השרפה בתיאטרון אירוקווי
השרפה

ביום רביעי, ה-30 בדצמבר 1903, אירוקווי הציג את המחזמר הפופולרי "מר כחול הזקן", אשר הופיע בתיאטרון מיום פתיחתו. המחזמר הוא בורלסקה על כחול הזקן. הנוכחות מאז ערב הפתיחה הייתה מאכזבת, אנשים לא הגיעו בעקבות מזג אוויר רע, אי שקט תעשייתי, וגורמים אחרים. ב-30 בדצמבר ההופעה משכה קהל גדול יותר ונמכרו כל הכרטיסים, כולל כמה מאות כרטיסים בעמידה בחלק האחורי של התיאטרון. רבים בקהל שמנה כ-2,100–2,200 איש על פי הערכה באותו ערב, היו ילדים. אזור העמידה היה צפוף כל כך שחלק מהקהל שעמד התיישב באזור יציאות החירום וחסם אותן.
בשעה 15:15 בערך, בתחילת המערכה השנייה, נורת קשת (המייצרת אור בעזרת קשת חשמלית) גרמה לקצר וניצוצות הציתו וילון. עוזר במה ניסה לכבות את השרפה עם מטף Kilfyre, אך האש התפשטה במהירות לאזור הגלריה מעל הבמה שם היו תלויות תפאורות דליקות מאוד. מנהל הבמה ניסה להוריד את מסך הברזל מאסבטס אך הוא נתקע, החקירה גילתה כי הוא נתקע בגלל תאורה שהפריעה. כימאי שבדק חלק מהמסך קבע כי הורכב בעיקר מעיסת עץ מעורבבת באזבסט וכי הוא לא היה מועיל לעצירת השרפה.
אדי פואה, אחד השחקנים רץ לקהל וניסה להרגיע אותו, ווידא כי בנו הצעיר נמצא בחזקת עוזר במה. מאוחר יותר כתב: "הייתי המום כאשר הסתכלתי במערכה הראשונה על הקהל ומעולם לא ראיתי כל כך הרבה נשים וילדים". פואה נתפס כגיבור לאחר השרפה על האומץ שהפגין ועל כך שנשאר על הבמה וביקש מהקהל לא להיכנס לפאניקה.
באותו זמן, קהל מכל הקומות ניסה להימלט מהתיאטרון. חלקם מצאו את יציאות האש חבויות מאחורי הוילונות בצד הצפוני של הבניין, אך גילו כי אינם מצליחים לפתוח את מנגנון הנעילה. אחת הדלתות נפתחה כנראה באמצעות שימוש בכוח, אך לא היה ניתן לפתוח את רוב הדלתות. חלק מהאנשים נלחצו, דחפו או מחצו אנשים אחרים בניסיון נואש להימלט מהאש. רבים נהרגו כאשר הגיעו לדרך ללא מוצא או בניסיון לפתוח מה שנראה דלת עם חלון אך היה בעצם רק חלון.
הרקדנים על הבמה נאלצו גם הם לברוח, יחד עם האמנים מאחורי הקלעים ובחדרי ההלבשה הרבים. כאשר האמנים ועוזרי הבמה יצאו מהיציאה האחורית, רוח קפואה נכנסה והגדילה את האש באופן משמעותי. רבים נמלטו מהתיאטרון דרך צוהר הפחם ודרך חלונות בחדרי ההלבשה, ואחרים ניסו לברוח דרך דלת הבמה המערבית, שנפתחה פנימה ונתקעה כששחקנים לחצו לכיוון הדלת בניסיון לצאת. עובד רכבת עבר במקרה וראה כי הקהל דוחף את הדלתות, הוא שחרר את הצירים מבחוץ באמצעות כלים שהוא בדרך כלל נשא עמו, דבר שאפשר לשחקנים ועוזרי הבמה להימלט. מישהו פתח את דלת כניסת המשא הגדולה בקיר הצפונית, המשמשת בעיקר להעברת תפאורה, הדבר הכניס אוויר קר לבניין ויצר כדור אש עצום. מכיוון שפתחי האוורור מעל הבמה נשארו סגורים, כדור האש לא עלה כלפי מעלה, אלא התפשט בחלל האולם.
רבים לא היו יכולים להימלט בגלל שערי הברזל במדרגות. מספר ההרוגים הגדול ביותר היה למרגלות המדרגות, שם מאות אנשים נרמסו, נמחצו או מתו מחנק.
אנשים שהצליחו להימלט ביציאות החירום בצד הצפוני מצאו עצמם במדרגות חירום לא גמורות. רבים קפצו או נפלו אל מותם מהמדרגות הקפואות והצרות, גופות הקופצים הראשונים ריככו את הנפילה של אלה שקפצו אחריהם.
סטודנטים מבניין של אוניברסיטת נורת'ווסטרן אשר מוקם צפונית לתיאטרון ניסו להעביר סולם בין גגות הבניינים והצליחו להציל כמה אנשים בודדים.
לתיאטרון לא הייתה מערכת הודעה לכיבוי אש או טלפון. מחלקת כיבוי האש של שיקגו קיבלה את ההודעה מעוזר במה שקיבל הוראה לרוץ מהבניין הבוער לתחנת כיבוי האש הקרובה ביותר. בדרך לזירת האירוע בשעה 15:33, הכבאים הפעילו מערכת הודעה לכיבוי אש לקריאה ליחידות נוספות. מאמצים ראשונים התמקדו בחילוץ האנשים שנלכדו במדרגות החירום. הסמטה שבה היו מדרגות החירום הייתה צרה, מכוסה בקרח ומלאה עשן. הכבאית לא יכלה לעבור בסמטה, ופריסת רשתות שחורות מעל הקרקע, כאשר העשן הסמיך מסתיר אותן הייתה לא יעילה.
משטרת שיקגו התערבה כאשר שוטר שסייר באזור ראה אנשים נמלטים מהבניין בעוד בגדיהם עולים באש. הוא התקשר מקופסת משטרה שהייתה מוצבת ברחוב וכוחות משטרה הגיעו לאזור לשלוט בתנועה ולסייע בחילוץ.