stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מומוס (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1960 (בן 64) פייזלי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ניקולס קארי
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אברדין 
 עיסוק:  זמר-יוצר, סופר, פובליציסט
 סוגה:  אינדי, פופ, ארט רוק, אוונגרד
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קריאיישן רקורדס, él 
 http://imomus.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקולס (ניק) קארי (נולד ב-11 בפברואר 1960), הידוע בציבור הרחב בשם הבמה שלו מומוס (על שם אל הלעג ההיתול, הלגלוג והביקורת היווני), הוא אמן רב תחומי, זמר-יוצר, רב-נגן, מפיק מוזיקלי, סופר, בלוגר סקוטי ולשעבר עיתונאי במגזין Wired. במשך יותר משלושים שנה הוא מוציא לאור אלבומי מוזיקה בפלטפורמות שונות, כשעיקר פעילותו כיום במדיה הדיגיטלית, באתרים כמו Youtube ו-Tumblr. יצירתו מתאפיינת בטקסטים דמויי-שירה, עשירים ברפרנסים תרבותיים והומור ופרובוקטיביים בחלקם, ובמוזיקה הניחנת בעושר מלודי והרמוני. ההפקה המוזיקלית בשיריו נוטה להיות דלילה, תוך שימוש בדגימת צלילים ובסאונד לו-פיי כחלק מהאמירה האמנותית, ולהימנע על פי רוב מצלילים בעלי קונוטוציה של עוצמה, כמו גיטרה בדיסטורשן.
ביוגרפיה

מומוס נולד ב-11 בפברואר 1960 בפייזלי שבסקוטלנד כבן למשפחה בת שלושה אחים, להורים אקדמאים. במהלך ילדותו התגורר גם ביוון ובקנדה, ככל שלאביו הייתה עבודה שם. מומוס נמשך למוזיקה מגיל צעיר, וכבר בילדותו היה מבצע שירים מאולתרים וקטעי פרפורמנס, ואף הקליט באופן חובבני מספר קטעי מוזיקה ניסיוניים, את חלקם שילב באלבומו "The Little Red Songbook" (אנ') מ-1998. מומוס החל את הקריירה המוזיקלית שלו באופן רשמי בתחילת שנות השמונים, עת נשר מלימודיו באוניברסיטת אברדין לצורך הקמת להקה עם חבריו, "הפוריטנים", שעמם הוציא EP בחברת התקליטים 4AD, ב-1982. לאחר מכן השלים את לימודיו, עד לתואר שני בלימודי ספרות אנגלית.
בשנת 1986 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Circus Maximus" (אנ'), שלא היה הצלחה מסחרית בעת השקתו, אך הפגיש את הקהל לראשונה עם מוטיבים שיופיעו ביצירתו בהמשך הדרך. בשנים אלו הושפע בעיקר מסרז' גינזבורג וז'אק ברל, מבחינת כתיבה והגשה, וכן מבחינה נושאית. הצלחתו המסחרית הראשונה התרחשה בשנת 1989, כאשר הוציא את האלבום "Don't Stop The Night" אשר כלל את הלהיט "The Hairstyle of the Devil", שהגיע למקום 94 במצעד הסינגלים הבריטי במאי 1989, ולמקום 32 ברשימת סוף השנה של תחנת הרדיו KITS Live 105 (אנ').
מאז הוציא עוד עשרות אלבומים, כשהוא מוסיף לשכלל את האלמנטים המאפיינים את יצירתו.
כמו כן, פרסם מספר ספרים, שזכו לביקורות משבחות ב-LA Times ובהגרדיאן, והוא עתיד לפרסם נובלה אוטוביוגרפית שתצא לאור ביולי 2020 - "Niche" (נישה).
מומוס ידוע כמעריץ של דייוויד בואי ורואה בו מקור השראה. לאורך הקריירה שלו ביצע מומוס לא מעט גרסאות כיסוי לשיריו של בואי ומחוות ליצירתו. בואי התייחס לכך פעמים אחדות, כאשר פרסם את מומוס באתר האינטרנט שלו, וכן קידם בעמוד הפייסבוק שלו מופע בשם "Dybbuk", בו הגיש מומוס משירי בואי.
חיים אישיים

בשני העשורים האחרונים, התגורר מומוס בלונדון, פריז, טוקיו, ניו יורק וברלין. בין השנים 2010–2018 התגורר באוסקה שביפן, ונכון ל-2019, הוא מחלק את זמנו בין ברלין לפריז.
הוא לקה בדצמבר 1997 בזיהום בעינו הימנית עקב שימוש בעדשת מגע שנשטפה במים מלוכלכים. הדבר גרם לו לאבד את הראייה בעין זו. מאז הוא עושה שימוש תדיר ברטייה כחלק מהמראה שלו, או לחלופין במשקפי שמש.
בן דודו הוא המוזיקאי ג'סטין קארי (אנ'), הסולן של להקת "דל אמיטרי" (אנ'). מומוס מגדיר עצמו כאתאיסט.
דיסקוגרפיה

Circus Maximus (1986)
The Poison Boyfriend (1987)
Tender Pervert (1988)
Don’t Stop The Night (1989)
Monsters Of Love (1990)
Hippopotamomus (1991)
The Ultraconformist (Live Whilst Out Of Fashion) (1992)
Voyager (1992)
Timelord (1993)
Slender Sherbert (1995)
The Philosophy of Momus (1995)
Twenty Vodka Jellies (1996)
Ping Pong (1997)
The Little Red Songbook (1998)
Stars Forever (1999)
Folktronic (2001)
Oskar Tennis Champion (2003)
Summerisle, a collaboration with Anne Laplantine (2004)
Otto Spooky (2005)
Ocky Milk (2006)
Joemus (2008)
Hypnoprism (2010)
Turpsycore (2015)
Glyptothek (2015)
Scobberlotchers (2016)
Pillycock (2017)
Pantaloon (2018)
Akkordion (2019)
(Vivid (2020
הערות שוליים

↑  אורי זר אביב, עיניים עצומות לרווחה, באתר טיים אאוט תל אביב, 28 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13524057s (data)  GND: 134663381  ISNI: 0000 0001 1441 4640  KulturNav: c65772b2-7705-4c96-975d-1c00ac65806c  MusicBrainz: ff9c106f-e342-4543-a376-776e08121f69  SUDOC: 188738053  ULAN: 500294151  VIAF: 34654577   WorldCat (עם VIAF): 34654577
ליובוב פופובה

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1889 (יוליאני) Ivanovskoe, רוסיה 
 פטירה:  25 במאי 1924 (בגיל 35) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 לאום:  רוסים 
 מקום לימודים:  Académie de La Palette  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תחום יצירה:  ציור, אוונגרד, סצנוגרפיה 
 זרם באמנות:  קונסטרוקטיביזם, קוביזם, פוטוריזם, סופרמטיזם 
 
ליובוב סרגייבנה פופובה (ברוסית: Любо́вь Серге́евна Попо́ва; באנגלית: Lyubov Popova‏:  24 באפריל 1889 - 25 במאי 1924) הייתה אמנית אוונגרד רוסית (קוביסטית, סופרמטיסטית וקונסטרוקטיביסטית), ציירת ומעצבת.
ביוגרפיה

פופובה נולדה באיבנובסקו, ליד מוסקבה, למשפחתם העשירה של סרגיי מקסימוביץ' פופוב, סוחר טקסטיל מצליח מאוד ופטרון חשוב של האמנויות, וליובוב וסילייבנה זובובה, שהגיעה ממשפחה מיוחסת מאוד. לליובוב סרגייבנה היו שני אחים ואחות. אחיה פאבל הפך לפילוסוף ולשומר המורשת האמנותית של אחותו.
פופובה גדלה עם עניין רב באמנות, במיוחד בציור הרנסאנס האיטלקי. בגיל אחת עשרה החלה לקבל שיעורי אמנות רשמיים בבית. היא נרשמה לראשונה לגימנסיה לנשים של יאלטינסקאיה, ולאחר מכן לגימנסיה של ארסנבה במוסקבה. עד גיל 18 היא למדה אצל סטניסלב ז'וקובסקי, ובשנת 1908 נכנסה לאולפנים הפרטיים של קונסטנטין יואן ואיבן דודין. בשנים 1912 - 1913, היא החלה ללמוד באולפנים של הציירים הקוביסטים אנרי לה פוקונייה וז'אן מצינגר באקדמיה דה לה פאלט בפריז.
קריירה

פופובה נסעה רבות כדי לחקור וללמוד סגנונות ציור מגוונים, אבל היו אלה האיקונות הרוסיות העתיקות, הציורים של ג'וטו ויצירותיהם של הציירים האיטלקיים מהמאה ה-15 וה-16 שהכי עניינו אותה.
ב-1909 נסעה לקייב, וב-1910 לפסקוב ולנובגורוד. בשנה שלאחר מכן היא ביקרה בערים רוסיות עתיקות אחרות, כולל סנט פטרסבורג, כדי ללמוד על אייקונים עתיקים. ב-1912 עבדה בסטודיו במוסקבה המכונה "המגדל" עם איבן אקסנוב ולדימיר טאטלין, וכן ביקרה באוסף הציורים הצרפתיים המודרניים של סרגיי שצ'וקין.
בשנים 1912–1913 למדה אמנות אצל נדז'דה אודלצובה בפריז, שם פגשה את אלכסנדר ארכפנקו ואוסיפ זאדקין. לאחר שחזרה לרוסיה ב-1913, עבדה עם טטלין, אודלצובה והאחים וסנין.
ב-1914 נסעה בצרפת ובאיטליה ללמוד על הקוביזם והפוטוריזם.
סגנונות ציור > קובו-פוטוריזם

פופובה הייתה אחת מהחלוצות הראשונות בתחום הקובו-פוטוריזם. באמצעות סינתזה של סגנונות היא עבדה לקראת מה שהיא כינתה ארכיטקטוניקה ציורית. לאחר שחקרה לראשונה את האימפרסיוניזם, ב-1913, בקומפוזיציה עם דמויות, היא התנסתה בפיתוח הרוסי במיוחד של הקובו-פוטוריזם: מיזוג של שתי השפעות מצרפת ואיטליה.
בשנים 1914–1915 הפך ביתה במוסקבה למקום המפגש של אמנים וסופרים. בשנים 1914–1916 פופובה יחד עם אמנים אוונגרדיים אחרים (אלכסנדרה אקסטר, נאדז'דה אודלטסובה, אולגה רוזאנובה) תרמו לשתי תערוכות אומנות במוסקבה. ניתוח של יצירתה הקובו-פוטוריסטית של פופובה מעיד גם על זיקה לעבודתו של פרנאן לז׳ה, שהגאומטריה של צורות הצינורות והחרוטיות שלו בסדרת ציוריו בשנים 1913–1914 דומה לזו שבציוריה של פופובה.
סגנונות ציור > סופרמטיזם

הציור שלה "הכינור" משנת 1914 מציג את ההתפתחות מהקוביזם לסדרת "הארכיטקטורה הציורית" של השנים 1916–1918. סדרה זו הגדירה את המסלול האמנותי המובהק שלה בצורה מופשטת. משטח הבד הוא שדה אנרגיה של מישורים זוויתיים חופפים ומצטלבים במצב קבוע של שחרור פוטנציאלי של אנרגיה. עם זאת האלמנטים מוחזקים בשלמות מאוזנת ופרופורציונלית כאילו קושרים את חיבורי העבר הקלאסי לעתיד. צבע משמש כמוקד האיקוני.
בשנת 1916 היא הצטרפה לקבוצת "סופרמוס" עם קזימיר מלביץ', מייסד הסופרמטיזם, אלכסנדרה אקסטר, איבן קליאן, נדז'דה אודלטסובה, אולגה רוזאנובה, ז׳אן פוני, נינה גנקה-מלר, קסניה בוגוסלבסקיה ואחרים שעבדו באותו זמן בכפר ורבובקה.
יצירת סוג חדש של ציור הייתה חלק מהדחף המהפכני של האוונגרד הרוסי ליצור מחדש את העולם. המונח 'עליון' מתייחס לעולם 'לא אובייקטיבי' או מופשט מעבר למציאות היומיומית. עם זאת, היה מתח בין אלה שראו באמנות, כמו מלביץ', מסע רוחני, לבין אחרים שהגיבו לצורך של האמן ליצור עולם פיזי חדש. פופובה אימצה את שני האידיאלים הללו אך בסופו של דבר הזדהתה לחלוטין עם מטרות המהפכה בעבודה בפוסטרים, עיצוב ספרים, עיצוב בדים ותיאטרון, כמו גם בהוראה.
ב-1916 היא החלה לצייר קומפוזיציות סופרמטיסטיות מופשטות לחלוטין, אך התואר "אדריכלות ציורית" (שהעניקה לרבים מציוריה) מעידה על כך שגם כסופרמטיסטית, פופובה התעניינה יותר בציור כהשלכה של מציאות חומרית מאשר בתור סופרמטיסטית.
ב-1918 נישאה פופובה להיסטוריון האמנות בוריס פון אדינג, וילדה בן.
פון אדינג מת בשנה שלאחר מכן ממחלת הטיפוס. גם פופובה הייתה חולה קשה אך החלימה.
סגנונות ציור > קונסטרוקטיביזם

כבר ב-1917, במקביל לעבודתה הסופרמטיסטית, הכינה האמנית עיצובי בדים ועבדה על ספרים ופוסטרים.
פופובה עבדה במגוון רחב של מדיומים ודיסציפלינות, כולל ציור, תבליט, עבודות על נייר ועיצובים לתיאטרון, טקסטיל וטיפוגרפיה. פופובה לא הצטרפה לקבוצת העבודה של קונסטרוקטיביסטים שהוקמה במוסקבה במרץ 1921, אבל הצטרפה עד סוף 1921. ב-1923 היא החלה ליצור עיצובים לבדים שייוצרו על ידי בית דפוס הממלכתי הראשון לטקסטיל במוסקבה.
מ-1921 עד 1924 הפכה פופובה להיות מעורבת לחלוטין בפרויקטים קונסטרוקטיביסטיים, לפעמים בשיתוף פעולה עם ורווארה סטפנובה, האדריכל אלכסנדר וסנין ואלכסנדר רודצ'נקו.
מוות

פופובה מתה בשיא כוחותיה האמנותיים יומיים לאחר מות בנה, ממנו נדבקה בקדחת השנית ב-1924 במוסקבה.
תערוכה גדולה מעבודותיה התקיימה במוסקבה מ-21 בדצמבר 1924 עד ינואר 1925, במכון סטרוגנוב, מוסקבה. התערוכה כללה שבעים ושבעה ציורים, וכן ספרים, פוסטרים, עיצובי טקסטיל ותחריטים.
תערוכה של עבודותיהם של פופובה וקונסטרוקטיביסטים אחרים הוצגה בטייט מודרן, לונדון, בשנת 2009, ולאחר מכן במוזיאון ריינה סופיה, מדריד.
הערות שוליים

↑  Dabrowski, M., Liubov Popova, Museum of Modern Art, New York, 1991, p.122.
↑  Harris, Ann Sutherland (1976). Women Artists, 1550-1950. New York: Museum Associates of the Los Angeles County Museum of Art. pp. 310
↑  Sarabianov, Dmitri, and Adaskina, Natalia, Popova, Harry N Abrams Inc. New York, 1990
↑  Untitled, The Guggenheim Museums and Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  "Liubov Popova", web.archive.org, ‏2016-07-05
↑  Dabrowski, Magdalena (1991). Liubov Popova. Museum of Modern Art
↑  Tate, Rodchenko & Popova: Defining Constructivism – Exhibition at Tate Modern, Tate (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266493905171  PLWABN: 9810605617805606  BIBSYS: 9078512  BNE: XX1074704  BnF: cb121499274 (data)  CANTIC: a10799394  GND: 119001128  ISNI: 0000 0000 7975 8172  LCCN: n88258057  MusicBrainz: 55da8ca4-d2f9-4444-8871-569ec8a98e52  NKC: js2009504553  NTA: 084754478  RKD: 64299  SELIBR: 174648  SNAC: w60g5kjr  SUDOC: 030055857  Trove: 1143046  ULAN: 500002046  VIAF: 56647288   WorldCat (עם VIAF): 56647288 
דיוקן של פילוסוף
הפסנתרן
לורין ויליאמס

לורין שנט ויליאמס (באנגלית: Lauryn Chenet Williams נולדה ב-11 בספטמבר 1983) היא אצנית אמריקאית וספורטאית בובסלי, היא האלופה האולימפית בריצת שליחות 4x100 מטר (לונדון 2012), אלופת העולם בריצת 100 מטר (הלסינקי 2005) ובריצת שליחות 4x100 מטר (הלסינקי 2005 ואוסקה 2007) ובעלת מדליית כסף במזחלת זוגית לנשים מאולימפיאדת סוצ'י (2014).
ויליאמס היא אחת משישה אתלטים מכל העולם ובכל הזמנים, שזכו במדליה הן באולימפיאדה והן באולימפיאדת החורף וכן היא האישה האמריקאית הראשונה והיחידה עד כה שזכתה להישג זה.
ביוגרפיה

ויליאמס נולדה ברוצ'סטר, פנסילבניה להורים ממוצא טרינידדי. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת מיאמי בשנת 2004.
ביוגרפיה > 2002 > אלופת העולם לנוער

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בקינגסטון ג'מייקה ביולי 2002 זכתה ויליאמס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 11.33 שניות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.66 שניות.
ביוגרפיה > 2003 > אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו הרפובליקה הדומיניקנית באוגוסט 2003 זכתה ויליאמס במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.12 שניות.
ביוגרפיה > 2004 > מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה ויליאמס במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות, אחרי יוליה נסטיארנקה מבלארוס (10.93 שניות) ולפני ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (10.97 שניות).
ביוגרפיה > 2005

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה ויליאמס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.93 שניות, לפני ורוניקה קמפבל-בראון (10.95 שניות) וכריסטין ארון מצרפת (10.98 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אנג'לה דייגל, מונה לי ומליסה ברבר בתוצאה של 41.78 שניות, לפני ג'מייקה (41.99 שניות) ובלארוס (42.56 שניות)
ביוגרפיה > 2007

באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה ויליאמס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אליסון פליקס, מיקל בארבר וטורי אדוארדס בתוצאה של 41.98 שניות, לפני ג'מייקה (42.01 שניות) ובלגיה (42.75 שניות) ומדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות, אחרי יריבתה ורוניקה קמפבל-בראון שקבעה תוצאה זהה של 11.01 שניות אך מהירה יותר באלפית השנייה, לאחר בדיקת מצלמת הפוטופיניש ולפני בת ארצה כרמליטה ג'טר (11.02 שניות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
ביוגרפיה > 2008

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה ויליאמס במקום רביעי בתוצאה של 11.03 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר הרביעייה האמריקאית פסלה לאחר שהפילה את המקל.
ביוגרפיה > 2009

שבוע לפני אליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 קבעה ויליאמס בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אליסון פליקס, מונה לי וכרמליטה ג'טר את התוצאה הטובה ביותר ב-12 השנים האחרונות ואת התוצאה השמינית בטיבה בכל הזמנים באותה העת (41.58 שניות). באליפות עצמה היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות. בריצת שליחות 4x100 מטר הרביעייה האמריקאית פסלה לאחר שהפילה את המקל.
ביוגרפיה > 2012 > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה ויליאמס במדליית זהב לאחר שהשתתפה בריצת שליחות 4x100 מטר בשלב המוקדמות והרביעייה האמריקאית זכתה במדליית זהב וקבעה שיא עולם חדש של 40.82 שניות.
ביוגרפיה > 2014 > מדליית כסף באולימפיאדת החורף

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה ויליאמס במדליית כסף בתחרות זוגות בבוסלי לנשים ביחד עם אלנה מאיירס (3:50.71 דקות), אחרי קיילי המפריז והית'ר מויס מקנדה (3:50.61 דקות) ולפני בנות ארצה ג'יימי גרובל ואג'ה אוונס (3:51.61 דקות) ובכך הייתה לאחת משישה אתלטים מכל העולם ובכל הזמנים, שזכו במדליה הן באולימפיאדה והן באולימפיאדת החורף ולאישה אמריקאית הראשונה והיחידה עד כה שזכתה להישג זה.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.88 שניות (2005)
ריצת 200 מטר: 22.27 שניות (2005)
הערות שוליים

↑  Craig Davis, Williams gets silver; first U.S. woman to win medals in Winter and Summer Olympics, Sun-Sentinel.com (באנגלית אמריקאית)
↑  U.S. women in 1st, 3rd after two bobsled runs, ESPN.com, ‏2014-02-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14324318
מז (מחוז)

מז (בצרפתית: Meuse) הוא מחוז בחבל גראנד אסט שבצרפת, אשר נקרא על שם נהר המז.
היסטוריה

מז הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק הפרובינציות באריוס ושלושת הדיוקסים (אנ').
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התרחש בורדן, בצפון המחוז, הקרב על ורדן.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן.
מויסיי פישביין

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1946 צ'רנוביץ, ברה"מ 
 פטירה:  26 במאי 2020 (בגיל 73) 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית לחינוך על שם דרהומנוב 
 פרסים והוקרה:  פרס וסיל סטוס (2000)  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה  5 
 mosesfishbein.blogspot.com
 
מוֹיְסֵי (משה) אבּרמוביץ' פִֿישְׁבֵּיין (באוקראינית: Мойсей Абрамович Фішбейн;‏ 1 בדצמבר 1946 – 26 במאי 2020) היה משורר ומתרגם אוקראיני ממוצא יהודי.
חייו

מויסי פישביין נולד ב־1 בדצמבר 1946 בצ'רנוביץ (אז עיר ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית). הוא סיים את לימודיו בפילולוגיה ב־1976 במכון הפדגוגי של קייב. לימים היה עורך באנציקלופדיה הסובייטית האוקראינית (אנ'). שיריו המוקדמים זכו להערכתו ותמיכתו של הסופר האוקראיני המפורסם מיקולה בז'אן, מה שקידם ואפשר את הפרסומים הראשונים של פישביין.
בשנת 1979 נאלץ פישביין להגר לישראל, בשל היותו מתנגד־משטר סובייטי. היעדר קהל לספרות אוקראינית בישראל הוביל אותו להגר לגרמניה המערבית ב־1982. שם עבד פישביין כעיתונאי בכתב עת של הפזורה האוקראינית בשם "סוּצַ'סְניסְט" ("Сучасність", "העת הנוכחית"), וכן שידר באוקראינית וברוסית ברדיו אירופה החופשית בין השנים 1982 ל־1995.
לאחר קריסת ברית המועצות, חזר המשורר לאוקראינה בשנת 2003.
פישביין ראה עצמו לאומן אוקראיני ולקח חלק פעיל בחיים החברתיים והפוליטיים של אוקראינה. אוקראינים הרבו לצטט את נאומו באירוע זיכרון ב־2006 להולודומור שהתרחש בשנות ה-30 של המאה ה-20. במארס 2008 זכה המשורר בפרס מיוחד מראש הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית (אנ') על "להט לכבוד האל ועל תרומתו הגדולה בחשיפת מאמצי הארכיבישוף המטרופוליטני אנדריי שפטיצקי והכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית להצלת יהודים תוך סיכון עצמם במהלך השואה".
המחבר היה חבר באיגוד הסופרים של אוקראינה ובסניף האוקראיני של ארגון PEN הבינלאומי.
לפי אנציקלופדיה יהודית קצרה בלשון הרוסית, פישביין סייע בארגון טיפול רפואי בישראל ואחר כך במערב גרמניה לילדים אוקראינים שנפצעו באסון צ'רנוביל.
פישביין מת ב־26 במאי 2020, בגיל 73. הוא הותיר אחריו את אשתו אוֹלֶנָה, וכן בנותיו אביבה ומריה מנישואיו הראשונים ללודמילה, וארבע נכדות.
יצירתו

«Ямбове коло» / "מעגל יאמבים", מולוד, קייב, 1974 – שירים, תרגומים
«Збірка без назви» / "אוסף ללא שם", סוצ'ניסט, ניו יורק, 1984 – שירים, תרגומים
«Дивний сад» / "גן פלאים", וסלקה, קייב, 1991 – שירים לילדים
«Апокриф» / "אפוקריפה", דניפרו, קייב, 1996 – שירים, תרגומים, ספורת
«Розпорошені тіні» / "צללים מפוזרים", קלבריה, לביב, 2001 – שירים
«Аферизми» / "מכתמים", פקט, קייב, 2003 –
«Ранній рай» / "גן עדן עם שחר", פקט, קייב, 2006 – יצירות נבחרות
«Райнер Марія Рільке. Сто поезій у перекладі Мойсея Фішбейна» ("ריינר מריה רילקה. מאה שירים בתרגום מויסיי פישביין"), ליביד, קייב, 2012
«Пророк» / "נביא", לביד, קייב, 2017 – שירים, תרגומים
משה פישביין תרגם מגרמנית, צרפתית, עברית, יידיש, איטלקית, ספרדית, קטלאנית, רומנית, הונגרית, גאורגית, רוסית ושפות נוספות. בין היתר, תרגם משירת חיים נחמן ביאליק לאוקראינית.
הערות שוליים

↑  Контент менеджер, Moysey (Moses) Fishbein died, jmhum.org, ‏2020-05-28 (באנגלית בריטית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Помер український письменник Мойсей Фішбейн, Українська правда (באוקראינית)
↑  A Failed Redemption and Its Deceased Messiah: The Loss of Moisei Fishbein (December 1, 1946-May 26, 2020) | Krytyka, by Yohanan Petrovsky-Shtern, Krytyka (באנגלית)
↑  Україна Молода :.: Регіональні новини, web.archive.org, ‏2016-04-24
1 2 3 4  "Фишбейн Моисей". Краткая еврейская энциклопедия (ברוסית). Vol. 9. Society for Research on Jewish Communities. 2005-02-07 [1999]. pp. 196–197. נבדק ב-2023-07-14.
↑  Свобода, Радіо (2020-05-26). "Помер український поет, колишній автор Радіо Свобода Мойсей Фішбейн". Радіо Свобода (באוקראינית). נבדק ב-2023-07-06.
↑  Speech given by Moisei Fishbein at the Requiem Evening "My People Live!" on 25 November 2006
↑  "UGCC Catholic Head Honors Ukrainian Jewish Poet Moses Fishbein", Religious Information Service of Ukraine Portal News, March 2008.
↑  Diasporiana Електронна бібліотека | Фішбейн М. Збірка без назви, diasporiana.org.ua
↑  Моисей Фишбейн. Ранній рай. (Ранний рай), UMKA
↑  На порозі бет-мідрашу (Мойсей Фішбейн) читати онлайн – UkrBooks.com, ukrbooks.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810594739605606  GND: 110781619X  ISNI: 0000 0000 8378 535X  LCCN: n85322370  NKC: js20181012556  VIAF: 44943345   WorldCat (עם VIAF): 44943345
מחול האבירים

מחול האבירים (ברוסית Монтекки и Капулетти \ מונטגיו וקפולט) היא יצירה קלאסית שנכתבה על ידי המלחין הרוסי סרגיי פרוקופיב עבור הבלט רומיאו ויוליה משנת 1935. הגרסאות המאוחרות של היצירה נכתבו הן עבור פסנתר והן עבור תזמורת.
ניתוח מוזיקלי

היצירה מורכבת משני חלקים כך שהחלק הראשון חוזר על עצמו פעמיים (בצורה של ABAׂ). החלק הראשון (A) של היצירה מתחיל מאוד חזק עם כלי נשיפה ממתכת, שיוצרת אווירה אפלה. בבלט, בחלק זה נכנסים הקפולטים ורוקדים ריקוד איטי בדרך מסוימת וקבועה, כאשר מוזיקה זו מייצגת אותם ביצירה. בחלק השני (B), פרוקופייב הכניס נגיעות קטנות של צ'לסטה, שהייתה מאוד נדירה בתזמורות בתקופתו. באמצע קטע זה מופיע סולו של האבוב המלווה בפיציקטו של מיתרים. חלק זה אומר לייצג את כניסתה של יוליה לתוך המחול. כאשר יש חזרה על החלק הראשון (A), אז מתבצע איחוד בין רומיאו ויוליה. חלק זה קצר מעט מהראשון, ומכיל סולו של סקסופון, אשר היה מאוד יוצא דופן בתקופתו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 62d7ad23-3444-364a-85c2-1ae5e44b648b 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מזנון הכנסת

מזנון הח"כים
ח"כ אהרן ציזלינג במזנון הכנסת הראשונה, במשכנה בקולנוע קסם, תל אביב, 1949.
מזנון הכנסת הוא שמה של המסעדה הפועלת במשכן הכנסת.
בכנסת פועלים שלושה מזנונים: המזנון החלבי, המזנון הבשרי ומזנון הח"כים (שאף הוא בשרי), הפועל רק בימים שבהם מתכנסת מליאת הכנסת. שלושת המזנונים מופעלים בידי זכיין הנבחר במכרז מעת לעת. הזכיין הוא שאחראי גם לאספקת שתייה לישיבות של ועדות הכנסת ושל פורומים אחרים המתכנסים בה, וכן הוא מפעיל דוכן שתייה חמה בירכתי המליאה בשעות פעילותה.
בעבר פעלו המזנון החלבי והמזנון הבשרי בחלל אחד, בקומת המליאה, אך עם חנוכת האגף החדש של משכן הכנסת, הועבר אליו המזנון החלבי. מזנון הח"כים פועל אף הוא בקומת המליאה.
ברבות השנים נודע מזנון הכנסת כזירה של התרחשויות פוליטיות, עקב נוהגם של רבים מחברי הכנסת לנהל בו פגישות פוליטיות ופגישות עם עיתונאים. מקורו של נוהג זה בתקופה בה חלקו חברי הכנסת את חדריהם וישבו שניים בחדר אחד (דבר שבמאה ה-21 שונה וכיום כמעט כל חברי הכנסת מקבלים חדר משלהם). מזנון הכנסת אפשר את קיומן של פגישות בדיסקרטיות יחסית.
היסטוריה

מדי פעם המזנון מקושט בהתאם לאירועי התקופה, למשל במהלך מונדיאל 2018 קושטו המזנונים בדגלי ענק, כדורי משחק ומנות אוכל שייצגו את ארבע המדינות שעלו לשלב חצי הגמר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נזכר המזנון בכמה הקשרים שנויים במחלוקת, החל במחאות נגד המחירים הגבוהים בו, דרך סגירתו בשנת 2007 בהוראת משרד הבריאות עקב מציאת חיידקי ליסטריה בדגימות מזון שנלקחו ממנו, וכלה במחאות שנשמעו נגד נוהגו של המזנון לפטר עובדים בתקופת פגרות הכנסת.
לאחר התפרצות נגיף הקורונה בישראל, בשבועות הראשונים של הכנסת ה-23, הופעל המזנון במתכונת של חלוקת ערכות מזון ארוזות.
הערות שוליים

↑  קובי רובין‏, המונה טועם שחיתות במזנון הכנסת, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2017
↑  תשכחו מהפוליטיקה: מזנון הכנסת בצבעי המונדיאל, באתר ONE, ‏8 ביולי 2018
↑  רנית נחום-הלוי, "העוזרים הפרלמנטרים פותחים בחרם גדול על מזנון הכנסת", חדשות מחלקה ראשונה, 22 בדצמבר 2004.
↑  צבי זרחיה, יוקר המחייה של הח"כים: מזנון הכנסת מעלה מחירים, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2018
↑  פנחס וולף‏, עובדי מזנון הכנסת פוטרו לתקופת הפגרה, באתר וואלה, 6 באפריל 2008
↑  אריק בנדר, ‏הגבלת כניסת יועצים ואנשי תקשורת: ההנחיות החדשות לעבודה בכנסת, באתר מעריב אונליין, 18 במרץ 2020
מזניאראד

מזניאראד (בהונגרית: Mezőnyárád) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית מזניאראד קטנה משמעותית מ-1,816 תושבים בשנת 1990 עד 1,590 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-12%).
במזניאראד חיו מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 47 | 745 |
| 1910 | 45 |  |
| 1920 | 47 |  |
| 1930 | 34 |  |
| 1941 | 31 | 1,613 |
מזנג'מיהאי

| --- | --- |
סמל מזנג'מיהאיסמל מזנג'מיהאי

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת מזקבשד
 שטח:  61.86 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  929 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°48′45″N 20°44′10″E﻿ / ﻿47.81255°N 20.736180555556°E﻿ / 47.81255; 20.736180555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mezonagymihaly.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מזנג'מיהאי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מזנג'מיהאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מזנג'מיהאי (בהונגרית: Mezőnagymihály) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית מזנג'מיהאי קטנה משמעותית מ-1,211 תושבים בשנת 1990 עד 990 תושבים בשנת 2018 (ירידה של 221 תושבים).
במזנג'מיהאי חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 232 |  |
| 1880 | 66 | 1,644 |
| 1910 | 59 |  |
| 1920 | 40 |  |
| 1930 | 17 |  |
| 1941 | 16 | 2,001 |
מזיק וניזק

בהלכה, דיני מזיק וניזק, תופסים חלק נכבד מספרות המשפט העברי. במשנה הוקדש מקום להלכות אלו בסדר נזיקין, שמספר מהמסכתות שלו עוסקות בדיני נזיקין. בפרט ידועה מסכת בבא קמא - המסכת המרכזית המרכזת הלכות אלו, ומסכת בבא בתרא - שבה הוקדש פרק נרחב להלכות הרחקת נזיקין.
מקורות לאיסור ולתשלומים

נחלקו הראשונים והאחרונים מנין הוא האיסור על אדם להזיק לאדם אחר. דעת הרבינו יונה באבות שהוא משום לאו ד"לא תגזול", ומאידך דעת המנ"ח מצווה י"א שהוא נלמד מהשבת אבדה וכן כתב הרש"ש בכתובות והקהלות יעקב בבבא קמא, ודעת היד רמה בבבא בתרא אות ק"ז שהאיסור הוא או משום "ואהבת לרעך כמוך", או משום "לפני עור לא תתן מכשול".
בנוגע למחייב תשלומי המזיק והניזק כתבו הראשונים שבשונה מסברת "ממוני גבך" המחייב את כל דיני התשלומים במשפט העברי הרי שמזיק הוא חידוש שחידשה התורה, שחייב בתשלומין אף על פי שלא עשה קנין בחפץ הניזוק, ולכן הוא נחשב כ"מלווה הכתובה בתורה" - חיוב שחידשה התורה והמתנה עליו נחשב כמתנה על מה שכתוב בתורה. במקום מסוים הגדירו חכמי התוספות את חיובי המזיק כ"עונש".