stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגובלין הירוק
כוחות, יכולות וחולשות > הפרעות מנטליות וחולשות אחרות

נורמן אוסבורן תואר לעיתים תכופות כמי שסובל מחולשות לא שגרתיות כתוצאה מאישיותו ההפכפכה ומהפסיכוזה שלו. הוא סובל ממאניה דיפרסיה, שיגעון גדלות ובחלק מהסיפורים גם מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. בנוסף, הוא סאדיסט ואינו מייחס חשיבות לחיי חפים מפשע אשר עומדים בינו לבין מטרתו.
בסדרת ת'נדרבולטס, אוסבורן תואר כסובל ממאניה דיפרסיה חמורה, ויש לו מצבי רוח משתנים ומסוכנים אם הוא לא לוקח את תרופותיו או מבקר את הפסיכיאטר שלו. כשהוא נמצא במצב זה, הוא מציג פרנויה, הזיות ויזואליות וקוליות כמו קולו של הגובלין הירוק ופרצופו במראה מאשר פרצופו שלו. בעבר, גאוותנותו הרבה של אוסבורן מנעה ממנו לעבור טיפולים פסיכיאטריים. הוא ראה במחלות מנטליות כסימן לחוסר שלמות ולכן לא הודה בכך שהיה חולה. בשיחות מאוחרות עם הסנטרי, אוסבורן למד להכיר במגרעותיו.
ישנן מספר דוגמאות לתסביך שיגעון הגדלות של אוסבורן. הוא רואה באנשים אחרים כשרצים חסרי-בינה וחסרי חזון אשר אינם ראויים לשהות במחיצתו. הוא מזכיר ללא הרף לאחרים על כישלונותיהם האישיים ושאינם מסוגלים להגיע לרף ההישגים שלו, במיוחד בנו. כך למשל, כאשר נודע לו לראשונה דבר זהותו של ספיידרמן, הוא טען שזה האחרון הביס אותו בזכות התערבותם של גיבורי-על אחרים, וכי ניצחון זה אינו נחשב. כמו כן, הוא הפסיד את ההזדמנות להצטרף ל"ששת המרושעים" (Sinister Six) משום שע"י כך הוא מודה שהוא זקוק לעזרתם של אחרים בהבסתו של ספיידרמן. כאשר הוא השתתף בריטואל המיסטי "אחוות החמישה" (Gathering of Five) - המעניק למשתתפיו את מתנות הכוח, אלמותיות, ידע, שיגעון ומוות - הוא היה משוכנע שיקבל באופן אוטומטי את מתנת הכוח מהריטואל, אך במקום זאת רכש את מתנת השיגעון, ונוצר הצורך בקוקטייל תרופות מסוימות כדי להשיבו לרמה יחסית של שפיות. בזמן שפיקח על ארגון H.A.M.M.E.R, והוא פותה בידי אישיות הגובלין שבו כדי לתקוף את אסגרד משום שהאגו שלו לא היה מוכן לשקול אפילו את האפשרות שהאסגרדיים יאיימו על כוחו. מאוחר יותר התגלה שלוקי, אחיו החורג של תור, עמד מאחורי מזימה זו.
אוסבורן הציג מידה ניכרת של סאדיזם. בזמן שהותו בכלא, סוהר ביקש את עצתו לגבי אשתו החולה אנושות, ועצתו של אוסבורן הובילה למותה המהיר ומלא הייסורים. כמנהל האוונגר'ס האפלים, הוא איפשר לבולזאיי להמשיך ולתפקד כחבר הקבוצה, אפילו לאחר שהיה אחראי למותם של 30 עוברי אורח חפים מפשע בטבח. כמנהל ארגון H.A.M.M.E.R הוא הורה לסוכניו להפיל מטוס מלא באזרחים חפים מפשע רק כדי לבדוק האם אויבתו וירג'יניה "פפר" פוטס - שנטלה גרסת שריון משלה לחליפת איירון מן - הייתה חזקה דיה כדי להצילם. עקב כך שמעשים אלה איימו על שלמות הזהות הציבורית אותה יצר כגיבור האומה, המדיה גילתה בסופו של דבר את פרצופו האמיתי, ואויביו הרבים דיברו בגנותו. אישיות הגובלין התאוותה להשתלט עליו מחדש, מה שבסופו של דבר קרה לאחר שהובס על ידי איירון מן בסיפור "המצור".
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains: #13 - Green Goblin
↑  Wizard's Top 100 Greatest Villains of All Time
↑  Conroy, Mike. 500 Comicbook Villains (Collins & Brown, 2004), p. 55
↑  Murray, Will (July 2002), "Spider Time", Starlog and Comics Scene present Spider-Man and other Comics Heroes
↑  Diggle and Rosemann Talk 'Thunderbolts', Dave Richards, July 27th 2008
↑  The Amazing Spider-Man #37, June 1966
↑  The Amazing Spider-Man #96, May 1971
↑  Dark Avengers #16, July 2010
↑  Osborn #1-5, January-June 2011
↑  New Avengers Vol.2 #16.1, November 2011
↑  New Avengers Vol.2 #18
↑  New Avengers Vol.2 #20-24, March-June 2012; Avengers Vol.4 #22, April 2012
↑  Amazing Spider-Man #697
↑  Superior Spider-Man #4
↑  Superior Spider-Man #10
↑  Superior Spider-Man #14
↑  Superior Spider-Man #16-18
↑  Superior Spider-Man #21
↑  Superior Spider-Man #25-26
↑  Superior Spider-Man #27-31
↑  Amazing Spider-Man Vol.3 #5
↑  Secret Wars #1
↑  Amazing Spider-Man Vol.4 #4
נורמן אוסבורן בשריון האיירון פטריוט, כפי שנראה על עטיפת החוברת Dark Avengers #1 ממרץ 2009, אמנות מאת אדי גרנוב.
נורמן אוסבורן בתור הגובלין האדום. עטיפת החוברת The Amazing Spider-Man #799 מאפריל 2018, אמנות מאת אלכס רוס.
הרברט קיקל

הרברט קיקל (בגרמנית: Herbert Kickl; נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא פוליטיקאי אוסטרי שמכהן כמנהיג מפלגת החירות של אוסטריה (FPÖ) מאז יוני 2021. בעבר כיהן כשר הפנים מ-2017 עד 2019 וכמזכיר כללי של מפלגת החירות מ-2005 עד 2018.
התפרסם כמנהל קמפיין עבור מפלגת החירות וככותב נאומים עבור ירג היידר במהלך שנות ה-2000. לאחר פיצול המפלגה ב-2005 הוא הפך למזכירה הכללי ולאחד ממנהיגיה המרכזיים. ב-2017 הוא מונה לשר הפנים הפדרלי בממשלתו הראשונה של קורץ. הוא פוטר מתפקידו במאי 2019 בעקבות פרשת איביזה, אם כי הוא לא היה מעורב באופן אישי. הוא חזר למועצה הלאומית, שם הוא מנהיג סיעת FPÖ מאז 2019.
ביוגרפיה

קיקל גדל במשפחה ממעמד הפועלים ולמד בבית ספר יסודי בבראדנטיין שבדרום אוסטריה. הוא סיים את בית הספר התיכון בשפיטל אן דר דראו לצד מנהיגת הירוקים לעתיד אווה גלווישניג. את שירותו הצבאי עשה בין 1987 ל-1988 ביחידה הררית. לאחר מכן החל ללמוד עיתונאות ומדע המדינה באוניברסיטת וינה, ומשנת 1989, פילוסופיה והיסטוריה. הוא לא השלים אף תואר.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בין 1995 ל-2001 עבד קיקל באקדמיה המפלגתית של מפלגת החירות בתחום האסטרטגיה והתוכן של הקמפיין, וקודם לתפקיד סגן מנכ"ל ב-2001. בשנת 2002, הוא הפך למנכ"ל, תפקיד בו כיהן עד 2006. בתפקיד זה, הוא היה כותב נאומים למנהיג המפלגה הוותיק, יורג היידר. בין היתר, הוא כתב הצהרות מסיתות על נשיא צרפת ז'אק שיראק ועל נשיא הקהילה היהודית של וינה אריאל מיוזיקנט, והיה אחראי לסיסמאות שנויות במחלוקת בקמפיין כמו סיסמת הבחירות במדינת וינה ב-2010 "דם וינאי – יותר מדי זרות לא טוב לאף אחד."
ביוגרפיה > שר הפנים > פיטורין

ב-17 במאי 2019 שוחרר לעיתונות סרטון שהוקלט בחשאי עם הפוליטיקאים של מפלגת החירות, מנהיג המפלגה היינץ-כריסטיאן שטראכה ויוהאן גודנוס. בסרטון, שני הבכירים שוחחו עם אישה הקוראת לעצמה אליונה מקרובה, שהתחזתה לאחיינית של איש העסקים הרוסי איגור מקרוב, שהציעה לספק למפלגה שלהם סיקור חדשותי חיובי בתמורה לחוזים ממשלתיים. לאחר דליפת הסיפור, הודיע סגן הקנצלר שטראכה על התפטרותו מכל התפקידים הפוליטיים.
לדברי הקנצלר סבסטיאן קורץ, כמזכיר הכללי של ה-FPÖ, קיקל היה האחראי העיקרי לניהול הפיננסי של המפלגה. לדבריו, לא יהיה זה ראוי שמשרד הפנים, שינהל את חקירת השערורייה, יהיה תחת קיקל. מסיבה זו, ומכיוון שלדעתו של קורץ קיקל לא לקח ברצינות את חומרת המצב, הוא ביקש מהנשיא אלכסנדר ואן דר בלן לפטר את קיקל מתפקיד שר הפנים. הוא פוטר ב-22 במאי. קיקל הפך לפיכך לשר הפדרלי הראשון ברפובליקה השנייה שהודח מתפקידו בניגוד לרצונו. בתגובה, שרי ה-FPÖ הנותרים התפטרו והמפלגה פרשה מהקואליציה, מה שגרם לקורץ להכריז על פיזור הפרלמנט ובחירות בזק.
ביוגרפיה > מנהיג פרלמנטרי

קיקל חידש את מושבו במועצה הלאומית ב-24 במאי 2019. הוא נבחר מחדש בבחירות בספטמבר אותה השנה. קיקל קיבל למעלה מ-75,000 קולות, המספר השני בגובהו של כל מועמד מאחורי סבסטיאן קורץ בלבד, ויותר מפי שניים ממנהיג המפלגה נורברט הופר.  הוא הפך ליו"ר סיעת FPÖ לאחר הבחירות.
קיקל והופר נחשבו לא רשמיים ל"מנהיגים כפולים" ולעיתים קרובות נקלעו לעימות. בעוד הופר ביקש לנקוט בקו מתון, קיקל מיקם את עצמו כ"מנהיג המפלגה האמיתי" ודחף לעמדות קשות במספר נושאים.  הוא נקט עמדה נוקשה נגד תגובת הממשלה למגפת COVID-19, הפצת מידע שגוי, התנגד לחיסון והשתתף בהפגנות נגד הסגר. הוא ספג ביקורת על ידי הופר על סירובו ללבוש מסכה במועצה הלאומית.
ביוגרפיה > יו"ר מפלגת החירות

במאי 2021 הביע קיקל את רצונו להתמודד כמועמד מוביל של המפלגה בבחירות הפדרליות הבאות. ב-1 ביוני הודיע הופר על התפטרותו מתפקיד יו"ר המפלגה, וקיקל היה המועמד היחיד לרשת אותו. הוא נבחר פה אחד כיושב ראש על ידי הוועד הפועל ב-7 ביוני ואושר ב-19 ביוני עם 88% תמיכה.
עמדות פוליטיות

במהלך הקמת הממשלה עם ה-ÖVP ב-2017, קיקל הצהיר שמטרתו בפוליטיקה היא "להפוך את החברה להוגנת יותר". החברה הוגנת, אמר, כאשר אדם יכול לפרנס את משפחתו באמצעות עבודה רווחית ולחיות חיים בהגדרה עצמית ללא "תלות חברתית".
עמדות פוליטיות > הגירה ורב־תרבותיות

כמו רוב במפלגתו, קיקל מתנגד נחרצות להגירה ולמה שהוא מתאר כ"ניצול לרעה של מערכת המקלט". הוא מאמין שלאסלאם אין מקום באירופה, וששילוב של מהגרים מוסלמים אינו יכול "לפתור את בעיית תרבויות הנגד האסלאמיות". במקום זאת, יש להגביל מאוד את ההגירה. כשר הפנים הוא דגל בגירוש מהיר של פליטים המבצעים פשעים. הוא גם הציע שאוסטריה תפרוש מהסכמי זכויות אדם אם הם "מונעים מאיתנו לעשות את מה שצריך", והביע את אמונתו ש"זה תלוי בחוק ללכת בעקבות הפוליטיקה, ולא לפוליטיקה לפעול לפי החוק". הוא הצהיר כי מטרת מדיניות הפליטים שלו היא להפוך את הגשת הבקשה למקלט באוסטריה לבלתי אפשרי למעשה.
עמדות פוליטיות > מדיניות חוץ

קיקל תומך ביחסים הקרובים של מפלגתו עם ולדימיר פוטין ומפלגת רוסיה המאוחדת. כשר הפנים בשנת 2018, קיקל ביקש שיתוף פעולה עם ממשלת רוסיה בנושא תגובות אסונות ומאבק בפשע מאורגן ובטרור. בראיון ברדיו דחה קיקל את הביקורת על המדיניות הסמכותית של הנשיא הרוסי.
עמדות פוליטיות > קורונה

קיקל השתתף ודיבר בהפגנות נגד תגובת הרשויות באוסטריה להתפרצות הנגיף, שאותה הוא אפיין כ"משחק כוח" על ידי "אלה שבפסגה [שרוצים] לשלוט בנו". הוא מתנגד לשימוש בחיסון נגד COVID-19, ומתאר את קמפיין החיסונים ההמוני בישראל כ"אפרטהייד בריאות".
באפריל 2021 הביע קיקל את סירובו ללבוש מסכה במועצה הלאומית לאחר הצגת המנדט. עם זאת, מכיוון שהמדיניות היא חלק מחוקי הבית ולא מכלל סדרי הדין הפרלמנטריים, אין ענישה על אי־שמירה עליה. קיקל אמר אפוא שהוא לא חייב לעשות זאת, כפי שהוא בעת קניות. הוא אמר שהוא "לא אחד מאותם צבועים ששמים את המסכה ואז זורקים כל אמצעי אבטחה מעל הסיפון".
קיקל התנגד לקונצנזוס מדעי על המגפה במספר הזדמנויות. בין היתר, הוא הכחיש את יעילות החיסונים נגד COVID-19, ובנובמבר 2021 המליץ שוב ושוב על התרופה נגד התולעים איברמקטין כתרופה לנגיף. אין ראיות לכך שלתרופה יש השפעה כלשהי בטיפול ב-COVID-19 בבני אדם. המשרד הפדרלי האוסטרי לבטיחות בשירותי בריאות פרסם אזהרות לגבי הרעלה אפשרית וממליץ בחום לא לטפל באמצעותו בעצמו. הצהרותיו של קיקל הובילו לעלייה בביקוש לאיברמקטין, שנמכר בבתי מרקחת רבים. לאחר מכן הגיעו דיווחים על הרעלה ואשפוזים כתוצאה משימוש לא נכון בתרופה.  קיקל התנגד לחובת החיסונים באוסטריה בינואר 2022.
חיים אישיים

קיקל נשוי ויש לו בן.  ב-15 בנובמבר 2021, הרברט קיקל הודיע בפייסבוק שהוא נמצא חיובי לקורונה.
ברנדי קרלייל

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1981 (בת 43) ארצות הברית רייבנסנדייל, וושינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Brandi Marie Carlile 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  Tahoma Senior High School 
 סוגה:  פופ רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמריקנה לאמן השנה (2019)  פרס גראמי להופעת רוק (2023)  Grammy Award for Best Americana Album (2023)  פרס גראמי לשיר רוק (2023)  פרסי המוזיקה של CMT (2019)  1st Children's and Family Emmy Awards  נשים במוזיקה (2019)  פרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר (2021)  Grammy Award for Best American Roots Song (2019)  Out100 (2023)  פרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר (2020)  Grammy Award for Best Americana Album (2019)  Grammy Award for Best American Roots Performance (2019)  פרסי ההוקרה של המוזיקה האמריקאית 
 www.brandicarlile.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדי מארי קרלייל (באנגלית: Brandi Marie Carlile) (נולדה ב-1 ביוני 1981) היא זמרת-יוצרת ומפיקה אמריקאית.
ביוגרפיה וקריירה

קרלייל נולדה ב-1 ביוני 1981 ברייבנסדייל, וושינגטון. כשהייתה בת ארבע, חלתה בדלקת קרום המוח חיידקית, ממנה כמעט מתה.
קרלייל לימדה את עצמה לשיר כשהייתה ילדה, והיא החלה לשיר שירי קאנטרי על הבמה כשהייתה בת שמונה. היא החלה לנגן בגיטרה ולכתוב שירים בגיל 15. בגיל 16, קרלייל הפכה לזמרת גיבוי של חקיין של אלביס. היא אובחנה עם הפרעת קשב כשהייתה נערה. היא למדה בתיכון, אך מאוחר יותר נשרה כדי להמשיך בקריירה המוזיקלית שלה. לאחר שהכירה את המוזיקה של אלטון ג'ון, קרלייל לימדה את עצמה לנגן בפסנתר, ובגיל 17 היא למדה לנגן בגיטרה.
קרליל החלה את הקריירה שלה בהופעה במועדוני מוזיקה בסיאטל עם האחים התאומים פיל וטים הנזרות'. קולומביה רקורדס החתימו את קרלייל בשנת 2004.
ביולי 2005 היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Brandi Carlile. האלבום הגיע למקום ה-80 במצעד הבילבורד 200 והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הפולק האמריקאי.
באפריל 2007 היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, The Story. זה כולל שיתוף פעולה עם אינדיגו גירלז ב"Cannonball". האלבום הגיע למקום ה-41 במצעד הבילבורד 200 ולמקום ה-10 במצעד אלבומי הרוק האמריקאי.
באוקטובר 2009 היא הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Give Up the Ghost. האלבום הגיע למקום ה-26 במצעד הבילבורד 200, והופקה על ידי המפיק ריק רובין. האלבום כולל שיתופים פעולה עם אלטון ג'ון, איימי ריי וצ'אד סמית.
במאי 2011 היא הציאה את אלבום ההופעה הראשון שלה, Live at Benaroya Hall with the Seattle Symphony. האלבום הגיע למקום ה-14 המצעד אלבומי הרוק האמריקאי, למקום ה-63 במצעד הבילבורד 200 ולמקום החמישי במצעד אלבומי הפולק.
ביוני 2012 היא הוציאה את אלבום האולפן הרביעי שלה, Bear Creek. האלבום הגיע למקום העשירים במצעד הבילבורד 200, למקום הראשון במצעד אלבומי הפולק ולמקום השלישי במצעד אלבומי הרוק.
במרץ 2015 היא הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה, The Firewatcher's Daughter. על אלבום זה הייתה מועמדת לראשונה לפרס גראמי בקטגוריית אלבום האמריקנה הטוב ביותר.
בפברואר 2016 היא הוציאה את אלבום האולפן השישי שלה, By the Way, I Forgive You. על אלבום זה קיבל מועמדות לפרס גראמי לאלבום השנה ואף זכתה בקטגוריית אלבום האמריקנה הטוב ביותר.
במאי 2017 היא הוציאה את אלבום האוסף הראשון שלה, Cover Stories. בנובמבר יצא הסינגל "The Joke" כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השישי שלה. על שיר זה הייתה מועמדת לפרס גראמי להקלטת השנה ושיר השנה, ואף זכתה בקטגוריות "ביצוע השורשים האמריקאי הטוב ביותר" ו"שיר השורשים האמריקאי הטוב ביותר".
באוגוסט 2019 יצאו האלבום While I'm Livin' והשיר "Bring My Flowers Now" של טניה טאקר, אותם הפיקה וכתבה קרלייל. השיר זכה בפרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר והיה מועמד לפרס גראמי לשיר השנה. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר.
באוקטובר 2021 היא הוציאה את אלבום האולפן השביעי שלה, In These Silent Days.
בספטמבר 2022 היא הוציאה את אלבום האולפן השמיני שלה, In the Canyon Haze.
בינואר 2024, ג'וני מיטשל הכריזה על מופע בשם "ג'וני ג'אם", שיתקיים בהוליווד בול בלוס אנג'לס ב-19 באוקטובר 2024, בו קרלייל צפויה לקחת חלק. בנובמבר 2024, אלטון ג'ון וקרלייל שיתפו פעולה בשיר "Never Too Late", שמלווה את הסרט הדוקומנטרי החדש של ג'ון.
חיים אישיים

במהלך ריאיון בנובמבר 2002, קרלייל אמרה כי היא לסבית.
ביוני 2012 היא התארסה לקתרין שפרד. הן התחתנו בספטמבר של אותה השנה. לזוג יש שתי בנות.
דיסקוגרפיה

אלבומי אולפן
2005: Brandi Carlile
2007: The Story
2009: Give Up the Ghost
2012: Bear Creek
2015: The Firewatcher's Daughter
2018: By the Way, I Forgive You
2021: In These Silent Days
2022: In the Canyon Haze
עם The Highwomen
2019: The Highwomen
אחר
2017: Cover Stories
הערות שוליים

↑  איתמר זהר, גם את השיר היפה הזה כנראה לא תשמעו ברדיו הישראלי, באתר הארץ, 4 במרץ 2018
↑  Steven J. Horowitz, Joni Mitchell Announces ‘Joni Jam’ Featuring Brandi Carlile at Los Angeles’ Hollywood Bowl, Variety, ‏2024-01-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Stephen Daw, Queer Jams of the Week: New Music from Lil Nas X, Elton John, Brandi Carlile & More, Billboard, ‏2024-11-15 (באנגלית אמריקאית)
↑   ברונו מארס, אנדרסון פאק וג'ון בטיסט הם הזוכים הגדולים בטקס הגראמי 2022, באתר וואלה, 4 באפריל 2021
↑  גראמי 2023: ביונסה, אדל וקנדריק לאמאר מובילים במועמדויות, באתר ynet, 15 בנובמבר 2022
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
↑  AwardsWatch - 2024 International Press Academy Satellite Awards Nominations: ‘The Brutalist,’ ‘Shōgun’ Lead, AwardsWatch, ‏2024-12-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135515165  ISNI: 0000 0000 5556 4031  LCCN: no2005065407  MusicBrainz: baf05baf-69fb-47dd-93c2-033536b8c385  NKC: pag2015884446  VIAF: 107149066626765602514   WorldCat (עם VIAF): 107149066626765602514
ליפוט גדה

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1887 טורקווה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  28 ביולי 1952 (בגיל 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Groszman Lipót 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (העשור של 1910) 
 
ליפוט גדה (במקור גרוסמן, בהונגרית: Gedő Lipót; טורקווה, 5 באוקטובר 1887 – ניו יורק, ארצות הברית, 28 ביולי 1952) היה גרפיקאי יהודי-הונגרי חשוב, קריקטוריסט, צייר.
ביוגרפיה

ליפוט גדה נולד במשפחה יהודית כבנם של הרמן (ארמין) גרוסמן, שוחט ומוהל ושל יוהאנה (יאנקה) סירמן. הוא היה תלמידו של קארוי פרנצי באוניברסיטה לאמנויות יפות בבודפשט, ואחר כך למד במינכן. בשנת 1914 ארגן את תערוכת האוסף הראשונה שלו בבית האמנים בבודפשט וזמן קצר לאחר מכן הוא גויס לצבא. עד מהרה שוחרר בגלל מחלתו. בין השנים 1914 – 1916 הוא היה עמית מערכת של העיתון Prager Tageblatt ובשנת 1915 ארגן מיצירותיו תערוכה בפראג. לאחר מלחמת העולם הראשונה התפרסמו איוריו בעיתונים מ"פיסטופו", ה"אוֹישאג" ו"חזירון הסילבסטר". בשנת 1919 הקים בית ספר חופשי יחד עם ליפוט הרמן, שם לימדו בחינם צעירים מוכשרים. משנת 1921 הוא הכין איורים עבור הוצאת אולשטיין בברלין, ומאוחר יותר עבד כקריקטוריסט ב"די שטונדה" (Die Stunde) בווינה. משנת 1920 הועסק במשך ארבע עשרה שנים על ידי עיתון הבדיחות ההומוריסטי בורשסם ינקו. בשנת 1923 יצא אלבומו שתיאר מאה אנשי ציבור אוסטרים. הוא הקים את עיתון הבדיחות סֶרְווֹּס, שהופיע בווינה במשך שנה וגדה היה גם עורך והמאייר שלו. בין השנים 1927 – 1938 עבד בהונגריה. במהלך תקופה זו הוא אייר עבור "עיתון בוקר", "חיי התיאטרון", "חץ", "קריקס-קראקס", "עיתון טולנה העולמי", "סקירה עצמאית", "מראה", "יום ראשון של העיתון של פשט", "אוישאג", "כיריים", "תקווה", "זמנים חדשים", "פשט קורייר", "פיגארו", "פאטה מורגנה", "מגזין התיאטרון". בשנת 1928 השתתף בהקמת החברה לאמנויות יפות בשם גילדת מונקאצ'י. אלבום הקריקטורה שלו, ששמו היה "אספני אמנות וביבליופילים הונגריים" התפרסם בשנת 1931 ובאותה שנה ערך תערוכה קולקטיבית במוזיאון ארנסט. משנת 1933 היו לו שלוש תערוכות אוסף בבודפשט. בשנת 1936 הוא אייר את רומן הנעורים "יאני הופך לג'וני". בשל האנטישמיות הגואה בהונגריה והחוקים האנטי יהודיים, משנת 1938 התגורר בפריז ואחר כך בניו יורק.
פרסים

פרס גרפי של אגודת פאל סיניאי מרשה (1934)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
ביוגרפיה (budapestaukcio.hu)
הנצחת ליפוט גדה (1969)
לקסיקון אמנות 1. (בודפשט, 1935)
לקסיקון יהודי הונגרי (בודפשט, 1929)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 44324/1911. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 369. kép 1. karton Névváltoztatási kimutatások 1911. év 18. oldal 16. sor
↑  "Születési bejegyzése a túrkevei izraelita hitközség születési akv. 23/1887. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010635902305171  PLWABN: 9810638871405606  GND: 126920362  ISNI: 0000 0003 7476 6490  LCCN: no2009088740  NSK: 000726266  ULAN: 500506443  VIAF: 121388528   WorldCat (עם VIAF): 121388528
פרס אנני לסרט העצמאי הטוב ביותר

| --- | --- |
 תיאור:  מצוינות בסרטי הנפשה עצמאיים
 מיקום הטקס:  אסיפ"א - הוליווד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה
 תקופת הפרס:  2015–הווה (כ־10 שנים)
 annieawards.org
 
פרס אנני לסרט העצמאי הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Best Animated Feature — Independent) הוא פרס אנני, שהוצג החל משנת 2015 ומוענק מדי שנה בקטגוריית הפרסים הראשיים. הקטגוריה החדשה נוצרה כדי לזהות סרטים באורך מלא שלא זוכים לחשיפה רחבה בארצות הברית, כמו עבודתם של אנימטורים עצמאיים ואולפנים בין־לאומיים. הפרס מוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
כל הזוכים בקטגוריה זו מאז הקמתה מאוחר יותר קיבלו מועמדות לפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר. ב-2025, עם הזרם הפך לסרט האנימציה הראשון שזכה גם בפרס האנני לסרט העצמאי הטוב ביותר וגם בפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
הזוכים והמועמדים

להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2025:
• הזוכה מסומן בצהוב • בסוגריים מספר הטקס ולידו השנה שבגינה הפרס מוענק
הזוכים והמועמדים > העשור השני של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | סרט | אולפנים |
| (ה־43) 2015 | "ילד והעולם" | סרטי נייר |
| (ה־43) 2015 | "הנביא" | ונטארנוסה |
| (ה־43) 2015 | "הילד והחיה" | סטודיו צ'יזו |
| (ה־43) 2015 | "כשמארני הייתה שם" | סטודיו ג'יבלי |

| (ה־44) 2016 | "הצב האדום" | סטודיו ג'יבלי, פרימה לינאה הפקות, למה לא הפקות |
| (ה־44) 2016 | "דרך ארוכה צפונה" | הפקות סקרבלו, אולי סרטים, France 3 |
| (ה־44) 2016 | "מיס הוקוסאי" | הפקות I.G |
| (ה־44) 2016 | "החיים שלי כקורגט" | ריטה הפקות, הפקות רוח כחולה, סרטי גבקה |
| (ה־44) 2016 | "השם שלך" | סרטי גל CoMix |

| (ה־45) 2017 | "המפרנס" | Cartoon Saloon, Aircraft Pictures, Melusine Productions, GKIDS |
| (ה־45) 2017 | "השועל הרע הגדול וסיפורים אחרים..." | פוליבארי, פאניקה!, StudioCanal |
| (ה־45) 2017 | "בפינה זו של העולם" | MAPPA |
| (ה־45) 2017 | "לאהוב את וינסנט" | סרטי BreakThru |
| (ה־45) 2017 | "נסיכה מנמנמת" | טלוויזיית ניפון, הפקות I.G |

| (ה־46) 2018 | "מיראי" | סטודיו צ'יזו, GKIDS |
| (ה־46) 2018 | "מוטאפוקאז" | אנקמה, סטודיו 4°C |
| (ה־46) 2018 | "רובן ברנדט, אספן" | הקרן הלאומית לקולנוע בהונגריה |
| (ה־46) 2018 | "העוגה המפוארת הזו" | אנימציית חיה, ויוומנט לונדי!, פדרי אנימציה |
| (ה־46) 2018 | "טיטו והציפורים" | הפקות ביטס, סטודיו ספליט |

| (ה־47) 2019 | "איבדתי את גופי" | אנימציה Xilam, אנימציה Netflix |
| (ה־47) 2019 | "בוניואל במבוך הצבים" | סטודיו אנימציה המפה |
| (ה־47) 2019 | "הפונדק של אוקו" | סטודיו Madhouse |
| (ה־47) 2019 | "Promare" | סטודיו טריגר, XFLAG |
| (ה־47) 2019 | "ילדת מזג האוויר" | סרטי גל CoMix |
הזוכים והמועמדים > העשור השלישי של המאה ה־21

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | סרט | אולפנים |
| (ה־48) 2020 | "מוליכי הזאבים" | Apple Original Films, GKIDS, Cartoon Saloon |
| (ה־48) 2020 | "שון כבשון הסרט: עף על החלל" | אולפני ארדמן ,StudioCanal |
| (ה־48) 2020 | "Calamity Jane" | Maybe Movies |
| (ה־48) 2020 | "On-Gaku: Our Sound" | Rock’n Roll Mountain, Tip Top, GKIDS |
| (ה־48) 2020 | "Ride Your Wave" | Science SARU, GKIDS |

| (ה־49) 2021 | "לברוח" | Final Cut for Real, Sun Creature, Vivement Lundi, MostFilm, Mer Film, וייס מדיה, Left HandFilms, Participant, NEON |
| (ה־49) 2021 | בלה (הדרקון והנסיכה המנוחה) | Studio Chizu, GKIDS |
| (ה־49) 2021 | Fortune Favors Lady Nikuko | Studio 4°C, GKIDS |
| (ה־49) 2021 | פומפו חובבת קולנוע | CLAP Animation Studio, GKIDS |
| (ה־49) 2021 | פסגת האלים | Julianne Films, Folivari, Mélusine Productions, France 3 Cinéma, Auvergne-Rhône-Alpes Cinéma, Wild Bunch, Palatine Etoile 17, Cinémage 14, Indéfilms 8, נטפליקס |

| (ה־50) 2022 | מרסל הקונכייה עם הנעליים | Marcel the Movie LLC, A24 |
| (ה־50) 2022 | שרלוט | January Films, Ltd., Balthazar Productions, Walking the Dog |
| (ה־50) 2022 | אינו-הו | Science SARU, GKIDS |
| (ה־50) 2022 | ניקולא הקטן: שמח עד הגג | On Classics (Mediawan), Bidibul Productions |
| (ה־50) 2022 | הדרקון של אבא | Cartoon Saloon, נטפליקס |

| (ה־51) 2023 | חלום של רובוט | Arcadia Motion Pictures, Wild Bunch, NEON |
| (ה־51) 2023 | Ernest & Celestine: A Trip to Gibberitia | Folivari, Mélusine Productions, סטודיו קאנאל, GKIDS |
| (ה־51) 2023 | ארבע נשמות של זאב ערבות | Cinemon Entertainment |
| (ה־51) 2023 | The Inventor | Curiosity Studios |
| (ה־51) 2023 | שמיים לבנים מפלסטיק | SALTO Films & Artichoke |

| (ה־52) 2024 | עם הזרם | Sacrebleu Productions, Take Five, Dream Well Studio, Janus Films |
| (ה־52) 2024 | תרנגולת ללינדה! | Dolce Vita Films, Miyu Productions, Palosanto Films, France 3 Cinéma |
| (ה־52) 2024 | הממלכה של קונסקי | Mélusine Productions |
| (ה־52) 2024 | Look Back | Studio Durian |
| (ה־52) 2024 | מארס אקספרס | Everybody on Deck, Je Suis Bien Content |
| (ה־52) 2024 | זכרונות של חילזון | Snails Pace Films / Arenamedia, IFC Films |
הערות שוליים

↑  ASIFA-Hollywood, Best Independent Feature Category Added to Annie Awards.
↑  ASIFA-Hollywood, 43rd Annie Award Nominations Announced. Annie Awards.com. December 1, 2015.
מייקל פולק

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1994 (בן 30) רוזלין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2016 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ואנדרבילט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל רוס פולק (באנגלית: Michael Ross Pollack; נולד ב-26 באפריל 1994), המוכר בשם הבמה מייקל פולק (Michael Pollack), הוא פזמונאי, זמר, רב-נגן ומפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא כתב והפיק שירים לאמנים רבים, בין היתר לצ'ארלי XCX, קלי קלרקסון, אלק בנג'מין, זארה לארסון, היילי סטיינפלד, דאייה, ביבי רקסה, סלין דיון, ג'יימס ארתור, לאוב, קייטי פרי, זד, גריף, מיילי סיירוס, ג'סטין ביבר, מארון 5, אד שירן, אלסו, מרשמלו, טרוי סיון, ג'ניפר לופז ומאלומה.
ראשית חייו

פולק ואחותו הגדולה גדלו על ידי הוריהם ברוזלין (אנ'), ניו יורק. הוא החל לנגן בפסנתר, לשיר ולכתוב שירים בגיל צעיר. בצעירותו, היה חבר בלהקת קאברים של בילי ג'ואל.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, עבר פולק לגור בנאשוויל, טנסי כדי ללמוד באוניברסיטת ואנדרבילט. במהלך שנת הלימודים הראשונה שלו, פגש את בילי ג'ואל, וביצע איתו את השיר "New York State of Mind". סרטון ההופעה שלהם פורסם באינטרנט ונהיה במהירות לוויראלי.