stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרבות (רשת חינוך)
לקריאה נוספת

אלי ביר, ארגון "תרבות" כמעצב החינוך היהודי-ציוני-חילוני המודרני במרחב הפולני בין שתי מלחמות העולם והשפעתו על חיי הקהילה היהודית בפולין, אוניברסיטת בן-גוריון, 2019
מיכל רוזוליו, המורים וסביבתם ברשת החינוך "תרבות" בפולין ובליטא בין מלחמות העולם, אוניברסיטת בן-גוריון, 2019
עדינה בר-אל, "העמלנות בחינוך הציוני בגולה", מעוף ומעשה, 6, תש"ס.
עדינה בר-אל, "כשאגדל אעלה לארץ ישראל...: רשת תרבות בפולין ועיתוניה לילדים", דור לדור, כ"א, תשס"ג.
עדינה בר-אל, "מגוון הזרמים החינוכיים בקהילה היהודית בפולין", מעוף ומעשה, 1, תשנ"ה.
עדינה בר-אל, "מ"שבלים" עד "עולמי הקטנטן" – רשת "תרבות" בפולין ועיתוניה לילדים", קשר, 23, 1998.
עדינה בר-אל, "שכינת א"י מרחפת על פני כל הילדים ומוריהם – השפה העברית וארץ ישראל בבתי ספר בפולין", מעוף ומעשה, 11, תשס"ו.
אלחנן אינדלמאן, ""תרבות" בפולין, מקורה וגידולה, חזונה וכליונה", בתוך צבי שארפשטיין (עורך), החנוך והתרבות העברית באירופה בין שתי מלחמות העולם, ניו-יורק: תשי"ז.
עזרא מנדלסון, התנועה הציונית בפולין: שנות ההתהוות 1915–1926; תרגום: גד לוי, ירושלים: תשמ"ו.
נח פלנטובסקי [פניאל], לתולדות מוסדות החנוך של "תרבות" בפולין, ירושלים: תש"ו.
מנחם גלרנטר, הגמנסיה העברית תרבות ברובנה, הוצאת ועד בוגרי הגימנסיה, 1973.
עמוס עוז, סיפור על אהבה וחושך, הוצאת כתר, 2002.
ערך "תרבות" באנציקלופדיה למדעי החברה, הוצאת ספרית הפועלים, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, מרחביה, 1970
ורד טוהר, "של מי הסיפור הזה? הבניית אתוס לאומי באמצעות סיפור עממי במקראות ללימוד עברית", הד האולפן החדש 103 (תשע"ה), עמ' 120 – 129.
דוד אסף ויעל דר, אולי נתראה עוד: מכתבי תלמידים יהודים מפולין לארץ ישראל בין שתי מלחמות העולם, הוצאת מאגנס, 2024.
הערות שוליים

↑  נהגה במלעיל.
↑  מנחם אדיר, "ליובלה של חברת תרבות", דבר, 3 בספטמבר 1967
↑  יהודי פולין מנו מעל שלושה מיליון תושבים, והיו קיימות בה מערכות חינוך רבות. באותה תקופה התקיימו מספר רשתות חינוך דו-לשוניות, בהן נלמדה השפה העברית, אך הלימודים הכלליים נלמדו בפולנית. ראו בתי הספר הפולניים-העבריים. 

רשת "תרבות הייתה ייחודית בכך שגם הלימודים הכלליים נלמדו בה בעברית.
↑  שמואל רוזנהק, "על מערכת החינוך היהודי בפולין בין שתי מלחמות העולם", בתוך ישראל היילפרין (עורך): בית ישראל בפולין: מימים ראשונים ועד לימות החורבן, כרך ב', ירושלים: תשי"ד, באתר "דעת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308166205171 
כרזה של רשת "תרבות"
הגיליון הראשון של "שיבולים" (א' בניסן תרפ"ב), הדו-שבועון המאויר לבני הנעורים בהוצאת "תרבות" בפולין (1922–1923).
בין הכותבים בעיתון היו ח"נ ביאליק, יעקב פיכמן, א"צ גרינברג, לוין קיפניס, זלמן שניאור ויצחק קצנלסון
בית הספר העברי "תרבות" בהנהלת ש"ז פוגצ'וב, מוסקבה 1918
העמק המרכזי (קליפורניה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום:  קליפורניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  37°42′22″N 120°59′29″W﻿ / ﻿37.706111111111°N 120.99138888889°W﻿ / 37.706111111111; -120.99138888889
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה העמק המרכזי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה העמק המרכזי(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהעמק המרכזי(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהעמק המרכזי
 
מפה טופוגרפית של קליפורניה.
העמק המרכזי - האזור הירוק במרכז
העמק המרכזי (באנגלית: Central Valley; בתעתוק לעברית: סנטרל ואלי) הוא עמק גדול, שטוח שחולש גאוגרפית על מרכז מדינת קליפורניה. רוחבו בין 60 ל-100 ק"מ ואורכו כ-720 ק"מ מצפון-צפון-מערב לדרום-דרום-מזרח, בחלק היבשתי המקביל לקו החוף של האוקיינוס השקט. שטחו כ-58,000 קמ"ר, כ-13.7% משטחה היבשתי של קליפורניה.
העמק המרכזי הוא אזור פורה במיוחד ואחד הפוריים ביותר בעולם, ומכיל כמה מהאזורים החקלאיים המניבים ביותר בקליפורניה, אשר מצטיינת בכמות תוצר החקלאי שלה.
העמק מכיל כמה אגני ניקוז מרכזיים: עמק סקרמנטו בצפון, עמק סאן חואקין בדרום ואגם טולאר על אקלימו המדברי בקצה הדרומי ביותר.
חקלאות

העמק המרכזי הוא אחד מאזורי החקלאות הפוריים בעולם. הוא מכיל מעל 230 סוגי גידולים. על שטח של פחות מ-1% משטחי החקלאות בארצות הברית, סנטרל ואלי מייצר מעל 8% מהתוצרת במונחי ערך תפוקה: כ-17 מיליארד דולר בשנת 2002.
הייצור החקלאי נשען על השקיה הן מהטיית מי נגר והן משאיבה מבארות. כשישית משטחי החקלאות בארצות הברית נמצאים בסנטרל ואלי.
למעשה כלל הגידולים שאינם טרופיים מגודלים בעמק המרכזי, מקור מוצרי המזון הגדול בארצות הברית, כולל עגבניות, שקדים, ענבים, כותנה, אפרסקים ואספרגוס.
באזור כ-6,000 מגדלי שקדים והוא מייצר כ-90% מתצרוכת השקדים העולמית.
וולטר מ' מילר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 בינואר 1923 ניו סמירנה ביץ', מחוז וולוסיה, ארצות הברית 
 התאבד:  9 בינואר 1996 (בגיל 72) דייטונה ביץ', פלורידה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Walter Michael Miller Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת טנסי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  המנון לליבוביץ, The Darfsteller, Dark Benediction 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1955)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1961) 
 
וולטר מייקל מילר הבן (באנגלית: Walter M. Miller, Jr;‏ 23 בינואר 1923 – 9 בינואר 1996) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי, הידוע במיוחד בספרו הימנון ללייבוביץ - הספר היחיד (למעט קובצי סיפורים קצרים), שפרסם בימי חייו.
חייו

מילר נולד ב-New Smyrna Beach, עיירה קטנה בפלורידה, והיה בנם היחיד של וולטר ורות מילר. למד באוניברסיטת טנסי (1940–1942), אך הפסיק את לימודיו והתנדב לצבא ארצות הברית כחודש לאחר המתקפה על פרל הארבור. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בזרוע האווירית של צבא ארצות הברית, כמפעיל קשר מוטס וכתותחן זנב. שרד 53 גיחות מעל איטליה, והשתתף בהפצצת המנזר במונטה קאסינו, חוויה אותה תיאר כטראומה נפשית שהשפיעה על חייו ויצירתו.
נישא ב-1945, עם סיום המלחמה, לאנה לואיז בקר. במהלך השנים נולדו לזוג ארבעה ילדים. שנתיים לאחר הנישואין המיר את דתו לקתוליות. למד באוניברסיטת טקסס באוסטין, הנדסה (1947–1950), אך לא סיים את התואר. אחרי שפרש מהלימודים התפרנס מעבודה כמהנדס ובמקביל החל בתקופה קצרה בת פחות מעשור שנים בלבד, של כתיבת סיפורים קצרים וגם עבד כתסריטאי בסדרת סרטי טלוויזיה לילדים, יחד עם שלושה סופרי מדע בדיוני ידועים אחרים, דיימון נייט, רוברט שקלי וסיריל מ. קורנבלות'.
בזקנתו הפך למתבודד בביתו בדייטונה ביץ', פלורידה ונמנע ממגע אנושי עם כל אדם, לרבות משפחתו הקרובה. בינואר 1996, כחצי שנה לאחר מות אשתו אנה באוגוסט 1995, התאבד בירייה.
יצירתו

סיפורו הקצר הראשון של מילר MacDoughal's Wife התפרסם במרץ 1950 ב-American Mercury ולא היה סיפור מדע בדיוני. גם הסיפור הבא, Month of Mary, שהתפרסם במאי אותה שנה ב-Extension Magazin לא היה כזה. רק בינואר 1951 התפרסם סיפור המדע הבדיוני הראשון שלו - Secret of the Death Dome, ב-Amazing Stories.
עד 1957 פרסם מילר כשלושה תריסרים של סיפורי מדע בדיוני קצרים, וזכה בפרס הוגו בשנת 1955, עבור הסיפור "The Darfsteller" (תורגם לעברית בשם "מגלם התפקיד"), המתאר שחקן אנושי בעולם בו שחקני התיאטרון הם כולם רובוטים, המשמש כאיש תחזוקה בתיאטרון בו הופיע בעבר. בשנת 1959 יצא לאור ספרו "המנון לליבוביץ'", שהורכב, למעשה, ממספר סיפורים קצרים שפרסם החל משנת 1956, המתארים כולם את אותו העולם שלאחר מלחמה גרעינית. בגין הספר זכה בפרס הוגו בפעם השנייה.
"הימנון ללייבוביץ" הוא אחד מספרי המדע הבדיוני הנקראים ביותר, והמוערכים ביותר על ידי קוראי הסוגה. הוא מתאר עולם שחרב במלחמה גרעינית, והתדרדר לברבריות בנוסח ימי הביניים, כאשר הכוח השומר את התרבות האנושית בו הוא הכנסייה הקתולית. הגזע האנושי עובר בספר את המסלול מברבריות למודרניות, מגלה מחדש את התגליות הגדולות, יוצר מחדש עולם מודרני, ולבסוף מחריבו שוב. בסיומו של הספר נמלטת קבוצת נזירים ועמה ילדים בחללית, אל הכוכבים, על מנת להימלט מגורלם של אלו שנגזר עליהם להמשיך את גלגל האיוולת האנושית שוב ושוב. הספר, המתרחש בדרום מערב ארצות הברית, הוא תיאור חי ומעורר מחשבה של עולם פוסט-אפוקליפטי לאחר מתקפה גרעינית, וכן הרהור רב-עוצמה על ההיסטוריה ועל האיוולת האנושית, כמו גם על תפקידה של האמונה הקתולית בהיסטוריה, אמונה אותה אימץ מילר עצמו בשנת 1947. הספר יצא לאור בשנת 1981 בספריית מעריב, ובשנת 2003 בהוצאת "אודיסיאה", בשתי הפעמים בתרגומו של עמוס רגב.
על אף הצלחתו של "הימנון ללייבוביץ", לא פרסם מילר ספר מלא נוסף בימי חייו. הוא כן פרסם שלושה קובצי סיפורים קצרים פרי עטו: Conditionally Human, שיצא לאור ב-1962, The View from the Stars, קובץ סיפורים קצרים שיצא לאור ב-1964, ו-.The Best of Walter M. Miller, Jr, שיצא לאור ב-1980. ב-1997, כשנה לאחר מותו יצא לאור הספר Saint Leibowitz and the Wild Horse Woman ("לייבוביץ הקדוש ואשת הסוס הפראי"), המבוסס על כתבים שהשאיר אחריו, והושלם בידי הסופר טרי ביזון.
דרנל מרטין

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1964 (בת 60) הברונקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש 
 פרופיל ב-IMDb
 
דרנל מרטין (באנגלית: Darnell Martin; נולד ב-7 בינואר 1964) היא במאית טלוויזיה וקולנוע, תסריטאית ומפיקה אמריקאית.
שנותיה הראשונות

מרטין נולדה בברונקס שבניו יורק, בתם של מרילין, רקדנית ממוצא אירי-אמריקאי, ועורך דין אפרו-אמריקאי. לאחר סיום לימודיה התיכוניים נרשמה למכללת שרה לורנס ואחר-כך המשיכה את לימודיה בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק. במהלך לימודיה פיתחה עניין מעמיק בקולנוע.
במהלך לימודיה ובעקבותיהם עבדה מרטין במשרות מגוונות הקשורות לעולם הקולנוע. היא החלה את דרכה במעבדות קולנוע, בבתי השכרת מצלמות ובברים. במקביל יצרה קליפים וסרטים קצרים, שהעמיקו את ניסיונה בעולם הוויזואלי והיצירתי. בתקופה זו היא כתבה גם את הטיוטה הראשונה ל-I Like It Like That.‏
קריירה

בשנת 1992 ביימה מרטין את הסרט הקצר הראשון שלה, "חשוד", שעסק בהתייחסות המערכתית לצעירים שחורים כאל פושעים פוטנציאליים. הסרט זכה לשבחים במסגרת "תצוגת הקולנוע הצעיר השחור" של התיאטרון הציבורי בניו יורק, והציג את כשרונה הייחודי לגעת בנושאים חברתיים טעונים. לאחר הצלחת הסרט עבדה כעוזרת צלם בסרט התיעודי של הבמאי ג'ונתן דמי, "בן דוד בובי", שהתמקד בחייו של רוברט קאסל, כומר אפיסקופלי הפועל בשכונת הארלם.
בשנת 1994 ביימה מרטין עבור סרטי קולומביה את I Like It Like That, דרמה קומית המתארת את חייה של אישה צעירה הנאבקת לשמור על אהבתה, לייצב את משפחתה, לבסס את ערכה העצמי ולשמור על שפיותה. הסרט זכה להערכה רבה מצד המבקרים, אך לא הצליח להכניס רווח רב. בשנת 2001 ביימה את הסרט Prison Song, שעסק באתגרים הרגשיים והחברתיים של אנשים בתוך מערכת הכליאה.
בשנת 2011 ביימה את סרט הטלוויזיה The Lost Valentine בכיכובם של ג'ניפר לאב יואיט, בטי וייט ושון פריס. הוא בוסס על רומן מאת ג'יימס מייקל פראט, שנקרא "האהבה האחרונה". בדצמבר באותה השנה הועמדה וייט לפרס גילדת שחקני המסך עבור "השחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה".
מאז ביימה מרטין פרקים של סדרות טלוויזיה כמו "חוק וסדר", "האנטומיה של גריי" ו"המתים המהלכים". בשנת 2008 כתבה וביימה את הסרט "קאדילק רקורדס", דרמה מוזיקלית המבוססת על פועלו של לאונרד צ'ס ועל הזמרים שהקליטו בחברת צ'ס רקורדס בתקופת ראשית ה-R&B והרוקנ'רול. בסרט כיכבה ביונסה, שגילמה את דמותה של אטה ג'יימס.
בשנת 2012 ביימה את סרט הטלוויזיה Firelight. בשנת 2016 ביימה את הפרק "Go Getters" בסדרה "המתים המהלכים" במהלך העונה השביעית. בשנת 2020, ביימה פרק בסדרה "ציפור אלוהים שבשמים". בשנת 2021 ביימה מרטין פרק בסדרה "ניו אמסטרדם".
הערות שוליים

↑  "Answers - the Most Trusted Place for Answering Life's Questions". Answers.com.
↑  Monroe, Steve (1994). "She don't like it like that - motion picture director Darnell Martin's 'I Like It Like That' focuses on character development". Find Articles. אורכב מ-המקור ב-2008-10-26. נבדק ב-2008-12-11.
↑  "Darnell Martin | Biography, Photos, Movies, TV, Credits". Hollywood.com. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2012. נבדק ב-4 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I Like It Like That". The Numbers. נבדק ב-2008-12-11.
↑  Rich, Katey (4 בדצמבר 2008). "Exclusive Interview: Cadillac Records Director Darnell Martin". CinemaBlend. נבדק ב-4 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (2 באוגוסט 2019). "Daveed Diggs & Wyatt Russell Join 'The Good Lord Bird' For Showtime – TCA". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810698960905606  BIBSYS: 3020344  BNE: XX1169148  BnF: cb14119281n (data)  GND: 136304095  ISNI: 0000 0000 7823 8490  LCCN: no00067094  NKC: osd2013785296  NTA: 142079669  SNAC: w6qh2xgq  SUDOC: 143824430  VIAF: 80671921   WorldCat (עם VIAF): 80671921 
סופיה זונדרוואן ומרטין בפסטיבל הסרטים טרייבקה, 2010.
תומאש נציד

תומאש נציד (בצ'כית: Tomáš Necid, נולד ב-13 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בוויקטוריה ז'יז'קוב בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

נציד התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סלביה פראג. נציד ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בעונת 2006/2007 שיחק 13 משחקים. במהלך עונת 2007/2008 הושאל נציד לבאומיט ייאבלונץ. לפני שהגיע לייאבלונס המועדון היה בסכנת ירידה ועם 5 שערים מתוך 14 משחקים בהם שיחק, הפך לאחד מהשחקנים הבולטים שעזרו למועדון להישאר בליגה. בנוסף לכך הוא גם היה מלך השערים של המועדון בעונה זו. בתום העונה חזר לסלביה וסיים את העונה עם 11 שערי ליגה מתוך 16 משחקים והוא נבחר לכישרון השנה בצ'כיה ואף על פי שעזב במהלך העונה היה מלך השערים של המועדון.
במהלך העונה עזב את סלביה וחתם בצסק"א מוסקבה. ב-7 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי צסק"א במסגרת הסופר קאפ הרוסי. נציד שנכנס בדקה ה-78 של המשחק, הבקיע את שער הניצחון בהארכה וזכה בתואר ראשון מחוץ לצ'כיה. ביוני 2011 נפצע בברכו והוא חזר לשחק רק באפריל 2013.
לאחר שחזר לשחק הושאל לפאוק סלוניקי ולסלביה פראג, אך לא הצליח לשחזר את היכולת שלו מהעבר. בקיץ 2014 הושאל לזוולה ההולנדית ועד לאמצע העונה כבש 8 שערים ב-14 משחקים. בינואר 2015 רכש המועדון את כרטיס השחקן שלו מצסק"א. ב-2 ביולי 2015 חתם בבורסאספור הטורקית ל-4 שנים. בינואר 2017 הושאל ללגיה ורשה עד לסיום העונה. בקיץ 2017 הושאל לסלביה פראג.
ב-12 באוקטובר 2020, נציד חתם בבוהמיאנס 1905 במדיה שיחק 4 עונות.
קריירה בינלאומית

נציד שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צ'כיה והיה מלך השערים באליפויות אירופה עד גיל 19 ועד גיל 21. נציד היה שחקן מוביל בכל הנבחרות פרט לנבחרת הצעירה, זאת בשל ההצטרפות לנבחרת הבוגרת. ב-19 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד סן מרינו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
תארים

ליגת העל הצ'כית: 2007/2008
ליגת העל הרוסית: 2012/2013
הסופר קאפ הרוסי: 2009, 2013
הגביע הרוסי: 2009, 2011
מלך השערים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 - 2006
מלך השערים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2008
מארק רודאק

מארק רודאק (בסלובקית: Marek Rodák; נולד ב-13 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת השוער באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית.
קריירת מועדונים

רודאק מתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.פ.ק. קושיצה ובגיל 17 הצטרף לאקדמיה של פולהאם.
בינואר 2015 הושאל לפוארנבורו. ב-15 בינואר 2016 הושאל לוולינג יונייטד עד לסיום העונה. בינואר 2017 הושאל לאקרינגטון סטנלי.
ב-8 באוגוסט 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פולהאם במסגרת גביע הליגה האנגלי. כעבור זמן קצר הושאל לרות'רהאם יונייטד ובסיום העונה הושאל לעונה נוספת במועדון.
ב-12 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במדי פולהאם בהפסד 3-0 לארסנל. בסיום העונה רודאק ירדה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ורודאק הפך לשוער הראשון, אולם כשחזרה פולהאם לפרמייר חזר להיות השוער השני לאחר הגעתו של ברנד לנו.
ב-5 ביוני 2024 עזב את פולהאם אחרי 11 עונות, וב-25 ביולי חתם באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

בצעריותו, רודאק שיחק בנבחרות הצעירות של סלובקיה. בספטמבר 2018 הבקיע בדקה ה-94 במדי הנבחרת הצעירה נגד איסלנד במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019.
ביוני 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-7 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד ישראל במסגרת ליגת האומות. השתתף עם הנבחרת ביורו 2020 ויורו 2024.
תארים

פלייאוף העלייה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2018
פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2021/2022
פלייאוף העלייה לפרמייר ליג: 2020
קיפ קויניג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 באוקטובר 1978 (בן 45)
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיפ קויניג (באנגלית: Kip Koenig; נולד ב-31 באוקטובר 1978) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. עבודתו הידועה ביותר היא במסגרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי", שבה שימש כמפיק אחראי וכמפיק שותף, וכתב שלושה פרקים מתוך הסדרה.
בנוסף לכך, עבד במספר סדרות אחרות, כמו Still Life,‏ Septuplets ו-The American Embassy, עבורן שימש כמפיק ראשי וכתסריטאי. בתחום הקולנוע, קויניג כתב והפיק את הסרט הקומי "עולם קטן שלי" (1996), שזכה להצלחה בשנות ה-90, וכן כתב פרק בודד בסדרת הטלוויזיה Wasteland.
בשנת 1998 ביים את הסרט How to Make the Cruelest Month.
מיילו ונטימיליה

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1977 (בן 47) אנהיים, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  בית הספר לתאטרון, סרטים וטלוויזיה של UCLA  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  El Modena High School 
 בן או בת זוג:  Jarah Mariano (2023–?)  היידן פנטייר (דצמבר 2007–פברואר 2009)  אלקסיס בלדל (2003–יולי 2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילו אנתוני ונטימיליה (באנגלית: Milo Anthony Ventimiglia; נולד ב-8 ביולי 1977) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם לראשונה בהופעתו בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור" כג'ס מריאנו, בין 2001 שנת 2006. בשנת 2006 שיחק את בנו של סילבסטר סטאלון בסרט "רוקי בלבואה". פריצתו הגדולה הייתה בסדרת הטלוויזיה "גיבורים" בשנים 2006-2010, שם שיחק את הדמות הראשית של פיטר פטרלי.
משנת 2016 מככב בתור ג'ק פירסון בסדרת הדרמה "החיים עצמם" של רשת NBC, ועל תפקידו היה מועמד לפרסי אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה שלוש פעמים ברציפות.
ביוגרפיה

ונטימיליה נולד באנהיים שבקליפורניה, לקרול ופיטר ונטימיליה. הוא הבן הצעיר במשפחה, לאחר שתי אחיות: לסלי ולורל. הוא נולד עם פגם בעצב השמאלי בשפה התחתונה, ולכן יש לו חיוך עקום מעט.
ונטימיליה סיים את לימודיו בתיכון "אל מודנה" שבמחוז אורנג' בקליפורניה בשנת 1995.
בגיל 18 קיבל מלגת לימודי קיץ בבית ספר לאמנויות התיאטרון – American Conservatory Theater. ונטימיליה למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במשך 4 שנים לקראת תואר באנגלית, אך נשר למען קריירת המשחק שלו.
קריירה

בגיל 18 החל מיילו ללכת למבחני בד, והופיע בתפקידים אורחים בסדרות שונות כמו "הנסיך המדליק מבל אייר", "CSI", "סברינה המכשפה הצעירה", "חוק וסדר" ו"בוסטון ליגל".
הוא גם כיכב בכמה סדרות נעורים שירדו מהאוויר אחרי לא יותר משמונה פרקים כמו "המין השני".
בין השנים 2001–2006 ונטימיליה שיחק בסדרת הדרמה "בנות גילמור" שם גילם את ג'ס מריאנו, אחיינו המרדן של לוק המגיע לעיירת סטארס הולו ומתחיל לצאת עם גיבורת הסדרה רורי גילמור.
מאוחר יותר גם חתם על חוזה לסדרת בת ל"בנות גילמור" שקיבלה פרק פיילוט בעונה השלישית, אבל הסדרה לא עלתה לאוויר בגלל חוסר תקציב (לתפקיד אביו נבחן השחקן אידריאן פסדר המשחק את אחיו בסדרה "גיבורים").
מיילו חזר לשחק ב"בנות גילמור" עוד מספר פעמים לתפקיד אורח בעונות הרביעית והשישית.
בין השנים 2004–2005 שיחק בעונה האחרונה של הסדרה "חלום אמריקאי" בתור כריס פירס, בן השכנה החדשה העוברת להתגורר בסמוך למשפחת פריור.
ב-2005 שיחק גם בסדרה "יומני בדפורד", שהורדה מן האקרנים לאחר 8 פרקים בלבד. באותה שנה שיחק גם בסרטי האימה "הקללה" ו"להישאר בחיים", בנוסף לכיכובו בסרט הקצר Intelligence.
מיילו שיחק גם בסרט השישי בסדרת סרטי "רוקי" "רוקי בלבואה", שיצא לקולנוע בשנת 2006. שם שיחק ונטימיליה את בנו של המתאבק: רוברט בלבואה ג'וניור.
החל משנת 2006 שיחק ונטימיליה באחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה של רשת NBC "גיבורים", שם הוא מגלם את הדמות של פיטר פטרלי, בעל היכולת לספוג כוחות מאחרים.
באמצע 2007, הופיע ונטימיליה בקליפ של פרגי לשיר "Big Girls Don't Cry". בנוסף באותה שנה, הוא הופיע בסרט האימה "Pathology".
בשנת 2014 שיחק בדרמה "גרייס ממונקו" בכיכובה של ניקול קידמן. עוד באותה שנה השתתף בקליפ של פריאנקה צ'ופרה לשיר "I Cant Make You Love Me".
בשנת 2015 גילם את דמותו של ג'ייסון לנון בעונה השנייה של סדרת גיבורי העל "גותהאם" שמשודרת ברשת FOX.
משנת 2016 הוא משחק לצד מנדי מור בסדרה הדרמה קומית "החיים עצמם" של רשת NBC, בדמותו של ג'ק פירסון. ונטימיליה היה מועמד לפרס אמי לשחקן ראשי בסדרת דרמה 3 פעמים ברצף בשנים 2017–2019.
בשנת 2018 שיחק בסרט "סיבוב שני" לצד ג'ניפר לופז, ושב לגלם את דמותו של רוברט בלבואה ג'וניור בסרט "קריד 2".
בשנת 2019 כיכב בסרט "אמנות המירוץ בגשם" לצדה של אמנדה סייפריד.
במרץ 2022 לוהק מיילו לככב בסדרת הפשע והמסתורין "The Company You Keep" ברשת ABC אותה גם יפיק; הסדרה מהווה עיבוד אמריקאי לסדרה דרום-קוריאנית "My Fellow Citizens!" משנת 2019.
חיים אישיים

ונטימיליה יצא במשך כ-3 וחצי שנים עם כוכבת הסדרה "בנות גילמור", אלקסיס בלדל. הזוג נפרד ביולי 2006.
בין השנים 2007–2009 יצא עם השחקנית היידן פנטייר, שכיכבה לצידו בסדרה "גיבורים".
הוא ואחותו צמחוניים מילדות. כמו כן, הוא ויתר על אלכוהול בגיל 22 והוא לא מעשן סיגריות. הוא זכה בתואר ה"צמחוני הסקסי ביותר" לשנת 2009 על ידי ארגון PETA.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Boys Life 2 | ג'ייסון |  |
| 1999 | יש לה את זה | שחקן כדורגל |  |
| 1999 | כביש מהיר | טראביס |  |
| 2000 | Massholes | דוק |  |
| 2003 | זרוקים בשלג | מאט ריימונד |  |
| 2005 | הקללה | בו |  |
| 2005 | תרגילים מלוכלכים | זאק הרפר |  |
| 2006 | להישאר בחיים | לומיס קרוואלי |  |
| 2006 | רוקי בלבואה | רוברט בלבואה ג'וניור |  |
| 2008 | פתולוגיה | ד"ר טד גריי |  |
| 2009 | גיימר | ריק רייפ |  |
| 2009 | משוריין | ג'ייק אקהרט |  |
| 2010 | Order of Chaos | ריק |  |
| 2011 | מבודדים | ג'וש |  |
| 2012 | זה הבן שלי | צ'אד מרטין |  |
| 2012 | Static | ג'ונתן דייד | גם מפיק בפועל |
| 2013 | Kiss of the Damned | פאולו |  |
| 2013 | מגודלים 2 | מיילו |  |
| 2013 | Breaking at the Edge | איאן ווד |  |
| 2013 | עונת הצייד | כריס פורד |  |
| 2014 | גרייס ממונקו | רופרט אלן |  |
| 2014 | Tell | אית'ן טאל | גם מפיק |
| 2015 | Walter | וינס |  |
| 2015 | קלף חזק | דני דה מרקו |  |
| 2017 | סנדי וקסלר | בארי בובאצי |  |
| 2017 | Devil's Gate | ג'קסון פריצ'רד |  |
| 2018 | Madtown | דני בריגס |  |
| 2018 | קריד 2 | רוברט בלבואה ג'וניור |  |
| 2018 | סיבוב שני | טריי |  |
| 2019 | אמנות המירוץ בגשם | דני סוויפט |  |
| 2024 | אדמת הרוע | קפטן שוגר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | הנסיך המדליק מבל אייר | אורח במסיבה | פרק: "Bourgie Sings the Blues" |
| 1996 | סברינה המכשפה הצעירה | לטרמן | פרק: "Terrible Things" |
| 1996 | הצלצול הגואל: הכיתה החדשה | גרג | פרק: "Hospital Blues" |
| 1997 | EZ Streets | קמרון קווין הצעיר | פרק: "A Terrible Beauty" |
| 1998 | Brooklyn South | ג'וני מנקוסו | פרק: "Hospital Blues" |
| 1998 | Kelly Kelly | סטיב ספנסר | פרק: "Bye Bye Baby" |
| 1998 | One World | אריק | פרק: "Community Service" |
| 1999 | Promised Land | טוני ברקט | פרק: "In the Money" |
| 2000 | המין השני | ג'ד פרי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2000 | CSI | בובי טיילור | פרק: "Friends & Lovers" |
| 2001–2006 | בנות גילמור | ג'ס מריאנו | תפקיד ראשי (עונות 3-2) תפקיד אורח (עונות 4&6); 37 פרקים |
| 2003 | בוסטון פאבליק | ג'ק פרובסריו | 4 פרקים |
| 2003 | חוק וסדר: מדור מיוחד | לי הילי | פרק: "Escape" |
| 2004–2005 | חלום אמריקאי | כריס פירס | 13 פרקים |
| 2006 | יומני בדפורד | ריצר'ד ת'ורן השלישי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2006–2010 | גיבורים | פיטר פטרלי | תפקיד ראשי (4 עונות); 69 פרקים |
| 2008 | רובוט צ'יקן | אקוולאד | דיבוב; פרק: "They Took My Thumbs" |
| 2011 | Suite 7 | מיילו | פרק: "That Guy" גם ביים והפיק את הפרק |
| 2011 | The Temp Life | שף | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2011 | Wolverine | וולברין | דיבוב; 12 פרקים |
| 2013 | מוב סיטי (אנ') | נד סטאקס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2013 | Chosen | איאן מיטשל | תפקיד ראשי (עונות 2-1); 11 פרקים גם מפיק בפועל |
| 2015 | גות'האם | ג'ייסון לנון | 3 פרקים |
| 2015 | The PET Squad Files | קאש | 4 פרקים גם מפיק בפועל |
| 2015 | הלחישות | שון בניגאן | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015 | הליגה | הסוכן בייקר | פרק: "The Block" |
| 2015–2016 | אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה | פיטר פארקר | דיבוב; 4 פרקים |
| 2016 | Relationship Status | ג'ק | סדרת רשת; 3 פרקים |
| 2016 | בנות גילמור: שנה בחייהן | ג'ס מריאנו | מיני-סדרה |
| 2016–2022 | החיים עצמם | ג'ק פירסון | תפקיד ראשי (6 עונות); 103 פרקים גם ביים שלושה פרקים |
| 2019 | Human Discoveries | דונק | דיבוב; פרק: "And Then They Lost Fire" |
| 2022 | גברת מייזל המופלאה | בחור יפה | פרק: "Ethan...Esther...Chaim" |
| 2023 | The Company You Keep | צ'ארלי ניקולטי | תפקיד ראשי; 10 פרקים גם מפיק בפועל |
האינטרמצו האיראני

האינטרמצו (Intermezzo) האיראני הוא מונח המתייחס למאות התשיעית עד האחת-עשרה, הנחשבות שיאה (אינטרמצו, במשמעות "פרק בין שניים אחרים ביצירה גדולה יותר, או קטע בעל אופי ייחודי העומד בפני עצמו") של ההשפעה האיראנית (הפרסית) על העולם המוסלמי, בעיקר בזכות מורשת התרבות האיראנית הקדם-אסלאמית, ובמיוחד התרבות הסאסאנית.
מפת המזרח התיכון בשלהי המאה העשירית לספירה
האינטרמצו

שיא ההשפעה האיראנית שהחל עם ימי שלטונו של אלמאמון ב-813, המשיך כאשר העבאסים נאלצו לבזר את שלטונם. גם הסאסאנים וגם האכימנים שלטו באמצעות "סַטְרַפּים" שמשלו במחוזות השונים בבחינת שליטים עצמאיים-למחצה. כך, גם העבאסים מצאו לנכון לתת השלטון במחוזות הרחוקים יותר בידי אמירים. שורה של אמירויות שקמו במזרח האימפריה, בלבה של הרמה האיראנית והיו שושלות ממוצא פרסי, ביטאו למעשה את עליית קרנה של התרבות האיראנית בתוך האסלאם. מצב זה נמשך עד שבאו הסלג'וקים והצליחו לאחד בידם את השלטון למשך זמן מה בצורה "ריכוזית" יותר.