stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
פתיחת החזית השנייה > חציית הריין והפלישה לגרמניה

בסוף חודש ינואר 1945, משהסתיים הקרב בארדנים, החלו בעלות הברית לתכנן מבצעים חדשים לחציית הריין ופריצה לגרמניה. תוכניתו של אייזנהאואר הייתה לחסל את הצבא הגרמני מערבית לריין, ורק לאחר מכן לחצות את הנהר ולהתקדם משם לעבר חבל הרוהר והסאר. התוכנית עוררה התנגדות במטכ"ל הבריטי, שחשש כי לבעלות הברית אין מספיק עליונות קרקעית כדי לבצע שתי התקפות נרחבות לתוך גרמניה. הבריטים ביקשו לכנס פגישה של ראשי המטות המשולבים כדי לדון בתוכנית. בפגישה שנערכה במלטה בסוף חודש ינואר, ג'ורג' מרשל, יושב ראש המטות המשולבים של ארצות הברית אישר אותה למרות התנגדות בריטית.
בפריצה לעבר הריין התקדמו בעלות הברית בחזית שרוחבה כארבע מאות קילומטרים, משווייץ עד הולנד. מונטגומרי התקדם צפונה דרך הולנד בסיוע הארמייה התשיעית האמריקאית, וברדלי דרומה משם דרך רכסי האייפל. הפיקוד העליון הגרמני לא ציפה כי האמריקאים יתקפו דרך ההרים בחורף, והעביר חלק מכוחותיו צפונה. מדרום ליער הירטגן פתחו הארמייה האמריקאית הראשונה של הודג'ס והארמייה השלישית של פטון במתקפה דרך היערות הצפופים של האייפל. ערב המתקפה טלפן אייזנהאואר לברדלי ונתן לו הוראה לשלוח את הארמייה של הודג'ס צפונה לסכרי הרוהר כדי לסייע למונטגומרי. ב־4 בפברואר הגיעו האמריקאים ל'חומה המערבית'. יומיים לאחר מכן החלו לחצות את נהר הסאור, אך חלפו עוד שלושה ימים עד אשר הובטחה החצייה. האמריקאים המשיכו לנוע, כשהם פורצים את החומה המערבית וחוצים את נהר הפרום בליל ה־24 בפברואר.
צפונה משם השתלטה הארמייה הראשונה על סכרי הרוהר בליל ה־9 בפברואר, אך הגרמנים פתחו את שסתומי הפליטה והציפו את העמק למשך שבועיים, דבר שעיכב את מבצע רימון, שבו אמורה הייתה הארמייה התשיעית של סימפסון לטהר את נהר הרוהר ואת סכריו, ולחבור לארמייה הקנדית הראשונה מקבוצת הארמיות ה־21. ב־8 בפברואר פתחה הארמייה הקנדית הראשונה במבצע ממשי, שמטרתו הייתה לפרוץ את החומה המערבית ולהגיע לריין. ב־22 בפברואר המבצע הסתיים, וחייליו של מונטגומרי ניצבו מול הגשרים בווזל שעל הריין. הארמייה התשיעית חצתה לבסוף את הרוהר ב־23 בפברואר וחברה לקבוצת הארמיות ה־21.
ב־7 במרץ, בעוד הדיוויזיה המשוריינת האמריקאית ה-9 עושה דרכה לכיוון רמאגן (Remagen), נודע להם שגשר הרכבת לודנדורף החוצה את הריין עודנו עומד על תילו, לאחר שהמגנים הגרמניים כשלו בהריסתו, למרות מספר ניסיונות. בשעה ארבע וחצי בצהריים הצליחו חיילים מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 לחצות את הגשר, ובשעות הבאות ביססו ראש גשר. ב־15 במרץ הגשר התמוטט לפתע, אך אז כבר פעלו מספר גשרים צפים על הריין. תגובת היטלר לצליחה הייתה הדחת רונדשטט מהפיקוד על החזית המערבית והחלפתו באלברט קסלרינג ב־10 במרץ.
דרומה משם התקדמו הארמייה השלישית של פטון והארמייה השביעית של פאץ' דרך זארפפאלץ (Saarpfalz) לעבר הריין, כשהם שובים 90,000 חיילים גרמניים. בליל ה־22 במרץ, יצא פטון למבצע צליחה משלו בריין, ליד נירשטיין (Nierstein) ואופנהיים, מדרום מערב לפרנקפורט. הדיוויזיות שלו נתקלו בהתנגדות מועטה, וחצו את הנהר למחרת. שלושה ימים מאוחר יותר, חצתה הארמייה השביעית את הריין בין מנהיים לוורמס.
ב־24 במרץ החל מבצע ביזה, צליחת הריין על ידי כוחותיו של מונטגומרי בריס ובוזל, שתכנונו ארך כשבועיים. לצד המתקפה האמפיבית הופעלו גם שתי דיוויזיות מוטסות – השישית הבריטית וה־17 האמריקאית, במבצע נבחרת (Varsity). בתוך שלושה ימים ביססו בעלות הברית ראש גשר בעומק של 30 קילומטרים.
פתיחת החזית השנייה > סופו של הרייך

לאחר חציית הריין, תוכניתו של אייזנהאואר הייתה לכתר את חבל הרוהר ולאחר מכן להתקדם בשלושה כיוונים לתוך גרמניה, כשההתקדמות העיקרית תבוצע על ידי ברדלי במרכז, ולא על ידי מונטגומרי בצפון, כפי שתוכנן בתחילה. כיתור הרוהר הוטל על הארמייה הראשונה של הודג'ס והארמייה התשיעית של סימפסון (שעוד נותרה בפיקוד בריטי), שנעו בתנועת מלקחיים וסגרו על קבוצת ארמיות B בפיקודו של מודל. ב־4 באפריל הושלם הכיתור, אולם ההתנגדות הגרמנית בכיס נמשכה עד ל־18 בחודש, אז נכנעו חייליו של מודל – כ־317,000 אנשים – לידי בעלות הברית.
צפונית משם נעו כוחותיו של מונטגומרי, כשהארמייה הקנדית הראשונה שועטת דרך צפון הולנד, ואילו הארמייה הבריטית השנייה עושה דרכה לעבר המבורג. הארמיות האמריקאיות המשיכו את דחיפתם לגרמניה, כשהארמייה הראשונה כובשת את לייפציג, התשיעית (שחזרה לפיקודו של ברדלי) כובשת את מגדבורג והארמייה השלישית של פטון מגיעה לגבול צ'כוסלובקיה. דרומית משם הגיעו הארמיות השביעית האמריקאית והתשיעית הצרפתית לגבול אוסטריה. מאחר שאייזנהאואר, בניגוד לדעת הבריטים, החליט כי ברלין איננה עוד היעד הסופי וכי יש להשאירה לסובייטים, הוחלט שכוחות בעלות הברית יעצרו בנהר אלבה. הארמייה הראשונה והתשיעית האמריקאיות הגיעו לאלבה, וב־25 באפריל פגשו לראשונה כוחות סובייטים.
ב־1 במאי הודיע הרדיו הגרמני על מותו של הפיהרר שהתאבד יום קודם לכן עם אשתו אווה בראון ביום חתונתם. היטלר מינה את האדמירל קרל דניץ, מפקד הצוללות, ליורשו כנשיא המדינה, ואת יוזף גבלס לקנצלר גרמניה. ב־4 במאי נכנעו הכוחות הגרמנים בהולנד, דנמרק ובצפון מערב גרמניה לידיו של מונטגומרי. ב־7 במאי 1945 חתם הגנרל אלפרד יודל, מפקד המבצעים בפיקוד העליון הגרמני, על כתב הכניעה של הצבא הגרמני במטהו של אייזנהאואר בריימס. לפי דרישת הסובייטים חתם למחרת וילהלם קייטל, מפקד ה־OKW, יחד עם עוד שני בכירים בוורמאכט על כתב כניעה נוסף בברלין.
לקריאה נוספת

ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר, מלחמת העולם השנייה, הוצאת משרד הביטחון (מערכות), 1987
וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה (6 כרכים), הוצאת עם הספר, 1957
הסטינגס, מקס, ארמגדון, הקרב על גרמניה 1945-1944, הוצאת דביר, 2007
MacDonald, Charles, The Last Offensive: The European Theatre of War, Center of Military History, 1993
Badsey, Stephen, Arnhem 1944: Operation Market Garden, Osprey
Clarke, Jeffrey J. & Smith, Robert Ross, Riviera to the Rhine. United States Army in World War II., European theater of operations, Washington D.C.: Center of Military History, 1993
Zaloga, Steven J, Remagen 1945: Endgame against the Third Reich, Osprey, 2006
Hugh M. Cole, The Lorraine Campaign, Historical Division: United States Army, 1993
Ford, Ken, The Rhine Crossings 1945, Osprey, 2007
ה'תשמ"ט

ה'תשמ"ט (5,749) ובקיצור תשמ"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 1988, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 בספטמבר 1989.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 17 שעות ו-953 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 11 במחזור העיבור ה-303. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 9 (סימנה טלזא) במחזור השמש ה-206.
שנה זו היא שנת 1,920 לחורבן הבית, ושנת 2,300 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשמ"ט 41 שנות עצמאות.
אירועים

ח' בתשרי - הלוויין הישראלי הראשון, אופק 1, משוגר לחלל באמצעות טיל שביט
כ"ד בתשרי - ועדת הבחירות המרכזית פוסלת את רשימת "כך" של הרב מאיר כהנא מהשתתפות בבחירות לכנסת
כ"א בחשוון - הליכוד בראשות יצחק שמיר זוכה בבחירות לכנסת ה-12
כ"ח בכסלו - יאסר ערפאת מכריז על הכרתו בזכות הקיום של ישראל
ה' בטבת - יאסר ערפאת נואם בעצרת האו"ם שמתכנסת במיוחד לכבודו בז'נבה
י"ג בטבת - טרור: 270 הרוגים בפיצוץ טיסת פאן אם 103 מעל לוקרבי שבסקוטלנד
י"ד בטבת - יצחק שמיר מציג את ממשלתו השלישית (העשרים ושלוש במנין הממשלות) בפני הכנסת
י"ז בטבת - מוקם המשרד לאיכות הסביבה
נולדו

כ' בתמוז - דניאל רדקליף, שחקן בריטי ממוצא יהודי, המוכר בעיקר בעקבות גילום דמותו של הארי פוטר
ט' באב - בן שהר, כדורגלן ישראלי
נפטרו

כ"ב בחשוון - מנחם סבידור, יושב ראש הכנסת לשעבר (נולד ה'תרע"ח)
כ"ז בטבת - דבורה נצר, חברת הכנסת מטעם מפא"י.
ט"ז באדר א' - משה אונא, מראשי הקיבוץ הדתי וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ב-ה'תרס"ג)
י"א בסיוון - יצחק יעקב וייס, רבה של העדה החרדית (נולד ב-ה'תרס"א)
י"ט בסיוון - מנחם שטרן, פרופסור להיסטוריה של עם ישראל, מגדולי חוקרי תקופת הבית השני (נולד ב-ה'תרפ"ה)
פרסי ישראל

מקבלי  פרס ישראל לשנת תשמ"ט הם:
שמואל ורסס -  חקר הספרות העברית
ישראל ייבין - חקר הלשון העברית
חיים הררי - מדעים מדויקים
יקיר אהרונוב - מדעים מדויקים
אליהוא כ"ץ - מדעי החברה
מכון וינגייט - ספורט וחינוך לתרבות הגוף
איאן פרומן -  ספורט וחינוך לתרבות הגוף
יעקב חזן -  תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
בת שבע דה רוטשילד - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
כ"ח באייר חל ביום שישי, ולכן טקסי יום ירושלים מוקדמים ליום חמישי כ"ז באייר. בכל זאת, הצביון הדתי של היום (אמירת ההלל ומזמורי התודה) מתקיים ביום שישי כ"ח באייר.
היסטוריה של עם ישראל
תיאטרון הבית הלבן

רונלד רייגן וננסי רייגן צופים בסרט בתיאטרון המשפחתי של הבית הלבן בשנת 1986.
תיאטרון הבית הלבן הוא בית קולנוע קטן הממוקם באגף המזרחי של הבית הלבן, משכנו של נשיא ארצות הברית ומשמש את הנשיא וכן את משפחתו כבית קולנוע פרטי. במקור מבנה שנועד במיוחד להקרנת סרטים בבית הלבן לא היה קיים והוא נבנה על חשבון חדר ארונות בשיפוץ שנערך ביוזמתו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1942, במקום יש כ-42 מושבים.
באופן מסורתי, אולפנים אמריקאים שמרו את סרטיהם למקרה והבית הלבן ירצה עותק שלהם, הקרנת סרט בתיאטרון הבית הלבן נחשבת בעלת ערך רב ואף נעשה בה שימוש לצורך שיווק הסרט.
ג'ימי קרטר היה הנשיא שצפה בהכי הרבה סרטים בבית הלבן, קרטר צפה ב-480 סרטים בבית הקולנוע, הראשון היה המותחן הפוליטי, כל אנשי הנשיא, הסרט הראשון שראה הנשיא הדמוקרטי, ביל קלינטון בבית הקולנוע היה סרט הדרמה, השמן של לורנצו והסרט האחרון שראה היה שוקולד, מלבד זאת בינואר 2017 פורסם כי הסרט הראשון שהוקרן לאחר שדונלד טראמפ נבחר לנשיאות ארצות הברית היה מוצאים את דורי.
הנשיא ברק אובמה מארח חיילים ובני משפחותיהם להקרנה של גברים בשחור 3 בתיאטרון של הבית הלבן, 25 במאי 2012.
מפעיל בית הקולנוע הוא הסדרן הראשי של הבית הלבן (אנ').
הערות שוליים

1 2  Johnson, Ted (23 ביולי 2011). "Now playing at the White House". Variety. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mancini, Mark (10 באוקטובר 2013). "7 Fun Facts About the White House Movie Theater". Mental Floss. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Johnson, Ted (23 ביולי 2011). "Now playing at the White House". Variety. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Novak, Matt (29 בינואר 2016). "Here Is Every Single Movie Bill Clinton Watched In The White House". Gizmodo. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harmon, Steph (29 בינואר 2017). "Finding Dory, a movie about travellers, is Trump's first White House screening". The Guardian. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית TSR
לקריאה נוספת

Tischer, Michael. PC System Programming. Abacus, 1990
Duncan, Ray. Advanced MS-DOS Programming: The Microsoft Guide for Assembly Language and C Programmers. 2nd Ed. Microsoft Press, 1990
הערות שוליים

↑  על פי המוסכמות בשוק התוכנה, היצרן איננו מחויב לתמוך במאפיינים של התוכנה שאינם מתועדים בספרות הטכנית מטעמו. המשתמש בהם עושה זאת על אחריותו בלבד, בידיעה שייתכן שיוסרו או ישונו ללא התראה בגרסאות עתידיות.
רמז שנגליה

רַמַז שֵנגֵליַה (בגאורגית: რამაზ შენგელია‏; 1 בינואר 1957 - 21 ביוני 2012) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת חלוץ; אחרי סיום קריירת המשחק מילא תפקידי ניהול בתחום הכדורגל.
תארים ופרסים

דינמו טביליסי
גביע אירופה למחזיקות הגביע: 1981
אליפות ברית המועצות: 1978
סגנות אליפות ברית המועצות: 1977
מדליית ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית: 1981
גביע ברית המועצות: 1979
אישיים
פרס כדורגלן השנה בברית המועצות: 1978, 1981
נכלל ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות הסובייטית: 1981
מלך השערים של ליגת העל הסובייטית: 1981
האחד עשר של דני אושן

| --- | --- |

 בימוי:  לואיס מיילסטון 
 הופק בידי:  לואיס מיילסטון 
 תסריט:  הארי בראון, צ'ארלס לדרר, בילי ויילדר 
 עריכה:  פיליפ אנדרסון 
 שחקנים ראשיים:  פרנק סינטרה דין מרטין סמי דייוויס ג'וניור פיטר לופורד
 מוזיקה:  נלסון רידל 
 צילום:  ויליאם דניאלס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 באוגוסט 1960
 משך הקרנה:  127 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט שוד, סרט קומדיה 
 תקציב:  12 מיליון דולר (מוערך)
 הכנסות באתר מוג'ו:   oceans1162
 דף הסרט ב־IMDb
 
האחד עשר של דני אושן (אנגלית: Ocean's Eleven) הוא סרט שוד אמריקני משנת 1960, בבימויו של לואיס מיילסטון, ובכיכובם של "חבורת העכברושים" פרנק סינטרה, דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור, פיטר לופורד וג'ואי בישופ. בסרט הופיע גם אנסמבל של שחקנים כדוגמת שירלי מקליין, אנג'י דיקנסון, סיזר רומרו, הנרי סילבה, ריצ'רד קונטה, נורמן פל ובאדי לסטר.
בשנות ה-2000 נעשתה טרילוגיה של סרטים המבוססת על הסרט, בבימויו של סטיבן סודרברג - אושן 11, אושן 12 ואושן 13, בכיכובם של ג'ורג' קלוני, בראד פיט, מאט דיימון, אנדי גרסיה, אליוט גולד, ברני מק, דון צ'ידל וג'וליה רוברטס בין היתר.
עלילה

חבורה של ותיקי מלחמת העולם השנייה, יוצאי הדיוויזיה המוטסת ה-82, מגויסת על ידי שניים מהם, דני אושן וג'ימי פוסטר, כדי לשדוד חמישה בתי קזינו בסטריפ של לאס וגאס בלילה אחד: סהרה, ריוויירה, דזרט אין, סנדס ופלמינגו.
החבורה מתכננת שוד מורכב ביותר בדייקנות של מבצע צבאי. ג'וש הווארד לוקח עבודה כנהג משאית זבל בעוד האחרים מתצפתים על בתי הקזינו. מטענים ממולכדים מושתלים על מגדל התקשורת וכן מערכות הגיבוי האלקטרוניות בכל קזינו מחווטות מחדש.
בדיוק בחצות של ליל השנה החדשה, המגדל מפוצץ, ולאס וגאס מוחשכת לחלוטין. מערכות הגיבוי פותחות את כלובי הקופות במקום להדליק מחדש את האורות, ואנשי החבורה הנמצאים בפנים חומקים לקופות ומרוקנים אותן. הם אוספים את הכסף לתוך שקי אשפה של בית המלון, חוזרים חזרה לקזינו ומתמזגים עם הקהל. ברגע שהאורות חוזרים לפעול, הגנבים יוצאים ללא הבחנה ומשאית הזבל בה נוהג ג'וש אוספת את השקים. נדמה שהמבצע עבר ללא דופי.
אולם, טכנאי המבצע, טוני ברגדורף, לוקה בהתקף לב פתאומי באמצע הסטריפ ומת. הדבר מעלה את חשדות המשטרה, החושבת שיש קשר בין המקרים.
המאפיונר המהולל דיוק סאנטוס מציע להשיב את השלל תמורת מחיר. הוא מבין שאושן נמצא בעיר וכי יש לו קשרים עם פוסטר, בנה של ארוסתו. עד מהרה חלקי הפאזל מתבהרים לו כאשר גופתו של ברגדורף מגיעה לחדר המתים. הוא מתעמת מול הגנבים ודורש מחצית מהשלל. בייאושם, הם מחביאים את הכסף בארון המתים של ברגדורף, להוציא עשרת אלפים דולר שהולכים לאלמנתו. החבורה מתכננת להשיב את השלל לאחר שגופת ברגדורף תישלח לסן פרנסיסקו.
התוכנית משתבשת לאחר שבית העלמין משכנע את האלמנה לערוך את הלוויה בלאס וגאס, בה הגופה נשרפת - יחד עם כל הכסף.
שחקנים

| --- | --- |
 האחד עשר של דני אושן פרנק סינטרה - דני אושן  דין מרטין - סאם הרמון  סמי דייוויס ג'וניור - ג'וש הווארד  פיטר לופורד - ג'ימי פוסטר  ריצ'רד קונטה - טוני ברגדורף  ג'ואי בישופ - מאשי אוקונורס  הנרי סילבה - רוג'ר קורניל  באדי לסטר - וינס מסלר  ריצ'רד בנדיקט - קורלי סטפנס  נורמן פל - פיטר ריימר  קלם הארווי - לואיס ג'קסון:  אחרים אנג'י דיקנסון - ביאטריס אושן  סיזר רומרו - דיוק סאנטוס  פטריס וימור - אדל אלקסטרום  אקים טמירוף - ספיירוס אייסבוס  אילקה צ'ייס - גברת רסטס  ג'ין וילס - גרייסי ברגדורף  האנק הנרי - מר קלי  רוברט פולק - שריף וימר
האורגים (משחק מחשב)

| --- | --- |

עטיפת המשחק בעברית
 כללי
 תאריך הוצאה:  1990
 סוגה:  משחק הרפתקאות גרפי
 פיתוח:  לוקאספילם גיימס
 הוצאה לאור:  לוקאס ארטס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  SCUMM 
 מצבי משחק:  יחיד
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  DOS, FM Towns, Mac OS Classic, Microsoft Windows, Mac OS, אטארי ST, TurboGrafx-16, קומודור אמיגה, macOS 
 www.lucasarts.com
 
הנול הקדוש המהווה את מארג המציאות
האורגים (באנגלית: Loom) הוא משחק הרפתקה ממוחשב ("קווסט") משנת 1990 של חברת לוקאספילם גיימס, מאת בריאן מוריארטי (Brian Moriarty). המשחק תורגם לעברית על ידי מחשבת.
עלילה

המשחק מתרחש בעולם קסום בו כל בעלי המקצוע התאגדו לגילדות על פי מקצועותיהם, כאשר כל גילדה פיתחה לחני קסם הקשורים למקצוע שלה (למשל, גילדת הרופאים פיתחה לחן קסם לריפוי) ומסייעים בביצוע האומנות. מכל הגילדות, דווקא גילדת האורגים, המתעסקת באומנות הטוויה ועיצוב הבד, הגיעה לעוצמת הקסם הגבוהה ביותר ופיתחה את הלחנים החזקים ביותר. לחני הקסם של האורגים היו כה חזקים, עד אשר חרגו מתחום הטווייה עצמה וגרמו לשינוי המציאות בעולם. האורגים בנו נול גדול שמהווה, למעשה, את מארג המציאות.
העלילה סובבת סביב בן-אורגים בשם בובין חוט-השני, אשר ביום הולדתו ה-17 נותר לבדו בכפר הולדתו, לאחר שכל זקני הכפר הפכו לברבורים ועזבו. בחיפושיו אחר הברבורים, הוא נודד בעולם, ומגלה כי כהן דת בשם מנדיבל מטיל את אימתו על הגילדות השונות, במטרה לפתוח את הפתח בין עולם החיים לעולם המתים, על מנת להשתלט על העולם. תוכניותיו של מנדיבל פועלת כנגדו, וכשהפתח נפתח יוצאת מתוכו "כאוס", שמשתלטת בעצמה על העולם.
משחקיות

במשחק שלוש רמות קושי הנבדלות זו מזו באופן מסירת המידע על הלחן. ברמה הקלה ביותר הלחן נמסר בצליל, צבע ורשימת אותיות ותווים (שמתחילה מהתו דו). ברמה הבינונית הלחן נמסר רק בצליל וצבעי המקל (ואז חזרה עליהם היא כמו במשחק האורות "סיימון"). ברמה הקשה ביותר נדרשת מן השחקן שמיעה מוזיקלית טובה, שכן הלחן מועבר רק באמצעות צליל.
בובין נודד ברחבי העולם ויכול ללמוד לחני קסם באמצעות הקשבה לקולות הטבע (לחיצה על "נקודות חמות" במסכים גורמת להשמעת לחן. למשל, כאשר השחקן לוחץ על חורי הינשופים שבגזעי העצים). כאשר בובין חוזר על הלחן באמצעות פלך הקסם שלו – מתבצע הקסם. הלחנים הפשוטים דורשים רק שלושה תווים בסיסיים, ולחנים מתקדמים יותר דורשים עוד תווים, שנוספים לבובין ככל שניסיונו גדל. הצלילים הם תווים המתחילים בדו, בתחילת המשחק לבובין היכולת לנגן רק את שלושת הצלילים הראשונים בסולם (מז'ורי), אך כשניסיונו בהלחנה גדל, הוא מגיע לשליטה בכל שמונת התווים המהווים אוקטבה שלימה.
המייחד את האורגים הוא, שבניגוד לקווסטים אחרים בהם ההתקדמות היא על ידי איסוף חפצים ופתרון חידות בעזרתם, באורגים אין לגיבור יכולת לשאת חפצים וההתקדמות במשחק נעשית על ידי שימוש בלחני הקסם על "הנקודות החמות" במשחק.
מוזיקת הרקע מורכבת מקטעים שנלקחו מ"אגם הברבורים" של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.
באריזת המשחק הגיע מערכון דרמה בן חצי שעה על גבי קלטת שמע שמהווה את הרקע לעולם הפנטזיה ולדמויות שמוצגים במשחק.
למשחק יצאו שני חידושים. הראשון יצא שנה לאחר יציאת המשחק המקורי והיה בעל גרפיקה ששודרגה לאיכות VGA וצליל משופר ונועד למערכת FM Towns היפנית. השני יצא ב-1992, נועד לדוס והיה מבוסס על הגרפיקה והצליל המשופרים של גרסת ה-FM Towns. לגרסה זו נוסף גם דיבוב, אך מכיוון שנוצרה בעיה להתאים את קולות השחקנים לאנימציה של המשחק חלקים מדו השיח בין הדמויות נחתכו.
גרסת המשחק המקורית תורגמה לעברית על ידי חברת מחשבת.
המשכונים

סופו של המשחק רומז להמשכונים שייצאו למשחק, ויוצר המשחק, בריאן מוריארטי, כי תוכננו שני משחקים נוספים, Forge ("הנפחים", בתרגום חופשי) ו-The Fold ("הקפל"). אף על פי כן, כל העוסקים בדבר פנו לאפיקים אחרים, והמשחקים לא נוצרו.
עם זאת, מספר מעריצים של המשחק יצרו משחק המשך בשם Forge. בנוסף, בהרצאה שנתן מוריארטי בשנת 2015, הוא הציע למספר חברות בתעשיית המשחקים לשתף איתו פעולה ביצירת משחק המשך. נכון ל-2018, לא ידוע על משחק שכזה.
לקריאה נוספת

סיקור נרחב בעברית על המשחק במגזין WIZ
הערות שוליים

↑  Erik-André Vik Mamen, Philip Jong, Brian Moriarty, ‏15 September 2006
↑   Classic Game Postmortem: LucasFilm Games' Loom, סרטון  באתר יוטיוב – הרצאה של בריאן מוריארטי בכנס מפתחי משחקים (GDC (אנ'))
תחושה מוקדמת (סרט, 2020)

| --- | --- |
 בימוי:  Viacheslav Kryshtofovych 
 הופק בידי:  אנדרי ירמאק 
 תסריט:  Anatolii Krym 
 שחקנים ראשיים:  Stanislav Boklan Kseniya Nikolaeva Larysa Rusnak 
 מוזיקה:  Vladimir Gronskiy 
 מדינה:  אוקראינה, ליטא, סלובקיה 
 חברת הפקה:  Garnet International Media Group 
 הקרנת בכורה:  2020 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אוקראינית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תחושה מוקדמת (באוקראינית: Передчуття) הוא סרט דרמה אוקראיני בבימויו שלויאצ'סלב קרישטופוביץ'. הסרט שוחרר לאקרנים בשנת 2020 .
מוטו: כל דבר בחיים צריך להיעשות בזמן.
תקציר עלילת הסרט

חייה האיטיים של עיירת החוף הפרובינציאלית N מעורערים פתאום בשל שערורייה מקומית, שמתרחשת סביב אדם שהלך לעולמו. רק האישה והחבר יודעים על מקום קבורתו, אך הם מסרבים מכל וכל לספר על כך לאחרים. כזו הייתה צוואתו של המנוח, אקסצנטרי המאוהב בים.
כל אחת מהדמויות מחפשת תשובות לשאלות שלו, אך הן מחפשות את התשובות בחוץ, בחברה, באחרים, ולכן אינה מוצאת תשובה. תחושת חרדה מתמלאת כשמשהו עומד לקרות.
שחקנים ודמויות

סטניסלב בוקלן - פטרו
קסניה ניקולאייבה - ליסה
לריסה רוסנאק - אנה
אולכסנדר טוקארצ'וק - שופט
אירינה בניוק - מריה
סרגיי פאשצ'נקו - ולנטין
יבגניה מוץ - דאשה
יורי יבסיוקוב - שען
הפקה

ביוני 2018 החל צילומי הסרט שנערכו בעיקר באודסה וצ'רנומורסק. ההפקה הסתיימה במאי 2019. פרויקט הסרט הפך לאחד הזוכים בבחירה התחרותית העשירית של הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. העלות המשוערת של הסרט היא 27,155,500 הריבניה. מתוכם, הממשלה מימנה כ-50% מעלות הסרט (13.6 מיליון.) כמו כן, הוענקו כספים על ידי קרן אורקולית סלובקית.
הערות שוליים

↑  "Vyacheslav Krishtofovich". IMDb. נבדק ב-2019-11-29.
↑  "Peredchuttya". נבדק ב-2019-11-29.
↑  "Съемки фильма «Предчувствие» Вячеслава Криштофовича стартовали в Одессе". zaodessu.news. נבדק ב-2019-11-29.(הקישור אינו פעיל)תבנית:Недоступная ссылка
תיאטרון האמזונאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה, אתר היסטורי 
 על שם:  אמזונאס 
 מיקום:  מנאוס 
 מדינה:  ברזיל 
 בעלים:  אמזונאס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 31 בדצמבר 1896
 תאריך פתיחה רשמי:  1896 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס, אדריכלות אקלקטית 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  3°07′49″S 60°01′24″W﻿ / ﻿3.1302777777778°S 60.023333333333°W﻿ / -3.1302777777778; -60.023333333333
 teatroamazonas.com.br
  (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיתיאטרון האמזונאס(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיתיאטרון האמזונאס
 
תיאטרון האמזונאס
תיאטרון האמזונאס (בפורטוגזית: Teatro Amazonas) הוא בית האופרה של העיר מנאוס, השוכנת לגדות נהר האמזונאס בצפון ברזיל.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19 נהנה אזור האמזונאס משגשוג כלכלי, כתוצאה מהתפתחות תעשיית הגומי. ערים כמנאוס, בלם ופורטו וליו שבברזיל, וכן איקיטוס שבפרו גדלו והתפתחו במהירות. פרנסי העיר מנאוס שאפו להקים בעירם בית אופרה מפואר, כמו בערים החשובות בעולם. ב-1882 אישר מושל מחוז אמזונאס תקציב להקמת בית האופרה, וב-1883 נבחר משרד אדריכלים פורטוגלי מליסבון לשם תכנונו. היסודות הונחו ב-1884, והבנייה נמשכה לסירוגין עד 1896. ב-7 בינואר 1897 נחנך תיאטרון האמזונאס באופן רשמי, כשעל בימתו הועלתה האופרה לה ג'וקונדה מאת אמילקארה פונקיילי.
בית האופרה נבנה בפאר רב, בהשראת אדריכלות הרנסאנס, ורבים מחומרי הגלם ששימשו לבנייתו והאלמנטים המקשטים אותו הובאו במיוחד מאירופה. הרעפים הובאו מאלזאס, הריהוט עוצב בפריז בהשראת רהיטיו של המלך לואי החמישה עשר, וגרמי המדרגות, העמודים והפסלים הפזורים ברחבי התיאטרון נוצקו משיש איטלקי מקרארה. התאורה הפנימית בבית האופרה כללה 198 נברשות, 32 מהן מזכוכית מוראנו. את התיאטרון מעטרים פסלים רבים בדמויותיהם של מלחינים ומחזאים בעלי שם, הן מהעולם (כגון ג'וזפה ורדי, וולפגנג אמדאוס מוצרט או מולייר) והן מברזיל (כגון הייטור וילה לובוס וקרלוס גומס).
חלק מהקישוטים עוצבו בהשראת האזור. כך, למשל, המסך שעל הבמה מעוטר באיור "מפגש הנהרות", המתאר את מפגש הנהרות ריו נגרו וסולימואס, שבסמוך לעיר. מפגש זה, שבו ניכרים הבדלי הגוונים בצבעי המים, היווה השראה גם לרצפת העץ בקומה השנייה של התיאטרון, העשויה שתי וערב של לוחות עץ בגוונים כהים ובהירים. בנוסף, 26 אלף אריחי קרמיקה בצבעי דגל ברזיל מכסים את כיפת התיאטרון.
אף שהוקם כבניין אופרה, נערכו בתיאטרון האמזונאס בעיקר מופעי תיאטרון ומוזיקה, והוא אף מארח פסטיבל קולנוע שנתי. למעשה, בין 1911 ל-2001 לא הוצגה בו אף לא אופרה אחת. באותה שנה החליט מושל מדינת אמזונאס להגדיל את ההשקעה בתקציב התרבות. מופעי האופרה חזרו, ומאז 2004 נערך בתיאטרון פסטיבל אופרה שנתי. בנוסף, הוקמו מקהלה, להקת בלט ותזמורת שתיאטרון האמזונאס הוא אולם הבית שלהם (אם כי התזמורת מתבססת בעיקר על נגנים ממזרח אירופה ולא על נגנים מקומיים).
לאורך השנים שופץ הבניין מספר פעמים, האחרונה שבהן בין 1988 ל-1990. הוא מכיל כיום 701 מקומות ישיבה, חלקם באולם עצמו וחלקם בשלוש קומות של יציעים פרטיים, המרכזי שבהם שמור למושל מדינת אמזונאס. ב-1966 הוכרז התיאטרון כאתר מורשת לאומית.
הערות שוליים

↑  בברזיל מכונה הקטע בנהר האמזונאס שעד למפגש בשם סולימואס, ורק לאחר המפגש נקרא אמזונאס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Trove: 602817  VIAF: 2286150325571710090008   WorldCat (עם VIAF): 2286150325571710090008
הטרוסקסיזם

הטרוסקסיזם הוא מונח המציין פעולות והשקפות המבוססות על ההנחה שכל בני האדם הטרוסקסואלים או שרק נטייה מינית הטרוסקסואלית היא נורמלית. השקפה כזו באה לביטוי בחוקים הנוגעים לזכויות אזרח, הזדמנויות כלכליות ושוויון חברתי, במרבית מדינות העולם, וגורמת בפועל לאפליה נגד לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים. המונח הוא הלחם בסיסים של הטרו(סקסואליות) וסקסיזם.
בניגוד להומופוביה, שהיא סלידה, רתיעה ופחד משוללי היגיון מהומוסקסואלים ולסביות, גישה הטרוסקסיסטית מבוססת על מערכת אמונות מוסברת ומנומקת הנותנת לגיטימציה להדרה כנגד להט"ב. מחקר פסיכולוגי אודות אנשים שביצעו פשעי שנאה נגד הומוסקסואלים העלה כי חלקם ראו בפעולותיהם שליחות חברתית, משום שנעשו כעונש המגיע למי שחרגו מהתנהגות "נאותה".