stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לפקינג וחזרה
עלילה

בשנת 1271 ברפובליקה של ונציה (מסוף המאה ה-18, ונציה), נותרו בסין מזה שבע שנים האחים פולו, ניקולו (מאסימו ג'ירוטי, שחקן איטלקי) ומתאו (מיקה אורלוביץ', שחקן יוגוסלבי-סרבי), סוחרים ידועים מוונציה. מרקו פולו (בוכהולץ), בנו של ניקולו, חיכה להם כשהוא לומד בוונציה בהדרכת החכם אקרמן (אורסון ולס).
כשניקולו ומתאו חזרו מסין, נתפסה סחורתם על ידי הביזנטים, ולא נותרו להם אמצעים לשלם לנושים שלהם. בידי ניקולו נותר מכתב אישי מהקיסר המונגולי קובלאי חאן אל האפיפיור גרגוריוס העשירי ברומא (גידו אלברטי), הקורא לו לשלוח למונגוליה מאה כמרים להטיף לנצרות לנתיניו. בתמורה הציע קובלאי חאן לאפיפיור לכבוש מחדש את הקבר הקדוש בירושלים. מרקו קיבל מהאפיפיור את המשימה, בהנחה שלשליח צעיר יש סיכוי טוב להגיע לסין.
מרקו פולו נסע עם אביו ודודו מוונציה לארץ ישראל, והם פגשו את שייח' עלא הו, "הרוח המדברית" (עומר שריף), שעימו היו ביחסים טובים. מרקו נפרד מאביו ומדודו, הצטרפו אליו שני אבירים של האפיפיור, והוא נשא עימו צלוחית שמן מהקבר הקדוש כדי למסור אותה לקובלאי חאן.
מרקו ומלוויו נתפסו על ידי מאמינים של שייח' ההרים, רשיד א-דין סנאן (אקים טמירוף), מנהיג כת רצחנית המבצעת התנקשויות. האבירים נהרגו, אחד מהם בעינויים, ומרקו, שהשייח' רצה לגייסו לצבא מתנקשיו, שוחרר מהצינוק אחרי השתדלות עלא הו אצל השייח'.
מרקו המשיך במסעו כדי למצוא את קרוביו, מצא את טאהא (מנסורה ריהאי), מורת דרך שהתאהבה בו, ובזכותה הגיע לסמרקנד. האישה עם השוט מדרום רוסיה (אלזה מרטינלי), רוצחת שעקבה אחריו כל הדרך, פיתתה אותו אך גם הצילה אותו ממארב שכירי חרב של הנסיך נייאם (רוברט חוסיין), בנו של קובלאי חאן ושונא הזרים, שבו נלכדו ניקולו ומתאו. גם היא נפגעה מאחור על ידי אחד ממקורביה לשעבר, ומרקו נאלץ להמשיך לבדו, כשהוא חוצה את מדבר גובי ואת הרי ההימלאיה ללב סין. כשתש כוחו, הוא נאסף על ידי נזירים בודהיסטים.
במנזר הבודהיסטי פגש מרקו את הנסיכה גוגטין (לין סו מון), שהחליטה לנסוע אל קובלאי חאן, אחרי שהכריז כמדיניות הרגעה בין השליטים המונגולים לסינים הכפופים להם, כי יבחר כלה סינית מכל רחבי סין, ונסיכות צעירות ויפות נסעו לבירה. כדי להגיע לחצר החאן, הצטרף מרקו לשיירת הנסיכה, והם התאהבו זה בזה במסע הארוך. בהגיעו לארמון הקיסרי, נכלא מרקו על ידי נייאם, כי העז להרים את מבטו אל הנסיכה. גוגטין סיפרה לחאן על זהות האסיר, והוא ציווה לשחררו. מרקו התחבב עליו, והיה עד לתחרות "מיס סין" שנועדה לספק קיסרית לקיסר.
החצר הקיסרית נחלקה לשני פלגים, כי נייאם לא היה שותף לפוליטיקה של אביו, ורצה שהמונגולים ימשיכו להילחם כדי לכבוש את כל העולם. אחרי הודעת הקיסר על נישואיו, פנה נייאם בגלוי נגד אביו. לפי עצת מרקו, שראה את השימוש באבק שרפה בסין, עצרה סוללה של זיקוקין די-נור שנורו במטח ארטילרי את ההתקפה של פרשי נייאם, והוא, פצוע קשה, מת בזרועות אביו.
אף על פי שמשימתו הושלמה, נשאר מרקו 17 שנים בסין, שריתקה אותו, ושב לוונציה 25 שנים אחרי יציאתו ממנה. על שנותיו בסין כתב את הספר "מסעות המזרח".
ביקורת

צופה הסרטים האוונגליסטי (גר'), מגזין קולנוע גרמני שיצא לאור מאז 1948, פרסם: "סרט הרפתקאות רחב ומורכב […] בחירת וחיבור הפרקים אינם מספקים באופן עקבי; חולשות דרמטורגיות מפחיתות מהמתח. מתאים לגיל 12 ומעלה".
באתר מובי (ספק שירותי הזרמת מדיה) (אנ') דורג הסרט בציון 3.6 מתוך 10.
הערות שוליים

1 2  מדריך לסרטי השבוע: לפקינג וחזרה, למרחב, 9 באוגוסט 1966, עמוד 3
↑  Raoul Lévy, Mubi
↑  Denys de La Patellière, Mubi
↑  Im Reich des Kublai Khan (באימפריה של קובלאי חאן), Filmdienst.de
↑  La fabuleuse aventure de Marco Polo, 1965, IMDb
↑  במאי הקולנוע הצרפתי כריסטיאן ז'אק מגיע לביקור בישראל, 1959, ארכיון הסרטים הישראלי
1 2  "Raoul Levy Finishes Life". The Sumter Daily Item. 1967-01-10. נבדק ב-2023-09-16.
↑  אנטוני קווין צולם במשך עשרה ימים, אלזה מרטינלי (אנ') האיטלקית צולמה 14 יום, רוברט חוסיין הצרפתי צולם שבוע ואורסון ולס צולם ארבעה ימים. רק בוכהולץ היה בחוזה לחמישה חודשים.
↑  אנטוני קווין, שגילם את קובלאי חאן, הציע שייתן את הנוסחה לאבק שריפה בתשובתו לאפיפיור האיטלקי דרך מרקו פולו, מתוך אמונת קובלאי שמאזן אימה ימנע מלחמה בין המזרח למערב. גם אורסון ולס כתב מחדש את הדיאלוגים שלו, שהיו תיאטרליים מדי עבורו, כדי שיתאימו לסרט.
↑  Orson Welles and Horst Buchholz, IMDb
Orson Welles, IMDb
↑  Massimo Girotti and Mica Orlovic, IMDb
Folco Lulli, Spinello, a Venetian merchant (in brown), IMDb
↑  Omar Sharif, IMDb
↑  Akim Tamiroff, IMDb
↑  Omar Sharif and Akim Tamiroff, IMDb
↑  Mansoureh Rihai, IMDb
↑  Horst Buchholz and Mansoureh Rihai, IMDb
↑  Elsa Martinelli, IMDb
↑  Horst Buchholz and Elsa Martinelli, IMDb
↑  שחקן רוברט חוסיין: ביוגרפיה, פילמוגרפיה, תמונות, Iw.delachieve.com
↑  Lynne Sue Moon, IMDb
Lynne Sue Moon, IMDb
↑  Lynne Sue Moon, IMDb
↑  Anthony Quinn and Horst Buchholz, IMDb
↑  Anthony Quinn, IMDb
↑  Anthony Quinn and Myriam Michelson, IMDb
↑  Robert Hossein, IMDb
La fabuleuse aventure de Marco Polo, IMDb
↑  Anthony Quinn and Robert Hossein, IMDb
↑  Horst Buchholz, IMDb
↑  Marco The Magnificent, Mubi
כף ברוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ויליאם ספירס ברוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  67°25′00″S 60°47′00″E﻿ / ﻿67.4167°S 60.7833°E﻿ / -67.4167; 60.7833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברוס
 
כף ברוס (באנגלית: Cape Bruce) היא לשון יבשה (חצי אי) בקצה הצפוני של אי בצד המזרחי של מפרץ אום, למול קרחון טיילור שבאדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי הכף

משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה נחתה על חוף הכף ב-18 בפברואר 1931, בפיקודו של סר דגלאס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא לכף על שמו של סטנלי ברוס (לימים לורד ברוס), ראש ממשלת אוסטרליה, בין השנים 1921–1923.
אתר מורשת היסטורי

גלעד אבנים שעליו לוחית זיכרון שהוקמה על ידי מוסון בסמוך לאחר הנחיתה, להנצחת הנחיתה, הוכרזה כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (אתר מספר - HSM 5) בעקבות הצעה של אוסטרליה במסגרת אמנת אנטארקטיקה.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע על אתר המורשת
| אתרים היסטוריים ואתרי מורשת באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| הקוטב הדרומי | תורן דגל הקוטב הדרומי (HSM - 1) |  |
| ארץ קואוטס | תחנת בלגרנו II ‏(HSM - 43) |  |
| ארץ אנדרבי | האי פרוקלמיישן ‏(HSM - 3) |  |
| אדמת מק. רוברטסון | כף ברוס ‏(HSM - 5) |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | כף דניסון ‏(HSM - 77) |  |
| ים רוס | כף רוידס (בקתת שקלטון) ‏(HSM - 15) • כף אוונס ‏(HSM - 16) • חצי האי נקודת האט (וצלב נקודת האט) ‏(HSM - 17 ו- HSM - 18) • בקתת דיסקברי ‏(HSM - 18) • כף קוזייר ‏(HSM - 69) |  |
| ארץ גרהאם | מגדלור האי למדא (HSM - 29) • נמל שארקו ‏(HSM - 28) • נמל פאראדייס ‏(HSM - 30) • נקודת מצ'ניקוב ‏(HSM - 45) • פורט לוקרוי ‏(HSM - 61) |  |
לונה 2

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 מפעיל:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה 
 יצרן:  OKB-1
 תאריך שיגור:  12 בספטמבר 1959 
 משגר:  SS-6/R-7
 אתר שיגור:  כן שיגור גגארין 
 משימה
 סוג משימה:  אימפקטור ירחי
 משך המשימה הכולל:  12 בספטמבר 1959 – הווה (65 שנים) 
 משך המשימה:  33.5 שעות
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  390.2 ק"ג
 משקל:  390.2 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  00114
 מאגר המידע הלאומי:  1959-014A
 
לונה 2 (ברוסית: Луна-2) הייתה הגשושית הסובייטית השנייה בתוכנית לונה אשר נשלחה לעבר הירח, והעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר פגע בגרם שמימי אחר.
רקע ומאפיינים

הגשושית לונה 1 ושלוש הגשושיות 1958B, 1958A ו-1958C שקדמו לה בתוכנית לונה וניסיון השיגור שלהן נכשל, היו חלק מסדרת ה-Ye-1 של גשושיות בעלות מסה של 156 קילוגרם. משימות קודמות שנכשלו לא זכו להכרה פומבית, ונותרו ללא שם רשמי, כך שההתייחסות אליהן היא לפי שנת השיגור ולפי מספר ניסיון השיגור באותה השנה. הגשושית הראשונה (1958A) התפוצצה בניסיון השיגור ב-23 בספטמבר 1958. שני שיגורים נוספים (1958B ו-1958C), ב-11 באוקטובר 1958 וב-4 בדצמבר 1958, כשלו גם הם. ניסיון השיגור של לונה 1 היה הניסיון הרביעי לשיגור גשושית במסגרת התוכנית, וההצלחה החלקית הראשונה של התוכנית. הניסיון התקיים ב-2 בינואר 1959 והגשושית החטיאה את הירח ב-5,965 קילומטרים.
בין לונה 1 לבין לונה 2 הפרידה משימה אחת שניסיון השיגור שלה ב-18 ביוני 1959 נכשל. השיגור של לונה 2 היה הניסיון השישי של ברית המועצות לשגר גשושית לירח. לונה 2 הייתה דומה בעיצובה ללונה 1, גשושית בעלת גוף כדורי עם אנטנות בולטות. גם המכשור של הגשושית היה דומה גם ל-Luna 1, וכלל מונה גייגר, מונה נצנוצים, מגנטומטר, מאתר מיקרו־מטאוריטים ומלכודת יונים. גוף הגשושית לא כלל מערכות הנעה.
שיגורה ותוצאות משימתה

הגשושית שוגרה ב־13 בספטמבר 1959 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. באותו יום שחרר רכב החלל ענן נתרן מתכתי כתום שסייע באיתור הגשושית, ופעל כניסיון לבדוק את התנהגות הגז בחלל. אחרי 33 וחצי שעות טיסה חדלה קבלת אותות הרדיו מלונה 2, עדות לפגיעתה בפני הירח. כחצי שעה לאחר מכן פגע בפני הירח גם חלק מהמרקיע. המשימה אישרה את ההשערה שלירח אין שדה מגנטי ממשי, ולא נמצאה עדות לחגורת קרינה סביבו.
טרם הפגיעה, היא שחררה שני מקבצים כדוריים של דסקיות־מתכת מחומשות עליהן נחרט תאריך השיגור באותיות קריליות, והם בתורם פיזרו אותן לכל עבר. הגשושית לא זיהתה קרינה או חגורות מגנטיות סביב הירח.
הגשושית פגעה בפני הירח בים הגשמים, בין המכתשים ארכימדס ואוטוליקוס, בקו רוחב של כ־30 מעלות צפון, ובקו אורך של 0 מעלות במורד מכתש אוטוליקוס, ממזרח לים הרוגע.
הערות שוליים

↑  Brian Harvey, Soviet and Russian Lunar Exploration, Springer Science & Business Media, 2007-08-17, עמ' 22, 30, ISBN 978-0-387-73976-2. (באנגלית)
↑  Brian Harvey, Soviet and Russian Lunar Exploration, Springer Science & Business Media, 2007-08-17, עמ' 24, ISBN 978-0-387-73976-2. (באנגלית)
↑  Tom Lund, Early Exploration of the Moon: Ranger to Apollo, Luna to Lunniy Korabl, Springer, 2018-12-26, עמ' 333, ISBN 978-3-030-02071-2. (באנגלית)
↑  Brian Harvey, Soviet and Russian Lunar Exploration, Springer Science & Business Media, 2007-08-17, עמ' 22-24, ISBN 978-0-387-73976-2. (באנגלית)
↑  USSR launches the first artificial planet, www.russianspaceweb.com
↑  Brian Harvey, Soviet and Russian Lunar Exploration, Springer Science & Business Media, 2007-08-17, עמ' 25, 27, ISBN 978-0-387-73976-2. (באנגלית)
↑  Brian Harvey, Soviet and Russian Lunar Exploration, Springer Science & Business Media, 2007-08-17, עמ' 30-31, ISBN 978-0-387-73976-2. (באנגלית)
↑  Russia's unmanned missions toward the Moon, www.russianspaceweb.com
1 2  USSR - Luna 2, orbitalfocus.uk
↑  Marina Koren, Why the Far Side of the Moon Matters So Much, The Atlantic, ‏2019-01-03 (באנגלית)
↑  NASA - NSSDCA - Spacecraft - Details, nssdc.gsfc.nasa.gov
↑  Luna 02, NASA Science
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
מגדל ICC

| --- | --- |

מגדל ICC
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  בית מלון משרדים
 מיקום:  צים שא צוי, קאולון, הונג קונג.
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 בעלים:  Sun Hung Kai Properties 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2002–2010 (כ־8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2010 
 חומרי בנייה:  זכוכית 
 אדריכל:  קוהן פדרסן פוקס, וונג ואויאנג בע"מ 
 מידות
 גובה:  484 מטר
 שטח:  262,176 מ"ר 
 קומות:  108
 קואורדינטות:  22°18′12″N 114°09′37″E﻿ / ﻿22.303391666667°N 114.16016944444°E﻿ / 22.303391666667; 114.16016944444
 www.shkp-icc.com
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל ICC(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל ICC
 
מגדל מרכז הסחר העולמי (באנגלית International Commerce Centre, במנדרינית: 環球貿易廣場), או בקיצור מגדל ICC, הוא גורד שחקים בן 108 קומות המתנשא לגובה של 484 מטר וממוקם בשכונת צים שא צוי בחצי האי קאולון שבהונג קונג.
בעת סיום בנייתו ב-2010 הוא היה הבניין הרביעי בגובהו בעולם והשלישי בגובהו באסיה. נכון ל-2022 הוא היה הבניין ה-13 בגובהו בעולם והחמישי במספר הקומות מעל פני הקרקע, והבניין הגבוה ביותר בהונג קונג.
כף ברקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  74°45′00″S 136°49′59″W﻿ / ﻿74.75°S 136.833°W﻿ / -74.75; -136.833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברקס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ברקס
 
כֵּף בֶּרְקְס (באנגלית: Cape Burks) הוא כף סלעי בולט, לחוף ארץ מרי בירד שבמערב אנטארקטיקה.
הכף יוצא מהקצה הצפון מערבי של רמת מקדונלד, ומהווה את הקצה המזרחי של הכניסה למפרץ הל.
היסטוריה > גילוי הכף

הכף התגלה לראשונה ומופה על ידי אניית צי ארצות הברית גליישר ב-31 בינואר 1962.
היסטוריה > מקור השם

הכף נקרא על שם סרן ארנסט ברקס (Ernest Burks) מחיל הים האמריקני, טייס מסוק בכיר על האנייה גליישר והאדם הראשון שצעד על הכף.
היסטוריה > תחנת רוסקאיה

ברית המועצות הקימה על הכף בשנת 1980 את תחנת המחקר רוסקאיה. התחנה נסגרה בשנת 1990.
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 194
• David G. Ainley, , P 78
• D.A. Tkacheva, E.V. Mikhalsky, N.M. Sushchevskaya, E.L. Kunakkuzin, S.G. Skublov, S.A. Sergeev,  ,  Geokhimiya, 2018, No. 7, 2018, DOI: 10.1134/S001670291807011X
• E. V. Abakumov, ,  ISSN 1064-2293, Eurasian Soil Science, 2010, Vol. 43, No. 3, pp. 297–304, DOI: 10.1134/S1064229310030075, See P. 298
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  ההיסטוריה של תחנת המחקר רוסקאיה
כף בראון (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  69°16′00″S 69°45′00″W﻿ / ﻿69.2667°S 69.75°W﻿ / -69.2667; -69.75
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף בראון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף בראון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף בראון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף בראון
 
כף בראון (באנגלית: Cape Brown) היא לשון יבשה מכוסה קרח הבולטת לכיוון צפון - צפון-מזרח בקצה המזרחי של פתחו של מפרץ שוקאלסקי, בחוף הצפון מזרחי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
הכף מצויה 10 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגתו של הר ניקולאס (ההר הצפוני ביותר של רכס דאגלס).
היסטוריה > גילוי לשון היבשה

הכף התגלתה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית באנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
שארקו שמיפה באופן גס את האזור, חשב שמפרץ שוקאלסקי הוא מצר ים, החוצה את האי אלכסנדר, ולכן הוא חשב שלשון היבשה היא אי קטן.
החוף בסביבה זו צולם מהאוויר ומופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון ריימיל. סקרים שנערכו על ידי משלחת סקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, בפיקודו של קולין ג. בראון (Colin C. Brown) מיפו את לשון היבשה.
היסטוריה > מקור השם

לשון היבשה נקראת על שמו של בראון, שמיפה אותה.
ראו גם

כף ווסטוק
נקודת קוסאר
נקודת אבליישן
נקודת מאזה
נקודת טריטון
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency  1992, , P 377
• Ute Christina Herzfeld, , P 170
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על הר ניקולס
לוטפי מנסורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1929 טהראן, המדינה האימפריאלית של איראן 
 פטירה:  30 באוגוסט 2013 (בגיל 84) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, איראן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.lotfimansouri.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לוטופלה "לוטפי" מנסורי (בפרסית: لطفی منصوری, באנגלית: Lotfi Mansouri, ‏15 ביוני 1929 - 30 באוגוסט 2013) היה במאי ומנהל אופרה איראני. משנת 1960 הוא ניהל להקות אופרה והתפרסם בעיקר כמנהל הכללי של להקת האופרה הקנדית ושל האופרה של סן פרנסיסקו משנת 1988 עד 2001. ב-1992 קיבל את אות ההוקרה אביר מסדר האמנויות והספרות של צרפת וביוגרפיה נכתבה עליו בשנת 1998.
מנסורי הביא לאופרה את כתוביות-העל - supertitles - כתוביות המוקרנות מעל הבמה ומאפשרות לקהל לעקוב אחרי הלברית בשעת ההצגה.
ביוגרפיה

מנסורי נולד בטהראן, בירת איראן. הוא נשא לאישה את מרג'ורי אן תומפסון ב-18 בספטמבר 1954; לזוג יש בת, שירין מלינדה.
מנסורי למד פסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וקיבל תואר בשנת 1953. בהמשך שימש שם מרצה בכיר בשנים 1957 - 1960. את קריירת הבימוי שלו החל בהפקה של כך עושות כולן של מוצרט בסיטי קולג' של לוס אנג'לס ובכמה הפקות תיאטרון מוזיקליות במרימאונט קולג'. משנת 1960 עד 1966 עבד כבמאי הבית של האופרה של ציריך. בשנתו הראשונה שם ביים הפקות חדשות של "אמאל ואורחי הלילה" של מנוטי, לה טרוויאטה, דון פסקואלה ושמשון ודלילה. משנת 1966 עד 1976 עבד כבמאי ראשי באופרה של ז'נבה. במהלך תקופה זו עבד מדי פעם בבתי אופרה רבים בארצות הברית, ביניהם המטרופוליטן אופרה ולהקות רבות קטנות יותר.
בין הפקותיו הזמינות על גבי DVD "בת הגדוד" של דוניצטי (עם בוורלי סילס, 1974) ו"האפריקאית" של מאיירבר (עם שירלי ורט ופלאסידו דומינגו, 1988).
ביוגרפיה > להקת האופרה הקנדית

משנת 1971 עד שנת 1988 עבד מנסורי כמנהל כללי של להקת האופרה הקנדית בטורונטו. מנסורי שילב כתוביות-על בהצגת "אלקטרה" של ריכרד שטראוס בינואר 1983, וזה נחשב בדרך כלל לשימוש הראשון שנעשה בשיטת תרגום זו.
ביוגרפיה > האופרה של סן פרנסיסקו

בשנת 1988 התמנה מנסורי למנהל הכללי הרביעי של האופרה של סן פרנסיסקו, במקום טרנס מקיואן..
בראשותו של מנסורי הזמינה הלהקה כמה יצירות חדשות שזכו לשבחי הביקורת, בהן "מותו של קלינגהופר" מאת ג'ון אדמס (1992), "יחסים מסוכנים" של קונרד סוסה (סתיו 1994), "הרווי מילק" של סטיוארט ואלאס (1996) (הוזמנה בשיתוף עם גראנד אופרה של יוסטון והאופרה של ניו יורק), "חשמלית ושמה תשוקה" של אנדרה פרווין (סתיו 1998) ו"איש מת מהלך" של ג'ק הגי (סתיו 2000). צעד זה בנה את המוניטין של בית האופרה כאחד החדשניים ביותר בארצות הברית, ומוניטין אלה נשמרים עד היום.
לקראת סוף עונת 2001 הודיע מנסורי על פרישתו ואת מקומו תפסה פמלה רוזנברג, שבאה מן האופרה של שטוטגרט בגרמניה.
הערות שוליים

↑  "Lotfi Mansouri." Baker's Biographical Dictionary of Musicians®, Centennial Edition. Nicolas Slonimsky, Editor Emeritus. Schirmer, 2001.
Reproduced in Biography Resource Center. Farmington Hills, Mich.: Gale, 2008. http://galenet.galegroup.com/servlet/BioRC
Document Number: K2420007556.  Fee.  Retrieved 27 December 2008.
↑  "Lotfollah Mansouri." Marquis Who's Who TM. Marquis Who's Who, 2008.
Reproduced in Biography Resource Center. Farmington Hills, Mich.: Gale, 2008. http://galenet.galegroup.com/servlet/BioRC
Document Number: K2013018226.  Fee.  Retrieved 27 December 2008.
↑  AlmanacFamous> "Lotfi Mansouri." Almanac of Famous People, 9th ed. Thomson Gale, 2007. Reproduced in Biography Resource Center. Farmington Hills, Mich.: Gale, 2008. http://galenet.galegroup.com/servlet/BioRC Document Number: K1601048353.  Fee.  Retrieved 27 December 2008.  Updated 08/17/2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430003805171  PLWABN: 9810624700605606  BnF: cb14118498p (data)  CiNii: DA08422286  GND: 119015110  ISNI: 0000 0000 8366 8700  LCCN: n83149650  NKC: xx0283461  NTA: 073316229  SNAC: w6862mmn  SUDOC: 149741022  TLS: Lotfi_Mansouri  VIAF: 27274147   WorldCat (עם VIAF): 27274147
מגדל Q1

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 כתובת:  גולד קוסט 
 מיקום:  קווינסלנד 
 מדינה:  אוסטרליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2005
 תאריך פתיחה רשמי:  נובמבר 2007 
 אדריכל:  קבוצת סאנלנד 
 מידות
 גובה:  322 מ' 
 שטח:  209,100 מ"ר 
 קומות:  78 
 קואורדינטות:  28°00′22″S 153°25′46″E﻿ / ﻿28.006111111111°S 153.42944444444°E﻿ / -28.006111111111; 153.42944444444
 www.q1.com.au
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמגדל Q1(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמגדל Q1
 
מגדל ה-Q1 (נקרא גם: קווינסלנד מספר אחד, באנגלית: Queensland Number One) הוא גורד שחקים הממוקם בסרפרז פרדייז, בקווינסלנד שבאוסטרליה. מבין הבניינים המשמשים למגורים בלבד, ה-Q1 נמצא במקום השישי בעולם בגובהו (נכון ל-2019 הבניין הגבוה ביותר הוא 432 Park Avenue בניו יורק) והגבוה באוסטרליה (בניין אוסטרליה 108 נמצא במקום השני).
ה-Q1 תוכנן על ידי Atelier SDG תכנון ועיצוב, בהשראת הלפיד האולימפי של אולימפיאדת סידני ובית האופרה של סידני. המגדל נבנה על ידי קבוצת סאנלנד, בעלות של כ-300 מיליון דולר. הבניין בנוי מבטון מזוין וכולל 80 קומות. למגדל סיפון תצפית בקומות 77 ו-78, אשר ביכולתו להכיל עד 400 בני אדם.
ה-Q1 כולל 527 דירות, ביניהן פנטהאוז יוקרתי. הפנטהאוז הוא אחת מדירות המגורים הגבוהות בעולם. בנייתו של ה-Q1 החלה בשנת 2002 והושלמה בשנת 2005. הבניין מתנשא לגובה של 275 מטר. במדידה אשר כוללת גם את הצריח המחודד דמוי התורן שבראשו, מתנשא הבניין לגובה של 323 מטר.
על פי שיטת המדידה לבניינים של המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית, בניין ה-Q1 נמצא כבניין הגבוה בעולם בשתי קטגוריות מתוך ארבע: גובה הצריח שלו והגובה הארכיטקטוני שלו. מגדל יוריקה (Eureka Tower), ששוכן במלבורן, (מדינת ויקטוריה) אוסטרליה, משיג אותו בשתי קטגוריות אחרות: גובה הגג ומספר הקומות בבניין. בבניין ה-Q1, הקומה הגבוהה ביותר נמצאת בגובה 235 מטר, שהם 62 מטר פחות מהקומה הגבוהה ביותר במגדל יוריקה.
ה-Q1 זכה במקום השני בתחרות עיצוב ופונקציונליות של גורדי שחקים ב-2005 (Emporis Skyscraper Award).
מבט מסיפון הצפייה
לאונטין ואן מורסל

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1970 (בת 54) בוקל, הולנד 
 גובה:  168 ס״מ 
 תחום:  כביש, מסלול
 
לאונטין ואן מורסל, נודעה כלאונטין זיילרד (בהולנדית: Leontine Martha Henrica Petronella (Leontien) Zijlaard-van Moorsel, נולדה ב-22 במרץ 1970) היא רוכבת אופניים הולנדית לשעבר.
ואן מורסל נולדה לסוחר בחומרי בניין ואחות. היא החלה את קריירת הרכיבה שלה בשנות השמונים ובמהרה התברגה בצמרת הדירוג העולמית. ואן מורסל התמחתה הן ברכיבת אופני כביש והן ברכיבת אופני מסלול. במחצית הראשונה של שנות התשעים של המאה העשרים ניצחה פעמיים בטור דה פראנס לנשים, לאחר התמודדות קשה עם ז'ני לונגו.
בשנת 1994 פרשה ואן מורסל, אך חזרה בה מפרישתה בשנת 1998. במהלך תקופה זו סבלה ואן מורסל מאנורקסיה. בשלב מסוים הגיע משקלה ל 42 קילוגרמים. היא השתתפה באליפות העולם באופני כביש, ניצחה במרוץ נגד השעון וסיימה שנייה במרוץ הכביש.
הופעתה הגדולה ביותר נחשבת לזו שהציגה במשחקים האולימפיים בסידני: ואן מורסל זכתה במדליית הזהב במרוץ הכביש, במרוץ נגד השעון ובמרוץ המרדף לשלושה קילומטרים (אופני מסלול). במשחקים האולימפיים באתונה נפלה ואן מורסל בהקפה הלפני אחרונה אך הצליחה להגן על תוארה במרוץ נגד השעון.
ואן מורסל נבחרה שש פעמים לאתלט השנה בהולנד. היא פרשה בשנת 2004. עם ארבע מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד במשחקים האולימפיים, היא נחשבת לספורטאי ההולנדי המעוטר ביותר.
בספטמבר 2017 נטען על ידי רופא הספורט ההולנדי, פטר ינסן, כי סייע לה להזריק את החומר האסור, EPO, בשנים 2000 ו-2001. ון מורסל דחתה האשמות אלו והאשמות דומות של רוכבת יריבה שנטענו ב-2016.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4106 997X  LCCN: n2007036008  NTA: 08454841X  VIAF: 41291547   WorldCat (עם VIAF): 41291547 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדידה (מקצוע)

מסמר מודדים על מדרכה בתל אביב
מדידה או מדידת מקרקעין היא מקצוע ומדע, המיישם מגוון של טכניקות לקביעת מיקום דו או תלת ממדי של אובייקטים במרחב ואת המרחקים והזוויות ביניהם. על פי רוב המדידות מתבצעות על פני הקרקע ותוצאות המדידה משמשות למיפוי המצב הקיים למגוון של צרכים כגון קביעת בעלות על קרקעות, תכנון מבנים ותשתיות, מיסוי, מחקר מדעי ועוד.
המדידה דורשת שימוש בתחומים כגאומטריה, טריגונומטריה, ניתוח רגרסיה, פיזיקה, הנדסה, מטרולוגיה, תכנות והחוק. בימינו עושים המודדים שימוש במגוון ציוד ומקורות מידע כגון תחנה כוללת ידנית או רובוטית, מקלטי GPS תלת־ממדיים, מחזיר פינתי ומחזיר ישיר, סורקים תלת־ממדיים, מערכת מידע גאוגרפי, ציוד מחשוב ותקשורת.
מקצוע המדידה עתיק מאוד ובמהלך ההיסטוריה התפתחו תורות מדידה, שיטות וטכניקות. למדידה חלק בהתפתחות הסביבה האנושית והמדעים מראשית ההיסטוריה הכתובה.