הדיוויזיה הראשונה (קנדה)
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה גויסה מחדש בספטמבר 1939, לפני הכניסה הרשמית של קנדה למלחמת העולם השנייה, אליה הצטרפו מאוחר יותר גם דיוויזיות הרגלים הקנדית השנייה והשלישית. הדיוויזיה, בפיקודו של מייג'ור גנרל אנדרו מק'נוטון החלה את מסעה לבריטניה בדצמבר 1939, והתרכזה שם עד פברואר 1940.
למרות שהדיוויזיה עוד לא הגיעה במלואה, בעקבות המפלה במהלך המערכה על צרפת ונסיגת חיל המשלוח הבריטי (BEF) במהלך פינוי דנקרק במאי 1940, נשלחה הדיוויזיה הקנדית הראשונה לצרפת בחודש שלאחר מכן. בין יחידות הרגלים שנחתו בברסט היו הרגימנט המלכותי הקנדי (RCR), ההיילנדרים ה-48 של קנדה ורגימנט הייסטינגס והנסיך אדוארד, כולם חלק מחטיבת הרגלים הקנדית הראשונה. לוחמי ה-RCR נכחו בצרפת לפחות עד ה-16 ביוני, לאחר שבירת צרפת פריז נפלה לידי הכוחות הגרמניים, וחזרו כמעט מיד לאחר מכן.
הדיוויזיה חזרה לאנגליה להגנת בריטניה הגדולה במקרה של פלישה גרמנית. זמן קצר לאחר מכן, מייג'ור גנרל מק'נוטון קודם לפיקוד על הקורפוס השביעי הבריטי (לימים הוגדר הקורפוס הקנדי) והחליף אותו מייג'ור גנרל ג'ורג' פירקס. בינואר 1943 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כ"דיוויזיית הרגלים הקנדית הראשונה".
הדיוויזיה הועברה לזירת הים התיכון ביוני 1943 שם הדיוויזיה, כעת בפיקודו של מייג'ור גנרל גאי סיימונס לאחר שהחליף בכך את מייג'ור גנרל הארי סלמון שמת בתאונת מטוס בעת תכנון מבצע האסקי. הדיוויזיה שלו נכללה בקורפוס הבריטי ה-30 בפיקודו של אוליבר ליס, והשתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה, לצד הדיוויזיה הבריטית ה-51 (היילנדס). בספטמבר 1943 נכללה הדיוויזיה שלו במסגרת הקורפוס ה-13 של מיילס דמפסי והשתתפה בפלישת בעלות הברית לאיטליה. הדיוויזיה שנלחמה לצד דיוויזיית הרגלים הבריטית ה-5, ואז נחתה בקלבריה כחלק ממבצע בייטאון ונלחמה במעלה חצי האי האיטלקי. בהמשך הוחזרה לקווי החזית כדי להשתתף במערכה על נהר מורו. הדיוויזיה, כעת תחת מייג'ור גנרל כריס ווקס, נתמכת על ידי טנקים של חטיבת השריון הקנדית הראשונה, השתתפה בקרב על אורטונה, ונלחמה נגד דיוויזיית הצנחנים הגרמנית ה-1 במהלך חג המולד 1943. שני הצדדים סבלו אבדות כבדות במאבק על העיירה, שכתב של ה"ניו יורק טיימס" החל לכנות "סטלינגרד קטנה", בהתבסס על האכזריות של קרבות הרחוב והאבידות הכבדות משני הצדדים, כשהקנדים ספגו 650 נפגעים, בעיקר בחטיבה 3. ב-27 בדצמבר, מה שנותר מאורטונה, לאחר ימים של הפגזות והפצצות אוויריות, היה בידי קנדה.
לאחר מכן נחה הדיוויזיה והתפתחו חודשים ארוכים של לוחמה סטטית. לאחר מכן המשיכה הדיוויזיה לפרוץ מראש הגשר של הארמייה השמינית עם הגל השני במתקפת האביב, מבצע נזר, הקרב הרביעי על מונטה קאסינו. משמרות הדרגונים הנסיכה לואיז ה-4, גדוד הסיור המשרת עם הדיוויזיה הקנדית ה-1, הייתה הראשונה מבין יחידות הארמייה השמינית שחצתה את קו היטלר במאי 1944, מתחת לפונטקורבו במכוניות המשוריינות שלה.
לאחר קרבות קשים מול הקו הגותי לאורך כל הקיץ, דיוויזיית הרגלים הקנדית הראשונה בילתה את מספר החודשים הבאים בלחימה, כמו בסתיו הקודם, על רצף של מעברי נהרות מוגנים בכבדות המוקפים בקרקע גבוהה. עד שהדיוויזיה הגיעה לסניו, כשהגשם הקפוא החל לפנות את מקומו לשלג בגזרה הקנדית, התקבלה החלטה להעביר את כל הקורפוס הקנדי הראשון, כולל דיוויזיית הרגלים הראשונה, להולנד. עד סוף מרץ 1945, כל יחידות הצבא הקנדי ששירתו עם כוחות בעלות הברית בים התיכון (לשעבר צבאות בעלות הברית באיטליה) הועברו לחזית המערבית ולמבצע פתית זהב, ודיוויזיית הרגלים הראשונה וחטיבת השריון הראשונה אוחדו מחדש והקורפוס הקנדי הראשון, בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר, הושלם. הדיוויזיה, כעת תחת מייג'ור גנרל הארי פוסטר, המשיכה להשתתף בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, שחרור רוב הולנד כולל שחרור ארנהם, והמלחמה באירופה הגיעה לסיומה זמן קצר לאחר מכן, ב-8 במאי 1945, יום הניצחון באירופה. המפקדה של דיוויזיית הרגלים הקנדית הראשונה פורקה רשמית ב-15 בספטמבר 1945.
שלושה מלוחמי דיוויזיית הרגלים הקנדית הראשונה זכו בצלב ויקטוריה במהלך המערכה האיטלקית. הם היו קפטן פול טריקט מרגימנט הרגלים המלכותי ה-22, מייג'ור ג'ון קיפבר מאהוני מרגימנט וסטמינסטר והטוראי ארנסט "סמוקי" סמית' מרגימנט הסיפורת' היילנדרס של קנדה.