stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נס לבן
הערות שוליים

↑  http://www.royal-navy.mod.uk/server/show/nav.3649 vmh הצי המלכותי - צבעי הצי
| דגלי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת | דגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) |  |
| ארצות הממלכה המאוחדת | אנגליה • ויילס • סקוטלנד • צפון אירלנד (היסטורי) |  |
| הניסים הבריטיים | נס כחול • נס אדום • נס לבן • נס חיל האוויר המלכותי • דגל התעופה האזרחית הבריטית • דגל צבא בריטניה |  |
| ניסים מלכותיים | הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת • הנס המלכותי של סקוטלנד (היסטורי) |  |
| שטחי חסות | ג'רזי • גרנזי (אולדרני • סרק • הרם) • האי מאן |  |
| הטריטוריות שמעבר לים | אסנשן • גיברלטר • סנט הלנה • טריסטן דה קונה • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים • איי פוקלנד • ברמודה • איי הבתולה הבריטיים • איי טרקס וקייקוס • מונטסראט • איי קיימן • אנגווילה • פיטקרן • הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה |  |
מלחים קנדים מניפים את הנס הלבן מעל נס הצי הנאצי על סיפונה של צוללת במלחמת העולם השנייה
דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
הפיגוע בקו 12 (1978)

| --- | --- |
 תאריך:  2 ביוני 1978
 מקום:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°46′06″N 35°10′58″E﻿ / ﻿31.768359°N 35.182898°E﻿ / 31.768359; 35.182898
 סוג:  פיגוע תופת
 נשק:  מטען חבלה
 הרוגים:  6 
 פצועים:  19 
 מבצע:  פת"ח פת"ח
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע בקו 12(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע בקו 12(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגוע בקו 12(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגוע בקו 12
 
הפיגוע בקו 12 היה פיגוע טרור שהתרחש ב־2 ביוני 1978 (כ"ו באייר תשל"ח) בשכונת בית וגן בירושלים. הפיגוע בוצע בידי פת"ח, נרצחו בו חמשה ילדים ובני נוער ישראלים, ואזרח אמריקאי אחד, ונפצעו 23.
הפיגוע

בצהרי יום שישי 2 ביוני 1978 עשה אוטובוס אגד בקו 12 את דרכו ברחובות ירושלים, לכיוון שכונת בית וגן. בהגיע האוטובוס לשכונת בית וגן התפוצץ מטען חבלה שהניח מחבל על מדף התיקים מעל ראשי הנוסעים. באירוע נרצחו שישה נוסעים ונפצעו 19.
הנרצחים בפיגוע היו אריה יוסף שיינפלד(16), אליהו למברגר(12), ראובן שלמה פישמן(30) - אזרח ארצות הברית, תמר גוטל(15) - אחותו של הרב פרופ' נריה גוטל, רוחמה גרוסברג(14) - בתו של הרב אליהו גרוסברג מותיקי הר"מים בישיבת נתיב מאיר ואהרן מאיר אוירבך(15) - בנו של הרב רפאל דוד אוירבך שהיה ראש ישיבת המקובלים שער השמים ואחיו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
לזכר הרוגי הפיגוע הוקם ארגון חסד "חי"ל - חסד יד לשישה".
פיגועים אחרים בקו 12

בנוסף לפיגוע זה, אירעו בשנים הסמוכות לו עוד 2 פיגועי מטען חבלה בקו 12 בהם היו פצועים בלבד, ואירוע נוסף בו זוהה ונוטרל מטען חבלה ללא פגע. קו 12 עצמו בוטל בשנת 1980, ומספרו נשמר ולא ניתן לקו אחר עד סביב שנת 2000, אז ניתן מספר הקו לקו נסיעה בדרום העיר, בקו זה אירע פיגוע בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  חי"ל - חסד יד לשישה באתר גיידסטאר
↑  אירוע ב־17.12.1978 וב־12.11.1975
↑  אירוע ב־24.5.1977
הפיגוע בקו 16

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

אנדרטה במקום הפיגוע
 תאריך:  2 בדצמבר 2001
 מקום:  נווה שאנן, חיפה, ישראל
 מטרה:  אוטובוס קו 16
 קואורדינטות:  32°48′04″N 35°00′40″E﻿ / ﻿32.801055555556°N 35.011083333333°E﻿ / 32.801055555556; 35.011083333333
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  15
 פצועים:  40
 מבצע:  חמאס חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת חיפה מוגדלת) הפיגוע בקו 16(למפת חיפה רגילה) הפיגוע בקו 16
 
הפיגוע בקו 16 היה פיגוע התאבדות שאירע ב-2 בדצמבר 2001 באוטובוס אגד קו 16 בחיפה. 15 אזרחים נהרגו ו-40 אזרחים נפצעו. הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וחמאס נטלו אחריות לפיגועים.
הפיגוע

ביום ראשון, 2 בדצמבר 2001, מעט אחרי השעה 12 בצהריים, עלה מחבל פלסטיני  לאוטובוס אגד קו 16 בחיפה, שנסע משכונת נווה שאנן לשכונת הדר הכרמל. מיד לאחר שהמחבל שילם לנהג, כשהאוטובוס עבר בדרך יד לבנים, פוצץ המחבל מטען חבלה שהכיל כ-10 ק"ג חומר נפץ ורסס, שהוטמן מתחת לבגדיו. 15 אזרחים נהרגו, שניים נפצעו באורח אנוש, שישה באורח קשה, ו-30 במצב קל עד בינוני.
ארגון הטרור חמאס נטל אחריות על הפיגוע, ופרסם בכרוז של התנועה את זהותו של המחבל, מאהר איביישי, שרברב פלסטיני בן 21 משכם.
מבצעי הפיגוע

ארגון הטרור חמאס נטל אחריות על הפיגוע וציין שהמחבל הוא מאהר הבישי, בן 25 מאזור שכם, אשר היה פעיל בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
רשימת בסיסי חיל האוויר האיראני

מפה של בסיסי תעופה
דף זה מפרט בסיסים ושדות תעופה המופעלים או בשימוש על ידי חיל האוויר של הרפובליקה האסלאמית של איראן (IRIAF). כולל: בסיסים טקטיים (TAB), 17 בסיסים לוגיסטיים של IRIAF, מתקנים אחרים לתעופה צבאית ואזרחית, מתקנים ללא מספרי ייעוד של TAB, שדות תעופה אזרחיים, מתקנים תחת סמכות שמקורות מציינים שהיא בעלת חשיבות אסטרטגית ל-IRIAF.
מתקני תעופה צבאיים לשעבר

TAB 00 – קאלה מוגרי
הוסב לפארק VELAYAT
מתקני תעופה צבאיים אחרים

מנחת אחמאדי – 29°05′57″N 51°02′7″E﻿ / ﻿29.09917°N 51.03528°E﻿ / 29.09917; 51.03528﻿ (Ahmadi Military Air Field)
בסיס באדר (Sepah) – 32°37′16″N 51°41′49″E﻿ / ﻿32.62111°N 51.69694°E﻿ / 32.62111; 51.69694﻿ (Badr Air Base)
בסיס בישהקולה – 36°39′18″N 52°20′58″E﻿ / ﻿36.65500°N 52.34944°E﻿ / 36.65500; 52.34944﻿ (Bishe Kola Air Base)
מנחת דראהי – 29°22′33″N 51°04′03″E﻿ / ﻿29.37583°N 51.06750°E﻿ / 29.37583; 51.06750﻿ (Darrahi Military Air Field)
מנחת גורה – 29°54′25″N 50°25′43″E﻿ / ﻿29.90694°N 50.42861°E﻿ / 29.90694; 50.42861﻿ (Gorreh Military Air Field)
בסיס הסה – 32°55′44″N 51°33′40″E﻿ / ﻿32.92889°N 51.56111°E﻿ / 32.92889; 51.56111﻿ (Hesa Air Base)
מנחת ג'אסק – 25°39′11″N 57°47′51″E﻿ / ﻿25.65306°N 57.79750°E﻿ / 25.65306; 57.79750﻿ (Jask Air Field)
בסיס כשאן – 33°53′43″N 51°34′37″E﻿ / ﻿33.89528°N 51.57694°E﻿ / 33.89528; 51.57694﻿ (Kashan Air Base)
נמל התעופה הבין-לאומי כיש – 26°31′33″N 53°58′52″E﻿ / ﻿26.52583°N 53.98111°E﻿ / 26.52583; 53.98111﻿ (Kish Island Airport)
Kushke Nosrat Airport (Manzariyeh) – 34°59′02″N 50°48′22″E﻿ / ﻿34.98389°N 50.80611°E﻿ / 34.98389; 50.80611﻿ (Kushke Nosrat Airport)
Nain Air Base – 32°51′46″N 53°03′36″E﻿ / ﻿32.86278°N 53.06000°E﻿ / 32.86278; 53.06000﻿ (Nain Air Base)
Naja Air Base – 35°46′34″N 50°52′51″E﻿ / ﻿35.77611°N 50.88083°E﻿ / 35.77611; 50.88083﻿ (Naja Air Base)
Qezel Qeshl Ag Military Air Field – 39°06′40″N 45°20′02″E﻿ / ﻿39.11111°N 45.33389°E﻿ / 39.11111; 45.33389﻿ (Qezel Qeshl Ag Military Air Field)
בסיס השהיד וטן פור – 32°34′09″N 51°41′12″E﻿ / ﻿32.56917°N 51.68667°E﻿ / 32.56917; 51.68667﻿ (Shahid Vatan Pour Air Base)
Soga Air Base – 37°37′40″N 56°10′23″E﻿ / ﻿37.62778°N 56.17306°E﻿ / 37.62778; 56.17306﻿ (Soga Air Base)
Urumiyeh Airport (civil/military) – 37°40′15″N 45°04′19″E﻿ / ﻿37.67083°N 45.07194°E﻿ / 37.67083; 45.07194﻿ (Urumiyeh Airport)
שדות תעופה אזרחיים

Abadan-Ayatollah Jami International Airport – 30°21′52″N 48°13′52″E﻿ / ﻿30.36444°N 48.23111°E﻿ / 30.36444; 48.23111﻿ (Abadan Airport)
Abdanan Air Field – 32°56′01″N 47°29′08″E﻿ / ﻿32.93361°N 47.48556°E﻿ / 32.93361; 47.48556﻿ (Abdanan Air Field)
Abamusa Island Airport – 25°52′32″N 55°01′58″E﻿ / ﻿25.87556°N 55.03278°E﻿ / 25.87556; 55.03278﻿ (Abamusa Island Airport)
Aghajari Airport – 30°44′40″N 49°40′38″E﻿ / ﻿30.74444°N 49.67722°E﻿ / 30.74444; 49.67722﻿ (Aghajari Airport)
Ahvaz Airport – 31°20′13″N 48°45′40″E﻿ / ﻿31.33694°N 48.76111°E﻿ / 31.33694; 48.76111﻿ (Ahvaz Airport)
Bandar Lengeh Airport – 26°31′53″N 54°49′17″E﻿ / ﻿26.53139°N 54.82139°E﻿ / 26.53139; 54.82139﻿ (Bandar Lengeh Airport)
Bastak Airport – 27°12′45″N 54°19′06″E﻿ / ﻿27.21250°N 54.31833°E﻿ / 27.21250; 54.31833﻿ (Bastak Airport)
Gachsaran Air Field – 30°20′14″N 50°49′41″E﻿ / ﻿30.33722°N 50.82806°E﻿ / 30.33722; 50.82806﻿ (Gachsaran Air Field)
Gorgan Airport – 36°54′25″N 54°24′16″E﻿ / ﻿36.90694°N 54.40444°E﻿ / 36.90694; 54.40444﻿ (Gorgan Airport)
Ilam Airport – 33°37′33″N 46°25′05″E﻿ / ﻿33.62583°N 46.41806°E﻿ / 33.62583; 46.41806﻿ (Ilam Airport)
Khanian Air Field – 37°29′00″N 45°55′00″E﻿ / ﻿37.48333°N 45.91667°E﻿ / 37.48333; 45.91667﻿ (Khanian Air Field)
Khark Island Airport – 29°15′32″N 50°19′26″E﻿ / ﻿29.25889°N 50.32389°E﻿ / 29.25889; 50.32389﻿ (Khark Island Airport)
Khorramabad Airport – 33°26′03″N 48°17′03″E﻿ / ﻿33.43417°N 48.28417°E﻿ / 33.43417; 48.28417﻿ (Khorramabad Airport)
Noshahr Airport – 36°39′48″N 51°27′53″E﻿ / ﻿36.66333°N 51.46472°E﻿ / 36.66333; 51.46472﻿ (Noshahr Airport)
Parsabad-Moghan Airport – 39°36′17″N 47°52′40″E﻿ / ﻿39.60472°N 47.87778°E﻿ / 39.60472; 47.87778﻿ (Parsabad-Moghan Airport)
Qazvin Airport – 36°14′23″N 50°02′54″E﻿ / ﻿36.23972°N 50.04833°E﻿ / 36.23972; 50.04833﻿ (Qazvin Airport)
Rasht Airport – 37°19′25″N 49°36′32″E﻿ / ﻿37.32361°N 49.60889°E﻿ / 37.32361; 49.60889﻿ (Rasht Airport)
Ramsar Airport – 36°54′31″N 50°40′47″E﻿ / ﻿36.90861°N 50.67972°E﻿ / 36.90861; 50.67972﻿ (Ramsar Airport)
Sabzevar Airport – 36°10′05.10″N 057°35′42.66″E﻿ / ﻿36.1680833°N 57.5951833°E﻿ / 36.1680833; 57.5951833﻿ (Sabzevar Airport)
Sahand Airport (Maragheh) – 37°20′52″N 46°07′34″E﻿ / ﻿37.34778°N 46.12611°E﻿ / 37.34778; 46.12611﻿ (Sahand Airport)
Shahabad Highway Strip – 34°04′06″N 46°35′56″E﻿ / ﻿34.06833°N 46.59889°E﻿ / 34.06833; 46.59889﻿ (Shahabad Highway Strip)
Yazd Shahid Sadooghi Airport – 31°54′05″N 54°16′51″E﻿ / ﻿31.90139°N 54.28083°E﻿ / 31.90139; 54.28083﻿ (Yazd Shahid Sadooghi Airport)
הערות שוליים

↑  مهرداد امیرزاده (2023-09-20). "تمرینات فانتوم‌ها و سوخوها برای رژه ۳۱ شهریور در بندرعباس".
שייטת

ספינות שייטת בריטית מימי מלחמת העולם השנייה.
שייטת אוניות מערכה של צי ארצות הברית מפליגה אל מפרץ לינגאיין בפיליפינים, ינואר 1945
ספינות שייטת קמצ'טקה הרוסית.
ספינות שייטת 3 בנמל חיפה.
שייטת היא יחידה צבאית בחילות ים, המורכבת ממספר רב של כלי שיט ועשויה להיות יחידה אוטונומית או חלק מצי המכיל מספר שייטות. שייטת, בדרך כלל מורכבת מקבוצה הומוגנית של כלי שיט צבאיים מאותו סוג כגון: סטי"ל, קורבטה, פריגטה, צוללות ועוד. לעיתים שייטות מחולקות לתתי יחידות הנקראות פלגות. על פיקוד השייטת, בדרך כלל, מופקד קצין בכיר בדרגות המקבילות לאלוף-משנה או לתת-אלוף. על הפלגות, המרכיבות את השייטת, לעיתים קרובות מפקד קצין בדרגה המקבילה לסגן-אלוף.
בציים מודרניים שייטות הן בדרך כלל, יחידות קבע אדמיניסטרטיביות שמוצבות בגזרה ימית מסוימת ובעלות משימות אזוריות מוגדרות. לעיתים נוצרות שייטות משימתיות הטרוגניות, ממספר רב של כלי שיט, מציים שונים ומסוגים שונים, כל זאת על מנת להילחם ביעדים מרוחקים או כדי לבצע משימה ביעד מרוחק מבסיסי האם.
לשייטת אין מושג מקביל בצבא היבשה אך באופן מסוים ניתן להקבילה לחטיבה, כתלות בסוג השייטת או בגודלה.
שייטת בחיל הים הישראלי

בחיל הים הישראלי קיימות שלוש שייטות:
שייטת 3 או בשמה הנוסף שייטת הסטי"לים, היא יחידת האם של כל ספינות הטילים הישראליות. השייטת מוצבת בבסיס חיפה, מחולקת לארבע פלגות. בראש השייטת מופקד קצין ים בדרגת אלוף-משנה. ייעודה העיקרי של השייטת הוא ללחום במלחמות בציי האויב העל-מימיים והתת-מימיים והטבעתם; להבטיח תנועה חופשית של תובלה ימית למדינת ישראל; לבצע סגר ימי על אויבותיה של המדינה; ולסייע לכוחות היבשה בפלישה למדינות האויב.
שייטת 7 שהיא שייטת הצוללות. היא היחידה האחראית על הפעלת הצוללות שברשות החיל. השייטת מוצבת בבסיס חיפה ומפקדה הוא קצין ים בדרגת אלוף-משנה. תפקידי היחידה - השמדת כלי שיט אויב, שליטה במבואות נמלים, פעילות ריגול חשאית וסיוע לכוחות נוספים בקרב. צוללות ה"דולפין" אותן מפעילה היחידה כיום הן צוללות קונבנציונליות מן המתקדמות בעולם. הצוללות מדגם זה הן אמצעי הלחימה המורכב והיקר ביותר בצה"ל.
שייטת 11, היא שייטת הנחתות של חיל הים הישראלי, היא שם לכלל היחידות בחיל הים שהיו אחראים להפעלת ספינות הנחיתה לאורך השנים. היחידה פעלה מהקמת החיל ועד לאחר מלחמת לבנון הראשונה, ולאחר מכן חזר לפעילות ב-2022.
שייטת 13, היא יחידת הקומנדו הימי, היחידה יוצאת דופן במבנה ובמשימותיה ואינה דומה בגודלה ובתפקידה לשאר השייטות. בסיס הקבע של היחידה שוכן בעתלית והיא כפופה ישירות למפקד חיל הים. למרות היותה יחידת קומנדו ימית, יחידה זו מאומנת בין היתר בכל סוגי לוחמת היבשה, המים והאוויר. מפקד השייטת הוא קצין ים בדרגת אלוף-משנה.
שייטת בחיל הים הישראלי > שייטות שהיו פעילות בעבר

שייטת 1, הידועה בשם "השייטת הגדולה", הייתה שייטת הפריגטות והמשחתות.
שייטת 5 שנקראה גם השייטת הקטנה, ולאחר ארגון מחדש חולקה לשתי פלגות - 914 ו-915. הטרפדות באילת נקראו פלגה 912. בשיא כוחה, בשנת 1951, מנתה השייטת 12 כלים. במבצע סיני מנתה השייטת שש ספינות, שלוש צרפתיות ושלוש בריטיות; במלחמת ששת הימים היו בים התיכון שש טרפדות, כולן מתוצרת צרפת, ובים סוף שלוש. לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוחלפו הטרפדות בספינות הטילים. בתפקידי הביטחון השוטף הוחלפו הטרפדות על ידי ספינות הדבור.
ראו גם

שייטת הנחתות
שייטת הים הכספי
שייטת קמצ'טקה
שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי
מגילת אנטיוכוס

| --- | --- |

מגילת אנטיוכוס בסידור "אוצר התפלות" (דפוס ראם, ה'תרפ"ח)
 מידע כללי
 מאת:  חיבור אנונימי
 שפת המקור:  יהודית ארמית
 סוגה:  מדרש אגדה
מגילת אנטיוכוס  או אנטיוכס (נקראת גם מגילת בני חשמונאי, מגילת חנוכה ומגילה יוונית) היא מדרש אגדה קצר המתאר את נס החנוכה ואת מרד החשמונאים. המגילה היא החיבור היחיד המוקדש למאורעות אלה שהשתמר בספרות חז"ל. אף שאיננה חלק מהתנ"ך, בקהילות רבות נהוג היה לקוראה בחנוכה, בדומה לקריאת מגילת אסתר בפורים.
תפוצה

המגילה נשמרה במקור ארמי, רבי סעדיה גאון תרגמה לערבית והוסיף לה מבוא. המגילה נכללת במספר כתבי יד של התנ"ך ובסידורי תפילה.
במספר קהילות בתימן, באיטליה ובקוצ'ין נהגו לקרוא בה בחנוכה. מבואר בדברי הרי"ד שאין לברך על קריאתה, וכתב את זאת כדי להפקיע טעות שעלולה להיות היות שנקראת גם כן "מגילה".
תיארוך

רב סעדיה גאון קבע את זמן חיבור המגילה לימי החשמונאים. לדברי הרב יהודה זייבלד כוונת רס"ג היא שהמגילה הועברה במסורת בעל פה, אך הוא הראשון שהעלה אותה על הכתב.
בדפוסים של ספר הלכות גדולות לרב שמעון קיירא נכתב: ”זקני בית שמאי ובית הלל כתבו מגילת בית חשמונאי, ועד עכשיו לא עלתה לדורות, ולא נקבעה בין כתבי הקודש.” אולם בכתבי היד, מופיע שחיברו "מגילת תענית" ולא את מגילת חשמונאי.
במחקר ישנן השערות נוספות החל מהמאה ה-1 לפנה"ס, עד למאה ה-11.
תוכן > מערכה ראשונה נגד ניקנור

המגילה מתארת את עוצמתו המדינית של אנטיוכוס (ובגרס משנהו) ושנאתו ליהודים, אנטיוכוס שולח את ניקנור לירושלים, מציב פסל וזובח חזיר בבית המקדש. עקב חילול בית המקדש, פורץ המרד הראשון שיזם יוחנן בן מתתיה הכהן הגדול, יוחנן הצליח על ידי תחבולה להרוג את ניקנור בעזרת בית המקדש, על ידי דקירתו בחרב קטנה שהחביא. לאחר מכן יצא יוחנן למלחמה, הניס את הפולשים תוך כדי הריגת 77,200 חיילי אויב, לאחר שחזר מהמרדף בנה מנורה בשם "מקבי".
תוכן > מערכה שנייה נגד בגרס

בגרס נשלח על ידי אנטיוכוס, לדכא את המרד, כבש שוב את ירושלים והנהיג גזירות שמד (שבת חודש ומילה) על היהודים, מות בתליה הוטל על הורים שמלו את ילדיהם.
המגילה מתארת שני מעשים שכנראה גרמו לתסיסה וחידוש המרד.
מעשה גבורה של אשה שמלה את בנה עלתה על חומת ירושלים והכריזה ”לך נאמר בגרס הרשע, ברית אבותינו לא תחדל ממנו” לאחר מכן השליכה את בנה מהחומה, וקפצה אחריו אל מותה.
מעשה הרג אכזרי שביצע בגרס בקבוצה של אלף יהודים שהסתתרו במערה כדי לשמור שבת, לאחר שמיאנו לצאת מהמערה עישן את פתח המערה וכולם נהרגו מחוסר חמצן.
בחלק מהנוסחאות מובא מעשה שלישי, המספר על אחותם של החשמונאים שחששה מגזרת זכות הלילה הראשון שהנהיג בגרס, ועודדה אותם לצאת למלחמה.
חמשת בני מתתיה יצאו למרד נרחב, והצליחו להביס את צבא יון.
תוכן > מערכה שלישית נגד בגרס

לאחר התבוסה, המליץ בגרס לאנטיוכוס שיש לכנס צבא גדול כנגד היהודים, הכולל פרשים ופילים "מלובשי שריון", כמה מדינות חברו כדי לדכא את המרד ביהודה, כבשו שוב את ירושלים פרצו 13 פרצות בבית המקדש, הפסיקו את אספקת המים והעלו אותה באש.
מתתיה ובניו התכנסו במצפה גלעד, קריאה לצום ותפילה להצלחת המשך המערכה, מתתיה מברך את בניו לקראת המערכה, בתחילת המערכה מת יהודה, ומתתיה הזקן יצא להילחם עם בניו במקומו, תפקידו של אלעזר היה להרוג את הפילים, ושם מצא את מותו. הקרב הוכרע בני חשמונאי הרגו רבים מהיוונים, ואת בגרס שרפו באש. לאחר המלחמה, אנטיכוס ברח מבושה, והתאבד.
לבסוף מתארת המגילה את שיקום וטיהור בית המקדש, נס פך השמן וקביעת חג החנוכה לדורות.
לקריאה נוספת

נתן פריד, בתוך: מנהגי ישראל לדניאל שפרבר, חלק ה, עמודים 102–113
הרב יוסף קאפח מגילת בני חשמונאי עם תרגום וביאור רס"ג.
הרב עזרא קורח והרב יהודה זייבלד, מגילת בני חשמונאי, עם תרגומו של רס"ג לערבית ותרגום חוזר שלו לעברית, ועם ההקדמות.
איתי קגן, "מגילת אנטיוכוס הארמית: בירורים לשוניים ראשוניים", לשוננו פו,ב (אדר ב' תשפ"ד), עמ' 119–145 (קישור להורדה, באתר Academia.edu)
הערות שוליים

↑  קריה נאמנה בהקדמת הרב מתתיהו שטרשון בעמוד החמישי
↑  המבוא פורסם לראשונה על ידי שמואל אטלס ומשה פרלמן בערבית ותרגום לאנגלית (S.Atlas and M.Perlmann, Saadiaon the Scroll of the Hasmonaeans,Proceedings of the American Academy for Jewish Research, 1 January 1944). הרב יוסף קאפח צירפה למגילה בהוצאתו (סוף ספר דניאל עם פירוש רס"ג), ותרגמה לעברית. למעשה התברר שרס"ג כתב שתי הקדמות כדרכו בשאר הספרים, ארוכה וקצרה. בתשע"ז ההדיר הרב יהודה זייבלד את שתי ההקדמות ותרגמן לעברית (ראו: יהוזה זייבלד, ‏חלקו של רס"ג בעריכת מגילת אנטיוכוס וההדרה של הקדמתו, חיצי גבורים כרך י, ניסן תשע"ז, באתר Academia.edu)
↑  למשל במחזור ישן דפוס סלוניקי, סידור ספרדי דפוס וויען תק"פ וסידור "עבודת ישראל" הוצאת רעדעלהיים תרכ"ח
↑  תוספות רי"ד סוכה מד ע"ב
↑  כך לפי מה שכתב רב סעדיה ב"ספר הגלוי":”וכמו שכתבו בני חשמנאי יהודה ושמעון ויוחנן ויונתן ואלעזר בני מתתיה ספר במה שעבר עליהם, הדומה לספר דניאל בלשון הכשדים.” פורסם ותורגם מהגניזה על ידי אברהם אליהו הרכבי, ב"זיכרון לראשונים", מחברת חמישית, חוברת ראשונה: "השריד והפליט מספר האגרון וספר הגלוי", פטרבורג תרנ"ב
↑  הרב יהודה זיבלד, חיצי גיבורים י' (עמוד תשנ"ה–תשנ"ו) באתר היברובוקס על פי תרגום המילה "אתבת" שכתב רב סעדיה שהכוונה ל"יסדו" ולא כפי שתרגם הרכבי "כתבו", כלומר החשמונאים לא העלו אותה על הכתב אלא העבירו את הסיפור מאב לבן, ובמשך הדורות הועלתה על הכתב.
↑  ונציא וורשא
↑  ורד נעם, מגילת תענית, עמוד 383, הערה 8
↑  פרופ' מנחם צבי קדרי אסף את ההשערות השונות, במאמרו "באיזו ארמית נכתבה מגילת אנטיוכס", לשוננו כג חוברת ג' (תשי"ט), עמ' 130, באתר JSTOR
↑  לדעת רס"ג בתרגומו, הייתה זו מצבת זיכרון
↑  מובא בסוף ספר דניאל עם פירוש רס"ג, בהוצאתו שנת תשמ"א
↑  פורסם בסוף ספר "הליווי בגלות" - פירוש רס"ג למגילת אסתר, מכון האוצר, תשע"ט. ההקדמות כוללות גם קטעים שנשמטו במהדורת הרב קאפח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265098205171  VIAF: 181884809   WorldCat (עם VIAF): 181884809
רשאד אל-עלימי

אל-עלימי נפגש עם שר החוץ האמריקני אנתוני בלינקן ב-17 בפברואר 2023
רשאד אל-עלימי (בערבית: رشاد محمد العليمي; נולד ב-15 בינואר 1954) הוא פוליטיקאי תימני המכהן בתפקיד יו"ר מועצת ההנהגה הנשיאותית (אנ') מ-7 באפריל 2022 ואילך.
ביוגרפיה

אל-עלימי נולד ב-1954 בכפר אל-עלום אשר במחוז תעז, והוא בנו של השופט מוחמד בן עלי אל-עלימי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון גמאל עבד אל נאצר בצנעא בשנת 1969. הוא השלים את לימודיו לתואר ראשון במדעי הצבא מהמכללה לשוטרים של כווית ב-1975, ובשנת 1977 השלים את לימודיו לתואר אוניברסיטאי נוסף באמנויות באוניברסיטת צנעא, ובמהלך שנות השמונים השלים את לימודיו לתואר שני ודוקטורט בסוציולוגיה באוניברסיטת עין שמס במצרים.
אל-עלימי היה חבר בקונגרס העם הכללי (אנ'), והיה שר הפנים של תימן מ-4 באפריל 2001 עד 2008. לאחר מכן הפך ליו"ר ועדת הביטחון העליונה ובמאי 2008 הפך לסגן ראש הממשלה הממונה על ענייני הגנה והביטחון. לאחר מכן הפך לחבר בוועידת הדיאלוג הלאומי של תימן, וב-2014 הפך ליועץ של הנשיא עבד רבו מנסור האדי.
ב-3 ביוני 2011, במהלך קרב צנעא, נפצע אל-עלימי יחד עם נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח במהלך התקפה שביצעו כוחות המורדים על מסגד אל-נהדין בארמון הנשיאות. לאחר מכן הוא הועבר לטיפול רפואי בסעודיה ובגרמניה. הוא חזר בהמשך לצנעא ב-13 ביוני 2012. בהמשך הוא נאלץ לעזוב שוב את העיר בעקבות ההשתלטות של החות'ים על צנעא, ובעקבות כך עבר לגור בערב הסעודית ב-2015.
ב-7 באפריל 2022 אל-עלימי הפך ליושב ראש מועצת ההנהגה הנשיאותית - גוף שקיבל את סמכויותיו של נשיא תימן, על בסיס צו של הנשיא האדי אש רהעביר באופן בלתי הפיך את סמכויותיו למועצה. מקורות רבים בממשלות תימן וסעודיה ציינו כי ערב הסעודית, שבה התגורר האדי, אילצה בפועל את האדי לוותר על השלטון לאל-עלימי.
הערות שוליים

↑  "Biography". Official Website of Rashad al-Alimi (בערבית). ארכיון מ-9 בפברואר 2023. נבדק ב-11 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Who is the new President of the Presidential Council in Yemen?". Middle East 24 News English (באנגלית). 7 באפריל 2022. נבדק ב-10 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "من هو رشاد العليمي .. رئيس مجلس القيادة الرئاسي المخول بصلاحيات الرئيس هادي (سيرة ذاتية )". ye-now.net (בערבית). 7 באפריל 2022. ארכיון מ-7 באפריל 2022. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "رشاد العليمي.. تعرّف إلى رئيس مجلس القيادة الرئاسي في اليمن". mubasher.aljazeera.net (בערבית). ארכיון מ-8 באפריל 2022. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "April 2001". www.rulers.org. ארכיון מ-10 בנובמבר 2001. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yémen : le président Saleh blessé, son armée riposte". leparisien.fr (בצרפתית). 3 ביוני 2011. ארכיון מ-6 ביוני 2011. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saudi Arabia shakes up Yemen alliance in bid to exit quagmire". Middle East Monitor (באנגלית בריטית). 7 באפריל 2022. ארכיון מ-7 באפריל 2022. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yémen: le président en exil transfère le pouvoir à un nouveau conseil". Le Point (בצרפתית). 7 באפריל 2022. ארכיון מ-7 באפריל 2022. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Said, Summer; Kalin, Stephen (17 באפריל 2022). "Saudi Arabia Pushed Yemen's Elected President to Step Aside, Saudi and Yemeni Officials Say". The Wall Street Journal. Riyadh, Saudi Arabia. ארכיון מ-2 בינואר 2020. נבדק ב-11 בפברואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Saudi Arabia forced Yemen's president to resign, says report". Middle East Eye. Washington, D.C. 18 באפריל 2022. ארכיון מ-11 בפברואר 2023. נבדק ב-11 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9522 2871  NTA: 33638338X  VIAF: 289846274   WorldCat (עם VIAF): 289846274
אבן פלרמו

אבן פלרמו
שבר האסטלה נמצא במוזיאון פטרי בלונדון. בשבר נמצא חלק מהרישום של המלך חעא סח'מוי מהשושלת השנייה ובחלק העליון של סנפרו, מלך בשושלת הרביעית
אבן פלרמו היא שבר גדול של אסטלה המכילה חלק מרשימת מלכי מצרים בתקופת הממלכה הקדומה מהשושלת הראשונה ועד השושלת החמישית. האבן מוצגת היום במוזיאון הארכאולוגי האזורי של פלרמו בסיציליה ומכאן שמה. שברים נוספים של האסטלה מוצגים במוזיאון המצרי בקהיר, ובמוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון.
האסטלה העשויה מבזלת מתוארכת לסוף תקופת השושלת החמישית של פרעוני מצרים, המאה ה-25 לפנה"ס, והיא מפרטת את המלכים שמלכו במצרים לאחר איחוד מצרים העליונה (הדרומית) עם מצרים התחתונה (הצפונית).
הטקסט על גבי האסטלה מתחיל בתיעוד רשימת מלכים (רשימה הנחשבת אגדתית) ששלטו במשך מספר אלפי שנים שקדמו לעלייתו של האל הורוס, שעל פי הטקסט נתן את המלכות למנס שהיה מאחד מצרים העליונה והתחתונה (יש המזהים את מנס עם נערמר ויש עם יורשו חור אחע).
הכתובות על האסטלה מפרטות את רשימת המלכים מהשושלת הראשונה ועד המלך נפריר כא רע שהיה המלך השלישי של השושלת החמישית. ניתן להניח שבאסטלה המקורית השלמה, פורטו גם מלכים לאחר שלטונו. באסטלה יש גם פירוט של שמות אמהות המלכים.
רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו כגון רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, רשימת המלכים מאבידוס, ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד, שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.
האסטלה

הטקסט על האסטלה נכתב על שני צדדיה, בכתב חרטומים, והוא הטקסט הידוע הקדום ביותר. גובה האסטלה המקורית היה 2.1 מטר, רוחב 60 ס"מ ועובי 6.5 ס"מ. האסטלה נשברה למספר שברים, שרבים מהם חסרים. מיקומה המקורי ההיסטורי של האסטלה אינו ידוע. אבן פלרמו נמצאה באתר הארכאולוגי ממפיס ליד קהיר. רוב המידע על האבן שהתייחס לשושלות הראשונה והשנייה לא שרד.
ההיסטוריון הקדום מנתון שחי במאה ה-3 לפנה"ס, אולי השתמש במידע שהיה על האסטלה השלמה בספרו אגיפטיקה (Aegyptiaca) הכולל רשימות של מלכי מצרים.
אבן פלרמו שוכנת במוזיאון מאז שנת 1866. חשיבותה של האבן הוכרה רק בשנת 1895 בעת ביקור של ארכאולוג צרפתי במוזיאון. תרגום הטקסט פורסם לראשונה בשנת 1902 על ידי היינריך שייפר (Heinrich Schäfer).
במוזיאון המצרי בקהיר נמצאים שני שברים, האחד התגלה בשנת 1910, השני נרכש בשוק העתיקות בשנת 1963. השבר שנמצא במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון ניתן להם על ידי פלינדרס פיטרי.
ראו גם

רשימת המלכים מטורינו
רשימת המלכים מכרנך
פרעוני מצרים
הכרונולוגיה המצרית
לוח סקארה
פיליפ זימברדו

| --- | --- |

פיליפ זימברדו, 2019
 לידה:  23 במרץ 1933 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 2024 (בגיל 91) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה חברתית, פסיכולוגיה 
 מקום מגורים:  סן פרנסיסקו 
 מקום לימודים:  ברוקלין קולג' (1954)  אוניברסיטת ייל (1959)  תיכון ג'יימס מונרו 
 מנחה לדוקטורט:  ניל א. מילר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  סקוט פלוס 
 פרסים והוקרה:  פרס קורט לוין (2015)  פרס VIZE 97 (2005)  מדליית וילבור קרוס (2004)  פרס איג נובל (2003)  פרס קרל סייגן להבנה ציבורית של המדע (2002) 
 בן או בת זוג:  כריסטינה מזלאק (1972–2024)  Rose Zimbardo (1957–1971) 
 מספר צאצאים:  3 
 www.zimbardo.com
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
פיליפ ג'ורג' זימברדו (באנגלית: Philip George Zimbardo;‏ 23 במרץ 1933 –  14 באוקטובר 2024) היה פסיכולוג אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת סטנפורד. הוא נודע בזכות ניסוי הכלא שערך בסטנפורד משנת 1971, שזכה מאוחר יותר לביקורת רבה מסיבות אתיות ומדעיות כאחד. זימברדו חיבר ספרי מבוא ללימוד לפסיכולוגיה, ועבודות נוספות.