stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תבניות מוארה
השלכות ויישומים > הדפסה וסריקה של תמונות צבעוניות

בתחום האומנות הגרפית והמדפסת, הטכנולוגיה המקובלת להדפסת תמונות בצבע מלא כרוכה בהצבת מסכי הלפטון בארבעה צבעים זה על גבי זה. המדובר במסכי נקודה מלבניים רגילים, בדרך כלל בצבעי ציאן, צהוב, מגנטה ושחור(CMYK). הופעת תבניות מוארה במידה מסוימת היא בלתי נמנעת, אך במצב הטוב תבנית המוארה צפופה כל כך עד שאינה מורגשת. באומנות הגרפית כאשר מזכירים מוארה הכוונה היא שתבנית המוארה נראית לעין יתר על המידה. חלק מאמנות ההדפסה מורכבת מבחירת זוויות מסך ותדרי הלפטון אשר ממזערים את הופעת תבניות מוארה בלתי-רצויות. קשה לעיתים לחזות את הופעת תבניות מוארה ואותה קבוצת מסכים עשויה להניב תוצאות טובות עם תמונות מסוימות, בעוד שבתמונות אחרות מופיעות תבניות מוארה.
יש תוכנות מחשב של סורקי תמונות שמספקות מסנן "מסך", למניעת הופעה של תבניות מוארה.
השלכות ויישומים > מסכי טלוויזיה ותצלומים

תבניות מוארה נראים בדרך כלל על מסכי טלוויזיה כאשר אדם לובש חולצה או ז'קט של מארג או תבנית מחזורית קבועה. תבנית המוארה נוצרת בגלל התאבכות בין תבנית האריג ותבנית הפיקסלים במצלמה הדיגיטלית או במסך הטלוויזיה. בגלל זה, שדרני חדשות ואנשי מקצוע אחרים המופיעים בטלוויזיה באופן קבוע מקבלים הנחיות להימנע מביגוד שעלול לגרום להופעה לא רצויה של תבניות מוארה.
כאשר מצלמים מסך טלוויזיה או מחשב במצלמה דיגיטלית עלולים לקבל תבניות מוארה בגלל התאבכות מטריצת הפיקסלים במצלמה עם מטריצת הפיקסלים במסך. כדי למנוע זאת, מומלץ לצלם בזווית של כ-30 מעלות ביחס למסך.
תבניות מוארה משמש במשואות לכלי שיט הנקראות "סימני מוביל של אינוגון" או "אורות אינוגון", המיוצרים על ידי Inogon Licens AB, שוודיה, כדי לכוון את הספינות לדרך הבטוחה ביותר לעבר מרינות, או נמלים וולציין סכנות מתחת למים כגון צינורות או כבלים. תבניות המוארה בשלט הן בצורת חיצים לעבר אזור הסכנה או למסלול התנועה קו המעבר הבטוח. כאשר הספינה עוברת את מסלול התנועה, החיצים על המשואה הופכים לפסים אנכיים לפני שהם חוזרים לחצים המפנים בכיוון ההפוך. בנוסף, אורות אינוגון פרוסים בשדות תעופה כדי לסייע לטייסים בשטח לשמור על הקו המרכזי של מסלולי ההסעה.
השלכות ויישומים > מדידת מעוות

בתעשיות הייצור משתמשים בתבניות מוארה לבחינה של מעוות או עיבור מיקרוסקופי בחומרים: על ידי עיוות רשת ביחס לרשת התייחסות ומדידת תבנית מוארה, ניתן להסיק את רמות הלחץ וסוגו. טכניקה זו אטרקטיבית מכיוון שקנה המידה של תבנית מוארה גדול בהרבה מהסטייה הגורמת לה, דבר המקל על המדידה. לשם כך, צריך לצייר תבנית קווים אחת על האובייקט ולהניח תבנית קווים השנייה על התבנית הראשונה בלי להצמידן מכנית, כפי שמודגם בתמונה משמאל.
השלכות ויישומים > שטרות כסף

בתכנון שטרות כסף מנצלים את נטייתם של סורקים דיגיטליים לייצר תבניות מוארה וכוללים בשטר עיצובים עגולים או גליים עדינים אשר עשויים להציג תבניות מוארה כאשר הם סרוקים ומודפסים.
השלכות ויישומים > מיקרוסקופיה

במיקרוסקופ ברזולוצית-על משתמשים בתבנית מוארה כדי להשיג תמונות עם רזולוציה גבוהה יותר מגבול ההפרדה,על ידי שימוש בתאורה מובנית.
במיקרוסקופ מנהור סורק, פסי מוארה מופיעים אם לשכבות אטומיות בפני השטח יש מבנה גביש שונה מהגביש. זה יכול להיות למשל בגלל שחזור פני השטח של הגביש, או כאשר שכבה דקה של גביש שני נמצאת על פני השטח, למשל שכבה יחידה, שכבה כפולה של גרפן, או מבנה ננו ואן דר ואלס מעורב של גרפן ו־hBN, או מבני ננו של ביסמוט ואנטימון.
במיקרוסקופ אלקטרונים חודר (TEM), ניתן לראות פסי מוארה בגלל סריגי גבישיים משתנים וחופפים, עם מרווחים שונים או עם כיוונים שונים.
השלכות ויישומים > מדעי החומרים

במדע חומרים, דוגמאות ידועות המציגות תבניות מוארה הן שכבות דקות או ננו-חלקיקים מסוג (MX (M = Ti, Nb; X = C, N אשר חופפים למטריצה אוסטניטית. בשני הרכיבים, השכבה הדקה MX והמטריצה, יש מבנה גביש קובי ומתקבל מבנה של קובייה על קובייה. אולם, יש אי התאמה משמעותית בין הרכיבים של סריג של בערך של 20-24% (בהתבסס על ההרכב הכימי של הסגסוגת), שמייצר תבנית מוארה.
תבנית מוארה מופיעה גם בחומרים דו־ממדיים. זאת, כאשר יש אי התאמה בין פרמטר הסריג או הזווית של שכבת הדו-מימד לזו של המצע. תבנית המוארה נובעת מחוסר ההתאמה, ומנוצלת כאמצעי להנדסה של המבנה האלקטרוני או התכונות האופטיות. דוגמה בולטת היא בגרפן דו-שכבתי, אשר בזווית קסם מיוחדת יוצר תבנית מוארה בד בבד עם הצגת מוליכות-על ותכונות חשובות אחרות.
בישראל

בשנים 1977–1994 פעלה בקריה למחקר גרעיני בנגב (קמ"ג) קבוצת מחקר שכללה בין השאר את ד"ר עודד כפרי, ד"ר עמינדב ליבנת, ד"ר אילנה גלאט וד"ר אליעזר קרן ועסקה ביישומים שונים של תבניות מוארה. חברת היישומים של קמ"ג, רותם תעשיות, הקימה ב-1986 מחלקה שמימשה את הידע המדעי שהצטבר בקבוצה במוצרים שונים, ובשנת 1994 הפכה את המחלקה לחברת הבת רותלקס. רותלקס פעלה תחילה בפארק רותם ליד דימונה ועברה מאוחר יותר לפארק התעשייתי בעומר. רותלקס פעילה בתחום בדיקת האיכות של משקפיים, עדשות מגע ועדשות עין מלאכותיות להחדרה תוך-עינית (במקרי קטרקט וקוצר ראייה חזק).
תבניות מוארה שימשו ברותם תעשיות גם לבדיקת איכות של מראות משושות קעורות שהיוו חלק ממראת מקטעים לריכוז אור שמש שבנו לנדו וחבריו. זאת, על ידי שימוש בתבנית קווים צפופה של 3 קווים למ"מ שהונחה על גבי המראה. התבנית השתקפה במראה הנבדקת והתאבכה עם עצמה. התמונה בצד שמאל מדגימה תבניות מוארה שהתקבלו בבדיקת ארבע מראות משושות. תבנית המוארה הקונצנטרית בצד שמאל למעלה התקבלה ממראה קעורה באיכות גבוהה עם רדיוס עקמומיות של 17 מטר. שאר המראות היו באיכות נמוכה יותר, דבר שהתבטא בתבניות מוארה עם עיוותים שונים של המבנה הקונצנטרי.
ראו גם

ALIASING
פיקסל רגיש לזווית
אנימציה וסטריאוגרפיה
הבוסתן של אוקליד
פסל השומר
תמונה תלת-ממדית מפלסטיק
עקיבת מקום וזווית בעזרת תבניות מוארה
שרה שוהם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בת 78 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה שוהם (נולדה ב-1946) היא מלחינה ומנצחת מקהלות ישראלית.
ביוגרפיה

שוהם נולדה בתל אביב ב-1946, היא בוגרת האקדמיה למוזיקה תל אביב, שם למדה את מקצועות הניצוח, נגינה בפסנתר והלחנה. לאחר גמר לימודיה השתלמה בישראל ומחוצה לה במוזיקה ווקאלית.
כותבת בעיקר למקהלות, בישראל ובעולם. יצירתה "דברו אמת!", קוראת לשלום בין יהודים, נוצרים ומוסלמים, באמצעות נקודות חיבור חילוניות ואנושיות, בהשראת הסובלנות ופתיחות המחשבה והלב. הטקסטים שביצירה הם בעברית, בערבית ובלטינית ולקוחים מן התנ"ך, מספר ישעיהו, מספר זכריה ומתהילים. לצורך הלחנת היצירה, השמיטה שוהם את הביטויים המפרידים בין שלוש הדתות והשאירה רק אמירות אנושיות וחילוניות. וכך מתארת שוהם את כתיבת היצירה: "אף במוזיקה העדפתי את המשותף, אותו ליקטתי מן המוזיקה היהודית, האיסלמית והנוצרית, שלשלושתן אותו השורש."
בשנת 2007 הלחינה מוזיקה עבור סרטה הדוקומנטרי של זיוה פוסטק "באנו חושך לגרש".
שוהם הרבתה לעסוק בהנחיית מורים פלסטינים וישראלים למוזיקה ולדרמה, במיזם מיוחד של שיתוף פעולה חינוכי מטעם "אגודת ילדי המזרח התיכון" (MECA).
מקהלת לי-רון, מקהלה צעירה בניצוח רונית שפירא, ביצעה את יצירותיה של שוהם בתחרויות בינלאומיות וזכתה לפרסים ראשונים ולמדליות זהב.
באפריל 2012, במסגרת "הזמריה הים-תיכונית הראשונה" בעכו, בוצעו כמה מן ה"יצירות למען השלום" של שרה שוהם, בעברית, בלטינית, באנגלית ובערבית.
פרסים ואותות הוקרה

פרס לוין קיפניס להלחנה אמנותית
מענקי יצירה מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ומפעלות דיסקונט.
פרס המועצה הציבורית לתרבות ואמנות בשיתוף חטיבת המוזיקה של קול ישראל
1998 - פרס ממשלת צ'כיה בתחרות בינלאומית למלחינים על יצירתה "ולא ילמדו עוד מלחמה" (ישעיהו י"ג:ד)
1999 - פרס בתחרות הבינלאומית למלחינים "פלוריליז'", המתקיימת בטור, צרפת, זאת על יצירתה "זהירות! עשבים שוטים" (על פי אנטואן דה סנט-אכזופרי, "ילדים, היזהרו מעצי הבאובב", הנסיך הקטן)
2004 - פרס המקהלה הפילהרמונית תל אביב על היצירה "תפילה" לטקסט מאת פנחס שדה.
2005 - פרס קרן IBLA על יצירתה "העלמה מזלג הקטנה והעלמה כף הקטנה", על פי נורית זרחי
פרס התחרות הבינלאומית למלחינים.
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2002.
יצירתה "Loquimini Veritatem!" ("פסוקי תנ"ך") זכתה בפרס בתחרות בינלאומית ליצירה למקהלה בבלגיה.
2013 - פרס ע"ש פאול בן-חיים על מפעל חיים בתחום המוזיקה מאת אקו"ם.
הערות שוליים

↑  אתר הבמה, ביוגרפיה של שרה שוהם, נובמבר 2005
↑   "באנו חושך לגרש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  ביוגרפיה של שרה שוהם באתר איגוד הקומפוזיטורים הישראלי (באנגלית)
↑  פרס אקו"ם על מפעל חיים לשרה שוהם, באתר הבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295918905171  GND: 111267926X  ISNI: 0000 0003 6978 1194  MusicBrainz: 768e557b-cf27-420e-9bd3-9eb38b7939ce  VIAF: 240152267   WorldCat (עם VIAF): 240152267
תומאס סטייץ

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1940 מילווקי, ארצות הברית 
 פטירה:  9 באוקטובר 2018 (בגיל 78) ברנפורד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות גרוב סטריט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת לורנס  Wauwatosa East High School 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם נון ליפסקומב 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (2009)  פרס רוזנסטיל (2000)  חבר זר של החברה המלכותית (2011)  פרס פייזר בכימיית אנזימים (1980)  מדליית סיר הנס קרבס (2000)  פרס קיו למחקר רפואי (2006)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2007)  סטרלינג פרופסור  פרס ניוקומב קליבלנד 
 בן או בת זוג:  ג'ואן סטייץ 
 תרומות עיקריות
 מחקריהם שתרמו להבנת מבנה ותפקיד הריבוזום
 
תומאס ארתור סטייץ (באנגלית: Thomas Arthur Steitz;‏ 23 באוגוסט 1940 - 9 באוקטובר 2018) היה פרופסור אמריקאי לביופיזיקה וביוכימיה במכון הרפואי "הווארד יוז" באוניברסיטת ייל שבארצות הברית, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2009, יחד עם ונקטרמן רמאקרישנן ועדה יונת, על מחקריהם שתרמו להבנת מבנה ותפקיד הריבוזום, וזוכה פרס גיירדנר לשנת 2009.
סטייץ נולד במילווקי, ויסקונסין. הוא סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת לורנס ובשנת 1966 קיבל תואר דוקטור בביוכימיה ובביולוגיה מולקולרית מאוניברסיטת הרווארד.
סטייץ נפטר ב-9 באוקטובר 2018. הותיר אחריו אישה, ג'ואן סטייץ, גם היא פרופסורית לביופיזיקה וביוכימיה באוניברסיטת ייל.
נייג'ל גודריץ'

| --- | --- |

גודריץ' מופיע עם להקת אטומס פור פיס בשנת 2013.
 לידה:  28 בפברואר 1971 (בן 53) וסטמינסטר, לונדון, אנגליה
 שם לידה:  נייג'ל טימותי גודריץ'
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  בית ספר ויליאם אליס 
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, טכנאי קול, מוזיקאי, די ג'יי
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, רוק ניסיוני, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלידים, גיטרה, גיטרה בס
 שיתופי פעולה בולטים:  רדיוהד, תום יורק, אטומס פור פיס, Ultraísta, בק, טראוויס
 פרופיל ב-IMDb
 
נייג'ל טימותי גודריץ' (באנגלית: Nigel Timothy Godrich; נולד ב-28 בפברואר 1971) הוא מפיק מוזיקלי, טכנאי קול ומוזיקאי בריטי. גודריץ' ידוע בעיקר בשל עבודתו עם להקת הרוק הבריטית רדיוהד, שהפיק את כל אלבומיה מאז OK Computer בשנת 1997. כמו כן, גודריץ' חבר בלהקות אטומס פור פיס ו-Ultraísta.
במהלך עבודתו כמפיק וטכנאי עבד על אלבומיהם של אמנים והרכבים רבים, ביניהם: בק, פול מקרטני, U2, פייבמנט, אר.אי.אם. ורוג'ר ווטרס.
ביוגרפיה > תקופת הילדות והנעורים

בשנת 1971, נייג'ל נולד לוויקטור וברנדה גודריץ' בלונדון, אנגליה. בנעוריו התעניין בנגינה על גיטרה, בהשראת האמנים ג'ימי הנדריקס ופרנק זאפה, ובהמשך גם בטכנאות קול שאף בסוף בחר כנושא הלימודים במכללה.
לאחר שסיים את לימודיו גודריץ' עבד במספר אולפני הקלטות בלונדון. בראיון סיפר כי בתקופה זו הושפע בעיקר מהמפיק המוזיקלי פיל תורנלי, אשר עבד איתו ולימד את גודריץ' הרבה ממה שהוא יודע.
ביוגרפיה > עבודה עם רדיוהד

בשנת 1994, גודריץ' פגש את להקת רדיוהד כאשר היא בתחילת דרכה וטרם פרצה לתודעה העולמית. הלהקה עבדה אז על האלבום הקצר השלישי שלה, My Iron Lung, והמפיק של האלבום ג'ון לקי, שעבד פעם עם גודריץ' באחד מאולפני ההקלטות בלונדון, הזמין אותו לעבוד כטכנאי קול של שני שירים באלבום. חברי להקת רדיוהד היו מרוצים מעבודתו של גודריץ' ומהנסיונות שלו לקחת את הצליל של הלהקה לכיוונים חדשים, והוא אף הפיק את אחד השירים באלבום, "Permanent Daylight". גודריץ' המשיך לעבוד עם הלהקה גם על אלבום האולפן השני שלה, The Bends, בתור טכנאי קול תחת המפיק לקי, וגם באלבום זה הפיק את אחד השירים, "Black Star". כמו כן, באותה העת גודריץ' הפיק מספר שירים נוספים עם הלהקה מחוץ לאלבומים, ביניהם הסינגל "Lucky".
בשנת 1996, רדיוהד הזמינה את גודריץ' להפיק את אלבום האולפן השלישי שלה, OK Computer. גודריץ' סיפר בראיון כי הרגע הזה בו קיבל את הכוח להפיק אלבום במלואו לראשונה היה משמעותי עבורו ובסוף גם שינה את חייו, הוא היה יכול לראשונה לעצב את המוזיקה של הלהקה כרצונו, ולנסות דברים שונים ומגוונים ללא הגבלה. האלבום, אשר יצא לאור בשנת 1997, הצליח מאוד והפך לאחד הבולטים של שנות ה-90, וגודריץ' המשיך להפיק את כל אלבומי הלהקה מאז. בעבור עבודתו על Hail to the Thief, אלבום האולפן השישי של הלהקה משנת 2003, אף קיבל פרס גראמי על "עיבוד האלבום הטוב ביותר".
בעקבות שיתוף הפעולה הארוך בין גודריץ' והלהקה, וההצלחה של שיתוף פעולה זה, לעיתים מכונה גודריץ' "החבר השישי" של הלהקה, בדומה למפיק ג'ורג' מרטין, שבעקבות עבודתו הארוכה והמוצלחת עם להקת הביטלס לעיתים נקרא החיפושית החמישית. בראיון משנת 2016, גודריץ' אמר כי הקשר העמוק והאמון שנבנה לאורך השנים היוו את הסיבה לשיתוף הפעולה המוצלח בינו ללהקה, והשווה את הקשר ביניהם לקשר שנוצר בין ג'ורג' מרטין ולהקת הביטלס לאורך שנים של עבודה משותפת ומה שנוצר בזכות קשר זה.
ביוגרפיה > תום יורק ואטומס פור פיס

גודריץ' הפיק את שלושת אלבומי הסולו של תום יורק, סולן להקת רדיוהד: The Eraser משנת 2006, Tomorrow's Modern Boxes משנת 2014, ו-Anima משנת 2019.
כמו כן, בשנת 2009 הצטרף גודריץ' ללהקת אטומס פור פיס, אותה הקים יורק יחד עם אמנים נוספים (ביניהם פלי, בסיסט להקת רד הוט צ'ילי פפרז) במטרה לבצע שירים מאלבומי הסולו שלו, ובהמשך לבצע חומר מקורי של הלהקה (בשנת 2013 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה Amok).
הערות שוליים

1 2 3  CBC Arts, Everything In Its Right Place, cbc.ca, ‏Jul 24, 2006
↑  506824290, From The Basement On A Television: DiS talks to Nigel Godrich, DrownedInSound (באנגלית)
↑  Nigel Godrich: what he really thinks about Spotify, the Guardian, ‏2013-08-22 (באנגלית)
↑  Nigel Godrich interview: Radiohead and I have a profound relationship, Evening Standard, ‏2016-07-06 (באנגלית)
| רדיוהד |
| --- | --- | --- |
תום יורק • פיל סלוואי • ג'וני גרינווד • קולין גרינווד • אד או'בריאן
| אלבומי אולפן | Pablo Honey‏ (1993) • The Bends‏ (1995) • OK Computer‏ (1997) • Kid A‏ (2000) • Amnesiac‏ (2001) • Hail to the Thief‏ (2003) • In Rainbows‏ (2007) • The King of Limbs‏ (2011) • A Moon Shaped Pool‏ (2016) |  |
| מיני אלבומים | Drill‏ (1992) • Itch‏‏ (1994) • My Iron Lung‏‏ (1994) • No Surprises/Running from Demons‏ (1997) • Airbag/How Am I Driving?‏ (1998) • (Com Lag (2plus2isfive‏ (2004) |  |
| אלבומי הופעה | I Might Be Wrong: Live Recordings‏ (2001) |  |
| אלבומי רמיקסים | TKOL RMX 1234567‏ (2011) |  |
| שירים וסינגלים | Creep • Lucky • 2 + 2 = 5 • Burn the Witch |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | נייג'ל גודריץ' • אטומס פור פיס • Jaydiohead • The Smile |  |
דיסקוגרפיה של רדיוהד • קטגוריה:רדיוהד • פורטל:רוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8054 5879  LCCN: no2010104285  MusicBrainz: 52de022d-5401-427f-8301-ff1b8be11a7a  NKC: xx0132257  SUDOC: 155630334  VIAF: 122054690   WorldCat (עם VIAF): 122054690
תוכנית שנג'ואו

דגם של שנג'ואו. קנה מידה 1:40.
תוכנית שֶׁנְג'וֹאוּ (בסינית: 神舟) היא תוכנית החלל המאוישת של סין, המופעלת על ידי סוכנות החלל הסינית כחלק מתוכנית החלל הסינית, במסגרתה שוגר הטייקונאוט הסיני הראשון לחלל במשימת שנג'ואו 5 ב-15 באוקטובר 2003. בכך הצטרפה סין למועדון היוקרתי של מעצמות שהצליחו לשלוח אדם לחלל בכוחות עצמן - יחד עם רוסיה (אז כברית המועצות) ששיגרה את הקוסמונאוט הראשון שלה ב־12 באפריל 1961, וארצות הברית ששיגרה את האסטרונאוט הראשון שלה ב־5 במאי 1961.
התכנון של החללית שנג'ואו החל בשנת 1992 (פרויקט 921/2), כשבשלב הראשון בוצעו ארבע טיסות לא מאוישות ב-1999, 2001 ו-2002 על גבי שנג'ואו 1, שנג'ואו 2, שנג'ואו 3 ושנג'ואו 4. בעקבות הניסויים והבדיקות שבוצעו על הטיסות הלא מאוישות הוחלט לשגר על גבי השנג'ואו 5 את טייס החלל הסיני הראשון, אלוף-משנה יאנג ליווי. במרץ 2005.

מטרתה העיקרית של תוכנית שנג'ואו הייתה לשגר את הטייקונאוטים הסיניים לעבר תחנת חלל הסינית וגם לשמש כרכב הצלה לצוות תחנת החלל. מטרה זו הושגה במלואה ב-26 ביוני 2013 עם נחיתת החללית שנג'ואו 10 כשכל אנשי הצוות נחתו בשלום.
משמעות השם שנג'ואו הוא "ספינה אלוהית". השם נבחר גם כיוון שהוא זהה בהגייתו לשם עתיק של סין מתקופת המדינות הלוחמות.
מבנה החללית ונתונים טכניים

החללית שנג'ואו מזכירה את החללית הרוסית סויוז, אף על פי שהיא גדולה מעט יותר. הדמיון ביניהן אינו מפתיע, כיוון שהסינים עבדו בצמוד לרוסים החל מ-1994 וקיבלו גישה מלאה לתוכניות המקור של החללית סויוז.
בדומה לסויוז, שנג'ואו מורכבת משלושה חלקים (מודולים): מקדימה הרכיב המסלולי (Orbital module), באמצע תא הנחיתה (Reentry capsule) ובירכתיים מכלול שירות (service module).
במכלול המסלולי יש מקום לניסויים, אזור שירות ואזור מחיה. תא הנחיתה מכיל כיסאות לאנשי הצוות, וכאמור זהו החלק היחיד שחוזר לפני כדור הארץ. מכלול הנחיתה של שנג'ואו גדולה ב-13% יותר מזה של החללית סויוז.
מכלול השירות מכיל מערכות לקיום חיים וציוד/מערכות נוספות הדרושות לתפעול החללית. שני זוגות של תאים סולריים, זוג אחד בממכלול הקדמי וזוג נוסף במכלול השירות בעלי שטח כולל של כ-40 מ"ר ויוצרים הספק חשמלי של 1.5 קילו ואט.
המכלול המסלולי מצויד במערכות הנעה ומערכות שליטה עצמאיות משלו, דבר המאפשר טיסה אוטונומית לאחר שחרור תא הנחיתה. בעתיד יוכלו המכלולים הללו להישאר בחלל וליצור תחנת חלל קטנה. במשימות הלא מאוישות שהתבצעו במהלך התוכנית, לאחר שתא הנחיתה חזר לכדור הארץ, הרכיב המסלולי נשאר בחלל והמשיך לתפקד. במשימת שנג'ואו 5 הוא תפקד 6 חודשים לאחר השיגור.
נתונים טכניים עיקריים
משקל - 7840 ק"ג.
קוטר - 2.8 מטר.
אנשי צוות - עד שלושה.
זמן שהות בחלל (עם אנשי צוות) - 20 יום.
זמן שהות בחלל (ללא אנשי צוות) - 6 חודשים.
נפח מדוחס - 14 מטר מעוקב.
מסלול נומינאלי - מעגלי, 350 ק"מ.
אינקלנציה - 42.7 מעלות.
היסטוריה

התוכנית הראשונה של סין לשלוח אדם לחלל החלה בשנת 1968 ותאריך השיגור נקבע ל-1973. למרות שסין שיגרה לוויין לא מאויש בשנת 1970 ושמרה מאז על תוכנית לא מאוישת פעילה, לא התבצע ניסיון לשיגור אדם לחלל עקב מחסור בתקציב וחוסר עניין פוליטי בנושא.
תוכנית החלל המאוישת הנוכחית של סין אושרה ב-1 באפריל 1992 בדמות פרויקט 921/2 (פרויקט שמטרתו ליצור תחנת חלל סינית מאוישת), והעבודות החלו ב-1 בינואר 1993. הטיסות הלא מאוישת הראשונות שוגרה ב-19 בנובמבר 1999 שבעקבותיה שונה השם ל-שנג'ואו על ידי מנהיג סין באותה תקופה ג'יאנג דזה-מין. מאוחר יותר שוגרו 3 טיסות לא מאוישות נוספות בהם התבצעו ניסויים ונבדקו גבולות היכולת של הכלי, כמו כן הן הכילו בעלי חיים שונים שבדקו את העמידות שלהם לתנאים בחלל ובתוך כלי הטיס.
בשיגור החמישי של משימת שנג'ואו, שנג'ואו 5 הייתה הראשונה שנשאה אדם לחלל, ויאנג ליווי הפך ב-15 באוקטובר 2003 לטייקונאוט הסיני הראשון שהגיע לחלל.
בדומה לתוכניות חלל של אומות אחרות, פקידים ממשלתיים אחדים שאלו האם תוכנית שנג'ואו באמת חיונית ומה התועלת לעם בבזבוז כספים רבים בשיגור אדם לחלל, אם אפשר לנצל את הכספים הללו במקומות אחרים. ומסתבר כי שתי תוכניות קודמות לשיגור אדם לחלל באמצע שנות ה-70 ובשנות ה-80 בוטלו על ידי הממשלה בגלל ההוצאות הגבוהות. בתגובה, התקשורת הסינית העלתה טענות שונות בעד התוכנית כמו הצמיחה והפיתוח המדעי שזה יביא לסין, שאסור לפגר אחרי המעצמות האחרות, ושההתקדמות האנושית תלויה בחקר החלל וכי זה כיוון העתיד. ולבסוף נטען כי הדבר יקפיץ את היוקרה של סין בקרב מדינות העולם.
התקשורת המקומית קידמה את הנושא וסיקרה בהרחבה את הניסויים שבוצעו במסגרת תוכנית שנג'ואו, במיוחד ניסוי חשיפת חיטה, לרבות חיטה שמקורה בטאיוואן, לחוסר משקל וקרינה. אולם מרבית המדענים המעיטו בחשיבות ניסויים מהסוג הזה וטענו כי הם התבצעו בעיקר כדי לזכות בתמיכה ציבורית לתוכנית חלל של אומה שהיא בעיקרה חקלאית. עיתונים מערביים הציעו כי כיבוש החלל על ידי סין הוא יעד צבאי, וכי למצלמות בעלות הרזולוציה הגבוהה שעל הרכיב של החללית שנותר במסלול יש פוטנציאל צבאי ומודיעיני.
למרות כל הטענות, ההיסטוריה הוכיחה בשנות ה-60 כי הצבת אנשים בחלל כדי שישמשו לצרכים צבאיים לא יעילה, היישומים הצבאיים ניתנים לביצוע ביתר יעילות, פחות סיכון, וחסכון אדיר בעלויות בעזרת לוויינים לא מאוישים. ובדומה לעבר, למרות החששות, מדינות רבות ברחבי העולם בירכו את סין על ההתקדמות הטכנולוגית, ההישגים המדעיים וקידום חקר החלל העולמי על ידי אנושות כדור הארץ.
משימות ששוגרו

שנג'ואו 1 - 19 בנובמבר 1999 - טיסת ניסיון לא מאוישת, ביצעה 14 הקפות מסביב לכדור-הארץ לפני שנחתה. החללית היוותה אב-טיפוס של השנג'ואו ולא כללה את כל הרכיבים המבצעיים.
שנג'ואו 2 - 9 בינואר 2001 - טיסה עם שלושה בעלי חיים - כלב, ארנב, וקוף וכך בחנה לראשונה את מערכות התומכות-חיים של החללית. היא שהתה במסלול קצת מעל שבעה ימים.
שנג'ואו 3 - 25 במרץ 2002 - החללית הראשונה שכללה את כל המערכות הנדרשות לקיום בן-אדם בטיסה, וכללה בובת ניסוי לבחינת המערכת הללו. טסה בחלל כ-6 ימים ו-18 שעות לפני שנחתה.
שנג'ואו 4 - 29 בדצמבר 2002 - טיסה נוספת עם בובת ניסוי, שגם כללה מספר ניסויים מדעיים. שהתה בחלל כשבוע.
שנג'ואו 5 - 15 באוקטובר 2003 - הטיסה המאוישת הראשונה עם יאנג ליווי שהקיפה את כדור הארץ 14 פעמים.
שנג'ואו 6 - 12 באוקטובר 2005 - 16 באוקטובר 2005 הטיסה המאוישת השנייה עם פֵֿיי ג'וּ'נְלונְג ששימש כמפקד המשימה ונְיֵה הָאישֶנְג ששימש כמהנדס החללית. הטיסה נמשכה 4 ימים ו-19 שעות בחלל ובמסגרתה בוצעו מספר ניסויים.
שנג'ואו 7 - 25 בספטמבר 2008 - 28 בספטמבר 2008 טיסה ראשונה עם שלושה אנשי צוות על סיפון החללית, ג'אי ג'יגאנג (אנ') מפקד המשימה), ליו בומינג (מפעיל מודול מסלול), ג'ינג האיפנג (מפעיל מודול נחיתה). המשימה העיקרית הייתה לבצע הליכת חלל, שנמשכה כ-22 דקות. הטיסה כולה נמשכה כ-2 ימים ו-20 שעות.
שנג'ואו 8 - 31 באוקטובר 2011 - 17 בנובמבר 2011 טיסה לא מאוישת עם שתי בובות ניסוי. עגנה בתחנת החלל טיינגונג 1.
שנג'ואו 9 - 16 ביוני 2012 - 29 ביוני 2012 טיסה מאוישת ראשונה לתחנת החלל טיינגונג 1. הצוות כלל 3 טייקונאוטים ובינם האישה הסינית הראשונה בחלל, ליו יאנג. שהות בחלל של 12 ימים ו-15 שעות.
שנג'ואו 10 - 11 ביוני 2013 - 26 ביוני 2013  טיסה מאוישת שנייה לתחנת החלל טיינגונג 1. המשימה כללה צוות של שלושה טייקונאוטים ובינם האישה הסינית השנייה בחלל. המשימה נמשכה 14 יום ו-14 שעות.
שנג'ואו 11 - 17 באוקטובר 2016 - 18 בנובמבר 2016 טיסה מאוישת אל עבר תחנת החלל הסינית השנייה, טיינגונג 2. החללית נשאה שני טייסים, ונמשכה 32 יום ו-6 שעות.
שנג'ואו 12 - 17 ביוני 2021 -17 בספטמבר 2021 טיסה מאוישת אל עבר מודול הליבה טיאנחה של תחנת החלל טיינגונג. החללית נשאה שלושה טייקונאוטים. המשימה נמשכה 92 ימים ו-4 שעות ובוצעו שתי הליכות חלל.
שנג'ואו 13 - 15 באוקטובר 2021 - 16 באפריל 2022  טיסה מאוישת אל עבר מודול הליבה טיאנחה של תחנת החלל טיינגונג. החללית נשאה שלושה טייסים, ג'אי ג'יגאנג מפקד המשימה, וָאנְג יָאפִּינְג, היא האישה הסינית הראשונה בטיסת חלל שביקרה בתחנת החלל טיינגונג. המשימה נמשכה 182 יום ו-9 שעות ובוצעו במהלכה שתי הליכות חלל.
שנג'ואו 14 - 5 ביוני 2022 - 4 בדצמבר 2022 טיסה מאוישת אל מודול הליבה טיאנחה של תחנת החלל טיינגונג, עם שלושה טייקונאוטים. במהלך השהות בתחנה הצוות חיבר עוד שני מודולים לתחנה. משך המשימה הכולל היה 181 יום ו-17 שעות ובוצעו 3 הליכות חלל במהלך המשימה.
שנג'ואו 15 - 29 בנובמבר 2022 - 3 ביוני 2023 טיסה מאוישת אל תחנת החלל טיינגונג, עם צוות של 3 טייקונאוטים. משך המשימה הכולל היה 186 יום ו-7 שעות, בוצעו 4 הליכות חלל במהלך המשימה.
שנג'ואו 16 - 30 במאי 2023 - טיסה מאוישת אל של תחנת החלל טיינגונג עם צוות של שלושה טייקונאוטים בינם מומחה המשימה הראשון מאוניברסיטת בייהאנג.
ראו גם

המירוץ לחלל
מינהל החלל הסיני
חקר החלל
עיצוב מודולרי של שנג'ואו.
דגם של תחנת חלל סינית.
שרה שוב

שרה שוב (נולדה ב-1934) היא משוררת וחוקרת חגי ישראל ומועדיו.
ספריה "לטייל עם חגי ישראל" ו"מעל מישור החולין" הוציאו את חקר החגים מההקשר הדתי המקובל, ובחנו אותם בהקשרים תרבותיים והיסטוריים כמייצגי וכמטפחי ערכים יהודים ואוניברסליים. נוסף לאלה היא הוציאה לאור שני ספרי שירה המשלבים מודרניזם מערבי, אהבת הארץ והיכרות עמוקה עם המקורות.
ביוגרפיה

שרה שוב נולדה וגדלה בתל אביב. בשרותה הצבאי הייתה מ"כית בנח"ל ואחר כך סמלת "חינוך שדה", תחת פיקודו של נגה הראובני, והדריכה חיילים קרביים בנושאי הישרדות ומקורות ישראל. כחברה בקיבוץ משגב עם שבגבול לבנון עבדה בגננות נוי והייתה פעילה בחיי התרבות.
בסוכות תשט"ז (23 בספטמבר 1956) נפגעה בשתי רגליה מירי של חיל ירדני על משתתפי הכנס הארכאולוגי ברמת רחל. במהלך החלמתה למדה הוראה בסמינר הקיבוצים ולאחר מכן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות עברית ואנגלית וספרות השוואתית ולימדה ספרות בבתי ספר תיכוניים.
אחרי מלחמת יום הכיפורים עבדה במרכז נעמת, שם פיתחה את הנושא "תרבות חיים", שעסק בחינוך לשינוי נורמות והרגלי התנהגות בלתי ערכיים בחברה הישראלית.
ב-1978 הצטרפה לסגל ההוראה במכללת לוינסקי, שם הורתה את נושא חגי ישראל וכתבה תוכניות לימודים בנושא חגי ישראל עבור תל"י והטלוויזיה הלימודית. במכללת סמינר הקיבוצים הייתה ראש המרכז ללימודי יהדות.
כבעלת רישיון "מורה דרך" וחובבת טיולים, ארגנה קבוצת מטיילים בארץ במשך 38 שנים, עד לראשית משבר הקורונה.
פרסומים

ב-1968 פרסמה, בעידודו של נתן זך, ספר שירים בשם "יוקרת" (הוצאת אל"ף), עליו זכתה בפרס "אנה פרנק" מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.
ב-2002 פרסמה את "הגדת אור לחנוכה" בהוצאת התנועה המסורתית בישראל - הגדה שמציעה לחדש את ההתמקדות בשני ערכים הומאניים מרכזיים של החג: הגבורה והאור. הגבורה במובן היהודי המקורי של התגברות ושליטה עצמית, ושל הכפפת היצרים לערכים, והאור - כסמל לערכים.
ב-2008 יצא לאור ספרה "לטייל עם חגי ישראל" (הוצאת כנרת) המציע שילובים של חגי ישראל עם טיולים בארץ, בגישה המתבססת על המשמעויות הערכיות של החגים.
ב-2011 יצא לאור ספרה "מעל מישור החולין – עיון בחגי ישראל" (מכון מופ"ת) - קובץ מאמרים העוסקים במשמעויות הערכיות והאוניברסליות של חגי ישראל ועוקבים אחר התפתחותם לאור הצרכים הערכיים המשתנים של החברה.
ב-2017, חמישים שנה אחרי צאת ספר השירים הראשון שלה, יצא ספר שיריה השני "אשא רגלי אל ההרים" (הוצאת גוונים)."שירה שורשית ספוגה בידע המקורות, ושירה אוניברסלית על פי תכניה, המאתגרת ברוחב היריעה ובעומק דעתה את הכתיבה המקובלת" כתב על הספר המשורר והעורך עמוס לויתן.
ב-2019 התפרסם מאמרה "מי היא 'ארץ אהבתי' בשירה של לאה גולדברג", המוכיח ש"ארץ אהבתי" אינה ארץ קונקרטית (א"י או ליטא), כי אם מטאפורה לחיי האהבה המקופחים של המשוררת. עיתון 77, גיליון 408 (אוגוסט ספטמבר 2019).
ב-2022 פתחה שרה שוב את האתר "החג בחוג המשפחה" ובו מגוון הצעות לפעילויות בחגיגת חגי ישראל בחוג המשפחה או במסגרת מפגש חברתי, ברוח תרבות ישראל, תכניה וערכיה.