stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאונט גמבייר
היסטוריה

לפני הגעת המתיישבים האירופאים היה האזור מיושב על ידי עם הבונגדיג' (Bungandidj) שקראו לו ארנג בלם (ereng balam), שמשמעותו "ביתו של הנשר". האירופאים הראשונים לתבוע בעלות על השטח היו האחים הנטי (Henty) שהיו בעלי קרקעות בעיר פורטלנד שבוויקטוריה, אך הם אולצו לסגת מאחר שהאדמות נמסרו לאוולין סטרט (Evelyn Sturt). עד מהרה החלו לפעול מפעלי תעשייה. ב-1846 נפתח במקום סניף דואר, ב-1847 נפתח בית מלון וב-1849 נפתחה טחנת קמח. ב-1954 הוכרזה מאונט גמבייר כעיר וכיום היא מרכז תיירותי חשוב באזור של דרום-מזרח אוסטרליה הדרומית.
גאוגרפיה

האזור האורבני של מאונט גמבייר שוכן בעיקר לאורך המורדות הדרומיים של הר געש מסוג  מאר הנושא את אותו השם והוא חלק משרשרת הרי געש הפזורים על פני שטח של 15,000 קמ"ר בעיקר בוויקטוריה ובחלק מאוסטרליה הדרומית. ההר כולל כמה לועות שאחד מהם הוא אגם גדול שמקור מימיו בבאר ארטזית והם באיכות שתייה. המים משנים את צבעם מירוק בחורף לכחול בקיץ, וכך ניתן לו שמו "האגם הכחול". מימי האגם שעומקם 70 מטרים מהווים בית גידול לעולם חי וצומח עשירים ולשטחים גדולים של סלעי סטרומטוליט. בנוסף נמצאים בעיר אגמים נוספים. האזור שמסביב למאונט גמבייר כולל נופים בעלי מאפיינים געשיים ומאפיינים קרסטים כמו מערות מלאות במים ובולענים.
כלכלה

הענף הכלכלי העיקרי של מאונט גמבייר הוא ענף השירותים כמו תיירות, בריאות, מסחר קמעונאי, מקצועות חופשיים, שירותים ציבוריים וחינוך. בנוסף ממשיכים הענפים מסורתיים של העיר, כמו כרייה, חקלאות וייעור, להיות חלק חשוב מכלכלתה, יחד עם היותה מרכז תחבורתי.
הערות שוליים

↑  העיר מאונט גמבייר במפקד 2011
↑  האזור האורבני של מאונט גמבייר במפקד 2011
↑  smh.com.au – Travel / Mount Gambier(28 June 2008)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567177105171  LCCN: n85046910  VIAF: 168834361   WorldCat (עם VIAF): 168834361 
האגם הכחול על רקע העיר מאונט גמבייר
לואיז, נסיכת בלגיה

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1858 בריסל, ממלכת בלגיה בלגיה 
 פטירה:  1 במרץ 1924 (בגיל 66) ויסבאדן, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  בלגיה, דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה 
 מקום קבורה:  South Cemetery Wiesbaden 
 בן או בת זוג:  פיליפ, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (4 בפברואר 1875–?)  Geza von Mattachich (1895–?) 
 
לואיז מארי אמליה, נסיכת בלגיה הייתה בתם של לאופולד השני, מלך הבלגים ואשתו מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה.
ילדות

הנסיכה לואיז נולדה ב-18 בפברואר 1858, בתו הבכורה של לאופולד השני, מלך הבלגים ואשתו מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה. ב-1865 הוכתר אביה כמלך הבלגים. אביה ואמה לא הסתדרו היטב, ואמה העבירה את מרבית זמנה בעיר ספא ליד הארדנים. לאופולד הזניח את לואיז ואחותה סטפני והתעניין בעיקר בבנו לאופולד, בעוד מריה הנרייטה התמקדה בבנותיה והעניקה להן חינוך מעולה.
ב-1869 מת אחיה לאופולד בגיל תשע. המוות הכניס את אביה להלם שממנו לא התאושש עוד. הוא התפייס עם אמה לזמן מה בניסיון ללדת בן זכר נוסף שיירש אותו, אולם התוצאה הייתה לידתה של בת נוספת, הנסיכה קלמנטין ב-1872. לאופולד איבד לחלוטין עניין במשפחתו, והשקיע את מרבית תשומת לבו בקונגו (אשר הייתה מושבה פרטית שלו) ובמספר פילגשים. ב-1895 אמה פרשה סופית מחצר המלוכה והתגוררה בעיר ספא למשך שארית חייה.
נישואים ראשונים וילדים

לואיז התחתנה עם בן דודה השני פיליפ, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה בבריסל, ב-4 בפברואר/ 4 במאי 1875. הכלה הייתה בת 17 בלבד והחתן היה בן 31. לזוג נולדו שני ילדים:
לאופולד קלמנט פיליפ אוגוסט מריה (19 ביולי 1878 - 27 באפריל 1916)
דורותיאה מריה הנרייטה אוגוסט לואיז (30 באפריל 1881 - 21 בינואר 1967), נישאה ב-2 באוגוסט 1898 לארנסט גינתר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג.
אביה הסתייג מהנישואים, והתייחס לכך כאל ברית לא רצויה עם פרוסיה, אך אמה אישרה זאת משום שפיליפ חי בהונגריה.
היחסים בין לואיז לפיליפ לא היו מאושרים. מאוחר יותר כתבה לואיז כי ברחה מבית השינה בהקדם האפשרי בבוקר שלאחר חתונתה, במצוקה קשה. אומרים שפיליפ שלט, ולואיז הגיבה בכך שחיה אורח חיים מפואר בחצר וינה, שם משכה תשומת לב רבה.
בשנת 1880 הציעה את הנישואים בין אחותה סטפני לבין רודולף, נסיך הכתר האוסטרי.
שערורייה וגירושין

בשנת 1895 לואיז ניהלה מערכת יחסים עם הרוזן גזה מטאיצ'יץ' (Mattacic, 1868-1923), בנו החורג של אוסקר קגלביץ', רוזן בוזין. מטאיצ'יץ' היה סגן בגדוד קרואטי של הצבא האוסטרי. הם נפגשו בפראטר בווינה.
בינואר 1897, היא עוררה שערורייה בווינה בכך שהשאירה לצמיתות את בעלה, הנסיך פיליפ, למטאכיץ' ולקחה את בתה איתה. הם נסעו תחילה לפריז, אחר כך לקאן, וחיו ביעדים אחרים בדרום צרפת ובשאר אירופה. בנה התנתק ממנה, כי הוא הרגיש שמעשיה הרסו את סיכוייו לירושה. עד מהרה עזבה בתה את אמה בעצת ארוסה, הדוכס של שלזוויג-הולשטיין.
בשנת 1898, הנסיך פיליפ ומטאכיץ' לחמו דו-קרב בווינה, תחילה עם רובים, אחר כך עם חרבות, שבו הנסיך נפצע.
מטאיצ'יץ' נעצר בזאגרב ונכלא לארבע שנים בגין זיוף.
לואיז והנסיך פיליפ התגרשו לבסוף בגותה ב-15 בינואר 1906, כמעט שמונה שנים לאחר שהחלה בהליכי גירושין.
חיים מאוחרים יותר

מנוכרת ומנושלת מאביה לאופולד השני, התגרשה מבעלה ונפרדה מילדיה, ההוצאות הבזבזניות של לואיז הכניסו אותה עמוק יותר ויותר לחובות. למרות היותה בתו של המלך העשיר ביותר של העידן, היא נאלצה לתבוע פשיטת רגל לאחר שנודע כי מאטצ'יץ' זייף את חתימתה של אחותה של לואיז, הנסיכה סטפני, על שטרי חוב לתכשיטים בשווי של כ-2,500,000 דולר. כתוצאה מפרק זה, במאי 1898 היא הוחזקה בבית משוגעים במשך שש שנים בהוראת המלוכה האוסטרית, שהייתה נבוכה ושערורייתית על ידיה ועל ידי בעלה. מטאיצ'יץ' נידון לארבע שנות מאסר בגין זיוף. לאחר שגזר דינו נגמר, הוא עזר ללואיז להימלט מבית המשוגעים בשנת 1904; השירות החשאי של הקיסר פרנץ יוזף,הם החלו את חייהם כנמלטים. מצב זה הסתיים כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה והתפוררות האימפריה האוסטרית.
אבל כאשר לאופולד השני מת בשנת 1909, הנסיכה ושתי אחיותיה גילו כי אביהם השאיר את ממונו לפילגש הראשית שלו, הרוזנית הצרפתייה קרוליין לקרואה וחלק מהקרן המלכותית. האחיות החלו בתביעה נגד המדינה הבלגית, שהעלתה טענות משלה על עושרו העצום של המלך. תוצאת התביעה הייתה חשובה במיוחד ללואיז, ולא לאחיותיה, כי היא הייתה חסרת פרוטה. אף על פי שהפסידה במאבק המשפטי, המדינה הבלגית העניקה לה סכום כסף, אותו תקבל רק שנים רבות לאחר מכן בשל פרוץ המלחמה.
לאחר המלחמה חזרו לואיז ומאטצ'יץ' לפריז, שם כתבה את זיכרונותיה. ספר הזיכרונות של לואיז, "ענייניי שלי", פורסם בשנת 1921.
בריאותו של מאטצ'יץ' התדרדרה במהלך 1923 עד מותו באותו סתיו. לאחר מותו עברה לואיז בפעם האחרונה לוויסבאדן שבגרמניה. לאחר מותו של מאטצ'יץ ' היא קיבלה בית על ידי אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, אשתו של בן דודה, אלברט הראשון, מלך הבלגים. נפטרה בוויסבאדן ב-1 במרץ 1924.
לאחר מותה, החצר המלכותית בבריסל נכנסה לאבל למשך חודש שלם.
מאורו סראטה

מאורו מתיאס סראטה (בספרדית: Mauro Matías Zárate; נולד ב-18 במרץ 1987 בהאדו שבמחוז בואנוס איירס בארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת פלטנסה.
קריירת מועדונים

סראטה נחשב לאחד החלוצים הצעירים המבטיחים בארגנטינה והיה אחד המצטיינים בשורות ולס סרספילד, אחד ממועדוני הצמרת של ארגנטינה, הוא היה הכובש המצטיין של הליגה הארגנטינאית יחד עם רודריגו פלאסיו במהלך האפרטורה 2006.
הוא עבר בקיץ 2007 לאל-סאד הקטרית תמורת סכום של 20 מיליון דולר וחתם איתה על חוזה לשנתיים למרות הצעות מקבוצות צמרת באירופה ביניהן סביליה. סראטה התקשה להשתלב בקבוצה וסבל בין היתר מפציעות קטנות חוזרות. בינואר 2008 השאילה הקבוצה את סראטה לברמינגהאם סיטי מהפרמייר ליג עם אופציה לרכישתו תמורת סכום של 16 מיליון דולר. הוא הצטיין וקיבל מחמאות רבות, יכולתו אף הביאה מספר מועדונים אנגלים לבחון את האפשרות לרכוש את כרטיסו.
ב-29 ביוני 2008 צוטט סראטה בכלי תקשורת איטלקים על כך שסיכם בלאציו מהסרייה א' במסגרת עסקה המתפרסת על 3 שנים במהלכן תשלם לאציו לקבוצת אל-סאד 25 מיליון אירו. ב-5 ביולי 2008 אושרה ההעברה גם על ידי המועדון הרומאי. סראטה השתלב היטב בהרכב הקבוצה וכבש בחמשת המחזורים הראשונים שישה שערים, נתון המציב אותו בראש טבלת כובשי השערים.
ב-31 באוגוסט 2011 עבר סראטה לאינטר מילאנו בהשאלה לעונה עם אופציה לרכישה בסוף העונה תמורת 15 מיליון יורו. לאחר שהשאלה פגה ותקופה לא חיובית במועדון, סרטה חזר ללאציו. ב-2013 חזר למועדון נעוריו והראשון ולס סארספילד, איתו זכה בסופר קאפ הארגנטינאי (2013).
ב-28 ביולי 2014 חתם בקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית מהפרמייר ליג. ב-30 בדצמבר 2014 הושאל לקווינס פארק ריינג'רס עד סוף העונה. ב-21 בינואר 2016 חתם בפיורנטינה האיטלקית לשנתיים וחצי. ב-25 בינואר 2017 חתם בווטפורד לשנתיים וחצי. באוקטובר 2017 הושאל לא-נסר. ב-5 בינואר 2018 הושאל לקבוצת נעוריו ולס סארספילד. ב-6 ביולי 2018 חתם בבוקה ג'וניורס. ב-30 באוגוסט 2021 חתם באמריקה מיניירו הברזילאית. ב-11 בפברואר 2022 חתם בז'ובנטודה. ב-28 במאי 2022 חתם בפלטנסה הברזילאית.
נבחרת ארגנטינה

סראטה היה שותף לזכייתה של נבחרת ארגנטינה הצעירה במונדיאל הנוער שנערך בקנדה במהלך חודש יולי 2007, הוא כבש את שער הניצחון בגמר בדקה ה-86. בניגוד לציפיות, סראטה לא זומן לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לקראת המשחקים האולימפיים שייערכו בקיץ 2008.
הוא ידוע בזכות שליטה מצוינת בכדורגל אם כי מרבה לשחק משחק סוליסטי. אחיו רולנדו משחק גם הוא כחלוץ.
תארים

אליפות ארגנטינה: אפרטורה 2006
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2013
אליפות ארגנטינה: 2019/2020
הגביע הארגנטינאי: 2019/2020
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2018
הגביע האיטלקי: 2008/2009
הסופר קאפ האיטלקי: 2009
גביע העולם לנוער: 2007
מלך שערים של הליגה הארגנטינאית: 2006, 2014
לוול (מסצ'וסטס)

לוול (באנגלית: Lowell) היא אחת משתי ערי הבירה של מחוז מידלסקס (ביחד עם קיימברידג') במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. לוול נמצאת במקום בו נהר קונקורד נשפך אל נהר מרימק (Merrimack). העיר נמצאת במרחק של כ-40 קילומטרים צפון-מערבית לבוסטון, והיא חלק מהמטרופולין שלה. העיר היא הרביעית מבחינת גודל אוכלוסייתה במסצ'וסטס, אחרי ספרינגפילד, ווסטר ובוסטון.
היסטוריה

במקום בו נמצאת לוול שכנה בירתם של בני השבט האינדיאני פנקוק (Pennacook). באמצע המאה ה-17 החלו מתיישבים לבנים להקים יישובים באזור כמו צ'למספורד. בסוף המאה ה-17 אילצו הלבנים  את הילידים למכור להם את אדמותיהם ובני פנקוק נטשו את המקום ועברו לקנדה.
בסוף המאה ה-18 החלו התושבים לנצל את כוח המים במפלי הנהר מרימק כדי להפעיל טחנות קמח ומבטשות.
בתחילת המאה ה-19 ביקר סוחר הטקסטיל פרנסיס קאבוט לוול בבריטניה והתרשם ממכונות האריגה החדשניות שם ויצר דומות בוולת'ם. לוול מת ב-1817, אבל יורשיו המשיכו בדרכו. הם ראו צורך במפעלים נוספים וב-1822 החליטו להקים מפעל לעיבוד כותנה במפלים שבאזור לוול של ימינו, שהיה אז בתחום השיפוט של צ'למספורד. לאחר זמן קצר החלו לקום עוד ועוד מפעלים, נחפרו תעלות שסיפקו עוד מים, וסביבם נבנה יישוב קטן.
ב-1 במרץ 1826 קיבלה ההתיישבות מעמד של עיירה והייתה לחלק נפרד מצ'למספורד. העיירה נקראה לוול על שם פרנסיס קאבוט לוול. היא גדלה במהירות וכעבור עשור, ב-1 באפריל 1836, קיבלה מעמד של עיר.
לוול גדלה במהירות ועד מהרה סיפחה חלקים מהתיישבויות אחרות כמו צ'למספורד וטוקסברי. באמצע המאה ה-19 כבר הייתה לוול העיר השנייה בגודלה במסצ'וסטס והמרכז התעשייתי הגדול ביותר בארצות הברית. באותו זמן העיר קלטה העיר מהגרים רבים מאירלנד בעקבות הרעב שם וכן מהגרים גרמנים רבים.
מלחמת האזרחים האמריקנית פגעה בכלכלתה של לוול, שכן חלק ניכר ממנה התבסס על עיבוד כותנה מדרום ארצות הברית שהפסיקה להגיע בעקבות המלחמה. עם זאת התאוששה העיר לחלוטין זמן קצר לאחר המלחמה. בעשורים שלאחר מכן התפתחה התעשייה בלוול יחד עם התעשייה העולמית והיא קלטה מהגרים מקנדה וממזרח אירופה.
בסוף המאה ה-19 נכנסו לשימוש מכונות שעבדו על בסיס מנוע קיטור אשר החליפו בהדרגה את המכונות על בסיס אנרגיה הידרואלקטרית. לוול גם היא עברה למכונות מסוג זה והן אכן שיפרו את התעשייה המקומית, אולם היא איבדה את בכורתה התעשייתית שכן כעת היה לערי חוף, כדוגמת ניו בדפורד, יתרון - הנמלים שלהם הפכו אותן ליותר נגישות לייבוא וייצוא של חומרים ותוצרים, לעומת מקומות כמו לוול שהיו נגישים רק על ידי רכבות.
ההידרדרות של העיר המשיכה במאה ה-20, כשהחל תהליך בו עזבו מפעלים רבים את לוול בפרט ואת ניו אינגלנד בכלל ועברו דרומה. התהליך הואט לזמן קצר בעקבות עליית הביקוש למוצרים תעשייתיים במלחמת העולם הראשונה, אך הוא המשיך ובסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 רוב המפעלים בעיר עזבו אותה. ההידרדרות נמשכה בעקבות אירועי השפל הגדול מיד לאחר מכן ותושבים רבים הפכו למובטלים. למלחמת העולם השנייה הייתה השפעה דומה לקודמה, אך כמוה השינוי היה זמני.
המצב הירוד נמשך עד שנות ה-70 של המאה ה-20, אז העיר החלה להתאושש כמו בחלקים אחרים של מסצ'וסטס, בעיקר בזכות התפתחות של תעשיית היי-טק. בערך באותו זמן העיר קלטה מהגרים רבים מקמבודיה שברחו משלטון הקמר רוז'.
חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת מסצ'וסטס בלוול, שהיא חלק מאוניברסיטת מסצ'וסטס, מערכת האוניברסיטאות הציבוריות של מדינת מסצ'וסטס.
תחבורה

בעיר עובר קו של רכבת הפרוורים של בוסטון, המקשר אותה לעיר בוסטון.
ערים תאומות

צרפת דייה-דה-ווז', צרפת
קמבודיה פנום פן, קמבודיה
הערות שוליים

| דגל מסצ'וסטס מדינת מסצ'וסטס |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | בוסטון |  |
| אזורים גאוגרפיים | הברקשיירס • קייפ אן • קייפ קוד • בוסטון רבתי |  |
| היישובים הגדולים ביותר | בוסטון • ווסטר • ספרינגפילד • לוול • קיימברידג' • ניו בדפורד • ברוקטון • קווינסי • לין • פול ריבר • ניוטון • לורנס • סומרוויל • פרמינגהם • הייברהיל • ואלתהאם • מאלדן • ברוקליין • פלימות' • מדפורד |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מסצ'וסטס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554798105171  BNE: XX457234  BnF: cb122660652 (data)  GND: 4192995-0  LCCN: n79027238  MusicBrainz: 4a195ad1-1772-46e1-b51c-c93706006663  NARA: 10046005  NKC: ge939821  SUDOC: 085807664  VIAF: 136713095   WorldCat (עם VIAF): 136713095
לוולק

לוולק (בהונגרית: Levelek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי לוולק

בשנת 1747 מוזכרת בלוולק משפחה יהודית אחת, משפחת יעקב בנימין. ובשנת 1770 ידוע כי כבר ישבו שם כמה יהודים. רובם התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית ומכולת. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת ומקווה. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי.
משנת 1885 היו יהודי הכפר כפופים לקהילה היהודית בנירבאטור.
כמה שבועות לאחר כנסית הצבא הגרמני להונגריה (מרץ 1944) הועברו יהודי לוולק לגטו קישווארדה שם רוכזו רוב יהודי המחוז. משפחה יהודית אחת הורשתה להישאר בלוולק, בזכות ראש המשפחה, שהיה בעל עיטור גבורה מימי מלחמת העולם הראשונה. בסוף מאי 1944 שולחו יהודי לוולק יחד עם יהודי גטו קישווארדה למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כעשרה יהודים ששרדו. הם ניסו לשקם את חיי הקהילה, אך משלא הצטרפו אליהם יהודים נוספים, עזבו את המקום תוך זמן קצר.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 15 |  |
| 1880 | 114 | 1,033 |
| 1910 | 203 |  |
| 1920 | 184 |  |
| 1930 | 103 |  |
| 1941 | 100 | 2,098 |
לקריאה נוספת

לוולק בפנקס הקהילות הונגריה,  עמוד 335
לאואלאק (לעוועלעק), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 193-194. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי לוולק שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת בקטלוראנטהאזה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בקטלוראנטהאזה • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • אופהרטו • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד |  |
לופיאודון

| לופיאודון |
| --- | --- |
 מאובן של לופיאודון  לופיאודון לעומת אדם
תקופה
תחילת אאוקן 52–41 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Ancylopoda
משפחה:: Lophiodontidae
סוג:: לופיאודון
מינים
 Lophiodon filholi  Lophiodon remensis  Lophiodon lautricense  Lophiodon sanmoralense
שם מדעי
 Lophiodon ‏קיווייה, 1822

לופיאודון (שם מדעי: Lophiodon; מילולית: "שן-מסרק") הוא סוג נכחד של יונק בן הסדרה מפריטי פרסה שהיה קרוב לטפיריים. הוא חי בתחילת האאוקן לפני 51-42 מיליון שנה באירופה. המאובנים שלו התגלו בבור מסל בהסן, גרמניה וגם בצרפת ותוארו ב-1822 בידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיוויה.
מאפיינים

הלופיאודון היה בעל חיים בינוני באורך 2.5 מטר ובגובה של 1 מטר בכתפיים כשכמה מהמינים הגיעו לגודל של קרנף. הוא נראה כמו טפיר קדום והיה בעל חדק קטן לאיסוף מזון. היה לו גוף עגלגל דמוי-חבית וזרועות שהזכירו את אלה של המשפחה הקדומה כליקותריים. הוא היה ניזון מצמחייה רכה עם שיניו הגדולות אך בעלות החריצים. ככל הנראה לא היה יכול לעכל עשבים וניזון במקום רק משיחים ועלים נמוכים או פרחים. הוא חי בביצות ויערות גשם באירופה הקדומה הלחה.
יצור קדום זה נכחד עם התייבשות תנאי מחייתו הלחים.
ראו גם

היראצ'יוס - דמוי-טפיר מאותה תקופה.
לוויצה

לוויצה (בסלובקית: Levice; בהונגרית: Léva, לווה; בגרמנית: Lewenz, לוונץ) היא עיירה במחוז ניטרה מערב סלובקיה. העיירה נמצאת על הגדה המערבית של נהר חרון. שמה בסלאבית עתיקה היה Leva.
העיירה נמצאת 110 ק"מ מזרחית לברטיסלאבה, 40 ק"מ צפון מזרחה מניטרה, 32 ק"מ דרום מערבה מבאנסקה שטיאווניצה, 55 ק"מ דרום מערבה מזבולן ו-25 ק"מ מהגבול עם הונגריה.
היא הבירה של נפת לוויצה, הנפה הגדולה ביותר בסלובקיה שמתפרשת על פני שטח של 1,551 קמ"ר.
היסטוריה

האזכור הראשון ללוויצה הוא משנת 1156, אז הייתה אחד הכפרים של קהילת הכנסייה על שמו של מרטינוס הקדוש בברטקה.
העיירה הותקפה על ידי האימפריה העותמאנית ב-1544. בין 1581 ל-1589 ישבה בעיירה קפיטניה של דרום הונגריה. העותמאנים שלטו בעיירה מ-1663, ותחת העותמאנים ליווא הייתה המרכז של סנג'ק. בקיץ 1664 הצבא הקיסרי האוסטרי בהנהגתו של הגנרל דה סוש (de Souches) ניצח את הטורקים בקרב לוויצה. לאחר המלחמות עם הטורקים איבדה לוויצה מחשיבותה כמצודה קדמית. ב-1696 פרצה שריפה ששרפה כמעט את כל העיירה. ב-1709 במהלך מרידה נגד בית הבסבורג החריבו הקורוץ את המצודה בלוויצה.
ב-1715 היו בלוויצה 195 משלמי מיסים ו-43 בעלי מלאכה. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18 נהנתה לוויצה מגדילה משמעותית. בעלי מקצועות חשובים בעיירה היו סנדלרים ויצרני כפתורים.
ב-1873 התגוררו בלוויצה 6,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה רבים מבני העיירה גויסו למלחמה, ו-23 מבני הקהילה היהודים נפלו. עד 1918 הייתה העיירה חלק מ אוסטרו-הונגריה, לאחר התפרקותה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה (ובאופן רשמי ב-1920 במסגרת חוזה טריאנון). ב-1933 נוסד בעיירה מפעל טבק.
במסגרת הסכם מינכן עברה העיירה לשליטה הונגרית ב-1938, והייתה תחת כיבוש הונגרי עד 1945. לאחר מלחמת העולם השנייה השתייכה לרפובליקה הצ'כוסלובקית. בשנות החמישים סבלה העיירה ממשבר דיור. ב-1961 התגוררו בה 13,744 איש, ובסוף שנות השמונים התגוררו בה 37,500.
ב-1993 עם התפרקות צ'כוסלובקיה הפכה לחלק מסלובקיה.
יוג'ין פודור (1905–1991) מחבר ספרי תיירות נודע ומייסד פודורס (Fodor's) נולד בלוויצה.
יהדות לוויצה

במסמך מ-1713 נזכרים שני יהודים שהיו יהודי חסות הגראף אסטרהאזי (Eszterhazy). רב הקהילה ב-1840 היה יהודה היילברון. ב-1848 התגוררו בה 100 יהודים.
הקהילה היהודית הקימה מוסדות לצרכיה. ב-1840 נפתח בית ספר יסודי. ב-1842 נוסד בה בית קברות יהודי, שהורחב וגודר ב-1880, וב-1927 הורחב פעם נוספת. ב-1853 נבנה בה בית כנסת שזכה להרחבה ב-1883 וב-1854 נפתח בה מקווה.
הקהילה נרשמה כקהילה ניאולוגית בעקבות האמנציפציה ליהודים בהונגריה (1867) וקונגרס יהודי הונגריה (1868). ב-1874 בצל הקרע ביהדות הונגריה הקימו האורתודוקסים קהילה נפרדת, ולאחר כעשור התאחדו הקהילות מחדש במסגרת סטטוס קוו אנטה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה כאשר הייתה לוויצה חלק מצ'כוסלובקיה הוכרו היהודים כמיעוט לאומי בעל זכויות. בעיירה פעל סניף של תנועת הנוער הציונית מכבי והייתה בה פעילות ציונית.
ב-1930 התגוררו בלוויצה 1,448 יהודים. בשנות השלושים של המאה ה-20 התפרנסו יהודים רבים בעיירה ממסחר, בהם עשרה סוחרים גדולים.
ב-1941 התגוררו במקום 1,271 יהודים, כ-10% מהאוכלוסייה. לאחר העברתה של לוויצה לשליטה של ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית הוחלו חוקים אנטי יהודיים על היהודים. ב-1941 גויסו גברים יהודים רבים לפלוגות עבודה, ובקיץ אותה שנה נשלחו לחזית ברית המועצות של נספו רבים מהם.
במרץ 1944 הצבא הגרמני נכנס להונגריה. במאי הוקם גטו לתושבי המקום וגטו נוסף ליהודי היישובים הקטנים בסביבה בבסיס צבאי. בשלב זה מספר יהודים שהבינו את הגורל הצפוי להם הצליחו להימלט מהעיירה. בתחילת יוני יושבי שני הגטאות רוכזו במפעל עיבוד טבק בקצה העיירה ומשם הם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ שבפולין, ורובם נספו.
אחרי המלחמה שבו למקום כמה עשרות יהודים, אך רובם עלו לישראל לאחר הקמתה.
ילידי המקום

גזה שטיינהרדט (במקור גולדשטיין לבסוף השתמש בשם סֶקֶרֶש (1873 – 1944?) היה שחקן, במאי תיאטרון יהודי-הונגרי שנרצח בשואת יהודי הונגריה.
לקריאה נוספת

אלכסנדרה לוזה, לווה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 350–351), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

1 2  History, באתר לוויצה
1 2 3  לוויצה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
1 2 3  לווה (Léva), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2 3 4  אלכסנדרה לוזה, לווה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 350–351), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531127305171  GND: 4286202-4  LCCN: n2002035101  MusicBrainz: 7b96f9fc-f197-44c8-b721-b2d5c44106fd  NKC: ge129788  VIAF: 126834472   WorldCat (עם VIAF): 126834472 
המצודה של לוויצה
לוויצה, 1938
בית הכנסת של לוויצה
ליגת העל הקפריסאית בכדורסל

| --- | --- |

 שם מלא:  דיוויזיה 1
 תחום:  כדורסל 
 ארגון:  איגוד הכדורסל הקפריסאי
 מדינות:  קפריסין 
 קבוצות:  6
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 אלופה נוכחית:  קראבנוס
 מירב הזכיות:  א.א.ל. לימסול (13)
 מפעל גבוה:  יורוצ'לנג' 
 מפעל מקביל:  הגביע הקפריסאי
 מפעל נמוך:  דיוויזיה 2
 www.basketball.org.cy
 
דיוויזיה 1 היא ליגת הכדורסל הבכירה בקפריסין. הליגה נוסדה בשנת 1967 ומורכבת כיום מ-8 קבוצות.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית/חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 32 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה. הקבוצה שמסיימת אחרונה, יורדת לליגה השנייה (דיוויזיה 2). ואותה מחליפה זו שמסיימת במקום הראשון של הליגה השנייה.
האלופה הקפריסאית וסגניתה משחקות במפעל היורוצ'אלנג'.
היסטוריית אלופות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1966-67 דיגניס מורפואו  1967-68 דיגניס מורפואו  1968-69 אינאד  1969-70 פאיק קירניה  1970-71 פאיק קירניה  1971-72 פאיק קירניה  1972-73 פזופוריקוס לרנקה  1973-74 א.א.ל. לימסול  1974-75 אכילאס קאימקלי  1975-76 אפואל ניקוסיה  1976-77 אכילאס קאימקלי  1977-78 א.א.ל. לימסול  1978-79 אפואל ניקוסיה  1979-80 א.א.ל. לימסול  1980-81 אפואל ניקוסיה  1981-82 א.א.ל. לימסול  1982-83 א.א.ל. לימסול  1983-84 אכילאס קאימקלי  1984-85 א.א.ל. לימסול  1985-86 אכילאס קאימקלי  1986-87 א.א.ל. לימסול  1987-88 א.א.ל. לימסול |  1988-89 קראבנוס  1989-90 אינאד  1990-91 פזופוריקוס לרנקה  1991-92 פזופוריקוס לרנקה  1992-93 אכילאס קאימקלי  1993-94 פזופוריקוס לרנקה  1994-95 אפואל ניקוסיה  1995-96 אפואל ניקוסיה  1996-97 קראבנוס  1997-98 אפואל ניקוסיה  1998-99 אפואל ניקוסיה  1999-00 קראבנוס  2000-01 קראבנוס  2001-02 אפואל ניקוסיה  2002-03 א.א.ל. לימסול  2003-04 א.א.ל. לימסול  2004-05 א.א.ל. לימסול  2005-06 א.א.ל. לימסול  2006-07 א.א.ל. לימסול  2007-08 קראבנוס  2008-09 אפואל ניקוסיה  2009-10 אפואל ניקוסיה |  2010-11 אתאה אגומיס  2011-12 אתאה אגומיס  2012-13 א.א.ק. לרנקה  2013-14 אפואל ניקוסיה  2014-15 א.א.ק. לרנקה  2015-16 א.א.ק. לרנקה  2016-17 קראבנוס  2017-18 א.א.ק. לרנקה  2018-19 קראבנוס  2019-20 -  2020-21 א.א.ק. לרנקה  2021-22 קראבנוס  2022-23 א.א.ק. לרנקה  2023-24 קראבנוס |
טבלת זכיות

| מקום | קבוצה | אליפויות |
| --- | --- | --- |
| 1 | א.א.ל. לימסול | 13 |
| 2 | אפואל ניקוסיה | 11 |
| 3 | פזופוריקוס לרנקה/א.א.ק. לרנקה | 10 |
| 4 | קראבנוס | 9 |
| 5 | אכילאס קאימקלי | 5 |

| 6 | פאיק קירניה | 3 |
| 7 | אתאה אגומיס | 2 |
| = | אינאד | 2 |
| = | דיגניס מורפואו | 2 |