stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האלים עצמם
עלילה > חלק שלישי: ... נלחמים לשווא?

החלק השלישי של הסיפור מתרחש על הירח, בו התפתחה חברה השונה בתכלית מהחברה בכדור הארץ, בו המוסר המיני רופף ואין טאבו על עירום. כוח כבידה חלש גרם לכך שמבנה גופם של הלונריים (תושבי הירח) שונה ממבנה גופם של ארצנים (תושבי כדור הארץ). בנוסף לכך, אספקת המזון על הירח מיוצרת מאצות, אשר דוחות את הארצנים. לונריים נהנים מספורט של כבידה נמוכה, אשר אינו אפשרי על כדור הארץ, ספורט זה חיוני ללונריים משום שהמטבוליזם שלהם זהה למטבוליזם של הארצנים, ולכן פעילות גופנית מאומצת הכרחית לתפקודו הראוי של הגוף. חלק מהלונרים רוצים להתאים את גופם לחיים על הירח על ידי הנדסה גנטית, אולם כדור הארץ הוציא את ההנדסה הגנטית מחוץ לחוק לפני כמה עשורים. חלק מהלונרים רואים את עצמם כגזע נפרד, אולם ההתרבות עם ארצניים עדיין נפוצה.
העלילה מתמקדת בפיזיקאי ציני בגיל העמידה בשם דניסון, המוצג בקצרה בחלק הראשון של הספר כיריבו של האלאם, אשר הערה עוקצנית מצדו גרמה להאלאם לחקור את השינוי במכל הטונגסטן שלו, אשר בסופו של דבר הביא לפיתוח המשאבה. הקריירה המדעית של דניסון נחסמה על ידי האלאם, ולכן השאיר דניסון את עולם המדע והפך לאיש עסקים מצליח.
דניסון, ללא קשר ללמונט, ניחש את הסכנה הנגרמת מהתלות במשאבות האלקטרונים. הוא מבקר את מושבת הירח בתקווה לעבוד שם מחוץ להשפעתו של האלאם בעזרת הטכנולוגיה שהלונריים פיתחו. הוא נעזר במדריכת תיירים לונרית בשם סלני לינדסטורם. סלני היא מוזה (אדם אשר הונדס גנטית ובעל יכולות אינטואיציה על אנושיות), אשר עובדת עם המאהב שלה, ברון נוויל. סלני וברון הם חלק מקבוצה של מסיתים פוליטיים, אשר רוצים להשיג עצמאות מכדור הארץ. קבוצה זו מעוניינת בחקירת דרכים לשימוש במשאבת האלקטרונים על הירח, זאת משום שהשימוש באנרגיה סולרית, בה נעשה שימוש עד כה, קושר את הלונריים לפני השטח, בעוד קבוצה זו רוצה לעבור לחיים תת-קרקעיים מלאים. בעזרת המדענים הלונריים, דניסון מקבל גישה לטכנולוגיה הנצרכת לו ומצליח להוכיח כי אכן הכוח הגרעיני אכן גובר, מה שיגרום להתפוצצות השמש.
דניסון ממשיך בעבודתו, ו"מתחבר" ליקום מקביל שלישי, אשר נמצא במצב דומה למפץ הגדול (המכונה "ביצה קוסמית" או "ביקום"), בו חוקי הפיזיקה הפוכים מחוקי הפיזיקה ביקומה של דואה. חומר אשר מגיע מיקום זה מגיע ליקומינו עם כוח גרעיני חלש, ולאחר מכן מותך כאשר חוקי הפיזיקה של יקומינו משפיעים עליו. חילוף החומרים עם יקום זה מאפשרים גם יצור אנרגיה ללא תשלום או בתשלום מועט, וגם מאזן את השינויים הנובעים משימוש במשאבת האלקטרונים, וכתוצאה מכך מחזיר את יקומנו לשיווי משקל.
אולם, סלני מבצעת בדיקה בחשאי ומגלה כי מלבד חומר ניתן להחליף עם היקום המקביל גם מתקף. דניסון מגלה את בדיקותיה של סלני, ומכריח אותה להודות במטרת הבדיקות: ברון רוצה להשתמש בהחלפת מתקפים על מנת להניע גופים ללא רקטות בחלל, כולל הנעת הירח עצמו. ברון רוצה להשתמש בטכנולוגיה זו על מנת לנתק את הירח מכדור הארץ בצורה מלאה, דניסון נחרד מהרעיון, אולם הוא רואה את הפוטנציאל לנסיעה קלה בתוך מערכת השמש ולכוכבים אחרים.
כאשר סלני דנה בתוכנית של ברון עם שאר הקבוצה, רובם מסכימים כי הזזת הירח תהיה חסרת משמעות, ובניית חלליות עצמאיות תהווה פתרון טוב יותר. הצבעה של הציבור לאחר מכן מתנגדת לרעיונו של ברון גם כן.
המוניטין והיוקרה של האלאם נהרסים על ידי הגילויים של דניסון. סלני ודניסון נהפכים לזוג, ולאחר קבלת אישור ללידת ילד שני, מבקשת סלני מדניסון להיות אביו של הילד.
פרטים מדעיים

בזמן כתיבת הספר, קוואזרים התגלו רק לאחרונה, ולא היו מובנים היטב. בסיפור למונט מציע כי קווזארים הם חלקים של גלקסיות אשר עברו עלייה פתאומית בעוצמת הכוח הגרעיני החזק, וכתוצאה מכך התרחשו התפרצויות של אנרגיית היתוך.
הספר מזכיר קווארקים, אך מגביל את הרעיונות שלו על הכח החזק לפאיונים, אשר נושאים את הכוח שמשאיר את הפרוטונים והנייטרונים יחד, תוך התעלמות מהגלואונים, אשר נושאים את הכוח המאגד את הקווארקים בתוך הפרוטונים והנייטרונים. בזמן כתיבת הספר, הגלואונים עדיין לא נצפו, אך חלקיקים אשר חשבו שהם קווארקים כבר נצפו ישירות.
באופן דומה, השפה האטרוסקית ובפרט הכתב האטרוסקי לא פוענחו בזמנו, והיה נראה כי השפה אינה קשורה לשום שפה אירופאית ידועה. נאמר כי הדמות ברונאובסקי פתרה את החידה על ידי החשבת השפה הבסקית, אשר גם היא ייחודית באירופה, כקרובה של השפה האטרוסקית.
הערות שוליים

1 2  הספר האלים עצמם באתר Worlds Without End
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1870535  BnF: cb354219226 (data)
מגדל בגדאד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מגדל 
 שימוש:  מגדל תקשורת, תצפית ומסעדה
 כתובת:  בגדאד
 מיקום:  בגדאד 
 מדינה:  עיראק עיראק
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1994  שופץ 2010
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 מידות
 גובה:  205 מטר
 
 קואורדינטות:  33°18′12″N 44°21′15″E﻿ / ﻿33.30333°N 44.35417°E﻿ / 33.30333; 44.35417
  (למפת בגדאד מוגדלת) מגדל בגדאד(למפת בגדאד רגילה) מגדל בגדאד
 
מגדל בגדאד המכונה גם מגדל הטלוויזיה של בגדאד (בערבית: برج بغداد) הוא מגדל טלוויזיה הממוקם בבגדאד בירת עיראק. גובהו של המגדל 207 מטרים והוא משמש כמגדל תקשורת וכמגדל נקודת תצפית תיירותית. בראש המגדל מסעדה מסתובבת ואזור תצפית.
המגדל הוקם בשנת 1994 במקום בו ניצב קודם לכם מגדל תקשורת שנהרס במהלך מלחמת המפרץ. בעת הקמתו נקרא המגדל בשם "מגדל סדאם הבינלאומי" על שם שליט עיראק באותה עת - סדאם חוסיין. לאחר מלחמת המפרץ השנייה, בשנת 2003 וכיבוש העיר בגדאד על ידי צבא ארצות הברית נפגע המגדל בלחימה. לאחר תום הלחימה שופץ המגדל ושונה שם המגדל לשמו הנוכחי.
יונדב קפלון

| --- | --- |

קפלון, 2008
 לידה:  1963 (בן 62 בערך) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת ירושלים לצעירים 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1996) 
 yonadav-kaploun.co.il
 
יונדב קפלון (נולד ב־1963) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה

קפלון נולד במלבורן, אוסטרליה לעליגל (בת הרב משה צבי סגל) ואורי קפלון. עלה לישראל ב-1970. למד בישיבות חב"ד שונות באוסטרליה ובישראל, ובישיבת ירושלים לצעירים שליד ישיבת מרכז הרב. רבותיו הם הרב עדין אבן ישראל, ודודו, הרב יצחק גינזבורג המזוהים עם חסידות חב"ד.
קפלון החל לכתוב שירה מגיל צעיר, וכנער נתקל בשירתה של זלדה שהייתה בעיניו מופת ודוגמה אישית: שניהם חסידי חב"ד שלא נטשו את אמונתם וכותבים שירה. ביום הולדתו השש-עשרה טלפן קפלון לזלדה והזמין את עצמו אליה. השניים שמרו על קשר עמוק שהגיע לשיאו בבקשתה של זלדה לאחר נישואיו של קפלון לרעייתו יונה שישכור דירה מול ביתה, כדי שיוכל לערוך בעבורה קידוש בלילי שבתות. לפי ירון אביטוב נמנה קפלון בין קבוצת סופרים דתיים שנמנים עם 'יורשיה הרוחניים של זלדה' (מלבדו הוא מונה את: אסתר אטינגר, אדמיאל קוסמן, חיה אסתר וחנה בת שחר).
את מחזור השירים הראשון שלו 'עיר ימים ספורים' פרסם קפלון בחדרים (בעריכת הלית ישורון, אותה פגש אצל זלדה) והוא נכתב בעקבות שהותו בעיר ימית בשבועות שלפני פינויה. מאז הפך חדרים לביתו הספרותי המרכזי.
קפלון נחשב אחד ממובילי הפריחה התרבותית בציבור הדתי-לאומי, וכאחד ממבשרי הרנסאנס הלירי-רליגיוזי.
יצירתו המוכרת ביותר היא סדרת "ממך אליך" בהוצאת "ידיעות ספרים" (לראש השנה וליום הכיפורים, ספר השבת וספר האהבה).
שימש כמנחה סדנאות כתיבה יוצרת במוסדות חינוכיים רבים ומגוונים, פעילות בה החל בישיבה תיכונית חיספין ברמת הגולן.
כיום, יוצר תרגילי כתיבה מגוונים בהשראת טקסטים ייחודיים, ומנחה סדנאות ייעודיות לצוותי הוראה, רבנים, רופאים, פסיכולוגים ולציבור הרחב.
בשנת 2005 כתב פרופ' דן מירון:
יונדב קפלון הוא המשורר הישראלי הבולט ביותר שהגיע אל השירה מעולם האמונה והלמדנות היהודית. לפנינו משורר בעל שיעור קומה בלתי-מצוי. שירתו מגישה לקורא המאמין את תהיותיה ומשבריה של השירה הישראלית ולקורא החילוני את חיפוש האמונה מצדו של אדם דתי מתוחכם, רגיש ולא חסר-ספקות. 

קפלון הוא תלמיד חכם יהודי מודרני, המתמחה בהגשת טקסטים מסורתיים לקורא שאינו בקי בהם וטקסטים עבריים בני זמננו לקורא הדתי שאינו בקי בהם. ה"מחזור" שלו הוא דוגמה למלאכת מחשבת בהגשה כפולה זו.
בנוסף, קפלון הוא מחנך כריזמטי הפותח את עולמם של תלמידיו, הן אל תוך המורשת הדתית שאותה הוא מאיר באור חדש, הן אל מה שמצוי מחוץ לה.
ולבסוף, יונדב קפלון הוא אמן השפה העברית-הישראלית הממזגת לשון מקורות עם סלנג ישראלי-עכשווי בכישרון מוזיקלי ובאחריות סמנטית שאין דומה להם....
על גב ספר השירים "רעד העיפרון" כתב פרופ' אריאל הירשפלד:
יונדב קפלון, מגדולי המשוררים העבריים של הדורות האחרונים, לא רק מתאר ומביע, אלא מוליך ומלמד, יוצר תנועה שמוליכה מן הקריאה אל האוזן, אל העין ואל מכלול התפיסה. לא מוסר השכל רעיוני יש כאן, ולא פסק-דין על החברה, אלא כניסה אל הזרמים המגיעים מן העולם אל החושים ואל הרוח, ומהם בחזרה אל העולם...
במהלך טבח שבעה באוקטובר נרצחו שתי כלותיו: עדי ויטל־קפלון ובת זוגו של בנו תהילה קטאבי. שני בניה של עדי, בני 4 וחצי שנה, הושארו בסמוך לגדר לאחר שנחטפו מביתם בידי המחבלים, ונאספו משם על ידי חברת המשפחה שעברה במקום.
פרסים

פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשנ"ו ותשע"ד
פרס היצירה היהודית לשנת תשס"ו
פרסי שר התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית בקטגוריית: הוצאת ספרי מופת לאור בתחום הפרוזה והשירה העברית, עבור "ממך אליך – ספר השבת" 2011
פרס אגרסט לשנת 2011 עבור מפעלו הספרותי והחינוכי
פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך לשנת 2017.
ספריו

הכתר האפור (1987) הוצאת הקיבוץ המאוחד
אלמנט עברי (1990) הוצאת שוקן
בת שלמה (1994) שוקן
אתה עוד כותב (2004) הוצאת כתר
אסטרולוגיה עברית - ביחד עם מרים בנימיני - עם עובד, 2009
שבת מוזרה ביער 13 סיפורים חסידיים לילדים (שוקן); בשנת 2015 יצאה לאור מהדורה חדשה ומורחבת, ובה 18 סיפורים
ממך אליך - מחזורי תפילה הגות וחוויה לראש השנה וליום הכיפורים (שני כרכים) ידיעות ספרים
בשנת תשס"ט - (2008) יצאו לאור המחזורים כחלק מסדרת "עם הספר" של 'ידיעות אחרונות'.
"ממך אליך - ספר השבת" (2011) ידיעות אחרונות
"מזמור זמני - כל השירים עד כה" (2011) מוסד ביאליק
ראיתי והנה - 84 תרגילי יצירה בהשראת פרשות השבוע ומועדי ישראל (מהדורה חדשה ומורחבת)
ספר האהבה - על נישואין וזוגיות - הגות, מסורת חוויה (2016) ידיעות ספרים.
רעד העיפרון (2020) מוסד ביאליק
ונתנה תוקף (2024) משכל (חמד + ידיעות ספרים).
ספריו > ספרים שערך

ברית הנישואין מאת הרב יצחק גינזבורג - פרקי עיון והתבוננות במושג שלום בית על פי תורת החסידות. הוצאת גל עיני, תשנ"ה.
רק אל הציפור מאת דן (רואי) סודרי - רשימות, מכתבים ושירים. שנת הוצאה: תשפ"א (2021), הוצאת אבנת.
הערות שוליים

↑  ירון אביטוב, הדתיות היא רק פרט פיקאנטי, כל העיר, 2 במרץ 1990
↑  המשורר יונדב קפלון עדכן: 2 בנות הזוג של בניי נרצחו, באתר "סרוגים", 10 באוקטובר 2023
↑  אילי פארי, ‏בזמן שאמם נחטפה לעזה, נגב בן הארבע ואשל בן החצי שנה הושלכו ליד הגבול, באתר ‏מאקו‏, 8 באוקטובר 2023
↑  נמרוד דביר, סופרים פרסים: הזוכים בפרס שרת התרבות בתחום היצירה הספרותית, באתר nrg‏, 28 בפברואר 2011
↑  חדשות סרוגים, ‏קובי אוז ואודהליה ברלין: רשימת הזוכים בפרס לתרבות יהודית נחשפה, באתר "סרוגים", 7 באוגוסט 2017
↑   רן יגיל, "רעד העיפרון": הקוראים ימצאו כאן שירים מרגשים, אך גם הרבה חזרות מיותרות, באתר הארץ, 20 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288469205171  BnF: cb155321630 (data)  GND: 142160547  ISNI: 0000 0001 1445 8010  LCCN: nr88001919  NTA: 336499108  VIAF: 61398612   WorldCat (עם VIAF): 61398612
פמילי (להקה)

| --- | --- |

פמילי ב-1968
 מקום הקמה:  לסטר 
 מוקד פעילות:  לסטר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1966 – 1973   2013 – 2016
 סוגה:  רוק מתקדם ‏•‏‏ הארד רוק ‏•‏‏ רוק פסיכדלי ‏•‏‏ ג'אז רוק
 חברת תקליטים:  ליברטי רקורדס ‏•‏‏ רפרייז רקורדס ‏•‏‏ Raft ‏•‏‏ United Artists
 חברים לשעבר
 רוג'ר צ'פמן   ג'ון "צ'רלי" ויטני   ג'ים קינג   ריק גרק   הארי אובנול   רוב טאונסנד   ג'ון וידר   ג'ון "פולי" פאלמר
 
פמילי (באנגלית: Family, "משפחה") הייתה להקת רוק אנגלית, שהייתה פעילה מסוף 1966 ועד אוקטובר 1973, ושוב מאז 2013 לסדרה של הופעות חיות. הסגנון שלהם אופיין כרוק מתקדם, מכיוון שהסאונד שלהם חקר לעיתים קרובות ז'אנרים אחרים, תוך שהוא משלב אלמנטים של סגנונות כמו פולק, רוק פסיכדלי, אסיד רוק, פיוז'ן, ג'אז ורוקנרול. הלהקה זכתה להכרה בבריטניה באמצעות אלבומיה, סיורי מועדונים וקונצרטים והופעות בפסטיבלים.
ההרכבים המשתנים של הלהקה במהלך שנות קיומה הקצר יחסית הובילו למגוון סגנונות באלבומים השונים שלה. הלהקה תוארה כ"להקה מוזרה האהובה על קבוצת מעריצים קטנה אך נלהבת".
היסטוריה > שנים מאוחרות יותר (1970–1973)

ב-1970 הופיעה פמילי כמה פעמים נוספות בארצות הברית, בסן פרנסיסקו ובבוסטון. בראשית 1970 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "A Song for Me" בהפקת הלהקה, והוא הפך לאלבום שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעדים שהלהקה הוציאה אי פעם, כשהגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי. האלבום עצמו היה שילוב של הארד רוק ופולק רוק. ההרכב החדש של פמילי הופיע בפסטיבלי רוק גדולים באותו הקיץ, כולל פסטיבל המוזיקה Kralingen בהולנד ופסטיבל האי וייט זו השנה השנייה ברציפות. הלהקה הופיעה בסרט התיעודי "Message to Love" על הפסטיבל באי וייט.
אלבום ההמשך של פמילי, "Anyway", שיצא בסוף 1970, היה מורכב בחציו הראשון מחומרים חדשים שהוקלטו בהופעה חיה בפיירפילד הול בקרוידון, אנגליה, וחציו השני מסט של שירים חדשים שהוקלטו באולפן, והגיע למקום השביעי במצעד הבריטי. במרץ 1971 יצא אלבום האוסף "Old Songs New Songs" שהכיל רמיקסים ורצועות נדירות. ביוני עזב הבסיסט וידר את הלהקה כדי להצטרף להרכב "Stud". הוא הוחלף על ידי הבסיסט לשעבר של Mogul Thrash, ג'ון וטון, שזה עתה דחה הצעה מרוברט פריפ להצטרף ל"קינג קרימזון". הלהקה הופיעה בפסטיבל גלסטונברי 1971, שצולם על ידי ניקולס רוג לסרט התיעודי "גלסטונברי פייר" משנת 1972.
כמו עם גרק בהרכב המקורי, גם וטון חלק תפקידים ווקאליים עם רוג'ר צ'פמן, וההרכב הוציא במהרה את הסינגל שהגיע למקום הגבוה ביותר של הלהקה, "In My Own Time/Seasons" שהגיע למקום הרביעי, ואת האלבום "Fearless" באוקטובר 1971, שהתפרסם הן בבריטניה והן בארצות הברית. ב-1972 יצא אלבום נוסף, Bandstand, שנטה יותר לרוק כבד מאשר לרוק אמנותי, ובו הסינגלים "Burlesque" בסוף 1972, ו-"My Friend the Sun", שיצא בראשית 1973.
באמצע 1972 עזב ג'ון וטון את הלהקה כדי להצטרף להרכב חדש של קינג קרימזון והוחלף על ידי הבסיסט ג'ים קרגן, ובסוף אותה שנה עזב גם ג'ון "פולי" פאלמר את הלהקה והוחלף על ידי הקלידן טוני אשטון, לשעבר בהרכב "אשטון, גרדנר ודייק". לאחר עזיבתו של וטון (אך לפני עזיבתו של פאלמר), הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית ובקנדה כמופע החימום של אלטון ג'ון, אך ההופעות שלהם התקבלו לעיתים קרובות בדממה על ידי הקהל, ופולי פאלמר נזכר מאוחר יותר ש"מחיאות הכפיים היחידות באצטדיון הענק היו של אנשי ההגברה".
ב-1973 הוציאו חברי פמילי את האלבום "It's Only a Movie" שזכה להתעלמות במידה רבה, ושהיה אלבום האולפן האחרון שלהם, אחריו הם יצאו לסיבוב הופעות נוסף.
ההופעה האחרונה של פמילי התקיימה בבניין הות'ורן של הפוליטכניון של לסטר ב-13 באוקטובר 1973.. רבים מחבריה המשיכו לפרויקטים מוזיקליים שונים; רוג'ר צ'פמן וג'ון "צ'רלי" ויטני הקימו את להקת Streetwalkers. ג'ון וטון ניגן עם קינג קרימזון ובסופו של דבר הפך לסולן להקת "אסיה". רוב טאונסנד היה חבר ב-Medicine Head בין 1973 ל-1975. הוא היה חבר ב"להקת הבלוז" מאז 1979 וב-The Manfreds מאז 1991. ריק גרק נפטר מאי ספיקת כליות ואי-ספיקת לב ב-1990 בגיל 43, כתוצאה של אלכוהוליזם. טוני אשטון נפטר בשנת 2001 בגיל 55 מסרטן. ג'ים קינג נפטר ב-6 בפברואר 2012 במידלוויץ', צ'שייר, בגיל 69. ג'ון וטון נפטר ב-31 בינואר 2017 בגיל 67.
היסטוריה > הופעות איחוד (2013–2016)

בספטמבר 2012 הודיעה הלהקה על הופעת איחוד חד פעמית ב-2 בפברואר 2013 ב-Shepherds Bush Empire, לונדון, בהשתתפות רוג'ר צ'פמן, פולי פאלמר, רוב טאונסנד ג'ים קרגן והרכב מורחב של הלהקה (כולל גם מוזיקאי הגיבוי הקבועים של צ'פמן פול הירש, ג'ון לינגווד, ניק פיין, גארי טוויג וג'וף וויטהורן, המוכר בשם "The In Laws"). הביקוש לכרטיסים היה כה גדול עד שהופעה נוספת הייתה מתוכננת גם ללילה הקודם בהשתתפות הרכב מורחב של הלהקה. הסט בשני הלילות כלל את הרצועות Top of the Hill, Drowned in Wine, Holding the Compass, Part of the Load, Ready to Go, Crinkly Grin, Burning Bridges, No Mule's Fool, Sat'dy Barfly, Between Blue and Me, Hung Up Down, Burlesque, In My Own Time, עם ההדרנים Weaver's Answer, My Friend the Sun, ו-Sweet Desiree. במהלך ההופעות הללו עשה צ'פמן מחווה חמה לחברי הלהקה הנעדרים ריק גרק, טוני אשטון, ג'ים קינג, ג'ון וידר, ג'ון וטון וצ'רלי ויטני. הלהקה המשיכה והופיעה בפסטיבל Rockin' the Park בקלמבר פארק בנוטס ב-16 באוגוסט 2013.
מארז שהוציאה הלהקה במהדורה מוגבלת, "Once Upon a Time", זכה בפרס העיצוב ע"ש סטורם ת'ורג'רסון בטקס פרסי המוזיקה הפרוגרסיבית לשנת 2013.
הלהקה הופיעה שוב בבריטניה ב-2014 וב-2015. ב-2016 הם הופיעו בפסטיבלים באנגליה ובאיטליה, כמו גם בשתי הופעות בלונדון ב-17 וב-18 בדצמבר ואחת בלסטר ב-22 בדצמבר, שהוגדרו כהופעות האחרונות של הלהקה. להופעות הללו הצטרפו לצ'פמן, פאלמר וקרגן חמישה מוזיקאים נוספים.
היסטוריה > מוזיקה

הצליל של פמילי היה מובחן על ידי מספר גורמים. השירה של רוג'ר צ'פמן, שתוארה כ"פעייה רוטטת" ו"עז חשמלית", נחשבה לייחודית, על אף שצ'פמן ניסה לחקות את הקולות של זמרי הרית'ם אנד בלוז ומוזיקת הנשמה של ליטל ריצ'רד וריי צ'ארלס, כשכמה מבקרים מציינים שקולו של צ'פמן עלול להיות צורם ומעצבן מדי פעם. ג'ון "צ'רלי" ויטני היה גיטריסט מוכשר וחדשני, ועיבודי השירים המורכבים של הלהקה התאפשרו לעיתים קרובות בזכות רב נגנים כמו ריק גרק, ג'ים קינג ופולי פאלמר בלהקה וגישה לקלידים כגון אורגן האמונד, המלוטרון החדש, כינור, חליל ו-ויברפון. הסאונד של הלהקה תואר באופן מגוון כרוק מתקדם, רוק פסיכדלי, אסיד רוק, פולק רוק, פיוז'ן ג'אז, וגם "רוק אמנותי בריטי" והארד רוק.
פמילי היו ידועים במיוחד בהופעות החיות שלהם. מבקר אחד תיאר את הלהקה כ"אחת הלהקות הפרועות והחדשניות ביותר בסצנת הרוק המחתרתי", וציין שהם הפיקו "כמה מההופעות הגולמיות והאינטנסיביות ביותר על הבמה בתולדות הרוק" ו"שהחוויה של ג'ימי הנדריקס חששו להופיע אחריהם בפסטיבלים".
פמילי היוותה השפעה על "ג'תרו טאל", כאשר איאן אנדרסון ציין שהלהקה זכתה לחוסר הערכה בולט. לרוג'ר צ'פמן הייתה בצליל, בסגנונו הווקאלי ובהופעה הדרמטית שלו על הבמה השפעה מוקדמת וחזקה על פיטר גבריאל.
חברי ההרכב > חברים סופיים

רוג'ר צ'פמן - שירה, מפוחית, סקסופונים, כלי הקשה (1966–1973, 2013–2016)
רוב טאונסנד - תופים, כלי הקשה (1967–1973, 2013–2016)
ג'ון "פולי" פאלמר - קלידים, חליל, ויברפון, סינתיסיזרים, קולות רקע (1969–1972, 2013–2016)
ג'ים קרגן - בס, גיטרות, קולות רקע (1972–1973, 2013–2016)
חברי ההרכב > חברים לשעבר

ג'ון "צ'רלי" ויטני - גיטרות, סיטאר, קלידים (1966–1973)
ג'ים קינג - סקסופונים, מפוחית, משרוקית פח, פסנתר, שירה (1966–1969; נפטר ב-2012)
ריק גרק - בס, כינור, צ'לו, שירה (1966–1969; נפטר ב-1990)
הארי אובנול - תופים, כלי הקשה (1966–1967)
ג'ון וידר - בס, גיטרה, כינור, קולות רקע (1969–1971)
ג'ון וטון - בס, גיטרה, קלידים, שירה (1971–1972; נפטר ב-2017)
טוני אשטון - קלידים, אקורדיון, מלוטרון, קולות רקע (1972–1973; נפטר ב-2001)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Music in a Doll's House 1968
Family Entertainment 1969
A Song for Me 1970
Anyway 1970
Fearless 1971
Bandstand 1972
It's Only a Movie 1973
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

1991: BBC Radio 1 in Concert
2003: Family Live
2004: BBC Volume 1: 1968–1969
2004: BBC Volume 2: 1971–1973
2009: BBC Volume 3: 1970
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1971:	Old Songs New Songs
1974:	Best of Family
1980:	From the Archives
1981:	The Very Best of Family
1989:	Peel Sessions
1990:	Best of Family
1992:	A's & B's
2000:	A Family Selection
2002:	The Best of Family & Friends
2005:	In Their Own Time
2013:	History
דיסקוגרפיה > סינגלים

1967: "Scene Through the Eye of a Lens" 
 "Gypsy Woman"
1968: "Me My Friend" 
 "Hey Mr. Policeman" 
 "Old Songs, New Songs" 
 "Hey, Mr. Policeman" 
	"Second Generation Woman" 
 "Hometown"
1969: "No Mule's Fool" 
 "Good Friend of Mine"
1970 "Today" 
 "Song For Lots" 
 "Strange Band" (EP) (includes a new version of "The Weaver's Answer")
1971: "In My Own Time" 
 "Seasons" 
 "Larf & Sing" 
 "Between Blue and Me"
1972: "Burlesque" 
 "The Rockin' R's"	
 "My Friend the Sun" 
 "Glove"
1973: "Boom Bang" 
 "Stop This Car" 
 "Sweet Desiree" 
 "Drink To You" 
 "It's Only a Movie" 
 "Suspicion"
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Family". Starling.rinet.ru. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Dougan, John. "Artist Biography". AllMusic.
1 2 3 4  "Strange Band – a Family introduction". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8  "Family discography". RateYourMusic.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Family". 45-rpm.org.uk. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20  "Strange Band – Family history". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Strange Band: Music from a Doll's House". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nik Logan & Bob Woffinden, The Illustrated New Musical Express Encyclopedia of Rock, 1978 Edition (Salamander Books, 1977), pp. 79–80
↑  "Bands in Groupie". Users.globalnet.co.uk. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Planer, Lindsay. "Music in a Doll's House Review". AllMusic.
↑  Planer, Lindsay. "Family Entertainment Review". AllMusic.
↑  "Strange Band: John Weider". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Strange Band: Family facts". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  cannygigs.com
↑  "Strange Band: Gigs". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dougan, John. "A Song for Me Review". AllMusic.
↑  "Artistdirect, Free Music Downloads, New Music Videos, International Online Music, Music CDs". Artistdirect.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Strange Band: Anyway". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Planer, Lindsay. "Fearless Review". AllMusic.
↑  Dougan, John. "Bandstand Review". AllMusic.
↑  Dougan, John. "It's Only a Movie Review". AllMusic.
↑  Hill, Gary. "John Wetton - Artist Biography". AllMusic.
↑  "Rick Grech - Artist Biography". AllMusic.
↑  "Strange Band: Tony Ashton". Members.aol.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Classic Rock | Louder". Classic Rock Magazine. אורכב מ-המקור ב-11 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Concert Souvenir Programme
↑  "Prog Awards 2013 – The Winners!". Prog Rock Magazine. 3 בספטמבר 2013. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2013. נבדק ב-4 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "In Music We Trust - Family: Live". Inmusicwetrust.com. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5547759-8  LCCN: n2014004913  MusicBrainz: 7745d370-9cf1-41be-916c-9c8d2e502628  NKC: ko2003181648  VIAF: 138864420   WorldCat (עם VIAF): 138864420
סטיב באנון

סטיבן קווין "סטיב" באנון (באנגלית: Stephen Kevin "Steve" Bannon; נולד ב-27 בנובמבר 1953) הוא איש תקשורת אמריקאי ובנקאי השקעות לשעבר, שכיהן כאסטרטג ראשי בבית הלבן (משרה חדשה שנוצרה) למשך שבעת החודשים הראשונים של כהונת הנשיא דונלד טראמפ ובאופן תקדימי עבור איש פוליטי, כחבר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, בה כיהן חודשים ספורים עד אפריל 2017. קודם לכן, החל מאוגוסט 2016 היה מנכ"ל הקמפיין של טראמפ לנשיאות. ב-18 באוגוסט 2017 הודח ממשרתו כיועץ אסטרטגי וחזר לתפקידו כיו"ר אתר חדשות ברייטברט, ממנה הודח בינואר 2018 לאחר פרסום הספר "אש וזעם" אשר גרם לקרע עם טראמפ וממשלו.
באוגוסט 2020 באנון נעצר בחשד להלבנת הון והונאה של תורמים בסך מיליוני דולרים מכספים שיועדו לחומת טראמפ בגבול מקסיקו, אך לא נשפט עקב חנינה מטרמאפ. בספטמבר 2022 הואשם באנון על ידי בית משפט במדינת ניו יורק במעילה והלבנת הון באותה פרשה. ביולי 2022 הורשע באנון על ידי חבר מושבעים בביזוי הקונגרס לאחר שסירב לזימון וסירב לספק מסמכים לוועדה מיוחדת של בית הנבחרים החוקרת את ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר, ונגזרו עליו 4 חודשי מאסר.
חייו

באנון נולד וגדל בנורפוק, וירג'יניה למשפחה אירית קתולית שתמכה באיגודים המקצועיים ובמפלגה הדמוקרטית. לאחר שסיים תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון, השלים קורס קציני מילואים והתגייס לצי ארצות הברית. באנון שירת כקצין ימי במשחתת, התמחה במערכות נשק, ובהמשך שירת כעוזר מיוחד לראש המבצעים הימיים. לאחר שבע שנים פרש משירות פעיל בדרגת לוטננט, והשלים תואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת הרווארד.
חדשות ברייטברט

בשנת 2007 באנון הפך לשותף מייסד ומנכ"ל של חדשות ברייטברט, אתר חדשות, דעה ופרשנות של ימני-שמרני.
בשנת 2012 התמנה באנון ליו"ר ההנהלה של חדשות ברייטברט לאחר מות מייסד האתר, אנדרו ברייטברט. ומאז האתר, שנטה לכיוון הימין השמרני המתון בהקמתו, הקצין והתקרב לזרמי ה"אלט רייט" - הימין האלטרנטיבי של ארגוני ימין רדיקלי בארצות הברית. בשנת 2016 הצהיר באנון כי האתר הוא "הפלטפורמה ל"אלט רייט".
בינואר 2018, הכריז על פרישה מתפקידו כיו"ר חדשות ברייטברט.