stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית בנו ארבל
תנאי קבלה

התוכנית פתוחה לבני כל הגילאים. על מנת להתקבל לתוכנית, נדרש לעמוד בהצלחה במבחן קבלה (מבחן C). הידע הנדרש כדי לעמוד במבחן הקבלה כולל הבנה מעמיקה של חומר לימוד החופף ברובו לבגרות במתמטיקה ברמה של 5 יחידות. לחלופין יכולים להתקבל תלמידים שסיימו בהצלחה שני קורסים אקדמיים במתמטיקה (לרוב של האוניברסיטה הפתוחה) בממוצע של 85 וציון מינימלי של 75 בכל קורס. עבור תלמידים מצטיינים במתמטיקה שעדיין אין להם ידע מתאים כדי לעמוד במבחן הקבלה, פותחת התוכנית קורסי הכנה, המלמדים במהלך שני סמסטרים את הידע הדרוש על מנת להתחיל לימודי תואר ראשון במתמטיקה. על מנת להתקבל לקורס ההכנה הראשון על התלמיד לעבור מבחן מיון (מבחן A), הדורש יכולת חשיבה מתמטית מעמיקה וידע מתמטי ברמת בית-ספר יסודי וחטיבת הביניים.
לימודים באוניברסיטה

אחרי הקבלה לתוכנית האקדמית, התלמידים לומדים כסטודנטים במעמד מיוחד. על מנת לעבור למעמד של סטודנט מן המניין ולהיות זכאי לתואר בסיום הלימודים יש להציג תנאי סף הנדרשים מכל סטודנט מן המניין: זכאות לתעודת בגרות ופטור מחובת לימודי אנגלית (באמצעות קבלת ציון מתאים בתחום האנגלית בבחינה הפסיכומטרית או בבחינת אמי"ר, או סיום בהצלחה של קורס מתאים באנגלית באוניברסיטה). התלמידים בתוכנית יכולים לשלב בלימודיהם קורסים במגוון תחומים, כמו מדעי המחשב, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, כלכלה ופילוסופיה. תלמידים שמסיימים לפחות מחצית התואר עד סיום כיתה י"ב רשאים להגיש בקשה לצה"ל לדחות את גיוסם בשנה במסגרת תוכנית האקדמיזציה (ייתכנו גם חריגים שסיימו פחות מחצי מהתואר), ובמהלך שנה זו לסיים את לימודי התואר הראשון במתמטיקה.
ראו גם

המרכז הישראלי לקידום מדעי המתמטיקה
קשר חם
תת-מקלע

תת-מקלע עוזי תוצרת ישראל
תת-מקלע מסוג סטן, אתר ההנצחה ביד מרדכי
תת-מקלע MP5 תוצרת הקלר וקוך
תַּת-מַקְלֵעַ (תמ"ק) הוא נשק היורה בקצב אוטומטי וחצי-אוטומטי ומשתמש בתחמושת המיועדת לאקדחים. סוג זה של כלי ירייה הופיע לראשונה במלחמת העולם הראשונה.
לשם השוואה, רובה סער (רוס"ר) הוא "כלי נשק היורה בקצב אוטומטי וחצי-אוטומטי ומשתמש בתחמושת המיועדת לרובים".
ההבדלים העיקריים בין תתי-המקלע לרובי הסער הם:
ייעוד – התמ"קים מיועדים לירי על מטרות בטווח קרוב ולכן הקנה קצר, קצב האש גבוה והדיוק נמוך. עוד סיבה לגודל הקומפקטי של התמ"קים יחסית לרובים, הוא שימושים בסביבה אזרחית או בסביבה בנויה, הדורשות נשק קטן הניתן להסתרה (בפרט, על גוף היורה) או נשק קצר ובלתי מסורבל, שקל יותר לתמרן אותו ולכוון אותו בחללים קטנים.
קוטר – בדרך כלל 9 מ"מ, לעומת 7.62 או 5.56 מ"מ של רובי הסער. תת-מקלעים עושים שימוש בכדורי אקדח, שתרמיליהם קצרים יותר מתרמילי כדורי הרובה ומכילים פחות אבק שרפה, ולכן עוצמת האנרגיה המשתחררת בעת הירי קטנה יותר. כפיצוי על כך, כדי לשמור על כוח עצירה אפקטיבי, עשויים קליעי תת-המקלע בקוטר גדול יותר מקליעי רובי הסער. קוטרו הגדול יותר של הקליע ומהירות הלוע הנמוכה שלו מקטינים משמעותית את הטווח היעיל של התמ"ק אך מנגד מגדילים את כוח העצירה שלו (הקליע לא ייכנס ויצא מיד, אלא יתקשה לצאת ויגרום לנזק רב יותר) ומקטינים את הסיכוי שקליע יינתז מקיר קרוב ליורה ויפגע בו או בלוחם אחר מהכוח המסתער.
שיטת הפעולה – תת-מקלע פועל בשיטת "המכנס הפתוח" (כמו המקלעים). בשיטה זו דריכה של המכלול לאחור נועלת אותו במצב זה, בהמתנה ללחיצה על ההדק. לחיצה על ההדק גורמת לפעולה אחת רציפה שבה: המכלול משתחרר ונע קדימה, בתנועתו קדימה הוא גורף את הכדור העליון מהמחסנית, המשך תנועת המכלול קדימה מחדירה את הכדור לבית הבליעה, נועלת את המכלול מאחוריו ונוקרת את הכדור, הקליע נורה, נעילת המכלול משתחררת, המכלול נע לאחור, חולץ את התרמיל הריק ופולט אותו ולבסוף ננעל שוב מאחורי המחסנית, בהמתנה ללחיצת ההדק הבאה. במידה וההדק עדיין לחוץ, המכלול משתחרר, כדור נוסף נורה והתהליך חוזר על עצמו שוב. כך מתבצע ירי אוטומטי. לשם השוואה, רובי הסער פועלים בשיטת "המכנס הסגור", בה הסדן גורף את הכדור וננעל, ובזמן הלחיצה על ההדק הפטיש משתחרר וגורם לנקירה.
תת-המקלע עושה שימוש במנגנון ירי ב"מכנס פתוח" כדי להשיג קצב אש גבוה ולהימנע ממצב בו לאחר צרור ארוך נותר כדור בבית הבליעה הלוהט ועקב זאת נורה ללא נקירה ומביא לפליטת כדור מסוכנת.
במלחמת העולם השנייה זכה התת-מקלע לשימוש נרחב בצבא האדום בגלל הצורך לחמש במהירות המוני טירונים בנשק קל לתפעול ולייצור. כמו כן, זכה תת-המקלע לפופולריות ביחידות קומנדו.
כיום ישנם גם כלי נשק שפותחו סביב תחמושת ייחודית ולכן אינם עונים לאחת מההגדרות הנ"ל. דוגמה לנשק כזה הוא ה-P90 של חברת FN Herstal הבלגית. רובה המיקרו-תבור מאפשר שימוש הן בתחמושת 5.56 מ"מ של רובה סער והן בתחמושת 9 מ"מ ובזכות תצורת הבולפאפ שלו, הוא קצר יחסית ויכול לשמש גם כתמ"ק (עם תחמושת ה-9 מ"מ).
בין התת-מקלעים המפורסמים ניתן למנות את העוזי, ה-פפ"ש, ה-MP5, ה"טומיגאן" והסטן.
דגמים מפורסמים

ארצות הברית M1 תומפסון
ארצות הברית M3 גריז
ארצות הברית MAC-10
הממלכה המאוחדת סטן
הממלכה המאוחדת לנצ'סטר
גרמניה הנאצית MP40
גרמניה הקלר וקוך MP5
גרמניה הקלר וקוך MP7
גרמניה הקלר וקוך UMP
ברית המועצות פפ"ד
ברית המועצות פפ"ס
ברית המועצות פפ"ש
רוסיה PP-19 Bizon
רוסיה PP-2000
בלגיה FN P90
שווייץ בריגר ותומת MP9
שווייץ בריגר ותומת APC90
שוודיה קרל גוסטב m/45
ישראל עוזי (IMI)
ישראל עוזי-פרו (IWI)
ישראל מיקרו-תבור X95-SMG
הרשות הפלסטינית קרלו
ראו גם

התפתחות כלי הירי
מקלע
הערות שוליים

↑  ב' עמידרור, ‏נשקו המודרני של החי"ר, מערכות 207, מאי 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543853005171  BnF: cb119708831 (data)  GND: 4242474-4  LCCN: sh85129481  NKC: ph116106
תורת הסיבוכיות

תורת הסיבוכיות היא ענף של מדעי המחשב, שבמסגרתו חוקרים את הסיבוכיות של בעיות; כלומר, נבחנים המשאבים הנחוצים לפתרון בעיה נתונה באמצעות מחשב, ומושווית יעילותם של אלגוריתמים שונים בפתרון בעיה זו. המשאב העיקרי הנבחן הוא זמן הריצה; כלומר, נבחן משך הזמן (האסימפטוטי) הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. משאב נוסף הוא כמות הזיכרון הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. ניתן להביא בחשבון משאבים נוספים, כגון כמה מעבדים נחוצים לשם פתרון הבעיה בעיבוד מקבילי. ענף הסיבוכיות החישובית נבדל מענף החישוביות, שבו נבחנת השאלה האם ניתן בכלל לפתור בעיה נתונה, בלא קשר לכמות המשאבים הנחוצה.
בעיות הכרעה

חלק ניכר מתורת הסיבוכיות עוסק בבעיות הכרעה, שהן בעיות שבהן נדרשת התשובה הקצרה "כן" או "לא". דוגמה: הבעיה האם מספר טבעי נתון הוא מספר ראשוני. העניין בבעיות הכרעה נובע מכך שהטיפול המתמטי בהן הוא פשוט, שכן התשובה לבעיה מוגבלת ל"כן" ו"לא". עם זאת, בעיות שאינן בעיות הכרעה ניתנות להמרה בבעיות הכרעה שקולות.
דוגמה לכך היא הבעיה האם יש גורם ראשוני: כאשר נתונים שני מספרים טבעיים, n ו-k, ענה האם ל-n יש גורם ראשוני קטן מ-k. אם אנו מסוגלים לפתור את בעיית ההכרעה הזו באמצעות משאבים בסדר גודל מסוים, אנו יכולים לפתור את הבעיה "פירוק לגורמים", שאינה בעיית הכרעה, באמצעות משאבים מאותו סדר גודל, וזאת על ידי סדרה של שאלות התוחמות את ערכו האפשרי של k.
תורת הסיבוכיות מבחינה לעיתים קרובות בין התשובה "כן" לתשובה "לא". דוגמה: הקבוצה NP היא קבוצת הבעיות שבהן התשובה "כן" ניתנת לבדיקה בזמן סביר. הקבוצה Co-NP היא קבוצת הבעיות שבהן התשובה "לא" ניתנת לבדיקה בזמן סביר. הקידומת Co היא קיצורה של המילה complement – משלים. המשלים של בעיה נתונה היא הבעיה שבה כל התשובות "כן" ו"לא" מוחלפות זו בזו. הבעיה "האם ראשוני" והבעיה "האם פריק" (מספר פריק הוא מספר שאינו ראשוני) משלימות זו את זו.
האם P=NP?
הקבוצה P היא קבוצת כל בעיות ההכרעה שניתן לפתור אותן באמצעות מכונה דטרמיניסטית בזמן פולינומי. הקבוצה NP היא קבוצת כל בעיות ההכרעה שניתן לפתור אותן באמצעות מכונה לא דטרמיניסטית בזמן פולינומי, או לחליפין – לבדוק נכונות של פתרון נתון בזמן פולינומי. השאלה "האם הקבוצה P שווה לקבוצה NP" היא השאלה המרכזית במדעי המחשב. זו שאלה פתוחה, מכון קליי למתמטיקה מציע פרס של מיליון דולר לראשון שיפתור אותה.
ניתן יהיה להכריע בשאלה האם P=NP על ידי הכרעת השאלה האם יש ב-P בעיה NP-שלמה.
מכונה דטרמיניסטית היא מכונת טיורינג, או, לצורך הפשטות, מחשב רגיל, כזה המבצע את הוראות תוכנית צעד אחר צעד. מכונה לא דטרמיניסטית היא מכונה שבה ניתן לבצע גם הוראת התפצלות, שבה ביצוע התוכנית מתפצל למסלולים מקבילים, ודי שבאחד מהם תתקבל תשובה לבעיית ההכרעה. כל בעיה שניתן לפתור באמצעות מכונה לא דטרמיניסטית ניתן לפתור גם באמצעות מכונה דטרמיניסטית. במבט ראשון נוצר הרושם שמכונה לא דטרמיניסטית מהירה ממכונה דטרמיניסטית, בזכות המסלולים המקבילים שהיא מבצעת. עד כמה משמעותי ההבדל במהירויות של שתי המכונות? זו למעשה השאלה "האם הקבוצה P שווה לקבוצה NP". תשובה חיובית לשאלה זו פירושה שההבדל במהירויות אינו משמעותי.
תוכנית ביכורה

תוכנית ביכורה (באנגלית: FIRST - Focal Initiatives in Science and Technology) היא תוכנית הקיימת במסגרת הקרן הלאומית למדע שמטרתה לקדם את המחקר המדעי בישראל בנושאים ייחודיים שאינם מתאימים במהותם להגשה לקרנות המחקר התחרותיות הרגילות, או בנושאים הדורשים חיזוק בישראל.
התוכנית הפכה למודל לחיקוי באיחוד האירופי ובמכונים הלאומיים לבריאות (NIH) בארצות הברית[דרוש מקור].
רקע ומטרת התוכנית

קרן ביכורה הוקמה בשנת 1996, כפרויקט ניסיוני לתקופה של חמש שנים. היוזמה הייתה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, בתמיכת קרן רבסון, קרן יד הנדיב והקרן הלאומית למדע. בעקבות המלצתה של ועדה בינלאומית, הופעלה התוכנית בשנת תשס"ג כמסלול עצמאי, במסגרת הקרן הלאומית למדע.
התוכנית מיועדת לתמוך במחקרים חדשניים וחשובים, אשר אינם ממומנים בקלות או בצורה מספקת בערוצי המימון הרגילים: מיזמים חלוציים המסוגלים לפתוח כיווני מחקר חדשים; מחקרים בעלי סיכון מדעי גבוה אשר, אם יצליחו, יוכלו להוות אבני-יסוד בתחום; מיזמים בעלי אופי רב-תחומי מובהק; תמיכה בהכנסת תחומי מחקר חדשים וחדשניים באוניברסיטאות באמצעות סגל חדש וצעיר. כמו כן, מיועדת התוכנית לממן מחקרים בתחומים שייקבעו מראש ואשר הוזנחו או נחלשו בישראל, למרות חשיבותם המדעית. תוכנית ביכורה, על כל מסלוליה, מיועדת לחוקרים באוניברסיטאות בישראל בלבד.
המענקים בתוכנית

במסגרת התוכנית מוצעים לחוקרים שלושה מסלולים:
ביכורה אישי הכולל תקופת תמיכה של בין שנתיים לשלוש שנים במחקר, בתקציב הדומה בהיקפו למענקי מחקר אישיים של הקרן הלאומית למדע, כולל ציוד ייעודי עד סכום מוגדר מראש.
ביכורה מוסדי במסגרתו כל אחת מהאוניברסיטאות מוזמנת להגיש הצעת מחקר אחת בתחום חדש שהיא מעוניינת לפתח, רצוי באמצעות סגל חדש צעיר. הכוונה למיזמים חדשניים, המהווים כניסה לתחום חדש בהיקף ארצי או עולמי. לפרויקטים שיאושרו ניתן להעניק עד 800,000 דולר, לשלוש שנים בסך הכל, מחציתם בהשתתפות המוסד.
בתר דוקטורנטים הוא מסלול שנועד לתמוך בתחומי מחקר הראויים לחיזוק במערכת המדעית בארץ, באמצעות מענקי מחקר לבתר-דוקטורנטים לצורך השתלמות בחו"ל. את התוכנית יזמה הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה. המועמדים מוגשים על ידי האוניברסיטאות ומתחייבים לשוב ארצה לא יאוחר מתום ארבע שנים ממועד יציאתם. מאושרות עד שש מלגות בשנה. בשלב ראשון ניתנת מלגת קיום לשנה עד שנתיים לתקופת ההשתלמות בחו"ל. בשלב שני ניתנת מלגה לשנה אחת עבור קליטת המלגאי בארץ בתום תקופת ההשתלמות (המלגה היא בגובה 50 אחוז מהעלות הממוצעת בפועל של משרה מלאה) כמו כן, כל מלגאי יהיה זכאי למענק מחקר. כל שנה נבחרים תחומים לתמיכה בעקבות המלצת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2008 נבחרו התחומים: מדע בין-תחומי, סיסטמטיקה וטקסונומיה.
סה"כ בשנת הלימודים תשס"ז תמכה התוכנית במענקים אישיים ומוסדיים חדשים בהיקף של כ-3.4 מיליון ש"ח. בשנת תשע"ט סך התמיכה של מענקי ביכורה היה 2.4 מיליון שקלים.
הערות שוליים

↑  אביבה משמרי, ‏תקציב קרן ביכורה לשנת תשס"ג: מיליון דולר, באתר גלובס, 14 במרץ 2002
↑  קרן ביכורה לקידום נושאי מחקר חדשניים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
↑  הנחיות להגשת בקשה לתוכנית ביכורה שפרסמה הקרן הלאומית למדע, 2017
↑  שאלות ותשובות על תוכנית ביכורה, באתר "לימודים בישראל", ‏2020
↑  דין וחשבון שנתי לשנת תשע"ט, הקרן הלאומית למדע
תחנת החלל המסלולית הלאומית

| --- | --- |
 NSSDC:  
 נטיית מסלול:  64.8 מעלה
 
תחנת החלל המסלולית הלאומית (ברוסית: Национальная орбитальная космическая станция) היא תחנת חלל רוסית בתכנון, אשר הייתה אמורה להחליף את תחנת החלל הבינלאומית אחרי 2024 (לאחר סיום משימת תחנת החלל הבינלאומית), אך המיזם הוחלף לבסוף במיזם חדש בשם תחנת השירות המסלולית הרוסית (ROSS).
היסטוריה

הצהרות על תוכניות לבניית תחנת חלל מסלולית רוסית הופיעו כבר ב-2014, על רקע העימותים הבינלאומיים בין רוסיה למדינות המערב, לאחר שורת הצהרות של פוליטיקאים על נסיגה אפשרית של רוסיה מתחנת החלל הבינלאומית לאחר 2020. ההודעה הראשונה על כך הופיעה בעיתון קומרסנט בנובמבר 2014, תחת הכותרת: "רוסו-צנטריזם מסלולי".
ב-19 בנובמבר 2018 המעצב הראשי של התוכניות המאוישות של רוסיה יבגני מיקרין בכנס המוקדש ליום השנה ה-20 של תחנת החלל הבינלאומית הציג את הרעיון לבניית תחנת חלל סביב הירח. בתחנה, בנוסף לחלליות מאוישות ומודולים למחקר יתווסף גם בסיס מודול לחיבור מודולים נוספים כמו מודול פריצ'אל, ומודול אנרגיה מדעי, שנבנים עבור תחנת החלל הבינלאומית אך יהוו בסיס להיפרדות ממנה ולהרכבתם בתחנת חלל סביב הירח.
ב-29 בנובמבר 2018 פורסם מצגת של "מפת הדרכים ליישום תוכנית הירח", שהוכנה על ידי יבגני מיקרין. ממנה עולה כי בסוף שנת 2025, עם השקת בסיס המודול, תחל בניית תחנת חלל רוסית לאומית במסלול סביב הירח. לאחר ההקפה התחנה תשמש לעגינת ספינות נחיתה, מודולים ותיאום נחיתת אסטרונאוטים על פני הירח.
תחנת החלל המסלולית הלאומית תוכננה להיות מורכבת על בסיס מודולים אשר חוברו אל תחנת החלל הבינלאומית אחרי 2018 (כמו מודול "נאוקה", "NEM", ו"UM"), לאחר מכן תוכנן לשלוח שני מודולים: מודול שער ומודול משתנה, כל שהתחנה תכלול בסך הכל חמישה מודולים והמסה שלה תגיע ל-60 טון.
עם זאת, באפריל 2021, רוסקוסמוס הודיעה על תוכניות לבניית תחנת חלל חדשה מאפס, ללא הסתמכות על מודולים קיימים ובשונה ממה שתוכנן עבור תחנת החלל הלאומית המסלולית.
מודולים שתוכננו

מודול האנרגיה המדעי, המודול העיקרי של התחנה.
נאוקה.
מודול פריצ'אל.
מודול השער, נועד כדי לאפשר יציאת צוות אל החלל הפתוח, משקל ההתחלה הוא 4.65 טונות ואורך חיי התחנה מוערך בכ-15 שנים.
מודול ניסיוני משתנה, שייווצר על בסיס מודולים רוסיים המשמשים את תחנת החלל הבינלאומית ויתפוס נפח של 30 מטרים מעוקבים, לאחר הסרת המעטפת האלסטית, נפחה יגיע ל-100 מ"ק, משקלה ההתחלתי יהיה 4.75 טון ואורך חייה נאמד ב-5 שנים.
על פי התכנון, תחנת החלל המסלולית החדשה של רוסיה, אשר נועדה להחליף את תחנת החלל הבינלאומית (ISS), בהתחלה תהיה מורכב משלושה מודולים, שישוגרו בשנים 2023–2025 ונכללו בתוכנית החלל הפדרלית לשנים 2016–2025, שפותחה על ידי סוכנות החלל הרוסית. על פי המסמך, בשנת 2018, תחל העבודה ליצירת מודולים, אשר יושקו בשנים 2023–2025. בשנת 2021, תחל הקמת מודול האנרגיה שהשקתו מתוכננת ל-2025. מודולים אלה יצטרפו לתחנת החלל הלאומית כחלק ממודול מעבדה משולב, מודול אנרגיה מדעי ומודול חיבור לעגינת חלליות. פרויקט קודם שפותח ב-2014 וכלל השקת מודול טרנספורמציה תוכנן לשנת 2021, מודול האנרגיה תוכנן ל-2025. בנוסף, התחנה תוכננה לכלול את מודול המעבדה "OKAT-2" ומודול משודרג.
מודולים שתוכננו > השלב הראשון של הבנייה

מודול המעבדה הרב-תכליתי "נאוקה", בעבר תוכנן לשמש את תחנת החלל הבינלאומית. משקלה יגיע ל-20,000 ק"ג. התוכניות הראשוניות כללו שיגור לשנת 2018. בעזרת טילים "אנגרה-A5" או "פרוטון-M".
מודול פריצ'אל, מצויד בשישה נמלי עגינה. משקל: 6,000 ק"ג. תחילה תוכנן לשיגור ב-2018, בסיוע טילי "סויוז-2".
מודול האנרגיה המדעי, כמו השניים הקודמים, היה מיועד לתחנת החלל הבינלאומית. נמצא בשלבים הסופיים של הבנייה. משקלו 22,000 ק"ג שיגור מתוכנן — 2019, באמצעות הטיל "אנגרה-A5" או "פרוטון-M"
לאחר השלמת השלב הראשון של הבנייה תוכנן שהתחנה תוכל לקלוט טיסות מאוישות וספינות מטען. תחילה יבוצע שימוש בחלליות "סויוז-MS" ו"פרוגרס-M". לאחר מכן, בשנים 2023–2025, התחנה תורחב עם הוספת עוד שני מודולים, שבנייתם אושרה במסגרת תוכנית החלל הפדרלית.
מודולים שתוכננו > השלב השני של הבנייה

המודול המשתנה, נבנה עם תכונות שמזכירות המודולים המתנפחים של חברת "ביגלו אירוספייס" (Bigelow Aerospace), אבל כולל לוח הגנה מפני פסולת חלל ומטאוריטים. משקל התחלתי: 4,750 ק"ג, עם מודול גג נפתח מודול שימשמש כמקור העיקרי לאזור המגורים של התחנה. שיגורו מתוכנן להתבצע על ידי הטיל "אנגרה-A5" או "אנגרה-А5В". עיצוב המודול הסופי אושר בסוף 2018.
מודול אנרגיה, על פי נתונים ראשוניים יורכב ממקטע אטומי (כ-22,000 ק"ג משקל) ויכלול פאנלים סולאריים (עד 20,000 ק"ג). השיגור יבוצע באמצעות טיל "פרוטון-M" או "אנגרה-A5".
באפריל 2021 נזנחו תוכניות הבנייה הללו.
ראו גם

תחנת החלל הבינלאומית (ISS)
הערות שוליים

↑  Ежеквартальный отчет за 4 квартал 2017 года РКК Энергия
↑  Русскоцентрическая орбита, 17.11.2014, ИД Коммерсант
↑  В России создали концепцию окололунной станции, 19.11.2018
↑  Названа предполагаемая дата начала строительства российской станции у Луны, 29.11.2018
↑  СМИ: российскую орбитальную станцию хотят построить из частей МКС
↑  У новой российской орбитальной станции будет пять модулей общей массой 60 т, 23.01.2018
↑  Новая российская орбитальная станция будет состоять из пяти модулей
↑  Роскосмос объявил конкурс на запуск модуля "Наука" к МКС в 2018 году, ТАСС
↑  В 2018 году к МКС запустят модуль "Наука", сообщили в РКК "Энергия", РИА Новости
↑  Перспективы развития отечественной пилотируемой космонавтики (к 110-летию со дня рождения С.П. Королёва), Космическая техника и технологии
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
מודול "ראסבט"
תמונת מחשב של החלק החיצוני של תחנת החלל המסלולית הלאומית, אחרי חיבור מודול "נאוקה"
תמונות מחיי נישואין

ערך זה עוסק במיני-סדרה שוודית מ-1973. אם התכוונתם לעיבוד האמריקאי מ-2021, ראו .
| --- | --- |

עטיפת מהדורת הקריטריון האמריקאית
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  אינגמר ברגמן
 כותבים:  אינגמר ברגמן
 בימוי:  אינגמר ברגמן
 שחקנים:  ליב אולמן ארלנד יוספסון ביבי אנדרסון
 ארץ מקור:  שוודיה שוודיה
 שפות:  שוודית
 מספר פרקים:  6 
 הפקה
 מפיק:  לארס אוו-קאלברג
 הפצה:  Sveriges Radio (שידור מקורי) Cinema 5 Distribution (הפצה קולנועית)
 צלמים:  סוון ניקוויסט
 אורך פרק:  281 דקות (שידור טלוויזיוני) 167 דקות (הפצה קולנועית)
 שידור
 רשת שידור:  SVT
 תקופת שידור מקורית:  11 באפריל – 16 במאי 1973
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
תמונות מחיי נישואין (בשוודית: Scener ur ett äktenskap) היא מיני-סדרת דרמה שוודית משנת 1973, שנכתבה ובוימה על ידי אינגמר ברגמן ובכיכובם של ליב אולמן וארלנד יוספסון (אנ'). עלילת המיני-סדרה בוחנת את התפרקות נישואיהם של מריאן, עורכת דין לענייני משפחה המתמחה בגירושין, לבין יוהאן, פרופסור לפסיכולוגיה, ומשתרעת על פני עשור. תסריטו של ברגמן שאב השראה מחוויותיו שלו, כולל מערכת יחסיו עם אולמן. המיני-סדרה צולמה בתקציב זעום בסטוקהולם ובאי פורו (אנ') במהלך שנת 1972.
לאחר ששודרה בתחילה בטלוויזיה השוודית בשישה פרקים, המיני-סדרה זכתה לגרסה קולנועית וזכתה לביקורות חיוביות בשוודיה וברחבי עולם. המיני-סדרה הפכה אף לשנויה במחלוקת, לאחר שנטען שגרמה לעליית שיעורי הגירושין באירופה, ובפרט בשוודיה. הגרסה הקולנועית של הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
המיני-סדרה וגרסתה הקולנועית השפיעו על יצירותיהם של יוצרי סרטים כמו וודי אלן וריצ'רד לינקלייטר; ובהמשך זכו אף לסרט המשך שהופץ בשנת 2003, לעיבודים בימתיים ולעיבוד אמריקאי באותו שם.
פרקים

ששת פרקיה של המיני-סדרה שודרו בין התאריכים 11 באפריל ל-16 במאי 1973. כשכל פרק ארך בערך 50 דקות, זמן ריצתה של המיני-סדרה היה 282 דקות.
עם הפצתה הקולנועית, המיני-סדרה נערכה מחדש וסצנות נבחרות נלקחו מכל פרק ואוגדו לגרסה בת 168 דקות. שמות פרקי המיני-סדרה מופיעים בגרסה הקולנועית כשמותיו של חלקי הסרט.
צוות השחקנים

ליב אולמן – מריאן
ארלנד יוספסון (אנ') – יוהאן
ביבי אנדרסון – קטרינה
יאן מלמשו – פיטר
גונל לינדבלום – אווה, הקולגה של יוהאן
אניטה וול – גברת פאלם
ברברו היורט אף אורנס – גברת ג'קובי'
רוסנה מריאנו – אווה, בתם בת ה-12 של יוהאן ומריאן.
לנה ברגמן – קארין, אחותה של אווה
ונצ'ה פוס – האם
ברטיל נורסטרום – ארנה
הפקה

ברגמן כתב את תסריטו למיני-סדרה במשך שלושה חודשים, תוך התבססות על חוויותיו האישיות, כולל מערכת יחסיו עם אולמן, נישואיו האומללים לקאבי לארטיי וגון הגברג, ונישואיהם של הוריו, קארין ואריק ברגמן. כילד, ברגמן היה עד לנישואיהם האלימים והמניפולטיביים של הוריו, דבר שהשפיע על כתיבת התסריט.
התקציב עבור צילומי המיני-סדרה היה כשליש מתקציבו של סרטו הקודם של ברגמן, "זעקות ולחישות", כאשר מחציתו כוסה על ידי הטלוויזיה השוודית ומחציתו על ידי חברות זרות. המיני-סדרה צולמה בסטוקהולם ובפארו בין יולי לאוקטובר 1972. הצלם סוון ניקוויסט עשה שימוש בצילומי תקריב והשתמש בסלילים קטנים. מאוחר יותר, הצטער ניקוויסט שלא עשה שוטי מעקב (אנ') נוספים כשנודע לו שהמיני-סדרה תזכה להפצה קולנועית. זמן הצילומים היה שבוע צילומים לפרק.
אולמן השוותה בין תפקידה במיני-סדרה לבין השתתפות בסרט תיעודי, ואמרה שהיא "חשה מאוד מחוברת לתפקיד." אולמן אמרה שהיא נהייתה מעורבת יותר בתנועה הפמיניסטית בזמן ההפקה. בשל נוחותם של אולמן וארלנד ג'וזפסון עם תפקידיהם, צוות ההפקה חסך זמן בכך שלא נאלצו לעשות חזרות על סצנות.
הפצה ושידור

המיני-סדרה שודרה בשוודיה באמצעות רשת "SVT2" מ-11 באפריל 1973. סקרים הצביעו על כך שרוב הצופים היו נשים. גרסה קולנועית בת 169 דקות הוקרנה בשוודיה ב-28 באוקטובר 1974.
בארצות הברית, הופצה בבתי הקולנוע גרסה קולנועית של המיני-סדרה בת 167 דקות, כאשר סליל הסרט, שהיה בגודל 16 מ"מ שונה ל-35 מ"מ. הסרט הוקרן בניו יורק ב-21 בספטמבר 1974. המיני-סדרה המלאה שודרה מאוחר יותר בארצות הברית באמצעות רשת "PBS" במרץ ובאפריל 1977, ובשידורים חוזרים במהלך שנת 1979. בשנת 2004, יצאה מהדורת הקריטריון שכללה את המיני-סדרה ואת הגרסה הקולנועית על גבי שלושי דיסקים בפורמט DVD, עם ראיונות ועבודה עיונית מאת פיליפ לופאט.
עיבוד למחזה

בשנת 1981 עיבד ברגמן את הסדרה למחזה, בעת שעבד בתיאטרון הממלכתי של בוואריה במינכן (Residenztheater). ב-1986 עיבד ברגמן את המחזה מחדש, יחד עם השחקנית ששיחקה בהפקה המקורית ריטה רוסאק, כמחזה לשני שחקנים. מחזה זו הוצג ברחבי אירופה במשך שלוש שנים. ברגמן אישר לעלות את המחזה באנגלית רק עם בתנאי שריטה רוסאק תביים אותו. ב-1991 הוא עלה בעברית ב"צוותא", בתרגומו של גד קינר, ריטה רוסאק ביימה גם את הגרסה הזו, בכיכובם של סנדרה שדה ועודד תאומי.
הערות שוליים

1 2  "Scener ur ett äktenskap (1973)". The Swedish Film Database. Archived from the original on 22 September 2012. Retrieved 18 July 2011.
1 2  "Scenes from a Marriage (AA)". British Board of Film Classification. 4 November 1974. Archived from the original on 5 March 2016. Retrieved 24 March 2013.
↑  Zoe Williams, ‘You upgrade your phone, why not your marriage?’ The TV show set to send divorce rates soaring, The Guardian, ‏8 באוקטובר 2021
↑  James Poniewozik, Review: In ‘Scenes From a Marriage,’ a Couple Unhappy in the Same Way, The New York Times, ‏9 בספטמבר 2021
1 2  Vermilye, Jerry (1 January 2002). Ingmar Bergman: His Life and Films. McFarland & Company Publishers. ISBN 978-0-7864-1160-3.
↑  Canby, Vincent (16 September 1974). "Scenes from a Marriage". The New York Times. Archived from the original on 3 October 2016. Retrieved 2 October 2016.
↑  Hart, Kylo-Patrick R. (2008). "The Auteur Filmmaker as Star: Reading the Films of Ingmar Bergman as Autobiographical Acts". Film and Television Stardom. Cambridge Scholars Publishing.
↑  Cardullo, Bert (2012). "Ingmar Bergman". European Directors and Their Films: Essays on Cinema. Lanham, Toronto and Plymouth: The Scarecrow Press. ISBN 978-0810885264.
1 2 3  Gado, Frank (1986). The Passion of Ingmar Bergman. Durham: Duke University Press. ISBN 0822305860.
1 2 3 4 5  Steene, Birgitta (2005). Ingmar Bergman: A Reference Guide. Amsterdam: Amsterdam University Press. ISBN 9053564063.
1 2 3  De Vito, John; Tropea, Frank (2010). Epic Television Miniseries: A Critical History. Jefferson, North Carolina and London: McFarland & Company. ISBN 978-0786457335.
↑  Tannen, Deborah (1994). Gender and Discourse. New York and Oxford: Oxford University Press. ISBN 0195089758.
↑  Galbraith, Stuart IV (16 March 2004). "Scenes From a Marriage – Criterion Collection". DVD Talk. Archived from the original on 9 October 2017. Retrieved 8 October 2017.
1 2  Scenes from a Marriage: Directed by Rita Russek
↑  תמונות מחיי נישואין, חדשות, 31 במאי 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018135436   WorldCat (עם LCCN): no2018-135436
שרת Exchange

שרת Exchange הוא תוכנת צד שרת לרשת דואר. הטכנולוגיה היא חלק מסדרת מוצרי השרתים של מיקרוסופט ונמצאת בשימוש נרחב אצל ארגונים המשתמשים בתשתיות אחרות של מיקרוסופט. היכולות הבולטות של Exchange הן של תשתית דואר, לוחות שנה, אלפונים ומשימות. כמו כן Exchange תומך בגישה למידע דרך טלפונים סלולריים ורשת האינטרנט וכן מספק תמיכה באחסון מידע.
היסטוריה

העברת משתמשים אל שרתי Exchange החלה באפריל 1993. בינואר 1995 כבר עבדו בסביבה כ-500 משתמשים. שנה מאוחר יותר, באפריל 1996, 32,000 משתמשים הספיקו להעביר את עצמם לעבודה אל שרתי Exchange Beta version 1.