היסטוריה של המיסיון הנוצרי
התקופה השלישית - עד 1950 > המיסיון הפרוטסטנטי 1500 - 1950 > פעילות המיסיון הפרוטסטנטי

מספר ארגוני המיסיון הפרוטסטנטי גדל בהתמדה, והגיע ליותר מ-200 עד מלחמת העולם הראשונה. להלן פירוט אזורי פעילות עיקריים:
סין - רוברט מוריסון היה המיסיונר הפרוטסטנטי הראשון שהגיע לסין (1807). הוא נשלח מ"חברת המיסיון של לונדון". בתקופה זו אסרו השלטונות הסיניים על הדפסת ספרות נוצרית בסין, ולכן הקים מוריסון בית דפוס במלזיה והדפיס בו בין השאר את תרגום התנ"ך לסינית ומילון לשפה הסינית, שניהם פרי עבודתו. סין נפתחה לכניסת מיסיונרים לאחר שהסינים נאלצו לחתום על חוזי כניעה כתוצאה מתבוסתם הצבאית בקרבות עם בריטניה וצרפת במלחמות האופיום. החוזה שנחתם בעקבות המלחמה הראשונה (1839 – 1842) פתח חמישה נמלים בפני מסחר בריטי. החוזה שחתם בעקבות המלחמה השנייה (1856 – 1860) הרחיב את המסחר והבטיח זכויות אזרח מלאות לנוצרים בסין ואת הזכות להטיף להמרת דת.
קוריאה – ראשוני הנוצרים בקוריאה היו קוריאנים שהוטבלו כקתולים בסין וחזרו למולדתם ב-1784, אך הם הסתירו עובדה זו בשל חוק שאסר נצרות בקוריאה. קבוצה של מיסיונרים אמריקנים פרסביטריאנים ומתודיסטים נכנסה לקוריאה ב-1884 וזכתה להצלחה לא מבוטלת. בניגוד לארצות אחרות באסיה לא הגיעה הנצרות לקוריאה כחלק מהאימפריאליזם המערבי, להפך, הקוריאנים ראו באמונה זו חיזוק ללאומנות הקוריאנית מול הכובש היפני מ-1910 ועד 1945. בתוך פחות ממאה שנים היו שליש מתושבי קוריאה נוצרים, ואחוז הנוצרים מתוך האוכלוסייה ממשיך לגדול גם כיום – מצב ייחודי בין מדינות אסיה.
הודו – ויליאם קארי, שהחוברת המטיפה למיסיון שהוציא לאור נחשבת כאבן דרך חשובה בתולדות המיסיון הפרוטסטנטי, עבר בסוף המאה ה-18 להתגורר בהודו, תחילה בכלכותה ואחר כך בסֶרַאמְפּוֹר הסמוכה. קארי והמיסיונרים ויליאם וארד וג'ושוע מרשמן, שלימים יכונו "שלישית סראמפור", פעלו על פי ההנחה שהדרך הנכונה לנצר את הודו היא הכשרת כמרים ילידים. גישתם הבסיסית כללה תרגום כתבי הקודש, ייסוד קולג' לחינוך כמרים הודיים, הדפסת ספרות נוצרית, קידום רפורמות חברתיות, וגיוס מיסיונרים עבור אזורים חדשים החל ברגע שהושלם תרגומם של כתבי הקודש לשפת האזור החדש.
אינדונזיה - כמרים הולנדים יסדו כנסיות באינדונזיה במאה ה-17. פעילות המיסיונר לודוויג נוממזן מהאגודה הגרמנית "חברה מיסיונרית של אזור הריין (Rheinische Missionsgesellschaft) מ-1862 במשך מעל ל-50 שנה בקרב עם הבטק שבצפון סומטרה הניחה את היסודות לכנסייה הגדולה ביותר באינדונזיה (Huria Kristen Batak Protestan - כשלושה מיליון מאמינים כיום). כנסיות חזקות נוספות התפתחו באזורים שונים של אינדונזיה המוסלמית ברובה.
האוקיינוס השקט – מתאפיין בפיזור אוכלוסייה דליל על פני שטח נרחב בין אלפי איים קטנים של שלוש קבוצות עמים עיקריות: הפולינזים המלנזים והמיקרונזים. מיסיונרים הגיעו לאיים אלה לאחר התגליות הגדולות של ג'יימס קוק וכיום דתם של כל עמים אלה היא נוצרית. התושבים בשטחים שתחת שלטון צרפתי הם קתולים וכל השאר פרוטסטנטים.
המזרח התיכון פעילות המיסיון הפרוטסטנטי במזרח התיכון התאפיינה בהקמת מוסדות רווחה: בתי ספר, בתי חולים וקולג'ים. חלק מהפעילות הופנה ישירות כלפי המיעוט היהודי בארץ ישראל. באזור זה נחלו מאמצי המיסיון הפרוטסטנטי הצלחה מועטה, מעט מאוד מוסלמים התנצרו, ולמעשה עסקו ועוסקים הגופים המיסיונרים בעיקר בפעילות הומניטרית כדוגמת העזרה לנפגעי מלחמת העולם הראשונה ולקורבנות הארמנים של רצח העם הארמני והגירוש הטורקי ופחות בהמרת דת. ארגוני המיסיון הפרוטסטנטיים התאגדו בשנת 1962 ל"מועצת הכנסיות של המזרח הקרוב" (Near East Council of Churches)
אפריקה - מיסיונרים פרוטסטנטיים פעלו במרבית המושבות הקולוניאליות שבמערב ובמרכז אפריקה במאה ה-19, אך בחלקים מסוימים במזרח אפריקה החל המיסיון הפרוטסטנטי לפעול רק במאה ה-20. כשמדינות אפריקה קיבלו את עצמאותן (הראשונה הייתה גאנה ב-1957) חלו בהן תמורות חברתיות משמעותיות ותהליכי עיור מואצים. זעזועים אלו היוו קרקע פורייה להפצת הדת הנוצרית, וב-1980 היו יותר ממחצית התושבים מדרום לסהרה נוצרים. הוקמו כנסיות שחורות עצמאיות רבות וחלקן הצטרפו למועצת הכנסיות העולמית.
אמריקה הלטינית – מיסיונרים פרוטסטנטיים פעלו באמריקה הלטינית (הקתולית) החל מהמאה ה-19. ההצלחה הייתה קטנה והתרכזה במדינות מרכז אמריקה. הכנסיות שהקימו המיסיונרים הפרוטסטנטים נותרו קטנות, למעט הצלחה חלקית של הפנטקוסטליזם (תנועה פרוטסטנטית בעלת סממנים מיסטיים) בעיקר בברזיל, בצ'ילה ובמקסיקו.