stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע החורף
מקור והלחנה

"מסע החורף" חובר בשני חלקים, שכל אחד מהם מכיל שנים-עשר שירים, המוזיקה לקבוצה הראשונה הושלמה בפברואר 1827 והשנייה באוקטובר 1827. הם גם יצאו לאור בשני חלקים, בהוצאת הסלינגר, בינואר 1828 ובדצמבר של אותה שנה, אחרי מות שוברט. מילר, משורר, חייל וספרן קיסרי בדסאו, מת ב-1827 בגיל 33, וכנראה לא שמע מעולם את המחזור הראשון וודאי לא את השני. "הטוחנת היפה" מ-1823 תפס מקום מרכזי ברפרטואר הביצוע ושיתוף הפעולה של שוברט עם ידידו, זמר הבריטון יוהאן מיכאל פוגל, שהביא את שוברט ואת שיריו אל הרבה בתים שוחרי מוזיקה, גדולים וקטנים, במסעותיהם ברחבי אוסטריה באמצע שנות ה-20' של המאה ה-19.
פוגל, איש ספר ופילוסוף, בקיא בקלאסיקה ובשפה האנגלית, ראה בשירי שוברט "פרי השראה שמיימית לאמיתה, ביטוי של ראיית נולד מוזיקלית." שוברט מצא את שתים-עשרה הפואמות הראשונות, שהוכתרו בשם "מסע החורף", באלמנך (Taschenbuch: Urania), 
שיצא לאור בלייפציג בשנת 1823. אחרי שהלחין אותם, בפברואר 1827, גילה את סדרת השירים המלאה בספרו של מילר מ-1824, בשם "פואמות מכתבים לאחר המוות של נגן קרן נודד", שהוקדש למלחין קרל מריה פון ובר (הסנדק של בנו של מילר, פ. מקס מילר), "כערובה לידידותו והערצתו". ובר מת ב-1826. ב-4 במרץ 1827 הזמין שוברט חבורת ידידים למעונו בכוונה לשיר את קבוצת השירים הראשונה, אבל הוא לא היה בבית בבואם והאירוע נדחה למועד מאוחר יותר באותה שנה, אז בוצע המחזור בשלמותו.
בין המהדורות של 1823 ל-1824 הכניס מילר שינויים קלים בטקסטים, אך הוסיף ושינה (עם הוצאת 12 הפואמות הבאות) גם את סדר הצגתם. מחמת שני שלבי ההלחנה, משמר סדר השירים במחזור של שוברט את שלמות המחזור של שתים-עשרה הפואמות הראשונות שיצאו לאור. במהדורה המלאה של הספר היה הסדר שקבע מילר כדלקמן: Gute Nacht; Die Wetterfahne; Gefrorne Thränen; Erstarrung; Der Lindenbaum; Die Post; Wasserfluth; Auf dem Flusse; Rückblick; Der greise Kopf; Die Krähe; Letzte Hoffnung; Im Dorfe; Der stürmische Morgen; Täuschung; Der Wegweiser; Das Wirthshaus; Das Irrlicht; Rast; Die Nebensonnen; Frühlingstraum; Einsamkeit; Mut!; Der Leiermann אם כן, סדר השירים של שוברט היה צריך להיות 5-1, 13, 8-6, 21-14, 10-9, 23, 21-11, 22, 24.
קבוצת השירים המקורית של שוברט נחתמה אם כן בקדנצה הדרמטית של Das Irrlicht, ‏, Rast, ‏ Frühlingstraum ו-Einsamkeit, והרצף השני נפתח ב-Die Post. הדרמטיות נובעת מכך, שהחצי הראשון מתחיל בעזיבת בית האהובה, והחצי השני מספר על ייסורי התקווה המתעוררת והנתיב להשלמה.
ב"מסע החורף" מרומם שוברט את תפקיד הפסנתרן לחשיבות שווה לזו של הזמר. מקצבי הפסנתר מבטאים בהתמדה את הלכי הנפש של המשורר, כמו המקצב הבולט בייחודו של Auf dem Flusse, המבנים הסינקופטיים ב-Rückblick, קטעי הטרמולו הדרמטיים ב-Einsamkeit, אשכולות הצלילים המנצנצים של Irrlicht או ההטעמות החדות ב-Der Stürmische Morgen. הפסנתר מספק אפקטים עשירים בדימויי הטבע של הפואמות, קולות היסודות, היצורים החיים ונושאי הפעילות, הסופה המסתערת, הרוח המייבבת, המים המפכים מתחת לקרח, שירת הציפורים, קרקורי העורבים, נביחת הכלבים, חריקת שבשבת הרוח החלודה, תרועת קרן הדואר והמלודיה החדגונית והחוזרת על עצמה של תיבת הנגינה.
דעות באשר לכוונותיו של שוברט

נוסף לבעל הבית של שוברט, פרנץ פון שובר (Franz von Schober), כללו ידידיו של שוברט, אלה שהרבו לבוא לשוברטיאדות (המפגשים המוזיקליים שלו) את אדוארד פון באורנפלד ( Eduard von Bauernfeld), יוזף פון שפאון (Joseph von Spaun) והמשורר יוהאן מאיירהופר (Johann Mayrhofer). הן שפאון והן מאיירהופר תיארו את תקופת חיבורו של "מסע החורף" כזמן, שבו היה שוברט שרוי בהלך נפש של מלנכוליה עמוקה, כפי שתיאר זאת מאיירהופר, "החיים איבדו את ורדיותם והחורף ירד עליו." שפאון מספר, ששוברט היה מדוכדך ומדוכא, וכאשר נשאל לסיבת הדבר ענה:
בוא היום אל שובר ואני אנגן לך מחזור של שירים מבעיתים; הם השפיעו עלי במידה, שלא התנסיתי בה עם שום שיר אחר." אז שר לפנינו, בקול מלא רגש, את כל "מסע החורף". נאלמנו דום לנוכח הלך הנפש הקודר של השירים הללו, ושובר אמר, שרק שיר אחד, Der Lindenbaum ("עץ התרזה"), מצא חן בעיניו. למשמע דבריו אלה קפץ שוברט ממקומו ואמר, "אני מרוצה מן השירים האלה יותר מכל השאר, ועם הזמן ימצאו חן גם בעיניך.".
אפשר לטעון, שבקדרותו של "מסע החורף", בהשוואה לאופיו של מחזור הטוחנת היפה, יש
משום חילופי עונות, דצמבר מול מאי, וגרעין עמוק יותר של כאב, השוני בין שברון לבו של נער לזה של גבר. מיותר לחפש בתהפוכות החיים ובאירועים חיצוניים הסבר לפאתוס של "מסע החורף", כשהמלחין הוא שוברט, זה שבכוח דמיונו היוצר הצליח, בגיל 17, לקבע אחת ולתמיד את זעקתה של גרטכן במוזיקה, והמשיך לרטוט כך שנה אחר שנה במענה לכל תחינה ועתירה, ליגונם של מיניון ושל נגן תיבת הנגינה, לנוסטלגיה של מאיירהופר. אין זה מפתיע לשמוע על חזותו הרצוצה והמיוגעת של שוברט בתקופת חיבורו של "מסע החורף"; אבל לא היה זה דיכאון, אלא מעין התעלות נפש... אנו רואים אותו עוצר נשימתו ממש בשמחה נחרדת על "מסע החורף" הטראגי שלו - על המזל ששיחק לו בבחירת הנושא, על יופיו של המקרה, שהחזיר אליו את שותפו לעבודה, על אין-ספור הדימויים החדשים שקמו לחיים בשירתו, דימויי אש ושלג, מבול מים וקרח, דמעות לוהטות ודמעות שקפאו. אפשר שמלחין "מסע החורף" עלה רעב על משכבו, אבל הוא היה אמן מאושר.."
משימתו האחרונה של שוברט בחייו היה תיקון ההגהות לחלק השני של "מסע החורף", ואת מחשבותיו כשעבד על השיר האחרון, "נגן תיבת הנגינה" (Der Leiermann), חולה ומודע ללא אשליות כי זו מחלתו האחרונה, אפשר רק לשער. הוא הספיק לשמוע את כל מחזור השירים בביצועו של פוגל (שקיבל תגובה נלהבת הרבה יותר), אך לא זכה לראות את הפרסום הסופי, גם לא את דעתו של עיתון התיאטרון הווינאי.
"מילר הוא נאיבי ורגשני. הוא מציב לעומת הטבע החיצוני מקבילה של מצב נפשי סוער, שצבעיו ומשמעותו באה לו ממקבילו הטבעי. המוזיקה של שוברט נאיבית ממש כמו התבטאויותיו של המשורר; הרגשות האצורים בפואמות משתקפים באותה מידה של עמקות כרגשותיו הוא, ואלה באים לביטוי בצלילים בעוצמה כזו, שמן הנמנע לשיר או לשמוע אותם בלי להתפעם עד עומק הלב."
אלנה גרהרדט (Elena Gerhardt) אמרה על "מסע החורף", "המחזור הזה צריך לרדוף אותך ללא מנוח כדי שתהיה מסוגל לשיר אותו."
ספרות

Blom, Eric, Schubert's "Winterreise", Foreword and analytical notes, (The "Winterreise" Society, Gramophone Company, Ltd, London 1933), 32 pp.
Capell, Richard, Schubert's songs (Ernest Benn, London 1928).
Deutsch, Otto Erich, Schubert: Die Erinnerungen seiner Freunde (Leipzig, Breitkopf & Härtel 1957).
Deutsch, Franz Schubert: Zeugnisse seiner Zeitgenossen (Fischer-Verlag, Frankfort 1964).
(E.M.G.), The Art of Record Buying (EMG, London 1960).
Fischer-Dieskau, Dietrich, Schubert's Songs (Knopf, New York 1977).
Haywood, Ernest, 'Terrifying Songs', Radio Times 20 January 1939.
Mann, William, Schubert Winterreise, Sleevenote HMV ASD 552 (Gramophone Co. Ltd 1955).
Moore, Gerald, The Schubert Song Cycles - with thoughts on performance (Hamish Hamilton, London 1975).
Müller, Wilhelm, Aus dem hinterlassenen Papieren eines reisenden Waldhornisten, II: Lieder des Lebens und der Liebe.
Neuman, Andrés (Andres Neuman), El viajero del siglo (Traveller of the Century). Madrid: Alfaguara, 2009. XII Alfaguara Award of novel.
Osborne, Charles, Schubert Winterreise, Sleevenote HMV ALPS (Gramophone Co. Ltd 1955).
Reed, John, The Schubert Song Companion (Manchester University Press 1997).
Rehberg, Walter and Paula, Schubert: Sein Leben und Werk (Artemis-Verlag, Zurich 1946).
Robertson, Alec, Schubert, Winterreise, Brochure accompanying Decca SET 270-271 (Decca Records, London 1965).
Schubert, Franz, Sammlung der Lieder kritisch revidirt von Max Friedländer, Band I, Preface by Max Müller (Peters, Leipzig).
משה פלורנטין

| --- | --- |

משה פלורנטין
 לידה:  16 בפברואר 1950 (בן 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  אברהם טל 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3 
 תרומות עיקריות
 חקר מסורות השומרונים וחקר המורפולוגיה והפונולוגיה של לשון המקרא.
 
משה פלורנטין (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא בלשן ומשמש כפרופסור מן המניין בחוג ללימודי התרבות העברית באוניברסיטת תל אביב וחבר האקדמיה ללשון העברית. תחומי התמחותו הם עברית שומרונית, ארמית שומרונית ופונולוגיה ומורפולוגיה של לשון המקרא. הוא המייסד של התוכנית לעריכה לשונית באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

פלורנטין נולד בתל אביב לסול וליצחק. סבו, דוד פלורנטין, היה ממייסדי התנועה הציונית בסלוניקי. למד בתיכון עירוני א' בתל אביב, את שרותו הצבאי עשה בצנחנים. בשנת 1977 השלים את לימודי התואר הראשון בלשון ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן המשיך לתואר שני בלשון, אותו סיים ב-1982. עבודת המאסטר שלו עסקה בבחינה דיאכרונית של מספר תופעות לשון בארמית השומרונים. בשנים 1988-1987, במקביל לכתיבת עבודת הדוקטור, סייע לפרופ' זאב בן חיים בהכנת המהדורה הביקורתית לחיבור השומרוני "תיבת מרקה". בשנת 1989 סיים את לימודי הדוקטורט. עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית פרופ' אברהם טל, עסקה בתיאור דקדוקה ואפיונה הלשוני של העברית השומרונית הבלולה. בשנת 1999 הוציא מהדורה של הכרוניקה השומרונית בת המאה השתים עשרה ה"תולדה", הכתובה בעברית שומרונית. בשנת 2002 שהה כחוקר אורח באוניברסיטת הרוורד שבארצות הברית. בשנת 2004 התפרסם ספרו Late Samaritan Hebrew, עיבוד של עבודת הדוקטור שלו. בשנת 2010 הוציא יחד עם אברהם טל את מהדורת "חמישה חומשי תורה - נוסח שומרון ונוסח המסורה", המציגה את כתב יד שכם 6 לתורת השומרונים כנגד כתב יד לנינגרד לתורת היהודים בתוספת הערות ונספחים. בשנת 2012 התפרסם ספרו השלישי "מספד שומרון", המתבסס על כתב יד שמצא פלורנטין באוסף פירקוביץ' בעת ביקורו בספרייה הלאומית של רוסיה בסנט פטרסבורג. בשנים האחרונות עוסק פלורנטין בשלושה פרויקטים מרכזיים: מהדורה מוערת ומתורגמת לאנגלית של התורה השומרונית בשיתוף עם אברהם טל; מהדורה ביקורתית של הליטורגיה השומרונית; מילון לעברית השומרונים בשיתוף עם שטפן שורש.
נשוי לריקי, אב לשלושה ילדים.
ביוגרפיה > תפקידיו באוניברסיטת תל אביב

בשנת 1996 התמנה לחבר הסגל הבכיר באוניברסיטת תל אביב. פלורנטין ייסד את התוכנית לעריכה לשונית באוניברסיטת תל אביב ובשנים 2003-1996 עמד בראשה, באותן שנים שימש גם כראש החוג ללשון העברית וללשונות השמיות. החל משנת 2010 משמש כראש החוג ללימודי התרבות העברית. פלורנטין מלמד את הקורסים: תורת ההגה של לשון המקרא, תורת הצורות של לשון המקרא, מילונאות מקראית, הפיוט השומרוני, הנוסח השומרוני של התורה.
ביוגרפיה > תפקידיו באקדמיה ללשון העברית

בשנת 1999 התמנה לחבר יועץ באקדמיה ללשון העברית, ובשנים 2012-2003 שימש כעורך כתב העת "העברית" (שם קודם: "לשוננו לעם"). בשנת תשע"ב נבחר לחבר אקדמיה, ומאז הוא מכהן כיו"ר הוועדה למילים בשימוש כללי.
מפרסומיו

ה"תולדה" - כרוניקה שומרונית, ירושלים תש"ס.
מספד שומרון – אסופת פיוטי אבל שומרוניים, ירושלים תשע"ב.
"לדרכי הגיית השווא בעברית השומרונית ובמסורות אחרות של העברית", מחקרים בלשון העברית העתיקה והחדשה לכבוד מנחם צבי קדרי, רמת-גן תשנ"ט, עמ' 259–269
"עקומת ההטעמה העברית והנלמד ממנה ומעברית השומרונים על הטעמת לשון המשנה", לשוננו סד (תשס"ב), עמ' 211–230
"שג"ב: שורש עברי שאחד ממשמעיו הסתתר", לשוננו סה (תשס"ג), עמ' 105–115
חמישה חומשי תורה - נוסח שומרון ונוסח המסורה עם מבוא, הערות ונספחים, ההדירו אברהם טל ומשה פלורנטין, תל אביב תשע"א.
The alternation u/o, diphthongs, patah "furtivum" and the 3m. s." pronominal suffix in Samaritan Hebrew and Aramaic versus Tiberian Hebrew", JSS 54:2 (2009) 365-381.
Late Samaritan Hebrew: A Linguistic Analysis of its Different Types, Leiden (2004).
"The Object Suffixes in Samaritan Aramaic and the Modes of Their Attachment to the Verb", Abr-Nahrain 29 (1991) 67-82.
מעריכותיו

מנדלי מוכר ספרים יוצר הנוסח, האקדמיה ללשון העברית, ירושלים, תשע"ד, 2012
מצוק ברקוויסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  812 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס נפטון 
 קואורדינטות:  83°31′00″S 56°30′00″W﻿ / ﻿83.5167°S 56.5°W﻿ / -83.5167; -56.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק ברקוויסט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק ברקוויסט
 
מצוק ברקוויסט או רכס ברקוויסט (באנגלית: Berquist Ridge) הוא מצוק מפותל ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של המצוק 15 קילומטרים.
המצוק משתרע לכיוון מערב החל ממצוק מאדיי.
גובהו של המצוק 812 מטרים מעל פני הים
היסטוריה > גילוי ומיפוי המצוק

רכס נפטון (ובו מצוק ברקוויסט) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם (ובהם מצוק ברקוויסט) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו בשנת 1964 ועל ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא בשם זה, על שמו של רוברט מ. ברקוויסט (Robert M. Berquist), מצי ארצות הברית, שהיה צלם בתחנת אלזוורת' בחורף 1958.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי על רכס נפטון
1 2 3  מידע היסטורי
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
מתיאס ארסו

דוגלאס מתיאס ארסו מרטינס (בספרדית: Douglas Matías Arezo Martínez; נולד ב-21 בנובמבר 2002 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בגרנדה מהליגה השנייה בספרד.
קריירת מועדונים

ארסו גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מליגת העל האורוגוואית. ב-14 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד פרוגרסו במסגרת הליגה. ב-10 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על חובנטוד במסגרת הליגה. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ארסו 57 הופעות ליגה, בהן הבקיע 19 שערים.
ב-31 בינואר 2022 חתם בגרנדה הספרדית לארבע וחצי שנים.
מצוק ארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ארס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°49′00″S 68°15′00″W﻿ / ﻿71.8167°S 68.25°W﻿ / -71.8167; -68.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק ארס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק ארס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק ארס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק ארס
 
מצוֹק אָרֶס (באנגלית: Ares Cliff) הוא מצוק בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המצוק מורכב מאבן חול שצבעה בהיר.
גובהו של המצוק 500 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם ממזרח לקרחון מארס; המצוק ממוקם 2 קילומטרים מצפון למצוקי טו סטפ.
היסטוריה > מיפוי המצוק

המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם ניתן בהתייחס לשמו של קרחון מארס הסמוך, אשר נקרא על שמו של כוכב הלכת מאדים, ואולם "מארס" הוא גם שמו של אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית, אשר נקרא במיתולוגיה היוונית ארס - ובשל כך שם המצוק.
ראו גם

מצוק ג'ורג'ן
מצוק הול
מצוקי טו סטפ
מצוקי קורנר
מצוקי קנונבול
מצוקי ברן
מצוקי קליסטו
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
מקש Ctrl

ערך זה עוסק במקש במקלדת מחשב. אם התכוונתם לאלבום של סיזה, ראו .
מקש Ctrl (משמאל) ומקשים סמוכים במקלדת
Ctrl (נכתב לעיתים Ctl, קיצור של Control) הוא מקש במקלדת מחשב שפעולתו על פי רוב מגיעה לידי ביטוי בהקשה משולבת עם מקש נוסף (לדוגמה Ctrl+Alt+Delete). בממשקים שונים עשויה הקשת Ctrl לגרום להקלדת תו גג. מיקום המקש פיזית עשוי להשתנות, אך על פי רוב הוא קיים באחד או בשני צדי מקש הרווח שבתחתית המקלדת.
דוגמאות

במערכות ההפעלה חלונות, KDE וב-GNOME קיימים שילובי המקשים הבאים:
CTRL+X = גזירה
CTRL+C = העתקה
CTRL+V = הדבקה
CTRL+S = שמירה
CTRL+P = הדפסה
CTRL+A = בחירת כל התוכן
CTRL+F= חיפוש בטקסט
CTRL+W= סגירת כרטיסייה
CTRL+J= להיכנס להיסטוריית ההורדות
CTRL+Z= בטל פעולה אחרונה
CTRL+Y= בטל את CTRL+Z האחרון
CTRL+B= הדגשת טקסט מסומן
CTRL+I= הפיכת טקסט מסומן לנטוי
CTRL+U= הפיכת טקסט מסומן למסומן בקו
CTRL+R= רענן את דף האינטרנט
CTRL+T= פתח כרטיסיית אינטרנט חדשה
CTRL+SHIFT+T= שחזר כרטיסייה סגורה
CTRL+SHIFT+D= צור סימניה לכל הכרטיסיות
CTRL+SHIFT+Q= סגור כרטיסייה (כמו CTRL+W)
CTRL+N= פתח חלון חדש
CTRL+SHIFT+N= פתח חלון גלישה בסתר
גלגלת-עכבר+CTRL= התקרב/התרחק
CTRL+TAB= החלפת חלונות
CTRL+SHIFT=עבור לצד אחר של הטקסט
ראו גם

מקשי קיצור
מצפה הכוכבים של ברלין

מצפה הכוכבים של ברלין (בגרמנית: Berliner Sternwarte) הוא מוסד אסטרונומי, הכולל סדרת מצפי כוכבים וארגונים קשורים בברלין בירת גרמניה ובסביבתה, החל מהמאה ה-18. מקורו בשנת 1700, כאשר גוטפריד וילהלם לייבניץ יזם את "החברה למדעים של ברנדנבורג" (Sozietät der Wissenschaften), שלימים (1744) תהפוך לאקדמיה הפרוסית למדעים (אנ') (Preußische Akademie der Wissenschaften). לחברה לא היה מצפה כוכבים, אך היה חבר בה האסטרונום, גוטפריד קירך (אנ'), שהשתמש במצפה כוכבים פרטי בברלין. מצפה כוכבים קטן ראשון הוקם בשנת 1711, ומימן את עצמו באמצעות חישובים של לוח השנה.
בשנת 1825 מונה יוהאן פרנץ אנקה (אנ') למנהל מצפה הכוכבים על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. בתמיכת אלכסנדר פון הומבולדט, קיבל אנקה את הסכמת המלך למימון מצפה כוכבים אמיתי, אך תנאי אחד היה לו, כי המצפה יהפוך לנגיש לציבור שני לילות בשבוע. הבניין תוכנן על ידי האדריכל הידוע קארל פרידריך שינקל, והחל לפעול בשנת 1835. הוא נושא כיום את קוד המצפה 548 של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
מצפה הכוכבים המקורי אמנם נבנה בפאתי העיר, אך עם הזמן התרחבה העיר, כך שלאחר מאתיים שנים היה המצפה באמצע יישובים אחרים, שגרמו לזיהום אור והקשו מאוד על תצפיות, והועלתה הצעה להעביר את המצפה. המצפה הועבר לשכונת בבלסברג בפוטסדאם השכנה בשנת 1913 (קוד 536 של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי). מאז 1992 הוא מנוהל על ידי מכון לייבניץ לאסטרופיזיקה פוטסדאם (אנ') (AIP), אם כי הוא לא שימש לתצפיות אסטרונומיות מאז אמצע המאה ה-20.
בברלין נותרו "מצפה הכוכבים וילהלם פורסטר" (Wilhelm Foerster Sternwarte, קוד 544), "מצפה הכוכבים ארכנהולד" (Archenhold Sternwarte, קוד 604) בברלין-טרפטו, "מצפה הכוכבים אורניה" (Urania Sternwarte, קוד 537), ו"מצפה הכוכבים ברונו ה. ברגל" (Bruno H. Bürgel Sternwarte).
היסטוריה

בספטמבר 1699 החליט הרייכסטאג להכניס "לוח שנה משופר" למדינות גרמניה הפרוטסטנטיות בלא צורך לאמץ את לוח השנה הגרגוריאני, שהוכנס לשימוש על ידי האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר בשנת 1582. "לוח השנה המשופר" הוצג בשנה שלאחר מכן, וגרם לכך שהיום שאחרי 18 בפברואר 1700 היה 1 במרץ. פטנט על לוח השנה הוענק למצפה הכוכבים המתוכנן בברלין על ידי הנסיך הבוחר פרידריך השלישי (לעתיד המלך פרידריך הראשון) ב-10 במאי 1700, ושמונה ימים לאחר מכן מונה גוטפריד קירך למנהל המצפה. ב-11 ביולי (יום הולדתו ה -43) חתם הנסיך הבוחר על מסמך שייסד רשמית אקדמיה ומצפה כוכבים בברלין. לכן, ברלין קיבלה אקדמיה בדיוק כמו אלו שהיו כבר קיימות בלונדון, פריז ורומא – האקדמיה הפרוסית למדעים (אנ') (במקור השם הגרמני: ″ Kurfürstlich-Brandenburgische Societät der Wissenschaften ″), על בסיס התוכניות של גוטפריד וילהלם לייבניץ. לייבניץ הפך לנשיא הראשון של האקדמיה. ההכנסות מהפטנט של לוח השנה היו הבסיס הכספי הכמעט יחיד של המוסד לתקופה ארוכה. במקור לחברה לא היה מצפה ממשי משלה, וקירך ביצע את תצפיותיו במצפים פרטיים שונים, כולל החל משנת 1705, המצפה הפרטי של חבר המועצה ברנהרד פרידריך פון קרוזיק (Bernhard Friedrich von Krosigk) בוולשטראסה שבאזור קולן (אנ'). קירך נעזר באשתו מריה מרגרטה קירך ובבנו כריסטפריד (Christfried). מריה מרגרטה גילתה, בין השאר, את השביט של 1702. בינתיים הועלה הנסיך הבוחר בשנת 1701 לדרגת מלך בפרוסיה. ב-1 בינואר 1710 הורחבה הבירה על ידי איחוד העיירות העצמאיות בעבר דורותאנשטאדט, פרידריכשטאדט, פרידריכוורדר, קולן וברלין (העתיקה ביותר).
היסטוריה > מצפה הכוכבים ברלין-בבלסברג

בשנת 1913, עבר מצפה הכוכבים של ברלין שוב, לאחר 78 שנים בביתו השני, אל בבלסברג (מאז הוא מכונה לעיתים קרובות מצפה הכוכבים בבלסברג). המצפה בקרויצברג פונה באוגוסט 1913. מכירת הקרקע כיסתה את עלות הקמת הבניין החדש (1.1 מיליון גולדמרק, ורכישת מכשירים חדשים בסכום של 450,000 גולדמרק). האדמה עצמה בבבלסברג שבפארק בבלסברג לא עלתה לממסד המלכותי דבר. הגבעה המעניקה את שמה לאזור נמצאת כשלושה קילומטרים מצפון-מזרח לגבעת הטלגרף.
בניית הבניין הראשי בוצעה בין השנים 1911 ל־1913 על בסיס התכנון של תכנון של תיר וברסטליין (Thür und Brüstlein). על המהלך פיקחה חברת ההנדסה המדויקת, שייצרה גם אסטרוגרף (אנ') ומעגל מרידיאן.
המכשיר הראשון מבין המכשירים החדשים הגיע באביב 1914. בשנה שלאחר מכן הושלמה הצבתו של טלסקופ מחזיר-אור בקוטר 65 סנטימטרים. זה היה הכלי האסטרונומי הגדול הראשון מחברת קרל צייס מהעיר ינה. בשנת 1924 לאחר השלמת הטלסקופ מחזיר-האור בקוטר של 120 סנטימטרים, אז הטלסקופ השני בגודלו בעולם והגדול ביותר באירופה. לאחר מלחמת העולם השנייה פורק הטלסקופ מחזיר-האור ונשלח לברית המועצות כפיצויי מלחמה (גורל משותף למכשירי תצפית אחרים) הוא נשלח לחצי האי קרים עם כיפתו, במטרה לשקם את מצפה הכוכבים האסטרופיזיקלי של קרים (Крымская астрофизическая обсерватория) שנהרס במלחמה, ושם הוא עדיין פועל. בשנת 2002 הוחלף והושלם הבניין והוא קיבל כיפה חדשה. מאז שוכנת שם הספרייה של מכון לייבניץ לאסטרופיזיקה פוטסדאם (אנ') (AIP).
סטרובה נותר כמנהל עד מותו בשנת 1920. עד 1918 היה מצפה הכוכבים קרוי עדיין "מצפה הכוכבים המלכותי של ברלין-בבלסברג" (Königliche Sternwarte zu Berlin-Babelsberg) או "ברלין-נאובבלסברג" (או Berlin-Neubabelsberg), ואז מ-1918 עד 1946 הוא הפך לברלין-בבלסברג. אחרי הרמן סטרובה, עבר הניהול לידי פאול גותניק בשנת 1921 והוא היה המנהל למשך תקופה ארוכה, עד שנת 1946. מלבד תפקיד זה, עבודתו העיקרית עסקה בפוטומטריה של כוכבים ובחקירת כוכבים משתנים עם פוטומטר חדש.
המיקום החדש בפארק הטירה המקורי היה שייך לקהילת נאובבלסברג. הכינוי של המצפה, "מצפה הכוכבים ברלין-נאובלסברג" צריך לציין כי זהו המצפה של ברלין במקום החדש. יישוב הווילות נאובבלסברג שולב עם העיירה נובאוס (Nowawes) על מנת להקים את העיירה בבלסברג בשנת 1938. שנה אחר-כך שולב היישוב בפוטסדאם. המצפה שמר על השם "ברלין-בבלסברג" במשך מספר שנים. רק לאחר 1945 כבר לא נעשה שימוש בברלין בשם. קוד ה-IAU של מצפה הכוכבים הוא 536.
כאשר הולאם מצפה הכוכבים של זוננברג (Sternwarte Sonneberg) בשנת 1931, צירף אותו מצפה הכוכבים של אוניברסיטת ברלין-בבלסברג כסניף של מחלקה חדשה במדינת תורינגיה.
ב-1999 צורף המבנה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו כחלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז במקור בשנת 1990, והורחב בשנים 1992 ו-1999.
לקריאה נוספת

G. W. E. Beekman: Die Geschichte der Berliner Sternwarte. In: Sterne und Weltraum, 1988, 27, 11, S. 642–647, bibcode: 1988S&W....27..642B
Wilhelm Eggert: Der Neubau der Berliner Sternwarte auf dem Babelsberg. In: Zeitschrift für Bauwesen. Jg. 64 (1914), Nr. 10,
הערות שוליים

↑  Akademie der Wissenschaften im Bezirkslexikon des Luisenstädtischen Bildungsvereins
↑  Hans Christian Förster (9 בפברואר 2009). "Die erste Sternwarte Berlins". TUB-newsportal. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  optischertelegraph4.de: Station 1: Berlin-Mitte Alte Sternwarte
↑  Wolfgang Kokott. "Bodes Astronomisches Jahrbuch als internationales Archivjournal".
↑  "Johann Franz Encke".
↑  "Encke, Johann Franz".
↑  Luisenstädtischer. "Berlin im Jahr 1830".
↑  Akademie-Sternwarte im Bezirkslexikon des Luisenstädtischen Bildungsvereins
↑  Luisenstädtischer Bildungsverein. "Berlin im Jahr 1835".
↑  Astronomische Nachrichten Nr. 5088: J. Bauschinger: Wilhelm Foerster †
↑  Walter Major (2006). "Faksimiledruck zum Normal-Höhenpunkt an der königlichen Sternwarte zu Berlin" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zur Geschichte des Astronomischen Rechen-Instituts". אורכב מ-המקור ב-5 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Besprechung. Struve, Hermann, Die neue Berliner Sternwarte in Babelsberg". doi:10.1007/BF02448020.
↑  Crimean Astrophysical Observatory. "Brief History". אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jürgen Tietz. "Neu in Potsdam. Bibliothek". אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Institute: Portraits
↑  300 Jahre Astronomie in Berlin und Potsdam; Vorwort
↑  "Abteilung Sonneberg der Universitäts-Sternwarte Berlin-Babelsberg".
↑  Advisory Body Evaluation (ICOMOS) 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 510068-9  VIAF: 152325500   WorldCat (עם VIAF): 152325500 
ציור מ-1838 של מצפה הכוכבים החדש של ברלין (רחוב לינדן), שם התגלה כוכב הלכת נפטון בשנת 1846
מיקום  Neue Berliner Sternwarte , מצפה הכוכבים של ברלין בשנים 1835 עד 1913
המצפה הראשון על אורוות הסוסים
האורוות המלכותיות והמצפה ב-1767
מגדל המצפה הישן בברלין בשנים 1832–1848, עם תורן האות של תחנת הטלגרף האופטי, מבט ממערב, ציור שמן של פרידריך וילהלם קלוזה
איור של המצפה החדש, מבט ממזרח, סביב 1840
שרטוט של קומת הקרקע של המצפה החדש
האגף הצפוני של המצפה עם סימון נקודת הגובה בשנת 1879
טלסקופ מחזיר-אור של צייס