stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בשחייה 2006

אליפות אירופה בשחייה נערכה בבודפשט, הונגריה, בין ה-26 ביולי ל-6 באוגוסט 2006. האליפות כללה ארבעה ענפים אולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית ותחרויות שחייה במים פתוחים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה אוסטריה  אוקראינה אוקראינה  אזרבייג'ן אזרבייג'ן  איטליה איטליה  איסלנד איסלנד  אירלנד אירלנד  אסטוניה אסטוניה  ארמניה ארמניה  בולגריה בולגריה  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה  בלגיה בלגיה  בלארוס בלארוס  בריטניה בריטניה |  גרמניה גרמניה  דנמרק דנמרק  הולנד הולנד  הונגריה הונגריה  יוון יוון  ישראל ישראל  לוקסמבורג לוקסמבורג  לטביה לטביה  ליטא ליטא  מקדוניה מקדוניה  נורווגיה נורווגיה  סלובניה סלובניה  סלובקיה סלובקיה |  ספרד ספרד  סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו  פולין פולין  פורטוגל פורטוגל  פינלנד פינלנד  צ'כיה צ'כיה  צרפת צרפת  קרואטיה קרואטיה  רומניה רומניה  רוסיה רוסיה  שוודיה שוודיה  שווייץ שווייץ  טורקיה טורקיה |
טבלת המדליות הכללית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | רוסיה רוסיה | 16 | 7 | 3 | 26 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 12 | 10 | 5 | 27 |
| 3 | צרפת צרפת | 6 | 3 | 9 | 18 |
| 4 | איטליה איטליה | 5 | 6 | 11 | 22 |
| 5 | אוקראינה אוקראינה | 5 | 4 | 5 | 9 |
| 6 | פולין פולין | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 7 | שוודיה שוודיה | 3 | 3 | 0 | 6 |
| 8 | בריטניה בריטניה | 2 | 5 | 6 | 13 |
| 9 | הולנד הולנד | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 10 | הונגריה הונגריה | 2 | 2 | 5 | 9 |
| 11 | פינלנד פינלנד | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 12 | ספרד ספרד | 0 | 4 | 0 | 4 |
| 13 | יוון יוון | 0 | 2 | 5 | 7 |
| 14 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 15 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 16 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 | בלארוס בלארוס | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | רומניה רומניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 59 | 57 | 60 | 176 |
רוסיה סיימה בראש טבלת המדליות הכללית, עם 16 מדליות זהב ו-26 בסך הכל, לפני גרמניה שצברה 12 מדליות זהב ו-27 מדליות בסך הכל ו-צרפת סיימה שלישית עם 6 מדליות זהב ו-18 בסך הכל.
שחייה > שחייניות מצטיינות

לור מנודו (צרפת צרפת), זכתה ב-7 מדליות, מהן 4 זהב ו-3 ארד
בריטה שטפן (גרמניה גרמניה), זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ו-1 כסף
אוטיליה ינדז'ייצ'אק (פולין פולין), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 כסף
שחייה > שחיינים מצטיינים

לאסלו צ'ה (הונגריה הונגריה), זכה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 כסף
ארקדי ויטצ'נין (רוסיה רוסיה), זכה ב-3 מדליות זהב
יורי פרילוקוב (רוסיה רוסיה), זכה ב-2 מדליות זהב
טבלת המנצחים בשחייה > טבלת מדליות בשחייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | רוסיה רוסיה | 7 | 1 | 2 | 10 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 6 | 4 | 2 | 12 |
| 3 | איטליה איטליה | 5 | 6 | 4 | 15 |
| 4 | צרפת צרפת | 5 | 2 | 8 | 15 |
| 5 | פולין פולין | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 6 | אוקראינה אוקראינה | 4 | 4 | 2 | 10 |
| 7 | בריטניה בריטניה | 2 | 5 | 6 | 13 |
| 8 | הולנד הולנד | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 9 | הונגריה הונגריה | 2 | 1 | 4 | 7 |
| 10 | שוודיה שוודיה | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 11 | יוון יוון | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 12 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 13 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | בלארוס בלארוס | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | רומניה רומניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 17 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 39 | 37 | 39 | 115 |
קפיצה למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | אנה לינדברג   שוודיה שוודיה | 291.90 | דיטה קוטזיאן   גרמניה גרמניה | 279.30 | מריה מרקוני   איטליה איטליה | 267.35 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | אנה לינדברג   שוודיה שוודיה | 330.60 | דיטה קוטזיאן   גרמניה גרמניה | 324.90 | נורה ברטה   הונגריה הונגריה | 319.85 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | יוליה פרוקופצ'וק   אוקראינה אוקראינה | 338.00 | אניה ריצ'טר   אוסטריה אוסטריה | 332.35 | כריסטין סטואר   גרמניה גרמניה | 330.40 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | נטליה אומיסקובה   נדזדה בזהינה   רוסיה רוסיה | 314.55 | הייקה פישר   דיטה קוטזיאן   גרמניה גרמניה | 298.60 | אולנה פדורובה   כריסטינה אישצ'נקו   אוקראינה אוקראינה | 292.17 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | אנט גם   נורה סבשינסקי   גרמניה גרמניה | 325.92 | נטליה גונצ'רובה   יוליה קולטונובה   רוסיה רוסיה | 306.24 | יוליה פרוקופצ'וק   קטרינה זוק   אוקראינה אוקראינה | 297.21 |
קפיצה למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| מקפצה גמישה ממטר אחד | ג'ונה פוהקה   פינלנד פינלנד | 425.00 | אלכסנדר דוברוסקוק   רוסיה רוסיה | 416.60 | כריסטופר סצ'ין   איטליה איטליה | 415.70 |
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | דימיטרי סוטין   רוסיה רוסיה | 496.10 | אלכסנדר דוברוסקוק   רוסיה רוסיה | 479.95 | ג'ונה פוהקה   פינלנד פינלנד | 464.60 |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | גלב גלפרין   רוסיה רוסיה | 472.90 | הייקו מאייר   גרמניה גרמניה | 459.45 | קוסטנטין מיליאייב   אוקראינה אוקראינה | 436.50 |

| קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר | טוביאס שחלנברג   אנדרס וולס   גרמניה גרמניה | 403.86 | יורי קונאקוב   דימיטרי סוטין   רוסיה רוסיה | 401.46 | ניקולה מרקוני   טומאסו מרקוני   איטליה איטליה | 394.68 |
| קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | דמיטרי דוברוסקוק   גלב גלפרין   רוסיה רוסיה | 469.38 | סשה קליין   הייקו מאייר   גרמניה גרמניה | 447.96 | מישל בנדטי   פרנצ'סקו דלאומו   איטליה איטליה | 435.12 |
קפיצה למים > טבלת מדליות בקפיצות למים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | רוסיה רוסיה | 4 | 4 | 0 | 8 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 2 | 5 | 1 | 8 |
| 3 | שוודיה שוודיה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 5 | פינלנד פינלנד | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 8 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 10 | 10 | 10 | 30 |
שחייה צורנית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| יחידה | נטליה אישצ'נקו   רוסיה רוסיה | 98.4 | ג'מה מנגואל   ספרד ספרד | 97.7 | נטליה אנטופולו   יוון יוון | 93.9 |
| דואט | אנסטסיה דוידובה   אנסטסיה ירמקובה   רוסיה רוסיה | 98.8 | ג'מה מנגואל   פאולה טיראדוס   ספרד ספרד | 97.5 | אלפטריה פטולי   אבנטיה מקריג'יני   יוון יוון | 94.0 |
| קבוצתי | רוסיה רוסיה | 98.8 | ספרד ספרד | 97.3 | איטליה איטליה | 93.6 |
| קבוצתי קומבינציה | רוסיה רוסיה | 97.9 | ספרד ספרד | 95.9 | איטליה איטליה | 93.5 |
שחייה צורנית > טבלת מדליות בשחייה צורנית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | רוסיה רוסיה | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 2 | ספרד ספרד | 0 | 4 | 0 | 4 |
| 3 | יוון יוון | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 3 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| סה"כ | סה"כ | 4 | 4 | 4 | 12 |
שחייה במים פתוחים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | אקטרינה סליברסטובה   רוסיה רוסיה | 1:01:50.8 שעות | קאטי דיטריץ   צרפת צרפת | 1:01:52.3 שעות | לאריסה אילצ'נקו   רוסיה רוסיה   ג'נה פצ'נובה   צ'כיה צ'כיה | 1:01:52.4 שעות |
| משחה ל-10 ק"מ | אנגלה מאורר   גרמניה גרמניה | 2:07:10.8 שעות | ריטה קובאץ   הונגריה הונגריה | 2:07:14.3 שעות | ג'נה פצ'נובה   צ'כיה צ'כיה | 2:07:15.6 שעות |
| משחה ל-25 ק"מ | אנגלה מאורר   גרמניה גרמניה | 5:35:19.1 שעות | נטליה פנקינה   רוסיה רוסיה | 5:35:25.1 שעות | סטפני בילאר   גרמניה גרמניה | 5:35:29.5 שעות |
שחייה במים פתוחים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

| משחה ל-5 ק"מ | תומאס לורץ   גרמניה גרמניה | 56:00.1 דקות | כריסטיאן היין   גרמניה גרמניה | 56:01.1 דקות | סימון ארקולי   איטליה איטליה | 56:01.8 דקות |
| משחה ל-10 ק"מ | תומאס לורץ   גרמניה גרמניה | 1:58:12.1 שעות | מרטן ואן דר וויידן   הולנד הולנד | 1:58:13.5 שעות | כריסטיאן היין   גרמניה גרמניה | 1:58:16.6 שעות |
| משחה ל-25 ק"מ | גילאס רונדי   צרפת צרפת | 5:10:17.3 שעות | אנטון סנצ'ב   רוסיה רוסיה | 5:10:18.2 שעות | סטפן גומז   צרפת צרפת | 5:10:19.3 שעות |
שחייה במים פתוחים > טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | גרמניה גרמניה | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 2 | רוסיה רוסיה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | צרפת צרפת | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | הולנד הולנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 6 | 6 | 7 | 19 |
ישראל ישראל באליפות אירופה בשחייה > שחייה

משלחת של _ שחיינים ייצגה את ישראל - _ שחייניות ו-_ שחיינים ו-_ מתחרות בשחייה צורנית. ישראל לא זכתה במדליות באותה אליפות.
ישראל ישראל באליפות אירופה בשחייה > שחייה > נשים

| שם השחיינית | משחה | שיא אישי   לפני התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ישראל ישראל באליפות אירופה בשחייה > שחייה > גברים

| שם השחיין | משחה | שיא אישי   לפני התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הכוחות המיוחדים של סוריה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 שיוך:  הכוחות המזוינים של סוריה
 סוג:  כוחות מיוחדים
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:  מלחמת יום הכיפורים מלחמת לבנון הראשונה מלחמת האזרחים בסוריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  2 דיוויזיות ומספר יחידות עצמאיות  סה"כ כ-15,000 חיילים
 פיקוד
 מפקדים:  עלי חיידר (1968-1994) עלי חביב מחמוד (1994-?)
הכוחות המיוחדים של סוריה (בערבית: الوحدات الخاصة; 'יחידות מיוחדות'), היו יחידות קומנדו מובחרות למשימות מיוחדות בצבא הסורי.
מספר חיילי הקומנדו הסורי הוערכו בכ-15,000 המסודרים ב-10 אגדים (רגימנטים[דרושה הבהרה], שנקראו פוֹגִ'ים, ביחיד פוֹג').
במהלך תקופת המלחמה הקרה נחשבו כוחות הקומנדו הסורי לאחד מהכוחות הצבאיים הערבים המאומנים בצורה הטובה ביותר וחמושים בנשק מתקדם. עד לשנת 1994 היו הכוחות המיוחדים תחת פיקוד מרוכז של עלי חיידר, אך משום התנגדותו לנשיאותו של בשאר אל-אסד, הוא פוטר מתפקידו ולמעשה כמחצית מהרגימנטים הועברו לפיקוד שתי דיוויזיות כוחות מיוחדים ומספר רגימנטים הועברו ליחידות אחרות.
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים, כחלק ממהלך הפתיחה של המלחמה, ב־6 באוקטובר 1973 כבש הצבא הסורי את החרמון באמצעות גדוד 82 של הקומנדו הסורי, שהונחת בארבעה מסוקים (אחד מהם התרסק בנחיתה), וכן גדוד קומנדו 133 שהגיע ממוצב החרמון הסורי. באותו זמן היו בחרמון 54 חיילים, מהם רק 14 לוחמים מגדוד 13 של חטיבת גולני. 31 מהחיילים נכנעו לסורים, 13 חיילים נהרגו ועשרה חיילים נחלצו. גדוד 183 השתלט על מרגלות החרמון, נערך בנ"ג 1614, מחלקת הסיור של הגדוד תקפה את מוצב 103 ונבלמה, והגדוד נערך להגנה לבלימת מתקפת הנגד של צה"ל לכיבוש החרמון ביום למחרת. ב-8 באוקטובר ניסה כוח של חטיבת גולני שמנה 140 - 150 לוחמים, בפיקוד המח"ט אמיר דרורי, לכבוש מחדש את החרמון. הקומנדו הסורי, חמוש בנשק קל, מטולי אר פי ג'י ורימונים, ארב ללוחמי גולני ובלם את הניסיון. האבדות הישראליות בקרב היו 25 הרוגים כולל מפקד גדוד 17 (אריות הגולן) של חטיבת גולני, סגן-אלוף דובי דרור, ו־57 פצועים.
בהמשך המלחמה ב-9 באוקטובר חדרו מספר מסוקים מסוג מי-8 ובהם לוחמי קומנדו סורים לרמת הגולן ונחתו בקרבת מחנה נפח. כוח מסיירת מטכ"ל בפיקודו של יוני נתניהו, אשר לקחה חלק בלחימה כפלוגת סיור מובחרת בעוצבת געש בפיקודו של רפול, הוקפץ לאזור הנחיתה ונתקל במארב שערך לו כוח הקומנדו הסורי. כן הוקפץ למקום כוח מפלוגה ג' של גדוד 51. במהלך הקרב בין סיירת מטכ"ל לבין הקומנדו הסורי נהרגו כארבעים לוחמים סורים ושני לוחמים מכוח הסיירת. באותו יום נהרג סא"ל יעקב שחר, מפקד גדוד 12 של גולני, בקרב כנגד כוח קומנדו סורי שנשלח לצפון רמת הגולן, לאזור תל ורדה, בקרב בשדה עגבניות ממזרח לבוקעתה.
בקרב ההבקעה לסוריה ניהל צה"ל קרבות שריון וחיל רגלים כנגד השריון והקומנדו הסוריים באזור הכפר מזרעת בית ג'ן. לוחמי גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני, עליו פיקד רס"ן ארוין לביא, ואיתו כוח שריון בפיקוד אלי גבע, נערכו, לאחר ההבקעה, להגנה בכפר מזרעת בית ג'אן והדפו בהצלחה התקפות קומנדו ושריון סוריים והרגו רבים מהם.
לקראת סיום הלחימה עלה כוח מסיירת מטכ"ל, תחת פיקודם של יוני נתניהו וסגנו עוזי דיין, לאחד משיאי החרמון בסוריה, וביצע תצפית ומודיעין על היערכות הסורים בטרם מבצע קינוח לכיבוש החרמון. במבצע עצמו הרגו ושבו עשרות לוחמי קומנדו סורים ומנעו תגבורות ואספקה להר..
היסטוריה > מלחמת ההתשה במובלעת הסורית

ב-13 באפריל 1974, במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, תקף כוח קומנדו סורי את פסגת שיא החרמון המצויה 15 קילומטרים בעומק השטח הסורי ונשלטה על ידי צה"ל כחלק מהמובלעת. מטרת הסורים הייתה להדוף את צה"ל מנקודת תצפית זו החולשת על עומק המערך הסורי ועל דמשק. הסורים ידעו כי בגלל תנאי השטח ותנאי האקלים הקשים, הסתפק צה"ל בסיורים בלבד בפסגה ולא אייש אותה דרך קבע והצליחו לכבוש את הפסגה ולהשתלט עליה. למחרת, ב-14 באפריל, הוטל על כוח בן שישים לוחמים מיחידת האלפיניסטים ומסיירת מטכ"ל, בפיקוד רס"ן עמירם לוין, לכבוש את שיא החרמון, בגובה של למעלה מ-2,800 מטר. הכוח העפיל לפסגה, שם ניהל קרב קשה כנגד הקומנדו הסורי שבסופו נכבש שיא החרמון על ידי לוחמי צה"ל. מספר ההרוגים הסורים היה כ-12 ועוד מספר של שבויים ולצה"ל היו כ-30 פצועים.
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא מרבית הפיסקה עוסקת בפת"ח במקום בקומנדו הסורי.
במהלך הפלישה הישראלית ללבנון, בשנת 1982, פעלו כוחות פת"ח בשטח לבנון, כנגד צה"ל. כוחות הפת"ח ארבו לכוחות החיל הרגלים והשריון הישראליים וגרמו להם נזקים.
כוח מיחידת שלדג, בפיקוד גיורא ענבר וטל רוסו, פעל בציר החוף וכבש את מתחם המוזיאון בביירות, בו התבצרו לוחמי הקומנדו הסורי רבים, ובקרבות אחרים בעיר כנגד מפקדות אש"ף מבוצרות היטב. מאוחר יותר סיפר רוסו בראיון שזו הייתה "מלחמה מעניינת". בטרם הקרב על המוזיאון, מצא קצין המודיעין של היחידה תרשים מדויק של המבנה בארכיון הלאומי של ביירות. הלוחמים פשטו בו זמנית דרך כל הפתחים, והסתערו באש וברימונים על המחבלים המבוצרים. טל רוסו, שהיה אז מפקד פלגה בשלדג, תיאר בראיון את הפריצה למתחם המוזיאון – ”הצמדנו חומר נפץ לקיר המבנה. חשבנו שזה יעשה חור בקיר, אבל בפועל פוצצנו את הספרייה הלאומית של ביירות וגשם של דפים ירד עלינו. תחת אש של אר.פי.ג'י פרצנו למוזיאון.” את הקרב מול אנשי הפת"ח, ניהלו לוחמי שלדג כשהם מתרוצצים בין חפצי אומנות ואוסף של מטבעות עתיקים המוטלים על הרצפה
יחידות הכוחות המיוחדים

נכון לשנת 2007,[דרושה הבהרה] הכוחות המיוחדים בסוריה כוללים את חטיבת חיל הרגלים 120, הדיוויזיה ה-14 של הכוחות המיוחדים ועוד כ-10 יחידות קומנדו עצמאיות נוספות. נכון ל-2007 הם סובלים מחוסר בתקציבים ומציוד מיושן. דווח כי הקומנדו הסורי התחמש בטילים נגד טנקים מסוג 9M133 קורנט.
פיקוד הכוחות המיוחדים: נמצא במתחם הצבאי באל-דריג', בקרבת צפון-מערב דמשק באזור ארמון הנשיאות. הפיקוד אחראי על סדר גודל של שישה רגימנטים של כוחות מיוחדים, ששלושה מהם ככל הנראה מוצבים בקרבת הפיקוד.
דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14: נמצאת תחת פיקוד הקורפוס השני ומוצבת לאורך הגבול עם לבנון. הדיוויזיה מכילה 3 רגימנטים של כוחות מיוחדים.
דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-15: נמצאת תחת פיקוד הקורפוס הראשון ומוצבת באזור הר הדרוזים בגבול עם ירדן ובעורף הגבול עם ישראל. הדיוויזיה מכילה 2 רגימנטים של כוחות מיוחדים בנוסף לרגימנט המשוריין ה-404.
מלבד אלו, ישנם מספר רגימנטים של כוחות מיוחדים הנמצאים במסגרות שונות, לדוגמה הדיוויזיה המשוריינת הרביעית מכילה מלבד שתי חטיבות משוריינות וחטיבה ממוכנת, גם רגימנט כוחות מיוחדים מלא (הרגימנט ה-555).
הערות שוליים

↑  Syrian Commandos Fade Away, James Dunnigan
↑  עמית נבון, "גולני היה חייב לכבוש את החרמון", באתר nrg‏, 2 באוקטובר 2003
↑  גל פרל, עיקשים, אמיצים ותוקפנים, הבלוג על הכוונת, ‏ 18 באוקטובר 2012.
↑  גל פרל פינקל, כדורסל מנצחים בהגנה, ומלחמה?, באתר זמן ישראל, 16 בנובמבר 2020.
↑  עדותו של האלוף במיל' שי אביטל על הקרב כנגד הקומנדו הסורי, מתוך אתר רשמי לזכרו של סא"ל יונתן נתניהו.
↑  אביחי בקר, הכריזמה של ארבינקא האפור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003, "הוביל שחר את פלוגה א' של הגדוד להסתערות על כוח קומנדו סורי שנשלח לתקוע טריז בצפון רמת הגולן. הקרב העקוב מדם התקיים בשדה עגבניות ממזרח לבוקעתא, האויב ספג עשרות רבות של אבדות. לנו היו חמישה הרוגים, בתוכם, לבנו החסיר פעימה, יענקלה - האבא של הגדוד".
↑  אביחי בקר, הכריזמה של ארבינקא האפור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003, ברוך אלעד: "העמידה במזרעת בית ג'אן לא נחשבת כי לא הצלחנו לספוג מספיק אבדות וגם כי לחם שם אדם צנוע שהחיצוניות שלו לא מסגירה את תעצומות הנפש שהוא ניחן בהן, ושהוא והמ"פים שהיו תחתיו לא נופפו לראווה במעשיהם כדי לשווק את עצמם".
↑  אביחי בקר, הכריזמה של ארבינקא האפור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003, "11 מלוחמי הגדוד נהרגו בהתכתשות שהתנהלה מטווחים קצרים, לסורים הפכה הפינה ההיא לבית קברות המוני, לא מעט הודות לכוח טנקים מאולתר בפיקודו של אלי גבע, שנחשב כבר לבן בית בגדוד".
↑  אביחי בקר, אין יותר גיבורים, באתר הארץ, 10 באפריל 2002
↑  אביחי בקר, הכריזמה של ארבינקא האפור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003, "מגבעת המג"ד הצופה אל הפלוגות שנערכו בהגנה הוא שלט היטב בנעשה ונהג בגדוד כאילו הוא מנצח תזמורת. 'השלווה הסטואית שארוין הקרין הייתה המפתח להצלחה', אומר דוד (בנזי) בר זוהר, מנהל תיכון עירוני ז' ביפו, שהוביל את פלוגה ג' מאז נפצעו המ"פ (אני) והסמ"פ (סגן השר וחבר הכנסת מיכאל רצון)".
↑  עוזי דיין, "למדנו את הלקח תחת אש קטלנית", ישראל היום, 2010\09\17
↑  משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000. תקופת עמירם לוין, עמוד 165.
1 2  חן קוטס-בר, הרמבו של צה"ל: טל רוסו עושה חשבון נפש, באתר nrg‏, 19 בספטמבר 2009.
↑  לילך שובל ואהרל'ה ויסברג, לוקח אחריות, באתר ישראל היום, 26 באוגוסט 2011.
↑  איתי רום, זה כאילו קרה רק אתמול, גלובס, ‏ 27.07.2006, גיורא ענבר: "אני במלחמת לבנון הראשונה הייתי מפקד שלדג. הובלתי את היחידה להשתלטות רגלית על המוזיאון, 'ההיפודרום' קראו לזה, בביירות. זה היה היעד שכולם ידעו עליו, שישב בו קומנדו סורי כל הזמן. כשניתנה פקודה לכבוש את מערב ביירות, על היחידה שלי הוטלה המשימה, ככוח חי"ר במסגרת אוגדת שריון 162, לכבוש את המוזיאון- וכך עשינו. גם שם לא היו נפגעים".
↑  עמיר רפפורט וגיא לשם, הקלף הסודי של חיל האוויר, ידיעות אחרונות, ‏ 24.04.1999.
↑  Syrian missile buildup continues, Israel calls situation 'tense'
איור של חייל קומנדו במדים "מנומרים" במהלך הקרב על החרמון במלחמת יום הכיפורים, 1973.
תפודי וניקי

| --- | --- |

 סוגה:  הנפשה, ילדים
 יוצרים:  פול גרובס, אדוארד מקלכלן
 כותבים:  פול גרובס
 בימוי:  איאן סאקס
 מדבבים:  ג'ונתן קיד
 מדבבים בעברית:  טל פרידמן (גרסה ראשונה) עמי מנדלמן (גרסה שנייה)
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  25
 הפקה
 חברת הפקה:  FilmFair Central Independent Television
 מוזיקה:  Chas & Dave
 אורך פרק:  כ-5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV (במסגרת CITV)
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית (במסגרת רכבת ההפתעות) ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  5 ביולי 1989 – 1 בספטמבר 1989
 תקופת שידור בישראל:  1991 – 1992
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
תפודי וניקי (באנגלית: Bangers and Mash, בתרגום לעברית: בנגרז אנד מאש) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים, שמבוססת על סדרת ספרים מאת פול גרובס ואדוארד מקלכלן. הסדרה הופקה על ידי FilmFair ו-Central Independent Television, והיא עוקבת אחר שני אחים שימפנזים מואנשים שהדרך שלהם ליהנות היא לגרום צער לאחרים.
הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ ITV במסגרת רצועת השידור CITV, החל מ-5 ביולי 1989 עד 1 בספטמבר באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית במסגרת רצועת השידור "רכבת ההפתעות", החל משנת 1991 עד 1992, ומאוחר יותר, בתחילת שנות האלפיים, בדיבוב עברי חדש תחת השם בני ומוש בערוץ הופ!. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 25 פרקים באורך 5 דקות.
תקציר העלילה

תפודי וניקי (במקור נקראים "בנגרז אנד מאש") הם שני אחים שימפנזים מואנשים מטרידים, שהדרך שלהם ליהנות היא לגרום צער לאחרים, כלומר לבלגן או לשבור משהו בעל חשיבות, שבדרך כלל שייכך להוריהם או לסבתם שגרה עימם. הסדרה מתרחשת באי, בו התושבים גרים בבית בנוי על גבי עץ. כתובת הבית של תפודי וניקי היא שדרת האילנות שלוש (במקור הכתובת היא "רחוב העץ שלוש").
הפקה

הסדרה מבוססת על סדרת ספרי ילדים ששימשה ללימוד בבתי הספר בבריטניה בשנות ה-80, מאת פול גרובס ואדוארד מקלכלן. הסדרה הופקה על ידי FilmFair ו-Central Independent Television, ובוימה על ידי איאן סאקס שביים סדרות נוספות של חברות ההפקה. את לחני הסדרה כתבו Chas & Dave, צמד נגני פופ רוק. הדיבוב המקורי של הסדרה נעשה על ידי ג'ונתן קיד, שחקן ומדבב בריטי.
בישראל הסדרה זכתה לשתי גרסאות בדיבוב עברי. הגרסה הראשונה נקראה "תפודי וניקי", והיא דובבה על ידי טל פרידמן באולפני זינקו בבימוי מרקו סימיונוביץ והפקת חסיה ורטהיים. הגרסה השנייה נקראה "בני ומוש", והיא דובבה על ידי עמי מנדלמן.
הערות שוליים

↑  Groves, Paul – Actor, stand-up and children's TV writer was a Grantham teacher, באתר Grantham Matters,‏ 23 באוקטובר 2013
↑  טום קול, From In Sickness and in Health to Crackerjack – Chas and Dave’s greatest TV moments, באתר Radio Times,‏ 26 באוקטובר 2012
עשור

ערך זה עוסק בתקופת זמן של 10 שנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
העשור השני של המאה ה-21
עשור הוא תקופת זמן של עשר שנים. מקובל להתייחס לעשור כעשר שנים הנספרות החל מתחילתה של שנה עגולה, כמו בשימוש של העשור הראשון של המאה ה-21, שהחל בשנת 2000 והסתיים בסוף שנת 2009, או בתיאור כללי של גילו של אדם, למשל ב"העשור השלישי לחייו" אף על פי שכל תקופה של עשר שנים היא עשור. למשל 10 השנים האחרונות אצל תקופת חיי אדם נקראת "העשור האחרון בחייו", כלומר מזמן פטירתו, עשר שנים אחורה ולא באופן עגול.
ראו גם

שנה
שנת היובל
מאה (זמן)
אלף (זמן)
ג'ורג' דאגלס וייז

ג'ורג' דאגלס וייז (באנגלית: George Douglas Wise‏; 4 ביוני 1831 – 4 בפברואר 1908) היה בעל עבדים אמריקאי,  דוגל בעליונות לבנה וחבר ארצות הברית מווירג'יניה. הוא היה אחיינו של הנרי אלכסנדר וייז, ובן דודם של ג'ון סרג'נט וייז וריצ'רד אלסופ וייז.
ביוגרפיה

וייז היה בנם של טולי רובינסון ומרגרט דאגלס פטיט (וייז) וייז, שהיו בני דודים שניים משני הצדדים.  הוא נולד ב-4 ביוני 1831 ב"דיפ קריק", אחוזת וייז במחוז אקומאק, ליד אוננקוק, וירג'יניה, וסיים את לימודיו באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. הוא למד משפטים בקולג' של ויליאם ומרי, ויליאמסבורג, וירג'יניה. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא שירת כקפטן בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים. הוא היה התובע הכללי של העיר ריצ'מונד מ-1870 עד 1889, כאשר התפטר.
וייז נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-47 ולשלושת הקונגרסים הבאים, וכיהן מ-4 במרץ 1881 עד 3 במרץ 1889. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה לתעשיות (הקונגרס ה-49). הוא הושבע שוב בקונגרס ה-51 וכיהן מ-4 במרץ 1889 עד 10 באפריל 1890, אז החליף אותו אדמונד וודיל הבן, שערער על בחירתו.
וייז אימץ רעיונות של עליונות לבנה, ופעם אמר לבית הנבחרים ש"אם יכולתי לא הייתי מזדהה בהיותי מהגזע הלבן עם זה של כל גזע נחות." הוא התייחס למהגרים סינים כ"המסה הבלתי ניתנת לעיכול הזו. . . נחות בתכונות הנפשיות והמוסריות. . . איום מתמשך על קיומם של מוסדות רפובליקניים."
וייז נבחר לקונגרסים ה-52 וה-53, וכיהן מ-4 במרץ 1891 עד 3 במרץ 1895. הוא כיהן כיו"ר הוועדה למסחר בין-מדינתי ולמסחר חוץ (הקונגרסים ה-53 וה-53). וייז היה נציג בוועידה החוקתית של וירג'יניה בשנים 1901–1902. הוא מת בריצ'מונד, וירג'יניה ב-4 בפברואר 1908, ונקבר בבית הקברות של הוליווד.
הערות שוליים

↑  Weil, Julie Zauzmer; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo. "More than 1,800 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". Washington Post (באנגלית). נבדק ב-2023-02-20.
↑  Wise, Jennings C. (Jennings Cropper) (1918). Col. John Wise of England and Virginia (1617-1695); his ancestors and descendants. University of California Libraries. [Richmond : The Bell book and stationery co.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no95036814  US Congress: W000648  VIAF: 66055854   WorldCat (עם VIAF): 66055854