stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שון ות'רלי
ביוגרפיה

ות'רלי נולדה בסן אנטוניו, טקסס. אביה שירת בחיל האוויר האמריקאי ואמה הייתה דוגמנית של כריסטיאן דיור כשהייתה בת תשע עברה להתגורר בדרום קרוליינה.
ב-1980 נבחרה ות'רלי למלכת היופי של דרום קרוליינה ובמיס ארצות הברית זכתה בתואר לאחר שהובילה בתחרות בכל שלושת המדדים (ריאיון עם השופטים, שמלות ערב ובגדי ים).לאחר מכן ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל, שנערכה בקוריאה וזכתה בתואר הנחשק. מיס ארצות הברית הבאה נבחרה למיס תבל רק בשנת 1995.
ות'רלי שיחקה במספר סדרות טלוויזיה. היא ידועה בתפקידה כמצילה ג'יל ריילי בתוכנית הפופולרית "משמר המפרץ" ושיחקה בין היתר בסדרות הטלוויזיה "שיקגו הופ", "צוות לעניין" ו"ימים מאושרים" וכיכבה במספר סרטים.
ות'רלי נשואה ולה בן ובת.
הוגט דרייפוס

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1928 מילוז, צרפת 
 פטירה:  16 במאי 2016 (בגיל 87) איסי לה מולינו, צרפת 
 שם לידה:  Pauline Huguette Dreyfus 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה, הקונסרבטואר של פריז, סקולה קאנטורום 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 פרופיל ב-IMDb
 
הוגט דרייפוס (בצרפתית: Huguette Dreyfus;‏ 30 בנובמבר 1928 – 16 במאי 2016) הייתה צ'מבליסטית יהודיה צרפתית.
קורות חייה

הוגט דרייפוס נולדה במילוז, אלזס, למשפחה יהודית. האב היה תעשיין עשיר. היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל ארבע.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה גורשו כל היהודים מאלזס ועימם גם משפחת דרייפוס, שברחה לוישי. ב-1942, משגברה הסכנה ליהודים גם שם, ברחה המשפחה לשווייץ, שם היו להם קרובי משפחה רחוקים ושם שהו עד תום המלחמה.
בשנת 1946 התחילה לעבוד עם המורה ידוע השם לפסנתר לאזאר לוי. בשנת 1950, כשנודע לה שהמוזיקולוג נורברט דיפורק יעביר קורס מיוחד על המוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך (לציון שנת המאתיים למות באך) בקונסרבטואר של פריז, נרשמה לקורס ונשארה ללמוד בקונסרבטואר למשך ארבע שנים. נוסף לשיעורי פסנתר, למדה גם צ'מבלו באקדמיה צ'יאניה דה סיאנה אצל רוג'רו ג'רלין, מי שהיה תלמידה של מחדשת מסורת הצ'מבלו, ונדה לנדובסקה. כעבור שנים, ב-1956, זכתה דרייפוס בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית בז'נבה, שווייץ, ניצחון שהציב אותה בחזית עולם המוזיקה העתיקה של הרנסאנס והבארוק וכדמות בולטת בהשבת הצ'מבלו לצרפת.
כלי הנגינה החביב עליה היה צ'מבלו מעשה ידיו של היינריך המש, בונה צ'מבלו גרמני. הכלים המשובחים ביותר שלו נבנו בפריז במאה ה-18 ולעיתים קרובות משווים אותם עם אלה שבנה בלאנשה, גם הוא בונה צ'מבלו ידוע-שם.
דרייפוס לימדה בסקולה קאנטורום, בסורבון בפריז ובקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה ומחול בליון. כמו כן הייתה בצוות המורים באקדמיה הבינלאומית לעוגב ולמוזיקה עתיקה ובאקדמיה וילקרוז למוזיקה. באשר למעמדה כמורה, רמתם הגבוהה ומספרם הרב משמעותית של הצ'מבליסטים המזדהים עם תלמודה, כגון כריסטוף רוסה, אוליביה בומון, יאניק דה גאיאר, נואל שפיט וז'ורי ויניקור, מדברים בעד עצמם. דרייפוס ישבה דרך קבע בחבר השופטים בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית בפריז.
הקונצרטים הרבים שלה, כיתות האמן וההקלטות שערכה הביאוה לעבוד עם מספר רב של אישים ידועים בעולם המוזיקה, בהם פייר בולז, ברונו אמאדוצ'י, האנס ירג לאנגה, ז'אן-פייר רמפל ועוד.
אוה

| --- | --- |

האי אוה במבט מהאוויר
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  21°22′13″S 174°56′16″W﻿ / ﻿21.37028°S 174.93778°W﻿ / -21.37028; -174.93778
 שטח:  86.7 קמ"ר
 אורך:  19 ק"מ
 רוחב:  7.5 ק"מ
 גובה מרבי:  312 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טונגה טונגה
 אוכלוסייה:  4,950 (2021)
 עיר ראשית:  אואונואה
 מגלה:  אבל יאנסזון טסמן
  (למפת טונגה מוגדלת) נוקואלופה ניואפואו ניואפו פאנגיי אואונואה האוקיינוס השקטאוה(למפת טונגה רגילה) נוקואלופה ניואפואו ניואפו פאנגיי אואונואה האוקיינוס השקטאוה
 
אוה הוא אי בממלכת טונגה. הוא קרוב לטונגטפו, אך מהווה חטיבה מנהלית נפרדת. יש לו שטח של 87.44 קמ"ר (33.76 מייל רבוע), ואוכלוסייתו בשנת 2021 מנתה 4,903 אנשים. האי מוביל בחקלאות ובתיירות, וחלק מהיערות מסייעים לאי מבחינה כלכלית.
גאוגרפיה

אוה הוא אי הררי, הפסגות הגבוהות ביותר הן Teʻemoa (דשן תרנגולות) 312 מ', ו-Vaiangina (מעיינות מים) 305 מ'. האי אינו וולקני, אלא עוצב על ידי ההתחככות של לוחות טקטוניים: הלוח הטונגאי (אנ') בלוח הפסיפי, שדחפה את אוה למעלה והשאירה את שקע טונגה בעומק 7 ק"מ (4.3 מייל) על קרקעית האוקיינוס, מרחק קצר לעבר הים מזרחה. אדמת אוה היא געשית, כמו זו של טונגטפו, אך רק השכבה העליונה, שנוצרה בהתפרצויות של הרי געש סמוכים לפני עשרת אלפים שנים. מתחתיה נמצאים הסלעים המוצקים של אלמוגים שנדחפו כלפי מעלה. אוה מכיל מערות ענק וחורים רבים, שעדיין לא כולם נחקרו.
אוה וניואטופוטאפו (אנ') הם האיים היחידים בטונגה שיש בהם נחלים, ובאוה היה קיים הגשר היחיד בממלכה עד שבואוואו גם בנו אחד. הנחל מתנקז לנמל הסמוך לבירת האי, אואונואה.
תכונה ייחודית היא החוף בין אואונואה לטופובאי (אנ'). בחוף ישנה שונית אלמוגים שעדיין קרובה לגובה פני הים ובה נמצאות בריכות גאות קטנות רבות, המכונות "אוטומטפנה".
באי קיים שדה התעופה אוה (אנ'), אשר לו מסלול אלמוגים לא אטום.
היסטוריה

אוה הועלה על המפות האירופאיות על ידי אבל יאנסזון טסמן, מגלה ארצות הולנדי, שהגיע אליו ולטונגטפו ב-21 בינואר 1643. הוא קרא לו האי מידלבורך, על שם העיר ההולנדית מידלבורך. הוא לא עלה על היבשה, אלא המשיך לטונגטפו, שלו קרא אמסטרדם על שם בירת הולנד.
אוה נחשב על ידי המיסיונרים המוקדמים לאי של עובדי אלילים, מקום מפגש של ציידי הלווייתנים, מקום שאפשר להחליף בו סחורות עבור רובים, סכינים, גרזנים ואבק שריפה. המכונה ארסנל, או הנשקייה של טונגה, כמו גם האסם שלה.
קפטן קוק ביקר באי בשנים 1773 ו-1777. על המפה שלו, הוא נקרא אאווה.
במיתוסים

יחד עם אטה (אנ'), אאוה היה האי הראשון שנוצר על ידי טנגאלואה (אנ').
דמוגרפיה

הכפרים של התושבים המקוריים של אוה נמצאים כולם בצפון: האומה (אנ'), טאנגה (אנ'), אואונואה, פנגאי (אנ') וטופובאי.
תושבי האיים האטואה (אנ') וקולומיילה (אנ') הם התושבים המקוריים מאוה, שהתיישבו שם ב-1863. הכפרים שמצפון לשם עד אנגאה, הם מתושבי ניואפואו שיושבו שם ב-1946.
אקולוגיה

אוה הוא בית הגידול היחיד של הקוקי (Prosopeia tabuensis) בטונגה.בנוסף, באי יש  כ-12 מינים של ציפורים, תשעה מינים של לטאות ושני מיני עטלפים, השועל-המעופף הפסיפי ועטלף זנב-הנדן הפסיפי (אנ'). תשעת מיני הציפורים הם: הרלית המפוספסת (אנ'), היונה האימפריאלית הפסיפית (אנ'), יונת-הפירות ארגמנית הכתר (אנ'), הסופית הלבנה (אנ'), השלדג הצווארוני, הזרזיר הפולינזי (אנ'), המסלסל הפולינזי (אנ') והדבשן הפולינזי (אנ'). הזוחלים כוללים את הגקו האוקיאני (אנ'), הגקו האבל (אנ') והחומט כחול-הזנב (אנ').
בתרבות

הסרט "כשהאיש הלך דרומה" (אנ') משנת 2014 צולם בעיקר באוה.
הערות שוליים

↑  "ʿEua"
↑  Tonga, Encyclopædia Britannica
↑  Salmond, Anne, Aphrodite's Island, University of California Press, 2010, עמ' 291-292, 417, ISBN 9780520261143
↑  "Tangaloa", ‏10 July 2011 (ארכיון)
1 2  Saafi, Elizabeth Patisepa Kiteau, Ecology and conservation of koki (Prosopeia tabuensis) in Tonga, Massey University, 2002
1 2  Gill, B. J., "NOTES ON THE BIRDS, REPTILES AND MAMMALS OF TONGATAPU AND 'EUA (TONGA)"
↑  "Tonga". When the Man Went South. Archived from the original on 1 April 2016. Retrieved 2 March 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557935005171  LCCN: sh85045478  MusicBrainz: fbae8782-e66a-4707-8bb2-11223d734f82  VIAF: 315128470   WorldCat (עם VIAF): 315128470
כנופיות השלום

"כנופיות השלום" (בערבית: عصابات السلام) היה כינוין של חבורות לוחמים ערבים, שהתארגנו בשנת 1938, בזמן המרד הערבי הגדול בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, ונלחמו בכנופיות הטרור של המורדים באמצעות טרור נגדי.
העסקן הפוליטי שארגן את הטרור הנגדי, תוך שיתוף עם הצבא הבריטי, היה פח'רי נשאשיבי, מי שהיה בעצמו המסית הראשי למהומות ביפו באפריל 1936, ואילו המפקד הצבאי של "כנופיות השלום" היה פח'רי עבד אל-האדי, מי שהיה המפקד הראשי של כנופיות המורדים בתחילת המהומות.
רקע (1936–1937)

באוקטובר 1936 הופסק המרד הערבי, וכוחותיו של פאוזי אל-קאוקג'י עזבו לעיראק ועמם גם פח'רי עבד אל-האדי, סגנו של קאוקג'י ומפקד הפלוגה הפלסטינית.
אולם אף על פי שהופסק באופן רשמי, פעולות הטרור לא פסקו לחלוטין.
באביב וקיץ 1937 התחדשו מעשי הטרור, בעיקר נגד ערבים מתונים שנחשדו בתמיכה בתוכנית החלוקה שנידונה בוועדת פיל. אולם בניגוד לשנת 1936, לא לקחו הפעם אנשי האופוזיציה הנשאשיבית חלק במרד, והכנופיות פתחו במסע טרור נגדם.
בסוף יוני אותה שנה נעשתה התנקשות בחייו של פח'רי נשאשיבי ובתחילת יולי עזבו נציגי "מפלגת ההגנה הלאומית" הנשאשיבית את הוועד הערבי העליון.
בעקבות פרסום המלצת החלוקה של ועדת פיל באותו החודש, נערכה בספטמבר ועידת בלודאן, שבסיומה הוחלט בהתייעצות סודית לחדש את המרד.
בשלהי אותו חודש נרצח מושל מחוז הגליל, לואיס אנדרוס, ובעקבות זאת, בתחילת אוקטובר פוזר הוועד הערבי העליון והוכרז כגוף בלתי-חוקי. מספר מנהיגים ערבים נאסרו וחמישה הוגלו, אולם רבים אחרים נמלטו מארץ ישראל וקבוצת עסקנים קיצוניים המשיכה לנהל את המרד מלבנון ומסוריה. בנובמבר הוכרז על משטר צבאי, אולם הכנופיות המזוינות שנותרו בהרים הצליחו להטיל את אימתן על רוב כפרי הארץ. גביית הכספים לטובת המרד מן הסוחרים העירוניים הפכה לסחיטה באיומים, תוך שימוש ברצח וחטיפות. פלסטינים עשירים רבים, שביניהם היו גם כמה ממארגני המרד בשלבו הראשון, ברחו בעקבות זאת למצרים וללבנון. בין מעשי הרצח של נכבדי הכפרים, היו גם כאלה שנעשו כ"חיסול חשבונות" פרטיים ונקמות משפחתיות או אישיות, ובאווירה זו פרחה גם ההלשנה. כנופיות כפריות הטילו את חיתתם גם בערים, באמצעות שליחים או פושעים מקומיים.
הערות שוליים

↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 214.
1 2 3  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, 312.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 299–300.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 226.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, 308.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 296–297.
1 2 3  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, 309–310.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 298–299.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 300–301.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 219.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ-ישראל, עמ' 435.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ-ישראל, עמ' 402, הערה 38.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 222.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 301–302.
↑  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, עמ' 164. על פי דותן, הכינוס ביטא התרחש ב-11 בדצמבר 1938.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 302–303.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 324.
1 2  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, עמ' 164.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 311.
1 2 3  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 303–304.
1 2  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 309.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה, עמ' 306.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334106905171
Hard Candy

ערך זה עוסק באלבום מוזיקה. אם התכוונתם לסרט קולנוע, ראו .
Hard Candy (בעברית: סוכרייה קשה) הוא האלבום ה-11 של זמרת הפופ מדונה, והאלבום האחרון שלה עם חברת התקליטים האחים וורנר מאז תחילת הקריירה שלה ב-1983.
רקע והפקה

מדונה החלה לעבוד על האלבום בתחילת שנת 2007 וכבר אז חתמה חוזה עבודה עם מפיקי מוזיקת ההיפ הופ המצליחים בארצות הברית (קניה וסט, טימבלנד, דנג'ה, פארל ויליאמס וג'סטין טימברלייק). יחד החלו לעבוד על אלבום ההיפ הופ הראשון שלה. האלבום זכה לקידום רחב ביותר בתחנות רדיו, תוכניות טלוויזיה ומגזינים רבים עוד בטרם יצא לחנויות.
מכירות

תוך יום אחד מיציאתו, מכר האלבום מעל 70,000 עותקים בהולנד, 75,000 תוך שבוע בצרפת, 94,000 בבריטניה, 55,000 ביפן, 35,000 באוסטרליה ומעל 280,000 בארצות הברית. בסיכום כללי, מכר האלבום כמיליון עותקים ברחבי העולם בשבוע הראשון להוצאתו.
האלבום נכנס למקום הראשון במצעדים ב-27 מדינות: הולנד, אוסטרליה, איטליה, קנדה, גרמניה, בריטניה, צרפת, יפן, ספרד, צ'ילה, אוסטריה, פינלנד, אירלנד, דנמרק, שוודיה, דרום אפריקה, ברזיל, בלגיה, פורטוגל, סלובניה, סינגפור, הונג קונג, מקסיקו, ישראל, שווייץ ואיחוד האמירויות הערביות.
הדלפות לאינטרנט

במהלך העבודה על האלבום, הצליחה מדונה לשמור על השירים בלי הדלפתם לרשת, עד שהסינגל הראשי שודר ברדיו צרפת בצורה לא חוקית בנובמבר 2007. בתחילת מרץ 2008 מצאו את דרכם לאינטרנט ארבעה שירים מהאלבום, בגרסאות חלקיות. האלבום המלא הצליח להישמר בחשאיות עד הוצאתו הרשמית.
סינגלים

4 Minutes – יצא לאור ב-17 במרץ 2008 כסינגל הראשון מן האלבום. בשיר שיתפה מדונה פעולה עם טימבלנד וג'סטין טימברלייק. תוך זמן קצר הגיע השיר גם לרשת והחל לצעוד במקומות הראשונים במצעדים ברחבי העולם. הסינגל הפך למצליח והנמכר ביותר בקנדה. ברחבי העולם מכר בשבוע הראשון לצאתו כ-217,000 עותקים ומעל 600,000 תוך שבועיים ברחבי העולם. הסינגל החזיק במקום הראשון במצעדי המוזיקה ב-16 מדינות ובאתר יוטיוב, בו נוגן מעל מיליון פעמים בשבוע הראשון. הווידאו קליפ הרשמי יצא ב-4 באפריל 2008.
Give It 2 Me – יצא לאור ב-15 ביולי 2008 כסינגל השני מן האלבום. השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים של ארצות הברית.
Miles Away – יצא לאור ב-17 באוקטובר 2008 כסינגל השלישי מן האלבום. השיר הגיע למקום השני במצעד שירי המועדונים של בילבורד.
רשימת רצועות

| Hard Candy> מס' | Hard Candy> שם | Hard Candy> כותב(ים) | Hard Candy> משך | Hard Candy>  | Hard Candy>  | Hard Candy>  | Hard Candy>  | Hard Candy>  | Hard Candy>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Candy Shop  | פארל ויליאמס, מדונה | 4:16 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | 4 Minutes (בהשתתפות ג'סטין טימברלייק וטימבלנד)   | מדונה, טים מוסלי, ג'סטין טימברלייק, נייט הילס | 4:04 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Give It 2 Me  | פארל ויליאמס, מדונה | 4:48 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Heartbeat  | פארל ויליאמס, מדונה | 4:04 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Miles Away  | מדונה, טים מוסלי, ג'סטין טימברלייק, נייט הילס | 4:49 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | She's Not Me  | פארל ויליאמס, מדונה | 6:05 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Incredible  | פארל ויליאמס, מדונה | 6:20 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Beat Goes On (בהשתתפות קניה וסט)   | פארל ויליאמס, מדונה, קניה וסט | 4:27 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Dance 2night  | מדונה, טים מוסלי, ג'סטין טימברלייק, האנון ליין | 5:03 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Spanish Lesson  | פארל ויליאמס, מדונה | 3:38 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Devil Wouldn't Recognize You  | מדונה, טים מוסלי, טימברלייק, נייט הילס, ג'ו הנרי | 5:09 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Voices  | מדונה, טים מוסלי, טימברלייק, נייט הילס, האנון ליין | 3:40 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 56:13 |  |  |  |  |  |  |
| Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס> מס' | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס> שם | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס> כותב(ים) | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס> משך | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  | Hard Candy — מהדורה יפנית / אייטונס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | Ring My Bell  | פארל ויליאמס, מדונה | 3:54 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 60:07 |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הונגריה | Mahasz | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |
|  יפן | אוריקון | 1 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פולין | ZPAV | 1 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 1 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 1 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| צרפת (SNEP) | פלטינה | 240,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 4,000,000 |
* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד. ^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.  נתוני מכירות + סטרימינג המבוססים על הסמכה בלבד.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט |
| --- | --- | --- |
| מקסיקו | 19 באפריל 2008 | תקליטור • הורדה דיגיטלית |
| אירופה | 25 באפריל 2008 | תקליטור • הורדה דיגיטלית |
| הממלכה המאוחדת | 28 באפריל 2008 | תקליטור • הורדה דיגיטלית |
| הממלכה המאוחדת | 12 במאי 2008 | גרסה מיוחדת |
| הממלכה המאוחדת | 19 במאי 2008 | תקליטור • תקליט |
| ארצות הברית | 29 באפריל 2008 | תקליטור • תקליט • גרסה מיוחדת |
| ארצות הברית | 10 ביוני 2008 | תקליטור • תקליט |
ג'ורג' קנינג

ג'ורג' קנינג (באנגלית: George Canning‏;
11 באפריל 1770 – 8 באוגוסט 1827) היה מדינאי בריטי. כיהן פעמיים כשר חוץ, וב-1827 נבחר לראש ממשלה, אך מת מספר חודשים לאחר מכן. השתייך לאגף המתון במפלגת הטוֹרים, קודמתה של מפלגה השמרנית.
ראשית דרכו

קנינג נולד בלונדון. אביו, סוחר יין ועורך דין כושל, נטש את משפחתו כאשר היה ג'ורג' בן שנה; אמו גידלה אותו תחילה לבדה כשהיא מתפרנסת ממשחק בתיאטרון, מקצוע שנחשב באותה עת בלתי מכובד. קנינג גילה יכולות לימוד מרשימות בגיל רך, וידידי המשפחה שכנעו את דודוֹ, סטרטפורד קנינג, סוחר לונדוני אמיד, לאמץ אותו ולדאוג לחינוכו. בסיוע דודו, למד קנינג בבית הספר התיכון היוקרתי איטון ולאחר מכן באוניברסיטת אוקספורד. בשנות לימודיו גילה כישרון מובהק בכתיבה ובתחרויות ויכוחים (דיבייטינג).
עם סיום לימודיו, ב-1791, החל קנינג לעסוק בעריכת דין, אך קיווה להיכנס לפוליטיקה.
כניסה לחיים הפוליטיים ומאפיינים כפוליטיקאי

בצעירותו החזיק קנינג בעמדות ליברליות, הקרובות לאלה של המחנה הוויגי בפוליטיקה הבריטית. בין היתר, הביע התנגדות לזכויות היתר של האצולה. הוא היה מקורב לכמה מהמנהיגים הוויגים הבולטים של זמנו, כצ'ארלס ג'יימס פוקס ואדמונד ברק. גם דודו ופטרונו סטרטפורד קנינג היה חסיד הוויגים. ואולם, הרקע הדל של קנינג הקשה על השתלבותו בין הוויגים, שנתמכו על ידי בעלי ההון ובעלי האדמות הגדולים. נוסף לכך נעשו עמדותיו שמרניות יותר בעקבות האירועים האלימים של המהפכה הצרפתית, שהמחישו את הסכנות הצפונות בשינוי פוליטי חד. לכן נכנס קנינג למערכת הפוליטית תחת חסותו של ויליאם פיט הבן, ראש הממשלה ומנהיג המחנה השמרני, ה"טוֹרי" (Tory). כמו פיט, השתייך קנינג לכל אורך דרכו לאגף המתון במחנה הטורי, שצידד ברפורמות זהירות. ב-1793, בסיועו של פיט, נבחר קנינג לבית הנבחרים מטעם מחוז הבחירה ניוטאון (הנחשב ל"מחוז רקוב", דהיינו מחוז בחירה שמספר מצביעיו זעום) באי וייט. לאורך הקריירה הפרלמנטרית שלו ייצג קנינג מחוזות בחירה רבים, דבר בלתי-אופייני לחברי פרלמנט.
קנינג בלט במהרה במחנה חסידי פיט, בזכות המאמרים שחיבר ונאומיו. יכולותיו הרטוריות השתכללו עם השנים והוא היה בין הפוליטיקאים הראשונים שניהלו מסעות בחירות נמרצים ונאמו בציבור מחוץ לפרלמנט. יכולותיו והכריזמה שלו גרמו לכך שחוג של פוליטיקאים, ה-Canningites, התקבץ סביב קנינג עצמו. עם זאת, סגנונו התקיף והעוקצני, ואופיו הלהוט אחרי מחלוקות, קנו לו גם אויבים, והשנינות שבה התפרסם גרמה לכך שנתפס לעיתים כאדם לא-רציני.
נאמנו של פיט

קנינג קיבל תפקיד מיניסטריאלי ראשון ב-1795, כאשר מונה לתת-שר החוץ. בתפקיד זה גילה נאמנות לראש הממשלה פיט בעימותיו עם שר החוץ ויליאם גרנוויל, שקנינג היה כפוף לו. ב-1799 התפטר, וכעבור שנה התמנה לשלם הכללי של הצבא, בתקופה שבה הייתה בריטניה נתונה במלחמה ממושכת נגד צרפת הנפוליאונית. כמו פיט, היה קנינג נחוש להמשיך במלחמה נגד צרפת עד לניצחון. כאשר התפטר פיט מתפקיד ראש הממשלה ב-1801 נותר קנינג נאמן לו, וסירב לכהן בממשלתו של יורשו, הנרי אדינגטון. קנינג הרבה במתקפות ארסיות על אדינגטון ומדיניותו הפייסנית כלפי נפוליאון. עם שובו של פיט לראשות הממשלה ב-1804 מונה קנינג לגזבר הצי. בינואר 1806 נפטר פיט, וגרנוויל הרכיב בממשלה החדשה, שכונתה "ממשלת כל הכישרונות" וכללה את יריבו של פיט, צ'ארלס ג'יימס פוקס, כשר חוץ. קנינג סירב לכהן בממשלה זו, והוא חזר לכהן כשר חוץ בממשלת הדוכס מפורטלנד, שהחליפה את ממשלת גרנוויל ב-1807, כאשר בריטניה עודה נתונה במלחמה.
שר חוץ בממשלת פורטלנד: דו-קרב עם קסלריי

מצב המלחמה בקיץ 1807 היה לרעת בריטניה. שותפותיה לקואליציות האנטי-צרפתיות השלישית והרביעית, אוסטריה, פרוסיה ורוסיה, נחלו תבוסות וכרתו הסכמי שלום עם צרפת. המערכת היבשתית שהקים נפוליאון חסמה את נמלי אירופה לסחר הבריטי, ובבריטניה היה חשש שנפוליאון יחדש את תוכניותיו לפלוש לאי, חרף נחיתותו של הצי הצרפתי. מהלכו החשוב הראשון של קנינג כשר חוץ היה שליחת ספינות בריטיות לתפוס את הצי הדני בקרב קופנהגן השני, כדי למנוע ממנו מליפול בידיים צרפתיות. המהלך אמנם סיכל אפשרות מסוכנת להתחזקות ימית צרפתית, אך היו לו גם השלכות שליליות על מצבה של בריטניה: דנמרק הנייטרלית עברה למצב מלחמה עם בריטניה. הצאר אלכסנדר הראשון הגיב למהלך בהידוק המצור היבשתי על הסחר הבריטי, שאליו התחייב רשמית בהסכם טילזיט, אך נמנע מלממש בקפדנות.
בשלב זה היו כל נמלי אירופה חסומים בפני אניות הסוחר הבריטיות, פרט לפרצה יחידה: פורטוגל. כדי לחסום פרצה זו פלש נפוליאון לחצי האי האיברי, דבר שעורר התקוממות ספרדית עממית במאי 1808. בלחצם של קנינג ושל שר המלחמה (הממונה גם על המושבות), הלורד קסלרי, החליטה הממשלה לשלוח כוח צבאי לעזרת הספרדים והפורטוגלים, שהגיע לפורטוגל באוגוסט. המערכה בחצי האי האיברי נמשכה עד תבוסתו הסופית של נפוליאון.
ב-1809 התחדשה המלחמה ביבשת, כאשר אוסטריה הקימה יחד עם בריטניה קואליציה חדשה, חמישית במספר, נגד צרפת. קנינג התעמת עם קסלרי בשאלת השימוש הנכון בכוחותיה הצבאיים המוגבלים של בריטניה. קסלרי צידד בשליחת כוחות צבא להולנד, כדי לאיים על צרפת עצמה ולסייע בכך לאוסטריה, ואילו קנינג הזהיר יותר תמך בחיזוק הכוחות הבריטיים בזירה המשנית בפורטוגל. לבסוף נשלח כוח קטן לולכרן שבהולנד, אך נפל קורבן למחלות, נבלם ונסוג מבלי שהשפיע על המערכה המרכזית, שהסתיימה שוב בניצחון צרפתי על האוסטרים. העימות החריף בין שני השרים הבכירים שיתק את הממשלה, שהעומד בראשה, הדוכס מפורטלנד, היה קשיש וחולה. קנינג הצליח לחלץ הבטחה סודית מראש הממשלה להחליף את קסלרי ברגע שהדבר יתאפשר. קסלרי, שגילה את ההבטחה, זעם על קנינג והזמינו לדו-קרב. קנינג נעתר, אף שמעולם לא ירה באקדח. בדו-קרב, שנערך ב-21 בספטמבר 1809, החטיא קנינג, ואילו קסלרי פגע בו בירכו. תרעומת רבה התעוררה על כך ששרי ממשלה בוחרים בדרך הדו-קרב ליישוב סכסוכים. הדוכס מפורטלנד התפטר מחמת בריאותו הרופפת זמן קצר לאחר האירוע. קנינג הציע עצמו למלך ג'ורג' השלישי כמועמד לראשות הממשלה, אך המלך בחר בספנסר פרסיבל, וקנינג המאוכזב עזב את הממשלה, כשהוא יכול רק להתנחם בכך שגם קסלרי התפטר.
כהונה שנייה כשר חוץ

לאחר ההתנקשות בספנסר פרסיבל ב-1812, הציע יורשו לורד ליברפול לקנינג לחזור ולכהן כשר חוץ. קנינג סירב, משום שלא רצה לשבת באותה ממשלה עם קסלריי ומשום שקיווה להתמנות למנהיג בית הנבחרים. הוא כיהן כשגריר בפורטוגל ובמספר תפקידים נוספים, וב-1816 מונה לנשיא המועצה המפקחת על חברת הודו המזרחית, שניהלה את שלטונה של בריטניה בהודו. קנינג התפטר מתפקיד זה ב-1820, כמחאה על היחס הלא-הוגן לדעתו שניתן לקרוליין, אשתו של המלך ג'ורג' הרביעי.
ב-1822 התאבד קסלריי וקנינג ירש אותו כשר חוץ וכמנהיג בית הנבחרים, וכן בעמדתו הלא-פורמלית כדמות הדומיננטית בממשלה. הוא פעל כדי למנוע מצרפת לרכוש השפעה במדינות דרום אמריקה, שהשתחררו באותה תקופה משלטון האימפריה הספרדית, וכדי להפיץ את האיסור על העבדות. בניגוד לקודמו ולמדיניות החוץ הבריטית המסורתית, לא היסס קנינג להתערב לטובת תנועות שחרור לאומיות (בפרט, מאבק העצמאות של יוון נגד האימפריה העות'מאנית). הוא אף הפעיל בהצלחה את דעת הקהל הבריטית לטובת מאבקים אלה, דבר שקידם את הפופולריות שלו עצמו. גישה זו של עירוב דעת הקהל והעלאת סוגיות אידאולוגיות ואף רגשיות הייתה מנוגדת לתפיסה המקובלת בדיפלומטיה, שלפיה ענייני מדיניות חוץ צריכים להיקבע בוועידות בהשתתפות נציגי המעצמות, מתוך שאיפה ליציבות המעצמות ולאיזון ביניהן.
בענייני פנים תמך קנינג בשנים אלה בשוויון-זכויות מלא לקתולים, סוגיה טעונה באותה עת.
ראש ממשלה

עם התפטרותו של ליברפול ב-9 באפריל 1827, מונה קנינג ליורשו, לאחר שהועדף על רוברט פיל והדוכס מוולינגטון, מנהיגים בולטים במפלגה הטורית. וולינגטון ופיל סירבו לכהן בממשלתו, וכמותם עוד חמישה משרי ממשלת ליברפול; המפלגה הטורית נקרעה בין אגפה השמרני לבין האגף המתון של חסידי קנינג. כתוצאה מכך התקשה קנינג להרכיב ממשלה, והזמין לשורותיה חברים מן המפלגה הוויגית היריבה.
קנינג לא היה בקו הבריאות כאשר קיבל את המשרה, לאחר שהצטנן כשנכח בהלווית הנסיך פרדריק בינואר 1827. הלחצים שנלוו להרכבת הממשלה עוד החמירו את מצבו, ובריאותו החלה להדרדר במהירות. הוא נפטר ב-8 באוגוסט 1827, לאחר שכיהן כראש ממשלה במשך 119 ימים בלבד, הכהונה הקצרה ביותר של ראש ממשלה בריטי, עד שנת 2022, אז התפטרה אליזבת טראס שכיהנה 45 יום בלבד. ממשלת האחדות שהקים המשיכה להתקיים עוד מספר חודשים בראשות הרוזן גודריץ', אך קרסה בינואר 1828 עקב ניגודים פנימיים.
מורשתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משפחתו

קנינג נישא ב-1800 לג'ואן לבית סקוט, בתו של איש צבא סקוטי, שזכתה בתואר האצולה רוזנת לאחר מותו. לזוג נולדו ארבעה ילדים. צעיר בניו, צ'ארלס קנינג, היה מדינאי שכיהן כמושל הכללי של הודו במהלך המרד ההודי.
הערות שוליים

↑  אליסטר הורן, כמה רחוק מאוסטרליץ, דביר, תשס"ה, עמ' 203
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לורד ליברפול | ראש ממשלת בריטניה  1827 | הבא: הרוזן גודריץ' |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259486505171  PLWABN: 9810554293105606  BIBSYS: 90209837  BnF: cb12233717s (data)  CiNii: DA05673993  GND: 118668234  ISNI: 0000 0001 2119 3890  LCCN: n50051947  NLA: 35025639  NLG: 168261  NTA: 068387180  RERO: 02-A003074134  SELIBR: 182730  SNAC: w6c82vx6  SUDOC: 031042716  Trove: 799318  VcBA: 495/14044  VIAF: 7443935   WorldCat (עם VIAF): 7443935 
פסל לזכר קנינג מאת ריצ'רד ווסטמאקוט בכיכר הפרלמנט, שהוצב ב-1832
דבורה גילוץ

| --- | --- |

 לידה:  1884 לודזה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1972 (בגיל 88 בערך) 
 בן או בת זוג:  מנחם גילוץ 
 מספר צאצאים:  5 
 
דבורה גילוץ (9 באפריל 1884 – 28 בפברואר 1972) הייתה ממייסדי תל אביב, אשתו של מנחם גילוץ.