stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוריישיו קיין
ראש משמרת היום במז"פ > אירועי עבר

בשתי העונות הראשונות של הסדרה, קיין נושא אקדח ברטה קוגר כשהוא בתפקיד. מאז תחילת העונה השלישית הוא מופיע כשהוא נושא אקדח סיג סאוור P229. הוא מאוד קפדן בעניין תחזוקת הנשק, במיוחד אחרי שחבר הצוות טים ספידל נהרג בקרב יריות, אחרי שהאקדח שלו לא פעל כמו שצריך, בשל תחזוקה לקויה. למעשה, אחת מהסיבות שקיין בחר כמעט בלי היסוס בשוטר ריאן וולף, כמחליפו של טים ספידל (בפרק 3 בעונה 3, " תחת השפעת סמים") היא העובדה שוולף מתחזק את הנשק שלו בצורה כפייתית, בגלל הפרעה טורדנית כפייתית.
אחר כך הוא נאלץ לפטר את וולף, כשחוקר המז"פ הצעיר גרם לחשיפת זהותו כשוטר במהלך החקירה שלו כשוטר סמוי, בגלל חובות ההימורים שלו, והסתרת המידע מצידו, ביחס למצב (עונה 5, פרק 22, "נחשף"). וולף גם הפר את נוהלי עבודה בעבר. קיין נראה כמי שרוצה לתת לוולף הזדמנות נוספת להוכיח את עצמו, למרות הכל, ואולי אפילו לחזור לצוות אחרי בדיקה של כל המסמכים מחקירות קודמות שלו (עונה 5 פרק 23, "החלפות הריגה").
בסוף עונה 2 (עונה 2 פרק 23, "מיאמי/ ניו יורק - ללא הפסקה"), קיין נוסע לעיר ניו יורק במרדף אחר חשוד ברצח, ופוגש את הבלש מאק טיילור והצוות שלו. כך נפתחת העונה הראשונה של CSI ניו יורק. בהמשך קיין מתאחד שוב עם הבלש טיילור וחוקרי המז"פ של ניו יורק, כדי ללכוד את הרוצח הנרי דריוס. דריוס יוסגר בהמשך לפלורידה, כדי שיהיה אפשר לגזור עליו עונש מוות (CSI מיאמי עונה 4 פרק 7, "טיסת עוון", CSI ניו יורק עונה 2 פרק 7, "מצוד במנהטן"). ההופעה הזו עשתה את הוריישיו קיין, לדמות הראשונה שהופיעה לפחות פעם אחת בכל 3 סדרות ה-CSI.
במהלך הסדרה יש לו אויבים הצצים שוב ושוב. החל מהרוצח הסדרתי וולטר רזדן, חוקר המח"ש הטורדני הסוכן ריק סטטלר, וכלה בשופט המושחת ג'וזף ראטנר. חלק מהאויבים שחשב שנעלמו, חזרו לרדוף אותו. קלאבו קרוז, המרצה מאסר עולם על רצח אישה (עונה 2 פרק 1, " אחים בדם", עונה 3 פרק 5, "זהות"), בורח מחזקתן של רשויות החוק, במהלך התקפת טיל דרמטית על בית משפט (שבה נפצעה קלות הפתולוגית אלכס וודס). קרוז חוטף קצרנית של בית המשפט, ומכריח את הוריישיו לתת לו כופר של 1 מיליון דולר, בתמורה למיקומה של הקצרנית. מסתבר שזו הייתה מלכודת, קיין ודלקו נתקלים במארב על הגג של חניון. למרות שהוריישיו יורה ומנטרל את אחד האנשים, ונחלץ ללא פגע, דלקו נפצע קשה בזמן שקיין יורה לעבר החמושים הנמצאים במנוסה (עונה 5 פרק 14,"שטח הפקר"). הוריישיו מאלץ לבסוף את קרוז לצאת מהמחבוא, בכך שהוא חוסם את כל נתיבי הבריחה. קרוז ניגש אל הוריישיו מחוץ למז"פ מיאמי - דייד, וקיין הורג את קלאבו בירייה אחת לחזה (עונה 5 פרק 15, "יש לנו פצוע").
קיין מוצא עצמו תחת מתקפה של בנו של ארג'נטו, ברון פשע, שהוא עזר להכניס לכלא מספר שנים קודם לכן. הבחור הצעיר משחית את הרכב של קיין, מכחיש בזחיחות את מעורבותו, ואחר כך יורה בקיין. אך התחמושת באקדח שלו הוחלפה לכדורי סרק, קיין יוצא ללא פגע, והבן נעצר לאחר מכן (עונה 6 פרק 2, "סייבר סלבריטי").
בפרק " בון וויאג' ", כאשר ריימונד לנגסטון מגיע לעזור לקיין ולצוות שלו, קיין מזכיר את חוקר המז"פ המנוח ווריק בראון. הוא מבקש מלנגסטון למסור לקת'רין ווילוז שהוא משתתף בצערם.
ראש משמרת היום במז"פ > אירועים שקרו לאחרונה

בסוף פרק הסיום של עונה 8, קיין מקבל הודעה דרמטית מאיש שהוא עצר. ההודעה אמרה "כולם נופלים". בפרק הפתיחה של עונה 9, הוא ממהר להגיע למז"פ, מתוך חשש לחיי הצוות לשלו. כשהוא יוצא מהמעלית הוא מוצא את כולם על הרצפה, ואריק דלקו בהכרה מעורפלת. אריק אומר לקיין לירות על החלונות, כדי שייכנס אוויר. אחרי שקיין עושה זאת, כולם מתאוששים, חוץ מג'סי קרדוזה, שמת מהנפילה. קיין מנסה לנחם את נטליה השבורה, שניסתה להחיות את קרדוזה, ללא הצלחה. קיין מוצא את הרוצח, ואז מצטרף לצוות במשחק כדורסל, לזכרו של קרדוזה.
בפרק "לא ארא רע" מתרחשת בריחה גדולה מהכלא. אחד מהאסירים, ג'ו להברוק, אומר שהם תכננו לפגוע בקיין.
בפרק "מצוד", הוא והצוות לוכדים את ממו פיירו, האיש שנמצא במאסר על הרג מריסול (אשתו של קיין שהיא גם אחותו של אריק), אחרי שהוא נמלט מהכלא כחלק מקבוצה של 8 אסירים בפרק הקודם. ממו (בהוראתו של אנטוניו ריאז מה"מאלה נוצ'ה") ירה במריסול, אחר כך חסם את האמבולנס, כדי לגרום לקיין לצאת. נהג האמבולנס נאלץ לעבור על אזור ההפרדה בכביש. בבית החולים, הרופא אומר שהעיכוב של האמבולנס היה חמור יותר מפצעי הירי. הירי ועיכוב האמבולנס הביאו למותה של מריסול. בסוף הפרק, ממו לוקח בן ערובה - את העובד הסוציאלי של הבת שלו. ממו נמצא על הכוונת של אריק, אבל הוריישיו אומר לו לא לירות עליו, לפני בתו של ממו. אחרי שממו רואה את הבת שלו, הוא עוזב עם בן הערובה, שאחר כך נמצא מת.
בפרק " יום הולדת שמח", קיין נראה כשהוא נוהג בתחילת הפרק עם זר פרחים במושב שלידו. הוא משאיר לאריק הודעה בטלפון, שבה הוא מבקש ממנו לקחת פיקוד, כדי שהוא יוכל לעשות סידורים. דעתו מוסחת על ידי הולך רגל, שמספר לו על אישה בהריון שהותקפה בצידי הכביש. קיין עוזב את הסידורים שלו, ועוזר לאישה. בהמשך הפרק הוא מחפש את האנשים שפגעו בה, בשעה שהיא והעובר שלה נאבקים על חייהם בבית החולים. בסוף הפרק, האישה יולדת בת ובעלה נעצר על כך שחיבל במכונית כדי לגרום לאשתו להפיל את העובר כתוצאה מתאונה מבוימת. קיין נראה ליד קברה של מריסול, הוא מספר לה שהתינוקת יפה בדיוק כמוה. אחר כך הוא מברך אותה "יום הולדת שמח".
בפרק " הקרב האחרון" ממו חוזר עם כנופיה של קרטלי סמים, וקיין לבדו טומן לו מלכודת. קיין בועט בממו פעמים רבות, ומכוון לעברו אקדח. ממו אומר לו שהרג אשתו לא היה עניין אישי, אבל קיין אומר שבשבילו זה כן היה אישי. ממו שואל את קיין אם מה שהוא עושה הוא צודק, והאם הוא שלם עם ההחלטה שלו. קיין משיב שכן, עוצר את ממו, ומחכה לתגבורת.
בפרק "הכתרה", קיין לא עוזר לחוטף, שחטף ילדה. הילדה השתתפה בתחרות יופי לילדות. קיין נותן לחוטף ליפול מקצה קולנוע נטוש, אחרי שירה בו (אך לא מת מהירי).
בשנים האחרונות, ככה"נ בגלל תקרית הירי שבה נפצע קשה, קיין נעשה יותר אגרסיבי מהרגיל, כזה נוגע לטיפול בחשודים. לפחות בשני מקרים הוא נראה כשהוא תוקף חשוד בחדר נעול (התקיפה עצמה רק נרמזת, שכן היא איננה מצולמת). בשני המקרים החשוד נחקר בחשד להתעללות (הראשון התעללות מינית בילדים, השני אלימות במשפחה).
עדות נוספת לכך ניתן למצוא בעונה 8 בפרק " סעיף הרג". בסופו של הפרק ניתן להבין שקיין איפשר את רצח המנכ"ל המושחת, שהורה על רצח עובדיו, כדי לגבות את ביטוח החיים שלהם.
ביקורות ופופולריות

הדמות של הוריישיו קיין קיבלה משוב מאוד חיובי מהמבקרים, והופעתו של דייוויד קרוזו בדמות זו זכתה לשבחים. הוריישיו אסף סביבו חוג מעריצים. בפרק של "לייט שואו עם דייוויד לטרמן" שהוקרן ב-8 במרץ 2007, הקומיקאי ג'ים קארי הודה שהוא מעריץ של הסדרה, ואחר כך עשה חיקוי סאטירי של קרוזו. קארי ביקש " קלוז אפ עצבני" מהמצלמה, דיבר בקול עמוק, והרכיב משקפי שמש. בהמשך קרוזו אמר בריאיון ל-CBS שהחיקוי היה מרשים.
הסגנון הכף-הולנדי

| --- | --- |

משרד של עיריית מחוז קייפ וויינלנד ברחוב אלכסנדר 46 בסטלנבוש הוא בניין מודרני בסגנון התחייה של הכף ההולנדי, המשמר את המראה ההרמוני של הבניינים.
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  הכף המערבי בדרום אפריקה
בית טיפוסי בסגנון כף-הולנדי בגראף-ריינט, הכף המזרחי.
הסגנון הכף-הולנדי (בהולנדית: Kaaps-Hollandse stijl ובאנגלית: Cape Dutch architecture) היה סגנון באדריכלות שהתפתח במושבת הכף ההולנדית במאות ה-17 וה-18 ובא לידי ביטוי בעיקר במבני מגורים. עיקר המבנים בסגנון זה הוקמו בשטחי הכף המערבי שבדרום אפריקה של ימינו, ורבים מהם השתמרו עד ימינו ומהווים שריד לתקופתה קולוניאלית זאת. בנוסף לאלו, במאה השנים האחרונות חלה תחייה בסגנון אדריכלי זה ובתוך כך קמו מבנים רבים המחדשים סגנון זה.
מקורותיו של הסגנון האדריכלי ההולנדי במושבת הכף הוא בהתיישבות ההולנדית בדרום אפריקה אשר ראשיתה בשנת 1652. שורשיו של סגנון זה נעוצים באדריכלות בת התקופה של הולנד, צרפת וגרמניה – ארצות המוצא העיקריות של המתיישבים האירופאים. הסגנון הושפע גם מאדריכלות טיפוסית שהתפתחה עוד קודם לכן באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, מושבה הולנדית שקמה באינדונזיה עשרות שנים קודם לכן.
מאפיינים בולטים

הסממן הבולט ביותר של הבית הכף-הולנדי הוא ראשית כל קירותיו הלבנים והעבים. אלו היו עשויים גבס וחימר מכוסים טיח, והצבע הלבן שלהם ועוביים נועד לשמור על הבית מפני הקיץ הדרום אפריקאי: לבודד מהחום שבחוץ ובכך לשמור על מזג אוויר קריר וצונן בפנים. את הקירות נהגו לסייד מדי שנה, בדרך כלל בחג המולד. מסיבה דומה ועל מנת למנוע כניסת אור שמש מיותר לפנים הבית, למבנה כף-הולנדי היו בדרך כלל חלונות קטנים עם תריסים מוגפים. מסגרות החלונות כמו גם הקורות והדלתות היו עשויים מעץ מקומי, לעיתים צבוע בירוק. זכוכית החלונות יובאה מהולנד. גג הבית היה מבוסס על קש כהה.
האלמנט הבולט והייחודי ביותר של האדריכלות הכף-הולנדית הוא הגמלון. זה בדרך כלל נישא מעוגל ועמד יחיד במרכז המבנה, מעל הדלת בצורה מוגבהת המפרה את הגג. הגמלונים קיבלו לאורך השנים שורה של עיצובים שונים לרבות צורה משולשת, ובמרכזם היה בדרך כלל חלון או סמל של המשפחה. מאפיין בולט נוסף של הבתים הכף-הולנדים הוא הסימטריה המוחלטת. הדלת והגמלון במרכז ולצידם שניים או ארבעה חלונות אחידים, מחציתם מימין לדלת ומחציתם משמאל לה.
בראשיתם היו המבנים חד-קומתיים ובעלי מידות קטנות יחסית. צורתם הייתה מלבנית והיו בהם בדרך כלל לצד חדר כניסה שני חדרים בלבד: סלון מהצד האחד וחדר שינה מהצד האחר. גודלם הקטן של הבתים הבטיח מספר גדול של כיווני אוויר וחלונות לכל חדר. בשלבים מאוחרים יותר, עם העלייה ברמת החיים והצטרפות ילדים נוספים למשפחה, נהגו משפחות רבות להרחיב את ביתם. זה נעשה בדרך כלל על ידי הוספת אגפים בצידי הבית, באופן אשר דימה לו צורת "H" או "U". לחלופין היה מדובר בצורת "T" במקרה ואגף נוסף רק באחד מצידי הבית. שיטה זאת הבטיחה שמירה על מספר כיווני אוויר רב לחדרי הבית. באגפים החדשים בבית היו בדרך כלל חדרי שינה, מטבח גדול, חדר עבודה וגם סלון נוסף לאירוח. במצב זה הסלון הישן לצד הכניסה לרוב כונה "פוּרְקָאמֶר" (voorkamer; חדר קדמי) לעומת ה"אָכְטְֶרְקָאמֶר" (agterkamer; חדר אחורי) – הסלון החדש והגדול יותר שבפנים הבית. בהמשך, ובעיקר באזורים כפריים, היה אפשר לחזות בהרחבה ובעבודות בנייה מסביב, בחצר שמחוץ לבית. בתי מגורים קטנים נבנו לבן הבכור ולעבדים, אורווה הוקמה לסוסים ומרתף נחפר לאחסון יינות. לעיתים נבנתה גם חומת אבן נמוכה אשר תחמה את הבית והחצר. החומה הקרינה כלפי פנים וכלפי חוץ יציבות וביטחון.
גמלון בסטלנבוש
גמלון בסטלנבוש
גמלון בטולבאך
גמלון בטולבאך
גמלון בטולבאך
גמלון בטולבאך
התחייה הכף-הולנדית

במהלך אמצע המאה ה-19 כבר שקעה אדריכלות הכף ההולנדית. מבנים חדשים כבר לא נבנו בסגנון זה ואלו הקיימים הידרדרו לריקבון. בסוף אותה המאה, בשנת 1893, רכש המדינאי ואיש העסקים הבריטי ססיל רודס אחוזה מחוץ לקייפטאון. רודז שכר את האדריכל האנגלי הרברט בייקר (Herbert Baker) וביקש לעצב את הבית בסגנון כף-הולנדי. התוצאה הייתה בית חווה אנגלי בסגנון ג'ורג'יאני ונאו קלאסי אך כזה הכולל מאפיינים מובהקים של סגנון כף-הולנדי, לרבות גמלונים בולטים. הבנייה מחדש של אחוזת רודז סימנה ובישרה גל של תחייה ושיבה אל האדריכלות המוקדמת של מושבת הכף, אשר נתפסה כקלאסית ומסתורתית. במאה השנים הבאות ולמעשה עד ימינו הוקמו בדרום אפריקה מבנים רבים בעלי מאפיינים מסגנון זה.
גלריה

בית מלון בין פרנסכהוק לסטלנבוש
כנסייה בסמוך למאלמסברי
מבנה נמוך קומה באוברברג
בית מוגבה בגראף-ריינט
בית טיפוסי בטולבאך
בית בצורת "U" בסטלנבוש
ראו גם

אדריכלות ג'ורג'יאנית
באוהאוס
הערות שוליים

1 2 3  "Cape Dutch Architecture", Encounter South Africa
↑  "Cape Dutch Architecture in the Cape Winelands", Cedarberg Africa
1 2 3  "CAPE DUTCH ARCHITECTURE – 8 BEST SPOTS TO GAWP AT GABLES", SA-VENUES.COM BLOG
1 2  "Historic Heritage of Cape Dutch Architecture", SouthAfrica.com
↑  "Lexicon: Cape Dutch Revival", ArteFacts
בתים בסגנון הכף-הולנדי ביטאו שאיפה מכרעת לסימטריה. בבית זה מפרנסכהוק שבכף המערבי אפשר להבחין בכך בבירור: הדלת ומעליה גמלון במרכז. משני הצדדים חלונות מלבניים זהים, מעבר להם במרחקים שווים חלונות ריבועיים זהים. הסימטריה מתבטאת גם באלמנטים שונים מחוץ לבית. בכל אחד מצדדי המבנה יושב עציץ נמוך בין החלון המלבני לריבועי, וספסל מתחת לחלון הריבועי.
דוגמה למבנה כף-הולנדי מאוחר בצורת "U". בסיס הבית נמצא במרכז עם גמלון מעל הכניסה כמקובל. מימין ומשמאל מקצות הבית נמתחים החוצה שני אגפים עם חדרים נוספים.
בית רודז מחוץ לקייפטאון. דוגמה לסגנון התחייה הכף-הולנדית.
חופה (אדריכלות)

חופה מעל דלת כניסה בפרגנה, אוזבקיסטן
חופת כניסה בתחנת הרכבת התחתית של ניו יורק, רחוב 14-יוניון סקוור
חופה היא סוג של גג עילי או מבנה הכולל כיסוי בד או מתכת צמוד, המסוגל לספק הצללה או מחסה מתנאי מזג אוויר כמו שמש, ברד, שלג וגשם. חופה יכולה להיות גם אוהל, בדרך כלל ללא רצפה. מקור המילה באנגלית מגיע מיוונית עתיקה מצירוף של המילים: κωνώπειον (משמעות המילה konópeion היא "מכסה להרחקת חרקים"), ו- κώνωψ (משמעות המילה konops "פרצוף-בצורת קונוס") עם המילה bahuvrihi שמשמעותה יתוש. ייתכן שהאות o במילה הראשונה שהשתנתה לאות a נובעת מהשפעה של שם המקום קנופוס, מצרים שנחשבה בעבר לעיר של שפע וחיי מותרות.
חופות אדריכליות כוללות אמצעים המספקים הגנה מפני מזג האוויר, או כאלו המשמשים כקישוט בלבד. חופות כאלו נתמכות על ידי המבנה שאליו הן מחוברות ולעיתים קרובות גם על ידי תמיכה קרקעית באמצעות שני עמודים ארעיים לפחות או עמודי תמיכה זקופים קבועים.
חופות יכולות גם לעמוד בזכות עצמן ללא תמיכה חיצונית של עמודים, כמו למשל בגזיבו מכוסה בד או חושה. חופות בד יכולות להתאים לצורכי עיצוב שונים. יש בדים מודרניים רבים העמידים לאורך זמן, בהירים, מתנקים בקלות, חזקים ומעכבי בעירה, בין היתר החומרים בהם משתמשים לצורך בניית החופות יכולים להיות ויניל, אקריליק, פוליאסטר או קנבס. חומרים מודרניים המשמשים למסגרת מציעים יחסי חוזק-משקל גבוהים ועמידות בפני קורוזיה. שילוב נכון של תכונות אלו יספק תוצר שעונה על צורכי בטיחות, חוזק, חיסכון ומראה אטרקטיבי.
חופות סולריות

חופות סולאריות הן פאנלים סולאריים המותקנים על חופות, שיכולים להיות חופה בחניון, מגרש חניה, גזיבו, פרגולה או פטיו.
ראו גם

קלויסטר
בלוודרה
הערות שוליים

↑  Sabit Adanur (1995). Wellington Sears Handbook of Industrial Textiles. CRC Press. p. 216. ISBN 9781566763400.
↑  Awning Fabrics Comparison: What’s the Right Material for You?, www.herculite.com (באנגלית אמריקאית)
חופות סולאריות בניו הייבן במלון מרסל. מתחת לחופה יש תחנת טעינה של 12 עמדות עבור מכוניות חשמליות
העיר הקורנת

תכנון ברזיליה – מבוסס על עקרונות העיר הקורנת- Radieuse Ville
העיר הקורנת (בצרפתית: Ville radieuse, באנגלית: Radiant City) היא פרויקט אוטופי שלא הוצא אל הפועל, פרי תכנונו של האדריכל השווייצרי-צרפתי הנודע לה קורבוזיה משנת 1930. העיר הקורנת מהווה את אחת התורות האורבניות המשפיעות והשנויות ביותר במחלוקת של המודרניזם האירופי.
אף על פי שלה קורבוזיה הציג את רעיונותיו לעיר האידיאלית, "העיר בת זמננו" – (Ville contemporaine), כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20, הוא המשיך לעבוד על פיתוח רעיונותיו האורבניים שבאו לידי ביטוי בהמשך בתוכנית העיר הקורנת. בשנת 1930 הוא הפך לחבר פעיל בתנועה הסינדיקלית – תנועת העובדים הסוציאליסטית, והציע את "העיר הקורנת" כמתווה לרפורמה חברתית.
עקרונות ה"עיר הקורנת" שולבו במסמך שפרסם לה קורבוזיה בשנת 1933 המוכר בשם אמנת אתונה.
האידיאל האוטופי שלו היווה את הבסיס למספר תוכניות עירוניות בשנות השלושים והארבעים שהגיעו לשיאם בתכנון ובניית שיכון המגורים הראשון (Unité d'habitation) במרסיי בשנת 1952.
פיתוח האידיאל

בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 איבד לה קורבוזייה את האמון בעסקים גדולים שיגשימו את חלומותיו על אוטופיה המיוצגת בתוכנית העיר בת זמננו ובתוכנית וואזן משנת 1925 (Plan Voisin). תחת השפעת רעיון העיר האנכית של האדריכל הספרדי ארטורו סוריה ותיאוריות התנועה הסינדיקלית (שאליה הצטרף באותה תקופה) גיבש לה קורבוזיה חזון חדש לעיר האידיאלית, היא העיר הקורנת. חזון זה ייצג חלום אוטופי לאחד בין בני האדם בתוך סביבה מאורגנת היטב. שלא כמו העיצוב הרדיאלי של העיר בת זמננו, העיר הקורנת הייתה עיר ליניארית שהתבססה על צורתו המופשטת של גוף האדם עם ראש, עמוד שדרה, זרועות ורגליים. העיצוב שמר על הרעיון של גושי דיור רבי קומות, המאפשרים תנועה חופשית ושפע של שטחים ירוקים במפלס הקרקע, רעיון שהוצע גם בעבודתו הקודמת. גושי הדיור הוצבו לאורך קווים ארוכים שחדרו פנימה והחוצה לסירוגין. כמו הביתן השווייצרי – בניין מעונות הסטודנטים שהקים בפריס, היו רבי הקומות הללו מזוגגים בצידם הדרומי והם ריחפו מעל הקרקע על גבי עמודים נישאים. על גגותיהם היו מסלולי ריצה וטרסות.
העיר הקורנת התייחסה גם לעבודותיו של קורבוזיה ברוסיה. בשנת 1930 הוא כתב תשובה למוסקבה במסמך בן 59 עמודים שהתייחסה לתחרות בה ביקש להשתתף שם. הדוח הכיל רישומים המגדירים מודל עירוני חלופי לתכנון העיר. הוא הציג את התוצרים הראשונים של רעיונותיו בכינוס הקונגרס הבינלאומי ה-3 לאדריכלות מודרנית CIAM שהתקיים בבריסל בשנת 1930 (אף כי הוא משך את הצעות שהגיש למוסקבה). בנוסף פיתח הצעות לחווה קורנת ולכפר קורן.
הפצת הרעיון

לאורך שנות ה-30 הפיץ לה קורבוזיה את המסר של עירו החדשה והאידיאלית. הדיונים בישיבת ה-CIAM הרביעית על סיפונה של האס אס פטריס שהייתה בדרכה לאתונה שולבו בספרו של לה קורבוזיה, העיר הקורנת (שפורסמה בשנת 1933). השפיעה גם על תוכני אמנת אתונה.
בין 1931 ל-1940 לה קורבוזיה קיבל על עצמו סדרה של הצעות לתכנון ערים באלג'יר. באותה תקופה אלג'יר הייתה הבירה המנהלית של צפון אפריקה הצרפתית. אף על פי שלא הוזמן רשמית להגיש הצעות לעיר, הוא ידע שראש העיר מעוניין בכך ולכן ניסה את מזלו. על התוכנית היה לשלב את הקסבה הקיימת תוך איפשור הגידול הליניארי של האוכלוסייה שהלכה והתרבתה. תוכנית אובוס כפי שכונתה יוזמה זו, הייתה וריאציה על רעיון העיר הקורנת, שהותאמה לתרבות ונוף ספציפיים מאוד. התכנית כללה ארבעה אלמנטים עיקריים: אזור ניהול, גושי דירות קמורים וקעורים שיועדו למעמדות הביניים ומוקמו במורדות מעל העיר, כביש עילי על ציר צפון-דרום מעל הקסבה וויאדוקט מתפתל המשתפל לאורך החוף.
בשנת 1933 בנמורס, צפון אפריקה, הציע לה קורבוזיה הקמה של שמונה עשר גושי דיור המוצבים בכיוון צפון-דרום על רקע הרים.
במהלך נסיעתו ב-1935 לארצות הברית, ביקר לה קורבוזיה את גורדי השחקים של מנהטן על היותם קטנים מדי וקרובים מדי זה לזה. הוא הציע להחליף את כל הבניינים הקיימים במגדל אחד – גורד שחקים קרטזיאני ענק ויחיד המצויד ביחידות מגורים ועבודה. לטענתו, זה היה מפנה את מפלס הקרקע לשטחי פארק נוספים ובכך עולה בקנה אחד עם האידיאלים של העיר הקורנת.
גם בשנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-20 ניסה לה קורבוזיה לחזר אחר בניטו מוסוליני וגם אחר ממשלת וישי כדי שיאמצו את תוכניות העיר האידיאליות שלו. ההזדמנות הטובה ביותר שקיבל לה קורבוזיה למימוש תוכניותיו אלו היה התכנון של צ'אנדיגאר, הודו, שפיתח בשנת 1949.
בין השנים 1945 – 1952 הוא קיבל על עצמו את התכנון והבנייה של גושי מגורים במרסיי. תכנון זה גילם את רעיונות העיר הקורנת שפיתח בנמורס ובאלג'יר.
בעת תכנון תוכנית המתאר של ברזיליה, האדריכלים לוסיו קוסטה ואוסקר נימאייר הושפעו מהתוכניות של העיר הקורנת.
ביקורת

אורבניסטים חדשים כמו ג'יימס האוורד קונסטלר מבקרים את התפיסה של העיר הקורנת בגלל העדר קנה מידה אנושי וחיבור לסביבה. כפי שניסח זאת ההיסטוריון האמריקאי לואיס ממפורד, "אלו בניינים במגרש חניה". "המרחב בין הקרקע לבין הקומות המתנשאות לגבהים בתוך בלוק המגורים – יצר שממות מיידיות, שהציבור מדיר עצמו מהן."
לקריאה נוספת

Broadbent, Geoffrey (1995). Emerging Concepts in Urban Space Design. Taylor & Francis. ISBN 978-0419161509.
הערות שוליים

↑  Caves, R. W. (2004). Encyclopedia of the City. Routledge. p. 555. ISBN 9780415252256.
1 2 3  Merin, Gili (11 באוגוסט 2013). "AD Classics: Ville Radieuse / Le Corbusier". archdaily.com. נבדק ב-11 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kunstler, James Howard (1993). The Geography of Nowhere. Simon & Schuster. ISBN 978-0671707743.
אמפייר סטייט פלאזה, אלבני, ניו יורק
המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה

אנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה, עמוד השער
המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה (1910–1911) היא מהדורה בולטת של אנציקלופדיה בריטניקה. חלק מערכיה נכתבו על ידי הנודעים שבמשכילי התקופה. אף בימינו, ערכיה אלה מהווים מוקד התעניינות לחוקרים, בתור אבן-בוחן תרבותית של המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים; ואולם, הערכים כוללים גם מספר תחומים מעוררי קשיים בעבור החוקר בן-זמננו המעוניין לעשות בהם שימוש כמקור. המהדורה האחת-עשרה כבר איננה מוגנת בזכויות יוצרים, ובעקבות זאת נעשתה זמינה באינטרנט באופן חופשי, הן בצורתה המקורית והן בגלגולם מחדש של חלקיה אל תוך אנציקלופדיות אינטרנט ואתרי אינטרנט.
ביקורות נודעות על המהדורה האחת-עשרה

בשנת 1917 פרסם מבקר-התרבות וילארד הנטינגטון רייט את "Misinforming a Nation" ("מטעים אומה"), ביקורת בת למעלה מ-200 עמודים המונה אי-דיוקים והטיות שנמצאו במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה. לדבריו, הבריטניקה "מתאפיינת בסילופים, השמטות בלתי-נסלחות, דעות קדומות קנאיות ופטריוטיות, איבות אישיות, טעויות עובדתיות צורמות, בערות אקדמית, הזנחה דוחה של תרבויות לא-בריטיות, אגוצנטריות מדהימה ובוז לא מוסתר לקידמה האמריקאית."
איימוס ארבן שירק, שקרא את המהדורות האחת-עשרה והארבע-עשרה בשלמותן במהלך שנות השלושים של המאה העשרים, אמר שהוא מוצא במהדורה הארבע-עשרה "שיפור גדול" בהשוואה לזו האחת-עשרה, בהצהירו ש"רוב החומר שוכתב לגמרי".
רוברט קוליסון, בספרו "Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages" (שנכתב בשנת 1966), כתב שהמהדורה האחת-עשרה "הייתה ככל הנראה המהדורה האיכותית ביותר של הבריטניקה מאז ומעולם, והיא עומדת בשורה אחת עם האיטליאנה והאספאסה כאחת משלוש האנציקלופדיות הגדולות שראה העולם. הייתה זו המהדורה האחרונה שהפקתה הופקדה כמעט בשלמותה בידיים בריטיות, ומיקומה בהיסטוריה כסיכום הידע האנושי רגע לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא בעל חשיבות מיוחדת."
סר קנת קלארק, בספרו "Another Part of the Wood" (משנת 1974), התייחס למהדורה האחת-עשרה: "הקורא מנתר מנושא לנושא, מרותק על ידי משחקי-המחשבה והמאפיינים הייחודיים לכל כותב, לא פחות משהוא מרותק על ידי העובדות והתאריכים. תהיה זו לבטח האנציקלופדיה האחרונה שתמשיך את מסורתו של דני דידרו שהניח כי המידע יכול להיזכר רק כאשר הוא נצבע קלוֹת בגונה של הסובייקטיביות. כאשר ת"ס אליוט כתב 'נפש הסתלסלה על מושב החלון בקוראה את אנציקלופדיה בריטניקה', המהדורה האחת-עשרה ודאי הייתה במחשבותיו."
הבריטניקה של 1911 במאה ה-21

המהדורה האחת-עשרה כבר איננה מוגנת בזכויות יוצרים, והיא זמינה במספר אמצעים לאחסון מידע. בעוד שאפשר להניח שהיא תארה באמינות את הקונצנזוס הכללי בתקופתה, הרי בעבור הקורא בן-זמננו, המהדורה האחת-עשרה כוללת כמה שגיאות צורמות, חיוויים אתנוצנטריים וקשיים אחרים, בהם:
אמונות שרווחו באותה התקופה על גזע ואתניות אינן מקובלות עוד בעולם המערבי — כך למשל, הערך "כושי" (Negro) מצהיר כי "מבחינה שכלית הכושי נחות מן האדם הלבן... דומה שהעצירה ואף ההידרדרות בהתפתחותו השכלית היא במידה רבה תולדת העובדה שעם התבגרותו, ענייני-המין תופסים את המקום הראשון בחיי הכושי ומחשבותיו." הערך על אודות מלחמת העצמאות האמריקאית מייחס את ניצחונה של ארצות הברית במערכה, ולו בחלקו, "לאוכלוסייה שהייתה בעיקרה בת דם אנגלי ואינסטינקטים טובים".
חלק מהערכים מיושנים בשל תגליות מדעיות מאוחרות. לדוגמה, הערך על אודות מוצא ההונים אינו תואם מחקרים חדשים בגנטיקה.
חלק מהערכים משתמשים בשיטות חקירה מדעית מיושנות. לדוגמה, על-פי הערך על ההוטנטוטים (אנ'), "... נפח הגולגולת [של בני ההוטנטוטים] כמעט זהה (1,300 סמ"ק בקרב הבושמנים, 1,365 בקרב ההוטנטוטים) ועל יסודות אנטומיים אלה.. שני השבטים הם בני אותו הגזע." נפח הגולגולת אינו מהווה עוד אמת מידה מדעית מקובלת לקביעת מוצא אתני.
ערכים רבים כבר אינם עדכניים עובדתית, כך למשל אלו בנושאי המדעים, הטכנולוגיה והרפואה, או אף מקומות גאוגרפיים (למשל, מאוזכרים מסופי רכבות ותחנות מעבורת בעיירות שכיום אינן עושות עוד שימוש באמצעי תעבורה שכאלה).
אפילו כשאפשר שהעובדות תהיינה נכונות, מידע חדש, תאוריות ונקודות-מבט מתקדמות שהתפתחו מאז שנת 1911, שינו משמעותית את האינטרפרטציה של אותן העובדות בימינו. למשל, האינטרפרטציה המודרנית להיסטוריה של הויזיגותים שונה מאוד מזו המשתקפת במהדורה האחת-עשרה, העושה שימוש בתאוריית "האדם הדגול" שכיום אינה נמצאת עוד בשימוש, כך שלא יימצאו בה ערכים על העמים הגותים או הוויזיגותים; במקום זאת, תולדות השבט מכונסות תחת הערך על המלך אלאריק הראשון.
המהדורה האחת-עשרה הפכה למקור המצוטט רבות, הן על שום המוניטין שקנתה לה הבריטניקה באותם הימים והן משום שכעת היא פרסום המצוי ברשות הציבור וזמין בחופשיות מעל גבי האינטרנט. אנציקלופדיה בריטניקה של 1911 היוותה מקור למיזמים רבים בני-זמננו, דוגמת ויקיפדיה והאנציקלופדיה של פרויקט גוטנברג.
האנציקלופדיה של פרויקט גוטנברג

האנציקלופדיה של פרויקט גוטנברג היא למעשה המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ששמה שונה בשל בעיות משפטיות הנובעות משימוש בסימן המסחר של אנציקלופדיה בריטניקה. נכון לנובמבר 2006, ברשות פרויקט גוטנברג מצויות גרסאות אלקטרוניות של כרך 1 (בקידוד ASCII בלבד), חלקו הראשון של כרך 2, וחלק מכרך 4. קבוצת "Distributed Proofreaders" שוקדת על הפקת גרסה אלקטרונית מלאה למהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, גרסה שלכשתושלם תהיה זמינה מעל גבי אתר פרויקט גוטנברג. שלב ההגהה הסתיים בכרכים אלה, כרכים 2 עד 5 נמצאים בשלבי-גימור ואילו כרך 6 נמצא תחת הגהה.
| חלק | מ |  | עד | קישורים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כרך 1: | A | – | Androphagi |  |
| כרך 2.1.1: | Andros, Sir Edmund | – | Anise |  |
| כרך 4.3: | Bréquigny | – | Bulgaria |  |
| כרך 4.4: | Bulgaria | – | Calgary |  |
לקריאה נוספת

Gillian Thomas (1992). A Position to Command Respect: Women and the Eleventh Britannica New Jersey: The Scarecrow Press, ISBN 0810825678.
All There is to Know (1994), edited by Alexander Coleman and Charles Simmons. Subtitled: "Readings from the Illustrious Eleventh Edition of the Encyclopædia Britannica". ISBN 067176747X
המהדורה האחת-עשרה, במבט מן הצד.
פרסומת למהדורה האחת-עשרה
זארה מהמט יאקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  צ'אד 
 השכלה:  אוניברסיטת נג'מנה  Institut national de l'audiovisuel 
 מעסיק:  Télé Tchad, Channel Africa 
 
זארה מהמט יאקוב (בצרפתית: Zara Mahamat Yacoub) היא יוצרת קולנוע, במאית ועיתונאית צ'אדית.