stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי אנקרפנציקה
גאוגרפיה

הפארק שוכן בין הנהר בטסיבוקה ממערב לנהר מאג'מבה (אנ') ממזרח. במקור היו שני פארקים משני צידי הכביש הלאומי מספר 4, אך הם שולבו בשנת 2002. הפארק משתרע על פני כ-1,350 קילומטרים רבועים ומורכב מחלקי יער טרופי עבות ויבש המשולבים בשטחים פחות מיוערים. יש גם אזורי סוואנה, סבך שיחים ואזורים חוליים של סלעים סחופים, וחלק מהאדמה מעובדת על ידי הילידים בני הסקאלווה. ישנם מספר אגמים והפארק נחצה על ידי מסלולים ושבילים. ישנם מתקני לינה ומדריכים זמינים כדי לעזור למבקרים להעריך את חיות הבר והנוף.
צמחייה ובעלי חיים

הפארק הלאומי אנקרפנציקה הוא בעיקר חורש, ומיני העצים אופייניים ליער טרופי יבש. יש בפארק יותר מ-800 מינים, רבים מהם אנדמיים למדגסקר. דוגמאות בולטות כוללות את השיח הפורח Baudouinia fluggeiformis‏, את Cedrelopsis grevei (אנ'), המשמש ברפואה המסורתית, את העץ הקטן Hymenodictyon occidental ואת העץ הגדול בעל הפרחים הבולטים Poupartia silvatica.
הפאונה המקומית של מדגסקר מיוצגת היטב. קיימים עשרה מינים של דו-חיים ו-44 מיני זוחלים. אלה כוללים: צב ראשתן מדגסקרי הנדיר, זיקית קרנפית ואת הזיקית הננסית Brookesia decaryi (אנ'). ישנם שני נחשי בואה שוכני קרקע: חנק קרקע מלגשי וחנק עצים מלגשי, והנחש היבשתי הנדיר Liophidium therezieni.
היונקים כוללים שמונה מינים של למורים, שניים מהם הם מינים של למור עכברי, הפרימטים הקטנים בעולם. Macrotarsomys ingens (אנ'), מין השייך לתת-המשפחה  עכברי מדגסקר במשפחת הנסומיים, שהתגלה ב-1959 חי בפארק בלבד ואינו מוכר בשום מקום אחר בעולם.
מאה ועשרים ותשעה מינים של עופות תועדו בפארק, יותר ממחציתם אנדמיים למדגסקר. הם כוללים את הוונגות Xenopirostris damii (אנ') ו-Schetba rufa (אנ'), בז מדגסקרי מפוספס (אנ') החמקמק ואת העיטם המדגסקרי שניתן לראות אותו לעיתים קרובות באגם ראוולוב. ניתן לראות את אנפת הומבולט המוגדרת בסכנת הכחדה באגם ראוולוב.
ביאורים

↑  יער שצומח באזור שבו יש תקופת יובש ארוכה, בניגוד ליער גם טרופי
הערות שוליים

1 2  Macrotarsomys ingens F.Petter, 1959
↑  Andrefana Dry Forests
1 2 3 4 5  "Ankarafantsika". Madagascar National Parks. אורכב מ-המקור ב-2013-03-11.
↑  Ardea humbloti, Humblot's Heron, Lac Ravelobe, Ankarafantsika
עיטם מדגסקרי בפארק הלאומי אנקרפנציקה
הקרב האחרון (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  לוק בסון 
 הופק בידי:  פייר ז'וליבה, לוק בסון 
 תסריט:  פייר ז'וליבה, לוק בסון 
 עריכה:  סופי שמיט 
 שחקנים ראשיים:  Fritz Wepper Maurice Lamy פטרה שרזינג Christiane Krüger פייר ז'וליבה ז'אן רנו ז'אן בואיז Michel D'Oz 
 מוזיקה:  אריק סרה 
 צילום:  קרלו וריני 
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באפריל 1984 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט אילם, סרט דרמה, סרט פוסט-אפוקליפטי, סרט דיסטופי 
 תקציב:  3.5 מיליון FF
 הכנסות:  1.7 מיליון $
 פרסים:  Sitges Film Festival Best Feature-Length Film award  Sitges Film Festival Best Director award 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקרב האחרון (בצרפתית: Le Dernier Combat) הוא סרט קולנוע צרפתי שבויים בשנת 1983 על ידי הבמאי הצרפתי לוק בסון.
הסרט הוא סרט אפל שמתאר הישרדות בעולם פוסט אפוקליפטי, בו כל הערים הרוסות ורק אנשים מעטים שרדו - והם אינם יודעים לדבר.
הסרט מצולם בשחור-לבן, ללא דיאלוג, ובו רק שתי דקות של מוזיקה.
הנג'ה

המילה הנג'ה כתובה בהנג'ה ובהאנגול
קטע מעיתון שהתפרסם בשנת 1933 בכתב מעורב
הנג'ה (בהנגול: 한자; הנג'ה: 漢字, מילולית: "סימנים מתקופת האן") הוא שמם הקוריאני של הלוגוגרמות בכתב סיני, אשר נשאלו מהשפה הסינית אל השפה הקוריאנית, בהגייתן הקוריאנית. באופן מדויק יותר, מתייחסים הביטויים "הנג'ה-מאל"(한자말) או "הנג'ה-אוֹ" 한자어, (במנדרינית-תקנית "הנג'ה-יו", 漢字語) לאותן לוגוגרמות סיניות שניתן לכתובן בהנג'ה, בעוד שהביטוי "האן-מוּן", או "האן-וֵון" במנדרינית-תקנית (한문, 漢文), מתייחס לכתב הסיני בכללותו. עם זאת, בשם "הנג'ה" נעשה לעיתים שימוש גורף להבעת שתי ההבחנות. סימניות ההנג'ה הן סימניות הכתב הסיני המסורתי, ולא המפושט, והן נמצאות בשימוש אצל העם הקוריאני מאז "תקופת שלוש הממלכות", שבהן ההשפעה הסינית על הממלכות הקוריאניות גדלה.
מקורה של המילה עצמה היא בהגיה קוריאנית של הסימנים 漢字, צורת הקריאה שלהם במנדרינית היא "האנְצ'י". אותם סימנים משמשים כדי לתאר את השימוש בסימניות סיניות ביפנית, כתב הנקרא קאנג'י.
מאפיינים

סימני ההנג'ה יובאו לקוריאה בתקופת שושלת האן (המאה ה-3 לפנה"ס עד המאה ה-3 לספירה) ולא עברו רפורמה של ממש מאז, ולכן הם דומים לסימניות הסיניות של אותה התקופה יותר מאשר לסמניות המקבילות בהן נעשה שימוש בסינית מפושטת הנהוגה ברפובליקה העממית של סין מאז 1956, או בקאנג'י, הלוגוגרמות הסיניות שנשאלו אל הכתב היפני. עם זאת, מספר מצומצם מהלוגוגרמות בהנג'ה פושטו, תופעה המכונה "יַאקג'ה" (약자, 略字). לדוגמה הסימן  הוא פישוט של הלוגוגרמה 無, שמשמעותה "כלום", "אין".
ישנן 150 לוגוגרמות שנמצאות בשימוש בהנג'ה אשר הומצאו בקוריאה עצמה, ועל-כן אלה אינן מופיעות בסינית או ביפנית. לוגוגרמות אלה מתייחסות בדרך כלל לשמות פרטיים – של בני אדם ומקומות – ולמספר רעיונות ומינוחים האופייניים לתרבות הקוריאנית.
שיטות כתיבה

אופן הגיית לוגוגרמות ההנג'ה בקוריאנית שונה מאופן ההגייה הסיני שלהן, והגייתן יחסית נאמנה לסינית בינונית שדוברה החל במאה ה-5 ועד המאה ה-12. ההגייה דומה לעיתים לזו הנהוגה כיום בניבים סיניים שמפגינים גם הם נאמנות להגיה הסינית הקדומה, אך שונה בדרך כלל באופן מהותי מההגיה במנדרינית.
ישנן שלוש שיטות לכתיבת הנג'ה:
שיטות כתיבה > אִידוּ (이두/吏讀)

"קריאת הפקידים". שיטה ארכאית של פקידי הממשל לכתיבת מסמכיהם הרשמיים או האישיים. שיטה זו מאופיינת בסימניות סיניות המצורפות זו לזו, כשלהן מצורפות סימניות שפותחו במיוחד, המשמשות לייצוג תפקידיהן התחביריים של מילים קוריאניות, דבר שאינו קיים בשפות הסיניות, היות שהשפה הקוריאנית היא שפה אגלוטינטיבית. אופן השימוש בסימניות נעשה בכמה דרכים:
אימוץ סימניה סינית:
על-סמך הגייתה הקוריאנית
על סמך הגייתה הסינית
על פי משמעותה הקוריאנית
על פי משמעותה הסינית
אימוץ סימניה סינית, ללא קשר למשמעותה, כדי להעניק לה משמעות חדשה ושונה בתכלית.
מפני שהשיטה שמשה לכתיבת השפה הקוריאנית באופן תחבירי סיני, היא ננטשה בהדרגה לטובת ההאנגול, מאז המאה ה-15, מפאת קושי בהגייה ובהבנה של המשפטים הכתובים בה. מקרה דומה קרה עם שיטת הכתיבה היפנית מאניוגאנה שהוחלפה ב"קאנה", הכתב היפני ההברתי.
שיטת ה"אי-דו" שימשה בעיקר את מעמד הג'וּנג-אִין (중인, 中人, "אנשי האמצע"), מעמד הביניים במובן הקוריאני, שהורכב מעובדי בירוקרטיה קונפוציאניים מדיניים.
שיטות כתיבה > הְיַאנְגְּ-צָ'אל (향찰, 鄕札)

"מענה צלילי", בהתייחסות לצלילי השפה המדוברת. אזכורה הראשון של השיטה מופיע בביוגרפיה על הנזיר גְיוֹנְיֶה מתקופת שושלת גוריו. השיטה היא מעין טרנסליטרציה: השיטה ניסתה לתעתק את המילים הסיניות אל הגייתן הקוריאנית, וישנה סברה שהיא תוצר של שיטת ה"אי-דו". שיטת ה"היאנג-צ'אל" שימשה רובה ככולה לכתיבת שירה, ובהמשך גם לתיעוד שירה מקומית. על אף שהשיטה מקורה בכתב סיני, שירים ששרדו מראים כי נעשה שימוש במאפיינים לשוניים קוריאנים במסגרתה:
מילים קוריאניות אותנטיות – כל סימנית ייצגה הברה קוריאנית: למן שמות-עצם ותארים, עבור במוספיות ותוארי הפועל, וכלה במיליות.
סדר המילים במשפט היה כסדר המילים במשפט בשפה הקוריאנית.
שיטות כתיבה > גּוּ-גְּיוֹל (口訣, 구결)

שיטה מאוחרת יותר מ"אי-דו" ו"היאנג-צ'אל". השימוש בשיטה נעשה בעיקר בתקופת שושלת ג'וסון, ומטרתו הייתה להעביר טקסטים סיניים לקוריאנית שאפשר להבין. פירוש המילה יכול להתפרש כ: "חלוקת השפה", "חלוקת המשפטים", "חלוקת מה שמדובר", וזאת כפי הנראה בהקשר לאופן השמת השיטה על הטקסט. עושה רושם שהשם שניתן לשיטה בשפה הקוריאנית שדוברה בין המאות ה-10 עד ה-16, 입겿 (אִיפְּגְיוֹט/אִיפְּגְיוֹץ'), הוא למעשה תרגום מילולי ומדויק של השם 구결, המורכב ממילים סינו-קוריאניות. שני שמות נוספים הם הְיוֹן-טוֹ (현토, 懸吐), בתרגום חופשי "שליחת מוספית" או רק "טוֹ" (吐, 토), שהיה המונח שמשמעותו "מוספית". כמו כן השיטה נקראה סוֹג-אְוִוי (석의, 釋義), "פירוש ספרי הקלאסיקה".
אופן השמת בשיטה:
הוספה של סימניות מיוחדות בין המילים והמשפטים המקוריים הסיניים.
סידור המשפט בסדר תחבירי של נושא-מושא-נשוא, כמו בקוריאנית.
אופן השימוש בשיטה:
תחילה נלקחה סימניה סינית כדי לייצג את מקבילתה בקוריאנית, ללא קשר להגייתה.
מאוחר יותר נעשה שימוש בסימניות על פי צליל הגייתן, ולא לפי משמעותן. אופן זה הפך לרשמי על ידי המלומדים ג'וֹנְג מוֹנְג ג'וּ (Jeong Mong-Ju) וגְוֹון גְּן (Gwon Geun), מטעם המלך טֶה-ג'וֹנג (Tae-Jeong), בסביבות שנת 1400. בתוך כך תורגמה הקלאסיקה הסינית "ספר השירים".
מפני שהשימוש בשיטה מזכיר כמה אופני שימוש של האנגול, ל"גו-גיול" כבוד מסוים, ועד היום הוא מסייע לתרגום קלאסיקות קונפוציאניות לקוריאנית הניתנת להבנה, כמו בעבר.
מעמד

אף שההאנגול, הכתב הקוריאני, הומצא במחצית המאה ה-15, השימוש בו לא רווח עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, ועל כן נדרש ידע טוב בהנג'ה עד אותה העת, שכן בה נכתבו רוב המסמכים הכתובים. העוסקים בתרבות הקוריאנית עד למאה ה-20 חייבים להיות בעלי ידע טוב בהנג'ה; אך בחיי היום-יום, נודע להנג'ה מעמד שונה, ובאופן כללי מעמדה נמצא בנסיגה:
בקוריאה הצפונית בוטל השימוש בהנג'ה לחלוטין באופן רשמי ב-1949, אך כ-2,000 לוגוגרמות עדיין נלמדות בבתי הספר, ועם השנים התגבשה מגמה של הקטנת השימוש במילים ממוצא סיני, תחת ביטול השימוש בהנג'ה לחלוטין.
בקוריאה הדרומית די בהיכרות עם הלוגוגרמות העיקריות כדי לקרוא ולכתוב את המילים הנכתבות בעזרתן. סימני ההנג'ה אינם משמשים עוד לכתיבת מילים ממוצא קוריאני, וגם מילים ממוצא סיני נכתבות בדרך כלל בהאנגול, או לפחות גם בהאנגול. מערכת סימני ההנג'ה נלמדת בבתי הספר בקוריאה הדרומית במשך שש שנים, ותוכנית הלימודים כוללת 1,800 לוגוגרמות.
שימוש מודרני

השימוש העיקרי בהנג'ה כיום הוא לשם הבחנה בין מילים שהן הומונימים, משום שלוגוגרמות ההנג'ה המשמשות לכתיבתן שונות. לדוגמה, למילה "수도" (סודו, Sudo) בהאנגול יש עשר משמעויות שונות, אך בהנג'ה נכתבת כל אחת מהן באופן שונה. שימוש נוסף הוא לשם קיצור, לדוגמה בכרזות או בכותרות עיתון, או למטרות אסתטיות. הנג'ה מילאה תפקיד חשוב בכתיבת שמות פרטיים ומעט שמות משפחה שרובם מבוסס עליה גם כיום, אך בתחום זה הולך ההאנגול ודוחק את הלוגוגרמות ממעמדן. השימוש בהנג'ה עדיין מקובל בכתיבת שמות פרטיים בקרב אוכלוסייה מבוגרת, ובמסמכים רשמיים הוא מופיע לצד האנגול. במילונים מודרניים מופיעות גם המילים ממקור סיני בהאנגול ולפי סדר האלפבית שלו, ובסוגריים מצוינות סימניות ההנג'ה של המילים ממקור סיני. לעומתם, מילוני הנג'ה מסודרים לפי סדר השורשים של הכתב הסיני. הנג'ה עדיין רווחת בפרסומים אקדמאים בקוריאה הדרומית, אך לא בקוריאה הצפונית.
להלן הדגמה של קטע מחוקת קוריאה הדרומית בהאנגול (למעלה) ובכתב מעורב:
유구한 역사와 전통에 빛나는 우리 대한 국민은 3·1 운동으로 건립된 대한민국 임시 정부의 법통과 불의에 항거한 4·19 민주 이념을 계승하고, 조국의 민주 개혁과 평화적 통일의 사명에 입각하여 정의·인도와 동포애로써 민족의 단결을 공고히 하고, 모든 사회적 폐습과 불의를 타파하며, 자율과 조화를 바탕으로 자유 민주적 기본 질서를 더욱 확고히 하여 정치·경제·사회·문화의 모든 영역에 있어서 각인의 기회를 균등히 하고, 능력을 최고도로 발휘하게 하며, 자유와 권리에 따르는 책임과 의무를 완수하게 하여, 안으로는 국민 생활의 균등한 향상을 기하고 밖으로는 항구적인 세계 평화와 인류 공영에 이바지함으로써 우리들과 우리들의 자손의 안전과 자유와 행복을 영원히 확보할 것을 다짐하면서 1948년 7월 12일에 제정되고 8차에 걸쳐 개정된 헌법을 이제 국회의 의결을 거쳐 국민 투표에 의하여 개정한다. 1987년 10월 29일
悠久한 歷史와 傳統에 빛나는 우리 大韓國民은 3·1 運動으로 建立된 大韓民國臨時政府의 法統과 不義에 抗拒한 4·19 民主理念을 繼承하고, 祖國의 民主改革과 平和的統一의 使命에 立脚하여 正義·人道와 同胞愛로써 民族의 團結을 鞏固히 하고, 모든 社會的弊習과 不義를 打破하며, 自律과 調和를 바탕으로 自由民主的基本秩序를 더욱 確固히 하여 政治·經濟·社會·文化의 모든 領域에 있어서 各人의 機會를 均等히 하고, 能力을 最高度로 發揮하게 하며, 自由와 權利에 따르는 責任과 義務를 完遂하게 하여, 안으로는 國民生活의 均等한 向上을 基하고 밖으로는 恒久的인 世界平和와 人類共榮에 이바지함으로써 우리들과 우리들의 子孫의 安全과 自由와 幸福을 永遠히 確保할 것을 다짐하면서 1948年 7月 12日에 制定되고 8次에 걸쳐 改正된 憲法을 이제 國會의 議決을 거쳐 國民投票에 依하여 改正한다. 1987年 10月 29日
ראו גם

קנג'י
האנגול
גו-גיול; בטבלה: סימניות סיניות, אופן הגייתן (בהאנגול וברומניזציה) ותפקידן התחבירי
הפרויקט של רביבו

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 סוגה:  מוזיקה מזרחית
 חברת תקליטים:  סינגולד
 revivoproject.com
 חברים
 רביב בן מנחם ניר בן מנחם אלירן צור
 
הפרויקט של רביבו הוא הרכב מוזיקלי ישראלי המבצע גרסאות כיסוי של שירים שהתפרסמו בשנות השבעים, השמונים והתשעים, מז'אנר המוזיקה המזרחית.
הערות שוליים

↑  "הכי חמים בגוגל ב-2012: הפרויקט של רביבו, חריף, ‏ 6/12/12
↑  יקי הפשטיין, הפרויקט של רביבו: הז'אנר היהודי החדש, באתר nrg‏, 17 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372930805171  MusicBrainz: 0ef9a1f9-058f-4fc0-acf8-b6888e9bb115
הונגריה העליונה

בקצה המזרחי של האזורים הצבועים בכחול - "קפיטנות הונגריה העליונה" על מפת ממלכת הונגריה שבשליטת בית הבסבורג האוסטרי בשנת 1572.
הונגריה העליונה (בהונגרית: Felső-Magyarország, או Felföld או ‏Felvidék רבתי, בסלובקית: Horné Uhorsko, בלטינית: Partes regni Hungariae superiores) הוא מונח הונגרי המציין את האזור שהיווה בעבר את החלק הצפוני של ממלכת הונגריה, בימינו רובו משתייך לסלובקיה וחלקו - במזרח - לחבל זקרפטיה שבאוקראינה.
בימי המלחמות עם האימפריה העות'מאנית, המונח "הונגריה העליונה" התייחס רק לאזורים הצפון-מזרחיים של ממלכת הונגריה. האזורים הצפון-מערביים (בימינו - מערבה ומרכזה של סלובקיה) נחשבו על ידי ההונגרים לחלק מ"הונגריה התחתונה".
במהלך המאות 18–19 הורחבה משמעות המונח "הונגריה העליונה" אל כל האזורים הצפוניים של הממלכה.
אוכלוסיית ה"הונגריה העליונה" כללה מספר עמים: סלובקים, הונגרים, גרמנים (לרבות גרמנים קרפטיים או ציפסרים), רוסינים (רוטנים), יהודים וצוענים.
הנתונים הדמוגרפיים הראשונים המורכבים מן המאה ה-18 מצביעים על הסלובקים כרוב באזור הזה. אכן הסלובקים קראו לאזור המאוכלס על ידיהם "סלובנסקו", כלומר סלובקיה, שם המופיע בתעודות כתובות החל מן המאה ה-15, אבל לא היה מוגדר במדויק ולא נהנה מאף מעמד מוגדר חוקי, חוקתי או פוליטי בממלכה ההונגרית. הונגריה העליונה כללה בצפון-מזרח אזורים השייכים לחבל זקרפטיה, שהוא בימינו חלק מאוקראינה ואזורים השייכים לצפון טרנסילבניה ולמרמורוש, שהם בימינו חלק מרומניה.
שימוש בעבר

למונח הגאוגרפי-היסטורי הונגריה העליונה היו במהלך ההיסטוריה מספר שימושים:
המונח ההונגרי העתיק הונגריה העליונה Felső-Magyarország הידוע בסלובקית כ Horné Uhorsko ובגרמנית כ Oberungarn התייחס במאות 16–18 בעיקר לשטחי סלובקיה של ימינו ("בין הרי הטטרה לדנובה" ואחר כך באופן לא רשמי לכל צפון ממלכת הונגריה בגבולותיה שבמאה ה-19.
מקורות אחדים מן המאה ה-16 מתייחסים לאזור המאוכלס בסלובקים בצפון ממלכת הונגריה כעל "סקלבוניה" (בלטינית - Sclavonia) או "סלובאקי" (Slováky), מונח המסמן גם את הצביון האתני של האזור.
המונח"הארץ העליונה ","הנוף העליון" בהונגרית "פלווידֵק" Felvidék , בסלובקית:Horná zem, בגרמנית:Oberland, ביידיש:אױבערלאַנד. היה לו כמה משמעויות:
במאות ה-18–19 ציין את הרצועה ההררית הצפונית של ממלכת הונגריה בהשוואה לאזורים המישוריים הדרומיים.
במובן הכללי -"פלווידק" או "פלפלד" ציין אזורים גאוגרפיים גבוהים בהשוואה לאזור שבו גר הדובר.
כמו כן אזורים גבוהים בדרך כלל - כמו Balaton-felvidék, אזור הגבעות שליד אגם
אגם בלטון
מילה נרדפת ל"הונגריה העליונה".
אחרי מלחמת העולם הראשונה ציין המונח Felvidék בהונגרית את סלובקיה ואת חבל זקרפטיה בלבד
אחרי מלחמת העולם השנייה - רק את סלובקיה.
בימינו

בימינו - "אויווידק" במובן הצר הוא הרצועה בדרום סלובקיה, לאורך הגבול עם הונגריה, המאוכלסת בהונגרים, המהווים בה רוב או אחוזים משמעותיים בקרב התושבים.
אמנם המונח Felvidék משמש לפעמים בפי ההונגרים שם נרדף לסלובקיה, ובנוגע לתקופת ימי הביניים מופיע באופן אנכרוניסטי (גם כשמדובר בתקופות שלפני היווצרות המונח) רק בספרות ההיסטורית ההונגרית.
שלושת המחוזות שנותרו בשטח הונגריה אחרי מלחמת העולם הראשונה לא נקראים שוב בימינו "הונגריה עליונה" אלא "צפון הונגריה" (Észak-Magyarország).
כל שימוש במילה "פלווידק" Felvidék לגבי סלובקיה נחשב בעיני הסלובקים כפוגעני ואף בעיני חלק מההונגרים נחשב לבלתי מתאים. עם זאת, בפי בני המיעוט ההונגרי החשוב באזור הספר הדרומי של סלובקיה הוא ממשיך לשמש כציון השטחים בדרום סלובקיה שבהם קיים רוב או אחוז משמעותי של הונגרים. חלק מתושבים הונגרים אלה בסלובקיה קוראים לעצמם "ההונגרים מן הארץ העליונה" felvidéki - magyarok
בנוסף, בלי קשר למונח הגאוגרפיה ההיסטורי, המונח Felvidék מציין כאמור את אזור הגבעות הסמוך לאגם בלטון - Balaton-felvidék. ("הארץ העליונה של בלטון)
היסטוריה > ימי הביניים

בימי הביניים האזור הקרוי יותר מאוחר "הונגריה העליונה" נקרא בשפה הלטינית " Partes Danubii septentrionales (השטחי שמצפון לדנובה) או Partes regni superiores - שטחי הממלכה הצפוניים.
המונח ההונגרי "הונגריה העליונה" בא מן הכינוי האחרון על ידי תרגומו להונגרית. הוא משמש את ספרי ההיסטוריה ההונגריים באופן אנכרוניסטי.
במאה ה-15 ה"גבול" העליון של השטח המאוכלס בהונגרים היה הקו העובר דרך היישובים שאמורין, טרנבה, הלוהובץ, ניטרה, לוויצה, לוצ'נץ, רימבסקה סובוטה, רוז'ניאבה, יאסוב, קושיצה, סצ'ובצה, מיכלובצה.
היסטוריה > ימי הביניים > הסיפוח להונגריה

במאה ה-8 קמה באזור הנסיכות הסלבית של ניטרה - נסיכות ניטרה שהפכה לעצמאית אף איבדה די מהר את עצמאותה. ישות פוליטית זו התקיימה עדיין בתחילת המאה ה-9 בשטחים הצפוניים-מערביים של סלובקיה של ימינו.
היסטוריה > במאות 17-16

המונח "הונגריה העליונה" הופיע במאה ה-16 אחרי הכיבוש העות'מאני של הונגריה המרכזית על ידי האימפריה העות'מאנית. המונח "הונגריה העליונה" (Felső-Magyarország) התייחס לאזורים הצפון-מזרחיים של ממלכת הונגריה, דהינו מזרח סלובקיה של ימינו והשטחים הסמוכים בשטחי הונגריה הנוכחית, בדרום אוקראינה ובצפון רומניה של ימינו שלא נכבשו על ידי הטורקים. שטחים אלה היוו מחוז מנהלי-צבאי נפרד שנקרא "הקפיטנות הראשית של הונגריה העליונה"
Felső-magyarországi főkapitányság) (1686-1564);
בלטינית:supremus capitaneatus (confiniorum) partium regni Hungariae superiorum) עם הבירה בעיר קושיצה (בהונגרית:קאשה Kassa). הקפיטנות הייתה חלק מממלכת הונגריה שבשליטת בית הבסבורג האוסטרי. לעומת זאת - מערב סלובקיה של ימינו ולפעמים כל שאר שטחי ממלכת הונגריה מדרומה לה, שהיו בשליטת ההבסבורגים, כונו "הונגריה התחתונה" (Alsó-Magyarország) (בגרמנית:
Niederungarn, בסלובקית:Dolné Uhorsko)
בהיותו אזור מבורך ביערות, במחצבים ובמשאבים אחרים, הונגריה העליונה הייתה אחד החלקים המבוססים יותר מבחינה כלכלית של ממלכת הונגריה. במאות -16-17 בעקבות כיבוש הונגריה המישורית המרכזית על ידי העות'מאנים, חלק גדול מהאצילות ההונגרית עברה לגור יחד עם החצרות, הארכיונים ונכסיה להונגריה העליונה. אצילים אלה הקימו שם ערים ומצודות חדשות.
בשנות ה-1680 התקיימה לזמן קצר באזור הונגריה העליונה נסיכות בראשות אימרה טקיי, בחסות עות'מאנית.
השימוש במושגים "הונגריה העליונה" ו"הונגריה התחתונה" נפוץ היה בטקסטים הונגריים מסביבות 1800.
למשל צוין בהם כי בית הספר לכורים בבנסקה שטיאבווניצה (שלמצבאניה או שמניץ), כעת במרכז סלובקיה, הוקם ב"הונגריה התחתונה". גם ברטיסלאבה (בהונגרית:פוז'ון) נחשבה לחלק מ"הונגריה התחתונה".
היסטוריה > מן המאה ה-18 עד תחילת המאה ה-20

החל מן המאה ה-18 (עם זאת, בטקסטים רבים רק אחרי סביבות שנת 1800) ועד 1920, שטחי הונגריה מצפון לטיסה ולדנובה, הכוללים את סלובקיה של ימינו, חבל זקרפטיה והמחוזות ההונגריים של ימינו
נוגרד, הווש ובורשוד-אבאוי-זמפלן נקראו לא רשמית "הונגריה העליונה" (Felső-Magyarország)
או "הארץ העליונה" (Felvidék). למרות הגדרתו הלא מדויקת, השם האחרון Felvidék הפך לשכיח, עד כדי כל שפורסם לפחות ספר אחד שהוקדש לאזור תחת שם זה.(בלה גרינוואלד - A Felvidék: politikai tanulmány - "הארץ העליונה:עיון פוליטי", 1878).
עמים אחרים השתמשו במקביל במונחים "הונגריה העליונה" (לגבי צפון מלכת הונגריה),"סלובקיה" (רק לגבי השטחים המאוכלסים על ידי סלובקים) ו"רותניה" (לגבי זקרפטייה, האזור המאוכלס בעיקר על ידי רוסינים).
הסלובקים כינו את שטחי ממלכת הונגריה שמדרום לסלובקיה "הארץ התחתונה" - Dolná zem.
במהלך היווצרותה של צ'כוסלובקיה בסוף מלחמת העולם הראשונה, ביקשה בהתחלה המדינה החדשה שכל "הונגריה העליונה" לרבות השטח בין נהר הטיסה לסלובקיה של ימינו, תסופח לצ'כוסלובקיה.
עם זאת הכוונה הייתה לשטחים שבהם חיים סלובקים.
דמוגרפיה > האוכלוסייה במאה ה-18

בשנת 1720 מקרב 63 הערים הגדולות בשטח הנוכחי של סלובקיה, עם לפחות 100 בתי אב משלמי מיסים, ב-40 היה רוב סלובקי, ב-14 רוב גרמני וב-9 רוב הונגרי.
דמוגרפיה > האוכלוסייה במאה 19

הנתונים לגבי הקבוצות האתניות בכל ממלכת הונגריה לפי מחוזות פורסמו בשנת 1842.
לפי מפקד אוכלוסין זה, כלל אוכלוסיית המחוזות בהונגריה העליונה היית מעל 2,4 מיליון תושבים, עם החלוקה האתנית הבאה: 59.5% - סלובקים, 22% - הונגרים, 8.3% - רוסינים, 6.7% - גרמנים ו- 3.6% -יהודים.
דמוגרפיה > האוכלוסייה במאה ה-20

הונגריה העליונה כללה במאה ה-20 את המחוזות פוז'ון (Posoniensis),ניטרה (Nitriensis)
הונט (Honthum), טרנצ'ן (Trentsiniensis), טורוץ (Thurociensis), בארש (Barsiensis), ארווה (Arvensis), ליפטו (Liptovium), זויום (Zoliensis),גמר וקיש-הונט (Geomoriensis et Kishonthensis], ספש (Scepusium), אבאוי-טורנה (Abaujvariensis et Tornensis), שארוש (Sarossiensis) וזמפלן (Zemplinum).
במיפקד האחרון בשנת 1910 שנערך בממלכת הונגריה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי, נמצא כי דוברי השפה הסלובקית היו רוב במרבית המחוזות הנ"ל.
ראו גם

סלובקיה
זקרפטיה
ממלכת הונגריה
יהדות אוברלנד
ציפסרים
הערות שוליים

↑  לטינית הייתה השפה הרשמית של ממלכת הונגריה
↑  במאות 16–17 נכללו במונח זה גם
שטחים השייכים לחבל מרמורש ובחלקם לצפון טרנסילבניה שברומניה של ימינו
↑  2011 ,D.Kovač ע' 3
↑  József Bokor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556415405171  LCCN: sh98000687  NKC: ge1052592 
קושיצה או קאשה, בירת הונגריה העליונה בשנת 1671, תחת שמה בלטינית, "קאסוביה"
הונגריה וצפון הבלקן בשנת 1683. במפה מופיעה "נסיכות הונגריה העליונה" של אימרה טקיי, בחסות עות'מאנית
המיעוט ההונגרי בסלובקיה ("ההונגרים מפלווידק") ופיזורו ברחבי רצועה דרומית בגבול עם הונגריה. באחוזים לפי נתונים משנת 2001 של המשרד לענייני המיעוטים ההונגרים מחוץ להונגריה:באדום בין 50-100%;בצהוב - בין 10-50%;בכחול בהיר - בין 0-10% מכלל התושבים באזור
הסלעים הנודדים

הספינה ארגו; צייר: לורנצו קוסטא, תחילת המאה ה-16
הסלעים הנודדים (ביוונית: Πλαγκταὶ - "משוטטים") היו במיתולוגיה היוונית קבוצה של סלעים שנעו בלב ים, והמעבר ביניהם היה מסוכן וכמעט בלתי אפשרי. היחידים שהצליחו לעבור בשלום את הסלעים היו יאסון והארגונאוטים, שספינתם הצליחה לנווט ביניהם. על פי הארגונאוטיקה, לאחר שעברה הספינה ארגו את הסלעים הם קפאו לנצח ולא המשיכו להתנגש, אורפאוס, שהיה משורר דגול ושר במהלך המעבר בין הסלעים טען שהסלעים קפאו בעקבות השירה שלו.
במסעם של הארגונאטים, על פי הארגונאוטיקה של אפולוניוס מרודוס, היו למעשה שתי קבוצות סלעים מסוכנים: "הסלעים המתנגשים" - הסימפלגדות (Symplegades), שני צוקי סלע אימתניים, שמקומם היה במצרי בוספורוס, בדרך הלוך, והסלעים הנודדים בדרך חזרה, ככל הנראה בקרבת סיציליה. ליאסון סייעה בניסיונו לחצות את הסלעים הנודדים תטיס, יחד עם שאר נימפות הים, הנראידות.
באודיסיאה להומרוס, מדריכה קירקה את אודיסאוס כי "הסלעים הנודדים" נחצו בשלום רק על ידי ארגו, ספינתו של יאסון, וכי קיימת דרך חלופית להגיע לאיתקה - מעבר דרך מפלצות הים סקילה וכריבדיס. אודיסאוס נענה לעצתה של קירקה, אך שישה מאנשיו מוצאים את מותם במלתעותיה של סקילה.
קיים ויכוח לגבי מיקומם של הסלעים: לפי האודיסיאה, מאחר שסקילה וכריבדיס שכנו במצר מסינה, הרי שהסלעים שוכנים בקרבת סיציליה. לפי גישה אחרת הם שוכנים בצפון מערב יוון, אולי בחופים סלעיים בקרבת האי לפקדה.
ביצירתו יוליסס קרא ג'יימס ג'ויס לפרק העשירי בשם "הסלעים הנודדים", אך ככל הנראה התכוון דווקא לשני הצוקים שבמצר בוספורוס.
הערות שוליים

↑  המדריך ליוליסס, 196, וגם http://publish.uwo.ca/~mgroden/notes/schema10.html]
החלפת מפרק ירך

צילום אגן ומפרקי ירך שבו ניתן לראות את השינויים השחיקתיים הבולטים של מפרקי ירך
החלפת מפרק ירך היא פרוצדורה ניתוחית שבה מפרק הירך מוחלף במישתלים מלאכותיים. הניתוח מתבצע על ידי אורתופדים המתמחים בהחלפת מפרקים.
החלפת מפרק ירך יכולה להיות החלפה שלמה שבה מוחלפים חלקי המפרק של עצם האגן והירך, או החלפה חלקית שבה מוחלף רק ראש הירך וללא החלפת עצם האגן. החלפת מפרק ירך חלקית נעשה בדרך כלל לאחר שברים באנשים אשר יכולת השיקום שלהם מוגבלת מפאת גיל או מחלות רקע.
החלפת מפרק הירך כוללת חיתוך צוואר הירך והוצאת ראש הירך יחד עם צוואר הירך, החלפת עצם המרחשת (Acetabulum) במשתל דמוי כיפה הנקרא Cup, קידוח עצם הירך הנותרת והשמת משתל דמוי יתד הנקרא Stem. החיבור בין שני חלקי המשתל נעשה בעזרת ציפוי המשתלים במשטחים קרמיים, מתכתיים או העשויים מפלסטיק קשיח (פוליאתילן). ציפוי זה נקרא משטח נושא משקל Weight Bearing Surface.
מפרק הוא מקום חיבור בין שתי עצמות שבו מתקיימת תנועה. מפרק הירך מורכב מעצם המרחשת (Acetabulum) שהוא שקע באגן דמוי צלחת קעורה, ומולו ראש הירך -Head of Femur שהוא דמוי תפוח. היחס בין עצם האגן לראש הירך קובע במידה רבה את תפקוד המפרק, ראש הירך אמור להיות מכוסה ברובו הגדול על ידי עצם המרחשת. לדוגמה אם עצם המרחשת היא לא קעורה מספיק כדי להכיל את כל ראש הירך- זה יוצר מצב שבו ראש הירך נדחף החוצה כך שהמפרק יכול לפרוק (לצאת ממקומו) במקרה הגרוע ביותר, ובמקרים פחות גרועים להישחק בגיל צעיר יותר בגלל מגע לא תקין בין העצמות הגורם לשחיקה מוקדמת.
ניתוחי החלפת מפרק ירך מאופיינים באחוזי הצלחה גבוהים אחוז הסיבוכים נמוך יחסים ונע סביבות ה-5%. מטרת החלפת מפרק ירך הוא להקל על הכאבים, ולשפר את תפקוד המפרק על ידי שיפור בטווחי תנועה של המפרק.
שיטות כירורגיות > גישה קדמית

החלפת מפרק ירך בגישה קדמית (Anterior Approach) גישה המבוצע בהשכבה על הגב, צוברת תאוצה רבה בשנים האחרונות, ללא חיתוך שרירים, גישה בין השרירים (סרטוריוס וטנסור פסציה לטה). דורשת מיומנות רבה וכלים מיוחדים לא סטנדרטיים. עקב הגישה המזערית לעיתים יש מנתחים אשר מעדיפים להשתמש בשולחן מתיחה לשם גישה טובה יותר למפרק. שימוש בשולחן מתיחה מיוחד מערב חסרונות כגון הקרנה בזמן ניתוח- יש צורך בצילומים השוואתיים לרגל השנייה להשגת אורך רגליים שווה, דיווח על שברים בכף רגל ובירך עקב המניפולציה של הרגל במהלך ניתוח, ועקב קשירת הרגל לשולחן קושי רב יותר בבדיקת היציבות של המפרק.
שיטות כירורגיות > גישה אחורית

גישה אחורית Posterior Approach הגישה הנפוצה ביותר והפופולרית ביותר עד כה, מתבצעת בהשכבה על הצד, מערבת חיתוך שרירים אך פחות צליעה מאשר גישה צדדית, אחוז פריקות גבוהה יותר, ויותר סיכון לפגיעה בעצב הסכיאטי. גישה מיני אחורית היא גישה בחתך קטן בגישה אחורית, זו גישה אשר נעשית בחתך קטן יותר מערבת פחות חיתוך שרירים, אך עדיין יש צורך בחיתוך שרירים ובהשכבה על הצד.
שיטות כירורגיות > גישה קדמית-צדדית

גישה קדמית צדדית Antero-Lateral Approach גישה אשר יכולה להתבצע בהשכבה על הגב או על הצד, מערבת חיתוך שרירי העכוז -גלוטאוס מינמוס ומדיאוס. גישה זו יכולה לגרום לצליעה אחר ניתוחית עקב חיתוך השרירים.