stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגון צופי עיראק
הקמה מחדש

בסוף שנת 2004, צ'יפ בק, מפקד חיל הים לשעבר, העלה רעיון לנסות ולהפעיל מחדש את הצופים בעיראק לאחר ששירת שם. הוועדה ליוזמת הצופים העיראקיים הונהגה על ידי בק ומייקל בראדל, צופה בכיר מארצות הברית.
בתחילת 2008, קבוצה של קציני צבא קואליציוניים בראשותו של כומר חיל הים סגן מפקד אנדרו ווייד, ביקשה להרחיב את המודל של המועצה לאזור הירוק גם לעיראקים שחיים במתחם בסיס הניצחון סביב נמל התעופה הבינלאומי של בגדאד. לאחר שנפגשו עם המועצה לאזור הירוק ועמיתיהם העיראקיים, ובילו מספר חודשים בבניית מערכות יחסים עם מנהיגים אזרחיים וצבאיים עיראקיים בבסיס הניצחון ובסביבתו, הקימה הקבוצה את מועצת בסיס הניצחון באפריל 2008 והחלה לתמוך בקבוצות צופים ביוני 2008. על פי המודל של "אזור ירוק", ה-VBC היא קבוצת תמיכה אחווה מאורגנת באופן רופף המאפשרת לשותפיהם העיראקים להקים ולפתח קבוצות צופים שישרתו נוער עיראקי מקומי. במהלך שנת 2008 הקים ה-VBC קשרים חשובים עם בתי ספר מקומיים ועבד עם צבא עיראק ואזרחים מקומיים כדי ליצור מחנה ומרכז קהילתי בו מתקיימים מפגשי הפעילות. צמיחה מתמשכת של מתקני המחנה והכשרה שוטפת של מנהיגי צופים אמריקאים ועיראקיים התרחשו גם במהלך שנת 2009.
מאז שהוקמה מחדש התנועה בשנת 2004 השליטה בה עברה לידי עיראקים וכעת מנוהלת אך ורק על ידם. צופים עיראקים מעורבים בשירותים קהילתיים כמו עזרה למשטרה בבקרת התנועה, הענקת עזרה ראשונה, טיפוח כותנה, נטיעת עצים ועזרה במהלך אסונות טבע.
בפברואר 2006 השתתפו 18 מדריכים עיראקיים בסמינר מנהיגות במצרים שאורגן על ידי אגודת המדריכות והצופות העולמית. הארגון רשום כרגע כ"פועל לקראת חברות" גם בארגון הצופות העולמי. בשנת 2010 נוסדה הפדרציה הטורקמנית של הצופים (Türkmen Izcilik Federasyonu) שבסיסה בכירכוכ.
המוטו הצופי הוא Kun Musta'idan או كن مستعدا, בתרגום "היה נכון" בערבית. שם העצם עבור צופה אחד הוא Kashaf או كشاف בערבית.
קשר עם צופי ישראל

בקיץ 2017, במהלך ועידת הצופים העולמית בבאקו, אזרבייג'ן, התקיימה פגישה היסטורית בין נציג התאחדות הצופים והצופות בישראל לבין נציג ארגון צופי עיראק.
הערות שוליים

↑  World Scouting Welcomes the Iraq Scout Association
↑  John S. Wilson (1959), Scouting Round the World. First edition, Blandford Press. p. 120 193
↑  "IRAQI SCOUT INITIATIVE". The Coalition Provisional Authority. 2004-02-28.
↑  "Groundbreaking event for Guide leaders of Iraq". אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2006. נבדק ב-1 באפריל 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World Association of Girl Guides and Girl Scouts Arab About Us". [[אגודת המדריכות והצופות העולמית]. אורכב מ-המקור ב-2010-03-04. נבדק ב-2010-02-20.
צופי אשור בעיראק
מפגש בין צופי ישראל וצופי עיראק
אסטוניה במשחקים הפאראלימפיים

אסטוניה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים האוקראינים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים ממדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). גם במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה אסטוניה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992), שלחה משלחות גם למשחקים אלו עד המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) וחזרה להתחרות במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022).
היסטוריה

הופעת הבכורה של אסטוניה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו בברצלונה 1992, כששלחה משלחת של שני גברים וארבע נשים. המשלחת שבה מהמשחקים עם 3 מדליות פאראלימפיות.
הספורטאית האסטונית המצליחה בתולדות המשחקים הפאראלימפיים היא השחיינית מרקה קורקיאס שזכתה בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 3 | 4 | 2 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 1 | 1 | 3 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 0 | 1 | 1 |
המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012): 0
המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016): 0
המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020): 0
| סה"כ | 4 | 8 | 6 | 18 |
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992): 0
| המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) | 0 | 0 | 1 | 1 |
המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998): 0
המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002): 0
המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022): 0
| סה"כ | 0 | 0 | 1 | 1 |
ראו גם

אסטוניה במשחקים האולימפיים
אסטוניה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים במשחקים באטלנטה
אמן צום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנץ קפקא 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  Erzählung 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1922 
 
אמן צום (בגרמנית: Ein Hungerkünstler) ידוע גם בתור אמן התענית או אמן הרעב, הוא סיפור קצר מאת הסופר היהודי-צ'כי פרנץ קפקא, שפורסם במגזין הספרות Neue Rundschau בשנת 1922. לאחר מכן נכלל הסיפור בקובץ סיפורים בעל אותו השם, שהיה ספרו האחרון של קפקא ופורסם רק לאחר מותו בשנת 1924. הסיפור עוסק באמן רעב - אדם שאמנותו הייתה מופע של צום בכלוב במשך 40 ימים, להנאתם של צופיו.
הסיפור מציג את היחס בין החברה ליחיד, ואיך היחיד הוא קורבן של החברה. הסיפור עוסק גם בנושאים אשר מופיעים ברוב סיפוריו של קפקא, כמו מוות, אומנות, סיגוף, טוהר נפשי וגופני, כישלון אישי ויחסים בין אנשים. פרשנויות לסיפור מציגות אותו כאלגוריה על גורל האמן המודרני, על גורל הפרט הנשחק בחברה ועוד.
תמצית העלילה

הסיפור מובא בגוף שלישי, מנקודת מבטו של המספר. הסיפור עוסק באמן רעב - אדם שאמנותו הייתה מופע של צום בכלוב במשך 40 ימים, להנאתם של צופיו.
תחילתו של הסיפור בנקודת מבט מרוחקת, מחקרית: "בעשורים האחרונים פחת במידה רבה העניין באמני צום". רק לאחר משפטי פתיחה אלה מתמקד המספר באמן הצום שבו עוסק הסיפור, ותחילה לא באמן עצמו אלא בקהל הצופה בו. שומרים, רובם קצבים, השגיחו ללא הרף על אמן הצום, "שמא יביא אל פיו דבר מאכל בדרך נסתרת כלשהי". לאחר 40 ימי צום הוציאו את אמן הצום מכלובו והובל אל שולחן שעליו ארוחה שהוכנה לו. "כך חי לו שנים רבות חיי תהילה לכאורה, עם הפוגות קצרות קבועות למנוחה, מכובד על הבריות".
הקהל החל לאבד עניין באמן וצופים הפסיקו להגיע. מאמציו ומאמצי אמרגנו להחיות את העניין בצום המוצג לראווה עלו בתוהו. כדי להמשיך באמנותו אמן הצום השכיר עצמו לקרקס גדול. כלובו של אמן הצום לא במרכז הזירה, אלא בחוץ, סמוך לדירי החיות. הקהל גילה בו עניין מוגבל בדרך לדירי החיות. במרוצת הזמן חדלו עובדי הקרקס לעדכן את הטבלה המציינת את מספר ימי הצום שעברו. לאחר ימים רבים אחד המשגיחים בקרקס שאל למה נועד הכלוב, ומצא בו את אמן הצום, שגילה לו "אני מוכרח לצום, אין לי בררה, מפני שלא הצלחתי למצוא מאכל שיהיה טעים לי." אלה היו דבריו האחרונים. אמן הצום והקש שבכלובו נקברו, ובמקום האמן שמו בכלוב פנתר צעיר, שהצופים הצטופפו סביבו ולא רצו להינתק ממנו.
בעברית

הסיפור תורגם לעברית, בשם "אמן התענית", בידי ישורון קשת ויצא לאור בשנת 1964 בהוצאת שוקן, בקובץ שנקרא "סיפורים ופרקי התבוננות".
תורגם מחדש, בשם "אמן צום", בידי אילנה המרמן ויצא לאור בשנת 2000 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בקובץ שנקרא "רופא כפרי".
בשנת 1980 עובד הסיפור למחזה בידי הדס עפרת, שגם ביים אותו במסגרת "תיאטרון הקופסה".
לקריאה נוספת

יעל רנן, "'אמן התענית' לפראנץ קאפקא", הספרות ג/1, יוני 1971
מרים רינגל, "הדלת נפתחה כדי סדק, הופיעו אקדח ויד מושטת", מאזנים, אוגוסט 1996, עמ' 5–8. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ברוך פליקס ולטש, פרנץ קפקא - דתיות והומור בחייו וביצירתו, מוסד ביאליק, 2013, הפרק "אמן צום", עמ' 82–85. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  יעל רנן, "'אמן התענית' לפראנץ קאפקא", הספרות ג/1, יוני 1971, עמ' 93
↑  פרנץ קפקא, רופא כפרי, מתורגם בידי אילנה המרמן, עם עובד, 2000, הסיפור אמן צום, עמ' 279
↑  אמן צום, עמ' 284
↑  אמן צום, עמ' 290
↑  יעקב העליון, שביבים, מעריב, 27 באוקטובר 1980
אלי שי, תיאטרון - "תיאטרון הקופסא", - "אמן התענית", מחזה ע״פ פ. קאפקא. עיבוד, עיצוב ובימוי: הדס עופרת, כל העיר, 14 בנובמבר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1122143923
אצטדיון פלסטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  עזה, הרשות הפלסטינית
 קואורדינטות:  31°31′19″N 34°27′05″E﻿ / ﻿31.52205556°N 34.45141667°E﻿ / 31.52205556; 34.45141667
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 שופץ:  2019
 נהרס:  2006, 2012
 קבוצות:  נבחרת פלסטין בכדורגל
 מושבים:  10,000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עזה מוגדלת) אצטדיון פלסטין(למפת עזה רגילה) אצטדיון פלסטין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון פלסטין הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעזה ברצועת עזה. זהו האצטדיון הבית של נבחרת פלסטין בכדורגל. באצטדיון יש כ־10,000 מושבים.
היסטוריה

האצטדיון הופצץ על ידי ישראל ב־1 באפריל 2006 ומאז לא היה בשימוש עד 2019 בגלל המכתש אשר נוצר בו מהפיצוץ. פיפ"א הודיעה כי היא זו שתממן את עבודות התיקונים. עם זאת המקום נהרס בשנית הופצץ בנובמבר 2012 במהלך מבצע עמוד ענן וזו לאחר טענה ישראלית כי ההפצצה האחרונה נבעה מהשימוש שביצעו חמושים במקום ואף נטען כי המקום שימש ירי רקטות לעבר ישראל. גם אולם ספורט מקורה אשר היה בסמוך ספג נזקים גדולים.
בשנת 2019 תוקן האצטדיון על ידי פיפ"א כפי שהבטיחו לפני כן לאחר מכן אירח האצטדיון מספר אירועים.
הערות שוליים

↑  "FIFA to fund Gaza soccer field repair". ynet.
↑  "Field artillery - Bombings in kibbutz and Gaza represent new pitch invasion". אורכב מ-המקור ב-2016-10-24. נבדק ב-2009-01-04.
↑  יואב זיתון, טילים במגרש: הופצץ אצטדיון הרקטות בעזה, באתר ynet, 19 בנובמבר 2012
↑  Jewish Press Staff. "IAF Bombed the Gaza Stadium, where Missiles Were Fired from the Grass". The Jewish Press.
↑  Fenn, Alec (17 בנובמבר 2012). "Gaza stadium hit by Israeli air attack". goal.com. נבדק ב-19 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Asad, Mohammed (15 באפריל 2019). "Amputee football championships held in Gaza". middleeastmonitor.com. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gaza Amputees Turn To Football To Overcome Disabilities And Trauma". icrcnewsroom.org. 5 בינואר 2019. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kamal, Sanaa (22 בנובמבר 2019).  huaxia (ed.). "Goalball tries to make its way in Gaza Strip". xianhuanet.com. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנג'לה קליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בת 49 בערך) בֶּן שֶׁמֶן, ישראל 
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות (2000)  אוניברסיטת חיפה (2006)  אוניברסיטת חיפה (2006) 
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2011)  פרס קלצ'קין (2007) 
 
אנג'לה קליין (נולדה ב-1975) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה

קליין נולדה במושב בן שמן בשנת-1975. בשנת 2000 סיימה תואר ראשון במדרשה לאמנות, ובשנת 2006 סיימה תואר שני בחוג לאמנות-יצירה, באוניברסיטת חיפה. היא מלמדת במדרשה לאמנות מאז שנת 2002 ושימשה בה כראש מדור פיסול, דיקאנית הסטודנטים וראש התוכנית למצוינות. בשנת 2014 קליין מונתה לראש המחלקה לאמנות במדרשה ללימודי אמנות של מכללת בית ברל. היא הציגה תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה והשתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות. קליין זכתה בפרסים חשובים, ביניהם פרס הדסה ורפאל קלצ'קין (2007), פרס האמן הצעיר משרד החינוך והתרבות (2003) ומלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל (2000).
עבודותיה

יצירותיה המוקדמות של קליין עסקו בפירוק מושג הציור, על ידי יצירת אובייקטים פיסוליים המורכבים משכבות של צבע. ביצירותיה המאוחרות יותר, קליין עושה שימוש במגוון של טכניקות אמנותיות כצילום או מיצב, בעזרתן בוחנת קליין את היחס שבין ציור לפיסול ובין הצופה ליצירות האמנות.
עבודותיה עוסקות בקו התפר בין ציור לפיסול ובין ה"רדי מייד" לאובייקט האומנותי, מאופיינות בניקיון ומינימליזם, ומלוות במרחב לשוני המבטא ריבוי משמעויות. בשנת 2003 הציגה במוזיאון הרצליה תערוכת יחיד בשם "Linea Alba" מונח רפואי שפירושו "הקו הלבן" (אנ') המתייחס לגיד שעובר במרכז הגוף. התערוכה כללה רצף עבודות העשויות צבע, זכוכית ומתכת החומקות מהגדרה ברורה של ציור או פיסול, ומעוררות שאלות על מעמדו של הציור, מעמדו של האובייקט והגבולות הדיפוזיים שבין מדיומים אומנותיים.
ב-2009 הוצגה בגלריית המדרשה התערוכה "Aquarela-Umbrella-Angela" ‏(2009) שאצר דורון רבינא. שם התערוכה מבטא משחק מילים מחורז: אקוורל, על ציורי האקוורל השחורים שנתלו בכניסה לתערוכה, המטרייה כאזכור לרדי מייד הנקשר לדאדאיסטים-סוריאליסטים וחתימת שמה אנג'לה. על קירות החלל הלבן בגלריה המוארת באור כחול קר, נתלו אובייקטים גאומטרים לבנים, אשכולות ביצים שחורות תלויות על עמוד, בתוספת שני ציורי אקוורל, גלויה של היכל הספר בסיבוב של 90 מעלות ועבודה של חישוק על קיר בשם "Back to Blue". השם של העבודה המתייחס לצבע הכחול מתקשר לאמן איב קליין. קליין בוחנת את היחסים בין היש והאין, בין החומר והאין-חומר ובין חלל הגלריה כמרחב מלא-ריק. בנוסף מציגה בתערוכה: חישוקים לבנים מכופפים ממתכת, לפעמים הם מופיעים בזוג ולפעמים בבודדת. הם מצופים במעטפת לבנה המעניקה להם גלזורה של חרסינה או זכוכית חלבית.
בשנת 2010 הציגה קליין בסדנאות האמנים תערוכה בשם "White Minolta", בה הציגה מיצב שהורכב מציור וסדרת תצלומים העוסקת ביחסי גוף והצבע הלבן שנעשתה בעת שהייתה של קליין בדיסלדורף. התצלומים נעשו בסטודיו בו עבדה ומופיעים בהם אנשים אותם פגשה בגרמניה והזמינה להתארח לזמן מה בסטודיו. במפגש עמם, קליין משחה על פניהם צבע לבן באצבעותיה והתצלומים כולם מבקשים לגעת באפשרותו של מעבר זהיר שבין זרות לאינטימיות, המתרחש עם קיומו של מגע גופני – אצבעותיה על פני אדם שעדיין איננו מוכר אך כבר אינו זר. בשנת 2011 הציגה בגלריה הקיבוץ תערוכת יחיד בשם "גלם" .
בשנת 2013 הוצגה בגלריה האוניברסיטאית לאמנות תערוכתה בשם "Something old, something new, something borrowed, something blue", שאצר דורון רבינא. הכותרת לתערוכה שאולה משיר אנגלי מהמאה ה-19, "משהו ישן, משהו חדש" המונה את הדברים שהכלה, על פי המסורת, לשאת ביום כלולותיה. קליין מציגה בתערוכה צורות בסיסיות: קו, עיגול, ריבוע, קובייה. אובייקטים כמו בתי ארנבים, מתקני האכלה לציפורים, חפצי רדי-מייד ואובייקטים תעשייתיים בעלי צורות בסיסיות, ומופשטות הצבעים תעשייתיים ומינימליסטיים.
לימודים

1996–2000 תואר ראשון, המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
2005–2006 תואר שני, החוג לאמנות-יצירה, אוניברסיטת חיפה, חיפה
פרסים ומלגות

2000 מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל
2003 פרס אמן צעיר, משרד החינוך והתרבות
2007 פרס לאמן יוצר באמנות פלסטית ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין, קרן תרבות אמריקה-ישראל
2011 פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות.
תערוכות יחיד

2002 –"Monte Carlo magic", סדנאות האמנים, תל אביב
2003 – "Linea Alba" מוזיאון הרצליה לאמנות
2004– Livering גלריית סדנאות האמנים, תל אביב
2009 – "Aquarela-Umbrella-Angela גלריית המדרשה, תל אביב, אוצר :דורון רבינא
2010 – "White Minolta", סדנאות האמנים תל אביב
2011 – "גלם", גלריה הקיבוץ, תל אביב.
2013 – "Something old, something new, something borrowed, something blue" הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייב; אוצר: דורון רבינא.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1998, אביב בסוף הקיץ, מוזיאון ת"א לאמנות, אוצרת: אלן גינתון
2000, גבירותיי ורבותיי, מוזיאון ת"א לאמנות, אוצרת: אלן גינתון.
2000, ארטיק 3, הגלריה האוניברסיטאית ת"א
2003, אקשן אקספרס, גלריה רחל וישראל פולק, אוצרת: נעמי אביב.
2003, אפליה מתקנת, מוזיאון ת"א, אוצרת אלן גינתון
2004, מחול אחרון, חלל הטורבינות במתחם רידינג, ת"א, אוצרת: רותי דירקטור.
2004, איך מסבירים תמונות לארנבת מתה, גלריה רחל וישראל פולק, אוצרת: נעמי אביב
2004, תערוכת זוכי פרס האמן הצעיר, מוזיאון חיפה, אוצרת: דניאלה טלמור.
2004, האסתטיקה של החריג, גלריית רמת- אליהו, אוצרת: גלית סמל.
2004, למה לא?, גלריית אוניברסיטת חיפה, אוצר: אבישי אייל.
2004, קיר רויאל, גלריית המדרשה לאמנות, אוצר: דורון רבינא.
2005, כוח, חלל הטורבינות במתחם רידינג, תל אביב, אוצר: דורון רבינא.
2005, רעב, גלריה רחל וישראל פולק, אוצרת: נעמי אביב
2005, ליגה, הגלריה ב"בית בנמל" ,ת"א, אוצרת: גליה יהב
2006, אורלנדו, סדנאות ההדפס בירושלים
2006, ללא כותרת, גלריית אוניברסיטת חיפה, אוצרת: רותי דירקטור.
2006, What is in my house when I’m away, בייג'ינג-שנחאי- תל אביב
2007, שטוח, גלריית המחלקה לאמנות בצלאל, אוצר: גלעד מלצר
2007, ג'סי כהן- דימוי בשם, אמנות בערבה
2007, לבן, גלריית טבי דרזדנר
2007, אורי 83, רוטשילד 83 ת"א.
2007, זאת לא אמנות ישראלית, תיאטרון תמונע
2007, רפי, גלריה טובה אוסמן, אוצר: יובל כספי
2007, ארטיק 9, הגלריה האוניברסיטאית בתל אביב
2008, D.I.Y, אוסף מיכאל אדלר ופוסט מינימליזם ישראלי בשנות השבעים ובאמנות עכשווית, מוזיאון הרצליה לאמנות
2008, דפסים של מיכל נאמן ואנג'לה קליין, מוזיאון תל אביב לאמנות
2009, לבן, גלריית סדנאות האמנים בתל אביב
2009, פקטורי, מוזיאון בת-ים לאמנות
2009, עריצותו של השקוף, הגלריה לאמנות מנשר
2009, לבן, גלריית סדנאות האמנים בתל אביב
2009, פקטורי, מוזיאון בת-ים לאמנות
2009, עריצותו של השקוף, הגלריה לאמנות מנשר
2010, הבעיה עם האופק, עבודת חוץ, טיילת בת ים
2010, Mute, גלריה 39, תל אביב
2010, יותר מאחד, סדנאות ההדפס בירושלים
2010, הגלריה של בצלאל בתל אביב, סלמה, אוצרת: רותי דירקטור
2011, מדרש מדרשה, המדרשה לאמנות בית ברל.
2012, הקיט - חלל לאמנות עכשווית, דיסלדורף, גרמניה.
2012, חוזר חלילה, גלריית בנימין, תל אביב.
2020, חומרי בניין, גלריה בסיס לאומנות ותרבות, הרצליה.
הערות שוליים

↑   שני ליטמן, האמנית אנג'לה קליין מונתה לראש המחלקה לאמנות במדרשה ללימודי אמנות של מכללת בית ברל, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2014
↑  אורית חסון ולדר, האפר של אנג'לה, באתר ynet, 17 במרץ 2009
↑  עוזי צור, עוצם עין אחת | מודיליאני לעיוורים, באתר הארץ
↑  מה שרואים זה מה שיש, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2007
↑  טולה עמיר, שלומית ברויר, חומרי בניין Materials Building, באתר קטלוג, ‏מרץ-מאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277119  NLI: 987007521112305171  LCCN: no2014104891  VIAF: 308282478   WorldCat (עם VIAF): 308282478
אסחאמה אבן אבג'אר

אסחאמה אבן אבג'אר או אל-נג'אסי היה לפי מקורות ערבים, קיסר (בכתב געז: ንጉሥ (נְגוּס); בערבית: النجاشي, והתעתיק: אל-נג'אסי) אקסום בתקופת נביא האסלאם מוחמד, ונתן מקלט למוסלמים אחדים שברחו לממלכתו מאימת אנשי מכה.
השם "אסחאמה" (אסחמה אבן אבג'אר) כנראה תואם לשם בשפת געז סחם, סחאמה וניגזרותיו. וזהו שם מלך אקסומי הידוע ממטבעות.
על פי מחברים אחרים, אסחמה הוא אולי בעצם המלך האקסומי ארמה, או אביו או בנו. תדסה תמראת תיעד את תושבי וויקרו, שם נקרא אסחאמת אל-נגשי הטוענים שקברו ממוקם בכפרם וויקרו.
הערות שוליים

↑  See the article on Ellä Säham by Gianfranco Fiaccadori in the Encyclopaedia Aethiopica, vol. 2, Wiesbaden 2005
↑  Sergew Hable Sellassie.  Ancient and Medieval Ethiopian History to 1270  (Addis Ababa:  United Printers, 1972), p. 185.
↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (1270 - 1527) (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 34.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארמה (לא ברור) או גארסאם | קיסר אקסום | הבא: קונסטאטינוס (לא ברור) |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות העולם בשחייה 2000 (בריכת 25 מטר)

אליפות העולם החמישית בשחייה (בריכת 25 מטר), נערכה באתונה, יוון, ב-16 במרץ - 19 במרץ 2000. האליפות כללה תחרויות שחייה, בבריכת 25 מטר, בהשתתפות 563 ספורטאים מ-78 מדינות ב-40 משחים שונים (17 משחים אישיים ו-3 משחי שליחים לגברים ולנשים).
ארצות הברית (ארצות הברית) ניצחה באליפות עם 9 מדליות זהב ו-26 מדליות בסך הכל.
השחייניות הבולטות

תרסה אלסהמר (שוודיה שוודיה) שזכתה ב-4 מדליות זהב, ג'ני תומפסון (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד, אניה בושולטה (גרמניה גרמניה) שזכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, אנה קארין קמרלינג (שוודיה שוודיה) ויוהאנה שברג (שוודיה שוודיה) ויאנה קלוצ'קובה (אוקראינה אוקראינה) שזכו כל אחת מהן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף, שרה פווה יהודיה (דרום אפריקה דרום אפריקה) שזכתה בשתי מדליות זהב אישיות וסנדרה פולקר (גרמניה גרמניה) שזכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף.
השחיינים הבולטים

ניל ווקר (ארצות הברית ארצות הברית) היה לשחיין המצטיין של האליפות כולה לאחר שזכה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף, לארס פרולאנדר (שוודיה שוודיה) שזכה ב-3 מדליות זהב, סקוט טאקר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, יאני סייבינן (פינלנד פינלנד) שזכה ב-3 מדליות 2 זהב ו-1 כסף, צ'אד קרווין (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד, מארק פוסטר (בריטניה בריטניה) ורומן סלודונוב (רוסיה רוסיה) שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב אישיות וג'יימס היקמן (בריטניה בריטניה) שזכה ב-5 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-2 ארד.
שיאי עולם

בסך הכל נקבעו באליפות זו 15 שיאי עולם חדשים. 2 שיאי עולם בשלב המוקדמות, 4 שיאי עולם בשלב חצי הגמר ו-9 שיאי עולם בשלב הגמר.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 9 | 7 | 10 | 26 |
| 2 | שוודיה שוודיה | 7 | 4 | 1 | 12 |
| 3 | גרמניה גרמניה | 6 | 5 | 2 | 13 |
| 4 | בריטניה בריטניה | 4 | 3 | 4 | 11 |
| 5 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 6 | אוקראינה אוקראינה | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 7 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 8 | פינלנד פינלנד | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 9 | רוסיה רוסיה | 2 | 0 | 5 | 7 |
| 10 | סלובקיה סלובקיה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 11 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 12 | קרואטיה קרואטיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | דנמרק דנמרק | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | הונגריה הונגריה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 | קנדה קנדה | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 16 | פולין פולין | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 17 | איטליה איטליה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 18 | קובה קובה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 | בלארוס בלארוס | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | ישראל ישראל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | שווייץ שווייץ | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 | טורקיה טורקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 40 | 40 | 40 | 120 |
נבחרת ישראל

המשלחת הישראלית כללה 9 שחיינים, 4 שחייניות ו-5 שחיינים. מיקי חליקה זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שזכה במדליה באליפות עולם בשחייה. נוסף לכך, סיים חליקה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי וורד בורוכובסקי סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר.
נבחרת ישראל > נשים

| שם השחיינית | משחה | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | מוקדמות | 27.38 שניות (שיא ישראלי) | 7 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | חצי גמר | 27.49 שניות | 8 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 50 מטר פרפר | גמר | 27.54 שניות | 8 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 100 מטר פרפר | מוקדמות | 1:00.74 דקות | 13 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 100 מטר פרפר | חצי גמר | 1:00.88 דקות | 13 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 200 מטר פרפר | מוקדמות | 2:14.39 דקות (שיא ישראלי) | 9 |  |  |
| ורד בורוכובסקי | 200 מטר מעורב אישי | מוקדמות | 2:17.03 דקות | 13 |  |  |

| עדי ביכמן | 400 מטר חופשי | מוקדמות | 4:19.19 דקות | 21 |  |  |
| עדי ביכמן | 800 מטר חופשי | מוקדמות | 8:43.77 דקות | 11 |  |  |

| דנה עדן | 100 מטר חזה | מוקדמות | 1:12.23 דקות | 21 |  |  |
| דנה עדן | 200 מטר חזה | מוקדמות | 2:34.61 דקות | 17 |  |  |
| דנה עדן | 400 מטר מעורב אישי | מוקדמות | 4:46.77 דקות | 11 |  |  |

| רותם פלד | 100 מטר פרפר | מוקדמות | 1:02.09 דקות | 22 |  |  |
| רותם פלד | 200 מטר פרפר | מוקדמות | 2:17.08 דקות | 19 |  |  |
נבחרת ישראל > גברים

| שם השחיין | משחה | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| איתן אורבך | 50 מטר גב | מוקדמות | 25.44 שניות (שיא ישראלי) | 19 |  |  |
| איתן אורבך | 100 מטר גב | מוקדמות | 54.39 שניות | 16 |  |  |

| ודים אלכסייב | 50 מטר חזה | מוקדמות | 29.34 שניות | 29 |  |  |
| ודים אלכסייב | 100 מטר חזה | מוקדמות | 1:02.53 דקות | 24 |  |  |
| ודים אלכסייב | 200 מטר חזה | מוקדמות | 2:16.69 דקות | 18 |  |  |

| יואב ברוק | 50 מטר חופשי | מוקדמות | 22.46 שניות | 15 |  |  |
| יואב ברוק | 50 מטר חופשי | חצי גמר | 22.56 שניות | 15 |  |  |
| יואב ברוק | 100 מטר חופשי | מוקדמות | 49.17 שניות | 11 |  |  |
| יואב ברוק | 100 מטר חופשי | חצי גמר | 49.22 שניות | 12 |  |  |
| יואב ברוק | 200 מטר חופשי | מוקדמות | 1:48.00 דקות | 12 |  |  |

| מיקי חליקה | 200 מטר פרפר | מוקדמות | 1:59.43 דקות (שיא ישראלי) | 10 |  |  |
| מיקי חליקה | 200 מטר מעורב אישי | מוקדמות | 2:01.02 דקות | 7 |  |  |
| מיקי חליקה | 200 מטר מעורב אישי | גמר | 2:01.10 דקות | 6 |  |  |
| מיקי חליקה | 400 מטר מעורב אישי | מוקדמות | 4:14.63 דקות | 4 |  |  |
| מיקי חליקה | 400 מטר מעורב אישי | גמר | 4:10.90 דקות (שיא ישראלי) | 3  |  |  |

| טל שטריקר | 100 מטר חזה | מוקדמות | 1:02.85 דקות | 26 |  |  |
| טל שטריקר | 200 מטר חזה | מוקדמות | 2:13.96 דקות | 14 |  |  |
את (כלי)

שני אתי שפיכה.
מילוי מריצה באמצעות את חפירה. בתמונה נראה שאת החפירה משמש גם לשפיכה.
אֵת הוא כלי עבודה ידני המשמש בחקלאות, בבניין ובעבודות אחרות. תפקידו של האת לעזור בחפירה באדמה ובהעברת אדמה או כל חומר אחר מהקרקע.
סוגי אתים

ישנם שני סוגי אתים:
את חפירה (spade) - משמש לחפירה באדמה. הראש, בדרך כלל ממתכת, מסתיים בקו עגול ומעוגל לרוחבו. הידית, לרוב מעץ, קצרה, ובסופה היא בצורת האות D.
את שפיכה (shovel) - משמש להעברת אדמה, חצץ או כל חומר מוצק אחר בתפזורת. הראש, בדרך כלל ממתכת, בצורת מלבנית ובהתאם לכך הוא מסתיים בקו ישר. הידית, לרוב מעץ, ארוכה.