stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שורת הדין (ארגון)
הערות שוליים

↑  מתוך הגדרת המשימות של הארגון
↑  תעודת רישום רשמית של העמותה
↑  Darshan-Leitner, Nitsana; Katz, Samuel M. (2017). Harpoon: Inside the Covert War Against Terrorism's Money. Hachette Books. ISBN 978-0316399050.
↑  "הישג משפטי למשפחות נרצחי מרכז איזידור", 21 ביולי 2011
↑  "ארגון משפטנים פרו-ישראלי פועל לסגירת משרדי אש"ף בוושינגטון", מגפון, 26 בינואר 2012
↑    הודיה כריש חזוני, ‏חקלאים מעוטף עזה תובעים את חמאס בהאג, בעיתון מקור ראשון, 3 בספטמבר 2018
↑  יאיר אלטמן, משפחות שלושת הנערים תובעות את חמאס, באתר ישראל היום, 30 באוגוסט 2020
↑  דינה גורדון, מבצע צִלְצָל: "נעזרנו במוסד והמוסד נעזר בנו", אפוק טיימס, 14 בינואר 2018
↑  תוכן המברק, מתאריך 30 באוגוסט 2007
↑  שמעון איפרגן, נדחתה תביעת תושבי שדרות נגד מצרים, באתר nrg‏, 15 בפברואר 2011.
↑  עדו בן פורת, "שורת הדין" במתקפה על החרם האקדמי, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2013
↑  Major setback for Israel-backed group’s efforts to criminalize BDS in Australia, Electronic Intifada, ‏26 ביוני 2014 (באנגלית).
↑  גלי גינת‏, תביעה ישראלית ייצוגית נגד פייסבוק: "מדריך לטרור", באתר וואלה, 27 באוקטובר 2015
↑  NY court drops suit against Facebook over Palestinian incitement, The Times of Israel, ‏19 במאי 2017 (באנגלית).
↑  איציק וולף, תקדים: הרשות הפלסטינית תשלם מיליארדי שקלים לנפגעי טרור, באתר nrg‏, 23 בפברואר 2015.
↑  נטעאל בנדל, הרשות הפלסטינית לא תשלם פיצויים לנפגעי טרור אמריקאים, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2016
↑  גיא שחם, נדחתה תביעת הפיצויים נגד הרשות הפלסטינית, באתר ynet, 5 באפריל 2018
↑  טל שניידר, ‏35 עו"ד ניצנה דרשן לייטנר, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2011
עמיחי אתאלי, פיונגיאנג תפצה נפגעי טרור מהטבח בנתב"ג, באתר nrg‏, 21 ביולי 2010
↑  רותם סלע, מכה משפטית למשט: חברות הביטוח מסרבות לבטח ספינות שישוטו לעזה, באתר nrg‏, 23 במאי 2011.
↑  אילאיל שחר וטל לב-רם, ‏קברניט ספינת המשט האמריקנית נעצר, באתר גלי צה"ל, 3 ביולי 2011.
↑  אהרל'ה ויסברג, ‏תובעת את דמיהם, באתר "ישראל היום", 18 במאי 2012 .
↑  עדנה אדטו, "ישראל היום", 5 באוגוסט 2012
↑  שלמה פיוטרקובסקי, ארה"ב: ניסיון להחרמת ישראל הוכשל משפטית, באתר ערוץ 7, 2 ביוני 2013.
↑  מואב ורדי, בית משפט קבע: 9 מיליון דולר מאיראן יועברו למשפחות של קורבנות פיגוע מ-1997, באתר nana10‏, 4 בדצמבר 2013.
↑  "9 מיליון דולר מהממשל האיראני יועברו לנפגעי הפיגוע במדרחוב בן יהודה", 5 בדצמבר 2013, באתר "תקדין"
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, גורד שחקים איראני יחולט לפיצוי נפגעי טרור, באתר ynet, 22 באפריל 2014.
↑  U.S. court voids verdict allowing seizure of Manhattan skyscraper linked to Iran, רויטרס, ‏10 באוגוסט 2019 (באנגלית).
↑  עומר כביר, נפגעי טרור ישראלים יקבלו שליטה על סיומות הרשת באיראן, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2014
↑  ICANN can't hand over Iran's internet, bomb victims told, "The Register", ‏31 ביולי 2014 (באנגלית).
↑  חן מענית, ‏ארה"ב: קוריאה הצפונית סייעה לחיזבאללה במלחמת לבנון השנייה, באתר גלובס, 31 ביולי 2014.
↑  החרם ועונשו: גרמו לביטול הופעה בארץ ויפצו באלפי שקלים, באתר "סרוגים", 11 באוקטובר 2018.
↑  אבנר שביט‏, "ישראל שחצנית, לא נשלם": פעילות ה-BDS שנתבעו לשלם פיצויים על ביטול ההופעה של לורד משיבות אש, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2018
↑  פושטים את רגל הטרור, באתר ynet, 25 באוגוסט 2017
↑  אורית מרלין רוזנצוויג, בחורה כארז: אלונה זהר, בתה של ירדנה ארזי, תובעת מיליונים מאיראן, באתר Xnet‏, 6 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012747874605171
יעקב נאכט

| --- | --- |
צילום משנת 1926 בשבועון "העולם"
 לידה:  9 בינואר 1873 יאשי, הנסיכויות הרומניות המאוחדות 
 פטירה:  21 בינואר 1959 (בגיל 86) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  רומניה, פלשתינה (א"י), ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מכתב שקיבל מנחום סוקולוב
הרב ד"ר יעקב נאכט (י' בטבת ה'תרל"ב, 9 בינואר 1872 – 21 בינואר 1959, י"ג בשבט ה'תשי"ט) היה רב ברומניה ופעיל ציוני.
ב-1932 עלה לארץ ישראל.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נאכט נולד בעיר יאשי שברומניה, לשלמה הכהן נכט ושל יוטה פייגה, בת לבית שו"ב. אביו היה צאצא למשפחת נאכט מבוצ'אץ' ופודהייצה שבפודוליה, שהייתה אז חלק מהאימפריה ההבסבורגית והיו מראשוני החסידים של רבי ישראל מרוז'ין. אחרי שלמד ביאשי אצל מיטב המורים, בגיל 14, 1886, עבר לישיבתו של הרב חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים בסיגט שבמרמורש, אז בממלכת הונגריה, חלק מאוסטרו-הונגריה. לא היה מרוצה מקצב הלימודים שם וחזר הבייתה ללמוד בבית המדרש.בסופו של דבר קיבל סמיכה לרבנות מהרב בנימין אריה וייס מצ'רנוביץ ומהרב יצחק יעקב ריינס שניהל אז ישיבה בלידא באימפריה הרוסית. אחר כך שם פעמיו לגרמניה, ולמד אצל רבני הקלויז של הלברשטאדט. משם יצא לברלין. בבירת גרמניה הוסמך לרבנות בבית מדרשו של הרב עזריאל הילדסהיימר, כשבמקביל למד באוניברסיטת ברלין עד לקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה.
ביוגרפיה > רב ופעיל ציוני ברומניה

בשובו לרומניה כיהן למשך 19 שנה (1919-1900) כרב בעיר פוקשאן. בשנים 1924-1919 היה רב בבראילה וב-1929-1924 ברדאוץ. במשך כל שנות רבנותו נלחם נגד ההתבוללות ובעד חינוך דתי והכשרה ציונית לאומית והשרשת הלשון העברית המתחדשת. בפוקשאן הקים איגוד של הנוער האקדמאי היהודי. שהוציאה לאור סדרת ספרים בנושאי יהדות ותרבות יהודית.  נודעה פעולתו המוצלחת לעקירת המנהג "מורה ז'ודאיקו" (More Judaico), שבועת היהודים המשפילה שנכפתה שנים רבות על יהודים ברומניה.
ב-1928 הוזמן לשטרסבורג שבצרפת לשם ניהול מכון למדעי היהדות שליד אוניברסיטת שטרסבורג.
ב-1932 לאחר שבתו יהודית נישאה ליצחק אבינרי (בנו של הרב משה רבלסקי), עלה לארץ ישראל עם בתו הצעירה, דבורה.
מגיל צעיר נמשך הרב נכט לרעיונות הציונות וניהל התכתבות ענפה עם הרצל
השתתף בקונגרסים ציוניים רבים, מן הקונגרס השישי ואילך, ונשא את נאומיו בעברית בלבד.
ביוגרפיה > פעילותו העיתונאית, החינוכית והספרותית

ד"ר נאכט כתב בעיתונות העברית של זמנו - למשל, בתלפיות, הצפירה, המליץ והשילוח, כיומונים העבריים בוורשה וגם כן
בעיתונים רומנים כמו מוסף של העיתון "אדוורול" לאמנות ולספרות, Curierul Israelit, (ברומנית:השליח היהודי), Institutorul evreu (ברומנית:המורה היהודי), "מבשרת ציון" ו-Mântuirea (מנטואיריה = ברומנית, הגאולה). בשנת 1915 היה חבר מערכת כתב העת "התקווה" שהופיע בעיר גאלאץ. בארץ ישראל כתב בעיתונים דבר והארץ.
הרב נאכט פרסם מחקרי פולקלור רבים ("לשון נקיה", "הנעל", "הרגל", "סמלי אישה") וכן מאות שירים שפורסמו בעיתונים שונים בעזבונו הספרותי נותרו כאלפיים שירים שלא פורסמו, וכן ארכיון רב-ערך של מכתבים מגדולי ישראל. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
יחד עם הרב יעקב נימירובר היה הרב נאכט חבר בוועדה להפצת הפשה העברית בקרב התלמידים ברומניה.
הרב נאכט נפטר בתל אביב בשנת 1959.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

נאכט ידע היטב כמה שפות וידע לכתוב בעברית, רומנית, גרמנית, צרפתית, פולנית ואיטלקית.
נכדו משה הנעמי היה משורר ומתרגם עברי.
פרסים ואותו הוקרה

פרס הרב קוק
ספריו

יעקב נכט, זלמן אפשטיין, י. ל. ברוך (אספו), ידי י. ל. ברוך (ערך), ספר השבת: פרשת השבת, ערכה, גילוייה והשפעתה בחיי עם ישראל ובספרותו מימי קדם ועד היום הזה, תל אביב: אגודת "עֹונג שבת" ("אהל שם"), תרצ"ו 1936. (מהדורה ג עם תוספת: תל אביב: אגודת עונג שבת (אהל שם) על ידי דביר, תש"ו. (הופיע בהדפסות בות נוספות)
סמלי אשה: במקורותינו העתיקים, בספרותנו החדשה ובספרות העמים: מחקרי תורה ואמונות, מנהגים ופולקלור; מלוקט ערוך ומבואר עם הערות רבות מאת יעקב נאכט, תל אביב: ועד תלמידיו וחניכיו של המחבר, תשי"ט.
ספר הפרנס[דרוש מקור]
ספר הילד - Cartea tineretului (ברומנית - ספר הנוער)
Izvorul vieții (ברומנית: מעיין החיים)
לקריאה נוספת

יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ט; יעקב נאכט, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך ב, עמ' 427–428
יצחק ברקוביץ, 'הרב ד"ר יעקב נכט', בתוך: על יהודי רומניה בארץ גלותם ובמולדת, תל אביב 1960, עמ' 140–142
Baruch Tercatin, Lucian Zeev Herşcovici - Prezenţe rabinice în perimetrul românesc, Editura Hasefer ,Bucureşti, 2008
ברוך טקטין ולוסיאן-זאב הרשקוביץ, 'נאכט הרב ד"ר יעקב בן הרב שלמה הכהן', אנציקלופדיה ליהדות רומניה, כרך ב, ירושלים תשע"ב, עמ' 918–919
(ברומנית) (ברוך טרקטין ולוצ'יאן-זאב הרשקוביץ', "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הוצאת "הספר", בוקרשט, 2008 )
הערות שוליים

1 2 3 4  דוד תדהר (עורך), "הרב ד"ר יעקב נאכט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 905.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  L.Herșcovici, B.Tercatin 2008 עמ' 399
↑  L.Herșcovici, B.Tercatin 2008 עמ' 401
1 2  L.Herșcovici, B.Tercatin 2008 עמ' 400
↑  ארכיון יעקב נאכט, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502661005171  BnF: cb15666115w (data)  GND: 143488406  ISNI: 0000 0001 1462 7566  LCCN: no96011738  NTA: 298560364  SUDOC: 229310923  VIAF: 97314077   WorldCat (עם VIAF): 97314077
טאונג

| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 שטח:  20.75 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  18,289 (2011)
 קואורדינטות:  27°33′45″S 24°44′53″E﻿ / ﻿27.5625°S 24.748055555556°E﻿ / -27.5625; 24.748055555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיטאונג(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיטאונג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טאונג (אפריקאנס: Taung) היא עיירה קטנה הממוקמת במחוז הצפון-מערבי של דרום אפריקה. פירוש השם הוא מקום האריה ונקרא על שמו של טאו, מלך ה-ברולונג. טאו בשפה הצוואנית משמעה אריה.
אתר מאובני גולגולת טאונג

בשנת 1924 התגלתה גולגולת (לימים נקראה הילד מטאונג) על ידי עובד מחצבה במחצבת הגיר הסמוכה. התגלית תוארה על ידי ריימונד דארט ב-1925 כדוגמת הטיפוס של אוֹסְטְרָלוֹפִּיתֶקוּס אפריקנוס. התגלית של הילד זוהתה בתוך משלוח שהכיל בעיקר מאובני בבונים, אשר ביניהן נחבאה אל הכלים הגולגולת והפנים של הילד. לאחר שנים רבות יחסית, דארט ביקר בטאונג וקבע את מיקומו המדויק של הממצא. עד אותו זמן, כריית סיד הרסה חלק גדול מהאזור. מאוחר יותר נערכו חפירות באתר תחת ניהולם של פיליפ טוביאס וג'פרי מקי מאוניברסיטת וויטווטרסרנד, שעבדו באתר מ-1989 עד 1993. למרות שהם לא הצליחו למצוא דגימות הומינידים נוספות, הם כן מצאו בבונים מאובנים חשובים רבים והגדילו את ההבנה של הגאולוגיה והטפונומיה של טאונג באופן משמעותי.
בניגוד למערות הדולומיטיות ליד יוהנסבורג, דרום אפריקה ולאתר מקאפנסגט, אתרי המאובנים של טאונג נמצאים במערות שנוצרו בזרם טופה ענקי שיורד מהסלע הדולומיטי של מתלול קלהארי.
הילד טאונג הוא בין המאובנים האנושיים המוקדמים החשובים ביותר שהתגלו אי פעם. זה היה ההומיניד הראשון שהתגלה באפריקה, מין שנקרא מאוחר יותר אוסטרלופיתקוס אפריקנוס, התומך בתפיסותיו של צ'ארלס דרווין לפיהן קרובי משפחה החיים הקרובים ביותר של בני האדם הם הקופים האפריקאים. הילד מטאונג היווה מהפכה של ממש בתפיסת האבות הקדמונים של המין האנושי, שעה שהוא הדגים הבדלים משמעותיים בין האבות האמיתיים לבין הגולגולת המזויפת של אב קדמון אנושי ששיטתה בקהילה המדעית ונמצאה באנגליה, הידועה בשם האדם מפילטדאון או אאונתרופוס (Eoanthropus).
ההשערה היא שהגולגולת הקטנה היא מילד בן שלוש עד שלוש וחצי בערך. המבנה של המוח נשמר על ידי מילוי הגולגולת באבן גיר מסוג בברקציה. הגולגולת שוכנת באוניברסיטת וויטווטרסרנד ביוהנסבורג יוהנסבורג, דרום אפריקה.
בתחילה הוצע כי הילד טאונג נהרג על ידי הומינידים אחרים כחלק מהשערת התרבות האוסטאו-דנטו-קרטית של ריימונד דארט. עם זאת, עבודה מאוחרת יותר של סי. קיי "בוב" בריין הדגימה שהילד כנראה נהרג על ידי סוג של טורף יונקים כמו נמר. אולם לאחרונה, מחקרים על הבבונים שנמצאו באתר על-ידי רון קלארק ולי ברגר, וזיהוי סימנים ספציפיים בגולגולת ה-Taung Child הוכיחו שייתכן שילד ה-Taung נהרג ונאכל על ידי עוף דורס גדול.
ראו גם

הומינידיים
ערש המין האנושי
אוסטרלופיתקוס
לקריאה נוספת

PV Tobias, Dart Taung and the Missing Link (Inst. for the Study of Man in Africa, 1984)
LR Berger and B. Hilton-Barber, In the Footstes of Eve (National Geographic Press, 2001)
LR Berger ו-B. Hilton-Barber, מדריך שטח לעריסה של האנושות (Struik, 2001)
LR Berger Am. J.Phys. אנת'. 131:166-168 (2006)
הערות שוליים

↑  "Taung". www.sa-venues.com. נבדק ב-2020-05-25.
↑  "Jeffrey McKee". Department of Anthropology (באנגלית). 2014-01-22. נבדק ב-2018-12-10.
↑  "Taung fossil site". www.riddledchain.org. נבדק ב-2021-01-19.
↑  "Fossil sites in the Cradle of Humankind – Maropeng and Sterkfontein Caves | Official Visitor Centres for the Cradle of Humankind World Heritage Site". www.maropeng.co.za (באנגלית). נבדק ב-2020-05-25.
↑  Mafika (2006-01-13). "Who killed the Taung child?". Brand South Africa (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-19.
↑  Armstrong, Sue. "Taung Child 'fell from the sky'". New Scientist (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009025359   WorldCat (עם LCCN): no2009-025359
היכל התרבות (מודיעין)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  היכל תרבות
 על שם:  משה ספקטור
 מיקום:  מודיעין-מכבים-רעות
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  עיריית מודיעין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 מידע טכני
 קיבולת:  600 מקומות ישיבה
 קואורדינטות:  31°53′57″N 35°00′53″E﻿ / ﻿31.899211668143°N 35.014749488584°E﻿ / 31.899211668143; 35.014749488584
 www.shows.org.il
  (למפת גוש דן מוגדלת) היכל התרבות(למפת גוש דן רגילה) היכל התרבות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום היכל התרבות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום היכל התרבות
 
היכל התרבות מודיעין ע"ש משה ספקטור, הידוע גם בשם "מרכז לאמנויות הבמה מודיעין-מכבים-רעות", הוא ביתן תרבות מוביל הממוקם בלב העיר. הוא מציע מגוון עשיר של הצגות, מופעים ואירועים לכל הגילאים, תוך שהוא משמש כזירת תרבות חשובה עבור תושבי העיר והסביבה. הוא היכל התרבות היחיד בעיר. בנוסף לקונצרטים מוצגים בו לעיתים מחזות זמר, מופעים ונערכים בו כנסים.
מידע

היכל התרבות מודיעין, הידוע גם בשם "מרכז לאמנויות הבמה מודיעין-מכבים-רעות", הוקם בשנת 2008. הוא תוכנן על ידי האדריכלים אילן פינצ'ובר ומוטי גיל. בנייתו של ההיכל ארכה כשנתיים. ההיכל נחנך בשנת 2010 בטקס חגיגי בהשתתפות אישי ציבור רבים.
אדריכלות

היכל התרבות מודיעין הוא מבנה מודרני, בעל חזית זכוכית גדולה. הבניין מורכב משני אולמות: אולם מרכזי גדול ואולם קטן יותר. האולם המרכזי יכול להכיל עד 600 צופים, והאולם הקטן יכול להכיל עד 300 צופים. שני האולמות מצוידים במערכות שמע ותאורה מתקדמות.
פעילות

היכל התרבות מודיעין הוא ביתן לתרבות ואמנות במודיעין-מכבים-רעות. בהיכל מתקיימות מגוון רחב של הופעות, ביניהן הצגות תיאטרון, מופעי מוזיקה, מופעי מחול, הרצאות וסדנאות. בהיכל מתקיימים גם אירועים מיוחדים, כגון פסטיבלים, ירידים וכנסים. היכל התרבות מודיעין הוא מרכז תרבותי חשוב עבור תושבי העיר והסביבה.
תומאס קוקרן

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1775 המילטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 באוקטובר 1860 (בגיל 84) קנזינגטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מדינה:  ברזיל, צ'ילה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 בן או בת זוג:  קתרין קוקרן, רוזנת דנדונלד (1812–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  תומאס קוקרן הרוזן האחד עשר של דנדונלד, Lady Elizabeth Cochrane, William Horatio Barnardo Cochrane, ארתור קוקרן, Ernest Grey Lambton Cochrane 
 השתייכות:  הצי המלכותי הבריטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1793 
 דרגה:  אדמירל הדגל האדום 
 פעולות ומבצעים
 מלחמות המהפכה הצרפתית  מלחמת העצמאות של צ'ילה  Confederation of the Equator  מלחמת העצמאות של ברזיל  המלחמות הנפוליאוניות  מלחמת העצמאות של פרו 
 עיטורים
 מסדר האמבט 
 
אדמירל סר תומאס קוקרן, הרוזן (Earl) העשירי של דנדונלד (Thomas Cochrane, 10th Earl of Dundonald), המרקיז ממרניאו, אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (באנגלית: Thomas Cochrane;‏ 14 בדצמבר 1775 – 31 באוקטובר 1860), כונה לורד קוקרן, היה קצין בצי המלכותי הבריטי ופוליטיקאי. תעוזתו והצלחותיו במהלך המלחמות הנפוליאוניות הביאו את הצרפתים לכנותו "זאב הים" (le loup des mers). קוקרן כיהן בבית הנבחרים הבריטי והואשם בהונאת בורסת ניירות הערך הגדולה, בעקבותיה נשללו תאריו, דרגותיו והוא הודח מהצי הבריטי. לאחר הדחתו שרת בציים של צ'ילה, ברזיל ויוון במהלך מלחמות העצמאות של מדינות צעירות אלו, ולאחר מכן גויס מחדש לצי הבריטי לתפקיד אדמירל משנה של השייטת הכחולה, תאריו הושבו לו, הוא קודם מספר פעמים עד לדרגת אדמירל של השייטת האדומה; בנוסף, זכה לתואר הכבוד "אדמירל משנה של הממלכה המאוחדת" (Rear-Admiral of the United Kingdom). חייו ומעלליו שימשו מקור השראה לספרות עלילתית ימית, כגון דמותם של הוריישיו הורנבלואר מאת פורסטר (C. S. Forester) וג'ק אוברי (Jack Aubrey) מאת פטריק או'בריין (Patrick O'Brian).
משפחתו והתגייסותו לצי המלכותי

תומאס קוקרן נולד באנספילד (Annsfield), ליד המילטון (Hamilton) שבדרום לנארקשייר (Lanarkshire), סקוטלנד. קוקרן היה צאצא למשפחות אצולה סקוטיות, בעלות עבר של שירות צבאי משני ענפי משפחתו. אביו היה ארצ'יבלד קוקרן, הרוזן התשיעי מדנדונלד, ואימו, אנה גילכרייסט (Gilchrist), הייתה בתו של קפטן בצי המלכותי הבריטי ונכדתו של מייג'ור ג'ון רוברטון (Roberton), בעל אחוזת ארנוק (Laird of Earnock) ה-16 במספרו. לתומס היו שישה אחים, מהם מייג'ור ויליאם ארסקין קוקרן ששרת בהצטיינות במשמר הדרגונים ה-15 תחת ג'ון מור (Moore) במלחמות הנפוליאוניות בין השנים 1808 ו-1811, ואח נוסף, ארציבלד קוקרן, אשר שרת אף הוא בצי המלכותי. משפחתו של קוקרן נקלעה לחובות כבדים ובשנת 1793 נאלצה למכור את אחוזתה על מנת לכסותם.
הודות להשפעתו של דודו, אלכסנדר קוקרן, נרשם תומאס כאיש צוות בארבע ספינות שונות של הצי המלכותי החל מגיל 5. מנהג נפוץ, גם אם בלתי חוקי זה, נועד לסייע בצבירת זמן השירות הדרוש בים על מנת שיוכל הנער להפוך לקצין אם וכאשר יחליט להצטרף לצי. על אף שאביו הבטיח את מקומו בצבא הבריטי בחר קוקרן להתגייס לצי המלכותי, אליו הצטרף בשנת 1793, עם פרוץ העימותים של הקואליציה האנטי צרפתית הראשונה כנגד הרפובליקה הצרפתית.
שירותו בצי המלכותי > שנים ראשונות

את שירותו הימי החל קוקרן בים הבלטי תחת פיקודו של דודו על סיפונה של אוניית הוד מלכותה הינד (Hind) שהייתה פריגטה מן הדרג השישי, בעלת 28 תותחים. בשנת 1795 מונה ללויטננט בפועל באה"מ טטיס, אונייה מן הדרג החמישי, בעלת 38 תותחים, עדיין תחת פיקודו של דודו. ב-27 במאי 1796 עבר את בחינות ההסמכה שלו לקצונה וקיבל דרגת לויטננט. לאחר מספר העברות במהלכן שירת באמריקה הוצב קוקרן כלויטננט שמיני ב-1798 בספינת הדגל של לורד קית' (Keith), אה"מ ברפלור (Barfleur) שהייתה אוניית קו מדרג שני, בים התיכון.
במהלך שירותו על הברפלואר נשפט קוקרן בבית דין צבאי על כך שלכאורה גילה חוסר כבוד כלפי פיליפ ביוור (Beaver), הקצין הראשון של הספינה. על אף שנמצא זכאי מההאשמה החמורה ננזף קוקרן על זלזולו. מקרה זה סימן דפוס חוזר באופיו של קוקרן שלא הסתדר עם רבים ממפקדיו, פקודיו, עובדיו ועמיתיו בציים שונים ובפרלמנט, כולל כאלו שאחזו בדעות קרובות לשלו ואשר אמורים היו להיות בעלי בריתו.
ב-1800 פיקד קוקרן לזמן קצר על ספינת השלל הצרפתית ז'נרה (Généreux) בדרכה לבסיס הבריטי במהון (Mahon). הספינה כמעט ואבדה בסערה, וקוקרן ואחיו טיפסו בעצמם במעלה התרנים בהחליפם אנשי צוות שחלו.
ב-28 במרץ 1800 קודם קוקרן לדרגת קומנדר ומונה כמפקדה של הדו-תרנית אה"מ ספידי (Speedy), וכמפקדה ביצע אחדים ממעלליו הנודעים ביותר. מאוחר יותר באותה השנה כמעט ונלכדה ספידי בידי ספינת מלחמה ספרדית שהוסוותה כאניית סוחר, אולם קוקרן הניף דגל דני ובטענה שהספינה מוכת דבר מנע חיפוש על גבי האונייה. במקרה אחר, כאשר נמלטה ספידי מפריגטה שרדפה אחריה, העריך קוקרן שזו עתידה להמשיך במרדף בשעות הלילה בעקבות האור הבוקע מספינתו. הוא קיבע נר על גבי חבית והניח לה להיסחף בזרמי הים; האויב עקב אחרי הנר וספידי הצליחה להתחמק. בפברואר 1801 התמודד קוקרן בדו-קרב מול קצין צרפתי מלוכני, בנשף מסכות במאלטה. קוקרן התחפש למלח פשוט, והקצין הצרפתי חשב שהוא אכן כזה. הקצין הצרפתי נפצע ואילו קוקרן יצא ללא פגע.
ב-6 במאי 1801 השתלט קוקרן על הפריגטה הספרדית אל גמו (El Gamo). אל גמו נשאה 32 תותחים וצוות בן 319 איש, לעומת ספידי שאוישה ב-54 מלחים והייתה חמושה ב-14 תותחים בלבד. קוקרן הניף את דגל ארצות הברית על מנת להתקרב לספינה הספרדית, והצליח להגיע כה קרוב לאל גמו עד שתותחיה של האחרונה לא היו יכולים לפגוע באונייה הבריטית, מכיוון שלא היו יכולים להנמיך די הצורך; הספרדים ניסו שוב ושוב לעלות על סיפונה של ספידי, אולם בכל פעם שניסו לעשות זאת התרחקה האונייה הבריטית מעט וירתה בתותחיה על המלחים שניסו לעלות על סיפונה. לבסוף עלו מלחיה של ספידי על סיפונה של אל גמו, ועל אף שעדיין היו בנחיתות מספרית של אחד לחמישה, הצליחו להשתלט עליה.
במהלך 15 החודשים בהם היה קוקרן מפקד האונייה ספידי הצליח קוקרן לתפוס, לשרוף או להבריח לחוף למעלה מ-50 ספינות. קוקרן נפל בשבי שלוש אוניות קו צרפתיות ב-3 ביולי 1801, שהיו בפיקוד אדמירל לינאו (Linois). הוא שוחרר לאחר כמה שבועות, בעסקת חילופי שבויים. ב-8 באוגוסט 1802 קודם קוקרן לדרגת פוסט קפטן.
שירותו בצי המלכותי > קפטיין

במהלך שלום אמיין (מרץ 1802 - מאי 1803 למד קוקרן באוניברסיטת אדינבורו. באוקטובר 1803, עם חידוש המלחמה, הוצב קוקרן לפקד על אה"מ ערב (Arab) בעלת 22 תותחים, אונייה מדרג שישי. ערב הייתה ספינה צרפתית שנלקחה שלל, והאונייה הייתה בעלת תכונות הפלגה גרועות והיה קשה לשלוט בה; היא התנגשה פעמיים באוניות אחרות, ולא סיפקה לקוקרן, שהשווה אותה (באוטוביוגרפיה שלו) לאוניית משא מגושמת, הזדמנויות ראויות לשמן. למרות זאת הצליח קוקרן ליירט ספינת סוחר אמריקאית ולעלות על סיפונה. המעשה עורר תקרית בינלאומית שהביא להצבת ערב וקוקרן מפקדה למשימת הגנה על צי דייגים מעבר לאיי אורקני בים הצפוני.
עם תחילת שלטונה של ממשלה חדשה בראשותו של ויליאם פיט הבן בשנת 1804, קודם קוקרן לפקד על הפריגטה בעלת 32 התותחים, אה"מ פאלאס (Pallas). קוקרן פיקד על פאלאס משך שמונה-עשר חודשים במהלכם ביצע אחדים ממעלליו הנודעים.
באוגוסט 1806 מונה קוקרן לפקד על הפריגטה בת 38 התותחים אה"מ אימפריוס (Imperieuse) שהייתה קודם לכן הפריגטה הספרדית איפיחניה (Iphigenia). אחד מפרחי הקצונה ששרתו תחת פיקודו על סיפון אימפריוס היה פרדריק מריאט (Marryat), שלימים היה לסופר ממבשרי סוגת סיפורי ההרפתקאות הימיים ואשר כתב רומן בדיוני אודות חוויותיו עם קוקרן. בעת שפיקד על אימפריוס פשט קוקרן על חופי הים התיכון הצרפתיים. בשנת 1808 תפס קוקרן, בסיוע כוחות גרילה ספרדיים את מבצר מונגה (Mongat), ששלט על הדרך בין ז'ירונה וברצלונה וכתוצאה עוכב צבאו הצרפתי של גנרל דואם (Duhesme) בחודש ימים. בפשיטה אחרת הועתק ספר צפנים צרפתי, אולם המקור הושאר מאחור, כך שהצרפתים יאמינו שהקוד לא נפרץ. במהלך תקופה זו הצטיידה אימפריוס במים חיים בשפך נהר הרון. כאשר צבא צרפתי צעד לקטלוניה וצר על העיר רוסאס (Rosas), סייע קוקרן בהגנת העיר בכך שאייש את מבצר השילוש (Castell de la Trinitat) למשך מספר שבועות.
יש הרואים בקוקרן, כמפקדן של ספידי, פאלאס ואימפריוס, את אחד מהקצינים היעילים ביותר בצי הבריטי, שיישם בצורה טובה מאוד טקטיקות של לוחמת חוף. לא רק שתקף מתקני חוף, אלא גם שעלה בידו לתפוס ספינות אויב בעודן עוגנות בנמל, על ידי פשיטה עליהן בסירות. הצלחות אלו הושגו בזכות תכנונו הקפדני, שסייע גם להפחתת אבדות בקרב אנשיו.
שירותו בצי המלכותי > קרב מעגן הבסקים

בתחילת אפריל 1809 התרכז חלק גדול של הצי הצרפתי במעגן הבסקים (Basque Roads)שלחוף מפרץ ביסקאיה. הצי הצרפתי התכוון לפרוץ לכיוון מרטיניק, ועגן ברושפור (Rochefort) שבקצה המעגן, אך הצי הבריטי הצליח להטיל עליו מצור ולמנוע ממנו את היציאה. האדמירליות הבריטית חששה מקיומו של צי צרפתי כה גדול, והורתה למפקד השייטת הבריטית, אדמירל גמבייה (Gambier), להשמיד את האוניות הצרפתיות באמצעות ספינות תבערה. גמבייה סירב, בטענה שזהו אמצעי לא אנושי ולא נוצרי. המשימה הוטלה על פקודו של גמבייה, קוקרן. קוקרן הוסיף לצי ספינות התבערה שהועמד לרשותו גם ספינות נפץ, ובליל 11 באפריל הסתער על הצרפתים. רוב האוניות לא פגעו במטרתן, אך הצוותים הצרפתיים נבהלו מאוד מצי אוניות התבערה המתקרב, ובמהומה שהשתררה התנגשו האוניות הצרפתיות זו בזו, חלק גדול מהן עלו על שרטון או נתקעו ביבשה. עם שחר הסתבר שהצי הצרפתי למעשה חסר יכולת להתגונן; קוקרן הפציר בגמבייה להתקרב עם שאר הצי ולהשמיד את הצי הצרפתי כולו. גמבייה סירב; קוקרן עשה כמיטב יכולתו לפגוע בצרפתים בכוחות עצמו, אך הזדמנות הפז להשמיד את עיקר הצי הצרפתי הוחמצה.
קוקרן חזר לבריטניה כגיבור, אך היה מלא מרירות על ניהול הקרב, והאשים את גמבייה בפחדנות אל מול האויב. גמבייה תבע שייערך לו משפט צבאי, כדי להוכיח את חפותו; קוקרן לא העריך נכונה את יחסי הכוחות הפוליטיים, ולא הבין שקשריו הפוליטיים של גמבייה יסייעו לו. כאב בית הדין מונה אחד מידידיו הטובים של גמבייה, והוא זוכה במשפט. האדמירליות זקפה את הניצחון בקרב לטובת גמבייה, וקוקרן הודח מפיקוד.
קריירה פוליטית

ביוני 1806 התמודד קוקרן על ייצוג מחוז הבחירה של הוניטון (Honiton) בבית הנבחרים הבריטי על בסיס תמיכתו ברפורמה פרלמנטרית (שתביא, בשנת 1832, לחוק הרפורמה שכונה גם "חוק הרפורמה הגדולה"). מחוז הוניטון היה "מחוז רקוב" מהסוג שקוקרן ביקש לשנות מן היסוד. במחוז זה היו קולות המצביעים נמכרים לכל המרבה במחיר; קוקרן, שלא הציע תמורה בעבור התמיכה בו, לא נבחר. באוקטובר אותה שנה התמודד שוב קוקרן, באותו מחוז, והפעם נבחר. קוקרן הכחיש כי שילם שוחד על מנת להיבחר, ואולם עשר שנים לאחר מכן גילה בעצמו, בזמן דיון בפרלמנט, שאכן שילם עשרה גיני לבוחר בתיווכו של בנקאי מקומי.
במאי 1807 נבחר קוקרן, בצורה דמוקרטית יותר, במחוז וסטמינסטר, והחזיק בכסאו עד לשנת 1818. במהלך התקופה הוא הודח ל-11 יום, בין ה-5 ל-16 ביולי 1814, בשל הרשעתו בפרשת הונאת בורסת ניירות הערך הגדולה של שנת 1814, אולם נבחר בשנית בבחירות הביניים בידי מחוז הבחירה שלו (ראו בהמשך). במהלך כהונתו תמך קוקרן ברפורמה פרלמנטרית לצידם של רדיקלים נוספים. ביקורתו המוחצנת על אופן ניהול המלחמה ועל השחיתות בצי הקימה לו אויבים רבי עוצמה בקרב הממשל. ביקורתו החריפה על התנהלותו של אדמירל גמבייה בקרב מעגן הבסקים הביאה את גמבייה לדרוש לנקות את שמו במשפט צבאי, כאמור, והפרשה הקימה לו אויבים גם בקרב האדמירלות. על אף הפופולריות לה זכה בקרב הציבור לא מצא קוקרן שפה משותפת עם בעלי בריתו הפוליטיים ועל אחת כמה וכמה עם הממשלה. מכיוון שכך זכה להצלחה מועטה בלבד בקידום מטרותיו, בדרך כלל.
בשנת 1818 תמה כהונתו של קוקרן בבית הנבחרים. בשנת 1831 נפטר אביו וקוקרן הפך לרוזן העשירי של דנדונלד (Earl of Dundonald). בתארו החדש זכאי היה קוקרן למושב בבית הלורדים.