stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת אירלנד המאוחדת בכדורגל
התמודדויות מחוץ לאליפות הבית הבריטית

לאורך ההיסטוריה של הנבחרת האירית, ביחד עם נבחרות אנגליה, סקוטלנד וויילס, השתתפו באופן קבוע באליפות הבית הבריטית. כתוצאה מכך, הפכו נבחרות אלה ליריבות קבועות של הנבחרת האירית. אולם, היו מקרים בהן הנבחרת האירית שיחקה גם מול נבחרות אחרות מחוץ לבריטניה. בשל סיבות רבות, ביניהן המספר הרב של שחקנים חובניים שהשתתפו במשחקים אלה, משחקים אלה לא זכו ליחס רב או להשפעה על רמתה של הנבחרת מבין הנבחרות האחרות. משחקים אלה הם:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בפברואר 1921 | צרפת צרפת | 1–2 |  אירלנד המאוחדת | פארק דה פראנס, פריז |
| 8 בפברואר 1921 |  |  | ג'. צ'מברס א. סטיל | פארק דה פראנס, פריז |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 במאי 1922 | נורווגיה נורווגיה | 2–1 |  אירלנד המאוחדת | אצטדיון בראן, ברגן |
| 22 במאי 1922 | ב. ג'ונסן 2 |  | ה. מק'קנזי | אצטדיון בראן, ברגן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בספטמבר 1924 |  אירלנד המאוחדת | 1–2 |  דרום אפריקה | אצטדיון סוליטוד, בלפסט |
| 24 בספטמבר 1924 | פ. רושה |  | ד.ג'. מוריי  ג'. גרין | אצטדיון סוליטוד, בלפסט |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 בפברואר 1928 | צרפת צרפת | 4–0 |  אירלנד המאוחדת | בופאלו, פריז |
| 21 בפברואר 1928 | ג. אובריי פ. ניקולס 3 |  |  | בופאלו, פריז |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 בספטמבר 1944 |  אירלנד המאוחדת | 4–8 | בריטניה בריטניה | וינדזור פארק, בלפסט |
| 9 בספטמבר 1944 | פטר דוהרטי 4 |  | ה. קרטר 4 ג'. מולן 2 ט. לוטון ס. מורטנסן | וינדזור פארק, בלפסט |
כל גביעי העולם

1930 עד 1938 - לא נכנסה
1950 - לא העפילה
1954 והלאה - לא נכנסה
כל אליפויות אירופה

1960 והלאה - לא נכנסה
שחקנים מפורסמים

אירלנד דייוויד וולש
אירלנד קון מרטין
ליטא  לואיס בוכמן
צפון אירלנד ג'ו במבריק
אנגליה  ג'ק ריינולדס
אירלנד ג'וני קארי
אירלנד פטר פרל
צפון אירלנד בילי מק'קראקן
צפון אירלנד דני בלנצ'פלאוור
מתקפת ריאסי (2024)

| חלק מהמרד בג'אמו וקשמיר |
| --- | --- |
 תאריך:  9 ביוני 2024 
 מקום:  הודו
 סוג:  אירוע, פיגוע 
 נשק:  רובה M4
 הרוגים:  9
 פצועים:  41
 
מתקפת ריאסי ב-2024 הייתה מתקפת טרור אסלאמית שהתרחשה ב-9 ביוני 2024 במחוז ריאסי (אנ') במחוז ג'אמו (אנ') בג'אמו וקשמיר, הודו. כמה טרוריסטים לא מזוהים פתחו באש על אוטובוס נוסעים שעליו נסעו עולי רגל הינדים שנסעו ממערת שיב ח'ורי (אנ') לקטרה (אנ'), מה שגרם לאוטובוס לאבד שליטה ולצנוח לתוך נקיק עמוק. לאחר הנפילה בוצע ירי נוסף על ידי החמושים לעבר האוטובוס המרוסק. בפיגוע נהרגו תשעה בני אדם ו-41 נוספים נפצעו.
חזית ההתנגדות (TRF) (אנ') לקחה תחילה אחריות לפיגוע אך מאוחר יותר הכחישה מעורבות, בעוד שמשטרת ג'אמו וקשמיר סבורה כי התקיפה בוצעה על ידי לשקאר-א-טייבה, אשר קשורה לחזית ההתנגדות.
רקע

אזור ג'אמו וקשמיר, שייך באופן חוקי להודו אך פקיסטן טוענת כי הוא שייך לה. הוא היווה מקור של סכסוך בן עשרות שנים בין שתי המדינות. הם נלחמו בשתי מלחמות על השטח מאז 1947. מאז 1989, הסכסוך התפתח להתקוממות איסלאמיסטית חמושה באזור. הודו טענה כי פקיסטן תומכת בחמושים ומחמשת אותם, דבר שהיא מכחישה.
שמונה אזרחים נהרגו באזור בחמשת החודשים הראשונים של 2024. תקריות הטרור במחוזות פונץ' (אנ') וראג'ורי (אנ') בג'אמו עלו במהלך ארבע השנים האחרונות, כאשר הם כוונו בעיקר לעבר כוחות הביטחון.
התקיפה

בערך בשעה 18:15 ב-9 ביוני 2024, מחבלים חמושים בנשק חם ארבו לאוטובוס נוסעים של יאטרי בעל 53 מושבים שהוביל עולי רגל הינדים בכפר טריאת, וירו בין 25 ל-30 יריות ללא הבחנה. הנהג נפגע מירי, מה שגרם לו לאבד שליטה ולצלול לתוך קניון עמוק. גם לאחר שהאוטובוס התרסק, הירי נמשך. תשעה בני אדם, בהם ילד בן שנתיים ונער בן 14, נהרגו ו-41 נפצעו. הקורבנות היו מאוטר פראדש ומרג'סטאן. לפחות לעשרה קורבנות היו פציעות ירי, ומחסניות ריקות נמצאו במקום. המארב קרה כשעה לפני שנרדרה מודי נשבע כראש ממשלת הודו.
אחריות

במארב השתתפו שלושה חמושים זרים וחשוד מקומי אחד, ששימש כתצפיתן. על פי הדיווחים, החמושים השתמשו ברובי סער M4 קרבין מתוצרת אמריקאית, רובה נפוץ בקרב הכוחות המיוחדים הפקיסטניים. חזית ההתנגדות (TRF), שלוחה של לשקאר-א-טייבה, קיבלה תחילה אחריות לפיגוע, אך לאחר מכן הכחישה מעורבות. החזית האנטי-פשיסטית העממית (אנ') והחייאת ההתנגדות, שניהם ארגוני המשך של ג'יש-י מוחמד, הכחישו מעורבות לאחר שטענו בתחילה שהם עומדים מאחורי המתקפה. משטרת ג'אמו וקשמיר הצהירה כי היא מאמינה ש לשקאר-א-טייבה הוא הארגון האחראי לפיגוע. מבצעי הפיגוע עדיין לא אותרו על ידי החוקרים ההודיים. 50 בני אדם נעצרו בקשר לפיגוע על ידי משטרת מחוז ריאסי.
אחרי

בעקבות המארב נערך מבצע חיפוש והצלה במהלכו נשלחו אנשי ביטחון ומסוק צבאי. הניצולים טופלו בבתי חולים סמוכים. סגן מושל ג'אמו וקשמיר מאנוג' סינהה (אנ') הודיע על פיצוי של מיליון רופי הודי עבור כל הרוג ו-50,000 רופי לפצועים.
משטרת ג'אמו וקשמיר, צבא הודו והמשטרה המרכזית פתחו במצוד אחר החמושים. החיפושים התרכזו באזור תרית-פוני-שיב ח'ורי, וכללו כלי טיס בלתי מאוישים (מל"טים), כלבי איתור ואנשי חוק מהכפרים בסביבה. לפי הדיווחים, לפחות שניים מהמחבלים הסתתרו באזור העליון של ריאסי, אזור מיוער מה שעלול להפריע לניסיונות החיפוש. חקירת הפיגוע הועברה לסוכנות החקירות הלאומית השייכת למשרד הפנים ב-17 ביוני.
תגובות

ראש הממשלה נרנדרה מודי סקר את המצב לאחר התקיפה, סגן מושל ג'אמו וקשמיר מאנוג' סינה הצהיר שמודי הורה לו לעקוב אחר המצב. הנשיאה דרופדי מורמו אמרה כי היא נסערת מהתקיפה, ושר הפנים, עמית שאה, נשבע כי העבריינים יתמודדו עם "זעמו של החוק". שר הרווחה רמדאס אטוואל (אנ') נשבע לצאת למלחמה נגד פקיסטן אם התקפות כאלה יימשכו.
מנהיג הקונגרס, רהול גנדי, כינה את המתקפה פחדנית ואמר שהוא עצוב מאוד ממנה. מנהיג האופוזיציה מליקרג'ון קהרג גינה את המתקפה ואמר כי "התעמולה של [מודי] להבאת שלום ונורמליות... לא מוכיחה את עצמה".
סבאלראי

| --- | --- |

סבאלראי (כתום, בתחתית התמונה) מדרום לצביר הפתוח IC 4665
   
 מיקומו של סבאלראי בקבוצת נושא הנחש
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  נושא הנחש
 שמות נוספים:  β בנושא הנחש, HD 161096
 סוג:  ענק כתום
 בהירות נראית:  2.75
 סיווג ספקטרלי:  K2 III
 עלייה ישרה:  17ʰ 43ᵐ 28.35ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏02.3″ ‏34′ ‏04°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.75
 מרחק:  82  שנות אור 25.14  פארסק
 רדיוס:  12.4 רדיוסי שמש
 מסה:  1.57 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 43 מהשמש
 טמפרטורה:  4,553 K
 מהירות סיבוב:  5.4 קילומטר לשנייה
 גיל:  3,000 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  −12.12±0.0008 קילומטר לשנייה
 היסט:  39.2284±0.2027 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.1 
 
סֶבְּאַלרָאי או β בנושא הנחש הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים נושא הנחש עם בהירות נראית מדרגה 2.75. שמו הוא שיבוש של השם בערבית - كلب الراعي "כַּלְבּ אַל-רָאי" שפירושו "הכלב של הרועה".
תכונות

סבאלראי הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 III, שנמצא במרחק של כ-82 שנות אור ממערכת השמש. מסתו אינה ידועה בוודאות ומוערכת בכ-1.5 מסות שמש, רדיוסו למעלה מ-12 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-4,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 45 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית חלק ניכר של קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 65 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של סבאלראי מוערך בכ-3 מיליארד שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם כאשר המימן בליבתו כבר אזל והוא מתיך הליום ליסודות כבדים יותר. בעבר דווח שבהירותו של סבאלראי משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה. כמו כן, מהירותו הרדיאלית משתנה מעט באופן מחזורי מורכב הכולל מספר מחזורי משנה. המחזור הראשי הוא באורך של 13 ימים והסיבה לו אינה ידועה, אך לא סביר שמדובר בבן זוג או כוכב לכת שמקיפים אותו בזמן כזה, שכן רדיוס ההקפה במקרה זה יהיה קטן מרדיוס הכוכב עצמו, וככל הנראה זו תוצאה של פעימות פנימיות בכוכב. מחזור נוסף הוא באורך של 142 ימים וגם סיבתו אינה ידועה, אך אם מדובר בכוכב לכת, אז מסתו צריכה להיות סביב 2 מסות צדק ורדיוס ההקפה צריך להיות בין חצי יחידה אסטרונומית ליחידה אסטרונומית אחת. סיבות אפשריות נוספות הן שהשינוי נובע מצורה לא סימטרית של הכוכב עצמו וזמן הסיבוב העצמי שלו הוא 142 ימים או שגם מחזוריות זו נגרמת מפעימות פנימיות בתדר נמוך.
כמעלה ורבע מצפון-צפון-מזרח לסבאלראי נמצא הצביר הפתוח IC 4665, שניתן לצפייה בעין ככתם עמום מאוד וניתן לראות את כוכביו באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים. למרות שהם נראים קרובים זה לזה, הצביר נמצא במרחק גדול בהרבה מעבר לסבאלראי ואין ביניהם שום קשר.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Cebalrai
1 2  P. Berio, T. Merle, F. Thévenin, D. Bonneau, D. Mourard, O. Chesneau, O. Delaa, R. Ligi, N. Nardetto, K. Perraut, B. Pichon, P. Stee, I. Tallon-Bosc, J. M. Clausse, A. Spang, H. McAlister, T. ten Brummelaar, J. Sturmann, L. Sturmann, N. Turner, C. Farrington & P. J. Goldfinger: Chromosphere of K giant stars. Geometrical extent and spatial structure detection, The Astronomical Journal, Vol. 150, Iss. 3, article id. 88, p. 4 (2015)
1 2 3  R. E. Luck: Abundances in the Local Region. I. G and K Giants, The Astronomical Journal, Vol. 150, Iss. 3, article id. 88  (2015)
↑  General Catalogue of Variable Stars: β Ophiuchi
↑  A. P. Hatzes & W. D. Cochran: The Radial Velocity Variability of the K Giant beta Ophiuchi. II. Long-Period Variations, Astrophysical Journal vol. 468, p. 391 (1996)
מתקפת שלזיה העילית

מתקפת שלזיה העילית הייתה מתקפה סובייטית בעלת משמעות אסטרטגית בחזית המזרחית של מלחמת העולם השנייה ב-1945. היא נועדה לכבוש את משאבי התעשייה והטבע הנכבדים שנמצאים בשלזיה עילית, והתבצעה על ידי כוחות של החזית האוקראינית הראשונה תחת מרשל איוואן קונייב. בשל חשיבותו של האזור לגרמנים, הועברו כוחות ניכרים לקבוצת ארמיות מרכז להגנתו והגרמנים נדחקו לאיטם לגבול צ'כוסלובקיה. הלחימה על האזור נמשכה מאמצע ינואר ועד ליומה האחרון של המלחמה באירופה ב-8 במאי 1945.
רקע

לאחר סיום מתקפת הקיץ הסובייטית של 1944 (מבצע בגרטיון), קו החזית של החזית המזרחית התייצב בערך באמצע פולין, כשהוא משתרע מריגה על החוף הבלטי דרך ורשה והוויסלה להרי הקרפטים. רוב השטח הגרמני שלפני המלחמה היה עדיין בשליטת הרייך השלישי בסוף 1944. ב-12 בינואר 1945 פתחו כוחות סובייטים במתקפה בו-זמנית של ויסלה-אודר והקרפטים המערביים.
קווי החזית בשלזיה הוקמו בתום מתקפת ויסלה-אודר בינואר, במהלכה אילצו חייליו של קונייב את הארמייה הגרמנית ה-17 של הגנרל פרידריך שולץ לצאת מהלב התעשייתי של שלזיה עילית סביב קטוביץ. במתקפת שלזיה התחתית, שהתקיימה בפברואר, האגף הצפוני של כוחותיו של קונייב השיגו הישגים נוספים, והגיעו אל נהר הנייסה. עם זאת, זה הותיר אגף חשוף מדרום וממזרח בהרי הסודטים, שעדיין הוחזק בידי חייליו של שולץ, מה שהיווה איום פוטנציאלי על ההתקדמות הסובייטית המתוכננת לעבר ברלין.
רקע > מבצע גמזה: התקפות הנגד הגרמניות בלאובאן ובסטריגאו

מפקד קבוצת ארמיות מרכז, פילדמרשל פרדיננד שרנר, החל לבנות את כוחותיו של שולץ במהלך פברואר להתקפת נגד נגד ראשי החנית של ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, שהגיעו וכבשו את לאובן במהלך מתקפת שלזיה התחתית. קורפוס הפאנצר ה-56 וקורפוס הפאנצר ה-39 קובצו בפיקודו של גנרל נהרינג; התקפה דו-כיוונית החלה ב-1 במרץ, כאשר דיוויזיית הפאנצר ה-17 והפיהרר-גרנדיר תוקפות בצפון, ודיוויזיית הפאנצר ה-8 מדרום.
ארמיית הטנקים של המשמר השלישית הופתעה בתחילה, אם כי עד 3 במרץ מצאו עצמם כוחות גרמנים מאוימים על ידי התקפות נגד סובייטיות מנאומברג. כתוצאה מכך, החליט נהרינג על תוכנית כיתור מוגבלת יותר. חייליו של ריבלקו פינו את לאובן כדי להימנע מכיתור, והעיירה נכבשה מחדש על ידי דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-6. עד 4 במרץ נסגר הכיתור, אם כי מספר גדול של חיילים סובייטים הצליחו להימלט; תוך 4 ימים הושמד הכוח הלכוד (הלחימה בשלזיה אופיינה כ"חסרת רחמים", כאשר הכוחות הגרמניים אינם לוקחים שבויים).
למרות אופיו המוגבל של הניצחון, כיבושה מחדש של לובן הוצג כהצלחה גדולה על ידי התעמולה הגרמנית, כאשר יוזף גבלס ביקר בעיירה ב-9 במרץ כדי לשאת נאום על הקרב. שרנר עשה הכנות למתקפה נוספת לדרום-מזרח בשטריגאו, שהחלה ב-9 במרץ. אף על פי שלא היו מספיק כוחות זמינים לכיתור כפול, הצליחו הגרמנים לחדור לקווים הסובייטיים ולנתק יחידות של ארמיית המשמר החמישית בלילה שבין 11 ל-12 במרץ; הייתה התפרצות של בהלה בקרב הכוחות הלכודים, שנטבחו על ידי אנשי שרנר כשניסו להימלט.
שרנר החל לארגן מתקפה שאפתנית יותר צפונה כדי להקל על העיר הנצורה ברסלאו, תוך הזזת הדיוויזיות של נהרינג צפונה מלובן ברכבת, אך קונייב פעל בנחישות כדי להחזיר את היוזמה בשלזיה. בהסטת ארמיית הטנקים הרביעית מהאגף הצפוני של החזית שלו, הוא פרס אותה מחדש ליד גרוטקאו על מנת להוביל מתקפה גדולה לתוך שלזיה עילית, לנטרל את האיום על האגף השמאלי של כוחותיו ולהשתלט על האזור סביב רטיבור.
סדר הכוחות > הצבא האדום

האגף הדרומי של החזית האוקראינית הראשונה (מרשל איוואן קונייב)
ארמיית המשמר המשוריינת השלישית (קולונל-גנרל פאבל ריבאלקו)
ארמיית הטנקים הרביעית (גנרל דמיטרי לליושנקו)
הארמייה ה-21 (גנרל דמיטרי גוסב)
הארמייה ה-60 (גנרל פאבל קורוצ'קין)
הארמייה ה-59 (גנרל איוואן קורובניקוב)
האגף הצפוני של החזית האוקראינית הרביעית (גנרל ארמייה איוואן פטרוב)
הארמייה ה-38 (גנרל קיריל מוסקלנקו)
סדר הכוחות > הוורמאכט

ציוות דיוויזיות לקורפוסים החל מ-31 בדצמבר 1944. יחידות נטו לנוע בין הקורפוסים בהתאם למצב.
קבוצת ארמיות A (גנרל יוזף הרפה עד 20 בינואר 1945) עד 25 בינואר 1945, ואז שונה שמה לקבוצת ארמיות מרכז (לימים קבוצת הארמיות שרנר) (גנרל-פלדמרשל פרדיננד שרנר)
הארמייה התשיעית (גנרל היינריך פון ליטוויץ)
קורפוס הפאנצר ה-56 / קבוצת הקורפוס שלזיה (גנרל רודולף קוך-ארפאך)
הדיוויזיות ה-17, ה-214
הקורפוס ה-8 (גנרל ולטר הרטמן)
הדיוויזיות ה-251, הפולקסגרנדיר ה-6
ארמיית הפאנצר הרביעית (גנרל פריץ-הוברט גרזר)
קורפוס הפאנצר ה-48 (גנרל מקסימיליאן פון אדלסהיים)
הדיוויזיות ה-68, ה-168, ה-304
הארמייה ה-17 (גנרל פרידריך שולץ)
הקורפוס ה-59 (גנרל אדגר רהריכט, ולאחריו גאורג ריטר פון הנגל)
הדיוויזיות ה-359, ה-371, הפולקסגרנדיר ה-544
קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 (אובר-גרופנפיהרר מתיאס קליינהייסטרקאמפ)
הדיוויזיות הסער ה-78, הפולקסגרנדיר ה-320, הפולקסגרנדיר ה-545
ארמיית הפאנצר הראשונה (קולונל-גנרל גוטהרד היינריצי עד 19 במרץ, ולאחריו הגנרל ולטר נהרינג)
הקורפוס ה-11 (גנרל הורסט פון מלנתין עד 19 במרץ, ולאחריו הגנרל רודולף פון בינאו)
הדיוויזיות ה-75, ה-253, היגר ה-100
הקורפוס ההררי ה-49 (גנרל קרל פון לה סואר)
הדיוויזיות ה-254, היגר ה-97, היגר ה-101, הסקי ה-1
הארמייה ההונגרית הראשונה (קולונל גנרל מיקלוץ')
הקורפוס ה-17 (גנרל וילהלם פהרמבאכר)
הדיוויזיות ההררית ה-3, ההררית ה-4
עוד נכחו: דיוויזיות הפאנצר ה-8, ה-16, ה-17, ה-19 וה-20. אלה נטו לעבור בין הקורפוסים. גם דיוויזיית הפיהרר בגלייט, דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18, דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-20, ודיוויזיית הפאנצר הרמן גרינג.
סיוע אווירי של צי האוויר ה-4.
ההתקפה

קונייב פתח במתקפה העיקרית שלו ב-15 במרץ. ארמיית הטנקים הרביעית פרצה את הקווים הגרמניים ממערב לאופלן ונסעה ישירות דרומה, לכיוון נוישטאדט. מתקפה של קורפוס הטנקים של המשמר ה-4 התפרצה כדי לכבוש את ניסה. מדרום-מזרח לאופלן פרצו גם הארמיות ה-59 וה-60, הראשונות נעו מערבה כדי לחבור עם ארמיית הטנקים הרביעית. הקורפוס ה-11 של ארמיית הפאנצר הראשונה, שהחזיק את הקווים ליד אופלן, היה כעת מאוים בכיתור.
בדרום, הארמייה ה-38 תקפה חיילים גרמנים של הקורפוס ה-59 שהגנו עם הגב אל הרמות של מוראביה. באמצעות נסיגה טקטית מוגבלת ב-10 במרץ, הצליח היינריצי למזער את הנזק שנגרם מהפצצת ההכנה, והחזית בגזרה זו נותרה איתנה.
ההתקפה > הכיתור באופלן

גם קורפוס הפאנצר ה-56 שהתמקם ליד אופלן החל לסגת, אבל דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-20 (האסטונית) ו-168 מצאו את עצמם לכודים בהתקדמות ארמיית הטנקים הרביעית והארמייה ה-59 שחברו ליד נוישטדט. עד ה-22, הכוחות הסובייטיים של הארמיות ה-59 וה-21 הצליחו לצמצם את ה"קלחת" של אופלן, בטענה שהרגו 15,000 ולכדו עוד 15,000 מהחיילים הגרמנים שנלכדו שם.
קונייב פתח בהתקפות נוספות ב-24 במרץ, ועד 31 במרץ, כאשר רטיבור וקטשר נכבשו, הצליח להכריז על סיום השלב ההתקפי של המבצעים.
לאחר מכן

מתקפת שלזיה העילית הצליחה לייצב את האגף השמאלי של קונייב כהכנה להתקדמות על ברלין, והסירה את האיום של כל התקפות נגד גרמניות מקבוצת ארמיות מרכז. הקווים בשלזיה נותרו ללא שינוי במידה רבה עד תום המלחמה, כאשר כוחו של שרנר נכנע.
הערות שוליים

↑  Duffy, p. 139.
↑  Beevor, p. 127.
↑  Duffy, p. 141.
↑  Gunter, p. 293.
↑  Gunter p. 21.
↑  Gunter p. 255.
↑  Gunter p. 222.
↑  Duffy, p. 147.
↑  Beevor, p. 129.
↑  Duffy, p. 146.
יוזף גבלס מעניק לחבר הנוער ההיטלראי בן ה-16, וילי הובנר, את צלב הברזל על הגנתו על לובן.
התקפות פומרניה ושלזיה
סווקופמונד

| --- | --- |
סמל סווקופמונדסמל סווקופמונד

 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  ארונגו
 תאריך ייסוד:  4 באוגוסט 1892
 שטח:  200 קמ"ר
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  34,300 (2010)
 קואורדינטות:  22°40′00″S 14°32′00″E﻿ / ﻿22.666666666667°S 14.533333333333°E﻿ / -22.666666666667; 14.533333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.swkmun.com.na/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי סווקופמונד(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי סווקופמונד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סווקופמונד ממעוף הציפור
סווקופמונד (בגרמנית: Swakopmund; משמעות השם היא "הפה של הסווקופ") היא עיר בחופה הצפון־מערבי של נמיביה, 280 ק"מ מערבית לעיר הבירה וינדהוק. סווקופמונד היא עיר הבירה של מחוז ארונגו, ומתגוררים בה 42,000 תושבים. שטחה הוא 193 קמ"ר. העיר יושבת על כביש B2 וכן על מסילת הרכבת מווינדהוק למפרץ וולביס. כן ישנו נמל התעופה של סווקופמונד.
בהיותה מוקפת משלושה צדדים במדבר נמיביה, אך מצד אחר במימיו הקרים של האוקיינוס האטלנטי, נהנית סווקופמונד מאקלים מדברי נוח. הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 15 ל־25 מעלות צלזיוס. כמות הגשמים היא פחות מ־20 מ"מ לשנה.
אטימולוגיה

רוב הערים והכפרים בנמיביה נתיישבו על ידי ילידים עוד לפני בוא מתיישבים מאירופה. השמות שניתנו על ידי המתיישבים הילידים למקומות שונים בנמיביה, היו בעצם תיאורים של המקומות האלו. במקרים רבים, המתיישבים האירופאיים שהגיעו למקומות אלו המשיכו להחזיק בשמות של הילידים, אך פישטו את הגייתם.
שבט ההררו קרא למקום בשם Otjozondjii, ובני הנאמה קראו לו Tsoakhaub. ניתן לתרגם מילה זו כ"פתח הצואה". תיאור זה מתייחס לנהר הסווקופ בעת שיטפון, כאשר הוא נושא באפיקו מסות של בוץ, צמחייה וחיות מתות. מסה זו של בוץ ולכלוך מגיע אל האוקיינוס האטלנטי. המתיישבים הגרמנים שינו את השם לSwachaub, ובשנת 1986, כאשר הוקם המחוז באופן רשמי, הוצג השם Swakopmund, שמשמעותו הוא, בדומה לשפת הנאמה, "פה הנהר".
היסטוריה

קפטן קורט פון פרנסואה (Curt von François) ייסד את סווקופמונד ב-1892 כנמל ראשי של הקיסרות הגרמנית בקולוניה זו; נמל המים העמוקים במפרץ וולביס היה שייך לבריטים. תאריך הייסוד היה ה-8 באוגוסט, כאשר הצוות של ספינת התותחים הגרמנית "היינה" (Hyäne) הקים שתי משואות על החוף. סווקופמונד נבחרה משום שבקרבתה הייתה זמינות של מים מתוקים, וכן משום שאתרים אחרים שנבדקו צפונה משם, למשל כף הצלב, לא התאימו. בהמשך, הגיעו 120 חיילי שוצטרופה ו-40 מתיישבים שפרקו מהספינה "מארי וורמן" (Marie Woermann) בעזרת 4 אוניות נחיתה. המתיישבים נצטרכו לחפור להם "מערות" בחול מפני מזג האוויר העוין.
במהרה נהייתה סווקופמונד לנמל העיקרי ליבוא ויצוא בכל הטריטוריה כולה, והייתה משש הערים שקיבלו מעמד של עיר ב-1909. לרבים ממשרדי הממשל של דרום-מערב אפריקה הגרמנית היו משרדים בסווקופמונד. חברות מסחר וספנות הקימו סניפים בסווקופמונד; מספר מבנים כאלו נשתמרו. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפתחו קרבות בעיר. העיר נחרבה וחיל המצב הגרמני נסוג ממנה.
לאחר שהמושבה עברה לשליטת הרפובליקה של דרום אפריקה ב-1915, כל פעילות הנמל עברה מסווקופמונד למפרץ וולביס. רבים ממשרדי הממשלה חדלו מלפעול, עסקים נסגרו והתמעטו התושבים בעיר. אך למרות זאת, הפוטנציאל הטבעי של העיר כעיר קיט זוהה, ולאחר מכן פותח. בשנות האלפיים, ענף התיירות הוא מרכיב חשוב בכלכלת העיר.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1990, שונו שמות של רחובות רבים בסווקופמונד ממקורם הגרמני (בחלק מהמקרים בשפת האפריקאנס) לשמות אישים נמיביים, רובם שחורים. למשל, בשנת 1991 שינה הנשיא דאז סם נוג'ומה את שם הרחוב המרכזי של סווקופמונד ממקורו הגרמני לשם "שדירת סם נג'ומה", לכבוד עצמו.
יהודים

בסביבות שנת 1905 נתארגן בסווקופמונד מניין של יהודים ובשנת 1908 היו בה שתים עשרה משפחות יהודיות שכללו 42 מבוגרים. במקום היה שוחט ופעילות ציונית.
הערות שוליים

↑  מברקים שונים, הצבי, 31 באוגוסט 1914
↑  foreign news, בני ברית מסנג'ר, 28 בפברואר 1908
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552836905171  BnF: cb12379538n (data)  GND: 4118927-9  LCCN: n82087494  MusicBrainz: bc7021c0-cfb1-481b-bf27-24d21ec4b4e4  VIAF: 131372010   WorldCat (עם VIAF): 131372010
נקודת מיול (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ קמפ שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים שיתוף הפעולה 
 קואורדינטות:  67°05′00″S 58°12′00″E﻿ / ﻿67.0833°S 58.2°E﻿ / -67.0833; 58.2
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת מיול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת מיול
 
נקודת מיול (באנגלית: Mule Point) היא לשון יבשה סלעית, בארץ קמפ, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת בסמוך מדרום למצוק איסט סטאק; בצידו המזרחי של קרחון הוסיזן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

האזור מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
הראשונים שהגיעו אל הנקודה, היו אנשי משלחת מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של רוברט דוברס (Robert Dovers), בשנת 1954.
היסטוריה > מקור השם

הקרטוגרפים הנורווגיים נתנו ללשון היבשה את שמה.
השם הוא תיאורי - לשון היבשה מזכירה חוטם.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע היסטורי
נקודת מיטשל (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Silas Weir Mitchell 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°13′00″S 62°03′00″W﻿ / ﻿64.2167°S 62.05°W﻿ / -64.2167; -62.05
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת מיטשל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת מיטשל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת מיטשל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת מיטשל
 
נקודת מיטשל או נקודת מיטצ'ל (באנגלית: Mitchell Point) היא לשון יבשה, בחוף המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
נקודת מיטשל מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ היל.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון היבשה

הנקודה צולמה מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956 –1957, ומופתה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שמו של המנתח האמריקני סילאס וייר מיטשל שנחשב לאבי ענף הנוירולוגיה בארצות הברית; וזאת בדומה לאתרים רבים באזור זה אשר ניתנו להם שמות של חלוצים בתחום הרפואה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
נירבוגאט

| --- | --- |
סמל נירבוגאטסמל נירבוגאט

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת נירבאטור
 שטח:  55.36 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,221 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°48′06″N 22°03′38″E﻿ / ﻿47.801666666667°N 22.060555555556°E﻿ / 47.801666666667; 22.060555555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.nyirbogat.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נירבוגאט(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נירבוגאט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נירבוגאט (בהונגרית: Nyírbogát) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך לגבול הרומני.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נירבוגאט קטנה בעשרות השנים האחרונות, מ-3,040 תושבים בשנת 1990 עד 3,221 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13