stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיק גפהארדט
ביוגרפיה

דיק גפהארדט נולד ב 31 בינואר 1941, בעיר סנט לואיס אשר במדינת מיזורי. הוא בוגר אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובית הספר למשפט של מישיגן. גפהארדט נשוי לג'יין ואב לשלושה ילדים.
ב-1976 נבחר לייצג את המחוז ה-3 של מיזורי, אשר כולל חלק מהעיר סנט לואיס, בבית הנבחרים אשר בוושינגטון. מאז נבחר ברציפות עד לבחירות 2002. במהלך 2003 הכריז כי לא ירוץ לכהונה נוספת ב-2004.
ב-1984 נבחר כיו"ר הוועידה הדמוקרטית בבית הנבחרים התפקיד הרביעי בחשיבותו בבית הנבחרים אם מפלגתו של המכהן היא מפלגת הרוב.
ב-1988 ניסה כוחו בהתמודדות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית והפתיע רבים כאשר ניצח במדינת איווה השכנה למדינתו מיזורי ואולם בהמשך יצא מהמירוץ בעיקר בשל בעיות מימון, פריימריס אשר סופו היה ניצחון של מושל מסצ'וסטס מייקל דוקאקיס.
ב-1989 נבחר על ידי עמיתיו הדמוקרטים בבית הנבחרים לכהונת מנהיג הרוב, עמדה השנייה בחשיבותה רק ליושב ראש בית הנבחרים. גפהארדט הפך ממנהיג הרוב הדמוקרטי בבית הנבחרים למנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים בשנת 1994 כאשר לראשונה מזה 40 שנה הפסידו הדמוקרטים את השלטון בבית הנבחרים לידי הרפובליקנים בניצוחו של חבר בית הנבחרים הרפובליקן השמרן מג'ורג'יה ניוט גינגריץ'. ב-2002 התפטר מתפקידו זה כמנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים על רקע ביקורת משורות המפלגה הדמוקרטית לפיה מכהן גפהארדט כממנהיג הדמוקרטי ומפסיד 5 בחירות רצופות (מאז 1994) בהן לא הצליחו הדמוקרטים להשיג שליטה בבית הנבחרים. ואכן בשנת 2002 נבחרה ננסי פלוסי אשר מייצגת את סן פרנסיסקו או את המחוז ה-8 של קליפורניה בקונגרס, לכהונת המנהיגה הדמוקרטית בבית הנבחרים ועשתה בכך היסטוריה, שכן לראשונה בחרה מפלגה מרכזית בארצות הברית אישה לכהונה זאת.
גפהארדט הכריז על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004. אולם לאחר שהגיע רק למקום הרביעי באיווה, מקום בו חזו כי ינצח או יגיע למקום השני, היה לראשון המתמודדים שהודיעו על פרישתם לאחר תחילת הפריימריס.
גפהארדט נמנה ברשימת המועמדים לסגנות נשיא שגיבש הסנאטור ג'ון קרי ואולם בסופו של דבר הועדף ג'ון אדוארדס הצעיר והפוטוגני על פני גפהארדט וניסיונו העשיר.
דני רומרה

דניאל 'דני' רומרה אנדוחאר (בספרדית: Daniel 'Dani' Romera Andújar; נולד ב-23 באוגוסט 1995 באלמריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אלקורקון.
קריירת מועדונים

רומרה גדל במחלקת הנוער של לה קניאדה, ובשנת 2011 עבר למחלקת הנוער של אלמריה. בעונת 2011/2012 ערך רומרה את הופעת הבכורה המקצוענית שלו במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
ב-30 בנובמבר 2013 ערך רומרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובליגה הספרדית, כשנכנס כמחליף 19 דקות לסיום בהפסד לסלטה ויגו.
ב-21 בספטמבר 2015 חתם רומרה על חוזה ל-3 שנים בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק.
דיק גרמייקר

| --- | --- |

גרמייקר במדי מיניאפוליס לייקרס
 לידה:  29 באוקטובר 1932 היבינג, מינסוטה, ארצות הברית
 פטירה:  13 ביוני 2020 (בגיל 87) טלסה, אוקלהומה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מינסוטה
 דראפט:  בחירה טריטוריאלית, 1955 מיניאפוליס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1955–1960   1960–1961:  מיניאפוליס לייקרס   ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 בחירה לחמישייה השנייה של העונה (1957)   4 בחירות למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1957–1960)
ריצ'רד יוג'ין "דיק" גרמייקר (באנגלית: Richard Eugene "Dick" Garmaker; ‏29 באוקטובר 1932 – 13 ביוני 2020) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1955–1961. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 13.3 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה

גרמייקר נולד וגדל בעיר היבינג שבמינסוטה, ובין השנים 1953–1955 למד באוניברסיטת מינסוטה.
בדראפט ה-NBA‏ 1955 נלקח גרמייקר על ידי מיניאפוליס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. ב-4 מתוך 5 עונותיו הראשונות בליגה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, במסגרתו שיתף פעולה עם חבריו לקבוצה ורן מיקלסן, לארי פאוסט, אלג'ין ביילור ורוד האנדלי. בעונת 1958/1959 העפיל עם הלייקרס למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה קבוצתו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.
יומיים לאחר משחק האולסטאר 1960 הועבר גרמייקר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לריי פליקס. בסיום עונת 1960/1961 פרש גרמייקר ממשחק, בגיל 28.
ב-13 ביוני 2020 נפטר גרמייקר בטלסה שבאוקלהומה, בגיל 87.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של גרמייקר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1955, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של גרמייקר, באתר startribune.com,‏ 14 ביוני 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דינמו מוסקבה במפעלים האירופיים

דינמו מוסקבה היא קבוצת כדורגל רוסית, שהייתה אחת הקבוצות המוצלחות בזירה האירופית בתקופת ברית המועצות. ברם, מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ירדו מאוד יכולותיה והתואר היחיד שלה מאז התפרקות ברית המועצות הוא הזכייה בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1995.
כך למשל, בעונת 1971/72 דינמו הייתה קבוצת הכדורגל הסובייטית הראשונה שהצליחה להעפיל לגמר טורניר אירופי, משהעפילה למשחק הגמר של גביע אירופה למחזיקות גביע שנערך בקאמפ נואו שבברצלונה והפסידה לקבוצה הסקוטית, גלאזגו ריינג'רס, בתוצאה 3:2.
בהמשך העפילה לשלבי חצי גמר הטורניר בעונות 1978 ו-1985 אך לא הצליחה לשחזר הישג זה שוב, אם כי היה זה ההישג הגדול ביותר של קבוצה רוסית בטורנירים האירופיים, עד שצסק"א מוסקבה זכתה בגביע אופ"א בשנת 2005.
סטטיסטיקה

נכון ל-17 בספטמבר 2020:
| טורניר | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס | הישגי שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליגת האלופות | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | -1 | שלב המוקדמות השלישי |
| גביע מחזיקות הגביע | 35 | 18 | 8 | 9 | 51 | 31 | +20 | גמר |
| גביע אופ"א / הליגה האירופית | 69 | 27 | 18 | 24 | 88 | 95 | -7 | שמינית גמר |
| גביע אינטרטוטו | 6 | 3 | 2 | 1 | 10 | 9 | +1 | חצי גמר |
| בסך הכל | 112 | 49 | 28 | 35 | 150 | 137 | +15 |  |
שיאני דינמו באירופה > כובשים מצטיינים

להלן השחקנים הניצבים בראש טבלת כובשי השערים במדי דינמו במפעלים האירופיים.
| מקום | שם השחקן | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר קוקורין | 6 |
| 2 | אנדריי קובלב | 6 |
| 3 | אולג טרחין | 6 |
| 4 | ואלרי גזאייב | 6 |
| 5 | כריסטיאן נובואה | 5 |
שיאני דינמו באירופה > מלך ההופעות

| מקום | שם השחקן | הופעות |
| --- | --- | --- |
| 1 | אנדריי קובלב | 28 |
הערות שוליים

↑  דירוג המועדונים של אופ"א
↑  בבעיטות עונשין 4:1
↑  בפנדל 3:4
↑  בפנדל 3:0
↑  בפנדלים 5:4
↑  ולאזניה סירבה לשחק
↑  3:1 בבעיטות עונשין
↑  משחק החוץ נערך במגרש נייטרלי בניקוסיה, קפריסין
↑  לפי תוצאות ההגרלה דינמו הייתה אמורה לשחק קודם בחוץ, אך לבסוף אופ"א בחליפה את סדר המשחקים
↑  הקבוצה סיימה במקום הרביעי בעונת 2014/2015, אך נאסר על הקבוצה להשתתף במפעלים האירופיים עקב הפרת תקנות אופ"א לתחרות כלכלית הוגנת
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
דיק ברונה

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1927 אוטרכט, הולנד 
 פטירה:  16 בפברואר 2017 (בגיל 89) אוטרכט, הולנד 
 שם לידה:  Hendrikus Magdalenus Bruna 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום מגורים:  אוטרכט 
 השכלה:  אקדמיה המלכותית לאמנות 
 תקופת הפעילות:  1952–2014 (כ־62 שנים) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מכחול הזהב (1990)  Kiddo Leespluim (1999)  פרס מקס פלטהאוס (2016)  מברשת הכסף (1996)  D.A. Thiemeprijs (1990)  חרט הכסף (1997)  H.N. Werkman Award (1995)  מפקד במסדר האריה של הולנד 
 חתימה:   
 www.nijntje.nl
 
דיק ברונה (נולד הנדריק מגדלנוס ברונה; בהולנדית: Dick Bruna;‏ 23 באוגוסט 1927 – 16 בפברואר 2017) היה סופר, אמן, מאייר ומעצב גרפי הולנדי.
ברונה ידוע בעיקר בזכות ספרי הפעוטות שחיבר ואייר, שמספרם עולה על 200. היצירה הבולטת ביותר שלו הייתה סדרת הספרים על הארנבת "Nijntje" (בעברית נינה, ובהמשך מיפי, בעקבות התרגום לאנגלית), שצוירה בקווים גרפיים כבדים, צורות פשוטות וצבעי יסוד. דמותה של נינה נולדה בשנת 1955 בעקבות חופשה משפחתית, בה ראה ברונה ארנבת וניסה לצייר אותה.
מלבד ספרי הילדים שלו אייר ברונה ועיצב גם כריכות ספרים וכרזות עבור חברת ההוצאה לאור של אביו. על העיצובים הידועים שלו נמנים ספרי המפקח מגרה של ז'ורז' סימנון.
ברונה נפטר בשנתו ב־16 בפברואר 2017, בגיל 89.
מספריו בעברית

נינה בשלג. תרגום: רבקה משולח, א. לוין אפשטיין
נינה והים. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטיין, תשכ"ח
צילי וגילי. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטיין, תשכ"ט
ביצה עגלגלה. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטיין, תשכ"ט
הקרקס. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטיין, תשכ"ט
הדג הגיבור. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטין, תשכ"ט
החתול הקטן. תרגום: אוריאל אופק, א. לוין אפשטיין, תשכ"ט
המלח. תרגום: רבקה משולח, א. לוין אפשטיין, תשל"א
אני יודע לספר. תרגום: רבקה משולח, א. לוין אפשטיין, תשל"ה
נינה טסה באווירון. תרגום: רבקה משולח, א. לוין אפשטיין, תשל"ה
יום הולדת לנינה, תרגום: רבקה משולח, א. לוין אפשטיין, תשל"ה
סינדרלה לכלוכית, תרגום: בינה אופק, א. לוין אפשטיין מודן, תשל"ח
אצבעוני, תרגום: בינה אופק, א. לוין אפשטיין מודן, תשל"ח
מה עושה מיפי. תרגום: נילופאר סבזרו, ענבל, 2006
ספר החיות הגדול של מיפי. תרגום: רוני בק, תכלת, 2020
הערות שוליים

↑  "'Miffy' Children's Book Creator Dick Bruna Passes Away". Anime News Network. 17 בפברואר 2017. נבדק ב-21 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Corder, Mike (17 בפברואר 2017). "Dick Bruna, 'spiritual father' of rabbit Miffy, dies at 89". Washington Post. נבדק ב-17 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327231105171  PLWABN: 9810553280605606  BIBSYS: 90618245  BNE: XX4578487  BnF: cb11894300b (data)  CiNii: DA03453329  GND: 118948695  ISNI: 0000 0001 2135 5431  LCCN: n80039686  MusicBrainz: fb10c68d-ffa6-421d-ac99-62f5a59f704f  NDL: 00434633  NKC: xx0135450  NLA: 35023080  NLG: 64079  NLK: KAC200206789  NSK: 000022174  NTA: 072614730  RERO: 02-A003050337  RKD: 13501  SELIBR: 351655  SNAC: w6vq672w  SUDOC: 026756358  Trove: 797061  VIAF: 61542837   WorldCat (עם VIAF): 61542837
דיוניסיוס (אפיפיור)

דיוניסיוס (בלטינית: Dionysius) היה אפיפיור בין השנים 259–268. דיוניסיוס כנראה נולד ביוון הגדולה, אך אין  הוכחה לכך. הוא היה פרסביטר בכנסייה הרומית ונטל חלק במחלוקת סביב תקפות טבילת הכופרים. הוויכוח גרם לבישוף דיוניסיוס מאלכסנדריה לכתוב אליו מכתב בנושא זה. אחרי מותו של האפיפיור סיקסטוס השני נותר הכס האפיפיורי ריק משך כמעט שנה, משום שרדיפתם של הנוצרים לא אפשרה לבחור ראש חדש לכנסייה. רק כאשר שככו הרדיפות ניתן היה לבחור את דיוניסיוס למשרה ב-22 ביולי 259.
כמה חודשים אחרי עלות דיוניסיוס לכס האפיפיור, הקיסר ולריאנוס שהוביל את הרדיפות נגד הנוצרים נתפס על ידי מלך פרס שאפור הראשון והוצא להורג. יורשו, הקיסר גליאנוס, הוציא צו סובלנות שהביא את הרדיפות לקיצן. גליאנוס התיר בצו לנוצרים, כפי שמספר אאוסביוס, לצאת ממקומות מחבואם (או, קריאה אחרת, לשוב ולקבל את רכושם) והכיר לראשונה ברכוש הכנסייתי ובהיררכיה הכנסייתית. תקופה זו נמשכה כארבעים שנה, ומוכרת כ"השלום הקטן של הכנסייה".
בערך כשנה אחרי עלייתו לכס, בשנת 260 התעוררה סערה מתמשכת סביב מכתב של הבישוף דיוניסיוס מאלכסנדריה לאמוניוס ואאופרנוריוס בו השווה את האל לכורם ואת הלוגוס, הבן, לגפן, ותיאר את תכונותיו האנושיות של הבן (היינו, ישו). תיאור זה הביא לגינוי שלו ונטען כי דיוניסיוס ערך ויעוד ברומא בשנה זו ליישב את העניין ופרסם מכתב דוקטרינרי שבו הוקיע את תורתו השגויה של סבליוס, שהרחיק לכת וטען כי האל האב, ישו הבן (המילה, הלוגוס) ורוח הקודש היו ישויות נפרדות, ולא ביטויים של אותה ישות. אתנסיוס, שתיאר את הפרשה בפירוט, ביאר את עמדתו של דיוניסיוס מאלכסנדריה, הבהרותיו והתנצלויותיו, ויישב את טיעונו עם הדוקטרינה האורתודוקסית. סינוד אנטיוכיה שהדיח את הבישוף פאולוס מסמוסטה, שאף הוא אחז בדעות לא-אורתודוקסיות בנוגע לשילוש הקדוש שלח מכתב לדיוניסיוס בנוגע להליכי ההדחה שננקטו.
דיוניסיוס מת ב-26 בדצמבר 268 והיה האפיפיור הראשון שלגביו לא נטען במסורה הנוצרית כי מת כמרטיר. צוו של גליאנוס לביטול רדיפות הנוצרים היה עתיד להיוותר בתוקף עד שנת 303.
דוד לובינסקי

ערך זה עוסק באיש העסקים דוד לובינסקי. אם התכוונתם לחברה הקרויה על שמו, ראו .
דוד לובינסקי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דוד לובינסקי (1911 – אוקטובר 1998) היה איש עסקים ישראלי, מייסד קבוצת דוד לובינסקי בע"מ, שהיא היבואן הרשמי של מותגי הרכב פיג'ו, סיטרואן, אופנועי INDIAN, אופל (OPEL), KTM, רכבי השטח POLARIS, ו-MG בישראל.
ביוגרפיה

דוד לובינסקי נולד בעיר מחוז קטנה בפולין בשם סקרנביץ (Skierniewice), בקרבת העיר לודז'. ילד שלישי במשפחה המונה שמונה נפשות. אביו, אהרון לובינסקי, היה איש עסקים מקומי שהחל בסחר ביצים ובחלוף השנים מצא את עיקר פרנסתו בהקמת בית חרושת לרהיטים בעיר. לובינסקי למד בחדר ביום, והתלווה לאביו בעסקיו לאחר סיום יום הלימודים. בשנת 1925 החליטה המשפחה לעלות לארץ ישראל לאחר התחזקות האנטישמיות בפולין וחרדת ההורים מגיוס ילדי המשפחה לצבא הפולני. בשנת 1930, הכיר את מי שלימים ישא לאישה, לאה שלוש. השניים הכירו בתנועת הנוער מכבי. לאה, שהתחנכה על ברכי השפה הצרפתית, שימשה כמורה פרטית לחברה הצעיר שהתעתד לצאת ללימודים בפריז. עם התחזקות שליטתו בשפה הצרפתית, נרשם לובינסקי ללימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה שבעיר קאן, אחד המוסדות היוקרתיים בצרפת להשכלה גבוהה וללימודי הנדסה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה בתואר מהנדס אלקטרו מכניקה ושב לארץ ישראל.
עם שובו החל את דרכו בעסקי הרכב. לנוכח העובדה שלא היה ניתן באותה עת לייבא מכוניות בייבוא אישי, התמסר לובינסקי לשיפוץ מכוניות משומשות של הצבא הבריטי, אותן מכר לבעלי היכולת בארץ ישראל.
ב-1936 אושר ייבוא מכוניות לארץ ישראל ולובינסקי פתח ברחוב הגדוד העברי בתל אביב סוכנות משנה של חברת פיג'ו, אותה הכיר במהלך שהותו בצרפת, להפצת מכוניות, אופניים, אופנועים ולמכירת חלפים. בהמשך פתח לובינסקי מוסך, מרכז מכירת חלפים ואולמות תצוגה. בשנת 1968 קיבל לובינסקי את הזיכיון לייבוא ושיווק בלעדי של מכוניות פיג'ו בישראל.
כהערכה על חלקו בהאדרת שמה של צרפת ותוצרתה, ובשל פועלו בקידום הקשרים הכלכליים בין ישראל לצרפת, העניקה לו ממשלת צרפת את עיטור מסדר לגיון הכבוד. שנה לאחר מכן ייסד את חברת דוד לובינסקי בע"מ, שריכזה את פעילותו בתחום הרכב. בינואר 1977 הקבוצה החלה לייבא ולשווק גם את מכוניות סיטרואן.
במהלך השנים התרחבו עסקיו של דוד לובינסקי, וכללו תחומים נוספים. בשנת 1979 הקים, בשיתוף רשת המכללות המקצועיות אורט, בית ספר להכשרת מכונאים. ב-1988 נוסדה חברת לובקס טריידינג - חברה ישראלית למסחר בינלאומי, שייעודה קידום הייצוא הישראלי במסגרת הסכם קניות גומלין עם פיג'ו וסיטרואן. במקביל נוסדה בצרפת חברת SCM MORASCO העוסקת גם היא בסחר גומלין של חלקי חילוף לתעשיית הרכב.
דוד לובינסקי נפטר באוקטובר 1998 ונטמן בבית הקברות בסביון.
הערות שוליים

↑  מעריב 29 בדצמבר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293354405171  VIAF: 252809116   WorldCat (עם VIAF): 252809116
דגל צבאי

דגל צבאי או דגל מלחמה הוא גרסה של הדגל הלאומי המיועדת לשימושם של הכוחות המזוינים של אותה מדינה.
הדגל הצבאי הוא המקבילה היבשתית לדגל הימי והשימוש בו מקביל להנפת דגל לאומי בידי כוחות הצבא.
תחת הפירוש הצר ביותר של המונח "דגל צבאי" רק מספר קטן של מדינות מחזיקות בו ומניפות אותו במקומו של הדגל הלאומי או הדגל המדיני.
סימונו הווקסילולוגי של הדגל הצבאי הוא .
דגלים בשימוש כיום > דגלים צבאיים בשימוש כיום

(כלל הדגלים תחת סעיף זה מסומנים בסימון  (
דגלים בשימוש כיום > דגלים צבאיים בשימוש כיום אשר משמשים גם כדגל צבאי ימי

(כלל הדגלים תחת סעיף זה מסומנים בסימון  )
דגלים צבאיים היסטוריים

(כלל הדגלים תחת סימול )
ראו גם

דגל יחידה
דגל ימי
דגל לאומי
וקסילולוגיה
דוד לביא

ערך זה עוסק בכדורגלן. אם התכוונתם לזמר, ראו .
דוד לביא (נולד ב-19 בפברואר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

לביא גדל בנתניה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של מכבי נתניה. לקבוצת הבוגרים הגיע באמצע שנות ה-70, וזכה עימה בתוארי אליפות ובגביע המדינה.
בנתניה שיתף פעולה עם עודד מכנס ויחד היו לצמד החלוצים הפורה ביותר בליגה הראשונה מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80.
לביא הבקיע שערים רבים בנגיחות ראש ולכן זכה לכינוי "ראש פז". הוא זכה בתואר מלך השערים של הליגה ארבע פעמים - בעונות 1977/1978, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985.
בסה"כ הבקיע לביא 158 שערים ב-362 משחקים בליגה העליונה והוא מדורג במקום השמיני בטבלת מלך השערים של ליגת העל בכל הזמנים.
בנוסף למכבי נתניה, שיחק לביא בבית"ר תל אביב ותקופה קצרה במכבי השקמה/רמת חן ולאחר מכן פרש.
ללביא שתי הופעות בנבחרת ישראל, שתיהן במשחקי ידידות מול הולנד.
תארים והישגים

אליפות (3): 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
גביע המדינה (1): 1977/1978
אלוף האלופים (4): 1973/1974, 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
מלך השערים של ליגת העל (4): 1977/1978, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985
דוג'ו

דוג'ו של קנדו
דּוֹג'וֹ (ביפנית 道場, "מקום הדרך") הוא מונח יפני שמסמל היום מקום בו מתאמנים באמנות לחימה. ביפן משתמשים במונח זה במשמעות רחבה יותר, ככינוי לכל מקום לאימונים פיזיים. זרמים מסוימים בזן בודהיזם משתמשים במונח לכינוי המקום בו עושים מדיטצית זָאזֵן.
אמנויות הלחימה היפניות מייחסות תשומת לב מיוחדת לדוג'ו כמקום של התפתחות רוחנית. בעבר דוג'ו היה כינוי לחלק ממקדש שינטו, ועד היום יש המקשרים דוג'ו עם מקדש, ואת אימון באמנויות לחימה עם פולחן דתי. כללי אטיקט רבים באים להמחיש את כבוד התלמידים לדוג'ו - כך, ברוב אמנויות הלחימה נהוג לקוד קידה בעת הכניסה לדוג'ו, ובסוף כל אימון מנקים התלמידים ביחד את הדוג'ו. היום, במיוחד בארצות המערב, מייחסים פחות חשיבות למבנה הדוג'ו, למשמעות הטקסית שלו ולמחויבות התלמידים לכבד את הדוג'ו ולטפח אותו. מנגד, חלק מהאסכולות המסורתיות ביפן נוהגות אף להימנע מלהתאמן בתוך הדוג'ו - האימונים מתנהלים בחוץ, בעוד שבדוג'ו משתמשים למטרות ייצוגיות ורשמיות בלבד.
לדוג'ו מסורתי מבנה מוגדר. הקיר הקדמי של הדוג'ו מכונה שוֹמֵן, ועל הקיר הזה נמצאת קַאמִיזַה, המקום המקודש של הדוג'ו. בעבר, היה זה מקדש שינטו קטן; היום, בהתאם לאמנות הלחימה, יכולה הקמיזה להיראות שונה מדוג'ו לדוג'ו - כך, בדוג'וים של איקידו נהוג לשים בקמיזה את תמונת מייסד האמנות, מוריהי אואשיבה. כללי האטיקט המסורתיים מכתיבים את המצב של מבצע הטכניקה ביחס לקמיזה, ואף את הרגל בה יש להתחיל לנוע לכיוון הקמיזה או להתרחק ממנה. בנוסף, ליד קיר השומן נמצאת במה מיוחדת, המיועדת לראשי האסכולה של אותה אמנות הלחימה, או לבני המשפחה הקיסרית, למקרה שיבקרו בדוג'ו. לעיתים על קיר השומן ייתלו כללי ההתנהגות בדוג'ו. מול קיר השומן נמצא הקיר שִימוֹזָה והכניסה לדוג'ו. הקיר הימני ביחס לקמיזה מכונה ג'וֹסֵקִי, והקיר השמאלי מכונה שִימוֹסֵקִי. בתחילת האימון התלמידים מסתדרים בשורה לפי הותק, כאשר התלמידים הוותיקים נמצאים ליד ג'וסקי. גם במהלך האימון, על התלמידים הוותיקים להישאר בחלק הימני של האולם.
הדוג'ו המרכזי של אמנות לחימה מסוימת, המהווה למעשה את ה"מפקדה" של הארגון של אותה האמנות, מכונה הוֹמבוּ דוֹג'וֹ - לדוגמה, "איקיקאיי הומבו דוג'ו", הדוג'ו המרכזי של איקידו, וקוֹדוֹקָאן, הדוג'ו המרכזי של ג'ודו.
דיוני

| --- | --- |

הירח השבתאי דיוני. צולם על ידי החללית קאסיני ב־15 בדצמבר 2004
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  שבתאי
 תאריך גילוי:  21 במרץ 1684 
 מגלה:  ג'ובאני דומניקו קאסיני 
 על שם:  דיונה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  377,400 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0022
 זמן הקפה:  2.736 ימים
 נטיית מסלול:  0.02°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  561.7±0.45000000000009 קילומטר
 ממדים:  1118 ק"מ
 שטח פנים:  3,930,000 קמ"ר
 מסה:  1.096x1021 ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.50 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.022 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  2.736 ימים
 נטיית ציר הסיבוב:  0.006°
 אלבדו:  0.55
 בהירות נראית:  10.4 
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  אין פסקל
 
דיוני (מלטינית: Dione) הוא הירח הרביעי בגודלו של שבתאי. דיוני הוא ירח קטן יחסית, אשר רדיוסו עומד על 560 קילומטרים בלבד. הירח מקיף את שבתאי אחת ל-2.73 ימים, וזהו גם בערך משך הזמן שבו הוא סובב סביב צירו שלו. הירח נמצא במרחק של 377,400 קילומטרים מפלנטת ההורה שלו.
דיוני חולק את מסלולו עם אסטרואיד קטן, המכונה הלנה, הממוקם בנקודה יציבה במסלולו של דיוני. הטמפרטורה בפני השטח של דיוני דומה לזו של טיטאן – 186 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, ופעילות געשית-קריוגנית מעצבת את פניו. שלא כמו טיטאן, לדיוני אין אטמוספירה.
בדצמבר 2004 שלחה הגשושית קאסיני תמונות ראשונות מפני הירח. באוקטובר 2005 התקרבה למרחק של כ-500 קילומטרים בלבד מפני הירח.
דני רום

.
דני שמולביץ' (שמילו) רום (29 בנובמבר 1940 – 18 בינואר 2021) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ במדי מכבי חיפה ונבחרת ישראל.
קריירה

בגיל 17 עלה לקבוצת הבוגרים של מכבי חיפה, ושיחק לראשונה במדיה נגד מכבי יפו ב-4 בינואר 1958. רום, "שחקן כלבו" שבנוסף להיותו חלוץ מוכשר שיחק בתפקידים רבים על המגרש, היה אחד השחקנים המהירים בישראל באותה תקופה ובעל נגיחות מצוינות.
בגיל 19 זומן לראשונה לנבחרת ישראל, והופעת הבכורה שלו הייתה ב-27 בנובמבר 1960 מול נבחרת קפריסין. היה שותף לזכייתה של מכבי חיפה בגביע המדינה ב-1962. רום היה שותף גם להישג השיא של נבחרת ישראל, העפלתה למונדיאל 1970 שנערך במקסיקו, ובטורניר פתח בהרכב במשחק מול אורוגוואי, ומול איטליה נכנס כמחליף עם פתיחת המחצית השנייה. לאחר המונדיאל פרש ממשחק, אך חזר בו בשנת 1971 כדי לשחק בחצי גמר גביע המדינה, בו כבש, ובגמר, בו הפסידה הקבוצה להכח רמת גן. בעונת 1972/1973 חזר שנית למשחק פעיל, והציל את מכבי חיפה מירידה לליגת המשנה.
רום, שכבש 78 שערים לזכות מכבי חיפה בליגה ב-283 הופעות ו-20 שערים בגביע ב-43 הופעות, היה מלך השערים של מכבי חיפה עד אשר זאהי ארמלי עקף אותו בשנת 1989. עם זאת, בנבחרת לא כבש אף שער ב-29 הופעותיו.
רום היה גרוש בשנית ואב לאיש יחסי הציבור והעיתונאי ברק רום. היה נשוי לרכילאית ציפי רום וללאה רום.
רום נפטר ב-18 בינואר 2021 לאחר שסבל מדמנציה בשנותיו האחרונות.
הערות שוליים

↑  חגית הורנשטיין, דני (שמילו) רום, כוכב העבר של מכבי חיפה, הלך לעולמו, באתר כלבו חיפה והקריות, 18 בינואר 2021
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1968 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|   לוין |   ויסוקר |   בלו |   דרוקר |   קרקו |   מרילי |   רוזן |   רום |   עסיס |   בורסוק |    נוריאלי |   רוזנטל |  בורבה |   רומנו |  שפיגל |  שפיגלר |  טלבי |  יאנג | מאמן: צ'יריץ'  |   לוין |   ויסוקר |   בלו |   דרוקר |   קרקו |   מרילי |   רוזן |   רום |   עסיס |   בורסוק |    נוריאלי |   רוזנטל |  בורבה |   רומנו |  שפיגל |  שפיגלר |  טלבי |  יאנג | מאמן: צ'יריץ'  | ישראל |
| נבחרת ישראל – מונדיאל 1970 |
| --- | --- | --- |
|  1 ויסוקר •  2 בר •  3 בלו •  4 פרימו •  5 רוזן •  6 רוזנטל •  7 שום •  8 שפיגל •  9 פייגנבוים •  10 שפיגלר •   11 בורבה •  12 שווגר • 13 חזום •  14 רום • 15 טלבי • 16 וולך • 17 בן רימוז' • 18 רומנו • 19 שורוק • 20 קרקו • 21 המאירי • 22 נוסובסקי • מאמן: שפר |  1 ויסוקר •  2 בר •  3 בלו •  4 פרימו •  5 רוזן •  6 רוזנטל •  7 שום •  8 שפיגל •  9 פייגנבוים •  10 שפיגלר •   11 בורבה •  12 שווגר • 13 חזום •  14 רום • 15 טלבי • 16 וולך • 17 בן רימוז' • 18 רומנו • 19 שורוק • 20 קרקו • 21 המאירי • 22 נוסובסקי • מאמן: שפר | ישראל |
דה אדג'

ערך זה עוסק במוזיקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1961 (בן 63) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  David Howell Evans 
 שם במה:  The Edge 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  בית ספר מקיף מאונט טמפל 
 סוגה:  רוק, רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 בן או בת זוג:  Morleigh Steinberg (2002–?) 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (23 באוגוסט 2022)  קצין במסדר החירות 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
דה אדג'
דה אדג' (באנגלית: The Edge, בתרגום חופשי: הקצה) הוא כינויו של המוזיקאי הבריטי דייב אוונס (נולד ב-8 באוגוסט 1961), הגיטריסט של להקת הרוק האירית U2 והכותב של חלק מהחומר שלה. הוא מדורג במקום ה-38 ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים" של מגזין רולינג סטון.
ביוגרפיה

אוונס נולד בלונדון, אנגליה להורים ממוצא וולשי. כשהיה בן שנה, משפחתו עברה לדבלין, אירלנד. למרות זאת שמר אוונס את אזרחותו הבריטית.
אוונס קיבל שיעורי גיטרה ופסנתר והופיע ביחד עם אחיו דיק שיותר מאוחר הצטרף ללהקת Virgin prunes.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

ב-1976 הצטרף ללהקת U2. ב-1982, דה אדג' היה קרוב לעזוב את הלהקה מסיבות דתיות, אך לבסוף שוכנע להישאר. זמן קצר לאחר מכן, הוא כתב את "Sunday Bloody Sunday".
בנוסף לעבודתו עם U2 דה אדג' הקליט עם אומנים כמו: ג'וני קאש, בי בי קינג, טינה טרנר ורון ווד.
שיערו של דה אדג' התחיל להדלדל בתחילת שנות ה-20 לחייו, וכתוצאה מכך, הוא לובש כובעים בהופעות.
סגנון הנגינה המיוחד שלו בגיטרה החשמלית, ביחד עם השימוש החדשני בתהליכי עיבוד סאונד ממוחשבים, עוזרים להגדיר את הסגנון המיוחד של U2.
בשנת 2002 דה אדג' נבחר להופיע על בול מיוחד של אירלנד, בנוסף לעוד שלושה בולים של שאר חברי להקת U2 ועוד מספר בולים של מוזיקאים אירים מפורסמים.
ב-2003, המגזין רולינג סטון דירג את דה אדג' במקום ה-38 ברשימת "100 הגיטריסטים הטובים של כל הזמנים".
ביוגרפיה > חיים פרטיים

דה אדג' התחתן עם חברתו מנעוריו אליסון, ב-12 ביולי 1983. לזוג שלוש ילדות: הולי, ארן, ובלו אנג'ל. הזוג נפרד ב-1991, ולא היה יכול להתגרש בגלל החוק האירי. הגירושים הפכו לחוקיים ב-1995, והם התגרשו ב-1996.
באוקטובר 1997 נולדה בתו הרביעית, סיאן, מהרקדנית והכוריאוגרפית של U2, מורלי שטיינברג. בספטמבר, 1999 נולד בנם, לוי. הזוג התחתן ב-22 ביוני 2002.