stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חומת סרוויוס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  רומא העתיקה 
 עשוי מ:  טוף 
 נבנה:  המאה ה־4 לפנה״ס 
 מיקום
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°54′06″N 12°30′06″E﻿ / ﻿41.901666666667°N 12.501666666667°E﻿ / 41.901666666667; 12.501666666667
  (למפת רומא מוגדלת) חומת סרוויוס(למפת רומא רגילה) חומת סרוויוס} מפת רומא העתיקה עליה מסומנים החומה (באדום) ומיקום שעריה
 
שׂרידי החומה הבולטים ביותר בסמוך לתחנת הרכבת טרמיני
קשת גליאנוס, שבעבר הייתה פורטה אסקווילינה, אחד משערי העיר, ונקודת המוצא של הויה לאביקנה והויה טיבורטינה
חומת סרוויוס (בלטינית: Murus Servii Tullii) הייתה חומה הגנתית שנבנתה סביב העיר רומא במהלך המחצית הראשונה של המאה הרביעית לפנה"ס. עובייה של החומה בבסיסה היה כ-3.6 מטרים ואורכה כ-11 קילומטר. היא הקיפה שטח של כ-4,260 דונם, כולל שבע הגבעות המסורתיות של העיר. שׂרידי החומה הבולטים ביותר נמצאים ב-Piazza dei Cinquecento, ליד הכניסה הראשית לתחנת הרכבת טֵרמיני. בחומה היו כ-12 שערים.
היסטוריה

כבר בעת העתיקה נקראה החומה על שמו של סרוויוס טוליוס, מלך רומא השישי. עם זאת, הממצא הארכאולוגי המודרני מלמד שככל הנראה לא כללו עבודות הביצורים של המאה השישית לפנה"ס חומה שהקיפה את העיר כולה, אלא מערכות נפרדות של סוללה וחפיר, שהגנו על נקודות תורפה שונות. על-פי ההיסטוריון הרומי ליוויוס תוכנן מערך הגנה נרחב בסגנון סוללה וחפיר על ידי מלך רומא החמישי, טרקוויניוס פריסקוס, תכנון שהוצא לפועל על ידי סרוויוס טוליוס, חתנו ויורשו. לפי הגאוגרף סטראבון התמקד סרוויוס טוליוס בביצורים שכללו את גבעות האסקווילינוס והוימינאליס. הסוללה והחפיר שנמצאו בחפירות הארכאולוגיות מתחת לתוואי החומה הקיימת הוקמו, ככל הנראה, ברבע השני של המאה החמישית, כחלק מהמאמץ המלחמתי של רומא ובעלות בריתה הלטיניות נגד האָייקווים, הווֹלסְקים וההֵרניקים.
החומה עצמה נבנתה בתגובה למתקפה הגאלית על רומא, שארעה לאחר התבוסה הרומית בקרב אלייה. ההחלטה על הקמת החומה התקבלה בשנת 378 לפנה״ס על ידי הקנסורים, ולוותה במס ציבורי שהושת למימון היוזמה. הקמת החומה מעידה על חוזקה של רומא באותה עת, על אף התבוסה לגאלים. מלאכת הבניין נסתייעה בכך שאדמת העיר האטרוסקית ויי, בה נמצאו מחצבות ה-Grotta Oscura שספקו אבן באיכות טובה, סופחה לרומא בשנת 396. העבודות נמשכו ככל הנראה עד אמצע המאה הרביעית.
על אף הסיבה לבנייתה, לא הותקפה החומה מעולם על ידי אויב חיצוני. במהלך המלחמה הפונית השנייה חנה צבאו של חניבעל במרחק של כ-5 ק״מ מן העיר, ולפי ההיסטוריון ליוויוס יצא חניבעל עצמו בליווי 2000 פרשים וסקר ברכיבה את החומה. צבא רומי יצא מן העיר להקביל את פניו, והאירוע הסתיים ללא עימות ישיר. בימי מלחמת האזרחים בין גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס סולה תוגברו הביצורים באמצעות חפירים נוספים וכלי ארטילריה שהותקנו על החומה. אך גם הפעם לא עמדה החומה במבחן, וגורל המלחמה הוכרע בשׂדה הקרב מחוץ לעיר.
החומה ניצבה ותוחזקה עד סוף תקופת הרפובליקה, אולם העיר גדלה אל מחוץ לחומות, ובעת שהקיסר אוגוסטוס ארגן את רומא מבחינה מנהלתית, היו הרבעים II, III, VI, VIII, X, ו- XI מחוץ לחומות. כתוצאה מכך נעלמו מן העין חלקים של החומה כבר בימי אוגוסטוס.
בראשיתה הייתה האימפריה הרומית חזקה דיה שלא נצרכה הגנה של רבעים אלה, אולם במהלך המאה השלישית לאחר התקפות השבטים הברברים, נאלץ הקיסר אורליאנוס לבנות את חומת אורליאנוס על מנת להגן על רבעים אלה, והחומה שהתייתרה, נזנחה.
חלקים מהחומה נותרו לעמוד עד ימינו. הבולטים באלה ב-Piazza dei Cinquecento, ליד הכניסה הראשית לתחנת הרכבת הראשית של רומא ובסמוך למרחצאות דיוקלטיאנוס.
מבנה החומה

אורכה של החומה כ-11 קילומטר. היא החלה בנהר הטיבר, דרומית לגבעת הקפיטוליום, עברה מערבית לגבעת הקפיטוליום ולגבעת הקווירינליס, ומשם דרך העמק שמזרחית לגבעת אסקווילינו נעה דרומה לעבר גבעת האוונטין ודרומית לפורום בואריום התחברה אל נהר הטיבר.
פרט לשערים לא היו בחומה מגדלים. כאמצעי הגנה הוצבו עליה בליסטראות. מחוץ לחומה נמשך חפיר, שרחבו היה כמעט 30 מטר ועמקו כתשעה מטר. בין החומה לחפיר נמתחה רצועה שטוחה של כשבעה מטר. רוחב החומה בבסיסה הוא 3.6 מטר, והיא עצמה התנשׂאה במקומות מסוימים עד עשׂרה מטר לגובה.
לבניית החומה שמשו שני סוגי אבני טוף: אחד אפרפר ופריך יחסית (cappellaccio, באיטלקית), נכרה בסביבת העיר. השני, צהבהב וקשה יותר מה-Grotta Oscura שליד ויי. אבני החומה ששׂרדו בשלמותן אינן אחידות בגדלן, שנע מ-75 ס״מ עד 2.1 מטר לאורך, ומ-45 עד 66 ס״מ לרוחב. גבהן הממוצע כ-60 ס״מ.
שערי חומת סרוויוס, עם כיוון השעון:
פורטה פלומנטנה (Porta Flumentana) – שער זה היה ראשיתה של ויה אורליה.
פורטה קרמנטאליס (Porta Carmentalis) – שער בקצה המערבי של גבעת הקפיטוליום.
פורטה פונטינליס (Porta Fontinalis) – שער שקישר בין הקצה הצפוני של גבעת הקפיטולין עם שדה מרס והויה לאטה.
פורטה סנקווליס (Porta Sanqualis) – על גבעת הקווירינליס.
פורטה סלוטריס (Porta Salutaris) – על גבעת הקווירינליס.
פורטה קווירינליס (Porta Quirinalis) – על גבעת הקווירינליס.
פורטה קולינה (Porta Collina) – השער הצפוני ביותר שעל גבעת הקווירינל. שער זה הוביל לעבר הויה סאלאריה.
פורטה וימינליס (Porta Viminalis) – על גבעת הוימינליס. בסמוך למיקום תחנת הרכבת טרמיני של ימינו.
פורטה אסקווילינה (Porta Esquilina) – שער על גבעת האסקווילין שנותר עד ימינו. לימים שולב השער בקשת של גליאנוס. שער זה הוביל לויה לביקנה, לויה פראנסטינה ולויה טריבורטינה.
פורטה קוורקווטולנה (Porta Querquetulana)– שער זה הוביל לויה טוסקולנה.
פורטה קאלימונטנה (Porta Caelimontana) – שער זה נותר עד ימינו.
פורטה קאפנה (Porta Capena) – שער זה הוביל לעבר הויה אפיה.
פורטה נאביה (Porte Naevia) – שער על גבעת האוונטין שהוביל לויה ארדאטינה.
פורטה ראודוסקולאנה (Porta Raudusculana)– שער שהוביל לעבר ה ויה אוסטיאנסיס.
פורטה לוורנאליס (Porta Lavernalis)– גם שער זה הוביל לעבר הויה אוסטיאנסיס.
פורטה טריגמינה (Porta Trigemina) – שער משולש בסמוך לפורום בואריום. גם שער זה הוביל לעבר הויה אוסטיאנסיס.
לקריאה נוספת

קורנל 1995 = Cornell, Tim. 1995. The Beginnings of Rome: Italy and Rome from the Bronze Age to the Punic Wars (c. 1000-264 BC). London: Routledge.
פילדס 2008 = Fields, Nic. 2008. The Walls of Rome. Oxford: Osprey.
הערות שוליים

↑  ליוויוס 1.44; דיוניסיוס מהליקרנסוס, קדמוניות רומא 4.14.1.
↑  קורנל 1995: 198-202; פילדס 2008: 10.
↑  ליוויוס, 1.36.1; 1.44.3.
↑  5.3.7.
1 2 3  פילדס 2008: 10.
↑  ליוויוס 6.32.1.
↑  קורנל 1995, 318-322.
↑  קורנל 1995: 320.
↑  ליוויוס 26.9-11.
↑  אפיאנוס, מלחמות האזרחים, 1.66.
↑  פילדס 2008: 11.
חיות ריגול

| --- | --- |
 סוגה:  סדרות טבע
 יוצרים:  BBC
 בימוי:  ג'ון דאונר 
 מנחים:  דוגריי סקוט 
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיק:  דייוויד טננט
 מוזיקה:  ויל גרגורי 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  12 בינואר 2017 – 3 בפברואר 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חיות ריגול (באנגלית: Spy in the Wild) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה מורכבת משתי עונות: העונה הראשונה שודרה בבריטניה ב-2017 ואילו העונה השנייה שודרה לראשונה ב-2020. הסדרה עוסקת בחייהם המורכבים של בעלי החיים בשימוש של מעלה משלושים "יצורים סמויים אנימטרוניקיים, הרואים את המתרחש דרך מצלמות ריגול. הקריין בגרסה הבריטית הוא דייוויד טננט. הסדרה שודרה בישראל במהלך שנת 2017 בערוץ כאן 11.
העונה השנייה עוסקת, לעומת זאת, על בעלי חיים בבתי גידול שונים.
פרקים > עונה 1

אהבה: הפרק הראשון עוסק עד כמה החיות מפגינות אהבה כלפי בנות מינן. בפרק מוצגים משפחת זאבים טלואים עם גורים, בעוד שגור סמוי "מאומץ" למשפחה; תנינת יאור מטפלת במסירות בצאצאיה שזה עתה בקעו וביניהם כמה תינוקות תנינים סמויים; חיי משפחה מורחבת של פילים אפריקנים מתועדת דרך עיניהם של אנפית בקר סמויה וצב נמרי סמוי, בהמשך הפרק נראית הנקבה המנהיגה מגרשת את הזאבים הטלואים, בעוד הם עצמם מגנים על גוריהם מפני הפילים; משפחת קופי לנגור מצוי במקדש בראג'סטאן מתייחסים יפה לקופיף סמוי, גם אפילו כאילו שהוא "מת"; משפחת נובחניות מתקשרת זו עם זו באהבה; זוג טוקוסים אדומי-מקור מטפלים בגוזליהם, בעוד שבניהם נמצא גוזל סמוי המתעד את המתרחש; באנטארקטיקה, פינגווין אדלי סמוי מתעד את החיזורים והקרבות על האהבה בין הפינגווינים האמיתיים; הצב הסמוי מתעד את החיזורים בין צבים אמיתיים; עדר ג'ירפות נותן כבוד אחרון לג'ירף זקן שמת משיבה טובה, וחיי משפחה של שימפנזים בסנגל מתועדת דרך גלגו סמוי וצב סמוי.
תבונה:
ידידות:
שובבות:
הכירו את המרגלים: הפרק עוסק על המרגלים שעוצבו באזורי המחיה של החיות ואיך עיצבו אותם שייראו כמו חיות אמיתיות.
פרקים > עונה 2

האזור הטרופי:
הצפון:
האיים:
הקטבים:
טראמו (נפה)

| --- | --- |
סמל טראמוסמל טראמו

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  אברוצו אברוצו
 מושל:  Valter Catarra
 רשות מחוקקת:  Provincial Council of Teramo 
 בירת הנפה:  טראמו 
 שטח:  1,948 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  308,892 (ינואר 2019)
  ‑ צפיפות:  152 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  42°39′31″N 13°42′09″E﻿ / ﻿42.658611111111°N 13.7025°E﻿ / 42.658611111111; 13.7025 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.provincia.Teramo.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       מפת נפת טראמו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת טראמו (באיטלקית: Provincia di Teramo) היא נפה בצפונו של מחוז אברוצו שבאיטליה.
היסטוריה

שטחה של הנפה חופף פחות או יותר לשטחה של נפת  "אברוצו אולטריורה פרימו"   (באיטלקית: Abruzzo Ulteriore Primo). שמה של הנפה נגזר משמו של השבט הלטיני " אברוציום אולטרה פלומן פסקאריה" ( Aprutium ultra flumen Piscariae) שמשמעה "אברוצו בצדו השני של נהר אטרנו-פסקארה (Fiume Aterno-Pescara)".
נפת טראמו התקיימה בממלכת נאפולי ובממלכת שתי הסיציליות. בשנת 1840 התגוררו בה 12,025 נפש. בירת הנפה הייתה העיר טראמו. ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי, ועקב כך סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה, ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.
נפת אברוצו אולטריורה פרימו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860   באדום
סמל נפת אברוצו אולטריורה פרימו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860
גאוגרפיה

הנפה משתרעת על שטח של 1,948 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 296,063 נפש. בירתה של הנפה בעיר טראמו.
הנפה גובלת בנפת אסקולי פיצ'נו במחוז מארקה בצפון, בנפת פסקארה במחוז אברוצו בדרום, בנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו בדרום ובמערב,  בנפת ריאטי במחוז לאציו במערב  ובים האדריאטי במזרח.
יחידת שליטה במצלמת אולפן

ארבע יחידות בקרת מצלמה
יחידת שליטה במצלמת אולפן, הנקראת גם יחידת בקרת המצלמה (באנגלית: Camera Control Unit, ר"ת CCU) -  היא מערכת כיוון ושליטה במצלמות וידאו, משמשת בעיקר בשידור חי באולפן טלוויזיה, כחלק ממערך האולפן. יחידה זו אחראית על תפעול מצלמת ווידאו מקצועית באולפן באמצעות שליטה באותות הווידאו היוצאים מהמצלמה לחדר הבקרה ושליטה בתפקודי המצלמה (הצמצם, מהירות התריס, ההגבר האלקטרוני, איזון לשחור וללבן, ביצוע כיוונים מדויקים: Black Contrast ,Knee ,Detail). יחידת השליטה יכולה לשלוט בכמה מצלמות אולפן בו זמנית, להשוות בין רמות האור והצבע בכל המצלמות, לאזן את הצבעים וליצור אחידות בין התוצרים של המצלמות.
יחידת השליטה משמשת למעשה כשלט רחוק המאפשר למפעיל היחידה לתפעל את הצד הטכני של המצלמות מחדר הבקרה ומשחרר את צלם האולפן להתמקד בכיוון הפריים ללא צורך בכיוון הפרמטרים האחרים.
כמו כן, מעבדת יחידת השליטה את אותות הווידאו המגיעים מהמצלמה (RGB - אדום, ירוק וכחול) לאותות קומפוננט (YUV) או SDI או קומפוזיט על מנת להשוותם למקורות הווידאו הנוספים בתוכנית האולפן ועל ידי כך ליצור אחידות באיכות השידור ובפורמט ההקלטה.
בדרך כלל נמצאת יחידת השליטה בחדר הבקרה סמוך למשגוח גל (WaveForm Monitor) ויחידת מדידית הצבעוניות  (Vectorscope) על מנת לשלוט מרחוק ולתאם בין מספר מצלמות בו זמנית.
ליחידת השליטה יש בדרך כלל מספר פרמטרים נפוצים לשליטה במצלמה. מתפעל היחידה קרוי בקר תמונה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוק הכנסת

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  4 במאי 1994
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ג באייר תשנ"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת השלוש עשרה
 תומכים:  19
 מתנגדים:  0
 נמנעים:  2
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1462, עמ' 140
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  יושב ראש הכנסת
 מספר תיקונים:  49
 נוסח מלא:  חוק הכנסת
 
חוק הכנסת, התשנ"ד-1994 הוא חוק המסדיר היבטים שונים בפעילותה של הכנסת שהם מפורטים מכדי להיכלל בחוק יסוד: הכנסת, אך מהותיים מכדי שיופיעו רק בתקנון הכנסת. עיקרון דומה הנחה את חקיקתו של חוק הממשלה ב-2001.
תוכן החוק > כינוסה של כנסת חדשה

החוק מסדיר מספר עניינים פרוצדורליים הקשורים בכינוסה של כנסת חדשה. החוק קובע מהו מועד כינוסה של הכנסת לאחר הבחירות, ואת ההוראה לפיה היא נפתחת על ידי נשיא המדינה, שבהמשך מעביר את המושכות לוותיק מבין חברי הכנסת. האחרון מנהל את ישיבות הכנסת עד לבחירת יושב ראש קבוע. כן קובע החוק הוראות בדבר הצהרת האמונים של חברי הכנסת.
חוק הכנסת קובע גם את הקמתה של ועדה מסדרת, שתפקידה לקבוע את ההרכב הסיעתי של ועדות הכנסת.
תוכן החוק > פעילות פרלמנטרית

בחוק הכנסת הוראות שונות הנוגעות לפעילות הפרלמנטרית בכנסת.
בחוק מעוגנים שני כנסי הכנסת השנתיים, והפגרות שביניהם. החוק אינו נוקב במועדים מדויקים, אלא נותן בידי ועדת הכנסת מרחב תמרון מסוים: על כנס החורף להיפתח בתוך ארבעה שבועות לאחר סוכות ועל כנס הקיץ להיפתח בתוך ארבעה שבועות לאחר יום העצמאות. בכל מקרה, משכם של שני הכנסים חייב להיות שמונה חודשים לפחות. החוק גם מסדיר את כינוסה של הכנסת במהלך הפגרה - על פי דרישת הממשלה או 25 חברי הכנסת.
החוק עוסק גם בדרכים להשעיה ולהעברה מכהונה של יושב ראש הכנסת וסגניו, ומגביל את מספר הסגנים לשבעה.
מספר הוראות עוסקות בוועדות הכנסת. בין היתר, הוגבל מספר החברים בוועדות והועמד על 15, למעט ועדת החוץ והביטחון, ועדת הכספים, וועדת החוקה, חוק ומשפט, בהן נקבע כי יכהנו 17 חברים. לגבי ועדת הכנסת, נקבע כי הכנסת תקבע בכל פעם מחדש מהו מספר החברים. הוראה נוספת מסדירה את קיומן של ועדות משנה שישיבותיהן חסויות, במקרים שיושב ראש הוועדה, לאחר התייעצות עם יושב ראש הכנסת, סבר כי יש לסגור אותן מטעמים של ביטחון המדינה, יחסי החוץ או קשרי מסחר בינלאומיים. זאת, בניגוד לעיקרון הכללי של פומביות הישיבות בכנסת. הוראה אחרת מטילה על הרמטכ"ל חובה להתייצב בפני ועדת החוץ והביטחון לדיווח דו-חודשי, או על פי דרישת הוועדה.
בשנת 2000 נוסף לחוק פרק העוסק בראש האופוזיציה, ובכך עוגן לראשונה מעמדו בחוק. החוק קובע כיצד קובעים מי יהיה ראש האופוזיציה, כיצד ניתן להחליפו, מסדיר את מעמדו באירועים רשמיים ומטיל על ראש הממשלה חובה לעדכנו בענייני המדינה לפחות אחת בחודש. כן קובע החוק כי שכרו של ראש האופוזיציה ייקבע בידי ועדת הכנסת, וכי לא יפחת משכרו של שר.
תוכן החוק > מוסדות בכנסת

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נוספו בחוק הכנסת הוראות המסדירות את מעמדן של שלושה מוסדות הפועלים בכנסת: היועץ המשפטי לכנסת, נציב הדורות הבאים ומרכז המחקר והמידע.
ההוראות בדבר מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת נוספו בשנת 2001, אף שבכנסת כיהנו יועצים משפטיים גם קודם לכן. החוק מסדיר את תפקידי היועץ המשפטי, את הליך מינויו, את תנאי הכשירות שלו, את משך כהונתו והוראות בדבר שכרו. החוק גם קובע כי תחת היועץ המשפטי לכנסת יכהן משנה ליועץ המשפטי.
באותה שנה עוגן בחוק גם תפקידו של נציב הדורות הבאים. בניגוד ליועץ המשפטי, נציב הדורות הבאים היה תפקיד חדש. גם כאן, קובע החוק את הליך מינויו של הנציב, את תנאי הכשירות שלו, את משך כהונתו והוראות בדבר התקציב העומד לרשותו. מאז הסתיימה כהונתו של הנציב הראשון, שלמה שהם, לא מונה נציב חדש, הנציבות חדלה למעשה לפעול, והוראות החוק הנוגעות לו מהוות, למעשה, אות מתה.
מרכז המחקר והמידע של הכנסת פועל מאז שנת 2000, אך רק בשנת 2008 קיבל מעמד בחקיקה ראשית. בניגוד ליועץ המשפטי לכנסת ולנציב הדורות הבאים, חוק הכנסת לא מסדיר את כלל פעילותו של מרכז המחקר והמידע, אלא מטיל על רשויות ציבוריות חובה למסור לו מידע, בסייגים מסוימים הקבועים בו.
תוכן החוק > שכר חברי הכנסת

חוק הכנסת מסדיר את דרך קביעת שכרם של חברי הכנסת. החוק קובע כי השכר ייקבע על ידי ועדת הכנסת לפי המלצתה של ועדה ציבורית שאופן מינויה ודרכי פעולתה קבועים אף הם בחוק. החוק מסמיך את הוועדה להמליץ גם על תשלומים נוספים, כגון הוצאות נסיעה ולינה הכרוכות במילוי תפקידם או תשלומים לקופת גמל או קרן השתלמות.
בעקבות ביקורת ציבורית על העדכון האוטומטי של שכר חברי הכנסת, נקבע בתיקון לחוק שאושר בדצמבר 2015 כי "חבר הכנסת רשאי לוותר בשנה מסוימת על קבלת חלק השכר הנובע מעדכון השכר באותה שנה". הוויתור בשנה מסוימת לא ישפיע על שכר חבר הכנסת בשנה שלאחריה.
תוכן החוק > התפלגות סיעות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סעיף 6א לחוק יסוד: הכנסת, שנועד להתמודד עם תופעות של כלנתריזם, קובע כי "חבר הכנסת שפרש מסיעתו ולא התפטר מכהונתו סמוך לפרישתו, לא ייכלל, בבחירות לכנסת שלאחריה, ברשימת מועמדים שהגישה מפלגה שהייתה מיוצגת על ידי סיעה של הכנסת היוצאת; הוראה זו לא תחול על התפלגות סיעה בתנאים שנקבעו בחוק". פרשנותו של המונח "התפלגות סיעה", שלו השפעה רבה על הזכות להיבחר, מופיעה בחוק הכנסת בסעיפים 59–63. החוק קובע את הפרוצדורה להכרה בהתפלגות סיעה ולהכרה בפרישה של חבר הכנסת שאינה התפלגות.
פרק י' לחוק שכותרתו "הסיעות" קובע הוראות לעניין התפלגות סיעה, שהתנאי הראשון הקבוע בסעיף 59 (1) לחוק הוא כי ההתפלגות היא של קבוצה של שני חברי הכנסת לפחות, שהם שליש ממספר חברי הסיעה לפחות.
ראו גם

תקנון הכנסת
הערות שוליים

↑  חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו-2015, ס"ח 2517 מ-28 בדצמבר 2015
חטיפת הדיפלומטים הרוסיים בעיראק

| --- | --- |
 תאריך:  3 ביוני 2006
 מקום:  בגדאד, עיראק
 סוג:  חטיפה, רצח, פיגוע 
 הרוגים:  5
 
חטיפת הדיפלומטים הרוסיים התרחשה ב-3 ביוני 2006 בבגדאד, עיראק, כאשר חמושים עיראקים ארבו למכונית השייכת לשגרירות רוסיה. ויטלי טיטוב (קצין סוכנות הביון) נהרג במהלך ההתקפה. ארבעת האנשים האחרים שנמצאו ברכב – פיודור זייצב (מזכיר השגרירות השלישי), רינתאט אגליולין (טבח), אולג פדוסייב (קצין סוכנות הביון) ואנטולי סמירנוב (נהג) נחטפו. ב-19 ביוני 2006, מועצת מוג'אהדין של עיראק, קבוצה המזוהה עם אל-קאעידה, קיבלה אחריות על המתקפה, והוציאה אולטימטום לרוסיה: בתוך 48 שעות אמורה ממשלת רוסיה להסיג את כוחותיה מצ'צ'ניה ולשחרר את כל האסירים המוסלמים. ב-25 ביוני פרסם הארגון הצהרה לפיה מבין ארבעת בני הערובה, שלושה נערפו והרביעי נורה. להצהרה צורף סרטון שהראה מספר שניות של עריפת ראשו של בן ערובה אחד, גופתו הערופה של השני וירי של החטוף השלישי.
ב-28 ביוני הורה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לשירותים החשאיים של רוסיה למצוא ולחסל את המחבלים האחראים לחטיפתם והוצאתם להורג של הדיפלומטים. ניקולאי פטרושב, ראש שירות הביטחון הפדרלי, ציין שהצו יבוצע "ללא קשר לזמן והמאמץ הנדרשים". ההערכה היא כי צו דומה הוצא לחיסולו של זלימחאן ינדרבייב, ממלא מקום נשיא הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה. ינדרבייב נהרג בפיצוץ מטען חבלה בדוחה, קטר בפברואר 2004. עם זאת, ראש מחלקת המדיניות וסגן העורך הראשי של העיתון "דיילי ג'ורנל", אלכסנדר גולץ, בפרשנות לרדיו ליברטי הטיל ספק ביכולתם של השירותים הרוסים לחסל טרוריסטים במדינה שיש בה מלחמת אזרחים.
אחד מחוטפי הדיפלומטים הרוסים, איש אל-קאעידה עומר עבדאללה דאד, נלכד על ידי האמריקאים ב-19 בדצמבר 2006. הוא הודה במעורבותו בחטיפה; הוא ערף באופן אישי את ראשם של שניים מהדיפלומטים. מארגן החטיפה, מאהר אל-זוביידי, נהרג במהלך היתקלות עם כוחות אמריקאים באוקטובר 2008. שותף טרור אחר, חבר אל-קאעידה אחמד סאלח, נידון למוות על ידי הרשויות העיראקיות במאי 2010. העדות שנמסרה ממנו סייעה לכוחות המיוחדים במציאת מקום קבורתם של גופותיהם של העובדים ההרוגים משגרירות רוסיה.
גופות הדיפלומטים שנהרגו נמצאו באפריל 2012.
קורבנות

אולג יבגנייביץ' פדוסייב (28 בנובמבר 1964, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות – 24 ביוני 2006, בגדאד, עיראק) היה עובד שירות ביון החוץ הרוסי, מאבטח בשגרירות רוסיה בעיראק. בשנים 1984–1986 שירת בצבא ובשנים 1986–1992 עבד כנהג במפעל הרכב ה־29 במוסקבה. מאז 1992 מילא פדוסייב תפקידים אדמיניסטרטיביים וטכניים שונים במשרד החוץ הרוסי ויצא שוב ושוב לנסיעות עסקים קצרות טווח וסיפק ביטחון למשימות דיפלומטיות רוסיות כחלק מהיחידה המיוחדת של סוכנות הביון, "זסלון ". הוענק לו מסדר האומץ לאחר מותו.
נעדרים

סמירנוב, אנטולי ניקולאייביץ' (10 ביולי 1973, וינה, אוסטריה – מת ככל הנראה ב-24 ביוני 2006, בגדאד, עיראק) – נהג של משרד החוץ הרוסי, נהג השגריר בעיראק. זו הייתה נסיעתו הראשונה מחוץ לרוסיה. הוא עבד בשגרירות רוסיה בעיראק במשך שנתיים. הוענק לו אות מסדר האומץ לאחר מותו.
הערות שוליים

↑  "Russia Confirms Deaths Of Hostages In Iraq". Radio Free Europe/Radio Liberty (באנגלית). AP, AFP. 2006-06-26. אורכב מ-המקור ב-2006-09-17. נבדק ב-2017-02-25.
↑  "Group Claims Russian Hostages Slain". CNN (באנגלית). AP. 2006-06-25. אורכב מ-המקור ב-2007-03-10. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Александр Реутов (22 ביוני 2006). "Российским дипломатам вынесен смертный приговор". Коммерсантъ. אורכב מ-המקור ב-2018-05-14. נבדק ב-2018-05-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Иван Соловьев (26 ביוני 2006). "Казнь заложников". Время новостей. אורכב מ-המקור ב-2012-06-18. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Putin Orders Hunt For Killers Of Russian Hostages In Iraq". KABC-TV (באנגלית). AP. 2006-06-28. אורכב מ-המקור ב-2011-06-04. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Myers, Steven Lee (2006-06-28). "Putin issues order to kill slayers of hostages". The New York Times (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2008-09-25. נבדק ב-2007-03-28.
↑  Walsh, Nick Paton (2004-02-15). "Putin gets blame for Qatar hit". Guardian (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2013-08-27. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Valentinas Mite (2006-06-30). "Russia: Putin's Orders In Iraq Create Challenges For The FSB". Radio Free Europe/Radio Liberty (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2017-03-09. נבדק ב-2017-02-25.
↑  "Армия США выполнила приказ Владимира Путина: схвачен один из террористов, похитивших и казнивших четверых российских дипломатов в Ираке в 2006 году". 7info.ru. 16 במאי 2007. אורכב מ-המקור ב-2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Григорий Плахотников, Анна Благовещенская (6 באוקטובר 2008). "Американские войска сдержали слово Владимира Путина". Коммерсантъ. אורכב מ-המקור ב-2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alleged Baghdad Bomb Mastermind Killed". CBS News (באנגלית). 2008-10-04. אורכב מ-המקור ב-2017-03-09. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Саша Пятницкая (23 במאי 2010). "В Ираке казнят одного из убийц российских дипломатов". קומסומולסקאיה פראבדה. אורכב מ-המקור ב-2010-05-26. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Remains of Russian Diplomats Killed in Iraq 'Discovered'". Sputnik News (באנגלית). 2012-04-10. אורכב מ-המקור ב-2017-03-09. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Владимир Богданов, Екатерина Забродина, Анна Федякина (11 באפריל 2012). "Вернулись на родину". רוסיסקאיה גאזטה. אורכב מ-המקור ב-2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "В Москве похоронят убитого в Ираке сотрудника СВР". Известия. 10 באפריל 2012. אורכב מ-המקור ב-2018-02-27. נבדק ב-2018-02-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Федосеев, Олег". Lenta.ru. אורכב מ-המקור ב-2017-03-09. נבדק ב-2017-02-25.
↑  Константин Гетманский, Евгений Верлин, Мария Баринова (3 ביולי 2006). "Дипломатия террора". Журнал «Профиль». אורכב מ-המקור ב-2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "Смирнов, Анатолий". Lenta.ru. אורכב מ-המקור ב-2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26.
טרלוב

| --- | --- |
סמל טרלוב

חורבות בית הכנסת בטרלוב
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  אפטא
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  863 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°07′N 21°42′E﻿ / ﻿51.117°N 21.700°E﻿ / 51.117; 21.700
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.tarlow.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיטרלוב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיטרלוב(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהטרלוב(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהטרלוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טרלוב (בפולנית: Tarłów) הוא כפר במחוז אפטא שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

טרלוב נוסד בשנת 1550 בידי האציל הפולני אנדז'יי טארלו, אשר קרא את היישוב על שמו. המלך זיגמונט השני אוגוסט העניק ליישוב זכויות עיר, ואלה ניטלו ממנו בשנת 1869 בידי הרוסים.
יהודי טרלוב

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, כמחצית תושביו, ורוב אנשיו נמנו על אגודת ישראל.
עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן החרמת רכוש, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה.
בדצמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, אליו הועברו אלפים מיהודי הסביבה, עד שמספר יושביו הגיע לכ-7,000 איש.
ב-29 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שביישוב אנשי ס"ס וחיילי עזר אוקראינים, וכל יושביו כולל יהודים שהגיעו לפני כמה ימים מסולץ שעל הוויסלה הועמסו בקרונות בקר, ונלקחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בעת האקציה נרצחו בגטו כ-100 יהודים. עשרות יהודים שהתגלו מסתתרים בשטח הגטו במצוד שנערך לאחר מכן נרצחו בבית העלמין היהודי ביישוב.
טרל תומאס

טרל מונדאסיה תומאס (באנגלית: Terell Mondasia Thomas; נולד ב-18 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן סנט לוסי המשחק בעמדת הבלם בקרלייל יונייטד.