פרנקו בזאלייה
עבודתו והשקפותיו

פעילותו של פרנקו בזאלייה מתמקדת בשלוש תקופות: תקופת לימודיו שהניעה בו את התהליך של ביקורת הפסיכיאטריה כמדע שאמור לרפא בני אדם ולשחררם, אולם בפועל מדכא אותם; שלילת המיסוד בתקופה שבה ניהל בית חולים פסיכיאטרי בגוריציה (1962–1968); ואל-מיסוד (deinstitutionalization) בתקופה שבה ניהל בית חולים בטריאסטה (1971–1979).
כשהגיע בזאלייה לגוריציה, התוודע לנורמות הטיפול המקובלות במוסדות הפסיכיאטריים בימים ההם, והתחלחל עמוקות. דלתות הברזל הכבדות לא חסמו לחלוטין את קולות הבכי והצרחות של החולים, שרבים מהם שכבו עירומים וחסרי אונים בתוך הפרשותיהם.
בזאלייה הבחין כי התגובה המקובלת לכל הסבל האנושי הזה הייתה התעללות פיזית, כותונות כפייה ("כותונת משוגעים"), כריות קרח, אמצעי ריסון (קשירות למיטה), בידוד, הזרקת אינסולין עד רמה של כניסה לשוק היפוגליקמי ובהמשך לתרדמת עמוקה או קלה – כל אלה לכאורה כדי להרגיע, אך למעשה כדי לזרוע אימה ולהשליט שקט ומשמעת בקרב החולים.
בזאלייה טען כי חלק גדול מהסטיגמה ומהדעות הקדומות נובע מתנאי האשפוז הקשים במוסדות, ושלא נשקפה מצד החולים סכנה אמיתית שאותה אמורים היו לחסום קירות בתי החולים. היא ייחס דיכוי למוסדות הפסיכיאטריים והשווה ביניהם לבין בתי כלא – הן מבחינת שלילת החירות וכפיית הטיפול והן משום שבשני המוסדות נהוגים כללי ענישה. החולים וגם הצוות משועבדים ברמות שונות לתהליכים אלה של מיסוד. בזאלייה הבחין כי מאפיינים רבים של חוליו, שנחשבו כביטוי של מחלתם, כגון דיבור מבולבל, היעדר הבעה, התנועות והמחוות החזרתיות – כל אלה נעלמו כששהו מחוץ למוסד. תצפיות אלה הובילו אותו למסקנה שלא ניתן ללמוד על אודות מחלות נפש כל עוד הצוות והחולים שבויים באמונות, בגישות ובפרקטיקות השוררות במוסדות.
בזאלייה חשש כי אם המוסדות לא ייסגרו לגמרי, הנורמות שלהם יזלגו החוצה לעבר הקהילה, וכי כל עוד יימשך הריתוק המוסדי, תישאר בעינה הגישה הפטרונית של אנשי המקצוע, והחולים ימשיכו לראות עצמם תלויים בחסדיהם של הרופאים.
לפי בזאלייה, מחלת הנפש היא במידה רבה תוצאה של תהליכי הרחקה והוצאה מהכלל ומהסדר החברתי. הוא טען כי מחלת הנפש אינה הסיבה והמקור, הכיוון אמור להיות הפוך: לא לאבחן ולסווג התנהגויות חברתיות אלא לבחון מה בסדר החברתי ובסתירותיו גורם לניכור הגורר צורך להתגונן מפניו. הקטגוריות החברתיות והנורמות הקשוחות יוצרים קונפליקטים, והקונפליקטים יוצרים שינוי בכימיה של המוח שמובילה להופעת סימפטומים. בזאלייה וחבריו האמינו כי הפסיכיאטריה שימשה כעלה תאנה רפואי לצורך שליטה חברתית של הממסד. הסטנדרטים של נורמליות ושל סטייה מנורמליות הובילו להשקפה דכאנית כלפי קבוצות חברתיות מסוימות. מדובר בגישה בלתי רפואית במהותה שנועדה לשמר שליטה חברתית באמצעות מדיקליזציה של התנהגויות חריגות ושל בעיות חברתיות.
פרסומו החשוב הראשון היה "פירוק המוסד הפסיכיאטרי כמקום של מיסוד". הוא הציג אותו בקונגרס הבינלאומי הראשון של פסיכיאטריה חברתית בלונדון ב-1964. בפרסום זה כתב: "דומה כי הפסיכיאטר בימינו גילה לפתע כי הצעד הראשון לריפוי החולה הוא הוצאתו לחופשי מהמוסד הסגור". ואלה היו שבע הנקודות שבעזרתן רצה לקדם את רעיון החופש של החולה:
לחץ על הממסד המנהל את בתי החולים לקידום מעורבות של אחריות משותפת למצב השורר;
הגברת המודעות וקבלת אחריות משותפת בקרב הרופאים, ששימרו את המצב הקודם;
תפיסת טיפול תרופתי שתאפשר את ניתוק תלותו של החולה במוסד;
חינוך מחדש – תאורטית והומנית – של הצוות הסיעודי (עדיין רחוק מהגשמה);
ניסיון לקיים במידת האפשר את קשריו של החולה עם העולם החיצוני (משפחה, חברים, תחומי עניין);
פתיחת הדלתות (בניגוד למחלקות סגורות) והתנהלות על-פי מתודת הדלתות הפתוחות;
קידום מעונות-יום פסיכיאטריים;
ב-1968 יצא לאור הספר שלילת המוסד (L’istituzione negata) שאותו ערכו בזאלייה ורעייתו פרנקה אונגרו. הספר הכה הדים ברחבי איטליה. ספר זה לא רק תיעד וניתח את השינויים שחלו בגוריציה, אלא גם העביר את המחלוקת בנושא האל-מיסוד לתחומים אחרים כגון: מפעלים, אוניברסיטאות ובתי ספר.
בחלק השלישי של לקט מאמריו שכותרתו "תרגול הידע: מחשבות על תפקידו של האינטלקטואל" (לקוח מהספר "פשעים בימי שלום", 1971, שכתבו בזאלייה ורעייתו פרנקה אונגרו) נכתב:
"המומחה המקצועי הוא, במודע או שלא במודע, הפונקציונר של הפשעים בימי שלום המבוצעים במוסדות שלנו בשם האידיאולוגיה של השגחה רפואית, טיפול נפשי והגנת החולה או בשם האידיאולוגיה של ענישה ושיקום. לפיכך, האם לא נרוויח מהבאה לידיעת הציבור את האלימות ואת הפיגור השוררים במוסדות הדכאניים שלנו, ולא רק את הצידוקים המדעיים ואת הלגיטימציה שלהם? האם יוכלו אנשים מהשורה, הערים לכך שהשיטות המדעיות הנוהגות אינן מיטיבות עמם, להכיל את הידע הזה שנביא לידיעתם ולדרוש תפיסה מדעית אחרת שתועיל להם ושיוכלו לפקח עליה?"