stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקארה
איקונוגרפיה > איקונוגרפיה הינדית מאוחרת יותר > איקונוגרפיה בודהיסטית טיבטית

בצורתו בבודהיזם הטיבטי הוא התפתח מהצורה ההודית של המקארה. עם זאת, הוא שונה במובנים מסוימים, כגון, "הצגת כפות קדמיות של אריות, רעמת סוס, זימים ומחושים של דג, וקרניים של צבי או דרקון. מזנב הדג שהיה פעם פשוט שלו, לפעמים מנוצה, יוצא כעת כדוגמת פרחים ספירלית מורכבת הידועה בשם עיצוב זנב-מקארה (בסנסקריט: "מקאראקטו")".
באיקונוגרפיה הטיביטית, הוא מתואר בזרם הווג'ריאנה כנשק של כוח ועקשות. כלי הנשק "וואג'ריאן" בעלי סמליות מקארה הם: גרזן, וו ברזל, סכין מעוקל, ואג'רה (אנ') ופגיון פולחני, שבכולם הנושא הוא "יציאת הלהב מהפה הפתוח של המקארה".
הייצוג הסמלי שלו בצורת ראש מקארה בפינת גגות המקדש הוא כיסוד מים המתפקד גם כ"זרבובית מי גשמים" או גרגויל. הוא נתפס גם כזרבובית מים במקור ממעיין. הגילוף האמנותי באבן הוא בצורת זוג מקארות זהה שבצדם שני נאגה (אלי נחשים) יחד עם כתר של גארודה, אשר נקרא פני "קירטימוקה (אנ')". גילופים כאלה נראים גם בכניסה לפתחי עץ כקשת העליונה וגם כטוראנה מאחורי הפסלים של הגאוטמה הבודהה.
הפצה של איקונוגרפיה

פסלי אבן של מקארה המיתולוגית ומקומה העתיק באיקונוגרפיה של ההינדואיזם והבודהיזם פרוסים באופן נרחב ברחבי דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. דוגמאות מעשר מדינות מוצגות להלן:
פסלי מקארה ברחבי דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה
כותרת עמוד קאושמבי מקארה, המאה ה-2 לפנה"ס
מקארה במקדש נאנפאיה (אנ') בבאגאן בבורמה
מקארה על משקוף ממקדש סמבור פריי קוק, קמפונג תום (אנ'), קמבודיה
מקארה משושלת צ'י הצפונית (אנ') (550–577), סין
מקארה וקירטימוקה (אנ') שער המגן של מקדש צ'נאקשווה בבלור (אנ'), הודו
קישוט מדרגות מקארה ממקדש בוברה (אנ'), מרכז ג'אווה, אינדונזיה
פסלי מקארה במקדש קאנדי קלאסאן (אנ') באינדונזיה
זוג נאגה מגיחים מפיות מקארה בוואט תאטפון, ויינטיאן, לאוס
מקארה מהמאה ה-7 לספירה במוזיאון הלאומי (אנ') קואלה לומפור, מלזיה
מקארה וקירטימוקה במקדש ההינדי בקטמנדו, נפאל
היטי מנגה בגן המים בלאג'ו. כמעט כל ברזי האבן (אנ') בנפאל מתארים את המקארה הזו
היטי מנגה בבהקטפור בנפאל
מקארה עם נאגה, ואט סותאט, בנגקוק, תאילנד
אל נאגה של הקבוצה האתנית של הצ'אם (אנ') המגיח מפי מקארה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של וייטנאם (אנ')
מקארה מעל פסל של בודהה במקדש הזהב בדמבולה בסרי לנקה.
קערת קרמיקה מלבנית עם עיצוב מקארה תקופת אדו, ביפן המאה ה-19
אחת מצלעות הנשק "ואג'רה", סטופת אשוק, פאטאן, נפאל
לקריאה נוספת

Dictionary of Hindu Lore and Legend (ISBN 0-500-51088-1) by Anna Dallapiccola
The Illustrated Book of Signs and Symbols by Miranda Bruce-Mitford
ביאורים

↑  תנין הביצות מכונה באנגלית Mugger, שיבוש של המילה מקארה, שהפך למילה באנגלית המתארת שודד שמתנפל על אנשים
↑  שם של פרצוף מפלצת פראי עם ניבים ענקיים ופה פעור, נפוץ מאוד באיקונוגרפיה של אדריכלות המקדש ההינדית
↑  אל המוות
↑  בהינדואיזם, הגאנה הם מלווים של שיווה וחיים על הר קאיילש.
↑  חרב טקסית מסורתית או דקורטיבית מסרי לנקה בעלת להב קצר
נשיא קפריסין

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  ניקוס כריסטודולידס (28 בפברואר 2023) 
 תחום שיפוט:  קפריסין 
 מעון:  Presidential Palace, Nicosia 
 ייסוד המשרה:  16 באוגוסט 1960 
 איוש ראשון:  מקאריוס השלישי
 www.presidency.gov.cy
 
קפריסין היא דמוקרטיה נשיאותית, שבה הנשיא הוא ראש המדינה וגם עומד בראש הרשות המבצעת. המונח נוצר בשנת 1960, לאחר שקפריסין השיגה את עצמאותה מהאימפריה הבריטית. כיום, נשיא קפריסין הוא ניקוס כריסטודולידיס.
נשיא קפריסין נבחר לתקופה של 5 שנים בבחירות ישירות. מועמד לנשיאות נדרש לרוב מיוחס של 50% מהקולות כדי להיבחר לנשיא. אם אף מועמד לא מצליח להשיג תמיכה מספקת, נערך סיבוב שני בין שני המועמדים שזכו לתמיכה הגבוהה ביותר בסיבוב הראשון.
לאחר ההפיכה של 1974 כשניקוס סמפסון הוכרז לנשיא, פלשה טורקיה לחלק הצפוני של קפריסין; בשנת 1983 הקימו הטורקים את הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. כתוצאה מכך, נשיא קפריסין אינו מושל על חלק זה של האי משנת 1974.
חוקת 1960 של קפריסין שמרה את תפקיד סגן הנשיא לאדם מהמיעוט הטורקי באי, כיום התפקיד אינו מאויש לאחר שהאי חולק בפועל בין יוונים וטורקים.
רשימת הנשיאים

הארכיבישוף מקאריוס השלישי (1960–1974)
ניקוס סמפסון (1974)
גלפקוס קלירידיס (1974), התמנה זמנית לנשיא לאחר לקיחת השלטון על ידי סמפסון
הארכיבישוף מקאריוס השלישי (1974–1977)
ספירוס קיפריאנו (1988–1977)
ג'ורג' וסיליו (1988–1993)
גלפקוס קלירידיס (1993–2003)
טסוס פפדופולוס (2003–2008)
דמיטריס כריסטופיאס (2008–2013)
ניקוס אנסטסיאדיס (2013–2023)
ניקוס כריסטודולידיס (2023–הווה)
| בחירות 2003> מועמדים ומפלגה | בחירות 2003> קולות | בחירות 2003> אחוזים |
| --- | --- | --- |
| טסוס פפדופולוס - המפלגה הדמוקרטית | 213,353 | 51.5 |
| גלפקוס קלירידיס - האספה הדמוקרטית | 160,724 | 38.8 |
| אלכסוס מרקידיס | 27,404 | 6.6 |
| ניקוס קוצוי | 8,771 | 2.1 |
| קוסטס קיריאקו | 1,840 | 0.44 |
| אנדריאס אפסטרטיו | 606 | 0.15 |
| אדמוס קטסנטוניס | 558 | 0.13 |
| כריסטוס יוסיפידיס | 391 | 0.09 |
| ג'ורג'יוס מוורוגניס | 337 | 0.08 |
| פנטליס סופוקלאוס | 209 | 0.05 |
| סיכום (הצביעו:91.72%, 446,976 קולות רשומים) | קולות כשרים: 396,299 | 100.0 |
בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2013 נבחר ניקוס אנסטסיאדיס, איש האספה הדמוקרטית, לנשיא. בסיבוב הראשון, שהתקיים ב-17 בפברואר, לא זכה איש מאחד עשר המועמדים ליותר ממחצית מהקולות (50%), ולכן נערך סיבוב בחירות שני. בסיבוב זה, שהתקיים ב-24 בפברואר, זכה אנסטסיאדיס בכ-57% מהקולות ונבחר לנשיא. אנסטסיאדיס החל את כהונתו כנשיא ב-28 בפברואר.
ניתוח להחלפת מסתם

נִתּוּחַ לְהַחְלָפַת מַסְתֵּם הוא ניתוח שבו מוחלף אחד ממסתמי הלב במסתם מלאכותי או במסתם ביולוגי (שתל מאדם או מחיה). הניתוח מבוצע על פי רוב במצבים של היצרות או אי-ספיקה מדרגה חמורה של אחד ממסתמי הלב. ישנם ארבעה סוגי ניתוחים, לפי סוג המסתם המוחלף: ניתוח להחלפת מסתם אבי העורקים, ניתוח להחלפת המסתם הצניפי, ניתוח להחלפת המסתם התלת-פסיגי וניתוח להחלפת מסתם עורק הריאה. כ-100,000 ניתוחים להחלפת מסתם מבוצעים מדי שנה בארצות הברית.
התמותה לאחר ניתוח להחלפת מסתם תלויה במשתנים רבים, לרבות סוג המסתם המוחלף, ביצוע ניתוח מעקפים במקביל להחלפת המסתם וגורמים התלויים באדם המנותח. אחוזי התמותה מניתוח להחלפת מסתם אבי העורקים עומדים על 3.2%, בעוד אלה מניתוח להחלפת המסתם הצניפי עומדים על 5.7%.
בעשור השני של המאה ה-21 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי לשימוש הליך החלפת מסתם בצנתור (TAVI או TAVR) במטופלים שאינם נתיחים או שהסיכון הניתוחי עבורם גבוה. כמו כן נמצא בשימוש הליך להחלפת המסתם הצניפי בצנתור.
סוגי מסתמים חלופיים

סוג המסתם החלופי משפיע על אופן הטיפול אחרי הניתוח וזמן החיים של המסתם. מסתם ביולוגי, שמקורו בדרך כלל בפרה או חזיר (אין בכך בעיה הלכתית), אינו דורש נטילת נוגדי קרישה ולפיכך מומלץ למי שעשויים להתקשות בלקיחה קבועה של כדורים. מנגד, משך החיים של המסתם הביולוגי הוא 10–15 שנים, ולפיכך הוא מומלץ יותר למנותחים מבוגרים. משך החיים של המסתם המכני, בהיותו מלאכותי ובמקרים רבים עשוי טיטניום, הוא שנים רבות, אך הוא דורש שימוש קבוע בנוגדי קרישה. השימוש במסתם מלאכותי נפוץ אצל מנותחים צעירים יחסית.[דרוש מקור] טכניקת הניתוח של מסתמים מלאכותיים מתעדכנת לפרקים וב-2007 כבר התחיל באירופה שימוש במסתמים ללא תפרים (SU-AVR). ב-2015 נמצאים בשימוש 3 סוגי מסתמים ללא תפרים או מסתמים בהחלפה מהירה ויעילותם נבחנת במחקרים שונים.
הערות שוליים

↑  Mayo Clinic leads FDA trial of next-generation sutureless aortic valve replacement technology - For Medical Professionals - Mayo Clinic, www.mayoclinic.org
↑  Marco Di Eusanio, Kevin Phan, Sutureless aortic valve replacement, Annals of Cardiothoracic Surgery 4, 2015-03-01, עמ' 123–130 doi: 10.3978/j.issn.2225-319X.2015.02.06
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מר סלואן

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה
 כותבים:  רוברט ב. וייד אשלין דיטה אוליבר לנסלי
 בימוי:  רוברט ב. וייד
 שחקנים:  ניק פרוסט אופליה לוביבונד
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 חברת הפקה:  Big Talk Productions
 הפצה:  BBC Worldwide
 שידור
 רשת שידור:  Sky Atlantic
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment
 תקופת שידור מקורית:  23 במאי 2014 – 27 ביוני 2014
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מר סלואן (באנגלית: Mr. Sloane) היא סדרה קומית בריטית ששודרה לראשונה ב-23 במאי 2014 בערוץ Sky Atlantic. הסדרה בת ששת הפרקים נכתבה בידי רוברט ב. וייד, אשלין דיטה ואוליבר לנסלי, ובוימה על ידי רוברט ב. וייד. העלילה מתרחשת בעיירה ווטפורד בשנת 1969.
תקציר עלילה

השנה היא 1969. ג'רמי סלואן שחי בעיירה ווטפורד שבהרטפורדשייר הוא מנהל חשבונות שסובל מדיכאון. אשתו ג'נט עזבה אותו והוא פוטר מעבודתו. הוא מתחיל לעבוד במשרה חלקית כמורה, ופוגש בחנות לחומרי בניין אמריקאית צעירה משוחררת ומלאת חיים בשם רובין, שיכולה לעזור לו להחזיר את חייו למסלולם התקין.
צוות השחקנים

ניק פרוסט – ג'רמי סלואן
אוליביה קולמן – ג'נט
אופליה לוביבונד – רובין
פיטר סרפינוביץ' – רוס
לורי לווין – בינס
מייקל מלרקי – קרייג
ברנדן פטריקס – רג'י
הפקה

שלב הצילומים החל באפריל 2013. חברות ההפקה של הסדרה הן Big Talk Productions ו-Whyaduck Productions. המפיצים הם BBC Worldwide.
באוקטובר 2014 הכריזה רשת סקיי שלא תופק עונה שנייה לתוכנית.
שידור בינלאומי

ב-15 ביוני 2015 שודרה הסדרה לראשונה באוסטרליה בערוץ BBC First. בישראל שודרה הסדרה בערוץ BBC Entertainment.
הערות שוליים

↑  Plunkett, John (22 במרץ 2013). "Nick Frost to take title role in new Sky Atlantic comedy Mr Sloane". The Guardian. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilson, Benji (16 בפברואר 2014). "Mr Sloane: Sky Atlantic's new 60s set drama is about as far from Mad Men as you can get". Radio Times. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jeffery, Morgan (22 במרץ 2013). "Nick Frost to star in Sky Atlantic comedy 'Mr Sloane'". Digital Spy. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BBC Worldwide welcomes a fantastic line up of TV talent to its biggest and best Showcase ever". BBC Worldwide. 10 בפברואר 2014. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sky won't be Trying Again". Chortle. 17 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Foxtel in June: 200+ new shows including Orange Is The New Black, True Detective, Suits, PLL, Wimbledon and more". The Green Room. Foxtel. 1 ביוני 2015. נבדק ב-4 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
נבוריה

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת בית ראשון, תקופת בית שני 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  היינריך קוהל, קרל ואצינגר 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°59′31″N 35°31′00″E﻿ / ﻿32.991892°N 35.516739°E﻿ / 32.991892; 35.516739
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נבוריה(למפת אצבע הגליל רגילה) נבוריה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נבוריה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נבוריה
 
בית הכנסת בנבוריה
בית הכנסת בחורבת נבוריה
נבוריה או ח'ירבת נרבתין, היה יישוב יהודי על הר ביריה שהתקיים בימי בית ראשון, תקופת בית שני, ועד לתקופה הביזנטית ובו שרידי בית כנסת עתיק המתוארך לסוף המאה ה-1. במקום נובע מעיין, עין נבוריה. כיום אתר שקק"ל שיפצה ופתוח לציבור ביער ביריה.
באתר נמצאו שרידים ליישוב מתקופת הברזל ומימי הבית הראשון. הכפר, אשר התגלה כבעל אוכלוסייה יהודית שגשג בתקופת בית שני, בעת שהתחברו ספרי המשנה והתלמוד. הוא מזוהה עם כפר נבוריא, מולדתם של אמוראים מדור רביעי, בהם רבי יהודה איש כפר נביריא. מכאן יצא גם רבי יעקב איש כפר נבוריא, שלימד בצור וקיסריה בניגוד להלכות, ועל כך הלקו אותו ונזפו בו הרבנים.
היישוב ננטש מיושביו בתקופה הערבית הקדומה. שמו הערבי של המקום, ח'ירבת נברתין, שימר את צליל שמו של היישוב הקדום.
חפירה ראשונה באתר ערכו היינריך קוהל וקרל ואצינגר בשנת 1905, במסגרת הסקר המקיף שלהם על בתי הכנסת בגליל. בחפירות שערכה משלחת מארצות הברית נחשף בית כנסת, חדרי מגורים, מתקני מלאכה ועדויות לקיומה של מערכת מסתור תת-קרקעית. החופרים גילו באתר כלים מחרס, מאבן ומזכוכית, האופייניים לימי המשנה והתלמוד. בשוליים המערביים של הגבעה נמצאים קברים עתיקים.
בית הכנסת

בית הכנסת הוא מבנה קטן, מידותיו 11.5 X 16 מטרים, נתמך בשתי שורות של עמודים ולאורכן שתי שורות של ספסלי אבן. עמודי הגיר לאורך בית הכנסת מקוטעים. הם נועדו לתמוך בגג מעל לאולם התפילה המרכזי. בין שרידי בית הכנסת אבן מעוטרת בתבליט של גביע על דליות של גפן. באמצע המאה ה-3 הורחב בית הכנסת, כנראה בעקבות גידול היישוב, אך הוא חרב ברעידת אדמה בשנת 363. במקום נמצאו תחריטים וכתובות המתוארכים לשנת 563.
קברי הצדיקים במקום

במקום נמצאו קברים המיוחסים על פי המקורות לתנאים ואמוראים, כרבי אלעזר המודעי ורבי יעקב איש כפר נבוריא, רבי חיים ויטאל מציין במקום גם את קברי רבי יונתן בן הרכינס ורבי יצחק בן אלישיב. כיום לא נמצא מקום קבורתם.
עין נבוריה

באתר מעיין הנושא את השם עין נבוריה. זה היה המעיין של היישוב הקדום נבוריה. המעיין נובע מתוך מערה קטנה, הנמצאת בלב משטח גדול ומבהיק של סלע קירטון לבן, בו נחצבו שקתות ששימשו להשקיית צאן ולכביסה. קק"ל בנתה כאן טרסות, נטעה עצי בוסתן והפכה את המקום לאתר טיולים. לפי ספי בן-יוסף, המעיין הוא אחד המקומות שבשלוליות שלו ניתן להבחין בסלמנדרות צעירות. הן מצויות בגממיות, גומות ושקעים, בסלעים מסביב למעיין, אשר בהם צמחו צמחי מים.
ראו גם

בית הכנסת העתיק בנבוריה
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ה, עמוד א'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540780505171 
משקוף בית הכנסת כאשר במרכזו המנורה - היום בגן מוזיאון ישראל. נוסח הכתובת: למספר ארבע מאות ותישעים וארבע שנה לחרבן (שנת 563 לספירה), הבית ניבנה בסרר חנינא בן ליזר ולוליאנא בר יודן
עין נבוריה
מרכז היהודים (רומניה)

מרכז היהודים (רומניה) (ברומנית:Centrala Evreilor - קיצור של השם הרשמי: Oficiul Central al Evreilor - לשכת היהודים המרכזית) היה ארגון שהוקם בעיר בוקרשט בסוף שנת 1941, במצוות הדיקטטור יון אנטונסקו, במקום המוסדות הקודמים של יהדות רומניה.
חג ל"ג בעומר בקהילת בוקרשט בשנת 1942.בשורה הראשונה של המנהיגים נראה במרכז ד"ר הנריק שטרייטמן, יושב ראש מרכז היהודים ולידו הרב הראשי ד"ר אלכסנדר שפרן וד"ר תאודור לוונשטיין לביא, פעיל ציוני אחראי על החינוך שהוחדר למרכז היהודים
מרכז היהודים הוקם לאחר פירוק כל מוסדות היהודים ובראשו הוצב כיושב ראש הנריק שטרייטמן וכמזכיר כללי דוקטור ננדור גינגולד, יהודי שהתנצר בשנת 1941. בדצמבר 1942 החליף גינגולד את שטרייטמן בתפקיד היושב ראש. ראש מרכז היהודים קיבל את הוראותיו מראדו לקה, קומיסר כללי לעניין יהודי רומניה מטעמו של יון אנטונסקו.
המרכז הוציא לאור כתב עת בשם Gazeta Evreiască, שנועד לתקשורת עם יהודי רומניה.
הקשרים עם הנהגת היהודים במחתרת

מרכז היהודים שמר קשרים עם הנהגת היהודים במחתרת בראשות ד"ר וילהלם פילדרמן ומספר פעילים של מחתרת זו השתלבו במרכז על מנת לסייע לאוכלוסייה היהודית מול מדיניות הדיכוי, הרדיפות והגירושים. עם פעילים אלה נמנו העו"ד דוד רוזנקרנץ שהסכים להתמנות למנהל מחלקת החינוך המקצועי מחדש במסגרת המרכז, ד"ר תאודור לווינשטיין, ראש מחלקת החינוך שפעל זמן מה במסגרת המרכז בידיעת הארגונים הציונים, וסולק ממנו בגלל "פעילות ציונית", כמו כן ד"ר קנר, אחראי על המחלקה לענייני דת.
תפקידי המוסד

תפקידיו של המוסד היו להלן:
פיקוח על הגופים היהודיים למען הממשלה האנטישמית.
העבדת יהודים בצורה המסייעת לרומניה.
איסוף נתונים סטטיסטיים לגבי יהודי רומניה.
מיון היהודים לשתי קבוצות, שמישים כלכלית ומשומשים כלכלית.
ייצוג בלבדי של האינטרסים היהודיים ברומניה וניהול נכסי הקהילות היהודיות.
ארגון היהודים בהתאם להוראות השלטון הרומני.
חינוך מחדש והכנת היהודים לעבודה וחינוך מקצועי.
הכנת הגירת היהודים.
ארגון הפעילות התרבותית היהודית וארגון בתי הספר היהודים.
הוצאה לאור של עיתון מטעם המרכז היהודי.
מתן נתונים ומידע לשלטונות בכל הנוגע לתהליך הרומניזציה.
קבלת בקשות שיהודים רוצים להפנות לרשויות שלטוניות שונות והעברתן.
הפקת תעודות זהות מיוחדות ליהודים (כל יהודי חויב לשאת תעודה כזאת עם תמונה).
ביצוע כל הוראה מטעם השלטונות שתועבר אל המרכז על ידי מיופה הכוח (ראדו לקה).
כמה ימים לאחר הקמת המרכז הוזמנה הנהגתו על ידי גנרל אמיל פלנג'אנו (רומ) והם נדרשו לדאוג לכך שהיסודות הקיצוניים ירוסנו, ושהיהודים ישמרו על השקט. ההנהגה נדרשה להקים משטרה יהודית פנימית, וגם נמסר לה שהוקמה רשימת בני ערובה שיוצאו להורג במקרה של מעשי מרידה מצד היהודים.
לאחר המלחמה הועמדה הנהגת מרכז היהודים למשפט, וב-18 בפברואר 1946 פורסמו פסקי הדין:
וסילה איסצ'אנו (Vasile Isãceanu) נידון בהיעדרו לעבודת פרך לכל חייו.
ננדור גינגולד (Nandor Gingold) נידון לכליאה קשה לכל חייו.
מתיאס גרינברג (Matias Grünberg) המכונה וילמן (Willman) נידון ל-20 שנות כליאה קשה.
א. גרוסמן-גרוזאה (A. Grossman-Grozea) נידון ל-15 שנות כליאה קשה.
ז'ק לאון (Jack Leon) נידון ל-12 שנות כליאה קשה.
לקריאה נוספת

1996 Alexandru Șafran Un tăciune smuls flăcărilor - Memorii, Hasefer, București
הרב אלכסנדרו שפרן (אוד מוצל מאש - זיכרונות), הספר 1996 (ברומנית)
Activitatea Centralei Evreilor din România, Editura Alma Tip, București, 1998
הערות שוליים

↑  1996 A.Șafran  עמ'  92-91
נבחרת סומליה בכדורגל

נבחרת סומליה בכדורגל, הידועה בכינוייה "כוכבי האוקיינוס", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סומליה.
נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות ביבשת אפריקה. הדירוג הנוכחי של נבחרת סומליה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-202 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 829.81 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 158 נמדד לראשונה באפריל 1995, והדירוג הנמוך ביותר 207 נמדד לראשונה באפריל 2018.
כל גביעי העולם

1930 עד 1978 - לא נכנסה
1982 - לא העפילה
1986 עד 1998 - לא נכנסה
2002 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

1957 עד 1968 - לא השתתפה
1970 - פרשה
1972 - לא השתתפה
1974 עד 1978 - לא העפילה
1980 - פרשה
1982 - לא השתתפה
1984 עד 1988 - לא העפילה
1990 עד 2004 - לא השתתפה
2006 עד 2010 - לא העפילה
2012 עד 2021 - לא השתתפה
2023 עד 2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מדצמבר 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
נבחרת סאו טומה ופרינסיפה בכדורגל

נבחרת סאו טומה ופרינסיפה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סאו טומה ופרינסיפה. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
נבחרת זו נחשבת לאחת מהחלשות ביותר בכל יבשת אפריקה ובעולם כולו. הדירוג הנוכחי של נבחרת סאו טומה ופרינסיפה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-190 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 878.09 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 115 נמדד לראשונה במרץ 2012, והדירוג הנמוך ביותר 200 נמדד לראשונה בספטמבר 2007.
כל גביעי העולם

1930 עד 1990 - לא נכנסה
1994 - פרשה
1998 - לא נכנסה
2002 עד 2006 - לא העפילה
2010 - פרשה
2014 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

1957 עד 1998 - לא השתתפה
2000 עד 2002 - לא העפילה
2004 - פרשה
2006 - לא העפילה
2008 - לא השתתפה
2010 - פרשה
2012 - לא השתתפה
2013 עד 2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1998 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
נווה צה"ל

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו 
 תאריך ייסוד:  1950 
 על שם:  צבא הגנה לישראל 
 קואורדינטות:  32°03′06″N 34°47′53″E﻿ / ﻿32.05164444°N 34.79801389°E﻿ / 32.05164444; 34.79801389
  (למפת גוש דן מוגדלת) נווה צה"ל(למפת גוש דן רגילה) נווה צה"ל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה צה"ל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה צה"ל
 
אנדרטת זיכרון בגן הבנים בשכונת נווה צה"ל
נווה צה"ל היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.
השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכם חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.
במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.
בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.
מתחם בוש

| --- | --- |

מתחם בוש. לצד הבית המתנופפים דגלי ארצות הברית, טקסס ומיין.
 מידע כללי
 סוג:  קומפלקס מבנים 
 שימוש:  בית הקיץ של משפחת בוש
 כתובת:  דרום מיין
 מיקום:  Kennebunkport 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  ג'ורג' הרברט ווקר בוש
 קואורדינטות:  43°20′36″N 70°27′33″W﻿ / ﻿43.34328056°N 70.45909722°W﻿ / 43.34328056; -70.45909722
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מתחם בוש(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מתחם בוש(למפת מיין רגילה) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטימתחם בוש(למפת מיין מוגדלת) אוגוסטה פורטלנד לואיסטון בנגור קנדה נ. המ.  האוקיינוס האטלנטימתחם בוש
 
מתחם בוש (באנגלית: Bush compound), המכונה גם ווקרז פוינט (באנגלית: Walker’s Point),  הוא בית הקיץ של משפחת בוש. הנכס נמצא בבעלות המשפחה כבר למעלה ממאה שנה, והוא ממוקם לחופי דרום מדינת מיין על לשון יבשה סלעית הפורץ אל האוקיינוס האטלנטי.
היות שהמקום משמש כמקום מגורים של נשיא לשעבר, ג'ורג' בוש (הבן) (במקום התגורר גם הנשיא לשעבר ג'ורג' בוש (האב) עד לפטירתו ב-2018), המתחם מאובטח דרך קבע על ידי אנשי השירות החשאי של ארצות הברית.
היסטוריה

ראש הממשלה יצחק רבין משחק טניס במתחם בוש, 10 באוגוסט 1992
ג'ורג' ווקר בוש, רעייתו לורה ונשיא צרפת ניקולא סרקוזי, במתחם בוש באוגוסט 2007
מתחם בוש נרכש כבר במהלך המאה ה-19 על ידי דייוויד דייוויס ווקר, סבא רבא של דורותי ווקר רעייתו של פרסקוט בוש, אבי השושלת הפוליטית של משפחת בוש. במהלך שנת 1902, נבנו במתחם שתי אחוזות גדולות, האחת שימשה את דייוויס דייוויד ווקר והשנייה את בנו הבכור ג'ורג' הרברט ווקר, סבו של פרסקוט בוש. עם השנים המקום ניזוק, המבנים נהרסו, ובמקומם נבנתה אחוזה גדולה חדשה. בשנת 1921, פרסקוט בוש נישא לדורותי ווקר בחתונה שנערכה במתחם בוש. בשנים הבאות נולדו לזוג חמישה ילדים, לרבות ג'ורג' הרברט ווקר בוש (לימים נשיא ארצות הברית ה-41), אשר העביר במקום את מרבית שנות ילדותו.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 הנכס העביר בעלות בין כמה מבני המשפחה, ולבסוף בשנת 1977, המתחם הועבר לרשותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, אשר קבע במקום את בית הקיץ שלו. באותן השנים חיה המשפחה (לרבות הבנים ג'ורג' וג'ב) בטקסס, ומדי קיץ היו בני המשפחה עוזבים את הדרום האמריקני החם לטובת מתחם בוש. המקום שימש את המשפחה גם לצורך ארוחות חג, חתונות ואירועים משפחתיים אחרים. בתקופת נשיאותיהם של ג'ורג' הרברט ווקר בוש ובנו ג'ורג' ווקר בוש, הם היו נוהגים לעיתים קרובות לצאת מוושינגטון הבירה העמוסה לטובת שהייה במתחם בוש השקט והמרוחק. מאחר שהם היו נהגים לעשות זאת בעיקר בעת הקיץ, המקום כונה לא פעם "הבית הלבן הקייצי" (Summer White House).
בעקבות סופה חזקה שפקדה באוקטובר 1991 את חופי צפון מזרח ארצות הברית, המתחם ניזוק באופן משמעותי. עקב כך המקום עבר שיפוץ מקיף אשר עלותו נאמדה בכ-300,000 עד 400,000 דולר.
במהלך שנת 2015, החל ג'ב בוש, בנו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, לבנות לצד האחוזה שבמתחם מבנה נוסף, מבנה אשר ישמש כבית הקיץ שלו.
מבקרים זרים בולטים

לאורך השנים שימש לא פעם מתחם בוש כמקום בו אירחו הנשיאים בוש האב ובוש הבן מנהיגים זרים. בין השאר אפשר לציין את:
ראש ממשלת בריטניה ג'ון מייג'ור, בשנת 1991
ראש ממשלת קנדה בריאן מלרוני, בשנת 1991
ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, בשנת 1992
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בשנת 2007
נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, בשנת 2007
ראו גם

מתחם קנדי