stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NXT TakeOver: In Your House (2021)
הערות שוליים

↑  אירוע הטייקאובר In Your House ייערך ביום ראשון, 13 ביוני
↑  מעריצי ה-WWE נלהבים לראות את הקהל בחזרה בתוכניות Raw
↑  מתחם ה-Capitol Wrestling Center ייחשף באירוע NXT TakeOver 31
↑  אירוע הטייקאובר ה-31 במספר יחנוך את הבכורה של מתחם ה-Capitol Wrestling Center
↑  עדכונים לגבי תפוסת הקהל באירוע NXT TakeOver: Stand & Deliver
↑  ארגון ה-WWE מגיע לשיא תפוסת קהל במתחם ה-CWC
↑  קרוס יגן על אליפות ה-NXT נגד קול, גרגאנו, אוריילי ודאן (קרב מחומש)
↑  גונזלס תגן על אליפות הנשים של NXT נגד מון
↑  מרטינז נגד זאיה לי
↑  קמרון גריימס השקיעה במניות החברה גיימסטופ
↑  קמרון גריימס נגד אל. איי. נייט (קרב סולם על אליפות מיליון הדולר)
↑  אלוף צפון אמריקה, ברונסון ריד ואלופי הזוגות, MSK נגד לגאדו דל פנטסמה (קרב המנצחים זוכים בהכל)
↑  הביקורת של קווין פנטוג'ה באתר 411Mania
↑  הביקורת של שון רוס באתר Fightful
↑  אלוף צפון אמריקה, ריד ואלופי הזוגות, MSK ניצחו את לגאדו דל פנטסמה (קרב המנצחים זוכים בהכל)
↑  לי ניצחה את מרטינז
↑  נייט ניצח את גריימס וזכה באליפות מיליון הדולר (קרב סולם)
↑  גונזלס ניצחה את מון ושמרה על תואר אליפות הנשים
↑  קרוס ניצח את אוריילי, קול, גרגאנו ודאן ושמר על אליפות ה-NXT (קרב מחומש)
אגרון (מערכת מידע)

אגרון היא מערכת מידע בלתי חוקית שהופצה דרך האינטרנט בשנת 2006, ומכילה נתונים ממאגרי המידע של מרשם האוכלוסין הישראלי, על כלל אזרחי ותושבי ישראל דאז. באמצעות התוכנה ניתן לבצע שאילתות וחיתוכים מתוחכמים לפי פרמטרים על כלל אזרחי המדינה ולעקוב אחר קשרי המשפחה המלאים לדורותיהם. התוכנה הופצה בחופשיות באתרי אינטרנט שונים, והגיעה לישראלים רבים.
למאגר אגרון קדמו מספר הדלפות שונות של מאגרי הנתונים בשם "מרשם", "רישומון", "חיפושון", "פנקס בוחרים". ההדלפות הראשונות הופצו עוד בשנת 1994 דרך תקליטורים.
תוכן המאגר

מאגר הנתונים מכיל, עבור כ-9 מיליון אזרחים במדינה (אזרחים חיים, וכאלה שנפטרו):
שם מלא
מספר תעודת זהות
מספר טלפון (לא תמיד)
כתובת מגורים
תאריך לידה, תאריך עלייה ותאריך פטירה
פרטי קרובי המשפחה
מין
מצב משפחתי (נשוי/רווק/גרוש/אלמן)
ארץ לידה.
ישנן מספר גרסאות לתוכנה, וכמות הפרטים והעיצוב משתנים מגרסה לגרסה.
החקירה אחר מקור הדליפה

בשנת 2009 החלה חקירה של הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע (רמו"ט; כיום קרויה הרשות להגנת הפרטיות) במשרד המשפטים למקור ההדלפה, ובתחילה נטען מצד משרד הפנים שההדלפה נעשתה ככל הנראה על ידי אחת המפלגות, אשר קיבלה את פנקס הבוחרים לשם תהליך הבחירות. חקירת משרד המשפטים גילתה בסופו של דבר, שהמקור למידע הוא אכן מאגר מרשם האוכלוסין, ומאגר זה נגנב על ידי עובד מיקור חוץ של משרד הרווחה, אשר לקח את המידע לביתו, והתקין אותו במקום עבודתו החדש. בביתו של אותו עובד נמצאו מסמכים רגישים נוספים, אשר הבולט שבהם הוא פנקס האימוץ של מחוזות ירושלים ותל אביב. החקירה הובילה לחמישה חשודים נוספים, חלקם מתכנתי מחשבים, שהואשמו בעבירות פגיעה בפרטיות ועבירות נוספות בשל חלקם בהפיכת מרשם האוכלוסין של מדינת ישראל לתוכנה ידידותית לציבור.
במאי 2012 הוגש כתב אישום נגד שישה נאשמים בהעתקת המאגר של מרשם האוכלוסין והפצתו. נאשם אחד הורשע במסגרת עסקת טיעון ונגזרו עליו 5 חודשי עבודות שירות, מאסר על תנאי וקנס כספי של 50,000 ש"ח. על שני נאשמים נוספים שהורשעו בעסקת טיעון נגזרו עונשים דומים.
ב-30 בינואר 2014 הורשע במסגרת הסדר טיעון מאיר ליוור, שפרסם את תוכנת האגרון לציבור הרחב באמצעות האינטרנט, בעבירות של פגיעה בפרטיות ושיבוש מהלכי משפט. הוא נדון ל-18 חודשי מאסר. בפברואר 2014 הורשע בפרשה שלום ביליק, העובד שהעתיק את המאגר במשרד הרווחה ובכך החל את תהליך הפצתו. בספטמבר 2017 נגזרו על ביליק שנת מאסר בפועל, מאסר על-תנאי וקנס בסך 100 אלף ש"ח. בקשת רשות ערעור שלו לבית המשפט העליון נדחתה. בהחלטתו כתב השופט ג'ורג' קרא: "בשים לב לכך שהמבקש היווה 'גורם בלעדיו אין' בהפצתה של נגזרת מרשם האוכלוסין לרשת האינטרנט, פעל תוך מעילה באמון שניתן לו במסגרת עבודתו, והביא לחשיפתו של מידע חסוי תוך פגיעה בפרטיותם של יחידי הציבור ואף סיכון ביטחון המדינה, אני סבור כי האיזון שערכו הערכאות הקודמות ראוי, ולא מצאתי כי מתעורר חשש לעיוות דין או כי ישנה סטייה ניכרת ממדיניות הענישה הראויה."
הסכנות בדליפת המידע

לפי משרד המשפטים, המידע הכלול באגרון מקל מאוד על פעולות זיוף והונאה, ואף מכיל מידע על אנשים אשר זהותם אמורה הייתה להישמר חסויה מטעמים ביטחוניים. התוכנה גם מקלה על גולשי פורומים לבצע דוקסינג על משתמשים אחרים באינטרנט בצורה יעילה ביותר בעזרת המידע הקיים במאגר.
הערות שוליים

↑  גל מור, והפנקס פתוח, באתר ynet, 15 בדצמבר 2002
↑  ניב ליליאן, אהוד קינן, מעקב: המידע האישי של אזרחי ישראל מופץ ברשת, באתר ynet, 11 באוקטובר 2007
↑  חן מענית, ‏אישום: העתיקו את מרשם האוכלוסין והפיצו אותו באינטרנט, באתר גלובס, 13 במאי 2012
↑  יקי אדמקר, המורשע הראשון בפרשת אגרון: בן 32 מבני ברק, באתר בחדרי חרדים, 28 ביוני 2012
↑  אנה נודל, ביהמ"ש גזר עבודות שירות על שני מעורבים בפרשת גניבת נתוני מרשם אוכלוסין, באתר "תקדין", 11 בפברואר 2013
↑  מישאל לוי, ‏מפיץ ה"אגרון" באינטרנט הורשע במסגרת הסדר טיעון, באתר כיכר השבת
↑  עדו בן פורת, 18 חודשי מאסר למפיץ תוכנת "אגרון", באתר ערוץ 7, 7 ביוני 2016
↑  יוסי הטוני, שנת מאסר בפועל לנאשם האחרון בפרשת גניבת מרשם האוכלוסין, "אנשים ומחשבים", 27 בספטמבר 2017
↑  רע"פ 3337/18 שלום ביליק נ' מדינת ישראל, ניתן ב־15 במאי 2018
אקווה (להקה)

| --- | --- |

אקווה בהופעה בדנמרק לאחר האיחוד, 2008
 מקום הקמה:  קופנהגן 
 מוקד פעילות:  קופנהגן, דנמרק
 תקופת הפעילות:  1995 2007
 סוגה:  יורופופ, יורודאנס, באבלגאם דאנס
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ, MCA
 http://www.aquaofficial.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 לינה ניסטרום רנה דיף סרן רסטד קלאוס נורין
 
אקווה (Aqua) היא להקת פופ דנית-נורווגית שהתפרסמה בעיקר ב-1997 לאחר צאת הסינגל הפופולרי "Barbie Girl". הלהקה הוציאה שני אלבומים, "Aquarium" ‏(1997) ו-"Aquarius" ‏(2000), ובארבע שנות פעילותה הראשונות מכרה כ-33 מיליון עותקים מהאלבומים והסינגלים שהוציאה. בכך היא מהווה הלהקה הדנית המצליחה ביותר בכל הזמנים. ב-2001 התפרקה הלהקה וחבריה פנו לקריירות מוזיקה עצמאיות. ב-2007 הלהקה התאחדה מחדש, הוציאה מספר סינגלים ויצאה לסיבובי הופעות, לאחריו הוציאה אלבום שלישי וראשון לאחר האיחוד "(Megalomania (2011" וסיבוב הופעות. ב-2016 הודיעה הלהקה על איחוד נוסף וסיבוב הופעות עתידי.
תחילת הדרך

חברי הלהקה הראשונים קלאוס נורין וסרן רסטד, כותבי שירים ומפיקים, החלו את דרכם המוזיקלית המשותפת ב-1989, תחת השם "Joyspeed". לאחר שזכו בתחרות מקומית, הם נשכרו להפקת פסקול לסרט "Frække Frida og de frygtløse spioner". אז צירפו את התקליטן רנה דיף ללהקה, על מנת לעבוד במשותף על הפסקול, שיצא ב-1994. מספר חודשים לאחר מכן, צפה ריף בזמרת לינה ניסטרום שרה במעבורת נורווגית, וצירף אותה ללהקה. הלהקה הוחתמה בחברת תקליטים שוודית קטנה, ובאותה שנה יצא הסינגל הראשון שלה בשוודית, "Itzy Bitzy Spider". הסינגל לא הצליח במצעדים, וחברי הלהקה המאוכזבים ביטלו את החוזה עם חברת התקליטים.
האלבום הראשון Aquarium

בהמשך חברו אנשי הלהקה למנהל חדש ושינו את סגנונם המוזיקלי לבאבלגאם פופ (bubblegum pop). הם החליפו את שם הלהקה לאקווה, בעקבות פוסטר של אקווריום שראו בחדר ההלבשה באחת מהופעותיהם. ב-1996 נענו להצעת ענק התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ בדנמרק, חתמו על חוזה והחלו לעבוד על אלבומם הראשון. הסינגל הראשון שיצא מתוכו, בספטמבר 1996, היה שיר הדאנס "Roses Are Red", שנכנס מיד לעשרת הלהיטים הגדולים במצעד הדני, והצליח במכירות עד לדרגת תקליט פלטיניום. בפברואר 1997 יצא הסינגל השני, שיר מלודי יותר בשם "My Oh My", שזכה להצלחה רבה והגיע לדרגת תקליט זהב בתוך שישה ימים. ב-26 במרץ 1997 יצא בדנמרק אלבומם הראשון, "Aquarium", זאת במקביל ליציאתם של שני הסינגלים הראשונים במדינות רבות באירופה וכן ביפן.
בחודש מאי 1997 יצא ברחבי העולם הסינגל השלישי והפופולרי ביותר מתוך האלבום, "Barbie Girl". השיר עוסק בבובות ברבי וקן, וכולל רמיזות מיניות רבות, ולפיכך ספג גם ביקורת. הסינגל זכה להצלחה רבה באירופה, הגיע למקום הראשון במצעדים במדינות רבות, ונמכר שם בלמעלה מ-2.8 מיליון עותקים. בארצות הברית נמכר הסינגל בלמעלה מ-1.4 מיליון עותקים, והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100.
למרות הצלחת אלבומם במכירות ברחבי העולם, והפופולריות לה זכו הסינגלים הבאים מתוך האלבום, "Doctor Jones" ו-"(Lollipop (Candyman", נחשבה אקווה כבר אז ללהקה של להיט אחד, "Barbie Girl". עם זאת, השיר הבא שהוציאו, "Turn Back Time", היה שיר מיינסטרים מלודי ואיטי, שהתפרסם כשיר הנושא לסרט הקולנוע "דלתות מסתובבות", והתקבל בהערכה גם בקרב מבקרי הלהקה. השיר זכה להשמעות רבות ברדיו והצליח במצעדים ברחבי העולם; זהו הסינגל השלישי של הלהקה שהגיע ישירות למקום הראשון במצעד הבריטי, הישג שלהקות בודדות בלבד הגיעו אליו.
האלבום השני Aquarius

במהלך 1999 עבדה הלהקה על אלבומה השני, "Aquarius", שיצא בפברואר 2000. הפעם כלל האלבום שירים ממגוון סגנונות. תחילה יצאו שירים בסגנון הבאבלגאם-פופ המוכר של הלהקה, "Cartoon Heroes" ו-"Bumble Bees", שזכו להצלחה מתונה במצעדים. בהמשך יצא השיר "Around the World", שלא הצליח במצעדים בבריטניה ואוסטרליה. הלהקה ביטלה את הוצאת הסינגלים הבאים והחלה לעבוד על אלבומה השלישי. זאת במקביל למסע הופעות ברחבי העולם, ואף הופעה באירוויזיון 2001 עם הלהיט "Barbie Girl", שמילותיו שונו מעט ובעקבות זאת ספגה הלהקה ביקורת רבה על גסותן.
פירוקה הזמני של הלהקה

במהלך קיץ 2001 החלו להתגלות חיכוכים רבים בין חברי הלהקה. החיכוכים היו קשורים בין השאר ברומן שהתנהל בין לינה ניסטרום לרנה דיף עוד בתחילת דרכה של הלהקה, בעוד ב-2001 החלה ניסטרום לצאת עם חבר אחר בלהקה, סרן רסטד. בנוסף פורסם כי דיף כעס על כך שחלקו באלבום השני היה קטן יחסית, וכן נוצרו חילוקי דעות יצירתיים בין חברי הלהקה. במקביל סבלה ניסטרום מבעיות בריאות, ואף התמוטטה במהלך אחת ההופעות כתוצאה מתשישות בעקבות לוח הזמנים הצפוף של הלהקה. חברי הלהקה החליטו על פירוקה.
ב-22 במאי 2002 יצא ביפן אלבום סיכום של הלהיטים הגדולים של הלהקה, בשם "Cartoon Heroes: The Best of Aqua". האלבום יצא גם בארצות הברית, ב-2006.
ב-2002 הסתיימה גם פרשת התביעה המשפטית של חברת מאטל, יצרנית הבובה ברבי, כנגד הלהקה. מאטל טענה כי בעקבות השיר "Barbie Girl" נגרם נזק תדמיתי למוצרי ברבי, אך בית המשפט דחה את הטענה וקבע כי מכיוון שהשיר מהווה פרודיה על הבובה, הוא מקובל מבחינת החוק.
בשנים שלאחר הפירוק, פנה כל אחד מחברי הלהקה לקריירה מוזיקלית עצמאית. דיף עבד על אלבום והוציא סינגל בשם "Way To Go" ב-2007. ניסטרום הוציאה אלבום יחיד בשם "Play with Me" ב-2003, שאכזב במכירות בנורווגיה; עם זאת, הסינגל הראשון מתוכו, "It's Your Duty", שהתאפיין בניגוד לעבר בסגנון R&B ורוק, זכה להצלחה מתונה במצעדים (מקום שלישי בדנמרק ותשיעי בנורווגיה). רסטד יצר חומרים עבור אמנים אחרים עד 2004, ולאחר מכן הקים את הפרויקט "Lazyboy", והוציא אלבום בשם "Lazyboy TV" בסגנון היפ-הופ, שזכה לביקורות חיוביות. קלאוס נורין עבד עם אמנים אחרים ולא הוציא אלבום משלו.
ב-2004 הוציאו חברי הלהקה אלבום קריוקי בשם "Aqua: The Hits VCD Karaoke" בתאילנד והודו. ב-2005 כינס במאי דני את חברי הלהקה לצילום סרט תעודה על שנותיהם בלהקה, בשם "Turn Back Time" (על שם שירם).
איחוד מחדש

ב-25 באוקטובר 2007 התאחדה הלהקה מחדש, ויצאה לסיבוב הופעות קצר בדנמרק במהלך 2008. ב-15 ביוני 2009 הוציאה הלהקה אלבום להיטים גדולים שני, "Greatest Hits", שכלל 16 שירים מהעבר ועוד שלושה חדשים: "My Mamma Said", "Live Fast, Die Young" ו-"Back to the 80s", שאף יצא כסינגל. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בסקנדינביה, וכן הופיעה מספר פעמים בגרמניה, צרפת ובריטניה.
בשנת 2011 הוציאה הלהקה אלבום אולפן באורך מלא בשם Megalomania. האלבום זונח את הסגנון הדאנס האירופאי מתקתק שאפיין את הלהקה בשיאה, ומציע חוויית האזנה בוגרת ואגרסיבית יותר. האלבום מתואר כפופ אלקטרוני ודאנס-פופ ועדיין כולל רמיזות מיניות בוטות, לדוגמה בשיר Like a robot. אלבום זה זכה להצלחה גדולה בדנמרק, אך לא מחוץ לה.
ב-5 בינואר 2023 הופיעה הלהקה בישראל במסגרת פסטיבל "We are the 90's" שהתקיים באקספו תל אביב ואירח מספר אמנים בולטים משנות ה-90.
אוריאל טל

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1929 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 התאבד:  6 ביוני 1984 (בגיל 54) הרצליה, ישראל 
 שם לידה:  Uriel Taubes = אוריאל טאובס 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אוריאל טל (23 בדצמבר 1926 – 6 ביוני 1984) היה פרופסור להיסטוריה יהודית של העת החדשה באוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו

אוריאל טל נולד בווינה, השלים את חוק לימודיו באוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1963 ונושאה היה: "האנטישמיות ברייך הגרמני השני 1870-1914." הוא הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית ובשנת 1969 הועלה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1973 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בהמשך כיהן כמופקד הקתדרה לתולדות עם ישראל בזמננו על-שם יעקב ושושנה שרייבר ושימש כעמית מחקר במרכז ללימודים עבריים מתקדמים שבאוקספורד ובאוניברסיטאות שונות בארצות הברית. התאבד בביתו בהרצליה.
מחקרו

תחום מחקרו העיקרי של אוריאל טל היה ההיסטוריה האינטלקטואלית. בכך מיזג למיקשה אחת ידע נרחב במחשבה היהודית ובפילוסופיה הכללית, ופסע בשבילו של הזרם הנאו-קנטיאני שבה.
אוריאל טל עסק בתחומים מגוונים: דברי ימי המחשבה האירופית בכלל והגרמנית בפרט; ההיסטוריה החברתית, התרבותית והאינטלקטואלית של גרמניה, בייחוד יהדות גרמניה בתקופה הויהלמינית; יהודי ארצות הברית על הפלגים התנועתיים השונים בהם והזרמים הרעיוניים המבעבעים בקרבם; הקונפליקט היהודי-נוצרי בעידן המודרנה; ההיסטוריה האינטלקטואלית של מדינת ישראל.
אוריאל טל כתב ספר חשוב הנסוב על יהדות ונצרות בגרמניה תחת הכותר יהדות ונצרות ב"רייך השני": (1870-1914): תהליכים היסטוריים בדרך לטוטאליטריות, והניח מסד וטפחות להבנת התקופה. הספר מתחקה אחר מערכת היחסים בין העם הגרמני על רבדיו החברתיים והפוליטיים השונים כלפי היהודים בתקופה הוילהלמינית. טל קובע שאת הלאומנות המודרנית קיבלו הן התנועה השמרנית וכן התנועה הליברלית בגרמניה. הוא מניח רגליים לסברה כי היהודים מעולם לא התקבלו על ידי הגרמנים כבני עמם וכי היה זה יותר בגדר משאלת לב של היהודים עצמם מאשר אספקלריה של המציאות. הספר חושף את הסיבתיות שעמדה ביסוד הנאציזם והשואה בתקופה מאוחרת יותר.
בערוב ימיו הניח אוריאל טל תשתית למה שעתיד היה להיות גולת הכותרת של מחקרו, אולם לא היה סיפק בידו, והוא ההיסטוריה של הרייך השלישי, חקר הנאציזם והשואה. בקובץ המאמרים פרי עטו שיצאו לאחר מותו בספר תאולוגיה פוליטית והרייך השלישי משקיף טל על הנאציזם כדת שלבשה ביגוד חילוני.
ספרים שכתב

הנוסח החדש בשיח שבין יהודים ונוצרים. ירושלים: המכון ליהדות זמננו, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשכ"ט 1969.
יהדות ונצרות ב"רייך השני" (1870-1914): תהליכים היסטוריים בדרך לטוטאליטריות. ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ל 1969.
הפולמוס על "מהות היהדות" על פי מקורות יהודיים ונוצריים בראשית המאה העשרים. ירושלים: מכון ליאו בק, 1971.
מיתוס ותבונה ביהדות זמננו. עריכה: רחל שיחור. תל אביב: ספרית פועלים, אוניברסיטת תל אביב - הקתדרה לתולדות עם ישראל בזמננו על-שם יעקב מ. ושושנה שרייבר, תשמ"ז 1987; מהדורה שנייה מורחבת, תשע"א 2011.
תאולוגיה פוליטית והרייך השלישי. הקדמה ועורך מדעי: פול מנדס-פלור; פתח דבר ויועץ מדעי: שאול פרידלנדר. תל אביב: ספרית פועלים, 1989.
לקריאה נוספת

שאול פרידלנדר, "אוריאל טל - המורה והחוקר", יהדות זמננו ג' (תשמ"ו 1986), עמודים 18-13.
יהושע רש, "במחיצתו של אוריאל טל", גשר 114 (תשמ"ו 1986), עמודים 84-71.
אסא כשר, "הקדמה למהדורה השנייה", עמודים 16-9; עמוס פונקנשטיין, "הקדמה", עמודים 23-17; בתוך הספר: מיתוס ותבונה ביהדות זמננו המצוין בפרק הבא, מהדורה שנייה מורחבת.
הערות שוליים

↑  174 תוארי דוקטור ו-329 תוארי מוסמך, מעריב, 27 ביוני 1963
↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה העברית, דבר, 17 בנובמבר 1969
↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל אביב, דבר, 6 באפריל 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268859005171  BIBSYS: 5042896  BnF: cb126724982 (data)  CiNii: DA0826102X  GND: 1049313879  ISNI: 0000 0000 8114 2131  LCCN: n80098079  NLA: 35538196  NTA: 070093768  RERO: 02-A003886246  SUDOC: 079024971  VIAF: 34867005   WorldCat (עם VIAF): 34867005
פראנו סלאק

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1929 קרואטיה 
 פטירה:  30 בנובמבר 2016 (בגיל 87)
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 
פראנו סלאק (Frano Selak או Frane Selak;‏ 14 ביוני 1929 – 30 בנובמבר 2016) היה אזרח קרואטי שטען שניצל ממוות שבע פעמים וזכה בהגרלת הלוטו. בגלל מאורעות חייו הבלתי רגילים הוא כונה "האיש בר-המזל ביותר בעולם" וכן "האיש בר-המזל חסר-המזל ביותר בעולם". אין אבל תיעוד רשמי לסיפורים אלו ויש הבדלים בין גירסאות הסיפורים שדווחו לאורך הזמן.
הימלטות מאסונות ומתאונות

התקרית הראשונה בה סלק טען שהצליח להינצל ממוות אירעה לפי חלק מהדיווחים בינואר 1962. סלק נסע ברכבת ובקטע בה המסילה הייתה מעל נהר קפוא הרכבת ירדה מהפסים וצללה מטה. אדם שהיה באזור משה את סלק מן המים בעוד ש-17 נוסעי הרכבת האחרים מצאו את מותם. סלק סבל מיד שבורה ומהיפותרמיה. אין תיעוד רשמי לתאונה כזאת בקרואטיה בשנה זו.  לפי דיווח באתר ה-B.B.C הסיפור קרה ב-1957 ולא ברכבת אלא באוטובוס.
לפי טענת סלק בשנת 1963 הוא עלה למטוס בפעם הראשונה והאחרונה בחייו. בשל תקלה שהייתה בדלת המטוס היא נפתחה בזמן הטיסה, המטוס התרסק ו-19 איש מצאו את מותם באסון אך סלק נחת על ערמת חציר. אין תיעוד רשמי של תאונת מטוס כזאת בשנה זו בקרואטיה.
שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1966, אוטובוס בו נסע הידרדר לעבר נהר. ארבעה נוסעים מתו בתקרית אך סלק הצליח לשחות לחוף וחטף רק שריטות וחבלות קלות.
בשנת 1970 המנוע של מכוניתו עלה באש בזמן נסיעה, הוא הצליח להימלט לפני שהאש הגיעה למכל הדלק. שלוש שנים לאחר מכן שוב פקדה אותו תקלה במנוע המכונית: שסתום דלק פגום הציף את המנוע ופרץ אש יצא מפתחי האוורור. שיער ראשו של סלק נשרף כליל באירוע אך מלבד זאת הוא לא נפגע פיזית. בשנת 1995 אוטובוס פגע בו בעיר זאגרב אך הוא ספג פגיעות קלות ביותר. בשנת 1996 הצליח להימלט מתאונה חזיתית עם משאית של האו"ם בהר, הוא הסיט את רכבו לעבר מעקה בטיחות שקרס מעוצמת ההתנגשות. הוא לא היה חגור בעת התאונה, נפלט החוצה כאשר דלת הרכב נפתחה, הצליח לאחוז בעץ שהיה בהישג יד וראה את רכבו צולל מטה מגובה 90 מטרים לארץ.
הוא מת ב-30 בנובמבר 2016 בגיל 87.
זכייה בלוטו

ב-12 ביוני 2003, יומיים לפני יום הולדתו ה-73, סלאק זכה ב-800,000 אירו (כ-1,110,000 דולר אמריקאי) במשחק הלוטו. בעת הזכייה היה נשוי בפעם החמישית בחייו. הוא החליט לקנות שני בתים וספינה עם כספי הזכייה. בשנת 2010 הגיע להחלטה להעניק את יתר כספי הזכייה לקרובי משפחה ולחברים ולנהל אורח חיים חסכני.
הערות שוליים

↑    Andrew Hough, ‏Frano Selak: 'world's luckiest man' gives away his lottery fortune, The Telegraph, 14 May 2010
1 2  "#BBCtrending: Is the 'world's luckiest man' being exploited?". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-05-14. נבדק ב-2025-02-25.
1 2 3  Luckiest Or Unluckiest Man In The World?, web.archive.org, ‏2021-12-05
1 2 3  John Kuroski, He Says He Cheated Death Seven Times And Then Won The Lottery — But Can We Believe Him?, All That's Interesting, ‏2018-06-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  פריין סלק - האיש שניצל מהמוות 7 פעמים
↑  מידע על אסונות תעופה בשנת 1963 בעולם
↑  פריין סלק - מציאות או מיתוס?
יעקב ברוכין

| --- | --- |
 לידה:  1780 ה'תקמ"א
 פטירה:  נובמבר 1844 (בגיל 64 בערך) י' בכסלו ה'תר"ה
 תקופת הפעילות:  ?–1844 
 השתייכות:  מתנגדים
 רבותיו:  הרב חיים מוולוז'ין
 חיבוריו:  שו"ת משכנות יעקב, קהלת יעקב
 
הרב יעקב ברוכין (נקרא גם ר' יעקב קארלינער, או ר' יעקב שיק; ה'תקמ"א, 1780 - י' בכסלו ה'תר"ה, נובמבר 1844) היה רב ליטאי, רבה של קרלין. נודע על שם ספרו משכנות יעקב.
ביוגרפיה

נולד לרבי אהרון ממינסק שהיה בנו של רבי ברוך משקלוב, תלמיד הגאון מווילנא. בצעירותו נשלח ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה לתלמידו המובהק של מייסד וראש הישיבה ר' חיים מוולוז'ין.
לאחר עוזבו את הישיבה עסק במסחר אך לאחר זמן שבו ראה ברכה במסחרו, ירד מנכסיו והסכים לשמש כרב בעיירה דויד-הרדוק.
משם עבר ושימש כרב בקהילת קרלין הסמוכה לפינסק. בקהילה זו שימש ברבנות עד יום מותו. לאחר מותו, החליף אותו בתפקיד הרבנות אחיו יצחק מינקובסקי מקרלין, מחבר הספר קרן אורה. שניהם נקברו בקרלין ועל קברם הוצבה מצבה משותפת.
משנתו ההלכתית

הרב ברוכין נודע בתקופתו כאחד מגדולי הפוסקים במזרח אירופה.
ספרו הידוע הוא שו"ת משכנות יעקב. בספר זה הוא דן בסוגיות הלכתיות בכל רחבי התלמוד. הוא נשא ונתן עם רבים מגדולי דורו ובהם רבי אפרים זלמן מרגליות מברודי, רבי שלמה איגר, רבי דוד לוריא ואחרים. הוא מצוטט בספרי פוסקים רבים ביניהם ספריו של רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנא, המשנה ברורה ורבים אחרים. הספר נדפס לראשונה בווילנה, תקצ"ח (1837), ובמהדורה חדשה בירושלים, תש"כ (1960), ותשל"ט (1979).
ספרו השני הוא "קהלת יעקב" שנדפס בווילנה בשנת תר"ז (1847) על ידי בנו אלכסנדר, שנתיים אחר פטירתו. ספר זה מכיל גם הוא שאלות ותשובות וחידושים על מסכתות מסדר זרעים ומועד. נדפס גם הוא במספר מהדורות צילום. בנוסף, הערות שכתב על ארבעה טורים (חלקים אורח חיים ויורה דעה נדפסו במהדורת הטור של מכון המאור.
בסגנון תשובותיו הוא מזכיר את שיטת רבו שלמד בוולוז'ין. בתשובות רבות הוא מחדש חידושים משלו, ואינו מהסס לחלוק על פוסקים חשובים וקודמים לו.
בהלכות עירובין פסק שאין לסמוך על עמודי הטלגרף שיוכלו לשמש כצורת הפתח, כיוון שלא הותקנו לשם זה
.
תשובתו המפורסמת היא בעניין רשות הרבים בימינו, בזאת הוא חולק על רבים מהפוסקים וקובע שאין לסמוך על כך שרשות הרבים היא אך ורק מקום העוברים בה שש מאות ריבוא (שש מאות אלף). בתשובה זו הוא נכנס לוויכוח ממושך עם הבית אפרים.
התיר להרכיב תפוח עץ במין תפוח הנקרא "תפוח יערי" שפירותיו אינן אכילים ולא אסר (כפוסקים אחרים) משום איסור כלאיים
הרב ברוכין היה מעורב בשתי מחלוקות גדולות שהתרחשו במאה ה-19 בין מדפיסי התלמוד הבבלי. במחלוקת בין מדפיסי קאפוסט וסלאוויטא, בה הוא פסק שהאיסור על הדפסת ספרים קיים כל זמן שלא נמכרו כל אותם ספרים, ומרגע שנמכרו הספרים, פג תוקף הסכמת הרבנים על איסור הדפסה נוסף. במחלוקת בין מדפיסי סלאוויטא למדפיסי וילנא הוא היה בין מצדדי המדפיסים בווילנא, בניגוד לדעת רוב רבני גליציה ופולין.
צאצאיו

בנו הרב אלכסנדר סענדר. הוא הדפיס את ספרו של אביו "קהלת יעקב" כמופיע בשער הספר.
חתנו יקותיאל זיסל ראפפארט ממינסק. [נשא בזיווג שני את בתו של הגאון בעל משכנות יעקב]
בתו פייגלע ובעלה - חתנו צבי זאלצמאן ממינסק
חתנו שלום ראטנער
נינתו רוזה כהן הייתה אימו של יצחק רבין, לימים ראש ממשלת ישראל.
הערות שוליים

↑  כך כתב בנו אלכסנדר סענדר בהקדמתו לספר אביו קהלת יעקב
↑  במספר מקורות הוא נחשב ל"תלמיד חבר" של ר' חיים, ואף היה מחליף אותו לעיתים באמירת שיעורים. ראו חיים צינוביץ, עץ חיים, תל אביב, תשל"ב עמ' 144
↑  "טענותיו לחיזוק דברי מדהימות בחריפותן", הרב צבי קפלן, ספר הזיכרון לקהילת פינסק, 1966, עמ' 372
↑  או"ח קכ"ג, ראו כאן
↑  או"ח סימן ק"כ. על ויכוח זה ראו כאן
↑  יו"ד סעי' ל"ט
↑  ראו נחום רקובר, פקיעת הסכמה שניתנה לספר לאחר מכירה, סיני ק', תתלג-תתנא
↑  צאצאיו מתוך כתב יוחסין למשפחת פינס - קוטלר, נדפס באוסף חידושי תורה שיצא לזכר הרב אהרן קוטלר, ירושלים, תשמ"ג, עמ' תלו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305608205171  ISNI: 0000 0000 4534 7922  LCCN: no99079032  RERO: 02-A013670275  VIAF: 297165684   WorldCat (עם VIAF): 297165684
דמות

בספרות ובאמנות, דמות היא כל אחד מן המשתתפים ביצירה. דמות כזו שנוצרה בסיפור, במחזה או בשיר קרויה דמות ספרותית, בסרט קולנוע דמות קולנועית, וכאשר נוצרה בסדרת טלוויזיה (לרבות אנימציה), היא קרויה דמות טלוויזיונית. התהליך של פיתוח ויצירת הדמות נקרא אפיון. הדמות היא לרוב של אדם, אך קיימת גם דמות שאינה אנושית, לרבות דמות לא אנושית שמקבלת האנשה דרך היצירה.
סוגי דמויות

הדמויות הראשיות הן הדמות או הדמויות שמופיעות הכי הרבה בסיפור. הן זוכות להבלטה ביצירה, והן מעסיקות במעשיהן, בגורלן ואף בעולמן הפנימי את תשומת לבו של הקורא, ולעיתים אף מעוררת בו רגשי אהדה והזדהות.
הדמויות המשניות הן הדמויות שמופיעות בסיפור פחות מהדמויות הראשיות (עד כדי תפקידים קטנים ושוליים מאוד). הן מיועדות בעיקר לסייע לשאר מרכיבי הסיפור, ובכללן גם לדמויות הראשיות במישורים שונים, כגון: הנעת האחרונות לפעולה ובאפיונן באופנים שונים. דמויות משניות מסייעות גם בבניית הרקע החברתי והאנושי המשמש כבמת הסיפור, ולעיתים עושה בהן המספר שימוש כדי להציג את הסיפור באופן הרצוי לו (ואז ניתן לדבר על הפונקציה של הדמות). דמות זאת מאירה את הדמות הראשית, מסייעת לאפיון הדמות הראשית. מעמדה וחשיבותה קטן יותר. בדרך כלל קיים קשר בין הדמות המשנית לראשית. קשר של הקבלה והשוואה. לעיתים, תוך כדי ניגוד לדמות המשנית, ניתן לאפיין את תכונותיה של הדמות הראשית
דמות עגולה היא דמות מורכבת ובעלת תכונות רבות. בדרך כלל היא דמות דינמית שעוברת שינוי והתפתחות. לפחות שתי תכונות שלה סותרות ושונות זו מזו.
דמות שטוחה היא דמות פשוטה שלרוב נבנית סביב תכונה אחת בלבד. לפעמים היא בעלת תכונות רבות, אך הן מאותו הסוג. הדמות השטוחה כפופה לתכונתה ולא מתפתחת.
דמות אורחת היא דמות שההופעה שלה קצרה רק פעם אחת או פעמיים, בניגוד לדמויות משניות שמופיעות יותר.
דמות טובה (פרוטגוניסט) היא דמות הגיבור שמצילה את המצב והיא טובת לב, נלחמת באנטגוניסט שמפריעה לה.
דמות רעה (אנטגוניסט) היא דמות האויב והיריב שעושה רוע לגיבור, מתנגדת ונלחמת בפרוטגוניסט ומפריעה לה.
דמות במוקד היא דמות מרכזית בסיפור וכל הדמויות סובבות ועושות את כל מה שהן עושות בשבילה/למענה אך היא אינה עושה דבר
עיקר ההבדל בין הדמות הראשית למשנית הוא בעיצוב הנרחב של עולמו הפנימי של הראשון, בעוד האחרון, על פי רוב, אינו זוכה לו. בעוד שהדמות הראשית שקועה בלבטים פנימיים, בפעילות חיצונית או פנימית אינטנסיבית, מגלה קווי אופי מובהקים ואיכויות אנושיות ייחודיות, מתפתחת ועוברת תמורות שונות - זו המשנית, בניגוד לראשית, נוטה להיות "שטוחה" מבחינת העומק הרגשי, תמורות הנפש והלבטים הפנימיים, לפחות עד כמה שהללו נחשפים בפני הקורא.
אפיון הדמות

הדמות היא פרי יצירה בדיוני. לכן מניחים שכל פרט הקשור לדמות אינו מקרי, אלא נבדה על ידי הסופר משום שהוא חשוב ומשמעותי להבנת העלילה ולהתפתחותה.
תהליך פענוח הדמות דומה לתפקיד הפסיכולוג או החוקר: על מנת לנסות ולגלות את ה"אישיות" של הדמות ביצירת הסיפורת, יש לאסוף פרטים מתוך הטקסט, ובעזרתם לנסות לאפיין את הדמות הספרותית.
בטקסט הפרוזאי ישנם שלושה סוגים של פרטים הקשורים לדמות:
ציון ישיר של המספר בנוגע לתכונות האופי של הדמות, כמו בסיפור "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון, בו מזכיר המספר שהרוכל הוא "תמים וקל דעת".
ציון של פרטים, שמתוכם באופן עקיף יכול הקורא להסיק לגבי תכונות האופי של הדמות. פרטים כגון: הרקע של הדמות, מראה חיצוני, דרכי התנהגות עם דמויות אחרות, תיאור חיי הנפש שלה, כגון חלומות, מחשבות, מוטיב מנחה ועוד. לדוגמה: בסיפורו של עגנון, "האדונית והרוכל", הנהנתנות של הרוכל, יהודי דתי, גורמת לו לבצע עבירות דתיות, כמו אכילת בשר לא כשר או משכב עם נוצרייה. התנהגות זו מחזקת את דברי המספר שציין שאותו רוכל הוא "קל דעת".
ציון מטונימי - תיאור של עצם או תופעת טבע, שיש בהם סמליות והם מסמלים ומייצגים את הדמות ומצבה הרגשי.