stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פומביות הדיון
חריגה מעיקרון פומביות הדיון > איסור פרסום וצילום

על מנת לפרסם פרט כלשהו על דיון שהתנהל בדלתיים סגורות יש לקבל אישור על ידי בית המשפט. כמו כן, נדרש אישור דומה במקרה ומעוניין אדם לצלם בתוך אולם בית המשפט או לפרסם צילום זה.
בנוסף לסיטואציה של דיון בדלתיים סגורות, קיימים מספר מקרים נוספים בהם יאסור בית המשפט פרסום פרטים מאולם הדיונים (ללא קבלת אישור):
פרסום בעניינו של קטין.
פרסום שם או תעודת זהות של אדם התובע פיצויים בשל נזקי גוף (למעט פיצויים בשל עוגמת נפש), אלא אם כן ניתנה הסכמתו של אותו בעל דין לפני הפרסום או ברשות בית המשפט.
פרסום שמו של חשוד שטרם הוגש נגדו כתב אישום
פרסום שמו של חשוד שטרם הוגש נגדו כתב אישום, או פרט אחר מפרטי החקירה, אם הדבר עלול לפגוע בחקירה או לגרום לחשוד נזק חמור.
בנוסף למקרים אלו, רשאי בית המשפט לאסור פרסום של דיון לשם הגנה על ביטחונו של בעל דין, עד או אדם אחר ששמו הוזכר בדיון או לשם מניעת פגיעה חמורה בפרטיות של אחד מהם, לשם מניעת פגיעה בפרטיות של אדם בשל חשיפת מידע רפואי עליו או לשם מניעת פגיעה בפרטיותו של אדם עם מוגבלות שכלית או של אדם עם מוגבלות נפשית (כהגדרתם בחוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)).
חריגה מעיקרון פומביות הדיון > שיקולים בחריגה מפומביות הדיון

בבואו לבחון בקשה לקיום דיון בדלתיים סגורות ולחרוג מעיקרון פומביות הדיון, יבחן בית המשפט מספר שיקולים:
האם מתקיימת עילה העשויה לכאורה להוות בסיס לבקשה (לפי עילות סעיף 68(ב) לחוק בתי המשפט).
האם השיקולים השונים (של הצדדים לדיון ושל הציבור) - הן האינטרס העומד בבסיס העילה האמורה והן שיקולים אחרים התומכים בעיקרון פומביות הדיון - מצדיקים את הפגיעה בעיקרון פומביות הדיון.
ככלל, בית המשפט יעתר לסטות מעיקרון פומביות הדיון ויאפשר דיון בדלתיים סגורות במקרים חריגים בלבד.
הערות שוליים

↑  משה גורלי, איפה החוק שיחייב שידורים מבג"ץ, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2016
↑  מחקר: לאפשר צילום או הקלטה של הדיונים בבתי המשפט, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2016
↑  ראוי לציין כי בתקופת המשבר הפוליטי בישראל דיוני ועדת הבחירות המרכזית לכנסת וכן שיחות הממליצים בבית הנשיא שודרו לראשונה בשידור ישיר
↑   ביני אשכנזי, היסטוריה בבג”ץ: האם ביום חמישי ישודר לראשונה דיון בבית המשפט העליון?, באתר TheMarker‏, 12 באפריל 2020
↑  עיקרון פומביות הדיון חל על כל בתי המשפט, לרבות בתי הדין הפועלים מכוח חוק שירות המדינה (משמעת), תשכ"ג-1963.
↑  קיימים מקרים חריגים בהם ברירת המחדל תהיה דווקא לנהל את הדיון בדלתיים סגורות; ראו סעיף 68(ה) לחוק בתי המשפט.
↑  בג"ץ 258/07 גלאון נ' ועדת הבדיקה הממשלתית לבדיקת אירועי המערכה בלבנון (טרם פורסם, 6.2.2007)
↑  רע"א 3007/02 יצחק נ' מוזס, פ"ד נו(6)
↑  רע"א 3614/97 אבי יצחק נ' חברת החדשות הישראלית, פ"ד נג(1) 26, 45-46
↑  ע"א 5185/93 היועץ המשפטי לממשלה נ' מרום, פ"ד מט(1) 318, 341-340
↑  בג"ץ 1435/03 פלונית נ' בית הדין למשמעת של עובדי המדינה, פ"ד נח(1) 529, 533
↑  ראו סעיף 68(ד) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 70(א) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 70(ב) לחוק בתי המשפט
↑  כאמור בסעיף 24(א)(1)
↑  סעיף 70(ג) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 70(ג1) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 70(ד1)(1) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף 70(ה1)(1) לחוק בתי המשפט
↑  סעיף (ד) לחוק בתי המשפט
↑  הנחיות פרקליט המדינה, איסור פרסום "לשם מניעת פגיעה חמורה בפרטיות", 15 באוקטובר 2006
↑  ע"פ 11793/05 חברת החדשות הישראלית נ' מדינת ישראל
↑  ע"פ 353/88 וילנר נ' מדינת ישראל, פ"ד מה(2) 444, 450
↑  ע"א 5185/93 היועץ המשפטי לממשלה נ' מרום, פ"ד מט(1) 318, 341
פיצת מצה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פיצה 
 מרכיבים עיקריים:  מצה, גבינה צהובה, רסק עגבניות 
 
פיצת מצה (או "מצה-פיצה") היא סוג של פיצה המבוססת על אפיית מצה שעליה רוטב עגבניות או קטשופ וגבינה. כיוון שביהדות נאסר לאכול מזון חמץ בפסח, יש אנשים שמשתמשים במצה הכשרה כתחליף לבצק כבסיס להכנת פיצה במהלך החג.
רקע

ביהדות נאסרה אכילת חמץ בתקופת חג הפסח. בשל האיסור, נוצר תחליף פיצה שבו תחתית הפיצה, העשויה באופן מסורתי מבצק, מוחלפת בתחתית העשויה ממצה. יש גם מספר יצרני מזון המספקים תחתית פיצה רגילה, אך כזו שהוכנה ממרכיבים כשרים לפסח, וכמה מתכונים המציעים להחליף בצק שמרים בשברי מצה או במצה בריי.
במהלך חג הפסח, ישנן מסעדות המכניסות לתפריטיהן פיצות-מצה במקום פיצות מבצק רגיל, שאינו כשר לחג.
ראו גם

המטבח הישראלי
הערות שוליים

↑  Jewish American Food Culture
↑  In Every Generation, באתר Google Books
↑  Passover Pizza: Matzah Pizza from Fresh Brothers
פטריק לאונרד

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1956 (בן 68) שיקגו, ארצות הברית
 שם לידה:  פטריק ריי לאונרד
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-שנות ה-70
 בת זוג:  אנה מג'ול
 מספר צאצאים:  3
 
פטריק ריי לאונרד (באנגלית: Patrick Ray Leonard; נולד ב-14 במרץ 1956) הוא כותב שירים, קלידן, מלחין ומפיק מוזיקלי אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות שיתופי הפעולה שלו עם מדונה. עבודתו עם מדונה כוללת את אלבומיה: True Blue, ‏Who's That Girl, ‏Like a Prayer, ‏I'm Breathless ‏ו-Ray of Light. בין היתר, השתתף ביצירה הסרט התיעודי שלה "I Am Because We Are", הופיע איתה כקלידן בלייב אייד (1985), והיה המנהל המוזיקלי והקלידן שלה במהלך סיבובי ההופעות "The Virgin Tour", ו-"Who's That Girl World Tour".
לאונרד עבד עם מגוון רחב של אמנים, כדוגמת: פינק פלויד, רוג'ר ווטרס, אלטון ג'ון, לאונרד כהן, בריאן פרי, ג'וליאן לנון, רוד סטיוארט, מייקל ג'קסון, פליטווד מק, ג'ף בק, ברייאן אדמס, פיטר סטרה, ג'ול, מריאן פיית'פול ורובי רוברטסון. בנוסף, שימש כמלחין פסקולים של מגוון סרטים והפקות בימתיות. פטריק לאונרד שיתף פעולה עם לאונרד כהן, באלבומיו Old Ideas משנת 2012 ו-Popular Problems משנת 2014 ובפרויקטים נוספים שלו. כהן הצהיר כי לאונרד "הוא מלחין כה מפואר. אני לא חושב שיש מישהו שעובד היום עם בן אדם מוכשר מסוג כזה". בשנת 1997, לאונרד הוציא את האלבום האינסטרומנטלי Rivers, על ידי חברת התקליטים יוניטון.
ביוגרפיה

לאונרד נולד בקריסטל פולס, מישיגן. הוא נכנס לעסקי המוזיקה כחבר בלהקת הפופ רוק של שיקגו בשלהי שנות השבעים ואחר כך השתתף בפרויקטים מוזיקליים נוספים. הוא המשיך כמנהל מוזיקלי וכקלידן הראשי בסיבוב ההופעות העולמי של חמישיית הג'קסונים "Victory Tour", שגרף למעלה מ-75 מיליון דולר.
בנוסף לכך, ללאונרד יש שלושה ילדים: ג'סיקה, סופרת (עבורה נכתב השיר של מדונה "Dear Jessie") ושני בנים: שון שהוא מוזיקאי וג'ורדן שפועל כנגן. לאונרד והזמרת-יוצרת האיסלנדית אנה מג'ול, התחתנו ב-19 בנובמבר 2018, בעיר הולדתו של פטריק, קריסטל פולס, מישיגן.
עבודה בקולנוע ובבמה > קרדיטים בסרטים

"At Close Range", בכיכובם של שון פן וכריסטופר ווקן. הוא גם כתב והפיק את השיר "Live to Tell", של מדונה, שהופיע בסרט.
"Nothing in Common", בכיכובם של טום הנקס, ג'קי גליסון ואווה מארי סנט.
"With Honors", בכיכובם של ברנדן פרייזר וג'ו פשי. כתב ביחד עם מדונה את שיר הנושא של הסרט "I'll Remember", שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב ופרס גראמי.
"I Am Because We Are", שנכתב והופק על ידי מדונה.
"Triumph of the Dream", של הצלם והקולנוען נורמן סייף, הבוחן את התהליך היצירתי הפנימי של מדענים בנאס"א.
"Lullaby", בכיכובם של גארט הדלונד, ריצ'רד ג'נקינס ואיימי אדמס.
מדונה

במהלך הקריירה שלו, עבד לאונרד עם מדונה על שלל משיריה ואלבומיה ובכך, זכה לחשיפה בין-לאומית. להלן חלק מהשירים שכתב, הלחין או הפיק עמה:
| שנה | שם | אלבום |
| --- | --- | --- |
| 1986 | "Open Your Heart" | True Blue |
| 1986 | "White Heat" | True Blue |
| 1986 | "Live to Tell" | True Blue |
| 1986 | "Where's the Party" | True Blue |
| 1986 | "Love Makes the World Go Round" | True Blue |
| 1987 | "La Isla Bonita" | True Blue |
| 1987 | "Who's That Girl" | Who's That Girl |
| 1987 | "The Look of Love" | Who's That Girl |
| 1988 | "Scheherazade" | One More Story |
| 1988 | "Tell Me" | Us |
| 1989 | "Like a Prayer" | Like a Prayer |
| 1989 | "Till Death Do Us Part" | Like a Prayer |
| 1989 | "Promise to Try" | Like a Prayer |
| 1989 | "Cherish" | Like a Prayer |
| 1989 | "Dear Jessie" | Like a Prayer |
| 1989 | "Oh Father" | Like a Prayer |
| 1989 | "Spanish Eyes" | Like a Prayer |
| 1989 | "Act of Contrition" | Like a Prayer |
| 1989 | "Supernatural" | בי-סייד של "Cherish" |
| 1990 | "He's a Man" | I'm Breathless |
| 1990 | "Hanky Panky" | I'm Breathless |
| 1990 | "I'm Going Bananas" | I'm Breathless |
| 1990 | "Cry Baby" | I'm Breathless |
| 1990 | "Something to Remember" | I'm Breathless |
| 1990 | "Back in Business" | I'm Breathless |
| 1990 | "More" | I'm Breathless |
| 1990 | "Now I'm Following You (Part I)" | I'm Breathless |
| 1990 | "Now I'm Following You (Part II)" | I'm Breathless |
| 1990 | "Just a Dream" | Donna de Lory |
| 1994 | "I'll Remember" | With Honors |
| 1998 | "Skin" | Ray of Light |
| 1998 | "Sky Fits Heaven" | Ray of Light |
| 1998 | "Frozen" | Ray of Light |
| 1998 | "The Power of Good-Bye" | Ray of Light |
| 1998 | "To Have and Not to Hold" | Ray of Light |
| 1998 | "Has to Be" | Ray of Light |
| 1999 | "Nothing Really Matters" | Ray of Light |
הערות שוליים

↑  Plantier, Boris. "Patrick Leonard remembers his musical memories and his work with Madonna". Yuzu Melodies. אורכב מ-המקור ב-23 בינואר 2016. נבדק ב-2016-10-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Patrick Leonard | Credits". AllMusic. נבדק ב-2016-10-10.
↑  "You Want It Darker - Leonard Cohen's 2016 Studio Album". leonardcohenfiles.com. נבדק ב-2016-10-10.
↑  "Leonard Cohen Corrects Himself: 'I Intend to Stick Around Until 120'". Billboard. נבדק ב-2016-10-16.
↑  Rivers, Rounder / Umgd, 2000-01-01, נבדק ב-2016-10-10
↑  "leonardyowell". leonardyowell. אורכב מ-המקור ב-2016-10-11. נבדק ב-2016-10-10.
↑  Benson, Carol; Metz, A. (1999). Madonna the Companion Two Decades of Commentary (metz/benson) (באנגלית). Music Sales Group. ISBN 9780857128164.
↑  Plantier, Boris. "Patrick Leonard remembers his musical memories and his work with Madonna". Yuzu Melodies. אורכב מ-המקור ב-23 בינואר 2016. נבדק ב-2016-10-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger. "At Close Range Movie Review & Film Summary (1986) | Roger Ebert". www.rogerebert.com. נבדק ב-2016-10-11.
↑  Ebert, Roger. "Nothing in Common Movie Review (1986) | Roger Ebert". www.rogerebert.com. נבדק ב-2016-10-11.
↑  "Movie Review - - Review/Film; Some Collegiate Help for a Homeless Zany". The New York Times. נבדק ב-2016-10-11.
↑  Rissman, Nathan (2009-03-25), I Am Because We Are, נבדק ב-2016-10-11
↑  "PHOTOGRAPHY ARCHIVE". normanseeff.com. נבדק ב-2016-10-11.
↑  "'Lullaby' to Feature Music by Patrick Leonard | Film Music Reporter". נבדק ב-2016-10-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339814805171  PLWABN: 9810663848505606  BIBSYS: 14069489  BNE: XX1150389  BnF: cb14115223h (data)  GND: 134443365  ISNI: 0000 0000 7980 4773  LCCN: n91064113  LNB: 000049019  MusicBrainz: 47f1c600-2372-45f9-a228-3e9bcf64a083  NKC: xx0106560  NTA: 073115525  SNAC: w6jq1wp4  SUDOC: 075699184  VIAF: 103125286   WorldCat (עם VIAF): 103125286 
מדונה
פורד פינטו

| --- | --- |

Ford Pinto, דגם הצ'בק, 3 דלתות
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1971–1980
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  פורד קורטינה
 מודל אחריו:  Ford Escort North America 
 פלטפורמה:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,100 מ"מ
 רוחב:  1,760 מ"מ
 גובה:  1,300 מ"מ
 משקל:  914-1,030 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,390 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,599 סמ"ק, המפיק 55 כ"ס, 76 כ"ס (יוצר בין השנים 1971–1973) 4 צילינדרים, 1,993 סמ"ק, המפיק 87 כ"ס, 100 כ"ס (יוצר בין השנים 1971–1974) 4 צילינדרים,  2,301 סמ"ק, המפיק 83 כ"ס, 84 כ"ס, 89 כ"ס, 90 כ"ס, 91 כ"ס (יוצר בין השנים 1974–1980) V6  צילינדרים, 2,792 סמ"ק, המפיק 91 כ"ס, 94 כ"ס, 98 כ"ס, 103 כ"ס, 104 כ"ס (יוצר בין השנים 1975–1979) (מנוע פורד סוג "Ford Cologne V6 engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות סוג Ford C3 transmission"  (C3/"Selectshift/Cruise-O-Matic")"
 מעצב:  Robert Eidschun
 
פורד פינטו (באנגלית: Ford Pinto), היא מכונית קומפקטית בתצורת קופה, ובעוד מספר תצורות של 2–3 דלתות, תוצרת קונצרן הרכב פורד שיוצרה בארצות הברית ובקנדה, בין השנים 1971–1980.
יוצרו 3,173,491 יחידות.
החל משנת 1977, התעוררה מחלוקת סביב תכנון מכל הדלק של הפינטו, שנטען כי הוא קשור לסיכון מוגבר של שריפות קטלניות לאחר התנגשויות מסוג חזית - אחור. הסוגיה זכתה לתשומת לב תקשורתית לאחר שפורסם כי חברת פורד ידעה על הבעיה אך לא פתרה אותה. המינהל האמריקאי לבטיחות בדרכים הורה בסופו של דבר על קריאה לתיקון למכוניות הדגם, ונעשה שינוי עיצוב במכונית כדי להפחית את הסיכון להתלקחות אש. השריפות שאירעו גרמו למספר משפטים, כולל שני מקרים בולטים, "גרימשאו נגד פורד" ו"מדינת אינדיאנה נגד פורד". ניתוח מאוחר יותר של הבטיחות הכוללת של דגם הפינטו הצביע על כך שרמת הבטיחות בו הייתה דומה לרמת הבטיחות הכוללת בדגמים מקבילים בחברות אחרות. מקרה הפינטו צוטט בצורה נרחבת בתחום האתיקה בעסקים.
מנועי "פורד פינטו" שהורכבו בדגמי פורד נוספים

דגם פורד קפרי אשר יוצר על ידי "פורד אירופה" ייצרה מגוון רב של מנועים לדגם. בין מגוון המנועים שהרכיבה במכוניות הדור הראשון שיוצרו בין השנים 1968–1973, הרכיבה החברה מנועי 4 צילינדרים, 2,000 סמ"ק שנלקחו מדגם ה"פורד פינטו" ("Ford Pinto engine").
מנועי 4 הצילינדרים אשר הורכבו בדגמי פורד טאונוס TC, מתוצרת חברת "Ford-Werke GmbH", (פורד גרמניה), אשר יוצרו בגרמניה בין השנים 1970–1982, נלקחו מדגמי "פוד פינטו".
תאוצת "פורד פינטו 1,600" בין 0–100 קמ"ש היא 17.2 שניות.
תצורות

2 דלתות - קופה (סדאן)
3 דלתות - האצ'בק
3 דלתות - סטיישן
3 דלתות - מסחרית
2 דלתות - טנדר
דגמים

פינטו 1,600
פינטו 2,000
פינטו 2,300
פינטו 2,800
מכירות

352,402 יחידות - שנת 1971
480,405 יחידות - שנת 1972
484,512 יחידות - שנת 1973
544,209 יחידות - שנת 1974
223,763 יחידות - שנת 1975
290,132 יחידות - שנת 1976
225,097 יחידות - שנת 1977
188,899 יחידות - שנת 1978
199,018 יחידות - שנת 1979
185,054 יחידות - שנת 1980
תמונות

פורד פינטו - קופה, שנת 1974
פורד פינטו - קופה
פורד פינטו - קופה
פורד פינטו הצ'בק, שנת 1978 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות
פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות
פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות
פורד פינטו טנדר
פורד פינטו טנדר
פורד פינטו טנדר
פורד פינטו מסחרית
פורד פינטו מסחרית
פורד פינטו מסחרית
פורד פינטו מסחרית
פורד פינטו סטיישן, שנת 1974
פורד פינטו סטיישן, שנת 1972
פורד פינטו סטיישן
פורד פינטו סטיישן
ראו גם

פורד
פורד קפרי
פורד EXP
לקריאה נוספת

פורד פינטו (repubblica.it/scienze) (איטלקית)
פורד פינטו (tortmuseum.org/ford-pinto) (אנגלית)
הערות שוליים

↑  פורד פינטו - היסטוריהautoweek.com/article/car-life/ford-pinto
↑  פורד פינטוhemmings.com/blog/2017/10/17/misunderstood-cars-the-ford-pinto
↑  פורד פינטוengineering.com/Library/ArticlesPage/tabid/85/ArticleID/166/Ford-Pinto
↑  פורד פינטו 1600automobile-catalog
פדור פלינצר

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1832 Reichenbach im Vogtland, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 ביוני 1911 (בגיל 79) לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 תחום יצירה:  visual art activity, הוראת האמנויות, איור, ציור, טכניקה אמנותית 
 
פדור אלכסיס פלינצר (בגרמנית: Fedor Alexis Flinzer;‏ 4 בפברואר 1832 – 14 ביוני 1911) היה צייר, סופר, מחנך ואחד מגדולי המאיירים הגרמנים.
ביוגרפיה > ראשית החיים

מאז 1849 ביקר פלינצר באקדמיה לאמנויות של דרזדן. מוריו היו אדריאן לודוויג ריכטר ויוליוס שנור פון קרולספלד. משנת 1859 מילא תפקיד כמורה לאמנות בקמניץ, שם היה גם ממייסדי הקונסטהוטה (אגודת האמנות) וחבר בלשכת הבונים החופשיים. בשנת 1862 התחתן פלינצר עם מארי וולפרם, אחייניתו של המלחין ריצ'רד וגנר.
ביוגרפיה > חינוך לאמנות

ב-1876, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד כמפקח עירוני לחינוך לאמנות ולאחר תחילת עבודתו כמורה לאמנות בלייפציג, סיכם פלינצר את הידע המעשי המצטבר שלו בספר לימוד. ספרו התפרסם גם במדינות אירופאיות אחרות ובאמריקה. בגלל ספר הלימוד שלו נחשב פלינצר כמבשר של מה שמכונה "תנועת החינוך לאמנות", חלק מתנועת החינוך הפרוגרסיבי. פלינצר הצטרף לדיונים עם הנציגים המובילים של תנועה זו. כתוצאה מהתנועה לחינוך לאמנות דעכה השפעתו.
אמן

שורשו באומנות ברומנטיקה, ואחר כך יצר עבודות עם עקבות ברורים של היסטוריציזם ועם רמזים לארט נובו. ההעדפה האמנותית שלו הייתה לעולם החי, התשוקה שלו הייתה חתולים. זו הייתה הסיבה לכינוייו כ"רפאל הסקסוני של החתולים". המאפיין את האמנות של פלינצר הוא התיאור האנושי והסאטירי של בעלי חיים, בין השאר בנוסח וילהלם פון קולבך וגרנדוויל.
בשנותיו הראשונות של פלינצר הוא יצר ציורי שמן וציורי קיר בבית הספר לאריגה בקמניץ. דוגמאות ליצירות האמנות המסחריות שלו הן החתול, מותג מפורסם בעולם עבור מפעל של הופמן בבאד זלצופלן, ועיצובים לצעצועים של דרזדנר וורקסטטן.
מלבד זאת, פלינצר עבד עבור קהל מבוגר, כמו במגזינים משפחתיים. מעבר לכך הוא יצר איורים לפרסומי ילדים, נוער וספרי תמונות. עבודתו העיקרית של פלינצר היא ספר התמונות קוניג נובל (1886), המשכו של הספר על ריינאקה השועל המפורסם שפורסם בשיתוף עם הסופר הגרמני יוליוס לוהמאייר (1834–1903). סופרים אחרים, עימם עבד פלינצר, הם פרידה שנץ (1859–1944), ויקטור בלוטגן (1844–1920), גאורג כריסטיאן דיפנבאך, יוהנס טרויאן (1837–1915), אדווין בורמן (1851–1912) וגיאורג בוטיכר (1849– 1918).
לבסוף, יש להזכיר את תרומתו של פלינצר למגזין הנוער המשפיע "דויטשה יוגנד". שם הוא אייר את המהדורה הראשונה של סיפורה של תיאודור סטורם לנה ויז עבור כתב העת הזה. יתר על כן, פלינצר תרם לפרסום בריטי ידוע לצעירים בשם מגזין הדודה ג'ודי.
פלינצר היה חבר בעמותת האמנים של לייפציג. בין תלמידיו היו המעצב הגרפי האנס דומיזלאף (1892–1971), צייר הנוף ארתור פודל (1857–1929), הפסל אלברכט לייסטנר (1887–1950) וכן האמן וסוכן קג"ב גרד קאדן (1891–1990).
זיכרון

קברו של פלינצר נמצא בבית העלמין החדש של סנט ג'ון בלייפציג.
בשנת 1914 הוסיף הפסל יוהנס הרטמן (1869–1952) את מצבתו של פדור פלינצר לקבר זה.
גלריה

כריכת הספר רינקה השועל, 1881
איור מהספר ריינקה השועל
החיים בגן
מלך החיות
לוגו מפעל בדים
הערות שוליים

↑  Freimauerer in Chemnitz - Homepage, freundeskreis-schlossbergmuseum.de
↑  United States Office of Education, Isaac Edwards Clarke, Art and Industry: (1892) Industrial and manual training in the public schools, U.S. Government Printing Office, 1892. (באנגלית)
↑  Deutsche Fotothek, www.deutschefotothek.de
↑  Kunstchronik: Wochenschrift für Kunst und Kunstgewerbe (N.F. 27.1916), digi.ub.uni-heidelberg.de (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007389486805171  PLWABN: 9810570133805606  CANTIC: a12318668  DSI: 4326  GND: 116616091  ISNI: 0000 0000 3390 8729  LCCN: n97874533  NDL: 00918983  NKC: hka20201081908  NTA: 074925113  RKD: 332398  SUDOC: 138505012  VIAF: 57371277   WorldCat (עם VIAF): 57371277
פטריק טואי

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1894 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 התאבד:  1930 (בגיל 35 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנות ועיצוב 
 
פטריק טואי (באנגלית: Patrick Tuohy‏; 27 בפברואר 1894 - אוגוסט 1930) היה צייר אירי שהתמחה בדיוקנאות,  ציורי עלילה וציורי ז'אנר.
ראשית חייו

פטריק ג'וזף טואי נולד בדבלין ב-27 בפברואר 1894. הוריו היו המנתח ג'ון ג'וזף טואי, ומיירה טואי (במקור מרפי). אמו הייתה חברה בארגונים לאומניים רבים, לדוגמה הקומן נה מאן. היו לו שתי אחיות מבוגרות, מאורה וברייד. טואי נולד ללא יד שמאל, ובהמשך הרכיב תותבת מתכת אותה כיסה בכפפה שחורה, בה הוא נהג להחזיק פלטת ציור. הוא למד בבית ספר של האחים הנוצרים בדבלין ומאוחר יותר הפך לאחד התלמידים הראשונים בבית הספר של סנט אנדה של פטריק פירס, שם למד אמנות אצל ויליאם פירס. בשנת 1908 התפרסם ציור צבעי המים שלו, במגזין בית הספר An Macaomh. הוא למד בבית הספר המטרופוליטן בלאמנות דבלין. הוא היה סטודנט במשרה מלאה, ולמד אצל ויליאם אורפן במשך חמש שנים. אורפן עודד אותו לעבוד על ציור חייו, "ילדה בפינפור לבן" מ-1910, דוגמה מוקדמת לדיוקנאותיו.
קריירה

טואי הציג 3 ציורים ב"חדרי הקונצרטים הקטנים, בדבלין" בשנת 1911, תערוכה שכללה את ג'ורג' ויליאם ראסל וג'ק בטלר ייטס. לאחר שבילה את קיץ 1911 בטורמקדי שבמחוז מאיו, הרישומים הראשוניים שלו ל"איכר צעיר מאיו" מ-1912, מדגים את דיוקנאותיו הריאליסטיים ומגלים את פגיעות האדם ואת סגנונו הייחודי. המשימה הראשונה שלו הייתה בשנת 1912 הייתה ציור עשר ציורי תקרה של חיי המשיח בטירת ראת'פרנם עבור המסדר הישועי. לאחר מכן ביצע ציורי תקרה בתיאטרון לה סקאלה, דבלין. הוא זכה במלגת האמנות של טיילור בשנת 1912 על ציור צבעי המים שלו, "זמן הסעודה", ומאוחר יותר זכה בפרס טיילור בשנת 1915 על דיוקנו בצבעי המים של מאי פאוור, שהייתה הדוגמנית הקבועה שלו. טואי נסע לספרד באמצעות הפרסים. הוא התגורר במדריד במשך שנה בזמן שלמד ציור במנזר לורטו, כמו גם למד את עבודתם של פרנסיסקו דה סורבראן ודייגו ולאסקס. הוא החל להציג באקדמיה המלכותית להיברניאן (RHA) בשנת 1918, והציג את "פועל וויקלו" ו"נער איכר מאיו". הוא המשיך להציג עבודות ב- RHA עד 1927.
בין 1920 ל-1926 לימד טואי שיעורי ציור חיים עם סאן קיטינג בבית הספר לאמנות המטרופוליטן בדבלין, שם לימד את נורה מקגינס, מוריס מקגוניגל והילדה ואן סטוקום. את השפעת הריאליזם הצרפתי ניתן לראות ב"עירום נשי "וב"דיוקן עצמי עם שתי נשים". הראשון הוצג בתערוכה בפריז, בשנת 1922, שאורגנה על ידי מוד גון. הציור משנת 1923, "טבילת ישו", נחשב לאחד החשובים ביותר שלו, והוא מוחזק במוזיאון אולסטר.
עבודה זו כללה דיוקנאות של מספר בני דורו של טואי כמו סאן או'סאליבן ופיליס מוס. מוס הייתה סטודנטית שלו והפכה לארוסתו. הציור זכה במדליית כסף בתערוכה בשנת 1924, ובשנת 1925 הוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון. הוא ומוס ביקרו באיטליה בקיץ 1923, וחזרו לאירלנד בשנת 1924.
בשנת 1923 הוזמן על ידי ג'יימס ג'ויס לצייר דיוקן של אביו של ג'ויס, ג'ון סטניסלוס ג'ויס. הוא גם צייר דיוקן של ג'ויס עצמו בפריז בשובו מאיטליה בשנת 1924. הדיוקן נמצא באוניברסיטת מדינת ניו יורק, באפלו. הוא גם צייר את ילדיו של ג'ויס, ג'ורג'יו ולוסיה.
טואי צייר דיוקנאות של מספר אישים בתיאטרון בשנות העשרים, כמו ריה מוני (1922), פדריק קולום (1924) וסאן אוקייסי (1926). בשנת 1924 הוא נבחר לעמית ל- RHA, והיה לחבר מלא בשנת 1925. טואי היה חבר במועדון הרדיקלי בשנת 1926.
ארצות הברית

בשנת 1927 הוא היגר לארצות הברית, בתקווה להרוויח מספיק כדי שיוכל להתחתן. בתחילה התגורר בדרום קרוליינה, ולאחר מכן עבר לניו יורק. לטואי היה סטודיו והוא התמקד בפורטרטים. באותה שנה הציג מאמנותו בתערוכה של מכון קרנגי בפיטסבורג. הוא היה אחד ממארגני התערוכה הראשונה של אמנות אירית בגלריית האקט, ניו יורק בשנת 1929. טואי היה ממייסדי מועדון האוניברסיטה האירית, ניו יורק, והרצה על אמנות אירית וכן על ספרות אירית בפני חוג הקריאה האירי.
מוות ומורשת

רבים ממכריו העידו כי סבל מדיכאון. חבריו היו מודאגים כשלא ראו אותו. הם מצאו אותו מת ב־28 באוגוסט 1930, שם נקבע שהוא מת בהתאבדות באמצעות גז. אחותו טענה שהוא לא התאבד וכי מותו היה מקרי. גופתו הוחזרה לאירלנד והוא נקבר בבית העלמין בגלסנווין. בסטודיו שלו היו הדיוקנאות הלא גמורים של השחקנים דאדלי דיגס וקלודט קולבר.
בשנת 1931 נערכה באולם מילס, דבלין תערוכה לאחר מותו של רישומיו, רישומיו וציוריו בשנים 1911 עד 1930. בשנת 1985 הוצגו שני ציורים, בתערוכה גדולה של ציור אירי.
הערות שוליים

↑  Irish Archives Resource - Archive Details, www.iar.ie
↑  Doyle, Carmel (2009). "Tuohy, Patrick Joseph". In McGuire, James; Quinn, James (eds.). Dictionary of Irish Biography. Cambridge: Cambridge University Press.
↑  Fennell, Conor (2011). A little circle of kindred minds : Joyce in Paris (First ed.). Dublin: Green Lamp Editions. pp. 165–173.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6705 4784  LCCN: nr2004037428  RKD: 78462  SNAC: w6tf3hqh  ULAN: 500032625  VIAF: 31950911   WorldCat (עם VIAF): 31950911 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטריק טואי".
דיוקן עצמי עם שתי חברות
מיס מייבל נויק
פיילוט (ניסוי)

ניסוי פיילוט, ניסוי מקדים או ניסוי פרלימינרי, ולפי האקדמיה ללשון העברית מֶחְקַר חָלוּץ או חָלוּץ, הוא ניסוי מדעי פשוט וזול שנערך לפני ניסוי מדעי יקר או מסובך ומדמה את הניסוי היקר או המסובך. מסקנותיו של ניסוי הפיילוט מיושמות בהצעת המחקר של הניסוי שהוא מדמה, ובאופן זה מקטינות את הסיכוי לתקלות בניסוי היקר והמסובך. ניסוי פיילוט יכול לדמות גם תצפית מדעית יקרה ומסובכת כגון סקר רב משתתפים או מפקד.
לעיתים ניסוי מדעי מסובך או תצפית מדעית מסובכת דורשים סדרת ניסויי פיילוט שמדמים אותם מבחינות שונות. לדוגמה, פיילוט ראשון לסקר בן אלפי משתתפים עשוי להיות סקר בן עשרה משתתפים ומיועד למצוא שגיאות ניסוח גסות בשאלון. פרארי (2001) מציע שבפיילוט מסוג זה, המשתתפים ימלאו את השאלון בנוכחות החוקר כדי שיוכלו לשאול אותו מה פירוש השאלות שהם לא הבינו מקריאת השאלון. הפיילוט השני ייערך אחרי יישום מסקנות הפיילוט הראשון, והוא עשוי להיות סקר בן מאה משתתפים, שמטרתו לגלות אם לשאלות שבשאלון יש התפלגות תשובות שאינה סבירה. 
התפלגות תשובות לא סבירה עשויה להעיד על תקלות מסוגים שונים, כגון שאלה בעלת ניסוח מנחה, או שאלה בנושא שהמשתתפים אינם מוכנים לחלוק מידע עליו. דוגמה להתפלגות תשובות שאינה סבירה: השאלון נשלח למאה איש שנבחרו באקראי, שלושים מהם ענו על השאלון ושלחו אותו בחזרה. בכל השלושים שהתקבלו, התשובה לשאלה "מהו המגדר שלך" הייתה "גבר". במקרה כזה טבעי לחשוד שמשהו מפריע לנשים לענות על השאלון.
ראו גם

אבטיפוס
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פולארסאן מכוניות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2003–2018 (כ־15 שנים) 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
  
 www.polarsunmotor.com
 
פולארסאון מכוניות (בסינית: 中顺汽车有限公司, באנגלית: Polarsun Automobile) הייתה יצרנית רכב, שבסיסה בסין שפעלה בשנים 2003-2018 בעיר שניאנג.