stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני
יסודות האמנה > יסוד ראשון: מניעת הפצה

חמש מדינות מוכרות באמנה כ"מדינות נשק גרעיני": צרפת (הצטרפה לאמנה בשנת 1992), סין (1992), ברית המועצות (1968, זכויותיה וחובותיה היום בידי רוסיה), בריטניה (1968) וארצות הברית (1968). חמש מדינות אלה הן אף חברות קבועות במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. חמש המדינות האלה הסכימו שלא להעביר "כלי נשק גרעיניים או מתקנים גרעיניים נפיצים אחרים" וכן "לא לסייע, לעודד, או לגרום, בשום אופן" למדינה שאיננה מצוידת בנשק גרעיני לרכוש נשק גרעיני (פרק 1 לאמנה). המדינות שאינן מחזיקות בנשק גרעיני מתחייבות לקבל עליהן את אמצעי הפיקוח של הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית כדי לוודא שאינן מתעלות אנרגיה גרעינית שנועדה לצורכי שלום לצורך ייצור נשק גרעיני או מתקנים גרעיניים נפיצים אחרים (פרק שלישי לאמנה).
חמש המעצמות הגרעיניות התחייבו שלא להשתמש בנשק גרעיני כנגד מדינות שאין ברשותן נשק גרעיני, זולת תגובה להתקפה גרעינית, או התקפה קונבנציונלית בשיתוף פעולה עם מעצמה גרעינית. אולם, התחייבות זו איננה חלק מן האמנה ופרטיה המדויקים אינם ברורים. ארצות הברית כיוונה כלי נשק גרעיניים כנגד קוריאה הצפונית החל משנת 1959 ועד 1991, מדינה שלא היה ברשותה נשק גרעיני. אף שר ההגנה של בריטניה בעבר, ג'פרי הון, הצהיר במפורש כי בריטניה עלולה להשתמש בנשק גרעיני בתגובה להתקפה לא קונבנציונלית מצד מדינה פורקת עול. בחודש ינואר 2006 רמז נשיא צרפת לשעבר ז'אק שיראק כי צרפת עשויה להגיב במתקפה גרעינית כנגד מדינה שתתמוך בהתקפה טרוריסטית על אינטרסים צרפתיים.
יסודות האמנה > יסוד שני: פירוק נשק

המבוא לאמנה קיים ביטוי לרצונן של המדינות החותמות להפחית מתחים בין-לאומיים ולחזק את האמון בין מדינות כך שייווצרו התנאים, ביום מן הימים, להפסקת ייצור נשק גרעיני ולאמנה על פירוק מוחלט של נשק גרעיני אשר יוציא ממאגר כלי הנשק של המעצמות הגרעיניות את כלי הנשק הגרעיניים ואת מערכות השיגור שלהם. הפרק הרביעי באמנה מפרט את האמור במבוא ומעודד את כל המדינות החברות באמנה, גרעיניות ובלתי גרעיניות גם יחד, "לנהל משא ומתן בתום לב על דרכים יעילות להפסקת מרוץ החימוש הגרעיני במועד קרוב וכן לפירוק נשק גרעיני וכן על אמנה לפירוק נשק גרעיני כללי ומושלם תחת פיקוח בין-לאומי מחמיר ויעיל."
עם זאת, ניתן לטעון כי ניסוחו של הפרק הרביעי לאמנה מטיל חובה עמומה בלבד על כל המדינות החתומות על האמנה לנוע בכיוון הכללי של פירוק מוחלט של נשק גרעיני. בפרשנות זו, הפרק הרביעי לאמנה איננו דורש מכל המדינות החתומות לחתום על אמנת פירוק נשק. אלא רק דורש "ניהול משא ומתן בתום לב".
מנגד, כמה מן הממשלות, במיוחד אלה של מדינות לא גרעיניות השייכות למדינות הבלתי-מזדהות, פרשו את הפרק הרביעי כמטיל דרישה ברורה על המדינות החותמות. להשקפתן, הפרק הרביעי יוצר התחייבות רשמית וחד-משמעית של המעצמות הגרעיניות לפירוק נשק גרעיני והן טוענות כי המעצמות הפרו את התחייבותן על פי האמנה. כמה ממשלחות המדינות לוועידה על פירוק הנשק הניחו הצעות לסדר היום לפירוק נשק גרעיני מוחלט ועולמי, אולם עד היום לא גובשה אמנה המשקפת גישה זו.
כמה מן המבקרים של המעצמות הגרעיניות טענו כי כישלונן של המעצמות בפירוק הנשק הגרעיני, במיוחד לאחר תום המלחמה הקרה, העלתה את חמתן של המדינות שאינן בעלות נשק גרעיני. לדעת המבקרים, כישלון זה מספק צידוק למדינות חותמות לפרוש מן האמנה ולפתח כלי נשק גרעיניים משלהן.
יסודות האמנה > יסוד שלישי: אנרגיה גרעינית לצורכי שלום

כיוון שמעטות מן המעצמות ומן המדינות שלהן כורים גרעיניים להפקת חשמל, מוכנות להפסיק לחלוטין את השימוש בדלק גרעיני, בא היסוד השלישי של האמנה כדי לספק מסגרת לשימוש באנרגיה גרעינית לצורכי שלום בתנאים שיקשו על השימוש בדלק גרעיני לצורך פיתוח כלי נשק.
חלק מן המדינות החתומות על האמנה פירשו את הפרק הרביעי באמנה כמקנה זכות להעשרת אורניום לצורך דלק גרעיני. אולם נראה כי אפשרות זו נותנת פתח להעשרת אורניום במידה המאפשרת שימוש בו לנשק גרעיני וקשה להבחין באמצעים משפטיים בין שני התהליכים הללו. האמנה מכירה בזכותה המוחלטת של מדינה עצמאית להשתמש באנרגיה גרעינית לצורכי שלום, אולם מגבילה זכות זו של המדינות החתומות "בהתאם לפרק הראשון והשני" באמנה (ההתחייבות למניעת הפצת נשק גרעיני שהוא היסוד הראשון לאמנה). כיוון שלצורך הפעלת כור גרעיני ליצור חשמל, עם קירור מים, יש צורך בדלק אורניום מועשר, המדינות שבשטחן כורים אלה חייבות להעשיר אורניום או לרכוש אורניום מועשר בשוק הבין-לאומי. מכאן עשויה לצוץ מחלוקת כאשר מדינה טוענת כי היא מפתחת תהליכי העשרת אורניום לצורך שימוש בכור גרעיני ליצור חשמל, אולם אין עדיין ברשותה כור כזה, כפי שאירע במקרה של קוריאה הצפונית ואיראן. מוחמד אל-בראדעי מנהל הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית כינה את התפשטות יכולות העשרת האורניום בעולם "עקב אכילס" של משטר מניעת הפצת הנשק הגרעיני. נכון לשנת 2007, 13 מדינות בעולם הן בעלות יכולת להעשיר אורניום.
מבין המדינות הבלתי גרעיניות החתומות על האמנה כולן נמנעו מלפתח כלי נשק גרעיניים. אולם, קוריאה הצפונית הפרה את האמנה, פרשה ממנה וביצעה ניסוי בנשק גרעיני. איראן הואשמה בניסיון לפתח כלי נשק גרעיני ולוב ניהלה תוכנית סודית לפיתוח נשק גרעיני בטרם נטשה ניסיון זה בחודש דצמבר 2003. העובדה כי באזורים מסוימים נמצא כי כל המדינות השכנות אינן מפתחות נשק גרעיני, אף שלעיתים ברשותן כורים לצורכי שלום, הפחיתה את הלחץ הקיים על כל מדינה אחרת באזור לפתח נשק גרעיני משלה. במובן זה, האמנה השיגה את מטרתה.
מוחמד אל-בראדעי, ראש הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית, אמר כי קיימות 40 מדינות בעולם שהיו יכולות לפתח נשק גרעיני אילו חפצו בכך.
הפרקים העיקריים באמנה

הפרק הראשון דן בהתחייבותן של מדינות בעלות נשק גרעיני (בעת חתימת האמנה) וקובע: "כל מדינה חברה באמנה בעלת נשק גרעיני מתחייבת שלא להעביר לכל צד אחר כלי נשק גרעיניים או כל מתקן גרעיני נפיץ או שליטה בכלי נשק כאלה או מתקנים נפיצים, באופן ישיר, או עקיף; וכן לא לסייע, לעודד, או לאפשר בכל דרך שהיא למדינה שאינה בעלת נשק גרעיני לייצר או לרכוש כלי נשק גרעיניים או כל מתקן גרעיני נפיץ, או שליטה בכלי נשק כאלה או מתקנים נפיצים."
מנגד, הפרק השני מטיל חובה על מדינות שאינן בעלות נשק גרעיני (בעת החתימה) שלא לשנות את מעמדן באמנה: "כל מדינה חברה באמנה שאינה בעלת נשק גרעיני מתחייבת שלא לקבל משלוח מכל משלח שהוא של כלי נשק גרעיניים או כל מתקן גרעיני נפיץ או שליטה בכלי נשק כאלה או מתקנים נפיצים, באופן ישיר, או עקיף; לא לייצר או לרכוש כלי נשק גרעיניים או מתקנים גרעיניים נפיצים אחרים, וכן לא לבקש או לקבל כל עזרה בייצור של כלי נשק גרעיניים או מתקנים גרעיניים נפיצים."
הפרק השלישי יוצר את מסגרת הפיקוח על מדינות שאינן בעלות נשק גרעיני, למניעת הפצת הנשק: "כל מדינה חברה באמנה שאינה בעלת נשק גרעיני מתחייבת לקבל את אמצעי הפיקוח, כפי שיוגדרו בהסכם שינוסח וייכרת עם הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית בהתאם לחוק הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית ולמערכת הפיקוח של הסוכנות, זאת כדי להבטיח את מילוי מחויבויותיה תחת אמנה זו מתוך הנחה של מניעת תיעול אנרגיה אטומית משימושים לצורכי שלום לכלי נשק גרעיניים או מתקנים גרעיניים נפיצים אחרים...".
לצד האיסור שמטילה האמנה על הפצת נשק גרעיני ופיתוח יכולת של נשק גרעיני, בא הפרק הרביעי באמנה וקובע את זכותה של כל מדינה חברה לעסוק במחקר וביצור אנרגיה גרעינית לצורכי שלום, במגבלות האמנה. פרק זה אף מבטיח שיתוף פעולה בין המדינות החברות באמנה בעזרה לצורך הפקת אנרגיה גרעינית לצורכי שלום.
הפרק השישי מטיל על המדינות בעלות נשק גרעיני לקיים משא ומתן בתום לב ליישום אמצעים יעילים לצורך הפסקת מרוץ החימוש הגרעיני ופירוק נשק גרעיני. זאת, באמנה שתחתם בין המדינות.
הפרק העשירי קובע את זכותה של מדינה לפרוש מן האמנה, בהתראה של שלושה חודשים. הפרק קבע לאמנה תחולה של 25 שנה, אולם זו הוארכה בשנת 1995.
היסטוריה

הכוח המניע מאחורי ניסוח האמנה היה הדאגה הגוברת בעולם שבו מדינות רבות אוחזות בנשק גרעיני. מצב המלחמה הקרה בין שתי המעצמות הגדולות, ארצות הברית וברית המועצות, אשר הרתיע את הצדדים מלעשות שימוש בנשק גרעיני, היה מצב שברירי ביותר. הימצאותן של כלי נשק גרעיניים בידי מדינות נוספות הפחיתה את ביטחון העולם והגבירה את הסיכוי כי מלחמה גרעינית עלולה לפרוץ בטעות, או עקב שימוש בלתי מורשה, או עקב הסלמה של עימות מקומי בקנה מידה קטן יחסית אשר יתדרדר לעימות גרעיני.
על רקע זה הציעה אירלנד את האמנה והיא נפתחה להצטרפות בשנת 1968. פינלנד הייתה הראשונה שהצטרפה לאמנה. עד שנת 1992 הצטרפו לאמנה כל חמש המעצמות הגרעיניות. בשנת 1995 חודשה האמנה ובוטל תאריך תפוגתה (בשנת 1996 נכרתה האמנה למניעת ניסויים גרעיניים). כמה מן המדינות שהצטרפו לאמנה ויתרו על תוכניות לפיתוח נשק גרעיני שפעלו בשטחן. דרום אפריקה ניהלה תוכנית לפיתוח נשק גרעיני, על פי דיווחים לא מאומתים תוכנית זו פעלה בשנות ה-70 בתמיכת ישראל ובשנת 1979 בוצע ניסוי של פיצוץ גרעיני באוקיינוס האטלנטי (תקרית ולה). דרום אפריקה חתמה על האמנה בשנת 1991. בעקבות הצטרפותה לאמנה הסכימה דרום אפריקה לפיקוח של הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית ובפיקוח הסוכנות פורקה היכולת הגרעינית המלחמתית של דרום אפריקה. בשנת 1994 הכריזה הסוכנות כי אין עוד בדרום אפריקה תוכנית לנשק גרעיני.
ישראל והאמנה

מדינת ישראל נוקטת במדיניות של עמימות בכל הנוגע לתוכנית הגרעין שלה, והיא אחת המדינות הבודדות שלא חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
בשנת 2018 הוצעה הצעת חוק על ידי חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי וג'מעה אזברגה בה נאמר כי על ישראל לחתום על האמנה הבין-לאומית בדבר מניעת הפצת נשק גרעיני, ולאפשר פיקוח בין-לאומי על הכור בדימונה.
ראו גם

תוכנית הגרעין של ישראל
פירוק הנשק הגרעיני
הערות שוליים

↑  הערות פתיחה של שגריר אינדונזיה בוועידת החברות באמנה בשנת 2005
↑  בריטניה מוכנה לעשות שימוש בנשק גרעיני מאמר מיום 20 במרץ 2002 באתר BBC News.
↑  שיראק:תגובה גרעינית לטרור היא בגדר האפשר אתר Washington Post מיום 20 בינואר 2006
↑  ריאיון עיתונאי עם מוחמד אל-בראדעי מיום 19 בפברואר 2007. באתר הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית
↑  הפרת האמנה על ידי קוריאה הצפונית מתוך אתר הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית
↑  הצעת החוק לפיקוח בין-לאומי על המתקנים הגרעיניים בדימונה, בעמוד הפייסבוק של במת בל"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268912405171  GND: 4131647-2  NDL: 00577677  VIAF: 181035727   WorldCat (עם VIAF): 181035727
אגרוף באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |

 היכל:  היריד האולימפי
 תאריך התחלה:  14 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  18 באוקטובר 2018
 מתחרים:  82 (54 נערים ו-28 נערות) מ-38 מדינות
 → 2014  ← 
טורנירי האגרוף באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו ביריד האולימפי בין ה-14 ל-18 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מתשעה טורנירים לנערים בקטגוריות משקל זבוב, תרנגול, קל, קל-חצי-כבד, חצי-כבד, בינוני, קל-כבד, כבד וסופר-כבד שבכל טורניר השתתפו 6 מתאגרפים וארבעה טורנירים לנערות בקטגוריות משקל זבוב, נוצה, קל ובינוני שבכל טורניר השתתפו 7 מתאגרפות.
העפלה

ההעפלה היא אישית והמכסה ניתנת לספורטאים עצמם. המתאגרפים המשתתפים במשחקים נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם. המתאגרפים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים: תאריך הלידה בין 1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2001. מספר המתאגרפים המרבי שוועד אולימפי לאומי יכול לשלוח הוא חמישה, שלושה מתאגרפים ושתי מתאגרפות, בהגבלה של מתאגרף אחד לקטגוריית משקל. המדינה המארחת זכאית אוטומטית למכסה עבור שני מתאגרפים ומתאגרפת יחידה. 10 מכסות עולמיות הוקצו עבור התחרויות, 7 מכסות עבור מתאגרפים ו-3 מכסות עבור מתאגרפות.
45 מכסות הוקצו באליפויות נוער יבשתיות של איגוד האגרוף הבין-לאומי. האליפויות הורכבו מתשע קטגוריות משקל בדומה לקטגוריות המשקל במשחקים האולימפיים לנוער. המתאגרף המדורג בראש כל קטגוריית משקל באליפות יבשתית, זכה במכסה למשחקים. אם יותר משלושה מתאגרפים מאותו ועד אולימפי לאומי זכו במכסה, הוועד האולימפי הלאומי בחר את שלושת המתאגרפים שהעפילו למשחקים. מכסה אשר לא נעשה בה שימוש הועברה למתאגרף הבא בקטגוריית המשקל באותה אליפות יבשתית.
ארבע מכסות הוקצו באליפות העולם באגרוף לנערות לשנת 2017. המתאגרפת שדורגה בראש כל קטגוריית משקל, בהתאם לקטגוריות המשקל במשחקים האולימפיים לנוער, זכתה במכסה למשחקים, אם היא עמדה בתנאי הגיל הנדרש להשתתפות במשחקים. 20 מכסות נוספות הוקצו באליפויות נוער יבשתיות של איגוד האגרוף הבינלאומי. האליפויות הורכבו מארבע קטגוריות משקל בדומה לקטגוריות המשקל במשחקים האולימפיים לנוער. המתאגרפת המדורגת בראש כל קטגוריית משקל באליפות יבשתית, זכתה במכסה למשחקים. אם יותר משתי מתאגרפות מאותו ועד אולימפי לאומי זכו במכסה, הוועד האולימפי הלאומי בחר את שתי המתאגרפות שהעפילו למשחקים. מכסה אשר לא נעשה בה שימוש הועברה למתאגרפת הבאה בקטגוריית המשקל באותה אליפות יבשתית.
העפלה > תחרויות העפלה

| תחרות | מקום | תאריך |
| --- | --- | --- |
| אליפות העולם באגרוף לנערות לשנת 2017 | הודו גוואהטי | 19–26 בנובמבר 2017 |
| אליפות התאחדות האגרוף האירופית לנוער לשנת 2018 | איטליה רוזטו דגלי אברוצי | 17–26 באפריל 2018 |
| אליפות התאחדות האגרוף האסיתית לנוער לשנת 2018 | תאילנד בנגקוק | 19–28 באפריל 2018 |
| אליפות התאחדות האגרוף האפריקאית לנוער לשנת 2018 | מרוקו קזבלנקה | 5–13 במאי 2018 |
| אליפות התאחדות האגרוף האמריקאית לנוער לשנת 2018 | ארצות הברית קולורדו ספרינגס | 19–27 במאי 2018 |
| אליפות התאחדות האגרוף האוקיאנית לנוער לשנת 2018 | סמואה אפיה | 29 במאי – 2 ביוני 2018 |
העפלה > מדינות שהעפילו

54 מתאגרפים ו-28 מתאגרפות מ-38 מדינות העפילו למשחקים.
| מדינה | נערים> 52- ק"ג | נערים> 56- ק"ג | נערים> 60- ק"ג | נערים> 64- ק"ג | נערים> 69- ק"ג | נערים> 75- ק"ג | נערים> 81- ק"ג | נערים> 91- ק"ג | נערים> 91+ ק"ג | נערות> 51- ק"ג | נערות> 57- ק"ג | נערות> 60- ק"ג | נערות> 75- ק"ג | סך הכל> נערים | סך הכל> נערות | סך הכל> כללי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוזבקיסטן |  | ● |  |  | ● |  | ● |  |  | ● |  |  |  | 3 | 1 | 4 |
|  אוסטרליה |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  | ● |  | 1 | 1 | 2 |
|  אוקראינה |  | ● | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 | 0 | 2 |
|  אזרבייג'ן |  |  | ● |  | ● |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 | 0 | 2 |
|  איטליה |  |  |  |  |  | ● |  |  |  | ● |  |  |  | 1 | 1 | 2 |
|  איראן |  |  |  |  |  |  | ● |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  אירלנד | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  | ● | 1 | 2 | 3 |
|  אלבניה |  | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● | 1 | 1 | 2 |
|  אלג'יריה | ● |  |  |  |  | ● |  | ● |  |  |  |  | ● | 3 | 1 | 4 |
|  אפגניסטן | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  ארגנטינה |  | ● |  |  | ● |  |  |  |  |  |  | ● |  | 2 | 1 | 3 |
|  ארצות הברית |  |  |  | ● |  |  |  |  |  | ● | ● |  |  | 1 | 2 | 3 |
|  בולגריה |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  |  | 0 | 1 | 1 |
|  ברזיל | ● |  |  |  | ● | ● |  |  |  |  |  |  |  | 3 | 0 | 3 |
|  בריטניה | ● |  |  | ● |  |  | ● |  |  |  |  | ● |  | 3 | 1 | 4 |
|  הודו |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  |  | 0 | 1 | 1 |
|  הונגריה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  | 0 | 1 | 1 |
|  ונצואלה |  |  |  |  |  | ● |  |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  מצרים |  |  | ● |  |  |  | ● |  | ● |  |  |  |  | 3 | 0 | 3 |
|  מקסיקו |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  | 0 | 1 | 1 |
|  מרוקו |  | ● |  | ● | ● |  |  |  |  |  | ● |  |  | 3 | 1 | 4 |
|  נאורו |  | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  ניגריה |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  | ● |  | 0 | 2 | 2 |
|  ניו זילנד |  |  | ● |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  | 1 | 1 | 2 |
|  סלובקיה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  | 0 | 1 | 1 |
|  סמואה |  |  |  |  |  | ● |  | ● | ● |  |  |  |  | 3 | 0 | 3 |
|  סמואה האמריקנית |  |  |  |  | ● |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  פוארטו ריקו |  |  |  |  |  |  | ● | ● |  |  |  |  |  | 2 | 0 | 2 |
|  פולין |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● | 0 | 1 | 1 |
|  צ'ילה |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  צ'כיה |  |  |  |  |  |  |  | ● |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  צרפת |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● | 0 | 1 | 1 |
|  קוסובו |  |  |  | ● |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 |
|  קזחסטן |  |  |  | ● |  |  |  | ● | ● | ● |  |  | ● | 3 | 2 | 5 |
|  קנדה |  |  | ● |  |  |  |  |  | ● |  |  |  |  | 2 | 0 | 2 |
|  רוסיה |  |  |  | ● |  |  | ● |  | ● |  |  |  | ● | 3 | 1 | 4 |
|  תאילנד | ● |  | ● |  |  | ● |  |  |  |  | ● | ● |  | 3 | 2 | 5 |
|  תוניסיה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ● |  | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל (38 מדינות) | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 7 | 7 | 7 | 7 | 54 | 28 | 82 |
לוח זמנים

| תאריך | יום | שעת התחלה | תחרות |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 באוקטובר | ראשון | 13:00 | סיבוב 1 - נערים - זבוב, קל, חצי כבד, קל-כבד וסופר-כבד מוקדמות - נערות - בינוני |
| 14 באוקטובר | ראשון | 18:00 | סיבוב 1 - נערים - תרנגול, קל-חצי-כבד, בינוני וכבד  מוקדמות - נערות - נוצה |
| 15 באוקטובר | שני | 13:00 | סיבוב 2 - נערים - זבוב, קל, חצי כבד, קל-כבד וסופר-כבד מוקדמות - נערות - קל |
| 15 באוקטובר | שני | 18:00 | סיבוב 2 - נערים - תרנגול, קל-חצי-כבד, בינוני וכבד מוקדמות - נערות - זבוב |
| 16 באוקטובר | שלישי | 13:00 | חצי גמר - נערים - זבוב, קל, חצי כבד, קל-כבד וסופר-כבד חצי גמר - נערות - נוצה ובינוני |
| 16 באוקטובר | שלישי | 18:00 | חצי גמר - נערים - תרנגול, קל-חצי-כבד, בינוני וכבד חצי גמר- נערות - זבוב וקל |
| 17 באוקטובר | רביעי | 13:00 | מדליות ומקום חמישי - נערים - זבוב, חצי-כבד וסופר-כבד מדליות ומקום חמישי - נערות - נוצה |
| 17 באוקטובר | רביעי | 18:00 | מדליות ומקום חמישי - נערים - קל, בינוני וכבד מדליות ומקום חמישי - נערות - בינוני |
| 18 באוקטובר | חמישי | 13:00 | מדליות ומקום חמישי - נערים - תרנגול, קל-חצי-כבד וקל-כבד מדליות ומקום חמישי - נערות - זבוב וקל |
מתכונת התחרויות

טורנירי האגרוף התקיימו במתכונת של פסילה ישירה, המנצח מעפיל לשלב הבא בתחרות והמפסיד יוצא מהתחרות. כל קרב הורכב משלושה סיבובים, באורך של שלוש דקות כל אחד. בין כל סיבוב התקיימה מנוחה באורך של דקה בודדת. בתחילתו של כל יום תחרות התקיימו שקילה ובדיקה רפואית של המתאגרפים המתחרים. בניגוד למשחקים האולימפיים, התקיים קרב על מדליית הארד ולא הוענקו שתי מדליות ארד למפסידים בחצאי הגמר.
שיטת הניקוד מתבססת על "עשר נקודות חובה". בכל קרב מוקצים חמישה שופטים המוצבים מסביב לזירה בהתאם להגרלה אלקטרונית. בסוף כל סיבוב מעניק כל שופט ניקוד למתאגרפים. המתאגרף שניצח את הסיבוב מקבל עשר נקודות והמתאגרף המפסיק מקבל בין שבע לתשע נקודות. אם הקרב לא הוכרע באמצעות נוקאאוט, המתאגרף שצבר את מספר הנקודות הגבוה ביותר יוכרז כמנצח. כמו כן, אם מתאגרף מקבל אזהרה על ביצוע עבירה מהשופטים. העבירה תרשם במערכת הניקוד ותפחית נקודה אחד מכל שופט בציון הכולל של המתאגרף על כל עבירה שנרשמה. אם מתאגרף מקבל שלושה עבירות הוא נפסל מהטורניר.
מתכונת התחרויות > טורנירי הנערים

הטורניר מורכב מתשע קטגוריות משקל: זבוב (49 עד 52 ק"ג), תרנגול (52 עד 56 ק"ג), קל (56 עד 60 ק"ג), קל-חצי-כבד (60 עד 64 ק"ג), חצי-כבד (64 עד 69 ק"ג), בינוני (69 עד 75 ק"ג), קל-כבד (75 עד 81 ק"ג), כבד (81 עד 91 ק"ג), וסופר-כבד (91 ק"ג ומעלה). כל טורניר מורכב משני שלבי מוקדמות, חצי גמר וקרבות מיקום (גמר, קרב על מדליית ארד וקרב על המקום החמישי).
הקרבות בשלב המוקדמות הראשון נקבעים בהגרלה בין ארבעת המתאגרפים שאינם בין שני המתאגרפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר בהעפלה למשחקים שהעפילו לשלב המוקדמות השני באופן אוטומטי. המנצחים בשלב המוקדמות הראשון מעפילים לחצאי הגמר והמפסידים מתמודדים כנגד שני המתאגרפים בשלב המוקדמות השני. המנצחים בשלב המוקדמות השני מעפילים לחצאי הגמר והמפסידים ילחמו על המקום החמישי. המפסידים בשלב חצי הגמר יתמודדו על מדליית הארד והמנצחים יעפילו לקרב הגמר.
מתכונת התחרויות > טורנירי הנערות

הטורניר מורכב מארבע קטגוריות משקל: זבוב (48 עד 51 ק"ג), נוצה (54 עד 57 ק"ג), קל (57 עד 60 ק"ג), ובינוני (69 עד 75 ק"ג). כל טורניר מורכב משלב מוקדמות, חצי גמר וקרבות מדליות (גמר וקרב על מדליית ארד). הקרבות בשלב המוקדמות נקבעים בהגרלה. המנצחות בשלב המוקדמות מעפילות לחצאי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר יתמודדו על מדליית הארד והמנצחות יעפילו לקרב הגמר.
מדליות ומנצחים

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
| תחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| זבוב (49 עד 52 ק"ג) |  איוון הופ פרייס (בריטניה) |  סרוואט סוקטת (תאילנד) |  לואיז דה אוליביירה (ברזיל) |
| תרנגול (52 עד 56 ק"ג) |  עבדמליק חלוקוב (אוזבקיסטן) |  מקסים הליניצ'וב (אוקראינה) |  מירקו חיאל קואלו (ארגנטינה) |
| קל (56 עד 60 ק"ג) |  אתיחי פימסאפ (תאילנד) |  טאראס בונדרצ'וק (אוקראינה) |  נורלן ספארוב (אזרבייג'ן) |
| קל-חצי-כבד (60 עד 64 ק"ג) |  איליה פופוב (רוסיה) |  טלגת שייקן (קזחסטן) |  חסן עזים (בריטניה) |
| חצי-כבד (64 עד 69 ק"ג) |  בריאן ארגוי (ארגנטינה) |  יאסין אלוארז (מרוקו) |  ג'קהונגיר רחמונוב (אוזבקיסטן) |
| בינוני (69 עד 75 ק"ג) |  קנו מכאדו (ברזיל) |  פאריד דאיבי (אלג'יריה) |  וירפון ג'ונג'והו (תאילנד) |
| קל-כבד (75 עד 81 ק"ג) |  קרול איטאומה (בריטניה) |  רוסלן קולסניקוב (רוסיה) |  טימור מרג'נוב (אוזבקיסטן) |
| כבד (81 עד 91 ק"ג) |  אייבק אוראלביי (קזחסטן) |  מוחמד אמין החיד (אלג'יריה) |  אלווין קנאלס (פוארטו ריקו) |
| סופר-כבד (91 ק"ג ומעלה) |  אלכסיי דרונוב (רוסיה) |  דמיר טויבי (קזחסטן) |  אחמד אלסווי (מצרים) |
טקס הענקת המדליות במשקל תרנגול לנערים
הקרב על מדליית הזהב במשקל קל לנערים
טקס הענקת המדליות במשקל חצי-כבד לנערים
טקס הענקת המדליות במשקל בינוני לנערים
טקס הענקת המדליות במשקל קל-כבד לנערים
| תחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| זבוב (48 עד 51 ק"ג) |  מרטינה לה פיאנה (איטליה) |  אדיג'ט גבדמוסי (ניגריה) |  הייבן גרסיה (ארצות הברית) |
| נוצה (54 עד 57 ק"ג) |  פנפצ'ארה סומנוק (תאילנד) |  ג'ניפר קרילו (מקסיקו) |  דירבלה רוני (אירלנד) |
| קל (57 עד 60 ק"ג) |  קרוליין דובויס (בריטניה) |  פורנטיפ בואפה (תאילנד) |  אוריאנה ספוטו (ארגנטינה) |
| בינוני (69 עד 75 ק"ג) |  אנסטסיה שמונובה (רוסיה) |  טליה ברילו (צרפת) |  נדז'דה ריבאץ (קזחסטן) |
טקס הענקת המדליות במשקל זבוב לנערות
טקס הענקת המדליות במשקל קל לנערות
הערות שוליים

1 2 3  "Qualification System – Youth Olympic Games Buenos Aires 2018 - Boxing" (PDF) (באנגלית). הוועד האולימפי הבינלאומי ואיגוד האגרוף הבין-לאומי. 19 במרץ 2017. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - BOXING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 18 באוקטובר 2018. pp. 13–15. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - BOXING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 18 באוקטובר 2018. pp. 16–24. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Buenos Aires 2018 - Boxing - Competition Format and Rules (PDF) (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 בספטמבר 2018. נבדק ב-16 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - BOXING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 18 באוקטובר 2018. p. 12. נבדק ב-1 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
נמל התעופה דברצן

נמל התעופה הבינלאומי דברצן (בהונגרית: Debreceni nemzetközi repülőtér; באנגלית: Debrecen International Airport) הוא נמל התעופה הנמצא בעיר דברצן שבהונגריה, הוא ממוקם כ-5 ק"מ דרומית מערבית למרכז העיר וניתן להגיע ממנו בקלות לרומניה ולאוקראינה.
מתקני הנמל

בנמל קיים טרמינל אחד ומסלול יחיד מבטון.
טיסות לישראל וממנה

חברת וויז אייר מפעילה קו לנתב"ג שלוש פעמים בשבוע.
מזראטי 3200GT

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  2002-1998
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  מזראטי Shamal 
 מודל אחריו:  מזראטי קופה (קרו גם: מזראטי 4200GT)
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית ספורט (גראן טוריסמו)
 פלטפורמה:  2 דלתות קופה, 4 מושבים
 אורך:  4,550 מ"מ
 רוחב:  1,810 מ"מ
 גובה:  1,380 מ"מ
 משקל:  1,647 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3,217 סמ"ק בתצורת V8, בעל הספק מרבי: 365 כ"ס.
 הילוכים:  ידנית 6 מהירויות   אוטומטית 4 מהירויות
 
המזראטי 3200GT היא מכונית ספורט שיוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1998 ל-2001.
דגמים

הדגם נמכר ברובו באירופה. ה-3200GT חולקת את מנוע ה-3.2 ליטר טורבו כפול בתצורת V8 שקיים במזראטי קוואטרופורטה IV ובמזראטי Shamal, ששופר, ובעל הספק מרבי של 365 כ"ס.
דגם ה-3200GTA צויד בתיבת הילוכים אוטומטית והמנוע שלו סיפק 363 כ"ס.
ה-"Assetto Corsa" היה דגם בייצור מוגבל של ה-GT עם חבילת החזקה מיוחדת, והוא הוצג לראשונה לציבור בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2001.
עיצוב

ה-3200GT עוצב על ידי חברת Italdesign. הפנסים האחוריים של המכונית כללו נורות לד מסודרות בצורת בומרנג. הנורות החיצוניות ב"בבמורנג" היוו את אורות הבלימה והנורות הפנימיות היוו את אורות האיתות. המכונית הוחלפה בתחילת 2002 על ידי המזראטי קופה בעלת התכנון הדומה, כאשר מזראטי חזרו לשוק האמריקאי. לא נעשו שינויים רציניים בין הדגמים פרט להחלפת הנורות האחוריות על מנת לעמוד בתקן האמריקאי לראות בנהיגת לילה. ה-4200GT זכה להצלחה רבה עד שנת 2007, אז החליף אותו המזראטי גראן-טוריסמו הגדול יותר שחזר להשתמש בנורות לד לאורות האחוריים, אך הפעם תוך עמידה בתקן האמריקאי.