stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכר מותנה במשפט הישראלי
הקושי בתניית שימור הבעלות > סיכום

קיימת הבחנה בין עסקת קונסיגנציה אמיתית, בה הבעלות בסחורה של הספק תועבר רק לאחר שהסחורה תימכר על ידי הסוחר (לשמה נועדה תניית שימור הבעלות), לבין עסקה שמטרתה להבטיח את קבלת התמורה המלאה. כאשר העסקה היא עסקת קונסיגנציה "מובהקת", תוכר בעלות הספק בסחורה מבלי להידרש ביישום שאר המבחנים שנקבעו בפסיקה. עם זאת, אם בהסכם שבין הצדדים נכללה תניית שימור בעלות שתכליתה הבטחת התשלום, הספק יגבר על נושי הסוחר רק אם קיים את המבחנים בפרשת קידוחי הצפון וויטה פרי הגליל.
הערות שוליים

1 2  חוק המכר, תשכ"ח - 1968, באתר נבו
↑  ההליך מבקש להסדיר את פירעון החובות לנושים לפי סדרי העדיפות והקדימויות הקבועים בדין. פירוק חברה נעשה על ידי הכרזת חדלות פירעון.
↑  סך כל הנכסים של פושט הרגל אשר יתחלקו בין הנושים השונים של אותו אדם
1 2 3  חוק המשכון, תשכ"ז - 1967, באתר נבו
↑  עסקת משכון – שעבוד נכס כערובה לחיוב המסווה בתור עסקת מכר.
↑  ע"א 455/89 קולומבו מאכל ומשקה בע"מ נ' בנק למסחר בע"מ, פ"ד מה(5) 490
↑  ע"א 2328/97 דן כוכבי עו"ד נ' אוריאל ארנפלד עו"ד, נג (2) 353, (בפסק הדין של השופט י' אנגלרד)
↑  ישראל ציגנלאוב, ‏פס"ד קידוחי הצפון, שהכשיר מחדש את השימוש בתניית שימור הבעלות, משקף מהפך תפיסתי בעליון, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2003
↑  רע"א 1690/00 מ.ש. קידוחי הצפון בע"מ נ' ורד גוילי מפרקת זמנית ואח', פ"ד נז(3) 385
↑  ע"א 46/11 ויטה פרי הגליל (החדשה) בע"מ נ' עו"ד חנית נוב כונסת נכסים ואח' (נבו, 13.11.2013)
↑  פרק (חיפה) 48208-05-14 נ' מ.ד. תעשיות פלסטיקה הנדסית בעמ (בהסדר נושים) החברה, תק-מח 2015(1)
צפון ודרום (רומן, 1854)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אליזבת גאסקל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  Chapman & Hall 
 תאריך הוצאה:  1855
 מספר עמודים:  528
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הכורסא, הוצאת מודן
 תאריך:  2016
 תרגום:  עידית שורר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003925359
 
צפון ודרום (באנגלית: North and South) הוא רומן שנכתב על ידי אליזבת גאסקל ופורסם לראשונה ב-1854 כסיפור בהמשכים בכתב עת (Household Words), אותו ערך צ'ארלס דיקנס. הרומן יצא לאור בשלמותו ב-1855.
היצירה היא רומן חברתי שבו בוחנת גאסקל את סוגיות המעמד והמגדר של אמצע המאה ה-19. שמו של הספר מעיד על תוכנו, העוסק בניגוד בין צפון אנגליה ובה ערי התעשייה והמסחר לדרום בעל האופי החקלאי המסורתי ובו גם לונדון העשירה, דרך עיניה של מרגרט הייל, צעירה דרומית, אשר עוברת להתגורר במילטון הצפונית והתעשייתית. בזמן שמרגרט מפתחת אהדה לעובדים בעיר בבית החרושת, מתנגשת אהדה זו עם משיכתה שהולכת וגוברת לבעל בית החרושת הכריזמטי, מר ג'ון תורנטון המחזיק בעקרונות הקפיטליזם המוקדם של ניצול העובדים. אף ששם הספר היה אמור להיות "מרגרט הייל" על שם הדמות הראשית, השתכנעה המחברת לשנות את שמו לפי בקשת המוציא לאור.
דמויות > מרגרט הייל

הדמות הראשית. רוב הסיפור נראה דרך עיניה. היא בת 18 בתחילת הספר, אמיצה, גאה ונדיבה. אוהבת מאוד את הוריה ובמיוחד את אביה הכומר. מגיעה ממעמד ביניים גבוה ומגיל תשע גדלה בבית דודתה שמהמעמד הגבוה בלונדון. לאחר שהות קצרה יחסית בדרום אנגליה הכפרית בבית הוריה - עוברת עמם לצפון אנגליה התעשייתית.
דמויות > מר ג'ון תורנטון

בעל בית החרושת המקומי. חבר של מר הייל ותלמיד שלו. ממעמד חברתי נמוך יחסית אך בעל הון נזיל. מאוהב במרגרט ומציע לה נישואין.
דמויות > ניקולס היגנס

ניקולס הוא הדמות העיקרית שמייצגת את מעמד הפועלים בספר. הוא אידיאליסט אך חם מזג ומשתייך לאיגוד של פועלים שנלחמים על זכויותיהם. במהלך הספר מגלה שניתן לשתף פעולה עם המעסיק ועדיין לדאוג לרווחת העובדים.
דמויות > דמויות משנה

מרת תורנטון - האנה (Hannah) היא אימו של מר תורנטון. אישה חזקה וגאה שקשורה אל בנה מאוד. איננה אוהבת את מרגרט, בהתחלה כי היא חושבת שהיא סנובית דרומית שרודפת אחרי בנה בגלל כספו ולאחר מכן כיוון סירבה לבנה ובכך גרמה לו לסבול.
בסי היגנס - בתו של ניקולס היגנס וחברה של מרגרט הייל. בסי חולה במחלה סופנית בגלל שאיפת אוויר מזוהם במוך במטוויה בה עבדה.
ריצ'רד הייל - אביה של מרגרט הוא כומר נדיב ועדין שפורש ממשרתו מטעמי מצפון דתי. הוא עובר להתגורר במילטון עם משפחתו ועובד כמורה פרטי.
מריה הייל - אמה של מרגרט שבאה ממשפחה מלונדון. בצעירותה הייתה יפה ונישאה לריצ'רד הייל בשל אהבתם. מצרה על כך בראותה את חיי השפע של אחותה.
דיקסון - משרתת של משפחת הייל ומשרתת את מרת הייל מאז הייתה נערה.
מר בל - חבר ותיק של מר הייל מאוקספורד וסנדק של מרגרט ופרדריק.
מרת שו - דודתה של מרגרט, אחותה של אמה שנישאה לגבר מבוגר מהמעמד הגבוה. היא גם אמה של אידית וגידלה את מרגרט בנעוריה והעניקה לה חינוך ראוי בלונדון.
אידית - בת דודתה וחברתה הטובה של מרגרט. היא יפה מאוד ונישאת לקפטן לנוקס בתחילת הספר, גבר נאה מאוד אך גם לא חכם במיוחד.
הנרי לנוקס - עורך דין צעיר, אחיו של קפטן לנוקס, אינטליגנט, מעריך ואוהב את מרגרט ומציע לה נישואין בתחילת הספר, אך היא מסרבת לו.
פרדריק הייל - אחיה הבכור והנאה של מרגרט. נמלט מאנגליה כיוון שהשתתף במרד על אונייה ומתגורר בקאדיז שבספרד. אם ישוב לאנגליה צפוי לעונש מוות.
נושאים עיקריים

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי, וכן אין ציון מקורות בפרק המנתח את הנושאים העיקריים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
נושאים עיקריים > צפון מול דרום

הסיפור מקיף טווח רחב של סוגיות חברתיות כמו חלוקה חברתית ומעמדית והנופים המשתנים של בריטניה, דרך השינויים הללו מוצגת ההתקדמות במסחר באזורים עירוניים ומדגישים את הניגודים בין הלסטון למילטון. התעשייה הייתה תופעת פלא וכמעט נוראית לאלו הבאים מהדרום העשיר.
הוויכוח של הספר מציג שהחלק התעשייתי של המדינה מייצג את העתיד, ואפילו עתיד טוב יותר, כהמחזה ניתן לראות את ההמרה ההדרגתית של מרגרט מהלסטון למילטון. למעשה מרגרט המירה את עצמה לתעשייה, חיים עירוניים, עליית המעמדות העובדים, והיבטים רבים אחרים של החיים המודרניים, לכן כאשר היא ותורנטון מתאחדים שניהם בעצם ריככו את ההשקפות המקוריות שלהם.
בספר גאסקל מציגה את חוסר החיבה שלה לחברה קפדנית ובעלת דעות קדומות כדוגמה היא מביאה את התנהגותו העדינה של ריצ'רד הייל לחברה של מרגרט, ניקולס היגנס, לאחר שזה בא אליו בעקבות מות בתו. מר הייל מיוצג כאידיאל. הוא רואה קודם את האדם ורק לאחר מכן את מעמדו החברתי. למרגרט יש דעות מאוד קדומות על הצפון, בעיקר כלפי הסוחרים, בתחילת הספר. אך היא באמת מעריכה את ההגינות של אביה. מאוחר יותר בספר היא מלמדת את מר תורנטון שכל בני האדם נולדו שווים. גאסקל משתדלת להעביר את אותו מסר לקוראים. היא מציגה שרק התווית היא מה שבעצם מפרידה בין העובדים לאריסטוקרטים, מר הייל קורא לניקולס "מר היגנס" במקום להדביק לו תווית אחרת פחות מכובדת. מאוחר יותר בספר כאשר תורנטון מקבל את עובדיו כבני אדם שווים הוא מתחיל לקרוא להם "אנשים" במקום "ידיים".
נושאים עיקריים > האתאיזם של מעמד הפועלים

אחת הסצנות החזקות ביותר ברומן מתרחשת כאשר ניקולס היגנס, הפועל שעובד בבית החרושת לטקסטיל, מבקר את מר הייל לאחר שבתו, בסי, מתה משחפת שנגרמה כתוצאה מהאוויר התעשייתי במילטון. למרות שהיגנס מודה שהוא עדיין מאמין באלוהים, הוא מציג כתב אישום חריף ועוצמתי של דת מבוססת שאותה הוא רואה כנשק שבעלי המפעלים הקפיטליסטים משתמשים בה נגד הפועלים. האישום של היגנס, שבדרך אגב מראה את היכולת האינטלקטואלית של מעמד הפועלים כשווה לקורא מהמעמד הבינוני, נשמעת במידה ניכרת כמו האישום של האוונגליסטים שהוא תוקף, (רוב הקפיטליסטים הגיעו מזרם האוונגליזם וקבוצות מתנגדות ולא מהכנסייה הבסיסית). היגנס מנסה להציג נקודה שגם הנרי דייוויד תורו וג'ון ראסקין מנסים להציג בהתקפותיהם על חילוק המעמדות.
נושאים עיקריים > תפקיד האישה

הרומן בודק את הטבע של סמכות חברתית וצייתנות ומספק תיאור בעל תובנה של תפקידה של אישה מהמעמד הבינוני דרך סיפורה של מרגרט הייל הדרומית.
מרגרט מרבה להביע את דעתה, שוב ושוב היא מלוהקת לתפקיד המגשרת. לדוגמה: היא נאלצת לומר לאמה על השינוי הפתאומי שהם צריכים לעבור מכיוון שאביה לא מסוגל להתמודד איתה. היא מתעמתת עם המון כועס על מנת לדבר גם בשביל העובדים האירים שעומדים להיות מותקפים וגם בשביל ג'ון תורנטון השתקן והעיקש. יתר על כן, כמו הסופרת שמנסה להציג את שני צדדי הוויכוח, מרגרט מנסה לחנך כל אחד מהמעמדות לראות את הצד השני. היא מציגה את דעותיו של ניקולס היגנס לתורנטון ולהפך. מרגרט הייל נוסעת מהדרום לצפון על מנת לפתור ספקות דתיות וחברתיות. גאסקל ממזגת את התעשייה עם סוגיות האישה מפני שה"חקירה" היא על תנאי האישה כמו גם תנאי העובדים. רק בעקבות המאבקים שהיא עדה להם באזור התעשייתי מרגרט מבינה את אופייה של אימה, סבלן של בנות מעמד הפועלים, ומעמד האישה הלא מוגדר. דרך מרגרט הייל גאסקל נותנת כוח "למין החלש", כוח שבזמנה הופיע לעיתים נדירות בטקסטים וכתבי עת, בעיקר בצפון.
באנגליה הוויקטוריאנית החברה מעריכת טוּב בנשים, ביחד עם תכונות אדוקות אחרות, בעידן זה של נדבנות טוב נחשב הקרבה למען אחרים. הנצרות ציוותה את הכנעת האישה לבעלה, אפילו בהתחלה, בסיפור אדם וחוה: "אל האישה אמר הרבה ארבה עצבונך והרנך בעצב תלדי בנים ואל אישך תשוקתך והוא ימשל בך" (ספר בראשית, פרק ג', פסוק ט"ז).
התפיסה הנוצרית הזאת אז, בנאיביות ערבבה שעבוד עם זהות האישה הכנועה, והגבילה את חופש האישה לחיות בשביל עצמה.
מרגרט, האישה הנוצרית בצפון ודרום, משרתת את האהובים עליה מתוך טוב ליבה, אבל התלות המתגברת שלהם מכבידה עליה עוד ועוד, למרות שברוח טובה היא לוקחת על עצמה את מטען האחריות הזה כלפי אביה, אמה ובסי היגנס, מרגרט בתוך תוכה משתוקקת לברוח מהעולם הזה המאוכלס אך ורק בצרות אופק ואופי חלש. היא חייבת להחניק את הדחף הזה כהקרבה למען אלה שהיא חייבת לשרת.
עיבודים לטלוויזיה

ב-2004 שודרה הסדרה "צפון ודרום" בטלוויזיה בכיכובם של ריצ'רד ארמיטאג' בתפקיד ג'ון תורנטון ודניאלה דנבי-אש, כמרגרט הייל. בריאן פרסיוול ביים וסנדי ולש כתבה את התסריט.
לבי בי סי לא היו תקוות גדולות בקשר לסדרה, היא לא פורסמה היטב והמבקרים כמעט שלא שמו לב אליה. הצופים קיבלו את הסדרה בצורה אחרת. שעות לאחר שהפרק הראשון שודר בנובמבר 2004 הפורום של האתר קרס בעקבות מספר המבקרים הרב והבי בי סי היה מוכרח לסגור את האתר. ההתעניינות הפתאומית בסדרה הייתה בזכות ריצ'רד ארמיטאג', שחקן לא מוכר, שההופעה שלו בתור ג'ון תורנטון המאופק רגשית הזכירה לצופים את הופעתו של קולין פירת' בתור מר דארסי, בגאווה ודעה קדומה הסדרה מ-1995. ארמיטאג' טען שההתעניינות בסדרה הייתה בגלל שהיא נותנת במה לעובדים ומצוקותיהם בזמן המהפכה התעשייתית. ההצלחה של הסדרה הפתיעה את הבי בי סי והם שחררו את הדי וי די ב-11 באפריל 2005.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי עידית שורר ויצא לאור בספטמבר 2016 בהוצאת מודן.
לקריאה נוספת

לאונה טוקר (האוניברסיטה העברית בירושלים), "אחרית דבר" - בתרגום לעברית שיצא לאור ב-2016 בהוצאת מודן.
הערות שוליים

↑  "צפון ודרום" אליזבת גאסקל, תרגום: עידית שורר
↑  בגרסה הדיגיטלית עמ' 1651-1612
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587890705171  BnF: cb119547254 (data)  GND: 4293200-2  LCCN: no2014105439  NLA: 36267054  SUDOC: 069987254  VIAF: 186269254   WorldCat (עם VIAF): 186269254
חוקת דרקון

חוקת דרקון או חוקי דרקו (באנגלית: Draconian constitution) הם אוסף החוקים הכתוב הראשון של אתונה העתיקה, שנכתב במאה השביעית לפני הספירה בהנחיית המדינאי דרקון. החוקה נכתבה עקב כתגובה לפרשנות ושינויים בלתי צודקים של החוק שבעל פה על ידי בני האצולה האתונאים.
היא נכתבה כפי הנראה בתקופה המקבילה לתחילת נפילת הממלכה האשורית, עם מרידת נבופלאסר באשור והקמת ממלכת בבל החדשה. רוב ערי יוון האחרות העבירו את חוקיהם אל הכתב, והמשפט באתונה הוטה בידי האצילים העשירים, לפי צורכיהם, ונגד הצדק. בסביבות שנת 621 לפנה"ס בית העם באתונה הפקיד בידיו את כתיבת החוקה והמשפט לעירם, וקבעו אותו כמחוקק הראשון של אתונה. יודעי קרוא וכתוב יכלו לקרוא אותו במרכז אתונה במקום הנגיש לציבור. לדעת חוקרים, זה היה אחד היסודות המוקדמים לשיטת השלטון העממית בדמוקרטיה האתונאית.
הרקע

הצורך בחוקה כתובה נבע מחוסר נגישות לחוק בידי "העם הפשוט" כלומר המעמד הבינוני והשכבות הנמוכות בחברה בעוד שהאצילים הכירו את החוקים וניצלו אותו לטובתם או שינו אותו כרצונם. תופעות אלו החלו כשלושים שנה קודם ליסוד החוקה הכתובה. החלה מלחמה בין-מעמדית ובין-משפחתית בתוך אתונה כשכל צד מנסה להשיג את החוק לצידו.
על מנת ליצור שלום ולעצור את מעגל התוהו ובוהו שהחל להיווצר, החליטו משפחות האצולה להגיע להסכמה על חוקה כתובה ושווה לכל נפש. לשם כך, מינו את דרקון, משפטן מבני האצולה, להעלות את חוקיהם על הכתב ולהציגם לראווה במקום ציבורי.
בין חוקיו, רצח במזיד ובשוגג, הנדרשים להשפט על סלע האראופגוס שליד האקרופוליס - מתחם השלטון שבראש הרמה הצופה על העיר. לאחר שמקרי רצח הפכו עניינו של בית המשפט של העיר-המדינה, הופסקו המלחמות הפרטיות בין משפחות שכללו נקמה ורצח. חוקים אלו הם היחידים ששרדו ועברו גם לחוקה הסולונאית מאה שנה אחר כך. ברבים מחוקיו קבע עונש מוות. וכשנשאל מדוע יש המייחסים לו את האמירה שלדעתו:
אף שלא שרד עותק מלא מחוקי דרקו, ידוע שעונשים חמורים ניתנו לעוברים על עבירות קלות כמו גניבת תפוח. יש הסבורים שהיה רק עונש אחד - הוצאה להורג, אם נמצאת אשם בעבירה על חוקי דרקון, והיו ביטאו זאת באמרם שהחוקים נכתבו בדם במקום בדיו.
הביטוי "חוקים דרקוניים" הפך לביטוי בשפות רבות וביניהם אנגלית וגם עברית, לחוקים רצחניים או מעוותים ביותר.
השוויה לפי בעלות על קרקע וגיל > תפקידים ומשרות לפי חוקי דרקון

ההופליטים - חיילים משוחררים חסרי קרקע יכלו להשתתף בהחלטות המדינה, לבחור ולהגיע לעמדות זוטרות במשרות ציבוריות. על מנת להגיע למשרה בעמדה בכירה יותר, נדרשה בעלות על קרקע. הופליטים עם קרקע ללא שעבוד שערכו עשרה מינא או יותר יכלו להיות גזברים או ארכון אפונימוס - מזכיר האספה העממית. אסטרטגים והיפרכים - בכירי הצבא ומפקדי חיל הפרשים נבחרו מבין אזרחים שלהם אדמה ללא שעבוד שערכו לפחות 100 מינא בעלי צאצאים בני עשר ומעלה מנישואין חוקיים. ארבע מאות ואחד חברי מועצת העם נבחרו בגורל מתוך חיילים משוחררים בני שלושים ומעלה, ויכלת להיבחר רק פעם אחת אלא אם כל האזרחים כבר נבחרו. הבחירה לעמדות מדיניות נקבע בגורל, למעט עמדות בבית המשפט שעל סלע האירופגוס שאליו נבחרו מזכירי אספה (ארכונים) לשעבר שפרשו.
השוויה לפי בעלות על קרקע וגיל > המועצה והכנס העממי

בחוקתו דרקון הציג כמה מושגים חדשים, וביניהם את מועצת העם. ארבע מאות שנים אחר כך אריסטו מתאר את מועצת העם הפועלת עדיין כבמתכונת המוצעת.
חברי מועצה שהחסירו ועידה נקנסו במחיר התואם למעמדם החברתי. עשירי המעמד העליון, הפנטקוסיומדימנוס - נקנסו שלש דרכמות, אבירים שתי דרכמות, ובעלי חוות, הזווגיטאי, נקנסו דרכמה אחת.
גילוי "חוקת האתונאים" של אריסטו

עד גילוי כתבי "חוקת האתונאים" של אריסטו על פפירוס במצרים בשנת 1879 סברו שדרקון לא היה מאבות הדמוקרטיה ומהמחוקקים של חוקתה אלא דמות אזוטרית ונלעגת. דעה זו השתנתה מהקצה לקצה עם גילוי פפירוס זה.
הערות שוליים

↑  להשלים
↑  7 להשלים
↑  8
↑  10 להשלים
↑  להשלים 14
↑  16 להשלים
↑  אריסטו, חוקת האתונאים, פרקים 3, 4
משכנתה

משכנתה (כתיב מיושן: משכנתא; בריבוי: משכנתות או משכנתאות) היא אחד משישה סוגים של זכויות במקרקעין ומשמעותה שעבוד של נדל"ן על ידי בעל זכות הבעלות, לטובת אחר, על מנת להבטיח את זכויותיו. בדרך כלל נרשמת משכנתה על מנת להבטיח החזר של הלוואה שניתנה לבעל הנכס. "שוק המשכנתאות" הוא ענף פעיל בשוק הפיננסים, בו מתמודדים ספקי ההלוואות (בנקים, חברות ביטוח, וחברות פרטיות) על הלקוחות הלווים.
יתרונו העיקרי של שעבוד נכס במשכנתה הוא גודל הסכום שאותו יכול ללוות אדם פרטי, כשהנכס מהווה בטוחה להחזר ההלוואה. יתרון אחר הוא פריסה ארוכת שנים שאינה מתאפשרת בהלוואה שאיננה מגובה במשכנתה. כך מתאפשרת ללווה רכישת נכס למגורים. היתרון של המשכנתה למלווה הוא רמת סיכון נמוכה יחסית והכנסה יציבה לאורך שנים רבות.
הגדרה

בקרב הציבור ובלשון הדיבור המקובלת, הכוונה היא, בדרך כלל, להלוואה גדולה וארוכת טווח, שמטרתה על פי רוב היא רכישת הרכוש אשר ישועבד או שיפוצו, אף כי אפשריים שימושים נוספים לכסף. המקרה הנפוץ הוא שעבוד נכס דלא ניידי לצורך רכישתו. משכנתה היא אחת הזכויות במקרקעין המוזכרות בחוק המקרקעין של ישראל, ומחייבת רישום בלשכת רישום מקרקעין או ברשות מקרקעי ישראל.
יש להבדיל בין משכנתה לבין משכון. משכון כולל שעבוד נכסים בהפקדה (נכסים הנותרים פיזית בחזקת המלווה עד לפירעון מוחלט של ההלוואה) או שעבוד של זכויות שאינן זכויות קנייניות רשומות בלשכת רישום המקרקעין. הביטוי החז"לי "משכנתא", עוסק במשכון ולא במשכנתה המוכרת לנו כיום.
משכנתה היא אחת הבטוחות המורכבות והבעייתיות הניתנות למלווה, והיא נחשבת בטוחה טובה ויעילה במיוחד. עלות ביצועה גבוהה יותר מעלות רישום בטוחות אחרות, שכן היא מחייבת ביטוח משכנתה ייעודי, הכולל ביטוח חיים וביטוח הנכס, לצד שמאות והוצאות משפטיות.
המשכנתה ניתנת על ידי בנק המתמחה בכך, בנק למשכנתאות, על ידי אגף מתמחה בבנק מסחרי או על ידי חברת ביטוח, ומקבל המשכנתה ממשכן את המקרקעין שהוא רוכש בכסף זה – רושם שעבוד של הדירה בטאבו על שם נותן ההלוואה. אם מקבל המשכנתה אינו עומד בהחזר ההלוואה (לפי מועדי התשלום הנקובים), הבנק רשאי לקחת את המקרקעין הממושכנים ולמכור אותם באמצעות כינוס נכסים תמורת חלק משווים בלבד (באופן טיפוסי 70%). בכסף זה מכוסה יתרת החוב, ואם נותרים עודפים הם מועברים ללווה.
לכל משכנתה יש מעין תעודת זהות המפרטת את כל התנאים שלה. תעודת זהות זאת נקראת דו"ח סילוקין או דו"ח יתרות לסילוק. הבנקים בישראל מחויבים להפיק ללקוחות את דו"ח הסילוקין המפרט את תנאי המשכנתאות שלהם.
אף על פי שיש לומר כי הבנק מעניק הלוואה ללקוח, והלקוח מעמיד לבנק משכנתה על הנכס שנרכש כבטוחה להבטחת ההלוואה, השתרש הביטוי לפיו אדם לוקח משכנתה לשם רכישת נכס.
מחיר המשכנתה

שימוש במשכנתה ארוכת טווח אינו פתרון פלא לקניית נכסים, זאת משום שמשכנתה ארוכת טווח מעלה את מחיר ההלוואה באופן ניכר. כל הבדל בריבית, עלול לייקר באופן משמעותי את הסכום הסופי שמשולם על הנכס. על מנת להדגים זאת, נתבונן בשתי דוגמאות טיפוסיות. משכנתה של 500 אלף שקל, לטווח של 25 שנים בריבית של 4%, ובהתעלם מהצמדה והוצאות נלוות, תגרום לתשלום כולל של כ־791 אלף שקל. ניתן לראות כי מחיר המשכנתה הוא 58% ממחיר הנכס.
החישוב נעשה לפי הנוסחה:
t=N\times 12\times P\times {\frac {{\frac {i}{1200}}(1+{\frac {i}{1200}})^{n}}{(1+{\frac {i}{1200}})^{n}-1}}
כאשר:
t = תשלום כולל
i = אחוז הריבית השנתית
N = משך המשכנתה בשנים
n = משך המשכנתה בחודשים
P = גודל המשכנתה
אם נבצע חישוב דומה עבור ריבית של 2% לשנה, שנחשבת ריבית נמוכה מאוד, מחיר המשכנתה יהיה 27% ממחיר הנכס. מאידך, כאשר מדובר בתקופה קצרה יותר, כגון 15 שנים, הרי שמחיר המשכנתה נמוך משמעותית. החישוב מראה כי בריבית של 4%, מחיר המשכנתה יהיה 33% ממחיר הנכס, ובריבית של 2% המחיר יהיה 16% ממחיר הנכס.
חישוב כדאיות של משכנתה

חישוב הכדאיות המתואר להלן, הוא חישוב מתמטי טהור, ואין הוא לוקח בחשבון שיקולים שאינם כלכליים. כאמור בפתיחה, מטרת הלוואה משכנתה היא לאפשר ללווה לקבל בעלות על נכס מקרקעין. חישוב הכדאיות מתבסס על השוואה לאפשרות אלטרנטיבית לקבל חזקה על הנכס, והיא תשלום דמי שכירות. חישוב הכדאיות מתעלם מעליה או ירידה פוטנציאלית בערך הנכס, שכן אלו שיקולים ספקולטיביים שאינם רלוונטיים לחישוב כדאיות טהור.
חישוב עלות השימוש בנכס במסלול של שכירות לתקופה קצובה הוא פשוט מאוד. מדובר בפעולת כפל של דמי השכירות החודשיים כפול אורכה של התקופה כאשר זה נמדד בחודשים. כאשר אנו מחשבים את עלות השימוש בנכס, במסלול בעלות על הנכס, יש לקחת שני גורמים בחשבון:
עלות ההלוואה במשך כל התקופה – סה"כ הריבית המשולמת במשכנתה ששווה לסה"כ התשלומים המשולמים פחות סכום ההלוואה הראשוני.
רווח אלטרנטיבי שניתן היה לקבל עבור ההון העצמי שהושקע בנכס, בהשקעה סולידית כגון הפקדת הסכום בבנק בריבית קבועה.
השוואה בין מחיר השכירות לבין עלות ההלוואה בתוספת הרווח האלטרנטיבי על ההון העצמי, תיתן את התוצאה, עד כמה המשכנתה כדאית. אם מחיר השכירות נמוך יותר, הרי שהקניה אינה כדאית. הסכום הדומיננטי יותר, בין שני הגורמים שתוארו לעיל, הוא עלות ההלוואה. זאת מהסיבה שהתשלום על הלוואה יהיה תמיד יקר יותר, מאשר רווח פוטנציאלי שניתן לקבל בהשקעה של אותו סכום. כך למשל, הלוואה של 500,000 ש"ח תהיה יקרה משמעותית, מהסכום שניתן לקבל כריבית כאשר מפקידים 500,000 ש"ח בחיסכון. דבר זה נובע מהמרווח הבנקאי בין ריבית חובה לריבית זכות. מכאן ניתן לראות, שככל שרכיב המשכנתה בתשלום עבור נכס גדול יותר, כך יורדת הכדאיות ברכישתו, יחסית לשכירות.
מעבר להשוואה הנ"ל, ניתן לראות בלקיחת הלוואה כמינוף של ההון העצמי. נתבונן בדוגמה של נכס, שעלותו מיליון ש"ח. אם ערך המשכנתה הוא 50%, זה אומר שההון העצמי ממונף בכפולה של 2. על סכום של 500,000 רוכשים בית שעלותו מיליון ש"ח. אם ערך המשכנתה הוא כ־90%, המינוף הוא פי 10. ההון העצמי הוא 100,000 ש"ח בלבד והמשכנתה כ־900,000 ש"ח. מינוף בסדר גודל כזה עלול להיות מסוכן, ולהביא למחיקת ההון העצמי. כך למשל, ירידה בערך הנכס של כ־10%, תגרום למצב שההלוואה מכסה בדיוק את ערך הנכס. מכירה של הנכס ברגע זה, תביא לאובדן מלא של כל ההון העצמי. סיבה זו הביאה את בנק ישראל להגביל את האחוז המקסימלי בערך הנכס, שניתן לשלם באמצעות משכנתה.
סיכון נוסף שיש לקחת בחשבון קיים כאשר מדובר בהלוואה צמודה בתנאי אינפלציה. יש לקחת בחשבון את הסיכון שערך ההלוואה עלול לגדול באופן ניכר, בעיקר בתחילתה, כאשר המדד פועל על סכום החוב כולו. כך למשל, הלוואה של 500,000 ש"ח, בתנאים של עליית מדד שנתית של 1% בלבד, שהיא עלייה נמוכה מאוד, עלולה לצמוח ב־5,000 ש"ח בשנה, רק כתוצאה מעליית המדד. הדבר עקרוני משום שהכנסות משק הבית בדרך כלל אינן צמודות למדד, ותוספות שכר בדרך כלל מפגרות אחרי עליית המחירים. סיכון זה אינו קיים במסלול שכירות. אמנם גם מחיר השכירות יכול לעלות כאשר מדובר בתנאי אינפלציה, אך אין צורך לספוג את ההצמדה של הקרן.
קשיים בהחזר ההלוואה

שעבוד נכס במשכנתה יכול להוות התחייבות כלכלית ארוכת טווח. במהלך תקופה זו עשוי להיפגע כושר ההחזר של הלווה כתוצאה ממגוון סיבות:
אובדן מקור הכנסה קבוע (פיטורים, אובדן כושר עבודה).
הוצאות בלתי צפויות כגון מקרה חירום רפואי או גירושים.
עלייה משמעותית בגובה ההחזר החודשי ביחס להכנסה הקבועה של הלווה. עלייה זו יכולה להיות כתוצאה מאינפלציה. עלייה במדד או בריבית הפריים מגדילים את גובה ההחזר החודשי, אם ההלוואה קשורה למדדים אלה. אז ייתכן פיצוי מסוים לשכירים בצורה של תוספת יוקר. יש גם הלוואות משכנתה הצמודות לריבית ליבור או לדולר. אם הכנסת הלווה אינה קשורה לגדלים אלה, עשוי כושר ההחזר של הלווה להיפגע גם אם לא חל כל שינוי במצבו של הלווה.
אם הלווה מתקשה לעמוד בתשלומים, ואינו פונה למלווה לצורך פריסה מחודשת של התשלומים, או שהמלווה אינו מאשר פריסה כזו, הלווה עלול לפגר בתשלומים. פיגור כזה יגרור פעולות אכיפה משפטיות אשר בסופן מממש המלווה את השעבוד: הוא מוכר את הנכס במהירות, והלווה מאבד חזקתו על הנכס. אם מימוש הנכס משתהה, ובייחוד בתקופות בהן הריבית גבוהה, ומדד הנדל"ן אינו מתחזק בקצב גבוה במיוחד, עשוי החוב לתפוח כך שההכנסות ממכירת הנכס לא יכסו את החוב, ולאחר מכירת הנכס יוותר הלווה ללא נכס, כשהוא עדיין חייב לבנק כסף (או שהבנק יוותר ללא יכולת לגבות את יתרת החוב, כאשר המשכנתה ניתנה כהלוואת נון ריקורס).
בעבר הייתה בישראל חובת ערבים להלוואת משכנתה. סדר העדיפויות היה כזה שהמלווה היה ממצה את אפשרויות הערבים לתשלום ההלוואה בטרם ינסה לממש את שעבוד הנכס. הדבר הוביל להרס כלכלי של ערבים, כאשר החבים יושבים לבטח בדירתם, והתשלומים משולמים על ידי הערבים. אולם חובה זו בוטלה ואין חובת ערבים להלוואת משכנתה, וגם אם יש ערבים, על המלווה למצות תחילה את הדין עם הלווה טרם יותר לו לפנות לערבים.
יש אפשרות להוסיף ערבים להלוואת המשכנתה בהסכמת המלווה, אך זה נעשה במקרים מסוימים כגון:
אם הלווה הראשי מבוגר והוא מעוניין לקחת משכנתה ארוכה, אז ניתן להוסיף את הבן הצעיר וישנם בנקים שיעשו ממוצע גילאים ובכך יאריכו את תקופת הלוואת המשכנתה וגובה ההחזר החודשי בעקבות כך יקטן.
מקרים בהם ללווה הראשי אין מספיק הכנסה, המלווה במקרים מסוימים ייתן ללווה הראשי להוסיף ערב או לחלופין ערב תומך שיסייע למלווה באופן פעיל בהחזרי תשלום המשכנתה, על ידי הוראת קבע לחשבון המלווה של חלק מסכום ההחזר החודשי.
כדי לנסות להבטיח את יכולת הלווה לעמוד בהחזרת ההלוואה, ממליצים הבנקים ורבים אחרים שלא לקבוע את ההחזר החודשי על יותר מאשר שליש מן ההכנסה המשפחתית של הלווה. כמו כן, בנק ישראל מגביל את הבנקים באפשרות לאשר ללקוחות הפרטיים באחוז המימון וניתן לקבל עד 75% מערך הדירה ללקוחות שאין בבעלותם דירה ועד 50% ללקוחות שבבעלותם דירה נוספת.
שבירת מסלול המשכנתה

בכל עת, ישנה אפשרות לשלם את כל יתרת החוב בבת אחת, ולהפסיק את תשלומי המשכנתה. בחלק מהמקרים, תשלום שכזה מלווה בעמלת פירעון מוקדם, המכונה לעיתים בשם "קנס". לרוב, הבנקים והגופים המסחריים מציעים מסלולים בעלי "תחנות יציאה" קבועות מראש – דהיינו אפשרות לפירעון חלקי או מלא פעם במספר שנים ללא קנסות ועמלות (זאת להבדיל משבירת המסלול מחוץ לתחנת יציאה – הגורר קנס פוטנציאלי. כלומר אם הפרשי הריביות הממוצע יהיה נמוך יותר מהריבית שקיימת במשכנתה הנוכחית של הלווה). שבירת מסלול משכנתה עשויה להוות חלק מתהליך של מחזור משכנתה.
בתהליך זה פורעים משכנתה ומתחייבים לשלם משכנתה אחרת במקומה שבמקרים רבים עשויה להיות במחירים טובים יותר בגלל הפרשי תקופות, או לחלופין מפני שהריביות במשק ירדו ביחס לתקופה בה נלקחה הלוואת המשכנת המקורית.
את המחזור יהיה כדאי לבצע אם תנאי המשכנתה החדשה טובים יותר או מתאימים יותר למצב הכלכלי של הלווה.
שני המקרים הנפוצים ביותר למחזור המשכנתה הם:
אם משפחה נקלעה לקשיים ומתקשה לעמוד בתשלומי המשכנתה, סביר להניח שניתן יהיה לפרוס את המשכנתה לתקופה ארוכה יותר ובכך להוריד את גובה ההחזר החודשי.
אם ניתן להשיג עסקה בריביות טובות יותר ובכך ניתן לחסוך כסף יהיה כדאי למחזר את המשכנתה.
ההמלצה של אנשי המקצוע בשוק המשכנתאות היא לבדוק לפחות אחת לשנה את כדאיות מחזור המשכנתה. כמו כן, קיימת שבירה של משכנתה במקרים רבים של גירושים. במקרה זה, בני הזוג יכולים למכור את הדירה שעוד לא סיימו לשלם בעבורה, וכך לשלם מדמי המכירה את יתרת המשכנתה בתשלום אחד. במקרים אחרים, נקבע כי אחד מבני הזוג ממשיך לשלם את המשכנתה לבדו והדבר יתבטא בבעלותו על הנכס.
המשכנתה בסגנון החיים בישראל

בישראל יש הרואים ברכישת דירה למגורים צורך קיומי בסיסי, עובדה אשר מניעה רבים ליטול הלוואה ולשעבד את הנכס במשכנתה כדי לממן את רכישתו. היות המשכנתה הלוואה ארוכת טווח, לעיתים עד 30 שנה, תורמת להרגשת הביטחון של הלווה, המאמין כי החזר התשלומים החודשיים אינו מהווה נטל כבד עבורו. הממשלה מעודדת מפעם לפעם לקיחת משכנתאות באמצעות סבסוד חלק מהריבית, על פי קריטריונים קבועים הקשורים במצבו של נוטל המשכנתה.
על פי סקר הלמ"ס, ב־2013, ל־29% ממשקי הבית בישראל הייתה משכנתה פעילה. האחוז גבוה בהרבה במגזר היהודי, בהשוואה למגזר הערבי.
ראו גם

בנק למשכנתאות
הערות שוליים

↑  ראו סעיף 4 לחוק המקרקעין, וראו גם את סימן ב' שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ע"ה, עמוד ב'; מסכת בבא בתרא, דף ל"ג, עמוד ב'
↑  ynet, האם ניתן לקבל מימון משכנתה גבוה מ-75%?, באתר ynet, 13 ביולי 2015
↑  בעלות על נכסים פיננסיים של משקי בית - ממצאים מתוך סקר ארוך טווח 2013, אתר הלמ"ס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546056405171  BNE: XX527594  BnF: cb119784172 (data)  GND: 4161145-7  HDS: 026230  LCCN: sh85087395  NARA: 10630791  NDL: 00572783