stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקום שמח
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| נועה קולר | ורד | אישה במשבר זוגי ומקצועי. |
| תיקי דיין | נעמי | אמא של ורד, מבקשת את עזרת בני משפחתה בביצוע המתת חסד. |
| ליא קניג | דבורה | פרטיזנית לשעבר, קרובת משפחה רחוקה של נעמי, מומחית בהמתות חסד. |
| עידן חביב | TBA |  |
| רועי עידן | TBA |  |
| מיקה אלמוג | TBA |  |
| אביהו פנחסוב | TBA | בן זוגה של ורד |
| לנה סחרוב | TBA |  |
ראו גם

חזרות (סדרת טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  בוקר, רן (2024-10-31). "עם ליא קניג ועידן חביב: אחרי "חזרות" - כל הפרטים על הסדרה החדשה של נועה קולר". Ynet. נבדק ב-2024-12-24.
↑  אלון פרוכטר, מקום שמח: נועה קולר, תיקי דיין וליא קניג מחפשות טעם לחיים בסדרה חדשה, באתר כאן | תאגיד השידור הישראלי, ‏2024-12-02
↑  הליהוק המפתיע לסדרה החדשה של נועה קולר ורם נהרי בכאן 11 - וואלה תרבות, באתר וואלה, ‏2024-09-05
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
רומן אטווד

רומן ברנרד אטווד (באנגלית: Roman Bernard Atwood; נולד ב-28 במאי 1983) הוא קומיקאי אמריקאי, ולוגר, מתחן, יוטיובר ויוצר סרטים.
הוא מוכר בעיקר מביצוע מתיחות במצלמות נסתרות, שהוא מעלה לערוץ היוטיוב שלו RomanAtwood. בערוץ יש כ-5.4 מיליארד צפיות וכמעט 15.5 מיליון מנויים נכון ל-10 בנובמבר 2021.
החל מ-13 באוגוסט 2013 הוא התחיל להעלות סרטוני וידאו בלוג יומיים לערוץ היוטיוב השני שלו, RomanAtwoodVlogs.
הערוץ במקום ה-190 ברשימת הערוצים עם הכי הרבה מנויים ב-YouTube עם ערוץ המתיחות שלו, ובמקום 92 עם ערוץ הוולוגים שלו. רומן היה הולוגר הראשון שהשתמש במצלמת 360 מעלות באחד מהסרטונים שלו.[דרוש מקור] בשנת 2016 החל בסיבוב הופעות עולמי יחד עם היוטיובר יוסף ערקאת (fouseyTUBE) במופע הנקרא Roman vs Fousey.
בחודש נובמבר הגיעו שני ערוציו - RomanAtwood ו-RomanAtwoodVlogs ל-10,000,000 משתמשים רשומים, ובכך הפך ליוטיובר הראשון בארצות הברית עם שני כפתורי יהלום.[דרוש מקור]
קורות חייו

רומן אטווד נולד במילרספורט, אוהיו שבארצות הברית ב-28 במאי 1983. לרומן ישנו אח המפעיל ערוץ יוטיוב עם למעלה ממיליון מנויים בשם "Dale Atwood". לפני הקריירה שלו כמתחן וקומיקאי ביוטיוב, רומן עבד במפעל המשפחתי לייצור חבלים, "Atwood Rope". בשנת 2001 הוא נישא לשאנה ג'נט ריילי. לאחר 3 שנים, נולד לזוג בן. שאנה ורומן התגרשו בשנת 2008 בעקבות בגידה מצד שאנה. לאחריו גירושיו, רומן מנהל מערכת יחסים עם בריטני דאנל סמית'. כעבור 3 שנים נולד להם בן וב-21 ביולי 2017 נולדה להם בת. ב-6 במאי 2018 רומן הציע לבריטני נישואין, בחוף הים אישיגאקי שבסין.
כבר מימי התיכון, רומן היה מצלם ועורך סרטונים. בשנת 2010, כשהחליט להתמקד בתשוקתו לקומדיה, הוא יצר ערוץ יוטיוב הנקרא "Sketch Empire". לאחר מספר שנים הוא שינה את שם הערוץ ל-RomanAtwood.
ב-12 במרץ רומן העלה סרטון שבו הודיע כי יפסיק להעלות ולוגיים יומיומיים בערוץ הראשי שלו ויתחיל להעלות סרטים באורך של שעה וחצי אשר מסכמים חודש שלם של ולוגיים.
ב-16 באוקטובר 2018 חזר רומן להעלות סרטונים יומיומיים בטענה שהוא רוצה להמשיך לתעד את חייו כדי שיוכל להנות בעתיד מצפייה בהם.
מתיחות מפורסמות

מתיחת כדורי הפלסטיק (Plastic Ball Prank)
במתיחה הזו רומן מילא את כל ביתו בכדורי פלסטיק. שהגיעו עד לגובה חצי מטר מה שהפך את הבית לבריכת כדורים ענקית. מתיחה הועלתה ב-18 בינואר 2015 והיא כיום בעלת 86,000,000 צפיות נכון ל-22 ביולי 2017. מתיחה זו משכה את תשומת לבם של בעלי החברה ניסאן שבחרו את המתיחה הזאת ביחד עם עוד כמה סרטונים לפרסומת אחת גדולה בת 30 דקות ששודרה בסופר בול הגדול של אמריקה.
מתיחת יום הנישואין (Anniversary Prank)
במתיחה הזו רומן לקח את בת זוגו בריטני כדי לחגוג שנים לזוגיות שלהם. הוא הציב מצלמה נסתרת בחדר בית המלון במחשבה שבריטני לא תראה אותה. רומן ניסה לעבוד על בריטני בכך שבגד בה אך בריטני שראתה את המצלמה עבדה על רומן שהיא גם בגדה בו. רומן יצא מכלל שליטה עד שבריטני סיפרה לו שהיא ראתה את המצלמה. המתיחה הזו פורסמה ב-20 בנובמבר 2013 והיא כיום בעלת 89,000,000 צפיות נכון ל-22 ביולי 2017.
מתיחת הרגתי את הבן שלי (Killing My Kid Prank)
במתיחה זו רומן ניסה לעבוד על חברתו שהוא זורק את בנו קיין מהמרפסת שבתוך ביתו. בנו קיין לבש תחפושת ספיידרמן ובכך גם בובה אשר בגובה של קיין. רומן עשה כאילו הוא מחזיק את קיין עם רגליו אך בטעות שומט אותו מהמרפסת (הוא הפיל את הבובה המחופשת). בריטני רצה בבהלה לקומה הראשונה וכאשר גילתה שזו הייתה מתיחה היא צעקה על רומן והייתה נורא עצבנית. מתיחה זו פורסמה ב-30 בנובמבר 2014 והיא כיום בעלת 53,000,000 צפיות נכון ל-22 ביולי 2017.
סרטים

רומן השתתף בשני סרטים במהלך הקריירה שלו:
Natural Born Pranksters: עלילת הסרט עוסקת בשלושה יוטיוברים: דניס רואודי, ויטלי זדורובצקי וטום מייב, המותחים אנשים ברחבי העולם. הסרט קיבל תגובות שליליות מהמבקרים. אטווד משחק בסרט וגם ביים אותו.
Tour: סרט המתעד את מאחורי הקלעים של מסע ההופעות העולמי של אטווד יחד עם יוסף ערקאת בשם "Roman vs. Fousey".
בעיות חוקיות

אטווד וחבריו נעצרו במרץ 2014 עלי ידי משטרת קולמבוס על גרימת פאניקה וחרדה לאנשים רבים במהלך צילומי מתיחה. במתיחה רומן עבד על אנשים כאילו הוא וחבריו שודדים כספומט. רומן שוחרר בערבות ונשלח לבית משפט שם הפגינו מעריציו. רומן יצא זכאי מהמשפט על בסיס ביטוי של אמנות וחופש ביטוי.[דרוש מקור]
רשת בגדים

בשנת 2013 אטווד הקים חברת ביגוד בשם "Smile More". החברה נוהלה מביתו הישן אך כאשר עבר לביתו החדש הוא בנה מחסן גדול, שמשם הוא וזוגתו, בריטני, מנהלים את החנות. החנות היא חנות דיגיטלית המוכרת חולצות, קפוצ'ונים, עטים, מברשות שיניים ועוד, הכוללים כולם את הסלוגן "חייכו יותר" (Smile More).
פרסים ומועמדויות

ב-17 בספטמבר 2014, רומן היה מועמד לתואר "מותחן השנה", אך לא זכה, באירוע ה-"Streamy Award" ה-4.[דרוש מקור]
ב-17 בספטמבר 2015, רומן זכה בתואר "מתיחת השנה" על מתיחת בריכת כדורי הפלסטיק שעשה, באירוע ה-"Streamy Award" ה-5.[דרוש מקור]
ב-11 באפריל 2016, רומן זכה בתואר "הקומיקאי של יוטיוב" באירוע ה-"Shorty Award" ה-8.[דרוש מקור]
ילדים בשואה

ילד יהודי מרים ידיו - מהתמונות המפורסמות של השואה
בתקופת השואה נספו בשל מעשי הנאצים ותוצאותיהם על פי הערכות כמיליון וחצי ילדים, מתוכם כ-1.2 מיליון ילדים יהודים. עולמם של הילדים ובני הנוער בתקופת השואה הוא מן הטראגיים והאכזריים ביותר בתוך מציאות רווית כאב, אימה ורצח. מתוך העדויות, ספרי הזיכרונות, היומנים והמחקרים עולה כי מראשית ימיה של המדיניות האנטישמית של הנאצים, היה הדור הצעיר חשוף יותר מכל קבוצות הגיל האחרות בעם היהודי לסכנות ורדיפה.
בצד חוויות ומשברים של תמורה ושל התפתחות אישית והצורך בהסתגלות חברתית ופסיכולוגית שעוברים על בני נוער בגיל ההתבגרות תפסה מלחמת העולם השנייה את הנוער היהודי כמי שעומדים בפני מאבקים ובפני התמודדויות מסוג חדש, חסר תקדים. בשבר הגדול שפקד אותם עם הכליאה בגטאות, עם הרעב, עם הדיכוי ועם משטר הטרור מצאו עצמם בני הנוער מול מציאות בלתי מוכרת ובלתי מובנת. המצב החדש והשינוי הנורא בחיי הפרט, המשפחה והקהילה העמידו את הנערים והנערות היהודים בפני ניסיון קשה מנשוא.
אפליית ילדים יהודים בבתי הספר בגרמניה

באפריל 1933, סמוך לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, החלה הפרדה בבית הספר הציבוריים. זאת, כאשר נחקק "החוק נגד הצפיפות בבתי הספר הגרמניים", ונקבעה הגבלה המאפשרת רק ל-1.5% מהילדים היהודים להירשם לבתי ספר ציבוריים. זה יצר בעיה משום ש-5% מהילדים בגרמניה היו ממוצא יהודי. הבעיה המשיכה להחמיר כאשר בבתי הספר הגרמניים החלה אריזציה, וילדים יהודים נדרשו "ללמוד" ממקורות שונים מאשר מחבריהם לכיתה. הם גם זכו לציונים גרועים יותר מעמיתיהם האריים, גם אם העבודה שלהם הייתה טובה יותר. הילדים היהודים לא הורשו להשתתף במרבית הפעילויות של בית הספר, דבר שגרם לרבים מהם להרגיש שהם מנותקים, ולהפרדה בין ילדים יהודים לחבריהם שאינם יהודים. ככל שהזמן חלף, רוב המורים החלו להתלהב יותר מהנהגת כללי הנאציזם, ועברו מלהיות שקטים באמונתם, לשימוש במונחים אנטישמיים בכיתה. היחס הגרוע כלפי ילדים יהודים היה נפוץ יותר בבתי הספר הכפריים, אך אפילו בערים הגדולות הם נתקלו באיבה ממוריהם ומחבריהם לכיתה.
היחס כלפי התלמידים יהודים גרם להם להרגיש שונים מחבריהם לכיתה, והיו לכך השפעות שונות על משפחות שונות. חלק מהילדים החלו לעזוב את בתי הספר שלהם ללא אישור במהלך דיבורי שנאה בכיתות שלהם. אחרים ניסו להשתלב ללא הצלחה. חלק מההורים הוציאו את ילדיהם מבית הספר. הורים רבים הזדעזעו לגלות כי ילדיהם הותקפו רגשית ופיזית על ידי חבריהם לכיתה ועל ידי מוריהם בשל היותם יהודים.
בעקבות הרדיפות החלו להיפתח בתי ספר יהודיים, והקהילה היהודית אהבה את הרעיון שילדיהם ילמדו שם ללא חשש מרדיפות. בשנת 1932 (שנה לפני עליית הנאצים לשלטון) רק 14% מהילדים היהודים למדו בבתי ספר פרטיים, מספר זה עלה ל-52% בשנת 1936. בעוד שהורים רבים היו מאושרים שהתאפשר לילדיהם ללמוד ללא אפליה ורדיפה, חששו הורים רבים שזה הרצון הנאצי האמיתי, הפרדת הקהילה היהודית מהקהילה הארית.
יומנים אישיים

מבין סוגי הכתיבה השונים שנכתבו על תקופת השואה מהווים יומני השואה כלי תיעודי בעל חשיבות ראשונה במעלה. היומנים נוגעים באופן ישיר ובלתי מעובד במציאות.
בחקר תקופת הכיבוש הנאצי, שבה הוגבלה האפשרות לחופש הביטוי והידיעות על המתרחש בתוך הגטאות היו מצומצמות ומקוטעות, הפכו היומנים למכשיר מרכזי בשחזור ובהבנת עולמו של הפרט היהודי הסגור בגטו. היומן האישי מהווה כלי ביטוי עיקרי בעולמם של בני נוער כמו גם של מבוגרים באותם ימים. הוא שימש ערוץ פרטי לגילוי חוויות ומראות, לפורקן רגשי נוכח המצב ודרך נוספת לתאר את תעתועיו האכזריים תחת עול של דיכוי ורדיפה. בדיעבד, היומן הפך לתעודה היסטורית המנציחה בדרך אותנטית את עולמם של היהודים על סף רציחתם.
יומנים אישיים > יומנים מפורסמים

יומנה של אנה פרנק מהולנד זכה לפרסום עולמי. יומן זה מתאר את חייה של נערה החיה בדירת מסתור עם בני משפחתה ובני משפחה נוספת באמסטרדם.
יומנה של מרי ברג, שנכנסה לגטו ורשה בעודה נערה בת 15 ושהתה בו קרוב לשנתיים, עד שהועברה לכלא פאוויאק הסמוך לגטו, וזכתה להנצל ולצאת מפולין בראשית 1943. ביומנה של מרי ברג ניכרים היטב התמורות שחלו בחייהם של בני הנוער בגטאות. על אף שהצליחו מרי ובני משפחתה להיות מוחלפים בנתינים גרמנים, היא מצליחה לתאר את תהליך ההתפרקות של בני הנוער ממסגרות החיים המוכרות של טרם מלחמה. אחת המסגרות הבולטות שבהם התחוללו שינויים היא המשפחה ומעמדו של הנער בתוכה.
יומנו של הנער יצחק רודאשבסקי. הנער יצחק, שתיאר בלשון דווייה ורבת רגש את קורותיו בגטו, נספה לאחר שחוסל גטו וילנה בחודש ספטמבר 1943 וגורש יחד עם שאר תושבי הגטו למחנות באסטוניה.
יומנה של תמרה לזרסון מגטו קובנה. תמרה שבאה מבית יהודי מתבולל מתארת באמונה את התהליך האישי שעברה עם גילוי זהותה היהודית נוכח החורבן והרדיפות בגטו.
יומנה של הלגה דן נערה יהודייה הולנדית, שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי, נכתב ביומנה בשנת 1943 ונתגלה רק ב-19 באוקטובר 2004.
יומנו של משה זאב פלינקר המגולל את מחשבותיו של נער יהודי דתי הרואה את רדיפות העם היהודי על ידי הנאצים באור דתי-היסטורי.
יומנו של יז'י אורמן, ככל הנראה אחד הילדים הבודדים ששלחו יד בנפשם בזמן השואה, כשנה לפני תום המלחמה. היומן פורסם מחדש יחד עם יומנה של אימו סופי.
יומנה של אווה היימן, נערה יהודיה מהונגריה, שלא שרדה את שואת יהודי הונגריה, אותו כתבה בשנת 1944, והוא מתאר מנקודת מבטה, את 3 החודשים האחרונים בחייה. בהשראתה החל מיזם הסטורי של אווה, שהועלה בערב יום השואה תשע"ט.
יומנה של רבקה ליפשיץ, נערה מתבגרת יהודייה פולנייה, שכתבה יומן אישי בעת שהותה גטו לודז' בשואה בפולין.
על היומנים שנכתבו על ידי הנערים כתב ההיסטוריון ישראל גוטמן את הדברים הבאים:
היומנים המרגשים הללו הם תעודה אנושית מרשימה, ואחדים מהם אף מתעלים לרמה ספרותית ראויה לציון. ביומנים הללו מגלים הכותבים את נבכי נפשם, ובוקעת מהם זעקה כלפי בני האדם וכלפי העולם שהסיר חסותם מהם והפקירם בידי זרים, שכוונותיהם ומזימותיהם בלתי מובנות.
השינוי שחולל הכיבוש הנאצי באוכלוסייה היהודית במזרח אירופה היה מיידי. עם כניסתם של הגייסות הגרמניים לשטחים הכבושים היו היהודים הראשונים שחשו באופן בוטה את נחת זרועם של הכובשים שהתבטאה בפעולות אלימות כלפיהם כמו גם בהתקנת חוקים ופקודות אשר שינו את מעמדם ואת מצבם הכלכלי. המצב הלך והחמיר עם סגירת היהודים בגטאות, שם ניכרו השבר והחורבן ביתר שאת. היומנים שנכתבו באותה תקופה מתארים את חיי היום יום של היהודים במצוקתם ואת השפעתם המצטברת של הנגישות והדיכוי על אורח החיים של הכלואים בגטו. יומנים של בני הנוער הציגו זווית ראייה נוספת, זו של נערים ונערות בתקופת התבגרותם תחת עול של רדיפה וחרדה מפני העתיד.
שיעורי הישרדות

בפולין שרדו את השואה בערך אחד מעשרה יהודים, כלומר 380,000 מתוך 3.3 מיליון. לעומת נתון זה, מבין הילדים היהודים שרדו בערך אחד ממאה, כלומר כמה אלפים מתוך מאות אלפים.
ראו גם

בית היתומים של יאנוש קורצ'אק
מריאן כהן
הניו ז'יטומירסקי
ילדי איזיו
רשימת ילדים בשואה שיש עליהם ערך בוויקיפדיה
בלוק 31
פרדי הירש
דיטה קראוס
אדלה קורצווייל
לקריאה נוספת

מירה קני-פז (עורכת), רק הילדות אינה מזדקנת: בשואה היינו ילדים, ירושלים: הוצאת כרמל, 2012.
חנן אלשטיין (עורך), ילדי המלחמה 1944–1948: ילדים מספרים על השואה, ספרי עליית הגג/ידיעות ספרים, 2014.
בעז כהן (עורך), הנשמע קולם? עדויות מוקדמות של ילדים ניצולי שואה, הוצאת מאגנס, 2016.
ספרי זיכרונות של מי שהיו ילדים בתקופת השואה:
אברם ציטרין, נער כותב בין החומות - מחברות מגטו לודז', ספרי יד ושם
אסתר אייזן, אמי תפרה כוכבים, ספרי יד ושם, 2004
בן אברהם, להיות חופשי - נער בגטו לודז' ובמחנות, ספרי יד ושם
מרים בריק נקריץ, בדרכי החיים - ילדות בזהות ארית בין הכפריים, ספרי יד ושם
אלונה פרנקל, ילדה, הוצאת מפה, 2004
צילה ליברמן, צלינקה, ספרי יד ושם
מלכה אדלר, איצ'ו וברנרד, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
יוסף ז'מיאן, מוכרי הסיגריות מכיכר שלושת הצלבים מוסד ביאליק
ד"ר לנה קיכלר-זילברמן, מאה ילדים שלי (תרגם מכתב-היד הפולני שמשון מלצר), ירושלים: יד ושם וקריית ספר, תשי"ט 1958
הרב ישראל מאיר לאו, אל תשלח ידך אל הנער, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005. אוטוביוגרפיה, העוסקת גם בילדותו במחנה הריכוז בוכנוואלד.
משה פלינקר, הנער משה, ספרי יד ושם
השופט דוד פרנקל, "מברגן בלזן לירושלים - שואה ומשפט", הוצאת "בית העדות", בשיתוף יד-ושם, ירושלים, 2010, אוטוביוגרפיה, העוסקת, בין היתר, בילדים במחנות ריכוז ובמחנות ההשמדה
שרה פלגר-זיסקינד, העטרה שאבדה - ספר על ילדותה בגטו לודז', במחנה ההשמדה אושוויץ ובמחנות עבודה - הוצאת הקיבוץ המאוחד
הערות שוליים

↑  ילדים בשואה, באתר "יד ושם"
↑  חנן גרינווד, "אני לא סופר, אני אפילו לא מבוגר. אני רק ילד", באתר ישראל היום, 24 באפריל 2019
↑  אתר יד ושם
↑  מאמר של דליה עופר - Holocaust Survivors as Immigrants: The Case of Israel and the Cyprus Detainees, Modern Judaism, Vol. 16, No. 1 (Feb., 1996), pp. 1-23 (23 pages), Published By: Oxford University Press
↑  ועידת התביעות נוקבת במספר 69,000 (מקור), אך מספר זה כולל גם רפטריאנטים - יהודים שברחו לברית המועצות בתקופת השואה ושבו לפולין אחריה - ואחרים.
↑  נחום בוגנר (בחסדי זרים, ע' 17) נוקב במספר 28,000 ילדים ששרדו את השואה, מתוכם 5,000 בפולין.
ילדי גטו לודז' מסודרים לקראת העברתם למחנה ההשמדה חלמנו
ישיבת סלבודקה (בני ברק)

ערך זה עוסק בישיבה בבני ברק. אם התכוונתם לישיבות נוספות הקשורות לסלובודקה, ראו .
תבנית:מוסד לימודי
חלק מהיכל ישיבת סלבודקה
שלט הסבר על ישיבת סלבודקה בבני ברק
בניין ישיבת סלבודקה בשיפוצים
בניין בית המדרש על רקע שניים מבנייני הפנימייה
ישיבת סלבודקה - כנסת ישראל (נכתבת גם: "סלבודקא") היא ישיבה חרדית-ליטאית ותיקה, הוקמה בליטא לפני מלחמת עולם הראשונה, וכיום שוכנת בגבעת רוקח בבני ברק.
היסטוריה

ישיבת "כנסת ישראל" נוסדה בשנת תרל"ז (1877) על ידי הרב נתן צבי פינקל, המכונה "הסבא מסלובודקה", בפרבר סלובודקה שבעיר קובנה, ליטא. הרב פינקל היה מגדולי תנועת המוסר ותלמידו של הרב שמחה זיסל זיו, המכונה "הסבא מקלם".
בשנת תרנ"ד מינה הרב נתן צבי פינקל את הרב משה מרדכי אפשטיין, לימים מחותנו, ואת הרב איסר זלמן מלצר, גיסו של הרב אפשטיין, לראשי הישיבה. הרב מלצר נשלח אחר כך על ידי הרב נתן צבי פינקל לפתוח את ישיבת סלוצק.
בשנת תרפ"ד גזרה הממשלה הליטאית כי על בחורי הישיבות להתגייס, או לחלופין, על הישיבות ללמד לימודי חול ושפת המדינה. ה"סבא" החליט בשל זאת להעתיק את הישיבה לארץ ישראל, ובשלהי תרפ"ד החלו בחורים לעלות לארץ ישראל, לעיר חברון, בשנת תרפ"ה עלו גם הרב משה מרדכי אפשטיין, וחתנו רבי משה פינקל בהמשך עלה גם "הסבא".
בסוף שנת תרפ"ה התבטלה הגזירה, וכך הישיבה המשיכה לתפקד, כשבראשה עמד רבי יצחק אייזיק שר והמשגיח רבי אברהם גרודזינסקי.
בשנת תרצ"ט הושלם בניין חדש ומרווח לישיבה, אך הישיבה לא זכתה להיכנס אליו, היות שבאותה העת נכבשה ליטא על ידי הסובייטים שאסרו את קיומם של מוסדות חינוך עבריים והפקיעו את הבניין החדש.
הישיבה בארץ ישראל

לאחר מלחמת העולם השנייה, כהמשך לישיבת סלבודקה בליטא הוקמה הישיבה שנית בארץ ישראל, חנוכת הבניין התקיימה בקיץ ה'תש"ז, 1947. מייסד הישיבה בארץ היה הרב יצחק אייזיק שר (חתנו של "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל), שלפני כן כיהן כראש הישיבה שבליטא. לצדו של הרב שר בהקמת הישיבה עמד חתנו, הרב מרדכי שולמן, שהיה ר"מ בישיבה בליטא.
קודם להקמת הישיבה סברו ראשי הישיבה להקימה מחדש בארצות הברית, שם היו רבים מבוגרי הישיבה. לאחר מכן הועלתה הצעה להקימה בזכרון יעקב, אך החזון איש עודד את הקמתה בבני ברק, כדי לחזק את הצביון החרדי של המושבה הצעירה, לצד ישיבת פוניבז' שהוקמה שם שנתיים קודם, ואכן הישיבה הוקמה בגבעת רוקח בבני ברק.
את עלות הקמת מבנה הישיבה תרם רפאל ראבינס, שהכניס לתוכנית הבנייה פרטים ייחודיים: הבניין הוא בעל שמונה צלעות, התקרה נצבעה תכלת והורכבו בה גופי תאורה המדמים כוכבים נוצצים בשמים. פתרונות יקרים אפשרו הימנעות מהצבת עמודי בטון מתחת המבנה, מלבד עמוד אחד במרכז הבניין שעוצב כמזרקת מים שסביבה בריכה. ראבינס עמד על כך שבבניין הפנימיה תוקם בריכת שחייה עבור התלמידים. עם השנים הופסקה הפעלת המזרקה והבריכה, תקרת המבנה נצבעה בלבן והמנורות המיוחדות לא הופעלו. מבנה הישיבה הושלם בשנת תשט"ו. המעבר לבניין החדש לא צוין באופן חגיגי.
בעת הקמת הישיבה למדו בה 3 תלמידים, בהם הרב נתן צבי שולמן בנו של הרב מרדכי שולמן ולימים ראש הישיבה בעצמו. הרב שר, שהיה בן למעלה משבעים, החל למסור בה שיעורים ושיחות מוסר והרב שולמן מסר שיעורים. החל משנת ה'תשי"א (1951) מסר בה שיעורים הרב יחזקאל אברמסקי. בשנים אלו כיהנו כר"מים גם הרב אליעזר פלצ'ינסקי וגיסו הרב אליעזר גולדשמידט. החזון איש, שהתגורר בסמוך לישיבה, סייע וייעץ לראשיה. עד שנת ה'תשנ"ד (1994) נמסרו השיעורים והשיחות בהיכל ביידיש.
לאחר פטירתו של הרב מרדכי שולמן בשנת ה'תשמ"ב (1982), מילאו את מקומו בראשות הישיבה בנו הרב נתן צבי שולמן וחתניו הרב עמרם זקס והרב משה הלל הירש. לאחר כשנה פתח הרב נתן שולמן סניף לישיבה בשכונת בית וגן בירושלים והמשיך למסור שיעורים בישיבה בבני-ברק. הסניף נקרא ישיבת טיקטין, על שם עיר הולדתו של אביו. בשנת ה'תשמ"ט (1989) פרש מהישיבה והיגר לצרפת. בראשית שנות ה-90 מונו הרב ברוך רוזנברג והרב דוב לנדו לראשי ישיבה.
לאחר פטירת הרב זקס, בשנת תשע"ג (2013), מילאו את מקומו בראשות הישיבה חתנו הרב יצחק שוורץ אשר החל במסירת שיעורים כללים, ובנו הרב שמחה שמואל זקס אשר מוסר שיחות וועדים ועוסק בעיקר בעניינים מנהלתיים
בחודש אלול תשפ"ד (ספטמבר 2024), התבקשו הרב שורץ וגיסו הרב שמחה שמואל זקס, להעביר את מקום ישיבתם בתפילה, ל'מזרח' ההיכל, כיבוד השמור לראשי הישיבה ולמנהל הרוחני.
הרב אהרן הירש בנו של הרב משה הלל, משמש כמנהל הישיבה ואחראי על קבלת תלמידים.
דרכה של הישיבה

דרך הלימוד בישיבה מתאפיינת בלימוד "סוגיות", כלומר הלימוד הוא לפי נושאים נבחרים במסכת ולא לפי סדר הדפים. בישיבה מושם דגש רב על לימוד ההלכה והקפדה בה, בעקבות הוראותיו של החזון איש בעניין.
חלק מתלמידי הישיבה נמנים עם "חוג חזון איש". את קו הלימוד המאפיין חוג זה החדיר בישיבה תלמידו של החזו"א הרב נתן צבי שולמן, וכן הרבנים זקס ור' דב לנדו. הרב משה הלל הירש, שלמד בארצות הברית בישיבתו של הרב אהרן קוטלר (ובעבר הרב ברוך רוזנברג) מלמד בדרך הישיבתית המקובלת.
הקו הלימודי הייחודי מתבטא גם בכך שבמחזור הלימודי של המסכתות הנלמדות בישיבה מן התלמוד הבבלי, נלמדת גם מסכת שבת, בנוסף למסכתות מסדר נשים וסדר נזיקין שנלמדות בישיבות בדרך כלל. במסכת זו הדיונים הנפוצים נוטים יותר אל הצד ההלכתי ופחות אל הלמדני, ומסיבה זו ברוב המוסדות שבמגזר החרדי-ליטאי היא נלמדת בכוללים ולא בישיבות.
צוות הישיבה

הרב אייזיק שר (תש"ז, 1947 - תשי"ב, 1952)
הרב מרדכי שולמן (תשי"ב, 1952 - תשמ"ב, 1982)
הרב ברוך רוזנברג (תשמ"ב, 1982 - תשס"ד, 2004)
הרב נתן צבי שולמן (תשמ"ב, 1982 - תשמ"ט, 1989)
הרב עמרם זקס (תשמ"ב, 1982 - תשע"ג, 2012)
הרב מרדכי כהן (כונה "מראשי הישיבה"; נפטר ה'תשפ"א, 2020)
הרב משה טיקוצ'ינסקי (תש"ז, 1947 - תשמ"ח, 1988)
הרב אברהם פולק, משגיח משנת תשי"ט (1959), ומתשמ"ח (1988) - מנהל רוחני, עד לפטירתו בתשפ"ד (2024).
הרב יעקב דב יונגר משגיח משנת תשל"א, ומשנת תשפ"ד, מנהל רוחני.
הרב הלל יוסף וינברג משגיח רוחני משנת תשע"ז.
הרב דוב לנדו
הרב משה הלל הירש (מתשמ"ב, 1982)
הרב יצחק שורץ, חתנו של הרב עמרם זקס (מתשע"ג, 2013)
הרב שמחה שמואל זקס, בנו של הרב עמרם (מתשע"ג, 2013)
הרב נחמן פלונצ'ק (חתנו של הרב משה טיקוצ'ינסקי, מכונה "מראשי הישיבה")
הרב צבי גולדשטיין (משמש גם כ'משיב')
הרב יעקב דויטש (משמש גם כ'משיב')
הרב שמואל הוניגסברג, מחבר הספרים באורי-סוגיות
הרב בן ציון חדש (חתנו של הרב הירש)
הרב אברהם קסמן
הרב מנחם קרויס (תלמידי חו"ל)
הרב ברוך אברהם פיינשטיין
כלל ראשי הישיבה מוסרים 'שיעור כללי' לכל בני הישיבה, ויש להם מעמד בכיר בהנהגת סדרי הישיבה ובהכוונת הבחורים. לחלק מראשי הישיבה יש גם בעלות ממונית, והם עוסקים גם בניהול הישיבה. האחרונים הם: הרב מרדכי שולמן (דור ראשון), הרב נתן שולמן (יורשו), הרב עמרם זקס והרב משה הלל הירש (לאחר עזיבת הרב נתן שולמן), הרב יצחק שוורץ והרב שמואל זקס (יורשי הרב עמרם זקס. הרב יצחק שוורץ מוסר 'שיעור כללי' והרב שמואל זקס מוסר 'שיחות'). הרבנים המכונים 'מראשי הישיבה' זוכים לכיבודים דומים לאלו של ראשי הישיבה.
מוסדות הקשורים בישיבה

כולל אברכים (נקרא "כולל קובנא", על שם הכולל שייסד שם הרב יצחק אלחנן ספקטור). בראש הכולל עומד הרב חיים יצחק שולמן (בנו של הרב נתן צבי שולמן). בכולל לומדים כ-300 אברכים. בין תלמידי הכולל בשנים הראשונות היו הרב משה שמואל שפירא, וכן חלק מראשי הישיבה. במקום אין "ראש כולל" והאחריות על סדרי הלימוד מוטלת על האברכים.
כולל דיינות "חמדת ישראל" בראשות הרב נחום גוטנטג המסונף לכולל המרכזי של הישיבה, וממוקם בבנין חמדת ישראל.
כולל בהיכל הישיבה לאברכים צעירים בראשות הרב אברהם ישעיהו ויס.
כולל אברכים באלעד בראשות הרב ברוך דונט.
כולל אברכים בבית שמש בראשות הרב חזקיהו וויל.
כולל אברכים במודיעין עילית בראשות הרב בנימין פוזן.
כולל אברכים בעפולה בראשות הרב מרדכי פרקש.
ישיבה לצעירים בראשה עמד הרב אהרן זקס, עד לפטירתו בתשע"ז. בישיבה כ-120 בחורים. בשונה מישיבות קטנות אחרות, מתכונת הלימודים דומה יותר לישיבה גדולה, כאשר סדר ההכנה לשיעור מתקיים בבוקר והשיעור בצהריים. ראש הישיבה כיום הוא הרב ברוך מרדכי זקס, בנו של הרב אהרן. עד לשנת תשפ"א הישיבה לצעירים הייתה בתוך מבני הישיבה, בסוף שנת תשפ"א עברה הישיבה לצעירים לבניין חדש נפרד, הכולל את בית המדרש, חדרי השיעורים, חדר האוכל והפנימיה.
ישיבה לצעירים "כנסת מרדכי" בקרית ספר [לזכרו של ראש הישיבה הרב מרדכי שולמן], בראשות הרב יצחק כהנא, הוקמה בשנת תשע"ה על ידי. הישיבה מונה כ-90 בחורים.
ישיבה לצעירים "כנסת מרדכי" בבית שמש בראשותה עומד הרב חזקיהו יוסף וויל מרבני הישיבה הגדולה, הוקמה באלול תשפ"ג.
קיימות קהילות של בוגרי הישיבה באלעד, מודיעין עילית וירושלים, וכן בתי כנסת לבוגרי הישיבה בבני ברק ובערים נוספות.
בוגרים בולטים

הרב אברהם גנחובסקי ー רב ליטאי, היה מראשי ישיבת כוכב מיעקב-טשיבין בירושלים
הרב משה מרדכי שולזינגר ー מחבר סדרת ספרי 'משמר הלוי'
הרב משה יהודה שלזינגר ー ראש ישיבת קול תורה, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה
הרב יצחק זילברשטיין ー רבה של שכונת רמת אלחנן בבני ברק וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה
הרב יהודה סילמן ー ראב"ד בית דין צדק בני ברק
הרב יצחק דוד גרוסמן ー רבה של מגדל העמק, חבר מועצת הרבנות הראשית, מייסד ונשיא רשת מוסדות החינוך מגדל אור.
הרב עזריאל אוירבך - חתנו של הרב אלישיב, ובנו של הרב שלמה זלמן אוירבך, חבר מועצג"ת של תנועת 'בני תורה'.
הרב אברהם דב אוירבך - אב"ד בעיר טבריה, ובנו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
הרב דוד שמידל - יו"ר ארגון אתרא קדישא.
משה גפני ー חבר כנסת מטעם דגל התורה
מאיר פרוש ー חבר כנסת מטעם אגודת ישראל
ישראל פרוש ー ראש עיריית אלעד
הערות שוליים

↑  אבל בישיבת סלבודקה: הגאון רבי מרדכי כהן זצ"ל הלך לעולמו באתר בחדרי חרדים
↑  בנו של הרב חיים פיינשטיין. על המינוי ראו: משה ויסברג, מינוי: הגאון הצעיר שהתמנה לר"מ בסלבודקה, באתר בחדרי חרדים, 23 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311515205171
מוחייביב

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 שליטה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°09′16″N 35°30′19″E﻿ / ﻿33.1545°N 35.5054°E﻿ / 33.1545; 35.5054 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוחייביב(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוחייביב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוּחַייבִּיבּ (בערבית: محيبيب; בתעתיק מדויק: מחיביב) הוא כפר קטן בנפת מרג' עיון בדרום לבנון השוכן קרוב לגבול ישראל–לבנון במרחק של כ-5 ק"מ מקיבוץ יפתח וכ-6 ק"מ מקיבוץ מלכיה. אדוארד הנרי פאלמר ציין כי מקור השם ב"נבי מוחייביב", במשמעות הנביא מוחייביב, קרי הנביא אהוב, בהתייחס אולי למקאם בנימין. רוב בתי הכפר הושמדו במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל.