stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1976/1977 ב-NBA
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | פיט מרוויץ' | ניו אורלינס ג'אז | 31.1 |
| ריבאונדים למשחק | ביל וולטון | פורטלנד טרייל בלייזרס | 14.4 |
| אסיסטים למשחק | דון ביוז | אינדיאנה פייסרס | 8.5 |
| חטיפות למשחק | דון ביוז | אינדיאנה פייסרס | 3.5 |
| חסימות למשחק | ביל וולטון | פורטלנד טרייל בלייזרס | 3.2 |
| אחוזים מהשדה | כרים עבדול-ג'באר | לוס אנג'לס לייקרס | 57.9% |
| אחוזים מקו העונשין | ארני דיגרגוריו | באפלו ברייבס | 94.5% |
| נקודות מדד | כרים עבדול-ג'באר | לוס אנג'לס לייקרס | 27.8 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - כרים עבדול-ג'באר, לוס אנג'לס לייקרס
רוקי העונה - אדריאן דאנטלי, באפלו ברייבס
מאמן העונה - טום ניסאלקי, יוסטון רוקטס
מנהל העונה - ריי פטרסון, יוסטון רוקטס
גביע האזרחות - דייב בינג, וושינגטון בולטס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


פול וסטפאל (פיניקס סאנס): ג'ו ג'ו וייט (בוסטון סלטיקס)
פיט מרוויץ' (ניו אורלינס ג'אז): ג'ורג' גרווין (סן אנטוניו ספרס)
דייוויד תומפסון (דנוור נאגטס): ג'וליוס אירווינג (פילדלפיה 76')
אלווין הייז (וושינגטון בולטס): ג'ורג' מקגיניס (פילדלפיה 76')
כרים עבדול-ג'באר (לוס אנג'לס לייקרס): ביל וולטון (פורטלנד טרייל בלייזרס)
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


נורם ואן ליר (שיקגו בולס): בראיין טיילור (קנזס סיטי קינגס)
דון ביוס (אינדיאנה פייסרס): דון צ'יני (לוס אנג'לס לייקרס)
אי סי קולמן (בוסטון סלטיקס): ג'מאל וילקס (גולדן סטייט ווריורס)
בובי ג'ונס (דנוור נאגטס): ג'ים ברואר (קליבלנד קאבלירס)
ביל וולטון (פורטלנד טרייל בלייזרס): כרים עבדול-ג'באר (לוס אנג'לס לייקרס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

ג'ון לוקאס (יוסטון רוקטס)
רון לי (פיניקס סאנס)
אדריאן דאנטלי (באפלו ברייבס)
סקוט מיי (שיקגו בולס)
מיץ' קופצ'אק (וושינגטון בולטס)
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1976/1977 באתר nba.com
↑  סיכום עונת 1976/1977 באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1976, basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט הפיזור, realgm.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1977, nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
ארטיס גילמור ב-1977, הבחירה הראשונה ב"דראפט הפיזור"
כרים עבדול-ג'באר, ה-MVP של העונה הסדירה
מאמן פורטלנד טרייל בלייזרס ג'ק רמזי (מימין) וביל וולטון, ה-MVP של סדרת הגמר, עם גביע לארי אובריאן ב-1977
סומיה בנת חבאט

| --- | --- |

 לידה:  550 
 פטירה:  615 (בגיל 65 בערך) מכה, ערב הסעודית 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  Yasir ibn Amir al-Ansi  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
סומיה בנת ח'באט (בערבית: سمية بنت خباط; 550 – 615), ידועה גם כסומיה בנת ח'יאט, הייתה אחת מהצחאבה.
לא ידוע הזמן המדויק שבו קיבלה סומיה את האסלאם, אך לפי המסורת האסלאמית היא נחשבת לאחת מבין שבעת האנשים הראשונים שהציגו בפומבי את היותם מוסלמים.
לפי המתועד אצל היסטוריונים מוסלמים, ערב אחד, אבו ג'אהל ראה את סומיה, ניגש אליה והחל להטיח בה עלבונות, ולבסוף דקר אותה למוות.
הערות שוליים

↑  Sumayyah binti Khayyat, פייסבוק
↑  Sumayyah bint Khayyat, alchetron.com
סרט ריגול

סרט ריגול הוא סוגה קולנועית אשר במרכז עלילתה קיים סיפור העוסק בביון, בין אם כתיאור ריאליסטי של אירוע שקרה באמת או שיכל להתרחש במציאות (למשל: עיבודים קולנועיים לספריו של ג'ון לה קארה) ובין אם בצורה בדיונית לחלוטין (למשל: ג'יימס בונד).
רומנים רבים העוסקים בריגול זכו לעיבוד קולנועי, לרבות עבודותיהם של ג'ון בוקנט, אליסטר מקלין, ג'ון לה קארה, איאן פלמינג ולן דייטון. סוגה זו מהווה חלק משמעותי בקולנוע הבריטי, כאשר לבמאים הבריטים כאלפרד היצ'קוק וקרול ריד תרומה משמעותית בתחום, וכן משום שסרטים רבים עוסקים בסוכנות הביון הבריטית.
תקופת המלחמה הקרה הניבה כר נרחב לפרשיות ריגול אמיתיות ובדיוניות.
דוגמאות לסרטים בולטים בסוגה

1959 - מזימות בינלאומיות
1962 - ד"ר נו - הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד
1963 - חידון בחרוזים
1965 - תיק איפקרס
1965 - המרגל שחזר מן הכפור
1968 - תחנת זברה אינה עונה
1996 - משימה בלתי אפשרית - הראשון מבין סדרת סרטים
2002 - זהות כפולה - הראשון מבין סדרת סרטים
דוגמאות לסרטים בולטים בסוגה > סרטי פרודיה על הסוגה

1994 - שקרים אמיתיים
1997 - אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון - הסרט הראשון בסדרת סרטי אוסטין פאוורס - כולם פארודיות על סרטי ג'יימס בונד
2005 - מר וגברת סמית'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529680005171  BnF: cb11979963v (data)  LCCN: sh85127065  NKC: ph121098 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נציגויות דיפלומטיות של אלג'יריה בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של אלג'יריה. בירוק, אלג'יריה.
אלג'יריה היא המדינה הגדולה באפריקה ובעולם הערבי הגובלת בצפון – בים התיכון, בצפון-מזרח – בתוניסיה, במזרח – בלוב, בדרום-מזרח – בניז'ר, בדרום-מערב – במאלי ובמאוריטניה ובמערב – במרוקו. אלג'יריה מחזיקה מספר רב של נציגויות דיפלומטיות ברחבי העולם, לרבות מדינות אפריקה, המזרח התיכון וצרפת.
אפריקה

אנגולה אנגולה, לואנדה (שגרירות)
בורקינה פאסו בורקינה פאסו, ואגאדוגו (שגרירות)
קמרון קמרון, יאונדה (שגרירות)
צ'אד צ'אד, נג'מנה (שגרירות)
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו, ברזוויל (שגרירות)
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קינשאסה (שגרירות)
חוף השנהב חוף השנהב, אביג'אן (שגרירות)
מצרים מצרים, קהיר (שגרירות)
אתיופיה אתיופיה, אדיס אבבה (שגרירות)
גבון גבון, ליברוויל (שגרירות)
גאנה גאנה, אקרה (שגרירות)
קניה קניה, ניירובי (שגרירות)
לוב לוב
טריפולי (שגרירות)
סבהא (קונסוליה)
מדגסקר מדגסקר, אנטננריבו (שגרירות)
מאלי מאלי
במקו (שגרירות)
גאו (קונסוליה)
מאוריטניה מאוריטניה, נואקשוט (שגרירות)
מרוקו מרוקו
רבאט (שגרירות)
קזבלנקה (קונסוליה כללית)
אוג'דה (קונסוליה)
מוזמביק מוזמביק, מפוטו (שגרירות)
נמיביה נמיביה, וינדהוק (שגרירות)
ניז'ר ניז'ר
ניאמי (שגרירות)
אגדז (קונסוליה)
ניגריה ניגריה, אבוג'ה (שגרירות)
רואנדה רואנדה, קיגאלי (שגרירות)
סנגל סנגל, דקר (שגרירות)
דרום אפריקה דרום אפריקה, פרטוריה (שגרירות)
סודאן סודאן, ח'רטום (שגרירות)
טנזניה טנזניה, דאר א-סלאם (שגרירות)
תוניסיה תוניסיה
תוניס (שגרירות)
גאפסה (קונסוליה)
לה כף (קונסוליה)
אוגנדה אוגנדה, קמפלה (שגרירות)
זמביה זמביה, לוסקה (שגרירות)
זימבבואה זימבבואה, הארארה (שגרירות)
אמריקה

ארגנטינה ארגנטינה, בואנוס איירס (שגרירות)
ברזיל ברזיל, ברזיליה (שגרירות)
קנדה קנדה
אוטווה (שגרירות)
מונטריאול (קונסוליה כללית)
צ'ילה צ'ילה, סנטיאגו (שגרירות)
קולומביה קולומביה, בוגוטה (שגרירות)
קובה קובה, הוואנה (שגרירות)
אקוודור אקוודור, קיטו (שגרירות)
ג'מייקה ג'מייקה, קינגסטון (שגרירות)
מקסיקו מקסיקו, מקסיקו סיטי (שגרירות)
פרו פרו, לימה (שגרירות)
ארצות הברית ארצות הברית
וושינגטון די. סי. (שגרירות)
ניו יורק (קונסוליה כללית)
ונצואלה ונצואלה, קראקס (שגרירות)
אסיה

אזרבייג'ן אזרבייג'ן, באקו (שגרירות)
בחריין בחריין, מנאמה (שגרירות)
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין, בייג'ינג (שגרירות)
הודו הודו, ניו דלהי (שגרירות)
אינדונזיה אינדונזיה, ג'קרטה (שגרירות)
איראן איראן, טהראן (שגרירות)
עיראק עיראק, בגדאד (שגרירות)
יפן יפן, טוקיו (שגרירות)
ירדן ירדן, עמאן (שגרירות)
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית, סיאול (שגרירות)
כווית כווית, כווית סיטי (שגרירות)
לבנון לבנון, ביירות (שגרירות)
מלזיה מלזיה, קואלה לומפור (שגרירות)
עומאן עומאן, מסקט (שגרירות)
פקיסטן פקיסטן, אסלאמאבאד (שגרירות)
קטר (מדינה) קטר, דוחה (שגרירות)
ערב הסעודית ערב הסעודית
ריאד (שגרירות)
ג'דה (קונסוליה כללית)
סוריה סוריה, דמשק (שגרירות)
טורקיה טורקיה
אנקרה (שגרירות)
איסטנבול (קונסוליה כללית)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
אבו דאבי (שגרירות)
דובאי (קונסוליה)
אוזבקיסטן אוזבקיסטן, טשקנט (שגרירות)
וייטנאם וייטנאם, האנוי (שגרירות)
תימן תימן, צנעא (שגרירות)
אירופה

אלבניה אלבניה, טירנה (שגרירות)
אוסטריה אוסטריה, וינה (שגרירות)
בלגיה בלגיה, בריסל (שגרירות)
בולגריה בולגריה, סופיה (שגרירות)
קרואטיה קרואטיה, זאגרב (שגרירות)
צ'כיה צ'כיה, פראג (שגרירות)
דנמרק דנמרק, קופנהגן (שגרירות)
פינלנד פינלנד, הלסינקי (שגרירות)
צרפת צרפת
פריז (שגרירות)
ליל (קונסוליה כללית)
ליון (קונסוליה כללית)
מרסיי (קונסוליה כללית)
שטרסבורג (קונסוליה כללית)
בזאנסון (קונסוליה)
בוביני (קונסוליה)
בורדו (קונסוליה)
גרנובלה (קונסוליה)
מץ (קונסוליה)
מונפלייה (קונסוליה)
ננטרה (קונסוליה)
נאנט (קונסוליה)
ניס (קונסוליה)
פונטואז (קונסוליה)
סנט אייטן (קונסוליה)
טולוז (קונסוליה)
ויטרי-סור סיין (קונסוליה)
גרמניה גרמניה
ברלין (שגרירות)
פרנקפורט (קונסוליה כללית)
יוון יוון, אתונה (שגרירות)
הונגריה הונגריה, בודפשט (שגרירות)
איטליה איטליה
רומא (שגרירות)
מילאנו (קונסוליה כללית)
הולנד הולנד, האג (שגרירות)
הונגריה הונגריה, בודפשט (שגרירות)
נורווגיה נורווגיה, אוסלו (שגרירות)
פולין פולין, וורשה (שגרירות)
פורטוגל פורטוגל, ליסבון (שגרירות)
רומניה רומניה, בוקרשט (שגרירות)
רוסיה רוסיה, מוסקבה (שגרירות)
סרביה סרביה, בלגרד (שגרירות)
ספרד ספרד
מדריד (שגרירות)
אליקטנה (קונסוליה כללית)
ברצלונה (קונסוליה כללית)
שוודיה שוודיה, סטוקהולם (שגרירות)
שווייץ שווייץ
ברן (שגרירות)
ז'נבה (קונסוליה כללית)
אוקראינה אוקראינה, קייב (שגרירות)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת, לונדון (שגרירות)
אוקיאניה

אוסטרליה אוסטרליה, קנברה (שגרירות)
ארגונים בינלאומיים

האיחוד האפריקאי האיחוד האפריקאי, משלחה קבועה באדיס אבבה
הליגה הערבית הליגה הערבית, משלחה קבועה בקהיר
האיחוד האירופי האיחוד האירופי, משלחה קבועה בבריסל
האומות המאוחדות האומות המאוחדות, משלחה קבועה בז'נבה ובניו יורק
שגרירות אלג'יריה בפרטוריה
שגרירות אלג'יריה בתוניס
שגרירות אלג'יריה באוטווה
שגרירות אלג'יריה בוושינגטון די. סי.
שגרירות אלג'יריה בוורשה
שגרירות אלג'יריה בפראג
שגרירות אלג'יריה בפריז
שגרירות אלג'יריה בברלין
שגרירות אלג'יריה בבודפשט
שגרירות אלג'יריה בקייב
עיצורים ריאתיים

עיצורים ריאתיים (pulmonic) הם עיצורים, שבמהלך הפקתם זרימת האוויר יוצאת מהריאות ונחסמת בשלב מסוים, באופן מלא או חלקי, על ידי התקרבות איבר ההגייה הפעיל לאיבר ההגייה הסביל, בחלל הפה או בגרון.
עיצורים סותמים - עיצורים שבמהלך הגייתם מצטבר לחץ חיובי בחלל הפה מאחורי הסתימה ועם הפתיחה משתחרר האוויר דרך חלל הפה.
עיצורים אפיים - עיצורים שבמהלך הגייתם הסתימה אינה נפתחת וזרם האוויר משתחרר דרך חלל האף.
עיצורים רוטטים - עיצורים סותמים שבמהלך הגייתם אין הצטברות לחץ בחלל הפה אלא איבר ההגייה הפעיל מוטח על איבר ההגייה הסביל כמה פעמים רצופות.
עיצורים מקישים - עיצורים סותמים שבמהלך הגייתם אין הצטברות לחץ בחלל הפה אלא איבר ההגייה הפעיל מוטח על איבר ההגייה הסביל.
עמנואל קרסובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בן 78 בערך) וילנה, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, האקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
עמנואל קרָסוֹבסקי (נולד ב-1946) הוא פסנתרן ישראלי, פרופסור לפסנתר ומוזיקה קאמרית וראש המחלקה לפסנתר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה.
ביוגרפיה

עמנואל קרסובסקי נולד בווילנה בירת ליטא. החל ללמוד נגינה בפסנתר בעירו, למד בקונסרבטוריון בווילנה (אנ'), והמשיך את לימודיו בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק עד לקבלת תואר דוקטור למוזיקה (1977). מוריו בארצות הברית היו אילונה קאבוש, גואידו אגוסטי, אובה טורקו, אניה דורפמן ומינדרו כץ. נושא עבודת הדוקטור שלו היה "המוזיקה לפסנתר של דמיטרי שוסטקוביץ'" (The Piano Music of Dmitri Shostakovich).
קרסובסקי מלמד זה שלושים שנה באקדמיה למוזיקה על שם בוכמן-מהטה בתל אביב ומנחה כיתות אמן לפסנתר בתל חי, בג'וליארד, בבית הספר למוזיקה מאנס בניו יורק, בקונסרבטואר של פריז ובמוסדות מוזיקה אחרים ברחבי העולם. הוא מנהל את הפסטיבל למוזיקה קאמרית בבית דניאל בזכרון יעקב ויושב בחבר השופטים של תחרויות פסנתר בינלאומיות מן החשובות בעולם. בין תלמידיו באקדמיה למוזיקה בתל אביב היה הפסנתרן רון רגב.
קרסובסקי ניגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם תזמורות אחרות בישראל, עם המנצחים ליאונרד ברנשטיין, קרלו ריצי, סידני הארת' ועוד. הוא ניגן את הקונצ'רטו לפסנתר ותזמורת של נעם שריף בביצוע בכורה ישראלי, בניצוח המלחין. מנגן בקביעות עם הכנרת ורה ויידמן והקליט עמה מחזור של 10 הסונאטות לכינור ופסנתר של בטהובן. כן הופיע בקונצרטים של מוזיקה קאמרית עם הכנר אייזק שטרן, הצ'לנית נטליה גוטמן ואחרים.
סומידה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  טוקיו 
 תאריך ייסוד:  15 במרץ 1947 
 על שם:  נהר סומידה 
 שטח:  13.77 קמ"ר (נכון ל־1 בינואר 2021) 
 אוכלוסייה:  270,823 (1 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  35°42′38″N 139°48′05″E﻿ / ﻿35.710694444444°N 139.8015°E﻿ / 35.710694444444; 139.8015
  מיקום רובע סומידה באזור טוקיו רבתי
 
סומידה (ביפנית: 墨田区) הוא רובע במרכז ההיסטורי של העיר טוקיו שביפן. רובע זה ידוע במיוחד בשל פסטיבל הזיקוקים שמתקיים בו במהלך הקיץ, ובשל אצטדיון הסומו הראשי של טוקיו שממוקם בו (קיונגוקו קוקוגיקאן) בו נערכים טורנירים של סומו שלוש פעמים בשנה. באזור זה נמצא גם מגדל "עץ השמיים" (Tokyo Skytree) אשר הוא המגדל הגבוה ביותר בעולם, והמבנה השני בגובהו בעולם אחרי בורג' חליפה.
נכון ל-1 במאי 2015 אוכלוסיית הרובע מנתה כ-257,300 תושבים, וצפיפות האוכלוסין ברובע הייתה 18,690 נפש לקמ"ר. הרובע משתרע על פני 13.75 קמ"ר.
רובע סומידה נוסד ב-15 במרץ 1947 כתוצאה ממיזוג הרבעים הונג'י ומיקוג'ימה.
גלריית תמונות

מגדל "עץ השמיים" (Tokyo Skytree)
זירת הסומו ריוגוקו
תצלום של נהר סומידה שנלקח מגשר ריוגוקו
מוזיאון אדו טוקיו
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA0173427X  MusicBrainz: 7bec2afb-fca3-4c17-a7c8-013beabaa33e  NDL: 00263578  VIAF: 254403225   WorldCat (עם VIAF): 254403225 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עסקת חבילה (כשל לוגי)

עסקת חבילה הוא כשל לוגי הכולל הנחה שדברים שמקובל לקבצם בדרך כלל ביחד, מתוקף מסורת או תפישה תרבותית, יקובצו באופן כזה תמיד. בכשל זה נפוץ שימוש שגוי באופרטור "ו". לפרטים, ראו דילמה כוזבת.
דוגמאות:
"הוא נולד ברוסיה אז ברור שהוא יודע לשחק שח".
"מי שכח לסגור את הדלת? זה בטח השפן הקטן, כולם יודעים שהם טיפוסים חסרי אחריות".
עמוס לוין

אין תמונה חופשית
עמוס לוין (נודע גם בכינויו הספרותי אריה דקר) (7 ביולי 1921 – 6 ביולי 1991) היה משורר, מחזאי וסופר ישראלי.
תולדות חייו

עמוס לוין נולד בליטא בשנת 1921 את ילדותו ונעוריו עשה בממל, עם שני אחיו וללא אב. אמו פרנסה את המשפחה בעבודה בבתי עשירים. הוא סיים את בית הספר הגרמני בממל ויצא לעבוד בגיל 14.
לוין שאף כל חייו להשכלה, ללימוד, לקריאה ולאומנות. בגיל 19 עלה לארץ ישראל עם אחיו הצעיר בעליית הנוער ולמד בכפר הנוער בן שמן.
עוד בהיותו בממל כפועל מתלמד נפגש עם רעיונות מרקסיסטיים, ובייחוד הושפע מאחיו הבכור שהיה חבר בברית הנוער הקומוניסטי המחתרתי בליטא.
בשל דעותיו השמאליות גורש עמוס לוין מבן שמן והגיע לתל אביב, בה גר רוב חייו.
בתום מלחמת העולם השנייה נודע לו, כי אמו שנותרה בודדה ללא ילדיה נרצחה על ידי הנאצים, וכי אחיו הבכור נהרג בשורות הצבא האדום כחייל בקיץ 1941.
לוין עבד כרתך וגויס במלחמת העצמאות כמתקן טנקים.
בהיותו אוטודידקט כפייתי, החל לעבוד בעיתון "קול העם" ככתב-צלם לענייני עובדים. מאז המשיך בעבודה זו עשרות שנים ועבד גם ב"זו הדרך". את שני ספריו הראשונים פרסם ב-1963 (ביחד עם רעייתו, רות לוין): "סימטה יורדת אל הים", שני מחזות ו"הרפתקאותיו של מצפון". את שיריו החל לפרסם ב"קול העם" ובשנת 1969 יצא לאור קובץ שיריו הראשון: "עצים מתחדשים במותם", עליו חתם בשם אריה דקר. הקובץ השני בשם "שירים" יצא בשנת 1978. הקובץ האחרון בשם "והתשובות שותקות" יצא לאור בשנת 1988.
מיצירתו: "עצים מתחדשים במותם"

עֵצִים מִתְחַדְשִים בְּמוֹתָם,
אָדָם דַרְכּוֹ מוֹתִיר,
אֲשֶר אֶל הַמָוֶת הוֹבִילָה.
כֻּלָן מוֹבִילוֹת אֶל הַמָוֶת.

מִכָּל הַבְּחִירוֹת
שֶׁצִווּנִי חַיַי
בַּדֶרֶך
בַּחַרְתִּי.

בַּחַרְתִּי דַרְכִּי בֵּין דְרָכִים
כְּדֵי שֶאוּכַל לְהַלֵך בַּה
בְּלִי מִדוֹת-לֹא-לִי
וּבְלִי אוֹתוֹת מִטַעַם
אוֹתִיוֹתַי לְחַבֵר.

בָּחַרְתִּי דַרְכִּי בֵּין דְרָכִים
כְּדֵי שֶאוּכַל בָּה
לָמוּת
כְּדַרְכִּי.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301315905171  ISNI: 0000 0000 7267 550X  LCCN: nr88008294  VIAF: 61387837   WorldCat (עם VIAF): 61387837
סרט שוד

יריות אל עבר השודדים, המנסים להימלט עם השלל. מתוך הסרט שוד הרכבת הגדול
סרט שוד (באנגלית: Heist film) הוא תת-ז'אנר של סרטי פשע ושל סיפורי שוד, שמתמקד בתכנון, בביצוע ובהשלכות של שוד משמעותי.
אחד מסרטי השוד המגדירים המוקדמים הוא "ג'ונגל האספלט" (1950), שעל פי ספר הקולנוע Film Genre 2000, "כמעט לבדו הפך את הז'אנר לפופולרי בקולנוע המיינסטרימי". הסרט הציג שודדים שכישלונותיהם האישיים הובילו בסופו של דבר לכישלון השוד. סרטים דומים שהשתמשו בנוסחה זו היו "שוד הרכב המשוריין" (1950), "ההרג" (1956) ו"הבריחה" (1972). בשנות ה-90 של המאה ה-20, סרטי שוד החלו לשלב אלמנטים חדשים בז'אנר, כמו הוספת קומדיה לעלילה.
מאפיינים של הז'אנר

אין הסכמה כללית לגבי מה מגדיר סרט שוד, אך ישנם מספר מאפיינים משותפים לרוב הסרטים בז'אנר זה.
המאפיין הבסיסי ביותר הוא שהסרטים נוטים לעקוב אחר תכנון, ביצוע ותוצאות של שוד גדול אחד. אף על פי שיכולים להיות פשעים קטנים יותר המובילים לפשע המרכזי, פשע זה הוא מרכז העלילה והוא זה שמעצב את מהלך הסרט. כתוצאה מכך, סרטי שוד מתמקדים בתהליך הפשע, כאשר ישנו תכנון מפורט ולאחריו חשיפת ההתרחשות עצמה.
הז'אנר מתמקד בעיקר בפושעים ולא באלה המנסים לעצור אותם, מה שמוביל לעיתים קרובות לתחושת סימפתיה או כבוד כלפי הפושעים מצד הצופה. מאפיין נוסף הוא הרכבת צוות המבצע את השוד, כאשר לכל חבר בצוות יש מיומנות או תכונה ייחודית הנדרשת להצלחת המשימה.
לאורך השנים, יוצרי קולנוע שיחקו עם מאפיינים אלו כדי ליצור וריאציות מעניינות על הז'אנר. לדוגמה, הסרט "כלבי אשמורת" (1992) מתמקד בעיקר בתוצאות השוד ובניסיונות להבין מי מבין חברי הצוות בגד בהם. דוגמה נוספת היא הסרט "הג'וב האיטלקי" (1969), שמראה את תכנון וביצוע השוד אך לא מציג במלואו את ההשלכות.
סוגים נוספים בז'אנר כוללים את כישלון השוד כתוצאה מאירועים או תכונות הפושעים, כמו פציעתו של אחד המשתתפים או בגידת חבר בצוות. טרנד זה החל כאשר סרטי השוד הראשונים הופקו בהוליווד תחת קוד הייז, שהכתיב שפושעים לא יכולים להצליח בפשעיהם. אף על פי שהקוד כבר לא קיים, סוג זה נותר שכיח.
סוגה פופולרית נוספת היא "עבודה אחרונה", לפיה פושע שמעוניין לעזוב את החיים מגייס את הצוות לבצע שוד אחרון כדי שיהיה להם כסף לשארית ימיהם. ניתן לראות זאת בסרטים מוקדמים כמו ג'ונגל האספלט (1950) וכן בסרטים חדשים יותר כמו היט.
היסטוריה

אלמנטים של סרטי שוד הופיעו כבר בסרט "שוד הרכבת הגדול" (1903), אך הז'אנר התפתח במלואו רק בשלהי שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. הסרט שנחשב לרוב כראשון בז'אנר זה הוא "הג'ונגל האספלטי" של ג'ון יוסטון מ-1950, בכיכובם של סטרלינג היידן וסם ג'אפ. הסרט מתמקד בתכנון המפורט, בביצוע הכושל ובתוצאות ההרסניות של שוד אחד.
תקופת הפריחה של סרטי השוד הייתה בין השנים 1955 ל-1975, עם סרטים כמו "חמישה נגד הבית" (1955) ו"ההרג" (1956). בשנות ה-60 זכה הז'אנר לפופולריות רחבה יותר, עם סרטים בעלי תקציבים גבוהים ומקומות אקזוטיים, כמו "טופקאפי" (1964) ו"כיצד לגנוב מיליון" (1966).
החל משנות ה-90, ז'אנר סרטי השוד זכה להתעוררות מחודשת עם סרטים כמו "כלבי אשמורת" (1992) ו"היט" ו"החשוד המיידי" (1995). בשנות ה-2000 נמשכה הצלחת הז'אנר עם סרטים כמו "אושן 11" (2001) והמשכיו סנאץ' והאיש שבפנים.
הערות שוליים

1 2  "One last big job: How heist movies tell their stories". Observations on film art. נבדק ב-2021-10-21.
1 2  Kaminsky, Stuart (1974). American film genres: approaches to a critical theory of popular film. Dayton Ohio: Pflaum Pub. pp. 74–97. ISBN 0827802781.
↑  Perno, G. S. (2015-08-09). "10 Ways That Heists in Movies Usually Go Wrong". Cinelinx | Movies. Games. Geek Culture. (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2021. נבדק ב-2021-10-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hardy, Phil (1997). he BFI Companion to Crime. A & C Black. pp. 70–71. ISBN 9780304332151.
↑  Lee, Daryl (2014-12-31). The Heist Film. doi:10.7312/lee-16969. ISBN 9780231169691.
↑  One last big job: How heist movies tell their stories, Observations on film art
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546816905171  LCCN: sh97007281
עמנואל קנר

עמנואל קנר, 1997.
עמנואל קנר (1927 – 2009) היה אדריכל ואמן ישראלי יליד פולין.
עמנואל קנר נולד בשנת 1927 בקרקוב שבפולין ונפטר בשנת 2009 בישראל. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר ומשם לאוזבקיסטן. אחרי המלחמה למד אדריכלות במינכן ועלה לישראל עם הוריו ואחותו בשנת 1951.
הוא עבד כאדריכל במשרדיהם של האדריכלים אבא אלחנני ואריה שרון, ואחרי כן הקים משרד עצמאי בחיפה ובתל אביב.
קנר היה שותף מרכזי בתכנון בית החולים רמב"ם בחיפה וכאדריכל עצמאי תכנן, בין השאר את האגף המערבי במרכז רפואי בני ציון בחיפה (בית חולים רוטשילד) ואת בית הספר לבני מיעוטים, אל מותנבי בחיפה. ב-2016 הופקד אוספו המקצועי בארכיון אדריכלות ישראל.
עבודות נבחרות

בית החולים רמב"ם, חיפה כאדריכל מבצע במשרדו של אריה שרון.
מרכז רפואי בני ציון, חיפה.
בית הספר אל מותנבי בחיפה.
אגף היולדות מרכז רפואי הלל יפה חדרה
כאמן פלסטי

קנר משלב בין מקצועו כאדריכל ותחביבו כצייר.
סגנונו של קנר שואב ממקורות מגוונים. ניכרות בו בעיקר השפעות של זרמים שונים של אמנות החצי הראשון של המאה העשרים, בעיקר פוסט אימפרסיוניזם, אקספרסיוניזם ופוביזם.
בית חולים רמב"ם, חיפה
מרכז רפואי בני ציון, חיפה
עמנואל קרסו

| --- | --- |

 לידה:  1862 סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1935 (בגיל 73 בערך) טריאסטה, ממלכת איטליה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום קבורה:  בית העלמין הספרדי אולוס  באיסטנבול 
 מעסיק:  אוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי 
 תפקיד:  חבר פרלמנט 
 מפלגה:  מועצת האיחוד והקידמה, הטורקים הצעירים 
 
משלחת הפרלמנט העות'מאני אל הסולטאן עבדול חמיד השני ב-1909.
קרסו שני משמאל
עמנואל קָרָסוֹ (1862, סלוניקי, האימפריה העות'מאנית - 1934, טריאסט, ממלכת איטליה), צאצא משפחה יהודית ספרדית בסלוניקי (כעת ביוון), היה עורך דין וחבר בטורקים הצעירים.
קרסו היה חבר ולפי חלק מן המקורות אף מייסדה ולאחר מכן נשיאה של לשכת הבונים החופשיים "תחיית מקדוניה" ("Macedonian Risorta") בעיר סלוניקי והוא שהתחיל עם תנועת הבונים החופשיים באימפריה העות'מאנית. הלשכות וקבוצות סתר אחרות היו למקום מפגש אוהדי הטורקים הצעירים כולל טלעת פאשה. קרסו גם היה בין ראשוני החברים הלא מוסלמיים באיגוד החופש העות'מאני שלאחר מכן נהיה חלק של מועצת האיחוד והקידמה ונהיה לנציג סלוניקי מטעמה בפרלמנט העות'מאני. הוא סירב להתמנות לממשלה העות'מאנית אך היה אחד משלושת האנשים שהודיעו לסולטאן עבדול חמיד השני ב-27 באפריל 1909 על הדחתו מן הכס.
הוא שיתף פעולה עם ארגונים יהודיים שונים באימפריה וראה ביהודים טורקיים קודם כל טורקים ורק לאחר מכן יהודים. לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית השתתף בכתיבת החלטת ועידת שלום על העברת סלוניקי תחת פיקוח בינלאומי.
לאחר עלייתו של אטאטורק לשלטון גלה לאיטליה.
נפטר ב-1934 ונקבר בבית הקברות היהודי בארנאוטקוי, פרבר איסטמבול.
עמנואל הוא דוד של יצחק קרסו, מייסד דנונה.
לקריאה נוספת

אסתר בנבסה, "היהדות העות'מאנית בין התמערבות לציונות 1908 - 1920", פרק שביעי, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 1996
הערות שוליים

↑  The History of Freemasonry in Turkey
↑  Marc David Baer, The Dönme: Jewish converts, Muslim revolutionaries, and secular Turks, p. 94 full text
↑  Stella Salem, ‘Portraits of famous Jewish lawyers and jurists in Greece’, Justice (Special issue: Remembering Salonika) (Spring 1999), 17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289262705171  BnF: cb17104627z (data)  ISNI: 0000 0000 5420 2864  LCCN: no2008072159  VIAF: 19489355   WorldCat (עם VIAF): 19489355
עמוס לויתן

| --- | --- |

עמוס לויתן, 2007
 לידה:  1936 (בן 88 בערך) כפר מסריק
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משורר, עורך ספרותי, בעל טורים
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 שפות היצירה:  עברית 
 הושפע מ:  ע. הלל
 
עמוס לֵוִיתן (נולד ב-1936 בכפר מסריק) הוא משורר עברי, עורך ספרותי ובעל טורים לביקורת בעיתונות העברית.
ביוגרפיה

לויתן החל לפרסם שירים בגיל צעיר, וכבר בגיל 17 זכה בפרס על כתיבת שיר, בתחרות בינלאומית של פדרציית הנוער למען השלום.
שיריו של לויתן קצרים, חדים ומושחזים, ומבכים את ארץ ישראל הישנה ואת התרבות הכפרית הישראלית שנעלמה. שירתו מושפעת משיריו המאוחרים של ע. הלל. עד כה פרסם 4 ספרי שירה.
בנוסף שימש לויתן שנים רבות עורך ספרותי. בין השאר ערך את הדף לספרות של "על המשמר", "משא", מוסף "דבר" וכיום משמש עורך השירה בהוצאת הספרים "גוונים" (בשנת 2007 ערך ספר של דליה גל אלגל). למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, והוא כותב בשנים האחרונות טור ביקורת קבוע ומורחב בירחון "עיתון 77".
אחיו היה במאי הקולנוע נדב לויתן.
ספריו של עמוס לויתן

לילה ועלים, שירים, מרחביה: ספרית פועלים, 1961.
ארץ נער, שירים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1983.
נסיעה עירונית, שירים, תל אביב, ספרית פועלים, 1986.
קרט, (קורט), שירים, צ'ריקובר, תל אביב, 1990.
שיח אלים, שירים, ספרי עיתון 77 וגוונים, תל אביב, 2002.
מצד זה, מאמרים על ספרות וחברה, מבחר מתוך מדורו של לויתן, מצד זה, ב"עתון 77", תל אביב, ספרי עיתון 77 וגוונים, 2005.
בזמנים נאורים, מבחר שירים וחדשים, הוצאת קשב לשירה, 2008.