stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JewishGen

| --- | --- |

מטה ארגון JewishGen במוזיאון המורשת היהודית בניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק, מוזיאון המורשת היהודית 
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים) 
 www.jewishgen.org
 
JewishGen הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1987 בתור מקור לגנאלוגיה יהודית ברחבי העולם. המרכז מספק מידע גנאלוגי לכל תחום לחובבים וגם לאנשי מקצוע וכן גם את הכלים הנדרשים כדי לחקור היסטוריה יהודית ומשפחתית. 
הארגון נוסד בשנת 1987 על ידי סוזן א. קינג ביוסטון, טקסס, בתור מערכת לוח מודעות, בתחילה עם 150 משתמשים המעוניינים לקבל מידע על גנאלוגיה יהודית. ב-1995 הקים הארגון אתר באינטרנט. בשנת 2003 נספח JewishGen למוזיאון המורשת היהודית בעיר ניו יורק, וב-2008 העביר את המטה שלו למשרדים הראשיים של המוזיאון. שיתוף הפעולה שנוצר עם ארגון Ancestry הרחיב את מאגרי המידע שלו. GewishGen מסונף לאיגוד הבין-לאומי של חברות לגנאלוגיה יהודית.
אתר האינטרנט של JewishGen נועד לספק ממשק קל ונוח ומוצע כשירות לציבור ללא תשלום. למעלה מ-1,000 מתנדבים פעילים בכל רחבי העולם ותורמים לאוסף הולך וגדל של מסדי נתונים, משאבים וכלי חיפוש.
הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות

| --- | --- |


 תחום:  activities of extraterritorial organizations and bodies 
 שפה רשמית:  צרפתית
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  סבר 
 חברים:  63 מדינות חברות  ו־40 מדינות עמיתות
 תקופת הפעילות:  1875–הווה (כ־150 שנה)
 bipm.org
 
הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (בצרפתית: Le Bureau International des Poids et Mesures; באנגלית: The International Bureau of Weights and Measures; בראשי תיבות: BIPM) היא הארגון הבינלאומי האחראי על תקנים של יחידות מידה על־פי מערכת היחידות הבין-לאומית (SI).
על הלשכה אחראית: "הוועדה הבין-לאומית למשקלות ומידות" המארגנת את "הוועידה הכללית על משקולות ומידות".
הארגון שוכן במתחם Pavillon de Breteuil בעיירה סבר על יד פריז, בירת צרפת. על־פי אמנה בינלאומית על מידות (Convention du Mètre) משנת 1875, ועל־פי הסכם עם ממשלת צרפת שנחתם בשנת 1969 נחשב המתחם לשטח בינלאומי בעל מעמד חוקי מיוחד.
הארגון אחראי על אחדות כלל־עולמית של מידות ועקביות של מערכת היחידות הבינלאומית (SI). הוא פועל באמצעות מעבדות מטרולוגיה של מדינות החברות בו וכן על ידי מעבדות שלו עצמו. במתחם הארגון שמורים בתנאים מבוקרים חפצים שמהווים את התקן הסופי ליחידות מדידה, כגון מטר וקילוגרם.
נכון לינואר 2021, ישנן 63 מדינות חברות ו־40 מדינות עמיתות.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263041405171  BIBSYS: 90571044  BNE: XX145276  BnF: cb118625494 (data)  CiNii: DA09462515  GND: 1002765-8  ISNI: 0000 0001 2191 6593  LCCN: n82058999  LNB: 000088293  NDL: 00797291  NKC: kn20040126035  NLA: 36053979  RERO: 02-A000024190  SUDOC: 026362848  VIAF: 156087403   WorldCat (עם VIAF): 156087403
ארתדין

בלגנדריום של טולקין, ממלכת אַרְתֵדַין או בקיצור אַרְתֵדַין (באנגלית: Arthedain, משמעות בסִינְדָרִין: "ממלכת האֵדַין") היא ממלכה בדיונית בצפון הארץ התיכונה.
היסטוריה > הפילוג והשנים הראשונות

באַרְנוֹר שלטו עשרה מלכים. לאחר מותו של המלך אֵאָרֶנְדוּר, התגלה סכסוך ירושה בין אַמְלַית, האח הבכור, לבין שני אחיו. הממלכה התחלקה לשלוש: אַמְלַית שלט בשטח שבין הנהרות בְּרֶנְדִיוַּין ולוּן וגם בשטח מצפון לדרך הגדולה, מה שאומר ששלט בפוֹרְנוֹסְט, עיר הבירה של אַרְנוֹר לשעבר, ובגבעות הרוחות, אחד המעוזים הראשיים של אַרְנוֹר לשעבר. הוא קרא לממלכתו: "אַרְתֵדַין". ממלכתו שכנה בצפון-מערב אַרְנוֹר לשעבר, בזמן שממלכות אחיו, קַרְדוֹלָן ור'וּדָאוּר, שכנו מדרום ומצפון-מזרח, בהתאמה. בין שלוש ממלכות אלו פרצו מלחמות רבות.
לאחר מותו של אַמְלַית משלו באַרְתֵדַין עוד 5 מלכים עד הקמת ממלכת הרשע אַנְגְמָר: בֶּלֶג, מַלוֹר, קֶלֶפַרְן, קֶלֶבְּרִינְדוֹר ומַלְוֵגִיל.
היסטוריה > קרבות עם אַנְגְמָר ומפלה בידיה

אַרְגֶלֶבּ, בנו של מַלְוֵגִיל, תבע את השלטון על אַרְנוֹר כולה, לאחר ששושלות המלוכה בממלכות האחרות נעלמו, אך ר'וּדָאוּר התנגדה. התנגדותה נבעה מהתמעטות הדוּנֵדַין בממלכה, ומי ששלט בה בפועל היה אחד מאנשי גבעות אֶטֶן שהיה בעל ברית של אַנְגְמָר. אַרְגֶלֶבּ ביצר את המבצרים המזרחיים של אַרְתֵדַין, גבעות הרוחות, אבל הוא מת בקרב נגד שתי הממלכות היריבות. בנו, אַרְוֶלֶג, הדף את האויב מהגבעות בעזרת קַרְדוֹלָן ולִינְדוֹן, ובמשך שנים רבות שתי ממלכות הדוּנֵדַין הנותרות החזיקו בכוח רב בגבולות עם שתי הממלכות היריבות.
הדוּנֵדַין זכו ל-53 שנות שקט, עד שבשנת 1409 צבא גדול יצא מאַנְגְמָר, נכנס לקַרְדוֹלָן והטיל מצור על גבעות הרוחות. הדוּנֵדַין הובסו ואַרְוֶלֶג נהרג, המעוז הראשי בגבעות הרוחות, פסגת הרוחות, נשרף עד היסודות. הדוּנֵדַין שעדיין חיו בר'וּדָאוּר נהרגו או ברחו למערב. רוב קַרְדוֹלָן נכבשה, והנותרים התבצרו בטִירְן גוֹרְתָד או התחבאו ביער העתיק. אֲרָפוֹר, בנו של אַרְוֶלֶג, עדיין היה צעיר, אך אמיץ, והוא הדף בעזרת לִינְדוֹן את האויב מעיר הבירה פוֹרְנוֹסְט ומהשפלות הצפוניות. במשך כמה זמן לִינְדוֹן, רִיבֶנְדֶל ולוֹרִיֵן דיכאו את אַנְגְמָר. בימי בנו של אֲרָפוֹר, אַרְגֶלֶבּ השני, באה מגפה גדולה לאֶרְיָדוֹר, ורוב תושבי קַרְדוֹלָן מתו, במיוחד בדרומה. רבים סבלו ממנה, אבל היא נחלשה ככל שהתקדמה צפונה, וצפון אַרְתֵדַין לא סבלה מהמגפה. המגפה הביאה את הסוף על קַרְדוֹלָן, ורוחות יצאו משתי הממלכות היריבות והשתכנו בתלי המלוכה של קַרְדוֹלָן בטִירְן גוֹרְתָד. לאחר מכן שלטו באַרְתֵדַין עוד כ-4 מלכים עד חורבנה: אַרְוֵגִיל, אַרְוֶלֶג, אֲרָוָל ואֲרָפַנְט. אֲרָפַנְט היה מלך אַרְתֵדַין הראשון ששוחח עם מלך גוֹנְדוֹר, אוֹנְדוֹהֵר, ושניהם הבינו שרצון אחד מכוון את המתקפות על ממלכות הדוּנֵדַין.
בשנת 1974 אַנְגְמָר התחזקה מחדש. אַרְוֶדוּי, מלך אַרְתֵדַין ובנו של אֲרָפַנְט, שלח בקשת עזרה למלך גוֹנְדוֹר, אֵאָרְנִיל, אך הוא איחר את המועד: צבאה של אַנְגְמָר, ובראשו המלך־המכשף שלה, תקף את אַרְתֵדַין וכבש אותה.
היסטוריה > מפלת אַנְגְמָר

כשאַרְוֶדוּי שלח בקשת עזרה לגוֹנְדוֹר, מלכה, אֵאָרְנִיל, שלח צי צפונה ובראשו בנו, אֵאָרְנוּר, על מנת לעזור לאַרְתֵדַין. אך הוא איחר, ואַרְתֵדַין נכבשה על ידי אַנְגְמָר. אבל, כאשר הגיע הצי למִיתְלוֹנְד הייתה שם שמחה גדולה ופליאה, בגלל שהספינות היו כל כך גדולות ורבות, עד שבקושי נמצא לכולן מעגן. מתוך הספינות האלו יצא צבא ענק ומחומש היטב. קִירְדָן, שליט לִינְדוֹן, אסף חיילים רבים, וכשנשלמו ההכנות, יצא הצבא לקרוא תיגר על אַנְגְמָר ומלכה. המלך־המכשף שכן אז בפוֹרְנוֹסְט הכבושה ומילא אותה באנשיו. מרוב גאוותו, אסף את חייליו ויצא מערה, במחשבה שיצליח להדוף אותם חזרה. כאשר צבאו היה מדרום לגבעות הדמדומים, הוא הותקף במפתיע על ידי צבא המערב, ששכן על הגבעות. צבאו הובס והיה שרוי בנסיגה לפוֹרְנוֹסְט, כאשר תקפו אותו במפתיע הפרשים, ובראשם אֵאָרְנוּר, שעקפו את הגבעות מצפון. הוא אסף את כל הנותרים וניסה לברוח לקַרְן דוּם, אך הפרשים הצליחו להשיג אותו. באותו זמן הופיע כוח מרִיבֶנְדֶל, ובראשו גְלוֹרְפִינְדֵל. מפלתה של אַנְגְמָר הייתה כל כך גדולה, שאף אחד מתושביה ממערב להרי האובך לא שרד.
היסטוריה > הנוטרים

למרות מפלתה של אַנְגְמָר, המלחמות הרבות נגדה גרמו לאבדות כבדות בקרב הדוּנֵדַין, כך שלא הייתה אפשרות להקים את אַרְתֵדַין מחדש. אבל השושלת נמשכה במצביאי הדוּנֵדַין, שהמשיכו להוביל את הדוּנֵדַין, שכונו כעת "הנוטרים". היו סך הכל כ-16 מצביאים, עד שהאחרון, אָרָגוֹרְן, ייסד את הממלכה המאוחדת של אַרְנוֹר וגוֹנְדוֹר.
ראו גם

מלכי ארתדין – רשימת מלכיה של אַרְתֵדַין.
ביאורים

1 2 3 4  לעידן השלישי
↑  ראו כאן קישור למפה.
הערות שוליים

↑  ארתדין, באתר האנציקלופדיה של ארדה
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1000
1 2  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 998
1 2 3 4 5  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1001
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1001-1002
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1010
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1011-1012
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1027
1 2  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1004
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1165
אַרְנוֹר לפני החלוקה לשלושת הממלכות.
מרסין

| --- | --- |

פוטומונטז' של מרסין
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  הים התיכון
 נפה:  מרסין
 ראש העיר:  ואהאפ סצ'ר (מפלגת העם הרפובליקאית)
 שפה רשמית:  טורקית 
 שטח:  15,485 קמ"ר
 גובה:  100 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,938,389 (2023)
  ‑ במטרופולין:  1,082,125 (2023)
  ‑ צפיפות:  125.2 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  36°48′00″N 34°37′00″E﻿ / ﻿36.8°N 34.616666666667°E﻿ / 36.8; 34.616666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.mersin.gov.tr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורמרסין(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורמרסין(למפת הים התיכון (מחוז) רגילה) אדנה אנטליה קהרמאנמרש אנטקיה אספרטה הים התיכון הים האגאי מרכז אנטוליה מז. א.  ד. מז. א. סוריה י.מרסין(למפת הים התיכון (מחוז) מוגדלת) אדנה אנטליה קהרמאנמרש אנטקיה אספרטה הים התיכון הים האגאי מרכז אנטוליה מז. א.  ד. מז. א. סוריה י.מרסין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרסין (בטורקית: Mersin; בעבר גם איצ'ל - İçel) היא עיר נמל בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה כ-1.9 מיליון תושבים, עובדה ההופכת אותה לעיר השלישית בגודלה במחוז הים התיכון (אחרי אנטליה ואדנה) ולאחת מערי החוף הגדולות בטורקיה כולה. העיר שוכנת לחופי הים התיכון בקצהו המערבי של מישור צ'וקורובה ובמקום בו הרי הטאורוס שבים ונושקים לחוף הים.
היסטוריה

הממצאים המוקדמים ביותר בסביבתה של העיר נמצאו בתל יימיקטפה (Yümüktepe) בו נחשפו 23 שכבות שהמוקדמת שבהם משנת 6300 לערך לפנה"ס. לאתר נוספו ביצורים בסביבות שנת 4500 לפנה"ס אך נראה כי הוא ננטש החל ב-3200 לפנה"ס לערך ועד למאה ה-12 לפנה"ס. החתים, האשורים והפרסים שלטו באזור ובשנת 333 לפנה"ס הוא נכבש בידי אלכסנדר הגדול. העיר נקראה זפיריון (Ζεφύριον) ביוונית ועם התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול בא האזור תחת שליטת בית תלמי והסלאוקים לאחריו. העיר הייתה מרכז לסחר במוליבדן שהובא ממכרות קוריירה הסמוכים ונהנתה ממיקומה על דרכי המסחר לאורך דרומה של אסיה הקטנה.
בתקופה הרומית שונה שמה של העיר לזפיריום (Zephyrium) והיא המשיכה לשמש כנמלה של העיר הסמוכה טרסוס, בירתה של הפרובינקיה קיליקיה. לאחר מכן שונה שמה לאדריאנופוליס, לכבוד הקיסר אדריאנוס. הנצרות התפשטה במרסין בשלב מוקדם יחסית, והיא הייתה למקום מושבו של בישוף. העיר היא מקום מושבו הרשמי של בישוף קתולי עד היום, אף כי המשרה איננה מאוישת מאז 1966. בתקופה הביזנטית ירדה קרנה של העיר, ולאחר הערבים, הסלג'וקים, והנסיכות הבייליקית של רמזאנאואולו, נכבשה בידי העות'מאנים ב-1517.
מרסין שבה לפרוח במאה ה-19 כאשר החל גידול הכותנה המסיבי במישור צ'וקורובה. העיר חוברה לרשת מסילות הרכבת ב-1866, ובתחילת המאה ה-20 התגוררו בה כ-18,000 תושבים, מחציתם מוסלמים והיתר נוצרים (יוונים, ארמנים וקתולים). ב-17 בדצמבר 1918 השתלטו הצרפתים על העיר והחזיקו בה במשך מלחמת טורקיה–צרפת עד שפינו אותה ב-3 בינואר 1922 בהתאם להבנות הסכם אנקרה.
העיר כיום

תנופת בנייה מואצת ותהליך של פיתוח יתר החלו עם גדילתו של הנמל בעיר והפיכתו לאזור סחר חופשי ב-1986, וכן עם התקדמותו של פרויקט דרום-מזרח אנטוליה הנמצא בעורפה של העיר.
ההתפתחות גררה עמה הגירה פנימית אל העיר, ובתוך רבע מאה הכפילה העיר את מספר תושביה. דבר זה אף הביא לכך שכחמישית מתושביה כיום הם כורדים ממזרח המדינה. לצד הנמל המשמש גם לדיג, קיימות בעיר תעשיות נפט, מלט, מזון וטקסטיל.
ב-3 ביולי 1992 הוקמה בעיר אוניברסיטת מרסין (Mersin Üniversitesi) ובה לומדים כ-18,000 סטודנטים.
העיר חוברה לכביש המהיר החוצה את מישור צ'וקורובה (O-51) והמחבר אותה לאדנה, אליה היא מקושרת גם בקו רכבת נוסעים.
בשנת 2013 אירחה העיר את משחקי הים התיכון.
ערים תאומות

יפן קושימוטו (אנ'), וקאיאמה, יפן
גרמניה אוברהאוזן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
צ'ילה ולפראיסו, ולפראיסו, צ'ילה
ארצות הברית וסט פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית
בשקורטוסטן אופה, רוסיה, בשקורטוסטן
טטרסטן ניז'נקאמסק, רוסיה, טטרסטן
דרום אפריקה דרבן, קוואזולו-נטאל, דרום אפריקה
ליטא קלייפדה, ליטא
מונגוליה באיין-אולגי, מונגוליה
צפון קפריסין פמגוסטה, צפון קפריסין
צ'כיה מוראביה הדרומית, צ'כיה
אינדונזיה מדן, צפון סומטרה, אינדונזיה
אוקראינה חרסון, חרסון, אוקראינה
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Kardeş Şehirlerimiz - Mersin Büyükşehir Belediyesi, mersin.bel.tr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559632505171  GND: 4122001-8  MusicBrainz: 19839fe4-437c-4652-9864-7c397a633b59  NKC: ge371045  VIAF: 239938153   WorldCat (עם VIAF): 239938153
פאה (גאומטריה)

בקובייה יש שש פאות, שכל אחת מהן היא ריבוע
בגאומטריה, פאה היא מצולע המגביל פאון מצדו האחד. כל פאה גובלת בכל צדדיה עם פאות נוספות, וכל אחת מצלעות הפאה, המשותפת לפאה סמוכה, נקראת מקצוע. פאונים סימטריים (בפרט פאון אפלטוני ופאון ארכימדי) מאופיינים על ידי סוג הפאות שלהם והאופן שבו הפאות פוגשות זו את זו בקודקודי הפאון.
פאותיהם של כל אחד מחמשת הפאונים האפלטוניים (פאונים משוכללים) הן מצולעים משוכללים חופפים, מסוג אחד. פאותיה של קובייה, למשל, הן שישה ריבועים חופפים. שמות הפאונים האפלטוניים (פרט לקובייה) משקפים את מספר פאותיהם.
פאותיהם של פאונים ארכימדיים הן מצולעים משוכללים חופפים, משניים או שלושה סוגים. למשל: לארבעון קטום יש 8 פאות – 4 בצורת משולש שווה-צלעות ו-4 בצורת משושה משוכלל, ולקובוקטהדרון הקטום יש 26 פאות – 12 ריבועים, 8 משושים ו-6 מתומנים.
נוסחת אוילר קושרת בין מספר פאותיו, צלעותיו וקודקודיו של פאון. הנוסחה היא V - E + F = 2, כאשר V הוא מספר הקודקודים של הפאון, E הוא מספר הצלעות ו-F הוא מספר הפאות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
נוסחת אוילר לפאונים משוכללים
| פאון | V מספר הקודקודים | F מספר הפאות | E מספר הצלעות | V - E + F |
| ארבעון | 4 | 4 | 6 | 2 |
| קובייה | 8 | 6 | 12 | 2 |
| תמניון | 6 | 8 | 12 | 2 |
| תריסרון | 20 | 12 | 30 | 2 |
| עשרימון | 12 | 20 | 30 | 2 |
הגדרה מכלילה

ניתן להגדיר את המושג פאה באופן שיתייחס לכל גוף גאומטרי שהוא. בהתאם להגדרה זו, פאה של גוף, היא משטח חלק אשר בעצמו, או בצירוף עם פאות נוספות, מהווה את פני השטח של הגוף. בהתאם להגדרה זו, פאה יכולה להיות צורה כלשהי, לאו דווקא מצולע, למשל, בסיס החרוט. כמו כן, פאה יכולה להיות לאו דווקא מישורית, למשל, מעטפת החרוט. בהתאם להגדרה, ניתן לסווג גופים על פי מספר הפאות שלהם:
| מספר פאות | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הגוף הגאומטרי | כדור,  טורוס,  אולואיד | חרוט,  דו-חרוט, כיפה | גליל, חרוט קטום | ארבעון | פירמידה ריבועית,  מנסרה משולשת | קובייה, פירמידה ריבועית קטומה |
הערות שוליים

↑  גדי אלכסנדרוביץ', הגופים האפלטוניים, נוסחת אוילר לפאונים, וכדורגל, באתר "לא מדויק", 31 בינואר 2010
↑  נוסחת אוילר, באופן שהיא מוצגת כאן, אינה ישימה לגופים שאינם פאונים.
↑  ניתן להבחין שבעוד שבקבוצת הפאונים, מספר הפאות המינימלי שיכול להיות לגוף הוא ארבע, הרי שבהתאם להגדרה המכלילה, מספר הפאות המינימלי של גוף (שאינו פאון) יכול להיות נמוך יותר, לרבות גופים, שלפני השטח שלהם פאה אחת בלבד.
1949 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1949  בספרות |  |
< · 1947 · 1948 – 1949 – 1950 · 1951 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1949 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים נבחרים חדשים > סיפורת

ג'ורג' אורוול – 1984
ספרים נבחרים חדשים > ספרי ילדים ונוער

אניד בלייטון – נדי הולך לארץ הצעצועים (הספר הראשון בסדרת ספרי נדי)
אניד בלייטון – השביעייה הסודית
אריך קסטנר – אורה הכפולה
אריך קסטנר – עצרת החיות
תורביורן אגנר – קריוס ובקטוס
ספרים נבחרים חדשים > מחזות

ארתור מילר – מותו של סוכן
ספרים נבחרים חדשים > ספרי עיון

סימון דה בובואר – המין השני
בנג'מין גראהם – המשקיע הנבון
סימון דה בובואר – המין השני
ספרים נבחרים חדשים > ספרות עברית

ס. יזהר – חרבת חזעה
לאה גולדברג – מה עושות האיילות
נולדו

12 בינואר – הרוקי מורקמי, סופר ומתרגם יפני
23 בפברואר – ססר איירה, סופר ארגנטינאי
26 במרץ – פטריק זיסקינד, סופר ותסריטאי גרמני
11 באפריל – דורותי אליסון, סופרת ותועמלנית אמריקאית
25 באפריל – ג'יימס פנטון, עיתונאי, משורר, מבקר ואקדמאי אנגלי
25 במאי – ג'מייקה קינקייד, סופרת אנטיגואנית-אמריקאית-יהודייה
5 ביוני – קן פולט, סופר אנגלי
1 ביולי – דניס ג'ונסון, סופר, מחזאי, כותב שירה ומסאי אמריקאי (נפטר ב-2017)
17 באוגוסט – ג'וליאן פלוז, סופר ותסריטאי אנגלי
25 באוגוסט – מרטין איימיס, סופר בריטי (נפטר ב-2023)
26 בספטמבר – ג'יין גרייבס סמיילי, סופרת אמריקאית
2 בנובמבר – לויס מקמסטר בוז'ולד, סופרת מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאית
נפטרו

11 בפברואר – אכסל מונתה, סופר ורופא שוודי (נולד ב-1857)
2 במרץ – אלברטו גרשונוב, סופר ארגנטינאי (נולד ב-1883)
2 במרץ – סרוג'יני נאידו, משוררת ופעילה פוליטית הודית (נולדה ב-1879)
6 במאי – מוריס מטרלינק, משורר ומחזאי בלגי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1911 (נולד ב-1862)
21 במאי – קלאוס מאן, סופר יהודי-גרמני (נולד ב-1906)
10 ביוני – סיגריד אונדסט, סופרת נורווגית, זוכת פרס נובל לספרות לשנת 1928 (נולדה ב-1882)
16 באוגוסט – מרגרט מיטשל, סופרת אמריקאית (נולדה ב-1900)
פרסים

פרס נובל לספרות: ויליאם פוקנר
איור מתוך הספר קריוס ובקטוס
קרופיבניצקי

קרופיבניצקי (באוקראינית: Кропивницький) היא עיר באוקראינה, במרכז רמת הדנייפר, מרכז מחוז קירובוהראד. בעבר נקראה העיר יליזבטגראד, זינובייבסק, קירובו וקירובוגראד. יותר מ-26,000 עקורים פנימיים רשומים ב-Kropyvnytskyi. נכון לשנת 2024 משמשת העיר כמרכז לתעשייה כימית ותעשיית מכונות חקלאיות, הגדולות ביותר בכל אוקראינה.
היסטוריה

השטחים שעליהם נוסדה העיר סופחו לאימפריה הרוסית לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739 והסכם ניש ב־1739. העיר נוסדה ב־1754 ונקראה בשם יליזבטגראד על שם אלישבע, אם יוחנן המטביל (ששמה ברוסית "יליזבטה"), פטרוניתה של הצארינה יליזבטה. העיר נבנתה כמבצר כדי להגן על הגבולות הדרומיים של רוסיה. מראש העיר תוכננה על ידי טובי האדריכלים. ב־1764 נהפכה למרכז חבל יליסבטגרד. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 הגבול זז הרבה דרומה, והמבצר איבד מחשיבותו. לעומת זאת מיקום העיר היה בדרכים חשובות ועד מהרה המסחר התחיל לפרוח ביותר, ובכל שנה התקיימו ארבעה ירידים. ב־1922 הפכה העיר לחלק מרפובליקת אוקראינה הסובייטית אשר בברית המועצות. ב־1924 שונה שם העיר לזינובייבסק על שם גריגורי זינובייב, מראשי המפלגה הקומוניסטית. ב־1934 בעקבות סילוקו של זינובייב מהפוליטביורו, והאשמתו כטרוצקיסט וכבוגד על ידי סטלין והירצחו של סרגיי קירוב שונה השם לקירובו. בשנת 1939 שונה השם לקירובוגראד. בין 1941 ל־7 בינואר 1944 הייתה העיר בכיבוש גרמני. ומ־1991 היא מהווה חלק מאוקראינה העצמאית.
ב־14 ביולי 2016 שינתה הראדה העליונה של אוקראינה את שם העיר לקרופיבניצקי במסגרת סדרת חוקים ששינו את שמות כל המקומות שנגזרו משמות של אישים ואירועים קומוניסטיים. השם מנציח את מרקו קרופיבניצקי (1840–1910), שחקן ומחזאי מפורסם באוקראינה, שנולד סמוך לעיר. הצעות אחרות לשם העיר היו "יליסבטהרד" (כמו השם שבו נוסדה), "סביאטו-יליסבטהרד" (כדי להדגיש שמדובר באליזבת הקדושה ולא בקיסרית רוסיה) ו"אינהולסק" (על שם נהר האינגול שהעיר נמצאת על גדותיו). על אף שינוי שם העיר, נותר שם המחוז "קירובוהראד" עד לתיקון נפרד שצריך לעשות לשם כך בחוקת אוקראינה.
ילידי המקום

גריגורי זינובייב - מהפכן רוסי-יהודי, ממייסדיה וממנהיגיה של המפלגה הבולשוויקית הרוסית.
זאב טיומקין - מנהיג ציוני
אהרון שולוב - מייסד ומנהל גן החיות התנ"כי בירושלים
ישראל פיסנוביץ' - קצין צוללת יהודי בחיל הים הסובייטי, גיבור ברית המועצות
עמנואל בן-גוריון - סופר עברי
יששכר בר ריבק - צייר ופסל
אלכסנדר אוסמרקין - צייר, בעיר פועל מוזיאון לאמנות עם ציוריו.
ערים תאומות

בולגריה דובריץ', בולגריה.
הערות שוליים

↑  Декомунізація крокує країною: Рада перейменувала Кіровоград на Кропивницький
↑  Парубій підписав постанову Рады про перейменування Кіровограда на Кропивницький
↑  Переименован Кировоград | Colta.ru, www.colta.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567021605171  GND: 4398501-4  LCCN: n84128235  MusicBrainz: a90737e3-34a7-4df2-b858-027fa204ee61  NKC: ge1035386  VIAF: 8257159478336627990009   WorldCat (עם VIAF): 8257159478336627990009 
בית הכנסת בקרופיבניצקי
ברכות המצוות

ברכות המצוות הן ברכות שעל פי ההלכה נאמרות על עשיית המצוות. רובן של ברכות אלו תוקנו על ידי חז"ל, והן שייכות למערך הלכתי של ברכות הנאמרות בהזדמנויות שונות, כגון: ברכות הנהנין, ברכות ההודאה וברכות הראייה.
נוסח הברכה

לכל הברכות פתיחה אחידה: ”בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם...”. לרוב נוספות המילים: ”אֲשֶׁר קִדְשָנוּ בְּמִצְווֹתָיו וְצִוָּנוּ...”. ואז התייחסות למצווה הספציפית, לעיתים תוך שימוש בשם הפועל - לדוגמה, במצוות ציצית הסיום הוא "...וְצִוָּנוּ לְהִתְעַטֵּף בְּצִיצִית", ובמצוות ישיבה בסוכה הסיום הוא "...וְצִוָּנוּ לִישֵׁב בַּסֻּכָּה", ולעיתים בשם הפעולה - לדוגמה, לאחר נטילת ידיים: "...וְצִוָּנוּ עַל נְטִילַת יָדַיִּם".
ברכות על מצוות המיוחדות לכהנים פותחות במילים ”בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בִּקְדֻשָּׁתוֹ שֶׁל אַהֲרֹן...”.
המקור

כרוב הברכות, מקור החיוב לברכות המצוות אינו מהתורה אלא מדברי חכמים. חז"ל מצאו לכך רמז בתורה, בוידוי מעשר, בברכות התורה או בברכת המזון. למרות זאת, ישנן מצוות שחיוב הברכה עליהן הוא מדאורייתא. ברכות התורה, שהן הברכות הנאמרות על לימוד התורה, הן דוגמה אחת לכך. החיוב בברכות אלו נלמד במסכת ברכות, לדעת רמב"ן מפסוק בתורה.
נושא 'ברכת המצוות' אינו מצוי במשנה [למעט אולי מסכת פסחים פ"י משנה ט] אלא רק בתוספתא.
זמן אמירת הברכה > עובר לעשייתן

הגמרא מביאה את הכלל: ”דְּאָמַר רַב יְהוּדָה אָמַר שְׁמוּאֵל: כׇּל הַמִּצְוֹת מְבָרֵךְ עֲלֵיהֶן עוֹבֵר לַעֲשִׂיָּיתָן” (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ז', עמוד ב'), כלומר יש לאומרן קודם ובסמוך לעשייתן. לפי הרמב"ם, הרי"ף והגאונים קיים לכלל זה חריג אחד בלבד, אך לעדות אשכנז ומאוחר יותר לחלק מעדות ספרד, כנראה בעקבות השפעה אשכנזית, קיימים מספר חריגים. אחד הבולטים שבהם הוא הדלקת נרות שבת על ידי הנשים בערב שבת. לפי מנהג עדות אשכנז, וחלק מעדות ספרד, הנשים אינן מברכות לפני ההדלקה אלא מיד לאחריה. הסיבה לכך היא, שבאמירת הברכה הן מקבלות על עצמן את השבת, ומרגע זה אסור להן להדליק נרות. כאשר מדליק נרות השבת הוא גבר, שאינו מקבל את השבת בהדלקת הנרות, אלא בשלב מאוחר יותר - בדרך כלל בזמן אמירת "קבלת שבת" - הברכה נאמרת לפני ההדלקה. ביהדות ספרד המקורית לא ברכו על הדלקת נר של שבת לאחר ההדלקה אלא לפניה. הרמב"ם בעקבות הרי"ף והגאונים, כותב שאין ברכה שמברכים אותה לאחר העשייה חוץ מטבילתו של גר. גישתו מייצגת את מנהג ספרד הקדום. עדת תימן וחלק מהספרדים ממשיכים לנהוג כך בימינו.
מצוות שמברכים עליהן

לא על כל המצוות תקנו ברכה, והראשונים דנו מה הקריטריון הקובע על אלו מצוות מברכים. הרבה תשובות ניתנו לדבר, אבל אף אחת מהן לא מצליחה לתת גדר מדויק שכולל בתוכו את כל המצוות. הרשב"א כתב שאכן אין תשובה מדויקת לדבר, אך אנו נלך בדרך המסורת ונברך רק על מה שנהגו לברך.
התשובה שכוללת בתוכה את רוב החילוקים בין המצוות, היא שמברכים רק על מה שבעשיית המצווה נפטר האדם מהחובה במצווה זו. לדוגמה: מברכים על הנחת תפילין, על מילה או על הדלקת נרות, מכיוון שבכל אלו ברגע שעשו את המצווה כבר אין חובה לעשותה עוד פעם. לעומת זו לא נברך על מצוות אהבת ה' או יראת ה', ועל מצוות נתינת צדקה, מכיוון שבאלו החובה לקיום המצווה עודה בעינה גם לאחר שנתנו צדקה או יראנו מה'.
עוד תשובה שניתנה היא שעל מצווה שאין בה קום עשה לא מברכים. לדוגמה לא מברכים על השמטת כספים בשנת השמיטה.
קריטריונים נוספים שנאמרו הם שאין מברכים על מצווה התלויה בדעתו של אדם אחר, או שלא מברכים על מצוות שיש בהם קלקול לאדם אחר.
מברכים גם על מצוות שתיקנו חז"ל והטעמים מובאים בגמרא: ”וְהֵיכָן צִוָּנוּ? רַב אַוְיָא אָמַר: מִ'לֹּא תָסוּר'. רַב נְחֶמְיָה אָמַר: 'שְׁאַל אָבִיךָ וְיַגֵּדְךָ זְקֵנֶיךָ וְיֹאמְרוּ לָךְ'” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ג, עמוד א').
ברכת המצוות לפטורים מהמצווה

נחלקו הפוסקים האם אישה המקיימת מצווה שהיא פטורה ממנה (כגון מצוות עשה שהזמן גרמה), רשאית לברך עליה את ברכת המצוות, או שמא יש בכך ברכה לבטלה ואמירת דבר שקר מאחר שנשים לא נצטוו. הפוסקים הבולטים שנחלקו בעניין הם הרמב"ם ורבינו תם.
השולחן ערוך בעקבות הרמב"ם פסק להלכה שאין לנשים לברך על מצוות עשה שהזמן גרמא, והרמ"א פסק כדעת רבינו תם שרשאיות לברך. סברתו של הרמב"ם היא שנשים לא יכולות לומר "אשר קידשנו במצוותיו וציוונו" שכן הן לא חויבו במצווה. נשים מעדות המזרח נוהגות שלא לברך.
אך ברמ"א פסק כדעת ר"ת שאף שהנשים פטורות יכולות לקיים המצווה ולברך אם ירצו. שכן הן שייכות בקיום המצווה ועובדה שהן מקבלות שכר על קיומן. וכן הוא מנהג האשכנזיות וחלק מיוצאי ספרד, כגון רבים מיהודיות יוצאות מרוקו לברך. (אם כי יוצאות מרוקו רשאיות רק למי שמנהג משפחתה הקדום בכך).