התחנה המרכזית של ירושלים
היסטוריה

התחנה המרכזית המודרנית הראשונה של ירושלים נבנתה ב-1932 לצד רחוב יפו, בלב המע"ר המתפתח של העיר בתקופת המנדט, כשיתוף פעולה של בעלי הקרקע דוד קוקיא עם קואופרטיב "המהיר" שאוטובוסיו נסעו לתל אביב ובאר שבע. לצד התחנה הוקם "בניין העמודים" שסוחריו שכרו את חנויותיהם ממשפחת קוקיא. באזור התחנה ממוקמת כיום תחנת הרכבת הקלה "יפו מרכז". תחנה זו שימשה את תושבי ירושלים עד שלהי שנות ה-60 של המאה ה-20.
ההתפתחות המהירה של ירושלים והגידול בתנועה התחבורתית הפכו את התחנה המרכזית למיושנת, צפופה ובעייתית. באפריל 1960 נחתם הסכם בין הקואופרטיבים "המקשר" ו"אגד" (לפני שאוחדו לחברה אחת) ועיריית ירושלים, לבניית תחנה חדשה בחלקו המערבי של רחוב יפו על שטח מושב הזקנים הכללי המאוחד, באזור רוממה - מיקום שהיווה את הכניסה הראשית לעיר וצומת דרכים עיקרי שממנו התפצלו צירים למרכז העיר, שכונות מערב העיר, שכונות צפון העיר וכן כביש ירושלים-תל אביב. חוזה להקמת התחנה נחתם בסוף 1965. התחנה החדשה נחנכה ב-6 בספטמבר 1968, בטקס בנוכחות ראש העירייה טדי קולק ושר התחבורה משה כרמל.. מבנה התחנה כלל בניין לקופות, משרדים ורציפים חיצוניים, והוא שימש בתפקידו עד סוף המאה ה-20
בשנת 1995 הוחלט להרוס ולבנות מחדש את התחנה, כדי להגדיל את הקיבולת שלה ולפתח שטחי מסחר נוספים. את הפרויקט יזמה חברת  נצב"א -נכסי צאן ברזל אגד, שהייתה אז חברת בת של אגד, בשותפות עם חברת אמות השקעות. בינואר 1998 זכתה חברת אשטרום במכרז להקמת מבנה התחנה החדש, בעלות של כ-300 מיליון שקל. במהלך בניית התחנה החדשה פעלה התחנה המרכזית ממיקום זמני בהמשך רחוב יפו. התחנה החדשה נפתחה בספטמבר 2001. התחנה החדשה היא אחת התחנות העמוסות ביותר בישראל. מרכז הקניות של התחנה זוכה להצלחה רבה, בעיקר בשל האוכלוסייה הרבה שעוברת דרכו במטרה להגיע לרציפי התחנה בקומה השלישית.
ביולי 2005, סמוך ליישום תוכנית ההתנתקות, שני חיילי צה"ל מן הנח"ל החרדי, שפעלו במחאה נגד תוכנית ההתנתקות, השאירו תיק סמוך לשירותים שבמבנה. כוחות הביטחון חששו שמדובר במטען חבלה ופינו את הבניין, בדיעבד התברר שכל תכולת התיק הייתה סטיקרים. בעקבות זאת, הוקשחו הבדיקות ושונה המערך הביטחוני. גם חיילים במדים חויבו, בניגוד לעבר, בבדיקות שיקוף תיקים ובדיקות ביטחוניות אחרות.
ב-12 ביולי 2005, השאירו פעילי ימין תיק עם שעון גז וחוטים (מטען דמה), ובתוכו פתק עם הכיתוב "ההתנתקות עוד תתפוצץ לנו בפנים".
במחלף גולדה מאיר בצפון העיר הסמוך להר חוצבים הוקמה תחנה מרכזית אזורית נוספת כחלק מתוכנית אב לתחבורה. בנוסף, לצד שער שכם פועלת התחנה המרכזית של מזרח ירושלים. התחנה מתוכננת להשתדרג בעתיד עם חניון תת-קרקעי ושדרה מסחרית.
באפריל 2008, קבע בית המשפט כי הקדש מוסיוף, שנוסד בעקבות צוואתו של הנגיד שלמה מוסיוף משנת 1922, ושולט על נכסים רבים בירושלים, זכאי ל-3% מהתחנה, מאחר ש-3.2 דונם מהשטח עליו משתרעת התחנה, כ-102 דונם, הוא בבעלותו. נקבע כי לאורך השנים לא טרחו לפנות למשפחת מוסיוף כדי לרכוש את חלקה, במסגרת פרצלציה (חלוקה מחדש של המגרש), ובפועל אמות ונצבא השתלטו על החלקה של ההקדש. החלק נמכר ב-20 מיליון שקל, בתוספת תשלום שנתי של מיליון שקל.
ב-2011 החל לפעול הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים החולף לצד התחנה. הקו הפך לציר גישה מרכזי לשכונות רבות בירושלים ובעתיד יוארך לשכונות נוספות. בנוסף בספטמבר 2018 נפתחה תחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון, המשמשת כתחנת קצה במסילת ירושלים - גנות. בשנת 2025 או 2026 מתוכנן להתחיל לפעול (באופן חלקי) גם הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים שיחלוף אף הוא לצד התחנה, וכן מתוכננות שלוחות נוספות על מסלולי הרכבות כגון שלוחת הקמפוסים של הקו הירוק בין מלחה וגבעת רם להר הצופים, שלוחה של "הקו הצהוב" התיירותי שיחבר בין קריית המוזיאונים דרך מרכז העיר לעיר העתיקה, שלוחה בין תחנה מרכזית להדסה עין כרם, ושלוחה בין נווה יעקב וגבעת שאול. כך, אזור התחנה יהיה מוקד תחבורה רחב ידיים.
בספטמבר 2018 נפתחה לציבור תחנת רכבת ירושלים- יצחק נבון, הנמצאת בקרבה לתחנה המכזית, דבר המאפשר החלפות בין אוטובוסים לרכבות בקלות ובנוחות. ישנה מנהרת מעבר בין התחנה המרכזית לבין תחנת רכבת יצחק נבון החוסכת עיכוב של רמזורים ומעליות.
בינואר 2019 נחנך בקומות המשרדים של בניין התחנה הסניף הירושלמי של רשת חללי העבודה והמשרדים המשותפים "אורבן פלייס". שטח החלל שמופעל על ידי החברה הוא כ-2,000 מ"ר וכולל משרדים פרטיים וחללי עבודה משותפים.
ב-2023 המתחם עבר שיפוץ בכל קומות המסחר ובקומת הרציפים. השדרוג כלל החלפת הריצופים והחיפויים, החלפת השילוט הקבוע, החלפת תאורה, החלפת התקרה, הוספת ספסלי המתנה וחידוש הנראות.