stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארמון פוטאלה
תיאור המבנה

ארמון פוטאלה שוכן על גבעה המכונה בטיבטית "מרפּוֹ רי" ("ההר האדום") בלב להסה, בגובה של 3,700 מטרים מעל לפני הים. על פי המסורת הטיבטית שלוש הגבעות הראשיות בלהסה מייצגות את "שלושת המגנים של טיבט". גבעת "צ'וקופו רי", דרומית לפוטאלה, היא הר הנשמה ("בלה-רי") של הבודהיסטווה וג'ראפני. גבעת "פונגווה רי" מייצגת את הבודהיסטווה מנג'ושרי. מרפו רי, הגבעה עליה נבנה הפוטאלה, מייצגת את אוולוקיטשוורה או בשמו הטיבטי "צ'נרזיג", הבודהיסטווה של החמלה והרחמים האינסופיים.
מכלול הבניינים של הארמון משתרע במתחם שאורכו 400 מטרים ממזרח למערב, רוחבו 350 מטרים מצפון לדרום ושטחו 130,000 מטרים רבועים. אם כוללים גם את מכלול המבנים מוקפי החומה שבתחתית המדרון ובריכת המלך הדרקון שמאחורי הגבעה מגיע שטח הארמון ל-360,000 מטרים רבועים. הקירות החיצוניים המשופעים כלפי פנים בנויים מאדמה נגוחה מחופה בלבנים, כאשר רק בחלקם העליון משובצים חלונות רבים בשורות ישרות. עובי הקירות בבסיס החומה כ-5 מטרים, ועוביים הממוצע 3 מטרים, כשלתוך היסודות יצקו נחושת מותכת על מנת להגן על המבנה בפני רעידות אדמה. הארמון מתנשא לגובה של 117 מטרים, מבנה המגורים הגבוה ביותר בעולם בטרם נבנו גורדי שחקים בסוף המאה ה-19. גובה הארמון מבחוץ הוא כשל בניין בן 13 קומות (אם כי בפועל יש בו רק 9 קומות), והוא מתנשא בסך הכול לגובה שמעל ל-300 מטרים מפני העמק בו שוכנת להסה. בארמון יש מעל ל-1,000 חדרים, 10,000 מקדשים וכ-200,000 פסלונים.
הארמון דומה למבצר בקירותיו הגבוהים, ובגגותיו השטוחים מרובי המפלסים. שטח גדול, הצמוד למדרון הדרומי של הגבעה, שבו שכן פעם הכפר זהול (Zhol), הוקף בחומות ושערים ושכנו בו משרדי ממשל ומפקדי הצבא הטיבטי. סדרה של גרמי מדרגות ששיפועם מתון, הנקטעים מדי פעם על ידי קטעי מדרונות מתונים, מובילים לפסגת הגבעה שהארמון משתרע על מרבית שטחה.
שני המבנים העיקריים בארמון פוטאלה הם חלקו המזרחי, המכונה הארמון הלבן, וחלקו המרכזי המרובע המתנשא לגובה רב מעל לבניינים הסמוכים ומסתיים בכיפות מוזהבות. חלק מרכזי זה מכונה הארמון האדום, בשל צבע השני בו צבועים קירותיו, המבדיל אותו מהמבנים האחרים. הארמון האדום מכיל את האולמות המרכזיים, אולמות תפילה והמקדשים של דלאי לאמה קודמים. אולמות אלו מקושטים בציורי קיר עשירים, יצירות פיסול וגילוף משובצות אבני חן וקישוטים אחרים. ממערב לארמון האדום מצוי המנזר הפרטי של הדלאי לאמה, הנמגייל דרטשנג. מאחורי גבעת הפוטאלה מצויה "בריכת המלך הדרקון", גן ובמרכזו אגם שבו כמה איים קטנים.
תיאור המבנה > הארמון הלבן

הכניסה לפוטאלה היא דרך כיכר רחבה, ששטחה 1,500 מ"ר ונמצאת בצד המזרחי של הגבעה, המכונה "דיאנשן" שפירושו בטיבטית "כיכר החגיגה המזרחית" משום שחגיגות ריקודי החורף הטיבטיות נערכו בכיכר זו. בצד המערבי של הכיכר נמצא הארמון הלבן או ה"פוטרנג קרפו", המכונה כך משום שקירותיו צבועים בלבן. הארמון הוא החלק בארמון פוטאלה ששימש למגוריו של הדלאי לאמה. אל הארמון הלבן מובילים שלושה גרמי מדרגות מעץ, כשבמקור נועד גרם המדרגות האמצעי לשימושו של הדלאי לאמה בלבד. הארמון הלבן הראשון נבנה בתקופתו של הדלאי הלאמה החמישי שעבר לשכון בו יחד עם חצרו ב-1649. הארמון הורחב לממדיו הנוכחיים על ידי הדלאי לאמה ה-13 בתחילת המאה ה-20. הארמון שימש לצרכים חילוניים: מגורים, משרדים, סמינר לנזירים ובית דפוס. ממדיו של הארמון הלבן הם 320 מטרים ממזרח למערב ו-200 מטרים מצפון לדרום. ובו שבע קומות. החדר הגדול ביותר הוא האולם המרכזי המזרחי בקומה הרביעית שמידותיו 25.8 מטר על 27.8 מטרים ובו נערכו כל הטקסים העיקריים, כולל הכתרתו של הדלאי לאמה. כס המלכות של הדלאי לאמה ממוקם בצד הצפוני של האולם. על הקירות ציורים המתארים נושאים היסטוריים ודתיים, אגדות וסיפורי עם, בהם סיפור נישואיה של הנסיכה הסינית למלך טיבט, והסיפור על הקוף האגדתי שהפך לאדם.
חדרי המגורים המפוארים של הדלאי לאמה היו בקומה העליונה. האולם הגדול ביותר בקומה זו מכונה אולם אור השמש, בשל האור הרב שעבר דרך החלונות הדרומיים הגדולים שבו. באולם זה העביר הדלאי לאמה את מרבית זמנו בחורף כשהוא לומד בודהיזם ומקבל אורחים. האולם מחולק לשניים, אולם השמש המערבי, שנבנה בתקופת שלטונו של הדלאי לאמה החמישי, ואולם השמש המזרחי, שנבנה בהוראת הדלאי לאמה ה-13 בעת זקנתו כאשר אולם השמש המערבי הפך לחדר השינה שלו. בין הפריטים החשובים המצויים בארמון, טביעת ידו של הדלאי הלאמה החמישי ששימשה כסוג של חותמת להחלטות, פסלוני בודהה מזהב, פסלוני אוואלוקיטשוורה מירקן, כתבי יד, פסלוני חרסינה, שעונים ושעוני יד מתוצרת מערבית, בקבוקים וקערות ירקן, וכיסויי מיטה ממשי.
חצר מרכזית צבועה בצהוב המכונה "דיינגשר" מפרידה בין מבנה המגורים של הדלאי לאמה ונזיריו לבין הארמון האדום, החלק האחר של ארמון פוטאלה, המוקדש לחלוטין ללימודי דת ותפילות, הנמצא במערב הכיכר. בבניין הצהוב בצדו של הארמון הלבן, בחצר המפרידה בין הארמונות העיקריים, מאוחסנים שלטי הבד הענקיים הרקומים בסמלים קדושים, אותם תולים בצדו הדרומי של הפוטאלה במהלך חגיגות השנה החדשה.
תיאור המבנה > הארמון האדום

הארמון האדום או ה"פוטרנג מרפו", המכונה בשם זה משום שקירותיו צבועים בצבע שני, הוא החלק בארמון פוטאלה המוקדש לחלוטין ללימודים ותפילות בודהיסטיים. הארמון הוא מערך מורכב של אולמות שונים רבים במספר קומות, שביניהם מחברים גלריות קטנות ופרוזדורים מתפתלים. הוא כולל את הסטופות הקדושות המוזהבות (הקברים של שמונה דלאי לאמה), אולמות ההתכנסות של הנזירים, מקדשים ואולמות תפילה רבים, והספריות המכילות כתבי יד בודהיסטים (הקנגיור ב-108 כרכים והטנגיור ב-225).
תיאור המבנה > הארמון האדום > האולם המערבי הגדול

האולם המרכזי בארמון האדום הוא האולם המערבי הגדול, הכולל ארבע קפלות גדולות. האולם מוקדש לתהילתו ועוצמתו של בונה הפוטאלה, הדלאי לאמה החמישי. האולם ידוע בשל ציורי הקיר המזכירים בסגנונם מיניאטורות פרסיות, בהם מתוארים אירועים בחייו של הדלאי לאמה החמישי. הציור הידוע ביותר נמצא על הקיר המזרחי מחוץ לכניסה ובו מתואר הביקור של הדלאי לאמה החמישי אצל קיסר סין שׁוּן גְ'ה בבייג'ינג. העמודים המרובים שבאולם עטופים בבד מיוחד מבהוטן.
תיאור המבנה > הארמון האדום > קפלת הקדוש

בקיר הצפוני של האולם המערבי הגדול מצויה הכניסה לאתר הקדוש ביותר בפוטאלה, קפלת הקדוש או היכל פגבלהקנג. מעל לדלת יש כתובת בזהב על רקע כחול שנכתבה על יד קיסר סין טונְג גְ'ה המכריזה כי הבודהיזם הוא "שדה מבורך של פרי נהדר". קפלה זו, כמו מערת הדהרמה שמתחתיה, מתוארכת למאה השביעית. הקפלה כוללת פסל עתיק קטן של אוואלוקיטשוורה ושניים מעוזריו המשובץ אבני חן. מעבר נמוך ואפל מוביל מהקומה שמתחת לקפלה למערת הדהרמה, שבה על פי האמונה למד סונגטסן גמפו בודהיזם. במערה הקדושה מצויים פסלים בדמותם של סונגטסן גמפו, נשותיו, ראש השרים, וסמבוטה - המלומד שפיתח את הכתב הטיבטי.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הקפלה הצפונית

המוצגים המרכזיים בקפלה הצפונית הם פסליהם של בודהה עוטה כתר משמאל והדלאי לאמה החמישי מימין, יושבים על כיסא מלכות מוזהב מפואר. העובדה שגובה הפסלים זהה והם חולקים הילה משותפת מרמזת על מעמד שווה. בקצה השמאלי המרוחק של הקפלה נמצאת סטופה מוזהבת המשמשת כקברו של הדלאי לאמה ה-11 שמת כילד, יחד עם שורות של פסלי בודהה המתפקדים כמרפאים שמימיים. מימין, אוולוקיטשוורה והתגשמויותיו ההיסטוריות, כולל סונגטסן גמפו וארבעת הדלאי לאמה הראשונים. בחדר המסתעף מהקפלה יש ספרייה מיוחדת הכוללת כתבי יד המכוסים במשי בין כריכות עץ.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הקפלה הדרומית

המוצג המרכזי בקפלה הדרומית הוא פסלו של פדמאסמבהאבה, יוגי ורב-אמן טנטרה הודי, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט במאה ה-8. בת זוגו, יאשי טסוגייל, הידועה בבודהיזם הטיבטי בזכות עצמה, ליד ברכו השמאלית, ואשתו האחרת, במקור ממקום הולדתו במדינת סוואט, לימינו. משמאלו, שמונה מהתגשמויותיו הקדושות במדיטציה. מימינו, שמונה מהתגשמויותיו הזועמות כשהן אוחזות במכשירים בעלי כוח מאגי שנועדו להכניע את השדים של אמונת הבון שקדמה לבודהיזם בטיבט.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הקפלה המזרחית

הקפלה המזרחית מוקדשת לטסונג חפה, מייסד מסורת הגלוג, אסכולה בבודהיזם המכונה גם כת הכובעים הצהובים. הדמות המרכזית מוקפת על ידי למות ממנזר סייקה ששלטו לזמן קצר בטיבט ויצרו מסורת משלהם, בטרם המירו את אמונתם לזרם של טסונג חפה. כמו כן מוצגים בקפלה פסלים נוספים.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הקפלה המערבית

קפלה זו מכילה חמש סטופות מוזהבות. גובהה של הסטופה המרכזית הוא 14.85 מטרים והיא מכילה את גופתו החנוטה של הדלאי לאמה החמישי. הסטופה בנויה מעץ אלגום (Santalum album באנגלית sandalwood) ומצופה ב-5,500 ק"ג זהב טהור המשובץ ב-18,680 פנינים ואבנים יקרות למחצה. משמאל נמצאת הסטופה המכילה את שרידיו של הדלאי לאמה ה-12, ומימין נמצאת הסטופה של הדלאי לאמה העשירי.
תיאור המבנה > הארמון האדום > קבר הדלאי לאמה השלוש עשרה

קברו של הדלאי לאמה ה-13 שוכן מערבית לאולם המערבי הגדול. הסטופה הגדולה המכילה את גופתו החנוטה מתנשאת לגובה של 14 מטרים ומצופה בזהב טהור ובאבנים יקרות בכמות העולה על זו המקשטת את קברו של הדלאי לאמה החמישי. בין המנחות המצויות בקבר - חטים של פילים מהודו, אריות וכדים מחרסינה ופגודה עשויה מ-200,000 פנינים. ציורי קיר בסגנון הטיבטי המסורתי מתארים בפרוטרוט מאורעות רבים בחייו של הדלאי לאמה ה-13 בתחילת המאה ה-20.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הגלריה הראשונה

הגלריה הראשונה נמצאת בקומה מעל לאולם המערבי ובה מספר חלונות גדולים המספקים אור ואוויר לאולם המערבי הגדול והקפלות שלו שמתחת לגלריה. בין החלונות סדרת ציורי קיר בהם מתוארת בניית ארמון פוטאלה בפירוט רב.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הגלריה השנייה

הגלריה השנייה מובילה את המבקרים בארמון לביתן שבו חנות מזכרות ובית קפה.
תיאור המבנה > הארמון האדום > הגלריה השלישית

בנוסף לציורי קיר נאים, מסתעפים מהגלריה השלישית מספר חדרים חשוכים המכילים אוספים גדולים של פסלי ארד ודמויות מיניאטוריות עשויות נחושת וזהב. אולם הזמרה של הדלאי לאמה השביעי מצוי בצד הדרומי של הגלריה. בצד מזרח יש פתח שמחבר אל קפלת הקדוש והחצר בין שני הארמונות.
תיאור המבנה > אוצרות הפוטאלה

ארמון פוטאלה עשיר באוצרות תרבות הכוללים ספרים וכתבי יד בודהיסטיים, ובאוצרות אומנות הכוללים ציורים, חפצי אומנות טיבטיים וחפצי אומנות מיובאים:
ציורי קיר – מספר ציורי הקיר בפוטאלה נאמד בעשרות אלפים. רק בגלריה הראשונה שהוזכרה לעיל יש לא פחות מ-698 ציורי קיר. נושאי הציורים מגוונים וכוללים מוטיבים היסטוריים, אגדות דת, מוטיבים אדריכליים, סיפורים מספרי הבודהיזם וסצנות של חיי יום יום.
טנגקה (בטיבטית ཐང་ཀ་) – אומנות ייחודית לטיבט של ציור ורקמה על משי, אבל גם על בד או מגילות נייר. יש בארמון קרוב לעשרת אלפים פריטי טנגקה, חלקם רקומים ולא מצוירים. כמו ציורי הקיר נושאי הציורים מגוונים וכוללים ציורי דמויות מפנתאון הבודהיזם, דיוקנאות של דלאי לאמה שונים, אגדות בודהיסטיות, סיפורי עם, סיפורים היסטוריים וכו'.
פסלים – בארמון יש אוסף גדול של פסלים עשויים אבן, עץ ומתכת, רובם מצופים זהב. גודל הפסלים נע בין כמה מילימטרים לעשרה מטרים. חלק מהפסלים יובאו מהודו, נפאל וקשמיר.
חפצי אומנות אחרים – כוללים שטיחים, קדיאן (שטיחי צמר טיבטיים שנועדו לישיבה או לשינה), סרטי דגלים, וילונות, וחפצים מחרסינה, ירקן, זהב וכסף.
לקריאה נוספת

Beckwith, Christopher I. (1987). The Tibetan Empire in Central Asia. Princeton University Press. Princeton, New Jersey. ISBN 0-691-02469-3.
"Reading the Potala." Peter Bishop. In: Sacred Spaces and Powerful Places In Tibetan Culture: A Collection of Essays. (1999) Edited by Toni Huber, pp. 367–388. The Library of Tibetan Works and Archives, Dharamsala, H.P., India. ISBN 81-86470-22-0.
Das, Sarat Chandra. Lhasa and Central Tibet. (1902). Edited by W. W. Rockhill. Reprint: Mehra Offset Press, Delhi (1988), pp. 145–146; 166-169; 262-263 and illustration opposite p. 154.
Richardson, Hugh E. (1984) Tibet & Its History. 1st edition 1962. Second Edition, Revised and Updated. Shambhala Publications. Boston ISBN 0-87773-376-7.
Richardson, Hugh E. (1985). A Corpus of Early Tibetan Inscriptions. Royal Asiatic Society. ISBN 0 94759300/4.
Snellgrove, David & Hugh Richardson. (1995). A Cultural History of Tibet. 1st edition 1968. 1995 edition with new material. Shambhala. Boston & London. ISBN 1-57062102-0.
הערות שוליים

↑  מ-1780 ואילך התגורר הדלאי לאמה בקיץ ובסתיו בנורבולינגקה והפוטאלה שימש כארמון החורף.
↑  גרסה אחרת 641
↑  מתוך ה- Advisory Body Evaluation של אונסקו.
↑  Karmay, Samten C. (2005). "The Great Fifth", p. 1. Downloaded as a pdf file on 16 December, 2007 from:
↑  Decline of Potala par Oser
↑  BBC NEWS | Asia-Pacific | Development 'not ruining' Potala
↑  Tourist entry restriction protects Potala Palace
↑  Potala Palace bans roof tour
↑  Tibet's Potala Palace to restrict visitors to 2,300 a day
↑  Tibet bans price rises at all tourist sites(05/04/07)
↑  Stein, R. A. (1972). Tibetan Civilization, p. 228. Translated by J. E. Stapleton Driver. Stanford University Press, Stanford, California. ISBN 0-8047-0806-1 (cloth); ISBN 0-8047-0901-7 (paper).
↑  Donald Langmead, Christine Garnaut, Encyclopedia of architectural and engineering feats, ABC-CLIO, 2001
↑  安才旦, Tibet China: travel guide, 五洲传播出版社, 2003
1 2  אתר אונסק"ו
↑  Booz, Elisabeth B. (1986). Tibet, pp. 62-63. Passport Books, Hong Kong.
↑  Buckley, Michael and Strausss, Robert. Tibet: a travel survival kit, p. 131. Lonely Planet. South Yarra, Vic., Australia. ISBN 0-908086-88-1.
↑  נתונים אלו מצוטטים מתוך ויקיפדיה האנגלית, שמתבססת על ספרם של מייקל בקלי ורוברט שטראוס בהוצאת Lonely Planet. הספר Encyclopedia of architectural and engineering feats תומך בנתונים אלו, אבל במקורות אחרים נוקבים במספרים שונים: אתר אונסקו טוען כי גובה הארמון 110 מטרים; הספר World heritage sites in China טוען כי גובה הקירות 115 מטרים, עוביין בבסיס 8 מטרים ובקצה העליון מטר אחד. כמו כן טוען הספר כי יצקו ברזל מותך ליסודות, וכי בארמון יש 2,000 חדרים; בספר Tibet China: travel guide נטען כי גובה הארמון 119 מטרים וכי מידותיו 350 מטרים ממזרח למערב ו-270 מטרים מצפון לדרום.
↑  כאמור הפוטאלה היה ארמון החורף, ובקיץ שהה הדלאי לאמה בנורבולינגקה.
↑  World heritage sites in China
↑  תיאור החלקים בארמון האדום מבוסס ברובו על ויקיפדיה באנגלית.
↑  Chorten of the fifth Dalai Lama in the Potala Palace in Lhasa of Tibet Autonomous Region
↑  כל הקטע להלן מסתמך על אתר אונסק"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288075805171  BnF: cb13329862f (data)  LCCN: sh86004938  NKC: xx0119037  VIAF: 144746934   WorldCat (עם VIAF): 144746934 
סונגטסן גמפו
הדלאי לאמה החמישי
חזית ארמון פוטאלה (מבט מדרום)
ארמון פוטאלה מצפון מזרח
הארמון הלבן
משכנו לשעבר של הדלאי לאמה. הדמות על כיסא המלוכה מייצגת את טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה הנוכחי
הארמון האדום
קירות הארמון האדום
פסל פדמאסמבהאבה בארמון האדום
הגגות המוזהבים מעל לסטופות בארמון האדום
בורולדאי

| --- | --- |
 לידה:  1176 
 פטירה:  1262 (בגיל 86 בערך) 
 דרגה:  temnik 
 פעולות ומבצעים
 רוסיה בעת הכיבוש המונגולי  הקרב על נהר סיט 
 
בורולדאי או בורונדאי (במונגולית: Боролдай) היה מצביא מונגולי במאה ה-13, שהשתתף בפלישה המונגולית לאירופה. הוא מת בשנת 1262.
בורולדאי שירת תחת פיקודו של באטו ח'אן. לאחר קרב קולומנה וכיבוש העיר ולדימיר, חיל החלוץ המונגולי בפיקודו של בורולדאי התקדם לכיוון ערי הוולגה הרוסיות ונתקל בצבא רוסי אותי ניצח בקרב על נהר סיט. ב-1240 השתתף במצור על קייב. הוא סייע לסובוטאי להכין את קרב מוהי ולקח חלק חשוב במהלכו, כאשר חצה עם לוחמיו את המחנה של מלך הונגריה ובני בריתו.
| האימפריה המונגולית |
| --- | --- | --- |
| מונחים | מונחים |  |
| תארים | כגן • חאן • חאטון • חאנום • ג'ינונג • נויאן • טארקאן |  |
| צבא | יארליק • יאם • אורדה • פקס מונגוליקה • יאסה • קורילטאי • פאיזה • מאנגוד • טומן • קשיג |  |
| פוליטיקה • ארגון • חיים | פוליטיקה • ארגון • חיים |  |
| נושאים | Tug Banner • פלישות וכיבושים מונגוליים • החותם הקיסרי • המבנה הארגוני-טקטי של הצבא המונגולי • דת באימפריה המונגולית • המבנה החברתי-כלכלי של האימפריה-המונגולית |  |
| ח'אנויות | שושלת יואן שושלת יואן (1271–1368) • אורדת הזהב אורדת הזהב (1242–1502) • השושלת האילח'אנית השושלת האילח'אנית (1256–1335) • צ'אגאטאי (חאנות) צ'אגאטאי (1260–1687) |  |
| ערים מרכזיות | אלמליק • אוורגה • אזוב • בוכרה • בולגר • חרחורין • חאנבאליק • מג'אר • מראגה • קרשי • סראי-ג'וק • סראי • סמרקנד • שאנגדו • סולטאניה • תבריז • אובק • חאג'יטרחאן |  |
| פלישות • כיבושים • קרבות | פלישות • כיבושים • קרבות |  |
| מרכז אסיה | סיביר (1207) • קארה חיטאי (1216–18) •  ח'ווארזם (1218–1221) |  |
| מזרח אסיה | מערב שיה (1205 / 1207 / 1209–10 / 1225–27) • צפון סין ומנצ'וריה (1211–34) •  דרום סין (1235–79) • ממלכת דאלי (1253–56) • טיבט (1236 / 1240 / 1252) • קוריאה (1231–60) • יפן (1274 / 1281) • סחלין (1264–1308) |  |
| דרום-מזרח אסיה | בורמה (1277 / 1283 / 1287) • ג'אווה (1293) • וייטנאם (1257 / 1284–88) • בורמה (1300–02) |  |
| דרום אסיה | הודו (1221–1327) |  |
| אירופה | גאורגיה (1220–22 / 1226–31 / 1237–64) • צ'צ'ניה (1237–1300s) • בולגריה של הוולגה (1229–36) • רוס (1223 / 1236–40) • פולין ובוהמיה (1240–41) • הונגריה (1241-42) • בולגריה (1242) • ליטא (1258-59) • פולין (1259–60) • תראקיה (1264-65) • הונגריה (1285–86) • פולין (1287–88) |  |
| המזרח התיכון | אנטוליה (1241–43) • עיראק (1258) • הלבנט (1260-1323) • ארץ ישראל (1260 / 1300) |  |
| מלחמות אזרחים | חלוקת האימפריה-המונגולית • מלחמת האזרחים הטולויית (1260–64) • מלחמת ברקה-הולאגו (1262) • מלחמת קאידו-קובלאי (1268–1301) • מלחמת אסן בוקה-איורברוואדה (1314–1318) |  |
| אישים מרכזיים | אישים מרכזיים |  |
| חאנים גדולים | ג'ינגיס חאן • טולוי (עוצר) • אוגדיי חאן • טורגנה חאטון (עוצרת) • גויוק חאן • אוגול גאימיש (עוצרת) • מונגקה חאן • קובלאי חאן |  |
| חאנים | צ'יוצ'י • בורטה • באטו חאן • סרטק חאן • אורדה חאן • ברקה • טוקטה • עוז בג חאן • צ'אגאטאי חאן • דווה • קבק • הולאגו • אבקה • ארגון |  |
| אנשי צבא | סובוטאי • דז'ב • מוקאלי • נגודר • בואורצ'ו • גואו קאן • בוקולה • ג'למה • צ'ילוון • אג'ו • באיין מבאירין • קדן • בורולדאי • נוגאי חאן |  |
אשלי מולוני

אשלי (אש) מולוני (באנגלית: Ashley (Ash) Moloney; נולד ב-13 במרץ 2000) הוא אתלט אוסטרלי זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בקרב עשר ומדליית ארד באליפות העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע.
ביוגרפיה

מולוני גדל בבריזבן שבקווינסלנד.
ב-2015, זכה במדליית זהב באליפות אוסטרליה באתלטיקה עד גיל 16 בקפיצה במוט ובמדליית כסף בקפיצה משולשת ובקפיצה לגובה.
ב-2016, סיים במקום הראשון בקפיצה במוט ובמקום השני בקפיצה משולשת באליפות אוסטרליה עד גיל 17.
במרץ 2017, זכה באליפות אוסטרליה עד גיל 18 בקרב עשר, ובדצמבר זכה באליפות ניו סאות' ויילס עד גיל 20.
במרץ 2018, זכה באליפות אוסטרליה עד גיל 20 בקרב עשר.
מולוני התחרה לראשונה מחוץ לאוסטרליה ביולי 2018 כשייצג את המדינה באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בטמפרה. הוא זכה במדליית זהב בשיא אליפות של 8,190 נקודות, תוצאה שדירגה אותו שני בכל הזמנים לגילאי עד 20. הוא קבע בתחרות את התוצאה הטובה ביותר במסגרת קרב עשר לגילאי עד 20 בריצת 100 מטר ובריצת 400 מטר, שיפר את שיאיו האישים גם בקפיצה לגובה, הטלת כידון, ריצת 110 מטר משוכות (99 ס"מ), זריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) וריצת 1500 מטר, והשווה את שיאו האישי בקפיצה במוט.
בדצמבר 2020, שבר בתחרות בבריזביין את שיא אוקיאניה בקרב עשר, בתוצאה של 8,492 נקודות.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה במדליית ארד עם שיא אישי של 8649 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית ארד בקרב שבע בשיא אוסטרליה של 6,344 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 פרש במהלך התחרות.
שיאים אישיים

קרב עשר: 8,649 נקודות (2021), שיא אוקיאניה
ריצת 100 מטר: 10.34 שניות (2021)
קפיצה לרוחק: 7.72 מטר (2021)
הדיפת כדור ברזל: 15.20 מטר (2023)
קפיצה לגובה: 2.11 מטר (2020)
ריצת 400 מטר: 45.82 שניות (2020)
ריצת 110 מטר משוכות: 14.08 שניות (2021)
זריקת דיסקוס: 45.76 מטר (2024)
קפיצה במוט: 5.05 מטר (2021)
הטלת כידון: 57.77 מטר (2020)
ריצת 1500 מטר: 4:39.19 דקות (2021)
קרב שבע: 1,206 נקודות (2022), שיא אוקיאניה
ריצת 60 מטר: 6.70 שניות (2022)
קפיצה לרוחק: 7.82 מטר (2022)
הדיפת כדור ברזל: 13.89 מטר (2022)
קפיצה לגובה: 2.02 מטר (2022)
קפיצה במוט: 5.10 מטר (2022)
ריצת 1000 מטר: 2:43.01 דקות (2022)
הערות שוליים

1 2  זהב לקייטי נאג'וט במוט, גרדינר ניצח ב-400 מטר, באתר ynet, 5 באוגוסט 2021
↑  Jimboomba athletic club champion sets sights on Finland, ‏jimboombatimes.com.au, ‏15 בדצמבר 2017
↑  Record-breaking Ashley Moloney wins world U20 decathlon, ‏athleticsweekly.com, ‏11 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14673644
אשוח לבן

| אשוח לבן |
| --- | --- |
 אשוח לבן בפארק הלאומי יוסמיטי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אשוח
מין:: אשוח לבן
שם מדעי
 Abies concolor ‏הילדברנד על בסיס (גורדון) ולינדלי
תחום תפוצה
 ירוק: Abies concolor concolor כחול: Abies concolor lowiana

אשוח לבן (שם מדעי: Abies concolor; באנגלית: White fir או גם Colorado white-fir), הקרוי בשפות רבות אשוח קולורדו, הוא מין אשוח שתחום התפוצה הטבעי שלו בהרים של מערב אמריקה הצפונית, בגבהים בין 900 ל-3,400 מטרים. זהו עץ מחטני ירוק עד גדול הצומח לגבהים שבין 25 ל-60 מטרים וקוטר גזע עד שני מטרים. העץ פופולרי כעץ נוי וכעץ חג המולד.
תיאור

אשוח לבן הוא עץ ירוק עד הצומח מהר יחסית כשהוא מגיע לגבהים מעל ל-50 מטרים וקוטר גזע בגובה החזה כ-1.5 מטרים. גובהו של האשוח הלבן הגבוה ביותר הידוע הוא 66.1 מטרים וקוטר הגזע 223 סנטימטרים. תת המין Abies concolor concolor נמוך יותר ומגיע לגובה של עד 41 מטרים וקוטר גזע של עד 124 סנטימטרים. נוף העץ חרוטי אחיד. הענפים צומח מהגזע בצורה ישרה.
החוטרים יוצרים מערכת שורשים שיפודיים. המין זקוק לקרקעות עמוקות עבור מערכת השורשים העמוקה שלו. השורשים מקיימים מיקוריזה עם הפטריות Cenococcum geophilum ו-Pisolithus arrhizus.
בעצים צעירים קליפת הגזע דקה בגוון אפור בהיר ההולכת ומתעבה עם השנים ומגיעה בבסיס העץ עד 18 סנטימטרים והיא נסדקת בחריצים אורכיים עמוקים המגלים לעיתים קרובות את הפרידרם (הרקמה בין האפידרמיס לשיפה) הפנימי הצהבהב דמוי השעם.
הענפים בהתחלה חלקים וגונם אפור בהיר, אחר כך הם הופכים למחוספסים וגונם אפור עד אפור-חום. העלים הם דמויי מחט, שטוחים באורך בין 2.5 ל-6 סנטימטרים, ברוחב 2 מילימטרים ובעובי בין 0.5 מילימטר למילימטר אחד, העלים הארוכים ביותר בין מיני האשוח. צבעם מלמעלה ירוק עד ירוק-כחלחל, ולמטה שני פסי פיוניות בגוון כחול-לבן. קצה העלה מחודד מפוצל במקצת עד קהה. סידור העלים הוא בצורת מברשת על הענף, כאשר העלים מפותלים, בייחוד לקראת קצה הענף כלפי מעלה וקדימה. לעלים יש ריח של גרידת לימון. העלים נושרים בין שמונה לעשר שנים לאחר צמיחתם.
אשוח לבן הוא צמח חד ביתי. העץ מתחיל לייצר זרעים בגיל 30 עד 40 שנים. בגיל זה מופיעים האצטרובלים הזכריים באורך 1.6 סנטימטרים בגון אדום או ורוד על ענפים שצמחו בשנה קודמת. אצטרובלים אלו מפוזרים באמצע הנוף של העץ או בתחתיתו. עונת ההאבקה נמשכת כתלות באזור בין מאי ליולי. האצטרובלים הנקביים שוכנים בשליש העליון של נוף העץ. צורתם גלילית, אורכם 6–12 סנטימטרים, רוחבם 4.5-4 סנטימטרים וגונם ירוק או סגול ההופך לחום בהיר כשהם מבשילים. האצטרובל כולל 100–150 קשקשים. קשקשי החפה המגנים על הזרעים קצרים וחבויים באצטרובל סגור. הזרעים מכונפים. אורכם בין 8 ל-12 מילימטרים, כשרוחב הכנף בין 1.5 ל-1.8 סנטימטרים. אלף זרעים שוקלים בין 25.6 ל-52.9 גרם. הם מתפזרים כשהאצטרובל מתפרק בין ספטמבר לאוקטובר. סנאים נוהג לאגור את הזרעים.
תיאור > תת-מינים

הדעות חלוקות בין החוקרים האם לאשוח הלבן יש שני תת-מינים כמפורט בהמשך או שאלו שני מינים נפרדים:
Abies concolor concolor – מכונה באנגלית "אשוח לבן של קולורדו" (Colorado white fir) או "אשוח לבן של הרי הרוקי" (Rocky Mountains white fir). צומח בגבהים שבין 1,700 ל-3,400 מטרים. תחום התפוצה של תת-המין בארצות הברית הוא בהרי הרוקי מדרום איידהו, דרומה דרך יוטה וקולורדו לניו מקסיקו ואריזונה, ועל ההרים הגבוהים של האגן הגדול בנבדה והקצה הקיצוני של דרום מזרח קליפורניה. תת-המין מצוי גם בקטע קטן ממדינת סונורה במקסיקו. עץ קטן בינוני שגובהו בין 25 ל-35 מטרים, לעיתים נדירות מעל 45 מטרים. העלים מעוגלים כלפי מעלה עד אנכיים בכל העצים למעט ענפים חלשים בצל בחלק התחתון של נוף העץ. אורך העלים בעיקר 6-3.5 סנטימטרים וגונם כחול-ירוק חזק בחלקם העליון עם פיוניות מרובות. העץ מסוגל לעמוד בחורפים שבהם הטמפרטורה צונחת עד 40°C-.
Abies concolor lowiana (שם ישן Abies lowiana) – מכונה באנגלית "אשוח לבן של לאו" (Low's white fir) או "אשוח לבן של הסיירה נבדה" (Sierra Nevada white fir). צומח בגבהים שבין 900 ל-1,700 מטרים. תחום התפוצה של תת-המין בארצות הברית מרכס קסקייד של מרכז אורגון ודרומה דרך קליפורניה (הרי קלאמת, סיירה נבדה). העץ גם צומח במקסיקו בצפון מדינת באחה קליפורניה. תת-מין זה גבוה יותר בין 40 ל-60 מטרים. העלים שטוחים בענפים של החלק התחתון של נוף העץ. העלים מורמים מעל הענף בחלק העליון של הנוף אבל אינם מעוגלים כה חזק כלפי מעלה. אורך העלים 5-2.5 סנטימטרים והגוון בחלק העליון של העלים הוא כחול ירוק חיוור עם מעט פיוניות או שהן נעדרות כליל. העץ מסוגל לעמוד בחורפים שבהם הטמפרטורה צונחת עד 30°C-.
תיאור > מינים קרובים

האשוח הלבן קרוב מאוד לאשוח ענק (Abies grandis) כשתת המין lowiana קרוב במיוחד לתת המין אשוח ענק פנימי (A. grandis idahoensis) ומשתלב עמו היכן שהם נפגשים ברכס הקסקייד של מרכז אורגון. בדרום במקסיקו הוא מתחלף בקרובים נוספים, אשוח דורנגו (A. durangensis) ואשוח מקסיקני (A. mexicana).
סוקצסיה של היער

אשוח לבן, בהיותו סבלני לצל הוא חלק מחברת השיא בסוקצסיה של היער בהרי סיירה נבדה ובנוכחות אמצעים אנושיים למניעת שרפות יער ולכן שגשג במשך מאתיים השנים האחרונות. לעיתים מתייחסים אליו כמטרד בתעשיית העץ, שכן מין זה דוחק עצים חשובים יותר מבחינת תעשייה זו (כדוגמת אורן הסוכר וקלוצדרוס מפושק) שכן העץ המופק ממנו חלש יותר, יש בו יותר עיניים וענפי העץ התחתונים נשארים לאורך זמן. תכונה אחרונה זו יוצרת סולם אש המאפשר ללהבות להגיע עד צמרת העץ, ומדלדלת בכך חורשות סקוויה ענקית שהיו עשויות להתחמק משריפות יער קטנות בנזק מינימלי.
גילוי

העץ התגלה על ידי ויליאם לוב (William Lobb‏; 1864-1809) תושב קורנוול שתפקידו היה לאסוף צמחים עבור משתלה באקסטר בעת מסעו בקליפורניה בשנים 1849–1853, לאחר שהבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס (David Douglas‏; 1834-1799) שערך מסע מחקר לפניו החמיץ את גילוי העץ.
אקולוגיה

הצמח הוא פונדקאי למין של דבקון (Phoradendron pauciflorum) צמח טפיל. חרקים רבים תוקפים את העץ, כדוגמת מין החיפושית Scolytus ventralis.