stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת שלושים השנים
השלכות

ההרס שחוללה מלחמת שלושים השנים ביבשת היה במוקד מחלוקות רבות בקרב היסטוריונים. הערכות בדבר מותם של קרוב לשלושים אחוזים מכלל אזרחי הנסיכויות הגרמניות נתפסות היום כמוגזמות. המלחמה אמנם זעזעה את כלכלתה של מרכז אירופה, אף ייתכן כי עיקר השפעתה הייתה בהחרפת תהפוכות קיימות שהתרחשו במסחר האירופי מבלי שהיו קשורות קשר ישיר למלחמה.
התוצאה המיידית של המלחמה הייתה כינונה של האימפריה הרומית הקדושה כאוסף נסיכויות רבות, שחרף חברותן ארוכת השנים באימפריה עד לקריסתה הסופית ב-1806, נהנו מריבונות מלאה דה פקטו. היו שטענו כי חולשה מבנית זו הייתה בבחינת גורם מרכזי להיווצרות המיליטריזם הגרמני של המאות ה-19 וה-20.
מלחמת שלושים השנים עיצבה מחדש את הסדר הפוליטי באירופה, וחוללה שינויים חשובים בחלוקת העוצמה במערכת הבין-לאומית. השינוי המשמעותי ביותר היה האצת דעיכתה של ספרד בעקבות המלחמה, קבל-עם ולעיני כל. ספרד הייתה מאז גילוי אמריקה המדינה העשירה באירופה, אך היא בזבזה את הונה הרב על מלחמות הדת שהחלו בסכסוך עם בריטניה בראשות הנרי השמיני ובתו אליזבת הראשונה, המשיכו במרד ההולנדי והסתיימו במלחמה הזאת. ב"שלב הצרפתי", בעוד שספרד נלחמת בצרפתים, הכריזה פורטוגל על עצמאותה (פורטוגל הייתה עד אז תחת כיבוש ספרדי מתקופת המלך פליפה השני, אשר ניצל את עובדת מותו של מלך פורטוגל ללא יורש כדי להשתלט על המדינה). ז'ואאו הרביעי מבית ברגנסה הוכתר למלך פורטוגל. לעומת שקיעתה של ספרד התחזק מעמדה של צרפת, והיא הלכה ונתפסה בעקבות המלחמה כמעצמה השולטת באירופה.
לקראת סופה של מלחמת שלושים השנים (1643–1645) התפתח עימות אלים בין שוודיה לדנמרק, המכונה מלחמת תורסטנסון. הניצחון השוודי במלחמה זו, כמו גם סיום המלחמה באירופה עם חתימת שלום וסטפאליה בשנת 1648, הפכו את שוודיה למעצמה אירופית מן הדרג הראשון.
חתימת שלום וסטפאליה הניחה את התשתית לערכי היסוד של מדינת הלאום הריבונית המודרנית. עם קביעת גבולותיהן הטריטוריאליים הקבועים של מדינות ונסיכויות רבות שנטלו חלק במלחמה (וגם של כאלה שהוקמו לאחריה), הוסכם כי אזרחיה של כל מדינה כפופים בראש ובראשונה לחוקיה ולנוהליה של ממשלתם הם, ולא לאלה של ממשלות שכנות, תהא דתם ומידת אדיקותם אשר תהא. קביעה מהפכנית זו הייתה מנוגדת ניגוד מוחלט לחפיפת הנאמנויות הדתיות והמדיניות, שהייתה מקובלת בעבר ובשלביה הראשונים של מלחמת שלושים השנים.
רשימת קרבות במלחמת שלושים השנים > המרד הבוהמי

קרב פילזן (1618)
קרב זבלט (1619) (אנ') (Sablat)
קרב ויסטרניץ (1619) (אנ') (Wisternitz)
קרב ההר הלבן (1620)
קרב ויסלוך (1622) (אנ') (Wiesloch)
קרב וימפפן (Wimpfen)
קרב הכסט (אנ') (Höchst)
קרב פלורוס (1622) (אנ') (Fleurus)
קרב סטדלון (1623) (אנ') (Stadlohn)
רשימת קרבות במלחמת שלושים השנים > ההתערבות הדנית

קרב גשר דסאו (1626)
קרב לותר אם ברנברג (1626) (Lutter am Berenberge)
המצור על שטרלזונד (1628) (Stralsund)
קרב וולגסט (1628) (Wolgast)
רשימת קרבות במלחמת שלושים השנים > ההתערבות השוודית

קרב פרנקפורט על האודר (1631) (אנ')
קרב מגדבורג (1631) (אנ') (Magdeburg)
קרב ורבן (1631) (Werben)
קרב ברייטנפלד (1631) (Breitenfeld)
קרב ריין (1632) (אנ') (Rain)
קרב פורת (1632) (אנ') (Fürth)
קרב ליצן (1632) (Lützen)
קרב אולדנדורף (1633) (אנ') (Oldendorf)
קרב נורדלינגן (1634) (Nördlingen)
רשימת קרבות במלחמת שלושים השנים > ההתערבות הפרנקו-שוודית

קרב ויסטוק (1636) (אנ') (Wittstock)
קרב ריינפלדן (1638) (אנ') (Rheinfelden)
קרב ברייסך (1638) (אנ') (Breisach)
קרב קמניץ (1639) (אנ') (Chemnitz)
קרב ברייטנפלד (1642) (אנ') (Breitenfeld)
קרב רוקרואה (Rocroi)
קרב טוטלינגן (1643) (Tuttlingen)
קרב פרייבורג (1644) (Freiburg)
קרב יוטרבוג (1644) (Jüterbog)
קרב ינקאו (1645) (Jankau)
קרב מרגנטהיים (1645) (אנ') (Mergentheim)
קרב נורדלינגן (1645) (אנ') (Nördlingen)
קרב זוסמרשהאוזן (1648) (אנ') (Zusmarshausen)
קרב פראג (1648)
קרב לאן (1648) (אנ') (Lens)
ראו גם

קיפר אונד ויפר
לקריאה נוספת

דייוויד זוק ורובין הייאם, קיצור תולדות המלחמות, הוצאת מערכות, 1981, עמ' 77–82.
Parker, Geoffrey, The Thirty Years' War, New York: Routledge, 1997.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך בוהמיה
פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ – מנהיג האיחוד הקלוויניסטי ו"מלך החורף של בוהמיה".
גנרל יוהאן ט'סרקלס פון טילי, מפקד צבאות הליגה הקתולית
הגנרל הקתולי אלברכט פון ולנשטיין
"מינרווה מגוננת על פאקס מפני מרס" מאת רובנס, משנת 1629. רובנס היה צייר ודיפלומט פעיל בשנות המלחמה.
גוסטבוס אדולפוס בקרב ברייטנפלד
קרב לאנס, 1648
עמנואל מקרון

עמנואל ז'אן-מישל פרדריק מַקְרוֹן (בצרפתית: Emmanuel Jean-Michel Frédéric Macron; נולד ב-21 בדצמבר 1977) הוא נשיא הרפובליקה החמישית של צרפת.
כנשיא צרפת מכהן מקרון גם כנסיך-שותף של אנדורה. בגיל 39, הפך לנשיא הצעיר ביותר בתולדות הרפובליקה הצרפתית וראש המדינה הצרפתית הצעיר ביותר מאז נפוליאון בונפרטה.
כבנקאי השקעות לשעבר, היה מקרון סגן מזכיר בארמון האליזה, ושימש כיועץ מיוחד לנשיא פרנסואה הולנד. הוא מונה לשר הכלכלה בממשלתו של מנואל ואלס בשנת 2014 וקידם רפורמות לטובת המגזר העסקי. באוגוסט 2016 התפטר מהממשלה על מנת להתמודד בבחירות לנשיאות צרפת.
בנובמבר 2016 הכריז שירוץ כמועמד מטעם תנועת הרפובליקה בתנועה! שהוא הקים, הממוקמת במרכז המפה הפוליטית ודוגלת בדרך השלישית. הוא ניצח בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות צרפת 2017 את מארין לה פן, מועמדת החזית הלאומית, כשגרף 66.1% מהקולות וניצח ב-99 מחוזות צרפת מתוך 101. הוא מינה את אדואר פיליפ לכהן כראש ממשלה תחתיו אך זה התפטר ביולי 2020 עקב חילוקי דעות בין השניים.
ב-24 באפריל 2022 נבחר לכהונה נוספת לאחר שגבר על מארין לה פן בבחירות לנשיאות באותה השנה.
ראשית חייו

מקרון נולד באמיין, בנם של ז'אן-מישל מקרון, פרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת פיקרדי ז'ול וורן (אנ'), ופרנסואז מקרון-נוגואה, רופאה. הוא התחנך ברוב שנותיו בעיר הולדתו, על אף שהוריו שלחו אותו לסיים את שנת לימודיו האחרונה בתיכון היוקרתי על שם אנרי הרביעי (אנ') בפריז. הוא סיים תואר ראשון ושני בפילוסופיה באוניברסיטת פריז נאנטר, וכן תואר שני נוסף בענייני ציבור במכון למדע המדינה פריז – לפני שהתכונן לקריירה בכירה בשירות אזרחי בבית הספר הלאומי למנהל‏ (ENA), שבו סיים את לימודיו בהצלחה ב-2004.
מקרון שירת כמפקח (inspector) במשרד הכלכלה הצרפתי בשנים 2004–2008. ב-2007 מונה לאחראי על הגשת דוחות לוועדה המיועדת לשפר את צמיחת הכלכלה בצרפת שבראשה עמד ז'אק אטלי. לאחר מכן שילם 50,000 אירו כדי לבטל את חוזהו הממשלתי ולעבור לעבוד בשוק הפרטי, שם התבסס כבנקאי השקעות בעמדה יוקרתית בבנק Rothschild & Cie Banque, השייך לחברת "Rothschild & Co" הנשלטת בידי משפחת רוטשילד.
קריירה פוליטית

בשנים 2006–2009 היה מקרון חבר במפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, ומאז ועד 2016 היה עצמאי ולא חבר מפלגה. בשנים 2012–2014 היה סגן מזכיר בארמון האליזה, ושימש כיועץ מיוחד לנשיא פרנסואה הולנד. בין השנים 2014–2016 כיהן כשר הכלכלה, התעשייה ועניינים דיגיטליים בממשלתו הסוציאליסטית של מנואל ואלס, ובתור שר היה אחראי על הרפורמות בשוק העבודה שניסה ממשל הולנד לקדם ב-2016, ללא הצלחה. הנשיא הולנד ספג הפגנות זועמות מצד איגודי עובדים שמחו על הגמישות שעלולה להינתן בדרך זו למעסיקים, לפטר ולשכור עובדים. מקרון האמין שזו הדרך להתניע את הכלכלה הקפואה של צרפת, והתפטרותו באוגוסט 2016 מהממשלה אותתה על כך שאינו מאמין שהמפלגה הסוציאליסטית מסוגלת לכך. מקרון מתואר על ידי חלק מהפרשנים כסוציאל-ליברלי, ואילו על ידי אחרים כסוציאל-דמוקרט. בעת חברותו במפלגה הסוציאלסטית תמך באגף השמרני במפלגה.
מקרון הסביר כי היה חלק מ"ממשלת השמאל" כיוון שרצה "לשרת את האינטרס הציבורי". בספרו "Révolution", שפורסם בנובמבר 2016, מקרון מציג את עצמו הן כ"שמאלן" והן כ"ליברל", כי לדידו "בליברליזם אתה מחשיב עצמך כנותן אמון באדם". מקרון הצהיר כי ברצונו לגשר בין ימין לשמאל בדומה לפרנסואה ביירו וז'אק שבאן-דלמאס.
נשיא צרפת > מדיניות חוץ

מקרון מתח קו חריף מול הרפובליקה הטורקית עקב שאיפותיה להגדלת ההשפעה במזרח התיכון ובאירופה. במסגרת מלחמת האזרחים השנייה בלוב, המשמשת מלחמת פרוקסי בין טורקיה ורוסיה, צרפת תחת מקרון מצדדת ברוסיה ותומכת בכוחות "בית הנבחרים" תחת פיקודו של פילדמרשל ח'ליפה חפתר. מלבד שיתוף הפעולה בלוב, יחסי צרפת–רוסיה נותרים מתוחים בכל הנוגע למלחמה באוקראינה, היכן שצרפת וגרמניה נוקטות בתמיכה באוקראינה במטרה למנוע מעליית ההשפעה הרוסית על מזרח אירופה. במסגרת משבר הריבונות הטריטוריאלית בשנת 2020 על הים האגאי, בין טורקיה ליוון, צרפת צידדה ביוון ואיימה להתערב מבחינה צבאית נגד טורקיה במקרה של מלחמה.
במהלך המחצית הראשונה של שנת 2021, המעורבות הטורקית במלחמת האזרחים השנייה בלוב שנעשתה בגלוי שינתה את פני המלחמה והחלישה את כוחות בית הנבחרים שנתמכו בידי צרפת, רוסיה, איחוד האמירויות הערביות ומצרים. במקביל, צרפת וטורקיה מנהלות מאבק על השפעת המסחר על אלג'יריה בעוד צרפת היא יצואנית המסחר הגדולה ביותר לאלג'יריה אחרי הרפובליקה העממית של סין.
מקרון קידם הקמת כוח התערבות צבאי אירופי שיוכל לסייע למדינה לשמור על האינטרסים שלה באזור הסאהל באפריקה ובאזורים אחרים. צרפת ביצעה נסיגה צבאית ממאלי לאחר כתשע שנים של נוכחות צבאית צרפתית במדינה. הפעילות הצבאית הצרפתית (במסגרת מבצע ברקאן) עברה להתמקד בניז'ר.
במהלך המשבר האוקראיני-רוסי, צרפת שיחקה תפקיד משמעותי במאמצים הדיפלומטיים לתווך בין הצדדים, וכן תמכה בסנקציות נגד רוסיה. צרפת סיפקה סיוע לאוקראינה בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה. מקרון הציע להקים את הקהילה הפוליטית האירופית – פורום חדש שנוצר בתגובה לפלישה הרוסית לאוקראינה כדי להציע רשת אירופית רחבה ומכילה יותר. הפורום כולל גם מדינות שאינן חברות האיחוד האירופי.
ביקורת

בתוך כשנה וחצי בלבד מהיבחרו לנשיא, צנחה הפופולריות של מקרון בקרב העם הצרפתי (שהייתה כ-60% עם היכנסו לתפקיד) לשפל של כ-30% בלבד. רבים ממתנגדיו של מקרון מתחו עליו ביקורת וכינו אותו "יהיר", "מנותק" ו"מתנשא". ברשתות החברתיות דבקו בו הכינויים "הוד מלכותו מקרון", "מקרון הראשון" ו"הנשיא של העשירים". גם קודמו לתפקיד, הנשיא פרנסואה הולנד, שתמך במקרון במהלך סיבוב הבחירות השני, מתח עליו ביקורת עקיפה והזהיר ש"אצילים צרפתים כבר איבדו את ראשם בגיליוטינה". מקרון אף ספג ביקורת מבית, כאשר שר הפנים בממשלתו, ז'ראר קולומב, שתמך בו במהלך הבחירות, צוטט בתקשורת כאומר: "מעט מאוד מאיתנו יכולים עדיין לדבר עם מקרון". באוקטובר 2018 דווח כי קולומב התפטר עקב חילוקי דעות עם מקרון. בסוף 2018 החלה מחאת האפודים הצהובים, המכוונת בעיקר נגד עליית מחירי הדלק ויוקר המחיה בצרפת, כאשר בין היתר המוחים קוראים לנשיא מקרון להתפטר.
יחסו לישראל

מקרון התבטא כמה פעמים כנגד האנטישמיות בצרפת כלפי יהודים והתנצל בפני היהודים על כך שצרפת שיתפה פעולה עם הנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא מתנגד לתוכנית הגרעין האיראנית, ובעד פתרון שיקודם בין ישראל והפלסטינים להשגת הסכם שלום.
מקרון התבטא אף בנושא קידום הרפורמה המשפטית בישראל כאשר על פי דיווח של העיתון הצרפתי "לה מונד", מקרון הביע בפני ראש הממשלה בנימין נתניהו "חששות מפני התוכנית המשפטית" ואמר כי "אם התוכנית תתממש כפי שהיא, פריז תיאלץ להסיק כי ישראל התנתקה מהתפיסה הרווחת של הדמוקרטיה".
מקרון ביקר בישראל פעמיים. בפעם הראשונה ביקר בירושלים לקראת השתתפותו ב"פורום השואה" לרגל 75 שנה לשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ. בעת שביקר בכנסיית סנטה אנה בעיר העתיקה שנמצאת בשליטה צרפתית, מקרון זעם על כך שמאבטחיו הישראלים רוצים להיכנס איתו, ותקף אותם מילולית בחריפות: "כולם מכירים את הנהלים. אני לא אוהב את מה שאתם עושים, צאו החוצה. אף אחד לא התכוון לעשות פרובוקציה לאף אחד". בהמשך התנצל מקרון בפני השוטרים ומאבטחי השב"כ ואמר כי לא התכוון לפגוע בהם.
בפעם השנייה הגיע לביקור באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל במסגרת שורת המנהיגים שהגיעו לבקר ולהביע תמיכה בישראל בעקבות מתקפת חמאס על ישראל. במהלך הצהרה משותפת עם ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר מקרון כי צרפת עומדת עם ישראל, וכי מאבק בטרור הוא עניין קיומי עבור ישראל, "וגם עבור כולנו. נדרשת קואליציה בין-לאומית למאבק בטרור", כמו זו נגד דאעש. הוא הוסיף כי במסגרת המאבק "יש לכבד את החוק ואת ההומניות", ופנה גם ללבנון ואמר כי "אני מזהיר את חזבאללה לא להצטרף". במהלך התמרון הקרקעי של כוחות צה"ל ברצועת עזה שינה מקרון את עמדתו בנוגע לישראל כאשר התראיין ל-BBC שם קרא להפסקת אש בעזה ואמר כי ישראל חייבת "להפסיק להרוג נשים ותינוקות, ואין הצדקה להפצצות וכי הפסקת אש דווקא תועיל לישראל". למחרת, שוחח עם נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג ואמר כי אינו מייחס ולא התכוון לייחס לישראל שום אשמה של פגיעה מכוונת באזרחים חפים מפשע והביע תמיכה בזכותה להגנה עצמית.
ב-7 בפברואר 2024 נשא מקרון נאום בטקס לאומי רשמי לזכר הצרפתים שנרצחו בשבעה באוקטובר ולזכר הצרפתים שנחטפו על ידי חמאס. הטקס התקיים ברחבת האינווליד בהשתתפות אנשי הכוחות המזוינים של צרפת, פוליטיקאים ושרי ממשלה, ונציגי משפחות החטופים והנספים.
ב-31 במאי 2024, לאור התנגדותו של מקרון למבצע ברפיח במסגרת מלחמת חרבות ברזל, הודיע משרד הכוחות המזוינים הצרפתי כי חברות ביטחוניות ישראליות לא יוכלו השנה להציג בתערוכת הנשק אירוסאטורי.
לאחר תחילת התמרון הקרקעי בלבנון במסגרת מלחמת חרבות ברזל, בתחילת אוקטובר 2024, עמנואל מקרון קרא לאמברגו נשק על ישראל.
חיים אישיים

מקרון נשוי לבריז'יט טרונייה (Brigitte Trogneux), מורתו לתיאטרון מבית הספר התיכון, המבוגרת ממנו ב-24 שנים. הזוג נפגש לראשונה כשמקרון היה בן 15, אך הם הכריזו על עצמם רשמית כזוג רק כשלמקרון מלאו 18. הם נישאו בשנת 2007. מקרון הוא אב חורג לשלושת ילדיה של בריז'יט מנישואיה הקודמים וכן סב חורג לשבעת נכדיה. הוא דובר צרפתית ואנגלית.
פנינסולה

ערך זה עוסק בחברה ישראלית. אם התכוונתם לזרוע יבשה החודרת לתוך הים, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  פננס
 מייסדים:  מיכה לייקין אבני
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים) 
 מיקום המטה:  יהודה הלוי 48, תל אביב
 שליטה בחברה:  מיטב בית השקעות 56.94%
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  אשראי מסחרי, אשראי ליהלומנים, קרן 100+ ואשראי צמיחה לחברות קטנות ובינוניות
 שווי שוק:  475 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  167 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  72.0 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  53.8 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  507 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.41 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  אילן רביב
 מנכ"ל:  איל ליאור
  
 www.peninsula.co.il
 
פנינסולה היא מוסד פיננסי חוץ-בנקאי שמספק אשראי חוץ-בנקאי לחברות ישראליות. החברה הוקמה בשנת 2004 על ידי מיכה לייקין אבני וקבוצת משקיעים פרטיים. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בעלי המניות העיקריים הם מיטב בית השקעות (56.94%) ומגדל אחזקות ביטוח ופיננסים (9.93%).
היסטוריה

פנינסולה הוקמה כחברה פרטית בנובמבר 2004 על ידי מיכה לייקין אבני וקבוצת משקיעים בהם: שלמה דוברת, שלמה קליש, שוקי שוורץ וקרנות השקעות מארצות הברית. בתחילת דרכה עסקה החברה בשירותי "פקטורינג". שירות מימון חשבוניות של הקדמת תשלומים דחויים מלקוחות, הנובעים ממוסר התשלומים הנהוג בעולם העסקים. עסקים נוהגים לתת ללקוחות אשראי שוטף ל-30 יום ויותר, כלומר העסק יקבל את התשלום עבור הסחורה רק לאחר חודש ויותר. חברת הפקטורינג מספקת את המימון הדרוש לתשלום מייד לספק והחוב של החברה עובר לרשותן. שירות זה היה נופץ בעולם, אך לא בישראל בעת שהוקמה החברה.
בסוף 2005 החלה להציע גם שירות של מתן מסגרת אשראי לעסקים. באפריל 2007 השלימה החברה גיוס פרטי של 10 מיליון שקל, ומינתה את אריה עובדיה ליושב ראש.
במאי 2007 תכננה החברה לבצע הנפקה ראשונה לציבור ולגייס כ-100 מיליון ש"ח במניות ואיגרות חוב להמרה, לפי שווי של כ-70 מיליון ש"ח, אך החליטה לבטל את ההנפקה עקב חוסר עניין מצד משקיעים מוסדיים.
ב-2008 נכנסה קבוצת הביטוח מגדל להשקעה החברה, במסגרת העסקה מגדל הזרימה לפנינסולה הון למימון פעילות החברה ולצמיחתה, ובתמורה הוקצו לה 20% ממניות החברה.
ביולי 2010 החלה לספק שירות של קבלת שירותי אשראי עסקי בדלפקים של סניפי דואר ישראל. השירות נועד לעסקים קטנים ובינוניים בעלי חשבון בבנק הדואר.
בדצמבר 2014 החלה פנינסולה להיסחר בבורסה בתל אביב, בעקבות מיזוג הפוך בינה לבין חברת מיינסטרים (שהייתה שלד בורסאי ושינתה את שמה לקבוצת פנינסולה בע"מ). סך הכל עד ספטמבר 2020 הנפיקה החברה אג"ח וגייסה הון נוסף בסך של כמעט מיליארד שקל בהנפקות שונות.
באוגוסט 2015 ביצע בית ההשקעות מיטב דש השקעה ראשונה בקבוצה. מיטב דש הגדילה בהמשך את החזקותיה בחברה ונכון ל-2020 היא מחזיקה ב-50.79% ממניות החברה.
במאי 2017 קיבלה פנינסולה אישור מרשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, להמשיך ולספק אשראי בהתאם לחוק הפיקוח על השירותים הפיננסיים מ-2016.
תיק האשראי של פנינסולה עומד נכון לשנת 2021 על 1.370 מיליארד ש"ח, וסך מקורות המימון העומדים לרשותה מסתכמים בכ-1.473 מיליארד ש"ח. סך העסקאות שבוצעו בשנת 2021 הסתכמו ב-3.8 מיליארד ש"ח.
פעילות

קבוצת פנינסולה מתחרה בשוק האשראי לעסקים בישראל מול הבנקים הגדולים. מאז קום המדינה, שוק האשראי היה מאופיין בריכוזיות גדולה בידי המערכת הבנקאית. פעילותה התרחבה עם השנים והיא הקימה גם קרנות להשקעה בעסקים.
פעילות > קרן ההשקעות של משרד הכלכלה

בדצמבר 2015, זכתה פנינסולה במכרז של משרד הכלכלה להקמה ולניהול קרן השקעה לצמיחה לטווח ארוך לעסקים בינוניים. בספטמבר 2016 הושלם גיוס של 450 מיליון שקל עבור הקרן. המשקיעים העיקריים בקרן הם מדינת ישראל, מיטב דש גמל, אלטשולר שחם, איילון ביטוח וכן קופות מפעליות וקיבוצים. את הקרן מנהלים צבי זיו, מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר, אורי פז, מנכ"ל בנק ירושלים לשעבר, מיכה לייקין אבני, מייסד ומנכ"ל פנינסולה ואייל ליאור, המשנה למנכ"ל. הקרן מספקת תוכניות מימון וצמיחה לעסקים עם ותק של 3 שנים ומעלה, בעלי מחזור שנתי של מעל 10 מיליון ש"ח. גודל העסקאות נע בין 5 ל-50 מיליון ש"ח, ותקופת עסקה היא עד 10 שנים.
פעילות > קרן פנינסולה לעסקים 100+

באוגוסט 2017, השיקה פנינסולה קרן נוספת: "קרן פנינסולה לעסקים 100+". הקרן נועדה לעסקים ישראלים עם מחזור שנתי של 100 עד 400 מיליון ש"ח, ותק פעילות של 5 שנים ומעלה ובסיס פעילות בישראל. היא מספקת ללקוחות אלו אשראי למטרות הון חוזר, השקעות בציוד, פסי ייצור, קווי הפצה והתרחבות באמצעות הלוואות לטווח בינוני של 1 עד 3 שנים ובהיקף של עד 15 מיליון ש"ח.
בעלות

נכון לדצמבר 2021 בעלי המניות העיקריים בפנינסולה הם בית ההשקעות מיטב דש (50.79%), המייסד מיכה לייקין אבני (7.93%) ומגדל חברה לביטוח (9.66%). יתר המניות מוחזקות על ידי הציבור ונסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ונכללות במדד SME60 מדד הפיננסים ומדד התל בונד.
ראו גם

אשראי
כלכלת ישראל
הערות שוליים

↑  אתר פנינסולה
1 2 3 4 5  פנינסולה בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  שמוליק ינאי, "נממן עסקים קטנים במיליארד שקל  בחמש השנים הקרובות", באתר הארץ, 11 בפברואר 2005
↑  זיו קריסטל, ‏עמלת סיכון, באתר גלובס, 8 ביוני 2005
שירות גלובס, ‏עו"ד מיכה אבני, מנכ"ל חברת הפקטורינג פנינסולה, מונה לדירקטור באיגוד חברות המימון האמריקאי, באתר גלובס, 19 במאי 2005
↑  רם דגן, חברת פנינסולה תציע לעסקים מסגרות אשראי חורגות - עד 2.5 מיליון שקל, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
↑  שלומי שפר, התפקיד החדש של אריה עובדיה: מונה ליו"ר חברת הפקטורינג פנינסולה פיננסים, באתר הארץ, 18 באפריל 2007
רון שטיין, ‏אריה עובדיה מונה ליו"ר פנינסולה, באתר גלובס, 19 באפריל 2007
↑  שרון שפורר, גם כשהשוק לוהט לא כל IPO עובר: חברת הפקטורינג פיננסולה בראשות אריה עובדיה - נכשלה בהנפקה, באתר TheMarker‏, 14 במאי 2007
↑  רון שטיין, ‏מגדל נכנסת כמשקיע פיננסי בחברת הפקטורינג פנינסולה, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2008
↑  אתי אפללו, בעלי עסקים קטנים ובינוניים יוכלו לקבל אשראי חוץ בנקאי בסניפי בנק הדואר, באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2010
↑  שירות גלובס, ‏הנפקת מיינסטרים-פנינסולה הסתיימה בביקוש יתר של 175%, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2014
↑  שירות גלובס, ‏פנינסולה חתמה על מזכר הבנות למיזוגה לתוך שלד ציבורי, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2014
↑   ערן אזרן, הבנק של מיטב-דש: חברת המימון החוץ-בנקאי פנינסולה יוצאת לגיוס אג"ח ראשון בכ-220 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 22 במרץ 2017
↑   סיון איזסקו, מיטב דש רוכשת 25% מחברת פנינסולה שעוסקת במימון חוץ-בנקאי לעסקים, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2015
↑  אביב לוי, ‏מיטב דש הגדיל את חלקו בחברת המימון החוץ-בנקאי פנינסולה, באתר גלובס, 14 בנובמבר 2017
↑   ערן אזרן, ה"פרייווט אקוויטי" של פנינסולה: גייסה 322 מיליון שקל – ותקים קרן לעסקים קטנים ובינוניים, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2015
קובי ישעיהו, ‏"לא כלכלי לבנקים לעשות את מה שאנחנו מתכוונים לעשות, ולכן הם לא שם", באתר גלובס, 19 במאי 2016
↑   ערן אזרן, פנינסולה מרחיבה את פעילות המימון: תפנה 200 מיליון שקל למתן הלוואות לטווח בינוני, באתר TheMarker‏, 14 באוגוסט 2017
| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • הפניקס בית השקעות • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל • ורטקס ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
ערד השקעות ופיתוח תעשייה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ערד
 מייסדים:  חברת רסקו
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־62 שנים)
 שליטה בחברה:  שלמה אייזנברג
 שווי שוק:  1.08 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  3.03 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  145 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  552 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  5.40 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  11.7 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  שלמה איזנברג
 מנכ"ל:  אילן טוקר
 
ערד השקעות ופתוח תעשייה היא חברת החזקות בשליטת שלמה אייזנברג המחזיקה בחברות "ישרס", "מלם תים" ו"חסין אש".
החזקות

ערד השקעות שולטת ישירות או בעקיפין בשורה של חברות ציבוריות ופרטיות ובנדל"ן. החזקותיה העיקריות, נכון לשנת 2018, כוללות את:
ערד השקעות ופיתוח תעשייה בע"מ
חסין אש תעשיות בע"מ (100%)
מלם–תים בע"מ (55%)
מלם מערכות בע"מ (100%)
מלם שכר בע"מ (100%)
קומטק בע"מ (100%)
ישרס חברה להשקעות בע"מ (59% דרך ערד וב־10.5% מחזיק אייזנברג ישירות)
רסקו חברה להתיישבות חקלאית ועירונית בע"מ (100%)
רסקו מגורים בע"מ (לשעבר אוסיף השקעות ופיתוח בע"מ) (100%)
עוגן נדל"ן מניב בע"מ (100%)
א.ארנסון בע"מ
ג.ט.י. הגן הטכנולוגי ירושלים בע"מ (74%)
קריית התקשורת נווה אילן (100%)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ערד השקעות ופיתוח תעשייה: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רפאל בשן, חב' רסקו תגייס השנה, מעריב, 12 בדצמבר 1963
↑  רסקו תגייס 3 מליון דולאר בחו"ל למחצבה בהר טוב, מעריב, 29 בינואר 1964
השקעות החברה בתעשייה, חרות, 18 בספטמבר 1964
↑  נחנכה מחצבה גדולה בהר טוב, מעריב, 21 בנובמבר 1965
↑  ביהח"ר ברזברין החל בייצור רקמות פלדה, דבר, 7 באוגוסט 1966
↑  אבן וסיד רכשה את מחצבת מחצבות ירושלים, דבר, 26 בינואר 1967
↑  מחצבות ירושלים לא יימכרו, מעריב, 7 במרץ 1967
↑  דוד ליפקין, הסוכנות היהודית גנזה ב-1964 דו"ח ביקורתי על רסקו, דבר, 9 באוקטובר 1968
↑  723 אלף ל"י רווח לערד, מעריב, 5 בנובמבר 1970
↑  רסקו מגבירה פעילותה בניצול אנרגיית השמש, דבר, 17 באוגוסט 1977
↑  עודד שורר, דודי שמש - השקעה כדאית, מעריב, 2 בפברואר 1979
↑  תזכיר התאגדות של ערד השקעות ופיתוח תעשיה בע"מ, עמ' 1
↑  מבנה השליטה ברסקו 1986, מעריב, 17 באפריל 1987
↑  ירידה חדה בהפסדי חברת הבניה רסקו, מעריב, 23 בפברואר 1986
↑  יואב יצחק, שלמה אייזנברג וחברה בריטית רכשו 26% ממניות ישרס, מעריב, 4 בספטמבר 1988
↑  יואב יצחק, ישרס מבקשת צו קבוע למניעת מכירת חברת ערד, מעריב, 14 באוקטובר 1988
↑  יואב יצחק, נדחתה האסיפה הכללית בישרס ־ כדי למנוע השתלטות על החברה, מעריב, 5 בספטמבר 1988
↑  יואב יצחק, בית המשפט יתבקש להכריע בין שתי הקבוצות הניצות בהברת ישרס, מעריב, 8 בספטמבר 1988
↑  אורי בינדר, חברת ערד רכשה מחצית השליטה בחסין אש, מעריב, 12 באוגוסט 1990
שלמה איזנברג מוכר לחסין אש את ישקול ב-7 מיליון שקל, באתר גלובס, 12 במרץ 2002
↑  שלמה אייזנברג: "חסין מי שחסין אחרון", באתר גלובס, 17 בדצמבר 2000
↑  אמיר אייזנברג, ‏ישרס-רסקו: צד הנדל"ן של שלמה אייזנברג, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1997
↑  ערד - הנפקת זכויות נוספת, באתר גלובס, 1 במאי 1997
↑  שלמה פרידמן, ‏אייזנברג מנסה להכות בשנית: מעוניין להכניס את מניותיו בישרס לערד במחיר כפול ממחירן בבורסה, באתר גלובס, 11 באוגוסט 1997
↑  שי שלו, ‏בני לא מפסיק להסתבך, באתר גלובס, 17 בדצמבר 1998
↑  החשד: שלמה אייזנברג הציע ליסלזון "שותפות אסטרטגית" תמורת תמיכתו באסיפה הכללית, באתר גלובס, 6 בנובמבר 1997
↑  אבי שאולי ואביב לוי, ‏הודות לשבריר אחוז: אושר שכר ב-2.7 מ' ש' לשלמה איזנברג, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2011
↑  ע"פ 3891/04 ערד השקעות ופיתוח תעשייה בע"מ נ' מדינת ישראל, ניתן ב־2 ביוני 2005
↑  יצחק דנון, ‏נדחתה בקשת שלמה אייזנברג לעיכוב הליכים בתביעה בפרשת מניות ערד, באתר גלובס, 22 בינואר 1998
↑  אסף ברגרפרוינד, שלמה אייזנברג: "לא התחייבתי להצטרף לפשרה בתביעה הייצוגית נגד ערד", באתר הארץ, 23 ביוני 2004
אמיר הלמר, אנליסט צפויה להגיש במהלך אוגוסט תביעה ייצוגית ונגזרת נגד שלמה אייזנברג בסכום של כ-80 מיליון שקל, באתר הארץ, 28 ביוני 2004
↑  אסף ברגרפרוינד, אנליסט מבקשת מבית המשפט לבטל את העסקה בה מכר אייזנברג את חלקו בישרס לערד, באתר הארץ, 21 ביולי 2004
↑  אברהם גזונדהייט: שלמה איזנברג מקפח את בעלי המיעוט בערד, באתר גלובס, 13 בינואר 2010
↑  רע”א 3162/14 אברהם גזונטהייט נגד שלמה איזנברג ואח
↑  אביב לוי, ‏מניית ערד השקעות בשיא: שושנה גזונדהייט מבקשת למכור את מניותיה ב-700 מיליון שקל, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2019
↑  אביב לוי, ‏שיהיה לה לבריאות: שושנה גזונדהייט מכרה מניות ערד השקעות ביותר מחצי מיליארד שקל, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2019
↑  ערד השקעות ופיתוח תעשייה בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2018, באתר מאי"ה
איי.אי.אס החזקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  איאס
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים)
 שליטה בחברה:  חיים גייר
 ענפי תעשייה:  החזקות, נדל"ן, אנרגיה, תעופה, תעשייה
 שווי שוק:  1.45 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  52.0 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  53.5 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  65.7 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.50 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.81 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  חיים גייר
 מנכ"ל:  ניר דגן
  
 www.ies.com
 
איי.אי.אס החזקות בע"מ היא קבוצת השקעות והחזקות הנמנית עם מדד תל אביב-90 של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. הקבוצה נמצאת בשליטת חיים גייר.
פעילות החברה מתרכזת בארבעה תחומים עיקריים: נדל"ן להשקעה, תשתיות לאומיות (אנרגיה, התפלת מים), תעשייה ותעופה.
תחומי פעילות

נדל"ן להשקעה בישראל - פארק תעשיות פלמחים
תשתיות לאומיות - יזום תחנת הכוח ומתקן התפלה בפארק תעשיות פלמחים
תעשייה - מפעל ספנקריט פלמחים לבניה מתועשת
תעופה - יזום מתחם איירפארק בסמוך לנמל התעופה עובדה בנגב.