stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חילופי משמרות
דנמרק

בארמון אמליאנבורג, משכן המלוכה בקופנהגן, חיילי המשמר המלכותי עומדים על המשמר 24 שעות ביממה. המשמר מתחלף בשעה 12:00 בצהריים כל יום. קיימים שלושה סוגי משמרות וטקסים שונים של חילופי משמרות:
משמר המלך - כאשר המונרך נמצא בארמון (נכון ל-2013 - מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק). המשמר מלווה בתזמורת המשמר המלכותי.
משמר הלוטננט - כאשר הנסיכים (הנסיך הנריק, בעלה של המלכה, יורש העצר פרדריק, נסיך דנמרק או בנה הצעיר של המלכה - הנסיך יואכים) נמצאים בארמון כעוצרים. המשמר מלווה בחלילים ותופים.
משמר האחוזה - כאשר יורש העצר פרדריק או הנסיך יואכים נמצאים בארמון אך לא כעוצרים או כאשר הארמון אינו מאוכלס על ידי בני משפחת המלוכה. המשמר צועד בקופנהגן ללא ליווי תזמורתי.
צ'ילה

חילופי משמרות נערכים בארמון הנשיאות בסנטיאגו דה צ'ילה בימים אי-זוגיים. שתי יחידות רכובות מובילות תזמורת צועדת צבאית ואת המשמר החדש אל ככר שלפני הארמון, שם הם נפגשים עם המשמר העוזב. התזמורת מנגנת נעימות פטריוטיות ופופולריות ומשמר הכבוד בשער הראשי מחליף ברכות עם קציני שתי היחידות.
צ'כיה

במצודת פראג מוחלף המשמר בכל יום בצהריים.
קנדה

בחודשי הקיץ מבוצע כל יום טקס חילופי משמרות באחוזת רידו, בגבעת הפרלמנט ובאנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה באוטווה. כן נערכים בקיץ חילופי משמרות במצודת קוויבק.
רוסיה

לאורך כל השנה מתקיימים מדי יום טקס חילופי משמרות במתחם קבר החייל האלמוני מול חומות הקרמלין על ידי המשמר הנשיאותי.
ראו גם

המשמר הקיסרי
גלריה

חילופי משמרות במשמר המלכותי בדנמרק
חילופי משמרות בארמון הנשיאות בצ'ילה
חילופי משמרות במצודת פראג
חילופי משמרות בקנדה
יוממות

שעת השיא ברכבת התחתית של טוקיו, תופעה אופיינית בערים שרבים מהעובדים בהן הם יוממים
יוֹמְמוּת היא תופעה חברתית המתקיימת כאשר אנשים המתגוררים ביישוב מסוים נוסעים מדי יום אל מקום עבודתם הנמצא ביישוב אחר, בדרך כלל בעיר הגדולה בהשוואה למקום מגוריהם. אנשים אלה מכונים יוֹמְמִים (ביחיד: יוֹמֵם), אם כי הכינוי אינו נפוץ מחוץ לספרות המקצועית.
תופעת היוממות היא מסימניה של המהפכה התעשייתית, כאשר נגישות גבוהה לתחבורה יעילה מאפשרת לעובדים לעבוד במרחק רב מביתם, בניגוד למצב ששרר במדינות המערב עד המאה ה-19 כאשר רוב האנשים גרו במרחק הליכה ממקום עבודתם.
בערים מרכזיות בישראל, כגון תל אביב, מרבית העובדים הם יוממים המגיעים לעבודה בעיר מערים אחרות במטרופולין תל אביב. מצב הפוך מתקיים בערים שבהן מקורות תעסוקה מעטים, שם מתגוררים בדרך כלל יוממים רבים. ערים כאלו מכונות לעיתים "ערי שינה".
מקובלת הטענה לפיה זמן יוממות קצר יותר שקול לחיסכון רב יותר בהוצאות על אנרגיה כלכלית וסביבתית.
ראו גם

פִּרְווּר
לקריאה נוספת

משה ברור, "יוממות", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 9), הוצאת יבנה, תשס"א
יובל חן

| --- | --- |

יובל חן
 לידה:  14 בדצמבר 1968 (בן 55) פדיה 
 מקום לימודים:  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  2011 - מקום שלישי בתערוכת "עדות מקומית".  2014 - תמונת השנה בתערוכת "עדות מקומית".
 אתר רשמי יובל חן
 
יובל חן (נולד ב-14 בדצמבר 1968) הוא צלם ישראלי, העוסק בצילום אמנותי ובצילום עיתונות.
ביוגרפיה

נולד במושב פדיה. עמית חיו הוא אחיו. יובל חן שירת בצה"ל כלוחם בפלס"ר גבעתי. לאחר שחרורו מצה"ל החל בלימודי קולנוע בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. במקביל ללימודיו החל לעבוד כצלם עיתונות, תחילה בעיתון "מעריב", ומשנת 1996 בקבוצות ידיעות אחרונות, כצלם חדשות וכצלם מגזין. לאורך השנים צילם רבים משערי מוספי "ידיעות אחרונות". חן צילם לאורך השנים גם עבור מגזינים נוספים כגון: 360 מעלות, 42 מעלות, S.B.C, אטמוספירה ובייקס.
לאורך השנים שילב בין עבודתו כצלם עיתונות עם פעילות אמנותית. בין השנים 1994–2018 הציג 7 תערוכות יחיד, והשתתף בתערוכות קבוצתיות רבות.
ב-2014 זכה ב"תמונת השנה" בתערוכת "עדות מקומית" לצילומי עיתונות, הנערכת מדי שנה במוזיאון ארץ ישראל, על תמונה שצילם בהלווייתו של גיא אלגרנטי, לוחם ביחידת מגלן, שנהרג במבצע צוק איתן. בהשראת התמונה כתבה המשוררת רחל שפירא את השיר "פני הכאב", שהולחן ובוצע על ידי אלי גורנשטיין.
כצלם עיתונות תיעד יובל חן אישים ואירועים מרכזיים בציבוריות הישראלית, שבחלקם הפכו לחלק בלתי נפרד מההוויה ומהאתוס הישראלי.
כצלם אמנות מרבה חן לעסוק במושגי מפתח של האתוס הישראלי ושל המציאות הישראלית. בעבודותיו עוסק במנעד שבין המרחב הציבורי המשותף לפרטי והאישי, בין השורשים והאחיזה בנוף ובטבע הישראליים לבין ייצוגים של מציאות זמנית ומשתנה.
פרסים שבהם זכה

2011 - מקום שלישי בתערוכת "עדות מקומית".
2014 - תמונת השנה בתערוכת "עדות מקומית".
תערוכות יחיד

1994 - "Shutter" - קמרה אובסקורה, ת"א
1999 - "For Sale" - סינמטק, ת"א - (אוצרת: טלי גרבוז)
2008 - "קיפוד" - בית האמנים, ת"א (אוצר: אריה ברקוביץ')
2014 - "שלושה חמורים, אלף יונים, כמה עורבים וטנדר של שברולט" - בית האמנים, ת"א (אוצר: רוני סומק)
2015 - "מחווה לאלפרד היצ'קוק" - מקום לאמנות, ת"א - (אוצר: ניר הרמט)
2017 - "כל סוסי העץ רצים במעגל" - מקום לאמנות, ת"א (אוצר: גלעד אופיר)
2018 - ״אוטופוס״ - מקום לאמנות, ת׳א (אוצרת: שגית זלוף נמיר).
תערוכות קבוצתיות

1998 - "Dirty frame of Mind", פוטוגן, תל אביב (אוצרת: לי מור כהן)
2011 - "עדות מקומית - 2011", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב (אוצרת: גליה גור זאב)
2014 - "עדות מקומית – 2014", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב (אוצרת: ורדי כהנא)
2015 - ״ספריית גן לוינסקי״ (אוצרת: רוית הררי)
2015 - "כנפיים", גלריית החווה, חולון (אוצרת: נורית טל טנא)
2015 - "פלסטר 3", ארטפורט, נמל יפו (אוצרת: ורדית גרוס)
2018 - ״עורבים זה לזה״, מכללת תלפיות (אוצר: אבנר בן חמה)
2018 - ״פלסטר״, גלריה מינוס 1 (אוצר: ישראל אליהו).
חילופי משמעות של מילים

"תות לה מונד", יצירתם של תמר גלעדי ואריאל הורוביץ בתערוכת פיסול שבלוני "תות שדה ברמת השרון", מתבססת על הביטוי בצרפתית Tout le Monde, שפירושו "כל העולם" (הגייתו בצרפתית היא "טו לה מונד")
שלט הכפר פוקינג
קריקטורה שיצר זאב אנגלמאיר מתבססת על חילופי משמעות של מילים בין שפות: האישה אומרת "ז'תם" (בצרפתית Je t'aime - אני אוהבת אותך), אך הגבר מבין זאת כ"זיתים"
לכל מילה הנכללת בשפה מסוימת ישנה משמעות (ולעיתים משמעויות אחדות) בפיהם של דוברי שפה זו. לעיתים יש למילה נתונה משמעות אחרת בשפה אחרת. בדרך כלל לא מייחסים לכך כל חשיבות, משום שלכל שפה עולם משלה, אולם לעיתים מעוררת המשמעות החלופית שעשוע בקרב דוברי השפה האחרת, למשל כאשר המשמעות האחרת היא בגדר ניבול פה. המשמעות החלופית ניתנת לעיתים לפי הכתיב של המילה ולעיתים לפי הגייתה.
כתיב

דוגמה נודעת לחילופי משמעות עקב כתיב זהה, אף שההגייה שונה, היא שמו של הכפר פוּקִינְג שבאוסטריה, שבקרב דוברי אנגלית נחשב למילה גסה (כהטייה של Fuck). שילוט הדרכים המציין את שם היישוב קורץ לתיירים דוברי אנגלית, רבים עוצרים כדי להצטלם לצדו, ומקרי גנבה נשנים הכבידו על הוצאות הרשות המקומית.
הגייה

אופן הגייתה של מילה מעניק לה לעיתים משמעות שלילית או גסה בשפה אחרת. כך למשל, שם משפחתו של השדרן גיא פינס עשוי להעלות חיוך על פניהם של דוברי אנגלית, משום הגייתו בדומה להגיית המילה penis (פין).
אחד הלידים המפורסמים של המלחין פרנץ שוברט למילותיו של יוהאן וולפגנג פון גתה, "גרטשן לצד הנול" ("Gretchen am Spinnrad") – שיר המבטא את געגועיה של גרטשן לאהוב לבה – מגיע לשיאו המוזיקלי בתום קטע שתרגומו הוא: "הליכתו הזקופה / דמותו האצילית / חיוך פיו / עוצמתן של עיניו / שטף דבריו הקסום / לחיצת ידו / ו – הוֹ – נשיקתו". אופן ההגייה של "נשיקתו" בגרמנית (sein Kuß) הוא [zajn kus], הגייה הנשמעת לדוברי עברית זהה לזוג המילים העבריות "זין כּוּס".
השיר הורה שביצע הזמר אבי טולדנו נחשב לשוודים כשיר מוזר מאחר שבשוודית המילה הורה פירושה הוא זונה (כמו Whore באנגלית). מנגד גיבורת סדרת ספרי הילדים השוודית פיפי ארך גרב תורגמה בעברית כ"בילבי בת-גרב" בשל המשמעות של המילה פיפי בעברית.
דוגמה בעלת משמעות שונה היא השיר "ג'וני מאר" של להקת טיפקס מאלבומה דיסקו מנאייק (1999). השיר מתאר את חוויותיו של בעל קיוסק בעיירה, שאיש אינו קונה אצלו. הקשר לגיטריסט להקת הסמיתס ג'וני מאר אינו ברור, אך שמו נהגה באופן הדומה לביטוי הצרפתי "J'en ai marre" שפירושו - "נמאס לי"
בסרט היפני הטירה המרחפת מופיע אי מרחף בשם לפוטה. שם זה יצר בעיה למפיצים הסרט באירופה, כיוון שפירוש המילה "לה פוטה" בספרדית הוא "הזונה".
בבחירת שם פרטי לילד יש הבוחרים שם קוסמופוליטי, כזה שיש לו משמעות גם בעברית וגם באנגלית. כך, למשל, "תום" נשמע כמו השם האנגלי Tom ומשמעותו בעברית "תמימות" או "טוהר". כך גם "דין" - שם זהה קיים באנגלית (Dean), ובעברית משמעותו "חוק", "משפט".
תעתיק

חבר הכנסת אבראהים צרצור (إبراهيم صرصور) ביקש להקפיד כי שם משפחתו יאוית דווקא כך בתעתיק לעברית (תעתיק אותיות), עקב המשמעות המגונה בעברית של התעתיק המקובל, "סרסור" (תעתיק הגאים).
חילופי משמעות מביכים בגבולות אותה שפה

גם במסגרת אותה שפה, לעיתים יש למילה משמעויות אחדות, מהן נעימות ומהן שליליות, תופעה הקרויה "הומוגרף" (משמעויות אחדות לאותו כתיב) או "הומופון" (הגייה זהה למילים שהכתיב שלהן שונה).
העיר טייבה שינתה את שמה הקדום "עפרה" או "עפרית", מכיוון שמשמעו "שד" בערבית. תושבי קיבוץ מנרה נמנעו משימוש בשם שקבעה ועדת השמות הממשלתית ליישובם, "רמים", כי הובכו לומר "אנחנו מרמים"; ובפולקלור מסופר על אדם שפגש קבוצה שיצאה מהקיבוץ, ושאל "מאין?" "מרמים", "ולאן?" "לרמות" (שמו המקוצר של המושב השכן, רמות נפתלי).
שמה של היצירה L.H.O.O.Q. שיצר אמן הדאדא מרסל דושאן בשנת 1919, ואשר כוללת את דמותה של המונה ליזה המעוטרת בשפם וזקן, עושה שימוש בחילופי משמעות בהגייה. כאשר מבטאים את שמות האותיות בצרפתית מתקבל המשפט Elle a chaud au cul, שפירושו "היא חרמנית" (מילולית: "חם לה בתחת").
The Meaning of Liff

דאגלס אדמס וג'ון לויד נטלו על עצמם משימה מורכבת בספרם The Meaning of Liff. בספר משויכים מונחים חדשים, הראויים להימצא בשפה אך אינם בה, לשמות של יישובים, נידחים ברובם, מהאיים הבריטיים וממדינות נוספות. העיר אשדוד (Ashdod‏) למשל נבחרה לתאר כל עצם שבו מעשן מקטרת מקיש במקטרתו כדי לרוקנה מאפר הטבק (Ash הוא "אפר" באנגלית).
הערות שוליים

↑  לא רק אגדה אורבנית, באתר סנופס (באנגלית)
↑  יואב שטרן, לא התכוונתי להקמת מדינה מוסלמית בישראל, באתר הארץ, 19 בפברואר 2006
↑  הנוסח המקורי באנגלית: Ashdod: Any object against which a smoker habitually knocks out his pipe
יוג'ין קונטורוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 49 בערך) קייב, אוקראינה
 מדינה:  ישראל
 תאריך עלייה:  2013
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו
 תחומי מחקר:  הדין הבין־לאומי, משפט חוקתי 
 
יוג'ין קונטורוביץ' (באנגלית: Eugene Kontorovich) הוא פרופסור למשפט המתמחה במשפט חוקתי ומשפט בינלאומי. קונטורוביץ' הוא מומחה לתחום שיפוט גלובלי, שוד ימי והסכסוך הישראלי-ערבי. משמש כראש מחלקת משפט בינלאומי בפורום קהלת.
קריירה

קונטורוביץ' למד משפטים באוניברסיטת שיקגו והחל ללמד שם בגיל 26. לאחר מכן התמחה אצל השופט ריצ'רד פוזנר בבתי המשפט לערעורים של ארצות הברית במחוז השביעי. ב-2011 הפך לעמית מחקר למחקרים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן הוענק לו פרס פול באטור על ידי האגודה הפדרליסטית לחוקרים מתחת לגיל 40.
מ-2011 ועד 2018 עבר קונטורוביץ' כפרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן. מ-2018 ואילך משמש כפרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים על שם אנטונין סקאליה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
קונטורוביץ' טבע את המונח "gaolbalization" הלחם בסיסים של המילים "gaol" (בית סוהר) ו-"globalization" (גלובליזציה): כאשר מדינה שולחת את עודפי האסירים שלה למאסר במדינה אחרת. קונטורוביץ' מתנגד לחרם על ההתנחלויות
ופועל נגד ארגוני BDS. ב-2015 הופיע בפני ועדה מיוחדת של בית הנבחרים של ארצות הברית בנושא.
קונטורוביץ' הוא עמית מחקר של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ומשמש כראש מחלקת משפט בינלאומי של פורום קהלת.
קונטורוביץ' כותב לעיתים בוושינגטון פוסט ובג'רוזלם פוסט.
חיים אישיים

קונטורוביץ' נולד בקייב, אוקראינה והיגר לארצות הברית עם הוריו בגיל 3. ב-2013  עלה  לישראל עם אשתו וארבעת ילדיו. מתגורר ביישוב נווה דניאל ומנהל אורח חיים דתי. הוא אחיו של אריה קנטורוביץ - פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הערות שוליים

1 2  Eugene Kontorovich writers page at The Washington Post
1 2  Eugene Kontorovich at George Mason University
↑  Eugene Kontorovich publications at Northwestern University
↑  Prisoner Offshoring, or Gaolbalization
↑  More “gaolbalization” – the international market in unwanteds
↑  European Journal of International Law
↑  Frum Law Prof’s Charming Legal Case for Israel
↑  Lawfare bulwark: Israel has become a convenient target
↑  Fellows of the Jerusalem Center for Public Affairs
↑  פרופסור יוג'ין קונטורוביץ' באתר פורום קהלת
↑  דף הכותב של קונטורוביץ'  בג'רוזלם פוסט
↑  Cindy Scarr, The Advocate, Mishpacha Magazine, ‏2021-09-14 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518510105171  ISNI: 0000 0003 5102 3133  LCCN: no2007052381  NKC: jo20191021979  SUDOC: 196760666  VIAF: 78555920   WorldCat (עם VIAF): 78555920
יובל טופר-ארז

אין תמונה חופשית
יובל טוֹפֶּר-ארז (נולד ב-1988) הוא ישראלי הידוע בעיקר בשל היותו הגבר הטרנסג'נדר הראשון בישראל שהרה וילד. טופר-ארז הוא פעיל זכויות להט"ב וממובילי מאבקי הטרנסג'נדרים בישראל.
ביוגרפיה

טופר-ארז נולד כנקבה וגדל בירושלים למשפחה דתית, ולו ארבעה אחים צעירים.
בגיל צעיר החל ביציאה בשאלה, ובגיל 14 יצא מהארון בפני הוריו כלסבית. מאוחר יותר גילה טופר-ארז שמשיכתו המינית היא לשני המינים, והגדיר את עצמו כביסקסואל.
בגיל 16 החל טופר-ארז לחקור את זהותו המגדרית, והחל כבר בגיל 18 לחיות את חייו כגבר. באותה תקופה הוא הופיע בבר "שושן-4" של הקהילה הגאה בירושלים במופע דראג.
בגיל 20 החל טופר-ארז בתהליך להתאמה מגדרית, שכלל תחילה טיפול הורמונלי, ולאחר מכן הליכים פיזיים נוספים אך לא עבר אותו במלואו ונשאר עם איברי רבייה ומין נקביים.
משפחתו הדתית של טופר-ארז קיבלה אותו בזהותו החדשה.
בספטמבר 2010 נישא (פעמיים: בראשונה בישראל והשנייה בקנדה) לבן-זוגו מתן טופר-ארז.
בשנת 2011 הרה טופר-ארז, וב-28 בדצמבר באותה שנה ילד את בנו הבכור. היריון זה היה מהמתוקשרים ביותר במדינת ישראל, בשל העובדה שהתינוק גדל ברחם של גבר ושנולד על ידי גבר טרנסקסואל שנשאר עם איברי רבייה ומין נקביים.
בספטמבר 2013, בתום כשנה וחצי של הידיינות ומאבק מול משרד הפנים, נרשם בנם של הזוג טופר-ארז כילדם הביולוגי. לראשונה בישראל נרשם ילד כבן ביולוגי של שני הורים מאותו מגדר.
בפברואר 2014 ילד טופר-ארז את בתו השנייה.
פעילות קהילתית

טופר-ארז הוא פעיל בקהילת הלהט"ב בישראל. בעבר התנדב ב"איגי - ארגון נוער גאה" וב"חוש"ן - חינוך ושינוי", וכיום מרצה במסגרות שונות על סיפורו האישי ועל נושאים מגדריים אחרים.
ראו גם

היריון טרנסג'נדרי
זכויות להט"ב בישראל
הערות שוליים

↑  צחי כהן, מבצע אבא, ידיעות אחרונות, 28 באוקטובר 2011; אנשים, ‏יובל טופר: הגבר הישראלי הראשון שנכנס להיריון, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2012.
↑  חדשות 2, ‏הטרנסג'נדר הישראלי שנכנס להיריון - ילד בן, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2011.
↑  נרי ברנר, היסטוריה בישראל: בן נולד לטרנסג'נדר, באתר ynet, 29 בדצמבר 2011.
↑  עומרי אפרים, המדינה הכירה לראשונה בשני אבות ביולוגיים, באתר ynet, 15 בספטמבר 2013; שי דורון, לראשונה: מדינת ישראל הכירה בשני גברים כאבות לתינוק, באתר nana10‏, 26 במרץ 2014; מתן חצרוני, לראשונה: שני גברים הוכרו ביחד כאבות, mako (חדשות 2), 15 בספטמבר 2013.
↑  נסלי ברדה, "המקור": אבא מתל אביב מתכונן בהתרגשות ללידה השנייה פרי בטנו, באתר nana10‏, 26 במרץ 2014
טוארג

| --- | --- |

טוארג מהרי הוגר שבאלג'יריה יושב על החול
 אוכלוסייה
 1,200,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 מערב אפריקה: ניז'ר ניז'ר: 790,000  מאלי מאלי: 450,000  בורקינה פאסו בורקינה פאסו: 30,000  אלג'יריה אלג'יריה: 25,000  לוב לוב: 20,000  מרוקו מרוקו: 5,000  תוניסיה תוניסיה: 2,000
 שפות
 שפות טוארג, האוסה, ערבית, צרפתית
 דת
 האסלאם מעורב באמונות מסורתיות
 קבוצות אתניות קשורות
 ברברים
אזורים שבהם חיה אוכלוסייה גדולה של בני הטוארג
טוארג בתצוגה הקולוניאלית במרסיי, 1907
תלבושת טוארג אופיינית, בעיירה ריסאני שבדרום מרוקו
בני טוארג במאלי
הטוארג הם שבטי רועים נודדים המתגוררים בעיקר במדבר סהרה שבצפון אפריקה.
בני שבטי הטוארג מכנים עצמם "קל טאמאשק" או "קל טאמג'אק" - דוברי שפת הטאמאשק (אנ'), אימוהח', אימאזאח'ן או אימאשאג'ן (האנשים החופשיים). השם טוארג ניתן להם על ידי מגלי ארצות והיסטוריונים מימי ליאו אפריקנוס[דרוש מקור].
כיום הטוארג נפוצים בעיקר במערב אפריקה. יש להם כתב עתיק אשר שימש אותם במשך מאות שנים אשר נקרא תיפינאג.
אטימולוגיה

מקור השם "טוארג" ומשמעותו נידונו רבות. ככל הנראה המילה Twārəg היא כינוי הרבים של Tārgi, שמשמעותה בעבר הייתה "תושב טארגה" - אזור המיוחס לאזור פאזן שבלוב.
בני הטוארג לובשים בעיקר גלימות כחולות ולכן מכונים גם האנשים הכחולים.
היסטוריה

הטוארג הם צאצאי הברברים שחיו באזור של לוב של ימינו. הרודוטוס הזכיר בכתביו עם עתיק באזור זה שנקרא "גרמנטים". עדויות ארכאולוגיות לכך נמצאו בחורבות גרמה. עם זה התפשט אחר כך דרומה אל הסאהל.
במשך אלפיים שנה הפעילו הטוארג את מסחר השיירות באמצעות גמלים במדינות שמדרום לסהרה. הם קישרו בין הערים הגדולות של דרום הסהרה לחוף הדרומי של הים התיכון באמצעות חמישה נתיבי סחר מדבריים.
הטוארג אימצו את תרבות הנוודות מרועי גמלים ערביים והסתמכו על גמלים כמקור תנועה, מזון ומשאבים. שבויים שנלקחו במהלך פשיטות או מלחמות היו הופכים לעבדים שהיוו את כוח העבודה העיקרי.
טרום הפלישה הצרפתית לאפריקה היו שבטי הטוארג מאורגנים במספר קונפדרציות אשר כל אחת מהן כללה כתריסר שבטים. לכל קונפדרציה היה מנהיג מסורתי שנקרא "אמנוקל" שעמד בראש מועצת ראשי השבטים. שמות הקונפדרציות: "קל אחגר", "קל אג'ר", "קל אייר", "אדראר אנ פוגאס", "איוולמדן" ו"קל גרס".
בסוף המאה ה-19 התנגדו הקונפדרציות לפלישה הצרפתית למולדתם במרכז הסהרה כחלק מהפרויקט הקולוניאליסטי הצרפתי. החרבות רחבות הלהב של הטוארג לא הצליחו להתמודד עם הנשק הטכנולוגי של הצרפתים ולאחר מספר מקרי טבח משני הצדדים,, הוכנעו הטוארג ואולצו לחתום על אמנה במאלי ב-1905 ובניז'ר ב-1917. בדרום אלג'יריה נתקלו הצרפתים בהתנגדות הגדולה ביותר מקונפדרציית האחגר. האמנוקל, מוסה אק אמאסטאן, נלחם מספר רב של קרבות בהגנה על האזור. לבסוף, הצרפתים הצליחו להשתלט על אדמות הטוארג והקונפדרציות השבטיות פורקו ואורגנו מחדש תחת השלטון הצרפתי.
עצמאותן של המדינות האפריקאיות בשנות השישים של המאה ה-20 הביאו לחלוקה מלאכותית של שטחי הטוארג למדינות המודרניות ניז'ר, מאלי, אלג'יריה, לוב ובורקינה פאסו.
ריבוד תרבותי מסורתי

חברת הטוארג היא היררכית ומחולקת לפי אצולה ואריסות. כל שבט (טוואשט) בנוי ממספר חמולות ומונהג על ידי הצ'יפים המאחדים אותם הנקראים "אמגאר". סדרה של שבטים יכולים להתאגד תחת אמנוקאל וליצור קונפדרציית "קל".
ריבוד תרבותי מסורתי > אצולה

עבודת המרעה יוחדה והוגבלה בהתאם למעמד החברתי. האצולה הגבוהה הייתה של לוחמים אריסטוקרטיים אשר ניהלו את הגנת השבטים, את ההתקפות ואת המסחר ארוך הטווח. תחתיהם היו מעמדות הביניים בעלי משלחי היד והמלאכות.
שטחי הטוארג

בני הטוארג מכסים שטח גדול הכולל את רוב מרכז ומערב המדבר סהרה וחלקו המרכזי של צפון הסאהל. בני הטוארג אינם רואים את הסהרה כמדבר אחד אלא כמדבריות רבים ולכן הוא נקרא על ידם "טינאריוון" (המדבריות).
ראו גם

קהינה
הערות שוליים

↑  "Q&A: Tuareg unrest". BBC. נבדק ב-2008-01-04.
1 2  "Who are the Tuareg?". Smithsonian Institution. נבדק ב-2007-11-03.
↑  ראו Rodd 1926.
↑  see Alojali et al. 2003: 656, s.v. "Targa").
↑  "Charles de Foucauld - Sera béatifié à l'automne 2005". אורכב מ-המקור ב-2005-10-23. נבדק ב-2007-11-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553515605171  BnF: cb133183889 (data)  GND: 4061129-2  LCCN: sh85138365  NKC: ph260647  SUDOC: 02725321X
יוסף להרס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1882 
 נרצח:  26 בפברואר 1937 (בגיל 55 בערך) ט"ו באדר ה'תרצ"ז 
 תאריך עלייה:  1933
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 תפקידים:  רופא 
 
יוסף להרס (1882 – ט"ו באדר ה'תרצ"ז, 26 בפברואר 1937) היה רופא בעיירה בית שאן, שנרצח בה בעת מילוי תפקידו, במהלך מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט.
ביוגרפיה

להרס נולד בעיר וורמס בגרמניה. ב-1914 התגייס לצבא הגרמני ושירת כקצין רפואה במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן עבד כרופא במשטרת ברלין. עם עלות הנאצים לשלטון פוטר מיד. בשנת 1933 הגיע ארצה כפליט עם אשתו, גיורת גרמניה. תחילה התיישב בחיפה, בה עבד כרופא פרטי וסיגל לעצמו את השפה הערבית. אחר-כך עבר עם אשתו לבית שאן. בעיירה זו הייתה קהילה יהודית קטנה של 90 איש, רובם יוצאי כורדיסטן, שעסקו במסחר ובמלאכה וחיו בשלום עם האוכלוסייה הערבית.
ד"ר להרס טיפל ביהודים ובערבים והיה מקובל על כל האוכלוסייה. הוא ערך ביקורים באהלי הבדואים בסביבת בית שאן וממעוטי היכולת לא גבה תשלום. בתקופה זו הצטרף לארגון "ההגנה".
המאורעות פרצו ב-19 באפריל 1936. הערבים בבית שאן איימו בפרעות על הקהילה היהודית בבית שאן ולכן יומיים לאחר מכן פונו כל היהודים מבית שאן בחסות המשטרה הבריטית ובתיהם נבזזו. ד"ר להרס ואשתו מיאנו להתפנות מהעיר כי היו בטוחים שלא יאונה להם כל רע. ד"ר להרס אף פנה בתלונה לנציב העליון על הלחץ שמפעילה עליו המשטרה לעזוב את העיירה, אך ללא הועיל. הזוג נאלץ לעזוב את בית שאן.
ב-12 באוקטובר 1936 נסתיימה השביתה הערבית הגדולה. חלה רגיעה יחסית בטרור ומצב הביטחון השתפר. משלחת של ערביי בית שאן פנתה לד"ר להרס וביקשה ממנו לחזור לעיירה תוך הבטחה שלא יאונה לו כל רע.
ד"ר להרס חזר לבית שאן ושכר לו דירת חדר במרכז העיירה. את אשתו שהייתה בהריון השאיר בחיפה. היה מגיע לבית שאן ביום שני וחוזר ביום שישי, יהודי יחיד בעיירה ערבית.
בליל יום שישי 26 בפברואר 1937 בשעה 02:45 אחר חצות, נשמעו דפיקות בדלת הבית. ד"ר להרס היה בטוח כי באים לבקש את סיועו הרפואי. הוא התלבש וארז את כלי הרפואה שלו. הוא פתח את הדלת. בחוץ עמדו שלושה אנשים. אחד פתח עליו ביריות מאקדח. ירייה אחת פגעה בבטנו והשנייה בחזהו, והוא נהרג במקום. משמר שוטרים שעבר במקום ראה שלושה אנשים בורחים. נורו עליהם יריות אולם הם הצליחו להימלט.
ד"ר להרס נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.
11 שנים לאחר מכן נרצח אחיינו - ד"ר הוגו להרס בנסיבות דומות.
יונדאי ix25

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור 
 אורך:  4,270 מ"מ 
 רוחב:  1,780 מ"מ 
 גובה:  1,630 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,590 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
יונדאי ix25
יונדאי ix25 נמכר גם כיונדאי כרתה הוא קרוסאובר עירוני המיוצר על ידי יונדאי מאז שנת 2015. הכרתה הוצג בשנת 2015 בתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג. הרכב משווק בעיקר בסין ובהודו ומיועד להתחרות עם ניסאן ג'וק, רנו קפצ'ור ופיג'ו 2008.
פיתוח וייצור

בינואר 2011 הציגה יונדאי בתערוכת הרכב של דטרויט את דגם הקונספט יונדאי קורב. הקורב יועד להתחרות בניסאן ג'וק, שזכה להצלחה רבה ויועד לעבור לייצור במהלך שנת 2013. באפריל 2014 הציגה החברה בתערוכת הרכב בשאנגחאי את דגם הקונספט ix25, דגם המבוסס כמעט כולו על דגם הקורב. ה-IX25 מבוסס על פלטפורמה של קיה סול ויועד למכירה רק ברחבי סין. הייצור הסדרתי החל במהלך חודש אוגוסט באותה שנה וחודשיים לאחר מכן החלה מכירת הרכבים לקהל הלקוחות.
ביולי 2015 הוחל בייצור שיווק הדגם גם בהודו תחת השם כרתה. הדגם ההודי יוצר במפעל בעיר צ'נאי ונבדל בנפח המנוע מהדגם שנמכר בסין (1.4 ו-1.6 ליטר בדגמים המשווקים בהודו לעומת 1.6 ליטר ו-2.0 ליטר לדגמים המשווקים בסין). פחות מחמישה חודשים לאחר תחילת שיווק הכרתה, נמכרו למעלה מ-70,000 יחידות בהודו עצמה ועוד למעלה מ-15 אלף יחידות נמכרו ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  יונדאי כרתה נחשף רשמית - הקרוסאובר העירוני של יונדאי, באתר קארטיוב, ‏30 ביוני 2015
1 2  ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, יונדאי חושפת את ה-IX25 קונספט, באתר וואלה, 22 באפריל 2014
↑  רועי צוקרמן, יונדאי תציג רכב פנאי חדש, אוטו, 9 בינואר 2011
↑  Hyundai ix25 hits the Chinese auto market, Carnewschina.com, 11 October 2014
↑  Hyundai Creta Sale Crosses 70,000 Mark, Newindianexpress.com, 20 November 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טיגריס באלינזי

| טיגריס באלינזי |
| --- | --- |
 טיגריס באלינזי עם מאלפת בקרקס, 1914
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: טיגריס
תת־מין:: טיגריס באלינזי
שם מדעי
 Panthera tigris balica ‏שוורץ, 1912
תחום תפוצה


קבוצת ציידים עם טיגריס באלינזי, 3 בנובמבר 1911
טיגריס באלינזי (שם מדעי: Panthera tigris balica) הוא תת-מין נכחד של טיגריס שהיה חי אך ורק על האי האינדונזי הקטן באלי. זה היה אחד משלושת תת-המינים של הטיגריס שנמצאו באינדונזיה, יחד עם טיגריס ג'אווה, שאף הוא נכחד, וטיגריס סומטרה הנמצא בסכנת הכחדה חמורה. הטיגריס הבאלינזי היה תת-המין הקטן ביותר של הטיגריס.
הפרט האחרון הודאי שדווח היה בסומבאר קימה (Sumbar Kima), מערב באלי, ב-27 בספטמבר 1937. עם זאת סביר להניח כנראה כי כמה פרטים שרדו עד 1940 ואף עד 1950. תת-המין נכחד בגלל אובדן בית הגידול והציד שלו. לאור גודלו הקטן של האי, ומעבה היער המוגבל, האוכלוסייה המקורית לא הייתה יכולה להיות גדולה.
מאפיינים > גודל

הטיגריס הבאלינזי היה הקטן ביותר מכל תשעת תת-המינים טיגריס, דומה למדי לנמר או פומה בגודלו. המשקל של טיגריס זכר נע בדרך כלל בין 90-100 ק"ג, ושל הנקבה היה 65-80 ק"ג. אורך הזכר היה כ-220 ס"מ (יחד עם הזנב), והנקבה 195-200 ס"מ.
מאפיינים > מראה חיצוני

לטיגריס הבאלינזי הייתה פרווה קצרה וכהה יותר ובעלת פחות פסים מאשר שאר תת-המינים הטיגריס האחרים. מדי פעם, בין הפסים, היו כתמים שחורים קטנים. הטיגריס הבאלינזי היה גם יוצא דופן בכתם בצורת פס על ראשו. הפרווה הלבנה על בטנו, בלטה לעיתים קרובות יותר מזו של תת-מינים אחרים בגלל שפרוותם הייתה בצבע כהה יותר. הפרווה הלבנה הייתה גם בעלת קו ברור יותר ומעוקל.
מאפיינים > תזונה

הטיגריס צד את רוב היונקים שחיו בתוך בית הגידול שלו. הטרף התבסס על: חזירי בר, אייל טימור, מונטיאק מצוי, תרנגול בר, כוח, קופים וסביר להניח שגם בנטנג (שנכחדו גם הם מהאי). האויב הידוע היחיד של הטיגריס הבאלינזי היה האדם.
מאפיינים > רבייה

לנקבת הטיגריס הבאלינזי הייתה תקופת היריון ממוצעת של 14-15 שבועות. היא ילדה שניים או שלושה גורים בכל המלטה. משקל הלידה הממוצע של גור היה שניים או שלושה קילו. הגורים נולדו עיוורים וחסרי ישע, ונגמלו בסביבות גיל שנה, והפכו עצמאיים באופן מלא בגיל 18 חודשים עד שנתיים. תוחלת החיים של טיגריס באלינזי הייתה כ-8-10 שנים.
הקשר לטיגריס הג'אווני

ישנן שתי תאוריות רווחות לגבי ההבדלים בין הטיגריס הבאלינזי לג'אווני. התאוריה הראשונה מציעה כי שני תת-המינים התפתחו יחדיו, וכאשר באלי הפכה למבודדת מהאי ג'אווה עצמו ידי היווצרות מיצר באלי עקב עליית גובה פני הים לאחר תקופת הקרח, דבר שגרם להתפצלות של תת-המין הבאלי מן הג'אווי, לשתי קבוצות אשר לאחר מכן המשיכו להתפתח באופן עצמאי.
התאוריה השנייה היא, כי הטיגריס חצה בשחייה מאי לאי כדי לתור אחרי טרף. רוחב מצר באלי הוא רק 2.4 ק"מ, מה שהופך אותו למרחק שביכולת השחייה של טיגריס ממוצע. לפי תאוריה זו, שני תת-המינים, שונים לגמרי.