stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילדות רעות (סרט)
הפקה

הרעיון ליצירת היה לאחר שהכותבת והשחקנית טינה פיי קראה את ספרה של רוזלנד וייסמן ״Queen Bees and Wannabes״, לאחר הקריאה פיי חשבה שהספר די מצחיק נוכח הדברים שבנות עושות והדרך שבה הן מתנהגות אחת לשנייה באופן שבעיניה היה "די גאוני", היא הסתקרנה לכתוב על הנושא תוך שהיא חושבת לעצמה שיש הרבה מה לכתוב על העניין. טינה מספרת שחלק מהאלמנטים והדיאלוגים בסרט היו לקוחים מחוויותיה האישיות בתיכון (בניהם גם הקטע שבו רג'ינה מחמיאה לקיידי על יופייה וקיידי אומרת "תודה", ולאחר מכן רג'ינה שואלת "אז את מסכימה?"), ושאחרי צפייה בנתוני המשחק של לינדזי לוהן בסרטים "אבא מתארס" ו"שישי הפוך" היא השתוקקה ללהק אותה לסרט בשל הדמיון ההתנהגותי בין הדמויות שמתבטא בין היתר בהחלפה התכופה של אישיות הדמויות.
ביקורות

הסרט קיבל לזכותו ביקורות חיוביות ברובן, כאשר הן מציינות את הופעותיהן של לוהן ושל סייפריד כהופעות קולנועיות פורצות דרך עבורן, ובנובמבר 2012 הוא נכנס לרשימת "טופ 50 סרטי קומדיות נעורים" על ידי אתר הביקורות Rotten Tomatoes, שדירג אותו ב-83% מתוך 100% כשיצא למסכים. אתר הביקורות Metacritic נתן עבור ילדות רעות דירוג של 66 נקודות מתוך 100.
ביקורות > מועמדויות ופרסים

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית קומית | לינדזי לוהן | זכייה |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית פורצת | לינדזי לוהן | זכייה |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | הסמקה בסרט | לינדזי לוהן | זכייה |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | דמות שקרנית בסרט | לינדזי לוהן | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | הסמקה בסרט | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית קולנוע פורצת | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | שחקנית קומית | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | דמות זועמת בסרט | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | דמות רעה בסרט | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | שחקן קולנוע פורץ | ג'ונתן בנט | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | הכימיה הטובה ביותר בסרט | ג'ונתן בנט ולינדזי לוהן | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | סרט קומי | ילדות רעות | מועמדות |
| 2004 | פרסי בחירת הנוער | סרט המשך (פעולה) | ילדות רעות | מועמדות |
| 2005 | MTV Movie Awards | השחקנית הטובה ביותר | לינדזי לוהן | זכייה |
| 2005 | MTV Movie Awards | שחקנית פורצת | רייצ'ל מקאדמס | זכייה |
| 2005 | MTV Movie Awards | החבורה האהובה ביותר | לינדזי לוהן, רייצ'ל מקאדמס, לייסי שאברט ואמנדה סייפריד | זכייה |
| 2005 | MTV Movie Awards | דמות רעה בסרט | רייצ'ל מקאדמס | מועמדות |
| 2005 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקנית קולנוע אהובה | לינדזי לוהן | מועמדות |
| 2005 | פרסי בחירת הקהל | סרט קומי אהוב | ילדות רעות | מועמדות |
| 2005 | פרס גילדת הכותבים של אמריקה | תסריט מעובד (מספר) | טינה פיי | מועמדות |
מדיה ביתית

הסרט זכה לביקורות חיוביות והכנסותיו הסתכמו בלמעלה ממאה עשרים מיליון דולר. הסרט יצא ב-DVD בצפון אמריקה במהדורת אספנים מיוחדת של מסך רחב ובמהדורת אספנים של מסך מלא, כאשר שתי המהדורות כוללות מספר סצנות שנחתכו בעריכה, שורת פספוסים, שלושה קטעים מתוסרטים בין הסצנות, הקדימון התיאטרלי, הצצות מקדימות לסרט וראיונות קצרים. המהדורות הופצו ב-21 בספטמבר 2004, חמישה חודשים לאחר הקרנת הבכורה, אז יצא בנוסף הפסקול הרשמי של הסרט. פורמט בלו ריי של הסרט הופץ ב-14 באפריל 2009.
השפעה תרבותית

במהלך השנים הסרט הפך לסרט קאלט, הוא נחשב לאחד מסרטי הקומדיה המצליחים ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21 בפרט ושל כל הזמנים בכלל ואף הגיע למקום השני ברשימת "50 סרטי קומדיות הנעורים הטובים ביותר" של האתר IMDb לאחר הסרט "מועדון ארוחת הבוקר", הוא מופיע כמעט באופן קבוע ברשימות מסוג זה, סצנות מהסרט זוכות לחיקויים רבים (ביניהן בולטת סצנת "ריקוד הסנטות"), הדמות של רג'ינה ג'ורג' הפכה לאייקונית ולאחת הדמויות הזכורות ביותר מהקולנוע של שנות האלפיים המוקדמות ואף נבחרה ל"מלכת הכיתה" הרעה ביותר בהיסטוריה של הקולנוע לפי העיתון הבריטי ״אינדפנדנט״ ו-WatchMojo.com, הסרט זכה לתפנית מפתיעה בעידן הרשתות החברתיות כאשר אנשים רבים מאזכרים את שמו של הסרט בצירוף משפטים מוכרים ממנו כדי לתאר סיטואציות חברתיות מסוימות, התופעה הלכה וצברה תאוצה שאף דף הטוויטר של הבית הלבן עשה זאת, כוכבות פופ רבות עשו מחוות לסרט (בהן טיילור סוויפט, אריאנה גרנדה וקייטי פרי) ו-3 באוקטובר הוכרז כ"יום הילדות הרעות" שבו מעלים תמונות וציטוטים מהסרט, שכן ציטוטים רבים מהסרט הפכו למוכרים, בהם:
"אם את באה מאפריקה, למה את לבנה?" (קארן סמית')
"למה לקיסר מותר לדרוך על כולם כמו ענק, בזמן שכולנו צריכים לנסות שלא להימחץ תחת רגליו הענקיות? מה כל כך נפלא בקיסר? אוקיי, ברוטוס לא פחות חמוד ממנו. ברוטוס חכם כמו קיסר. אנשים לגמרי אוהבים את ברוטוס בדיוק באותה המידה. וממתי זה בסדר כשאדם אחד זוכה להיות הבוס של כולם, הא? כי זו לא מהותה של רומא! כולנו לגמרי חייבים פשוט לדקור את קיסר!" (גרטשן ווינר)
"ביום רביעי אנחנו לובשות ורוד." (הפלסטיקס)
"עשתה את זה עם נקניקייה? אלוהים, זה קרה רק פעם אחת!" (אמבר ד'אלסיו)
"אני מצטערת שקראתי לך כלבה עם רווח בשיניים. זאת לא אשמתך שיש לך רווח בשיניים." (הילדה ממישיגן)
"אני לא שונאת אותך כי את שמנה. את שמנה כי אני שונאת אותך."
"גרטשן, אני מצטערת שצחקתי עלייך בפעם ההיא שהתחלת לשלשל בבארנס אנד נובל. ואני מצטערת שסיפרתי לכולם. ואני מצטערת שסיפרתי את זה שוב עכשיו." (קארן סמית')
"אילו רק היית יודעת כמה מרשעת היא באמת." (גרטשן ווינר)
״את לא יכולה לשבת איתנו״. (גרטשן ווינר)
"גרטשן תפסיקי לנסות לגרום ל'פאטצ' להיכנס לאופנה, זה לא הולך לקרות." (רג'ינה ג'ורג')
"אלוהים, אני מתה על החצאית שלך. מאיפה השגת אותה?" (רג'ינה ג'ורג')
ככל הנראה הציטוט הזכור ביותר מהסרט הוא: "ואני הייתי כזה: למה את כל כך אובססיבית כלפי?" ("And I was like, 'Why are you so obsessed with me?‎") (רג'ינה' ג'ורג')
המשכיות

משחק וידאו - חברת נינטנדו הוציאה לאור משחק וידאו בקונסולת המשחק האלקטרונית נינטנדו DS בשם "Mean Girls DS".
סרט המשך - בשנת 2011 שודר סרט הטלוויזיה "ילדות רעות 2", הסרט עומד בפני עצמו, ללא השחקניות הראשיות מהסרט הראשון, ועלילתו אינה ממשיכה את אירועי הסרט הקודם.
מחזמר - ב-28 בינואר 2013 אישרה טינה פיי את השמועות על הופעה בימתית מוזיקלית בהשראת הסרט. פיי כתבה את המחזמר, בעוד בעלה, ג'ף ריצ'מונד, הלחין את המוזיקה של נל בנג'מין. המחזמר בעל אותו השם עלה לראשונה באוקטובר 2017 בוושינגטון די. סי., ובהמשך עלה על במות ברודוויי באפריל 2018.
הערות שוליים

↑  Megan Angelo, ‏10 Years Later, the Clique Still Reigns, New York Times, 25 באפריל, 2014
↑  THE 50 GREATEST TEEN MOVIES, http://www.rottentomatoes.com/, פורסם ב-29 בנובמבר 2012
↑  Mean Girls (2004), http://www.rottentomatoes.com/, פורסם בשנת 2004
↑  Mean Girls Reviews, http://www.metacritic.com/, פורסם ב-30 באפריל 2004
↑  Mean girls (DVD video, 2004), http://www.worldcat.org/, פורסם בשנת 2004
↑  Mean Girls Game Capitalizes on Film's Popularity, Lohan's Career, http://kotaku.com/, פורסם ב-12 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 12031573  LCCN: no2005002140  SUDOC: 17903426X  VIAF: 175245537   WorldCat (עם VIAF): 175245537
אלי פלאי

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1964 (בן 60) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 עיסוק:  איש עסקים, מו"ל
 מעסיק:  משפחה
 
אליהו (אלי) פלאי (נולד ב-23 בדצמבר 1964) הוא איש עסקים חרדי ישראלי, המו"ל של העיתון "משפחה", הבעלים של קבוצת התקשורת "Mishpacha" והמייסד של המכון החרדי למחקרי מדיניות בירושלים.
ביוגרפיה

פלאי, יליד ירושלים, הוא בוגר ישיבת חברון ובעל תואר ראשון במדעי הרוח בתלמוד ובהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר נישואיו התגייס לצה"ל במסגרת "שלב ב", ושירת בחיל הרבנות הצבאית. בשנת 1990 רכש יהודה פלאי, אביו של פלאי, את הבעלות על עיתון "משפחה" הפונה למגזר החרדי ומינה אותו למנכ"ל העיתון. בשנת 2013 החליף יהודה נחשוני את פלאי בתפקיד מנכ"ל העיתון, ופלאי נותר יו"ר פעיל והבעלים של קבוצת התקשורת "משפחה".
"משפחה" מוציא לאור מגזינים שבועיים והוא השבועון החרדי הנפוץ ביותר בישראל. לפי סקר TGI מספטמבר 2016 שיעור החשיפה של "משפחה" הוא 24.1%. ירחון "טעימות" שיוצא אף הוא על ידי משפחה, זוכה על פי סקר זה ל-6.7% חשיפה. היקף הפעילות של החברה עמד ב-2015 על כ-50 מיליון שקל בשנה. השבועון מתפרסם בעברית והחל משנת 2004 קיימת גם גרסה באנגלית והוא מופץ בישראל ומחוצה לה. ב-2017 החל לפרסם בדרום אמריקה גם עיתון בספרדית, אבל הפרויקט נסגר בשל אי רווחיותו.
בשנת 2014 ייסד פלאי את "קרן משפחת פלאי" ע"ש אביו הרב יהודה פלאי. הקרן עוסקת בתמיכה וקידום מרכזי תורה ויוזמות חברתיות בחברה החרדית. הקרן שותפה להקמת המכון החרדי למחקרי מדיניות, מכון מחקר של החברה החרדית. המכון פועל לקדם שיח שיטתי ומקצועי בתחומי המדיניות החברתית, בסוגיות הנוגעות לחברה החרדית. מאז הקמתו גייס המכון אנשי אקדמיה לצד אנשי שטח מהקהילה החרדית, והוא עוסק בדיסציפלינות שונות. פלאי הוא יו"ר המכון, הממומן בעיקר על ידי קרן משפחת פלאי.
פלאי היה בין המקימים של תלמוד תורה בנווה יעקב עם לימודי ליבה מלאים והממ"ח הראשון (ממלכתי חרדי), שבו למד בנו. בשנת 2015 ייסד פלאי את קואליציית "שבת שוויון" שמטרתה הייתה להביא לסגירת קניונים ומרכולים בשבת.
בשנת 2022 פלאי נבחר למקום ה-86 ברשימת 100 המשפיעים של מגזין TheMarker.
פלאי מתגורר בשכונת רמות אלון בירושלים, נשוי ולו שישה ילדים. הוא אחיו של המלחינים החרדיים הלל פלאי ונח פלאי.
הערות שוליים

↑  ישראל כהן, ‏שינויים בשבועון 'משפחה': מונה מנכ"ל חדש במקומו של אלי פלאי, באתר כיכר השבת, 29 ביוני 2013
↑  ישראל כהן, ‏סקר TGI לעיתונות החרדית: התחזקות קלה לעיתונים, הרדיו מעט נחלש, באתר כיכר השבת, 5 בספטמבר 2016
↑   רותם שטרקמן, "המדינה נתנה לחרדים מה שהם רוצים. אי אפשר פתאום להיכנס באמ-אמא שלהם", באתר TheMarker‏, 14 במרץ 2015
↑  מי אנחנו · המכון החרדי למחקרי מדיניות, באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות
↑   מכיפופי ידיים לשילוב ידיים: אלי פלאי - מקום 86 ברשימת 100 המשפיעים של מגזין TheMarker, באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309624905171
עין אל-פיג'ה

| --- | --- |

עין אל-פיג'ה
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  ריף דמשק
 קואורדינטות:  33°36′50″N 36°10′48″E﻿ / ﻿33.614°N 36.18°E﻿ / 33.614; 36.18 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהעין אל-פיג'ה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהעין אל-פיג'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
עֵין אל-פֵיגָ'ה (בערבית: عين الفيجة) היא עיירה קטנה בדרום סוריה, במחוז ריף דמשק ובה מעיינות גדולים, הנושאים את אותו שֵם, ששימשו ומשמשים מקור מים חשוב לדמשק.
מיקום

העיירה ממוקמת כ-25 קילומטרים צפונית-מערבית לדמשק, וכ-23 קילומטרים דרומית מזרחית לאל-זבדאני.
המעיינות נמצאים בגובה 890 מטרים מעל פני הים והם נשפכים לנהר ברדא שבוואדי מתחתם.
עין אל-פיג'ה הייתה אחת מתחנות הרכבת על מסילת הברזל מדמשק אל אל זבאדני ומשם לכיוון לבנון.
היסטוריה > אטימולוגיה

היישוב קיים עוד מהתקופה היוונית (ואולי קודם לכן). הוא נבנה בסמוך למעיינות שבאזור. ביוונית: πηγή, בתעתיק עברי: פִּיגִי, פירושו מעיין, מקור מים.
היסטוריה > המאה ה-1 לספירה

הרומאים בנו מקדש בעין אל-פיג'ה ושרידיו נשתמרו. המקדש מורכב משני חלקים, התחתון בחזיתו, שבאמצעו יוצא המעיין והעליון בצד הצפוני, מעל המצוק הסלעי, בגובה של יותר מחמישה מטרים מעל הגוש התחתון.
באתר וסביבתו התגלו מטבעות ברונזה מהתקופה הרומית, בין מטבעות אלו ישנם שלושה בולטים: האחד מתוארך לתקופת הקיסר מקרינוס (217–218), מטבע נוסף מתקופתה של מרקיה אותקיליה סוורה (אנ'), אשתו של הקיסר פיליפוס הערבי (244–249), והמטבע השלישי מתוארך לתקופת שלטונו של הקיסר אלאגבאלוס (218–222 לספירה) והוא נושא תבליט של אל המחזיק בקרן פריון.
היסטוריה > המאה ה-20

ב-1907 התקינו השלטונות העות'מאניים את צינור המים הנקיים הראשון במעיינות. ב-1921 ביקשו הצרפתים לספק מי שתייה לדמשק ממעיין פיג'ה, באמצעות חברה צרפתית, אך הפרויקט נגנז מחשש שזרים ישלטו במשאב חיוני זה.
בשנת 1924 נוסדה חברת "עין אל-פיג'ה", במטרה להזרים מים מהמעיין למטרות שתייה והשקיה. שלב הבנייה החל בסוף 1925, אך העבודות הופסקו עקב המרד הסורי הגדול, 1928-1926 ונמשכו לאחריו. הפרויקט נחנך ב-3 באוגוסט 1932.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בסוריה

במהלך המהפכה הסורית שפרצה ב-2011, אזור עין אל-פיג'ה היה עד לסכסוך אלים בשל חשיבותו האסטרטגית כמקור מרכזי לאספקת מים לבירה דמשק. בסוף 2016 ותחילת 2017, נגרם לעיר ולמעיין פיג'ה נזק רב כתוצאה מהפגזות ועימותים בין הצדדים הלוחמים, השמדת כמה מתקני מים וניתוק האספקה לדמשק למשך שבועות.
דמוגרפיה

על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה, העיירה מנתה 3,806 נפש, רובם עובדים בחקלאות. העיירה היא המרכז האדמיניסטרטיבי של נפת עין אל-פיג'ה (שמונה: 19,584 תושבים), אם כי איננה היישוב הגדול ביותר בנפה. רוב התושבים הם מוסלמים סונים.
הערות שוליים

1 2 3  معالم عربية ... نبع الفيجة.. تاريخ مكتوب بالماء, صحيفة الخليج (בערבית)
1 2  السوري اليوم - نبع عين الفيجة: بين التاريخ والنقاء وسبل النهوض بعد التدمير, syrian-today.net (בערבית)
1 2  عين الفيجة.. شريان دمشق المائي المتوقف, الجزيرة نت (בערבית)
↑  'Ayn al-Fijah, archive.md, ‏2013-07-03
1 2  mohamad, عين الفيجة.. المعبد التاريخي الذي يروي دمشق منذ آلاف السنين, S A N A (בערבית)
1 2  DAWSSA, www.dawssa.gov.sy
↑  Staff, Reuters. "In war crime, Syria deliberately bombed Damascus water supply - UN". U.S. (באנגלית). נבדק ב-2025-03-13.
1 2  http://www.cbssyr.org/new%20web%20site/General_census/census_2004/NH/…, archive.md, ‏2012-12-09
קלרמון פוט

קלרמון פוט 63 (בצרפתית: Clermont Foot 63; המכונה בדרך כלל קלרמון פוט או פשוט קלרמון) הוא מועדון כדורגל צרפתי, המשחק בליגת המשנה הצרפתית מהעיר קלרמון-פראן. המועדון הוקם בשנת 1911 והוקם מחדש בשנת 1990 לאחר מיזוג.
המועדון משחק את משחקי הבית שלו באצטדיון גבריאל מונפייה הממוקם בעיר. בין 2014 ל-2017 אימנה את הקבוצה קורין דיאקר, האישה הראשונה שאימנה קבוצת גברים מקצוענית.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1911 בשם סטאד קלרמונטואה (Stade Clermontois). למרות הצלחה מועטה בליגה בשנותיו הראשונות, המועדון הגיע לחצי גמר הגביע הצרפתי בעונת 1945/1946. מעמדו המקצועי של המועדון בוטל לאחר עונת 1946/1947 עקב קשיים כלכליים. המועדון הפך למקצועני שוב בשנת 1966. בשנת 1984 התרחב המועדון כאשר סטאד-קלרמונטואה ו- AS מונפראן התמזגו והקימו יחד את מועדון הכדורגל קלרמון-פראן (CFC). המועדון הוצב בליגה הצרפתית השלישית. מאוחר יותר שונה שמו של המועדון לקלרמון פוט אוברן, ונאלץ להתחיל שוב את דרכו מהליגות הנמוכות. לאחר 13 שנים הגיעה הקבוצה עד לליגת המשנה הצרפתית. במהלך 13 השנים הללו זכה המועדון בהצלחות רבות בגביע הצרפתי, כשהשיא היה בשנת 1997 כאשר הדיחה הקבוצה את FC מרטיג, לוריאן ופריז סן ז'רמן עד שהודחה על ידי ניס.
המועדון זכה בליגה הצרפתית השלישית בשנת 2007. בשנת 2014, קלרמון הפכה לקבוצת הגברים המקצוענית הצרפתית הראשונה שמינתה לאימון אישה כשהלנה קוסטה מונתה לתפקיד. פחות מחודש לאחר קבלת התפקיד, קוסטה עזבה את תפקידה ובמקומה מונתה אישה אחרת, קורין דיאקר.
קלרמון עלתה לליגת העל הצרפתית, הליג 1 בסיום עונת 2020/2021 בפעם הראשונה בהיסטוריה לאחר שסיימה במקום השני בליג 2.
במשחקה הראשון בליג 1, הקבוצה ניצחה לראשונה אי פעם בליגה הבכירה כשגברה 2:0 על בורדו. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-17 והצליחה להישאר עונה נוספת בליגה הבכירה.
בתום עונת 2023/2024 ירדה לליג 2.
סגל הקבוצה

נכון ל-1 בפברואר 2024
תארים

אליפות הליגה הצרפתית השלישית: 2001/2002, 2006/2007
הערות שוליים

↑  Guardian staff, Helena Costa will not after all take over as Clermont Foot coach, the Guardian, ‏2014-06-23 (באנגלית)
↑  Clermont Foot appoint second woman manager in Corinne Diacre, the Guardian, ‏2014-06-28 (באנגלית)
↑  Le Clermont Foot en Ligue 1 : c’est fait !, France 3 Auvergne-Rhône-Alpes (ב־)
↑  Equipe Pro, Clermont Foot (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb150204429 (data)  VIAF: 123517928   WorldCat (עם VIAF): 123517928
מינוטאורוס

.
| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 מקום מגורים:  לבירינת 
 אלים מקבילים:  Asterion 
 אב:  שור מכרתים 
 אם:  פסיפאה 
 
תסאוס נלחם במינוטאור; עיטור על כד.
תסאוס נלחם במינוטאורוס. פסל בגני הטווילרי שבפריז.
תסאוס נלחם במינוטאורוס בנוכחות אריאדנה, בסגנון הדמות השחורה על גבי צלחת מאת לידוס (צייר) (אנ')  מהמאה ה-6 לפנה"ס במוזיאון האקרופוליס.
המִינוֹטַאוּרוס (וכן המינוטאור; ביוונית עתיקה: Μῑνώταυρος) הוא מפלצת מן המיתולוגיה היוונית המתוארת כיצור כלאיים שחציו אדם וחציו שור - גוף אנושי עם ראש וזנב של שור. הוא שכן בלבירינת - מבוך נרחב ומשוכלל שנבנה עבור מינוס, מלך כרתים, על ידי הממציא דדלוס, במטרה לכלוא את המפלצת. מִנְחה של שבעה עלמים ועלמות תשלח למינוטאורוס כל תשע שנים (או לפי גרסה אחרת, כל שנה) בצו המלך מינוס. המינוטאורוס הומת, בסופו של דבר, על ידי הגיבור היווני תסאוס.
המיתוס

לפני שמינוֹס היה למלך כרתים, הוא התפלל לאל פוסידון, וביקש סימן שיאשש שהוא זה שצריך לקבל את כס המלכות, ולא אחיו. בתמורה, הוא הבטיח להקריב לפוסידון את היצור שייצא מהים. פוסידון שלח לו פר לבן ויפהפה, אך מינוס, שרחמיו נכמרו על היצור המופלא, הקריב במקומו שור רגיל. פוסידון, נזעם מהפרת ההבטחה, גרם לפסיפאה אשתו של מינוס להזדווג עם הפר, וכתוצאה מכך נולד המינוטאורוס - יצור כלאיים של שור ואדם. זהו מקור המלה מינוטאורוס, שפירושה ביוונית: השור של מינוס.
המינוטאור היה יצור אכזר ופראי שהטיל את חיתתו על תושבי כרתים, ולכן מינוס, בעצתו של האורקל מדלפי, כלא אותו בלבירינת.
באותה תקופה הכריז מינוס מלחמה על אתונה, כיוון שרצה לנקום באתונאים שרצחו את בנו. אתונה נוצחה במלחמה, וכעונש, נדרשה לשלוח, מדי תקופה קבועה, שבעה נערים ושבע נערות אל תוך הלבירינת, כדי שיהיו טרף עבור המינוטאורוס. בהמשך, תסאוס, בנו של מלך אתונה, התנדב להישלח אל תוך המבוך, במטרה לשים קץ ליצור ולהורגו. למרבה מזלו של תסאוס, לפני שהוא נשלח ללבירינת, אריאדנה, בתו של המלך מינוס, התאהבה בו וגמרה אומר לסייע לו להשמיד את המינוטאורוס. היא העניקה לו פקעת חוטים, כדי שיוכל לשוב על עקבותיו ולצאת מן המבוך. תסאוס אכן הרג את המינוטאורוס, והוביל את שאר האתונאים החוצה מן הלבירינת.
מינוס, בזעמו על תסאוס שהצליח לברוח מן הלבירינת, החליט להעניש את דדלוס על כישלונו בבניית הלבירינת כמקום ללא מוצא, וכלא אותו ואת בנו איקרוס במבוך. עם זאת, בזכות תושייתו וכושר המצאתו של דדלוס, הצליחו השניים למצוא את דרכם מחוץ למבוך וניסו לברוח מהאי בעזרת כנפיים שבנו לעצמם מנוצות ושעווה. במהלך מעוף הבריחה של השניים, ניתכה השעווה בכנפיים שנשאו את איקרוס. הן קרסו והוא נפל למותו לנגד עיניו של אביו, דדלוס.
המיתוס אודות המינוטאורוס וקטילתו על ידי תסאוס נושא, ככל הנראה, הדים לשינויים חברתיים, תרבותיים ופוליטיים. לפי פרשנות אחת, המינוטאורוס טורף האדם הוא סמל לפולחן דתי שכלל קורבנות אדם, שהתקיים בתקופות ברבריות (בדומה לעבודת המולך שנפוצה בכנען ובסביבותיה), אך הריגתו על ידי תסאוס מסמלת את ביטולו של הפולחן הדתי הספציפי הזה, ומעבר לציוויליזציה מתקדמת יותר. לפי פרשנות אחרת, שמתמקדת בהיבט הפוליטי, המיתוס מתייחס לשחרורם של האתונאים, או של היוונים ככלל, מעולם של הכרתים.
בתרבות המודרנית

אזכור שכיח למינוטאורוס נמצא בספרי פנטסיה שם מוזכרים המינוטאורים בדרך כלל כעם (ולא כדמות יחידה) גס, חסר תרבות ובעל כבוד מפוקפק, אך כיצורים חזקים מאוד ולוחמים מסורים. דמויות של מינוטאורים מופיעות, בין היתר, במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים" ובסדרת הספרים "נרניה". בספר פרסי ג'קסון וגנב הברק המינוטאור רדף אחרי פרסי עד שהגיע למחנה החצויים בפעם הראשונה.
דמויות מניטאורים נמצאות גם במשחקי וידאו של סוגת הפנטסיה, דוגמת Heroes of Might and Magic.
דמויות מצוירות של מינוטאורים מופיעות ביצירות רבות של פבלו פיקאסו, בעיקר משנות ה-30 של המאה העשרים. מספר תמונות מציגות את המינוטאורוס כאנס וכרוצח, אך תמונות אחרות דווקא מציגות אותו כמאהב ולא כמפלצת.
דמויות הקרובות למינוטאורוס נפוצות בתרבות הפופולרית, דוגמת הדמות המצוירת "מוש השור".
גראץ

גראץ (בגרמנית: Graz, בסלובנית: Gradec) היא העיר השנייה בגודלה באוסטריה, בעלת אוכלוסייה של 331,562 איש, נכון לשנת 2021. היא בירת המדינה הפדרלית שטיריה (בגרמנית: שטַיֶירמַרְק). לעיר יש מסורת ארוכת ימים בתור "עיר של סטודנטים", כיוון שנמצאות בעיר לא פחות מ־4 אוניברסיטאות ושתי אוניברסיטאות למדעים בעלות למעלה מ־60,000 סטודנטים. העיר העתיקה ("הישנה") של גראץ היא אחת ממרכזי הערים העתיקות השמורים ביותר במרכז אירופה, והיא נכללת ברשימת אתרי מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו. ב־2003 הוכרזה גראץ כבירת התרבות של אירופה לאותה השנה. העיר נחשבת בפני עצמה כאחד ממחוזות שטיריה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת על נהר מורה, בחלקה הדרום-מזרחי של אוסטריה. היא מרוחקת בערך שעתיים וחצי מרחק נסיעה ברכבת מן הבירה וינה. היא העיר הגדולה ביותר בשטיריה וגם בירתה. בסביבת העיר צומחים יערות עד. העיר עצמה מוקפת גבעות נמוכות, דבר שגורם לערפל גם בחודשים החמים.
אתרים בעיר

בשנים האחרונות נבנו מבנים ציבוריים ברחבי העיר. המפורסמים שבהם נקרא קונסטהאוס, שהוא בית האמנות המודרנית של העיר, ועוצב בידי האדריכלים פיטר קוק (אנ') וקולין פורנייה (אנ'), מבנה נוסף בעיר הוא מוזיאון שנבנה ממש על גדות נהר המורה. גם בתוך הנהר נבנה מבנה מיוחד בדמות המוראינזל, שפירוש שמו "אי המורה", ואשר הוא משטח צף עשוי מפלדה ובו קפיטריה, תיאטרון באוויר הפתוח ושטח למשחקים.
ישנם פסטיבלים רבים הנערכים בעיר בכל קיץ ובהם – ג'אז זומר, לה סטרדה וקלאסיקה בעיר. הפסטיבלים חופשיים לכל המעוניינים ולא נלקח על ההשתתפות בהם תשלום, חוץ ממספר אירועים מיוחדים בפסטיבל לה סטרדה.
מרכז העיר העתיקה נקבע כאתר מורשת עולמי של אונס״קו בשנת 1999. ניכר כי העיר העתיקה של גראץ הושפעה ממגוון סגנונות, וזאת עקב מיקומה בין מרכז אירופה הקלאסית, איטליה ומדינות הבלקן. המרכז ההיסטורי של העיר מכיל מעל 1,000 מבנים שנבנו החל מהתקופה הגותית ועד לימינו.
מבנים ואתרים חשובים:
בית העירייה (Rathaus) שנבנה במאה ה-19
גבעת המצודה (Schlossberg) - זוהי גבעה נישאה הצופה על פני כל העיר העתיקה בגובה 475 מטרים ובתוכה שרידי מצודה היסטורית. כיום במקום ישנו פארק ומסעדה. ניתן לטפס לגבעה בטיפוס של כ-260 מדרגות תלולות, רכבל (Schlossbergbahn) או דרך כביש עוקף מצידה השני.
מגדל השעון (Uhrturm) - סמל העיר גראץ, הנמצא גם הוא בראש גבעת המצודה.
הגלריה החדשה - מוזיאון אומנות
הנשקייה (Landeszeughaus) - מוזיאון הנשקים העתיקים מתקופת ימי הביניים הגדול בעולם. מכיל כ-32,000 כלי נשק שונים.
הפארק העירוני - נמצא במרכז העיר למרגלות הגבעה.
טירת העיר (Burg) הידועה בגרם המדרגות הלולייני הכפול שלה. נבנתה בין 1438 ל-1453 על ידי הקיסר פרדריק השלישי, משום שהטירה הקודמת שהייתה על הגבעה הייתה קטנה מדי ולא נוחה בעבורו. הטירה נשארה מקום המגורים של מושל האזור האוסטרי עד 1619, והיום משמשת כמבנה ממשל של מדינת שטיריה. במהלך מלחמת העולם השנייה חלק מהטירה העתיקה נפגע מההפגזות, ועל כן שופצה והתווספו לה מבנים נוספים.
מוזיאון גראץ לאומיות מודרנית (Kunsthaus), הנקרא גם “החייזר החברותי״ בשל מבנהו הלא שגרתי כשק גדול מלא צינורות וצבעו השחור. המוזיאון הוקם ב-2003 כחלק מחגיגות זכייתה של גראץ כבירת התרבות של אירופה והפך עד מהרה לאחד מהסמלים של העיר. בתוך המוזיאון מוצגות תערוכות שונות של אומנות מודרנית מאמצע המאה ה-20 ועד ימינו.
ספורט

העיר גראץ היא מקום מושבן של שתי קבוצות כדורגל מהגדולות בהיסטוריה של אוסטריה בעבר ובהווה ואלו הן שטורם גראץ וגראזר AK. הדרבי של העיר גראץ מושך תשומת לב רבה באוסטריה כמו הדרבי של וינה (בין אוסטריה וינה לראפיד וינה). נכון להיום, המאזן בין שתי הקבוצות האלו (נכון לאוגוסט 2005 ורק לגבי הליגה האוסטרית הבכירה) עומד על 44 ניצחונות לגראזר ורק 39 ניצחונות לשטורם גראץ וכן עוד 40 תוצאות תיקו. הפרש השערים בין הקבוצות עומד על 161–166 לטובת גראזר.
ערים תאומות

גראץ היא עיר תאומה של הערים:
הממלכה המאוחדת קובנטרי, אנגליה, הממלכה המאוחדת
ארצות הברית מונטקלייר, ניו ג'רזי, ארצות הברית
הולנד חרונינגן, הולנד
גרמניה דרמשטאדט, גרמניה
נורווגיה טרונדהיים, נורווגיה
איטליה טריאסטה, איטליה (מ־1973)
רומניה טימישוארה, רומניה
סלובניה מריבור, סלובניה
הונגריה פץ', הונגריה
קרואטיה פולה, קרואטיה
קרואטיה דוברובניק, קרואטיה
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
ראו גם

קהילת יהודי גראץ
הערות שוליים

↑  Stadtportal der Landeshauptstadt Graz, Admin (Graz Press Service), Zahlen + Fakten: Bevölkerung, Bezirke, Wirtschaft, Geografie, Stadtportal der Landeshauptstadt Graz (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564351105171  BNE: XX459192  GND: 4021912-4  ISNI: 0000 0004 1783 6269  LCCN: n79064653  MusicBrainz: e8ad73e9-9e7f-41c4-a395-6e29260ff1df  NKC: ge128479  NLG: 3082  NSK: 000604374  RERO: 02-A003316296  VIAF: 160255975   WorldCat (עם VIAF): 160255975 
מראה העיר והשלוסברג מן הנהר
גראץ, איור של גאורג מתאוס וישר (Vischer), 1670
הקוּנסטהאוּס החדש בגראץ
בניין עיריית גראץ
בית הכנסת המשוחזר של גראץ
רואי כחלון

רואי כחלון (נולד ב-22 במאי 1980) הוא עורך דין ישראלי, המשמש החל מינואר 2025 כממלא מקום נציב שירות המדינה.