stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד בריאן

ריצ'רד הדסון בריאן (באנגלית: Richard Hudson Bryan; נולד ב-16 ביולי 1937) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה בשנים 1989–2001. טרם היבחרו לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית, היה בריאן מושלה ה-25 של נבדה במשך שש שנים, כתובע הכללי של המדינה וכחבר הסנאט של נבדה.
ביוגרפיה

בריאן נולד בוושינגטון הבירה בקיץ 1937, וסיים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת נבדה ברינו ב-1959, שם היה חבר באחווה אלפא טאו אומגה. הוא סיים את לימודי תואר ראשון במשפטים במכללת הסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה. ב-1963 התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת נבדה. הוא היה הסנגור הציבורי הראשון של מחוז קלארק. בשנים 1972–1978 היה חבר הסנאט של נבדה, הבית העליון של בית המחוקקים של המדינה. ב-1979 מונה לתובע הכללי של נבדה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1983.
ב-1982 נבחר בריאן למושל נבדה, והוא כיהן בתפקיד בין השנים 1983–1989. לאחר סיום כהונתו כמושל, הצליח בריאן להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית ובמשך 12 שנה ייצג את מדינתו בבית העליון של הקונגרס האמריקאי. במהלך כהונתו בסנאט היה בריאן חבר בוועדת הכספים, בוועדת הבנקאות, בוועדת המסחר ובוועדת המודיעין. הוא בחר שלא להתמודד בבחירות חוזרות ב-2000. הוא נמנה בין שלושת הסנאטורים הדמוקרטים שהודיעו על אי-התמודדותם ב-2000 לצד דניאל פטריק מויניהאן מניו יורק ופרנק לוטנברג מניו ג'רזי.
בריאן ידוע לשמצה בקרב חוג המדענים בשל התנגדותו השמרנית לפרויקט סט"י, ובשל העובדה שהציג תיקון לתקציב המדינה של ארצות הברית ב-1994 שהבטיח את ביטול "סקר גלי-המיקרו ברזולוציה גבוהה" והפסקת פרויקט סט"י של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי. בנאס"א נמתחה ביקורת רבה על בריאן בשל התנגדותו לפרויקט המשתמש בקרינה אלקטרומגנטית כדי לחפש חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. בין השאר נטען כי עשה זאת מתוך נקמה בנאס"א ללא כל התחשבות בהשלכות מעשיו על המחקר המדעי.
בריאן התמקד גם במניעת השימוש בהר יוּקה כאתר אחסון לטווח ארוך של פסולת גרעינית. אף על פי שמאגר הפסולת הגרעינית בהר יוקה נבנה בעת כהונתו של בריאן בסנאט, התנגדותו למיזם המשיכה להיות פעילה זמן רב גם לאחר שבריאן פרש מהסנאט, בטרם הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על הפסקת השימוש בהר יוקה כמאגר פסולת גרעינית.
בראשית דצמבר 2019 הודיע בריאן על תמיכתו בהתמודדות סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן בבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
הערות שוליים

↑  הלן דיוור, Bryan Announces Senate Retirement, באתר וושינגטון פוסט, 19 בפברואר 1999 (באנגלית)
↑  דנקן קמפבל, במדינת האינדיאנים ייסדתי אתר פסולת גרעינית, באתר הארץ, 3 ביוני 2001
↑  טלי גולדשטיין‏, בחירות בארה"ב: מי יותר ירוק?, באתר וואלה, 4 בנובמבר 2008
↑  מישל פרייס, Richard Bryan, ex-senator and Nevada governor, backs Biden, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190683288  US Congress: B000993  VIAF: 1245156374125007710007   WorldCat (עם VIAF): 1245156374125007710007
אורות (שכונה)

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  תל אביב-יפו 
 קואורדינטות:  32°03′23″N 34°48′10″E﻿ / ﻿32.0563586°N 34.802738°E﻿ / 32.0563586; 34.802738
  (למפת גוש דן מוגדלת) אורות(למפת גוש דן רגילה) אורות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אורות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אורות
 
אורות היא שכונה במזרח תל אביב-יפו הממוקמת ממזרח ליד אליהו, ברובע 9.  השכונה נחשבת לשכונת-משנה של כפר שלם. שמה הנוכחי של השכונה הוכרז בינואר 2011. בשכונה ישנן כ-300 משקי בית, והדירוג הסוציו-אקונומי עומד על כ-13 מתוך 20. 9.8% מתושבי העיר הם אקדמאים. גיל החציוני בשכונה הוא 65, הגבוה ביותר בעיר.
בשטח השכונה ממוקמת מכללת אורט סינגאלובסקי.
הערות שוליים

↑  מאת שני מויאל, ביצרון או התקווה? מדריך השכונות של מזרח תל אביב, באתר טיים אאוט, ‏4 ביולי 2019
↑  הכירו: שמות חדשים לשכונות בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 17 בינואר 2011
↑  שכונת אורות תל אביב יפו - דוח פינוי בינוי ותמ"א, באתר "CitySquare"
↑  רשימת מאמרים - מה חתך הגילאים בכל שכונה בתל אביב?, באתר www.avivbr.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוהנס גאורג בדנורץ

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1950 (בן 74) נוינקירכן, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר מילר 
 מוסדות:  IBM 
 פרסים והוקרה:  עמית IBM  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  מסדר ההצטיינות של נורדריין-וסטפאליה (23 באוגוסט 2020)  פרס ג'יימס מק'גרודי לחומרים חדשים (1988)  EPS Europhysics Prize (1988)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1988)  פרס דני היינמן (1987)  פרס על שם פריץ לונדון (1987)  פרס המדע על שם קלונג-וילהלמי (1987)  פרס נובל לפיזיקה (1987)  Robert Wichard Pohl Prize (1987)  פרס מרסל בנואה (1986) 
 תרומות עיקריות
 גילוי מוליכי על בטמפרטורה גבוהה
 
יוהנס גאורג בדנורץ (בגרמנית: Johannes Georg Bednorz;‏ נולד ב-16 במאי 1950) הוא פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה (1987) על גילוי מוליכי על בטמפרטורה גבוהה.
חייו

גאורג בדנורץ נולד בנורדריין-וסטפאליה, גרמניה לאנטון ואליבת בדנורץ.
ב-1968 הוא החל ללמוד מינרלוגיה באוניברסיטת מינסטר. אחרי שעבד זמן קצר במעבדה של IBM בציריך, הוא החל לעבוד על הדוקטורט שלו במעבדה לפיזיקת מצב מוצק במכון הטכנולוגי של ציריך תחת פיקוחם של הייני גרייניצ'ר ואלכסנדר מילר (שבנוסף להיותו פרופסור במכון הטכנולוגי ציריך עבד גם ב-IBM).
ב-1982 הוא חזר לעבוד במעבדת המחקר של IBM והצטרף למילר במחקרו על מוליכי על.
ב-1983 בדנורץ ומילר החלו לחקור באופן שיטתי את התכונות החשמליות של חומרים קרמיים המבוססים על תחמוצות של מתכות מעבר, וב-1986, הם הצליחו לגלות מוליך על (LaBaCuO) שהטמפרטורה הקריטית שלו להולכת-על היא 35 מעלות קלוין, 12 מעלות יותר מהשיא הקודם של הולכת על. הגילוי הזה הוביל למחקרים נוספים של הולכת על בטמפרטורה גבוהה על חומרים נחושתיים עם מבנים דומים ל-LaBaCuO, במהרה גילו תרכובות כמו BiSrCaCuO שהטמפרטורה הקריטית עבורו היא 107 מעלות קלוין וYBaCuO שעבורו הטמפרטורה הקריטית היא 92 מעלות קלוין.
בשנת 1987 גאורג בדנורץ ואלכסנדר מילר זכו ביחד בפרס נובל לפיזיקה "על פריצת הדרך החשובה בגילוי מוליכות על בחומרים קרמיים".
בוב מילר

רוברט ג'וזף מילר (באנגלית: Robert Joseph Miller; נולד ב-30 במרץ 1945) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי לשעבר, שכיהן כמושל ה-26 של מדינת נבדה בשנים 1989–1999. מילר, חבר המפלגה הדמוקרטית, הוא מושל נבדה בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר. נכון לשנת 2024 הוא גם המושל האחרון של נבדה שכיהן לצד סגן מושל ממפלגה יריבה. טרם כהונתו כמושל כיהן כסגן המושל בשנים 1987–1989.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

מילר נולד בשיקגו שבאילינוי, ועבר בילדותו עם משפחתו ללאס וגאס שבנבדה. אביו, רוס מילר, היה מנהל קזינו, שלדברי בנו בספר הזיכרונות שפרסם ב-2013 "Son of a Gambling Man", פעל גם בצדדים החוקיים וגם באלה הלא-חוקיים של שיקגו התעשייתית.
מילר למד בבתי ספר קתוליים, סיים את לימודיו בתיכון בישופ גורמן ב-1963 בהצטיינות, והשלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת סנטה קלרה ב-1967. לאחר מכן השלים לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לויולה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
מילר שירת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית בשנים 1967–1973, ובהמשך בכוחות המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא שימש כעוזר התובע המחוזי של מחוז קלארק בין השנים 1971–1973. בשנת 1978 נבחר לתובע המחוזי של מחוז קלארק, וב-1982 היה הראשון שכיהן בתפקיד זה וזכה להיבחר מחדש. בשנת 1984 שימש כנשיא איגוד התובעים המחוזיים הלאומי.
ביוגרפיה > בפוליטיקה של נבדה

בבחירות 1986 נבחר מילר לסגן מושל נבדה, והושבע לתפקידו ב-5 בינואר 1987. ב-3 בינואר 1989 התפטר המושל המכהן ריצ'רד בריאן לשם כהונתו בסנאט של ארצות הברית. בהתאם לסדר הירושה בנבדה התמנה מילר למושל המדינה מיד לאחר מכן.
ב-1990 התמודד מילר בבחירות לתפקיד מושל נבדה וזכה בניצחון סוחף עם 64.8% מקולות הבוחרים. ב-1994 נבחר מחדש לאחר שניצח את ג'ים גיבונס, אז קצין חיל האוויר האמריקאי ולימים מושל נבדה בעצמו. מילר עמד בראש אגודת המושלים הלאומית בין השנים 1996–1997. כהונתו נמשכה עשור, ובכך הפך למושל שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של נבדה. הגבלת כהונה מנעה ממנו להתמודד שוב בבחירות 1998, והוא הוחלף על ידי הרפובליקני קני גווין.
ביוגרפיה > לאחר החיים הפוליטיים

לאחר שעזב את התפקיד בינואר 1999, הדמוקרטי הבא שנבחר לתפקיד המושל היה סטיב סיסולאק בבחירות 2018. על שמו של מילר נקראת חטיבת ביניים בהנדרסון שנפתחה ב-1999. כיום מילר מכהן כחבר במועצת המנהלים של "Wynn Resorts" ושל "International Game Technology". הוא גם עומד בראש חברת "Robert J. Miller Consulting", המספקת ייעוץ עסקי לארגונים שונים. בנוסף, הוא יועץ בכיר בחברת "Dutko Worldwide", חברת שדלנות דו-מפלגתית בוושינגטון הבירה.
הערות שוליים

↑  Nearly 100 Nevadans on hand as Bryan takes Senate oath, באתר Reno Gazette-Journal‏, 4 בינואר 1989 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 17381509X  LCCN: n96088898  SNAC: w67980c2  VIAF: 63278716   WorldCat (עם VIAF): 63278716
דניאל לוין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 במאי 1970 דנוור, ארצות הברית 
 נרצח:  11 בספטמבר 2001 (בגיל 31) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית, ישראל
 מקום קבורה:  Sharon Memorial Park 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  F. Thomson Leighton 
 מוסדות:  IBM 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2017) 
 תרומות עיקריות
 פיתוחים בתחום האינטרנט
 
דניאל מארק לוין (באנגלית: Daniel "Danny" Mark Lewin‏; 14 במאי 1970 – 11 בספטמבר 2001) היה קצין בוגר סיירת מטכ"ל, מדען מחשבים ויזם עסקי ישראלי-אמריקאי, מייסדה של חברת "אקאמאי טכנולוגיות". הוא נמנה עם הנרצחים בפיגועי 11 בספטמבר, ונחשב לקורבן הראשון במתקפה כאשר הסתער על אחד החוטפים במהלך השתלטותם על אחד המטוסים שנחטפו.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לוין נולד בדנוור שבקולורדו, ארצות הברית. הוא עלה לישראל עם הוריו בגיל 14, וגדל בירושלים. את שירותו הצבאי עשה בסיירת מטכ"ל והשתחרר כקצין בדרגת סרן. לאחר שחרורו החל ללמוד בטכניון לימודי תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב ובמקביל עבד במעבדת המחקר של IBM בחיפה באימות תוכנה. בשנת 1996 החל בלימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת MIT במסצ'וסטס.
ביוגרפיה > אקאמאי טכנולוגיות

בעת לימודיו ב-MIT, עסק לוין בתורת הסיבוכיות ובאלגוריתמים. אחת מעבודותיו עסקה באלגוריתמים לניהול התעבורה ברשת האינטרנט ופיזור העומס על שרתים. באותה תקופה, עם ההתפתחות המהירה של האינטרנט, נוצרו בצמתים שונים ברשת פקקי תנועה וקשיים בהעברת הנתונים. כתוצאה מכך אמינות האתרים הייתה נמוכה והם נטו לקרוס בקלות. תקשורת בין-יבשתית סבלה מקשיים גדולים. לוין פיתח אלגוריתם שבעזרתו, כך האמין, ניתן יהיה לפתור את הבעיה. יחד עם הפרופסור למתמטיקה שימושית תום לייטון החל לפתח ולדחוף את הרעיון באופן מסחרי. השניים הגישו את הצעתם לתחרות תוכניות עסקיות שערכה האוניברסיטה אך לא הצליחו להגיע לשלב הסופי.
לוין לקח חופשה מלימודיו והלוואה של 20 אלף דולר, ויחד עם לייטון הקימו ב-1998 את חברת "אקאמאי", שם שפירושו "תיחכום" בשפת תושבי האי הוואי. לייטון כיהן כמדען הראשי ולוין כסמנכ"ל הטכנולוגיה. "אקאמאי" התמודדה עם בעיות התעבורה ברשת באמצעות הקמת שרתים של החברה ברחבי העולם. כך, הגולשים המקומיים לא צריכים להתחבר לשרתים מרוחקים אלא לשרתים בארצותיהם, שיקושרו לשרתים המרוחקים בקווים מהירים, מה שיאיץ את התקשורת בצורה משמעותית. בשיא "בועת הדוט-קום", באוקטובר 1999 הונפקה החברה, וכבר ביום המסחר הראשון עלו מניותיה פי חמישה ויותר. מחיר המניה הגיע לשיא של 345 דולר. באותה תקופה נחשב לוין לאחד הישראלים העשירים בעולם עם הון בשווי של כ-3 מיליארד דולר. גם לאחר הירידה התלולה בשווי המניה במשבר מניות הטכנולוגיה במרץ 2000, היה לוין אחד האנשים הצעירים העשירים בתבל. החברה נחשבת עד היום לאחת מהמובילות בתחומה, כאשר בין לקוחותיה נמצאות מיקרוסופט, אמריקה און ליין, יאהו!, פייסבוק וגוגל.
ביוגרפיה > נסיבות מותו

לוין נרצח במהלך חטיפתה של טיסה 11 של אמריקן איירליינס מבוסטון ללוס אנג'לס, שרוסקה לתוך המגדל הצפוני של מגדלי התאומים במתקפת הטרור על ארצות הברית ב-11 בספטמבר 2001, כשהיה בדרך לוועידת אינטרנט ופגישה עם לקוחות. הוא ככל הנראה נרצח בידי אחד החוטפים עוד במהלך ההשתלטות על המטוס בניסיון לסכל את החטיפה, לאחר שהסתער על אחד מהחוטפים. במזכר של מנהל התעופה הפדרלי של ארצות הברית שפורסם בשנת 2002, צוין שככל הנראה גרונו שוסף על ידי המחבל סטאם א-סוקמי, שישב במושב שמאחוריו במחלקת העסקים. לוין נחשב לקורבן הראשון של מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר.
לוין היה בן 31 במותו. השאיר אחריו אישה ושני בנים. כיכר סמוכה לבניין מדעי המחשב ב-MIT קרויה על שמו, וכן פרס למאמר סטודנטים מצטיין בכנס STOC, הכנס בו התפרסמה עבודתו על ביזור מידע באינטרנט.
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ, ‏"כוכב נפל מהשמיים": הקורבן הראשון של מתקפת הטרור הגדולה בהיסטוריה, באתר מעריב אונליין, 20 ביוני 2020
↑  חנן גרינווד, סיפורו של הלוחם בסיירת מטכ"ל שהפך להרוג הראשון באסון התאומים, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2021-09-10
↑  חיים הנדוורקר, דני ניסה לעצור אותם. זה הטבע שלו, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2006
↑  רן דגוני, ‏דני לוין, המייסד של אקאמאי ובוגר הטכניון, ברשימת העשירים הצעירים, באתר גלובס, 3 באפריל 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506023905171  dblp: 88/829  GND: 1052090311  ISNI: 0000 0004 3041 0959  LCCN: no2013107615  VIAF: 307446718   WorldCat (עם VIAF): 307446718
החייל הנעלם

| --- | --- |

 בימוי:  דני רוזנברג
 תסריט:  דני רוזנברג, עמיר קליגר
 צילום:  דוד סטרז'מייסטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  Cirko Film 
 הקרנת בכורה:  5 באוגוסט 2023
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
החייל הנעלם הוא סרט קולנוע ישראלי מ-2023 שביים דני רוזנברג וכתב יחד עם עמיר קליגר. הסרט מגולל את סיפורו של חייל עריק שנמלט משדה הקרב ברצועת עזה לביתו בתל אביב, אלא שכעת הממונים עליו משוכנעים שהוא חטוף בידי חמאס. בסרט מככבים עידו טאקו, עם מיקה רייס, אפרת בן צור, תיקי דיין ושמוליק כהן.
הסרט הוקרן ב-5 באוגוסט 2023 בפסטיבל הסרטים לוקראנו והיה מועמד ל-11 פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2023, בו הצלם דוד סטרז'מייסטר זכה בפרס הצילום הטוב ביותר.
עלילה

שלומי, חייל בן 18, בורח משדה הקרב ברצועת עזה ועושה את דרכו חזרה אל חברתו שירי. כששלומי מגלה שהממונים עליו בצבא משוכנעים שהוא נחטף בערפל המלחמה, הוא כבר לא מסתתר מהחיילים שלדעתו רודפים אחריו, אלא מהזהות שלו, שהפכה למלכודת. למרות הפצרות הוריו שיחזור ליחידה שלו לפני שיהיה מאוחר מדי, שלומי לוקח סיכון נואש לאהבה, עם השלכות דרמטיות.
שחקנים ודמויות

עידו טאקו - שלומי
מיקה רייס - שירי
אפרת בן צור - אמא של שלומי
תיקי דיין - סבתא של שלומי
שמוליק כהן - אבא של שלומי
משה ויידר - קצין צה"ל
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס / פסטיבל | קטגוריה | מקבל הפרס | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2023 | פסטיבל לוקרנו | נמר הזהב | החייל הנעלם | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | הסרט הטוב ביותר | החייל הנעלם | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | הבמאי הטוב ביותר | דני רוזנברג | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | השחקן הטוב ביותר | עידו טאקו | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | אפרת בן צור | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | התסריט הטוב ביותר | דני רוזנברג ועמיר קליגר | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | הצילום הטוב ביותר | דוד סטרז'מייסטר | זכייה |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | יובל סמו | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | העריכה הטובה ביותר | נילי פלר | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | האיפור הטוב ביותר | שיר מצרפי | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | הליהוק הטוב ביותר | לימור שמילה | מועמדות |  |
| ‏2023 | פרס אופיר | הסאונד הטוב ביותר | ניל גיבס | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Locarno76: full program announced, plus Excellence Award Davide…". Locarno Film Festival (באנגלית). נבדק ב-2023-08-13.
↑  "The Pardo d'oro at Locarno76 goes to Mantagheye bohrani (Critical…". Locarno Film Festival (באנגלית). נבדק ב-2023-08-26.
↑  "שבע ברכות" מוביל במספר המועמדויות בטקס פרסי אופיר, באתר ynet, 2 באוגוסט 2023
↑  "פרסי אופיר 2023: רשימת הזוכים המלאה". רוה. ביקורות סרטים, חדשות וטבלת המבקרים. 2023-09-10. אורכב מ-המקור ב-2023-09-18.
נחם

ערך זה עוסק במושב. אם התכוונתם לתפילה הנאמרת בתשעה באב, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎251 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 597 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) נחם(למפת השפלה רגילה) נחם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחם31°45′59″N 35°00′12″E﻿ / ﻿31.7664377588314°N 35.0034572593471°E﻿ / 31.7664377588314; 35.0034572593471  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - נחם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

נַחַם (נהגה במלעיל, כמו נחל) הוא מושב סמוך לעיר בית שמש השייך לפועל המזרחי. נוסד בשנת 1950, על ידי עולים מתימן וקוצ'ין.
נקרא על שם ראש בית אב בשבט יהודה, שבתחומו נמצא היישוב: ”וּבְנֵי אֵשֶׁת הוֹדִיָּה אֲחוֹת נַחַם אֲבִי קְעִילָה הַגַּרְמִי וְאֶשְׁתְּמֹעַ הַמַּעֲכָתִי.” (דברי הימים א', ד', י"ט)
היסטוריה

המושב הוקם על חורבות הכפר הערבי ערטוף שנכבש במלחמת העצמאות. בין משפחות המייסדים ניתן למנות את צברי, דוד, ערוסי, חוברה ויחיא. בשנותיו הראשונות סבל המושב מפגיעות של מסתננים בגלל קרבתו לגבול.
בשבת, 10 במרץ 1956 (כ"ז אדר תשט"ז), חדרו מחבלים (פדאיון) ובראשם מוסטפא סמואלי למושב וארבו מתחת לביתו של ר' שלמה סלימאן צובארה (נסים). צובארה, שישב ולמד משנה ועיין בספר עין יעקב לאור עששית ונרות השבת, שמע רעשים מחוץ לביתו וברגע שקם אל החלון לבדוק את פשר הרעש, ספג צרור כדורים מנשק אוטומטי. בשארית כוחותיו רשם צובארה על הקיר "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני". המתנקש סמואלי נתפס ונהרג כמה קילומטרים משם, ליד המושב מחסיה.
ב-2003 נוסדה במקום ישיבה תיכונית של רשת אמי"ת נחשון, המשמשת כבית ספר מקיף לנוער דתי.
הספר "מפאתי תימן: מסוק אלאת'ניין עד מושב נחם" (2010) מאת נעמי חובארה, ממייסדי המושב, מגולל את סיפור הקמתו של המקום ומתאר את העלייה ההמונית למדינת ישראל בשנות החמישים, דרך סיפורן האישי של נשות יהדות תימן.
לרבים מתושבי המושב קשרי משפחה. בין המשפחות התימניות הוותיקות והגדולות במושב נמנית משפחת שמריהו (במקור מחפוד, שמשמעותו בתימנית שמירת האל).
סמוך למושב ניתן לראות את שרידי המושבה הישנה הר טוב כמו בית המיסיון, בית הקברות (באזור התעשייה הר טוב)
ומספר בתי אבן, שבאחד מהם מוזיאון קטן לתולדות הר-טוב. לידו הוקמה יד למייסדי הר-טוב. המושבה הוכרזה כאתר לשימור של המועצה לשימור אתרים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  נורית ברצקי, חייה ומותה של הרטוב, מעריב, 9 בספטמבר 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467969805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבא במחתרת

דין הבא במחתרת הוא הלכה המופיעה בתורה, ואשר לפיה גנב אשר בא במחתרת – אין נענשים על הריגתו. האמוראים הסבירו דין זה בשיקולים של הגנה עצמית.
הדין בתורה

התורה בפרשת משפטים דנה במקרים שונים של גנב, ובהם גנב ה"בא במחתרת":
כִּי יִגְנֹב אִישׁ שׁוֹר אוֹ שֶׂה, וּטְבָחוֹ אוֹ מְכָרוֹ – חֲמִשָּׁה בָקָר יְשַׁלֵּם תַּחַת הַשּׁוֹר וְאַרְבַּע צֹאן תַּחַת הַשֶּׂה. אִם בַּמַּחְתֶּרֶת יִמָּצֵא הַגַּנָּב וְהֻכָּה וָמֵת – אֵין לוֹ דָּמִים. אִם זָרְחָה הַשֶּׁמֶשׁ עָלָיו, דָּמִים לוֹ, שַׁלֵּם יְשַׁלֵּם; אִם-אֵין לוֹ, וְנִמְכַּר בִּגְנֵבָתוֹ. אִם הִמָּצֵא תִמָּצֵא בְיָדוֹ הַגְּנֵבָה, מִשּׁוֹר עַד חֲמוֹר עַד-שֶׂה חַיִּים, שְׁנַיִם יְשַׁלֵּם.
"אין לו דמים", פירושו שאין הורגו חייב כשופך דמים. זאת לעומת מקרה שבו "זרחה השמש עליו", כאשר במקרה כזה "דמים לו", ועל כן במקרה שלא נהרג, עליו לשלם את הגניבה. נראה שעל פי הפשט יש לפרש את "הבא במחתרת" כמצב שבו הגנב מכניס את ידו לחפירה בקיר או ברצפת הבית ומנסה לגנוב רכוש המצוי שם.
החלוקה לפרקים במקרה זה אינה תואמת את תוכן הפסוקים, הואיל ומבחינה עניינית דין זה מופיע כמקרה פרטי של המקרה הכללי העוסק בגנבת שור או שה, כפי שמעיד המבנה הקזואיסטי והשימוש שעושה ספר הברית במילים "כי" (פתיחת מקרה ראשי) ו"אם" (פתיחת מקרה משני/סייג לדין הראשי/תנאי לדין הראשי). חלוקת התנ"ך לסדרים כן תואמת את תוכן הפסוקים.
פרשנות חז"ל

היו (כדוגמת הראב"ד) שפירשו את הביטוי "זרחה השמש עליו" כפשוטו – הגנב נתפס לאור יום ולא בלילה; והסברה היא, שמי שפורץ ביום לבית, עושה זאת מכיוון שהוא משער שאין אנשים בבית, ולכן איננו מתכוון לפגוע באדם, שלא כמי שפורץ בלילה.
חז"ל (בתלמוד הבבלי (סנהדרין עב) ובתלמוד הירושלמי פרק ח' ובעקבותיהם חלק מן הפרשנים) פירשו את הביטוי "זרחה השמש עליו" כמשל; כדברי רש"י במקום:
אין זה אלא כמין משל: אם ברור לך הדבר שיש לו שלום עמך, כשמש הזה שהוא שלום בעולם, כך פשוט לך שאינו בא להרוג אפילו יעמוד בעל הממון כנגדו, כגון אב החותר לגנוב ממון הבן, בידוע שרחמי האב על הבן, ואינו בא על עסקי נפשות – 'דמים לו' – כחי הוא חשוב, ורציחה היא אם יהרגנו בעל הבית.
בהתאם לקביעה זו, לפיה הריגת הגנב מותרת רק משיקולי הגנה עצמית, מביא התלמוד שתי ברייתות המציגות שתי גישות שונות ביחס לוודאות הנדרשת בעת הפעלת שיקולי הגנה עצמית:
תנו רבנן: "אין לו דמים אם זרחה השמש עליו" – וכי השמש עליו בלבד זרחה? אלא: אם ברור לך הדבר כשמש שאין לו שלום עמך – הרגהו, ואם לאו – אל תהרגהו.

תניא אידך: "אם זרחה השמש עליו דמים לו" – וכי השמש עליו בלבד זרחה? אלא: אם ברור לך כשמש שיש לו שלום עמך – אל תהרגהו, ואם לאו – הרגהו.
בתלמוד מובאים דברי רב, שאמר שכל אדם שהיה פורץ לביתו במחתרת הוא היה הורגו מלבד רב חנינא בר שילא, משום שהוא אדם רחמן, שברור לו שירחם עליו כמו שאב מרחם על בנו. בירושלמי רבי שמעון בר יוחאי חולק על רבי חייא, ואומר שאף במקרה שהפורץ נטל את הרכוש ויצא מחוץ לבית, עדיין מותר להורגו, דבר שלא התקבל להלכה.
הרמב"ם פוסק (הלכות גניבה פרק ט' הלכה ט') שבא במחתרת הוא כרודף אחר חבירו להורגו ולכן דמו מותר. הוא גם מרחיב את הדין, בין אם בא ביום או בלילה, ובין אם פרץ לביתו של האדם או לחצרו. אמנם במקרה שהוא פרץ לשדהו או לגינתו של אדם, חזקתו שבא רק לגנוב, ולכן דמו איננו מותר.
מכיוון שבא במחתרת מסכן את נפשו, על פי הכלל של קם ליה בדרבא מיניה הוא לא יהיה חייב תשלום על הגניבה או על נזק שגרם במהלך הגניבה. אבל, אם הוא גנב חפץ והוא נשאר שלם הגנב יהיה חייב בהחזרת החפץ. בכל מקרה הגנב יהיה חייב להחזיר בדיני שמים.
מדין זה של "הבא במחתרת" למד רבי ישמעאל שפיקוח נפש דוחה שבת בקל וחומר (בבלי, יומא פ"ה).
טעמו של הדין

חז"ל נימקו דין זה בכך שגנב הבא במחתרת מגיע בידיעה שאם יעמוד מולו בעל הבית, הגנב יהיה מוכן להרוג אותו. לפיכך, התירה התורה לבעלים לעמוד על רכושו ולהרוג את הפורץ, מדין הבא להורגך השכם להורגו.
היו שציינו שהתורה הייתה יכולה לצוות על בעל הבית שלא להתנגד וכך הגנב לא יהרוג אותו, ואם כן לא ברור מדוע חל כאן דין "הבא להורגך". מכאן הסיקו אותם פרשנים, שזכותו של בעל הבית להגן על רכושו אינה יכולה להתבטל אל מול כוונות פושעות של גנב רק בשל כך שהלה מוכן להרוג את בעל הבית.
באשר לקלות לכאורה שבה מתירים את דמו של אדם אף שלא הוכחה אשמתו, היו שהסבירו זאת בכך שבא במחתרת עושה פעולה שמדירה אותו מחסות החוק. הוא שקול לאדם שמנסה לגנוב את הגבול ונכנס לשטח הפקר מסוכן. אפשר גם לראות בדין זה את החשיבות שייחס המקרא לביתו של האדם ולפרטיותו. זה אשר מנסה להפירה בחסות הלילה בזמן שהאדם ישן ונמצא בחולשתו, מתויג כפושע מסוכן, שיש להתגונן מפניו אף בנטילת חייו.
"הבא במחתרת" בימינו

דין "הבא במחתרת" לא גווע עם השנים, ובזמננו פרשת שי דרומי, שירה והרג גנב שנכנס לשטחו החקלאי באישון לילה, הזכירה לרבים דין זה, ויש שנזעקו להגן על דרומי מנימוקי התורה, פעמים רבות תוך אזכור הדין. יש שהציעו הצעות חוק לתיקון החוק הישראלי, ברוח פרשת הבא במחתרת. אחת ההצעות עברה ב-24 ביוני 2008 בקריאה שנייה ושלישית, ואושרה כחוק, אשר כונה בציבור "חוק דרומי".
בבית המשפט המחוזי בחיפה ניתן ב-27 בפברואר 2007 פסק דין  בעניינו של עובד בחנות תכשיטים שירה למוות בפורץ, אשר בזמן שבו נורה לא היה חשש כי יפגע ביורה, והלה יכול היה לברוח. היורה הורשע בהריגה ונגזר עליו מאסר של 4 שנים. בנימוקיו התייחס השופט רון שפירא לדין "הבא במחתרת", המבחין בין מקרה שבו הפורץ הגיע בלילה ויש חשש כי ישפוך דם, לבין מקרה שבו הגיע ביום ואז חלה עליו הגנתו של החוק.
ראו גם

פרשת שי דרומי
הבא להורגך השכם להורגו
לקריאה נוספת

יואל אליצור, "פשט חדש לדין הבא במחתרת", מגדים ו (אלול ה'תשמ"ח)
הערות שוליים

↑  ירון זילברשטיין, '"בערבייא צווחין לחתרתה עתרתה": וריאנט פונטי או ניב עממי?', דעת לשון ד, תשפ"ד, עמ' 35–38
↑  השגות הראב"ד על הרמב"ם, ספר נזיקין, הלכות גניבה, פרק ט הלכה ח
זרעית קטנה

| זרעית קטנה |
| --- | --- |
 זרעית קטנה בהודו
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עפרוניים
סוג:: זרעית
מין:: זרעית קטנה
שם מדעי
 Alauda gulgula ‏פרנקלין, 1831
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של זרעית קטנה   יציבה   מקייצת   חורפת

אגם קולרו, אנדרה פרדש, הודו
זַרְעִית קְטַנָּה (שם מדעי: Alauda gulgula) היא מין של עפרוני המצוי בדרום, מרכז ומזרח האזור הפלארקטי. כמו זרעיות אחרות, היא חובבת ערבות פתוחות שם היא ניזונה מזרעים וחרקים.
בישראל נצפתה בפעם הראשונה רק ב-1984, אך מאז התברר כי היא חולפת וחורפת קבועה במספרים קטנים, בעיקר בדרום הערבה ובשדות האספסת בעמק בית שאן.