אבי בללי
הלחנת מוזיקה למחול, לתיאטרון, לסרטים ולטלוויזיה > מוזיקה לתיאטרון

ב־1993, לאחר הלחנת המוזיקה ליצירות המחול "קיר" ו"אנאפאזה", פגש בללי את יוסי פולק, אשר ביקש ממנו להלחין מוזיקה למחזה "יתומים", שעלתה בבימויו של פולק בתיאטרון הבימה. בללי נענה, ושיתוף הפעולה הזה סימן את תחילתו של קשר ארוך שנים בין בללי לעולם התיאטרון הישראלי. ב-1996 כתב בללי את המוזיקה למופע "יש מישהו במדרגות", מופע משותף של נקמת הטרקטור עם תיאטרון האוונגרד ההולנדי אורקטר (orkater), אשר הועלה במסגרת פסטיבל תיאטרון חזותי ירושלמי "פנומינה". באותה השנה הלחין בללי גם את המוזיקה למחזה "גן עדן דרום" למחזה מאת ובבימויו של הלל מיטלפונקט לתיאטרון בית-ליסין. ב-1997, כארבע שנים לאחר שיתוף הפעולה הראשוני ביניהם, בללי ופולק שבו לשתף פעולה במחזה "אותלו" מאת שייקספיר בבימויו של יוסי פולק לתיאטרון חיפה. בללי סיפר על תהליך היצירה שהוא חשב "לא רק על המוזיקה, אלא גם על מי מנגן אותה ואיך זה נראה על הבמה. מייד הבנתי שצריך לעשות ביצוע חי (live) של המוזיקה על הבמה, כשהמוזיקאים צריכים להיות כמו רוחות רפאים של השחקנים". ההצגה רצה כשלוש שנים, כשחברי להקת "נקמת הטרקטור" משמשים כנגנים. בהשראת הפסקול שיצרו להצגה, חברי נקמת הטרקטור הוציאו לאור את הדיסק האוואנגרדי "טעות של הירח" שיצא לאור בצרפת בלייבל "גזול". באותה השנה הלחין בללי גם את המוזיקה למחזה "קופר" בבימויו של מיכה לוינסון בתיאטרון בית-ליסין. ב-1999 המשיך שיתוף הפעולה בין בללי ופולק בשתי הצגות: האחת רומיאו ויוליה בתיאטרון חיפה (מוזיקה של בללי בביצוע נקמת הטרקטור), והשנייה "על עכברים ואנשים" בתיאטרון בית-ליסין.
בשנת 2000 נפתח עשור חדש שגם בו בללי הרבה לכתוב לתיאטרון. באותה שנה הוא כתב את המוזיקה למחזה "כריש פטיש" בבימויה של נויה לנצט לתיאטרון הבימה וב־2001 את המוזיקה למחזה נוסף בבימויו של הלל מיטלפונקט, "חבילות מאמריקה", בתיאטרון הבימה. ב-2002 הוא עבד לראשונה עם רנה ירושלמי וכתב את המוזיקה למיתוס", תיאטרון חזותי המבוסס על מחזות יווניים, באנסמבל עיתים. בללי סיפר על תהליך העבודה עם ירושלמי ועל כתיבת המוזיקה ל"מיתוס": "רצינו שהכל יהיה מורכב ממעין שירים, אבל בלי להגיע למשהו שהוא מחזמר או אופרת רוק. למרות שרינה לא הגדירה את זה ככה, הכיוון מבחינתי היה מעין מיצג, תמונות אדירות שעשויות מהמון צבעים, ורבדים של הרבה מצבי רוח בתמונה אחת". הוא המשיך והסביר כי "זה אחד הפרויקטים המעניינים שחוויתי בחיים שלי כי הוא לימד אותי איך לתרגם טקסט מבלי להפוך אותו לשיר (למרות שיש שם גם כמה שירים). איך להפוך את הסיפור הזה ליצירה מוזיקלית בלי יותר מדי מוזיקה בטקסט". הפסקול יצא לאור ב-2004 במארז עם עוד שלושה פסקולים. ב-2003 כתב בללי את המוזיקה למחזה "כלום" מאת רוני אלמוג בבימוי צביקה פישזון לפסטיבל עכו 2003. שנה אחרי, הוא הלחין את המוזיקה למחזה "המוות ישב לידי", על פי קובץ סיפורים של נסים אלוני בבימוי מור פרנק. ב-2005 בללי שב לשתף פעולה עם רנה ירושלמי כשהלחין מוזיקה למחזה הקלאסי "שלוש אחיות". באותה שנה הלחין גם את מוזיקה למחזה "הזמרת קירחת יותר" מאת יונסקו, בבימויה של מור פרנק, שעלה בתיאטרון החאן. ב-2006 בללי שב לשתף פעולה עם יוסי פולק, והלחין המוזיקה למחזה "האב", מאת אוגוסט סטרינדברג, שעלה בתיאטרון הקאמרי. ב-2007, שיתף פעולה עם ירושלמי בשלישית, הפעם בהלחנת "מוזיקה מקורית מלאת אפקטים, אווירה וציטוטים מצחיקים מיצירות 'קלאסיות'" למחזה חלום ליל קיץ מאת שיקספיר. ב-2008 הלחין המוזיקה להצגה "דיבוקים" בבימויה של מור פרנק בתיאטרון הבימה, וכן מוזיקה לתיאטרון מחול בסמינר הקיבוצים, "קזורה" (Ceazora).
ב־2010 הלחין בללי את המוזיקה למחזה "כתם לידה" מאת רובי פורת-שובל בבימוי משה קפטן שעלה בתיאטרון הבימה. אחת הביקורות ציינה כי "תפקיד משמעותי היה לתאורה... והשלימה אותה המוזיקה הדרמטית והמדודה של אבי בללי". ב-2010 שב בללי לשתף פעולה עם רנה ירושלמי, והלחין מוזיקה עבור שלוש הצגות בבימויה: "פרויקט הרצל" (שם זמני) שעלה באנסמבל עיתים, "הטייפ האחרון של קראפ" (2012), ו"המלך נוטה למות" מאת אז'ן יונסקו (2013).
ב-2019 עלה בתיאטרון הקאמרי המחזה "השיבה" מאת איה קפלן ובבימויה, שאת המוזיקה שלו כתב בללי.