stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב דוג'יילה (1916)
הערות שוליים

↑  הטורקים העדיפו להעביר יחידות רבות למערכה בקווקז ולמערכה בסיני וארץ ישראל
↑  גם הדיוויזיה ה-3 של "לאהור" תוכננה להגיע לזירה אך בגלל עיכובים היא הגיעה לזירת מסופטמיה רק באפריל 1916
↑  היה זה הרגימנט ה-26 של פונג'אב מהבריגדה ההודית ה-36
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
ג'ון קליז

| --- | --- |

קליז, 2008
 לידה:  27 באוקטובר 1939 (בן 85) אנגליה ווסטון-סופר-מאר, סומרסט, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 מקום לימודים:  מכללת קליפטון  דאונינג קולג'  אוניברסיטת קיימברידג' 
 בן או בת זוג:  קוני בות' (1968, 1968–1978)  Alyce Cleese (1992–2008)  Barbara Trentham (1981–1990)  Jennifer Wade (2012–?) 
 צאצאים:  סינתיה קליז 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים (1987)  פרס מפעל חיים של האקדמיה האירופית לקולנוע (2001)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (1989)  ורד הזהב (13 בספטמבר 2016)  פרס אמי להופעת אורח בסדרה קומית (1987) 
 www.thejohncleese.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קליז, 1989
ג'ון מארווד קליז (באנגלית: John Marwood Cleese; נולד ב-27 באוקטובר 1939) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי, אשר נודע בעיקר בהשתייכותו לחבורת "מונטי פייתון" ובכיכובו בסדרה הקומית "המלון של פולטי" בתפקיד הראשי של באזיל פולטי.
ביוגרפיה

קליז נולד בווסטון-סופר-מאר במחוז סאמרסט שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-אנגלית. בנם היחיד של רג'ינלד פרנסס קליז (1893-1972) ומיוריאל אוולין קרוס (1899-2000), שם משפחתו המקורי של אביו היה "צ'יז" (Cheese – גבינה) אך אביו, שהובך ממנו לקראת גיוסו לצבא בזמן מלחמת העולם הראשונה, החליט לשנות אותו לשם "קליז" (Cleese).
כילד למד בבית ספר קליפטון בבריסטול ממנו סולק בעקבות מעשי קונדס בבית הספר. בין השאר צייר טביעות רגליים שהיו שייכות כביכול לפסלו של פילדמרשל דאגלס הייג שהיה בבית הספר והציג מצג לפיו ירד מהעמוד עליו ניצב והלך לשירותים. כישרונו הטבעי להומור ליווה אותו גם באוניברסיטת קיימברידג', בה למד משפטים בדאונינג קולג'.
בלימודים באוניברסיטה פגש את גרהאם צ'אפמן, מי שעתיד היה להיות שותפו לכתיבה ולהקמת "חבורת" מונטי פייתון. יחד עם צ'אפמן ועוד מספר סטודנטים מקיימברידג' הוא היה חלק מה"קיימברידג' רוויו" (Cambridge Revue), מועדון סטודנטים מקומי שהעלה מספר רב של מופעים קומיים. במסגרת קיימברידג' רוויו, נסע קליז להופעות בניו זילנד ובברודוויי, והחליט להשתקע בניו יורק כדי להשתתף במספר מופעים. בתקופה בה חי בניו יורק הכיר את טרי גיליאם, השותף האמריקאי ב"מונטי פייתון" ואת קוני בות' עמה התחתן ב-20 בפברואר 1968.
קריירה > מונטי פייתון

ג'ון קליז היה אחד האנשים המרכזיים בחבורת מונטי פייתון, אשר להקמתה תרם חלק גדול. גיבוש הקבוצה החל בחברותו של קליז עם גרהאם צ'אפמן בימי האוניברסיטה והכרותו עם טרי גיליאם האמריקאי בזמן שהופיע בניו יורק. שאר חברי הקבוצה הכירו דרך עבודה משותפת ב-BBC.
בסדרה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" השתתף קליז בכתיבת מערכונים ושיחק ברבים מהם. הוא השתתף בכל העונות למעט האחרונה.
קליז שיחק בסדרה דמות קבועה של מגיש BBC מאחורי שולחן משרדי, כשתפקיד אותו מגיש לקשר בין מערכונים, לרוב על ידי המשפט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי" (And now for something completely different). משפט זה הפך לסרט בשם זה שהיה אוסף גדול של מערכונים רבים מהקרקס המעופף. המערכונים הידועים ביותר בהם השתתף קליז היו "התוכי המת", "חנות הגבינות", "ויכוח ה-5 דקות" "מוכר האלבטרוס" ו"המשרד להליכות משונות".
קליז השתתף בכל סרטי מונטי פייתון בתפקידים שונים וכמו שאר חברי הקבוצה לקח חלק בכתיבתם. ב"מונטי פייתון והגביע הקדוש" הוא שיחק בתפקיד סר לנסלוט, המכשף "טים", האביר הצרפתי המקלל ומספר דמויות נוספות. בסרט "בריאן כוכב עליון" הוא שיחק את ראש "החזית העממית לשחרור יהודה", הסנטוריון הרומי ועוד.
קליז השתתף במסגרת מונטי פייתון גם ב"טעם החיים", "ועכשיו למשהו אחר לגמרי" ובמופע החי הוליווד בוול.
גובהו הייחודי של קליז (195 ס"מ) תרם רבות לפרסומו, מראה אשר הצחיק רבים מאוהדיו עוד לפני שפצה את פיו.
קריירה > הופעות נוספות

בשנים 1975 ו-1979 כתב והשתתף בסדרת הטלוויזיה "המלון של פולטי" בכיכובו ובכיכובה של אשתו דאז קוני בות'. הסדרה הייתה סיטקום המתרחש במלון קטן בעיירת החוף טורקי (Torquay) שבאנגליה, בו שיחק קליז את בעל המלון, באזיל פולטי. הסדרה נחלה הצלחה רבה בעת שידורה ואף משודרת עד היום בשידורים חוזרים במדינות רבות בעולם, אף-על-פי שלתוכנית צולמו בסך הכל 12 פרקים בכל שתי העונות.
קליז שיחק בסרטים רבים נוספים, לרוב בתפקידים קומיים. בין סרטים אלו:
"אריק הוויקינג" (יחד עם טרי ג'ונס ממונטי פייתון)
"דג ושמו וונדה" (יחד עם ג'יימי לי קרטיס, קווין קליין ומייקל פיילין ממונטי פייתון), סרט הנחשב בזמנו לסרט הבריטי המצליח ביותר אי פעם ובזכותו היה קליז מועמד לפרס אוסקר על כתיבת התסריט הטוב ביותר. זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
"גדולה מהחיים" ("isn't she great")
"מיליונר מי שגומר ראשון" ("Rat Race")
"ספר הג'ונגל" בתפקיד ד"ר יוליוס פלומפורד
סרטי "הארי פוטר" (גילם את ניק-כמעט-בלי-ראש)
סרטי "ג'יימס בונד" החדשים כמחליפו של Q
שרק 2 ושרק השלישי, בתפקיד המלך הרולד.
התמונה הגדולה (1989)
פינוקיו (2002) – דיבוב
הבנק הזה הוא עני (2003)
המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה (2003)
איגור (2008) – דיבוב
סיפורו של שקרן (2013)
הגן המסתורי (2014) – דיבוב
תפוס ת'אגוז (2015) – דיבוב
טרולים (2016) – דיבוב
אלביון: הסוס המכושף (2016)
ללא מילים (2018) – תפקיד אורח
בלגן בממלכה (2018) – דיבוב
גנובים על הקרח (2019) – דיבוב
האחד והיחיד מר דנדי (2020)
קליפורד הכלב האדום הגדול (2021)
Father Christmas Is Back‏ (2021)
מלון פאלאס (2023)
Rally Road Racers‏ (2023) – דיבוב
The Martini Shot‏ (2024)
חיים אישיים

קליז נישא ארבע פעמים.
ב-1968 נישא לאשתו הראשונה קוני בות', וב-1971 נולדה בתם סינתיה.
ב-1981 נישא לברברה טרנטאם, וב-1984 נולדה בתם קמילה. הזוג התגרש ב-1990.
ב-1992 נישא לפסיכותרפיסטית אליס פיי אייכלברגר, הם התגרשו ב-2008 ובמסגרת הסדר הגירושין קליז חויב לשלם מיליוני ליש"ט.
באוגוסט 2012 קליז התחתן בפעם הרביעית עם חברתו ג'ניפר ווייד, תכשיטנית ודוגמנית לשעבר, הצעירה ממנו ב-31 שנים.
שראנט

שראנט (בצרפתית: Chérente; באוקסיטנית: Charanta) הוא מחוז במערב צרפת בחבל אקיטן החדשה בקרוי על שם נהר השראנט.
היסטוריה

המחוז הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. אמנם לפני המהפכה האזור לא היה מסודר באותה היחידה המנהלית, אך הוא פרח במהרה, בעיקר הודות לשגשוג התעשיות המסורתיות כגון ייצור המלח והקוניאק. אמנם שמצבו של נהר השראנט הידרדר במהלך המאה ה-20, הוא סיפק קשרי מסחר חשובים במהלך המאה ה-19. הנהר הועיל גם לתעשיות המסורתיות, וגם לאלו החדשות, שכללו ייצור נייר וברזל. במחצית הראשונה של המאה ה-19 חל שגשוג תעשייתי אדיר, שהביא גם לגידול מהיר באוכלוסייה. במחצית המאה השנייה מספר התושבים ירד כתוצאה מתהליכי עיור שפגעו באזורים הכפריים שכללו גם את שראנט. בעיית כנימת הפילוקסרה שהתרחשה בשנת 1872 פגעה קשות בייצור היין המקומי.
שתי מלחמות עולם שהתרחשו במחצית הראשונה של המאה ה-20 פגעו עוד יותר בתעשיות המסורתיות של המחוז. במהלך המחצית השנייה כמות האוכלוסייה סבלה מגידול נמוך, אך נותרה יציבה. ההתפתחות העירונית של אנגולם פיתחה במעט את המחוז. בתחילת המאה ה-21 היגרו למחוז גמלאים רבים, במיוחד מהממלכה המאוחדת.
פוליטיקה

מועצת המחוז מורכבת מ-35 נציגים. המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאליסטית, שמונה מטעמה 15 נציגים במועצה. מפלגה מרכזית נוספת היא הרפובליקנים, שמטעמם יש כ-6 נציגים. המפלגה הקטנה ביותר היא המפלגה הקומוניסטית שמונה מטעמה 2 נציגים.
כלכלה

התעשייה המסורתית מאוד דומיננטית בשראנט. מבין המוצרים המרכזיים בתעשייה ניתן למנות את הקוניאק, חמאה ונעלי בית.
רוברט בן משה

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1944 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בפברואר 2015 (בגיל 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  סאפרן 
 השכלה:  אוניברסיטת אלפרד  האקדמיה הצבאית ניו יורק 
 מעסיק:  AIG 
 
רוברט "בוב" בן-משה (באנגלית: Bob Benmosche‏; 29 במאי 1944 - 27 בפברואר 2015) היה נשיא ומנכ"ל הקבוצה האמריקנית הבינלאומית (AIG). בן-משה התמנה לנשיא ומנהל ראשי על ידי משרד האוצר ודירקטוריון AIG בארצות הברית, כיורשה של לידי מ. אדוארד. בן-משה ידוע בעיקר בזכות מנהיגותו בקבוצה האמריקנית הבינלאומית שבה הוא הוביל מהפך, שיפור של 60% ברווחים מדי שנה, ופירעון הסיוע ממשלתי ששועבד על ידי ממשל בוש ואובמה.
ראשית חייו

בן-משה נולד בברוקלין שבניו יורק. הוא איתר את מקור השושלת שלו בליטא, שם אבי סבו, משה קרייסקול, היה אחד היהודים הראשונים ששירתו בצבא הצאר ב-1830. סבו של בן-משה, הרב הרמן בן-משה העביר את המשפחה לארצות הברית בשנת 1894.
אביו של בן-משה נפטר כשהיה בן עשר והותיר אותו, שלושת אחיו ואמו עם חוב של 250,000$ ומלונית הפאטיו הלא מרוהטת במונטיסלו, ניו יורק. המשפחה המשיכה להחזיק במלונית, בן-משה הצעיר עסק בפעילות משק הבית, נשא את מקלות הגולף של האורחים והפעיל את המרכזייה. העבודה הראשונה של בן-משה כנער הייתה כנהג משאית אספקה של קוקה קולה.
בן-משה בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת אלפרד, משנת 1966, במתמטיקה. בין השנים 1966 ל-1968 בן-משה שירת כקצין בצבא ארצות הברית, הוצב בקוריאה בחיל הקשר האמריקאי ושם הוביל את תוכנית ההתקנה של תחום התקשורת.
קריירה

בן-משה החל את הקריירה שלו כשהצטרף כיועץ לחברת הייעוץ "ארתור ד. ליטל". ב-1975 הצטרף בן-משה לקבוצת מערכות צ'ייס מנהטן וב-1982 לפיין וובר כדי להוביל את הפיתוח של מרכז הברוקראז' של החברה.
במשך 14 שנות כהותו בפיין וובר בן-משה רכש ניסיון בשיווק וניהול בחטיבות עסקיות שונות, מה שהוביל אותו להפוך לסמנכ"ל הכספים של היחידה הקמעונאית של החברה. עם התקדמות הקריירה שלו בפיין וובר, בן-משה המשיך לצבור תחומי אחריות, מה שהוביל לקידומו כסגן נשיא ומנהל התפעול, המנהל והטכנולוגיה בחברה. בתפקיד זה הוא פיקח על המיזוג של פעילויות קידר פיבודיו עם אלה של פיין וובר.
ב-1995 בן-משה עזב את פיין וובר לטובת תפקיד סגן נשיא בכיר בחברת ביטוח החיים מטרופולין. גם במטרופולין הוא טיפס במעלה הסולם וקודם לנשיא וסמנכ"ל תפעול. בנובמבר 1997, בתפקידו כסמנכ"ל תפעול, בן-משה פיקח גם על מערכי הביטוח הפרטי, המוסדי והבינלאומי. ב-1998 מונה ליו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל החברה. הוא ליווה את החברה בתהליך הפיכתה לציבורית ופרש מתפקידו ב-2006.
ביטוח מטרופולין

בן-משה הצטרף לחברת הביטוח מטרופולין בשנת 1995. בהמשך הוא מונה לסמנכ"ל תפעול ופיקח על מערך הביטוח הפרטי, המוסדי והבינלאומי. ב-1998 הוא מונה ליו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל, תפקיד שמילא עד לפרישתו ב-2006. במהלך כהונתו הוא פיקח על המעבר המוצלח של החברה מחברה פרטית לחברה ציבורית הנסחרת בבורסה. לאחר שהיה חבר דירקטוריון במשך 11 שנים ב-Credit Suisse AG, בן-משה פרש באפריל 2013.
בעל פונדק ויינן

בבעלותו של בן-משה וילה מפוארת בדוברובניק, קרואטיה. ב-2001 קנה את הנכס ובילה את שש השנים הבאות בשיפוצו. ב-2006 רכש קרקעות וייבא 1500 צמחי זינפנדל מעמק הנאפה. ב-2011 הפיק כרם בן-משה 3,000 בקבוקי יין תחת המותג המשפחתי "בן-משה".
המהפך של AIG

באמצע 2009 בן-משה מונה למנכ"ל קבוצת הביטוח AIG, הוא מונה לתפקיד זה ב-10 באוגוסט של אותה השנה. הוא גויס על ידי ג'ים מילשטיין, שהיה ראש המחלקה לארגון מחדש במשרד האוצר האמריקאי. בפגישתו הראשונה עם העובדים, בן-משה הצהיר כי הקונגרס מורכב מ"משוגעים", שהוא לא ישתף פעולה אם יתבקש להעיד בפני הקונגרס, וכי אנדרו קואומו, התובע הכללי של ניו יורק, שחקר את AIG אינו ראוי להיות בממשלה. לאחר מכן הוא ביקש מטוס פרטי ואמר כי הוא עלול לדלג מעל תשלום היטלי הממשל.
ב-26 במאי 2010 בן משה השתתף בוועדת TARP והעיד במסגרתה כי AIG תחזיר במלואה את השקעתה של ממשלת ארצות הברית ומשלם המיסים האמריקאי, עם רווחים. "AIG עולה כעת על דרך חדשה בהחזר חובותיה, ובסופו של יום, ממשלת ארצות הברית תהנה מרווח הגון" הוא העיד.
בן-משה פיקח על מכירת נכסים שאינם נכסי ליבה בתיקה של AIG כדי לשלם את החוב הממשלתי שעמד על 182 מיליארד דולרים. יחידות עסקיות כמו ביטוח החיים של החברה האמריקאית ALICO, ביטוחי המאה ה-21, נן שאן ו-AIA נמכרו.
ב-14 בדצמבר 2012, בן-משה הודיע כי הממשל האמריקאי ומשלם המיסים קיבלו את השקעתם במלואה בתוספת רווח של 22 מיליארד דולרים. כהונתו של בן-משה מתהדרת עם חזרה לרווחיות, פירעון החוב המלא לבנק הפדרלי של ניו יורק, הפחתת חזקתו של משרד האוצר ב-AIG אל מתחת ל-20% ופירעון הלוואה פדרלית של 85 מיליארד דולרים בשנת 2008.
מחלת הסרטן

ב-2013, אובחן כחולה בסרטן הריאה. הוא המשיך לעבוד גם במהלך טיפול כימותרפי. בראיון שנתן לצ'ארלי רוז בדצמבר 2012, אמר שהוא יישאר בתפקידו הנוכחי בשנתיים הקרובות. באוגוסט 2014 קיצר את לוח הזמנים בשל החמרה במצבו הרפואי ובספטמבר 2014 מונה מנכ"ל אחר במקומו. ב-27 בפברואר 2015 נפטר.
אותות כבוד

מגזין הביטוח והטכנולוגיה זיהה את בן-משה כאחד ממנכ"לי הטכנ'-ביטוח של התעשייה, ב-2010
בן-משה דורג במקום ה-42 בין 50 המנהיגים המובילים במגזין פורצ'ן ב-2010
אנדרו רוס סורקין מהניו יורק טיימס הכתיר את בן-משה כמנהל השנה ב-2010
בן-משה מדורג במקום ה-59 מתוך 100 המנכ"לים של הארוורד ביזנס ריוויו בינואר 2010
מגזין הביטוח והטכנולוגיה כינה את בן-משה כמזיז ומניע לשנת 2011
The New York Police & Fire Widows’ & Children’s Benefit Fund named Benmosche as an honoree in 2012.
בשנת 2012 נקראה על שמו של בן משה קרן האלמנות והילדים של חללי כוחות המשטרה וכיבוי האש
זוכה פרס ביטוח היכל התהילה לשנת 2013
תפקידים

AIG, מנכ"ל. 2009–מותו ב-2015.
מטרופוליטן, מנכ"ל. 1998–2006
מטרופולין, נשיא. 1994–1997
מטרופולין, מנהל חטיבות עסקיות. 1995–1997
פיין וור, מנהל חטיבות מכירה. 1994–1995
פיין וובר, דירקטור, 1987–1995
פיין וובר, סמנכ"ל תפעול
פין וובר, סמנכ"ל מחלקת שיווק. 1982–1985
בנק צ'ייס מנהטן, סמנכ"ל טכנולוגיה. 1975–1982
ארתור ד. ליטל, יועץ. 1969–1975
צבא ארצות הברית. 1966–1968
הערות שוליים

↑  "Robert Benmosche: Executive Profile & Biography – Businessweek". investing.businessweek.com. נבדק ב-26 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scism, Leslie; Lublin, Joann S.; Pleven, Liam (10 באוגוסט 2009). "AIG Chief: Loud Voice And a Listener's Ear". The Wall Street Journal. p. C1. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "AIG CEO Robert Benmosche The Insurance Executive Makes Wine in Croatia - winespectator.com". winespectator.com. נבדק ב-18 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Son, Hugh (14 באוגוסט 2009). "AIG Changes Bylaw to Ensure Chairman's Independence". Bloomberg LP. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "AIG: The country's most tone-deaf CEO". Fortune. 31 בדצמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "AIG Under Troubled Asset Relief Program, Panels 4 & 5". C-SPAN.
↑  Davies, Paul. "AIG sells $6bn AIA stake to pay down debt". Financial Times. Financial Times. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Treasury sells big chunk of AIG stock at a profit - Reuters.com". reuters.com. נבדק ב-5 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מנכ"ל AIG: "גיל הפרישה באירופה יצטרך לעלות ל-70, ואף ל-80", באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2012
↑  נותרו לי 9 חודשים לחיות, באתר גלובס, ‏28 באוגוסט 2014
↑  רוברט בן משה הלך לעולמו, באתר www.albit.co.il
1 2  Burger, Kathy (6 בינואר 2011). "AIG's Bob Benmosche Reflects on His Career". Insurance & Technology. אורכב מ-המקור ב-2014-02-01. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Newcomb, Peter (19 בנובמבר 2010). "2010's top people in business". CNN Money. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ross Sorkin, Andrew (3 בינואר 2011). "Roasting and Toasting The Dealmakers". New York Times. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  T. Hansen, Morten (בינואר 2010). "100 Best-Performing CEOs in the World". Harvard Business Review. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gordon, Amanda (12 באוקטובר 2012). "Scene Last Night: Swizz Beatz, Michael Moore, Estelle". BusinessWeek. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "2013 Winner Insurance Hall of Fame". Property Casualty 360.(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1139661957  ISNI: 0000 0004 5544 2500  LCCN: n2015071672  VIAF: 235145542550096640992   WorldCat (עם VIAF): 235145542550096640992
קרב עמארה (1915)

מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד - מפקד קרב עמארה
קרב עמארה (Amara) היה קרב שהתחולל בדרום מזרח עיראק במאי ויוני 1915 בין הצבא הבריטי לצבא האימפריה העות'מאנית במסגרת המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב הסתיים בניצחון הבריטים שהדפו את הכוחות העות'מאנים מאזור עמארה ופתחו את הדרך לכיבוש כות.
רקע

עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שלטו העות'מאנים במסופוטמיה בעוד שהאינטרסים הכלכליים של בריטניה בפרס התמקדו באספקת נפט למשק הבריטי על ידי חברת הנפט האנגלו-איראנית.
עם פרוץ המלחמה, בספטמבר 1914, התייצבו הבריטים והטורקים משני עברי המתרס ומשום כך מיהרו הבריטים לשלוח כוחות להגן על מתקני הנפט בנמל אבאדאן. הטורקים, לעומתם, ייחסו חשיבות נמוכה למסופוטמיה ולכן דיללו את כוחותיהם בגזרה זו לטובת תגבור כוחותיהם במערכה על סיני וארץ ישראל ומערכה בקווקז.
קרבות מקדימים

המערכה במסופוטמיה החלה ב-6 בנובמבר 1914 כשכוחות בריטיים פלשו לעיירה פאו שבשפך נהר הפרת והתקדמו צפון מערבה לאורך הנהרות פרת וחידקל. בהמשך אותו חודש כבשו הכוחות הבריטים את העיר בצרה במהלך קרב בצרה ובהמשך כבשו את אל קורנה (אנ') בקרב אל-קורנה.
פעולות אלו חיזקו את אחיזתה של בריטניה באזור שאט אל ערב ודרום מזרח מסופוטמיה והבטיחו את אספקת הנפט מפרס דרך עיר הנפט אבאדאן.
מטרות הקרב

לאחר הצלחת קרב אל-קורנה החליט הפיקוד הבריטי לנצל את ההצלחה ולהתקדם לאורך נהר החידקל כדי לכבוש את הערים עמארה וכות כשהיעד הסופי היה בגדאד.
זירת הקרב

האזור בין אל-קורנה ועמארה מתאפיין באזורים מוצפים ובביצות המשובצות באיים שעל חלקן הוקמו כפרים.
הכוחות הלוחמים > הצבא העות'מאני

אופי הזירה הכתיב את פיזור היחידות הטורקיות בין אותם איים כשכל יחידה התחפרה באי כזה. בנוסף הציבו הטורקים סוללות תותחים על הגדה המערבית של החידקל. הכוחות הטורקים תוגברו על ידי שבטים ערבים. מפקד הכוח הטורקי היה נוראדין איברהים פאשה שהחליף את סולימאן אסקרי ביי שהתאבד.
הכוחות הלוחמים > צבא בריטניה

הלחימה במסופוטמיה הוטלה על כח D של חיל המשלוח ההודי בפיקוד גנרל ג'ון ניקסון. הכח העיקרי שיועד לכבוש את עמארה הייתה הדיוויזיה ה-6 של "פונה" בפיקודו מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד. לאור ההצפות בגזרת הלחימה ביסס טאונסנד את תוכניתו על הובלת הכוחות לאורך החידקל בכלי שיט בסיוע אש מספינות מלחמה.
מהלך הקרב > 31 במאי 1915

הקרב החל לפנות בוקר כשחיילי הרגימנט ה-22 של "פונג'אב" התקדם לאורך הגדה המזרחי של החידקל בעוד שחיילי הבריגדה ה-17 התקדמו לאורך הגדה המערבית. בסיוע אש מספינות המלחמה התקדמו הכוחות תוך כיבוש המוצבים בדרכם. בשעות הצהריים הסתיים השלב הראשון בקרב והלחימה פסקה.
מהלך הקרב > 1 ביוני 1915

למחרת המשיכו הכוחות הבריטים להתקדם צפונה תחת אש מספינות המלחמה ששייטו בנהר. יעד הכוחות היה מספר כפרים ערבים שבוצרו על ידי הטורקים אולם לכוחות החלוץ הבריטים התברר שהטורקים פינו את הכפרים ונסוגו במעלה הנהר. טאונסנד ארגן את כוחותיו על כלי השייט והחל לרדוף אחר הטורקים הנסוגים. בקרבת קבר עזרא הסופר נתקלו ספינות המלחמה הבריטיות במאסף של הספינות העות'מאניות ופתחו עליהן באש. המרדף התעכב עקב הרדידות של המים דבר שמנע מחלק מהספינות להתקדם. טאונסנד עצר את התקדמות כוחותיו כדי להעביר את כוחותיו לספינות קלות יותר.
מהלך הקרב > 2 ביוני 1915

במהלך היום המשיך טאונסנד להתקדם צפונה בראש המשט המצומצם שלו ובסופו של היום היה בטווח עין מהעיר עמארה.
מהלך הקרב > 3 ביוני 1915

בתחילתו של היום נכנסה הספינה המובילה של השייטת הבריטית לעמארה וחצתה את העיר ללא התנגדות טורקית. בצפון העיר נכנעו בפניה כ-300 חיילים טורקים שנלקחו לעיר בה נכנעו עוד כ-800 חיילים טורקים. במקביל הגישה הנהלת העיר את כתב הכניעה שלה לטאונסנד. למחרת הגיעה תגבורת לעיר על מנת להחליף את טאונסנד ויחידתו שחזרו לבצרה.
תוצאות הקרב

ההצלחה בקרב ומיעוט הנפגעים עודדה את הפיקוד הבריטי להמשיך להתקדם צפונה לכות ובגדאד. פיקוד הצבא ציין לשבח את שיתוף הפעולה המצוין בין חיל הים הבריטי לצבא היבשה.
הנפגעים במערכה:
בריטים: 4 חללים, 21 פצועים
טורקים: 120 פצועים וחללים, 1,773 שבויים
לקריאה נוספת

Charles Townsend, Desert Hell, The British Invasion of Mesopotamia (Harvard University Press, Cambridge, Massachusetts, 2010).
A.J. Barker, The First Iraq War, 1914-1918, Britain's Mesopotamian Campaign,(Enigma, New York, 2009; originally published in 1967 as The Bastard War(US)/The Neglected War(UK)).
Moberly, F.J. (1923) The Campaign in Mesopotamia 1914-1918 v. 1, p. 241-266. London, His Majesty's Stationery Office
Keogh, E.G. (1955) The River in the Desert p. 52-67. Melbourne, Wilke & Co
הערות שוליים

↑  צוות אונית הפיקוד של טאונסנד שנכנסה ראשונה לעמארה זכה ל"מדליית השירות המצטיין" של הצי הבריטי
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
טיסה 4819 של דלתא קונקשן

| --- | --- |

המטוס ההפוך על גבו לאחר ההתרסקות
 תאריך:  17 בפברואר 2025
 שעה:  14:13
 מיקום:  נמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון, טורונטו, קנדה
 גורם:  בחקירה
 הרוגים:  0 
 פצועים:  21 
 ניצולים:  80 
 המעורבים באסון

 סוג:  בומברדייה CRJ900
 רישום כלי טיס:  N932XJ
 מוצא:  נמל התעופה הבין-לאומי מיניאפוליס - סיינט פול
 יעד:  נמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון
 מפעיל:  דלתא קונקשן באמצעות אנדיוור אייר
 נוסעים:  76
 אנשי צוות:  4
 הרוגים:  0
 פצועים:  21
 נעדרים:  0
 ניצולים:  80
 
המטוס המעורב בתאונה ב-2024
טיסה 4819 של דלתא קונקשן הייתה טיסה מסחרית וסדירה של חברת אנדיוור אייר (אנ'), חברה בת של דלתא איירליינס, המפעילה, יחד עם שתי חברות נוספות, את רשת הטיסה האזורית המכונה דלתא קונקשן (אנ'), מנמל התעופה הבין-לאומי מיניאפוליס - סיינט פול בארצות הברית לנמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון בקנדה. ב-17 בפברואר 2025, מטוס הבומברדייה CRJ900 regional jet שהפעיל את הטיסה התרסק בעת הנחיתה בנמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון. במטוס היו 80 בני אדם, מהם 76 נוסעים וארבעה אנשי צוות, וכולם ניצלו, אם כי 21 מהם נפצעו.