יציבות הגמונית
רקע ועקרונות מרכזיים

רקע

תאוריית היציבות ההגמונית מציבה מחד את רעיון קיומו של הגמון כגורם מייצב של המערכת הכלכלית הבינלאומית, כאשר ההגמון משמש כגורם מתאם ומחנך למדינות אחרות, על מנת שיוכלו להרגיש בטוחות דיין לפתוח את שווקיהן. מאידך, התאוריה גורסת כי ירידה בכוחו של ההגמון נוטה להיות מקושרת לסגירות כלכלית, חוסר יציבות וליצירת גושים מתחרים. גרעין רעיוני זה עלה לראשונה בכתביו של קינדלברגר כחלק מניתוח היסטורי שהופיע בספרו The World in Depression 1929-1939, בו חקר את הגורמים להיווצרות השפל הכלכלי העולמי של 1929 ואת הסיבות להיותו של המשבר כה נרחב, עמוק וארוך (עד 1939). ניתוחו ההיסטורי מעיד כי המערכת הכלכלית הבינלאומית הפכה לבלתי יציבה וזאת משום חוסר היכולת הבריטית וחוסר הרצון האמריקאי לקבל את האחריות על ייצובה באמצעות שלושה גורמים ספציפיים: 1. שמירה על שוק פתוח יחסית עבור סחורות בשעת חירום, 2. אספקה של הלוואות תקופתיות לטווח הארוך ו-3. ביצוע פיחותים בעיתות משבר. במילים אחרות, המערכת הכלכלית העולמית נותרה חסרת יציבות וללא מדינה שתייצב אותה כמו בריטניה, שלאורך המאה ה-19 הייתה זו שביססה הגמוניה כלכלית על רובו של העולם. המנהיגות הבריטית קושרה עם הגלובליזציה של השווקים, הפתיחות של המסחר הבינלאומי ותנועות ההון, עלייתם של תאגידים בינלאומיים ויציבות כלכלית ופוליטית כללית. מלחמת העולם הראשונה בישרה למעשה את סופה של ההגמוניה הבריטית והתנאים שאותם קידמה. הפרוטקציוניזם גבר, נוצרו גושים אזוריים ותנועת ההון פחתה. הללו גרמו לחוסר יציבות וכתוצאה מכך לשפל הכלכלי שאירע במהלך שנות ה-20 וה-30. 
בו בזמן, סוף מלחמת העולם הראשונה, ארצות הברית הפכה להיות המעצמה הכלכלית החזקה בעולם אך עם זאת, היא סירבה בעקביות לקבל את התפקיד שבריטניה לא יכלה עוד להמשיך לקחת על עצמה. יתרה מכך, ארצות הברית אף נקטה במדיניות פרוטקציוניסטית שבאה לידי ביטוי במכס סמוט האולי (1930), אשר קבע הטלת מכס בשיעור של 40% על ייבוא סחורות לתוך שטחה ובכך למעשה, ארצות הברית סגרה את שווקיה לסחורות חיצוניות. בנוסף, ארצות הברית סירבה לתאם את המדיניות המוניטרית עם שאר המדינות. 
התוצאה שנבעה מחוסר יכולתה של בריטניה להוביל ומחוסר רצונה של ארצות הברית להנהיג, הביאה לכך שרוב מדינות המערכת ובעיקר אלו החזקות, פנו להגן על האינטרסים הפרטיים שלהן ואילו האינטרסים הציבוריים העולמיים ירדו לטמיון ואיתם למעשה, גם האינטרסים הפרטיים של כל מדינה ומדינה.

עקרונות מרכזיים

מהניתוח ההיסטורי עולים מספר עקרונות מרכזיים לתאוריה המהווים דרישות סף ליישומה של תיאורית היציבות ההגמונית. המעצמה ההגמונית צריכה להיות בעלת יכולת כלכלית המאפשרת לה לספק מנהיגות, כמו גם רצון לכונן ולשמור על הנורמות והחוקים של הסדר הליברלי הכלכלי. תאוריית היציבות ההגמונית כפי שהיא מיושמת בכלכלה הפוליטית הבינלאומית, מגדירה את העוצמה ההגמונית כבעלת עליונות על משאבים חומריים. Keohane מונה ארבעה סוגי משאבים ששליטה עליהם חשובה במיוחד: חומרים גולמיים, משאבי הון, שליטה על שווקים ויתרון יחסי בייצור של מוצרים בעלי ערך גבוה. גורמי העוצמה הללו מעידים כי ההגמון הוא בעל היכולת להנהיג את שאר הכלכלות האחרות, באמצעות השליטה על ההון הפיננסי, טכנולוגיות ייחודיות ומשאבים טבעיים. 
עם זאת התאוריה אינה מסיקה זיקה אוטומטית בין העוצמה שמחזיקה מעצמה לבין לקיחת תפקיד מנהיגות על ידה . קל וחומר ההגמוניה עצמה מוגדרת כמדינה אשר היא חזקה דיה לשמר את החוקים ההכרחיים המפקחים על היחסים בין המדינות ואשר מוכנה לעשות זאת. כלומר הגדרה זו אינה מניחה שעוצמה יוצרת באופן אוטומטי תמריצים למעצמה להקרין את עוצמתה כלפי חוץ. יש לקחת בחשבון את הלכי הרוח המקומיים, המבנים הפוליטיים ואת תהליכי קבלת ההחלטות אשר מהווים גורמים חשובים ברצון של מעצמה לקבל על עצמה את תפקיד המנהיגות.