stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנועה

ערך זה עוסק במפלגה ישראלית לשעבר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מנהיגים:  ציפי לבני
 תקופת הפעילות:  27 בנובמבר 2012 – 2019 (כ־6 שנים) 
 אפיון:  מפלגת מרכז שמאל ליברלית
 אידאולוגיות:  ציונות  ליברליזם  פתרון שתי המדינות  חופש מדת  פרוגרסיביזם  איכות הסביבה  מדינת רווחה
 כנסות:  18 – 20
 ממשלות:  33
 אותיות:  צפ
 שיא כוחה:  7 מנדטים (הכנסת ה-18 - כסיעת פורשים)
 שפל כוחה:  5 מנדטים (הכנסת ה-20)
 רשימה פוליטית:  המחנה הציוני (2015–2019)
 נוצרה מתוך:  קדימה  התנועה הירוקה  העבודה
 מטה:  תל אביב-יפו 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-שמאל
 צבעים רשמיים:    כחול כהה,   אדום כהה,   לבן
 www.hatnua.org.il
 
התנועה הייתה מפלגת מרכז שמאל ישראלית. יושבת ראש המפלגה הייתה ציפי לבני.
בראשיתה, התפלגה כסיעה מקדימה בשלהי הכנסת השמונה עשרה, והתמודדה בבחירות לכנסת התשע עשרה באמצעות מפלגת המדף חץ וברשימה משותפת עם התנועה הירוקה. לאחר זכייתה ב-6 מושבים, נרשמה אצל רשם המפלגות. בבחירות לכנסת העשרים התמודדה המפלגה ברשימה משותפת עם מפלגת העבודה ומפלגת התנועה הירוקה במסגרת "המחנה הציוני".
ב-18 בפברואר 2019, הודיעה לבני כי היא והתנועה לא תתמודדנה בבחירות לכנסת העשרים ואחת, זאת לאחר שסקרים ניבאו כי המפלגה לא תעבור את אחוז החסימה.
היסטוריה

ב-27 בנובמבר 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, הכריזה לבני על הקמת "התנועה" ועל התמודדותה בבחירות. ב-3 בדצמבר 2012 אישרה ועדת הכנסת את התפלגותם של חברי הכנסת רחל אדטו, מג'לי והבה, אורית זוארץ, יואל חסון, רוברט טיבייב, שלמה מולה ומאיר שטרית מסיעת "קדימה" לסיעת "התנועה". בהמשך הצטרף לרשימה עמרם מצנע.
ב-6 בדצמבר, ביום האחרון לסגירת הרשימות לכנסת, הצטרף למפלגה עמיר פרץ ממפלגת העבודה. גם התנועה הירוקה חברה לרשימה באותו היום ויושב הראש שלה, אלון טל, הוצב במקום ה-13 ברשימה המשותפת.
הרשימה התמודדה בבחירות על בסיס מפלגת חץ ששימשה כמפלגת מדף. קמפיין הבחירות התמקד בנושאי חוץ - חתירה להסדר מדיני עם הפלסטינים וחילוץ מדינת ישראל מסכנה של בידוד בינלאומי. המפלגה זכתה בשישה מנדטים.
היסטוריה > השתתפות בממשלה ה-33

ב-19 בפברואר 2013 הגיעה "התנועה" להסכם קואליציוני עם "הליכוד ביתנו", שבו הובטח ללבני התפקיד של שרת המשפטים.
בממשלת ישראל ה-33, שהקים בנימין נתניהו לאחר הבחירות, במרץ 2013, יחד עם המפלגות יש עתיד בראשות יאיר לפיד והבית היהודי בראשות נפתלי בנט, קיבלה התנועה, בנוסף למשרד המשפטים, גם את המשרד להגנת הסביבה שנמסר לידי עמיר פרץ.
חודשים ספורים מהקמת הממשלה, הצליחה לבני להביא לפתיחת שיחות ישירות מול הפלסטינים בעניין הסדר קבע בין הצדדים, לאחר שלוש שנים שלא התקיימו שיחות כאלה. משך המשא ומתן נקבע לתשעה חודשים, בין אוגוסט 2013 ועד מאי 2014. התיווך התנהל באמצעות מגעים חשאיים. לבסוף הושעה המשא והמתן לאחר שהפת"ח חתם על הסכם פיוס עם החמאס.
ב-31 באוגוסט הושלם רישומה של התנועה כמפלגה עצמאית ברשם המפלגות.
ב-9 בנובמבר 2014 התפטר עמיר פרץ מתפקיד השר להגנת הסביבה. פחות מחודש לאחר מכן פוטרה לבני מהממשלה, יחד עם שר האוצר יאיר לפיד. בעקבות זאת פרשו התנועה ויש עתיד מהקואליציה והכנסת פוזרה.
היסטוריה > האיחוד עם מפלגת העבודה

ב-10 בדצמבר 2014 הודיעה יו"ר התנועה ציפי לבני על איחוד רשימות עם מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת ה-20, שם המפלגה יהיה "המחנה הציוני", כמו כן הודיעה לבני על רוטציה עם יצחק הרצוג בראשות הממשלה. לעמיר פרץ שוריין מקום בעשירייה הראשונה ברשימת לכנסת. לעומת זאת, חברי הכנסת עמרם מצנע, מאיר שטרית ודוד צור הודיעו על פרישתם ממפלגת התנועה ושלא יתמודדו לכנסת הבאה. ח"כ אלעזר שטרן הודיע על הצטרפותו לסיעת יש עתיד.
לאחר הבחירות המפלגה זכתה ב-24 מנדטים והפכה לסיעה השנייה בגודלה בכנסת ה-20. מתוכם נבחרו חמישה (ובהמשך שישה) נציגים למפלגה.
ב- 9 בפברואר 2015 חבר הכנסת עמיר פרץ שנבחר מטעם מפלגת התנועה חזר למפלגת העבודה בכך מספר נציגה של המפלגה ירד לחמישה.
ב-10 ביולי 2017 נבחר אבי גבאי לראשות מפלגת העבודה והמחנה הציוני.
ב-3 באוקטובר מונה חבר הכנסת יואל חסון מטעם  מפלגת התנועה ליו"ר סיעת המחנה הציוני בכנסת ולמרכז האופוזיציה. ההחלטה על מינויו התקבלה במסגרת הבנות בין יו"ר העבודה אבי גבאי ליו"ר התנועה ציפי לבני.
לאחר מינויו של יצחק הרצוג ליו"ר הסוכנות היהודית, ב-23 ביולי 2018 החליט אבי גבאי יו"ר מפלגת העבודה למנות את יו"ר התנועה ח"כ ציפי לבני לתפקיד ראש האופוזיציה, זאת כחלק מהסכמות ביניהם על המשך איחוד המפלגות במסגרת המחנה הציוני.
ב־1 בינואר 2019 הודיע גבאי על פירוק האיחוד בין מפלגת העבודה למפלגת התנועה. בעקבות זאת סיימה לבני את כהונתה כראש האופוזיציה, וח"כ יואל חסון סיים את כהונתו כמרכז סיעת המחנה הציוני והפך למרכז סיעת התנועה.
היסטוריה > הבחירות לכנסת ה-21

התנועה הירוקה המשיכה את החבירה למפלגת התנועה, הן היו שותפות בריצה משותפת במסגרת עצמאית לכנסת התשע עשרה וזו מיוצגת בכנסת העשרים על ידי חברת הכנסת יעל כהן-פארן במסגרת המחנה הציוני.
ב-29 בינואר 2019 השיקה המפלגה את קמפיין הבחירות שלה במסיבת עיתונאים שקיימה יו"ר המפלגה, ח"כ ציפי לבני, בבית ציוני אמריקה בתל אביב והציגה את ססמת הבחירות: "היחידה להגנת הדמוקרטיה". באותו יום הודיעה ח"כ קסניה סבטלובה על פרישתה מהמפלגה.
ב-18 בפברואר 2019, הודיעה לבני כי המפלגה לא תתמודד בבחירות לכנסת העשרים ואחת, זאת לאחר שסקרים ניבאו כי המפלגה לא תעבור את אחוז החסימה.
נציגי התנועה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת ה-18 (2012) | 7 מנדטים: רחל אדטו, מג'לי והבה, אורית זוארץ, יואל חסון, רוברט טיבייב, שלמה מולה, מאיר שטרית | ב-3 בדצמבר 2012 פרשו שבעת חברי הכנסת מסיעת קדימה. |
| הכנסת ה-19 (2013) | 6 מנדטים: ציפי לבני, עמרם מצנע, עמיר פרץ, אלעזר שטרן, מאיר שטרית, דוד צור | ‏רשימת מועמדי "התנועה" לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית(הקישור אינו פעיל, 11.3.2020) |
| הכנסת ה-20 (במסגרת "המחנה הציוני") (2015) | 6 חברי הכנסת (מתוך 24 מנדטים לרשימת המחנה הציוני כולה): ציפי לבני, יואל חסון, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, עמיר פרץ |  |
הערות שוליים

↑  מספר המנדטים עלה ל-6 לאחר התפטרות דני עטר וכניסת יעל כהן פארן שהייתה הבאה ברשימת המחנה הציוני
1 2  טל שלו ויקי אדמקר‏, לבני הודיעה בדמעות: לא אתמודד בבחירות הקרובות, באתר וואלה, 18 בפברואר 2019
↑  מורן אזולאי, לבני הציגה את התנועה: באתי להילחם על ישראל, באתר ynet, 27 בנובמבר 2012.
↑  ועדת הכנסת אישרה את בקשות חברי הכנסת לפרוש ולהתפלג מסיעותיהם, באתר הכנסת, 3 בדצמבר 2012.
↑  עמרי מניב וזאב קם, מסתמנת החמישיה הפותחת של לבני: מצנע, שטרן, הנדל ושטרית, באתר nrg‏, 2 בדצמבר 2012
↑  יובל קרני וגלעד מורג, מפץ פוליטי: פרץ עוזב את יחימוביץ' ועובר ללבני, באתר ynet, 6 בדצמבר 2012
↑  מפלגת התנועה בראשות ציפי לבני משיקה את הקמפיין שלה, דצמבר 2012, באתר וואלה
↑  התנועה (מספר מפלגה 59-900100-5) באתר רשם המפלגות.(הקישור אינו פעיל, 11.3.2020)
↑  עמרי נחמיאס ואמיר תיבון‏, השר עמיר פרץ התפטר: "מוכרחים להחליף את נתניהו", באתר וואלה, 9 בנובמבר 2014
↑  יהונתן ליס, נתניהו פיטר את השרים לפיד ולבני: "לא אסבול אופוזיציה בתוך הממשלה", באתר הארץ, 2 בדצמבר 2014
↑  אריק בנדר, ‏אלעזר שטרן פורש מהתנועה: "שילמנו מחיר כבד בשביל רוטציה ללבני", באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2014
↑  תומר ניר, ‏עמיר פרץ הודיע: חוזר למפלגת העבודה, באתר "סרוגים", 5 בספטמבר 2015
↑  חיים לוינסון, אבי גבאי נבחר לראשות מפלגת העבודה: "היום התחיל המסע להחלפת השלטון", באתר הארץ, 10 ביולי 2017
↑  גבאי החליט: ח"כ ציפי לבני היא יו"ר האופוזיציה הבאה, באתר גלובס, 23 ביולי 2018
↑  מורן אזולאי, גבאי הדהים את לבני: מפרק את המחנה הציוני, באתר ynet, 1 בינואר 2019
↑  יהונתן ליס, יו"ר העבודה גבאי מינה את יחימוביץ' לתפקיד יו"ר האופוזיציה במקום לבני, באתר הארץ, 1 בינואר 2019
↑  טל שניידר, ‏ח"כ לבני השיקה היום את קמפיין הבחירות של מפלגת התנועה, באתר גלובס, 29 בינואר 2019
↑  טל שניידר, ‏ח"כ קסניה סבטלובה עוזבת את התנועה של ציפי לבני, באתר גלובס, 29 בינואר 2019
↑  גיא עזרא, ‏סקר: 6 מפלגות ימין לא עוברות את אחוז החסימה, באתר "סרוגים", 8 בפברואר 2019
↑  הארץ, סקר כאן: כולנו מגרדת את אחוז החסימה, לוי-אבקסיס בחוץ, באתר הארץ, 6 בפברואר 2019
↑  היו 5 וגדלו ל-6 בעקבות התפטרות דני עטר מהעבודה וכניסת יעל כהן פארן שהייתה הבאה ברשימת המחנה הציוני
↑  נכנסה לאחר התפטרות דני עטר בגלל שהייתה הבאה ברשימת המחנה הציוני
↑  עמיר פרץ שייך רשמית לסיעת התנועה, למרות מעברו למפלגת העבודה
| סיעות הכנסת התשע עשרה |
| --- | --- | --- |
| קואליציה | הליכוד • הבית היהודי (מפד"ל, האיחוד הלאומי – תקומה) • ישראל ביתנו • יש עתיד  • התנועה  (התנועה, התנועה הירוקה) |  |
| אופוזיציה | העבודה • ש"ס • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • מרצ • רע"מ-תע"ל-מד"ע (רע"מ, תע"ל, מד"ע) • חד"ש (מק"י, תראבוט, עצמאיים) • בל"ד • קדימה |  |
| סיעות הכנסת העשרים |
| --- | --- | --- |
| קואליציה | הבית היהודי (מפד"ל, האיחוד הלאומי – תקומה)  • הימין החדש • הליכוד • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • כולנו • ש"ס |  |
| אופוזיציה | העבודה • התנועה (התנועה, התנועה הירוקה) • הרשימה המשותפת  (חד"ש, רע"מ, בל"ד, תע"ל) • יש עתיד • ישראל ביתנו • מרצ • ח"כ יחידה: אורלי לוי-אבקסיס |  |
ציפי לבני - יו"ר התנועה
גבול

ערך זה עוסק בגבול גאוגרפי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חיילים מצריים מסיירים לאורך גבול ישראל–מצרים, 2005
בגאוגרפיה, גבול הוא קו המפריד בין ישויות גאוגרפיות השונות זו מזו. אספקט גאוגרפי של אזור, יוצר גבול גאוגרפי, או גבול טבעי. לדוגמה גבול ימי, גבול אקלימי וגבול טופוגרפי קרוי גבול טבעי. משתמשים במונח "גבול מדיני" כדי לסמן הפרדה בין מדינות, אך גם לציין "גבול עירוני" להפרדה בין ערים באותה מדינה, גבול מחוזי להפרדה בין מחוזות שלטון מחוזות וגבול אף קיים בין חצרות בתים. להצגת קו הגבול משמשת גם מפה. גבול המפריד בין מדינות נקרא לעיתים גבול בין-לאומי.
גבול מדיני

כאשר גבול מוסדר בין מדינות כתוצאה מהסכם שלום הוא נקרא גבול מוסכם. שינויי גבול יכולים להיקבע על ידי התיישבות מדינית בשטח שאין עליו ריבונות של מדינה כלשהי, מה שמעביר שטח זה לריבונותה של המדינה המיישבת. נוסף על כך, שינויי גבול יכולים להיווצר על ידי קניית שטחים או כיבושם ממדינה אחרת; מה שמביא ליצירת הסכם גבולות חדש. הגבול המדיני קובע את תחום הריבונות של המדינה ואת תחום השיפוט שלה. אין מדינה רשאית לשנות את גבולה עם מדינה אחרת אלא בצורת הסכם משפטי מסודר.
גבול מדיני > סכסוכי גבול

לעיתים מיקומו המדויק של קו הגבול שנוי במחלוקת. במקרים קיצוניים גורמת מחלוקת זו לעימות מזוין ולעיתים ארוך-טווח. סכסוך הגבולות בין בוליביה ופרגוואי על השליטה באזור הצ'אקו התפתח בשנת 1932 למלחמת הצ'אקו. במלחמה שפרצה בשנת 1998 בין אתיופיה לאריתריאה בעקבות סכסוך גבול ביניהן נהרגו אלפי חיילים משני הצדדים. כיום[דרושה הבהרה] מצויים כ-80 סכסוכי גבול בפועל אך רק לעיתים רחוקות הם מתפתחים לעימות צבאי אלים.
גבול מדיני > אמצעים דיפלומטיים לקביעת הגבול

גבול מדיני נקבע בהסכם שלום בין שתי המדינות, או בהסכמים נחותים ממנו, שבהם נקבע הגבול למעשה, כגון הסכם שביתת נשק או הפסקת אש. הגבולות הנוכחיים של ישראל עם מצרים וירדן נקבעו בהסכמי השלום עם מדינות אלה, ואילו בתום מלחמת העצמאות נקבעו גבולות אלה בהסכמי שביתת הנשק. עד לחתימת הסכמי שביתת הנשק היה הגבול קו הפסקת האש. בחוזה ורסאי שנחתם לאחר מלחמת העולם הראשונה נקבעו גבולותיה של גרמניה.
פעמים אחרות נכפה הגבול בהחלטה של חבר הלאומים או של האו"ם. בדרך זו נקבע בשנת 1921 קו הגבול בין יוגוסלביה לאלבניה, לשם סיום סכסוכי הגבול בין שתי מדינות אלה.
גבול מדיני > טופוגרפיה של הגבול

גבול טבעי הוא גבול של אזור בעל מאפיינים פיזיים (טבעיים) ללא התערבות האדם. לעיתים הגבול הזה מסומן ומוגן באופן סמלי בלבד - גבול ירוק - עקב כך שאין מצב לוחמה בין המדינות שמעברי הגבול. לעיתים משתמשים באלמנט גאוגרפי פיזי, כמו נהר או שרשרת הרים כדי לסמן בהם קו גבול. לדוגמה, הגבול בין ישראל לירדן, עובר בחלקו לאורך נהר הירדן. הנהר אורוגוואי משמש בחלקו העליון גבול בין ארגנטינה לברזיל ומורד הנהר משמש גבול בין ארגנטינה לאורוגוואי. נהר סנט לורנס משמש בחלקו גבול בין ארצות הברית לקנדה ואילו נהר הריו גרנדה משמש כגבול בין מקסיקו לארצות הברית. רכס הרי הפירינאים משמש גבול בין צרפת לספרד, ורכס ראש הנקרה משמש כחלק מגבול ישראל - לבנון.
פעמים אחרות נקבע הכל גבול מדיני נקבע על ידי אדם. לעיתים נקבע קו גבול לאורך מעלות אורך או רוחב גאוגרפי - גבול מצרים לוב נמשך בעיקרו לאורך קו האורך 25 מזרח וגבולה עם סודאן עובר לאורך קו הרוחב 22 צפון. לעיתים נקבע קו הגבול כקו ישר בין שתי נקודות. חלק ניכר מקו הגבול בין ישראל למצרים, למשל, עובר באזור שאין בו עצמים גאוגרפיים בולטים, ולכן נמתח הגבול בעיקרו בקו ישר שעובר בין חוף הים התיכון בסמוך לרפיח לחוף מפרץ אילת בסמוך לטאבה. גבול קנדה-ארצות הברית, אשר נקבע באמצע המאה ה-19, נמשך בחלקו בקו ישר לאורך קו הרוחב ה-49, ללא התחשבות בתוואים טופוגרפיים כלשהם.
במקרים קיצוניים עובר קו הגבול בתוך עיר, תוך שהוא מפריד בין יושביה. דוגמה מפורסמת לכך הוא הגבול בין מזרח גרמניה ומערב גרמניה, שעבר בין שני חלקי ברלין מסיום מלחמת העולם השנייה (1945) ועד איחוד גרמניה (1990), שלשם מניעת חצייתו הוקמה חומת ברלין. כך גם הגבול החוצה, דרך העיר ניקוסיה, בין קפריסין לבין קפריסין הצפונית, הטורקית. דוגמאות ישראליות הן רפיח (משנת 1982, עת השלימה ישראל את נסיגתה מחצי האי סיני, עד הנסיגה מרצועת עזה ב-2005), ירושלים (מחתימת הסכם שביתת הנשק עם ירדן ב-1949 ועד איחוד העיר וסיפוחה למדינת ישראל ב-1967), וע'ג'ר (משנת 2000, עם סיום השהות ברצועת הביטחון וההתבססות לאורך הקו הכחול).
גבול שטח השיפוט

גבול שטח שיפוט הוא מונח שיכול לשמש להגדרת גבולות פנימיים וחיצוניים של שטח שיפוט של ישות ריבונית.
פקודת שטח השיפוט והסמכויות תש"ח-1948 נחקקה ב-16 בספטמבר 1948 על ידי מועצת המדינה הזמנית, ופורסמה ב-22 בספטמבר 1948 במהלך מלחמת העצמאות והחילה את המשפט הישראלי גם על שטחי ארץ ישראל שבשליטת מדינת ישראל ונמצאים מעבר לגבולות תוכנית החלוקה. לפקודה ניתן תוקף למפרע, החל מיום ו' באייר תש"ח (15 במאי 1948), יומה הראשון של מדינת ישראל.
גבול שטח השיפוט קובע את תחומה של רשות מקומית: עיר, מועצה מקומית וכו'. לגבול זה יש חשיבות בכל הנוגע לתחומי אחריותה של הרשות המקומית: תכנון עירוני, היתריי בניה, אספקת מים, ניקיון, תחזוקת כבישים וכו'.
ראו גם

מעבר גבול
מחלוקת טריטוריאלית (סכסוך גבול)
גבולות מדינת ישראל
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "גבול", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 5), הוצאת יבנה, תשס"א
ערן רזין, ערן ואנה (2000), הליכים לשינוי תחומי שיפוט מוניציפליים: דמוקרטיה מקומית לעומת "שליטה מלמעלה", מכון פלורסהיימר לחקר מדיניות, ירושלים.
ישי בלנק, (2003), "מקומו של ה"מקומי": משפט השלטון המקומי, ביזור ואי-שוויון מרחבי בישראל", משפטים, כרך לד (2) 197.
הערות שוליים

↑  פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ"ת) המפורסם על ידי מנהל התעופה האזרחית מכח הוראות תקנות הטיס (הפעלת כלי טיס וכללי טיסה), התשמ"ב-1981. מפות נתיבי טיסה (נתיבי התובלה הנמוכים ו- ATS) מהוות חלק בלתי נפרד מהפמ"ת
↑  פקודת שטח השיפוט והסמכויות, תש"ח-1948, ע"ר 23 מ-22 בספטמבר 1948
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283983005171  PLWABN: 9810673094505606  BnF: cb11954113g (data)  GND: 4130793-8  HDS: 007841  LCCN: sh85016091  NDL: 00567202 
מתאר הגבולות בין ישראל, סוריה ולבנון באזור הר חרמון.
הקו הכחול בין ישראל ולבנון, נקבע על ידי האו"ם בשנת 2000 – מצוין בכוכבית שחורה
קו קדמי ישראלי של קווי הפרדת הכוחות בין ישראל וסוריה 1974 – מצוין בכוכבית כחולה
קו קדמי סורי של קווי הפרדת הכוחות בין ישראל וסוריה 1974 – מצוין בכוכבית אדומה
אזור גדר המערכת שבגבול ישראל-לבנון
פאג'ט ברוסטר

| --- | --- |

פאג'ט ברוסטר
 לידה:  10 במרץ 1969 (בת 55) קונקורד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  בית ספר מאסטרס  בית ספר מידלסקס 
 בן או בת זוג:  Fatu Hernández (29 בנובמבר 2014–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאג'ט ואלרי ברוסטר (באנגלית: Paget Valerie Brewster; נולדה ב-10 במרץ 1969) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל גילום דמותה של הסוכנת אמילי פרנטיס בסדרת הפשע של CBS, "מחשבות פליליות".
קריירה

ברוסטר התפרסמה כאשר גילמה את קטי, בת זוגו של ג'ואי (ולאחר מכן של צ'נדלר), בעונה הרביעית של הסדרה של NBC, "חברים". לברוסטר הייתה תוכנית טוק-שואו קצרת ימים. היא הופיעה בסדרה "Andy Richter Controls the Universe", וגילמה את בת' האפסטדוט בסדרה של Showtime "האף", ששודרה בין 2004 ל-2006. בתחום הקולנועי, ברוסטר גילמה את התפקיד הראשי בסרט גיבורי העל דל התקציב של ג'יימס גאן "המיוחדים" (2000) לצד תומאס היידן צ'רץ ורוב לאו. בנוסף, גילמה את איימי פירסון, מורה לחשבון המפחדת ממים, בסרט העצמאי "השחייה הגדולה" שהקרנת בכורתו התקיימה בפסטיבל טורונטו ב-2006.
ב-2005 ברוסטר החלה לדבב את הדמות ג'ודי סבן/ נערת הציפור בסדרת האנימציה "הארווי בירדמן, עורך דין".
ב-30 במרץ 2006 היא חשפה לראשונה, בתוכניתו של קונאן אובריין, שיו הפנר שלח לה מכתב בו הוא מוסר לה שהיה שמח לראות אותה מדגמנת לפלייבוי. היא שקלה את הצעתו ברצינות, אך לבסוף דחתה אותה בשל לוח זמנים צפוף, על אף שהצהירה כי היא מעריכה את "פלייבוי" ומעדיפה אותו עם מגזינים כמו מקסים ו-FHM. היא דגמנה לאתר "SuicideGirls". היא הייתה ידועה בעבר בשל סגנון הלבוש הרטרו שלה.
ב-2006 החלה להופיע בתוכנית "מחשבות פליליות" בתור הסוכנת אמילי פרנטיס. ביוני 2010 דווח כי תפקיד דמותה בעונה השישית של "מחשבות פליליות" יצומצם, ובמרץ 2011 היא עזבה את הסדרה. במאי 2011 דווח כי דמותה תחזור לתפקיד קבוע בעונה השביעית. כיום משחקת בעונה ה-16 של הסדרה שיצאה באוקטובר 2022.
חיים אישיים

ברוסטר מתנדבת כשחקנית ב-"Young Storytellers Foundation".
ב-29 בנובמבר 2014, התחתנה עם בן זוגה המוזיקאי סטיב דמסטרה. מי שחיתן את השניים היה שותפה לתוכנית מחשבות פליליות מתיו גריי גובלר. השניים גרים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

פזיזה ופראית (1999)
הרפתקאות רוקי ובולוינקל (2000)
המיוחדים (2000)
הוליווד פאלמס (2001)
עכשיו אתה יודע (2002)
מת על ההספד (2004)
הסרט העצמאי הגדול השמן שלי (2005)
הגבר של הבית (2005)
השחייה הגדולה (2006)
כל הטיסות בוטלו (2006)
היום המושלם (2006)
עילאות (2007)
ברוכים הבאים לאושר (2015)
Axis‏ (2017) - דיבוב
Hypochondriac‏ (2022)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

חברים (1998–1997)
גודזילה: הסדרה (2000–1998) - דיבוב
האף (2006–2004)
שני גברים וחצי (2005)
הארווי בירדמן, עורך דין (2007–2005) - דיבוב
אבא אמריקאי (2019–2005) - דיבוב
מחשבות פליליות (2006–2023)
חוק וסדר: מדור מיוחד (2007, 2012)
המלך היל (2009) - דיבוב
דן נגד העולם (2013–2011) - דיבוב
משפחה מודרנית (2013)
היסטוריה שתויה (2018–2013)
קומיוניטי (2015–2014)
הרפתקאות פין וג'ייק (2014, 2016) - דיבוב
קרול שואו (2015)
Grandfathered ‏(2016–2015)
פרק זמן אחר (2018–2015)
איש משפחה (2016) - דיבוב
סיפורים של ברווזים (2018–הווה) - דיבוב
ממי (2019)
בוג'ק הורסמן (2019) - דיבוב
הוליווד (2020)
Magical Girl Friendship Squad‏ (2020) - דיבוב
דם ואוצרות (אנ') (2021–הווה)
Birdgirl ‏(2021–הווה) - דיבוב
איך פגשתי את אבא (2022)
Criminal Minds: Evolution‏(2022–הווה)
Praise Petey (2023) - דיבוב
מרק אנטוקולסקי

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1840 (יוליאני) וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 ביוני 1902 (יוליאני) (בגיל 61) באד הומבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פריאוברז'נסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תקופת הפעילות:  1850–1899 (כ־49 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 יצירות ידועות:  Peter I Monument in Taganrog, Monument to Peter the Great in Arkhangelsk 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
דיוקנו של מרק אנטוקולסקי
מרק (מרדכי) אנטוֹקוֹלסקי (ברוסית: Марк Матвеевич Антокольский (בכתיב שנהג בזמנו: Маркъ Матвѣевичъ Антокольскій);‏ 2 בנובמבר 1840 – 26 ביולי 1902) היה פסל וצייר יהודי רוסי ליטאי.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בשם מרדכי אנטוקולסקי באנטוקול, פרוור של העיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (מכאן שם משפחתו), אחד מתוך שמונת הילדים של מתתיהו אנטוקולסקיה וקיילה-חנה (לבית קצנלנבוגן). הוריו ניהלו מסעדת פועלים. משפחת אנטוקולסקי הייתה משפחה אדוקה ודי ענייה. הוא לא למד באורח מסודר, אבל כישרונו המובהק התבלט מאז ילדותו. בזכות זאת, והודות למאמציהם של כמה בעלי אמצעים וכוונות טובות שהכירו בכישרונו, נשלח אל האקדמיה לאמנות בסנקט פטרבורג. הוא התפרסם מאוד בחוגי האמנות ברוסיה ואחר כך גם במערב אירופה. בשנות חייו האחרונות יצא לפריז, וזכה שם לתהילה רבה.
אנטוקולסקי סבר כי היהודים הזניחו את האמנויות הפלסטיות, וביקש להקים בית-ספר לאמנות יהודית. שניים מתלמידיו אכן עשו זאת: בוריס שץ, אשר למד אצלו בשנת 1889 וייסד לימים את "בצלאל", בית-הספר הגבוה לאמנות בישראל, ואיליה גינצבורג, שהקים בפולין בית-ספר שנסגר ב-1941 על רקע מלחמת העולם השנייה.
אנטוקולסקי, שנחשב הפסל היהודי הראשון, פיסל דיוקנאות ותבליטים של אישים רבים ובהם איוואן האיום, לב טולסטוי, טורגנייב וברוך שפינוזה. פסל מפורסם נוסף שלו הוא פסלו של מפיסטו. לאחר מותו, ביקשה העיר סנקט פטרבורג לזכות להיות למקום קבורתו, וכיום קברו נמצא בבית עלמין היהודי של העיר.
של שמו של אנטוקולסקי נקראים רחוב בתל אביב (לא הרחק מבניין העירייה), רחוב בשכונת נווה בצלאל בירושלים ורחוב בווילנה.
בשנת 1872 התחתן אנטוקולסקי עם הניה אלטוב, בתו של סוחר יהודי אמיד. לזוג נולדו שלושה ילדים: אסתר, אלכסנדרה ולב. לאחר מותו של מרק אנטוקולסקי התגוררה האלמנה עם ילדיה בצרפת.
לקריאה נוספת

ד[וד] מגיד, הפרופיסור מרדכי בן מתתיהו אנטוקולסקי: קצור תולדותיו ופרשת עבודתו בשדה מלאכת המחשבת עד היום הזה, ורשה: [חמו"ל], תרנ"ז.
מרדכי אנטוקולסקי, זכרונות וצרור מכתבים; תרגם מרוסית: י"ד אברמסקי; סוף-דבר מאת מרדכי נרקיס; בלוויית תמונות מיצירות האמן, ירושלים: מוסד ביאליק ('דברי אמנים'), תשי"ב.
Musya Glants, Where Is My Home?: The Art and Life of the Russian-Jewish Sculptor Mark Antokolsky, 1843-1902, Lanham, MD: Lexington Books, a division of Rowman & Littlefield Publishers, 2010.
הערות שוליים

↑  מדריך הרחובות באתר עיריית תל אביב-יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504347205171  PLWABN: 9810534605805606  BnF: cb162968225 (data)  GND: 116312939  ISNI: 0000 0000 8070 3988  LCCN: n82037793  LNB: 000337320  NKC: js20020805844  NTA: 238516091  RERO: 02-A013500730  RKD: 2082  SUDOC: 191145750  ULAN: 500028935  VIAF: 95371608   WorldCat (עם VIAF): 95371608 
שלט רחוב מרק אנטוקולסקי בווילנה
תקופת השופטים

| --- | --- |
 אזור גאוגרפי:  ארץ ישראל
 תקופה:  ארץ ישראל בעת העתיקה 
 טווח תאריכים:  1271 לפנה"ס – 879 לפנה"ס
 אירוע התחלה:  הכניסה לארץ ישראל
 אירוע סיום:  המלכת שאול למלך
 תקופה קודמת:  תקופת ישראל במדבר
 תקופה הבאה:  תקופת המלכים
 
תקופת השופטים היא תקופה המתוארת בתנ"ך בספר שופטים, בתחילת ספר שמואל ובמגילת רות, בה הנהיגו שופטים את עם ישראל. התקופה מתחילה עם פטירתו של יהושע בן נון בעת התנחלות השבטים בארץ ישראל, בשנת 1200 לפנה"ס בערך, ומסתיימת עם המלכת שאול המלך בידי שמואל הנביא, בשנת 1030 לפנה"ס לערך.
כרונולוגיה

לפי ספר שופטים, התקופה ארכה כ-390 שנה.
מצב מדיני

במהלך תקופת השופטים, היו אויבים רבים שנלחמו עם ישראל. ממזרח, היו ארם, מואב, עמון ועמלק ששיעבדו את ישראל. בתוך הארץ, היו הכנענים, שחלק משבטי ישראל כבשו את עריהם בתחילת הספר, וששיעבדו את ישראל בימי דבורה וברק. בימי השופטים, חדרו הפלשתים לארץ והתנחלו במישור החוף – בערים עזה, גת, עקרון, אשדוד ואשקלון. גם הפלשתים שיעבדו את ישראל בימי השופטים. האויבים קמו ושיעבדו את ישראל כתוצאה מחטאים ומעבודה זרה.
וַיַּעֲשׂ֧וּ בְנֵי־יִשְׂרָאֵ֛ל אֶת־הָרַ֖ע בְּעֵינֵ֣י ה' וַיַּעַבְד֖וּ אֶת־הַבְּעָלִֽים׃ וַיַּעַזְב֞וּ אֶת־ה' ׀ אֱלֹהֵ֣י אֲבוֹתָ֗ם הַמּוֹצִ֣יא אוֹתָם֮ מֵאֶ֣רֶץ מִצְרַ֒יִם֒ וַיֵּלְכ֞וּ אַחֲרֵ֣י ׀ אֱלֹהִ֣ים אֲחֵרִ֗ים מֵאֱלֹהֵ֤י הָֽעַמִּים֙ אֲשֶׁר֙ סְבִיב֣וֹתֵיהֶ֔ם וַיִּֽשְׁתַּחֲו֖וּ לָהֶ֑ם וַיַּכְעִ֖סוּ אֶת־ה'׃ ... וַיִּֽחַר־אַ֤ף ה' בְּיִשְׂרָאֵ֔ל וַֽיִּתְּנֵם֙ בְּיַד־שֹׁסִ֔ים וַיָּשֹׁ֖סּוּ אוֹתָ֑ם וַֽיִּמְכְּרֵ֞ם בְּיַ֤ד אֽוֹיְבֵיהֶם֙ מִסָּבִ֔יב וְלֹא־יָכְל֣וּ ע֔וֹד לַעֲמֹ֖ד לִפְנֵ֥י אוֹיְבֵיהֶֽם׃ ... וַיָּ֥קֶם ה' שֹׁפְטִ֑ים וַיּ֣וֹשִׁיע֔וּם מִיַּ֖ד שֹׁסֵיהֶֽם׃ ... וְהָיָ֣ה ׀ בְּמ֣וֹת הַשּׁוֹפֵ֗ט יָשֻׁ֙בוּ֙ וְהִשְׁחִ֣יתוּ מֵֽאֲבוֹתָ֔ם לָלֶ֗כֶת אַֽחֲרֵי֙ אֱלֹהִ֣ים אֲחֵרִ֔ים לְעׇבְדָ֖ם וּלְהִשְׁתַּחֲוֺ֣ת לָהֶ֑ם לֹ֤א הִפִּ֙ילוּ֙ מִמַּ֣עַלְלֵיהֶ֔ם וּמִדַּרְכָּ֖ם הַקָּשָֽׁה׃
במגילת רות מתואר שהיה רעב בארץ בתקופת השופטים:
וַיְהִ֗י בִּימֵי֙ שְׁפֹ֣ט הַשֹּׁפְטִ֔ים וַיְהִ֥י רָעָ֖ב בָּאָ֑רֶץ
הנהגה

במהלך תקופת השופטים, היו בני ישראל מפולגים לשבטים, ללא שלטון מרכזי ומסודר:
בַּיָּמִ֣ים הָהֵ֔ם אֵ֥ין מֶ֖לֶךְ בְּיִשְׂרָאֵ֑ל אִ֛ישׁ הַיָּשָׁ֥ר בְּעֵינָ֖יו יַעֲשֶֽׂה׃
השופט היה מין מנהיג, לעיתים צבאי, שהנהיג שבט מסוים או קבוצה של מספר שבטים, אך לא הנהיג את כל העם. בתוך העם, כל אחד דאג לנחלתו ולשבטו:
וַיִּתְהַלְּכ֨וּ מִשָּׁ֤ם בְּנֵֽי־יִשְׂרָאֵל֙ בָּעֵ֣ת הַהִ֔יא אִ֥ישׁ לְשִׁבְט֖וֹ וּלְמִשְׁפַּחְתּ֑וֹ וַיֵּצְא֣וּ מִשָּׁ֔ם אִ֖ישׁ לְנַחֲלָתֽוֹ׃
במהלך תקופת השופטים היו מלחמות אחים בתוך העם – מלחמת אבימלך בבעלי שכם ובתבץ, מלחמת יפתח באנשי אפרים ומלחמת העם בשבט בנימין לאחר מעשה פילגש בגבעה.
בסוף הספר, בסיפור פילגש בגבעה, מתואר שפינחס מנהיג את העם.
השופטים

בספר שופטים מוזכרים שלושה עשר שופטים ששפטו את העם:
עָתְנִיאֵל בֶּן קְנַז משבט יהודה
אֵהוּד בֶּן גֵּרָא משבט בנימין
שַׁמְגַּר בֶּן עֲנָת כהן משבט לוי
דְּבוֹרָה אֵשֶׁת לַפִּידוֹת משבט אפרים
גִּדְעוֹן (יְרֻבַּעַל) בֶּן יוֹאָשׁ משבט מנשה
אֲבִימֶלֶךְ בֶּן גִדְעוֹן (יְרֻבַּעַל) משבט מנשה (היה מנהיג בתקופת השופטים, אך יש שאינם מונים אותו עם השופטים.)
תּוֹלַע בֶּן פּוּאָה משבט יששכר
יָאִיר הַגִּלְעָדִי משבט מנשה
יִפְתָּח הַגִּלְעָדִי משבט מנשה
אִבְצָן מִבֵּית לֶחֶם משבט יהודה
אֵילוֹן הַזְּבוּלֹנִי
עַבְדּוֹן בֶּן הִלֵּל הַפִּרְעָתוֹנִי משבט אפרים
שִׁמְשׁוֹן בן מנוח משבט דן
על שמשון נאמר כי "הוא יחל להושיע את ישראל", הוא השופט שחותם את ספר שופטים ומכין את הקרקע לספר שמואל. על פי חז"ל בתקופת השופטים עמדו לישראל שופטים מכל אחד מהשבטים.[דרושה הבהרה]
בספר שמואל ובדברי הימים מופיעים עוד מספר שופטים, שלאחריהם החלה תקופת המלוכה:
עלי הכהן משבט לוי
שמואל הנביא משבט לוי
יואל ואביה בני שמואל
מצב רוחני

בתקופת השופטים, מצבו הרוחני של עם ישראל היה נמוך. פעם אחר פעם העם עבד עבודה זרה, וכתוצאה מכך נענש ושועבד לעם אחר. ה' שולח להם שופט שיושיע אותם, אך העם לא לומד את הלקח וממשיך לעבוד עבודה זרה. בסוף הספר, מובאים שני סיפורים שמבטאים היטב את מצבו הרוחני הנמוך של העם – מעשה פסל מיכה, שם כסף גנוב הפך לעבודה זרה שגם הוא נגנב לבסוף, ומעשה פילגש בגבעה, שם נעשה מעשה התעללות נורא, שהוביל למלחמת אחים בתוך עם ישראל. מעשיהם של ישראל מנוגדים לברית שכרת איתם יהושע לפני מותו, שם התחייבו העם:
וַיַּ֤עַן הָעָם֙ וַיֹּ֔אמֶר חָלִ֣ילָה לָּ֔נוּ מֵעֲזֹ֖ב אֶת־ה' לַעֲבֹ֖ד אֱלֹהִ֥ים אֲחֵרִֽים׃