stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס איבס
ביוגרפיה

איבס נולד ב-5 במרץ 1824 בעיר ניו יורק. אביו עבד כמפקח על בית החולים בעיר ניו יורק. הוא היה אמן אוטודידקט, שהשכלתו לאמנות כללה ביקורים בגלריות לאמנות ובספריית אסטור. אף שהלך לעבוד בגיל 12, הוא המשיך את לימודי האמנות בכוחות עצמו.
ב-24 ביוני 1846 התחתן עם קרוליין קלארק (1827–1896). לזוג נולדו שישה ילדים, שני בנים וארבע בנות. קרוליין הייתה גיסתו של אחיו של נתנאל קורייר, צ'ארלס קורייר. צ'ארלס המליץ על איבס לנתנאל, ששכר אותו כמנהל חשבונות בשנת 1852 עבור חברת הדפוס האמנותי והליתוגרפיה שלו.
עד מהרה התברר כי כישרונו של איבס כאמן והידע האמנותי העניק לו תובנה חשובה לגבי מה שהציבור רוצה, וכישוריו בעסקים ובשיווק תרמו משמעותית לצמיחת החברה. איבס סייע בשיפור ומודרניזציה של שיטות הנהלת החשבונות של קורייר, ארגן מחדש את המלאי וייעל את שיטות הייצור. בשנת 1857 הציע קורייר לאיבס שותפות מלאה בחברה, המכונה "קורייר ואיבס", והפכה את איבס למנהל הכללי. בתפקידו החדש אייבס עזר לקרייר לראיין אמנים ובעלי מלאכה פוטנציאליים, ולבחור תמונות שהמשרד יפרסם. זה היה איבס שעודד הפקה של תמונות אידיאליות של החיים באמריקה בתקופה שהמעמד הבינוני גדל, והביקוש למוצרי הדפוס גדל מאוד.
חברת "קורייר ואיבס" הייתה ידועה בזכות הדפסי האמנות הפופולריים ביותר כמו סצנות חורף, נופים, אירועי ספורט, ספינות ואייקונים של חיי המאה ה-19. הדפסים אלה עדיין מבוקשים מאוד על ידי אספנים בהווה.
איבס עבד במשך ארבעים שנה בחברה עד מותו בריי, ניו יורק בשנת 1895.
הוא קבור בבית העלמין גרין ווד, ניו יורק.
לאחר מותו של איבס המשיכו בניו ובניו של קורייר לנהל את המשרד עד לסגירתו בשנת 1907.
הערות שוליים

↑  James Merritt Ives, born 5 Mar 1824, died 3 Jan 1895, freepages.rootsweb.com
↑  Currier & Ives, Printmakers to the American People, www.tfaoi.com
↑  Antique Collector Articles - The Enduring Appeal of Currier & Ives Prints, www.howmuchisitworth.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279820505171  BNE: XX1588417  GND: 105748878X  ISNI: 0000 0000 7890 0827  LCCN: n81109106  LNB: 000329419  RKD: 41232  SNAC: w6dj6p5v  Trove: 948366  ULAN: 500029333  VIAF: 33325946   WorldCat (עם VIAF): 33325946
ברין כריסטופר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1985 (בן 39) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, R&B עכשווי 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברין כריסטופר (באנגלית: Bryn Christopher; נולד ב-8 בנובמבר 1985) הוא זמר-יוצר בריטי.
קריירה מוזיקלית > תחילת הקריירה

כריסטופר תמך בסיבוב ההופעות של איימי ויינהאוס בסוף 2007, בעודו עדיין לא היה מוכר יחסית. הוא גם תמך במוזיקאי האמריקאי, רהסאן פטרסון (אנ'), בקפה הג'אז בלונדון. כריסטופר הוחתם על ידי סוכנות ויליאם מוריס (אנ'). הוא כתב, יחד עם כריס ברייד (אנ') וקרל פולק, את הסינגל "Don't Call This Love" של ליאון ג'קסון (אנ'). ב-2008, כריסטופר הופיע בסיבוב ההופעות "Growing Pains", של מרי ג'יי בלייג' באירופה.
קריירה מוזיקלית > "The Quest"

הסינגל הראשון של כריסטופר, "The Quest", יצא ב-8 ביוני 2008 על ידי פולידור רקורדס. הסינגל נשען על הניסיון האישי של אחיו כחייל שהוצב בבצרה. שנתיים לאחר הוצאת השיר, אחיו ייפצע באפגניסטן, ויאבד את שתי רגליו. השיר "The Quest" הובלט בסצנת הסיום של העונה הרביעית של האנטומיה של גריי. צולם וידאו קליפ לשיר לרגל קידום העונה החמישית של התוכנית, עם סצנות של כריסטופר שר בלונדון, יחד עם מספר סצנות מהתוכנית. השיר הוצג גם בפרק של הדרמה הבריטית, Waterloo Road (אנ').
השיר כוסה על ידי גרגורי לפס ברוסית, ונהפך לגרסה פופולרית.
כריסטופר הפיק, יחד עם ג'ראד רוג'רס (אנ') ומידי מאפיה (אנ'), את האלבום הראשון שלו, My World. האלבום יצא בספטמבר 2008 על ידי סטאקס רקורדס (אנ').
הסינגל השני של האלבום, "Smilin", שיצא ב-2 בספטמבר 2008, הגיע למקום 31 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השלישי של האלבום, "Fearless", שיצא ב-18 בינואר 2009, לא הצליח להופיע באף מצעד. הסינגל האחרון של האלבום, "Taken Me Over", שיצא ב-4 באוגוסט 2009, לא הצליח להופיע באף מצעד.
כריסטופר עזב אז את פולידור רקורדס, וחתם אצל גפן רקורדס.
קריירה מוזיקלית > הופעות בפסטיבלים

באפריל 2007, כריסטופר הופיע בצפון לונדון, ולאחר מכן הופיע בבר סוהו רביו, בלונדון. ב-2008, הוא הופיע בפטסיטבל ויירלס (אנ') בהייד פארק, לונדון, יחד עם אמנים אחרים, כמו ג'יי זי. הוא גם הופיע בפסטיבל גלסטונברי, T in the Park (אנ'), אוקסג'ן (אנ') ופסטיבל וי (אנ').
קריירה מוזיקלית > 2010–הווה

כריסטופר היה אחד מכותבי השיר "Out the Blue" של סאב פוקוס, שיצא ב-27 באפריל 2012. הוא היה אחד מכותבי השיר "Superstar" של קנייף פארטי (אנ'). ב-2015, הוא היה אחד מכותבי השיר "City Lights" של Culture Shock (אנ'). הוא הוציא, יחד עם סיגלה, את השיר "Sweet Lovin'". השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא גם היה אחד מכותבי השיר "Came Here for Love" של סיגלה ואלה אייר. השיר הגיע למקום ה-6 במצעד הסינגלים הבריטי, והופיע כשיר הרשמי של מצעד הגאווה בלונדון (אנ').
ב-21 באוגוסט 2020, הוציא, יחד עם פליקס ין וניאה, את הסינגל "No Therapy".
I See Monstas

ב-2012, כריסטופר, בשם הבדוי סקאר, הקים, יחד עם המפיקים רוקי מוריס ורופיו סאנדילנדס, הרכב מוזיקה אלקטרונית בשם MONSTA, ששמה, לאחר מכן, שונה ל-"I See Monstas" ב-2013. השיר הראשון של ההרכב, "Holdin' On", הגיע למקום ה-48 במצעד הסינגלים הבריטי.
דיסקוגרפיה

2008: My World
הערות שוליים

↑  Featured Content on Myspace, Myspace (ארכיון)
↑  Jones, Soul. "Concert Review on Soul Jones Presents "Shout Out to the Soulheds"". souljonespresents.com. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2009. נבדק ב-2008-11-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "iTunes Store". Ax.itunes.apple.com. ארכיון מ-2011-07-28. נבדק ב-2011-08-10.
↑  No Therapy, listen.tidal.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2950 5035  LCCN: nb2012020921  MusicBrainz: d9d2505e-d221-4ea6-861e-158757bb0a05  VIAF: 262969749   WorldCat (עם VIAF): 262969749
ג'ורג' אלברט פרוסט

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1843 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בנובמבר 1907 (בגיל 63) קיימברידג', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 
ג'ורג' אלברט פרוסט (באנגלית: George Albert Frost‏;  23 בדצמבר 1843 - 13 בנובמבר 1907) היה אמן אמריקאי. ציוריו היו בעיקר נופים, והוא נחשב לחבר בקבוצת ציירים בשם ציירי ההרים הלבנים (אנ').
חיים וקריירה

פרוסט נולד בבוסטון בשנת 1843. הוא עזב את בית הספר בגיל אחת עשרה לעבוד בחווה, ולא הייתה לו אפשרות לפתח אחר נטיותיו האמנותיות. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התגייס ושירת במשך יותר משנתיים. בשנת 1865 הצטרף למשלחת הקולונל פרנקלין פופוס בקולומביה הבריטית שעבורם הפיק רישומים. בשנת 1866 הוא הוצב בסיביר במטרה לבחור מסלול לחיבור קו טלגרף מסן פרנסיסקו למוסקבה (טלגרף רוסי-אמריקאי).
הוא הציג באגודת האמנות בסן פרנסיסקו בשנת 1874, ואז למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן, אצל ניקולה דה קייזר בין השנים 1874 עד 1876, ובמשך עשר השנים הבאות היה לו סטודיו בצפון קיימברידג', מסצ'וסטס. בשנת 1883 הפיק את עבודתו המוקדמת ביותר של ההרים הלבנים.
בשנת 1885 ליווה את ג'ורג' קנאן בנסיעה שנייה לסיביר כדי לתעד את חיי הגולים הרוסים, ופרוסט צייר כמה סצנות סיביריות. הנסיעה הוזמנה על ידי "מגזין המאה", ופרוסט וקנאן צילמו מספר רב של צילומים שהועברו לאחר מכן לספריית הקונגרס וכעת הם שוכנים באגף ההדפסים והצילומים של הספרייה. רישומיו של פרוסט, שחלקם הועתקו מצילומים שצולמו במהלך הנסיעה, שימשו לאיור ספרו של קנאן, "סיביר ומערכת ההגליות".
במשך הרבה שנים, היה לפרוסט בית קיץ בבראונפילד, מיין, ליד אזור קונווי בניו המפשייר. הוא צייר סצנות רבות לאורך נהר סאקו. הוא היה חבר במועדון האמנות של בוסטון והציג שם בשנים 1896 עד 1908
עבודותיו נמצאות בספרייה הממלכתית של קליפורניה ובאגודה ההיסטורית של קליפורניה
חיים אישיים

ג'ורג' פרוסט התחתן בשנת 1882 עם אדליה דנהאם. נולדו להם שני בנים: פול רובנס פרוסט (1883–1957), מעצב גנים, ונורמן וונטוורת' פרוסט, מורה וחבר במועדון האספרנטו האמריקני.
הערות שוליים

↑  Artist Frost Dies Suddenly". The Boston Evening Transcript. 1907-11-13.
↑  George Albert Frost biography, web.archive.org, ‏2007-08-23
↑  Meeting of Frontiers: Collections from the Library of Congress: Photographs, frontiers.loc.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 106574725X  ISNI: 0000 0003 8590 1432  LCCN: no2012136190  RKD: 29650  SNAC: w6bz7r3p  ULAN: 500002817  VIAF: 246486285   WorldCat (עם VIAF): 246486285 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ורג' אלברט פרוסט".
ג'ורג' אלברט פרוסט, נמל פנימי
סמואל בל ווה

| --- | --- |

 לידה:  1814 מרסר, ארצות הברית 
 פטירה:  1885 (בגיל 71 בערך) ג'נסוויל, ארצות הברית 
 
סמואל בל ווה (באנגלית: Samuel Waugh‏: 1814 – 1885) היה צייר פורטרטים ונופים פנורמיים אמריקני מהמאה ה-19. נושאי הדיוקן שלו כללו את הנשיא אברהם לינקולן.
ביוגרפיה

הוא נולד בשנת 1814 בניו וילמינגטון, פנסילבניה, אז חלק ממחוז מרסר, פנסילבניה. על פי כמה דיווחים, אביו, ג'יימס ווה, היה חלוץ-מתנחל בניו וילמינגטון שם ניהל את חנות הכלבו הראשונה. מעט ידוע על ראשית חייו והשכלתו של סמואל. הוצע כי הוא עבד בחנות של צבעי בפיטסבורג ולקח גם שיעורי ציור אצל ג'יי אר סמית', שפרסם את עצמו כ"אמן של תיאטרון פיטסבורג".
הוא הצטרף לאחיו ג'ון בטורונטו בשנת 1833. בשנת 1834 הציג את ציוריו בתערוכת אגודת האמנים והחובבים בטורונטו שם הם נשפטו "בין הדיוקנאות הטובים ביותר".
בטורונטו הוא הפך לחברו של הצייר האמריקני הוותיק, שמקורו במחוז מרסר, ג'יימס באומן. שניהם החלו לתכנן נסיעה לרומא, איטליה, אך באומן שינה את דעתו ובמקום זאת החליט להתיישב בדטרויט, ווהו נשאר בקנדה ועבר להתגורר במונטריאול.
הוא נסע לאיטליה בסוף 1836 או בתחילת 1837 שהה ברומא ובנאפולי עד 1841 או 1842. הוא חזר לפילדלפיה שם התקיים כצייר פורטרטים ונוף מוביל.
בשנת 1849, ווה הציג בפילדלפיה את הפנורמה האיטלקית הראשונה שלו, "גרנד טור דרך איטליה", שהתבסס על רישומיו האיטלקיים. הציור הזה הפך להצלחה ונדד בערים אמריקאיות שונות במשך שש שנים. הפנורמה השנייה שלו, המתארת הפלגה מבוסטון לאיטליה, הוצגה בשנת 1854.
ב-28 בספטמבר 1885 נפטר ווה בעת ביקור אחותו בג'נסוויל, ויסקונסין.
משפחה

בתו מנישואיו הראשונים לשרה לנדנהול, אידה ווה (1846-1919), הייתה ציירת דמויות עטורת פרסים, ודיוקנה של ד"ר פול ג'יי סארטיין קיבל את פרס נורמן ווה דודג' בשנת 1896 באקדמיה הלאומית. היא איירה גם ספרי ילדים שכתבה איימי אלה בלאנשארד.
אשתו השנייה, מרי אליזה יאנג ווה, הייתה ציירת מיניאטורות. בנם פרדריק ג'אד ווה (1861–1940), יליד בורדנטאון, ניו ג'רזי, זכור בעיקר כצייר ימי. נכדו, קולטון ווה, היה גם אמן, הידוע בעבודתו בציורי הקומיקס דיקי דארה. אחיינו, הנרי ווה (1835–1865), היה שחקן וצייר סצנות ונוף.
הכרה

ווה היה אחד מציירי הדיוקנאות המובילים בפילדלפיה עוד בחייו והיה ידוע בארצות הברית בזכות הפנורמות האיטלקיות שלו. ווה הציג לעיתים קרובות באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ובאגודת קרן האמנים של פילדלפיה, האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק, ובאתניאום בוסטון.
בשנת 1847 הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה הלאומית לעיצוב ובחברה לאמנות בטורונטו.
הערות שוליים

↑  Samuel Bell Waugh - Biography, www.askart.com
↑  Francis Courtney Wemyss, Theatrical Biography: Or, The Life of an Actor and Manager, R. Griffin, 1848. (באנגלית)
↑  Samuel Bell Waugh, 1814-1885
↑  Palmquist, Peter E., and Thomas R. Kailbourn. Pioneer Photographers from the Mississippi to the Continental Divide: A Biographical Dictionary, 1839-1865. Stanford (California): Stanford University Press, 2005, p. 615.
↑  Meganne Fabrega, Girls Together, The Paris Review, ‏2013-07-09 (באנגלית)
↑  Henry W. Waugh sketches, 1858, www.aaa.si.edu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005002657  RKD: 83095  SNAC: w60g5b2k  ULAN: 500022634  VIAF: 95820615   WorldCat (עם VIAF): 95820615
ריאן או'קונל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בספטמבר 1986 (בן 38) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ניו סקול  תיכון הטכנולוגי פוטהיל 
 
ריאן או'קונל (באנגלית: Ryan O'Connell) (נולד ב-2 בספטמבר 1986) הוא סופר, שחקן, במאי, קומיקאי, פעיל זכויות להט"ב וזכויות נכים אמריקאי. הוא ידוע בשל ספר זיכרונותיו מ-2015, I'm Special: And Other Lies We Tell Ourselves,‏ על חייו כגבר הומו עם שיתוק מוחין. את הספר עיבד לסדרת הטלוויזיה מיוחד של נטפליקס, שיצאה לראשונה באפריל 2019.
ראשית חייו

או'קונל גדל במחוז ונטורה (אנ'), קליפורניה. הוא נולד עם שיתוק מוחין (CP), אשר משפיע על הצד הימני של גופו וגורם לו לצליעה ניכרת. בשל כך, או'קונל עבר כעשרה ניתוחים בילדותו, בילה רבות בבית החולים והיה מטופל בפיזיותרפיה.
כשהתבגר, ביקש או'קונל לכתוב תסריטים לטלוויזיה. בשביל ללמוד כתיבה, הוא ביקש לקבל תסריטים של סדרות כמתנת חג המולד ונהג לצפות בתוכניות עם כתוביות ללקויי שמיעה על-מנת לדמות קריאת תסריט. במהלך הצפייה היה מנתח את העלילה, את עלילה המשנה, ואת מבנה התסריט. הוא אהב גם להופיע, ושיחק בכל הצגות חטיבת הביניים והתיכון. בהמשך, הוא הפסיק להופיע על במה, כשראה שהוא אינו מיוצג בתרבות הפופולרית. הוא למד בתיכון הטכנולוגי פוטהיל (אנ')‏.
כשיצא מהארון, או'קונל אמר כי:
הרגע שבו הבנתי שאני הומו היה - באמת - [כשראיתי] את התחת של ראיין פיליפה ב-"משחקי פיתוי". אני זוכר שראיתי את התחת של ראיין פיליפה וחשבתי 'זה הדבר הכי יפה שראיתי בחיים שלי.' ואז חשבתי 'אה, תזיין אותי: אני גיי ונכה; זה כל כך גס'.
הוא היה בארון עד לגיל 17, והרגיש שהוא צריך לצאת מהארון, לרדוף אחרי ילד אחר שכבר היה מחוץ לארון. משפחתו תמכה כאשר עשה זאת; אחותו, דודו וסבו כבר הזדהו כלהט"בים.
בגיל 20 הוא נפגע ממכונית, ונאלץ לעבור ארבעה ניתוחים בידיו. התאונה גרמה לתסמונת המדור, והשפיעה בעיקר על ידו השמאלית. תשעה חודשים לאחר מכן, הוא עבר לניו יורק כדי ללמוד בניו סקול. חבריו ללימודים הניחו כי צליעתו נגרמה מתאונת הדרכים, והוא בחר שלא לתקן אותם. באותה התקופה הוא הרגיש שאינו שייך לקבוצת האנשים עם מוגבלויות ולא לקבוצת האנשים ללא מוגבלויות. בנוסף, היה מוטרד מכך שייצוג הנכים בתרבות הפופולרית כמעט ולא היה קיים.
קריירה > קריירה מוקדמת

או'קונל עבד כבלוגר במשך 3 שנים, ובשנת 2011 ערך את מגזין הרשת Thought Catalog (אנ'). הוא כתב גם ל-Vice‏, BuzzFeed ומגזינים אחרים, כולל הניו יורק טיימס ומדיום. חלק מהטורים שפרסם הפכו לוויראליים, וכשהיה בן 25, הוצע לו חוזה לכתיבת ספר עבור ההוצאה לאור סיימון אנד שוסטר. באותה תקופה, הוא הסתיר את מוגבלותו. בשנת 2015 כתב טור ל-Thought Catalog בשם "יוצא מארון הנכות" ("Coming Out of the Disabled Closet") על כך שהסווה את הנכות שלו כפגיעה בתאונת דרכים. טור זה היה הבסיס לספרו, בו הוא חשף בפומבי את מוגבלותו. במהלך כתיבת הספר הוא עבר לגור בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובגיל 27, החל לכתוב תסריטים לטלוויזיה כשכתב לסדרת הטלוויזיה "אוקוורד" של MTV.‏
בשנת 2015 יצא לאור ספרו I'm Special: And Other Lies We Tell Ourselves‏, במקביל לשידור העונה השנייה של "אוקוורד". באפריל 2015, ג'ים פרסונס, קרא את המאמר של או'קונל מ-Thought Catalog, והציע לאו'קונל להפוך את הספר לסרט בעזרת חברת הפקות של פרסונס ובעלו, טוד ספיווק, That's Wonderful Productions‏. או'קונל קיבל הבטחה מפרסונס וספיווק, שהסרט שיופק לא ייעלם מהר. בסוף 2015, או'קונל תואר כגיי אייקון על ידי המגזין אאוט.
קריירה > 2016 ומיוחד

ב-2016, או'קונל קיבל אישור מ-Stage 13 לפתח תסריט ל-"מיוחד", על בסיס זכרונותיו, עם שמונה פרקים בני 15 דקות לנטפליקס. הפורמט של הסדרה שבה נבחרה, לא השאיר מקום לעלילות משנה לצד העלילה הראשית. "מיוחד" נכתבה בסופי שבוע. בדצמבר 2016, הוא השלים את הכתיבה, אך עדיין היו מכשולים להפיק אותה בשל זווית הנכות. הוא החל לעבוד בעבודה תקשורתית בשביל "מיוחד", בזמן שכתב במשרה מלאה ל-"בוורלי הילס 90210". הוא ציין שהיה מאוד קשה להשיק סדרה ראשונה לטלוויזיה, עם דמות ראשית הומוסקסואלית ונכה. לדבריו, "אני חושב שהוליווד אינה מעוניינת במידה רבה באנשים עם מוגבלות מפני שהם לא רואים בנו 'סקסיים' או 'מגניבים'." הוא גם אמר כי: "1 מכל 4 אנשים מזדהים כנכים, ויש רק שתי תוכניות (אני ו-This Close (אנ')) באוויר שמכילים אנשים עם מוגבלות."
הסדרה "מיוחד" מבוססת, במידה רבה, על חייו של או'קונל. הוא משתמש בתוכנית כדי "לחקור את יכולתו המופנמת ואת חוסר הביטחון שלו להיות בקהילה הגאה". מחקר של קרן משפחת רודרמן מ-2016 מצא כי "כ-95% מהדמויות עם המוגבלות בטלוויזיה מוצגות על ידי שחקנים בעלי יכולת". הכללת שחקנים עם מוגבלות עדיין נדירה בתעשיות הבידור; ב-2018, השחקנית האמריקאית, אלי סטרוקר (אנ'), הייתה "האדם הראשון בכיסא גלגלים שזכה בפרס טוני". ביולי 2019, מארוול עשתה היסטוריה בכך שהכריזה על גיבור על חירש ראשון. גם "המתים המהלכים" של AMC ו-"השנים" של HBO היו מבין הבודדים שהכריזו על ייצוג נכים בתוכניות הטלוויזיה שלהם.
אף על פי שחיפש שחקן, בסופו של דבר הוא לקח את התפקיד בעצמו בגלל אילוצי תקציב. העונה בת שמונה הפרקים צולמה למשך 19 יום. הסדרה צולמה באוסטין, טקסס גם בשל אילוצי תקציב. הוא מצא במיוחד כי סצנות המין מחייבות רגשית, אם כי הופעה של אנשים עם מוגבלות שמקיימים יחסי מין (אנ') נראים לעיתים נדירות, ובקרב הקהילה הגאה נדירים אפילו עוד יותר. או'קונל גם "יצא לתאר סקס על המסך בצורה אותנטית, דבר שמוצג לעיתים נדירות אצל להט"בים". לדבריו, "אני גם רוצה לחיות בעולם בו לא פורץ דרך להראות סצנת מין מדויקת בין שני גברים." "מיוחד" הראה גם את הדמות הראשית, ריאן, מאבד את בתוליו לעובד מין גברי. או'קונל תיאר את הסצנה כ-"סצנת מין כנה ומתוקה להפליא ". Digital Spy ציין כי "זו ככל הנראה תוכנית הטלוויזיה הראשונה אי פעם שמתמודדת עם יחסי מין הומוסקסואליים, מוגבלים באותנטיות, תוך הצגה של עבודת מין במקביל." USA Today כינה את הפרק כציון דרך עבור ייצוג נכות וציין "תקוותו של או'קונל מציגה את הדה-סטיגמה של עבודת יחסי מין עם הסצנה הגרפית, אלא גם לנרמל יחסי מין הומוסקסואליים לקהל המיינסטרים שאינו רגיל לראות אותו בסרטים הוליוודיים או בתוכניות הטלוויזיה הפופולריות". או'קונל וסדרת הטלוויזיה זכו לשבחים על "ההופעה הבולטת והפרוזה המוזרה שלו".
קריירה > 2017 והלאה

או'קונל כתב ל-"Daytime Divas" (אנ') ב-2017. לאחר מכן, עבד כעורך סיפורים בכיר לסדרת הטלוויזיה "ויל וגרייס", שלימדה אותו לשמור על סיפורים מעוגנים בדמויות גם אם הפעולה תהיה "מטורפת".
במאי 2019, או'קונל זכה בפרס הנראות של HRC על ידי קמפיין זכויות האדם. ביוני 2019, או'קונל הנחה את מצעד הגאווה בלוס אנג'לס (אנ'). באותו חודש, המגזין Queerty (אנ') כינה אותו כאחד מ-50 "האנשים שעוקבים אחר הדרך שמבטיחים באופן פעיל את החברה, ונותרים להתקדם לשוויון, קבלה וכבוד לכל האנשים הקווירים."
ביולי 2019, "מיוחד" היה מועמד לארבע קטגוריות בפרס אמי.
באוגוסט 2019, הוכרז כי או'קונל והבמאית האוסטרלית, אנה דוקוזה, יופיקו את השקת Digital Originals באוסטרליה.
חיים אישיים

או'קונל יוצא עם ג'ונתן פארקס-ראמג' מאז 2015. הם נפגשו במסיבת יום ההולדת של גריימס בלוס אנג'לס.
ויליס סיבר אדמס

| --- | --- |

 לידה:  1842 מחוז הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  1921 (בגיל 79 בערך) ניו אינגלנד, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 
ויליס סיבר אדמס (באנגלית: Willis Seaver Adams‏; 1844 – 1921) היה צייר נוף אמריקאי, שלמד אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, בלגיה והיה חלק מתנועת הטונליזם שהתפתחה בסוף המאה ה-19.
ראשית חייו

ויליס סיבר אדמס נולד בסופילד, קונטיקט, בשנת 1844. אביו היה סטיבן לורנצו אדמס, אמו הייתה סוזן אדמס. אביו היה חקלאי והפעיל גם בית מרזח שנמצא ליד הגשר המקורה אנפילד וסופילד מעל נהר קונטיקט. בילדותו של ויליס, אביו ניסה להפוך אותו לחקלאי ולמנהל בבית ספר, אך נכשל בשל חלומותיו של ויליס להיות מעורב באמנות. בין השנים 1857–1862 אדמס למד באופן ספורדי במכון הספרותי בקונטיקט, הידוע בשם אקדמית סופילד. בזמן שהיה בבית הספר אדמס מילא את ספריו ברישומי בעלי חיים והאנשים שראה סביבו.
בזמן שעבד בחנות תרופות בספרינגפילד, רופא עשיר בספרינגפילד בשם ד"ר הולמס מימן באופן פרטי את לימודיו של אדמס כדי שיוכל להשתתף באקדמיה המלכותית באנטוורפן בשנת 1868, אך אדמס נאלץ לחזור לספרינגפילד כאשר נותן החסות שלו נפטר זמן קצר לאחר מכן.
קריירה אמנותית

ויליס סיבר אדמס נסע לקליבלנד, אוהיו, לחופשה של שבועיים שנמשכה לשהות ולמגורים של שנתיים (1876–1878) שם פגש כמה אמנים צעירים נוספים, כאוטו הנרי באכר.
הוא היה חבר במועדון האמנות של קליבלנד ובאקדמיה לאמנויות של קליבלנד. הוא גם צייר דיוקן של המושל ומאוחר יותר של הנשיא רתרפורד הייז. בתקופת שהותו בקליבלנד, נמנע אדמס מלהנציח מוטיבים תעשייתיים בציוריו או בסצנות המתארות את ההתקדמות המודרנית בחיי המאה ה-19, מה שהוביל לאידאולוגיית הטבע שלו. הוא גם פיתח עניין ברוחניות.
בשנת 1878 נסע אדמס עם אוטו באכר לאירופה והפך לאחד מ"נערי דובנק", קבוצה צעירה של אמנים אמריקאים שלמדה אצל פרנק דובנק. הוא התיידד עם ג'יימס אבוט מקניל ויסלר בוונציה, איטליה.
כשחזר מאירופה, החל אדמס בקשר ארוך עם ג'יימס ד' גיל, שבגלריותיו הציג אדמס לעיתים קרובות. בסופו של דבר התיישב אדמס בעמק נהר קונטיקט והקדיש את שנותיו המאוחרות למיניאטורות שמן וכן לנופים של סצנות עמק נהר קונטיקט. נופים אלה משקפים את השפעתו של ויסלר. אדמס השתמש לעיתים קרובות בפלטת צבעים מופחתת ונמנע מפרטים במטרה לתפוס אווירה ומצב רוח.
הערות שוליים

↑  Willis Seaver Adams (1844-1921), www.suffield-library.org
↑  Merrill, Linda (2003). After Whistler: the artist and his influence on American painting. Yale University Press. p. 40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2001015196  RKD: 103258  SNAC: w6420qnz  VIAF: 59009000   WorldCat (עם VIAF): 59009000
אנליזה מרוכבת

אנליזה מרוכבת היא ענף של המתמטיקה העוסק בחקר פונקציות הולומורפיות, כלומר פונקציות שהן מרוכבות (פונקציות המוגדרות על פני המישור המרוכב ומקבלות ערכים מרוכבים) וגזירות. לגזירות מרוכבת השלכות גדולות יותר מאשר גזירות ממשית. לדוגמה, כל פונקציה הולומורפית מיוצגת על ידי טור חזקות (הקרוי טור לורן) בטבעת, ולכן היא אנליטית. בפרט, פונקציות הולומורפיות גזירות אינסוף פעמים, עובדה שאינה נכונה בהכרח עבור פונקציות ממשיות. רוב הפונקציות האלמנטריות, כגון פולינומים, פונקציות מעריכיות ופונקציות הטריגונומטריות, הן פונקציות הולומורפיות.
הישגים עיקריים

אחד הכלים המרכזיים באנליזה מרוכבת הוא האינטגרל המסילתי. אינטגרל על מסילה סגורה של פונקציה הולומורפית המוגדרת בתחום פשוט קשר, יהיה שווה תמיד ל-0 (משפט זה ידוע כמשפט אינטגרל קושי). ערך של פונקציה הולומורפית בתוך דיסקה ניתן לחישוב על ידי שימוש בנוסחת האינטגרל של קושי. אינטגרלים מסילתיים משמשים לעיתים קרובות כאמצעי לחישוב אינטגרלים ממשיים (למשל על ידי משפט השאריות). ההתנהגות הבלתי רגילה של פונקציה הולומורפית ליד נקודות הסינגולריות שלה מתוארת על ידי משפט קזוראטי-ויירשטראס. פונקציות שהנקודות הסינגולריות שלהן הן או קוטב או נקודת סינגולריות סליקה נקראות פונקציות מרומורפיות. טורי לורן דומים מאוד לטורי טיילור, אך שונים מהם בכך שהם מאפשרים לחקור את התנהגות הפונקציה סמוך לנקודות הסינגולריות שלה.
משפט ליוביל הוא משפט חשוב הגורס כי פונקציה הולומורפית החסומה בכל המישור המרוכב בהכרח פונקציה קבועה. שימוש במשפט זה הוא במתן הוכחה קצרה של המשפט היסודי של האלגברה, הטוען ששדה המספרים המרוכבים סגור אלגברית.
תכונה חשובה נוספת של פונקציות הולומורפיות היא שערכים של פונקציה הולומורפית המוגדרת בתחום נקבעים על ידי הערכים שהיא מקבלת במעט מאוד נקודות. עובדה זו מאפשרת להרחיב תחום הגדרה של פונקציות ("המשכה אנליטית"), כגון: פונקציית זטא של רימן.
תחום חשוב נוסף באנליזה מרוכבת הוא משטחי רימן.
היסטוריה

אנליזה מרוכבת היא אחד מענפי המתמטיקה שפותחו במהלך (מקצתה גם לפני) המאה ה-19. בין מפתחי האנליזה המרוכבת נמנים אוילר, גאוס, רימן, קושי, ויירשטראס ועוד מספר חוקרים במהלך המאה ה-20. אמיל פיקאר הוכיח את משפטי פיקארד הקטן והגדול ב-1879 וב-1880, בהתאמה.
לאנליזה המרוכבת שימושים רבים בתחומי הפיזיקה וההנדסה השונים, כמו גם שימושים תאורטיים בחקר תורת המספרים (כגון הוכחת משפט המספרים הראשוניים). בתקופה המודרנית הפכה האנליזה המרוכבת לפופולרית בעקבות תמונות פרקטלים הניתנים לבניה על ידי שימוש בחזרות של פונקציות הולומורפיות, המפורסמת שבהם היא קבוצת מנדלברוט. יישום חשוב נוסף של האנליזה המרוכבת נעשה בתורת המיתרים.
יאן הנדריק שלטמה

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1861 האג, הולנד 
 פטירה:  9 בדצמבר 1941 (בגיל 80) בריזבן, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  האג  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 תקופת הפעילות:  1876–1941 (כ־65 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם רומנטי, אימפרסיוניזם 
 חתימה:   
 
יאן הנדריק שלטמה (בהולנדית: Jan Hendrik Scheltema ‏; 23 באוגוסט 1861 – 9 בדצמבר 1941), היה צייר הולנדי, שהיגר לאוסטרליה. לאחר שעבד כצייר פורטרטים בהולנד, התמחה באוסטרליה כצייר בעלי חיים ונוף. באוסטרליה צייר בעיקר בוויקטוריה והתגורר זמן רב במלבורן, שם היה גם מורה לציור ורישום.
חינוך

שלטמה למד בשנים 1880–1882 באקדמיה המלכותית לאמנות בהאג, לאחר מכן נסע לאנטוורפן ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות. שלטמה זכה במלגות של המלך ויליאם השלישי של הולנד.
יצירה

בהולנד וגם באנטוורפן, שלטמה היה צייר פורטרטים. זמן קצר לאחר הגעתו לאוסטרליה בשנת 1888, החליט כי ציור פורטרטים אינו יכול לספק לו פרנסה במלבורן ולפיכך התמחה בהצלחה בציור נופים כפריים, כאשר בעלי החיים בציור הם המוקד ולא האנשים. הוא צייר באפקטים אטמוספיריים עדינים, כולל משיכות מכחול בולטות, סגנון המתאים לאימפרסיוניסטים. ידועים כמעט אלף ציורים מסוג זה. ובכל זאת הוא צייר שם גם כמה פורטרטים.
שיתופי פעולה

שלטמה הגיע למלבורן שבאוסטרליה ב־7 ביולי 1888 על סיפונה של אונייה צרפתית. הוא הצטרף לחברת האמנים הוויקטוריאנית. באוסטרליה עבודותיו הוצגו במהרה בתערוכות כמו אמנים מקומיים: צא'רלס קונדר, ארתור סטריטון, טום רוברטס ופרדריק מק'קבין. היו לו כ-20 כתובות מגורים שונות במהלך מחצית המאה בה התגורר באוסטרליה.
משנת 1889 היה לו הסדר עם צייר הנוף האיטלקי בפירנצה צ'ארלס רולנדו (1844–1893). רולנדו היה בתפקיד המעסיק, שכן מצבו הבריאותי המידרדר של רולנדו דרש ממנו לשכור סיוע מומחה בציור ובהוראת שיעורי האמנות שלו. באותו הזמן שלטמה נזקק להכנסה קבועה.
לעיתים קרובות הם שיתפו פעולה באותו ציור. שלטמה הכניס לציור הנוף של רולנדו בעיקר בעלי חיים, אך גם צמחייה. הם גם הציגו יחד במלבורן בשנת 1891.הם היו לוקחים את תלמידיהם לאזור כפרי רחוק למדי כדי לצייר שם. בחלק מהפרסומות למכירת אמנות הוצגו מאוחר יותר עבודותיהם של 'שלטמה ורולנדו'. שני האמנים חתמו על הציורים האלה. לאחר מותו של רולנדו בשנת 1893 המשיך שלטמה ללמד את תלמידיו של רולנדו עד תחילת 1895. מאוחר יותר הוא שיתף פעולה מדי פעם עם ציירים אחרים בתנאים שונים.