stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שליו יפני
בית גידול, קינון ורבייה

השליו היפני חי על הקרקע בכרי דשא, שדות עשב או אורז ועל גדות נהרות. השליו היפני ניזון מסוגים שונים של זרעי דשא, כולל דוחן אדום, ודוחן לבן. התפריט שלהם מורכב ממזון עתיר חלבון ועל כן בנוסף לזרעים הם אוכלים תולעים קטנות וזחלי חרקים. בקיץ, השליו היפני מוסיף לתפריטו מגוון של חרקים וחסרי חוליות קטנים. השליו היפני (ובמיוחד הנקבות) אוכל חצץ, המסייע לטחינת המזון בזפק ולתוספת סידן לקליפת הביצים. עונת הקינון משתנה ממקום למקום, ברוסיה העונה מתחילה לקראת סוף אפריל ומסתיימת בתחילת אוגוסט וביפן מתחילה העונה בסוף מאי ומסתיימת באוגוסט. לעיתים נדירות ניתן לראות קינים עם ביצים אף בספטמבר. הנקבה מטילה בקצב של אחת ליום, 5-9 ביצים במשקל כ- 7.6 גרם, בתוך קפל קרקע, או מתחת לשיח נמוך. האפרוחים בוקעים לאחר 19-21 יום. הזכר אינו מסייע בדגירה או בגידול האפרוחים, אך ניצב במרחק מה מהקן כדי לשמור על הצאצאים. האפרוחים מגיעים לגיל פוריות, לאחר 52 יום.
השליו היפני כמעט שאינו דוגר כלל בתנאי שבי, למעט מקרים נדרים, ותהליך ההדגרה נעשה במדגרות. זמן ההדגרה במדגרות מתקצר ל 13-16 יום.
תקשורת

מחקרים שנעשו אודות תקשורת בין פרטים של שליו יפני, מצביעים על כך כי לזכר ישנם 7 שילובים שונים של קולות ולנקבה 3, באמצעותם הם מתקשרים זה עם זה. השימושים בקולות הם לצורך הזדווגות, חיזור, אזהרה והאכלה. השינויים בין השילובים השונים, הם בעומק הקול, במספר הקריאות ובמהירות הרצף בה הם מושמעים.
בשר וביצי שליו

השליו היפני בוית, והוא משמש כאמצעי ייצור לבשר וביצים. בשר השליו והביצים שלו נחשבים למעדן. ביצי השליו נמכרות כביצים טריות, או כביצים קשות מבושלות ומשומרות בחומץ. לבשר משתמשים בזכרים, אשר מגיעים לגודלם המרבי בגיל 60 יום. לצורך גידול השליו בשבי, נחוץ כלוב לא גדול, ובו מספר שיחים. יש צורך להפריד בין זכרים לנקבות כדי למנוע מריבות. לשם הפריה די בזכר אחד, בכלוב הנקבות.
ראו גם

שליו
שליו נודד
הערות שוליים

↑  שליו יפני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531533605171  GND: 4162708-8  NDL: 00574102  NKC: ph121299 
לביבת תפוחי אדמה עם ביצי שליו
היינריך, רוזן וירטמברג

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1448 שטוטגרט, דוכסות וירטמברג 
 פטירה:  15 באפריל 1519 (בגיל 70) Hohenurach Castle, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  שטיפסטקירכה 
 בן או בת זוג:  אווה מזאלם (21 ביולי 1488–?) Elisabeth, Gräfin von Zweibrücken-Bitsch (1485–?) 
 
היינריך, רוזן וירטמברג (בגרמנית: Heinrich von Württemberg;‏ 7 בספטמבר 1448 – 15 באפריל 1519) היה מ-1473 עד 1482, רוזן מונבליאר.
ביוגרפיה

היינריך היה בנו השני של אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט, מנישואיו השניים לאליזבת מבוואריה-לנדסהוט. כבן שני, יועד היינריך לקריירה בכמורה. בשנת 1464 הוא הפך לפרבוסט באייכשטט. הכוונה הייתה שהוא יחליף את אדולף השני מנסאו בתור הארכיבישוף של מיינץ.
לשם כך, הוא מונה ליורשו של אדולף ב-1465. תוכנית זו הוקמה על ידי הבוחר החזק אלברכט השלישי אכילס מברנדנבורג, שחיתן את בתו אליזבת עם אחיו של היינריך אברהרד השני. מהלך זה היה אמור לקשר את הארכיבישופות של מיינץ בחוזקה למרקיזות ברנדנבורג ולמפלגה הקיסרית, שהוביל אלברכט אכילס, ואליה השתייך גם אביו של היינריך, אולריך החמישי.
הארכיבישוף של מיינץ היה אחד משבעת האלקטורים ולפיכך היה לו השפעה ניכרת על המדיניות באימפריה הרומית הקדושה. התוכנית כוונה נגד בית ויטלסבאך, ובפרט נגד פרידריך הראשון, שהשפיל את אולריך החמישי בקרב סקנהיים ב-1462. הארכיבישוף של מיינץ, לעומת זאת, לא הסכים עם התוכנית וסירב למלא את התפקיד המיועד.
זה הוביל למה שנקרא "פיוד קואדיוטור" מ-1465 עד 1467. בשנת 1466, הכריז הרוזן יוהאן מוורטהיים על סכסוך נגד היינריך. הסכסוך הזה התדרדר לסכסוך בין הנסיכים הגדולים של האימפריה וכמעט למלחמת אזרחים. בסופו של דבר, הנסיך הבוחר מפפאלץ ניצח בסכסוך ברמה הדיפלומטית והיינריך ושאר חברי בית וירטמברג נותרו בידיים ריקות. היינריך קיבל פיצויים עם מחוז בישופסהיים, שאותו החזיר לנסיכות הבוחר ממיינץ ב-1470.
הסכם אוראך משנת 1473 העניק להיינריך את מחוז מונבליאר ואת יתר רכוש וירטמברג בגדה השמאלית של הריין. במהלך מחלוקת בין הדוכס שארל הנועז מבורגונדי לבין הקיסר פרידריך השלישי, לקח שארל את היינריך בשבי ב-1474. השבי נמשך עד 1477 והיינריך קיבל יחס רע מאוד, כולל לכאורה הוצאה להורג מדומה. לאחר מות אביו בשנת 1480, היינריך תבע חלק מהירושה, במיוחד וירטמברג-שטוטגרט. הוא לא הצליח, ובחוזה רייכנווייר משנת 1482, הוא העניק את מחוז מונטבליאר לאחיו, אברהרד השני.
בשנת 1490, בן דודו אברהרד הראשון עצר את היינריך בשטוטגרט, בטענה של מחלת נפש לכאורה. בשנת 1492 מינה הקיסר פרידריך השלישי את אברהרד הראשון לאפוטרופוס החוקי של היינריך. עד מותו ב-1519 הוחזקו היינרי ואשתו אווה בשבי בטירת הוהנוראך, אם כי הם הורשו מדי פעם לבקר בשטוטגרט.
משפחתו

היינריך התחתן ב-1485 עם הרוזנת אליזבת מצווייבריקן-ביטש. אליזבת מתה ב-17 בפברואר 1487, ימים ספורים לאחר שילדה את בנה, איטל היינריך, ב-8 בפברואר 1487. עם אישורו בשנת 1493, שונה שמו של איטל היינריך לאולריך ולאחר מכן הוא הפך לדוכס השלישי מווירטמברג.
היינריך התחתן שוב ב-21 ביולי 1488 עם הרוזנת אווה מזאלם; נולדו להם שני ילדים:
מריה (1496–1541), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג
גאורג הראשון, רוזן וירטמברג-ממפלגארד (1498–1558)
היינריך היה אפוא המייסד של הענף הוותיק של וירטמברג-ממפלגארד.
הדגל האדום

ערך זה עוסק בסמל הסוציאליזם והקומוניזם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דגלים אדומים מונפים מול המוזיאון הלאומי של סין
הדגל האדום הוא דגל מהפכני, בעיקר כאשר מדובר במהפכות על רקע סוציאליסטי. דגל זה הוא אדום בלא צבעים נוספים עליו - והוא מזוהה בתודעה הציבורית בעיקר עם הקומוניזם.
היסטוריה

החל מהמאה ה-14 נהגו ספינות נורמניות להניף דגלים אדומים כדי לסמל שהם לא ייקחו שבויים. במאה ה-17 החלו ספינות שודדי ים להניף דגלים אלה (הנוהג היה להניף את דגל הגולגולות כדי להפחיד את הספינות הנשדדות על מנת שייכנעו, ורק אם לא נכנעו הניפו "דגל אדום" כדי להראות שלאחר תפיסתה של הספינה השודדים לא ישאירו בחיים את השבויים).
בהמשך הפך הדגל לסמל של מוכנות לקרב - ולסמל של התנגדות. נהגו להניף אותו בטירות ובערים שבמצור על מנת לסמל שהעיר או הטירה לא תיכנע לצרים.
משמעות מהפכנית ניתנה לדגל רק במאה ה-18. בשנת 1797 בעת מרד של מלחי הצי המלכותי הבריטי על האוניה נור שאירע בפתח נהר התמזה, הניפו המורדים את הדגל האדום על מנת לסמל שלא ייכנעו. לאחר אירוע זה הפך הדגל לסמל של מרידה. במהפכה של 1848 בצרפת הניפו המורדים את הדגל האדום, שהפך מאוחר יותר (1871) לסמל הקומונה הפריזאית ובהמשך לסמל הסוציאליסטי.
בעקבות הפגנות האחד במאי ב-1886 בארצות הברית, שהסתיימו במותם של כ-60 מפגינים ו-7 שוטרים, הפכה התנועה הסוציאליסטית את הדגל האדום לסמלה הרשמי, לזכר "דם מעמד הפועלים שנשפך". ובעקבות זאת, הוזכר הדגל האדום בשירי מחאה ומהפכה רבים, כגון דגל אדום, קדימה ועל בריקדות.
לאחר מהפכת אוקטובר אומץ הדגל האדום, שעליו סמל הפטיש והמגל, כדגל ברית המועצות והתנועה הקומוניסטית.
ראו גם

הכוכב האדום
הפטיש והמגל
דגל ברית המועצות
קומוניזם
דגל הרפובליקה העממית של סין
היינריך, נסיך בוואריה

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1884 מינכן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  8 בנובמבר 1916 (בגיל 32) מחוז ארג'ש, ממלכת רומניה רומניה 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  כנסיית התאטינים 
 
היינריך, נסיך בוואריה (בגרמנית: Heinrich von Bayern;‏ 24 ביוני 1884 - 8 בנובמבר 1916) היה נסיך גרמני מבית ויטלסבאך, אשר נהרג במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

היינריך נולד ב-24 ביוני 1884 במינכן, בוואריה, לארנולף, נסיך בוואריה ולתרזה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו.
היינריך גדל במינכן, ואחד המורים הפרטיים שלו היה יוזף גבהרד הימלר, אביו של היינריך הימלר. הימלר היה מלוכני נלהב, ובעקבות לידת בנו השני, ביקש מהנסיך לאפשר לו לקרות לילד על שמו - היינריך. הנסיך הסכים, וכך גם הפך לסנדקו של היינריך הימלר. היינריך שמר על יחסים חמים עם משפחת הימלר, והם אף היו מבקרים אותו ואת אמו בקביעות בחג המולד.
בגיל 17 הצטרף היינריך לצבא בוואריה בדרגת לויטננט. בתחילה, הוא שירת ברגימנט משמר החיים הבווארי, אולם מאוחר יותר הועבר לשרת ברגימנט הפרשים הבווארי ה-1 (קרל תאודור, נסיך בוואריה).
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, לחם עם יחידתו בחזית המערבית, ואף נפצע קשה באחד הקרבות. לאחר התאוששותו, הוא חזר לחזית, וביוני 1915 הועלה לדרגת מיור. באותו הזמן, הוא פיקד על הגדוד ה-3 בקורפוס האלפיני, שהיה מוצבים בהרי האלפים הקרניים. בשלהי 1916, הגדוד הועבר לרומניה, שם לחם במעבר טורנו רושו. במהלך השנה שלאחר מכן, השתתף היינריך במתקפה הגרמנית במונטה סולה על יד הארמנשטדט באלפים הטרנסילבניים. ב-7 בנובמבר 1916 נפצע היינריך אנושות על ידי צלף, ומת מפצעיו יום לאחר מכן, ב-8 בנובמבר.
לאחר מותו ב-6 במרץ 1917, הוענק לו עיטור צלב האבירים של המסדר הצבאי של מקס יוזף, אשר התווסף לעיטור צלב הברזל, אשר הוענק לו ביוני 1916.
הערות שוליים

↑  Breitman, עמ'. 9
↑  Longerich עמ'. 15,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137034946  ISNI: 0000 0000 5573 3632  VcBA: 495/58832  VIAF: 81281324   WorldCat (עם VIAF): 81281324
הדגל הבודהיסטי

הדגל הבודהיסטי
הדגל הבודהיסטי מונף בבייג'ינג.
הדגל הבודהיסטי הוא דגל שעוצב בסוף המאה ה-19 כדי לסמל את הבודהיזם ואת האוניברסליות שהבודהיזם מיצג. משתמשים בו בודהיסטים ברחבי העולם וכן אחוות הבודהיסטים העולמית.
הדגל מורכב מחמישה פסים אנכיים בצבעי ההילה שנבעה מבודהה בעת ההארה כדלהלן (משמאל לימין):
מימין לחמשת הפסים האנכיים מופיעים חמישה פסים מאוזנים קצרים יותר באותם צבעים.
גרסאות ודגלים בודהיסטים נוספים

דגל בודהיסטי טיבטי
דגל בודהיסטי בורמזי
דגל בודהיסטי נפאלי
דגל בודהיסטי יפני
גרסה נפוצה של הדגל שעליה גלגל הדהרמה
דגל צלב קרס בודהיסטי קוריאני
ראו גם

הדגל הנוצרי
דגל תפילה טיבטי
דגל הדרוזים
שלמה דיקמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 בפברואר 1917 ורשה, ממלכת פולין 
 פטירה:  17 במרץ 1965 (בגיל 48) ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  אוניברסיטת ורשה 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1965)  פרס טשרניחובסקי 
 
שלמה דִיקמַן (Dykman;‏ 10 בפברואר 1917 – 17 במרץ 1965) היה מתרגם עברי ישראלי  שהתחיל את פעילותו בפולין. חתן פרס ישראל לספרות ושירה לשנת תשכ"ה (1965).
ביוגרפיה

דיקמן נולד בשנת תרע"ז-1917 בוורשה בירת פולין. למד בגימנסיה העברית "חינוך", ולאחר מכן למד לימודים קלאסיים באוניברסיטת ורשה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין נמלט לבוכרה. שם הוא עסק בהוראת עברית, עד שב-1944 נאסר ונאשם בפעילות ציונית ו"קונטרה-רבולוציונרית". תחילה נידון למוות, אך גזר הדין הומתק לחמש-עשרה שנות עבודות פרך. ב-1957 חזר לוורשה, וב-1960 עלה לישראל והתיישב בירושלים.
דיקמן החל לפרסם תרגומים לעברית ומאמרי ביקורת עוד לפני מלחמת העולם. כמו כן תרגם מעברית לפולנית, וב-1939 הוציא את כל שירי ביאליק בתרגום לפולנית. דיקמן פרסם תרגומים רבים מהספרות היוונית, הרומית והלטינית הקלאסיות. מבין תרגומיו: הטרגדיות של אייסכילוס וסופוקלס, הפואמה "איניאיס" מאת ורגיליוס (שנחשבת לאפוס הלאומי הרומאי), היצירה הדידקטית ״De Rerum Natura״ (״על טבע הדברים״) מאת לוקרטיוס, ו"מטמורפוזות" מאת אובידיוס.
ב-1962 זכה דיקמן בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, ובשנת 1965 (י"ג באדר ב' ה'תשכ"ה) נפטר בירושלים. פרס ישראל הוענק לו כחודשיים לאחר מותו.
בנו היה המתרגם וחוקר הספרות עמינדב דיקמן.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית וכולל טיוטות לתרגומים, מאמרים, רשימות ביבליוגרפיות ועוד.
תרגומיו מיוונית ומלטינית

איסכילוס. שבע טרגדיות. תרגם מיוונית והוסיף מבואות, הערות ונספחים שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ה. 2 כרכים.
סופוקלס. שבע הטרגדיות. תרגם מיוונית והוסיף מבואות, הערות ונספרים שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ג. 2 כרכים.
אובידיוס. מטמורפוזות בחמשה עשר ספרים. תרגם מרומית והוסיף מבוא, הערות ומילון שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ה (1965). 2 כרכים.
פובליוס ורגיליוס מרו. אַינֶאִיס. תרגם מרומית והוסיף מבוא, הערות ומפתח שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ב (1962).
טיטוס לוקרציוס קָרוּס. על טבע היקום. תרגם מרומית והוסיף מבוא, הערות ומילון שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ב (1962).
משירת יוון ורומי. דברי תרגום מעזבונו של שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ו.
לקריאה נוספת

מאיר הלל בן-שמאי, 'דרכו של שלמה דיקמן בתירגום', מאזנים כא (תשכ"ו), 415–425.
הערות שוליים

↑  ש. שבא, בין השורות: שלמה דיקמן ו"דבר", דבר, 18 בנובמבר 1962; א. ח. אלחנני, עם חתני פרס טשרניחובסקי לתרגומים, דבר, 26 באוקטובר 1962.
↑  ארכיון שלמה דיקמן, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260755905171  PLWABN: 9810681630805606  GND: 1038558247  ISNI: 0000 0000 6695 2822  LCCN: nr2006003638  MusicBrainz: 5d4133f8-67d2-47e0-b3e8-8647b5f9b5f5  SUDOC: 175714754  VIAF: 71350711   WorldCat (עם VIAF): 71350711
שברולט קולורדו

| --- | --- |

Chevrolet Colorado, שנת 2010
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  דור שני "Chevrolet S10" (ברזיל)  "GMC Canyon" (ארצות הברית)  "Holden Colorado" (אוסטרליה)  "HSV SportsCat" (אוסטרליה)  "Isuzu D-Max"
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  2003-2012, 2014 - עד היום (ארצות הברית)  2004 - עד היום (ברזיל)  2012 - עד היום (תאילנד)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  ברזיל ברזיל  תאילנד תאילנד
 מודל קודם:  Chevrolet S-10 (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 פלטפורמה:  "GMT 355" (דור ראשון)  "GMT 31XX" (דור שני)
 אורך:  4,877-5,260 מ"מ (דור ראשון)  5,347 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,727-1,798 מ"מ (דור ראשון)  1,882 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,651-1,755 מ"מ (דור ראשון)  1,781 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,819-2,030 ק"ג (דגמי "crew-cab" דור שני)  1,778-1,995 ק"ג (דגמי "Ext Cab" דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,824-3,200 מ"מ (דור ראשון)  3,258 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון 4 צילינדרים 2.5 ליטר, 2.8 ליטר המפיק 177 כ"ס (2004-2006), 2.9 ליטר, 3.0 ליטר  5 צילינדרים, 3.5 ליטר המפיק 223 כ"ס (2004-2006), 3.7 ליטר  V8 צילינדרים, 5.3 ליטר המפיק 300 כ"ס מסוג "LS based GM small-block engine" (אנ') (2009-2012) דור שני 4 צילינדרים 2.4 ליטר, 2.5 ליטר (מנוע בנזין)  4 צילינדרים 2.4 ליטר, 2.8 ליטר (מנוע טורבו דיזל)  V6 צילינדרים, 3.6 ליטר (מנוע בנזין)
 הילוכים:  דור ראשון תמסורת ידנית- 5 מהירויות תוצרת "Aisin Seiki" (אנ') מסוג "Aisin AR transmission" (אנ')  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  תוצרת ג'נרל מוטורס מסוג "GM 4L60-E transmission" (אנ') דגם תמסורת "4L60-E" דור שני תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות מסוג "Eaton N8D"  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות תוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM 6L50 transmission" (אנ') דגם תמסורת "6L50"  תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות תוצרת "ג'נרל מוטורס" מסוג "GM 8L45 transmission" (אנ')
שברולט קולורדו (באנגלית: Chevrolet Colorado) הוא טנדר המיוצר במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר מיוצר בארצות הברית, ברזיל ותאילנד.
בארצות הברית יוצר "שברולט קולורדו בין השנים 2003–2012 (שנת דגם 2004), ומיוצר משנת 2014 ועד היום.
בתאילנד מיוצר "שברולט קולורדו" משנת 2004 ועד היום.
בברזיל מיוצר "שברולט קולורדו" משנת 2012 ועד היום.
בשנת 2015 דגם "שברולט קולורדו" עלה לשלב הגמר בתחרות מכונית השנה בצפון אמריקה בדרוג "משאית השנה" בקטגוריית משאיות.
דורות

דור ראשון (2003-2012).
דור שני (2012 ועד היום, בארצות הברית משנת הדגם 2015 ועד היום).
סוגי הנעות

4x2
4x4.
סוגי קבינות

קבינה יחידה - 2 דלתות (תצורה: "regular cab").
קבינה כפולה - 4 דלתות (2 תצורות: "crew-cab", "extended cab").
תמונות

דור ראשון
"שברולט קולורדו", שנת 2006
"שברולט קולורדו"
"שברולט קולורדו"
"שברולט קולורדו" דגם "D-Max", מנוע 3.0 ליטר TDi, הנעה 4x4
"שברולט קולורדו" דגם "D-Max" - מבט לתא הנהג
דור שני
"שברולט קולורדו", שנת 2018
"שברולט קולורדו", שנת 2015
"שברולט קולורדו"
ניידות משטרה
"שברולט קולורדו" - ניידת משטרה ב-צ'ילה
"שברולט קולורדו" - ניידת משטרה באקוודור
"שברולט קולורדו" (GMC Canyon) - ניידת משטרה
ראו גם

שברולט
הערות שוליים

↑  "שברולט קולורדו" media.gm.com/media/us/en/chevrolet/vehicles/colorado/2009
↑  "שברולט קולורדו" caranddriver.com/chevrolet/colorado
↑  שברולט קולורדו - מפרט chevrolet.com/trucks/colorado-mid-size-truck/build-and-price/features/trims
↑  שברולט קולורדו - מבחן דרכים roadtests.com/chevrolet/colorado
↑  "שברולט קולורדו" שנת 2015 autoblog.com/2013/11/20/2015-chevrolet-colorado
↑  שברולט קולורדו crew-cab kbb.com/chevrolet/colorado-crew-cab
הימלאיצטוס

| הימלאיצטוס> תקופה |
| --- | --- |
תחילת אאוקן, 53.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: אמבולוצטיים
סוג:: הימלאיצטוס
מין:: Himalayacetus subathuensis
שם מדעי
 Himalayacetus subathuensis

הימלאיצטוס (שם מדעי: Himalayacetus; משמעות השם: "לווייתן ההימלאיה", למורדותיהם נמצא) הוא סוג לווייתן קדום בן למשפחת האמבולוצטיים, אשר נמצא במדינה הימאצ'ל פרדש שבצפון הודו והיה מאבותיהם של הלווייתנאים המודרניים. למעשה הוא נחשב למאובן הלווייתן הקדום ביותר שנמצא.
לווייתן זה חי בים תטיס במשך תקופת האאוקן לפני 53.5 מיליון שנה, בדומה לקרוביו הגנדקסיה (Gandakasia) והאמבולוצטוס מפקיסטן. המאובנים שלו תוארכו בידי החוקרים ג'ינג'ריך ובייפי ב-1998 והם כללו רק ממצאי לסת תחתונה. מאובני שיניו היו בעלי חריצים קטנים שהזכירו את שיני הפקיצטוס המאוחר יותר, כך שהוא נחשב לבן משפחת הפקיצטיים. רק ב-2001 החוקרים ג'ינג'ריך ובייפי שייכו אותו למשפחתו הנוכחית.
הלווייתן הקדום דמה במראהו לאמבולוצטוס והוא שחה בקרבת חופי ים תטיס ואולי צד כמו תנין ממארב לטרף ימי או יבשתי. בניגוד ללווייתנים המודרניים הוא יכל לעלות ליבשה אך היה איטי בהרבה בשחייה במים.
הדגל האמזיע'י

הדגל האימזיע'י - יחס 2:3
הדגל האמזיע'י (בשפה הברברית: Akenyal Amaziɣ, ⴰⴾⴻⵏⵢⴰⵍ ⴰⵎⴰⵣⵉⵗ) או הדגל הברברי הוא דגל שאומץ על ידי אוכלוסיות ברבריות רבות, כולל מפגינים ופעילים תרבותיים ופוליטיים. הדגל משמש כיום על ידי פעילים וארגונים פוליטיים ותרבותיים ברברים ב-10 ממדינות אפריקה: מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, מאוריטניה, מאלי, ניז'ר, בורקינה פאסו, מצרים והאיים הקנריים.
הדגל נחנך בוואדיה (אנ'), עיירה בקביליה בצפון אלג'יריה.
תיאור

הדגל הוא טריקולור מאוזן, שצבעיו כחול (#0099CC), ירוק (#99CC33) וצהוב (#FFE513), והוא מוטען באות ⵣ (ז' בכתב תיפינע' (אנ')) אדומה.
גרסאות נוספות

הממשלה הזמנית של השבטים והתנועה להגדרה עצמית של קביליה (אנ')
דגל האישוויים (אנ')
דגל הטוארג
גרסה נוספת לדגל הקבילי
דגל רפובליקת תומוג'עֿה, הוכרזה בשנת 2007 במהלך התקוממות הטוארג
הערות שוליים

↑  Yahia ARKAT (10 בינואר 2019). "Aux origines de l'emblème amazigh" (בצרפתית). {{cite web}}:  (עזרה)
שברולט קונסטנטיה

| --- | --- |

Chevrolet Constantia
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט באמצעות General Motors South Africa (אנ')
 שנות ייצור:  1969–1978
 הרכבה:  איחוד דרום אפריקה דרום אפריקה
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית סלון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 4.1 ליטר (4,097 סמ"ק המפיק 155 כ"ס) (מנוע "שברולט" מסוג "Chevrolet 250")  V8 צילינדרים, 5.0 ליטר (5,047 סמ"ק)
 קשר:  הולדן ברוהאם (סדרה ראשונה)  "Statesman HQ" (אנ') (סדרה שנייה "AQ")  "Statesman HJ" (אנ') (סדרה שלישית "HJ")
שברולט קונסטנטיה (באנגלית: Chevrolet Constantia) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בדרום אפריקה בין השנים 1969–1978 באמצעות חברת בת של ג'נרל מוטורס General Motors South Africa (אנ').
סדרות

ב-3 סדרות הייצור: הורכבו בדגמי "שברולט קונסטנטיה" מנועי V8 צילינדרים 5.0 ליטר ו-6 צילינדרים 4.1 ליטר.
סדרות > סדרה ראשונה

יוצרה בין השנים 1969 - 1971
דגם ה"שברולט קונסטנטיה" התבסס על דגם ההולדן ברוהאם Holden Brougham") "(אנ')) תצורת 4 דלתות, סדאן אשר יוצרה באוסטרליה
בשנת 1969 יוצרו 849 יחידות
בשנת 1970 יוצרו 750 יחידות
בשנת 1971 יוצרו 800 יחידות
סדרות > סדרה שנייה "AQ"

יוצרה בין השנים 1972 - 1974
דגמי סדרת "AQ" התבססו על דגמי "Statesman HQ" (אנ') שיוצרו באוסטרליה
בשנת 1973 יוצרו 1,919 יחידות
בשנת 1974 יוצרו 1,167 יחידות
סדרות > סדרה שלישית "HJ"

יוצרה בין השנים 1975 - 1978
דגמי סדרת "HJ" התבססו על דגמי "Statesman HJ" (אנ') שיוצרו באוסטרליה
דגם 4 דלתות - סלון
דגם 4.5 דלתות - סטיישן (דלת אחורית נפתחת בחלקה התחתון לאחר הורדת חלון הרוחב האחורי לתוך החלק האחורי של הדלת)
בשנת 1976 יוצרו 1,149 יחידות
בשנת 1977 יוצרו 690 יחידות
בשנת 1978 יוצרו 173 יחידות
ראו גם

שברולט
שברולט מונטנה
הולדן ברוהאם
לקריאה נוספת

דגמי "שברולט קונסטנטיה" - תמונות
הערות שוליים

↑  שברולט בדרום אפריקה בין השנים 1962–1979 / ראו שברולט קונסטנטיה General Motors - Chevrolet in South Africa 1962 - 1979 Timeline, moby302.co.za, as archived at web.archive.org
↑  "שברולט קונסטנטיה" web.archive.org/web
↑  Chevrolet Constantia, The Observers Book of Automobiles, Sixteen Edition, 1970, page 40
↑  "שברולט קונסטנטיה" V8  v8online.co.za/Chev-Constantia/index
↑  "שברולט קונסטנטיה" סדרת "HJ" web.archive.org/web
הדגל הנוצרי

הדגל הנוצרי
הדגל הנוצרי או דגל הנוצרים הוא דגל דתי הנועד לייצג את כלל העולם הנוצרי על כל זרמיו.
שדה הדגל לבן, עם צלב לטיני אדום בתוך קנטון כחול. הגוון אדום של הצלב מסמל על פי הנצרות את הדם של ישו הנשפך עם צליבתו. הכחול מייצג את המים בהם נטבל ישו ומים קדושים בכלל, כמו גם את הנאמנות לישו. הלבן מייצג טוהרו של ישו ואת אי האלימות של ישו, כמו גם הלבן מסמל את הכניעה של המאמין לאלוהים. לממדי הדגל והקנטון אין מפרט רשמי.
רעיון הדגל הנוצרי הוצג לראשונה ביום ראשון 26 בספטמבר 1897 בקפלה ברייטון בברוקלין, ניו יורק בארצות הברית. המפקח של בית ספר של יום ראשון, צ'ארלס ג' אוברטון, נתן הרצאה מאולתרת לסטודנטים שהתאספו (הרמקול המתוכנן לא הובא לאירוע). הוא נשא נאום ובו שאל את התלמידים איך יראה הדגל של הנצרות. אוברטון חשב על הנאום המאולתר שלו שנים רבות לאחר מכן. ב-1907, הוא וראלף דיפנדר, המזכיר המתודיסטי הצעיר של התנועה המיסיונרית, תכננו והחלו לקדם את הדגל. בנוגע לסמליות הנוצריות של הדגל הנוצרי נאמר:
"השדה הוא לבן, צבע המייצג את שלום, טוהר ותמימות. הפינה העליונה היא ריבוע כחול, הצבע של השמיים הנקיים מענן, סמל של תרומה, ביתו של הנוצרי; גם סמל של אמונה וביטחון. במרכז הכחול יש צלב, הדגל והסמל הנבחר של הנצרות. הצלב אדום, אופייני לדם של ישו".
הארגון הנוצרי אוקמוני, המועצה הפדרלית של כנסיות ישו, אימץ את הדגל ב-23 בינואר 1942. על הדגל הנוצרי אין במכוון פטנט או סימן מסחרי, משום שהמעצב הקדיש את הדגל לכל העולם הנוצרי.
דגלים דתיים נוצרים נוספים

גרסה של הדגל המעוצבת עבור כנסיות מהנצרות האורתודוקסית המזרחית
דגל הוותיקן
הכנסייה היונית אורתודוקסית
הכנסייה האפיסקופלית (ארצות הברית)
הכנסייה האפוסטולית הארמנית
צבא הישע
הכנסייה האנגליקנית
הכנסייה האלבנית אורתודוקסית
ראו גם

הדגל הבודהיסטי
דגל הדרוזים
הרלדיקה כנסייתית
דגל עברי
דגל תפילה טיבטי
הימליה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  3 בדצמבר 1904
 מגלה:  צ'ארלס דילון פרין
 על שם:  Himalia 
 מקום גילוי:  מצפה הכוכבים ליק 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  0.07642 AU‏  11,432,430 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.1443
 זמן הקפה:  0.704 שנים 249.726 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  3.312 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  יחסית למישור המילקה- 29.88° יחסית לקו המשווה של צדק- 29.59°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  85 קילומטר
 ממדים:  170 ק"מ
 שטח פנים:  כ-90,800 קמ"ר
 נפח:  2,570,000 קמ"ק
 מסה:  ‎6.7×1018‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.062~ מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  0.32416 ימים
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  14.62
 מהירות מילוט:  0.1 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  124 K
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  0 פסקל
 
הימליה הוא ירח של צדק. הוא התגלה על ידי צ'ארלס דילון פרין במצפה כוכבים "ליק" בשנת 1904 ונקרא על שם הנימפה הימליה אשר ילדה לזאוס שלושה בנים.
ב־19 בדצמבר 2000 צילמה החללית קאסיני-הויגנס, בדרכה לשבתאי, תמונה בעלת רזולוציה נמוכה מאוד של הימליה, אך הירח היה רחוק מדי מכדי להראות פרטים לגבי פני השטח שלו.
הימליה קיבל את שמו הנוכחי רק ב־1975; לפני כן הוא נקרא פשוט יופיטר VI, אף שמ־1955 הוא נקרא לעיתים על שם האלה היוונית "הסטיה". הוא הגדול מקבוצת הירחים הימליה, המכילה שבעה מתוך עשרות הירחים המקיפים את צדק.
תאגיד השידור הדרום אפריקני

| --- | --- |


מטה תאגיד השידור ביוהנסבורג
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית גוף סטטוטורי שידור ציבורי
 מייסדים:  דרום אפריקה ממשלת דרום אפריקה
 תקופת הפעילות:  הקמתו: 1936 שידור טלוויזיה: 1976 – הווה
 מיקום המטה:  יוהנסבורג 
  
 www.sabc.co.za
 
משרדי התאגיד בסי פוינט, קייפטאון.
תאגיד השידור הדרום אפריקני (באנגלית: South African Broadcasting Corporation, בראשי תיבות: SABC; באפריקנס: Suid-Afrikaanse Uitsaaikorporasie, בראשי תיבות: SAUK) הוא גוף השידור הציבורי בדרום אפריקה ומפעיל 19 תחנות רדיו (AM / FM) וכן חמישה ערוצי טלוויזיה לקהל הרחב. זהו אחד הגדולים מבין החברות הממשלתיות בדרום אפריקה.
פוליטיקאים באופוזיציה ובחברה האזרחית מבקרים לעיתים קרובות את התאגיד ומאשימים אותו בכך שהוא מהווה שופר תעמולה של הקונגרס הלאומי האפריקני; במהלך תקופת האפרטהייד הואשם התאגיד כי מילא את אותו תפקיד עבור הממשלה שנשלטה על ידי המפלגה הלאומית.