stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומברו

| --- | --- |


 מחזור חיים:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 גרסה אחרונה:  4.4.17 (20 בינואר 2025) 
 מערכת הפעלה:  macOS, לינוקס, WSL 
 נכתבה בשפות:  Ruby, shell script, HTML, JavaScript 
 סוג רישיון:  BSD 2-clausole 
 קוד מקור:  https://github.com/Homebrew/brew 
 brew.sh
 
הומברו (באנגלית: Homebrew) היא מערכת ניהול חבילות תוכנה חופשית ובקוד פתוח, המפשטת את תהליך התקנת התוכנות במערכות ההפעלה MacOS של אפל ולינוקס. השם, שמשמעותו בירה תוצרת בית, רומז על בניית תוכנה בהתאם לטעמו של המשתמש. מנהל החבילות צבר בהתחלה פופולריות בקהילת Ruby on Rails וזכה לשבחים על אפשרויות ההרחבה שלו. הומברו הומלץ בשל נוחות השימוש בו וכן שילובו בממשק שורת הפקודה. הומברו הוא אחד הפרויקטים של מוסד חופש התוכנה, ומנוהל כולו על ידי מתנדבים ללא תשלום.
הומברו עשה שימוש נרחב ב-GitHub כדי להרחיב את התמיכה במספר חבילות באמצעות תרומות משתמשים. בשנת 2010, הומברו היה הפרויקט עם הכי הרבה תורמים ב-GitHub. בשנת 2012, להומברו היה המספר הגדול ביותר של תורמים חדשים ב-GitHub. בשנת 2013, להומברו היו המספר הגדול ביותר של תורמים ושל בעיות שנסגרו בכל GitHub.
הומברו הוליד כמה פרויקטי משנה כמו Linuxbrew, גרסת לינוקס שכיום היא ממוזגת באופן רשמי בהומברו, Homebrew Cask, המבוסס על הומברו ומתמקד בהתקנת יישומי ממשק משתמש גרפי ו"ברזים" המוקדשים לאזורים ספציפיים או לשפות תכנות כמו PHP.
היסטוריה

הומברו נכתב על ידי מקס האוול בשנת 2009. במרץ 2013, הומברו השלים בהצלחה קמפיין Kickstarter לגיוס כספים לשרתים והצליח לגייס כ-15 אלף פאונד. ב־13 בדצמבר 2013 הקוד של הומברו עבר מחשבון GitHub של האוול לחשבון עצמאי של הפרויקט. בפברואר 2015, בגלל תקלה בסורספורג' שהביאה לכך שלא היה ניתן לגשת לקבצים, הומברו העביר את אירוח הקבצים לבינטריי. ב־21 בספטמבר 2016 פורסמה גרסת הומברו 1.0.0. החל מפברואר 2021, הומברו מתוחזק על ידי צוות של 34 אנשים. בינואר 2019, Linuxbrew מוזג להומברו, והוסיף תמיכת בטא עבור לינוקס לסט היכולות של הומברו. ב-2 בפברואר 2019 פורסמה גרסת הומברו 2.0.0. ב־21 בספטמבר 2020 שוחררה גרסת 2.5.2 הומברו עם תמיכה ב"ברזי בקבוקים" (מאגרי חבילות בינאריות) באמצעות GitHub Releases. גרסה 3.0.0 שוחררה כמעט שנתיים בדיוק לאחר 2.0.0, ב-5 בפברואר 2021, והוסיפה תמיכה רשמית עבור מחשבי מקינטוש עם מעבדי Apple M1. ב־12 באפריל 2021 שוחררה גרסת 3.1.0 של הומברו שהשלימה את העברת הבקבוקים שלהם (חבילות קוד בינאריות) לחבילות GitHub לפני סגירת Bintray ב-1 במאי 2021 כפי שהוכרז בעבר על ידי JFrog.
יישום

הומברו כתוב בשפת Ruby וממוקד לגרסת ה-Ruby שמגיעה מותקנת עם מערכת ההפעלה macOS. כברירת מחדל הומברו מותקן ב- /usr/local ומורכב ממאגר git, המאפשר למשתמש לעדכן את הומברו על ידי משיכת מאגר מעודכן מ-GitHub. מנהל החבילות בונה תוכנה מקוד מקור באמצעות "נוסחאות", סקריפטים של רובי שנבנו עם השפה הספציפית לתחום (DSL) של הומברו לניהול תלויות, הורדת קובצי מקור ותצורה והידור תוכנה. חבילות בינאריות המכונות "בקבוקים" מספקות נוסחאות שנבנו מראש עם אפשרויות ברירת מחדל.[דרוש מקור]
הומברו אינו מכבד את הרשאות ברירת המחדל של /usr/local; הבעלות על הספריות משתנה ממשתמש העל עם הרשאות קבוצתיות עבור קבוצת הגלגלים למשתמש המתקין ולקבוצת "admin". בניסוח של הגדרות ההרשאות, המצב משתנה מ-drwxr-xr-x root wheel ל-drwxrwxr-x myuser admin. כל הקבצים, ולא רק התיקיות, מקבלים שינוי בעלות על ידי המתקין. יש הטוענים כי זהו פגם אבטחה משמעותי.
איסוף נתונים

הומברו אוסף סטטיסטיקות התקנה, שגיאות בנייה וגרסאות מערכת הפעלה באמצעות Google Analytics. אפשר לבטל את ההסכמה עם הפקודה brew analytics off.
משתמשים יכולים לצפות בנתוני אנליטיקס מ-30, 90 ו-365 הימים האחרונים באתר הומברו.
הערות שוליים

↑  Arko, Andre. "Homebrew: OS X's Missing Package Manager". Engine Yard blog. Engine Yard. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hoffman, Chris. "Homebrew for OS X Easily Installs Desktop Apps and Terminal Utilities". How-to Geek. נבדק ב-24 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Terpstra, Brett. "Homebrew, the perfect gift for command line lovers". Engadget. נבדק ב-24 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  McQuaid, Mike. "Homebrew/brew/README.md". GitHub. אורכב מ-המקור ב-30 בנובמבר 2020. נבדק ב-5 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Popular Forked Repositories". GitHub. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2010. נבדק ב-24 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Octoverse in 2012". GitHub.
↑  "GitHub Octoverse 2013".
↑  "Linuxbrew". Linuxbrew. נבדק ב-2019-02-02.
↑  "Linuxbrew Readme". GitHub. נבדק ב-2019-03-29.
↑  "Homebrew Cask". Github. נבדק ב-15 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Homebrew/homebrew-php". GitHub. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Howell, Max. "I'll start with a rare Belgian yeast and Sussex hops". GitHub. נבדק ב-24 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "brew test-bot". Kickstarter. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  @. "This Saturday morning at 0100 GMT we will be migrating Homebrew" (Tweet) – via Twitter.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: numeric names: authors list (link) Missing or empty |user= (help); Missing or empty |number= (help);
↑  @. "Homebrew's bottles (binary packages) are now hosted by @bintray" (Tweet) – via Twitter.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: numeric names: authors list (link) Missing or empty |user= (help); Missing or empty |number= (help);
↑  "Homebrew 1.9.0". Homebrew. נבדק ב-10 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McQuaid, Mike. "2.0.0". Homebrew. נבדק ב-3 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dziurla, Dawid (2020-11-18). "Homebrew tap with bottles uploaded to GitHub Releases". Homebrew. נבדק ב-2021-04-08.
↑  McQuaid, Mike. "3.0.0". Homebrew. נבדק ב-5 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McQuaid, Mike (2021-04-12). "3.1.0". Homebrew. נבדק ב-2021-04-13.
↑  Ounsworth, Mike. "What are the security implications of Homebrew and Macports?". StackExchange Information Security. נבדק ב-2 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Phil, Stokes. "How Homebrew invites users to get pwned". AppleHelpWriter.com. נבדק ב-2 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anonymous Aggregate User Behaviour Analytics". Homebrew Documentation. נבדק ב-2021-04-13.
↑  "Analytics Data". Homebrew Formulae. נבדק ב-1 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
צבי צור (כימאי)

צבי צור, שנות ה-80
צבי צור (צוקרברג) (28 במאי 1919 – 28 ביוני 2013) היה מחלוצי תעשיית הכימיה בארץ ישראל, ממקימי מפעל אגן-מכתשים תעשיות (לימים מכתשים אגן).
תולדות חייו

צור נולד ב-1919 בגליציה, פולין (כיום באוקראינה) למשפחה ציונית.
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והחל ללמוד מתמטיקה ולאחר מכן כימיה באוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו בשנת 1944, החל יחד עם חבריו ללימודים לרקוח תרכובות כימיות בדירה שכורה בירושלים. בראשית ייצרו חומרים שנועדו לכוחות היישוב במאבקם להקמת המדינה, אולם במקביל הבינו צור וחבריו את הצורך במוצרים כימיים למדינה שבדרך, בעיקר בתחום החקלאות. הייצור גדל, והוחלט להקים מפעל קטן לייצור חומרים כימיים - לשם כך הושכרה רפת ביישוב מוצא, והמפעל התמקד במוצרים להגנת הצומח. במשך ארבע שנים רקחו צור ושותפיו חומרים כימיים שונים במפעל זה, והגדילו בהדרגה את תפוקת המפעל. כך המשיכו עד תחילתה של מלחמת העצמאות.
בשנת 1948, עם פרוץ מלחמת העצמאות, גויס צור יחד עם חבריו למפעל חמ"ד וסייע לצה"ל במהלך המלחמה. במהלך המלחמה הפכה המעבדה ליחידה לייצור חומרים כימיים עבור צה"ל.
לאחר המלחמה הוקם המפעל מחדש באזור שכונת אבו כביר בתל אביב ונקרא בשם "אגן". בשנת 1952 החליט צור לממש את חזונו של דוד בן-גוריון ולהקים מפעל כימי גדול בנגב; כך הוקמה "מכתשים" והתבססה בבאר שבע. בשלב מאוחר יותר עברו מתקני הייצור שלה לרמת חובב. במהלך כהונתו הצליחה מכתשים לבסס את מעמדה כאחת מחברות האגרו-כימיה המצליחות בעולם תוך שהיא מתבססת על ייצור חומרים גנריים להגנת הצומח.
הוענקו לו התארים יקיר העיר באר שבע ודוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985 הדליק משואה ביום העצמאות כהוקרה על פועלו להקמת התעשייה הכימית בישראל.
חייו הפרטיים

צור היה נשוי למירה, בתו של ד"ר דב גורביץ, רופא ילדים ידוע בתקופת היישוב. נולדו  להם שלושה ילדים. מאז הקים את מכתשים, הוא התגורר בבאר שבע ופעל רבות לקידום העיר וכן סייע בהקמת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. נפטר ב-2013 בעומר.
אחיו הבכור, עמנואל צור, היה מחלוצי התעופה בארץ ישראל.
הערות שוליים

↑   יום העצמאות | 1985, באתר כאן ארכיון, 24 באפריל 1985
איצ'לי פידה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה, פידה, מזון מסורתי 
 מוצא:  טורקיה 
 
איצ'לי פִּידֶה (בטורקית: İçli pide) המכונה גם פשוט פידה, היא מנה מלוחה ממקור הים השחור הטורקי המורכבת מבסיס מעוגל ושטוח בדרך כלל על בסיס בצק מחמצת מחיטה ומעליו עגבניות, גבינה ולעיתים קרובות מרכיבים שונים אחרים (כגון בשר, גבינת קשר, בייאז פייניר, ומרכיבים אחרים), אשר נאפה לאחר מכן בטמפרטורה גבוהה, באופן מסורתי בתנור עצים. האדם שמכין פידה ידוע בתור פידצי.
סוגי פידה

פידה עם בייאז פייניר (Peynirli pide)
פידה עם בקר (Etli pide)
פידה עם גבינת קשר (Kaşarlı pide)
פידה עם סוג'וק (Sucuklu pide)
פידה עם פסטירמה (Pastırmalı pide)
פידה עם בייאז פייניר וביצה (Peynirli yumurtalı pide)
פידה עם בקר וביצה (Etli yumurtalı pide)
פידה עם גבינת קשר וביצה (Kaşarlı yumurtalı pide)
פידה עם סוג'וק וביצה (Sucuklu yumurtalı pide)
פידה עם פסטירמה וביצה (Pastırmalı yumurtalı pide)
פידה עם טחינה (Tahinli pide)
פידה עם שום (Sarımsaklı pide)
סגנונות אזוריים

מחוז הים השחור פידה
Kır pidesi
Güveç pide
Cıvıklı
פייד טחינלי (אנ')
פידה בסגנוון בורסה (אנ')
אטלי אקמק (אנ')
לחמה בעג'ון
Fındık לחמה בעג'ון
Nazilli pidesi
Karacasu pidesi
הערות שוליים

↑  "Her Hali Ayrı Bir Nefis Pideyi Doyasıya Yemek İsteyenlere 20 Değişik Pide Tarifi - Yemek.com". yemek.com (בטורקית). נבדק ב-2021-03-24.
↑  "Kır Pidesi". Sokak Yemekleri (בטורקית). 2016-03-07. נבדק ב-2021-03-25.
↑  "GÜVEÇ PİDE - Meşhur Tarihi Güveç Pide | Bir İstanbul lezzeti". guvecpide.com. נבדק ב-2021-03-25.
↑  "Coğrafi İşaretler Portalı". Ci.gov.tr. 2022-07-22. נבדק ב-2022-08-11.(הקישור אינו פעיל, January 2024)
↑  Geographical signs (הקישור אינו פעיל, January 2023)
↑  "Coğrafi İşaretler Portalı". Ci.gov.tr. 2022-07-22. נבדק ב-2022-08-11.(הקישור אינו פעיל, January 2024)
↑  Geographical signs (הקישור אינו פעיל, January 2023)
יולי אדלשטיין

יולי יואל אדלשטיין (נולד ב-5 באוגוסט 1958; י"ט באב תשי"ח) הוא פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון מטעם מפלגת הליכוד. קודם לכן כיהן כשר הבריאות, השר לקליטת עלייה וכשר ההסברה והתפוצות בממשלות ישראל. בשנים 2013–2020 כיהן כיושב ראש ה-16 של הכנסת. טרם עלייתו לישראל היה מסורב עלייה ואסיר ציון בברית המועצות. בהכשרתו הוא מורה לשפות, בעיקר עברית.
ראשית חייו

נולד בשם יוליאן יוריוביץ' אדלשטיין (ברוסית: Юлиан Юрьевич Эдельштейн) בצ'רנוביץ, אוקראינה הסובייטית שבברית המועצות למשפחה יהודית. הוריו, אניטה לבית רוזנצווייג ויורי אדלשטיין, היו מרצים במכללה להכשרת מורים. לאחר מספר שנים עברה המשפחה לקוסטרומה שברוסיה. אביו היה פעיל בתנועת הדיסידנטים, התנצר ומאוחר יותר היה לכומר בשם האב גיאורגי אדלשטיין. הוא שימש ככומר האורתודוקסי של הכפר קרבנובו במחוז קוסטרומה, ועלה לישראל במרץ 2022.
עם תום לימודיו בתיכון רצה אדלשטיין להתקבל לבית ספר הגבוה ללימודי שפות, אולם נדחה עקב יהדותו והחל ללמוד במכללה להכשרת מורים. הוא סולק מהלימודים לאחר שהביע ביקורת על מדיניות החיסולים של יוסיף סטלין.
בשנת 1979 ביקש לעלות לישראל אך סורב. הוא עבר לבירה מוסקבה, שם הצטרף לחוג של לומדי עברית, לימד עברית במחתרת והיה פעיל ציוני בשנות ה-70 וה-80 ואף עמד בראשה של התארגנות שביקשה להפיץ את לימודי העברית לערי הספר של ברית המועצות. עקב פעילותו, התקשה למצוא עבודה והתפרנס בין היתר כמודל עירום (פלג גוף עליון) בבתי ספר לאמנות. גם שם הופעלו לחצים על המעסיקים לפטרו, אך מעסיקיו השונים היו מרוצים מאוד ממנו עקב העובדה שתמיד הגיע בזמן ואף פעם לא היה מגיע שיכור, בניגוד לשאר העובדים.
ב-4 בספטמבר 1984 נעצר על ידי הק.ג.ב. בשל פעילותו הציונית, באשמת שווא של החזקת סמים, שהושתלו בדירתו. אדלשטיין נעצר למשך שלושה חודשים בבית הכלא בוטירקה שבמוסקבה. במהלך המעצר הוא שבת רעב למשך חמישה-עשר יום, במחאה על החרמת זוג התפילין שנשא עמו בסתר. הוא הורשע (ב-19 בדצמבר 1984) ונידון לשלוש שנות מאסר עם עבודות פרך במחנה כפייה סובייטי, וריצה את עונשו בגולאג ליד ימת באיקל. במהלך מאסרו נפצע באורח קשה ונותר נכה. במשך שנות המאסר התנהל מאבק בינלאומי לשחרורו, אליו התגייסו גם מנהיגים מרחבי העולם (ביניהם סגן נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש), והפגנות למען שחרורו נערכו בישראל ובארצות הברית.
הוא שוחרר במאי 1987 ועלה לישראל עם משפחתו ביולי אותה שנה.
ביוני 2017 ערך אדלשטיין ביקור רשמי ברוסיה, בו חזר אל הבית בו התבצע החיפוש ואל תא המעצר בו נכלא. במהלך הביקור נאם בפני מליאת הבית העליון של הפרלמנט הרוסי, ופתח את נאומו בעברית:
לפני 33 שנים נאסרתי, כאן במוסקבה, על ידי שלטונות ברית־המועצות בעוון לימוד השפה העברית. נאסרתי, כי לימדתי את השפה שבישרה לעולם את דחיית העריצות ואת שלטון הצדק, את אהבת האדם ואת תקוות הדרור. היום אני עומד כאן לפניכם כיושב־ראש כנסת ישראל, ובאותה השפה שבעוון הוראתה נאסרתי, אני מברך אתכם בברכה היהודית העתיקה – שלום עליכם. גם בחלומותיי הטובים ביותר לא האמנתי שאגיע לרגע הזה. עבורי, זוהי סגירת מעגל כפולה: שלי, יולי אדלשטיין, ושל העם היהודי כולו, שאני עומד כאן כנציגו"
חייו בישראל

בהגיעו לישראל השתקע באלון שבות שבגוש עציון.
בשנים 1988–1996 כיהן כסגן נשיא "הפורום הציוני", ארגון שייצג את מסורבי העלייה שעלו לישראל. בשנים 1990–1995 מילא תפקידים ניהוליים בבתי ספר וניהל את מחלקת העולים במלי"ץ.
חייו בישראל > ישראל בעליה

אדלשטיין נמנה עם מייסדי מפלגת "ישראל בעליה" ונבחר מטעמה לכנסת ה-14 בשנת 1996. הוא כיהן כשר לקליטת עלייה בממשלתו הראשונה של בנימין נתניהו בין השנים 1996–1999.
במהלך כהונתו בכנסת ה-15 יזם תיקון לחוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), האוסר על נטישת בעלי חיים ומתיר לעמותות, רשויות מקומיות ווטרינרים שטיפלו בבעלי חיים נטושים להטיל את הוצאות ההחזקה על הנוטש אותם. כמו כן הציע תיקון לחוק בתי המשפט, על פיו יוכל אדם שאין עיסוקו בייצוג דרך קבע, לייצג ללא תמורה בעל דין בבית משפט לתביעות קטנות. תיקון זה אושר בשנת 2001.
לאחר הקמת ממשלתו הראשונה של אריאל שרון, כיהן בתפקיד סגן השר לקליטת עלייה במעמד של שר, בין השנים 2001–2003.
בבחירות לכנסת ה-16 זכתה "ישראל בעליה" לשני מנדטים בלבד, והסכימה להתמזג לצמיתות עם מפלגת הליכוד.
חייו בישראל > הצטרפות לליכוד

לאחר המיזוג עם הליכוד, מונה אדלשטיין לסגן יושב ראש הכנסת בכנסת ה-16. במהלך כהונת כנסת זו יזם ראש הממשלה אריאל שרון את תוכנית ההתנתקות. אדלשטיין הוביל את מחנה "המורדים בליכוד" שביקשו למנוע את ביצוע התוכנית, ובשעת ההצבעה אף חרג מכללי הפרוטוקול והכריז כי הוא מתנגד לתוכנית "בשאט נפש". מאז ביצוע התוכנית קרא אדלשטיין מספר פעמים לשוב ליישובים שפונו בצפון השומרון.
בבחירות הבאות שובץ ברשימת הליכוד במיקום שלא אפשר לו להצטרף לכנסת ה-17. כשנה לאחר מכן, ב-27 בפברואר 2007, עם התפטרותו של דני נוה מהכנסת והודעתו של עוזי לנדאו ששובץ לפניו כי אינו מעוניין לשוב ולכהן, הצהיר שוב אדלשטיין אמונים לכנסת. בנאומו הראשון בכנסת זו אמר:
גברתי היושבת-ראש, למה אמרתי שהתחושה מוזרה? כפי שאמרת הרגע, חבר כנסת חדש-ישן מצהיר אמונים. מצד שני, אני חייב לומר, ואמרתי זאת גם היום בסיעה, שאם מחר תהיה לי פתאום הזדמנות להיות הקול ה-61 שיגרום לפיזור הכנסת הזאת ולהפלת הממשלה, אני ודאי אעשה זאת בלי להסס אפילו שנייה.
חייו בישראל > שר בממשלת נתניהו השנייה

בבחירות המקדימות של הליכוד לקביעת רשימתה לבחירות לכנסת ה-18 זכה אדלשטיין ב-18,502 קולות שהם כ-38.2% מהקולות, מוקם במקום ה-12 ברשימה ונבחר לעוד כהונה בכנסת. לאחר הקמת הממשלה ה-32 מונה אדלשטיין לשר ההסברה והתפוצות ולממונה על רשות השידור. ב-18 בפברואר 2010 התפטר מתפקידו כשר הממונה על רשות השידור, והמשיך לכהן כשר ההסברה והתפוצות.
במהלך כנס הסברה באור יהודה ב-2011 אמר: "כל עוד האומה הערבית תמשיך להיות אומה נפסדת שממשיכה להשקיע בתשתיות טרור, בחינוך לשנאה וברווחת משפחות השאהידים, לא יהיה שלום!" דברים אלה עוררו ביקורת רבה בעולם הערבי.
חייו בישראל > כיושב ראש הכנסת

ב-14 במרץ 2013 נבחר אדלשטיין על ידי סיעת הליכוד כמועמדה לתפקיד יושב ראש הכנסת. אדלשטיין זכה לתמיכת כל חברי הסיעה, למעט ראובן ריבלין שנמנע בהצבעה. בעקבות זאת התפטר אדלשטיין מהממשלה, כדי שהתפטרותו תיכנס לתוקף לפני היבחרו ליושב ראש הכנסת, כדי לעמוד בעיקרון הפרדת הרשויות. ב-18 במרץ נבחר אדלשטיין לתפקיד יושב ראש הכנסת התשע עשרה ברוב של 96 חברי כנסת מול שמונה נמנעים.
בבחירות המקדימות של מפלגת הליכוד לכנסת העשרים, שנערכו ב-31 בדצמבר 2014, זכה אדלשטיין במקום השני ברשימה הארצית, שמוביל למקום השלישי ברשימה לכנסת, לאחר קרב צמוד עם גלעד ארדן על המקום הראשון. ב-31 במרץ 2015, יום השבעת הכנסת העשרים, נבחר על ידי מליאת הכנסת לקדנציה שנייה כיו"ר הכנסת, פה אחד ברוב של 104 קולות.
עם היבחרו לתפקיד, סיפר בנאומו הראשון על כך שהרגע הזה הוא סגירת מעגל מרגשת עבורו, לאחר שאחד מעוזריו איתר את תיעוד ביקורו הראשון בכנסת ימים אחדים לאחר עלייתו ארצה, כאורח ועדת העלייה והקליטה. בנאומו פנה בקריאה לחברי הכנסת:
אנא, התייחסו למקום הזה בחרדת קודש. ראו במשכן הכנסת מעין "מקדש מעט". אל תתנו למלעיזים, ללועגים ולציניקנים להסיח את דעתכם ולרפות את ידיכם. אתם נכנסים היום לְתפקיד, שאין שני לו בשליחות הציבורית. שאו על כתפיכם את משא העם; היו קשובים לציבור...כהונת חבר הכנסת אין משמעותה שיכרון הכוח או המעמד; לא שררה היא אלא עבדות. כי כך יש לראות את התפקיד – מילוי שליחות בשירות הציבור, זה שבחר בכם וגם זה שלא.
באוקטובר 2016 עוררה החלטתו לאכוף קוד לבוש על באי הכנסת תרעומת ציבורית. בתגובה לדברי הביקורת אמר אדלשטיין: "לא ייתכן שידברו על איראן וסרגלים ומישושים, להטעות את הציבור בדברים שלא היו, ובכך להפוך את השיח לדתי או שוביניסטי".
במהלך ההכנות לטקס הדלקת המשואות במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל התגלעה מחלוקת בין אדלשטיין לשרת התרבות והספורט, מירי רגב, לאחר שרגב ביקשה לשלב בטקס נאום של ראש הממשלה בנימין נתניהו. אדלשטיין התנגד ודרש לשמור על המתכונת הקבועה של הטקס, שבה הנואם המרכזי היחיד הוא יו"ר הכנסת, וראש הממשלה איננו נוכח בטקס, אף לא בקהל. לקראת יום העצמאות הסתמנה פשרה לפיה ראש הממשלה יישא דברי ברכה קצרים לכבוד שנת העשור ה-70, בדומה למתכונת שהתקיימה בטקס ביום העצמאות השישים, ובנוסף ידליק משואה ביחד עם יושב ראש הכנסת. בפועל נאם נתניהו כשש דקות יותר מאשר אדלשטיין.
בשנת 2017 יזם את הקמת יחידת הכנסת לתיאום הפיקוח הפרלמנטרי (כת"ף), מתוך כוונה לחזק את כוחה של הכנסת כרשות המפקחת על הממשלה.
כיושב-ראש הכנסת תמך אדלשטיין בחקיקת חוק יסוד הלאום, אותו הגדיר כ"אחד החוקים החשובים שעברו בכנסת מעולם".
בבחירות המקדימות של מפלגת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת שנערכו ב-5 בפברואר 2019, זכה במקום הראשון בפריימריז והוצב במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת.
ב-30 באפריל 2019, יום השבעת הכנסת העשרים ואחת, נבחר על ידי מליאת הכנסת לקדנציה שלישית כיו"ר הכנסת, ברוב של 101 קולות. בעקבות חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, שגם אדלשטיין הצביע בעדו, הודיע אדלשטיין ב-25 ביוני 2019 שהוא בוחן אפשרות לביטול החוק. חברי כנסת נוספים, שהצביעו בעד פיזורה, הביעו חרטה על צעד זה. ב-3 ביולי הודיע אדלשטיין שלא זכה לשיתוף פעולה ולכן נכשל ביוזמתו.
בכנסת העשרים ושתיים המשיך אדלשטיין לכהן כיו"ר הכנסת בפועל, לאחר שלא הושג רוב למינוי אף אחד מחברי הכנסת לתפקיד, ולא היה ידוע אם כחול לבן או הליכוד ירכיבו את הממשלה. בעקבות כישלונם של בנימין נתניהו ובני גנץ להרכיב ממשלה, נפגש אדלשטיין עם שרים וחברי כנסת מהמפלגות הגדולות, במטרה להרכיב ממשלה, אך ניסיון זה כשל והכנסת פוזרה ב-12 בדצמבר 2019.
חייו בישראל > כיושב ראש הכנסת > סיום כהונתו

ימים אחדים לפני השבעת הכנסת העשרים ושלוש, הגישו 61 חברי כנסת מסיעות כחול לבן, הרשימה המשותפת, ישראל ביתנו והעבודה-גשר-מרצ בקשה לאדלשטיין לקיים דיון בנושא בחירת יו"ר כנסת חדש. יום לפני ההשבעה הודיע אדלשטיין כי לא יאפשר הצבעה על בחירת היו"ר, משום ש"מהלכים פוליטיים חפוזים, כמו בחירת יו"ר כנסת קבוע והעברת חקיקה שנויה במחלוקת, מטרתם לסתום את הגולל על האפשרות לאחדות שאותה העם רוצה".
בעקבות כך, עתרו מספר מפלגות ועמותות לבג"ץ בדרישה לחייב את אדלשטיין לקיים את הדיון, כיוון שאלדשטיין "מסכל את רצונם של רוב חברי הכנסת ובכך פוגע באמון הציבור ברשויות השלטון ובעקרון הפרדת הרשויות”. בתשובתו לבג"ץ טען אדלשטיין כי "נתון בידיו שיקול דעת רחב באשר לקביעת סדר יומה של מליאת הכנסת ולפיכך הוא פעל בגדר סמכותו, בסבירות ובהתאם לנוהג עת הביא בחשבון שיקולים הנוגעים למשא ומתן הקואליציוני".
בג"ץ דחה את טענתו ופסק פה אחד שעל אדלשטיין לכנס את המליאה לבחירת יושב ראש בהקדם האפשרי – ולא יאוחר מ-25 במרץ 2020. בפסק הדין כתבו בין השאר: "הסירוב הנמשך לאפשר הצבעה במליאת הכנסת על בחירתו של יו"ר קבוע לכנסת, חותר תחת יסודות התהליך הדמוקרטי. הוא פוגע במובהק במעמדה של הכנסת כרשות עצמאית וכן בתהליך המעבר השלטוני... בנסיבות שנוצרו מדובר באחד מאותם מקרים חריגים שבהם נדרשת התערבותו של בית משפט זה על מנת למנוע פגיעה בשיטת המשטר הפרלמנטרית שלנו". ב-25 במרץ אדלשטיין הפר את הוראות בית הדין ולא איפשר הצבעה לפי בקשת רוב חברי הכנסת במועד שנקבע. בנאומו במליאה, מתח ביקורת על החלטת בג"ץ וטען כי היא פוגעת בריבונות העם וחותרת תחת יסודות הדמוקרטיה הישראלית, הודיע על התפטרותו ונעל את ישיבת המליאה ללא דיון במינוי יושב ראש חדש.
דחיית מינוי יושב ראש הייתה עשויה להוביל לפיזור הכנסת בטרם יקודמו הליכי חקיקה שימנעו מנתניהו כהונה כראש ממשלה תחת כתב אישום. בפסק דין נוסף פסק בג"ץ שאף על פי שהתפטרותו של אדלשטיין תכנס לתוקף רק בתום יומיים, הדיון בבחירת יו"ר הכנסת יתקיים עוד למחרת, כאשר ותיק חברי הכנסת עמיר פרץ ישמש בו כיו"ר זמני. בדיון נבחר בני גנץ כיו"ר הכנסת.
חייו בישראל > כשר הבריאות

ב-17 במאי 2020, מונה לשר הבריאות בממשלת ישראל ה-35 במהלך משבר הקורונה. בתקופה זו עסק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל. בנוסף היה חבר בקבינט המדיני-ביטחוני.
ב-27 במאי, מינה את פרופ' חזי לוי לתפקיד מנכ"ל משרד הבריאות, במקומו של משה בר סימן טוב שהודיע על פרישתו מהתפקיד. בהמשך מונה פרופ' רוני גמזו לממונה על המאבק בנגיף הקורונה בישראל. עלייה מחודשת בתחלואה הובילה בספטמבר 2020 להחלטת ממשלה על סגר בתקופת חגי תשרי, ובחודש דצמבר של אותה השנה.
באוגוסט 2020 הצהיר אדלשטיין כי לאחר שנה של עיכוב וברקע פרסומים על פרשת האונס באילת, יפתח החדר האקוטי בבית החולים יוספטל. באוקטובר 2020 הכריז אדלשטיין כי משרדו פועל על מנת להקים מרכז רפואי חדש באריאל.
חודש לאחר מכן פורסמה תוכנית "תו ירוק", במסגרתה הונפק לתושבי ישראל שהתחסנו נגד קורונה או החלימו מהמחלה אישור המקל עליהם בהגבלות התכנסות במקומות עבודה, אירועי תרבות וספורט. בסוף 2020, סיכם עם שר האוצר ישראל כ"ץ על הגדלת סל התרופות ב-50 מיליון שקלים.
חייו בישראל > כחבר הכנסת באופוזיציה

בבחירות לכנסת ה-24, הוצב אדלשטיין במקום השני ברשימת הליכוד ונבחר לכנסת. בעקבות הקמת ממשלת בנט, מפלגתו כיהנה באופוזיציה.
במרץ 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" כאחד מבין חמשת חברי הכנסת העצלים ביותר.
ב-11 באוקטובר 2021 הודיע על כוונתו להתמודד על ראשות הליכוד מול נתניהו ועל דרישתו להקדמת הפריימריז במפלגה. עם זאת, לקראת הבחירות לכנסת ה-25 החליט לפרוש מההתמודדות.
חייו בישראל > כיו"ר ועדת החוץ והביטחון

בבחירות לכנסת ה-25 הגיע אדלשטיין למקום ה-18 ברשימת הליכוד לכנסת . לאחר השבעת הממשלה השלושים ושבע, מונה ליו"ר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת העשרים וחמש.
במהלך כהונתו יזם, הכין והעביר את תיקון מס' 7 לחוק יישום תוכנית ההתנתקות שמבטל את איסור השהייה בשטחים בצפון השומרון, שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בין השאר קיימה הוועדה דיונים על כשירות צה"ל על רקע הרפורמה המשפטית וקיימה סיור בפיקוד צפון כדי לבחון את הערכות צה"ל אל מול הסיכונים בגזרה הצפונית של ישראל. אדלשטיין הגיב ביולי 2023 לטענות שהוועדה אינה ממלאת את תפקידה וטען שהדברים אינם נכונים. אדלשטיין הדגיש שהביקורת הנשמעת בוועדה אינה גורעת מההערכה של חברי הוועדה לפעילותם של צה"ל שב"כ ומערכת הביטחון במלחמה בטרור. לפי טענת העיתונאי אורי משגב, אדלשטיין סירב לפניות של חברי הוועדה מהאופוזיציה לקיים דיונים בנושאים אסטרטגיים שלא היו נוחים לממשלת נתניהו. ביניהם: פיצול הסמכויות של משרד הביטחון בין השרים יואב גלנט ובצלאל סמוטריץ'; השלכות הרפורמה המשפטית על חיילי צה"ל; פיטורי גלנט; משבר הפסקת ההתנדבות למילואים; חזבאללה והאיום הצפוני. בפרוטוקולים של הישיבות שמותרים לפרסום היו מספר דיונים שעסקו בנושאי המלחמה בטרור ביהודה ושומרון אך משגב לא מצא אף דיון שבו עסקה ועדת החוץ והביטחון בעזה, עוטף עזה, חמאס, חזבאללה, גבול הצפון.
בסוף ינואר הוקמו תשע ועדות משנה לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת. חלק מוועדות המשנה, כמו הוועדה למוכנות וביטחון שוטף בראשות שלום דנינו, והוועדה לענייני העורף בראשות דודי אמסלם ולאחר מכן דני דנון, לא פרסמו על דיוני הוועדות עד 7 באוקטובר 2023 ולטענות אורי משגב כלל לא התכנסו.
כיהן כיו"ר הוועדה במהלך מלחמת חרבות ברזל ובתקופה שקדמה לה.
חיים אישיים

אדלשטיין נשא את טטיאנה (טניה), בברית המועצות ב-1981. לאחר עלייתם ארצה, נולד להם בן. בין השנים 1987–2008 הם התגוררו באלון שבות שבגוש עציון. בשנת 2008 עברה המשפחה לנווה דניאל שבגוש עציון. ב-24 בינואר 2014 נפטרה אשתו טטיאנה ממחלת הסרטן.
באוקטובר 2015 עבר להתגורר בהרצליה פיתוח עם בת זוגו, אירינה נבזלין, בתו של לאוניד נבזלין, בעלת חברת השדלנות "אימפריווט", יושבת ראש דירקטוריון "בית התפוצות", נשיאת קרן נדב. ביוני 2016 השניים נישאו.
לקריאה נוספת

גל בקרמן, כשיבואו לקחתנו לא נהיה שם: המאבק האפי להצלת יהודי ברית המועצות, אוניברסיטת חיפה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ'21 - 30.