stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצוקה

מצוקה היא מונח מתחום הפסיכולוגיה אשר מתאר מצב בו יצורים חיים נתונים במחסור, בסבל הגורם לדחק - מצב לחץ. בני אדם נתונים למצוקה במצבי חיים שונים. למשל, במצבים מסכני חיים כמו מלחמה, אלימות, רעב, תחושת איבוד במרחב. המצוקה כוללת הן מצוקה חומרית והן מצוקה חברתית, והיא יכולה להתקיים בתחומי חיים רבים. קיימת הבחנה בין סוגים שונים של מצוקה, שנקבעה לפי מספר מדדים מקובלים: עומק המצוקה, תפיסת המצוקה ומורכבות המצוקה. מצוקה יכולה להתבטא בתופעות שונות, כגון אינטראקציה חברתית לא הולמת (למשל, תוקפנות, פסיביות או נסיגה). מצוקה היא היפוכה של "יוסטרס", מתח חיובי שמניע אנשים.
עומק המצוקה

ניתן לסווג מצוקה על רצף של חומרת או עומק המצוקה. להלן הרצף:
מצוקה מוחלטת – מצב של חוסר קיומי ממשי והיעדר מינימום לקיום.
מצוקה נורמטיבית – מצב של חוסר ביחס לנורמה הקיימת.
מצוקה יחסית – מצב של חוסר משאבים ביחס לרוב החברה (מוגדר בהתאם למצב של קבוצות אחרות בחברה).
תפיסת המצוקה

סיווג המצוקה לפי תפיסתה מתחלק לשני סוגים:
מצוקה אובייקטיבית – מוגדרת ומאופיינת על ידי אנשי מקצוע ומומחים, או נקבעת בידי החברה והיא ניתנת לאפיון ומדידה.
מצוקה סובייקטיבית – מצוקה שבני אדם מבטאים או מרגישים אותה. מבוססת על רגשות, תחושות ודעות של בני האדם או של קבוצות.
מורכבות המצוקה

קיימות שתי התייחסויות למורכבות המצוקה:
מצוקה חד־ממדית - חוסר סיפוק של צרכים בתחום או מימד אחד. למשל מצב של מצוקה חינוכית או בריאותית אצל ילדים, שאינה מלווה במצוקה כלכלית או רגשית.
מצוקה רב ממדית – מצוקה הקושרת ביחד מצוקה חומרית וחברתית (יכולה לכלול את תחומי החינוך, הבריאות, השיכון ועוד).
מצוקה אצל ילדים

בשונה ממבוגרים, ילדים בגיל הרך מתקשים לבטא את מצוקותיהם באופן מילולי. לא תמיד הם יודעים לפענח סיטואציות, וחסר להם ניסיון חיים שמאפשר קבלת החלטות ונקיטת פעולות העוזרות להיחלץ ממצוקה. כאשר המבוגרים נמצאים במצוקה, היא לעיתים אינה מאפשרת להם להיות זמינים לצורכי הילדים כדי להרגיעם ולטפל בהם. ישנה חשיבות רבה לאיתור ילדים המסמנים על מצוקה או על קושי במצבי לחץ, על מנת לעזור ולתכנן התערבויות שיבטיחו טיפול וחזרה לאיזון. בכל מצב שבו ילד מסוים נראה במצוקה והתנהגותו נראית בלתי שגרתית, חשוב שהצוות החינוכי יתערב, ינסה לפענח או לאתר את מקורות מצוקתו, ולחפש דרכים לעזור לו.
מצוקה אצל ילדים > איך נראים סימני המצוקה?

מצבי רוח משתנים
בכי חוזר ונשנה
התפרצויות זעם או הסתגרות
הפרעות סביב שינה ואכילה
אמירות שמבטאות חוסר תקווה
והכי חשוב: התנהגות שאינה שגרתית לאורך זמן ובתדירות גבוהה
חוקרים בתחומי מצוקה ומצבי לחץ מדגישים את הצורך בהתערבות טיפולית לשם הקטנת נזקים צפויים מן המצוקה. ההתערבות צריכה להיעשות תוך התאמה לגיל הילד, להבנתו וצרכיו המשתנים. בגיל הרך, ההתערבות צריכה לכלול את המבוגרים המשמעותיים בסביבת הילד.
הערות שוליים

↑  בן-אריה, א' (2006). המצוקה פנים רבות לה: על התפתחות תפיסת המצוקה בישראל. ביטחון סוציאלי, 72, 42-39.
↑  גולדהירש, א' (2016). איתותי מצוקה של ילדים במצבי לחץ. משרד החינוך, האגף לחינוך קדם יסודי – התמודדות עם מצבי לחץ בעיתות חירום בגן הילדים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565995005171  LCCN: sh95009310
נח זלודקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1859 דבוז'ץ, במחוז גרודנו, ליטא (כיום בלארוס) 
 פטירה:  1915/1917?  (בגיל 56 בערך)
 מדינה:  פולין
 פעילות בולטת:  חזנות
 ידוע בשל:  הלחנת שאו ציונה נס ודגל
 מקצוע:  חזנות, הלחנה
 
נח זלודקובסקי (ביידיש: נח זאלודקאווסקי; 1859-1931) היה חזן ומלחין וידוע בתור מלחין השיר שאו ציונה נס ודגל. זלודקובסקי כיהן כחזן בבית כנסת בעיר קאליש העתיקה בפולין. זלודקובסקי נחשב לאדם רחב אופקים ולאחד מחשובי החזנים והמלחינים שצמחו ביהדות פולין. זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת.
קורות חיים

נח זלודקובסקי נולד בעיירה דבוז'ץ שבמחוז גרודנו בליטא (כיום בלארוס). הוא למד בישיבות בסלונים ובדבוז'ץ. הוא התחיל את הקריירה החזנית שלו כחזן נודד שעבר לפני התיבה בערים רבות, ביניהן וילנה, וולקוביסק, ברסט ואחרות עד שהשתקע סופית בעיר קאליש שבפולין, שבה כיהן כחזן בבית הכנסת הראשי במשך כארבעים שנים. מנצח המקהלה שלו היה המוזיקאי אברהם צבי דוידוביץ', מלחינם של שירי זמר רבים (כגון הידד הידד גינה קטנה). זלודקובסקי לא הסתפק במשרתו כחזן, אלא גם שימש מדריכם של חזנים ומנצחי מקהלות, אשר הנודעים בהם היו דוד אייזנשטדט וליאו ליוב. בני משפחתו היו כולם חזנים ומלחינים. יצירותיו של נח מושמעות עד היום בבתי כנסת באמריקה. אחיו אליהו שימש כחזן ראשי בבית הכנסת 'שערי צדק' בדטרויט והלחין שירים ויצירות ליטורגיות רבות. אחיו השני, יוסף, היה חזן בלונדון, ואחיו השלישי יעקב – בליברפול.
בעת הלחנת השיר שאו ציונה נס ודגל, הושפע זלודקובסקי מהניגון החסידי המוכר "שאו שערים ראשיכם והנשאו פתחי עולם" (ספר תהלים, פרק כ"ד, פסוק ז'). סבורים כי שמילת הפתיחה 'שְׂאוּ', המשותפת לשני השירים, הניעה אותו להסתייע באותם צלילי פתיחה של הניגון. הדמיון בין שני השירים נוגע רק לחלק מהבית הראשון; כל היתר הוא פרי עבודתו של זלודקובסקי.
זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת. בנו היה רופא הילדים ד"ר שאול זָלוּד (1906-1977) ששימש כרופא בתי הספר ברמת גן.
לאחר מותו

לאחר מותו, קמו מלחינים נוספים, כגון אברהם צבי אידלסון, זבולון זילברץ, הרמן ארליך וארתור וולף וביקשו להעניק לשיר פרשנות צלילית חדשה, פרי עבודתם, אך כשלו בפרסום לחניהם.
הערות שוליים

1 2 3  תמונת כרזת פטירתו של נח זאלודקאווסקי
↑   נח זלודקובסקי (1859-1931), דף שער בספרייה הלאומית
↑  שאו ציונה נס ודגל (טקסט בלבד) .[זמר | זלודקובסקי, נח, 1859-1931 מלחין (רוזנבלום, נח, 1864-1917 (מחבר) ) | הספרייה הלאומית], באתר www.nli.org.il
↑  משרד החינוך והמזכירות הפדגוגית, בְּמֶלֶל וּבְזֶמֶר - השתקפות השפה, הספרות המקורות היהודיים והאמנות הישראלית בזמר העברי, ירושלים, תשע"א - 2011, עמ' 134
1 2 3  אליהו הכהן, שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (ב), באתר עונג שבת
↑  נס ציונה (שאו ציונה נס ודגל) - לחן של א"צ אידלסון, נבדק ב-2022-02-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569873505171  VIAF: 390147266897235482394   WorldCat (עם VIAF): 390147266897235482394
אלפבית ערבי

המילה "אלערביה" - (השפה) הערבית
האלפבית הערבי הוא כתב שהתפתח מהאלפבית הארמי הנבטי ושימש במקור לכתיבת השפה הערבית, אך כיום משמש לכתיבת שפות רבות, בעיקר בשל השפעת האסלאם על תרבויות שונות.
התפתחות הכתב

במחקר קיימת השערה לפיה הכתב הפרוטו-ערבי (אבי הכתבים הדרום-ערביים והכתב האתיופי) הסתעף מהכתב הפרוטו-כנעני בסביבות 1300 לפנה"ס.
מבנה ושימוש

בשפה הארמית הנבטית ישנם פחות עיצורים מאשר בערבית, כך שלצורך כתיבת הערבית נוספו לאלפבית הארמי הנבטי אותיות נוספות על ידי הוספת נקודות לצורות הגרפיות הקיימות. עם התפשטות השימוש באלפבית הערבי לשפות אחרות נוספו לו סימנים נוספים, לביטוי צלילים שאינם קיימים בערבית.
האלפבית הערבי נכתב אופקית, מימין לשמאל, פרט לספרות – הנכתבות משמאל לימין. כיוון שהוא נכתב ומודפס בכתב מחובר ומכיוון שהחיבור הוא לפי דפוס קבוע, יש באלפבית הערבי ארבע גרסאות שונות לכל אות בהתאם למיקומה במילה, למעט האותיות הנעדרות יכולת קישור בעמדות מסוימות.
קיימים שני סדרים לאלפבית הערבי:
האחד מכונה הג'אי (هجائي), המסודר לפי מקבצי צורות של אותיות האלפבית הערבי, והוא הסדר המקובל בשימוש במילונים (לפיו מסודרות האותיות בתיבה השמאלית העליונה).
השני מכונה אבג'די (أبجدي), שמקורו בסדר האותיות באלפבית הפיניקי, דומה לסדר  הקיים באלפבית העברי, והוא בא מאותו מקור. סדר זה משמש למתן ערכים מספריים לאותיות ("גימטריה").
בערבית הכתב משמש כאבג'ד, כלומר כתב בו מציינים תנועות לעיתים רחוקות בלבד.
אותיות ארז דוד'

כל האותיות באלפבית הערבי מתחברות לאות הבאה אחריהן, מלבד קבוצה של שש אותיות: אליף, דאל, ד'אל, רא, זאי וואו (ارز دوذ), ובראשי תיבות: ארז דוד'. אותיות אלו הן האותיות היחידות בערבית שאינן מתחברות שמאלה, לאות שאחריהן. אולם האותיות שלפניהן (מימינן) כן מתחברות אליהן.
למשל במילה "عبرية" ("עברית"), האות הראשונה, "עין", מתחברת לבאה אחריה, "בא", וזו מתחברת לבאה אחריה, "רא". אולם האות "רא", כחלק מקבוצת ארז דוד', לא מתחברת לאות "יא" שאחריה.
אלפבית

| תפוצת האלפבית הערבי בעולם |
| --- | --- |
Arabic alphabet world distribution.
: → מדינות בהן האלפבית הערבי הוא הכתב הרשמי היחיד
: → מדינות בהן משמש האלפבית הערבי לצד כתבים אחרים
בעקבות תפוצת האסלאם הפך האלפבית הערבי למקובל לא רק לכתיבת השפה הערבית אלא גם לכתיבת שפות נוספות, ובהן פרסית, אורדו, פשטו, סינדית, כורדית וכן מלאית אינדונזית, המתבססות על האלפבית הערבי, ונעשה בו שימוש בעיקר בהקשרים דתיים.
ישנן שפות שבהן נעשה שימוש באלפבית הערבי, ולימים הוחלף באלפבית אחר, כמו למשל טורקית עות'מאנית (1928), אזרית (1928), בלארוסית (המאה ה-17) וטטרית (1924).
קליגרפיה ערבית

האלפבית הערבי, על אותיותיו, היה אחד הנושאים החשובים באמנות הערבית כפי שניתן לראות בעבודות קליגרפיה ערביות. עוד ניתן לומר כי האותיות הערביות שולבו באמנות הערבסקה. במאה ה-19, איברהים אל-יאזג'י צמצם את מספר הסימנים מכ-300 לכ-60, מה שאפשר בהמשך להתקדם לבניית מכונת הכתיבה הערבית הראשונה.
גימטריה בערבית

במהלך ימי הביניים אימצו אנשי דת מוסלמים את הגימטריה מן היהודים כשיטה לפירוש הקוראן, והתאימו אותה לאלפבית הערבי. אנשי הדת המוסלמים הצמידו לכל אות ערבית את הערך שניתן למקבילתה האטימולוגית בעברית. כך, האות הערבית ا (אליף, מקבילה לא') קיבלה את הערך 1, ب (בא, מקבילה לב') קיבלה את הערך 2, ج (ג'ים) – 3, د (דאל) – 4, וכן הלאה. סדר האותיות המקובל בערבית שונה במידה ניכרת מהמקובל בעברית, ולפיכך, בניגוד לעברית, אין התאמה בין סידור האותיות המשמש במילונאות הערבית, לבין סידור האותיות הערביות על-פי ערכן בגימטריה. לדוגמה, ארבע האותיות הראשונות באלפבית הערבי הן ا ب ت ث, אך אם נסדר את האותיות הערביות על פי ערכן בגימטריה, יהיו ארבע האותיות הראשונות: ا ب ج د, ואילו ت תבוא לקראת סוף הרשימה, כיוון שהיא מקבילה ל-ת בעברית, וערכה 400.
כיוון שבאלפבית הערבי יש 28 אותיות, הגימטריה הערבית אינה עוצרת ב-400, ויש בה 6 אותיות שערכן גבוה יותר עד 1000.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ا | 1 | ح | 8 | س | 60 | ت | 400 |
| ب | 2 | ط | 9 | ع | 70 | ث | 500 |
| ج | 3 | ي | 10 | ف | 80 | خ | 600 |
| د | 4 | ك | 20 | ص | 90 | ذ | 700 |
| ه | 5 | ل | 30 | ق | 100 | ض | 800 |
| و | 6 | م | 40 | ر | 200 | ظ | 900 |
| ز | 7 | ن | 50 | ش | 300 | غ | 1000 |
ראו גם

כתיבת ערבית בצ'אט
תשכיל
אבג'ד
אותיות שמש וירח
ספרות ערביות
ספרות הודיות-ערביות – המספרים (והספרות) בגרסה בה נעשה שימוש במרבית העולם, בימינו
אורדו
פרסית
קליגרפיה פרסית
גימטריה
לקריאה נוספת

Benjamin Sass, Chapter 3: "The Antiquity of the Arabian Alphabet", The Alphabet at the Turn of the Millennium, Emery and Claire Yass Publications in Archaeology, 2005
הערות שוליים

↑  יוסף נוה, ראשית תולדותיו של האלפבית: מבוא לאפיגרפיה ולפליאוגרפיה שמית-מערבית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסטה העברית, 1989, עמ' 10, מסת"ב 978-965-223-708-8
קטגוריות
↑  יוסף נוה, ראשית תולדותיו של האלפבית: מבוא לאפיגרפיה ולפליאוגרפיה שמית-מערבית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסטה העברית, 1989, עמ' 47, מסת"ב 978-965-223-708-8
↑  האקדמיה ללשון העברית, תעתיק פשוט לצורכי שילוט ומיפוי, עמ' 5–6
↑  ויקיפדיה:כללים לתעתיק מערבית
↑  תלוי בתפקוד של הלאם (אות רגילה או אות שימוש) והאם האליף אם-קריאה או נשמעת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294710905171  BnF: cb11953482w (data)  LCCN: sh85006297  LNB: 000134272  NDL: 00560296  NKC: ph116854 
תוספות לאלפבית הערבי לשם התאמתו ללשונות הודו
קליגרפיה או ערבסקה של ה"בסמלה": הפסוק הפותח של סורות הקוראן بسم الله الرحمن الرحيم
(בסמ־(א)ללה א (ל)רחמן א (ל)רחים): הפסוק מתחיל למטה מימין, ומטפס למעלה ושמאלה
ביג'ו ג'נטה דאל

| --- | --- |

דגל המפלגה ועליו סמל הבחירות שלה
 מדינה:  הודו 
 מנהיגים:  נאווין פתניק 
 תקופת הפעילות:  26 בדצמבר 1997 – הווה (27 שנים)
 נוצרה מתוך:  ג'נטה דאל
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  0 / 543
 רג'יה סבהה:  7 / 245
 האספה המחוקקת של אודישה:  51 / 147
 
 www.bjdodisha.org.in
 
ביג'ו ג'נטה דאל (באורייה: ବିଜୁ ଜନତା ଦଳ; בתעתיק: מפלגת העם של ביג'ו; ידועה כ-BJD‏ (Biju Janata Dal)) היא מפלגה הפעילה באודישה.
היסטוריה

ביג'ו ג'נטה דאל הוקמה ב-26 בדצמבר 1997 בידי נאווין פתניק, בנו של ביג'ו פתניק (אנ'), לשעבר ראש השרים של אוריסה שהוביל את הג'נטה דאל לניצחון במדינה ב-1990. לאחר מותו של ביג'ו באפריל 1997 ראה נאווין את עצמו כיורשו של אביו וממלא מקומו בהנהגת הג'נטה דאל במדינה, אך למרות שמפלגה תמכה במועמדותו ללוק סבהה במחוז הבחירה של אביו, היא העניקה את ראשות המפלגה במדינה לאשוק דאס. סיבה נוספת לפיצול היה ניסיון לאחד את כלל מתנגדי הקונגרס הלאומי ההודי, ששבה לשלטון באוריסה ב-1995, לחטיבה אחת. מנהיגי הג'נטה דאל התנגדו להצעתו של נאווין לתמוך במפלגת העם ההודית במדינה. ב-14 בדצמבר התפטר דאס מהנהגת ג'נטה דאל במדינה, ומנהיגי המפלגה מינו את נאווין לנשיא המפלגה. תומכי הפיצול פרשו מהג'נטה דאל, כש-29 מתוך 43 נציגי המפלגה באספה המחוקקת של אוריסה מצטרפים לפלג. ב-19 בדצמבר הכיר יושב ראש  האספה בפיצול בג'נטה דאל, וב-26 בדצמבר הוכרזה היחידה כמפלגת ביגו ג'נטה דאל. המפלגה הוקמה בזמן להשתתף בבחירות ללוק סבהה שהתקיימו בפברואר ב-1998, כשהיא מצטרפת לברית הדמוקרטית הלאומית שבהובלת מפלגת העם ההודית. בבחירות זכתה המפלגה ב-9 מושבים בלוק סבהה, ונאווין היה לשר בממשלת אטאל ביהארי ואג'פאיי.
בבחירות לאספה המחוקקת של אודישה ב-2000, זכתה הקואליציה של המפלגה ומפלגת העם ההודית ב-106 מ-147 המושבים באספה, ונאווין פתניק נבחר לראש השרים מטעם הקואליצה. הברית בין המפלגות נמשכה גם בבחירות ללוק סבהה והאספה המחוקקת ב-2004. בין המפלגות חל קרע לאחר מהומות קנדהמל (אנ') באוגוסט 2008, בהם תקפו פעילי הינדוטבה נוצרים הודים לאחר רצח נזיר הינדואי במדינה, ובבחירות ללוק סבהה והאספה המחוקקת ב-2009 התמודדה המפלגה לבדה, תוך תמיכה של מפלגת הקונגרס הלאומית, המפלגה הקומוניסטית של הודו והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית).
לאחר בחירות אלו המפלגה אימצה גישה של עניין מועט בממשלת הודו, כשהיא משתפת פעולה עם הממשלה אך אינה מביעה מעורבות פעולה בפוליטיקה הלאומית. המפלגה נמנעה מלהצטרף לבריתות פוליטיות נוספות גם כן.
המפלגה הפסידה בבחירות באודישה ב־2024, כשהיא מקבלת 51 מושבים לעומת 79 למפלגת העם ההודית. גם בבחירות ללוק סבהה שהתקיימו במקביל לא זכתה המפלגה באף מושב.
מבנה ואידאולוגיה

שלא כמו מפלגות אחרות בהודו, המפלגה לא הקימה מערכת להכשרה והעברת מסרים אידאולוגיים ברורים לחבריה. מערך קבלת ההחלטות במפלגה וניהולה מסור בעיקר בידי נאווין פתניק, המהווה את מרכז הקיראה של המפלגה.
תוצאות בחירות

| לוק סבהה> שנה | לוק סבהה> מושבים | לוק סבהה> מס' מושבים שהתמודדה | לוק סבהה> שינוי | לוק סבהה> קולות | לוק סבהה> אחוז | לוק סבהה> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | 9 / 543 | 12 |  | 3,669,825 | 1.00% | קואליציה |
| 1999 | 10 / 543 | 12 | 1  | 4,378,536 | 1.20% | קואליציה |
| 2004 | 11 / 543 | 12 | 1  | 5,082,849 | 1.30% | אופוזיציה |
| 2009 | 14 / 543 | 18 | 3  | 6,612,552 | 1.59% | אחר |
| 2014 | 20 / 543 | 21 | 6  | 9,489,946 | 1.73% | אחר |
| 2019 | 12 / 543 | 21 | 8  | 10,174,021 | 1.68% | אחר |
| 2024 | 0 / 543 | 21 | 12  | 9,413,379 |  |  |
| האספה המחוקקת של אודישה> שנה | האספה המחוקקת של אודישה> מושבים | האספה המחוקקת של אודישה> מס' מושבים שהתמודדה | האספה המחוקקת של אודישה> שינוי | האספה המחוקקת של אודישה> קולות | האספה המחוקקת של אודישה> אחוז | האספה המחוקקת של אודישה> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 68 / 147 | 84 | 39  | 4,151,895 | 29.40% | ממשלה |
| 2004 | 61 / 147 | 84 | 7  | 4,632,280 | 27.36% | ממשלה |
| 2009 | 103 / 147 | 129 | 42  | 6,903,641 | 38.86% | ממשלה |
| 2014 | 117 / 147 | 147 | 15  | 9,335,159 | 43.35% | ממשלה |
| 2019 | 112 / 147 | 146 | 5  | 10,475,697 | 44.71% | ממשלה |
| 2024 | 51 / 147 | 147 | 61  | 10,102,454 | 40.22% | אופוזיציה |
הערות שוליים

↑  RUBEN BANERJEE, Janata Dal split in Orissa spells doom for both the party and Congress, India Today, ‏28 בדצמבר 1997
1 2  Mrutuyanjaya Sahu, “Biju Janata Dal in Odisha Politics”, The Indian Journal of Political Science vol. 72, no. 2, 2011, עמ' 567–78‏, JSTOR 42761442
↑  Surya Narayan Misra, “Naveen Patnaik Authors a New Chapter for Orissa”, Economic and Political Weekly vol. 44, no. 39,, 2009, עמ' 148–50‏, JSTOR 25663618
↑  BJD, Left and NCP join hands in Orissa, ReDiff, ‏3 באפריל 2009
↑  Farzand Ahmed, Orissa adds pan-India face to Third Front, India Today, ‏2 באפריל 2009
↑  Darpan Singh, Non-BJP but not anti-Modi: The curious case of being Naveen Patnaik, India Today, ‏21 ביוני 2023
↑  India Today News Desk, Naveen Patnaik resigns as Odisha Chief Minister day after BJP wins assembly polls, India Today, ‏5 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2010018307  VIAF: 151535789   WorldCat (עם VIAF): 151535789
קרל פון שטירגק

קרל פון שטירגק (בגרמנית: Karl von Stürgkh; ‏30 באוקטובר 1859 - 21 באוקטובר 1916) היה פוליטיקאי אוסטרי וראש ממשלת אוסטריה במהלך משבר יולי 1914 שהוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא נורה ונהרג על ידי הפוליטיקאי הסוציאל-דמוקרטי פרידריך אדלר.
ביוגרפיה

שטירגק נולד ב-30 באוקטובר 1859 בגראץ, ומוצאו היה ממשפחה אצילית משטיריה (במקור מאזור פפאלץ העילית של בוואריה), אשר הועלתה למעמד של רוזנות קיסרית בשנת 1721. הוא היה בעל אחוזות גדולות בהלבנריין ונבחר כחבר המועצה הקיסרית האוסטרית בשנת 1891. מ-1909 עד 1911 הוא כיהן כשר החינוך בקבינט של ריכרד פון בינרט-שמרלינג ופאול גוטש פון פרנקנטורן.
גוטש התפטר כאשר עליית המחירים גרמה לתסיסת דמים בווינה ואפילו לירי בפרלמנט (הכדורים החמיצו את שטירגק), לאחר מכן פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה מינה אותו לראש ממשלת החלק האוסטרי באימפריה ב-3 בנובמבר 1911. הוא המשיך לשלוט באדמות האוסטריות של הקיסרות באופן אוטוקרטי: ב-16 במרץ 1914 הוא השתמש בפיליבסטר המתמשך בפרלמנט כדי לדחות את ישיבות המועצה הקיסרית ולהעביר חוקים לפי צווי חירום. חיסול זה למעשה של הגוף המחוקק התברר כקטלני במשבר יולי הבא, כאשר עם ההתנקשות בארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה הצירים לא היו מסוגלים לקיים אינטראקציה עם הממשלה בדרך למלחמת העולם הראשונה.
שטירגק יחד עם שר החוץ, לאופולד פון ברכטולד והרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף, תמכו במכה מונעת נגד סרביה, בעיקר מסיבות פנימיות, כדי להתגונן מפני הפאן-סלאוויזם באדמות הכתר הבוהמי, הקרניולי והקרואטי. לאחר הכרזת המלחמה ב-28 ביולי הפעיל שטירגק צנזורה חריפה והמשיך לסרב לשכנע את הפרלמנט.
הוא כיהן כראש הממשלה עד שנורה ונהרג בידי פרידריך אדלר, בנו של יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ויקטור אדלר, בעת ארוחת צהריים במלון בווינה. פעולתו של אדלר הייתה מחאה נגד ממשלתו של שטירגק ללא הגוף המחוקק. הקיסר פרנץ יוזף מינה את ארנסט פון קרבר ליורשו, אחד ממעשיו הרשמיים האחרונים, קודם מותו ארבעה שבועות לאחר מכן. אדלר נידון למוות, אולם נחון על ידי הקיסר קרל הראשון, ולבסוף זכה לחנינה אחרי המלחמה.
אהרן כהנשטם

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1859 פלוצק, פולין
 פטירה:  1920  (בגיל 61 בערך) קייב
 מקצוע:  משפטן, מחנך
אהרון (אהרן) בן משה כַּהָנְשְׁטָם  (1859–1920) היה משפטן, מחנך, ממייסדי החינוך היהודי המודרני במזרח אירופה ומראשיו. עמד בראש רשת בתי ספר העבריים הציוניים במזרח אירופה "תרבות".
חייו

כהנשטם, יליד פלוצק, למד בילדותו ובנעוריו במערכות החינוך היהודי המסורתי של אמצע המאה ה-19, ואחר כך פנה ללימוד עצמי ולהרחבת השכלתו בגימנסיה פולנית. למד משפטים באוניברסיטת ורשה והחליט להתמסר לחינוך יהודי מודרני ברוח "ההשכלה". ב-1895 קיבל לידיו ניהול תלמוד תורה בלודז' והפכו למוסד חינוכי מודרני, שבו היו גם לימודי מלאכה וחקלאות. ב-1907 הצטרף לניהול "הקורסים הפדגוגיים" וב-1911 הקים וניהל, מטעם "חברת מפיצי השכלה" בגרודנו, קורסים פדגוגיים שהפכו ל"מכון להכשרת מורים בגרודנו". כהנשטם הרצה בעיקר על חידושי הפדגוגיה במערב אירופה. במכון הייתה גם מגמה להנחלת "החינוך העמלני בארץ ישראל". יש המעידים שמשנתו של כהנשטם שימשה השראה לתפיסה החינוכית שהייתה ביסוד רשת בתי החינוך של זרם העובדים בארץ ישראל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה לראש חברת "תרבות" שפעלה בעיקר ברוסיה הלבנה ובפולין להפצת החינוך היהודי המודרני ולהקמת רשת בתי ספר יהודיים (הבולט בהם היה הסמינר העברי למורים בקייב, שאותו ניהל מ-1918). ב"מלחמת השפות" בין היידיש לעברית כשפת הלימוד במערכות החינוך היהודי, תמך כהנשטם בתקיפות בהשלטת העברית כשפת הלימוד האחת והיחידה. פעולתו נקטעה עם מותו בקייב ב-1921.
אחרי מותו התפרסם בכתב העת של הסתדרות המורים בישראל "החינוך" (תרפ"ב, 1922) מאמרו היחיד (בתרגום יצחק ספיבק) "הוראת ההיסטוריה בבית הספר העממי". הוא יצא גם כחוברת ב-1924 בהוצאת "קוהלת" בתל אביב. המאמר עסק בשיטת "הלמידה המשמעותית" בבית הספר היסודי, שאותה פיתח בבתי הספר של "תרבות". השיטה מבוססת על הדרכת המורה להתמודדות עם מושג הזמן, המחשת הנלמד לתלמיד, תוך מתן אוטונומיה וגמישות למורה בדרך הלימוד. לימים נקרא על שמו סמינר המורים הידוע של "תרבות" בווילנה שבליטא.
בתל אביב נקרא רחוב על שמו.
ספרים

הוראת ההיסטוריה בבית הספר העממי; תרגום: יצחק ספיבק; עם תמונת המחבר ורשימות על אישיותו ופעולתו הפדגוגית ותולדותיה מאת י[עקב] פיכמן, מ[נחם] ריבולוב ואחרים, תל אביב: קוהלת, תרפ"ב.
ראשונים, קובץ מוקדש ל"קורסים הפדגוגיים הגרודנאיים" ולזכר מורינו א. כהנשטם וד"ר ש. י. טשרנא ז"ל, בעריכת מ"א ביגל, י' הן וי' רובין, תל אביב: הוצאת "תלמידים", תרצ"ו.
הערות שוליים

↑
↑  נאוה דקל, נוהגים לפטם את הילדים בסיפורים ואגדות, שאין להם כל קשר עם עולמם הפנימי, הד החינוך. אפריל 2014, גיליון 4, עמ' 62-63
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 308273560   WorldCat (עם VIAF): 308273560
מיכאל אלעד

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1963 (בן 61) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  הנדסה, עיבוד אותות, מדעי האינפורמציה, מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  אריה פויר 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תלמידי דוקטורט:  מיכל אהרון ‬, Jeremias Sulam, Javier Turek, Amir Adler, Yehuda Dar, Yaniv Romano, Vardan Papyan, Idan Ram, Tomer Peleg, Matan Protter, רג'א ג'יריס, Ron Rubinstein, Joseph Shtok, Yael Yankelevsky 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית (2018)  עמית IEEE 
 
מיכאל (מיקי) אלעד (נולד ב-10 בדצמבר 1963) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור למדעי המחשב בטכניון.
ביוגרפיה

מיכאל אלעד קיבל את שלושת תאריו האקדמיים בפקולטה להנדסת חשמל של הטכניון: תואר ראשון ב-1986 תואר שני ב-1988 ותיאר דוקטור ב-1997. עבודת המוסמך שלו, בהנחיית פרופ' דוד מלאך, עסקה באלגוריתמים לדחיסת וידאו. עבודתה הדוקטור שלו, בהנחיית פרופ' אריה פויאר, עסקה באלגוריתמים לסופר-רזולוציה (אנ').
בשנים 1997–2001 עסק במחקר תעשייתי במעבדות חברת HP. בשנים 2001–2003 עבד כחוקר באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2003 הצטרף כמרצה בכיר לסגל הפקולטה למדעי המחשב בטכניון. בשנת 2007 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2010 מונה לפרופסור מן המניין. תחומי העניין שלו הם עיבוד אותות עיבוד ותמונה ולמידה חישובית, והוא מתמקד במחקריו בבעיות היפוך (אנ'), בייצוגים דלילים (אנ'), בלמידה עמוקה ובמודלים גנרטיביים בבינה מלאכותית. שימש כעורך בכתבי עת מדעיים (IEEE-TIP, IEEE-TIT, ACHA, IEEE-SPL). בשנים 2016–2021 שימש עורך ראשי בכתב העת SIAM-Imaging-Sciences (SIIMS), שהוא הבמה המרכזית לפרסומים בנושאי מתמטיקה שימושית ליישומי עיבוד תמונה.
בשנת 2010 יצא לאור בהוצאת שפרינגר ספרו "Sparse and Redundant Representations: From Theory to Applications in Signal and Image Processing".
בשנת 2012 נבחר כעמית IEEE. בשנת 2018 נבחר כעמית SIAM. בשנת 2021 זכה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים. בשנת 2024 זכה בפרס רוטשילד ונבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
.
הערות שוליים

↑  Sparse and Redundant Representations - From Theory to Applications in Signal and Image Processing, באתר של הוצאת שפרינגר
↑  פרס ויצמן למדעים מדויקים יוענק לפרופ’ מיקי אלעד, באתר הטכניון, ‏26 ביולי 2021
↑  פרס רוטשילד היוקרתי הוענק לשני חברי סגל מהטכניון, באתר הטכניון, ‏23 בספטמבר 2024
↑  מיכאל אלעד באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443518805171  dblp: e/MichaelElad  ISNI: 0000 0001 3980 2754  LCCN: n2008048989  MGP: 81749  NKC: mub2011646284  NTA: 369568494  ORCID: 0000-0001-8131-6928  SUDOC: 150777124  VIAF: 199101132   WorldCat (עם VIAF): 199101132
הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיות מתחדשות

| --- | --- |

 מטה הארגון:  מאסדר סיטי, איחוד האמירויות הערביות 
 חברים:  162 ארץ (נכון ל־8 בנובמבר 2020) 
 יושב ראש:  פרנצ'סקו לה קמרה 
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 irena.org
 
הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה מתחדשת (IRENA) היא ארגון בין-ממשלתי המקדם שיתוף פעולה, שיתוף ידע ושימוש בר-קיימא באנרגיה מתחדשת. זהו הארגון הבינלאומי הראשון שמתמקד באנרגיה מתחדשת. הארגון נותן מענה לצרכים הן במדינות המפותחות והן במדינות מתפתחות. IRENA נוסדה ב-2009 ונכנס לתוקף ב-8 ביולי 2010. מטה הסוכנות נמצא בעיר מסדאר, אבו דאבי. המנהל הכללי של IRENA הוא פרנצ'סקו לה קמרה, אזרח איטליה. IRENA היא משקיפה רשמית של האו"ם.