stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטרישה לוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1928 שמורת פורט הול, צפון אמריקה
 פטירה:  20 באוקטובר 2001 (בגיל 73)
 מדינה:  ארצות הברית; לקוטה; צ'יפווה
 כינויים נוספים:  Tawacin WasteWin (בשפת לקוטה)
 ידועה בשל:  ייצוג תרבות הלקוטה והדת הבהאית
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, אוניברסיטת קולורדו 
 השקפה דתית:  בהאית
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2005)  עמיתי מקארתור 
 
פטרישה אן לוק (21 בינואר 1928, שמורת פורט הול, צפון אמריקה - 20 באוקטובר 2001) הייתה מחנכת ופעילה אינדיאנית אשר המירה את דתה לדת הבהאית. היא הייתה האינדיאנית הראשונה שנבחרה לכהן באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית. בשנת 1991 זכתה במלגת מקארתור. היא ייצגה את הבהאים האמריקאיים בכנס העולמי הרביעי על נשים בבייג'ינג. עודדה חינוך והשכלה גבוהה בקרב אינדיאנים. בשנת 2001, זמן קצר לפני מותה, זכתה בפרס "האנשים שמשנים" מטעם המוסד לשפות ילידיות. בשנת 2006 צורפה להיכל התהילה הלאומי לנשים, ובשנת 2014 כנס אחוות הגזעים הלאומי כיבד את זכרה ב"מדליית הכבוד לאחוות גזעית".
ביוגרפיה

היא נולדה לג'ון ולאווה ("ארץ מעופפת") מקגיליס, בשמורה האינדיאנית פורט הול. השם שהוענק לה רשמית היה פטרישה אן מקגיליס. היא גדלה בשמורה בתרבות הלקוטה והצ'יפווה. אביה עבד עבור הלשכה לענייני אינדיאנים, והתגייס לצבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם הראשונה, לאחר שערער על פסילתו משירות (באותה עת אינדיאנים לא נחשבו אזרחים כשירים לשירות). שמה של לוק בלשון לקוטה, Tawacin WasteWin, פירושו "יש לה תודעה טובה; אשה רבת חמלה".
לוק סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1951. היא הייתה נשואה לצ'ארלס א' לוק בין השנים 1952 ו-1975. נולדו להם בן, המוזיקאי קווין לוק, ובת בשם ווינונה פליינג ארת'. לוק דאגה שבנה קווין יתחנך במסורות אינדיאניות, ושלחה אותו למוסד לאמנויות אינדיאניות ללימודי התיכון.
היא לימדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, באוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, באוניברסיטה המתודיסטית באלסקה, באוניברסיטת קולורדו, ובאוניברסיטת דרום מיין.
בשנת 1969 הוקלטה מספרת היסטוריה בעל פה, וההקלטה שמורה בספריית הקונגרס. בשנת 1970 עשתה נפשות לגישה שהאינדיאנים עצמם צריכים לעמוד במרכז ניסיונות לפתרון בעיות חברתיות בקרב אינדיאנים.
בשנת 1975 נשאה את נאום המפתח בתוכנית הכשרת המורים האינדיאניים, על הנושא "חינוך אינדיאנים על בסיס כְּשירויות". בשנת 1978 יצאה לוק נגד להחלת חוקים פדרליים על ממשלות אינדיאניות, ותמכה בחוק חופש הדת לאינדיאנים. בשנת 1979 התמנתה לכוח המשימה למדיניות חינוך אינדיאנים של משרד הפנים של ארצות הברית. לאורך השנים סייעה ל-17 שבטים אינדיאניים להקים מכללות אינדיאניות.
באוגוסט 1988 הצטרפה לבנה ב"מסע האור", התארגנות של בהאים אמריקאים לנסוע לדרום אמריקה. אז אימצה את האמונה הבהאית עד סוף ימיה. היא חיברה סדרת מאמרים בעיתון מקומי ליד שמורת Standing Rock בה חיה אחרי המרת דתה, שנועדו לתאר את חיי שבט הלקוטה, את אמונותיהם, ומקרי עוול שנעשו להם, שבאמצעותם קיוותה לבנות הבנה עם האוכלוסייה הלא-אינדיאנית באזור. בשנת 1989 ראיינה לוק את ג'קלין לפט הנד בול באותו עיתון בנושא השקפתה של בול על היחס בין האמונה הבהאית לבין אמונות הלקוטה, במיוחד בהתייחס לדמות המיתולוגית של הלקוטה, האשה-תאו הלבנה. "כשהיא אמרה שתשוב, הייתה זו הבטחה. חלקנו מאמינים שההבטחה קוימה." בעיני לוק הייתה משמעות לעובדה שבחזונו של בהאא אללה הופיעה אשה לבושה בלבן.
בשנת 1991 קיבלה מענק מתוכנית עמיתי מקארתור על יוזמתה להצלת שפות נכחדות שבטיות.
ב 1993 הייתה לוק האינדיאנית הראשונה שכיהנה באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית. היא חיברה (עם אחרים) נייר עמדה תחת הכותרת "השפעת בחינות על אינדיאנים", עבור הוועדה הלאומית לבחינות ומדיניות ציבורית.
ב 2005 התקבלה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
הערות שוליים

↑  מט סדנסקי, "Patricia Locke, 73, Champion of American Indians" באתר הניו יורק טיימס, 9 בנובמבר 2001.
1 2 3  מרנה אוליבר, "Patricia Locke, 73; Helped 17 Tribes Start Indian Colleges" באתר הלוס אנג'לס טיימס, 3 בנובמבר 2001.
↑  קוני קון סקסטון, "Late Indian activist helped teach tribes", בכתב העת The Arizona Republic,‏ 9 בדצמבר 2001.
1 2  סטפני וודרד, "Compassionate Woman: Biography of Activist Patricia Locke" באתר Indian Country Today,‏ 12 בפברואר 2012.
↑  הספד על לוק (אנגלית) בכתב העת Native Language Network, אביב 2002, עמ' 7-8.
↑  "Hoop dancing and world citizenship: meet Kevin Locke", בכתב העת One Country, בהוצאת קהילת הבהאים הבינלאומית, ספטמבר 1996.
↑  דף על לוק (אנגלית) באתר היכל התהילה הלאומי לנשים, 2005.
↑  רשומת הפריט (אנגלית) באתר ספריית הקונגרס.
↑  גזיר עיתון (אנגלית) מן ה-Gazette-Telegraph, קולורדו, 2 בפברואר 1970.
↑  גזיר עיתון (אנגלית) מן ה-Evening Journal, נברסקה, 4 בפברואר 1970.
↑  גזיר עיתון (אנגלית) המדווח על הכינוס, בעיתון The Post-Standard, ניו יורק, 2 במאי 1975.
↑  גזיר עיתון (אנגלית) מתוך The Pantagraph, אילינוי, 18 ביולי 1978.
↑  ג'קלין לפט הנד בול, "'Trail of Light' in Peru, Bolivia", מתוך Bahá'í News, כרך 12, גיליון 699, עמ' 2–9, יולי 1989.
↑  פטרישה לוק, "The Return of the "White Buffalo Calf Woman": Prophecy of the Lakota" באתר Bahai-Library.com,‏ 1989.
↑  פולין טאטל, ""Beyond Feathers and Beads" - Interlocking Narratives in the Music and Dance of Tokeya Inahim (Kevin Locke)", בתוך קרטר ג'ונס מאייר ודיאנה רויר (עורכים), Selling the Indian: Commercializing & Appropriating American Indian Cultures, הוצאת אוניברסיטת אריזונה, 2001, ISBN 9780816521487, עמ' 129.
↑  סנדרה ג' פוקס, נייר העמדה, בתוך Next Steps: Research and Practice To Advance Indian Education , הוצאת ERIC, 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1018868526  ISNI: 0000 0001 1229 1392  LCCN: n2011005373  VIAF: 163572758   WorldCat (עם VIAF): 163572758
פואנלברדה (כדורגל)

פואנלברדה (בספרדית :Club de Fútbol Fuenlabrada;‏ SAD) היא קבוצת כדורגל מאזור פואנלברדה במדריד, ספרד, שמתחרה כיום בפרימרה דיוויסיון RFEF, הדרג השלישי של מבנה ליגות הכדורגל בספרד. היא נוסדה בשנת 1975. אצטדיון הבית שלה הוא אצטדיון פרננדו טורס.
היסטוריה

פואנלברדה נוסדה בשנת 1975, כאיחוד בין סן אסטבן לאתלטיקו פואנלברדה. היזם מאחורי הרעיון לאיחוד הוא ראש העיר באותה תקופה, רג'ינו בניטז, שהציע למנהלי שני המועדונים לאחד מאמציהם ועל ידי כך לקבל מענק עירוני גבוה יותר. בשנת 1986, הקבוצה עלתה לראשונה ל-Tercera Division, וסיימה במקום השלישי מלמטה בקמפיין הבכורה שלה.
עם ג'וליאן פרז כנשיא, פואנלברדה עברה שינוי דרמטי שהגיע לשיאו עם העלייה לסגונדה דיוויזיה ב' ב-1994. בעונת 1997/1998, המועדון עשה גיוסי כספים כדי לשכור מאמן חדש בדמותו של אדוארדו קאטורלה ושחקנים חדשים על מנת לעלות ליגה, אך סיים את העונה רק במקום ה-9 בסגונדה ב'. עם הרצון להשיג קידום, לעונה הבאה הימר המועדון על מאמן אחר בעל יוקרה מוכרת ועם הניסיון בלה ליגה, פליקס ברדראס.
פואנלברדה שיחקה באצטדיון לה אלדהואלה (La Aldehuela) לפני שעברה לאצטדיון פרננדו טורס באוגוסט 2011, על שם החלוץ הבינלאומי הספרדי לשעבר פרננדו טורס, שנולד בעיר אך מעולם לא ייצג את המועדון. בעונת 2016/2017, המועדון סיים במקום השלישי בסגונדה דיוויזיון B, לפני שהפסיד בכל משחק בפלייאוף 0-1 ל-CF VillanovenseMere מונה כמאמן לעונת 2018/2019.
ב-7 במאי 2022, פואנלברדה ירדה לפרימרה דיוויסיון RFEF, והביאה לסיומו של תקופת שלוש העונות שלהם בליגה השנייה.
הישגים

3 עונות בסגונדה דיוויזיון
2 עונות בפרימרה פדרציון
19 עונות ב-Segunda División B
14 עונות ב-Tercera División
קבוצת המילואים

קבוצת המילואים של פואנלברדה נוסדה ב-2015, והיא משחקת כיום ב-Preferente de Madrid – Group 2.
הערות שוליים

↑  Simón, Paco (2019-09-10). "(CF FUENLABRADA) El estadio Fernando Torres acaba de ser ampliado y ya empieza a quedarse pequeño". alcabodelacalle (בספרדית). נבדק ב-2020-01-03.
↑  "El Fuenlabrada ante el partido de su vida". marca.com. 26 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Historia de fútbol del C.F. Fuenlabrada | C.F. Fuenlabrada". www.cffuenlabrada.es. נבדק ב-2019-10-10.
↑  "Histórico Fuenlabrada - Tercera División G 7 1986/1987". www.resultados-futbol.com. נבדק ב-2019-11-20.
↑  "Cinco cosas que quizá no sabías del Estadio Fernando Torres" [Five things that you perhaps did not know about the Estadio Fernando Torres] (בספרדית). La Liga. 17 ביולי 2019. נבדק ב-5 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El Fuenlabrada inaugurará el estadio "Fernando Torres" frente al Atlético" [Fuenlabrada will inaugurate the Estadio Fernando Torres against Atlético] (בספרדית). La Información. 10 באוגוסט 2011. נבדק ב-5 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mere Hermoso: "Es importante que lleguen los fichajes"". Diario AS (בספרדית). 21 ביולי 2019. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romano, Marcos (7 במאי 2022). "El Fuenlabrada desciende y regala una esperanza". as.com. {{cite web}}:  (עזרה)
פה דה דה

רקדנים מבצעים כניסת גראן פה דה דה בבלט "פקיטה"
בבלט, פָּה דֶה דֵה (בצרפתית: pas de deux – צעד [ריקוד] לשניים) הוא דואט לשני רקדנים, בדרך כלל גבר ואישה, המציגים ריקוד בלט יחד. הפה דה דה אופייני לבלט הקלאסי וקיים בבלטים ידועים רבים, כגון היפהפייה הנרדמת, אגם הברבורים וז'יזל. אף שבאופן כללי הפה דה דה מוצג על ידי גבר ואישה (רקדן ובלרינה), ישנם יוצאי דופן, כמו למשל בסרט "לילות לבנים" (White Nights), שבו מוצג פה דה דה על ידי הרקדנים מיכאיל ברישניקוב וגרגורי היינס.
גראן פה דה דה

הגראן פה דה דה (grand pas de deux) הוא פה דה דה בעל תבנית המורכבת בדרך כלל מחמישה חלקים: entrée (הקדמה), adagio, שתי וריאציות (סולו לכל רקדן) ו-coda (חתימה). הריקודים המרכיבים את הגראן פה דה דה חולקים נושא משותף, ובדרך כלל מוצגות בו תנועות סימבוליות לסיפור אהבה או תנועות המביעות את הקשר הגלום באהבה, בו הרקדנים יציגו ביטויים רומנטיים מלאי חיבה בין בני הזוג. הגראן פה דה דה נחשב לעיתים קרובות לגולת הכותרת ולסצנת השיא ביצירת הבלט, והוא מבוצע בדרך כלל על ידי זוג רקדנים בדרגת רקדן ראשי ובלרינה.[דרוש מקור]
גראן פה דה דה > Entrée

גראן פה דה דה מתחיל בדרך כלל ב-entrée (בתרגום חופשי: כניסה), המשמש הקדמה קצרה ומציין את תחילתו של מערך המורכב ממספר ריקודים. במהלך ה-entrée הרקדנים יופיעו על הבמה בצורה מרשימה, לעיתים קרובות, יתוודעו אחד אל השני ויתמקמו קרוב כהכנה ל-adagio שיתחיל לאחר מכן. בהתאם לכוריאוגרפיה, הרקדן והבלרינה ייכנסו אל הבמה בו זמנית, או בתזמון שונה בזה אחר זה.
גראן פה דה דה > Adagio

ה-adagio (בתרגום חופשי: איטי) או adage, הוא החלק החינני והמורכב בגראן פה דה דה, שבו הבלרינה תציג ריקוד אלגנטי, איטי ומתמשך כאשר הרקדן תומך בה. הרקדן, מצדו, שואף להציג יציבות וכח ללא מאמץ נראה לעין, תוך מתן תמיכה לבלרינה. הרקדן עשוי לתמוך בבלרינה במגוון דרכים נפוצות: להחזיק אותה, להרים, לייצב תוך כדי סיבובים, או להציע זרוע או יד שישמשו "בר" בתנועות שתציג הבלרינה הדורשות יציבות ושללא עזרה תהיינה מאוד קשות או בלתי אפשריות (פנשה, צלילת דג, פירואט).
בשל התמיכה בבלרינה, לעיתים נקרא ה-adagio בשם supported adagio.
דוגמאות
Penché
הרמת בת הזוג
פירואטים
גראן פה דה דה > וריאציות

עם השלמת ה-adagio, הרקדנים נפרדים וכל רקדן בתורו מגיע למרכז הבמה ומציג וריאציה (ריקוד סולו). באופן כללי, הווריאציות נועדו להציג קפיצות מרהיבות, אקרובטיקה, סיבובים מרשימים ואת הכישורים והאתלטיות של כל רקדן בפני עצמו. לרוב, הווריאציה של הרקדן מתבצעת ראשונה, ואחריה מתבצעת הווריאציה של הבלרינה.
דוגמאות
גראן פה דה דה > Coda

ה-coda (בתרגום חופשי: זנב) הוא קטע הסיום של הגראן פה דה דה. בדרך כלל הוא מכיל אלמנטים המאפיינים את החלקים הקודמים: ה-adagio, הווריאציות או שניהם, וחותם את הגראן פה דה דה בשיא מוזיקלי גדול ומרשים.
פה דה דה בולטים

White Swan Pas de deux, מהמערכה השנייה בבלט "אגם הברבורים".
Black Swan Pas de deux, מהמערכה השלישית בבלט "אגם הברבורים".
Bluebird Pas de deux, מהמערכה השלישית בבלט "היפהפייה הנרדמת".
Coppélia Grand Pas de deux
Diane and Actéon Pas de deux
Flower Festival in Genzano Pas de deux
Flames of Paris pas de deux
La Sylphide Pas de deux, מהבלט "הסילפידה".
Le corsaire pas de deux
Don Quixote Grand Pas de deux, מהבלט "דון קישוט".
The Nutcracker Grand Pas de deux, מהבלט "מפצח האגוזים".
Paquita Grand Pas de deux
The Talisman Pas de deux
Harlequinade Pas de deux
Pas de deux מהבלט הנערה הסוררת
ראו גם

פה דה טרואה
פה דה קאטר
גראן פה דה דה מתוך "דון קישוט"
פונקציית רוזנברוק

תרשים של פונקציית רוזנברוק עם שני משתנים.
באופטימיזציה, פונקציית רוזנברוק היא פונקציה לא קמורה המשמשת לבדיקת ביצועים של אלגוריתמי אופטימיזציה. פונקציית רוזנברוק קרויה על שם הווארד הארי רוזנברוק שהציג אותה במאמר שהתפרסם ב-1960.
המינימום הגלובלי של פונקציה זו נמצא בתוך "בקעה" צרה וארוכה שצורתה פרבולית. מציאת ה"בקעה" היא משימה פשוטה יחסית, אולם התכנסות למינימום הגלובלי קשה. פונקציית רוזנברוק מוגדרת על ידי המשוואה:  f(x,y)=(a-x)^{2}+b(y-x^{2})^{2}.
נקודת המינימום הגלובלית היא  (x,y)=(a,a^{2}) ובה  f(x,y)=0. ערכים מקובלים לפרמטרים a ו-b הם  a=1 ו  b=100.
הערות שוליים

↑  Rosenbrock, H.H. (1960). "An automatic method for finding the greatest or least value of a function". The Computer Journal. 3: 175–184. doi:10.1093/comjnl/3.3.175. ISSN 0010-4620.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב ובנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פזיזות (פסיכולוגיה)

בפסיכולוגיה, פזיזות היא התעלמות או אדישות כלפי סכנות פוטנציאליות או מהשלכות המעשים של האדם על אחרים. פזיזות מתקיימת כאשר האדם חזה את האפשרות שהתוצאה תיגרם ופעל כפי שפעל אם מתוך יחס של אדישות לגבי אפשרות זו ואם בתקווה – כגון, במקרה של אדם הנוהג במכונית במהירות גבוהה בבמקום שבו מתהלכים אנשים רבים - שלא תבוא כל תוצאה מזיקה ממעשיו. על פי אריסטו, היעדר אומץ מניב פחדנות, ואילו עודף אומץ יוצר פזיזות. פזיזות נקשרת להפרעת אישיות אנטיסוציאלית ופסיכופתיה.
מניעים

הכוח המניע מאחורי הפזיזות עשוי להיות צורך להתגרות בגורל – ניסיון של האדם לחזק תחושה של אומניפוטנטיות או של פריבלגיות מיוחדות. מניעים נוספים עשויים להיות בגלל אובדן תחושת החרדה, הכחשה של תחושת החרדה, או כניסיון לפצות על כך יתר על המידה.
ראו גם

אומניפוטנטיות
החצנת התנהגות
אימפולסיביות
רולטה רוסית
חיפוש אחר ריגושים
הערות שוליים

↑  The Psychology of gambling, New York: Harper & Row, 1975, עמ' 207, ISBN 0-06-090418-6
1 2  A. C. Robin Skynner, Families and how to survive them, London: Cedar, 1993, עמ' 6-35, ISBN 978-0-7493-1410-1
↑  Erik H. Erikson, Childhood and society., 2d ed., rev. and enl, New York,: Norton, 1964, עמ' 249, ISBN 0-393-09622-X
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פויקה (הר געש)

| --- | --- |
מבט על החרוט של ראנו רארקו (מימין) ופויקה (משמאל)
מבט על החרוט של ראנו רארקו (מימין) ופויקה (משמאל)
 מידע כללי
 סוג הר:  חרוט מגן
 גובה:  370 מטר
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 מיקום:  אי הפסחא אי הפסחא
 מספר הר געש:  356011
 התפרצות אחרונה:  פליסטוקן
 קואורדינטות:  27°06′19″S 109°15′18″W﻿ / ﻿27.105369°S 109.255064°W﻿ / -27.105369; -109.255064
  (למפת אי הפסחא מוגדלת) האנגה רואה מאונגה טרוואקהפויקה(למפת אי הפסחא רגילה) האנגה רואה מאונגה טרוואקהפויקה
פּוֹיקֶה (בשפת הרפה נוי: Poike) הוא הר געש כבוי, הקדום ביותר מבין שלושת הרי הגעש הכבויים היוצרים את אי הפסחא, אי באוקיינוס השקט השייך לצ'ילה.
ההר התרומם מקרקעית האוקיינוס לאחר שתי התפרצויות, שהראשונה בהם התרחשה לפני כשלושה מיליון שנים, והשנייה לפני כ-900,000 שנים. סחיפה ימית ממושכת צמצמה את שטח הר פויקה לחצי אי באורך 5 קילומטרים ממזרח למערב וברוחב 3.5 קילומטרים מצפון לדרום. פסגת ההר בגובה 370 מטרים היא לוע רדוד, הקרוי "פו אה קטיקי" (Pu A Katiki), שבניגוד ללועות של שני הרי געש אחרים שבאי (ראנו רארקו וראנו קאו) הוא יבש לחלוטין. קוטרו 150 מטרים ועומקו 15 מטרים. צוקים בגובה 100 מטרים מקיפים את חצי האי. הצוקים בחלק הצפוני הם בזלת או הוואיט פורפיריים המשובצים בשפע פנוקריסטים של פלגיוקלז, בעוד שהרכב הלבה של הצוקים הדרום-מזרחיים אחיד. על המדרון הצפוני של הר פויקה יש שלוש כיפות געשיות טפילות הבנויות טרכיט לבן, המכונות: "מאונגה ואי אה הווה" (Maʻunga Vai a Heva), "מאונגה טאה טאה" (Maʻunga Tea-Tea) ו"מאונגה פארהא" (Maʻunga Parehe). פויקה היה פעם אי נפרד עד שהלבה שזרמה מטרוואקה חיברה אותו לאי המרכזי. במורד הצפוני, על הצוקים, יש מערה המכונה אנה או קקה (Ana O Keke), או גם "מערת הבתולות".
רקע גאולוגי

אי הפסחא הוא אי געשי הבנוי בעיקר משלושה הרי געש כבויים שהתמזגו: מאונגה טרוואקה, פויקה וראנו קאו. טרוואקה, הפסגה הגבוהה ביותר באי הפסחא (507 מטרים), מהווה את עיקר המסה של האי, בעוד ששני הרי הגעש הנוספים יוצרים את צורתו המשולשת של האי. פויקה, השני בגובהו (370 מטרים), יוצר את הכף המזרחי, וראנו קאו, יוצר את הכף הדרומי. שניהם מתוארכים לפליסטוקן, בעוד שטרוואקה, מתוארך לתקופה שבין הפליוקן לפליסטוקן. על פי תיארוך אשלגן/ארגון, הר פויקה הוא בן שלושה מיליון שנים, הר הגעש טרוואקה הוא בן 300,000 שנים, וראנו קאו – אף שלא תוארך - נוצר בין שניהם. צוק תלול המכונה "תעלת פויקה" מחלק את האי בין קילוחי הלבה מפויקה וממאונגה טרוואקה.
הערות שוליים

1 2  Easter Island
פטרישה גרווד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בינואר 1941 פיינטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 בפברואר 2019 (בגיל 78) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1951–2019 (כ־68 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1959) 
 מספר צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישה גרווד (באנגלית: Patricia Garwood;‏ 28 בינואר 1941 – 24 בפברואר 2019) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. גרווד הופיעה בגיל תשע בסרט "The Lavender Hill Mob", והיא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד בריל קרבטרי בחמש העונות של קומדיית המצבים של ה-BBC "אין כמו בבית" ששודרה בין 1983 ל-1987.
ביוגרפיה

גרווד נולדה בפייג'נטון שבמחוז דבון. היא למדה משחק ב-Arts Educational School, ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-1960 התחתנה ונולדו לה ארבע בנות. בפברואר 2019 נפטרה גרווד ממחלת לימפומה שאינה הודג'קין בגיל 78.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 |  | The Lavender Hill Mob | ילדה | ללא קרדיט |
| 1953 |  | The Golden Head | תלמידה בבית ספר | סרט טלוויזיה |
| 1954 |  | The Scarlet Eagle | סיסלי דאנהם | סרט טלוויזיה |
| 1955 |  | Absent-Minded Anna | ג'ולייט סקוט | סרט טלוויזיה |
| 1955 |  | Passage of Arms | לואיזה ברגנזה | סרט טלוויזיה |
| 1956 |  | The Branksome Pearls | ג'יין גולדן | סרט טלוויזיה |
| 1959 |  | Carry On Teacher | תלמידה | ללא קרדיט |
| 1961 |  | The Wind of Change | לינה |  |
| 1961 |  | Petticoat Pirates | רן (Wren) |  |
| 1974 | ג'ני: ליידי רנדולף צ'רצ'יל | Jennie: Lady Randolph Churchill | אלינור וורדנר | מיני-סדרה |
| 1975 |  | Within These Walls | ג'ין טרווליאן |  |
| 1979 |  | Danger UXB | גברת באסבי |  |
| 1982 |  | The Brack Report | פאט ברק | סדרת טלוויזיה |
| 1983–1987 | אין כמו בבית | No Place Like Home | בריל קרבטרי | סדרת טלוויזיה |
| 1986 | שובו של שרלוק הולמס | Return of Sherlock Holmes | גברת ויטני | בפרק "The Man with the Twisted Lip" |
| 1989 | סיפורי המסתורין של רות רנדל | The Ruth Rendell Mysteries | קיטי סטרותר |  |
הערות שוליים

1 2  Hayward, Anthony (1996). Who's Who on Television. London: Boxtree. p. 99. ISBN 0-7522-1067-X.
↑  Pat Garwood: About
↑  Atkins, Amanda (13 במאי 2019). "Patricia Garwood obituary". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165841718 (data)  ISNI: 0000 0000 5626 0486  LCCN: nb2009007835  VIAF: 83539140   WorldCat (עם VIAF): 83539140
פזורה

הפזורה ההודית היא הפזורה הגדולה בעולם; אורות דיוואלי בהודו הקטנה, סינגפור
הפזורה הסינית היא הפזורה השלישית בגודלה בעולם. התמונה היא של טוראנה בשכונת צ'יינהטאון אשר בסידני שבאוסטרליה
פזורה היא אוכלוסייה המפוזרת על פני אזורים אשר שונים מארץ המוצא שלה. המונח משמש לרוב כאשר מתייחסים לקהילת אנשים אשר מזדהה עם מיקום גאוגרפי מסוים בעולם על אף שהם גרים במיקום אחר בעולם.
קהילות בולטות בעולם אשר לא גרות בארץ המוצא כוללות את הפזורה היהודית שנוצרה בעקבות גלות בבל, הפזורה האשורית-כלדית-סורית שנוצרה בעקבות רצח העם האשורי, היוונים שברחו או נעקרו מבתיהם בעקבות כיבוש קונסטנטינופול, רצח העם היווני-פונטי שהתרחש בהמשך וכמו גם פרעות איסטנבול, הגירת אנגלו-סקסונים (בעיקר לתחומי האימפריה הביזנטית) לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, הסינים וההודים שנאלצו לעזוב את ארצות מולדתם במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, הפזורה האירית שנוצרה בעקבות רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הפזורה הסקוטית שנוצרה בעקבות הפינוי הכפוי של אזור ההיילנדס ואזור השפלה של סקוטלנד, האוכלוסייה הצוענית אשר גורשו מתת-היבשת ההודית, הפזורה הצ'רקסית בעקבות רצח העם הצ'רקסי, הפזורה הפלסטינית בעקבות הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הפזורה הארמנית בעקבות רצח העם הארמני, הפזורה הלבנונית בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון, והפזורה הסורית בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, והפזורה האיראנית, אשר גדלה לאורך השנים מחצי מיליון בני אדם ל-3.8 מיליון בני אדם בין המהפכה האיראנית ב-1979 עד שנת 2019, ואשר חיה ברובה בארצות הברית, קנדה וטורקיה.
על פי דו"ח של האו"ם לשנת 2019, הפזורה ההודית היא הפזורה הגדולה בעולם, והיא כוללת 17.5 מיליון בני אדם. הפזורה השנייה בגודלה בעולם היא הפזורה המקסיקנית אשר כוללת 11.8 מיליון בני אדם. הפזורה השלישית בגודלה בעולם היא הפזורה הסינית, אשר כוללת 10.7 מיליון בני אדם.
ראו גם

גלות (יהדות)
פואנלברדה

פואנלברדה (ספרדית: Fuenlabrada) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-25 ק"מ מן העיר מדריד. בקצה החיצוני של המטרופולין. העיר היא הרביעית בגודלה באוטונומיה, אחרי הבירה מדריד, מוסטולס ואלקלה דה אנארס. אוכלוסיית העיר מונה 204,838 תושבים (אומדן 2011). העיר היא מרכז תעשייה ושירותים לאזור.
היסטוריה

מקור שמה של העיר הוא מזרקה בשם "לה-בראדה" שנבנתה במקום בסביבות המאה ה-12. בהמשך התקיים במקום כפר קטן שתושביו התעסקו בחקלאות. כיום כלכלת התושבים עברה ברובה מחקלאות לתעשייה. וכך הפכה העיר הזאת להיות המנוע הכלכלי של אוטונומיית מדריד, ובה ממוקמת רבע מתעשיית האוטונומיה.
דמוגרפיה

זוהי אחת הערים עם האוכלוסייה הצעירה ביותר ברחבי המדינה. זאת בשל תהליך ההגירה שהתרחש בתחילת שנות ה-80 עם הגעתם של זוגות צעירים רבים המחפשים דיור. ובתוך זמן קצר יחסית, העיר גדלה מ 18,442 תושבים בשנת 1975, ל-204,838 תושבים בשנת 2011.
חינוך ותרבות

בעיר קיימות מספר מכללות וקמפוס אוניברסיטאי. מאז שנת 2000, הקמפוס של הפקולטה למדעים בבית הספר לתקשורת של התיירות, המשתייך ל"אוניברסיטת המלך חואן קרלוס". ומאז 2005, קיימת בעיר המכללה להנדסת תקשורת (ETSIT).
חינוך ותרבות > אולמות מופעים

התיאטרון העירוני "נוריה אספרט" בשכונת לורנסה.
מרכז התרבות "תומאס וליאנטה".
אולם התיאטרון "חוזה קארראס דל בריו מראנו" בפארק השלום.
ספורט

בעיר קיימת קבוצת כדורסל מקצוענית, בלונססטו פואנלברדה. המשחקת בליגה ACB וקבוצת כדורגל מליגת המשנה הספרדית.
תמונות מהעיר
תחנת הרכבת במרכז העיר
תצלום אווירי של העיר
כנסייה בעיר
הפארק העירוני
פטרישה מקלקלן

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1938 שאיין, ויומינג 
 פטירה:  31 במרץ 2022 (בגיל 84) ויליאמסבורג, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patricia Marie Pritzkau 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קונטיקט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מדליית ניוברי (1986)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2002)  פרס עפיפון הזהב 
 
פטרישיה מארי מקלקלן (3 במרץ 1938 – 31 במרץ 2022) הייתה סופרת ילדים אמריקאית. היא נודעה בזכות הרומן שלה שרה פשוטה וגבוהה, שזכה במדליית ניוברי ב-1986.
ביוגרפיה

מקלקלן נולדה בשאיין, ויומינג. אביה היה פרופסור לפילוסופיה של החינוך,  אמה הייתה מורה לאנגלית אמריקאית לפני שהפכה לעקרת בית. משפחתה עברה לרוצ'סטר, מינסוטה, כשהייתה בת חמש, ואז עברה לקונטיקט לאחר שסיימה בית ספר יסודי וחטיבת ביניים. מאוחר יותר למדה מקלקלן אנגלית באוניברסיטת קונטיקט, וסיימה תואר ראשון ב-1962.
מקלקלן עבדה לראשונה כמורה לאנגלית בבית הספר התיכון בנט במנצ'סטר, קונטיקט מ-1963 עד 1979. היא גם הועסקה בסוכנות לשירותי משפחה בתקופה זו. היא החלה לכתוב בגיל 35, לאחר שילדיה החלו ללמוד בבית הספר. היא פרסמה את הכרך הראשון שלה, "יום מחלה", ב-1979. הרומן הראשון שלה, ארתור, בפעם הראשונה, יצא לאור בשנה שלאחר מכן. שש שנים מאוחר יותר, היא זכתה במדליית ניוברי על ספרה שרה פשוטה וגבוהה. הוא עובד כסרט טלוויזיה באותו שם ב-1991, בכיכובם של גלן קלוז וכריסטופר ווקן, ומקלקלן השתתפה בכתיבת התסריט. שני השחקנים שיחזרו לאחר מכן את תפקידיהם בסרט ההמשך Skylark שנתיים לאחר מכן. הרומנים שלה מסע (1991) ותינוק (1993) עובדו גם לטלוויזיה ב-1995 וב - 2000, בהתאמה.
מקלקלן חיברה למעלה מ-60 ספרי ילדים לאורך הקריירה שלה. היא שיתפה פעולה עם בתה, אמילי מקלקלן צ'ארסט, ויחד חיברו מספר ספרי תמונות. אלה כללו פעם אחת אכלתי פשטידה (2006), פיונה אוהבת את הלילה (2007), לא עשיתי את זה (2010), דיבור חתולים (2013) ורובוט קטן לבד. מקלקלן זכתה במדליה הלאומית למדעי הרוח בשנת 2002. היא הייתה חברת מועצת המנהלים של הברית הלאומית לספרי ילדים ואוריינות, עמותה לא למטרות רווח שדוגלת באופן פעיל באוריינות, ספרות וספריות.
פטרישיה מקלקלן מתה ב-31 במרץ 2022, בביתה בוויליאמסבורג, מסצ'וסטס. היא הייתה בת 84.