stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה לוי (חייל)
ביוגרפיה > במלחמת יום הכיפורים

בעת שפרצה מלחמת יום הכיפורים היה לוי בן 28, נשוי ואב לבן ובת. כחודשיים לפני המלחמה נפגע בתאונת דרכים ושבר את פיקת הברך. חודש לפני המלחמה נקראה יחידתו למילואים, אך הוא היה עדיין מגובס ולא גויס; רק שבועיים לפני פרוץ המלחמה הסירו הרופאים את החבישה. למרות השיפור במצבו לא גויס לוי, ולכן החליט על דעת עצמו לנסוע ולהצטרף לגדוד. זאב ליטמן, מג"ד בחטיבה 11 (חטיבת יפתח) מינה אותו לפקד על זחל"ם (סמל מחלקה בדרגת רב"ט), ובאותו ערב הצטרף לנסיעה לחזית בסיני.
ב-8 באוקטובר התפרסה החטיבה באזור קנטרה ופלוגה ל', אליה השתייך לוי, ביצעה מרדפים אחרי אנשי קומנדו מצרים. ב-15 באוקטובר, בעת שיחידתו שהתה בבלוזה, התקבלה קריאה לחילוץ כוח צה"ל שנקלע למארב מצרי על "ציר הפלסטיק" בדרכו אל מעוז בודפשט. לוחמי הקומנדו המצרי חיכו עד שהזחל"מים של כוח החילוץ נכנסו אל מול הגזרה בה התחפרו ואז תקפו בטילי סאגר וברקטות שהשביתו את מרבית הכלים. הזחל"מ של לוי ספג פגיעת טיל בזחל. בניסיון להוציא את היד ולהשיב אש נקטעה ידו הימנית מתחת למרפק על ידי כנף הטיל שחלף מעליו. עם זרוע מדממת פקד על החיילים לקפוץ אחריו אל מחוץ לזחל"מ. מיד לאחר מכן פגע טיל נוסף בזחל"מ, הרס אותו והרג את ארבעת הלוחמים שנותרו בו.
לוי היה בטוח כי לא יינצל ולכן החליט לתקוף את עמדת המארב המצרי. לאחר שלא הצליח לירות מתת מקלע עוזי שהיה ברשותו החליט לנוע רגלית אל העמדה ולהשליך לתוכה רימון יד. החיילים המצריים שהבחינו בידו המדממת לא ראו את ידו השמאלית עם הרימון ולא ירו בו, ייתכן וחשבו שבכוונתו להיכנע. ממרחק של כעשרה מטרים לוי זרק את הרימון ונטרל את העמדה, אולם רסיסים ממנו פגעו בפניו ובחזהו. כשהתרומם ספג ירייה בגבו, שהקליע ממנה נותר בגופו גם לאחר השיקום מהפציעה.
בתיאור המעשה נכתב:
ביום 15 באוקטובר 1973, השתתף רב"ט משה לוי, סמל-מחלקה, בקרב שניהלה פלוגתו עם מארב מצרי על ציר הים למוצב הצפוני, בגזרת "פורט-פואד - בודפשט". בעת הקרב נפגע הזחל"ם שעליו פיקד ופצצת נ"ט נוספת, שנורתה פגעה בידו הימנית וקטעה אותה באזור המרפק. רב"ט משה לוי הבין את חומרת-המצב ופקד על אנשי-צוותו לרדת מהזחל"ם. תוך כדי ירידה מהזחל"ם נפגעו רוב החיילים. רב"ט משה לוי קטוע יד ימין וזב דם ירד בעצמו מה-זחל"ם ונע לעבר עמדת האויב הסמוכה, בידו השמאלית החזיק רימון, ובשיניו שלף את הנצרה ממנו. הוא הטיל את הרימון וכוח האויב בעמדה חוסל. אולם, מאחר שהיה קרוב מאד לעמדת האויב, נפצע מרסיסי הרמון שהטיל הוא עצמו. אף על פי כן, סירב לקבל עזרה וכיוון את צוות הפינוי אל נפגעי הזחל"ם שלו. תוך כדי-כך נפגע הזחל"ם פגיעה ישירה, עלה באש והתפוצץ.
על פעולותיו בקרב עוטר לוי בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון, שמעון פרס, על "אומץ-לב עילאי, חירוף נפש, קור-רוח ודבקות במשימה".
ביוגרפיה > קריירה אזרחית

לאחר שהשתקם מפציעותיו נסע ללימודים בארצות הברית, שם סיים תואר ראשון ושני במינהל עסקים.
בשנת 1982 שב לארץ להצטרף למבצע של"ג. הוא לא השתתף בלחימה אך הצטרף לחבריו באגם קרעון בלבנון. בשנת 1983, עם סיום התואר השני, שב לישראל ושימש מנכ"ל "מגל מערכות בטחון" במשך חמש שנים.
בגיל 42 עבר עם משפחתו לארצות הברית והיה למנכ"ל חברת "Safeguards Technology", ולאחר מכן רכש אותה. לוי מחזיק בעסקי ביטחון, כשבין היתר הוא אחראי לאבטחת כורים גרעיניים ובסיסים צבאיים של צי ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית. כמו כן היה אחראי לאבטחת קמפ דייוויד, כורים גרעיניים בקנדה וכן נמל התעופה שיקגו או'הייר.
ב-2016 רכש יחד עם צביקה גרינגולד והיזם ישראל לנג את יקב ססלוב, ומינה את בתו, סיגל לוי, למנכ"לית היקב.
חיים אישיים

בשנת 2013 הופק סרט דוקומנטרי לציון 40 שנה למלחמת יום הכיפורים ובו הוא מתראיין ומספר על חייו לפני המלחמה, בזמנה, וכיום. באותה שנה נרשם לוי כתושב חוזר והצטרף לאשתו, בנו, בתו ושתי נכדותיו המתגוררים בישראל.
ללוי אוסף של רכבי אספנות.
ראו גם

מעוז בודפשט
הערות שוליים

↑  בשנת 2015 הוענקה לו דרגת סא"ל על ידי ראש אכ"א, אלוף חגי טופולנסקי. דרגות הסא"ל שייכות לאל"ם שי סימן טוב שביקש להעניק את דרגותיו לגיבור ישראל
↑  חיים אתגר, ‏בלי יד, עם רימון בשיניים, נגד האויב, באתר ‏מאקו‏, 4 בספטמבר 2013
↑  שירי דובר, ‏מנכ"ל הבורסה חרד לשוק העבודה ומודל הסיכונים החדש של אנטרופי, באתר גלובס, 24 בפברואר 2016
↑  דני קושמרו, ‏גיבור ישראלי - הסיפור המדהים של משה לוי, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2020
↑  טל שביט, "דוזנברג - כמעט...", מגזין אוטו, 9 ביולי 2008
| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות (אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |  |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |  |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |  |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |  |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |  |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296022805171  VIAF: 297586557   WorldCat (עם VIAF): 297586557 
דוזנברג מודל J ‏1930 של משה לוי
מפרץ דיסקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  69°N 52°W﻿ / ﻿69°N 52°W﻿ / 69; -52
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מפרץ דיסקו(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מפרץ דיסקו
 
מפרץ דיסקו (בכחול)
מפרץ דיסקו הוא מפרץ בחופה המערבי של גרינלנד.
המפרץ התגלה לראשונה על ידי אנשיו של אריק האדום אשר התיישבו בחופה המערבי של גרינלנד בשנת 985. המתיישבים גילו את המפרץ זמן קצר לאחר התיישבותם באי, ובחודשי הקיץ צדו את בעלי החיים הרבים שהתגוררו במפרץ: בעיקר את הנבתנים בשביל חטיהם, את כלבי הים בשביל עורם, ואת הלווייתנים שבמפרץ בשל בשרם.
לא ברור מתי החלה ההתיישבות האינואיטית באזור המפרץ, וככל הנראה הם סחרו עם הנורדים שהתיישבו באזור המפרץ. בתחילה, ככל הנראה, היחסים בין הנורדים לאינואיטים היו יחסי סחר טובים, אולם על פי התיעוד ההיסטורי היחסים הידרדרו והובילו ללוחמה בין הצדדים. בתקופת עידן הקרח הקטן, שהחל בראשית המאה ה-15, ננטש המפרץ בשל הטמפרטורות הנמוכות שמנעו גישה אל המפרץ בחודשי הקיץ. ההתיישבות המחודשת באזור המפרץ החלה רק במאה ה-18 ביוזמת מלך דנמרק אשר החליט לנצל את מקורות הטבע שבמפרץ.
כיום, אזור המפרץ, מהווה יעד תיירותי, ואתר דייג וציד.
מפרץ דוכס יורק

ערך זה עוסק במפרץ בקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אגן פוקס 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
 קואורדינטות:  65°25′00″N 84°50′00″W﻿ / ﻿65.4167°N 84.8333°W﻿ / 65.4167; -84.8333
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפרץ דוכס יורק (למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מפרץ דוכס יורק 
 
לווייתן קשות ראש באגן מפרץ פוקס
מפרץ דוכס יורק (באנגלית: Duke of York Bay) הוא מפרץ היוצא ממפרץ פוקס שבאזור קיקיקטאלוק בנונאווט שבקנדה. המפרץ ממוקם מדרום מזרח לאי סאות'האמפטון, דרומית לאי וייט, כאשר ממערב למפרץ נמצא מצר קומר וממזרח לו נמצא מצר פלקון.
היסטוריה

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי סר ויליאם אדוארד פרי ב-17 באוגוסט 1821 בזמן מסעו השני בו ניסה לגלות את המעבר הצפון-מערבי. המפרץ נקרא על שמו של הנסיך פרדריק, דוכס יורק בנו השני של ג'ורג' השלישי ואחיו של ג'ורג' הרביעי, מאחר שהמפרץ נצפה לראשונה יום קודם לכן, ב-16 באוגוסט, בו חל יום הולדתו של הדוכס.
מפרץ דונגונאב

מפרץ דונגונאב (בערבית: خليج دنقناب) הוא מפרץ הפונה דרומה על חוף סודאן בים סוף, 125 קילומטרים צפונית לפורט סודאן. חלקו האמצעי, לגונת ראוויה, מוקף בשוניות אלמוגים. המפרץ גובל בחצי האי דונגונאב ושניהם קרויים על שם היישוב דונגונאב הסמוך.
ב-2005 הוקם הפארק הלאומי הימי דונגונאב-האי מוכוואר (אי השוכן דרומית למפרץ) במטרה להגן על המגוון הביולוגי של בעלי החיים הימיים הטרופיים בים סוף. בין העופות השוכנים בפארק מינים נדירים כמו שחף לבן עין ומין השחפית Thalasseus bengalensis.
ב-2009 הוגדר האזור כאתר רמסר מוגן.
ב-2016 הוכרזו הפארק הלאומי הימי סנגניב והפארק הלאומי הימי דונגונאב - האי מוכוואר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בהסבר להכרזה נכתב כי ”מפרץ דונגונאב והאי מוכוואר ממוקמים 125 קילומטרים צפונית לפורט סודאן וכוללים בגבולותיהם מערכת מגוונת ביותר של שוניות אלמוגים, מנגרובים, ערוגות עשב ים, חופים, אזורי גאות ושפל, איים ואיונים. הצלילות של המים, מגוון האלמוגים, המינים הימיים, בתי הגידול הבתוליים וקהילות שוניות האלמוגים הססגוניות יוצרים נוף יבשתי וימי מדהים... הפארק הלאומי תומך באוכלוסייה משמעותית של תחש המשכן בעולם, בהתחשב בכך שהים האדום והמפרץ הפרסי הם משכן לאוכלוסיות הבריאות האחרונות שנותרו ממין זה באוקיינוס ההודי. ההתכנסויות העונתיות של הלווייתנים והמנטה בפארק ייחודיות לכל אזור האוקיינוס ההודי המערבי, והפארק הימי מוכר בעולם כאזור עופות חשוב הן עבור עופות קבועים והן עבור עופות נודדים. הפארק הוא גם ייחודי כבית למינים ממקורות ביוגאוגרפיים שונים: מינים מצפון ומדרום ים סוף.”
הערות שוליים

↑  Dongonab Bay-Marsa Waiai
↑  Polish city of Kraków to host 2017 World Heritage Committee session
↑  Sanganeb Marine National Park and Dungonab Bay – Mukkawar Island Marine National Park
נסי גומז

נסי גומז (ונסה רודריגז גומז חרמש; באנגלית: Vanessa Rodrigues Gomes Hermesh)  היא זמרת-יוצרת פולק-רוק בריטית-פורטוגזית.
ביוגרפיה

נסי גומז נולדה למשפחה ממוצא פורטוגזי, באי גרנזי שהוא אחד מאיי התעלה.
גומז שהתה מספר שנים בקהילת "פאצ'ה מאמא" בקוסטה ריקה המונהגת על ידי הישראלי משה קסטיאל המכונה טיוהאר. שהות זו השפיעה על יצירתה של גומז, שאף הוציאה שיר בשם "פאצ'ה מאמא".
ב-2013 שבה משהותה במרכז אמריקה. משנת 2015 החלה להופיע בפסטיבלים שמתקיימים במדינות באירופה.
ב-2016 גייסה 50,000 דולר אמריקני במסגרת מימון המונים. בשנה זו הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Diamonds & Demons" עליו עבדה עם המפיק והקולנוען דנקן ברידג'מן. תהליך הפקת האלבום ארך 18 חודשים. גומז הקליטה אותו באולפן הממוקם בסירה העוגנת בתעלת ריג'נטס שבלונדון. השיר הראשון ששוחרר מן האלבום היה All Related שזכה להצלחה וחלקים מן הוידאו קליפ שלו צולמו בישראל.
גומז נישאה בשנת 2013 בישראל לישראלי יניב חרמש, והיא מרבה לבקר ולהופיע בישראל. ב-2019 נולדה בתה.
הערות שוליים

↑  oultalk mit Nessi Gomes, באתר urfmysoul, ‏, 4 ביוני 2017
↑  אלכס גודארד, Music Week Presents: Nessi Gomes, באתר musicweek‏, 12 באוקטובר 2016
↑  הופעות ומוזיקה בבאר שבע, באתר באר שבע סיטי, 20 במאי 2015
מרילין רמנובסקי

מרילין רמנובסקי-וינגפילד (באנגלית: Marilyn Ramenofsky-Wingfield; נולדה ב-20 באוגוסט 1946) היא שחיינית עבר יהודייה-אמריקאית, בעלת מדליית כסף אולימפית (טוקיו 1964) ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר חופשי. חוקרת נדידת ציפורים את הפיזיולוגיה ואת התנהגותן.
קורות חיים

רמנובסקי נולדה בפיניקס, אריזונה.
קורות חיים > 1961

בתחרויות השחייה של המכביה השישית בשנת 1961 זכתה רמנובסקי במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:28.7 דקות, אחרי לינדזי מילר (5:15.1 דקות) ואלן ויילנד (5:24.5 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:15.9 דקות
קורות חיים > 1962

באליפות ארצות הברית שנערכה באוגוסט 1962 זכתה רמנובסקי במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.9 דקות.
קורות חיים > 1964 > שיאנית עולם ואלופת ארצות הברית

בתחרות שנערכה בלוס אלטוס, קליפורניה ב-11 ביולי קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:42.0 דקות, שיפור לשיא העולם בן 4 השנים של בת ארצה כריס וון סלטצה (4:44.5 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אלטוס היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 4:41.7 דקות. חודש לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו בניו יורק ב-31 באוגוסט היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 4:39.5 דקות, לפני טרי סטיקלס (4:41.5 דקות). נוסף לכך, היא זכתה במשחה ל-220 יארד חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 2:17.3 דקות.
קורות חיים > 1964 > סגנית אלופה אולימפית

חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם שנערכו ב-18 באוקטובר היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4:44.6 דקות ולא הצליחה לזכות בתואר, במדליית זהב זכתה וירג'יניה דנקל שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:43.3 דקות, ובמדליית ארד טרי סטיקלס (4:47.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 4:47.7 דקות.
קורות חיים > 1965

רמנובסקי הגיעה לביקור קצר של שלושה ימים על מנת להשתתף באופן מיוחד בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965, לאחר שעזבה את המשלחת האמריקאית באמצע מסע באירופה. במכביה היא זכתה במדליית זהב, במשחה החזק שלה ל-400 מטר חופשי וקבעה שיא מכביה חדש של 4:54.4 דקות, לפני קטי קול (5:04.4 דקות) וקרול אדלר (5:09.9 דקות), שתיהן מארצות הברית.
חייה האישיים

רמנובסקי קיבלה תואר ראשון מפומונה קולג' בבוטניקה-ביולוגיה בשנת 1969. בשנת 1972 היא סיימה תואר שני בזואולוגיה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. היא קיבלה תואר דוקטור באקולוגיה ואתנולוגיה מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל בשנת 1982. הפוסט-דוקטורט שלה עוסק בנדידת ציפורים.
הנצחה

ב-1988 הונצחה רמנובסקי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  עליונות לארה"ב בפתיחת תחרויות השחייה במכביה זכו ב 4 מדליות זהב, חרות, 3 בספטמבר 1961
↑  שחייני לארה"ב "כבשו" את מימי "גלי-גיל", דבר, 3 בספטמבר 1961
↑  ממקום שלישי במכביה למקום 3 באליפות ארה"ב, חרות, 26 באוגוסט 1962
↑  Miss Ramenofsky Sets World Mark In Swimming Trails, The New York Times, Sept. 1, 1964 (באנגלית)
↑  רומנובסקי באה וכבשה את הבריכה, דבר, 26 באוגוסט 1965
↑  עמירם קלאוס, רומנובסקי באה, ניצחה ונסעה, מעריב, 26 באוגוסט 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0002-3694-8464
נמל התעופה הבין-לאומי אוסטאפייבו

נמל התעופה הבין-לאומי העסקי "אוסטאפייבו" (ברוסית: «‏Международный бизнес-аэропорт «Остафьево) הוא נמל תעופה בין-לאומי עסקי מסוג "B", שנמצא במרחק 14 קילומטרים מדרום לכביש הטבעת של מוסקבה, במחוז האדמיניסטרטיבי של מוסקבה החדשה.
נמל התעופה נמצא בבעלות חברת גזפרום אוויה, חטיבת התעופה של גזפרום. הנמל שופץ ונפתח לטיסות אזרחיות בשנת 2000 במקום בסיס אוויר צבאי לשעבר. אוסטאפייבו כולל טרמינל זכוכית מודרני חדש המתאים בעיקר לחברות תעופה עסקיות.
לנמל יכולת קליטה של מטוסי בואינג 700–737, גלובל 5000/6000 / אקספרס, פלקון 900/2000 / 7X, אנטונוב An-12/74, איליושין Il-18, יאקובלב Yak-42, סוחוי SJ-100, טופולב Tu-134 (עם מגבלות רעש) ומסוקים מכל הסוגים.
תיאור

שדה התעופה שייך למשרד ההגנה הרוסי ומופעל במשותף עם גזפרום אוויה. זהו ביתם של חברת גזפרום אוויה וחברת המטען Shar ink. המטפל המורשה היחיד הוא חברת Aviapartner LLC.
שדה התעופה נפתח לטיסות בינלאומיות בשנת 2007 ועומד בסטנדרטים המודרניים של ארגון בטיחות ושירותים של טיסות בינלאומיות ופנימיות.
אוסטאפייבו מופעל כשדה תעופה בינלאומי עסקי, המוכן לספק שירותים בנושאי טיפול בשירותי קרקע למטוסים, חניה, תדלוק, קייטרינג, העברה ואירוח לצוות, סיוע במכס, מתן מידע אווירונאטי ותמיכה ארגונית, כולל ניווט ותמיכה למטוסים זרים שטסים בפדרציה הרוסית.
בשטחו של אוסטאפייבו ממוקמים מרכזי תחזוקה מוסמכים עבור מטוסי עסקים (מאושרים על ידי Dassault Aviation) ומסוק EC-120B Colibri. במתחם שדה התעופה 26 חניוני מטוסים פתוחים, 12 מהם נמצאים במרחק הליכה מהטרמינל. ישנם שני מתחמי האנגר מחוממים לארבעה מטוסים. המקומות בהאנגרים מצוידים בכל הציוד הנדרש, כולל סורגי גרירה זמינים. ניתן לקבל שירותים בנושא ניקוי מטוסים ומסוף הנוסעים של שדה התעופה יכול לטפל בעד 70 נוסעים לשעה בקווים טיסות פנים ו-40 נוסעים לשעה בטיסות בינלאומיות.
כדי להקל על התקשורת התחבורתית עם מוסקבה, שיפוץ כביש הגישה נמצא בעיצומו.
עובדות מעניינות

בשנת 1803 באחוזת אוסטאפייבו, שהייתה אז שייכת לנסיך א. וויאזמסקי (בנו של פ. ויאזמסקי), נחת בלון אוויר של הרוסיה הראשונה שטסה, הנסיכה פ. גגארינה. לאחר מכן, הבלון המפורסם הוחזק באחוזת אוסטאפייבו במשך זמן רב.
במחצית השנייה של שנות הארבעים שדה התעופה אוסטאפייבו כבר היה בשימוש כשדה תעופה: מכאן ביצעו מטוסים Li-2 טיסות סדירות של דואר ומטען לערים שונות בברית המועצות.
הערות שוליים

↑  "Авиапартнер". www.aviapartner-uumo.ru/en.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567746705171  LCCN: n91109625  VIAF: 153744724   WorldCat (עם VIAF): 153744724
נמל התעופה הבין-לאומי או. אר. טמבו

נמל התעופה הבינלאומי או. אר. טאמבו (באנגלית: OR Tambo International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי של יוהנסבורג ע"ש אוליבר טאמבו. הנמל משמש כנמל הבית של מספר חברות תעופה דרום אפריקאיות ובהן: סאות' אפריקן איירווייז, מנגו וקולולה. תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2018 עמדה על 21,231,510 נוסעים.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טרמינלים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בנמל התעופה פועלים שני טרמינלים, טרמינל A המשמש לטיסות פנים וטרמינל B המשמש לטיסות בינלאומיות. מספר חברות תעופה העבירו את כל דלפקי הבידוק לטיסות הפנים ולטיסות החוץ לטרמינל B.
אל על מפעילה לנמל מספר טיסות שבועיות מנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 787.
ראו גם

טיסה 34 של בריטיש איירווייז
אזור ה-Check in בטרמינל B
משה יהודה בלוי

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1912 ד' בחשוון ה'תרע"ג 
 פטירה:  5 במאי 2003 (בגיל 90) ג' באייר ה'תשס"ג 
 השכלה:  ישיבת מיר
 תקופת הפעילות:  ? – 5 במאי 2003 
 
הרב חיים משה יהודה הכהן בלוי (ד' בחשוון ה'תרע"ג, 15 באוקטובר 1912 – ג' באייר ה'תשס"ג, 5 במאי 2003) היה רב, ומהדיר ספרות תורנית, פרסם כ-40 כרכים של ספרי הראשונים שלא נדפסו לפניו.
ראשית חייו

בלוי נולד בהמבורג, גרמניה לד"ר ירמיהו (ארמין) הכהן ולאה בלוי. בגיל 19 נסע ללמוד בישיבת מיר, בפולין, ולמד אצל רבי ירוחם ליבוביץ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נמלט יחד עם הישיבה לליטא, בהמשך קיבל אשרה מצ'יאונה סוגיהארה שאיפשרה לו ולאשתו להימלט ליפן, ולבסוף לשנחאי שבסין, שם הכיר בחורי ישיבה מתומכי תמימים ונהיה מקורב לחב"ד, בתום המלחמה הוא היגר לארצות הברית.
הרב בלוי שימש כרב בית הכנסת "אהבת אחים" במזרח ניו יורק, ברוקלין במשך 20 שנה, ולאחר מכן של קהילת אברהם וצבי הירש בבורו פארק, ברוקלין במשך 30 שנה.
הרב בלוי פעל למען קיום מצוות תפילין ומזוזות. הוא היה כותב ומרצה על כשרות תפילין ומזוזות ועל כך שמזוזות קטנות לרוב אינן כשרות. הוא סידר לסופרים נודדים לנסוע לערים קטנות בארצות הברית ובקנדה לבדוק תפילין ומזוזות ללא תשלום וסיפק תפילין ומזוזות במחיר מסובסד.
כמו כן בלוי כתב ספר בנושא בשם "צורת אותיות האלף-בית: בספרי תורה תפילין ומזוזות", הספר נדפס בניו יורק תשמ"ז.
ההדרת כתבי הראשונים

בארצות הברית החל להתכתב עם ספריות, מוסדות, אוניברסיטאות ומוזיאונים שונים כדי לבחון את מאגריהם בחיפוש אחר כתבי יד עתיקים שלא פורסמו מתקופת הראשונים. הוא הזמין עותקים או מיקרופילמים של כתבי היד, שאותם ניתח וניסה לקבוע מי חיבר אותם, שכן רבים מהם היו אנונימיים.
בכדי להצליח, נדרש חיפוש כמעט כירורגי של כל פרשנות אפשרית רלוונטית, בתקווה למצוא ציטוט מיוחס שנלקח מהיצירה האנונימית. לפעמים זה היה כרוך בתפיסה של סגנון מסוים, בחירת מילים קבועה, או ביטוי שחוזר על עצמו, שנמצאו בפירוש קיים שכבר ייחס את המילים הללו לרב ספציפי.
הוא הצליח לזהות עשרות כתבי ראשונים. לאחר הזיהוי הוא פרסם את הספר עם הערות משלו. הראשון ואחד הספרים המפורסמים שפרסם היה חידושי הריטב"א לבבא בתרא. רבים מספריו כונו על ידו "שיטת הקדמונים".
חיים אישיים

עוד בזמן שהותו במיר נשא את חיה הניה שוחט מהעיר טלז ממנה נולדו לו ארבעה בנים. לאחר פטירתה בי"ג כסלו תשמ"ג נישא לאיטה אנסבכר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  טננבום, ר' גרשון (13 יוני 2003). "Machberes". ברוקלין, ניו יורק: ג'ואיש פרס. p. 46.
↑  זלמן מאנסזון, "באם ח"ו אסתלק מן העולם, תמשיכו לפעול את ביאת המשיח!", באתר חב"ד אינפו, ‏29 ביולי 2016
1 2 3  Hecht, M (16 במאי 2003). "Champion of the Rishonim". יתד נאמן (באנגלית). pp. 40–42. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  החתונה התקיימה בסלבודקה בי"ג שבט תש"א
↑  בהוראת הרבי מחב"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305074805171  PLWABN: 9811569702305606  CANTIC: a19884606  GND: 1089761562  ISNI: 0000 0000 6698 0794  LCCN: n81033362  VIAF: 86220983   WorldCat (עם VIAF): 86220983
נמל התעופה הבין-לאומי אדיס אבבה בולה

נמל התעופה הבין־לאומי אדיס אבבה בולה הוא נמל תעופה השוכן ברובע בולה, כ־8 ק"מ דרומית־מזרחית למרכז העיר אדיס אבבה, בירת אתיופיה, ומשמש כנמל הבית של חברת התעופה האתיופית אתיופיאן איירליינס ומשכנו של משרדה הראשי. הנמל הוא שער הכניסה האווירי המרכזי של המדינה, ויוצאות ממנו טיסות לכל רחבי אתיופיה ואפריקה, למספר יעדים באירופה ובאסיה וכן לוושינגטון בירת ארצות הברית. עוד שוכנים בנמל משרדיה של רשות התעופה האזרחית של אתיופיה.
היסטוריה

הנמל שהוקם בשנת 1961, נקרא תחילה על-שמו של היילה סילאסי, ושופץ לראשונה בשנת 1971. בחודש מאי 2003 נחנך מבנה הטרמינל החדש (טרמינל 2), ובד בבד הושלמה סלילת מסלול הטיסה השני (מסלול 07R/25L) במקביל ומדרום לקודמו. הנמל מסוגל כיום לקלוט טיסות המבוצעות במטוסי איירבוס A380. עוד הסתיימה הקמתו של מגדל פיקוח חדש וחידוש שירותי כיבוי האש, ועלות השיפוצים הכוללת הגיעה ל-130 מיליון דולר. מבנה הטרמינל החדש שבו שבעה שערי עלייה למטוס, חמישה מהם באמצעות גשרים, משרת כיום את התעבורה הבינלאומית; בעוד שהמבנה הישן (טרמינל 1) שבו ארבעה שערים מטפל בקווי הפנים ובמספר טיסות בינלאומית ליעדים אזוריים.
סטטיסטיקה

השיפוצים המקיפים הביאו בתוך ארבע שנים להכפלת תנועת הנוסעים בנמל שעמדה בשנת 2004 על 1.6 מיליון נוסעים, והנמל הפך לצומת אווירי חשוב בתנועת הנוסעים האווירית אל אפריקה ובתוכה. בשנים 2006-2007 עברו דרכו 2,552,546 נוסעים, ובשנים 2007-2008 גדל הנתון ל-3,092,186, מהם 2,504,646 בטיסות חברת אתיופיאן איירליינס. בשנת 2010 עברו בנמל 3,780,928 נוסעים, והוא ניצב במקום ה-11 בהיקף תנועת הנוסעים ביבשת ובמקום השישי באפריקה שמדרום למדבר סהרה. קיבולתו המרבית עומדת כיום על 6 עד 7 מיליון נוסעים בשנה, בהשוואה לחצי מיליון עד שנת 2003. בשנת 2009 עברו בנמל 1,420,997 טונות של מטען, והוא החמישי בהיקף תנועת המטען באפריקה.
גלריה

הצד היבשתי בטרמינל הבין-לאומי
מטוס בואינג 737 של חברת אתיופיאן איירליינס בשער
כביש הגישה לטרמינל הבין-לאומי
הצד האווירי בטרמינל הבין-לאומי
הערות שוליים

↑  airport technology
↑  SECTION H. TRANSPORT AND COMMUNICATIONS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1783 9996 
יעדים מנמל התעופה
אולם ה-Check In
מקס צווייג

מקס (מקסימיליאן) צווייג (בגרמנית: Max Zweig ‏; 22 ביוני 1892 - 5 בינואר 1992) היה מחזאי יהודי ממוצא אוסטרי שחי רוב חייו בארץ ישראל.
חייו

צווייג נולד למשפחה משכילה, יהודית ציונית חילונית, בפרוסטיוב שבחבל מוראביה שהייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. בן דודו המוכר יותר היה שטפן צווייג.
לאחר סיום לימודיו בגימנסיה למד משפטים וקיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת פראג. לאחר מכן חי כסופר עצמאי בווינה ובברלין וכתב מחזות רבים שחלקם זכו להצלחה בתיאטראות בארצות הדוברות גרמנית, המחזה הראשון שלו שהוצג על במה מקצועית היה Ragen ב-1924. ידידיו היו לודוויג ויטגנשטיין ומכס ברוד. עם עליית הנאצים לשלטון, החליט לעזוב לפראג ומשם בהזמנת הבימה הגיע ב-1938 לארץ ישראל, כאשר הסתיימה העסקתו ב"הבימה", כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי הנאצים לא אפשר לו לחזור לפראג, לכן השתקע צוויג בתל אביב והתפרנס מערבי קריאה אליהם הגיעה אוכלוסיית הייקים ומתמלוגים שקיבל על יצירותיו. הבימה תרגמה והעלתה כמה ממחזותיו התנ"כיים וכן את המחזה "האנוסים", לאחר מכן כתב מחזה המבוסס באופן חופשי על מאורעות תל חי.
בהגיעו לישראל התיידד עם פאול אנגלמן והם אף תקופת מה גרו כשותפים בדירה בתל אביב. למרות שחי בישראל למעלה מ-50 שנה ושלט בעברית ברמה סבירה, לא כתב צווייג בעברית אלא בגרמנית בלבד וחש כל חייו כאילו הוא בגלות שלא מרצון.
לאחר מותה של אשתו הראשונה מרגרט, התחתן עם נגנית הנבל השווייצרית וילהלמינה ביכרר-צוייג (Wilhelmine Bucherer)(גר') שהתאהבה בו מקריאת מחזותיו ובאה אליו לישראל. בשנות ה-70 קיבלה וילהלמינה עבודה כנבלנית בתזמורת ירושלים רשות השידור, ובני הזוג עברו לירושלים.
נפטר בירושלים בגיל 99, ונקבר בהר המנוחות.
ארכיונו האישי נמצא במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית
מספריו ומחזותיו

"האנוסים" - האנוס הצעיר בן המאה ה-15, דון כריסטובל (בהצגה המקורית בגילומו של השחקן שמעון פינקל, בתרגום אביגדור המאירי ובבימויו של צבי פרידלנד) הוא לוחם ומשורר אשר בז ליהודים אבל שומר שבת. כאשר הוא מגלה מה עוללה האינקוויזיציה הספרדית הוא מחליט לחזור ליהדות.
"קבוצת דוידיה" (Kampf um Davidia) - מחזה המבוסס על מאורעות תל-חי. צווייג הכניס בפי הרופא את השקפת עולמו הליברלית שהייה שונה מהאתוס המקובל, ולכן הבימה לא העלו את המחזה. הוא עלה רק במסגרות חובבניות, וכן מחוץ לישראל.
"ירמיהו" - מבוסס על הדמות התנ"כית, הועלה בתיאטרון "אהל" בתרגום אביגדור המאירי ובבימויו של משה הלוי
"בסנטוריום"
"שני עולמות" - עלה ב"הבימה" ב-1942
"שאול" - עלה ב"הבימה" ב-1949 בתרגומו של יעקב הורוביץ
"גטו ורשה" (1947)
מחזות שלא תורגמו לעברית: ראגן, הטיסה של טולסטוי, המזכיר הראשי, תהום, ההתעוררות של פיאה קאמרון, ההחלטה של לורנצו מורנו, פרנציסקוס, המרד של הלב
"זיכרונות חיים" - ספר אוטוביוגרפי בשני כרכים