הייק לפיסגת הקריירה שלה כשכיכבה בדרמה הביוגרפית זוכת שני פרסי האוסקר "פרידה". בסרט גילמה הייק את דמותה של הציירת המקסיקנית פרידה קאלו וגברה על ג'ניפר לופז ועל מדונה שהתחרו גם הן על התפקיד.
על תפקידה קיבלה הייק מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, מועמדת לפרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
הייק הפכה לשחקנית המקסיקנית הראשונה בהיסטוריה המועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והשנייה בהיסטוריה שמועמדת לפרס האוסקר אחרי קייטי ג'וראדו שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1954.
ב-2003 חזרה הייק לשתף פעולה עם רוברט רודריגז הפעם בחלק השלישי ב"טרילוגיית סרטי ספיי קידס", ובחלקה השלישי של "טרילוגיית מקסיקו", הסרט "היו זמנים במקסיקו".
בדצמבר 2005 ביימה את הווידאו קליפ לשירו של המוזיקאי פרינס "Te Amo Corazón", בכיכובה של חברתה השחקנית מיה מאסטרו. הקליפ צולם במרוקו. בריאיון למגזין "W" סיפרה הייק שפרינס עודד אותה ואף דחק בה במשך תקופה לחזור לתפקיד הבמאית ולביים את הקליפ, לאחר התנסות יחידה שהייתה לה עד אז בבימוי "תפקיד קטן בטלוויזיה" (פרינס אף כתב את השיר "Valentina" על שם בתה הפעוטה של הייק, ולנטינה פלומה פינו. אף על פי שהשיר מופנה אל הבת, הוא עתיר במחמאות לאם, ועוסק רובו ככולו בה).
בהמשך השתתפה בעיקר בסרטים בינוניים מבחינת הכנסות וביקורות, הבולטים מביניהם היו קומדיית הפשע "רישיון לגנוב", המערבון הקומי "בנדיטס" והדרמה המוזיקלית "מעבר ליקום".
בשנת 2012 שיחקה בקומדיה "הנה בא הבוקס" בכיכובו של קווין ג'יימס. בשנת 2014 שיחקה בסרט הפעולה של ג'ו לינץ "אברלי". בשנת 2015 שיחקה בסרט "כמו מאהב אנגלי" עם פירס ברוסנן
בשנת 2019 שיחקה בקומדיה "הורים תחת השפעה" עם אלק בולדווין. בשנת 2020 שיחקה בסרט הקומדיה "שחקי אותה בוסית" לצדן של רוז ביירן וטיפאני האדיש.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד משני בסרט הביוגרפי "בית גוצ'י" בבימויו של רידלי סקוט, בתפקיד של מגדת העתידות, פינה אוריימה.
קריירה > מועמדויות ופרסים

מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2002, מועמדת פרס גלובוס הזהב, ומועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים.
זכתה בפרס אמי לבידור בשעות היום על ספיישל טלוויזיוני לילדים שביימה, Maldonado Miracle" (2004)".
בשנת 2007 קיבלה הייק מועמדות לפרס אמי על משחקה בהופעת אורח, וכן מועמדות לפרס אמי-משותף ביחד עם שאר צוות ההפקה של הטלנובלה המצליחה בעולם בגרסתה האמריקאית "בטי".
בשנת 2023 הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין "טיים".
חיים אישיים

הייק המקסיקנית התאזרחה בארצות הברית.
הייק משתמשת בטכניקת שיטת המשחק בתפקידיה, וכשגילמה את הציירת פרידה קאלו בסרט הביוגרפי "פרידה" נאלצה לעשן סיגריות בכמויות גדולות, עקב כך טענה הייק שהפכה למעשנת.
ב-9 במרץ 2007, היא אישרה את אירוסיה למיליארדר הצרפתי ומנכ"ל חברת קרינג פרנסואה-הנרי פינו(אנ'), וכן את הריונה. היא ילדה את בתם, ולנטינה פלומה פינו ב-21 בספטמבר 2007 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הם נישאו ב-14 בפברואר (ולנטיין דיי) 2009 בפריז. ב-25 באפריל 2009 הם נישאו בשנית בוונציה, איטליה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | חיי המטורפים | גאטה |  |
| 1995 | סמטה בקהיר | אלמה |  |
| 1995 | דספרדו | קרולינה |  |
| 1995 | משחק הוגן | ריטה |  |
| 1995 | ארבעה חדרים | רקדנית |  |
| 1996 | מצאת החמה עד צאת הנשמה | סנטניקו פנדמוניום |  |
| 1996 | Follow Me Home | בטי |  |
| 1996 | נמלטים | קורה |  |
| 1997 | נישואים חפוזים | איזבל פואנטס |  |
| 1997 | הפרידה | מוניקה |  |
| 1998 | מועדון 54 | אניטה |  |
| 1998 | אהבותיו של גרי | מארי |  |
| 1998 | סיוט בחדר המורים | הארפר |  |
| 1999 | דוגמה | מוזה |  |
| 1999 | אין לקולונל מי שיכתוב אליו | חוליה |  |
| 1999 | פרוע על המערב | ריטה אסקובר |  |
| 2000 | טיימקוד | רוז |  |
| 2000 | La gran vida | לולה |  |
| 2000 | שרשרת של טיפשים | קולקו |  |
| 2000 | טראפיק | רוסאריו |  |
| 2001 | הוטל | צ'ארלי בוקס |  |
| 2002 | פרידה | פרידה קאלו | גם מפיקה |
| 2003 | ספיי קידס 3: סוף המשחק | פרנצ'סקה |  |
| 2003 | היו זמנים במקסיקו | קרולינה |  |
| 2004 | רישיון לגנוב | לולה |  |
| 2006 | שאל את האבק | קמילה לופז |  |
| 2006 | שודדות | שרה סנדובל |  |
| 2006 | לבבות בודדים | מרת'ה בק (אנ') |  |
| 2007 | מעבר ליקום | אחות מזמרת |  |
| 2009 | שוליית הערפד | מאדאם טרוסקה |  |
| 2010 | מגודלים | רוקסן פדר |  |
| 2011 | החתול של שרק | קיטי ספוטפוז | דיבוב |
| 2011 | אמריקנו | לולה |  |
| 2011 | טעם החיים | לואיזה |  |
| 2012 | פיראטים! | ליז | דיבוב |
| 2012 | בלי חוקים | אלנה |  |
| 2012 | הנה בא הבוקס | בלה פלורס |  |
| 2013 | מגודלים 2 | רוקסן פדר |  |
| 2014 | החבובות - מבוקשות | עצמה |  |
| 2014 | הנביא | קמילה | דיבוב; גם מפיקה |
| 2015 | אברלי | אברלי |  |
| 2015 | כמו מאהב אנגלי | אוליביה |  |
| 2015 | אגדת האגדות | מלכת הלונגטרליז |  |
| 2015 | ספטמבר בשיראז | פארנז | גם מפיקה בפועל |
| 2016 | מסיבת נקניקיות | תרזה דל טאקו | דיבוב |
| 2017 | Beatriz at Dinner | ביאטריס |  |
| 2017 | מאהב לטיני | שרה |  |
| 2017 | שומר הראש והמתנקש | סוניה קינקייד |  |
| 2018 | ההונאה הגדולה | אווה טורס |  |
| 2019 | הורים תחת השפעה | ננסי |  |
| 2020 | שחקי אותה בוסית | קלייר לונה |  |
| 2020 | ללא מוצא | דולורס |  |
| 2021 | אושר | איזבל |  |
| 2021 | שומר הראש ואשתו של המתנקש | סוניה קינקייד |  |
| 2021 | נצחיים | אייג'ק |  |
| 2021 | בית גוצ'י | ג'ספינה "פינה" אוריאנמה |  |
| 2022 | החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי | קיטי ספוטפוז | דיבוב |
| 2023 | מג'יק מייק: ריקוד אחרון | מקסנדרה מנדוזה |  מועמדת פרס פטל הזהב לשחקנית הגרועה ביותר (2024)  מועמדת פרס פטל הזהב לשילוב הגרוע ביותר על המסך (עם צ'נינג טייטום; 2024) |
| TBA | Quiero Tu Vida |  | גם מפיקה |
| TBA | Sacrifice |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 - 1989 | Nuevo amanecer | פביולה רמירז אנתוני | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 1989 - 1990 | Teresa | תרזה צ'אברו מרטינז | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 1992 | Street Justice | אנדראה | פרק: "Homecoming" |
| 1992 | Nurses | יולנדה חואבס | פרק: "One Pequeno, Two Pequeno" |
| 1992 | Dream On | כרמלה | פרק: "Domestic Bliss" |
| 1993 | Jack's Place | ג'יפסי קתרינה "קאטה" ניקולס | פרק: Gypsies, Champs and Thieves |
| 1993 | The Sinbad Show | גלוריה קונטררס | 3 פרקים |
| 1994 | Roadracers | דונה | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1994 | El vuelo del águila | חואנה קטלינה רומרו (ספ') | טלנובלה |
| 1997 | הגיבן | אזמרלדה | סרט טלוויזיה של TNT |
| 1997 | Gente Bien | תרזה צ'אברו מרטינז | טלנובלה |
| 2001 | בזמן הפרפרים | מינרווה מיראבל רייס | סרט טלוויזיה של שואוטיים גם מפיקה |
| 2003 | The Maldonado Miracle |   | סרט טלוויזיה; במאית |
| 2006 - 2007 | בטי | סופיה רייס | 8 פרקים גם מפיקה בפועל |
| 2009 - 2013 | רוק 30 | אליסה פדררה | 7 פרקים |
| 2023 | מראה שחורה | עצמה | פרק: "Joan Is Awful" |
ביאורים

↑  בערבית: سلمى حايك
↑  ראו ערך: איברו-אמריקה
↑  שנכלל באלבומו "Lotusflow3r" ‏(2009).
הערות שוליים

1 2  דייב ליפטון, ‏Prince Says ‘Te Amo Corazon’ to Salma Hayek: 365 Prince Songs in a Year, באתר diffuser.fm, ‏29 בדצמבר 2017, בדיקה אחרונה ב־26 ביולי 2021
↑  הערות סרטון "Te Amo Corazón", באתר יוטיוב, ‏6 בדצמבר 2018, בדיקה אחרונה ב־26 ביולי 2021
↑  על השיר "Valentina", באתר Songfacts, בדיקה אחרונה ב־26 ביולי 2021
↑  פנלופה קרוז, SALMA HAYEK PINAULT Is on the 2023 TIME 100 List, טיים, ‏13 באפריל 2023
1 2  J. Kim Murphy, Razzie Noms 2024: Chris Evans and Jennifer Lopez Up for Worst Actors; ‘Shazam 2’ and ‘Ant-Man 3’ Tie With 4 Nods, Variety, ‏2024-01-22 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810544784405606  BIBSYS: 12022  BNE: XX1266000  BnF: cb14033215n (data)  CANTIC: a10939295  GND: 137465513  ISNI: 0000 0001 2140 3923  LCCN: no98078281  LNB: 000344035  MusicBrainz: e43110c3-6f41-4ba3-9c22-1f90b1792193  NKC: xx0008653  NTA: 191717061  RERO: 02-A026103882  SNAC: w6vx3vf6  SUDOC: 059566876  VIAF: 76514944   WorldCat (עם VIAF): 76514944
אריק קנדל

| --- | --- |

אריק קנדל, 2006
 לידה:  7 בנובמבר 1929 (בן 95) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 ענף מדעי:  נוירופסיכיאטריה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק  תיכון ארסמוס הול  ישיבה דפלטבוש 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  John H. Byrne, Bong-Kiun Kaang 
 פרסים והוקרה:  פרסים והוקרות
 בן או בת זוג:  דניס קנדל 
 תרומות עיקריות
 עבודתו בתחום הפיזיולוגיה של הזיכרון.
 
אריק קנדל (באנגלית: Eric Kandel‏; נולד ב-7 בנובמבר 1929 בווינה) הוא נוירופסיכיאטר יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2000 (יחד עם פול גרינגרד וארוויד קרלסון) על עבודתו בחקר הפיזיולוגיה של הזיכרון והדרך בה הוא נשמר בתאי עצב.
אריק קנדל הוא פרופסור לביוכימיה ולביופיזיקה באוניברסיטת קולומביה וחוקר בכיר במכון הרפואי על שם הווארד יוז. כמו כן, הוא היה המייסד וראש המרכז לנוירוביולוגיה ולהתנהגות, שהפך בהמשך לנוירומדע באוניברסיטת קולומביה. הוא חקר את מערכת העצבים של החשופית הימית אפליזיה קליפורנית (אנ') (Aplysia californica), לה יש תאי עצב גדולים, המאפשרים לעשות מניפולציות בקלות יחסית. האפליזיה הקליפורנית שייכת גם לקבוצה של חסרי חוליות שהייתה ידועה ביכולת שלה ללמוד.
בריאיון עם גיל חובב סיפר שבצעירותו ניסה להבין כיצד ייתכן שהנאצים ביצעו מעשי זוועה נוראיים, אך עם זאת נהנו מאמנות והקשיבו לבטהובן ומוצרט. לשם כך החל ללמוד רפואה במטרה להפוך לפסיכואנליטיקאי ולנסות להבין את נפש האדם. בשלב מסוים הבין שעניינו האמיתי הוא במדע ופנה למחקר.
קורות חיים > ילדותו

אמו הגיעה ממשפחה אשכנזית יהודית ממעמד הביניים שחיה בפולין. אביו בא ממשפחה ענייה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, שהיגרה במלחמת העולם הראשונה לווינה, שם הוריו הכירו והתחתנו ב-1923. אריק קנדל נולד בווינה ב-1929, כבן שני. זמן קצר לאחר מכן, אביו ייסד חנות צעצועים, אולם במרץ 1938 הם נאלצו לעזוב את אוסטריה לאחר הסיפוח של אוסטריה על ידי גרמניה. כתוצאה מאריזציה, התגברו ההתקפות נגד היהודים ועיקלו את הרכוש של היהודים. קנדל חווה באוסטריה, כילד יהודי, את ליל הבדולח. ב-11 במאי 1939 אריק ואחיו נסעו לברוקלין, ובהמשך הוריהם הצטרפו אליהם.
כשהגיע לארצות הברית, סבו לימד אותו לימודי יהדות והוא התקבל לישיבה דפלטבוש שבברוקלין, אותה סיים ב-1944. בהמשך הוא למד באוניברסיטת הרווארד היסטוריה וספרות. במהלך לימודיו בהרווארד, נתקל בעבודותיו של פרדריק סקינר והחל להתעניין בלמידה ובזיכרון. עם זאת, סקינר ניסה להפריד את הביולוגיה והנוירולוגיה מהפסיכולוגיה ואילו קנדל התרכז בקשר וביחסים בין השניים.
קורות חיים > לימודיו

ב-1952 החל את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק. עד סוף לימודיו, התעניין במחקר בסיסי של המוח. במהלך התקופה הזו, קנדל פגש את אשתו לעתיד. הוא נחשף לראשונה למחקר דרך חוקר באוניברסיטת קולומביה, שחקר בעזרת אוסצילוסקופ את מהירות ההולכה של פוטנציאל הפעולה של העצב כתלות בקוטר האקסון. הבעיה שניצבה בפני המעבדה הייתה ביצוע הרישום התוך תאי, בעיה שנוצרה בשל קוטרם הקטן של הנוירונים בבעלי חוליות.
ב-1955 קרא והושפע מעבודותיו של סטיבן קפלר על חסרי חוליות ימיים, ואחרי שסיים את לימודי הרפואה הוא למד איך לייצר מיקרואלקטרודות כדי למדוד מהאקסונים הענקיים של סרטן הנהרות (Crayfish). ב-1957 הצטרף קנדל למעבדות לנוירופיזיולוגיה של המכונים הלאומיים לבריאות. באותה תקופה חקרו כבר את המטופל HM, מטופל לו הסירו את ההיפוקמפוס ולאחר מכן לא יכול היה ליצור זיכרונות חדשים. באותה תקופה הוא הראה ראיות אלקטרופיזיולוגיות לכך שיש פוטנציאל פעולה בדנדריטים של הנוירונים בהיפוקמפוס. באותה תקופה גם הקבוצה בה עבד מצאה שיש פעילות ספונטנית של הנוירונים. המעבדה הייתה הראשונה לעשות רישום תוך-תאי שהראה את הספייקים האפילפטיים ואת התקדמותם.
קנדל הגיע למסקנה שההיפוקמפוס, על המערכת המסועפת של קשרים שבו, הוא אינו מודל טוב לחקר הזיכרון. הוא היה גם מודע למחקריהם של קרל פון פריש, ניקולאס טינברגן וקונראד לורנץ שהראו שצורות בסיסיות של זיכרון קיימות גם בבעלי חיים פשוטים. לכן קנדל מצא לנכון לבחור בבעל חיים פשוט כחיית מודל לזיכרון, על מנת לבחון את התאוריה שלו, לפיה שינויים בקשרים הסינפטיים בין נוירונים והשינויים בהם הם המקור לזיכרון. ב-1962, טס לפריז כדי ללמוד על אפליזיה (Aplysia californica). אפליזיה יכולה ליצור למידות פשוטות של הביטואציה, הרגשת-יתר (sensitization), התניה קלאסית והתניה אופרנטית, אותם ניתן לחקור אם מבודדים את הגנגליון של החיה. שינויים אלקטרופיזיולוגיים הנגרמים מגירויים משולבים יכולים להיות מזוהים בסינפסות ספציפיות. ב-1965 הוא פרסם תוצאות ראשוניות.
מחקר

קנדל קיבל משרה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו-יורק, במחלקה לפיזיולוגיה ולפסיכיאטריה, שהפכה בהמשך לחלק מהמחלקה לנוירוביולוגיה ולהתנהגות. הוא פיתח יחד עם אחרים פרוטוקולים להראות צורות למידה פשוטות של אפליזיה. ספציפית הם חקרו את רפלקס הזים-סיפון, בו האפליזיה מגנה על הזים כאשר יש איום בסביבה, אותו היא מרגישה על ידי הסיפון שלה, תהליך היכול לעבור הביטואציה והרגשת-יתר. ב-1971 הם הרחיבו את המחקר מזיכרון לטווח קצר בלבד לזיכרון לטווח ארוך גם כן.
במקביל, ב-1966, קנדל וג'יימס שוורץ החלו לעשות ניתוחים ביוכימיים של שינויים בנוירונים שקשורים ללמידה ולאחסון זיכרון. באותו זמן היה ידוע שזיכרון לטווח ארוך, בניגוד לזיכרון לטווח קצר, קשור לסינתזה של חלבונים חדשים. עד 1972, היו להם הוכחות שהשליח השניוני cAMP מיוצר בגנגליה של האפליזיה בתנאים שקשורים ליצירה של זיכרון קצר טווח (רגישות יתר). ב-1974 קנדל עבר לאוניברסיטת קולומביה, שם עזר בהקמה של המרכז לנוירוביולוגיה ולהתנהגות. נמצא מאוחר יותר שהנוירוטרנסמיטר סרוטונין פועל ביצירה של ה-cAMP, קשור לבסיס המולקולרי של רגישות היתר של הרפלקס של האפליזיה. ב-1980, הוא מצא בשיתוף פעולה עם מעבדה אחרת שפרוטאין קינאז A פועל במסלול הביוכימי שקשור לרמה של ה-cAMP. בהמשך אפיינו גם את תעלת האשלגן, אותה פרוטאין קינאז A יכול לבקר, וקושר את השינוי את האפקט של הסרוטונין לשינוי באלקטרופיזיולוגיה של הסינפסה.
ב-1981 חברי המעבדה הרחיבו את המערכת של אפליזיה כך שתכלול אפשרות ללמוד על התניה קלאסית, דבר שגרם לסגירת המעגל עם הלמידה הפשוטה שנחקרה קודם ומאפיינת חסרי חוליות ואיפשרה להכליל את הלמידה לבעלי חיים נוספים. בנוסף לכך, חקרו במעבדה רשתות עצביות של נוירונים תחושתיים, נוירוני ביניים ונוירוני תנועה, הקשורים להתנהגות למידה, מה שאפשר לנתח קשרים סינפטיים ספציפיים.
ב-1983, החליטו במעבדה שלו לחקור ייצור של אילו חלבונים חשובים למעבר מזיכרון קצר טווח לארוך טווח. אחת מהמטרות של פרוטאין קינאז A הוא החלבון שמבקר תעתוק, CREB ‏(cAMP response element-binding protein). בשיתוף פעולה עם מעבדות נוספות, קנדל זיהה את ה-CREB כחלבון שקשור לאחסון זיכרון ארוך טווח. אחת מהפעילויות של CREB היא הגדלת הקישוריות הסינפטית. בעוד שזיכרון קצר טווח מקושר לשינוי פונקציונלי של סינפסות קיימות, זיכרון ארוך טווח מקושר להגדלה של כמות הסינפסות.
פרסים והוקרות

פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1983)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה (2008)
פרס קרן רוברט וקלייר פסראו לתרומות ייחודיות למחקר הניורופסיכאטרי (1988)
פרס בריסטול-מאיירס סקוויב למחקר נוירוביולוגיה (1991)
Jean-Louis Signoret Prize (1992)
מדליית תומאס ויליאם סלמון (2003)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בזל (2012)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2008)
מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1984)
העיטור האוסטרי למדע ואמנות (2005)
פרס המהגרים הגדול (2009)
חבר זר של החברה המלכותית (2013)
פרס קארל ספנסר לשלי (1981)
פרס ויקטור פראנקל (2008)
פרס דיקסון ברפואה (1983)
פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1987)
פרס וולף לרפואה (1999)
פרס הארווי (1993)
מדליית הכסף הגדולה עם כוכב להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית (2012)
אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1997)
פרס רוזנסטיל (1983)
אות הצלב המוזהב הגדול על שירות הרפובליקה האוסטרית (2024)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2000)
פרס דר א"ה היינקן לרפואה (2000)
המדליה הלאומית למדעים (1988)
פרס האקדמיה - סקירה מדעית (1988)
פרס רלף ג'רארד (1997)
עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע
פור לה מריט
עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
יחסו לאוסטריה

לאחר שבשנת 2000 הוכרז כזוכה פרס נובל, התקשר אליו נשיא אוסטריה על מנת לברך אותו על "פרס נובל האוסטרי". קנדל, שבילדותו, עם עליית הנאצים, משפחתו הבריחה אותו מאוסטריה ולאחר מכן ברחה כולה לארצות הברית, אמר שמדובר בפרס נובל "יהודי-אמריקאי" אבל בהחלט לא אוסטרי. הנשיא האוסטרי שאל את קנדל איך ניתן לישר את ההדורים בינו לבין אוסטריה. קנדל ביקש לשנות את שמו של רחוב בווינה שנקרא על שם קרל לואגר, ראש עיריית וינה בעבר שהיה אנטישמי ואפילו צוטט על ידי היטלר במיין קאמפף. שמו של הרחוב שונה. בנוסף הוא ביקש לפעול להחזרתם של אינטלקטואלים יהודים לווינה באמצעות מלגות. מאז יחסו של קנדל לאוסטריה ולווינה הוא יותר פייסני. הוא קיבל אזרחות כבוד בווינה, ועובד ומרצה בה לעיתים.
קיאן איגן

| --- | --- |

איגן ב-2009
 לידה:  29 באפריל 1980 (בן 44) אירלנד סלייגו אירלנד
 שם לידה:  קיאן ג'ון פרנסיס איגן
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  Summerhill College 
 עיסוק:  זמר, כותב שירים
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, תופים, גיטרת בס
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק 
 שיתופי פעולה בולטים:  וורנר מיוזיק גרופ, Rhino, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 מספר צאצאים:  3 
 www.kianegan.tv
 פרופיל ב-IMDb
 
קיאן ג'ון פרנסיס איגן (באנגלית: Kian John Francis Egan; נולד ב-29 באפריל 1980) הוא זמר, רב-נגן ופזמונאי אירי, הידוע בעיקר כאחד מחברי להקת הבנים, וסטלייף. עם וסטלייף הוציא איגן 13 אלבומים, יצאו לשנים עשר סיבובי הופעות ברחבי העולם, זכו בפרסים והפכו לאחת מלהקות הבנים המצליחות ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה

איגן נולד לפטרישיה וקווין (נפטר בשנת 2009). הוא החמישי מבין שבעה אחים. הוא למד במכללת שסמרהיל ובתיכון בסלייגו, שם פגש את חלק מחבריו לוסטלייף, פהילי ופיילן. לפני שהחל קריירה מקצועית עם וסטלייף, עבד בחנות ג'ינסים.
קריירה

בשנים הראשונות בהן התעסק במוזיקה, היה איגן חלק מלהקת רוק בשם Skrod, איגן למד לנגן על יותר מחמישה כלי נגינה הכוללים גיטרה, פסנתר ותופים, פסנתר למד איגן על ידי אחיו, גאווין איגן, בוגר מוזיקה באוניברסיטה ומורה במשרה מלאה למוזיקה בבריטניה. לפני וסטלייף, איגן, יחד עם פיילן ופהילי, היו בלהקה חובבנית בשם "Six as One", ובהמשך שונה שמה ל-IOYOU. איגן, במהלך הפוגה בת שנה שלקח מוסטלייף, השיק מיזם חדש עם לואיס וולש להקים ולנהל יחד את להקת הבנות, ארץ הפלאות. אלבום הבכורה שלהן הגיע למקום 6 במצעד האלבומים האיריים ומספר 8 במצעד האלבומים הבריטי, לאחר ארבעה חודשים בלבד עברה הלהקה להיות מנוהלת תחת Mercury Records.
בינואר 2014 פורסם כי איגן הוחתם כזזמר סולו בחברת התקליטים "וורנר מיוזיק גרופ", וכי אלבום הבכורה שלו, וסינגל הבכורה שלו, Home, יצא לאור ב-14 במרץ באירלנד וב -17 במרץ בבריטניה. האלבום הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האיריים ומספר 9 במצעד האלבומים הבריטי. במאי 2014 הוציא איגן את "אהיה", סינגל שני מתוך האלבום.
ב-3 באוקטובר 2018 הודיעה וסטלייף על איחודה כלהקה בת ארבעה חברים (ללא בריאן מקפדן). בשנת 2019 הוציאה הלהקה לאור ארבעה סינגלים, שנכתבו על ידי אד שירן. הלהקה יצאה לסבב הופעות מוצלח להפליא בשם "The 20 Tour", לכבוד יום השנה ה-20 ליציאתו של הסינגל הראשון של הלהקה ב-1999. ב-15 בנובמבר יצא לאור האלבום ה-13 שלהם, Spectrum.
איגן הוא אחד מארבעה השופטים/ מאמנים ב-The Voice of Ireland.
חיים אישיים

איגן נישא לשחקנית ג'ודי אלברט ב-8 במאי 2009. אלברט הייתה בלהקת הבנות "ארץ הפלאות", אותה ניהל איגן יחד עם לואיס וולש בתחילת דרכה. לזוג שלושה בנים (20 בדצמבר 2011, 21 במאי 2015, 29 בספטמבר 2017). המשפחה מתגוררת בסטנדרהיל, מחוז סלייגו.
איגן דורג במקום החמישי כגבר הסקסי ביותר באירלנד בשנת 2014.
נכון לשנת 2017, הונו של איגן מוערך בכ-18 מיליון אירו.