stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האמת (סדרת טלוויזיה)
דמויות > דמויות ראשיות > דמויות נוספות

חזי פלאי (ישראל ברייט) - אביה של ירדן פלאי.
לאה פלאי (עירית פשטן) - אמה של ירדן פלאי. ניהלה רומן עם אליהו בעבר.
ירין לוי (דקר אלבז) - אחיה של נטלי לוי. מתקין בריכות במקצועו. חמום מוח.
אביקם לוי (שי זביב) - דודה של נטלי לוי.
ראומה לוי (הילה סורג'ון) - אמה של נטלי לוי.
עו"ד (אילנית בן יעקב) - סנגורית, מייצגת את רובי דלויה, המואשם ברצח ירדן פלאי.
ארי עוזרי (כפיר ליבנה עמרם) - המורה לספרות של ירדן ,רחלי ונטלי.היה לו רומן עם רחלי כשלמדה אצלו.אוהב מאוד את שירת שבזי וכתב על זה ספר.
עו"ד שי שגיב (ניל סופר) - סנגור, עוזר בייצוג רובי דלויה.
טוני גודמן (יואב הייט) - מפגין המאמין כי רובי דלויה הוא זכאי. נכה בתחילת הסדרה מתגלה בהמשך כי הוא לא נכה
חרדה זבטני (אסתר שטיינברג) - אשתו לשעבר של אליהו זבטני ואמה של רחלי. חוזרת אל אליהו במהלך הסדרה.
יונה (מירב שירום) - בעלת הקפטריה במתנ"ס. הראשונה שמצאה את ירדן פלאי לאחר הירצחה. מתגלה בסוף העונה כרוצחת של נטלי.
הרבנית אסתר ג'ובאני (שיפי אלוני) - מנהיגת ״המעגל״ בו מתאספות נשים רבות (ביניהן גם נטלי וחברותיה) ומשתפות סיפורים אישיים לרבנית. חשדה כי נטלי עברה אונס על ידי דודה אך בעלה אסר עליה לספר זאת בטענה לאיסור לשון הרע, בעודו סוחט את אביקם בעזרת מידע זה.
שני אורלוב (עופרי פרישקולניק) - סייעת רופא השיניים של מרפאת הכלא בו נמצא דלויה. מעריצה אותו ומתחברת לבנו, מיכאל. משמשת כאשת הקשר ביניהם ללא ידיעתו של מיכאל.
תמיר חן מאמן הכושר של מיכאל דלויה, נרמז כי הוא נמצא במערכת יחסים עם ארלין דלויה, במהלך הסדרה הוא נחטף ומוכה על ידי אלמונים ובאותו זמן מיכאל נשאר לבדו ונחשף לשני אורלוב.
הפקה > פיתוח

הסדרה, צולמה במהלך 2023 והייתה אמורה לעלות בנובמבר 2023, אולם עקב מלחמת חרבות ברזל עליית הסדרה הוקפאה.
על פי כותבת הסדרה דפנה לוין הרעיון לסדרה עלה לראשונה על ידי דרור משעני ועידית אברהמי עבור התאגיד כאן, עד שהיא ואורית זמיר פיתחו את הרעיון וכתבו את תסריט הסדרה
הפקה > מכירת הסדרה

הסדרה נמכרה עוד לפני ששודר פרק הבכורה שלה לתאגיד הבידור AMC, שישדר אותה בשירות הסטרימינג שלו AcornTV בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה לכ-12 מיליון מנויים.
הדמיון לפרשת רצח תאיר ראדה

הסדרה אינה סדרת דוקו על פרשת רצח תאיר ראדה, אך נכתבה בהשראת המקרה.
בפתיח הסדרה מצוין "הסדרה נכתבה בחלקה בהשראת אירועים אמיתיים. העלילה והדמויות בדיוניים לחלוטין"
במהלך הסדרה נראו מספר קווי דמיון:
אופן ומיקום הרצח - גופתה של תאיר ראדה נמצאה בתא שירותים נעול בבית ספרה, בסדרה הילדות נמצאו בתא נעול במחסן של אולם הספורט במתנ"ס השכונתי.
ערעור בזהות הרוצח - על אף שרומן זדורוב נעצר ונכלא במשך 15 שנה, הייתה מחלוקת ציבורית לגבי האם הוא הרוצח (לבסוף הוא זוכה ועל כן שוחרר מאוחר יותר), בדומה לסדרה שם מתנהל ויכוח האם רובי דלויה הוא אכן הרוצח.
תיאוריות קונספירציה - גם בסיפור הרצח של תאיר ראדה וגם בסדרה מדובר על תיאוריות קונספירציה (כגון האשמות ילדים במעשי הרצח) ולחץ תקשורתי בעניין זהות הרוצח עקב הרשלנות בחקירת המשטרה.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | סדרת דרמה | האמת | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקן משנה בסדרת דרמה | יוסי מרשק | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | בימוי בסדרת דרמה | דפנה לוין | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תסריט בסדרת דרמה | דפנה לוין ואורית זמיר | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | ניהול אמנותי | כרמלה סנדרסון | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | מוסיקה מקורית | גל לב | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | הקלטה ועיצוב פסקול בסדרה עלילתית | אשי מילוא ואביב אלדמע | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | ליהוק בסדרה עלילתית | רותי בלום | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | אפקטים ויזואליים ואיפור מיוחד | הילה אלקיים | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  רייטינג: רוקדים עם כוכבים מול האח הגדול - במי צפיתם?, באתר אייס, 16 ביולי 2024
↑  רייטינג: עובדה של אילנה דיין מנצחת, רביב דרוקר ממשיך לעלות, באתר אייס, 22 ביולי 2024
↑  רייטינג: האח הגדול חזר למסך, גבר על חדשות 12?, באתר אייס, 29 ביולי 2024
↑  רייטינג: רוקדים עם כוכבים בנוקאאוט לאח הגדול, איילה חסון בירידה, באתר אייס, 5 באוגוסט 2024
↑  רייטינג: האח הגדול מדהים את רוקדים עם כוכבים לראשונה העונה, באתר אייס, 8 באוגוסט 2024
↑  רייטינג: האח הגדול נלחם ברוקדים עם כוכבים, במי בחרתם לצפות?, באתר אייס, 12 באוגוסט 2024
↑  רייטינג: רוקדים עם כוכבים מול האח הגדול - במי בחרתם?, באתר אייס, 15 באוגוסט 2024
↑  103FM - איריס קול - "תאיר ראדה ורומן זדורוב הם הרבה יותר מסך שני האנשים האלה", באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  Yaron Ten Brink, עוד הצלחה לכאן 11: "האמת" נמכרה ל-AMC עוד לפני שידורה, באתר עוד הצלחה לכאן 11: "האמת" נמכרה ל-AMC עוד לפני שידורה | טיים אאוט, ‏2024-03-24
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
מוזיאון הכיכר הרומית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  החברה לפיתוח מזרח ירושלים
 
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.781666666667°N 35.230555555556°E﻿ / 31.781666666667; 35.230555555556
 https://www.pami.co.il/he/places/מוזיאון-הכיכר-הרומית-בשער-שכם/
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) מוזיאון הכיכר הרומית(למפת ירושלים העתיקה רגילה) מוזיאון הכיכר הרומית(למפת ירושלים רגילה) מוזיאון הכיכר הרומית(למפת ירושלים מוגדלת) מוזיאון הכיכר הרומית
 
השער הרומי המזרחי בשער שכם, והכניסה אל המוזיאון
מוזיאון הכיכר הרומית הוא מוזיאון המציג אתרים ארכאולוגים מהתקופה הרומאית, ליד שער שכם, בעיר העתיקה. האתר מופעל על ידי החברה לפיתוח מזרח ירושלים.
המוצגים העיקרים הם שרידים של מכלול שער הרומי, וכיכר שניצבה לפניו. בנוסף קיימת במקום תערוכה על תולדות שער שכם, בה מוצגים מפות, צילומים ואיורים.
השער הרומי

השער הרומי, הוקם בשנת 133 בתקופת שלטון הקיסר אדריאנוס. השער היה בנוי משלושה פתחים. הפתח המזרחי שרד ברובו. אחרי הפתח ניצבת כיכר הרומית, מרוצפת באבנים המקוריות. בתקופה הקדומה התנשא בכיכר עמוד ענק בגובה 22 מטרים. העמוד שימש נקודת ציון למדידת מרחק, בייחס לערים אחרות בארץ ישראל (קילומטר אפס).
הערות שוליים

↑  "החברה לפיתוח מזרח ירושלים"
מוזיאון הרכבל

| --- | --- |

רכבל הר ציון
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון היסטורי
 כתובת:  רח' דרך חברון
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 
 קואורדינטות:  31°46′5.43″N 35°13′36.41″E﻿ / ﻿31.7681750°N 35.2267806°E﻿ / 31.7681750; 35.2267806
  (למפת ירושלים מוגדלת) מוזיאון הרכבל(למפת ירושלים רגילה) מוזיאון הרכבל(למפת הרי ירושלים רגילה) מוזיאון הרכבל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מוזיאון הרכבל
 
מפת נתיב הרכבל
סימטת "נתיב הרכבל" בירושלים - לזכרו של אוריאל חפץ מקים הרכבל בהר ציון
מוזיאון הרַכֶּבֶל הוא אתר בירושלים המנציח את הרכבל שקישר בין מבנה מלון הר ציון ממערב ובין הר ציון ממזרח, משני צידי גיא בן הינום בירושלים, דרומית לבריכת הסולטן. הרכבל היה חלק ממערך הלחימה וההגנה על הר ציון במלחמת העצמאות ב-1948, אך נותר שמיש ומוכן לפעולה עד מלחמת ששת הימים.
רקע

ב-18 במאי 1948 השתלטו על פסגת הר ציון כוחות מחטיבת הראל של הפלמ"ח, במסגרת ניסיון להגיע אל הרובע היהודי הנצור. בלילה שלאחריו פרצו לוחמי הפלמ"ח אל העיר העתיקה דרך שער ציון. אולם, בסופו של דבר נפל הרובע היהודי ב-28 במאי בידי הלגיון הערבי, צבאה של עבר הירדן.  אזור הר ציון שמחוץ לחומות נשאר בידיים ישראליות אך ההגעה אליו לוותה בסכנה. הקשר בין הכוחות שבהר לבין יתר חלקי העיר היה באמצעות מנהרה צרה (מנהרת הר ציון), מקורה באופן חלקי, שנחצבה במורד ההר ובמורד גיא בן הינום. המנהרה אפשרה העברת אספקה והוצאת פצועים מן ההר אולם המעבר בה היה איטי ביותר וקשה בשל רדידותה של המנהרה ונמשך שעות רבות.
בדצמבר 1948 יושמה תוכניתו של אוריאל חפץ להקמת רכבל המקשר את העיר המערבית אל ההר. תוכנית זו זכתה לשם הקוד "דרך אבשלום". במסגרת התוכנית הותקן כבל פלדה שאורכו כ-200 מטרים אשר חיבר בין מוצב שנמצא על ההר לבין בניין בית החולים סנט ג'ון (מלון הר ציון של ימינו). הכבל לא היה מתוח, וגובהו מעל גיא בן הינום הגיע לגובה מרבי של 50 מטרים. כבל זה היה מסוגל לשאת בקרוניתו משקל כולל של 250 ק"ג. משך נסיעת הקרונית לאורך הכבל מצד אל צד היה כשתי דקות. הרכבל הופעל על ידי שלושה חיילים בכל עמדה, אשר הפעילו את גלגלת הרכבל.
במשך שעות היום הורד הכבל לתחתית הגיא ובכך הוסתר מחיילי הלגיון הערבי שעמדותיהם היו על חומת העיר העתיקה.
הרכבל שימש באופן סדיר כחצי שנה, עד החתימה על הסכמי שביתת הנשק. לאחר מכן היווה הרכבל סוד צבאי, ונותר שמיש עד מלחמת ששת הימים, עת התייתר עם איחוד שני חלקי העיר.
הקמת המוזיאון

דבר קיומו של הרכבל נותר בסוד מפני הציבור עד שנת 1972, ואז הוחלט להנציחו במוזיאון. לצורך כך אומץ החדר ממנו נשלחה הקרונית במלון הר ציון ובו מוצגים הקרונית, מתקן הגלגלת שהסיעה את הקרונית, וכן תצלומים ומסמכים הנוגעים להקמת הרכבל ולתפעולו. הכניסה למוזיאון הרכבל היא בתיאום מראש עם מחלקת הביטחון של המלון.
בפסטיבל ישראל בשנת 1987 הילך הלוליין הצרפתי פיליפ פטי על כבל שנמתח במקביל לכבל הרכבל כ"גשר השלום" בין מזרח למערב.
במהלך שנות ה-2000 נחנכה סימטה במדרחוב בן-יהודה בעיר בשם "סימטת הרכבל" לזכר אוריאל חפץ.
גלריה

קרונית הרכבל
תפעול הרכבל
הוראה לאספקת הכבל לאוריאל חפץ לצורך בניית הרכבל
אוריאל חפץ בסמוך לקרונית
בשעות היום הוחבאה הקרונית בתוך מבנה בית החולים
לקריאה נוספת

ישי חדד, קוסם המלחמות - אוריאל חפץ, דיוקן, 2013
מבט על הרכבל מגיא בן הינום
מרים ילן-שטקליס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 בספטמבר 1900 קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 במאי 1984 (בגיל 83) חיפה, ישראל 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מקום לימודים:  בית המדרש הגבוה למדעי היהדות 
 שפות היצירה:  רוסית, עברית 
 תחום כתיבה:  ספרות ילדים
 נושאי כתיבה:  שירי ערש ופנטזיה לילדים
 תקופת הפעילות:  1920–1984 (כ־64 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1956) 
 
מרים יָלָן-שְׁטֶקֶלִיס (21 בספטמבר 1900 – 9 במאי 1984) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית, מחברת ספרי ילדים ושירי ילדים, כלת פרס ישראל הראשונה לספרות ילדים לשנת תשט"ז (1956). זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1968.
חייה

מרים וילנסקי נולדה לד"ר יהודה ליב ניסן וילנסקי (את שמה "ילן" הוסיפה מאוחר יותר לפי ראשי התיבות של שמו: יהודה ליב ניסן) והדסה בת יצחק ליפשיץ בפוטוקי הסמוכה לעיר קרמנצ'וג שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). אביה היה מנהיג ציוני, ממייסדי קרן היסוד וחבר בתנועה המחתרתית "בני משה", והיא התחנכה על ערכי היהדות והציונות. בגיל שש-עשרה מתה עליה אמה. היו לה שני אחים: שמואל וילנסקי (מולה), לימים מהנדס בניין, ועמנואל ילן (מנולי), לימים אדריכל.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון, למדה ילן-שטקליס פסיכולוגיה ומדעי החברה באוניברסיטת חרקוב, ולאחר מכן המשיכה ללימודי יהדות בבית הספר הגבוה ללימודי היהדות בברלין, והשלימה תואר בספרנות בבית הספר לספרנות בפריז.
בשנת 1920, בגיל עשרים, עלתה לארץ ישראל, והתיישבה בירושלים, ברחביה. בתחילה עבדה במשרדי "הדסה", אך לאחר זמן מה התקבלה לעבודה כספרנית במחלקה הסלאבית בבית הספרים הלאומי, שם עבדה עד לפרישתה לגמלאות.
בסוף שנת 1929 נישאה למשה שטקליס, שהיה מחשובי הפרהיסטוריונים של ארץ ישראל. לזוג לא נולדו ילדים. במהלך כתיבת ספרה "אצו רצו גמדים" הזמינה את מאיירת הספר, בינה גבירץ, להתגורר בביתם. גבירץ ומשה שטקליס התאהבו, והזוג שטקליס התגרש ב-1939, לאחר שמשה עזב עם גבירץ. מאז חייתה ילן-שטקליס לבדה.
ב-1966 נפגשה עם המלחין שמוליק קראוס, שהיה אז בן 31. לדברי חוקרת הספרות שרה בן-ראובן, ילן-שטקליס ראתה בקראוס את הבן שלא היה לה ובין השניים נרקמו יחסי קרבה. מספר פעמים ערבה לו ילן-שטקליס לשם שחרורו ממעצר והעידה לטובתו בבתי משפט והוא סעד אותה בימיה האחרונים.
לאורך חייה לא התבטאה שטקליס בנושאים פוליטיים, אולם טרם הבחירות לראשות העבודה והבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 הביעה תמיכה בראש ממשלת ישראל יצחק רבין. במאמר שכתבה בעיתון "דבר" כתבה: "הערצתי את הרמטכ"ל רבין כשהביא לנו את ניצחון ששת הימים. הערצתי אותו כשגרירנו בוושינגטון והערצתי אותו כראש ממשלה. אך היום אני מעריצה אותו יותר מאי פעם. הוא נקט בצעד ללא תקדים, דוגמה ליושר, לאצילות, לאומץ לב ולנאמנות לאשת נעוריו."
יצירתה

שטקליס הייתה סופרת ומשוררת פורייה, שהוציאה לאור ספרים רבים, וזכתה לפופולריות בקרב קוראים צעירים ומבוגרים.
על-פי דבריה, כתבה את שיריה מתוך נפש מיוסרת. "שירים, כמו ילדים, נולדים בייסורים", אמרה. ילן-שטקליס התייתמה מאמה בנעוריה וחייתה בבדידות ובעצב. בהיעדר ילדים משלה, היא קיבלה את ההשראה לשיריה מילדי אחרים. למרות זאת, ואולי דווקא בשל כך, הפליאה לתאר חוויות ילדות ורגשות עמוקים של ילדים.
בתחילה כתבה למבוגרים ולאחר עלייתה לארץ, בשנת 1922, פרסמה מספר שירים בשפה העברית שיועדו לקוראים מבוגרים. בגיל 34 התחילה לכתוב שירים וסיפורים לילדים, שהתפרסמו בתחילה בעיתון "דבר לילדים", ולאחר מכן פורסמו בספרי שירים נאספו לקבצים ופורסמו כספרים.
בסוף שנות החמישים החלה הוצאת דביר בקיבוץ שיריה וסיפוריה של ילן שטקליס לשלושה כרכים. הראשון, "שיר הגדי", המיועד לגיל הרך, יצא בשנת 1957, וכלל שירים מספריה "אצו רצו גמדים", "ספר דני", "שירי-לי מירי-לי", ואת הסיפור "המסע אל האי אולי" ותרגום לסיפור "אבא מצחיקון" מאת קורניי צ'וקובסקי. בשנת 1963 יצאו לאור שני הכרכים הנוספים - הכרך השני, "יש לי סוד" המיועד לילדים בגיל הבינוני כלל שירים וסיפור מתוך "מעשה בילדה", "ספר דני" ו"אצו רצו גמדים", כמו גם תרגומים לסיפורים מאת טולסטוי, ושירים מאת שמואל מרשק וגלינה דמיקינה, והכרך השלישי, "בחלומי" המיועד לילדים גדולים, וכולל סיפורים ושירים מתוך "מעשה בילדה" ו"ספר דני" כמו גם תרגומים ליצירות מאני לייב, יוליאן טובים, אלכסנדר טברדובסקי ופיודור סוגולוב. שלושת הספרים כוללים סיפורים ושירים שפורסמו בעיתוני הילדים, אך לא קובצו לספר לפני שפורסמו במסגרת זו. בשנת 1986 הוציאה הוצאת דביר לאור את שלושת הספרים בכרך אחד, הנקרא "מרים ילן שטקליס - שירים וסיפורים". מאיירים רבים איירו את יצירותיה, אך הן מזוהות בעיקר עם איוריה של צלה בינדר שתרמה את איוריה לרבים מהשירים, ובמיוחד לספר "שיר הגדי".
בשנת 1978 פרסמה את ספרה “חיים ומלים” שכלל שירים וסיפורים למבוגרים, מאמרים וקטעים אוטוביוגרפיים.
ביצועים לשיריה

רבים משיריה של ילן-שטקליס הולחנו והפכו לנכס צאן ברזל בשירת הילדים הישראלית. חלק משיריה הולחנו בסמוך לכתיבתם, ואף הופיעו בליווי תווים כשנתפרסמו לראשונה. במהלך השנים זכו השירים לעיבודים רבים, בהם של זמרי רוק שעיקר יצירתם מופנית למבוגרים, וביצעו את שיריה אותם הכירו כילדים, ובהם: "מיכאל" ("חיכיתי חיכיתי, בכיתי בכיתי, ומי לא בא? מיכאל"), "דני גיבור" (הידוע בזכות השורות "פרח נתתי לנורית" ו"זולגות הדמעות מעצמן", ומוכר בלחנו של מקס למפל), "הסבון בכה מאוד", "שמש שמש במרום", "ג'ינג'י" ("לילדי ראש זהב"), "ידידי טינטן", "בובה זהבה", "לשפן יש בית", "אצו רצו גמדים", "רוח רוח" ועוד.
הלחנים לשירי ילן-שטקליס מזוהים בראש ובראשונה עם להקת "החלונות הגבוהים", וחבריה כסולנים - ג'וזי כץ, שמוליק קראוס ואריק איינשטיין. באלבומם הראשון "החלונות הגבוהים" (1967), שרה הלהקה שני שירים מהספר שיר הגדי, אותם הלחין שמוליק קראוס - "אלישבע מה נחמדת" ו"בובה זהבה". ב-1975 העלו קראוס וכץ מופע בשם "לבד ביחד ולבד לבד", שכלל לחנים מקוריים של קראוס לשירים רבים של ילן שטקליס (ביניהם "נתפייסה"). המופע הועלה על גבי אלבום. את השיר "אלישבע מה נחמדת" חידשה רות שועלי.
אריק איינשטיין ביצע כסולן מספר שירים של ילן-שטקליס, כגון "רוח רוח" (לפי לחן של שלום חנוך) ו"אצו רצו גמדים". כן ביצעו את שיריה זמרים כחוה אלברשטיין, נעמי שמר וזהבה בן. במיוחד ידוע הביצוע של צביקה פיק בפסטיבל שירי הילדים לשיר "הסבון בכה מאוד", אותו גם הלחין. שירים אלו התפרסמו מאוד ומוכרים לא רק כשירי ילדים.
לשיר ואמרתי לעצב הנני בוצעו מספר גרסאות כאשר כמעט כולן הוקלטו תחת הלחן של יוסי מוסטקי, אשר גם הקליט את הגרסה הראשונה לשיר, לעיתים גרסאות שונות עובדו מחדש, אך רק גרסתם של שאנן סטריט וריף כהן הוקלטה כחלק מאלבום.
בשנת 2007 יצאו שני מארזי DVD לילדים: "אצו רצו גמדים" ו-"שורום זורום" שכללו הפקה מוזיקלית חדשה של מיטב שיריה.
פרסים והוקרה

בשנת 1956 זכתה בפרס ישראל על יצירתה, והייתה לכלת פרס ישראל הראשונה לספרות ילדים.
בשנת 1968 הוענק לה אות יקיר ירושלים.
מורשת והנצחה

בית הספר אורט מרים ילן שטקליס בנתניה קרוי על שמה. רחובות הקרויים על שמה נמצאים בפתח תקווה, ברעננה, בעכו, בראש העין, ובבאר שבע. נכון ליולי 2024 ועדת שיום עירונית של תל אביב אישרה לקרוא רחוב על שמה ברשות.
בשנת 1995 הנפיק השירות הבולאי סדרת בולים המוקדשים לספרי ילדים, ובהם בול שעיצב רונן גולדברג על פי איור של תרצה טנאי לעטיפת הספר אצו רצו גמדים מאת ילן-שטקליס.
בשנת 2018 יצר ראובן ברודסקי את הסרט התיעודי לבדיתי – האגדה על מרים ילן-שטקליס במסגרת הסדרה התיעודית "העברים".
מיצירתה > משיריה

מרים ילן-שטקליס חיברה שירי ילדים רבים, שעימם נמנים בין היתר:
דני גיבור
אִמָּא אָמְרָה לִי: דָּנִי,
יַלְדִּי הוּא גִּבּוֹר וְנָבוֹן.
יַלְדִּי לֹא יִבְכֶּה אַף פַּעַם
כְּפֶתִי קָטֹן.

אֵינֶנִּי בּוֹכֶה. אַף פַּעַם.
אֵינֶנִּי תִּינוֹק-בַּכְיָן.
זֶה רַק הַדְּמָעוֹת... הַדְּמָעוֹת... הֵן
בּוֹכוֹת בְּעַצְמָן.
לבדי
אִמָּא אָמְרָה: שָׁלוֹם לְיַלְדִּי.
שָׁלוֹם מַחֲמַדִּי
וְהָלְכָה. וְאֵינֶנָּה, וַאֲנִי לְבַדִּי.
לְבַדִּיתִי, לְבַדִּיתִי -
וּבָכִיתִי.
מיכאל
חִכִּיתִי, חִכִּיתִי,
בָּכִיתִי, בָּכִיתִי,
וּמִי לֹא בָּא?
מִיכָאֵל.
ספריה

אצו רצו גמדים (1939) – 22 שירים לטף, הספוגים חדוות-חיים ראשונית
דני (1943) – שירים ליריים על ילד שהוא אמיץ, 'הכל יודע ומבין הכל', ורק הדמעות אצלו בוכות מעצמן
גברת עם כלבלב – תרגמה על פי ספרו של סמואיל מרשק, "המטען" (1926), איור: איזה הרשקוביץ, הגלופות הוכנו ב"צינקוגרפיה המאוחדת בע"מ, תל אביב, הוצאת דביר, 1943
גשם (1944)
מיקה החפרפרת שלך ובשבילך (דנלושקי)
טול-טול בעל חול (1944) – סיפור הרדמה
המסע אל האי אולי (1944. תורגם לערבית) – סיפור מסעם של צעצועים פגומים אל הרופא הגדול
מעשה בילדה מיליק ובדודה פיליק (1945) – מסעה הפיוטי של דודה טובה אל שער הרקיע השביעי, להביא תרופה לילדה חולה
מעשה בילדה (1946) – 11 שירים ושלושה סיפורים, בהם "איך באים השירים אל לב האדם"
שירי לי מירילי (1947. עם לחנים)
מעשה בפרוכת (1952) –אגדה פיוטית על נסיך שנהפך לגדי ועל ציפייה לגאולה [אלף עותקים נשלחו לבני-נוער בגולה]
פרח השני (1952) - אגדות עם רוסיות
מעשה בילדה (1952) - עשרה סיפורים ושירים
בימי (1953. פרס הדסה) – סיפור על רקמת יחסים בין המספרת לבין כלב גדול ונבון
גלגלים (1957) – שישה שירי תחבורה, ביניהם "הקטר" ליוליאן טובים בתרגום המחברת
יום הולדת (1962) – מונולוג של ילדה המתכוננת ליום הולדתה
שקר? (1967)
שתי אגדות (1972)
דני גיבור ושירים אחרים (1975)
גשר של נייר (1978. עם תרגום לספרדית, עמוד מול עמוד)
חיים ומילים, הוצאת קריית ספר (1978), אסיה הוצאה לאור (2021)
מרים ילן שטקליס שירים וספורים - אוסף (1986), הוצאת דביר. הקדמה: אוריאל אופק
פרח נתתי לנורית, (עריכה: יעל גובר; איורים: דוד פולונסקי), אור יהודה: הוצאת דביר, כנרת זמורה-ביתן, תשס"ה 2005
מעשה בילדה בודדה, חבל מודיעין, הוצאת דביר, 2018
דיסקוגרפיה

1967 – רן כנפיים, הד ארצי: קוראת המשוררת מרים ילן-שטקליס, שרה טובה בן צבי. (45 דק')
לקריאה נוספת

שלמה הראל, "בין מרים ילן-שטקליס לח"נ ביאליק בשירתם לילדים", ספרות ילדים ונוער, 11, ב–ג, 1985. עמ' 7–22
מיכל רוזנברג, סדק ראשון : עיונים ביצירת מרים ילן-שטקליס, באר שבע: המכללה לחינוך ע"ש קיי, תשנ"ג.
גאולה אלמוג, תפיסות עולם וגישות חינוכיות ביצירתה של מרים ילן-שטקליס לילדים, תל אביב: דני ספרים, 1995
דנה קרן-יער, "מודרניזם משלה: מרים ילן-שטקליס ומסע הבנים לארץ הבובות", מחקרי ירושלים בספרות עברית, כו, 2013. עמ' 199–225.
שרה בן-ראובן ורמי בן-ראובן, מעשה בילדה בודדה : ציוני דרך בחייה וביצירתה של מרים ילן-שטקליס, ירושלים: כרמל, 2015
דורית גני, מרים ילן שטקליס (הישראליות), יפו: צלטנר בית מלאכה לספרי ילדים, 2019
ביאורים

↑  לצפייה בכתב היד של שיר שמיועד למבוגרים, שיר כבד: "וטוב לי עתה – היות עם עמי עת בשער אויב", ראו בבלוג של מכון גנזים כאן.
הערות שוליים

↑  שרה בן-ראובן, פצעי עולמה הפנימי של מרים ילן־שטקליס, באתר הארץ, 8 בפברואר 2013.
↑  שרה בן-ראובן, כששמוליק פגש את מרים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013
↑  ערן אלדר, הדרך ל-77': קריסתה של הגמוניית מפלגת הפועלים, עם עובד, 2018, עמ' 216.
↑  אלי קינן, הבובה זהבה עולה לבמה, דבר, 15 באוגוסט 1975.
↑  חולקו עיטורי-כבוד ל-21 "יקירי ירושלים", דבר, טור 2, 15 בפברואר 1968.
↑  מרים ילן-שטקליס ברשימת זוכי פרס ישראל לשנת תשט"ז
↑  יהושע ביצור, כלת פרס-ישראל: מרים ילן-שטקליס, המרנינה לב ילדי ישראל, מעריב, 27 באפריל 1956
↑  הדר בן-יהודה, "שיר זה – ילדים לא יבינו אותו": הסיפור מאחורי "דני גיבור", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 09.05.2017
↑  עמית נאור, סיפור קצר מאחורי השיר "מיכאל", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, ספטמבר 2020
↑   רן יגיל, הכתיבה של מרים ילן־שטקליס למבוגרים לא משתווה לשיריה המעולים לילדים, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2021
↑  טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה | תקליט חדש לילדים, מעריב, טור 5, 5 בנובמבר 1967 (ותיקון טעות: טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה, מעריב, טור 5, 8 בנובמבר 1967); יעקב העליון, מסך ומסכה | יש זמרים – ויש זמרים, מעריב, טור 5, 20 בנובמבר 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270185805171  BnF: cb17076192s (data)  GND: 173899048  ISNI: 0000 0000 6682 1937  LCCN: no92011841  MusicBrainz: db5c0a08-52fe-4610-af36-0a9993a62867  NTA: 135445868  SNAC: w60002td  VIAF: 41405550   WorldCat (עם VIAF): 41405550 
רחוב מרים ילן-שטקליס ברעננה
מוזיאון לאמנות יהודית

ערך זה עוסק במוזיאון לאומנות יהודית בירושלים. אם התכוונתם למוזיאון לאומנות יהודית בפריז, ראו .
| --- | --- |


חנוכיה מוצגת במוזיאון בשנת הקמתו 1959
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 על שם:  יצחק וולפסון 
 כתובת:  ירושלים 
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  יהודה לייב ביאלר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1959
 תאריך פתיחה רשמי:  1959
 
 קואורדינטות:  31°46′32″N 35°13′02″E﻿ / ﻿31.775622289415°N 35.217171140523°E﻿ / 31.775622289415; 35.217171140523
 www.hechalshlomo.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מוזיאון לאמנות יהודית(למפת ירושלים רגילה) מוזיאון לאמנות יהודית(למפת הרי ירושלים רגילה) מוזיאון לאמנות יהודית(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מוזיאון לאמנות יהודית
 
המוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה (בעבר נקרא מוזיאון לאמנות יהודית ע"ש וולפסון) הוא מוזיאון המציג תערוכות מתחומי מורשת, יודאיקה, ותרבות יהודית ישראלית. המוזיאון נמצא ברח' המלך ג'ורג' בירושלים.
תולדות המוזיאון

המוזיאון הוקם בשנת 1959 עם הקמת היכל שלמה על ידי המייסד יהודה לייב ביאלר שהיה חבר בהנהלת איגוד המוזיאונים ובעזרתו של משה מושקוביץ. בשנת 1977 רכש המוזיאון אוסף של השיל גולניצקי באמצעות תרומה של הפילנתרופ יצחק וולפסון. בשנת 1979 קיבל המוזיאון בהשאלה אוסף של תשמישי קדושה ויודאיקה של מקס גרונד. בשנת 2006 קיבל המוזיאון אוסף של הפילוסוף הצרפתי אנדרה נהר.
בתצוגה מיוחדת במוזיאון מוצגים גווילי ספרי תורה שהובאו מווילנה. הרקע להבאתם הוא מגעים שהתנהלו עם ממשלת ליטא בינואר 2002, על מנת לשנות את החוק הליטאי המכריז שספרי התורה הם חפצי תרבות שאסור להוציאם מהמדינה. בעקבות הצלחת לחץ אמריקאי של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ניתן חלון הזדמנויות דיפלומטי של 48 שעות בהם יצאה משלחת אישים בראשות הרב הראשי הרב ישראל מאיר לאו לווילנה, והביאה לישראל 345 ספרי תורה, גווילים ומגילות בהם ספר תורה מוכתם בדם, חלקם מוצגים במוזיאון לאמנות יהודית.
בשנת 2021 חודש המוזיאון ועבר שיפוץ.
תצוגות המוזיאון

המוזיאון מציג אוסף נדיר של חפצי קדושה מקהילות יהודיות בישראל ומחוצה לה מתקופת בית ראשון ועד לימים אלה ונחשב לאחד האוספים החשובים בעולם.
במוזיאון מספר אוספים בהם אוסף השיל גולניצקי, אוסף נהר - ברנהיים, אוסף מקס גרונדט.
כמו כן, במוזיאון תערוכות קבועות:
סיפורים מן המניין בתצוגה מוצג בית כנסת שבמרכזו ארון קודש מגליציה אשר שימש קהילה בשכונת מאה שערים בירושלים והועבר לשיקום במוזאון. בנוסף, בתצוגה ספר תורה הכתוב על עור אייל מהמאה ה-13, אשר נמצא קריא לאחר שיטפון, ואף ניצל ממכירה פומבית שנערכה על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה.
יחיד ודורו בתצוגה מוצגת לשכתו המקורית של הרב הראשי הראשון יצחק אייזיק הלוי הרצוג שהועתקה מביתו. הרב הרצוג היה זה שקנה את הקרקע עליה נבנה היכל שלמה מכספו בשנת 1946. התערוכה מספרת את סיפורו של הרב שגילם באישיותו ובמעשיו את היחיד שהשפיע ושינה את היחד. הסיפורים האנושיים בתערוכה זו מעוררים מחשבה והשראה לעשייה.
ובכל זאת אותיות פורחות בתצוגה 120 גווילים שהובאו מוילנה במבצע משנת 2002 הגווילים תלויים בחלל התצוגה כחלק מהמיצב, בתוך שקי הפשתן הממוספרים איתם הגיעו לצדם בתערוכה אלפי ספרים עתיקים שהיו חלק מספרית היכל שלמה.
בנוסף במוזיאון ישנן תערוכות מתחלפות.
בקומה שמעל המוזיאון נבנה אודיטוריום רב מקומות, שבו נערכים כינוסים שונים.
ראו גם

היכל שלמה