נערה בהפרעה (סרט)
עלילה

באפריל 1967, סוזנה קייסן (וינונה ריידר) בת ה-18 מאשפזת את עצמה בבית חולים פסיכיאטרי, לאחר שניסתה להתאבד באמצעות מנת יתר של כדורי אספירין עם וודקה. היא מאובחנת כסובלת מהפרעת אישיות גבולית ונשארת בבית חולים במשך כשנה. בבית החולים היא מכירה את האחות ולרי (וופי גולדברג), ומתיידדת עם חלק מהחולות: פולי (אליזבת מוס) שהייתה קורבן לשריפה, ג'ורג'יה (קליאה דובאל) שקרנית פתולוגית, דייזי רנדון (בריטני מרפי) שסובלת מהפרעת אכילה כפייתית ופגיעה עצמית, ג'אנט ויבר (אנג'ילה בטיס) אשר סובלת מאנורקסיה, וסינתיה (ג'יליאן ארמינט) אשר יש לה נטייה להתלבש כמו גבר מכיוון שהוריה ואנשים אחרים אינם רוצים לראותה. סוזנה מוקסמת במיוחד מליסה רוו (אנג'לינה ג'ולי), אשר אובחנה כסוציופתית. ליסה מתיידדת עם סוזנה וביחד הן מתחילות לגרום לצרות. ליסה מעודדת את סוזנה להפסיק לקחת את תרופותיה, למכור אותן בסתר לאחרים ולהתנגד לטיפול הפסיכולוגי שלה.
כאשר דייזי משתחררת מבית החולים, יוצאות המטופלות לאכול בחוץ גלידה, ואז סוזנה פוגשת את אשתו ובתו של הפרופסור עמו שכבה בעבר. כשאשת הפרופסור מתעמתת עם סוזנה, מתערבת ליסה בשיחה ותוקפת מילולית את האישה הנבגדת, בעוד הבנות מגבות את ליסה, המאבדת, בכך  את זכות היתר שלה לחופשות מחוץ לבית החולים.
בחור שעמו שכבה סוזנה בעבר, טובי (ג'ארד לטו), העומד בפני גיוס למלחמת וייטנאם, מגיע לבקר אותה בבית חולים וסוזנה מנסה לשכב עמו בחדרה. הוא מספר לה שהוא אוהב אותה ורוצה לברוח איתה לקנדה. כשהיא מתלבטת, הוא מוסיף שהיא לא משוגעת והחברות שלה מהבית חולים לא באמת חברות שלה. היא מסרבת לברוח איתו.
באותו הלילה, פולי מתחילה לצרוח "הפנים שלי, הפנים שלי!", ובוכה על כך שאיש לא ירצה בה. היא נלקחת לחדר הבידוד למטרות הרגעה. סוזנה מחליטה לנגן לה בגיטרה מחוץ לחדר, והיא וליסה שרות לה ביחד על מנת לשפר את הרגשתה; כאשר הסניטר מנסה לעצור בעדן, סוזנה מנשקת אותו, ובבוקר מוצאת  את שניהם האחות ולרי מחובקים על הרצפה.
סוזנה נקראת למשרד כדי לעבור איבחון, ופוגשת שם את ד"ר סוניה ויק (ונסה רדגרייב). במקביל, ליסה נלקחת לבדיקת הרופא שלה אך לא חוזרת, וסוזנה נכנסת לדיכאון. האחות ולרי, מכניסה את סוזנה האפתית לתוך אמבטיה קרה כדי לעורר אותה. לאחר שסוזנה מנסה להתגרות בה ולהעליב אותה, ולרי אומרת לסוזנה שהיא לא משוגעת, אלא עצלנית, וזורקת את החיים שלה.
ליסה, שלא רוצה  לקבל עוד נזעי חשמל, משכנעת את סוזנה לברוח עמה לפלורידה כדי לעבוד ב"דיסניוורלד", והן מבלות בינתיים את הלילה אצל דייזי, שהשתחררה מבית החולים לדירה שאביה שכר עבורה. ליסה, שאינה מחבבת את דייזי, טוענת כי שוחררה לא משום שהבריאה, אלא כיוון שלא נמצא לה טיפול מתאים, ועוד מטיחה בה שהיא ואביה מקיימים יחסי מין, ואף נהנית מכך. למחרת בבוקר, סוזנה מוצאת את דייזי, תלויה בחדר האמבטיה. ליסה מורה לסוזנה ההמומה להתקשר למשטרה, לוקחת את כספה של דייזי, ובורחת מהמקום. סוזנה חוזרת לבית החולים עם החתולה של דייזי,  מבינה שתפיסתה את המוות הייתה שגויה מעיקרה, מתחילה לשתף פעולה עם הטיפול הפסיכולוגי ומתכננת להשתחרר מבית החולים.
ליסה מוחזרת לפיקוח רפואי, מגלה כי סוזנה משתחררת, ובלילה האחרון של סוזנה בביה"ח, קוראת בפני הבנות את יומנה האישי של סוזנה ללא רשותה. הבנות זועמות על ליסה, וסוזנה מטיחה בה, שלאף אחד לא יהיה אכפת אם תמות כיוון שהיא כבר מזמן מתה.
ביום שלמחרת, לפני עזיבתה, סוזנה עוזבת ונפרדת לשלום מחברותיה לאשפוז, כולל ליסה, מוסרת לפולי את החתולה של דייזי. הסרט מסתיים כאשר סוזנה נוסעת באותה מונית עמה הגיעה לבית החולים. ועתה בדרכה הביתה. היא אומרת לנהג: "שיגעון זה לא להישבר או לבלוע סוד אפל, ומוסיפה שבשנות השבעים, רוב חברותיה השתחררו מבית החולים, חלק מהן היא ראתה וחלק לא, אבל לא היה יום שבו ליבה לא מצא אותן.