stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריקלס
המלחמה הפלופונסית > השנה הראשונה של המלחמה (431 לפנה"ס)

בשנת 431 לפנה"ס, בעוד תקופת השלום עומדת על בלימה, שלח ארכידאמוס השני, מלכה של ספרטה, משלחת נוספת לאתונה בדרישה שהאתונאים ייעתרו לדרישותיה של ספרטה. אלא שלמשלחת הזו לא הותר להיכנס לאתונה, שכן פריקלס העביר כבר באותה עת החלטה לפיה אף משלחת ספרטנית לא תתקבל במידה וספרטה תחל, קודם לכן, בפעילות צבא עוינת. מאחר שבשלב הזה היה כבר הצבא הספרטני מכונס בקורינתוס, ראו בכך האתונאים פעולה צבאית עוינת וסירבו לקבל את חברי המשלחת. עם כישלונו של ניסיון זה, החל ארכידאמוס בפלישתו לאטיקה אך לא מצא שם אף אתונאי. פריקלס, שהיה מודע לאסטרטגיה של ספרטה שהתבססה על פלישה לטריטוריות אתונאיות והחרבתן לאחר מכן, פינה עוד קודם לכן את כל האוכלוסייה מהאזור לתוך אתונה עצמה.
אין עדויות חותכות אודות האופן שבו הצליח פריקלס לשכנע את תושבי אטיקה לתת את הסכמתם לעבור לאזורים עירוניים צפופים, שכן משמעות המעבר הייתה לא אחרת מאשר נטישת אדמותיהם ומקדשיהם העתיקים ושינוי מהותי באורחות חייהם. אי לכך, אין צל של ספק שאף על פי שהם נתנו את הסכמתם לעזוב, תושבים כפריים רבים היו רחוקים מלהיות שמחים על החלטתו של פריקלס. פריקלס אף נתן לבני ארצו מספר עצות אודות ענייניהם והבטיח להם כי אם האויב לא יבזוז את החוות שלו, הוא יציע את רכושו לעיר. ההבטחה נבעה מחששו של פריקלס שייתכן וארכידאמוס, שהיה, בין היתר, גם חברו, יחלוף ליד אדמותיו מבלי שיחריבן, אם בתור מחווה לחבר או כצעד פוליטי מחושב שמטרתו להרחיק את פריקלס מבוחריו.
על כל פנים, לאחר שראו את ביזת החוות והאדמות שלהם, רתחו האתונאים מזעם ומיד החלו לבטא את כעסם בעקיפין כלפי המנהיג שלהם, שרבים מהם ראו בו את הגורם שמשך אותם למלחמה. אלא שאפילו לנוכח הלחץ הגובר, לא נתן פריקלס את הסכמתו לדרישות לפיהן יש לפעול באופן מיידי נגד האויב או לשקול מחדש את האסטרטגיה הראשונית שלו. בנוסף, הוא גם נמנע מלכנס את האקלסיה, מחשש שהאספסוף, הזועם על איבוד אדמותיו, יחליט בפזיזותו להילחם בצבא הספרטני. אף על פי שלפריקלס לא הייתה שליטה רשמית בסדר היום של מועצת הפוליס (שישיבותיה נוהלו על ידי נשיאים מתחלפים), דומה שדי היה בכבוד שרחשו חברי המועצה לפריקלס כדי לשכנעם להסכים שלא לכנס את המועצה. בעוד הצבא הספרטני נשאר באטיקה, החליט פריקלס לשלוח צי בן 100 אוניות קרב במטרה לבזוז את חופי הפלופונסוס וציווה על חיל הפרשים לשמור על החוות החקלאיות בסמוך לחומות העיר.
המלחמה הפלופונסית > המבצע הצבאי האחרון וימיו האחרונים

בשנת 430 לפנה"ס, בזז הצבא הספרטני בשנית את אטיקה, אך פריקלס לא נרתע וסירב לשנות את האסטרטגיה בה נקט קודם לכן. מאחר שביקש להימנע מלחימה ישירה מול הצבא הספרטני, הוא יצא שוב להוביל מסע ימי במטרה לבזוז את חופי הפלופונסוס תוך צירופן של 100 אוניות מלחמה אתונאיות. לפי כתבי פלוטרכוס, ממש בטרם הפליגו האוניות לדרכן, גרם ליקוי חמה לבהלה בקרב צוותי האוניות, אולם פריקלס אשר רכש ידע באסטרונומיה מאנקסגורס, הרגיע את הצוותים
בראות פריקלס כי רב החובל אחוז בהלה ואובד עצות, הסיר מעליו את אדרתו והחזיקה לפני עיניו של האיש לבל יראה הלה דבר ושאל אם סבור הוא שיש בכך משום אסון גדול או סימן לאסון. משהשיב רב החובל בשלילה אמר לו "ובכן מה לך כי תירא? הרי כל ההבדל הוא בכך שהדבר אשר גרם לאפלה הוא גדול יותר מהאדרת"
בעונת הקיץ של אותה שנה פרצה מגפה של טיפוס הבטן. הבהלה שאחזה בפוליס בעקבות המגפה, עוררה גל חדש של מחאה ציבורית, ופריקלס נאלץ להגן על עצמו בנאום אחרון וסוחף שתוקידידס מציינו בכתביו. הנאום הזה נחשב לאחד הנאומים המבריקים שנשא, החושף מחד את מעלותיו של פריקלס, אך מאידך גם את המרירות שחש ביחס לכפיות הטובה של אחיו לפוליס.
הנאום אומנם הצליח לשכך באופן זמני את התרעומת של אנשיו נגדו, אך יריביו מבית הצליחו לנצל את ההזדמנות הזו ולחתור תחת מעמדו. דרגתו כמצביא העליון של הצבא האתונאי נשללה, והוטל עליו קנס אישי בסך של בין 15 ל-50 כיכרות מטבע. מקורות עתיקים מציינים את קליאון, אחד מהכוכבים העולים של הפוליטיקה באתונה באותם ימים, כמי ששימש בתפקיד התובע במשפטו של פריקלס. עם זאת, בתוך פחות משנה, בשנת 429 לפנה"ס, לא רק שהאתונאים סלחו לפריקלס, אלא אף בחרו בו בשנית למצביא עליון של צבאם ולעמידתו בראש הפעילות המבצעית במהלך השנה. 

באותה שנה היה פריקלס גם עד למותם במגפה של בניו מרעייתו הראשונה, אקסאנטיפוס ופאראלוס. מותם של השניים הפיל את רוחו ואפילו חברתה של אספאסיה לא הייתה לו לעזר, והוא עצמו מת מהמגפה בסתיו של אותה שנה. עוד בטרם מותו, התכנסו חבריו של פריקלס סביב מיטתו, סיפרו בשבחיו ומעלותיו במהלך שנות השלום והזכירו את תשע המצבות לזכר ניצחונותיו. פריקלס בעודו על ערש דווי, הקשיב להם וקטע את דבריהם
לפתע פתח ואמר כי מוזר הדבר בעיניו שהם ישבחו ויחשיבו דברים שהיו תלויים במזל ואירעו למצביאים רבים אחרים ובאותו זמן ישתקו ויתעלמו מן הדבר המצוין והגדול ביותר מכל מעשיו שעשה: "והוא שמעולם לא לבש איש מאזרחי אתונה – בגללי – בגדי אבל"
פריקלס חי במהלך השנתיים וחצי הראשונות של המלחמה הפלופונסית, ולפי כתביו של תוקידידס, מותו היה אסון נורא לאתונה מאחר שהבאים אחריו היו נחותים ממנו ביכולותיהם ובכישוריהם. הם, לדבריו, לא נהגו באופן הגון וניהלו מדיניות חסרת יציבות כשלנגד עיניהם העדפת הפופולריות שלהם בעיני ההמון על פני יעילותם השלטונית. בדברי הביקורת הללו לא רק שתוקידידס מקונן על אובדן של אדם שהעריץ, אלא אף מבשר על חלוף ימי התהילה והגדולה של אתונה.
משפחתו

פריקלס, כמקובל באתונה, התחתן עם אחת מקרובי משפחתו הקרובות ביותר. ממנה היו לו שני בנים, אקסאנטיפוס ופאראלוס. לא היו אלה נישואים מאושרים, ובסביבות שנת 445 לפנה"ס הוא התגרש מרעייתו והציע אותה לאישה לאדם אחר, בהסכמת קרובי משפחתה הגברים. האישה שאותה באמת אהב הייתה אספאסיה ממילטוס, שהייתה לפילגשו והם החלו לחיות יחדיו כאילו היו זוג נשוי. מערכת יחסים זו עוררה תגובות רבות, ואפילו בנו של פריקלס, אקסאנטיפוס, שהיו לו שאיפות פוליטיות, לא נרתע מלהשמיץ את אביו על כך. עם זאת, רדיפות אלה לא פגעו ברוחו של פריקלס, אף על פי שפרץ בדמעות בעודו מנסה להגן על אספאסיה, לאחר שהואשמה בהשחתת החברה האתונאית.
הטרגדיה האישית הגדולה ביותר שלו הייתה מותם של אחותו ושני בניו במגפה שפרצה בעיר, אסון שעליו לא הצליח להתגבר. ממש בטרם מותו ערכו האתונאים שינוי בחוק שנחקק בשנת 451 לפנה"ס, אשר איפשר לבנו למחצה עם אספאסיה להפוך לאזרח מן השורה וליורש לגיטימי, שינוי מהותי ומשמעותי ביותר, במיוחד לאור העובדה שהיה זה פריקלס עצמו שיזם את החוק לפיו ייחשב אדם לאתונאי אך ורק בכפוף לאזרחותם האתונאית של שני הוריו גם יחד.
הערכה

פריקלס הטביע את חותמו על עידן היסטורי שלם, וחוקרים רבים חלוקים עד היום בדעותיהם באשר למשמעות החלטותיו ומדיניותו. העובדה שתיפקד בעת ובעונה אחת, כמדינאי, כמצביא עליון וכנואם מוכשר, הופכת את ההערכה האובייקטיבית של פעולותיו למלאכה מורכבת ביותר. פלוטרכוס כותב שפריקלס עמד בראש האתונאים במשך תקופה של כארבעים שנים. במהלך השנים הללו הוא השתדל כמיטב יכולתו לשמור על פרטיות חייו וניסה להוות מודל לאזרחי העיר. כך לדוגמה, נמנע מלהשתתף בסעודות ובסימפוזיונים.
הערכה > הישגים צבאיים

במשך למעלה מעשרים שנה עמד פריקלס בראש מסעות צבאיים רבים, בעיקר מסעות צבאיים ימיים. בהיותו אדם זהיר ושקול, הוא אף פעם לא יזם קרב שתנאיו נראו לו חסרי ודאות או מסוכנים מדי, והוא מעולם לא נתן את הסכמתו "לדחפים חסרי התועלת של האזרחים". הוא ביסס את מדיניותו הצבאית על העקרונות שהתווה תמיסטוקלס, לפיהם עליונותה של אתונה תלויה בכוחה הימי וכי תושבי האי פלופונסוס היו כמעט בלתי ניתנים לניצחון ביבשה. פריקלס ניסה גם להקטין את יתרונותיה של ספרטה באמצעות בנייתן מחדש של חומות אתונה.
לדעתו של קגן, קרוב לוודאי שהתעקשותו האיתנה של פריקלס נגד יציאתן של מסעות צבאיים להסחה, נבעה מזיכרונו המר מהמסע הצבאי למצרים שהוא תמך בו בשעתו. נאמר כי האסטרטגיה שלו הייתה "בלתי פופולרית במהותה" אולם פריקלס בכישרונו הצליח לשכנע את הציבור האתונאי לתמוך בה, והחוקר הנס דלבריק כינה בשל כך את פריקלס אחד מהמדינאים והמנהיגים הצבאיים הגדולים ביותר בהיסטוריה. אף על פי שאנשי עירו יזמו מספר פעולות צבאיות לאחר מותו, ההיסטוריונים פלטיאס וקליופולוס טוענים שהאתונאים נשארו נאמנים לאסטרטגיה שהתווה פריקלס, לפיה יש לשמר את האימפריה ולא להרחיב אותה, ושמרו על אסטרטגיה זו עד אשר יצאו למסע לכיבוש סיציליה. החוקר בן אקס. דה-וט מסיק שהאסטרטגיה הזו הייתה מצליחה במידה ופריקלס היה מאריך חיים. מצד שני, מבקרי האסטרטגיה של פריקלס רבים במספרם בדיוק כמו אלה התומכים בה. אחת הביקורות המקובלות היא שפריקלס ניחן בכישורים פוליטיים ורטוריים טובים יותר בהשוואה לכישוריו האסטרטגיים. דונלד קגן הגדיר את האסטרטגיה של פריקלס כ"צורה של תקוה שהכזיבה", בעוד שהחוקרים ברי ס. שטראוס וג'וסיה אובר מציינים ש"כאסטרטג הוא היה כישלון וכי הוא ראוי לחלק מהאשמה בתבוסתה המוחצת של אתונה". קגן מבקר את האסטרטגיה של פריקלס מארבע סיבות, האחת, כי עקב סירובו לוותר ויתורים קלים הוא הביא למלחמה; השנייה, האסטרטגיה כלל לא נחזתה על ידי האויב, ולפיכך, היא חסרה את האמינות שכה חיונית לשם קבלתה; השלישית, האסטרטגיה הייתה חלשה כדי לנצל לטובתה הזדמנויות ואפשרויות חדשות; ורביעית, היא הייתה תלויה ליישומה בפריקלס ולפיכך נגזר גורלה להינטש לאחר מותו. קגן מעריך את הוצאותיו הכספיות הכרוכות באסטרטגיה הצבאית הזו במלחמה הפלופונסית בשיעור של כאלפיים כיכרות מטבעות לכל שנה, ובהתבסס על הנתון הזה הוא מסיק שהיה ביכולתו של פריקלס להמשיך במלחמה לאורך שלוש שנים בלבד. לטענתו, מאחר שפריקלס לבטח ידע אודות מגבלות כספיות אלה, הרי שתכנן את המלחמה לפרק זמן קצר יותר, בהשוואה לאורכה בפועל בסופו של דבר. אחרים, כדוגמת דונלד וו. נייט, הסיקו שהאסטרטגיה הייתה הגנתית מדי וכי היא לא היה לה סיכוי להצליח מלכתחילה.
מצד שני, פלאטיאס וקוליופולוס מתנגדים לביקורות הללו ואף מדגישים ש"האתונאים הפסידו במלחמה רק לאחר שהם שינו באופן מהותי את האסטרטגיה של פריקלס שדחתה במפורש ומלכתחילה כיבושים נוספים". מסקנה מקובלת נוספת היא שאלו שבאו במקומו חסרו את יכולותיו ואת אופיו ואישיותו.
הערכה > כישוריו כנואם

הפרשנים המודרניים לכתביו של תוקידידס עדיין מנסים לפתור את החידה סביב כישוריו של פריקלס כנואם ולהבין האם נוסח הנאומים שייך למדינאי האתונאי או להיסטוריון המפורסם. כיוון שפריקלס מעולם לא כתב ולא הפיץ את נאומיו, אף היסטוריון אינו מסוגל לענות על השאלה הזו בוודאות מוחלטת. תוקידידס העלה על הכתוב שלושה מתוך הנאומים הללו מזיכרונו, ולפיכך, גם לא ניתן להסיק באופן ודאי שהוא לא הוסיף לנאומים מתחושותיו או מחשבותיו.
אף על פי שפריקלס היווה מקור מרכזי להשראה שלו, ישנם היסטוריונים המציינים שסגנונם הנלהב והאידיאליסטי של הנאומים בכתבי תוקידידס, עומד בניגוד חריף לסגנון כתיבתו הקר והאנליטי של תוקידידס עצמו. עם זאת, ייתכן שזו אחת התוצאות של הכללת סגנון הרטוריקה יחד עם סגנון ההיסטוריוגרפיה, דהיינו, ייתכן שתוקידידס עשה שימוש בשני סגנונות כתיבה שונים לשתי מטרות שונות.
קגן מציין שפריקלס אימץ "סוג מרומם של נאומים, שנעדר תכסיסים שפלים וגסים של אנשים הנואמים פני קהל אספסוף", ולדבריו של דיאודורוס, הוא "עלה על אחיו האזרחים במיומנותו בתורת הנאום". לפי דבריו של פלוטרכוס, הוא נמנע מלעשות שימוש בגימיקים זולים בנאומיו, בשונה לדוגמה מדמוסתנס הנלהב, וכי הוא תמיד עשה זאת בקור רוח ובאופן שקט ורגוע. עם זאת, הביוגרף מציין בספרו, שהמשורר איון כתב שסגנון דיבורו של פריקלס היה "שחצני ויהיר, בפניותיו לאנשים, וכי בהתנשאות הזו היה בוז וגם זילות כלפי אחרים". גורגיאס, בדיאלוג ההומונימי של אפלטון, מציג פריקלס כדוגמה לנואם בעל עוצמה. בדיאלוג מנקסנוס, סוקרטס מטיל ספק בתהילתו של פריקלס כנואם מבריק, תוך שהוא מציין באופן אירוני כי מאחר שפריקלס רכש השכלה מאספאסיה, שסייעה רבות לנואמים רבים, לפריקלס יתרון על פני אדם שרכש את השכלתו על ידי אנטיפון. בנוסף, סוקרטס מייחס את נאום ההספד לאספסיה ומבקר את הערכה העמוקה שרחשו בני זמנו לפריקלס.
סופרים יוונים עתיקים כינו את פריקלס "אולימפי" ופיארו את כישרונותיו תוך שהם מייחסים לו את "עוצמתה וזוהרה של יוון רבתי" וכמי שנושא את נשקו של זאוס בשעת נאומיו. לפי כתביו של קווינטיליאנוס, פריקלס תמיד שקד על נאומיו ובטרם עלה לדוכן הנאומים. סר ריצ'רד[דרוש מקור: מי?] מסיק ש"כפי שהיה ייחודי כמדינאי אתונאי, כך גם היה ייחודי בשני מובנים כנואם אתונאי, הראשון, מאחר שבזכות אישיותו היווה דמות מרכזית כפי שאף אדם לפניו או אחריו לא היה, והשני, מאחר שרעיונותיו וכוחו המוסרי הקנו לו תהילה בזכות כושר הנאום שלו, כפי שאף אחד אחר לא זכה מבני אתונה".
הערכה > מורשת

מורשתו הבולטת ביותר של פריקלס מצויה ביצירות הספרות ובעבודות אומנות שנעשו בתור הזהב של תקופתו, רבות מהן שרדו עד לעת המודרנית החדישה. האקרופוליס, למרות הריסותיו, עדיין קיים ועומד, והוא הסמל של אתונה המודרנית. פאפריגופולוס ציין בכתביו שדי ביצירות המופת הללו "כדי להפוך את יוון לאלמותית בעולמנו". מבחינה פוליטית, טוען ויקטור ל. ארנברג, שאלמנט בסיסי במורשתו של פריקלס היינו האימפריאליזם האתונאי אשר שולל דמוקרטיה מובהקת וחירות אמיתית מאנשים רבים למעט אותם האנשים ששולטים במדינה. אומנם, רבים טוענים שקידומו של האימפריאליזם היהיר הזה הוא הגורם שהביא לנפילתה של אתונה, למרות זאת, אחרים מדגישים דווקא את ההומניזם האתונאי שבא לידי ביטוי בתור הזהב. חופש הביטוי נתפש כמורשתו הנצחית של עידן זה. פריקלס זוכה לדברי שבח והלל בהיותו "דגם אידיאלי למדינאי המושלם ביוון העתיקה" ונאום ההספד המפורסם שלו (בו ציין את מעלותיה של אתונה) היא שם נרדף למאבק למען דמוקרטיה השתתפותית וגאווה אזרחית.
ראו גם

נאום ההספד של פריקלס
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשמ"ד 1984. ("עידן פריקלס" אתונה בימי שלום שלושים השנים עמודים 319–323), ("פיתוח התרבות" עמודים 328–332), ("המלחמה הפלופונסית" עמודים 350–370) (הספר בקטלוג ULI)
אנדריו רוברט ברן, פריקלס ואתונה, הוצאת הדר, 1982.
אלכסנדר פוקס, אתונה בימי גדולתה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ה 1984. (ההספד של פריקלס על חללי אתונה, עמודים 241–247)
פלוטרך, "פריקלס". בתוך תולדות גדולי יוון ורומא, תל אביב: אמנות, תרצ"ב. עמ' 105-68. (ספר סרוק, תרגם י"ל ברוך, תרצ"ב, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית)
הערות שוליים

↑  יוונית עתיקה בניב האיוני
↑  תרגום: אלכסנדר פוקס, הוצאת ביאליק 1957
↑  אתונה בימי "שלום שלושים השנים" עמ' 322
↑  Aristotle, Constitution of Athens, 27.1
↑  L.J. Samons, What's Wrong with Democracy?: From Athenian Practice to American Worship, 80
↑  H. Aird, Pericles: The Rise and Fall of Athenian Democracy, 52
↑  "תולדות יוון הקלאסית" מאת משה עמית עמוד 351
↑  "פריקלס ואתונה" עמ' 197
↑  גורגיאס, 515e מתוך "כתבי אפלטון", כרך ראשון, בתרגום יוסף ג. ליבס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463192205171  PLWABN: 9810578121505606  BIBSYS: 40844  BNE: XX1068444  BnF: cb119402487 (data)  CANTIC: a1054687x  CiNii: DA09714684  GND: 118739972  ICCU: TO0V158354  ISNI: 0000 0001 1827 7540  LCCN: n50009680  LNB: 000224933  NKC: jn20000701392  NLG: 44551  NLK: KAC201521876  NSK: 000066700  NTA: 070849935  SUDOC: 027338878  ULAN: 500372674  VcBA: 495/5423  VIAF: 84036422   WorldCat (עם VIAF): 84036422 
אנכסגורס ופריקלס, לפי ציורו של אוגוסטין לואיס בל (1757-1841)
פידיאס מציג לחברו את רצועת העיטור של הפרתנון. צויר על ידי לורנס אלמה-טדמה, 1868, מוזיאון האמנות ברמינגהאם
הפרתנון, יצירת המופת שנעשתה ביוזמתו של פריקלס, מבט מדרום
פסל פריקלס באתונה
אספאסיה ממילטוס (ככל הנראה ילידת 406-469 לפנה"ס), בת זוגו של פריקלס
אוסטרקון עם ציון שמו של פריקלס (444-443 לפנה"ס)
ציורו של הקטור לורו (1682–1740), בו נראים פריקלס ואספאסיה מתפעלים מהפסל הענק של הלנה בבית המלאכה של פידיאס
חסידות יאריטשוב

חסידת יאריטשוב היא חסידות מזרח גאליצינית. מייסדה היה רבי יוסף גרין, מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין.
תולדות החסידות

רבי יוסף נולד בשנת תקמ"ז. היה תלמידם של החוזה מלובלין, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. החוזה מלובלין הפליג בשבחו ואמר עליו שהוא מל"ו צדיקים. כיהן כרב ביאריטשוב הגאליצינית (כיום באוקראינה) ולאחר מכן בטומשוב (שבה פעל גם רבי מנחם מנדל מקוצק). נפטר בכ"ה בניסן תקצ"ט. אחיו של רבי יוסף, רבי עזריאל, היה גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כרבה של מונקץ' וחיבר את הספר "נחלת עזריאל". נפטר בו' באייר תר"א.
בדור השני כיהן בנו של רבי יוסף, רבי יהושע פרישרמן. על המסורת, פיזר את כל כספו לצדקה ולא הפסיד מעולם תיקון חצות. היה עניו ופשטן אך עם זאת עמד בתקיפות על עקרונותיו. בהתחלה סירב לנהוג באדמו"רות אך צדיקי דורו לחצו עליו לנהוג באדמו"רות. כיהן בטומשוב. בשנות התר"ל עלה לתקופת מה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בתמוז תרס"ו.
בדור השלישי כיהנו בניו של רבי יהושע, רבי יוסף אריה לייב ורבי צבי אלימלך.
רבי יוסף אריה לייב נולד בשנת תר"ל. היה חתנו של הרב שמואל אהרן רובין, רבה של קארטשין, נכדו של רבי אשר ישעיהו רובין מרופשיץ. היה חסידם של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא ושל בנו רבי שמחה ישכר בער הלברשטאם מצישינוב. כיהן כאדמו"ר וראב"ד בטומשוב. רוב בניו נרצחו בשואה. חתנו היה רבי יוסף ברוך מווידאמה. נפטר בכ"ה באדר ב' תרע"ו.
רבי צבי אלימלך היה אדמו"ר בהאלמין. כל משפחתו נרצחה בשואה. ניצל בעצמו, והתגורר אחר השואה באנטוורפן, שם נפטר.
אח נוסף היה רבי מאיר אברהם, שכיהן כמו"צ בטומשוב. בזמן המלחמה נמלט ונפטר בבוכרה בגיל 37.
בדור הרביעי כיהנו בניו של רבי יוסף אריה לייב, רבי משה ורבי שלום.
רבי משה (תרס"ג - ח' באדר תשל"ד) התייתם בילדותו וגדל אצל דודיו רבי אשר רובין מקארטשין ורבי נפתלי מווישניצא (חתן רבי יחזקאל שרגא משינאווא). לאחר מכן גדל אצל דודו (שהיה חתנו של סבו בזיווג שני) רבי אריה לייבוש מצישינוב שגר בטומשוב. נישא לבתו של רבי ברוך מבריזדוביץ. משפחתו נרצחה בשואה. הוא הצליח להימלט לארצות הברית דרך איטליה וכיהן בניו יורק כאדמו"ר מטומשוב. נישא בשנית לבתו של הרב משה גרינצוויג אב"ד ליפשא.
רבי שלום כיהן כאדמו"ר בסאטמר. נרצח בשואה.
בדור החמישי כיהן רבי יהושע אלבוים מירושלים כאדמו"ר מטומשוב
נולד בפולין בטומאשוב (תרפ"ו- טז כסלו תשס"ז) 
הוא היה נינו של רבי יהושע מטומשוב (בן לאה רחל בת חיה שאשא טננבוים בתו של רבי יהושע מטומשוב) נפטר ט"ז כסלו תשס"ז
נוי פדלון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1994 (בת 30) פרדס חנה-כרכור, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  ים-תיכוני • פופ
 חברת תקליטים:  NMC United
 
נוי פדלון (נולדה ב-25 בפברואר 1994) היא זמרת, פזמונאית, מלחינה ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה

פדלון נולדה בפרדס חנה-כרכור, לאושרה ואילן. היא החלה את דרכה המוזיקלית בשנת 2012 כאשר החלה להעלות לאתר יוטיוב גרסות כיסוי לשירים שונים. ב-2013 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", אך לא עברה את השלבים המתקדמים.
בין השנים 2017–2018 פעלה פדלון כזמרת ליווי של הזמר איתי לוי. ב-2017, כתבה את להיטו "שתישרף האהבה", לצד עדן חסון. כמו כן, כתבה פדלון שירים נוספים לזמרים כגון עומר אדם, משה פרץ ופאר טסי.
ב-2018, הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "סוודר", השיר זכה להצלחה רבה כאשר נכנס לפלייליסט של גלגלצ, דורג בראש המצעד השבועי של מדיה פורסט והיה לאחד השירים הבולטים ביותר באותה שנה.
הסינגל השני שלה, "גלגל ענק" יצא ב-2019. במהלך אותה שנה הוציאה סינגלים נוספים, בהם "אין לך סוף", "סכינים" ו-"התגעגעתי", אשר זכו להצלחה, אך לא הצליחו לשחזר את הצלחת השיר הראשון. בפברואר 2020 הוציאה את השיר "אל תגיד", שהגיע למקום ה-29 במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל.
במרץ 2020 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "סוודר". באותו חודש, יצא השיר "הכוכבים בוכים בלילה" שכתבה פדלון יחד עם דולב רם ופן חזות לפרויקט החדש שלהם ובוצע על ידי שירי מימון ודודו אהרון. ב-15 בספטמבר, הוציאה את הסינגל "זה בסדר".
ב-25 בפברואר 2021, הוציאה את הסינגל "הרסת לי שירים". ביולי, הוציאה את השיר "מה יש לך?", יחד עם להקת טיפקס.
ב-30 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "בלילות". ב-24 באוגוסט הוציאה את הסינגל "לילות ירושלים".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: סוודר
2022: אני אוהב אותך
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2022: דיסוננס
שירים שכתבה, הלחינה או הפיקה

| שנה | אמן | שיר | אלבום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | איתי לוי | "רציתי" | שורדים אהבה |  |
| 2017 | איתי לוי | "שתישרף האהבה" | שתישרף האהבה |  |
| 2018 | משה פרץ | "הכל איתך דבש" | בואי נעשה שלום |  |
| 2019 | פאר טסי ושרית אביטן | "שלוש בלילה" | — |  |
| 2019 | איתי לוי | "קעקוע על הלב" | שתישרף האהבה |  |
| 2019 | איתי לוי | "זז בטירוף" | שתישרף האהבה |  |
| 2019 | קובי פרץ | "בלתי נשכחת" | — |  |
| 2020 | עומר אדם | "אדון מרפי" | Omer |  |
| 2020 | דולי ופן עם שירי מימון ודודו אהרון | "הכוכבים בוכים בלילה" | — |  |
| 2020 | לירן דנינו | "צמאה לאהבה" | — |  |
הערות שוליים

1 2  ערן סויסה, מקאברים לפלייליסט: הכירו את נוי פדלון, באתר ישראל היום, 6 בפברואר 2019
↑  ספיר חבקין, ‏קלאסית וגאה בזה: נוי פדלון לא מתרגשת מהערות השופטים, באתר ‏מאקו‏, 21 באוקטובר 2013
↑  מערכת ישראל היום, חדש: נוי פדלון שולפת סכינים, באתר ישראל היום, 8 בספטמבר 2019
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019
↑   בן שלו, הפופ הישראלי החדש מאמץ בחום את המצע של מפלגת "זהות", באתר הארץ, 27 באפריל 2019
↑  נוי פדלון - אל תגיד, באתר ‏מאקו‏, 18 בפברואר 2020
↑   מצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל, ברשת החברתית פייסבוק
↑  נועה בדש, סוף העולם? שירי מימון, דודו אהרון ודולי ופן מתאחדים, באתר פרוגי, 2020-03-16
↑  גיל משעלי, ‏נוי פדלון בכנות מרעננת: "כשהוצאתי את 'סוודר' כולם באו כמו זבובים לחרא. היום אף אחד לא רוצה לשיר איתי דואט", באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2023
↑  בר חיים, התאהבה בעיר: הזמרת ששחררה שיר על י-ם וצילמה במחנה יהודה, באתר עכשיו 14, י' באלול ה'תשפ"ג
↑   איתי לוי - רציתי | Itay Levi - Ratziti, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:15)
↑  איתי לוי - שתשרף האהבה (קליפ רשמי) Itay Levi
↑  משה פרץ - הכל איתך דבש
↑  "שלוש בלילה": פאר טסי ושרית אביטן בבלדה מרגשת, באתר מעריב אונליין, 5 במרץ 2019
↑  איתי לוי - קעקוע על הלב (קליפ רשמי) Itay Levi
↑  מצורף סרטון הקליפ! הזמר הרחובותי איתי לוי בסינגל חדש “זז בטרוף“ העומד להיות להיט הקיץ, באתר BE106.NET רחובות
↑  קובי פרץ - בלתי נשכחת, באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2019
↑   עומר אדם - אדון מרפי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:06)
↑  דולי ופן - הכוכבים בוכים בלילה (עם שירי מימון ודודו אהרון)
↑  לירן דנינו - צמאה לאהבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 89848592-962a-4db3-95d3-02b4d4fbe4cd
טחול

| --- | --- |

מיקום הטחול בגוף ומבט מיקרוסקופי על מבנהו
 שיוך:  מערכת החיסון 
 מיקום אנטומי:  חלל הבטן 
 אספקה עורקית:  עורק הטחול 
 ניקוז ורידי:  וריד הטחול 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1282) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  splen 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A13.2.01.001 
 TA2 (2019):  5159 
 FMA:  7196 
 קוד MeSH:  A10.549.700 
 מזהה MeSH:  D013154 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0037993 
 
הטחול הוא איבר פנימי רך בצבע סגול־אדום, שגודלו כגודל אגרוף. משקלו 150–200 גרם (גדול יותר בזכרים). הוא שוכן בחלקו העליון השמאלי של חלל הבטן, לצד הקיבה ומאחורי הצלעות התחתונות. הטחול מהווה חלק ממערכת הלימפה.
מבנה הטחול

הטחול מורכב משני סוגי רקמה:
מוך לבן: רקמה הדומה לרקמת לימפה רגילה, בנוי מלימפוציטים שמקיפים עורק ומונוציטים (מקרופאג'ים).
מוך אדום: רקמה ספוגית מלאת דם וורידים גדולים בה מתרחש פירוק תאי הדם האדומים. מכיל venous sinuses ובהיקפו יש הרבה מאוד קישריות לימפטיות.
מחזור הדם בטחול

עורק הטחול (A. Lienalis) מביא את הדם לשער הטחול, ושם הוא מסתעף לענפים קטנים החודרים עם הכפסיסים לעומק עמוק, שבו הם מוקפים על ידי קשרי לימפה. כל קשריר לימפה מוחדר ומוזן על ידי ענף עורקי קטן. הדם היוצא מן הקשריר בנימיות, נשפך למערכת הסינוסואידית-ורידית.
תפקידי הטחול

בעובר, הטחול מייצר תאי דם לבנים. אולם תהליך זה נפסק לקראת הטרימסטר השלישי להריון ואצל אדם בוגר עיקר ייצור תאי הדם הלבנים נעשה במח העצם.
הטחול הוא איבר המשויך למערכת הלימפטית. בתור שכזה, יש לטחול תפקיד חשוב כמקום מפגש בין תאי הדם הלבנים השונים (לימפוציטים ומקרופאג'ים). קרבה פיזית זו מאפשרת אינטראקציה והעברת מידע בין התאים, התורמת הן לתגובה במערכת החיסון הנרכשת (בין היתר יצירת נוגדנים) והן לתגובה במערכת החיסון המולדת כמו פירוק חיידקים.
למקרופאג'ים השוכנים בטחול תפקיד גם בפירוק תאי דם אדומים פגומים או מתים ומחזור הברזל המצוי בהם, ובפירוק טסיות הדם. שתי פעולות אלה מבוצעות גם על ידי הכבד.
מחלות הטחול

בטחול יכולות להתפתח מחלות שונות כגון זיהומים, שאתות וכו'. המחלות הללו יכולות להיות מחלות בפני עצמן, או סימפטום של מחלה. טחול מוגדל היה תוצאה ידועה של מחלת המלריה. כמו כן, הטחול עלול להתפוצץ כתוצאה ממאמץ יתר, בעיקר כאשר הגוף חולה במחלת הנשיקה או במחלות אוטואימוניות, ואז יש להוציאו בניתוח. גם בעת העתיקה היה נהוג לנתח ספורטאים ולוחמים ולהוציא את הטחול, כדי שלא יתפוצץ ממאמץ יתר.
ילדים קטנים חסרי טחול רגישים מאוד לזיהומים על ידי חיידקים. לעומת זאת, אצל מבוגרים חסרי טחול לא נמצאה עלייה ברגישות לגבי זיהומים אך לעיתים חוסר טחול יכול לגרום לסיבוכים אחרים.
ראו גם

ספלנקטומיה
הערות שוליים

↑  ר' מאמר באנגלית על רצים בתקופה העתיקה(הקישור אינו פעיל) וכן תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"א, עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529453805171  BNE: XX533502  BnF: cb11964946v (data)  GND: 4039388-4  LCCN: sh85126812  NDL: 00563303  NKC: ph317202  TA98: A13.2.01.001