stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע אסיה בכדורגל 2019
שלב הבתים > בית ו'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יפן | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 3 | 3 |
|  אוזבקיסטן | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 3 | 4 |
|  עומאן | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 | 0 |
|  טורקמניסטן | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 10 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  יפן | 3 – 2 | טורקמניסטן   |
|  אוזבקיסטן | 2 – 1 | עומאן   |
|  עומאן | 0 – 1 | יפן   |
|  טורקמניסטן | 0 – 4 | אוזבקיסטן   |
|  עומאן | 3 – 1 | טורקמניסטן   |
|  יפן | 2 – 1 | אוזבקיסטן   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 בינואר 2019 13:00 |  יפן | 2-3 |  טורקמניסטן | אצטדיון אל נהיאן, אבו דאבי צופים: 5,725 שיפוט: איראן אלירזה פאגאני |
| 9 בינואר 2019 13:00 | יויה אוסאקו  56', 60'   ריטסו דואן  71' | (סיקור) | ארסלאמיירט עמאנו  26'   אחמט אטאיו  79' (פ) | אצטדיון אל נהיאן, אבו דאבי צופים: 5,725 שיפוט: איראן אלירזה פאגאני |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 בינואר 2019 15:30 |  אוזבקיסטן | 1-2 |  עומאן | אצטדיון שארג'ה, שארג'ה צופים: 9,424 שיפוט: קוריאה הדרומית קו היונג-ג'ין |
| 9 בינואר 2019 15:30 | אודיל אחמדוב  34'   אלדור שומורודוב  85' | (סיקור) | מוחסן אל-גסאני  72' | אצטדיון שארג'ה, שארג'ה צופים: 9,424 שיפוט: קוריאה הדרומית קו היונג-ג'ין |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בינואר 2019 15:30 |  עומאן | 1-0 |  יפן | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 12,110 שיפוט: מלזיה מוחד אמירול עיזבאן יעקב |
| 13 בינואר 2019 15:30 |  | (סיקור) | גנקי הראגוצ'י  28' (פ) | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 12,110 שיפוט: מלזיה מוחד אמירול עיזבאן יעקב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בינואר 2019 18:00 |  טורקמניסטן | 4-0 |  אוזבקיסטן | אצטדיון ראשיד, דובאי צופים: 4,354 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות עמאר אל-ג'נייבי |
| 13 בינואר 2019 18:00 |  | (סיקור) | ג'אבוחיר סידיקוב  17'   אלדור שומורודוב  24', 42'   ג'אלולידין משאריפוב  40' | אצטדיון ראשיד, דובאי צופים: 4,354 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות עמאר אל-ג'נייבי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 בינואר 2019 15:30 |  עומאן | 1-3 |  טורקמניסטן | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 8,338 שיפוט: בחריין נואף שוקראללה |
| 17 בינואר 2019 15:30 | קאנו  20'   מוחסן אל-גסאני  84'   מוחמד אל-מוסאלמי  90+3' | (סיקור) | אלטימיארט אנאדורדיו  41' | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 8,338 שיפוט: בחריין נואף שוקראללה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 בינואר 2019 15:30 |  יפן | 1-2 |  אוזבקיסטן | אצטדיון ח'ליפה בין זייד, אל-עין צופים: 7,005 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות מוחמד עבדולה חסן מוחמד |
| 17 בינואר 2019 15:30 | יושינורי מוטו  43'   טסוקאסה שיוטאני  58' | (סיקור) | אלדור שומורודוב  40' | אצטדיון ח'ליפה בין זייד, אל-עין צופים: 7,005 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות מוחמד עבדולה חסן מוחמד |
שלב הבתים > הנבחרות שסיימו במקום השלישי בשלבי הבתים

בתום שלב הבתים תיערך השוואה בין הנבחרות שסיימו במקום השלישי, וארבע הנבחרות עם המאזן הטוב ביותר יעלו לשלב הנוקאאוט.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בחריין בחריין | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
| קירגיזסטן קירגיזסטן | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 | 0 |
| עומאן עומאן | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 | 0 |
| וייטנאם וייטנאם | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
| לבנון לבנון | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
| הרשות הפלסטינית פלסטין | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 0 | 3 | -3 |
שלבי הנוק-אאוט > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בינואר 2019 15:00 |  וייטנאם | 1-0 |  יפן | אצטדיון אל-מקתום, דובאי צופים: 8,954 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות מוחמד עבדולה חסן מוחמד |
| 24 בינואר 2019 15:00 |  | (סיקור) | ריטסו דואן  57' (פ) | אצטדיון אל-מקתום, דובאי צופים: 8,954 שיפוט: איחוד האמירויות הערביות מוחמד עבדולה חסן מוחמד |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בינואר 2019 18:00 |  סין | 3-0 |  איראן | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 19,578 שיפוט: קטר (מדינה) עבד אל-רחמן אל-ג'סים |
| 24 בינואר 2019 18:00 |  | (סיקור) | מהדי טארמי  18'   סרדאר אזמון  31'   כרים אנסארי-פרד  90+1' | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 19,578 שיפוט: קטר (מדינה) עבד אל-רחמן אל-ג'סים |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 בינואר 2019 15:00 |  קוריאה הדרומית | 1-0 |  קטר | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 13,791 שיפוט: אוזבקיסטן רוושאן אירמטוב |
| 25 בינואר 2019 15:00 |  | (סיקור) | עבד אל-עזיז חאתם  78' | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 13,791 שיפוט: אוזבקיסטן רוושאן אירמטוב |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 בינואר 2019 18:00 |  איחוד האמירויות הערביות | 0-1 |  אוסטרליה | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין שיפוט: יפן ריוג'י סאטו |
| 25 בינואר 2019 18:00 | עלי מבח'ות  68' | (סיקור) |  | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין שיפוט: יפן ריוג'י סאטו |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בינואר 2019 16:00 |  איראן | 3-0 |  יפן | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 23,262 שיפוט: אוסטרליה כריס בית' |
| 28 בינואר 2019 16:00 |  | (סיקור) | יויה אוסאקו  56', 67' (פ)   גנקי הראגוצ'י  90+1' | אצטדיון חאזה בין זייד, אל-עין צופים: 23,262 שיפוט: אוסטרליה כריס בית' |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 בינואר 2019 16:00 |  קטר | 0-4 |  איחוד האמירויות הערביות | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 38,646 שיפוט: מקסיקו סזאר ארתורו ראמוס |
| 29 בינואר 2019 16:00 | בואלם חושי  22'   אל-מועז עלי  37'   חסן אל-היידוס  80'   חמיד אסמאעיל  90+3' | (סיקור) |  | אצטדיון מוחמד בין זייד, אבו דאבי צופים: 38,646 שיפוט: מקסיקו סזאר ארתורו ראמוס |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 בפברואר 2019 16:00 |  יפן | 3-1 |  קטר | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 36,776 שיפוט: אוזבקיסטן רוושאן אירמטוב |
| 1 בפברואר 2019 16:00 | טאקומי מינאמינו  69' | (סיקור) | אל-מועז עלי  12'   עבד אל-עזיז חאתם  27'   אכרם עפיף  83' (פ) | אצטדיון עיר הספורט זייד, אבו דאבי צופים: 36,776 שיפוט: אוזבקיסטן רוושאן אירמטוב |
הערות שוליים

↑  השתתפה בתור נבחרת דרום וייטנאם בכדורגל
↑  דרום תימן העפילה לתחרות ב-1976 אולם נבחרת תימן נרשמה כממשיכתה של צפון תימן
מנחם זטורסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 תל אביב ישראל ישראל
 פטירה:  24 בפברואר 2001 (בגיל 55 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1995 (כ־31 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד גדוד הנח"ל המוצנח  מפקד חטיבת הנח"ל  מפקד חטיבת הצנחנים  מפקד עוצבת להב  מפקד פיקוד הנח"ל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים     מלחמת לבנון   מבצע אביב נעורים     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה הראשונה
 עיטורים
   עיטור העוז
 
מנחם זטורסקי (1946 – 24 בפברואר 2001) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. מפקד חטיבת הצנחנים, בה שירת מאז גיוסו, ואחר כך מפקד אוגדה משוריינת 370, ומפקד פיקוד הנח"ל. בעל עיטור העוז על חלקו במבצע אביב נעורים.
קורות חייו

מנחם זטורסקי נולד בתל אביב וגדל בחולון. התגורר בקיבוץ ניר אליהו אליו הגיע במסגרת גרעין נח"ל. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב זטורסקי לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח. זטורסקי לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה והיה למפקד פלוגה בצנחנים. ב-1971 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים.
בשנת 1973 השתתף במבצע אביב נעורים במסגרת כוח הצנחנים, בפיקוד אמנון ליפקין-שחק, שתקף את בנין מפקדת ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין בביירות (יעד "גילה"). כמפקד פלוגת ההנדסה החטיבתית, הוטלה על זטורסקי האחריות להריסת הבניין בן 7 הקומות, באמצעות חומרי נפץ. למרות שנפתחה על הכוח אש כבדה, והוא סבל מנפגעים, הפעולה הושלמה בהצלחה, והבניין פוצץ על עשרות המחבלים שהיו בו. על פעולתו במבצע הוענק לזטורסקי עיטור העוז.
גילה גבורה במילוי תפקיד קרבי תוך חירוף נפש.
תיאור המעשה: בלילה שבין ז' לח' בניסן התשל"ג (9–10 באפריל 1973), בפשיטה על בניין החזית הדמוקרטית בביירות, פיקד סרן מנחם זטורסקי על חוליית חבלנים שנועדו להניח את מטעני החבלה בתחתית הבניין, לאחר טיהורו משומריו. מיד בתחילת הפעולה נפגעו שלושה מתוך ארבעת הלוחמים, שנועדו לסלק את השומרים ולאבטח את פעולת החבלנים. סרן מנחם זטורסקי פרץ אל הבניין תחת אש חזקה שנורתה עליו מכיוונים שונים ומטר רימונים שנזרקו עליו מהקומות העליונות של הבניין. בדרכו הרג מחבל מטווח של שניים-שלושה מטרים, הגיע אל הנפגעים ופינה אותם מהשטח. הוא המשיך בלחימה, הרג עוד מחבל שהגיע למקום, וטיהר את חדר המדרגות שממנו יצאו עוד מחבלים. תוך כדי הלחימה פיקח בעצמו על חוליית החבלה שהניחה חומר נפץ בתחתית הבניין. פעולת הטיהור והלחימה לא הייתה מתוכננת מראש להתבצע על ידו, ובמעשהו זה תרם להשלמת המשימה בהצלחה.
על מעשה זה הוענק לו עיטור העוז
תמוז התשל"ג יולי 1973 ,דוד אלעזר, רב־אלוף, ראש המטה הכללי.
במלחמת יום הכיפורים לחם כסגנו של יורם יאיר מפקד גדוד הנח"ל המוצנח. ב-1976 מונה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח. לאחר מכן שימש כסגנו של מפקד חטיבת הצנחנים, אמנון ליפקין שחק, בין היתר במבצע ליטני. לאחר מכן הועלה זטורסקי לדרגת אל"ם ובשנים 1983–1984 פיקד על חטיבת הנח"ל. בשנים 1984–1985 פיקד זטורסקי על חטיבת הצנחנים. בהמשך בשנים 1988 עד 1989 שימש כמפקד אוגדה 370 בדרגת תא"ל. בתחילת 1990 עמד בראש ועדה לבחינת הנטל על אנשי המילואים, שהמליצה להטיל משימות אבטחה על חיילי מילואים מתפקידים עורפיים, כדי להקל על חיילי המילואים הקרביים. בשנת 1990 מונה למפקד פיקוד הנח"ל.
כמפקד פיקוד הנח"ל היה מעורב מקרוב בשינויים הארגוניים והאנושיים בחטיבת הנח"ל, שכללו את הקמת גדוד הנח"ל המוצנח בחטיבה לאחר העברתו מחטיבת הצנחנים, הקמת הפלנ"ט והחה"ן וכן את הקמת בסיס האימונים החטיבתי. בשנת 1992, בעקבות ליל הקילשונים, המליץ הקצין הבודק, נחמיה תמרי, כי בתיקו של זטורסקי תירשם הערה פיקודית. באוגוסט 1995 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. בשנת 2001 נפטר במפתיע בקיבוצו.
הערות שוליים

↑  תא"ל במיל' מנחם זטורסקי נפטר - ייקבר ב-16:00 בקיבוץ ניר אליהו, באתר וואלה, 3 במרץ 2001
↑  רשימת מפקדי פלוגת ההנדסה החטיבתית של הצנחנים, באתר חטיבת הצנחנים.
↑  נרי ליבנה ושרה ליבוביץ דר, ציוני כללי, הארץ, ‏ 25 בדצמבר 1998, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  פנחס וולף, התחילו פרצי ירי. היה ברור שמשהו לא מתנהל לפי התוכנית, באתר הגבורה, במחנה, 30 במרץ 2007, אמנון ליפקין-שחק: "מרגע שהתחיל הירי, הרבה אנשים יצאו לראות מה קורה. התחילו חילופי אש וזריקת רימונים גם מהקומות הגבוהות של הבניין. ירינו אל הבניין והשתלטנו על תחתיתו, והאש משם נפסקה. אנשים ניסו לרדת במעלית, וחסמנו את פתח חדר המדרגות, כשכמה אנשים מיושבי הבניין ניסו לצאת החוצה הם נהרגו ביציאה. קראנו לרכב עם חומר הנפץ. מנחם זטורסקי, שלימים היה מפקד הנח"ל, היה מ"פ החבלה שהצטרף אלינו. הוצאנו מהאוטו את חומרי הנפץ. כשהגענו לתחתית הבניין ראינו שאבידע נהרג וחגי היה פצוע. את אבידע הכנסנו לתא המטען ואת חגי שמנו במושב האחורי ואמרנו לנהג לרדת לרופא. הרכב ירד למטה, ואנחנו פיזרנו את חומר הנפץ. הפעלנו את מנגנון ההשהיה וירדנו לכלי הרכב".
↑  עיטור העוז שהוענק למנחם זטורסקי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל, יולי 1973
↑  אלישיב שמשי, בהם יותר מכול – על סוד ההצלחה של צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005, פרק שביעי: האדומים מנקים את השטח הירוק, עמוד 93.
↑  אביגדור שחן, "מבצע כדור הרעם הוא מבצע אנטבה", הוצאת מסדה, 1993, עמוד 108, "'למג"ד גדוד הנח"ל צלצלתי בעצמי', מספר מתן, 'בחודש יולי מתחלפים חיילי גדוד הנח"ל, ומפקד הגדוד נמצא בחופשה. מצאתי אותו בביתו ואמרתי לו: 'מנחם, הבא איתך ארבע עשר איש, הולכים לעשות את העסק'; אך הוא לא הבין את הרמז. חזרתי על דברי במילים אחרות – ושוב לא הבין. השעה שתיים אחר חצות הלילה. אני עייף וקצר-רוח וקצר בזמן – והוא בשלו: 'באיזה עסק מדובר?' ואז אמרתי לו: 'אם כך, מנחם, נסתדר בלעדייך'."
↑  אל"ם מנחם זטורסקי ז"ל - ינואר 1983 - ינואר 1984, מתוך האתר הרשמי של חטיבת הנח"ל.
↑  מנחם זטורסקי 1984–1985, מתוך האתר הרשמי של חטיבת הצנחנים.
↑  עמנואל רוזן, ועדה ממליצה: להקל במילואים, מעריב, 6 במאי 1990; המשך
עמנואל רוזן, מילואים. משנים את "טבלת הצדק", מעריב, 8 במאי 1990
↑  עמנואל רוזן, תת־אלוף זטורסקי יתמנה למפקד הנח"ל, מעריב, 5 בדצמבר 1989
מנחם זטורסקי - מפקד הנח"ל, מעריב, 27 באפריל 1990
↑  משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", כתר ספרים, 2000, עמוד 177.
↑  בעקבות דו"ח תמרי: הודחו מפקדי מחנה 80 ומחנה דותן, חדשות, 21 בפברואר 1992
האמר

ערך זה עוסק במותג רכב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים) 
 מיקום המטה:  דטרויט 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  Sport utility vehicle 
  
 אתר רשמי
 
האמר (באנגלית: Hummer) הוא מותג של רכבי SUV מתוצרת חברת ג'נרל מוטורס המבוססים על הרכב הצבאי HMMWV.
בשנת 2010, בעקבות המשבר הכלכלי אליו נקלעה תעשיית הרכב בארצות הברית נסגר פס היצור של האמר.
היסטוריה

האמר נבנה במקור על ידי חברת AM General, יצרנית ה-HMMWV הצבאי. החברה תכננה כבר בשנות ה-80 המאוחרות לבנות גרסה אזרחית ל-HMMWV, שזכה לחשיפה נרחבת במלחמת המפרץ הראשונה. ב-1992 החלה AM General למכור גרסה אזרחית של HMMWV תחת השם "האמר". ב-1998 מכרה החברה את המותג לג'נרל מוטורס שהפיצה ושיווקה אותם, בעוד הייצור בוצע עדיין בידי Am General. בשנים הבאות הציגה ג'נרל מוטורס שני דגמים חדשים של האמר בשם H2 ו-H3, ושינתה את שמו של הדגם המקורי ל-H1. הדגמים H1 ו-H2 יוצרו על ידי AM General, ו-H3 על ידי ג'נרל מוטורס.
בשנת 2006 הועבר ייצור הדגם H3 מארצות הברית לדרום אפריקה, וג'נרל מוטורס הכריזה על הפסקת ייצור הדגם המקורי, H1. מנהל ג'נרל מוטורס ריק ווגונר אמר בתערוכת המכוניות בלוס אנג'לס כי הדגם החדש ישתמש בדלק ידידותי לסביבה. ארנולד שוורצנגר התאים את אחד מההאמרים שלו כך שיצרוך דלק ידידותי לסביבה.
בשנת 2008 הוצג האמר HX שהיה דגם של מכונית קונספט בתצורת 2 דלתות בתערוכת הרכב של דטרויט בארצות הברית.
בתחילת 2009 הופסק ייצור הדגם H2 עקב המשבר הכלכלי העולמי שהתחיל ב-2008 ופגע במכירות ג'נרל מוטורס. במאי 2010 הופסק לגמרי יצור כל הדגמים.
בספטמבר 2017 הציג ארנולד שוורצנגר האמר H1 שעבר הסבה ממנוע בעירה פנימית להנעה חשמלית.
באוקטובר 2019 הודיעה ג'נרל מוטורס כי היא שוקלת להשיק רשמית גרסה חשמלית של המכונית, וב-2022 הוחל בשיווקה (GMC Hummer EV).
שיווק בישראל

את ההאמר שיווקה בישראל חברת יוניברסל מוטורס ישראל החל משנת 2005. החברה מכרה 50 רכבים תוך חודשיים מיום ההשקה בישראל. אחר כך מכרה כמה עשרות רכבים מדי שנה עד הפסקת ייצורם בשנת 2009.
דגמים

האמר H1 (הפסקת ייצור בדצמבר 2006)
האמר H2
האמר H2 SUT (טנדר)
האמר H3
האמר H3x
האמר H3 אלפא
האמר H3T (טנדר)
הערות שוליים

↑  "האמר HX" בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בשנת 2008 בדטרויט autoblog.com/2008/01/08/detroit-2008-hummer-hx-concept
↑  "האמר HX" autoweek.com/article/car-news/hummer-thinks-smaller-hx-concept
↑  ניר בן-טובים‏, ארנולד שוורצנגר מחסל את זיהום האוויר, עם האמר , באתר וואלה, 24 בספטמבר 2017
↑  האמר יחזור כרכב פנאי חשמלי?, באתר מגזין אוטו,22 באוקטובר 2019
↑  אסף בר-שי, 50 מכוניות שטח מסוג האמר נמכרו בישראל תוך חודשיים, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2005
↑  תומר הדר, האמר חדש יגיע לישראל: UMI תשיק את הדגמים החדשים בשבוע הבא; המחיר - החל מ-330 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2007
משמאל: האמר H3, האמר H1 והאמר H2
ישראל במלחמת האזרחים בסוריה

החל משנת 2011, ישראל מעורבת במלחמת האזרחים בסוריה, ובפרט בתקריות לאורך הגבול הישראלי-סורי ברמת הגולן ואף בשטחי סוריה, אף על פי שלא הביעה תמיכה באחד מהצדדים הלוחמים. בעוד שבשנים הראשונות התקריות התבטאו בעיקר בירי תועה או מכוון מצד צבא סוריה שנענה בתגובה נקודתית של צה"ל, בהמשך פעלה ישראל בשטחי סוריה נגד המשטר הסורי, איראן וחזבאללה, במטרה לפגוע במשלוחי נשק (כולל נשק מתקדם ונשק אסטרטגי) מאיראן שנועדו לחזבאללה, וכדי למנוע מאיראן וחזבאללה להתבסס בשטחי סוריה, ובמיוחד בגולן הסורי מאז שהוקם "תיק הגולן".
ישראל מול צבא סוריה

מאז מלחמת יום הכיפורים, הגבול בין סוריה לישראל נותר שקט במשך קרוב לארבעה עשורים עד פרוץ האביב הערבי. כאשר ההפגנות ההמוניות ברחבי סוריה החלו לעלות בהיקפן וכוחות המשטר השתמשו בנשק כבד נגד המפגינים, הגיעו ב"יום הנכבה" מאות פלסטינים תושבי סוריה לגבעת הצעקות ברמת הגולן, סמוך לגבול עם ישראל (ליד היישוב מג'דל שמס), ופרצו את גדר הגבול עם ישראל. חיילי צה"ל פתחו באש לעבר המפגינים הפולשים וכתוצאה מהירי נהרגו 4 ונפצעו עשרות. מספר חיילי צה"ל נפצעו באירוע במהלך חילופי מהלומות. משערים שהמפגינים הובאו לשם על ידי השלטון הסורי בניסיון לטשטש את מעשיו בסוריה ולהפנות את זעמו של העם הסורי נגד ישראל.
ב-18 ביולי 2012 הצליחו כוחות של צבא סוריה החופשית לכבוש עיירות בגבול המפורז שבין ישראל לסוריה, ובסיוע של ארגונים ג'יהאדיסטים הם תקפו ביעילות את צבא סוריה ודחקו אט אט את כוחותיו ממרבית הגבול עם ישראל וממעבר קוניטרה. המשטר, שלא השלים עם נפילת השטחים לידי המורדים, תקף באופן קבוע את המורדים בטילי קרקע-קרקע, פצצות מרגמה או ירי מקלעים - שחלקם זלגו לשטח ישראל. ישראל הגיבה בירי נקודתי בדרך כלל על זליגת ירי, להוציא מקרים חריגים שבהם הייתה תגובה קשה. מעורבותן של מיליציות דרוזיות לטובת אסד יצרה תסיסה אזרחית בקרב כפרי הדרוזים בישראל שרצו לסייע לאחיהם בסוריה וחלקם אף נסעו לסוריה למטרה זו.
ישראל איימה לירות על כל כוח שריון סורי שיכנס לשטח המפורז בקוניטרה, דבר שיהווה הפרה של הסכם הפרדת הכוחות ממאי 1974 בין שתי המדינות. במהלך פברואר 2013, צה"ל הקים את בית חולים השדה במוצב 105 בצפון רמת הגולן, בסמוך לגבול עם סוריה, בו טופלו מאות פצועים סורים, אזרחים ומורדים. חלק מהפצועים קשה הועברו לטיפול בבתי חולים ישראלים בצפון הארץ.
ישראל מול חזבאללה ואיראן

ארגון הטרור חזבאללה, היה מעורב במלחמת האזרחים הסורית כמעט מתחילתה במתן עזרה לבשאר אל-אסד ובשליחת יועצים צבאיים ותמיכה לוגיסטית. במהלך 2012, חזבאללה החל לשלוח לוחמים לסייע לאסד במלחמה בסוריה ועד 2014, נטל חלק בעשרות קרבות ברחבי המדינה ובמקביל איבד מאות לוחמים. לבד מרכישת ניסיון רב בלחימה, חזבאללה הקים סמוך לאזורי הקרבות מפקדות משלו בהם אוחסנו כמויות נשק גדולות שקיבל מצבא סוריה או מאיראן, והשתלט על שטחים גדולים במזרח לבנון כדי למנוע מהמורדים להעמיק את אחיזתם במדינה במהלך זליגת מלחמת האזרחים בסוריה ללבנון. כהוקרה על הסיוע, סוריה שלחה פעמים רבות שיירות נשק לחזבאללה (בעיקר טילי נ"מ למיניהם) אשר אוחסנו בבסיסיו של הארגון בסוריה או בגבול סוריה-לבנון. הנשק החדש ברשותו של הארגון הפך לאיום כלפי ישראל, ועל כן שיירות הנשק ובסיס האחסון הפכו למטרות מידיות והותקפו לא אחת מהאוויר - בסבירות גבוהה על ידי חיל האוויר הישראלי.
בנוסף לסיוע לאסד, חזבאללה שימש כזרוע אסטרטגית של איראן בסוריה ובלבנון נגד ישראל כדי להרתיע אותה מלתקוף את מתקני הגרעין באיראן. כחלק מהסיוע לאסד, קאסם סולימאני הכניס מאות לוחמי משמרות המהפכה וכוח בסיג' לשטח סוריה, ומפקדות איראניות רבות הוקמו בחלב, בדמשק ובערים אחרות. לקראת 2014, הכוחות האיראנים החלו להעמיק את מעורבותם בלחימה בדרעא ובקוניטרה ואחת המטרות הראשיות שלהם במתקפה על המורדים הייתה להתקרב לגבול ישראל כדי שהם יוכלו להקים ביתר קלות תשתית טרור עתידית נגד ישראל בין השאר כנקמה על התקיפות המרובות שישראל ביצעה לטענתם בסוריה. קאסם סולימאני הכשיר את ג'יהאד מורנייה ומינה אותו למפקד ארגון חזבאללה בגולן הסורי, ויחד עם לוחמים איראנים ומחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והחזבאללה (כמו סמיר קונטאר), חזבאללה פתח בתוכניות לתקיפת ישראל משטח סוריה - זאת כדי למנוע מלחמה כוללת עם הארגון בלבנון.
עם התמוטטות הסטטוס קוו באזור הגולן, תשומת הלב של ישראל התמקדה בחרדה בהתפתחויות בקוניטרה. עמוס ידלין, אמר בריאיון לוול סטריט ג'ורנל: "אין ספק שהחזבאללה ואיראן הם איום החמור ביותר על ישראל, הרבה יותר מאשר האסלאמיסטים הסונים הרדיקליים".
בצה"ל מכנים את מערכת התקיפות נגד איראן וחזבאללה בסוריה בשם מב"מ - "המערכה בין המלחמות". מטרת המב"מ היא מניעת התעצמות של האויב והתחמשותו בנשק מתקדם, ובכך למנוע או לדחות ככל האפשר את המלחמה הכוללת הבאה.
אירועי ירי מהגבול הסורי > 2012–2013

ישראל הייתה מעורבת לראשונה בתקריות אלימות לאורך קו הפסקת האש עם סוריה במלחמת האזרחים הסורית כאשר ב-8 בנובמבר 2012 פגעו שלוש פצצות מרגמה באזור אלוני הבשן. כחלק מהיערכותה, פרסה ישראל מכשולים באזור הגבול וחיזקה את גדר הגבול.
ב-11 בנובמבר 2012, פצצות מרגמה מסוריה נחתו סמוך למוצב צבאי ישראלי בתל חזקה ברמת הגולן, וצה"ל ירה טיל "תמוז" לעבר העמדה שממנה שוגרה הפצצה. אירוע זה היה הסכסוך הראשון בגבול בין שתי המדינות מאז מלחמת יום הכיפורים שהתרחשה כ-40 שנה קודם לכן. ב-17 בנובמבר אש של הצבא הסורי פגעה בג'יפ סיור של צה"ל סמוך לאזור מפורז, ובהמשך הגיבה ישראל בהפגזת עמדה של צבא סוריה, והחיילים הסורים השיבו באש מרגמות.
ב-2013 אירעו מספר מקרים של ירי סורי על כוחות ישראלים, שאליהם הגיב צה"ל בירי אל מקורות התקיפות.
אירועי ירי מהגבול הסורי > 2014

ב-1 במרץ נורו שתי רקטות לעבר מוצב ישראלי בחרמון מסוריה, ככל הנראה בפעולת תגמול על תקיפה אווירית ישראלית של מטרת חזבאללה סמוך לגבול סוריה-לבנון.
ב-18 במרץ ג'יפ ישראלי שנסע ברמת הגולן סמוך לגבול הסורי הותקף, כאשר מטען חבלה הופעל בקרבתו. חייל אחד נפצע באורח קשה ושלושה חיילים ספגו פציעות בינוניות. צה"ל פתח באש מסוללות תותחים אל מעבר לגבול ומספר פגזים כוונו למוצב סורי. ישראל הגיבה גם על ידי ביצוע של תקיפות אוויריות נגד מטרות סוריות, כולל מפקדה צבאית, סוללות ארטילריה ובסיס אימונים של צבא סוריה. הצבא הסורי דיווח שכתוצאה מהתקפות חיל האוויר הישראלי נהרג חייל אחד ונפצעו שבעה. אירוע זה התרחש לאחר מספר ימים שבהם אירע תקרית דומה בגבול ישראל-לבנון כאשר ג'יפ עלה על מטען נפץ וישראל הגיבה בירי ארטילריה וטנקים לעבר לבנון. ישראל האשימה את חזבאללה בשתי התקריות.
ב-28 במרץ חיילי צה"ל פתחו באש לעבר שני חמושים שניסו לחבל בגדר הגבול עם סוריה ברמת הגולן. בצה"ל אמרו ששני החשודים היו חמושים וכי הם נפגעו מהירי.
ב-2 ביוני, לאחר שפגזים סוריים נורו לכיוון צה"ל בחרמון, ישראל הגיבה בירי מטחי ארטילריה לעבר מקורות הירי בסוריה.
ב-4 ביוני שתי רקטות נורו מסוריה אל רמת הגולן. מערכת כיפת ברזל הופעלה בפעם הראשונה בצפון הארץ כדי ליירט את שניהם. לפחות שני טילי יירוט נורו לעבר קו הפסקת האש הסורי, אך השיגור בוטל בזמן הטיסה על ידי המפעילים של המערכת, כאשר התברר שהרקטות עומדות ליפול בשטחים פתוחים. הרקטות שנפלו גרמו לשריפות בכמה מקומות באזור, וכבאים שהוזעקו למקום כיבו את האש במהירות.
ב-22 ביוני טיל נגד טנקים נורה מסוריה לעבר משאית מים של קבלן של משרד הביטחון שנעה לאורך גדר הביטחון. נער בן 14, בנו של הקבלן נהרג, ו-3 אזרחים ישראלים נוספים נפצעו מהפיצוץ.
ב-23 ביוני צה"ל הגיב לירי הנ"ט בסדרת התקפות אוויריות שהתמקדו בכוחות סוריים כפעולת תגמול על הפיגוע יום לפני כן. לפחות עשרה חיילים סורים נהרגו במהלך התקיפות.
ב-7 ביולי פגז תועה פגע ברמת הגולן. צה"ל הגיב בירי לעבר עמדות חשודות בצד הסורי של הגבול.
ב-13 ביולי נחתה רקטה בשטח פתוח ברמת הגולן. מצה"ל נמסר כי הרקטה נורתה במכוון מסוריה לעבר ישראל.
ב-15 ביולי, לאחר שרקטה נוספת פגעה בגולן, מטוסי קרב ישראליים פגעו בשלוש מטרות בשטחה של סוריה, והרגו 18 סורים, מתוכם 8 אזרחים ו-10 חיילים.
ב-24 באוגוסט חמש רקטות מסוריה נחתו מעבר לגבול עם ישראל ברמת הגולן. הרקטות נחתו בשטחים פתוחים.
ב-27 באוגוסט שלוש פצצות מרגמה תועות שנורו מסוריה פגעו ברמת הגולן, פצעו קצין צה"ל וגרמו נזק לזוג כלי רכב. צה"ל הגיב בירי ארטילרי נגד הצבא הסורי. אזרח ישראלי נפצע באורח קל לאחר שפגז מרגמה נפל באותו יום בצפון הגולן.
ב-31 באוגוסט צה"ל הפיל כטב"ם שנכנס למרחב האווירי של ישראל מאזור קוניטרה בסוריה. מקורות צבאיים אמרו שהוא שייך כנראה לצבא סוריה ונכנס בטעות למרחב האווירי של ישראל.
ב-4 בספטמבר צה"ל ירה טיל לעבר מוצב צבאי סורי כתגובה על זליגת רקטות שהתפוצצו מוקדם יותר באותו יום ברמת הגולן.
ב-8 בספטמבר חייל צה"ל נפצע באורח קל בגולן מכדור תועה.
ב-23 בספטמבר מטוס קרב סורי מדגם סוחוי Su-24 חדר בטעות למרחב האווירי של ישראל והופל על ידי מערך ההגנה האווירית באמצעות טיל MIM-104D פטריוט. זוהי ההפלה העולמית הראשונה של מטוס קרב מאויש עוין באמצעות הפטריוט.
אירועי ירי מהגבול הסורי > 2015

ב-27 בינואר שני קליעים שנורו מסוריה פגעו ברמת הגולן. צה"ל השיב באש ארטילרית לעבר מקור הקליעים.
ב-26 באפריל חוליית חזבאללה המורכבת מ-8 מחבלים זוהתה וכח גולני הרג את ארבעת המבצעים וחיל האוויר הישראלי הפציץ והרג את ארבעת החמושים הנותרים שנעו לאורך השטח המופרז ברמת הגולן. מקורות צבאיים ישראליים אמרו כי החמושים תכננו להניח מטענים על גדר הגבול סמוך למג'דל שמס.
ב-23 ביוני עשרות דרוזים מהכפר מג'דל שמס ברמת הגולן תקפו אמבולנס צבאי ישראלי, שפינה שני סורים פצועים שהגיעו לשטח ישראל. ההתקפה הדרוזית באה בעקבות דיווחים ושמועות שהאמבולנס מפנה לוחמי ג'יהאד סורים אשר נלחמים נגד הדרוזים בסוריה. במהלך ההתקפה הדרוזים הכו למוות את אחד הפצועים הסורי ומצבו של הפצוע השני הפך לקריטי. קצין וחייל צה"ל שנהגו באמבולנס נפצעו גם הם באירוע. ההתקפה תוארה על ידי התקשורת בתור "לינץ'" שבוצע על ידי אספסוף דרוזי, אך גרפה שבחים בתקשורת הסורית, שהגדירה את המעשה כ"גבורה". ההתקפה גונתה גם על ידי המנהיג הדרוזי בישראל, השייח מוואפק טריף, שכינס ישיבת חירום של מנהיגים דרוזים דתיים וחילונים וגינה בחריפות את ההתקפה על האמבולנס בכנותה "מעשה מגונה שביצעו פורעי חוק".
ב-28 ביוני אזעקות נשמעו פעמיים בתוך 30 דקות בצפון רמת הגולן. מדובר צה"ל נמסר כי הסירנות הופעלו בעקבות קרבות סוריים פנימיים בין קבוצות המורדים וכוחות אסד, וכי צה"ל בודק האם נפלו רקטות בשטח ישראל.
ב-20 באוגוסט ארבע רקטות שנורו מסוריה נפלו בשטח ישראל: שתי רקטות פגעו בשטחים פתוחים ברמת הגולן ושניים אחרים פגעו בגליל העליון. צה"ל הגיב בירי פגזי ארטילריה לעבר ארבע עשרה מטרות בסוריה. מקורות ביטחוניים אמרו שארגון הג'יהאד האסלאמי היה אחראי לירי הרקטות, עם גיבוי פיננסי והכוונה של איראן. מאוחר יותר ישראל ביצעה התקפות אוויריות נוספות, שבהם נהרגו 5 החשודים ששיגרו את הרקטות. בסוריה טענו שההרוגים היו אזרחים.
ב-26 וב-27 בספטמבר פגעו שתי רקטות בגולן מבלי לגרום לפציעה או לנזק. צה"ל הודיע שהוא פגע בתגובה בשני מתקנים צבאיים סוריים.