stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאו הרננדס
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

ב-5 ביולי 2017 חתם הרננדס חוזה של שש שנים בריאל מדריד. הרננדס ערך את הופעתו הראשונה במדי ריאל מדריד כאשר החליף את מרקו אסנסיו בניצחון הקבוצה 0–2 מול ברצלונה, במסגרת הסופר קאפ הספרדי.
הרננדס זכה להופיע שלוש פעמים בעונות ליגת האלופות של 18–2017, בה עזר לריאל מדריד לזכות בגביע ליגת אלופות שלישי ברציפות, ושלושה עשר בתולדות המועדון.
ב-10 באוגוסט 2018 הושאל הרננדס לריאל סוסיאדד.
קריירת מועדונים > מילאן

ב-6 ביולי 2019 חתם ל-6 שנים במדי מילאן, ששילמה עליו 20 מיליון אירו. ב-25 באוקטובר 2019, ערך הרננדס את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית במדי מילאן. ב-29 בספטמבר בישל את שערו הראשון במועדון במהלך הפסד הליגה לפיורנטינה 3-1. את שערו הראשון במועדון כבש ב-5 באוקטובר במהלך ניצחון קבוצתו את גנואה במסגרת הליגה האיטלקית. ב-1 בדצמבר 2019, כבש שער ניצחון מכריע בדקה ה-88, במשחק הליגה של מילאן נגד פארמה 1-0. בעונתו הראשונה כבש שבעה שערים בכל המסגרות ונבחר לנבחרת העונה של הסרייה א'.
ב-14 בדצמבר 2020 כבש צמד בתיקו 2-2 נגד פארמה, ב-23 בדצמבר 2020 כבש שער ניצחון בתוספת הזמן נגד לאציו, ב-13 במאי 2021 כבש צמד בניצחון 0-7 על טורינו. הרננדס נבחר לנבחרת העונה של עונת 2020/2021 בסרייה א'.
ב-9 בינואר 2022 כבש צמד נגד ונציה. ב-11 בפברואר 2022 חתם על חוזה חדש במילאן עד 2026. ב-15 במאי 2022 כבש שער בניצחון 0-2 על אטאלנטה, השער נבחר לשער החודש בסרייה א' ובהמשך גם לשער העונה. בסיום העונה זכן עם מילאן באליפות ונבחר שוב לנבחרת העונה של הסרייה א'.
בעונת 2022/2023 נבחר בפעם הרביעית ברציפות לנבחרת העונה.
ב-27 בספטמבר 2024 כבש שער בניצחון 0-3 על לצ'ה והשתווה לפאולו מאלדיני כשחקן ההגנה שכבש הכי הרבה במדי מילאן בסרייה א' עם 29 שערים.
קריירה בינלאומית

הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת ב-7 בספטמבר 2021 במשחק הניצחון 0–2 על פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-7 באוקטובר הוא כבש שער בכורה מאוחר בניצחון 3–2 מול בלגיה בחצי גמר ליגת האומות, והעניק לנבחרתו כרטיס לגמר הטורניר בפעם הראשונה בתולדותיה.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
ב-14 בדצמבר 2022, כבש הרנדדס שער בניצחון 2-0 על נבחרת מרוקו במהלך שלב חצי הגמר, ובכך סייע לנבחרתו להעפיל לגמר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
חיים אישיים

אביו של תאו הרננדס, היה בלם באתלטיקו מדריד. אחיו, לוקאס הרננדס, גם הוא כדורגלן.
תארים

ריאל מדריד
הסופר קאפ הספרדי: 2017
ליגת האלופות: 2017-18
הסופר קאפ האירופי: 2017
גביע העולם למועדונים: 2017
מילאן
אליפות איטליה: 2021/2022
נבחרת צרפת
ליגת האומות: 2020/2021
הערות שוליים

↑  יש מחליף לבופון: פ.ס.ז' החתימה כישרון מצ'לסי, באתר ONE‏, 6 ביולי 2019
↑  "Gran Galà del Calcio: The winners". Football Italia. 19 במרץ 2021. נבדק ב-19 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lukaku, Ronaldo and Conte win Serie A awards for 2020-21". Football Italia. 21 במרץ 2022. נבדק ב-21 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "OFFICIAL STATEMENT: THEO HERNÁNDEZ". AC Milan. נבדק ב-15 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Theo Hernandez Wins May's Goal of the Month Presented by Crypto.com". Serie A. 31 במאי 2022. אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2022. נבדק ב-31 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lega Serie A [@SerieA_EN] (25 ביוני 2022). "Goal of the Season #SerieA 2021/2022 goes to...@TheoHernandez" (Tweet). נבדק ב-25 ביוני 2022 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Milan pigliatutto, premiati Pioli, Maldini e 4 giocatori. Leao il migliore: "Qui sono maturato"". La Gazzetta dello Sport (באיטלקית). 17 באוקטובר 2022. נבדק ב-17 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gran Galà del Calcio: tutti i vincitori della serata LIVE". Sky Sport (באיטלקית). 4 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2022 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן |  1 סמבה •  2 פבאר •  3 קלאוס •  4 אופאמקאנו •  5 קונדה •  6 קמבינגה •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 קאנטה •  14 רביו • 15 תוראם • 16 מניאן • 17 סאליבה • 18 זאיר-אמרי • 19 פופאנה • 20 קומאן • 21 מנדי • 22 הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 ברקולה • מאמן: דשאן | צרפת |
מודנה (כדורגל)

מועדון כדורגל מודנה (באיטלקית: Modena Football Club) הוא מועדון כדורגל איטלקי,  מהעיר מודנה שבאיטליה. המועדון, המשחק בסרייה ב'. המועדון פורק בנובמבר 2017 בעקבות פשיטת רגל, וחזר לפעילות עונה לאחר מכן.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1912 לאחר איחוד 2 מועדוני כדורגל בעיר מודנה. המועדון התחיל לשחק בעונת 1912/1913 בליגה הראשונה באיטליה. המועדון שיחק בליגה הראשונה באיטליה 20 שנה ברציפות עד עונת 1931/1932 שבסיומה ירד בפעם הראשונה לליגה השנייה באיטליה.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1932/1933 ועד עונת 1948/1949 . בעונת 1935/1936 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אלסנדריה. בעונות 1938/1939, 1939/1940 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצות נובארה וגנואה בהתאמה. בעונת 1941/1942 הגיע לחצי גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת יובנטוס. בעונת 1942/1943 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת    בולוניה.
מעונת 1949/1950 ועד עונת 1959/1960 המועדון שיחק ברציפות בליגה השנייה. בתקופה זו שיחק במועדון הטנור לוצ'אנו פבארוטי. בסוף עונת 1959/1960 הגיע למקום 19 מתוך 20 בליגה השנייה וירד בפעם הראשונה לליגה השלישית באיטליה.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה שבה הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לקו ועלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק שנתיים בליגה הראשונה מעונת 1962/1963 ועד עונת 1963/1964 שבסיומה ירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית מעונת 1964/1965 ועד עונת 2001/2002. בעונת 1990/1991 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת בולוניה. בסוף עונת 2001/2002 חזר לליגה הראשונה אחרי 38 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה הראשונה מעונת 2002/2003 ועד עונת 2003/2004 שבה הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.
ביוני 2015 מונה הרנן קרספו למאמן הקבוצה.
ב-2022 שבה הקבוצה לסרייה ב', לאחר שש שנות היעדרות.
שחקנים מפורסמים

איטליה מרקו בלוטה
איטליה ג'וזפה בארזי
איטליה ברונו דוגוני
איטליה ג'יורג'יו פרזוליני
גאנה אסמואה ג'יאן
איטליה אנצו מנגוטי
איטליה מיינו נרי
איטליה ארמנדו פרנה
איטליה יורי טמבוריני
צ'ילה יורג טורו
יום-טוב אלגאזי

הרב יום-טוב אלגאזי (המהרי"ט אלגאזי, תפ"ז, 1727, איזמיר – ב' באדר א' תקס"ב, 1802, ירושלים) היה הראשון לציון, שד"ר וראש ישיבת המקובלים בית אל. נודע במיוחד בספרו על הלכות בכורות וחלה לרמב"ן.
ביוגרפיה

נולד לרב ישראל יעקב אלגאזי. בילדותו עלה עם אביו לירושלים, ושם כיהן אביו כראשון לציון. הוא למד תורה אצל אביו, וכן למד בישיבת בית יעקב פירירה אצל ר' יונה נבון (המכונה בעל ה"נחפה בכסף") ובישיבת בית אל אצל הרש"ש שהיה גדול המקובלים. נחשב כעילוי, היה חברו של החיד"א והיה צעיר ממנו בשלוש שנים, ושל ר' משה יוסף מרדכי מיוחס.
בשנת תקי"ח (1758) כבר נמנה בן חכמי ישיבת "נוה שלום" בירושלים והשתייך לחברת "אהבת שלום" בראשה עמד הרש"ש. באותה תקופה התמנה לתפקיד חבר בית הדין הגדול שבירושלים, והיה ממנהיגיה של הקהילה הספרדית בעיר.
בשנים תק"ל - תקל"ה (1770-1775) יצא יחד עם ר' יעקב חזן כשד"ר בשליחות העיר ירושלים. שליחותם נמשכה כשש שנים בזמן זה הם עברו בטורקיה, איטליה, צרפת, הולנד, גרמניה, פולין, וארצות נוספות באירופה וצפון אפריקה. כמו כן שלחו איגרות לבקשת עזרה מיהודי ניו יורק. במסגרת מסעם עזרו לקהילות שונות בהנהגה והלכה, הסמיכו רבנים, נתנו הסכמות לספרות תורנית מגוונת ופעלו כשד"רים רבים אחרים לחיזוק הקהילות וזיקתם ליישוב היהודי בארץ.
במהלך שליחותם מצאו כתב יד של הרמב"ן על הלכות בכורות, נדרים, חלה ועוד, עליו כתב ר' יום טוב את חיבורו "הלכות יום טוב", על חיבור זה כתב החתם סופר שגם נפגש עמו בשנת תקל"ד: "כי מיום חיבור המשנה למלך, לא נראה כחיבור הזה". בנוסף מצא כתבי-יד נוספים של גדולי ישראל, ביניהם כתב היד של הספר "יד רמה" לרמ"ה על מסכת בבא בתרא שנדפס לראשונה בסלוניקי בשנת תק"ן על פי עותק זה.
בשנת תקל"ג (1773), לאחר פטירת חמיו (בזיווג שני), רבי רפאל משה בולה, מונה לתפקיד הראשון לציון בהיותו כשד"ר באירופה, ובחזרתו ארצה הוענק לו מחדש.
בשנת תקל"ז, לאחר פטירת הרש"ש, התמנה לראשות ישיבת המקובלים בית אל ושימש בתפקיד זה עד פטירתו בתקס"ב. בזמנו נוסדו בירושלים הישיבות יפאר ענווים, נווה שלום, חסד לאברהם ודמשק אליעזר.
בשנת תקנ"ו נסע לאיזמיר בשליחות מצווה כדי לתווך ולהשכין שלום בין רבני העיר הרב רפאל יצחק מאיו, מחבר ספר שרש"י הי"ם, והרב רפאל יוסף חזן, בעל ספר חקרי לב. במהלך התיווך נכתב 'שטר השוואה' בין שניהם, ובין היתר סיכמו בו כי כאשר יהיו חלוקים בדבר איסור והיתר, המתיר יבטל דעתו בפני האוסר.
בשנת תקנ"ח, (1798) החל מסע נפוליאון בארץ ישראל בעקבותיו היו היהודים בירושלים נתונים בסכנה מצד הערבים שחשדו בהם שהם נוטים לטובת הצרפתים, במיוחד לאחר שנפוליאון פרסם שבכוונתו להחזיר ליהודים את ארץ ישראל. בהנהגת הרב אלגאזי התכנסו היהודים בכותל המערבי לתפילה נגד המלחמה. וכן הציעו לערבים את התנדבותם לבצר ולחזק את חומות העיר והגנותיה. פעולות אלה הרגיעו את המתח שהיה מופנה נגדם. בעקבות המלחמה שררו בארץ רעב ומגפות ובשל כך נאלץ הרב אלגאזי לצאת כשד"ר לאסוף כספים למען הקהילה, וזאת למרות גילו. שליחותו זו לחו"ל ארכה כשנה.
בב' באדר א' תקס"ב (1802) נפטר ר' יום טוב אלגאזי, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים, ליד קברו של אביו וקברו של הרש"ש.
משפחתו

אביו היה הרב ישראל יעקב אלגאזי. חתניו הם: הרב משה יוסף מרדכי מיוחס, בעל הספר "שער המים", שכיהן כראשון לציון תחתיו; הרב שלמה חסאן; והגביר הרב נסים פרחי. בנו היה רבי יעקב, שבשנת תקנ"ז נלקח בשבי על ידי נושים ערבים בשל חוב של הקהילה היהודית בחברון שהוא היה ממנהיגיה, ורבי יום טוב פעל רבות לשחרורו.
חיבוריו

הלכות יום טוב - פירוש על הלכות בכורות וחלה של הרמב"ן. נדפס ברוב מהדורות הרי"ף שבסוף התלמוד מאז שנת תקצ"ו, בלי שם של החיבור כי אם בכותרת "רי"ט אלגאזי". שמו "הלכות יום טוב" מופיע במהדורה הראשונה, ליוורנו תקנ"ד. בדרך כלל נקרא ספר זה על שם מחברו, מהרי"ט אלגאזי.
"שמחת יום טוב" - ספר חקירות ושאלות ותשובות. חלק א' חלק ב'
"קדושת יום טוב" - שאלות תשובות וחידושים
"יום טוב דרבנן" - ספר דרושים
פירוש לתורה בשם "פירוש מהרי"ט", נדפס בתוך המהדורות הנפוצות של המקראות גדולות
גט מקושר
כמו כן במסגרת תפקידו חתם על אגרות שליחות רבות ונתן הסכמות לספרים רבים שכתבו חכמי ירושלים.
לקריאה נוספת

אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, מוסד הרב קוק, תשס"ב (הדפסה שלישית).
אברהם אלמליח, הראש"ל יום טוב אלגאזי המכונה מהריט"א, בתוך "אוצר יהודי ספרד" חלק ד עמ' 80–90.
הערות שוליים

↑  רפאל יצחק בן אהרן מיו, (סימן) ז', שפת הים חלק חשן משפט, עמ' ק"ו עמוד א
↑  הרב חיים פאלאג'י, חיי וחמרא, עמ' ג עמוד א
↑  איגוד עמלי התורה, מדור 'מאורי האומה', הקהילות - גיליון י"א, ירושלים: הוצאת טקסט רץ, תשפ"א
↑  "ציון", ספר חמישי עמוד קל"ג והלאה
| הראשונים לציון |
| --- | --- | --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט  • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |  |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף • הרב דוד יוסף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307609505171  GND: 105338680X  ISNI: 0000 0000 7694 8237  LCCN: nr93031849  NTA: 245596844  VIAF: 51564528   WorldCat (עם VIAF): 51564528
חולין (נפה בסין)

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חיילונגג'יאנג
 שטח:  9,331.14 קמ"ר
 גובה:  85 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  267,870 (2020)
 קואורדינטות:  45°46′01″N 132°57′53″E﻿ / ﻿45.76707°N 132.96462°E﻿ / 45.76707; 132.96462 
 אזור זמן:  UTC+8
 http://www.hljhulin.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחולין(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחולין(למפת חיילונגג'יאנג רגילה) חרבין סוויהואה צ'יצ'יהאר דאצ'ינג מודאנג'יאנג ג'יאמוסי ג'ישי חייחה רוסיה מונגוליה הפנימית  ג'יליןחולין(למפת חיילונגג'יאנג מוגדלת) חרבין סוויהואה צ'יצ'יהאר דאצ'ינג מודאנג'יאנג ג'יאמוסי ג'ישי חייחה רוסיה מונגוליה הפנימית  ג'יליןחולין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חולין היא עיר ברמת נפה על נהר מולינג בדרום מזרח מחוז חיילונגג'יאנג, סין. עם אוכלוסייה של כ-200,000 איש, היא נמצאת תחת הממשל של Jixi.  בקרבת מקום נמצא נהר האוסורי, היוצר את הגבול הרוסי 38 קילומטרים (24 מיל) למזרח. המוצרים החקלאיים העיקריים שמיוצרים במחוז כוללים פולי סויה, בקר, חלב, מוצרים אורגניים שונים ועצים.
גאוגרפיה ואקלים

בחולין יש אקלים יבשתי לח בהשפעת מונסון (Köppen Dwb), עם חורפים ארוכים, קרים מאוד, אך יבשים, וקיץ חם ולח.
הטמפרטורה הממוצעת היומית היא −17.9 °C (0 °F) בינואר ו- 21.5 °C (71 °F) ביולי והממוצע השנתי הוא 3.8 °C (38.8 °F).
יותר מ-2/3 מהמשקעים השנתיים קורים מיוני לספטמבר.
חטיבות אדמיניסטרטיביות

העיר חולין מחולקת ל-7 ערים ו-4 עיירות.
חולין (虎林镇), Dongfanghong (东方红镇), Yingchun (迎春镇), Hutou (虎头镇), Yanggang (杨岗镇), דונגצ'נג (东诚镇), באודונג (宝东镇)
הערות שוליים

↑  Hulin Government web site.
↑  "国家统计局" (בסינית). National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. נבדק ב-2021-12-07.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חולין (נפה בסין)".
חולין (1955)
בית הכנסת של ויבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  ויבורג
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1909–1910
 תאריך פתיחה רשמי:  1910 
 תאריך פירוק:  1939
 אדריכל:  Bruno Gerhard Sohlberg 
 סגנון אדריכלי:  היסטוריציזם, אר נובו 
 
 קואורדינטות:  60°42′29″N 28°45′51″E﻿ / ﻿60.708055555556°N 28.764166666667°E﻿ / 60.708055555556; 28.764166666667
 he
 
בית הכנסת של ויבורג (בפינית: Viipurin synagoga) היה מבנה דתי יהודי בעיר ויבורג, אחד משלושת בתי הכנסת בשטחי הדוכסות הגדולה של פינלנד (יחד עם בית הכנסת של הלסינקי ובית הכנסת של טורקו).
היסטוריה

עד 1858 נאסרה היהדות בפינלנד על פי צווים משפטיים שוודים שהוחלו על פינלנד. עם זאת, בהדרגה, בפינלנד, הוקמה קהילה יהודית שהתחדשה בעיקר על ידי אנשי הצבא הרוסי. היהודים הראשונים שהגיעו לוויבורג בשנת 1832 היו חיילים קנטוניסטים.
הרפורמה הצבאית של אלכסנדר השני, שביטלה את הקנטוניזם, אפשרה בשנת 1858 לחיילים יהודים בדימוס להישאר בדוכסות פינלנד על בסיס סעיפים בחקיקה של האימפריה הרוסית, שאפשרו לחיילים רוסים להישאר בפינלנד עם משפחותיהם (ללא קשר לדתם). רשמית, הקהילה היהודית בוויבורג הוקמה בשנת 1879.
בשנת 1886 הוציא הסנאט הפיני הקיסרי תקנה האוסרת על כניסת יהודים למדינה; שהות זמנית הותרה, אך ללא אפשרות לנישואין ולעסוק במשהו אחר מלבד מכירת לבוש, על בסיס היתר שהייה למשך שישה חודשים, שניתן באישור מיוחד של המושל. בשנת 1888 נערכה הפקודה הראשונה לגירוש יהודים (34 מתוך 52 משפחות יהודיות גורשו מהעיר ויבורג). עם זאת, למרות האיסורים וההגבלות, בשנת 1890 התגוררו בוויבורג 261 יהודים (בעיקר סוחרים קטנים ובעלי מלאכה).
בשנת 1905 תכנן האדריכל גרהרד סולברג (Gerhard Sohlberg) מבנה אבן לבית כנסת ובית ספר לקהילה היהודית. על מנת להפחית את עלות הבנייה בשנת 1909 החל ויקטור ריהל על בסיס הפרויקט של סולברג בעבודות להקמת מבנה עץ. עד שנת 1910 הושלמה בנייתו של בניין מעץ חד קומתי עם מגדל מוכתר בכיפה. בית הכנסת שכן ברחוב Kalevankatu 31 (כיום רחוב האחד במאי). הבניין נבנה מחדש בשנת 1926, אך בשנת 1939 נשרף ונחרב במהלך מלחמת ברית המועצות-פינלנד ומעולם לא שוקם מחדש.
הערות שוליים

↑  Гилель посетил Выборг
↑  Когда-то в Выборге была синагога…
↑  Synagogat
ראם סמואל

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 www.remisamuel.com
 ספורט
 ענף ספורט:  ראלי 
 
ראם סמואל (נולד ב־20 בספטמבר 1964) הוא נהג מרוצי מכוניות ישראלי ומנטור. פעמיים אלוף צרפת במסגרת הליגה האירופית של מרוצי ראלי (1994 ו-1997).
ראם מומחה בפיתוח הדרכות לנהיגה נכונה ובטוחה ולאחרונה פיתח הדרכה ייחודית לנהגים צעירים שמשפרת את הנהיגה של הנהג הצעיר ומגבירה בעשרות אחוזים את יכולתו להימנע מתאונה.
ביוגרפיה

בנעוריו חלה סמואל בסוכרת נעורים, והוא נהג המרוצים הסוכרתי הראשון בעולם במסגרת הפדרציה הבינלאומית לרכב. סמואל התחרה בארץ ובאירופה בשנים 1991–2000 וזכה פעמיים באליפות צרפת במרוצי ראלי, כאשר השתתף גם במרוצים במסגרת אליפות אירופה בראלי (1994 ו-1997) ובהמשך אימן במספר בתי ספר לנהיגה מתקדמת בעולם.
בשנת 1996 הקים סמואל בית ספר ישראלי לנהיגה מתקדמת בשם "מסלולים". בשנת 2013 רכשה קבוצת "רוביקון ביזנס גרופ", בראשות איש העסקים אמיר ברמלי, 50% מחברת "מסלולים". באפריל 2015 הודיע על מכירת חלקו בחברת מסלולים. היה מהמקימים והבעלים של חברת "פרודרייב", שנותנת שירותים מקצועיים בתחום נהיגה והדרכה בנהיגה מתקדמת וספורטיבית. בראשית שנת 2024, מכר ראם את חלקו בחברת פרודרייב ופנה להתמחות בהדרכה והנחיה לנהגים צעירים.
סמואל הוא מנטור בתחום הנהיגה והעצמה אישית ומפתח תכנים בלימוד נהיגה בטוחה, נכונה, מתקדמת וספורטיבית. בנוסף מרצה בנושאי הגשמה ופיתוח עצמי לקבוצות שונות; פרסם מאמרים בנושא נהיגה נכונה בעיתונות ובאתרי אינטרנט; הנחה הדרכות נהיגה נכונה בטלוויזיה. ומשמש כיועץ בתחום הנהיגה בירחוני רכב ובתוכניות טלוויזיה שונות.
חיים אישיים

סמואל נשוי לאיילת ואב לבן ולבת, מתגורר בגני תקווה.
הערות שוליים

↑  אלי שאולי, ראם סמואל עוזב את מסלולים, אוטו, 7 באפריל 2015
צרפת באירוויזיון 1983

צרפת באירוויזיון 1983 השתתפה עם השיר "Vivre" בביצועו של גי בונה.
לפני האירוויזיון

בשנה זו רשת הטלוויזיה France 2 הייתה בפעם הראשונה אחראית על צרפת באירוויזיון, תחרות הגמר הלאומית לבחירת הנציג הצרפתי לאירוויזיון נערכה ב-20 במרץ 1983 והונחתה על ידי ז'אן-פייר פוקו ומארי מרים.
מתוך ארבעה עשר השירים שהשתתפו נבחר הזוכה על ידי פאנל של צופי טלוויזיה באמצעות שיחת טלפון בה הם התבקשו להצביע עבור השיר האהוב עליהם.
| סדר | מבצע | שיר | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פיליפ הוברט | "Les manèges de l'amour" | 12 |
| 2 | ז'ואל פרבוסט | "Je t'aime" | 9 |
| 3 | קלוד מרלבויס | "Je reviendrai" | 8 |
| 4 | ז'אן-מארק קורטויס | "L'homme est un mobile" | 7 |
| 5 | ג'וזפין קופולה | "Passionément" | 14 |
| 6 | קאלי | "Je vous oublie" | 13 |
| 7 | גי בונה | "Vivre" | 1 |
| 8 | אילנה אביטל | "Mais où est l'amour" | 11 |
| 9 | איזבל אוברה | "France France" | 3 |
| 10 | ניקולה לייני | "Quand je vois le soleil" | 6 |
| 11 | ז'אן-פול קארה | "À Chantefrance" | 5 |
| 12 | כריסטין פונטאן | "Avec" | 10 |
| 13 | La Compagnie Créole | "Vive le Douanier Rousseau" | 2 |
| 14 | אן-מארי גאנסל | "J'en appelle à la vie" | 4 |
קהילת יהודי סטרי

| --- | --- |

תמונה של פנים בית הכנסת המרכזי של הקהילה שנחרב בשואה. תמונה צולמה ביוני 1994
 אוכלוסייה
 יהודים
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 מחוז לבוב
 דת
 יהדות
קהילת יהודי סְטְרִי הייתה קהילה יהודית ששכנה בעיר סטרי שבמחוז לבוב, למרגלות הרי הקרפטים. קהילה זו נכחדה בשואה.
סְטְרִי (באוקראינית: Стрий, בפולנית: Stryj) היא עיר על הגדה המערבית של נהר סטרי, במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, למרגלות הרי הקרפטים. סטרי היא המרכז המנהלי של אזור סטריסקי, ומשמשת כיחידה מנהלית נפרדת בתוך מחוז לבוב. אוכלוסיית העיר מונה כיום כ-71,000 נפש.
תולדות הקהילה > ראשית הקהילה

בתחילת המאה ה-16 יהודים החלו להתיישב בעיר סטרי. מכיוון שלא הייתה זכות ליהודים להתיישב בעיר למעט אישורים חריגים, כמות התושבים היהודים בעיר הייתה נמוכה ורובם החזיקו באישור מיוחד. רק כמאה שנים מאוחר יותר, בשנת 1576 ניתן ליהודים אישור רשמי להתגורר בעיר על אף התנגדותם של התושבים. בשנת 1677 הוקם בה בית הכנסת הראשון.
הגעת היהודים לעיר עוררה התנגדות של התושבים, כי הם לא רצו שהיהודים שיתיישבו בעיר יעבדו שם במקצועות כמו יצור יי"ש והפעלת בית מזיגה. בכל פעם שהתחולל מאבק בעיר על זכויותיהם של היהודים, הם קיבלו את תמיכתם של מלכי פולין לדורותיהם, שראו ערך כלכלי בפעילות המסחרית של היהודים בעיר. לדוגמה, החל משנת 1692 היהודים פעלו לכך שיום השוק יזוז משבת לשישי, עד שבשנת 1696 קבע המלך שיום השוק יועבר משבת לשישי למרות התנגדותם של התושבים לשינוי יום השוק.
בשנת 1766 ניתנו ליהודים כל הפריבילגיות במלואן. מהלך זה סיים הלכה למעשה את המאבקים על זכויותיהם של היהודים.
תולדות הקהילה > התפתחות הקהילה – תחת השלטון האוסטרו-הונגרי

בשנת 1772 במסגרת חלוקת פולין, האימפריה אוסטרו-הונגרית השתלטה על השטח בו הייתה העיר סטרי. בתחילת הכיבוש מעמד הקהילה נפגע מאוד עקב איבוד האוטונומיה והפריבילגיות והאיסור על הפעלת בתי מזיגה. אך עם תחילת המאה ה-19 הקהילה הצליחה להשתקם: אומנם עדיין היו רובם עניים מרודים שהתפרנסו ממסחר וממלאכות שונות, אך הקהילה התחזקה. לקראת סוף המאה כבר היו בעיירה רופאים, עורכי-דין ובנקאים יהודים; כמו גם בעלי מפעלים יהודים וגם סוחרים שהצליחו להשיג פרנסה נאה בזכות שיפור מסילות הרכבת באזור והתפתחות המסחר.
בזמן השלטון אוסטרו-הונגרי סטרי שימשה כבירת המחוז, הדבר הביא להתפתחות התרבות היהודית שם.
בשנת 1874 נבחר לראשות עיריית סטרי ד"ר דוד פרוכטמן, יהודי ליברל שנמנה עם תומכי התנועה הלאומית הפולנית. פרוכטמן גם נבחר כנציג האזור לסנאט של גליציה, משרה שהחזיק בה עד לשנת 1909, והוא זכה לאהדה גדולה של יהודים ונוצרים כאחד. באותה תקופה החלו לפעול בסטרי זרמים פוליטיים-יהודיים רבים: תנועות ציוניות, סוציאליסטיות וגם "אגודת ישראל" החרדית.
תולדות הקהילה > מלחמת העולם הראשונה

באוגוסט 1914, כחודש לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה כבש צבא האימפריה הרוסית את העיר. בימים שלפני הכיבוש חלק גדול מיהודי העיר ברחו לאוסטרו-הונגריה בגלל הפחד מהקוזאקים ששירתו בצבא הרוסי, ואכן בימים הראשונים לאחר הכיבוש היו מעשי ביזה ואונס בעיר. לאחר מכן, חזרו החיים לסדרם בכל תקופת השלטון הרוסי.
ב-1915 אוסטרו-הונגריה כבשה מחדש את העיר והשליטה בה סדר עד סוף 1917, אז התחילו מהומות ענק בגלל מחסור במזון. במהלך המהומות התרחשו מעשי שוד וגנבה והשלטון האוסטרו-הונגרי המתפרק לא היה מסוגל להשליט סדר. לכן הקימו היהודים מיליציה של יוצאי הצבא האוסטרו-הונגרי ששמרה על הקהילה.
תולדות הקהילה > בין מלחמות העולם

בתום מלחמת העולם הראשונה, פרצה מלחמה בין פולין ואוקראינה על השטחים של מזרח גאליציה, בהם נכלל סטרי. יהודי העיירה הכריזו על נייטרליות, וסייעו בהיבט הכלכלי לפקידים פולנים שפוטרו מעבודתם. לאחר שהעיירה חזרה להיות תחת שלטון פולני, זכו יהודי העיירה ליחס טוב מהשלטונות, כתוצאה מהסיוע הכלכלי שהגישו לפקידים המפוטרים.
בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים חיו בסטרי כ-11,000 יהודים – כשליש מתושביה. הם עסקו בעיקר במסחר ובמלאכה ומצבם הכלכלי היה קשה מאוד. הקהילה הפעילה בית חולים ובית יתומים וכן אגודות סעד שונות.
מוסדות הקהילה

בתחילת המאה ה-19 נפתח בסטרי בית-ספר יהודי חילוני מייסודו של בנימין הומברג. יהודי העיירה התנגדו מאוד לתנועת ההשכלה החילונית, ראו בבית-הספר איום, ושמחו מאוד כאשר הוא נסגר. כאשר בסוף המאה ה-19 נפתחו בעיירה שני בתי-ספר חילוניים, הם זכו לתמיכה נרחבת יותר וילדים יהודים רבים הלכו ללמוד בהם.
הפעילות החינוכית בקרב הקהילה היהודית בסטרי הגיעה לשיאה בשנות העשרים והשלושים, נפתחו בתי-ספר רבים וכמעט כל תנועות הנוער היהודיות, החל מהחרדיות ועד לציוניות, פעלו בעיירה. באותן שנים פעלו בעיר שמונה בתי כנסת גדולים והוקמו: קופת חולים יהודית, איגודים מקצועיים יהודים, אגודת הספורט "כח", ויצו, אגודות סטודנטים יהודיות וספרייה יהודית שהופעלה על-ידי "פועלי ציון".