stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורסל
טבלת הליגה > הבית התחתון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | אחוזי הצלחה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | עירוני נס ציונה | 30 | 17 | 13 | 2624 | 2522 | 105+ | 567. | העפלה לשלב הפלייאוף |
| 8 | הפועל באר שבע | 30 | 17 | 13 | 2589 | 2521 | 68+ | 567. | העפלה לשלב הפלייאוף |
| 9 | מכבי ראשון לציון | 30 | 15 | 15 | 2673 | 2608 | 65+ | 500. |  |
| 10 | הפועל תל אביב | 30 | 12 | 18 | 2562 | 2639 | 77- | 400. |  |
| 11 | בני הרצליה | 30 | 10 | 20 | 2611 | 2651 | 40- | 333. |  |
| 12 | מכבי חיפה | 30 | 7 | 23 | 2478 | 2788 | 310- | 233. | ירידה לליגה הלאומית |
| 13 | עירוני נהריה | 30 | 3 | 27 | 2426 | 2903 | 477- | 100. | ירידה לליגה הלאומית |
פלייאוף > רבע הגמר

6 קבוצות התמודדו בבית העליון ו-2 הראשונות בבית התחתון התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). בסדרת הטוב משלושה משחקים. המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון והשלישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני .
| קבוצה 1 | תוצאה בסדרה | קבוצה 2 | משחק ראשון | משחק שני | משחק שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מכבי תל אביב | 2–0 | הפועל באר שבע | 67–56 | 93–92 |  |
| הפועל חולון | 2–1 | עירוני נס ציונה | 92–90 | 75–86 | 85–76 |
| הפועל גלבוע גליל | 2–0 | הפועל ירושלים | 85–58 | 91–89 |  |
| הפועל אילת | 2–0 | הפועל חיפה | 84–80 | 98–87 |  |
פלייאוף > חצי הגמר

4 הקבוצות שניצחו בשלב רבע הגמר התמודדו בסדרות בשיטת הטוב משלושה משחקים. המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון והשלישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני .
| קבוצה 1 | תוצאה בסדרה | קבוצה 2 | משחק ראשון | משחק שני | משחק שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מכבי תל אביב | 2–0 | הפועל אילת | 88–72 | 80–79 |  |
| הפועל חולון | 0–2 | הפועל גלבוע גליל | 72–74 | 63–78 |  |
↑  בעקבות הפסקת המשחק במשחק מספר 2 בסדרה, בתחילה הוחלט על ניצחון טכני לטובת גלבוע-גליל, ולאחר ערעור של חולון הוחלט על משחק חוזר
פלייאוף > סדרת הגמר

2 המנצחות בשלב חצי הגמר התמודדו בסדרת הגמר בשיטת הטוב משלושה משחקים.
| קבוצה 1 | תוצאה בסדרה | קבוצה 2 | משחק ראשון | משחק שני | משחק שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מכבי תל אביב | 2–1 | הפועל גלבוע גליל | 83–74 | 76–81 | 73–67 |
במפעלים האירופים

| מועדון | מפעל | שלב |
| --- | --- | --- |
| מכבי תל אביב | יורוליג | עונה סדירה מקום 13 |
| הפועל חולון | ליגת האלופות | רבע הגמר |
| הפועל ירושלים | ליגת האלופות | שלב הבתים |
| הפועל תל אביב | ליגת האלופות | סיבוב המוקדמות ה-1 |
| עירוני נס ציונה | יורופקאפ | אליפות |
במפעלים האירופים > הליגה הבלקנית

| מועדון | מפעל | שלב |
| --- | --- | --- |
| הפועל חולון | הליגה הבלקנית | אליפות |
| הפועל גלבוע גליל | הליגה הבלקנית | פיינל פור מקום 3 |
| הפועל תל אביב | הליגה הבלקנית | שלב ההצלבה |
| מכבי ראשון לציון | הליגה הבלקנית | שלב ההצלבה |
| הפועל ירושלים | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| הפועל באר שבע | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| הפועל אילת | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| עירוני נס ציונה | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| מכבי חיפה | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| עירוני נהריה | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| הפועל חיפה | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
| בני הרצליה | הליגה הבלקנית | שלב הבתים |
פרסים > מצטיין המחזור

| מחזור | שחקן | קבוצה | מדד |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 | ניגריה קנדה קיילב אגאדה (1/4) | הפועל באר שבע | 39 |
| 5 | ארצות הברית ג'ייסון סיגרס | הפועל חיפה | 28 |
| 6 | ארצות הברית טיישון תומאס | הפועל ירושלים | 40 |
| 7 | ארצות הברית כריס קרמר | הפועל ירושלים | 35 |
| 8 | ארצות הברית רג'י אפשואו | הפועל תל אביב | 30 |
| 11 | ארצות הברית סקוטי וילבקין (1/2) | מכבי תל אביב | 31 |
| 1 | ניגריה קנדה קיילב אגאדה (2/4) | הפועל באר שבע | 34 |
| 2 | ארצות הברית כריס קרמר | הפועל ירושלים | 45 |
| 3 | ארצות הברית סי. ג'יי. האריס | הפועל חולון | 28 |
| 9 | ארצות הברית קינן אוואנס | הפועל חיפה | 30 |
| 10 | קולומביה בריאן אנגולה | עירוני נס ציונה | 27 |
| 12 | ארצות הברית קוטי קלארק (1/2) | בני הרצליה | 31 |
| 13 | ארצות הברית פנמה אקיל מיטשל (1/2) | מכבי ראשון לציון | 45 |
| 14 | ארצות הברית מייקל קובינס | מכבי חיפה | 36 |
| 15 | ארצות הברית פנמה אקיל מיטשל (2/2) | מכבי ראשון לציון | 42 |
| 16 | ארצות הברית קייסי פראת'ר (1/2) | הפועל אילת | 23 |
| 17 | ישראל יפתח זיו | הפועל גלבוע גליל | 39 |
| 18 | ארצות הברית ג'סטין טילמן | הפועל תל אביב | 50 |
| 19 | ניגריה קנדה קיילב אגאדה (3/4) | הפועל באר שבע | 38 |
| 20 | ארצות הברית ג'רמי פארגו (1/2) | מכבי ראשון לציון | 29 |
| 21 | ארצות הברית פטריק מילר | עירוני נס ציונה | 29 |
| 22 | ארצות הברית קרי בלאקשיר | הפועל גלבוע גליל | 48 |
| 23 | ארצות הברית אריק תומפסון | הפועל באר שבע | 36 |
| 24 | ארצות הברית קייסי פראת'ר (2/2) | הפועל אילת | 48 |
| 25 | ארצות הברית ג'רמי פארגו (2/2) | מכבי ראשון לציון | 24 |
| 26 | ניגריה קנדה קיילב אגאדה (4/4) | הפועל באר שבע | 58 |
| 27 | ארצות הברית סקוטי וילבקין (2/2) | מכבי תל אביב | 26 |
| 28 | ישראל ים מדר | הפועל תל אביב | 29 |
| 29 | ארצות הברית כריס דאו | מכבי חיפה | 31 |
| 30 | ארצות הברית ישראל מקס היידגר | בני הרצליה | 51 |
| 31 | ארצות הברית ג'ו רגלנד | הפועל אילת | 39 |
| 32 | ישראל גולן גוט | מכבי ראשון לציון | 35 |
| 33 | ארצות הברית קוטי קלארק (2/2) | בני הרצליה | 37 |
פרסים > פרסים חודשיים > מצטיין החודש

| חודש | שחקן | קבוצה | מדד |
| --- | --- | --- | --- |
| נובמבר | ניגריהקנדה קיילב אגאדה | הפועל באר שבע | 32.5 |
| דצמבר | ארצות הברית קייסי פראת'ר | הפועל אילת | 26.5 |
| ינואר-פברואר | ארצות הברית קוטי קלארק | בני הרצליה | 24.6 |
| מרץ | ארצות הברית ג'ו רגלנד | הפועל אילת | 26.8 |
| אפריל | ניגריהקנדה קיילב אגאדה | הפועל באר שבע | 31.5 |
פרסים > פרסים חודשיים > השחקן הישראלי של החודש

| חודש | שחקן | קבוצה | מדד |
| --- | --- | --- | --- |
| נובמבר | תמיר בלאט | הפועל ירושלים | 18.8 |
| דצמבר | ווילי וורקמן | הפועל חולון | 15.2 |
| ינואר-פברואר | עוז בלייזר | מכבי תל אביב | 16.9 |
| מרץ | רומן סורקין | מכבי חיפה | 19.3 |
| אפריל | יפתח זיו | הפועל גלבוע גליל | 23.6 |
פרסים > פרסים חודשיים > מאמן החודש

| חודש | מאמן | קבוצה | נ–ה |
| --- | --- | --- | --- |
| נובמבר | ישראל אריאל בית הלחמי | הפועל אילת | 5 - 1 |
| דצמבר | יוון סטפאנוס דדאס | הפועל חולון | 5 - 0 |
| ינואר-פברואר | ישראל שרון דרוקר | בני הרצליה | 3 - 2 |
| מרץ | ישראל אריאל בית הלחמי | הפועל אילת | 4 - 0 |
| אפריל | ישראל אבישי גורדון | הפועל גלבוע גליל | 4 - 1 |
פרסים > שיאים

בעונה זו נשבר שיא המדד למשחק כאשר קיילב אגאדה מהפועל באר שבע קבע שיא של 58 נק' מדד במשחק, ללא הארכה. בניצחון קבוצתו על מכבי תל אביב במסגרת המחזור ה-26. בכך שבר את השיא הקודם של קלי מקארתי ממכבי ראשון לציון (55 נק' מדד) שנקבע בניצחון קבוצתו 100–93 על עירוני רמת גן במסגרת המחזור ה-7 של עונת 2003/04.
בעונה זו נשבר שיא העבירות השלילי בכל הזמנים (הכי מעט למשחק) 20 עבירות, כעשר לכל קבוצה במשחק בין מכבי חיפה לעירוני נהריה במסגרת המחזור ה-29. השיא הקודם (24 עבירות) נקבע בעונת 2014/15 במשחק בין עירוני נהריה (15 עבירות) למכבי תל אביב (9 עבירות) במשחק במסגרת המחזור ה-15.
בעונה זו נשבר שיא השלשות למשחק ונקבע על 32 שלשות למשחק במסגרת המחזור ה-31 בין הפועל אילת (19 שלשות) להפועל חיפה (13 שלשות)
הערות שוליים

↑  החליף את ניסים אלפסי שנפטר במהלך העונה
↑  יו"ר חדש לעירוני נהריה: צביאל רובין
↑  שיא כל הזמנים בנק' מדד למשחק
↑  מכבי תל אביב נגד נהריה
↑  מערכת השיאים
↑  המחזור ה-31
↑  שיא השלשות השווה
| עונות בליגת הכדורסל העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגה ארצית | 1953/1954 • 1955 • 1957 • 1957/1958 |  |
| ליגה לאומית | 1958/1960 • 1960 • 1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 |  |
| ליגה לאומית א' | 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 |  |
| ליגת העל | 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עומר ברגותי

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) קטר 
 מדינה:  קטר 
 השכלה:  בית הספר להנדסה ולמדע שימושי של קרן פו 
 פרסים והוקרה:  פרס גנדי לשלום (2017) 
 
עומַר ברגותי (בערבית: عمر البرغوثي; נולד ב-1964), ממייסדי "הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל" (PACBI) וממייסדי תנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות, ועיצומים על ישראל.
ביוגרפיה

ברגותי נולד בקטר למשפחה של מהגרים פלסטינים. בגיל צעיר עבר עם משפחתו למצרים, שם גדל. הוריו מתגוררים כיום בירדן. בשנת 1982 עבר לארצות הברית, שם התגורר במשך 11 שנים שבמהלכן למד באוניברסיטת קולומביה לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל. עבר לישראל ב־1993 בעקבות נישואיו לאזרחית ישראלית.
בשנת 2005 היה ברגותי הכוריאוגרף של להקת המחול הפלסטינית מרמאללה "אל-פונון", והצטרף אליה למסע הופעות בארצות הברית.
בשנת 2009 נרשם ברגותי ללימודי פילוסופיה, עם התמחות באתיקה, באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2010 סיים תואר מוסמך אוניברסיטה בפילוסופיה ונרשם ללימודי תואר דוקטור. 185 אלף איש חתמו על עצומה שקראה לאוניברסיטה למנוע את לימודיו בעקבות פעילותו הפוליטית, אך ללא הועיל. נשיא האוניברסיטה פרופ' צבי גליל הגיב: "האוניברסיטה לא יכולה ולא תגרש את התלמיד הזה בהתבסס על דעותיו הפוליטיות או פעולותיו. הוא ייבחן רק על בסיס הישגיו האקדמיים והמצוינות."
ב־2011 ניסה לארגן הפגנות תמיכה בפעולות המחאה שהתרחשו במסגרת המהפכה ב־2011 מול השגרירות המצרית ברמאללה ובתמיכה בהפיכה בתוניסיה, אך קיום ההפגנות נמנע על ידי כוחות הביטחון הפלסטינים.
ברגותי נשוי לספא טמיש, אזרחית ישראלית ילידת חיפה אותה פגש במהלך שהותו בארצות הברית ונשא בשנת 1993. טמיש היא בעלת תואר שני בייעוץ למיניות מאוניברסיטת ניו יורק, מייסדת ועומדת בראש עמותת "מונתדא" – הפורום הערבי למיניות הפרט והמשפחה העוסק בקידום החינוך המיני ותכנון המשפחה בקרב ערביי ישראל. טמיש פעלה גם בהכשרת יועצים בתחום המיניות ברשות הפלסטינית. ברגותי מתגורר בעכו, אליה עבר לאחר שהתגורר תחילה ביפו וברמאללה, והוא בעל מעמד של תושבות קבע בישראל.
לעומר ברגותי אין קשר משפחתי ישיר למרואן ברגותי, אם כי שניהם חלק מחמולת ברגותי, אחת המשפחות הפלסטיניות הגדולות ביותר.
פעילות פוליטית

בשנת 2004 ייסד ברגותי, עם אנשים נוספים, את הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל. באמנת היסוד של הקמפיין הם קראו להטיל חרם אקדמי וכלכלי על ישראל עד שהיא תיסוג מכל השטחים שכבשה ב-1967, כולל מזרח ירושלים, ותפנה את כל ההתנחלויות. בהמשך נוספה דרישה לזכות השיבה, ותמיכה בפתרון המדינה האחת.
קמפיין PACBI, יחד עם גופים נוספים, הוא חלק מתנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות ועיצומים על ישראל.
ברגותי נואם בנושא החרם על ישראל במקומות רבים בעולם, ביניהם מכללת אוורגרין, אוניברסיטת טורינו, אוניברסיטת קולומביה ועוד. כמו כן הוא התראיין ב-BBC, בניו יורק טיימס ובגרדיאן. עם זאת, בישראל הוא פחות מוכר, מאחר שמשקיע את מירב מאמציו בהשפעה על קהלים מחוץ לישראל ומסרב לקשר עם התקשורת הישראלית.
בספטמבר 2019 סירבה בריטניה להעניק לברגותי אשרת כניסה למדינה כשהיה בדרכו לכנס מפלגת הלייבור.
עמדותיו

ברגותי מתנגד לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, וכן לרעיון "שתי מדינות לשני עמים". דוגל בחזון של מדינה אחת דמוקרטית וחילונית.
ברגותי מתאר את ישראל בעקביות כמדינת אפרטהייד, מתנגד לדיאלוג בין ישראלים לפלסטינים, דיונים אינטלקטואליים משותפים, יצירה אמנותית ושיתוף פעולה כלכלי, וקורא להמשיך את החרם של תנועת ה-BDS עד שתמומש זכות השיבה של הפליטים החיים בפזורה הפלסטינית. ברגותי מסרב בעקביות להתראיין לתקשורת הישראלית.
ביקורת

ד"ר יואל פישמן מהמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה קרא את ספרו של ברגותי משנת 2011 והעיר: "ברגותי טוען כי זכויות הפלסטינים בקרקע הן נכס צאן ברזל, בעוד שזכויות היהודים בקרקע הוקנו בתהליך של רכישה. גישה זו הופכת את הפלסטינים לשווים יותר מאשר היהודים, מה שאינו נכון מבחינה היסטורית ומשפטית."
בינואר 2014 נאם ברגותי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. רוברטה זייד מתארת את נאומו של ברגותי כנאום מלא שנאה לישראל. לדבריה, ברגותי שולל את זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי, אומר שהיהודים אינם "עם", ושולל מהם את זכויותיהם כעם. במהלך הנאום קם אדם מהקהל וטען שדבריו על היהודים הם אנטישמיות. ברגותי הכחיש טענה זו.
ביקורת אחרת כלפיו היא שלמרות קריאתו לחרם אקדמי על ישראל, ברגותי עצמו למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, והוא מתגורר בישראל למרות סירובו להכיר במוסדות המדינה. ברגותי עצמו נמנע מלהגיב לטענה זו, באומרו: "לימודיי באוניברסיטת תל אביב הם עניין אישי, ואין לי עניין להגיב".
פעילות ישראל נגד ברגותי

עקב עמדותיו ופעילותו, בשנת 2016 פנתה חברת הכנסת נאוה בוקר לשר הפנים וביקשה לשלול את מעמד תושבות הקבע של ברגותי בישראל. בתגובה הודיע שר הפנים, אריה דרעי, בוועידה נגד תנועת ה-BDS, כי הוא נוטה לקבל את ההמלצה לשלול את תושבות הקבע של ברגותי, אם יתברר שמרכז חייו אינו בישראל. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את דבריו של דרעי: "על שרי הממשלה מוטלת האחריות לשמור על זכויות האדם ולהימנע מגינוי ציבורי נגד ברגותי ופעילי זכויות אדם אחרים. עליהם לחדול לאיים על הגבלת חופש התנועה שלו באופן שרירותי, ולחדול לאיים כי ישללו את תושבות הקבע שלו בישראל."
במאי 2016 החליט משרד הפנים שלא להאריך את תוקף מסמכי הנסיעה הישראלים של ברגותי, מה שבפועל מונע ממנו לצאת מישראל. לאור החלטה זו הדף ברגותי את הטענות נגדו וכתב: "אני מתגורר עם משפחתי בביתנו בעכו. אני תושב ישראל כבר 23 שנה, בהתאם לחוק וללא כל הפרת חוק". עקב שלילת מסמכי הנסיעה, נמנע מברגותי להשתתף בשני כנסים בקליפורניה, והוא נאם בהם באמצעות סקייפ. הוא הוסיף ואמר: "ישראל מונעת ממני לנסוע, מציגה אותי באור שלילי ומאיימת עלי כדי שאפחד ואשתוק." כתגובה, יזם הארגון קול יהודי לשלום, עצומת תמיכה בברגותי, ועליה חתמו יהודים וישראלים המזוהים עם השמאל הרדיקלי האנטי-ציוני בהם ענת מטר, נורית פלד-אלחנן ומתניה בן ארצי.
באוקטובר 2019 החל שר הפנים אריה דרעי לפעול לביטול מעמד התושב של ברגותי.
ספרו

בשנת 2010 פרסם ברגותי את ספרו "חרם, משיכת השקעות, סנקציות: המאבק הגלובלי לזכויות הפלסטינים" (Boycott, Divestment, Sanctions: The Global Struggle for Palestinian Rights). הספר פורסם במקור בצרפתית ותורגם ב-2011 לאנגלית.
הערות שוליים

↑    גיא ליברמן, ‏עומר נפץ, באתר "ידיעות אחרונות", 5 ביוני 2015 (הקישור אינו פעיל).
↑  Who is Omar Barghouti?, נעמי רגן, 2006 (באנגלית).
↑  דוד מרחב, אני לא מרואן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 ביוני 2011
↑  דף העמותה ומסמכיה, אתר גיידסטאר ישראל
↑  איתמר ענברי, איך אומרים "חינוך מיני" בערבית?, באתר nrg‏, 9 ביוני 2007
↑  דוד מרחב, אני לא מרואן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 ביוני 2011.
↑  רמי יונס, "אנחנו הופכים למיינסטרים": ראיון עם עומר ברגותי, ממנהיגי תנועת החרם, באתר "שיחה מקומית", 14 ביוני 2015
↑  יניב חלילי, בריטניה סירבה להכניס את מייסד תנועת ה-BDS, באתר ynet, 22 בספטמבר 2019
1 2    גיא ליברמן, ‏עומר נפץ, באתר "ידיעות אחרונות", 5 ביוני 2015 (הקישור אינו פעיל)
↑  Omar Barghouti at UCLA: A speaker who brings hate, רוברטה זייד, באתר The Jewish Journal of Greater Los Angeles, ינואר 2014 (באנגלית).
↑  אפרת זמר, מחרים את ישראל, אך לומד באוניברסיטת ת"א, באתר nrg‏, 17 באפריל 2009.
↑  ישי פרידמן, בעקבות חשיפת 'מידה': דרישה לשלול את תושבות הקבע של מייסד תנועת ה-BDS, באתר מידה, 25 בפברואר 2016.
↑  איתמר אייכנר, כץ: יש לבצע סיכול אזרחי ממוקד ל-BDS. דרעי: פועל לשלילת התושבות של מנהיגם, באתר ynet, 28 במרץ 2016.
↑  משרד הפנים אוסר על עומר ברגותי, מראשי תנועת החרם, לצאת מהארץ, באתר שיחה מקומית, ‏11 במאי 2016.
↑  Israeli government must cease intimidation of human rights defenders, protect them from attacks, באתר אמנסטי אינטרנשיונל, ‏12 באפריל 2016 (באנגלית).
↑  Interior Ministry keeping BDS leader Barghouti from leaving country, באתר ג'רוזלם פוסט, ‏10 במאי 2016 (באנגלית).
↑  עצומה למען ברגותי: Let Omar Barghouti travel!, באתר קול יהודי לשלום (באנגלית).
↑  ישי פרידמן, שביעי, היהודים של ד"ר עומר ברגותי, באתר ערוץ 20, 2 ביולי 2016.
↑  בעקבות הפרסום בכיפה: דרעי החל לפעול לביטול התושבות של פעיל ה-BDS, באתר כיפה, ‏2019-10-06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300828305171  BIBSYS: 1490965463496  BnF: cb161913870 (data)  GND: 1198524065  ISNI: 0000 0001 0930 632X  LCCN: n2011003662  NKC: hka2015893561  NTA: 330980572  SUDOC: 144571013  VIAF: 107631856   WorldCat (עם VIAF): 107631856
פונטוליס

| פונטוליס |
| --- | --- |
 לסת של פונטוליס
תקופה
מיוקן-פליוקן 11.6–5.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: ניבתניים
סוג:: פונטוליס
מין:: Pontolis magnus
שם מדעי
 Pontolis ‏טרו, 1905

פונטוליס (שם מדעי: Pontolis) הוא סוג נכחד של יונק ימי אשר השתייך למשפחת הניבתניים. סוג נכחד זה היה גדול בהרבה מהניבתן המודרני, והוא חי במהלך המיוקן והפליוקן שלפני 11.6–5.3 מיליון שנה לחופה המערבי של אמריקה הצפונית במימי האוקיינוס השקט. הסוג הוגדר ב-1905 בידי פרדריך ויליאם טרו (אנ') והוא כלל מין יחיד - Pontolis magnus.
הפונטוליס התגלה בחפירות בקליפורניה ובאורגון סמוך לחופים, שם הוא חי בקבוצות גדולות. הממצאים כללו שרידי לסתות ושיניים רחבות, מהם נראה שהוא היה גדול בהרבה מהניבתן המודרני והגיע לאורך 3.5 מטר ולמשקל 1,000 עד 4,000 קילוגרם בממוצע, דומה בגודלו לפיל ים, כך שהוא נחשב לגדול הניבתנים מעולם. הוא היה בנוי לאורח חיים אמפיבי עם סנפירים קצרים, גולגולת חזקה באורך 60 סנטימטרים, לסתות דומות ללסתות של כלבי ים עם חיך עמוק יחסית והוא היה בעל ניבים רחבים, אך שונים מחטי הניבתן ולא בלטו החוצה מפיו.
הוא ניזון במימי האוקיינוס השקט מרכיכות ימיות ומדגים שהוא תפס. ייתכן שהוא אף הרג חיות גדולות יותר באמצעות שיניו הרחבות. הוא עצמו היה כמעט שלא היה מאוים על ידי טורפים למעט המגלודון הענק.
פוג'י קבין

| --- | --- |

Fuji Cabin
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פוג'י תעשיות כבדות
 שנות ייצור:  1955–1958
 הרכבה:  יפן יפן
 סיווג:  מכונית מיקרו
 אורך:  2,900מ"מ
 רוחב:  1,250 מ"מ
 גובה:  1,270 מ"מ
 משקל:  130 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 2 בוכנות, 121.7 סמ"ק המפיק 5.5 כ"ס (מנוע אחורי מקורר אוויר)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  60 קמ"ש
פוג'י קבין
פוג'י קבין (באנגלית: Fuji Cabin) היא מכונית מיקרו, תצורת תלת אופן, עשויה מפיברגלס, אשר יוצרה על ידי חברת "Fuji Toshuda Motors" היפנית בין השנים 1955–1958.
סך הכול יוצרו 85 יחידות.
הדגם בעל 2 מושבים (נהג+נוסע) קדמיים. בכל צד - דלת כניסה.
ה"פוג'י קבין" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בטוקיו בשנת 1955.
הדגם תוכנן על ידי המהנדס Ryuichi Tomiya.
אפיוני דגם ה- "פוג'י קבין"

בעלת 3 גלגלים - (2 קדמיים, 1 אחורי)
גוף הרכב עשוי מפיברגלס
מנוע אחורי - תחת הרצפה האחורית - מיד לאחר תא הנוסעים
2 מושבים קדמיים (2 דלתות)
תאורת חזית הרכב על ידי פנס בודד
הגה - בצורת חצי סהר
מגב בודד - לחלון השמשה הקדמית
ראו גם

מכונית מיקרו
פיברגלס
תלת אופן
לקריאה נוספת

פוג'י קבין - תמונות
מכוניות מיקרו  (ראה : פוג'י קבין)
פוג'י קבין  (1955 Fuji Cabin - Microcar Museum)
פונטוגרפר

| --- | --- |

 מפתח:  Altsys  מקרומדיה  פונטלאב (כיום)
 גרסה אחרונה:  5.2.3 / 27 (דצמבר 2013)
 מערכת הפעלה:  חלונות, Mac OS X
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  עורך גופנים
 האתר הרשמי
 
פונטוגרפר (באנגלית: Fontographer), הידועה גם בשמה הקודם מקרומדיה פונטוגרפר, היא תוכנת עיצוב גופנים המפותחת כיום על ידי חברת FontLab. התוכנה מסוגלת לייצר גופנים בפורמטים הפופולריים TrueType ו-PostScript ובמספר פורמטים נוספים. התוכנה זמינה למערכות ההפעלה "חלונות" ו-Mac OS X.
פונטוגרפר פותחה במקור על ידי חברת Altsys למחשבי מקינטוש בלבד. התוכנה שוחררה לראשונה בסתיו 1986.
בינואר 1995 חברת Altsys נרכשה על ידי חברת מקרומדיה. גרסה חדשה של תוכנת פונטוגרפר נכללה בחבילת תוכנות הגרפיקה של מקרומדיה, ותרמה רבות לתפוצה הנרחבת לה זכתה התוכנה. אף על פי שפיתוח התוכנה הופסק בשנת 1998, לאחר יציאת גרסה 4.1 של התוכנה, מעצבי גופנים ומעצבים גרפים רבים עדיין המשיכו להשתמש בתוכנה.
במאי 2005 חברת פונטלאב הודיעה שרכשה את זכויות הפיתוח וההפצה של התוכנה מחברת מקרומדיה ושתמשיך לפתח את התוכנה.
ב-31 במרץ 2006 הוציאה החברה את גרסה 4.7.3 של התוכנה למקינטוש. הגרסה האחרונה למערכת ההפעלה "חלונות" הייתה גרסה 4.1.5.
ב-20 ביוני 2010 הוציאה החברה את גרסה 5.0 של התוכנה למערכות ההפעלה "חלונות" ו"מקינטוש".
פוליטיקה של צרפת

צרפת היא רפובליקה בעלת משטר פרלמנטרי-נשיאותי. בצרפת הגיעו לידי הבשלה תהליכים שלטוניים ותרבותיים, אשר השפיעו על אירופה ועל העולם כולו. שינויי המשטר בצרפת (ממלוכה אבסולוטית דרך רפובליקה לקיסרות וחוזר חלילה) השפיעו על צורת הממשל בארצות רבות. רעיונות המהפכה הצרפתית פעפעו אל העולם כולו, אם בכוחה של המילה המדוברת, או הכתובה עלי ספר, ואם בכוח חרבו של נפוליאון.
היסטוריה של המשטר בצרפת > תקופות שלטוניות

התקופות השלטוניות בצרפת הן:
תקופת המלוכה: מראשית ימי צרפת כמדינה ועד להדחתו של המלך לואי בשנת 1792. בשנותיה האחרונות, החל משנת 1789, סבלה הממלכה מחוסר יציבות בשל תנועת המהפכה הצרפתית.
הרפובליקה הצרפתית הראשונה: מהדחתו של המלך לואי בשנת 1792 ועד עלייתו של נפוליאון לשלטון ב-1804.
הקיסרות הראשונה: שלטונו של נפוליאון, החל מהכתרתו כקיסר ב-1804 ועד הגלייתו ב-1814. בשנת 1815 שב נפוליאון מגלותו באי אלבה. התקופה הקצרה עד תפיסתו וכליאתו מחדש באי סנט הלנה נקראת "שלטון מאה הימים".
הרסטורציה: החזרת השלטון למשפחת המלוכה הצרפתית, בית בורבון, בין 1814 ל-1830.
המונרכיה של יולי: תקופת שלטונו של המלך לואי פיליפ, בין 1830 ל-1848, אשר לא כינה עצמו "מלך צרפת" כי אם "מלך הצרפתים בחסדי האל וברצון האומה". תקופה זו נחשבת לשונה מתקופת הרסטורציה שקדמה לה. המלך עלה לשלטון לאחר מהפכת יולי 1830, ומסיבה זו מכונה תקופת מלכותו "מלוכת יולי".
הרפובליקה השנייה: התקופה שבין הדחת המלך לואי פיליפ והכרזת נפוליאון השלישי על עצמו כ"קיסר". 1848–1852.
הקיסרות השנייה: תקופת שלטונו של נפוליאון השלישי, בין 1852 עד לתבוסת סדאן והדחתו של נפוליאון ב-1870.
הרפובליקה השלישית: החוקה אשר נתנה לרפובליקה השלישית את צורתה הסופית התקבלה רק ב-1875. תקופה זאת נמשכה בין הדחת נפוליאון השלישי ב-1870 ועד 1940, עם התבוסה הצרפתית במלחמת העולם השנייה.
צרפת של וישי: שלטונו של המרשל אנרי פיליפ פטן בדרומה של צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה, החל מהכניעה הצרפתית ועד שחרור צרפת על ידי בעלות הברית. בתקופה זו פעלה אף "צרפת החופשית" בראשות שארל דה גול, אשר אנשיה ראו עצמם כממשיכים הלגיטימיים של הרפובליקה הצרפתית השלישית. דה גול ראה גם את תקופת שלטונו בין 1944 ל-1946, לאחר שחרור צרפת ועד לקבלת חוקה חדשה, כהמשך ישיר לשלטונה של הרפובליקה השלישית.
הרפובליקה הרביעית: צורת השלטון שהתגבשה לאחר קבלת החוקה ב-1946 ועד קריסתה ב-1958 בעקבות משבר אלג'יריה והעלאתו של דה גול לשלטון.
הרפובליקה החמישית: מעליית דה גול לשלטון בשנת 1958 ועד ימינו.
היסטוריה של המשטר בצרפת > האבסולוטיזם

משטר אבסולוטי היה נפוץ בצרפת במאות ה-17 וה-18. אבסולוטיזם פוליטי הוא צורת שלטון בה כל סמכויות המדינה נתונות תחת שלטון אדם אחד באופן מוחלט ("אבסולוט" בלועזית פירושו "מוחלט"), והוא אינו חולק את השלטון עם אף גורם אחר (כמו אצולה או כנסייה).
השלטון האבסולוטי הונהג בצרפת למעשה עד למהפכה הצרפתית ב-1789. השלטון האבסולוטי הצרפתי נתפרסם בשל פער המעמדות החריף בין המעמד השלישי למעמד האצולה. רשמית הוא אמנם ביטל את סמכויותיהם השלטוניות של האצילים, אך למעשה הותיר בידם זכויות-יתר רבות (התחמקות מתשלום מיסים, תפקידים שלטוניים שהיו פתוחים רק בפניהם וכו'), כך שמבחינות מסוימות הפיאודליזם היה עדיין קיים. השלטון האבסולוטי בצרפת הוא זה שהוביל למהפכה הצרפתית.
על אף התקוה שעם המהפכה הצרפתית יבוא הקץ על השלטון האבסולוטי בצרפת, בא וחידשה אחד מסמלי המהפכה - נפוליאון, שבעצם מינוי עצמו לקיסר הפך למעשה לשליט אבסולוטי. לאחר הגלותו של נפוליאון בתקופת הראקציה, סבלו שוב הצרפתים משלטון אבסולוטי, שהפעם נכפה עליהם על ידי מדינות אירופה השכנות והיה שלא ברצונם. סוף עידן האבסולוטיזם הגיע עם מהפכת יולי, לאחריה לא ידעו הצרפתים שלטון אבסולוטי מהו למשך תקופה ארוכה, עד למלחמת העולם השנייה ולשלטון צרפת של וישי.
צורת המשטר הנוכחית

הממשלה הצרפתית מכהנת מתוקף החוקה הצרפתית החמישית של הרפובליקה הצרפתית, שנחקקה ב-28 בספטמבר 1958. אופן הממשל הוא ייחודי, וקרוב להגדרת משטר דמוקרטי נשיאותי.
החוקה מספקת הפרדת רשויות, ומצהירה על הקשר המיוחד של צרפת לשמירה על זכויות האדם ועל העקרונות הלאומיים שהוכרזו במהפכה הצרפתית בשנת 1789.
הממשל בצרפת מחולק לשלוש רשויות: רשות מחוקקת, רשות מבצעת ורשות שופטת.
נשיא המדינה - על פי חוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית שאושרה ב-28 בספטמבר 1958, עומד בראש המדינה הנשיא שנבחר בבחירות דמוקרטיות חופשיות לתקופה של 5 שנים (בעבר היה נבחר ל-7 שנים). תפקיד הנשיא לנהל את ענייני המדינה, לכרות בריתות, לפקד על הכוחות המזוינים של צרפת ולמנות ראש ממשלה.
ראש ממשלת צרפת נבחר על ידי הנשיא, ולא על ידי העם או חברי מפלגתו. ראש הממשלה נחשב כשר הבכיר ביותר, וכממלא מקומו של הנשיא, אך סמכויותיו הן מנהליות בעיקרן.
ההצהרה על זכויות האדם והאזרח. המסמך היסודי של המהפכה הצרפתית, ושל זכויות האדם בכלל.
מושב המועצה המחוקקת של צרפת. שוכן בארמון שהיה שייך בעבר לשושלת בית בורבון, על גדות נהר הסן בפריז.