stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישה יפה

| --- | --- |

 בימוי:  גארי מרשל 
 הופק בידי:  לורה זיסקין ארנון מילצ'ן
 תסריט:  ג'ונתן פרדריק לותון 
 עריכה:  איזבל לורנטה אווה סמאל
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד גיר ג'וליה רוברטס הקטור אליזונדו
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  צ'ארלס מינסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון
 חברה מפיצה:  טאצ'סטון
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 במרץ 1990 ישראל 6 ביולי 1990
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, רומן רומנטי 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  14 מיליון דולר
 הכנסות:  460 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   prettywoman
 דף הסרט ב־IMDb
 
אישה יפה (באנגלית: Pretty Woman) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג קומדיה רומנטית משנת 1990, בכיכובם של ג'וליה רוברטס וריצ'רד גיר ובבימויו של גארי מרשל.
תקציר העלילה

אדוארד לואיס (ריצ'רד גיר), מיליונר רב-עוצמה אך בודד מניו יורק, הוא איש עסקים אשר רוכש חברות שנמצאות בקשיים כלכליים, מפרק אותן ומוכר את נכסיהן למטרות רווח. לואיס מעוניין שחברתו תלווה אותו במהלך נסיעת עסקים ללוס אנג'לס, אך במקום זאת היא מחליטה להיפרד ממנו. הוא עוזב מתוסכל מסיבת עסקים בבוורלי הילס במכונית ספורט מסוג לוטוס השייכת לעורך דינו פיליפ סטאקי (ג'ייסון אלכסנדר). לואיס, שאינו רגיל לנהוג ואינו מכיר את רחובות העיר, מנסה למצוא את דרכו חזרה למלון בוורלי וילשייר בו הוא שוהה לרגל עסקיו אך הולך לאיבוד ומוצא עצמו בשדרות הוליווד - רובע החלונות האדומים של העיר. שם הוא נפגש עם זונת רחוב (אנ') בעלת לב זהב בשם ויויאן וורד (ג'וליה רוברטס) שתמורת תשלום עוזרת לו לחזור אל המלון. באופן אימפולסיבי, לואיס שוכר את שירותיה של ויויאן למשך הלילה. אדוארד שואל את ויויאן מה היא מוכנה לעשות, והיא משיבה שהיא תעשה הכל, למעט נשיקה על השפתיים והשניים שוכבים.
למחרת בבוקר, אדוארד מבקש להמשיך ולשכור את שירותיה והשניים מסכמים כי היא תבלה איתו במשך שבוע ותלווה אותו למספר אירועים עסקיים בהם הוא משתתף, בניסיון להשתלט על חברת הספנות של ג'יימס מורס (ראלף בלאמי). ויויאן ואדוארד מתמקחים, ובסוף מסכמים כי ישלם לה 3,000 דולר לשישה ימים, והוא נותן לה כסף מזומן על מנת לרכוש שמלה ללבוש לאותו הערב. ויויאן יוצאת בהתרגשות לחנויות היוקרה של בוורלי הילס, ברחוב רודאו דרייב (אנ'), אך מוכרת סנובית מסרבת להעניק לה שירות. בארני תומפסון (הקטור אליזונדו), מנהל המלון, מסייע לויויאן לרכוש שמלת קוקטייל ואף מלמד אותה את כללי ההתנהגות הנכונים לארוחת הערב. אדוארד מתרשם מהשינוי של ויויאן ונפתח בפניה, וחושף פרטים על חייו האישיים והעסקיים, כולל מערכת היחסים הסוערת שלו עם אביו, שנפטר לאחרונה.
כאשר פיליפ חושד בויויאן שהיא מרגלת תעשייתית, אדוארד מגלה לו שהיא זונה. מאוחר יותר, פיליפ מציע בגסות לויויאן שתעניק לו את שירותיה לאחר שאדוארד יסיים איתה. ויויאן חשה פגועה וזועמת על אדוארד שחשף אותה, והוא מתנצל בפניה. אדוארד לוקח את ויויאן במטוס פרטי כדי לראות את לה טרוויאטה בבית ההאופרה של סן פרנסיסקו. סיפורה של הזונה המתאהבת באיש עשיר מרגש את ויויאן. מאוחר יותר, היא מפרה את הכלל שלה, ומנשקת את אדוארד על שפתיו. בעודו ישן, ויויאן מודה שהיא אוהבת אותו.
לקראת מועד עזיבתו וחזרתו לניו יורק, אדוארד מציע לויויאן שיתמוך בה כלכלית, על מנת שתוכל להפסיק לעבוד בזנות ומבטיח לבקר אותה באופן קבוע. ויויאן נעלבת מההצעה, כיוון שאדוארד עדיין מתייחס אליה כאל זונה, ומספרת לו על פנטזית מילדות שלה - להיחלץ מביתה על ידי אביר על סוסו הלבן.
אדוארד נפגש עם מורס, אך בהשפעתה של ויויאן הוא מחליט להציל את החברה שלו, במקום לפרק אותה. פיליפ, זועם מכך שאיבד הון עצום בעקבות החלטתו של אדוארד, הולך למלון כדי להתעמת איתו אך מוצא שם רק את ויויאן. הוא מאשים אותה בשינוי שחל באדוארד ומנסה לאנוס אותה. אדוארד מגיע למקום, מכה את פיליפ ומגרש אותו ומציל את ויויאן.
לאחר שסיים את עסקיו בלוס אנג'לס, אדוארד מבקש מוויויאן להישאר איתו עוד לילה אחד. היא מסרבת ועוזבת. בדרכו לשדה התעופה אדוארד משנה את דעתו, ובמקום זאת מגיע אל בניין הדירות בו מתגוררת ויויאן, בלימוזינה לבנה. הוא מתגבר על פחד גבהים שיש לו, מטפס במדרגות החירום אל ביתה של ויויאן ומנשק אותה.
שחקנים ודמויות

| שחקן/ית | דמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד גיר | אדוארד לואיס | איש עסקים |
| ג'וליה רוברטס | ויויאן וורד | זונת רחוב העובדת בשדרות הוליווד |
| ראלף בלאמי | ג'יימס מורס | איש עסקים |
| ג'ייסון אלכסנדר | פיליפ סטאקי | עורך דינו של אדוארד |
| הקטור אליזונדו | בארני תומפסון | מנהל מלון בוורלי וילשייר |
| לורה סאן ג'אקומו | קיט דה לוקה | חברתה ושותפתה לדירה של ויויאן |
| ג'ולי פריס | רייצ'ל | חברתן של ויויאן וקיט |
| אלכס הייד ווייט (אנ') | דייוויד מורס | נכדו של איש העסקים ג'יימס מורס |
| איימי יאזבק (אנ') | אליזבת סטאקי | אשתו של פיליפ |
| אלינור דונהיו (אנ') | ברידג'ט | מוכרת בחנות בגדים וידידתו של בארני |
| ג'ון דייוויד קרסון (אנ') | מארק רות | איש עסקים במשרדו של לואיס |
| ג'ודית בולדווין | סוזן | חברתו לשעבר של אדוארד |
| לורל ברוקס מהו |  | פקידת קבלה במלון בוורלי וילשייר |
| ג'יימס פטריק סטיוארט (אנ') |  | עובד במלון בוורלי וילשייר |
| דיי יאנג (אנ') |  | מוכרת סנובית בחנות בגדים בבוורלי הילס |
| לארי מילר (אנ') | מר הוליסטר | מנהל חנפן של חנות בגדים בבוורלי הילס |
| פטריק ריצ'ווד | דניס | נער מעלית במלון בוורלי וילשייר |
| האנק עזריה |  | בלש |
| לינדה גודפרנד (אנ') |  | תיירת |
| עבדול סלאם אל ראזק |  | אדם ברחוב, שאומר בתחילת ובסוף הסרט: "ברוכים הבאים להוליווד. לכל מי שמגיע להוליווד יש חלום. מה החלום שלך?" |
הפקה

במקור, שמו של הסרט היה "3,000" והוא תוכנן לתאר סיפור דרמה קודר על זנות, התמכרות לסמים וקונפליקטים בין מעמדות חברתיים בלוס אנג'לס; אך בלחץ של ג'פרי קצנברג, יו"ר אולפני וולט דיסני בתקופה זו, שונה הסרט לקומדיה רומנטית, והתסריט השתנה במעט, כך גם סוף הסרט. בעקבות שינוי זה קיבל הסרט תקציב גדול.
רעיון מרכזי בסרט הוא אפקט פיגמליון, שהתבטא גם במחזה של ג'ורג' ברנרד שו "פיגמליון" (1913) ובמחזמר "גבירתי הנאווה" (1956).
לטענתו של המפיק ארנון מילצ'ן, מי שהציע לקרוא לסרט "אישה יפה" היה לא אחר מהשר אהוד אולמרט, לימים ראש ממשלת ישראל.
במהלך ספטמבר 2024, גיר חגג את יום הולדתו ה-75 במפגש עם מעריצים במהלך סדנת אומן שנערכה על ידי קרטייה בפסטיבל הסרטים של ונציה. גיר חשף שהסצנה המפורסמת עם הפסנתר בסרט הייתה מאולתרת ולא הייתה חלק מהתסריט המקורי. הוא הוסיף שהרעיון לסצנה הגיע בעקבות בקשת הבמאי לדמיין מה הדמות שלו תעשה בזמן שהייתה במלון.
ביקורת והצלחה מסחרית

הסרט זכה להצלחה קופתית, והיה לאחד הסרטים הרווחיים ב-1990. הוא נחשב לאחד הסרטים הפופולריים בכל הזמנים: הוא סרט הקומדיה הרומנטית שמכירות הכרטיסים עבורו היו הגבוהות ביותר בארצות הברית, והוא הרביעי בהכנסותיו ברחבי העולם בסוגה זו.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. רוברטס זכתה לשבחים על משחקה, עבורו היא קיבלה פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. התסריטאי ג'. פ. לותון (אנ') היה מועמד לפרס גילדת התסריטאים ופרס באפט"א לקולנוע.
הסרט הביא לפריחתה של סוגת הקומדיה הרומנטית בהוליווד (יחד עם הצלחת הקומדיה "כשהארי פגש את סאלי..." ב-1989). בעקבות הצלחת הסרט, יצאו מספר סרטי קומדיה רומנטית בסגנון דומה, בהם "תפוס את הכלה" (1999) בו כיכבו שוב גיר ורוברטס בבימויו של מארשל.
הסרט הופק כמחזמר על במות ברודוויי ועלה לראשונה ב-20 ביולי 2018. במחזמר כיכבו אנדי קארל וסמנתה בארקס. המחזמר לא קיבל ביקורות טובות ונסגר לאחר שנה של הרצה.
ראו גם

Oh, Pretty Woman
הערות שוליים

↑  מודעה על מועדי בכורה ארצית, מעריב, 6 ביולי 1990
↑   איתן אבריאל, פצצות אטום, מטוסים, סיגרים ושמפניות: כך עבדו ראשי הממשלה בישראל אצל מילצ'ן, באתר TheMarker‏, 16 ביוני 2019
↑  Elsa Keslassy, Richard Gere Talks Improvising ‘Pretty Woman’s’ ‘Sexy’ Piano Scene and Why His Character Was ‘Criminally Underwritten’: ‘It Was Basically a Suit and a Good Haircut’, Variety, ‏2024-09-01 (באנגלית אמריקאית)
↑    Rosa Prince, Rosaprince, ‏Richard Gere: Pretty Woman a 'silly romantic comedy', The Telegraph, 21 March 2012
↑  Romantic Comedy, box office mojo
↑   יאיר אשכנזי, הסרט "אשה יפה" יעובד למחזמר בברודווי, באתר הארץ, 26 ביולי 2017
↑   ננסי קולמן, ניו יורק טיימס, אחרי שנה בלבד בברודוויי, המחזמר "אשה יפה" יורד, באתר הארץ, 4 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11049310  BNE: XX3819512  BnF: cb142938852 (data)  CANTIC: a12009271  GND: 1149548053  LCCN: no98014318  VIAF: 316751606   WorldCat (עם VIAF): 316751606
פרא (סרט אמריקאי, 2018)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Rampage 
 בימוי:  בראד פייטון 
 הופק בידי:  ביאו פלין
 תסריט:  ריאן אנג'ל קרלטון קוז
 עריכה:  בוב דוקסי, ג'ים מיי 
 שחקנים ראשיים:  דוויין ג'ונסון נעמי האריס מאלין אקרמן ג'ו מנגנלו ג'ייק לייסי ג'פרי דין מורגן
 מוזיקה:  אנדרו לוקינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 באפריל 2018   ישראל 12 באפריל 2018
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני 
 מקום התרחשות:  פלורידה 
 תקציב:  120 מיליון דולר
 הכנסות:  $426,245,950 (2 באוגוסט 2018)
 הכנסות באתר מוג'ו:   newlinetentpole2018
 www.rampagethemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרא (באנגלית: Rampage) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של בראד פייטון ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, נעמי האריס, ג'ייק לייסי, מאלין אקרמן וג'פרי דין מורגן. הסרט מבוסס על משחק המחשב "Rampage", בו גורילה לבקנית הופכת למפלצת מבעיתה ברחובות שיקגו.
הסרט מופץ על ידי האחים וורנר ויצא בארצות הברית ב-13 באפריל 2018. צילומי הסרט נערכו באפריל 2017 בשיקגו, אילינוי.
תקציר העלילה

החוקר הפרימטולוג דייוויס אוקוי, הנלחם בסחר בבעלי חיים, חולק קשר עם הגורילה הלבקנית ג'ורג', אך לאחר ניסוי מדעי שהשתבש, חברו הטוב הופך ליצור ענקי ואלים המאיים על האנושות, כשגם זאב ותנין הושפעו מאותו ניסוי וגדלו לצורות מפלצתיות.
דייוויס וד"ר קייט קולדוול מחפשים אחר נוגדן המתאים לניסוי שפגע בגופם של החיות כדי להציל את העיר שיקגו.
צוות השחקנים

דוויין ג'ונסון - דייוויס אוקוי, פרימטולוג ולשעבר ראש היחידה למאבק בסחר לא חוקי בבעלי חיים ברואנדה.
נעמי האריס - ד"ר קייט קולדוול, מהנדסת גנטית.
מאלין אקרמן - קלייר ויידן, האחראית על המוטציות של החיות.
ג'ו מנגנלו - בורק, מנהיג של צבא פרטי.
ג'ייק לייסי.
מארלי שלטון - מדענית ואסטרונאוטית.
ג'פרי דין מורגן - הסוכן ראסל, סוכן ממשלתי מסוכנות מסווגת.
ג'ק קווייד - קונור
שקט (סרט, 2016)

| --- | --- |

 בימוי:  מייק פלנגאן
 הופק בידי:  טרבור מייסי  ג'ייסון בלאם
 תסריט:  מייק פלנגאן  קייט סיגל
 עריכה:  מייק פלנגאן
 שחקנים ראשיים:  ג'ון גלאגר ג'וניור  מייקל טרוקו  קייט סיגל
 מוזיקה:  האחים ניוטון
 צילום:  ג'יימס קניסט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  נטפליקס
 חברה מפיצה:  בלאמהאוס הפקות  אינטרפיד פיקצ'רס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 באפריל 2016
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית • שפת הסימנים האמריקאית
 סוגה:  אימה • מותחן • פסיכולוגי
 תקציב:  מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
"שקט" (באנגלית: Hush) הוא סרט בסגנון מותחן-אימה אמריקאי, אשר בוים על ידי מייק פלנגן. תסריטו נכתב על ידי פלנגן וקייט סיגל. בין שחקניו הראשיים של הסרט נמנים ג'ון גלאגר ג'וניור, מייקל טרוקו וקייט סיגל.
הסרט יצא לאקרנים ב-8 באפריל 2016, על ידי בלאמהאוס הפקות ואינטרפיד פיקצ'רס.
שחקנים

קייט סיגל - מאדי יאנג
ג'ון גלאגר ג'וניור - הרוצח
מייקל טרוקו - ג'ון סטנלי
סמנתה סלויאן - שרה גרין
אמה גרייבס - מקס
הפקה

עד ספטמבר 2015, לא פורסם שום מידע אודות הסרט. בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שהתקיים באותה השנה, נודע כי עתיד לצאת הסרט בבימויו של מייק פלנגן, ואף נודע כי אשתו קייט סיגל אף תגלם בסרט את התפקיד הראשי של האישה החירשת-אילמת.
במקור, עלה רעיון כי הסרט יהיה סרט אילם. לבסוף, הוחלט לוותר עליו ולהפוך את קייט סיגל לחירשת-אילמת במקום זה.
הוצאה

הסרט הופץ לראשונה בפסטיבל הסרטים "South by Southwest", ב-12 במרץ 2016. את זכויות ההפצה של הסרט ברחבי העולם רכשה נטפליקס, והוא יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-8 באפריל 2016.
הערות שוליים

↑  x.com, X (formerly Twitter)
↑  McNary, Dave (2016-03-10). "Netflix Buys Mike Flanagan's Horror-Thriller 'Hush' Ahead of SXSW Premiere". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-07.
1 2  SXSW 2016 Event Schedule, SXSW Schedule 2016
↑  Jr, Mike Fleming (2015-09-12). "'Hush' Buyer Screening Leaves Buyers Buzzing: Toronto". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-07.
↑  twitchfilm (ארכיון)
↑  [Interview 'Hush' Director Mike Flanagan and Actress Kate Siegel On Their New Thriller! - Bloody Disgusting], bloody-disgusting.com (באנגלית)
↑  Isabella Luizzi, A Forced Silence: The Hidden Homonormativity Surrounding Carol, Film Matters 8, 2017-12-01, עמ' 5–10 doi: 10.1386/fm.8.3.5_1
↑  McNary, Dave (2016-02-02). "SXSW Unveils Lineup With James Caan, Ethan Hawke, Keegan-Michael Key Movies". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-07.
↑  Hipes, Patrick (2016-03-10). "Netflix Acquires Micro-Budget Horror Pic 'Hush', Latest From Blumhouse & Intrepid". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-07.
↑  Erbland, Kate (2016-03-10). "Netflix Buys Mike Flanagan's 'Hush' Before SXSW World Premiere". IndieWire (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-07.
| מייק פלנגן |
| --- | --- | --- |
| סרטים | אבסנטיה (2011) • השער (2013) • שקט (2016) • להתעורר מפחד (2016) • הסיאנס 2 (2016) • המשחקים של ג'רלד (2017) • דוקטור סליפ (2019) |  |
| סדרות טלוויזיה | מי מתגורר בבית היל (2018) • מי מתגורר באחוזת בליי (2020) • טקס חצות (2021) • מועדון חצות (2021–22) |  |
תוכנית הנשק להשמדה המונית של עיראק

תוכנית הנשק להשמדה המונית של עיראק החלה בשנת 1962, ועיקרה היה בקידום ניסיונותיה לחקור ולפתח נשק ביולוגי, כימי, גרעיני וטילים מדויקים. התוכנית גדלה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, תחת משטרו של סדאם חוסיין, ועיראק אף השתמשה בחלק מהנשק שפיתחה במהלך מלחמת איראן–עיראק. לאורך שנות ה-90, לאחר פיקוח צמוד על עיראק מצד האו"ם, התוכנית הצטמצמה עד שבוטלה באופן סופי.
תוכנית הנשק הגרעיני

בין סוף שנות ה-50 לתחילת שנות ה-80, עיראק פעלה להשגת נשק גרעיני לשימוש צבאי. התוכנית החלה עוד לפני כניסתו של סדאם חוסיין לתפקידו, הושהתה לאחר הפצצת שני מתקני הגרעין באוסיראק על ידי ישראל במבצע אופרה, התעצמה במהלך מלחמת איראן–עיראק ולבסוף נעצרה בשנת 1991.
תוכנית הנשק הגרעיני > שיתוף פעולה רוסי

ב-7 באוגוסט 1959 חתמו ברית המועצות ועיראק על הסכם בו התחייבה ברית המועצות להקים מתקן גרעיני ולכונן תוכנית גרעין כחלק משיתוף הפעולה בין המדינות. בשנת 1968, בנו הסובייטים מתקן מחקר גרעיני מסוג IRT-2000, בצירוף מתקנים אחרים שיכלו לשמש להפקת חומרים רדיואקטיביים במרכז המחקר "א-תווית'ה", בקרבת בגדאד.
בשנת 1975 פנה סדאם חוסיין לסובייטים בבקשה לבניית מתקן גרעיני מתקדם יותר. הסובייטים הסכימו, בתנאי שהסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית תפקח על המתקן, אך סדאם סירב לכך.
תשע שנים לאחר מכן הוחלפה ליבת הכור הרוסי והחלפתה חייבה אספקת אורניום מועשר ברמה גבוהה בהרבה, עם זאת, ברית המועצות הפעילה פיקוח צמוד על הכור, ומנעה העברת טכנולוגיות לפיתוח נשק גרעיני. בשל כך, החליטו העיראקים לנטוש תוכנית זו.
תוכנית הנשק הכימי

עיראק נעזרה במגוון רחב של חברות וממשלות בשנות ה-70 וה-80 על מנת לקדם את תוכנית הנשק הכימי שלה, כאשר המרכזי שבהן היה פרויקט 922. התוכנית הוגדרה כהצלחה, והיו לה מגוון שימושים במהלך מלחמת איראן–עיראק.
תוכנית הנשק הכימי > שיתוף פעולה גרמני

בשנות ה-80, הכירה עיראק בגרמניה המזרחית, וחתמה איתה על הסכמי העברת נפט בתמורה לאספקת אמצעי לחימה שונים. ככל הנראה הסכמים אילו הובילו חברות גרמניות לסייע לעיראק בבניית מתקנים שונים באזור אל-מות'נא בדרום עיראק, כדוגמת מעבדות, מבני מנהלה ובונקרים. כמו כן, חברות גרמניות נוספות סיפקו לעיראק כ-1,027 טונות של חומרים שאיפשרו יצור של גז חרדל, סארין, טבון ועוד. חומרים אילו לבדם איפשרו לעיראק לייצר מעל 210 קילו של נשק כימי לאורך אותו עשור.
תוכנית הנשק הכימי > פרויקט 922

המפעל באל-מות'נא, המוזכר לעיל, נודע בתור פרויקט 922, ומבחינת עיראק היה מתקן המחקר, הפיתוח והייצור הראשי לנשק כימי. האתר פעל באופן רציף בין השנים 1983–1991 והפיק אלפי טונות של חומרים כימיים שונים, כנראה בפסקה לעיל. המפעל נהרס כמעט כולו במהלך מלחמת המפרץ, ובשנים 1992–1994 פעלה הוועדה המיוחדת של האו"ם לעיראק (אונסקו"ם), לסלק את שאריות החומרים הכימיים שנותרו בו.
תוכנית הנשק הביולוגי

את התוכנית לנשק ביולוגי יזם סדאם חוסיין בתחילת שנות ה-80, אף על פי שעיראק חתמה על אמנת הנשק הביולוגי בשנת 1972. התוכנית נחשפה (ביחד עם התוכנית לנשק כימי) רק לאחר מלחמת המפרץ.
תוכנית הנשק הביולוגי > שיתופי פעולה

בראשית שנות ה-80, סיפקו מספר חברות גרמניות שונות לעיראק ציוד המאפשר יצור רעלנים ביולוגיים שונים, זאת בנוסף למספר זנים של חומר ביולוגי שסופקו לה על ידי צרפת. כמו כן, הארגון לבקרת מחלות האמריקאי שלח לעיראק מספר רב של דגימות ביולוגיות לצורך פיתוח חיסונים, אך אלה יכולים היו גם לשמש מצע לגידול חומרי לחימה ביולוגיים. שיתופי הפעולה האלה נתנו לעיראק קרקע פורייה דיה על מנת להתחיל את דרכה בפיתוח נשק ביולוגי לצרכים התקפיים.
תוכנית הנשק הביולוגי > יצור אמל"ח

עדויות ראשונות לייצור הנשק הביולוגי בעיראק הגיעו בשנת 1989, בה החל מתקן אל-חוכּום בייצור המוני של אנתרקס בדרגת נשק ובסופו של דבר ייצר 8,000 ליטר ומעלה (נתון זה מבוסס רק על הכמויות שעליהן הצהירה עיראק עצמה מאוחר יותר). כמו כן, עיראק הודתה רשמית כי עבדה עם כמה מינים של פתוגן חיידקי, וכמה סוגי וירוסים. ב-1995 חשפה אונסקו"ם כי בסך הכל ייצרה עיראק כחצי מיליון ליטרים של חומרים ביולוגיים לצורכי לחימה.
נשק להשמדה המונית נוסף

לעיראק היו תוכניות לכלי נשק נוספים להשמדה המונית, שהעיקרי מביניהם היה פרויקט בבל (תותח העל). מדובר בפגז ארטילריה לטווח ארוך, שהיה מסוגל להגיע למרחק של עד 4,000 קילומטר. עם זאת, ניסיון הפיתוח של נשק זה על ידי עיראק סוכל, ככל הנראה על ידי המוסד. גם אמצעי זה מהווה נשק להשמדה המונית, והיה מאפשר לעיראקים יכולת תקיפה נרחבת.
שימושים ידועים בנשק > נשק כימי

חומרי לחימה כימיים שימשו רבות את עיראק במתקפותיה נגד איראן במהלך מלחמת איראן–עיראק. כבר בנובמבר 1980, חודשיים לאחר תחילת המלחמה, הגיע הדיווח הראשון על שימוש בחומרי לחימה כימיים מצד עיראק. בסך הכל, ידוע על כ-32,000 הרוגים מהצד האיראני על ידי סוגים שונים של נשק כימי ומעל 100,000 נפגעים.
שימושים ידועים בנשק > נשק ביולוגי

אף על פי שאין הוכחות ברורות לשימוש בנשק ביולוגי מצד עיראק במלחמה, ישנן כמה עדויות שיכולות להצביע על כך. הראשונה בהם היא פרסום חקירה שביצע ה-DIA עם סוכן עיראקי, שמסר תצפית על תסמינים ברורים של אבעבועות שחורות (מהסוג המשמש בלוחמה ביולוגית) לגבי מספר נפגעים שראה בשנים 1985-1986; השנייה שבהם הגיעה על ידי הNCMI (National Center for Medical Intelligence) שבועיים לאחר חקירת הסוכן, בה עלה כי מתוך 69 האסירים העיראקים שנכלאו על ידי ארצות הברית, שמונה היו מחוסנים למספר רב של מחלות המשמשות כנשק ביולוגי, שנים לפני שאותם חיסונים היו זמינים לכלל האוכלוסייה. דבר זה מצביע על כך שצבא עיראק חיסן לפחות חלק מחייליו בפני אותן מחלות אשר מאפיינות נשק ביולוגי. בכך, אף על פי שעדויות אילו אינן חד משמעיות, הן יכולות להצביע על שימוש עיראקי בנשק ביולוגי בזמן המלחמה.
אכיפה

לאחר הפלישה לכווית בשנת 1990, קמה הוועדה המיוחדת של האו"ם לעיראק (אונסקו"ם), במטרה לפקח על מתקנים עיראקים לייצור ואחסנת אמצעי לחימה, כמו גם להוביל לפירוק מתקנים שבהם מאוחסן נשק בלתי חוקי. כל זאת לווה בהצהרה כי הסנקציות על עיראק יוותרו על כנם עד שהאו"ם יווכח לדעת כי תוכנית הנשק להשמדה המונית של עיראק בוטלה ומנהיגי המדינה יאפשרו לגופי הפיקוח מרחב פעולה. עוד לפני הקמת הגוף המדובר, כלל התוכניות להשמדה המונית של עיראק היו נתונות למעקב הדוק של סוכנויות מודיעיניות שונות, דוגמת הCIA, המוסד וכיוצא בכך. דבר זה התבטא בפעולות צבאיות כנגד אותן תוכניות (מבצע שועל המדבר, מבצע אופרה ומבצעים נוספים).
במהלך השנים 1991–1996, לקחה הוועדה חלק פעיל בנטרול התוכנית העיראקית להשגת נשק להשמדה המונית. השמדת כלי הנשק והמתקנים הנלווים התבצעה בעיקר על ידי גורמים עיראקיים, אך בפיקוח מתמיד על ידי אונסקו"ם וסבא"א. המסמכים מארכיוני הוועדה בניו יורק מוכיחים כי פעולתם של פקחי האו"ם הוכיחה את עצמם כמוצלחת בפינוי ופירוק חומרים גרעיניים ומתקנים נוספים, כמו גם של טילים אסורים וכלי נשק כימיים.
עדויות נוספות מראות כי הוועדה עצמה הייתה הגורם המרכזי שהצליח לבטל את התוכניות להשגת נשק להשמדה המונית על ידי עיראק. ניתן לראות כצד לאורך השנים חשפו הפקחים מספר רב של מתקנים שונים, כמו גם הובילה פעילות הוועדה להתקנת מערכות פיקוח שונות על המפעלים של עיראק, בכך מנעה מהם להגיע לנשק נוסף מלבד אלה שכבר השמידה.
בשנת 1998 סילקה עיראק את פקחים הוועדה משטחה, על רקע האשמות שארצות הברית השתמשה במשאבי הוועדה כדי לרגל אחר הצבא העיראקי והוועדה התפרקה בשנה שלאחר מכן.
סיום התוכנית

בשנת 2003, העלתה ארצות הברית טענה בדבר הימצאות של נשק להשמדה המונית בידי משטרו של סדאם חוסיין, טענה זו הייתה הסיבה העיקרית לתחילת פלישתה של ארצות הברית לעיראק, שהחלה באותה השנה. עם זאת, לאחר שיותר מרבע מיליון חיילים סרקו את המדינה למעלה משבע שנים, לא נמצאה כל הוכחה לקיומו של נשק להשמדה המונית בעיראק, ועל כן החיפושים אחר נשק כזה הופסקו. עדויות שונות שנמסרו בשנים שלאחר הפלישה לימדו כי המידע המודיעיני שהוביל לפלישה היה שגוי ואף שקרי. קצין CIA הודה כי היו מספר שיבושים ושקרים שנועדו לקדם את המלחמה ושמטרתם הייתה להפיל את שלטונו של סדאם חוסיין.
עד שנת 1998 פורקה עיראק מנשקה ביסודיות – 90%–95% מכלי הנשק להשמדה המונית של עיראק נוטרלו באופן מוחלט, במידה רבה בזכות הפיקוח ההדוק של האו"ם על המתקנים השונים בעיראק. לבסוף, בשנת 2009, הפכה עיראק "החדשה", קרי לא תחת משטרו של סדאם חוסיין, למדינה חברה באמנת הנשק הכימי, והשרידים האחרונים לנשק להשמדה המונית של עיראק, חומרי לחימה כימיים באתר אל-מות'נא, הושמדו ב-2018.
קנדימן (סרט, 1992)

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Forbidden 
 בימוי:  ברנרד רוז 
 הופק בידי:  קלייב בארקר סטיב גולין
 תסריט:  ברנרד רוז
 שחקנים ראשיים:  וירג'יניה מדסן  טוני טוד קסנדר בראקלי ונסה א. ויליאמס
 מוזיקה:  פיליפ גלאס 
 צילום:  אנטוני ב' ריצ'מונד 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באוקטובר 1992
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, מותחן פסיכולוגי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, הוד פילם, סרט סלאשר, סרט מתח, סרט רוחות רפאים 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 תקציב:  8 מיליון דולר
 הכנסות:  25.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   candyman
 סרט הבא:  קנדימן 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
קנדימן (באנגלית: Candyman) הוא סרט אימה משנת 1992, שביים וכתב ברנרד רוז. הסרט מבוסס על סיפורו הקצר של קלייב בארקר, שגם הפיק את הסרט. לסרט יצאו 2 המשכים: קנדימן 2 (1995) וקנדימן 3 (1999), אשר יצא ישירות לספריות הוידאו ול-DVD.
באוגוסט 2021 יצא סרט חדש בשם "קנדימן" שמהווה המשך לסרט הראשון והעלילה מתרחשת 30 שנה אחרי אירועי הסרט הראשון.
תקציר העלילה

הלן לייל (וירג'יניה מדסן), סטודנטית לתואר שני, כותבת את עבודת התזה שלה על אגדות עירוניות. כאשר היא מראיינת תלמיד משנה ראשונה, היא שומעת על אגדה מקומית אשר ידועה בשם "קנדימן" (טוני טוד), בן לעבד שחור אשר עונה בצורה ברוטאלית ונרצח, בשל אהבתו לבת של בעל מטעים. על פי האגדה, כל מי שעומד לפני המראה וקורא בשמו חמש פעמים, יזמן אותו לעולם, אבל ישלם במחיר שלה או שלו. במחשבה שזה הסיפור שהיא חיפשה, הלן מחליטה ש"הקנדימן" אינו באמת קיים, וכאשר היא קוראת בשמו חמש פעמים, סדרת רציחות מוזרה מתרחשת, והמשטרה חושדת בהלן כאחראית לרציחות אלו. כעת, הלן צריכה להתמודד עם פחדיה, ולהתעמת עם ה"קנדימן" לפני שהיא תהיה הבאה בתור ברשימת החיסול שלו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| וירג'יניה מדסן | הלן לייל |  |  |
| טוני טוד | "קנדימן" |  |  |
| קסנדר בראקלי | טרבור לייל |  |  |
| ונסה א. ויליאמס | אן-מרי מק'קוי |  |  |
| קאסי למונס | ברנדט "ברני" וולש |  |  |
| ברנרד רוז | ארצ'י וולש |  |  |
| גילברט לויס | הבלש פרנק בלנטו |  |  |
ראו גם

קנדימן (סרט, 2021)
בזמן שישנת

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'ון טורטלטאב 
 הופק בידי:  ג'ו רות' 
 תסריט:  דניאל סאליבן 
 עריכה:  ברוס גרין 
 שחקנים ראשיים:  סנדרה בולוק   ביל פולמן   פיטר גלאגר
 מוזיקה:  מריוס דה פריס   קרייג ארמסטרונג
 צילום:  פדון פאפאמיכאל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  סרטי הוליווד
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 באפריל 1995 ארצות הברית
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חג המולד 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקופת התרחשות:  תחילת שנה חדשה, תקופת חג המולד 
 תקציב:  18 מיליון דולר
 הכנסות:  מעל 180 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   whileyouweresleeping
 דף הסרט ב־IMDb
 
בזמן שישנת (באנגלית: While You Were Sleeping) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1995 בבימויו של ג'ון טרטלטאוב. בסרט מככבים סנדרה בולוק, ביל פולמן ופיטר גלאגר.
עלילה

לוסי אלינור מודרץ (סנדרה בולוק) צעירה ערירית, היא קופאית ברכבת העילית של שיקגו, המתאהבת בנוסע קבוע שעובר בדלפקה, פיטר קאלאהן (פיטר גלאגר). היא נאלצת לעבוד בחג המולד, ופיטר העובר שם נשדד על ידי שני גנבים שמשליכים אותו למסילת הרכבת. לוסי ממהרת להציל אותו מהרכבת. כשהם מגיעים לבית החולים, הרופאים מסרבים לתת ללוסי להיכנס כדי לראות את פיטר כיוון שהיא לא קרובת משפחה, ומתוך ייאוש היא אומרת לעצמה שהיא הייתה אמורה להתחתן איתו. אחת האחיות שומעת את זה, וכשמשפחת קאלהאן מגיעה כדי לבקר את פיטר, היא מספרת להם על ארוסתו של פיטר, לוסי. בני המשפחה שמחים לדעת שלפיטר יש ארוסה שמתחבבת עליהם מיד, ולוסי לא מצליחה להעמיד אותם על טעותם. בהמשך היא פוגשת את ג'ק (ביל פולמן), אחיו של פיטר. תחילה הוא חושד בה שהיא אינה ארוסתו של אחיו אך עם הזמן הוא מתאהב בה ואף היא מתאהבת בו. כשפיטר מתעורר ומגלה לידו את לוסי האמורה להיות ארוסתו, בעוד הוא לא זוכר שהיו אי פעם בקשר, משפחתו בטוחה שהוא סובל מאמנזיה. פיטר מחליט להתחתן עם לוסי. בתחילת טקס החתונה לוסי מגלה את האמת לכולם והחתונה מתבטלת. ביומה האחרון בעבודה, מגיעים ג'ק וכל משפחת קאלאהן לדלפק הרכבת וג'ק מציע לה נישואים.