בלגיה במשחקים האולימפיים
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

באולימפיאדת לונדון (1948) השתתפו 152 ספורטאים בלגים. הם זכו ב-7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. הענף המוביל היה האופניים. הנבחרת הבלגית זכתה במדליית הזהב במרוץ אופני הכביש, ואחד מחבריה, לודה ווטרס, זכה גם במדליית ארד במרוץ אופני הכביש ליחידים. רוכב אופניים נוסף, פייר ניהנט, זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון. גסטון ריף ניצח בריצת 5000 מטר, תוך שהוא קובע שיא אולימפי חדש (14:17.6 דקות) ומקדים בשתי עשיריות את אמיל זטופק. אתלט אחר, אטיין גלי שהתחרה במרתון, נכנס ראשון לאצטדיון, אך כבר היה מותש ונפל. שני רצים אחרים, הארגנטינאי דלפו קבררה והבריטי טום ריצ'רדס עקפו אותו. בשארית כוחותיו ובעידוד הקהל השלים גלי את המרוץ וסיים במקום השלישי, אך הובהל לבית חולים ולא נשאר לטקס חלוקת המדליות. בשתי המדליות הנותרות זכו המתאגרף יוסף ויסרס שזכה במדליית כסף, ונבחרת הסיף, שזכתה במדליית ארד במקצה הרומח הקבוצתי. נבחרת הכדורמים העפילה לבית הגמר, בו סיימה בתיקו עם נבחרת הולנד, הפסידה לנבחרות איטליה והונגריה, ודורגה במקום הרביעי.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) ירדו הישגי הספורטאים הבלגים לכדי ארבע מדליות. שלוש מהמדליות הושגו בידי רוכבי אופניים. במירות אופני הכביש זכה אנדרה נוייל במדליית הזהב ורוברט גרונדלארס במדליית הכסף. שניהם, יחד עם לוסיאן ויקטור, זכו במדליית זהב במרוץ אופני הכביש הקבוצתי. במדליה הרביעית, מדליית כסף, זכו החותרים רוברט באטנס ומישל קנויסן. נבחרת הכדורמים סיימה במקום השישי, ונבחרת ההוקי הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת בריטניה.
לאולימפיאדת מלבורן (1956) שלחב בלגיה משלחת קטנה מבעבר, בת 55 ספורטאים. שניים מהם זכו במדליות כסף - המתאבק יוסף מוויס והשייט אנדרה נליס, בדגם פין. באולימפיאדת רומא (1960) עלו הישגי הבלגים לארבע מדליות. רוכב האופניים לאו סטרקס זכה במדליית הכסף במרוץ הספרינט ועמיתו וילי ואן דר ברגן זכה במדליית ארד במרוץ אופני הכביש. האתלט רוג'ר מונס שיאן העולם זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר, והשייט אנדרה נליס זכה במדליה אולימפית שנייה ברציפות, מדליית ארד.
לאחר שתי אולימפיאדות בהן לא נוגן ההמנון הבלגי, זכו באולימפיאדת טוקיו (1964) שני בלגים במדליות זהב. גסטון רולנטס קבע שיא אולימפי חדש בריצת 3000 מטר מכשולים (8:30.8 דקות) ורוכב האופניים פטריק סרקו ניצח במרוץ נגד השעון. רוכב אופניים נוסף, ולטר גודפרוט, זכה במדליית ארד במרוץ אופני הכביש. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכו הבלגים בשתי מדליות בלבד. מרים המשקולות סרג רדינג זכה במדליית כסף, ורוכבי האופניים דניאל גונס ורוברט ואן לאנקר זכו במדליית ארד במרוץ אופני טנדם. גם באולימפיאדת מינכן (1972) זכו הבלגים בשתי מדליות, שתיהן מדליות כסף באתלטיקה: קארל ליסמונט במרתון ואמיאל פוטמנס בריצת 10000 מטר. ספורטאים בלגים נוספים שבלטו במינכן כללו את רוכבי האופניים מאנו סנלינקס ונואל סטוארט שסיימו במקום החמישי במרוץ אופני טנדם ואת האתלט הרמן מיניון, שסיים במקום השישי בריצת 1500 מטר.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) עלה מספר המדליות בהן זכו הבלגים לשש. הספורטאי הבולט במשלחת היה איבו ואן דאם, שזכה בשתי מדליות כסף, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. רוכב האופניים מישל ורטן זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון, וכן סיים במקום העשירי במרוץ הספרינט. רץ המרתון קארל ליסמונט זכה במדליה אולימפית שנייה, מדליית ארד, וגם סיים במקום ה-11 בריצת 10000 מטר. ברכיבה זכה פרנסואה מאתי במדליית ארד בתחרות הקפיצות, והיה שותף גם לזכייתה של הנבחרת הבלגית במדליית הארד בתחרות הקפיצות הקבוצתית. ספורטאים בלגים נוספים שבלטו במונטריאול כללו את רוכב האופניים פונס דה וולף שסיים במקום הרביעי במרוץ אופני הכביש, האתלטים וילי פולוניס שסיים במקום השישי בריצת 5000 מטר ומארק סמט שסיים במקום השביעי בריצת 10000 מטר, ורץ המרתון הנרי סחופס שסיים במקום העשירי.
בדומה למדינות מערביות רבות, החליטה בלגיה שלא להצטרף לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), אך הביעה את מחאתה נגד הפלישה הסובייטית לאפגניסטן בכך שהספורטאים הבלגים התחרו תחת הדגל האולימפי ולא תחת דגלה שלה. הג'ודוקא רוברט ואן דה ואלה היה לבלגי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית מזה 16 שנים. הוא גם היה הבלגי היחיד שזכה במדליה במשחקים אלה. מספר שחייניות רשמו הישגים נאים: במשחה ל-200 מטר גב סיימה יולנדה ואן דן סטראטן במקום החמישי וקארין ורבאוון הגיעה שישית. ורבאוון גם סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר גב. אחותה של ורבאוון, פסקל, סיימה במקום השישי במשחה ל-800 מטר חופשי. רץ המרתון קארל ליסמונט לא הצליח לזכות במדליה אולימפית שלישית, וסיים במקום התשיעי.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכו הבלגים בארבע מדליות. רוכב האופניים רוחר אילחמס זכה במדליית הזהב במרוץ הנקודות. החותרים דירק קרויס ופייר-מארי דלוף זכו במדליית כסף, ועמיתתם אנה האסברוק זכתה במדליית ארד. גם השחיינית אינגריד למפרור זכתה במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה. הקשת מרניקס ורווינק סיים במקום השביעי. באולימפיאדת סיאול (1988) ירדו הישגי הבלגים, ורק שניים מהם זכו במדליות ארד: הג'ודוקא רוברט ואן דר ואלה (8 שנים לאחר שזכה במדליית הזהב) והקלע פרנס פטרס. השחיינית איזבל ארנו העפילה לשני משחי גמר - במשחה ל-400 מטר חופשי סיימה במקום השישי, ובמשחה ל-800 מטר חופשי סיימה במקום השביעי. אינגריד למפרור לא הצליחה לשחזר את הישגה מלוס אנג'לס, אך סיימה במקום השישי במשחה ל-200 מטר חזה.
שלושה בלגים זכו במדליות באולימפיאדת ברצלונה (1992). החותרת אנליס ברדאל זכתה במדליית כסף, הג'ודוקא היידי רקלס זכתה במדליית ארד, וכך גם רוכב האופניים סדריק מאתי, במרוץ הנקודות. איזבל ארנו שוב העפילה לשני משחי גמר - במשחה ל-400 מטר חופשי שבה וסיימה במקום השישי, ובמשחה ל-800 מטר חופשי סיימה במקום השמיני. עמיתה סטפן מאנה סיים במקום השמיני במשחה ל-200 מטר גב, ובמקום העשירי במשחה ל-100 מטר גב. הטניסאית סבין אפלמנס הודחה בשלב רבע הגמר בידי שטפי גראף.
הישגי הבלגים השתפרו באופן ניכר באולימפיאדת אטלנטה (1996), בה זכו בשש מדליות, שתיים מכל סוג, ההישג הגבוה ביותר מזה 48 שנים. ענף הג'ודו היה הפורה ביותר עבור הבלגים, וארבע מהמדליות הושגו בענף זה. אולה ורברוק זכתה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 72 ק"ג, חלה ואנדקאוויה זכתה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 61 ק"ג, מאריסבל לומבה זכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 56 ק"ג, ולהישג דומה הגיע הארי בארנוולד, בקטגוריית המשקל של 95 ק"ג ומעלה. השחיין פרד דבורגרייב קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה (1:00.65 דק'), בו זכה במדליית הזהב. במדליה השישית זכה השייט סבסטיאן גודפרויד, שזכה במדליית הכסף בדגם פין. ספורטאים בלגים נוספים אמנם לא זכו במדליות באטלנטה, אך הגיעו להישגים נאים, ובהם הקשת פאול ורמירן שסיים במקום הרביעי, האתלט פטריק סטיבנס שסיים במקום השביעי בריצת 200 מטר, והשחיינית בריגיטה בקואה שסיימה במקום השביעי במשחה ל-200 מטר חזה ובמקום השמיני במשחה ל-100 מטר חזה.
באולימפיאדת סידני (2000) זכו הבלגים בחמש מדליות. רוכבי האופניים זכו בשתי מדליות כסף: פיליפ מאירהאגה במרוץ אופני הרים, ואטיין דה וילדה ומתיו גילמור במרוץ אופני מדיסון. שתי ג'ודוקות זכו במדליות ארד: אן סימונס וחלה ואנדקאוויה. במדליית ארד נוספת זכו הטניסאיות אלס קאלנס ודומיניק מונאמי, לאחר שהפסידו בחצי הגמר לאחיות האמריקאיות ונוס וסרינה ויליאמס, וגברו במשחק על המקום השלישי על הבלארוסיות נטשה זברבה ואולגה ברבנסחיקובה. הרוכב לודו פיליפארטס סיים במקום הרביעי בתחרות הקפיצות, הקלעית אנה פוקאן סיימה במקום הרביעי, הג'ודוקות אולה ורברוק והיידי רקלס סיימו במקום החמישי, השייטת מין דזילי סיימה במקום השישי בדגם יורופ והשייט סבסטיאן גודפרויד סיים במקום השביעי בדגם פין.
שלושה בלגים זכו במדליות באולימפיאדת אתונה (2004). הטניסאית ז'וסטין הנין זכתה במדליית הזהב, לאחר שגברה במשחק הגמר על אמלי מורסמו. במדליות ארד זכו הג'ודוקא אילסה היילן ורוכב האופניים אקסל מרקס (במרוץ אופני כביש). לא מעט בלגים הגיעו לשלבים גבוהים בתחרויות בהם השתתפו, הגם שלא זכו במדליות. הטריאתלטית קתרין סמט סיימה במקום הרביעי, רוכב האופניים רואל פאוליסן סיים במקום הרביעי במרוץ אופני הרים, רוכבי הסוסים דירק דמרסמן ולודו פיליפארטס חלקו במקום הרביעי בתחרות הקפיצות, חותרי הקיאק ווטר ד'האנה ובוב מאסן סיימו במקום החמישי במקצה הזוגות ל-1000 מטר, הג'ודוקא קתרין ז'אק סיימה במקום החמישי, האתלטית קים חווארט סיימה במקום השישי בריצת 200 מטר, והייתה שותפה להישג דומה של הנבחרת הבלגית במרוץ השליחות ל-100X4 מטרים, החותר טים מאיינס סיים במקום השישי, נבחרת הרכיבה סיימה במקום השישי בתחרות הקפיצות ובמקום השביעי בתחרות הכללית, והשייט סבסטיאן גודפרויד שב וסיים במקום השביעי בדגם פין.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיעו האתלטיות הבלגיות להישגים הגבוהים בין חברי המשלחת. טיה הלבאוט זכתה במדליית הזהב בקפיצה לגובה, וקטעה רצף של 34 תחרויות בהן ניצחה הקרואטית בלנקה ולאשיץ'. נבחרת השליחות, בה היו חברות גם קים חווארט ואוליביה בורלה זכתה במדליית הזהב במרוץ ל-100X4 מטרים (לאחר פסילת הנבחרת הרוסית בשל אימרוץ). נבחרת הכדורגל, בשורותיה שיחקו גם תומאס ורמאלן, וינסנט קומפני ואנטוני ואן דן בורה, סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת ניגריה בחצי הגמר ולנבחרת ברזיל במשחק על המקום השלישי. מוסא דמבלה הבקיע שלושה שערים לזכות הנבחרת. ספורטאים בלגים נוספים שהתבלטו בבייג'ינג כללו את רוכבי האופניים קני דה קטלה ואיליו קייסה שסיימו במקום הרביעי במרוץ אופני מדיסון, החותר טים מאיינס שסיים במקום הרביעי, רביעיית השליחים ל-100X4 מטרים (בה היו חברים גם האחים ז'ונתן וקווין בורלה) שסיימה במקום החמישי, הג'ודוקא דירק ואן טיכלט שסיים במקום החמישי, השחיין בריאן ריקמן שסיים במקום השביעי במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים, רוכב האופניים מריו אארטס שסיים במקום השמיני במרוץ אופני כביש, החותרים בארט פואלוורדה וכריסטוף ראס שסיימו במקום השמיני, והשייטת אבי ואן אקר שסיימה במקום השמיני בדגם לייזר רדיאל.
באולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח איש מחברי המשלחת לזכות במדליית זהב אולימפית. להישג הגבוה ביותר הגיע הקלע ליונל קוקס, שזכה במדליית הכסף בירי מ-50 מטר בשכיבה. שתי ספורטאיות נוספות זכו במדליות ארד, הג'ודוקא שרלין ואן סניק והשייטת אבי ואן אקר, בדגם לייזר רדיאל. האתלטים הבלגים רשמו מספר הישגים נאים, אף שלא זכו במדליות. האנס ואן אלפן סיים במקום הרביעי בקרב עשר, וטיה הלבאוט איבדה את תוארה בקפיצה לגובה, וסיימה במקום החמישי. התאומים קווין וז'ונתן בורלה העפילו לגמר בריצת 400 מטר, וסיימו במקום החמישי והשישי, בהתאמה. השניים השתתפו גם במירוץ השליחים ל-400X4 מטרים, בו זכתה הנבחרת במקום השישי. ספורטאים בלגים נוספים שבלטו בלונדון כללו את הג'ודוקא אילזה היילן (מקום חמישי), רוכבת האופניים יוליאן ד'הורה (מקום חמישי במרוץ אופני מסלול) יורגן רולנדס (מקום שביעי במרוץ אופני כביש), נבחרת השחיינים ל-100X4 בסגנון חופשי (מקום שמיני). הטניסאית קים קלייסטרס הודחה ברבע הגמר בידי מריה שרפובה, ונבחרת הגברים בהוקי שדה סיימה במקום החמישי. ז'אן-מישל סב, שחקן טניס שולחן השתתף במשחקים בפעם השביעית ברציפות.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה האולימפיאדה המוצלחת ביותר עבור בלגיה מזה 20 שנה, עם 6 מדליות, שתיים מכל סוג. רוכב האופניים גרג ואן אוורמאט זכה במדליית הזהב במרוץ אופני כביש וז'וליאן ד'אור זכה במדליית ארד באומניום. במדליית הזהב השנייה זכתה האתלטית נפיסטו ת'יאם, בקרב שבע. השחיין פיטר טימרס זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי והיה שותף למקום השישי בו סיימו נבחרות השליחים ל-100X4 מטר חופשי ולמקום השמיני בו סיימה במשחה ל-200X4 מטר חופשי, והג'ודוקא דירק ואן טיכלט זכה במדליית ארד. נבחרת ההוקי שדה זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר 1–3 על נבחרת הולנד, והפסידה במשחק הגמר 2–4 לארגנטינה. לתאומים בורלה הצטרף אחיהם הצעיר דילן בורלה, ויחד עם ז'וליאן וטרן סיימו במקום הרביעי במרוץ השליחים ל-400X4 מטרים. במרוצי היחידים לא הצליח איש מהם לעבור את שלב המוקדמות. ספורטאים בלגים נוספים שבלטו בריו כללו את החותר האנס אוברנו (מקום רביעי), השייטת אבי ואן אקר (מקום רביעי בדגם לייזר רדיאל), שחקן הגולף תומאס פיטרס (מקום רביעי), לוחמי הטאקוונדו ג'וואד אשאב וראחלה אסמאני (מקום חמישי כל אחד), הטריאתלט מרטן ואן ריל (מקום שישי), רוכבת האופניים אלקה ואנהוף (מקום שישי במרוץ אופני BMX), האתלט תומאס ואן דר פלאטסן (מקום שמיני בקרב עשר), המתעמל דניס חוסנס (מקום שמיני בתרגיל הטבעות) והשחיין לואי קרונן מקום שמיני ב-200 מטר פרפר.