stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית המטבחיים
הערות שוליים

↑  רמב"ם, פירוש המשניות, מידות ג, ה
↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות בית הבחירה, ו, י"ג.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ח, עמוד א'
↑  ילקוט שמעוני במדבר רמז תש"פ. בהשואה למשנה, מסכת תמיד, פרק ד', משנה א'.
↑  השלישית ממערב ומצפון
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
בלוטה

ערך זה עוסק באיבר המעבד, מייצר ומפריש חומרים. אם התכוונתם לסוג במשפחת השפתניים, ראו .
.
בלוטה (באנגלית: Gland) היא איבר המעבד, מייצר ומפריש חומרים. בחלק מהמקרים חומרי ההפרשה הם חומרי פסולת. במקרים אחרים מפרישות הבלוטות הורמונים.
ניתן להבדיל בין שני סוגי בלוטות:
בלוטה אקסוקרינית (בלוטת הפרשה חיצונית): בלוטות המפרישות את תוצריהן אל פני שטח הגוף או אל איבר הנחשב חיצוני לגוף (לדוגמה הקיבה). בלוטות הזיעה, למשל, הן בלוטות אקסוקריניות.
בלוטה אנדוקרינית (בלוטת הפרשה פנימית): בלוטה שמייצרת הורמונים ומפרישה אותם ישירות אל מחזור הדם, שלא דרך צינור. בלוטות הפרשה פנימית הן מנגנון בקרה עדין שהפרעות בו אינן נדירות (כגון ייצור יתר או ייצור חסר).
בלוטת התריס
מרכיבי המערכת האנדוקרינית

היפותלמוס (תת רמה שבמוח הביניים) – הוא השולט במערכת האנדוקרינית – מערכת התקשורת הבינתאית ולכן שולט על ייצור ההורמונים.
בלוטת יותרת המוח – היפופיזה; היא המפקחת על שאר הבלוטות.
בלוטת התריס – תירואיד (ידועה גם כ"בלוטת המגן"); היא המפקחת על קצב חילוף החומרים ועל קצב הלב.
בלוטת מצד התריס – פאראתירואיד (ידועה גם כ"יתרת בלוטת התריס") המשובצת בבלוטת התריס; היא מווסתת את כמויות הסידן והזרחן ומאזנות את הקלציטונין.
בלוטות יותרת הכליה – אדרנל; הן מאיצות את פעולת הלב, משפיעות על ייצור זרע או ביוץ וּוסת ועל גדילת שיער הגוף, משככת דלקות, מפקחת על השימוש בשומנים, בחלבונים, בפחמימות ובמינרלים, וכן משמרת את נפח ולחץ הדם ומווסתת את כמות הנתרן בשתן.
הלבלב – ממוקם בקרבת בלוטות יותרת הכליה; מפריש אינסולין.
בלוטת האצטרובל – מצויה בעומק המוח; מווסתת את הקצב היומי של שינה וערנות.
התימוס – נמצא בבית החזה; פועל בעיקר בגיל הילדות להזנת חלקים ממערכת החיסון.
בלוטות המין (גונדות): שחלות (בנקבות) ואשכים (בזכרים) – נמצאות במערכת הרבייה; מעבר לרבייה הם עוזרים להתפתחות נורמלית של האדם.
אוסף בלוטות ההפרשה הפנימית בגוף נקרא המערכת האנדוקרינית.
הענף ברפואה החוקר את הבלוטות ומחלותיהן הוא האנדוקרינולוגיה. מחלות אנדוקריניות רבות גורמות להפרעות גדילה (ננסות, השמנת יתר וכדומה).
בלאס ריברוס

בלאס מיגל ריברוס גלאנו (בספרדית: Blas Miguel Riveros Galeano; נולד ב-3 בפברואר 1998) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בטאז'רס.
קריירת מועדונים

ריברוס התחיל את הקריירה שלו בקלוב אולימפיה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עמה באליפות הקלאסורה 2015.
ב-4 במאי 2016 חתם לחמש שנים בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד צוג 94 במסגרת הגביע השווייצרי. ב-15 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד לוצרן. ב-27 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנועדון בניצחון 0-5 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-11 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד פ.צ. ציריך.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם על חוזה לארבע שנים בברונדבי מליגת העל הדנית. חודש לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת הגביע הדני נגד לדוייה-סמורון. 3 ימים לאחר מכן ערך הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד אודנסה. באותו משחק קרע את הרצועה הצולבת ונעדר כשנה מהמגרשים. ב-17 באוקטובר 2021 רשם את משחק החזרה שלו בניצחון 2-3 נגד ויילה בולקלוב.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם בטאז'רס.
קריירה בינלאומית

ב-28 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרגוואי במשחק ידידות נגד מקסיקו. נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016.
תארים

ליגת העל הפרגוואית: קלאסורה 2015
ליגת העל השווייצרית: 2016/2017
הגביע השווייצרי: 2016/2017, 2018/2019
ליגת העל הדנית: 2020/2021
ג'סי מקוויליאמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1917 סטוק-און-טרנט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 במאי 1990 (בגיל 73) 
 ענף מדעי:  קידוד תווים, מתמטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מנחה לדוקטורט:  אנדרו גליסון 
 מוסדות:  מעבדות נוקיה בל 
 
פלורנס ג'סי קולינסון מקוויליאמס (באנגלית: Florence Jessie Collinson MacWilliams, 4 בינואר 1917 – 27 במאי 1990) הייתה דוקטור למתמטיקה ממוצא אנגלי, שעסקה בעיקר בתורת הקודים. היא הגיעה למסקנות חשובות בתחום של בעיות ועיצובים קומבינטוריים. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור עמותה לנשים במתמטיקה.
קורות חיים > לימודים ומשפחה

מקוויליאמס נולדה בעיר סטוק-און-טרנט, אנגליה. קיבלה תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1938 ותואר שני ב-1939. לאחר לימודיה היא חברה למתמטיקאי הידוע אוסקר זריצקי. היא למדה איתו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית במשך שנה ולאחר מכן הלכה בעקבותיו לאוניברסיטת הרווארד לשנה נוספת. ב-1941 התחתנה עם וולטר מקוויליאמס, והחליטה לעזוב את עיסוקה בתחום המתמטיקה כדי לגדל את שלושת ילדיהם, שני בנים ובת.
קורות חיים > לימודים ומשפחה > קריירה

17 שנה לאחר מכן, בשנת 1958, החלה מקוויליאמס לעבוד בתור מהנדסת מחשבים במעבדות בל לטלפונים (Bell telephone laboratories). היא פיתחה עניין בתורת הקודים לאחר שהקשיבה להרצאה שנשא ראג' צ'נדרה בוס במעבדות בל. מקוויליאמס חזרה ללמוד באוניברסיטת הרווארד דוקטורט במתמטיקה, על מנת שתוכל להצטרף אל הצוות הטכני של מעבדות בל (התפקיד דרש דוקטורט בתחום). בהרווארד היא למדה את תורת הקודים יחד עם המתמטיקאי אנדרו גליסון (אנ'), וסיימה את לימודיה בקצב יוצא דופן של שנה אחת בלבד. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור ארגון הנשים במתמטיקה.
מקוויליאמס פרשה לפנסיה בשנת 1983. במהדורה של מאי 1983 בכתב העת המדעי “IEEE Transactions on Information Theory” הוקדש לה מאמר שנכתב על ידי תאורטיקנים ומתמטיקאים וביניהם ניל סלואן.
בתה של מקוויליאמס, אן, גם היא מתמטקאית שקיבלה השראה לעסוק בתחום מאמה. אן למדה באוניברסיטת הרווארד באותו הזמן בו אמה למדה, וגם היא קיבלה תואר דוקטור במתמטיקה בשלב מאוחר יותר.
פעילות מחקרית

התזה שכתבה מקוויליאמס במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת הרווארד:"Combinatorial Problems of Elementary Group Theory", הייתה אחד מגורמי הפרסום העיקריים שלה ואחת מהעבודות המרכזיות שלה. התזה הכילה תגלית משמעותית לגבי קודים מתקני שגיאות.
קודים מתקני שגיאות הם קודים המאפשרים לתקן קוד שהועבר ממכשיר אלקטרוני אחד לאחר, אם הפרעה כלשהי שינתה אותו בדרכו. הקודים הם למעשה הארכות של הקוד שרוצים להעביר, המכילות מידע שבעזרתו אפשר לתקן את המסר במקרה שהוא משתנה בדרכו. הקוד מועבר כאפסים ואחדים ויש לו משקל. המשקל שלו הוא כמות השגיאות בסיבים. כלומר, כמה אחדים ואפסים התהפכו. הספקטרום של הקוד מתאר את כל האפשרויות השונות שיכולות להיות לקוד עם משקלים שונים. מקוויליאמס גילתה בתזה שלה שישנן משוואות המתארות את היחס בין ספקטרום הקוד לספקטרום של הקוד הכפול (הקוד ההפוך) שלו. היחס חייב להתקיים, ויחד עם מידע נוסף ניתן להעריך אם הקוד פגום. בעזרת המשוואות האלה היא יצרה שיטה חדשה ויעילה לתיקון שגיאות בקודים.
בהודעה על פטירה של מקוויליאמס כתבה ורה פלס מאוניברסיטת אילינוי, שהתזה של מקוויליאמס הכילה את אחד המשפטים המשמעותיים ביותר בתורת הקודים. לפי החוקרת פריטי שנקר מהמכון ההודי למדע, "התזה של מקוויליאמס מכילה את אחת מהתוצאות הקומבינטוריות החשובות ביותר בתורת הקודים".
בשנת 1977, מקוויליאמס פרסמה את הספר "The Theory of Error-Correcting Codes" שכתבה יחד עם ניל סלואן, מתמטיקאי אמריקאי-בריטי. היא ביצעה את המחקר עבור הספר בין השנים 1976-1962, ובמהלכן היא עבדה יחד עם הנרי מאן, פרופסור למתמטיקה וסטטיסטיקה. בנוסף, היא עבדה עם ג'ון תומפסון שהיה גם המנחה של בתה במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת שיקגו. הספר שכתבה מקוויליאמס היה גורם משפיע במהפכת התקשורת שנמשכה בעשורים האחרונים. הוא אחד מהמקורות המעמיקים ביותר בנושא תכונות אלגבריות וקומבינטוריות של קודים מתקני שגיאות, והוא רלוונטי למתמטיקאים ולמהנדסים עד היום.
הערות שוליים

↑  עמותה לנשים במתמטיקה
1 2  Larry Riddle, F. Jessie MacWilliams, Agnes Scott College, ‏26.12.2018
1 2 3  Priti Shankar, Florence Jessie MacWilliams (1917-1990), Resonance January 2005, עמ' 2-3
1 2 3 4  1980 Lecturer: F. Jessie MacWilliams, Association for Women in Mathematics
↑  אשד רם, קודים לתיקון שגיאות, 2019, עמ' 4
↑  Jessie Macwilliams et al, A Theorem on the Distribution of Weights in a Systematic Code, Wiley online library, January 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352354805171  BnF: cb124396686 (data)  dblp: 49/448  GND: 1145466974  ICCU: PUVV151005  ISNI: 0000 0001 0869 0518  LCCN: no2004087788  MGP: 55186  NKC: xx0201918  NTA: 068625693  SUDOC: 033539014  VIAF: 9940940   WorldCat (עם VIAF): 9940940
גיל וינלס

גיל וינלס, 2017
גיל וינלס (נולד ב-17 ביולי 1966, כ"ט בתמוז, תשכ"ו), הוא יזם נדל"ן, בהכשרתו מהנדס בניין ושמאי מקרקעין ויועץ בטיחות, המוכר גם כמומחה הנדל"ן של ערוץ 2, מפרסם טורים מקצועיים וכתבות בערוצי תקשורת מרכזיים, ביניהם כלכליסט וגלובס ומוכר כמומחה מטעם בית המשפט בתחומי ההנדסה והשמאות.
קורות חייו

וינלס נולד וגדל בעיר תל אביב לפנינה וצבי וינלס, ניצול שואה ומהנדס בניין מהוותיקים בארץ. הוא התחנך בבית ספר "הגימנסיה העברית הרצליה" ובשנת 84 התגייס לצה"ל כלוחם ושירת בחיל השריון. לאחר שחרורו מצה"ל, עבר וינלס להתגורר בעיר ניו יורק שבארצות הברית והשתלב במנהטן קולג' שם למד הנדסה אזרחית במגמת תכנון מגדלים. בשנת 1999 סיים לימודי שמאות מקרקעין.
בשנת 1995, הוסמך וינלס כמהנדס בניין ובשנת 2000 התמחה בניהול ופיקוח פרויקטים הנדסיים מטעם לשכת המהנדסים בישראל. בשנת 2001 השלים את הכשרתו כשמאי מקרקעין. בשנת 2004 הוסמך לשמש כמהנדס יועץ בטיחות.
וינלס מומחה רב תחומי בענף הנדל"ן, בתכנון מבנים מורכבים, מיסוי מקרקעין (היטל השבחה ומס שבח), תכנון, רישוי וניהול פרויקטים ובנוסף ייעוץ שמאי. בין היתר עבור: עיריית תל אביב-יפו, רמת גן ורעננה כבורר מומחה.
בשנת 2006 מונה כמומחה מטעם בתי המשפט והוא מופיע ברשימת המומחים של בתי המשפט בתחום ההנדסה והשמאות.
מאז שנת 2012, כותב וינלס על תחומי מומחיותו בערוצי תקשורת מרכזיים וביניהם עיתון גלובס וכלכליסט ואף מייעץ כמומחה הנדל"ן לתוכניות טלוויזיה מגוונות, לרבות "תוכנית חיסכון" של ערוץ 2 ותוכנית "לילה כלכלי" של ערוץ 10.
בשנת 2015 הקים וינלס משרד בשם "חצור-וינלס" בשותפות עם רונן חצור. המשרד יוזם עסקאות נדל"ן בפרויקטים גדולים ומורכבים.
מאז שנת 2016 מרצה וינלס במכללת מרכז הבנייה הישראלי בין היתר בייזום עסקאות נדל"ן ובטכניקות של חיזוק מבנים.
קורות חייו > חיים אישיים

גיל וינלס נשוי, אב לשני ילדים ומתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  רנית נחום-הלוי, היטל ההשבחה בפרויקט בית ליסין יופחת ב-53.5 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2012
↑  אמיתי גזית, העיריות יגבו היטל השבחה ויחסלו את כדאיות תמ"א 38, באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2017
↑  שיק או שוק, באתר nrg, באתר nrg
↑  עיריית ת"א נגד מיזם הנדל"ן של שירותי בריאות הכללית, באתר MSN
↑  שלומית צור, ‏רוזנבלום תשלם על מכירת הווילה היטל השבחה נמוך ב-70% מהדרישה המקורית, באתר גלובס, 13 בפברואר 2013
↑  חוות דעת שמאי מכריע לעניין היטל השבחה, באתר משרד המשפטים
↑  עדות מומחה בפס"ד ת"א 22373-03-12, באתר ליקויי בניה (ארכיון)
↑  אמיתי גזית, כשהתקנת שקע מעכבת מסירת דירה, באתר כלכליסט, 22 באוקטובר 2015
↑  אדוה דדון, ‏דירה משלכם? חכו שנתיים, באתר ‏מאקו‏, 6 במרץ 2017
↑  סודות הנדל"ן • 21.07.12, באתר ערוץ 10
↑  אמיתי גזית, חברת אביסרור בדרך למגדל יוקרה ברחוב הירקון, באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2016
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גיל וינלס".
בלאנש ראוואלק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1954 (בת 70) צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 פרופיל ב-IMDb
 
בלאנש ראוואלק (בצרפתית: Blanche Ravalec; נולדה בשנת 1954) היא שחקנית צרפתייה.
ביוגרפיה

ראוואלק הייתה דיילת באייר פראנס.
משחק

ב-1978 שיחקה בסרט הקומדייה "La Carapate" של הבמאי ז'ראר אורי והופיעה בתפקיד קטן בסרט "Une histoire simple" של קלוד סוטה שהיה מועמד בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-1979 גילמה את חברתו של מלתעות בסרט מונרייקר.
ב-1984 שיחקה בסרט "Les voleurs de la nuit" שהיה מועמד לפרס בפסטיבל ברלין, בשנה זו גם הופיעה בסרט "Le sang des autres" המבוסס על ספרה של סימון דה בובואר.
ב-1986 הופיע בסרט המדע הבדיוני "Kamikaze".
ב-1987 שיחקה בקומדיית המין "Club de rencontres".
ב-1994 גילמה אמא של ילד הנמצא בבית חולים פסיכיאטרי בסרט "Quand j'avais cinq ans je m'ai tué".
ב-2000 שיחקה בסרט הפשע "Scènes de crimes".
ב-2001 שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה "Joséphine, ange gardien" ב-TF1.
דיבוב

היא דיבבה בצרפתית בסדרת סרטי ברבי.
בנוסף היא גם דובבה בראגרטס: הסרט.
היא עוסקת רבות בדיבוב צרפתי של סדרות טלוויזיה אמריקאיות, היא דיבבה בין היתר את השחקנית מרשה קרוס במספר הפקות ששיחקה ובין הסדרת שדובבה הן בטי ותיקים באפלה.
הערות שוליים

↑  :.. DOUBLAGE VO/VF ..:, mpmedia2.free.fr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1097295923  VIAF: 101146153205105252851   WorldCat (עם VIAF): 101146153205105252851 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ניפר הייל

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1965 (בת 59) הפי ואלי-גוס ביי, ניופאונדלנד ולברדור, קנדה
 שם לידה:  Jennifer R. Hale 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות של אלבמה  קולג' בירמינגהאם-סאות'רן 
 בן או בת זוג:  בארי אוסוויק (2009–2020) 
 מספר צאצאים:  1 
 https://jenniferhale.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר לי הייל (באנגלית: Jennifer Leigh Hale; נולדה ב-1 בינואר 1965) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה קנדית-אמריקאית. הייל ידועה בעיקר בשל דיבוב במשחקי וידאו ובסרטי הנפשה.
ביוגרפיה

ג'ניפר הייל נולדה בהפי ואלי-גוס ביי בקנדה ותוך זמן קצר המשפחה עברה לארצות הברית. היא גדלה בדרום, בעיקר במונטגומרי וברמינגהאם שב אלבמה. לאחר סיום בית הספר לאמנויות היא המשיכה את הלימודים בקולג' המקומי וסיימה אותו עם תואר במנהל עסקים.
בשנת 1988 השתתפה בסרט טלוויזיה ותוך זמן קצר עברה ללוס אנג'לס. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לדבב בסרטי אנימציה - בנות הפאוור פאף, ההרפתקאות של בילי ומנדי, אווטאר: כשף האוויר האחרון, האגדה של קורה, טוטלי ספייס ורבים נוספים. בשנת 1995 הייתה קריינית בסרט "חופרי הזהב: הסוד של דובי ההר" בכיכובה של כריסטינה ריצ'י.
הייל היא גם המדדבת הנוכחית של סינדרלה, הנסיכה השנייה בזיכיון של נסיכות דיסני והגיבורה הראשית של הסרט בשם זה. היא דיבבה אותה בשני סרטי ההמשך של הסרט "סינדרלה" מ-1950, "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים" ו"סינדרלה 3: אהבת אמת", ובסרטים "הנסיכה סופיה הראשונה: היה הייתה נסיכה" ו"ראלף שובר את האינטרנט".
משנת 2002 עד 2008 דיבבה בסדרת האנימציה "שם קוד: ילדי השכונה" ששודר בCartoon Network. בשנת 2009 השתתפה בסרט האנימציה "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור", כמדבבת של סטארפייר ושל קילר פרוסט, ובאותה שנה דיבבה בסדרה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים" את דמותה של איילה סאקורה. בשנת 2012 היא דיבבה את דמותה של קרול פריס ב"גרין לנטרן: סדרת האנימציה".
בשנת 2024 דיבבה את ג'ין גריי בסדרה "אקס-מן 97" מבית דיסני+.
היא לקחה חלק בעיבור משחקי מחשב כמו באלדורז גייט, Mass Effect,  מטאל גיר, ביושוק לנצח, Knack ועוד.
ג'ורג'ו דה קיריקו

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1888 וולוס, יוון 
 פטירה:  20 בנובמבר 1978 (בגיל 90) רומא, איטליה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן  Athens School of Fine Arts 
 תקופת הפעילות:  1906–1978 (כ־72 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אמנות מטאפיזית 
 יצירות ידועות:  The Song of Love, The Uncertainty of the Poet, Mystery and Melancholy of a Street 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 בן או בת זוג:  Raissa Calza 
 חתימה:   
 אתר רשמי
 
ג'ורג'ו דה קיריקו. צילם: קארל ואן וכטן.
ג'ורג'ו דה קיריקו (באיטלקית: Giorgio de Chirico; וולוס, יוון, 10 ביולי 1888 – רומא, 20 בנובמבר 1978) היה צייר קדם-סוריאליסטי איטלקי יליד יוון. דה קיריקו השפיע רבות על הסוריאליזם בציור ובעיצוב ונחשב למבשר הסוריאליזם.
תולדות חייו

אביו של דה קיריקו היה מהנדס רכבות חשוב ביוון ונדד ברחבי המדינה במסגרת הקמת רשת הרכבות היוונית. מקור המשפחה והשפה השגורה בבית ילדותו הייתה איטלקית. ג'ורג'ו, שהיה בן בכור להוריו, נולד בשעה שהמשפחה שהתה בעיר וולוס, עיר הנמל ממנה יצאו, לפי המיתולוגיה היוונית, יאסון והארגונאוטים לחיפוש אחר גיזת הזהב. נופי ילדותו היו נופי חצי האי פיליון, המקום בו חיו, לפי המיתולוגיה, הקנטאורים, יצורים אגדיים, פראיים ונבונים שחציים אדם וחציים סוס. לעובדות אלה הייתה השפעה גדולה על דה קיריקו הצעיר, שחי בעולם מיסטי רווי דימויים מיתולוגיים. בנוסף, בילה ג'ורג'ו דה קיריקו הצעיר בנדודים ברחבי יוון והתרשם בעיקר מביקוריו הרבים בתחנות רכבת בהן עבד אביו. דימוי תחנת הרכבת (בדרך כלל עם שעון) הוא דימוי המופיע רבות ביצירותיו.
בשנת 1906, לאחר מות אביו וסיום לימודיו באתונה, עבר דה קיריקו יחד עם אמו ואחיו למינכן שבגרמניה, שם למד באקדמיה לאמנות. הוא נחשף לכתביהם הפילוסופיים של ניטשה ושופנהאואר ולהשקפותיהם על האמנות, אשר השפיעו עליו עמוקות (אחד מציוריו המוקדמים הוא דיוקן עצמי המבוסס על תנוחה מתצלום של ניטשה).
בשנת 1909 יצא דה קיריקו לטיול ארוך באיטליה. הוא ביקר בערים מילאנו, טורינו ופירנצה. כמו כן נסע לפריז, בה קבעו אימו ואחיו הצעיר את ביתם. הוא המשיך לנוע בין פריז ואיטליה והחל ליצור בסגנונו הייחודי, החידתי והמסתורי, המשלב עצמים ריאליסטיים ואווירה חלומית.
בשנת 1914 שיבחו היוצרים פבלו פיקאסו וגיום אפולינר את תערוכתו הראשונה, בה מכר בין היתר את ציורו הראשון "המגדל האדום".
במלחמת העולם הראשונה החליט לחזור לאיטליה ואף ניסה להתגייס לצבא האיטלקי אך נפסל לשירות קרבי והוצב בתפקיד עורפי בפרארה, שם שכר דירה ברובע היהודי. הוא הוקסם מחיי היהודים ברובע העתיק ומחפצי היודאיקה שראה בחלונות הראווה. שנות המלחמה היו שנים פוריות עבורו ובהן יצר את רוב יצירותיו המוכרות. ב-1917 ייסד את "קבוצת הציור המטהפיזי", כעין הקדמה למה שייחשב שנים לאחר מכן לסוריאליזם. ב-1918 הציג תערוכה ברומא, אשר נדדה ברחבי אירופה וזכתה להצלחה. בשנת 1928 הגיעה התערוכה לניו יורק.
ב-1920 נפגש עם אחד מראשוני הסוריאליסטים אנדרה ברטון וחתם על עצומת הדאדא.
ב-1924 נשא לאשה את ראיסה גורייביץ' (Raissa Gurievich), בלרינה רוסיה. ביתם היה בפריז אולם רוב התקופה בה חיו יחדיו נדדו ברחבי אירופה.
החל מ-1929 עיצב דה קיריקו תפאורה ותלבושות להפקות מחול של מפיק הבלט הנודע סרגיי דיאגילב.
ב-1930 נשא לאשה רקדנית רוסיה אחרת, איסאבלה פאקשוור פאר (Isabella Pakszwer Far), עמה חי ברומא עד מותו ב-1978.
ב-1974 נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות יפות (Le Académie des beaux-Arts) של צרפת.
יצירתו

על אף ששהה בפריז בתחילת המאה ה-20, לא נקשר דה קיריקו עם אף אחת מהקבוצות האמנותיות שנוצרו בה באותה תקופה, כמו הקוביזם או הפוטוריזם למשל.
ציוריו בתקופה שבין השנים 1909-1919 נראים בעיקר כחלומות, המערבים מבנים ממשיים כמו מקדשים יווניים ושרידים ארכאולוגיים, ארמונות איטלקיים, אכסדראות עמודים, כיכרות או תחנות רכבת, תאורה מוזרה, דמויות מרוחקות וצללים מתארכים וצבעים המקנים לציור אווירה לא ממשית. האור בציוריו הוגדר כ"אור ים תיכוני", אך מקור האור (השמש) תמיד נסתר מעין המתבונן.
מוטיב נוסף בציוריו, אותו פיתח יחד עם אפולינר, הוא בובות-תצוגה (מנקינים), גלמים חסרי פנים אשר השפיעו רבות על הסוריאליסט הבלגי רנה מגריט.
בשנות ה-20, שינה את סגנונו וניכרת השפעה של פיקאסו על יצירתו. בציוריו מתקופה זו מופיעות דמויות דשנות, פיסוליות וכבדות של נשים, מתאבקים וסוסים. גם המנקינים בציורים מתקופה זו כבדים יותר ובעלי קווים גאומטריים יותר.
בתקופה שלאחר שנות ה-30, הפנה דה קיריקו עורף לציור המודרני והעדיף לצייר נופים, וילות רומיות וקנטאורים.
דה קיריקו שלח ידו גם בכתיבה ספרותית. בשנת 1929, כתב את הרומן Hebdomeros. בשנת 1945, הוציא לאור את זכרונותיו וכן רומן בצרפתית בשם "הרפתקאתו של מר דודרן" (Une Adventure de M. Dudron).
השפעותיו

הציירים קארלו קארה, מילנה פבלוביץ'-ברילי, אדולף גוטליב, מקס ארנסט, סלבדור דאלי, זאב צוק ורנה מגריט הודו בהשפעתו של דה קיריקו עליהם. כמו כן השפיע דה קיריקו על היווצרות התנועה הסוריאליסטית.
במאי הקולנוע מיכלאנג'לו אנטוניוני אמר שהושפע מדה קיריקו בעיקר בצילומים ארוכים של כיכרות ריקות ובהן דמויות מרוחקות.
עיצוב משחק הפלייסטיישן 2 ICO מושפע מציוריו של דה קיריקו.
לקריאה נוספת

Magdalena Holzhey, Giorgio De Chirico - The Modern Myth, Taschen books, 2005, ISBN 3822841528
Giorgio de Chirico, Hebdomeros & Other Writngs, USA 2004, ISBN 1878972065
Giorgio de Chirico, The Memoirs of Giorgio de Chirico, University of Miami Press, 1971, ISBN 0870241257
הערות שוליים

↑  Ico - Wikipedia, the free encyclopedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507799405171  PLWABN: 9810675954805606  AGSA: 8984  BIBSYS: 90026122  BNC: 000038577  BNE: XX973413  BnF: cb11898878m (data)  CANTIC: a10072718  CiNii: DA00384660  GND: 118524208  ICCU: CFIV016051  ISNI: 0000 0001 2321 4771  LCCN: n79069950  LNB: 000051591  MusicBrainz: f68acc72-6466-491a-95da-2ce126c1a830  NDL: 00435920  NGV: 6964  NKC: xx0002614  NLA: 35034175  NLG: 60944  NLK: KAC2018O3054  NSK: 000028225  NTA: 069261989  RERO: 02-A000047556  RKD: 16695  SELIBR: 208258  SNAC: w61k03qn  SUDOC: 026814722  TePapa: 40088  Trove: 806686  ULAN: 500032635  VcBA: 495/171352  VIAF: 104172730   WorldCat (עם VIAF): 104172730 
"מסתורין ומלנכוליה של רחוב", ג'ורג'יו דה קיריקו, 1914
"המגדל האדום"
בלוטה אנדוקרינית

| --- | --- |

 שיוך:  המערכת האנדוקרינית 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (1926–1947) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  glandulae endocrinae 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A11.0.00.000 
 TA2 (2019):  3852 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.02.0.03072 
 FMA:  9602 
 קוד MeSH:  A06.300 
 מזהה MeSH:  D004702 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0014133 
 
בלוטה אנדוקרינית או בלוטת הפרשה פנימית היא בלוטה שמייצרת הורמונים ומפרישה אותם ישירות אל מחזור הדם, שלא דרך צינור. הבלוטה האנדוקרינית מקורה בתאי אפיתל שהתפתחו אל תוך רקמת החיבור וניתקו משכבת האפיתל, ולאחר מכן נעטפו בנימים.
הבלוטות האנדוקריניות שבגוף האדם הן: בלוטת יותרת המוח (היפופיזה), בלוטת האצטרובל, בלוטת התריס, בלוטת יותרת התריס, התימוס, יותרת הכליה, השחלות, האשכים, השליה והלבלב. הבלוטות האנדוקריניות לוקחות חלק בוויסות תהליכים, ריכוז חומרים ופעולות וויסות אחרות, והן גורמות להפעלה של רקמות או איברים מסוימים בגוף.
ההורמונים שנוצרים בבלוטות אנדוקריניות מופקים, רובם ככולם, על ידי תאים מיוחדים הקיימים בשביל ליצור הורמונים ספציפיים אלו, דוגמת איי לנגרהנס בלבלב. הורמונים אלו יוצאים אל מחזור הדם דרך אקסוציטוזה, ומוסעים בדם עד שהם מגיעים אל תאי המטרה שלהם.
בלוטות אנדוקריניות משתתפות כמעט בכל מערכות הגוף, והן נוטלות תפקיד חשוב בהומאוסטזיס של הגוף.
תאי עצבים אינם נחשבים תאים אנדוקריניים או חלק מבלוטה אנדוקרינית משום שאינם מפיקים הורמונים אלא חומרים כימיים בשם נוירוטרנסמיטרים. לא כל התאים המפרישים חומרים נחשבים חלק מבלוטה אנדוקרינית (כמו בלוטות הזיעה או תאי הקיבה).
ראו גם

בלוטה אקסוקרינית
בלוטה אמפיקרינית
הערות שוליים

↑  בלוטות הפרשה פנימית במילון מונחי רפואה (תרצ"ט–תש"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543213905171  BnF: cb11965263r (data)  GND: 4113433-3  LCCN: sh85043060  NKC: ph119935  TA98: A11.0.00.000  TH: H2.00.02.0.03072 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'סי ניוברי

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1864 פייזלי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באפריל 1948 (בגיל 83) דורסט, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של גלאזגו 
 תחום יצירה:  אמנות דקורטיבית 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 בן או בת זוג:  פרנסיס הנרי ניוברי 
 צאצאים:  Mary Newbery Sturrock 
 
ג'סי ניוברי (באנגלית: Jessie Newbery;‏ 28 במאי 1864 – 27 באפריל 1948) הייתה אמנית ורוקמת סקוטית. היא הייתה אחת האמניות הידועות בשם "בנות גלאזגו". ניוברי גם יצרה את המחלקה לרקמה בבית הספר לאמנות של גלאזגו, שם הצליחה לבסס עבודת רקמה כצורה של עיצוב אמנותי ייחודי. היא נישאה למנהל בית הספר לאמנות בגלאזגו, פרנסיס הנרי ניוברי, ב-1889.
ראשית חייה

היא הייתה בתם של מרגרט דאוני היל ו-ויליאם רואט, יצרן צעיפים. היא ערכה ביקור באיטליה כשהייתה בת 18, מסע שעורר בה עניין לכל החיים בטקסטיל ובאמנויות דקורטיביות אחרות. היא נרשמה כתלמידה בבית הספר לאמנות בגלאזגו ב-1884.