stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריץ קנטור
קורות חיים

מוריץ קנטור נולד במנהיים שבגרמניה, נצר למשפחה שהיגרה מפורטוגל להולנד. בילדותו לא היה בכוחו ללמוד בבית הספר, והוא למד בביתו. בהמשך חייו למד בגימנסיה במנהיים. בשנת 1848 החל ללמוד באוניברסיטת היידלברג ולאחריה באוניברסיטת גטינגן, שבה למד אצל קרל פרידריך גאוס ווילהלם אדוארד ובר. בהנחייתו של מוריץ אברהם שטרן החל לגלות עניין במחקר היסטורי. בשנת 1851 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת היידלברג, על עבודה שכותרתה Über ein weniger gebräuchliches Koordinatensystem ("על מערכת קואורדינטות פחות נפוצה"). עבר לברלין, שם שמע את הרצאותיהם של דיריכלה ויאקוב שטיינר. בשנת 1853 חזר לאוניברסיטת היידלברג, במינוי של פריוואטדוצנט. בשנת 1863 קודם לדרגת פרופסור.
מאמר קצר בהיסטוריה של המתמטיקה, שעסק בשלושה מתמטיקאים בני המאה ה-16, שאותו הציג במפגש מדעי בבון, התקבל בהתלהבות, שעודדה את קנטור להמשיך בתחום זה.
נמנה עם מייסדי כתב העת Kritische Zeitschrift für Chemie, Physik, und Mathematik ("כתב עת ביקורתי לכימיה, פיזיקה ומתמטיקה"). בשנת 1856 התפרסם מאמר חשוב ראשון שלו, "Über die Einführung Unserer Gegenwärtigen Ziffern in Europa" ("על כניסתם לאירופה של המספרים הנוכחיים שלנו"), בגיליון הראשון של כתב העת Zeitschrift für Mathematik und Physik ("כתב עת למתמטיקה ופיזיקה"). כעבור שלוש שנים מינה אותו אוסקר שלמילך, מייסדו ועורכו של כתב העת, לאחראי למדור ההיסטורי בכתב העת. החל משנת 1877 התפרסם ביוזמתו מוסף עצמאי בשם Abhandlungen zur Geschichte der Mathematik ("מסות על ההיסטוריה של המתמטיקה").
בשנת 1863 יצא לאור ספרו Mathematische Beiträge zum Kulturleben der Völker ("תרומות מתמטיות לחיי התרבות של העמים"). הספר עורר תשומת לב רבה, וזכה לשבחים אך גם לביקורת.
יצירתו הגדולה ביותר הייתה סדרת הספרים בהיסטוריה של המתמטיקה, Vorlesungen über Geschichte der Mathematik ("הרצאות על ההיסטוריה של המתמטיקה"), שיצאה לאור בהדרגה במשך 28 שנים, בארבעה חלקים:
כרך ראשון (1880) – מהעת העתיקה ועד לשנת 1200.
כרך שני (1892) – משנת 1200 ועד לשנת 1668 (השנה שקדמה לפרסום עבודותיהם החלוציות של ניוטון ולייבניץ).
כרך שלישי (1894–1896) – משנת 1668 ועד לשנת 1758 (השנה שקדמה לפרסום עבודתו החלוצית של לגראנז'.
כרך רביעי (1908) – משנת 1758 ועד לשנת 1799. טרם כתיבת כרך זה הבין קנטור שבגילו כתיבת הכרך לבדו היא משימה שמעבר לכוחו, ולכן בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים, שנערך בהיידלברג בשנת 1904, גייס צוות של תשעה שותפים, שכתבו כרך זה בהנחייתו ובעריכתו.
כתב ערכים אחדים למהדורת 1911 של אנציקלופדיה בריטניקה.
בין תלמידיו היה צבי הרמן שפירא, מראשוני חובבי ציון ותנועת הציונות המדינית.
קנטור נפטר בהיידלברג ב-10 באפריל 1920, שלושה ימים לאחר פטירת בנו.
היסטוריונים רבים רואים בו מייסדה של הדיסציפלינה של ההיסטוריה של המתמטיקה, תחום שעד לאותה עת חסר את עקרונות המחקר של תחומים אחרים בחקר ההיסטוריה.
הערות שוליים

↑  Moritz Cantor, "Petrus Ramus, Michael Stifel, Hieronymus Cardanus, drei mathematische Charakterbilder aus dem 16. Jahrhundert," Zeitschrift für Mathematik und Physik, vol. 2, 1857, pp. 353-367
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272035505171  PLWABN: 9810687621705606  BIBSYS: 1049288  BnF: cb12346895z (data)  CiNii: DA04359053  GND: 116443618  ICCU: FERV018399  ISNI: 0000 0001 0879 750X  LCCN: n84804279  MGP: 52921  NKC: mzk2010577096  NLG: 139422  NTA: 073983233  RERO: 02-A003074623  SNAC: w6vh8sdp  SUDOC: 032439237  VcBA: 495/152588  VIAF: 24675960   WorldCat (עם VIAF): 24675960
ג'ון ויליאמס (פוליטיקאי)

ג'ון וויליאמס (באנגלית: John Williams‏; 29 בינואר 1778 - 10 באוגוסט 1837) היה עורך דין, חייל ומדינאי אמריקאי, שפעל בעיקר מנוקסוויל, טנסי, בחלק הראשון של המאה ה-19. הוא ייצג את טנסי בסנאט של ארצות הברית מ-1815 עד 1823, כאשר הפסיד בבחירה מחדש לאנדרו ג'קסון. ויליאמס שירת גם כקולונל של רגימנט הרגלים ה-39 במהלך מלחמות קריק, ומילא תפקיד מפתח בניצחונו של ג'קסון בקרב הורסשו בנד ב-1814.
מאוחר יותר התרחק ויליאמס מג'קסון, ויישר קו עם ג'ון קווינסי אדמס והנרי קליי. אדמס מינה אותו לממונה על היחסים ברפובליקה הפדרלית של מרכז אמריקה בשנת 1825.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ויליאמס נולד ב-29 בינואר 1878 במה שהוא כיום מחוז פורסיית', קרוליינה הצפונית (אז חלק ממחוז סארי), והיה השלישי מבין שנים עשר ילדיהם של ג'וזף ורבקה לנייר ויליאמס.  אביו היה ממוצא וולשי, ואמו הייתה צאצאית של הוגנוטים צרפתיים.  שניים מאחיו של ויליאמס, לואיס ויליאמס ורוברט ויליאמס, כיהנו כחברי קונגרס במאה ה-19. אח אחר, תומאס לנייר ויליאמס, היה שופט בולט בטנסי. ויליאמס היה גם בן דודו של חבר הקונגרס מרמדוק ויליאמס.
ויליאמס למד משפטים בסולסברי, קרוליינה הצפונית, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-18, ושירת כקפטן ברגימנט הרגלים ה-6, מ-1799 עד 1800. זמן קצר לאחר מכן, הוא עבר לנוקסוויל, טנסי, שם התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1803. בסביבות 1805, הוא התחתן עם מלינדה וייט, בתו של מייסד נוקסוויל, ג'יימס וייט.
ב-1807 מונה ויליאמס לתובע הכללי של טנסי, וכיהן בתפקיד זה עד השנה שלאחר מכן. בשנת 1811, הוא הוביל מחאה המונית של אזרחי מחוז נוקס שגינו את ארצ'יבלד רואן על התפטרותו מבית המחוקקים של המדינה כדי לרוץ לשופט בית המשפט המחוזי.  במכתב שפורסם בעיתון מקומי, ויליאמס תקף את רואן כי הוא אנוכי מדי ושיכור מכדי להיות שופט נאמן.
ביוגרפיה > פעילות צבאית (1812–1815) > פשיטה על כפרי סמינול

בדצמבר 1812, ג'ון ויליאמס אסף 240 מתנדבים רכובים בטנסי עם 220 חיילי ג'ורג'יה בראשות הקולונל תומאס אדמס סמית' כדי לבצע פשיטה על שבט הסמינול, שדווח כי הם מתכננים לכאורה התקפות על אמריקאים כבעלי ברית של הבריטים והספרדים. כוח המיליציה האמריקאי המשולב צעד לעבר פיינס טאון ב-8 בפברואר 1813. האמריקנים העסיקו את לוחמי הסמינול במשך מספר שעות לפני שהרחיקו אותם. האמריקאים קבעו את בסיס הפעילות שלהם. האמריקאים ערכו פשיטות על כפרים סמוכים והרסו בתים ויבולים. האמריקאים הרגו 20 לוחמי סמינול, שרפו 386 בתים, הרסו 2,000 בושלים של תירס והרסו 2,000 עורות צבי. האמריקאים לקחו 300 סוסים, 400 ראשי בקר ו-9 סמינולים/אפריקאים כשבויים. ג'ון ויליאמס ותומאס אדמס סמית' עם כוח הפשיטות המשולב שלהם נסוגו בחזרה לקווים ידידותיים ב-24 בפברואר 1813.
ביוגרפיה > פעילות צבאית (1812–1815) > גיוס כוחות למלחמת קריק

ביוני 1813, מונה ויליאמס בצבא ארצות הברית כקולונל, והצטווה לגייס ולארגן את רגימנט הרגלים ה-39 במטרה להילחם בשבטי הקריק הרד סטיק העוינים.  תוך מספר שבועות הצליח ויליאמס לגייס ולצייד חלקית 600 חיילים. בתחילת 1814, ויליאמס והרגימנט ה-39 הועמדו בפיקודו של אנדרו ג'קסון, שהכין משלחת נגד האינדיאנים באלבמה.
ביוגרפיה > פעילות צבאית (1812–1815) > קרב הורסשו בנד

ב-27 במרץ, ג'קסון תקף את מחנה רד-סטיק על נהר ה-Talapoosa, ויזם את קרב הורסשואו בנד. בשיאו של הקרב הזה, ויליאמס והרגימנט ה-39, שהיוו את הקו הראשי של ג'קסון, הסתערו וכבשו את מחסום העץ שבעזרתו ביצרו הקריקס את אפיק הנהר, ואילצו את הקריקס לברוח.  בדוח שלו על הקרב, ג'קסון שיבח את מעשיהם של ויליאמס וכמה קצינים אחרים של ה-39. חיילים שלחמו תחת ויליאמס בקרב זה כללו את הסנאטור העתידי של מיזורי תומאס הארט בנטון ומושל טנסי וטקסס לעתיד, סם יוסטון.
ביוגרפיה > פעילות צבאית (1812–1815) > טיפול בלוגיסטיקת נשק בוושינגטון הבירה

בעקבות קרב הורסשו בנד, ויליאמס נסע לוושינגטון הבירה כדי לגייס כסף לרגימנט ה-39, ובהדרגה רכש מטמון גדול של כלי נשק.  לאורך 1814, ויליאמס וג'קסון רבו על כלי הנשק הללו, כאשר ג'קסון דרש מוויליאמס לתת אותם לפלוגת מיליציה בטנסי, וויליאמס טען שלא ניתן לחלק נשק פדרלי לפלוגות מיליציה. ג'קסון הטיל ספק בנאמנותו של ויליאמס, וויליאמס הטיל ספק בסמכותו של ג'קסון.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית

ב-1815, ויליאמס נבחר למלא את מושב הסנאט שנותר פנוי בעקבות התפטרותו של ג'סי וורטון (שמונה למושב כמה חודשים קודם לכן בעקבות התפטרותו של ג'ורג' וו. קמפבל). בשנת 1817, ויליאמס נבחר מחדש לכהונה מלאה של שש שנים. ויליאמס הצביע בעד הבנק השני של ארצות הברית ב-1816, התנגד להצעת חוק הבונוס של 1817, והצביע בעד פשרת מיזורי של 1820. הוא היה גם יו"ר הוועדה לעניינים צבאיים, ופיקח על צמצום הכוחות המזוינים.
ב-1819, בעקבות פלישתו של ג'קסון לפלורידה (אז חלק מספרד), פרצה מחלוקת נוספת בין ויליאמס וג'קסון. ג'קסון האשים את ויליאמס בהפצת שמועה לפיה ג'קסון פתח בפלישה כדי להגן על השקעות קרקע אישיות באזור פנסקולה, וטען כי ויליאמס תוקף את דמותו בשיחות פרטיות בוושינגטון. ב-1821, ויליאמס היה אחד מארבעה סנאטורים בלבד שהצביעו נגד הסכם אדמס-אוניס, שבו ויתרה ספרד על פלורידה לארצות הברית.
ב-1823, ויליאמס הבהיר שהוא מתכוון לתמוך בוויליאם ה. קרופורד (אויב נוסף של ג'קסון) לנשיאות, והוביל את בעלי בריתו של ג'קסון בטנסי לבקש את הדחתו של ויליאמס מהסנאט.  כאשר הם לא הצליחו למצוא מועמד עם מספיק תמיכה כדי להביס את ויליאמס, ג'קסון הסכים להיות מועמד למושב של ויליאמס.  אף על פי שוויליאמס זכה לתמיכה של העיתון Knoxville Register המשפיע והפוליטיקאי העולה דייווי קרוקט, הוא הפסיד לג'קסון בהפרש של 35 קולות מול 25 בפגישה שנויה במחלוקת של בית המחוקקים של המדינה ב-1 באוקטובר 1823.
ביוגרפיה > אחרית חייו

לאחר שאיבד את מושב הסנאט שלו, ויליאמס התמודד על מושב הסנאט של מחוז נוקס ב-1825, אך הפסיד לג'יימס אנדרסון בהצבעה של 982 מול 931.  הנשיא ג'ון קווינסי אדמס שקל למנות את ויליאמס לשר המלחמה, אך הנרי קליי הרתיע אותו, מאחר שחשב שהמינוי צריך לעבור למישהו מניו יורק. בסופו של דבר אדמס מינה את ויליאמס לממונה על היחסים לפדרציה של מרכז אמריקה, ובכך בילה ויליאמס את רוב 1826 בתפקיד זה בגואטמלה.
ב-1827, ווליאמס שוב התמודד על מושב הסנאט של מחוז נוקס. למרות התנגדות נחרצת של בעלי בריתו של ג'קסון (כולל גיסו של ויליאמס, יו לוסון וייט, שהתייחס לוויליאמס כ"פוליטיקאי מרושע שלא יכול לגרום לאף אדם לשקר עליו"), ויליאמס ניצח בבחירות, 1,585 מול 1,216. במהלך כהונתו, הוא הציג הצעת חוק הקוראת לבניית כביש כביש המחבר בין מחוז אנדרסון לקנטקי, הצעת חוק המספקת הקלות לחייבות, וחקיקה המבקשת פיקוח רב יותר על בנק טנסי. הוא פרש מהסנאט של המדינה ב-1829.
ויליאמס בילה את שנותיו המאוחרות בעיסוק בעריכת דין ותמך בבניית מסילות ברזל. הוא דחה מספר הזמנות לרוץ לקונגרס, והצהיר שאין לו רצון לנסוע לוושינגטון ולשרת ב"קשת הקיסר", בהתייחסות לנשיא ג'קסון. ויליאמס מת ב-10 באוגוסט 1837, ונקבר בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה בנוקסוויל.
משפחה ומורשת

בנו של ויליאמס, ג'וזף לנייר ויליאמס, כיהן שלוש קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית (1837 עד 1843). בן אחר, ג'ון ויליאמס השני, היה מנהיג פרו-איחוד בולט במהלך מלחמת האזרחים, ושימש כסגן הנשיא של אמנת מזרח טנסי, שביקשה להקים מדינה נפרדת, מיושרת לאיחוד במזרח טנסי. ג'ון ויליאמס היה סבא רבא של האדמירל ריצ'מונד פ. הובסון, והסבא-רבא של המחזאי הידוע, טנסי ויליאמס.
פורט ויליאמס, מחסן אספקה שנבנה לפני קרב הורסשו בנד, נקרא על שמו של ויליאמס.
מפה של "ויליאמסבורג"
פלטשר סוואנק

פלטשר ב. סוואנק (באנגלית: Fletcher B. Swank‏; 24 באפריל 1875 – 16 במרץ 1950) היה פוליטיקאי אמריקאי וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאוקלהומה.
ביוגרפיה

סוואנק נולד ב-24 באפריל 1875 ליד העיר בלומפילד באיווה, והיה בנם של וולאס ומלינדה וולס סוואנק. הוא עבר עם הוריו לביף קריק, הטריטוריה האינדיאנית, בשנת 1888, ולמד באקדמיה בנובל, טריטוריית אוקלהומה ובאוניברסיטת אוקלהומה בנורמן. הוא התחתן עם עדה בלייק ב-30 בדצמבר 1914; ולזוג נולדו שני ילדים.
סוואנק לימד בבית ספר בסטלה, ובשנת 1902 הוא נבחר למפקח בית הספר במחוז קליבלנד. הוא כיהן בתפקיד זה בין השנים 1903 ל-1907. סוואנק הפך למזכירו הפרטי של חבר הקונגרס סקוט פריס ב-1907 וב-1908. הוא למד במחלקה למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, וושינגטון הבירה, ב-1907 ו-1908, וסיים את לימודיו באוניברסיטת קמברלנד, לבנון, טנסי, בשנת 1909. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1909, והחל לעסוק בכך בנורמן, אוקלהומה. הוא כיהן כשופט של בית המשפט המחוזי של מחוז קליבלנד, אוקלהומה, מ-1911 עד 1915, וכשופט של המחוז השיפוטי הארבעה עשר של אוקלהומה מ-1915 עד ספטמבר 1920, כאשר התפטר.
סוואנק נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-67 ולשלושת הקונגרסים שאחריו, וכיהן מ-4 במרץ 1921 עד 3 במרץ 1929. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1928 לקונגרס ה-71, אך נבחר לקונגרסים ה-72 וה-73, וכיהן מ-4 במרץ 1931 עד 3 בינואר 1935. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1934, והפסיד לג'ושוע לי. הוא התמודד שוב ב-1936, 1937 ו-1938, אך ללא הצלחה, ולאחר מכן חזר לנורמן וחזר לעסוק בעריכת דין.
סוואנק מת בנורמן, מחוז קליבלנד, אוקלהומה, ב-16 במרץ 1950, ונקבר בבית הקברות אוד פלוס, נורמן, אוקלהומה.
ונדל אנדרסון

ונדל ריצ'רד "ונדי" אנדרסון (באנגלית: Wendell Richard "Wendy" Anderson‏; 1 בפברואר 1933 – 17 ביולי 2016) היה פוליטיקאי ושחקן הוקי אמריקאי שכיהן בין 1971 ל-1976 כמושל ה-33 של מינסוטה. בסוף 1976, הוא התפטר מתפקיד המושל על מנת להתמנות לסנאט האמריקאי, לאחר שהסנאטור וולטר מונדייל נבחר לסגן נשיא ארצות הברית. אנדרסון כיהן בסנאט כמעט שנתיים, אך לאחר שהפסיד בבחירות לסנאט ב-1978 לרודי בושוויץ, הוא התפטר כמה ימים לפני תום כהונתו כדי להעניק לבושביץ ותק.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אנדרסון נולד בסיינט פול, מינסוטה, ב-1 בפברואר 1933. הוא למד בבית הספר התיכון סנט פול ג'ונסון ובאוניברסיטת מינסוטה, שם קיבל תואר ראשון ב-1954. הוא קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מינסוטה ב-1960. אנדרסון שירת בצבא ארצות הברית מ-1955 עד 1957, והגיע לדרגת לוטננט ראשון. מאוחר יותר שירת ביחידת מודיעין במילואים של הצבא.
ביוגרפיה > קריירת הוקי

מ-1951 עד 1954, אנדרסון שיחק כמגן עבור אוניברסיטת מינסוטה, שם הוא עשה שתי ריצות NCAA Frozen Four בשתי העונות האחרונות שלו (הגופרס הובסו בגמר אליפות גב על ידי מישיגן וולברינס וה-RPI Bachelors ). הוא היה חבר בנבחרת ההוקי האמריקאית שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת החורף 1956. הרבה אחרי שהקריירה שלו על הקרח הסתיימה, הוא גויס ב-1972 על ידי ה-Minnesota Fighting Saints בדראפט הראשון של איגוד ההוקי העולמי, במה שנראה כפעלול פרסומי. (באותה מידה, צוות WHA אחר בחר את ראש ממשלת ברית המועצות אלכסיי קוסיגין.) אנדרסון בחר להישאר בתפקיד המושל.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

אנדרסון כיהן בבית הנבחרים של מינסוטה מ-1959 עד 1963 ובסנאט של מדינת מינסוטה מ-1963 עד 1971. הוא נבחר למושל מינסוטה ב-1970. הישג החתימה שלו כמושל סייע ביצירת "נס מינסוטה של 1971", רפורמה חדשנית במימון בתי ספר ציבוריים של מינסוטה וממשלות מקומיות שיצרה חלוקה הוגנת יותר במיסוי ובחינוך. על מאמציו, אנדרסון הופיע בשער של מגזין "טיים" משנת 1973.
לאחר שהסנאטור האמריקני וולטר מונדייל נבחר לסגן הנשיא בבחירות 1976, היה על המושל למנות את יורשו של מונדייל. אנדרסון סיכם עם סגן המושל שלו, רודי פרפיץ', שאנדרסון יתפטר מתפקיד המושל, ופרפיץ', כמושל החדש, ימנה את אנדרסון לסנאט.
במה שנודע כ"טבח במינסוטה", כמעט כל המועמדים של מפלגת DFL הובס ב-1978, כולל פרפיץ' והמועמדים לשני המושבים בסנאט האמריקאי, אנדרסון ובוב שורט. ההסדר של אנדרסון להתמנות לסנאט - ותפקידו של פרפיץ' במינוי זה - נחשבו לגורמים מרכזיים בתבוסות; אנדרסון אמר שהמהלך למנות את עצמו לסנאטור היה הטעות הגדולה שלו.
מ-1989 עד 2002, אנדרסון שימש כקונסול הכללי של כבוד של שוודיה במיניאפוליס. מ-1995 עד 2001, הוא שימש כדירקטור וראש הוועדה המשפטית של Turbodyne Technologies Inc. (TRBD) בקרפינטריה, קליפורניה. בשנותיו האחרונות, הוא נקרא באופן קבוע לפעול כפרשן על הפוליטיקה של מינסוטה עבור תחנות מקומיות כמו KSTP-TV.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אנדרסון התחתן עם מרי כריסטין מקי (1939–2018) מבמידג'י, מינסוטה, ב-1963. נולדו להם שלושה ילדים: איימי, אליזבת וברט. הם התגרשו בשנת 1990.
בשנות ה-70 הופיע אנדרסון בתוכנית שעשועון הטלוויזיה What's My Line? פאנל המורכב מג'ין רייבורן, ארלין פרנסיס, ג'ין שליט ושילה מקריי לא הצליח לנחש שהוא מושל מינסוטה.
בשנת 1975, שניים מהלשכות המחוזיות השוודיות של מסדר ואסה של אמריקה בחרו באנדרסון בתור השוודי-אמריקאי של השנה.
אנדרסון מת ב-17 ביולי 2016 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר.  הוא היה בן 83 במותו.
הערות שוליים

↑  "Governors of Minnesota: Wendell R. Anderson". Minnesota Historical Society. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2013. נבדק ב-18 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nathanson, Iric (27 באוקטובר 2010). "'Spendy Wendy' and the 1970 gubernatorial election". MinnPost. נבדק ב-3 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Remembering Former Gov. Wendell Anderson". gophersports.com. 17 ביולי 2017. נבדק ב-26 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Anderson, Wendell Richard "Wendy"". Minnesota Legislative Reference Library. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGrath, Dennis J. (6 בדצמבר 2017). "DFL's mishandling of 1976 Senate appointment led to party's 'Minnesota Massacre'". Star Tribune. Minneapolis. נבדק ב-28 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gilbert, Curtis (30 במאי 2008). "Thirty years ago it was the Republicans' year". Minnesota Public Radio News. נבדק ב-28 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weniger, Deanna (24 בדצמבר 2018). "Former MN first lady, who held her own during Wendell Anderson's term, dies". St. Paul Pioneer Press. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Coolican, Patrick; Walsh, Paul (18 ביולי 2016). "Wendell Anderson, former Minnesota governor, dead at 83". Star Tribune. Minneapolis. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196753415  ISNI: 0000 0000 2675 9067  LCCN: n81128123  US Congress: A000202  VIAF: 38246522   WorldCat (עם VIAF): 38246522
סמואל קלארק

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1675 נוריץ', ממלכת אנגליה 
 פטירה:  17 במאי 1729 (בגיל 53) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  כנסיית סנט ג'יימס, פיקדילי 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 מקום לימודים:  קולג' גונוויל וקאיוס, בית הספר נוריץ' 
 מוסדות:  קולג' גונוויל וקאיוס  Anglican Diocese of Norwich 
 עיסוק:  פילוסוף, תאולוג, מתמטיקאי, פיזיקאי, סופר 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 צאצאים:  Samuel Clarke 
 
סמואל קלארק (באנגלית: Samuel Clarke‏; 11 באוקטובר 1675 – 17 במאי 1729) היה פילוסוף וחוקר דת אנגלי.
חייו

קלארק נולד בנוריץ', ולמד בקולג' קיוס באוניברסיטת קיימברידג'.
בענייני מוסר התנגד קלארק להובס ולשפינוזה. לשיטתו, המוסר הטבעי והנכון אינו נובע ממחוקק (כלומר: מאלוהים, או כפי שיעדיפו לומר אקזיסטנציאליסטים שונים: האדם והחברה) אלא הוא חלק מהאמת הלוגית בנוגע לעולם. משמע, לכל מצב מותאם מעשה אחד שיהיה המוסרי ביותר, והוא חלק בלתי נפרד מהאמת. כל סתירה למעשה מוסרי זה זהה לסתירה בענייני לוגיקה או מתמטיקה. דייוויד יום ופרנסיס האצ'סון התנגדו לרעיון זה בחריפות.
בענייני מטאפיזיקה, תמך קלארק ברעיונותיו של ניוטון בדבר מרחב מוחלט. בניגוד לדקארט, הוא טען שהמרחב והזמן הם ישויות מוחלטות ואינסופיות. מבחינה זו, התנגד קלארק גם לדעתו של לייבניץ, שטען כי לא ניתן להשוות בין יחידות זמן שונות. לשיטתו של לייבניץ,  לא ניתן לומר ששנייה אשר עוברת כעת זהה לשנייה שתעבור בעתיד, מפני שאינה קיימת שום דרך להשוות בין השתיים, והמחשבה על השוואה ביניהן חסרת משמעות מיסודה, הרי אורך הזמן הוא תחושתי בלבד, לפי לייבניץ.
לקריאה נוספת

גוטפריד וילהלם לייבניץ וסמואל קלארק, עימות לייבניץ-ניוטון, מתוך חליפת האיגרות לייבניץ-קלארק, הוצאת רסלינג, 2021
פרנקלין ולש בודון

פרנקלין ולש בודון (באנגלית: Franklin Welsh Bowdon‏; 17 בפברואר 1817 – 8 ביוני 1857) היה בעל עבדים אמריקאי, פוליטיקאי וחבר קונגרס מאלבמה. הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1846 עד 1851.
ביוגרפיה

בודון נולד ב-17 בפברואר 1817 במחוז צ'סטר, קרוליינה הדרומית, והיה בנם של סמואל ושרה ולש בודון. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אלבמה ב-1836, למד משפטים אצל דניאל א. ווטרוס במונטוואלו, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בטאלדגה, אלבמה כשותף של תומאס ו-ו. מ. פ. צ'ילטון, וטיגנאל וו. ג'ונס. הוא התחתן עם שרה א. צ'ילטון ב-15 במרץ 1840 בטלדגה, אלבמה. היא הייתה בתם של תומאס צ'ילטון ופרנסס צ'ילטון.
בודון כיהן כחבר בבית הנבחרים של אלבמה בשנים 1844 ו-1845. הוא נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-29 של ארצות הברית כדי למלא את המשרה שהתפנתה על ידי מותו של פליקס ג. מקונל. הוא נבחר מחדש לקונגרס ה-30 של ארצות הברית ולקונגרס ה-31 של ארצות הברית. הוא היה יושב ראש הוועדה למבני ציבור ושטחים במהלך הקונגרס ה-31. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים מ-7 בדצמבר 1846 עד 3 במרץ 1851. הוא לא עמד לבחירה מחדש ב-1850 ועבר להתגורר בהנדרסון, מחוז רוסק, טקסס ב-1852, שם חידש את עיסוקו בעריכת דין כשותפו של ג'ורג' וו. צ'ילטון.
בודון מת בהנדרסון, טקסס ב-8 ביוני 1857. הוא קבור בבית הקברות סיטי, הנדרסון, טקסס. העיירה בודון, ג'ורג'יה נקראה על שמו. הוא היה דודו של סידני ג'ונסטון בואי, שהיה חבר קונגרס באלבמה מ-1901 עד 1907.
הנרי טונקס

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1862 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  8 בינואר 1937 (בגיל 74) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  מכללת קליפטון  Bloxham School 
 
הנרי טונקס (באנגלית: Henry Tonks‏; 9 באפריל 1862 – 8 בינואר 1937) היה מנתח בריטי ומאוחר יותר שרטט וצייר נושאי דמות, בעיקר פנים וקריקטוריסט. הוא הפך למורה לאמנות משפיע.
הוא היה אחד האמנים הבריטים הראשונים שהושפעו מהאימפרסיוניסטים הצרפתים. הוא הציג עם מועדון האמנות האנגלית החדשה, והיה מקורב לרבים מהאמנים המתקדמים יותר של בריטניה הוויקטוריאנית כולל ג'יימס מקניל ויסלר, וולטר סיקרט, ג'ון זינגר סרג'נט וג'ורג' קלוזן.
ביוגרפיה > ראשית חייו

טונקס נולד בסוליהול. משפחתו הייתה בעלת בית יציקה של פליז בברמינגהאם. הוא התחנך זמן קצר בבית הספר בלוקסהאם, ואחריו במכללת קליפטון בבריסטול. הואן למד רפואה בבית החולים רויאל סאסקס בברייטון (1882–1885) ובבית החולים לונדון בוויטצ'אפל (1885–1888).
ביוגרפיה > קריירה כמנתח

הוא הפך למנתח בבית החולים בלונדון בשנת 1886, בפיקוחו של סר פרדריק טרבס. הוא נבחר לעמית הקולג' המלכותי לכירורגים בשנת 1888 ועבר לבית החולים המלכותי החופשי בלונדון. הוא לימד אנטומיה בבית הספר לרפואה בבית החולים בלונדון משנת 1892.
ביוגרפיה > אמן

משנת 1888 למד בערבים בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר, בהדרכתו של פרדריק בראון. הוא הציג ציורים עם מועדון האמנות האנגלית החדשה משנת 1891 והיה חבר במועדון בשנת 1895.
בראון הפך לפרופסור לאמנות ביוניברסיטי קולג', לונדון בשנת 1892, וטונקס החל ללמד בבית הספר לאמנות. טונקס הפך ל"מורה הנודע והנורא ביותר בדורו".[דרוש מקור] תלמידי טונקס בסלייד כללו את וויניפרד נייטס, דייוויד בומברג, ויליאם ליונל קלאוז, מוקול דיי, איאן פיירווטר, מארק גרטלר, הרולד גילמן, ספנסר גור, קייטי אדית גלידון, עדנה קלארק הול, אוגוסטוס ג'ון, גוו. ג'ון, פרסי ווינדהם לואיס, הייאם מאייר, ויליאם אורפן, איזק רוזנברג,  סטנלי ספנסר ורקס ויסלר. הסרקזם שלו שם הבריח תלמידים.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

טונקס חידש את הקריירה הרפואית שלו בשנת 1914, תחילה במחנה שבויים בדורצ'סטר, ולאחר מכן בהיל הול באסקס. הוא עשה רישומי פסטל של אוגוסט רודן ואשתו, שהיו פליטים. הוא שימש כסדרן רפואי בבית חולים של הצלב האדום הבריטי ליד מארן בצרפת בשנת 1915, והצטרף ליחידת אמבולנסים באיטליה. הוא הפך לסגן בחיל הרפואה המלכותי של הצבא המלכותי בשנת 1916, ועבד אצל הרולד גיליס בהפקת רישומי פסטל שתיעדו מקרי פגיעות פנים בבית החולים הצבאי בקיימברידג' באלדרשוט ובבית החולים המלכה, סידקאפ   - תרומה שהוכרה בתערוכות Faces of Battle במוזיאון הצבא הלאומי בשנת 2008 .
טונקס הפך לאמן מלחמה רשמי בשנת 1918, והוא ליווה את ג'ון זינגר סרג'נט בסיורים בחזית המערבית. באוגוסט 1918, שניהם היו עדים לשדה של פצועים ליד לה באק דו סוד, דולנס, שהפך בסיס לציור העצום של סרג'נט. טונקס נסע לארכאנגלסק ברוסיה בשנת 1919 כאמן מלחמה עם משלחת בריטית.
ביוגרפיה > חיים מאוחרים יותר

הוא החליף את פרדריק בראון כפרופסור לאמנות יפה בין השנים 1918 עד 1930, אם כי בתחילה דחה את המינוי לטובת וולטר סיקרט, אבל קיבל אותו רק כשסיקרט סירב לתפקיד. סטודנטים נוספים לאחר המלחמה כללו את תומאס מונינגטון, ויליאם קולדסטרים, הלן ליסור ופיליפ אברגוד. ליסור, שהקימה את גלריית Beaux Arts עם בעלה פרידריך ליסור בשנת 1923, תיארה אותו כ"דמות שולטת, דומיננטית, גבוה, רזה וסגפני למראה, עם אוזניים גדולות, עיניים מכוסות, אף שמוט אנכי כמו מקור נשר ופה דמוי גמל רועד " .
הוא פרש בשנת 1930, וסירב לקבל תואר אבירות. תערוכה מעבודותיו התקיימה בלונדון בגלריה טייט בשנת 1936, זו הייתה הרטרוספקטיבה השנייה בגלריה טייט לאמן בריטי חי.
הוא נפטר בביתו בצ'לסי.
גלריה

תחנת פצועים בצרפת
מרתף איסוף פצועים
נסיגת חיילים בולשיביקים
חיילים רוסים רוקדים עם איכרות
הופעה יומית
חנות הכובעים
ענק הפנינים
vmhhr הצייר ג'ון זינגר סרג'נט
הערות שוליים

↑  Ian Chilvers, Tonks, Henry, Oxford University Press, 2004-01-01, ISBN 978-0-19-860476-1. (באנגלית)
↑  Tonks, Henry (1862–1937), artist and art teacher, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
↑  Vincent H. Ward, Henry Tonks — The Facial Injury Artist, British Dental Journal 187, 1999-10, עמ' 439–439 doi: 10.1038/sj.bdj.4800298a2
↑  Suzannah Biernoff, Flesh Poems: Henry Tonks and the Art of Surgery, Visual Culture in Britain 11, 2010-02-10, עמ' 25–47 doi: 10.1080/14714780903509979
↑  Merion Harries; Susie Harries (1983). The War Artists, British Official War Art of the Twentieth Century. Michael Joseph, The Imperial War Museum & the Tate Gallery
↑  Gillies Archives image collection, www.gilliesarchives.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295793305171  PLWABN: 9812033670105606  AGSA: 3227  DSI: 1261  GND: 122703510  ISNI: 0000 0001 1558 0472  LCCN: nr91034888  NGV: 1277  NKC: xx0133521  RKD: 77838  SNAC: w61844qg  SUDOC: 113369093  TePapa: 2261  ULAN: 500024321  VIAF: 902251   WorldCat (עם VIAF): 902251
אסף שמחוני

| --- | --- |

אסף שמחוני, 1953
 לידה:  9 באוקטובר 1922 ט"ו בתשרי תרפ"ג נהלל, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  6 בנובמבר 1956 (בגיל 34) ב' בכסלו ה'תשי"ז מצודת עג'לון, ירדן
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי בהר הרצל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  פלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1938–1956 (כ־18 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה ומפקד גדוד בחטיבת יפתח  מפקד חטיבה 11  מפקד חטיבה 17  מפקד חטיבת גולני  ממלא מקום אלוף פיקוד הצפון  ממלא מקום ראש אג"ם  מפקד פיקוד הדרום
 פעולות ומבצעים
 המרד הערבי הגדול פעולות בסוריה נגד הצבא הצרפתי של וישי   מלחמת העצמאות  פעולות התגמול   מלחמת סיני
 הנצחה
 מחנה מפקדת פיקוד הדרום  ספרייה להיסטוריה צבאית באוניברסיטת תל אביב  יער ליד קיבוץ נחל עוז  רחובות בערים רבות בישראל
 
אסף שמחוני (6 באוקטובר 1922 – 6 בנובמבר 1956) היה אלוף בצה"ל. שימש מפקד פיקוד הצפון, עוזר וממלא מקום ראש אג"ם במטכ"ל, מפקד פיקוד הדרום ומפקד בפועל של מלחמת סיני ("מבצע קדש"). נהרג בהתרסקות מטוס בלילה שלאחר סיום המבצע.