stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טווס קונגו
מאפיינים

טווס זה הוא עוף גדול שאורכו 64-70 ס"מ. הוא מזכיר את הטווס הכחול והירוק בצבעיו הכחולים וירוקים וגם הסגולים, אף שהם בולטים פחות מהטווס הכחול וזנבו אינו מרהיב כמו של הכחול. עור צווארו אדום, זנבו שחור עם נוצות כחולות והכתר מעוטר בנוצות לבנות. הנקבה קטנות יותר: אורכן 60-63 ס"מ ונוצותיהן בצבעי חום-ערמוני עם בטן שחורה, גבן ירוק כשפניהן בהירות ובעלות כתר קטן. בניגוד לטווס הכחול, טווס זה הוא מין מונוגמי הנקשר לנקבה אחת אליה הוא קורא בקריאות צורמניות נמוכות.
כמו רוב הפסיוניים, טווס קונגו אוכל כל הניזון הן מהחי והן מהצומח כמו גרגירים, זרעים, פירות, חרקים ולטאות קטנות. הוא מתעופף כאשר הוא נתקל בסכנה ונוחת על ענפים נמוכים. מין זה נחבא ומסתתר על כן קשה להיתקל בו. כתוצאה מציד ומכריתת היערות בהם הוא חי הטווס נפגע ומצב שימורו הנוכחי הוא פגיע. נכון לשנת 2013 נותרו 2,500 עד 9,000 עופות בוגרים בטבע.
הערות שוליים

↑  טווס קונגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
זכר בגן חיות
טקס קפה

אישה המחזיקה ג'בנה (קומקום מסורתי) ומוזגת את המשקה לפנג'ל (ספל).
בּוּנָה הוא כינוי לקפה באתיופיה. 'בונה' הוא גם שמו של טקס שתיית הקפה המסורתי בחברה האתיופית . לטקס שתיית הבונה חשיבות חברתית גבוהה.
שם

מקור השם "קפה" מגיע מטורקית והוא שיבוש של המילה הערבית קהווה (قهوة), קיצור של הביטוי: קהוות אל-בּוּן שמשמעותו "היין של הפול". משמעות המילה "קהווה" עצמה הוא "כהה". בניבים הצפוניים של האמהרית ובהם הגונדרי הקפה מכונה "בונה" ובניב השאווני "בון" הלקוחים מהמילה "בונמה" שמשמעותה "חום", צבעו של המשקה. בערבית המילה "בון" מציינת אף היא את המשקה עצמו, פוליו וצבע חום.
אטימולוגיה עממית קושרת את המילה "קפה" לשם חבל הארץ "קאפה" אשר במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום שבאתיופיה.
טקס הקפה

הכנת הקפה לטקס היא תהליך ארוך שאורך כחצי שעה, ובו מספר שלבים: בשלב הראשון קולים את פולי הקפה ומגישים אותם לשולחן הקפה, כדי שהאורחים ייהנו מריחם. לאחר שהתקרר, טוחנים את הקפה, ובמקביל מרתיחים כמות מים גדולה בקומקום.
כשהמים רותחים מוסיפים לקומקום את הקפה הטחון, ובמהלך בישולו שמים קטורת, ומביאים את ספלי הבונה.
כשהקפה מוכן, עוברים לשלב ההגשה, שבמהלכו מוזגים לאורחים שלושה ספלים בזה אחר זה, הנקראים "אוול" או "אבול", "טני" או "רג'ה" (באורומו "טונה" או "טולה") ו"ברכה". בכל פעם, לפני סבב המזיגה, מניחים את הקומקום עם מים לרתיחה.
את הבונה נוהגים לשתות פעמיים ביום: בבוקר, לפני תחילת יום העבודה, ובערב, לאחר סוף יום העבודה. [דרוש מקור]
טקס הקפה > משמעות

לבונה שני תפקידים:
תפקיד חברתי - הבונה מוגש לכל אורח כחלק מהכנסת אורחים. שותים אותו במפגשים משפחתיים, אירועים וחגים. טקסים דומים ניתן למצוא גם בתרבויות האחרות, כגון בטקס הכנת ושתיית 'הקווה סאדה' הבדואי, או בטקס שתיית התה האנגלי.
תפקיד רוחני - הבונה מהווה טקס להרחקת רוחות רעות ולריפוי לאנשים חולים.
על פי המסורת האתיופית, את פולי הקפה גילו שלושה חברים בשם אבון, טונא וברכה, ועל שמם ולזכר שלושתם, טקס הבונה כולל שלושה סבבים, כסדר השמות.
עם עליית ביתא ישראל לישראל, הביאו יהודי אתיופיה את מסורת הטקס, וישנם ברחבי הארץ עשרות חנויות לממכר תבלינים אתיופיים המוכרות גם בונה.
הערות שוליים

↑  Alan S. Kaye, "The Etymology of "Coffee": The Dark Brew", Journal of the American Oriental Society 106 (3), 1986, pp. 557-558
טווסון (דג)

| טווסון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: טווסון (דג)
שם מדעי
 Thalassoma ‏סווינסון, 1839

טווסון אילתי.
טַוָּסוֹן (שם מדעי: Thalassoma) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת השפתוניים החיים לאורך מרבית הימים הרדודים הטרופיים. חלק מהמינים מצויים במפרץ אילת.
מאפיינים

לדגים אלה גוונים צבעוניים, בדומה לאלה של הטווס ומכאן שמם. הם יכולים להגיע לאורך 46 סנטימטרים, אך מרביתם קטנים יותר. הם בעלי ראשים צבעוניים ושפתיים רחבות המזכירות את התוכינוניים או "דגי התוכי", אך בניגוד אליהם אינם ניזונים מאלמוגים.
אלו דגים שוכני שוניות אלמוגים ושוניות נוספות והם חיים רק בימים רדודים, בהם צבעיהם הרבגוניים בולטים. הצעירים של מספר מינים משמשים כדגי נקאי המנקים את שאר שוכני הים, אך בבגרותם הם ניזונים מפלנקטון, סרטנונים ודגיגים.
מינים

Thalassoma amblycephalum
Thalassoma ascensionis
Thalassoma ballieui
טלסומנה ראש כחול (Thalassoma bifasciatum)
Thalassoma cupido
Thalassoma duperrey
Thalassoma genivittatum
Thalassoma grammaticum
Thalassoma hardwicke
Thalassoma hebraicum
Thalassoma heiseri
Thalassoma jansenii
Thalassoma loxum
טווסון לוקסנום (Thalassoma lucasanum)
טווסון סהרוני (Thalassoma lunare)
Thalassoma lutescens
Thalassoma newtoni
Thalassoma nigrofasciatum
Thalassoma noronhanum
טווסון ים-תיכוני (Thalassoma pavo)
טווסון ארגמני (Thalassoma purpureum)
Thalassoma quinquevittatum
Thalassoma robertsoni
טווסון אילתי (Thalassoma rueppellii)
Thalassoma sanctaehelenae
Thalassoma septemfasciata
Thalassoma trilobatum
Thalassoma virens
טקס שבועת אמונים

ערך זה עוסק בשבועת אמונים בין וסאל לאדונו. אם התכוונתם למשמעויות נוספות, ראו .
שארל הראשון, דוכס אורליאן מקבל שבועת הומגיום מאחד הווסאלים שלו
טקס שבועת אמונים (בלטינית: commendatio, מילולית: התמסרות) הוא הטקס הרשמי שהתפתח בראשית ימי הביניים ליצירת קשר הנאמנות שבין שני אנשים חופשיים (בני חורין), האדון והווסאל שלו. הטקס המוכר הראשון נערך בצרפת במאה השביעית, אך שורשיו קודמים לכך, כטקס שבו הילד (מקורה של המילה "וסאל" במילה הקלטית gwas) הופך ממשועבד למשוחרר.
טקס שבועת האמונים ייצג הסכם דו-צדדי, מונדיום בין אדם החסר יכולת לקיים עצמו או להגן על עצמו, לבין אדם חזק ממנו שהוא מסר את עצמו לחסותו. בתום הטקס הפך אדם מסוים לווסאל של האדון. הטקס כלל שלושה חלקים של שבועת אמונים, בהם הומגיום ופידליטס.
המוסר עצמו התחייב לשירות וצייתנות לכל ימי חייו (servitium et obsequium) והאדון או האפוטרופוס התחייב למתן הגנה משפטית וקיום חומרי לבן החסות. מי שמסר עצמו הדגיש כי הוא עושה זאת בתור אדם חופשי ומערכת היחסים החדשה לא סותרת עובדה זו. עיקר החשיבות של אדם חופשי הייתה הגנת ה"זיפה" (Sippe), המשפחה הגרמאנית והיכולת להגיע למערכת החוק של האנשים החופשיים. בפועל, עקב החלשות המשפחות ומאחר והמוסר עצמו לא היה יכול להשתחרר ממערכת היחסים, החופש שלו היה מוגבל.
היו מקרים בהם לאדם שמסר עצמו היו אדמות משל עצמו. כמו אדמות חקלאות, במקרה כזה האדם ויתר על הבעלות אבל שמר לעצמו את היבול במהלך חייו וחיי אשתו. (זכות אכילת פירות – usufructus). אלו שלא הייתה להם קרקע או שהקרקע שבידם לא הספיקה להם קיבלו קרקע של האדון, מתנת קרקע או פרקריה (precaria).
שלבי טקס שבועת האמונים > התמסרות (hommagium)

שלב הכולל סדרה של מחוות גוף המבטאות את הפער בין הוסל לאדון והקשר שנוצר ביניהם. חלק מהסממנים היו סממנים הומו-ארוטיים, כמו הנשיקה על השפתיים.
בתחילתו של הטקס היה הזוטר, זה שיועד להפוך וסאל, מופיע חשוף ראש ונטול נשק, כסימן לכניעותו בפני האדון וכורע בפניו. הווסאל היה מניח את כפותיו בתנוחת תפילה, המסמלת הכנעה מוחלטת, ומושיטן אל האדון. בהמשך הטקס, יש מחוות ידיים (immixtio manuum) בין האדון לווסל. האדון היה תופס את ידיו של הווסאל בין ידיו, ובכך מפגין את עליונותו, ואז היה הווסאל מכריז על בקשתו להפוך "האדם" של האדון (האיש שלו) והאדון היה מכריז על קבלת בקשתו. בכך הושלם חלק ההומגיום (homagium) של הטקס.
שלבי טקס שבועת האמונים > פידליטס (fidelitas); שבועה לקדושים

במסגרת טקס הפידליטס שבא אחרי כן היה מניח הווסאל את ידיו על התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, לעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה".
אחרי השלמת שתי השבועות כונן קשר בין האדון והווסאל והם נחשבו כבולים זה לזה בשבועת האמונים הפיאודלית.
שלבי טקס שבועת האמונים > מתן ההקדש, תמורה (Feudum)

בשלב זה, האדון מבצע טובה (benificium), הענקת אדמה. לעיתים רחוקות, קיבל הווסל אמצעי פרנסה אחר כמו "פאודם של ארנק" (fendum de bursa), כלומר זכויות לגביית מיסים מאזור מסוים, באמצעות הענקת חפץ סמלי שמסמל את האדמה (רגב אדמה, ענף, דגלון).
הערות שוליים

↑  למעשה, סדר ההתפתחות הוא הפוך: לפני כינון טקס ההומגיום נהגו נוצרים להתפלל בתנוחה המקובלת בה המתפלל עומד ומושיט את ידיו אחורה. תנוחת התפילה הנוצרית המוכרת התפתחה בעקבות תנוחת טקס ההומגיום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563076705171  GND: 4139686-8  HDS: 028688  LCCN: sh85061652 
המלכה הקתולית מארי דה מדיצ'י כורעת בתנוחה מסורתית של וסאל בטקס שבועת האמונים בעת הכתרתה, אחרי עליית אנרי הרביעי לשלטון. צויר על–ידי פטר פאול רובנס
טאיסיה אפונינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במאי 1913 מיקולאייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באפריל 1994 (בגיל 80) סנקט פטרבורג, רוסיה 
 מקום לימודים:  מכון רפין לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 יצירות ידועות:  Still life with Pussy-Willows 
 
טאיסיה קירילובנה אפונינה (ברוסית: Таи́сия Кири́лловна Афо́нина‏; 13 במאי 1913 – 19 באפריל 1994) הייתה ציירת צבעי מים סובייטית. היא חיה ועבדה בלנינגרד, הייתה חברה באיגוד האמנים בסנט פטרסבורג,  ונחשבת לאחד מנציגי בית הספר לציור בלנינגרד.
קורות חיים

אפונינה נולדה ב-13 במאי 1913 בעיר ניקולייב, בנפת חרסון של האימפריה הרוסית (כעת אוקראינה), למשפחה שעבדה במספנה לבניין אוניות.
בשנת 1931 סיימה טאיסיה אפונינה את לימודיה בבית ספר בעיר טגנרוג, והגיעה ללנינגרד כדי לרכוש השכלה אמנותית. בשנים 1932–1936 למדה תחילה בשיעורי ערב לנוער עובד, אחר כך במכינה באקדמיה הרוסית לאמנויות.
ב-1936, לאחר שיעורי הכנה, התקבלה אפונינה למחלקה לציור של מכון לנינגרד לציור, פיסול ואדריכלות, שם למדה אצל מיכאיל ברנשטיין, ויקטור אורשניקוב, פאבל נאומוב.
בשנת 1941, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה טאיסיה אפונינה, עם בנה ואמה, התפנו לאוסטשקוב, ולמקומות אחרים באוקראינה. ב-1943, לאחר שחרור העיר לוגנסק, הייתה טאיסיה אפונינה מעורבת בשיקום העיר. היא לימדה רישום וציור בבית הספר לאמנות בלוגנסק. בסתיו 1943, עם קבוצת אמנים היא נסעה לעיר קרסנודון כדי לאתר את המועדון המקומי לזכר אלה שנפטרו בארגון המחתרת האנטי-פאשיסטית "המשמר הצעיר".
בשנת 1946, במהדורת מאי של עיתון האקדמיה לאמנויות יפות "למען הריאליזם הסוציאליסטי", כתבה טאיסה אפונינה: "ראיתי את הבור שבו הם הושלכו, את שאריות בגדיהם המדממים, את הכלא שבו עינו אותם. . דיברתי עם האמהות והחברות שלהם. רציתי לספר, לכתוב על כל זה, על כל חיי הגבורה הקצרים שלהם″.
באותה שנה, אפונינה סיימה את לימודיה במכון רפין לאמנויות סטודיו לאמנות אישי לציור מונומנטלי. עבודת הגמר שלה הייתה ציור היסטורי בשם "בנות דונבאס", שהוקדש לזיכרון ולגבורה של חברי המחתרת האנטי-פשיסטית.
לאחר סיום הלימודים המשיכה אפונינה לעבוד בלוגנסק וחזרה ללנינגרד בשנת 1952. מוזיאון לוגנסק רכש כבר ב-1943 את שלושת הציורים הראשונים של טאיסיה אפונינה. ציוריה נרכשו מאוחר יותר על ידי מוזיאוני האמנות של לנינגרד, קוסטרומה, קרסנודון, והמוזיאון לאמנות מודרנית בפריז.
יְצִירָתִיוּת

השתתפותה הראשונה בתערוכת אמנות הייתה בשנת 1940. מאז תחילת שנות ה-50, היא הייתה מעורבת כל הזמן בתערוכות אמנות של אמני לנינגרד. היא ציירה נופים, טבע דומם, פורטרטים וקומפוזיציות ז'אנר. היא עבדה בציורי שמן ובצבעי מים והתפרסמה בעיקר כמאסטר בציורי נוף ודומם. בשנת 1946 התקבלה אפונינה לאיגוד האמנים הסובייטיים של לנינגרד .
בשנים הראשונות לאחר סיום הלימודים התמקדה הציירת בנושאים צבאיים והגדלה האתוס הסובייטי. מאוחר יותר היא עבדה יותר בז'אנרים של דיוקנאות ונוף לירי. בשנות ה-50 היא ביקרה באוקראינה, בקרפטים, שם ציירה הרבה סצנות. עבודותיה היו בסגנון של ציור טונאלי, בניסיון להעביר אפקט של אורות ואווירה ויחסים צבע עדינים.
בין יצירותיה ניתן למצוא ציורים כמו מסוע יציקה (1947), דיוקן קיזילשטיין-מיכאילובה, ענבים ותפוחים (שניהם 1955), יום של רוח (1956), אביב, לילה תכלת, אחרי הגשם, גשר טוצ'קוב הישן ( 1959), דיוקן המשוררת אולגה ברגהולץ, מרינקה, דיוקן אישה קוריאנית תמרה (1977), ודיוקן הסופר ניקולאי טיכונוב (1980).
היא מתה ב-19 באפריל 1994 בסנט פטרסבורג בגיל 80.
ציוריה שוכנים במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, פינלנד, ארצות הברית, גרמניה, אנגליה, צרפת.
הערות שוליים

↑  Benjamin B. Wolman, Union of Soviet Socialist Republics (USSR), Boston, MA: Springer US, 1979, עמ' 232–239, ISBN 978-1-4684-7253-0
↑  Natalia Dubrovina, Sergei Sementsov, IDENTIFYING VALUES OF CONSTRUCTIVIST HOUSES AND PALACES OF CULTURE IN LENINGRAD, Architecture and Engineering 7, 2022-06-27, עמ' 20–28 doi: 10.23968/2500-0055-2022-7-2-20-28
↑  Carolyn Pouncy, Stumbling Toward Socialist Realism: Ballet in Leningrad, 1927-1937, Russian History 32, 2005, עמ' 171–193 doi: 10.1163/187633105x00060
↑  Vladimir G. Lisovskii, Varvara S. Speranskaya, Vasilii S. Potapov, From “Sarskaya Road” to “Victory Avenue”. The Architectural Ensemble of Moskovsky Avenue in Saint Petersburg, Vestnik of Saint Petersburg University. Arts 10, 2020, עמ' 637–682 doi: 10.21638/spbu15.2020.406
↑  Ernst Zhuk, Artist Ivan Bilibin, Herald of Culturology, 2019 doi: 10.31249/hoc/2019.04.09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 355817 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טאיסיה אפונינה".
חנרל פיקו

| --- | --- |

רחוב בחנרל פיקו
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  לה פמפה לה פמפה
 חבל ארץ:  פמפס
 תאריך ייסוד:  1905 
 גובה:  143 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  57,669 (2010)
 קואורדינטות:  35°39′31″S 63°45′28″W﻿ / ﻿35.658702825039°S 63.757713271642°W﻿ / -35.658702825039; -63.757713271642 
 אזור זמן:  UTC -3
 www.generalpico.gov.ar
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט חנרל פיקו(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט חנרל פיקו(למפת לה פמפה רגילה) סנטה רוסה חנרל אצ'ה קורדובה ב ו א נ ו ס  א י י ר ס  ריו נגרו נ א ו ק ן  מנדוסה סן לואיסחנרל פיקו(למפת לה פמפה מוגדלת) סנטה רוסה חנרל אצ'ה קורדובה ב ו א נ ו ס  א י י ר ס  ריו נגרו נ א ו ק ן  מנדוסה סן לואיסחנרל פיקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חנרל פיקו (בספרדית: General Pico) היא עיר בפרובינציית לה פמפה בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 125 קילומטרים מסנטה רוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 571 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה

חנרל פיקו נוסדה ב-11 בנובמבר 1905 על ידי אדוארדו דה צ'פאאורואוחה (Eduardo de Chapeaurouge). משמעות השם היא "גנרל פיקו". העיר נקראה כך כהוקרה לגנרל גוסטבו אדוארדו פיקו, שהיה מושל לה פמפה בסוף המאה ה-19 (כשעוד הייתה טריטוריה פדרלית).
אקלים

האקלים בעיר מוגדר כאקלים סובטרופי גשום (Cwa לפי שיטת קפן). בחודשים החמים הטמפרטורות עלולות לעלות מעל ל־40 מעלות צלזיוס, ובחודשים הקרים הן עלולות לרדת אל מתחת ל־10- מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים כ־885 מילימטרים של משקעים.
| אקלים בחנרל פיקו> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בחנרל פיקו> ינואר.42.3.30.9.17.1.1.7.106.6 | אקלים בחנרל פיקו> פברואר.41.8.29.6.15.9.2.7.105.3 | אקלים בחנרל פיקו> מרץ.39.1.27.4.14.4.-2.6.130.6 | אקלים בחנרל פיקו> אפריל.37.23.2.10.5.-4.4.79.5 | אקלים בחנרל פיקו> מאי.32.6.18.8.7.1.-8.3.33.5 | אקלים בחנרל פיקו> יוני.28.15.7.3.6.-11.15.9 | אקלים בחנרל פיקו> יולי.29.9.15.1.2.5.-11.2.17.2 | אקלים בחנרל פיקו> אוגוסט.35.6.18.1.4.-10.23.8 | אקלים בחנרל פיקו> ספטמבר.36.20.8.6.6.-7.4.48.8 | אקלים בחנרל פיקו> אוקטובר.41.3.23.5.10.2.-3.7.100.4 | אקלים בחנרל פיקו> נובמבר.39.5.27.4.13.4.-2.8.103.4 | אקלים בחנרל פיקו> דצמבר.44.30.2.15.9.0.2.120.2 | אקלים בחנרל פיקו> שנה.44.23.4.10.1.-11.2.885.2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה וחקלאות, הכוללת גידול סויה, חיטה, חמניות, תירס, שיבולת-שועל, שיפון, שעורה, דורה ואלפלפה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה חנרל פיקו, הנמצא במרחק של 5 קילומטרים מערבית למרכז העיר.
הערות שוליים

↑  "Estadísticas Climatológicas Normales - período 1991-2020" (בספרדית). Servicio Meteorológico Nacional. נבדק ב-17 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clima en la Argentina: Guia Climática por General Pico Aero". Caracterización: Estadísticas de largo plazo (בספרדית). Servicio Meteorológico Nacional. אורכב מ-המקור ב-4 בספטמבר 2017. נבדק ב-17 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Klimatafel von General Pico, Prov. Córdoba / Argentinien" (PDF). Baseline climate means (1961–1990) from stations all over the world (בגרמנית). Deutscher Wetterdienst. באוגוסט 2012. נבדק ב-31 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555058805171  LCCN: n80105273  MusicBrainz: 0077450b-adce-48da-bdb8-c41018b3ccb9  VIAF: 131244310   WorldCat (עם VIAF): 131244310 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טווס (קבוצת כוכבים)

| טווס Pavo |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים טווס
 סמליות:  טווס
 עלייה ישרה:  20 שעות
 נטייה:  °‏65-
 שטח נראה:  378 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־44
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  1
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בטווס
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  1.94
 מטר מטאורים:  פבונידים
 מערכות כוכבים גובלות:  אוקטנט  אינדיאני  טלסקופ  מזבח  ציפור גן עדן
 נראית בין קוי הרוחב °‏30+ ו־°‏90- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש אוגוסט
טווס (לטינית: Pavo) הוא קבוצת כוכבים דרומית, אחת משתים עשרה הקבוצות שנוצרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595-1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. באוסטרליה חלק מקבוצת הטווס נכלל בקבוצה פיקטיבית בשם "המחבת" אשר משמשת למציאת הדרום על־פי הכוכבים.
כוכבים מעניינים

α בטווס (פיקוק) הוא כוכב כחלחל במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 1.9. מדידות ספקטרוסקופיות גילו שזהו כוכב זוגי.
δ בטווס הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה לשמש במרחק 20 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.5. למרות שלא נתגלו עד כה כוכבי לכת הנעים סביבו, הוא נחשב כמועמד בולט לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.
גרמי שמיים מעניינים נוספים

NGC6752 הוא צביר כדורי עם בהירות מדרגה 7 שניתן לצפייה במשקפת או טלסקופ קטן.
מקור השם

לפי המיתולוגיה היוונית, זאוס שלח את הרמס להציל את איו, עליה שמר הענק ארגוס בעל מאה העיניים. הרמס הקסים את הענק עם נגינת חליל וכשהאחרון נרדם, זרק עליו הרמס סלע ענקי וליתר ביטחון כרת את ראשו. הרה הוציאה את עיניו של ארגוס ושמה אותן על זנבה של הציפור המקודשת לה, הטווס. למרות שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-16 היא הייתה מזוהה עם הטווס המיתולוגי עוד קודם.
חשבון (הנהלת חשבונות)

בהנהלת חשבונות, חשבון (גם כרטיס או כרטסת) הוא דף בספר החשבונות של ישות חשבונאית שבו נרשמות התנועות הכספיות והלא כספיות (הכנסות, הוצאות, נכסים, התחייבויות והון עצמי) של הישות. שינויים בחשבון מבוצעים באמצעות רישום כרונולוגי של פעולות חובה וזכות (חיובים וזיכויים).
לכל חשבון במערכת הנהלת החשבונות יש שם ובדרך כלל גם מספר סידורי, כאשר כל תנועה נרשמת תחת החשבון אליו היא משויכת.

בהנהלת חשבונות כפולה נרשמת כל תנועה תחת שני חשבונות, תנועת זכות לחשבון הכנסות, התחייבויות או הוני שגדל, או לחשבון הוצאות או רכוש שקטן, ותנועת חובה לחשבון המקביל.
סוגי חשבונות

ספר חשבונות מורכב מחמישה סוגים:
נכסים (למשל, חשבון שקים לגבייה, חשבון לקוחות, חשבון מקרקעין)
התחייבויות (למשל חשבון אשראי בנקאי, חשבון ספקים, חשבון הלוואות לזמן ארוך)
הון עצמי (למשל חשבון עודפים, חשבון הון מניות)
הכנסות (למשל חשבון הכנסות ממתן שירותים)
הוצאות (למשל חשבון הוצאות חשמל, חשבון הוצאות טלפון)
סוגי חשבונות > תת-סוגי חשבונות

נהוג לחלק את החשבונות לתת-קבוצות מוגדרות יותר[דרושה הבהרה]. לדוגמה:
קבוצת "לקוחות" תכלול את כל ההתחשבנות מול הלקוחות.
קבוצת "רכוש קבוע" שתכלול חשבונות המהווים רכוש קבוע (לעומת נכס שוטף כמו מלאי או מזומנים בקופה).
קבוצת "אשראי מתאגידים בנקאיים" יכלול חשבון משיכת יתר בבנק, חשבון הלוואה לזמן קצר, חלויות שוטפות של הלוואה לזמן ארוך וכדומה.
קבוצת "הוצאות מימון" יכלול את כל החשבונות המהווים הוצאות מימון: חשבון עמלות בבנק, חשבון ריבית רבעונית בבנק, חשבון הוצאות ריבית הלוואה, חשבון ריבית מס הכנסה, חשבון ריבית לצדדים קשורים וכדומה.
החלוקה של החשבונות לתת-קבוצות מקלה על העיון ברשימת החשבונות הקיימים ויתרתן באמצעות מאזן בוחן.
דוגמאות

להלן שמות חשבונות טיפוסיים בעסק המנהל הנהלת חשבונות כפולה:
| מספר החשבון | שם החשבון | סוג החשבון |
| --- | --- | --- |
| 100 | עו"ש בנק | נכס |
| 112 | המחאות לגבייה | נכס |
| 231 | מלך הפלאפל בע"מ (לקוח) | נכס |
| 443 | יוסי השכרת רכב בע"מ (ספק) | התחייבות |
| 455 | הלוואה לזמן ארוך מבנק לאומי | התחייבות |
| 607 | יתרת עודפים | הון עצמי |
| 825 | הכנסות משכירות | הכנסות |
| 977 | הוצאות חשמל | הוצאות |
להלן דף חשבון טיפוסי בעסק המנהל הנהלת חשבונות כפולה ממוחשבת:
| תנועה | מספר חשבון נגדי | שם חשבון נגדי | תאריך | חובה (ש"ח) | זכות (ש"ח) | יתרה (ש"ח) | פעולה | מספר אסמכתה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 607 | יתרת עודפים | 1/1/09 | 17,400 | - | 17,400 | יתרת פתיחה |  |
| 165 | 443 | יוסי השכרת רכב בע"מ (ספק) | 7/1/09 | - | 3,280 | 14,120 | תשלום חודשי | 5425 |
| 181 | 231 | מלך הפלאפל בע"מ (לקוח) | 15/1/09 | 5,000 | - | 19,120 | גביית יתרת חוב | 2834 |
| 235 | 993 | הוצאות בנק | 15/1/09 | - | 75 | 19,045 | עמלות בנק | 346367 |
| 197 | 977 | הוצאות חשמל | 18/1/09 | - | 630 | 18,415 | תשלום חשבון חשמל לתקופה 11-12/09 | 8367502 |
| 206 | 112 | המחאות לגבייה | 23/1/09 | 1,200 | - | 19,615 | גביית המחאה | 8754 |
...
ראו גם

הנהלת חשבונות
הנהלת חשבונות כפולה
הערות שוליים

↑  הדף יכול להיות דף מנייר עליו נרשמות התנועות בצורה ידנית או דף ממוחשב שהתנועות בו נרשמות באמצעות תוכנה ייעודית להנהלת חשבונות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4204787-0  NARA: 10636566
טוויקס

| --- | --- |

החטיף מבפנים
 
 מאכלים
 סוג:  חטיף שוקולד 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 יצרן:  מרס 
 תאריך יצירה:  1967 
 
טוויקס (באנגלית: Twix) הוא חפיסת שוקולד המיוצרת על ידי חברת מרס, ומורכבת מביסקוויט המצופה בשוקולד חלב וקרמל. סלוגן החטיף הוא "Try both. Pick a side" (בעברית: נסה את שניהם, בחר צד), בהתאם לחילוקו לשתי רצועות מחוברות בחפיסה. החטיף נמכר גם בצורות אחרות ובמילוים שונים.
היסטוריה

המוצר הופק לראשונה בבריטניה בשנת 1967, והחל להימכר בארצות הברית בשנת 1979. תחילה נקרא החטיף "ריידר" (Raider), ושמו שונה בשנת 1991. משנת 2014 החל החטיף להימכר בצורת שתי רצועות מחוברות.
כיום, עבור השוק הצפון אמריקאי מיוצר החטיף בקליבלנד, טנסי, יחד עם M&M's.
בתרבות הפופולרית

שינוי השם החטיף מריידר לטוויקס הוזכר בסדרת הטלוויזיה הגרמנית מבית נטפליקס "אפל".
בסדרת הדרמה הקומית האמריקאית "כתום זה השחור החדש" החטיף הופיע כפרס עבור מי שתנחש מתי אישה בהריון תלד.
בפרק "The Dealership" בקומדיית המצבים האמריקאית "סיינפלד" נעשה שימוש בחטיף כקו עלילה כאשר ג'ורג' קוסטנזה מאשים מכונאי בגניבת חפיסת הטוויקס שלו.
הערות שוליים

↑  The biscuit is typically topped with caramel and then coated with milk chocolate. There is also an additional thin layer of chocolate between the biscuit and the caramel. "Cross-section of a Twix", ediblegeography.com
↑  "Products & Brands". www.marsfoodservices.com.
1 2  "TWIX", marsfoodservices.com
↑  "Mars Unwraps Biggest Innovation in Twix Brand History". CSP Daily News (באנגלית). נבדק ב-2017-10-06.
↑  Warnke, Kyle (12 באוגוסט 2016). "M&M's and Twix are Made in Tennessee". WVLT-TV. Knoxville, Tennessee. נבדק ב-2018-06-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chamlee, Virginia (2016-10-28). "Seinfeld's Absolute Best Candy Jokes". Eater.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b399091e-19a0-440b-89df-00eea0b66db2 
טוויקס במילוי חמאת בוטנים.
גלידת טוויקס של מקדונלד'ס.
טאיסיי יוקוסאנקאי

| --- | --- |

 מדינה:  האימפריה היפנית 
 שם רשמי:  大政翼贊會 
 מייסד:  פומימרו קונואה 
 מנהיגים:  פומימרו קונואה (1941-1940)  הידקי טוג'ו (1944-1941)  קנטרו סוזוקי (1945)
 תקופת הפעילות:  12 באוקטובר 1940 – 13 ביוני 1945 (4 שנים) 
 אידאולוגיות:  פשיזם, סינדיקליזם, לאומנות
 מטה:  טוקיו, יפן
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין קיצוני
 צבעים רשמיים:  לבן ואדום
 
טאיסיי יוקוסאנקאי ביפנית: 大政翼賛会, "ההתאחדות לסיוע לשלטון הקיסרי") היה ארגון פוליטי יפני שקידם מדיניות לאומנית בזמן מלחמת העולם השנייה. הארגון הפך למפלגת השלטון, ששמה לה למטרה לחסל את הפלגנות בפוליטיקה ובכלכלת האימפריה היפנית, במטרה ליצור משטר חד-מפלגתי טוטליטרי, שיאפשר את המשך המלחמה בסין.
אידאולוגיה

עוד לפני הקמת ההתאחדות העביר קונואה את חוק הגיוס הלאומי, שלמעשה הלאים את כל התעשיות האסטרטגיות, ורתם את התקשורת ואת האיגודים המקצועיים לקראת מלחמה כוללת בסין.
הממשלה הייתה יכולה לעקוף את האיגודים המקצועיים ולגייס פועלים למפעלים חשובים למאמץ המלחמתי. החברה היפנית בכללותה גויסה ועברה אינדוקטרינציה באמצעות התנועה הלאומית לגיוס רוחני, אותה הקים קונואה, שארגנה אירועים פטריוטיים והפיצה ססמאות שהביעו תמיכה במיליטריזם היפני.
בנוסף על תמיכה במלחמה בסין ובאוקיינוס השקט, סייעה ההתאחדות בשמירה על הסדר הציבורי ובסיוע לאזרחים. היא הייתה אמונה גם על העלאת המורל בתעשייה ולשיפור היצרנות, חלוקת מזון וארגון הגנה אזרחית.
להתאחדות אף היה פן צבאי. חברי ההתאחדות לבשו מדים בצבע חאקי, ולקראת סוף המלחמה עברו חבריה אימונים צבאיים, שכן הם יועדו לחבור למיליציה האזרחית, במקרה של פלישה אמריקאית.