stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apex Legends
פיתוח

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ניסוחים לא ברורים ותרגמת.
הסטודיו Respawn Entertainment פיתח בעבר את המשחקים Titanfall ואת Titanfall 2. סיקוול שלו (אנ') שיצא בשנת 2016, לפני שנרכש על ידי EA שתמכה בהוצאה לאור של כותרים אלו, ובשנת 2017 רכשה את Respawn.
בעוד Respawn התחיל לעבוד על פוטנציאל המשחק Titanfall 3, הם צפו בנוף של קהילת המשחקים סביב 2017, כאשר PUBG: Battlegrounds צבר פופולריות והפך פופולרי בז'אנר ה-Respawn .Battle Royale כבר בחנה את המושגים של Titanfall בתבנית משחק הישרדות שמצאו היטב, והחלה להתנסות במושגים אלו במסגרת Battle Royale, אם כי הבינה במהירות, שהשימוש ב-Titans (מנגנון גדול) יהיה מאוד לא נוח לאלה שרגילים ל-Battle Royale, ובמקום זאת התמקד ביצירת שכבות אופי חזקות שמתאימות ליקום ה-Titanfall. בנוסף, Respawn רצה להמשיך במשחק שינצל את ההכנסות הפוטנציאליות במשחקים ללא תשלום, ועלו עם הרעיון של Apex, לשים את עיקר המאמץ של האולפן לעשות שחרור חזק ראשוני ולהמשיך בפיתוח נוסף של Titanfall 3. ל-EA היה ספק בגישה זו והחשיב את זה כסיכון, על פי דרו מק'קוי מסטודיו Respawn, אבל ההצלחה של Fortnite Battle Royale הראתה כי גישות כאלה היו אפשריות.
בצעד ייחודי עבור Respawn ,EA שמר את הפיתוח של Apex Legends כסוד עד להכרזה על המשחק; מק'קוי אמר שהם רוצים שחקנים כדי ליצור את דעותיהם של המשחק ולא מתוך פורומים מקוונים, ובכך לעודד שחקנים כדי לנסות את המשחק ולא להסתמך על שיווק ושאר פרסום מראש תוכן פרסומי.
המשחק שאב השראה מכמה ממשחקי היריות של העשור האחרון: בין השאר ממשחקי "Halo" ו-"Destiny" (אנ') של חברת Bungie (אנ') אשר שילבו מערכות לחימה מרתקות עם נרטיב מתפתח, "Tom Clancy's Rainbow Six Siege" של חברת Ubisoft אשר הוכיח את השימוש של שיעורים ייחודיים כדי לשנות באופן דינמי נוסחה פשוטה אחרת ו-"Overwatch" של Blizzard Entertainment עבור זיקוק מושג היורה גיבור. המשחק בנוי על המנוע Source, בדיוק כמו במשחקי "Titanfall" הקודמים. מערכת ה-Smart Comm הייתה מעודנת על ידי ניסיון המשחק במשך חודש ללא שימוש בצ'אט הקולי ובאמצעות שימוש בשמות אקראיים על מנת לראות איך הם מצפים שרוב השחקנים יחוו את המשחק.
לפני ההשקה, אישר מק'קוי שהמשחק יתמוך ב-Cross-Play בעתיד. אולם בנוסף הוא הוסיף ש-Cross-progress ו-Cross-purchases אינם אפשריים בשל מגבלות חומרה. מק'קוי גם ציין כי המשחק יגיע לפלטפורמות ה-iOS, Android ו-Nintendo Switch, על אף שזה לא מתוכנן כרגע.
דעת קהל

Apex Legends התקבל באופן חיובי. שמונה שעות לאחר השקתו, המשחק עלה על מיליון שחקנים ייחודיים, והגיע ל-2.5 מיליון שחקנים ייחודיים בתוך 24 שעות. בתוך שלושה ימים, למשחק היו מעל 10 מיליון שחקנים ייחודיים, עם שיא של מיליון בו זמנית.
ביג לבובסקי

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ואל כהן, אית'ן כהן 
 הופק בידי:  אית'ן כהן
 תסריט:  ג'ואל כהן, אית'ן כהן 
 עריכה:  האחים כהן 
 שחקנים ראשיים:  ג'ף ברידג'ס, ג'ון גודמן, סטיב בושמי, ג'וליאן מור, דייוויד האדלסון, ג'ון טורטורו, פיליפ סימור הופמן, טארה ריד, סם אליוט
 מוזיקה:  קרטר בורוול 
 צילום:  רוג'ר דיקינס 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Working Title Films, פוליגרם 
 חברה מפיצה:  Gramercy Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 במרץ 1998
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, comedy of error, סרט פשע, פילם נואר 
 תקציב:  15,000,000 דולר אמריקני
 הכנסות:  46,189,568 דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   biglebowski
 דף הסרט ב־IMDb
 
ביג לבובסקי (באנגלית: The Big Lebowski) הוא סרט קומדיית פשע משנת 1998 שנכתב ובוים על ידי האחים איתן וג'ואל כהן. הסרט הפך בחלוף הזמן לסרט פולחן. ג'ף ברידג'ס מגלם את דמותו של ג'פרי לבובסקי, המכונה "The Dude" - היפי מזדקן ובטלן. חייו של הדוּד משתנים כאשר הוא מזוהה בטעות בתור ג'פרי לבובסקי אחר, מיליונר הנשוי לכוכבת פורנו לשעבר. הסרט עוסק בביקורת קומית על החברה האמריקאית, כולל מעורבותה בסכסוכים במזרת התיכון, בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20.
אף על פי שהסרט לא הצליח בקופות בזמן שיצא לאקרנים, ואף תגובות המבקרים היו מעורבות, הוא הפך לסרט פולחן ברמה בינלאומית, וציטוטים רבים מהסרט הפכו לפופולריים בקרב הצופים, שאהבו את הדמויות המשעשעות והייחודיות, הסגנון יוצא הדופן של סצנות ההזיה, והפסקול המגוון של הסרט.
הסרט נחשב סרט פולחן, ומדי שנה נערכים פסטיבלים בסגנון הסרט בארצות הברית ("Lebowski Fest") ובלונדון (The Dude abides), אליהם מגיעים מעריצים רבים. בישראל התקיים פסטיבל שכזה בירושלים ביוני 2011.
בעקבות הסרט אף הוקמה דת "דודיזם" המוכרת כדת רשמית בארצות הברית וניתן לקבל הסמכה לכמורה מטעמה באופן מקוון וחינמי. הדודיסטים (כ־450,000 איש) חיים לפי סגנון החיים הנינוח והעצל של הדוּד, ופילוסופיית החיים שלו.
דמויות ראשיות > ג'פרי "הדוּד" לבובסקי

את "הדוּד" מגלם השחקן ג'ף ברידג'ס, תפקיד שג'ואל ואיתן כהן ייעדו בשבילו מראש. "הדוּד" הוא היפי מזדקן פליט שנות ה-60, רווק חסר עבודה, החי בוואן נייס (אנ') בקליפורניה. הוא מתלבש בסגנון מרושל ואף מוזנח, ומתנהל באופן מנומנם ועצל. תחביביו ופעילותו העיקרית הם עישון מריחואנה, שתיית קוקטייל רוסי לבן ומשחקי באולינג. הוא מגדיר עצמו כפציפיסט, אך אין לו דעות עצמאיות מוצקות, ואת עיקר דעותיו הוא מצטט מוולטר או מתכנים טלוויזיוניים. דמותו של "הדוּד" מבוססת על אדם אמיתי שהאחים כהן פגשו.
דמויות ראשיות > וולטר סובצ'אק

דמותו של וולטר מגולמת על ידי ג'ון גודמן. וולטר הוא חברו הטוב של לבובסקי (הדוּד), עמיתו למשחקי הבאולינג, והוא דמות המפתח או "עמוד השדרה" של השלישייה, בהיותו קשוח, בעל דעות ברורות ומוצקות, ו"רגליים על הקרקע" לעומת השאר. וולטר רואה את העולם בצבעי שחור-לבן ומאופיין בנטייה לתגובות אלימות כלפי המפריעים לו, כולל איומים באקדח ושימוש בלום. הוא לחם במלחמת וייטנאם, וכפי שנשקף מהסרט, חווה פוסט טראומה מאותה מלחמה, וניכר שהוא נמצא עדיין במעין הלם קרב. וולטר משקף את אירועי חייו דרך המלחמה הזו, ובכל הזדמנות נותן דוגמאות לחבריו מאותם אירועים שחווה, הן במילים והן במעשים. וולטר הוא גר צדק פולני-אמריקני, קתולי לשעבר שהתגייר טרם נישואיו לאשתו היהודייה, סינתיה. גם לאחר הגירושין המשיך לשמור אמונים לסינתיה וליהדות עד קיום מצוות כמו שמירת שבת ואף שומר על כלבהּ, מסוג פומרני. דמותו מבוססת באופן חלקי על דמותו של הבמאי ג'ון מיליוס, ידידם של האחים כהן.
דמויות ראשיות > תאודור דונלד "דוני" קרבטסוס

דוני, שאותו מגלם השחקן סטיב בושמי, הוא הצלע השלישית לצוות הבאולינג של וולטר והדוּד. דוני הוא דמות משנה בסרט, והוא משתתף בעיקר במשחקי הבאולינג, בהם הוא תמיד עושה "סטרייק" (חוץ מפעם אחת, לפני מותו מהתקף לב). דוני, שאינו מעורב בתעלומת הכסף של לבובסקי והפורצים, שואל שאלות תמימות על מנת להיות מעורב, אך זוכה ליחס פוגעני ומעליב, שהוא אינו קשור לעניין, דבר המסתכם במשפט "סתום כבר את הפה, דוני!" ("!Shut the fuck up, Donny"). הוא זוכה ליחס מזלזל אף במותו מצידם של וולטר והדוּד, בסצנת הסיום המפורסמת, בו האפר שלו עף ברוח על פרצופו של הדוּד.
דמויות ראשיות > ג'פרי לבובסקי ״ביג לבובסקי״

את דמותו של ג'פרי לבובסקי מגלם דייוויד האדלסטון. ג'פרי לבובסקי הוא נכה מולטי מיליונר שאיבד את כושר הליכתו במלחמת קוריאה. הוא אביה של מוד מנישואיו הראשונים. הוא מציג עצמו כאיש עסקים מצליח, שעבד קשה למען ההצלחה שלו, אך לטענת בתו, הדבר אינו כך והשליטה האמיתית בכסף אינה בידיו. ג'פרי נשוי לבאני (אותה מגלמת טארה ריד), נערה פוחזת שברחה ממשפחתה במינסוטה, והשתתפה בעבר בסרטי פורנו. בסרט ניכר כי מוד אינה מרוצה מהתנהלותו של אביה, והקשרים ביניהם אינם טובים. ג'פרי לבובסקי מתנשא מעל הדוּד, ופונה אליו בטון מזלזל, מכנה אותו "בטלן" בכל הזדמנות, ומנסה להערים עליו למען האינטרסים האישיים שלו.
דמויות ראשיות > מוד לבובסקי

את מוד לבובסקי מגלמת השחקנית ג'וליאן מור. מוד היא בתו של ג'פרי לבובסקי (ביג לבובסקי), ואמנית מיצג אוונגרדית ופמיניסטית, שעבודותיה הוגדרו כ"ואגינליות במידה רבה". יש לה סטודיו שם היא יוצרת את עבודותיה, והיא בעצם זו ששולטת בכסף במשפחת לבובסקי. היא ואביה לא מסתדרים בעקבות אורחות חייו מהם היא סולדת.
דמויות ראשיות > "הזר"

"הזר" אותו מגלם סם אליוט, הוא מבוגר חביב ודמות המלווה את הסרט מתחילתו ועד סופו כ"מספר סיפור" העלילה (Narrator). הזר מגלם דמות של אדם חכם, שכבר "ראה הכל", והוא מסתכל על כל הסיטואציה באופן משועשע, ומחכה לראות יחד עם הצופים, מה יקרה בהמשך העלילה. בתחילת הסרט הוא מתאר את הדוּד, ולאחר מכן הוא צץ מפעם לפעם במהלך הסרט, באזור הבר של אולם הבאולינג, למעין שיחות ביניים. "הזר" נוהג להזמין ולשתות סספרילה (אנ') (סוג של משקה קל המבוסס על תמצית צמח ה-Smilax ornata), והוא לבוש בגדי בוקרים. בסוף הסרט מסכם "הזר" את משנתו – "לפעמים אתה אוכל את הדוב, ולפעמים הדוב אוכל אותך", ציטטה המתארת את מעגל החיים – לפעמים אתה מנצח, לפעמים אתה מפסיד.
דמויות ראשיות > באני לבובסקי

את באני מגלמת השחקנית טארה ריד. באני היא אשתו הצעירה, הפוחזת ותאבת הבצע של ג'פרי לבובסקי ("ביג לבובסקי"). היא החלה כמעודדת תיכון אטרקטיבית ונמרצת ,אך ברחה ממשפחתה במינסוטה לכיוון לוס אנג'לס במטרה להפוך לכוכבת. לאחר בריחתה היא מצאה את עצמה עושה קטעי וידאו פורנוגרפיים תחת השם "לה ג'ויה באני", ובסוף אף מתחתנת עם לבובסקי. לדברי ריד שחקנית נוספת שנבחנה לתפקיד היא שרליז ת'רון.
דמויות ראשיות > ג'יזס קווינטנה

את ג'יזס (ישו) קווינטנה מגלם השחקן ג'ון טורטורו. ג'יזס הוא יריבם היהיר והחצוף של "הדוד", וולטר ו"דוני" במשחקי הבאולינג המשותפים שלהם, ונראה בסרט רק בזמן שהשלישייה מבלה באולם הבאולינג. לדבריי וולטר, ג'יזס בעבר חשף את גופו בפני ילד בן 8, וכעת הוא נחשב לעבריין מין מורשע. בנוסף הוא מספר על מקרה בו ג'יזס היה צריך לעבור בין בתי שכניו ולציין בפניהם זאת כאשר עבר דירה. יש לו מבטא קובני, ולעיתים הוא מדבר על עצמו בצורת גוף שלישי. לאחר שג'ון טורטורו קרא את התסריט וראה שתפקידו מינורי יחסית בסרט, הוא נתן לאחים כהן כמה וכמה רעיונות לגבי דמותו. לדוגמה: הריקוד של הג'יזס לאחר שעשה סטרייק בהופעתו הראשונה בסרט מושפע ממוחמד עלי.
דמויות ראשיות > סרטוני משנה

בסרט משולבים שני סרטונים קצרים אשר עלילתם אינה משתייכת לקו העלילה הכללי. הסרטון הראשון מתאר את חלומו של הדוּד לאחר שנחבט בראשו על ידי אנשיה של מוד. הסרטון השני מתאר את הטריפ אותו חווה הדוּד לאחר שסומם על ידי ג'קי טריהורן: הסרטון מתחיל עם מאפיינים של סרט פורנו, ספק חלום-סיוט, עם שילובים מיניים, פאליים ואלמנטים אמנותיים הכוללים סצנות ריקוד ומוזיקה, המאופיינים על ידי משחק הבאולינג. בסצנה זו מופיעים הדוּד עצמו, מוד, והגרמנים.
התגובות לסרט

הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס, ב-18 בינואר 1998. הוא הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וב-6 במרץ 1998 החלו הקרנות מסחריות של הסרט בצפון אמריקה. בסוף השבוע הראשון להקרנתו היו הכנסות הסרט 5.5 מיליון דולר, ובסך הכל הכניס הסרט בארצות הברית 17 מיליון דולר, ובכך כיסה את תקציבו בסך 15 מיליון דולר. הכנסות הסרט מחוץ לארצות הברית היו כ-10.3 מיליון דולר, ובסך הכול הכניס הסרט מהקרנות מסחריות 27,739,163 דולר.
רבים מן המבקרים והצופים זיהו בסרט עלילת מערבון מודרני, בעוד טענו כי זהו סיפור פשע הסובב סביב זהות שגויה. מבקר הסרטים של העיתון טורונטו סטאר, פיטר האוול, כתב: "קשה להאמין כי זוהי יצירת צוות שזכה באוסקר שנה שעברה על התסריט המקורי של פארגו. בסרט כמות גדולה של גסויות, הנראות כניסיון לא מוצלח לטייח פערים בדיאלוג." מאוחר יותר שינה האוול את דעתו על הסרט ואף כתב: "ייתכן שזהו הסרט החביב עלי מבין סרטי האחים כהן."
התגובות לסרט > פולחן

הסרט קיבל מעמד של סרט פולחן ודת רשמית בשם 'דודיזם' (מלשון dude) נוסדה על פי רעיונותיו בארצות הברית
הערות שוליים

↑  אתר תנועת הדודיזם
| סרטי האחים כהן |
| --- | --- | --- |
| סרטים | רציחות פשוטות (1984) • בייבי אריזונה (1987) • צומת מילר (1990) • ברטון פינק (1991) • הקפיצה הגדולה (1994) • פארגו (1996) • ביג לבובסקי (1998) • אחי, איפה אתה? (2000) • האיש שלא היה שם (2001) • אכזריות בלתי נסבלת (2003) • לחסל את הליידי (2004) • ארץ קשוחה (2007) • לקרוא ולשרוף (2008) • יהודי טוב (2009) • אומץ אמיתי (2010) • בתוך לואין דיוויס (2013) • יחי הקיסר! (2016) • הבלדה על באסטר סקראגס (2018) |  |
| שחקנים בולטים | ג'ון גודמן • סטיב בושמי • פרנסס מקדורמנד • ג'ון טורטורו |  |
| שותפים נוספים | פסקולים: קרטר בורוול • צילום: רוג'ר דיקינס • בארי זוננפלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289811105171  GND: 4563990-5  LCCN: n97087034  VIAF: 217037277   WorldCat (עם VIAF): 217037277 
הדוד במשרדו של "ביג לבובסקי" בדיון אודות פיצוי עבור השטיח
ג'ודית קולינס

ג'ודית אן קולינס (באנגלית: Judith Anne Collins; נולדה ב-24 בפברואר 1959) היא פוליטיקאית ניו זילנדית, המכהנת כמנהיגת האופוזיציה ומנהיגת המפלגה הלאומית בניו זילנד מאז שנת 2020. היא המנהיגה הנשית השנייה בהיסטוריה של המפלגה הלאומית, אחרי ג'ני שיפלי. קולינס שימשה כחברת הפרלמנט מטעם פאפקורה מאז 2008 והייתה חברת פרלמנט מטעם קליבדון בשנים 2002–2008. היא הייתה שרת ממשלה תחת ג'ון קי וביל אינגליש.
קולינס נולדה בהמילטון ולמדה במכללת מטמטה, באוניברסיטת קנטרברי ובאוניברסיטת אוקלנד. לפני כניסתה לפוליטיקה עבד קולינס כעורכת דין והייתה נשיאת האגודה המשפטית של מחוז אוקלנד וסגנית נשיא אגודת המשפטים הניו זילנדית. היא הייתה עורכת דין של ארבע חברות שונות בשנים 1981 ו-1990, לפני שניהלה את העסק שלה במשך עשור. היא הייתה מנהלת חברת שיכון ניו זילנד בשנים 1999–2001 ועבדה כיועצת מיוחדת למינטר אליסון ראד ווטס בשנים 2000–2002, לפני שנכנסה לפרלמנט של ניו זילנד בבחירות 2002.
קולינס מונתה לקבינט על ידי ראש הממשלה ג'ון קי כאשר המפלגה הלאומית נכנסה לממשלה בבחירות 2008 . היא דורגה במקום החמישי בקבינט והאישה החשובה בו. קולינס כיהנה כשרת המשטרה ושרת הכלא בין השנים 2008 ל-2011 ומ-2015 עד 2016. לאחר בחירות 2011, מונתה לשרת המשפטים. קולינס התפטרה בשנת 2014 בעקבות הדלפות דוא"ל שטענו כי ערערה את ראש לשכת ההונאה החמורה בזמן שהייתה שרת המשטרה. בהמשך נוקתה ממעשים הקשורים לאירוע ההוא וחזרה לקבינט בשנת 2015. קולינס כיהנה בתקופת ראש הממשלה ביל אינגליש כשרת הכנסות וכשרה לאנרגיה ומשאבים בשנים 2016–2017.
לאחר שהמפלגה הלאומית עזבה את הממשלה בבחירות 2017, קולינס שימשה בכמה ממשלות צללים. היא נבחרה לרשת את טוד מולר כמנהיגת המפלגה הלאומית על ידי הקונגרס הפרלמנטרי ב-14 ביולי 2020, והפכה למנהיגת האופוזיציה של ניו זילנד וליריבתה העיקרית של ראש הממשלה המכהנת ג'סינדה ארדרן בבחירות 2020.
ראשית חיים וקריירה

קולינס נולד בהמילטון. הוריה היו רפתנים, פרסי וג'סי קולינס מוולטון בוויקאטו והיא הייתה הצעירה מבין שישה ילדים. היא למדה בבית הספר היסודי של וולטון ובמכללת מטמטה. בשנים 1977 ו-1978 למדה באוניברסיטת קנטרברי. בשנת 1979 עברה לאוניברסיטת אוקלנד, וקיבלה תחילה תואר ראשון ושני ותואר שני ואחר כך תואר שני נוסף בלימודי מיסוי (MTaxS). היא הכירה את בעלה, הסיני-סמואני דייוויד וונג-טונג, באוניברסיטה. הוא היה אז שוטר ונדד מסמואה בילדותו. יש להם בן אחד.
קולינס תמכה במפלגת הלייבור מילדותה, אך בשנת 1999 הצטרפה למפלגה הלאומית. היא הייתה חברה ב-Zonta International וב-Rotary International.
קריירה מקצועית

לאחר שעזבה את האוניברסיטה עבדה כעורכת דין והתמחתה בדיני עבודה, רכוש, מסחר ודיני מיסים. היא עבדה בארבע חברות שונות בשנים 1981–1990, ואז הפכה למנהלת החברה שלה, ג'ודית קולינס ושות' (1990–2000). בשנתיים האחרונות לפני הבחירות לפרלמנט עבדה כיועצת מיוחדת עבור מינטר אליסון ראד ווטס (2000–2002).
היא הייתה פעילה באגודות משפטיות והייתה נשיאת אגודת המשפט המחוזית באוקלנד (1998–1999) וסגנית נשיא האגודה המשפטית בניו זילנד (1999–2000). היא כיהנה כיו"ר הרשות לבקרת קזינו (1999–2002) והייתה מנהלת חברת שיכון ניו זילנד בע"מ (1999–2001).
קריירה פרלמנטרית מוקדמת (2002–2008)

קולינס נבחרה לפרלמנט בבחירות 2002 מטעם מחוז קליבדון.
בפרלמנט הפכה קולינס לדוברת בענייני בריאות וענייני פנים. בדרך כלל היא נחשבה כמי שהצליחה היטב וכאשר קתרין ריץ' סירבה לתת תמיכה מלאה בנאום השנוי במחלוקת של אוראווה על ידי מנהיג המפלגה, דון בראש, הורחקה ריץ' בפברואר 2005 וקולינס הפכה לדוברת בנושא הרווחה החברתית. קולינס שימש אז כדוברת לענייני המשפחה ובענייני האי הפסיפי.
בשנת 2003, בעודה באופוזיציה, יזמה קולינס חקירה כדי לברר האם חיילי ניו זילנד נחשפו לאייג'נט אורנג' במהלך מלחמת וייטנאם, ואם כן האם הייתה לכך השפעה כלשהי. למרות בירורים קודמים שקבעו אחרת, הוועדה קבעה שהכוחות נחשפו לכימיקלים במהלך שירותם בווייטנאם, ולכן פעלו בסביבה רעילה. זה הביא להתנצלות בשנת 2004 של הממשלה הלוחמים לשעבר וחתימה על מזכר הבנות לתמיכה ביוצאי צבא. בשנת 2004 הוענק לקולינס עמותת השירות לשעבר של וייטנאם לשירותים על ניהול החקירה. בשנת 2008 נבחרה לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה פאפקורה.
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017)

המפלגה הלאומית הקימה ממשלה לאחר הבחירות ב-2008, וקולינס נכנס לקבינט עם תיקי המשטרה, הכלא וענייני יוצאי צבא. בתחילת 2009 היא מונתה כשרה האחראית למשרד ההונאה החמורה.
לאחר 2011 מונתה לשרת המשפטים, שרת התאגיד לפיצוי תאונות (ACC) ושרה לעניינים אתנים והייתה האישה הבכירה בקבינט.
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > שרת הכלא

בשנת 2009, קולינס הטילה ספק בהנהגתו של מנכ"ל מחלקת הכלא, בארי מת'יוס, ומאוחר יותר סירבה להביע אמון, לאחר פרסום רע נגדו. עם זאת, לאחר בירור של נציב שירותי המדינה, אין רני, מת'יוס שמר על תפקידו מכיוון שמחלקת הכלא עשתה מאמצים להשתפר והזהירו את הממשלה כי משאבים שאינם מקבלים הם משאבים שמסכנים את ביטחון הציבור.
קולינס הגדילה את זמינותן של תוכניות עבודה בכלא והגדילה את המימון להרחבת הזמינות של תוכניות לטיפול באלכוהול וסמים. מחלקת הכלא בנתה שלוש יחידות חדשות לטיפול בסמים והכניסו תוכניות טיפול מרוכזות לאסירים המרצים עונשים קצרים יותר. קולינס פיקחה על השלמת בית כלא חדש בהר עדן, אוקלנד, ויזמה את חוזה הניהול הפרטי של הכלא החדש לחברת סרקו הבריטית, בהמלצת מחלקת הכלא. זה היה הכלא הראשון מאז 2005 שנוהל על ידי קבלן במגזר הפרטי.
ביוני 2010, קולינס הודיעה כי החל מ-1 ביולי 2011 ייאסר על עישון טבק והחזקת מצתים בכלא, כדי להפחית את הסיכון הבריאותי שהעישון והשריפה עלולים לגרום לסוהרים ואסירים. לאחר מכן החוק עמד בפני שני ערעורים בהצלחה בבית המשפט בשתי הזדמנויות, מה שגרם לשינוי החוק כדי שאפשר יהיה ליישמו.
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > שרת המשטרה

לאחר משפט נגד המשטרה בעניין טייזרים בשנים 2006–2007, קולינס תמכה בשימוש בהם על ידי מפכ"ל המשטרה, הווארד ברוד. בתקציב 2009 היא הודיעה על מימון בשווי 10 מיליון דולר ניו זילנדי להשלמת הפצת טייזר ארצית לכל מחוזות המשטרה ומאז דגלה כי המשטרה תיתן שיקול דעת נוסף לגבי המועד בו תוכל להצטייד בהם. היא תמכה גם בהגדלת הגישה לנשק חם לקצינים בסיור, על ידי ציוד כל ניידות המשטרה הקדמיות בתיבות נעילה לנשק חם, אך אינה תומכת בחימוש כללי במשרה מלאה של כלל השוטרים.
בשנותיה הראשונות בפרלמנט, קולינס פיתחה מוניטין של דיבורים קשוחים ובשנת 2009 זכתה לכינוי "קולינס המוחצת" כאשר הציעה חקיקה כדי 'למחוץ' את מכוניותיהם של נהגי מרוצי רחוב. קולינס תיארה את עצמה כשרה "שהחזירה את ההרתעה".
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > שרת המשפטים

בשנת 2012, קולינס הנחתה את קיצוץ הסיוע המשפטי שהחלה קודמתה, סיימון פאוור. היא הפחיתה את האישומים בגין תיקים משפחתיים ואזרחיים, עיכבה את התקופה שלפני חיוב ריבית בגין חוב בסיוע משפטי שטרם נותר והורידה הצעה להקשות על קבלת סיוע משפטי בגין פשעים פחות חמורים כמו גניבה, תקיפה או נהיגה רשלנית. עם זאת, היא שמרה על שכר טרחה קבוע בגין עבודה פלילית ומשך הסיוע המשפטי לעורכי דין בכל המקרים החמורים ביותר, אשר עוררו ביקורת מצד עורכי דין מסוימים.
לאחר חקירה של שנתיים ועדת החוק הפיקה דו"ח לממשלה עם 153 המלצות לרפורמה בחוקי האלכוהול בניו זילנד. בעוד שחלק משינויי החקיקה הועברו בדצמבר 2012, לוביסטים מהאופוזיציה והבריאות אמרו כי הייעוץ מבוסס הראיות של הוועדה לא התעלם מקולינס וקודמתה סיימון פאוור, וכתוצאה מכך החקיקה הסופית "הייתה חיקוי חיוור לחוק המוצע." דוגמאות לכך כוללות את קולינס שבמקור הכריזה על איסור במאי 2012 על משקאות מוכנים לשתייה (RTD) עם אלכוהול של 6 אחוזים ומעלה. עם זאת, לנוכח הביקורת מצד תעשיית המשקאות החריפים, היא עקבה אחר האיסור הזה, וכעבור שלושה חודשים הודיעה כי התעשייה תפתח קוד וולונטרי משלה "כדי להגביל את הפגיעה בצעירים שנגרמת על ידי משקאות כאלה". הוועדה המליצה גם על העלאת מס בשיעור של 50 אחוזים על אלכוהול (שהוסר מיידית על ידי הממשלה) ועל העלאת גיל הרכישה, שגם הוא הורד לאחר הצבעה מצפונית בספטמבר 2012. קולינס עצמה הצביעה להעלות את גיל הרכישה. בסך הכל קולינס טענה כי "הרפורמות היוו איזון הגיוני בכך שהפחיתו את הנזק החמור שנגרם על ידי אלכוהול מבלי להעניש אנשים ששתו באחריות." מפלגת הלייבור ופרופסור דאג סלמן מארגון "פעולת האלכוהול" הצהירו כי השינויים חלשים ולא יעשו הרבה כדי להפחית את הנזק שנגרם משתייה מוגזמת. סלמן אמר: "קוראים לזה הצעת החוק לרפורמת אלכוהול, אך אין בו רפורמות".
בדצמבר 2012 חשפה קולינס כי היא חוששת מדו"ח שחיבר שופט בית המשפט העליון הקנדי בדימוס איאן ביני, שהמליץ לשלם פיצוי לדייוויד ביין בגין 13 השנים בהן שהה בכלא לפני שזוכה במשפט חוזר בשנת 2009. הדו"ח הוצג בפני קולינס ב-31 באוגוסט 2012, אך המחלוקת התפרסמה רק לאחר שביני איים לשחרר את הדו"ח בכוחות עצמו. קולינס העבירה עותק מהדו"ח למשטרה ולתובע הכללי והורתה על ביקורת עמיתים של שופט בית המשפט העליון בניו זילנד לשעבר, רוברט פישר, ושלחה "רשימה של 34 נקודות של נושאים שתוקפים את המקרה" יחד עם מכתב ההוראות. היא לא מסרה עותק לצוות המשפטי של ביין. עובדה זו, בשילוב עם הנסיבות סביב ביקורת עמיתים על ידי פישר, הובילו להאשמות מצוותו של ביין ומהשופט ביני כי קולינס לא פועלת על פי הנהלים. לאחר מכן פרסמה קולינס את הדו"ח לציבור. חודש לאחר מכן הגיש מר ביין תביעה לבית הדין העליון בבקשה לבחון את מעשיה של קולינס. בתביעה נטען כי קולינס הפרה את הצדק הטבעי ואת חוק מגילת הזכויות בהתייחסותו אליו וכי היא "פעלה בחוסר תום לב, ניצלה לרעה את כוחה ופעלה באופן מוטה ובלתי סביר".
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > שרת התאגיד לפיצוי תאונות

באוגוסט 2011 אירעה הפרת פרטיות משמעותית בתאגיד לפיצוי תאונות (ACC) בעקבות שחרורם של 6,700 פרטי התובעים בשוגג לתובע של התאגיד, ברונווין פולאר. בעקבות ההפרה, קולינס רצתה שינוי בתרבות ACC כדי להפוך "פרטיות ואבטחת מידע" למוקד החשוב ביותר. כחלק משינויים אלה לא חודשה כהונת יו"ר הדירקטוריון, ג'ון ג'אדג' והמנכ"ל ראלף סטיוארט התפטר למחרת. במאי 2012 תבעה קולינס את חברי פרלמנט מהלייבור, טרבור מולארד ואנדרו ליטל, בגין לשון הרע בעקבות הערות שהשמיעו ברדיו ניו זילנד וקשרו אותה לדליפת דואר אלקטרוני ממישל בואג בנוגע למקרה של פולאר. התיק הוסדר לאחר דיון בבית המשפט העליון בנובמבר 2012.
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > מחלוקות

במרץ 2014, קולינס הואשמה בניגוד עניינים לאחר טיול בחו"ל בו היא אישרה את החלב המיוצר על ידי אורווידה - חברה ניו זילנדית המייצאת לסין - שבעלה מנהל. לאחר שראש הממשלה קיבל אזהרה, התנצלה קולינס והצהירה שהיא ומנהלת סינית הם 'חברים אישיים קרובים מאוד'. במהלך השבועות שלאחר מכן המשיכה מפלגת הלייבור לתהות מיהי הפקידה הסינית. קולינס לא מסרה את השם. ראש הממשלה ג'ון קי הצהיר בפומבי כי ג'ודית קולינס קיבלה אזהרה בנוגע לתקרית.
באוגוסט 2014, הספר "Dirty Politics", שנכתב על ידי ניקי הגר, גילה שקולינס הייתה מיודדת עם הבלוגר הימני קמרון סלייטר והעבירה לו מידע פרטי על סיימון פליזנטס, עובד ציבור במחלקת פנים. קולינס האמינה שפליזנטס הדליף מידע על סגן ראש הממשלה ביל אינגליש שעושה שימוש לרעה בקצבת הדיור שלו. סלייטר פרסם את שמו ופרטיו של מר פליזנטס בבלוג שלו, כמו גם את איומי ההתעללות והמוות שהופנו לאחר מכן כלפי מר פליזנטס. סקר מחקרי של 3News-Reid שנערך באותה תקופה העלה כי 63% מהמצביעים סברו כי ראש הממשלה ג'ון קי היה צריך להעמיד את קולינס על תקרית זו. קי אמר שקולינס הייתה 'לא חכמה' והוא הטיל עליה אזהרה שנייה.
המנהיג הראשון של ניו זילנד, ווינסטון פיטרס, טען שפנו אליו לעסוק בבחירות לאחר שנת 2014 עם המפלגה הלאומית עם קולינס כמנהיגה. פיטרס המשיך ואמר שהוא ישבע בתצהיר כי פנו אליו. קולינס דחתה טענה זו. ב-29 באוגוסט 2014 קי תמך בקולינס באומרו "אני מקבל את ג'ודית במאת האחוזים."
ב-30 באוגוסט 2014 קולינס התפטרה מתפקידיה בקבינט בעקבות הדלפת דואר אלקטרוני נוסף שנכתב על ידי סלייטר בשנת 2011, מה שהציע כי היא ניסתה לערער גם עובד ציבור אחר, אדם פיילי. פיילי היה מנהל לשכת ההונאה החמורה (SFO) וקולינס הייתה השרה האחראי על הלשכה באותה תקופה. קולינס אומרת שהיא התפטרה כיוון שהאמינה שההתקפות עליה הפכו להסחת דעת עבור המפלגה הלאומית לקראת הבחירות. היא קראה לחקירה כדי שתוכל לנקות את שמה.
ב-25 בנובמבר 2014 פורסם דו"ח צ'ישולם, שניקה את קולינס מההאשמות בהתנהלותה עם מנהל ה-SFO לשעבר אדם פיילי והיא נוקתה ממעורבות זו. ב-7 בדצמבר 2015, הודיע קי שקולינס תחזור לקבינט כדי להחזיק שוב בתיקי הכלא והמשטרה שלה. היא הושבעה שוב ב-14 בדצמבר 2015.
הממשלה הלאומית החמישית (2008–2017) > קמפיין מנהיגות 2016 ואחריו

ג'ון קי הודיע על התפטרותו כמנהיג המפלגה הלאומית ב-5 בדצמבר 2016. למחרת הודיעה קולינס על כוונתה להתמודד כמחליפתו, מה שהיה מעלה אותה לראשות הממשלה. המועמדים האחרים היו ביל אינגליש וג'ונתן קולמן. ב-8 בדצמבר פרשו קולינס וקולמן כמועמדים ואפשרו לאינגליש להיבחר ללא התנגדות.
ב-20 בדצמבר 2016 הושבעה רשמית כשרה עם תיקים חדשים בקבינט החדש של ביל אינגליש. היא ירדה בדרגת קבינט, אך התמנתה לשרת ההכנסות, שרת האנרגיה והמשאבים ולשרה לקהילות אתניות. תיקי הכלא והמשטרה ניתנו ללואיז אופסטון ופולה בנט בהתאמה.
אופוזיציה (2017–הווה) > קמפיין מנהיגות 2018

ביל אינגליש הודיע על התפטרותו כמנהיג המפלגה הלאומית ב-13 בפברואר 2018. למחרת, קולינס הפך לאדם הראשון שהודיע על כוונה להחליפו; מאוחר יותר הצטרפו אליה איימי אדמס וסיימון ברידג'ס. היא ציינה את הצורך ב"מנהיגות חזקה ונחרצת". קולינס נתמכה על ידי המנהיג הלאומי לשעבר דון בראש, והפרשנים הפוליטיים דאנקן גארנר, מייק הוסקינג, קמרון סלייטר וכריס טרוטר. מאוחר יותר חזר הוסקינג מתמיכתו כאשר סטיבן ג'ויס הודיע על מועמדותו. ברידג'ס המשיך לזכות בתפקיד מנהיג המפלגה הלאומית.
בסוף מאי 2018, קולינס, בתפקידה כיושבת ראש האופוזיציה, העלתה את העניין כי שר התחבורה פיל טוויפורד ביצע שיחת טלפון לא מורשית בזמן שטיסתו המריאה; הפרה של חוקי התעופה הלאומית האזרחית. בתגובה הציע טוויפורד להתפטר מתפקיד שר התחבורה. ראש הממשלה ג'סינדה ארדרן פיטרה את טוויפורד מתיק התעופה האזרחית שלו אך שמרה עליו כשר התחבורה.
אופוזיציה (2017–הווה) > קמפיין מנהיגות 2020

ב-14 ביולי 2020 נבחרה קולינס למנהיגת המפלגה הלאומית בעקבות בחירות למנהיגות שהתקיימו בעקבות התפטרותו הפתאומית של טוד מולר מוקדם יותר באותו יום. גרי בראונלי נבחר לסגן מנהיג המפלגה הלאומית.
היא הפכה למנהיגה הנשית השנייה בהיסטוריה של המפלגה הלאומית.