stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוליטיקה של הממלכה המאוחדת
מונרכיה

ראש המדינה התאורטי, לכאורה בעל הסמכות הביצועית, השיפוטית והחקיקתית הוא המונרך הבריטי – כיום המלך צ'ארלס השלישי. בפועל, הריבונות בשטח הממלכה המאוחדת אינה נופלת בידי המונרך מאז מגילת הזכויות האנגלית של 1689, אשר יסדה את הריבונות הפרלמנטרית. עם זאת, המונרך עדיין מוכר כריבון.
למונרך הבריטי יכולות היפותטיות רבות, כמו הזכות לבחור בכל אזרח בריטי לראשות הממשלה, או הזכות לפזר את הפרלמנט לפי ראות עיניו. עם זאת, בהתאם למוסכמות החוקתיות, ראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים, והפרלמנט יפוזר לפי ראות עיניו. למונרך עדיין שמורה הזכות למנוע אישור מלכותי לכל הצעת חוק, אם כי בזמנים המודרניים הדבר אינו מתבצע, מחשש למשבר חוקתי. האחרונה שהשתמשה בזכות זו הייתה המלכה אן, בשנת 1708.
הסמכות המבצעת

הממשלה, שמבחינה רשמית שמה הוא "ממשלת הוד מלכותו/מלכותה", היא המוציאה לפועל את הסמכות הביצועית בממלכה המאוחדת, כביכול בשמו של המונרך. המונרך ממנה את ראש הממשלה לפי קווים מנחים מוסכמים כי על ראש הממשלה להיות חבר בבית הנבחרים אשר לו הסיכויים הטובים ביותר להרכיב ממשלה בתמיכת הבית. בפועל, זה אומר שיהיה עליו להיות מנהיג המפלגה אשר לה שמורים רוב המושבים בבית. ראש הממשלה ממנה את שאר השרים המרכיבים את הממשלה ומשמשים כראשי המשרדים הממשלתיים השונים. בדרך כלל כעשרים מהשרים המבוגרים בממשלה מרכיבים את הקבינט המדיני. בסך הכול, כ-100 שרים מרכיבים את הממשלה של הממלכה המאוחדת. לפי מוסכמה פרלמנטרית, כל השרים בממשלה הם חברי פרלמנט או לורדים בבית הלורדים.
הסמכות החקיקתית

הפרלמנט הוא מרכז המערכת הפוליטית של הממלכה המאוחדת, והגוף המחוקק העליון. למדינה שני בתי מחוקקים – בית הנבחרים (או "בית פשוטי העם"), ובית הלורדים.
הסמכות החקיקתית > בית הנבחרים

הממלכה המאוחדת מחולקת למחוזי בחירות פרלמנטריות, פחות או יותר שווים מבחינת אוכלוסין, כשכל מחוז כזה זכאי לנציג אחד בבית הנבחרים, הנבחר בבחירות בשיטת הרוב הפשוט. ישנם 646 נציגים בבית הנבחרים. בזמנים המודרניים, כמעט כל ראש ממשלה ומנהיג אופוזיציה נבחר מבית הנבחרים, ולא מבית הלורדים.
במקרה בו אין לאחת המפלגות רוב בבית הנבחרים, המונרך יבחר בנציג מסוים ליצירת ממשלה שממשלתו תוכל לשרוד בבית הנבחרים – דבר שיהיה תלוי בדרך כלל ביכולתו של מנהיג מפלגת הרוב בבית.
הסמכות החקיקתית > בית הלורדים

בעבר, בית הלורדים היה לבית מחוקקים אריסטוקרטי אשר השותפות בו הייתה מורשת. בעקבות רפורמה חלקית, הפך בית הלורדים לתמהיל של חברים מורשים, בישופים של הכנסייה האנגליקנית (המוכרים כ"לורדים רוחניים"), וחברים נבחרים.
כיום, תפקידו העיקרי של הבית הוא לבחון את החוקים שגובשו בבית הנבחרים, ובסמכותו להציע תיקונים או להכריז על וטו משהה זמני לתקופה של 12 חודשים. בנוסף, הוא מתפקד כבית דין לערעורים, לפחות עד שנת 2008.
המערכת המשפטית

עד 2005 היה השופט העליון לראש המערכת המשפטית של אנגליה וויילס, הממנה שופטים ושופטי-שלום בשם המונרך. מ-2005 נכנס לתוקף חוק תיקון לחוקה אשר העביר את המעמד לנשיא בית המשפט העליון.
בעבר, בית הדין הגבוה ביותר לערעורים בממלכה המאוחדת היה בית הלורדים כשבפועל, רק הלורדים השופטים, ה-"Law Lords" משתתפים בערעורים. מ-2008, בית הדין הגבוה ביותר לערעורים הוא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת.
אצילת סמכויות

בנוסף לבית הנבחרים של הממלכה המאוחדת, לסקוטלנד יש כעת פרלמנט משלה. לוויילס ולצפון אירלנד יש אסיפות לאומיות. חלק מחברי הגופים המואצלים נבחרים בסוג של ייצוג יחסי של ציבור הבוחרים. אף על פי של"ממשלות" המואצלות יכולת תחיקתית מסוימת, אין להן את אותה מידת הסמכות של פרלמנט הממלכה המאוחדת. כמערכות ממשל מואצלות, אין להם זכות קיום חוקתית, וסמכויותיהם יכולות להיות מורחבות או מצומצמות באמצעות חוק של פרלמנט הממלכה. מסיבה זו, עדיין ניתן לומר כי לממלכה המאוחדת ממשל מאוחד, זאת בשונה ממערכת פדרלית בה לתת-פרלמנטים ולאסיפות לאומיות זכויות המעוגנות בחוקה.
גושים פוליטיים > המפלגות הגדולות

משום ניהול הבחירות לבית הנבחרים בשיטת הרוב הפשוט, ישנן רק שלוש מפלגות פוליטיות גדולות בממלכה: המפלגה השמרנית, מפלגת הדמוקרטים הליברליים ומפלגת העבודה הבריטית.
| --- | --- |
הימין: המפלגה השמרנית, או ה"טוֹרים" ("the Tories") בשפת היום-יום, מהווה את גוש הימין-מרכז בבריטניה. כיום מפלגת השלטון, המפלגה הגדולה בפרלמנט הבריטי, והיא אחת המפלגות הוותיקות בעולם. המפלגה השמרנית מובילה במספר הניצחונות שלה בהיסטוריית הבחירות בממלכה.
המרכז: הדמוקרטים הליברליים מהווה את מרכז הפוליטיקה בממלכה המאוחדת. מבחינה כלכלית המפלגה נוטה לשמאל ולסוציאל-דמוקרטיה, ומבחינה חברתית נוטה לליברליזם חברתי.
השמאל: מפלגת העבודה הבריטית מהווה את שמאל-מרכז הפוליטיקה במדינה. תחת הנהגת טוני בלייר, המפלגה ניצחה בשלוש מערכות בחירות ב-1997, 2001 וב-2005. היום המפלגה היא מפלגת האופוזיציה הראשית בפרלמנט הבריטי. מפלגת הלייבור היא האלטרנטיבה השלטונית המרכזית למפלגה השמרנית.
גושים פוליטיים > מפלגות נוספות

המפלגה הוויגית ההיסטורית.
GPEW – ראשי תיבות של Green Party of England and Wales – המפלגה הירוקה של אנגליה וויילס.
UKIP – ראשי תיבות של UK Independence Party
חברות באיחוד האירופאי

ערך מורחב – פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי
הממלכה המאוחדת הייתה חברה באיחוד האירופי משנת 1973 עד לשנת 2020.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
מרקוס אנאוס לוקאנוס

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 39 קורדובה, היספניה בייטיקה, האימפריה הרומית 
 התאבד:  30 באפריל 65 (בגיל 25) רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 סוגה:  שירה 
 יצירות בולטות:  La Pharsale 
 בן או בת זוג:  ארגנטריה פולה 
 
מרקוס אנאוס לוקאנוס (לטינית: Marcus Annaeus Lucanus;‏ 3 בנובמבר 39 - 30 באפריל 65) היה משורר רומי.
חייו

לוקאנוס, שהיה אחיינו של הפילוסוף והמדינאי סנקה, נולד בקורדובה שבדרום ספרד, ובעודו תינוק הובא לרומא. הוא גדל בחוגי האריסטוקרטיה, קיבל חינוך מעולה ברומא, עסק בשירה, למד פילוסופיה ורטוריקה והשלים את לימודיו באתונה. באמצעות דודו המפורסם, התוודע לחוגי השלטון והתמנה על ידי נירון קיסר לקוואיסטור לשנת 59. בשנה שלאחריה כתב את הפואמה "בשבחו של נירון" וזכה בפרס השירה בפסטיבל שאורגן על ידי קיסר זה. כעבור שנתיים התפרסם בשל הפואמה "פרסאליה" (אנ'), על שמו של קרב פרסלוס (9 באוגוסט 48 לפנה"ס), שבה תיאר את מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר.
הצלחתו הספרותית של לוקאנוס עוררה את קנאתו של נירון, שציווה עליו לחדול מלפרסם את יצירותיו בציבור. בתגובה, בשנת 65 לספירה הצטרף לוקאנוס לקשר פיסו שמטרתו הייתה רצח נירון. הקשר התגלה ונירון ציווה על לוקאנוס להתאבד. לוקאנוס אזר עוז בנפשו, הזמין את חבריו למשתה, סעד את לבו אתם יחדיו, ולבסוף פתח את עורקיו, נשא את דבריו נגד עריצות ומת. גורל דומה נפל גם בחלקו של דודו סנקה, שהואשם אף הוא בהשתתפות בקשר זה.
חיבורו

מלבד הפואמה "פרסאליה", לא שרד דבר מכל יצירותיו של לוקאנוס, אך ליצירתו זו הייתה השפעה חשובה על התיאטרון ועל השירה של המאה ה-17.
בספר השני של הפואמה, מזכיר לוקאנוס את היהודים בין העמים שנכנעו לפני פומפיוס ומציין שהם מתפללים "לאל לא ידוע". בספר השלישי הוא מציין את אדום, "העשירה במטעי דקלים", בין הארצות ששלחו סיוע צבאי לפומפיוס. כפי שמצוי אצל משוררים לטינים, "אדום" מופיעה כאן במקום "יהודה". מדובר על הסיוע הצבאי שנשלח לפומפיוס על ידי הורקנוס השני ואנטיפטרוס האדומי.
הערות שוליים

↑  Pharsalia, II, 590-594 (או: 668-669)
↑  Pharsalia, III, 214-217 (או: 249)
↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, LXIX. Lucanus, pp. 438-440
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264600405171  PLWABN: 9810645015905606  BIBSYS: 90221228  BNC: 000143343  BNE: XX878484  BnF: cb11913555f (data)  CANTIC: a16313094  CiNii: DA02967830  GND: 118574701  ICCU: CFIV019349  ISNI: 0000 0001 2145 5029  LCCN: n79089234  LNB: 000007922  NDL: 001125252  NKC: jn19990005207  NLA: 35315091  NLG: 218371  NSK: 000037301  NTA: 068684053  RERO: 02-A000107261  SELIBR: 207007  SNAC: w60g58fp  SUDOC: 026997029  Trove: 908616  VcBA: 495/26671  VIAF: 100902938   WorldCat (עם VIAF): 100902938
עושה פלא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יוסף שבתי פרחי 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פולקלור יהודי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1870 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990018052730205171
 
הספר במהדורה חדשה מנוקדת.
עושה פלא (במקור בכתיב חסר: עֹשה פלא) הוא ספר סיפורי עם בעברית, מהנפוצים והמוכרים ביותר מסוגו, שנכתב ופורסם על ידי הרב יוסף שבתי פרחי באיטליה באמצע המאה ה-19.
בספר, ליקט, סגנן וכתב מחדש הרב פרחי 94 סיפורי עם שונים. הספר ראה אור לראשונה בליבורנו שבאיטליה, מקום מושבו של פרחי, במספר חלקים בין השנים ה'תר"ה–ה'תרכ"ט, ובשנת ה'תר"ל יצאו לאור כל החלקים בספר אחד.
כיהודי שומר מצוות, קיווה הרב פרחי לקרב בעזרת הספר את בני הנוער אל המקורות העתיקים, ולהרחיקם מהשכלה לא יהודית.
מקור שם הספר הוא בשירת הים, בפסוק ”מִי כָמֹכָה בָּאֵלִם יְהוָה מִי כָּמֹכָה נֶאְדָּר בַּקֹּדֶשׁ נוֹרָא תְהִלֹּת עֹשֵׂה פֶלֶא"” (שמות, ט"ו, י"א) (הביטוי מופיע פעמים נוספות בספר תהילים).
תוכן

הספר מכיל מגוון של מספר תקופות בסיפורת העברית, כולל אגדות חז"ל, ימי הביניים והעת החדשה, ומגוון סוגות: מיתוס, מעשיית-קסם, לגנדה, אקסמפלום, הגיוגרפיה, אנקדוטה, ומשל. נושאי הסיפורת הם בעיקר "ישראל ואומות העולם", "אבות ובנים", "מתיחות מעמדית", "משברי הנישואין", "הלידה והמוות" ועוד.
תוכן > חלק א'

ברובו, מכיל חלקו הראשון של הספר סיפורים שהועתקו בשלמותם, עם שינויים קלים, ממקורות קדומים יותר, או עובדו על פי מקורות דומים. את מקור הסיפורים ציין הרב פרחי בהקדמה, ולעיתים גם בסמוך לסיפור. בשניים מהסיפורים ניכר עיבוד שביצע הרב פרחי, בשונה מהמקור, ועבור כעשרה סיפורים בחלק זה לא נמצאו נוסחים קדומים, וככל הנראה הרב פרחי שמע אותם מפי אחרים במסורת שבעל פה והעלה אותם על הכתב.
בחלק זה ריכז הרב פרחי מעט מהסיפורים הנפוצים בספרות העממית היהודית, בהם מגילת אנטיוכוס, "סיפור יהודית", שלמה ואשמדאי, "אדם אחד מאלף מצאתי", "יואב הכובש עיר", "חולדה ובור", "ר' ראובן הלבלר", "דוד וישבי", ר' יהושע בן לוי ואליהו", "רבי עקיבא והמת הנודד", "אברהם ונמרוד" ו"מעשה בירושלמי".
על פי ההקדמה לחלק זה, בין המקורות לסיפורים ניתן למצוא מדרשים, "תרגום שני", ספר "חמדת ימים", "ספר הישר", ספר "גדולים מעשי ה'" ספר "מתוק מדבש", ספר "כל בו", ספר "שתי ידות" מאת הרב מנחם די לונזאנו, ספר "עקדת יצחק" מאת רבי יצחק בן עראמה, ספר "קול יעקב" מאת הרב יעקב קרנץ, ספר "קב הישר" מאת צבי הירש קיידנובר וסיפור אחד מתוך הספר "שבחי הבעש"ט". סיפורים נוספים הועתקו מהתלמוד ומהמדרשים ללא ציון מקורם המדויק, וסיפורים אחרים הועתקו מקובצי סיפורים מתקופת ימי הביניים ללא ציון המקורות, ככל הנראה הודות לכך שהרב פרחי ראה בהם חיבורים השייכים לספרות המדרשית.
תוכן > חלק ב'

אף על פי שחלק זה היה מוכן כבר בעת הדפסת החלק הראשון, הוא פורסם כ-14 שנים לאחר קודמו.
בחלקו זה, מקורם של רוב הסיפורים הוא בעל פה, "אשר לא נדפסו לעולמים [...] מאשר שמעה אוזני מאנשים חכמים", כפי שהעיד הרב פרחי בהקדמתו לחלק זה. חלק קטן מהסיפורים אמנם כן נלקחו ממקורות כתובים, אותם ציין בראש הסיפור, אך השינוי הניכר שנעשה בכל הסיפורים בחלק זה הוא הוספת מוסר השכל, כפי שכתב בהקדמה.
תוכן > חלק ג'

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תוכן > סיפורים מקוריים בספר

על פי חוקר הפולקלור היהודי עלי יסיף, כעשרה סיפורים ארוכים הבולטים בשונותם בכל חלקי הספר בהשוואה לסיפורים האחרים, נכתבו על ידי הרב פרחי בעצמו. לשיטתו, עבור חלקם הגדול של עשרה סיפורים אלו ישנן שלוש תכונות משותפות: עצמאותם של חלקי העלילה - כשמסתיים מחזור עלילתי אחד בניצחונו של גיבור העלילה, מתפתחת עלילה חדשה ומופר מחדש האיזון בין דמויות הסיפור, שהושג עם סיומה של האפיזודה הקודמת; הגורם הגאוגרפי - המעברים מאפיזודה לאפיזודה בסיפורים באים לידי ביטוי בחילופים גאוגרפיים חדים; הצד הנושאי - בסיפורים מופיע "דגם ההתבגרות", המציג את העלייה לגדולה של גיבורי העלילה, כולל שלבים נוספים המתארים את תולדות הגיבור עד מותו, ולעיתים אף לאחר מכן.
תפוצה והשפעה

הספר הסב למחבר פרסום גדול מאשר שאר חיבוריו, ולמרות השנים הרבות שחלפו מאז שהודפס לראשונה בשנת 1845, הוא ממשיך להיות נפוץ ומוכר בתחומו גם כיום. על תפוצתו יעיד מנהג יהודים מעדות רבות, בהם יוצאי איראן, מרוקו, תימן ועיראק לקרוא ממנו סיפורים מדי ליל שבת, או בהזדמנויות אחרות.
מאז שנדפס לראשונה, יצא הספר לאור בעוד מהדורות רבות נוספות, ותפוצתו הנרחבת מעידה על מרכזיותו בעולם היהדות הדתית שאינה חסידית, בעיקר בקרב עדות המזרח. לספר אף השפעה רבה על דורות של מספרים עממיים, ובאוניברסיטאות בישראל יוחדו קורסים להוראתו.
האיים הבריטיים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  54°N 4°W﻿ / ﻿54°N 4°W﻿ / 54; -4
 שטח:  121,684 מייל רבוע
 גובה מרבי:  בן נוויס
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ג'רזי, גרנזי, אירלנד, האי מאן 
 אוכלוסייה:  71,891,524 (2019)
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת אירופה מוגדלת) האיים הבריטיים(למפת אירופה רגילה) האיים הבריטיים
 
תרשים שמפרש את יחסי הכוחות בין האיים הבריטיים לבין האיים של בריטניה, ובין הממלכה המאוחדת לבין אירלנד.
האיים הבריטיים (באנגלית: British Isles, בריטיש איילס) הם קבוצת איים, ובהם חמש מדינות ושטחים תלויים במערב יבשת אירופה:
הרפובליקה של אירלנד (בחרה להיפרד מהשלטון הבריטי, לפיכך המונח "האיים הבריטיים" לא מקובל באירלנד)
הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון-אירלנד (אנגליה, ויילס וסקוטלנד ביחד עם צפון-אירלנד)
האי מאן (Isle of Man)
גרנזי (Bailiwick of Guernsey)
ג'רזי (Bailiwick of Jersey)
האיים של בריטניה

מונח שונה, אך דומה באופן מבלבל – האיים של בריטניה (באנגלית: British Islands בריטיש איילנדס) – כולל רק מה שעדיין בשליטתה של הממלכה המאוחדת.
האיים הם:
האי בריטניה הגדולה (מחולק לאנגליה, סקוטלנד, וויילס)
האיים הצפוניים שבתחום סקוטלנד
איי שטלנד (Shetland)
פייר אייל (Fair Isle)
אורקני (Orkney)
רוקול (Rockall)
ההברידים (Hebrides)
ההברידים הפנימיים
ההברידים החיצוניים
האיים קלייד התחתונים הכוללים את האי אראן והאי בוטה
האנגליסים הוולשים שבתחום ויילס
לונדי
האי וייט (Isle of Wight)
איי סילי (Isles of Scilly)
לינדיספראן
האי אירלנד (רק צפון-אירלנד נותר בממלכה המאוחדת, כששאר האי בחזקת הרפובליקה של אירלנד)
איי אלסטר
איי קונצ'ט
איי לנסטר
איי מנסטר
איי התעלה
האי מאן (Isle of Man)
גלריה

האיים הבריטיים
האיים של בריטניה - חלקה של הממלכה המאוחדת באיים הבריטיים
ראו גם

אירלנד (אי) – האי המערבי, מבין האיים הבריטיים
הרפובליקה של אירלנד – מדינה ריבונית עצמאית השוכנת בעיקר על דרומו של האי האירי
צפון-אירלנד – חבל-ארץ של המלוכה הבריטית; השוכנת בעיקר על צפונו של האי האירי
ישויות הממלכה המאוחדת
חלוקה מנהלית של אנגליה
אזורי אנגליה
אנגליה – חבל-ארץ של המלוכה הבריטית
ויילס – חבל-ארץ של המלוכה הבריטית
סקוטלנד – חבל-ארץ של המלוכה הבריטית
רנו מגאן

| --- | --- |
רנו מגאן גרנד-קופה
רנו מגאן גרנד-קופה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  1995–הווה
 הרכבה:  בורסה, טורקיה טורקיה (עבור הדגמים המשווקים בישראל)
 מודל קודם:  רנו 19
 סיווג:  משפחתית
 מפרט טכני
 קשר:  רנו סניק ניסאן סנטרה
רנו מגאן (בצרפתית: Renault Mégane) הוא רכב משפחתי המיוצר על ידי יצרנית הרכב הצרפתית רנו. משנת 1995 עד שנת 2002 שווק הדגם הראשון של רנו מגאן. הדגם השני משווק מאז שנת 2002 עד 2008, בשנת 2009 יצא הדגם השלישי ולו גרסת קופה ספורטיבית. בשנת 2015 הוצג הדגם הרביעי שתחילת מכירתו בישראל חלה ב-2017. המגאן הוא רכב בסגמנט המשפחתיות, ממוקם בהיצע הרכבים של רנו בין הקליאו (סופרמיני) לבין הטאליסמן (מנהלים - לא נמכרת בישראל לעת עתה).
היסטוריה > דור ראשון (1995-2002)

הדור הראשון של המגאן יצא אל השוק בשנת 1995, והחליף את רנו 19 אשר הפך למיושן באותה תקופה.
בתחילה יצאה המגאן רק בתצורת האצ'בק 5 דלתות או בגרסת סדאן, אבל מאוחר יותר ניתן היה לרכוש גם דגמי שתי דלתות (קופה) ושלוש דלתות. הדגמים הראשונים כללו מנועים בנפח 1.4 ליטר עם 8 שסתומים ו 70 כוחות סוס, ו-1.6 ליטר עם 8 או 16 שסתומים ו-75 או 90 כוחות סוס בהתאמה. כמו כן ניתן היה לרכוש מנוע 2.0 ליטר עם 8 או 16 שסתומים ו 115 כ"ס או 150 כ"ס בהתאמה. בנוסף, הייתה גרסה בעלת מנוע דיזל של 1.9 ליטר.
הסדרה עברה מתיחת פנים משמעותית בשנת 1999 שכללה שינויי עיצוב ושדרוג מערכת ההנעה. כל מנועי בנזין קיבלו עתה 16 שסתומים. הם היו ב 1.4, 1.6 ו -1.8 ליטרים והספק של 95, 107 ו-116 כ"ס בהתאמה. במקביל, הציגה רנו את מנוע הבנזין הראשון שלהם עם הזרקה ישירה, אשר היה בנפח של 2.0 ליטר ו הציע 140 כוחות סוס. גרסה הכוללת מנוע דיזל עם הזרקת דלק משופרת ו-102 כוחות סוס הוצגה בסתיו 2000.
דגמי ההאצ'בק והקופה הוחלפו בשנת 2002.
בישראל הדור הראשון שוק בין השנים 1996–2004
היסטוריה > דור שני (2002-2008)

הדור השני של המגאן יצא לשוק בסתיו 2002. הדגם החדש לא כלל גרסת קופה.
בשנה הראשונה היה רק מודל האצ׳בק, אך בשנת 2003 הוצגה גרסאות הספורט סדאן, הסטיישן והקופה קבריולה (CC).
הדגם עבר מתיחת פנים בשנת 2006, כאשר מפרט המנועים המוצעים שונה. גרסאות דיזל כללו לוכדי חלקיקים, וכן הוצגו גרסאות מעודכנות של מנועים בנפח 1.5, 1.9 ו-2.0 ליטר.
מרכב ההאצ׳בק הוחלף בסתיו 2008. דגם מכונית הסטיישן הוחלף במחצית הראשונה של 2009, קופה חדשה הגיעה ביוני 2010 והספורט סדאן בספטמבר 2010 הוחלף על ידי הרנו פלואנס.
היסטוריה > דור שלישי (2008-2016)

דור שלישי של המגאן יצא לשוק בתצורת האצ׳בק 5 דלתות ו-3 דלתות (קופה) בסתיו 2008.
מנוע הבסיס הוא 1.6 ליטר עם 16 שסתומים כמו קודמו אך בשתי גרסאות מעודכנות של 100 ו-110 כ"ס. מנוע חדש שהוצג הוא 1.4 ל׳ TCe עם מגדש טורבו ו-130 כוחות סוס, הוא החליף את הקיים - 2.0 16V עם 135 כ"ס. מנוע חדש זה מגיע בשילוב תיבת הילוכים ידנית. כמו כן, קיימת גרסה מעודכנת של המנוע עם 140 כ"ס בשילוב עם תיבת הילוכים אוטומטית. מנוע בנפח 2.0 16V Turbo ממשיך עם גרסה מעודכנת בעלת 180 כ"ס, או 250 כ"ס בסדרה RS.
מנועי דיזל נלקחו מהדגם הקודם אך עברו עדכון. מנוע בנפח 1.5 ליטר dCi כולל עתה שלוש גרסאות עם 90, 106 ו-110 כ"ס. מנוע בנפח 2.0 ליטר dCi הוא בעל 160 כ"ס כעת, והמנוע בנפח 1.9 ליטר נשאר ללא שינוי עם 130 כוחות סוס.
גרסת מכונית הסטיישן הוצגה במחצית הראשונה של 2009. גרסת הקופה הושקה ביוני 2010, ואילו גרסת הסדאן ירדה לטובת רנו פלואנס.
היסטוריה > דור רביעי (2016-2021)

הדור הרביעי הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2015. ב-2016 הוצגו בנוסף לגרסת ההאצ'בק גרסאות סטיישן ובניגוד לדור השלישי - גם סדאן. הדגם החדש מציע עיצוב דינמי יותר מקודמיו וכמות אבזור שמתקרבת לקטגורית הרכבים שמעל המגאן. השם "פלואנס" ששימש כביכול את גרסת הסדאן של הדור השלישי של המגאן, ננטש. למגאן 4 הוצגה גם גרסה ספורטיבית יותר - ה-GT, המוצעת עם מנוע 1.6 טורבו בנזין המספק 205 כ"ס והיגוי לכל ארבעת הגלגלים "4CONTROL". גרסה זו מוצעת במרכבים האצ׳בק וסטיישן ומתוכננת להיכנס לשוק הישראלי במהלך 2018.
בישראל משווקת רק גרסת הסדאן עם שתי רמות גימור - "Intense" ו-"Zen", וממותגת בתור ״רנו גרנד-קופה״. ישנם שני מנועים לבחירה, והם 1.5 ל׳ טורבו-דיזל (116 כ״ס) או 1.3 ל׳ טורבו-בנזין (140 כ״ס) המציע ביצועים טובים יותר מהדיזל אך צריכת דלק טובה פחות.
אף על פי שבסיס הגלגלים גדל, המרחב הפנימי דווקא הצטמק לטובת העיצוב העשיר. במושב האחורי המרחב לרגליים עובר לטובה את סטנדרט הקטגוריה, אך המרחב לראש עשוי להיות צפוף גם מהתקרה וגם מקורות הצד העבות, שממשיכות כל הדרך מעל החלונות, מה שמאלץ גובה מקסימלי של כ-171 ס״מ בשביל נוחות באזור הראש. שינוי לרעה בהשוואה לפלואנס.
| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  2016 - 2022
 הרכבה:  בורסה, טורקיה טורקיה
 מודל קודם:  רנו פלואנס
 סיווג:  משפחתית
 מרכב:  סדאן בלבד
 מפרט טכני
 מנוע:  1.2TCe (טורבו-בנזין) 132 כ״ס 1.5dCi (טורבו-דיזל) 110 כ״ס
 מהירות מרבית:  190 קמ״ש (1.5dCi) 200 קמ״ש (1.2TCe)
 קשר:  רנו סניק, ניסאן סנטרה
רנו מגאן 2
מגאן דור 3 (לאחר מתיחת פנים שנייה)
מונית מדגם מגאן גרנד-קופה
רנו מגאן סטיישן - ניידת משטרה
סורבה

| --- | --- |
סורבה פטל
סורבה פטל
 
 מאכלים
 סוג:  קינוח קפוא, קינוח הנאכל בכפית 
 על שם:  שרבט 
 מרכיבים עיקריים:  מים, סוכר, מיץ פירות 
 
סורבה אסייתי עם בוטנים
סורבה (בצרפתית: Sorbet) הוא מאכל קפוא שנעשה מרסק פירות וחומרי גלם נוספים. הסורבה הוא סוג של ג'לאטו שאינו מכיל חלב ובניגוד לשרבט, גלידה דלת קלוריות, יכול להכיל אלכוהול.
הכנת הסורבה נעשית במכונה המערבלת את החומרים כך שלא יכנס לתערובת אוויר, זאת כדי לייצר את הסורבה דחוס ועשיר בטעם.
מעריכים כי מקור הסורבה באיראן, בפרס העתיקה. הסינים הכינו מנה שנעשתה משלג, מיץ ורסק פירות. ישנה אגדה כי הסורבה הומצא ברומא, כאשר, לפי דרישתו של נירון קיסר, העבירו שליחים דליים מלאים בשלג אל אולם האירועים, שם עורבב השלג עם דבש ויין.
עם זאת, הסורבה כפי שהוא מוכר כיום הופיע בצרפת ב-1533 לאחר שיובא מאיטליה, כנראה על ידי קטרינה דה מדיצ'י שהגרה לצרפת על מנת להתחתן עם אנרי השני. בסוף המאה ה-17 הסורבה הוגש כבר ברחובות פריס ומשם הגיע לאנגליה ולאחר מכן לכל אירופה.
סורבה יכול להפוך לשרבט (מאכל אמריקאי) כשמוסיפים לו ביצים וחלב לפני שהוא קופא.
סורבה משמש גם כגלידה דיאטטית (מכיל כ-3% שומן) וגם כגלידה טבעונית.
הלגיון הראשון אדיוטריקס

| --- | --- |
מטבע של הלגיון הראשון אדיוטריקס
מטבע של הלגיון הראשון אדיוטריקס
 פרטים
 מדינה:  הרפובליקה הרומית האימפריה הרומית
 שיוך:  הצבא הרומי 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  68 לספירה – ערך בלתי־ידוע 
 מקים היחידה:  גלבה 
 מלחמות:  Battle of Castra Vetera, Trajan's Parthian campaign, מלחמות טראיאנוס בדאקיה, מלחמות המקרומנים 
 
הלגיון הראשון אדיוטריקס (לטינית: Legio I Adjutrix) היה לגיון רומאי שהוקם על ידי הקיסר נירון בשנת 67 כדי להתמודד עם המרד של מושל גאליה וינדקס.
היסטוריה

הלגיון הראשון הוקם על ידי הקיסר נירון בשנת 67 כדי להתמודד עם המרד של מושל גאליה וינדקס, בניגוד לכלל שרק אזרחים רומאים משרתים בלגיונות הלגיון הראשון הורכב ממלחים לא אזרחים ממוצא פאנוני, סורי, מצרי ויווני שקודם לכן שירתו בצי. דבר זה נעשה מכיוון שנירון נזקק נואשות לתגבר את כוחו הצבאי אם היה בדעתו להביס את וינדקס.
כשנירון התאבד בשנת 68 הלגיון הראשון היה עדיין בתהליכי הקמה, חיילי הלגיון נפגשו עם הקיסר החדש גלבה והאיצו בו להשלים את הקמת הלגיון דבר שהקיסר דחה לזמן אחר. הדחייה התפרשה אצל הלגיונרים כסירוב ודבר זה הגדיל את דרישותיהם והביא אותם לאווירה מרדנית, בסופו של דבר גלבה פקד על חיל הפרשים שלו להתקיף וטבח נערך בחברי הלגיון.
הקמת הלגיון הראשון הושלמה לבסוף לאחר רציחתו של גלבה ועלייתו לשלטון של אותו. עלייתו לשלטון של אותו גרמה למרד אצל הלגיונות שהיו מוצבים בגרמניה ואלו בחרו להם את ויטליוס כקיסר, בקרב בדריאקום בין שני הצבאות הלגיון הראשון הצליח להביס את הלגיון העשרים ואחד רפאקס וללכוד את נס הלגיון אולם מאוחר יותר הלגיון העשרים ואחד הצליח להתאושש ולהדוף את ההתקפה של הלגיון הראשון. למרות הצלחותיו של הלגיון אותו בסופו של דבר הובס בקרב וויטליוס הפך לקיסר.
למרות מותו של אותו הלגיון הראשון לא נתן את נאמנותו המלאה לוויטליוס מסיבה זאת הוא הציב את הלגיון בהיספניה מתוך כוונה לרכך את טבעו הפראי אולם התוצאה הייתה הפוכה שכן דבר זה הגביר את התסיסה בלגיון עד שבסופו של הם העבירו את תמיכתם לאספסיאנוס.
הלגיון הראשון, שהיה תחת פיקודו של טראיאנוס, הועבר לגרמניה בשנת 83 על ידי הקיסר דומיטיאנוס למשל השתתפות במלחמות הכיבוש שלו מעבר לריין. כעבור שנה הלגיון הועבר שוב, הפעם לפאנוניה במטרה להדוף פלישה של מספר שבטים ברברים בראשות המרקומנים, בזמן שלטונו של נרווה הלגיון השתתף בהדיפת פלישה שנייה לפאנוניה.
הלגיון הראשון היה חלק מכוח הפלישה שכבש את הדאקים והקים את הפרובינקיה דאקיה בין השנים 101–106 והשתתף בפלישתו של טראיאנוס לאימפריה הפרתית בשנת 115, עם עלייתו של הדריאנוס לשלטון בשנת 117 הלגיון הוצב שוב בפאנוניה עקב החלט הקיסר לסגת מכל כיבושיו של טראיאנוס במזרח.
הלגיון הראשון נלחם תחת פיקודו של פרטינקס כנגד השבטים הברברים שהונהגו על ידי המרקומנים כשאלה פלשו לפרובינקיות פאנוניה, נוריקום, ראטיה ודאקיה בשנת 168 והדיפתם ערכה כשבע עשרה שנים.
הלגיון הראשון היה אחד מתומכיו הנאמנים של מושל פאנוניה ספטימיוס סוורוס כשזה הכריז על עצמו כקיסר בשנת 193, הלגיון השתתף בכיבוש רומא מידיו של דידיוס יוליאנוס כחלק מכוחותיו של סוורוס באותה שנה ובמלחמה כנגד פסקניוס ניגר בשנת 195 כשזה הניף את נס המרד בפרובינקיות המזרחיות, ובשתי הפלישות לאימפריה הפרתית בשנת 197 ו-198. בסופו של דבר הלגיון הוחזר לפאנוניה.
ייתכן שהלגיון הראשון השתתף בפלישתו של הקיסר קרקלה לאימפריה הפרתית בין השנים 215–217, הוא לקח חלק במלחמתו של הקיסר מקסימינוס כנגד הדאקים בשנת 237 ותמך בקיסר כעבור שנה כשמלחמת אזרחים פרצה. הלגיון השתתף במלחמתו של גורדיאנוס השלישי כנגד הפרסים בשנת 244.
לא ידוע מה עלה בגורלו של הלגיון, לפי הידיעה האחרונה שקיימת עליו הוא עדיין היה מוצב בפאנוניה בשנת 444.
מה נשאר לי ממך

"מה נשאר לי ממך" הוא שיר של הזמרת הישראלית אנה זק. השיר נכתב בידי הזמר אביב גפן ויצא לאור כסינגל ב-23 באוקטובר 2022.
רקע וכתיבה

לאחר פריצתם של הלהיטים "לך לישון" ו"מי זאת", ב-14 בספטמבר 2022, פורסם בישראל היום כי הזמר-יוצר אביב גפן טס יחד עם הזמרת אנה זק לצורך הפקת בלדת פופ שתהווה את שיתוף הפעולה הראשון בין השניים.
ב-22 באוקטובר 2022, יום לפני יציאת השיר, תחת הכותרת ”מחר”, שיבח אביב גפן את אנה זק במה שאף נחשב בכלי התקשורת כ"עקיצה" כלפי תעשיית הפופ:
כשנכנסתי לאולפן עם אנה זק והיא בחרה להוציא את השיר שלי מתוך עשרות השירים שהיו לה הערכתי אותה מאוד על זה שהיא בחרה להתחבר לאומנות, לא להישאר באותו השטאנץ המוכר והמתבקש ולקחת דרך מוזיקלית חדשה ואמיצה ששמורה רק למעט אנשים שמעזים לבחור וללכת אחרי הלב ולא אחרי הלייקים. עבדנו על השיר החדש המון זמן, תודה אנה על ביצוע כנה שביר ומדויק. תתחדשי.
באותו היום, חשפה אנה זק את עטיפת הסינגל וכתבה:
לפני כמה חודשים כשאני במרוץ פסיכי בחיים שלי הגעתי לאולפן של אביב והקשבתי לשיר הזה, לא יצאתי משם עד שהרגשתי שנתתי את ההקלטה הכנה שלי, וכשיצאתי קיוותי שהכוכבים יסתדרו ושזה יהיה הסינגל הבא שלי, השאר כבר היסטוריה. תדעו הרבה זמן חיפשתי שיר כזה שיגרום ללבבות של כולם לצאת לטייל וללכת לאיבוד, כזה שילטף את הפצעים שלנו אולי יוריד איזו דמע כזה שיראה לכם עוד חלק בעולם שלי.
היא המשיכה והודתה לגפן: ”תודה שלקחת אותי לסיבוב שלך בעולם, ופתחת לי דלת גדולה של רגשות.”. יום למחרת, השיר יצא בתור סינגל בודד ב-23 באוקטובר 2022.
בראיון עם איריס קול לרדיו 103fm לאחר יציאת השיר התבטאה אנה כי היא "כל כך מאושרת מהתוצאה" ואף חשפה כיצד הגיע הרעיון לשיר:
קיבלתי הודעה מאביב שיש לו שיר, שהוא מאוד ישמח שאני אשיר אותו. זה היה חד משמעית 'כן', ישר. האמת שפשוט אני נורא אוהבת את אביב, מעריכה אותו כאמן, אז לקבל הודעה כזו ממנו שהוא רוצה שאני אשיר שיר שלו זה משהו שמאוד ריגש אותי. מאוד התלהבתי מזה
בדצמבר 2023 יצאה גרסה חיה של השיר, מתוך המיני-אלבום "לייב סשן (Live)".