stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נקודת רוברט

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מצר ברנספילד 
 קואורדינטות:  62°27′00″S 59°22′59″W﻿ / ﻿62.45°S 59.383°W﻿ / -62.45; -59.383
 נתונים מדיניים
 על שם:  האי רוברט 
 תאריך גילוי:  1935 
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת רוברט(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת רוברט
 
נקודת רוברט או רוברט פוינט (באנגלית: Robert Point) היא לשון יבשה סלעית בקצה חצי אי קטן. הלשון בולטת 2.7 קילומטרים לתוך מצר ברנספילד מהחוף הדרום-מזרחי של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה המזרחי של הכניסה למפרץ דבסיל.
נקודת רוברט ממוקמת 6.14 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית מנקודת אדוארדס;
נקודת רוברט ממוקמת 2.44 קילומטרים דרומית - דרום מערבית מנקודת סאלאדה;
נקודת רוברט ממוקמת 5.45 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מנקודת באטוליה;
נקודת רוברט ממוקמת 7.25 קילומטרים דרומית - מערבית מנקודת קיצ'ן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי אזור הנקודה

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת אדוארדס, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
האזור מופה לראשונה על ידי משלחת מיפוי בריטית בשנת 1935, ולאחר מכן 1968, וכן, לאחר מכן, על ידי ממפים בולגרים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הנקודת נקראת על שם האי בו היא ממוקמת.
נקודת קתרינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°19′41″S 59°37′14″W﻿ / ﻿62.3281°S 59.6205°W﻿ / -62.3281; -59.6205
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת קתרינה(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת קתרינה
 
נקודת קתרינה או קתרינה פוינט, (באנגלית: Catharina Point), המכונה גם נקודת וארולי או וארולי פוינט (באנגלית: Varoli Point), היא לשון יבשה סלעית המהווה את הקצה הצפוני של רוברט איילנד ב איי שטלנד הדרומיים, באנטארקטיקה.
נקודת קתרינה היא הצד הצפון-מזרחי של הכניסה למפרצון נבסטינו.
לשון היבשה פורצת 1.5 קילומטרים צפונה לתוך מעבר דרייק.
נקודת קתרינה ממוקמת 7.24 קילומטרים צפונית-מזרחית מפורט ויליאם ;
נקודת קתרינה ממוקמת 2.08 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת האמר ;
נקודת קתרינה ממוקמת 5.27 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת ניואל.
היסטוריה > מיפוי אזור לשון היבשה

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת קתרינה, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
אזור לשון היבשה מופה לראשונה על ידי סוקרים צ'ילאנים בשנת 1951, מיפוי נוסף, נעשה על ידי סוקרים צ'יליאנים בשנת 1971, סוקרים בריטים מיפו את האזור בשנת 1962, ולאחר מכן בשנת 1968; סוקרים בולגרים מיפו את האזור בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

לשון היבשה נקראת על שם ספינת ציד כלבי הים האמריקנית "קתרינה", אשר הפליגה באיי שטלנד הדרומיים, בפיקודו של קפטן ג'וזף הנפילד בקיץ האנטארקטי שבשנים 1820 – 1821.
נפילת הממלכות

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסדרת ספרים, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מורגן רודס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  346
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  קוראים הוצאת ספרים
 תאריך:  2013
 תרגום:  גל שביט
 סדרה
 סדרת ספרים:  נפילת הממלכות
 הספר הבא:  אביב המורדים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003611663
נפילת הממלכות (באנגלית: Falling Kingdoms) הוא ספר פנטזיה שיצא לאור בשנת 2012. הספר נכתב על ידי הסופרת מישל רואן תחת שם העט מורגן רודס ודורג ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הוא הספר הראשון מתוך סדרה באותו שם הכוללת שישה ספרים.
בשנת 2015 פורסמה סדרת ספין אוף לסדרה, הנקראת באנגלית Spirits and Thieves (רוחות וגנבים), בתרגומה של שרית פרקול. הספר הראשון בסדרה-הבת נקרא A Book of Spirits and Thieves. הספר יצא לאור בעברית בשם רוחות וגנבים, בהוצאת קוראים, ובעקבותיו יצא לאור באותה הוצאה גם ספר ההמשך, הקסם האפל.
עלילה

הספר מתחיל בהצגת הדמויות ומצבן בכל אחת מן הממלכות. קליאו, נסיכת אוראנוס (הממלכה הדרומית) נוסעת יחד עם ארון, ארוסה לעתיד, תיאון, שומר הראש שלה ומירה, חברתה והמשרתת שלה לפאלסיה (הממלכה האמצעית). ארון נכנס לסכסוך עם מוכר יין וילדיו, שבסופו הוא הורג את בנו הבכור של מוכר היין - תומאס אגאלון. ג'ונאס אגאלון, אחיו של תומאס, נשבע להרוג את קליאו ואת ארון. בינתיים בלימרוס, הממלכה הצפונית, הנסיך מאגנוס, מתאהב באחותו לוסיה.
החלק האמצעי של הספר עוסק בברית של לימרוס עם פאלסיה ובמסעה של קליאו. גאיוס, מלכה של לימרוס, שונא את קורבין, מלך אוראנוס זה מכבר, מחליט לכרות ברית עם הוגו באסילוס, (צ'יף פאלסיה) ולכבוש את אוראנוס. באותו הזמן, קליאו בורחת עם ניק מאוראנוס על מנת לחפש אחר זרעים קסומים שיעזרו לאחותה החולה. הוגו מבקש מגאיוס להקריב קורבן, כדי לכבד אותו, גאיוס הורג את עוזרו הממזר טוביאס.
הוגו וגאיוס נוסעים לאוראנוס, לקבל את כניעתו של המלך קורבין. בפאלסיה, ניק וקליאו פוגשים אישה בשם איירין שמכניסה אותם לביתה ומספרת להם על הצופים ועל האלות. לאחר מכן ג'ונאס חוטף את קליאו ואומר לניק לא לעקוב אחריהם. באוראנוס, המלך קורבין מסרב להיכנע לגאיוס ולהוגו באסילוס ובכך בעצם מכריז על מלחמה.
בלימרוס, לוסיה מגלה שהיא קוסמת והיא הורגת את סאבינה, הפילגש של אביה, לאחר שהתגרתה בה ובאחיה וכמעט הרגה אותו. קליאו כלואה אצל אחותו של ג'ונאס ותיאון שפוגש בניק במסעו אחר קליאו בא להציל אותה ומתוודה באהבתו אליה, הוא מצליח להמם את השומרים להציל את קליאו, אך לאחר מכן מגיע מאגנוס מלימרוס עם שני שומרים, תיאון הורג את שני השומרים ונהרג על ידי מאגנוס, ניק מכה את מאגנוס עד שהוא מאבד את ההכרה ומבריח את קליאו לאוראנוס.
לאחר שקליאו חוזרת לאוראנוס, מתחיל הקרב. אמיליה מתה מהמחלה וקליאו מגלה שאיירין הייתה הצופה הגולה והיא הביאה לה את הזרעים הקסומים, אבל היא לא הספיקה להציל את אמיליה. לוסיה משתמשת בקסם כדי לפרוץ את דלתות הארמון ומאבדת את ההכרה, עד סוף הספר לוסיה עדיין מחוסרת הכרה. קורבין מת בקרב, והוגו נרצח על ידי גאיוס. קורבין מצליח להביא לקליאו טבעת שמאפשרת נגיעה בארבעת הקריסטלים של האלמנטים ולא להפוך למושחת על ידם. ג'ונאס מתכנן מרד בגאיוס לאחר שמעל באמון הפאלסיאנים ובסוף הסיפור גאיוס כובש את כל 3 הממלכות, קליאו מחליטה למרוד גם כן בבוא הזמן, ולהפוך למלכה, אך נתפסת על ידי הנסיך מאגנוס. שבעתיד תינשא לו בעל כרחה.
דמויות > אוראנוס

קורבין בלוס - מלך אוראנוס, מת בקרב לאחר שמצליח להעביר לקליאו את הטבעת עם ארבעת האלמנטים.
קליאונה (קליאו) בלוס - הנסיכה האוריאנית הצעירה, מאורסת לארון, ששנוא עליה. היא יוצאת לפאלסיה כדי לעזור לאחותה אבל לא מספיקה לעזור לה. היא הופכת ליורשת העצר לאחר שאביה ואחותה מתו. מאוהבת בתיאון ראנוס (בספר הראשון).אחרי שלימורוס כובשת את אוראנוס היא מתחתנת עם מאגנוס
אמיליה בלוס - הנסיכה האוריאנית הבכורה, קיימה מערכת יחסים רומנטית עם סיימון ראנוס, אביו של תיאון, אך הוא מת ומאז היא שורה בדיכאון. היא מתה ממחלה קשה, קצת לפני שהלימריאנים פורצים לטירה.
תיאון ראנוס - שומר הראש של קליאו, הוא מאוהב בה וגם אמר לה את זה כשהציל אותה בפאלסיה, הוא נהרג על ידי מאגנוס דאמורה, נסיך לימרוס.
ניקולו (ניק) קאסיאן - אחיה של מירה, חברתה של קליאו. הוא נוסע עם קליאו לפאלסיה בחיפוש אחר הזרעים הקסומים של הצופה הגולה. הוא מהמם את מאגנוס לאחר שזה הרג את תיאון. ומציל את קליאו.
מירה קאסיאן -אחותו של ניק, בת לווייתה של אמיליה וחברתה של קליאו.
ארון לאגאריס - הארוס של קליאו. היא שונאת אותו. הוא פזיז ואימפולסיבי, בתחילת הספר הוא רצח את תומאס בגלל ויכוח על מחיר היין. הוא שיכור לאורך מרבית היממה. מתחבר ללימורוס אחרי הכיבוש מאגנוס הורג אותו
דמויות > פאלסיה

תומאס אגאלון - אחיו של ג'ונאס. נרצח בתחילת הספר על ידי ארון לאחר ויכוח על מחיר היין.
ג'ונאס אגאלון - בנו של מוכר היין הפאלסיאני. הוא מתקרב לליילה, בתו של הוגו, כדי להשתתף בקרב נגד אוראנוס ולנקום את מות אחיו, תומאס. לאחר שגאיוס הורג את הוגו וכובש גם את פאלסיה, הוא מתחיל לחשוב על מרד.
פלישיה אגאלון - בתו של מוכר היין. מחזיקה בשבי את קליאו במהלך מסעה לפאלסיה. התחתנה עם פאולו.
פאולו - בעלה של פלישיה. עוזר להחזיק בשבי את קליאו במהלך מסעה לפאלסיה.
בריון ראדנוס - חברו הטוב של ג'ונאס, הוא שקול יותר ובוגר יותר ברוחו. הוא משתתף איתו בקרב נגד אוראנוס.
איירין - הצופה הגולה, אחותו של אלקסיוס. עזבה את המקלט לטובת האהבה. סבתה של סרה. היא נתנה לקליאו ולניק את הזרעים הקסומים כדי לעזור לאמיליה.
סרה - נכדתה של איירין, מגלה לג'ונאס על הימצאותם של ניק וקליאו אצל סבתה.
הוגו (הצ'יף) באסילוס - המנהיג של פאלסיה. טוען שיש לו יכולות על טבעיות, גאיוס מוכיח אחרת כשהוא משסף לו את הצוואר ואומר לו שאם הוא קוסם, הוא ירפא את עצמו, הוגו לא מצליח לרפא את עצמו ומת, גופתו מוצגת לראווה במחנה הלימריאני.
ליילה באסילוס - בתו של הוגו, נמשכת לג'ונאס, שמתקרב אליה רק כדי שהוגו ייקח אותו לקרב, אוהבת נחשים ונוהגת לרקוד עמם.
דמויות > לימרוס

מאגנוס דאמורה - הנסיך של לימרוס, מנסה שלא להידמות לאביו האכזרי. אך מתברר כמאוד דומה לו, מאוהב באחותו המאומצת שלא מאוהבת בו בחזרה. הוא הורג את תיאון. יש לו צלקת על הפנים שאביו עשה לו כשהיה ילד. הוא אמיץ ואדיש, אך עם זאת, רגיש. מתחתן עם קליאונה
לוסיה דאמורה - הנסיכה של לימרוס, נולדה בפאלסיה ונגנבה מעריסתה על ידי סאבינה ואחותה שהרגו את אימה. היא הקוסמת הראשונה מזה מאות שנים. היא פורצת את הארמון האוריאני ומאבדת את ההכרה עד סוף הספר השני.
גאיוס דאמורה - מלך לימרוס, אכזרי ורע, מכונה מלך הדם, בסוף הסיפור הוא בוגד בהוגו, בן בריתו, רוצח אותו, וכובש את כל שלוש הממלכות. מניפולטיבי, "חסר לב".
סאבינה מאליוס - פילגשו של המלך, ערמומית, סכסכנית ו"תחמנית". מציעה למאגנוס להיות המאהבת שלו, והוא מסרב. היא מתגרה במאגנוס ולוסיה, ולוסיה, באמצעות קסם, שורפת אותה למוות. סאבינה גנבה את לוסיה מעריסתה בפאלסיה, והרגה את אחותה ג'אנה.
אמיה - נערת מטבח בארמון הלימריאני. מרגלת בשביל מאגנוס, על אביו ואחותו. לאחר שנתפסת על ידי גאיוס, היא מעונה, אך מאגנוס משכנע את אביו לשחררה. היא משתחררת ומאגנוס מבריח אותה לכפר רחוק.
טוביאס ארגינוס - בנו הממזר של המלך, עוזר אישי שלו. גאיוס מקריב את טוביאס להוגו לבקשתו להקריב משהו שיקר לו ללב.
סיליה דאמורה:אמו של גאיוס וסבתו של מאגנוס מכשפה היא קיללה את אמה של קליאו שהיא תמות בלידה
דמויות > המקלט

המקלט הוא ביתם של הצופים. ממנו הם יוצאים, בדמות נצים בלבד, לחפש את הרביעייה. מאז שהרביעייה נחטפה על ידי האלות, המקלט דועך.
הצופים חיים במקלט, הם עסוקים כל חייהם בלחפש את הרביעייה שנחטפה. הם עוזבים את המקלט בדמות נצים בלבד. אם הם יעזבו את המקלט בצורה אחרת, הם יתקעו בעולם בני התמותה.
דמויות > המקלט > הצופים בהווה

אלקסיוס - אחד מארבעת הצופים הנותרים במקלט ואחד משני הצעירים שנותרו. הוא היחיד מהצופים שיודע שלוסיה קוסמת, והוא בוחר לא לגלות לשאר. הוא אח של איירין - הצופה הגולה.
תימותיאוס - אחד מארבעת הצופים שנותרו במקלט ואחד משני הזקנים שנותרו שם.
פאדרה - הצופה הצעיר השני. אחד מארבעת הצופים האחרונים.
דאנאוס - הצופה הזקן השני ואחד מהארבעה שנותרו במקלט.
קיאן: גביש האש
דמויות > המקלט > הצופים בעבר

קליאונה - הייתה צופה, אך לאחר שלקחה יחד עם אחותה את הרביעייה מאווה, היא עזבה את המקלט והושחתה מהכח והעוצמה. היא האלה בה מאמינים באוראנוס כאלה הטובה. היא אלת האש והאוויר.
ואלוריה - הייתה צופה, היא סחטה, יחד עם אחותה, את אווה לתת להן את הרביעייה. היא הושחתה מהכח והעוצמה והפכה לאויבת של אחותה, היא האלה שבלימרוס סוגדים לה. היא אלת המים והאדמה.
אווה - הייתה הקוסמת הראשונה, היחידה שיכלה לגעת ברביעייה בתחומי המקלט. היא קיימה מערכת יחסים אסורה עם צייד בן אנוש בשם ברנבס. וילדה לו ילד בשם מאדוקס. היא נסחטה על ידי ואלוריה וקליאונה לתת להן את הרביעייה והיא נכנעה לסחיטות. הטבעת שקליאו מקבלת בסוף הסיפור, שייכת לאווה.
איירין - הצופה הגולה, אחותו של אלקסיוס, היא עזבה את המקלט לטובת האהבה, היא סבתה של סרה. היא נתנה לקליאו ולניק את הזרעים הקסומים כדי לעזור לאמיליה.
ספרי ההמשך

אביב המורדים (Rebel Spring) - הספר השני בסדרה, יצא בעברית בתחילת סתיו 2014. יצא באנגלית ב - 2013.
רדת החשכה (Gathering Darkness) - הספר השלישי בסדרה. התפרסם באנגלית בסתיו 2014. יצא בעברית במהלך סתיו 2015.
גאות קפואה (Frozen Tides) - הספר הרביעי בסדרה. יצא לאור באנגלית בדצמבר 2015, התפרסם בעברית במהלך 2017.
סופת הבדולח (Crystal Storm) - הספר החמישי בסדרה. התפרסם בעברית בשנת 2017.
שלטון הנצח (Immortal Reign) - הספר השישי בסדרה. התפרסם בעברית בשנת 2018
רוחות וגנבים (A Book of Spirits and Thieves) - הספר הראשון בסדרה-הבת. יצא באנגלית ביוני 2015. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2017.
הקסם האפל (The Darkest Magic) - הספר השני בסדרה-הבת. התפרסם בעברית בשנת 2019.
הערות שוליים

↑  דירוג שבועי לספרי בני נוער, באתר ניו יורק טיימס, 13 בינואר 2013, מקום 15 ברשימה.
סביטלובודסק

סביטלובודסק (אוקראינית: Світловодськ) היא עיר במחוז קירובוגרד אוקראינה.
העיר הוקמה ב-1954 כיישובם של בוניה של תחנת הכוח ההידראולית של קרמנצ'וג. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-1961, אז העיר קיבלה שם חרושצ'וב (ניקיטה חרושצ'וב באותה תקופה היה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית וראש הממשלה של ברית המועצות, הוא נכח בעת ההפעלה הראשונה של תחנת הכוח). ב-1962 שונה שמה של העיר לקרמגס (КремГЭС), וב-1969 היא קיבלה את שמה הנוכחי.
אוכלוסייה

שינוי אוכלוסייה של סביטלובודסק לאורך השנים:
| --- | --- |
שנה: מספר אוכלוסייה
1970: 34,000
1975: 49,400
1989: 56,000
2001: 50,000
ההרכב הלאומי של תושבי סביטלובודסק בשנת 2001:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| לאום | מספר תושבים | אחוז מכלל האוכלוסייה |
| אוקראינים | 41,700 | 83,6 |
| רוסים | 7,400 | 14,8 |
| בלארוסים | 300 | 0,6 |
| מולדבים | 100 | 0,2 |
הערות שוליים

↑  http://www.oval.ru/enc/63958.html
1 2  http://www.ukrcensus.gov.ua/results/general/city/kirovograd/
↑  http://www.ukrcensus.gov.ua/results/general/nationality/kirovograd
נקודת קיצ'ן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°23′14″S 59°20′42″W﻿ / ﻿62.3873°S 59.345°W﻿ / -62.3873; -59.345
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת קיצ'ן(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת קיצ'ן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת קיצ'ן(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת קיצ'ן
 
נקודת קיצ'ן או קיצ'ן פוינט (באנגלית: Kitchen Point) היא לשון יבשה סלעית בקצה המזרחי של האי טיריזיס המצוי למול החוף המזרחי של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשב בולטת לתוך מצר ברנספילד.
נקודת קיצ'ן מהווה את הצד הדרום-מזרחי של פתחו של מפרצון קוזלודוי, מפרץ הממוקם מצפון לנקודת קיצ'ן.
כמו כן, נקודת קיצ'ן מהווה את הצד הצפוני של פתחו של מפרצון קרוני.
נקודת קיצ'ן ממוקמת 7.25 קילומטרים צפונית - מזרחית מנקודת רוברט;
נקודת קיצ'ן ממוקמת 1.9 קילומטרים צפונית מנקודת באטוליה;
נקודת קיצ'ן ממוקמת 1.56 קילומטרים דרומית - מזרחית מפסגת גולויאם פרליק;
נקודת קיצ'ן ממוקמת 2.75 קילומטרים דרומית - מזרחית מנקודת סמירננסקי;
וכן נקודת קיצ'ן ממוקמת 12.33 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מנקודת רוס, שבאי נלסון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי אזור הנקודה

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת אדוארדס, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
האזור מופה לראשונה על ידי משלחת מיפוי צ'ילאנית בשנת 1951, ולאחר מכן על ידי משלחת מיפוי בריטית בשנת 1968, וכן, לאחר מכן, על ידי ממפים בולגרים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הנקודת נקראת על שם קפטן ג'וזף קיצ'ן (Joseph Kitchen), שהיה רב החובל של אוניית ציד כלבי הים אן (Ann), אשר שהתה באיי שטלנד הדרומיים בקיץ האנטארקטי שבשנים 1821–1822.
נקודת קושן (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  65°16′00″S 62°01′00″W﻿ / ﻿65.2667°S 62.0167°W﻿ / -65.2667; -62.0167
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת קושן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת קושן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת קושן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת קושן
 
נקודת קושן או נקודת קושון (באנגלית: Caution Point; מילולית: נקודת זהירות) היא לשון יבשה בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 7 קילומטרים מצפון-מזרח להר ברקס, והיא מהווה את הצד הצפוני של הכניסה לפיורד ספיליין.
כמו כן הנקודה מהווה את הגדה הצפונית של קרחון קריין.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרצון

אזור לשון היבשה צולם מהאוויר על ידי סר יוברט וילקינס, בטיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928.
האזור צולם מהאוויר ומופה בשנית בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שם זה ניתן בשל הקושי למפות את הנקודה ולהגיע אליה מהאוויר, דבר שדרש זהירות רבה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי על גילוי הנקודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 156735861   WorldCat (עם VIAF): 156735861
נמל התעופה הבין-לאומי קפלאוויק

פעילות צבאית ואזרחית בנמל בשנת 2006
נמל התעופה בשנת 2006
נמל התעופה הבינלאומי קפלוויק (איסלנדית: Keflavíkurflugvöllur) הוא נמל תעופה בדרום־מערבה של איסלנד, המשמש כנמל התעופה הבינלאומי של בירתה רייקיאוויק וכשער האווירי העיקרי של המדינה כולה. הנמל שוכן ליד העיירה קפלאוויק שבקצהו המערבי של חצי האי רייקיאנס, כ־50 ק"מ דרומית־מערבית לרייקיאוויק.
הפעילות בנמל

הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברות התעופה אייסלנדאייר, ו-אייסלנד אקספרס, וכל התעבורה האווירית דרכו היא בינלאומית, למעט קו טיסה לנמל התעופה אקוריירי שבצפון המדינה. התעבורה האווירית הפנימית בין רייקיאוויק ליתר ערי המדינה נעשית דרך נמל התעופה רייקיאוויק השוכן בתוך העיר. בשנת 2011 עברו דרך הנמל 2,112,017 נוסעים, והיקף תנועת המטען דרכו עמד על 34,672 טון. תנועת הנוסעים בנמל מתאפיינת בתנודתיות: היא יורדת לשפל בחודשי החורף (בחודשים ינואר ופברואר 2011 עברו דרכו פחות מ־100,000 נוסעים בכל אחד משני החודשים), ומגיעה לשיאה בקיץ (ביולי ובאוגוסט 2011, טיפל הנמל ביותר מ־300,000 נוסעים בחודש). הנמל משרת יעדים באירופה ובצפון אמריקה, וקווי הטיסה העמוסים ביותר הם לקופנהגן, לונדון, אוסלו וניו יורק.
היסטוריה

הנמל נבנה על ידי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. העבודות החלו בחודש מאי 1942 ותחילה נחנך מסלול טיסה למטוסי קרב. ב־24 במרץ 1943 הסתיימה סלילת שני מסלולי טיסה אשר יכלו לשמש מטוסי הפצצה, והנמל נודע בכינוי "שדה מיק" (Meeks Field). במהלך המלחמה שימש הנמל לצרכים צבאיים בלבד, ויצאו ממנו מטוסים אשר אבטחו את תנועת שיירות האוניות מצפון אמריקה לאירופה. לאחר המלחמה הפך הנמל לתחנת תדלוק למטוסים אזרחיים וסייע בהתפתחות נתיב הטיסה הצפון אטלנטי.
בשנת 1947 מסר חיל האוויר האמריקאי את הנמל לידיה של ממשלת איסלנד, והוא זכה לשם "קפלוויק", על־שמה של העיירה הסמוכה לו. עם זאת, לחיל האוויר האמריקאי נותרה הזכות לעשות בו שימוש. ב־5 במאי 1951 ועם העמקת המלחמה הקרה, נחתם, בהמלצת נאט"ו, הסכם בין המדינות, לפיו נטלה על עצמה ארצות הברית את הגנתה של איסלנד. הבסיס הצבאי האמריקאי שב לתפקד והוא הורחב בשנות ה־50 של המאה ה־20, כך שבניין הטרמינל האזרחי שכן בליבו והנוסעים נאלצו לעבור ביקורת צבאית בכניסה אליו. הדבר גרם לתחושה שארצות הברית שולטת על שער הכניסה האווירי העיקרי של איסלנד, והביא להתמרמרות. בשנות ה־60 של המאה ה־20 ועם תחילת עידן מטוסי הסילון, ירדה חשיבותו של נמל התעופה לתעופה האזרחית. רק בשנות ה־80 של המאה ה־20 שבה תנועת הנוסעים בנמל לעלות, עם התפתחותה של איסלנד כיעד תיירותי ובעקבות מדיניותה של חברת התעופה אייסלנדאייר אשר מתגה אותו כתחנה להחלפת טיסות בין אירופה וצפון אמריקה.
בשנת 1987 נחנך הטרמינל האווירי החדש הממוקם בצפונו של הנמל, מחוץ לבסיס הצבאי. בניין הטרמינל קרוי על־שם מגלה הארצות האיסלנדי לייב אייריקסון (Flugstöð Leifs Eiríkssonar), והוא הורחב בשנים 2001 ו־2008 תוך חלוקתו לאזור המיועד לטיסות למדינות החתומות על אמנת שנגן, עליה חתומה גם איסלנד, ולאזור לטיסות ליתר המדינות. נמל התעופה קפלוויק הופעל בניהול משותף של איסלנד וארצות הברית עד חיסול הבסיס הצבאי האמריקאי ועזיבת צבאה את האי ב־30 בספטמבר 2006. ב-2016 חזר הצבא האמריקאי להשתמש בבסיס.
פעילות לישראל וממנה

החל מ-13 בספטמבר 2017 עד אוקטובר 2018 חברת WOWair קיימה 4 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
החל מיוני 2023 מפעילה חברת אייסלנדאייר 3 טיסות שבועיות בין הנמל לנתב"ג.
הערות שוליים

↑  אתר הנמל
↑  אתר נמל התעופה
↑  U.S. military returns to Iceland, The Independent Barents Observer (באנגלית)
↑  לראשונה: נחת מטוס Icelandair בטיסה סדירה בת"א, באתר פספורטניוז, ‏21 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n94024328  MusicBrainz: 6d2562d8-ff7f-4c99-8485-3008bb05d3fc  VIAF: 157258823   WorldCat (עם VIAF): 157258823
סביטי ליפניה

סביטי ליפניה (בצרפתית: Savity Lipenia; נולד ב-17 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

ליפניה התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בקיץ 2004 חתם בהכח עמידר רמת גן ששיחקה אז בליגה הלאומית. עונת 2005/2006 העפיל עם המועדון לליגת העל. ב-26 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0-0 נגד מכבי פתח תקווה.
בסיום העונה ירד עם המועדון לליגה הלאומית וחתם בהפועל חיפה. ב-2 במאי 2008 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה בהפסד 0–2 נגד הפועל בני לוד. ב-29 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה בניצחון 0–4 נגד הפועל עכו. בסיום העונה העפיל עם המועדון לליגת העל ונשאר בו גם בעונה שלאחר מכן. ב-31 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 1–3 לבית"ר ירושלים.
בקיץ 2011 חתם בהפועל ניר רמת השרון. לקראת עונת 2013/2014, לאחר שנתיים במועדון, חתם במכבי נתניה במטרה לעזור לה לחזור לליגת העל, דבר שהתממש בסיום העונה. בנוסף, העפיל עם קבוצתו לגמר גביע המדינה, שם הפסיד עם קבוצתו 0–1 לעירוני קריית שמונה.
בקיץ 2014 חתם במכבי אחי נצרת.
תארים

אליפות: 2004
ליגה לאומית: 2008/2009
ליגה לאומית: 2013/2014
נתב (דולפין)

| נתב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: נתב
מינים
 נתב גדול-סנפיר   נתב קטן-סנפיר
שם מדעי
 Globicephala ‏לסון, 1828
תחום תפוצה


נתב או גלובי שחור (שם מדעי: Globicephala) הוא סוג יונק ימי בעל גוף בינוני המשתייך למשפחת הדולפיניים שבסדרת הלווייתנאים.
בסוג נתב שני מינים הדומים מאוד מבחינה חיצונית:
נתב גדול-סנפיר (G. melaena)
נתב קטן-סנפיר (G. macrorhynchus)
מאפיינים

גופו של הגלובי השחור צבוע בצבע אפור או כחול כהה מאוד. בלידתו, משקלו הממוצע עומד על כ-60 קילוגרם כאשר משקלו של פרט בוגר נע בין טון אחד לשלושה טון, ואורכו של פרט בוגר נע בין ארבעה לשבעה מטרים. תוחלת החיים היא כ-45 שנים לזכרים ו-60 שנים לנקבות. הגלובי השחור הוא בעל חיים חברתי החי בקבוצות המונות בין 10 ל-30 פרטים. זהו בעל חיים חברתי, פעלתני ואינטליגנטי ולעיתים אף יתקרב לסירות השטות בקרבתו.
תזונת הגלובי השחור מתבססת באופן מכריע על דיונונים, ובית הגידול המועדף עליו הוא אזורי מים עמוקים. בנוסף, הדולפין מעדיף מים קרירים כאזור מחיה.
המינים בסוג גלובי הם בדרך כלל אפורים, חומים או שחורים; לעומת זאת, יש מספר חלקים בהירים בגופם.
הדולפין ממין נתב גדול-סנפיר מאכלס בדרך כלל את מימי האוקיינוס הדרומי, ונמצאים ליד חופם של דרום צ'ילה, דרום ארגנטינה, דרום אוסטרליה, ניו זילנד, טסמניה, מזרח ארצות הברית ומערב אירופה.
אוכלוסיית המין נתב קטן-סנפיר נפוצה בכל העולם, למעט צפון אלסקה, צפון אסיה, דרום אוסטרליה, דרום צ'ילה ודרום ארגנטינה.
מתנדבים שומרים על לחות הגוף של לווייתנים גלובי שחור שעלו על החוף ב-Farewell Spit באי הדרומי, ניו זילנד, 20 בדצמבר 2005
נריה ישורון

| --- | --- |

נריה ישורון מקבל דרגת אל"ם מהרמטכ"ל ומרעייתו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גדוד 82  סגן מפקד גדוד 532  מפקד גדוד 82  מפקד גדוד 532  סגן מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת יפתח
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן
נריה ישורון הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש כמדריך בפו"ם.
ביוגרפיה

התגייס לצה"ל ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש מפקד מחלקה ומפקד פלוגה. במלחמת לבנון השנייה שימש כסגן מפקד גדוד 82 ולחם בין השאר בגזרת בינת ג'ביל. לאחר חופשת לימודים מונה ב-2010 לסגן מפקד גדוד 532. בשנת 2012 מונה למפקד גדוד 82 והוביל אותו בין היתר במבצע צוק איתן. בעקבות אירוע ירי של כוחותיו על מבנה ברצועת עזה ממנו ירו יום קודם מחבלים והרגו מפקד פלוגה מגדודו, סרן דמיטרי (דימה) לויטס, ננזף ישורון על דבריו ברשת הקשר בו כינה את הירי "מטח כבוד והצדעה" לזכר הקצין. בשנים 2014 - 2016 שימש כמפקד גדוד 532 לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבה 188. בשנת 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת יפתח, וכיהן בתפקיד עד שנת 2020. ב-23 בדצמבר 2019 פורסם שימונה למדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
תושב גבעת היובל בעלי.
הערות שוליים

↑  קובי פינקלר, המג"ד שהורה על "מטח כבוד" - ינזף, באתר ערוץ 7, 14 ביוני 2016
↑  rotter.net, סאל נריה ישורון הועלה לדרגת אלמ ויפקד על חטיבת יפתח - חדשות רוטר, באתר Rotter.net
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נתב קטן-סנפיר

| נתב קטן-סנפיר |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: נתב שחור
מין:: נתב קטן-סנפיר
שם מדעי
 Globicephala macrorhynchus ‏גריי, 1846
תחום תפוצה


נתב קטן-סנפיר (שם מדעי: Globicephala macrorhynchus) הוא מין ממשפחת הדולפיניים השייך לסוג נתב שחור. הוא מצוי ברוב האוקיינוסים.
מין זה גדול יחסית למשפחתו. הוא שוקל 1,000–3,000 קילוגרם ואורכו 3.7–5.5 מטרים. בלידתם הם שוקלים 80 קילוגרם ואורכם 1.4–1.9 מטרים. הם בעלי ראש גדול ולסת קצרה. למין זה סנפירים קטנים מקרובו נתב גדול-סנפיר ובעלי סנפיר גבי גדול. צבעם אפור כהה עד שחור. הם יכולים לצלול לעומק רב ומעדיפים להימצא במים העמוקים, שם הם צדים דיונונים, תמנונים ודגים.
הם נמצאים בטבע בלהקות גדולות של 30–40 פרטים ולעיתים גם יותר. הלהקה מגוננת על הצעירים והיא מכילה הן זכרים והן נקבות.