stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת דנקרק

| --- | --- |

התמונה צולמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומוצגת בהסכמתה
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה באחזקת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה 
 על שם:  חללי חיל המשלוח הבריטי לאירופה, שנפלו במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע
 מיקום:  דנקרק, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1957
 תאריך פתיחה רשמי:  29 ביוני 1957 
 יוצר:  פיליפ הפוורת', ג'ון האטון
 אדריכל:  פיליפ הפוורת' 
 קואורדינטות:  51°01′50″N 2°23′23″E﻿ / ﻿51.030627°N 2.389663°E﻿ / 51.030627; 2.389663
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אנדרטת דנקרק(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אנדרטת דנקרק(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהאנדרטת דנקרק(למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהאנדרטת דנקרק
 
אנדרטת דנקרק היא אנדרטה בעיר דנקרק שבצרפת, המנציחה את זכרם של 4,508 מחללי חיל המשלוח הבריטי לאירופה, שנפלו במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה ניצבת בתחומי בית הקברות העירוני של דנקרק, בקרבת מספר חלקות שבהן נקברו חללי צבאות האימפריה הבריטית משתי מלחמות העולם.
האנדרטה היא מתחם מלבני שאורכו כ-100 מטרים. במרכזו נטועה שדירת דשא המוקפת בשביל אבן. בקצה הדרומי של השדרה ניצב ביתן מרובע בעל גג רב-שיפועים. משני צידי שדירת הדשא והביתן ניצבים עשרה כתלים, שעל גביהם נחרתו שמות הנעדרים.
בביתן שבאנדרטה נקבע חלון ויטראז' גבוה שראשו מעוגל, המתאר את מראות הפינוי מדנקרק.
האנדרטה מנציחה את שמותיהם של אנשי חיל המשלוח הבריטי, שנפלו באירופה מראשית מלחמת העולם השנייה ועד לסיום המערכה על צרפת ביוני 1940 ומקום קבורתם לא נודע. נכללו ביניהם גם מי שנפלו בשבי במהלך מערכה זו ומתו בשביים. היא מוקמה בדנקרק בשל הפינוי ההירואי של עיקר חיל המשלוח הבריטי מן העיר לבריטניה במאי ויוני 1940 (מבצע דינמו), לאחר תבוסתן של בעלות הברית במערכה על צרפת.
האנדרטה היא אחת משלוש בלבד שהוקמו במערב אירופה לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם השנייה.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth) והוקמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. חלון הוויטראז' נוצר על ידי ג'ון האטון (John Hutton). האנדרטה נחנכה על ידי אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, ב-29 ביוני 1957.
הערות שוליים

↑  שתי האנדרטאות האחרות ניצבות בבאייה שבצרפת ובחרוסביק שבהולנד.
קלריזן

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 מיקום המטה:  סן מטאו 
 ענפי תעשייה:  תוכנה 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה לניהול פרויקטים 
  
 www.clarizen.com
 
קלריזן (באנגלית: Clarizen, Inc) היא חברת תוכנה ישראלית שמפתחת פתרון לניהול פרויקטים ולתפעול ארגונים במודל עסקי של תוכנה כשירות.
היסטוריה

קלריזן הוקמה בשנת 2005 בכפר סבא על ידי אבינועם נובוגרוצקי, ששימש כמנכ"ל וטניה אפשטיין, ששימשה כמנהלת הפיתוח בחברה. השניים הקימו ב-1995 את חברת סמארטים (SmarTeam), שנמכרה ב-1999 לחברת דאסו סיסטמס תמורת 35 מיליון דולר. בשונה ממוצרים אחרים שהיו קיימים בשוק לניהול פרויקטים באותה עת, ככלי המותקן במחשב האישי של מנהל הפרויקט, המוצר של קלריזן יוצר שיתוף פעולה בין גופים שונים ועובדים שונים בגישה קלה כתוכנה כשירות. בנוסף הפתרון של קלריזן כולל יכולות למעקב אחר משאבי הארגון ואחר התקציב.
בדצמבר 2006 גייסה החברה 7 מיליון דולר, ובפברואר 2008 גייסה שמונה מיליון דולר נוספים מקרנות הון הסיכון כרמל ונצ'רס ובנצ'מרק קפיטל. באפריל 2009 בחר מגזין הטכנולוגיה האמריקאי "רד הרינג" את קלריזן כאחת מחברות הסטארט-אפ מבטיחות באירופה. עד סוף 2009 הצליחה החברה לצבור למעלה מ-500 חברות וארגונים כלקוחות והשלימה עוד גיוס של כ-8 מיליון דולר, בהובלת קרן הון הסיכון דאג ונצ'רס (DAG) האמריקאית, ובהשתתפות המשקיעים הקיימים - הקרנות כרמל ונצ'רס ובנצ'מרק קפיטל.
במאי 2010 זכתה קלריזן בפרס ה-"CODiE Awards", כשנבחרה על ידי איגוד תעשיות התוכנה והמידע הבינלאומי (SIIA) כפתרון התוכנה הטוב ביותר בקטגוריית ניהול פרויקטים.
במאי 2011 ערכה סבב גיוס של 12 מיליון דולר, ובמאי 2014 גייסה קלאריזן 35 מיליון דולר בסבב בראשות בנק גולדמן זקס. הסבב הביא את סך ההשקעה בחברה מיום הקמתה ל-90 מיליון דולר. בנוסף דיווחה באותה עת כי היא משרתת 2,500 לקוחות ב-76 מדינות, עם מאות אלפי משתמשים.
ב-2016 מונה בועז חלמיש, ששימש קודם כמנכ"ל מרקורי ישראל, למנכ"ל קלריזן. במרץ 2018 הוביל חלמיש מהלך של management buyout (MBO), יחד עם קרן ההשקעות האמריקאית K1 קפיטל, שרכשו את מלוא הבעלות על החברה תמורת 110 מיליון דולר{{הערהמאיר אורבך, קרן K1 קפיטל רכשה את השליטה בקלריזן ב-110 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 6 במרץ 2018}}.
באפריל 2020, קלריזן מינתה את מאט זילי למנכ"ל החדש שלה, במקום בועז חלמיש שמתמנה ליושב ראש.
בינואר 2021 נרכשה קלריזן על ידי חברת התוכנה Planview מטקסס, העוסקת בתחום מקביל של פתרונות ניהול. סכום העסקה לא פורסם.
הערות שוליים

↑  רפאל פוגל, ‏הסטארט-אפ היומי: קלריזן – ניהול פרויקטים לכ-ו-ל-ם, באתר "אנשים ומחשבים", 8 ביוני 2009
1 2  שמוליק שלח, ‏חם ב-Web 2.0: קלריזן גייסה 7 מ' ד' מהקרנות כרמל ונצ'רס ובנצ'מרק קפיטל, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2006
↑  בתיה פלדמן, ‏"מנהלי פרויקטים לא שולטים במתרחש", באתר גלובס, 7 ביולי 2010
↑  גיא גרימלנד, הסטארט-אפ הישראלי קלריזן גייס שמונה מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2008
↑  פז וייסמן, 15 חברות ישראליות ברשימה האירופאית של רד הרינג, באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2009
↑  פז וייסמן, קלריזן גייסה כ-8 מיליון דולר בהובלת קרן הון הסיכון האמריקאית DAG, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2009
↑  גיא גרימלנד, קלריזן הישראלית נבחרה כפתרון התוכנה הטוב ביותר לניהול פרויקטים, באתר TheMarker‏, 17 במאי 2010
שירות גלובס, ‏קלריזן זכתה בפרס היוקרתי ביותר בתעשיית התוכנה העולמית, באתר גלובס, 17 במאי 2010
↑  נועה פרג, ‏הסטארט-אפ הישראלי קלריזן גייס 12 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 במאי 2011
גיא גרימלנד, המתחרה של Microsoft Project ממשיכה להתחזק: קלריזן גייסה 12 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2011
↑  ענבל אורפז, קלריזן השלימה גיוס של 35 מיליון דולר בהובלת גולדמן סאקס, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2014
↑  עינב בן יהודה, בועז חלמיש מונה למנכ"ל מרקורי ישראל - מחליף את אורי דניאלי הפורש מהחברה, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2004
↑  Clarizen gets new CEO -, Enterprise Times, ‏7 April 2020
↑  אופיר דור, ‏קלריזן הישראלית מחליפה בעלות: נרכשה על ידי Planview האמריקאית, באתר גלובס, 13 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4902 6201
מינדן-ליבקה

מחוז מינדן-ליבקה (בגרמנית: Minden-Lübbecke) הוא מחוז בקצה הצפון־מזרחי של מדינת נורדריין-וסטפאליה. המחוז משתייך למחוז השלטוני דטמולד.
גאוגרפיה

זהו המחוז הצפוני ביותר בנורדריין-וסטפאליה, אשר בחלקו מצוי כבר בתחומי השפלה הצפון גרמנית. נהר הווזר זורם מדרום לצפון בחלקו המזרחי של המחוז. בדרום המחוז זורם הנהר בערוץ המכונה פורטה וסטפליקה, השער לווסטפאליה, בגבולו ההיסטורי של מחוז וסטפאליה הפרוסי.
היסטוריה

שטחו של המחוז חופף בחלקו הגדול לשטחה של בישופות מינדן הימי ביניימית, טרם חלוקתה ליחידות משנה. במאה ה-17 עברה הבישופות לשלטון ברנדנבורג, ולאחר מכן לשלטון פרוסיה. בתקופת מלחמות נפוליאון נכבש המחוז על ידי הצבא הצרפתי ואף סופח לצרפת, אך ב-1813 הוחזר השטח לפרוסיה, והפך לחלק ממחוז וסטפאליה. במהלך השנים חולק שטח המחוז באופנים שונים. גבולות המחוז העדכניים נקבעו בשנת 1973 עת אוחדו המחוזות מינדן וליבקה למחוז אחד.
שונות

המחוז ידוע גם כ"מחוז טחנות הרוח" בשל ריבוי טחנות הרוח המשוחזרות שבו.
ערים ורשויות מקומיות > ערים

מינדן
ליבקה
באד-אנהאוזן
אספלקמפ
פטרסהאגן
פרויסיש אולדנדורף
פורטה וסטפליקה
ראהדן
ערים ורשויות מקומיות > רשויות מקומיות

הילה
הילהורסט
שטמוודה
פטילה ארנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  שוודיה פטילה (אנ'), גטבורג, וסטרה ייטלנד, שוודיה
 קואורדינטות:  57°44′24″N 12°07′01″E﻿ / ﻿57.739991°N 12.116957°E﻿ / 57.739991; 12.116957
 אבן יסוד:  5 בדצמבר 2013
 תקופת הפעילות:  16 בספטמבר 2016 – הווה (8 שנים)
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  Tengbomgruppen AB
 קבוצות:  IK Sävehof
 מושבים:  4,000 (כדוריד)  4,500 (הופעות)
 ממדי משטח:  אולם א': 1400 מ"ר   אולם ב': 1055 מ"ר
 http://www.partillearena.se
 he
 
פָּטילֶה ארנה (באנגלית: Partille Arena) היא ארנה (אולם ספורט) רב-תכליתית מקורה בגטבורג, שוודיה. הארנה ידועה בשל קבוצת הכדוריד IK Sävehof.
היסטוריה

בנובמבר 2012 החליטה מועצת העיר לבנות ארנה חדשה בעיר. בניית הארנה החלה ב-5 בדצמבר 2013. בקיץ 2016, השולמה בניית הארנה, והיא נפתחה ב-16 בספטמבר 2016. מאז, הארנה הפכה להיות המגרש הביתי של קבוצת הכדוריד IK Sävehof. המגרש הביתי הקודם של הקבוצה, פטילה-בוחאלן‏ ‏(בשוודית), נהרס באפריל 2017.
תנאים ואירועים

הארנה כוללת שני אולמות, באולינג, חדר כושר ומסעדה גדולה. הארנה משמשת גם כאולם ספורט עבור בתי ספר בפטילה (אנ').
ב-3 באוגוסט 2019, היא אירחה את תחרות האירוויזיון למקהלות 2019.
הערות שוליים

↑  "Frågor och svar" (בשוודית). partillearena.se. נבדק ב-27 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Partille arena" (בשוודית). partille.se. נבדק ב-12 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Partille Tidning. "Partillebohallen komplett riven" (בשוודית). partilletidning.se. אורכב מ-המקור ב-2018-12-19. נבדק ב-2017-04-16.
↑  "EBU - Eurovision Choir of the Year". www.ebu.ch. European Broadcasting Union. נבדק ב-8 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 651e3ac6-5df0-4b25-842a-e2d8d5383ee4
אוברהאוזן

אוברהאוזן (בגרמנית: Oberhausen) היא עיר בחבל הרוהר, בגרמניה, הנמצאת בין הערים דיסבורג ואסן.
באוברהאוזן נמצא המרכז הימי בו חי פול התמנון, שהתפרסם במהלך מונדיאל 2010.
גאוגרפיה

אוברהאוזן ממוקמת גאוגרפית באזור השפלה על גדות הנהרות רוהר ואמשר, אשר זורמים לנהר הריין. זוהי עיר בגודל בינוני אשר ממוקמת במרכזו של מגלופוליס של ריין-רוהר, מרכז כלכלי אירופאי אשר נקרא גם בשם "הבננה הכחולה". העיר גובלת בערים דיסבורג ומילהיים בדרום, אסן במזרח, והעיירות בוטרופ ודנסלאקן בצפון.
אוברהאוזן משתרעת על שטח של 77 קמ"ר ונמתחת על פני 14.6 ק"מ בכיוון צפון-דרום ו -10.7 ק"מ בכיוון מערב-מזרח. אורך גבולות העיר הוא 53 ק"מ, והגובה הממוצע הוא 50 מ' מעל פני הים.
היסטוריה

אוברהאוזן נקראה על שם תחנת הרכבת שנבנתה במקום בשנת 1847, שנקראה כך על שם מיקומה ליד טירת אוברהאוזן. הרובע החדש נוסד רשמית בשנת 1862 בעקבות גל ההגירה לאזור שנגרם בשל קרבתה למכרות הפחם ומפעלי הפלדה שנמצאו בו. העיר קיבלה מעמד של עיירה בשנת 1874. אוברהאוזן התמזגה עם מספר עיירות סמוכות בהן אלשטאדן, וחלקים מסטירום ודומפטן בשנת 1910, ובשנת 1901 קיבלה מעמד של עיר. בשנת 1929 התמזגה אוברהאוזן עם העיירות שטרקרדה ואוסטרפלד.
מפעל הנפט המקומי "רוהרכמי AG" היווה מטרת איכות עבור כוחות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, וכוחות צבא אמריקאים השתלטו עליו ב-4 באפריל 1945.
עד שנות ה-60 התבססה כלכלת העיר על ענפי הכרייה וייצור הפלדה, ובשנות ה-90 של המאה ה-20 נסגרו המכרות ומפעלי הפלדה האחרונים בעיר.
תרבות ואמנות > בתי-תיאטרון ותרבות

בעיר פועלים חמישה בתי תיאטרון כשהגדול בהם הוא "תיאטרון אוברהאוזן" אשר הוקם בשנת 1920. הוא הופגז ונהרס כליל במהלך מלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש בסוף שנות ה-40. בשנת 2015 הוא זכה בפרס הלאומי לבתי-תיאטרון קטנים ובינוניים בגרמניה.
בנוסף קיימים בעיר "תיאטרון המטרונום" הממוקם במרכז העיר ובו מוצגים בעיקר מחזות זמר, "התיאטרון העירוני הקטן" של עיריית Sterkrade, "תיאטרון ניבהורג" ו- "תיאטרון אטלייה".
אולם התרבות König Pilsener Arena הממוקם במרכז העיר החדש הוא אולם תרבות המכיל 12,5000 מושבים. המקום מארח קונצרטים, מחזות זמר, מופעים, ואירועי ספורט.
מרכז הקונגרסים של אוברהאוזן  והמלון הצמוד אליו מארחים בנוסף לאירועי חג ותרבות, גם תערוכות מתחלפות, כנסים וסמינרים.
תרבות ואמנות > מוזיאונים

"גלריית לודוויג" נוסדה על ידי פיטר ואירן לודוויג כמוזיאון לאמנות בשנת 1983 על השטח של טירת אוברהאוזן. המוזיאון הציג מעל 500 יצירות אמנות ממזרח גרמניה. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1991 בני-הזוג שינו את שם המוזיאון ל- "Ludwigsgalerie Schloss Oberhausen".
באותו מתחם של טירת אוברהאוזן, אשר מהווה אטרקציה פופולרית בפני עצמה עבור תושבי העיר והתיירים, הוקם בשנת 1962 "אולם הזיכרון", אשר מהווה את האנדרטה הראשונה במערב גרמניה לקורבנות הנאצים.
"The Gasometer Oberhausen" הוא אחד מאולמות התצוגה המפורסמים בעולם. בשנת 2010 ביקרו בתערוכה "שעת הכוכבים - נסים ונפלאות של מערכת השמש" כמעט מיליון מבקרים, מה שהפך אותה לתערוכה הפופולרית באותה שנה באירופה. גם התערוכה "Big Air Package" של כריסטו משכה תשומת לב רבה.
בצדה המערבי של תחנת הרכבת המרכזית של אוברהאוזן ממוקם המוזיאון להיסטוריה תעשייתית וחברתית "Rheinisches Landesmuseum". המוזיאון מציג תערוכה קבועה על 150 שנות היסטוריה של ייצור ברזל ופלדה באזור הריין וחבל הרוהר, וכמו כן תערוכות מתחלפות בנושאים שונים.
תרבות ואמנות > אירועי תרבות

הפסטיבל הבינלאומי לסרטים קצרים של אוברהאוזן, אשר נוסד בשנת 1954, הוא הפסטיבל הוותיק ביותר בעולם לסרטים קצרים. הפסטיבל מארגן בנוסף לתחרות הבינלאומית, גם תחרות נפרדת לסרטים קצרים מגרמניה וכמו כן תחרות בינלאומית לקולנוע ילדים ונוער. כמו כן, הפסטיבל מארח את התחרות הלאומית לווידאו קליפים "MuVi" של גרמניה ומאז 2009 גם תחרות סרטים להפקות קולנוע אשר נוצרו וצולמו בנורדריין וסטפאליה.
פסטיבל הרחוב העממי "Sterkrader Fronleichnamskirmes" הוא פסטיבל מהמאה ה-19 המתרחש אחת לשנה בתקופת חג הפסחא בעיר העתיקה של רובע סטרקרדר בעיר והוא נמשך שישה ימים ברציפות. זהו פסטיבל הרחוב הארוך ביותר באירופה והוא משתרע על פני 2.5 ק"מ של מסלול מעגלי. מדי שנה מבקרים בפסטיבל כמיליון איש. בשנת 2016 נחגג הפסטיבל בפעם ה-187.
מדי שנה מאז 2004 נערך ב"פארק אולגה" הענק, הממוקם בפאתי העיר אוברהאוזן, על שטח תעשייתי לשעבר, רייב ענק של מוזיקת טכנו והאוס אשר מארח כ-300 די ג'ייז גרמנים ובינלאומיים על פני 35 במות. בשנת 2015 ביקרו בפסטיבל מעל 48,000 איש.
בנוסף, נערך ב"פארק אולגה" מדי קיץ מאז שנת 2000 גם פסטיבל פתוח למוזיקת רוק ומוזיקת פאנק. הפסטיבל, אשר מסובסד בחלקו על ידי עיריית אוברהאוזן, נמשך יומיים ומושך אליו כ-20,000 איש מדי שנה.
ספורט

לאוברהאוזן מעל 250 מועדוני ספורט מתחומים שונים. בנוסף לכל אירועי הספורט הסטנדרטיים, מתקיימים בעיר גם ריקודי-עם, תחרויות של ריקודי-מעודדות ואירועי פיינטבול.
מועדון הכדורגל המפורסם ביותר בעיר הוא Rot-Weiß Oberhausen ("אוברהאוזן אדום-לבן") אשר נוסד בשנת 1904. קבוצת כדורסל הנשים העירונית NBO92 זוכה בקביעות בתחרויות הלאומיות של גרמניה. כך גם מועדון הטניס והוקי קרח של העיר.
הקהילה היהודית באוברהאוזן

בית הכנסת של אוברהאוזן הוקם בשנת 1898. הוא נשרף במהלך "ליל הבדולח" ב-9 בנובמבר 1938.
לפי תיעוד משנת 1933, חיו בשנה זו בעיר כ־600 יהודים.
ב-1968 התאחדו הקהילות היהודיות של אוברהאוזן, דיסבורג, ומילהיים על הרוהר, ויצרו קהילה דתית משותפת, הקהילה היהודית של דיסבורג-מולהיים/רוהר-אוברהאוזן. בשנות התשעים עלה מספרם של חברי הקהילה, כתוצאה מהגעת יהודים ממדינות ברית המועצות לשעבר, ליותר מ-2,800.
ב-1999 החליטו שלוש הקהילות על הקמת מרכז תרבותי חדש בדיסבורג באזור הנמל, בסמוך לפארק הזיכרון על שם יצחק רבין. המרכז כולל בית כנסת חדש, שתוכנן על ידי האדריכל הישראלי צבי הקר.
מאז 2005 קיימת באוברהאוזן גם קהילה יהודית רפורמית, שהוכרה על ידי "האיגוד היהודי המתקדם" ומספר חבריה הולך וגדל. מקום מושבו של המרכז הקהילתי שלהם נמצא בפרידנשפלאץ (Friedensplatz), לא הרחק מבית הכנסת שנהרס ב -1938.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת מידלסברו, הממלכה המאוחדת (מ־1974)
אוקראינה זפוריז'יה, אוקראינה (מ־1986)
גרמניה  פרייטל, גרמניה (מ־1990)
איטליה איגלסיאס, איטליה (מ־2002)
איטליה קרבוניה, איטליה (מ־2002)
טורקיה מרסין, טורקיה (מ־2004)
הארי יאנוש

זולטאן קודאי
הארי יאנוש (בהונגרית: Háry János) היא האופרה המפורסמת והמנוגנת ביותר של המלחין ההונגרי זולטאן קודאי. הוא חיבר אותה בשנת 1926, והיא הועלתה לראשונה בבית האופרה שבבודפשט.
הליברית לאופרה נכתבה בידי בלה פאוליני וז'ולט הרשני.
עלילה

גיבור האופרה הוא הארי יאנוש, חייל משוחרר, היושב בבית המרזח בכפרו ומהנה את כל שומעיו ב"הרפתקאות" שעברו עליו.
הוא מספר איך התאהבה בו הקיסרית מארי לואיז, אשתו של נפוליאון, אהבה שהייתה העילה להכרזת המלחמה על אוסטריה מצד נפוליאון, אך הארי יאנוש עושה מעשי גבורה בקרב ולבסוף מסתער על נפוליאון בכבודו ובעצמו, והלה נאלץ לבקש ממנו רחמים.
בחגיגת ניצחון חוזר הארי יאנוש לווינה, אך הגעגועים לכפרו גוברים והוא חוזר לביתו ולאהובתו הכפרית.
סוויטה

האופרה זכתה להצלחה מועטה, עד שבשנת 1927 יצר קודאי סוויטה תזמורתית מהמוזיקה של האופרה, וזו זכתה להצלחה רבה.[דרוש מקור] 
בסוויטה תזמורתית זו משתתף הצימבלום. בפרלוד התזמורת מחקה את קהל המאזינים להארי יאנוש. נשמעים קולות רעש ועיטושים. לפי הפולקלור ההונגרי אם מתעטשים לאחר השמעת סיפור, סימן שהוא אמיתי.
בפרק "שעון מוזיקלי וינאי" הארי יאנוש משתומם למראה השעון המופלא הזה, שלקצב ניגוניו צועדים חיילים מצוירים קטנים. זה קטע מפורסם מאוד, ששימש בשנות ה-50 של המאה ה-20 כאות הפתיחה לתוכנית לעקרת הבית בקול ישראל.
פרקי הסוויטה הם:
פרלוד
שעון מוזיקלי וינאי
שיר אהבה
מלחמת נפוליאון ומפלתו
אינטרמצו
כניסת הקיסר ופמליתו
מחוז אאכן

העיר אאכן שבמחוז אאכן
מחוז אאכן (בגרמנית: Städteregion Aachen) שוכן במערב נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. המחוזות הסמוכים לו הם מחוז היינסברג, דירן, אויסקירשן וכן מחוז לימבורג שבהולנד ומחוז לייז' שבבלגיה.
היסטוריה

המחוז נוסד באוקטובר 2009, לאחר שאוחד מחוז אאכן הקודם, אשר נוסד בשנת 1975, עם העיר אאכן.
גאוגרפיה

המחוז משתרע מהעיר בסווילר בצפון, לאורך כ־50 ק"מ עד לעיר מונשאו שבדרום. המחוז כולל חלק מהרי אייפל בדרום וכן את מפרץ הריין התחתון. הנקודה הגבוהה ביותר בו נמצאת בגובה 658.3 מטרים מעל פני הים.
דגל המחוז

הדגל כולל שני פסים רחבים ואופקיים בצבעים צהוב וכחול המחלקים את הדגל לשניים. במרכז הדגל קיים מגן המחולק אף הוא לשני צבעים אלה; בראש המגן, על גבי רקע צהוב, נמצא אריה שחור. מתחתיו - על גבי רקע כחול - ברבור לבן עם כפות רגליים שחורות, העומד על קרני צבי.
ערים

אאכן
אלסדורף
בסוויילר
אשווילר
הרצוגנאת'
מונשאו
רוטגן
שמורת
סטולברג
וירסלן
הערות שוליים

↑  היסטוריה של אאכן, באתר הרשמי
↑  אייפל באתר http://www.eifel-blicke.de/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10171627-8  ISNI: 0000 0004 0636 6660  SUDOC: 027249999  VIAF: 123169550   WorldCat (עם VIAF): 123169550 
דגל מחוז אאכן
נוינקירכן

| --- | --- |
סמל נוינקירכןסמל נוינקירכן

כיכר במרכז נוינקירכן
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  חבל הסאר חבל הסאר
 מחוז:  נוינקירכן
 ראש העיר:  יורגן פריד   Jürgen Fried
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  75.08 קמ"ר
 גובה:  252 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  46,882 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  610 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  49°21′N 7°10′E﻿ / ﻿49.350°N 7.167°E﻿ / 49.350; 7.167
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.neunkirchen.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינוינקירכן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינוינקירכן(למפת חבל הסאר רגילה) זארבריקן הומבורג פלקלינגן זנקט אינגברט סארלואי מרציג זנקט ונדל דילינגן ריינלנד-פפאלץ צרפת לוקס.נוינקירכן(למפת חבל הסאר מוגדלת) זארבריקן הומבורג פלקלינגן זנקט אינגברט סארלואי מרציג זנקט ונדל דילינגן ריינלנד-פפאלץ צרפת לוקס.נוינקירכן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נוינקירכן (בגרמנית: Neunkirchen) היא בירת מחוז נוינקירכן שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה. העיר שוכנת על נהר בליס (Blies), כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לזארבריקן, בירת החבל. זוהי העיר השנייה בגודלה בחבל הסאר.
שמה העיר לקוח מהכינוי "בכנסייה החדשה" (An der neuen Kirche). בעבר הייתה מושפעת כלכלתה של העיר בעיקר מתעשיות הפחם והברזל. עם שקיעתו של המגזר התעשייתי, החלה כלכלתה של נוינקירכן להתמודד עם שינויים דרסטיים ועברה שינוי משמעותי לטובת מגזר השירותים והקמעונאות, למרות שכמה מפעלי תעשייה עדיין פועלים בעיר.
היסטוריה

את ראשית הנוכחות האנושית באזור ניתן לייחס לשנת 700 לפנה"ס לערך. חלקה העתיק ביותר של העיר הוא הכפר ויבלסקירכן (Wiebelskirchen) שמצפון למרכז העיר. שמו של הכפר מוזכר לראשונה בשנת 765. השם נוינקירכן מוזכר לראשונה ב-1281.
נוינקירכן השתייכה לנסיכות נסאו-סארברוקן (Nassau-Saarbrücken) שהקימה שתי מצודות בסמוך, שלא קיימות היום אך את שרידיהן של אחת מהן ניתן לראות באחד הפארקים בעיר.
המשורר הידוע יוהאן וולפגנג פון גתה ביקר בעיר ותיאר את המצודה ואת מפעלי הפלדה. בשנת 1922 קיבלה נוינקירכן מעמד של עיר.
ב-10 בפברואר 1933 גרם פיצוץ של מכל דלק במפעל ברזל למותם של 68 איש ולפציעתם של 190. נזק נגרם לחלק משטח המפעל וכן הכה חלק מאזור המגורים ובית הספר שבסמוך. שיקום האזור נמשך תשעה חודשים. האירוע זכה לתשומת לב בתקשורת העולמית.
קיומם של מפעלי ברזל במרכז העיר הפך אותה למטרה להפצצות האוויריות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1945 החריבה הפצצה אווירית כשלושה רבעים משטח מרכז העיר. עקב כך, ניתן עד היום למצוא בנוינקירכן נפלי פצצות.
מנהיג גרמניה המזרחית,  אריך הונקר היה יליד העיר וב-1987 הוא ביקר בה.
כלכלה

עדויות על כריית פחם במקום קיימות עוד משנת 700 לפנה"ס. במהלך ההיסטוריה בוצעו פעולתו כריית פחם עד לשנת 1968. ב-1593 הוקם במקום מפעל ייצור הברזל הראשון בעמק הנהר בליס. המשפחה שהשפיעה רבות על גורלה של העיר היא משפחת פון שטום-הלברג (von Stumm-Halberg), שהחל משנת 1806 נמצאת בבעלותה רוב תעשיית הברזל המקומית ולפיכך היא בעלת השפעה מרובה על הפוליטיקה המקומית.
עקב שקיעתם של ענפי כריית הפחם והברזל, התמודדה הכלכלה המקומית עם קשיים מחמירים והולכים. עם סגירת מכרה הפחם האחרון ב-1968 וסגירת החלק העיקרי של תשלובת ייצור הברזל ב-1982, זינקה רמת האבטלה בעיר בצורה דרמטית.
במקביל, הפכה נוינקירכן למרכז מסחרי, תהליך שהחל עם בנייתו של מרכז קניות במקום בו ניצבו בעבר מפעלי הברזל. שרידיהם של מפעלי הברזל לשעבר שלא נהרסו, עוברים תהליכי שימור. כיום הם משמשים כאתרי זיכרון לעבר התעשייתי שלהם, חלקם משמשים כפאבים, כמועדונים, כבית קולנוע, כסניף הראשון בגרמניה של רשת המסעדות הוטרס וכאולפני הרדיו של רשת המזון המהיר מקדונלד'ס.
ערים תאומות

צרפת מנטה לה וויל (אנ'), צרפת
גרמניה לובן, גרמניה
סוריה זבדאני, סוריה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565106505171  GND: 4041850-9  LCCN: n91048812  MusicBrainz: d3593bdb-0261-4dfe-b711-0d97402bc935  NKC: xx0234967  VIAF: 158410916   WorldCat (עם VIAF): 158410916
נאומבורג

נאומבורג (בגרמנית: Naumburg) היא עיר במחוז בורגלנד, במדינת סקסוניה-אנהלט שבמרכז גרמניה. נכון ל-2019, אוכלוסיית העיר מונה כ-33,000 תושבים. קתדרלת נאומבורג הוכרה על ידי אונסק"ו בשנת 2018, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

התיעוד הראשון שנכתב על נאומבורג הוא משנת 1012, אז הוזכרה כטירה החדשה של האקקהרדינגר, שדרת מרייסן. היא הוקמה במעבר שני נתיבי סחר, דרך רג'יה וכביש רג'נבורג. בשנת 1028 נתן האפיפיור יוחנן התשעה-עשר את אישורו להעברת הבישוף מצייץ לנאומבורג. עד 1568, במהלך הרפורמציה, הייתה נאומבורג מקום מושבם של הבישופים. הבישוף הקתולי האחרון שישב בעיר, היה יוליוס פון פלוג. נאומבורג הוכרה כעיר מאז שנת 1144.
נאומבורג הייתה מרכז סחר משמעותי בימי הביניים, בעיקר בגלל ירידי הסחר, שנודעו כי התרחשו החל משנת 1278. הופעתה של לייפציג הסמוכה כמרכז יריד סחר משנת 1500, ומלחמת שלושים השנים השפיעו לרעה על כלכלת נאומבורג. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, נאומבורג שויכה לממלכת פרוסיה והפכה לחלק מפרובינציית סקסוניה.
בשנת 1846 נבנה בעיר לראשונה קו רכבת אשר חיבר את העיר עם האלה וארפורט, בהמשך, הורחב הקו לערים סמוכות נוספות. ב-15 בספטמבר 1892 החלה להיבנות החשמלית בנאומבורג, והחל מ-2 בינואר 1907, היא החלה לפעול.
אף על פי שהתעשייה בעיר התפתחה בקצב איטי, הוקם מועדון סוציאליסטי בעיר בשנת 1848. במהלך הפוטש של קאפ בשנת 1920 נהרגו חמישה עובדים מהמועדון. לאחר מכן, בדצמבר 1920, הוקמה המפלגה הקומוניסטית המקומית. תחת שליטת גרמניה המזרחית הייתה נאומבורג מרכז להנדסת מכונות, תרופות, עבודות מתכת וייצור הנעלה. העיר הייתה גם עיירת חיל האוויר הסובייטי. הערכות לא רשמיות הן שמספר אנשי הצבא הסובייטי היה שווה בערך למספר האוכלוסייה המקומית. נפילת הקומוניזם בשנת 1989 לוותה בהפגנות והתכנסויות בכנסיות העיר.
קתדרלת נאומבורג

הקתדרלה של נאומבורג היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הקתדרלה נבנתה בסגנון אדריכלות רומנסקית ובאדריכלות גותית. קתדרלת נאומבורג הייתה אחת הקתדרלות הגדולות אשר נבנו בשני סגנונות אדריכלות אלו. אף על פי שחלקים מהקומות העליונות והכיפות מתוארכים לתקופות סגנון עדכניות יותר. הקתדרלה היא בזיליקה, מצולבת, עם מעבר מפוזר.
המבנה הרומנסקי המאוחר של קתדרלת נאומבורג החליף את הקתדרלה הראשונה, הרומנסקית הקדומה, שנחנכה בסביבות שנת 1042. הבנייה המחודשת של המקום החלה בשנת 1242.
המקום קיבל מאונסק"ו את התואר אתר מורשת עולמית מכיוון שהמקום מכיר את התהליכים שעיצבו את יבשת אירופה במהלך שיא ימי הביניים, בין 1000 ל-1300, התנצרותה של אירופה ואת הדינמיקה של חילופי התרבויות והעברת המאפיין עד לתקופה זו.
אקלים

| אקלים בנאומבורג> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בנאומבורג> ינואר.3.-1.27 | אקלים בנאומבורג> פברואר.5.-1.25 | אקלים בנאומבורג> מרץ.8.2.34 | אקלים בנאומבורג> אפריל.14.5.31 | אקלים בנאומבורג> מאי.18.9.57 | אקלים בנאומבורג> יוני.22.12.59 | אקלים בנאומבורג> יולי.24.14.75 | אקלים בנאומבורג> אוגוסט.24.14.54 | אקלים בנאומבורג> ספטמבר.19.9.54 | אקלים בנאומבורג> אוקטובר.14.5.34 | אקלים בנאומבורג> נובמבר.7.2.45 | אקלים בנאומבורג> דצמבר.3.-1.40 | אקלים בנאומבורג> שנה.13.6.535 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: http://www.pogodaiklimat.ru/climate/34560.htm http://www.weatherbase.com/weather/weatherall.php3?s=6543&refer=&cityname=Naumburg--West-Southern-Federal-District-Germany&units=