stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל כפר בלום

| --- | --- |
 שם מלא:  הפועל כפר בלום-חוליות
 תאריך ייסוד:  1959
 
הפועל כפר בלום הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שמקורה בקיבוץ כפר בלום. הקבוצה הוקמה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, והצליחה להעפיל לליגת המשנה, אז ליגה א', שם שיחקה במשך 5 עונות. לאחר מכן נחלש מעמדה של הקבוצה והיא התדרדרה עד לליגה ג'. ובהמשך התפרקה.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1959, לאחר שקבוצת הפועל חוליות, מועדון שבסיסו בשדה נחמיה, קיבוץ סמוך, שכלל גם חברים מקיבוץ כפר בלום, הפסיקה את פעילותו בתחילת עונת 1959/1960, והשחקנים עברו לקבוצת הפועל כפר בלום החדשה שהוקמה. עד מהרה הורכבה הקבוצה מכדורגלנים של כל הקיבוצים הסמוכים בנוסף לכפר בלום ושדה נחמיה: קיבוצי עמק החולה, נאות מרדכי, וקיבוץ דן.
תוך 2 עונות מהקמתו עלה המועדון לליגה ב'. לאחר מכן המועדון עלה לליגה א' בתום עונת 1962/1963 לאחר שסיים במקום השני. בארבע העונות הראשונות, הצליחה להתבסס הקבוצה במרכז הליגה השנייה במקומות 6–10 כאשר להישג השיא היא מגיעה בעונת 1965/1966 אז סיימה במקום השישי בליגה. בתום עונת 1968/1969 סיימה הקבוצה במקום האחרון בבית הצפון של ליגה א' וירדה לליגה השלישית (ליגה ב'). עונה לאחר הירידה פרש המועדון מליגה ב' וירד לליגה ג', שם המשיך המועדון לשחק עד שפרש מהליגה לחלוטין והתפרק בסוף שנות ה-70.
הערות שוליים

↑  הפתעות גדולות בפתיחת משחקי ליגות ב', "המשחק שעמד להיערך בחוליות בין הפועל המקומי והפועל עפולה לא קוים עקב התפרקות קבוצת הפועל חוליות", עיתון חדשות הספורט, עמוד 3, 27 בספטמבר 1959
↑  הפועל כפר בלום, מעריב 2 ביולי 1963
הרכבת גיבסון

הרכבת גיבסון היא שיטה להרכבת מקטעי DNA, המאפשרת חיבור של מספר מקטעי DNA בתגובה איזותרמית אחת.
השיטה פותחה בשנת 2009 על ידי דניאל גיבסון, בעת שעבד במכון ג'יי. קרייג ונטר (JCVI).
השיטה

הרכבת גיבסון מיועדת לחיבור מספר מקטעי DNA, בהתבסס על זהות רצפית. לצורך כך נעשה שימוש במקטעי DNA החופפים ביניהם בכ-20-40 זוגות בסיסים. אל מקטעי ה-DNA מוסיפים תערובת של שלושה אנזימים בתוך תמסית בופר מתאימה, ומדגירים בטמפרטורה של 50°C למשך שעה.
בבסיס השיטה עומדת פעילותם של שלושה אנזימים:
אקסונוקלאז T5
DNA פולימראז עמיד בחום (דוגמת פולימראז Phusion)
Taq DNA ליגאז
פעילות האקסונוקלאז מביאה לפירוק של גדיל DNA יחיד מכיוון קצה '5. בעקבות זאת, מקטעי DNA חופפים נצמדים זה לזה (עוברים היברידיזציה). כעת פעילות הפולימראז משלימה את הפער הקיים במולקולת התוצר באמצעות הוספת נוקלאוטידים. לבסוף, פעילות הליגאז מביאה לחיבור של מקטעי DNA סמוכים, ומתקבלת מולקולת DNA מאוחה ורצופה.
ניתן לבצע טרנספורמציה של התוצר לחיידקי E. coli ולהפיק מהם את מקטעי ה-DNA.
המשחתות מסדרת אקאצוקי

| --- | --- |
המשחתת איקזוצ'י
המשחתת איקזוצ'י
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת
 צי:  הצי הקיסרי היפני, הצי הסובייטי
 דגל הצי:   
 סדרה:  אקאצוקי
 אוניות בסדרה:  "אקאצוקי", "היביקי", "איקזוצ'י", "אינאזומה"
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ססבו, אורגה
 הוזמנה:  1932
 הושקה:  1932
 תקופת הפעילות:  1932–1963 (כ־31 שנים)
 אחריתה:  שלוש טובעו במלחמת העולם השנייה, היביקי נמכרה לצי הסובייטי
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  2,010 טון
 אורך:  בין הניצבים: 119 מטרים
 רוחב:  10 מטר
 שוקע:  3.3 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  38 קשרים (70 קמ"ש)
 גודל הצוות:  197 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  5,000 מיילים ימיים (9,300 ק"מ) במהירות של 14 קשרים (26 קמ"ש)
 הנעה:  3 דודי קיטור שמעניקים 50,000 כוחות סוס לשתי טורבינות
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 תותחים בקוטר של 127 מ"מ בשלושה צריחים   28 תותחי נ"מ בקוטר של 25 מ"מ  10 מקלעי נ"מ בקוטר של 13 מ"מ   9 טורפדות בקוטר של 610 מ"מ  36 מטעני עומק
 
המשחתות מסדרת אקאצוקי היא סדרה של 4 משחתות מיוחדות שנבנו עבור הצי הקיסרי היפני. ארבעתן נבנו במספנות העיר ססבו והושלמו בשנת 1932. רק משחתת אחת, היביקי, שרדה את המלחמה ונמכרה לברית המועצות, שם זכתה לשרת תחת השם "פריטקי" (זריז). היא נמכרה לגרוטאות בשנת 1963.
אקאצוקי

אקאצוקי נכנסה לשירות בנובמבר 1932 ושירתה במימי יפן. היא השתתפה במלחמת סין - יפן השנייה שפרצה באוגוסט 1937.
לאחר תחילת מעשי האיבה עם האמריקאים אחרי תקיפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הועברה לזירה זו והשתתפה במספר קרבות. כמו כן, תמכה בכוחות פלישה יפניים לאינדונזיה שהייתה שייכת בזמנו להולנד והייתה מעורבת בקרב יאווה שהתרחש במימי אינדונזיה בסוף פברואר 1942.
בתחילת יוני השתתפה בקרב על האיים האלאוטיים וסייעה לצבא היפני הקיסרי לפלוש לאי קיסקה. כמה חודשים לאחר מכן, השתתפה במערכה על גוודלקנל. במהלך הקרבות טיבעה יחד עם מספר ספינות נוספת את הגוררת האמריקאית "סמינול" ואת ספינת הסיור "YP-284" כמו כן, הסבה נזק לשולת המוקשים "זיין". במהלך הקרב ניזוקה המשחתת על ידי סוללה של ארטילריית חופים.
שלושה שבועות לאחר מכן, השתתפה בקרב גדול שנערך ליד גוודלקנל. השייטת היפנית נתקלה בכוח אמריקאי גדול, ואקאצוקי, שהייתה מוצבת באגף הימני של השייטת היפנית, נפגעה בצורה קשה על ידי הספינות האמריקאיות וטבעה. מרבית אנשי צוותה טבעו יחד עמה.
היביקי

המשחתת נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. לקחה חלק בקרבות רבים במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה נמכרה לצי הסובייטי ושירתה בו עד שנת 1963 תחת השם "פריטקי".
איקזוצ'י

איקזוצ'י (ביפנית "רעם") נבנתה באורגה בשנת 1932 והשתתפה במלחמת סין–יפן השנייה. כמו כן, השתתפה האוניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת מעשי האיבה, לקחה חלק, יחד עם אוניות נוספות, בתקיפה ב-8 בדצמבר 1941  על הונג קונג ולאחר מכן נותרה באוקיינוס ההודי ואינדונזיה.
במרץ 1942 חילצה 442 ימאים בריטיים שספינותיהם טובעו, אף על פי שהדבר הציב אותה בסכנה ממתקפת צוללות ופגע ביכולותיה הקרביות בשל הכמות הגדולה של הניצולים (צוותה מנה פחות מ-200 אנשים). המעשה הונצח בספר ובתוכנית טלוויזיה.
בתחילת יוני 1942 השתתפה במבצעים בצפונו של האוקיינוס השקט ששיאם היה הקרב על האיים האלאוטיים. לאחר סיום המערכה באזור האיים האלאוטיים, הועברה לדרומו של האוקיינוס במטרה לסייע לכוחות היפניים שנלחמו נגד האמריקאים בגוודלקנל. במערכה זו גרמה נזק וטיבעה מספר ספינות אמריקאיות קטנות בשיתוף עם משחתות יפניות אחרות. בנובמבר השתתפה בקרב ימי גדול במימי גוודלקנל וספגה פגיעות רבות מתותחני הצי האמריקאי שגרמו ל-21 הרוגים ו-20 פצועים בצוות האוניה. כתוצאה מהפגיעות נאלצה לחזור למספנה לתיקונים.
האונייה חזרה לצפון האוקיינוס השקט בשנת 1943 והייתה נוכחת בקרב איי קומנדורסקי, אך לא לקחה בו חלק פעילה. האונייה טובעה על ידי צוללת אמריקאית בשנת 1944 בעת שליוותה אוניית משא.
אינזומה

האונייה נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. טובעה ב-1944 בעת שליוותה שיירת מכליות.
הפועל כאוכב

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  הפועל כאוכב אבו אל היג'א
 תאריך ייסוד:  1963
 אצטדיון:  אצטדיון כאוכב, כאוכב אבו אל-היג'א
 מאמן:  חנא פרהוד
 ליגה:  ליגה ב'
הפועל כאוכב (בערבית: هبوعيل كوكب), נקראת גם הפועל כאוכב אבו אל-היג'א, היא קבוצת כדורגל ישראלית מהמועצה המקומית כאוכב אבו אל-היג'א. הקבוצה משחקת בליגה ב' צפון.
היסטוריה

המועדון שנוסד ב-1963 בילה את רוב שנותיו בליגה ג', למעט מספר עונות שהיה בליגה ב' שהיווה את הישג השיא שלו, אך כעבור תקופה קצרה חזר לליגה ג'. בעונת 2007/2008 הקבוצה זכתה באליפות ליגה ג' מחוז גליל ועלתה לליגה ב'. בעונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה ב' - הטוב ביותר של עד אז, אבל לא השתתפה בפלייאוף העלייה לליגה א'. עונה אחת לאחר מכן סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה ב' והשתתפה בפלייאוף העלייה שם ניצחה את עירוני בני כאבול ואת בני עראבה, אך הפסידה להפועל אכסאל בגמר הפלייאוף ונשארה בליגה ב'. ב-2015 סיים המועדון בקצה התחתון של הליגה, במקום ה-13, אך השתתף בפלייאוף הירידה לליגה ג', וניצח את אחווה עראבה בפלייאוף ונשארה בליגה. בעונת 2017/2018 הצליחה הקבוצה אחרי ניסיונות רבים לעלות לליגה א', אחרי שניצחה את צעירי שפרעם 1:2 בפלייאוף.
בתום עונת 2023/2024 שבה לליגה ב'.
היסטוריה > סמלי המועדון לאורך השנים

סמלה של הקבוצה בשנותיה הראשונות
סמל הקבוצה בעבר
סמל הקבוצה החל מ-2018
הערות שוליים

↑  אלי לוי, לראשונה בתולדותיה: הפועל איכסל עלתה לליגה הלאומית, באתר ynet, 4 באפריל 2018
העולמות הקסומים של הארי פוטר

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דייוויד קולברט
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  הארי פוטר 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  לומינה פרס
 תאריך הוצאה:  2001
 מספר עמודים:  224
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן
 תאריך:  2001
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002193791
 
העולמות הקסומים של הארי פוטר (באנגלית: The Magical Worlds of Harry Potter) הוא ספר שכתב הסופר דייוויד קולברט, הספר מקשר שמות וכשפים מסדרת הספרים "הארי פוטר", למשמעויות בשפה הארמית, במיתולוגיות, ובאגדות.
קולברט הגה את הרעיון ל"העולמות הקסומים של הארי פוטר", בעודו בוחן את אחיינו ואחייניותיו על ההתייחסויות המיתולוגיות ברומנים. מאוחר יותר הוא כתב את הספר בעת הוראה לסטודנטים לתואר שני באוניברסיטת צפון קרוליינה.
הספר פורסם במרץ 2001, ללא אישורה של ג'יי קיי רולינג, הספר קיבל ביקורות חיוביות ממבקריו. וגרסה מעודכנת שלו פורסמה בשנת 2004 על ידי הוצאת ברקלי ספרים.
תוכן

הספר בוחן את ההתייחסות להיסטוריה ולאגדות בספרותה של ג'יי קיי רולינג בסדרת הספרים "הארי פוטר". קולברט טוען שעל אף שנדמה שהמקומות והשמות הם מומצאים, וללא אחיזה או רקע בעולם האמיתי, יש להם בסיס במיתוסים ואגדות שהיו קיימים מכבר. לדבריו של קולברט, לכל שם, כשף או כינוי ב"הארי פוטר", יש משמעות עמוקה הקשורה לעבר: "אחד מן התענוגות הרבים המזומנים לקוראיה של ג'יי קיי רולינג, כרוך בגילוי האזכורים ההיסטוריים והספרותיים החבויים בספרייה". קולברט מביא דוגמאות ליצורים, למשל: בסיליסק, היפוגריף, טרולים וגובלינים, שמות (למשל: סיריוס בלק, ניקולא פלאמל, קסנדרה בלבלצקי), ואף הכישוף הממית, אבדה קדברה. כך למשל משתמע משמו של סיריוס בלק העובדה שהוא כלב שחור, מקורו של הבסיליסק הוא ביצור אגדי שהאמינו בו אנשי ימי הביניים, וקסנדרה בלבלצקי הם שני שמות שונים - אך בעלי אותו משמעות.
הספר בן 220 הדפים מכיל 53 פרקים. קולבר כותב על הקשרים בין ספרי רולינג לבין הפולקלור, המיתולוגיה היוונית, והתרבויות של מצרים העתיקה, רומא העתיקה, והאצטקים.
העולמות האבודים, החיים הנכחדים

| --- | --- |
 סוגה:  סדרות טבע
 יוצרים:  BBC
 כותבים:  דייוויד אטנבורו
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  דייוויד אטנבורו
 הפצה:  BBC 
 מוזיקה:  טרי אולדפילד 
 אורך פרק:  39 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  23 באפריל 1989 – 14 במאי 1989
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העולמות האבודים, החיים הנכחדים (באנגלית: Lost Worlds, Vanished Lives) היא סדרה תיעודית של ה-BBC בת 4 פרקים, העוסקת על תגליות מאובנים. הסדרה מלווה בהסבריו של חוקר הטבע דייוויד אטנבורו, שגם כתב אותה, ושודרה לראשונה ב-1989. המחקר על הסלעים וסודותיהם העתיקים היו תשוקת הנעורים של דייוויד אטנבורו. בסדרה זו, התלהבותו לנושא אינו פוחתת. בעזרתם של פלאונטולוגים מומחים, ציידי מאובנים וטכניקות הנפשה מודרנית, מנסה אטנבורו להציג כיצד התפתחו החיים בעבר הרחוק של כדור הארץ. לשם כך, כהוא נוסע ברחבי העולם כדי לבקר באתרי המאובנים המפורסם ביותר בעולם.
פרקים

קסם בסלעים - בפרק הראשון אטנבורו חושף כמה רמזים עיקריים בצורת שרידי מאובנים שלא התגלו במשך אלפי שנים, בעוד שמוצגים תמונות של חיים פרהיסטוריים.
לשים בשר על עצמות - בפרק אטנבורו בוחן חיים שנעלמו של יצורים פרהיסטוריים תוך שימוש בראיות האחרונות, המדענים משחזרים פטרודקטיל בצורת דגם מטוס - כדי לראות אם חיה כזאת יכלה אכן לעוף. בעלי חיים בפרק כוללים איכתיוזאורים, ארתרופלאורה, טרילוביטים, פטרוזאורים, פטרנודון וקוואצלקואטלוס.
דינוזאור - בפרק אטנבורו מבקר במספר מוזיאונים של טבע. בעזרת שלדי הדינוזאורים, הוא מדגים כיצד הם היו בחיים האמיתיים, ואת השערות לגבי הסיבות לסופם הפתאומי. בעלי חיים בפרק כוללים ג'ירפטיטאן (מוצג בפרק ברכיוזאורוס), דיפלודוקוס, סטגוזאורוס, אלוזאורוס, הדרוזאוריים, טריצרטופס, טירנוזאורוס רקס, סטרותיומימוס, אפטוזאורוס וברונטוזאורוס. בין הפלאונטולוגים המלווים הפרק ג'ק הורנר ורוברט בקר.
ההצצות הנדירות - בפרק האחרון אטנבורו מבקר בארבעה מקומות מפורסמים שיש בהם את התנאים הטובים ביותר להתאבנות: פצלי ברג'ס, אבן הגיר זולנהופן (Solnhofen Limestone), בור מסל ובורות הזפת בלה בריאה. בהם נשמרו לא רק בעלי חיים, אלא גם צמחים ויצורים אחרים שנראו לעיתים נדירות. בעלי החיים בפרק כוללים טרילוביט, אנומלוקאריס, ארכאופטריקס, פרופלאותריום, לפטיקטידיום, פולידוקרקוס, ממותה קולומביאנית, סוס הגרמן, פרמילודון, סמילודון, זאב בלהות, ביזון הסטפה ואריה אמריקני.
המתיקות שבשכחה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קריסטין הרמל
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך:  2013
 תרגום:  ניצה פלד
 מספר עמודים:  416
המתיקות שבשכחה הוא רומן היסטורי, שנכתב על ידי הסופרת קריסטין הרמל. הרומן מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק. סיפורם של הנשים קושר בתוכו אהבה והקרבה ומתקיים בין תקופת השואה והתקופה שלנו.
על המחברת

קריסטין הרמל היא סופרת אמריקאית, אשר ספריה תורגמו לשפות רבות ברחבי העולם. הרמל היא בוגרת אוניברסיטת פלורידה וכתבה במשך יותר מעשור עבור כתב העת "פיפל". כיום מתגוררת באורלנדו, פלורידה.
תקציר העלילה

הספר עוסק בבנות משפחת מק'קנה ובמאפיית "כוכב הצפון" שבקייפ קוד מסצ'וסטס. הדמות העיקרית בעלילה היא הופ מק'קנה-סמית. הופ גרה בקייפ קוד לאחר שעברה לגור שם עם בעלה רוב ובתה אנני. לאחר גילוי אלצהיימר אצל רוז, סבתה של הופ, היא צריכה לקחת על עצמה את ניהול המאפייה המשפחתית. לאחר הגירושים של רוב והופ, הופ ואנני מתרחקות והקשר ביניהם מתנתק. הופ נכנסת לקשיים כלכליים במאפייה ומאוימת בעיקול במאפייה על ידי הבנק.
באחד הביקורים של הופ ואנני אצל רוז, ברגע של צלילות, רוז מרמזת להופ ואנני על עברה בפריז שבצרפת.
כתוצאה מגילוי זה, הופ מתחילה במסע לגילוי עברה של סבתה במהלך מלחמת העולם השנייה בפריז .
הספר מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן, העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק.
דמויות ראשיות

הופ מק'קנה סמית- הדמות הראשית בספר. אישה חזקה שלא תוותר עד שתגיע ליעדה.
אנני סמית- נערה מתבגרת בגיל העשרה, בתה של הופ. אוהבת לריב עם אמה ותמיד משיגה את מבוקשה.
רוז דונארד- סבתה של הופ החולה באלצהיימר, ניצולת שואה.
גאווין קיז- שיפוצניק שעזר להופ לאחר מעברה לביתה החדש. הוא עוזר להופ במסע לגילוי עברה של סבתה.
רקע היסטורי של הספר > פלישת הגרמנים לצרפת

ב-14 במאי 1940 פלשו הגרמנים לצרפת. ב-5.6.40 לאחר שהבריטים יצאו מצרפת, הגרמנים פתחו במתקפה על שרידי הצבא הצרפתי. הצרפתים שנלחמו בגרמנים בצפון התפזרו ותוך שבועיים הגרמנים היו בלב צרפת. ב-16.6 רינו, ראש ממשלת צרפת, התפטר והוחלף בפטן-מצביא ומדינאי צרפתי שזכה לתהילה כמגנה של צרפת במלחמת העולם הראשונה. לאחר הפסדה הצבאי של צרפת במלחמת העולם השנייה עמד פטן בראש צרפת של וישי, אשר שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית. יום לאחר שהתחיל בתפקידו ביקש שביתת נשק מגרמניה, שנחתמה ב-22.6. רק שליש משטחה של צרפת נשאר בידם של הצרפתים ונקרא "מדינת וישי" וכל השאר נשאר בידי הגרמנים. האיטלקים שרצו גם הם חלק מצרפת קיבלו רק חלק קטן משטחה כדי לא להמריד את המושבות הצרפתיות. כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית היה שלב חשוב במלחמת העולם השנייה. הפלתה המהירה של צרפת השאירה רושם רע על שוחרי החופש באירופה, ועלה חשש בעולם שלא יהיה לאף מדינה כוח שיכול לנצח את גרמניה. בעקבות זאת עמים רבים התחילו לבקש את חסותו של היטלר.
בספר המחברת מספרת את סיפור חייה של רוז המתקיים בצרפת בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. היא מספרת על התקופה בה אנשים החלו לפחד מהכיבוש הגרמני.
רקע היסטורי של הספר > תנועת ההתנגדות בצרפת

רוב הצרפתים קיבלו עליהם את שלטון פטן, אבל חלקם התנגדו לכניעה וראו במעשיו של פטן השפלה לצרפת ובגידה. אחד מהמתנגדים, הגנרל שארל דה-גול, עבר לבריטניה והקים שם את הוועד של צרפת החופשית. ב-18 ביוני 1940 קרא לעם הצרפתי להמשיך במלחמה, אך הוא לא הצליח בכך. המושבות נשארו נאמנות לוישי .
המחברת מספרת על תנועת ההתנגדות, שהצילה יהודים מגירוש לאושוויץ, ועזרה להם לברוח מצרפת.
רקע היסטורי של הספר > היהודים בצרפת

בתקופה שלפני הכיבוש הגרמני בצרפת יהודי צרפת היו מפוזרים באלפי יישובים ובאזור הכפרים. כשליש מהם היו בעלי אזרחות צרפתית, ואילו השאר היו יהודים שהיגרו לצרפת ממזרח אירופה בסוף המאה ה-19. יהודים מגרמניה החלו להגר משנות השלושים של המאה ה-20 ונחשבו ל'יהודים זרים' או מהגרים. עם תחילת שלטונו של היטלר היגרו אלפי פליטים יהודים מהרייך לצרפת והתיישבו בעיקר בפריז, כך שבתחילת מלחמת העולם השנייה ישבו בה שני שלישים מכל יהודי צרפת. במאי 1940 מספר היהודים הזרים בצרפת גדל. היהודים הוותיקים ראו בממשלתו של פטן ממשלה לגיטימית ואמינה שיכולה לשקם את צרפת לאחר מפלתה. לעומת זאת, היהודים הזרים סירבו לתת אמון בממשלה שמשתפת פעולה עם הכיבוש הנאצי. חלוקה זו בין היהודים הזרים לבין בעלי האזרחות הייתה ברורה ונפרדת לגמרי גם מבחינת הקהילה היהודית וגם מבחינת המשטר.
בהמשך הפרדה זו עזרה ליהודים בעלי האזרחות להנות מהגנתה של צרפת, ובעקבות כך ההבדלים בין שתי הקבוצות הלכו והתרחבו.
המחברת מספרת על הוריה של רוז, שחיו בפריז, היו אזרחי צרפת ותמכו בממשלה החדשה. ההורים, כמו עוד יהודים, האמינו שהממשלה לא תיתן לגרמנים לכבוש את צרפת, ולגרש את היהודים לאושוויץ.
רקע היסטורי של הספר > גירוש יהודי צרפת לאושוויץ - "ולודרום החורף"

ב־1942 התקיים גירוש היהודים מצרפת למחנה ההשמדה אושוויץ גירוש זה גם נקרא ולודרום החורף. המחברת מזכירה את הגירוש בשמו ובאותם התאריכים שכתובים במקורות המידע, מכיוון שמשפחתה גורשה בגירוש זה.
רקע היסטורי של הספר > הצלת יהודי צרפת על ידי מוסלמים

בתקופת השואה נרשמו מספר ניסיונות הצלה של יהודים על ידי מוסלמים בצרפת, חלקם אף קיבלו את תואר "חסיד אומות העולם".
המחברת מזכירה את הצלת היהודים על ידי המוסלמים בכך שמספרת על רוז שגדלה אצל המוסלמים כאילו הייתה ביתם עד שהוברחה מצרפת אל אמריקה.
ביקורות

הביקורות על הספר היו בעיקר חיוביות. נאמר כי הסיפור מרגש מאוד. הכתיבה זורמת וקולחת, אפשר לחוש את ההידרדרות במצבה הבריאותי והנפשי של הסבתא והכאב הנלווה לכך. בנוסף, הכותבת מעמידה את נושא יחסי אמהות-בנות במרכז הסיפור באומץ. לאורך הסיפור ניתנים מתכונים מתוך המאפייה שבבעלותה של גיבורת הסיפור וכל המתכונים אמיתיים ומצוינים.
לקריאה נוספת

אשר כהן, (עורך) תולדות השואה - צרפת, יד ושם, ירושלים, 1996 תשנ"ו. דפוס דף- נוי בסיוע 'קרן הזיכרון לתרבות יהודית'.
הערות שוליים

1 2 3  קריסטין הרמל, המתיקות שבשכחה, ידיעות ספרים, 2013
1 2  כיבוש צרפת על ידי גרמניה במלחמת העולם השנייה -סיכום
↑  שואת יהודי צרפת - סקירה היסטורית
↑  המתיקות שבשכחה - ביקורת
↑  ביקורת ספרותית על המתיקות שבשכחה
↑  המתיקות שבשכחה - ביקורת ספר
המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664)

המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) או המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית הרביעית הייתה מלחמה קצרה בין המלוכה ההבסבורגית לבין האימפריה העות'מאנית. המטרה העות'מאנית הייתה לחדש את ההתקדמות במרכז אירופה, לכבוש את וינה ולהכניע את אוסטריה. העות'מאנים הצליחו לכבוש מעוזים מרכזיים, אולם הצבא ההבסבורגי בראשותו של ריימונדו מונטקוקולי הצליח לעצור את הצבא העות'מאני בקרב על סנט גוטהארד.
רקע

הגורם למלחמה זו היה הפלישה לפולין בשנת 1658 על ידי הנסיך ג'רג' ראקוצי השני מטרנסילבניה, ללא אישור השער הנשגב. טרנסילבניה הכירה לאחר קרב מוהאץ' בשנת 1526 בכוח העות'מאני והוכפפה לשער הנשגב ובתמורה קיבלה אוטונומיה פוליטית ודתית. לאחר ששמעו על מלחמתו הבלתי מורשית של ראקוצי, הכריזו העות'מאנים מלחמה על הוואסל שלהם. לא עבר זמן רב והווזיר הגדול מהמט פאשא קפרולו (וזיר 1656–1661) ניצח את ראקוצי וכבש את טרנסילבניה. הנסיך הטרנסילבני החדש, יאנוש קמני, ברח לוינה בחיפוש אחר תמיכה אוסטרית.
הקיסר לאופולד הראשון, שלא רצה לראות את טרנסילבניה נופלת לשליטה עות'מאנית ישירה, שלח את מונטקוצ'ולי להונגריה עם צבא קטן. מונטקוצ'ולי היה במיעוט אל מול העות'מאנים.
בינתיים, על מנת לשחרר את קרואטיה והונגריה, מיקלוש זריני, הבאן של קרואטיה, עשה מאז 1661 כמיטב יכולתו כדי לפתוח בעימות אוסטרו-עות'מאני חדש על ידי ארגון פשיטות לשטח העות'מאני ממעוזו, נובי זרין (בהונגרית: Zrínyijjár). פשיטות אלה ונוכחות צבא מונטקוצ'ולי גרמו לעות'מאנים לסיים את הסטטוס-קוו עם וינה, שהתקיימה ביניהם מאז 1606.
מערכת 1663

בקיץ 1663 נכנס צבא עות'מאני המונה יותר מ-100,000 לוחמים בפיקודו של הווזיר הגדול קופרו פאזיל אהמט להונגריה הבסבורגית ובספטמבר כבש את העיר ארסקובאר (נובה זמקי).
למפקד ההבסבורגי מונטקוקולי היו רק 12,000 לוחמיו ו-15,000 כוחות הונגרים-קרואטים של מיקלוש זריני להתנגד לטורקים.
הקיסר לאופולד הראשון זימן את הדיאטה הקיסרית בינואר 1663, כדי לבקש עזרה ממלכי גרמניה ואירופה, בהצלחה. צבא של 30,000 לוחמים בוואריים, ברנדנבורגים וסקסונים גויס. אפילו האויב התמידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שלח כוח של 6,000 לוחמים תחת ז'אן דה קוליני-סליני בתמיכה.
טורקים וטטרים עות'מאניים פלשו למורביה בשנת 1663, ותפסו 12,000 שבויים.
מערכת 1664

בתחילת 1664 חולק הצבא הקיסרי לשלושה כוחות: בדרום 17,000 חיילים הונגרים-קרואטיים בפיקודו של מיקלוש זריני. במרכז הצבא הראשי של מונטקוצ'ולי, שכלל 28,500 חיילים, ובצפון כ-8,500 לוחמים בראשות הגנרל ז'אן לואי ראדואי דה סאוש. בעתודה נותרו כ-12,500 איש להגנה על המבצרים.
צבא זה של 66,500 איש לא היה מאוחד, שכן חילוקי הדעות בין המפקדים היו חזקים מאוד, במיוחד עם זריני.
כהכנה לקרבות המתוכננים ל-1664, זריני וחייליו יצאו להרוס את הגשר העות'מאני המבוצר מאוד (גשר אוסייק) אשר, מאז 1566, קישר בין Darda לאוסייק ברחבי דראווה וביצות ברניה. הרס הגשר ינתק את נסיגת הצבא העות'מאני ויהפוך כל חיזוק טורקי לבלתי אפשרי למשך מספר חודשים. הכוח כבש מחדש מבצרים חזקים (ברזנס, באבוצ'ה, העיירה פץ' וכו'). בדרכו, התקדם זריני 240 קילומטרים בשטח האויב והרס את הגשר ב-1 בפברואר 1664.  הוא לא הצליח לכבוש את Nagykanizsa, המטרה העיקרית, ונאלץ להסיר את המצור כאשר ביוני התקרב הצבא הראשי של קופרו.
הטורקים צרו וכבשו את מעוזו של זריני נובי זרין, שנאלץ להינטש כאשר מונטקוקולי סירב לבוא לעזרתו. זריני לעולם לא סלח על כך, מה שבסופו של דבר יוביל לקונספירציית מאגנאט ("קונספירציית זרינסקי-פרנקופאן" בקרואטיה, ו"קונספירציית ווסלני" בהונגריה).
קרב סנט גוטהארד

לאחר כיבוש נובי זרין, הצבא הראשי העות'מאני צעד לכיוון וינה, אך נעצר בנהר הראבה בין מוגרסדורף למנזר סנט גוטהארד על ידי צבא מונטקוקולי. העות'מאנים איבדו 16,000 עד 22,000 מהחיילים הטובים ביותר שלהם.
בצפון הונגריה צבא דה סאוש זכה בכמה ניצחונות קטנים יותר מול קוצ'ק מהמט פאשה. החשוב ביותר בניצחונות אלה היה המצור על לאבה.
שלום ואסוואר

רק תשעה ימים לאחר מכן, ב-10 באוגוסט 1664, נחתם שלום ואשוואר, שביתת נשק שתימשך 20 שנה. למרות הניצחון האוסטרי בסנט גוטהארד, הוכרה השליטה העות'מאנית בטרנסילבניה ובארסקובאר, ואוסטריה הסכימה לשלם 'מתנה' שנתית לאימפריה העות'מאנית. מבצר נובי זרין היה עתיד להתפרק. מצד שני, העות'מאנים הסכימו לשלוח 'מתנה' שנתית לאוסטרים.
הגורם העיקרי בהחלטת ההבסבורגים היה האיום הצרפתי על האחוזות היקרות בהרבה בארצות השפלה, גרמניה ואיטליה. יתר על כן, מאמץ המלחמה הקיסרי איבד חלק מתנופתו לאחר ניצחונו בסנט גוטהארד, כאשר הצרפתים פרשו מהקואליציה בעוד נסיכים גרמניים אחרים נרתעו להתקדם מזרחה.  מכאן שהאוסטרים לא האמינו שהם יכולים לשחרר את כל הונגריה ולא היו מוכנים להשאיר את ההתקדמות הצרפתית ללא השגחה בעד כמה מבצרים הונגריים.
השלכות

הקרואטים וההונגרים זעמו על אובדן השטחים שנכבשו והרגישו שהיה צורך לשמור על היוזמה והתנופה לאחר הניצחון בסנט גוטהארד.
זה הוביל לקנוניה של מאגנאט.
השלום למעשה נמשך 20 שנה עד שהעות'מאנים תקפו את וינה בפעם השנייה בשנת 1683 ונדחקו לאחור מהונגריה במלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה שלאחר מכן (1683–1699).
הערות שוליים

↑  "Lánové rejstříky (1656–1711)". אורכב מ-המקור ב-12 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Krno, Martin (7 ביולי 2013). "Ako sa rodia legendy (3)". noveslovo.sk. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Histoire de l'empire Habsbourg, (History of the Habsburg Empire), Jean Bérenger.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295744505171  LCCN: sh85009768 
הרוזן ריימונדו מונטקוקולי
המצור על נובי זרין
הקרב על מוגרסדורף/סנט גוטהארד/סנטגוטטהארד (1664)
הרובע התשעה-עשר של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע התשעה-עשר של פריזסמל הרובע התשעה-עשר של פריז
אגן לה וילט, ברובע התשעה-עשר בפריז
אגן לה וילט, ברובע התשעה-עשר בפריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  פרנסואה דאניו
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  6.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  181,616 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  27,321 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°52′56″N 2°22′55″E﻿ / ﻿48.88235°N 2.3818222222222°E﻿ / 48.88235; 2.3818222222222 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairie19.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע התשעה-עשר של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פארק בוט שומון שברובע התשעה עשר
הרובע התשעה-עשר של פריז (בצרפתית: XIXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע עוברות שתי תעלות, תעלת סאן-דני ותעלת אורק (Canal de l'Ourcq), המתחברות בפארק לה וילט.
ברובע התשעה-עשר נמצאים בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז, פארק בוט שומון ופארק דה לה וילט המקיף את מוזיאון המדעים והתעשייה (צרפתית: Cité des Sciences et de l'Industrie) ואת מוזיאון המוזיקה (צרפתית: Cité de la Musique), בו נמצא הקונסרבטוריון של פריז, אחד מבתי הספר למוזיקה המפורסמים באירופה.
גאוגרפיה

שטחו של הרובע התשעה-עשר הוא 6.786 קילומטרים רבועים.
דמוגרפיה

האוכלוסייה ברובע התשעה-עשר נמצאת עדיין במגמת צמיחה. במפקד האוכלוסין האחרון, שנערך בשנת 1999, נמנו ברובע 172,730 תושבים. באותו מפקד אוכלוסין נמנו 68,101 מקומות עבודה.
דמוגרפיה > אוכלוסייה היסטורית

| שנה | אוכלוסייה | צפיפות אוכלוסייה   (לכל קילומטר רבוע) |
| --- | --- | --- |
| 1872 | 93,174 | 13,730 |
| 1954 | 155,058 | 22,845 |
| 1962 | 159,568 | 23,514 |
| 1968 | 148,862 | 21,937 |
| 1975 | 144,357 | 21,273 |
| 1982 | 162,649 | 23,968 |
| 1990 | 165,062 | 24,324 |
| 1999 | 172,730 | 25,454 |
| 2005 (הערכה) | 185,400 | 27,321 |
הרבעים הפנימיים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע התשעה-עשר הם:
רובע לה וילט (Quartier de la Villette)
רובע פּוֹן-דה-פְלַנְדְר (Quartier du Pont-de-Flandres)
רובע דְ'אָמֶרִיק (Quartier d'Amérique)
רובע קוֹמְבָּה (Quartier du Combat)
אתרים מרכזיים

פארק בוט שומון
פארק דה לה וילט
מוזיאון המוזיקה
מוזיאון המדעים והתעשייה
הקונסרבטוריון של פריז
בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז