stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמה פיראטה

| --- | --- |
 סוגה:  אקשן, טלנובלה, הרפתקאות,קומדיה
 יוצרים:  כריס מורנה
 כותבים:  כריס מורנה
 בימוי:  כריס מורנה, מריאנו מרטיני
 שחקנים:  בנחמין רוחאס  לואיסנה לופילטו  מריאנו מרטינס  פביאן מאסי   ניקולס ואסקס  חוליה קאלבו אלסה פינלה איסבל מסדו
 ארץ מקור:  ארגנטינה ארגנטינה
 שפות:  ספרדית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  138
 הפקה
 חברת הפקה:  Cris Morena Group
 אורך פרק:  כ-50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Chanel 11  (Telefe) (ארגנטינה)
 רשת שידור בישראל:  HOT VOD   ערוץ 10   YES VOD
 תקופת שידור מקורית:  20 במרץ 2006 – 16 בדצמבר 2006
 קישורים חיצוניים
 http://www.almapirata.com.ar
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אלמה פיראטה (גם: אלמה פירטה; בספרדית: Alma Pirata) היא טלנובלה ארגנטינאית משנת 2006 שנוצרה והופקה על ידי כריס מורנה, שאחראית להצלחות רבות, בהן המורדים, קטנטנות, פלוריסיינטה וכמעט מלאכים.
בתפקידים הראשיים שיחקו מריאנו מרטינס, לואיסנה לופילטו, פביאן מאסאי בנחמין רוחאס, ניקולס ואסקס, איסבל מסדו, אלסה פיניז'ה וחוליה קאלבו.
לסדרה יצא פסקול שרוב השירים בו בוצעו בעיקר על ידי בנחמין רוחאס.
הסדרה זכתה בפרס הקומדיה הטובה ביותר לצעירים של שנת 2006 בטקס המרטין פיירו.
הסדרה שודרה בארגנטינה במרץ של 2006 ועד דצמבר של אותה שנה. בישראל שודרה הסדרה לראשונה בשנת 2007 ב-VOD של חברת הכבלים הוט, בעלות של 2 ש"ח לפרק ולאחר מכן בחינם עד שנת 2012. במקביל בשנת 2007 לאחר כמה זמן שהסדרה הייתה נמצאת ב־VOD של הוט, ערוץ 10 התחיל לשדר את הסדרה בדצמבר 2007.
בדצמבר 2012 הסדרה עלתה לשירות ה-VOD של יס תחת קטגוריה של NextVOD.בשנת 2018 חברת הוט החזירה ל-VOD את הסדרה ללא עלות.
עלילה

קרוס, בניסיו ואיוון הם שלושה בחורים מפוקפקים, המתאחדים בעזרת צ'רלי – חברה ותיקה של אבותיהם. זאת על מנת שיוכלו להמשיך את מסורת אבותיהם, ולהקים מחדש את "ליגת החרבות".
הליגה היא איגוד שמטרתו להשליט צדק במקרים של אי-הגינות מוחלטת, אך מטרתם העיקרית של שלושת החברים היא לגלות היכן נמצא שלל חשוב – אבן הברקת "אלמה", אותה הורישו להם אבותיהם. מטרותיהם הנוספות הן לטהר את זכר אבותיהם, להמשיך עם הליגה, ואחרי שייוודע להם שהוריהם נרצחו להביא את הרוצח אל דינו.
שחקנים

| שם שחקן | שם דמות | תיאור |
| --- | --- | --- |
| בנחמין רוחאס | קרוס נווארו | חבר המסדר, הצעיר מבין השלושה. קוסם, בעל חולשה לנשים נשואות. מתאהב במרילין, אשתו של ג'ינו ריגנטי. |
| פאביאן מאסאי | איוון פרר | חבר המסדר, המבוגר מבין השלושה. מיילד, מהמר כפייתי ומתחבר לבודהיזם ולרוחניות. איוון מתאהב באחותו הקטנה של קרוס במהלך הסדרה – מה שמוביל לסכסוכים לא מעטים בינו לבין קרוס. |
| מריאנו מרטינס | בניסיו דמרקו | החבר השלישי במסדר. נוכל וגנב, ה"פיראט" של החבורה. הוא מתאהב באלגרה. |
| לואיסנה לופילטו | אלגרה ריגנטי | בתו של ג'ינו ריגנטי. עיתונאית, הרפתקנית ומרדנית. היא מתאהבת בבניסיו. במהלך הסדרה אף מצטרפת למסדר, ומגלה סודות שנקברו אי-שם בעבר. |
| ניקולס ואסקס | אנדרס דמרקו | בן דודו של בניסיו. מצטרף לסדרה ולמסדר באמצע העונה, וינסה לכבוש את ליבה של אלגרה. |
| איסבל מסדו | קלרה טרוגליו | בתה של צ'רלי, וחברתה הטובה של אלגרה. ג'ינו אבא של קלרה אך קלרה לא ידעה זאת. גם היא עיתונאית, לצד אלגרה. |
| חוליה קאלבו | קרלוטה "צ'רלי" טרוגליו | אמה של קלרה. נולדה לה ילדה אך היא לא ידע מי האבא. היא איחדה את הבחורים, והאחראית על הקמת המסדר מחדש – לפי בקשת אבותיהם, שהיו חבריה. |
| אלסה פיניז'ה | מרילין | ארוסתו של ג'ינו (מתחתנת איתו במהלך הסדרה). היא מתאהבת בקרוס. |
| איגנסיו גאדנו | ג'ינו ריגנטי | איש עשיר, מסתורי וקשוח. אביה של אלגרה. חבר עבר של המסדר, הנושא עמו סודות רבים שאותם יגלו במהלך הסדרה. |
| פטו מנחם | פבלו | יד ימינו של ג'ינו. |
| ג'רארדו צ'נדו | פרנסיסקו "פנצ'ו" | חברו הטוב של איוון, העובד לצידו בביה"ח. |
| אגוסטינה קורדובה | קנדלריה נווארו | אחותו הקטנה של קרוס, מתאהבת באיוון. |
פרסים ומועמדויות

מרטין פיירו - קומדיית הנוער הטובה ביותר - 2006 - זכתה
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, לואיסנה ובנחמין עולים לארץ, באתר ynet, 22 בפברואר 2007
איימי סינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1959 (בת 65) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטוריה של המזרח התיכון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  מכללת סווארת'מור 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת ברנדייס 
 
איימי סינגר (נולדה ב-15 ביוני 1959) היא היסטוריונית ומזרחנית ישראלית אמריקאית, פרופסור מן המניין ומופקדת הקתדרה על שם סילביה הסנפלד ללימודים אסלאמיים בחוג להיסטוריה באוניברסיטת ברנדייס. בין השנים 1989–2019 לימדה באוניברסיטת תל אביב, ממנה פרשה בדרגת פרופסור אמריטה.
קורות חיים

סינגר נולדה וגדלה בוושינגטון הבירה, עשתה תואר ראשון בהיסטוריה במכללת סווארת'מור ועשתה את חוק לימודיה לתואר השני והשלישי בלימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת פרינסטון. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ביחסים בין אנשי כפר באזור ירושלים לבין אנשי שלטון עות'מאניים במאה ה-16 והיא התפרסמה כספר. מנחיה לדוקטורט היו הפרופסורים ברנרד לואיס, מייקל קוק, וג'מאל קפאדר. משמשת כמרצה באוניברסיטת תל אביב מאז שנת 1989, ב-2007 מונתה לפרופסור מן המניין. 
גרה לראשונה בישראל ב-1971/2 במהלך ביקור משפחתי ועלתה לישראל ב-1989.
שהתה בשבתונים במרכז ללימודי המזרח התיכון שבאוניברסיטת הרווארד, בקולג' סנט אנתוני שבאוניברסיטת אוקספורד ובמרכז למחקרים על ציוויליזציות אנאטוליות אשר שייך לאוניברסיטת קוץ' באיסטנבול. לימדה חודש כמרצה אורחת בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז.
סינגר כיהנה כראש הפורום ללימודי נשים באוניברסיטת תל אביב. הפורום הוא גוף שהוקם באמצע שנות השמונים על ידי חברות סגל מחוגים שונים באוניברסיטת ת"א על מנת להוות אכסניה לכל המתעניין בלימודי נשים ומגדר, ולקדם מיסוד לימודים אלה באוניברסיטה ובישראל. הוא שימש במה למרצים ומרצות ולקבוצות דיון בלימודי נשים, מגדר ופמיניזם. הפורום מקיים סדרת הרצאות לקהל הרחב ומארגן אירועים שונים כגון ביום האישה הבינלאומי.
מחקריה > תיאור מחקריה

איימי סינגר עוסקת בשאלות של היסטוריה חברתית וכלכלית של האימפריה העות'מאנית. החל משנת אלפיים היא חוקרת בעיקר את הדינמיקה של הפילנתרופיה והשפעותיה מכל הבחינות: חברתית, כלכלית, פוליטית ותרבותית.
מחקריה > איכרים פלסטינים ואנשי שלטון עות'מאנים: ניהול כפרי באזור ירושלים במאה ה-16

זהו שם ספרה הראשון של איימי סינגר (Palestinian Peasants and Ottoman Officials: Rural Administration around Sixteenth-     
century Jerusalem) שראה אור ב-1994 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', תורגם לטורקית ב-1996 וראה אור בשנית בטורקית ב-2008. הספר נכתב על סמך שלושה סוגי מסמכים. אחת ממטרותיה של סינגר בכתיבת הספר הייתה לבנות מתודולוגיה  לחקר איכרים ויחסים אגראריים בעת החדשה המוקדמת באימפריה העות'מאנית מעבר לסקרים העות'מאניים, אם כי הסקרים העות'מאנים הם מקור חשוב. בנוסף השתמשה בפירמאנים עות'מאנים (הצווים של הסולטאן) ובפנקסי בית הדין המוסלמי (סג'ל) בירושלים. מטרה אחרת הייתה להסתכל מעבר לתמונה המסודרת והפורמליסטית שמצטייר מן הסקרים ולנסות לבחון איך התנהלו היחסים בין כפריים לאנשי שלטון.  אחד המקומות בהם יחסים אלה  משתקפים הוא הפירמאנים, שהם בדרך כלל מנוסחים כ"הגיעו לאוזננו דו"ח על עניין  זה או אחר, אנא חיקרו את התלונה וטפלו בכך". כך הגיעו תלונות של איכרים לאוזני השלטון.
לצד הפיראמנים השתמשה סינגר גם בתעוד בית הדין בירושלים. חלק מהכפריים הגיעו לבתי המשפט מרצונם האישי וחלק כי חויבו לכך, מכיוון  שהיו חייבים כסף. הבעיה היא שאף אחד מהמקורות לא נכתב בידי האיכרים עצמם. הם כולם נכתבו על ידי אנשי השלטון בדרגה זו או אחרת. מסקנתה של סינגר הייתה, בין היתר, שהסקרים העות'מאנים הם אומדן מסוים והסטיות מהן, המתגלות במקורות אחרים, הן יחסית גדולות. אין הדבר מפתיע היות שמדובר בכלכלה חקלאית שנתונה לפגיעות טבע ולשינויים שנתיים בכמות הגשמים, קור וחום, מזיקים, וכו'. מסקנה נוספת היא שהיחסים בין אנשי השלטון לכפר מתנהלים במשא ומתן ולאו דווקא בקביעה חד-משמעית מלמעלה למטה. השלטון לוקח זאת בחשבון ורואה לפעמים לנכון גם להעניש אנשי שלטון עושקים.
מחקריה > לבנות צדקה עות'מאנית: מטבח ציבורי אימפריאלי בירושלים

זהו ספרה השני של סינגר (Constructing Ottoman Beneficence: An Imperial Soup Kitchen in Jerusalem) שראה אור בהוצאת אוניברסיטת ניו יורק בשנת 2002 והוא תורגם ויצא לאור בטורקית בשנת 2004. הספר דן במטבח ציבורי (עמארת), סוג של בית תמחוי, שנבנה על ידי הורם סולטאן, אשתו של סולימאן המפואר,  בלב ירושלים באמצע המאה ה-16. מטבח ציבורי הוא מוסד עות'מאני טיפוסי.
מוסד המטבח הציבורי קיים לא רק על מנת להגיש אוכל לעניים, אלא גם לאנשים ממעמדות שונים שיש להם זכות לדרוש ארוחה, או בגלל מעמדם החברתי, או בגלל תפקיד מסוים שהם נושאים, או בגלל שהם עניים ולפעמים מכיוון שהם שוהים בקרבת מטבח מסוים באופן זמני כעוברי אורח ויש להם זכות לאכול.
העות'מאנים בנו בדרך כלל מטבחים ציבוריים כחלק מהקומפלקסים הגדולים שכללו מבנים כמו מסגד, מדרסות (בתי ספר), בית חולים, קבר של המייסד, בית מרחץ, שווקים ובית ספר עממי. תלוי במוסד וכמה כסף יש למייסד. הם נבנו ברחבי האימפריה כהקדשים כולם (כלומר כולם מעשי צדקה).
בירושלים הורם סולטאן  הקימה הקדש (ווקף)  שכלל את המטבח הציבורי. הקדש זה היה הגדול מן התקופה העות'מאנית. כנראה שהיו חדרי אכסניה לצידו, אבל הוא היה מיועד לספק ארוחה לחמש מאות אנשים פעמיים ביום. מטרתה של סינגר בכתיבת הספר שוב כללה מטרה מתודולוגית: לקחת את שטר ההקדש ולנסות לחקור אותו לצד מסמכים שהעידו לא רק על תוכנית המייסד, אלא גם על ההפעלה, מכיוון שנכתב הרבה עד היום על התוכניות ומעט על ההפעלה. היא בדקה כיצד פעל המטבח הציבורי ומה היו הבעיות בפניהן עמד. 
מבחינה עניינית זהו ניסיון לראות ממה מורכבת צדקה עות'מאנית, לראות מהי צדקה ומהו קהל היעד. עבודה זו הובילה אותה לכתיבת ספרה השלישי.
מחקריה > צדקה בחברות אסלאמיות

זהו שם ספרה השלישי של איימי סינגר (Charity in Islamic Societies) שראה אור ב-2008 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. סינגר התעניינה בכלל בצדקה ובפילנתרופיה בחברות מוסלמיות. לדעתה, בעקבות ה-11 בספטמבר נהפך המושג צדקה מוסלמית למושג גנאי. הספר בא, בין היתר, לתת מענה להכללות הרבות המושמעות בספרות הפופולרית בנושא. הספר מסביר מהי צדקה בחברות אסלאמיות למתעניינים בצדקה ובפילנתרופיה, ומהם היתרונות לחקר ההיסטוריה דרך הפריזמה של צדקה ופילנתרופיה באופן כללי לחוקרי האסלאם והמזרח התיכון.
מחקריה > עוני וצדקה בקונטקסטים מזרח תיכוניים

סינגר ערכה יחד עם שני עמיתים, מיכאל בונר ומינה אנר, כנס על צדקה בחברות אסלאמיות. הרצאות הכנס ראו אור בתור אסופת מאמרים בספר שהודפס בהוצאת אוניברסיטת ניו יורק בשנת 2003:  (Poverty and Charity in Middle Eastern Contexts). 
זוהי אסופת המאמרים הראשונה אשר דנה בנושא זה.
מחקריה > ההמשכיות של הפילנתרופיה

איימי סינגר זכתה ביוני 2008 במענק מחקר בינלאומי על שם סאקיפ סבאנג'י. הפרס ניתן לה על מאמר בשם "ההמשכיות של הפילנתרופיה". מאמר זה עוסק במורשת העות'מאנית בפילנתרופיה בטורקיה כיום בשני מישורים: האחד הוא תרבותית, מורשת של פרקטיקה פילנתרופית. המישור השני הוא מורשת פיזית של מבנים שהוקמו כמעשי פילנתרופיה על ידי עות'מאנים, שעדיין קיימים והם חלק אינטגרלי מהמבנה הפיזי של טורקיה היום. (לדוגמה באיסטנבול ישנו קומפלקס מבנים שנבנה על ידי סולימאן המפואר, ובו היו ארבעה מבני מדרסה (בתי ספר) שאחד מהם היום משמש, ספריית מחקר בינלאומית. היה גם מטבח ציבורי  גדול מאוד שהפך למוזיאון ואחר כך למסעדה ולבית תה). מאות קומפלקסים ברחבי המדינה מעצבים את  המבנה האורבני.  מחוץ לערים, מבנים אחרים כמו גשרים עות'מאנים עדיין בשימוש באנטוליה ובבלקן.
מחקריה > מחקריה הנוכחיים

כיום חוקרת סינגר מטבחים ציבוריים ברחבי האימפריה העות'מאנית. היא שוהה חלק ניכר מזמנה בטורקיה, גם לצורך מחקריה, ובנוסף לכך מלמדת היסטוריה של טורקיה וגם מלווה קבוצת סיורי לימודים בטורקיה.
במחקר נוסף, כחלק מקבוצת חוקרים העוסקים באימפריה העות'מאנית, מתחילה סינגר לשלב מערכת מידע גאוגרפי (ממ"ג) על מנת למפות מידע שניתן לקשור אותו למקומות ספציפיים במרחב ולתחקר את המידע הזה בעזרת הטכנולוגיה.
ספרים שכתבה

Charity in Islamic Societies. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2008.
Constructing Ottoman Beneficence: An Imperial Soup Kitchen in Jerusalem. Albany: State University of New York Press, 2002.
Turkish translation: Osmanlı'da Hayirseverlik: Kudüs’te bir Haseki Sultan İmareti. İstanbul: Tarih Vakfı Yurt Yayınları, 2004.
Palestinian Peasants and Ottoman Officials: Rural Administration around Sixteenth-century Jerusalem. Cambridge, U.K.: Cambridge University Press, 1994.
Turkish translation: Kadılar, Kullar, Kudüslü Köylüler. İstanbul: Tarih Vakfı Yurt Yayınları, 1996.
Turkish translation republished: Kadılar, Kullar, Kudüslü Köylüler. Istanbul:
ספרים וכתבי עת שערכה

with Israel Gershoni, “Under the Political Spell:  Middle Eastern Intellectual Histories”, a special issue of Comparative Studies is South Asia, Africa and the Middle East 28.3 (2008), forthcoming.
with Nina Ergin and Christoph K. Neumann. Feeding People, Feeding Power: Imarets in the Ottoman Empire. Istanbul: Eren Yayıncılık, 2007.
with Israel Gershoni and Y. Hakan Erdem, eds. Middle East Historiographies: Narrating the Twentieth Century. Seattle: University of Washington Press, 2006.
guest editor, “New Historiographies of the Ottoman Mediterranean World”, a special issue of Mediterranean Historical Review 19/1 (2004).
with Michael Bonner and Mine Ener, eds., Poverty and Charity in Middle Eastern Contexts. Albany: State University of New York Press, 2003.
with Amnon Cohen, eds., Aspects of Ottoman History. Papers from CIEPO IX, Jerusalem. Scripta Hierosyolymitana Vol. XXXV. Jerusalem: Magnes Press, 1994.
Publications in Ottoman Studies by Israeli Scholars. Tel Aviv: Open University Press, 1990.
A Selection of Ottoman Structures in the Old City of Jerusalem, by Dan Bahat. Tel Aviv: Open University Press, 1990.
Ottoman Turkish Documents and Manuscripts in Jerusalem, by Avner Levi. Tel Aviv: Open University Press, 1990.
אני ואת אז

| --- | --- |

 סינגל בביצוע יצחק קלפטר
 מתוך האלבום יצחק
 יצא לאור:  דצמבר 1980
 סוגה:  רוק ישראלי
 שפה:  עברית
 אורך:  3:54
 חברת תקליטים:  CBS ישראל‏
 כתיבה:  יצחק קלפטר
 לחן:  יצחק קלפטר
 הפקה:  ירוסלב יעקובוביץ'
 עיבוד:  ירוסלב יעקובוביץ'
אני ואת אז הוא שיר בביצוע הזמר והמוזיקאי הישראלי יצחק קלפטר, שגם כתב והלחין אותו. הוא נכלל באלבום הבכורה של קלפטר, "יצחק", שהתפרסם ב־1981.
קבלת הביקורת

בן שלו מ"הארץ" תיאר את השיר במילה "נהדר". אייל לוי מ"ישראל היום" התייחס לסולו הגיטרה ה"מופלא" שבשיר. תימורה לסינגר ציטטה ב"גלובס" את השורות "דו-קרב בין גבר לאישה, תני לי את הים וקחי לך את היבשה" כדוגמה ל"אמירות מפוכחות על אהבה" שיש באלבום הבכורה של קלפטר, והוסיפה על השיר ש"יש בו כמה מהמשפטים הכי סקסיים וכנים בפזמון הישראלי: ואת יפה מאוד, לך זה לא חשוב / צבע עורך עובד עליי כמו כישוף / ואת רכה מאוד ואני קצת גס / מי ינצח פה ומי יצא מובס".
הצלחה במצעדים

השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־10 בדצמבר 1980 והגיע בשיאו למקום הראשון, מקום בו שהה שבועיים החל מ־18 בפברואר 1981. השיר יצא מהמצעד במרץ–אפריל 1981 בתום לפחות 16 שבועות.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"א של רשת ג' השיר דורג במקום ה־11, והוא שיר הסולו המצליח ביותר של קלפטר במצעדים השנתיים של התחנה.
הצלחה במצעדים > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1980–1981)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1980–1981)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1980–1981)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1980–1981)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"א)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"א)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"א)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"א)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 11 |  |
הערות שוליים

1 2  הופעת בכורה במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
1 2  האלבום "יצחק", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
↑   בן שלו, יצחק קלפטר היה מהיר, מדויק, זן מובחר. אולי הטוב מכולם, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2022
↑  אייל לוי, "יש לי עוד כמה רעיונות לשנים הבאות. בסדר, כרגע אני חולה, אבל אני מאמין שעוד אבריא ואחזור לתפקד": הראיון האחרון של יצחק קלפטר, באתר ישראל היום, 15 בדצמבר 2022, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
↑  תימורה לסינגר, ‏הקלפטר בן 70: זה הזמן לחזור ל"יצחק", אלבום הבכורה, באתר גלובס, 4 באפריל 2020
↑  תימורה לסינגר, הקלפטר בן 70: זה הזמן לחזור ל"יצחק", אלבום הבכורה, באתר timoralessinger.com, ‏4 באפריל 2020, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (1), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
↑  השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
↑  אני ואת אז, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
↑  מיקום במצעד השנתי תשמ"ב של רשת ג' (11), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באוגוסט 2023
אצטדיון בתומי

| --- | --- |

 מיקום:  בתומי, גאורגיה
 קואורדינטות:  41°38′07″N 41°37′09″E﻿ / ﻿41.63527778°N 41.61916667°E﻿ / 41.63527778; 41.61916667
 אבן יסוד:  21 בינואר 2018
 תקופת הפעילות:  27 בספטמבר 2020 – הווה (4 שנים)
 עלות הבנייה:  141 מיליון לארי גאורגי
 בעלים:  גאורגיה 
 קבוצות:  דינמו בתומי
 מושבים:  20,383
 he
 
אצטדיון בתומי (בגאורגית: ბათუმის სტადიონი) רשמית אג'אראבית ארנה (בגאורגית: აჭარაბეთ არენა), הוא אצטדיון כדורגל בבתומי, גאורגיה, שהושלם ביולי 2020. הקבוצה הראשית של האצטדיון היא דינמו בתומי, וקיבולתו 20,383.
היסטוריה

בניית האצטדיון החלה בינואר 2018 והסתיימה ביולי 2020. חנוכתו, שנדחתה עקב התפרצות מגפת הקורונה בגאורגיה, התקיימה ב-27 באוקטובר 2020 בטקס רשמי בנוכחות ראש הממשלה גיאורגי גאחאריה.
האצטדיון מארח את משחקי הבית של דינמו בתומי מליגת העל הגאורגית. המשחק הראשון בו נערך ב-21 בנובמבר 2020, בין בתומי לדילה גורי. הוא שייך לקטגוריה 4 של אופ"א ומשנת 2021 מארחת משחקים של נבחרת גאורגיה בכדורגל.
האצטדיון תוכנן על ידי המשרד הטורקי Bahadır Kul Architecture ועלה כ-100 מיליון לארי גאורגי (25 מיליון אירו).
החלק החיצוני של האצטדיון, המורכב מסדרה של לוחות נטויים המוארים בלילה, שואב השראה מהאפקט המתערבל של ריקודים גאורגיים מסורתיים, בפרט חורומי.
האצטדיון הוא אחד מארבעת האצטדיונים במדינה המארח את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023, ויארח את אחד מחצאי הגמר ואת הגמר.
הערות שוליים

↑  "See drone views of brand-new Batumi football stadium". agenda.ge. 6 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר מדלונג

אלכסנדר מדלונג (בגרמנית: Alexander Madlung, נולד ב-11 ביולי 1982 בבראונשווייג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.
מדלונג העביר את רוב הקריירה בוולפסבורג, עמה זכה באליפות הבונדסליגה בעונת 2008/09.
למדלונג שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים > הרטה ברלין

מדלונג החל לשחק בנוער של הרטה ברלין בשנת 1999 והתקדם במהרה לקבוצת המילואים של המועדון, בה שיחק בקביעות. באוקטובר 2002 ערך מדלונג את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה כשפתח בהרכב בניצחון הרטה ברלין 2-0 על אנרגי קוטבוס במסגרת הבונדסליגה. עד לסיום העונה ערך מדלונג עוד שמונה הופעות. בעונת 2003/04, אותה סיימה הרטה ברלין במקום ה-12 בבונדסליגה, מדלונג הפך לשחקן משמעותי בהרכב, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם מרקו רהמר, ארנה פרידריך, יוסיפ שימוניץ' ודיק ואן ביוריק. את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת הבקיע בנובמבר 2003. שער זה הקנה להרטה ברלין יתרון 2-1 מול בורוסיה מנשנגלדבך, והיווה בדיעבד שער ניצחון. עד לסיום העונה הבקיע מדלונג שני שערים נוספים. בעונת 2004/05 הבקיע מדלונג ארבעה שערי ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, כשהרטה ספגה 31 שערים בלבד והוכתרה כהגנה הטובה ביותר בבונדסליגה. בעונת 2005/06 סיימו הרטה ומדלונג במקום השישי בבונדסליגה, כשמדלונג מבקיע שוב ארבעה שערי ליגה. באותה עונה, מדלונג והרטה השתתפו בגביע אופ"א, וצלחו את שלב הבתים מבלי לספוג שער בארבעת המשחקים, ששלושה מהם הסתיימו בתיקו 0-0. עם זאת, הודחה הקבוצה כבר בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ראפיד בוקרשט. בקיץ 2006 עזב מדלונג את הרטה ברלין, וחתם בוולפסבורג.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

בעונתו הראשונה בוולפסבורג, 2006/07, היה מדלונג שחקן הרכב, והבקיע ארבעה שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה עם פקונדו קירוגה וקווין הופלנד. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-15, שלוש נקודות בלבד מעל הקו האדום. בעונת 2007/08 עברה וולפסבורג מהפכה בסגל לאחר מספר עונות בתחתית, ומדלונג היה חלק מעונה מוצלחת שהסתיימה במקום החמישי בבונדסליגה. בעונת 2008/09 ההצלחה של וולפסבורג המתחדשת הגיעה לשיא, כאשר הקבוצה זכתה באליפות מפתיעה. מדלונג הבקיע בעונה זו שלושה שערי ליגה, ושיתף פעולה בהגנה עם אנדראה ברצאלי, מרסל שפר, סשה ריטר, יאן שימונק ופטר פקאריק. באותה עונה השתתפו וולפסבורג ומדלונג בגביע אופ"א, שם הצליחו פחות, כשצלחו את שלב הבתים, אך הודחו כבר בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי פריז סן-ז'רמן. בעונת 2009/10 וולפסבורג ומדלונג סיימו רק במקום השמיני בבונדסליגה. את שלב הבתים של ליגת האלופות סיימו וולפסבורג ומדלונג במקום השלישי, ממנו המשיכו לליגה האירופית, שם נעצרו ברבע הגמר על ידי פולהאם. בעונת 2010/11 סיימה הקבוצה רק במקום ה-15 בבונדסליגה, כשמדלונג ערך 20 הופעות בלבד. בעונת 2011/12 סיימו וולפסבורג ומדלונג במקום השמיני בבונדסליגה. עונת 2012/13 הייתה האחרונה של מדלונג בקבוצה. בעונה זו, וולפסבורג סיימה במקום ה-11, כשמספר ההופעות של מדלונג הצטמצם משמעותית. מדלונג לא שיחק כלל במחצית הראשונה של עונת 2013/14, ובמחצית העונה עבר לאיינטרכט פרנקפורט.
קריירת מועדונים > איינטרכט פרנקפורט

מדלונג ערך 16 הופעות עד לתום עונת 2013/14 במדי איינטרכט פרנקפורט, ושיתף פעולה בהגנה עם קרלוס סמבראנו, מרקו רוס, סבסטיאן יונג ובסטיאן אוצ'יפקה. את העונה הזו סיימה פרנקפורט במקום ה-13. את שער הבכורה שלו בפרנקפורט הבקיע מדלונג במרץ 2014, בתיקו 1-1 מול המבורג, ועד לסיום העונה הבקיע שער נוסף. בעונת 2014/15 סיימו פרנקפורט ומדלונג במקום התשיעי. מדלונג הבקיע ארבעה שערים בעונה זו, ביניהם הצמד הראשון של מדלונג בקריירה, בהפסד 5-4 לשטוטגרט באוקטובר 2014. בסיום עונה זו, עזב מדלונג את פרנקפורט, וחתם בפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה.
קריירת מועדונים > פורטונה דיסלדורף

בעונת הבכורה של מדלונג בפורטונה דיסלדורף, 2015/16, סיימה הקבוצה במקום ה-14 בבונדסליגה השנייה, על אף שנוסף למדלונג, שיחקו בהגנת הקבוצה שחקנים נוספים בעלי ניסיון בבונדסליגה ככרים חגוי והשוער מיכאל רנסינג, ועל כן נחשבה עונה זו כאכזבה עבור הקבוצה. בתום עונת 2016/17 שוחרר מדלונג מהקבוצה, ופרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית

מדלונג ערך 13 הופעות והבקיע שני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה הבכירה ערך מדלונג באוקטובר 2006, בניצחון 2-0 על נבחרת גאורגיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84. במרץ 2007 ערך מדלונג את הופעתו השנייה והאחרונה במדים הלאומיים, בהפסד 1-0 לנבחרת דנמרק. במשחק זה שיחק מדלונג 90 דקות. שתי הופעותיו של מדלונג בנבחרת גרמניה נערכו במשחקי ידידות.
תארים

עם הרטה ברלין:
גביע הליגה הגרמנית: 2002
עם וולפסבורג:
אליפות הבונדסליגה: 2008/09
אנדריי ולאסוב

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1900 מחוז גגינסקי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 הוצאה להורג:  2 באוגוסט 1946  (בגיל 45) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  ברית המועצות ברית המועצות גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית  צבא השחרור הרוסי
 תקופת הפעילות:  ברית המועצות 1919–1942   גרמניה הנאצית 1943    ‏ 1944 – 1945
 דרגה:   גנרל-לייטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הרובאים ה-99  מפקד הארמייה ה-37  מפקד הארמייה ה-20   מפקד ארמיית ההלם השנייה   מפקד צבא השחרור הרוסי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום
 
אנדריי אנדרייביץ' ולאסוב (ברוסית: Андрей Андреевич Власов;‏ 14 בספטמבר 1901 – 2 באוגוסט 1946) היה גנרל בצבא האדום. במהלך מלחמת העולם השנייה נפל בשבי הגרמנים ושם הקים ועמד בראש צבא שבויים סובייטים שנלחם לצד הצבא הנאצי כנגד הצבא האדום.