stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גשר מייק או'קלאהן ופט טילמן

| --- | --- |
הגשר כפי שהוא נשקף מסכר הובר
הגשר כפי שהוא נשקף מסכר הובר
 מידע כללי
 סוג:  גשר, גשר קשתי 
 שימוש:  מכוניות והולכי רגל
 על שם:  מייק או'קלאהן 
 מיקום:  על נהר הקולורדו מעל הקניון השחור של הקולורדו בין נבדה לאריזונה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  14 בפברואר 2005 – 14 באוקטובר 2010 (5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  16 באוקטובר 2010 
 מבנה:  גשר קשת
 חומרי בנייה:  פלדה ובטון
 עלות:  240 מיליון דולרים
 אדריכל:  T.Y. Lin International
 מידות
 אורך:  579 מטר
 גובה:  270 מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  323 מטרים
 
 קואורדינטות:  36°00′45″N 114°44′29″W﻿ / ﻿36.0125°N 114.741389°W﻿ / 36.0125; -114.741389
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט גשר מייק או'קלאהן(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט גשר מייק או'קלאהן(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוגשר מייק או'קלאהן(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקוגשר מייק או'קלאהן
 
צילום אווירי של גשר מייק או'קלאהן ופט טילמן.
גשר מייק או'קלאהן ופט טילמן (באנגלית: Mike O'Callaghan–Pat Tillman Memorial Bridge) הוא גשר קשת מעל לנהר הקולורדו בין המדינות נבדה (במחוז קלארק) ואריזונה (במחוז מוהאבי) בארצות הברית. הגשר שוכן בתחומי אזור הנופש הלאומי אגם מיד, כ-50 קילומטרים דרומית-מזרחית מלאס וגאס. על הגשר עובר כביש 93 מעל לקולורדו. הגשר נפתח לתנועה ב-2010 והיה המרכיב המרכזי במיזם "מעקף סכר הובר" (Hoover Dam Bypass), שניתב מחדש את כביש 93 מהנתיב הקודם שעבר על גבי סכר הובר וביטל כמה סיבובים מסוכנים שהיו בירידה לסכר ובעלייה ממנו. הגשר קרוי במשותף על שמם של מייק או'קלאהן (Mike O'Callaghan‏; 2004-1929), מושל נבדה בשנים 1979-1971 ופט טילמן, שחקן פוטבול אמריקאי שהפסיק קריירה בקבוצת אריזונה קרדינלס על מנת להתגייס לצבא ארצות הברית ומאוחר יותר נהרג במסגרת שירותו באפגניסטן מירי דו-צדדי.
כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 זיהו פקידי ממשל שקטע כביש 93 העובר מעל סכר הובר מסוכן ובלתי מתאים לנפחי התנועה העתידיים החזויים. בשנים 2001-1998 שיתפו פקידים בסוכנויות ממשל של נבדה ואריזונה פעולה יחד עם נציגים מכמה סוכנויות פדרליות על מנת לקבוע את הנתיב הטוב ביותר לחצייה חלופית של הנהר. במרץ 2001 בחר מנהל הכבישים הפדרלי את הנתיב, שחצה את נהר הקולורדו 450 מטרים במורד הזרם מסכר הובר. בניית המבואות לגשר החלה ב-2003, ובניית הגשר עצמו החלה בפברואר 2005. הגשר הושלם ב-2010 והמעקף כולו נפתח לתנועת כלי רכב ב-19 באוקטובר 2010.
הגשר היה גשר הקשת הראשון המורכב מבטון ופלדה שנבנה בארצות הברית. ומשולבת בו קשת הבטון הרחבה ביותר בחצי הכדור המערבי. בגובה 270 מטרים מעל נהר הקולורדו, זהו הגשר השני בגובהו בארצות הברית, אחרי גשר רויאל גורג' (Royal Gorge Bridge). זהו גשר קשת בטון הגבוה ביותר בעולם. מיזם מעקף סכר הובר הושלם במסגרת התקציב בעלות של 240 מיליון דולרים, חלקו של הגשר בתקציב היה 114 מיליון דולרים (במחירי 2010).
היסטוריה

ב-1935 אישרה האגודה האמריקנית של פקידי רשויות המדינה לכבישים ותחבורה (American Association of State Highway and Transportation Officials) את ההרחבה דרומה של כביש 93 מנקודת הסיום שלו בגלנדייל בנבדה לקינגמן באריזונה דרך לאס וגאס ובולדר סיטי, תוך חציית הקולורדו על גבי סכר הובר (שאז היה קרוי סכר בולדר) שזה עתה הושלם. מחוז קלארק בנבדה היה מיושב בדלילות באותה עת, כשהתגוררו בו פחות מ-9,000 תושבים לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 1930 (בהשוואה ל-2 מיליון בשנת 2013). פיתוח בלאס וגאס וסביבה במחיצת השנייה של המאה ה-20 הפכה את לאס וגאס לאטרקציה תיירותית וכביש 93 הפך לפרוזדור תחבורה חשוב לתעבורת נוסעים ומטענים בין לאס וגאס ופיניקס, בירת אריזונה. ב-1995, נכלל הקטע של כביש 93 על סכר הובר כחלק מפרוזדור CANAMEX, פרוזדור תחבורה בעדיפות גבוהה שנקבע כחלק מהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA). גשר זה הוא מרכיב מרכזי במיזם כביש בין-מדינתי 11 המוצע.
התנועה על כביש 93 המשולבת עם תנועת נוסעים ותיירים על סכר הובר עצמו גרמה לפקקי תנועה על הסכר ובמבואות אל הסכר. המבואות כללו פיתולים חדים בכביש בירידה אל הסכר ובעלייה ממנו משני צדי הסכר, ופני השטח גרמו להגבלת ראות סביב הפיתולים. בנוסף לשיקולי בטיחות חששו פקידי הממשל לביטחונו ושלמותו של סכר הובר, בייחוד השפעה שתהיה לתאונת דרכים על פעילות הסכר ועל מי אגם מיד. פקידי ממשל דנו לראשונה בצורך לאתר חצייה חדש של נהר הקולורדו שיעקוף את הסכר בשנות ה-60 של המאה ה-20. לשכת הטיוב של ארצות הברית המפעילה את הסכר, החלה לעבוד על "מיזם גשר נהר הקולורדו" ב-1989, אבל המיזם הושהה ב-1995. ב-1997 לקח מנהל הכבישים הפדרלי אחריות על המיזם ופרסם טיוטת הצהרת ההשפעה על הסביבה (environmental impact statement) ב-1988. בשנים 2001-1998 בחנו פקידי ממשל מאריזונה ונבדה, כמו גם נציגים מסוכנויות פדרליות את הישימות של שיפור הכביש על הסכר, הגבלת התנועה על הסכר, או לא לעשות דבר.
במרץ 2001 פרסם מנהל הכבישים הפדרלי החלטה (Record of Decision) שבה ציין את הבחירה שלו בנתיב "חלופת הר שוגרלואף" ("Sugarloaf Mountain Alternative"). המיזם כלל כביש באורך 3.5 קילומטרים בנבדה, כביש באורך 1.8 קילומטרים באריזונה, וגשר מעל לנהר כ-450 מטרים במורד הזרם מסכר הובר. עבודת התכנון החלה ביולי 2001.
כללי ביטחון שיושמו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר מנעו תנועת משאיות על סכר הובר. לפני שהגשר הושלם נדרשו משאיות מסחריות לבצע מעקף של 167 קילומטרים בין בולדר סיטי וקינגמן דרך כביש 95, כביש 163 חציית נהר הקולורדו בין לאפלין (Laughlin) ובולהד סיטי וכביש 68. המעקף הוסיף 37 קילומטרים בהשוואה לנתיב הקודם על כביש 93.
תכנון

תכנון המיזם בוצע על ידי צוות התמיכה של הובר (Hoover Support team), בהובלת החברה .HDR, Inc וכלל בנוסף מתכננים מהחברות T.Y. Lin International‏, .Sverdrup Civil Inc ומומחים אחרים.
הגשר המתוכנן היה באורך 579 מטרים ומפתח של 320 מטרים. הכביש היה גבוה 270 מטרים מעל לנהר הקולורדו וברוחב ארבעה נתיבים. זה היה גשר ראשון בארצות הברית ששילב בין בטון ופלדה. הוא כלל את קשת הבטון הרחבה ביותר בחצי הכדור המערבי וגם הגשר השני בגובהו בארצות הברית, ובו קשת בגובה 260 מטרים מעל לנהר. שתי קשתות הבטון מחוברות במסבכים מפלדה.
התכנון המשולב, שימוש בבטון עבור הקשת והסמכים ופלדה עבור המיסעה, נבחר בשל לוח הזמנים, עלויות והיותו תואם אסתטית לסכר הובר. שון הולסטג' (Sean Holstege) כינה את הגשר "ניצחון אמריקני" בעיתון "דה אריזונה רפבוליק",
USA Today כינה אותו "הפלא החדש של אמריקה" במאמר מ-18 באוקטובר 2010.
בתכנון נכללה גישה להולכי רגל על הגשר עבור תיירים שירצו לצפות מזווית שונה על סכר הובר והנהר מלמטה, אבל הסכר אינו נראה למי שנוהג על הגשר. מגרש חנייה נבנה בסמוך לגשר בצד של מדינת נבדה באזור שהיה אתר האחסון בזמן הבנייה. מערכת מדרגות וכבש לגישה לנכים מובילים למדרכה לאורך הגשר.
בנייה

העבודה החלה ב-2003 על המבואות לגשר בשתי המדינות וחוזה הבנייה לגשר הקשת פורסם באוקטובר 2004. המכשול העיקרי במיזם היה חציית הנהר. הגשר והמעקף נבנו על ידי קונסורציום של סוכנויות ממשלתיות שונות וקבלנים, בהם מנהל הכבישים הפדרלי, מחלקת התחבורה של אריזונה ומחלקת התחבורה של נבדה, יחד עם RE Monks Construction ו-.Vastco, Inc שבנו את המבואה בצד אריזונה, .Edward Kraemer & Sons Inc את המבואה בצד נבדה ו-Las Vegas Paving Corporation את סלילת הכביש משני הצדדים. את הגשר עצמו בנו חברת אובאיאשי (株式会社大林組) מיפן ו-.PSM Construction USA, Inc, בעוד ש-.Frehner Construction Company, Inc הייתה אחראית להשלמת מתקני הכביש. במאי 2006 התעוררה בעיית רישיון בין מחוז קלארק וקבלן המשנה Casino Ready Mix בנוגע להפעלת מפעל בטון עבור המיזם, ובעיה זו גרמה לדחייה בת ארבעה חודשים במיזם.
הבנייה חייבה להרים עובדים ו-45 טון חומרים 270 מטרים מעל לנהר הקולורדו תוך שימוש בכבלי פלדה באורך 700 מטרים המוחזקים במערכת עגורן עילי. רוחות עזות גרמו להתמוטטות מערכת הכבלים בספטמבר 2006, ועקב כך המיזם התעכב בשנתיים. סמכי המבואה, הכוללים שבעה זוגות של עמודי בטון – חמישה בצד נבדה ושניים בצד אריזונה – הושלמו במרץ 2008. בנובמבר 2008 נהרג פועל הבנייה שרמן ג'ונס בתאונה.
הקשתות בנויות מ-106 חלקים, 53 בכל קשת, בעיקר קטעים באורך 7.3 מטרים שנוצקו במקום. הקשת נבנתה במקביל משני צדי הגשר, ונתמכה על ידי מערכת כבלים אלכסונית שנתמכו ממגדלים זמניים. הקשת הכפולה הושלמה עם יציקת הקטעים המרכזיים באוגוסט 2009. הכבלים התומכים הוסרו כשהקשת תומכת בעצמה. בדצמבר 2009 כל שמונת העמודים על הקשת הוצבו, ובסוף החודש הונחו שניים מתוך 36 קורות הפלדה במשקל 45 טון כל אחת.
באמצע אפריל 2010, הוצבו כל קורות הפלדה, ובפעם הראשונה היו צוותי הבנייה יכולים ללכת לאורך המבנה מאריזונה לנבדה. זמן קצר אחר-כך החלה יציקת המיסעה של הגשר. המיסעה זופתה במלואה ביולי, והעגורנים העיליים פורקו ככל שהמיזם התקרב לסיומו. הגשר הושלם בטקס הקדשה ב-14 באוקטובר 2010, ומסיבת פתיחה גדולה ב-16 באוקטובר. הגשר נפתח להולכי רגל ורוכבי אופניים ב-18 באוקטובר ולתנועת כלי רכב ב-19 באוקטובר, כמה שבועות קודם לתאריך החזוי.
כאשר הגשר נפתח לתנועה נסגר הכביש על סכר הובר לתנועת כלי רכב וכל הגישה של מבקרים לסכר נותבה לצד של נבדה. כלי רכב עדיין רשאים לנוע על הסכר לצד של אריזונה לאחר בדיקת ביטחון, אבל הרכב חייב לחזור לנבדה על מנת לחזור לכביש 93. קטע כביש 93 בין הסכר למפגש שלו עם כביש 93 הנוכחי קיבל מספר חדש ככביש המדינה מספר 172 של נבדה.
שם

בשלהי 2004, הוכרז השם המוצע לגשר שנועד להנציח את מיק או'קלאהן ופט טילמן בטקס על ידי קני גוין (Kenny Guinn), מושל נבדה וג'נט נפוליטנו, מושלת מדינת אריזונה. או'קלאהן, חייל מעוטר ממלחמת קוריאה, היה מושל נבדה מ-1971 עד 1979, והיה העורך הראשי בעיתון Las Vegas Sun במשך שנים רבות עד מותו ב-5 במרץ 2004. טילמן היה שחקן פוטבול באוניברסיטת המדינה של אריזונה ובקבוצת אריזונה קרדינלס. הוא ויתר על הקריירה בת מיליוני הדולרים בNFL על מנת להתגייס לחיל הרגלים בצבא ארצות הברית, ונהרג במסגרת שירותו באפגניסטן מירי דו-צדדי ב-22 באפריל 2004.
תקריות > התמוטטות עגורן הבנייה

רוחות עזות שנשבו בקניון השחור של הקולורדו ב-15 בספטמבר 2006, היו ככל הנראה הגורם להתמוטטות מערכת העגורן העילי שנועדה לשאת פועלים וחומרי בנייה באתר הגשר. באירוע זה לא היו הרוגים או פצועים. עבודת בנייה מוגבלת התחדשה באוקטובר 2006, אבל תקרית זו גרמה לעיכוב בן שנתיים בבנייה.
החברות שבנו את הגשר חברת אובאיאשי ו-.PSM Construction, USA, Inc ספגו את עלות פינוי ההריסות והבנייה מחדש של העגורנים. חוזה בניית העגרונים מחדש הוענק לחברת .F&M Mafco Inc מסינסינטי.
תקריות > הרוגים

העבודה הופסקה כאשר פועל בניין בן 48 מלאס וגאס בשם שרמן ג'ונס נהרג במהלך הבנייה בזמן שכיוון את הכבל שנועד לאזן את מגדלי הבטון הזמניים, כאשר המגבה המכני חדר לחזה שלו.
תקריות > התאבדויות

התאבדות ראשונה מהגשר התרחשה ב-7 באפריל 2012. עובדים במקום לא הצליחו לשכנע את הקורבן לא לקפוץ מהמסלול של הולכי הרגל הצופה על הסכר. מאז אירעו מקרים נוספים כולל אישה שקפצה ב-10 בינואר 2014, והייתה בכך להתאבדות השביעית. קורבן ההתאבדות השמיני היה גבר שקפץ ב-15 באפריל 2014. נציגים של מחלקת התחבורה של נבדה "בוחנים כל הזמן את המצב" ו"מתכננים לדון באמצעי מניעה פוטנציאליים על הגשר".
בתרבות

בסרט האסונות סן אנדריאס מ-2015 מוצג הגשר כשהוא נהרס ברעידת אדמה.
הערות שוליים

↑  Mike O'Callaghan–Pat Tillman Memorial Bridge
↑  Mike O'Callaghan-Pat Tilman Memorial Bridge
↑  Holstege, Sean (20 באוגוסט 2010). "Las Vegas route over Hoover Dam bridge coming soon". The Arizona Republic. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "CANAMEX Federal Definition". CANAMEX Corridor Coalition. אורכב מ-המקור ב-2008-01-10. נבדק ב-2016-05-12.
↑  Norman, Jean Reid (12 באוגוסט 2009). "Boulder City Council endorses Vegas-to-Phoenix interstate". Las Vegas Sun. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "U.S. 93 Hoover Dam Bypass Project Record of Decision". Federal Highway Administration. במרץ 2001. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  >Hansen, Kyle B. (1 באוגוסט 2009). "Hoover Dam bypass bridge inches toward completion". Las Vegas Sun. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Holstege, Sean (18 באוקטובר 2010). "Hoover Dam bridge is America's newest wonder". USAToday. The Arizona Republic. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Holstege, Sean (17 באוקטובר 2010). "Hoover Dam bypass bridge an American triumph". The Arizona Republic. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  McCabe, Francis (31 במרץ 2008). "Towering Achievement". Las Vegas Review-Journal. ISSN 1097-1645. אורכב מ-המקור ב-1 ביוני 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Buffeted by High Winds and Setbacks, a Bypass Is Making History Near Hoover Dam
↑  "Visiting Hoover Dam: A Traveler's Guide" (PDF). U.S. Bureau of Reclamation. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-05-28. נבדק ב-2016-05-12.
↑  California woman identified as bypass bridge jumper
↑  Adrienne Packer (27 ביולי 2012). "NEWS: Suicides prompt talk of changes at Hoover Dam bypass bridge". Las Vegas Review-Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597611705171  LCCN: sh2012004532  VIAF: 315531462   WorldCat (עם VIAF): 315531462 
סכר הובר והגשר בזמן בנייה, ינואר 2009
הקשת השלמה בספטמבר 2009
הגשר הכמעט מושלם כפי שצולם ממסוק פברואר 2010
הגשר לאחר השלמתו תצפית מנבדה בדצמבר 2010
בר רהב

| --- | --- |

בר רהב מטקס סיום טירונות
 לידה:  26 ביוני 1993 ישראל רמת ישי, ישראל
 נהרג:  19 ביולי 2014 (בגיל 21) רצועת עזה
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צה"ל
 תקופת הפעילות:  2012–2014 (כשנתיים)
 דרגה:    סגן משנה
 תפקידים בשירות
 קצין בחיל ההנדסה הקרבית
 פעולות ומבצעים
   מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 שחקן נבחרת ישראל בכדורמים
 הנצחה
 ראו בגוף הערך
בר רהב (26 ביוני 1993 – 19 ביולי 2014) היה שחקן נבחרת ישראל בכדורמים. נהרג במבצע צוק איתן.
ביוגרפיה

רהב נולד וגדל ברמת ישי בנם של נעמה ואפי, בן בכור במשפחה של 4 אחים. הוא למד בבית ספר יסודי "ארזים", בחטיבת ביניים "היובל" ובתיכון בכפר הנוער ויצו נהלל. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 6 והצטרף לקבוצת השחייה בקריית טבעון. בהמשך, הצטרף לקבוצת הכדורמים של קריית טבעון. בגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת, הקבוצה המובילה בישראל, ושיחק בליגה הלאומית בכדורמים. בעונת המשחקים 2010/2011 הוא זכה עם קבוצתו בדאבל (אליפות המדינה וגביע המדינה). הוא שיחק בנבחרת הנוער של ישראל ובהמשך בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בטורנירים בינלאומיים. הוא השתתף במוקדמות אליפות אירופה 2012 שנערכו בשנים 2010–2011 ואף הבקיע שער לזכותה.
במרץ 2012 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית ובכך ויתר על האפשרות להיות ספורטאי מצטיין. ביוני 2014 סיים קורס קצינים בבה"ד 1.
בעת מבצע צוק איתן ב-19 ביולי 2014 נהרג סג"ם רהב מטיל נגד טנקים שפגע בזחל פומ"ה שאותו תיקן. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית טבעון.
הנצחה

שלושה חודשים לאחרי נפילתו של רהב נערך בבריכת השחייה בקריית טבעון טורניר "בר במים", טורניר כדורמים. בינואר 2015 זכתה קבוצתו, הפועל קריית טבעון, בגביע המדינה שהוקדש לזכרו.
על שמו של רהב נקרא שביל הטיול סובב רמת ישי, אשר נסלל בשנת 2015.
המשפחה מקיימת פרויקט בשם "מטיילים עם בר" במסגרתו היא מזמינה אנשים להצטלם באתרים שאהבו עם שלט "מטיילים עם בר". את התמונה הם מוזמנים לפרסם בעמוד הזיכרון שהוקם לבר בפייסבוק "לזכרו של בר רהב". עד היום פורסמו מאות תמונות באתרים שונים ומגוונים בארץ ובעולם.
בטקס הפתיחה של המכביה העשרים שנערך ביולי 2017 קראו הוריו של רהב את תפילת "יזכור".
הערות שוליים

↑  כדורמים: ישראל גברה על שוויץ, באתר nrg‏, 10 באפריל 2010
דן שכטמן

| --- | --- |

דן שכטמן
 לידה:  24 בינואר 1941 (בן 84) בריטניה תל אביב, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  הנדסת חומרים
 מקום מגורים:  ישראל ישראל, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של איווה  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת איווה 
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד  מדליית ההנצחה של הסנאט הצ'כי (2012)  פרס נובל לכימיה (2011)  Clarivate Citation Laureates (2008)  פרס א.מ.ת. (2002)  פרס גרגורי אמינוף (2000)  פרס וולף לפיזיקה (1999)  פרס ישראל (1998)  פרס ג'יימס מק'גרודי לחומרים חדשים (1987) 
 בת זוג:  ציפורה שכטמן
 צאצאים:  יואב שכטמן 
 תרומות עיקריות
 גילוי קיומם של גבישים כמו-מחזוריים
 
שכטמן ב-1985 - מסביר במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה את נושא הגבישים הכמו-מחזוריים
ריאיון עם דן שכטמן לאחר נאום הנובל שלו
מודל אטומים בקוואזי-גביש
דן שכטמן (נולד ב-24 בינואר 1941) הוא פרופסור מחקר בפקולטה למדע והנדסה של חומרים בטכניון, מהנדס ישראלי וחוקר מבנה החומר, שגילה והביא להגדרתו של מבנה גבישי חדש של גבישים כמו-מחזוריים (קוואזי-מחזוריים). על גילויו זה זכה בפרס ישראל לפיזיקה לשנת תשנ"ח (1998), פרס וולף לפיזיקה לשנת 1999, ובפרס נובל לכימיה לשנת 2011.
קורות חיים

שכטמן נולד בתל אביב וגדל ברמת גן ובפתח תקווה, בן ליצחק ונתניה שכטמן. סבו (אבי אמו) היה איש העלייה השנייה זאב אשור, מראשוני פועלי ציון.
היה חבר בתנועת השומר הצעיר וספורטאי באגודת הפועל פתח תקווה. למד בתיכון "ברנר" שבפתח תקווה במגמה ריאלית וב-1962 החל ללמוד בטכניון ובו קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות ב-1966. המשך לימודיו בטכניון היה בתחום הנדסת חומרים במחלקה להנדסת חומרים, ובמסגרתם קיבל את התואר השני ב-1968, ואת תואר הדוקטור ב-1972. לאחר מכן התמחה במשך שלוש שנים במעבדות חיל האוויר האמריקני שבאוהיו ועסק במיוחד בחקר מבנה החומרים של תרכובת טיטניום-אלומיניום. בשנת 1975 הצטרף לסגל המחלקה להנדסת חומרים בטכניון. כיהן בטכניון כראש המחלקה להנדסת חומרים ומשנת 1986 הוא בדרגת פרופסור מן המניין. במשך השנים שימש פרופסור אורח גם באוניברסיטת מרילנד ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
שכטמן עומד בראש "מרכז וולפסון למחקר" שבטכניון. בנוסף, הוא מכהן כפרופסור באוניברסיטת המדינה של איווה, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חבר האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית וחבר האקדמיה האירופית למדעים. בשנת ה'תשע"ב שימש כשופט בוועדה לבחירת זוכי פרס ישראל.
ב-17 בינואר 2014, בריאיון עם איילה חסון ששודר בתוכנית "יומן" של הערוץ הראשון, הכריז שכטמן על כוונתו להתמודד בבחירות על תפקיד נשיא מדינת ישראל. החלטתו להתמודד נבעה לדבריו מדאגתו לעתיד החברה בישראל, לנוכח רמת החינוך הנמוכה, האלימות בחברה, וקשיי השילוב של אוכלוסיות גדולות בשוק העבודה. לאורך הצגת המועמדות הבליט שכטמן את היותו א-פוליטי ועל-מפלגתי, כיתרון שיאפשר לו לשמש כנשיא ממלכתי ומאחד באופן, לדבריו, טוב יותר. לאחר שהשיג את עשר חתימות חברי הכנסת הנדרשות להצגת המועמדות, בתום ההצבעה ביום הבחירות לנשיאות, התברר כי זכה בקול אחד בלבד, קולה של רות קלדרון.
באותה שנה החל להנחות יחד עם השחקנית נתי קלוגר את התוכנית "להיות מדען עם פרופסור דן" בטלוויזיה החינוכית הישראלית. בתוכנית, המיועדת לילדים, מציגים שכטמן וקלוגר סוגיות שונות במדע.
מחקריו

ב-1980 ביקר בטכניון חוקר המתכות ג'ון כאהן והזמין את שכטמן למעבדות NBS באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שכטמן קיבל את ההזמנה ועבד במעבדות אלו בשנים 1981–1983. הוא ערך ניסויים בייצור חומרים מתכתיים על ידי התמצקות מהירה. יום אחד, כאשר בחן גביש של הסגסוגת מנגן ואלומיניום באמצעות התאבכות של קרני רנטגן בסריג הגבישי ויצירת תבנית פיזור בראג, גילה להפתעתו שהיא בעלת סימטריה מחומשת. מאחר שבאותה התקופה היה בקריסטלוגרפיה עיקרון מקובל השולל סימטריה כזו, החל שכטמן לפתח תאוריה שחומר מוצק מתארגן לעיתים בצורה אסימטרית כגביש קוואזי-מחזורי. שכטמן סיפר, כי כשסיפר על תגליותיו לעמיתיו נתקל בביקורת קשה שכן הייתה ידועה הוכחה בסיסית בקריסטלוגרפיה שמראה כי הסימטריות הסיבוביות היחידות שיכולות להתקיים הן של 2, 3, 4 או 6. ראש המעבדה של NBS סילק אותו מקבוצת המחקר בטענה שהוא "מטיל עליה קלון". מבקר חריף נוסף לתאוריה היה הכימאי המפורסם, לינוס פאולינג, בעל פרס נובל בכימיה, שטען כלפיו, "אין קוואזי-גבישים, אבל יש קוואזי-מדענים". כשחזר לטכניון פגש את אילן בלך ובעזרתו הצליח למצוא מודל המסביר את התופעה.
בקיץ 1984 חזר שכטמן למרילנד ושלח עם בלך מאמר לכתב העת: Journal of Applied Physics, אך המאמר נדחה בטענה ש"המאמר לא יעניין פיזיקאים. אנו ממליצים לשלוח אותו לעיתון של מטלורגיים (חוקרי מתכות)". שכטמן ובלך אכן שלחו אותו לעיתון של מטלורגיים: Metallurgical Transactions, אך העיתון לא מיהר לפרסם אותו והודיע שיפרסמו רק כעבור שנה. באותו זמן הראה שכטמן את המאמר לכאהן, ובעזרת מדען צרפתי נוסף, דניס גרטיאס, שלחו מאמר מקוצר לכתב העת: Physical Review Letters שאכן פורסם בתוך שבועות ספורים, בנובמבר 1984. חודש לאחר פרסום המאמר של שכטמן ושותפיו, פרסמו דב לוין ופאול שטיינהארדט, הסבר לתופעה, המסתמך על הריצוף הקוואזיפריודי של רוג'ר פנרוז. על אף העובדה שתוצאות הניסוי שוחזרו בהצלחה פעמים רבות, נותרו מדענים רבים בתחום בעמדתם הספקנית. אלו התמעטו עם הזמן אך בין המתנגדים העקשנים נמנה לינוס פאולינג, שסירב להכיר בתופעה עד יום מותו. לאחר תגליתו של שכטמן והופעת מספר הצעות להסבר תאורטי לתופעה, נפתחה הדלת לגילויים חדשים, ושונתה ההגדרה המדעית של גביש. נמצאו גבישים נוספים שקיומם נחשב כבלתי אפשרי, ונפתח תחום מחקר חדש.
מחקריו האחרים של שכטמן במהלך השנים עסקו בפיתוח סגסוגת המבוססת על טיטניום ואלומיניום, וכן בחקר המבנה של ציפוי יהלום. חקר מבנה היהלום עמד במרכז עבודתו בשנים 1992–1994, במהלך שהותו במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה שבארצות הברית.
חיים אישיים

נשוי לפרופ' ציפורה שכטמן, ראש המגמה להנחיית קבוצות בחוג לייעוץ והתפתחות האדם שבפקולטה לחינוך של אוניברסיטת חיפה. לזוג שלוש בנות ובן, הפיזיקאי פרופ' יואב שכטמן, אשר כאביו מכהן כחבר סגל בטכניון.
פרסים ותוארי כבוד

במהלך השנים זכה שכטמן בפרסים רבים:
הפרס הבינלאומי מטעם האגודה הפיזיקלית האמריקנית (1987)
פרס למצוינות אקדמית מטעם הטכניון (1988)
פרס רוטשילד להנדסה (1990)
פרס ויצמן למדעים (1993)
פרס ישראל לחקר הפיזיקה (1998)
פרס וולף (1999)
פרס גרגורי אמינוף בקריסטלוגרפיה מטעם האקדמיה המלכותית השוודית למדעים (2000)
פרס א.מ.ת לכימיה (2002)
פרס נובל לכימיה  (2011)
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2012)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה (2012).
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "מצב צבירה חדש", עמ' 168–171
מנהלת תיאום פעולות אכיפה

| --- | --- |

 "ביחד בעוצמה ובנחישות"
 פרטים
 כינוי:  מתפ"א
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 סוג:  יחידת התערבות, הפרות סדר ולחימה בפשיעה חמורה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:   אגף מבצעים ושיטור
 דרגת המפקד:    ניצב משנה
 מפקדים:  פירוט בהמשך הערך
מנהלת תיאום פעולות אכיפה במשטרת ישראל (בראשי תיבות: מתפ"א) מתמקדת בתיאום, בהנחיה ובשילוב בין היחידות הממשלתיות הפועלות לאכיפת החוק כנגד עבירות בניה, פלישות למקרקעי ציבור ושימוש במקרקעי ציבור ללא היתר כדין, כולל ביצוע האכיפה בפועל. ראש המנהלה שפיקד על היחידה בשתי קדנציות, וכן בטבח שבעה באוקטובר היה נצ"מ אייל ראון (שירת כמפקד ביחידת הגדעונים). מפקד היחידה הנוכחי הוא נצ"מ דורון ריגל.
על רקע תופעות נרחבות של הפרות דיני מקרקעין, שתוצאתן פגיעה חמורה בשלטון החוק, באיכות הסביבה, בעתודות הקרקע הציבורית ובקופת המדינה, התקבלה בשנת 2004 ההחלטה להקים מנהלה בין-משרדית אשר תפקידה לתאם פעולות אכיפת דיני מקרקעין.
נוכח הניסיון המבצעי וההצלחות שהיחידה צברה, היא הפכה להיות אחת משתי היחידות הארציות במשטרת ישראל אשר כפופות ישירות לאגף המבצעים במטה הארצי. היחידה מהווה כח עתודה ראשוני לסיוע באירועים חריגים בתחומי פח"ע (פעילות חבלנית עוינת), חירום ולחימה בפשיעה חמורה, ואף מתמחה בטיפול בהפרות סדר בכלל המגזרים. בנוסף, היחידה מהווה כח סיוע ייעודי שמשתף פעולה עם היחידה הממלכתית לאבטחת אישים (יחידה 730). היחידה מובילה את מודל התקיפה הכלכלית נגד ארגוני פשיעה בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה וגופים רלוונטיים, וכן מקיימת שיתופי פעולה מקצועיים עם יחידות מקבילות בעולם (צרפת, גרמניה, ארצות הברית ועוד).
בהחלטה נקבע כי תוקם יחידה משטרתית ייעודית אשר תפקידה לסייע באכיפת דיני מקרקעין. בהתאם לכך, שוטרי היחידה מלווים את פקחי היחידות השותפות במנהלה בעת ביצוע פעולות אכיפה, פעולות לאיתור עבירות, ביצוע צווים מנהליים וצווים שיפוטיים, הדבקת צווים וסיורים, לרבות תיאום מבצעי שוטף עם הגורמים הרלוונטיים במשטרת ישראל.
ייעוד היחידה

יחידה ארצית הכפופה לראש אגף המבצעים ומופעלת על ידי חטיבת המבצעים בכל מתארי הפעילות כגון: פח"ע, הפרות סדר (בראשי תיבות: הפס"ד) ופשיעה חמורה בכלל הגזרות.
תיאום, הנחיה ושילוב בין היחידות הממשלתיות הפועלות לאכיפת דיני מקרקעין תחת ארגון וניהול משטרת ישראל.
קביעת סדרי עבודה ונהלים וכן הכנת תוכנית פעולה מערכתית מפורטת הכוללת סדרי עדיפויות, תפוקות ולוחות זמנים, מעקב ובקרה.
ייעוד היחידה > פעולות האכיפה במצבים השונים

פעולות אכיפה בתחום המקרקעין וסיוע לגופי האכיפה מבוצעים בשגרה על פי תוכנית שנתית ותיאום על פי תוכנית שבועית. בחירום, פעולות האכיפה מבוצעות על פי החלטת ראש אגף המבצעים בהתאם להערכת מצב. בנוסף, ניתן סיוע בהתמודדות עם כלל משימות משטרת ישראל בהתאם לתוכנית עבודה של מתפ"א ובשילוב כלל יחידות המשטרה תוך מתן עדיפות לטיפול בפשיעה.
היסטוריה > מתקפת הפתע (2023)

בתאריך ה-7 באוקטובר 2023, עם היוודע על חדירת מחבלים בדרום הארץ, לוחמי יחידת מתפ"א הוקפצו מביתם לנקודת כינוס במטה היחידה ומשם להילחם בשטח. במקביל, מפל"ג בז, סנ"צ מרטין קוזמיצקס, שמע את קולות הירי וירד באופן עצמאי מביתו שבשדרות להילחם במחבלים. במהלך הלחימה חבר מרטין למפקד מחוז דרום, ניצב אמיר כהן ושוטרים נוספים שנלחמו כתף אל כתף מול המחבלים. מרטין חיסל 3 מחבלים וחתר למגע עד שנפגע ונפל מירי צלף מחבל.
לוחם נוסף, רס"ב שי משילקאר הגיע עצמאית לעיר שדרות ונלחם יחד עם שוטרי תחנת שדרות עד שנפצע, פונה וטופל בבית חולים ברזילי. בסיום הטיפול הרפואי, חבר לכוחות היחידה שהגיעו לדרום.
כוח מתפ"א נוסף שהוקפץ לקיבוץ בארי נתקל תוך כדי נסיעה במחבלים על הצירים ובהגיעם לבארי נכנסו שני צוותים בקרקלים, שם ניהלו לחימה עד שנפגעו משני טילי אר. פי. ג'י. בתקרית נהרגו 7 לוחמים: סנ"צ ודים בליך, רפ"ק דן גנות, רס"ם אלירן אברג'ל, רס"ב בוריס דנילוב, רס"ל דור מנגדי, רס"ל מולוגוטה גדיף ורס"ל אוראל שלום אלון. רק לוחם אחד נשאר בחיים סמ״ר אוריאל אוזן 
במהלך הלחימה כוחות מתפ"א פעלו במספר זירות במקביל: בשדרות, גזרת אשקלון, נתיבות, כביש 232, מושב שובה, קיבוץ בארי ובת הדר. יחידת מתפ"א חיסלה מעל 22 מחבלים, חילצה עשרות אזרחים תוך מתן מענה רפואי, העניקו טיפול מציל חיים לכ-20 חיילים שנפגעו ואותרו בשטח הלחימה וכן תפסה 6 מחבלים.