stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליקס קולמר

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1922 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  5 באוגוסט 2022  (בגיל 100) 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג 
 מעסיק:  האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג, Film and TV School of the Academy of Performing Arts in Prague 
 פרסים והוקרה:  Ceny Paměti národa (2013)  מדליית ההנצחה של הסנאט הצ'כי (3 במאי 2017)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
פליקס קולמר (3 במאי 1922 – 5 באוגוסט 2022) היה פיזיקאי יהודי-צ'כי, ניצול השואה, שהתמחה בתחום האקוסטיקה. במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה הוא היה פעיל במחתרת הצ'כית והיה בין הבודדים שהצליחו להימלט מאושוויץ.
קורות חיים

קולמר נולד בפראג בשנת 1922 למשפחה יהודית מתבוללת. אביו נפטר בשנת 1932. הוא בילה חופשות באוסטריה אצל דודו. כתוצאה מכך הוא היה באוסטריה במהלך הפלישה הנאצית לצ'כוסלובקיה.
בטרזין

קולמר נבחר להיות חלק מעובדי הכפייה שבנו את גטו טרזיינשטט, ונשלח בטרנספורט הראשון לטרזין. הטרספורט כלל גברים יהודים צעירים בעלי כושר עבודה, מתוך כוונה שהגברים יסייעו בבניית הגטו. בטרזין הוא נאלץ במיוחד לבנות מיטות קומתיים, מכיוון שהיה לו ניסיון בנגרות. בשלב מסוים הוא נכלא במבצר הקטן, והיחס לאסירים על ידי האס אס, הביא אותו להצטרף לתנועת ההתנגדות. הוא מצא מסלול מילוט מחוץ לטרזין, אך מעולם לא השתמש בו בעצמו; המסלול שימש כמה אסירים מאוחר יותר. הוא הצליח להשתמש במעמדו כדי להגן באופן זמני על כמה מבני משפחתו, כולל סבתו, אמו וארוסתו. אמו נפטרה בטרזיינשטט בשנת 1941.
גירוש לאושוויץ ובריחה

באוקטובר 1944 נשלח קולמר לאושוויץ-בירקנאו. על פי זיכרונותיו המאוחרים הוא הגיע לטרנספורט עם 1,500 איש, מהם 1,250 נשלחו מיד לתאי הגזים על ידי יוזף מנגלה. קולמר שרד רק את הבחירה הראשונית הזו מכיוון שאסיר שלא הכיר אמר לנאצים שהוא עובד מתכת. ביחד עם חבר הוא הצליח להימלט מאושוויץ בקפיצה לרכבת, שפניה היו למחנה גרוס-רוזן, והגיע למחנה המשנה פרידלנד.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה עבד קולמר כמהנדס חשמל והפך למומחה לאקוסטיקה. קולמר החל להרצות לא רק בתחום התמחותו, אלא גם על מלחמת העולם השנייה. הוא קיבל כמה פרסים על פעילותו בתנועת ההתנגדות, מחקרו המדעי וגבורתו. הוא גם סייע לקורבנות הנאצים שביקשו פיצויים. היה סגן נשיא הוועד הבין לאומי של אושוויץ.
נפטר ב-5 באוגוסט 2022.
הערות שוליים

↑  "Prof. Ing., DrSc. Felix Kolmer (1922) - Skautsky institut". Skautsky institut (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-07-19. נבדק ב-2018-07-24.
↑  "Aufbaukommando (1941) | Holocaust". www.holocaust.cz (בצ׳כית). נבדק ב-2018-07-24.
1 2  "V tom místě nešlo počítat dny, vzpomíná český uprchlík z Osvětimi". iDNES.cz. 2015-01-18. נבדק ב-2018-07-24.
1 2  "Felix Kolmer (1922) - Biography". Memory of Nations (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2018-07-19. נבדק ב-24 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  televize, Česká. "Felix Kolmer aneb Smrt v úsměvu doktora Mengeleho". ČT24 - Česká televize (בצ׳כית). נבדק ב-24 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Prof. Ing. Felix Kolmer, DrSc. – Katedra zvukové tvorby". kzt.famu.cz (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-07-24. נבדק ב-2018-07-24.
↑  עלון ארגון יוצאי קרקוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332423505171  GND: 122755510  ISNI: 0000 0000 7865 6828  LCCN: n2001029404  NKC: jk01061387  VIAF: 55954696   WorldCat (עם VIAF): 55954696
אשפרה

אשפרה, היא מכלול תהליכים כימיים ופיזיקליים, המיועדים לשיפור תכונות המוצר. האשפרה מתבצעת בדרך כלל כשלב אחרון בתהליך הייצור.
המילה אשפרה מקורה במילה "אשפר", שבלשון חז"ל הייתה כינוי לאדם המתקן מלבושים, מטליא בגדים ומשפרם. במשמעותו המודרנית המושג משמש בעיקר בתעשיות הטקסטיל והבנייה. המונחים הלועזיים המקבילים, דוגמת finishing באנגלית, מתייחסים גם לתעשיות נוספות כמו תעשיות המתכת והעץ.
אשפרה בתעשיית הטקסטיל

שלבי העיבוד הסופיים של בדים מתבצעים במפעלי אשפרה, והם כוללים ניקוי, גירוד, יישור, ייצוב, חיזוק וכדומה. רוב מפעלי האשפרה מספקים, בנוסף לתהליכי האשפרה, גם תהליכי צביעה או הדפסה לבדים, אך עם זאת קיימים מפעלים ייחודיים לאשפרה ואחרים ייחודיים לצביעה או להדפסה. במקרים כאלה הבדים עוברים ממפעל האשפרה למפעל הצביעה או הדפוס וחוזרים, לגמר התהליך, למפעל האשפרה. האשפרה כוללת תהליכים כימיים, תרמיים, מכניים, ושילוב ביניהם. אלו תהליכים מיקרוסקופיים הפועלים על הסיבים מהם עשוי הבד. תהליכי האשפרה מטרתם להשלים את תהליכי הייצור ולהקנות לבד תכונות מיוחדות: מראה, מגע, חוזק, עמידות בשחיקה, יציבות צבע בעת חשיפה לאור השמש וחומרי הכביסה, אל-קמט, אנטי סטטיות, חסינות נגד בעירה בעת שרפה, ועוד.
תהליכי האשפרה בטקסטיל פותחו ברובם בעקבות המהפכה התעשייתית, אולם היו גם כאלה שהיו נהוגים עוד קודם לכן.
תהליך אשפרה אופייני: אשפרת אריגי כותנה

השלב הראשון של האשפרה הוא שלב ה"חריכה" וה"פישור". כאן מנקים את הבד מאבק, משרידי צמחייה, ומשאריות חמרי לוואי ששימשו בשלבים הקודמים של הייצור: הטוויה והאריגה. שלב ראשון זה מתחיל בהברשת הבד לשם ניקויו. אחר כך באה ה"חריכה" עצמה, שמטרתה לנקות את הבד מהסיבים הקצרים המזדקרים מעל פניו, לשם כך מעבירים את הבד הרטוב במהירות מעל מבערי גז. לאחר מכן מתבצעת הברשה נוספת להסרת האפר שנוצר בחריכה. ה"פישור" מיועד להוציא את חמרי העימלון שהוספו לסיבים לצורך חיזוקם לקראת האריגה. לשם כך הבד מוספג בתמיסה מימית המכילה אנזימים המפרקים את העמילן לסוכרים המסיסים במים.
השלב השני באשפרה הוא "ניקוי והלבנה": מעבירים את הבד בסדרת אמבטיות ייעודיות. בראשונה שוטפים את הבד להוצאת שרידי תהליך ה"פישור". השנייה מכילה תמיסה חמה של חומר בסיסי וחומר הלבנה, תמיסה המפרקת את הקליפה השעוותית ובכך מקילה את ספיגת הצבע בבד (אם יגיע לצביעה או לדפוס). מכאן הבד עובר לטיפול בקיטור המפרק את הפיגמנט הטבעי של הכותנה. לבסוף מנטרלים את שאריות החומר הבסיסי באמבטיה המכילה תמיסת חומץ.
בשלב השלישי הבד עובר יישור וייצוב, זאת לתיקון עיוותי צורה שחלו במהלך התהליך כולו ולמניעת התכווצות הבגד (שייוצר מבד זה) בתהליכי הכביסה הביתיים. בבדים העוברים תהליכי צביעה ודפוס מתבצע השלב השלישי לאחר תהליכים אלה.
אשפרה בתעשיית הבנייה

אשפרה בתעשיית הבנייה היא תהליך חיזוק, המבוצע ביציקות בטון, ובייצור איטונג, מוצרי חרס, אריחים ודלתות עץ. אשפרת בטון הוא תהליך נפוץ בכל פרויקט בנייה של שיפור חוזקו ותכונותיו של הבטון באמצעות הרטבתו במים או שמירתו תחת תנאי לחות מבוקרת, על פי התקן הישראלי יש לבצע אשפרה ולשמור על הבטון רטוב במשך 7 ימים מהיציקה. במפעלים היוצרים רכיבי בנייה טרומית מבוצעת אשפרה מזורזת על ידי חימום רכיב הבטון ללא ייבושו (על ידי שינוי הלחץ האטמוספירי) והיא נמשכת מספר שעות.
ראו גם

טקסטיל
טוויה
אריגה
סריגה
יאן פישר

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1951 (בן 74) פראג, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  צ'כיה 
 השכלה:  האוניברסיטה לכלכלה בפראג  Gymnázium Christiana Dopplera 
 מעסיק:  האוניברסיטה לכלכלה בפראג 
 תפקיד:  ראש ממשלת צ'כיה (9 באפריל 2009–10 ביולי 2010)  Finance Minister of the Czech Republic (10 ביולי 2013–29 בינואר 2014)  Deputy Prime Minister of the Czech Republic (10 ביולי 2013–29 בינואר 2014) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של צ'כסלובקיה (1980-1989)   עצמאי (1989-כיום)
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  Dana Fischerová (ינואר 1988–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 
יאן פישר (בצ'כית: Jan Fischer; נולד ב-2 בינואר 1951) הוא  צ'כי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת צ'כיה ממאי 2009 עד יוני 2010. פישר עבד רוב חייו כסטטיסטיקאי והיה נשיא משרד הסטטיסטיקה הצ'כי מאז אפריל 2003 וסגן נשיא הבנק האירופי לשיקום ופיתוח.
קורות חייו האישיים

פישר נולד בפראג, צ'כוסלובקיה למשפחת מתמטיקאים. אביו, יהודי ניצול השואה, היה מתמטיקאי שימושי שסיים את לימודיו באקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים. אמו הייתה סטטיסטיקאית ממשפחה קתולית. בילדותו נהג פישר ללכת לבית כנסת, אך גם לחגוג את חג המולד. מגדיר עצמו כיהודי.
פישר סיים לימודי תואר ראשון ב-1974 באוניברסיטת פראג לכלכלה(אנ') בסטטיסטיקה וכלכלה ותואר השני ב-1985 בסטטיסטיקה כלכלית. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית משנת 1980 ועד להתמוטטות המשטר בשנת 1989.
פישר נשוי בשנית למזכירתו לשעבר, והוא אב ל-3 ילדים. בנו יעקב הוא פרופסור וסגן הדקאן בפקולטה לסטטיסטיקה באוניברסיטת פראג לכלכלה.
קריירה

עם סיום לימודיו האקדמיים הצטרף פישר למשרד הסטטיסטיקה הפדרלי. בשנת 1990 התמנה לסגן יושב ראש המשרד, משרה שבה החזיק עד להתפרקות צ'כוסלובקיה, אז הפך לסגן נשיא משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. מאז תחילת שנות ה-90 עמד בראש צוות מניין הקולות בבחירות ברפובליקה הצ'כית. אף שנראה כי דרכו לנשיאות משרד הסטטיסטיקה סלולה, באוגוסט 1999, עם פרישת הנשיא הקודם, החליטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למנות לתפקיד אדם מן החוץ. הנשיאה החדשה פיטרה את פישר בספטמבר 2000, ואז החל לעבוד כמנהל תפעול בחברה עצמאית בינלאומית לסקרי שוק. בשנת 2001 השתתף במשלחת של קרן המטבע הבינלאומית למזרח טימור, במטרה לבחון אפשרות הקמת משרד סטטיסטיקה במדינה. בחודש מרץ 2002 החל לעבוד כראש מכון המחקר של הפקולטה למידע וסטטיסטיקה באוניברסיטה לכלכלה של פראג. לאחר שנשיאת משרד הסטטיסטיקה הצ'כי התפטרה מתפקידה, בעיצומה של שערורייה בחישוב מאזן סחר החוץ, נקרא פישר, באפריל 2003, ליטול את תפקיד הנשיא של משרד הסטטיסטיקה הצ'כי. פישר חבר בארגונים סטטיסטיים לאומיים ובינלאומיים.
ראשות ממשלת צ'כיה

אחרי ההתמוטטות של ממשלת מירק טופולנק בהצבעת אי אמון במרץ 2009, בעוד צ'כיה משמשת כנשיאה התורנית של האיחוד האירופי, הוצע כי פישר יעמוד באופן זמני בראשות ממשלת צ'כיה. ממשלתו, אשר בה תמכו שתי המפלגות הראשיות, הושבעה ב-8 במאי 2009, מתוך הבנה כי בחודש אוקטובר תערכנה בחירות מוקדמות במדינה. אולם, התפתחויות בלתי צפויות בבית הדין לחוקה ובבית הנבחרים, גרמו לדחיית הבחירות לחודש מאי 2010. פישר החליט להמשיך בתפקיד ראש הממשלה, תפקיד בו זכה לאהדה ציבורית, עד למועד הבחירות, אף שהמפלגות הציעו לו תפקיד במועצת אירופה. ב-28 ביוני החליף פטר נצ'אס את פישר בתפקיד ראש הממשלה.
הערות שוליים

↑  הארץ, 10 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1191023265  ISNI: 0000 0000 5960 7561  LCCN: n82115091  NKC: jx20050404017  VIAF: 16119301   WorldCat (עם VIAF): 16119301
ג'וני צ'אן

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 68 בערך) גואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין 
 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת יוסטון 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 כניסה להיכל התהילה:  היכל התהילה של הפוקר (2002)
 הישגים
 שיאים אישיים:  10 צמידי אליפות העולם בפוקר
 
ג'וני צ'אן (בכתב סיני: 陳強尼; נולד ב-1957) הוא שחקן פוקר מקצועני, אשר נולד סין, ומתגורר בלאס וגאס, נבדה. צ'אן ידוע בעולם הפוקר בכינויו "האוריינט אקספרס".
שנותיו הראשונות

צ'אן עבר בשנת 1962 עם משפחתו מגואנגג'ואו, עיר הולדתו, להונג קונג. בשנת 1968 עברה המשפחה לפיניקס, אריזונה, ובשנת 1973 ליוסטון, טקסס, שם מחזיקה משפחתו בבעלות על מספר מסעדות. בגיל 16 התוודע צ'אן לראשונה לפוקר, כששיחק באופן לא חוקי בלאס וגאס. צ'אן מספר כי הצליח להפוך 500 דולרים ל-20,000 דולרים בלילה אחד, אך הפסיד הכל למחרת. בגיל 21 החליט לפרוש מלימודי מלונאות וניהול על מנת להפוך למהמר מקצועי.
קריירה כשחקן פוקר > אליפות העולם בפוקר

צ'אן זכה להכרה בינלאומית לאחר שהצליח באופן חריג לזכות בשני תוארי אליפות העולם בפוקר ברציפות – בשנת 1987 ובשנת 1988. צ'אן כמעט והצליח לזכות בתואר גם שנה לאחר מכן, 1989, אך לבסוף סיים שני לפיל הלמות. ג'רי באס, הבעלים של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס ושחקן פוקר חובבן, הבטיח לצ'אן טבעת אליפות NBA אם יצליח לזכות 3 פעמים ברציפות. צ'אן הופיע בסרט הקאלט "ראונדרס" בכיכובו של מאט דיימון בתפקיד עצמו, עובדה שהגבירה משמעותית את חשיפתו מחוץ לעולם הפוקר.
צ'אן ידוע במנהגו להניח לפניו בשולחן הפוקר את "תפוז המזל" שלו, מנהג שזכה לחיקוי על ידי מספר שחקני פוקר לאחר שתי זכיותיו באליפות העולם בפוקר. בשנת 2005, היה צ'אן לשחקן הפוקר הראשון אשר זוכה ב-10 צמידים באליפות העולם בפוקר לאחר שניצח את פיל לאק, הישג שהושווה לאחר מכן על ידי דויל ברונסון ושופר על ידי פיל הלמות אשר זכה ב-15 צמידים. בשנת 2008, זכה צ'אן בכסף בטורניר אליפות העולם בפוקר לראשונה מאז שנת 1992, כשזכה ב-32,166 דולרים על סיומו במקום ה-329.
קריירה כשחקן פוקר > פירוט זכיות באליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 1985 | $1,000 Limit Hold'em | $171,000 |
| 1987 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | $625,000 |
| 1988 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | $700,000 |
| 1994 | $1,500 Seven Card Stud | $135,600 |
| 1997 | $5,000 Deuce to Seven Draw | $164,250 |
| 2000 | $1,500 Pot Limit Omaha | $178,800 |
| 2002 | $2,500 No Limit Hold'em Gold Bracelet Match Play | $34,000 |
| 2003 | $5,000 No Limit Hold'em | $224,400 |
| 2003 | $5,000 Pot Limit Omaha | $158,100 |
| 2005 | $2,500 Pot Limit Hold'em | $303,025 |
קריירה כשחקן פוקר > טורנירים ומשחקים נוספים

צ'אן ידוע כשחקן קבוע במשחק הגדול בקזינו בלאג'יו בלאס וגאס, שם משחקים על מאות אלפי דולרים כל לילה. צ'אן הופיע במספר תוכניות טלוויזיה המשדרות פוקר, וזכה במספר טורנירים בהם. סך כל הכנסותיו מטורנירי פוקר, לא כולל משחקי מזומן, עומד על מעל שמונה מיליון דולר נכון לשנת 2009.
חיים אישיים

צ'אן נשוי ולו שישה ילדים. בנוסף למשחק פוקר, בבעלותו של צ'אן מסעדה בלאס וגאס, והוא הביע את שאיפתו לפתוח קזינו בבעלותו. צ'אן כותב לעיתים למגזין הפוקר קארד פלייר. צ'אן פרסם שני ספרי פוקר, אחד לאסטרטגיית משחק פוט לימיט הולדם, ושני למספר סוגי משחק.
סיימון צ'נדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בן 72 בערך) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  בית הספר בדפורד 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיימון צ'נדלר (באנגלית: Simon Chandler; נולד ב-1953) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי. לעיתים קרובות הוא משחק בתפקידים של אנשי ממסד בכירים כמו חברי פרלמנט או פקידים בכירים בשירות הציבורי.
ביוגרפיה

צ'נדלר נולד ב-1953 ולמד בבית הספר בדפורד. קריירת המשחק שלו החלה ב-1976. תפקידו הראשון בקולנוע היה בתפקיד טוראי סימונדס ב"גשר אחד רחוק מדי", סרטו של ריצ'רד אטנבורו משנת 1977. ב-1978 דיבב את הדמות מרי בעיבוד אנימציה של רלף בקשי ל"שר הטבעות". תפקידים בולטים שלו בסרטי קולנוע כוללים את "וירה דרייק" (2004), "הבושם" (2006), "נאום המלך" (2010) ו"אשת הברזל" (2011). הוא כיכב בתפקיד אדה רוטר בעונה הראשונה של הסדרה "בית אנוביס", והיה לו תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בסדרות דרמה טלוויזיוניות נוספות, ושיחק גם בתיאטרון.
תפקידיו בסרטים ובסדרות טלוויזיה כוללים בין השאר את "מלאכים", "Another Bouquet", "קורניישן סטריט", "הדוכסית מרחוב דיוק", "Just William", "לילי", "Jackanory Playhouse", "אילוף הסוררת", "אנטוניוס וקלאופטרה", "בחזרה לבריידסהד", "Dead Ernest", "נשות וינדזור העליזות", "תחרה", "C.A.T.S. Eyes", "הבלש המזמר", "ג'וני בריגס", "בון", "ברז'ראק", "מידלמארץ'", "The Wimbledon Poisoner", "חדר מיון", "עדות אילמת", "מורים", "Heartbeat", "המלחמה של פויל", "הולבי סיטי", "The Bill", "המשפחה שלי", "רציחות במידסומר", "רופאים", "Land Girls", "הגלימה", "ורה", "מר סלפרידג'" ו"ספייס וולרד: הסרט".
מיכאיל ג'ווחישווילי

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1880 (יוליאני) צראכווי, פלך טביליסי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1937 (בגיל 56) טביליסי, ברה"מ 
 שם לידה:  მიხეილ საბას ძე ადამაშვილი 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ברית המועצות 
 שפות היצירה:  גאורגית 
 סוגה:  רומן קצר 
 יצירות בולטות:  קווַצ'י קווַצַ'נטירַדזֵה והרפתקאותיו, אַרסֵנַה מַרַבּדֵלי, בני חסותו של גַ'קוֹ, משאהּ של אישה 
 הושפע מ:  גי דה מופאסאן, אמיל זולא 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
ג'ווחישווילי
מיכֵאיל גַ'ווָחִישׁווִילִי (בגאורגית: მიხეილ ჯავახიშვილი ‏; 20 בנובמבר 1880 – 30 בספטמבר 1937) היה סופר גאורגי. הסיפור הראשון של ג'ווחישווילי ראה אור בשנת 1903, אך תקופתו היצירתית הפורייה התחילה בשנות ה-20. מיכאיל ג'ווחישווילי התנגד ללחצים האידאולוגיים שהופעלו עליו מצד המשטר הסובייטי, והתנגדותו עלתה לו בחייו; הוא היה קורבן לטיהורים הגדולים של סטלין, ואילו יצירותיו נאסרו לפרסום במשך כ-20 שנה.
דונלד רייפילד, המומחה הבריטי לספרות גאורגית ולספרות רוסית, העריך את כתיבתו של מיכאיל ג'ווחישווילי במילים אלה: "דרכו שופעת החיים לספר סיפור, המתחיל ישר מאמצע העניינים, ההומור העליז, האירוניה הסמויה, והאומץ המוסרי שלו, ראויים שיושוו לאלה של סטנדל, גי דה מופאסאן ואמיל זולה. בסיפורת הגאורגית המודרנית, רק קונסטנטינה גמסחורדיה יכול להתעלות לאותה רמה בינלאומית".
כתביו > רומנים

"קווַצ'י קווַצַ'נטירַדזֵה והרפתקאותיו" (1924)
"בני חסותו של גַ'קוֹ" (1925)
"צווארון לבן" (1926)
"גיווי שַדוּרי" (1928)
"אַרסֵנַה מַרַבּדֵלי (1936)
"משאהּ של אישה" (1936)
כתביו > סיפורים

"צַ'נצ'וּרַה" (1903), "אומן המגפיים גַבּוֹ" (1904), "חתונתו של קוּרקַה", "אבן השטן", "אֵקַה", "חסר-הפטרון", "הפרס", "איש היער" (1923), "לַמבַּלוֹ וקַשא", "רודף השמלות", "קבַּצַ'ה איחר", "אבּדוּלַה הצדיק", "שני פסקי דין" (1925), "סבא דימוֹ" (1926), "שני בנים" (1927), "הארנב" (1927), "קריאת האדמה" (1928), "הזמן אותי" (1928), "חמישה סיפורים", "אישה קטנה", "פינג'אן" (1929), "הגנב", "הרודף", "שני שיניים", "השלישי", "הנוקם", "תשע עלמות" (1935)
כתביו > מסאות ומכתבים

"הממשלה" (1906), "רצחו את המשורר" (על רצח איליה צ'בצ'בדזה 1907), "השפה הגאורגית" (1924), "שוב על השפה הגאורגית" (1924), "הספר הגאורגי והסופר הגאורגי" (1924), "כיצד אני עובד", "הודעה ספרותית" (1926), "מכתב לעלמה", "מתוך פנקס הכיס" (1935-1924)
הרשומות הגאורגיות

הרשומות הגאורגיות, קודקס המלכה מרים
הרשומות הגאורגיות, קודקס המלכה אנה
הרשומות הגאורגיות הוא השם המקובל לאוסף העיקרי של טקסטים היסטוריים מתקופת ימי הביניים של גאורגיה. אוסף הטקסטים ידוע בשם כַּרתְּלִיס צחוֹברֶבָּה (ქართლის ცხოვრება, חיי כארתלי). כארתלי הייתה חבל הארץ ההיסטורי המרכזי של גאורגיה בימי הביניים, המוכרת בידי המחברים הקלאסיים והביזנטיים כאיבריה.
הרשומות ידועות גם בשם "הרשומות המלכותיות של גאורגיה" משום שהן היו למעשה קובצי הרשומות הרשמיים של מלכי ממלכת גאורגיה.
דברי הימים

רשומות הכרוניקה כוללות סדרה של טקסטים המתוארכים לתקופה שבין המאה ה-9 למאה ה-14. תארוך הרשומות כמו גם זיהוי מחברן (למשל לאונטי מרובלי וג'וּנאשֵר ג'וּנאשֵריאני (אנ')) היו עניין לוויכוחים מדעיים. אף על פי שחוקרים רבים בגאורגיה סבורים שהרשומה הראשונה נערכה במאה ה-11, ישנם מספר הולך וגדל של חוקרים מודרניים שאמצו את השערתו של סיריל טואומנוף (אנ') כי הרשומות חוברו בשנת 800 לערך, והטקסטים המאוחרים הוספו במאה ה-14. גרסה "קנונית" נערכה על ידי ועדה מיוחדת שמונתה על ידי המלך וחטנג השישי בתחילת המאה ה-18.
במהלך המאה ה-11 היו שלוש הרשומות הראשונות: "ההיסטוריה של המלכים והאבות הקדמונים של הגאורגים" (גאו'), "תולדות המלך וחטנג גורגסלי" (רו') ו"מות הקדושים של ארצ'יל הקדוש (אנ')", כבר הרכיבו את קובץ הרשומות הראשון, שכיסה את ההיסטוריה של גאורגיה מימי קדם, עד לתקופת מלכותו של וחטנג גורגסלי (452-502) ועד למותו של צאצאו ארצ'יל בשנת 786. באמצע המאה ה-12 נוספו שני טקסטים: "הכרוניקה של כארתלי" (גאו') המתעדת את ההיסטוריה של גאורגיה מסוף המאה ה-8 ועד לשלטונו של המלך בגרט השלישי (1008-1014), שהיה המלך הראשון של גאורגיה ששלט בכל גאורגיה, ועד לתחילת שנות שלטונו הראשונות של המלך גיאורגי השני (1072-1089), ו"חיי מלך המלכים דוד" (גאו'), שממשיכה לתעד את ההיסטוריה של גאורגיה ומתמקדת בתקופת שלטונו של דוד הבנאי (1089-1125).
כתבי יד

כתבי היד של כרתליס צחוברבה, שהתבססו על הרשומות הקדומות, הועתקו מאוחר יחסית. המוקדם ביותר מביניהם נקרא אַנַאסֵאוּלִי (גאו') או קודקס המלכה אנה (אשתו של אלכסנדר הראשון (אנ'), מלך ממלכת קאחתי) מתוארך לשנים 1479–1495. נוסח עיקרי נוסף נקרא מַרִיָמִיסֵאוּלִי (גאו') או קודקס המלכה מרים (אנ'). הוא הועתק בשנים 1633-1645/1646. וכן שתי רשימות חלקיות צַ'אלַאשווִילִיסַאוּרִי (ჭალაშვილისეული) שהועתק במאה ה-17 ומְצחֵתוּרִי (მცხეთური) שהועתק בשנת 1697. עם זאת לכתבי היד הגאורגיים ששרדו קדמה גרסה ארמנית מקוצרת הידועה בשם "תולדות הגאורגים" (Պատմութիւն Վրաց), נוצר ככל הנראה במאה ה-12, כאשר הטקסט הקדום ביותר שהועתק היה בין השנים 1279–1311.
מספר כתבי יד תורגמו לשפות שונות: צרפתית, רוסית, אנגלית וגרמנית, אך כל אחד מהם מכסה רק מספר נבחר של טקסטים אלה.
אותנטיות

מספר חוקרים מודרניים, כמו איוון גַ'ווָחִישׁווִילִי (אנ'), חקרו את האותנטיות של החלקים המוקדמים של הרשומות הגאורגיות והמליצו לקרוא בהם בזהירות. לדבריהם הרשומות הן למעשה ביטוי לאינטרסים מעמדיים, חברתיים, כלכליים ופוליטיים. התוכן העיקרי שלהם, למעט כמה יוצאים מן הכלל, הוא תיאור המלכים, האצילים, המפקדים והקרבות שלהם. האידאולוגיה של מחברי הרשומות מבוססת על הרעיון של הנצרות בתהליך ההיסטורי. המחברים מסבירים את האירועים ההיסטוריים בכוח האמונות והנסים, ולעיתים הם מנסים להיפטר מההשגחה ולחפש את הקשר הסיבתי בין האירועים. המיזוג בין עובדות היסטוריות למיתוסים מקשה לעיתים על ההבחנה מה היסטוריוגרפיה אמיתית ומה מיתולוגיה. יחד עם זאת, בחינה מדוקדקת של טקסטים והשוואתם למקורות אחרים, ביניהם חיבורים קלאסיים, וסדרת מחקרים ארכאולוגיים מאוחרים, תמכו באמינותם של רבים מהרשומות הגאורגיות. טקסטים אלה מתייחסים לא רק להיסטוריה של גאורגיה, אלא גם של ארמניה והקווקז בכלל, איראן, סוריה, אנטוליה, האימפריה הרומית, הכוזרים והטורקים.
רשימת החיבורים

| שם הרשומה | בגאורגית | תאריך | מחבר | מכסה תקופה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ההיסטוריה של המלכים והאבות הקדמונים של הגאורגים | ცხოვრება ქართუელთა მეფეთა და პირველთაგანთა მამათა და ნათესავთა (גאו') | המאה ה-9 - המאה ה-11 | לאונטי מרובלי (?) | המאה ה-4 לפנה"ס - המאה ה-5 |
| תולדות המלך וחטנג גורגסלי | ცხოვრება და მოქალაქეობა ვახტანგ გორგასლისა (רו') | 800 לערך או המאה ה-11 | ג'וּנאשֵר ג'וּנאשֵריאני (אנ') | המאה ה-5 - המאה ה-8 |
| מות הקדושים של ארצ'יל הקדוש | წამება წმიდისა და დიდებულისა არჩილისი (גאו') | המאה ה-9 - המאה ה-11 | מרובלי או ג'וּנאשֵריאני | 736–786 |
| הכרוניקה של כארתלי (חיי כארתלי) | მატიანე ქართლისა (גאו') | המאה ה-11 | אנונימי | 786–1072 |
| חיי מלך המלכים דוד | ცხოვრება მეფეთ მეფისა დავითისი (גאו') | המאה ה-12 | אנונימי | 1072–1125 |
| ההיסטוריה של הבגרטים | ცხოვრება და უწყება ბაგრატონიანთა | המאה ה-11 | סומבאט דוויתיס-דזה (אנ') | המאה ה-6 - 1031 |
| היסטוריה ונאומי שליטים | ისტორიანი და აზმანი შარავანდედთანი (גאו') | המאה ה-13 | אנונימי | 1156-1212 |
| היסטוריה של חמש שלטונות | ლაშა-გიორგის დროინდელი მატიანე | 1223 | היסטוריון של גאורגי הרביעי לאשה | 1125-1223 |
| תולדות מלך המלכים תמר | ცხოვრება მეფეთ მეფისა თამარისი (גאו') | המאה ה-13 | אנונימי, באסיל הגזבר | 1184–1210/1213 |
| כרוניקה של מאה שנים | ასწლოვანი მატიანე | המאה ה-14 | אנונימי | 1212-1318 |
הערות שוליים

↑  מיוחס לבאסיל הגזבר (‏באסיל אזוסמודזר'ווארי‏ (Q16365882)) על פי איוון ג'ווחישווילי (אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950608505171  BIBSYS: 90734081  BnF: cb131648632 (data)  GND: 4500876-0  LCCN: n81061144  SUDOC: 035044047  VIAF: 174988763   WorldCat (עם VIAF): 174988763
אל-כביר (נהר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  60 קילומטרים
 שפך:  הים התיכון 
 מדינות באגן הניקוז:  לבנון, סוריה 
 
 
נהר אל-כביר (בערבית: النهر الكبير, הנהר הכביר) הוא נהר הזורם בגבולה הצפוני של לבנון עם סוריה ונשפך לים התיכון. הנהר מכונה בשם "הדרומי" (נהר אל-כביר אל-ג'נובּי) כדי להבדילו מנהר אל-כביר "הצפוני", אל-שמאלי (אנ') העובר בצפון-מערב סוריה ונשפך לים סמוך ללטקיה.
הנהר סימן במאה השלישית לפני הספירה את הגבול בין הממלכה הסלאוקית לממלכת בית תלמי. בספרו של יוספוס פלביוס "מלחמת היהודים" נקרא הנהר "אלאותרוס" (Eleutherus).
הנהר מזוהם מאוד בגלל הזרמה נרחבת של ביוב לא מטופל וסילוק פסולת מוצקה בלתי מבוקרת. איומים אחרים כוללים שיטפונות חוזרים והתפשטות צמח היקינתון לאורך כל מהלך הנהר. סוריה ולבנון משתפות פעולה על בסיס הסכם חלוקת מים משנת 2002, עם כמה ועדות משנה טכניות משותפות העוסקות בסוגיות שונות הקשורות לקו פרשת המים.
הערות שוליים

↑  UN-ESCWA and BGR,  Nahr el Kabir Basin,in: Inventory of Shared Water Resources in Western Asia 8, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012314376905171  SUDOC: 050557505  VIAF: 244209345   WorldCat (עם VIAF): 244209345 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי

| --- | --- |


אוניברסיטת טביליסי
 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  איוונה ג'ווחישווילי 
 תקופת הפעילות:   8 בפברואר 1918 – הווה
 מייסדים:  איוונה ג'ווחישווילי 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  גריגול חובואה
 תלמידים
 :  30,000 
 מיקום
 מיקום:  טביליסי טביליסי, גאורגיה גאורגיה
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 קואורדינטות:  41°42′36″N 44°46′42″E﻿ / ﻿41.71°N 44.778333333333°E﻿ / 41.71; 44.778333333333
 www.tsu.ge
  (למפת טביליסי מוגדלת) האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי(למפת טביליסי רגילה) האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי
 
האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי איוון גַ'ווָחִישׁווִילִי (בגאורגית: თბილისის ივანე ჯავახიშვილის სახელობის სახელმწიფო უნივერსიტეტი) הידוע בעיקר בשם האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי היא האוניברסיטה הראשית של גאורגיה והאוניברסיטה הגדולה ביותר בגאורגיה ובכל הקווקז, שנמצאת בטביליסי. מספר הסטודנטים הרשומים בה מדי שנה עומד על כ-35,000 סטודנטים ומספר המועסקים עומד על כ-5,000 איש.
מבנה

באוניברסיטה ישנן 22 פקולטות, ובכללם: הפקולטה למשפטים, מדעי הרוח, מדעי החברה, רפואה, עסקים ומדעי הטבע. סיפריית האוניברסיטה כוללת 3.6 מיליון ספרים וכתבי עת.
סניפים של האוניברסיטה מצויים בסוחומי, אוזורגתי, סיר'נאר'י, זוגדידי, פותי, ג'אוואחתי, כארתלי תחתית, מרנאולי ומצחתה. בשנת 1999 נוסד "בית הספר הקווקזי לעסקים".
לאוניברסיטה קישרי שותפות קרובים עם אוניברסיטאות ומוסדות מחקר בארצות הברית, גרמניה, צרפת, הממלכה המאוחדת, רוסיה, ספרד, אוקראינה, טורקיה, שווצריה, פולין ואיראן. המוסדות העיקריים הם אוניברסיטאות בזארבריקן, במברג, ינה וגטינגן.
הגוף המנהל את האוניברסיטה הוא המועצה האקדמית והוא מורכב מ-12 נציגים, שני נציגים מ-6 הפקולטות הראשיות באוניברסיטה.