stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזלום עבדי
הערות שוליים

↑  Holly Williams, What remains to be done in the final phase of America's war on ISIS - 60 Minutes - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2018-10-28 (באנגלית)
↑  Mazlum Kobane says Biden can advance peace in Turkey, kurdpress, ‏2021-11-27 (באנגלית)
1 2 3  Gurcan, Metin (7 בנובמבר 2019). "Is the PKK worried by the YPG's growing popularity?". al-Monitor. נבדק ב-6 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Wright, Robin (2019-10-20). "America's Ally in Syria Warns of Ethnic Cleansing by Turkey". The New Yorker (באנגלית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2025-03-06.
1 2  Wright, Robin (2019-04-04). "How Trump Betrayed the General Who Defeated ISIS". The New Yorker (באנגלית). נבדק ב-6 במרץ 2025. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Syrian Democratic Forces (Syria) | ECFR, web.archive.org, ‏2025-02-14
1 2  CAN ACUN, BÜNYAMIN KESKIN, THE PKK’S BRANCH IN NORTHERN SYRIA PYD-YPG, İstanbul: SETA, 2017, עמ' 19-15
↑  Hubbard, Ben; Schmitt, Eric (2019-05-12). "Mazlum Kobani Called the U.S. 'Comrades in Arms' Against ISIS. Now the U.S. Is Eyeing the Exit". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2025-03-06.
↑  Mogelson, Luke (2020-04-20). "America's Abandonment of Syria". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2025-03-06.
↑  Abdi, Mazloum (13 באוקטובר 2019). "If We Have to Choose Between Compromise and Genocide, We Will Choose Our People". Foreign Policy (באנגלית). נבדק ב-6 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mazloum Abdi, If We Have to Choose Between Compromise and Genocide, We Will Choose Our People, Foreign Policy, ‏2025-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Report: Syrian army to enter SDF-held Kobani, Manbij". Reuters (באנגלית). 13 באוקטובר 2019. נבדק ב-6 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hannah Lucinda Smith Istanbul, Senators call on Trump to invite Kurdish general Mazloum Kobani to Washington, www.thetimes.com, ‏2019-10-24 (באנגלית)
↑  "Turkey Says U.S. Must Extradite Syrian Kurdish Commander". New York Times. Reuters. 25 באוקטובר 2019. נבדק ב-6 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Holland, Steve (6 במרץ 2019). "Trump warned Erdogan in letter: 'Don't be a tough guy' or 'a fool'". Reuters – via www.reuters.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  William Cummings, Return to sender: Turkish President Erdogan says he gave back Trump's 'don't be a tough guy' letter, USA TODAY (באנגלית)
↑  "Erdoğan Says He Returned Trump's Threatening Letter". Bianet. 14 בנובמבר 2019. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The New Arab Staff. "Kurdish-led SDF agree to integrate forces into Syrian army". The New Arab (באנגלית). נבדק ב-2025-03-06.
↑  שחר קליימן, מפקד הכוחות הכורדים בסוריה על ישראל: "מקבלים בברכה תמיכה מכולם", באתר ישראל היום, 5 במרץ 2025
דילול

ערך זה עוסק במושג בכימיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דילול (באנגלית: Diluting) הוא תהליך של הקטנת ריכוז המומס בממס, בדרך כלל על ידי הוספה של עוד מהממס לתמיסה ללא הוספה של המומס (תהליך זה נקרא גם מיהול). אך מונח הדילול מתייחס גם לדילול דברים שהם לא בהכרח תמיסות, כגון דילול כמות גז מסוים באוויר.
דילול תמיסת על ידי הוספת ממס
לדוגמה, אם יש לנו 10 גרם מלח (המומס) שמומס ב1 ליטר מים (הממס), אז לתמיסה זו יש ריכוז מסוים של מלח (מולריות). אם נוסיף לתמיסה זו עוד ליטר אחד של מים, אז ריכוז המלח בתמיסה יקטן פי שניים, אך כמות המלח בתמיסה עדיין נשארה זהה, כלומר עדיין יש לנו 10 גרם תמיסה.
נרשום משוואה מתמטית שתבטא לנו את הריכוז בדילול:
c_{1}\times {V_{1}}=c_{2}\times {V_{2}}
או בצורה אחרת:
c_{2}={\frac {c_{1}\times {V_{1}}}{V_{2}}}
כאשר:
c_{1} הוא הריכוז ההתחלתי של המומס בתמיסה
V_{1} הוא הנפח ההתחלתי של התמיסה
c_{2} הוא הריכוז הסופי של התמיסה (לרוב זהו הנעלם אותו נרצה למצוא)
V_{2} הוא הנפח הסופי של התמיסה
משוואת טיהור חדרים הבסיסית

בהיגיינה תעשייתית משתמשים במשוואת טיהור חדרים הבסיסית לשם מציאת הזמן שייקח לדילול גז מסוים בחלל סגור בריכוז מסוים וידוע לריכוז נמוך יותר. ניתן להשתמש במשוואה זו רק כאשר הגז אותנו אנו מדללים מוחלף באוויר או גז אחר אשר אינו מכיל אותו. לדוגמה, ניתן לחשב בעזרת המשוואה את הזמן שייקח להפחתת ריכוז הפחמן החד-חמצני בחדר בקצב אוורור מסוים.
המשוואה המתמטית לזמן שייקח היא:
D_{t}=\left[{\frac {V}{Q}}\right]\cdot \ln \left[{\frac {C_{i}}{C_{f}}}\right]
ניתן לכתוב את המשוואה גם בצורה:
\ln \left[{\frac {C_{f}}{C_{i}}}\right]={-}{\frac {Q}{V}}\cdot (t_{\text{ending}}-t_{\text{initial}})
כאשר:
D_{t} הזמן שייקח
V נפח הגז או האוויר של החלל הסגור
Q קצב האוורור לתוך או אל מחוץ לחלל הסגור (ביחידות של נפח לזמן)
C_{i} הריכוז ההתחלתי של הגז או האוויר בחלל הסגור (ביחידות ppm)
C_{f} הריכוז הסופי של הגז או האוויר בחלל הסגור לאחר הדילול (ביחידות ppm)
t_{\text{ending}} – הזמן בסוף התהליך
t_{\text{initial}} – הזמן בתחילת התהליך (לרוב 0)
הערה: יש לשים לב שיחידות הזמן והנפח של  D_{t},  V ו- Q מתאימות.
משוואת דילול אוורור

ניתן להשתמש במשוואת טיהור חדרים הבסיסית רק במקרים בהם קצב האוורור הוא קבוע, אך לדוגמה למקרה בו יש כל הזמן נוזל שמתנדף לאוויר החלל הסגור דרושה המשוואה הדיפרנציאלית הבאה:
{\frac {dC}{dt}}={\frac {G-Q'C}{V}}
כאשר:
C הוא ריכוז הגז
G הוא קצב ההיווצרות
V הוא נפח החדר
Q' הוא קצב ההאוורור המתוקן על ידי המשוואה:  Q'={\frac {Q}{K}} ו- K הוא קבוע הערבוב
התכה

דילול במושגים של התכה ומוצקים מוגדר כמשקל המתכת שהותכה חלקי המשקל הכולל של מתכת מותכת. לדוגמה, אם יש לנו דילול של 0.40, אז החלק מהמתכת המותכת שיש לנו שבא מהתכה של מתכת נוספת הוא 0.60.
ראו גם

מיהול
קצב תגובה
מולריות
אליפות אירופה באתלטיקה באולם

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה
 תאריך ייסוד:  1970
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה האירופאית
 מספר מתמודדים:  50 מדינות
 יבשת:  אירופה
 מפעל מקביל:  אליפות אירופה באתלטיקה
 european-athletics.org
 
אליפות אירופה באתלטיקה באולם היא תחרות אתלטיקה באולם, שמארגנת התאחדות האתלטיקה האירופאית. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1970, והחליפה את משחקי אירופה באולם. התחרות נערכה תחילה מדי שנה, ובשנת 1990 שונתה המתכונת והיא נערכה כל שנתיים. בשנת 2005 הוחלט לשנות את המתכונת שוב, כך שהתחרות לא תיערך בשנה בה נערכת אליפות אירופה באתלטיקה, ומאז האליפות מתקיימת כל שנתיים, בשנים האי-זוגיות.
טבלת מדליות

מדינות עבר רשומות באלכסון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 116 | 107 | 104 | 327 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 101 | 111 | 97 | 309 |
| 3 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 87 | 83 | 58 | 228 |
| 4 | בריטניה בריטניה | 62 | 55 | 46 | 183 |
| 5 | פולין פולין | 67 | 56 | 75 | 198 |
| 6 | רוסיה רוסיה | 59 | 50 | 42 | 151 |
| 7 | צרפת צרפת | 51 | 39 | 99 | 159 |
| 8 | איטליה איטליה | 33 | 36 | 31 | 100 |
| 9 | ספרד ספרד | 31 | 50 | 37 | 118 |
| 10 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 31 | 32 | 36 | 99 |
| 11 | בולגריה בולגריה | 29 | 32 | 36 | 97 |
| 12 | רומניה רומניה | 25 | 35 | 45 | 100 |
| 13 | שוודיה שוודיה | 22 | 24 | 23 | 69 |
| 14 | הולנד הולנד | 18 | 16 | 22 | 56 |
| 15 | בלגיה בלגיה | 18 | 14 | 10 | 42 |
| 16 | הונגריה הונגריה | 16 | 23 | 19 | 58 |
| 17 | צ'כיה צ'כיה | 13 | 14 | 19 | 46 |
| 18 | פורטוגל פורטוגל | 12 | 9 | 3 | 24 |
| 19 | שווייץ שווייץ | 11 | 10 | 12 | 33 |
| 20 | אוקראינה אוקראינה | 10 | 14 | 18 | 42 |
| 21 | פינלנד פינלנד | 10 | 8 | 11 | 29 |
| 22 | אירלנד אירלנד | 8 | 5 | 12 | 25 |
| 23 | אוסטריה אוסטריה | 7 | 9 | 13 | 29 |
| 24 | בלארוס בלארוס | 7 | 1 | 1 | 24 |
| 25 | יוון יוון | 6 | 15 | 12 | 33 |
| 26 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 6 | 6 | 13 | 25 |
| 27 | לטביה לטביה | 5 | 1 | 1 | 7 |
| 28 | נורווגיה נורווגיה | 4 | 5 | 8 | 17 |
| 29 | סרביה סרביה | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 30 | אסטוניה אסטוניה | 3 | 0 | 2 | 5 |
| 31 | טורקיה טורקיה | 2 | 5 | 1 | 8 |
| 32 | דנמרק דנמרק | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 33 | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 34 | סלובקיה סלובקיה | 2 | 1 | 2 | 5' |
| 35 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 36 | איסלנד איסלנד | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 37 | סלובניה סלובניה | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 38 | קפריסין קפריסין | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 39 | ליטא ליטא | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 40 | ישראל ישראל | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 41 | אלבניה אלבניה | 1 | 1 | 0 | 1 |
| 42 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 43 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 44 | ארמניה ארמניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 45 | מולדובה מולדובה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 914 | 912 | 906 | 2,657 |
ישראלים שזכו במדליה באליפויות אירופה באתלטיקה באולם

|  | שנה | מתחרה | מקצוע | מיקום | תוצאה | עיר מארחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2000 | אלכס אברבוך | קפיצה במוט |  | 5.75 מטר | גנט |
| 2 | 2015 | חנה קנייזבה-מיננקו | קפיצה משולשת |  | 14.49 מטר | פראג |
ראו גם

אליפות אירופה באתלטיקה
סמיון טרסקונוב

| --- | --- |

טרסקונוב, 2051
 לידה:  14 בנובמבר 1999 (בן 25) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמיון אלכסייביץ' טרסקונוב (ברוסית: Семён Алексеевич Трескунов; נולד ב-14 בנובמבר 1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה רוסי.
ראשית חייו

סמיון טרסקונוב נולד במוסקבה, רוסיה. אמו, מרינה טרסקונובה, היא נציגה אזורית של מגזין הילדים OWL ולאביו, אלכסיי טרסקונוב, יש חברה משלו שעוסקת בגרפיקה. בבית הספר כילד השתתף כל הזמן בתחרויות יצירה וגם חיבב שחייה. הוריו מילאו תפקיד משמעותי בבחירת מסלול הקריירה שלו כשחקן.
קריירה

הופעת הבכורה הקולנועית של סמיון הייתה בשנת 2010. אמו לקחה את סמיון בן ה-10 להצטלם לפרסומת של חברת MTS. לפני כן הייתה שנה של ניסיונות לשווא בהשתתפויות בפרסומות שונות. בחורף 2011 הוצע לו תפקיד מחליף בסרט "מצב חירום" (2012) על ידי וסבולוד בניגסן. עם זאת, כשראה את סמיון העניק לו הבמאי את התפקיד הראשי, שהיה הראשון שלו בקולנוע. לאחר מכן לוהק לתפקיד בסרט "אורח הלילה" (2011) מאת סטניסלב נזירוב, שם גילם סמיון את בנה של הדמות הראשית קיריל. בקיץ של אותה שנה שיחק במותחן הפשע "פלדת הפרפר" (2012) מאת רנאט דבליארוב בתפקיד משני אך בולט כילד חסר בית בשם קרליק.
בחורף 2012 יצא לאקרנים סרט האנתולוגיה אמהות (2012), שם כיכב טרסקונוב. לאחר מכן לוהק לסדרת תפקידים בסדרות טלוויזיה שונות. בסרט "אני נותן לך את המילה שלי" (רו')‏ (2013) מאת אלכסנדר קרפילובסקי, שיחק סמיון את התפקיד הראשי - החלוץ מישקה חרוסטליוב. הסרט לא הצליח בקופות, אך התקבל בחום על ידי המבקרים. בפרט, הסרט עצמו וסמיון קיבלו פרסים רבים בפסטיבלי קולנוע שונים. הוא גם השתתף בסדרות הטלוויזיה "רמזור" (רו') ‏(2013–2014) וב"עסק משפחתי" (2014).
הוא לוהק לתפקיד בסרט בבימויו של ולדימיר קוט "בתחתית" (2014), המבוסס על מחזהו של מקסים גורקי, הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2014 בפסטיבל "חלון לאירופה" – בסרט זה גילם סמיון את לוקה. העיבוד המודרני זכה לביקורות מעורבות. עם זאת תפקידו של סמיון, קיבל ביקורות חיוביות.
בקיץ 2014 הושלמה במוסקבה צילומי קומדיית הפנטזיה "רוח הרפאים" מאת אלכסנדר וויטינסקי, שם שיחק סמיון לצד פיודור בונדרצ'וק. השחקן שיחק את דמות "הילד של אמא" שזוכה ללעג מחברי הכיתה, שמתחיל לרדוף אחר רוחו של מעצב מטוסים שמת. העבודה על הסרט, שיצא לאקרנים במרץ 2015, הוכרה על ידי מבקרי הקולנוע כהישגו היצירתי הגדול של טרסקונוב. בשנת 2016 יצא לאקרנים הסרט הילד הטוב, שם שיחק סמיון בתפקיד הראשי. בין השחקנים האחרים שהשתתפו איתו בסרט היו קונסטנטין חבנסקי ומיכאיל יפרמוב. הסרט זכה לשבחים על ידי המבקרים וקיבל את פרס הגראן פרי בפסטיבל קינוטאבר ה-27.
בספטמבר 2021 עלה לישראל. בשנת 2022 נישא לבת זוגו אניטה אחמדולינה ועבר איתה להתגורר בספרד באפריל 2022. ב-2025, השניים התגרשו.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

| שנה | כותר | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | אורח הלילה | קיריל, בנה של טטיאנה |  |
| 2012 | אמהות | סשה |  |
| 2012 | מצב חירום | ווסנקה |  |
| 2012 | מטפלות (רו') |  |  |
| 2012 | להחליף טבעות | ליושה, בנה של ורה |  |
| 2012 | פרפר הפלדה (רו') | קרליק "הגמד" |  |
| 2012 | שלושה חברים | אולג קוסטרוב בילדותו |  |
| 2013 | אני נותן לך את המילה שלי (רו') | מישקה חרוסטליוב |  |
| 2013 | שאגאל - מלביץ' (רו') | ליובה |  |
| 2014 | אלופים (רו') | בוריה, שחקן הוקי צעיר |  |
| 2014 | בתחתית | לוקה |  |
| 2014 | בנים + בנות | קוט |  |
| 2015 | ארגנטינה | ליושקה נדיונוב, יתום |  |
| 2015 | רוח רפאים | ואניה |  |
| 2015 | המתורגמן | מקסים |  |
| 2015 | אני נותן לך את המילה שלי 2 (רו') | מישקה חרוסטליוב |  |
| 2016 | הילד הטוב | קוליה |  |
| 2017 | אני נותן לך את המילה שלי 3. שלום לחיי מבוגרים! | מישקה חרוסטליוב |  |
| 2018 | גבול (רו') |  |  |
| 2019 | T-34 | וסילי |  |
| 2020 | אשליות קטלניות | יגור |  |
| 2021 | קרובים | סניה |  |
| 2021 | דרום רוסי | ארטיום |  |
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | מוסגז (רו') | סריוז'ה צ'בוטאר |  |
| 2012 | הצד האפל של הירח | ג'ינג'י בילדות |  |
| 2013 | סטודיו 17 (רו') | אנדריי |  |
| 2013 | העולם השלישי | פטקה, נכדו של סבו של מקסים |  |
| 2013 | חתולים שחורים (רו') | רומקה |  |
| 2013–2014 | רמזור (רו') | ואניה גורין, ילד חסרת בית | הגרסה הרוסית לרמזור |
| 2014 | עסק משפחתי (רו') | ליוניה |  |
| 2016 | סדרן | ארטיום |  |
| 2016 | סופיה | איוואן האיום בילדותו |  |
| 2017 | ריכטר |  |  |
| 2017 | איוואנוב-איוואנוב | דנילה |  |
| 2022 | סוף העולם | דמיאן/אנטיכרייסט |  |
הערות שוליים

↑  ""Талант надо развивать": Семен Трескунов о съемках в фильме "Призрак"". Glamour.
↑  "Мама 16-летнего Семена Трескунова произвела фурор на "Кинотавре-2016"". Hello!.
↑  "Семен Трескунов, биография, новости, фото - узнай все!". uznayvse.
↑  https://aif.ru/culture/person/chemodan_vokzal_5_izvestnyh_rossiyskih_akterov_kotorye_uehali_iz_strany
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4460157470202622640009   WorldCat (עם VIAF): 4460157470202622640009
ספודיק

ספּוֹדיק הוא כובע פרווה גבוה ורחב, אשר חובשים חסידים נשואים בחסידויות פולין,  וכן נלבש בעבר בידי רבנים מליטא ולטביה.
שימוש

חסידים המשתייכים לחסידויות ממוצא פולני נוהגים לחבוש את הספודיק ככובע הידור בימי שבת וחג ושמחות. בחסידיות הללו נוהגים לחובשו; גור, אלכסנדר, אמשינוב, מודז'יץ, סטריקוב, ראדומסק, קוזמיר, סוכטשוב, ראדזין,  ואשלג. וזאת בניגוד למנהג בשאר החסידויות לחבוש את השטריימל השטוח. הספודיק עשוי מפרוות פישר, שמגיע בעיקר מקנדה ובאירופה זה נקרא פקאן ממשפחת הסמוריים.
בעבר היה הספודיק מקובל כלבוש רבני ביהדות ליטא, וחבשו אותו רבנים ליטאיים רבים, ללא קשר לתנועת החסידות.
כובע דומה לספודיק הוא הקולפיק, הדומה למדי לספודיק ורבים אף מחליפים ביניהם. הקולפיק קטן יותר מהספודיק ועשוי משער בהיר יותר.
רבי שמחה בונים אלתר, ה"לב שמחה" מגור, פעל לעצירת עליית מחירי הספודיק בישראל, ותיקן תקנה בחסידות על גובה תשלום לספודיק.
גלריית תמונות

הרב אברהם יצחק הכהן קוק
הרב חיים ברלין
הרב איסר זלמן מלצר
הרב רפאל שפירא
הרב שמואל אליהו טאוב
האדמו"ר מאמשינוב
השר יעקב ליצמן במסיבת עיתונאים בפורים.
ישראל במלחמת סיני

ערך זה עוסק בזירה הפנים ישראלית, הציבורית והפוליטית של המלחמה. אם התכוונתם למהלכים הצבאיים, ראו .
| --- | --- |

 תאריך כניסה לעימות:  29 באוקטובר 1956
 העילה למלחמה:  התעצמות צבאית של מצרים והחרפת היחסים בין המדינות, לרבות פעילותם של ארגוני הפדאיון; סגירת מצרי טיראן בפני כלי שיט ישראליים והלאמת חברת תעלת סואץ על ידי מצרים
 תאריך סיום העימות:  5 בנובמבר 1956
 ראש המדינה:  הנשיא יצחק בן-צבי
 ראש המדינה בפועל:  ראש הממשלה דוד בן-גוריון
 מפקדים בולטים:  הרמטכ"ל משה דיין
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  1,872,400
 תוצאות המלחמה
 אבדות בנפש:  172 הרוגים, 817 פצועים, 3 נעדרים ושבוי אחד
 
מלחמת סיני הייתה הראשונה במלחמות ישראל שלאחר מלחמת העצמאות. היא הייתה מלחמה יזומה, והיחידה ממלחמות ישראל שבה הייתה ישראל חלק מקואליציה בין-לאומית.
במהלך המלחמה פלש צה"ל לחצי האי סיני וכבש אותו, למעט רצועה צרה לאורך תעלת סואץ, השמיד תשתיות צבאיות רבות, ופגע בצבא המצרי. לאחר סיום המלחמה פינתה ישראל את כל השטח שכבשה, בעיקר כתוצאה מלחץ מארצות הברית, במהלך שהושלם בתחילת מרץ 1957. במקביל למערכה הישראלית ניהלו הממלכה המאוחדת וצרפת במשותף מבצע להשתלטות על תעלת סואץ, שנודע בשם "מבצע מוסקטר".
הממלכה המאוחדת וצרפת יזמו את המלחמה לאחר הלאמת חברת תעלת סואץ על ידי מצרים, במטרה להשתלט עליה מחדש. ישראל הצטרפה אליהן בשל לחץ מצידן וכן בשל חסימת מצרי טיראן בפניה על ידי המצרים, ובשל פעילות הפדאיון. בסופו של דבר, זכתה ישראל בהישגים צבאיים משמעותיים. עם זאת, הממלכה המאוחדת וצרפת נכשלו בניסיונן להשתלט על תעלת סואץ, בשל לחץ מדיני כבד שמנע מהן להשלים את מבצע מוסקטר.
מלבד המהלכים המדיניים והצבאיים של המלחמה, לניצחון הישראלי הייתה השפעה מרוממת על הציבור בישראל.
רקע > המצב בישראל ובמדינות ערב לאחר מלחמת העצמאות

לאחר סיום מלחמת העצמאות נטבע המושג "הסיבוב השני". הכוונה הייתה להתמודדות צבאית נוספת בין מדינת ישראל לבין מדינות ערב. המושג ביטא מצד מדינות ערב את הרצון לנקום על תבוסתן במלחמה, ומצד ישראל ותושביה את תחושת המצור במדינה קטנה המוקפת מכל צדדיה במדינות עוינות העלולות לפתוח במלחמה חדשה, שתוצאותיה עלולות להיות שונות מתוצאות מלחמת העצמאות. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 הידרדר המצב בגבול עם ממלכת ירדן לכדי מערבולת של פעולות הסתננות וטרור וכנגדן פעולות תגמול של צה"ל. בגבול רצועת עזה הפעילה מצרים, מאז מבצע "חץ שחור" בראשית שנת 1955, פעולות טרור של פדאיון ביישובי הדרום. החל מרוץ חימוש ששיאו היה בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית שעליה נודע בספטמבר 1955, ובה קיבלה מצרים כ-50 מפציצים ארוכי טווח, כ-150 מטוסי קרב סילוניים מדגם מיג-15 וטנקים מדגם טי 34.
משנודע בישראל דבר העסקה, אחזה בציבור חרדה, ו"הסיבוב השני" נראה מוחשי מתמיד. ב-18 באוקטובר 1955 נערך דיון מדיני בכנסת. הרוב המכריע של נואמי הסיעות הביעו דעתם כי עסקת הנשק פירושה תוקפנות מצרית נגד ישראל בקרוב. הצמרת הביטחונית המצומצמת, ראש הממשלה דוד בן-גוריון, הרמטכ"ל משה דיין ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס, החלה לשקול יציאה למלחמת מנע נגד מצרים.
בידיעה כי מלחמת מנע בהיקף מלא לא תזכה להכרה בינלאומית, נשקלה האפשרות לבצע פעולה נרחבת שאינה בגדר מלחמה כוללת. ההצעה שהועלתה הייתה לכבוש את אזור שארם א-שייח' כתגובה לחסימת מצרי טיראן, במבצע שייקרא מבצע עומר על שם עמר בר-לב, בנו של מתכנן המבצע, אל"ם חיים בר-לב. לאחר היסוסים הביא בן-גוריון את ההצעה בסוף נובמבר 1955 להכרעת הממשלה. ההצעה נפלה ברוב קולות של שרי הפועל המזרחי, שדגלה במתינות מדינית וצבאית, של שרי מפ"ם, ואף של מיעוט משרי מפא"י בהנהגתו של שר החוץ משה שרת.
משה שרת, שחדל מלכהן כראש הממשלה לאחר הבחירות לכנסת השלישית שנערכו ב-23 ביולי 1955 ובמקומו חזר דוד בן-גוריון לראשות הממשלה, התנגד לקו האקטיביסטי של הצמרת הביטחונית, ולבסוף התפטר מתפקידו כשר החוץ ב-19 ביוני 1956. היה בכך איתות לציבור בישראל כי המדינה מתכוננת למלחמה.
רקע > הברית עם צרפת

מדינת ישראל, שחיפשה בעל ברית צבאי ומדיני, מצאה כבעלת ברית את צרפת, שלחמה אז נגד מורדים אלג'יראים במלחמת אלג'יריה, שנתמכו על ידי מצרים בהנהגתו של הנשיא גמאל עבד אל נאצר. במרוצת האביב ותחילת הקיץ של שנת 1956 התהדקו הקשרים הצבאיים והמודיעיניים בין צרפת לישראל. קשרים אלה תואמו בוועידה חשאית, שלימים, כאשר דבר כינוסה נודע, ניתן לה השם ועידת ורמאר. הוועידה התכנסה ב-22 ביוני 1956 בוורמאר (Vermars) שבצרפת, והשתתפו בה הצמרת הביטחונית של ישראל והצמרת הביטחונית והמודיעינית של צרפת. מצד ישראל השתתפו הרמטכ"ל משה דיין, מנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס, ראש אמ"ן האלוף יהושפט הרכבי, וכן נטלו בה חלק נספח צה"ל בצרפת וראש משלחת הנשק של משרד הביטחון בצרפת. מהצד הצרפתי השתתפו בוועידה ראש ביון החוץ של צרפת (Service de Documentation Extérieure et de Contre-Espionnage), הממונה על ייצור ואספקת הנשק במשרד ההגנה הצרפתי הגנרל מוריס שאל (לימים, בשנת 1961, ממשתתפי מרד הגנרלים נגד הנשיא דה גול), וקצינים בכירים נוספים. העמדה הישראלית הוצגה על ידי משה דיין, שציין כי המטרה המשותפת היא הפלת נשיא מצרים, נאצר, ולשם כך יש להדק את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות ולספק לישראל נשק חדיש רב. בתום דיוני הוועידה הוסכם על שיתוף פעולה בין צבאות צרפת וישראל במישור הצבאי והמודיעיני, ונענתה דרישת ישראל לאספקת הנשק.
עוד קודם לוועידת ורמאר החלה צרפת לספק לישראל נשק חדיש ששיפר במידת מה את מאזן הכוחות מול מצרים. באפריל 1956 סיפקה צרפת לישראל 14 מטוסי קרב מתקדמים מסוג מיסטר 4, ועוד לפני כן סיפקה לה מטוסי קרב מסוג אוראגן. בעקבות החלטות ועידת ורמאר הוגברה הספקת הנשק והיא בוצעה במשלוח ימי חשאי שנפרק בנמל הקישון.
להכשרת דעת הקהל בישראל לראות בצרפת כבעלת ברית, תרמה רבות אישיותו של שגריר צרפת בישראל, פייר ז'ילבר, דובר עברית, שהיה אהוד מאוד על הציבור הישראלי והשקיע מאמצים כבירים בשיפור היחסים עם ישראל. העם בישראל הרגיש תחושת רווחה שנמצאה לישראל ידידה כצרפת בשעת מתח ביטחונית זאת, בעת שלא זכתה לתמיכה צבאית מצד ארצות הברית, ואל מול מדיניותה העוינת של בריטניה.
מהצד הישראלי דחף שמעון פרס ליצירת הברית עם צרפת. פרס, שהתמנה בשנת 1953 למנכ"ל משרד הביטחון, היה מעורב במסגרת תפקידו במגעים עם צרפת להספקת נשק לישראל. במאי באותה שנה נסע לצרפת לפגישות בענייני רכש, ובמאי 1955 שב לפריז לפגישה עם שר ההגנה הצרפתי מארי-פייר קניג, גיבור קרב ביר חכים, שאותה תיאר לאחר מכן כ"פריצת הדרך" ביחסים שבין שתי המדינות. פגישות אלה היו תחילתם של יחסי שיתוף הפעולה הצבאיים והמודיעיניים בין שתי המדינות במאבקן המשותף נגד מצרים, שתמכה כאמור במאבקה של אלג'יריה לעצמאות, יחסים שהתמסדו לאחר מכן בוועידת ורמאר. בשנת 1956 התמנה מוריס בורז'ס-מונורי, שהתגלה כידיד גדול של מדינת ישראל, לתפקיד שר ההגנה הצרפתי בממשלתו של גי מולה, והוא הידק את שיתוף הפעולה הביטחוני עם ישראל. נציגי ישראל במגעים החשאיים עם בורז'ס-מונורי העניקו לו את שם הקוד כורש כשמו של כורש מלך פרס בימי שיבת ציון.
הברית עם צרפת קיבלה לימים את הכינוי "גשר על הים התיכון", כשם ספרו של מיכאל בר-זוהר שתיאר אותה, שיצא לאור בשנת 1964.
העורף הישראלי טרם המלחמה > קרן המגן

המצב בגבולות המדינה, שהלך והחמיר לקראת אמצע שנות ה-50, השרה במדינה אווירה של מצור. בעקבות עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית הופר מאזן הכוחות בין ישראל למדינות ערב ולתחושת המצור נוספה גם הדאגה בדבר הצורך לחמש את צה"ל בכמות ובאיכות שישוו לאלו של מדינות ערב, אלא שמקורות הרכש היו סגורים בפני ישראל. ארצות הברית תחת הנשיא דווייט אייזנהאואר ושר החוץ שלו ג'ון פוסטר דאלס נמנעה מאספקת נשק לישראל, לבריטניה הייתה מדיניות מסורתית של תמיכה במדינות ערב, וצרפת תחת שלטון הימין גם היא לא סיפקה נשק לישראל. התעוררה תנועה ספונטנית של התרמת כספים למימון רכישת נשק לצה"ל שנקראה "קרן המגן". הקרן אספה תרומות מהציבור, בתקווה שמקורות הרכש ייפתחו וניתן יהיה להיעזר בכספי התרומות במימון הרכש.
לקרן המגן קדמו בתקופת היישוב המגבית לצורכי ביטחון שנקראה "כופר היישוב" שנוסדה בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ומגבית ההתגייסות שנוסדה בימי מלחמת העולם השנייה.
באווירת התקופה בה פעלה קרן המגן, היא זכתה לתמיכה עממית נרחבת ופעולות ההתרמה העלו את מורל הציבור וגרמו לתחושת לכידות מול הסכנות בפניהן ניצבה המדינה. הציבור חש שותף ומעורב במאמץ הביטחוני. איגודים חברתיים, עיריות ומוסדות עסקו בפעולות ההתרמה. אזרחים תרמו חפצי ערך, ברחובות צצו דוכני התרמה ותלמידים ארגנו תהלוכות. רבקה גובר, פעילה חברתית, שכונתה בשם "אם הבנים" לאחר ששכלה את שני בניה במלחמת העצמאות ובעלה מרדכי תרמו לקרן המגן את משקם בכפר ורבורג. מבצע ההתרמה תואר כ"שעתה היפה של האומה".
באוקטובר 1955 הפכה התנועה העממית לגוף ממוסד והוקם ועד ציבורי שהפך את ההתנדבות למעין חובה. הוועד פרסם את שמות התורמים וסכומי התרומות ואת שמות האנשים שסירבו לתרום והללו זכו לגינוי ציבורי. בראשית 1956 כאשר עלתה לשלטון בצרפת ממשלת שמאל, היא החלה לספק בהדרגה נשק לישראל, ולאחר הלאמת תעלת סואץ בקיץ 1955, כאשר הלכה ונרקמה הברית בין ישראל לבין בריטניה וצרפת ונשק חדיש החל לזרום לישראל, לכאורה בחשאי, אך למעשה עבר הסוד מפה לאוזן, גבר זרם התרומות.
פעולות ההתרמה פחתו כאשר ב-22 באפריל 1956 נחקק חוק "יהב מגן", שהטיל על הציבור מס למימון צורכי הביטחון. לאחר מלחמת סיני, כאשר חלה רגיעה במצב הביטחוני, חדלה לפעול קרן המגן. בדו"ח המסכם של הוועד הציבורי, שערך אברהם האפט איש דגניה ב', מיוזמי "כופר היישוב", אשר פורסם בראשית אוגוסט 1956, נאמר כי קרן המגן הצליחה לגייס מהציבור 18,150,000 לירות.
את אווירת מאמץ ההתרמה ביטא באותה עת השיר הסאטירי הפופולרי "תותחים במקום גרביים" ששרה להקת הנח"ל למלים של חיים חפר ולחן של משה וילנסקי:
תותחים במקום גרבים,

טנק במקום זוג נעליים,

גופיות שלוש נוריד,

אם תתנו ספינת משחית,

ובמקום חולצת שבת -

תנו, הוי, תנו סילון אחד,

ובמקום זוג תחתונים -

שני זחלים, או שריונים,

ומקום - עצור! המתן!

המכנסיים לא ניתן!
העורף הישראלי טרם המלחמה > ההתנדבות לביצור הספר

במקביל להתארגנות "קרן המגן" התארגנה בשנים 1955–1956 תנועה המונית שנקראה "התנדבות לביצור הספר" או "מבצע חומה". תנועה זו אורגנה על ידי ההסתדרות הכללית וקרן היסוד. תחילתו של המבצע הייתה בירושלים, ולאחריה הצטרפו למבצע חיפה, תל אביב ויתר ערי הארץ ויישוביה. באווירת ההיערכות של אותם ימים הייתה ההיענות המונית - רבבות עובדים, פקידים, סטודנטים ונערי הגדנ"ע התפזרו על פני מאות יישובי הספר לפרקי זמן של שבוע ימים ועסקו בחפירת תעלות ושוחות, בניית מקלטים, מתיחת גדרות תיל והצבת מכשולים. משרד העבודה העמיד לרשות המבצע מדי יום כאלפיים עד ארבעת אלפים עובדי דחק. גם העוסקים העצמאיים תרמו חלקם למבצע בהתאם להחלטת מועצת התאחדות בעלי המלאכה והתעשייה הזעירה.
הנהגת המדינה עודדה את המבצע. ראש הממשלה, דוד בן-גוריון, פנה בקריאה לציבור בהכריזו: "כל חבר הסתדרות חייב לתרום שבוע עבודה ליישובי הספר. הסכנות המאיימות עלינו היום מרובות מאלו שעמדנו בפניהן ב-1948". בן-גוריון עצמו יצא לספר ובאופן מתוקשר צולם כשהוא לבוש בבגדי חאקי מותח חוטי תיל. הרמטכ"ל משה דיין צולם כשהוא ממלא שקי חול.
המבצע בכללותו חיזק את הסולידריות של האזרחים עם המדינה ועם תושבי יישובי הספר בתקופה שקדמה למלחמת סיני.