stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לת'ברידג'
הערות שוליים

1 2 3  פרופיל מפקד אוכלוסין למטרופולין לת'ברידג', סטטיסטיקס קנדה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557780305171  GND: 4293298-1  LCCN: n84195546  MusicBrainz: 8f5a7450-e3df-4345-9d58-67173741b0b7  NARA: 10045615  NKC: ge446075  VIAF: 146040880   WorldCat (עם VIAF): 146040880
לדבלי

| --- | --- |

לדבלי בערוב ימיו עם גיטרה 12 מיתרים. צולם על ידי אלן לומקס
 לידה:  23 בינואר 1888 לואיזיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  6 בדצמבר 1949  (בגיל 61) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  האודי ויליאם לדבטר
 שם במה:  Walter Boyd 
 מקום קבורה:  Mooringsport 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1903–1949 (כ־46 שנים)
 סוגה:  בלוז, קאנטרי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  אקורדיון, גיטרה 
 בן או בת זוג:  Martha Promise 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של גראמי (2001)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1998) 
 www.leadbelly.org
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
האודי ויליאם לדבטר שנודע בשם הבמה לדבלי או לד בלי (באנגלית: Huddie William Ledbetter ‏, LeadBelly או Lead Belly; ‏ 23 בינואר 1888 - 6 בדצמבר 1949) היה מוזיקאי פולק, גוספל ובלוז אפרו-אמריקאי, נגן וירטואוז בגיטרה בת 12 מיתרים, מפוחית, אקורדיון, פסנתר וכינור. בשל זכרונו ללחנים ותמלילים היה למאגר חי של מוזיקה עממית מדרום ארצות הברית, זכרונו החי תועד על ידי חוקרי הפולקלור ג'ון ואלן לומקס ושיריו היוו תשתית לצמיחת מוזיקת הפולק של ניו יורק. בנוסף לאיסוף ותיעוד לדבלי עסק גם בכתיבת שירים, בין תמליליו שירים בנושאי בלוז סטנדרטיים כעבודה קשה, נשים, אלכוהול, פשע, גזענות, חיי בית סוהר וכדומה ושירים ביקורתיים אודות אירועים אקטואליים ואודות דמויות כאדולף היטלר, תאודור רוזוולט, ג'ין הארלו, נערי סקוטסבורו, הווארד יוז ועוד.
תולדות חייו

לדבלי נולד בחווה חקלאית על גבול לואיזיאנה וטקסס. ב-1903 כבר פעל כמוזיקאי והגיע לסנט פול בוטומס עם משפחתו. הוא למד לנגן פסנתר מצפייה בפסנתרנים ואימץ את שיטת הנגינה של הרגטיים ביד שמאל לגיטרה ולגיטרת 12 מיתרים, שיטה אותה פיתח לכדי וירטואוזיות. ב-1912 כתב את שירו הראשון על נושא אקטואלי "טיטניק" ובו הוא מבקר את ההפרדה הגזעית ששררה על סיפון הטיטניק ששקעה. באותה עת עבר לדאלאס והכיר את בליינד למון ג'פרסון, הופיע יחד איתו ולמד ממנו שירים ואת שיטת נגינתו בגיטרה (פינגר סטייל).
אופיו הקשה גרם לו להסתבך לא אחת עם החוק. ב-1915 נאסר בעוון "החזקת אקדח" ונענש בעבודת פרך בקבוצה כבולה בשלשלאות (Chain Gang), ממנה נמלט. ב-1918 רצח אחד מקרובי משפחתו במהלך קטטה ונכלא בבית סוהר לעבודות פרך. בשל כוחו הפיזי הרב הצטיין בעבודה ולפיכך הותר לו להופיע בפני האסירים וצוות הסוהרים ושם גם למד שירים רבים. ב-1925 שוחרר לאחר שכתב שיר-בקשה לחנינה למושל טקסס שחנן אותו.
אולם ב-1930 נאסר שוב, לאחר ניסיון דקירה של אדם במהלך קטטה בלואיזיאנה. שלוש שנים לאחר מכן, בעודו יושב בכלא "אנגולה", הגיעו לראיין אותו ולהקליטו חוקרי הפולקלור האב והבן ג'ון ואלן לומקס, אשר שמעו שבכלא בלואיזינה יושב אדם שהוא ארכיון מהלך לשירי-עם. הקלטותיו של לדבלי הועברו לספריית הקונגרס. במהלך 1934 הגיעו השניים לבקרו והקליטו מאות שירים. במקביל כתב ג'ון לומקס עתירה לחנינה עבור לדבלי למושל לואיזיאנה, שחנן אותו ב-1 באוגוסט 1934. כיוון שארצות הברית הייתה שקועה בשפל הגדול ולדבלי נזקק לעבודה קבועה על-מנת לקיים את תנאי שחרורו, שכר אותו ג'ון לומקס כנהג. עד סוף השנה סייע ללומקס האב במסעותיו בדרום ארצות הברית.
בראשית 1935 הגיע לדבלי עם לומקס לניו יורק והתקבל בסקרנות הקהל לשמוע את "המורשע המזמר". CBS ומגזין טיים הפיקו את הסרט הראשון בסדרת "The March of Time" אודות לדבלי בפברואר 1935, המתעד בין היתר את חתונתו עם חברתו מרת'ה פרומיס (Martha Promise) שהגיעה מלואיזיאנה. באותה שנה הוחתם לחוזה הקלטות בחטיבת "מוזיקת הגזע" של קולומביה רקורדס (ARC race records), אך הקלטותיו לא זכו להצלחה כלכלית.
לדבלי המשיך ללוות את ג'ון לומקס בהרצאות בין היתר באוניברסיטת הרווארד, כמו כן תיעד לומקס את תמלילי שירי העם ששמע מלדבלי בספר Negro Folk Songs as Sung by Lead Belly בשנת 1936. לאחר מכן חזר לניו יורק והופיע בהארלם. ב-19 באפריל 1937 פרסם המגזין "לייף" כתבת צבע גדולה על לדבלי העובדה ש"ידיים שרצחו אדם" מנגנות בווירטואוזיות על גבי גיטרה הייתה לסנסציה.
באותה עת התיידד לדבלי עם ריצ'רד רייט, חבר המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ובעל טור בביטאונה "העובד היומי" (Daily Worker), באמצעות רייט התוודע לדבלי לוודי גאת'רי ופיט סיגר הצעיר והופיע עמם במועדונים בניו יורק. ב-1939 שוב הסתבך לדבלי באישום של תקיפה, אך חולץ באמצעות אלן לומקס בן ה-24, שגייס עבורו כסף לסיוע משפטי. בעונת 1940–1941 אירח אלן לומקס את לדבלי בתוכנית הרדיו שלו. בשנת 1942 הוא כתב שיר "Mr. Hitler".
הוא הקליט בתקליטי RCA והיה לאמן הבלוז או הפולק השחור הראשון שהצליח באירופה ויצא לסיור בצרפת ב-1949.
לאחר שחזר מצרפת אובחן כלוקה ב-ALS (שנקראה אז "מחלת לו גריג"). הופעתו האחרונה הייתה באוניברסיטת טקסס באוסטין, במופע מחווה למיטיבו ג'ון א. לומקס.
לאחר מותו

ב-1950 הפיק פיט סיגר תקליט ובו הוא מלמד נגינה בגיטרת 12 מיתרים (כלי אותו אימץ בהשראת לדבלי), בסגנונו של לדבלי.
המוזיקאים בוב דילן, ג'ניס ג'ופלין, ואן מוריסון, קית' ריצ'רדס ("האבנים המתגלגלות"), רוי אורביסון, רוברט פלנט ("לד זפלין") וקורט קוביין התבטאו כולם לגבי גדולתו של לדבלי כזמר, יוצר, נגן ומתעד של הבלוז ושל מוזיקת העם וכהשראה מרכזית עבורם.
השירים שנכללו ב"ספר השירים של לדבלי" (בפרפרזה על "ספר השירים האמריקאי הגדול") זכו לעשרות גרסאות כיסוי לדוגמה:
השיר Goodnight, Irene הוקלט על ידי פיט סיגר והוויברז, פרנק סינטרה, ג'רי לי לואיס, ג'ימי הנדריקס וליטל ריצ'רד, מיסיסיפי ג'ון הארט, ואן מוריסון, טום ווייטס ומישל שוקד
השיר "Sylvie" הוקלט על ידי הארי בלפונטה והוויברז
לד זפלין הקליטו גרסה לשיר "Gallows Pole" באלבומם Led Zeppelin III
השיר Where Did You Sleep Last Night בוצע על ידי להקת נירוונה במופע MTV Unplugged in New York, קורט קוביין, שהצהיר שהוא מעריץ של לדבלי ייחס את השיר, שהוא שיר עם עתיק, ללדבלי
כמו כן הקליטו שירים של לדבלי, או שירים שהכיר לעולם טום פטי, ריי קודר, גרייטפול דד, ג'וני קאש, אודטה, רוד סטיוארט, ניק קייב, וייט סטרייפס, הדלתות, מיט לוף, ביל פריזל ועוד.
בשנת 1976 הופק סרט הקולנוע "Leadbelly"‏.
שם הבמה

שם הבמה שלו, הניתן לתרגום כ"בטן עופרת" או "בטן יצוקה" ניתן לפירוש במספר דרכים. ברור שזהו משחק מילים עם שם משפחתו לדבטר או ביטוי של השם במבטא דרומי כבד. מעבר לכך, גרסה אחת טוענת שהשם בא לו מכך שספג קליע בבטנו, גרסה אחרת טוענת שמקור השם נובע מחוזקו הפיזי הבלתי רגיל שבא לידי ביטוי פעם כאשר אסיר-עמית דקר אותו בסכין ולדבלי, מדמם קשות, מצא כוחות לקחת את הסכין ופנה לדקור את דוקרו.
לקריאה נוספת

Lornell, Kip and Wolfe, Charles. The Life and Legend of Leadbelly (Da Capo Press, 1999)
The Leadbelly Songbook. Moses Asch and Alan Lomax, Editors. Musical transcriptions by Jerry Silverman. Forward by Moses Asch. New York: Oak Publications, 1962.
Leadbelly: A Collection of World Famous Songs by Huddie Ledbetter. Edited with John A. Lomax. Hally Wood, Music Editor. Special note on Leadbelly's 12-string guitar by Pete Seeger. New York: Folkways Music Publishers Company, 1959.
Negro Folk Songs as Sung by Lead Belly. With John A. Lomax. New York: Macmillan, 1936
הערות שוליים

↑  שיחה עם ירון בן עמי במגזין הבלוז הישראלי
↑  השיר "טיטניק" כפי שהוקלט על ידי אלן לומקס ב-1948
↑  קטע מהסרט
↑  הכתבה במגזין לייף
1 2 3  מלך גיטרת ה-12 מיתרים
↑  דף אגודת לדבלי
↑   "לדבלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275434005171  PLWABN: 9810704812005606  BNE: XX888165  BnF: cb138964320 (data)  GND: 119121972  ICCU: MODV150526  ISNI: 0000 0001 2025 7311  LCCN: n79116019  MusicBrainz: ddcfbdcf-cf8d-4776-8a69-10f39376b5a2  NKC: jn20021205007  SELIBR: 213631  SNAC: w68s56cj  SUDOC: 079000401  Trove: 990099  VIAF: 51875901   WorldCat (עם VIAF): 51875901 
כלא "אנגולה", יולי 1934, צילם: אלן לומקס.
לדבלי עם רעייתו מרת'ה פרומיס
עם אקורדיון
ליבריה במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
ליבריה
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  LBR
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
ליבריה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער ליברי לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הליבריים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של ליבריה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפי אתלטיקה, קאנו/קיאק ושחייה וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהיו עתידים להתחרות בשני ענפי ספורט: אתלטיקה ושחייה. אולם לאחר פרישת סיירה לאון, המשלחת הליברית פרשה מהמשחקים לאור לחץ שהופעל עליה מהרשויות ברפובליקה העממית של סין במטרה למנוע מהגעת נגיף האבולה למדינתם בעקבות התפרצות האבולה במערב אפריקה.
ראו גם

ליבריה במשחקים האולימפיים
ליבריה במשחקים הפאראלימפיים
הערות שוליים

↑  "Liberia withdraw and three athletes barred from competing as Nanjing 2014 Ebola fear rises". insidethegames.biz. 15 באוגוסט 2014. נבדק ב-27 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
כלא ברזה קרטוסקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 כתובת:  ברזה קרטוסקה 
 מיקום:  ברזה קרטוסקה 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 קואורדינטות:  52°33′00″N 24°58′00″E﻿ / ﻿52.55°N 24.96666667°E﻿ / 52.55; 24.96666667
  (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהכלא ברזה קרטוסקה(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהכלא ברזה קרטוסקה
 
כלא בֶּרֶזָה קַארְטוּסקָה (בפולנית: Miejsce Odosobnienia w Berezie Kartuskiej) היה כלא פולני בעיירה בברזה קרטוסקה (לימים חלק מבלארוס), אשר פעל בין השנים 1934–1939.
רקע

קיים ויכוח על הגדרתו של המקום. יש שכינוהו מחנה ריכוז, אך פולין מתנגדת להגדרה זו. המבנה המרכזי, אשר שימש בעבר ככלא צארי, הוא בניין לבנים בן שלוש קומות. הכלא אוכלס בעיקר באסירים פוליטיים, הן מימין והן משמאל. האסירים, כמה אלפים בכל שנות קיומו וכמה מאות בזמן נתון, נכלאו בו בעקבות מעצרים מנהליים. בין אסיריו המפורסמים נמנו אדווארד אוחאב, בולסווב פייסצקי, רומן שוכביץ, שמעון דובז'ינסקי ועוד. הכלא נודע בתנאיו הקשים במיוחד. בין היתר, היו האסירים נתונים ברעב ובקור, נאלצו לבצע עבודות כפייה וסבלו מעונשים כבדים כגון שהייה בצינוק, השפלות, טרטורים ואלימות.
הספר המרכזי המתעד את קורותיו של המחנה, הוא Bereziacy, אשר יצא לאור בשנת 1965. תיעוד נוסף, הוא סרטו של יורי לוחובי משנת 2007.
מפקדים וסוהרים

בין מפקדי המחנה, סוהריו והאחראים עליו נמנו ווצווב קוסטק־ביירנצקי (בפולנית: Wacław Kostek-Biernacki), יוזף קמאלה־קורהנסקי ‏(Józef Kamala-Kurhański), וינצנטי רידזיק (Rydzik Wincenty) ובולסווב גרפנר (Bolesław Greffner). לפחות אחד המפקדים נשלח להשתלם במחנות הריכוז שהקים היטלר, ובשובו הנהיג את השיטות שלמד.
ראו גם

הרפובליקה הפולנית השנייה
סנאציה
לקריאה נוספת

Pasternak, Leon (red.), Bereziacy, Warszawa: Książką i Wiedza, 1965
הערות שוליים

1 2  נתן שפיגל, שביל הזהב - שיחות וזכרונות, ירושלים: מאגנס, התש"ן, 53
↑  נתן שפיגל, שביל הזהב - שיחות וזכרונות, ירושלים: מאגנס, התש"ן, 53; Bereziacy, Leon Pasternak (red.), Warszawa: Książką i Wiedza, 1965, 96 - 99, 458
↑  Bereziacy, Leon Pasternak (red.), Warszawa: Książką i Wiedza, 1965, 98
1 2  Bereziacy, Leon Pasternak (red.), Warszawa: Książką i Wiedza, 1965, 96
↑  Bereziacy, Leon Pasternak (red.), Warszawa: Książką i Wiedza, 1965, 96 - 99, 458
↑  Movies
↑  Bereziacy, Leon Pasternak (red.), Warszawa: Książką i Wiedza, 1965, 99
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007341603405171  LCCN: n2003055411  VIAF: 149123317   WorldCat (עם VIAF): 149123317
מאניש

נונו ריקרדו אוליביירה ריבריו (בפורטוגזית: Nuno Ricardo de Oliveira Ribeiro; נולד ב-11 בנובמבר 1977 בליסבון שבפורטוגל), הידוע בכינוי מאניש (Maniche), הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בנבחרת פורטוגל.
מאניש החל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של בנפיקה ליסבון. לאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת של בנפיקה. עם נבחרת פורטוגל זכה במקום השני ביורו 2004. לאחר 4 עונות מוצלחות מ-2001 עד 2005 בפורטו עבר לקבוצת דינמו מוסקבה הרוסית תמורת 16 מיליון יורו.
תארים

גביע אופ"א 2003
אליפות פורטוגל 2003 ו-2004
הגביע הפורטוגזי 2003
ליגת האלופות 2004
אליפות הפרמייר ליג 2006
אליפות איטליה: 2007/2008
לביא"ה

יעה אופני ממוגן לביא"ה של חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל.
לביא"ה (ראשי תיבות של לוחם ביעה אופני הנדסי) היא יעה אופני ממוגן מדגם קטרפילר 966 עם עמדת מפקד מיוחדת החמושה במקלע וחרך ירי. הלביא"ה שוקלת כ-25 טונות ובעלת מנוע דיזל בהספק של 253 כ"ס (189 קילוואט) בדגם 966G. הלביא"ה מופעלת על ידי מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית, צה"ל.
הלביא"ה נועדה למשימות סער, פינוי מכשולים ומחסומים מאולתרים, פתיחת צירים בשטח בנוי והריסת בתים בעת לוחמה בשטח בנוי. המקלע מוסיף ללביא"ה אפשרות להשבת אש והסתערות. בנוסף למשימות לחימה וסער, הלביא"ה משמשת לעבודות בנייה, חפירה והקמת ביצורים. בפרט, היא משמשת לפירוק והקמה של מחסומי דרכים על ידי שפיכת ערימות עפר באמצע הכביש ובאמצעות הזזת בטונדות (קוביות בטון כבדות) לרוחב הכביש. בשנת 2005 החל צה"ל להשתמש ביעים גם להריסת מבנים כחלק מפעילות מבצעית ומבצעי "סיר לחץ". הסיבה לכך היא ניידותו של היעה, הגבוהה יותר מזו של דחפור D9 משוריין וכן הרצון להימנע מפגיעה בתשתית האזרחית פלסטינית שכן ה-D9 הורס את הכבישים שעליהם הוא עובר בגלל היותו בעל מזקו"ם החורץ את הקרקע. יעה אופני מועדף במבצעים פשוטים כאשר המבנה קטן ופשוט, וכן כאשר לא נשקף איום מצד נשק כבד או ירי מקלעים אל עבר הכוח. במקרים בהם מדובר במבנה גדול או יש סכנה לירי כבד ומטענים, צה"ל מעדיף להשתמש בדחפורי D9 הממוגנים בכבדות או במחפרים ממוגנים.
במבצע שובר גלים נעשה שימוש תדיר בלביא"ה, בעת פשיטות, מעצרים ופעולות סיר לחץ בערים הפלסטיניות. במבצע בית וגן ביולי 2023 נעשה שימוש במספר לביא"ות לצד דחפורי ה-D9 הזחליים שחרשו את הכבישים נגד מטעני גחון. במהלך הלחימה ביהודה ושומרון בזמן מלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש רב בלביא"ה, לצד דחפורי D9 זחליים משוריינים, כולל במבצע מחנות קיץ. כמו כן נעשה שימוש בלביא"ה גם בלחימה ברצועת עזה.
כלי צמ"ה ממוגנים אחרים

|  כלי צמ"ה ממוגנים עיקריים במערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית  |
| --- | --- | --- | --- |
| שם | דחפור די־9 ("דובי") – IDF Caterpillar D9 | שופל ממוגן / לביא"ה | באגר ממוגן |
תמונה: 
| סוג | דחפור זחלי משוריין | יעה אופני ממוגן | מחפר זחלי ממוגן |
| דגם הכלי | קטרפילר די־9 (L/N/R/T) | קטרפילר 966 (E/F/G/H) | קטרפילר 330, קטרפילר 349E |
| ייעוד ומשימות |  עבודות עפר  בניית מגננים  פריצה הנדסית, פריצת ופתיחת צירים  השמדת מטעני חבלה וניקוי זירות מטענים  חישוף צבאי  בנייה והריסה תחת אש  הריסת מבני טרור וביצוע "סיר לחץ"  הריסת בתי מחבלים  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי  חילוץ כלי רכב וגרירת רק"ם |  עבודות עפר  בניית ביצורים, מגננים, מחסומים וחסימות עפר  פריצת מכשולים  פינוי כבישים ממתרסים, מטעני חבלה וסלעים  הריסת מבני טרור קטנים  סיוע למעצרים בשטח בנוי  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי |  עבודות עפר  חפירת תעלות  חשיפת מנהרות תת־קרקעיות  הריסת מבנים רבי־קומות  הריסת בתי מחבלים  גיזום עצים וחוטי חשמל |
| מסה (משקל) | כ־48 טונות ללא שריון, 56 טונות עם שריון (בדגם D9R) | 23 טונות ללא שריון | 53 טונות ללא שריון (349E) |
| הספק מנוע | 405 כ"ס (302 קילוואט) נטו (בדגם D9R) | 276 כ"ס (206 קילוואט) | 395 כ"ס (295 קילוואט) (349E) |
| ביצועים הנדסיים | כושר דחיפה: 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) | כוח שבירה: כ־17.3 קילוניוטון (1.76 טון-כוח). מומנט מרבי: 1526 ניוטון־מטר | מומנט מרבי: כ־14 טון־מטר. עומק חפירה מקסימלי: כ־7 מטר. |
| מהירות מרבית | כ־12 קמ"ש בהילוך קדמי ו־14.7 קמ"ש בהילוך אחורי | כ־40 קמ"ש | כ־5 קמ"ש |
| סוג כף | סכין 9SU או 9U בקיבולת של כ־13 עד 16 מטר מעוקב  + מעקר אחורי עם עומק חדירה של 123 ס"מ + אפשרות למגוב רציף במקום הסכין | יעה קדמי משונן בקיבולת של 4 עד 8 מטר מעוקב (תלוי בדגם) | יעה חפירה בקיבולת של כ־3 מטר מעוקב, או פטיש חציבה |
| חימוש | מקלע מאג על הגג, חרך ירי ומדוכות עשן | חרך ירי (בדגם לביא"ה) | אין |
ראו גם:: חיל ההנדסה הקרבית • ציוד מכני הנדסי • מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית • אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי • צה"ל • (כתמונה)
ראו גם

מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית
יעה אופני קטרפילר 966
לוחמה בשטח בנוי
הערות שוליים

↑  נתונים של CAT 966G אזרחי, אתר Construction Equipment Guide.
↑   בהכוונת שב"כ: כך נוטרלו מטענים שהוטמעו ע"י מחבלים | צפו, באתר חדשות 0404‏, 4 ביולי 2023.
מ.ק. 19

מכשיר מ.ק. 19 mk III
אנשי הקשר של גדוד 8 של חטיבת הנגב מפעילים מכשיר מ.ק. 19, 1948
סיור של יחידת סיירת שקד עם מכשיר מ.ק. 19 במרכז ומכשיר GRC משמאל. גבול רצועת עזה, 1966
מ.ק. 19 הוא מכשיר קשר שיוצר באנגליה, בקנדה ובארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה לשימוש ברכב קרבי משוריין וכן לשימוש קרקעי קבוע. המכשיר נקרא במקור Wireless Mk. 19. המכשיר תוכנן במקור על ידי חברת פאי בע"מ (Pye Ltd), שפעלה בקיימברידג' שבאנגליה, בשנת 1940 כדי לספק קשר לטווח בינוני בתדרים גבוהים (HF), תקשורת פנים וכן תקשורת לטווח קצר בתדרי UHF לצוות של רכב קרבי משוריין.
הדגם הראשון של המכשיר אפשר קשר בדיבור לטווח קרוב של מספר קילומטרים וקשר למרחק של עשרות קילומטרים בשידור בקוד מורס. הדגמים הבאים החל מ-MK II ואילך אפשרו הגדלת הטווחים גם לדיבור לטווח של עשרות קילומטרים ובמורס לטווח של מאות קילומטרים. המכשיר שימש פרט לרכב גם למטוסים ולאוניות.
המכשיר היה בשרות הצבא הקנדי משנת 1942 עד שנת 1963, ושימש למעשה כ"סוס העבודה" של הצבא הקנדי. על אף שפותח עבור רכב קרבי, הוא שימש גם כתחנת קרקע קבועה.
בדגם הראשון, שימוש באנטנה לרכב באורך של פחות מ-3 מטר, אפשר קשר תוך תנועה בדיבור למרחק של 1.5 ק"מ וקשר מורס למרחק של כ-25 ק"מ.
עם אנטנה מתאימה ניתן היה לשדר בדיבור עד לטווח של 15 ק"מ ולבצע שידור מורס לטווח של מספר עשרות ק"מ.
פיתוח ומבנה

המכשיר מורכב משלושה חלקים: משדר, מקלט וספק כח. המכשירים ניזונו ממצבר הרכב שסיפק מתח של 12 וולט. השידור למרחק קרוב בוצע באמצעות מיקרופון קטן אליו הופנה הדיבור בעוד שהקליטה בוצעה באמצעות זוג אוזניות שהורכבו על הראש ואפשרו שמיעת השידורים בדיבור ובקוד מורס. השידור למרחק רב בוצע באמצעות מפתח מורס באמצעותו שידר המפעיל את הנדרש.
עומקו של המכשיר 30 ס"מ, רוחבו 70 ס"מ, וגובהו 38 ס"מ. משקל המכשיר הוא 35 ק"ג (ללא האביזרים החיצוניים, הכבלים והאנטנה). המכשיר בנוי לעמוד בזעזועים, באבק, בתנאי טמפרטורות קיצוניים והיה אמין ביותר.
המכשיר סיפק באריזה אחת מענה למספר מטרות:
מכלול A לקשר למרחק רב בשידור בתדר 2 - 8 מגהרץ.
מכלול B לקשר לטווח קרוב בשידורים בתדר 230 - 240 מגהרץ VHF.
קשר פנים בעזרת מגבר לתקשורת בין אנשי הצוות של הרכב המשוריין.
לפי ספרות ההדרכה ניתן היה להגיע במכלול A לטווח של 18.5 ק"מ בדיבור (AM) ולטווח של 37 ק"מ בשיטת מורס בין כלי רכב בתנועה בשימוש באנטנה באורך של 2.3 מטר, טווחי שידור המתאימים גם לתנועת כלי רכב מבצעיים כיום. מכלול B אפשר תקשורת בדיבור בין כלי רכב בתנועה למרחק של 900 מטר בשטח פתוח. ניסיון קרבי בתקופה המודרנית מראה שהטווח הזה לא הושג עקב רגישות המכשיר ונראה שהטווח האמיתי עמד על 100 מטר בלבד.
החלק העגול שנמצא על המכשיר הוא וריומטר (Variometer). תפקידו להגביר את ההשראה של מכשירים עם אנטנה קצרה ובכך להגדיל את טווח השידור.
בקיץ 1942 הותקן במכשיר מגבר בעל עוצמה גדולה שסיפק 100 ואט לשידור. שיפור זה נועד להחליף את המכשיר הגדול הקנדי מסוג מ.ק. 52.
מלחמת העולם השנייה

ייצור המכשיר בקנדה החל בתחילת ינואר 1942. התכנון המקורי היה בריטי. המכשיר יוצר באנגליה על ידי חברת "Pye Radio" וכן יוצר בקנדה עם מספר שיפורים קנדים. הייצור בקנדה נעשה על ידי שלוש חברות:
חברת מרקוני הקנדית (Canadian Marconi), חברת ויקטור (RCA Victor) וכן חברת נורת'רן אלקטרוניקס (Northern Electronics). החברות הקנדיות שלחו מהנדסים לאנגליה ולאחר שלמדו את הנושא וביצעו מספר שיפורים החלו לייצרו בקנדה. חברת מרקוני וויקטור החלו לייצר את המכשירים במטרה לשלחם לרוסיה במסגרת הסכם השאלת ציוד צבאי. אחד הפרטים היוצאים דופן במכשיר זה הוא הכיתוב באנגלית וברוסית על הפנל הקדמי של המכשיר, תוצאה של אותו הסכם.
כל אחד משלושת היצרנים היה אמור לייצר בשנה הראשונה (1942), 250 מכשירים לחודש. בקיץ 1942 הגיע סך הייצור של שלוש החברות ל-1,000 מכשירים לחודש.
בארצות הברית יוצר המכשיר על ידי חברת "RCA". המכשיר היה חלק אינטגרלי בכוחות השריון. הוא תוכנן במקור לשמש קשר בטנקים וברכב קרבי משוריין. שימש גם כתחנת קשר נייחת. הותקן בטנקים, שריוניות ורכבים קרבים אחרים. המכשיר שרת את הכוחות הקנדים משנת 1942 עד שנת 1963.
מכשיר המ.ק. 19 שימש בצורה נרחבת ביותר את צבאות בעלות הברית בחזית האירופאית ובצפון אפריקה. בפלישה לנורמנדיה נעשה שימוש במכשיר מ.ק. 19 סימן 2.
לשימוש המבצעי של המכשיר בחזיתות השונות הייתה השפעה עצומה עליהן. כמו כן הפעלת המכשירים על ידי הקשרים תחת אש ובמצבים מסוכנים תרמה רבות להצלחת פעולות שונות.
שימוש נוסף אחרון על ידי בנות הברית נעשה במלחמת קוריאה בשנת 1951. לאחר מלחמה זו, הוצא המכשיר מהשרות המבצעי ונשאר למטרות אימון בצבא הקנדי עד שנת 1963. הצבא הבריטי עשה בו שימוש עד 1960.
מלחמת העצמאות

באביב 1947 הצליחו אנשי הרכש של ההגנה לרכוש כ־400 מכשירים במחיר מגוחך של 19 דולר ליחידה.
המכשיר שימש את המוסד לעלייה ב' (בלתי לגלית) באוניות שהפליגו בקווים הקצרים לקשר בין האוניות לנמל הבית בתל אביב. הקווים הקצרים היו בעיקר מאיטליה לארץ ישראל.
בינואר 1948 נפתח על ידי ארגון ההגנה בקיבוץ שפיים, קורס-הקשר הראשון לקציני קשר. במקום נערכו עוד קודם לכן קורסי-קשר שונים כאשר הוותיק מכולם היה קורס קשרי מורס לקשרים ביישובים ברחבי הארץ.
20 תלמידי קורס קציני הקשר הזה, היו כולם בוגרי קורס מפקדי מחלקות של ההגנה. הם נועדו לשמש קציני קשר גדודיים. הקורס היה מרוכז מאוד ונמשך חודשיים. החומר הלימודי כלל קוד מורס, הפעלת טלפון שדה ותיקונו, הנחת קווים, אחזקתם ותיקונם, שימוש במכשיר מ.ק. 20 שנועד לנשיאה על הגב והחשוב מכל: שימוש במכשיר מ.ק. 19 שנועד לשמש כמרכזת.
בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות היו מכשירי המ.ק. 19 במספר יישובים כמו בקיבוץ גשר וכן במשוריינים שליוו את שיירות האספקה לאזורים המנותקים כגון ירושלים, לנגב ולגליל. פרט לכך ברוב היישובים בדרום וברחבי הארץ היו מכשירי קשר תוצרת בית מסוג מכשיר מזוודה וכן מכשירי מ.ק. 20.
בתקופת מלחמת העצמאות הותקנו המכשירים על ידי שרות המשוריינים (השמ"ש) בטנקים הספורים מסוג הוצ'קיס, שרמן בזחל"מים ובשריונית מסוג וייט אוטר ובנושא נשק (נ"נ) מסוג דודג' ופארגו. כך למשל היו מותקנים מכשירים בשריוניות ובזחלמ"ים ששרתו בפלוגות המשורינות של גדוד 73, הגדוד המשוריין של חטיבה 7.
בגדודי חיל הרגלים, שימש מכשיר כזה כמרכזת. כך למשל היה בחטיבת הנגב לגדוד 2, לגדוד 8 ולגדוד 9.
שימוש צה"לי לאחר מלחמת העצמאות

בשנות החמישים והשישים שימשו המכשירים לקשר רציף של צוותי הסיור של יחידת סיירת שקד שפעלה בכל מרחבי הנגב, בינם לבין עצמם וכן בינם לבין הבסיס שפעל כמרכזת. על כל קומנדקר היה מותקן מכשיר מסוג זה שאפשר קשר ישיר עם הבסיס במשמר הנגב גם ממרחקים גדולים מאוד ללא תחנות ביניים בעזרת קוד מורס. זהו כנראה השימוש הצה"לי האחרון במכשירים אלה. המכשיר יצא כנראה מהשרות ביחידה זו ובצה"ל בכלל בסוף שנות השישים.
הערות שוליים

↑  ראו The History of canadian military communication and electronics
↑  על פי ד"ר עמיעד ברזנר, ההיסטוריון של מוזיאון השריון
↑  ראו: ליאונרד סלייטר, "הנאמנים, מסודות הרכש בתש"ח", עמוד 85
↑  על פי יואש צידון, ששרת כאיש קשר ביחידת הגדעונים בפלי"ם בספינות המעפילים
↑  כנראה הכוונה למכשיר אמריקאי מסוג מ.ק. 300 שנקרא  SCR-300