stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורארה
היסטוריה > שימושים רפואיים

הרופא הסקוטי ג'ורג' הארלי (אנ') (1829–1896) הראה ב-1850 שקורארה יעילה לטיפול בהרעלת טטנוס וסטריכנין. בשנת 1857 פרסם קלוד ברנאר (1813–1878) את תוצאות הניסויים שלו בהם הוכיח כי מנגנון הפעולה של הקורארה הוא תוצאה של הפרעה בהולכה של דחפים עצביים מתא עצב תנועתי לשריר השלד, וכי הפרעה זו התרחשה בצומת עצב-שריר. משנת 1887, כלל הקטלוג של Burroughs Wellcome תחת שם המותג 'Tabloids', טבליות 1⁄12 גריין (5.4 מיליגרם) של קורארה (מחיר: 8 שילינג) לשימוש בהכנת תמיסה להזרקה היפודרמית. בשנת 1914 תיאר הנרי האלט דייל (1875–1968) את הפעולות הפיזיולוגיות של אצטילכולין. לאחר 25 שנים, הוא הראה כי אצטילכולין אחראי על העברה עצבית-שרירית, אותה ניתן לחסום על ידי קורארה.
הרעלן הידוע והחשוב ביותר מבחינה היסטורית (בגלל יישומיו הרפואיים) הוא D-tubocurarine (אנ'). הוא בודד מהסם הגולמי - מדגימה של קורארה ממוזיאון - בשנת 1935 על ידי הרולד קינג מלונדון, שעבד במעבדתו של סר הנרי דייל. קינג גם גילה את המבנה הכימי שלו. פסקוואל אסקנונה (Pascual Scannone), רופא מרדים מוונצואלה שעבר הכשרה והתמחות בעיר ניו יורק, ערך מחקר מקיף על קורארה כגורם משתק אפשרי עבור חולים במהלך פרוצדורות כירורגיות. בשנת 1942, הוא הפך לאדם הראשון באמריקה הלטינית שהשתמש בקורארה במהלך הליך רפואי, כאשר ביצע בהצלחה צנרור של קנה הנשימה בחולה לו נתן קורארה עבור שיתוק שרירים בבית החולים אל אלגודונאל (El Algodonal) בקראקס, בירת ונצואלה.
לאחר השימוש הראשון ב-1942, הפכו הקורארה ונגזרותיה לחומר משתק בשימוש נרחב במהלך פרוצדורות רפואיות וכירורגיות. ברפואה הוחלף הקורארה על ידי מספר חומרים דמויי קורארה, כגון פנקורוניום ברומיד (אנ') (משווק תחת השם פבולון – Pavulon) אשר להם פרופיל פרמקודינמי דומה, אך עם פחות תופעות לוואי.
מבנה כימי

המרכיבים השונים של קורארה הם תרכובות אורגניות המסווגות כאלקלואידים איזוקווינולין (אנ') או אינדול. טובוקרארין (אנ') הוא אחד המרכיבים הפעילים העיקריים ברעל החיצים הדרום אמריקאי. בתור אלקלואיד, טובוקרארין הוא תרכובת המורכבת מבסיסים חנקניים, אם כי המבנה הכימי של האלקלואידים משתנה במידה רבה.
כמו רוב האלקלואידים, טובוקרארין וטוקסיפרין C מורכבים ממערכת מחזורית עם אטום חנקן בקבוצת אמינים. מצד שני, בעוד שאצטילכולין אינו מכיל מערכת מחזורית, הוא מכיל קבוצת אמינים. בגלל קבוצת אמינים זו, אלקלואידים מסוג קורארה יכולים להיקשר בקלות לאתר הפעיל של קולטני אצטילכולין (ACh) בצומת העצב-שריר, ולחסום דחפים עצביים מלהישלח לשרירי השלד, ולמעשה לשתק את שרירי הגוף.
תכונות פרמקולוגיות

קורארה הוא דוגמה לתרופה להרפיית שרירים (אנ') ללא דפולריזציה החוסמת את הקולטן הניקוטיני לאצטילכולין (nAChR), אחד משני הסוגים של קולטני אצטילכולין (ACh), בצומת עצב-שריר. הרעלן העיקרי של הקורארה ה-d-tubocurarine, תופס את אותו מיקום על הקולטן כמו ACh עם זיקה שווה או גדולה יותר, ואינו מעורר תגובה, מה שהופך אותו לאנטגוניסט תחרותי. התרופה נגד הרעלת קורארה היא מעכב אצטילכולין אסטראז (AChE) (אנטי כולינסטראז), כגון פיזוסטיגמין או נאוסטיגמין. על ידי חסימת פירוק ACh, מעכבי AChE מעלים את כמות ACh בצומת העצב-שריר; לאחר מכן, ה-ACh המצטבר יתקן את השפעת הקורארה על ידי הפעלת הקולטנים שאינם חסומים על ידי רעלן בקצב גבוה יותר.
זמן ההשפעה משתנה בין דקה אחת (עבור טובוקרארין בעירוי, שחודר לווריד גדול יותר), לבין 15 עד 25 דקות (למתן תוך שרירי, כאשר החומר מוחדר לרקמת השריר).
הקורארה לא מזיק אם הוא נלקח דרך הפה כי תרכובות הקורארה גדולות מדי וטעונות מאוד כדי לעבור דרך רירית מערכת העיכול כדי להיספג בדם. מסיבה זו, אנשים יכולים לאכול בבטחה טרף מורעל בקורארה, ואין לזה השפעה על הטעם שלו.
תכונות פרמקולוגיות > הרדמה

ניסיונות בודדים להשתמש בקורארה במהלך הרדמה מתוארכים לשנת 1912 על ידי ארתור לאוון מלייפציג, אך קורארה הגיעה להרדמה באמצעות פסיכיאטריה (נזעי חשמל). בשנת 1939 השתמש בה אברם בנט (אנ') כדי לשנות את הטיפול בפרכוסים הנגרמים על ידי מטרזול (אנ'). מרפי שרירים משמשים בהרדמה מודרנית מסיבות רבות, כגון מתן תנאי פעולה אופטימליים והקלת צנרור של קנה הנשימה. לפני מרפי שרירים, הרופאים המרדימים היו צריכים להשתמש במינונים גדולים יותר של חומר ההרדמה, כגון דיאתיל אתר, כלורופורם או ציקלופרופאן כדי להשיג מטרות אלו. הרדמה עמוקה כזו הגבירה את הסיכון להרוג חולים מבוגרים או עם בעיות לב.
מקור הקורארה באמזונס נחקר לראשונה על ידי האתנובוטנאי האמריקאי ריצ'רד אוונס שולטס (אנ') בשנת 1941. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, היא שימשה בבתי חולים כמרפי שרירים. הוא גילה שסוגים שונים של קורארה דורשים עד 15 מרכיבים, ועם הזמן עזר לזהות יותר מ-70 מינים שייצרו את התרופה.
בשנות הארבעים של המאה ה-20, היא שימשה בהזדמנויות בודדות במהלך הניתוח, מכיוון שהיא נחשבה בטעות למשכך כאבים או לחומר הרדמה. המטופלים דיווחו שהרגישו את מלוא עוצמת הכאב אף על פי שהם לא היו מסוגלים לעשות דבר בנידון מכיוון שהם בעצם היו משותקים.
ב-23 בינואר 1942, נתנו הרולד גריפית' (אנ') ואניד ג'ונסון (אנ') תכשיר סינתטי של קורארה (Intercostrin/Intocostrin) למטופל שעבר כריתת תוספתן (להשלמת הרדמה קונבנציונלית). נגזרות של קורארה בטוחות יותר, כגון רוקורוניום (אנ') (מוכר בשם זמורון) ופנקורוניום (אנ') (משווק תחת השם פבולון – Pavulon), החליפו את ה-d-tubocurarine להרדמה במהלך הניתוח. בשימוש עם האלוטן (אנ') יכול d-tubocurarine לגרום לירידה עמוקה בלחץ הדם בחלק מהחולים שכן שתי התרופות הן חוסמות גנגליון (אנ'). עם זאת, בטוח יותר להשתמש ב-d-tubocurarine עם אתר.
בשנת 1954 פורסם מאמר מאת ביצ'ר וטוד שטענו שהשימוש בתרופות להרפיית שרירים (תרופות הדומות לקורארה) הגביר את המוות עקב הרדמה כמעט פי שישה. טענה זו הופרכה ב-1956.
לרשות המרדימים המודרניים עומד מגוון תרופות להרפיית שרירים לשימוש בהרדמה. היכולת לייצר הרפיית שרירים ללא קשר להרגעה אפשרה למרדים להתאים את שתי ההשפעות באופן עצמאי ובאופן מיידי כדי להבטיח שהמטופלים שלהם יהיו מחוסרי הכרה בבטחה ורגועים מספיק כדי לאפשר ניתוח. השימוש בתרופות חוסמות עצב-שריר טומן בחובו סיכון למודעות בזמן הרדמה.
הצמחים כמקור לקורארה

ישנם עשרות צמחים שניתן לבודד מהם אלקלואידים של איזוקווינולין ואינדול בעלי השפעות מרפאות, ואשר נוצלו על ידי שבטים ילידים של אמריקה המרכזית והדרומית לייצור רעל חצים. ביניהם:
במשפחת הסהרוניים (Menispermaceae)
הסוג Chondrodendron בעיקר C. Tomentosum
הסוג Curarea, המינים C. Toxicofera ו-C. Tecunarum
הסוג Sciadotenia
הסוג Telitoxicum
הסוג Abuta
הסוג Caryomene
הסוג Anomospermum
הסוג Orthomene
הסוג Cissampelos, קטע L. (Cocculeae) של הסוג
משפחות אחרות:
כמה מינים מהסוג סטריכנוס של משפחת הלוגניים כולל S. Toxifera‏, S. Guianensis‏, S. Castelnaei‏, S. Usambarensis
צמח בתת-משפחת Aroideae ממשפחת הלופייםe הנקרא טאג'ה (taja)
לפחות שלושה חברים מהסוג Artanthe ממשפחת הפלפליים
Paullinia cururu במשפחת הסבונניים (Sapindaceae)
כמה צמחים ממשפחת הספלוליים דווחו גם הם כמקורות.
אלקלואידים בעלי פעילות דמוית קורארה קיימים בצמחים מהסוג Erythrina של משפחת הקטניות.
רעילות

הרעילות של אלקלואידים של הקורארה בבני אדם לא הוכחה. מתן הקורארה חייב להיות פרנטרלי, שכן ספיגה במערכת העיכול אינה יעילה.
אנושי: 0.735 הערכה (צורה ושיטת מתן לא מצוינים)
עכבר: סיר: 0.8–25; צינור: 5-10; דלעת: 2-15.
הכנה

בשנת 1807, סיפק אלכסנדר פון הומבולדט תיאור של עד הראייה הראשון של הכנת קורארה. תערובת של גרדת קליפות צעירות של צמח סטריכנוס, חלקי צמחים מנוקים אחרים, ומדי פעם ארס נחשים מבושל במים במשך יומיים. לאחר מכן מסננים את הנוזל הזה ומאדים כדי ליצור משחה כהה, כבדה וצמיגה שתיבדק על עוצמתה מאוחר יותר. משחת הקורארה זו תוארה כמרירה מאוד בטעמה.
ב-1938, אספו ריצ'רד גיל (Richard Gill) והמשלחת שלו דוגמאות של קורארה מעובד ותיארו את שיטת ההכנה המסורתית שלו; אחד ממיני הצמחים שבהם השתמשו באותה תקופה היה Chondrodendron tomentosum (אנ').
הכנה > תוספים

לתכשיר מוסיפים צמחי מרפא מגרים שונים, חרקים עוקצים, תולעים רעילות וחלקים שונים של דו-חיים וזוחלים. חלק מאלה מאיצים את תחילת הפעולה או מגבירים את הרעילות; אחרים מונעים מהפצע להחלים או את קרישת הדם.
אבחון וניהול של הרעלת קורארה

ניתן לזהות הרעלת קורארה על ידי סימנים אופייניים של תרופות חוסמות עצב-שריר (אנ') כגון שיתוק, כולל נשימה, אך לא משפיעות ישירות על הלב.
הרעלת קורארה יכולה להיות מטופלת על ידי הנשמה מלאכותית כגון הנשמה מפה לפה (אנ'). במחקר שנערך על 29 מתנדבי צבא שהיו משותקים בקורארה, הצליחה הנשמה מלאכותית לשמור על ריווי חמצן בדם של תמיד מעל 85%, רמה שבה אין עדות לשינוי במצב התודעה (אנ'). עם זאת, הרעלת קורארה מחקה את תסמונת הנעילה בכך שיש שיתוק של כל שריר שנשלט מרצון בגוף (כולל העיניים), מה שהופך למעשה לבלתי אפשרי עבור הקורבן לאשר שהוא בהכרה בעודו משותק.
נשימה ספונטנית מתחדשת לאחר סיום משך הפעולה של הקורארה, שהוא בדרך כלל בין 30 דקות ל-8 שעות, בהתאם לסוג הרעלן והמינון. שריר הלב אינו מושפע ישירות מהקורארה, אך אם חלפו יותר מארבע עד שש דקות מאז הפסקת הנשימה, שריר הלב עלול להפסיק לתפקד בשל חוסר חמצן, מה שמחייב החייאה לב-ריאה כולל עיסוי בית החזה.
אבחון וניהול של הרעלת קורארה > נוגדי רעל

מכיוון שטובוקרארין ושאר מרכיבי הקורארה נקשרים באופן הפיך לקולטני ACh, הטיפול בהרעלת קורארה כרוך בהוספת מעכב אצטילכולין אסטראז (AChE), שיעצור את הרס האצטילכולין כך שיוכל להתחרות בקורארה. ניתן לעשות זאת על ידי מתן מעכבי אצטילכולין אסטראז (AChE) כגון פירידוסטיגמין (אנ'), נאוסטיגמין, פיזוסטיגמין ואדרופוניום (אנ'). אצטילכולין אסטראז הוא אנזים המשמש לפירוק המוליך העצבי אצטילכולין (ACh) שנשאר בסינפסות של תאי עצב מוטוריים. המעכבים שהוזכרו לעיל, המכונים תרופות "אנטי-קוראריות", נקשרים באופן הפיך לאתר הפעיל של האנזים, ומונעים ממנו להיקשר ליעד המקורי שלו, ACh. על ידי חסימת פירוק ACh, מעכבי AChE יכולים להעלות ביעילות את כמות ACh הקיימת בצומת עצב-שריר. לאחר מכן, ה-ACh המצטבר יתקן את השפעת הקורארה על ידי הפעלת הקולטנים שאינם חסומים על ידי הרעלן בקצב גבוה יותר, החזרת הפעילות לתאי העצב המוטוריים ולתנועת הגוף.
לקריאה נוספת

Foldes, F. F. (1993), "Anästhesie vor und nach Curare" [Anesthesia before and after curare], Anaesthesiol Reanim (בגרמנית), vol. 18, no. 5, pp. 128–131, PMID 8280340, נבדק ב-20 ביוני 2005 {{citation}}:  (עזרה)
"Harold Griffith, Fonds P090". Archival Collections Catalogue. Osler Library of the History of Medicine, McGill University Library, McGill University. – contains papers and records pertaining to Griffith's introduction of curare into anesthesiology
James, Mel, "Harold Griffith", Canada Heirloom Series, Volume 6, אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2004, נבדק ב-20 ביוני 2005 {{citation}}:  (עזרה)
Raghavendra, Thandla (ביולי 2002). "Neuromuscular blocking drugs: discovery and development". Journal of the Royal Society of Medicine. 95 (7): 363–367. doi:10.1177/014107680209500713. PMC 1279945. PMID 12091515. {{cite journal}}:  (עזרה)
Smith, Roger P., "Cholernergic Transmission", Dartmouth College, Trustees of Dartmouth College, אורכב מ-המקור ב-29 בדצמבר 2007, נבדק ב-13 במרץ 2007 {{citation}}:  (עזרה)
Strecker, G.J.; Jackson, M.B. (באוקטובר 1989). "Curare binding and the curare-induced subconductance state of the acetylcholine receptor channel". Biophysical Journal. 56 (4): 795–806. Bibcode:1989BpJ....56..795S. doi:10.1016/S0006-3495(89)82726-2. PMC 1280535. PMID 2479422. {{cite journal}}:  (עזרה)
Waterton, Charles.  Bullen, A. H. (ed.). Wanderings In South America. אורכב מ-המקור ב-2008-06-05 – via Project Gutenberg.
ביאורים

↑  intubation, הליך רפואי הכולל החדרת צינור לגוף
רוברטו מוסי

רוברטו מוסי (באיטלקית: Roberto Mussi; נולד ב-25 באוגוסט 1963 במאסה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
מוסי שיחק באיטליה לאורך כל הקריירה, והגיע להישגים במדיהן של פארמה, מילאן וטורינו. הוא ייצג את נבחרת איטליה בטורנירי מונדיאל 1994 (שם העפילה לגמר) ויורו 1996, ובסך הכול ערך במדיה 11 הופעות.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

הקריירה הבינלאומית של מוסי בנבחרת איטליה התנהלה כולה תחת המאמן אריגו סאקי, שטרם מינויו למאמן הנבחרת החתים את מוסי בפארמה ולאחר מכן במילאן. סאקי העלה את מוסי בהרכב הפותח להופעת בכורה ב-13 באוקטובר 1993, בניצחונה הביתי של איטליה 3-1 על סקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. את הופעתו השנייה ערך במשחק ידידות מול שווייץ לקראת טורניר הגמר שמונה חודשים אחר כך.
על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי של מוסי, שכלל שתי הופעות בלבד, הוא זומן על ידי סאקי לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. מוסי לא שולב כלל במהלך שלב הבתים, ממנו העפילה איטליה דרך המקום השלישי בלבד. את הופעת הבכורה שלו בטורניר ערך בשלב שמינית הגמר, כשפתח בהרכב איטליה מול ניגריה. שתי דקות לסיום ההתמודדות, בישל מוסי לרוברטו באג'ו את שער השוויון של איטליה שקבע 1-1, ובהארכה השלים באג'ו צמד שקבע 2-1 לאיטלקים, שהמשיכו לרבע הגמר. מוסי לא שותף בניצחונה של איטליה 2-1 על ספרד ברבע הגמר, אך שב להרכב בניצחון 2-1 על בולגריה בחצי הגמר, ושמר על מקומו בהרכב גם למשחק הגמר מול ברזיל. לאחר 35 דקות במשחק הגמר נפצע מוסי ונאלץ לצאת בחילוף מוקדם. איטליה נוצחה בסיום בדו-קרב בעיטות עונשין.
מוסי לא נטל חלק משמעותי במוקדמות יורו 1996, בו ערך שתי הופעות בלבד. הוא צבר שלוש הופעות בינלאומיות בלבד בתוך שנתיים, אך על אף זאת זומן על ידי סאקי לסגל איטליה לקראת יורו 1996 באנגליה. מוסי פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של איטליה בשלב הבתים, בהם גברה 2-1 על רוסיה, נוצחה באותה תוצאה על ידי צ'כיה ונפרדה בשוויון 0-0 עם גרמניה. איטליה סיימה את הבית במקום השלישי בלבד, והודחה מהמשך הטורניר.
סיום דרכו של סאקי לאחר הטורניר סיים גם את דרכו של מוסי בנבחרת, עם 11 הופעות וללא שערים.
תארים

גביע אופ"א (2): 1994/1995, 1998/1999
הגביע האיטלקי: 1998/1999
גביע אירופה לאלופות: 1988/1989
אליפות איטליה: 1987/1988
הסופר קאפ האיטלקי: 1988
גביע מיטרופה: 1991
הגביע האיטלקי: 1992/1993
גביע העולם: 1994 (מקום שני)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981/1982 | מאסזה | איטליההליגה האיטלקית החמישית | 22 | 0 |
| 1982/1983 | מאסזה | איטליההליגה האיטלקית החמישית | 28 | 0 |
| 1983/1984 | מאסזה | איטליההליגה האיטלקית הרביעית | 28 | 0 |
| 1984/1985 | מאסזה | איטליההליגה האיטלקית הרביעית | 5 | 0 |
| 1984/1985 | פארמה | איטליהסרייה ב' | 16 | 0 |
| 1985/1986 | פארמה | איטליההליגה האיטלקית השלישית | 34 | 0 |
| 1986/1987 | פארמה | איטליהסרייה ב' | 38 | 0 |
| 1987/1988 | מילאן | איטליהסרייה א' | 11 | 0 |
| 1988/1989 | מילאן | איטליהסרייה א' | 19 | 0 |
| 1989/1990 | טורינו | איטליהסרייה ב' | 34 | 2 |
| 1990/1991 | טורינו | איטליהסרייה א' | 18 | 0 |
| 1991/1992 | טורינו | איטליהסרייה א' | 25 | 1 |
| 1992/1993 | טורינו | איטליהסרייה א' | 29 | 2 |
| 1993/1994 | טורינו | איטליהסרייה א' | 23 | 0 |
| 1994/1995 | פארמה | איטליהסרייה א' | 28 | 0 |
| 1995/1996 | פארמה | איטליהסרייה א' | 32 | 2 |
| 1996/1997 | פארמה | איטליהסרייה א' | 28 | 0 |
| 1997/1998 | פארמה | איטליהסרייה א' | 20 | 0 |
| 1998/1999 | פארמה | איטליהסרייה א' | 17 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 455 | 7 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה> שנה | נבחרת איטליה> הופעות | נבחרת איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1993 | 1 | 0 |
| 1994 | 5 | 0 |
| 1995 | 1 | 0 |
| 1996 | 4 | 0 |
| סה"כ | 11 | 0 |
רובין גוזנס

רובין אבראדוס גוזנס (בגרמנית: Robin Everardus Gosens; נולד ב-5 ביולי 1994 באמריך אם ריין שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני, המשחק בעמדות המגן השמאלי והקשר בפיורנטינה מהסרייה א' ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים > ויטסה ארנהם וההשאלה לדורדרכט

גוזנס גדל באמריך אם ריין שבגרמניה, על הגבול עם הולנד, ושיחק בנעוריו במספר מועדונים מקומיים, ואף התאמן תקופה קצרה בבורוסיה דורטמונד, תקופה אותה הגדיר ככישלון. בשנת 2012, כאשר היה בן 18, חצה את הגבול וחתם בוויטסה ארנהם ההולנדית, והשתייך לקבוצת הנוער של המועדון. בתחילת 2014 החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, אך גם הושאל במהרה לדורדרכט בינואר 2014, וערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 מול אקסלסיור במסגרת ליגת המשנה ההולנדית. עד לסיום העונה ערך גוזנס 16 הופעות במדי דורדרכט והבקיע שער אחד, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל ההולנדית. גוזנס נשאר בדורדרכט גם לעונת 2014/15, בה הפך לשחקן הרכב קבוע, אך סיים עם הקבוצה במקום האחרון ונשר עמה בחזרה לליגת המשנה.
קריירת מועדונים > הראקלס אלמלו

לאחר שירד ליגה עם דורדרכט כשחקן מושאל, הסתיים חוזהו של גוזנס עם ויטסה ארנהם, והוא עבר בהעברה חופשית בקיץ 2015 להראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2015/16, ערך גוזנס 32 הופעות והבקיע שני שערים, וסייע לקבוצה לסיים במקום השישי המפתיע. בתחילת עונת 2016/17 הודחו גוזנס והראקלס ממוקדמות הליגה האירופית על ידי ארוקה. בהמשך העונה, ערך גוזנס 28 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, וסיים עם הראקלס במקום העשירי בליגה.
קריירת מועדונים > אטאלנטה

בקיץ 2017 חתם גוזנס באטאלנטה מהסרייה א'. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2017/18, ערך גוזנס 21 הופעות והבקיע שער אחד, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי בליגה. במסגרת הליגה האירופית אטאלנטה וגוזנס רשמו הופעה מכובדת כשסיימו ראשונים בשלב הבתים, אך הודחו על ידי בורוסיה דורטמונד בשלב הנוק אאוט הראשון. בעונת 2018/19 גוזנס הפך לשחקן הרכב קבוע, ורשם עם אטאלנטה עונה מצוינת, בה הבקיע שלושה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגה והבטיח מקום בליגת האלופות, כשהמועדון הבקיע 77 שערים, יותר מכל קבוצה אחרת באיטליה. עם זאת, אטאלנטה הודחה ממוקדמות הליגה האירופית של עונת 2018/19 בשלב הפלייאוף האחרון, על ידי פ.צ. קופנהגן בפנדלים, לאחר ששני המשחקים הסתיימו בתיקו 0-0. בעונת 2019/20 גוזנס עבר לעמדה התקפית יותר והבקיע תשעה שערי ליגה, כשהקבוצה מציגה התקפה טובה במיוחד שהבקיעה 98 שערי ליגה, וסיימה במקום השלישי, רק חמש נקודות פחות מיובנטוס שסיימה כאלופה. גם בליגת האלופות רשמו גוזנס ואטאלנטה קמפיין מכובד, והודחו ברבע הגמר על ידי פריז סן ז'רמן, לאחר שהובילו 0–1 וספגו שני שערים בתוספת הזמן, במשחק שנערך ללא גומלין בליסבון בעקבות מגפת הקורונה.
קריירת מועדונים > אינטר מילאנו

ב-27 בינואר 2022 הושאל גוזנס לאינטר מילאנו לחצי עונה עם אופציה לרכישה. עד לסיום עונת 2021/22 ערך גוזנס שבע הופעות בלבד במדי אינטר. בקיץ 2022 נרכש גוזנס על ידי אינטר, ובעונת 2022/23 ערך 32 הופעות ליגה, והעפיל עם הקבוצה עד לגמר ליגת האלופות 2023, בו הפסידה אינטר 1-0 למנצ'סטר סיטי. גוזנס נכנס כמחליף בגמר זה בדקה ה-76.
קריירת מועדונים > אוניון ברלין

ב-15 באוגוסט 2023 חזר לאחר 11 שנה לגרמניה וחתם באוניון ברלין עבור 15 מיליון אירו והפך להעברה היקרה בתולדות המועדון. יצוין כי גוזנס, על אף היותו גרמני, לא שיחק עד אז בבונדסליגה מעולם. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך גוזנס במשחק ליגה מול מיינץ 05, בניצחון 4-1. עונת הבכורה של גוזנס באוניון ברלין הסתיימה באכזבה, שכן הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית בשלב הבתים בהופעתה ההיסטורית בליגת האלופות, וגם בבונדסליגה נקלעה למאבקי תחתית, בין השאר בגלל רצף של תשעה הפסדי ליגה. עם זאת, גוזנס עצמו רשם עונה טובה, בה הבקיע שישה שערי ליגה בשלושים הופעות.
קריירת מועדונים > פיורנטינה

ב-30 באוגוסט 2024 הושאל גוזנס מאוניון ברלין לפיורנטינה מהסרייה א' עם חובת רכישה בתום עונת ההשאלה. במשחק הבכורה שלו במועדון, שנגמר בתיקו 2-2 מול מונצה במסגרת הליגה, הבקיע גוזנס שער שוויון עמוק בתוך בתוספת הזמן.
קריירה בינלאומית

אביו של גוזנס הולנדי ואמו גרמניה, והוא היה יכול לבחור באיזו נבחרת לשחק. גוזנס בחר לשחק בנבחרת גרמניה, וערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת ליגת האומות באוגוסט 2020, בתיקו 1-1 מול ספרד. ב-19 ביוני 2021 במשחק נגד פורטוגל, במסגרת טורניר יורו 2020, בו גוזנס היה שחקן משמעותי מאוד בסגל הגרמני, כבש גוזנס שער אחד ובישל שנים נוספים במשחק שהסתיים בניצחון 2–4 לטובת גרמניה. גוזנס וגרמניה הודחו בשמינית גמר יורו 2020 לאחר הפסד 0–2 לאנגליה.
גוזנס לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2022, מאחר שבאותה תקופה מיעט לשחק באטאלנטה באופן יחסי. גם לסגל הגרמני ליורו 2024 לא זומן גוזנס.
רוג'ר מורהאוז

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בן 56 בערך) סטוקפורט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר ללימודי מזרח אירופה והעמים הסלאבים בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, ברקהמסטד קולג'ייט, College of North West London 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין (8 ביוני 2020) 
 rogermoorhouse.com
 
רוגר מורהאוז (באנגלית: Roger Moorhouse; נולד ב-14 באוקטובר 1968) הוא היסטוריון וסופר אנגלי העוסק בהיסטוריה של גרמניה הנאצית.
קורות חייו

רוג'ר מורהואוז נולד באנגליה בשנת 1968. בשנת 1990, בהשפעת השתחררות מדינות מזרח אירופה בשלהי שנות השמונים, החל ללמוד בבית הספר ללימודים
 סלביים ומזרח אירופים באוניברסיטת לונדון. ובשנת 1990 קיבל תואר מוסמך. לאחר מכן למד באוניברסיטאות בגרמניה וסקוטלנד. בהיותו סטודנט שימש כעוזר מחקר להיסטוריון פרופסור נורמן דייוויס Norman Davies ופרסם במשותף עמו מספר מחקרים. ספרו העצמאי הראשון היה "הריגת היטלר" שראה אור בשנת 2006. הספר תורגם ללשונות רבות, כולל גרמנית, ספרדית, סינית, איטלקית ויפנית. אחריו ראה אור ספרו האחרון "ברלין במלחמה" שפורסם בשנת 2011 והופיע בתרגום לעברית. בשנת 2012.
מאמריו של מורהאוז מתפרסמים לעיתים מזומנות במגזין ההיסטוריה של הבי.בי.סי. מורהאוז מתגורר בעיר ברמינגהאם
ספריו

הריגת היטלר: המזימות, המתנקשים והרודן שיצר מוות (Killing Hitler:The Plots, The Assassins, and the Dictator Who Cheated Death ). בספר מפרט מורהאוז את הפעמים הרבות בהן נעשו ניסיונות לתנקש בחייו של היטלר, ניסיונות ששיאם היה ב קשר העשרים ביולי 1944 של שטאופנברג וחבריו. לפי מורהאוז לא רק גרמנים ניסו להתנקש בחייו של היטלר, אלא גם המחתרת הפולנית, האן קה וה דה הסובייטי, ה-OSS, המשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי וה- SOE, מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטי. המחבר מתאר את המניעים השונים של מתכנני ההתנקשויות, השיטות השונות שנקטו בהן ואת הסיבות לכשלונן.
ברלין במלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939 (Berlin at war: life and death in Hitler`s capital 1939-1945) ברלין הייתה בירת הרייך השלישי, בה חגגו בטקסים מפוארים את ניצחונות גרמניה בראשית המלחמה, ובסיומה הפכה לזירת הקרב בו הוכרעה גרמניה הנאצית ונחלה את המפלה הסופית. בספר מתאר מורהאוז את חיי היום – יום של אזרחי ברלין במלחמה, את האימה שחוו תחת השלטון הרודני, את היעלמותם של שכניהם יהודי העיר ואת החיים בעיר ההולכת ונהרסת בהפצצות אוויר כשרבים מתושביה נהרגים. המחבר אינו עוסק במהלכים המדיניים והצבאיים, אלא מתאר את האווירה ואת הדילמות המוסריות שהתלבטו בהן תושבי העיר. מורהאוז מסתמך בספרו על תעוד, ראיונות וספרי זכרונות.
פולין 1939. בספר זה (באנגלית) הוא מתאר את קורותיה של המלחמה בפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה.
ספרו שתורגם לעברית

ברלין המלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939. תרגום: עמנואל לוטם. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2012.
רוזנות בולון

| --- | --- |


 
 רוזנות בולון (משמאל למעלה במפה) בשנים 1465–1477
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  896 
 תאריכי פירוק:  1501 
 ישות יורשת:  ממלכת צרפת (1376–1589) ממלכת צרפת
 
רוזנות בולון הייתה רוזנות בתוך ממלכת צרפת במהלך המאה ה-9 עד המאה ה-15, ובמרכזה העיר בולון-סור-מר. היא נשלטה על ידי רוזני פלנדריה במאה ה-10, אך ענף נפרד ששלט בבולון צמח במהלך המאה ה-11. הרוזנות סופחה על ידי פיליפ השני, מלך צרפת בשנת 1212, ולאחר מכן הייתה חלק מרוזנות ארטואה עד שסופחה לבסוף לתחום המלכותי ב-1550.
היסטוריה

בולון הייתה כבר פאגוס בתוך ממלכת הפרנקים (pagus Bononiensis), אך יש מעט תיעודים לפני המאה ה-11. רוזן מרושע כביכול בשם Herrequin מתועד למאה ה-9, אך ייתכן שהוא אגדי. נראה שהיא עברה תחת שלטונם של רוזני פלנדריה בסוף המאה ה-9 או תחילת המאה ה-10. בשנת 886, הבישוף גאוזלין מפריז ביקש מהרוזן ארקנגר מבולון לבקש עזרה גרמנית נגד הפשיטות הוויקינגיות. ארקנגר איבד את כל רכושו בשנת 896, שכן הוא נשאר נאמן לשארל התם. ייתכן שבשלב זה בלדווין השני, רוזן פלנדריה, השיג שליטה על בולון.
יוסטאס השני מבולון ליווה את פלישתו של ויליאם הכובש ב-1066. בולון הייתה גם שותפה מרכזית במסע הצלב הראשון; אחיו של יוסטאס השלישי מבולון, גוטפריד מבויון ובלדווין מבולון, שניהם הפכו למלכי ירושלים, וליוסטאס עצמו הוצע התואר אך הוא דחה אותו.
הרוזן רנו מבולון הצטרף לצד האימפריאלי בקרב בוביין ב-1214, והוא הובס על ידי פיליפ השני, מלך צרפת.
בולון עברה תחת שליטה מלכותית נומינלית בשנת 1223 כאשר היא ניתנה לבנו של פיליפ השני פיליפ הורפל.  הורפל התקומם נגד בלנקה, נסיכת קסטיליה כאשר לואי השמיני, מלך צרפת מת ב-1226. כאשר פיליפ הורפל מת ב-1235, ירשה אותו אשתו מטילדה, ובשנת 1238 היא התחתנה עם אפונסו, בנו השני של אפונסו השני, מלך פורטוגל, ואחיו הצעיר של סנשו השני, מלך פורטוגל. לאחר שהפך לאפונסו השלישי, מלך פורטוגל בשנת 1248 הוא ויתר על התואר רוזן בולון, אפונסו התגרש ממנה בשנת 1253 בשל עקרותה לטובת ביאטריס מקסטיליה.
אף על פי כן, למטילדה ולפיליפ היה בן אלבריק, ובת ז'אן ששרדו שניהם. על פי הדיווחים, אלבריק ויתר על זכויותיו ונסע לאנגליה, מסיבות לא ידועות. ככל הנראה הוא שרד לאחר אמו ומת ב-1284, אך ככל הנראה לא הותיר יורשים. ז'אן נישאה ב-1236 לגושה דה שאטיון, רוזן מורטן (נפטר ב-1251). היא מתה קודם אמה בשנת 1252, וככל הנראה לא הותירה אחריה יורשים.
כתוצאה מכך, לאחר מות מטילדה, עברה רוזנות בולון לאחייניתה של מטילדה, אדלייד מבראבנט ובעלה גיום העשירי מאוברן.
ברטראן החמישי דה לה טור ירש את רוזנויות אוברן ובולון ב-1437. דרך בנו ברטראן השישי דה לה טור עברה רוזנות בולון לנכדו, הרוזן האחרון של בולון מימי הביניים: ז'אן השלישי דה לה טור ד'אוברן. בנישואיו לז'אן מבורבון-ונדום, הוא הותיר אחריו שתי בנות:
הבת הבכורה, אן מלה טור ד'אוברן, נישאה לג'ון סטיוארט, דוכס אלבני, אולם היא מתה ללא ילדים ב-1524.
הצעירה ביותר, מדלן דה לה טור ד'אוברן, התחתנה עם לורנצו השני דה מדיצ'י וילדה את קטרינה דה מדיצ'י, שירשה את אוברן וגם את בולון עקב מותה של אן חסרת הילדים.
נציגי הרוזנות הצטרפו בהולנד כינוס הפרלמנט של 1464 בברוז'. במותו של שארל הנועז טען מלך צרפת על קץ התלות של בולון ברוזנות ארטואה, וגרם למאבקים חדשים נגד ההבסבורגים. הסכם סנליס פתר את הבעיה: צרפת איבדה את ארטואה לאימפריה, בעוד שההבסבורגים מסרו את בולון.
עם מותו של ז'אן השלישי דה לה טור ד'אוברן ב-1501, ירשה אן את התואר רוזנת בולון; אולם במותה עבר התואר לבתה של מדלן קטרינה דה מדיצ'י מאחר שמדלן עצמה מתה ב-1519. קטרינה הפכה למלכת צרפת בשנת 1549 והתואר עבר לכתר הצרפתי.
בולון הותקפה פעמים רבות במהלך מלחמת מאה השנים ונכבשה פעמים רבות על ידי האנגלים: בפעם האחרונה מ-1544 עד 1550. ב-1550 שלום בולון סיים את המלחמה בין אנגליה לצרפת וצרפת קנתה בחזרה את בולון תמורת 400,000 כתרים.