stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונטיאק טוראן
ייצור ונתונים > רמות גימור

בסיסי (Base)
"GT"
"GXP"
תמונות

"פונטיאק טוראן"
"פונטיאק טוראן"
"פונטיאק טוראן", שנת 2008
"פונטיאק טוראן", שנת 2009
"פונטיאק טוראן"
ראו גם

פונטיאק
הערות שוליים

↑  "פונטיאק טוראן", שנת 2005 autoevolution.com/cars/pontiac-torrent-2005
↑  "פונטיאק טוראן" everyauto.com/cars/research-reviews/Pontiac/Torrent
↑  חברת CAMI Automotive נמצאת בבעלות מלאה של ג'נרל מוטורס קנדה, בעיר "Ingersoll, Ontario" (אנ') בפרובינציה אונטריו בקנדה. המפעל משתרע על 230 דונם ובו שטח של 157,900 מ"ר ומתוכם נוספו 37,161 מ"ר בשנת 2016
↑  "פונטיאק טוראן" kbb.com/pontiac/torrent
↑  "פונטיאק טוראן" autoblog.com/pontiac/torrent
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574877605171  LCCN: sh2010014489
קיארה מרגריטה קוצולאני

| --- | --- |
 לידה:  27 בנובמבר 1602 מילאנו 
 פטירה:  שנות ה־70 של המאה ה־17 מילאנו 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
קיארה מרגריטה קוצולאני (באיטלקית: Chiara Margarita Cozzolani;‏ 1602 - סביבות 1678) הייתה מלחינה מתקופת הבארוק, חברה במסדר נזירות בנדיקטיות, שכל חייה הבוגרים עברו עליה בין כותלי מנזר ראדגונדה הקדושה במילאנו. עם הזמן התמנתה לאם המנזר וחדלה להלחין. למעלה מתריסר נשים שחיו במנזרים הוציאו לאור מוזיקת קודש באיטליה של המאה ה-17.
חייה

משפחת קוצולאני הייתה משפחה מילאנזית עשירה. נראה שקיארה מרגריטה קיבלה הכשרה מוזיקלית מקיפה לפני שנכנסה למנזר בשנת 1619, כשהגיעה לפרקה.
ארבע יצירותיה המוזיקליות יצאו לאור בין 1640 ל-1650, מועד הוצאתה לאור של "ערביות", שהיא אולי יצירתה היחידה המוכרת ביותר. כמו כן כתבה מיסה לחג הפסחא.
כאם מנזר הגנה על המוזיקה של הנזירות, שהייתה נתונה למתקפה מצד הארכיבישוף אלפונסו ליטה. איש הדת הבכיר רצה להכניס בנוהלי המנזר תיקונים, שכללו הגבלה של עיסוק הנזירות במוזיקה וקשרים אחרים עם העולם החיצון. חששותיו של הארכיבישוף מצאו חיזוק בדין וחשבון הנלהב של פיליפו פיצ'ינלי ב-Ateneo dei letterati milanesi (מילאנו 1670), שמצא, כי "הנזירות של סנטה ראדגונדה במילאנו מחוננות בכישרונות מוזיקליים נדירים ומיוחדים כל כך במינם, שאפשר לראות בהן את מיטב הזמרות של איטליה. הן עוטות גלימות של בנדיקטיות קאסיניות (גלימות שחורות) אך לכל המאזין לשירתן הן נדמות כברבורים צחורים ומלודיים, הממלאים את הלבבות בפליאה ואת הלשונות בשבחיהן. בין האחיות הללו, דונה קיארה מרגריטה קוצולאני היא הזוכה בשבח הרם והנישא מכולן, קיארה (לובן צח) בשמה אך עוד יותר מכך במעלותיה ומרגריטה (פנינה) על שום אצילות המצאתה היחידה במינה והמצוינת...".
בתקופת פעילותה של קוצולאני פעלו במנזרי מילאנו עוד שלוש מלחינות נזירות - רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה רוסקה וקלאודיה ססה.
דונה קיארה מרגריטה קוצולאני נעלמת מרשימות המנזר אחרי 1676. ההוצאה המודרנית הראשונה של מכלול המוטטים שלה, לקול אחד עד חמישה קולות וקונטינואו, נערכה על ידי רוברט ל. קנדריק, 1998 ISBN 978-0-89579-402-4 .
לקריאה נוספת

Robert Kendrick, "The Traditions of Milanese Convent Music and the Sacred Dialogues of Chiara Margarita Cozzolani", in C.A. Monson, ed.,
The Crannied Wall: Women, Religion, and the Arts in Early Modern Europe (in series Studies in Medieval and Early Modern Civilization) University of Michigan Press  1992.
רוברט קנדריק, "מסורות מוזיקת המנזר במילאנו ו'הדיאלוגים המקודשים' של קיארה מרגריטה קוצולאני", ק. א. מונסון, עורך.
"כוכים בקיר: נשים, דת ואמנויות באירופה בראשית העת החדשה" (בסדרת מחקרים בתרבות ימי הביניים וראשית העת החדשה) הוצאת אוניברסיטת מישיגן 1992
הערות שוליים

↑  http://www.hoasm.org/VG/Cozzolani.html Chiara Margarita Cozzolani
↑  "Recent research in the music of the baroque era"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393189005171  BIBSYS: 98055909  BNE: XX1779816  BnF: cb14806827s (data)  GND: 124118755  ISNI: 0000 0001 1025 036X  LCCN: n98031718  MusicBrainz: 0da5382f-b830-4a2a-aa0f-9639ff347f17  NKC: jn20040106004  NTA: 170693988  SELIBR: 212576  VIAF: 268881763   WorldCat (עם VIAF): 268881763
משווש

המֶשְׁוֶּשׁ (המקוצר לעיתים קרובות במצרית עתיקה בשם מא (Ma).) היה שבט לובי קדום, ממוצא בֶּרְבֵּרִי יחד עם קבוצות אחרות כמו ליבו ו-Tehenu/Tjemehu, וגם כמה מגויי הים.
רישומים מוקדמים של משווש מתוארכים לשושלת השמונה עשרה של מצרים מתקופת שלטונו של אמנחותפ השלישי (בערך 1390-1350 לפני הספירה). במהלך השושלות ה-19 וה-20 (בערך 1295–1075 לפני הספירה), היו בני המשווש בסכסוך כמעט תמידי עם המדינה המצרית. במהלך השושלת ה-21 המאוחרת, מספר הולך וגדל של לוביים בני המשווש החל להתיישב באזור הדלתא המערבית של מצרים. בסופו של דבר הם ישתלטו על המדינה במהלך השושלת ה-21 המאוחרת, תחילה תחת אוסורכון האב (אנ'). לאחר תקופת ביניים של 38 שנים, שבמהלכן תפסו המלכים המצריים הילידים סיאמון ופסוסנס השני (אנ') את כס המלוכה, שלטו המשווש במצרים לאורך כל השושלות ה-22 וה-23 תחת פרעונים רבים כמו שושנק הראשון, אוסורכון הראשון (אנ'), אוסורכון השני (אנ'), שושנק השלישי (אנ') ואוסורכון השלישי (אנ').
מקורות לוביים

העובדה שהמשוושים היו ממוצא לובי נאמר במפורש באילן היוחסין שבאסטלת פסנחור (אנ') (מתוארכת לתקופת שלטונו של שושנק החמישי (אנ')), שם מצוינים שליטי המשווש הגדולים (כולל מלכי השושלת ה-22) צאצאיו של "בויוואווה הלובי". המוצא הלובי-ברברי של המשווש מצוין גם בשמותיהם האישיים (כגון אוסורכון, טקלוט, נמלוט, שושנק וכו') ובקומץ כותרים שאינם מצריים המשמשים אנשים אלו הקשורים לשפות הברבריות. לאחר שהמצרים, היוונים, הרומאים והביזנטים הזכירו שבטים שונים נוספים בלוב. שמות שבטים מאוחרים יותר שונים מהשמות המצריים, אך, כנראה, מספר שבטים נקראו במקורות המצריים וגם אלה המאוחרים יותר. שבט משווש מייצג הנחה זו. מספר חוקרים טוענים שהיה זה אותו שבט שנקרא מזייס (Mazyes) על ידי הקטאיוס ממילטוס ומקסייס (Maxyes) על ידי הרודוטוס, בעוד השבט נקרא Mazices and Mazax (אנ') במקורות לטיניים.
ראו גם

פוט
הערות שוליים

↑  Thesaurus Linguae Aegyptiae, lemma 76410
↑  Oyeniyi, Bukola A. (2019-03-22). The History of Libya. ABC-CLIO. ISBN 978-1-4408-5607-5.
↑  Zimmermann, K. (2008-01-01). "Lebou/Libou". Encyclopédie berbère (in French) (28–29): 4361–4363. doi:10.4000/encyclopedieberbere.319. ISSN 1015-7344.
↑  Wachsmann, Shelley (2009). Seagoing Ships & Seamanship in the Bronze Age Levant. Texas A&M University Press. ISBN 978-1-60344-080-6.
↑  Kitchen (1996). Revised table 22a.
↑  Kitchen (1996). Tables 4, 22, 23.
לובים קדומים, המשווש ממערב צפון-אפריקה.
גוש גרניט המזכיר את המשווש (בשורה התחתונה, באמצע) בקרב אוכלוסיות זרות שנלכדו בתקופת שלטונו של רעמסס השני. המוזיאון הבריטי.
פסל כורע של נסבדג'דט (V), "המפקד הגדול של המא" במנדס, בערך. 755-730 לפני הספירה. מוזיאון ברוקלין.
רעמסס השלישי מתקיף את המשווש.
טביעת רגל פחמנית

הסבר על טביעת רגל פחמנית
טביעת רגל פחמנית (באנגלית: Carbon Footprint) היא סך של פליטות גזי חממה (GHG) שנפלטים ממוצר, ארגון, אדם, מדינה או אירוע. לשם פשטות הדיווח ויכולת השוואה, לרוב, טביעת הרגל הפחמנית נמדדת ביחידות של כמות הפחמן דו-חמצני (CO2) וגז המתאן (CH4) הנפלטת, המאיצה את ההתחממות עולמית.
אלו כוללים בראש ובראשונה שריפת דלק מאובנים מפחם, נפט וגז טבעי לצורך יצירת אנרגיה, אך גם ייצור וצריכה של מזון ומוצרי צריכה, בדים, מוצרי עץ, כבישים, מבנים, תחבורה ושירותים נוספים, שימוש בכלי תחבורה המבוססים על שריפת דלק ועוד. גם לבירוא יערות טביעת רגל פחמנית משמעותית שכן כריתת עצים מצמצמת את תהליך הפוטוסינתזה, וריכוז הפחמן הדו-חמצני עולה.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית ברמה האישית, אפשרית באמצעות שינוי הרגלים אישיים בתחומים רבים, החשוב בהם הוא צמצום הרבייה ועל ידי כך הקטנה מיידית של הצריכה, לאחר מכן צמצום שטח המחיה - מגורים בדירות קטנות יותר ובצפיפות אוכלוסייה גבוהה יותר, הפחתה או ויתור על שימוש ברכב פרטי לטובת תחבורה ציבורית, אופניים או הליכה, הפחתת טיסות, הקטנת צריכה עודפת של מוצרים ושירותים, חסכון בחשמל. ברמה המסחרית והתעשייתית הקטנת טביעת רגל פחמנית תכלול התייעלות אנרגטית, מעבר לאנרגיות מתחדשות כגון אנרגיה סולארית ואנרגיית רוח, צמצום בזבוז של חומרי גלם ומזון, ועוד.
מקור השם "טביעת רגל פחמנית" נובע מהמושג טביעת רגל אקולוגית. טביעת רגל פחמנית היא חלק מהחישוב של טביעת הרגל האקולוגית וכן חלק מניתוח מחזור חיים של מוצרים ופעילויות.
מדידת טביעת רגל פחמנית

ב-2011 רייט, קמפ ויליאמס, הציעו לדייק את ההגדרה את טביעת הרגל הפחמנית: מדד לכמות הכוללת של פליטת פחמן דו-חמצני (CO2) ומתאן (CH4) שנפלטת על ידי אוכלוסייה, מערכת או פעילות מוגדרים, בהתחשב בכל המקורות, המשקעים והאחסון הרלוונטיים בתוך גבולות המרחב והזמן של האוכלוסייה, המערכת או הפעילות. טביעת רגל פחמנית מחושבת כשווה ערך לפחמן דו-חמצני ביחס לפוטנציאל ההתחממות הגלובלית הרלוונטי למשך 100 שנים (GWP100).
ניתן למדוד את טביעת הרגל של הפחמנית של אדם, מדינה או ארגון על ידי ביצוע הערכת פליטות של גזי חממה, הערכת מחזור חיים (של מוצר) או פעילויות חישוביות אחרות המכונות חשבונאות פחמן. בשעה שחושבה טביעת רגל פחמנית, ניתן לתכנן אסטרטגיה שתצמצם אותה, למשל על ידי התייעלות אנרגטית, ייעול תהליכים וניהול מוצרים בצורה חסכונית יותר, לכידה ואחסון של פחמן, קיזוז פחמן ועוד.
לצורך חישוב טביעות רגל פחמנית של אדם קיימים מספר מחשבונים מקוונים חינמיים. חלק מהמחשבונים מבוססים על נתונים וחישובים שנבדקו בביקורת עמיתים, למשל רשת CoolClimate של אוניברסיטת ברקלי ו-CarbonStory. אתרי אינטרנט אלו מבקשים מהמשתמש לענות על שאלות לגבי הרגלי התזונה, שימוש בתחבורה, גודל הבית, פעילויות קניות ופנאי, שימוש בחשמל, חימום ומכשירים כבדים כגון מייבשים ומקררים ועוד. על בסיס הנתונים, האתר מעריך את טביעת הרגל הפחמנית האישית. רוב המחשבונים משתמשים ב-13 עקרונות לחישוב טביעת הרגל הפחמנית. במאמר מ-2011 טוענים החוקרים כי אין עקביות בהגדרות ובחישובים של עקבות פחמן במחשבונים השונים. ישנם חילוקי דעות בבחירת הגזים, ומערך הפליטות שיש לכסות בחישובי טביעות הרגל. אולם, החוקרים לא מפקפקים בחשיבות המדידה וגורסים שיש לשכללה.
חישוב טביעת הרגל הפחמנית של מפעלי תעשייה, מוצרים או שירותים היא משימה מורכבת. אחת המתודולוגיות היא הערכת מחזור חיים (LCA), כמודל מוביל לכימות השפעות סביבתיות כאשר טביעת הרגל הפחמנית עשויה להיות אחד הגורמים הרבים שנלקחים בחשבון בעת הערכת מוצר או שירות. ארגון התקינה הבינלאומי קבע תקן ISO 14040: 2006 להערכת מחזור חיים וניהול סביבתי. שיטת מדידה נוספת היא באמצעות פרוטוקול גזי חממה, הקובע סטנדרטים למעקב אחר פליטות גזי חממה.
פליטות פחמן ישירות ועקיפות

פליטות גזי חממה מתחלקות לפליטות פחמן ישירות ועקיפות. הפליטות מחולקות לשלושה מכלולים:
מכלול ראשון כולל פליטות פחמן ישירות הכוללות פליטות הקשורות לתהליכי הייצור וכוללים פליטות משריפת דלקים, פליטות מתהליכים ודליפות וכן צריכת אנרגיה בתהליך הייצור.
המכלול השני כולל פליטות עקיפות עיקר מקורן בצריכת אנרגיה. המידע על פליטות עקיפות מוספק, בדרך כלל, על ידי יצרן האנרגיה
מכלול שלישי כוללות פליטות שאינן קשורות ישירות לתהליך הייצור ולצריכת אנרגיה. בתעשייה, מכלול שלוש יכלול פליטות פחמן מתהליכי ייצור חומרי הגלם, תחבורה, מוצרים ושירותים.
חישוב פליטות עקיפות במכלול שתיים ושלוש מבוסס על חישוב של מקדמי פליטה. מקדם פליטה הוא ערך מייצג שמנסה לקשר את כמות המזהם המשתחרר לאטמוספירה עם פעילות הקשורה לשחרורו של אותו מזהם. מקדמי הפליטה מקלים על הערכת פליטות ממקורות שונים והשפעתם על זיהום הסביבה. ברוב המקרים, גורמים אלה הם ממוצעים של כל הנתונים הזמינים ומייצגים את הממוצעים לטווח הארוך עבור כל המתקנים בקטגוריית המקור. המקדמים לתעשייה מחושבים על פי נתונים של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית > הקטנת טביעת הרגל הפחמנית האישית

הקטנת טביעת הרגל הפחמנית כוללת שינוי הרגלים של פרטים בתחומים רבים, כגון העדפות מזון, אמצעי תחבורה למרחקים ארוכים וקצרים, שימוש באנרגיה בבית, צריכת סחורות ושירותים וגודל משפחה. הדוח החמישי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים שהתפרסם בשנת 2014, קבע כי שינוי באורח החיים יש פוטנציאל להפחתה משמעותית בטביעת הרגל האישית, במגזרים מסוימים, ובמיוחד כאשר שינוי ההתנהגות כולל שינויים טכנולוגיים ומבניים. באופן כללי, לאורח חיים צרכני יש השפעה רבה יותר על הסביבה. מספר מחקרים מדעיים הראו כי ישנן ארבע פעולות מרכזיות "בעלות השפעה גבוהה" שאזרחים יכולים לנקוט על מנת להקטין את טביעת הרגל הפחמנית האישית. ההמלצות נוגעות בעיקר, אך לא רק, לאנשים החיים במדינות מפותחות:
הקטנת מספר הילדים המתוכננים באחד (הפחתת פליטות שווה ערך ל-58.6 טון CO2 לשנה)
לא להחזיק מכונית פרטית (הפחתת פליטות שווה ערך ל-2.4 טון CO2 לשנה)
להימנע מטיסות (הפחתת פליטות שווה ערך ל-1.6 טון CO2 לשנה)
לאמץ תזונה מבוססת צמחים (הפחתת פליטות שווה ערך ל-0.8 טון CO2 לשנה)
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית > הקטנת טביעת הרגל הפחמנית של התעשייה

טביעת רגל פחמנית של חברה מושפעת ממספר גורמים מרכזיים: מקורות אנרגיה וצריכתם וחומרי גלם. גורמים נוספים היכולים להשפיע הם סוג התעשייה ומיקום המפעל. כן משפיעה הובלה ימית ואווירית ושינוע יבשתי. ישנן מספר פעולות להקטנת טביעת הרגל הפחמנית של התעשייה. חישוב ההפחתה בתעשייה הוא מצטבר לשנת 2050, ולא לשנה אחת, מכיוון שלפעולות להקטנת טביעת הרגל הפחמנית יש זמני פעילות ארוכים:
התייעלות אנרגטית של מערכות הקירור, שדרוג וייעול מכונות ומנועים חשמליים להפחתת צריכת החשמל, ניצול פעולות של מכונות לעיבוי ועוד. (הפחתת פליטות שוות ערך לכ-90 מיליארד טונות CO2)
מעבר לאנרגיות מתחדשות: אנרגיה סולארית או אנרגיית רוח. (הפחתת פליטות שוות ערך לכ-80 מיליארד טונות CO2)
צמצום בזבוז המזון (הפחתת פליטות שוות ערך לכ-31 גיגה טונות CO2)
שיקום יערות טרופיים והפסקת השימוש באדמת היערות למטרות אחרות (לדוגמת גידולי חלקאיים מראה לבקר) (הפחתת פליטות שוות ערך לכ-61 מיליארד טונות CO2)
הגברת היעילות בשימוש בדלקים פוסיליים בתהליכי ייצור תעשייתיים או בייצור חשמל.
שיפור הבידוד במבנים.
פעולות הפחתה עבור ארגונים כוללות פעילות חובה וולנטרית. במרבית המדינות המפותחות אימצו מגוון של גישות וולונטריות להפחתת פליטות בתעשייה, החל מהסכמים בלתי מחייבים מרצון בנושא דיווח על פליטות, דרך יעדים מוגדרים עצמאית ועד הסכמים המחייבים מבחינה משפטית, הכוללים מדידה, הערכת ביצועים וסנקציות במקרה של אי עמידה ביעדים.
פעילות בינלאומית להפחתת טביעת הרגל הפחמנית

החל משנת 2019, כמעט כל המדינות בעולם חברות באמנת היסוד של האומות המאוחדות לשינויי אקלים (אמנת המסגרת של האו“ם בדבר שינויי האקלים, UNFCCC). מטרת האמנה היא למנוע התערבות אנושית המסכנת את מערכת האקלים. אמנת המסגרת מחייבת את המדינות החתומות לפעול להתייצבות ריכוזי גזי חממה באטמוספירה ברמה בה מערכות אקולוגיות יכולות להסתגל באופן טבעי לשינויי אקלים, למנוע איום על ייצור מזון ולאפשר להמשיך בפיתוח כלכלי. אמנת המסגרת נוסחה ב-1992, אולם מאז הפליטות הפחמניות גדול. בכל שנה תקיימת ועידת שינויי האקלים של האו"ם בה מתקיימת משא ומתן בין המדינות.
פרוטוקול קיוטו הוא תוספת לפרוטוקול מאשרר חלקים מאותה אמנה ומגדיר יעדים ולוחות זמנים מחייבים מבחינה חוקית לקיצוץ פליטת גזי חממה של מדינות מתועשות שאשררו אותו. מדינות שחתמו על הפרוטוקול מתחייבות להפחית פליטת פחמן דו-חמצני וחמישה גזי חממה אחרים וכל דבר שעשוי להגביר פליטת גזים הקשורים להתחממות כדור הארץ. הפרוטוקול מבוסס על עקרון האחריות המשותפת אך מובחנת: הוא מכיר בכך שלמדינות בודדות יש יכולות שונות במאבק בלשינויי אקלים, על בסיס התפתחות כלכלית. מתוך הכרה בכך שמדינות מפותחות הן האחראיות העיקריות לרמות הגבוהות הנוכחיות של פליטות גזי חממה באטמוספירה כתוצאה מיותר מ-150 שנים של פעילות תעשייתית, הפרוטוקול מטיל נטל כבד יותר על המדינות המפותחות. הסכם פריז מהווה המשך להסכם קיוטו.
ראו גם

טביעת רגל אקולוגית
הערות שוליים

↑  What is a carbon footprint? | Carbon Trust, web.archive.org, ‏2009-05-11
↑  The.CO2List.org - Amounts of CO2 Released when Making & Using Products
↑  Laurence A. Wright, Simon Kemp, Ian Williams, ‘Carbon footprinting’: towards a universally accepted definition, Carbon Management 2, 2011-02-01, עמ' 61–72 doi: 10.4155/cmt.10.39
↑  CoolClimate Calculator, coolclimate.org
↑  CarbonStory: About CarbonStory, web.archive.org, ‏2014-03-13
↑  Divya Pandey, Madhoolika Agrawal, Jai Shanker Pandey, Carbon footprint: current methods of estimation, Environmental Monitoring and Assessment 178, 2010-09-18, עמ' 135–160 doi: 10.1007/s10661-010-1678-y
↑  גיא מילמן, שימוש בשיטת הערכת מחזור חיים (LCA (להערכת פליטות גזי חממה ממזון, האגודה לצדק סביבתי בישראל, 2013
↑  לירון דן, הערכת מחזור חיים, המועצה הישראלית לבנייה ירוקה, 2018
↑  14:00-17:00, ISO 14040:2006, ISO (באנגלית)
↑  Greenhouse Gas Protocol |, ghgprotocol.org
↑  מערך הדיווח לרישום פליטות גזי חממה. מוסד נאמן והמשרד להגנת הסביבה. יוני 2013
↑  OAR US EPA, Basic Information of Air Emissions Factors and Quantification, US EPA, ‏2016-09-02 (באנגלית)
↑  Intergovernmental Panel on Climate Change. Working Group III,, Climate change 2014 : mitigation of climate change : Working Group III contribution to the Fifth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, New York, NY, עמ' 20
↑  Sid PerkinsJul. 11, 2017, 4:30 Pm, The best way to reduce your carbon footprint is one the government isn’t telling you about, Science | AAAS, ‏2017-07-11 (באנגלית)
↑  Seth Wynes, Kimberly A. Nicholas, The climate mitigation gap: education and government recommendations miss the most effective individual actions, Environmental Research Letters 12, 2017-7, עמ' 074024 doi: 10.1088/1748-9326/aa7541
1 2  התייעלות אנרגטית, באתר משרד הכלכלה והתעשייה
↑  Refrigerant Management, Drawdown, ‏2017-02-07 (באנגלית)
↑  התייעלות אנרגטית והפחתת פליטות גזי חממה, באתר www.sviva.gov.il
↑  Wind Power Environmental Benefits | AWEA, www.awea.org
↑  Food Waste Worsens Greenhouse Gas Emissions: FAO, www.climatecentral.org (באנגלית)
↑  Tropical deforestation now emits more CO2 than the EU, Mongabay Environmental News, ‏2018-10-18 (באנגלית)
↑  Policies to Reduce Greenhouse Gas Emissions in Industry - Successful Approaches and Lessons Learned: Workshop Report, OECD ENVIRONMENT DIRECTORATE AND INTERNATIONAL ENERGY AGENCY, 2003
↑  What is the United Nations Framework Convention on Climate Change? | UNFCCC, unfccc.int
↑  UNFCCC 1992, Article 2.
↑  Introduction. In Climate Change 2007: Mitigation. Contribution of Working Group III to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, 2007.
↑  What are United Nations Climate Change Conferences? | UNFCCC, unfccc.int
↑  היערכות לשינוי אקלים, באתר משרד הכלכלה והתעשייה
↑  What is the Kyoto Protocol? | UNFCCC, unfccc.int
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01203388 
ייצוג חזותי של טביעת רגל פחמנית.
מזראטי מיסטרל

| --- | --- |

Maserati Mistral, שנת 1967
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Maserati 2 Posti  Maserati 4000 GT
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  1963–1970
 יחידות שיוצרו:  955 
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  מזראטי 3500GT
 מודל אחריו:  Maserati Ghibli (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,500 מ"מ
 רוחב:  1,075 מ"מ
 גובה:  1,300 מ"מ
 משקל:  1,300–1,430 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,485.2 סמ"ק, המפיק 235 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 3,694.4 סמ"ק, המפיק 245 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 4,014.2 סמ"ק, המפיק 258.5 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 8.8:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות מתוצרת ZF
 מהירות מרבית:  230-254 קמ"ש
 מעצב:  Pietro Frua (אנ') (דגם קופה)  Giovanni Michelotti (אנ') (דגם ספיידר)
 
מזראטי מיסטרל (באיטלקית: Maserati Mistral) היא מכונית ספורט, 2 מושבים, בתצורות קופה וספיידר מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית מזראטי אשר יוצרה בין השנים 1963–1970.
תצורות "מזראטי מיסטרל"

2 דלתות קופה (יוצרו 825 יחידות)
2 דלתות ספיידר (יוצרו 125 יחידות)
דגמי "מזראטי מיסטרל"

3.5 ליטר
3.7 ליטר
4.0 ליטר
"מזראטי מיסטרל"

2 דלתות
2 מושבים
הנעה אחורית
תאוצה 0–100 קמ"ש היא 7.2 שניות (מנוע 4014 סמ"ק)
מחיר היחידה (דגם קופה) בשנת 1963 עמד על 6,000,000 לירה איטלקית
תמונות

"מזראטי מיסטרל" ספיידר
"מזראטי מיסטרל" ספיידר שנת 1965 – מבט לתא הנהג
"מזראטי מיסטרל" – מבט לתא הנהג
"מזראטי מיסטרל"
"מזראטי מיסטרל" ספיידר
"מזראטי מיסטרל" ספיידר שנת 1969
"מזראטי מיסטרל"
"מזראטי מיסטרל", שנת 1965
"מזראטי מיסטרל"
"מזראטי מיסטרל"
"מזראטי מיסטרל"
ראו גם

מזראטי 3200GT
מזראטי 3500GT
מזראטי אינדי
מזראטי מקסיקו
מזראטי קריף
הערות שוליים

↑  "מזראטי מיסטרל"
↑  "מזראטי מיסטרל" קופה
↑  "מזראטי מיסטרל" ספיידר
↑  "מזראטי מיסטרל"
דיתיראמבוס

דיתיראמבוס היה מזמור שהושר ביוון העתיקה לכבוד האל דיוניסוס. סגנונו של המזמור היה אקסטטי ופרוע, במטרה לעודד את המזמרים להשתתף בחגיגות של האל (בניגוד לסגנון המכובד של מזמור הפאאן שהושר לאל אפולון).
על פי אריסטו, מזמור זה היה המקור של הטרגדיה בתיאטרון ביוון העתיקה:
"מכל מקום, הטרגדיה צמחה מראשית מאולתרת, גם היא וגם הקומדיה, הראשונה מאלה אשר הובילו את הדיתיראמבוס, האחרת מאלה שהובילו את ההופעות הפאליות"
.
אופן שירת המזמור

הדיתיראמבוס הושר על ידי מקהלה של 50 גברים או נערים שעמדו או רקדו במעגל. לסברה המודרנית שהם היו לבושים כסטירים, אין ראיות היסטוריות. הדיתראמבוס שהושר תיאר אירוע מחייו של האל דיוניסוס. ראש המקהלה (האָכּסארכוֹס) היה הפרוטגוניסט, ונוצר דיאלוג בינו לבין שאר המקהלה, באמצעותו סופר האירוע המיתולוגי מחיי האל.
במהלך הפסטיבלים לכבוד האל - הדיוניסיה והלנאיה נערכו תחרויות בין הקבוצות ששרו את הדיתראמבוס. שמן של הקבוצות תועד בתעודות הרשמיות של העיר בהן נערכה התחרות (אולם שם המשוררים אשר כתבו את המזמורים לא תועד).
לזוכה בתחרות הותר להקים (בכספו הוא) אנדרטה ציבורית המנציחה את ניצחון קבוצתו בתחרות.
היסטוריה

ככל הנראה הדיתיראמבוסים הראשונים נכתבו באתונה, במאה השביעית לפנה"ס. לא ברור מה מקורם של שירים אלה, וייתכן כי המקור אינו יווני. מקור השם דיתיראמבוס אינו ידוע, וככל הנראה אינו יווני.
המשורר אריון הוסיף את אלמנט הדיאלוג למזמור על ידי כך שהפריד בין ראש המקהלה לכלל המקהלה והפך את הדיתיראמבוס למין בלדה המספרת סיפור.
צורה שירית זו התפשטה במהירות בערי המדינה של יוון. בין המשוררים שכתבו דיתיראמבוסים ניתן למנות את סימונידס, פינדר ובאכילידס.
על פי אריסטו, אף לאחר התפתחות הדיתיראמבוסים לטרגדיה היוונית, המשיכו תחרות הדיתיראמבוסים להתקיים לצד תחרויות הטרגדיות.
במאה הרביעית לפנה"ס פסק כמעט לחלוטין השימוש בצורה ספרותית זו, אף שמספר מועט של תחרויות דיתיראמבוסים התקיים עד הכיבוש הרומי של יוון.
לקריאה נוספת

Sourvinou-Inwood, Christiane, Tragedy and Athenian Religion, Oxford University Press, 2003.
Wiles, David, The Masked Menander: Sign and Meaning in Greek and Roman Performance, 1991.
פורד אקוספורט

| --- | --- |

Ford EcoSport, שנת 2015
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דור ראשון, דור שני "Ford do Brasil" (אנ') (שם רשמי: Ford Motor Company Brasil Ltda) דור שני "Changan Ford" (אנ') (שם רשמי: "Changan Ford Automobile Co., Ltd.")  "Ford Romania" (אנ') המופעלת על ידי "Ford of Europe" (אנ') (שם רשמי: "Euroce Go Werke Ford of Europe AG")  "Ford Sollers"  "AutoAlliance Thailand" (אנ')  "Ford India Private Limited" (אנ')
 שנות ייצור:  2003 ועד היום
 הרכבה:  ברזיל ברזיל (דור ראשון, דור שני)  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין (דור שני)  רומניה רומניה (דור שני)  ברית המועצות ברית המועצות (דור שני)  תאילנד תאילנד (דור שני)  הודו הודו (דור שני)
 מודל קודם:  פורד אסקייפ 
 חברת אם:  פורד
 סיווג:  קרוסאובר
 פלטפורמה:  Ford B3 platform (אנ') (דור ראשון)  Ford global B-car platform (דור שני)
 אורך:  4,228 מ"מ (דור ראשון)  4,017 מ"מ (דור שני)  3,998 מ"מ (דור שני, בהודו)
 רוחב:  1,980 מ"מ (דור ראשון)  1,765 מ"מ (דור שני)  1,696 מ"מ (דור שני ביפן)
 גובה:  1,679 מ"מ (דור ראשון)  1,650 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,220-1,314 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,490 מ"מ (דור ראשון)  2,519 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  דור ראשון 4 צילינדרים, 1.0 ליטר המפיק 95 כ"ס (מנוע בנזין, מגדש טורבו, יוצר עד שנת 2006)  4 צילינדרים, 1.6 ליטר המפיק 111 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 145 כ"ס (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1.4 ליטר המפיק 68 כ"ס (מנוע דיזל) דור שני 4 צילינדרים, 1.0 ליטר (998 סמ"ק) המפיק 125 כ"ס, 140 כ"ס (מנוע בנזין, מגדש טורבו)  3 צילינדרים, 1.5 ליטר  4 צילינדרים, 1.5 ליטר (1,499 סמ"ק) המפיק 110 כ"ס (מנוע בנזין) (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1.6 ליטר (1,596 סמ"ק) (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר (1,999 סמ"ק) (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1.5 ליטר (1,499 סמ"ק) המפיק 90 כ"ס, 95 כ"ס (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (דור ראשון, דור שני)  תמסורת ידנית - 6 מהירויות (דור ראשון, דור שני)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות (דור ראשון, דור שני)  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות (דור שני)  תמסורת חצי אוטומטית מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (DCT) (דור שני)
 
פורד אקוספורט (באנגלית: Ford EcoSport) הוא קרוסאובר עם מאפייני SUV מתוצרת קונצרן הרכב פורד אשר מיוצר משנת 2003 ועד היום.
משנת 2018 משווקים דגמי "פורד אקוספורט" באמריקה הצפונית.
מפרט טכני > דור ראשון

יוצר משנת 2003–2012.
יוצר בברזיל על ידי "Ford Brasil" (אנ') (שם רשמי: "Ford Motor Company Brasil Ltda").
מנועי בנזין ודיזל.
הנעה קדמית.
הנעה כפולה 4x4.
5 דלתות.
מפרט טכני > דור שני

מיוצר משנת 2012 ועד היום (משנת המודל 2013).
מנועי בנזין ודיזל.
הנעה קדמית.
הנעה כפולה 4x4.
5 דלתות.
מפרט טכני > דור שני > ארצות ייצור "דור שני"

רומניה על ידי "Ford Romania" (אנ') המופעלת על ידי "Ford of Europe" (אנ') (שם רשמי: "Euroce Go Werke Ford of Europe AG").
סין על ידי "Changan Ford" (אנ') (שם רשמי: "Changan Ford Automobile Co., Ltd.").
ברזיל באמצעות "Ford Brasil" (אנ') (שם רשמי: "Ford Motor Company Brasil Ltda").
הודו על ידי "Ford India Private Limited" (אנ').
תאילנד על ידי "AutoAlliance Thailand" (אנ') (חברה משותפת ל"פורד" ומאזדה).
רוסיה על ידי "Ford Sollers".
תמונות

דור ראשון
"פורד אקוספורט"
"פורד אקוספורט"
"פורד אקוספורט" - מונית
"פורד אקוספורט" - ניידת משטרה
"פורד אקוספורט" - ניידת משטרה
"פורד אקוספורט" - ניידת משטרה
דור שני
"פורד אקוספורט", שנת 2013
"פורד אקוספורט"
"פורד אקוספורט"
"פורד אקוספורט", שנת 2012
"פורד אקוספורט", שנת 2014
"פורד אקוספורט"
ראו גם

פורד