stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רם שמואלי
ביוגרפיה > לאחר שחרורו מצה"ל

לאחר שחרורו מצה"ל פעל בנושאי חינוך, והקים ב-2008, יחד עם יצחק אוחיון, מנהל אינטל ירושלים, את "צוות משימה ציבורי - הטובים בחינוך" (יחד מורים), שפעל בתחילה כמנהלת ייעודית במשרד החינוך, לצורך הכשרה להוראה של פורשים מצה"ל וכוחות הביטחון ויוצאי תעשיית ההיי-טק. הוא נבחר ב-2009 לאחד מ-50 המובילים בחינוך בישראל על ידי מגזין "העיר". שמואלי הוא שותף מייסד ומנהל תוכנית ערי חינוך.
משנת 2010 עד 2019 כיהן שמואלי כיו"ר ארגון "השומר החדש" הפועל ברחבי ישראל בעזרה לחקלאים ובחינוך עשרות אלפי בני נוער וצעירים לעבודת האדמה ודרכה חיבור לעצמם ולמורשתם ולארצם. הוא ממשיך להיות חבר בוועד "השומר החדש". הוא הצטרף לארגון לאחר שחש תסכול עוד בהיותו קצין בחיל האוויר מהשתלטות לא חוקית של בדואים על שטחים באזור בסיסי חיל האוויר בנגב.
משנת 2012 ייסדו שמואלי ואביהו סופר את רשת הארגונים "מתחברים לעתיד משותף". במסגרת ייסוד והובלת התנועה קיימו מתחברים מפגשים של כמעט 200 אלף ישראלים בשולחנות עגולים ומפגשים בכל הארץ. פרויקט הדגל של הפעילות הוא צעדה לאומית חברתית-"מתחברים בדרך לירושלים" אשר צעדה 7 שנים במשך יומיים בדרך לירושלים. הפעילות של מתחברים הניעה "אדוות" רבות של פעילות והתארגנויות חדשות בכל רחבי הארץ ובקרב כל השבטים בעם ובחברה, לחיזוק הלכידות החברתית ולבניית יחד ישראלי חדש.
בין השנים 2010 ו-2014 כיהן כיו"ר עמותת תל"י - תגבור לימודי יהדות בבתי ספר ממלכתיים ביחד עם המנכ"ל איתן שיקלי.
משנת 2014 התמנה ליו"ר עמותת כפר גלים, בו לומדים כאלף תלמידים וגרים כמעט 240 בני נוער בפנימיה שבכפר.
ב-2015 זכה בפרס ירושלים לאחדות ישראל. כהוקרה על מהלך מתחברים ו"מתחברים בדרך לירושלים".
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הצטרף למפלגת כולנו ושובץ במקום העשירי. אך לא נכנס לכנסת.
באוגוסט 2019 הקים שמואלי יחד עם יו"ר איגוד מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות אבי קמינסקי את הקבינט הציבורי לחינוך. הקבינט מאגד בתוכו את ראשי ארגוני הגג היציגים בתחום החינוך- ארגוני מורים, הורים, תלמידים ועוד. המטרה המרכזית של הקבינט היא לבנות יחד תוכנית עשור למערכת החינוך שעל פיה תפעל בעשר השנים הקרובות. תוכנית מפת הדרכים חינוך 2030 התפרסמה באוקטובר 2020 וכעת פועל הקבינט לקדם את ההמלצות והקמת מועצה לאומית לחינוך. שמואלי עומד בראש הקבינט ביחד עם קמינסקי. החל משנת 2022 מנהל את בית הספר אליאנס בחיפה.
חיים אישיים

שמואלי נשוי ואב לארבעה ילדים, ומתגורר במושב כרם מהר"ל. הוא מגדל זיתים ומפיק שמן זית אורגני. הוא והוריו הם דור שלישי ורביעי לחקלאים בישראל.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם רם שמואלי, על אזרחי
↑  דור פלקוביץ, ‏נוחתים בפעם האחרונה, באתר חיל האוויר הישראלי, 10 בנובמבר 2020
↑  העיר, רם שמואלי ויצחק (קיקי) אוחיון, מייסדי "הטובים בחינוך", באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2009.
↑  רם שמואלי באתר ערי חינוך
↑  יניר יגנה, החיזוק החדש של כחלון: יו"ר "השומר החדש" וטייס קרב במילואים, באתר וואלה, 8 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416430905171  VIAF: 47156674898633580989   WorldCat (עם VIAF): 47156674898633580989
רשימת השמעה

רשימת השמעה או  פלייליסט (באנגלית: Playlist) היא שיטה לעריכה מוזיקלית של תחנות רדיו וערוצי טלוויזיה מוזיקליים. על פי השיטה, לכל תקופה, לרוב של שבוע, יוצרים רשימה של השירים החדשים שישודרו בתחנה או בערוץ במהלך התקופה. על פי רוב מלבד השירים החדשים הנכללים בפלייליסט משודרים גם שירים ישנים על פי בחירת העורך. כניסת שיר לפלייליסט נחשבת להישג, שכן היא מבטיחה שהשיר יושמע מספר רב של פעמים במהלך התקופה.
על השיטה מועברת ביקורת, שכן היא גורמת לכך שרק מספר מצומצם של שירים, לרוב כאלו המתאימים לקהל הרחב ביותר, משודר ברדיו, ואמני שוליים לא מושמעים בכלל בתחנות המשתמשות בשיטה. בישראל בולטת תחנת הרדיו הפופולרית גלגלצ בשימוש בשיטה, ועל רקע זה הוגשה נגדה עתירה לבג"ץ שנדחתה. בעבר הונהגה השיטה גם ברשת ג' וברדיו תל אביב אך בשנים האחרונות היא הופסקה.
הערות שוליים

↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר אונליין, בג"ץ לא מבטל את הפלייליסט של גלגל"צ, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2010
↑  עינב שיף‏, 102FM מבטלים את הפלייליסט, באתר וואלה, 23 באפריל 2009
↑  לי-אור אברבך, רשת ג': תם עידן הפלייליסט, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכבת קרונית הסוסים

מסוף של רכבת קרונית הסוסים
תחילתה של רכבת קרונית הסוסים בבודפשט
רכבת קרונית הסוסים בניו יורק בסביבות 1895
רכב משוחזר של מסילת הברזל והקרונית הרתומה לסוס לשעבר בין Budweis (היום: České Budějovice) ללינץ
רכבת קרונית הסוסים היה רכב במסלול קבוע שנסע על מסילת ברזל והקרונית הייתה רתומה לסוסים. קרונית הסוסים הייתה סוג של רכבת או חשמלית (tram).
היסטוריה

תחילתו של התחבורה (בעצם ההעברה) ברכבת התפתחה במסלולי פסי עץ שנבנו במכרות, עליהם הועבר החומר שנכרה והעגלות נדחפו על המסלול כוח אנושי. מסילת העץ חוזקו במבני ברזל במאה ה-18 ולאחר מכן הוחלפו לגמרי במסילות מברזל. מסילת הברזל איפשרה להעביר כמות ניכרת של מטען, שעבורן החלו להשתמש בסוסים בסביבות 1767. היתרון של קרוניות הסוסים האלה על העגלות היה ההתנגדות הנמוכה יותר לעומס, יכולת העמסה גבוהה יותר, שימושיות בלתי תלויה בלחות וריצה קלה וחלקה הרבה יותר של קרון המטען. רכבות קרונית הסוסים הציבוריות היו מסילות הברזל הקדומות.
היסטוריה > הממלכה המאוחדת

רכבת קרונית הסוסים שימשה לראשונה להובלת נוסעים בשנת 1803 על ידי חברה בשם Surrey Iron Rail, שהשיקה כרכרות רתומות לסוסים שנסעו על מסילות בדרום לונדון.
שירותי ה"חשמלית" הראשונים מחוץ ללונדון הופעלו על ידי Swansea and Mumbles Railway בוויילס, תוך שימוש בכרכרות שתוכננו במיוחד על קו שהיה קיים שנבנה עבור מטענים רתומים לסוסים. נוסעים בתשלום הובלו על קו בין Oystermouth, Mumbles ו-Swansea Docks משנת 1807. כביש הרכבת קרונית הסוסים של גלוסטר וצ'לטנהאם (1809) נשא נוסעים אף על פי שמטרתה העיקרית הייתה משא.
היסטוריה > ארצות הברית

בארצות הברית הופיעה הרכבת הזו לראשונה בניו אורלינס בשנת 1832, שהופעלה על ידי חברת Pontchartrain Railroad, ואחריה אלה בשנת 1832 הרכבת ניו יורק והארלם בניו יורק (New York and Harlem Railroad). הקרוניות של זו האחרונות תוכננו על ידי ג'ון סטפנסון מ ניו רושל, ניו יורק, ונבנו בחברה שלו בניו יורק. בקרוניות מסוג זה המוקדמות ביותר השתמשו בסוסים ולפעמים בפרדות, בדרך כלל שניים כצוות, כדי לגרור את הקרונית. עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-19, היו בארצות הברית 415 חברות רכבת רחוב שפעלו לאורך מעל 6,000 מיל (9,700 קילומטרים) של מסלולים והסיעו 188 מיליון נוסעים בשנה באמצעות קרוניות סוסים. בשנת 1890 תושבי ניו יורק ביצעו 297 נסיעות לנפש בשנה בקרונית סוסים. לסוס של קרונית כזו הייתה בממוצע תוחלת חיים של כשנתיים.
היסטוריה > אירופה

קרוניות הרכבת הרתומות לסוסים הראשונות ביבשת אירופה הופעלו משנת 1828 על ידי מסילת הרכבת České Budějovice - Linz. אירופה ראתה ריבוי שימוש ברכבת קרונית הסוסים עבור שירותי חשמלית חדשים מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-19, עם עיירות רבות שבנו רשתות חדשות.
ראו גם

Cable car (railway)
Carville (San Francisco, California)
Dandy waggon
Hay Railway
List of horse-drawn railways]
Omaha Horse Railway
Rail transport in Walt Disney Parks and Resorts
Slate waggon
Trolley (horse-drawn)
Wagonway (horse-drawn railways)
הערות שוליים

↑  Middleton, William D. (1967). The Time of the Trolley, pp. 13 and 424. Milwaukee: Kalmbach Publishing. ISBN 0-89024-013-2.
↑  Eric Morris (Spring 2007). "From Horse Power to Horsepower" (PDF). Access. Berkeley, CA: University of California Transportation Center (30): 2–9. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-01-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4257460-2
ריווק רובוטיקס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית נאסד"ק: RWLK
 מייסדים:  עמית גופר
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים)
 מיקום המטה:  יקנעם עילית 
 משרד ראשי:  יקנעם עילית, ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  רובוטיקה 
 מוצרים עיקריים:  ReWalk לסיוע בהליכה
 מנכ"ל:  לארי ג'סינסקי
  
 rewalk.com
 
ריווק רובוטיקס בע"מ (באנגלית: ReWalk Robotics) היא חברת מכשור רפואי ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות ביוניות, לסיוע בהליכה של מוגבלים בהליכה, המסייעות להם לעמוד זקוף, ללכת ולעלות במדרגות. המוצרים העיקריים של החברה נמכרים במותגים ReWalk ו-ReStore.
החברה נוסדה ביוני 2001 על ידי ד"ר עמית גופר, לאחר שהפך למשותק בעקבות תאונת דרכים. מרכז החברה שוכן ביקנעם עילית. מאז 2014 ניירות הערך של החברה נסחרים בנאסד"ק. ד"ר גופר היה מנכ"ל החברה עד 2012, משנה זו ועד 2015 היא נשיא ו-CTO של החברה ובנובמבר 2015 פרש ממנה. מנכ"ל החברה מאז פברואר 2012 הוא לארי ג'סינסקי.
מוצרי החברה:
ReWalk: מערכת לסיוע בהליכה של משותקים בגפיים התחתונים, המסייעת להם לעמוד זקוף, ללכת ולעלות במדרגות. המוצר אושר לשימוש על ידי ה-FDA בשנת 2011. ביולי 2020 הוכנס המוצר לתוכנית ביטוח הבריאות הלאומית של ארצות הברית.
ReStore: מערכת קלת משקל הנלבשת על הרגל ומסייעת לשיקום של מי שהליכתו מוגבלת מחמת שבץ מוחי. המערכת פותחה על-פי מחקרים שנערכו באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2019 קיבל סימון CE ואושר לשימוש על ידי ה-FDA.
באוגוסט 2023 רכשה החברה את חברת AlterG, העוסקת אף היא בשיקום יכולת הליכה. תמורת הרכישה תשלם ריווק 19 מיליון דולר, בתוספת 65% מהצמיחה בפעילות בשנתיים שלאחר השלמת הרכישה.
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "התאונה שגרמה למשותקים ללכת", עמ' 330–333
הערות שוליים

↑  השלד החיצוני של ReWalk קיבל קוד ביטוחי בארה"ב, באתר TechTime‏, 16 ביולי 2020
↑  ארז ליבנה, ReWalk: ביטוח הבריאות בארה"ב הנפיק קוד למוצר הדגל; המניה מזנקת, באתר ביזפורטל, 15 ביולי 2020
↑  ReWalk פיתחה חליפת-הליכה חכמה לשיקום נפגעי שבץ, באתר TechTime‏, 30 במאי 2019
↑  ריווק רובוטיקס קיבלה אישור CE עבור חליפת ReStore™ המיועדת לשיקום נפגעי שבץ, באתר "טלנירי", 2 ביוני 2019
↑  צלי גרינברג, בשורות טובות לריווק: מערכת רובוטית שלה קיבלה את אישור ה-FDA, המניה נוסקת, באתר כלכליסט, 5 ביוני 2019
↑   אתר האינטרנט הרשמי של AlterG
↑  המזומן הוא מלך, והעסקה של ריווק היא דוגמה מצוינת לכך, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2023
↑  ReWalk Robotics to Acquire AlterG; Acquisition Builds Commercial Scale and Accelerates Path to Profitability, AlterG, August 8, 2023
שיטה איטרטיבית

דוגמה לשיטה איטרטיבית היא שיטת ניוטון-רפסון. מציאת השורש של הפונקציה (בכחול) נעשית באמצעות סדרת קירובים תוך שימוש במשיק (באדום)
במתמטיקה חישובית, שיטה איטרטיבית היא שיטה מתמטית שמשתמשת בניחוש התחלתי כדי לייצר סדרת קירובים טובים יותר ויותר לפתרון בעיה נתונה, כאשר הקירוב ה-n-י מחושב על ידי הקירובים שלפניו. שיטה איטרטיבית נקראת מתכנסת אם סדרת הפתרונות שהיא מייצרת מתכנסת לפתרון מסוים עבור קירוב ראשוני (כלומר עבור קלט מסוים). בדרך כלל תועדף שיטה בעלת התכנסות מוכחת, למרות זאת נפוץ השימוש גם בשיטות איטרטיביות שמשתמשות ביוריסטיקה (שכן למרות שהן לא מספקות ביטחון להתכנסות, הן מהירות יותר בדרך כלל).
דוגמה מוכרת לשיטה איטרטיבית היא אלגוריתם למציאת שורשים של פונקציה (או מערכת משוואות),  כדוגמת שיטת ניוטון-רפסון, המשתמשת בניחוש ראשוני כדי לייצר סדרת קירובים לפתרון. שיטה איטרטיבית נבדלת משיטה ישירה, שבה הבעיה נפתרת באמצעות סדרת פעולות סופית. בהיעדר שגיאות עיגול, שיטות ישירות צפויות להחזיר את הפתרון המדויק (כדוגמת פתרון מערכת משוואות  A\mathbf {x} =\mathbf {b}  באמצעות שיטת החילוץ של גאוס). במקרים רבים שיטות איטרטיביות הן השיטות היחידות לפתרון לבעיה ובפרט במערכות משוואות לא ליניאריות. שיטות איטרטיביות שימושיות גם במערכות ליניאריות מרובות משתנים (לעיתים עם מיליוני משתנים) שבהן שיטות ישירות עשויות להיות יקרות לחישוב.
רחמים נסים יהודה די שיגורה

| --- | --- |

 לידה:  אזמיר
 פטירה:  1880 י"ג בכסלו ה'תרמ"א אזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1880
 תחומי עיסוק:  דיינות
 חיבוריו:  עקב ענוה, מגיד דבריו ועוד
 אב:  רבי פנחס רפאל יהושע די שיגורה
 אם:  בת שבע רושא
 צאצאים:  משה, יצחק שמואל
 חתימה:   
 
רבי רחמים נסים יהודה די שיגורה (ה'תקס"ח 1808 - י"ג בכסלו ה'תרמ"א 1880) היה רב ודיין באזמיר ומחבר ספר דרשות עקב ענוה ופירוש להגדה של פסח מגיד דבריו.
תולדותיו

נולד באזמיר לבת שבע רושא רוזאניס ולרבי פנחס רפאל יהושע די שיגורה, מחבר ספר אות היא לעולם והוא בנם הבכור. בימי בחרותו חלה מאד. למד בבית מדרשם של הגבירים, האחים בכור מרדכי, רפאל שלמה ודוד אלעזר הכהן. כיהן כדיין בבית דינו של רבי משה בארקי. היה חזן ופייטן מעולה, עד שמכונה ”נעים זמירות ישראל”. מוזכר בספרי חכמי דורו, כמו רבי אברהם פלאג'י, רבי רחמים נסים יצחק פלאג'י בספרו יפה ללב, ורבי יוסף פונטרימולי. גם רבי חיים פלאג'י מביא ממנו חידושי תורה פעמים רבות וקורא לו:
גבר דחיל חטאין ידיד נפשי החכם הכולל נזר ישראל כמוהר"ר יאודה די שיגורה בן הרב המובהק
עמיתו בתורה היה רבי משה חיים מצליח. חברו הקרוב של רבי חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי, שהיה תלמידו של אביו.
פטירתו

נפטר בי"ג בכסלו ה'תרמ"א (1880) ונקבר באזמיר. ספדו לו רבי אברהם פלאג'י, רבי נסים חיים משה מודעי בספרו דרישה מחיים, שכותב עליו:
צדיק כזה שמכירים היינו רוב גדלו ומעלתו שחייבים אנחנו לנקור לנו כל עין ימין שבעונותינו אבדנו מרגלית ואבן יקרה שאין לה ערך ודמיון. הן מצד חכמתו גור אריה יאודה ידיו רב לו במלחמתה של תורה מלבד שאר שלמותיו שהיה סופר וש"ץ בקול נעים. ותמיד תפלותיו בהכנעה גדולה וקול בכיה בעת הצורך. וע"כ אם באנו לבכות על החסרון הגדול שעשה לכל עם הקהל לא די לנו ימים ולילות ותרדנה עינינו דמעה ועפעפינו יזלו מים. הן מצד לימוד התורה שהיה משים לילות כימים דבלי ספק עסקו בתורה כל כל כך היה מגן וצנה בעדינו כי על זה בלבד חיובא רמיא עלן למירם הספרא כ"ש שהיה מלא מצוות
פטירתו > צאצאיו

ילדיו היו: הרב יצחק שמואל (ה'תקצ"ט-ה'תרנ"ד) מדפיס ספרים באיזמיר, ורבי משה (ה'תר"ו-ה'תרע"ה) וחמש בנות.
ספריו

כתב ספרים הרבה, ורק שניים מהם נדפסו:
עקב ענוה (אזמיר תרמ"א) - פירושים וחידושים בנושא הענווה על סדר פרשות השבוע, חמש מגילות ופירושים על הנ"ך וכן שני דרושים, להספד ולהכנסת ספר תורה.
מגיד דבריו (אזמיר תרמ"א) - פירוש גדול על הגדה של פסח וכן הלכות החג.
שבט מיאודה - דרשות. (כת"י)
דרושים והספדים במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
יאודה לקדשו - על ספר תהלים
אות לרחמים
תפילה לעני
ספר כריתות
ציון ברחמים
ספר מערכות (כארבע מאות דף) בכת"י.
הערות שוליים

↑  עקב ענוה, הקדמת מעלת הרב המחבר
↑  רבי חיים פאלאג'י, ארצות החיים, שער ב' אות ט"ו
↑  מכנה אותו: "רב אחאי גאון הרב כמהר"ר..." כמו בספר וימהר אברהם מערכת ז', דף ס ע"א, ושם במערכת י' דף פב ע"א.
↑  חלק ג', אורח חיים סימן תרכ"א
↑  פני יוסף, דף ט"ז עמוד ב'
↑  למשל: תנופה חיים, סדר פנחס
↑  אם הבנים חלק ב' דף כה עמוד א
↑  אברהם את ידו, דרוש ה' לשבת הגדול
↑  דרוש י"ג להספד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302698805171  ISNI: 0000 0000 5456 8188  LCCN: nr95014085  VIAF: 298178566   WorldCat (עם VIAF): 298178566
שי בזק

| --- | --- |

שי בזק
 לידה:  1968 (בן 56 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
בזק, 1996
שי בזק (נולד בשנת 1968) הוא דיפלומט, איש תקשורת ואיש עסקים ישראלי. היה יועץ תקשורת של בנימין נתניהו וקונסול ישראל לשעבר בפלורידה, בפוארטו ריקו ובבוסטון.
משנת 2015 משמש כראש משלחת קק"ל בלונדון ובשנת 2020 מונה למנכ"ל ארגון אלנט אירופה ישראל.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לשמואל בזק, בנו של בצלאל בזק, ולאסתר, בת למשפחת שרשבסקי מגרמניה (דודניתו של מיכאל ששר). למד בישיבה התיכונית בר-אילן בתל אביב. בצה"ל שירת ביחידת שמשון וכצלף. סיים תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה במדעי החברה ותואר שני במינהל ציבורי ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. לאחר פטירת אביו בשנת 1982 עברה משפחתו להתגורר בימית במסגרת המאבק נגד הנסיגה מסיני ובהמשך עברה לגוש קטיף, ופונתה ממנו בתוכנית ההתנתקות.
בשנות התשעים שימש ככתב המדיני של סוכנות הידיעות עתי"ם. כמו כן שימש דובר מועצת יש"ע, דובר תנועת מולדת, ועוזרו של חבר הכנסת רחבעם זאבי. בבחירות לכנסת השלוש עשרה הוצב במקום ה-84 ברשימת המפלגה לכנסת.
בשנת 1994 החל לשמש יועצו לתקשורת של בנימין נתניהו, אז יושב-ראש האופוזיציה. כשנבחר נתניהו לראשות הממשלה, בשנת 1996, הוסיף בזק לשמש בתפקידו, ופרש ממנו ב-1998. לאחר סיום תפקידו כיועצו של נתניהו, התמנה בזק לקונסול הכללי של ישראל בפלורידה ובפוארטו ריקו. לאחר תום כהונתו שימש מנכ"ל של חברת השקעות פרטית, חבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומרצה לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2001 מונה למרכז הצוות האסטרטגי במטה הליכוד בבחירות שבהן התמודד אריאל שרון, ובשנת 2008 נקרא על ידי נתניהו אל צוות ההסברה של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שנערכו ב-2009. לאחר הבחירות, שבהן ניצח הליכוד, היה בזק מועמד לתפקיד יושב-ראש רשות השידור וכן ליושב-ראש מועצת הרשות השנייה, אולם מינויו לא יצא לפועל.
בשנת 2010 היה אמור להתמנות לקונסול ישראל בניו יורק כמועמדם של ראש הממשלה נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן, ובסופו של דבר מונה לקונסול הכללי של ישראל בבוסטון.
בשנת 2015 נשלח כראש משלחת הקרן הקיימת ללונדון.
בשנת 2020 מונה למנכ"ל ארגון אלנט אירופה ישראל.
הערות שוליים

↑  מיכאל טוכפלד, "אמא אמרה: לא נלחמתי בבריטים כדי לגור על חוף הים", 29 במרץ 2018
↑  מעריב, ‏הצעה: הדובר שי בזק יהפוך לראש לשכת נתניהו, באתר גלובס, 18 בפברואר 1997
↑  גלי וינרב, ‏שי בזק יקשר בין חברות ישראליות לגופי שיווק בארה"ב, באתר גלובס, 10 במאי 2004
↑  מתן שירם, ‏יחליף את דאבוש? שי בזק יכהן כחבר מועצת הרשות השנייה, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2009
↑  אמיר טייג, שי בזק - המועמד המוביל לתפקיד יו"ר רשות השידור, באתר כלכליסט, 15 ביוני 2009
↑  לילך ויסמן, ‏יועצו לשעבר של נתניהו בדרך לבוסטון: שי בזק ימונה לקונסול, באתר גלובס, 26 באוגוסט 2010
↑  רביב דרוקר, תחקיר המקור: היער הפוליטי הסבוך של קק"ל, המקור, 29 בינואר 2015
חנוכת גני ילדים ומרכז צעירים בקרית מלאכי, אתר קק"ל, 17 במאי 2016
↑  Shai Bazak Named as New CEO of ELNET-Israel, ELNET, ‏2020-09-13 (באנגלית אמריקאית)
שוג'י נקמורה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1954 (בן 70) Ikata, יפן 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקושימה  אוניברסיטת נגויה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה (1999)  Ehime University  Nichia 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2014)  פרס לזכר נישינה (1996)  מדליית האגודה לחקר החומרים (1997)  פרס האנרגיה העולמי (2015)  פרס טכנולוגיית המילניום (2006)  IET Kelvin Lecture (2010)  Nick Holonyak Jr. Award (2001)  Clarivate Citation Laureates (2002)  IEEE Jack A. Morton Award (1998)  פרס האקדמיה - היישום התעשייתי של המדע (2020)  פרס אשאסי (2000)  פרס קרל צייס (2000)  מדליית בנג'מין פרנקלין (2002)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2008)  מסדר התרבות (2014)  פרס ההצטיינות בתרבות (2014)  פרס הארווי (2009)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2015)  פרס האלקטרוניקה הקוונטית (2002)  פרס המלכה אליזבת להנדסה (2021)  פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (2015)  מדלית אדיסון 
 
שוג'י נקמורה (ביפנית: 中村 修二; נולד ב-22 במאי 1954, באיקטה, מחוז אהימה, יפן) הוא מהנדס אלקטרוניקה ומדען יפני אזרח ארצות הברית, המשמש כפרופסור בקולג' להנדסה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. נקמורה, יחד עם שני מדענים יפנים נוספים, הירושי אמאנו ואיסאמו אקאסאקי, הוא זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2014, פרס צ'ארלס סטארק דרייפר לשנת 2015 ופרס המלכה אליזבת להנדסה לשנת 2021. נקמורה ושותפיו זכו בפרס נובל לפיזיקה, על פיתוח דיודת ה-LED בצבע כחול, שאפשרה פיתוח וייצור של נורות לד חסכוניות באנרגיה.
ביוגרפיה

נקמורה סיים ב-1977 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת טוקושימה, ושנתיים לאחר מכן תואר שני באותו תחום. הוא הצטרף לחברה קטנה בעיר טוקושימה, ניצ'יה (Nichia) כמיקלז, ושם החל במחקר של דיודות אור, במטרה לפתח דיודה פולטת אור כחול.
בהסתמכו על מחקרים אחרים, הצליח נקמורה למצוא שיטה לייצור הדיודה הכחולה, שהייתה מתאימה גם לייצור המוני. הוא קיבל בתחילה רוח גבית מהחברה בה עבד, אך בהמשך החליטה החברה להשעות את המחקר בתואנה שהוא צורך משאבים רבים בכסף ובזמן. הוא המשיך לפתח את הלד הכחול בכוחות עצמו, ובשנת 1993 הצליח לייצר אותו.
ב-1994 קיבל תואר דוקטור להנדסה מאוניברסיטת טוקושימה. הוא עזב את חברת Nichia בשנת 1999 והחל לשמש כפרופסור להנדסה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
בשנת 2001 תבע נקמורה את מעסיקתו לשעבר, Nichia, בסכום של כ-190 מיליון דולר, על בונוס בגין התגלית, ולבסוף הגיע עמה לפשרה שלפיה שולמו לו 840,000,000 ין יפני (כ-8 מיליון דולרים אמריקאיים). בית המשפט העריך את שווי ההמצאה לחברה בכ-580 מיליון דולר.
נקמורה עבד גם על פיתוח דיודות לאור ירוק, והיה שותף כמה שנים מאוחר יותר בפיתוח דיודות האור הלבן, המורכבות מדיודה כחולה המצופה בציפוי פלואורסצנטי צהוב שיוצרים יחד אור לבן, שהן הבסיס לנורות הלד וכן בפיתוח דיודות לייזר כחולות המשמשות בדיסקים מסוג Blu-ray.
כיום משמש נקמורה כפרופסור לחומרים באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ומחזיק בלמעלה מ-100 פטנטים.
במהלך הקריירה שלו זכה נקמורה בפרסים רבים, בהם פרס הארווי מטעם הטכניון, בו זכה ב-2009. ב-2014 הוכתר כחתן פרס נובל לפיזיקה, יחד עם שני עמיתיו לפיתוח ההמצאה.
בהחלטתה קבעה ועדת הפרס כי "הם הצליחו במקום שכולם נכשלו". אקסאקי עבד עם אמאנו באוניברסיטת נגויה, בו-בזמן ש נקמורה הועסק בניצ'יה כימיקלז, חברה קטנה בטוקושימה. ההמצאות שלהם היו מהפכניות. נורות הליבון האירו את המאה ה-20, המאה ה-21 תהיה מוארת על ידי נורות LED".
הזכייה בנובל לוותה בביקורת כיוון שוועדת הנובל התעלמה מעבודתיהם של הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס, שפיתחו דיודה כחולה לראשונה, אך היא הייתה בעוצמה נמוכה מדי ולא שימושית, וכן התעלמה מניק חולונייק ואולג לוסב, שהובילו לפיתוח דיודת ה-LED הראשונה, האדומה.
עמית בינלאומי באקדמיה המלכותית להנדסה (2019).
התגלית

עד שנות התשעים היו דיודות פולטות אור בשימוש בעיקר בנורות בקרה למכונות ולמכשירים חשמליים, בשל העובדה כי עוצמת הדיודות הייתה נמוכה מאוד וכן לא הייתה בנמצא דיודה פולטת אור בצבע כחול, הדרושה כדי לייצר אור לבן. כדי לייצר אור לבן נדרש שילוב של שלושת צבעי היסוד: אדום, ירוק וכחול. דיודות בצבע אדום ואינפרא-אדום פותחו כבר בתחילת שנות השישים, בסוף שנות השישים פותחו דיודות ירוקות וכתומות, ובתחילת שנות השבעים פותחה גם דיודה פולטת אור צהוב.
מחקר רב התבצע מאז שנות השישים, בהן פותחה לראשונה דיודת האור האדום, כדי לפתח את הדיודה לאור כחול, אך פריצת דרך לא נראתה באופק. הבעיה העיקרית הייתה הקושי בייצור של מוליכים למחצה מסוג p המבוססים על גליום ניטריד, בעוד מוליכים למחצה כגליום ארסניד כבר היו בשימוש לייצור דיודות אור אדומות. ב-1972, הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס מאוניברסיטת סטנפורד, פיתחו את הדיודה פולטת אור הראשונה שהאירה בצבע כחול מסוג גליום ניטריד. בשנת 1989, חברת Cree פיתחה דיודות אור כחולות מסוג צורן קרביד שגם הן היו חלשות, אולם אפשרו לייצר דיודות מחליפות צבעים מסוג RGB ואף אור לבן על ידי שילוב כל שלושת הצבעים ביחס עוצמות הנכון.
לאחר הצטרפותו לחברת ניצ'יה החל נקמורה במחקר על דיודות אור, ובעיקר על דיודות מסוג GaN ( גליום ניטריד gallium nitride ), כדי לפתח את הדיודה פולטת אור בצבע כחול. בעבודתו הסתמך על מחקרה של קבוצה בראשות אקאסאקי, (שזכה אף הוא בפרס), שגילתה דרך להקרין אלומת אלקטרונים על גליום ניטריד מאולח במגנזיום. שיטה זו לא התאימה לייצור המוני, והפיזיקה שלה לא הובנה היטב. נקמורה הצליח לפתח שיטה לייצור המוליך למחצה, שהייתה הרבה יותר מתאימה לייצור המוני.
פיתוח דיודת האור בצבע כחול בבהירות גבוהה בשנות התשעים הביא לקראת סוף העשור לפיתוח של דיודות פולטות אור לבן ("WLED") בעוצמה מספקת כדי לשמש לתאורה, ולייצור של נורות לד שמחליפות בהדרגה את נורות הליבון הוותיקות. נמצא כי לנורות אלה נצילות של עד 50 לומן לוואט, ועם השנים פותחו גם כאלו עם נצילות של עד 100 לומן לוואט. משערים כי הן יכולות לפעול במשך 100,000 שעות לעומת נורות להט המחזיקות 1,000 שעות ופלואורסצנט המחזיקות 15,000 שעות, אולם אין עדיין הוכחות לאריכות חייו של ה-LED הלבן בתאורה הכללית, בשל היותה של הטכנולוגיה צעירה יחסית. כמו כן, אין הוכחות מחקריות באמת לחיסכון באנרגיה בתאורת LED בהשוואה לנורות פלואורסצנטיות ונורות פריקה אחרות. דיודות האור נמצאות כיום כמעט בכל מכשיר חשמלי, ובכלל זה בצגי מחשב וטלוויזיה, בסמארטפונים, בפנסי כלי רכב ובתאורה חשמלית.
ריווי חמצן בדם

| --- | --- |
 שיוך:  ריווי חמצן, ציוד רפואי 
 מיקום אנטומי:  דם 
 מזהים
 קוד MeSH:  G03.707 
 מזהה MeSH:  D000089382 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0523807 
 
מדידת רמת ריווי החמצן בדם באמצעות מכשיר אוקסימטר
ריווי חמצן בדם (באנגלית: Oxygen saturation, ובקיצור: סטורציה) הוא מדד לרמת חמצון הדם הנמדד באחוזים.
יחס

רמת הריווי מוגדרת כיחס בין ההמוגלובין המחומצן בדם לבין סך ההמוגלובין (מחומצן + לא מחומצן). בדרך כלל נמדדת רמת ריווי החמצן הפריפריאלית.
רמת הריווי מוגדרת על ידי הנוסחה:
 S_{{\ce {pO2}}}={\frac {{\ce {HbO2}}}{{\ce {{HbO2}+Hb}}}}
רמת ריווי החמצן בדם נותנת ביטוי ליכולת הריאות לחמצן את הדם והאם אספקת החמצן לשאר הגוף תקינה. אצל אדם רוויון החמצן התקין הוא 95%–100%. בגבהים של מעל 1,600 מטר רמת ריווי תקינה היא כ-92%. ריווי מתחת ל-90% מוגדר כהיפוקסמיה. מתחת למדד זה, החולה יתקשה לנשום ועלול להופיע גוון כחלחל בקצות האצבעות ככל שרמת הריווי נמוכה. ריווי מתחת ל-80% מהווה סכנה בריאותית ויכול להוביל לעילפון ואף לנמק באיברים מסוימים אם הוא מתמשך.
מדידת רמת ריווי החמצן מאפשרת לאבחן את יכולת הריאות לחמצן את הדם וכן מספקת מדד של רמת החמצן שהאדם שואף.
אופן המדידה

ניתן למדוד את רמת החמצן בשתי דרכים:
באמצעות מדידה של רמות הגזים – חמצן ופחמן דו-חמצני – בדם הנשאב מעורק. זוהי בדיקה מדויקת הנותנת תמונת מצב באשר לכמות החמצן בדם.
באמצעות אוקסימטר – מד חמצן. זוהי בדיקה לא פולשנית שאינה מצריכה שאיבת דם. היא בטוחה ונוחה, ונמצאת בשימוש נרחב בעולם הרפואה.
אבחנה וטיפול

רמת הריווי נמדדת באחוזים, המצב התקין הוא בין 96%-99%. רמת ריווי חמצן נמוכה מ-95% מחייבת בירור הגורם לכך, בדרך כלל החולה יועבר לטיפול והשגחה בבית חולים. רמות חמצן מתחת ל-80% עלולות לפגוע בתפקוד האיברים ויש להתייחס לכך כמצב מסכן חיים.
התמיכה ושיפור רמת הריווי בדם נעשית בהנשמה באמצעות מסיכת חמצן, בריכוז גבוה.