stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויסאריון בלינסקי
לקריאה נוספת

ישעיה ברלין, הוגים רוסים (תרגם מאנגלית: אפרים ברוידא), עם עובד, תשמ"ב-1982.
Gary Saul Morson, Wonder Confronts Certainty, Harvard University, 2023, Pp. 111-120
הערות שוליים

↑  Gary Saul Morson, Wonder Confronts Certainty, London: Harvard University, 2023, עמ' 112
↑  טורגנייב, תרגום: נילי מירסקי, אבות ובנים, תל אביב: הספריה החדשה, 1994, עמ' 5
↑  הביוגרפיה של ויסאריון בלינסקי.
↑  פיודור דוסטויבסקי, תרגום: נילי מירסקי, האחים קרמאזוב, תל אביב: עם עובד, 2013, עמ' 318
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258476705171  PLWABN: 9810584759805606  BIBSYS: 90893578  BnF: cb130913444 (data)  CiNii: DA00470263  GND: 118655094  ISNI: 0000 0001 2140 3130  LCCN: n80158527  LNB: 000057123  NDL: 00432790  NKC: jn19990210096  NLA: 48221035  NLG: 93078  NLK: KAC201822623  NSK: 000011951  NTA: 069239762  RERO: 02-A000017905  RSL: 000080951  SELIBR: 178429  SNAC: w6058693  SUDOC: 026715503  Trove: 1281139  VcBA: 495/85662  VIAF: 76451346   WorldCat (עם VIAF): 76451346
סוליטריאו

מכתב מטנג'יר בשפת חכיתיה שנכתב ב-1832 בסוליטריאו
דוגמאות של אותיות האלף-בית בכתב סוליטריאו. איסטנבול, ראשית המאה ה-20.
סוֹלִיטְרֵיאוֹ וגם סוֹלִיטְרֵיוֹ (בלאדינו באותיות לטיניות: Solitreo; מכונה גם כתב "חצי קולמוס" או "כתב ספרדי") הוא סוג של כתב מחובר ליגטורי של אלפבית עברי שהיה בשימוש בקרב קהילות ספרדיות באזור הבלקנים, אסיה הקטנה, הלבנט וצפון אפריקה.
השימוש בכתב זה קדם לשימוש בכתב עברי רהוט והתבצע בשני אפיקים שונים: בקהילות דוברות לאדינו היה הסוליטריאו כתב היד הסטנדרטי לטקסטים בתחומים שונים, ואילו בטקסטים מודפסים נעשה שימוש בכתב רש"י; במדינות המגרב ובאזור הלבנט נעשה שימוש בסוליטריאו לכתיבת טקסטים בעברית ובערבית יהודית בניבים מקומיים כגון החכיתיה במרוקו הספרדית וה"מעאלק" או ה"מעארק" אצל, למשל, יהודי לוב ויהודי תוניסיה.
עם תחיית השפה העברית, הכתב שהתקבע היה הכתב האשכנזי. במהרה נפוץ הכתב גם בקהילות הספרדיות, והשימוש בסוליטריאו התמעט. במהלך השואה חרבו קהילות ספרדיות רבות. בהמשך, הוקמה מדינת ישראל ושארית הפליטה עלתה אליה. וכך, השימוש בסוליטריאו כמעט ופסק. במשך סוף המאה ה-20 ותחילת שנות האלפיים, רק רבנים מעטים המשיכו להשתמש בכתב זה, לדוגמה הרבנים יצחק כדורי,  אבא שאול בירושלים, מאיר מאזוז, ברוך אבוחצירא בנתיבות ועזריאל מנצור בירושלים וכן קהילות בודדות כדוגמת ישיבת "כסא רחמים בבני ברק".
ב-2012 בוצע באוניברסיטת סטנפורד פרויקט דיגיטציה של מסמכים ובכללם רשימות משלהי המאה ה-19 אשר נכתבו בסוליטריאו על ידי סוחרים יהודים מסלוניקי. מאגר זה איפשר את העמקת המחקר על סוג כתב זה.
איגרת בכתב "חצי קולמוס" ששלח הרב שמעון ועקנין לרב שלמה בן חמו
| אותיות הכתב הספרדי הרהוט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| א =  | ב =  | ג =  | ד =  | ה =  | ו =  | ז =  | ח =  | ט =  |
| י =  | כ =  | ך =  | ל =  | מ =  | ם =  | נ =  | ן =  | ס =  |
| ע =  | פ =  | ף =  | צ/ץ =  | צ/ץ =  | ק =  | ר =  | ש =  | ת =  |
הערות שוליים

↑  דב הכהן, "הסוֹלֵיטְרֵיאוֹ, שימושיו וגלגוליו", מסורות, יט-כ (2019), עמ' 54.
↑  מגזין יוצאי לוב בישראל, באתר livluv.org.il, עמוד 31.
| כתב עברי |
| --- | --- | --- |
| מערכות אלפבית | אלפבית פרוטו-כנעני • אלפבית פיניקי • אלפבית עברי עתיק  • אלפבית ארמי • אלפבית עברי |  |
| וריאציות של אלפבית עברי | כתב רש"י • כתב סת"ם • כתב רהוט • סוליטריאו |  |
| שונות | כתיב עברי • ליטון של עברית • טעמי המקרא • אותיות מנצפ"ך • גרש • אם קריאה • הגיית העברית • גימטריה |  |
| ניקוד | ניקוד טברני • ניקוד בבלי • ניקוד ארץ־ישראלי • ניקוד ארצישראלי-טברני • ניקוד שומרוני • ניקוד העברית בת ימינו • כתיב מלא |  |
| גופנים עבריים | דוד • אריאל • פרנק-ריהל • קורן • מרים • נרקיס • חיים • דרוגולין • הדסה • הצבי • כתב רש"י • סת"ם • שלום • ירושלמי • וילנא • אלף |  |
| אלפבית עברי | א • ב • ג • ד • ה • ו • ז • ח • ט • י • כ • ל • מ • נ • ס • ע • פ • צ • ק • ר • ש • ת |  |
| שפות הנכתבות בכתב עברי | עברית • ארמית • יידיש • ערבית יהודית • לאדינו |  |
החברה הגנאלוגית הלאומית

החברה הגנאלוגית הלאומית (באנגלית:National Genealogical Society, FGS )‏ הוא מוסד ללא כוונת רווח הפועל בארצות הברית. הארגון הוקם בשנת 1903 ומטה שלו נמצא בוירגיניה. החברה כוללת 10 אלף חברים
מטרות הארגון הם קידום יכולות גנאלוגיות, העלאת רמת מחקרים בתחום, הגדלת התעניינות בהיסטוריה משפחתית וכו'. הארגון מארגן תוכניות לימוד ומפרסם מאמרים בנושא. החל משנת 1912 מתפרסם National Genealogical Society Quarterly. כל שנה מתקיים כנס לאומי בתחום גנאלוגיה. בכנס שנערך בשנת 2012 השתתפו כ-2000 חוקרים והוקראו 150 הרצאות בנושאים שונים.
כחלק של הארגון פועלת יחידה לטכנולוגיה שמפתחת מודלים ותוכנות בתחום גנאלוגיה. אוסף הספרים של החברה כולל 20 אלף ספרים מקצועיים. לחוקרים בתחום גנאלוגיה מוענק "פרס רב מלקולם שטרן על מפעל חיים". הפרס מוענד לכל החוקרים בתחום ולא רק לחברה הארגון.
באוקטובר 2020 בתוך החברה התמזגה הפדרציה לחברות גניאולוגיות ומאז היא מהווה חלק של הארגון.
הערות שוליים

↑  National Genealogical Society | Society of American Archivists, www2.archivists.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604789305171  ISNI: 0000 0000 9515 4467  LCCN: n80043565  SNAC: w6g78588  VIAF: 140183868   WorldCat (עם VIAF): 140183868 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדמונדסטון

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה קנדה
 פרובינציה:  ניו ברנזוויק ניו ברנזוויק
 תאריך ייסוד:  1850 
 שטח:  107 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  17,175 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  158.7 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2019)
 קואורדינטות:  47°22′35″N 68°19′31″W﻿ / ﻿47.3765°N 68.325347222222°W﻿ / 47.3765; -68.325347222222 
 אזור זמן:  UTC -4
 https://edmundston.ca/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אדמונדסטון(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אדמונדסטון(למפת ניו ברנזוויק רגילה) פרדריקטון בת'רסט סנט ג'ון מונקטון מפרץ סנט לורנס  הנסיך אדוארד  נובה סקוטיה מפרץ פאנדי ארה"ב קוויבקאדמונדסטון(למפת ניו ברנזוויק מוגדלת) פרדריקטון בת'רסט סנט ג'ון מונקטון מפרץ סנט לורנס  הנסיך אדוארד  נובה סקוטיה מפרץ פאנדי ארצות הברית קוויבקאדמונדסטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אדמונדסטון (באנגלית: Edmundston) היא עיר בפרובינציית ניו ברנזוויק שבקנדה.
גאוגרפיה

אדמונדסטון נמצאת כ-185 ק"מ מבירת הפרוביציה, פרדריקטון וכ-566.5 ק"מ מבירת קנדה, אוטווה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (17 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-16 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,443 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש הגדום ביותר (189 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (77 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

אדמונדסטון נמצאת ליד הכבישים 2‏, B5‏, 120 ו-144. בנוסף, שדה התעופה אדמונדסטון (אנ') נמצא בסמוך לעיר.
הערות שוליים

1 2  New Brunswick (Canada): Province, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
1 2  Edmundston, Google Maps (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555341205171  BnF: cb124540066 (data)  LCCN: n85077839  MusicBrainz: fa436e01-7fa6-420d-a129-f367ee5c8c5f  VIAF: 122602480   WorldCat (עם VIAF): 122602480 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב חלב (2012–2016)

קרב חַלַבּ (בערבית: مَعْرَكَةُ حَلَبَ, בתעתיק מדויק לעברית: מערכת חלב) היה קרב על חַלַבּ, העיר הגדולה ביותר בסוריה, שהתרחש בין 2012 ל-2016, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה. הקרב התנהל בין צבא סוריה החופשי וקבוצות חמושות נוספות כמו ג'בהת אל-נוסרה לבין צבא סוריה, הנתמך על ידי חזבאללה, מיליציות שיעיות ורוסיה, והיחידות להגנת העם של הכורדים (YPG).
הקרב > משך הקרב

הקרב החל ב-19 ביולי 2012 והתמשך על פני כארבע שנים. ביולי 2016 חיילי ממשלת סוריה סגרו את קו האספקה האחרון של המורדים לחלב, בסיוע תקיפות אוויריות רוסיות, ובכך יצרו מצור על העיר. בתגובה, פתחו כוחות המורדים במתקפות נגד לא מוצלחות בספטמבר ובאוקטובר, שלא הצליחו לשבור את המצור. בנובמבר, כוחות הממשלה פתחו במסע מכריע שהביא לכיבוש מחדש של כל חלב עד דצמבר 2016. ניצחון ממשלת סוריה נתפס באופן נרחב כנקודת מפנה במלחמת האזרחים בסוריה.
הקרב > אופי הקרב

הקרב לווה בהרס בקנה מידה גדול במיוחד, עד שהוא כונה "אם הקרבות" ו"סטלינגרד של סוריה". הקרב התאפיין באלימות נרחבת נגד אזרחים, התקפות חוזרות ונשנות על בתי חולים ובתי ספר (בעיקר על ידי חילות אוויר פרו-ממשלתיים, ובמידה פחותה על ידי המורדים), ותקיפות אוויריות והפגזות חסרות הבחנה נגד אזורים אזרחיים. מאות אלפי תושבים נעקרו עקב הלחימה והמאמצים לספק סיוע לאזרחים או להקל על הפינוי הופרעו באופן שגרתי על ידי המשך הלחימה וחוסר האמון בין הצדדים היריבים.
קרב חלב נחשב לאחד המצורים הארוכים ביותר בלוחמה המודרנית, ואחד הקרבות העקובים מדם של מלחמת האזרחים בסוריה. במהלך הקרבות נהרגו יותר מ-31,000 איש, כמעט עשירית מכלל הנפגעים במלחמה כולה באותה תקופה. הקרבות גרמו גם להרס חמור לעיר העתיקה של חלב, המזוהה עם ממלכת ימחד, שהוגדרה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. על פי ההערכות, 33,500 מבנים ניזוקו או נהרסו כליל. הקרב נחשב לאחד הקרבות העירוניים הקשים ביותר במאה ה-21, בשל אורכו והרס הרב שהותיר.
הקרב > פשעי מלחמה במהלך הקרב

היו מקרים תדירים של פשעי מלחמה במהלך הקרב, כולל שימוש בנשק כימי הן על ידי כוחות ממשלת סוריה והן על ידי כוחות המורדים, שימוש בפצצות קנה על ידי חיל האוויר הסורי, הטלת פצצות מצרר על אזורים מיושבים על ידי כוחות רוסים וסוריים, הוצאות להורג של אזרחים וחיילים שבויים על ידי שני הצדדים, הפגזה חסרת הבחנה ושימוש בארטילריה מאולתרת לא מדויקת על ידי כוחות המורדים. במהלך המתקפה של ממשלת סוריה ב-2016, הזהיר הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם כי "פשעים בממדים היסטוריים" מבוצעים בחלב.
הקרב > ניסיונות דיפלומטיים לסיים את הסכסוך

הקרב התאפיין בחוסר יכולת של הקהילה הבינלאומית לפתור את הסכסוך בדרכי שלום. השליח המיוחד של האו"ם לסוריה הציע לסיים את הקרב על ידי מתן אוטונומיה לכוחות המורדים במזרח חלב, אך זו נדחתה על ידי ממשלת סוריה.
ראו גם

מתקפת המורדים הסורים (2024)
הערות שוליים

↑  Sim, David (16 בדצמבר 2016). "The fall of Aleppo timeline: How Assad captured Syria's biggest city". IB Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aron, Lund (15 בדצמבר 2016). "A Turning Point in Aleppo". Carnegie Middle East Center. נבדק ב-16 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Syria's long, brutal civil war may be reaching turning point". CBS News. 4 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McElroy, Damien (28 ביולי 2012). "Badly armed rebels face tanks as Syria's mother of battles begins". The Telegraph. London. ארכיון מ-12 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
Hermant, Norman (28 ביולי 2012). "Fears about the 'mother of all battles' for Aleppo". ABC. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Spencer, Richard (11 באוגוסט 2012). "Aleppo 'is becoming Syria's Stalingrad'". The Telegraph. Aleppo. ארכיון מ-12 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wright, Robin (2016-12-13). "The Battle for Aleppo, Syria's Stalingrad, Ends". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2023-08-10.
↑  BBC News, 28 April 2014 BBC witnesses devastation of Syrian air bombardment on Aleppo
↑  Fisher, Max (29 בספטמבר 2016). "Russia's Brutal Bombing of Aleppo May Be Calculated, and It May Be Working". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schams Elwazer; Laura Smith-Spark (13 באוקטובר 2016). "Aleppo violence touches both sides of divide". CNN. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Civilians in east Aleppo say they're being shot at by rebels to stop them leaving during the truce". Independent.co.uk. 21 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shaheen, Kareem (5 באוגוסט 2016). "Syria: UN considers role in Russia's 'deeply flawed' humanitarian corridors plan". The Guardian. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Syria: Aleppo "One of the most devastating urban conflicts in modern times"". International Committee of the Red Cross (באנגלית). 2016-08-15. נבדק ב-2023-08-08.
↑  "Syria: Ruling over Aleppo's Ruins". www.crisisgroup.org (באנגלית). 2022-05-09. נבדק ב-2023-08-08.
↑  "Urban Warfare: No one is spared as cities become battlefields". Multimedia Newsroom of the International Committee of the Red Cross (באנגלית). 2017-06-13. נבדק ב-2023-08-08.
↑  "'Crimes of historic proportions' being committed in Aleppo, UN rights chief warns". UN News Center. 21 באוקטובר 2016. נבדק ב-23 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Syrian Islamist rebels renew chemical attack on Kurdish district in Aleppo". Ara News. 14 מרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-16 מאי 2016. נבדק ב-11 יוני 2016.
↑  Fields, Liz (12 בדצמבר 2014). "'Hell Cannons' Have Slaughtered More Than 300 Syrian Civilians". Vice News. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
בוב רוזנשיין

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1953 (בן 71) האריסברג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 
רוברט "בוב" רוזנשיין הוא יזם אינטרנט אמריקאי-ישראלי, מייסד חברת Answers.com (לשעבר GuruNet) והיו"ר והמנכ"ל שלה עד מאי 2011.
ביוגרפיה

רוזנשיין נולד בהריסבורג, פנסילבניה למרטין רוזנשיין ויולנדה בלייר. הוא סיים תואר ראשון במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1976. בתחילת הקריירה שלו עבד רוזנשיין עבור Data General, American Management Systems, הבנק העולמי ואשטון טייט. הוא עבר לישראל ב-1983, שם עבד כיועץ תוכנה.
בשנת 1988 ייסדו רוזנשיין ואחיו, פרופ' ג'פרי רוזנשיין, את חברת "כיוון", לימים "אקסנט תוכנה". המוצר הראשוני שלה היה מעבד התמלילים דגש, שהיה מעבד התמלילים הראשון שפעל בעברית על מערכת ההפעלה Microsoft Windows. הם פיתחו גרסאות של התוכנה לשוק הבינלאומי והוזמנו על ידי חברת מיקרוסופט לסייע בתרגום Windows לעברית וערבית בשנת 1991. על בסיס פרויקט זה פיתחה חברת "אקסנט" תוכנת תרגום שזכתה להצלחה, החברה הונפקה בבורסה בניו יורק ב-1995 וגדלה ל-150 עובדים, מתוכם כ-80 במרכז הפיתוח שלה בירושלים. אולם החברה החלה בשנים 1996–1997 לצבור הפסדים. באפריל 1998 בעלי המניות פיטרו את בוב רוזנשיין, שהיה סמנכ"ל טכנולוגיה, ואחר כך גם סגרו את מרכז הפיתוח בירושלים. על תרגום Windows לעברית, זכה רוזנשיין בפרס ראש ממשלת ישראל לתוכנה בשנת 1997.
בשנת 1999, רוזנשיין הקים את GuruNet עם מורט מאיירסון ומארק טבה, בהתבסס על רעיון תוכנת תרגום והתאמתו לעידן האינטרנט, היא פיתחה תוכנה המשמשת כלקסיקון שבאפשרותה ניתן היה לקבל מילון מונחים, הפניות לאתרי אינטרנט בנושא המבוקש, אפשרות לרכישת ספרים ומידע שימושי מסוגים שונים. התוכנה הופצה בחינם והכנסות החברה היו אמורות להגיע משיווק ופרסום לפי מודל הדוט-קום. בשיא בועת הדוט-קום גייסה מעל ל-32 מיליון דולר בשני סביבי גיוסים. בין המשקיעים בחברה היה היזם יוסי ורדי וחברת אמריקה און ליין שהייתה אז ספקית שירותי האינטרנט הגדולה בעולם. יוסי ורדי היה גם זה שנתן לרוזנשיין את הרעיון לפתח פתרון מבוסס אינטרנט (עוד לפני שהשקיע בחברה). מרכז הפיתוח של החברה היה ממוקם בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים. ב-2011 נמכרה החברה תמורת 127 מיליון דולר.
בשנת 2009, רוזנשיין נבחר לגמר פרס ארנסט אנד יאנג ליזם השנה 2009 באזור מטרופולין ניו יורק.
רוזנשיין הקים וניהל את חברת Curiyo בין השנים 2013–2016.
ראו גם

Answers.com
הערות שוליים

1 2 3  גילעד נס, ‏איבדו כיוון, באתר גלובס, 11 בפברואר 2001
↑  יונתן נשיא, ‏אקסנט: הפסד של 5.7 מ' ד', באתר גלובס, 11 בנובמבר 1996
עמי גינזבורג, ‏אקסנט: ההפסדים קטנו, אבל ההון הולך ונגמר, באתר גלובס, 5 במאי 1997
↑  בתיה פלדמן, ‏לא יכולים בלי זה, באתר גלובס, 22 ביוני 2000
1 2  מרי שגיא-מידן, בוב רוזנשיין: "אנחנו לא חברת דוט.קום ששינתה את ייעודה", באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2000
↑  מאת אביבה משמרי, ‏גורונט השלימה גיוס של 28.5 מיליון דולר לפי שווי 80 מיליון ד', באתר גלובס, 6 ביוני 2000
↑  איי אונליין, גורונט הירושלמית משנה שמה ל- Atomica; צירפה 4 מנהלי בכירים לשורותיה, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2000
↑  עינב בן יהודה, גורו-נט מגייסת עובדים בארה"ב, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2000
↑  גיא גרימלנד, הדרמה סביב Answers.com הסתיימה; תימכר ל-AFCV עבור 127 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 15 באפריל 2011
↑  מאיר אורבך, Curiyo של בוב רוזנשיין גייסה 1.9 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 29 ביוני 2014
מפרק (עיר)

| --- | --- |
תחנת הרכבת במפרק, שהייתה חלק ממסילת הרכבת החיג'אזית
תחנת הרכבת במפרק, שהייתה חלק ממסילת הרכבת החיג'אזית
 מדינה:  ירדן ירדן
 מחוז:  מחוז מפרק
 נפה:  נפת מפרק
 שטח:  14 קמ"ר
 גובה:  700 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  58,984 (2000)
 קואורדינטות:  32°21′N 36°12′E﻿ / ﻿32.350°N 36.200°E﻿ / 32.350; 36.200
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.mafraq.gov.jo/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמפרק(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמפרק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מפרק (בערבית: المفرق; בתעתיק מדויק: אלמפרק, ופירוש השם הוא 'צומת דרכים') היא עיר הבירה של מחוז מפרק בממלכת ירדן, הממוקמת כ-80 קילומטרים צפונית לבירה עמאן. מפרק מהווה צומת דרכים חשוב בין סוריה בצפון ועיראק במזרח. נכון לשנת 2000 חיו בה 58,954 תושבים.[דרוש מקור]
גאוגרפיה

מפרק נמצאת כ-50 קילומטר צפונית מזרחית לרבת עמון וכ-15 קילומטר מהגבול עם סוריה. האקלים באזור מפרק דומה לזה של הנגב ובמקום אין מקורות מים.
היסטוריה

מפרק יושבה לראשונה במאה הרביעית לפני הספירה. יותר מאוחר העיר נקראה "פודן", שמקורה במילה מבצר בערבית. שם היישוב שונה לשם הנוכחי מפרק על ידי העות'מאנים.
בשנת 1945 הוקמה עיריית מפרק ועלי עבדיה היה ראש העיר הראשון שלה. במהלך מלחמת העולם השנייה אירח הבסיס הצבאי של העיר חיילים בריטים מהודו, אוסטרליה ומושבות בריטיות אחרות.
ב-2019, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, כ-85 אלף פליטים סורים חיו במחנות פליטים שהוקמו באזור.
מפראק היא בירת מחוז מפרק.
מוסדות בסביבת העיר > תחנת רכבת

במפרק הייתה תחנת רכבת בנקודת החיבור בין רכבת העמק ומסילת הרכבת החיג'אזית שחיברה בין דמשק לאל-מדינה. בתחילת שנות ה-30 הייתה מפרק תחנה מרכזית בהובלת הצינורות מהם הוקם צינור הנפט כירכוכ–חיפה וקו הרכבת בין חיפה לבגדד יועד לעבור דרכה.
מוסדות בסביבת העיר > בסיסי צבא ונמל תעופה

מפרק הייתה המקום של בסיס צבאי בריטי ונמל תעופה בריטי במהלך המאה ה-20. במאי 1941 נוסד בבסיסים אלו פלוגת תובלה של נהגים יהודיים שהתגייסו לצבא הבריטי עם משאיותיהם לקראת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העצמאות עובו הכוחות הבריטיים בבסיסים והובא אליהם תחמושת רבה. החיילים בריטים המשיכו לשהות בבסיסים אל תוך שנות ה-50.
באזור היה גם בסיס הלגיון הערבי במהלך מלחמת העצמאות ב-1948.
במפראק נמצאת המפקדה של הדיוויזיה השלישית של הצבא הירדני. המכללה האווירית על שם המלך חוסיין ובסיס חיל האוויר המלכותי הירדני נמצאים גם הם בעיר.
מוסדות בסביבת העיר > בסיסי צבא ונמל תעופה > בשימוש הצבא העיראקי

הצבא העיראקי שהה בבסיסים במפרק מתחילת מאי 1948, לקראת הפלישה לארץ ישראל ועד יולי 1949 עת החתימה על הסכמי שביתת הנשק. השארות הכוחות העיראקיים הוסברה בכך שאם יהיה צורך הכוחות יוכלו לסייע לצבא הסורי נגד מתקפה ישראלית.
בשנות ה-50 שהו כוחות עיראקיים במפרק במטרה לסייע לחוסיין במקרה של ניסיון הפיכה בהשראה מצרית.
כוח עיראקי שהה באזור מפראק בשנת 1968. בדצמבר 1968 הפציצו מטוסים ישראליים את הכח באזור, בעקבות הפגזות של כוחות עיראקיים על יישובי עמק הירדן. האקונומיסט העריך את הכוח העיראקי במפראק באמצע 1969 בכ-12,000 חיילים. באוגוסט 1970 הצטרפו אליהם עוד כ-5,000 חיילים שהגיעו מסוריה. במהלך ספטמבר השחור, שהה עם הכוחות העיראקיים במפראק סגן נשיא עיראק, חמדן תכריתי(אנ') והוא דאג לכך שהכוחות העיראקיים יישארו נייטרליים ולא יסייעו לאנשי אש"ף. אולם עלו חשדות שהעיראקים שיתפו פעולה עם הפלישה הסורית והמלך חוסיין ביקש מעיראק לפנות את כוחותיהם משטחו. לצד המחנה העיראקי התקיים במקום גם בסיס של הפת"ח.
מוסדות בסביבת העיר > בסיסי צבא ונמל תעופה > שדה התעופה

שדה התעופה הוקם בתחילת מלחמת העולם השנייה, בשותפות עם חברת חריש.
בשנת 1949 החליטה הממלכה המאוחדת לחזק את בסיסי האוויר שלה במפראק.
נמל התעופה במפראק שימש את משפחת המלוכה הירדנית ודרכו הגיע טלאל להכתרתו. כמו כן עברו בהם קבוצת צליינים מאירופה. בשנת 1950 בקשה ישראל מירדן לאפשר לטיסות של מבצע עזרא ונחמיה לנחות בשדה התעופה במפרק, ותמורת זאת הציעה לאפשר לירדנים לטוס במרחב האווירי של ישראל, אך ירדן סירבה.
בתחילת שנות ה-50 פעלו בשדה התעופה שני מסלולים, ששירתו גם מטוסי סילון. באפריל 1952 פורסם בבריטניה על כוונה להרחיב את הבסיס לקראת אפשרות לצורך לפינוי הבסיס הבריטי באל-חבאניה. באוקטובר 1956 החזיקו הבריטים בבסיס מטוסי ונום(אנ') ובאותה שנה מסלול ההמראה חודש והוארך לצורך פעולת מפציצים כבדים.
במרץ 1956 בעקבות המתיחות בתוך הלגיון הבריטי פונו הקצינים הבריטים של הלגיון לבסיס האווירי במפראק. לקראת סוף 1956, בעקבות מבצע סיני, פונו הכוחות האוויריים הבריטים משדה התעופה ליד עמאן אל השדה במפראק, ומספר הבריטים בבסיס הגיע למעל 1,000 איש. אספקת המים לבסיס שובש, בגלל הכעס בעולם הערבי על השותפות הבריטית במבצע.
בתחילת 1957 החלו הבריטים בפינוי הבסיס, והבסיס הועבר לידי הירדנים ב-31 במאי 1957. בעיתונות המערבית עלו טענות שהבסיס יימסר לאמריקאים, אך הבסיס נותר נטוש. בשנת 1966 שוכנו בבסיס האווירי הנטוש חיילים סוריים שברחו מארצם בעקבות הפיכה.
לפני מלחמת ששת הימים שהו בבסיס מטוסי סטארפייטר עם צוותים אמריקאיים שאמנו טייסים ירדניים. יומיים לפני המלחמה הועברו המטוסים לטורקיה עם צוותיהם האמריקאיים.
במבצע מוקד הותקף שדה התעופה בגל התקיפות השלישי על ידי חמש רביעיות מטוסים. טרם תקיפת השדה הצליחו להמריא ממנו שני מטוסי הוקר האנטר ירדניים שניהלו עם הרביעייה הראשונה קרב אוויר ושיבשו חלקית את התקיפה. בקרב האוויר נפגע אחד המטוסים הישראליים טייסו צנח פצוע וככל הנראה נרצח על ידי מקומיים, והשלישייה שנותרה הצליחה לגרום לשדה נזק ניכר. גם הרביעייה השנייה נהלה קרבות אוויר עם האנטרים אך הצליחה בתקיפתה והשמידה מטוסי האנטר רבים. הרביעיות השלישית והרביעית תקפו את השדה ללא התנגדות ירדנית משמעותית והשביתו אותו. המבנה החמישי והאחרון תקף מטרות משניות ומזדמנות בשדה ההרוס. אחד ממטוסי המבנה האחרון נפגע מאש נ"מ והטייס נטש את מטוסו בשלום מעל שטח ישראל.
בשנת 1982 עברו במפרק אנשי אש"ף שפונו מביירות.
מוסדות בסביבת העיר > מפגשים

מפרק שימש כאתר לשיחות בין ירדן לנציגי מדינות אחרות. בשנת 1968 התקיים במפרק פגישה של ראשי צבאות ירדן, סוריה ועיראק.
בבסיס התקיימו שיחות בין חוסיין וערפאת בשנים 1978-1979.
מוסדות בסביבת העיר > בתי זיקוק

רעיון להקים בית זיקוק במפרק עלה כבר ביוני 1948, לאור המחסור החמור של דלק לצבאות מדינות ערב שקבלו את הדלק שלהם מבתי הזיקוק בחיפה. במאי 1950 עלה שוב הרעיון להקים במפרק בתי זיקוק כדי להשמיש את צינור הנפט בגדד-חיפה.
בתחילת יולי 1950 דחתה ממשלת עבר הירדן את התכנית להקים במפראק בתי זיקוק. אולם בספטמבר 1954 הוחלט על הקמת בתי זיקוק במפראק בשיתוף עם סוריה והתכנית אושרה על ידי ממשלת ירדן ביוני 1955.
אייזק אנדיק

| --- | --- |

 לידה:  אוקטובר 1953 איסטנבול, טורקיה
 נהרג:  14 בדצמבר 2024  (בגיל 71) קולבאטו, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 מקום מגורים:  ברצלונה 
 מעסיק:  מנגו 
 תפקיד:  מייסד (1984)  נשיא (1984–2024) 
 בן או בת זוג:  Estefania Knuth (2018–2024) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  צלב סנט ז'ורדי (2009)  President Macià Medal (2010)  אביר בלגיון הכבוד (2018) 
 
אייזק אנדיק (בטורקית: İsak Andiç; אוקטובר 1953 – 14 בדצמבר 2024) היה איש עסקים יהודי–ספרדי ממוצא טורקי. המייסד, הנשיא ובעל המניות הגדול ביותר של חברת האופנה "מנגו". סמוך למותו הוערך הונו ב-4.5 מיליארד דולר.
ביוגרפיה

אייזק נולד ב-1953 למשפחה יהודית באיסטנבול, בירת טורקיה. ב-1969 היגרה המשפחה לברצלונה שבספרד. יחד עם אחיו, נחמן, השניים פתחו חנויות בגדים בברצלונה ומדריד. בתחילה מכרו בגדים תחת מותג עצמאי שפיתחו, "אייזק ג'ינס" (Isak Jeans) ובהמשך החלו למכור מותגים נוספים. בשנת 1984 הצטרף לשניים היזם אנריק קאסי ויחד הם מיתגו מחדש את רשת החנויות תחת המותג "מנגו". בשנת 2024 העסיקה "מנגו" למעלה מ-14 אלף עובדים ב-2,700 חנויות ב-110 מדינות.
בשנת 2006 מונה אנדיק לדירקטור בבנק סבאדל (Banco Sabadell) הספרדי. בשנת 2012 החזיק ב-7% ממניות הבנק והיה לבעל המניות הגדול בחברה. הוא היה חבר המועצה המייעצת הבינלאומית של הז'נרליטט דה קטלוניה ונאמן של קרן נסיכת אסטוריאס (אנ') ושל קרן הנסיכה מגירונה (אנ').
חיים אישיים

בסוף שנות ה-70 נישא ל-Neus Raig Tarragó ולהם בן ושתי בנות. לאחר שני עשורים הם התגרשו. בנו הבכור, יונתן אנדיק, משמש מאז 2014 כסגן נשיא בכיר ומנכ"ל של מנגו.
לאנדיק היה אוסף פרטי של אמנות עכשווית, שחלקו מוצג במטה של מנגו.
חיים אישיים > מותו

אנדיק נהרג ב-14 בדצמבר 2024 בהיותו בן 71 לאחר שנפל מצוק בגובה 150 מטרים בעת שביקר עם קרובי משפחה במערות סאלניטרה (ספ') שבאזור הר מונטסראט.. בעת שנהרג אנדיק היה האדם העשיר ביותר בקטלוניה ואחד מהאנשים העשירים ביותר בספרד. הובא לקבורה בבית הקברות לס קורטס בברצלונה.
הערות שוליים

↑  Founder of fashion group Mango dies in mountain accident, Blue News, 14 December 2024
↑  יצחק אנדיק, מייסד בית האופנה מנגו, נהרג בתאונה טרגית בגיל 71, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2024