stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'אם סשן
ג'אמינג ברוק

יחד עם התפתחות יכולותיהם של מוזיקאי הפופ והרוק אנד רול בשנות ה-60 וה-70 הפך הג'אם לחלק בלתי נפרד מיצירת המוזיקה. להקות כמו קרים, The Jimi Hendrix Experience, גרייטפול דד ולהקת האחים אולמן היו מנגנות ג'אמים באורכים של מעל 15 דקות.
כמה ג'אמים מוקלטים ובולטים ברוק:
הרצועה האוונגרדית "Sister Ray" שהייתה ג'אם באורך 17 דקות, מתוך האלבום "White Light/White Heat", של להקת הוולווט אנדרגראונד.
הרצועה המורחבת "אפל ג'אם" שהופיעה באלבום הסולו של ג'ורג' האריסון מ-1970 "All Things Must Pass".
הרצועה הנסתרת והמאולתרת של נירוונה מתוך האלבום שיצא ב-1993 "In Utero", והרצועה הנסתרת החצי מאולתרת "Endless, Nameless" מתוך האלבום מ-1991 "Nevermind".
הרצועה "Three Minute Warning", ג'אם באורך 28 דקות, מתוך האלבום "Liquid Tension Experiment" של להקת ליקוויד טנשן אקספרימנט.
הרצועה "Bluesbreaker" מתוך האלבום "Star Fleet Project" של בריאן מיי בשיתוף עם אדי ואן היילן.
הרצועה "Helter Skelter" באלבום הלבן של הביטלס ללא חיתוך (הפיידים באמצע השיר) מכילה ג'אם של כ-24 דקות.
לקריאה נוספת

What Is a Session Musician?‎, ‏The Balance Careers (באנגלית)
ראו גם

ג'אז חופשי
פריסטייל ראפ
שירת סקאט
הערות שוליים

↑  jam Search, Online Etymology Dictionary
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7852259-6
ברייה סאווארן

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1755 Hôtel Brillat-Savarin, Belley, צרפת 
 פטירה:  2 בפברואר 1826 (בגיל 70) rue des Filles-Saint-Thomas, former 2nd arrondissement of Paris, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 חתימה:   
 
עמוד הפתיחה של הספר "פיזיולוגיית הטעם", מהדורה משנת 1848, עם דיוקן המחבר ז'אן אנטלם ברייה סאווארן
ז'אן אנטלם ברייה סאווארן (בצרפתית: Jean Anthelme Brillat-Savarin‏; 1755–1826), משפטן, פוליטיקאי וסופר צרפתי, כיהן כראש עיר ושופט בבית משפט לערעורים. מאבות הגסטרונומיה.
תולדות חייו

נולד בעיירה הצרפתית בלה (Belley) ב-1755. היה בן הזקונים במשפחה המונה שמונה ילדים. לא ידוע רבות אודות אימו, קלודין-אורור רקמייה, והוא לא התייחס אליה בכתביו. אביו, מרק אנטלם ברייה, היה עורך דין וראש עיר. שם משפחתו השני, סאווארן, הוא על שם דודתו של אביו, שנפטרה טרם הולדתו, והורישה לאביו את הונה בתנאי שיאמץ את שמה.
לאחר שלמד משפטים, כימיה ורפואה בדיז'ון, הצטרף לאיגוד עורכי הדין בבלה. ב-1789 הוא נבחר כנציג לאספה הלאומית שם זכה לפרסום מסוים בעקבות נאום שנשא התומך בעונש המוות.
בשובו לאזורו הוא נבחר כנשיאו של בית הדין האזרחי באן ואחר-כך התמנה לראש עיר ומפקד המשמר הלאומי. נפילתם של הז'ירונדינים בשלטון הטרור, אילצה אותו לצאת לגלות היות שבית הדין המהפכני האשים אותו במתינות וזימנו אליו. ברייה נזכר שיום לפני עזיבתו לשווייץ סעד ארוחה בלתי נשכחת ביורה ונהנה מפריקאסה של תרנגול, המעוטרת בפטריות כמהין. שהוגשה עם כמות נדיבה ומתוקה של יין מתוק.
הוא נדד גם לשווייץ, הולנד ואנגליה ודר שלוש שנים בארצות הברית. חי שלוש שנים בניו יורק והתפרנס שם מנגינה בכינור עבור תיאטרון John Street בניו יורק ומלימוד צרפתית. באמריקה הוא גילה את תרנגול ההודו הצלוי ואת הארנב הוולשי. הוא לימד שף בוסטוני את אומנות טריפת הביצים וזכה ממנו במתנת מאכל רגל צבי שהובא במיוחד בשבילו מקנדה. הוא נהנה מצלי קדירה של אווז, מקורנביף ומפונץ'.
ב-1797 קיבל אישור לשוב לצרפת, אך כל רכושו נגזל ממנו, כולל היקב שבבעלותו. לאחר מספר עבודות זמניות התקבל למשרת שופט בבית הדין העליון לערעורים, תפקיד בו כיהן עד ליום מותו.
ברייה סאווארן, ששרד את תהפוכות משטריה של צרפת, מת כתוצאה מדלקת ריאות, בה לקה לאחר שהשתתף במיסה לזכרו של לואי ה-16. הוא מת בסן-דני ב-1826.
אישיותו

נותר רווק כל ימיו והיה בעל המנהג המוזר לאכול 24 אויסטרים בכל בוקר. את עיתותיו הפנויות נהג לבלות בטובות שבמסעדות צרפת כמו Very, Beauvilliers, Tortoni ולה גראן ופור. פרסם ספרים רבים ומסות על פוליטיקה, משפט, כלכלה והיסטוריה, כמו גם מסה על הדו-קרב, שכולם נשכחו בימינו. התעניין גם בכימיה, ארכאולוגיה ואסטרונומיה.
נהג לארח לעיתים קרובות בביתו שברחוב רישילייה (Richelieu) שבפריז. ובישל במו ידיו, תבשילים כמו חביתת טונה, חוגלה ממולאת ומעוטרת בתפוזים, ופילה בקר עם פטריות כמהין.
מפעלו הספרותי

ספרו החשוב הוא LA PHYSIOLOGIE DU GOUT (פיזיולוגיית הטעם) שיצא לאור ב-8 בדצמבר 1825, חודשים ספורים לפני מותו, הוא פרסם את הספר תחת פסבדונים, וזה נהפך בן לילה לקלאסיקה ועורר את התעניינותם של גדולים רבים ובהם הסופר באלזאק, השף המטאור קארם, והמרקיז דה קיסי (de Cussy) ותורגם לשפות רבות.
הספר הושפע מהתעניינותו במדע וברפואה והוא יצר גישה חדשה אל הקולינריה, כאל מדע, בכך הושפע סבארין מהתעניינותו בכימיה, פיזיקה, רפואה ואנטומיה.
הספר נזכר כיום בעיקר בשל אמרות כנף המופיעות בשני עמודיו הראשונים, כמו גם האנקדוטות הממלאות את דפיו, והיותו אחד מספרי היעץ החשובים ביותר בנושא הבישול נשכח היום כמעט לחלוטין.
ברייה סאווארן הושפע בספרו מחברו הקרוב ביותר ובן עירו אנתלם רישראן (Anthelme Richerand) שכתב ספר בשם New Elements of Physiology. הספר אף נכתב בבית הכפר של חברו רישראן.
תבשילים על שמו

שם משפחתו של ברייה סאווארן ניתן למגוון עיטורי מזון העשויים מפואה גרה ופטריות כמהין שחברו לתפוחי אדמה, ובשר ציד או טלה, או שיכלו לשמש כמילוי לחביתה. קישוט אחר הנושא שם זה מבוסס על חתיכות אספרגוס, המבושלות בעדינות עם ביצים.
סברינה (צרפתית: Savarin) היא עוגת שמרים מתובלת ברום הקרויה על שמו.
בשנת 1930 פותחה בנורמנדי גבינה רכה העשויה מחלב פרה במרקם וטעם דומים לגבינת ברי הקרויה על שמו.
מצבתו בבית הקברות פר לשז בפריז
ברהמוס-2

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ארץ ייצור:  הודו 
 יצרן:  DRDO משינוסטרויניה
 משתמשים:  הודו הודו רוסיה רוסיה
 פלטפורמת שיגור:  צוללת,מטוס,ספינה
 ביצועים
 טווח:  450—600 קילומטרים
 
ברהמוס-II או ברהמוס-2 או ברהמוס מארק II הוא טיל שיוט שגא-קולי בפיתוח משותף על ידי משינוסטרויניה הרוסית וה DRDO (מכון המחקר והפיתוח של ההגנה) של הודו, אשר ביחד יצרו את החברה הבינלאומית "ברהמוס אירוטספייס" למטרות הפיתוח. טיל זה מהווה סדרת המשך של הברהמוס, סדרה של טילי שיוט. הברהמוס-2 צפוי להיות בעל טווח של 600 ק"מ ומהירות של מאך 7. במהלך ההפלגה שלב של טיסת הטיל יהיה מונע על ידי מנוע על-מגח סילוני. פרטים אחרים, כולל עלות הייצור והממדים הפיזיים, טרם פורסמו. הוא היה צפוי להיות מוכן לניסוי עד 2020.
בשנת 2022 דווח שניסוי נדחה למספר שנים למחצית העשור או אף מעבר לזה.
הערות שוליים

↑  "Hypersonic BrahMos version missile to be ready by 2017". 28 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hypersonic version of Brahmos missile on the way with Mach 7". The Economic Times. 9 באוקטובר 2011. נבדק ב-10 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Brahmos to Launch Submarine Version of the Missile, Hike Up Speed to Mach 7 for Hypersonic Version". אורכב מ-המקור ב-2013-04-26. נבדק ב-14 אוג' 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "India, Russia work on hypersonic stealth cruise missile". philSTAR.com. 9 באוקטובר 2011. נבדק ב-24 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "India, Russia to develop new hypersonic cruise missile :: BrahMos.com". brahmos.com Official Website of Brahmos. אורכב מ-המקור ב-2010-12-12. נבדק ב-23 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia, India to test-fly hypersonic missiles by 2017: BrahMos chief". The Hindu. 28 ביוני 2012. נבדק ב-28 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  https://www.navalnews.com/naval-news/2022/08/hypersonic-brahmos-ii-missile-may-include-tech-from-tsirkon-missile/
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'איאפורה

ג'איאפורה (באינדונזית: Jayapura; בעבר בהולנדית: Hollandia - הולנדיה) היא בירת מחוז פפואה באינדונזיה. ג'איאפורה שוכנת בצפון האי גינאה החדשה לחופי מפרץ יוס סודרסו (אנ'), במרחק קצר מהגבול של אינדונזיה עם פפואה גינאה החדשה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בעיר 398,478 תושבים.
היסטוריה

ג'איאפורה נוסדה ב-7 במרץ 1910 תחת השם הולנדיה על ידי ההולנדים ששלטו אז במערב גינאה החדשה כדי לשמש מרכז שלטוני אזורי.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה כמו כשני שלישים מהאי על ידי כוחות האימפריה היפנית שסללו בעיר 3 מסלולי המראה. ב-21 באפריל 1944 כוחות בעלות הברית ביצעו נחיתה אמפיבית ליד הולנדיה וכבשו אותה ב-22 באפריל 1944. האמריקנים הפכו את 3 המסלולים לשדה תעופה אחד. אנדרטה לזכר דגלס מקארתור ניצבת בתחומי העיר.
לאחר המלחמה נוצרה הקולוניה גינאה החדשה ההולנדית שאיגדה בתוכה את שטחיה של הולנד במערב גינאה החדשה והולנדיה נבחרה להיות בירתה.
בלילה שבין 14 ל-15 באוגוסט 1962, במסגרת מבצע טריקורה, נחתו 400 עד 500 צנחנים אינדונזים בהולנדיה וניתקו אותה מאספקת החשמל שלה. סוהארטו היה מפקדם של אותם צנחנים. ב-15 באוגוסט בשעה 12:01 הושג הסכם בבניין האומות המאוחדות בניו יורק ונוצרה הפסקת אש מידית, שסיימה את המבצע.
בהתאם להסכם ב-1 באוקטובר 1962 הועברה הקולוניה לשליטת האומות המאוחדות, כחלק מתהליך המעבר שלה לידי אינדונזיה, ושמה שונה לקוטה ברו (Kota Baru), "עיר חדשה". ב-1 במאי 1963 השטחים הועברו לידי אינדונזיה והשם נשמר, אך כעבור זמן קצר שונה לסוקרנאפורה (Sukarnapura), "עיר סוקרנו" על שם נשיא אינדונזיה סוקרנו.
ב-1968 השם שונה בהוראת הנשיא סוהארטו לשם הנוכחי. משמעות השם הנוכחי בסנסקריט היא "עיר הניצחון", והשם ניתן לה כדי להנציח את ניצחונה של אינדונזיה על הולנד במבצע טריקורה ב-1962.
חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת צ'נדראוואסיהּ (Universitas Cenderawasih, מילולית: "צפור גן עדן"). אינדונזיה ייסדה אותה בשנת 1963 בתגובה לשאלתו של ג'ון פיצג'רלד קנדי ששאל את נציגי הולנד בזמן המשא ומתן לסיום מבצע טריקורה: "כמה אוניברסיטאות הקמתם בגינאה החדשה?".[דרוש מקור] האינדונזים נצלו את העובדה שהיה בעיר בית ספר למנהל שיסדו ההולנדים. כשקבלו את השלטון במחוז בשנת 1963 הפכו את בית הספר לאוניברסיטה. בשנת 1990 היו בה 4 פקולטות.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה סנטני, המציע טיסות למספר יעדים ברחבי אינדונזיה.
ספורט

קבוצת הכדורגל של העיר פרסיפורא ג'איאפורה זכתה ב-9 תארים לאומיים, נכון ל-2018, בהם 4 אליפויות.
ערים תאומות

הפיליפינים קזון סיטי, הפיליפינים
הפיליפינים פוארטו פרינססה (אנ'), הפיליפינים
קוסטה ריקה סן חוסה, קוסטה ריקה
תאילנד סונגלה (אנ'), תאילנד
הערות שוליים

↑  Indonesia: Papua Province (Regencies and Cities) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567570105171  GND: 10017862-5  LCCN: n89119685  MusicBrainz: d27545c7-e0ef-4893-87d8-c88750668eff  NARA: 10044256  VIAF: 147867823   WorldCat (עם VIAF): 147867823
ברודוויי בוגי ווגי

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פיט מונדריאן
 תאריך יצירה:  1943
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  127 ס״מ  50 אינץ' 
 גובה:  127 ס״מ  50 אינץ' 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  נאופלסטיסיזם, דה סטייל 
 מספר יצירה:  73.1943 (המוזיאון לאמנות מודרנית) 
 מיקום:  המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
 
ברודוויי בוגי ווגי (באנגלית: Broadway Boogie-Woogie), יצירתו של פיט מונדריאן המוצגת במוזיאון לאמנות מודרנית שבעיר ניו יורק.
היצירה צוירה בשנת 1943 בסגנון ציור מופשט גאומטרי, סגנון הצביעה הוא לוקאלי עבודת האומן עם המכחול אינה חשופה והיא מתארת בסגנון אבסטרקטי, במבט-על, את רחובות ניו יורק, הבנויים שתי וערב. מונדריאן, שהגיע לעיר שנים ספורות קודם לכן (בשנת 1940), הושפע מהתנועה התוססת במנהטן וממוזיקת הבוגי ווגי שאהב.
ג'אי סינג השני

ג'אי סינג השני (3 בנובמבר 1688 – 21 בספטמבר 1743) הידוע בכינויו Sawai Raja Jai Singh היה השליט ה-29 של ממלכת אמבר (לימים ממלכת ג'איפור), בן לשושלת של שבט הקצ'ווהא הראג'פוטי, מייסדה של עיר הבירה החדשה והמבוצרת של ממלכתו, ג'איפור, בשנת 1727. הוא נולד באמבר ונהיה לשליט אמבר בגיל 11 לאחר מות אביו, ראג'ה בישאן סינג ב-31 בדצמבר 1699.
בתחילת דרכו, ג'אי סינג שימש כ"מנסבדר", כלומר, כבעל דרגה בשירות האימפריה המוגולית. הקיסר המוגולי אורנגזב העניק לג'אי סינג הצעיר את התואר "סוואי", "אדם וחצי", כלומר, מי שעולה פי אחת ורבע על בני דורו ומכאן כינויו "סוואי ג'אי סינג".
מאוחר יותר בחייו, עם דעיכת כוחה של האימפריה המוגולית, בייחוד לאחר מותו של אורנגזב, ג'אי סינג החל להפגין יותר ויותר עצמאות מההגמוניה המוגולית המוסלמית. הוא החליף את שפת המנהל מפרסית לסנסקריט וחזר לבצע טקסים הינדואיים וודיים שהפגינו את ריבונותו ביניהם הווג'אפיה והאשוואמדה, טקס הקרבת הסוס, טקס עתיק שלא נערך מאות שנים לפני ג'אי סינג. הוא העביר את בירת ממלכתו מאמבר לעיר ג'איפור שהוקמה לאחרונה ב-1727, והקריב שני קורבנות אשוואמדה, פעם אחת ב-1734, ושוב ב-1741.
המצב עם עלייתו לשלטון

כשג'אי סינג עלה לכס המלוכה באמבר, הוא התקשה לממן חיל של 10,000 פרשים. מצב זה נוצר במהלך 96 השנים הקודמות, רובה מקבילה לשלטונו של אורנגזב. במהלך תקופה זו, מלכי ג'איפור העדיפו דיפלומטיה על פני נשק במגעיהם עם המוגולים, היות שממלכתם שכנה בסמיכות לדלהי אגרה.
התמודדויות עם המוגולים המאוחרים יותר

מותו של אורנגזב (1707) סיבך את מצבו של ג'אי סינג. פטרוניו, בידאר בחט ואביו עזאם היו בצד המפסיד במאבק הירושה המוגולית. סוואי ג'אי סינג יצר ברית עם מדינות הראג'פוט של מיוואר (בקשרי חיתון) ומרוואר על מנת ליצור ברית נגד הקיסר המוגולי בהאדור שאה הראשון. בהאדור שאה מינה את ג'אי סינג למשול במחוזות החשובים אגרה ומאלווה. ב-1710, ג'אי סינג עזב את מחנה הקיסר ללא אישורו וכתגובה הקיסר שלל ממנו את שלטונו והעבירו לאחיו למחצה, ביג'אי סינג, אף כי הדבר לא היה מקובל, שכן למעמד הראג'פוטים הייתה זכות מולדת ובלתי ניתנת לשלילה, על אזור הולדתם ללא תלות בחסדי הקיסר, ה"ווטן" (watan). עם מותו של בהדור-שאה והחולשה שנוצרה במרכז הכוח בדלהי, ג'אי סינג נכנס לאמבר בראש צבאי, הדיח את אחיו וכלא אותו תוך שהוא מקבע את מעמדו כשליט הבלתי מעורער של ממלכתו.
הרפורמה הדתית של ג'אי סינג

כחלק מהתנתקותו מהשלטון המרכזי בדלהי, ג'אי סינג שאף לחזור לשורשים הדתיים שלו, להינודאיזם אורתודוקסי יותר. הוא זימן לחצרו כהנים, ברהמינים רבים, שייעצו לו בענייני דת, בייחוד ברהמינים מבנגל.
הוא שם דגש על קיום הדהרמה, הסדר הקוסמי, באמצעות קיום טקסים וודיים שלא נערכו מאות שנים, כגון הוג'אפיה, הקרבת המיץ המקודש והאשוומדה, הקרבת הסוס, טקס אותו ג'אי ערך פעמיים, בציפייה כי הטקסים יביאו, בסופו של דבר, לביאתו של וישנו, בתור האווטאר שלו, קאלקי. ג'אי סינג תפש את עצמו כשליט הינדואי שחי במעבר שבין ה"קאלי-יוגה", כלומר התקופה הרעה ביותר, לבין ה"סאטיה-יוגה", תקופת הזוהר בה וישנו בכבודו ובעצמו.
לצד השקפת העולם הדתית, לג'אי סינג היו מטרות פוליטיות ברפורמה שלו. בימי הזוהר של האימפריה המוגולית, כוחו של מלך מקומי כמו ג'אי סינג, נבע מקשריו עם הקיסר, הן באופן סמלי, הן באופן צבאי והן באמצעות קשרי חיתון. משדעך כוחו של הקיסר, ג'אי סינג נאלץ למצוא הצדקה אחרת לשלטונו, הצדקה דתית המבוססת על מלך המקיים את הדהרמה. הרפורמה נתקלה בקשיים רבים, כיוון שמרבית האוכלוסייה בממלכתו, בפרט הברהמינים שבה, היו וואישנוויסטים, כלומר, ראו את בוישנו את האל הראשי ודגלו בבהקטי, דבקות באל, והתנגדות לקורבנות לצד ברהמינים שאוויסטים, חסידי שיווה. אף הוואישנוויסטים בממלכתו נחלקו לכיתות שונות ומסוכסכות. ג'אי סינג שאף ליצור האחדה, הומוגניזציה, של הדת בממלכתו לפי ראות עיניו, כך שתשרת הן את השקפתו הדתית והן את מטרותיו הפוליטיות ותתרום ליציבות שלטונו. הרפורמה התנהלה בימי חייו אך ככל הנראה זכתה להצלחה מוגבלת ונזנחה בידי יורשיו לאחר מותו ב-1743.
אסטרונומיה ומדע

ג'אי סינג היה חובב מושבע של מדע, בפרט אסטרונומיה ומתמטיקה. הוא יזם תרגום לסנקריט של עבודות שונות של אירופאים, במיוחד מיווניות, למשל של המדענים היוונים אוקלידס ותלמי.
הוא יזם בניה של מצפי כוכבים ברחבי הודו כולה, בפרט בעירו, ג'איפור ובעיר הבירה, דלהי. חלק ממצפי הכוכבים הללו עדיין פעילים במאה ה-21 ובעלי דיוק מרשים ביחס לתקופת בנייתם.
ראו גם

ג'איפור
ראג'סטאן
אורנגזב
הערות שוליים

↑  Andrew Topsfield (2000). Court Painting in Rajasthan. Marg. p. 50. ISBN 978-81-85026-47-3.
↑  Ajay Verghese (2016). The Colonial Origins of Ethnic Violence in India. Stanford University Press. p. 64. ISBN 978-0-8047-9817-4.
↑  Yamini Narayanan (2014). Religion, Heritage and the Sustainable City: Hinduism and urbanisation in Jaipur. Routledge. p. 106. ISBN 978-1-135-01269-4.
↑  Catherine B Asher (2008). "Excavating Communalism: Kachhwaha Rajadharma and Mughal Sovereignty".  In Rajat Datta (ed.). Rethinking a Millennium: Perspectives on Indian History from the Eighth to the Eighteenth Century : Essays for Harbans Mukhia. Aakar Books. p. 232. ISBN 978-81-89833-36-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299852905171  BnF: cb16578505b (data)  GND: 11899753X  ISNI: 0000 0000 8139 7118  LCCN: n50074489  NTA: 074477676  SNAC: w6dz4dxs  SUDOC: 077428722  ULAN: 500004845  VcBA: 495/299420  VIAF: 59884548   WorldCat (עם VIAF): 59884548
גאלאם קנאלאת', מלך הפיקטים

גאלאם קנאלאת' (באנגלית: Galam Cennalath; מת ב-580) היה מלך הפיקטים, משנת 576 לערך ועד מותו.
על פי "דברי ימי הפיקטים" מלך גאלאם בין שנתיים לארבע שנים, כאשר ככל הנראה מלך במשותף עם ברידיי הראשון.
על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך" מת "קנאלאת' מלך הפיקטים" בשנת 580.
ג'ון בוסמן

יוהנס יאקובוס "ג'ון" בוסמן (בהולנדית: Johannes "John" Jacobus Bosman; נולד ב-1 בפברואר 1967) הוא כדורגלן עבר הולנדי, אשר שיחק בעמדת החלוץ. לאחר פרישה ממשחק פעיל עובד כעוזר מאמן קבוצת הנוער של אייקס אמסטרדם.
קריירה

כאשר היה בוסמן בן 18 הצטרף לקבוצת אייאקס אמסטרדם, ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-20 בנובמבר 1983 בניצחון 5-2 על רודה. בוזמן גם כבש את אחד השערים במשחק. באייקס שיחק בוסמן בחוד יחד עם מרקו ואן באסטן - צמד ואן באסטן-בוסמן הוביל את אייקס לזכייה באליפות הולנד, בגביע ההולנדי (פעמיים) ובגביע אירופה למחזיקות גביע. בשנת 1987 עבר ואן באסטן למילאן ובוסמן הפך למבקיע העיקרי של אייקס. בעונת 1987/1988 הבקיע בוסמן 25 שערים והגיע למקום שני ברשימת מלכי השערים של העונה.
בתום עונת 1987/1988 עזב בוסמן את אייקס וחתם במכלן הבלגית. בוסמן שיחק במדי מכלן במשך שתי עונות וזכה איתה באליפות בלגיה. לאחר מכן שב להולנד ושיחק עונה אחת עם פ.ס.וו. איינדהובן, בסיומה זכה עם הקבוצה באליפות הולנד. בתום העונה החליט מאמן איינדהובן להציב בעמדתו של בוסמן שחקן שעלה מקבוצת הנוער ובשל כך שוחרר בוסמן מהקבוצה. הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם אנדרלכט הבלגית. במהלך חמש שנותיו באנדרלכט זכה בוסמן עם הקבוצה בשלוש אליפויות ובגביע הבלגי.
בשנת 1996 שב בוסמן להולנד, הוא שיחק 3 שנים בשורות טוונטה. בעונה הראשונה שלו עם הקבוצה הצליח להביא אותה אל המקום השלישי בליגה. אך בהמשך לא בלט במיוחד. בשנת 1999 עבר לקבוצת א.ז. אלקמאר. בשנת 2002 פרש ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת הולנד

בוסמן שיחק את משחקו הראשון במדי נבחרת הולנד ב־14 במאי 1986. היה זה משחק ידידות עם נבחרת מערב גרמניה. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע ב־21 בספטמבר 1986 במשחק מול נבחרת קפריסין. ב־28 באוקטובר 1987, במהלך משחק נוסף נגד קפריסין, הבקיע בוסמן חמישה שערים.
בוסמן נכלל בסגל נבחרת הולנד ליורו 1988. בוסמן השתתף במשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת ברית המועצות. הולנדים הפסידו במשחק ומאמן הנבחרת רינוס מיכלס שיבץ במשחקים הבאים את ואן באסטן במקומו של בוסמן בשאר המשחקים בטורניר. בוסמן נכנס כמחליף במשחק מול אירלנד בשלב הבתים. הוא לא שותף במשחק חצי הגמר והגמר, בו ניצחה הולנד את ברית המועצות וזכת לראשונה ביורו.
בוסמן המשיך לשחק במדי הנבחרת עד לשנת 1997. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1994, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות.
תארים

אליפות אירופה: 1988.
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1986/1987.
אליפות הולנד (2): 1984/1985, 1990/1991.
הגביע ההולנדי (2): 1985/1986, 1986/1987
אליפות בלגיה (4): 1988/1989, 1993/1994,1992/1993, 1994/1995
הגביע הבלגי: 1993/1994
ברהם צאלח

ברהם צאלח (בערבית: برهم صالح, בכורדית: بەرھەم ساڵح; נולד ב-12 ביולי 1960) הוא פוליטיקאי כורדי-עיראקי בולט, שכיהן כנשיא עיראק השמיני בין 2 באוקטובר 2018 ל-17 באוקטובר 2022. כיהן גם כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית.
ביוגרפיה

ברהם צאלח נולד ב-12 ביולי 1960 בסולימאניה שבכורדיסטן העיראקית. בגיל 16 הצטרף לתנועה הלאומית הכורדית. הוא נעצר פעמיים למשך 43 יום בשנת 1979 בשל פעילותו הפוליטית. לאחר שחרורו סיים את בית הספר התיכון ועזב את עיראק לממלכה המאוחדת כדי לברוח מרדיפות מתמשכות. בשנת 1983 צאלח סיים את לימודיו באוניברסיטת קארדיף וקיבל תואר ראשון בהנדסה אזרחית ובניה. הוא המשיך ללמוד ובשנת 1987 סיים את לימודי הדוקטורט בסטטיסטיקה ויישומי הנדסת מחשב באוניברסיטת ליברפול.
צאלח נבחר להנהגת האיחוד הפטריוטי הכורדי לאחר מלחמת המפרץ וייצג את המפלגה בארצות הברית. לאחר נפילת המשטר של סדאם חוסיין בשנת 2004 התמנה צאלח לכהן כסגן ראש ממשלת עיראק, ובשנה שלאחר מכן כיהן גם כשר התכנון.
בשנת 2009 נבחר לכהן כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית ברוב של 59 מושבים בפרלמנט (מתוך 111), והחליף את נצ'רוואן ברזאני. בתקופה זו התרחשו עימותים רבים בין הממשלה לאופוזיציה המקומית, דבר אשר החזיר את בראזני לשלטון בשנת 2012 ובכך צאלח שב לאופוזיציה.
באוקטובר 2018 נבחר ברוב גדול לנשיא עיראק. מספר חודשים לאחר מכן גינה קשות את המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית וכן את מתקפת הטילים בארביל.
חיים אישיים

צאלח נשוי ואב לשני ילדים.
בת פרעה (להקה)

| --- | --- |
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 סוגה:  מוזיקת עולם 
 www.pharaohsdaughter.com
 חברים
 בתיה שכטר 
 
בת פרעה (באנגלית: Pharaoh's Daughter) היא להקת מוזיקת עולם מניו יורק. סגנונם המוזיקלי שילוב של הפולק האמריקאי, כליזמר יהודי, וצלילי המזרח התיכון.
חברי הלהקה הם: בתיה שכטר (שירה, עוד, גיטרה, סאז), דפנה מור (חליליות, זורנה, נאי, מלודיקה, קולות רקע), מג אוקורה (כינור), יובל אריה (תופים), שניר עזרא בלומנקרץ (בס, עוד), נח הופלד (צ'לו), דניאל פרידמן (תופים), ג'ייסון לינדנר (קלידים) ואלן קשאן (סנטור).
ראו גם

מוזיקת עולם
כליזמר (מסורת מוזיקלית)
ברנרד ולואיז

ברנרד ולואיז הוא אלבום האולפן השישי של הזמר מאיר אריאל ואלבום האולפן האחרון שהוציא אריאל בחייו.
כל המילים והלחנים לשירי האלבום נכתבו על ידי אריאל. העיבוד וההפקה המוזיקלית נעשו בידי משה לוי והוא גם ניגן בפסנתר, קלידים, גיטרות, בס, אקורדיון, ופעמונים בשירי האלבום. בנוסף השתתפו בנגינה מוזיקאים ידועים כגון מיקי שביב בגיטרות ובבס, ז'אן פול זימבריס בתופים וכלי הקשה, אריאל זילבר בחצוצרה, ושלום חנוך בקולות הרקע.
בניגוד לקודמו, האלבום רישומי פחם, הושקעה באלבום זה הפקה רחבת היקף. לארבעה משירי האלבום, "היכנסי כבר לאוטו וניסע", "לא יכול להוריד ממך את העיניים", "אף אחד לא יודע" ושיר הנושא "ברנרד ולואיז", הופקו וידאו קליפים, ושירים אלה יצאו כסינגלים. שני הראשונים זכו להצלחה והם מהשירים הידועים של אריאל, אף כי "היכנסי כבר לאוטו וניסע" זכה בתואר "השיר הגרוע של השנה" על ידי צוות של עורכי גל"צ.
הקונספט

"ברנרד ולואיז" מתואר לעיתים כאלבום קונספט העוסק באהבה מתחדשת של זוג הנשוי שנים רבות. בכך תומכת העובדה שאריאל הקדיש את האלבום לאשתו תרצה אריאל, שאף הפיקה את האלבום. עטיפתו האחורית של האלבום מהווה תצלום תקריב של פניהם המחייכות של תרצה ומאיר אריאל, כאשר שמות השירים מסודרים בהתאם לתווי פניה של תרצה אריאל. כמו כן מכילה החוברת המצורפת לאלבום תצלומים נוספים של השניים.
במהלך העבודה על האלבום כתב אריאל סיפור מסגרת על ברנרד ולואיז, שלא פורסם מעולם. אריאל שאף להעלות את הסיפור כמחזמר או סדרת טלוויזיה.
שם האלבום הוא שמם של גבר ואישה אשר מתוארים בשיר "ברנרד ולואיז" כזוג בעל ניסיון כאשר בני הזוג מכירים זה את מגרעותיו של זה היטב, אך בכל זאת אהבתם גדולה. הזוג מופיע לראשונה אצל אריאל באלבום "רישומי פחם", בשיר "זנב הלטאה של שיר המקצוע". עוד קודם לכן, כבר עשה אריאל שימוש בשם "לואיז" באלבומו מ-1984, ...וגלוי עיניים, בשם השיר "שפריץ חרוזים ללואיז" המתאר חשבון נפש פנימי של גבר.
השיר החותם את האלבום, "המרגל שהתרגל", מתאר את קסם שיגרת החיים הפשוטים המתגלה אל בעל שכל חייו ראה את עצמו כבול בנישואים חונקים ("הרי אויב המתראה כאוהב, יש סיכוי שיתרגל ויתאהב").
שם האלבום רומז לדמותו של פייר אבלר, נזיר ופילוסוף בן המאה ה-12 ולאהבתו לאלואיז, אשר אהבתם היוותה מודל של אהבה מושלמת ואלוהית בתרבות האירופית.
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אצל ציון  | 3:23 |
| 2. | גומרים על האופנוען  | 4:58 |
| 3. | היכנסי כבר לאוטו וניסע  | 3:10 |
| 4. | שואף לאפס  | 4:38 |
| 5. | אף אחד לא יודע  | 3:55 |
| 6. | לא יכול להוריד ממך את העיניים  | 4:00 |
| 7. | ברנרד ולואיז  | 4:49 |
| 8. | פצועי אהבתנו  | 3:53 |
| 9. | דלת אחורית  | 5:08 |
| 10. | סוף העולם בלוז  | 6:20 |
| 11. | המרגל שהתרגל  | 3:20 |
| משך כולל: | משך כולל: | 47:40 |
לקריאה נוספת

נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד : מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 296–305, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016
הערות שוליים

↑  ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 297.
↑  קלדרון, עמ' 302.
↑  "ברנרד ולואיז" של מאיר אריאל יהפוך לסדרת טלוויזיה, באתר וואלה, 25 ביוני 2001
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2c63071f-c74f-3b72-9f3b-0a7bc40b7ce7
גאלאן, מלך הפיקטים

גאלאן אריליך (באנגלית: Galan Erilich), היה מלך הפיקטים, בראשית המאה השישית.
על פי "דברי ימי הפיקטים" גאלאן מלך במשך 12 שנים לאחר מותו של דרסט השני. לאחר מותו של גאלאן עלו לשלטון דרסט בן אואודרוסט ודרסט בן גירום, אשר מלכו יחדיו.
ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד

ג'יימס החמישי מלך סקוטלנד
ג'יימס החמישי (10 באפריל 1512 - 14 בדצמבר 1542) היה מלך סקוטלנד בין 1513 ל-1542.