stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראם לבן
אקולוגיה > תזונה

התזונה של הראם הלבן מורכבת בעיקר מעשבים, אך הם אוכלים מגוון גדול של צמחים הכולל: ניצנים, פירות, פקעות ושורשים. עדרים של ראמים לבנים עוקבים אחרי גשמים נדירים כדי לאכול את הצמחים החדשים שצומחים אחרי הגשמים. הם יכולים ללכת מספר שבועות מבלי לשתות מים.
הידלדלות האוכלוסייה

עד תחילת המאה ה-19 הראמים הלבנים היו מצויים במדבריות המזרח התיכון. עם כניסת הנשק החם החל ציד חסר רסן של הראם הלבן שבסיסו בשתי סיבות: בשרם הטעים ואמונות טפלות שיוחסו לדמם ולמוחם כיעילים כנגד הכשות נחשים ומרפאים שיתוק. גם לקרנו של הראם הלבן יוחסו סגולות פלא שהמחזיק בהן מוגן מפני חיות טרף. הציד הכחיד כמעט לחלוטין את הראם הלבן והאזורים היחידים שבהם נותרו פרטים בטבע החופשי הוא במדבריות המזרחיות של ערב הסעודית. כניסתן של חברות נפט לאזור החמיר עוד יותר את מצבם של הראמים עד שבשנת 1962 נספרו קבוצות בודדות בלבד וב-1972 נכחד אחד מאחרוני עדרי הראמים שבטבע לאחר ציד אכזרי של עדר ראמים שלם בעומאן. בשלב זה הראם הלבן כמעט שהגיע למצב שימור של נכחד בטבע (Extinct in the Wild; EW). ארגון IUCN סיווג את מצב השימור של הראם הלבן כ"נתון בסכנת הכחדה", אך ב-2011 שונה הסיווג ל"פגיע", לאחר הצלחתה של תוכנית שבה הוחזרו ראמים לבנים לטבע, בעקבותיה חיים כיום בטבע כ-1,000 פרטים.
שימור

גן החיות של פיניקס ועולם החי והצומח (בעבר "החברה לשימור החיות והצומח בלונדון") בסיוע כספי של הקרן העולמית לשימור חיות הבר, אחראים להצלת הראם הערבי מהכחדתו. בשנת 1962 הקימו קבוצות אלה את העדר הראשון על מנת שיתרבה, בגן החיות של פיניקס. מבצע הצלה זה מכונה "מבצע ראם". העדר בגן החיות התחיל מ-9 פרטים ועד היום היו מעל ל-240 לידות מוצלחות. מגן החיות נשלחו ראמים לגני חיות ופארקים אחרים ברחבי העולם כדי להקים עדרים חדשים.
בשנת 1968, שייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן, הקים את גן החיות אל-עין כדי לשמר את הראמים מתוך דאגה לחיות הבר של איחוד האמירויות ובמיוחד לפרסתנים.
הראם הלבן ניצוד על לכדי הכחדה בטבע עד שנת 1972. עד ל--1980 מספר הראמים בשבי עלה לנקודה בה יכולה להתאפשר השבה לטבע. ההשבה הראשונה, לעומאן, היה עם ראמים מפארק הספארי של סן דייגו. אף כי מספר הפרטים בעומאן ירד, כיום ישנן אוכלוסיות בטבע בערב הסעודית וישראל. אחת האוכלוסיות הגדולות ביותר נמצאת באזור מחאסט א-סייד שהוא שמורה גדולה ומגודרת בסעודיה, המשתרעת על למעלה מ-2,000 קמ"ר. בזכות גרעין השימור הזה, עד 1990 מספר הראמים הלבנים עלה ל-1,300.
ביוני 2011, הוגדר מחדש הראם הלבן כפגיע על ידי הרשימה האדומה של IUCN. ה-IUCN העריך שיש יותר מאלף ראמים לבנים בטבע, ו-6,000–7,000 פרטים בשבי ברחבי העולם בגני חיות, שמורות טבע ואוספים פרטיים. חלקם נמצאים במתחמים גדולים ומגודרים (נדידה חופשית), כולל אלה בסוריה, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. הראם הלבן היה החיה הראשונה שסווגה מחדש על ידי ה-IUCN כמין פגיע לאחר שסווג בעבר כנכחד בטבע.
בערב הסעודית מספר הפרטים ממשיך לגדול בהתמדה. מ-400 ב-1997 לכ-700 בתחילת 2003. באיחוד האמירויות שוחררו ב-2007 כ-100 פרטים למדבר אבו דאבי כחלק מתוכנית חומש להשבת 500 פרטים לטבע עד 2012.
ב-28 ביוני 2007 שמורת הראם הלבן של עומאן הייתה האתר הראשון שאי פעם הוסר מרשימת אתרי המורשת העולמיים של אונסק"ו. הסיבה לטענת אונסק"ו הייתה שממשלת עומאן אישרה לפתוח 90% מהאתר לחיפוש נפט. מספר הפרטים בשמורה צנח מ-450 פרטים ב-1996 ל-65 בלבד בראשית 2007, וכיום נותרו פחות מארבעה זוגות באתר.
שימור > השבתו לישראל

הראם הערבי נכחד מישראל לחלוטין והושב אליה בשנת 1978 בעזרת אגודת החי בר שרכשה בכספי תרומות ארבעה זוגות של ראמים לבנים בעלות של 15,000 דולרים לפרט. הראמים שוחררו בחי בר יטבתה וכיום מספרם בטבע מגיע ל-200, כך שישראל מהווה מוקד משיכה ייחודי לחובבי טבע וחוקרים המעוניינים לצפות בראמים בסביבתם הטבעית. הראמים בישראל מצויים בעיקר באזור הערבה, אף על פי שמאז 2014, החלו שחרורים באזורים אחרים בנגב, והם משוטטים בכל השטח שבין אילת למכתש רמון.
בנוסף, ניתן למצוא ראמים לבנים במספר גני חיות בישראל, אשר ברובם יש תוכנית רבייה והשבה לטבע. בין גני החיות נמצאים: הספארי ברמת גן, גן החיות התנכ"י, חי-בר יטבתה וחוות האנטילופות בערבה.
ב-2021, נצפה עדר של 16 ראמים לבנים, שכולם נולדו בטבע, בנחל ציחור, בערבה.
הראם כסמל

הראם הלבן הוא החיה הלאומית של ירדן, עומאן, איחוד האמירויות הערביות, בחריין וקטר.
כמו כן, מספר עסקים בחצי האי ערב ובמיוחד אל מאה איירווייז (חברת תעופה) ואל מאה פטרוליום קרויים על שמו של הראם הלבן.
ראם לבן קטרי בשם "אורי" (Orry) נבחר לקמע המשחקים הרשמי במשחקי אסיה 2006 בדוחה, והוא מוצג על כנפי המטוסים השייכים לחברת התעופה המזרח תיכונית קטר איירווייז.
הראם כסמל > מיתוס החד קרן

בעבר היה מיתוס שנפוץ שקישר את הראם הלבן אל החד קרן, ואריסטו ופליניוס הזקן טענו כי הראם הלבן הוא האב טיפוס של החד קרן. כך גם בתרגום המלך ג'יימס לתנ"ך, המילה ראם מתורגמת כ"חד קרן".
המיתוס עשוי להיות מבוסס על ראמים שאיבדו קרן אחת, שכן בהתחשב בכך שקרניו עשויות מעצם חלולה שלא ניתנת לחידוש, אם הראם היה מאבד את אחת מקרניו הוא היה נשאר עם קרן אחת לשארית חיו. בנוסף, מן הצד נראה הראם לעיתים כבעל קרן אחת בלבד, וכך צויר במצרים הקדומה - ציורים שהיו לימים לאחד ממקורות האגדות על חד־קרן.
ג'ורג' פטון הרביעי

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1923 בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית ארצות הברית (48 כוכבים) 
 פטירה:  27 ביוני 2004 (בגיל 80) דרום המילטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 השתייכות:   צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1942–1980 (כ־38 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת קוריאה   מלחמת וייטנאם
 עיטורים
 צלב התעופה המצוינת  מסדר האריה הלבן, דרגה 4  לב הארגמן  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  כוכב הכסף 
 
ג'ורג' סמית' פטון הרביעי (באנגלית: George Smith Patton IV;‏ 24 בדצמבר 1923 – 27 ביוני 2004) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית ובנו של גנרל מלחמת העולם השנייה ג'ורג' ס. פטון הבן. הוא שירת במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם.
ביוגרפיה > קריירה

פטון נולד ב-24 בדצמבר 1923 בבוסטון, והתחנך בבית הספר היל. הוא נכנס לווסט פוינט ב-1942 וסיים את לימודיו כעבור ארבע שנים ב-1946 כקצין חי"ר. בזמן לימודיו בווסט פוינט, אביו מת, ופטון הצעיר הסיר את הספרה הרומית משמו. מבחינה טכנית 'ג'ורג' סמית' פטון' הרביעי, זכור לפעמים כ'ג'ורג' פטון השלישי' שכן אביו נקרא פטון הבן.
המשימה הראשונה שלו הייתה ברגנסבורג, גרמניה המערבית, שם השתתף ברכבת האווירית של ברלין ב-1948. הכוחות שבפיקודו שימשו להעמסת אספקה על מטוסי תובלה של חיל האוויר לכיוון ברלין. בשנת 1952 הצטרף לפלוגה C, גדוד הטנקים 63, דיוויזיית הרגלים ה-1, כמפקד מחלקה. שנה לאחר שחזר מגרמניה, הוא התחתן עם ג'ואן הולברוק ב-1952.
ביוגרפיה > קריירה > מלחמת קוריאה

פטון שירת במלחמת קוריאה מפברואר 1953, ופיקד על פלוגת "A" של גדוד הטנקים 140, דיוויזיית הרגלים ה-40. הוא קיבל את כוכב הכסף הראשון שלו ואת לב הארגמן בקוריאה.
כשחזר לארצות הברית ב-1954, פטון, כעת קפטן, הוצב בתחילה בווסט פוינט, אך נאסף במהירות כחלק מתוכנית חילופי דברים ונשלח ללמד באקדמיה הימית של ארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה > מלחמת וייטנאם

פטון שירת בסך הכל שלושה סיורים בתפקיד בדרום וייטנאם, הראשון מאפריל 1962 עד אפריל 1963 בפיקוד הסיוע הצבאי, וייטנאם, במהלכם הועלה לדרגת לוטננט קולונל. לאחר מכן הוא קיבל את הפיקוד על הגדוד ה-2, רגימנט השריון ה-81 של דיוויזיית השריון ה-1 בפורט הוד, טקסס, לפני הסיור השני שלו ב-1967, זה נמשך שלושה חודשים בלבד.  במהלך הסיור האחרון והאינטנסיבי ביותר של פטון, שנמשך מינואר 1968 עד ינואר 1969, הוא זכה בשני צלבי השירות המצוין על פעולותיו בשדה הקרב. במהלך סיור אחרון זה, הוא הוצב בתחילה כראש המבצעים והתוכניות במטה, צבא ארצות הברית וייטנאם. עם זאת, לאחר קידומו לקולונל באפריל 1968, הוא קיבל את הפיקוד על גדוד פרשי השריון ה-11. במהלך שלושת הסיורים שלו בווייטנאם, פטון, שהשתמש לעיתים קרובות במסוקים כעמדת פיקוד ניידת, הופל שלוש פעמים וקיבל את צלב התעופה המצוינת וכוכב הכסף השני.
ביוגרפיה > קריירה > לאחר המלחמה

אחרי וייטנאם, פטון הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ביוני 1970 לפני שמונה למפקד של דיוויזיית השריון ה-2, ב-1975, כמייג'ור גנרל. זו הייתה יחידה שעליה פיקד אביו רגע לפני שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה, מה שהפך זאת לפעם הראשונה בהיסטוריה של צבא ארצות הברית שאב ובנו פיקדו שניהם על אותה דיוויזיה.
בריגדיר גנרל פטון היה סגן מפקד הדואר בפורט נוקס, קנטקי במהלך 1972. הוא גם היה עוזר מפקד בית הספר לשריון באותו זמן.
פטון שובץ בקורפוס השביעי בגרמניה, כסגן המפקד. הוא הוצב ליד שטוטגרט, שם מנפרד רומל, בנו של גנרל-פלדמרשל ארווין רומל, היה פקיד ממשלתי שלימים הפך לראש העיר.  בניהם של שני היריבים לשעבר נכנסו לידידות מתוקשרת, שנמשכה עד מותו של פטון ב-2004. מ-5 באוגוסט 1975 עד 3 בנובמבר 1977, הוא פיקד על דיוויזיית השריון ה-2 בפורט הוד, טקסס.
ביוגרפיה > אחרית חייו

בשנים שלאחר פרישתו ב-1980, הפך פטון אחוזה בבעלות אביו הממוקמת צפונית לבוסטון לחוות גרין מדוז,  שם קרא לשדות על שם חיילים שמתו בפיקודו בווייטנאם.
פטון התיידד עם ראש עיריית שטוטגרט, מנפרד רומל, בנו של הגנרל שנלחם באביו בתקופת המלחמה, גנרל ארווין רומל. השניים נשארו חברים לאחר פרישתו של פטון מהכוחות המזוינים.
במהלך השנים הראשונות לאחר פרישתו מהצבא, התראיין פטון לעיתונאי קים וילנסון לספרו The Bad War: An Oral History of the Vietnam War, שיצא לאור ביוני 1987. בשנות ה-90 עבד פטון לצד הסופר בריאן סובל כדי לכתוב את The Fighting Pattons, ספר המשמש כביוגרפיה משפחתית רשמית של אביו כמו גם השוואה בין הצבא של דור אביו לזה שלו, תקופה שכיסתה חמישה סכסוכים וכמעט 70 שנות שירות משולב. The Fighting Pattons יצא לאור ב-1997.
הוא מת מסוג של מחלת פרקינסון בגיל 80 ב-27 ביוני 2004.
חיים אישיים

פטון היה הרביעי בענף שלו שנקרא ג'ורג' סמית' פטון. סבא רבא שלו, ג'ורג' סמית' פטון הראשון, היה קולונל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, אשר פיקד על חטיבה בקרב אופקון, הידוע גם כקרב וינצ'סטר השלישי ב-19 בספטמבר 1864, הוא נפצע, נלכד ומת. נאמן למה שתהיה משפחת פטון האופיינית לעולם לא להודות בתבוסה, פטון נפצע אנושות בניסיון כמעט חסר סיכוי לגייס את אנשיו לאחר שהחטיבה שלו נורתה לרסיסים וכל ניסי הגדודים הכפופים לו נלכדו. סבו של פטון, שנולד כג'ורג' ויליאם פטון ב-1856, שינה את שמו לג'ורג' סמית' פטון ב-1868, לכבוד אביו. אביו של פטון היה ג'ורג' סמית' פטון ג'וניור, הגנרל הנודע במלחמת העולם השנייה המפורסם ביותר בשל פיקודו על הארמייה האמריקאית השלישית בצפון מערב אירופה בשנים 1944 ו-1945.
למרות שקיבל את השם ג'וניור, אביו של פטון היה למעשה ג'ורג' סמית' פטון השלישי. מסיבה זו, פטון הוטבל ג'ורג' סמית' פטון הרביעי. לאחר מות אביו ב-1945, פאטון שינה את שמו החוקי לג'ורג' סמית' פטון, והסיר משמו את הספרות הרומיות.
בנו הבכור, מבחינה טכנית ג'ורג' ס. פטון החמישי, ידוע גם בתור ג'ורג' סמית' פטון ג'וניור. נכדו הצעיר של הגנרל פטון במלחמת העולם השנייה, שעדיין חי, העניק ראיונות בערוץ ההיסטוריה ובערוץ הצבאי, והזכיר את מורשת משפחתו.
בן אחר, רוברט ה. פטון, כתב היסטוריה של משפחת פטון: The Pattons: A Personal History of an American Family (Crown, 1994).
בנו הצעיר בנג'מין פטון כתב ביוגרפיה משפחתית שכותרתה Growing Up Patton: Reflections on Heroes, History, and Family Wisdom, ששיקפה את הקריירה של סבו ואביו.  בנג'מין, יוצר קולנוע, הקליט גם קלטות של זכרונותיו של אביו מהחוויות שלו ושל סבו, והקלטות אלו היוו את הבסיס לספר "The Fighting Pattons" מאת בריאן מ. סובל.
הערות שוליים

1 2 3 4  Patterson, Michael Robert (2023-07-31). "George Smith Patton - Major General, United States Army". Arlington National Cemetery (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-08-05.
↑  "Article Title". The Los Angeles Times. 16 ביוני 1952. p. 53. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sobel, Brian (1997). The Fighting Pattons. Greenwood Publishing Group. ISBN 978-0-275-95714-8.
↑  Moïse's Bibliography: U.S. Military Men
1 2 3  "How George S. Patton IV Lived Up to His Father's Legacy". HistoryNet (באנגלית אמריקאית). 2022-03-04. נבדק ב-2023-08-05.
↑  Sobel, Brian M. (1997). The Fighting Pattons. Greenwood Publishing Group. p. 94. ISBN 978-0-275-95714-8.
↑  Harlow, Michael (8 ביולי 2018). "Historic Massachusetts farm cultivates medical cannabis with a social conscience". נבדק ב-5 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rierden, Andi (12 ביוני 1994). "The Patton Family: An Intimate Portrait". The New York Times. נבדק ב-30 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Patton, Robert (1 במרץ 1994). The Pattons: A Personal History of an American Family (1st ed.). Crown Publishing Group. pp. 320. ISBN 0517590689. נבדק ב-30 ביוני 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "For General Patton's Family, Recovered Ground". Smithsonian. ביוני 2009. אורכב מ-המקור ב-2013-04-19. נבדק ב-2013-07-03. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Patton, Benjamin. "For General Patton's Family, Recovered Ground". Smithsonian.com. Smithsonian Institution. נבדק ב-30 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427551805171  GND: 119480883  ISNI: 0000 0000 7863 918X  LCCN: n86001714  NARA: 10569757  NKC: xx0023684  NLA: 35936727  Trove: 1153941  VIAF: 93851495   WorldCat (עם VIAF): 93851495 
פטון כקולונל בדרום וייטנאם
ז'אן צ'יו

שם זה נכתב במקור בהתאם לסדר המזרחי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  522 לפנה״ס לו, שושלת ג'ואו 
 פטירה:  המאה ה-5 לפנה"ס
 השקפה דתית:  קונפוציאניזם 
 עיסוק:  פילוסוף 
 מדינה:  לו 
 
זָ'אן צְ'יוֹ (בסינית מסורתית: 冉求, בסינית מפושטת: 冉求, בפין-יין: Rǎn Qiú. 552 לפנה"ס-?), ידוע גם בכינוי דְזְה יוּאוּ (סינית: 有, פין-יין: Zi You, וייד-ג'יילס: Tzu-yu) ובשם זָ'אן יוּאוּ (סינית: 子有, פין-יין: Ran You, ווייד-ג'יילס: Jan Yu) היה תלמיד מרכזי של קונפוציוס. מבין תלמידיו של קונפוציוס הוא היה המוביל מבחינת יכולותיו וכישוריו כמדינאי. בתור מפקד צבאי במדינת לוּ, הוא הדף פלישה ממדינת צִ'י השכנה. השפעתו בלוּ איפשרה את שובו של קונפוציוס למולדתו לאחר ארבע עשרה שנים של גלות.
חייו

בדומה לקונפוציוס, היה זָ'אן צְ'יוֹ יליד מדינת לוּ. הוא היה צעיר מהמורה ב29 שנים, והגיע מאותו שבט ממנו הגיעו גם שני תלמידים בולטים נוספים: זָ'אן גֶנְג וזָ'אן יוּנְג אשר גם היה בן גילו.
זָ'אן צְ'יוֹ נודע במאמרות בהקשר של הישגיו בענייני השלטון. הוא הועסק במשק הבית של קונפוציוס לפני שהפך לקצין הראשי באחוזת גִ'יסוּן (או גִ'י), אשר הייתה משפחה ששלטה בפוליטיקה במדינת לוּ. הוא שירת תחת גִ'י קָאנְגְדְזְה (季康子), ראש משפחת גִ'יסוּן, שהיה ראש הממשלה של לוּ מ-492 עד 468 לפנה"ס.
זָ'אן צְ'יוֹ לא גילה עניין רב בטקסים הקונפוציאניים, ושאיפותיו היו בתחום הניהול המדיני. קונפוציוס סבר שהוא חסר את תכונת ה"זֶ'ן", האנושיות, וביקר אותו בחריפות על כך שלא מנע מגִ'י קָאנְגְדְזְה לתקוף את גְ'ווָאן-יוּ' שהייתה מדינת חסות של לוּ, ועל כך שעזר לבית גִ'יסוּן לצבור כמויות אדירות של עושר. למעשה, זָ'אן צְ'יוֹ הפר באופן כל כך בוטה את ערכי הליבה של הקונפוציאניזם, עד שקונפוציוס רמז שהוא אינו מחשיב עוד את זָ'אן צְ'יוֹ לתלמידו.
ב-484 לפנה"ס פלשה מדינת צִ'י אל מדינת לוּ הסמוכה לה. זָ'אן צְ'יוֹ מונה למפקד צבא לוּ, והביס את הפולשים מצִ'י. תודות להשפעתו של זָ'אן צְ'יוֹ הזמין גִ'י קָאנְגְדְזְה את קונפוציוס לשוב אל לוּ מולדתו, לאחר 14 שנים בגלות.
תוארי כבוד

למרות הביקורת החמורה של קונפוציוס על התנהלותו של זָ'אן צְ'יוֹ, הוא עדיין נחשב אחד מעשרת התלמידים המובילים של קונפוציוס. במקדשי קונפוציוס ממוקם לוח רוחו במקום השלישי מבין תריסר החכמים, במערב.
במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לזָ'אן צְ'יוֹ את תואר האצולה "מרקיז שׂ'וּ" (徐侯). במהלך שושלת סונג הוסיפו לו את התארים דוכס פֶּנְגְצֶ'נְג (彭城公) ודוכס שׂ'וּ (徐公).
צאצאים של זָ'אן צְ'יוֹ החזיקו בתואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì).
לקריאה נוספת

Confucius (1997). The Analects of Confucius. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-506157-4.
Han, Zhaoqi (2010). "Biographies of the Disciples of Confucius". Shiji (史记) (בסינית). Beijing: Zhonghua Book Company. ISBN 978-7-101-07272-3.(בסינית)
Legge, James (2009). The Confucian Analects, the Great Learning & the Doctrine of the Mean. Cosimo. ISBN 978-1-60520-644-8.
Slingerland, Edward (2003). Analects: With Selections from Traditional Commentaries. Hackett Publishing. ISBN 1-60384-345-0.
Taylor, Rodney Leon; Choy, Howard Yuen Fung (2005). The Illustrated Encyclopedia of Confucianism: A–M. The Rosen Publishing Group. ISBN 978-0-8239-4080-6.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Confucius 1997, pp. 202–3.
1 2  Legge 2009, p. 114.
↑  Han 2010, pp. 4573–4.
1 2 3 4 5 6 7 8  Taylor & Choy 2005, p. 309.
↑  Slingerland 2003, p. 191.
↑  Confucius 1997, pp. 202-3.
↑  "Ran Qiu" (בסינית). Taipei Confucian Temple. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-1 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  H.S. Brunnert; V.V. Hagelstrom (15 באפריל 2013). Present Day Political Organization of China. Routledge. pp. 494–. ISBN 978-1-135-79795-9. {{cite book}}:  (עזרה)
אבד עליו הכלח

אָבַד עָלָיו הַכֶּלַח, המנוסח גם כאָבַד עָלָיו כֶּלַח, הוא ביטוי עברי שהוראתו "יצא משימוש", "התיישן", "תש כוחו". הביטוי מופיע במקורו בספר איוב, והפרשנים מציינים שבגלל נדירות התיבה "כלח" קשה לפרשו.
היקרויות של הביטוי ושל התיבה כלח

הביטוי מופיע בספר איוב: ”גַּם־כֹּחַ יְדֵיהֶם לָמָּה לִּי עָלֵימוֹ אָבַד כָּלַח”. כחלק מאבלו של איוב על האסונות שפוקדים אותו הוא מאבד את הרצון לחיות, ועל כן הוא מלעיג על הצעירים בסביבתו, שעתידם להזדקן כמוהו. בהקשר זה הוא מדבר בגנות כוח ידיהם של הצעירים, שכן גם הוא יחלוף עם הזמן. בהתאם להקשר זה, מפרשים כמה מפרשני המקרא – רש"י, מצודת ציון ומצודת דוד – את הביטוי "עָלֵימוֹ אָבַד כָּלַח" כזקנה.
היקרות נוספת של המילה כלח היא: ”תָּבוֹא בְכֶלַח אֱלֵי קָבֶר כַּעֲלוֹת גָּדִישׁ בְּעִתּוֹ”. כאן נחלקים הפרשנים במשמעות המילה כלח. מצודת דוד ומצודת ציון נאמנים לפרשנות כי מדובר בזקנה, ומצביעים על דמיון בין זקנת האדם לבין סילוק הגדיש מהתבואה. מנגד, רש"י כותב שביאורו של ביטוי זה קשה וכנראה הכוונה להבשלת התבואה. הוא מצטט את חז"ל שפירשו את בכלח כששים שנה, על דרך הגימטריה.
שימושים בתקופת הביניים של העברית

חכמי תקופת הביניים של העברית השתמשו בפועל נכלח בהוראת "הזדקן" או נחלש מחמת גיל או מחלה. למשל, אסף הרופא מציין על תרופות שונות כי הן טובות לבני אדם שנכלחו - נחלשו מחמת גילם.
הביטוי בעברית החדשה

הבלשן והמילונאי אברהם אבן-שושן מציע כמה פירושים אפשריים למילה כלח:
רעננות – מאחר שבמקרא שם התואר "רענן" מתייחס לצמחים, דוגמת הביטוי "תחת כל עץ רענן", ובספר איוב מופיע הביטוי אולי בהקשר לטריות של גדיש, ייתכן שהוראתם דומה.
כל לח – על דרך הלחם בסיסים, שהיא צורה נדירה במקרא אבל קיימת (עיינו ערך גיא צלמוות). ייתכן וכלח הוא הלחם של הבסיסים כל ולח כך שהוראתו דומה לרענן.
בעברית החדשה נתקבע הביטוי בצורתו המיודעת "הכלח" אף על פי שאין לזה כל סימוכין במקרא.
הביטוי שובץ בשיר התעמולה של החמאס "תקוף, תעשה פיגועים", שזכה לפרסום במהלך מבצע צוק איתן בקיץ 2014, והיה לדוגמה לשימוש במשלב גבוה יתר על המידה המעורב בשפה משובשת:
"צבא של אשליה ולא יוצלח

אבד עליו הכלח, ונאלח

חייליו כעכברים בשדה יבש

קרב ובא מותם וירי תפתח"
מקבילות

הושענא חבוטה – תרגום מן היידיש (אַן אויסגעשלאָגענע הושענא). רומז למנהג חיבוט ערבות בהושענא רבה. אם כי, ערבה חבוטה משמשת סגולה לשמירה בדרכים.
יצא מהתו"ל – יצא מתורת הלחימה, היא המקבילה בעגה הצה"לית. במשמעותו המקורית מתייחס הביטוי לתרגולות שבמהלך עדכון תורת הלחימה מופסק השימוש בהן. בהשאלה מוסב הביטוי גם על בעלי תפקידים, ציוד וכדומה.
ראו גם

מילים יחידאיות בתנ"ך
הערות שוליים

↑  בספר איוב שכיחות המילים היחידאיות היא הרבה ביותר, ועל כן פרשנותו קשה, כמו גם פרשנות המילים היחידאיות
↑  ספר איוב, פרק ל', פסוק ב'
↑  ספר איוב, פרק ה', פסוק כ"ו
אסטוניה באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  אסטוניה אסטוניה
 רשת שידור:  ETV (1994-2006) ERR (2007-)‎
 השתתפות ראשונה:  אירלנד מילסטריט, 1993
 זכיות:  דנמרק קופנהגן, 2001
 השתתפויות:  28
 היעדרויות:  1
 אירוח האירוויזיון:  אסטוניה טאלין, 2002
 השתתפות אחרונה:  שוודיה מאלמה, 2024
אסטוניה השתתפה באירוויזיון כ-28 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1993 ונעדרה פעם אחת ב-1995. ב-1993 ניסתה אסטוניה לראשונה להשתתף בתחרות, אך כשלה להעפיל לתחרות מסיבוב מוקדמות המיון של התחרות.
לאחר ניצחונה של אסטוניה ב-2001 עם השיר "Everybody" של טאנל פדאר, דייב בנטון ו-2XL, היא הפכה למדינה הסובייטית הראשונה שניצחה בתחרות.
היסטוריה

לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991, ביקשה אסטוניה להצטרף לשורות התחרות ב-1993 כמדינה עצמאית. אולם, עקב ריבוי המדינות שרצו להשתתף בתחרות נאלצה אסטוניה, ביחד עם 6 מדינות נוספות, להתחרות בתחרות מקדימה בשם "העפלה למיליסטריט", בתקווה להיות אחת משלוש המדינות שתקבלנה את הניקוד הגבוה ביותר, דבר שיקנה להן כרטיס כניסה לתחרות ב-1993.
בתחרות "העפלה למילסטריט" שנערכה ב-3 באפריל 1993 בסלובניה, ליובליאנה, הגיעה אסטוניה למקום החמישי עם חמישים ושבע נקודות עם השיר "Muretut meelt ja südametuld" אשר בוצע בשפה האסטונית על ידי יאניקה סילאמה, ובכך היא נותרה אחת מ-4 המדינות שלא השתתפו לבסוף בתחרות ב-1993.
ב-1994, כאשר עשתה אסטוניה את הופעת הבכורה בתחרות הדבר לא נחל הצלחה והיא סיימה את גמר התחרות במקום ה-24 עם שתי נקודות.
התוצאה הנמוכה ב-1994 מנעה מאסטוניה את היכולת להשתתף בתחרות ב-1995 עקב החלטתו של איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו להשתתף בתחרות עקב ריבוי המדינות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים להשתתף בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שמשתתפות על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור המשתתפות בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר. נכון ל-2025, מדובר בהיעדרות היחידה של אסטוניה בתחרות.
היסטוריה > הישגים

אסטוניה השתתפה בתחרות כ-28 פעמים: מתוכן היא ניצחה פעם אחת ב-2001 עם השיר "Everybody" של טאנל פדאר, דייב בנטון ו-2XL ונמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם אזרבייג'ן, לטביה, רוסיה, פורטוגל, פינלנד, יוגוסלביה, טורקיה, מונקו, בלגיה, סרביה ויוון. אסטוניה מעולם לא הגיעה למקום השני בגמר התחרות ולאחר ניצחונה בתחרות, הפכה אסטוניה לאחת המדינות שניצחו בתחרות אך מעולם לא התמקמו במקום השני בגמר התחרות יחד עם פורטוגל, סרביה, לוקסמבורג, יוון, לטביה, פינלנד, יוגוסלביה ואוסטריה. לאחר ניצחונה של אסטוניה ב-2001, אסטוניה הפכה למדינה הסובייטית הראשונה שניצחה בתחרות כאשר אחריה נמצאת לטביה שניצחה ב-2002.
אסטוניה הגיעה, שנה שנייה ברציפות, להישג מרשים כאשר אירחה את התחרות בארצה ב-2002, בה הגיעה עם השיר "Runaway" של אנה סהלין למקום השלישי בגמר התחרות. אסטוניה הגיעה למקום ה-4 פעם אחת ב-2000 עם השיר "Once In a Lifetime" של אינס ופעם אחת למקום ה-5 ב-1996 עם השיר "Kaelakee hääl" של מריה ליס אילוס ואיבו לינה.
הישגה הגרוע ביותר של אסטוניה בגמר התחרות הוא המקום ה-24 אליו הגיעה פעמיים: בפעם הראשונה בתחרות ב-1994, כאשר עשתה את הופעת הבכורה בתחרות עם השיר "Nagu merelaine" של סילבי וראייט. הישגה הנמוך בתחרות ב-1994 מנע מאסטוניה את היכולת להשתתף בתחרות ב-1995 עקב החלטתו של איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו להשתתף בתחרות עקב ריבוי המדינות שביקשו להצטרף לשורותיה. בפעם השנייה אסטוניה הגיעה למקום ה-24 בתחרות ב-2011 עם השיר "Rockefeller Street" של גטר יאני, אף על פי כי השיר האסטוני, יחד עם השיר הצרפתי, היה אחד השירים המובילים לניצחון באתרים של הימורי התחרות. אסטוניה מעולם לא סיימה את גמר התחרות במקום האחרון ומעולם לא סיימה את גמר התחרות עם אפס נקודות, אולם היא הגיעה פעם אחת למקום האחרון בשלב חצי-הגמר של התחרות ב-2016.
ניתן לסכם את הישגיה של אסטוניה בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן השתתפה בתחרות היא הצליחה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות, מהחלת שלב חצאי-הגמר היא כשלה לעיתים להעפיל לגמר התחרות אולם סיימה מספר פעמים כאחת מעשר המדינות שהגיעו לעשרת המקומות הראשונים בתחרות. מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004 אסטוניה הצליחה לעלות לגמר התחרות שבע פעמים ב-2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2018 ו-2019.
היסטוריה > שפה

עד התחרות ב-1999, מדינות חויבו לשיר בשפה הרשמית של המדינה וב-1994, 1996, 1997 ו-1998 השירים אשר שלחה אסטוניה לתחרות היו באסטונית. החל מביטול חוק השפה ב-1999, אסטוניה שלחה בעיקר שירים באנגלית כאשר באסטונית היא שלחה שלושה שירים. מדי פעם אסטוניה שלחה שירים בשפות נוספות שאינן אנגלית ואסטונית, כך למשל השיר ב-2004 הושר בורו, השיר ב-2008 הושר בסרבית, גרמנית ופינית והשיר ב-2018 הושר באיטלקית.
היסטוריה > הצבעות

פינלנד נוהגות להעניק לאסטוניה מספר רב של נקודות, אולם אסטוניה נוהגת להעניק מספר רב של נקודות לרוסיה ושוודיה. ב-1996, 1998, 2009 ו-2018 (הצבעת הקהל), פינלנד העניקה לאסטוניה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. ב-2003, 2007, 2013, 2015 ו-2016 (הצבעת הקהל), אסטוניה העניקה לרוסיה את מספר הנקודות הגבוה ביותר וב-1998, 1999, 2011 (חצי-גמר וגמר), 2012 (חצי-גמר וגמר) ו-2016, אסטוניה העניקה לשוודיה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, מדינות ברית המועצות לשעבר, המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות.
היסטוריה > אסטוניה באירוויזיון 2009

בתגובה לפעולותיה של רוסיה בדרום אוסטיה ומלחמת גאורגיה–רוסיה, התפרסמו דיווחים כי אסטוניה עלולה לא להשתתף בתחרות ב-2009, אם כי, למרבה האירוניה, אסטוניה העניקה את מרב הנקודות לרוסיה ב-2008. באוגוסט 2008, שרת התרבות האסטונית, לייני ג'נס, דיווחה על החרם המשותף של המדינות הבלטיות, אסטוניה, ליטא ולטביה, על התחרות. מקבילה של שרת התרבות האסטונית, שר התרבות הליטאי, ג'ונאס ג'וקאס, אמר כי "מוקדם מדי לדון בחרם" שכן "החלטות ספונטניות עשויות להחריף את מאמצי הדיפלומטים ולהחריף את המצב".
מאוחר יותר לטביה הכחישה בתוקף את דיווחי החרם המשותף על התחרות והודיעה כי היא תשתתף בתחרות ב-2009, ליטא כן השתתף בתחרות שהתקיימה במוסקבה ב-2009 ורשות השידור האסטונית אישרה בספטמבר 2008, כי בשל לחץ וביקוש ציבורי, אסטוניה כן תשתתף בתחרות ב-2009. בתחרות אסטוניה (להקת "Urban Symphony" עם הסולנית סנדרה נורמסלו) הגיע למקום השליש בחצי הגמר אך רק למקום ה-15 בגמר.