stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלדותריום

| הלדותריום |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן, 8.7–5.332 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: ג'ירפיים
סוג:: הלדותריום
מינים
 Helladotherium duvernoyi  Helladotherium grande
שם מדעי
 Helladotherium ‏Jean Albert Gaudry, 1880

הלדותריום (שם מדעי: Helladotherium; מילולית: "בהמה יוונית") הוא סוג נכחד ממשפחת הג'ירפיים שהתקיים בסוף תקופת המיוקן, לפני 5.332 עד 8.7 מיליון שנים באפריקה, אירופה ואסיה. הוא הוגדר לראשונה ב-1860 בידי החוקר הצרפתי ז'ן אלברט גודרי. ממצאיו התגלו לראשונה בקרבת אתונה, יוון והשתייכו למין Helladotherium grande. מין נוסף - Helladotherium grande, היה גדול יותר והוא ידוע רק מממצאי זרוע מפקיסטן.
ההלדותריום היה יצור גדול-ממדים: גובה כתפיו היה כ-7 מטרים ואורך עצם הירך כ-70 ס"מ. הוא היה קרובו של השיוותריום בעל הקרניים הענקיות, אך קרניו שלו היו קטנות בהרבה והוא נראה כמו אוקפי. ככל הנראה הוא ניזון בעיקר מעלים.
הערות שוליים

↑  Horace B. Woodward, "History of geology", p. 135, London Watts, 1911. ISBN 978-0405104671.
1 2  Jordi Agusti and Mauricio Anton, "Mammoths, Sabertooths, and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe", chapter 5 – The late miocene: the begining of the crisis: p. 182, Columbia University Press, 2013. ISBN 9780231516334.
↑  "Turolian age/stage", Fossilworks.
↑  Adrienne Mayor, "The First Fossil Hunters: Dinosaurs, Mammoths, and Myth in Greek and Roman Times", Princeton University Press, 2011. ISBN 9781400838448.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאובן גולגולת של הלדותריום, במוזיאון תולדות הטבע של פירנצה, איטליה.
הלדור אסגרימסון

הלדור אסגרימסון (באיסלנדית: Halldór Ásgrímsson;‏ 8 בספטמבר 1947 – 18 במאי 2015) היה ראש ממשלת איסלנד בשנים 2004–2006. בשנים 1994 - 2006 הוא כיהן גם כיו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מפלגת מרכז-ימין).
קורות חייו

אסגרימסון למד במכללת ביפרוסט של התנועה הקואופרטיבית האיסלנדית (30 ק"מ מצפון לעיירה בורגרנס) ובשנת 1970 הוסמך לתפקיד מנהל חשבונות בשירות הציבורי. מאוחר יותר הוא קיבל השכלה אוניברסיטאית בלימודי מסחר בנורווגיה ובדנמרק ובשנים 1973–1975 עבד כמרצה באוניברסיטת איסלנד.
בשנת 1974 אסגרימסון נבחר לאלת'ינגי (פרלמנט) מטעם המפלגה הפרוגרסיבית במחוז צפון-מזרח (אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה). הוא כיהן כאחד הנציגים של מחוז זה עד 1978, בעוד שבשנים 1979–2003 היה אחד מנציגי מחוז רייקיאוויק צפון.
בשנים 1983–1991 היה אסגרימסון שר הדיג (בשלוש ממשלות של מנהיג מפלגתו דאז – סטינגרימור הרמנסון, וגם בממשלה שהונהגה בשנים 1987–1988 בשיתוף הפרוגרסיבים על ידי ת'ורסטיין פאלסון – יו"ר מפלגת העצמאות). בשנים 1985–1987, במשך חלק מתקופת כהונתה של ממשלת הרמאנסון הראשונה, הוא היה הנציג של ממשלה זו במועצת השרים הנורדית – גוף משלים למועצה הנורדית. בשנים 1988 - 1989 (בממשלת הרמאנסון השנייה) אסגרימסון כיהן גם כשר המשפטים והכנסייה. ב-1994 הוא נבחר למנהיג המפלגה הפרוגרסיבית.
בשנים 1995–2004 היה אסגרימסון שר החוץ בשלוש ממשלות (שנייה-רביעית) של דוד אודסון – מנהיג מפלגת העצמאות ששיתף את הפרוגרסיבים בקואליציה. בתקופת כהונתה של ממשלת אודסון השנייה (1995 - 1999) אסגרימסון היה במקביל בתפקיד, שהוא מילא קודם בשנים 1985 - 1987 – נציג ממשלת איסלנד במועצת השרים הנורדית. (במאי 1999, בשבועות האחרונים לכהונתה של ממשלה זו, אסגרימסון החליף את חברו למפלגה שעזב את הממשלה וכיהן גם כשר לאיכות הסביבה ושר החקלאות).
אחרי הבחירות שנערכו במאי 2003, אודסון הרכיב את ממשלתו הרביעית תוך סיכום עם אסגרימסון, לפיו מנהיג הפרוגרסיבים יישאר בתפקיד שר החוץ עד ספטמבר 2004, ואילו אחר כך הם יתחלפו בתפקידים. בתמורה לוויתור על תפקיד ראש הממשלה מצד אודסון, אסגרימסון הסכים להגדיל את ייצוגהּ של מפלגת העצמאות בממשלתו העתידית בשר נוסף.
אסגרימסון כיהן כראש ממשלת איסלנד בשנים 2004 - 2006. ב-5 ביוני 2006, בעקבות תוצאות מאכזבות בעבור המפלגה הפרוגרסיבית בבחירות לרשויות המקומיות, הוא הודיע על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה ועל כוונתו להתפטר באוגוסט של אותה שנה גם מתפקידו כמנהיג המפלגה. ב-15 ביוני 2006 אסגרימסון הוחלף בתפקיד ראש הממשלה על ידי מנהיג מפלגת העצמאות – גייר הארדה (שמשנת 2005 היה שר החוץ במקומו של דוד אוסדון, שפרש מהחיים הפוליטיים כדי לכהן כנגיד הבנק המרכזי של איסלנד).
באוגוסט 2006 אסגרימסון התפטר כמובטח מתפקיד מנהיג המפלגה הפרוגרסיבית. הוא נפרד מהמפלגה בוועידתה הארצית, במהלכה נשא נאום נרגש ובו גם הודעה על פרישתו מהחיים הפוליטיים. הוא הוחלף בתפקיד על ידי יון סירגודסון, שכיהן כשר המסחר ושר התעשייה בממשלתו הראשונה של גייר הארדה (שהחליפה את ממשלתו של אסגרימסון בעקבות התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה).
ב-31 באוקטובר 2006 אסגרימסון נבחר לתפקיד מזכ"ל מועצת השרים הנורדית, בו כיהן מ-1 בינואר 2007 עד שנת 2013.
במאי 2015 נפטר בעקבות התקף לב. אסגרימסון היה נשואי לסיגוריונה סיגורדרדוטיר ואב לשלושה.
ליגת ההוקי האסייתית

| --- | --- |

 ענף:  הוקי קרח 
 תאריך ייסוד:  2003 
 ארגון מפעיל:  פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית 
 www.alhockey.com
 
ליגת ההוקי האסיאתית (באנגלית: Asia League Ice Hockey) היא אגודה, שפעילותה העיקרית היא לקיים את אליפות ההוקי, בה משתתפות תשע קבוצות מיפן, סין, דרום קוריאה ורוסיה. מטה הליגה נמצא ביפן. בכל שנה לאחר סיום הפלייאוף מוענק לזוכה גביע מיוחד.
הליגה הוקמה בשנת 2003 בגלל הירידה בפופולריות של ענף ההוקי ביפן ויצירת ליגת הוקי בדרום קוריאה. מטרתה לקדם הוקי ולפתח את איכויותיהם של השחקנים. הליגה כללה במקור חמש קבוצות משתי מדינות והתרחבה לארבע מדינות ותשע קבוצות (מעונת 2015/2016).
קבוצות הליגה

| משחק | עיר | מדינה | שנת היסוד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טוהוקו פרי בליידס | האצ'ינוהה | יפן | 2008 |  |
| ניקו אייס באקס | ניקו | יפן | 2003 |  |
| ניפון פיינר קריינס | קושירו | יפן | 2003 |  |
| אוג'י איגלס | טומקומאי | יפן | 2003 |  |
| אניאן האלה | אניאן | קוריאה | 2003 |  |
| דמאן קילר וויילס | אינצ'ון | קוריאה | 2016 |  |
| סחלין | יוז'נו-סחלינסק | רוסיה | 2014 |  |
קבוצות הליגה > לפי מועדונים

| # | מועדון | כמות ניצחונות |
| --- | --- | --- |
|  1  | אניאן האלה |  6  |
|  2  | ניפון פיינר קריינס |  4  |
|  3  | סחלין |  2  |
|  4  | סייבו פרינס ראביטס |  2  |
|  5  | אוג'י איגלס |  2  |
|  6  | טוהוקו פריי בליידס |  2  |
קבוצות הליגה > לפי מדינה

| # | מדינה | כמות ניצחונות |
| --- | --- | --- |
|  1  | יפן יפן |  11  |
|  2  | דרום קוריאה דרום קוריאה |  6  |
|  3  | רוסיה רוסיה |  2  |
הערות שוליים

↑  "Nippon Paper Cranes defeats SEIBU and becomes the Asian Champion!!". Alhockey.com. Asia League Ice Hockey. 30 במרץ 2007. נבדק ב-10 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Ritomo Tsunashima (10 באוגוסט 2004). "Far East baseball league would attract fans". Herald Asahi. נבדק ב-9 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Team History". Anyanghalla.com. נבדק ב-19 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The league we will build". Alhockey.com. Asia League Ice Hockey. אורכב מ-המקור ב-2008-01-24. נבדק ב-21 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Notice of Playoff Finals Canceled". alhockey.com (ביפנית). 26 בפברואר 2020. נבדק ב-2020-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא הוקי קרח. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשכת עושי לחם הפנים

לשכת עושי לחם הפנים (בקיצור: לשכת לחם הפנים) הייתה לשכה במבנה בית המוקד שבבית המקדש ששמשה לאפיית לחם הפנים. בלשכה זו אפו את שנים עשר הלחמים מדי יום שישי.
מקום הלשכה וקדושתה

לשכת עושי לחם הפנים הייתה בקרן דרומית מזרחית של בית המוקד, והייתה אחת מבין ארבע הלשכות שהיו בבית גדול זה, שהכיל בקרבו עוד שלוש לשכות אחרות. בית המוקד היה בנוי "חציו בקודש", כלומר בעזרה, ו"חציו בחול", כלומר בהר הבית. לשכת עושי לחם הפנים נקבעה בחלק הקדוש והייתה פתוחה אליו, וממילא קדושתה הייתה כקדושת העזרה. לעומת האמור, קיימת דעה בראשונים, האומרת, שבית המוקד היה בנוי בחול, ולשכת עושי לחם הפנים בכלל זה. עם זאת לשכת עושי לחם הפנים נתקדשה בקדושת העזרה, שכן, הפתח של לשכה זו פתוח לקודש, והלכה היא, ש"הלשכות הבנויות בחול ופתוחות לקודש – תוכן קודש".
תפקיד הלשכה

נחלקו תנאים בשאלה האם כל מעשי לחם הפנים צריכים להיעשות בלשכת עושי לחם הפנים, או שמא חלק ממעשיה נעשים מחוץ ללשכה זו. להלכה נפסק כדעת חכמים, המחלקים בין הלישה של ככרות הלחם לבין האפייה, כלשון המשנה: "לישתן ועריכתן – בחוץ, ואפייתן – בפנים בעזרה כשאר המנחות".
לשכת לחם הפנים בבית השני

בדברי חז"ל מצינו, שבימי הבית השני, הייתה לשכה זו באחריות בית גרמו, אשר היו מומחים לאפייה לשלביה. משפחה זו הכינה את לחם הפנים למקדש באופן שלא יתעפש במהלך השבוע בו מונח הלחם על המנקיות בשולחן לחם הפנים. המשפחה הסתירה את סוד אפיית לחם הפנים, ואף דרשה שכר גבוה על המשך עבודתה במקדש. לפי המתואר בגמרא נעשה ניסיון להביא אופים מומחים מאלכסנדריה, אך אלה לא הצליחו למנוע את עיפוש לחם הפנים, לפיכך החזירו את בית גרמו לעבודה והרבו בשכרם, שכן, לא נמצא אופה שיכול להחליפם ולאפות את לחם הפנים טוב כמותם. מאז זכורה משפחה זו לגנאי על שנמנעו מללמד את סוד אפיית לחם הפנים.
ביאורים

↑  בירושלים – מחוץ למקדש
↑  בתנור בלשכת עושי לחם הפנים
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ו'; משנה תורה לרמב"ם, הלכות בית הבחירה, פרק ה', הלכה י'.
↑  משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ו'. ועיין תוספות יום טוב ציור אות ל"ו, תפארת ישראל אות מ"ג. ר' יונתן בעל הציורים אות נ"ג.
↑  פירוש המשנה לרמב"ם מידות א, ו; משנה תורה לרמב"ם, הלכות בית הבחירה, פרק ה', הלכה ט'.
↑  משנה, מסכת מעשר שני, פרק ג', משנה ח'
↑  משנה, מסכת מנחות, פרק י"א, משנה ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות תמידים ומוספין, פרק ה', הלכה ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ח, עמוד א'
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
הרפובליקה הסובייטית של אודסה

| --- | --- |


 מפת הרפובליקה הסובייטית של אודסה 
 ממשל
 שפה נפוצה:  רוסית
 עיר בירה:  אודסה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  17 בינואר 1918
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  13 במרץ 1918
 ישות קודמת:  אוקראינה הרפובליקה העממית של אוקראינה   רומצ'רוד
 ישות יורשת:  אוקראינה הרפובליקה העממית של אוקראינה
 כלכלה
 מטבע:  רובל של אודסה
 
הרפובליקה הסובייטית של אודסה (ברוסית: Одесская Советская Республика) הייתה רפובליקה סובייטית קצרת ימים, שהתקיימה מ-31 בינואר 1918 עד 19 במרץ באותה שנה ושאפה לשלוט בטריטוריה שכללה את אזור אודסה, חלקים של בסרביה וחלקים של גוברניה חרסון. הרפובליקה הסובייטית של אודסה טענה לריבונות על טריטוריות שגם הרפובליקה העממית של אוקראינה וגם הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית טענו לריבונות עליהם. מינואר 1918 עמד בראש מועצת הקומיסרים של הרפובליקה הבולשביק היהודי ולדימיר גריגורייביץ' יודובסקי, שמונה לנשיא בינואר 1918. השלטון החדש הכריז על אודסה כ"עיר חופשית" והתחייב לכפיפות כלפי השלטון הבולשביקי בסנקט פטרבורג.
חוסר יציבות פוליטי גרם לכך שהרפובליקה לא הוכרה על ידי אף ממשלה אחרת, כולל בולשביקים רוסים, במהלך קיומה הקצר. הרפובליקה הסובייטית של אודסה נאבקה, באמצעות הגוף השלטוני שלה, רומצ'רוד, נגד הפלישה הרומנית לבסרביה ואף ארגנה התנגדות צבאית מול צבא רומניה והצליחו לעכב את התקדמות צבא רומניה לכיוון הדניסטר. לאחר חתימת הסכם ברסט-ליטובסק (אוקראינה), פלשו כוחות מעצמות המרכז הגרמנים והאוסטרו-הונגרים וחיסלו את רפובליקת אודסה.
הערות שוליים

↑  Одесская Советская Республика. Было и такое государство … (ברוסית)
↑  Odessa Soviet Republic (באנגלית)
היסטוריה של ספרד: עידן ההארה

ספרד הבורבונית או עידן ההארה בספרד הוא שמה של ספרד במהלך המאה ה-18. בית בורבון עלה לשלטון בספרד לאחר מותו של קרלוס השני, מלך ספרד ללא יורשים, מה שהביא לפרוץ מלחמת הירושה הספרדית, שנמשכה עד 1715. המלכים הבורבונים שלטו שלטון אבסולוטיזם נאור והביאו לרפורמות במדינה, אם כי הממלכה נשארה קתולית אדוקה, והאינקוויזיציה הוסיפה להחזיק בעמדות כח במדינה.
לאחר מכן

המלכתו של ז'וזף בונפרטה למלך ספרד והדחת בית בורבון הביאו לזעם רב בקרב העם הספרדי, ועד מהרה פרצו מרידות כנגד הצבא הצרפתי. אמנם היו בספרד גם תומכים בשלטונו של ז'וזף בונפרטה, אשר כונו "חוספינוס", ובאו מקרב הקבוצה שכונתה אַפְרֵנסֶסָדוֹס ("מצורפתים"). אולם, גם הליברלים הספרדים לא ראו ברובם בעין יפה רפורמות שנכפו על ארצם על ידי שלטון זר, וחברו לשמרנים בהתנגדותם הנחרצת לשלטון צרפת וז'וזף בונפרטה.
חלקים גדולים מספרד הוכרזו מחוזות צבאיים, תחת שליטה מלאה של מפקדי צבא שלא היו כפופים לז'וזף בונפרטה אפילו לא באופן רשמי. מצב זה עורר את ז'וזף בונפרטה לבקש ארבע פעמים את התפטרותו, שלא התקבלה על ידי אחיו.
המערכה בחצי האי האיברי נמשכה בעוצמה משתנה במשך חמש שנים. צרפת נחלה תחילה הצלחות, אך לא הצליחה לעקור את ההתנגדות הספרדית ואת הנוכחות הבריטית. ב-1812 החלה הכף נוטה לרעת הצרפתים, שכוחותיהם הידלדלו עקב מסעו של נפוליאון לרוסיה. בקיץ 1812 נפלה עיר הבירה מדריד לזמן מה לידי המורדים, לאחר קרב סלמנקה. בשנת 1813 הצליחו הכוחות הספרדים והבריטים לגרש את הצבא הצרפתי מספרד, ופרננדו השביעי מבית בורבון חזר לשלטון.
ראו גם

מלחמת הירושה הספרדית
הרפורמות הבורבוניות
הערות שוליים

↑  בעת הכתרתו למלך ספרד, לא היה פיליפ דובר ספרדית.
↑  El corsario de Dios. Documentos sobre Amaro Rodríguez Felipe (1678-1747)
האלגוריה של שלום 1714, הוא חוזה אוטרכט. החוזה סיים את מלחמת הירושה הספרדית שהעניקה לבית בורבון את כתר ספרד.
היסטוריה של סידני

ההיסטוריה של סידני מתחילה עוד בזמנים פרה היסטוריים. האזור שסביב מפרץ ג'קסון (בו נמצא נמל סידני) שימש את השבטים האבוריג'ינים למעלה מ-40,000 שנה. על אף שבינוי העיר החדשה הרס את רוב הממצאים מתקופה זו, עדיין קיימים מאות גילופי אבן במקום. סידני נחשבת לבעלת אוסף גילופי האבן הטובים בעולם, כיוון שהם עשויים בעיקר מאבן חול, שמשמשת כחומר גלם טוב לגילופי אבן.
בסוף המאה ה-19, חפירות תעלה באלכסנדריה (דרום-מזרחית לעיר) חשפו הוכחות ליישוב אבוריג'יני באזור, שגילו מוערך בלמעלה מ-7,000 שנה. הוכחות יותר מאוחרות שהתגלו במערות ליד גלנברוק בהרים הכחולים, מערבית לעיר, הצביעו על יישוב אבוריג'יני במקום לפני כ-20,000 שנה.
היישוב האירופאי

העניין האירופאי במקום עלה עם גילויו של מפרץ בוטאני (כיום פרבר דרומי של העיר) ב-1770 על ידי ג'יימס קוק. תחת הוראות הממשלה בבריטית, הוקמה מושבת אסירים במקום ב-1788. המשלחת ליישוב המקום, הצי הראשון, עגנה במפרץ בוטאני, אך לא מצאה את המקום ראוי ליישוב. לאחר שיט קצר צפונה, עגנה המשלחת במפרץ ג'קסון. ראש המשלחת, ארתור פיליפ, קרא בתחילה למושבה החדשה "ניו אלביון", אך מסיבה שאינה ידועה קיבלה המושבה את השם "סידני", על שם שר הפנים הבריטי באותה תקופה, תומאס טאונסהנד, לורד סידני, לאחר שהלה הנפיק את כתב ההרשאה שאפשר לפיליפ להקים את המושבה.
ליישוב האירופאי היו השפעות הרות אסון על האוכלוסייה המקומית. בתחילה התבטא הדבר בעיקר על ידי מחלות שהביאו עימם האירופאים, כגון חצבת, אבעבועות רוח ואבעבועות שחורות, שהאבוריג'ינים לא היו מחוסנים גנטית בפניהן. המושל פיליפ קבע כללים נוקשים לגבי ההתנהלות בין המתיישבים האירופאים לילידים, ומדיניותה נחשבה לנאורה בתקופה ההיא.
עם זאת, ב-1789, זמן קצר לאחר הגעת המשלחת הצרפתית למפרץ בוטאני, התפרצה מחלת אבעבועות שחורות או אבעבועות רוח באזור, וגרמה למותם של אלפי אבוריג'ינים, כשגופותיהם צצו לעיתים קרובות בנמל סידני. התוצאות היו הרסניות - עד תחילת המאה ה-19, כ-90% מאוכלוסיית האבוריג'ינים באזור סידני נכחדה.
ימיה הראשונים של סידני

סידני חוותה קשיים רבים בימיה הראשונים. רעב ומגפות גרמו לבעיות רבות, אך במהרה המצב השתפר. הממשל הצבאי הקולוניאלי נשען על הצבא, "גדודי ניו סאות' ויילס", שנודע גם כ"גדודי הרום", בשל המונופול על ייבוא אלכוהול.
קונפליקטים צצו בין המושלים וקציני הצבא, שרבים מהם היו בעלי אדמות. ב-1808 הקונפליקטים הללו גרמו ל"מרד הרום", המרידה הצבאית היחידה שהצליחה אי פעם באוסטרליה, בה הודח מושל סידני דאז, ויליאם בליי (William Bligh).
העיתון הראשון בעיר, ה"סידני גאזט" (Sydney Gazette), יצא לאור ב-1803, והופיע עד 1842, וסיפק מידע רב ערך על התפתחותה הראשונית של המושבה ממנה צמחה סידני. ב-1831 החל להתפרסם גם הסידני מורנינג הראלד (The Sydney Morning Herald) כעיתון יומי, והוא יוצא לאור עד היום. אוכלוסיית העיר החלה לגדול, וב-1847 האסירים, תושביה המקוריים של העיר, היוו רק 3.2 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
עידן הבהלה לזהב

אוסטרליה חוותה מספר בהלות זהב באמצע המאה ה-19, עם גילוי זהב בבת'רסט, 150 ק"מ מערבית לסידני, ב-1851. כורים מהגרים רבים הגיעו לסידני, והגדילו את האוכלוסייה מ-39,000 ל-200,000 תוך 20 שנה. הביקוש לתשתיות שיספקו את גידולה המהיר של אוכלוסיית העיר, גרמו לפיתוח מסיבי של מערכת הרכבות והנמלים בעיר בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19. בהמשך, גילוי זהב בוויקטוריה, משך תושבים חדשים הרחק מסידני, לעבר מלבורן ויריבות גדולה צצה בין שתי הערים. היריבות התעצמה כשאוסטרליה הפכה לפדרציה ושתי הערים הוצעו בתור עיר הבירה שלה, משבר שנפתר לבסוף עם יצירתה של עיר בירה חדשה, קנברה.
המאה ה-20

עם התיעוש סידני גדלה במהירות, וב-1925 כללה אוכלוסייה של כמיליון איש. השפל הכלכלי הגדול פגע בסידני קשות, על אף שבתקופה זו הושלם גשר נמל סידני. במהלך המאה ה-20 סידני המשיכה להתפתח עם גלי הגירה רבים מאירופה ואסיה, מה שהתבטא באווירה קוסמופוליטית בעיר.
בשנת 2015 התרחש בעיר משבר בני ערובה במהלכו נהרגו חלק מבני הערובה.
אוכלוסיית העיר לאורך השנים

1800- 3,000 תושבים.
1820- 12,000 תושבים.
1851- 39,000 תושבים.
1871- 200,000 תושבים.
1901- 500,000 תושבים.
1925- מיליון תושבים.
2003- 4 מיליון תושבים.
מפה של סידני שפורסמה ב-24 ביולי 1789
הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז

הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז (ברוסית: Закавказская Сове́тская Федерати́вная Социалисти́ческая Респу́блика, ЗСФСР) הייתה רפובליקה סובייטית שהתקיימה בשנים 1922–1936, שהכילה את גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן, שהיו ידועות באופן מסורתי כמדינות של עבר הקווקז, בברית המועצות. בירת הרפובליקה הייתה טביליסי.
שורשי הרפובליקה מגיעים לתקופת התפוררות האימפריה הרוסית ב-1917, בתקופת מהפכת אוקטובר, כאשר הפרובינציות של הקווקז התנתקו והקימו פדרציה משלהם שנקראה הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר-הקווקז. כשהיא מתמודדת על אינטרסים לאומיים ומלחמה כנגד טורקיה התפרקה הרפובליקה חצי שנה לאחר מכן באפריל 1918.
בשנים שלאחר מכן, שלוש המדינות עברו מלחמת אזרחים שבהן היה הצבא האדום מעורב במידה רבה. לבסוף אוחדו לרפובליקה סובייטית אחת במרץ 1922, ובדצמבר באותה השנה הייתה היא לאחת מארבע הרפובליקות המייסדות של ברית המועצות (יחדיו עם רוסיה, אוקראינה, ובלארוס). בשנת 1936 פורקה הרפובליקה לשלוש רפובליקות סובייטיות סוציאליסטיות נפרדות: גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן.
בולים והיסטוריה של הדואר

לפני 1923, כל אחת מהמדינות גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן הנפיקו בולי דואר משלהן. הרפובליקה הפדרלית החלה להנפיק בולים משלה ב-15 בספטמבר 1923, והחליפה את הבולים הנפרדים שהנפיקו המדינות ב-1 באוקטובר של אותה שנה. ההנפקה הראשונה הכילה חלק מהבולים של רוסיה וארמניה, שהודפסו עם הכוכב האדום וחמש האותיות שהן ראשי התיבות של שם הרפובליקה נכללו בתוך הכוכב. אינפלציה מסיבית גרמה להנפקות חדשות של בולים, עם עיצוב חדש של הרפובליקה הפדרלית, ארבעה בולים של שדות נפט, וארבעה עם מונטז'ים של הסמלים הסובייטים על רקע הרים, ועגורנים. ערכי הבולים נעו בין 40,000 ל-500,000 רובל. הבולים, שערכם היה 40,000 ו- 75,000 רובל, עודכנו לאחר מכן ל-700,000 רובל. ב-24 באוקטובר של אותה שנה, הונפקו הבולים מחדש עם ערכים חדשים שנעו בין 1 ל-18 קופייקות זהב. החל משנת 1924, הרפובליקה הפדרלית השתמשה בבולים שהונפקו ברוסיה הסובייטית.
רוב הבולים של הרפובליקה הפדרלית אינם נדירים במיוחד כיום: בשנת 1998 מחירם נע בין דולר אחד ל-2 דולר. אף על פי כן, מחירי הבולים הארמניים שהונפקו מחדש נעים בסביבות 200 דולר.
ליגת ההוקי המקצוענית (רוסיה)

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת ההוקי המקצוענית
 כינוי:  הסופרליגה הרוסית בהוקי קרח
 תחום:  הוקי קרח
 מדינות:  רוסיה רוסיה
 תקופת הפעילות:  2000–2006 (כ־6 שנים)
 מירב הזכיות:  דינמו מוסקבה, לוקומוטיב (2 פעמים)
 מפעל גבוה:  ליגת האלופות בהוקי קרח
ליגת ההוקי המקצוענית היא ארגון הוקי, שהיה אחראי לניהול אליפות רוסיה בהוקי קרח משנת 2000 עד 2006.
היסטוריה

ליגת ההוקי הוקמה ב-30 ביוני 1999. עד לאותה עת פעלו ברוסיה הליגה הבינלאומית להוקי (MHL) (1992-1996) וליגת ההוקי הרוסית (RHL) (1996-1999). לפני תחילת עונת 1999–2000 היה צורך לערוך רפורמה בליגת RHL בהתאם לחקיקה הרוסית הנוכחית, שהובילה לשינוי בצורה החוקית ושמה של הליגה.
צורת התאגדות

עד 2006 PHL הייתה שותפות ללא כוונת רווח שהוקמה על ידי 45 מועדוני הוקי מקצועיים ברוסיה, כמו גם הסוכנות הפדרלית לתרבות גופנית וספורט של רוסיה ופדרציית ההוקי הרוסית (FHR). בשנת 2006 חולקה PHL לשני ארגונים - חברת המניות הסגורה PHL, שערכה תחרויות בין קבוצות ליגת העל וארגון NP PHL, שעסקה בתחרויות בין קבוצות הליגה הבכירה. בעלי המניות של PHL היו מועדוני הוקי רוסיים. הארגון פורק ב-24 בינואר 2007, בעוד NP PHL ממשיך להתקיים היום באופן רשמי.
על פי החוק הפדרלי של הפדרציה הרוסית לתרבות גופנית וספורט (סעיף 8), "כל הזכויות לקיים אליפויות רשמיות של רוסיה שייכות לפדרציה." לפני עונת 2006/2007 FHR במסגרת הסכם הייתה האחראית על הליגה והאליפות הרוסית. עם זאת, לאחר שא. סטבלין עזב את תפקידו כנשיא הפדרציה, הפדרציה משכה את תמיכתה מה-PHL ונטלה ממנה את הסמכות לארח את אליפות רוסיה.
באוקטובר 2006, עקב המצב הקשה בהוקי הרוסי, נערך בלוז'ניקי ועידה של NP PHL, שם נציגי פדרציית ההוקי, בראשות מנכ"ל הפדרציה סרגיי הרוטיוניאן, שיקמו את NP PHL למקרה שמתנגדי הפדרציה ינסו ליצור ליגה חדשה. למעשה, בכנס, הפדרציה השתלטה על ה-PHL וניקולאי אורופין, ראש מחלקת התחרויות בפדרציה נבחר למנהל הליגה במקום ולדימיר שלאייב שנבחר למנהל מחלקת התחרויות בפדרציה. לאחר מכן לא נערכו עוד כינוסים של NP PHL.
מבנה

הגוף הגבוה ביותר של ה-PHL הוא האספה הכללית של חברי הליגה, הבוחרים את נשיא ה-PHL. האספה הכללית הקימה שתי מחלקות - מחלקת ליגת העל ומחלקת הליגה הבכירה. המכללות הובילו את הליגות. הניהול התפעולי של התחרות בוצע על ידי מנגנון ה-PHL שכלל: נשיא, סגן נשיא, מנהל ספורט, מנהל עניינים משפטיים, ראש מחלקת שופטים, ראש מחלקה לביצוע תחרויות בין קבוצות ליגת העל, ראש המחלקה לניהול תחרויות בין קבוצות הליגה הבכירה אחרים.
אלופות הליגה (2000—2006)

| שנה | אלופה |
| --- | --- |
2006: אק בארס קאזאן
2005: דינמו מוסקבה
2004: אוונגרד אומסק
2003: לוקומוטיב ירוסלבל
2002: לוקומוטיב ירוסלבל
2001: מטאלורג מגניטוגורסק
2000: דינמו מוסקבה
הערות שוליים

↑  אליפות רוסיה באתר "ארכיוני ההוקי"
| רוסיה הוקי קרח ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול ותשתיות | פדרציית ההוקי הרוסית • קבוצות • ליגת ההוקי המקצוענית (ארגון עבר) |  |
| ליגות | אליפות הוקי קרח גברים • אליפות הוקי קרח נשים וליגת הנשים • ליגת ההוקי הקונטיננטלית • ליגת המשנה • אליפות ליגת ההוקי הבכירה • ליגת הצעירים • ליגת הצעירים הלאומית • ליגת ההוקי הלילית |  |
| גביעים | גביע גגארין • גביע פטרוב • גביע הפדרציה • גביע חרלמוב |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח |  |
| תחרויות עבר | האליפות הסובייטית • הגביע הסובייטי • ליגת ההוקי הרוסית • ליגת ההוקי הבינלאומית |  |
הלדר פושטיגה

הלדר מנואל מרקש פושטיגה (בפורטוגזית: Hélder Manuel Marques Postiga, נולד ב-2 באוגוסט 1982 בווילה דו קונדה) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי. שיחק בנבחרת פורטוגל מעל לעשור, ייצג אותה פעמיים בגביע העולם ושלוש פעמים באליפות אירופה.