stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
119–110 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

119 לפנה"ס – גאיוס מריוס נבחר למשרת הטריבון ברומא
118 לפנה"ס – הרומאים מקימים את גאליה נארבוננסיס ובירתה נרבו מרטיוס
118 לפנה"ס – מלחמת אזרחים בין בית תלמי לבין מעמד האיכרים; תלמי השמיני נאלץ לחתום על חנינה כללית, ומעמד הכמורה מתחזק
118 לפנה"ס – תלמי השמיני מתחיל בחיבור זואולוגי בן 24 כרכים
118 לפנה"ס – מאבקי כוח על השליטה בנומידיה; תחילת שלטונם של אדהרבעל (עד 113 לפנה"ס) ושל יוגורתה (עד 104 לפנה"ס)
118 לפנה"ס – נחשול ענק מטביע את העיר קימברי ביוטלנד
115 לפנה"ס – גאיוס מריוס נבחר למשרת הפרטור ברומא
115 לפנה"ס – לוקיוס קאיקיליוס מטלוס דיאדמטוס וגנאיוס דומיטיוס אהנוברבוס נבחרים למשרת הקנסור ברומא
114 לפנה"ס – אנטיוכוס התשיעי עולה לכס המלוכה של הממלכה הסלאוקית במשותף עם אחיו אנטיוכוס השמיני
114 לפנה"ס – גאיוס מריוס משמש כנציב רומא בלוזיטיניה ומדכא התקוממויות מקומיות של ילידי המקום
114 לפנה"ס – נבנה מקדש ברומא לכבוד האלה ונוס
113 לפנה"ס – השבטים הגרמאנים של הקימברים והטווטונים ממשיכים בנדידתם מצפון אירופה לדרומה ומערבה
113 לפנה"ס – הקימברים מנחילים מפלה לצבא רומי בראשות הקונסול גנאיוס פאפיריוס קארבו מצפון להרי האלפים
110 לפנה"ס – מיתרידטס השישי, מלך פונטוס פולש לחצי האי קרים על פי בקשת ההתיישבויות היווניות שם, מביס את הסקיתים שאיימו על מושבות אלו, ומוכתר כמלך ממלכת בוספורוס
110 לפנה"ס – משלחת סחר פרתית ראשונה יוצאת אל סין
110 לפנה"ס – תלמי העשירי אלכסנדר הראשון עולה לכס השלטון במצרים
110 לפנה"ס – מסיווה נרצח
נולדו

118 לפנה"ס – לוקולוס, קונסול רומאי
115 לפנה"ס – מרקוס ליקיניוס קראסוס, פוליטיקאי רומי וחבר בטריומווירט הראשון
113 לפנה"ס – הלל הזקן, תנא מחכמי הזוגות, נשיא הסנהדרין, חברו ובן מחלוקתו של שמאי הזקן ומייסדו של בית הלל, מייסד שושלת הנשיאות שעמדה בהנהגת העם במאות השנים הבאות.
110 לפנה"ס – גאיוס מריוס הבן, מדינאי רומי, בנו של גאיוס מריוס
111 לפנה"ס – ספרטקוס, מנהיג מלחמת העבדים השלישית
נפטרו

118 לפנה"ס – מיקיפסה, מלך נומידיה
116 לפנה"ס – תלמי השמיני, מלך במצרים התלמיית
112 לפנה"ס – קלאופטרה הרביעית
היימפסל הראשון

היימפסל הראשון (בלטינית: Iempsale; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי. בנו של מיקיפסה, אחיו של אדהרבעל, ובן דודו של יוגורתה.
ביוגרפיה

למסיניסה מלך נומידיה היו שלושה בנים, גולוסה, מסטנבל (אנ'), ומיקיפסה. לגולוסה נולד בן בשם מסיווה, למסטנבל היה בן בשם יוגורתה, ובן נוסף חולני מטבעו בשם גאודה, ולמיקיפסה היו שני בנים אדהרבעל, והיימפסל. גולוסה ומסטנבל מתו ככל הנראה ממגפה, על כן הפך מיקיפסה למלך, ואימץ את אחיינו יוגורתה.
לפני מותו קרא מיקיפסה לבניו וליוגורתה, וביקש מהם לשלוט בממלכה יחד באופן הוגן. השלושה הבטיחו, אולם מיד לאחר מותו של מיקיפסה פרצו הסכסוכים. כאשר הגיעו אדהרבעל, יוגורתה, והיימפסל, לדון בענייני המדינה, מיהר היימפסל והתיישב ליד אדהרבעל, כך שיוגורתה לא יכל לשבת באמצע. על פי מנהגי הנומידיים המבוגר ביותר זכאי לשבת באמצע והיימפסל היה הצעיר ביותר מבין השלושה. אדהרבעל הפציר בהיימפסל לוותר משום שיוגורתה מבוגר יותר, בסופו של דבר הסכים היימפסל לוותר. אולם כאשר המשיכו לדון בענייני המדינה הציע יוגורתה לבטל את כל החוקים שחוקק מיקיפסה בחמש השנים האחרונות לחייו כיוון שאז היה חולה ודעתו לא הייתה צלולה. היימפסל השיב בלעג שלדעתו זהו רעיון טוב מאוד כיוון שאז אומץ יוגורתה והפך למלך. יוגורתה נעלב והחל מחפש דרכים כיצד להיפטר מהיימפסל.
השלושה לא הצליחו להסתדר ועל כן החליטו לחלק את הממלכה ביניהם. היימפסל הפזיז התארח בערך בשנת 117 לפנה"ס בעיר תירמידה בביתו של אחד מידידי יוגורתה. אותו ידיד נתן ליוגורתה העתק של מפתחות הבית. יוגורתה שלח לשם קבוצה של נאמניו שהחלו סורקים את הבית בחיפוש אחר היימפסל. זה האחרון נמלט אל ביתה של משרתת שם התחבא עד שחיילי יוגורתה איתרו אותו, ערפו את ראשו, והביאו אותו ליוגורתה.
יוגורתה לא הסתדר גם עם אדהרבעל. מה שגרר לבסוף את מלחמת יוגורתה.
לקריאה נוספת

סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.
הערות שוליים

↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 10
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 11
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124047149  VIAF: 8310292   WorldCat (עם VIAF): 8310292
בומילקר (הנומידי)

בומילקר (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי, מהבולטים שבין אנשי חצרו של יוגורתה.
ביוגרפיה

כאשר שהה יוגורתה מלך נומידיה ברומא כדי לתת דין וחשבון על רציחת אדהרבעל, אחד מיריביו הפוליטיים מסיווה החל צובר השפעה ברומא באמצעות אחד הקונסולים. יוגורתה שחשש מפני מסיווה, ציווה על בומילקר שהתלווה אליו להיפטר ממנו. בומילקר שכר שכירי חרב שרצחו את מסיווה, אולם בומילקר עצמו נתפס גם כן. הוא הודה ברצח, אולם מכיוון שהיה חלק מפמליה מלכותית לא הוטל עליו עונש והוא הוחזר לנומידיה מעט זמן לפני שיוגורתה עצמו חזר לשם. מעשה הרצח התחיל את המלחמה שכונתה מלחמת יוגורתה. הרומאים נחלו מספר תבוסות, אולם בואו של קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס לזירה שינה את המצב.
בומילקר לקח חלק פעיל בקרב מותול, והתקפת הפילים שלו כמעט והצילה את הקרב. אולם הפילים הסתבכו בענפי העצים, והתקשו להילחם. כשראו זאת הרגליים נמלטו. הקרב הסתיים בניצחון טקטי רומאי, אולם הרומאים ספגו במהלכו אבדות כבדות. לאחר הקרב פתח יוגורתה במלחמת גרילה אכזרית נגד הרומאים. מטלוס שכנע את בומילקר לנסות ולשכנע את יוגורתה להגיע להסכם שלום, בתמורה הובטח לבומילקר שלא יפגע ויורשה לשמור על רכושו. בומילקר הפציר ביוגורתה להגיע להסכם עם הרומאים. יוגורתה השתכנע אולם התנאים שהציעו הרומאים היו קשים מדי, ויוגורתה דחה אותם, והקים צבא חדש. בומילקר הבין שאין לצפות לשלום מצד המלך, והחליט לנסות לרצוח אותו. הוא קשר קשר עם אציל נוסף בשם נאבדאלסא והשניים תכננו לרצוח את יוגורתה. אולם אחד ממשרתיו של נאבדאלסא מצא איגרת בה הדריך בומילקר את נאבדאלסא בנוגע לרצח. המשרת מיהר להביא אותה אל המלך. יוגורתה מיהר והוציא להורג את מרבית הקושרים ובכללם את בומילקר.
לקריאה נוספת

סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים,ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.
הערות שוליים

↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 35
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 53
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 62
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 71
רינתיה

| --- | --- |
שלט הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל מודיעין
גובה ממוצע: ‎62 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,192 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,171 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) רינתיה(למפת גוש דן רגילה) רינתיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רינתיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רינתיה32°02′39″N 34°55′42″E﻿ / ﻿32.0442375760392°N 34.9282089591746°E﻿ / 32.0442375760392; 34.9282089591746  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל מודיעין באדום - רינתיה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

רינתיה (רִנַּתְיָה) הוא מושב שנוסד בשנת 1949 על ידי עולים ממרוקו, בבתי הכפר הערבי רַנַתִיה שנכבש במלחמת העצמאות במבצע דני. השם רינתיה (שירת ה'), מבוסס על שמו של הכפר הערבי.  שטח המושב כ-2,000 דונם.
המושב

רינתיה היא חלק מהמועצה האזורית מודיעין, והמושב ממוקם בין אלעד לבין יהוד (על יד כביש 40), בסמוך לכביש 6, מדרום המושב גבעת כ"ח, וליד נופך, בארות יצחק. מצפון לו המושבים מזור, נחלים וכביש 471.
באוגוסט 1950 התגוררו בבתי הכפר הנטוש 57 משפחות. בינואר 1953 החליטה הממשלה על הקמת 140 יחידות דיור במושב. בשנת 1954 היה המושב בין 34 מושבי עולים שהגיעו לביסוס והתקבלו לתנועת המושבים. בשנת 1997 התווספה הרחבה בתוך המושב של 72 יחידות דיור. במושב 72 משקים חקלאיים.
במושב רחבה גדולה ובה אנדרטת זיכרון לחיילי צה"ל בני המקום שנפלו במערכות ישראל. ילדי היישוב מתחנכים בבתי הספר שבישובים הסמוכים (שוהם, יהוד, בני עטרות). רוב התושבים מתפרנסים במקצועות חופשיים. לכבוד יובל החמישים למושב רינתיה הובא לדפוס ספר המגולל את סיפור העלייה והבניה של המושב.
בשנת 2016 הוקם ברינתיה בית תרבות חדש בעיצוב האדריכל אורי הלוי (אורבך-הלוי אדריכלים). הבניין קרוי "בית רוני" על שמו של סמ"ר רוני קורקוס, יליד המושב, שנהרג בלבנון בהיותו בן 20, בעת שירותו הצבאי בסיירת גבעתי.
ראו גם

תחנת הרכבת רינתיה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף נובמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  שני מושבי עובדים חדשים עלו על הקרקע בציפורי ובדייר-טריף, יום יום (עיתון ערב), 21 ביוני 1949
↑  ברנטיה גורשו מורים בכח, הַבֹּקֶר, 3 במרץ 1950
↑  שמות עבריים ליישובי עולים בדרום, ליד המשולש ובגליל, על המשמר, 14 באוקטובר 1949
↑  רינתיה, באתר מועצה אזורית חבל מודיעין
↑  צבי רותם, מכפרים נטושים להתישבות מתוכננת, דבר, 8 באוגוסט 1950
↑  הממשלה החליטה להקים 3000, על המשמר, 12 בינואר 1953
↑  לסיכום חמש שנות התישבות עולים, דבר, 12 בפברואר 1954
↑  מיכאל יעקובסון, בחזרה לבית העם: חברי מושב רינתיה חונכים בית תרבות חדש, באתר Xnet‏, 19 בדצמבר 2016
יישובים בחבל מודיעין. תצלום אוויר, פברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469754205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פולמוס התקיעה בשבת

תקיעת שופר.
קבר רבי עקיבה יוסף שלזינגר
פולמוס תקיעת שופר בשבת הוא ויכוח הלכתי שהתנהל בשנים ה'תרס"ה–ה'תרס"ו אודות קיום מצוות תקיעת שופר בשבת. באותן השנים חל יומו הראשון של ראש השנה בשבת. על פי ההלכה המקובלת, כאשר חל ראש השנה בשבת אין תוקעים בשופר, משום גזירה דרבנן, למעט בבית המקדש ובבית דין, אך באותן השנים היו בירושלים מי שרצו לחדש שניתן לתקוע בשבת באופנים מסוימים. בראש המצדדים להתיר לתקוע בשבת, עמד רבי עקיבא יוסף שלזינגר, לטענתו הסכימו עימו רבי שמואל סלנט והאדר"ת. בסופו של דבר התוכנית לא יצאה אל הפועל, עקב התנגדות גדולה שקמה בישוב הישן בירושלים.
רקע

מצוות תקיעת שופר היא מצווה מהתורה לתקוע ביום ראש השנה. מדאורייתא החיוב לתקוע עומד במקומו אף כשראש השנה חל בשבת, מאחר שאין בתקיעת שופר איסור מלאכה. אך חז"ל אסרו לתקוע בשופר בשבת משום 'גזירה דרבה' שחששו שמא בטעות יהיו אנשים שיטלטלו בשבת את השופר ארבע אמות ברשות הרבים, על מנת ללכת לחכם שילמד כיצד לתקוע בשופר.
אמנם במשנה במסכת ראש השנה נזכר, שעל אף שבכל המקומות נאסר לתקוע בשבת, כל זמן שבית המקדש היה קיים היו תוקעין שם. לאחר חורבן הבית, תיקן רבן יוחנן בן זכאי שבכל מקום שיש בו בית דין יכולים לתקוע בשבת:
יום טוב של ראש השנה שחל להיות בשבת, במקדש היו תוקעין; אבל לא במדינה. משחרב בית המקדש, התקין רבן יוחנן בן זכאי, שיהו תוקעין בכל מקום שיש בו בית דין. אמר רבי אליעזר, כשהתקין רבן יוחנן בן זכאי שיהו תוקעין, לא התקין אלא ביבנה; אמרו לו, אחד יבנה ואחד כל מקום שיש בו בית דין. ועוד זאת הייתה ירושלים יתרה על יבנה – שכל עיר שהייתה רואה ושומעת וקרובה ויכולה לבוא, תוקעין בה; וביבנה, לא היו תוקעין אלא בבית דין בלבד
בראשונים נחלקו מהו אותו 'בית דין' שמתיר תקיעה בשבת. יש שכתבו שהכוונה לבית דין של 23 דיינים. ויש שכתבו שאף בית דין של שלושה - מהם שאומרים דווקא שלושה סמוכים ומהם שאומרים אפילו אינם סמוכים.
הרי"ף סמך על דברי משנה זו להתיר תקיעה בשבת, ולדעתו הכוונה לבית דין של שלושה אפילו שאינם סמוכים, אך על כל פנים צריך שיהיו 'בית דין חשוב'. ואכן הרי"ף נהג לתקוע בראש השנה שחל בשבת כפי שמעיד הרא"ש:
אמרו עליו על הר"י אלפס שהיה תוקע בר"ה שחל להיות בשבת וכן משמע בהלכותיו שהביא מימרא דרב הונא ועם בית דין, ואין דרכו להביא אלא דבר הנוהג בזמן הזה והוא היה מפרש כל מקום שיש בו בית דין לאו דוקא סנהדרין אלא בית דין מופלג וגדול בתורה. ולא נהגו תלמידיו אחריו כן" (רא"ש שם).
אמנם דעת הרי"ף לא נפסקה להלכה וכמו שכתב הריטב"א: "ולא מצינו מי שינהוג כמותו בשום מקום מישראל", וכן כתב בשיבולי הלקט: "ובכל מקומות ישראל מנהג פשוט שלא לתקוע בראש השנה שחל בשבת". ואף תלמידיו אחריו,  לא נהגו כך. וכך נפסקה ההלכה ברמב"ם, בטור ובשולחן ערוך.
וכך כתב הרמב"ם בהלכות שופר:
ובזמן הזה שחרב בית המקדש כל מקום שיש בו בית דין קבוע והוא שיהיה סמוך בארץ ישראל תוקעין בו בשבת. ואין תוקעין בשבת אלא בבית דין שקידשו את החדש אבל שאר בתי דינין אין תוקעין בהן אף על פי שהן סמוכין.
ואין תוקעין אלא בפני בית דין גדול בלבד כל זמן שהן יושבין ואפילו ננערו לעמוד ולא עמדו תוקעין בפניהם. אבל חוץ לבית דין אין תוקעין. ולמה תוקעין בפני בית דין מפני שבית דין זריזין הן ולא יבאו התוקעין להעביר השופר בפניהם ברשות הרבים שבית דין מזהירין את העם ומודיעין אותן.
ואכן מזמן הרי"ף ואילך לא נהגו בקהילות ישראל לתקוע בשבת ראש השנה. עם זאת יש שכתבו שבדמשק הייתה קהילה שתקופה מסוימת אכן נהגה לתקוע בראש השנה אף כשחל בשבת, וכך כתב רבי מנוח בן יעקב מנרבונא:
לא אשכחן דוכתא בעולם דתוקעין בה ביום טוב של ראש השנה בשבת... כתב הרב בעל העזר שהוא ראה חכם שבא מדמשק שראה שהיו תוקעים ביום טוב של ראש השנה בשבת
תקיעה בשבת בארץ ישראל בזמן הגאונים

בפיוט שנמצא בגניזת קהיר ושפורסם על ידי עזרא פליישר נכתב:
מלך הזהיר בוועד / שיהיו תוקעים בבית הוועד / בשבת וראש השנה

מלך חיזקם בלימוד / שיהא שופר קשור לעמוד / בשבת וראש השנה

מלך ברר לעדה  / שלא יתקעו אלא בפני ראשי תעודה / בשבת וראש השנה

מלך רחש שלא ימשך ביד / אבל יינתן בו פה והוא מגויד / בשבת וראש השנה
מפיוט זה עולה לכאורה שהיו מְקַבְּעִים שופר לעמוד וכך היו תוקעים בו בראש השנה. פליישר שיער שעשו זאת כדי לבטל את החשש שמא יבוא לטלטל את השופר ארבע אמות. חוקרים אחרים חלקו על דבריו והעלו השערות אחרות.
הפולמוס

בשנים ה'תרס"ה וה'תרס"ו, חל יום ראשון של ראש השנה בשבת, שנה אחר שנה, בעקבות כך התעוררה שוב שאלת התקיעה בשבת במלוא עוזה. הרב עקיבה יוסף שלזינגר טען אז, כי יש לתקוע בירושלים בשבת. הוא הסביר את דעתו ופרס את טענותיו בשורה של מאמרי הלכה במוסף 'תל תלפיות' שיצא לאור בהונגריה.[דרושה הבהרה]
הרב שלזינגר הציע כי יתאספו רבים בבית הכנסת רבן יוחנן בן זכאי, או בבית כנסת חורבת רבי יהודה החסיד, בצירוף בית דין של האשכנזים והספרדים, על מנת שיחשב 'בפני בית דין'. לדבריו, הסכימו עמו רבי שמואל סלנט האדר"ת ורבי חיים חזקיהו מדיני, בעל השדי חמד.
הצעתו של הרב שלזינגר עוררה התנגדות עזה בקרב אנשי ירושלים, שמחו בו ובדעתו. מאמרים שונים פורסמו ובהם תשובות על טענותיו וראיותיו. ואכן בעקבות אותה התנגדות תוכניתו לא יצאה אל הפועל. עם זאת יש שכתבו שהרב שלזינגר בעצמו תקע באותה שנה בשבת בביתו.
בשנת ה'תרס"ט, שוב חל ראש השנה בשבת, ושוב פרסם הרב שלזינגר קריאה לתקוע בשופר, והפעם הסתמך על דעתו של רבי אברהם שאג, מחשובי רבני הונגריה שבדור הקודם. עקב ההתנגדות שקמה גם אז, לא רצה הרב שלזינגר לתקוע בפרהסיה, ולכן צוה לנכרי שיטלטל את השופר ליער הסמוך, ושם תקעו בשופר.
בשולי אותו פולמוס, דנו באחרונים אם אכן יתקעו בשופר בשבת שלא כדין, האם מי ששמע את אותן תקיעות קיים מצווה גם לדעות שאסרו לתקוע בשבת. יש מי שצידד שמאחר וחז"ל אסרו לתקוע בשבת, אזי עקרו בכך את מצוות תקיעת שופר בשבת, ואין כל מעלה בשמיעת התקיעה. מנגד יש שסברו שאף כשאסרו מלתקוע, אך מצוות שופר במקומה עומדת, ומשכך מי ששמע את אותן התקיעות קיים את המצווה.
בימינו

מאז אותו פולמוס, לא נערכה תקיעת שופר בשבת, אך לאחרונה יש מי שחידשו כן. כך למשל, חברי ארגון "הסנהדרין החדשה", תקעו בראש-השנה של ה'תשס"ז וה'תש"ע, וכן בשנת ה'תשפ"א  ובשנת ה'תשפ"ד. פרופ' הלל וייס, מראשי הפעילים לבניין המקדש, היה מיוזמי המעמד, שהתקיים בישיבת בית הבחירה, המסונפת למכון המקדש.
לקריאה נוספת

הרב שמואל הכהן וינגרטן, "גאוני ירושלים ותקיעת שופר ביום טוב של ראש השנה שחל בשבת", סיני, כה (תש"ט–תש"י), עמ' שלז–שלט
הרב בצלאל לנדוי, הפולמוס בירושלים על תקיעת שופר בר"ה שחל בשבת, ישורון, א (תשנ"ו), עמ' תלג–תמ, באתר היברובוקס
הרב מנחם מנדל קמינצקי, תקיעת שופר בירושלים בראש השנה שחל להיות בשבת, אור הדרום, ג (תשמ"ו), עמ' קא–קכ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הרב מנחם רב, האם תקעו בירושלים בראש השנה שחל להיות בשבת, הדרום, נה (תשמ"ו), עמ' 81–90, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הלל ויס, בעניין שופר בראש השנה שחל בשבת, דף שבועי של אוניברסיטת בר-אילן, 671, ראש השנה, תשס"ז
הרב עקיבה יוסף שלזינגר, תל תלפיות, אב תרס"ד, גיליו 21, עמ' 109, אות צט, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  רק היום הראשון של ראש השנה יכול לחול בשבת, על פי הכלל של לא אד"ו ראש.
↑  דעה זו נזכרה בתלמוד בבלי, אך בתלמוד ירושלמי משמע שאיסור תקיעה בשבת הוא מדאורייתא.
↑  ראו ר"ן, ריטב"א ומלחמות לרמב"ן באותה סוגיה.
↑  ש"י זווין, המועדים בהלכה.
↑  עזרא פליישר, "פיוט על סדרי התקיעה בשופר בארץ־ישראל בראש־השנה ושבת", תרביץ נג [א] (תשרי תשמ"ו), עמ' 61–66.
↑  על כל הדיון בעניין ראה דוד הנשקה, "תקיעת שופר בשבת", סידרא ח (תשנ"ב), עמ' 19–37
↑  עידן יוסף, רב העיר העתיקה: לא מתנגד לתקיעת שופר בשבת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בספטמבר 2006; נדב שרגאי, סערה בעולם החרדי: רבנים תקעו בשופר בשבת, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2006
↑  רועי שרון, תקיעה גדולה: ברובע היהודי תקעו בשבת בשופר, באתר nrg‏, 23 בספטמבר 2009
↑  ארנון סגל, תקיעת שופר גם בשבת: הייתכן?, מקור ראשון.
↑  ה' ויס, "בעניין שופר בראש השנה שחל בשבת"
יעקב קשמכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביוני 1941 
 פטירה:  27 ביולי 2011 (בגיל 70) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין בצפת
 
הרב יעקב קשמכר (י"ד בסיוון תש"א, 9 ביוני 1941 – כ"ה בתמוז תשע"א, 27 ביולי 2011) היה אמן, צייר וצלם צרפתי-ישראלי חרדי, איש צפת.
בוני רייט (שחקנית)

| --- | --- |

בוני רייט (2017)
 לידה:  17 בפברואר 1991 (בת 33) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Bonnie Francesca Wright 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות של לונדון  Prior Weston Primary School and Children's Centre  בית הספר קינג אלפרד  מכללת לונדון לתקשורת 
 בן או בת זוג:  ג'יימי קמפבל באוור (2010–2012)  Simon Hammerstein (2013–2015) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוני פרנצ'סקה רייט (באנגלית: Bonnie Francesca Wright; נולדה ב-17 בפברואר 1991) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, הידועה בשל תפקידה כג'יני וויזלי בסדרת הסרטים "הארי פוטר".
ביוגרפיה

רייט נולדה בלונדון, הממלכה המאוחדת לשילה טיג וגרי רייט, מעצבי תכשיטים המנהלים חברה עצמאית בשם רייט & טיג. לבוני יש אח גדול בשם לואיס. היא למדה בבית הספר על שם המלך אלפרד בלונדון.
בתחילת הקריירה שלה רייט לוהקה כג'יני ויזלי עבור סצנה קצרה בסרט הארי פוטר ואבן החכמים (2001), שהתרחשה בתחנת הרכבת קינגס קרוס. תפקידה כג'יני הפך ליותר משמעותי בהארי פוטר וחדר הסודות (2002) שבו הדמות שלה מתחילה את לימודיה בהוגוורטס ומתמודדת עם יומן סודי ביותר שמשתלט על הנשמה וההכרה שלה. תפקידה של רייט בסרט השלישי, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (2004), היה קטן מאוד בהשוואה לסרט הקודם, והסתכם בשורה אחת בלבד במסגרת התסריט. אולם, דמותה של ג'יני הפכה ליותר משמעותית ותומכת בסרטים הרביעי והחמישי, הארי פוטר וגביע האש והארי פוטר ומסדר עוף החול. רייט משתתפת גם בסרט השישי הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם, היכן שדמותה של ג'יני ממלאת תפקיד ראשי כמושא האהבה העיקרי של הארי בגילומו של דניאל רדקליף. במהלך הצילומים של הסרט הארי פוטר ואוצרות המוות היא החלה ללמוד באוניברסיטה לאמנויות של לונדון במטרה להמשיך בקריירת המשחק שלה, וללמוד קולנוע והפקת טלוויזיה.
רייט כיכבה גם בשני סרטי טלוויזיה: Stranded ב-2002, ו-Agatha Christie: A Life in Pictures, בו גילמה את אגאתה כריסטי הצעירה. בשנת 2007 השתתפה רייט בתפקיד אורח בסדרת האנימציה של דיסני The Replacement, ודיבבה את דמותה של ונסה בפרק הפותח של העונה השנייה.
חיים אישיים

באפריל 2011 התארסה עם השחקן הבריטי ג'יימי קמפבל באוור, שגילם את דמותו של גלרט גרינדלוולד הצעיר בסרט השביעי בסרטי הארי פוטר. ב-2012 נפרד הזוג.
במהלך עבודתה על הסרטים יצרה קשרי חברות קרובים עם השחקניות קייטי לאונג (צ'ו צ'אנג), אוונה לינץ' (לונה לאבגוד), אפשאן אזאד (פדמה פאטיל) ואמה ווטסון (הרמיוני גריינג'ר).
רייט מקדישה זמן רב למוזיקה ומנגנת על מגוון כלים כגון פסנתר, גיטרה, סקסופון, מפוחית פה וחלילית. כמו כן, רייט מקדישה זמן רב גם לספורט ומשחקת כדורגל, טניס, רכיבה, הוקי קרח וכדומה.
בספטמבר 2023 ילדה רייט את בנה הראשון.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | דמות | סוג |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | הארי פוטר ואבן החכמים | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| ‏2002 | הארי פוטר וחדר הסודות | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| ‏2002 | Stranded | שרה רובינסון הצעירה | טלוויזיה |
| ‏2004 | Agatha Chrisite: A life in pictures | אגאתה כריסטי הצעירה | טלוויזיה |
| ‏2004 | הארי פוטר והאסיר מאזקבאן | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| 2005 | הארי פוטר וגביע האש | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| ‏2007 | The Replacements | ילדת קמפיין | טלוויזיה |
| ‏2007 | הארי פוטר ומסדר עוף החול | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| 2009 | הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| 2010 | הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 1 | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| 2011 | הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 2 | ג'יני ויזלי | קולנוע |
| 2013 | Before I Sleep | פיבי | קולנוע |
| 2013 | הפילוסופים (אנ') | ג'ורג'ינה | קולנוע |
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה באתר Bonnie-Fan.com
↑  דף מידע על רייט באתר FilmSpot.com
↑  ביוגרפיה באתר BonnieWrightOnline.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344976305171  BNE: XX5641547  LCCN: no2009199564  VIAF: 103571356   WorldCat (עם VIAF): 103571356
נמייתיים

| נמייתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: נמייתיים
שם מדעי
 Herpestidae ‏בונפרטה, 1845
תחום תפוצה


נמייה צהובה
מונגוס מפוספס
נמייה ננסית מצויה
סוריקטה
הנמייתיים (שם מדעי: Herpestidae) היא משפחה של יונקים בסדרת הטורפים. במשפחה זו כלולים שתי תת-משפחות ובהם 14 סוגים. רוב הסוגים נפוצים ביבשת אפריקה בלבד, אך הסוג נמייה התפשט גם למזרח התיכון, אסיה ודרום אירופה, והובא אף לאזורים אחרים בעולם. מין נמייה אחד, נמייה מצויה (Herpestes ichneumon) נפוץ גם בישראל.
מאפיינים

רוב מיני הנמיות בעלות גוף צר וארוך ורגליים קצרות, ראש פחוס ואף קצר ומחודד. טפריהן אינם נמשכים, וכפותיהם קרחות. משקלן נע בין קילוגרם אחד לשישה, ואורכן 23–75 ס"מ. הגדולה מביניהם הוא נמייה לבנת-זנב שמגיעה לאורך של עד 71 ס"מ ולמשקל של עד 5.2 ק"ג.
בני המשפחה הם טורפים או אוכלי כל, הניזונים מחיות קטנות כמו: עופות וביציהן, חרקים, מכרסמים וזוחלים, ולעיתים אף אוכלים פירות. הנמיות ידועות במיוחד עקב העובדה שהן ניזונות מנחשים שונים לרבות נחשים ארסיים, שהן מצליחות לצוד עקב זריזותן ועמידותן לארס של נחשים רבים (ובעיקר פתניים אך לא צפעיים).
בעבר נכללו בני המשפחה יחד עם בני משפחת הגחנים, אך הם פוצלו לשלוש משפחות נפרדות: טורפי מדגסקר החיים במדגסקר, נמייתיים וגחניים.
הסוגים במשפחה

סוג ומין יחיד נמיית מרש (Atilax paludinosus)
סוג נמייה עבת-זנב (Bdeogale )
מין נמייה עבת-זנב (Bdeogale crassicauda)
מין נמיית ג'קסון (Bdeogale jacksoni)
מין נמייה שחורת-כפות (Bdeogale nigripes)
סוג קוסימן (Crossarchus )
מין קוסימן אלכסנדר (Crossarchus alexandri)
מין קוסימן אנגולי (Crossarchus ansorgei)
מין קוסימן מצוי (Crossarchus obscurus)
מין קוסימן שטוח-ראש (Crossarchus platycephalus)
סוג ומין יחיד נמייה צהובה (Cynictis penicillata)
סוג ומין יחיד דולוגל הסוואנה (Dologale dybowskii)
סוג נמייה דקה (galerella )
מין נמייה דקה אנגולית (Galerella flavescens)
מין נמייה דקה סומאלית (Galerella ochracea)
מין נמייה דקה אפורה (Galerella pulverulenta)
מין נמייה דקה שחורת-זנב (Galerella sanguinea)
סוג נמייה ננסית (helogale )
מין נמייה ננסית אתיופית (Helogale hirtula)
מין נמייה ננסית מצויה (Helogale parvula)
סוג נמייה (herpestes )
מין נמייה קצרת-זנב (Herpestes brachyurus)
מין נמייה הודית אפורה (Herpestes edwardsi)
מין נמייה הודית חומה (Herpestes fuscus)
מין נמייה מצויה (Herpestes ichneumon)
מין נמייה אסייתית קטנה (Herpestes javanicus)
מין נמייה הודית קטנה (Herpestes auropunctata)
מין נמיית הצווארון (Herpestes semitorquatus)
מין נמיית רודי (Herpestes smithii)
מין נמייה מפוספסת-צוואר (Herpestes vitticollis)
מין נמיית הסרטנים (Herpestes urva)
סוג ומין יחיד נמייה ארוכת-אף (xenogale naso)
סוג ומין יחיד נמייה לבנת-זנב (Ichneumia albicauda)
סוג ומין יחיד נמייה ליבראית (Liberiictis kuhni)
סוג מונגוס (mungos )
מין מונגוס גמביה (Mungos gambianus)
מין מונגוס מפוספס (Mungos mungo)
סוג ומין יחיד נמיית סלווס (Paracynictis selousi)
סוג ומין יחיד נמיית מלר (Rhynchogale melleri)
סוג ומין יחיד סוריקאטה (Suricata suricatta)
ויליאם ברדפורד (התובע הכללי)

ויליאם ברדפורד (באנגלית: William Bradford;‏ 14 בספטמבר 1755 – 23 באוגוסט 1795) היה עורך דין ושופט אמריקאי מפילדלפיה שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1794–1795.