stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסינתזה האבולוציונית המורחבת
לקריאה נוספת > הגנה על הסינתזה המורחבת

Arnold, Anthony J; Fristrup, Kurt (1982). "The Theory of Evolution by Natural Selection: A Hierarchical Expansion". Paleobiology. 8 (2): 113–129. doi:10.1017/s0094837300004462. S2CID 124286915.
Boto, Luis (2010). "Horizontal Gene Transfer in Evolution: Facts and Challenges". Proc Biol Sci. 277 (1683): 819–827. doi:10.1098/rspb.2009.1679. PMC 2842723. PMID 19864285.
Carroll, Sean B (2008). "Evo-Devo and an Expanding Evolutionary Synthesis: A Genetic Theory of Morphological Evolution". Cell. 134 (1): 25–36. doi:10.1016/j.cell.2008.06.030. PMID 18614008. S2CID 2513041.
Endler, John (1986). "The Newer Synthesis? Some Conceptual Problems in Evolutionary Biology". Oxford Surveys in Evolutionary Biology. 3: 224–243.
Gilbert, Scott F. (2000). "A New Evolutionary Synthesis". In Developmental Biology, 6th edition. Sinauer. ISBN 0-87893-243-7
Jablonka, Eva; Lamb, Marion J. (2008). "Soft Inheritance: Challenging the Modern Synthesis". Genetics and Molecular Biology. 31 (2): 389–395. doi:10.1590/s1415-47572008000300001.
Koonin, Eugene (2009). "Towards a postmodern synthesis of evolutionary biology". Cell Cycle. 8 (6): 799–800. doi:10.4161/cc.8.6.8187. PMC 3410441. PMID 19242109.
Koonin, Eugene (2009). "The Origin at 150: is a new evolutionary synthesis in sight?". Trends Genet. 25 (11): 473–475. doi:10.1016/j.tig.2009.09.007. PMC 2784144. PMID 19836100.
Lange, Axel (2023) Extending the Evolutionary Synthesis. Darwin's Legacy Redesigned. CRC Press. DOI https://doi.org/10.1201/9781003341413.
Lodé, Thierry (2013). Manifeste pour une écologie évolutive, Darwin et après. Eds Odile Jacob, Paris.
Messerly, J.G. (1992). Piaget's conception of evolution: Beyond Darwin and Lamarck. Lanham, MD: Rowman & Littlefield. ISBN 0-8476-8243-9
Müller, Gerd B. (2014). "EvoDevo Shapes the Extended Synthesis". Biol Theory. 9 (2): 119–121. doi:10.1007/s13752-014-0179-6.
Pennisi, Elizabeth (2008). "Modernizing the Modern Synthesis". Science. 321 (5886): 196–197. doi:10.1126/science.321.5886.196. PMID 18621652. S2CID 33015565.
Postdarwinism: "The New Synthesis". A review of Ecological Developmental Biology: Integrating Epigenetics, Medicine, and Evolution, by Scott F. Gilbert and David Epel (Sinauer, 2009).
"Post-modern synthesis?" A review of Developmental Plasticity and Evolution by Mary Jane West-Eberhard (Oxford University Press, 2003).
Schrey;  et al. (2012). "The Role of Epigenetics in Evolution: The Extended Synthesis". Genetics Research International. 2012: 286164. doi:10.1155/2012/286164. PMC 3335599. PMID 22567381.
Weber, Bruce H (2011). "Extending and Expanding the Darwinian Synthesis: The Role of Complex Systems Dynamics". Studies in History and Philosophy of Biological and Biomedical Science. 42 (1): 75–81. doi:10.1016/j.shpsc.2010.11.014. PMID 21300318.
Whitfield, John (2008). "Biology theory: Postmodern evolution?". Nature. 455 (7211): 281–284. doi:10.1038/455281a. PMID 18800108.
לקריאה נוספת > ביקורת על הסינתזה המורחבת

Coyne, Jerry (24 בנובמבר 2014). "Does evolution need a revolution?". Why Evolution Is True (Blog). נבדק ב-2015-11-19. {{cite web}}:  (עזרה)
Craig, Lindsay (2010). "The So-Called Extended Synthesis and Population Genetics". Biological Theory. 5 (2): 117–123. doi:10.1162/biot_a_00035.
Dickens, Thomas; Rahman, Qazi. (2012). "The extended evolutionary synthesis and the role of soft inheritance in evolution". Proceedings of the Royal Society: B biological sciences, 279 (1740). pp. 2913–2921.
Felsenstein, Joseph (1986). "Waiting for Post-Neo-Darwin". Evolution. 40 (4): 883–889. doi:10.2307/2408480. JSTOR 2408480. PMID 28556149.
Haig, David (2007). "Weismann rules! OK? Epigenetics and the Lamarckian Temptation". Biology and Philosophy. 22 (3): 415–428. doi:10.1007/s10539-006-9033-y.
Kurland, CG; Canback, B; Berg, OG (2003). "Horizontal Gene Transfer: A Critical View". Proc Natl Acad Sci U S A. 100 (17): 9658–9662. Bibcode:2003PNAS..100.9658K. doi:10.1073/pnas.1632870100. PMC 187805. PMID 12902542.
Lynch, Michael (2007). "The frailty of adaptive hypotheses for the origins of organismal complexity". Proceedings of the National Academy of Sciences. 104 (Suppl 1): 8597–8604. Bibcode:2007PNAS..104.8597L. doi:10.1073/pnas.0702207104. PMC 1876435. PMID 17494740.
Mayr, Ernst (2004). "80 years of watching the evolutionary scenery". Science. 305 (5680): 46–47. doi:10.1126/science.1100561. PMID 15232092.
Merlin, Francesca (2010). "Evolutionary Chance Mutation: A Defense of the Modern Synthesis' Consensus View". Philosophy and Theory in Biology. 2 (20170609): 22. doi:10.3998/ptb.6959004.0002.003.
Stebbins, Ledyard G.; Ayala, Francisco J. (1981). "Is a New Evolutionary Synthesis Necessary?". Science. 213 (4511): 967–971. Bibcode:1981Sci...213..967L. doi:10.1126/science.213.4511.967. PMID 17789015.
אסף אמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) רחובות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ניו סקול  הסיטי קולג' של סן פרנסיסקו 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (1997)  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (2005)  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (2002)  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסף אמיר הוא יוצר ומפיק, קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה חמישה פרסי אופיר וארבעה פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. אמיר שימש בתפקיד יושב ראש איגוד המפיקים הישראלי וכיום הוא יו"ר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הוא בעליה של חברת ״נורמה הפקות״.[דרוש מקור]
פרסים

לאמיר הוענקו חמישה פרסי אופיר, עבור הסרט הטוב ביותר (״עפולה אקספרס״, ״כנפיים שבורות״, ״איזה מקום נפלא״, ״למלא את החלל״ ו"הרף התחתון ביותר"); שלושה פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה  לסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (״חזרות״, ״לתפוס את השמיים״, ״להוציא את הכלב״); ופרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה עבור הסדרה הדוקומנטרית הטובה ביותר (״שיר אהבה סטנדרטי״, אריק איינשטיין).
חיים אישיים

אמיר הוא נכדו של מאיר וייסגל, ממייסדי מכון ויצמן למדע ששימש כנשיא המכון. הוריו, חיה ושמואל אמיר, הם ממקימי קיבוץ שובל.
הוא נשוי לאמנית אורלי מיברג ואב לשלושה ילדים. מתגורר בתל אביב-יפו.
הערות שוליים

↑  אסף כרמל, אסף אמיר פורש מתפקיד יו"ר איגוד מפיקי הקולנוע והטלוויזיה, באתר הארץ, 3 בפברואר 2007
↑  אודות והצטרפות, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  מרב יודילוביץ', פרס ראשון בפסטיבל טוקיו ל"כנפיים שבורות", באתר ynet, 4 בנובמבר 2002
↑  Gali, אריק איינשטיין: שיר אהבה סטנדרטי, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  דביר רשף, פרסי אופיר 2023: "7 ברכות" הוא המנצח הגדול בטקס | כל הזוכים - והמחאה יוצאת הדופן, באתר ynet, 10 בספטמבר 2023
↑  קיץ ברבנר, ‏גאווה ישראלית: "חזרות" של כאן 11 נמכרה לשידור בארה"ב, באתר מעריב אונליין, 7 ביולי 2022
↑  אביבה קרול, ‏היוצרים והמפיקים פתחו במאבק ציבורי ל"הצלת הקולנוע", באתר גלובס, 8 ביולי 2004
↑  ועדת הכלכלה אישרה לשר התקשורת לחייב את הכבלים והלוויין להציע חבילה צרה ולקבוע את מחירה, באתר main.knesset.gov.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335766505171  BNE: XX5502456  GND: 1061565416  ISNI: 0000 0004 0245 4823  VIAF: 305960170   WorldCat (עם VIAF): 305960170
סל אופניים

אופני פאשלי עם סל נצרים קדמי.
אישה על אופני עיר עם סל קדמי של יורובוקס אדום
סל אופניים מחומר סיתטטי, עם ידית נשיאה וכיס עם רוכסן. מימין בתמונה דגם פשוט יותר בחוט מתכת מצופה.
סל אופניים הוא סל המותקן על אופניים לצורך נשיאת מטען, בדרך כלל מטען קל כגון קניות יומיות קטנות. הסל מותקן לרוב על הכידון ועשוי מחומרי אריגת סלים מסורתיים כגון נצרים וכן פלסטיק או מתכת. יורובוקס או ארגזים משמשים גם כסל אופניים.
סלים קדמיים

סל קדמי יותקן בדרך כלל על הכידון. משקל רב ישפיע על מידת הקלות של סיבוב הכידון, ועלול להקשות על השליטה. סלסלות מסוימות מחוברות באמצעות פלטות הנמשכות מהסל אל בורג רכזת הגלגל הקדמי או ללשוניות במזלג הקדמי של האופניים, כאשר גם כאן עומס רב יפגע ביכולות התמרון. משקל גבוה יגביה את מרכז הכובד של הרוכב ויערער את שיווי משקלו.
נתן להתקין סלסלות קדמיות באמצעות מנשא המחובר למסגרת. זה ישפיע פחות על הסיבוב, אבל עדיין יכול לתת אינרציה גדולה ומרכז כובד גבוה וראות לקויה במקרה של מטען מוארך.
סלים אחוריים

סוגים אחרים של סלים עשויים להיות מורכבים על סבל מעל הגלגל האחורי של האופניים. סלים אלו בדרך כלל צרים ועמוקים יותר מסל הכידון הממוצע. סלים אחוריים מתפקדים כעגלת צד קשיחה, נושאת את המטען נמוך יותר על האופניים, מה ששומר על מרכז הכובד נמוך ובכך משפר את הטיפול והשליטה. מיקום זה גם אינו מפריע לשדה הראייה של הרוכב.
בתרבות

אליוט לוקח את אי.טי. בתוך סל אופניים באי.טי. - חבר מכוכב אחר באחת מסצנות השיא של הסרט.
ראו גם

רכיבה על אופניים
הערות שוליים

אופניים עם סלסלות מתכת קדמיות ואחוריות.
הבורסה לניירות ערך בניו יורק

| --- | --- |


חזית בניין הבורסה, הפונה לרחוב ברוד
 סימול:  NYSE
 תאריך ייסוד:  1792
 עיר:  ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 אנשי מפתח:  שרון בואן (יו"ר)  לין מרטין (נשיאה)
 מטבע:  דולר אמריקני (USD)
 חברות רשומות:  2,223
 מדדים:  מדד דאו ג'ונס  S&P 500  NYSE Composite 
 www.nyse.com
 
הבורסה לניירות ערך בניו יורק (באנגלית: New York Stock Exchange; בראשי תיבות: NYSE), היא הבורסה לניירות ערך הגדולה ביותר בארצות הברית ובעולם בשווי החברות הכולל, והשנייה בגודלה במספר החברות הנסחרות בה אחרי בורסת נאסד"ק. כיום, רווח השימוש בשם הרחוב וול סטריט ככינוי לבורסה עצמה.
הבורסה נוסדה בפינת הרחובות וול סטריט וברוד ברובע מנהטן שבניו יורק, ב-8 במרץ 1817, על בסיס הסכם בטונווד שנחתם בוול סטריט על ידי 24 סוחרי מניות ב-17 במאי 1792. ב-4 באפריל 2007 התאחדה הבורסה עם בורסת Euronext מפריז והפכה בפועל לבורסה הגלובלית הראשונה בעולם.
הבורסה בבעלות חברת ההחזקות Intercontinental Exchange, או בקיצור ICE, הרשומה בה בעצמה ומפעילה 12 בורסות ברחבי העולם, בהן NYSE. חברת ICE השלימה את רכישת NYSE בנובמבר 2013.
הבורסה מנוהלת על ידי דירקטוריון הבורסה המטפל בתפעול השוטף של מערכות הבורסה, בטיפול בחברות הרשומות למסחר, ובאישורם של מועמדים חדשים כחברי בורסה. לין מרטין מכהנת כנשיאת NYSE החל מדצמבר 2021.
נכון ליולי 2024 נסחרות בבורסה של ניו יורק 2,223 חברות בעלות שווי כולל של כ-28.33 טריליון דולר. 28 מתוך 30 החברות שמרכיבות את מדד דאו ג'ונס (החברות הציבוריות הגדולות ביותר בארצות הברית), נסחרות בבורסת ניו יורק. כמחצית מהיקף המסחר נערך באופן ממוחשב. הנשיאה הנוכחית של הבורסה היא לין מרטין.
הבורסה של ניו יורק נוסדה בשנת 1792. מצפון-מזרח לבניין הבורסה כיום. במבנה המזכיר במראהו מקדש יווני, שוכן ה"פדרל הול" שממנו משקיף פסלו של ג'ורג' וושינגטון אשר הוצב במקום בשנת 1789, בעקבות השבעתו כנשיא הראשון של ארצות הברית. באולם המסחר העיקרי יש 12 "תאים", שכל אחד מהם מטפל בקרוב ל-75 ניירות ערך שונים.
חברות ישראליות בבורסה

מניות חברת נייר חדרה הונפקו בבורסה בניו יורק בסוף שנות ה-50, ובכך הייתה לחברה הישראלית הראשונה שמניותיה הונפקו בבורסה. ב-1960 הונפקו מניות חברת הצמיגים אליאנס.
חברת טבע תעשיות פרמצבטיות החלה להיסחר בבורסת ניו יורק ב-2012, עד אז נסחרה בבורסת נאסד"ק.
הערות שוליים

↑  ICE, Exchanges, ICE
↑  Reuters, ICE completes takeover of NYSE, Reuters, ‏12.11.2013
↑  Reuters, ICE appoints Lynn Martin president of the NYSE, Reuters, ‏7.12.2021
↑  נחטפו מניות אליאנס, דבר, 11 במרץ 1960
↑  אורן פרוינד, טבע החלה להיסחר היום בבורסת ניו יורק: המניה עלתה ב-3%, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265937505171  PLWABN: 9812433580505606  BIBSYS: 90122665  BnF: cb11949451v (data)  CiNii: DA00261773  GND: 124897-2  ISNI: 0000 0001 0672 5000  LCCN: n79128010  NKC: kn20080910016  NLA: 36232762  RERO: 02-A016613591  SNAC: w65t7kvj  SUDOC: 02745777X  Trove: 1233956  VcBA: 494/87356  VIAF: 151220177   WorldCat (עם VIAF): 151220177 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויילה בולקלוב

ויילה בולקלוב (בדנית: Vejle Boldklub, או בקיצור "VB") הוא מועדון כדורגל דני מהעיירה ויילה שביוטלנד. המועדון נוסד בשנת 1891, והוא נחשב לאחד המועדונים הבולטים בדנמרק, כאשר זכה בחמש אליפויות הליגה הבכירה, ובשש גביעי דנים.
ויילה נודע גם כמועדון הדני היחיד שגידל מתוכו זוכה כדור הזהב, אלן סימונסן שזכה בתואר בשנת 1977. עוד כדורגלנים בינלאומיים בכדורגל הדני שהגיעו מהמועדון הם תומאס גרייבסן, טומי טורלסן, אולריק לה פבר וג'ון סיבאק.
בזירה האירופית ויילה השתתף במפעל ליגת האלופות בעונות 1972/1973, 1973/1974, 1979/1980, ו-1985/1986, והשתתף בשנים אלו גם בגביע אירופה למחזיקות גביע ובגביע אופ"א שלוש פעמים כל אחד.
מקורו של המועדון בחלק הצפוני של העיירה ויילה, ואצטדיונה המקומי נקרא אצטדיון ויילה שנבנה ב-2008. צבעי המועדון הם אדום ולבן החל משנת 1911, והקבוצות היריבות הכי בולטות של המועדון הם אורהוס גימנסטיקפוינין ואליאנס קלוב הורסנס  שהן יריבות אזוריות של המועדון.
החל מיוני 2016 המועדון בבעלות אנדרו זלוטקו המולדובני, לאחר שהוא קנה את מירב המניות במועדון, אולם חלק נשארו בידי הבעלים הקודם קלאוס אסקילדסן.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1891 כמועדון קריקט בדומה להמון מועדוני ספורט באירופה. ב-1902 הוקמה מחלקת הכדורגל של המועדון. קבוצת הכדורגל לבשה במקור מדים בצבע כחול, אולם ב-1911 שונו צבעי המדים לאדום. בתקופה זו היה המועדון ויילה לאחד המועדונים המובילים והבכירים באזור יוטלנד, וזכה באליפות האזורית המקומית מספר פעמים.
לאחר שהוקמה "הדיוויזיה הדנית הראשונה" של דנמרק, לאחר מלחמת העולם השנייה, המועדון היה אחת הקבוצות המייסדות של ליגה זו, אולם היא שובצה בליגה השלישית בלבד. בהמשך לאחר פיתוח של המועדון במסגרת דנמרק ותוצר של מספר שחקני נבחרת כמו בנט סורנסון. ב-1952 העפילה לליגת המשנה, וב-1956 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת הכדורגל הבכירה של דנמרק.
הקבוצה הצליחה לבסס את עצמה כקבוצה מצטיינת בליגה הבכירה מהר יחסית, וב-1958 חגגה את האליפות הארצית הראשונה שלה, והשלימה באותה עונה גם דאבל היסטורי לאחר שניצחה את קופנהגן בולקלוב בתוצאה 3:2 בגמר. ויילה הייתה הקבוצה הראשונה בליגה שהצליחה לזכות בתואר האליפות ובתואר הגביע באותה העונה ולהשלים דאבל. עונה לאחר מכן הצליח שוב לזכות בתואר הגביע הדני לאחר שניצחה את אורהוס גימנסטיקפוינין 1:0 בהארכה.
בתקופה זו התפתחו שחקנים בינלאומיים במועדון שסייעו לאחר מכן לנבחרת הלאומית, כדוגמת הנינג אנוקסן, טומי טרולסן, פול מייאר, והקפטן פול ינסן, שסייעו לנבחרת דנמרק לזכות במדליית הכסף באולימפיאדת רומא ב-1960. אולם מבחינה הישגית הקבוצה דעכה מעט בעשור זה.
הקבוצה זכתה באליפות הבאה שלה בתחילת שנות ה-70, ב-1971 וב-1972, כאשר היא משלימה גם דאבל נוסף - דאבל היסטורי שני. בהמשך זוכה הקבוצה עוד שלוש פעמים בגביע הדני, ועוד פעם באליפות ב-1978, כאשר כוכב הקבוצה ואחד השחקנים הבולטים בדנמרק בכל הזמנים, אלן סימונסן, שעוזב בתחילת שנות ה-70, חוזר אליה ב-1983 וזוכה איתה באליפות נוספת ב-1984, מה שבעצם הייתה האליפות האחרונה שלה עד היום.
בסוף העשור מתדרדרת הקבוצה ובעונת 1991 אף יורדת לליגת המשנה. ב-1994 לאחר חזרתו של המאמן הוותיק אולה פריטסן לקבוצה, מצליחה הקבוצה להעפיל חזרה לליגה הבכירה, שם מצליחה הקבוצה להוות יריב ומתחרה בצמרת הליגה כאשר היא אף מסיימת כסגנית האלופה בעונת 1996/1997.
בתחילת שנות ה-2000 יורדת הקבוצה שוב לליגת המשנה אולם עולה מיד לאחר מכן חזרה לליגה הבכירה והופכת לקבוצה בינונית המתנדנדת בין הליגה הראשונה לבין השנייה ונמצאת במשברים כלכליים מפעם לפעם. בסיום עונת 2008/2009 יורדת הקבוצה לליגת המשנה שם היא מבלה 9 עונות רצופות. ביולי 2011, ויילה בולקלוב התמזגה עם מועדון כדורגל קולדינג והפך לוויילה בולקלוב קולדינג. עם זאת המיזוג לא האריך ימים, וביוני 2013 פוצלו ויילה בולקלוב וקולדינג IF.
ב-2016 המועדון עבר לבעלות אנדרו זלוטקו, איש עסקים מולדובני, שקנה את מירב המניות במועדון, מה שמשפר את מצבו הכלכלי ומייצב אותו באופן יחסי. עונה לאחר מכן היא מצליחה לעלות חזרה לליגה הבכירה, אולם מאז היא מתנדנדת בין הליגות.
בעונת
תארים

ליגת העל הדנית :
זכיות (5): 1958, 1971, 1972, 1978, 1984
סגנות (3): 1965, 1974, 1996/1997
הגביע הדני :
זכיות (6): 1957/1958, 1958/1959, 1971/1972, 1974/1975, 1976/1977, 1980/1981
סגנות (1): 1967/1968
קוזובה

קוזובה (באוקראינית: Козова; בפולנית: Kozowa; ביידיש: קאזעווע) היא עיירת מחוז במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה שוכנת לצד אגם, על גדת נהר קורופטס (Koropets).
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1669, עת הוקם בו מבצר. מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19 שימשה העיירה כעיירת מחוז עצמאית, ובשנת 1880 סופחה לנפת העיר בז'ז'ני. בשנים אלה חוברה העיירה לקו מסילת הברזל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי קוזובה

יהודים ישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ועד תחילת המאה ה-20 החזיקו בכל בתי העסק בה. מאמצע המאה ה-19 כיהנו בעיירה רבנים מבית רוטנברג. בשרפה גדולה שפרצה ביישוב בשנת 1906 נותרו בו כ-300 משפחות יהודיות ללא קורת גג.
בשנת 1909 הוקם בעיירה בית ספר עברי, ובין מלחמות העולם התגברה ביישוב הפעילות הציונית, בעיקר של הרוויזיוניסטים. בשנים אלה נמנו ביישוב כ-1,570 יהודים, כשליש מתושביו, ובוועד הקהילה החזיקה אגודת ישראל. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
יהודי קוזובה > בשואה

ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועקב פרעות של איכרים אוקראינים ביהודי כפרי הסביבה, נהרו אליה פליטים יהודים רבים. ב-16 באוקטובר 1941 ערכו הגרמנים טבח ביהודי העיירה, בו רצחו ביער סמוך בין 300 ל-500 יהודים.
באביב 1942, עם הבאת מגורשים יהודים לעיירה, הגיע מספר תושביה היהודים לכ-2,850. עם הגעת יהודים נוספים לעיירה, רוכזו כל יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו שררה צפיפות קשה.
ב-21 בספטמבר 1942, יום כיפור תש"ג, נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית, בה נתפסו בין 800 ל-1,000 יהודים, והובלו לבז'זני, וממנה שולחו תוך זמן קצר בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
בחורף 1943-1942 סבלו יהודי הגטו ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בו, תוך שהגרמנים מוציאים להורג חולים יהודים שגילו. ב-9 באפריל 1943 הוציאו הגרמנים להורג כ-100 יהודים נוספים מהגטו.
ב-17 באפריל 1943 נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית נוספת, בה נרצחו בירי כ-1,000 יהודים נוספים.
ב-12 ביוני 1943 נרצחו כ-1,000 היהודים האחרונים שנותרו בגטו שבעיירה. בעת האקציה התאבד אחד מחברי היודנרט, עו"ד קורצ'וק, יחד עם תשעת בני משפחתו, באמצעות שתיית רעל, כדי שלא ליפול בחיים בידי הגרמנים.
פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (גרמנית Friedrich Franz IV., Großherzog von Mecklenburg-Schwerin‏, 9 באפריל 1882 - 17 בנובמבר 1945) היה הדוכס הגדול האחרון של מקלנבורג-שוורין ושל מקלנבורג-שטרליץ.
ביוגרפיה

פרידריך פרנץ נולד בפלרמו שבממלכת איטליה ב-9 באפריל 1882 לפרידריך פרנץ, שהיה מאוחר יותר הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ולאנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה.
ב-10 באפריל 1897 מת אביו של פרידריך פרנץ, והוא עלה במקומו לשלטון, אך מכיוון שהיה קטין, שימש דודו יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין כעוצר עד לבגרותו. ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי שהיה בן דודו.
ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר התפטרותו נאלץ פרידריך פרנץ לעבור לדנמרק, אולם בהמשך חזר למקלנבורג, ואף הצליח להחזיר לידיו חלק מאחוזותיו.
ב-9 בנובמבר 1945, לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, נעצר פרידריך פרנץ בפלסנבורג על ידי יחידות מחיל האוויר המלכותי, וב-17 בנובמבר מת פרידריך פרנץ. לאחר מותו נאלצו אשתו ובנותיו לעבור לגרמניה המערבית, משום שמקלנבורג נכללה בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה.
משפחתו

פרידריך פרנץ התחתן ב-7 ביוני 1904 עם אלכסנדרה, נסיכת הנובר, בתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר. נולדו להם 5 ילדים:
פרידריך פרנץ, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (22 באפריל 1910 - 31 ביולי 2001).
כריסטיאן לודוויג, דוכס מקלנבורג (29 בספטמבר 1912 - 18 ביולי 1996), התחתן עם ברברה, נסיכת פרוסיה בתו של זיגיסמונד, נסיך פרוסיה.
אולגה (1916–1917).
תירה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (18 ביוני 1919 - 27 בספטמבר 1981).
אנסטסיה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (11 בנובמבר 1922 - 25 בינואר 1979), התחתנה עם פרידריך פרדיננד, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג.
סונאוסקה פובולד

סונאוסקה פובולד (בדנית: SønderjyskE Fodbold, בקיצור SønderjyskE או בקיצור SE) הוא מועדון כדורגל דני מהעיר האדרלסב. המועדון מארח את משחקיו הביתיים באצטדיון האדרלסב פוטבול סטאדיום.
המועדון מייצג את אזור דרום יוטלנד שבדנמרק, כאשר בעבר המועדון נקרא "האדרסלב FK" (מיולי 1906 ועד 31 בדצמבר 2000), לאחר מכן "אייץ'.אף.קיי. סונאיולנד" שמשמעותו "דרום יוטלנד" (מ-2001 ועד 2003), ובינואר 2004 הפך את שמו לסונאיוסקה פובולד, שמשמעות שם זה הוא "כדורגל דרום יוטלנדי".
היסטוריה

בסיום עונת 2004/2005 המועדון העפיל בפעם הראשונה בהיסטוריה שלו לליגת העל הדנית, אך חזר לליגת המשנה לאחר עונה. שנתיים לאחר מכן העפיל שוב לליגה הבכירה וביסס את מעמדו בתואר מועדון לגיטימי בליגה הדנית הבכירה.
למועדון סגנות אליפות אחת מעונת 2015/2016, ותואר גביע דני אחד שהוא בעצם התואר הבכיר היחידי של המועדון מאז ומעולם, בגמר שבו ניצחה את אולבורג בולדספילקלוב בתוצאה 2-0 מעונת 2019/2020. בהתאם לסגנותה וזכייתה בתואר השתתפה הקבוצה גם במוקדמות הליגה האירופית בפעם הראשונה בתולדותיה ב-2016/2017 ולאחר מכן ב-2020/2021, אך לא הצליחה להגיע מעבר לשלב הפלייאוף.
בסיום עונת 2021/2022 סיים המועדון במקום ה-12 בליגה ולראשונה לאחר 14 עונות רצופות חזר לליגת המשנה.
תארים

הגביע הדני : זכייה אחת
2019/2020
ליגת העל הדנית : סגנות אחת
2015/2016
דב פודה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1950 (בן 74) תל אביב
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 התמחות:  כירורגיה אורולוגית
 תפקידים:  אורולוג 
 
דב פודה (נולד ב-7 בינואר 1950) הוא אורולוג ישראלי, לשעבר מנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם ויו"ר איגוד האורולוגים הישראלי. פודה הוא זוכה פרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה לשנת 1985.
ביוגרפיה

דב פודה נולד בתל אביב ולמד בבית הספר התיכון עירוני א' בבאר שבע בשנים 1964–1967. מאוגוסט 1967 עד פברואר 1968 שימש כעוזר מחקר במחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע. ב-1970–1976 למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנים 1976–1977 ביצע את הסטאז' בבית החולים הדסה בעיר וב-1979 קיבל רישיון לעסוק ברפואה ממשרד הבריאות. ב-1978 החל להתמחות בכירורגיה כללית בבית החולים הדסה וב-1980 עבר להתמחות בכירורגיה אורולוגית אותה סיים ב-1985 ובעקבותיה קיבל ב-1986 הסמכה ממשרד הבריאות כמומחה בתחום. ב-1985 השתלם במיינץ שבגרמניה בטכניקה לריסוק אבנים בכליות באמצעות גלי הלם. בשנים 1987–1989 השתלם באונקולוגיה אורולוגית במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג בניו יורק. במאי 1990 התמנה למנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים, תפקיד בו כיהן עד סוף 2016. החל משנת 1989 לימד כמרצה בכיר ומ-2000 מכהן כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 2000–2002 כיהן כיו"ר איגוד האורולוגים הישראלי.
בשנת 1971 זכה בפרס הסטודנט המצטיין של הפקולטה לרפואה, בשנת 1979 זכה בפרס הצטיינות מחקרית בפקולטה לרפואה וב-1985 זכה בפרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה. פרופ' פודה חבר באיגוד האמריקאי לאורולוגיה (1990), באיגוד האירופאי לאורולוגיה (1995) ובהתאחדות הבינלאומית לאורולוגיה (1995).
ביוגרפיה > חיים אישיים

פודה נשוי לגילה ואב לשלושה, מתגורר במושב אורה.
ראפלס

ערך זה עוסק בחטיף תפוחי אדמה. אם התכוונתם למנהלן וזואולוג אנגלי שייסד את סינגפור, ראו .
| --- | --- |


 
 מאכלים
 סוג:  חטיף תפוחי אדמה 
 מוצא:  ארצות הברית 
 תאריך יצירה:  1948 
 
ראפלס (באנגלית: Ruffles) הוא מותג אמריקאי של חטיף תפוחי אדמה, המיוצר על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.
חברת פריטו (אשר תהפוך בהמשך לחברת פריטו-ליי) רכשה את הזכויות של החטיף ראפלס במהלך שנת 1958 מהיוצר של החטיף – ברנהרדט סטהמר.
החטיף נמכר בטעמים רבים כולל - שמנת חמוצה ובצל, צ'דר ושמנת חמוצה, גבינה, ברביקיו, מלח וחומץ, גבינת שמנת, ובאפלו וינג (אנ').
שיקגו סאן-טיימס

| --- | --- |


בניין שיקגו סאן-טיימס בשיקגו, אילינוי
 פורמט:  טבלואיד 
 מו"ל:  קבוצת התקשורת סאן טיימס 
 בעלים:  קבוצת התקשורת סאן טיימס 
 תאריכי הופעה:  1948–הווה (כ־76 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  1553-8478
 עמוד ראשון:  עמוד ראשון מהיום
 chicago.suntimes.com
 
עמוד השער של השיקגו סאן-טיימס ב-19 בנובמבר 2008
שיקגו סאן-טיימס (באנגלית: Chicago Sun-Times) הוא עיתון יומי אמריקאי ללא מטרות רווח היוצא לאור בעיר שיקגו. תפוצתו היומית נכון לשנת 2022 היא כ-57,222 עותקים. החל משנת 2022, זהו עיתון הדגל של חברת "שיקגו פאבליק מדיה" (CPM), ומחזיק זמן רב בתפוצה השנייה בגודלה בין עיתוני שיקגו, אחרי שיקגו טריביון.
עיתונאים בעיתון זכו בשמונה פרסי פוליצר, בעיקר בשנות ה-70 של המאה ה-20; אחד הזוכים היה מבקר הקולנוע הראשון שקיבל את הפרס, רוג'ר איברט (1975), שעבד בעיתון מ-1967 ועד מותו ב-2013. זמן רב העיתון היה בבעלות משפחת מרשל פילד, מאז שנות ה-80 הבעלות על העיתון החליפה ידיים מספר פעמים, כולל פעמיים בסוף שנות ה-2010.