stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרום-מערב אפריקה
היסטוריה > המאבק לעצמאות

בשנת 1966 "ארגון העם של דרום-מערב אפריקה" (South West African People's Organization; SWAPO) פתחו בפעולות גרילה על כוחות צבא של דרום אפריקה, תוך שהוא פועל מבסיסים בזמביה. כאשר אנגולה קיבלה עצמאות ב-1975, פעל ה-SWAPO מבסיסים בדרום אנגולה.
ב-1971, בחוות דעת מייעצת, תמך בית הדין הבינלאומי לצדק ביצירת סמכות מנהלית של האו"ם על נמיביה, וכן החליט שנוכחותה של דרום אפריקה בנמיביה היא בלתי חוקית ולכן היא מחויבת לסלק את המנהל שלה משם באופן מיידי. בית הדין ייעץ גם כן לאו"ם להימנע מלתת הכרה חוקית או סיוע לנוכחות של דרום אפריקה בנמיביה.
היסטוריה > לחץ בינלאומי

ב-1977 הוקם ה-WCG, ארגון שכלל את ארצות הברית, בריטניה, קנדה, צרפת ומערב גרמניה. הם פתחו במאמצים דיפלומטיים משותפים ליצירת תקופת מעבר שבסופה תינתן לנמיביה עצמאות. מאמצי ה-WCG הביאו להצגת החלטה 435 במועצת הביטחון של האו"ם, לפתרון של בעיית נמיביה. "הצעת ההסדרה", כפי שהיא נודעה לאחר מכן, הוצאה לפועל לאחר התייעצויות ממושכות עם דרום אפריקה, מדינות השורה הראשונה (הכוללות את אנגולה, בוטסואנה, מוזמביק, טנזניה, זמביה וזימבבואה שפעלו למען עצמאותה של נמיביה), ה-SWAPO, וה-WCG. על פי ההחלטה, ינוהלו בחירות בנמיביה תחת פיקוח ושליטה של האו"ם, יופסקו כל פעולות האיבה בין הצדדים, ויוטלו מגבלות על הפעילויות של הכוחות הצבאיים, הצבאיים למחצה והמשטרתיים של דרום אפריקה ונמיביה.
דרום אפריקה הסכימה לשיתוף פעולה למען הוצאה לפועל של החלטה 435. אף על פי כן, בדצמבר 1978, כהתנגדות להצעת ההסדר, הוחרמו הבחירות על ידי SWAPO ומספר קבוצות פוליטיות אחרות. דרום אפריקה המשיכה לנהל את נמיביה באמצעות קואליציות בין גזעיות וכן באמצעות מינוי מנהל כללי (מטעם דרום אפריקה).
אוכלוסייה

| אוכלוסיית מנדט דרום-מערב אפריקה |
| --- | --- | --- |
| 1921 | 228,910 |   |
| 1936 | 320,450 |   |
| 1946 | 362,460 |   |
| 1951 | 439,000 |   |
| 1970 | 761,000 |   |
| 1981 | 1,033,000 |   |
| 1991 | 1,490,000 |   |
אוכלוסייה > התפלגות גזעית ואתנית

| קבוצות גזעיות ואתנית באוכלוסיית מנדט דרום-מערב אפריקה (1970) |
| --- | --- | --- | --- |
| לבנים | 90,658 | 12.1% |   |
| שחורים | 578,068 | 77.4% |   |
|        אובמבו | 342,455 | 45.9% |   |
|        דמארה | 64,973 | 8.7% |   |
|        הררו | 49,203 | 6.6% |   |
|        קאבאנגו | 49,577 | 6.6% |   |
|        לוזי | 25,009 | 3.4% |   |
|        בושמנים | 21,909 | 2.9% |   |
|        הימבה | 6,467 | 0.9% |   |
|        צוואנה | 3,719 | 0.5% |   |
| צבעוניים | 77,602 | 10.4% |   |
|        נאמה | 32,853 | 4.4% |   |
|        באסטר | 16,474 | 2.2% |   |
| סה"כ | 746,328 | 100% |  |
ארצות המולדת

| דגל> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | שם> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | בשפת המקור> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | שנת ייסוד> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | שטח (בקמ"ר)> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | אוכלוסייה (1970)> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה | עם עיקרי> בנטוסטנים עצמאיים לכאורה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רהובות | Rehoboth | 1979 | 13,860 | 16,474 | באסטר |
|  | צוואנלנד | Tswanaland | 1979 | 1,554 | 3,719 | צוואנה |
|  | דמארלנד | Damaraland | 1980 | 47,990 | 64,973 | דמארה |
|  | נאמלנד | Namaland | 1980 | 21,677 | 32,853 | נאמה |
בנטוסטנים אוטונומיים
|  | הררולנד | Hereroland | 1970 | 58,997 | 49,203 | הררו |
|  | אובמבולנד | Ovamboland | 1973 | 52,072 | 342,455 | אובמבו |
|  | קאבאנגולנד | Kavangoland | 1973 | 41,701 | 49,577 | קאבאנגו |
|  | מזרח קפריבי | East Caprivi | 1976 | 19,532 | 25,009 | לוזי |
בנטוסטנים מתוכננים שהקמתם לא יצאה אל הפועל
|  | בושמנלנד | Bushmanland | 1989 | 23,927 | 21,909 | בושמנים |
|  | קאוקולנד | Kaokoland | 1970 | 48,982 | 6,467 | הימבה |
פוליטיקה > ראשי המנדט

| מושלי דרום-מערב אפריקה (1915–1990)> .שלטון כיבוש צבאי (1915–1920) | מושלי דרום-מערב אפריקה (1915–1990)> שם.שלטון כיבוש צבאי (1915–1920) | מושלי דרום-מערב אפריקה (1915–1990)> כהונה.שלטון כיבוש צבאי (1915–1920) | מושלי דרום-מערב אפריקה (1915–1990)> סוג.שלטון כיבוש צבאי (1915–1920) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | לואי בותה Louis Botha | 1915 | מושל צבאי |
| 2 | פרסיבל סקוט בווס Percival Scott Beves | 1915 | מושל צבאי |
| 3 | אדמונד הווארד לאקאם גורגס Edmond Howard Lacam Gorges | 1915–1920 | מנהל |
מנדט חבר הלאומים (1915–1920)
| 4 | גייסברט רייץ הופמייר Gysbert Reitz Hofmeyr | 1920–1926 | מנהל |
| 5 | אלברטוס יוהאנס וורת Albertus Johannes Werth | 1926–1933 | מנהל |
| 6 | דייוויד גדעון קונרדי David Gideon Conradie | 1933–1943 | מנהל |
| 7 | פטרוס ימקר הוגנהוט Petrus Imker Hoogenhout | 1943–1951 | מנהל |
| 8 | אלברטוס יוהנס רו ראיין Albertus Johannes Roux van Rhijn | 1951–1953 | מנהל |
שטח מסופח לדרום אפריקה (1954–1990)
| 9 | דניאל תומאס דו פלרסיס פיליון Daniel Thomas du Plessis Viljoen | 1953–1963 | מנהל |
| 10 | ונצל כריסטופל דו פלרסיס Wentzel Christoffel du Plessis | 1963–1968 | מנהל |
| 11 | יוהאנס ירט הנדריק ואן דר וואת Johannes Gert Hendrik van der Wath | 1968–1971 | מנהל |
| 12 | בארנד יוהאנס ואן דר וולט Barend Johannes van der Walt | 1971–1977 | מנהל |
| 13 | מרטינוס סטיין Marthinus Steyn | 1977–1979 | מנהל כללי |
| 14 | חריט פיליון Gerrit Viljoen | 1979–1980 | מנהל כללי |
| 15 | דאנייה הוף Danie Hough | 1980–1983 | מנהל כללי |
| 16 | וילי ואן ניקרק Willie van Niekerk | 1983–1985 | מנהל כללי |
| 17 | לואיס פיאנאר Louis Pienaar | 1985–1990 | מנהל כללי |
| ראשי הממשלה של האוכלוסייה השחורה (1977–1989) | שם> ראשי הממשלה של האוכלוסייה השחורה (1977–1989) | כהונה> ראשי הממשלה של האוכלוסייה השחורה (1977–1989) |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אברהם הרמן דו פלרסיס Abraham Herman du Plessis | 1977–1980 |  |  |
| 2 | קוסי פרטוריוס Kosie Pretorius | 1980–1988 |  |  |
| 3 | יאן דה וואט Jan de Wet | 1988–1989 |  |  |
| ראשי הממשלה של האוכלוסייה הצבעונית (1980–1989) | ראשי הממשלה של האוכלוסייה הצבעונית (1980–1989) | ראשי הממשלה של האוכלוסייה הצבעונית (1980–1989) |  |  |
| 1 | לאונרד בארנס Leonard Barnes | 1980–1984 |  |  |
| 2 | דויד בזיוידנהוהט Dawid Bezuidenhout | 1984–1985 |  |  |
| 3 | וילם פיליפס Willem Phillips | 1985–1988 |  |  |
| 4 | ריימונד רג'ינלד דיארגארדט Raymond Reginald Diergaardt | 1988–1989 |  |  |
השתייכות מפלגתית:      המפלגה הלאומית (NPSWA);      מפלגת הלייבור (LP)
ראו גם

דרום-מערב אפריקה הגרמנית
איחוד דרום אפריקה
דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד
היסטוריה של נמיביה
הערות שוליים

↑  באפריקה הדרומית, הצפירה, 23 במרץ 1915
↑  אפריקה הדרומית על המשמר, הַבֹּקֶר, 17 במרץ 1938
↑  בעקבות הטלגרמות, דבר, 26 ביוני 1939
↑  התקבל גרמניה מושבות?, דבר, 18 בנובמבר 1938
↑  לא כאוסטריה אפריקה הדרומית מערבית, דבר, 20 באפריל 1939
↑  צוררי ישראל בדרום אפריקה מבטיחים, דבר, 11 במאי 1938
↑  יש להבטיח את זכויות העם היהודי בא"י גם במשטר־נאמנות, משמר, 16 במאי 1945
↑  לגורל שטח המנדט, הַבֹּקֶר, 18 בינואר 1946
↑  מוסקבה מבקרת את אפריקה הדרומית, הַבֹּקֶר, 26 בפברואר 1946
↑  פרשת הנאמנות וארץ ישראל באסיפת האו"מ, דבר, 24 בנובמבר 1946
↑  ד"ר יהושע גרינבאום, המנדט על דרום־מערב אפריקה וא"י, הַבֹּקֶר, 18 באוגוסט 1947
↑  הצלחתו של מאלאן, חרות, 17 בספטמבר 1950
↑  בעיותינו בעצרת הקרובה של או"ם, מעריב, 8 באוקטובר 1952
↑  אסתר פרח, מאחורי הקלעים של הבחירות בדרום אפריקה, חרות, 20 בספטמבר 1950
↑  אושרה הצעה חדשה על מנדט דרום אפריקה, חרות, 10 באוקטובר 1954
↑  12 הרוגים במהומות בדרום אפריקה, חרות, 13 בדצמבר 1959
↑  אוכלוסיית אפריקה הוכפלה, חרות, 24 בנובמבר 1961
↑  שעה עם גדעון רפאל, דבר, 7 באפריל 1967
↑  פיליפ בן, אין לאו"ם אמצעי כפייה, מעריב, 21 באפריל 1967
1 2  SAIRR: A Survey of Race Relations in South Africa 1971. Johannesburg 1972. S. 342
| מדינות היסטוריות בנמיביה |
| --- | --- | --- |
| השלטון הקולוניאלי | דרום-מערב אפריקה הגרמנית דרום-מערב אפריקה הגרמנית (1884–1915) • דרום אפריקה (1910–1928) דרום-מערב אפריקה (1915–1990) |  |
| נמיביה העצמאית | נמיביה הרפובליקה של נמיביה (החל מ-1990) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561913005171  LCCN: n80032137  VIAF: 131959347   WorldCat (עם VIAF): 131959347 
מפת הבנטוסטנים במנדט דרום-מערב אפריקה
ועדת בדיקה ממשלתית

ועדת בדיקה ממשלתית בישראל היא ועדה ציבורית שמוקמת על-פי החלטתו של שר בממשלת ישראל, מכוח סמכותו לפי סעיף 8א לחוק הממשלה, לשם בדיקת נושא בתחום אחריותו. בראש הוועדה יכול לעמוד כל אדם, עם זאת, כאשר עומד בראשה שופט בדימוס, אז רשאי שר המשפטים לבקשת השר הממנה ובאישור הממשלה, לקבוע כי לאותה ועדה יהיו הסמכויות של ועדת חקירה, לפי סעיפים 9 עד 11 ו-27(ב) לחוק ועדות חקירה.
התוקף החוקי

סעיף 8א לחוק הממשלה מגדיר מהי ועדת בדיקה ממשלתית ומפרט מגבלות החלות על ועדה כזו. לפי סעיף זה כאשר עומד בראש ועדת הבדיקה הממשלתית שופט בדימוס, ניתן לתת לוועדה סמכויות של ועדת החקירה לפי סעיפים 9–11 ו-27(ב) לחוק ועדות חקירה, התשכ"ט-1968. סעיפים אלה קובעים את זכויותיהם וחובותיהם של עדים בוועדות חקירה.
חרף הדמיון בין ועדת בדיקה ממשלתית (שפועלת מתוקף סעיף 8א לחוק הממשלה התשס"א-2001), לוועדת חקירה ממלכתית, (שפועלת מתוקף חוק ועדות חקירה תשכ"ט-1969) קיימים ביניהן שלושה הבדלים עקרוניים:
מינוי חברי הוועדה: במקרה של ועדת בדיקה ממשלתית, הממשלה או השר שיוזם את הקמת הוועדה, גם בוחרים את חבריה. במקרה של ועדת חקירה ממלכתית, הממשלה רק מקימה את הוועדה, אך מינוי החברים מבוצע בפועל על ידי נשיא בית המשפט העליון.
יו"ר הוועדה: בעוד שבראש ועדת חקירה ממלכתית חייב לעמוד שופט עליון, לוועדת בדיקה ממשלתית מספיק שהיו"ר יהיה שופט מחוזי.
לוח הזמנים של הוועדות: בעוד שלוועדות חקירה ממלכתיות בדרך כלל לא מציבים מועד סיום (שהרי מדובר בוועדות שאמורות להיות עצמאיות), לוועדות בדיקה ממשלתיות נהוג לקצוב טווח עבודה קצר, עם אופק פוליטי נראה לעין.
סעיף 8א אוסר על מינוי אנשים בעלי ניגוד עניינים בתחום עיסוק הוועדה לחברי ועדה, וקובע כי במקרה שהוועדה מוצאת כי יש חשש לביצוע עבירה פלילית היא תיידע את היועץ המשפטי לממשלה. על הוועדה חלות הוראות סעיפים 14 ו-22 לחוק ועדות חקירה, לפיהן כל עדות שנמסרה בפני ועדת הבדיקה לא תשמש ראיה בהליך משפטי, חוץ ממשפט פלילי בשל מסירת אותה עדות, ודו"ח ועדת הבדיקה לא ישמש כראיה בכל הליך משפטי. את תוצאות הבדיקה והמלצות הוועדה אמורה זו להגיש לשר הממנה, והוא מביא אותן לממשלה.
סעיף 8א נוסף לחוק הממשלה בתיקון מס' 2 לחוק, ונכנס לתוקף ביום כניסתו לתוקף של החוק העיקרי, עם כינונה של הממשלה ה-30, ב-28 בפברואר 2003. הצעת החוק להוספתו של סעיף זה הוגשה על ידי חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ובדברי ההסבר לה נאמר:
כתב מינוי

ככל ועדה ציבורית, גם ועדת בדיקה ממשלתית ממונה על ידי שר בממשלת ישראל, אשר מנסח את כתב המינוי של הוועדה. בכתב המינוי מפורטים שמות חברי הוועדה ושם היו"ר - כאמור שופט בדימוס, מטרותיה של הוועדה ולוח הזמנים שבו תפעל הוועדה. דבר זה מעורר, לעיתים, ביקורת ציבורית, שכן חברי הוועדה ומטרותיה ממונים או מוגדרות על ידי גורם שייתכן שיש לו שיקולים זרים או מעורבות מסוימת בליקויים שבעטיים הוקמה הוועדה. ועדות בדיקה ממשלתיות שמקבלות סמכויות של ועדת חקירה ממלכתית על פי סעיפים 9–11 ו-27(ב) לחוק ועדות חקירה זוכות ליוקרה ציבורית רחבה.
ממצאים

כאמור, לפי סעיף 8א לחוק הממשלה, ועדת בדיקה ממשלתית אמורה להגיש את תוצאות הבדיקה והמלצותיה לשר הממנה והוא מביא אותן לממשלה. תפקיד הממשלה הוא ללמוד את הממצאים העובדתיים ולקבל החלטות, על פי הבנתה, לגבי הקשר בין הממצאים להמלצות, אפשרויות הביצוע של ההמלצות והסנקציות הפוליטיות הכרוכות בהתעלמות מהמלצות פומביות.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת זיילר

ועדת הבדיקה לבחינת התנהלות מערכת אכיפת החוק בפרשת האחים פריניאן והשוטר צחי בן אור (ועדת זיילר) מונתה ב-4 בדצמבר 2005 לבדיקת פעילות משטרת ישראל ופרקליטת המדינה בפרשת האחים פריניאן. בראשה עמד השופט בדימוס ורדי זיילר ועמו היו חברים בוועדה עו"ד נורית שניט, לשעבר פרקליטת מחוז מרכז, וניצב עוזי ברגר, לשעבר ראש אגף חקירות במשטרה. הוועדה שלחה מכתבי אזהרה ל-13 אישים וגופים, בהם המפכ"לים משה קראדי ושלמה אהרונישקי, פרקליטת מחוז הדרום, יסכה ליבוביץ, ומנהל המחלקה לחקירות שוטרים, עו"ד הרצל שפירו, והמליצה להדיח את ניצב משנה יורם לוי ורב פקד רובי גלבוע.
חברי הוועדה הגיעו למסקנה כי המפכ"ל לשעבר, משה קראדי, שיקר בעדותו, ורוב החברים קבעו כי יש לאפשר לו לסיים את כהונתו כמפכ"ל אך לא להאריכה. הוועדה קבעה גם כי ניצב אילן פרנקו לא יוכל להציג את מועמדותו למפכ"ל המשטרה. המפכ"ל לשעבר שלמה אהרונישקי יצא נקי ואף צוין לשבח על תפקודו. סגן ניצב אהרון זרביב הואשם כי פעל באופן בלתי הולם - הוועדה האשימה אותו בדיווח שקר לפרקליטות המדינה כדי לסגור את תיק רצח בוחבוט, למרות שידע לכאורה מיהו הרוצח. היא המליצה לפעול נגדו בהליכים מתאימים ואף לשקול הורדתו בדרגה.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת וינוגרד

הוועדה לבדיקת אירועי המערכה בלבנון 2006 (ועדת וינוגרד) מונתה ב-17 בספטמבר 2006 לבדיקת אירועי מלחמת לבנון השנייה והאירועים שקדמו לה. בראש הוועדה עמד השופט (בדימוס) ד"ר אליהו וינוגרד ועמו היו חברים בוועדה פרופ' רות גביזון, פרופ' יחזקאל דרור, אלוף במיל' מנחם עינן ואלוף במיל' ד"ר חיים נדל. הוועדה חיברה שני דוחות: דו"ח חלקי ודו"ח סופי. הדו"ח החלקי הוגש לממשלה ב-30 באפריל 2007 ונקבע בו כי ראש הממשלה, אהוד אולמרט, שר הביטחון, עמיר פרץ, והרמטכ"ל, דן חלוץ, כשלו במילוי תפקידם, בקבלת החלטות ובניהול המלחמה. עוד נקבע כי שרי הממשלה הצביעו על תוכנית בלי לדעת את טיבה. הדו"ח קבע שההחלטה לצאת למלחמה נעשה באופן מהיר ולא אחראי. הדו"ח הסופי הוגש ב-30 בינואר 2008 ובו הופיע כי הוועדה מצאה כשלים וליקויים רבים בהתנהלות הדרג המדיני והצבאי.
הוועדה קבעה בדו"ח הסופי כי המלחמה הייתה החמצה גדולה עקב העדיפות הצבאית הגדולה של צה"ל מול חזבאללה. עוד ציינה הוועדה בדו"ח את היעדרה של עבודת מטה מסודרת בדרג המדיני. מאידך, הוועדה ציינה לטובה את נכונותם של חיילי צה"ל והקרבתם ואת פעילות חיל האוויר, וכמו כן קבעה כי בעניין החלטת הממשלה לצאת לפעולה צבאית קרקעית ב-9 באוגוסט 2006, ההחלטה הייתה "כמעט הכרחית וכי היא הקנתה לממשלת ישראל גמישות צבאית ומדינית נחוצה" (סעיף 31 בהודעה לעיתונות).
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת פיינשטיין

ועדת הבדיקה הממשלתית בעניין המחלקה לחקירות שוטרים מונתה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה לבדיקת תפקודה של המחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה. השר אוחנה הודיע על כוונתו להקים את הוועדה כבר ב-14 ביולי 2019, אך היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט התנגד להקמת הוועדה, והשר אוחנה הסכים עם עמדתו של היועץ מנדלבליט. עם זאת, לאור הבטחה שניתנה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לחבר הכנסת גדי יברקן עקב מעברו של יברקן למפלגת הליכוד, היוזמה חודשה. הקמת הוועדה והענקת סמכויות של ועדת חקירה אושרה בהחלטת ממשלה ב-9 בפברואר 2020, על אף התנגדותו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט. בראש הוועדה מונה שופט בית המשפט השלום בדימוס הרן פיינשטיין ולצידו פרופ' אברהם דיסקין ופרופ' רינת קיטאי-סנג'רו. בהמשך אותו חודש הורה בג"ץ על הקפאת פעילות הוועדה עד לקבלת הכרעה בעתירות שהוגשו נגד הקמתה. ב-10 בפברואר 2021 בג"ץ קיבל את העתירה שהוגשה נגד הקמת הוועדה וביטל את הקמת הוועדה.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת סטרשנוב

ועדת הבדיקה הממשלתית לנושא רכש הצוללות וכלי השיט. הוועדה מונתה ב-22 בנובמבר 2020 על ידי שר הביטחון בני גנץ "לבחינת התנהלות מערכת הביטחון וכלל הגורמים שהיו מעורבים בתהליך קבלת ההחלטות שנתקבלו ביחס להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות", אך לא אושרה בהחלטת ממשלה, ולא קיבלה סמכויות של ועדת חקירה. לראש הוועדה מונה השופט בדימוס אמנון סטרשנוב, ולצידו מפקד חיל הים לשעבר אברהם בן-שושן, וישראלה פרידמן, עובדת לשעבר במינהל הרכש במשרד הביטחון. בסופו של דבר, התפטרו כל חברי הוועדה ב-22 בדצמבר 2020 בשל מגבלות שהטיל היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, על עבודתה וזאת בשל ההליכים הפליליים המתנהלים במקביל נגד מעורבים בהליכי הרכש.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת וסרקרוג

ועדת הבדיקה הממשלתית למניעת אסונות תוך כדי פעילות מכינות קדם צבאיות. מונתה ב-24 בנובמבר 2020 על ידי שר ההתיישבות צחי הנגבי, שממונה גם על מכינות קדם-צבאיות. בעקבות אסון נחל צפית שהתרחש ב-26 באפריל 2018. בראש הוועדה מונתה לעמוד השופטת בדימוס שולמית וסרקרוג, לשעבר סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה ולצידה האלוף במילואים גרשון הכהן ואבי נעים, לשעבר מנכ״ל משרד ההתיישבות. לוועדה ניתנו סמכויות מלאות של ועדת חקירה מתוקף סעיף 8א לחוק הממשלה.
ב-15 במאי 2022 הגישה הוועדה דוח ביניים, בין היתר קבעה הוועדה כי "הפיקוח על פעילויות של המכינות על ידי המשרדים האחראים היה דל, ולעיתים ללא פיקוח" .
במרץ 2023 הגישה הוועדה את מסקנותיה הסופיות.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת פינקלשטיין

הוועדה לבדיקת אירוע בריחת האסירים הביטחוניים מבית הסוהר גלבוע ולהיערכות שירות בתי הסוהר למניעת בריחות אסירים ממתקני כליאה. מונתה על ידי השר לביטחון הפנים, עמר בר-לב, לבדיקת נסיבות המחדל לצורך בדיקת הכשלים שהובילו לאירוע בריחת האסירים מכלא גלבוע בחודש ספטמבר 2021. בראש הוועדה מונה לעמוד הפרקליט הצבאי הראשי לשעבר, השופט בדימוס פרופסור מנחם פינקלשטיין ולצידו פרופסור אפרת שהם, קרימינולוגית אשר חוקרת את שירות בתי הסוהר מזה שנים רבות. ואריק ברבינג, לשעבר בכיר בשב"כ. לוועדה ניתנו סמכויות מלאות של ועדת חקירה מתוקף סעיף 8א לחוק הממשלה.
ב־17 במאי 2023 פרסמה הוועדה את מסקנותיה, בין היתר מצאה הוועדה כשלים וליקויים בכל תחומי הליבה של שב"ס העוסקים באסירים ביטחוניים, כמו כן המליצה הוועדה מסקנות אישיות כנגד מספר בכירים בשב"ס.
ועדות בדיקה ממשלתיות > ועדת דרורי

ועדת הבדיקה הממשלתית בעניין רכש, מעקב ואיסוף מידע בכלים קיברנטיים אחר אזרחיים ונושאי משרה, המבוצעים על ידי גורמי האכיפה. הוקמה ב-27 באוגוסט 2023 על ידי שר המשפטים יריב לוין לחקור את פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל. בראש הוועדה מונה לעמוד השופט בדימוס משה דרורי, לשעבר סגן נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ולצידו ענבל רובינשטיין, לשעבר הסניגורית הציבורית הארצית ושלום בן חנן, לשעבר בכיר בשב"כ. לוועדה ניתנו סמכויות מלאות של ועדת חקירה מתוקף סעיף 8א לחוק הממשלה.
ראו גם

ועדת חקירה ממלכתית
ועדת חקירה פרלמנטרית
לקריאה נוספת

מ אלון, ספר יצחק כהן / לזכרו של יצחק כהן, נשיא בית המשפט העליון, הוצאת פפירוס, 1969.
אביגדור קלגסבלד, מדריך לוועדות חקירה, אוניברסיטת רייכמן וכנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "מה ההבדל בין ועדת חקירה ממלכתית לבין ועדת בדיקה ממשלתית?", עמ' 30–36.
הערות שוליים

↑  נדב מולצ'דסקי, ממשלות נתניהו לא אוהבות לחקור, הן מעדיפות לבדוק, באתר העין השביעית, 6 בספטמבר 2023
↑  חוק הממשלה (תיקון מס' 2), התשס"ג-2002, ס"ח 1878 מיום 24 בנובמבר 2002
↑  הצעת חוק הממשלה (תיקון מס' 2) (ועדת בדיקה ממשלתית), התשס"ב-2002, ה"ח 3148 מיום 1 ביולי 2002
↑  אמנון אברמוביץ', ‏אוחנה מקים ועדה שתבדוק את מח"ש, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2019
↑  היועמ"ש התנגד - אבל הממשלה אישרה ועדת בדיקה למח"ש, באתר ynet, 9 בפברואר 2020
↑  אוחנה נגד מנדלבליט, סיבוב שני? שר המשפטים: "אקדם הקמת ועדת בדיקה למח"ש", באתר ישראל היום, ‏2020-02-05
↑  בניגוד לדעת מנדלבליט: הממשלה אישרה הקמת ועדה לבחינת מח"ש, באתר מעריב אונליין, 9 בפברואר 2020
↑  הודעה בדבר מינוי ועדת בדיקה ממשלתית לפי חוק הממשלה, ילקוט הפרסומים 8688, 12 בפברואר 2020
↑  אברהם בלוך, ‏מכה לאוחנה: בג"צ הקפיא את פעילות ועדת מח"ש, באתר "סרוגים", 24 בפברואר 2020
בג"ץ 1182/20 משמר הדמוקרטיה הישראלית ואחרים נ' שר המשפטים, ח"כ אמיר אוחנה, ניתן ב־24 בפברואר 2020
↑  בג"ץ 1182/20 משמר הדמוקרטיה הישראלית נ' שר המשפטים ואחרים, ניתן ב־10 בפברואר 2021
↑  אריאל כהנא, פרשת אסון נחל צפית: תוקם ועדת בדיקה ממשלתית, באתר ישראל היום, 24 בנובמבר 2020
↑  איתמר אייכנר, המלצות הוועדה למניעת אסונות במכינות: להגביר את פיקוח משרדי החינוך והביטחון, באתר ynet, 15 במאי 2022
↑  ועדת הבדיקה הממשלתית למניעת אסונות תוך כדי פעילות מכינות קדם צבאיות – הגשת דוח הביניים לראש הממשלה ושר ההתיישבות, באתר GOV.IL
↑  אילנה קוריאל, הוגש דוח אסון נחל צפית. יו"ר הוועדה: "נכשלתי, לא תיקנו דבר", באתר ynet, 14 באפריל 2023
↑  שלומי הלר‏, דוח ועדת הבדיקה לבריחה מכלא גלבוע: נציבת שב"ס לא תודח, מפקד מחוז צפון יסיים את תפקידו, באתר וואלה, 17 במאי 2023
אנה גלקתיה

תמונות מהוצאה להורג (אנה גלקתיה) (באנגלית: Scenes from an Execution) הוא מחזה פרי עטו של הווארד בארקר.
אודות המחזה

נכתב במקור כמחזה לרדיו הBBC ב-1984, כשגלנדה ג'קסון הייתה בתפקיד הראשי של אנה גלקתיה. הצגת הבכורה הבימתית הועלתה בתיאטרון אלמיידה (Almeida), לונדון עם גלנדה ג'קסון שחזרה על תפקידה. הפקת הפרינג' הציגה בתיאטרון האקני אמפייר (Hackney Empire) ב-2007. המחזה חודש באולם לייטלטון שבתיאטרון המלכותי הלאומי ב-2011. פיונה שו וטים מק'יינרי כיכבו בהפקה. מבקר הגארדיאן מייקל בילינגטון כתב: "הוא מפגין את כישרונו הפואטי של בארקר בצורה המושלמת ביותר ומשרה הרגשה של קלאסיקה מודרנית".
הנפשות הפועלות

אנה גלקתיה - ציירת
קרפטה – צייר
ארג'נטינו – הדוג'ה של ונציה
סופיצ'י – אדמירל הצי
ג'ינה ריוורה – מבקרת אמנות
אוסטנסיבל – קרדינל, מזכיר המדינה לענייני חינוך ממלכתי
פסטצ'יו – תובע
פרודו – חייל ללא גיל
דמנטיה – בתה של גלקתיה
ספורטה – בתה של גלקתיה
סורדו – צייר
לזניה – צייר
פקיד
אסיר בתא סמוך
מלח א'
מלח ב'
מלח ג'
סוהר
פועל
אלבני
איש פשוט
נער
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי

תיאטרון החאן, הצגה ראשונה: 9 נובמבר 1996, הצגת בכורה: 8 בדצמבר 1996
יוצרים: תרגום – ערן בניאל, בימוי – אופירה הניג, עיצוב תפאורה – דוד שריר, עיצוב תלבושות - רקפת לוי, עיצוב תאורה - ג'ודי קופפרמן.
שחקנים: גלקתיה – ג'יטה מונטה, קרפטה – אמיתי יעיש בן אוזיליו, ארג'נטינו - מוטי כץ, סופיצ'י – בסאם זועמוט, ריוורה – ליליאן ברטו, אוסטנסיבל – יהויכין פרידלנדר, פסטצ'יו – אריה צ'רנר, פרודו – ניר רון, דמנטיה – אהובה קרן, ספורטה – גילי בן אוזיליו, פקיד – אבינעם מור-חיים, אסיר בתא סמוך – יורם יוספסברג/אורי הוכמן, מלח א' - יהויכין פרידלנדר, מלח ב' - אריה צ'רנר, מלח ג' – אבי שמר, סוהר - אבי שמר, פועל - אבינעם מור-חיים, אלבני - אריה צ'רנר, איש פשוט - יורם יוספסברג, נער – נעמי פרומוביץ'.
הערות שוליים

↑  הווארד בארקר,תמונות מהוצאה להורג (אנה גלקתיה), תרגום – ערן בניאל, עמ' 13.
↑  בארקר, אנה גלקתיה, עמ' 14.
↑  בארקר, אנה גלקתיה, עמ' 41.
↑  בארקר, אנה גלקתיה, עמ' 69.
אולפני ההנפשה של וולט דיסני

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת של קואופרטיב הקולנוע של חברת וולט דיסני
 מייסדים:  וולט דיסני רוי דיסני
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 חברת אם:  חברת וולט דיסני
 חברות בנות:  אולפני המאה ה-20
 מיקום המטה:  ברבנק 
 משרד ראשי:  ברבנק, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  בידור קולנוע
 מוצרים עיקריים:  סרט מונפש 
 מנכ"ל:  ג'ארד בוש
  
 www.disneyanimation.com
 
אולפני ההנפשה של וולט דיסני (באנגלית: Walt Disney Animation Studios) הוא סטודיו אמריקאי להנפשה וחברה בת של קואופרטיב הקולנוע "Walt Disney Motion Pictures Group" של חברת וולט דיסני, האחראי ליצירתם של סרטי הנפשה של החברה. הסטודיו להנפשה החל להתמזג לחברת וולט דיסני כבר בתחילת תהליך ההפקה של שלגיה ושבעת הגמדים בשנת 1937. ב-1986, במהלך ארגון מחדש של החברה, הפך הסטודיו לחברה בת באופן רשמי תחת שם חדש. תחת שמו הנוכחי פועל הסטודיו מאז שנת 2007.
היסטוריה > 1921-29: אולפני ההנפשה של האחים דיסני

אולפני האחים דיסני נוסדו לראשונה בלוס אנג'לס בשנת 1921. בתחילה יצרו סדרה בת 11 סרטים אילמים קצרים. הסרט ה-11 היה סרט פיילוט לסדרת הסרטים האילמים "אליס וארץ הפלאות", בו השחקנית הצעירה וירג'יניה דייוויס גילמה את הדמויות המצוירות.
הקומדיות של אליס הופצו על ידי מרגרט וינקלר והחל משנת 1927 הפיצה וינקלר גם את הסדרה "אוסוולד הארנב" של דיסני.
עם המעבר לקליפורניה, האחים דיסני החלו לעבוד בתחילה במוסך של דודם רוברט דיסני, ובאוקטובר 1923 השיקו רשמית את הסטודיו שלהם במשרד קטן בצד האחורי של משרד סוכנות נדל"ן.
בפברואר 1924 עבר הסטודיו לחלל פרטי בסמוך לסטודיו הקודם. בשנת 1925, דיסני נתן מקדמה על מיקום חדש ובשנת 1926 עבר הסטודיו למיקום זה ונקרא בשם "אולפני וולט דיסני". בינתיים, ניסה וולט דיסני לחדש את החוזה שלו עם מרגרט וינקלר מכיוון שהחוזה להפצת סרטי אוסוולד הסתיים באמצע 1928. צ'ארלס מינץ, שהשתלט על עסקיה של מרגרט וינקלר לאחר שהתחתן איתה, רצה להכריח את דיסני לקבל תשלום נמוך עבור כל אוסוולד. דיסני סירב וכיוון שיוניברסל החזיקה בזכויות אוסוולד ולא דיסני, מינץ הקים אולפן הנפשה משלו על מנת לייצר סרטי הנפשה של אוסוולד. רוב העובדים של דיסני נשכרו על ידי מינץ.
בשנת 1928, כדי להתאושש מאובדן זכויות היוצרים על אוסוולד הארנב, דיסני הגה רעיון של דמות עכבר בשם מיקי מאוס, אשר את תכנונו הראשוני ביצע האנימטור אב אייוורקס.
סרט הקול הראשון של דיסני, "ספינת הקיטור וילי", סרט מצויר בכיכובו של מיקי, יצא לאור ב-18 בנובמבר 1928 באמצעות חברת ההפצה פט פאוורס. הסרט היה סרט ההנפשה הראשון של מיקי מאוס שנוצר בליווי של קול, אולם הוא היה הסרט השלישי שנוצר על ידי דיסני כאשר הראשונים היו "שיגעון של אווירון" ו"הגאוצ'ו הדוהר" שהיו תחילה סרטים אילמים אולם מספר שנים לאחר יציאת הסרט ספינת הקיטור וילי והפיכתו ללהיט ענק ולהצלחה עצומה, יצאו גם הם בליווי של קול.