stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל אחיה
מהלך הנחל

תחילתו של הנחל בחלקו הדרומי של עמק גלילות השוכן במרזבה שבין רכס הכורכר השני (שעליו בנויים פי גלילות ורמת אביב ג') לרכס הכורכר השלישי (שעליו בנויים קריית שאול, הכפר הירוק ורמת השרון). תעלות הניקוז המנקזות את שדות הכפר הירוק, שדות דרום רמת השרון ופי גלילות מתאחדות צפונית למערות הקבורה השומרוניות של תל ברוך (מערות אפקה) ויוצרות את נחל אחיה הזורם מערבה ואז דרומה עד לרמת אביב ג' בחלק זה נטועים לאורך ערוץ הנחל אקליפטוסים ובשדות שסביבו נמצאים אלפי נרקיסים המהווים את אחד מאתרי הפריחה המרשימים בארץ (עמק הנרקיסים).
כאשר מגיע הנחל לרמת אביב ג' (באזור גן רוזין) הוא עובר שער ברזל נעול ונכנס למובל תת-קרקעי מתחת לבתי רמת אביב ג'.
הנחל זורם במובל מתחת לרמת אביב ג', חוצה את רכס הכורכר שעליו בנויה השכונה, ממשיך במקביל לדרך נמיר ומגיח ממנו רק בשפכו לירקון.
חי וצומח

עמק גלילות הוא עמק סגור למחצה. מי הגשמים ומי התהום הגבוהים יוצרים בו בית גידול לח שבו אלפי נרקיסים, סייפני תבואה ונוריות וכן בריכות חורף. המרכזיות שבהן כיום הן בריכת החורף ליד תחנת השאיבה של נווה גן (ממזרח ובצמוד לנתיבי איילון) ובריכת החורף של הכפר הירוק.
ארכאולוגיה ושרידי אדם

מדרום לערוץ הנחל נמצאות מערות קבורה שומרוניות (מערות אפקה).
חשיבות אקולוגית

בתי הגידול הלחים אשר אפיינו בעבר את מישור החוף הולכים ונעלמים תחת לחצי הפיתוח, תשעים אחוז מברכות החורף במישור החוף על החי והצומח הייחודי שלהם הוכחדו, באגן הניקוז של הנחל נמצאות כמה מאחרונות ברכות החורף באזור תל אביב וכן אחד מריכוזי הנרקיסים הגדולים בארץ. מרבית ערוץ הנחל נהרס והוכנס למובל תת-קרקעי, רק אגן עמק גלילות שרד כשטח טבעי למחצה וגם הוא מאוים על ידי תוכניות פיתוח עתידיות של רמת השרון אשר אינן מתייחסות לאופיו הייחודי של בית הגידול.
מסלולי טיול באזור הנחל

ניתן להגיע לנחל מכיוון הכפר הירוק, נוה גן ברמת השרון, רמת אביב ג' ופי גלילות, בכל שנה בסוף חודש ינואר מקיים הכפר הירוק את צעדת הנרקיסים שמטרתה להביא למודעות הציבור את ערכי הטבע הייחודיים בעמק גלילות.
הערות שוליים

↑  תוכנית רש 800 א 1 נספח ניקוז עמ' 6
↑  תוכנית האב לניקוז תל אביב – יפו עמ 18 ואילך; נספח ניהול נגר / נספח מנחה לתכנון; פיתוח
↑  ש. בדולח , חגית ברב טל, רשות מקרקעי ישראל, רובע דרום גלילות, נספח הידרולוגי, עמ' 4
↑  ליאב שלם ואביטל גזית, האם שטחים חקלאיים מתאימים לקיום ברֵכות חורף?, באתר אקולוגיה וסביבה, ‏פברואר 2013
↑  אמיתי גזית, תוכנית הענק בגלילות הופקדה להתנגדויות הציבור: 10,000 דירות חדשות בדרך, באתר כלכליסט, 17 ביולי 2017
↑  נרקיסים בעמק גלילות - מהר לפני שייגמר
נרקיסים בנחל אחיה (עמק גלילות)
גרניון גזור, על שפת נחל אחיה, גלילות
מערות קבורה תל ברוך (מערות אפקה)
רז'ינאל גורו

גורו במדי קריליה סובטוב
רז'ינאל גוּרוּ֫ (בצרפתית: Réginal Goreux; נולד ב-31 בדצמבר 1987 בסנט מישל שבהאיטי) הוא כדורגלן עבר מהאיטי ששיחק בעמדת הקשר, ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת הנוער של סטנדרד לייז'.
קריירת מועדונים > ילדות

רז'ינאל גורו התחיל את צעדיו הראשונים בכדורגל בארץ מולדתו האיטי, במועדון ברלו, בגיל 13 עבר לבית הספר לכדורגל של סטנדרד לייז' הבלגית.
קריירת מועדונים > סטנדרד לייז'

בשנת 2008 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק גביע והבקיע שעזר לקבוצתו להעפיל לשלב הבא. העונה הראשונה של גורו בסטנדרד הייתה מוצלחת, הוא זכה למקום בהרכב במהירות. ב-1 במרץ 2009 רז'ינאל הבקיע שער ליגה ראשון מול סרקל ברוז'. כבר באותה עונה קבוצתו זכתה אליפות המדינה. בסתיו 2009 גורו ערך הופעת בכורה בליגת האלופות, בה שיחק נגד אולימפיאקוס וארסנל. גם עונת 2009/10 הייתה מוצלחת בשביל גורו, כאשר הוא זכה ב-2 תארים: גביע בלגיה והסופרקאפ בלגי.
קריירת מועדונים > קריליה סובטוב

בחורף 2013 גורו קיבל את ההצעה לעבור לקריליה סובטוב הרוסית. סכום ההעברה היה 500 אלף יורו עם חוזה לשנתיים וחצי. ערך בכורה בליגת העל ב-9 במרץ מול צסק"א מוסקבה. ב-13 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקריליה במשחק נגד קרסנודאר.
קריירת מועדונים > רוסטוב

באוגוסט 2014, לאחר שקריליה ירדו לליגה הלאומית גורו עזב את הקבוצה הסמרית וחתם לשנתיים ברוסטוב. הופיע לראשונה במדי הצהובים-כחולים ב-14 באוגוסט בדקה ה-34 במשחק חוץ נגד לוקומוטיב מוסקבה שהסתיים בהפסד 2:1.
נבחרת לאומית

בשנת 2011 גורו ערך הופעת בכורה במדי האיטי במשחק נגד נבחרת טרינידד וטובגו. ב-7 באוקטובר 2011 במשחק מוקדמות מונדיאל 2014 גורו הבקיע 2 שערים מול איי הבתולה של ארצות הברית.
תארים

אליפות בלגיה: 2009
הגביע הבלגי: 2011
הסופרקאפ הבלגי: 2009
קו A של הרכבת התחתית של רומא

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  איטליה
 עיר:  רומא
 שם המערכת:  הרכבת התחתית של רומא
 מפעיל:  ATAC
 מידע על ההקמה
 התחלת בנייה:  1964
 פתיחת הקו:  1980
 מידע על הקו
 סוג הקו:  רכבת תחתית
 אורך הקו:  18.5 קילומטרים
 מתח חשמלי:  חשמול מסילות ברזל במתח ישר של 1500 וולט 
 צבע על המפה:  כתום
 מספר נוסעים ביום:  450,000
 מספר נוסעים בשנה:  164,250,000
 מספר התחנות:  27
 תרשים הקו
 
 
קו A (באיטלקית: Linea A) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של רומא. הוא הקו השני שנפתח במערכת בשנת 1980 על אף שמו. הקו חוצה את רומא במסלול אלכסוני מצפון לדרום. אורכו של הקו הוא 18 קילומטר ובו 27 תחנות. הקו מצטלב במרכזו עם קווים B ו־C. הקו מסומן בצבע כתום על מפות הרכבת התחתית והוא הקו העמוס ביותר במערכת עם למעלה מארבע מאות אלף נוסעים מדי יום.
היסטוריה

בשנת 1959 ניתן אישור לבניית קו רכבת (השייך למטרופלין שני) העובר במרכז העיר ומצטלב עם הקו הקיים (אשר נחנך ב-1955) בתחנת רומא טרמיני.
העבודות החלו בשנת 1964 באזור טוסקולנה ומייד נתקלו בעיכובים וקשיים בלתי צפויים. הדבר הקשה על תנועה בדרום מזרח רומא והעבודה הופסקה וחודשה כעבור 5 שנים, עם מכונות מנהור. המכונות הקלו באופן יחסי על העומס בתנועה אבל, גרמו לנזקי רעידות במבנים.
הקו נפתח ב-1980 מתחנת אוטביאנו עד לתחנת אנגנינה. בשנות ה-90 החלו עבודות להארכת הקו מתחנת אוטביאנו עד לתחנת בטיסטיני, שנפתח בין השנים 1999 ל־2000
מסלול הקו

הקו מתחיל את מסלולו בפרברים הצפוניים של רומא בתחנת בטיסטיני ויורד דרומה במסלול אלכסוני (ממזרח למערב) ומסתיים בתחנת אנגנינה. הקו נפגש עם קו B בתחנת רומא טרמיני, ועם קו C בתחנת סן ג'ובאני.
הערות שוליים

↑  Paolo Melissi, The first Italian undrerground was inaugurated (9th February), ‏2019-01-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  (Macintosh; Intel Mac OS X 10_15_7) AppleWebKit/537.36 (KHTML, like Gecko) Chrome/110.0.0.0 Safari/537.36 Citoid/WMF (mailto:noc@wikimedia.org)&ssu=&ssv=&ssw=&ssx=eyJyZCI6ImF0YWMucm9tYS5pdCIsInV6bXgiOiI3ZjkwMDA2ODg5NWY3OS0yNzZhLTRhNjQtYmNhYS04ODU5NmE0M2JlOWUxLTE3MzI0NjcxNjMwNjIwLWQ0MTYxNDUyNzc1ZWEzMGIxMCIsIl9fdXptZiI6IjdmNjAwMDI0OTk5NDgzLWM3MjMtNDFkNi05NjI0LTVmMzE3ZTIwYjUwZTE3MzI0NjcxNjMwNjIwLTllYWY0NjkyNmFhNmQ5YTMxMCJ9 Radware Captcha Page, validate.perfdrive.com (באנגלית)
↑  UrbanRail.Net > Europe > Italy > Metropolitana di ROMA (Rome Metro), www.urbanrail.net
יוסף בן לב

| --- | --- |
 לידה:  1505 ה'רס"ג בערך מונאסטיר, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1580 (בגיל 75 בערך) איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  סלוניקי
 תקופת הפעילות:  ?–1580 
 תחומי עיסוק:  דיין
 חיבוריו:  שו"ת מהריב"ל  חידושי מהריב"ל גיטין
 
רבי יוסף בן דוד אִבן לב (סביב ה'רס"ג 1503– ה'ש"מ, 1580 לערך)  מחכמי מונסטיר שבאימפריה העות'מאנית (כיום במקדוניה הצפונית) במאה ה-16. דיין, היה פוסק וראש ישיבה בסלוניקי ובקושטא. מוכר יותר בכינוי מהריב"ל או רבי יוסף אבן (בן) לב. נודע באישיותו התקיפה ובפסיקת הלכה בלתי מתפשרת, וכתוצאה מכך סבל מרדיפות אנשי קהילתו.
קורות חייו

נולד בין שנת ה'ר"ס לשנת ה'רס"ה במונסטיר שבאימפריה העות'מאנית (כיום במקדוניה הצפונית) לרבי דוד אבן לב מרבני הקהילה המקומית. למד ככל הנראה אצל קרוב משפחתו רבי יצחק אבן צדיק אבן לב.
בעיר הולדתו מונסטיר הוא כיהן כרב וכדיין. בשנת ה'רצ"ד עזב את מונסטיר לסלוניקי, כנראה בעקבות סכסוך עם רב הקהילה המקומית במונסטיר שנגרם לאחר מחאתו באותו הרב על מעשה סחיטה שנעשה בקהילה.
באותה השנה, בהיותו כבן 34 בלבד, הוא חתם על כרוז ליהודי הקהילה בסלוניקי. חתימתו מופיעה במקום השלישי בכרוז, אחרי רבי יוסף טאיטאצאק ורבי יוסף קארו שהיו מבוגרים ממנו בהרבה.
נודע באישיותו התקיפה ובפסיקת הלכה בלתי מתפשרת; בתפקידו כאב"ד התפרסם בכך שיצא כנגד עשירי העיר ותקיפיה. פסיקה ברוח זו, נגד אחד מעשירי העיר, ברוך, הביאה עליו אסון; העשיר שכר רוצחים, שרצחו את בנו של מהר"י, ר' דוד, בעת ששהה מחוץ לעיר. ר' דוד היה בן 28, והיה כישרון תורני מבטיח. סמוך לאסון זה אירע למהר"י בן לב אסון נוסף: בנו השני, יוסף, טבע בנחל בעת טבילה לכבוד שבת. אסונות אלו ומחלוקות עם חכמי העיר גרמו לו לעקור מסלוניקי ולהתיישב באיסטנבול, בה שימש כראש ישיבה, תחת חסותה של דונה גרציה נשיא, עד מותו בשנת ש"מ, (1580) לערך.
לאחר כעשור שבו התגורר בסלוניקי, נקלע ר"י אבן לב לסכסוך קשה עם כמה מראשי הקהילה המקומית. לפי רבי דוד קונפורטי תחילת הסכסוך הייתה בהתנצחות תלמודית של רבי יוסף אבן לב עם הרב שלמה חסון. במהלך ויכוח שפרץ ביניהם, התבטא הרב חסון על קושיית רבי יצחק מקורביל, אותה התאמץ ר"י אבן לב לתרץ, שהיא איננה קושיה כלל וכי רבי יצחק מקורביל טעה. ר"י אבן לב, שהיה נוהג להתעמק בלימודו גם בדברי התוספות, ראה זאת כזלזול בכבודו של הרבי יצחק מקורביל, והוויכוח עבר למחלוקת אישית עד שנידו האחד את השני. היריבות העיקרית ביניהם הייתה בנוגע לאחד מבני הקהילה, בשם ברוך, שהיה אנוס לשעבר מפורטוגל, ובסלוניקי היה מראשי הקהילה. ברוך נהג כלפי הקהילה בתקיפות וביד קשה. רבנים בקהילה כמו רבי בנימין בן רבי מאיר, ורבי בנימין הלוי, התלוננו עליו בפני משה המון (אנ'), רופא הסולטן באיסטנבול, בבקשה שידיחו מתפקידיו. ברוך הוזמן לבירור העניינים בקושטא אצל משה המון, והביע חרטה על מעשיו; אך כששב לסלוניקי המשיך במעשיו. המון תכנן לשלוח שליח מטעם הסולטן להדיחו אך הדבר לא יצא אל הפועל. לצידו של ברוך עמדו רבי שלמה חסון ותלמידיו, כאשר ר"י אבן לב ניסה לפעול נגדו.
בקיץ שנת ה'ש"ה, פגש ברוך את ר"י אבן לב ברחוב העיר וסטר לו על לחיו. לפי המסופר, קרע ר"י אבן לב את בגדיו וזעק "שומו שמים על זאת" כביטוי לצערו על חילול כבוד התורה, לאחר שאף אחד מהנוכחים במאורע לא מחה על הפגיעה בכבודו. באותו הלילה פרצה שריפה באותו הרחוב בו אירע הדבר. האש יצאה מחנותו של בשם יהודי בשם אברהם קטלאנו, והיא התפשטה במהירות לכל עבר. לפי כרוניקות בנות התקופה עלו באש 5,000 בתים, 18 בתי כנסת, וכ-200 מבני הקהילה היהודית נספו בשריפה. השריפה גרמה להתפרצותה המחודשת של מגפה שהתפשטה בסלוניקי באותה תקופה, ובה מתו כ-300 איש נוספים מהקהילה היהודית.
בתקופה זו יצא דוד, בנו של ר"י אבן לב, אל כפר סמוך לסלוניקי, כרבים מיהודי העיר שעזבו את סלוניקי לכפרים הסמוכים מפני המגפה. דוד נרצח בהיותו באותו הכפר, והוא בן 28 בלבד. לפי המשוער הוא נרצח על ידי שליחיו של ברוך, יריבו מסלוניקי. בנו השני משה טבע בנהר בעת טבילה. אסון כפול זה גרם לר"י אבן לב לעזוב את סלוניקי. הוא היגר לקושטא שם מונה על ידי דונה גרציה מנדס לראש הישיבה שהקימה בעיר, והתקרב מאוד למשפחת מנדס.
פעילות ציבורית

בשנת שט"ז הטילו ראשי קהילת מגורשי ספרד בקושטא חרם האוסר להתפלל בבתי כנסיות שאינם שייכים לקהילה. החרם שהיה מכוון נגד היהודים הפורטוגזים ובראשם משפחת מנדס, שפרשו מקהילת האם והקימו קהילה עצמאית כמה שנים לפני כן בניסן שנת ה'ש"ט. ר"י אבן לב, ממקום שהותו בסלוניקי (שם שהה לצורכי רפואה), התייצב נחרץ לצידה של משפחת מנדס. לדעתו הסכימו גם רבי שמואל די מדינה ורבי משה מטראני.
ר"י אבן לב היה מראשי הרבנים שחתמו על חרם אנקונה בשנת ה'שי"ד, אותו יזמה משפחת מנדס כתגובה על העלאתם על המוקד של 24 אנוסים מפורטוגל, ואף הורה כי בידי הקהילה סמכות להכריח את חבריה שלא לעבור על החרם, וזאת למרות התנגדותם של חלק מרבני קושטא לחרם.
ר"י אבן לב חתם גם על חרם נגד המלשין על דון יוסף נשיא.
פטירתו

בסביבות שנת שט"ז חלה ר"י אבן לב, ובחתימותיו מתקופה זו הוא מוסיף לחתימת שמו את המילים "המר והנאנח". בתקופה זו נסע להתרפא בסלוניקי, שם הדפיס את ספרו אצל המדפיס יעבץ.
לפי השערת חלק מחוקרי תולדותיו, משנת ה'שכ"א הפסיק להופיע בישיבה עקב חולשתו, אם כי עדיין פרש את חסותו עליה. בסוף ימיו כהו עיניו. תאריך פטירתו המדויק אינו ידוע. האזכורים האחרונים מחייו הם מחודש תשרי, ומכ"ה בכסלו שנת של"ט.
דרך לימודו ודרכו ההלכתית

מהר"י בן לב נחשב אחד מגדולי דורו ומהחריפים שבהם. הוא קיים קשרים עם ר' יוסף קארו, ר' יוסף טאיטאצאק ומהרשד"ם.
נודע בבקיאותו המיוחדת ובחריפותו, כפי שבולט הדבר בתשובותיו ובחידושיו. דרך לימודו היא מיזוג של דרכי הלימוד הנפוצות בזמנו: דרך הלימוד הספרדית המצטיינת בבקיאות ועוסקת בעיקר בבירור ההלכה, ודרך הלימוד האשכנזית המצטיינת בחריפות ועוסקת רבות גם בפלפול. בדומה לישיבות האשכנזיות, הנהיג בישיבתו את סדר הלימוד על פי נושאים וסוגיות, ולא לפי סדר התלמוד.
רבי חיים יוסף דוד אזולאי מביא שמועה לפיה היו לר"י אבן לב 60 תלמידים שכל אחד מהם ידע מסכת אחת מהתלמוד על בורייה, וכך ידע ר"י אבן לב שחידושיו אינם סותרים הלכה מסוגיה אחרת. עוד כתב כי כאשר יצא לאור הספר בית יוסף, אסר בתחילה ר"י אבן לב על תלמידיו ללמוד בו, מכיוון שלפי דעתו הלימוד בספר עלול להחליש את הבקיאות והעמל העצמי. לימים נעלמה ממנו הלכה שאת מקורה לא הצליחו למצוא גם 60 הבקיאים שבתלמידיו, ורק בספר בית יוסף נמצא המקור. הוא ראה בכך סימן משמים, ושוב התיר לתלמידיו ללמוד בספר. עם זאת, מצטט ר"י אבן לב בספריו פעמים רבות מדבריו של רבי יוסף קארו, ופעם אחת גם את ספרו "בית יוסף".
תשובותיו ההלכתיות הרבות שהשיב לשואלים שונים מעידה על פוסק חריף, בעל בקיאות רבה בספרות ההלכה; בתשובות שונות הוא אינו מהסס להכריע בבהירות גם בנושאים קשים ומעוררי מחלוקת.
במסגרת העיסוק בשאלות הלכתיות שנוצרו עם גירוש היהודים מספרד, והתנצרותם מאונס של רבים מהם, הורה הלכה למעשה שקידושי האנוסים אינם קידושין כלל, ואשה שנתקדשה כאנוסה אינה זקוקה לגט.
ספריו

עוד בחייו נדפסו 2 כרכים מתשובותיו בשם "שו"ת מהריב"ל" (קושטא, שכ"א-של"ג - 1561-1573). חלק ד' הודפס בקורו גישמי שליד קושטא בשנת שנ"ח. בספרים נכללו, מלבד תשובותיו הלכתיות, גם חידושיו למספר מסכתות מהתלמוד הבבלי. בסוף הספר צירף ר"י אבן לב את חידושי בנו דוד, שככל הנראה גם הורחבו על ידו לזכר הבן מסיבה זו יש שייחסו את חידושי הבן למהריב"ל עצמו. מהדורה חדשה יצאה לאור בבני ברק, תשמ"ח.
שו"ת מהר"י בן לב, חלקים א'-ג' הודפסו בקושטא שט"ז.
חידושי הלכות מהר"י בן לב ומהרש"ך, הודפסו בווילהרמסדורף ת"ף.
תלמידיו

בין תלמידיו נמנים:
רבי שמואל יפה אשכנזי.
רבי שלמה הלוי מסלוניקי, בעל חשק שלמה ולב אבות (חמיו של רבי אהרן ששון).
רבי משה בן שמואל מאלכסנדריה.
רבי חנניה בן יקר, חבר בית הדין שבראשות רבי אליהו אבן חיים.
רבי יעקב מטאלון.
הערכות ואגדות

רבי חיים יוסף דוד אזולאי מביא בספרו שם הגדולים אִמרה מפורסמת בשם "רב גדול שקבל מזקנים" אודותיו, כי בדורו היו שלושה רבנים בדורו שהיו ראויים לחבר חיבור ייחודי של ליקוט הלכתי מקיף: הוא, רבי יוסף טאיטאצאק ורבי יוסף קארו. לבסוף זכה בכך ר"י קארו בחיבורו "בית יוסף", מחמת ענוותנותו. כך מתאר אותו גם רבי בצלאל אשכנזי כבקיא גדול: "זקן מגדולי הדור, נודע בשערים, זקן ועוקר הרים", או "הרב המובהק מופת הדור מריה דגמרא". אצל רבי יעקב אלפנדרי הוא מתואר כאחד משלושת גדולי הפסיקה בדורו לצדם של מהרשד"ם ומהרש"ך, בדומה לשלישיית הפוסקים המפורסמת: הרי"ף, הרמב"ם והרא"ש.
כ-300 שנה לאחר פטירתו של ר"י אבן לב, כתב רבי מרדכי רוזנבלט מאושמינה מכתב לרבי פנחס מיכאל גרויסלייט על סדרת חלומות בהם נגלה אליו מהר"י בן לב ובהם אמר לו שהוא (=ר"מ רוזנבלט) מצאצאיו של האדם שסטר לו ברחוב לעיני כל על שיצא חייב בדין לפניו, ושעליו לתקן את נשמתו של אותו אחד בלימוד ושינון של הספר שו"ת מהריב"ל עד שידע אותו על בוריו. וכן הוסיף מהר"י בן לב לומר בחלום שאת הספר הוא חייב לקנות רק מהרב של העיירה אנטופול (=רפ"מ גרויסלייט), כי קיימת עליו תרעומת מדוע לא הוציא לאור רפ"מ גרויסלייט את פירושיו על מסכתות מעילה ותמורה שהחל להכין לדפוס; אמנם אם ר"מ רוזנבלט ירכוש מרפ"מ גרויסלייט את הספר שו"ת מהריב"ל, יוכל הרב גרויסלייט להדפיס את ספריו בכסף שיקבל במכירה זו. בסיום המכתב מבקש ר"מ רוזנבלט בתחינה מהרב גרויסלייט לשלוח לו בדחיפות את "שו"ת מהריב"ל" כי זוגתו חלתה בינתיים והיא נמצאת במצב מסוכן, ומהר"י בן לב אמר לו בחלום האחרון שבשבוע שלפני כן, שזה עונש על כך שלא הזדרז לקנות את הספר.
לקריאה נוספת

דוד תמר, מחקרים בתולדות היהודים בארץ ישראל ובארצות המזרח, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשמ"א, עמ' 100.
הערות שוליים

↑  Robert Mihajlovski‏, THE SEPHARDIC COMMUNITY OF BITOLA-MANASTIR, 1496-1943, באתר sefarad.org (באנגלית).
↑  מונאסטיר סיפורה של קהילה ספרדית במקדוניה, באתר יד ושם.
↑  הקהילה היהודית במונאסטיר, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  ראו רבי יוסף בן לב, שו"ת מהר"י בן לב, חלק ב', סימן ע"ז, בני ברק תשמ"ח, עמ' רל"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי דוד קונפורטי, קורא הדורות, ברלין תר"ו, דף ל"ז, עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  על מכתב פיוס ששלח אליו מאוחר יותר רבי בנימין הלוי, ראו הרב נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, חלק ד', חיפה תשכ"ז-תש"ל, עמ' שט"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי דוד קונפורטי, קורא הדורות, ברלין תר"ו, דף ל"ז עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  שלמה רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם, סופיה, חלק ב', תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 59–64.
↑  רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, חלק ד', חיפה תשכ"ז-תש"ל, עמ' שט"ו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבקה כהן, קושטא שאלוניקי פטרס, תל אביב תשמ"ו, עמ' 82.
↑  רבי שמואל די מדינה, שו"ת מהרשד"ם, אורח חיים, סימן צ"ז.
↑  רבי משה די טראני, שו"ת המבי"ט, חלק א', סימן של"ז.
↑  שו"ת מהר"י בן לב, חלק א', סימן קט"ו.
↑  רבי אליהו בן חיים, שו"ת מים עמוקים, ברלין תקנ"ח, דף נ"ו, עמ' ב'.
↑  שלמה רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם, סופיה, חלק ב', תרצ"ז-תרצ"ח. עמ' 90-91.
↑  וכך כתב בתשובה, שו"ת מהריב"ל, חלק ד', סימן של"ט: "ואור עיני אין אתי".
↑  שו"ת מהר"י בן לב, חלק ד', סימן ב.
↑  "אהלי יעקב" - תשובות רבי יעקב קאשטרו, ליוורנו תקמ"ג, סימן י"ג.
↑  רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים, חלק א', חיפה תשכ"ז-תש"ל, עמ' צ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  חיים זלמן דימיטרובסקי, בית מדרשו של רבי יעקב בירב בצפת, ירושלים תשכ"ג, עמ' ע"ט.
1 2  רבי חיים יוסף דוד אזולאי, שם הגדולים, חלק ב', אות ב', ערך "בית יוסף", ליוורנו תקמ"ו, דף ט"ו עמ' ב', באתר אוצר החכמה.
↑  ר"י אבן לב, שו"ת מהריב"ל, חלק ד', תשובות י"ז-כ"ד.
↑  שו"ת מהריב"ל, חלק א', סימן כ"ב.
↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
↑  רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים - ד, עמ' שטז, חיפה תשכ"ז - תש"ל, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי בצלאל אשכנזי, שו"ת רבינו בצלאל אשכנזי, סימן כ"ח, ונציה שנ"ה, דף צ', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי בצלאל אשכנזי, שו"ת רבינו בצלאל אשכנזי, סימן ל"ב, ונציה שנ"ה, דף צ"ד, עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי חיים אלפנדרי, מגיד מראשית, שאלה ח', ד"ה עוד, קושטא ת"ע, דף כ"ח, עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  יצחק הירשנזון, קבוצת קונטרסים, ירושלים תר"נ, אגרת החלום, דף י"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277478005171  GND: 11914686X  ISNI: 0000 0000 6677 5619  LCCN: n88119167  NTA: 242897673  VIAF: 52492839   WorldCat (עם VIAF): 52492839 
בית הכנסת "קהל פורטוגל" במונסטיר שעלה באש וכיפתו קרסה במהלך מלחמת העולם הראשונה כפי שצולם בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20. בית הכנסת לא שוקם
הקולופון שבדף השער של שו"ת מהר"י בן לב, דפוס ראשון קושטא שט"ז (צילום מהעותק שהיה ברשותו של רבי מאיר שפירא מלובלין)
שער הספר שו"ת מהר"י בן לב, דפוס אמסטרדם תפ"ו
קראון פלאזה אילת

| --- | --- |

 מיקום:  אילת, ישראל
 דירוג:  5 כוכבים
 סוג המלון:  מלון נופש
 תמה:  גן עדן, ספר בראשית
 חדרים:  266
 קומות:  11
 מעליות:  7
 בעלות:  האחים דיין: איציק דיין, אמיר דיין
 ניהול:  מלונות אפריקה ישראל
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1994
 תאריך שיפוץ:  2011, 2020
 קואורדינטות:  29°33′16″N 34°57′39″E﻿ / ﻿29.554444444444°N 34.960833333333°E﻿ / 29.554444444444; 34.960833333333
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןקראון פלאזה אילת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןקראון פלאזה אילת  he קראון פלאזה אילתhe קראון פלאזה אילתמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלון VERT אילת (לשעבר קראון פלאזה אילת) הוא מלון נופש הממוקם בחוף הצפוני שבעיר אילת, על שפת הלגונה לצד המלון "יו מג'יק פאלאס אילת". הוא כולל 266 חדרים וסוויטות.
המלון נבנה נוהל בעבר על ידי רשת "קראון פלזה" וכיום מנוהל על ידי אפריקה ישראל מלונות.
היסטוריה

המלון נפתח בשנת 1994 כמלון קראון פלאזה אילת. בשונה ממלונות אחרים בישראל אשר נושאים את המותג "קראון פלאזה" זהו מלון נופש המיועד למשפחות ולא מלון עסקים. עקב כך המלון מציע יותר פעילויות המיועדות למשפחות וילדים ממלונות אחרים תחת אותו המותג, כגון צוות בידור ומשחקייה. במלון קיימות שתי מסעדות. אחת בלובי המלון והשנייה בבריכה. כמו כן המלון כולל בריכת שחייה, בריכת פעוטות, שירות ספא, חדר כושר, בר, בית כנסת, שני אולמות כנסים, מועדון ילדים, חדר משחקי וידאו. בנוסף, המלון כולל אולם באולינג. זהו המלון היחיד באילת אשר כולל בתוכו מסלול באולינג. בראשית העשור השני של שנות ה-2000 חדר משחקי הווידאו הגדול אשר שכן בקומת הבריכה נסגר ובמקומו נפתחה פינה מצומצמת בקומת הלובי אשר באה על חשבון אחת החנויות אשר שכנו בלובי המלון.
בשנת 2017 הטיל בית משפט השלום באילת על המלון קנס בסך 175 אלף שקל בגין זיהום מי מפרץ אילת. בדגימות שנערכו בנקודת היציאה של השפכים לעבר הים נרשמה חריגה של 14,750,000% מהערך המרבי המותר של חיידקי קולי צואתי. באותה השנה מכרה חברת אפריקה מלונות לידי קבוצת דיין את מלון קראון פלזה אילת יחד עם שלושה מלונות נוספים. בעבור קראון פלזה אילת וקראון פלזה תל אביב שילמה קבוצת דיין כ-300 מיליון שקל, כחלק מעסקה רחבה יותר בשווי 520 מיליון שקלים.
בשנת 2020 המלון עבר שיפוץ בפעם השנייה מאז שנפתח ב-1994.
בשנת 2021 המלון שינה שמו ל-VERT אילת.
גלריה

קראון פלזה אילת בלילה
קראון פלזה אילת והלגונה
חלקו האחורי של המלון
הבריכה של המלון והלגונה
הלובי של המלון
חדר האוכל של המלון
הערות שוליים

↑  רשת המלונות של אפריקה-ישראל - אפריקה – ישראל מלונות, באתר Africa Israel Hotels
↑  אילנה קוריאל, מלון ייקנס על זיהום מפרץ אילת: "השפכים שזרמו לים חרגו במיליוני אחוזים מהתקן", באתר ynet, 18 במאי 2017
↑   גיא ארז וערן אזרן, עסקת הענק של משפחת דיין: מלונות אפריקה ישראל נמכרת ב-413 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2017
↑   מיכאל רוכוורגר, משפחת דיין רכשה 4 מלונות מאפריקה ב-520 מ' ש', באתר TheMarker‏, 23 בינואר 2017
אלריסאלה בנגב

אלריסאלה בנגב הוא עיתון מקומי שיצא לאור באזור הנגב, עבור החברה הערבית הבדואית, והיה לעיתון השני בגודלו[דרושה הבהרה]. העיתון "אלריסאלה בנגב" דגל בדרך אידאולוגית דמוקרטית ופרסם כתבות וחדשות המעניינים את הקהילה הערבית בנגב - דרום ישראל. הוא נקרא גם "המסר השבועי".
תקופות פעילות ומעבר לדיגיטל

העיתון המשיך להתפרסם משנת 1994 עד 2006 בצורתו המודפסת, ולאחר מכן הפך לפורמט הדיגיטלי ולאתר חדשות אינטרנטי מקומי בשם "ג'אנוב - אתר הנגב הדרומי". בשנת 1998 הוענק לו רישיון ממשרד הפנים בישראל, באמצעות מייסדו והעורך הראשי הראשון שלו, העיתונאי עבד אל מוטלב אעסם, שלימים מילא שורה של תפקידים ציבוריים, החשובים ביותר בינם היה סגן יו"ר איגוד הדוברים לרשויות המקומיות, ומייסד הוועידה המדינית בחברה הערבית בנגב. הראשון בנגב.
אזור גאוגרפי ועיירות

העיתון נוסד בעיר רהט והופץ ברהט, תל שבע, לקייה, כסייפה, חורה, באר-שבע, ערערה בנגב, שגב שלום, והכפרים הלא מוכרים בנגב.
| העיר | מספר התושבים |
| --- | --- |
רהט: 77,900
תל שבע: 24,800
ערערה בנגב: 21,300
כסייפה: 20,700
לקייה: 18,800
שגב שלום: 15,800
חורה: 22,600
הפזורה הבדואית: 75,000
הערות שוליים

↑  "الرسالة من النقب". الرسالة من النقب. 2013-07-17.
↑  "موقع جنوب النقب".
↑  "انتخاب عبد المطلب الأعسم نائبا لرئيس نقابة الناطقين باسم السلطات المحلية في البلاد".
↑  רשויות (25 בדצמבר 2021). "לראשונה: סגן ליו"ר איגוד הדוברים מהמגזר הערבי". {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ديار النقب".
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלריסאלה בנגב".
פייסל חוסייני

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1940 בגדאד, ממלכת עיראק 
 פטירה:  31 במאי 2001 (בגיל 60) כווית 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מקום קבורה:  al-Khatuniyya Madrasa 
 פרסים והוקרה
 פרס ברונו קרייסקי 
 
פייסל עבד אל-קאדר אל-חוסייני (בערבית: فيصل عبد القادر الحسيني, תעתיק: פַיצַל עבד אלקאדר אלחֻסיני; 17 ביולי 1940 – 31 במאי 2001) היה פוליטיקאי פלסטיני, בן למשפחת חוסייני, אחת המשפחות הפלסטיניות העשירות של ירושלים. בשנות ה-90 היה מהבולטים במנהיגי הפלסטינים, והיה מעורב במשא ומתן עם ישראלים, לקידום היעדים הלאומיים הפלסטינים. לאחר הקמת הרשות הפלסטינית, כיהן כממונה על ענייני ירושלים ברשות, כשלשכתו בבניין האוריינט האוס.
ביוגרפיה > ראשית דרכו ופעילות בגלות

פייסל חוסייני היה בן למשפחת חוסייני, מהעשירות והמיוחסות במשפחות הפלסטיניות של ירושלים, שרבים מבניה כיהנו בתפקידי הנהגה פוליטיים ודתיים. אביו היה עבד אל-קאדר אל-חוסייני, מנהיג צבאי בולט בימי המרד הערבי הגדול ומפקד הכוחות הערביים באזור ירושלים בזמן מלחמת העצמאות, ובן-דודו של אביו היה המופתי חאג' אמין אל-חוסייני. סבו, מוסא כאט'ם אל-חוסייני, כיהן כראש עיריית ירושלים וכמנהיג התנועה הלאומית הפלסטינית. פייסל חוסייני עצמו נולד בבגדאד שבעיראק במהלך גלות ששלטונות המנדט הבריטי גזרו על משפחתו בשל מעורבותה בהנהגת המרד הערבי. משם עברה המשפחה לערב הסעודית, ובתחילת 1946 השתקעה בקהיר שבמצרים. ב-1948, כשהיה פייסל בן 8, נהרג אביו בקרב על הקסטל שבמבואות ירושלים במהלך קרבות מלחמת העצמאות.
חוסייני גדל והתחנך בקהיר, ואת חופשות הקיץ בילה בבית המשפחה במזרח ירושלים (אז תחת שלטון ירדן). במהלך לימודיו התיכוניים בקהיר הכיר את יאסר ערפאת, שהיה בן-דוד רחוק שלו והפך לידידו הקרוב ושותפו לדרך לאורך שנים. ב-1957 הצטרף לתנועה הלאומית הערבית, וכסטודנט החל להתבלט בפעילות פוליטית שניסתה לארגן את הסטודנטים הפלסטינים בפזורות ערב. בשנת 1959 הוא היה בין מקימי האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים, והצטרף לשורות ארגון הפת"ח בהנהגת ידידו, ערפאת. עם הקמת הארגון לשחרור פלסטין ב-1964 הצטרף לשורותיו, ובתקופת פעילותו הראשונה מילא תפקיד מנהלתי בארגון ממקום מושבו במזרח ירושלים הירדנית, שאליה שב לאחר היעדרות ארוכה. ב-1967 צורף לצבא השחרור הפלסטיני ונשלח למחנה אימונים של המכללה הצבאית בדמשק, שם הוכשר כמומחה לחבלה.