stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפובליקה ההלווטית
היסטוריה > הכיבוש הצרפתי

על אף הזעזוע ממעשה הטבח, ניסתה שווייץ בתחילה שלא להיות מעורבת בנעשה בשכנתה הקרובה, צרפת, אך במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, גלשו צבאות צרפת למזרח, והקיפו את שווייץ מכל צידיה בדרכם אל אוסטריה. ב-5 במרץ 1798 נכבשה שווייץ כולה, והמשטר הישן התמוטט. ב-12 באפריל 1798 הוכרזה "הרפובליקה ההלווטית", "אחת ובלתי ניתנת לחלוקה". הקנטונים וספיחיהם הפיאודליים בוטלו. כוחות הכיבוש המהפכניים יצרו מדינה ריכוזית שהתבססה על רעיונות המהפכה הצרפתית. האזרחים השווייצרים התנגדו לרעיונות אלו, במיוחד באזורי המרכז של הקונפדרציה לשעבר. מרד בנידוולדן דוכא על ידי הצרפתים, והשקט נשמר. הרפובליקה לא נהנתה מאחדות דעים או משלווה. חיל הכיבוש הצרפתי בזז כפרים וערים, יבול שכשל הביא לרעב, והרפובליקה ההלווטית לא הצליחה להפוך למדינה מתפקדת. פלישה של האוסטרים והרוסים נהדפה על ידי הצרפתים על אדמת שווייץ ב-1799, אירוע שהביא גם הוא לסבל ולמחסור. ב-1802 הגיע כישלונה של הרפובליקה לשמור על יציבות לשיאו, וב-1803 נאלצו הצרפתים לשלוח כוחות רבים נוספים בניסיון לשמור על הסדר במדינה המתפוררת.
ב-19 בפברואר 1803 הכריז נפוליאון על עצמו כ"בורר" בסכסוך שבין השווייצרים לבין עצמם. בפברואר 1803 ביטל את "הרפובליקה ההלווטית", ב"חוק הבוררות" שיצא מלפניו, ויצר משטר חדש שהיה מעין עירוב בין הסדר החדש והסדר הישן. המדינה הריכוזית בוטלה. חלוקה מינהלית חדשה הביאה ליצירת 19 קנטונים, כאשר שטחים שהיו שטחים נספחים ושטחי חסות הפכו לקנטונים בעלי זכויות שוות. היו אלו ארגאו, תורגאו, גראובינדן, סנט גלן, וו וטיצ'ינו. חוקה חדשה הפכה את שווייץ לפדרציה. בשל אי היציבות ברפובליקה, הוחלפו בה שש חוקות במהלך 12 שנות קיומה.
הזכויות שהובטחו בחוק הבוררות החלו להישחק מהר מאוד. אזור נשאטל נכבש בשנת 1806 בידי חיילים צרפתים וניתן ללואי-אלכסנדר ברתייה. ב-13 בדצמבר 1810 ואלה סופחה לצרפת כמחוז סימפלון בשביל לאבטח את מעבר סימפלון.
נפוליאון שלט למעשה בשווייץ עד למפלתו. השווייצרים לחמו ומתו במלחמותיו. אחרי שכוחו דעך במהלך הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, חיילים אוסטרים חצו את הגבול ב-21 בדצמבר 1813. ב-29 בדצמבר בלחץ אוסטריה בוטל חוק הבוררות.
היסטוריה > קונגרס וינה

קונגרס וינה שהתכנס בשנת 1815 הכריז מחדש על עצמאותה של שווייץ, והמעצמות המכונסות הסכימו להכיר בנייטרליות השווייצרית. בפעם האחרונה הורחבה הטריטוריה השווייצרית, כאשר צורפו לה הקנטונים החדשים ואלה, נשאטל וז'נבה.
מורשת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חלוקה מנהלית

הקנטונים העצמאיים לשעבר הומרו למחוזות מנהליים במטרה להחליש את השלטון והמבנה הישן. גבולות חדשים נקבעו לחלק מהקנטונים. חוק ב-1798 קבע את 20 קנטונים במדינה החדשה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   קנטון ארגאו;   קנטון באדן;   קנטון בזל;   קנטון בלינצונה;   קנטון ברן;   קנטון פריבור;   קנטון פריקטל; |   קנטון לימן;   קנטון לינת';   קנטון לוגאנו;   קנטון לוצרן;   קנטון אוברלנד;   קנטון ראטיה;   קנטון זנטיס; |   קנטון שפהאוזן;   קנטון זולותורן;   קנטון תורגאו;   קנטון ולדשטטן;   קנטון ולדשטטן;   קנטון ציריך. |
הקנטונים של שווייץ על-פי החוקה הזמנית של ה-15 בינואר 1798
הקנטונים של שווייץ על-פי חוקת 12 באפריל 1798
הקנטונים של שווייץ על-פי חוקת 25 במאי 1802
ראו גם

המשטר הישן (שווייץ)
שווייץ במאה ה-19
הערות שוליים

↑  The French Invasion, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית .
↑  Histoire de la Suisse, Éditions Fragnière, Fribourg, Switzerland
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 190, עמודת 'אירופה', שנת '1815'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554896305171  GND: 1257385879  HDS: 009797  LCCN: n81035502  LIR: 2771  VIAF: 164756006   WorldCat (עם VIAF): 164756006 
סמל הרפובליקה ההלווטית (בו מופיע וילהלם טל)
ציפורו

| --- | --- |

 מוצא:  יוון 
 
ענבים המשמשים להכנת ציפורו
ציפורו (ביוונית: τσίπουρο) הוא ברנדי לא מיושן מיוון ובפרט מתסליה, אפירוס, מקדוניה היוונית והאי כרתים (שם מכנים אותו אנשי כרתים בשם ציקודיה). ציפורו הוא אלכוהול מזוקק חזק המכיל 45-40% אלכוהול בנפח, והוא מופק מפומאס ענבים (באופן כללי, פומאס הוא שאריות מוצקות של ענבים מהגת, זיתים, או פרי אחר לאחר כבישה למיץ או לשמן) או מהיין לאחר הפרדת קליפות הענבים והגרעינים מהמיץ. הוא מגיע בשני סוגים, בטעם טהור ובטעם אניס, ובדרך כלל אינו מיושן בחביות, אם כי קיימות גם גרסאות מיושנות בחבית.
היסטוריה

על פי המסורת, הייצור הראשון של ציפורו היה פרי עבודתם של נזירים יוונים אורתודוקסים במאה ה-14 על הר אתוס במקדוניה, יוון.
שיטת ייצור

ענבים כהים בשלים מועברים דרך מגרסה/כתישה. המסה נשארת להתייצב כמה ימים, מספיק כדי להתחיל את התסיסה. בעבר, היין נאסף ורק השאריות המוצקות שימשו לציפורו בניסיון להפיק את המירב מהפרי. כיום יש יצרנים שמשתמשים בכל העיסה, מבלי להוציא את התירוש לייצור יין. כתוצאה מכך נוצר מוצר מעולה, הנקרא "אפוסטגמה" (apostagma), הנמכר בערך פי שניים ממחירו של ציפורו.
בשלב הבא, המסה מוזנת ליחידות זיקוק, כאשר הטמפרטורה והלחץ מנוטרים מקרוב. הקבוצות המזוקקות הנפרדות הראשונות והאחרונות (ה"ראש" וה"זנב") נזרקות. רק אצוות הביניים (המכונה "הלב") נשמרת להכנת ציפורו. תהליך זה חוזר על עצמו כדי להשיג ציפורו מזוקק כפול, שעשוי להיות איכותי יותר.
לבסוף, התזקיק נשאר לשקוע ולהתיישן במיכלי נירוסטה. ניתן ליישן אותו גם בחביות עץ כדי לתת לו כינוי "ציפורו מיושן", משקה חדש יחסית שניתן להשוות לוויסקי.
הגשה

בהתאם לתקופת השנה, ציפורו משמש ככיבוד או כמשקה חם, ובהתאם לשעה ביום, הוא מחליף את שתיית הקפה או היין. ציפורו וציקודיה, כמו כל המשקאות האלכוהוליים ביוון, נצרכים בדרך כלל במפגשים חברתיים. לדברי היצרנים היוונים, הדרך הטובה ביותר ליהנות מציפורו היא ישר מהמקרר. יש אנשים שמעדיפים לדלל במים או להוסיף קרח. ציפורו מוגש בדרך כלל בכוסות שוט עם מזה כגון אגוזים, פירות יבשים, צימוקים, גבינה, זיתים, פירות ים, בשר, חלווה או פקיסמתיה.
ב-2006 הגישה יוון בקשה להכרה בציפורו כמוצר עם הסמכת PDO (כינוי מקור מוגן), שניתן מאוחר יותר באותה שנה.
הקשר לאוזו

ניתן להשיג גם ציפורו בטעם אניס, המיוצר במיוחד במקדוניה ובתסליה. לציפורו כזה ולאוזו בטעם אניס יש טעם כמעט זהה, אך הם שונים מאוד בשיטת הייצור שלהם. האלכוהול המשמש לייצור אוזו הוא 96% אלכוהול ABV (אלכוהול אתילי ממקור חקלאי) ולכן אינו שומר על הטעמים של המוצרים המזוקקים העיקריים, בעוד שדרגת הזיקוק הנמוכה יותר של ציפורו מאפשרת לו לשמור על הארומה של הפומאס.
ראו גם

ציקודיה (כרתים)
קומוביצה (מקדוניה הצפונית/סרביה)
ראקיה (בולגריה)
ראקי (טורקיה)
ערק (לבנון)
גראפה (איטליה)
אורוחו (ספרד)
זיוניה (קפריסין)
הערות שוליים

↑  "Greek tsipouro". drinktsipouro.gr. אורכב מ-המקור ב-2013-08-06. נבדק ב-2016-03-16.
↑  "Greece is claiming tsipouro". Kathimerini. Athens, Greece. 21 באפריל 2006. אורכב מ-המקור ב-5 בינואר 2008. נבדק ב-24 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Greeks toast EU's ruling on ouzo - Breaking News - World - Breaking News". www.theage.com.au. 25 באוקטובר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tsipouro: Greek traditional distillation from grapes". www.tsipouro.gr. Winery of Tirvanos. אורכב מ-המקור ב-4 בנובמבר 2014. נבדק ב-24 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Idoniko Tsipouro Anise". Nestor Imports. נבדק ב-24 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Traditional Greek Spirits". Vergina Imports. אורכב מ-המקור ב-12 בדצמבר 2007. נבדק ב-24 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |
הרחק ממנה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של אליס מונרו
 בימוי:  שרה פולי 
 הופק בידי:  דניאל איירון, סיימון אורדל, ג'ניפר וייס 
 תסריט:  שרה פולי 
 עריכה:  דייוויד אורנסבי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ולי כריסטי, גורדון פינסנט, אולימפיה דוקאקיס
 מוזיקה:  ג'ונתן גולדשמיט 
 צילום:  לוק מונפלייה 
 מדינה:  קנדה 
 חברה מפיצה:  Lionsgate Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 2006
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  9.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   awayfromher
 פרסים:  פרס האקדמיה הקנדית לקולנוע ולטלוויזיה לסרט העלילתי הטוב ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרחק ממנה (באנגלית: Away from Her) הוא סרט קולנוע קנדי משנת 2006 בכתיבה ובימוי של שרה פולי, עם ג'ולי כריסטי, גורדון פינסנט (אנ') ואולימפיה דוקאקיס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור הקצר The Bear Came Over the Mountain מאת הסופרת הקנדית אליס מונרו.
ג'ולי כריסטי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה וב-פרס גילדת שחקני המסך, והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
שרה פולי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. וזכתה בפרס הבימוי של אקדמיית הטלוויזיה והקולנוע של קנדה.
הסרט זכה גם בשבעה פרס ג'יני ובפרסים נוספים.
הסרט הוקרן לראשונה ב-2006 בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים סאנדנס ופסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
תקציר העלילה

פיונה אנדרסון (ג'ולי כריסטי) ובעלה גראנט (גורדון פינסנט) נשואים 45 שנה. הם גרים בעיירה קטנה בדרום אונטריו ואין להם ילדים. גראנט שם לב לשינוי בהתנהגותה של פיונה. היא שוכחת לעיתים קרובות וכאשר הוא מבחין שהיא מכניסה את המחבת למקרר הוא הולך אתה להתייעצות ומסתבר לו שהיא לוקה בדמנציה מתקדמת.
לאחר שהיא משוטטת בלילות ברחובות וגראנט מחזיר אותה הביתה הם מחליטים במשותף כי רצוי שתעבור לבית אבות. היא מתקבלת לבית האבות Meadowlake ששם קיים חוק שב-30 הימים הראשונים יש איסור על ביקורים כדי להקל על הדיירים החדשים "להתאקלם".
המנהלת הקשוחה של המוסד היא מדלין (ונדי קרוסון) אבל גראנט מתקשר יותר לאחות הראשית קריסטי (קריסטן תומסון).
כעבור 30 יום מגיע גראנט ופיונה "מתפנה" לקבל אותו כמבקר סתם היות שהיא עסוקה כל הזמן בעזרה לאוברי (מייקל מרפי) שאינו מדבר ומרותק לכיסא גלגלים.
גראנט יצר קשר עם אשתו של אוברי, מריאן (אולימפיה דוקאקיס) והם משוחחים על בני זוגם ומקיימים יחסים אינטימיים פעם אחת.
כאשר מריאן נאלצת להוציא את בעלה מהמוסד בגלל קשיים כלכליים, מידרדר מצבה של פיונה והיא מועברת למחלקה הסיעודית. גראנט מארגן ביקור של אוברי במוסד ומבשר זאת לפיונה אך לפני שמכניסים את אוברי היא נזכרת פתאם בגראנט והם מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ולי כריסטי | פיונה אנדרסון |  |
| גורדון פינסנט | גראנט אנדרסון |  |
| אולימפיה דוקאקיס | מריאן |  |
| מייקל מרפי | אוברי | בעלה של מריאן |
| קריסטן תומסון | כריסטי | אחות ראשית |
| ונדי קרוסון | מדלין | מנהלת בית אבות |
| אלברטה ווטסון | ד"ר פישר | רופאה גריאטרית |
יוסף אבן (בלומנשטיין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1922 מינכן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  1981 (בגיל 59 בערך) 
 שם לידה:  יוסף בלומנשטיין 
 ענף מדעי:  תורת הספרות 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 
יוסף אבן (בלומנשטיין; 26 בפברואר 1922 – 23 בדצמבר 1981) היה חוקר ספרות, סופר ועורך ישראלי. שימש כפרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית.
חייו

יוסף אבן נולד במינכן בגרמניה ועלה בעליית הנוער לארץ ישראל ב-1939. עד אמצע שנות ה-50 היה חבר קיבוץ חולתה. בהמשך, עבר להתגורר בירושלים, למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שבה השלים את תאריו. את עבודת המ.א. "יסודות אוטוביוגרפיים ועיצובם ביצירתו של י.ח. ברנר", סיים ב-1966, בהנחייתו של שמעון הלקין. את עבודת הדוקטור "אמנות הסיפור של י.ח. ברנר", סיים בשנת 1969, בהנחייתם של שמעון הלקין ושמואל ורסס. לאחר מכן, התמנה כמרצה לספרות עברית באוניברסיטה העברית, ועלה בסולם הדרגות האקדמי עד לדרגת פרופסור מן המניין. את דרכו בעולם הספרות החל ככותב רשימות בכתבי-עת ומאספים שונים. בשנים 1943–1953 פרסם מיצירותיו בבמות השונות, כגון 'עלון קיבוץ חולתה', 'מבפנים', 'במעלה' ו'דבר'. רשימתו "עם הגורפים" (22.10.1945) זכתה בפרס לרפורטז'ה כפרית על-שם קלמן ברלב מטעם עיתון 'דבר'.
עבודתו

בשנת 1977 הוציא את ספרו הראשון: "אמנות הסיפור של י.ח. ברנר", המבוסס על עבודת הדוקטור שלו, שבו הוא מפענח את ייחודו התמטי והאומנותי של ברנר ודרכי יצירתו. הוא עולה על הסדר המאורגן בכתביו של ברנר, וחושף את האמצעים האומנותיים שמונחים בבסיס יצירתו, על אף הרושם של חוסר ארגון וכאוס שהם משדרים כלפי חוץ.
התמחותו של אבן הייתה בתחום ספרות התחייה, והוא הוציא וערך מספר אנתולוגיות בנושא: "ניצני הריאליזם בסיפורת העברית" (1972); ילקוטי סיפורים של סופרים כמו אשר ברש, עזרא גולדין ואחרים. נוסף לכך הוא הרבה לעסוק בתאוריה של הספרות, ותרם תרומה משמעותית להבנה של מושגים כמו: הדמות הספרותית ודרכי אפיונה; ההבדלים והקשרים שבין סופר, מספר ומחבר והסצנה הספרותית. בשנת 1978 הוציא ספר מסכם של הנושאים התאורטיים: "מילון מונחי הסיפורת".
בספרו "הדמות בסיפורת" שהוציא בשנת 1980, מדבר אבן על שלושה תחומים שבהם מתגלה דמות של גיבור ביצירה: תחום הפעולה, תחום חיי הנפש הרגש והמחשבה והתחום שבו מתגלים אופייה ותכונותיה האישיות של הדמות. לדעתו, ניתן לבחון דמות על פי שלוש קטגוריות. האחת בוחנת את מידת התפתחותה של הדמות; השנייה בוחנת את מידת מורכבותה של הדמות; והשלישית היא זו הבוחנת את הדמות מן הבחינה המימטית והסמלית.
במאמר שהוציא בשנת 1974, "סופר, מספר ומחבר - ניסיון לסינתזה מחקרית של תחום מרכזי בסיפורת", הוא נותן סימנים להבחנה בין שלושת המונחים האלו.
משפחתו

היה נשוי לחנה, מורה לפילוסופיה בבתי-ספר תיכוניים בירושלים.
בני הזוג הולידו שתי בנות: מרוה בלוקה (ארכאולוגית, מומחית ללימודי ארץ ישראל, מדריכת סיורים ביד יצחק בן צבי ועורכת כתב-העת "עת-מול") ותרצה אבן (במאית קולנוע ומרצה לקולנוע).
לקט מספריו ועריכותיו

מבחר מסות: על הפרוזה העברית בדור ביאליק, ברדיצ'בסקי, שופמן, ראובני, ברש, הקיבוץ המאוחד, 1983
אמנות הסיפור של י. ח. ברנר, מוסד ביאליק, תשל"ז
מילון מונחי הסיפורת, אקדמון, תשל"ח
הדמות בסיפורת, ספריית פועלים, 1980
מבחר מאמרים על הספרות / ערוך על ידי יוסף אבן, האוניברסיטה העברית, 1963
ניצני הריאליזם בסיפורת העברית: (קובץ סיפורים) / ההדיר והוסיף מבוא והערות יוסף אבן, 2 כר', מוסד ביאליק, 1972 - 1993
הנובילה העברית במאה העשרים / ליקט וערך יוסף אבן, תשכ"ח
לקריאה נוספת

יצחק בן מרדכי, "ביבליוגרפיה של כתבי יוסף אבן ז"ל", בתוך מחקרי ירושלים בספרות עברית, כר' ה', 1984, עמ' 41–84
שלומית רמון-קינן, "האם הסיפורת מייצגת מציאות?", בתוך: מחקרי ירושלים בספרות עברית, כר' ה', עמ' 49–62
גרשון שקד, "מחקר מתוך ענווה", בתוך: ידיעות אחרונות, ספרות, 1 בינואר 1982
הערות שוליים

↑  יוסף אבן באתר GRAVEZ
1 2 3  "אבן (בלומשטיין), יוסף", לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים, דביר, 2014
↑  יוסף אבן, יסודות אוטוביוגרפיים ועיצובם ביצירתו של י.ח. ברנר - עבודת גמר לתואר מוסמך בהדרכת שמעון הלקין, ירושלים: האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח, החוג לספרות עברית, 1966
↑  יוסף אבן, אמנות הסיפור של י.ח. ברנר - חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, מנחים: שמעון הלקין ושמואל ורסס, ירושלים: האוניברסיטה העברית, 1969
↑  יוסף אבן, לקסיקון הספרות העברית החדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299040905171  BnF: cb134894900 (data)  GND: 1260536815  ISNI: 0000 0000 8143 6703  LCCN: n84023968  NLA: 35429215  NTA: 073007234  SUDOC: 19066259X  Trove: 949615  VIAF: 64158875   WorldCat (עם VIAF): 64158875
יו-גי-הו!

| --- | --- |
 
מלך המשחקים (יו-גי-הו!)
 סוגה:  הרפתקאות, מלחמות של מפלצות פעולה

 מאנגה
 יוצר:  קאזוקי טאקאהאשי
 מאייר:  קאזוקי טאקאהאשי
 הוצאה:  Shueisha (יפן) VIZ Media (ארצות הברית)
 התפרסם לראשונה במגזין:  שונן ג'אמפ השבועי
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  1996 – מרץ 2004
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  38 כרכים (343 פרקים)

 אנימה: יו-גי-הו! משחקי הצללים (שודר רק ביפן)
 אורך פרק:  23–24 דקות
 אולפני אנימציה:  Toei Animation
 רשת שידור:  TV Asahi (יפן) 
 תקופת שידור מקורית:  4 באפריל 1998 – 10 באוקטובר 1998
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  27

 אנימה: יו-גי-הו! (ביפנית: יוגי-הו דו-קרב המפלצות, 遊戯王デュエルモンスターズ)
 אורך פרק:  20–25 דקות
 במאי:  שונים
 אולפני אנימציה:  Studio Gallop
 רשת שידור:  TV Tokyo (יפן) ערוץ הילדים (ישראל) ערוץ ג'וניור (yes, ישראל)
 מדבבים בשפה העברית:  אסף אבידן – יאמי יוגי, מוקובה קאיבה, רקס רפטור, אוהד עילם – יוגי מוטו.   דן שצברג – ג'ואי ווילר, סטו קאיבה.   רעות יהב – טיה גרדנר.   אביתר ליכטנשטט – יאמי באקורה, באקורה ריו, וויביל אנדרווד.   אפי חלסגי – איזיס   עופר רודריג – טריסטן טיילור.   שאולי הלוי – אנוביס.   גדי לוי – דארץ, מאריק אשתר, מקסימיליאן פגאסוס, זיגפריד וילסון.   נטע שחר – אישיזו אשתר, מאי ולנטיין, סרניטי ווילר.
 תקופת שידור מקורית:  8 באפריל 2000 – 29 בספטמבר 2004
 מספר העונות:  5
 מספר הפרקים:  224

 סרט: יו-גי-הו! הסרט פירמידת האור/תחייתו של אנוביס
 במאי:  ריוסוקה טקאהאשי
 סטודיו:  Studio Gallop
 הופעת בכורה:  13 באוגוסט 2004
 משך הקרנה:  90 דק' (101 דק' בגרסה היפנית)
יוגי-הו! (ביפנית: 遊☆戯☆王デュエルモンスターズ, באנגלית: Yu-Gi-Oh! Duel Monsters) היא סדרת אנימה יפנית מסוגת שונן, שהופקה על ידי סטודיו Gallop, המבוססת על מאנגה בשם זה העוסקת בעיקרה במשחק קלפים מיוחד. לה 5 עונות, 5 סדרות ספין אוף, 3 סרטי אנימה, והיא משודרת מאז שנת 2000 ועד היום.
הסדרה עוסקת במוּטוֹ יוּגִי (ביפן מקובל לומר את שם המשפחה לפני השם הפרטי), תלמיד תיכון בעיר הדמיונית "דומינו", שקיבל מסבא שלו פאזל שמקורו במצרים העתיקה. לאחר שפתר את הפאזל נכנסה לגופו נשמה נוספת. בשלב מסוים מתווסף לסדרה משחק קלפים בשם "מַגִ'יקְס אַנְד וִּיזַארְדְס" (באנגלית: קסמים ומכשפים) בעונה הראשונה ובמאנגה ודִיוּאֶל מוֹנְסְטֶרְס (באנגלית: מפלצות דו-קרב. תורגם לעברית כ"דו-קרב מפלצות", למרות חוסר התיאום בין המשחק, בו נלחמות מפלצות רבות, לשם, המעיד על קרב בין שתי מפלצות בלבד), והעלילה מתחילה להתרכז יותר ויותר במשחק ומקורותיו.
בישראל, הסדרה שודרה לראשונה החל משנת 2003 בערוץ הילדים, ומאוחר יותר גם בערוץ ג'וניור (ב-yes). גם סרט האנימה הראשון "יו-גי-הו! הסרט!" דובב ועלה לאקרנים בארץ ב-2004 (כולל קלף משחק פרומו מתנה עם כל כרטיס).
תקציר העלילה – יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות

יוגי מרכיב פאזל של פרמידה שסבא שלו, האגיפטולוג סלומון מוטו, הביא לו ממצרים. כשיוגי מרכיב את הפאזל, יוצא מקברו אל המתים המצרי – אנוביס. עקב כך, נגרמה רעידת אדמה באזור הקבר, שגרמה להתמוטטותו. לאחר מכן אנוביס לקח את פירמידת האור, בעלת הכוחות הרעים. הנוכחות של אנוביס בעולם הגשמי גרמה ליציאה של מפלצות רעות מפירמידת המילניום, שנמצאת אצל יוגי. המפלצות החלו לתקוף את יוגי, ואז יצאה רוחו הטובה של פרעה מפירמידת המילניום והוציאה ממנה כוח שהחזיר את המפלצות. וכך התחיל משחק הצללים שנמשך כל הסדרה.
תקציר העלילה – יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות > עונה 2: עיר הקרבות

פרקים 50–97 (48 פרקים).
בתחילת העונה פירמידת המילניום של יוגי נגנבת על ידי קית ויוגי מגלה שנשמה מרושעת השתלטה על גופו. יוגי נאלץ להתחרות מולו כדי להשיב את הפירמידה. במקביל נפגש קאיבה עם אישה מסתורית בשם אישיזו שבבעלותה "שרשרת המילניום", היא מספרת לו על העבר של משחק הדו-קרב מפלצות. קאיבה יוצא לחיפוש אחר שלושת קלפי האלים המצריים לאחר שאישיזו נותנת לו את הראשון הוא עורך תחרות דו-קרב משלו ומזמין את כל השחקנים הכי מוצלחים אך התנאים החדשים אומרים שכולם נלחמים עם הציוד החדש שקאיבה יצר, דיסקית הדו-קרב שמורכבת על היד. בנוסף, נקודות החיים גדלו ל-4,000 וכל מי שיפסיד בדו-קרב חייב לתת למנצחו את הקלף הכי חזק בחבילתו. ג'ואי נלחם מול צייד קלפים מסתורי ומפסיד לו את הדרקון השחור אדום העין. אחותו של ג'ואי עוברת את הניתוח ויאמי יוגי מנסה למצוא תשובות בנוגע לעברו. יוגי נלחם מול צייד הקלפים ולאחר הניצחון הוא משיב את הדרקון של ג'ואי ומגלה שהצייד נשלט על ידי אדם בשם מאריק שברשותו "מטה המילניום", מאריק מנסה להשיג שליטה בשלושת קלפי האלים המצריים ובפירמידת המילניום כדי לזכות בכוח עצום שהוא כוחו של פרעה עצמו.
ג'ואי ממשיך ומביס את אספו רובט (וזוכה בג'ינזו), את וויבל אנרווד (וזוכה במלכת החרקים), ואת מאקו צונאמי (וזוכה בחד קרן הגדול ובדייג האגדי) – ועולה לגמר.
יוגי מביס את ארקיינה, את לומיס ואומברה (בקרב כפול יחד עם קאיבה), ואת "השקט" (איש בובה שנשלט על ידי מאריק), וזוכה ממנו את סלייפר דרקון השמיים – אחד משלושת קלפי האלים המצריים – ועולה לגמר.
טריסטן לוקח איתו את אחותו של ג'ואי – סרניטי (שעיניה מכוסות בגלל הניתוח שעברה בהן כדי לראות שוב), לעיר הקרבות, ושם ציידי הקלפים מנסים לתפוס אותם, אבל דיוק עוזר להם להינצל ואז גם מאי, וביחד הם הולכים לחפש את ג'ואי ויוגי.
ציידי הקלפים תופסים את מוקובה ג'ואי וטיה (מוקבה מצליח להימלט), ומאריק משתלט על המוח שלהם בטלפתיה בעזרת משרתו החזק ביותר של מאריק-אודיון (שמתחזה לאדונו בציווי מאריק לאורך כל הגמר), וכך מכריח את יוגי להאבק בג'ואי כדי לשחרר אותם משליטתו, בקרב על המזח שבו המפסיד הולך למצולות.
יוגי במהלך הקרב מצליח לגרום לג'ואי להשתחרר משליטת מאריק ומפסיד כדי להציל את ג'ואי.
החבורה מגיע ביחד עם קאיבה ומוקובה ומצליחים לשחרר את טיה מסכנה, סוראנטי מורידה את התחבושות ורואה את ג'ואי מציל את יוגי מטביעה ומתחיל לטבוע בעצמו, קופצת ומצילה אתו. לאחר מכן מתחילים משחקי הגמר של עיר הקרבות, יוגי מתמודד מול באקורה ומנצח בעזרת סלייפר דרקון השמיים. ג'ואי נלחם מול אודיון המתחזה למאריק ומנצח אותו, לאחר ההפסד אודיון נכנס לתרדמת הגורמת להתעוררותו של יאמי נו מאריק, בקרב הבא יאמי מאריק נלחם מול מאי ולנטיין בקרב צללים ומנצח ובכך לוכד את המוח שלה באזור הצללים. ולבסוף קאיבה נלחם מול אישיזו ומנצח אותה.
תקציר העלילה – יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות > עונה 3: אזור הצללים

פרקים 98–144 (47 פרקים).
בעונה השלישית יש תפנית שמספרת על העולם הווירטואלי שחברת קאיבה יצרה, בה לכודים "החמישה הגדולים", חמישה עובדים לשעבר בחברת קאיבה, אך הם בגדו בקאיבה והוא כלא אותם בעולם הביזארי, ובנוסף לכך אחיו החורג של קאיבה, נוח שהפך לישות וירטואלית לאחר שנהרג כשהיה צעיר. קאיבה מגלה דברים רבים על עברו האפל. יוגי וג'ואי עוזרים לקאיבה בכך שהם מביסים את החמישה הגדולים. יוגי נלחם נגד נוח ומביס אותו, אך פתאום מופיע האיש הרע של הסיפור, אביו החורג של קאיבה: גוזאבורו שגם הוא הפך לישות וירטואלית. סטו קאיבה וגוזאבורו קאיבה נלחמים זה בזה ואז העולם הווירטואלי מתפוצץ, והחבורה משתחררת מהעולם הביזארי בעזרתו של נוח.(הסאגה הזאת לא הופיעה במאנגה המקורית.)
לאחר מכן חוזרים למשחקי הגמר בטורניר עיר הקרבות. בשלב הראשון ג'ואי מתמודד מול מאריק ומפסיד וכמעט נהרג תוך כדי. יוגי הביס את קאיבה בקרב שנמשך במשך כמעט שישה פרקים מלאים וכך קיבל את האל המיצרי השני: אובליסק העינויים. קאיבה נלחם והביס את ג'ואי על המקום השלישי. לבסוף יוגי נלחם נגד מאריק בקרב של חמישה פרקים וזה היה קרב צללים שהמפסיד בו ימות. העולם ניצל ויוגי ניצח וקיבל את הדרקון המכונף של רה וכך קיבל את כל שלושת האלים המצריים.
תקציר העלילה – יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות > עונה 4: התעוררות הדרקונים

פרקים 145–184 (40 פרקים).
בעונה הרביעית יש שלוש מפלצות חדשות הנקראות "הדרקונים האגדיים" ושלושת הדרקונים מובאים לקייבה (קריסיאס), יוגי (תומאיוס) וג'ואי (הומאוס). מסופר על איש בשם דארטס שנהג לשחק בשיטת דו-קרב קדומה מתקופת אטלנטיס. השיטה היא שבדו-קרב מופעל קלף זירה בשם "חותמת האוריקאלקוס" שבסוף כל דו-קרב הנשמה של המפסיד נכלאת באוריקאלקוס ומועברת אל המקדש של דארטס. כשיש לו מספיק נשמות הוא מחיה את הליוויתן הענקי הקדום. כדי לעצור אותו החבורה מחפשת אחרי המשרתים של דארטס, שחלקם משרתיו הנאמנים של דארטס שנקראים "שלישיית הלוחמים" (רפאל, אליאסטר וואלין) שגנבו ליוגי את קלפי האלים המצריים, וחלקם דמויות שבעבר הופיעו בסדרה למשל: מאי ולנטיין, רקס ראפטור וויבל אנדרווד.
הם עוברים קשיים רבים, במיוחד כשיוגי מקריב את נשמתו לאחר הקרב הראשון שלו ושל פרעה נגד רפאל (היריב היחידי שפרעה הפסיד מולו) כדי שפרעה יצליח להביס את דארטס, וג'ואי מפסיד בכוונה את נשמתו למאי (שהפסידה גם היא לאחר מכן את נשמתה). דארטס גם מצליח להשיג שליטה בעורמה בחברה של קאיבה וממוטט אותה לכן פרעה וקאיבה לראשונה התאחדו נגד דארטס ונלחמו בו בקרב שנמשך 6 פרקים(!) שבמהלכו מתגלה שהדרקונים הם בעצם שלושת האבירים האגדיים של אטלנטיס. פרעה מצליח לנצח את דארטס אף על פי שקאיבה איבד את נשמתו אך דארטס מקריב את עצמו כדי להחיות את ליוייטן. החבורה מצליחה בסוף להביס אותו על ידי שלושת האלים המצריים. (עונה זו, להבדיל מעונות אחרות, לא הופיעה במאנגה.)