stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים ולירו
רקע היסטורי > ירושלים בתחילת המאה ה-19

בראשית המאה ה-19 הייתה ירושלים עיר קטנה וענייה בשולי האימפריה העות'מאנית. למעט קדושתה הדתית לא נודעה לה חשיבות מיוחדת. כלכלת העיר הייתה דלה, המסחר בה היה מוגבל ביותר, ולא הייתה בה תעשייה של ממש למעט מספר קטן של מפעלים לייצור סבון ושמן ותעשיית מזכרות-קודש.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 התגוררה כל אוכלוסיית העיר בתחומי העיר העתיקה. תנאי המגורים היו קשים, ורחובותיה צרים ומוזנחים. המאפיינים העיקריים של אוכלוסיית העיר היו עוני ונחשלות. מחוץ לחומות לא היו בתים או מבני-מגורים, ובשטח הפתוח היו מסתובבות כנופיות של שודדים, ולעת ערב היו ננעלים שערי העיר.
רקע היסטורי > יעקב ולירו (1812–1874)

מוצאה של משפחת ולירו בספרד. לאחר שחיו זמן-מה כאנוסים, היגרו בני המשפחה לאחר גירוש ספרד לטורקיה.
יעקב ולירו, אבי המשפחה, נולד באיסטנבול (אז נודעה בשם קושטא), קיבל חינוך יהודי מסורתי, ובסמוך לשנת 1835 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא זנח את מקצועו המקורי כשוחט ועבר לעסוק בחלפנות כספים.
הוא ראה ברכה בעיסוקו החדש וקשר קשרים עם אנשי עסקים נוספים, אף הם חלפני כספים ממוצא ספרדי. הקבוצה החליטה להרחיב את פעילותה, ובשנת 1848 ייסדו יעקב ולירו, חיים אמזלג ואיש עסקים ארמני, יעקב פאסקאל, את הבנק הראשון בארץ ישראל – בנק ולירו ושות'.
הסניף הראשי של הבנק היה בתוך העיר העתיקה סמוך לשער יפו, בדירה קטנה בת 2 חדרים. עם התרחבות פעילות הבנק נפתחו שני סניפים נוספים – אחד בעיר הנמל יפו שנוהל על ידי בנו הבכור של יעקב ולירו, משה יוסף (1837–1879), והשני בעיר הראשית של האזור, דמשק.
את ביתו של ולירו בנה קונרד שיק בצפון מזרח העיר העתיקה בסמוך לשער הפרחים. בית מפואר וגדול (בהשוואה לתקופה), חדרים רבים, תקרות גבהות, ריצוף מיוחד וכדומה.
מעורבות פיננסית וחברתית

חיים אהרן, בנו הצעיר של יעקב ולירו, נולד בירושלים בשנת 1845. הוא קיבל חינוך תורני, ולמד חמש שפות: צרפתית, טורקית, ערבית, לדינו ועברית.
בגיל 15 התחיל חיים ולירו לעבוד כפקיד בבנק שניהל אביו. משהוכיח את עצמו הוא תפס את משרת ניהול סניף הבנק בירושלים בשנת 1875, ובשנת 1880, לאחר מות אחיו יוסף ולירו, התמנה למנהל הכללי של הבנק.
עושרו ופעילותו העסקית של ולירו הקנו לו מעמד חשוב בירושלים, הן בקהילה היהודית והן בקרב שאר הקהילות בעיר. מתוקף מעמדו הוא שימש נציג הקהילה היהודית ברשויות העיר ששאבו את סמכותן מהממשלה העות'מאנית.
לאחר הכיבוש המצרי של ירושלים (1831–1841) הוא כיהן כחבר במג'ליס אל-אידארה (המועצה המנהלית) של מחוז ירושלים. חברותו בוועדה סייעה בידי חיים ולירו להעמיק את הרשת הכלכלית והחברתית שהזינה את עסקיו. בשנת 1868 התמנה חיים ולירו כאחד משני הנציגים היהודים במועצת העירייה של ירושלים.
ועד העדה הספרדית בירושלים. שהוקם על פי המסורת על ידי הרמב"ן, הנהיג את יהודי ירושלים משך מאות בשנים. בראש ועד העדה עמד הראשון לציון, שהוכר החל משנות הארבעים של המאה התשע עשרה כחכם באשי (ראש הרבנים), והוכר כנציגו המוסמך של היישוב כולו כלפי השלטונות העות'מאנים וכסמכות עליונה בכל ענייני הדת. בשנים 1880–1912 עמד חיים ולירו בראש הוועד וזאת אף על פי שלא היה רב בהשכלתו - עדות למעמדו הרם בעדה הספרדית.
חיים אהרן ולירו היה בין הנציגים של קרן מזכרת משה מונטיפיורי. קרן זו נוסדה בשנת 1874, ומטרתה לסייע בבניית בתים ליהודים בירושלים. הקרן העניקה הלוואות להשלמת בתים בשכונות מזכרת משה (1882), אהל משה (1882), ימין משה (1892), זיכרון משה (1904) וקריית משה (1924). כמתחייב מתפקידו כנציג בקרן נמנה חיים ולירו עם חמשת החותמים על החוזים בין הקרן למתיישבים בשכונות מזכרת משה ואהל משה.
חיים אהרן ולירו הקדיש כ-8 דונמים להקמת בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי ברחוב יפו שנחנך בשנת 1908.
ולירו היה נשוי לאסתר לבית לוי, והיו להם 4 ילדים. אחד מבניו הוא ד"ר יוסף משה ולירו, שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים בתקופת ממשלת המנדט. הוא ידוע במיוחד בזכות עמדת המיעוט שהציג בפרשת רצח ארלוזורוב. בעוד שני השופטים הבריטים בהרכב הכריעו את הנאשמים למוות, כתב ולירו את דעת המיעוט שזיכתה את הנאשמים. הודות לכך ניתן היה להגיש ערעור לבית המשפט העליון, שם זוכו הנאשמים מכל אשמה.
ולירו נפטר בשנת 1923, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
בנק חיים ולירו ושות'

בעת שיעקב ולירו נטל לידיו את ניהול הבנק, התרחבו עסקיו. תחילה עסק הבנק במתן שירותים פיננסיים לאוכלוסייה המקומית, כגון פיקדונות, הלוואות והעברת כספים. עם הרחבת עסקיו התרחב גם חוג לקוחות הבנק, ועתה ניתנו שירותים פיננסיים גם לממשלה העות'מאנית, לקונסוליות, למוסדות המסונפים לכנסיות ולאגודות צדקה. נחום דוד פריימן מביא ב"ספר הזיכרון הירושלמי" (1913) נתונים על הון היסוד של בנק ולירו יעקב ושות', שעמד על 3,000,000 פרנקים (120,000 ליש"ט).
לבנק היה מעמד חשוב בחברה היהודית בארץ ישראל. דרך הבנק הועברו מאירופה כספים לארגונים, למוסדות ולתושבים יהודיים. בין השאר הועברו באמצעות הבנק חלק מכספי החלוקה שהגיעו לירושלים מאירופה.
החלוקה הייתה גורם משמעותי בכלכלת העיר. מקבליה נחלקו לשני סוגים: מקבלי "החלוקה הקטנה", שקיבלו מעות בעין, ומקבלי "החלוקה הגדולה" שהיו מקבלים שטרות לפירעון לאחר חצי שנה או יותר ולווים כנגדם מהבנקים, בניכוי מסוים. לכל כולל היה "קורס" - שיעור ניכיון שונה.
לאחר שנים של פעילות פיננסית ענפה כאחד הבנקים היחידים בארץ ישראל, נסגר הבנק סופית בשנת 1915, בעת מלחמת העולם הראשונה.
בנק חיים ולירו ושות' > מימון הבנייה הרוסית

שיקולים מדיניים של ממשלת הצאר, ששאפה להרחיב את גבולות ההשפעה של האימפריה הרוסית, הביאו במחצית השנייה של המאה ה-19 להגדלת זרם הצליינים הרוסים לירושלים. עובדות אלו הביאו את שלטון הצאר הרוסי, שראה עצמו כמגן הדת, לקנות דריסת רגל בירושלים. באוקטובר 1860 הסתיימה רכישת הקרקעות של השטח העתיד להיקרא מגרש הרוסים, והחלה בנייה של מתחם מוקף חומה ובו כנסייה, בית חולים, אכסניות לעולי רגל ובית מגורים לקונסול הרוסי.
בנק ולירו עזר לרוסים בהעברת כספים ובאספקת שירותים בנקאיים. על כך קיבל חיים ולירו בשנת 1898 אות כבוד גבוה מהצאר הרוסי.
בנק חיים ולירו ושות' > אות כבוד אוסטרי

עם הבנק ירש חיים ולירו גם את השותף הלא פעיל של אביו, הארמני פסקל. הלה שימש מתורגמן של הקונסוליה האוסטרית בירושלים, ומשעלתה ההזדמנות הוא יעץ לקיסר האוסטרי פרנץ יוזף למסור את ניהול ענייניו הכספיים בארץ לבנק ולירו. הקיסרות האוסטרו-הונגרית הייתה בעלת אינטרסים בארץ, והקימה בירושלים בית דואר ששירת את התושבים וכן את מבנה האכסניה האוסטרית (הוספיץ), שהוקמה כמוסד דתי אך נמצאה בחסות הקונסוליה האוסטרית בעיר.
על סיוע לנציגות האוסטרית בארץ קיבל חיים ולירו אות כבוד מאת הנסיך ויורש העצר האוסטרי בעת ביקורו בארץ ישראל בשנת 1881.
בנק חיים ולירו ושות' > קשרים עם הברון רוטשילד

בנק ולירו סיפק שירותים שונים לעסקיו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בווינה, בלונדון ובפריז. משהחל הברון להשקיע כספים בארץ ישראל הוא נעזר בשירותי הבנק של חיים ולירו לצורך העברת הכספים והפקדתם.
בשנת 1854 הקימה משפחת רוטשילד את בית החולים היהודי הראשון בירושלים, בית החולים מאיר רוטשילד. הכספים שהועברו לצורכי מימון הבנייה הועברו באמצעות בנק ולירו.
הברון אדמונד דה רוטשילד החל להעמיק את מעורבותו במפעל הציוני והתחיל לעסוק בפיתוח יישובים בארץ ישראל. המשבר החריף שבו היו נתונות המושבות הראשונות בארץ ישראל דחף את רוטשילד להשקיע בהן כספים רבים ולמעורבות רבה בחייהן. אחת הדרכים להעברת הכסף הייתה באמצעות בנק ולירו. לדוגמה, בשנת 1883 הודיע הברון למנהל מקוה ישראל על פתיחת חשבון אשראי של עשרת אלפים פרנק אצל ולירו בירושלים לסיוע להתיישבות העברית.
בנק חיים ולירו ושות' > רכישת קרקעות

במהלך שנות עבודת הבנק והקשר ההדוק בין עסקי הפיננסים של הבנק ועולם הנדל"ן, רכש הבנק בעלות על קרקעות בעיקר בדרך של משכנתאות וממימושן.
לרשות הבנק נמסרו קרקעות או משכנתאות על חלקות קרקע שונות בארץ ישראל, ובמקביל פעל חיים ולירו להשקעת הונו בנכסי דלא ניידי בירושלים ובסביבתה, וביניהן חלקות קרקע רבות לאורך רחוב יפו, בשער שכם, בשכונות קטמון ומקור חיים של היום, בחברון וביפו. לפי תיאורו של ישעיהו פרס "אהרון ולירו היה הרוטשילד של ירושלים, עשיר במקרקעין".
הקרקעות בבעלות משפחת ולירו שימשו להקמת מבנים שונים וחשובים בירושלים. בספרו "ספר היישוב" מציין פנחס גרייבסקי כי המגרש עליו נבנה בית החולים ביקור חולים נרכש על ידי יואל משה סלומון שהיה חבר בהנהלת עמותת ביקור חולים מאת הבנקאי חיים אהרון ולירו "במחיר 15 פרוטה האמה". שוק מחנה יהודה החל לקום על מגרש ריק בבעלות משפחת ולירו ברחוב יפו, מקום שאליו הביאו "פלאחים" (איכרים) ערבים מכפרים שממערב לירושלים, כמו ליפתא, דיר יאסין, שייח' באדר ואחרים, את תוצרתם החקלאית למכירה. בחלוף הזמן הציבו הפלאחים לעצמם סככות רעועות ודוכני עץ, ובתוך כ-15 שנה הפכו אלה למבני פח ועץ קבועים. אז גם החל להתגבש שמו של השוק - בתחילה נקרא "שוק ולירו", על שם בעל המגרש, אך בהמשך החל להיקרא "שוק מחנה יהודה" על שם השכונה הסמוכה שמעבר לכביש.
ככר חיים אהרון ולירו

באביב 2012 חנכה עיריית ירושלים את ככר ולירו בצומת הרחובות יפו-בית יעקב מול שוק מחנה יהודה.
ראו גם

אהרון ולירו
ועד העדה הספרדית בירושלים
שוק מחנה יהודה
בית הנשיא יצחק בן-צבי
לקריאה נוספת

שבתי זכריה, סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר : אישים, דמויות ואתרים / ירושלים : צור-אות, תשס"ב 2002.
מפת ירושלים (באנגלית) בה מסומן מיקום הבנק,  מתוך The Jewish Encyclopedia, 1904, מאוספי הספרייה הלאומית.
הערות שוליים

1 2 3 4  אריה דיין, ולירו — בנקים צדקה, גלות וכס־המשפט., כל העיר, 21 בנובמבר 1980
↑  אילן היוחסין של משפחת ולירו, כל העיר, 21 בנובמבר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498808205171  VIAF: 308698905   WorldCat (עם VIAF): 308698905 
ולירו, 1909
מגדל לייטהאוס

תבנית:מבנה
מגדל לייטהאוס (נקרא גם YBOX או מגדל הזהב) הוא גורד שחקים בבת ים. בנייתו הסתיימה בשנת 2020. גובה המגדל 163.7 מטרים והוא בעל 46 קומות.
הבניין שוכן בשכונת פארק הים, שכונת גורדי שחקים בבת ים והוא הבניין השני בגובהו בבת ים, אחרי מגדל עדן הסמוך לו וגבוה ממנו ב־4.75 מטרים.
המגדל כולל 225 יחידות דיור.
בסמוך לבניין נבנה מגדל Vision.
הבניין

הבניין, המתנשא לגובה 163.69 מטרים ובעל 49 קומות - קומת לובי כפולה הכוללת גם קומת גלריה, 46 קומות מגורים שבהן 194 דירות, קומת יציע וקומה טכנית בראש המבנה, הוא השני בגובהו בבת ים והבניין ה-21 בגובהו בישראל. הבניין מצופה בחיפוי בצבע זהב וגורם להשתקפות. בכל דירה בבניין יש נוף לים שנמצא כ-500 מטרים מהבניין.
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
הערות שוליים

↑  אתר עיריית בת ים - תוכנית בינוי הפרויקט לייטהאוס, באתר הנדסה - עיריית בת ים
↑  פרויקט היוקרה לייטהאוס בת ים | וואי בוקס - בניה מעצבת חיים, באתר Ybox: וואי בוקס - בניה מעצבת חיים
כריס דוד

כריסטופר ג'ון "כריס" דוד (באנגלית: Christopher John "Chris" Dodd; נולד ב-27 במאי 1944) הוא פוליטיקאי, עורך דין ושדלן אמריקאי, שהיה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קונטיקט במשך שלושים שנה, וייצג אותה כחבר המפלגה הדמוקרטית. טרם היבחרו לסנאט, היה דוד חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קונטיקט, ואל הסנאט נבחר ב-1974 הודות להיחלשות הרפובליקנים לאור פרשת ווטרגייט.
במקביל לכהונתו בסנאט הוסיף לשבת בראשות הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשנים 1995–1997. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הודיע על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אך פרש בראשית המירוץ. דוד מילא תפקיד משמעותי במשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט. ב-2010 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים, והוא כיהן יותר מכל אחד אחר כסנאטור מטעם קונטיקט.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

דוד נולד בווילימנטיק שבקונטיקט. הוריו היו גרייס מרי דוד (לבית מרפי) והסנאטור תומאס דוד. כל שמונת סביו נולדו באירלנד, והוא היה החמישי מבין ששת ילדיהם של גרייס מרי ותומאס דוד. אחיו הבכור, תומאס דוד הבן, הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, וכיהן כשגריר ארצות הברית באורוגוואי ובקוסטה ריקה תחת הנשיא ביל קלינטון.
הוא למד במכינה הבית-ספרית ג'ורג'טאון, בית ספר ישועי בבת'סדה שבמרילנד. הוא סיים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית במכללת פרובידנס ב-1966. בשנים 1966–1968 התנדב בחיל השלום בעיירה כפרית קטנה השוכנת ברפובליקה הדומיניקנית. כשהיה שם, נעשה דובר ספרדית רהוטה. ב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת לואיוויל. דוד הוסיף להתגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת עד מ-1969 עד 1975.
ב-1974 דוד נמנה בין עשרות הדמוקרטים שנבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית עם היחלשות המפלגה הדמוקרטית בעקבות פרשת ווטרגייט. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קונטיקט ונבחר פעמיים מחדש, וכיהן בשנים 1975–1981. בתקופת כהונתו בבית הנבחרים, היה חבר בוועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות.
ביוגרפיה > בסנאט האמריקאי

דוד נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1980, ונבחר לאחר מכן מחדש בשנים 1986, 1992, 1998, ולבסוף ב-2004. הוא הסנאטור הראשון מקונטיקט שכיהן חמש תקופות כהונה רצופות. כאשר ניצב בפני בחירות לתקופת כהונה שישית ב-2010 בהן נגרר בסקרים אחרי שני יריביו הרפובליקנים, הודיע דוד בינואר 2010 כי אין בכוונתו להתמודד מחדש לסנאט בבחירות אמצע הכהונה בנובמבר אותה השנה. סקרי דעת קהל שנערכו בקונטיקט בשנת 2008 ובשנה העוקבת הראו בעקביות כי דוד יתקשה לזכות בבחירות חוזרות, כאשר 46% מהנסקרים רואים את ביצועיו של דוד כ"הוגנים" או "גרועים" ורובם קבעו כי הם יצביעו בעד מועמד אחר בבחירות 2010.
לאור תוצאות הבחירות ב-1994 נטלו הרפובליקנים מידי הדמוקרטים את הרוב בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית, ודוד נהפך לחבר מיעוט בפעם השנייה במהלך קריירתו בסנאט. הוא התמודד לתפקיד מנהיג המיעוט בסנאט שהתפנה עם עזיבתו של הסנאטור ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין, אך הפסיד לסנאטור טום דאשל מדקוטה הדרומית בהפרש של קול אחד בלבד. ההצבעה הייתה צמודה ונרשמו 23 קולות לדאשל לעומת 23 קולות לדוד, והיה זה הסנאטור בן נייטהורס קמפבל מקולורדו שהכריע את ההצבעה לטובתו של דאשל. בשנים 1995–1997 היה דוד יושב הראש הכללי של הוועדה הדמוקרטית הלאומית. כיו"ר הכללי, דוד היה דובר הוועדה. דונלד פוולר (Fowler) היה היו"ר הלאומי וניהל את הפעילות היומיומית של המפלגה הדמוקרטית.
דוד לקח חלק פעיל בסוגיות של משפחה וילדים: הוא ייסד את שדולת הילדים הראשונה בסנאט וחיבר את "חוק החופשה הרפואית והמשפחתית", המחייב מעסיקים גדולים להעניק לעובדים חופשה ללא תשלום במקרים של מחלה, בן משפחה חולה, לידת ילד נוסף או אימוץ. ב-2004 שקל דוד בקצרה להתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית, אם כי בסופו של דבר החליט שלא לפתוח במסע בחירות והביע את תמיכתו בעמיתו לייצוג קונטיקט בסנאט ג'ו ליברמן. לאחר מכן נחשב כמועמד פוטנציאלי כעמיתו למרוץ של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי, אז סנאטור ממסצ'וסטס. דוד החזיק משרד עבודה בהרטפורד שבקונטיקט, אשר נפרץ ב-2007 על ידי אדם שגנב רכוש במטרה למכור אותו לאחר מכן כדי לממן את התמכרותו לסמים.
על רקע המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, יזם דוד ביחד עם חבר בית הנבחרים ברני פרנק חקיקה פדרלית שנקראה "חוק דוד-פרנק". החוק מיישם רפורמה ברגולציה הפיננסית בארצות הברית כתגובה למיתון הכלכלי שנוצר כתוצאה ממשבר האשראי העולמי. הרפורמה שווקה כשינוי המשמעותי ביותר ברגולציה הפיננסית בארצות הברית מאז השפל הגדול, כזו שלכאורה משקפת שינוי משמעותי בסביבת הרגולציה הפיננסית האמריקאית ומשפיעה על כל סוכנויות הרגולציה הפדרלית האמריקאית וכמעט כל היבט בתעשיית השירותים הפיננסיים האמריקאית. הרפורמה שינתה את המבנה הרגולטורי שהיה קיים לפניה, במובנים כגון יצירת סוכנויות חדשות (תוך כדי איחוד והפסקת קיומן של אחרות) במאמץ לפשט את התהליך הרגולטורי, והגברת הפיקוח על מוסדות ספציפיים הנחשבים למהווים סיכון על המערכת. במובן שהרפורמה משפיעה כמעט על כל הסוכנויות הפדרליות לרגולציה פיננסית בארצות הברית, החקיקה מייצגת שינוי באופן שבו השווקים הפיננסיים בארצות הברית יפעלו בעתיד.
ביוגרפיה > מסע הבחירות לנשיאות 2008

ב-11 בינואר 2007, במהלך ריאיון עיתונאי לתוכנית רדיו, הודיע דוד על התמודדותו אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. ב-19 בינואר 2007 ערך דוד הכרזה רשמית עם תומכיו ב"אולד סטייט האוס" שבהרטפורד. זמן קצר אחרי הכרזת מועמדותו לנשיאות, המלכ"ר "המרכז לפוליטיקה אחראית" ציין כי מטה הבחירות של דוד מומן בכבדות בידי תעשיית השירותים הפיננסיים, אשר הייתה נתונה תחת פיקוח הוועדות שבראשן עמד דוד במרוצת השנים.
בצעד יוצא דופן, דוד חלק תוכנית פעולה עם אחד מיריביו לקראת הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית. חברו של דוד ועמיתו לסנאט ג'ו ביידן, לימים נשיא ארצות הברית שניהל מסע בחירות נשיאותי ארוך משלו, והשניים חסכו כסף תוך שיתוף תוכנית פעולה. במהלך חודש מאי דוד פיגר בסקרי דעת הקהל והודה כי אינו עומד בקצב גיוס הכספים של יריביו כדוגמת ברק אובמה והילרי קלינטון. עם זאת, הוא ציין כי ככל שיותר מצביעים יתוודעו להתנגדותו למלחמת עיראק, מסע הבחירות שלו יצבור תאוצה. עם זאת, מצבו לא השתפר וב-7 בנובמבר 2007 הוא קיבל אחוז אחד בודד של תמיכה בסקר לאומי של מכון הסקרים גאלופ.
דוד פרש מהמירוץ הנשיאותי בליל 3 בינואר 2008 בעקבות תוצאות אספות הבחירה באיווה, לאחר שסיים במקום השביעי והאחרון. ב-26 בפברואר הביע את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי.
ביוגרפיה > לאחר החיים הפוליטיים

עם התכנסות הקונגרס ה-112 של ארצות הברית בראשית 2011 הוחלף דוד בריצ'רד בלומנטל כאחד משני נציגיה של קונטיקט בסנאט. בפברואר 2011 החליף דוד את דן גליקמן כשדלן הראשי של התאחדות הקולנוע של אמריקה (The Motion Picture Association of America). באוקטובר 2019 הודיע דוד על תמיכתו במועמדותו של סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ובהתמודדותו בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
הערות שוליים

↑  כריס דוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  חברי ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות, באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית (באנגלית)
↑  הומה חאן, מת'יו ג'ף ודייוויד צ'ליאן, Sen. Chris Dodd Announces Retirement From Senate, Will Finish Term, באתר ABC News‏, 6 בינואר 2010 (באנגלית)
↑  ויקטוריה מקגריין, Polls: Dodd's fighting for political life, באתר פוליטיקו, 13 בנובמבר 2009 (באנגלית)
↑  דייוויד אוונס, Inmate At GarnerDies Of Head Injury, מתוך העיתון Hartford Courant‏, 1 בינואר 2010 (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, וושינגטון אישרה סופית את הרפורמה הפיננסית הגדולה מאז השפל הגדול, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2010
↑  Sen. Christopher Dodd Announces Bid for President, באתר פוקס ניוז, 11 בינואר 2007 (באנגלית)
↑  גלן ת'ארש, Obama and Biden’s Relationship Looks Rosy. It Wasn’t Always That Simple, באתר הניו יורק טיימס, 16 באפריל 2019 (באנגלית)
↑  פיליפ אליוט, Sen. Dodd Calls for End to Iraq War, באתר וושינגטון פוסט, 26 במאי 2007 (באנגלית)
↑  פרנק ניופורט, Hillary Clinton’s Big Lead in Democratic Race Unchanged, באתר גאלופ, 7 בנובמבר 2007 (באנגלית)
↑  הסנאטור הדמוקרטי כריס דוד צפוי להכריז על פרישתו מהמירוץ, באתר ynet, 4 בינואר 2008
↑  מדליין בראנד, Dodd Endorses Obama, באתר NPR‏, 26 בפברואר 2008 (באנגלית)
↑  ניל ויגדור, Blumenthal sworn in as senator, באתר הניו יורק טיימס, 5 בינואר 2011 (באנגלית)
↑  ברוקס ברנס, M.P.A.A. and Christopher Dodd Said to Be Near Deal, באתר הניו יורק טיימס, 20 בפברואר 2011 (באנגלית)
↑  כריסטופר קיטינג, Former Sen. Chris Dodd endorses Joe Biden for president, באתר קונטיקט קורנט, 18 באוקטובר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442520305171  BnF: cb159953516 (data)  GND: 136423167  ISNI: 0000 0000 5887 9784  LCCN: n93020496  NARA: 10574317  NKC: jo2002103183  NTA: 305243837  SNAC: w6kj1d2v  US Congress: D000388  VIAF: 50894049   WorldCat (עם VIAF): 50894049 
הסנאטור דוד עם נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר, מאי 2002
סמליל מסע הבחירות לנשיאות של דוד
דיוקן רשמי של דוד מימיו בקונגרס
נוער חב"ד

| --- | --- |

סמל התנועה
 תאריך ייסוד:  1999
 מספר  חניכים (על פי התנועה):  כ-16,000
 מזכיר כללי:  חיה וולס
 מנהל כללי:  יאיר בורוכוב
 מיקום המטה:  כפר חב"ד
ארגון נוער חב"ד הוא ארגון נוער של חסידות חב"ד בישראל והוא ארגון הנוער הרביעי בגודלו בישראל, המונה כ-16,000 חניכים בכיתות א-י"ב, המוכר ונתמך על ידי משרד החינוך. לארגון כ-320 סניפים, כ-400 רכזים וסייעים וכ-600 מדריכים ומדריכות.
בארגון ארבע מחלקות עיקריות: בת מלך (בנות, שכבה צעירה); בנות חב"ד (בנות, שכבה בוגרת); הפנסאים - צבאות השם (בנים, שכבה צעירה) וילדי המעשים הטובים (מעורב בנים ובנות, שכבה צעירה); בנוסף קיימת מחלקה לנוער בסיכון והכנה לגיוס לצה"ל. כל מחלקה נבדלת מרעותה במגדר, גיל ומגזר המיוחד לה ופועלת בנפרד.
פעילות 'בת מלך' נוסדה בשנת תש"מ בידי נשי ובנות חב"ד, פעילות 'ילדי המעשים הטובים' נוסדה בשנת תשמ"ח ופעילות 'הפנסאים' נוסדה בשנת תשע"א.
המחלקות > בת-מלך: מחלקת הצעירות

במחלקה פעילות 7000 חניכות והיא כוללת מעל 60 סניפים ברחבי הארץ ועשרות סניפים בחו"ל.
הפעילות כוללת שני מפגשים שבועיים. המפגש נפתח באמירת 12 פסוקים אותם קבע הרבי ובשירת ההמנון של הארגון. החניכות מחולקות לקבוצות בהתאם לשכבות גיל. בשבת נערך מפגש מסכם עם המדריכה על הפעילות השבועית ובסיום החודש נערך סיכום של החודש.
החניכות מגיעות לפעילויות עם תלבושת הארגון.
בתאריך כ"ב בשבט, יום הולדתה של הרבנית מלובביץ', נערך כנס שנתי בהשתתפות כ-3500 חניכות המחלקה מכיתות ד'-ח' והוא מתקיים לרוב בבנייני האומה בחסות עיריית ירושלים. בכנס נאמרים פרקי תהילים, נערכות הרצאות, מופע ריקוד והצגות.
לאורך השנה נערכים מבצעים, בעיקר בסמיכות לתאריכים מרכזיים בתולדות חב"ד. עבור כל מבצע יוצאת לאור חוברת פעילות עם משימות והחניכות המצטיינות במשימות זוכות בפרסים.
במהלך חודש טבת מתקיימת שבת ארגון, בה נערכות סעודות, מושרים שירים והחניכות פוגשות את חברותיהן מרחבי הארץ. במהלך החופש הגדול מתקיימת במשך שבועיים בערים רבות קייטנות של הארגון. הקייטנות פתוחות גם למי שאינה חברה בארגון. פרט לקייטנה נערך מחנה קיץ מרכזי ובו משתתפות קרוב לאלף בנות מכל הארץ.
כל מדריכה מקבלת חוברת הדרכה, בה בכל שבוע מוצג רעיון תורני-חינוכי או סיפור ורעיונות לפעילויות. את הפעילויות מלוות דמויות של שתי ילדות בשם בסי ומלכי שעוברות את כל החוויות עם החניכות ודרכן מתווכים לחניכות את הערכים שבפעילות.
למחלקה יש ירחון בשם "נסיכות" ובו טור אישי של מדריכה, ריאיון עם חניכה, הודעות, תמונות וסיפורים מפעילויות.
בתקופת הקורונה הפעילויות עברו להתקיים מרחוק באמצעות הזום.
המחלקות > בנות חב"ד: מחלקת הבוגרות

המחלקה מיועדת לבנות נוער בגילאי תיכון. בכל סניף מרכזי נערכת פעילות שבועית בהנחיית מדריכה. המדריכות הן בוגרות המחלקה. הפעילויות הן שיעורים לימודיים בדגש על חוויה והטמעת ערכיה של חב"ד, או מפגשים הנותנים מענה על שאלות בנושא אורח חיים.
מדי שנה נבחר נושא שנתי וסביבו מתקיימות תוכניות הפעילות. במהלך השנה נערכת תחרות כישרונות בה החניכות מציגות יצירות פרי כשרונן (דוגמת שירה, סיפור, ציור, צילום ועוד) וזוכות בפרסים.
מדי פעם נערכת שיחה עם שליחת חב"ד מהארץ או מחו"ל, לימוד בחברותא, שיעורים עיוניים מדברי הרבי, מפגשים עם מרצים והתוועדויות עם רבנים מקהילות חב"ד בכל העולם.
לאורך השנה נערכים מבצעים לקראת החגים ובתאריכים משמעותיים בהיסטוריה של חב"ד. כל מבצע כולל משימות ובין המשתתפות נערכת הגרלת פרסים.
מדי שנה מתאספות כל החניכות מרחבי ישראל לכנס מרכזי,
פעם בשנה נערכת "שבת בנות חב"ד", אליה מתקבצות כאלף בנות מרחבי הארץ ובה מתקיימים לימוד חווייתי, מופעים ושירה.
במהלך חופשת הקיץ נערך קורס מד"ציות (מדריכות צעירות) באישור משרד החינוך
ולימודי תעודה במגוון נושאים כמו: צילום, כתיבת תסריט, גרפיקה ממוחשבת, איפור, תסרוקות, עריכת וידאו. בחודש תשרי המחלקה מפעילה תוכנית לבנות תיכונים הנוסעות לשהות בחצר מדרשו של הרבי מלובביץ'.
המחלקה מוציאה לאור ירחון בשם "לבנות", המחולק לחניכות בכל ראש חודש ומצורף כמוסף לשבועון כפר חב"ד. הכותבות בעיתון הן מדריכות או חניכות בעבר או בהווה.
בתקופת הקורונה עברו כל הפעילויות להתקיים באופן מקוון, כשנערכים מפגשים, שיחות, שיעורים ולימודים בזום.
המחלקות > פנסאים - צבאות ה': מחלקת הבנים

בתחילת שנת הלימודים המחלקה יוצאת במסע פרסום נרחב לגיוס חניכים בכלי התקשורת, בתי הכנסת וביקור מדריכים בבתי הספר. הפעילות השגרתית כוללת שני מפגשים שבועיים בני שעה וחצי בסניף המקומי, בהם מתקיימת פעילות חווייתית. מספר פעמים בשנה נערכות התוועדויות בבתי החניכים, בה הילדים שומעים ומספרים סיפורים ושרים שירים. לחניכים מכיתות א'-ג' מתקיימת פעם בשבוע פעילות בשם ”פנסאים צעירים", בה מוקרן סרטון קצר עם שחקן המנחה את הפעילות, בנוסף לכך מחולק דף קומיקס של סיפור עם חסידי ואחר-כך מתקיים משחק חברתי.
במהלך השנה מתקיימים שלושה כינוסים שנתיים: בחנוכה, ברחבת הכותל המערבי, בו נערך שידור חי של הדלקת נרות חנוכה ממספר ערים בעולם ומופע שירים של מקהלת הפנסאים; בי"א בניסן, יום הולדתו של הרבי מלובביץ', נערך בהיכל התרבות (תל אביב) או בגני התערוכה וכולל הופעה של מקהלת הפנסאים, תוכנית אמנותית והרצאה; בג' בתמוז, יום ההילולא של הרבי, מתקיים בבניין 770 (כפר חב"ד), ילדי מקהלת הפנסאים שרים שירים ורבנים ומחנכים נואמים.


באירועי הפנסאים משולבים האבות והמשפחה כולה בפעילויות ילדיהם.
פעם בשנה נערכת שבת ארגון, בה החניכים מגיעים ביום שישי לכפר חב"ד, מתארחים אצל משפחות ביישוב, ונערכות סעודות, פעילויות ותפילות משותפות באוהל ענק במהלך כל השבת.
לחניכים המגיעים לגיל 13 מפעילה המחלקה תוכנית בשם "מסע בר מצווה", המתקיימת בחודשי החורף וכוללת טיסה משותפת ביחד עם רבנים ומדריכים לשבוע לחצרו של הרבי מלובביץ' בברוקלין.
בחודשי הקיץ מפעילה המחלקה רשת מחנות קיץ בה משתתפים כאלפיים חניכים. בדומה לפעילות לכל אורך השנה, שפת המחנה היא צבאית: החניכים נקראים "חיילים" או "חיילי צבאות השם", המדריכים "מפקדים", האחראיים הלימודיים "קצינים" והמרכזים "גנרלים"; הקבוצה היא "סיירת" וכל שכבת גיל מכונה "גדוד". מדי בוקר מתקיים מסדר עם הצדעה לדגל ושירת המנון המחנה.
מדי חודש נשלח לחניכים דיסק של סרט עלילתי, העוקב אחרי חבורת ילדים חניכי המחלקה, העוזרים לילדים להתגבר על קשיים, פותרים תעלומות ועוברים הרפתקאות. הדיסק כולל גם סרטון לימודי הלכתי.
מאז תחילת ההגבלות עקב מגפת הקורונה עברה פעילות המחלקה לדיגיטל. המחלקה הקימה אולפן שידורים ויצר הפעלות דרך הזום.
למחלקה עיתון בשם "פנסאים צעירים" היוצא מדי שבוע ומצורף לשבועון כפר חב"ד, מדי שבוע העיתון מתמקד בחניך מסוים ומתאר את עולמו.