stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גואלפים וגיבלינים
התפתחויות במאה ה-13 וה-14 > פירנצה

לשיא של פיתוח יריבות הגיעו הפלגים בפירנצה במחצית השנייה של המאה ה-13. הגואלפים באו בעיקר משורות הסוחרים הבורגנים, בעוד הגיבלינים באו משורות האצולה בעלת האדמות. השלטון בעיר התחלף בין תומכי שני הפלגים וההתמודדות ביניהן השפיעה על אופנת הלבוש של תומכי הפלגים שאימצו כל אחת סממנים נפרדים בלבוש ובתסרוקת.
ב-1289 הובסו הגיבלינים כמעט בכל שטחי איטליה. בפירנצה התפצלו הגואלפים לאחר זמן קצר. ב-1300 כבר התמודדו גואלפים "שחורים" מול גואלפים "לבנים", כאשר ה"שחורים" תומכים באפיפיור בוניפקיוס השמיני בעוד ה"לבנים" מתנגדים לכל השפעה שלו על העיר. ה"לבנים" ייצגו את האגודות המקצועיות ודרשו חברה דמוקרטית, בעוד ה"שחורים" זוהו עם דיכוי חופש העם העירוני. בין תומכי ה"לבנים" היה גם דנטה, אשר הוגלה מן העיר ב-1302 עת עלו ה"שחורים" לשלטון בפירנצה, כמו גם משפחתו של המשורר פרנצ'סקו פטרארקה.
העימותים האלימים בין הגואלפים לבין עצמם ובינם לבין שרידי הגיבלינים גרמו לכך שבשנת 1334 הוציא האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר אדיקט (צו) האוסר שימוש בשמות הפלגים וכל עימות ביניהם, באיום של נידוי מהכנסייה לעושים כן, דבר שהביא לסיום את המתיחות בין הפלגים בערי איטליה.
התפתחויות במאה ה-13 וה-14 > התפלגות ערי איטליה בין הפלגים בתקופה זו > ערים גיבליניות

ארצו
קרמונה
מודנה
פיזה
פיסטויה
סיינה
ספולטו
טודי
התפתחויות במאה ה-13 וה-14 > התפלגות ערי איטליה בין הפלגים בתקופה זו > ערים גואלפיות

בולוניה
ברשה
ג'נובה
אורבייטו
מנטובה
פרוג'ה
לודי
טרוויזו
ורונה
ויצ'נצה
התפתחויות במאה ה-13 וה-14 > התפלגות ערי איטליה בין הפלגים בתקופה זו > ערים בהן התחלפה ההגמוניה

ברגמו
פרארה
פירנצה
לוקה
מילאנו
פארמה
פיאצ'נצה
בשנים שלאחר מכן

ב-1447 נוסדה במילאנו הרפובליקה האמברוזית שהורכבה מפלגים שנקראו באופן מסורתי גיבלינים וגואלפים. השליטה הייתה בידי הגיבלינים אך לאחר מספר שנים התחוללה התקוממות של הגואלפים במסגרתה נטבחו גיבלינים רבים. הדבר גרם לציבור לפנות כנגד הגואלפים ולבחור שנית בגיבלינים, אך לא לאורך זמן, כאשר הגואלפים חזרו לשלטון הם הגלו את הגיבלינים מהעיר. בשנת 1450 כבש פרנצ'סקו ספורצה את מילאנו והחזיר את הגיבלינים הגולים.
הפלגים פעלו במילאנו במשך עוד כ-80 שנה, תוך שכל אחת מהווה גורם תומך בתוך איטליה לקיסר או למתנגדו בתקופה הסוערת של מאבקי הירושה. בשנת 1529 השיג הקיסר קרל החמישי עליונות ששמה קץ למאבקי השליטה על כס הקיסרות והיריבויות בין גיבלינים וגואלפים גוועו.
בהרלדיקה

התמיכה המשפחתית בפלגים באה לידי ביטוי בהרלדיקה (תורת שלטי האצולה).
בשלטי האצולה של משפחות גיבליניות שולב סמל האימפריה הרומית הקדושה: צלב לבן על שדה אדום. הגואלפים אימצו סמל הפוך: צלב אדום על שדה לבן. אפיונים אלה מופיעים בסמלי ערים באיטליה עד היום ומהווים עדות לעברן.
סמלים נוספים לשיוך משפחתי לאחד משני הפלגים הם "capo d'Angio": פלר דה ליס צהוב על רקע כחול לתומכי המפלגה הגואלפית. ו-"capo dell'impero": עיט אימפריאלי גרמני שחור על רקע מוזהב לתומכי המפלגה הגיבלינית.
בספרות

בקומדיה האלוהית מזכיר דנטה בין המתענים בתופת את פיליפו ארג'נטי, שהיה מראשי הגואלפים ה"שחורים". ייתכן שהוא אף החרים את רכושו של דנטה בשעת גלותו.
ניקולו מקיאוולי מתאר את היריבות המפלגתית בפירנצה בחיבורו "ההיסטוריה של פירנצה".
לפי ניתוח המחזה רומיאו ויוליה של שייקספיר שואבת יצירה זו מהמקור ההיסטורי של היריבות בין הגואלפים והגיבלינים.
המשורר עזרא פאונד כתב על הגיבלינים והגואלפים. הוא מקשר את הגואלפים תומכי האפיפיור לשחיתות ואת הגיבלינים האימפריאלים הוא מקשר לחוק וסדר, בהקשר פשיסטי.
גם הסופר קרלו לוי משווה את הגיבלינים לאימפריה הגרמנית-איטלקית הפשיסטית ואת הגואלפים לשוחרי החירות והעצמאות המדינית. בניגוד לפאונד אהדתו נתונה לגואלפים.
גם הסופר יעקב בורקהארט מזכיר את שני הפלגים הללו בספרו המונומנטלי 'תרבות הריניסאנס באיטליה'
ראו גם

מסדר הגואלפים
הערות שוליים

↑  The Complete Book of Heraldry by Stephen Slater (ISBN 1843096986), page 201.
↑  דנטה - הקומדיה האלוהית, התופת, תרגום ומבואות מאת אריה סתו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007, עמוד 107
↑  ראו למשל Romeo and Juliet מאת William Shakespeare,James N. Loehlin עמוד 42
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543470805171  BnF: cb121356619 (data)  GND: 4157320-1  LCCN: sh85057687  SUDOC: 029809401 
סמל פיזה הגיבלינית - צלב לבן על שדה אדום
סמל ג'נובה הגואלפית - צלב אדום על שדה לבן
גוטו

ערך זה עוסק בעיר במחוז נגסאקי ביפן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גוטו ( באנגלית: Gotō; ביפנית: 五島市 ), היא עיר במחוז נגסאקי, יפן. בעיר נכללים המחצית הדרום-מערבית של איי גוטו בתוספת  ארכיפלגים דנג'ו (אנ') והייזן-טורישימה הבלתי מיושבי שבים סין המזרחי. אף על פי שהאיים המהווים את מרכז העיר נמצאים במרחק של כ-100 ק"מ מנגסאקי, שאר האיים שבארכיפלגים הנמצאים בתחום השיפוט של העיר נמצאים במרחק של כ-60 ק"מ נוספים מדרום-מערב. העיר מורכבת מ-11 איים מיושבים ו-52 איים לא מיושבים. שלושת האיים העיקריים של העיר הם פוקואה, היסקה ונארו. נכון ל-31 במרץ 2017, אוכלוסיית העיר המוערכת הייתה 37,775 וצפיפות אוכלוסין עמדה על 90 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 420.81 קמ"ר.  הציפור המסמלת את העיר הוא הזמיר לבן העין היפני (אנ') Zosterops japonicus - Warbling white-eye
היסטוריה

העיר גוטו Gotō City הייתה נמל על נתיב הסחר בין יפן ושושלת טאנג הסינית בתקופת נארה. הנזיר (השליח) הבודהיסטי הידוע קוקאי (אנ') עצר ב-Gotō בשנת 806. האיים בארכיפלגים באזור היו בשליטת בני שבט גוטו מתקופת אשיקאגה. בסוף המאה ה-16 האיים היו מקום לפעילות מיסיונרית קתולית אירופאית אינטנסיבית, שהמירה את דתם של רוב האוכלוסייה לאמונה הקירישיטית (יפנים קתולים). בתקופת אדו בימי השוגונות טוקוגאווה, האזור היה חלק מתחום השליטה של פוקואה (אנ'). העיר פוקואה (אנ') הוקמה בשנת 1954. רוב העיר נהרסה בשריפה בשנת 1962.
העיר המודרנית גוטו הוקמה ב-1 באוגוסט 2004, על בסיס מיזוג של העיר פוקואה עם העיירות השכנות שהיו מפוזרות בארכיפלגים של גוטו. אוכלוסיית האזור שהייתה מעל 60,000 תושבים בשנת 1980, ירדה עקב הגירה שלילית כתוצאה מבעיות כלכליות ובעיות הזדקנות האוכלוסייה.
אקלים

האקלים בגוטו הוא אקלים סובטרופי לח (על פי סיווג האקלים של Köppen Cfa ). הקיץ חם והחורפים קרירים. כמות המשקעים גבוהה לאורך כל השנה, והם כבדים מאפריל עד ספטמבר.
| אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> ינואר.10.3.4.111.9 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> פברואר.10.4.3.8.123.3 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> מרץ.13.7.5.8.160 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> אפריל.18.3.10.3.258.7 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> מאי.22.1.14.261.2 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> יוני.24.9.18.1.346.4 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> יולי.28.7.23.1.313.4 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> אוגוסט.30.2.23.5.222.6 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> ספטמבר.27.19.9.239.7 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> אוקטובר.22.5.14.7.106.1 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> נובמבר.17.6.9.7.129.1 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> דצמבר.12.6.5.3.99.4 | אקלים בגוטו   五島市   Gotō, Nagasaki> שנה.19/8.12.6.2,371 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: (1991-1961) NOAA
אוכלוסייה

אוכלוסיית האזור שהייתה מעל 60,000 תושבים בשנת 1980, ירדה עקב הגירה שלילית כתוצאה מבעיות כלכליות ובעיות הזדקנות האוכלוסייה. צפיפות האוכלוסייה לשנת 2017 עמד על 90 נפש לקמ"ר.
| 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2014 | 2017 | 2021 נובמבר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60,947 | 57,736 | 54,143 | 51,295 | 48,533 | 44,765 | 38,006 | 37,775 | 35,631 |
אירועים

העיר גוטו מארחת את תחרויות טריאתלון איש הברזל של יפן. הטריאתלון הוקם בשנת 2001. בשנת 2011 התאחדות הטריאתלון העולמית בחרה בגוטו-נגסאקי כאחת הערים המארחות את הטריאתלון הבינלאומי תוך שימוש באותו מסלול ששימש את אירועי איש הברזל היפני.
בסוף הקיץ מתקיים בגוטו פסטיבל "בון" שבו אנשים מתאספים באזור הראשי של פוקואה ועורכים מצעד יחד עם רוכלי רחוב. המצעד כולל השטת שלל סירוניות זעירות וגופים שונים הצפים על פני המים כשהם מוארים בלילה. בסוף האירוע מתקיים מופע זיקוקים.
בחורף בסוף השבוע השני או השלישי של ינואר מתקיים בעיר אירוע שנקרא "הטומאטו Hettomatto", הידוע גם בשם 'מרוץ הגברים העירומים'. המשתתפים רצים לאורך המסלול כשהם לבושים בתחתונים מינימליים בלבד הנקראים פונדושי (אנ').
תחבורה

הדרך העיקרית להגיע לאי פוקואה היא באמצעות סירות. מנמל נגסאקי, יוצאות ספינות מהירות או את המעבורות. סירות הסילון הן האופציה היקרה יותר מבין השניים, אבל באמצעותן משך ההפלגה נמשך רק שעה ו-45 דקות, בעוד שבאמצאות המעבורות ההפלגה נמשכת ארבע עד חמש שעות בהתאם לתנאים.
באי פוקואה יש שדה תעופה. ניתן לטוס מנגסאקי ישירות לנמל התעופה פוקואה במשך כ-30 דקות.
נמל התעופה Gotō-Fukue (אנ') בפוקואה משרת את העיר. הוא הוקם בשנת 1963 כדי לשמש שדה תעופה אזורי.
הערות שוליים

↑  פרופיל ראש העיר נכון למרס 2021
1 2  Gotō Islands | islands, Japan | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Welcome to GSI | GSI HOME PAGE, www.gsi.go.jp
↑   גוטו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:19)
↑  climate Ndola-weather (1991-1961) from stations all over the world (אנגלית).Retrieved 21 September 2021.
↑  מרשם האוכלוסין היפנית
↑  האתר הרשמי של עירית גוטו
↑  Japan National Tourism Organization, Fukue Island (Fukuejima) | Nagasaki Attractions | Travel Japan | JNTO, Travel Japan (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b6062bac-00f4-40c0-9d2c-5f706e9d5a8f  NDL: 001179854  VIAF: 310634473   WorldCat (עם VIAF): 310634473
ג'ון קראנק (פיזיקאי)

ערך זה עוסק בפיזיקאי מתמטי בריטי. אם התכוונתם להוגה ואיש כמורה, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בפברואר 1916 הינדלי, לנקשייר, אנגליה הממלכה המאוחדת
 פטירה:  3 באוקטובר 2006 (בגיל 90) רואיסליפ, הממלכה המאוחדת 
 עיסוק:  פיזיקאי מתמטי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם לורנס בראג
 מוסדות:  קולג' ברונל
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטות לפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות
 
ג'ון קראנק (באנגלית: John Crank;‏ 6 בפברואר 1916 – 3 באוקטובר 2006) היה פיזיקאי מתמטי בריטי הידוע בזכות עבודותיו על פתרון נומרי של משוואות דיפרנציאליות חלקיות. מפתח שיטת קראנק-ניקולסון בשיתוף עם פיליס ניקולסון.
ביוגרפיה

קראנק נולד בהינדלי שבמחוז לנקשייר. אביו היה מסגר.
בשנת 1934 החל את לימודיו לתואר ראשון ושני באוניברסיטת מנצ'סטר, והשלים אותם בשנת 1938, בהנחיית ויליאם לורנס בראג ודאגלס הרטרי. במהלך מלחמת העולם השנייה עסק בבליסטיקה, ובשנים 1945–1957 היה לפיזיקאי מתמטי במעבדת המחקר היסודית קורטולדס (Courtaulds). במהלך תקופה זו (בשנת 1953) קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת מנצ'סטר.
בשנת 1957 מונה לראש המחלקה למתמטיקה בקולג' ברונל באקטון. הוא שימש במשך שתי כהונות כסגן המנהל של ברונל בטרם פרישתו לגמלאות בשנת 1981, אז הוענק לו תואר פרופסור אמריטוס.
עיקר עבודתו היה בפתרון נומרי של משוואות דיפרנציאליות חלקיות ובפרט, הפתרון של בעיות הולכת חום (שהן משוואות דיפרנציאליות חלקיות במרחב ובזמן).
חיים אישיים

קראנק היה נשוי לג'ואן במשך 63 שנה, עד לפטירתה בשנת 2005. הם היו הורים לשניים.
מעבר לעיסוקו המדעי, קראנק היה חובב מושבע של גינון ואף ייסד, לרגל יציאתו לגמלאות, את "גן ג'ון קראנק" בקולג' ברונל.
לקריאה נוספת

J Crank, Free and moving boundary problems (Oxford, 1987).
J Crank, Mathematics and industry (Oxford, 1962).
J Crank, The mathematics of diffusion (Oxford, 1956).
J Crank, The Differential Analyser (London, 1947).
J Crank and P Nicolson. A practical method for numerical evaluation of solutions of partial differential equations of the heat-conduction type, Proc. Cambridge Philos. Soc. 43 (1947). 50-67. [Re-published in: John Crank 80th birthday special issue Adv. Comput. Math. 6 (1997) 207-226]
ג'ורוונטור

| ג'ורוונטור |
| --- | --- |
 איור של ג'ורוונטור    השוואה לאדם
תקופה
יורה עליון, 151.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קומפסוגנתוסיים
סוג:: ג'ורוונטור
מין:: Juravenator starki
שם מדעי
 Juravenator

ג'ורוונטור (שם מדעי: Juravenator) הוא סוג של דינוזאור קטן אשר חי בסוף היורה לפני 151.5 מיליון שנה. הוא נמצא בהרי היורה של גרמניה ומכאן שמו. בסוג נמצא מין יחידי מתצורה אחת ב-2006.
דינוזאור זה היה קרובו של הקומפסוגנתוס והשתייך למשפחת הקומפסוגנתוסיים הקטנים. אורכו לא עלה על 75 ס"מ והוא היה בעל זנב ארוך ואולי עטה כסות נוצות בדומה לסינוזאורופטריקס. היה לו חוטם קצר בעל שיניים בעל שיניים חדות שבלטו מהלסת החוצה. מחקרים על הטבעות סביב עיניו מעריכים שהוא היה פעיל בלילות ואז צד לטאות ובעלי חיים קטנים נוספים.
הדינוזאור הקטן נחשב בעבר כקרוב לקבוצה מנירפטורים או לאורניתולסט האמריקאי. כיום מעריכים שהוא היה קרוב יותר לקומפסוגנתוסיים.
מאובן מהמין Juravenator Starki
גוליית גולי

| --- | --- |

גוליית גולי
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Goliath-Werk G.m.b.H.
 שנות ייצור:  1955–1961
 יחידות שיוצרו:  9,904 piece 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  גוליית GD 750 
 חברת אם:  Goliath-Werke Borgward & Co
 מרכב:  טנדר, תלת  אופן
 גובה:  1,400 מ"מ (בהזמנה מיוחדת 1,600 מ"מ)
 משקל:  750-790 ק"ג (משקל במטען מקסימלי 1,800 ק"ג)
 בסיס גלגלים:  2,950 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדר, 2 פעימות, 461 סמ"ק המפיק 15 כ"ס ב-4,000 סל"ד  2 צילינדר, 2 פעימות, 493 סמ"ק המפיק 17.5 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  60 קמ"ש
 צריכת דלק:  7.5 ליטר ל-100 ק"מ
 
גוליית גולי (בגרמנית: Goliath Goli) הוא דגם של תלת אופן, בתצורת טנדר. דגם ה"גוליית גולי" מתוצרת יצרנית המכוניות המכוניות "Goliath-Werk G.m.b.H" הגרמנית, אשר יוצר בין השנים 1955–1961.
דגם ה"גוליית גולי" בעל שני מקומות בלבד (נהג ונוסע).
מחיר הדגם בהשקה היה כ-4,000 מרק גרמני.
תצורות

ארגז מטען פתוח
ארגז מטען סגור (ברזנט)
ארגז מטען סגור (פח), (דגם דמוי מכונית מסחרית)
תמונות

גוליית גולי
גוליית גולי
גוליית גולי
גוליית גולי
גוליית גולי - מבט לתא הנהג
גוליית גולי - מבט לצמיג הקדמי
ראו גם

תלת אופן
גוליית GD 750
גוליית אקספרס
גוליית פיוניר
גוליית אטלס
גוליית 1100
גוליית GP700
גוליית Jagdwagen סוג 34
לקריאה נוספת

גוליית גולי (Goliath Goli (1955-1961): The last three-wheeled )
הערות שוליים

↑  דגמי חברת Goliath-Werke Borgward & Co Preston Tucker & Others: Tales of Brilliant Automotive
↑  גוליית גולי  fahrzeugseiten.de/Nutzfahrzeuge/Goliath/Goli/goli
↑  גוליית פיוניר Goliath - 3-Wheelers.com
↑  גוליית גולי http://www.goliath-veteranen-club.de
↑  גוליית גולי
גור-י אמיר

| --- | --- |
"קבר הקודש" של טימור לנג
"קבר הקודש" של טימור לנג
 מידע כללי
 סוג:  קבר, מאוזוליאום
 על שם:  טימור לנג
 מיקום:  סמרקנד
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1403–1404
 תאריך פתיחה רשמי:  1403 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות איראנית  אדריכלות מוגולית
 מידות
 גובה:  30 מטר
 קואורדינטות:  39°38′54″N 66°58′08″E﻿ / ﻿39.648333333333°N 66.968888888889°E﻿ / 39.648333333333; 66.968888888889
 he
 
גּוּר-יִ אָמִיר (באוזבקית: Go'ri Amir, בפרסית: گورِ امیر) הוא מאוזוליאום הקבורה של טימור לנג, אבי האימפריה הטימורידית ואבי האומה האוזבקית, אשר ממוקם בבירתו העתיקה סמרקנד. האדריכלות של המאוזוליאום מהווה פתיח למה שעתיד להיקרא אדריכלות מוגולית (אשר התפתחה מתוך אדריכלות איראנית) אותה אפשר למצוא בגני באבור אשר בקאבול, קבר הומאיון בדלהי והטאג' מהאל באגרה. מאז הקמתו בידי יורשיו של טימור עצמו המאוזוליאום חודש ושונה פעמים רבות.
על המבנה

מעל פתח המקדש ישנה כיפת תכלת מחורצת וסימן מסחרי של מאוזוליאום גור-י אמיר מסמנת את מקום המנוחה האחרון של טימור, יחד עם שני בנים ושני נכדים (כולל אולוג בג). זה בניין צנוע יחסית לבתי קבורה של שליטים מפוארים אחרים, בעיקר מכיוון שטימור מעולם לא ציפה להיקבר בו.
טימור בנה לעצמו מתחם קבורה פשוט בשאחריסאבז, ובנה גור-י אמיר בשנת 1404 עבור נכדו ויורשו, מוחמד סולטאן, שמת בשנה הקודמת. הסיפור הוא שכאשר טימור נפטר באופן בלתי צפוי מדלקת ריאות בקזחסטן (במהלך תכנון משלחת לכבוש את שושלת מינג) בחורף 1405, נסגרו המעברים חזרה לשאחריסאבז והוא נקבר במקום.
כמו במוזוליאומים מוסלמים אחרים, האבנים הן רק סמנים; מתחמי הקבורה בפועל נמצאים בחדר שמתחת. במרכז נמצאת האבן של טימור, זוהי אבן חן אחת מסוג ירקן כהה. בשנת 1740, אבי השושלת האפשארית נאדיר שאה העביר את הקבר לפרס, שם הוא נשבר בטעות לשניים - ומאז נאמר כי לנאדיר שאה היה בעל מזל רע מאוד. בדחיפת יועציו הדתיים אשר חשדו מאמונות טפלות אלה דאגו להחזיר את האבן לסמרקנד.
גוקון

class=notpageimage|הצגה
גוֹקוּן (Gokkun; ביפנית: ゴックン) הוא מונח יפני המתאר אקט מיני, בעיקר בסרט פורנוגרפי, בו אישה או גבר שותים נוזל זרע של אדם אחד או יותר, לרוב מכלי קיבול כלשהו כגון כוס, מבחנה או קערה. ברוב המוחלט של אקטים מסוג זה משתתפים מספר גברים.[דרוש מקור] יוצרי סרטים בז'אנר זה מתחרים זה בזה, ושיא מספר המשתתפים בסרט בז'אנר זה עומד על יותר מ-200 גברים ביפן[דרוש מקור] ועל 140 בארצות הברית.
המונח "גוקון" מתייחס גם לבליעת הזרע לאחר קיום מין אוראלי או השתתפות בבוקקה.
המילה "גוקון" היא אונומטופיה לצליל הבליעה.
הערות שוליים

↑  Nicholas Nassor,  Increasing Sexual Intelligence and Becoming a Sex Expert, Lulu.com. pp. 70.
↑  "Jim Powers Begins Production on American Gokkun", Adult Video News (2006).
↑  Jon Wilks, The (Almost) Complete Japanzine Dictionary of Japan Sex, japanzine
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' פולמן

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1831 Brocton, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באוקטובר 1897 (בגיל 66) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרייסלנד 
 בן או בת זוג:  הרייט סנגר פולמן 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2006) 
 חתימה:   
 
פנים קרון פולמן
פרסומת לחברת קרונות הפאר של פולמן
העיר פולמן
ג'ורג' מורטימר פולמן (באנגלית: George Mortimer Pullman;‏ 3 במרץ 1831 - 19 באוקטובר 1897) היה תעשיין, ממציא ויזם אמריקאי. הוא המציא את קרון השינה הקרוי על שמו "פולמן" וייצר אותו במפעליו באופן בלעדי, הפעיל רשת רכבות פאר, הקים את העיר פולמן (כיום פרבר של שיקגו) עבור פועליו וידוע בכך שדיכא בכוח את שביתת פולמן שפרצה בעיר זו ובמפעליו עקב המשבר הכלכלי ב-1894.
שנים ראשונות

פולמן נולד במדינת ניו יורק וחי לצד תעלת אירי, שמן הספינות ששטו בה שאב רעיונות לעיצוב קרונות הרכבת שלו. הוא עזב את בית הספר בגיל 14 ואת השכלתו ההנדסית קיבל בשיקגו, בעת שהשתתף בפעילות שהתקיימה שם לצורך החדרת כלונסאות לביסוס מבני העיר מעל אדמת הביצה החולית עליה הוקמה העיר.
בין 1859 ל-1863 היה סוחר זהב בעיר גולדן בקולורדו והחל לפתח את רעיון קרון השינה.
קרונות השינה של פולמן

העיצוב המקורי של קרונות השנה שאב את השראתו מהספינות ששטו בתעלת אירי. הקרון הראשון יצא מפס הייצור ב-1864. לאחר שנודע כי פולמן הסיע את גופתו של אברהם לינקולן מוושינגטון הבירה לספרינגפילד (אילינוי) בקרון פולמן לאחר רצח לינקולן, קיבל פרסום רב ומספר ההזמנות לקרונות השינה עלה.
פולמן מכר את קרונותיו לכל חברות הרכבת, תוך שהוא מקפיד על שמירת סטנדרט גבוה של תחזוקה ושירות לקרונותיו בכל מקום שבו הופעלו. כתוצאה מכך היה מחיר נסיעה בקרון פולמן גבוה פי חמישה מזה של נסיעה בקרון רגיל, אך הנוחות והיוקרה הפכו את המסע בקרון פולמן לסמל סטטוס.
ב-1867 הציג פולמן את "המלון הנוסע" President, רכבת שהכילה שירותי מסעדה מובחרים, טרקלינים ושירותי חדרניות, משרתים אישיים וסבלים. ב-1868 הציג את ה-Delmonico, רכבת שכללה מסעדת יוקרה של דלמוניקו'ס מניו יורק. השירותים ברכבות פולמן כללו לראשונה העברת מברקים לנוסעים, טיפול בהזמנה ומשלוח כרטיסים, טרקלינים ייעודיים בתחנות הרכבת לנוסעים ולמעשה כל שירות אישי שניתן על ידי דיילים מיוחדים. כמעט כל העובדים היו עבדים משוחררים. פולמן היה למעסיק הגדול ביותר של אפרו-אמריקאים בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים.
ב-1869 רכש פולמן בית חרושת לייצור קרונות בדטרויט והשתלט על ייצור כל קרונות פולמן. ב-1870 ו-1871 ניסה, יחד עם אנדרו קרנגי ואחרים להציל את רשת הרכבות יוניון פסיפיק ונכנס לדירקטוריון החברה, חברת הרכבות הגדולה באמריקה.
בנוסף, רשם פולמן פטנט על החיבור המאפשר מעבר רציף בין קרונות רכבת נוסעים והופך אותה למסדרון אחד ארוך הפרוש על פני כל הקרונות (vestibuled trains).
עיר תאגיד פולמן

ב-1880 רכש פולמן 4,000 אקר (כ-16,000 דונם) מדרום לשיקגו במטרה לייסד עיר שתיועד כולה לעובדי תאגיד פולמן. העיר הייתה צמודה למפעל הייצור המרכזי של הקרונות. את העיר תכנן האדריכל סולון ספנסר בימן והיא כללה כנסיות, בתי ספר, מרכזי קניות, כיכרות ועוד. היו בה רחובות רחבים, המבנים ציבוריים נבנו בפאר, הותקנו בה תאורת רחוב, אספקת גז ואספקת מים מרכזית (למתקנים מרכזיים, לא לבתים פרטיים). באותה עת הייתה העיר, שתוכננה לכ-10,000 איש, אחת המתקדמות באמריקה.
פולמן שלט בעירו כשליט יחיד. הוא הוציא עיתון מטעמו ולא התיר הוצאת כל עיתון או פרסום אחר. אספות פומביות נאסרו. פולמן אסר על עובדיו להצטרף לאיגוד. מחירי הסחורות בחנויות בעיר נשלטו על ידי פולמן וכן מחירי השכירות של הדירות. כאשר החל המצב הכלכלי להתדרדר, ב-1893, הוריד פולמן את שכר העובדים, אך לא עדכן בהתאם את מחירי השכירות והסחורות, שנותרו בעינם.
באותה עת בה הציג פולמן את עירו כדגם לעיר מודרנית ומתוקנת במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893) הגיעה התסיסה בעיר הפועלים לשיא.
שביתת פולמן

בחורף של 1893 - 1894 שקעה ארצות הברית במיתון עמוק. מנהיג פועלי הרכבת יוג'ין דבס החל לארגן את איגוד פועלי הרכבת. אך פועליו של פולמן לא היו מאוגדים. עם זאת הם פנו לדבס בקריאה להציל אותם מגורלם ולשבש את הטיפול בקרונות פולמן בכל הסדנאות במדינה. במכתב שכתבו לדבס הם תיארו את החיים בעיר פולמן במילים:
שכרנו קוצץ בכמעט 30 אחוז, ושכר הדירה נותר בעינו... פולמן קנה מים מהעירייה [עיריית שיקגו] בשמונה סנט לאלף גלונים ומוכר אותם לנו תמורת רווח של 500 אחוז... גז שעולה 75 סנט לאלף רגל בהייד פארק, צפונית לנו, הוא מוכר לנו ב-2.25$. כאשר אנו באים אליו בטענות הוא טוען שכולנו "ילדיו"... פולמן, האדם והעיירה, הוא סרטן בגוף הציבור.
ב-11 במאי 1894 פצחו בין 2,500 ל-3,000 עובדי פולמן בשביתה. ב-26 ביוני הפסיקו כל עובדי הרכבת המאוגדים בארצות הברית לטפל בקרונות פולמן. יוג'ין דבס קרא לשביתה כללית ביולי. במקביל גויסו שוברי שביתה, רובם אפרו-אמריקאים שחרדו שאם ישתתפו בשביתה יהיו אלה שייפגעו ראשונים.
ב-29 ביוני הפכה אספה באילינוי להתפרעות שבמסגרתה הסיטו עובדים שובתים קטר מהפסים בהמשך נחסמו מסילות רכבת על ידי שובתים וחברי איגודים אחרים שהביעו סימפתיה לשובתים. פולמן פנה לתובע הכללי ריצ'רד אולני ובאמצעותו לנשיא גרובר קליבלנד בבקשה שישבור את השביתה בכוח, מתוך הטענה ששיבוש פעולת הרכבות פוגעת בשירות החיוני של הדואר הפדרלי. אולני נענה, הוציא צווי מניעה ובהסכמת הנשיא שלח לאילינוי 12,000 מאנשי שירות המרשלים של ארצות הברית, אנשי מיליציה מאילינוי וחיילים. בקרבות הרחוב שהתנהלו נהרגו 13 פועלי רכבת ו-57 נפצעו. באוגוסט נשלח דבס לכלא ופועליו של פולמן אולצו לחתום על הסכם לפיו לא ישבתו ולא יחברו לעולם לאיגוד. על מנת לפצות את מעמד הפועלים הוכרז "יום העבודה", כיום חג רשמי.
לאחר השביתה

לאחר השביתה היה פולמן לדמות ציבורית שנואה.
כאשר נפטר מהתקף לב נקבר בלילה, בארון עופרת, פן יתנכל הציבור למסע ההלוויה או לגופה.
ב-1898 הכריז בית המשפט העליון של אילינוי שהבעלות הפרטית על העיר פולמן אינה חוקתית, עקב כך הפכה העיר לפרבר בשטח השיפוט של שיקגו.
חברת קרונות פולמן המשיכה להתקיים, תוך מיזוגים שונים, עד שנת 1987, אז נמכרה לחברת בומברדייה.
הערות שוליים

↑  אריק לארסון, השטן בעיר הלבנה: רצח, קסם וטירוף ביריד ששינה את אמריקה, תרגם אור אלכסנדרוביץ', הוצאת בבל, תל אביב 2008. עמודים 377, 390
↑  Utopia Derailed
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339955205171  BnF: cb12412393g (data)  GND: 118793683  ISNI: 0000 0000 2243 5794  LCCN: n81117559  NTA: 170173984  SNAC: w6959h90  SUDOC: 033237255  ULAN: 500324463  VIAF: 71145857795723020469   WorldCat (עם VIAF): 71145857795723020469
ג'ורת א-שמעה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 גובה:  920 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,873 (2023)
 קואורדינטות:  31°38′57″N 35°10′07″E﻿ / ﻿31.649175°N 35.168483333333°E﻿ / 31.649175; 35.168483333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ג'ורת א-שמעה(למפת הרי ירושלים רגילה) ג'ורת א-שמעה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'ורת א-שמעה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'ורת א-שמעה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'ורת א-שמעה (בערבית: جورة الشمعة) הוא כפר פלסטיני בהרי יהודה, הממוקם כשני קילומטרים ממזרח לאפרת וכעשרה ק"מ מדרום לבית לחם. הכפר משתייך לנפת בית לחם של הרשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,491 תושבים. שירותי הבריאות של הכפר מתקבלים בבית פג'אר.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, הכפר נמצא תחת שליטה ישראלית. האוכלוסייה במפקד 1967 שנערך על ידי הרשויות הישראליות הייתה 263 תושבים.
גבעת עדה

ערך זה עוסק במושבה היסטורית במורדות רמות מנשה. אם התכוונתם להיישוב לאחר שאוחד עם בנימינה, ראו .
| --- | --- |

בית העם בגבעת עדה בשנת 1926
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1903 
 על שם:  אדלידה דה רוטשילד 
 שטח:  11,000 דונם
 תאריך נטישה:  2003 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במושבה:  2,600 (2003)
 קואורדינטות:  32°31′05″N 35°02′40″E﻿ / ﻿32.51805556°N 35.04444444°E﻿ / 32.51805556; 35.04444444 
 he
 
המרכז המסחרי
גִּבְעַת עָדָה היא מושבה שנוסדה במורדות רמות מנשה מצפון מזרח לפרדס חנה-כרכור של היום. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1949. בשנת 2003 היא אוחדה עם בנימינה הצעירה ממנה, לכדי מועצה מקומית מאוחדת אחת, בשם בנימינה-גבעת עדה. שנים רבות הייתה גבעת עדה אי בודד של התיישבות יהודית בלב שטח שנשלט על ידי יישובים ערביים. גבעת עדה סבלה רבות מפרעות הכנופיות הערביות בתקופת המאורעות, ובעיקר בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. בשנת תרצ"ח לבדה איבדה המושבה שבעה מבניה במאורעות.