stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוויסטר (סרט, 1996)
עלילה

העלילה מתמקדת בזוג הפרוד, המטאורולוגים ד"ר ג'ו ת'ורנטון-הארדינג (הלן האנט) וביל הארדינג (ביל פקסטון), אשר חקרו בעבר ביחד במשך שנים רבות סופות טורנדו. ביל כבר לא עוסק בכך יותר ובמקום זאת עובד כחזאי בטלוויזיה. בתחילת הסרט ביל מגיע לאוקלהומה על מנת למצוא את ג'ו בכדי שתחתום על מסמכי גירושין על מנת שהוא יוכל להתגרש ממנה ולהתחתן עם ארוסתו הטרייה, הפסיכולוגית ד"ר מליסה ריבס (ג'מי גרץ). עם זאת, כאשר הוא פוגש את ג'ו היא מגלה לו שהיא פיתחה את המכשיר "דורותי", אותו הוא הגה במקור, אשר אמור לשחרר מאות חיישנים בלב סופת הטורנדו ויסייעו באופן זה לאסוף כמות גדולה של נתונים מדעיים בעלי ערך רב שיאפשרו להבין טוב יותר את המנגנונים שתורמים להיווצרות של סופות הטורנדו, ובכך ליצור מערכות התרעה טובות יותר.
במהלך פגישתם הם מגלים שהיריב הזחוח שלהם, ד"ר ג'ונאס מילר (קארי אלווס), פיתח מכשיר כמעט זהה ל"דורותי". בניגוד לג'ו וביל, מילר מתעניין יותר בתהילה האישית ובחסות תאגידית מאשר מאשר בקידום המדע. בעקבות כך ג'ו וביל מחליים לשלב כוחות עם צוות רודפי הסערות של ג'ו על מנת ש"דורותי" תופעל בלב סערת טורנדו לפני שמילר יספיק לקחת קרדיט על הרעיון של ביל.
הצוות של ג'ו מנסה לרדוף אחר סופות טורנדו שונות ובכל פעם להעמיד את "דורותי" בנתיב בו עוברות סופות הטורנדו. זהו מרדף מסוכן, וחברי הצוות מסכנים את חייהם פעמים רבות. כולם, מלבד מליסה מוצאים עניין באתגר. המרדף אחרי הסופות מזכיר לביל עד כמה התגעגע לעבודה הזו, ולבסוף הוא ומליסה מחליטים להיפרד, בעיקר משום שמליסה מבינה שהוא עדיין מאוהב בג'ו. ביל וג'ו מצליחים להפעיל לבסוף להפעיל את "דורותי", ולאסוף את הנתונים המטאורולוגיים שהם רצו להשיג באמצעות המכשיר. הם שורדים בקושי את סופת הטורנדו רבת העומה, ומחליטים בסוף הסרט לחזור להיות זוג ולהמשיך לעבוד ביחד.
צוות השחקנים הראשי

הלן האנט בתפקיד ד"ר ג'ו הארדינג
ביל פקסטון בתפקיד ביל הארדינג
קרי אלווס בתפקיד ד"ר ג'ונאס מילר
ג'יימי גרץ בתפקיד ד"ר מליסה ריבס
פיליפ סימור הופמן בתפקיד דסטין "דאסטי" דייוויס
אלן רוק בתפקיד רוברט "ראביט" נוריק
טוד פילד בתפקיד ד"ר ג'ייסון "פראצ'ר" רו
ג'רמי דייוויס בתפקיד לורנס
הפקה

רוב הסרט צולם באוקלהומה, איווה וקנדה. סצנות הטורנדו הריאליסטיות של הסרט הופקו באמצעות שילוב של אפקטים מעשיים, מכונות רוח מאסיביות וגרפיקה ממוחשבת חדשנית ופורצת דרך.
חברת אינדסטריאל לייט אנד מג'יק הייתה אחראית לאפקטים החזותיים בסרט, אשר נחשבו לפורצי דרך באותה התקופה.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי BMI | 1997 | פרס BMI לקולנוע ולטלוויזיה | מארק מנקינה | זכייה |
| פרס סטלייט | 15 בינואר 1997 | האפקטים החזותיים הטובים ביותר | סטפן פנגמאייר | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | 23 במרץ 1997 | שחקנית המשנה הגרועה ביותר | ג'יימי גרץ | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | 23 במרץ 1997 | התסריט הגרוע ביותר לסרט שגרף מעל 100 מיליון דולרים | מייקל קרייטון ואן מארי מרטין | זכייה |
| פרס האוסקר | 24 במרץ 1997 | עריכת הסאונד הטובה ביותר | סטיב מאסלו, גרג לנדקר, קווין אוקונל, ג'פרי פטרסון | מועמדות |
| פרס האוסקר | 24 במרץ 1997 | האפקטים המיוחדים הטובים ביותר | סטפן פנגמאייר, ג'ון פרייז'ר, הנרי לאבאונטה, חביב זרגרפור | מועמדות |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | 19 באפריל 1997 | הסרט האהוב | טוויסטר | מועמדות |
| פרס באפט"א לקולנוע | 29 באפריל 1997 | האפקטים החזותיים הטובים ביותר | סטפן פנגמאייר, ג'ון פרייז'ר, הנרי לאבאונטה, חביב זרגרפור | זכייה |
| פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | 7 ביוני 1997 | השחקנית הטובה ביותר | הלן האנט | מועמדות |
| פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | 7 ביוני 1997 | סצנת הפעולה הטובה ביותר | משאית נוסעת דרך ציוד חקלאי | זכייה |
| פרס סאטורן | 23 ביולי 1997 | סרט פעולה/הרפתקה/מותחן הטוב ביותר | טוויסטר | מועמדות |
| פרס סאטורן | 23 ביולי 1997 | שחקן ראשי | ביל פקסטון | מועמדות |
| פרס סאטורן | 23 ביולי 1997 | שחקנית ראשית | הלן האנט | מועמדות |
| פרס סאטורן | 23 ביולי 1997 | האפקטים החזותיים הטובים ביותר | סטפן פנגמאייר, ג'ון פרייז'ר, הנרי לאבאונטה, חביב זרגרפור | מועמדות |
סרט המשך

קרנת הבכורה של סרט ההמשך, בבימויו של לי אייזק צ'אנג, התקיימה ב-10 ביולי 2024. בסרט מככבים דייזי אדגר-ג'ונס, גלן פאוול ואנתוני ראמוס. הסרט הופק בשיתוף פעול בין אולפני יוניברסל, אולפני האחים וורנר ואולפני אמבלין. הסרט מתואר כ"פרק חדש" לסרט המקורי.
הערות שוליים

↑  "Twister (1996)". Box Office Mojo. IMDb.com, Inc. ארכיון מ-2 ביוני 2019. נבדק ב-14 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Twister (1996) – Financial Information". The Numbers. ארכיון מ-28 בפברואר 2020. נבדק ב-3 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ae512c27-23a4-3f4f-a0d3-f1de08eb5ef1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הכומתות הירוקות (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון ויין, ריי קלוג, מרווין לרוי 
 הופק בידי:  מייקל ויין
 תסריט:  ג'יימס לי בּארֶט 
 עריכה:  אותו לוברינג 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון ויין דייוויד ג'נסן ג'ים האטון
 מוזיקה:  מיקלוש רוז'ה 
 צילום:  וינטון הוך 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Batjac Productions 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 ביולי 1968
 משך הקרנה:  141 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תעמולה, סרט דרמה, סרט מלחמה 
 מקום התרחשות:  וייטנאם 
 תקציב:  7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   greenberets
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכומתות הירוקות (באנגלית: The Green Berets) הוא סרט קולנוע משנת 1968 בכיכובם של ג'ון ויין, ג'ורג' טאקיי, דייוויד ג'נסן וג'ים האטון. התסריט מבוסס באופן רופף למדי על ספרו של רובין מור, "הכומתות הירוקות". על-אף שהסרט הופק על ידי אחד האולפנים הגדולים בהוליווד, מדובר בסרט תעמולה מובהק, שמומן בחלקו על ידי הפנטגון.
הסרט שנעשה בשיאה של מלחמת וייטנאם (בתקופת מתקפת הטט), מבקש להעביר מסר אנטי קומוניסטי ברור. אווירת ההתנגדות למלחמה, שהחלה לצבור אז תאוצה בקרב הציבור האמריקאי, היא שהניעה את ויין ליצור סרט התומך במלחמה וברעיון שעמד מאחוריה.
ויין עצמו היה תומך ותיק ונלהב של המלחמה. הוא ביקר ביחידות צבאיות ונפגש עם חיילים בווייטנאם והחליט ש"הכומתות הירוקות" יהווה מחווה לחיילים המשרתים שם. הסרט, שבוים על ידי ויין, מצדיק את מעורבותה של אמריקה ב"מסע צלב גלובלי כנגד ההשתלטות הקומוניסטית על העולם". נקודה זו מודגשת לאורך הסרט באמצעות הצגת כלי נשק מתוצרת ברית המועצות וסין שנמסרו לשימוש חיילי צבא צפון-וייטנאם והוייטקונג.
עלילת הסרט

הכתב הצבאי ג'ורג' בקוורת' (דייוויד ג'נסן) מגיע לתדריך על המתרחש במלחמה והדגמות מעשיות על ידי קציני צבא. לעיתונאים הספקנים מוצגים כלי נשק שנלקחו שלל מצבא צפון-וייטנאם ויוצרו במדינות קומוניסטיות, כדוגמת ברית המועצות וצ'כוסלובקיה. בקוורת', שנותר ספקן באשר למניעי המלחמה ולצורך בה, מסכים לנסוע לווייטנאם על מנת להיות עד למצב ממקור ראשון. הוא מגיע למחנה אמריקאי בדרום וייטנאם, שם הוא משתכנע בנחיצות המלחמה ובחשיבותה לאחר מתקפות חוזרות ונשנות של צפון-וייטנאם.
לאחר קרב קשה, קולונל מייק קירבי (ג'ון ויין) מוביל יחידה מובחרת של לוחמי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ("הכומתות הירוקות") למבצע מסוכן בעורף האויב. מטרת המבצע היא לשבות גנרל צפון-וייטנאמי שחי באחוזה מפוארת ומוקף שומרי-ראש וחיילים. במהלך המבצע מצליחים החיילים להציל נערה וייטנאמית צעירה (שנאנסה על ידי הגנרל) וילד קטן. המבצע מוכתר בהצלחה (לא לפני שחייל אמריקאי נהרג ועל גופתו סימני התעללות קשים, עדות לאכזריות הקומוניסטית). בסוף הסרט מתגייס בקוורת' לצבא, וקולונל קירבי משוטט על קו החוף עם הילד הווייטנאמי הקטן ומקנה את התחושה כי אמריקה וערכי הדמוקרטיה ינצחו.
משמעות הסרט

ויין היה מעוניין שהסרט יעסוק במישרין בסיבה שבעטיה נלחמו החיילים האמריקאים בווייטנאם, והוא עושה זאת באמצעות העיתונאי הספקן בקוורת'. כאשר קציני הצבא נשאלים בתדריך מדוע הם נלחמים בווייטנאם, התשובה היא כי מדיניות חוץ אינה נקבעת על ידי הצבא, וכי החיילים אינם יכולים לעמוד מנגד כאשר אזרחים חפים מפשע נרצחים ומעונים. יתרה מכך, אחד החיילים מוסיף כי הווייטנאמים רוצים אותם וזקוקים להם.
ביקורת על הסרט

בהמשך הסרט נדמה כי העלילה מתפתחת לסוג של מערבון שבו יש מאבק בין "הטובים" לבין "הרעים". בקוורת' מצטרף לחיילים האמריקאים והם מגיעים למוצב שבנייתו לא נשלמה. חיילי צפון-וייטנאם עונים להגדרה הסטריאוטיפית (רוצחים ומענים נשים וילדים, מתעללים בגוויות וכדומה) ובקוורת' עוטה עליו מדי צבא (סמל להשלמתו עם מטרות המלחמה). תיאור מעשיהם של אנשי הווייטקונג עומד בניגוד מוחלט לרגישות שמגלים האמריקאים לחיי אדם ולמלחמה עבור החופש.
בחלקו השני של הסרט, מוזיקה הרואית מלווה את הצניחה מעבר לקווי האויב. הגיבור האמריקאי העשוי ללא חת, נלחם לבדו, בידיים חשופות מול הווייטקונג. שיתוף הפעולה עם צבא דרום-וייטנאם הוא מובן מאליו והם מסייעים ללוחמים האמריקאים להתגבר על הקומוניסטים. האחוזה שבה נמצא הגנרל הצפון-וייטנאמי מתוארת כמבצר שמור היטב, אך הגנרל הוא רודן תאב-בצע וחסר מוסר (חי על חשבון המקומיים העניים ולא בוחל באונס בנות הכפר). כדי להגביר את הרגשת האותנטיות - ישנו מעבר למוזיקה אוריינטלית. האמריקאים פועלים בשקט ובדיוק רב וקירבי מציל את הנערה.
לווייטנאמים אין זהות משל עצמם, כמעט ואיננו רואים את פניהם והם דוברי אנגלית שוטפת. נדמה כי כל פגיעה בווייטנאמים היא מוצדקת, בעוד שעל פגיעות בחיילים אמריקאים יש קלוז-אפ (היות שמדובר במעשה ברברי ולא-הומני). החיילים האמריקאים פועלים תמיד ללא היסוס ומצולמים מלמעלה ומקדימה בעוד הווייטנאמים מצולמים מלמטה ומאחור. קירבי, המפקד האמריקאי הוא ג'נטלמן המייצג את ההומניזם ההירואי: הוא מכבד את האישה, לוקח את ידה ועוזר לה. בסוף הסרט הוא אף הופך את הילד הווייטנאמי לחייל אמריקאי פוטנציאלי ואולי אף לאזרח אמריקאי. הכוונה ברורה - יש להפוך את הווייטנאמים לאמריקאים, להנחיל להם את ערכי החירות, הדמוקרטיה והקפיטליזם. בסיום הסרט אנו עדים לקירבי ולילד צועדים על החוף - וברקע השקיעה. האוקיינוס נמצא ממזרח ליבשת וגם כאן ישנה קלישאה: השמש שוקעת על המזרח ותפציע במערב. הילד הקטן שואל את קירבי מה יהא עליו עכשיו, וקירבי משיב כי מעתה הוא ידאג לו וכי הוא הסיבה למענה נלחמים האמריקאים.
המסר העומד מאחורי הסרט הוא כי לאיש אין את הזכות לשפוט את הנעשה בעת מלחמה, ומבקש למעשה מהקהל האמריקאי לא להאמין למה שנכתב בעיתונים ולמה שהם רואים בטלוויזיה (כאשר זה פוגע במאמץ המלחמתי). מסר זה בא לידי ביטוי כאשר קירבי שואל את בקוורת' מה הוא מתכנן לכתוב בעיתונו. הלה משיב לו כי אם יכתוב את מה שהוא מרגיש, הוא כנראה יפוטר (קירבי משיב כי תמיד תימצא לו עבודה בצבא). בקוורת' מאמץ, למעשה, את נקודת המבט של קירבי על המלחמה ועובר טרנספורמציה במהלך הסרט. הוא רואה את החיילים האמריקאים כלוחמים נאורים, העוזרים למקומיים ומספקים להם מזון ותרופות. בו בזמן, הוא מגלה כי הווייטקונג מחריב כפרים, מעלה אותם באש והורג ללא הבחנה במי שנחשד בשיתוף פעולה.
ויין מעולם לא היה חייל בעצמו, אף שבני דורו נלחמו במלחמת העולם השנייה. הוא הפך לסמל הלוחם האמיץ, לאחר שהשתתף בסרטי מלחמה רבים וגילם עבור החיילים את התכונות "הרצויות" עבורם: אומץ לב על-אנושי, גבריות בלתי פגיעה והיעדר רגשות אשמה. לאחר ביקורו בווייטנאם הפך ויין להיות הדובר של הימין הפוליטי האמריקאי (כאשר צעירים רבים עדיין רואים בו מעין אייקון של מלחמת העולם השנייה). הוא מזכיר לאמריקאים את שאיפות ההתפשטות הקומוניסטיות ואת העובדה שהן עלולות להרוס את דרך החיים האמריקאית ואת החירות האישית.
ראו גם

הבלדה על הכומתות הירוקות
סיפורי דגים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Big Fish: A Novel of Mythic Proportions 
 בימוי:  טים ברטון 
 הופק בידי:  דן ג'ינקס, ברוס כהן, ריצ'רד ד. זאנוק 
 תסריט:  ג'ון אוגוסט
 עריכה:  כריס לבנזון 
 שחקנים ראשיים:  יואן מקגרגור אלברט פיני ג'סיקה לאנג בילי קרודופ הלנה בונהם קרטר מריון קוטיאר סטיב בושמי דני דה ויטו
 מוזיקה:  דני אלפמן 
 צילום:  פיליפ רוסלו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  Columbia Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  4 בדצמבר 2003 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט קומדיה, סרט ריאליזם קסום, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט אנשי זאב 
 מקום התרחשות:  אלבמה, פריז 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 
 תקציב:  70,000,000‏$
 הכנסות:  122,919,055‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   bigfish
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפורי דגים (באנגלית: Big Fish) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2003, בבימויו של טים ברטון. התסריט, של ג'ון אוגוסט, מבוסס על ספרו של דניאל ואלאס. בסרט מככבים יואן מקגרגור, אלברט פיני, בילי קרודופ, ג'סיקה לאנג ומריון קוטיאר. את התפקידים המשניים מגלמים הלנה בונהם קרטר, דני דה ויטו ומת'יו מקגורי ועוד. אלברט פיני משחק בתפקיד אדוארד בלום, סוכן נסיעות לשעבר מאלבמה הניחן ביכולתו לספר סיפורים, לרוב בגוזמה. בהווה, בהיותו על ערש דווי, בנו העיתונאי (בילי קרודופ) מבקר את אביו במטרה לתקן את מערכת היחסים שלהם כאשר האב מתייחס לסיפורים מחייו מלאי האירועים. את דמותו כצעיר מגלם השחקן יואן מקגרגור.
התסריטאי ג'ון אוגוסט קרא העתק של הרומן שישה חודשים לפני צאתו לאור ושכנע את חברת ההפקות סרטי קולומביה לרכוש את זכויות היוצרים עבור הסרט. אוגוסט החל לעבוד על התסריט בזמן שמפיקים ניהלו משא ומתן עם סטיבן ספילברג בנוגע לבימוי הסרט. שפילברג תכנן לביים את סרט זה לאחר עבודתו בסרט "דו"ח מיוחד" (2002). שפילברג שקל את מועמדותו של ג'ק ניקולסון לשחק בתפקיד אדוארד בלום, אך לבסוף זנח את הפרויקט כדי להתמקד בעבודתו בסרט "תפוס אותי אם תוכל" (2002). טים ברטון נבחר לביים את הסרט לאחר עבודתו על "כוכב הקופים" (2001) והביא את יואן מקגרגור ואלברט פיני לצוות השחקנים.
"סיפורי דגים" קיבל מועמדויות רבות לפרסים במספר קטגוריות שונות, כולל ארבע מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, שבע מועמדויות לבאפט"א, שתי מועמדויות לפרס סאטורן. בנוסף, קיבל מלחין הסרט דני אלפמן מועמדות לאוסקר ולגראמי עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר.
צוות השחקנים ודמויות

אלברט פיני – אדוארד בלום המבוגר
יואן מקגרגור – אדוארד בלום הצעיר
ג'סיקה לאנג – סנדרה טמפלטון, אשתו של אדוארד
אליסון לומן – סנדרה טמפלטון הצעירה
בילי קרודופ – ויליאם "ויל" בלום, בנו של אדוארד
מריון קוטיאר – ג'וזפין בלום, אשתו של וויל
הלנה בונהם קרטר – ג'ניפר היל (ג'ני). בונהם קרטר משחקת גם כמכשפה זקנה המראה לאדוארד הצעיר את חזיון מותו העתידי.
היילי אן נלסון – ג'ני בת השמונה, בתו של ראש עיריית ספקטר
רוברט גיום – דוקטור בנט, רופא המשפחה
מת'יו מקגורי – קארל הענק
דני דה ויטו – אמוס קאלוואי, מנהל הקרקס ואדם זאב
סטיב בושמי – נורת'ר ווינסלואו, משורר מהעיירה אשטון, נחשב לנעדר ומתגורר בעיירה ספקטר
אדה טאי וארלן טאי – פינג וג'ינג, תאומות סיאמיות המופיעות כזמרות בפני חיילים בקוריאה
דייוויד דנמן – דון פרייס, ילד מאשטון שתמיד נפל מהישגיו של אדוארד ולימים בן זוגה של סנדרה טמפלטון
לודון ויינרייט – בימן, ראש עיריית ספקטר ואביה של ג'ני
מיסי פייל - מילדרד, אשתו של בימן
מיילי סיירוס - רותי, ילדה בת שמונה
הכנסות וביקורות

הקרנת הבכורה המצומצמת של הסרט נערכה ב-4 בדצמבר 2003 באולם האמרשטיין במנהטן. ב-9 בינואר 2004, יצא הסרט לאקרנים ב-2,406 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית וזכה להכנסות של 13.81 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. בסיכום הכללי, הסרט גרף 66.81 מיליון דולר בארצות הברית ועוד 56.11 מיליון דולר מחוצה לה. בסך הכל, הכנסות הסרט נאמדות ב-122,919,055 דולר ברחבי העולם. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-26 בפברואר 2004.
הסרט קיבל ביקורות טובות ממבקרי הקולנוע. אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון 77% בהתבסס על 212 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.2 מתוך 10. מבקר הקולנוע אוון גלייברמן מהמגזין Entertainment Weekly כתב "זה כמו 'פורסט גאמפ' רק בלי פוליטיקה מזויפת". מבקר הקולנוע פיטר טרוורס מהמגזין "רולינג סטון" שיבח את בימויו של ברטון וכתב "הסרט חוגג את האמנות מאחורי סיפורי סיפורים" והוסיף, "זו היא דרמת אב-בן נוגעת ללב". מבקר הקולנוע האינטרנטי ג'יימס בררדינלי כתב "סיפורי האגדה בסרט מזכירים את הנסיכה הקסומה (1987) ואת סרטיו של טרי גיליאם". עוד כתב, "סיפורי דגים הוא סרט פנטזיה חכם שמכוון לצד הילדותי שבכל מבוגר". ריצ'רד קורליס ממגזין Time התאכזב, ותיאר את הפיוס בין הבן לאב כקלישאה דרמטית מדי.
הערות שוליים

1 2  "סיפורי דגים (2003)> Production Budget > Domestic Total Gross + Foreign". Box Office Mojo. IMDb. boxofficemojo.com. נבדק ב-2012-08-31.
↑  אוון גלייברמן. 19 בדצמבר 2003. סיפורי דגים. Entertainment Weekly.
↑  Mitchell-Marell, Gabrielle (2003-12-08). "Big 'Fish' fry for Gotham". Variety. נבדק ב-2009-06-20.
↑  "Big Fish (2003)". Box Office Mojo. IMDb. נבדק ב-2009-07-11.
↑  תאריכי הקרנות הסרט במדינות שונות באתר IMDb
↑  סיפורי דגים באתר Rotten Tomatoes
↑  "Big Fish". Entertainment Weekly. 2003-12-03. ארכיון מ-2009-06-05. נבדק ב-2009-07-13.
↑  "Big Fish". Rolling Stone. 2003-11-20. אורכב מ-המקור ב-2008-06-21. נבדק ב-2009-07-13.
↑  "Big Fish". ReelViews. נבדק ב-2009-07-14.
↑  "Seven Holiday Treats". Time. 2003-12-08. נבדק ב-2009-07-13.
| יצירותיו של טים ברטון |
| --- | --- | --- |
| סרטים באורך מלא | ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן (1985) • ביטלג'וס (1988) • באטמן (1989) • המספריים של אדוארד (1990) • באטמן חוזר (1992) • אד ווד (1994) • הפלישה ממאדים (1996) סליפי הולו (1999) • כוכב הקופים (2001) • סיפורי דגים (2003) • צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005) • חתונת הרפאים (2005) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • אליס בארץ הפלאות (2010) • צללים אפלים (2012) • פרנקנוויני (2012) • עיניים גדולות (2014) • המעון של מיס פרגרין לילדים משונים (2016) • דמבו (2019) • ביטלג'וס ביטלג'וס (2024) |  |
| סרטים קצרים | האי של דוקטור איגור (1971) • מתקפת מפלצת הסלרי (1979) • וינסנט (1982) • הנזל וגרטל (1983) • פרנקנוויני (1984) • ‏Stainboy‏ (2000) |  |
| סדרות טלוויזיה | ונסדיי (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4781688-0  MusicBrainz work: 80069546-0c51-4fb0-97fc-d38d5bfb1084  SUDOC: 179323563  VIAF: 316752125   WorldCat (עם VIAF): 316752125
שעשועים מסוכנים

| --- | --- |

 בימוי:  פול בריקמן 
 הופק בידי:  ג'ון אבנט, סטיב טיש 
 תסריט:  פול בריקמן 
 עריכה:  ריצ'רד צ'ו 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז ברוס א. יאנג רפאל סברג' Shera Danese קווין אנדרסון ג'ייסון גדריק Fern Persons ג'נט קרול רבקה דה מורניי קרטיס ארמסטרונג ג'ו פנטוליאנו ברונסון פינצ'וט ריצ'רד מסור אנה לוקהארט בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  טנג'רין דרים 
 צילום:  ברוס סרטיס, ריינלדו וילאלובוס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  The Geffen Film Company 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 באוגוסט 1983 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית 
 סוגה:  דרמה קומית, קומדיה רומנטית, סיפור התבגרות, סרט נעורים, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   riskybusiness
 דף הסרט ב־IMDb
 
שעשועים מסוכנים (באנגלית: Risky Business) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1983 שכתב וביים פול בריקמן, בכיכובם של טום קרוז ורבקה דה מורניי. הסרט עוסק בנושאים כגון מטריאליזם, אובדן התמימות, התבגרות וקפיטליזם.
תקציר העלילה

ג'ואל גודסון (טום קרוז) הוא תלמיד תיכון שחי עם הוריו בשכונה אמידה בפרברי שיקגו על אגם מישיגן. כאשר ההורים יוצאים לחופשה במשך שבוע, ג'ואל מנצל את היעדרותם על מנת "לשחרר רסן". בין השאר הוא מזמין לביתו נערת ליווי העונה לשם לָנַה (רבקה דה מורניי), הוא מתאהב בה אך מתייחס אליה בשיפוטיות רבה. בתום עימות בין השניים גורמת לנה למכונית הפורשה של אביו (אותה לקח ללא רשות) להחליק לנהר. כדי לגייס כסף עבור תיקון המכונית, ג'ואל מוצא דרך יצירתית לנסות ולגייס כסף רב בזמן קצר.
לנסקי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  איתן רוקוואי 
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  הארווי קייטל  סם וורת'ינגטון אנה-סופיה רוב ג'קי קרוז ג'ון מגארו דייוויד קייד  דייוויד ג'יימס אליוט אלון אבוטבול מינקה קלי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  ורטיקל אנטרטיינמנט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביוני 2021
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לנסקי (באנגלית: Lansky) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2021 שעוסק בגנגסטר האמריקאי המפורסם מאיר לנסקי, אותו כתב וביים איתן רוקאווי. בסרט מככבים הארווי קייטל, סם וורת'ינגטון, אנה-סופיה רוב, ג'קי קרוז, ג'ון מגארו, דייוויד קייד, דייוויד ג'יימס אליוט, אלון אבוטבול ומינקה קלי.
הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-25 ביוני 2021.
תקציר העלילה

כאשר מאייר לנסקי המזדקן נחקר בפעם האחרונה על ידי ה-FBI, שחושד שהוא החביא מיליוני דולרים במשך כחצי מאה, הגנגסטר בדימוס מסתובב חושף את האמת הבלתי מסופרת על חייו כבוס הידוע לשמצה של "רצח בע"מ" וארגון הפשע הלאומי.
צוות השחקנים

הארווי קייטל בתפקיד מאיר לנסקי
ג'ון מגארו בתפקיד מאיר לנסקי הצעיר
סם וורת'ינגטון בתפקיד דייוויד סטון
אנה-סופיה רוב בתפקיד אן לנסקי
ג'קי קרוז בתפקיד דפנה
דייוויד קייד בתפקיד בן סיגל
דייוויד ג'יימס אליוט בתפקיד פרנק ריברס
אלון אבוטבול בתפקיד יורם אלרואי
מינקה קלי בתפקיד מורין
שיין מקריי בתפקיד צ'רלי לוצ'יאנו
ג'יימס מוזס בלק בתפקיד אר.ג'יי קמפבל
קלאודיו בלנטה בתפקיד ג'ו בוננו
דני א. אביכזר בתפקיד גרג קונץ
הפקה

במאי 2019 פורסם כי הארווי קייטל, סם וורת'ינגטון, אמורי כהן ואוסטין סטוול הצטרפו לצוות השחקנים, כאשר אלכסנדרה דדריו וטוני דנזה היו במשא ומתן להצטרף להפקה של איתן רוקאווי אשר ביים וכתב את התסריט. בפברואר 2020 הוכרז כי אנה-סופיה רוב, ג'קי קרוז, ג'ון מגארו, דייוויד קייד, דייוויד ג'יימס אליוט, אלון אבוטבול ומינקה קלי הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט. עוד פורסם כי כהן, סטאוול, דדריו ודנזה לא ישתתפו בסרט.
הצילומים החלו בפברואר 2020.
במאי 2021 רכשה חברת "Vertical Entertainment" את הזכויות להפצת הסרט. הסרט יצא ב-25 ביוני 2021.
הערות שוליים

↑  Clarke, Stewart (17 במאי 2019). "Harvey Keitel to Play Gangster Meyer Lansky in Biopic (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-31 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (13 בפברואר 2020). "'Lansky': DC 'Titans' Actress Minka Kelly & More Join Harvey Keitel & Sam Worthington In Gangster Epic – EFM". Deadline Hollywood. נבדק ב-31 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Underwood, Jerry (19 בפברואר 2020). "Alabama film industry set for blockbuster year after record 2019". Made in Alabama. נבדק ב-31 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
שמתי ברז למורה

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'ון יוז 
 הופק בידי:  מייקל צ'יניץ'
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  פול הירש 
 שחקנים ראשיים:  מתיו ברודריק אלן ראק מיה שרה ג'פרי ג'ונס ג'ניפר גריי אדי מקלורג צ'ארלי שין
 מוזיקה:  אירה ניובורן 
 צילום:  טאק פוג'ימוטו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  אולפני סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית11 ביוני 1986 ישראל9 באפריל 1987
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סיפור התבגרות, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ferrisbuellersdayoff
 דף הסרט ב־IMDb
 
שמתי ברז למורה (באנגלית: Ferris Bueller's Day Off – "היום החופשי של פריס ביולר") הוא סרט קולנוע שביים ג'ון יוז ב-1986. עלילת הסרט עוקבת אחרי עלילותיו של תלמיד בית הספר התיכון פריס ביולר (מתיו ברודריק), אשר מחליט באחד מהימים להבריז מבית הספר.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר עלילותיו של פריס ביולר (ברודריק), תלמיד בית הספר תיכון משיקגו, אשר מחליט באחד מהימים להבריז מבית הספר. את יום זה, מעביר ביולר במרכז העיר עם ידידו הטוב קאמרון פריי (ראק) וחברתו סלואן פיטרסון (שרה), תוך כדי שהוא מצליח באופן יצירתי להערים על מנהל בית הספר שלו (ג'ונס), אחותו הצעירה ג'ייני (גריי), והוריו. הסרט מתאפיין בשבירת הקיר הרביעי, ביולר פונה לעיתים קרובות ישירות לקהל ומסביר את הטכניקות שלו ואת מחשבותיו.
במהלך הסרט מבקרים הגיבורים במונומנטים מפורסמים של שיקגו בהם משחק בייסבול בריגלי פילד, מגדל סירס, מכון האמנות של שיקגו, בורסת הסחורות של שיקגו, וכן במצעד יום פון שטיובן.
השראה לתוכניות טלוויזיה ומחוות

בעקבות הצלחת הסרט, הופק ב-1990 סיטקום של NBC בשם "פריס ביולר" המבוסס על הסרט בכיכובם של צ'ארלי שלאטר וג'ניפר אניסטון בתפקיד פריס וג'ייני. הסדרה נמשכה במשך עונה אחת בלבד ובוטלה לפני סיום העונה.
"פרקר לואיס", הייתה קומדיית מצבים טלוויזיונית אשר הושפעה רבות מעלילת הסרט, בה הדמות הראשית הייתה באופן דומה נער מתבגר, מרדן ובעל קסם אישי. הסדרה אשר הופקה במקור בשביל רשת FOX האמריקנית נפרסה על פני שלוש עונות, בין השנים 1990 עד 1993.
סצנת הסיום של סרט הקולנוע דדפול היא מחווה לסצנת הסיום של הסרט.