stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת מזרח טימור בכדורגל

נבחרת מזרח טימור בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מזרח טימור.
נבחרת מזרח טימור היא מבין הנבחרות הלאומיות הצעירות בעולם, ונחשבת לאחת הנבחרות החלשות בעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת מזרח טימור ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-196 בעולם, נכון ל-28 בנובמבר 2024; הניקוד הוא 850.83 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 146 נמדד לראשונה ביוני 2015, והדירוג הנמוך ביותר 206 נמדד לראשונה באוקטובר 2012.
כל גביעי העולם

1930 עד 2006 - לא נכנסה
2010 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

1956 עד 2000 - לא נכנסה
2004 - לא העפילה
2007 עד 2015 - לא נכנסה
2019 - לא העפילה
2023 - הושעתה
כל גביעי האתגר של ה-AFC

2006 - הייתה אמורה להשתתף אך בסוף לא השתתפה
2008 - פרשה
2010 עד 2014 - לא נכנסה
כל אליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל

1996 עד 2002 - לא נכנסה
2004 - סיבוב ראשון
2007 עד 2014 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מנובמבר 2006 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
צבי הירש הלר

| --- | --- |

 לידה:  1776 זמושץ', ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  28 באוקטובר 1834 (בגיל 58 בערך) אובודה, הונגריה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 תקופת הפעילות:  ? – 28 באוקטובר 1834 
 תלמידיו:  צבי הירש פרידמן, שלום רוזנפלד, צבי הירש חיות, שלמה גאנצפריד, צבי הירש גויטיין 
 חיבוריו:  טיב גיטין 
 
 חתימה:   
 
רבי צבי הירש הלר (בכתיב מיושן: העליר או העללער; נודע בכינויו: ר' צבי הירש חריף; ה'תקל"ו, 1776 - כ"ה בתשרי ה'תקצ"ה, 28 באוקטובר 1834) היה ראש ישיבה בברודי ורבן של אונגוואר ובונהאד. בחודשי חייו האחרונים, רבה של אובודה. נודע בספרו "טיב גיטין".
ביוגרפיה

נולד בזמושץ' שבפולין להינדל ולרבי אריה לייב הלר. אביו היה ראש בית הדין בזמושץ' ולימים ראש בית הדין בראווה. נישא לחיה בת הנגיד ר' חיים מראווה, אחי אשתו היה רבי מרדכי מארדוש ויינרב, ואחותה ליבא מאליה נישאה מאוחר יותר לרב שלמה קלוגר. לאחר נישואיו התגורר בירוסלב ולמד בבית המדרש המקומי עם הרב יעקב אורנשטיין.
בגיל צעיר מאוד התמנה כרבה של בריגל. בתחילה נמנה עם ה'מתנגדים' לחסידות, אך בסוף ימיו אם כי לא הצטרף לתנועת החסידות אך הפסיק להתנגד לה, ועוד היה בקשר טוב עם המאור ושמש ונתן הסכמה לספרו. בשנת ה'תקע"ט (1819) התמנה כראש ישיבה בברודי, ישיבה שנפתחה בניסיון למשוך תלמידים מבני הקהילה כדי שלא ילמדו בבית הספר שעתיד היה לקום בעיר ברוח תנועת ההשכלה היהודית. בשל עלילה של ראשי בית הספר הריאלי, שהוא מלמד מספרים שנאסרו בידי הרשויות, גורש מן העיר בידי השלטונות.
היגר להונגריה והתמנה כרבה של אונגוואר. הוא היה מייסדה של ישיבת אונגוואר שברבות השנים הייתה לאחת הישיבות הגדולות בהונגריה. באונגוואר אסף לביתו את שלמה גאנצפריד שהתייתם בילדותו משני הוריו, והיה לתלמידו ולבן טיפוחיו. מאונגוואר הוזמן לכהן כרבה של בוניהד במקום רבי וולף בוסקוביץ'. אך לאחר כמה שנים חזר לאונגוואר. בתמורה לוויתור על רב העיר, שילמה קהילת אונגוואר את חובותיה של קהילת בוניהד שהסתכמו באלפיים זהובים. זמן קצר לאחר חזרתו לאונגוואר, עבר לכהן כרבה של אובודה (אובן ישן) שעדיין לא התאחדה לתוך בודפשט, משרה שהתפנתה עם פטירת הרב משה מינץ ועמדה פנויה. לדרישת קהילת אונגוואר שילמה קהילת אובודה את הסכום שנדרש לכיסוי חובותיה של קהילת בוניהד.
אך הוא לא האריך ימים באובן ישן, ונפטר בכ"ה בתשרי ה'תקצ"ה, 28 באוקטובר 1834. שנה לאחר פטירתו נישאה אלמנתו לרבי משה סופר, "החת"ם סופר".
בנו, הרב מנחם דב הלר, היה רבה של קהילת אלמאש בהונגריה (נפטר בשנת ה'תרי"ט).
מתלמידיו

רבי משה יעקב שארף - אב"ד זאטור ואשפצין ומחבר "דרכי יושר", תלמידו מתקופת בריגל
רבי ישראל הלל אב"ד גריבוב, אף הוא תלמידו מבריגל
רבי מאיר צבי ויטמאיר - אב"ד סאמבור, מחבר "שו"ת רמ"ץ"
רבי צבי הירש מליסקא - מחבר "אך פרי תבואה"
רבי שלמה גאנצפריד
רבי צבי הירש חיות
רבי אהרן משה טויבש
חתנו, רבי אברהם יצחק ויינברגר - מחבר "מלל לאברהם" ו"פני יצחק" ורבה של קליינווארדיין
רבי עזרא צורף - מחבר "זכרון טוב" וראב"ד סרדהלי
רבי יהודה אריה לוינגר - רבה של קרוסנו ומחבר "ארחות חיים"
רבי משה פירסט - רבה הראשון של מאראש-ואשרהעלי ומחבר "מראה משה" שו"ת וחידושים
רבי זעקל פולק - ראש ישיבות סרדאהלי ובוניהד
רבי שלום רוזנפלד מקמינקא
רבי יואל אונגר - אב"ד פאקש
רבי צבי הירש גויטיין - מחבר "ידי משה" ואב"ד העדיעס
רבי שמואל קרויס אב"ד ואגאש
מכתביו

חידושי טיב גיטין , זולקווא תר"ד
חידושי טיב גיטין, מהדורה חדשה יותר
שו"ת מבעל המחבר טיב גיטין - יורה דעה, קראקא תר"ם
שו"ת מבעל המחבר טיב גיטין - אורח חיים ואבן העזר, קראקא תרמ"ט
קונטרס הגאון ר' צבי חריף זצ"ל - חלק ראשון,  ... בחריפות ועמקות ... לבאר כל סתום בש"ס ופוסקים ... ירוסלב תרס"ו
קונטרס הגאון ר' צבי חריף זצ"ל - חלק שני,  ... בחריפות ועמקות ... לבאר כל סתום בש"ס ופוסקים ... ירוסלב תרס"ז
תפוחי זהב - בראשית ושמות, אונגוואר תרכ"ה
תפוחי זהב - ששה דרושים, פשמישל תרל"ד
לקריאה נוספת

דוד הלחמי, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, ערכו בעמ' רנה-רנו
הערות שוליים

↑  יהודה שפיגל, יהדות אונגוואר - אוזהורוד, תל אביב תשנ"ד, עמ' 21
↑  שמה לפי לוח ההנצחה לנשות רבני בוניהד (תמונה בקישור).
↑  ראו דברי רבי נפתלי מרופשיץ על כך, אצל: אברהם חיים מיכלזון, אהל נפתלי, לבוב תרע"א עמ' 111.
↑  על הישיבה ראו: יהודה שפיגל, יהדות אונגוואר- אוזהורוד, תל אביב תשנ"ד, עמ' 202 ואילך "הישיבה".
↑  המשרה הוצעה קודם לרב יעקב אורנשטיין והיו קופצים אחרים על המשרה, ראו על כך: מכתב הגאון רבי יעקב אורנשטיין... בענין הרבנות ד"ק אובן־ישן, נדפס בקובץ 'פנים מאירות', בני ברק תשל"ה, עמ' ל, באתר אוצר החכמה.
↑  לפי יהודה שפיגל, תולדות ישראל והתפתחות החסידות ברוסיה הקרפטית, אישים, עמ' 237.
↑  חלקים מכתב יד של בנו הכוללים השלמות שלו לספרו זה, הודפסו בספר הזיכרון "עולת שלמה", פתח תקווה תשמ"ט, עמ' קסו-קעד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311754905171  PLWABN: 9810675075005606  ISNI: 0000 0000 2547 1272  LCCN: n84182624  NTA: 400944669  VIAF: 65417872   WorldCat (עם VIAF): 65417872 
"ספר חידושי טיב גיטין", זולקווא, תר"ד. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
"ספר תפוחי זהב", אונגוואר; תרכ"ה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
רועי גליץ

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1980 (בן 44)
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  צילום
 זרם באמנות:  צילום טבע
 www.roiegalitz.com
 
רועי גליץ עם ספנסר טוניק בכנס הצילום של ישראל (תל אביב, 2012)
רועי גליץ בטקס פרסי הצילום סיינה, איטליה, זוכה במקום הראשון בקטגוריית "קרח שביר", 2017
רועי גליץ באוגנדה
רועי גליץ (נולד ב-20 בנובמבר 1980) הוא צלם טבע ישראלי ויזם בתחום הצילום והסביבה בישראל. צילומיו הופיעו בתערוכות בינלאומיות, במגזינים מקצועיים ובתחרויות צילום גלובליות. משמש כשגריר גרינפיס בקמפיין להצלת הקוטב הצפוני. זכה בפרס סיינה לצילום לשנת 2017. נבחר לאחד מ-40 הצעירים המבטיחים של מגזין דה-מרקר (2017). ב-2018 זכה, כחבר בצוות הצילום של ה-BBC "דובי הקוטב" (Snow Bears), בפרס ה-GTC הבריטי.
ביוגרפיה

את דרכו כצלם החל גליץ בשנת 2002, לאחר שהשתחרר משירותו כקצין מודיעין בצה"ל. בשנת 2006 החל ללמד צילום, וכשנה לאחר מכן הקים את "גליץ בית הספר לצילום" במתחם הבורסה ברמת גן. כיום, לאחר עשור של פעילות, גליץ הוא בית-הספר לצילום הגדול בארץ, עם למעלה מ-22 אלף בוגרים בקורסי צילום בסיסיים ומתקדמים.
בפברואר 2009 ייסד גליץ את מגזין הצילום "קומפוזיציה", שהופץ בחינם באינטרנט בגרסת Pdf עבור למעלה מ-16,000 מנויים.
בדצמבר 2009 הקים גליץ את "פוטוטבע - מסעות בעולם", חברת טיולי הצילום הגדולה בישראל ובין הגדולות בעולם. במסגרת פעילותה של פוטוטבע, למעלה מ-1000 מטיילים חובבי צילום והרפתקאות יוצאים בליווי שלושים מדריכים ליעדים שונים מסביב לעולם.
ביולי 2010 הקים את "גליץ מועדון צילום" המציע פעילות חודשית בנושאי צילום הכוללת הרצאות, טיולים ומפגשי צילום.
כחלק מפעילותו לקידום תחום הצילום בישראל, יזם גליץ את כנס הצילום של ישראל, המתקיים מדי שנה מאז 2011. בכנסי הצילום מתארחים צלמים מובילים מהארץ ומהעולם ומעבירים הרצאות בנושאים שונים בתחום הצילום. ב-2011 השתתפו בכנס כ-1,500 צלמים וחובבי צילום, ב-2012 התקיים בהיכל נוקיה בהשתתפות כ-3,200 איש ובו התארח גם הצלם ספנסר טוניק. ב-2013 כנס הצילום עסק בצילום אקסטרים, ב-2014 התמקד במסלולי קריירה של צלמים מובילים, ב-2015 נושא הכנס היה הפן האנושי בצילום, וב-2016 היה סיפורים מצולמים. בנוסף לכנסים, התקיים "קונגרס הצילום הישראלי", במהלכו התקיימו הרצאות וסדנאות צילום במשך שלושה ימים באילת.
ב-2014 פרסם סדרת כתבות במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות והגיש פינה קבועה בתוכנית "רואים עולם" בערוץ הראשון.
בשנת 2015, צילם דובת קוטב צדה כלב ים דרך חור נשימה בקרח. צילומי הצייד זכו לפרסום במגזינים בנושא טבע ומדע ברחבי העולם ובטלוויזיה. צילום טבע נוסף שלו, צ'יטה רודפת אחרי צבי בטנזניה, זכה לציון לשבח בתחרות הצילום הבינלאומית "Siena International Photo Awards", ושניים נוספים מצילומיו זכו לציון לשבח בתחרות הצילום הבינלאומית "Global Arctic Awards". ב-2016 זכה במקום השלישי בתחרות International Photography Awards בזכות סדרת צילומיו המתעדת דובי קוטב בשפיצברגן.
בשנת 2017, הקים גליץ, יחד עם שותפותיו דליה הוכברג ורותם שביט, את TalkMaster, בית הספר לדיבור בפני קהל. בית-הספר הושק בכנס המרצים הראשון של ישראל, אותו גליץ הנחה.
גליץ מרצה בכנסים וארגונים שונים, כדי להעלות מודעות למצבם של בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה. בין היתר הרצה באירועי TEDx בפינלנד, סקוטלנד ואירלנד.
חיים אישיים

גליץ מתגורר בגבעתיים, נשוי ואב לארבעה.
פרסים

2015 - ציון לשבח בתחרות הצילום הבינלאומית "Siena International Photo Awards"
2016 - ציון לשבח בתחרות הצילום הבינלאומית "Global Arctic Awards"
2016 - מקום שלישי בתחרות International Photography Awards
2017 - מקום ראשון וגביע הזהב בקטגוריית "קרח שביר" בתחרות הצילום הבינלאומית "Siena International Photo Awards"
תערוכות צילום > תערוכות יחיד

2015 - "הסתכל לטבע בעיניים", מוזיאון יפו העתיקה, ישראל
2016 - "עולם הולך ונעלם", המוזיאון הפתוח לצילום, תל חי, ישראל
תערוכות צילום > תערוכות קבוצתיות

2015 - Beyond the Lens Sienna photography exhibition, Sienna, Italy
2016 - Beyond the Lens Sienna photography exhibition, Sienna, Italy
2016 - Nature's Best Photography Windland Smith Rice International Awards Smithsonian Exhibition, National
2016 - Global Arctic Awards Photo Exhibition, Gogol Centre, Moscow, Russia
הערות שוליים

↑  קמפיין גרינפיס להצלת דובי הקוטב
1 2  ארז ארליכמן, הדוב המנמנם: פרס לצלם הטבע רועי גליץ, באתר ynet, 28 באוקטובר 2017
↑  40/40 הצעירים המבטיחים של מגזין דה מרקר, באתר themarker
↑  Snow Bears - BBC One, BBC (באנגלית)
↑  The Guild of Television Camera Professionals : GTC Award Winners 2018 - GTC | The Guild of Television Camera Professionals, www.gtc.org.uk (באנגלית)
↑  ראיון עם רועי גליץ, באתר לימודים בישראל
↑  צור טריגר, כנס הצילום הישראלי 2012- ראיונות וסיכום, באתר htphoto,‏ 22 בספטמבר 2012
↑  כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2014-11-02), רואים עולם - מסע לאוגנדה עם רועי גליץ, נבדק ב-2018-08-01
↑  רועי גליץ בחדשות 2 על פרוייקט צילום דובי הקוטב, באתר YouTube, ‏25.05.2015
1 2  ארז ארליכמן, פרס לברדלס: ציון לשבח לצלם מישראל באיטליה, באתר ynet, 2 בנובמבר 2015
1 2  ארז ארליכמן, פרס לצלמי טבע מישראל בתחרות צילום ברוסיה, באתר ynet, 27 בינואר 2016
1 2  ארז ארליכמן, פרסים יוקרתיים לצמד צלמי טבע ישראלים בארה"ב, באתר ynet, 10 באוקטובר 2016
↑  הצילום בטבע שלו, באתר ישראל היום, ‏3 באוקטובר 2017
↑  TEDx Talks (2018-07-26), A wildlife photographer's journey to the melting Arctic | Roie Galitz | TEDxHelsinkiUniversity, נבדק ב-2018-08-01
↑  TEDx Talks (2018-06-13), Our world is changing & so should we: A story to promote positive change | Roie Galitz | TEDxGlasgow, נבדק ב-2018-08-01
↑  TEDx Talks (2018-03-08), A UNIVERSAL CROSSROAD THROUGH A WILDLIFE PHOTOGRAPHER’S LENS | Roie Galitz | TEDxWexford, נבדק ב-2018-08-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1163300039  PIC: 390009  VIAF: 3044153289908732770008   WorldCat (עם VIAF): 3044153289908732770008
רוברט ווקר מקבת'

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1848 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1 בנובמבר 1910 (בגיל 62) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
רוברט ווקר מקבת' (באנגלית: Robert Walker Macbeth;‏ 30 בספטמבר 1848 – 1 בנובמבר 1910) היה צייר, תחריט וצבעי מים סקוטי, שהמתמחה בנוף פסטורלי ובז'אנר הכפרי. אביו היה צייר הדיוקנאות נורמן מקבת' ואחייניתו אן מקבת'. שניים מחמשת אחיו, ג'יימס מקבת' (1847–1891) והנרי מקבת', לימים מקבת-רייבורן (1860–1947), היו גם הם אמנים.
ביוגרפיה

יליד גלאזגו, מקבת' למד אמנות בלונדון, הפיק סצנות יומיומיות ריאליסטיות ועבד כמאייר עבור העיתון השבועי The Graphic. הוא צייר באזורים הכפריים של לינקולנשייר וסאמרסט, עבודת הנוף שלו הושפעה מזה של ג'ורג' המינג מייסון ופרדריק ווקר.
מ-1871 הציג מקבת' באקדמיה המלכותית, בחברה המלכותית של ציירי דיוקנאות, בגלריה גרוסוונור, בגלריה החדשה ובאגודה לאמנות יפה, כולם בווסטמינסטר. היו גם תערוכות באזורים באגודת האמנים המלכותית בברמינגהם, באקדמיה הסקוטית המלכותית באדינבורו, במכון המלכותי לאמנויות של גלאזגו, בגלריה לאמנות ווקר בליברפול ובגלריה לאמנות של מנצ'סטר.
באותה שנה (1871) הפך מקבת' למקורב של החברה המלכותית לצבעי מים (RWS) והפך לחבר מלא בשנת 1901. הוא הפך לחבר באגודה המלכותית של ציירים-וחרטים (RE) בשנת 1880, וחבר כבוד בשנת 1909. בשנת 1882 הוא נבחר כחבר במכון המלכותי לציירים בצבעי מים (RI) וב-1883 נבחר להיות חבר במכון המלכותי לציירי שמן (ROI). ב-1883 הוא נבחר למקורב באקדמיה המלכותית (RA), והפך לחבר מלא ב-1903.
ב-9 באוגוסט 1887 נשא לאישה את לידיה אסתר, בתו של הגנרל בייטס מהפרשים של ילידי בומביי. בתם, פיליס מקבת', הייתה ידועה יותר בתור השחקנית לידיה בילברוק.
הוא נפטר בהולדרס גרין, ליד לינדסל, אסקס.
גלריה

בוקר קייצי
שחקן שקספירי
מעבורת
אמא וביתה על נדנדה
הערות שוליים

↑  "MACBETH, Robert Walker". Who's Who. 59: 1103. 1907.
↑  J. L. Caw, Scottish Painting 1620–1908 (Edinburgh; London: T.C. & E.C. Jack, 1908).
↑  "The Oxford Dictionary of National Biography". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. 2004
↑  Robert Walker Macbeth (1848-1910), Victorian Art History".
↑  "The Oxford Dictionary of National Biography". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810662056105606  AGSA: 2846  GND: 1138813702  ISNI: 0000 0000 6708 6233  LCCN: no2004004040  RKD: 51649  ULAN: 500004931  VIAF: 73556644   WorldCat (עם VIAF): 73556644
יחסי אוסטריה–גרמניה

| יחסי אוסטריה–גרמניה |
| --- | --- |
אוסטריה: גרמניה


אוסטריה: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 357,022
אוכלוסייה
9,117,778: 84,351,895
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,596: 52,827
משטר
רפובליקה פדרלית

היחסים בין רפובליקת אוסטריה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי הביניים, אז היו השתיים מאוחדות תחת האימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן תחת הקונפדרציה הגרמנית. במהלך המאה ה-19 רבו אוסטריה בהנהגת בית הבסבורג ופרוסיה בהנהגת בית הוהנצולרן על ההגמוניה בגרמניה, ולבסוף ניצחה פרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ואיחדה את גרמניה תחת הנהגתה, בעוד שאוסטריה נדחקה הצידה והקימה את האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר מכן השלימו השתיים והתאחדו בברית שלושת הקיסרים ובברית המשולשת, ואף שיתפו פעולה ביניהם במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר התבוסה במלחמה נאסר על השתיים להתאחד, ואוסטריה נותרה מדינה עצמאית עד האנשלוס בשנת 1938. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה אוסטריה חלק מגרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה חזרה ונעשתה מדינה עצמאית.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
היסטוריה > האימפריה הרומית הקדושה

בימי הביניים היו כל השטחים שנכללים היום בגרמניה, אוסטריה, צ'כיה, סלובניה ועוד, מאוחדים תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה, שנשלטה החל משנת 1440 על ידי בית הבסבורג.
בתחילת המאה ה-18 עלתה ממלכת פרוסיה תחת שלטון בית הוהנצולרן ככוח משפיע נוסף על המדינות השונות, ובין השנים 1740–1763 לחמו פרוסיה ואוסטריה בסדרת מלחמות על השלטון בשלזיה.
היסטוריה > המלחמות הנפוליאוניות

במהלך המלחמות הנפוליאוניות שיתפו השתיים פעולה נגד הקיסרות הצרפתית הראשונה, אולם הובסו על ידי נפוליאון, ובשנת 1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה והוקמה האימפריה האוסטרית.
היסטוריה > המאה ה-19

לאחר תבוסתו של נפוליאון בשנת 1815, שיתפו השתיים פעולה בקונגרס וינה, ולאחר מכן הקימו את הקונפדרציה הגרמנית. באותה תקופה עלתה תנועת הפאן-גרמניות - שדגלה באיחוד כל דוברי השפה הגרמנית למדינה אחת גדולה, ובעקבות כך חזר והתעורר מתח בין שתי המדינות על ההנהגה בגרמניה. בשנת 1834 הקימה גרמניה את הצולפריין - איחוד מכס בין המדינות הגרמניות השונות, שהיווה בסיס להקמת איחוד מדיני.
בשנת 1864 שיתפו השתיים פעולה במלחמת שלזוויג השנייה נגד דנמרק, ווכבשו את שלזוויג-הולשטיין. לאחר מכן תמרן אוטו פון ביסמרק את אוסטריה ליצירת סכסוך בנוגע לשלטון בשטחים הכבושים, ובעקבות כך פרצה מלחמת אוסטריה–פרוסיה, שבמהלכה הובסה אוסטריה, ונאלצה לפרוש מהנהגת גרמניה. בשנת 1867 הקימה פרוסיה את הקונפדרציה הצפון-גרמנית בראשותה, ולאחר הניצחון הגדול במלחמת צרפת–פרוסיה הוקמה הקיסרות הגרמנית בראשותה.
בשנים לאחר מכן השלימו השתיים, מתוך הבנה שיש להם אינטרסים משותפים, והחשש האוסטרי מרוסיה לעומת החשש הגרמני מצרפת. בעקבות כך הוקמה הברית הכפולה בשנת 1879, שהורחבה בשנת 1882 ליצירת הברית המשולשת יחד עם איטליה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה ולאחריה

לאחר רצח פרנץ פרדיננד ביוני 1914 גיבתה גרמניה את אוסטריה בכל הנוגע לדרישותיה מסרביה, ובעקבות כך פרצה לבסוף מלחמת העולם הראשונה. השתיים שיתפו פעולה במהלך המלחמה, אולם לבסוף נחלו תבוסה מידי מעצמות ההסכמה.
בחוזה סן-ז'רמן פורקה אוסטריה, ועל שטחיה הוקמו צ'כוסלובקיה, ומדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, ושטחים נוספים נמסרו לאיטליה, פולין ורומניה, וכן נאסר עליה להתאחד עם גרמניה. בעקבות המלחמה התרבתה האבטלה בשתי המדינות, ועלה כוחם של הלאומנים.
בשנת 1933 עלה אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, אולם אנגלברט דולפוס וקורט שושניג סירבו בכל תוקף לניסיונות הסיפוח הגרמניים.
היסטוריה > האנשלוס ומלחמת העולם השנייה

בשנת 1938 סיפחה גרמניה הנאצית את אוסטריה, לאחר מסע איומים והפחדות כלפי המנהיגות האוסטרית. לאחר האנשלוס הפכה אוסטריה למחוז בגרמניה הנאצית בשם "אוסטמארק". ב-10 באפריל אותה שנה נערך ביוזמת הנאצים משאל עם לגבי הסיפוח, (אף שתוצאותיו היו ברורות מראש משום שנערך באווירה של איומים וטרור) אשר אישר את האיחוד ברוב של 99.73%.
אוסטריה לא התקיימה כמדינה עצמאית במהלך מלחמת העולם השנייה, והגם שבאופן טכני האיחוד עם גרמניה היה תוצאה של פלישה צבאית, רבים מן האוסטרים אהדו את המשטר הנאצי ואף לקחו חלק בפשעיו, ורוב הקהילה היהודית האוסטרית, שתרמה תרומה גדולה לחיי הרוח באוסטריה אולצה לצאת לגלות או שנספתה בשואה. גם פוליטיקאים סוציאליסטים, קתולים ומלוכנים הוכרחו לצאת לגלות או שנעצרו על ידי הנאצים. אמנם היו קיימות קבוצות התנגדות אוסטריות, אבל אף אחת מהן לא הייתה מוצלחת במיוחד.
ב-28 במרץ 1945 חצו חיילים אמריקאים את הגבול האוסטרי מכיוון איטליה, ויומיים אחריהם נכנס גם הצבא האדום מהונגריה. ב-13 באפריל כבשו הכוחות את וינה. אירוע זה ציין את קיצו של השלטון הנאצי באוסטריה וחזרתה של אוסטריה לעצמאות, כחודש לפני כניעת גרמניה.
לאחר המלחמה היו שתי המדינות מחולקות לאזורי כיבוש, אשר בגרמניה נמשכו עד לשנת 1949, אז הוקמו גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית, ואילו באוסטריה נמשך הכיבוש עד לשנת 1955.
מתום המלחמה לא נעשה ניסיון לאחד את שתי המדינות, והדבר גם נאסר באמנת המדינה האוסטרית, ובאוסטריה התפתחה זהות לאומית נפרדת, עד כדי כך שבשנת 1987 רק 6% מהאוסטרים החשיבו את עצמם כ"גרמנים". שתי המדינות שיתפו פעולה ביניהם בתחומי הכלכלה והתרבות במהלך שנות המלחמה הקרה, אולם למרות שגרמניה המערבית הצטרפה לנאט"ו, אוסטריה הייתה מנועה מכך, בהתאם לדרישת ברית המועצות שאוסטריה תישאר נייטרלית.
בשנת 1995 הצטרפה אוסטריה לאיחוד האירופי ולאזור שנגן, אשר ביטל את הגבולות בין המדינות, וחיזק את היחסים ביניהם. בשנת 1999 הצטרפו שתי המדינות לגוש האירו, וכיום קיימים יחסים טובים בין המדינות, הכוללים יחסים מדיניים, דיפלומטיים, כלכליים ותרבותיים.
יחסים דיפלומטיים

אוסטריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-12 קונסוליות בברמן, דרזדן, דיסלדורף, המבורג, הנובר, קיל, ליבק, מינכן, נירנברג, רוסטוק, זארבריקן ושטוטגרט. מאידך, גרמניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליות בברגנץ, גראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.
גזה דומבובארי

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1848 דומבובאר, הונגריה 
 פטירה:  1 ביוני 1918 (בגיל 70) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Schulhof Géza 
 מדינה:  הונגריה 
 
גזה דומבובארי (במקור שולהוף; השם ״דומבובארי״ (״מדומבובאר״) ניתן כתואר אצולה. בהונגרית: Dombóvári Géza; דומבובאר, 11 במרץ 1848 – בודפשט, 1 ביוני 1918) היה עורך דין וסוציולוג יהודי-הונגרי, מחברם של ספרי משפטים.
ביוגרפיה

גזה שולהוף נולד במשפחה יהודית כבנו של אדולף שולהוף שהיה רופא מפורסם מדומבובאר ולאחר מכן מהעיר פץ'. גזה השלים את לימודיו התיכוניים בפץ', באוניברסיטה למד בווינה, בפראג ולאחר מכן בבודפשט. הוא עסק רבות בדיני אצולה ודיני נאמנות והפך למומחה מוכר בהם. בשנת 1885 העניק לו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, תואר אצולה הונגרית (אביר או באנגלית Sir) כהכרה והוקרה על הישגיו בתחום המשפט ההונגרי. בשנות ה-60 של המאה ה-19 לקח דומבובארי חלק בתנועת האמנציפציה של היהודים, הן בנאומים והן בכתיבת מאמרים בנושא. מחקרו "תנועת הפועלים בהונגריה" היה חלוצי. מאמרי המשפט הציבורי שלו בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-19 סייעו להבהיר נושאים מבלבלים במשפט הציבורי. ב-1884 פרסם את עבודתו בת שני הכרכים "אוסף החוקים הפליליים של הונגריה שבתוקף", שבאותה תקופה מילאה את החסר, לרבות כל המשפט הפלילי וההליכים הפליליים, וב-1888 פרסם בשלושה כרכים את עבודתו "ההסבר של חוק הפלילי ההונגרי" שהביאה גם את התפישה של בית המשפט העליון ההונגרי וגם של בתי משפט מחוץ להונגריה.
כתביו

בשפת המקור:
Az érvényben levő magyar büntető törvények gyűjteménye, a kapcsolatos törvények és rendeletek, valamint a bűnvádi eljárásra vonatkozó törvényes intézkedések szószerinti idézésével és tekintettel a magyar kir. Curia, nemkülönben a magyar kir. belügyminiszter, mint harmadfokú biróság, elvi jelentőségű fontosabb határozataira. (Codex juris criminalis hungarici.) Budapest, 1884. Két kötet.
A bűntettekről és vétségekről szóló magyar büntetőtörvénykönyv (1878. V. t.-cz.) és az uzsoráról és káros hitelügyletről szóló törvények (1883. évi XXV. t.-cz.) magyarázata, tekintettel a vonatkozó egyéb törvények és rendeletekre s a magyar kir. Curia elvi jelentőségű határozataira. U. ott, 1888. Három kötet. (Új czím-kiadás. U. ott, 1900.)
A munkásmozgalom keletkezése Magyarországon. Előszóval ellátta Mezőfi Vilmos. U. ott, 1895.
A favor defensionis elve és a kir. Curia. U. ott, 1903. (Magyar Jogászegyleti Értekezések XXVII. kötet. 3. füzet.) Online
Fenyítő eljárás és büntetési rendszer Pestmegyében a XIX. század első felében. U. ott, 1906.
בתרגום:
אוסף החוקים הפליליים של הונגריה שבתוקף, החוקים והתקנות הקשורים, והאמצעים המשפטיים הנוגעים להליכים פליליים מצוטט פשוטו כמשמעו ובהתייחס לחוק ההונגרי. בית המשפט העליון, מלך הונגריה. החלטות עקרוניות חשובות של שר הפנים כערכאה שלישית. (Codex juris criminalis hungarici) בודפשט, 1884. שני כרכים.
חוק העונשין ההונגרי על פשעים ועבירות (1878) וביאור הלכות ריבית ועסקאות אשראי שגרמו נזקים (1883), לעניין שאר הצווים והתקנות הרלוונטיות. החלטות עקרוניות של בית המשפט העליון. 1888. שלושה כרכים. (הוצאת 1900)
הופעתה של תנועת הפועלים בהונגריה. הקדמה מאת וילמוש מזפי. 1895.
העיקרון של favor defensionis בית המשפט העליון.  1903. (דיסרטציות של איגוד המשפט ההונגרי, כרך כ"ז. חוברת 3) גם באינטרנט
נוהל ענישה ומערכת הענישה במחוז פשט במחצית הראשונה של המאה ה-19 XIX. במחצית הראשונה של המאה ה-19. 1906
ראו גם

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub
Gergely Ernő: Az Országos Munkásjogvédő Iroda története. Bp., Országos Ügyvédi Tanács és a Budapesti Ügyvédi Kamara, 1985.
Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גזה דומבובארי
גזה דומבובארי, שולהוף - ערך בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1893
אורי רום

| --- | --- |

אורי רום בתקופת מלחמת ששת הימים.
 לידה:  יוני 1926 כפר גלעדי, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  מרץ 2009 (בגיל 82)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1948–1974 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 9  מפקד גדוד 52  מפקד בית הספר לשריון  מפקד חטיבה 37  ראש הג"א
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
אורי רום (יוני 1926 – מרץ 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מפקד גדוד במבצע סיני, מפקד עוצבת ראם במלחמת ששת הימים וראש הג"א במלחמת יום הכיפורים.