זאבת
תת הקבוצות העיקריות של מחלת הזאבת

מחלת הזאבת נחלקת לחמש תת-קבוצות, הנחלקות לשתי תת-קבוצות בעלות ביטויים עוריים, ולשלוש תת-קבוצות בעלות ביטויים רב-מערכתיים.
Systemic Lupus – המחלה הקלאסית
Drug-induced Lupus - זאבת שמקורה בתרופות. בדרך כלל זו צורה קלה של זאבת, מכיוון שאין בה פגיעה בכליות או במערכת העצבים המרכזית, על פי רוב. יחד עם זאת, היעדר טיפול עלול להוביל להחמרת התסמינים ולמוות. התסמינים עשויים לכלול דלקת מפרקים; Serositis; דלקת בקרומים הנסיוביים, ובכללם קרומי הלב (כיס הלב, pericardium), צדר (pleura) וצפק (peritoneum); או נגעים עוריים. בבדיקות דם של הלוקים במחלה ניכרת ירידה במספרם של כל סוגי התאים בדם (Pancytopenia). ב-95% מהמקרים, יימצאו נוגדנים נגד היסטונים (Anti-histones antibodies), אך לרוב לא יימצאו נוגדני dsDNA ולא נוגדני Sm שאופייניים לצורה הסיסטמית. רמות מרכיבי מערכת החיסון המשלימה נורמליות. לרוב, עם הפסקת מתן התרופה ונטילת סטרואידים, המחלה תחלוף בתוך 4–6 שבועות. התרופות הקלאסיות שעלולות לגרום למחלה הן הידרלזין, פניטואין, איזוניאזיד, ופרוקאינאמיד. בנוסף, היא עשויה להתעורר בתגובה לתרופות נוספות, וביניהן קינידין (כינידין), מינוציקלין, ריפאבוטין, גריספולבין, ווריקונזול, חומצה ולפרואית (דפלפט), אתוסוקסימיד (זרונטין), קרבמזפין (טגרטול), לופרוליד, מתילדופה (אלדומין), קפטופריל (קפוטן), פניצילאמין, סולפסלזין (סלזופירין), כלורפרומזין (טרוקטיל, לרגקטיל), סימבסטטין (סימוביל, סימבקור), אטורבסטטין (ליפיטור, ליטורבה), ג'מפיברוזיל, IL-2, אינטרפרון (אלפא, ביתא וגמא), TNF-אלפא (אטנרצפט - אנברל, אינפליקסימב - רמיקייד, ריטוקסימב - מבטרה), טיוטרופיום ברומיד (ארובנט), דוסטקסל (טאקסוטר), פקליטקסל (טקסול), קבזיטקסל (ג'בטנה), ג'מציטבין (ג'מזר), וטימולול לעיניים. תרופות אשר נחשדות כגורמות למחלה, הן אצבוטולול, אמיודרון, אטנולול, בופרופיון, צפפים, דילטיאזם, דוקסורוביצין, דוקסיציקלין, אזומפרזול, פלואורו-אורציל, גליבוריד, מלח זהב, אימיקוימוד, למוטריגין, לנסופרזול, ליתיום, מפניטואין, מתימזול, ניטרופורנטואין, אומפרזול, גלולות למניעת הריון, פרופיל-תיו-אורציל, פרקטולול, רזרפין, ריפמפין, ריפמיצין, טטראציקלין, טיקלופידין וטרימתדיון.
Neonatal Lupus - מחלה של נשים חולות זאבת שנמצאות בהריון. המחלה נוצרת בעקבות מעבר של נוגדנים מסוג anti-Ro שמקורם באם דרך השליה אל העובר. השפעת הנוגדנים על העובר כוללת תופעות עוריות, פגיעה בתפקודי כבד, אנמיה, ירידה במספר הטסיות (טרומבוציטופניה) ובמקרים קשים הפרעות הולכה לבביות (ובהן דרגות שונות של AV block).
Discoid Lupus (מכונה גם Chronic cutaneous LE) - צורה קלה של זאבת, עד לכדי כך שרק כ-10% מהחולים בה עומדים בקריטריונים לאיבחון לופוס שהגדירה האגודה האמריקאית לראומטיזם (American Rheumatism Association) . מחלה זו מתאפיינת בנגעים אדומים מסוג חטטיות (Papules; נגעים עגולים, קטנים ומורמים) ופלאקים (Plaques; התמזגות של נגעים קטנים לכתם גדול יותר), ששוליהם מורמים לעיתים. נגעים אלו מכוסים בשכבה עבה בעלת מראה קשקשי לבן, שתחתיה גבשושיות קטנות בפתחיהם של זקיקי השיער. אם הנגעים לא חולפים במשך זמן רב, תתפתח במרכזם צלקת וגוונם יחוויר. הנגעים קבועים, מופיעים לרוב על פני הפנים, האוזניים והקרקפת, ונוטים להתפשט באיטיות במשך שנים. מרכיב מרכזי בטיפול הוא הימנעות מחשיפה לאור, ושימוש במשחות גלוקוקורטיקואיד. במקרים קשים יינתנו גם הידרוקסיכלורוקווין (Hydroxychloroquine - פלאקווניל, או תרופות אחרות מקבוצת האנטי מלריה).
(Subacute Cutaneous Lupus Erythematosus (SCLE - צורה קלה של זאבת, שפגיעתה במערכת העצבים המרכזית או בכליות נמוכה עד נעדרת. המאפיין העיקרי של SCLE הוא פריחה אדומה מפושטת מסוג קַשׁרִירי-קשקשי (Papulosquamous; פריחה המורכבת מנגעים קטנים ועגולים, המורמים רק במעט מעל פני העור). ב-SCLE הנגעים הקטנים נוטים פחות להצטלקות (לעומת discoid LE), אלא נוטים להתמזג לכתמים גדולים יותר (המכונים "פלאקים", Plaques - לוחיות) שמראם דמוי רשת. הפריחה מופיעה על פני- הגב, החזה, הכתפיים, פני השטח החיצוניים (extensor surfaces) של האמות, וגב כף היד. על פי רוב, הנגעים אינם מופיעים על הפנים, בצד הפנימי של האמות (flexor surfaces) או מתחת למותניים. מרכיב מרכזי בטיפול הוא הימנעות מחשיפה לאור (הן מ-UVA והן מ-UVB). הטיפול התרופתי השכיח הוא בהידרוקסיכלורוקווין, וסטרואידים במקרים קשים. לא ניתן לטפל במחלה באמצעות טיפול מקומי.