stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרהרד שרדר
ביוגרפיה > השוק הפרטי > מחלוקת גזפרום ועבודתו ברוסיה

בשלהי כהונתו כקנצלר חתם שרדר על הסכם עם גזפרום לבניית צינור גז דרך הים הבלטי, במטרה לספק גז טבעי מרוסיה ישירות לגרמניה, מבלי לעבור דרך פולין, אוקראינה והמדינות הבלטיות.
לאחר שסיים את תפקידו קיבל את משרת יושב ראש ועד בעלי המניות של החברה הבונה את הצינור, ועורר שאלות בדבר ניגוד עניינים. יריביו הפוליטיים, וממשלות המדינות שנפגעו מהפרויקט, הביעו את דאגתן ממצב העניינים. העיתון וושינגטון פוסט ביקר את שרדר בחריפות, וביטא את הדעה השלילית שיש לקהילה הבינלאומית על התנהלות מהלכיו.
בשנת 2017 מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת רוסנפט.
במאי 2022 קבע הפרלמנט הגרמני שיש לשלול הטבות שהוענקו לו כקנצלר לשעבר בעקבות קשריו עם רוסיה ועם תעשיית האנרגיה שלה - והמשך תמיכתו ברוסיה גם אחרי הפלישה הרוסית לאוקראינה. במקביל עלתה הצעה בפרלמנט האירופי להטיל עליו סנקציות אם לא יפרוש מתפקידו ברוסנפט.
חייו האישיים

שרדר נישא חמש פעמים, וארבעה נישואים הסתיימו בגירושין.
בשנים 1968–1972 היה נשוי לאווה שבאוך.
בשנים 1972–1984 היה נשוי לאנה טשנמאכר.
בשנים 1984–1997 היה נשוי להילטרוד המפל.
בשנים 1997- 2015 היה נשוי לדוריס שרדר-קפף.
בשנת 2018 נשא לאישה את סויאן קים.
כשהיה שרדר נשוי לדוריס שרדר-קפף, התגוררה עם השניים בתה של דוריס מנישואיה הראשונים, קלרה (ילידת 1991). ביולי 2004 אימץ הזוג בת בשם ויקטוריה מסנקט פטרבורג במהלך ביקור ברוסיה. ב-2006 אימצו השניים ילד נוסף מסנקט פטרבורג.
שרדר מזדהה כפרוטסטנט אך אינו אדם דתי. כך, למשל, כאשר הושבע לתפקיד הקנצלר ויתר על הנוסחה המקובלת "כה יעזור לי האלוהים" ("So wahr mir Gott helfe").
הערות שוליים

↑  אסף אוני, הפלונטר של שטיינמאייר, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2008
↑   דפנה מאור, עסקה מסריחה ומפוקפקת: ההונאה ארוכת הטווח שבה נמכרה גרמניה לרוסיה, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2022
↑  בגלל התמיכה בפוטין: גרמניה מענישה את הקנצלר לשעבר, באתר ynet, 19 במאי 2022
↑  Mara D. Bellaby, Associated Press,‏ German leader adopts Russian child, באתר עיתון הבוסטון גלוב, 18 באוגוסט 2004
| הקנצלרים של גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הקיסרות הגרמנית | הנסיך אוטו פון ביסמרק • הרוזן לאו פון קפריבי • כלודוויג, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט • הנסיך ברנהרד פון בילוב • תאובלד פון בתמן-הולווג • גאורג מיכאליס • הרוזן גאורג פון הרטלינג • הנסיך מקסימיליאן מבאדן • פרידריך אברט |  |
| רפובליקת ויימאר | פרידריך אברט • פיליפ שיידמן • גוסטב באואר • הרמן מילר • קונסטנטין פרנבאך • יוזף וירט • וילהלם קונו • גוסטב שטרזמן • וילהלם מרקס • הנס לותר • וילהלם מרקס • הרמן מילר • היינריך ברינינג • פרנץ פון פאפן • קורט פון שלייכר |  |
| גרמניה הנאצית | אדולף היטלר • יוזף גבלס • לוץ שוורין פון קרוזיק (ראש השרים) |  |
| הרפובליקה הפדרלית של גרמניה | קונראד אדנאואר • לודוויג ארהארד • קורט גאורג קיזינגר • וילי ברנדט • הלמוט שמידט • הלמוט קוהל • גרהרד שרדר • אנגלה מרקל • אולף שולץ |  |
פורטל גרמניה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הלמוט קוהל | קנצלר גרמניה  1998–2005 | הבאה: אנגלה מרקל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429342105171  PLWABN: 9810633094405606  BNC: 000482911  BNE: XX1184348  BnF: cb15114061d (data)  CANTIC: a12219332  GND: 118570528  ICCU: SBLV006726  ISNI: 0000 0001 1684 1136  LCCN: n86112439  LNB: 000105416  MusicBrainz: 815a119c-678c-4133-a76d-1cad8919019a  NDL: 001170244  NKC: jn20010525243  NLA: 40007376  NLG: 265481  NLK: KAC201745443  NTA: 175045054  RERO: 02-A012752601  SUDOC: 059061162  Trove: 925925  VIAF: 90641496   WorldCat (עם VIAF): 90641496 
שרדר
סמלת

| --- | --- |

סמלת - תמיד בתנועה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אברהם גולדשטיין-גורן
 תקופת הפעילות:  1946–הווה (כ־79 שנים)
 משרד ראשי:  פתח תקווה
 בעלות:  משפחת לוי
 ענפי תעשייה:  תחבורה
 מוצרים עיקריים:  ייבוא מכוניות
 עובדים:  350
  
 samelet.com
 
סמלת (שם שמורכב מראשי התיבות של השם בו נוסדה החברה: "סוכנות מכוניות לים התיכון בע"מ") היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת ביבוא והפצה של כלי רכב פרטיים ומסחריים.
החברה היא היבואנית הישירה של מגוון מותגי רכב ממגוון יצרנים כולל: ג'יפ, סובארו, אלפא רומיאו, פיאט, פיאט מסחריות, דודג', אבארט (Abarth) ראם, איווקו, מזראטי, פרארי, הונגצ'י ווויי (wey).
מנכ"ל החברה, החל משנת 2019, הוא שי פלדמן.
היסטוריה

חברת סמלת הוקמה בשנת 1946 על ידי איש העסקים אברהם גולדשטיין-גורן, לאחר שקיבל את הזיכיון ליבוא רכבי קונצרן פיאט האיטלקי לשטחי ארץ ישראל המנדטורית ולמזרח התיכון. לאחר הקמת מדינת ישראל, המשיכה החברה להחזיק בזיכיון בישראל, אם כי בשנים הראשונות הייבוא לישראל הוגבל עקב מחסור במטבע זר. בשנת 1960 הוסרו כל המגבלות על ייבוא כלי רכב והחברה גדלה במהירות תוך שנים ספורות. באמצע שנות ה-60 הוקמו אולם תצוגה ומוסך מרכזי בתל אביב. בשנת 1971, חנכה החברה אולם תצוגה ומוסך מרכזי בירושלים. בשנת 1989 נרכשה החברה על ידי התעשיין מיכאל לוי ושנתיים אחר כך, הפכה סמלת לנציגה הרשמית בישראל של המותג "אלפא רומיאו".
החברה הייתה הנציגה הרשמית בישראל של תאגיד הרכב FCA (Fiat Chrysler Automobiles) עד שהתמזגה לחברת סטלנטיס.
בשנת 2012 רכשה סמלת את אוטו-איטליה רומניה ואת פעילות מותג המשאיות והאוטובוסים IVECO. בשנת 2013 סמלת הפכה לנציגה הרשמית של סובארו בישראל עת רכשה את חברת יפנאוטו, יבואנית סובארו בישראל. בשנת 2014 רכשה סמלת בעלות חלקית על מותגי היוקרה פרארי ומזראטי: ראשית, רכשה מחברת "קרדן רכב" מקבוצת קרדן ישראל, 25% ממניות חברת "אוטו-איטליה", יבואנית פרארי ומזראטי לישראל, תמורת כ-5 מיליון שקל. בהמשך רכשה חברת יוניברסל מוטורס ישראל את "קרדן רכב", ובאוגוסט 2019 העבירה את מלוא הבעלות על אוטו-איטליה (75%) לסמלת. בשנת 2016 רכשה סמלת את פעילות מותגי ג'יפ, קרייזלר, ראם ודודג בישראל מידי חברת מכשירי תנועה בעקבות המיזוג של קונצרן פיאט עם חברת קרייזלר העולמית והקמת קבוצת FCA Automotive.
לסמלת רשת סניפים בפריסה ארצית ועובדים בה כ-350 איש.
מותגי החברה

נכון לשנת 2023, החברה בעלת זיכיון ייבוא ישיר בישראל ל 15 מותגי רכב, משווקת בפועל 12 מותגים כשמתוכם 7 הם בבעלות תאגיד FCA. באוקטובר 2019 הכריזו FCA וקבוצת PSA (המיוצגת בישראל על ידי קבוצת לובינסקי) על מיזוג. המיזוג הושלם בינואר 2021 ובמסגרתו הוקמה החברה המשותפת סטלנטיס המאגדת את כל פעילויות מותגי FCA ו-PSA. כך, החברה מייצגת כ-20% ממותגי הרכב בישראל.
מותגי FCA - אבארט (Abarth), אלפא רומיאו, פיאט, פיאט מסחריות, ראם (Ram Trucks), מזארטי, קרייזלר, ג'יפ, לנצ'יה, דודג'
פרארי - מותג רכבי היוקרה הוא בבעלות חברה ציבורית שהונפקה בבורסה של ניו יורק בשנת 2015. את זיכיון היבוא קיבל בשנת 2009 היזם זוהר אלון, אך הוא מכר אותו לאחר שנתיים לקבוצת "אוטו איטליה", ומ-2019 הוא בבעלות סמלת.
איווקו - יצרנית איטלקית של משאיות, כלי רכב מסחריים, אוטובוסים, מיניבוסים ומוניות שירות. החברה הוקמה בשנת 1975 מאיחוד של כמה יצרנים אירופאים והייתה בשליטת קבוצת פיאט. החל מ-2012 החברה נמצאת בבעלות קבוצת CNH Industrial. זיכיון היבוא שלה הוחזק תחילה בידי חברת "ממסר סוכנויות" של המשביר המרכזי. בשנת 2000 היא מכרה אותו לחברת "נ. פלדמן ובנו בע"מ". חברת סמלת רכשה את הזיכיון בשנת 2012.
סובארו
הונגצ'י - מותג סיני חשמלי מבית FAW Group, זיכיון הייבוא שלה החל בסמלת ב 2022 עם השקתו של דגם היוקרה החשמלי E-HS9.
וויי (wey) - מותג סיני חשמלי היברידי מבית חברת גרייט וול מוטורס הסינית (GWM), שבסיסה בעיר אודינג בסין, החברה נוסדה ב-1984 וזיכיון הייבוא שלה החל בסמלת ב 2022 עם השקתו של הדגם החשמלי היבירדי coffee 01.
הערות שוליים

↑  הקונה "פיאט" זוכה במכונית מצויינת ובשרות יעיל, חרות, 30 באפריל 1965
↑  בית "פיאט" - אולם התצוגה המפואר ביותר בארץ, הַבֹּקֶר, 22 באפריל 1965
↑  הרחבת חשירותים לבעליי מכוניות "פיאט" בישראל, דבר, 23 במאי 1971
↑  מרדכי אלקן, סוכנות חמכוניות לים התיכון תימכר כנראה לתעשיין מיכאל לוי, מעריב, 31 בינואר 1989
↑  Samelet - סמלת, באתר Samelet - סמלת
1 2  אביב לוי, ‏נ. פלדמן צופה רווח של 25 מיליון ש' ממכירת זיכיון איווקו לסמל"ת, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2012
↑  מנכ"ל AIG ישראל ינהל את סמל"ת, יבואנית FCA - אוטו, באתר www.auto.co.il
1 2  קובי ישעיהו, ‏העסקה אושרה סופית: יפנאוטו עוברת לבעלות סמל"ת, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2013
↑  אביב לוי, ‏סמל"ת משקיעה 5 מ' ש' בשותפות באוטו איטליה, יבואנית רכבי פרארי, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2014
דובי בן גדליהו, ‏מיכאל לוי רוכש 25% מסוכנות פרארי ומזראטי בישראל, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2014
↑  אביב לוי, ‏יוניברסל מוטורס נפרדת ללא תמורה מסוכנות רכבי היוקרה שהסבה לה הפסדים של עשרות מיליוני שקלים, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2019
1 2  Samelet - סמלת, באתר Samelet - סמלת
↑   מיזוג בשווי 45 מיליארד יורו: פיאט-קרייזלר ופז'ו-סיטרואן יהיו חברת הרכב הרביעית בגודלה בעולם, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2019
↑   יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בעולם: פיאט ופז'ו מתמזגות, באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2019
↑   הנפקה מוצלחת לפרארי; המניה זינקה ב-15% בפתיחת המסחר, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2015
 הנפקת פרארי תהפוך את יורש החברה למיליארדר, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2015
↑  אבי שאולי ודובי בן גדליהו, ‏זוהר אלון יגרוף 10 מ' ש' מזיכיון פרארי, באתר גלובס, 29 במרץ 2011
↑  דניאל שמיל, מהיום בת"א: פרארי ב-1.6 מ' ש'; מזראטי ב-900 אלף ש', באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2012
↑  מאת דובי בן גדליהו וצביקה רובינס, ‏מו"מ בין "ממסר", יבואנית איווקו, וג'ון-דיר לציוד מכני, למכירת הזיכיונות, באתר גלובס, 13 ביולי 1999
דובי בן-גדליהו, ‏פיאט תמכה וסוכנות משאיות איווקו עוברת מממסר לפלדמן, באתר גלובס, 7 בדצמבר 1999
חיים איזק

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1921 א' בניסן תרפ"א פרנקפורט, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  25 במרץ 1987 (בגיל 65) כ"ד באדר תשמ"ז
 שם לידה:  Heinrich Chayim Isaak 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה (1986)  פרס סוקולוב  פרס טשרניחובסקי 
 
חיים איזק (נכתב לעיתים איזאק; 8 באפריל 1921 – 25 במרץ 1987) היה עיתונאי ועורך, איש "דבר", לשונאי ומתרגם עברי פורה של ספרי עיון וסיפורת מגרמנית ואנגלית.
חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת (תשכ"ט-1969), פרס סוקולוב לעיתונות (תשמ"ד-1984).
קורות חיים

חיים איזק נולד בעיר פרנקפורט שבגרמניה, בן הזקונים של הדסה וישראל יצחק איזק, יוצאי רוזוואדוב שבגליציה. קיבל חינוך יהודי מסורתי בבית אביו ובבתי ספר בעירו.
בשנת 1936, בגיל 15, עזב את גרמניה הנאצית ועלה לארץ ישראל. עסק בהוראה.
איזק ניכר ביכולותיו האינטלקטואליות עד כדי כך שגם בהיעדר לימודים גבוהים כלשהם, הצטרף בשנת 1945 למערכת עיתון "דבר", ובמשך עשרות שנים מילא בה תפקידים שונים. תחילה היה עורך היומון המנוקד והמבואר לעולים "הגה", שגידל דור חדש של קוראי וכותבי עברית, והיה בעל תפקיד מכריע בשנים שלפני ייסוד האולפנים. משנת 1951 היה לעורך היומון לעולים שהופיע במקום "הגה", "אֹמֶר". אחר כך כיהן כעורך חדשות, עורך לילה ועורך כיתוב, עורך גיליון השבת, כתב מדיני, כתב פרלמנטרי, שליח העיתון לארצות הברית, כותב מאמרים ראשיים, בעל טור, מראיין ובעל מדור לענייני לשון. משנת 1957 כיהן כמזכיר המערכת, ושימש בתפקיד זה יותר מעשור. כמזכיר המערכת הקדיש הרבה מזמנו ומרצו לשמירה על עברית נקייה בעיתון: הוא שירש שגיאות שגורות, השליט תעתיק נכון וכתיב אחיד.
בשנותיו האחרונות, בשנות ה-80, חזר לעריכת העיתון לעולים מבית "דבר", "אֹמֶר".
היה מעורכי החדשות הראשונים של "קול ישראל". הרצה על עיתונות בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית. חיים איזק היה נשוי לבלהה ולהם 3 ילדים: רפי יזהר, מולי איזק ודסי פיינגולד
את עבודתו העיתונאית השלים מפעלו בשדה התרגום. במהלך כארבעה עשורים תרגם כארבעים ספרים מגרמנית ומאנגלית. תחילה תרגם בעיקר ספרי הגות ומדע, בהם כתבי פסטלוצי, הרצל, יעקב בורקהרדט, פרויד, יונג וויקטור פראנקל, ואחר-כך עבר לתרגם בעיקר סיפורת, ותרגם בין היתר מספרי היינריך בל, אליאס קאנטי, מקס פריש, גינטר גראס, זיגפריד לנץ וג'ון אפדייק.
בשתי תכונות נדירות הצטיין חיים איזק כמתרגם – אותן תכונות שגם ליוו אותו ביחסיו עם אנשים – ישרנות וצניעות. לומר על אמן-יוצד או על אמן-מבצע, שהוא ישר וצנוע – הרי זה מעט מאוד כשלעצמו, ומותר גם להתבדח על כך. אך לגבי ידען ובקיא כחיים איזק חשוב להדגיש תכונות אלו מסיבה עקרונית... [לעומת מתרגם] וירטואוז בעל שיעור־קומה כאברהם שלונסקי, שהעשיר את הלשון בתרגומיו אם אין ערוך לה, ושהוציא לנו מן המטמוניות שלה מרגליות לאין-ספור... [בתרגומיו של איזק] אין זיקוקין-די-נור, אין "הברקות" מהממות, אין התגנדרות ואין הפגנה של "טור דה-פורס". מחוך ענווה וכבוד כלפי המקור – השתדל לא להבליט את עצמו, אלא להצניע. ואם כי היה בקיא גדול במקורות ושאב מהם לאורך כל דרכו – הרי גם את הבקיאות הזאת ואת חידושיו שהתבססו עליה – הבליע ופיתך בתוך הרקמה שעליה שקד בעמל רב ובאורך-רוח, תג לתג.
בשנת תשכ"ט-1969 זכה עם אריה בר פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, בפרס לתרגומי מדע, על תרגום חמשת הכרכים של כתבי זיגמונד פרויד בהוצאת דביר (מהם תרגם איזק שלושה).
בשנת תשל"ח, חרף היעדר השכלה פורמלית, נבחר לחבר-יועץ של האקדמיה ללשון העברית. היה חבר הוועדה למונחי המשרד והוועדה למילים בשימוש כללי, ותחדישים רבים נזקפים לזכותו.
בשנת תשמ"ד-1984 זכה בפרס סוקולוב לעיתונות. בשנת 1986, כשנה לפני מותו, קיבל מידי שגריר גרמניה את פרס גתה, כאות הוקרה על תרגומיו מגרמנית.
שנים רבות סבל מבריאות לקויה מאוד, אך הוסיף לעבוד.
נפטר מהתקף לב במרץ 1987, בגיל 66.
נקבר בבית עלמין הדרום.
ספריו > עריכה

בנימין קגן, הם המריאו בעלטה: מפרשיות הרכש של חיל האויר; ערך והביא לדפוס: חיים איזק, תל אביב: דבר, תש"ך. (על מבצע ולווטה)
לקריאה נוספת

פרסי עיריית תל אביב־יפו, 1969, 29.
חנה זמר, 'ירושה גדולה', ספר השנה של העיתונאים, 1987, 283–284. (הספד)
הערות שוליים

↑  'חיים איזק', זיכרונות האקדמיה ללשון העברית לה (תשמ"ח), 13. עוד מצוין שם כי "בסמינר בינלאומי של מתרגמי גראס, שהתקיים בגרמניה, ושחיים איזק השתתף בו, הוכר תרגומו ל"דג הפוט" - ספר קשה במיוחד - כתרגום הקרוב ביותר לרוח המקור מכל התרגומים ללשונות אחרות."
↑  פרס טשרניחובסקי למתרגמי פרויד ח. איזק וא. בר, דבר, 18 באפריל 1969.
↑  חיים איזק באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  ביקורת: ד"ר ש. ל. קירשנבוים, הרצל בהארה חדשה, דבר, 30 ביוני 1964.
↑  חיים נגיד, עיון ראשון | דג בן 4000 שנה, מעריב, 20 ביוני 1980.
↑  ראו: הם המריאו בעלטה, דבר, 8 באפריל 1960, המשך; א. שאנן, פרשיות: אלה המשתכחים, דבר, 29 באפריל 1960. ופרק מתוך הספר: עתה מותר לגלות: איך נרכשו הסילונים הראשונים: פרק מתוך הספר החדש "הם המריאו בעלטה" על פרשיות רכש נעלמות, דבר, 11 באפריל 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298989105171  GND: 1066284024  ISNI: 0000 0000 7117 5730  VIAF: 100887044   WorldCat (עם VIAF): 100887044
נ.ק צליה

נוגומטני קלאב צליה (בסלובנית: Nogometni klub Celje) מכונה נ.ק צליה או בקיצור צליה, הוא מועדון כדורגל מהעיר צליה, שבסלובניה, אשר משחק בליגת העל הסלובנית. ויחד עם מריבור, הם שני המועדונים היחידים שהשתתפו בכל העונות של ליגת העל הסלובנית מאז הקמתה בשנת 1991. המועדון זכה בשתי אליפויות, ולזכותו גם זכייה אחת בגביע הסלובני. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון זדז'לה המכיל 13,059 מקומות.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1919 בשם סלובנסקי ספורט קלאב צליה (S.S.K Celje). זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946, אוחד המועדון עם המועדון ספורטונו דרוסטובו אולימפ ושינה את שמו למועדון כדורגל (נוגומטני קלאב) קלאדיבר (NK Kladivar). בשנת 1964 זכה המועדון באליפות ובגביע הליגה הרפובליקנית הסלובנית והעפיל לליגה הפדרלית השנייה-מערב של יוגוסלביה, שם שיחק שתי עונות וירד חזרה לליגה הרפובליקנית.
בשנת 1967 מוזגו המועדונים צליה וז'לזניצ'ר, ובעקבות כך שונה שם המועדון לז'לזניצרסקי נוגומטני קלאב צליה (Z.N.K Celje). המועדון המאוחד שיחק בליגה הרפובליקנית עד עונת 1978/1979, אז ירד לליגה ההאזורית, שם שיחק עד ששב לליגה הלאומית בעונת 1990/1991 בשם נוגומטני קלאב אינגרד קלאדיבר צליה (NKIK Celje).
עונה לאחר מכן הוקמה ליגת העל הסלובנית. המועדון הצטרף אליה ושינה את שמו לנוגומטני קלאב סי.אמ.סי פובליקום צליה ( NK CMC Publikum Celje) בעקבות חסות מסחרית. בעונת 1992/1993 הגיעה צליה לגמר הגביע הסלובני אך הפסידה לאולימפיה ליובליאנה. העלייה לגמר הקנתה לה את הזכות להשתתף לראשונה בתולדותיה בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1993/1994, שם הפסידה לקבוצת אודנסה בולדקלוב הדנית בסיבוב הראשון. בעונת 1994/1995 הגיעה צליה פעם נוספת לגמר הגביע הסלובני, אך הפסידה פעם נוספת הפעם למורה מורסקה. בעונת 1997/1998 השתתפה צליה בגביע האינטרטוטו ואף השיגה את ניצחונה הראשון באירופה, נגד מכבי חיפה הישראלית בשלב הבתים, אך לא העפילה ממנו. ב-2001 הצליחה צליה לעבור לראשונה סיבוב באירופה כשעברה את קבוצת ארהאוס מדנמרק בסיבוב הראשון של גביע האינטרטוטו ואת קבוצת פטרז'לקה מסלובקיה בסיבוב השני של גביע האינטרטוטו. בעונת 2002/2003, התחרתה צליה עם מריבור על אליפות הליגה הסלובנית עד לשני המחזורים האחרונים, אך בסופו של דבר סיימה שנייה וגם הפסידה בגמר הגביע הסלובני מול אולימפיה ליובליאנה.  אך הסיום במקום השני זיכה אותה להשתתף לראשונה בגביע אופ"א בעונת 2003/2004. בעונת 2004/2005, המועדון הגיע לגמר הגביע הסלובני בפעם הרביעית והצליח סוף סוף להניף את הגביע, כשניצח את גוריצה בתוצאה 0–1.  גם בעונה שלאחר מכן העפילה צליה לגמר הגביע אך הפסידה לקופר לאחר פנדלים.  במהלך עונת 2007 בוצעו שינויים בהנהלת המועדון ושמו שונה לשמו הנוכחי נוגומטני קלאב צלייה (NK Celje) אך השינויים בהנהלה לא הובילו להצלחות מקצעויות משמעותיות. לאחר כמה שנים של דשדוש במרכז הטבלה, שנמשכו עד סוף העשור הצליחה צליה לחזור לאירופה בעונת 2012/2013 לאחר שהגיעה לגמר הגביע בעונת 2011/2012, ושוב בעונה שלאחר מכן. בעונת 2014/2015 השוותה צליה את הישג השיא שלה עד אז בליגה כשסיימה במקום השני שוב אחרי מריבור. אך בעונות הבאות חלה ירידה ביכולתה והיא לא הצליחה לסיים במקום המוביל לאירופה. בעונת 2019/2020 הצליחה צליה להגיע להישג השיא שלה בליגה כשזכתה באליפות הראשונה שלה.  אליפות שזיכתה אותה בהופעת בכורה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2020/2021. צליה הודחה בשלב המוקדמות השני על ידי מולדה מנורווגיה, עברה לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית אך הפסידה לאררט-ארמניה הארמנית, והודחה. בליגה, לא הצליחה צליה לשחזר את ההצלחה מעונת האליפות וסיימה רק במקום ה-7 מתוך 10 קבוצות. גם בעונה לאחר מכן עונת 2021/2022 המשיכה צליה ביכולת בינונית, וסיימה במקום ה-8 בליגה. אך בעונת 2022/2023 שבה צליה להתחרות בצמרת וסיימה במקום השני, שהקנה לה כרטיס למוקדמות הקונפרנס ליג. צליה עברה את שלבי המוקדמות השני והשלישי והודחה בשלב הפלייאוף על ידי מכבי תל אביב מישראל. בליגה צליה המשיכה את יכולתה הטובה וזכתה באליפות שנייה בסיום העונה.
אצטדיון

במשך רוב שנותיו המוקדמות, שיחק המועדון באצטדיון גלז'יה ב-1967 אוחד המועדון עם המועדון של ז'לזניצר ועבר לשחק לסירוגין באצטדיון סקלנה קלט. אצטדיון גלז'יה נהרס בשנת 1983 והמועדון עבר לצמיתות לסקלנה קלט. מכיוון שהאצטדיון לא עמד בקריטריונים של אצטדיון של אופ"א, החליטו אנשי המועדון לבנות אצטדיון חדש ובשנת 2003 נבנה היציע הראשון של אצטדיון ארנה פטרול החדש. הקיבולת באותה תקופה הייתה 3,600 מושבים מקורים. לאחר 2003 נבנו שלושה יציעים נוספים וכאשר האחרון נפתח בשנת 2008, הושלם האצטדיון. הקיבולת הנוכחית של האצטדיון היא 13,059 מושבים מהם כ-50% מקורים. ביולי 2017, שמו של האצטדיון שונה לאצטדיון זדז'לה.
תארים

ליגה
ליגת העל הסלובנית (מאז 1991)
אלופה (2): 2019/20, 2023/24
ליגת הרפובליקה הסלובנית (עד 1991)
אלופה (1): 1963/64
גביע
הגביע הסלובני (מאז 1991)
זכייה (1): 2004/05
פיינליסטית (8): 1992/93, 1994/95, 2002/03, 2005/06, 2011/12, 2012/13, 2014/15, 2015/16
גביע הרפובליקה הסלובנית (1953–1991)
זכייה: 1964
תוצאות במסגרות האירופיות

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של צליה מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | בית | חוץ | סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | גביע אירופה למחזיקות גביע | סיבוב מוקדמות | דנמרק אודנסה בולדקלוב | 0–1 | 0–0 | 0–1 |
| 1997 | גביע האינטרטו | שלב הבתים | טורקיה אנטאליספור | 1–1 | - | - |
| 1997 | גביע האינטרטו | שלב הבתים | ישראל מכבי חיפה | - | 1–0 | - |
| 1997 | גביע האינטרטו | שלב הבתים | רוסיה לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד | 1–2 | - | - |
| 1997 | גביע האינטרטו | שלב הבתים | סרביה פרולטר זרניאנין | - | 0–0 | - |
| 2001 | גביע האינטרטו | סיבוב ראשון | דנמרק אורהוס | 7–1 | 0–1 | 7–2 |
| 2001 | גביע האינטרטו | סיבוב שני | סלובקיה פטרז'לקה | 5–0 | 1–1 | 6–1 |
| 2001 | גביע האינטרטו | סיבוב שלישי | שווייץ לוזאן | 1–1 | 0–0 | 1–1 (ח) |
| 2003/2004 | גביע אופ"א | סיבוב מוקדמות | מקדוניה בלאסיקה | 7–2 | 5–0 | 12–2 |
| 2003/2004 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | ישראל מכבי חיפה | 2–2 | 1–2 | 3–4 |
| 2004 | גביע האינטרטו | סיבוב ראשון | בוסניה והרצגובינה סלובודה טוזלה | 2–1 | 0–1 | 2–2 (ח) |
| 2005/2006 | גביע אופ"א | סיבוב מוקדמות שני | בולגריה לבסקי סופיה | 1–0 | 0–3 | 1–3 |
| 2012/2013 | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות ראשון | מולדובה דאצ'יה קישינב | 0–1 | 0–1 | 0–2 |
| 2013/2014 | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות ראשון | נורווגיה טרומסו | 0–2 | 2–1 | 2–3 |
| 2015/2016 | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות ראשון | פולין שלונסק ורוצלב | 0–1 | 1–3 | 1–4 |
| 2020/2021 | ליגת האלופות | סיבוב מוקדמות ראשון | אירלנד דאנדוק | 3–0 | — | — |
| 2020/2021 | ליגת האלופות | סיבוב מוקדמות שני | נורווגיה מולדה | 1–2 | — | — |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות שלישי | ארמניה אררט ארמניה | 0–1 (ה) | — | — |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | סיבוב המוקדמות השני | פורטוגל ויטוריה דה גימארייש | 3–4 | 1–0 | 4–4 (4–2 פ) |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | סיבוב המוקדמות השלישי | בלארוס נמאן גרודנו | 1–0 | 4–1 | 5–1 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | סיבוב הפלייאוף | ישראל מכבי תל אביב | 1–1 | 1–4 | 2–5 |
| 2024/2025 | ליגת האלופות | סיבוב המקודמות הראשון | אסטוניה פלורה טאלין | 2–1 | 5–0 | 7–1 |
| 2024/2025 | ליגת האלופות | סיבוב המקודמות השני | סלובקיה סלובן ברטיסלאבה | 1–1 | 0–5 | 1–6 |
| 2024/2025 | הליגה האירופית | סיבוב המוקדמות השלישי | אירלנד שמרוק רוברס | 1–0 | 1–3 | 2–3 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | סיבוב הפלייאוף | ארמניה פיוניק ירוואן | 4–1 | 0–1 | 4–2 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | פורטוגל ויטוריה דה גימארייש | — | 1–3 | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | טורקיה איסטנבול בשאקשהיר | 5–1 | — | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | ספרד ריאל בטיס | — | 1–2 | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | פולין יגילוניה ביאליסטוק | 3–3 | — | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | קפריסין פאפוס | — | 0–2 | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הליגה | ווילס דה ניו סיינטס | 3–2 | — | 21/36 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שלב הנוקאאוט הראשוני | קפריסין אפואל ניקוסיה | 2–2 | 2–0 | 4–2 |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | שמינית הגמר | שוויץ לוגאנו | 1–0 | 4–5 | 5–5 (3–1 פ) |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | רבע הגמר | איטליה פיורנטינה |  |  |  |
הערות שוליים

1 2  "Slovenia – List of Cup Finals". rsssf.com. נבדק ב-19 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Slovenia 2002/03". rsssf.com. נבדק ב-19 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Publikum dočakal prvo lovoriko" (בסלובנית). RTV Slovenija. 17 במאי 2005. נבדק ב-19 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Slovenia 2005/06". rsssf.com. נבדק ב-19 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A. V. (22 ביולי 2020). "Celjani prvič slovenski nogometni prvaki" (בסלובנית). RTV Slovenija. נבדק ב-9 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stadion" [Stadium] (בסלובנית). NK Celje. נבדק ב-14 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Celjski stadion z novim imenom, odslej bo Arena Z'dežele". Ekipa24 (בסלובנית). 4 ביולי 2017. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
מתייהדים (נצרות)

מתייהדים (מיוונית: Ἰουδαΐζειν, בתרגום דליטש: לְהִתְנַהֵג כַּיְּהוּדִים) הם נוצרים הסוברים כי קיים חיוב לשמור את התורה והמצוות ומנהגים יהודיים אחרים. המונח הופיע לראשונה בברית החדשה ביוונית, כשהשליח פאולוס נזף בשליח פטרוס, שביקש לדרוש מגויים מומרים לנצרות הקדומה לשמור מצוות. צידוד בעמדה כזו נחשב בשיח הכנסייתי כחתירה תחת האחדות בין יהודים לגויים בכנסייה, והוקע בחומרה מימיה הקדומים של הנצרות.
במקורות הנוצריים

בעשורים שמיד לאחר צליבת ישו, ימיה המוקדמים ביותר של הנצרות, הייתה מחלוקת קשה בשאלה האם יש לחייב נכרים המבקשים להצטרף לכנסייה לימול, להקפיד על כשרות ולקיים את המצוות בכלל. במעשי השליחים ט"ו מוזכרים נוצרים "אֲנָשִׁים מַאֲמִינִים מִכַּת הַפְּרוּשִׁים" שדרשו "לָמוּל אֹתָם וּלְצַוֹּתָם לִשְׁמֹר אֶת־תּוֹרַת משֶׁה". פאולוס אחז בדעה, אותה חזר והדגיש לאורך אגרותיו בברית החדשה, כי האמונה בישו היא היסוד המרכזי וכי אין להכביד על המצטרפים החדשים בחוקים שאותם יתקשו ממילא לשמור ושחשיבותם לכל היותר משנית: השאלה איזה תוקף עוד ייחס לתורה ואם בכלל, העולה מהצהרות סותרות כמו "כִּי הַמָּשִׁיחַ סוֹף הַתּוֹרָה" (הראשונה אל הרומים, י' ד') לעומת "הַמְבַטְּלִים אֵפוֹא אֲנַחְנוּ אֶת־הַתּוֹרָה עַל־יְדֵי הָאֱמוּנָה חָלִילָה אַךְ מְקַיְּמִים אֲנַחְנוּ אֶת־הַתּוֹרָה" (ג', ל"א) ומן העובדה שהוא עצמו הוסיף לקיימה ואף מל את טימותיאוס, שנויה במחלוקת קשה ואין לה תשובה ברורה. לבסוף, לפי הכתוב במעשי השליחים ט"ו, התכנסו ראשי הכנסייה בירושלים כדי לדון. יעקב אחי ישו הכריע בהשראת פאולוס ודברי פטרוס הקדוש ש"לֹּא לְהַחֲמִיר עַל־הַשָּׁבִים מִן־הַגּוֹיִם לֵאלֹהִים. רַק לִכְתֹּב אֲלֵיהֶם אֲשֶׁר יִרְחֲקוּ מִטֻּמְאוֹת הָאֱלִילִים וּמִן־הַזְּנוּת וּמִבְּשַׂר הַנֶּחֱנָק וּמִן־הַדָּם."
פאולוס תקף את עמיתיו השמרנים יותר במאורע המתואר באיגרת אל הגלטים, פרק ב'. פאולוס כתב שם כי לאנטיוכיה הגיעו שליחים מאת יעקב בירושלים (לפי המסורת הנוצרית מתוארך המקרה כבר לאחר ועידת ירושלים, אך אין ודאות לגבי כן). בהשפעתם, חדלו פטרוס ויהודים נוצרים אחרים שהיו עמו שם מלאכול ביחד עם הגויים אותם לימדו אודות ישו ונראה שנסוגו באופן כללי לעמדה שחייבה את התורה עליהם. פאולוס סנט בפטרוס בפומבי על סטייתו ממה שהגדיר כאמת הבשורה וגם על צביעותו: "אָמַרְתִּי אֶל־כֵּיפָא בְּאָזְנֵי כֻלָּם אִם־אַתָּה הַיְּהוּדִי כְּנָכְרִי תִתְנַהֵג וְלֹא כִיהוּדִי מַדּוּעַ תַּכְרִיחַ אֶת־הַגּוֹיִם לְהִתְנַהֵג כַּיְּהוּדִים." ביוונית בה נכתבה האיגרת המילה הנקוטה היא Ιουδαϊζειν, "להתייהד", מאותו שורש של Ιουδάϊζον המשמש כתרגום בפסוק "וְרַבִּים מֵעַמֵּי הָאָרֶץ, מִתְיַהֲדִים" ממגילת אסתר. פאולוס הוקיע את הדוגלים בגישה כזו כ"אֲחֵי הַשֶּׁקֶר הַמִּתְגַּנְּבִים בְּתוֹכֵנוּ אֲשֶׁר בָּאוּ לְרַגֵּל אֶת־חֵרוּתֵנוּ אֲשֶׁר־לָנוּ בְּיֵשׁוּעַ הַמָּשִׁיחַ לְמַעַן הַעֲבִידֵנוּ", ותקף אותם גם במקומות אחרים. קבוצות כאלו מנו הן יהודים-נוצרים והן גויים שקיבלו את דעתם.