stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערוץ הכנסת
אופי הערוץ > סינדיקציה

בעבר קיים הערוץ שיתופי פעולה עם גופי שידור בישראל, וערוצים ערוץ 2 (קשת) וערוץ 10 שידרו כמעט מדי יום את תוכניות הערוץ בשעות הצהריים, לעיתים במקביל לשידורן בערוץ עצמו. לתקופה קצרה גם שודרו תכניו בקשת 12 בעת תחילת שידוריו ובכאן 11 לאחר ביטול ההסכם עם החינוכית. לאחר המעבר לזכיין החדש הצטמצמו שידורים אלו ושודרו חלק מתוכניות הערוץ בערוץ עשר, הנמצא גם הוא בבעלות RGE. שידורי הערוץ חודשו בכאן 11 ב-2019.
אופי הערוץ > שידור

טלוויזיה – ניתן לצפות בערוץ הכנסת באמצעות שידורי חברות הלוויין והכבלים באפיק 99 וגם בחבילה הדיגיטלית המצומצמת, עידן+ (DTT).
אינטרנט – כל שידורי הערוץ מועברים בשידור ישיר באתר הכנסת; לוח השידורים המלא של ערוץ הכנסת מתפרסם באתר הכנסת. האולפן הפתוח והמהדורה המרכזית של ערוץ הכנסת מועברים בערוץ חדשות 2 באינטרנט.
סלולר – ניתן לצפות בשידור החי של הערוץ באמצעות כל טלפון סלולרי המצויד בטכנולוגיה מתאימה, בין היתר, באמצעות יישומון הכנסת.
תוכניות > תוכניות יומיות (א'-ה')

תוכניות ערוץ הכנסת שמשודרות בימי ראשון עד חמישי לפי סדר שידורם:
היום בכנסת בשעה 8:00 - תוכנית חדשות לקראת היום הפוליטי.
הזירה המרכזית בשעה 14:00 - תוכנית חדשות ופרשנויות. בהגשת מזל מועלם ומורן אזולאי לסירוגין.
החדשות בשעה 15:00 - מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ כנסת עם יעקב אילון.
תא הכתבים בשעה 19:00 - מהדורת סיכום היום בפוליטיקה הישראלית ובכנסת בהגשת נדב אלימלך ויניר קוזין.
תוכניות > תוכניות שבועיות

התוכניות הבאות משודרות פעם בשבוע, וחוזרות בשידורים חוזרים במהלך השבוע:
הספינרים בשעה 15:00 – שיח פרשנים בהגשת יובל קרני ומוריה קור המארחים את יועצי התקשורת של חברי הכנסת.
שחור לבן ביום שני בשעה 20:00 – שיח עיתונאים חרדים בהגשת עו"ד אבי בלום.
המדד ביום רביעי בשעה 20:00 – תוכנית כלכלית בהגשת רועי כץ.
עניין אישי – תוכנית המארחת חברי כנסת לשיחה אישית ואינטימית עם מורן אזולאי.
סיכום השבוע ברוסית – תוכנית המסכמת את אירועי השבוע ברוסית, בהגשת נועה לביא.
כיכר הכנסת – בימי חמישי בשעה 18:30 תוכנית בערבית המוגשת על ידי חכאמת גרה.
תכל'ס – חכאמת גרה מראיין פוליטיקאים ומסכם את השבוע הפוליטי בערבית.
האזרח פרידמן - טל פרידמן מגיש בערוץ כנסת תוכנית אירוח.
משחק חוץ - מגזין החוץ של ערוץ כנסת. בהגשת עמנואל אלבז-פלפס.
קפיצה בזמן - תוכנית המשלבת היסטוריה ואקטואליה בהגשת ליאת ברטוב-שדה..
הלובי החברתי - תוכנית חברתית בהגשת מרב בטיטו.
מבקרי המדינה - תוכנית אינטלקטואלית בימים ראשון–חמישי בהגשת גדי טאוב ואורי משגב המציגים זוויות פוליטיות הפוכות. התכנית הגיעה לגמר "טקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה 2022".
עשרת הגדולים - תוכנית קומית בימי שישי בהגשת נדב אלימלך ויניר קוזין המציגה עשרים רגעים קומים מתוך השבוע שעבר בכנסת.
מלחמות היהודים - ירון לונדון בפודקאסט ווידאוקאסט שמביא למסע היסטורי אל המחלוקת הפוליטיות שפילגו את העם היהודי.
מכנה משותף - שני פוליטיקאים משני צידי המתרס הפוליטי מקיימים דיון על נושא המשותף לשניהם.
תוכניות > סדרות דוקו

שתפו בכל הכוח - סדרת כתבות העוסקות בסדר היום הציבורי והפוליטי.
הזירה הפוליטית - עוסקת בהצלחות וכישלונות בפוליטיקה הישראלית, בהגשת רועי כ"ץ.
בעלי תפקידים > מגישים וכתבים

יעקב אילון – מגיש את תוכנית "החדשות".
מזל מועלם – מגישת "הזירה המרכזית".
מורן אזולאי – מגישת "הזירה המרכזית" "עניין אישי".
רועי כץ – מגיש את תוכניות "המדד".
נועה לביא – מגישה את התוכנית "סיכום השבוע ברוסית".
יניר קוזין – מגיש כתב ופרשן.
מוריה קור – מגישה בתוכנית "הספינרים" בעבר "המזנון".
יובל קרני – מגיש בתוכנית "הספינרים" בעבר "המזנון".
נדב אלימלך – מגיש וכתב פרלמנטרי.
אבי בלום – מגיש בתוכנית "שחור לבן".
משה גלסנר – מגיש בתוכנית "שחור לבן".
מירב בטיטו - מגישה את "הלובי החברתי".
אורי משגב - מגיש את התוכנית מבקרי המדינה.
גדי טאוב - מגיש את התוכנית מבקרי המדינה.
טל פרידמן - מגיש את התוכנית "אזרח פרידמן".
ליאת ברטוב-שדה - מגישה את התוכנית "קפיצה בזמן" ו"החדשות הטובות".
עמנואל אלבז-פלפס - מגישה את התוכנית "משחק חוץ"
חכמת גרא - מגיש את התוכניות "כיכר הכנסת" ו"תכלס".
תוכניות בעת שהופעל על ידי חברת החדשות > התוכניות (עד אוגוסט 2018) > תוכניות יומיות

תוכניות ששודרו בימי ראשון עד חמישי לפי סדר שידורם:
סדר יום – התחזית בשעה 8:30 – תוכנית על האירועים הצפויים במהלך היום בכנסת ובפוליטיקה בישראל.
אולפן פתוח בשעה 14:00 (שידור חוזר בשעה 18:00) – מהדורת חדשות ממוקדת על המתרחש בזירה הפוליטית בישראל, בהגשת מיכאל טוכפלד ואחר כך אורית לביא-נשיאל.
חדשות – המהדורה המרכזית לסיכום אירועי היום בשעה 22:00 – מהדורת חדשות מורחבת של סיכום חדשות היום, בהגשת הדס לוי סצמסקי, אושרה צרויה ועידו פוס לסירוגין.
תוכניות בעת שהופעל על ידי חברת החדשות > התוכניות (עד אוגוסט 2018) > תוכניות שבועיות

התוכניות הבאות שודרו פעם בשבוע, וחוזרות בשידורים חוזרים במהלך השבוע:
עולם פוליטי: בהגשת אושרה צרויה. תוכנית חדשות בינלאומיות.
קו פתוח: שיחות עם הצופים בנושאי היום, בהגשת אורית לביא-נשיאל.
לקראת מליאה: תוכנית שמשודרת לקראת דיוני מליאת הכנסת, בהגשת אורית לביא-נשיאל.
המיטב – סיכום השבוע: תוכנית לקט משידורי תוכניות ערוץ הכנסת, בהגשת אודליה דהן כחילה.
המשחק המרכזי: תוכנית פוליטית בה המנחה משוחח עם חברי כנסת, שרים, פרשנים ואנשי אקדמיה על הנושאים השונים שעל סדר היום הפוליטי, בהגשת אטילה שומפלבי.
היו ימים: תוכנית היסטורית בהגשת ד"ר תום שגב, שהגישה ראיונות עם אישים שהשפיעו על ההיסטוריה של מדינת ישראל בפוליטיקה ובחברה הישראלית.
מעונן חלקית: בהגשת הדס לוי-סצמסקי.
אייכלר יעקוב: מעקב אחר הדיונים במליאה ובוועדות השונות בכנסת בשבוע החולף, בהגשת יעקב אייכלר, התוכנית כללה את הפינה "הצעת צחוק" שבה שודר לקט של רגעים משעשעים בכנסת בשבוע החולף.
חיידק פוליטי: תוכנית אירוח בה נחמה דואק מראיינת אישים בולטים בפוליטיקה ובחברה בישראל.
שוברים כלים: תוכנית אקטואליה בהגשת ד"ר מינה צמח ורוני מילוא שמלווה בסקרי דעת קהל על השבוע הפוליטי בחברה הישראלית.
זה ראיון!: ראיון אישי עם אנשים שבלטו השבוע בכנסת ובפוליטיקה, עם אורית לביא-נשיאל.
חשבון פתוח: תוכנית אולפן על כלכלה ופוליטיקה בהגשת צבי זרחיה.
הצוללת: ייעוץ פוליטי-תקשורתי-אסטרטגי לאישיות מובילה בפוליטיקה הישראלית, בהגשת משה שלונסקי ולפניו ארנון פרלמן, יחד עם צוות אסטרטגים ופרשנים (כגון: ישראל טל, אמילי מואטי, זאב קם, רוני רימון, שירית אביטן כהן ואחרים).
זוג או פרט: הפרשנים הפוליטיים עמית סגל וברק רביד (החליף את נדב פרי) בתוכנית שעוקבת אחר הכנסת והזירה הפוליטית. במהלך התוכנית התארח באולפן אחד מחברי הכנסת לראיון והציג את דעתו על האירועים האחרונים, ושאר הנושאים הפולטיים.
קפה הפוך: בהגשת עמנואל הלפרין, תוכנית המצולמת בבתי קפה ותוכנה ראיונות עם אישיים ישראליים.
ועדת האורחים: בהגשת אורית לביא-נשיאל ולפניה רזי ברקאי ומזל מועלם.
דיון נוסף: תוכנית שעוסקת בעניינים משפטיים, עד 2011 בהגשת דבורה חן ואחר כך בהגשת עו"ד גיל סלומון.
ראש בראש: חגי סגל (בעבר, לצד זהבה גלאון) מארח באולפן אישיות ציבורית וערך ביניהם דיון על העניינים שעל סדר היום הפוליטי והחברתי.
החזית החברתית: בהגשת מזל מועלם.
רגעי הכרעה: בהגשת הדס לוי סצמסקי. שידור נאומים ודיונים בתולדות הכנסת, והפוליטיקה.
מחוץ לזמן: בהגשת אהרון ברנע. שיחות עם אישים מהעבר מתחומי הספרות, התרבות, המדע והפוליטיקה.
תוכניות בעת שהופעל על ידי חברת החדשות > התוכניות (עד אוגוסט 2018) > תוכניות עבר

כנסת ברשת: חדשות והאירועים האחרונים במדינה כמו שהם מוצגים ברשת האינטרנט, דרך הרשתות החברתיות והסרטונים השונים, בהגשת ירון אברהם. התוכנית כללה גם פינה בינלאומית בהגשת יניר קוזין.
תוכניות בעת שהופעל על ידי חברת החדשות > בעלי תפקידים בחברה (עד אוגוסט 2018)

אורי פז – מנכ"ל ועורך ראשי
תוכניות בעת שהופעל על ידי חברת החדשות > בעלי תפקידים בחברה (עד אוגוסט 2018) > מגישים וכתבים בעבר ובהווה

מיכאל טוכפלד – "אולפן פתוח", "חדשות - המהדורה המרכזית לסיכום אירועי היום", "בית הלורדים"
אורית לביא-נשיאל – "אולפן פתוח", "קו פתוח", "לקראת מליאה", "זה ראיון!", "ועדת האורחים"
אושרה צרויה – "חדשות – המהדורה המרכזית לסיכום אירועי היום", "עולם פוליטי"
אטילה שומפלבי – "המשחק המרכזי"
אודליה דהן כחילה – "המיטב – סיכום השבוע"
יעקב אייכלר – "אייכלר יעקוב", פרשן פוליטי
נחמה דואק – "חיידק פוליטי"
רוני מילוא ומינה צמח – "שוברים כלים"
עמית סגל וברק רביד – "זוג או פרט"
משה שלונסקי – "הצוללת"
עמנואל הלפרין – "קפה הפוך"
חגי סגל – "ראש בראש"
קובי סודרי – "דיון נוסף"
מזל מועלם – "החזית החברתית"
ירון אברהם – "כנסת ברשת", ראש הדסק הפוליטי
הדס לוי-סצמסקי – "מעונן חלקית", "רגעי הכרעה"
צבי זרחיה – "חשבון פתוח"
תום שגב – "היו ימים"
ארנון מאיר, דפנה ליאל, משה שטרן, חיים הר-זהב, ורד יפתחי-גרין, יאנה סוראדנה, יניר קוזין, אור יזרעאלי, ירון שניידר – כתבים ופרשנים
בשל אופיו של הערוץ, חלק גדול מצוות המגישים של התוכניות השונות בערוץ משמש גם כצוות הפרשנים והכתבים בערוץ.
הערות שוליים

↑  הכנסת מקבלת טלוויזיה בחינם, באתר גלובס, 8 במאי 1997
↑  אריק בנדר, ‏ערוץ 20 ישמש כמפעיל הבא של ערוץ הכנסת, באתר מעריב אונליין, 4 במאי 2017
↑   נתי טוקר, מועצת הכבלים פסלה את הצעת ערוץ 20 להפעלת ערוץ הכנסת, באתר TheMarker‏, 7 בדצמבר 2017
↑   ציוץ של אייס ברשת החברתית אקס (טוויטר), 26 בדצמבר 2017
↑   נתי טוקר, ערוץ 10 ניצח את חברת החדשות: RGE תפעיל את ערוץ הכנסת, באתר TheMarker‏, 31 במאי 2018
↑  יונתן כיתאין, ‏מכרז ערוץ הכנסת: ערוץ 20 עתר לבג"ץ נגד זכיית RGE, באתר גלובס, 12 ביוני 2018
↑  החלטת המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לווין מספר 1-1/2020 מיום 30.1.2020, באתר GOV.IL
↑  מועצת הכבלים והלווין אישרה את מינוי אלעד רונן למנכ"ל ערוץ הכנסת. אייל אופנהיים אושר כעורך הראשי של הערוץ, באתר GOV.IL
↑  אלכסנדר כץ, שת"פ להגדלת חשיפה: תכניות של ערוץ הכנסת ישודרו בכאן 11, באתר אייס, 26 ביוני 2019
↑  מיה סלע, כשהאינטליגנציה מנצחת את המלודרמה הזולה, באתר הארץ, 21 ביוני 2012
↑  אסף שניידר, לשדר שוב את סרטו של רוני קובן, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2008
השקופית שבישרה על הפסד המכרז בידי חברת החדשות והעברת הערוץ לידי "RGE"
חדר הבקרה של ערוץ הכנסת, ינואר 2017
אזרח מתראיין בערוץ הכנסת, 2015
אמית

.
| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית וישראל
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־100 שנה) 
 www.amit.org.il
 
סמלילה הקודם של הרשת, הכולל גרשיים לסימון ראשי התיבות, אשר הוסרו בסמליל שהונהג ב-2020
רשת אמית (ארגון מתנדבות למען ישראל ותורה) היא רשת חינוך כלל ישראלית, המאגדת בתי ספר מכל קשת החברה הישראלית. הרשת שהוקמה בשנת 1925 ביוזמת "נשי אמית" מארצות הברית ומישראל, מונה כ-107 מוסדות חינוך בכל רחבי ישראל, בדגש על הפריפריה, בהם לומדים 44,276 תלמידים.
על הרשת

רשת אמית מפעילה ומנהלת תיכוניים שש-שנתיים, מכללות טכנולוגיות, ישיבות ואולפנות, כפרי נוער ומכינות קדם צבאיות הפונים ומותאמים למגוון המגזרים בחברה הישראלית: חילוניים, מסורתיים, דתיים וחרדים.
הרשת מלווה בתי ספר יסודיים ורשויות מקומיות בתהליכי התחדשות חינוכית.
במסגרות החינוך של אמית ניתן למצוא מגוון מגמות לימוד: עיוניות, תורניות, מדעיות וטכנולוגיות, לצד מגמות אמנות, מוזיקה, יזמות, תקשורת ועוד, כולן לבגרות.
רשת אמית מנוהלת על ידי חבר נאמנים של נשי אמית בארצות הברית, בראשות נשיאת אמית, גב' שרי ספרא. מנכ"ל הרשת מאז 2003 הוא ד"ר אמנון אלדר, ויו"ר אמית בישראל היא הגב' תמר בנוביץ. כיום חברות באמית כ-40,000 נשים מתנדבות בארצות-הברית וברחבי העולם ואלפי מתנדבות בישראל.
היסטוריה > 1925–1944

בשנת 1925, בוועידת המזרחי ה-11 שהתקיימה בקליבלנד, השתתפה לראשונה משלחת נשים וביניהן בסי (בתיה) גוטספלד. הן הצהירו על כוונתן להקים את "הסתדרות נשות מזרחי באמריקה" (Women's Organization of America Mizrachi), ואכן ב-1934 בכנס של המזרחי שהתקיים בדטרויט, הכריזו הנשים על פרישתן מתנועת המזרחי והפכו לתנועת נשים עצמאית, ארגון נשות המזרחי באמריקה.
באותה התקופה רכשו הנשים בנין ברח' רש"י בירושלים, והקימו בו ב-1933 את בית הספר התיכון המקצועי הראשון לבנות בארץ ישראל, במטרה לחנך וללמד נערות דתיות ילידות הארץ ונערות שעלו ארצה במסגרת עליית הנוער.
בשנת 1938 הוקם "בית צעירות מזרחי" בתל אביב, במטרה להוות בית לעולות חדשות ולפועלות מחוסרות העבודה. בהמשך הוסב המוסד בתל אביב למרכז קליטה עבור חניכי עליית הנוער מגרמניה.
היסטוריה > 1945–1955

לאחר השואה, התעורר צורך דחוף להעניק קורת גג לילדים פליטי השואה, חלקם ללא הוריהם, ששרדו את התופת. ב-1943 הגיעו ארצה "ילדי טהראן" - ילדים שנמלטו ממזרח אירופה דרך טהראן. "נשי מזרחי באמריקה" מקימות את "משק הילדים" במוצא, ובהמשך את בית הילדים "תל רענן" בבני ברק ו"תחייה" (בפתח תקווה, נסגר ב-1949), בהם התחנכו רבים מעולי עליית הנוער.
ב־1944 הוקם על ידי נשי מזרחי על אדמת קיבוץ רודגס בפתח תקווה "מוסד עלייה" (כיום "אמית פתח תקווה") - כפר נוער שקלט ילדים ובני נוער פליטי שואה. בהמשך נקלטו עולים חדשים שהגיעו מארצות ערב, צפון אפריקה ובעקבות המהפכה האיסלמית באיראן, הופנו לכפר ילדים שהוברחו משם.
בשנים האחרונות מאכלס הכפר תלמידים רבים מעולי אתיופיה.
בשנת 1947 נחנך כפר ילדים נוסף והפעם ברעננה- כפר בתיה ע"ש בתיה גוטספלד. בתחילה, עבור ילדים ניצולי שואה ובהמשך נקלטו בו גם ילדי העולים מאתיופיה שעלו במסגרת "מבצע משה".
היסטוריה > 1955–1964: שנות העלייה הגדולה

במהלך העשור הרביעי של מדינת ישראל, בשנות העלייה הגדולה ארצה, נענו "נשי מזרחי באמריקה" לאתגרי השעה: קליטת העולים החדשים וילדיהם במדינה המתפתחת, הכשרתם והכנתם לחיים החדשים. הנשים פתחו את "בית צעירות מזרחי" בעיר באר שבע, מוסד שהפך לימים לתיכון מקצועי גדול.
היסטוריה > 1975–1983

ב-1977 נכנס ד"ר עמי זאבי לתפקיד מנכ"ל הרשת ושימש בתפקיד זה במשך 25 שנה. במהלך כהונתו הצעיד ד"ר זאבי את הארגון החינוכי הקטן לרשת חינוכית גדולה, תוך שינוי שמו של הארגון לאמי"ת - ארגון מתנדבות למען ישראל ותורה.
ב-1980 אישרה ועדה מטעם משרד החינוך את רשת אמי"ת כרשת חינוך מובילה בחינוך הטכנולוגי בחמ"ד.
ד"ר זאבי הפך את מוסדות אמי"ת לרשת מובילה בחינוך הטכנולוגי בחמ"ד, ובעיקר בפריפריה החברתית של מדינת ישראל.
שינוי המדיניות החל בשנת 1984 כאשר רשת אמי"ת התחילה לקחת אחריות על בתי ספר תיכוניים מקיפים עירוניים, בעיקר בעיירות פיתוח, כגון עכו, קריית מלאכי, צפת וחצור הגלילית, אך גם בערים מבוססות כרעננה ורחובות.
ב-1999 הוענק לד"ר זאבי פרס חינוך על מפעל חיים, כמו גם פרס יקיר החינוך הדתי מטעם ארגון המורים הדתיים.
היסטוריה > מ-2003

בשנת 2003 נבחר ד"ר אמנון אלדר, ששימש קודם לכן כמנהל כפר הנוער אמית פתח תקווה, לכהן כמנכ"ל הרשת. אחוז הזכאות לבגרות בבתי החינוך ברשת, של רשת אמית בשנת 2020 הוא הגבוה מבין הרשתות החינוכיות האחרות.
הרשת, בראשותו של ד"ר אלדר, הובילה שינוי תפיסתי באשר לפריסה הרשתית הארצית של מוסדותיה. פריסה אשר שינתה את אופייה של הרשת לרשת כלל-ישראלית:
כניסה משמעותית של הרשת גם לקהילות סוציואקונומיות חזקות כדוגמת: גבעת שמואל, מודיעין, רעננה וכו', תוך שמירה על פריסה של 70% בפריפריה החברתית.
כניסה לבתי ספר ממלכתיים מתוך חיזוק הערך של כלל ישראל וחיבורים בחברה הישראלית.
הקמת בית ספר תיכון חרדי המשלב לימודי ליבה, תיכון שהפך לבית ספר מוביל בחינוך הממלכתי חרדי.
החל מ-2013, פועלת הרשת לפיתוח מענים פדגוגים וחברתיים המותאמים למציאות החיים המשתנה. במסגרת זו מתקיימים תהליכים חוצי ארגון שמטרתם לאפשר לכלל התלמידים והתלמידות למצות את יכולותיהם ולהיות חברים מועילים ותורמים בקהילותיהם. בין היתר, נוסד מרכז 'גוגיה' המהווה חממה לפיתוח והכשרה של צוותי הוראה, בתי הספר הפכו ממוסדות לימוד לקהילות חינוכיות לומדות (קח"ל), פותחה תפיסה חינוכית פדגוגית הוליסטית "השלם", ונפרצו גבולות בית הספר, כדי לזמן קשר בלתי אמצעי בין תלמידים ותלמידות לבין מנטורים מהתעשייה ולעולם האמיתי מחוצה לו.
ערכי הרשת

מוסדות החינוך של הרשת פונים בעיקר לקהל דתי, עם זאת, הרשת מכילה בתי ספר מאוכלוסיות שונות: בתי ספר ממלכתיים דתיים, בתי ספר ממלכתיים ובתי ספר חרדיים הלומדים לימודי ליבה וניגשים לבגרות מלאה, מדרשות וישיבות הסדר.
הרשת שמה דגש על מעורבות חינוכית ושיתוף פעולה בין המנהלים וצוותי החינוך הממלכתי לחינוך הממלכתי-דתי ולחינוך החרדי, מתוך אמונה שדיאלוג וקשרי עבודה משותפים יעזרו לגשר על הפערים הגדולים הקיימים בחברה הישראלית.
ברשת פועלת מדרשה לבנות חו"ל בירושלים, שהוקמה על ידי הרשת ובעידוד נשיאת אמית ומנהיגות ה"בורד" האמריקני, "מדרשת אמי"ת בית הילד". במדרשה בוגרות תיכון מחו"ל, בעיקר בארצות הברית, המגיעות לתוכנית ייחודית שבה משולבים לימודי יהדות, חינוך למנהיגות, ציונות ועשיית חסד.
בכפר בתיה ברעננה הוקם מתחם "גוגיה" להשראה לשיתוף וללמידה. המתחם בנוי כדגם בית הספר העתידי: ריהוט מודולרי המאפשר למידה בהרכבים שונים, חצר המיועדת ללמידה חוץ כיתתית, שימוש בטכנולוגיות מתקדמות כחלק אינטגרלי בלמידה, למידה התנסותית במודלים שונים המותאמים למאה ה-21 ועוד.
מרחב היזמות והחממה לתלמידים הוא מרחב משותף פתוח שמזמן קשר בלתי אמצעי בין תלמידים ותלמידות לבין מנטורים מהתעשייה ומבית תוכנה שעובדים במקום דרך קבע. המרחב משמש כחממה ליזמות טכנולוגית ותלמידים מגיעים למקום לימי למידה בנושאים שונים.
הערות שוליים

↑  אודות, באתר רשת אמית
↑  ‏History of AMIT
↑  "הנני כי קראת לי - אמי"ת – תשעים שנה של עשייה חינוכית – ציונות בתפארתה" (2015), אתי אלבוים ויהודית זמרת, הוצאת אמית
↑  תצלומי המוסד 'תל רענן' בבני ברק, ומדריכיו, 1949-1951 מאוסף יד יצחק בן צבי (ישראל נגלית לעין), אוסף משה קלנר וחיה לבית קליימן, באתר הספרייה הלאומית
↑  מפת אזור תל אביב, בהוצאת מחלקת המדידות 1960 עם ציון מיקום 'מוסד ילדים תל רענן' (מס' 645 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑   אמנון אלדר, העתיד תלוי בהשקעה בחרדים, באתר TheMarker‏, 8 בפברואר 2016
↑    אריאל שנבל, ‏המדריך למהפכה, בעיתון מקור ראשון, 30 במרץ 2021
↑   רונה מור, יוצאים למסע: רשת אמית מציעה דרכי למידה חדשניות ששמות את התלמיד במרכז, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2020
↑   ליאור דטל, "המוסדות היחידים בחברה שלנו שפועלים באופן דומה לבתי הספר הם בתי הסוהר", באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309160705171  BIBSYS: 7062235  LCCN: n85005122  VIAF: 145947611   WorldCat (עם VIAF): 145947611 
אולפנת אמית בחיפה
שלט של בית ספר אמית רמלה בכיכר החטופים בתל אביב בזמן מלחמת חרבות ברזל
לאדה וסטה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אווטוואז 
 שנות ייצור:  2015—
 מודל קודם:  לאדה פריאורה 
 אורך:  4,410 מ"מ 
 רוחב:  1,764 מ"מ 
 גובה:  1,497 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,635 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 מעצב:  Steve Mattin 
 
לאדה וסטה היא מכונית קומפקטית המיוצרת על ידי חברת הרכב הרוסית AvtoVAZ מאז 2015. הרכב עוצב על ידי סטיב מרטין והוצג באוגוסט 2014, במהלך סלון הרכב הבינלאומי במוסקבה. נכנס לייצור המוני ב-25 בספטמבר 2015 במפעלי החברה באיז'בסק. לאדה וסטה הושקה למכירה כבר החל מחודש נובמבר והפכה לאחת המכוניות הנמכרות ביותר בשוק הרוסי. לאדה מציגה גם גרסת סטיישן ו"קרוס", החל מספטמבר 2017. גרסת רכב "קרוס" וגרסת סדאן, מרווחת יותר הוצגה במחצית הראשונה של שנת 2018. רוב המכוניות מיוצרות במפעל לאדה איז'בסק. ב-2022 הועבר רוב הייצור לעיר טוגליאטי במחוז סמרה.
בטיחות

הרכב קיבל ציון 14.1 מתוך 16 במבחני התרסקות של ARCAP הרוסי במסגרת תוכנית בטיחות רכב לשנת 2016.
מרוצים

רכבי לאדה וסטה מתחרים במסגרת קבוצת לאדה ספורט
באליפות World Touring Car Championship החל משנת 2015 ובהמשך התחרו גם במסגרת קבוצת RC Motorsport בשנת 2017. בשנת 2019 AvtoVAZ חשפה דגם לאדה וסטה TCR, רכב ספורט שמתחרה בתחרויות הסדרה הרוסית למסלולי מרוצים (Russian Circuit Racing Series).
הערות שוליים

↑  "The AvtoVAZ Group has started the mass production of the Lada Vesta". Lada.ru.
↑  "Lada reinvents itself with three bold new models". Autocar. 27 באוגוסט 2014. נבדק ב-10 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AvtoVAZ presents Lada Vesta and Lada Vesta WTCC". Wroom.ru. 28 באוגוסט 2014. אורכב מ-המקור ב-2014-09-05. נבדק ב-8 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "More than 5,000 Lada Vesta sedans have been produced by Lada Izhevsk".
↑  "New Lada Vesta Cross Sedan Has More Road Clearance Than A RAV4".
↑  "Лада Веста". Авторевю.
↑  http://www.motorsport.com/wtcc/news/lada-grab-pole-position-on-vesta-tc1-debut-in-argentina-wtcc/
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכב לאדה וסטה מתחרה במרוץ WTCC משנת 2016
גרסת המשטרה הצבאית
יגואר XKSS

| --- | --- |

Jaguar XKSS
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  1957 2016 (סדרה חדשה)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Jaguar D-Type 
 מודל אחריו:  יגואר E-Type 
 אורך:  3,990 מ"מ
 רוחב:  1,660 מ"מ
 גובה:  1,120 מ"מ
 משקל:  921 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2300 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 3,442 סמ"ק המפיק 250 כ"ס ב-7,200 סל"ד יחס דחיסה 9.0:1 3 מאיידים מסוג "Weber"  מנוע יגואר מסוג "Jaguar XK6 engine", מנוע המוגדר כ"Straight engine"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  241 קמ"ש
 
יגואר XKSS (באנגלית: Jaguar XKSS) היא מכונית ספורט במרכב רודסטר מבית יגואר. הדגם יוצר משנת 1957 ויוצרו ממנו 16 יחידות. יגואר חזרה לייצר את דגם ה"יגואר XKSS" בשנת 2016.
יגואר XKSS

2 מושבים
רודסטר
דגם ה"יגואר XKSS" מבוסס על דגם "Jaguar D-Type".
תאוצת "יגואר XKSS" בין 0-97 קמ"ש היא 5.2 שניות.
תמונות

"יגואר XKSS", שנת 1957
"יגואר XKSS"
"יגואר XKSS"
ראו גם

יגואר
יגואר MK2
הערות שוליים

↑  "יגואר XKSS" omniauto.it/magazine/42217/jagaur-xkss
↑  "יגואר XKSS"  autoweek.com/article/los-angeles-auto-show/timeless-machine-first-new-real-jaguar-xkss-built-1957
↑    Paul Hudson; Tom Ough, ‏Jaguar XKSS revealed: the brand new 1957 sports car that costs £1m, The Telegraph, 17 November 2016
↑  "יגואר XKSS" jaguar.com/about-jaguar/jaguar-classic
ארלינג האלנד

ארלינג בראוט האלנד (בנורווגית: Erling Braut Haaland; נולד ב-21 ביולי 2000) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ובנבחרת נורווגיה.
ילדותו

האלנד נולד בלידס שבאנגליה לאלפי האלנד, כדורגלן נורווגי ששיחק בתור מגן ימני וקשר אחורי, בין היתר בלידס יונייטד, נוטינגהאם פורסט, ומנצ'סטר סיטי. כאשר היה בן שלוש שבה המשפחה לנורווגיה. בנוסף להיותו כדורגלן מגיל צעיר, האלנד השתתף במגוון ענפי ספורט אחרים בילדותו. על פי הדיווחים הוא גם השיג שיא עולם לגילו בקפיצה לרוחק כשהיה בן חמש, עם מרחק של 1.63 מטרים.
קריירת מועדונים > ברינה

האלנד הצטרף לאקדמיה של קבוצת ברינה (אנ'). בעונת 2015/2016, שיחק בקבוצת המילואים ברינה 2 והרשים כשהבקיע 18 שערים ב-14 משחקים. הופעותיו בקבוצת המילואים הובילו אותו, בגיל 15, לקבוצה הבוגרת, במדיה הופיע לראשונה ב-12 במאי 2016 במשחק הליגה השנייה נגד רנהיים.
קריירת מועדונים > מולדה

ב-1 בפברואר 2017 הודיעה מולדה על החתמתו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 באפריל 2017 במשחק הגביע הנורווגי נגד וולדה. את הופעת הבכורה בליגה ערך ב-4 ביוני 2017, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-71 במשחק נגד סארספבורג 08. הוא קיבל כרטיס צהוב לאחר 65 שניות על המגרש. הוא הבקיע את שער הבכורה במדי מולדה בניצחון 3–2 על וולדה ב-26 באפריל 2017 במסגרת הגביע הנורווגי. הוא הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-77, שהיה לשער הבכורה שלו בליגת Eliteserien.
ב-1 ביולי 2018 הבקיע ארבעה שערים נגד בראן ב-21 הדקות הראשונות של המשחק כשהוא מבטיח לקבוצתו ניצחון 4–0 נגד מוליכת הליגה, שהייתה ללא ספיגה עד למשחק זה. במשחק נכח צייד כישרונות של קבוצת מנצ'סטר יונייטד. מאמן מולדה, אולה גונאר סולשיאר השווה את כישרונו של האלנד לזה של רומלו לוקאקו וחשף שהמועדון דחה מספר הצעות מחיר עבורו ממועדונים שונים. במשחק הבא, ב-8 ביולי, הבקיע שני שערים ובישל אחד נוסף בניצחון 5–1 על ואלרנגה. הוא הבקיע גם במדי מולדה בניצחון 3–0 במסגרת הליגה האירופית נגד לאצ'י בבית, ב-26 ביולי 2018.
קריירת מועדונים > רד בול זלצבורג

ב-19 באוגוסט 2018 חתם ברד בול זלצבורג לחוזה למשך חמש שנים, החל מה-1 בינואר 2019. במשחקו הראשון במדי זלצבורג במסגרת ליגת האלופות, אירח עם קבוצתו את ראסינג גנק, אותה הביסו 2–6 כשבאותו משחק כבש שלושער. במשחקה השני התארחה זלצבורג באנפילד שבליברפול שם הפסידה 3–4 באותו משחק הוא כבש שער נוסף. במשחקה השלישי בשלב הבתים אירחה זלצבורג את נאפולי לה הפסידה 2–3. במשחק זה כבש האלנד צמד שערים. במשחקה הרביעי במפעל התארחה זלצבורג בנאפולי, ובמשחק שהסתיים בתיקו 1–1 כבש פעם נוספת. במשחק החמישי התארחה זלצבורג בגנק שם ניצחה פעם נוספת 1–4. במשחק זה כבש פעם נוספת, מה שהפך אותו לשחקן הראשון שכובש לאורך חמשת משחקיו הראשונים במפעל.
האלנד לא חדל מלכבוש גם בבונדסליגה האוסטרית, כשכבש כבר במשחקו השני בליגה, בניצחון קבוצתו 1–4 נגד מטרסבורג. שבוע לאחר מכן כבש שלושער במשחק הליגה מול וולפסברג בו ניצחה זלצבורג 2–5. גם במשחק הבא הצליח לכבוש צמד שערים. הוא הצליח ליצור רצף של שישה משחקי ליגה רצופים בהם כבש 11 שערים. ב-14 בספטמבר כבש שלושער שני ובישל שני שערים נוספים בניצחון רד בול זלצבורג על הארטברג מהליגה האוסטרית. ב-10 בנובמבר 2019 כבש פעם נוספת שלושער נגד וולפסברג כשהפעם היא ניצחה רק 0–3. ב-19 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע האוסטרי נגד פארנדורף. באותו משחק הצליח לכבוש שלושה שערים, ובכך הפך לשחקן הראשון בתולדות רד בול זלצבורג לכבוש שלושער בליגת האלופות, הגביע האוסטרי והבונדסליגה האוסטרית.