stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יון זליה קודריאנו
ביוגרפיה

יון זליה קודריאנו נולד בצ'רנוביץ בשם יון זלינסקי והיה בנו של יערן ומכאן השם "קודריאנו" - איש היער. ב-1902 שינה את שמו ליון זליה קודריאנו, שם בעל צליל יותר רומני. ב-1903 השלים בהצלחה לימודי ספרות באוניברסיטת יאשי. הוא נשא לאישה את אליזה בראונר ולזוג נולדו שבעה ילדים, הבכור קורנליו זליה קודריאנו. קודריאנו לחם בצבא רומניה במלחמת העולם הראשונה והתקדם מדרגת סגן משנה לדרגת מאיור (מקביל לרב-סרן).
קודריאנו עבד כמורה לרומנית ולגרמנית בבית הספר התיכון של חוש והיה פעיל פוליטית בליגת ההגנה הלאומית נוצרית כתומך נלהב של המצע האנטישמי של פרופסור קוזה וב-1926 נבחר מטעמה לפרלמנט הרומני מטעם רדאוץ. קודריאנו היה מעורב במזימות אלימות דוגמת הקשר בגבעת ספירי ורצח מנצ'יו, אך לא הורשע.
מינואר 1930 הצטרף למפלגתו של בנו, התנועה הלגיונרית. בתחילת 1932 מת שר המשפטים הרומני והתפנה מקום בפרלמנט מטעם אזור הבחירה טוטובה. התנועה הלגיונרית החליטה לנסות לכבוש מקום זה והציגה כמועמד את יון זליה קודריאנו. בגלל מחסור בכסף התנועה חיפשה גימיקים זולים, שימשכו אליה את תשומת הלב ולפי הצעת קורנליו זליה קודריאנו הכריזו על מסע רגלי של 300 קילומטרים מבוקרשט לברלאד וקבוצת לגיונרים בהנהגת מיכאיל סטלסקו ביצעה זאת תוך עשרה ימים, חרף התנכלויות לאורך הדרך מצד ז'נדרמים. יון זליה קודריאנו ניהל מערכת בחירות מבוססת על מתקפות נגד היהודים וזכה ב-5,200 קולות מול 4,344 שקיבל המועמד הליברלי והיה לחבר הפרלמנט השני מטעם "קבוצת קורנליו זליה קודריאנו", השם בו השתמשה התנועה הלגיונרית.
ב-1932, בבחירות הכלליות, נבחר שוב כנציג ברלאד והיה אחד מחמשת חברי הפרלמנט של התנועה הלגיונרית. לאחר שהניקדורים רצחו את ראש ממשלת רומניה, יון גאורגה דוקה, נעצר ב-1934 יחד עם יתר הנהגת התנועה הלגיונרית והועמד למשפט, אך זוכה. ב-1937 נבחר שוב לפרלמנט הרומני ברשימת הגלגול החדש של התנועה הלגיונרית, "הכל למען המולדת". בשנים 1938 - 1939, כשהלגיונרים נרדפו על ידי השלטון, היה במחנה מעצר.
הלך לעולמו בעקבות ניתוח לא מוצלח.
הערות שוליים

↑  סיסמאות אנטישמיות מנצחות בבחירות, דבר, 12 במאי 1932
יחסי אוגנדה – דרום סודאן

| יחסי אוגנדה – דרום סודאן |
| --- | --- |
אוגנדה: דרום סודאן


אוגנדה: דרום סודאן
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 644,329
אוכלוסייה
50,356,876: 12,004,788
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 11,998
תמ"ג לנפש (בדולרים)
978: 999
משטר
דמוקרטיה למחצה: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי אוגנדה–דרום סודאן הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה של דרום סודאן.
עקב קרבתן הגאוגרפית, שתי המדינות נהנות מקשרים תרבותיים, פוליטיים וכלכליים חזקים.
יחסים פוליטיים

היחסים הפוליטיים בין אוגנדה לדרום סודאן היו ידידותיים במשך כמה עשורים, זאת, לעומת היחסים בין אוגנדה לסודאן, שלעיתים קרובות היו מתוחים. סיבה לכך היא הטענה כי נשיא סודאן עומר אל-בשיר, סיפק תמיכה לצבא ההתנגדות של האל, אשר הטיל טרור על צפון אוגנדה במשך שנים רבות.
נשיא אוגנדה יוורי מוסווני, היה ידיד של מנהיג המורדים בדרום סודאן ותמך בצבא השחרור העממי הסודאני, שנלחם למען עצמאות האזור.
יחסים כלכליים

דרום סודאן היא היבואנית הגדולה ביותר של סחורות אוגנדיות. מעל 150,000 סוחרים אוגנדים פועלים בדרום סודאן, ומניבים כ-900 מיליון דולר בעסקים.
ממשלות אוגנדה ודרום סודאן נקטו צעדים לחיזוק הקשרים הכלכליים, כולל פרויקט משותף להקמת שוק משוכלל בג'ובה, המוערך בכ-850 אלף דולר.
צבא ההתנגדות של האל

ע"פ הסכם בין אוגנדה לסודאן, כוחות אוגנדים נכנסו לדרום סודאן בשנת 2002, כדי להילחם בצבא ההתנגדות של האל. ההסכם בין אוגנדה לסודאן פג בשנת 2006, ולא חודש רשמית על ידי ממשלת דרום סודאן, אך בפועל התירה דרום סודאן לאוגנדה להמשיך בפעולותיה נגד צבא ההתנגדות של האל בשטחה.
יחסים דיפלומטים

אוגנדה מחזיקה בשגרירות רשמית בג'ובה. דרום סודאן מחזיקה בשגרירות רשמית בקמפלה.
יחסי איראן–תימן

| יחסי איראן–תימן |
| --- | --- |
איראן: תימן


איראן: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 527,968
אוכלוסייה
91,781,231: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 529
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה

יחסי איראן–תימן (בפרסית: روابط ایران و یمن, בערבית: العلاقات اليمنية الإيرانية) הם מערכת היחסים המורכבת בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה של תימן. היחסים בין המשטר החוקי בתימן לבין האיראנים הם קרים, האיראנים תומכים במורדים החות'ים השיעים במדינה. בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים ותימן מגדירה את איראן כמדינת אויב.
היסטוריה

בשנות השישים של המאה העשרים, השאה האיראני מוחמד רזא פהלווי תמך בממלכה התימנית (המלוכנים) במלחמת האזרחים של צפון תימן נגד הרפובליקנים הקומוניסטים. בסוף שנות השמונים של המאה העשרים, לאחר תום מלחמת איראן–עיראק החלה איראן להיות מעורבת יותר בענייני הפנים הצפון-תימניים. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, פלג סטודנטים קיצוניים בתימן (בעיקר מתימן ומאיראן) הקימו את תנועת החות'ים. בין הסטודנטים הללו היה חוסיין בדרדין אלחות'י, שהוביל את ההתקוממות החות'ית בתימן כנגד השלטון המקומי. תחילה איראן התנערה מקשריה עם החות'ים, אך בשנת 2012 לאחר שעלי עבדאללה סאלח הצהיר על תמיכתו בהם האיראנים הביעו תמיכתם בפומבי.
ב-2 באוקטובר 2015, בעיצומה של מלחמת האזרחים בתימן, דיווחה התקשורת על כך שממשלת תימן ניתקה באופן רשמי את יחסיה עם איראן עקב תמיכתה של טהראן בחות'ים המנסים להפיל את השליט החוקי עבד רבו מנסור האדי. דובר ממשלת תימן הכחיש מאוחר יותר את דיווח הטלוויזיה ואמר כי "הממשלה לא דנה עד כה בנושא ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם איראן ולא התקבלה החלטה". בשנת 2017 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין איראן לתימן.
יחסי הולנד–קזחסטן

| יחסי הולנד–קזחסטן |
| --- | --- |
הולנד: קזחסטן


הולנד: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 2,724,900
אוכלוסייה
18,258,432: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 12,656
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי הולנד–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הולנד לבין רפובליקת קזחסטן. היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1992.
בספטמבר 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של יחסים דיפלומטיים. השגריר הקזחי בהולנד הביע שביעות רצון מהיחסים בין המדינות וציין כי מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, שיתוף הפעולה הפוליטי, הכלכלי והחברתי מתפתח וכי קזחסטן רואה בהולנד כשותפת סחר כלכלית מרכזית באיחוד האירופי.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מהולנד לקזחסטן הגיעה לסך 378 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה משאבות אוויר, טורבינות גז, מחשבים, שסתומים, משאבות נוזלים, טרקטורים, חלקי מטוסים, צמחים, עלים, תרופות, כלורידים, לתת, בירה, מים בטעמים, נפט מזוקק, צינורות גומי, גלגלי גומי ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מקזחסטן להולנד הגיעה לסך 2.26 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, נפט מזוקק ועוד.
ייצוג

הולנד מיוצגת בקזחסטן על ידי קונסוליה באלמטי וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באסטנה, בירת המדינה.
קזחסטן מיוצגת בהולנד על ידי קונסוליה בברדה וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בהאג, בירת המדינה.
יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן

יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן (בגרמנית: Johann Georg von Hohenzollern;‏ 31 ביולי 1932 – 2 במרץ 2016) היה נסיך גרמני, ובאמצעות נישואיו לבירגיטה, נסיכת שוודיה היה גיסו של המלך קרל השישה עשר גוסטב.
ביוגרפיה

יוהאן גאורג נולד ב-31 ביולי 1932 בזיגמרינגן, והיה בנם של פרידריך, נסיך הוהנצולרן ומרגרטה קרולה, נסיכת סקסוניה, בתם של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ולואיזה, ארכידוכסית אוסטריה.
יוהאן גיאורג נפגש עם הנסיכה בירגיטה משוודיה, אחותו של מלך שוודיה הנוכחי קרל השישה עשר גוסטב בשנת 1959 במסיבת קוקטייל בעת ביקור חברים וקרובים בגרמניה.
ב-15 בדצמבר 1960, האירוסין שלהם הוכרזו על ידי הארמון המלכותי בסטוקהולם. טקס הנישואין האזרחי התקיים בארמון המלכותי בסטוקהולם ב-25 במאי 1961, והחתונה הדתית בכנסיית סאנקט יוהאן בארמון משפחת זיגמרינגן ב-30 במאי 1961.
יוהאן גאורג ובירגיטה נפרדו בשנת 1990, אם כי הם נשארו נשואים כחוק והשתתפו באירועים המשפחתיים המלכותיים יחד, כולל החתונה בשנת 2010 של ויקטוריה, נסיכת שוודיה. הם חגגו את חתונת הזהב שלהם בשנת 2011.
יוהאן גיאורג חי בגרינוואלד, מינכן והיה מומחה לאמנות.
בין השנים 1992 ל-1998 כיהן כמנכ"ל אוסף התמונות של מדינת בוואריה, והיה גם מנהל קרן ההיפו-קונסטהאל של קרן התרבות ההיפוטית.
הוא כיהן כחבר במועצה המייעצת - אירופה בבית המכירות הבינלאומי כריסטי'ס.
בשל היותו פטרון של האמנויות, יום ההולדת ה-75 שלו נחגג עם קונצרט מיוחד במינכן.
ב-2 במרץ 2016 מת יוהאן גאורג בביתו במינכן, והוא בן 84 שנים.
משפחתו

ב-25 במאי 1961 התחתן יוהאן גאורג עם בירגיטה, נסיכת שוודיה, ממנה נולדו להם שלושה ילדים:
קרל כריסטיאן, נסיך הוהנצולרן (נולד ב-1962)
דזירה, נסיכת הוהנצולרן (נולדה ב-1963)
הוברטוס, נסיך הוהנצולרן (נולד ב-1966)
הערות שוליים

1 2  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2011. נבדק ב-2012-01-29. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Royal wedding guest list published". אורכב מ-המקור ב-19 ביוני 2010. נבדק ב-3 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Johann Georg Prinz von Hohenzollern S.D." Businessweek.com. נבדק ב-3 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-21 בספטמבר 2013. נבדק ב-2012-01-29. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605535505171  BNE: XX1769771  BnF: cb123011563 (data)  GND: 112289819  ISNI: 0000 0001 1689 6356  LCCN: n82081221  NKC: xx0216471  NLP: a0000002425032  NTA: 072419660  SUDOC: 031879047  VIAF: 1022145857901723021259   WorldCat (עם VIAF): 1022145857901723021259
יחסי הולנד–פורטוגל

| יחסי הולנד–פורטוגל |
| --- | --- |
הולנד: פורטוגל


הולנד: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 92,090
אוכלוסייה
18,258,432: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 27,546
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

היחסים בין הולנד לבין הרפובליקה הפורטוגלית ידעו עליות ומורדות רבים. בחלק מהתקופות היחסים היו טובים, אך בחלק מהתקופות היו היחסים מאוד מתוחים. עד שלהי המאה ה-16, היחסים היו טובים מאוד, עד הולנד החלה לטעון שיש לה ריבונות על שטחים פורטוגליים ברחבי העולם, למורת רוחה של פורטוגל. שיא המתיחות בין שתי המדינות היה בתקופת מלחמת הולנד–פורטוגל ארוכת השנים. לאחר המלחמה שתי המדינות חתמו על הסכם שיפור יחסים להחזרת שיתוף הפעולה בין השתיים (אך עד היום לא נחתם הסכם שלום בין המדינות, ובפועל הולנד ופורטוגל נמצאות במצב מלחמה).
בתקופת רודנותו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר היחסים נעשו שוב מתוחים, אך בעקבות מהפכת הציפורנים (בה הפכה פורטוגל לדמוקרטיה) היחסים השתפרו מאוד.
כיום מתקיימים בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, ושתי המדינות מחזיקות שגרירויות אחת אצל השנייה.
היסטוריה

המגעים הראשונים שבין הולנד לפורטוגל מתוארכים לשנת 1147, אז סייעו הצלבנים הפלמיים וההולנדים בגירוש המורים, עם מוסלמי ששכן בחצי האי האיברי בתחילת המילניום השני לספירה, מליסבון. כאות תודה, נתן אפונסו הראשון, מלך פורטוגל הטבות להולנדים ופלמים בסחר עם פורטוגל ועם בני העם הפורטוגלי.
במהלך המאה השש עשרה הפכה ממלכת פורטוגל לשותפת סחר חשובה ביותר עבור הרפובליקה ההולנדית לאחר נפילת העיר אנטוורפן בידי הכוחות הספרדיים במהלך מלחמת שמונים השנה (או המרד ההולנדי). ההנהגה הפורטוגלית נשארה נייטרלית בסכסוך, מכיוון שמצד אחד הייתה לה ברית חזקה עם הממלכה המאוחדת (שעזרה להולנדים) אך לא רצתה להסתכן במלחמה עם ספרד (שנלחמה נגד ההולנדים).
במהלך תקופת "האיחוד האיברי" (אוניה פרסונלית של ספרד ופורטוגל תחת פליפה השני, מלך ספרד) התדרדרו היחסים שבין שתי המדינות. שיא המתח הגיע כאשר טענה הולנד ריבונות על שטחים פורטוגליים בדרום אמריקה, אסיה ואפריקה. המחלוקות הטריטוריאליות בין הרפובליקה ההולנדית לממלכת פורטוגל הסתיימו בשנת
1661 עם חתימת אמנת האג, שמטרתה לסיים את הסכסוכים בין המדינות ולהקים מחדש את השותפות הכלכלית ביניהן. שלוש שנים לאחר מכן, הרפובליקה ההולנדית וממלכת פורטוגל חתמו על הסכם כלכלי. ב-2 באוגוסט 1675 נחנך בית הכנסת הפורטוגלי באמסטרדם בתפילה חגיגית.
היחסים בין פורטוגל שתחת שלטונו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר היו יחסים מתוחים והשתפרו מיד לאחר מהפכת הציפורנים בפורטוגל. שתי המדינות הן שותפות כלכליות, חברות בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי.
נציגויות דיפלומטיות

פורטוגל מיוצגת בהולנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהאג.
הולנד מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה. הולנד מיוצגת בפורטוגל גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: פארו, פונשל, ופונטה דלגדה.
חזות מבנה השגרירות הפורטוגלית בהאג
חזות מבנה השגרירות ההולנדית בליסבון
יון מוצה

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1902 אוראשטי, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בינואר 1937 (בגיל 34) מאחאדונדה, מחוז מדריד, הרפובליקה הספרדית השנייה 
 שם לידה:  Ionel Moța 
 מדינה:  הונגריה, ממלכת רומניה 
 השכלה:  סורבון  אוניברסיטת יאשי  "King Ferdinand I" University  אוניברסיטת גרנובל 
 מפלגה:  התנועה הלגיונרית 
 
הלוויית יון מוצה ווסילה מארין
יון מוצה ווסילה מארין על בול דואר רומני מ-1941
יון מוצה (Ion Moţa‏; 5 ביולי 1902 – 13 בינואר 1937) היה ממייסדי התנועה הלגיונרית ברומניה ויד ימינו וגיסו של מנהיג התנועה, קורנליו זליה קודריאנו, המנהיג הראשון של אחוות הצלב ומהלוחמים במלחמת האזרחים של ספרד לצד פרנקו.
ביוגרפיה

מוצאו של עורך הדין מוצה מטרנסילבניה, היה בין מייסדי התנועה הלגיונרית, תרגם לרומנית את הפרוטוקולים של זקני ציון. ב-1927 נשא לאישה את אירידנטה, אחותו של קודריאנו. בנובמבר 1936 יצא לספרד, יחד עם עוד שישה מחברי התנועה הלגיונרית, כדי ללחום במלחמת האזרחים הספרדית לצד כוחותיו של פרנסיסקו פרנקו. ב-13 בינואר 1937 נהרג מוצה, יחד עם חברו, וסילה מארין, בקרב מחדאונדה (אנ'). שרידי גופותיהם הובאו לרומניה והתנועה הלגיונרית, שראתה באירוע הזדמנות פרסום ותעמולה, ארגנה מסע לוויה מפואר בהשתתפות רבבות לגיונרים במדים ירוקים. ארונות המתים הגיעו לרומניה בפברואר ונערכו טקסים בטרנסילבניה, אולטניה ומונטניה, בדרך לבוקרשט. הארונות הגיעו לתחנת רכבת צפון בבוקרשט ב--11 בפברואר, שם המתינו להם לגיונרים במדים, שעמדו בשורות ארוכות. הארונות הובלו בין שורות הלגיונרים, דרך רחובות ראשיים בבוקרשט, אל כנסייה, שם הונחו ליומיים, במהלכן הגיעו המונים להביע להם כבוד.
לאחר היומיים הוצבו הארונות על עגלה מקושטת בסמלים לגיונרים, שהופקו מענפי ברושים. את העגלה משכו כמה עשרות לגיונרים ומאחוריה צעדו לגיונרים אחרים במבנה של צלב, ששרו המנון, שחובר במיוחד עבור מוצה ומארין. אחריהם צעדו מנהיגי התנועה הלגיונרית, נציגים מגרמניה, איטליה, יפן וספרד, איכרים בבגדים עממיים לאומים, כמרים וקבוצות נוספות של לגיונרים. השיירה עברה ברחובות הראשיים של בוקרשט והובילה ל"בית הירוק", המרכז של התנועה הלגיונרית, שם הוכן עבורם מאוזוליאום.
מסע הלווייה השאיר רושם עצום על תושבי בוקרשט והדבר בא לידי ביטוי גם בתקשורת של התקופה. בשנת 1941 הופק בול דואר לזכרם.
הערות שוליים

↑  Spectacolul înmormântării legionarilor Moţa-Marin (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265640605171  GND: 119474948  ISNI: 0000 0000 7862 9117  LCCN: n80008010  VIAF: 50516141   WorldCat (עם VIAF): 50516141
יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך

| --- | --- |
פון ארלך
 לידה:  20 ביולי 1656 גראץ, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  5 באפריל 1723 (בגיל 66) וינה, ממלכת הבסבורג 
 זרם באמנות:  בארוק 
 יצירות ידועות:  Hofbibliothek, Winter Palace of Prince Eugene, Schloss Hetzendorf, ארמון שנברון 
 צאצאים:  יוסף עמנואל פישר פון ארלך 
 
יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך (בגרמנית: Johann Bernhard Fischer von Erlach;‏ 20 ביולי 1656 – 5 באפריל 1723) היה אדריכל ומתכנן ערים אוסטרי, הנחשב למשפיע ביותר על זרם אדריכלות הבארוק באוסטריה.
ביוגרפיה > נעורים

את חייו עד גיל 16 עבר פון ארלך בעיר גראץ שבאוסטריה, ועבד בחנותו של אביו האומן, אז עבר לגור בעיר רומא שבאיטליה, שם עבד עם עמיתו האומן האוסטרי יוהאן פאול שור ואף עם האומן הנודע ברניני, שנתן לו הזדמנות ללמוד פיסול ואדריכלות מודרניים ועתיקים. אז עוד לא היה נקרא "פון ארלך", את תואר האצולה הזה קיבל רק בשנות ה-1690. לאחר מכן עבר לעיר נאפולי, שם התעשר מאוד כששירת את המשנה למלך הספרדי של העיר.
בשנת 1687 שב פון ארלך לאוסטריה, כאדריכל אופנתי וחדשני. העבודה באוסטריה הייתה רבה, מאחר שהמלכים וגדולי האצילים שחרו לאדריכל טוב, שיתקן את הנזקים הרבים שהסבו העות'מאנים למדינה בשנת 1683, בעת קרב וינה. בקיאותו של פון ארלך בסגנון הברוק העירוני נמצאה כטובה ביותר לקיסרים האוסטרים, מאחר שסגנון זה החל לקבל פופולריות במרכז אירופה, ומשום כך מאז בואו לאוסטריה עבד במשרת אדריכל החצר של הקיסר, משרה בה החזיק למשך תקופת שלטונם של שלושה קיסרים: לאופולד הראשון, יוזף הראשון וקרל השישי. על פועלו תחת שלטונו של יוזף הראשון, עיינו בפסקה הבאה.
ביוגרפיה > תחת שלטונו של יוזף הראשון

במשך שנות ה-1690, התקופה הנחשבת לפוריה ביותר אדריכלית בחייו, אימץ פון ארלך את סגנון הבארוק האיטלקי לצרכים מקומיים ומסורתיים. בשנת 1690 זכה לשבחים רבים הודות לבנייה של שני שערי ניצחון זמניים בעיר וינה לרגל הכתרתו של יוזף הראשון לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים לאחר מכן שירת את הקיסר יוזף בענייני האדריכלות, בהצלחה רבה כל כך, שזכה בתואר האצולה "פון ארלך".
בבניינים שעיצב במאה ה-17 אימץ פון ארלך את עיקולי הקווים החזקים המאפיינים את ברניני, על מנת שישדרו תחושה של תנועה. השראות מאוחרות יותר על יצירותיו הן בתי האחוזה של האדריכל הצרפתי פרנסואה מאנזאר והווילות הפלדיאניות, אליהן נחשף בעת ביקוריו בפרוסיה, הולנד ואנגליה בשנת 1704, ובוונציה בשנת 1707.
התנהלותו זו של פון ארלך בראשיתה של מהפכת אדריכלות הבארוק השפיעה לעשורים הבאים על מבני האצולה האוסטרית. הבניין המסמל בעיקר את ההשפעה הזו של פון ארלך הוא ארמון החורף של הגנרל האוסטרי הנסיך אויגן מסבויה אשר נבנה בשנת 1695 בווינה.
ביוגרפיה > זלצבורג ויצירות מאוחרות

מומחיותו של פישר בתכנון ערים ניכרת במבנים שעיצב בשביל הארכיבישוף של העיר זלצבורג. שני הבניינים העיקריים בקטגוריה הזו הם הכנסיות דרייפאלטיגקייטסקירכה (נבנתה בשנים 1694–1702) וקולגינקירכה (1696–1707). בנייניו של פון ארלך באותה תקופה מאופיינים בכיפות ומגדלים רבים וחזית קמורה, אלמנטים שעד היום מהווים את אחד הסמלים הבולטים של העיר זלצבורג. מושבו של הארכיבישוף האזורי, ארמון קלסהיים שבזלצבורג (1700–1709), עוצב אף הוא בידי פון ארלך.
בשנת 1696 הזמין הקיסר לאופולד הראשון את פון ארלך לעצב ארמון בווינה. בניית הארמון הסתיימה כעבור שלוש שנים, הוא ארמון שנברון. בתקופת שלטונה של מריה תרזה, בוצעו שינויים נרחבים בארמון על ידי האדריכל ניקולו פקאסי, על מנת לעשותו בסגנון הרוקוקו, וזהו הארמון המוכר לנו כיום.
בשנת 1721 פרסם את ספרו "תוכנית של אדריכלות היסטורית ואזרחית", בו רשם את פעולות השחזור הנבחרות שביצע בבניינים עתיקים.
בשנת 1713 עיצב פון ארלך את ארמון קלאם-גאלאס בפראג. הבניין מבליט את אהבתו של פון ארלך לסגנון הפלדיאני, אותו הרבה לבטא בבנייניו המאוחרים. בשנת 1715 עיצב פון ארלך את כנסיית קרלסקירכה בווינה, שהייתה לאחד מבנייניו המרשימים והידועים ביותר. במבנה הכנסייה שאף פון ארלך לייצר הרמוניה אשר תושפע ממבני פולחן רבים במהלך ההיסטוריה: מקדש שלמה בירושלים, כנסיית איה סופיה באיסטנבול, הפנתאון ובזיליקת פטרוס הקדוש ברומא, האינווליד בפריז וקתדרלת סנט פול בלונדון. פון ארלך לא הספיק לסיים את המבנה בחייו, והוא הושלם על ידי בנו, יוזף עמנואל פישר פון ארלך.
פון ארלך נפטר ב-5 באפריל 1723 בווינה.
יצירות נבחרות

ארמון שנברון, וינה
קרלסקירכה, וינה
ארמון הופבורג, וינה
ארמון קלאם גאלאס, פראג
ארמון קלֶסְהָיים, זלצבורג
ראו גם

יוזף עמנואל פישר פון ארלך - אדריכל, בנו של יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך
פסלו של פון ארלך בווינה
עמוד מתוך ספרו של פון ארלך "תוכנית של אדריכלות היסטורית ואזרחית"
קרלסקירכה
ארמון שנברון
יון יאנושי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 במאי 1928 בראשוב, ממלכת רומניה 
 פטירה:  1 ביולי 2016 (בגיל 88) 
 שם לידה:  Ioan Maximilian Steinberger
 מדינה:  רומניה 
 מקום מגורים:  קלוז'-נאפוקה, בוקרשט 
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1955)  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 תקופת הפעילות:  1955–2016 (כ־61 שנים) 
 מעסיק:  אוניברסיטת בוקרשט, האוניברסיטה הלאומית לתיאטרון ולקולנוע "יון לוקה קאראג'אלה", Central Committee of The Romanian Communist Party 
 תפקיד:  פרופסור 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 השקפה דתית:  אגנוסטיות 
 בן או בת זוג:  ינינה 
 
יון יאנושי (ברומנית: Ion Ianoși;‏ 1 במאי 1928 – 1 ביולי 2016) היה סופר יהודי-רומני, פרופסור לפילוסופיה ולאסתטיקה, פעיל קומוניסטי וחבר כבוד של האקדמיה הרומנית.
קורות חיים

יאנושי נולד בשנת 1928 בשם "יואן מקסימיליאן שטיינברגר", במשפחה יהודית בורגנית דוברת הונגרית וגרמנית, בברשוב, רומניה. הוריו התגרשו והוא נשאר עם אביו בברשוב בעוד אימו, אנה גיולאי, ששם העט שלה היה אנה לאטו, נסעה לבודפשט, הונגריה, שם הייתה עיתונאית ובהמשך, לפני תחילת המלחמה, נסעה לאנגליה, שם נשארה עד סוף המלחמה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה סולק מבית הספר בגלל יהדותו ולמד בבית ספר מקצועי יהודי. אחרי המלחמה מילא את החסר בלימודיו, התקרב למפלגה הקומוניסטית הרומנית ובגיל 18 היה לחבר בה. ב-1947 עמד בבחינות הבגרות. הוא נרשם ללימודים באוניברסיטה בשפה ההונגרית של קלוז' (בעיר זו היו שתי אוניברסיטאות, אחת בהונגרית ואחת ברומנית) ללימודי בלשנות ופילוסופיה, במגמה ראשית הונגרית ומגמה משנית צרפתית, אך בשנה השנייה החליף את הצרפתית ברוסית.
במהלך שנת הלימודים השנייה עבר ללימודים בלנינגרד, בברית המועצות, שם סיים בהצטיינות במקום הראשון וקיבל רשות להמשיך במסלול ישיר לדוקטורט באסתטיקה. במהלך הלימודים שם הכיר את אשתו לעתיד, שמוצאה היה גם מרומניה, ז'אנינה קפה-תאודורסקו. יאנושי קיבל דוקטורט בפילוסופיה ב-1955 וחזר לרומניה.
לאחר שובו לרומניה היה פעיל במסגרת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית והחל מ-1956 היה מדריך בסקציה של האומנות. במקביל הוא כותב ספרים, מרצה באוניברסיטה ועורך בהוצאה לאור. ב-1958 שינה את שמו לשם העט יון יאנושי. במשך ארבעה עשורים היה פרופסור לפילוסופיה ואסתטיקה בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט. מ-2001 קיבל חברות כבוד באקדמיה הרומנית.
יחסי אירלנד – קוריאה הצפונית

| יחסי אירלנד – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
אירלנד: קוריאה הצפונית


אירלנד: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 120,538
אוכלוסייה
5,268,332: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,568: 
משטר
רפובליקה: דיקטטורה טוטליטרית חד-מפלגתית

יחסי אירלנד–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין אירלנד לקוריאה הצפונית.
סקירה כללית

בשנת 2001 חתמה מפלגת שין פיין האירית על מכתב תמיכה במפלגה הקומוניסטית של קוריאה הצפונית, ואף גינתה את הקמפיין של ממשלת ארצות הברית נגדה. אירלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית בשנת 2003. בשנת 2011 חתם שר האוצר האירי, מייקל נונאן, על צו האוסר העברת כספים מאירלנד לקוריאה הצפונית.
נציגויות דיפלומטיות

אירלנד מיוצגת בקוריאה הצפונית באמצעות שגרירותה בסיאול, קוריאה הדרומית.
קוריאה הצפונית מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה.
יחסי הולנד–פקיסטן

| יחסי הולנד–פקיסטן |
| --- | --- |
הולנד: פקיסטן


הולנד: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 796,095
אוכלוסייה
18,258,432: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 1,341
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי הולנד–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים, הכלכליים, התרבותיים וההיסטוריים בין הולנד לפקיסטן.
היסטוריה

פקיסטן והולנד כוננו יחסים דו-צדדיים זמן קצר לאחר עצמאות פקיסטן. שגרירות הולנד נפתחה בקראצ'י בשנת 1955 ועברה לאסלאמאבאד כעבור עשר שנים. עד מהרה הפכה פקיסטן למדינה שותפה של הולנד, וקיבלה כספים משמעותיים כשיתוף פעולה בפיתוח החל משנות השישים ואילך, במיוחד בתחומי ניהול מים / סביבה, חינוך וממשל. בשנת 2011 החליטה ממשלת הולנד להפסיק את הפרויקטים של פיתוח מבני ולהתמקד ביחסי סחר. מאז שנת 2004 אירחה הולנד למעלה ממאה דיפלומטים זוטרים מפקיסטן שהתחנכו וקיבלו תארים מהמכון ההולנדי ליחסים בינלאומיים Clingendael‏.
יחסי סחר וכלכלה

היחסים הכלכליים מתוארכים למאה ה-17, כאשר חברת הודו המזרחית ההולנדית הקימה עמדת מסחר קטנה בטהאטה שבסינד. במרץ 1652 הפליג פיטר דה בי עם ספינתו לסינד והקים תחנת מסחר בתחרות עם הפורטוגזים והבריטים. אולם התחנה התקיימה שמונה שנים בלבד, מכיוון שהיא לא זכתה להצלחה מסחרית. כמה משלחות מסחר הגיעו, ביניהן אחת מתועדת היטב בשנת 1757, שהונהגה על ידי הסוחרים וולפרט אברהם ברהה וניקולאס מהו. לאחר מכן נקבעה תקופה ארוכה של ירידה ביחסים הכלכליים. זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, חברת התעופה המלכותית ההולנדית KLM החלה להפעיל מלון בקראצ'י, שנקרא Midway hotel, מכיוון שהעיר הזאת הייתה באמצע הדרך בין אמסטרדם לג'קרטה שבאינדונזיה (המושבה ההולנדית לשעבר). המלון עדיין קיים כמלון שדה התעופה רמדה פלאזה קראצ'י. בשנת 1948 החלה חברת פיליפס את פעילותה בקראצ'י, שהתפתחה לאחר מכן ליחידת ייצור. בערך באותה תקופה יוניליוור פתחה סניף נציג של חברה בפקיסטן (יוניליוור פקיסטן) ואחריה רויאל שיל פקיסטן. בשנת 1982 חתמו פקיסטן והולנד על אמנה למניעת כפל מס לקידום הפעילות העסקית בשתי המדינות. פקיסטן היא השותפה הכלכלית השישית בגודלה של הולנד מחוץ לאירופה ושותפת הסחר הכלכלית ה-13 בגודלה בעולם.
נציגויות דיפלומטיות

הולנד מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד וקונסוליות כבוד בקראצ'י ולאהור.
פקיסטן מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
יחסי אירלנד – קוריאה הדרומית

| יחסי אירלנד – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
אירלנד: קוריאה הדרומית


אירלנד: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 99,720
אוכלוסייה
5,268,332: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,568: 33,126
משטר
רפובליקה

יחסי אירלנד–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין אירלנד לקוריאה הדרומית.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-4 באוקטובר 1984. אירלנד חתמה עם קוריאה הדרומית על אשרת עבודה וחופשה, והיא הייתה המדינה הראשונה באסיה עמה היא חתמה על הסכם זה.
יחסי סחר

בשנת 2014 הסתכם הסחר הדו-צדדי ב-1.382 מיליארד דולר; היצוא מקוריאה הדרומית לאירלנד הסתכם ב-463 מיליון דולר, וכלל בעיקר אוניות, מוצרים כימיים, רכב וזיכרון עזר, ואילו היבוא מאירלנד לקוריאה הדרומית הסתכם ב-919 מיליון דולר, וכלל בעיקר ציוד רפואי, מכשיר רפואי, זיכרון עזר ועדשות מגע. סך ההשקעה של קוריאה הדרומית באירלנד הסתכם ב-4.479 מיליון דולר, ואילו ההשקעה של אירלנד בקוריאה הדרומית הסתכם ב-3.446 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

אירלנד מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול.
קוריאה הדרומית מחזיקה באירלנד שגרירות בדבלין.