stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות הצבאי בקוהימה
רקע

קרב קוהימה ניטש במלחמת העולם השנייה בצפון-מזרח הודו. הצבא היפני, שכבש את בורמה שנתיים ויותר קודם לכן, חצה ב-4 באפריל 1944 את גבולה עם הודו בניסיון להשתלט על חלקים מהמדינה, שהייתה אז מושבה של האימפריה הבריטית וכדי לסכל התקפה בריטית מהודו אל בורמה. הארמייה היפנית ה-15 תקפה את קוהימה ואת העיר אימפאל שמצפון לה והטילה עליהן מצור, אך לא הצליחה לכבוש אותן, ובסופו של דבר נוצחה בהתקפת נגד של כוחות בריטים והודים. הקרב, שנמשך עד 22 ביוני, נחשב לאחד הקרבות המכריעים במערכה בהודו ובורמה.
קרב הרואי ניטש בגבעת חיל המצב (Garrison Hill), חלק מרכס קוהימה, שהיווה מעוז התנגדות בריטי-הודי. הגבעה הוחזקה על ידי כוח בריטי-הודי קטן של כ-2,500 איש, חלקם לא-לוחמים. כוח זה היה נצור במשך 13 יום (6 עד 18 באפריל) והחזיק מעמד מול התקפות חוזרות ונשנות של יחידות מהדיוויזייה היפנית ה-31. גם לאחר שנפרץ המצור על ידי הדיוויזיה הבריטית ה-2 וחיל המצב הוחלף נמשכה לחימה עזה על המתחם במשך מספר ימים, שבמהלכם התנהלו קרבות פנים אל פנים בין הצדדים. קרב זה זכה לכינוי "סטלינגרד של המזרח". בסך הכל נגרמו לכוחות הבריטים-הודים במקום כ-4,600 אבדות וליפנים כ-5,800.
בית הקברות

מתחם בית הקברות, שצורתו כאליפסה, משתרע על פני חלק משטחה של גבעת חיל המצב בקוהימה, כולל פסגתה. הוא כולל גם את השטח שבו ניצבו מגרש טניס ובונגלו ששימש את סגן המושל המקומי, שעליהם ניטשה לחימה מרה. שניהם חרבו במהלך הקרב, וגבולות מגרש הטניס מסומנים כיום על ידי פסי בטון לבנים. בית הקברות כולל 17 חלקות קבורה הממוקמות על גבי טרסות. בנקודה הגבוהה ביותר במתחם, באתר מגרש הטניס, ניצב מבנה מחסה משמש וגשם ועליו מוצב צלב ההקרבה.
במקום נקברו 1,420 חיילים, מהם 963 בריטים ו-304 הודים וכן חמישה קנדים ושלושה אוסטרלים (אנשי צוות אוויר). היתר - 145 - הם אלמונים. מצבות החללים אינן מצבות הלוח האנכיות השכיחות בבית הקברות הצבאיים של האימפריה הבריטית, אלא מצבות ארד נמוכות ושטוחות.
בין הקברים המסומנים בסימול היחידה לה השתייך החייל ודתו, ישנם לפחות חמישה קברים של לוחמים יהודים.
באתר ניצבת גם אנדרטה לזכר 917 חיילים הודים שנהרגו וגופותיהם נשרפו בהתאם לאמונתם. אפרם פוזר לידה. האנדרטה נחנכה על ידי פילדמרשל ויליאם סלים, שהיה מפקד הארמייה הבריטית ה-14, שלחמה בבורמה.
אנדרטה נוספת בשטח בית הקברות מוקדשת לגדוד השני של רגימנט דורסטשייר.
בית הקברות > אפיטף קוהימה

בקצהו המזרחי של האתר ניצבת אנדרטה לחללי הקרב מהדיוויזייה הבריטית ה-2. זהו סלע מחודד, הניצב על גבי בסיס רבוע בפתחה של חצר קטנה, שעל כתליה נרשמו שמות החללים. על גבי הבסיס קבוע לוח זיכרון. בראש הסלע, המתנשא עד לגובה של 4.6 מטרים, חרות צלב. מתחתיו נקבע לוח נוסף הנושא את האפיטף, שזה לשונו:
טקסט זה מיוחס למשורר האנגלי ג'ון מקסוול אדמונדס (John Maxwell Edmonds) ‏(1875-‏1958). מילותיו אלו זכו לפרסום עולמי והן מושמעות בטקסי הזיכרון בימי הזיכרון בבריטניה ובחלק ממדינות האימפריה הבריטית לשעבר.
בית הקברות תוכנן על ידי האדריכל קולין סנט קלייר אוקס (Colin St. Claire Oaks), הוקם על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזק על ידיה.
מראה בגבעת חיל המצב לאחר הקרב
אנדרטת הדיוויזיה ה-2
בית הוועד

ערך זה עוסק במקום מושבה הראשון של עיריית תל אביב. אם התכוונתם למקום התכנסות החכמים, בסנהדרין, בבית דין או בבית המדרש, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין עירייה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°03′48″N 34°46′19″E﻿ / ﻿32.063277777778°N 34.771833333333°E﻿ / 32.063277777778; 34.771833333333
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית הוועד(למפת תל אביב רגילה) בית הוועד(למפת גוש דן רגילה) בית הוועד(למפת גוש דן מוגדלת) בית הוועד  he בית הוועדhe בית הוועדמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הוועד היה מבנה, בן שלש קומות, אשר שימש כמקום מושבה הראשון של עיריית תל אביב.
היסטוריה

ב-11 באפריל 1909 התכנסו חברי אגודת "אחוזת בית" בחולות שמצפון ליפו, על אדמות כרם ג'יבלי, שקנו במטרה להקים את העיר העברית הראשונה. הקרקע שנקנתה חולקה באופן פשוט לחלקות משני צדי רחוב הרצל, וארבעה רחובות קטנים החוצים אותו. כדי לחלק באופן שוויוני את החלקות בין 66 המשפחות המייסדות, הוחלט לערוך הגרלה. ההגרלה נערכה בחולות, במרכז השטח שנקנה על ידי האגודה, ומיקום התרחשותה של הגרלה זו הפך לאחד המקומות הסמליים ביותר בעיר ואף במדינת ישראל. המקום בו עמדו חברי האגודה היה לימים חלק משדרות רוטשילד שבתל אביב, שהוקמו כחלק מעבודת יישור הדיונות באזור.
בהמשך אותה שנה הוקם בדיוק במקום זה מכון המים הראשון של שכונת אחוזת בית. המכון נבנה בתכנונו של האדריכל יוסף ברסקי ומתחתיו שכן חדר קטן בשם "בית הוועד", אשר שימש כמשרד הדואר הראשון של השכונה. במשך השנים התרחב החדר הקטן הזה לבניין גדול בעל 3 קומות, עד שבמאי 1921, עם התנתקותה של תל אביב מיפו, קיבל הבניין את שמו החדש "עיריית תל אביב" (Tel-Aviv township) והחל לאכלס בו בית משפט עירוני וגם את התחנה העירונית של משטרת תל אביב.
באוקטובר 1925 הקים אבא כהן בצמוד לבית הוועד ומכון המים צריף קטן ופשוט אשר פעל כתחנת כיבוי אש, שהייתה לתחנה הראשונה בארץ ישראל. בשנת 1930 הוקם בצמוד לתחנה זו צריף "האגודה לעזרה מהירה", אשר נודעה בשם מגן דוד אדום. בשנת 1942 נהרס מתחם התחנה ובאפריל 1949 הוקמה עליה האנדרטה למייסדי העיר תל אביב.
בית הוועד בבניין חד-קומתי של מכון המים, 1909
קבלת פנים לקבוצת הכח וינה, לפני בית הוועד בן שלוש הקומות, 1924
חזית בית הוועד ב-1927, עם השעון והשילוט "עיריית תל אביב" בעברית, אנגלית וערבית
בול ובו בית הוועד בשדרות רוטשילד תחת מגדל המים
הגרלת המגרשים לאחוזת בית, 1909, במקום זה הוקם בית הוועד
האנדרטה למייסדי העיר תל אביב
ג'ון גאו

| --- | --- |

איור על קופסת סיגרים, 1888, ההוצאה להורג של ג׳ון גאו באקסקיושן דוק
 לידה:  1698? ויק, הממלכה המאוחדת 
 הוצאה להורג:  11 ביוני 1725 (בגיל 27 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
ג'ון גאו (אנגלית: John Gow; סביבות 1698 - 11 ביוני 1725) היה פיראט ידוע לשמצה, שהקריירה הקצרה שלו הונצחה על ידי צ'ארלס ג'ונסון בספרו ההיסטוריה הכללית של הפיראטים. מעט ידוע על חייו, פרט לדיווח מאת דניאל דפו, שלעיתים קרובות נחשב כדיווח לא אמין. הדו"ח על הוצאתו להורג, ודיווח נוסף מאת מר אלן פאה, צאצאי של השובה שלו, שפורסם בשנת 1912, כמעט מאתיים שנים אחריו מוות.
החיים המוקדמים

גאו נולד ככל הנראה בוויק, קית'נס, לוויליאם גאו, ומרגרט קלדר.  הוא גדל בסטרומנס, אורקני, בסקוטלנד. שם למד לבית הספר והתחיל להפליג בספינות.
פיראטים

לפני אוגוסט 1724 הוא הצליח להפליג מלונדון לליסבון ובחזרה, במהלך ההפלגה הוא תכנן להשתלט על הספינה. עם זאת, הוא לא הצליח לשכנע מספר מספיק של תומכים והמאמץ לא הצליח. בלונדון התפשטה השמועה על הניסיון שלו למרוד, ולכן גאו נמלט לאמסטרדם, שם הצטרף לספינה ״קרוליין״ בסנטה קרוז, כקצין שני. .
לאחר שהות של כמה חודשים בסנטה קרוז, ב־3 בנובמבר 1724 יצאה ה״קרוליין״ לגנואה, איטליה, עם מטען של דבש, עור וצמר. עם זאת, האווירה בספינה הייתה גרועה. היו תלונות על האוכל שעל סיפון הספינה, ופרנאו, רב החובל של ה״קרוליין״, הואשם כי התייחס בגסות וזלזול לשאר אנשי הצוות בכלי השיט. אנשי הספינה התחילו לא לציית לחלק מפקודותיו של הקברניט תוך שהם מנצלים את המצב הקשה. הקברניט, שהבין כי הוראותיו לא מתמלאות, התייעץ עם גאו. השניים הסכימו להשאיר כמה כלי נשק בתא כדי שיוכלו להגן על עצמם במקרה של מרד. לרוע המזל של הקברניט, שניים מהקושרים בסיפון העליון שמעו את השיחה.
לאחר שלא הבין שגאו היה למעשה המנהיג הטבעי של ניסיון המרד, פרנאו הורה לגאו להכין את הנשק כדי להגן על עצמם. לאחר ששמעו זאת, החליטו המורדים לפעול באותו לילה. בעשר בערב, אחרי שחצי מצוות הספינה פרש בעקבות תפילת ערבית, הדהדו יריות מעבר לסיפון. נראה היה שמישהו נפל מהספינה, פרנאו רץ אל המעקה, שם הוא נדקר בצווארו ונורה פעמיים בבטנו על ידי גאו, והושלך מעבר לספינה על ידי שאר הקושרים. הוא היה עדיין בחיים, והצליח לאחוז בחבל שהשתלשל מצידי הספינה, אך כאשר הקושרים הבינו זאת, הם חתכו את החבל והוא נפל לים. למחרת בבוקר ניתנה לשאר הצוות אפשרות לעזוב את הספינה אחרי הקברניט או להצטרף למורדים. דיווחים מצביעים על כך שכולם הצטרפו למורדים ושינו את שם הספינה ל״רוואנדג״ (נקמה).
במהלך השבועות הבאים החלה ספינתם לתקוף אוניות בריטיות באזור, החל מ״עונג״ (12 בנובמבר) ו״שרה״ (21 בנובמבר). בדרך כלל הצוותים שנישבו, נחשבו מועילים וניתנה להם האפשרות להצטרף לצוות של הפיראטים. במהלך החודשים הקרובים תקף גאו כמה ספינות נוספות באזור.
לכידה

לאחר קריירה מצליחה כפיראט מחוץ לחצי האי האיברי, החליט גאו לחזור לאיי אורקני. הוא היה במחסור גדול באספקה, והרשויות היו בעקבותיו. כשהגיע לאי בתחילת 1725, הוא אימץ לעצמו את השם מר סמית', ושינה את שם הספינה שלו ל״ג'ורג'״ והציג את עצמו כסוחר עשיר, ואפילו חיזר אחרי מיס גורדון. בסופו של דבר הוא התגלה על ידי סוחר אחר שעבר באיים, וזהותו האמיתית נחשפה.  על פי דיווחים אחדים, חלק מהפירטים ברחו מהאוניה והסגירו אותו.  במקום להיכנע, גאו ואנשיו פשטו על אחוזה של עשירים בחופי סקוטלנד ב־10 בפברואר 1725, כשניסו לתקוף אחוזה מרוחקת נוספת, הם עלו על שרטון שם נלכדו.
מוות

על פי לוח השנה של ניוגייט, גאו מת מוות איטי כשנתלה. כדי להקל על כאביו, כמה מחבריו משכו ברגליו, אך הדבר פשוט קרע את החבל וגרם לו לפול על הרצפה, משם הוא נאסף ונתלה שוב. [8] לאחר מותו, גופתו (יחד עם גופות אנשי הצוות שלו) הושארו בנהר התמזה. להתריעה בפני שודדי ים אחרים.
בספרות

דניאל דפו כתב ספור בדיוני, "הפיראטים של גאו". גאו שימש גם כדוגמה לקפטן קליבלנד ברומן של הפיראט של סר וולטר סקוט.  גאו הופיע גם בכמה מכתביו של ג'ורג' מקאי בראון. בסוף המאה התשע עשרה גילברט וסאליבן עיבדו את הסיפור לאופרטה הקומית שלהם ״שודדי הפנזנס״, ושינו את התפאורה מהאי אורקני לחופי קורנוול בתקופת המלכה ויקטוריה. התיאור העובדתי של לכידת גאו הוצג בספר ״קפטן קליבלנד האמיתי״, שחובר על ידי קרוב משפחה רחוק של לוכד הפיראטים בשם אלן פאה(1860–1956), ופורסם על ידי הוצאת סאקר בלונדון, בשנת 1912.
הערות שוליים

↑  The Newgate Calendar wrongly asserts that Gow was hanged on 11 August 1729.
↑  Seitz, Don Carlos; Howard F. Gospel; Stephen Wood (2002) [2002]. Under the Black Flag: Exploits of the Most Notorious Pirates. Courier Dover Publications. p. 341
↑  Samuel Menefee, "Gow, John" in Oxford Dictionary of National Biography.
1 2  John Gow – The Orkney Pirate". Orkneyjar, the heritage of the Orkney Islands. Retrieved 15 April 2007.
↑  A summary of Scott's The Pirate and its sources
↑  Famous Pirates. Archived 8 December 2006 at the Wayback Machine
1 2  Overview of John Gow". Gazetteer for Scotland. Retrieved 15 April 2007.
↑  The Historical Register. London: H.B. Meere. 1725. pp. 23, 30. Retrieved 7 July 2017.
↑  Warren S. Walker, "A 'Scottish Cooper' for an 'American Scott'", 537; John Robert Moore, "Defoe and Scott," 729.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2010029377  SNAC: w6jt9d3s  VIAF: 159900297   WorldCat (עם VIAF): 159900297
ג'ודי קורנוול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בפברואר 1940 (בת 84) האמרסמית', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 http://www.judycornwell.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ודי ואלרי קורנוול (באנגלית: Judy Valerie Cornwell; נולדה ב-22 בפברואר 1940) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידה כדייזי בסדרת הטלוויזיה הקומית "מה יגידו השכנים?" (1990–1995).
ביוגרפיה

קורנוול נולדה בהמרסמית' שבלונדון. אביה שירת בחיל האוויר המלכותי, והיא גדלה תחילה בבריטניה, שם למדה בבית הספר של מנזר ובפנימיית סנט מייקל בהיצ'הם (Heacham), שבנורפוק. אחר כך היגרה המשפחה לאוסטרליה. על חוויות ילדותה כתבה קורנוול באוטוביוגרפיה שלה "Adventures of a Jelly Baby". כשהייתה בשנות העשרה חזרה לבריטניה, הייתה לרקדנית וקומיקאית והופיעה במופעים בתיאטרון וינדמיל (אנ'). מאוחר יותר הפכה לשחקנית. הקריירה הארוכה שלה כוללת תפקידים בסדרת הרדיו "The Navy Lark", במחזה השנוי במחלוקת "Oh! What a Lovely War", בסדרת הטלוויזיה הקומית "מודי ופג" בה כיכבה בתפקיד דפני פג, ומספר עונות הופיעה בתיאטרון עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ביוגרפיה > קולנוע וטלוויזיה

בין סרטי הקולנוע בהם השתתפה קורנוול היו "Santa Claus: The Movie" בתפקיד גברת קלאוס, והסרט "Mad Cows". בטלוויזיה הופיעה בסדרה "Dixon of Dock Green", בעיבוד לרומן "עוגיות ושיכר", בסדרה "ברז'רק", בפרק "Paradise Towers" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרקים אחדים של הסדרה הקומית "Farrington of the F.O.", בעיבוד לספרי "החמישייה הסודית" אשר נקרא "החמישייה הסודית", בסדרות הטלוויזיה "The Bill" ו-"Heartbeat" וכן בתפקידי אורח בסדרה "מיס מארפל" ובסדרה "רציחות במידסומר". ברדיו שיחקה בסדרת התסכיתים "The Navy Lark" בתפקיד רן קורנוול (WREN). קורנוול השתתפה באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בתפקיד קוויני טרוט, אמה הרודנית של הת'ר טרוט. ב-1987 הופיעה קורנוול בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "רמפול" בפרק "Rumpole and the Official Secret" בתפקיד רוזמרי טאטל הרווקה הזקנה. תפקידה הידוע ביותר הוא כדייזי, אחותה של הייסינת', דמות אהובה של עקרת בית ממעמד הפועלים, בסדרה הקומית הפופולרית "מה יגידו השכנים?" שרצה בין השנים 1990 ו-1995. עוד בטלוויזיה שיחקה בתפקיד אורח בסיטקום "Birds of a Feather".
ביוגרפיה > ספרים

קורנוול הוציאה לאור ספרים אחדים בהם אוטוביוגרפיה בשם "Adventures of a Jelly Baby" ‏(ISBN 0-283-07001-3) שיצאה לאור בשנת 2005. בספר היא מתארת את ילדותה בבריטניה בתקופת המלחמה, ואת חייה באוסטרליה לשם היגרה המשפחה.
עוד יצאו לאור רומנים אחדים פרי עטה בהם "Cow and Cow Parsley" ב-1985, "Fishcakes at the Ritz" ב-1989, "The Seventh Sunrise" ב-1994 ו-"Fear and Favour" בשנת 1996.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-18 בדצמבר 1960 התחתנה קורנוול עם ג'ון קלסול פארי. לבני הזוג יש בן אחד, אדוארד, והם מתגוררים בברייטון.
סבתה, שרה בונר, הייתה זמרת במיוזיק הול.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | מודי ופג | Moody and Pegg | דפני פג |  |
| 1976 | עוגיות ושיכר | Cakes and Ale | רוזי | על פי ספר של סומרסט מוהם |
| 1980–1981 |  | The Good Companions |  | סדרת טלוויזיה |
| 1982 |  | Look and Read | גברת ווטסון | בפרק "Fairground" |
| 1983 | ג'יין אייר | Jane Eyre | גברת ריד |  |
| 1985 |  | There Comes a Time | ונסה ג'יימס |  |
| 1987 | דוקטור הו | Doctor Who | מאדי | בפרק "Paradise Towers" |
| 1987 |  | Dorothy L. Sayers Mysteries | מיס בות' | בפרק "Strong Poison" |
| 1987 | ברז'ראק | Bergerac | בל יאנג | בפרק "The Memory Man" |
| 1990–1995 | מה יגידו השכנים? | Keeping Up Appearances | דייזי |  |
| 1992 |  | Nice Town | הדודה פגי |  |
| 1992 | תעלומת הרצח המשולש | The Mirror Crack'd | הת'ר בדקוק |  |
| 1996 | החמישייה הסודית | Famous Five | גברת בארקר | "Five on a Hike Together" |
| 1997 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders |  | בפרק "Death in Disguise" |
| 1998 |  | The Life and Crimes of William Palmer | גברת פאלמר |  |
| 1999 |  | Heartbeat | איזבל | סדרת טלוויזיה |
| 2007–2008 | איסטאנדרס | EastEnders | קוויני טרוט |  |
| 2014 |  | Birds Of A Feather | גברת בסופרמרקט | פרק אחד |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 |  | Friends and Neighbours | נערה |  |
| 1965 |  | Dr. Terror's House of Horrors | אחות |  |
| 1967 | שניים לדרך | Two for the Road | פט |  |
| 1967 |  | Jules Verne's Rocket to the Moon |  | מבוסס על הספר מהארץ לירח מאת ז'ול ורן |
| 1968 |  | The Wild Racers | פיפי |  |
| 1969 |  | Can Heironymus Merkin Ever Forget Mercy Humppe and Find True Happiness? | פיליגרי פונדל | סרט מוזיקלי |
| 1970 |  | Country Dance | רוזי |  |
| 1970 | אנקת גבהים | Wuthering Heights | נלי דין |  |
| 1970 |  | Every Home Should Have One | ליז בראון |  |
| 1971 |  | Whoever Slew Auntie Roo? | קלרין |  |
| 1985 | סנטה קלאוס: הסרט | Santa Claus: The Movie | אניה |  |
| 1987 | זעקה לחופש | Cry Freedom | פקידת קבלה |  |
| 1995 | אהבה כמוסה | Persuasion | גברת מסגרוב |  |
| 2000 | דייוויד קופרפילד | David Copperfield | פגוטי |  |
הערות שוליים

1 2  Jones, Alison (29 באוקטובר 2001). "Judy's latest touch of fate; Historic events run hand in hand with Judy Cornwell's career". The Birmingham Post. נבדק ב-2 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Actress Judy Cornwell and husband John Parry celebrate their Golden Wedding". Sussex Life. 19 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447296005171  BIBSYS: 9069300  BNE: XX1515296  BnF: cb16908869n (data)  GND: 130607835  ISNI: 0000 0001 1499 5318  LCCN: no2003033441  MusicBrainz: 7b638264-8f9d-4757-994e-aec028251e12  NLA: 35053660  NTA: 073984078  VIAF: 162559808   WorldCat (עם VIAF): 162559808
בית לנקסטר

| --- | --- |

שושנת לנקסטר האדומה
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 בית האב:  בית פלנטג'נט
 תארים:  דוכס לנקסטר, מלך אנגליה
 מייסד:  ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר
 השליט האחרון:  הנרי השישי, מלך אנגליה
 תקופת השושלת:  1399–1471 (כ־72 שנים)
 
פסיפס של סמל המגן.
בית לנקסטר (באנגלית: House of Lancaster) היה ענף של בית פלנטג'נט ששלט באנגליה מ-1399 עד 1471, להוציא תקופה בין 1460 ל-1470.
בית אצולה זה נקרא כך כי בניו היו צאצאיו של בנו השלישי של אדוארד השלישי מלך אנגליה, ג'ון מגונט דוכס לנקסטר. מבית זה יצאה שושלת של מלכים אנגליים ושני מלכים צרפתיים, אותה ייסד הנרי בולינגברוק (הנרי הרביעי), בנו של ג'ון מגונט. בית לנקסטר נלחם בבית יורק במלחמת השושנים, שנקראה כך על שם השושנים שסימלו את שני הבתים (סמלו של בית לנקסטר היה שושן אדום ושל בית יורק שושן לבן).
היריבות בין המחוזות שבהם שלטו בתי האצולה האלה (יורקשייר ולנקשייר) נמשכת עד היום על בסיס ידידותי יותר. כך תחרות ספורט שנתית בין אוניברסיטת לנקסטר לאוניברסיטת יורק נקראת "תחרות השושנים".
בית לנקסטר הגיע לסופו בקרב טיוקסביורי בשנת 1471. אולם, בית טיודור, שהשתלט בשנת 1485 על הכתר האנגלי, היה בעל קשר דם לבית לנקסטר דרך מרגרט בופורט, נינתו של ג'ון מגונט שנישאה לאדמונד טיודור. הנרי השביעי חיזק את אחיזתו בכתר על ידי חתונה עם אליזבת מיורק, היורשת של בית יורק. ילדיהם העבירו את כתר אנגליה לבית טיודור ונינם, ג'יימס הראשון, היה המלך האנגלי הראשון מבית סטיוארט.
מלכי אנגליה מבית לנקסטר

מבית לנקסטר יצאו שלושה מלכים אנגלים:
הנרי הרביעי - שלט בשנים 1399–1413.
הנרי החמישי - שלט בשנים 1413–1422.
הנרי השישי - שלט בשנים 1422–1461 ובשנים 1470–1471.
בתרבות הפופולרית

על שמו של בית זה נקרא בית בית לאניסטר מסדרת ספרי "שיר של אש ושל קרח".
ג'וני דייוויס

ערך זה עוסק בכדורסלן ומאמן עבר שנולד ב-1955. אם התכוונתם לכדורסלן שנולד ב-2002, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  21 באוקטובר 1955 (בן 68) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  16
 מכללה:  אוניברסיטת דייטון
 דראפט:  בחירה מספר 22, 1976 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1976–1978 1978–1982 1982–1984 1984–1986 1986:  פורטלנד טרייל בלייזרס אינדיאנה פייסרס אטלנטה הוקס קליבלנד קאבלירס אטלנטה הוקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1977)
 קבוצות כמאמן
 1990–1993 1993–1994 1994–1996 1996–1997 1997–1999 1999–2003 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2009 2009 2009–2011 2011–2013 2013–2014:  אטלנטה הוקס (עוזר) לוס אנג'לס קליפרס (עוזר) פורטלנד טרייל בלייזרס (עוזר) פילדלפיה 76' ניו ג'רזי נטס (עוזר) אורלנדו מג'יק (עוזר) אורלנדו מג'יק מינסוטה טימברוולבס (עוזר) אינדיאנה פייסרס (עוזר) ממפיס גריזליס (עוזר) ממפיס גריזליס ממפיס גריזליס (עוזר) טורונטו ראפטורס (עוזר) לוס אנג'לס לייקרס (עוזר)
ג'וני רג'ינלד דייוויס (באנגלית: Johnny Reginald Davis; נולד ב-21 באוקטובר 1955) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי.
שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1976–1986, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 12.9 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-2.0 ריבאונדים למשחק. בין השנים 1990–2014 שימש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן ב-11 קבוצות שונות ב-NBA.
קריירת משחק

דייוויס נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת דייטון אשר באוהיו. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("דייטון פליירס"), במהלכה שיתף פעולה עם ג'ים פקסון, קלע 21.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1976 נבחר דייוויס על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בבחירה ה-22. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וסייע לפורטלנד להשיג את מאזן הניצחונות הגבוה ביותר של הקבוצה עד אז (49–33) ולזכות באליפות הראשונה בתולדות המועדון. במהלך פלייאוף 1977 תפס את מקומו של דייב טוורדזיק בחמישייה הפותחת, ובסדרות גמר המערב וגמר הליגה – מול לוס אנג'לס לייקרס ופילדלפיה 76', בהתאמה – העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק. בעונה העוקבת קלע 10.7 נקודות למשחק עבור הטרייל בלייזרס, אשר השיגו את המאזן הטוב ביותר בליגה (58–24) אך הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בערב דראפט 1978 נשלח דייוויס יחד עם הבחירה השלישית בדראפט (ריק רובי) בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לבחירה הראשונה (מייקל תומפסון). בעונתו הראשונה עם הפייסרס הוביל את קלעי הקבוצה עם שיא קריירה של 18.3 נקודות בממוצע למשחק, וב-3 העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה באינדיאנה עם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 1982 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בשתי עונותיו באטלנטה קלע 12.6 נקודות ומסר 5.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1984/1985 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, ולאחר כעונה וחצי הועבר בחזרה לאטלנטה, בתמורה לאדי ג'ונסון. בסיום עונת 1985/1986, בה הודחה אטלנטה על ידי בוסטון סלטיקס בחצי גמר האזור המזרחי, פרש דייוויס ממשחק, בגיל 30.
קריירת אימון

לקראת עונת 1990/1991 מונה לעזור מאמן באטלנטה הוקס, ובשנים הבאות שימש כעוזר מאמן גם בלוס אנג'לס קליפרס ובפורטלנד טרייל בלייזרס.
בשנת 1996 מונה למאמן הראשי של פילדלפיה 76', במקומו של ג'ון לוקאס. לאחר עונה אחת, בה רשמה קבוצתו מאזן שלילי 22–60, פוטר מתפקידו והוחלף על ידי לארי בראון.
בשנת 1999, לאחר שנתיים בצוות האימון של ניו ג'רזי נטס, עבר לשמש כעוזרו של דוק ריברס באורלנדו מג'יק. לאחר 11 משחקים בעונת 2003/2004 החליף את ריברס כמאמן הראשי של המג'יק, ועד לסיום העונה רשמו תחתיו המג'יק מאזן של 20 ניצחונות ו-51 הפסדים. במרץ 2005, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת 2004/2005 על 31 ניצחונות ו-33 הפסדים, הוחלף בתפקיד על ידי עוזרו כריס ג'נט.
בין השנים 2005–2014 החזיק בתפקיד עוזר מאמן בקבוצות מינסוטה טימברוולבס, אינדיאנה פייסרס, ממפיס גריזליס, טורונטו ראפטורס ולוס אנג'לס לייקרס. במהלך עונת 2008/2009 שימש כמאמן הראשי של הגריזליס במשך שני משחקים, בין פיטוריו של מארק אייברוני לבין מינויו של ליונל הולינס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של דייוויס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2 3  סטטיסטיקות האימון של דייוויס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של דייוויס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1976, באתר basketball-reference.com
↑  דייוויס מצפה ל-50 שנה ב-NBA, באתר הפייסרס, 3 בנובמבר 2011
↑  דייוויס נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 10 בפברואר 1986
↑  בראון יחליף את דייוויס כמאמן פילדלפיה, באתר deseret.com,‏ 5 במאי 1997
↑  אורלנדו מפטרת את דייוויס מתפקיד המאמן, באתר וושינגטון פוסט, 18 במרץ 2005
בידה

ערך זה עוסק במתקן היגיינה דמוי כיור. אם התכוונתם לכפר בנחל עירון, ראו .
בידה מהמאה השמונה-עשרה בשימוש
בידה תוספת
בידה מודרני
בִּידֵה (בצרפתית: Bidet) הוא מתקן תברואתי דמוי כיור נמוך המשמש לרחצה והיגיינה של איברי המין ופי הטבעת.
אופן השימוש

על פי רוב משמש הבידה לרחצה של איברי המין החיצוניים וסביבתם. עם זאת, ניתן לרחוץ בבידה בנוחות גם איברי גוף אחרים, כמו למשל כפות הרגליים. אף שהבידה דומה במראהו לאסלה, הרי שיהיה נכון יותר להשוות אותו לכיור או לאמבטיה. לאנשים המוגבלים בתנועתם או שמנועים מסיבות פיזיות שונות מלהשתמש באמבטיה או במקלחת, משמש הבידה הדרך הנוחה ביותר לשמירה על ההיגיינה האישית.
יש הטועים מחוסר ידיעה לחשוב שהבידה הוא מַשתֵנה או אסלה. בבידה משתמשים בדרך כלל לאחר השימוש באסלה, ומקובל לשבת עליו כשהפנים לברז המים, אך ניתן לשבת גם בכיוון ההפוך.
המבנה המקובל לבידה כולל ברז שבעזרתו ניתן למלא את כיור הפורצלן במים חמים. הבידה מצויד, בדומה לכיור, בפתח ניקוז שאותו ניתן לאטום בפקק. ישנם דגמי בידה שבהם יש מתקן דמוי טוש שממנו ניתזים המים.
סוג אחר של בידה הוא מתקן מעורב של אסלה ובידה. זוהי למעשה אסלה שאליה מחובר דוש המשמש לניקוי איברי המין ופי הטבעת. בדגמים משוכללים יותר תיתכן גם בקרה חשמלית, חימום של משטח הישיבה ומתקן ייבוש באוויר חם.
השימוש בבידה נחשב להיגייני יותר מאשר השימוש בנייר טואלט, בזכות השימוש במים. הבידה יכול להיות שימושי במיוחד לקשישים או לאנשים עם מגבלות תנועה וגם לסובלים מטחורים.
תפוצה

הבידה נפוץ במדינות קתוליות, ובמיוחד בדרום מערב אירופה (במיוחד בצרפת, יוון, איטליה, ספרד, פורטוגל ופינלנד), בטורקיה, בארצות ערב ובאמריקה הלטינית. בארגנטינה, למשל, מצוי בידה בכתשעים אחוזים ממשקי הבית. תפוצתו רחבה גם ביפן ובמדינות אסייתיות אחרות.
ביפן הוצגה בשנת 1980 ה"אסלה ללא נייר", שהיא שילוב של אסלה ושל בידה שאף מייבשת לאחר השימוש את פי הטבעת ואיברי המין.
תושבי מדינות שבהן הבידה אינו מקובל כלל, כמו בישראל, ובארצות הברית, מופתעים להיתקל בו בנסיעותיהם ברחבי העולם, למשל בבתי מלון, ועל פי רוב אינם יודעים כיצד להשתמש בו. שיווק הבידה נתקל בקשיים הנובעים מאיסורי טאבו שונים בכל האמור בשיחה על היגיינה אישית. תושבי מדינות שבהן הבידה נפוץ בכל בית, מתקשים בדרך כלל להבין כיצד ניתן לשמור על היגיינה אישית ללא שימוש בבידה.
בשנת 2020 במהלך מגפת קוביד-19, עלה היקף מכירות הבידה בארצות-הברית. מעריכים כי שוק הבידה משנת 2020 עלה פי שניים או שלוש בהשוואה לשנים קודמות. נמכרים מתקני בידה עם אסלת פורצלן ומערכות אלקטרוניות בעלי הגדרות טמפרטורה ולחץ משתנים ועד דגמים פשוטים של צינור נשלף עם מים קרים.
היסטוריה

הבידה הוא ככל הנראה המצאה של יצרני רהיטים צרפתים של סוף המאה השבע עשרה או תחילת המאה השמונה עשרה. אין תיעוד מסודר של הופעתו הראשונה או של שם הממציא. האזכור הראשון של בידה בספרות הוא משנת 1710.
עם התקדמות טכנולוגיית ההיגיינה בתקופה הוויקטוריאנית, עברו במפנה המאה העשרים הבידה וסיר הלילה מחדר השינה לחדר האמבטיה.
בארצות-הברית עד שנת 2020 הייתה רתיעה משימוש במתקני בידה, זאת משום שבמלחמת העולם השנייה חיילים אמריקאיים שהיו באירופה נתקלו בבידה בבתי בושת והקונוטציה הפריעה להם. כמו כן בתנופת הבנייה בארצות הברית לאחר המלחמה, מערכות האינסטלציה לא התאימו להכנסת בידה לבתים. רק בשנת 2020 - זמן התפרצות מגפת הקורונה- עקב מחסור בנייר טואלט והיגיינה התרחב השימוש בבידה.
ראו גם

בתי שימוש ביפן