stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנדה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדות החורף > אולימפיאדת ונקובר (2010)

בניגוד לאולימפיאדות הקודמות שנערכו על אדמתה, אולימפיאדת ונקובר הייתה מוצלחת במיוחד עבור המשלחת הקנדית. היא סיימה את המשחקים במאזן של 26 מדליות, בהן 14 מדליות זהב - המספר הגבוה ביותר של מדליות זהב בו זכתה מדינה כלשהי במשחקי החורף - ודורגה במקום הראשון בסיום המשחקים.
בהחלקה מהירה במסלול קצר זכו הקנדים ב-5 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. צ'ארלס המלין ניצח במרוץ ל-500 מטר והיה שותף לזכייה הקבוצתית במרוץ השליחים ל-5,000 מטר. המלין אף קבע שיא אולימפי חדש בשלב רבע הגמר (40.770 שניות). חברו לנבחרת, פרנסואה-לואי טרמבלה זכה במדליית ארד במרוץ ל-500 מטר. אצל הנשים, זכתה מריאן סן-ז'לה במדליות כסף במרוץ ל-500 מטר ובמרוץ השליחות ל-3000 מטר.
גם בהחלקה מהירה זכו הקנדים ב-5 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. כריסטין נזביט ניצחה במרוץ ל-1,000 מטר, קריסטינה גרובס זכתה במדליית כסף במרוץ ל-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-3000 מטר, וקלרה יוז איבדה את תוארה והסתפקה במדליית ארד במרוץ ל-5000 מטר. במדליית הזהב השנייה זכו הגברים, במרוץ המרדף.
בסקי חופשי זכו הקנדים ב-3 מדליות. אלכסנדר בילודו ואשלי מק'אייבור זכו במדליות זהב, וג'ניפר הייל זכתה במדליית כסף. ג'ייזי-ג'יי אנדרסון ומאל ריקר זכו במדליות זהב בגלישת שלג, ומייק רוברטסון זכה במדליית כסף. במזחלות זכו צמדים קנדים בשני המקומות הראשונים בתחרויות לנשים (קיילי המפריז והת'ר מויז הגיעו ראשונות, והלן אפרטון ושלי-אן בראון הגיעו שניות) ורביעיית הגברים זכתה במדליית ארד. המחליקים האמנותיים סקוט מויר וטסה וירצ'ו במדליית זהב, וג'ואני רושט זכתה במדליית ארד. ג'ון מונטגומרי זכה אף הוא במדליית זהב, בסקלטון.
נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת נורווגיה, ואילו נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה לנבחרת שוודיה. נבחרת ההוקי קרח סיפקה לקנדים רגעי דרמה רבים. הנבחרת נחשבה לפייבוריטית לזכות בתואר האולימפי, אך בשלב המוקדמות הפסידה במפתיע לנבחרת ארצות הברית. ההפסד לא מנע ממנה להתקדם לשלבים הבאים, ובסופו של דבר הגיעה לשלב הגמר, בו שוב התמודדה מול נבחרת ארצות הברית. הקנדים עלו ליתרון של שני שערים, אך 25 שניות לסיום המשחק השוו האמריקנים את התוצאה, וכפו הארכה. בסופו של דבר הבקיע סידני קרוסבי את שער הניצחון, והקנדים זכו בתואר האולימפי. גם נבחרת הנשים זכתה במדליית הזהב, בפעם השלישית ברציפות, לאחר שאף היא גברה במשחק הגמר על נבחרת ארצות הברית.
אולימפיאדות החורף > אולימפיאדת סוצ'י (2014)

המשלחת הקנדית שמרה על רמה גבוהה גם באולימפיאדת סוצ'י (2014), שבה זכו ספורטאיה ב-25 מדליות, מהן 10 מדליות זהב. היא דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי המארחת רוסיה ונורווגיה.
בניגוד לעבר, במשחקים אלה היה הסקי החופשי הענף הבולט, עם 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. בתחרות המוגולס לנשים זכתה ז'וסטין דופור-לפואן במדליית הזהב, ואחותה הגדולה קלואה זכתה במדליית הכסף. בסקי קרוס זכתה מריאל תומפסון במדליית הזהב, וסגניתה הייתה קלסי סרווה. קנדית שלישית, דארה האוול, זכתה במדליית זהב בסלופסטייל, תחרות בה קים למאר זכתה במדליית הארד. אצל הגברים, אלכסנדר בילודו שמר על תוארו במוגולס, וסגנו היה מיקאל קינגסברי. מייק רידל זכה במדליית כסף בהאפפייפ.
בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכה שארל אמלן במדליית זהב במרוץ ל-1500 מטר, שארל קורנויה זכה במדליית כסף במרוץ ל-500 מטר, ונבחרת השליחות הקנדית זכתה במדליית כסף במרוץ ל-3000 מטר. במזחלות זכו קיילי המפריז והת'ר מויז במדליית זהב שנייה ברציפות. בהחלקה אומנותית זכו הקנדים בשלוש מדליות כסף. טסה וירצ'ו וסקוט מויר עשו זאת בתחרות הזוגות, פטריק צ'ן ביחידים, ושלושתם היו שותפים לזכייה בתחרות לנבחרות. המחליק המהיר דני מוריסון זכה במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-1500 מטר. גולשת השלג דומיניק מלטה זכתה במדליית כסף, ומארק מקמוריס זכה במדליית ארד. גולש הסקי האלפיני יאן הודק זכה במדליית ארד בסופר G, והיה הקנדי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה מזה 16 שנים.
שתי נבחרות ההוקי קרח שמרו על תואריהן. הגברים אחרי ניצחון על נבחרת שוודיה, והנשים, להן היה זה תואר רביעי ברציפות, אחרי ניצחון על נבחרת ארצות הברית. גם בקרלינג זכו שתי הנבחרות במדליות הזהב. הגברים, עם תואר שלישי ברציפות, גברו בגמר על בריטניה והנשים, עם תואר ראשון מזה 16 שנים, גברו על שוודיה.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

ג'ון לוארינג, זוכה מדליית הכסף בריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת ברלין
מתעמלי הטרמפולינה רוזי מקלינן (משמאל), ג'ייסון ברנט וקארן קוקברן. מקלינן זכתה במדליית זהב בלונדון ובריו דה ז'ניירו, ברנט זכה במדליית כסף בבייג'ינג, וקוקברן זכתה במדליות כסף באתונה ובבייג'ינג ובמדליית ארד בסידני
קלרה יוז, שזכתה בשתי מדליות ארד ברכיבה על אופניים באולימפיאדת אטלנטה, ובארבע מדליות בהחלקה מהירה באולימפיאדות סולט לייק סיטי, טורינו וונקובר
המחליקים האומנותיים טרייסי וילסון ורוברט מק'קול, שזכו במדליית ארד בקלגרי
מדליות > לפי ענף

1 2 3  אי ההתאמה בין מספר המדליות לפי אולימפיאדות למספר המדליות לפי ענפים נובע ממדליית זהב בהוקי קרח שהוענקה במסגרת אולימפיאדות הקיץ ב-1920
דאף גיבסון זוכה מדליית הזהב בסקלטון באולימפיאדת טורינו
ההלך גיום להבלנק, זוכה מדליית הכסף בהליכה ל-20 ק"מ באולימפיאדת ברצלונה
נבחרת ההוקי קרח של קנדה באולימפיאדת סולט לייק סיטי
בקי סקוט ושרה רנר עם מדליית הכסף בה זכו בסקי למרחקים באולימפיאדת טורינו
קווין מרטין, שחקן נבחרת הקרלינג של קנדה, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת ונקובר
ראו גם

קנדה במשחקים הפאראלימפיים
קנדה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-20 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-20 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
קלווין בריקר קופץ לרוחק באולימפיאדת סטוקהולם
פיל אדוארדס וחבר המשלחת הקנדית נושאים על כתפיהם את פרסי ויליאמס באולימפיאדת אמסטרדם
החותרים רוג'ר ג'קסון וג'ורג' הנגרפורד עם מדליות הזהב בהן זכו בטוקיו
הג'ודוקא דאג רוג'רס (משמאל), שזכה במדליית כסף בטוקיו, על דוכן המנצחים
הקלעית לינדה תום עם מדליית הזהב בה זכתה בלוס אנג'לס
המתאגרף שון או'סאליבן שזכה במדליית כסף באולימפיאדת לוס אנג'לס
דונובן ביילי, המנצח בריצת 100 מטר באטלנטה
חותר הקיאק אדם ואן קוברדן, שזכה בארבע מדליות אולימפיות בין 2004 ל-2012
הרוכב אריק לאמאז, שזכה במדליית זהב בבייג'ינג, במהלך המשחקים
המשלחת הקנדית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון
מרימת המשקולות כריסטין ג'ירארד, שזכתה במדליית ארד בלונדון
אנדרה דה גראס, שזכה במדליית כסף בריצת 200 מטר ובמדליית ארד בריצת 100 מטר, במהלך המשחקים בריו
רוכבת האופניים קתרין פנדרל שזכתה במדליית ארד בריו
המחליקה האומנותית ברברה אן סקוט (משמאל), זוכת מדליית הזהב באולימפיאדת סנט מוריץ (1948)
גולשת הסקי האלפיני אן הגטווייט עם מדליית הזהב בה זכתה באולימפיאדת סקוו ואלי
טולר קרנסטון, שזכה במדליית ארד בהחלקה אומנותית באולימפיאדת אינסברוק (1976)
המחליק האומנותי אלוויס סטויקו, שזכה במדליות כסף בלילהאמר ובנאגנו
פייר לודר שזכה במדליית זהב במזחלות בנאגנו, ובמדליית כסף בטורינו
סינדי קלאסן, הספורטאית המעוטרת ביותר במשלחת הקנדית לטורינו
גולשת הסקי החופשי אשלי מק'אייבור, עם מדליית הזהב בה זכתה בוונקובר
היילי ויקנהייזר, קפטן נבחרת קנדה בהוקי קרח נשים, אולימפיאדת ונקובר (2010)
גולשת הסקי החופשי דארה האוול, שזכתה במדליית זהב בסוצ'י
עומרי קנדה

עומרי קֶנְדֶה (נולד ב-6 ביולי 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה

קֶנְדֶה נולד ברמת גן. הוא החל את הקריירה המקצועית במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. בתחילת בעונת 2005/2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, ובהמשך העונה הושאל להפועל רעננה לחצי עונה. בעונה שלאחר מכן שיחק 31 משחקים מתוך 33 והפך לבורג מרכזי של הקבוצה. בסוף העונה ירד עם הקבוצה ליגה. בעונה שלאחר מכן קיבל דקות מועטות במשחקים והחליט לעזוב את הקבוצה.
בינואר 2008 קיבל הצעה מהפועל תל אביב ועבר אליה בחלון ההעברות, כשהקבוצה בתחתית הטבלה. קנדה תרם רבות להישארותה של הקבוצה בליגה בתום העונה, והעפיל עמה לגמר גביע המדינה אך לא הצליח להשלים תואר ראשון בקריירה לאחר הפסד בבעיטות הכרעה לבית"ר ירושלים במשחק הגמר. יכולתו בקבוצתו החדשה הובילה גם לזימונו לסגל הנבחרת הצעירה לקראת משחק הידידות מול נבחרת צ'ילה במרץ 2008.
בעונת 2008/2009 הציג קנדה יכולת טובה והגיע עם הפועל תל אביב למקום השני בטבלה. בעונת 2009/2010 התמודד על עמדת המגן הימני עם דני בונדר, ושיחק בהרכב לסירוגין. קנדה העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית, כשהקבוצה מסיימת במקום הראשון בבית ומגיעה לשלב 32 האחרונות. בתום העונה זכה עם הקבוצה בדאבל. בשבוע האחרון והגורלי של העונה, קנדה הצטיין בגמר הגביע מול בני יהודה, וארבעה ימים מאוחר יותר הורחק במשחק האליפות של הקבוצה באצטדיון טדי. עונה לאחר מכן קנדה העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות וזכה עמה בגביע המדינה בפעם השנייה ברציפות.
בעונת 2011/2012 נותר קנדה אחד השרידים הבודדים מעונת הדאבל, לאחר שכל השחקנים המובילים נמכרו לקבוצות באירופה. במהלך העונה התחרה על מקומו בהרכב עם איאד ח'וטבא ושוב העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בתום העונה זכה עמה בגביע שלישי ברציפות ולאחר עונה זו הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון. בסך הכל שיחק בהפועל תל אביב ארבע וחצי שנים והבקיע במדיה שער אחד, מול מכבי עירוני קריית אתא במסגרת גביע המדינה.
באוקטובר 2012 חתם קנדה בקבוצה הרומנית אסטרה ג'יורג'יו. קנדה פתח בהרכב הקבוצה במשחק אחד בליגת העל הרומנית, וכן במשחק אחד במסגרת הגביע, ובינואר 2013 שוחרר מהקבוצה.
ביוני 2013 חתם קנדה בהפועל חיפה לשנתיים, אך שוחרר מהמועדון לאחר עונה אחת. הוא חתם לעונה אחת במכבי נתניה, העולה החדשה לליגת העל, אך לאחר חצי עונה, בה הופיע שלוש פעמים בליגה ושלוש פעמים בגביע הטוטו – שוחרר מהקבוצה.
ב-27 בינואר 2015 חתם בהפועל ירושלים מהליגה הלאומית, במדיה שיחק עד תום העונה.
ב-11 ביולי 2017 מונה קנדה לעוזר המאמן בהפועל מחנה יהודה.
חיים אישיים

בראשית 2011 פורסם כי קנדה היה נתון לסחיטה מצד ארגון הפשיעה של עיזאת חאמד, בעקבות חובות כבדים שצבר בהימורים לגורמים בעולם התחתון.
ביוני 2016 עבר התקף לב ואף עבר צנתור במהלך צילומים לתוכנית הטלוויזיה "גולסטאר".
היה נשוי למלי שלו, ובשנת 2016 הם התגרשו. לשניים בת.
ב-2024 החל לשדר פודקאסט מבית All•in בשם "קיקטוק" ביחד עם רועי זריהן וגילי ורמוט.
תארים

אליפות: 2009/2010
גביע המדינה: 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012
הערות שוליים

↑  לי בוץ, הפועל ת"א: עמרי קנדה חתם ל-4.5 עונות, באתר ynet, 24 בינואר 2008
↑  עמית גולדשטיין‏, קנדה: "אמרו שאני גנב, בליין, אפס בהגנה, אבל הכל חארטה", באתר וואלה, 12 במאי 2010
↑  נעמה כהן פרידמן, סחיטת עומרי קנדה: "נשים בבגאז' וניקח לאשדוד", באתר ynet, 4 באפריל 2011
↑  אופירה אסייג, ‏עבריינים נעצרו בחשד לסחיטתו של עומרי קנדה, באתר ONE‏, 16 במרץ 2011
↑  עמית גולדשטיין‏, ההסתבכות הגדולה של עמרי קנדה, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2011
↑  מיקי שורץ, עומרי קנדה עבר התקף לב במקסיקו, באתר ynet, 6 ביוני 2016
↑  גליצ'ים, ‏גמור, נעול וחתום, באתר ONE‏, 18 בנובמבר 2016
↑  גליצ'ים, ‏המחליף של יובל המבולבל, באתר ONE‏, 21 ביוני 2018
קנדה (משמאל) במדי הפועל תל אביב נגד רד בול זלצבורג במוקדמות ליגת האלופות, 2010
יורבורג

בית הכנסת בעיר במאה ה-19
יורבורג (ליטאית: ‏Jurbarkasקובץ:Jurbarkas.ogg‏Ⓘ‏, יורברקס; גרמנית: Georgenburg, גאורגנבורג; ביידיש: יורבורג) היא עיר בליטא במחוז טאורגה (טאווריג).
היסטוריה

יורבורג תועדה לראשונה ב-1259 כטירה בשם גאורגנבורג ("הטירה של גיאורג") של האבירים הטבטוניים. הטירה ננטשה על ידי האבירים לאחר תבוסתם בקרב גרונוולד בשנת 1410, ואז החלה העיירה להתפתח, כעיירת גבול ונקודת מכס על נהר הניימן.
בשנת 1795 סופחה יורבורג לאימפריה הרוסית בעקבות חלוקת פולין.
היהודים ביורבורג

יהודים החלו להתיישב ביורבורג באמצע המאה ה-16. על פי מפקד האוכלוסין הראשון של ליטא בשנת 1923, חיו בעיר 1,887 יהודים, שהיו 43% מהאוכלוסייה המקומית. בשנת 1940 מנתה העיר כ־2,000 יהודים; מרביתם התפרנסו ממסחר. ביולי 1940, בעקבות סיפוח ליטא לברית המועצות, הולאם הרכוש הציבורי והפרטי, יחד עם מוסדות חינוך ותרבות יהודיים. הצבא הגרמני כבש את העיירה ב-22 ביוני 1941, וכעבור ארבעה ימים נורו כמה יהודים מקומיים, יחד עם כמה חשודים בפעילות קומוניסטית. בחודשים יולי-ספטמבר 1941 רצח האיינזצקומנדו טילזיט שהיה חלק מאיינזצגרופה א', בראשותו של הנס יואכים בוהם, את כל האוכלוסייה היהודית ביורבורג, בסיוע משטרת העזר הליטאית. ב-14 בספטמבר 1941 נרצחו היהודים האחרונים של יורבורג במקום לא ידוע.
ארנו פון לנסקי

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1893 קצימוכן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  4 באוקטובר 1986 (בגיל 93) שטראוסברג, גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
 מקום קבורה:  ברנדנבורג 
 מדינה:  גרמניה המזרחית, הרייך הגרמני 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
 תקופת הפעילות:  1913–1943   1952 – 1958
 דרגה:   גנרל-לויטננט (ורמאכט)  גנרל מיור (גרמניה המזרחית)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24   קצין שריון ראשי של צבא גרמניה המזרחית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה הקרב על סטלינגרד
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 תפקידים אזרחיים
 ציר הפולקסקאמר  חבר בוועד האולמפי המזרח גרמני
 
ארנו ארנסט מקס פון לנסקי (בגרמנית: Arno Ernst Max von Lenski‏; 20 ביולי 1893 – 4 באוקטובר 1986) היה גנרל בחיל השריון של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה היה בין מקימי חיל השריון בצבא גרמניה המזרחית.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון לנסקי נולד ב-20 ביולי 1893 בפרוסיה המזרחית למשפחת אצולה. אביו היה בעל אחוזה גדולה. בגיל 10 נשלח לפנימיה צבאית לבני האצולה בעיר קיזלן שבפומרניה (כיום עיר קושאלין בפולין). לאחר סיום הלימודים בפנימייה למד בבית ספר צבאי בברלין ובהמשך – בבית הספר לקציני חיל הפרשים בהסן. ביוני 1913 הוסמך לקצונה. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, תחילה כמפקד מחלקה ולאחר מכן כקצין מטה של קורפוס פרשים.
לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת ביחידות הפרשים של הרייכסווהר. בשנים 1925–1929 היה מדריך בבית הספר להכשרת קציני חיל הפרשים בהנובר. בשנים 1929–1933 היה מפקד פלוגה ברגימנט פרשים. בשנת 1933 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד קורס מש"קים של חיל הפרשים. בשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה לפקד על רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה למפקד יחידת הסיור בחזית המערבית, תפקיד אותו מילא עד סוף דצמבר 1939, אז מונה למפקד בית הספר לקציני חיל הפרשים בהנובר. בקיץ 1941 עבר הסבה לשריון (כמו קציני פרשים רבים בוורמאכט). ביוני 1941 במשך תקופה קצרה היה מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2. בהמשך היה מפקד בסיס אימונים של היחידות הממוכנות של הוורמאכט.
ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור ובספטמבר 1942 נשלח לחזית המזרחית כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24, אשר לחמה באזור סטלינגרד.
בנובמבר 1942 כותרה הדיוויזיה, יחד עם שאר יחידות הארמייה השישית בסטלינגרד. ב-1 בינואר 1943 הועלה פון לנסקי לדרגת גנרל-לויטננט. כעבור חודש, ב-2 בפברואר, נכנע פון לנסקי עם שרידי הדיוויזיה שלו.
ביוגרפיה > שהותו בשבי

במהלך השהייה בשבי הוא הצטרף אל ליגת הקצינים הגרמנים והיה אחד החברים הפעילים בה. השתתף בשידורי התעמולה של תחנת הרדיו של הארגון ופרסם מאמרים רבים בעיתון של הארגון, אשר הופץ בעורף הגרמני.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ארנו פון לנסקי שוחרר מן השבי הסובייטי באוגוסט 1949. הוא שב לגרמניה והתיישב בשטח הכיבוש הסובייטי. מיד עם שובו הצטרף אל המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה. בשנת 1950 מונה לחבר בוועד הפועל של המפלגה. ביוני 1952 זומן, באופן מפתיע, אל הגנרל הסובייטי וסילי צ'ויקוב. צ'ויקוב (שהיה מפקד כוח הכיבוש הסובייטי בגרמניה) הציע לפון לנסקי להצטרף אל שורות המשטרה הצבאית הלאומית (ארגון שקדם לצבא המזרח גרמני). הוא הסכים ומונה לראש אגף מיכון. בתפקידו החדש עסק פון לנסקי למעשה בהקמת יחידות הטנקים של מזרח גרמניה. במרץ 1956 הוכרז באופן רשמי על הקמתו של הצבא המזרח גרמני ופון לנסקי מונה לקצין שריון ראשי של הצבא. בעקבות כך הוענקה לו דרגת גנרל-מיור של הצבא המזרח גרמני.
ארנו פון לנסקי פרש לגמלאות מהשירות הפעיל ביולי 1958, בהתאם להחלטת שלטונות מזרח גרמניה לשחרר מן השירות את מרבית קציני הוורמאכט לשעבר.
לאחר פרישתו כיהן כחבר בפולקסקאמר (הפרלמנט המזרח גרמני) מטעם המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה. מילא תפקיד זה עד לשנת 1967. בשנת 1970 מונה ליושב ראש אגודת הרכיבה אמנותית של מזרח גרמניה. כמו כן היה חבר בוועד האולימפי המזרח גרמני וחבר באגודת הידידות "ברית המועצות-גרמניה".
ארנו פון לנסקי מת בשטראוסברג ב-6 באוקטובר 1986.
פלדה אמיתית

| --- | --- |

 בימוי:  שון לוי
 הופק בידי:  שון לוי דון מרפי
 תסריט:  דן גילרוי   ג'רמי לבן
 עריכה:  דין צימרמן 
 שחקנים ראשיים:  יו ג'קמן   דקוטה גויו   אוונג'לין לילי   אנתוני מאקי   קווין דורנד   קרל יון
 מוזיקה:  דני אלפמן
 צילום:  מאורו פיורה
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ImageMovers, סרטי טאצ'סטון, Reliance Entertainment, דרימוורקס, 21 Laps Entertainment 
 חברה מפיצה:  Touchstone Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוקטובר 2011
 משך הקרנה:  127 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, מכה, סרט דרמה, סרט פעולה, סרט אגרוף 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, טקסס, דטרויט 
 תקציב:  110 מיליון דולר
 הכנסות:  299,268,508 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   realsteel
 דף הסרט ב־IMDb
 
פלדה אמיתית (באנגלית: Real Steel) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגה קולנועית של דרמה ומדע בדיוני, בבימויו של שון לוי ובכיכובם של יו ג'קמן, דקוטה גויו ואוונג'לין לילי בהפקת DreamWorks Pictures. הסרט יצא לאקרנים בהפצת Touchstone Pictures ב-6 באוקטובר 2011 באוסטרליה ובארצות הברית למחרת ותוך זמן קצר הפך לשובר קופות, כשהרוויח כ-300 מיליון דולר. הסרט קיבל ביקורות מעורבות על העלילה הצפויה אך עבודת האפקטים המיוחדים זכתה לשבחים. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-84.
הסרט מבוסס על סיפור קצר בשם "פלדה" מאת ריצ'רד מתיסון, שפורסם במאי 1956 במגזין הפנטזיה ומדע בדיוני ועוסק בקרבות רובוטים. הסיפור הקצר עובד בעבר לפרק באזור הדמדומים מ-1963. הפקתו החלה ביוני 2010 והצילומים נערכו במישיגן, כשדגמי הרובוטים נבנו במיוחד עבור הסרט.
צוות השחקנים הראשי

יו ג'קמן - צ'ארלי קנטון, מתאגרף לשעבר, אשר משתתף כמפעיל בקרבות רובוטים למחייתו
דקוטה גויו - מקס קנטון, בנו של צ'ארלי מחברתו לשעבר
אוונג'לין לילי - ביילי טאלט, מנהלת מכון כושר לרובוטים וידידה של צ'ארלי
אנתוני מאקי - פין, חבר של צ'ארלי
אולגה פונדה - פארה למקובה
קרל יון - טאק משידו, מעצב הרובוט "זאוס", האלוף העולמי בקרבות רובוטים
קווין דורנד - ריקי, מהמר ומנהל זירת אגרוף לקרבות רובוטים
הופ דייוויס - דברה, דודתו של מקס מצד אימו התובעת משמורת עליו
ג'יימס רבורן - מרווין, בעלה של דברה
גרגורי סימס - ביל פאנר
ביקורות

אתר Rotten Tomatoes העניק לסרט סיווג "טרי", עם 60% ביקורות חיוביות מתוך 233 ביקורות שנבדקו. באתר שקלול הביקורות Metacritic, קיבל הסרט ציון 56 מתוך 100 על בסיס 34 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
מבקרי סרטים ישראלים שיבחו את הסרט כחיבור מוצלח של ז'אנרים קולנועיים שונים וציינו לטובה את האפקטים הוויזואליים. עם זאת, המבקרים הסכימו כי הסרט לוקה בחוסר מקוריות.
יאיר הוכנר מאתר "סרט" הכתיר את "פלדה אמיתית" בתור "הסרט הטוב ביותר ששון לוי ביים עד כה". הוא כתב כי הסרט "מצליח לשלב שלושה ז'אנרים קולנועים שאינם קשורים אחד לשני בדרך כלל" ומביא לתוצאה "סוחטת דמעות".
ארז דבורה מאתר ynet קבע כי "גם אם זה לא סרט גדול, זהו בידור משפחתי מוצלח המוכיח שחוסר מקוריות אינו מבטל את הצורך בכישרון". הוא שיבח את הסרט מבחינה ויזואלית וכתב כי "העיצוב של זירות הלחימה, מאלו המקבילות למופעי רודיאו עממיים, ועד זירות האגרוף הנוצצות בנוסח לאס וגאס, מהווה גרסה אלטרנטיבית למנעד הרחב של הספורט האמריקאי".
דורון פישלר מאתר עין הדג פתח בביקורת על חוסר המקוריות של הסרט: "אם אתם אוהבים להיות מופתעים, אם אתם רוצים מקוריות, אם מהלכים עלילתיים שעוד לא ראיתם הם הסיבה שאתם הולכים לקולנוע וקלישאות גורמות לכם עיוותים בטחול, אל תלכו ל"פלדה אמיתית"." עם זאת כתב כי הסרט מהנה, וציין לטובה את השחקן הראשי יו ג'קמן, אשר "משקיע את אותה האנרגיה בסרט שהוא היה משקיע בסרט עם פוטנציאל אוסקרי, ותמיד כיף לראות אותו".
ביקורות > פרסים ומועמדויות

מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר - אריק נאש, ג'ון רוזנגרנט, דני גורדון טיילור, סוון גילברג
מועמד לפרס סאטורן להופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר - דקוטה גויו
פרס בחירת הקהל לכוכב האקשן האהוב - יו ג'קמן
פרס האמן הצעיר להופעה הטובה ביותר בסרט באורך מלא - שחקן צעיר בתפקיד הראשי - דקוטה גויו
סרט המשך אפשרי

באוגוסט 2021, שון לוי הביע את רצונו להפיק סרט המשך עם יו ג'קמן וראיין ריינולדס.
הערות שוליים

↑  ynet, שוברי קופות:"פלדה אמיתית" ממשיך להכות, באתר ynet, 16 באוקטובר 2011
↑  יאיר הוכנר, ‏יאיר הוכנר על "פלדה אמיתית" - "מפתיע לטובה", באתר "סרט"
↑  ארז דבורה, "פלדה אמיתית": האגרוף מברזל, הלב מזהב, באתר ynet, 17 באוקטובר 2011
↑  "פלדה אמיתית", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג", 10 באוקטובר 2011
↑  "Real Steel Director Determined To Reunite Ryan Reynolds & Hugh Jackman For Sequel". 8 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
הבמאי שון לוי ויו ג'קמן על הסט, יולי 2010
ויליאם טרנר דנאט

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1853 המפסטד, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במרץ 1929 (בגיל 75) מונטה קרלו, מונקו 
 
ויליאם טרנר דנאט (באנגלית: William Turner Dannat‏;  9 ביולי 1853 – 12 במרץ 1929) היה אמן אמריקאי, הידוע במיוחד בציור נושאים ספרדיים.
ביוגרפיה

ויליאם טרנר דנאט נולד בשנת 1853 בהמפסטד, ניו יורק הצעיר מבין שני בנים שגידלו ויליאם ה' וסוזן (לבית ג'ונס) דנאט. אביו היה סוחר עצים מצליח, שהקים יחד עם צ'ארלס א' פל את חברת דנאט ופל. מאוחר יותר אחיו הבכור של ויליאם, דייוויד, היה יורש את אביהם כשותף בעסק.
כשהיה דנאט היה בסביבות גיל שתים עשרה הוריו החליטו לשלוח אותו לגרמניה כדי להמשיך בהשכלתו. מאוחר יותר הוא למד אדריכלות בהנובר ושטוטגרט לפני שבחר במקום אלה להיות אמן. דנאט השתתף בשיעורי אמנות באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן ומאוחר יותר בפריז. דנאט הפך לצייר מוכשר ודמות מכובדת וצייר פורטרטים. הוא משך מוקדם תשומת לב עם רישומים ותמונות שנעשו בספרד. קומפוזיציה גדולה, ה"קוואטור אספנול", שהוצגה במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק, הייתה אחת ההצלחות של בשנת 1884. בהמשך התיישב דנאט בפריז, שם לימד באקדמיה ז'וליאן.
אף על פי שזמן מה שמו הוזכר לצד ציירים אמריקאים גדולים אחרים כמו סרג'נט ויסלר, הפופולריות של דנאט הייתה יותר באירופה מאשר במולדתו. כשהתקרב לגיל העמידה, האמן שהיה יציב מבחינה כלכלית, החל להקדיש יותר ויותר מזמנו לעניינים אחרים: סיף, אגרוף ומאוחר יותר מרוצי מכוניות. במשך כמעט עשרים שנה דנאט חדל מהציור וכשהתחדש בסביבות 1913 אומנותו אימצה סגנון סוריאליסטי יותר עם נופי פנטזיה ונושאים מוזרים. במהלך ההפסקה שלו מהציור, בילה דנאט חלק ניכר מזמנו בסיורים אירופה בחקר הטכניקות של הציירים הגדולים, בעודו פעיל במעגלים אמנותיים בפריז, שם שימש עונה אחת כנשיא אגודת הציירים האמריקאיים.
ויליאם טרנר דנאט נפטר בשנת 1929, בן 75, במונטה קרלו.
הערות שוליים

↑  The New York Times November 2, 1889
↑  The National Cyclopaedia of American Biography, Volume 12 1904
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Dannat, William T.". Encyclopædia Britannica. 7 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 809–810.
↑  The New York Times April 5, 1929
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14885321r (data)  GND: 1078266131  ISNI: 0000 0000 7780 2918  KulturNav: 4265ea45-28fa-462b-a925-77dd71085333  RKD: 19996  SNAC: w6tq6tfj  SUDOC: 180802364  ULAN: 500005131  VIAF: 95712108   WorldCat (עם VIAF): 95712108
Bully (משחק וידאו)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  אמריקה הצפונית – 17 באוקטובר 2006 אירופה – 25 באוקטובר 2006 אוסטרליה – 27 באוקטובר 2006 יפן – 24 ביולי 2008
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  Rockstar Vancouver
 הוצאה לאור:  Rockstar Games 
 ארץ מקור:  קנדה
 שפות:  אנגלית, יפנית, ספרדית, פולנית, איטלקית, צרפתית, גרמנית, רוסית 
 הפצה:  Rockstar Games
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  RenderWare
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Wii, iOS, Nvidia Shield, Shield Tablet, אנדרואיד, שילד פורטבל, Xbox 360, פלייסטיישן 2, Microsoft Windows, Microsoft Windows, Wii, פלייסטיישן 2, Xbox 360, פלייסטיישן 4 
 דרישות מערכת
 בקרים:  מקלדת ועכבר, בקר משחק
 
 אתר רשמי
 
Bully הוא משחק גוף שלישי (Third-person/TP) שנוצר על ידי Rockstar Games ויצא לאור ב-17 באוקטובר 2006. ב-4 במרץ 2008 המשחק שוחרר מחדש עם גרפיקה משופרת, תכונות חדשות ודמויות חדשות בשם "Bully: Scholarship Edition" (בעברית – בריון: גרסת המלגות), ל-Wii ול-Xbox 360, ולמחשב ב-24 באוקטובר 2008. בשנת 2016 (לכבוד עשור לצאת המשחק המקורי),  יצאה גרסה  לטלפון הנייד בשם  "Bully Anniversary Edition".
משחקיות

Bully הוא משחק פעולה והרפתקאות ועולם פתוח שמתרחש בבית ספר. השחקן שולט על נער מתבגר כבן 15 בשם ג'יימס ("ג'ימי") האופקינס, תלמיד קשה עם רקע סוער. המשחק מתחיל כשג'ימי מגיע לאקדמיית בולוורת', פנימייה דמיונית בניו אינגלנד. השחקן חופשי להסתובב בבת הספר ובעיר (בסוף חלקו הראשון של המשחק), ולהשלים משימות. במשחק השחקן יכול לשחק במשחקים שמבוססים על משחקים אמיתיים. חלקם כדי להרוויח כסף, וחלקם כדי להשיג שיפורים ביכולותיו של ג'ימי.
כיתות הבי"ס, נעשות גם הן בצורה של משחקים עם 5 רמות. לדוגמה, בשיעור אנגלית צריך להרכיב כמה שיותר מילים מקבוצת אותיות, והקושי הולך וגובר ככל שעולים ברמה. וכשג'ימי משלים רמה הוא לומד להתנצל בפני בריונים, להשתמש בקללות טובות יותר, להתנצל בפני מורים ובפני המשטרה.
במשחק, ג'ימי יכול להשתמש במספר סוגים של כלי נשק כמו: רוגטקה, שקית גולות, נפצים, פצצת סירחון ומאוחר יותר במשחק, במשגר רקטות, אבקת גירוד, ותותח תפודים. הוא גם יכול להשתמש בהמשך המשחק בכלי-רכב, כמו: אופניים, קטנוע, סקייטבורד ומכסחת דשא, אבל בבית הספר אסור לגלוש בסקייטבורד ובקטנוע. באופן כללי קיים חוק שאוסר על נסיעה בקטנוע ללא קסדה; דבר שיגרום למשטרה והמורים לירדפו אחרי ג'ימי.
בהמשך המשחק, כשהעיר נפתחת, ג'ימי יכול להתחיל לעשות קעקועים באזור הקרוואנים בעיר. סמל חנות הקעקועים הוא קרוואן סגול. ג'ימי יכול גם לקנות בגדים חדשים וללכת למספרה, אבל צריך לזכור שבבית הספר צריך ללבוש את תלבושת בית הספר, ולא בגדים מהעיר.
כשג'ימי הופך יותר ויותר פופולרי, הוא יכול להיות בן זוג של בנות יותר פופולריות.