stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבבי שיבולת שועל
שימוש במטבחים לאומיים > סקוטלנד

לאורך ההיסטוריה שימשה שיבולת השועל מזון מרכזי לעניי סקוטלנד. בשל האקלים הסקוטי, והחורף הקר, קשה לגדל חיטה בסקוטלנד, ולכן הדגן העיקרי שגודל בה היה שיבולת השועל. בעוד שאצילי ממלכת סקוטלנד אכלו חיטה שיובאה מאנגליה, עניי הממלכה אכלו בעיקר שיבולת-שועל. באנגליה באותה עת שימשה שיבולת כמזון עבור סוסים, ולכן סמואל ג'ונסון במילון השפה האנגלית שכתב הגדיר שיבולת-שועל כ:
דגן המשמש באנגליה למאכל סוסים, ובסקוטלנד למאכל בני אדם
שיטת הבישול הנפוצה של המאכל, הייתה טחינת שיבולת השועל לקמח דק, השרייתם לילה שלם במי מלח, ובישולם על חום נמוך במשך זמן קצר. נוסף על אכילת שיבולת השועל הטחונה כדייסה, נוהגים בסקוטלנד להכין ברוס - העשוי מקמח שיבולת-שועל לא מבושל, המעורב בחמאה או שמנת; גרואל - דייסה העשויה משיבולת-שועל טחונה מעורבת במים קרים, ומיובשת; כמילוי לבשר, או כציפוי לגבינת קאבוק; כמרכיב בפודינג שחור, וכמרכיב עיקרי של ההאגיס - המאכל הלאומי של סקוטלנד.
שימוש במטבחים לאומיים > סקנדינביה

דייסה העשויה משבבי שיבולת-שועל המבושלים במלח ומים רותחים (לעיתים בתוספת צימוקים) מהווה מרכיב מקובל בארוחת הבוקר המסורתית בארצות סקנדינביה. דיסה זו מוגשת לרוב עם חלב וריבה או רסק תפוחים, ולעיתים עם דבש או חמאה.
שימוש במטבחים לאומיים > ארצות הברית

במדינת ורמונט שבארצות הברית, בשל מספר המתיישבים הרב שהגיעו מסקוטלנד למדינה זו, התפתחה מסורת של אכילת דייסת שיבולת-שועל לארוחת בוקר.
דייסה זו העשויה משבבי שיבולת-שועל מושרית למשך לילה במים קרים עם מלח וסירופ מייפל, ומבושלת עם אגוז מוסקט, קינמון וזנגביל טחון.
שימוש במטבחים לאומיים > ישראל

בהשפעת ארוחות הבוקר המסחריות בארצות הברית, הפכה דייסת שיבולת השועל לארוחת בוקר מוכרת גם בישראל (אף שמדובר במוצר פחות פופולרי מדגני הבוקר). המוצר מיובא מארצות הברית ולכן נפוץ השם המסחרי של החברה המייצרת "קווקר" כשמו המקובל של המוצר.
הערות שוליים

↑  מחקר של קליניקת מיו בדבר מזונות המורידים את הכולסטרול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541007405171  LCCN: sh85093605
רות זלוצ'נקו

רות זלוצ'נקו (נולדה ב-23 בינואר 1958) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל (1975, 1976 ו-1977), אלופת המכביה העשירית (1977), שיאנית המכביה ובעלת מדליית ארד מאליפות אסיה (1975) בקפיצה לגובה, אלופת ישראל בקפיצה לרוחק (1974), אלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות (1976) ואלופת ישראל וסגנית אלופת אסיה בקרב חמש (1976).
ביוגרפיה

זלוצ'נקו התאמנה בהפועל רמת גן בהדרכתו של דוד קושניר.
ביוגרפיה > 1973

בתחרות האתלטיקה של המכביה התשיעית ביולי 1973 זכתה זלוצ'נקו במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.55 מטר, אחרי אורית אברמוביץ' (1.60 מטר) ולפני איירן מלך מישראל (1.50 מטר).
ביוגרפיה > 1974 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1974 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.55 מטר, לפני זיוה רבינוביץ' מהפועל תל אביב (5.50 מטר) ומיה קלה ממכבי חיפה (5.42 מטר).
ביוגרפיה > 1975 > סגנית אלופת אסיה

באליפות אסיה באתלטיקה(אנ') שנערכה בסיאול קוריאה הדרומית ביוני 1975 זכתה זלוצ'נקו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקרב חמש בתוצאה של 3687 נקודות, אחרי קיוקו שימיזו (4064 נקודות) ולפני הוצומי הרדה (3667 נקודות), שתיהן מיפן ומדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי היסאו צושיאה ומיצ'יו אינאוקה אף הן מיפן ושתיהן קבעו תוצאה של 1.74 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.
ביוגרפיה > 1976

באליפות ישראל שנערכה ב-1976 זכתה זלוצ'נקו ב-3 מדליות זהב בקרב חמש  בתוצאה של 3766 נקודות, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.0 שניות ובקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.
ביוגרפיה > 1977 > אלופת המכביה

בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-26 בפברואר 1977 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.77 מטר, ס"מ פחות מהשיא הישראלי של אורית אברמוביץ' והתוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת. באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר, לפני אירן מלך מהפועל חדרה 1.66 מטר וורד עצמון מהפועל ירושלים (1.61 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני ורד עצמון (1.65 מטר) ולפני איירן מלך (1.60 מטר).
שיאים אישיים

קפיצה לגובה: 1.77 מטר (1977)
קפיצה לרוחק: 5.66 מטר (1974)
ריצת 100 מטר משוכות: 15.0 שניות (1976)
קרב חמש: 3766 נקודות (1976)
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, האיש שאימן את אריק איינשטיין, באתר ynet, 19 בדצמבר 2014
↑  אמש במכביה, דבר, 15 ביולי 1973
↑  אורי ירון, נעילה בלי שיאים, מעריב, 11 ביולי 1974
↑  אליפות הא"ק הסתיימה אמש בקול דממה, דבר, 11 ביולי 1974
↑  אסתר רוט זכתה במדליית זהב בריצת 100 מ' (11.91) בסיאול, דבר, 12 ביוני 1975
↑  כסף לזלוצ'נקו וארד לחנה שזיפי בסיאול, דבר, 13 ביוני 1975
↑  רמה ירודה הופגנה באליפות ישראל בא"ק, דבר, 4 ביולי 1976
↑  רוט גמלה לבריטית קולייר רצה 100 מ' משוכות ב-13.0 ש', דבר, 27 ביוני 1977
↑  ביום האחרון לתחרויות הא"ק לא השתנתה התמונה: משעמם!, דבר, 20 ביולי 1977
שבבית בררנית

| שבבית בררנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות שק
מחלקה:: Lecanoromycetes
סדרה:: Lecanorales
משפחה:: Stereocaulaceae
סוג:: שבבית
מין:: שבבית בררנית
שם מדעי
 Squamarina cartilaginea ‏(With.) P. James (1860)
שמות נוספים
 Squamarina crassa
שבבית בררנית (שם מדעי: Squamarina cartilaginea) היא חזזית קשקשנית מהמשפחה Stereocaulaceae הנפוצה באירופה, אסיה, אפריקה ובאמריקה הצפונית ומקסיקו, על אבנים ועל האדמה. הפטריה יוצרת סימביוזה עם ירוקיות מהסוג טרבוקסיה או כלורלה.
תיאור

גוף החזזית, התאלוס, עשוי קשקשים צפופים בגודל 1–5 מ"מ, מהודק בצורה רופפת למסד. המושבת מעוגלות או חסרות צורה. רוחב העונות החיצוניות הוא 1–2 מ"מ. צבע התאלוס נע בין צהוב-ירוק לירוק ועד חום, לפעמים יש לו כיסוי קמחי. מבני פרי בצורת אפותציות נמצאות חלק מהזמן, צבעם חום.
הנבגים חד-תאיים, 8 לנאדית.
מבחן-כתם של החזזית מאפיין שלושה זנים עיקריים של המין- תגובה חיובית של המדולה אם פארא-פנילנדיאמין בצבע צהוב, תגובה שלילית ותגובה בצבע אדום.
החזזית גדלה על אדמה קלה, סלעים גירניים ועל טחבים.
כמדד זיהום

שבבית בררנית קולטת וצוברת מזהמים, ויכולה לשמש מדד ביולוגי לזיהום. קליטת מזהמים גם עלולה לפגוע ברכיכות ועיזים האוכלים את החזזית.
בישראל

שבבית בררנית נפוצה מאוד בכל חלקי הארץ.
הערות שוליים

↑  Squamarina cartilaginea בקטלוג החיים
1 2  http://fungi.myspecies.info/taxonomy/term/7831/descriptions
↑  http://lichenportal.org/cnalh/taxa/index.php?taxauthid=1&taxon=Squamarina&clid=1287
1 2 3 4  מרגלית גלון, יעקב גרטי, חזזיות ישראל: (מדריך מאויר); צילם: עמיקם שוב, תל אביב: עם עובד, תש"מ 1979.
↑  Stefano Martellos, Fabio Attorre, Alessio Farcomeni, Fabio Francesconi, Elena Pittao, Mauro Tretiach,
Species distribution models backing taxa delimitation: the case of the lichen Squamarina cartilaginea in Italy,
Flora - Morphology, Distribution, Functional Ecology of Plants,
Volume 209, Issue 12,
2014,
Pages 698-703,
https://doi.org/10.1016/j.flora.2014.08.008.
↑  Galun, M., & Mukhtar, A. (1996). CHECKLIST OF THE LICHENS OF ISRAEL, Israel Journal of Plant Sciences, 44(2-3), 195-218.
doi:10.1080/07929978.1996.10676647
↑  Jacob Garty,
The amounts of heavy metals in some lichens of the Negev Desert,
Environmental Pollution Series B, Chemical and Physical,
Volume 10, Issue 4,
1985,
Pages 287-300,
ISSN 0143-148X,
https://doi.org/10.1016/0143-148X(85)90021-7.
רב-חומט

| רב-חומט |
| --- | --- |
 רב־חומט
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: חומטיים
סוג:: רב־חומט
שם מדעי
 Tiliqua ‏גריי, 1825

רַב־חֹמֶט או חומט כחול לשון (שם מדעי: Tiliqua) הוא סוג זוחל ממשפחת החומטיים. החומט מכונה לעיתים "כחול לשון" בשמו בשל הלשון הכחולה והגדולה שלו אשר מוציא אותה במצב של איום - על מנת להיראות גדול יותר.
מאפיינים

רב־חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב־חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב־חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו.
רב־חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב־חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים.
לטאת רב־חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי-רגליים שונים.
כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות.
טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים.
מינים

רב-חומט ננסי (Tiliqua adelaidensis)
Tiliqua gigas
Tiliqua multifasciata
Tiliqua nigrolutea
Tiliqua occipitalis
רב-חומט קצר-זנב (Tiliqua rugosa)
Tiliqua scincoides
שארל מינש

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1891 שטרסבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  6 בנובמבר 1968 (בגיל 77) ריצ'מונד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  לובסיין 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 עיסוק:  מנצח, כנר
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרופיל ב-IMDb
 
שארל מינש (בצרפתית: Charles Münch; ‏26 בספטמבר 1891 – 6 בנובמבר 1968) היה מנצח וכנר צרפתי.
קריירה

מינש נולד בשטרסבורג. בראשית הקריירה שלו היה כנר ראשי בתזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, תחת שרביטם של וילהלם פורטוונגלר וברונו ולטר, משנת 1926 עד 1933, לפני שניצח בהופעת בכורה בפריז.
הוא כיהן כמנצחה הראשי של התזמורת הסימפונית של בוסטון משנת 1949 עד 1962, והיה הראשון שלקח את התזמורת לסיור קונצרטים מעבר לים. בשנת 1967 ייסד את תזמורת פריז. מינש הצטיין במוזיקה צרפתית מודרנית ונחשב לסמכות בביצועי ברליוז.
רשימת הקלטותיו מקיפה ורחבת-ממדים גם בבוסטון וגם באירופה, הן עם התזמורות שהיה מנצחן הראשי והן בהופעות אורח. מינש מת בריצ'מונד, וירג'יניה, בסיור אמריקאי עם תזמורת פריז.
קודמו כמנצח ראשי בסימפונית של בוסטון היה סרגיי קוסביצקי. ממשיכו שם היה אריך ליינסדורף, ממשיכו בתזמורת פריז היה הרברט פון קאראיין.
שבעת מעשי החסד (קאראווג'ו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קאראווג'ו
 תאריך יצירה:  1607 לערך
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  70 ס״מ (לפיד)  260 ס״מ 
 גובה:  390 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מיקום:  כנסיית "פיו מונטה דלה מיסריקורדיה" נאפולי שבאיטליה
 
שבעת מעשי החסד (באיטלקית: Sette opere di Misericordia) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר קאראווג'ו, שצויר בשנת 1607 לערך ומתאר את שבעת מעשי החסד. היצירה מוצגת בכנסיית "פיו מונטה דלה מיסריקורדיה" (אנ') בנאפולי.
שבעת מעשי החסד בברית החדשה

שבעת מעשי החסד הם מעשים שהאמונה הנוצרית מחשיבה כמבטאים מידות טובות הדרושות לאדם ומייצגות את הרחמים. מקור מקובל לשש המידות הראשונות היא דרשה של ישו:
כִּי רָעֵב הָיִיתִי וַתַּאֲכִילֻנִי צָמֵא הָיִיתִי וַתַּשְׁקוּנִי אֹרֵחַ הָיִיתִי וַתַּאַסְפוּנִי׃ עָרוֹם וַתְּכַסּוּנִי חוֹלֶה וַתְּבַקְּרוּנִי בַּמִּשְׁמָר הָיִיתִי וַתָּבֹאוּ אֵלָי׃
היסטוריה

הציור הוזמן בשנת 1607 לערך על ידי קהילת "פיו מונטה דלה מיסריקורדיה" בנאפולי, אשר כללה חברים במשפחה שהגנה על בריחתו של קאראווג'ו מרומא. היא שילמה לאמן 400 דוקטים עבורו.
הציור נחשב מרכזי לציור האיטלקי בכלל ולציור בדרום איטליה בפרט. הרכבו דרמטי יותר ונסער, לעומת ציורים שצוירו ברומא, מכיוון שאין נקודת משען מרכזית למעשים המתוארים בו. הוא מלכתחילה היה כה מוצלח עד כי הקהילה קבעה כי לא ניתן למכור אותו "בכל מחיר", ועליו להישמר תמיד בכנסיית הקהילה.
בשנת 2016 העלתה הלהקה השייקספירית המלכותית הצגה המתייחסת לציור ולחייו של קאראווג'ו בזמן שצייר אותו.
תיאור היצירה

הציור האניגמטי, אחד החשובים של הצייר הסוער שנמלט מרומא לאחר הרשעה ברצח, מתאר בריאליזם רב, בשילוב דמויות שנלקחו מהרחוב, פעילויות צדקה ורחמים בקומפוזיציה מורכבת ומהפכנית. למעלה נראים המדונה והילד, נתמכים על ידי מלאכים. למטה מגוון דמויות, אשר שזורות זו בזו ומבצעות מחוות מורכבות הרומזות על שבעת מעשי החסד, בסצנה אשר כאילו מתרחשת בצומת נפוליטנית חשוכה.
שבעת מעשי החסד מתוארים כך:
פדיון שבויים - בצד ימין, אישה מבקרת גבר כלוא.
האכלת הרעב - האישה מניקה את הגבר משדיה. סעיף זה וקודמו רומזים על חסד רומי.
קבורת המת - מאחורי חומת בית הסוהר נראה קברן שנושא גופה שרק כפות רגליה נראות, ואחריו נראה כומר עם לפיד.
הכנסת אורחים - עולה רגל (שלישי משמאל, המזוהה על ידי כובעו שבו נראית "קונכיית סנט גיימס" (אנ'), שהיא הַסְמָלָה חָזוּתִית עבור עולי רגל) מבקש מחסה מבעל בית הארחה (בקצה השמאלי).
הלבשת עירומים - מרטין מטור, הרביעי משמאל, קורע את גלימתו לשניים ומעניק לקבצן חצי-עירום אחד מן החצאים, זוהי התייחסות לאגדה פופולרית על מרטין.
ביקור חולים - מרטין מטור מברך ומנחם את הקבצן הנכה.
השקיית הצמא - שמשון (שני משמאל) שותה מים מלחי חמור (שופטים, ט"ו, י"ט).
היסטוריון האמנות האמריקני ג'ון ספייק מציין כי המלאך שבמרכז מסמל את החסד האלוהי שמהווה השראה לחמלה האנושית. ספייק מציין גם כי הבחירה בשמשון כסמל של השקיית הצמא היא כה מוזרה שנדרש הסבר כלשהו: אימת הפלשתים היה אדם פגום שהשלים את משימותיו ההרואיות בחסד האל. כאשר שמשון היה בסכנת מוות מצמא, אלוהים נתן לו מים לשתות מלחי חמור. קשה לייחס נס זה אל שבעת מעשי החסד, מכיוון שזה לא היה חסד אנושי אלא אלוהי.
תיאור היצירה > שבעת מעשי החסד, תקריב

פדיון שבויים
האכלת הרעב
קבורת המת
הכנסת אורחים
הלבשת עירומים
ביקור חולים
השקיית הצמא
הערות שוליים

1 2 3  
"Le opere della Misericordia". Pio Monte della Misericordia.
(באיטלקית)
1 2  
"The Seven Works of Mercy, Caravaggio Painting". הלהקה השייקספירית המלכותית.
(באנגלית)
↑  
"The Seven Works of Mercy". הלהקה השייקספירית המלכותית.
(באנגלית)
| קאראווג'ו |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |  |
ראש ממשלת הונגריה

| --- | --- |


ויקטור אורבן, ראש הממשלה הנוכחי
 איוש נוכחי:  ויקטור אורבן
 תאריך כניסה לתפקיד:  29 במאי 2010
 דרכי מינוי:  ממונה על ידי האספה הלאמית
 תחום שיפוט:  הונגריה
 מעון:  וארסינהאז 
 מושב המשרה:  מנזר קרמליטה, בודפשט
 משך כהונה קצוב:  ארבע שנים וללא הגבלת זמן
 ייסוד המשרה:  17 במרץ 1848
 איוש ראשון:  הרוזן לאיוש בתיאני
 www.miniszterelnok.hu
 
ראש ממשלת הונגריה (בהונגרית: miniszterelnök) הוא ראש הממשלה בהונגריה. ראש ממשלת הונגריה והקבינט אחראים באופן קולקטיבי על מדיניות המדינה ופעילות האספה הלאומית. ראש הממשלה הנוכחי הוא ויקטור אורבן, מנהיג מפלגת פידס, אשר משמש בתפקיד מאז 29 במאי 2010.
על פי החוקה ההונגרית, ראש הממשלה מועמד על ידי נשיא הונגריה ונבחר רשמית על ידי האספה הלאומית. על פי החוק, הנשיא נדרש למנות את מנהיג המפלגה הפוליטית אשר זכתה ברוב המושבים באספה הלאומית לראשות הממשלה. אם אין מפלגה עם רוב, הנשיא נדרש לקיים פגישה עם מנהיגי כל המפלגות המיוצגות באספה וממנה את האדם הסביר ביותר לפקד על רוב באספה. בפועל, כאשר מצב זה מתרחש, ראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הזוכה לרוב הקולות בבחירות, או המנהיג השותף הבכיר בקואליציה השלטונית.
לראש הממשלה תפקיד מוביל ברשות המבצעת בהתאם לחוקה ההונגרית, המעניקה לו את הכוח להגדיר את המדיניות הכללית של הממשלה. ראש הממשלה בוחר את שרי הממשלה וזכותו הבלעדית לפטרם. מועמדים לקבינט מופיעים בפני ועדה פרלמנטרית אחת או יותר בדיונים פתוחים. לאחר מכן, עליהם לעמוד בהצבעה בפרלמנט ולקבל את אישורו הרשמי של הנשיא.
היסטוריה

הפלטין היה רם הדרג של ממלכת הונגריה אחרי המלך (סוג של ראש ממשלה חזק ושופט עליון) מעליית הממלכה עד 1848.
בתחילה, הוא היה למעשה נציג המלך, לימים סגן יורש העצר (המשנה למלך). במאות הראשונות של הממלכה הוא מונה על ידי המלך, ומאוחר יותר נבחר על ידי הדיאטה של ממלכת הונגריה. לאחר שבית הבסבורג ביססו את אחיזתם בהונגריה, הפך הכבוד לתפקיד ממונה שוב. ולבסוף, הפכה המשרה לכזו שמועברת בירושה לאחר שפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה את אחיו, הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה.
במהלך המהפכה ההונגרית של 1848, המהפכנים רצו להקים קבינט הונגרי שיהיה עצמאי מהאימפריה האוסטרית ומהקנצלרית בודה (שהייתה משרת המושל הכללי הקיסרי).
פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה, מינה את הרוזן לאיוש בתיאני לתפקיד ראש ממשלת הונגריה ב-17 במרץ 1848. הממשלה נקראה "משרד", שונה מהקבלה הנוכחית. המשרדים נקראו "מחלקות". בתיאני התפטר מתפקידו ב-2 באוקטובר 1848, ובמקומו נכנס לאיוש קושוט כנשיא ועדת ההגנה הלאומית. באפריל 1849, כשההונגרים זכו להצלחות רבות, לאחר שנשמעו בצבא, הוציא קושוט את הצהרת העצמאות ההונגרית. בחודש מאי, מונה ברטלן שמר לראש הממשלה.
ראשי ממשלות הונגריה > ממלכת הונגריה 1848–1849

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | לאיוש בתיאני  (1807–1849) | 17 במרץ 1848 | 2 באוקטובר 1848 | מפלגת האופוזיציה (אנ') |

|  |  | אדאם רצ'יי (אנ')   (1775–1852)   מונה בצורה לא חוקית | 3 באוקטובר 1848 | 7 באוקטובר 1848 | צבא קיסרי |
| 2 |  | לאיוש קושוט (1802–1894) | 2 באוקטובר 1848 | 14 באפריל 1849 | מפלגת האופוזיציה (אנ') |
ראשי ממשלות הונגריה > המדינה ההונגרית (1849)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |  | לאיוש קושוט (1802–1894) | 2 באוקטובר 1848 | 14 באפריל 1849 | מפלגת האופוזיציה (אנ') |
| 3 |  | ברטלן סמרה (אנ') (1812–1869) | 2 במאי 1849 | 11 באוגוסט 1849 | מפלגת האופוזיציה (אנ') |
ראשי ממשלות הונגריה > ארצות כתר סנט סטפן (1867–1918)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 |  | גיולה אנדראשי (1823–1890) | 17 בפברואר 1867 | 14 בנובמבר 1871 | Deák Party |
| 5 |  | מנהרט לוניאי (אנ') (1884–1822) | 14 בנובמבר 1871 | 4 בדצמבר 1872 | Deák Party |
| 5 |  | יוז'ף סלאווי (אנ') (1818–1900) | 4 בדצמבר 1872 | 21 במרץ 1874 | Deák Party |
| 5 |  | אישטוון ביטו (אנ') (1822–1903) | 21 במרץ 1874 | 2 במרץ 1875 | Deák Party |
| 5 |  | בלה וונקהיים (אנ') (1811–1879) | 2 במרץ 1875 | 20 באוקטובר 1875 | המפלגה הליברלית |
| 6–9 |  | קלמן טיסה (1830–1902) | 20 באוקטובר 1875 | 13 במרץ 1890 | המפלגה הליברלית |
| 10 |  | גיולה ספארי (אנ') (1832–1905) | 13 במרץ 1890 | 17 בנובמבר 1892 | המפלגה הליברלית |
| 11 |  | שנדור ווקרלה (אנ') (1848–1921) קדנציה ראשונה | 17 בנובמבר 1892 | 14 בינואר 1895 | המפלגה הליברלית |
| 12 |  | דז'ה באנפי (אנ') (1843–1911) | 14 בינואר 1895 | 26 בפברואר 1899 | המפלגה הליברלית |
| 13 |  | קלמן סל (1843–1915) | 26 בפברואר 1899 | 27 ביוני 1903 | המפלגה הליברלית |
| 14 |  | קארוי קואן-הדרווארי (אנ') (1849–1918) קדנציה ראשונה | 27 ביוני 1903 | 3 בנובמבר 1903 | המפלגה הלאומית לעבודה (אנ') |
| 15 |  | אישטוון טיסה (1849–1918) קדנציה ראשונה | 3 בנובמבר 1903 | 18 ביוני 1905 | המפלגה הליברלית |
| 16 |  | גזה פיירבארי (אנ') (1833–1914) | 18 ביוני 1905 | 8 באפריל 1906 | עצמאי |
| 11 |  | שנדור ווקרלה (אנ') (1921–1948) קדנציה שנייה | 17 בנובמבר 1892 | 14 בינואר 1895 | המפלגה הליברלית |
| 14 |  | קארוי קואן-הדרווארי (אנ') (1918-1849) קדנציה שנייה | 27 ביוני 1903 | 3 בנובמבר 1903 | המפלגה הלאומית לעבודה (אנ') |
| 17 |  | לאסלו לוקאץ' (אנ') (1850–1932) | 22 באפריל 1912 | 10 ביוני 1913 | המפלגה הלאומית לעבודה (אנ') |
| 15 |  | אישטוון טיסה (1849–1918) קדנציה שנייה | 3 בנובמבר 1903 | 18 ביוני 1905 | המפלגה הליברלית |
| 18 |  | מוריץ אסתהרזי (אנ') (1881–1960) | 15 ביוני 1917 | 20 באוגוסט 1917 | עצמאי |
| 11 |  | שנדור ווקרלה (אנ') (1848–1921) קדנציה שלישית | 20 באוגוסט 1917 | 30 באוקטובר 1918 | מפלגת החוקה הלאומית (אנ') |
| 19 |  | יאנוש האדיק (אנ') (1863–1933) | 30 באוקטובר 1918 | 31 באוקטובר 1918 | מפלגת החוקה הלאומית (אנ') |
| 20 |  | מיהאי קארוי (1875–1955) | 31 באוקטובר 1918 | 16 בנובמבר 1918 | Party of Independence and '48 (אנ') |
ראשי ממשלות הונגריה > הרפובליקה ההונגרית הראשונה (1918–1919)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 |  | מיהאי קארוי (1875–1955) ראש המדינה הזמני | 16 בנובמבר 1918 | 11 בינואר 1919 | Party of Independence and '48 (אנ') |
|  |  | דנש ברינקיי (אנ') (1871–1944) | 11 בינואר 1919 | 19 בינואר 1919 | PRP |
| 21 |  | דנש ברינקיי (אנ') | 19 בינואר 1919 | 21 במרץ 1919 | PRP |
ראשי ממשלות הונגריה > הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (1919)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 |  | שנדור גרבאי (אנ') (1879–1947) | 21 במרץ 1919 | 1 באוגוסט 1919 | המפלגה הקומוניסטית ההונגרית |
| 23 |  | גיולה פיידל (אנ') (1873–1943) ראש המדינה הזמני | 1 באוגוסט 1919 | 6 באוגוסט 1919 הודח | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית |
ראשי ממשלות הונגריה > ממשלות מהפכת-הנגד של ארד וסגד (1919)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| - |  | גיולה קארוי (אנ') (1871–1947) | 5 במאי 1919 | 31 במאי 1919 | עצמאי |
| - |  | גיולה קארוי (אנ') (1871–1947) | 31 במאי 1919 | 12 ביולי 1919 | עצמאי |
| - |  | דז'ה פטנטיוס-אברהם (אנ') | 12 ביולי 1919 | 12 באוגוסט 1919 | עצמאי |
ראשי ממשלות הונגריה > הרפובליקה ההונגרית (1919–1920)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| - |  | אישטוון פרידריך (אנ') 1883–1951 | 7 באוגוסט 1919 | 15 באוגוסט 1919 | עצמאי |
| 24 |  | אישטוון פרידריך (אנ') (1883–1951) ראש המדינה הזמני | 15 באוגוסט 1919 | 24 בנובמבר 1919 | Christian National Union Party (אנ') |
| 25 |  | קארוי הוסאר (אנ') (1882–1941) ראש המדינה הזמני | 24 בנובמבר 1919 | 15 במרץ 1920 | Christian National Union Party (אנ') |
ראשי ממשלות הונגריה > ממלכת הונגריה (1920–1946)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 |  | שנדור שימוני-שמאדאם (אנ') (1864–1946) | 15 במרץ 1920 | 19 ביולי 1920 | Christian National Union Party (אנ') |
| 27 |  | פאל טלקי (1879–1941) קדנציה ראשונה | 19 ביולי 1920 | 14 באפריל 1921 | Christian National Union Party (אנ') |
| 28 |  | אישטוואן בתלן (1874–1946) | 14 באפריל 1921 | 2 בפברואר 1922 | Christian National Union Party (אנ') |
| 28 |  | אישטוואן בתלן (1874–1946) | 24 באוגוסט 1931 | 24 באוגוסט 1931 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 29 |  | גיולה קארוי (אנ') (1871–1947) | 24 באוגוסט 1931 | 1 באוקטובר 1932 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 30 |  | גיולה גומבוש | 1 באוקטובר 1932 | 6 באוקטובר 1936 נפטר בתפקידו | מפלגת אחדות (אנ') |
| _ |  | קלמן דאראני (אנ') (1886–1939) | 6 באוקטובר 1936 | 12 באוקטובר 1936 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 31 |  | קלמן דאראני (אנ') (1886–1939) | 12 באוקטובר 1936 | 14 במאי 1938 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 32 |  | בלה אימרדי (אנ') (1891–1946) | 14 במאי 1938 | 16 בפברואר 1939 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 27 |  | פאל טלקי (1879–1941) קדנציה שנייה | 16 בפברואר 1939 | 3 באפריל 1941 נפטר בתפקידו | מפלגת אחדות (אנ') |
| - |  | פרנץ קרסטס פישר (אנ') (1881–1948) | 3 באפריל 1941 | 3 באפריל 1941 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 33 |  | לאסלו ברדושי (אנ') | 3 באפריל 1941 | 7 במרץ 1942 | מפלגת אחדות (אנ') |
| - |  | פרנץ קרסטס פישר (אנ') (1881–1948) | 7 במרץ 1942 | 9 במרץ 1942 | מפלגת אחדות (אנ') |
| 34 |  | מיקלוש קאלאי (1887–1967) | 9 במרץ 1942 | 22 במרץ 1944 הודח | מפלגת אחדות (אנ') |
| 35 |  | דמה סטויאי (1883–1946) | 22 במרץ 1944 | 29 באוגוסט 1944 | עצמאי |
| 36 |  | גזה לקאטוש (1890–1967) | 29 באוגוסט 1944 | 16 באוקטובר 1944 הודח | עצמאי |
ראשי ממשלות הונגריה > ממשלת האחדות הלאומית (1944–1945)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 37 |  | פרנץ סלשי (1897–1946) ראש המדינה | 16 באוקטובר 1944 | 28 במרץ 1945 | מפלגת צלב החץ |
ראשי ממשלות הונגריה > ממשלות זמניות הנתמכות על ידי ברית המועצות (1944–1946)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 38 |  | בלה מיקלוש (אנ') (1890–1948) | 22 בדצמבר 1944 | 15 בנובמבר 1945 | עצמאי |
| 39 |  | זולטאן טילדי (1889–1961) | 15 בנובמבר 1945 | 1 בפברואר 1946 | FKGP (אנ') |
| - |  | מתיאש ראקושי (1892–1971) | 1 בפברואר 1946 | 4 בפברואר 1946 | המפלגה הקומוניסטית ההונגרית |
ראשי ממשלות הונגריה > הרפובליקה ההונגרית (1946–1949)

| מס' | תמונה | שם   (שנות חיים) | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 40 |  | פרנץ נאג' (1903–1979) | 4 בפברואר 1946 | 31 במאי 1947 הודח | FKGP (אנ') |
| - |  | מתיאש ראקושי (1892–1971) | 31 במאי 1947 | 31 במאי 1947 | המפלגה הקומוניסטית ההונגרית |
| 41 |  | לאיוש דינייש (אנ') (1901–1961) | 31 במאי 1947 | 10 בדצמבר 1948 | FKGP (אנ') |
| 42 |  | אישטוון דובי (אנ') (1898–1968) | 10 בדצמבר 1948 | 20 באוגוסט 1949 | FKGP (אנ') |
| 42 |  | אישטוון דובי (אנ') (1898–1968) | 10 בדצמבר 1948 | 20 באוגוסט 1949 | מפלגת העובדים ההונגרית |