stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באוטואו
כלכלה

בָּאוֹטוֹאוּ היא מרכז תעשייתי חשוב, במיוחד בתעשיות הפלדה והמתכות נדירות. חברת באוטואו פלדה (Baogang Group) היא אחת מהיצרניות הגדולות בסין בתחום זה, עם תרומה משמעותית לייצור הפלדה במדינה. בנוסף, בעיר ישנם מפעלים גדולים לעיבוד מתכות נדירות, דבר שמקנה לה חשיבות עולמית בתחום זה. מחצבי המתכות הנדירות באזור באוטואו מהווים חלק נכבד מאספקת המתכות הנדירות בעולם, המשמשות בתעשיות מתקדמות כמו אלקטרוניקה ואנרגיה ירוקה.
גאוגרפיה ואקלים

בָּאוֹטוֹאוּ שוכנת באזור צחיח למחצה, עם אקלים יבשתי המאופיין בחורפים קרים מאוד וקיצים חמים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא כ-6 מעלות צלזיוס, והעיר מקבלת כמות משקעים שנתית ממוצעת של כ-300 מ"מ. האקלים היבש משפיע על תנאי החיים והחקלאות באזור, אך מתפתח במהירות בזכות משאבי הטבע העשירים והתשתיות התעשייתיות.
תחבורה

בָּאוֹטוֹאוּ היא צומת תחבורה חשוב במונגוליה הפנימית. העיר מחוברת לרשת הרכבות הארצית של סין ולכבישים מהירים מרכזיים, דבר המאפשר גישה נוחה ומהירה לערים מרכזיות אחרות בסין. העיר משרתת גם על ידי מספר קווי רכבת מהירה, המחברים אותה לערים גדולות כמו בייג'ינג, שנגחאי ושניאן. תחנת הרכבת של באוטואו היא אחת מהתחנות העמוסות באזור ומספקת שירותי רכבת נוסעים ומשא.
בנוסף, בעיר נמצא נמל תעופה בינלאומי, נמל התעופה באוטואו ערדוס, המשמש לטיסות פנים וטיסות בינלאומיות. הנמל מחבר את באוטואו לערים מרכזיות בסין, כולל גואנגג'ואו, שנג'ן וצ'נגדו, וגם מציע טיסות בינלאומיות לאזורים אחרים באסיה.
העיר משקיעה רבות גם בתשתיות תחבורה ציבורית מקומית, כולל רשת אוטובוסים מפותחת ומוניות, המספקות שירותי תחבורה לתושבים ולמבקרים.
דמוגרפיה

באוטואו היא עיר מגוונת מבחינה אתנית, עם רוב האוכלוסייה המורכב מסינים האן, לצד קבוצות אתניות כמו מונגולים, מאנצ'ואים ועוד. נכון לשנת 2020, האוכלוסייה הכוללת של העיר היא כ-2.7 מיליון תושבים. העיר חוותה גידול משמעותי באוכלוסייה במהלך המאה ה-20 בשל ההתפתחות התעשייתית והכלכלית. כיום, העיר מושכת מהגרים רבים מכל רחבי סין בשל ההזדמנויות התעסוקתיות והכלכליות המגוונות.
חינוך

בָּאוֹטוֹאוּ מציעה מגוון מוסדות חינוך, כולל אוניברסיטאות ומכוני מחקר חשובים. האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של באוטואו היא אחת מהמוסדות הבולטים בעיר, ומציעה תוכניות לימוד בתחומים כגון הנדסה, טכנולוגיה, מדעים ורפואה. העיר משקיעה רבות בחינוך ומחקר, ומעודדת פיתוח חדשנות וטכנולוגיות מתקדמות.
תיירות ותרבות

בָּאוֹטוֹאוּ מציעה לתיירים ולמבקרים אטרקציות תרבותיות וטבעיות רבות. בעיר ישנם מוזיאונים, פארקים לאומיים ואתרים היסטוריים, כולל מקדשים ומבנים מסורתיים המציעים הצצה להיסטוריה העשירה של האזור. הפסטיבלים המקומיים, המשלבים תרבות מונגולית וסינית, מושכים מבקרים מכל העולם.
פארק סאיטאי (Sai Tai Park) - פארק טבעי רחב ידיים עם גנים מעוצבים, אגמים מלאכותיים ופינות ישיבה שלוות. הפארק מושך מבקרים רבים בשל הנופים המרהיבים והאפשרויות הרבות לפיקניקים וטיולים רגליים.
מוזיאון באוטואו (Baotou Museum) - מוזיאון חשוב המציג את ההיסטוריה, התרבות והאמנות של האזור. במוזיאון ניתן למצוא תערוכות קבועות ומתחלפות, כולל פריטים ארכאולוגיים, אמנות מסורתית ותיעוד ההיסטוריה של מונגוליה הפנימית.
מקדש וודאנגז'או (Wudangzhao Temple) - אחד המקדשים הטיבטיים הגדולים ביותר מחוץ לטיבט, הממוקם כ-70 ק"מ צפונית-מערבית לעיר. המקדש הוא מתחם עתיק שנבנה במאה ה-17, והוא כולל מבנים דתיים מרהיבים, פסלים ובודהות. המקדש הוא מקום עלייה לרגל חשוב למאמינים בודהיסטים.
פארק החולות קובוקי (Kubuqi Desert) - מדבר המשתרע על שטח נרחב מדרום לבאוטואו, המציע חוויות מדבריות ייחודיות כמו ספארי גמלים, טיולי ג'יפים וגלישת חולות. המדבר מושך מבקרים רבים המחפשים הרפתקאות ואתגרים בטבע.
פארק המדע והטכנולוגיה של באוטואו (Baotou Science and Technology Park) - פארק המוקדש לתערוכות מדעיות וטכנולוגיות, המספק חוויות חינוכיות ואינטראקטיביות למבקרים בכל הגילאים. הפארק כולל מיצגים על התפתחות הטכנולוגיה, חלל ואנרגיה מתחדשת.
מוזיאון המתכות הנדירות של באוטואו (Baotou Rare Earth Museum) - מוזיאון ייחודי המתמקד במשאבי המתכות הנדירות של האזור והשימושים השונים שלהן בתעשייה ובטכנולוגיה. המוזיאון מציג את תהליך הכרייה והעיבוד של המתכות הנדירות ומדגיש את החשיבות הגלובלית של המשאבים הללו.
גשר ג'ומפינגה (Jiuding Beam Bridge) - גשר היסטורי שנבנה בתקופת שושלת מינג, החוצה את הנהר הצהוב. הגשר משלב ארכיטקטורה מסורתית ונופים מרהיבים, ומהווה אתר פופולרי לטיולים ותצלומים.
באוטואו מציעה גם פסטיבלים מקומיים המשלבים את תרבות מונגוליה וסין, כמו פסטיבל הנאדאם המונגולי ופסטיבל השנה החדשה הסינית. הפסטיבלים כוללים מופעי ריקוד ומוזיקה, תחרויות ספורט מסורתיות ואירועי אוכל, המושכים מבקרים מכל רחבי העולם.
הערות שוליים

↑  http://www.stats.gov.cn/tjsj/ndsj/2020/indexeh.htm
↑  http://english.www.gov.cn/news/top_news/2020/07/17/content_WS5f1154c0c6d029c1c2636e8b.html
↑  http://www.chinadaily.com.cn/business/2020-08/11/content_37556713.htm
↑  http://www.cma.gov.cn/en/Climate/
↑  http://www.nmg.gov.cn/baotou/transportation.html
↑  http://www.nmg.gov.cn/baotou/transportation.html
↑  http://www.stats.gov.cn/tjsj/ndsj/2020/indexeh.htm
↑  http://www.moe.gov.cn/s78/A03/moe_560/202009/t20200923_491217.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 6130180-2  MusicBrainz: 22b02673-f005-4df8-b276-25aeb241efa3  VIAF: 130920435   WorldCat (עם VIAF): 130920435
אקטרינה קרבלובה

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1860 רוסה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1 באפריל 1947 (בגיל 86) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 שם לידה:  Екатерина Великова Пенева–Каравелова 
 מדינה:  בולגריה 
 השכלה:  פנימיית הסלאבים הדרומיים 
 בן או בת זוג:  פטקו קרבלוב 
 חתימה:   
 
קברם של פטקו קרבלוב ואקטרינה קרבלובה בחצר כנסיית "שבעת הקדושים" בסופיה
אקטרינה וליקובה פנבה–קרבלובה (בבולגרית: Екатерина Великова Пенева–Каравелова‏; 21 באוקטובר 1860 רוסצ'וק, האימפריה העות'מאנית–1 באפריל 1947, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה), הייתה מתרגמת, סופרת, פובליציסטית, מחנכת, פעילת זכויות נשים ואשת ציבור בולגרייה, אשר בתקופת מלחמת העולם השנייה נמנתה עם בולטי המתנגדים לגירוש יהודי בולגריה למחנות ההשמדה.
קורות חייה > ראשית חייה

אקטרינה פנבה נולדה ב-1860 בעיר רוסצ'וק אשר באיילט רומליה של האימפריה העות'מאנית. בגיל עשר עברה עם משפחתה למיקולאייב ובהמשך למוסקבה אשר באימפריה הרוסית, שם עסקו קרובי משפחתה האמידים במסחר, ובה רכשה השכלה יסודית. ב-1878 שבה לעיר הולדתה, למדה הוראה והועסקה כמורה בבית ספר לבנות. ב-1880 נישאה לפטקו קרבלוב ובהמשך הייתה מזכירתו האישית של בעלה בתפקידיו השונים. ב-1901 נמנתה אקטרינה עם מייסדות "התאגדות הנשים הבולגריות", ובהמשך כיהנה כנשיאת תא בולגריה של ליגת נשים בין-לאומית לשלום וחירות.
קורות חייה > המאבק נגד רדיפת יהודי בולגריה

ברבות השנים זכתה אקטרינה, למעמד מכובד בציבוריות הבולגרית והייתה מקורבתו של בוריס השלישי, מלך בולגריה, אשר ראה בה דמות אם. היא השתתפה במאבק נגד רדיפות היהודים בממלכה הבולגרית. בגבור האנטישמיות הממוסדת בגרמניה הנאצית, החליטו ראשי הקונסיסטוריון של יהדות בולגריה להקים ועד פעולה ומחאה נגד רדיפות היהודים בגרמניה, בשיתוף אנשי ציבור ואקדמיה בולטים בבולגריה כגון פטקו סטאינוב. קרבלובה הצטרפה לוועד הפעולה וביוני 1933 תוכנן לערוך הפגנת מחאה בסופיה. המשטרה הבולגרית אסרה על קיום ההפגנה בתואנה שתפגע ביחסי הממלכה עם גרמניה.
בראשית 1941 פנתה קרבלובה למפקד המשטרה הבולגרית בסופיה וביקשה את הפסקת ההתפרעויות של חברי ארגון בראניק, אשר תלשו מדש בגדם של יהודים את הכוכב הצהוב ואחר כך הכו אותם בשל הפרת הצו המורה לענוד אותו. פנייתה הצטרפה לפנייתו של המטרופוליט סטפן ובעקבותיהן הורתה המשטרה לחברי הארגון לחדול מפעילותם.
ב-21 במאי 1943 החלו להימסר צווי הגירוש ליהודי סופיה. נציגי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה פנו לאישי ציבור, לפוליטיקאים ולראשי הכנסייה במטרה לבטל את צו הגירוש. בין היתר פנו נציגי הקונסיסטוריון לאקטרינה קרבלובה בבקשה להפעיל את השפעתה על ארמון המלך. קרבלובה ניסתה לקבוע פגישה דחופה עם המלך בוריס, אך הוא עזב את הארמון לבקתת הציד שלו בהרי רילה ולא ניתן היה להשיגו. בהמשך ביקר בביתה הרב הראשי ליהודי סופיה, הרב ד"ר אשר חננאל וביקש ממנה לפעול להצלת יהודי סופיה. במועד זה לא ידוע היה שהגירוש יתבצע לערי השדה בלבד ויהודי סופיה העריכו שגורלם יהיה כגורל יהודי תראקיה ומקדוניה אשר גורשו אל מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה. הרב חננאל כתב מכתב נרגש למלך וקרבלובה הוסיפה את בקשתה האישית להפסקת הרדיפות:
”בני, גם אתה אב לילדים. אנא אל תעשה רע לאיש”
קרבלובה חתמה על המכתב ושלחה אותו לארמון המלך. ב-26 במאי גורשו יהודי סופיה לערי השדה בבולגריה, אך לא אל מחוץ לגבולות הממלכה.
קורות חייה > משפחתה

הייתה נשואה לפוליטיקאי פטקו קרבלוב אשר כיהן במספר כהונות כראש ממשלת בולגריה ונחשב לאחד ממכונני בולגריה המודרנית. לזוג נולדו 3 ילדים, רדקה, ויולטה ולורה. בתה ויולטה נישאה ליוסיף הרבסט, בן הקהילה היהודית, שהיה פוליטיקאי, עיתונאי ופובליציסט ונרצח ב-1925 על ידי מנגנוני משטרו של אלכסנדר צאנקוב במהלך חודשי הטרור שלאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה. יוסיף הרבסט היה אחיו של המנהיג הציוני הנודע קרל הרבסט.
קורות חייה > הנצחתה

נקודת קרבלובה (אנ') אשר בחצי האי וארנה שבאנטארקטיקה, נקראה על שמה. ב-2024 הגישה עמותת "בית מורשת יהדות בולגריה ביפו", בשם ארגוני יוצאי בולגריה בישראל, בקשה ליד ושם להכרה בקרבלובה כחסידת אומות העולם.
הערות שוליים

↑  150th birth anniversary of Ekaterina Karavelova, באתר bnr.bg, 2010, (באנגלית).
↑  מלאו 160 שנים להולדתה של אקטרינה קרבלובה, באתר historymuseum.org (באנגלית).
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג בתנועה הציונית 1930-1940, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 591.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 152.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 169-168.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמוד 172.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810683149605606  CiNii: DA11125121  GND: 128512911  ISNI: 0000 0000 8218 0914  LCCN: n84120934  NKC: js2017949438  NTA: 072203951  SUDOC: 069953252  VIAF: 33052028   WorldCat (עם VIAF): 33052028
אפסילון באינדיאני

| --- | --- |

   
 מיקומו של אפסילון בקבוצת הכוכבים אינדיאני
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אינדיאני
 שמות נוספים:  גליזה 845, LHS 67
 סוג:  כוכב הסדרה הראשית כתום
 בהירות נראית:  4.69
 סיווג ספקטרלי:  K4.5 V
 עלייה ישרה:  22ʰ 03ᵐ 21.65ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏09.5″ ‏47′ ‏59°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  6.89
 מרחק:  11.83  שנות אור 3.63  פארסק
 רדיוס:  0.76 רדיוסי שמש
 מסה:  0.77 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.17 מהשמש
 טמפרטורה:  4,280 K
 מהירות סיבוב:  0.7 ק"מ/שנייה
 תנועה עצמית:  4,695 מילי-שניות קשת בשנה
 
ε (אפסילון) באינדיאני (נקרא גם גליזה 845 או LHS 67) הוא כוכב בקבוצת הכוכבים אינדיאני, שנמצא במרחק של 11.8 שנות אור מהשמש והוא אחד מהכוכבים הניתנים לצפייה בעין הקרובים ביותר אל מערכת השמש.
בשנת 2003 התגלו שני ננסים חומים המקיפים אותו במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות. בשל קרבתו היחסית, דמיונו לשמש וקיום הננסים החומים המרמזים על קיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו, מהווה הכוכב יעד למחקר ומועמד לחיפוש חיים מחוץ למערכת השמש.
מאפייני הכוכב

ε באינדיאני הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי K4.5. הבהירות הנראית שלו היא 4.69, כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית טובים. רדיוסו ומסתו קטנים מאלו של השמש ברבע, הטמפרטורה על פניו היא כ-4,300 קלווין, כך שעוצמת ההארה שלו היא 14% בלבד מעוצמת השמש. בשל כך כוכב לכת המאפשר קיום של חיים צריך להיות במרחק של כ-0.38 יחידה אסטרונומית, בדומה למרחקו של כוכב חמה מהשמש. במרחק כזה זמן ההקפה שלו יהיה פחות מ-100 ימים.
גילו של ε באינדיאני מוערך בין מיליארד לשני מיליארד שנים, צעיר בהרבה מהשמש. שכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו דומה לשל השמש ובדומה לשמש מתרחשת על פניו פעילות מגנטית ערה ונפלטת ממנו רוח שמש. הכוכב מסתובב סביב עצמו במהירות של כ-0.7 ק"מ בשנייה והוא משלים סיבוב על צירו בכ-23 ימים. מהירותו ביחס לשמש גבוהה, כ-90 ק"מ בשנייה, ובשל קרבתו יש לו תנועה עצמית גדולה מאוד של כ-4.7 שניות קשת בשנה, כך שבתוך כמה אלפי שנים הוא יצא למעשה מקבוצת הכוכבים אינדיאני ויעבור לקבוצת טוקאן.
הננסים החומים

בשנת 2003 התגלה ננס חום שמקיף את ε באינדיאני במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של לפחות 63,000 שנים. הננס קיבל את השם ε באינדיאני B. לאחר תצפיות נוספות התברר שמדובר בזוג ננסים חומים המקיפים זה את זה במרחק של כ-2.6 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-16 שנים, וניתנו להם השמות ε באינדיאני Ba ו-ε באינדיאני Bb. בעוד שלשני הננסים רדיוס דומה, כעשירית מרדיוס השמש, לשניים מסות שונות. לכבד מבין השניים מסה של כ-47 מסות צדק (כ-4.5% מסת שמש) ולשני מסה של כ-28 מסות צדק (כ-2.5% מסת שמש). לשניים טמפרטורת פני שטח של פחות מ-1,000 קלווין והם מאירים בעוצמה של 2 אלפיות האחוז וחצי אלפית האחוז מעוצמת ההארה של השמש בהתאמה.
שכנים

רוב שכניו של ε באינדיאני הם ננסים אדומים, סוג הכוכבים הקטן והנפוץ. שכניו הקרובים ביותר הם הננסים האדומים לאקאי 8760, לאקאי 9352 (נקראים על שם ניקולא לואי דה לאקאי) שנמצאים במרחק של 4.3 ו-4.7 מ-ε באינדיאני, ויהיו ניתנים לצפייה עבור צופה אנושי עם דרגות בהירות 4.2 ו-5.5, ו-SCR 1845-6357 שנמצא במרחק של 4.9 שנות אור ממנו, אך הוא עמום בהרבה ולא ניתן לצפייה. מערכת אלפא קנטאורי נמצאת במרחק של קרוב ל-10 שנות אור מ-ε באינדיאני ובמרחק דומה נמצא הכוכב דמוי השמש δ בטווס. מכיוונו של ε באינדיאני, השמש תיראה ככוכב עם בהירות מדרגה 2.6 בתוך קבוצת הדובה הגדולה.
הערות שוליים

↑  VizieR: LHS 67, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
אפסילון בפרסאוס

ε בפרסאוס הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצת הכוכבים פרסאוס עם בהירות נראית מדרגה 2.89. למעשה מדובר במערכת מרובת כוכבים במרחק של כ-640 שנות אור ממערכת השמש.
מאפיינים

ε בפרסאוס נראה בטלסקופ ככוכב כפול ששני מרכיביו נמצאים במרחק זוויתי של כ-9 שניות קשת זה מזה. ממרחק של כ-640 שנות אור מרחק זוויתי זה שקול למרחק פיזי של לפחות 1,800 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה של השניים הוא לפחות 16,000 שנים. הכוכב הבהיר מבין השניים, ε בפרסאוס A, הוא ככל הנראה בעצמו מערכת בת שניים או שלושה כוכבים. במרחק זוויתי של כ-80 שניות קשת מ-ε בפרסאוס A נמצא כוכב עמום נוסף עם בהירות מדרגה 14, אך ככל הנראה הוא לא קשור למערכת ורק במקרה נמצא על אותו קו ראייה.
מאפיינים > ε בפרסאוס A

ε בפרסאוס A הוא ענק כחול מסוג ספקטרלי B1.5 III (לפעמים מסווג גם כתת-ענק כחול), מסתו כ-13.5 מסות שמש ורדיוסו כ-7 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא למעלה מ-27,000 קלווין והוא קורן בעוצמה של פי 2,300 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה כמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא יותר מפי 70,000 מעוצמת ההארה של השמש. עוצמת ההארה של ε בפרסאוס A משתנה בכעשירית של דרגת בהירות במחזוריות של 3 שעות, 50 דקות ו-50 שניות והוא מסווג כמשתנה β בקפאוס. בדומה לכוכבים מסוגו, ε בפרסאוס A מסתובב על צירו במהירות גבוהה של לפחות 130 קילומטר בשנייה והוא משלים הקפה על צירו ביומיים, 5 שעות ו-47 דקות.
מדידות של מהירותו הרדיאלית מראות שינויים עם מחזוריות של 14 ימים, שעה ו-40 דקות, מה שמצביע על קיומו של בן זוג עמום וקרוב מאוד, שמקיף את ε בפרסאוס A במסלול אליפטי למדי, כך שהמרחק ביניהם משתנה בין 30 רדיוסי שמש ו-90 רדיוסי שמש (0.14 - 0.42 יחידה אסטרונומית). לא ניתן לצפות בבן הזוג ישירות, אך ניתן להעריך שמסתו היא בין 0.85 מסת שמש ל-1.77 מסות שמש ורדיוסו בין רדיוס שמש ל-1.8 רדיוסי שמש. בהנחה שגילו זהה לגילו של בן הזוג, אז מדובר בכוכב הסדרה הראשית, אך סוגו הספקטרלי נע בין K ל-A ולא ניתן לזיהוי. תצפיות לאורך זמן מראות שינויים מחזוריים נוספים בעלי זמן מחזור ארוך בהרבה. הסבר אפשרי לכך הוא כוכב שלישי עם מסה של בין 2.3 מסות שמש ל-5.3 מסות שמש שמקיף את בני הזוג הצמודים במרחק של לפחות 13 יחידות אסטרונומיות ובמחזוריות של 26 שנים. כוכב עם מסה כזאת צפוי להיות כוכב הסדרה הראשית מסוג A או B עם עוצמת הארה מספקת כדי להבחין בספקטרום הקרינה שלו בנפרד מהספקטרום של הכוכב הראשי, אבל התצפיות לא העלו תוצאות מתאימות. לא ידוע מה הסיבה לכך שלא ניתן להבחין בכוכב זה, ייתכן שהמסלול הוא אליפטי והציר הראשי קרוב לקו הראייה כך שהמרחק הזוויתי בינו ובין הכוכב הראשי קטן מאוד ולא מאפשר להבחין ביניהם, ייתכן שהוא גוף עמום בהרבה ולא כוכב הסדרה הראשית וייתכן שהיותו של הכוכב הראשי כוכב משתנה פוגעת בדיוק של המדידות ולמעשה מדובר בשני כוכבים בלבד.
מאפיינים > ε בפרסאוס B

ε בפרסאוס B הוא כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A2 V, תכונותיו לא ידועות, אך לכוכבים מסוגו יש מסה סביב 2.2 מסות שמש ורדיוס של כ-1.8 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא סביב 8,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 2.5 מעוצמת ההארה של השמש, כך שתרומתו לעוצמת ההארה הכוללת של המערכת זניחה. בהירותו היא מדרגה 10.3 בלבד כך שנחוץ טלסקופ כדי להבחין בו.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: ε Persei
1 2 3 4 5 6 7 8  V. V. Dushin, A. F. Kholtygin, G. A. Chuntonov & D. O. Kudryavtsev: Rapid Spectral Variability of ε Per A, Astrophysical Bulletin, Vol. 68, No. 2, p. 185 (2013)
↑  J. Zorec, L. Cidale, M. L. Arias, Y. Fremat, M. F. Muratore, A. F. Torres & C. Martayan: Fundamental parameters of B supergiants from the BCD system. I. Calibration of the (λ_1, D) parameters into Teff, Astronomy & Astrophysics, Vol. 501, Iss. 1, p. 297 (2009)
1 2  SIMBAD: ε Persei B
1 2 3  משוער לפי סוג ספקטרלי S. J. Adelman:The physical properties of normal A stars, Proceedings of the International Astronomical Union, Vol. 2004, Iss. IAUS224 (2004)
↑  General Catalogue of Variable Stars: ε Persei
1 2  A. E. Tarasov, P. Harmanec, J. Horn, L. S. Lyubimkov, S. I. Rostopchin, P. Koubsky, C. Blake, V. V. Kostunin, G. A. H. Walker & S. Yang: The archetype line-profile variable ɛ 45 Persei is a spectroscopic triple system, Astronomy & Astrophysics Supplement, vol. 110, p. 59 (1995)
1 2 3  J. Libich, P. Harmanec, J. Vondrák, S. Yang, P. Hadrava, C. Aerts, P. DeCat, P. Koubský, P. Škoda, M. Šlechta, K. Uytterhoeven & P. Mathias: The new orbital elements and properties of ɛ Persei, Astronomy & Astrophysics, Vol. 446, Iss. 2, p. 589 (2006)
אפסילון (אי, אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק באי בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  64°19′00″S 63°00′00″W﻿ / ﻿64.3167°S 63°W﻿ / -64.3167; -63
 אורך:  0.8 קילומטר
 נתונים מדיניים
 על שם:  אפסילון 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאפסילון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהאפסילון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאפסילון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאפסילון
 
האי אפסילון (באנגלית: Epsilon Island) הוא אי קטן, באיי מלכיור בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי אלפא לקצה הדרומי של האי למדא שבאיי מלכיור.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי מופה לראשונה באופן גס על ידי אנשי משלחות דיסקברי בשנת 1927. משלחות ארגנטינאיות סקרו ומיפו את האזור בשנת 1942 ובשנת 1943.
היסטוריה > מקור השם

נראה ששם האי -שמקורו באות אפסילון, האות החמישית של האלף-בית היווני, מופיע לראשונה בתרשים ממשלת ארגנטינה משנת 1946 בעקבות הסקרים של המשלחות הארגנטינאיות.
שם האי, בדומה לשמות איים אחרים בארכיפלג, שנקראו על שם אותיות באלפבית היווני.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency  1992, , P 348
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 155
הערות שוליים

↑  גאזת השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים באיי מלכיור שבארכיפלג פאלמר הנקראים על שמות אותיות האלפבית היווני (שמות האיים לפי סדר האלפבית היווני) |
| --- | --- | --- |
| איים | אלפא • דלתא • אפסילון • אטא • למדא • אומיקרון • פאי • סיגמא • פסי • אומגה |  |
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
אמילי מרטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1944 (בת 79) ברמינגהאם, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1999) 
 
אמילי מרטין (באנגלית: Emily Martin;‏ 7 בנובמבר 1944) היא אנתרופולוגית פמיניסטית אשר משלבת במחקריה ניתוח פמיניסטי עם מחקר אתנוגרפי. מרטין התפרסמה בזכות מחקריה האתנוגרפים המשלבים מדע ומגדר. במחקריה בחנה טקסטים מתוך עולם הרפואה בארצות הברית, כמשקפים את התפישה החברתית, הלוקה ביחס מפלה כלפי נשים, במבט על גוף האישה בכלל ותהליך הרבייה בפרט.
מאז שנת 2014 היא משמשת כפרופסורית בחוג לאנתרופולוגיה באוניברסיטת ניו יורק אשר בארצות הברית. כתביה מתמקדים בנושאים הבאים: אנתרופולוגיה, מדע ומגדר, תרבות המחשבה, סיניולוגיה, רגשות ורציונליות, היסטוריה של הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, תרבות ארצות הברית.
ביוגרפיה

אמילי מרטין נולדה בשנת 1944 בברמינגהאם אשר באנגליה, להנרי וזואי גודשאלק. כשהייתה בת שבע, איבדה את אחיה בן השנתיים כתוצאה ממחלת הפוליו.
מרטין סיימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1967 באוניברסיטת מישיגן ובשנת 1977 השלימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת קורנל, ארצות הברית. בעבודת הדוקטורט שלה התמקדה בתחום המחקר האתנרופולוגי בעבודת שדה בטאיוואן, תוך צפייה והתמקדות בתרבות והחברה הסינית באזור זה. עם סיום הדוקטורט שלה, החלה להתמקד בתרבות האמריקאית ולשנות את מוקד המחקר שלה לבחינה בחומרים מדעיים תוך ניתוח פמיניסטי אנתרופולוגי, וכתוצאה מכך הייתה בין האנתרופולוגיות הפמיניסטיות הראשונות אשר עסקו במגדר ומדע, תוך בחינת הגוף הנשי.
במהלך הקריירה שלה, לימדה ועסקה במחקר באוניברסיטאות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ייל, אוניברסיטת קליפורניה באירוויין ואוניברסיטת פרינסטון. בשנות האלפיים, היא חיה בארצות הברית עם בעלה ושתי בנותיה ומלמדת באוניברסיטת ניו יורק.
תרומתה למחקר בתחום המגדר

פרופ' מרטין פרסמה ספרים ומאמרים רבים אשר ראו אור בכל שנות פועלה במחקר האקדמי. בין הבולטים בתחום המגדר ניתן למצוא שניים:
תרומתה למחקר בתחום המגדר > האישה שבגוף: ניתוח תרבותי של רבייה

ספרה, "האישה שבגוף: ניתוח תרבותי של רבייה" ("The Woman in the Body: A Cultural Analysis of Reproduction"), אשר פורסם בשנת 1987, זכה לשבחים רבים ואף הוצא לאור בשנית בשנת 2009.
באמצעות טקסטים היסטוריים מעולם הרפואה וראיונות אתנוגרפיים עם נשים לבנות ושחורות בארצות הברית, הספר בוחן את הגוף הנשי והצגתו בתרבות האמריקאית. נקודת מוצאה היא, כי הנחות תרבותיות חבויות במציאות הנתפשת כטבעית בעיני החברה.
בספר זה מרטין בוחנת כיצד השפה הרפואית מציגה את גוף האישה ותהליכי הרבייה שלו (כגון ווסת, גיל המעבר, הריון ולידה) לעומת הגוף הגברי ומערכת הפריון שלו, כאשר זו הנשית מוצגת בקונוטציה שלילית לעומת זו של הגבר.
מרטין ממחישה לקורא באמצעות טקסטים מעולם הרפואה כיצד נתפש הגוף הנשי, לאורך ההיסטוריה בפרמטרים של מכונת ייצור, מתוך ניתוח כלכלי (בהתאם לתפישה הקפיטליסטית), בה הרופא נתפש כמנהל המפעל, האחראי על תפקודו התקין של גוף האישה. לטענתה, החברה המערבית ( חברה עם תפישות קפיטליסטיות מובהקות) רואה באישה ורחמה גוף המייצר מוצר. מרטין משתמשת בתהליך ההיריון והלידה כדי להמחיש תפישה זו. על פי תפישתה, תהליכים אלו הפכו לנשלטים בידי הסמכות הרפואית בכך, שבתי החולים מטפלים בנשים שמגיעות אליו, לא על פי הניסיון של היולדת או חוויותיה האישיות, אלא על פי לוחות זמנים קבועים, עם חלוקה מלאכותית של שלבים המוגבלים בזמן ויוצרים חוויה הנתפשת כקבועה (ידועה מראש) המביאה למוצר בסופה.
מרטין מעלה בספר זה מספר שאלות בנוגע להצגת הגוף הנשי בכלל ותהליך הרבייה בפרט, בתרבות האמריקאית ובוחנת : כיצד הנשים חוות את גופן עצמן בעקבות ההשקפות הרפואיות, אשר מוטות מגדרית. היא בוחנת כיצד הנשים מקבלות על עצמן השקפות מוטות אלו והאם הן מקבלות אותן כטבעיות או כמוטות ? כמו כן מרטין בודקת בספר זה האם הנשים יוצאות כנגד השקפות אלו.
תרומתה למחקר בתחום המגדר > הזרע והביצית

מאמר נוסף אותו כתבה הוא "הזרע והביצית" ("The Egg and Sperm: How Science has Constructed a Romance Based on Stereotypical Male-Female Roles"), אשר פורסם ב-1991.
במאמר זה מרטין מראה כיצד טקסטים רפואיים העוסקים בתהליך הרבייה, מתארים את סיפור המפגש שבין תא זרע עם הביצית כרומן ספרותי, המושתת על סטריאוטיפים חברתיים-תרבותיים של יחסי גברים-נשים, בהם הגברים נתפשים כחזקים לעומת הנשים אשר נתפשות כחלשות ולא מייצגים את התהליך הביולוגי גרידא.
סיפור ההפריה מושתת על סיפורי רומנים כדוגמת היפהפייה הנרדמת: כאשר הביצית מגלמת את תפקיד היפהפייה הנרדמת, הוורודה, הרכה הממתינה בסבלנות לנסיך האמיץ, האקטיבי הכובש אותה מידי האחרים, נגד כל הסיכויים, אשר אותו מגלם הזרע. מרטין ממחישה במאמר זה את הבעייתיות הקיימת בהצגת תהליך הרבייה באופן ביולוגי שכביכול נטול עמדה חברתית דרך מחקרים נוספים וחדשים בתחום הרבייה אשר ניסו לתת תיאור יותר מדויק לתהליך הרבייה. גם מחקרים אלו מוטים בעיניה, כיוון שהציגו את הביצית האקטיבית כאגרסיבית, כאקטיבית מדי, כמעין "עכביש" הכובש את הזרע וגם כאן שוב הציגו תפישה חברתית הרואה באישה המשוחררת סכנה.
במאמר זה של מרטין באה לידי ביטוי הבעייתיות בהצגת מידע ביולוגי במנותק מכל תפישה חברתית תרבותית קיימת. וכן, שהשפה הרפואית מוטה באופן מגדרי, באופן כזה שמשפיע על ייצוגיי המין הנשי ומיניותה.
השפעתה המכרעת של מרטין בחשיבה האנתרופולוגית-פמיניסטית באה לידי ביטוי בבחינה ביקורתית של טקסטים רפואיים, ממבט היסטורי וממבט מגדרי תוך הבנה כי גוף האישה נבחן מתוך ראייה קפיטליסטית שבו גוף האישה מוצג כמכונת ייצור, בה הרופא והמערכת הרפואית אחראים לשימורה. ובנוסף לכך מרטין בכתביה, הצליחה להראות כי, הצגת הגוף הנשי ותהליך הרבייה שלו בספרות הרפואה המערבית, לא משקפים עובדות מדעיות אלא מעגנים אידאולוגיות תרבותיות-חברתיות אשר בתפישתן מוטות מגדרית.
במהלך עבודתה האקדמית אמילי מרטין פרסמה מאמרים נוספים הבוחנים את המדע והקשרו לתפישות התרבותיות, תוך מבט על גוף האדם בכלל וגוף האישה בפרט, ביניהם: " לקראת האנתרופולוגיה של תורת החיסון: הגוף כמדינה" ב-1990 ("Toward an anthropology of immunology: The body as nation state"), "סופו של הגוף ?" מ-1992,‏ ("?The end of the body"), "בעיות גוף-נפש" בשנת 2000 ("Mind-Body Problems"), ו"נרטיב גופני כגבול גופני" משנת 2001 ("Body narratives, body boundaries").