יחסי הממלכה המאוחדת – רוסיה
היסטוריה > המאה ה-19

בין השנים 1820–1907 האליטה הבריטית הפכה עוינת יותר ויותר לרוסיה, עם מידה רבה של חרדה לביטחונה של הודו, מחשש שרוסיה תתפשט דרומה דרך אפגניסטן. התוצאה הייתה יריבות ארוכת שנים במרכז אסיה. נוסף על כך, גבר והלך חשש שרוסיה תערער את מזרח אירופה על ידי התקפותיה על האימפריה העות'מאנית המתפוררת. פחד זה נקרא "השאלה המזרחית". בנוסף, רוסיה רצתה במיוחד בנמל שאינו קופא לצורך הצי שלה. היציאה מן הים השחור אל הים התיכון הייתה מטרה רוסית, שפירושה גישה דרך הדרדנלים שבשליטת העות'מאנים.
שתי המדינות התערבו במלחמת העצמאות היוונית, ולאחר מכן כפו על שני הצדדים את תנאי הסכם לונדון (1827). בשנת 1851 התקיימה התערוכה הגדולה של התעשייה של כל האומות בלונדון, כולל מעל 100,000 תערוכות מ-40 מדינות. זו הייתה התצוגה הבינלאומית הראשונה בעולם. רוסיה ניצלה את ההזדמנות כדי להפיג את הרוסופוביה הגוברת על ידי הפרכת סטריאוטיפים של רוסיה כעריצות מיליטריסטית מדכאת, אולם תערוכותיה המפוארות של מוצרי מותרות ו"יצירות אמנות" גדולות, עם מעט מאוד טכנולוגיה מתקדמת, לא שינו את המוניטין שלה. בריטניה ראתה בצי הרוסי חלש מכדי לעורר דאגה, אולם ראתה את הצבא הרוסי הגדול כאיום גדול.
הלחצים הרוסיים על האימפריה העות'מאנית נמשכו, והותירו את בריטניה וצרפת בברית עם העות'מאנים, מה שהביא לפרוץ מלחמת קרים, שבה לחמו שתי המדינות זו בזו. האליטות בבריטניה, במיוחד בקרב הליברלים, תמכה בפולנים נגד השלטון הרוסי, לאחר מרד נובמבר בשנת 1830. ממשלת בריטניה לא ראתה בעין יפה את הדיכוי שהפעילה רוסיה כלפי ההתקוממות הפולנית בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19, אך סירבה להתערב.
בין השנים 1855–1865 פרסמו ניקולאי אוגריוב ואלכסנדר הרצן את העיתון קולוקול, שהיה העיתון הרוסי הראשון ללא צנזורה. השניים היו גולים פוליטיים, אשר נתמכו על ידי הענף הפריזאי של משפחת רוטשילד, וייצגו את הדעות הליברליות שהיו אסורות ברוסיה.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19 נטו המשקיפים והתיירים הבריטיים להציג את רוסיה כאומה ברברית ומפגרת, והתקשורת האנגלית תיארה את הרוסים כבעלי אמונות תפלות, המשועבדים לצאר האוטוקרטי שלהם. לפיכך, "הברבריות" הרוסית עמדה בניגוד לבריטניה "התרבותית". בשנת 1874 המתח פחת עם חתונתם של אלפרד, דוכס אדינבורו, בנה השני של המלכה ויקטוריה עם מריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו היחידה של הצאר אלכסנדר השני, ואחריו ביקור לבבי של הצאר בבריטניה. אולם, כעבור 3 שנים שוב התדרדרו היחסים בין המדינות, ואף הגיעו לסף מלחמה.
היריבות בין בריטניה לרוסיה התרחבה בהתמדה בשל המשחק הגדול על השליטה במרכז אסיה. רוסיה ביקשה להשיג נמל באוקיינוס ההודי, ואילו בריטניה רצתה למנוע מהצבא הרוסי להשיג נתיב פלישה פוטנציאלי להודו. בשנת 1885 סיפחה רוסיה חלק מאפגניסטן בתקרית פנג'דה, שגרמה לחשש למלחמה. עם זאת, שר החוץ של רוסיה ניקולאי גירס ושגרירו בלונדון, ברון סטאל, כוננו הסכם בשנת 1877, שהקים אזור חיץ במרכז אסיה. בעקבות כך זכתה הדיפלומטיה הרוסית בקבלת הסכמה בריטית להתפשטותה, עם זאת, פרס נותרה גם היא זירת מתח, אך לא גרמה לפריצת מלחמה. שתי המדינות שיתפו פעולה בדיכוי מרד הבוקסרים בסין בשנת 1900.
בריטניה הייתה בעלת ברית של יפן לאחר 1902, אך נותרה נייטרלית לחלוטין ולא השתתפה במלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904–1905.
עם זאת, במהלך חודש אוקטובר 1905 התרחשה התקרית במצרי דוגר, כאשר הצי הרוסי, בדרכו להילחם ביפן, פגע בטעות במספר ספינות דיג בריטיות בערפל של הים הצפוני. הרוסים חשבו שהם סירות טורפדו יפניות, והרגו שלושה דייגים. הציבור הבריטי כעס, אבל רוסיה התנצלה והנזקים שולמו באמצעות בוררות.
בשנת 1893 נחתמה הברית הצרפתית-רוסית, שחיזקה את הקשרים בין המדינות וערערה את מקומה של הקיסרות הגרמנית. בשנת 1904 נוצרה הסכמה מדינית בין בריטניה לצרפת, בעקבות חשש של בריטניה מהתעצמות הכוח הצבאי הגרמני, ובמיוחד מהתחזקות הצי הגרמני בצפון האוקיינוס האטלנטי ובים הצפוני, ושתי המדינות חתמו על ההסכמה הלבבית. הברית הצרפתית-רוסית, לצד ההסכמה הלבבית, יצרו בעקיפין את הקשר בין בריטניה לרוסיה, ובשנת 1907 חתמו ביניהן בריטניה, צרפת ורוסיה על ברית - "ההסכמה המשולשת". ההסכמה המשולשת הביאה לקצה באופן סופי את מדיניות ההתבדלות של בריטניה עד לאותה תקופה, מדיניות שכונתה "הבדידות המזהרת". במסגרת הברית הוסכם על שיתוף פעולה בין שלוש המדינות ונוצר איחוד הגנתי בין שלוש המעצמות האירופיות, איחוד שעמד מול הברית המשולשת שהייתה במרכז אירופה בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה. ההסכמה המשולשת זכתה לתמיכה וחיזוק מצד מדינות נוספות בעולם, ובהן ארצות הברית, יפן, ספרד ופורטוגל.
בקיץ 1914 נרצח יורש העצר האוסטרי - פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בעת סיור בסרייבו על ידי מתנקשים סרביים. בתגובה, איימה אוסטריה על סרביה, רוסיה הבטיחה לסייע לסרביה, גרמניה הבטיחה לסייע לאוסטריה, ופרצה מלחמה בין רוסיה לגרמניה, תוך שצרפת תמכה ברוסיה. בריטניה הייתה נייטרלית בתחילה, אולם לאחר שגרמניה פלשה לבלגיה הנייטרלית, הצטרפה בריטניה לצרפת ולרוסיה, ולחמה לצידם במלחמת העולם הראשונה נגד גרמניה ואוסטריה.