stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפון
מינים

מכיל בין סוג אחד לחמישה מינים, כתלות בפרשנות הטקסונומית; מאגר הנתוני הקטניות הבינלאומי (International Legume Database, ILDIS) סופר שלושה מינים, שבאחד מהם שלושה תת-מינים.
Pisum fulvum – אפון מצוי
Pisum sativum – אפונה (שם רשמי: אפון תרבותי)
Pisum sativum subsp. elatius (syn. P. elatius, P. syriacum)‎ – אפון קיפח
Pisum sativum subsp. humile – אפון נמוך
Pisum sativum subsp. sativum – אפון התרבות
Pisum abyssinicum (שם נרדף: P sativum subsp. abyssinicum)
הערות שוליים

↑  Lathyrus oleraceus Lam, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  עותק בארכיון (ארכיון)
↑  סמדר צורי ואחרים, תשתית גנטית לשיפור עמידות ליובש באפונה, עמ' 11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550812905171  NKC: ph191021 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוכן תרבות

| --- | --- |
 סוגה:  תרבות
 מנחים:  קובי מידן, גאולה אבן-סער, לוסי אהריש, גואל פינטו
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  100
 הפקה
 מפיק:  גיל חומן
 מפיקים בפועל:  נעמה שחם
 חברת הפקה:  קסטינה תקשורת
 עורכים:  רועי פודים
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  5 במרץ 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 https://www.kan.org.il/Program/?catId=1229
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סוכן תרבות הוא מגזין תרבות בהגשת קובי מידן המשודר בערוץ כאן 11 בימי שישי בשעה 17:00. התוכנית משדרת מגוון ראיונות עומק, דיוני רוחב, כתבות חוץ, פרשנויות, ביקורות והמלצות על כל מה שקורה בתחומי היצירה והדעת בישראל ומחוצה לה. התוכנית הראשונה שלה שודרה ב-5 במרץ 2018. את התוכנית מפיקה חברת ההפקות 'קסטינה תקשורת', והיא מצולמת באולפני הרצליה.
היסטוריה

התוכנית עלתה לשידור בימי שני וחמישי בשעה 23:00, והחליפה את תוכנית התרבות שקדמה לה, "מועדון תרבות", ששודרה מאז השקת הערוץ.
ביום שישי ה-13 ביולי 2018 פתחה התוכנית עונה שנייה ועברה לשדר תוכנית בת שעה (במקום שתי תוכניות בנות חצי שעה) בשעה 18:30 בימי שישי, כמגזין תרבות שבועי. כיום משודרת התוכנית בימי שישי בשעה 17:00.
בתקופת מגפת הקורונה שודרה גם מהדורה יומית של התכנית. אל קובי מידן הצטרפו להנחיה גם גאולה אבן ולוסי אהריש.
מבנה התכנית

התכנית מוצגת לרוב במבנה קבוע בו פותח מידן בתחילת התכנית במונולוג המקשר לרוב אירוע היסטורי לאירוע אקטואלי עכשווי. לאחר מכן, מראיין מידן פאנל בן 2-3 אורחים על נושא אקטואלי.
בגוף התכנית ראיון עם המרואיין המרכזי שהוא איש תרבות כגון עיתונאי, במאי, יוצר או שחקן.
עד 2023, השדרנית אחינעם בר הגישה שורת המלצות בתחומים מגוונים כולל אירועים לילדים, תערוכות במוזיאון והופעות. במהלך השנה, החליפה אותה מאיה אלקולומברה בהגשת הפינה.
לעיתים מוצגות גם המלצות נוספות מאנשי רוח כסופרים ואמנים לאירועים בשבוע הקרוב שהם קשורים אליהם באופן אישי.
הראיון האחרון בתוכנית הוא קצר יחסית עם מרואיין בו הוא עונה על שאלון קבוע שנשאל מדי שבוע.
התכנית נחתמת בקטע מתוך ארכיון כאן 11 (לשעבר ערוץ 1), לרוב קטע היסטורי נדיר שלא שודר רבות ומתקשר לאירועי השבוע החולף.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תוכנית אירוח וראיונות, תרבות ופנאי | "סוכן תרבות" · עונה 12 | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2017 - מועדון תרבות | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית תרבות  2018, 2019, 2021 - סוכן תרבות | הבא: 2022: פגישה עם רוני קובן הקטגוריה שונתה לשם "תוכנית אירוח וראיונות, תרבות ופנאי" |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שירה האס

| --- | --- |

האס, 2022
 לידה:  11 במאי 1995 (בת 29) תל אביב, ישראל 
 סוגה מועדפת:  דרמה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרסים והוקרה:  השחקנית הטובה ביותר - פסטיבל הסרטים טרייבקה, 2020  פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, 2018  השחקנית הטובה ביותר - פסטיבל הקולנוע ירושלים, 2014  פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, 2020
 פרופיל ב-IMDb
 
שירה האס (נולדה ב-11 במאי 1995) היא שחקנית ישראלית, זוכת שני פרסי אופיר, פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
ביוגרפיה

האס נולדה בתל אביב, וגדלה בהוד השרון לערן ואריאלה (לאה) האס, כבת זקונים, ולה אחות ואח גדולים. סביה הם ניצולי השואה מפולין, מהונגריה, ומצ'כיה.
בהיותה בת שנתיים ותשעה חודשים, התגלה גידול סרטני באחת מכליותיה, והיא נאלצה לעבור טיפולים במשך קרוב לשלוש שנים עד להחלמתה.
את לימודי התיכון עשתה האס במגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין שבגבעתיים.
בתום לימודיה, שירתה כמתנדבת בתיאטרון צה"ל לתקופה קצרה.
ב-2 באוגוסט 2022, נפטרה אמה אריאלה (לאה) האס שהייתה גמלאית שב"כ ממחלת הסרטן בהוספיס.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, האס, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור חטופים המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
פילמוגרפיה חלקית > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | פרינסס | אדר |  |
| 2015 | סיפור על אהבה וחושך | קירה / פניה מוסמן (הצעירה) |  |
| 2017 | פוקסטרוט | עלמה פלדמן |  |
| 2017 | אשתו של שומר גן החיות | אורסולה | סרט צ'כי-בריטי-אמריקאי |
| 2018 | מריה מגדלנה | לאה | סרט בריטי-אמריקאי-אוסטרלי |
| 2018 | פרא אציל | אנה | זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 2019 | מראות שבורות | אריאלה |  |
| 2019 | עשו | לאה (הצעירה) | סרט רוסי-ישראלי-בריטי |
| 2020 | אסיה | ויקה | סרט ישראלי דובר עברית ורוסית; זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 2025 | קפטן אמריקה: עולם אמיץ חדש | רות בת-שרף/ סברה | סרט המשך הוליוודי; חלק מהיקום הקולנועי של מארוול |
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013–2021 | שטיסל | רוחמה "רוחמי" וייס | תפקיד ראשי 3 עונות |
| 2015 | הצורף | יוספה "סופי" בן דוד (הצעירה) |  |
| 2015 | מריו | טלי גדות |  |
| 2016 | עקרון ההחלפה | סלמה |  |
| 2018 | כדברא | אלכס |  |
| 2018 | הרמון | תמר |  |
| 2018 | המנצח | אודי |  |
| 2020 | המורדת | אסתר "אסתי" שפירו | מיני-סדרה גרמנית האס הייתה מועמדת על תפקידה בסדרה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט (אנ') |
| 2023 | הגופה | די.סי מייפלווד | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024 | טיפול לילי | יסמין |  מועמדת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית משנה בסדרת דרמה (2024) |
לקריאה נוספת

נבו זיו, "האס מנצחת", "ידיעות אחרונות", מוסף "7 לילות", 17 באפריל 2015
אליאונורה דוזה

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1858 ויג'באנו, ממלכת סרדיניה 
 פטירה:  21 באפריל 1924 (בגיל 65) פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Central Cemetery of Asolo 
 שם לידה:  Eleonora Giulia Amalia Duse 
 מדינה:  ממלכת איטליה, ממלכת סרדיניה 
 בן או בת זוג:  גבריאלה ד'אנונציו 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליאונורה דוזה (באיטלקית: Eleonora Duse;‏ 3 באוקטובר 1858 – 21 באפריל 1924) הייתה שחקנית איטלקייה, שנודעה בכינוי "דוזה".
ביוגרפיה

אליאונורה דוזה נולדה בוויג'באנו, צפון איטליה והחלה לעסוק במשחק (המקצוע המשפחתי) כילדה. אביה וסבה היו שניהם שחקנים, והיא הצטרפה למופע שלהם כבר בגיל ארבע. את פרסומה רכשה בהופעה בגרסאות איטלקיות של תפקידים, ששרה ברנאר הקנתה להם את תהילתם. כבוגרת סיירה באירופה ובאמריקה ושמה נקשר בעיקר למחזות של גבריאלה ד'אנונציו והנריק איבסן.
ב-1897, כששהתה בנאפולי, פגשה את העיתונאי מאטינו קאפיירו והשניים שקעו בפרשיית אהבה, שהתקדמה בקצב מהיר. הוא עזב אותה כעבור פחות משנה, באמצע הריון. התינוק נולד מת וקאפיירו עצמו נפטר זמן קצר אחר כך. דוזה הצטרפה ללהקת התיאטרון של צ'זארה רוסי ופגשה את השחקן תיאובלדי קצ'י. השניים נישאו בשנת 1881. בשנת 1885 נולדה בתם, אנריצ'טה. דוזה וקצ'י התגרשו לאחר רומן שדוזה ניהלה עם שחקן אחר, פלאביו אנדו.
הקריירה שלה הייתה בשלב זה בתנופה מלאה והפופולריות שלה החלה לטפס מעלה מעלה. היא יצאה למסע הופעות בדרום אמריקה ובשובה כעבור שנה הקימה להקה משלה.
בין השנים 1887 ל-1894, היא ניהלה רומן עם המשורר האיטלקי אריגו בויטו. הרומן נוהל בצורה מאוד חשאית, ככל הנראה בגלל חבריו האריסטוקרטים של בויטו. למרות זאת, מכתביהם הרבים זה לזה נשמרו. בשנים מאוחרות יותר השניים נשארו חברים עד למותו ב-1918.
ב-1895 פגשה את גבריאלה ד'אנונציו ובין השניים נוצר קשר רומנטי בד בבד עם שיתוף פעולה מקצועי. כשד'אנונציו נתן את התפקיד הראשי במחזה "העיר המתה" לשרה ברנאר במקום לדוזה, התחוללה מריבת איתנים ודוזה שמה קץ לקשריה עמו.
ב-1896 השלימה דוזה סיבוב הופעות מצליח מאוד בארצות הברית. הנשיא גרובר קליבלנד ואשתו נכחו בכל ההופעות בו. גברת קליבלנד הדהימה את החברה בוושינגטון, כאשר לראשונה אי פעם, כדי לארח את דוזה, הזמינה אנשים לתה בבית הלבן לכבודה של שחקנית.
היא פרשה מן המשחק בשנת 1909, ובערך בתקופה זו החלה מערכת היחסים הרומנטית שלה עם הפמיניסטית האיטלקייה לינה פולטי. הן גרו ביחד שנתיים בפירנצה שבאיטליה, ולאחר מכן נפרדו.
דוזה חזרה לבימה ב-1921 בשורה של הופעות באמריקה ובאירופה.
במהלך הקריירה שלה זכתה דוזה לכבוד ולתהילה על תמיכתה בשחקנים ושחקניות צעירים.
ב-30 ביולי 1923 הייתה לאישה הראשונה מאז ומעולם שהופיעה על שער טיים מגזין. סגנונה הטבעי והאינדיבידואלי עמד בניגוד לרגשנות הבולטת של ברנאר והשתיים היו יריבות במשך שנים רבות.
דוזה נפטרה בגיל 65 בפיטסבורג, פנסילבניה בשעת מסע הופעות בארצות הברית.
לקריאה נוספת

אליאונורה דוזה, ביוגרפיה מאת הלן שיהי (2003)
המסתורין בתיאטרון: אליאונורה דוזה מאת אוה לגלאליין (1973)
נשף המסכות האחרון מאת אנטוניו אורלנדו רודריגז (2005)
דוזה בציור של ג'ון סינגר סרג'נט משנת 1893 בערך
חדייב

| --- | --- |

חדייב בתוך ממלכת ארמניה העתיקה, תחת שלטונו של טיגראנס הגדול
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  סורית עתיקה
 עיר בירה:  ארביל 36°20′00″N 44°01′00″E﻿ / ﻿36.3333333333333°N 44.0166666666667°E﻿ / 36.3333333333333; 44.0166666666667
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 מדינה קליינטית של האימפריה הפרתית:  15
 פירוק:   
 כיבוש טראיאנוס:  116
 ישות קודמת:  האימפריה הפרתית
 ישות יורשת:  האימפריה הרומית
 שליטים בולטים:  הלני המלכה זוטוס השני מונבז השני
 דמוגרפיה
 דת:  זורואסטריות, יהדות, נצרות
 
בית המקדש ועיר דוד, מראה מבריכת השילוח - בחזית עיר דוד ארמונות מלכי חדייב. ארמונות מלכי חדייב בדגם ירושלים בסוף ימי בית שני
מבט על הארמונות מדרום - מזרחה לבריכת השילוח
איור של פתח קברי המלכים במאה ה-19 המיוחסים למלכי בית חדייב
חַדְיָב (סורית: ܚܕܝܐܒ, תעתיק מדויק: חדיאב; נקראת גם "אדיאבן" ובתלמוד "הדייב" ו"חדייף") הייתה ממלכה עתיקה באשור, בצפון הסהר הפורה, שהתקיימה בין השנים 15 ל-116. בירת המדינה הייתה העיר ארבלה.
אוכלוסיית הממלכה הייתה מגוונת ומעורבת. לדברי פליניוס הזקן, ארבעה שבטים חיו בשטחי חדייב: אורונטיים ((אנ')), אלאנים, אזוניים (Azones) וסיליקיים (Silices). מכתביו של יוסף בן מתתיהו עולה כי בממלכה חיה קהילה יהודית מבוססת.
על פי המסופר במסכת יבמות, הגיעו עשרת השבטים גם לממלכת חדייב, ובהשפעת הקהילה היהודית הגדולה שחיה בתחומי הממלכה התגיירו חלק ממלכי המדינה במאה הראשונה לספירה. הלני המלכה ובנה המלך מונבז (מכונה בתלמוד: "מונבז המלך") תרמו לבית המקדש השני, והקימו ארמונות בירושלים, באזור העופל (בחלק הצפוני של עיר דוד).
במשנה מסופר שמונבז עשה ידיות מזהב לכל כלי יום הכיפורים; והלני המלכה עשתה נברשת זהב בפתחו של בית המקדש, וכן טבלת זהב שעליה הייתה כתובה פרשת סוטה. גם יוסף בן מתתיהו מזכיר את החדייבים מספר פעמים בכתביו ומספר על משלחת צבאית שהגיעה בזמן המרד הגדול כדי לסייע ליהודים המורדים.
בשנת 116 הקיסר הרומאי טראיאנוס כבש וסיפח את הממלכה לאימפריה הרומית, אולם יורשו, אדריאנוס, ויתר על כל כיבושיו במזרח.
קברותיהם המפוארים של בני המלוכה של חדייב, שנחצבו לעומק כשמונה מטרים בסלע, נחפרו בשנת 1863 על ידי הארכאולוג הצרפתי פליסיאן דה סוסי בפאתי שכונת שייח' ג'ראח במזרח ירושלים.
ייתכן שבעקבות התגיירותם של בני מעמד המלוכה (הלני המלכה ובניה: מונבז וזוטוס) התגיירו רבים מתושבי הממלכה. אולם במאה השנייה לספירה בחרו תושבי חדייב להמיר את דתם לנצרות.
על פי תרגום יונתן מזוהה עם עיר מקראית בשם עֶדֶן ”חָרָן וְכַנֵּה וָעֶדֶן רֹכְלֵי שְׁבָא אַשּׁוּר כִּלְמַד רֹכַלְתֵּֽךְ” (ספר יחזקאל, פרק כ"ז, פסוק כ"ג) (תרגום: חרון ונציבין והַדְיֵב (חַדְיֵב)). לעומת זאת בספר ירמיהו מופיעה חדייב בתרגום יונתן כממלכת אשכנז המקראית. (ירמיהו פרק נ"א פסוק כ"ז "אררט מני ואשכנז" ובתרגום יונתן "קרדו הרמיני וחדיב").
בספרות חז"ל

חז"ל מזהים את חדייב בהקשר לנבואות שונות, ביניהן נבואה על העיר חבור בספר מלכים, ובפירוש לנבואת החיות בדניאל, שם חז"ל מסבירים שאחת משלוש החתיכות שבפי הדוב היא חדייב, ושפרס ורומא עתידות להילחם על השליטה בה.
כמו כן, בתלמוד מוזכר העקרב שבחדייב בין חמש חיות מסוכנות שמותר להרוג בשבת.
הערות שוליים

↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע כרך 4 פרק 30.
↑  דף טז עמוד ב
↑  הרב שי עילם, בית יער הלבנון, בהערות למסכת יבמות דף יז עמוד א
↑  משנה, מסכת יומא, פרק ג', משנה י'
↑  "מן המסד", משרד הביטחון - הוצאה לאור והוצאת "כרטא", 1986. עמוד 207.
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוק י"א
↑  ספר דניאל, פרק ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"ב, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"א, עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567482905171  GND: 4084718-4  LCCN: n88207388  NKC: ge867805  VIAF: 136153403   WorldCat (עם VIAF): 136153403 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אילנית לוי

| --- | --- |

לוי ב"אתנה הולכות רחוק", 2012
 לידה:  7 ביולי 1982 (בת 42) ט"ז בתמוז ה'תשמ"ב ישראל חיפה, ישראל
 שם לידה:  אילנית לוי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה, שחקנית, דוגמנית
 בן זוג:  אלירז שדה
 צאצאים:  ליאם גולן, אלין גולן 
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  מלכת היופי של ישראל (2001)
 פרופיל ב-IMDb
 
אילנית לוי-שדה (נולדה ב-7 ביולי 1982) היא דוגמנית, שחקנית טלוויזיה ומנחת טלוויזיה ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 2001.
ביוגרפיה

אילנית לוי נולדה בחיפה, כבת זקונים למשפחה מסורתית ממוצא מרוקאי וטריפוליטאי. למדה בתיכון עירוני ג' שבעיר. אביה משה לוי עלה ממרוקו והוא פנסיונר שבעבר ניהל תחנת רכבת. אמה רחל עלתה מלוב והייתה עקרת בית. ללוי ארבעה אחים ואחיות גדולים, בהם אילן לוי. בנעוריה הייתה חניכה בתנועת הנוער הלאומי, ושימשה כזמרת בלהקת הנוער הלאומי, יחד עם זמרים נוספים כמו שירי מימון.
בגיל 14 וחצי עברה תאונת דרכים בה נסעה עם אמה ודודתה. רכבם התהפך לעבר תהום ולוי הצליחה לחלץ את עצמה ואת השאר מתוך הרכב.
שירתה בצה"ל כפקידת לשכה (פקל"שית) בפיקוד העורף.
ב-2001 לוי זכתה בתואר מלכת היופי, ונשלחה לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל בה הגיעה למקום השישי. מיד לאחר הכתרתה הוחתמה לסוכנות הדוגמנות "לוק".
לאחר מכן פיתחה לוי קריירה ענפה בעולם הדוגמנות. היא דגמנה למעצבת האופנה גלית לוי, וכן הייתה נערת הבית של רונית רפאל, הפרזנטורית של מעצב השיער מיקי בוגנים, של מעצב האופנה רונן חן, ושל חברת האופנה הישראלית "הוניגמן".
ב-2009 כיכבה על השער של מגזין בגדי הים של "בלייזר".
באוגוסט 2015 החלה לככב בקמפיין לרשת האופנה הישראלית "פוזה". ובאוקטובר של אותה שנה החלה לככב בקמפיין של המותג "בנפייבר - סיבים תזונתיים".
חיים אישיים

בשנת 2002, נישאה לוי לזמר אייל גולן ולהם בן ובת, ליאם ואלין גולן, בנובמבר 2008 הזוג התגרש.
משנת 2011 נמצאת בזוגיות עם אלירז שדה. ב-20 בדצמבר 2018, נישאו הזוג ולהם בת בשם אריאה. לוי ואלירז מתגוררים ברחובות.
ב-19 ביולי 2011 הורשעה בנהיגה בשכרות ורישיונה נשלל ל-11 חודשים.
בנובמבר 2024 שיתפה כי בעקבות טבח שבעה באוקטובר חוותה משבר רגשי ותהליך של התקרבות והתחזקות רוחנית ועל כך שבעלה ובתה שומרי שבת, בעלה מתפלל בבית הכנסת ואמרה "אלה דברים שיכולים לשמור את המשפחה".
הערות שוליים

↑  Instagram, www.instagram.com
↑  אילנית לוי: "עד שאלירז הגיע , לא היה גבר בחיים שלי", באתר וואלה, 30 בספטמבר 2021
↑  בן בירון בראודה‏, מפגש הזוגות של "חתונמי" לדורותיו כלל רגעים בלתי נשכחים. ועוד לא דיברנו על בן ומעין, באתר וואלה, 31 ביולי 2022
↑  גיל משעלי, ‏עידו רוזנבלום, שירי מימון, אילנית לוי ואבי נוסבאום מצטרפים ל"רואים את הקול", באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2022
↑  ערן סויסה, מזל טוב: אילנית לוי ילדה, באתר ישראל היום, 9 בספטמבר 2021
↑  יוני פרוים‏, רשיונה של אילנית לוי נשלל בגלל נהיגה תחת השפעת אלכוהול, באתר וואלה, 19 ביולי 2011
↑  אילנית לוי: "יש לי בעל ובת שומרי שבת. זה שומר על המשפחה", באתר www.hidabroot.org, ‏2024-11-26
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
גל מלכה (שחקנית)

| --- | --- |

מלכה, 2023
 לידה:  16 באפריל 1994 (בת 30) באר טוביה, ישראל 
 שם לידה:  גל מלכה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2021
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 בן זוג:  בן רובין
 פרופיל ב-IMDb
 
גל מלכה-רובין (נולדה ב-16 באפריל 1994) היא שחקנית ישראלית. ידועה כמי שגילמה את חגו בסדרה "המפקדת" מבית כאן 11, ואת חן בסדרה של קשת 12 "גוף שלישי".
על תפקידה כחגו בסדרה "המפקדת" זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2022.
על תפקידה כחן בסדרה "גוף שלישי" זכתה ב-2023 בפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בתחרות הבינלאומית בפסטיבל הצרפתי "סיריס מניה". ובפרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2023.
ביוגרפיה

גל מלכה נולדה וגדלה במושב כפר אחים, המשתייך למועצה אזורית באר טוביה, ובתיכון התחנכה במגמת תיאטרון. ב-2012 מלכה נפצעה בפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס שבולגריה, שבוצע על-ידי מחבל מתאבד בשם מוחמד חסן אל-חוסייניה שכיוון בעיקר נגד תיירים יהודים מישראל פגע בצעירים ובבני נוער ואף רצח 5 אזרחים ישראלים.
כשלוש שנים לאחר מכן, ב-2015 נהרג אביה, יעקב מלכה, בתאונת דרכים בדרכו לעבודתו.
השלימה את לימודיה בבית ספר למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין שבתל אביב.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד החיילת חגית ("חגו") בסדרה "המפקדת" בכאן 11, המשודרת בתאגיד השידור הישראלי.
בשנת 2023 גילמה את חן, אם יחידנית המשמשת כפונדקאית, בסדרת הדרמה "גוף שלישי" בהפקת קשת 12. על תפקידה בסדרה זו זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2023. הופיעה גם כמאיה רוזן בסדרה הקומית "גולדה ומאיר" של ערוץ TeenNick. באותה שנה לוהקה לסרטו של ניר ברגמן "Pink Lady". בנוסף שיחקה את עדן עבודי בעונה השנייה בסדרה הדרמה ״בעלת החלומות״ של הוט. בשנת 2025 עלתה בהוט הסדרה "שלומי 6" סדרה שבה היא משחקת.
שיחקה במספר הפקות תיאטרון בתיאטרון חיפה ובתיאטראות נוספים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביוני 2021 נישאה לבן רובין. השניים מתגוררים במושב נווה מבטח. בספטמבר 2024 נולדה להם בת.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021–2024 | המפקדת | חגית | דמות משנית |
| 2022 | גולדה ומאיר | מאיה ברזני | דמות משנית |
| 2023–הווה | גוף שלישי | חן בן עטר | דמות משנית |
| 2023 | בעלת החלומות | עדן עבודי | דמות ראשית; עונה שנייה |
| 2025 | שלומי 6 | יסמין | דמות משנית |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי Series Mania | 2023 | השחקנית הטובה ביותר - פנורמה בינלאומית | גוף שלישי | זכייה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2023 | שחקנית המשנה בסדרת קומדיה או קומדיית מצבים | המפקדת | זכייה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקנית משנה בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים | המפקדת | בהמתנה |  |
הערות שוליים

1 2  יעל גרטי, גל מלכה ("המפקדת") ובעלה הטרי בהפקת אופנה בחווה שלהם: "אנחנו בלתי-נפרדים", באתר ynet, 6 בספטמבר 2021
↑  נועם כהן, ‏פרסי האקדמיה לטלוויזיה 2023: רשימת הזוכים המלאה, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2023
↑  סיון רהב-מאיר, ‏ראתה את המחבל - ונפצעה עם 10 מבני משפחתה, באתר ‏מאקו‏, 19 ביולי 2012
↑  שיחה בין אמא לבתה שנפצעה בבורגס, חברת החדשות באתר YouTube, 22 ביולי 2012
↑  ערן סויסה, פותחת את הלב: גל מלכה חושפת את השבר המשפחתי הגדול, באתר ישראל היום, 13 בפברואר 2023
1 2  תחיה ברק, גל מלכה: "אני פוסט-טראומטית. כשרואה נקודות לבנות של יירוט יש לי קוצר נשימה", באתר ynet, 29 באוגוסט 2024
↑  דסק קשת 12, ‏"הרגשתי שהדברים שעברתי בחיים ירסקו וימוטטו אותי, אבל הם עשו ההפך", באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2023
↑  אפרת וכטל, ‏למדתי שאלוהים לא ייתן לי משהו שאני לא יכולה להתמודד איתו, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2025
↑  לילך מרקוביץ', ‏"ברוכה הבאה לעולם": גל מלכה ילדה בת בכורה - וחשפה את שמה, באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2024
↑  רשימת הזוכים - פרסי Series Mania לשנת 2023, באתר https://seriesmania.com, ‏24 במרץ 2023
↑  פְרָסֵי הַטֵלֵוִיזְיָה 2022 – תָכְנִּיַת הַגְמָר, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: מיה לנדסמן (המפקדת) הקטגוריה הייתה בשם "שחקנית משנה בסדרה קומית" | פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית משנה בסדרת קומדיה וקומדיית מצבים  2022: גל מלכה (המפקדת) | הבא: 2023: שני קליין (שישה אפסים) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022: נועה קולר (ריקוד האש) | פרס האקדמיה לטלוויזיה – שחקנית משנה בסדרת דרמה ודרמה יומית  2023: גל מלכה (גוף שלישי) | הבא: |
סטיב באיירס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בדצמבר 1979 (בן 45) טורונטו/סקארבורו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מערב אונטריו  תיכון יוניונוויל 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב באיירס (באנגלית: Steve Byers; נולד ב-31 בדצמבר 1979) הוא שחקן קנדי.
ביוגרפיה

ביירס נולד בסקרבורו, אונטריו שבקנדה ב-31 בדצמבר 1979. הוא סיים את לימודיו עם פרס מצוינות בדרמה מהתוכנית לאמנויות בתיכון יוניונוויל ולאחר מכן נרשם לחוג לקולנוע באוניברסיטת מערב אונטריו.
קריירה

בין התפקידים המקצועיים הראשונים של באיירס היו תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה ניקיטה ו- A Simple Wish . הוא עבר לוונקובר ולוהק לתפקיד חוזר בסדרה הקומית 2gether ששודרה בערוץ MTV. לאחר מכן חזר לעיר הולדתו טורונטו כדי להופיע עם רייצ'ל מקאדמס בסרט הטלוויזיה Shotgun Love Dolls של MTV. באיירס שיחק מאז בסדרות טלוויזיה רבות ברשת, בהן קווין היל ו- ימי התהילה. אחד התפקידים הבולטים של באיירס הוא ג'ייסון טאנר בסדרת הטלוויזיה פלקון ביץ'.  באיירס הופיע בסרט Left for Dead , ובסרט הסוד של בתי .
בינואר 2009 שיחק בדרמה קצרת הימים "Wild Roses" של רשת CBC בתור וויל מקגרגור.  הוא שיחק בתפקיד אורח בפרק השמיני, הארבעה עשר והאחרון של העונה העשירית והאחרונה של סמולוויל, כשגילם את דסאד, אחד מחניכיו של דארקסייד .  הוא גילם את הרקלס באפוס הפנטזיה בני אלמוות של טרסם סינג.  הוא גם הופיע בסדרה של Lifetime Against The Wall בתור השוטר סטיב קובלסקי  ובאלפאס בתור ג'ון בנט. באיירס שיחק בתפקיד ראשי בסרט Catch a Christmas Star, בהפקת ערוץ Hallmark משנת 2013 ותפקיד משנה בסרט הפעולה, מבוי סתום.  בשנת 2016, באיירס החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת  האימה "סלאשר" (אנ').
חיים אישיים

ביירס נשוי לשחקנית ג'ניפר סטיד, ויש לו שני ילדים.