stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חריסטו מרקוב
קריירה ספורטיבית > 1987 > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אליפות ושיא אירופאי של 17.92 מטר לפני מייק קונלי מארצות הברית (17.67 מטר) ואולג סקירקין (אנ') מברית המועצות (17.43 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בליבן (אנ'), צרפת זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.12 מטר אחרי סרז' הלאן (אנ') מצרפת (17.15 מטר) ולפני מיקולה מוסיינקו (אנ') מברית המועצות (17.00 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1988 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא משחקים של 17.61 מטר לפני איגור לפשין (אנ') (17.52 מטר) ואלכסנדר קובלנקו (אנ') (17.42 מטר) (שניהם מברית המועצות).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה סיים במקום הרביעי בתוצאה 17.19 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1990

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, יוגוסלביה זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.43 מטר אחרי ליאוניד וולושין (אנ') (17.74 מטר) ולפני איגור לפשין (17.34 מטר) (שניהם מברית המועצות).
קריירה ספורטיבית > 1992

באולימפיאדת ברצלונה סיים מרקוב במקום 21 בתחרות קפיצה משולשת בתוצאה של 16.46 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1991

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן סיים במקום התשיעי במקצה המוקדם בתחרות קפיצה משולשת בתוצאה של 16.67 מטר ולא עלה לגמר.
קריירה ספורטיבית > 1993

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה סיים במקום ה-19 במקצה המוקדם בתחרות קפיצה משולשת בתוצאה של 16.11 מטר ולא עלה לגמר.
הערות שוליים

↑  הייתה זו תוצאתו הטובה ביותר של מרקוב במהלך הקריירה הספורטיבית שלו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14174923
הרביא

| --- | --- |

 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז עזה
 נפה:  נפת עזה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-16
 שטח:  23,312 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  3 בנובמבר - 5 בנובמבר 1948
 יישובים יורשים:  קיבוץ כרמיה, קיבוץ זיקים
 דת:  מוסלמים סונים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  2,300 (1945)
 קואורדינטות:  31°36′21″N 34°32′47″E﻿ / ﻿31.60576667°N 34.54635833°E﻿ / 31.60576667; 34.54635833 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) הרביא(למפת השפלה רגילה) הרביא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הרביא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הרביא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מפת האזור משנת 1945. באותה עת כמעט לא היו יישובים יהודים בסביבת הכפר ולכן, לפי תוכנית החלוקה, נכלל בשטח המדינה הערבית
הִרִבְּיָא (בערבית: هربيا) היה כפר ערבי במישור החוף הדרומי, כשישה קילומטרים מדרום לעיירה אל-מג'דל (אשקלון).
היסטוריה

לפי ממצאים ארכאולוגיים, שנמצאו בחפירות באזור הכפר, המקום היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. ב"ח'ירבת א-שרף" (או ח'ירבת אום שרף), גבעה החולשת על הכפר מצפון, נערכה חפירה ארכאולוגית ב-1987.
היסטוריה > התקופה הצלבנית

בתקופת ממלכת ירושלים היה בהרביא מבצר צלבני קטן בשם לה-פורבי (La Forbie).
ב-4 באוקטובר 1244 יצא הצבא הצלבני מעכו לכיוון עזה. הצבא כלל את האבירים הארץ ישראליים ואת צבאות המסדרים הצבאיים. 312 אבירים טמפלרים ועימם 324 טורקופולים, 328 אבירי מסדר ההוספיטלרים ועימם 200 טורקופולים, 400 אבירים של המסדר הטבטוני ומספר לא ידוע של אבירים מצורעים ממסדר סנט לזרוס. נתמכים על ידי מספר גדול של חיילים רגליים – בסך הכול בין 12,000 ל-11,000 לוחמים, שהיו עיקר הכוח הלוחם של המדינה הצלבנית, בפיקוד העליון של גוטייה הרביעי מבריין, הרוזן של יפו ואשקלון, ולצידו פיליפ ממונפורט הקונטבל – (המפקד העליון) של צבא ממלכת ירושלים.
ב-17 באוקטובר נפגשו הצבאות בהרביא. הקרב החל בהתקפה צלבנית על הצבא המצרי שנמשכה עד לשעות הערב של אותו יום, מבלי שהצלבנים יכולים להכריע את הקרב או לגרום לצבא המצרי לסגת. בשעות החשכה הופסקו הקרבות וחודשו ביום המוחרת עם התקפה מסיבית של הצבא המצרי ובני בריתו. כבר בהתנגשות הראשונה נשבר מרכז המערך הנוצרי-מוסלמי במרכזו. הכוחות הדמשקאים נלחמו עד שהושמדו ברובם ואדונם, אל מנסור, ברח משדה הקטל מלווה ביתרת כוחו הצבאי – כ-280 לוחמים. בשלב זה נותר צבא הצלבני לבדו בשדה הקרב.
מספר האבדות של הצבא הצלבני לא ידוע במדויק, ומקורות שונים מצטטים מספרים שונים. בספרו של יהושע פראוור תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל ההיסטוריון מציין כי הוא מעריך את מספר האבירים שנהרגו בקרב ב-2000 ואת מספר החיילים הרגלים שנהרגו ב-10,000. בספר נכתב כי מכלל האבירים 50 הצליחו להימלט משדה הקרב. בהמשך הכותב מציין כי 100 לוחמים נוספים ברחו משדה הקרב עם פיליפ ממונפורט בספר לא מצוין מספר הצלבנים שנלקחו בשבי. בספרו "היסטוריה של הצלבנים" ("Histoire Des Croisades") מציין ז'אן רישאר (Jean Richard) את המספרים האלה: מתוך 348 טמפלרים שיצאו לקרב 36 נותרו בחיים, מתוך 351 הוספיטלרים 26 נותרו בחיים ומתוך 400 אבירים טבטוניים שלושה נותרו בחיים.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ-ישראל הכפר היה חלק מנאחייה (תת-הנפה) של ח'אן יונס שבסנג'ק עזה (נפה). רוב הבתים בכפר היו בדרך כלל בתי חימר. תושבי הכפר התפרנסו מגידולי אבטחים, מלפפונים ועצי פרי. בכפר הייתה באר ובריכת אגירה.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, תיעד את השרידים העתיקים באזור, ואת חציית נחל שקמה (לו הוא קרא "נהר אריביה"). גרן כתב:”בשעה וחמש עשרה דקות הגענו לשפך נהר אריביה המכונה גם נהר עסקלאן. במקום הזה, בתוך חצי עיגול נרחב למדי שמתקבל כאן מתוואי החוף, הוא יוצר כמין ברכה המפותלת כמה נפתולים צפופים, ומימיה נראים עומדים...בשעה שמונה וחמש עשרה דקות עברנו חורבות בשם ח'רבת אמאריס. הן לא בולטות לעין ומכסות גבעת חול החולשת על החוף מגובה שנים עשר מטר בקירוב...בשעה שמונה ושלושים דקות הגענו לעוד ח'רבה, ונאמר לי כי שמה ח'רבת אם אשקף. על פני כל האתר הזה פזורים חרסים מעורבים עם כתית”.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

ב-1920 הסתיימה בנייתו של "בית מוסא עלמי" על גבעה ממערב לכפר. את הבית בנה חאפז אל-עלמי, שהיה גיסו של מוסא אל-עלמי (ממנהיגי התנועה הלאומית הפלסטינית וחבר הוועד הערבי העליון). הבית שימש בעיקר כבית קיט למשפחת אל-עלמי, שהייתה במקור מירושלים, אך אחזה בבעלות על אדמות רבות באזור זה ובאזורים אחרים בארץ. בנוסף היה בבעלותה בית קיט ביריחו, אך כדי לסבול פחות מחום הקיץ שבבקעת יריחו הייתה המשפחה עוברת לבית הזה שתמיד נהנה בחודשי הקיץ מרוח ים קרירה.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בהרביא הייתה אוכלוסייה של 1,037 נפש, כולם מוסלמים למעט 6 נוצרים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 234 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1,520 תושבים, כולם מוסלמים למעט 10 נוצרים.
בשנת 1933 אירח חאפז אל-עלמי את שר המושבות הבריטי בביתו שבכפר, לאחר שנכבדי עזה סירבו לפגוש אותו כאות מחאה על "תמיכת הבריטים בציונים".
בשנת 1943 הוקם בצמוד להרביא, על קרקעות שרכשה הקק"ל בשטח של 1,705 דונם, הקיבוץ "מצפה הים", שאחר שונה שמו ליד מרדכי. היחסים בין הקיבוץ והכפרים הערביים השכנים : בית ג'רג'א, דיר סניד, הרביא וברייר היו טובים. לחברי הקיבוץ היה רצון כן לפתח יחסי שכנות טובים, ו"מוכתר" הקיבוץ מונה לתפקידו בעיקר למטרה זו. בכניסה ליישוב נבנה אוהל אירוח ובו שטיחים וכלים להגשת קפה, לפי המסורת הערבית. המתיישבים החדשים למדו מהשכנים בכפר ברברה להשביח גפנים שהיו נפוצות באזור ולטפל בהן. הנשים הערביות נעזרו ברופא המקומי, ד"ר קלר, בטיפול רפואי בילדיהן בתרופות שהיו חדשות להן, והכפריים שאלו משכניהם סוס ליום חריש או זרעי עגבניות מזן מובחר. ילדי הקיבוץ טיילו לכפרים הערביים השכנים, והיו הזמנות הדדיות לשמחות משפחתיות מצדם כמו גם השתתפות נכבדי הכפרים בחגי המשק, כאורחים של כבוד.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 2,300 תושבים, 2,200 מוסלמים, 40 נוצרים ו-60 יהודים (תושבי יד מרדכי). שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 22,312 דונם. אשר מתוכם הוקצו 6,106 לחקלאות שלחין, 2,765 לגידולי הדרים ובננות ו-2,037 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית.
היסטוריה > במלחמת השחרור

בעקבות הישגי צה"ל במבצע יואב, הצבא המצרי החל בנסיגה מאיסדוד, ובתחילת נובמבר נצפה נסוג גם מאל-מג'דל (אשקלון). ב-3 בנובמבר 1948 דיווח העיתון על המשמר כי תושבי הרביא והכפרים הסמוכים החלו בורחים. בעקבות כך חטיבת גבעתי פתחה ב–5 בנובמבר במבצע 'מגע', שנועד לחזק את המצור על כיס פלוג'ה ממערב ולהשתלט על מג'דל וסביבותיה. באותו יום נשלחו כוחות מגדוד 55 לעבר הכפרים ברברה, אל ג'ורה, נעליה, אל ג'יה, חרביה ובית ג'רג'א, שנתפסו ללא קרב וללא תושבים, לאחר שכבר ברחו דרומה לעזה. לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, גבולה של רצועת עזה נקבע כקילומטר מדרום למקום שבו עמד הכפר. רוב תושבי הכפר עברו לגור במחנה הפליטים א-שאטי הממוקם פחות מ-4 קילומטר מדרום למקום שבו עמד הכפר.
ב-15 בפברואר 1949, עלה קיבוץ זיקים על הקרקע על אדמותיה של משפחת עלמי, בית המשפחה שימש כחדר האוכל של הקיבוץ.
ב-21 באפריל 1950 הוקם על הגבעה בה עמד הכפר קיבוץ כרמיה.
הערות שוליים

↑  חדשות ארכיאולוגיות, גיליון פ"ט, 1987
↑  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963 עמוד 300
↑  יהושע בן-אריה, ארץ בראי עברה : מחקרים בגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל, עורכים: רן אהרונסון וחגית לבסקי, יד יצחק בן-צבי האוניברסיטה העברית בירושלים, 2001, עמוד: 340
↑  ויקטור גרן,תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני : יהודה (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1982, עמוד: 108
↑   משה גלעד, בזיקים החליטו שלא לטשטש את העבר הערבי של הקיבוץ, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2019
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
↑  עזה ווזיר המושבות, דואר היום, 18 באפריל 1933
↑  גרשון גבעוני, דפים מן האלבום, על המשמר, 12 בנובמבר 1968
↑  זאב ענר, סיפורי קיבוצים : סיפורם של ארבעים קיבוצים, רעננה, הוצאת משרד הביטחון.
שנת ההוצאה: 1998, עמוד: 96
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26
↑  האויב מתכונן לפינוי מגדל, על המשמר, 3 בנובמבר 1948
↑  הרביא באתר "מיזם אתרי מלחמת העצמאות"
↑  מירון רפופורט, נפרדים מהים של עזה, באתר הארץ, 21 ביוני 2005
↑  קיבוץ זיקים נאחז בקרקע, על המשמר, 15 בפברואר 1949
↑  ש. קפלן, חניכי השוה"צ מטוניס וצרפת התנחלו בדרום, על המשמר, 21 באפריל 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415669405171
אליעזר יריב

| --- | --- |

יריב בנובמבר 2017
 לידה:  10 בדצמבר 1949 (בן 75) דפנה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 EliezerYariv.co.il
 
אליעזר יריב (נולד ב-10 בדצמבר 1949) הוא פסיכולוג חינוכי ישראלי, מרצה להוראה וחוקר בתחום הקשיים המקצועיים של מורים, ניהול כתה וטיפול בבעיות התנהגות ומשמעת; מרצה בבמכללת גבעת וושינגטון.
ביוגרפיה

יריב נולד בשנת 1949 בקיבוץ דפנה. הוריו היו ממייסדי הקיבוץ. את שנות התיכון עשה בבית הספר "הר וגיא" שבקיבוצו. לאחר השירות הצבאי כסייר אוויר במודיעין פיקוד צפון, השלים לימודי פסיכולוגיה לתואר ראשון ושני באוניברסיטת חיפה. ב-1987 שימוש שליח ההסוכנות היהודית בעיר רוצ'סטר, ניו יורק. בשנת 1990 התמנה למנהל השירות הפסיכולוגי החינוכי בחצור הגלילית, ובתקופה זו החל לחקור את תחום המשמעת בכיתה ולפתח שיטות פדגוגיות לניהול כתה ולטיפול בבעיות התנהגות. ספריו על נושא זה הם "שיחת משמעת" (1996). "שקט בכיתה בבקשה!" (1999), "יש לי עיניים בגב" (2010, כל הספרים בהוצאת רכס) וכן "ניהול כיתה" (אותו ערך עם דבורה גורב, בהוצאת מכון מופת).
ב-2002 השלים דוקטורט בנושא "Managing Challenging Teachers" בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת לסטר באנגליה. באותה שנה, החל ללמד במכללת גורדון. ב-2014 קיבל דרגת פרופסור חבר בפסיכולוגיה חינוכית. החל משנת 2021 עומד פרופ' יריב בראש התוכנית לחינוך משלב לתואר שני במכללת גבעת וושינגטון.
יריב היה חבר בצוות המחקר הבינלאומי בחסות של קרן פילנתרופית ספרדית שעסק בלמידה חברתית ורגשית. כמו כן, שימש חוקר בכיר במכון המחקר "מעל הממוצע", העוסק בדירוג מוסדות אקדמיים ותוכניות לימודים בישראל.
יריב מתגורר בכרמיאל, נשוי ואב לשלושה. אחד מבניו הוא גיא יריב, מומחה בהדרכת מיומנויות רטוריקה ודיבור מול קהל.
ביוגרפיה > תחומי המחקר

יריב מלמד, חוקר ומשמש כיועץ בתחום בעיות משמעות והתנהגות בכיתה והדרכים להתמודד עמן. בספרו "שקט בכיתה, בבקשה!", הוא פיתח טיפולוגיה שעוסקת בגורמים להפרעות והקשיים בבית הספר; המניעים הפסיכולוגיים והאישיים של כל המעורבים בהתנהגות האלימה שמתרחשות בו, ובאמצעים להתמודדות עם הפרעות. הספר "יש לי עיניים בגב" מוקדש לשאלה כיצד להתמודד עם בעיות והפרעות שמתרחשות בכיתה. יריב מציג מודל תאורטי של "פירמידת התגובות החינוכיות", היררכיית תגובות שמבוססת על עקרון אקונומי לפיו המערכת מנסה להשיג שיפור במינימום מאמצים. תחילה מורים מעדיפים להתעלם מהקשיים, אחר כך לנסות פתרון מיידי, בהמשך להגיב בגישת "חוק וסדר" ולבסוף לערוך טיפול יותר מעמיק וממושך, תוך שיתוף אנשי מקצוע נוספים. במיטבה, התערבות עשויה להוליד "הצמחה", משמע להביא למימוש הפוטנציאל של התלמיד. בשנים האחרונות הוא פיתח את מעטפ"ת (מערך טפול תומך) דגם טיפולי קצרמועד מבוסס מחקר שמיועד להרחיב את הסיוע הרגשי בבתי ספר. הדגם מבוסס על המתכונת של Task shifting שפיתח ארגון הבריאות העולמי (WHO) ובו מורה או גננת מקנה מיומנויות רגשיות חברתיות לתלמיד שחווה מצוקה רגשית. על פי פרוטוקול התוכנית, איתור הגורמים לקשיי התלמיד ואת הכלים להתערבות הזו המורה מפתחת עם פסיכולוגי חינוכי שמלווה אותה.
תחום המחקר השני של יריב נוגע לקשיים אישיים ומקצועיים של מורים, והאופן בו מנהלים יכולים לסייע לאותם עובדים.
ספריו

אליעזר יריב, שיחת משמעת, רכס פרויקטים חינוכיים, 1996
אליעזר יריב, שקט בכיתה, בבקשה! - מדריך לטיפול בבעיות משמעת ואלימות, רכס פרויקטים חינוכיים, 1999
אליעזר יריב וגיא יריב (עורכים), המדריך להשכלה גבוהה, רכס פרויקטים חינוכיים, 2005
אליעזר יריב, יש לי עיניים בגב, רכס פרויקטים חינוכיים, 2010
אליעזר יריב ודבורה גורב (עורכים), ניהול כיתה, מכון מופ"ת, 2018
שיין קאסאס

שיין קאסאס (באנגלית: Shaine Casas; נולד ב-25 בדצמבר 1999) הוא שחיין אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2022) במשחה ל-200 מטר גב, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ואלוף ארצות הברית (2019) במשחה ל-100 מטר גב וסגן אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה

קאסאס נולד וגדל בסן דייגו, קליפורניה בנה של מוניקה אפלינג. הוא החל להתאמן בגיל 7. בשנים 2018–2021 הוא שחה והתאמן באוניברסיטת טקסס A&M ומשנת 2022 באוניברסיטת טקסס באוסטין בהדרכתו של אדי ריס.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בסטנפורד, קליפורניה בתחילת אוגוסט 2019 הוא זכה ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.72 שניות, לפני יוהאן נדוי ברואר מצרפת (53.80 שניות) וקלארק ביץ' (53.95 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.79 דקות, אחרי אוסטין כץ (1:55.72 דקות) ולפני קלארק ביץ' (1:57.14 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.83 דקות, אחרי ריאן לוכטה (1:57.76 דקות) ולפני ג'ק פוסטר (1:59.15 דקות).
ביוגרפיה > 2021

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 הוא סיים במקום שלישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.76 שניות, אחרי ראיין מרפי (52.33 שניות) והאנטר ארמסטרונג (52.48 שניות) ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.64 דקות ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה > 2021 > אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באבו דאבי בדצמבר 2021 הוא זכה ב-6 מדליות, 2 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 49.23 שניות, לפני קלימנט קולסניקוב מרוסיה (49.46 שניות) ורוברט גלינצה מרומניה (49.60 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ביחד עם רוסיה בהשוואת שיא אליפות חדש של 1:30.51 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע בסגנון הגב תוצאה של 23.11 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:48.81 דקות, אחרי רדוסלב קבנצקי מפולין (1:48.68 דקות) ולפני כריסטיאן דינר מגרמניה  (1:48.97 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 50.44 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 23.16 שניות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.50 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 22.99 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.73 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יוני 2022 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:55.35 דקות, אחרי ראיין מרפי (1:54.52 דקות) ולוק גרינבק מהממלכה המאוחדת (1:55.16 דקות).
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף יולי אותה שנה זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מיטר פרפר בשיא אישי חדש של 50.40 שניות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 1:55.24 דקות. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.46 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.91 שנית (2021)
50 מטר גב: 24.00 שניות (2022)
100 מטר גב: 52.72 שניות (2019)
200 מטר גב: 1:55.35 דקות (2022)
100 מטר פרפר: 50.40 שניות (2022)
200 מטר מעורב אישי: 1:55.24 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 46.93 שניות (2021)
50 מטר גב: 22.99 שניות (2021)
100 מטר גב: 48.84 שניות (2022)
200 מטר גב: 1:48.40 דקות (2022)
100 מטר מעורב אישי: 51.03 שניות (2022)
200 מטר מעורב אישי: 1:49.51 דקות (2024), שיא אמריקה
תיאה לפונד

תיאה נואליבה לפונד (באנגלית: Thea Noeliva LaFond; נולדה ב-5 באפריל 1994) היא אתלטית מדומיניקה, אלופה אולימפית (פריז 2024), אלופת עולם באולם (גלאזגו 2024) וסגנית אלופת משחקי חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

לפונד נולדה ברוזו שבדומיניקה.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 37 בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.82 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום 19 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.82 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיימה במקום 17 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.68	מטר.
ביוגרפיה > 2018 > מדליית ארד במשחקי חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באפריל בגולד קוסט שבאוסטרליה זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.92	מטר, אחרי קימברלי ויליאמס (14.64 מטר) ושניקה ריקטס (14.52 מטר), שתיהן מג'מייקה.
ביוגרפיה > 2018 > מדליית ארד באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים

באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים שנערכה באוגוסט בטורונטו שבקנדה זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.74 מטר, אחרי שניקה ריקטס (14.25 מטר) וטורי פרנקלין מארצות הברית (14.09 מטר).
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.57 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיימה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.53 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.56 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת משחקי חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.39 מטר, אחרי שניקה ריקטס (14.94 מטר) ולפני נעמי מצגר מאנגליה (14.37 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום חמישי בקפיצה משולשת בשיא דומיניקה חדש של 14.90 מטר. בשלב המוקדמות קבעה שיא דומיניקה חדש של 14.62 מטר.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא דומיניקה חדש של 15.01 מטר, לפני ליאניס פרז מקובה (14.90 מטר) ואנה פלטיירו מספרד (14.75 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא דומיניקה חדש של 15.02 מטר, לפני שניקה ריקטס מג'מייקה (14.87 מטר) וג'סמין מור מארצות הברית (14.67 מטר). זו הייתה המדליה האולימפית הראשונה בהיסטוריה של דומיניקה.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 15.02 מטר (2024), שיא דומיניקה
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 15.01 מטר (2024), שיא דומיניקה
פיטר אטקינס

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1940 (בן 84) אמרשם, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לסטר  Dr Challoner's Grammar School 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 תלמידי דוקטורט:  דייוויד ברומהד 
 פרסים והוקרה:  James T. Grady-James H. Stack Award for Interpreting Chemistry (2016)  Nyholm Prize for Education (1998)  עמית האגודה המלכותית לכימיה  מדליית רפאל מלדולה (1969) 
 בן או בת זוג:  סוזן גרינפילד (1991–2005) 
 מספר צאצאים:  1 
 תרומות עיקריות
 כותב ספרי לימוד אקדמיים בכימיה
 
פרופ' פיטר ויליאם אטקינס (באנגלית: Peter William Atkins; נולד ב-10 באוגוסט 1940) הוא כימאי אנגלי ששימש כעמית מחקר ופרופסור לכימיה פיזיקלית בלינקולן קולג' באוניברסיטת אוקספורד. הוא מחברם של ספרים רבים, ובפרט של ספרי לימוד בכימיה. שלושה מספריו, Physical Chemistry (כעת במהדורה האחת עשרה), Molecular Quantum Mechanics (כעת במהדורה חמישית) ו-Inorganic Chemistry (כעת במהדורה חמישית) הם מספרי הלימוד הנפוצים ביותר כיום בתחומם ברמה האקדמית. הוא גם מחברם של ספרי מדע פופולרי רבים, בעיקר בתחום הכימיה.
קורות חיים

אטקינס נולד ב-1940 באמרשם (Amersham) שבאנגליה לוויליאם הנרי ואלן לואיס (אדוארדס) אטקינס. הוא למד בבית הספר המקומי, ולאחר מכן למד כימיה לתואר ראשון (אותו סיים ב-1961) ולדוקטורט (אותו סיים ב-1964 בהדרכת פרופ' מרטין סימונס) באוניברסיטת לסטר. הדוקטורט היה בנושא תהודת ספין חשמלי. בשנים 1964-1965 שימש כעמית הרקנס (Harkness fellow) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). משם עבר ללינקולן קולג' באוניברסיטת אוקספורד, שם הוא הרצה עד פרישתו ב-2007.

שימש בפרופסור אורח באוניברסיטת טוקיו (1974), בטכניון (1979), באוניברסיטת פודאן (סין, 1979) ובאוניברסיטאות נוספות.
אטקינס הוא עמית (Fellow) בחברה המלכותית לכימיה, מטעמה זכה במדליית מלדולה ב-1969. הוא משמש גם כראש הוועדה לחינוך כימי של איגוד IUPAC. הוא זכה במדליית נייהולם (Nyholm Medal) ב-1999, וקיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטרכט (1992) ומאוניברסיטת מנדלייב במוסקבה (2006).
אטקינס הוא אתאיסט מוצהר, והוא העביר הרצאות ופרסם ספרים בנושאי הומניזם, אתאיזם ועל חוסר ההתאמה הקיימת, לדעתו, בין דת ומדע.
אטקינס נישא בשנת 1964 לג'ודית אן קירטון, וב-1970 נולדה בתם ג'ולייט לואיז טיפאני. השניים התגרשו ב-1983. ב-1991 הוא נישא לחברתו לעבודה פרופ' סוזן גרינפילד (אנ') (לימים הברונית גרינפילד), ממנה התגרש ב-2005. ב-2008 נישא לפטרישיה-ג'ין נובס (ברנד במקור).
מספריו

ספרי לימוד אקדמיים
General Chemistry מהדורה ראשונה 1989, מהדורה שנייה 1992, מהדורה רביעית 2000
כימיה כללית (יחד עם לורטה ג'ונס), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2006
Molecular Quantum Mechanics מהדורה ראשונה 1970, מהדורה חמישית 2010
Inorganic Chemistry מהדורה ראשונה 1980, מהדורה חמישית 2010
Physical Chemistry מהדורה ראשונה 1978, מהדורה עשירית 2014, מהדורה אחת עשרה 2018
Concepts in Physical Chemistry, מהדורה ראשונה 1995, מהדורה שנייה 2024. doi:10.1039/9781837674244
ספרים לציבור הרחב
Molecules מהדורה ראשונה 1987, מהדורה שנייה 2003
The Second Law 1995
The Periodic Kingdom
Reactions - The private life of atoms
הממלכה המחזורית : מסע לארץ היסודות הכימיים, הד ארצי, 2000
Creation Revisited
Galileo’s Finger: The ten great ideas of science 2003
אצבע גלילאו: עשרת הרעיונות הגדולים של המדע, תרגם מאנגלית: יכין אונא. הוצאות דביר ומאגנס.
לקריאה נוספת

Who's Who in the World, 21st edition
Debrett's People of Today. Debrett's Peerage Ltd., 2006
Contemporary Authors Online, Gale, 2006.
הערות שוליים

↑  Molecular Quantum Mechanics - Fifth Edition - Peter W. Atkins and Ronald S. Friedman
↑  Atkins' Physical Chemistry - Tenth Edition - Peter Atkins and Julio de Paula
↑  Atkins' Physical Chemistry 11e, באתר Oxford University Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304710305171  PLWABN: 9810643292405606  BIBSYS: 90051035  BNE: XX1146139  BnF: cb11889346n (data)  CANTIC: a10450233  CiNii: DA00120159  GND: 128437782  ICCU: CFIV056646  ISNI: 0000 0001 0774 2072  LCCN: n50027000  LNB: 000017229  MGP: 186739  NDL: 00431869  NKC: jn20000703009  NLA: 36129025  NLK: KAC199601127  NSK: 000012947  NTA: 068865090  RERO: 02-A027404649  SELIBR: 239305  SUDOC: 026693968  VIAF: 66462931   WorldCat (עם VIAF): 66462931
סלמאן עאמר

סלמאן עאמר (נולד ב-1962 בערך) היה ראש המועצה המקומית ג'וליס בין השנים 2013–2018. נדון ל-14 שנות מאסר באשמת הריגה.
קורות חיים

סלמאן עאמר שירת בצה"ל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא יצא לקורס מ"כים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ובתקופת השהות של צה"ל בלבנון היה מפקד פלוגה בצנחנים. הוא המשיך להתקדם לתפקיד מפקד גדוד, והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.
לאחר שחררו עבד כיועץ ביטחוני, וניהל עסקים בישראל ובחו"ל. במהלך שש שנים התגורר בארגנטינה, בה הקים חברת אבטחה. הוא בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ובקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת בלגרנו בארגנטינה ותואר שני בניהול וביטחון מאוניברסיטת לסטר באנגליה.
בשנת 1997 הקים את עמותת "עמירים" למען סטודנטים על שם אחיו, סא"ל חוסיין עאמר, מפקד גדוד 12 של חטיבת גולני שנהרג בשנת 1996 בדרום לבנון. הוא חבר ועד מנהל של עמותות נוספות, ובהן אגודת הידידים של אוניברסיטת חיפה.
עאמר נשוי ואב לשניים.
קורות חיים > פעילות ציבורית

בשנת 2013 נבחר לראש מועצת ג'וליס, לאחר שזכה בכ-41% מקולות הבוחרים, וגבר על ראש המועצה היוצא, סלמאן הנו, שזכה בכ-16% מהקולות. כיהן כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה במרכז השלטון המקומי.