stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייבה
היסטוריה

כאמור, ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בשטח היישוב מלמדים על התיישבות במקום כבר בזמן תקופת הברונזה, שהתקיימה גם בזמן תקופת הברזל. בסמוך לה עבר אחד מנתיבי "דרך הים". כמו כן נמצאו שרידים של התיישבות במקום מזמן האימפריה הרומית, האימפריה הביזנטית וכן מסגד מזמן שלטונם של הממלוכים. לאחר עשרות שנים ננטש היישוב במקום, ובמאה ה-17 התיישבו בו שבטים מאזור ערב הסעודית ומצרים - השבטים המצריים מצארוה או מסארוה, שכיום מהווים את החמולה הגדולה ביותר בעיר, השבטים הבדואים ערב אל-בצה (عرب البصة) וערב אל-מראמרה (عرب المرامرة) ועוד. בזמן שלטון האימפריה העות'מאנית הפכה טייבה למרכז אזורי.
בתקופת המנדט הייתה טייבה חלק מנפת טולכרם.
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-4,290 תושבים. שטחי הכפר השתרעו על פני 40,625 דונמים (מתוכם 1,581 דונמים שטחים ציבוריים ו-6,294 דונמים של כפר יעבץ).
בזמן מלחמת העצמאות התבצרו במקום כוחות של ארגונים ערבים חמושים לצד כוחות של הצבא העיראקי. החיילים העיראקיים הוחלפו על ידי כוחות ירדניים, אשר שהו במקום בסופו של דבר במשך כשבועיים. בהסכמי שביתת הנשק עם ירדן הועברה טייבה יחד עם אזור המשולש כולו לידי ישראל. לפיכך, קיבלו התושבים אזרחות ישראלית, אולם עד שנת 1966 היו נתונים לממשל צבאי.
בשנת 1948 השתתפו תושבי טייבה בקרב נגד כוח ההגנה במהלך "מבצע מדינה", כאשר ניסו לכבוש את טירה. הכוחות שהגיעו מטייבה כיתרו את כוח "ההגנה" וגברו עליו. חלק מלוחמי ההגנה נגררו מאחורי מכונית עד טייבה וגופותיהם לא נמצאו עד היום הזה. בכך כשל הניסיון לכבוש את טירה.
בשנת 1952 קיבלה טייבה מעמד של מועצה מקומית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 גדל שטח הכפר מעבר לגרעין ההיסטורי שלו, אך מאחר שלא הייתה לו תוכנית מתאר מאושרת, הרסה מדינת ישראל רבים מהבתים שהוקמו. בנוסף עברו לגור ביישוב מספר משפחות בדואיות משבט שבט אבו רביעה, שפונו מאזור תל מלחתה לצורך הקמת בסיס נבטים. משפחות אלו רכשו אדמות בצדו הדרום מערבי של הכפר.
בשנת 1990 הוכרה כעיר. כיום טייבה היא אחת הערים הערביות הגדולות ביותר בישראל והיא העיר השנייה בגודלה באזור "המשולש".
ב-2007 הודח ראש העיר עבד אל-חכים חאג' יחיא על ידי שר הפנים ובמקום המועצה מונתה ועדה קרואה שראשיה התחלפו כמה פעמים וביניהם היו שלמה טויזר וחמי דורון, ומסוף 2013 כיהן בתפקיד אריק ברמי. במקביל מינתה השופטת ורדה אלשיך את עורך הדין אבנר כהן כנאמן שאחראי על החזר חובות לנושים ועל הניהול הכספי השוטף של העירייה. במסגרת הוועדה הקרואה הועלה אחוז הגביה של הארנונה מ-15 ל-85, טופלו שפכים, תוכננה תוכנית מתאר לבנייה רוויה, והוזרמו לעיר רק בתקופת הכהונה האחרונה 185 מיליון שקלים. ב-2015 לאחר שמונה שנים בהן ניהלה את העיר ועדה קרואה, נבחר לראשות עיריית טייבה עו"ד שועאע מסארווה-מנצור. בנוסף, נבחרה לראשונה אישה, ד"ר נהאיה חביב, לכהן במועצת העיר.
בבחירות ב-2019, נבחר שועאע מסארווה מנצור לקדנציה שנייה. באפריל 2023, ירו לעבר ביתו של ראש העיר ומאבטחו נהרג.
בבחירות 2024 קיבל ראש העיר המכהן מנצור 47.2% מהקולות, בעוד שיריבו יחיא חאג' יחיא קיבל 51% ולכן נבחר לתפקיד והדיח את ראש העיר המכהן.
אתרים היסטוריים > המצודה

ערך מורחב למצודה
בחלק העתיק של העיר נמצאת מצודת אלעליה אלטווילה שהייתה במקור מצודה ומגדל ממלוכי. ב-1706 נבנתה המצודה על שרידי המצודה הישנה. המצודה נבנתה בשלושה שלבים, ואפשר לראות זאת לפי צורת הבנייה, לפי הצבע ולפי סוגי האבנים. גובה המצודה 17 מטר, והיא בנויה משתי קומות. לקומה השנייה עולים באמצעות מדרגות פנימיות.
אתרים היסטוריים > אל-סיבאט

הפירוש המילולי למילה "סיבאט" הוא "הסמטה שמעליה בית" או "מעבר בין שני בתים". הסיבאט בטייבה נמצא בשכונה העליונה העתיקה ליד מגדל המים (אל-חאווז). הסיבאט נבנה על ידי משפחת שנאכר ונקרא על-שם אחמד שנאכר.
אתרים היסטוריים > עץ האלון העתיק

עץ האלון העתיק בטייבה נחשב לעץ האלון הגדול ביותר בישראל. היקפו 690 ס"מ לפי הערכות נאמד גילו בכ-1,400 שנים. הוא שריד מהתקופה העות'מאנית שבה עצי האלון היו נפוצים באזור השרון. העץ נמצא בשדותיו של ואליד צאדק, בעבר חבר כנסת וסגן שר החקלאות מטעם מרצ בממשלת רבין השנייה.
תחבורה

העיר שוכנת על כביש 444 המבוסס על דרך הים ההיסטורית אשר עקפה את הביצות של אזור השרון. שמאוחר יותר הייתה על תוואי של הדרך ההיסטורית יפו-שכם. מהכביש יש שלוש כניסות אל תוך העיר. כביש 6 שוכן בשטח השיפוט של העיר, אך המחלף הסמוך לעיר הוא מחלף אייל כ-6 קילומטרים דרומית לכניסה לטייבה.
חברת מטרופולין מפעילה קו פנימי בעיר. בנוסף לקווים בינעירוניים לכפר סבא, רעננה, הרצליה, רמת גן, פתח תקווה ותל אביב. וכן אותם קווים נותנים שירות גם לטירה וקלנסווה. חברת קווים מפעילה קווים לנתניה וקו לאוניברסיטת חיפה. ואפיקים קו המקשר בין העיר לכפר קאסם ובאקה.
במסגרת העבודה על המסילה המזרחית מתוכננת תחנת הרכבת השומרון – טייבה.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בטייבה 46,853 תושבים, מתוכם 46,772 תושבי ישראל (מקום 48 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+1.4% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 84.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,555 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
ספורט

הפועל טייבה הייתה קבוצת הכדורגל הראשונה מן המגזר הערבי ששיחקה בליגה הבכירה של הכדורגל הישראלי.
ערים תאומות

ישראל הרצליה, ישראל
גלריית תמונות

שכונה דרומית בעיר טייבה
מצודת (אלעליה אלטווילה)
מגדל המצודה לאחר שעבר תהליך שימור
אל-סיבאט
עץ האלון של טייבה - הגדול בישראל
בניין המועצה
אנדרטה לתושב העיר שנרצח ביום האדמה ב-1976
מראה כללי של העיר מראש מגדל המצודה
ראו גם

הפועל טייבה
חמולת מסארוה
המשולש
מיכל אהרוני

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג כתב:  מחזאית ועיתונאית
 בן זוג:  שלומי אלדר
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  michalaharoni10
 
מיכל אהרוני היא מחזאית, משוררת,  עיתונאית ומנהלת קמפיינים.
אהרוני היא בוגרת החוג לתיאטרון בסמינר הקיבוצים בתל אביב ובעלת תואר שני בתיאטרון מאוניברסיטת מידלסקס בלונדון.
שירתה כדוברת של שרת הקליטה יולי תמיר והייתה חלק מצוות התקשורת בזמן המשא ומתן בקמפ דייוויד.
עבדה כדוברת של חברי הכנסת שאול מופז, אראל מרגלית ואחמד טיבי.
מחזות בכתיבתה

אנגינה פקטוריס – סאטירה בכיכובו של דב גליקמן ובהפקת צוותא. בימוי ציון אשכנזי.
שבת בבוקר – מחזה על 15 הדקות האחרונות בחייו של שלמה רון מקיבוץ בארי, במשחקו של שלמה בראבא. בימוי שמר גאון. בראבא המשחק את שלמה רון אמר לידיעות אחרונות שזה "הפרויקט המשמעותי בחיי".
ורסאצ'ה שם זמני דרמה בבימויו של אלון טיראן.
משחקים בלב – מחזמר לילדים בהפקת בימת הנוער ברחובות בבימויו של ז'אק זרביב.
חמדת אבות – סאטירה בהפקת צוותא בבימויו של אלון אופיר.
לסמן וי – פסטיבל תיאטרון קצר בבימוי אוהד שחר
סבון – פסטיבל תיאטרון קצר בבימויו של משה קפטן
מתחת לכרית – פסטיבל תיאטרון קצר בבימויו של דייוויד בילנקה
כתם – פסטיבל תיאטרונטו בבימוי מעין אבן
חיים אישיים

נשואה לעיתונאי שלומי אלדר ולהם שני בנים.
הערות שוליים

↑  חבצלת דמארי, "הפרויקט המשמעותי בחיי", באתר ynet, 24 באפריל 2024
↑   מיכאל הנדלזלץ, לא צריך להציב את עבודת השחקנים במרכז. בלעדיהם פשוט אי אפשר, באתר הארץ, 7 בפברואר 2017
↑  יונתן ריגר, הנהלת התיאטרון: יצונזר עירום בהצגה ב"הבימה", באתר חדשות 13, 6 ביוני 2017
מוצב רותם

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  מוצב
 מיקום:  ראס ביאדה, נפת צור, לבנון
 בשימוש פעיל:  10 ביוני 1985 - 24 במאי 2000, 19 בנובמבר 2024 - הווה
 נשלט על ידי:  ישראל ישראל  צה"ל
 בעלות נוכחית:  ישראל ישראל  צה"ל  עוצבת המפץ
 קרבות:  המערכה ברצועת הביטחון, התמרון הקרקעי בנפת צור במלחמת חרבות ברזל
 קואורדינטות:  33°09′48″N 35°10′33″E﻿ / ﻿33.16322222°N 35.17597222°E﻿ / 33.16322222; 35.17597222
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוצב רותם(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמוצב רותם he
 
מוצב רותם (ראס אל-ביאדה) היה מוצב של חיל הים על שפת הים התיכון בגזרה המערבית ברצועת הביטחון בלבנון, צפונית לראש הנקרה. המוצב ספג באופן קבוע פגיעות מאש מחבלים שנורתה מהכפר הסמוך מנסורי. אל המוצב הוביל כביש החוף הלבנוני שהתחיל מראש הנקרה דרך העיירה א-נאקורה עד מבואות צור. מזרחית למוצב שכנו שלושה מוצבים של צבא דרום לבנון: "חמרה", "בידה" ו"שקיף אל חרדון". דרומית למוצב הייתה ממוקמת מפקדת האו"ם ומוצב צד"ל בא-נאקורה. מוצב רותם נחשב למוצב הצפוני ביותר של צה"ל בגזרה המערבית באזור הביטחון.
פעילות

המוצב שימש כנקודה אסטרטגית בעיקר לחיל הים משום שהשקיף מראש הצוק על אזור מפרץ העיר צור, עובדה שאפשרה לצה"ל לעקוב אחר תנועת כלי שיט המתקרבים למים הטריטוריאליים של ישראל.
בנוסף מהמוצב ניתן היה לעקוב אחר הפעילות הקרקעית של חזבאללה בבסיסיו שמצפון לרצועת הביטחון ולאתר יציאות של נשק תלול מסלול. במוצב הייתה תחנת מכ"ם ותצפית של חיל הים שאוישה על ידי אנשי מילואים עד שנת 1993 וכוח סדיר למן שנה זאת ועד היציאה מדרום לבנון, עמדת תצפית וטיווח של התותחנים שאוישה על ידי צוות "מעופף" שדילג חליפות בין רותם למוצב שקיף אל חרדון שהוחלף בשנת 1995 בצוותים סדירים של יחמ"מ, ופלוגת חי"ר לשם אבטחת המוצב. מחלקת החי"ר הייתה מחוזקת ברגמים מהפלוגה המסייעת של הגדוד שלה, שני טנקים ושני גששים. בנוסף היה ממוקם במוצב צוות שהפעיל מכ"ם "קשת", מכ"ם קרקעי נייד, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה.
תחנת המכ"ם כיסתה את השטח בין חמרה לבין צור וזאת עקב הטופוגרפיה של האזור וקו החוף, הגורמת לכך שכל אזור חמרה, אל מנצוריה, רשידיה עד צור היה בשטח שלא היה ניתן לכסות אותו ממוצב חיל הים בראש הנקרה. תפקיד המוצב היה לתצפת באמצעים מיוחדים על אזור החוף בדגש על אזורי מחנות הפליטים. למוצב הימי היה תפקיד נוסף: מניעת חריגת סירות דיג אשר הפליגו דרומה ואשר היו עלולות לאיים על המוצב, להעביר אמצעי לחימה לפיגועי התאבדות כנגד כלי שיט של חיל הים, או לנסות להוריד שחיינים או צוללים לפיגועים בארץ. מעבר לתצפית הימית, כוח החי"ר והטנקים שבמוצב היוו כוח הגנה וגיבוי למוצבי צבא דרום לבנון (צד"ל) בגזרה.
במשך השנים ספג צה"ל כמה אבדות בתקריות במוצב ובסביבתו. ב-1985 ניסו מחבלים להגיע למוצב עם מכונית נפץ, הרכב פוצץ בסמוך למחסום האו"ם ולא היו נפגעים.
ב-6 בדצמבר 1994 נהרג סמל ראשון אבי אבוקסיס מחטיבת הנח"ל, כאשר כח צה"ל שעסק בפתיחת ציר באזור ראס אל-ביאדה נפגע ממטען צד. אבוקסיס היה מפקד אחד הנגמ"שים של הכוח. ב-3 במאי 1999, נהרג סמל ראשון מולו נגטו וחייל נוסף נפצע באורח בינוני, בפיצוץ מטען צד, סמוך למוצב. ב-25 בינואר 2000 נהרג סמל ראשון רפאל זנגוויל מחטיבת גבעתי, מטיל שפגע ישירות בעמדת התצפית של המוצב.
מוצב רותם פונה והועבר לאחריות גדוד 81 של צד"ל ב-16 במאי 2000. כמו מוצב טייבה לפניו, עבר מוצב רותם לידי צד"ל במבצע לילי. צה"ל השאיר לצד"ל חלק מהציוד הלא מבצעי, כמו מכלי מים וגנרטורים. ב-18 במאי תקף חזבאללה את מוצב רותם אך נסוג לאחר שספג 47 הרוגים ועשרות פצועים. ב-23 במאי, בשעה אחת עשרה בבוקר, פקד צה"ל על כל יחידות צד"ל לסגת אל הגבול הישראלי. ב-24 במאי, בעקבות התמוטטות צד"ל, ניטש המוצב.
לאחר סיום פעילות המוצב > מלחמת חרבות ברזל

ב-3 באוקטובר 2024, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל, צה"ל תקף את המוצב ומספר חיילים מצבא לבנון נהרגו.
ב-16 בנובמבר 2024 צה"ל התחיל להתקדם מהכפר שַמַע לכיוון המוצב.
ב-19 בנובמבר 2024 צה"ל כבש מחדש את מוצב רותם.
ראו גם

הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל
התמרון הקרקעי בנפת צור במלחמת חרבות ברזל
לקריאה נוספת

משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
אנטואן לאחד, בעין הסערה, חמישים שנה בשירות מולדתי לבנון, ידיעות ספרים, 2004.
הערות שוליים

↑  כתבה מידיעות אחרונות מ-6 בדצמבר 1994 כפי שהועלתה באתר פרש.
↑  חייל צה"ל נהרג ממטען צד של החיזבאללה בגזרה המערבית, באתר גלובס, 4 במאי 1999
↑  כתבה מידיעות אחרונות מ-17 בינואר 2000 כפי שהועלתה באתר פרש.
↑  צה"ל העביר לצד"ל גם את מוצב רותם בגיזרה המערבית, באתר גלובס, 17 במאי 2000
↑  Lebanese army casualties following raid on Al-Bayada area in southern Lebanon Lebanon, israelpalestine.liveuamap.com (באנגלית)
↑   ציוץ של אור פיאלקוב ברשת החברתית אקס (טוויטר), "עדכון על הלחימה בגזרה המערבית של דרום לבנון", 16 בנובמבר 2024. – המקור הוא עיתונאי רשמי
↑   ציוץ של אור פיאלקוב ברשת החברתית אקס (טוויטר), "עדכון נוסף על הלחימה בגזרה המערבית בלבנון", 19 בנובמבר 2024
ג'ו סימס

| --- | --- |

 לידה:  1981 (בן 44 בערך) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  Sir Bernard Lovell School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו סימס (באנגלית: Joe Sims) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד נייג'ל קרטר בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV.
ביוגרפיה

סימס נולד בבריסטול וגדל בקינגסווד. הוא למד בבית הספר סר ברנרד לוול, שם החל להתעניין במשחק בעקבות מורה שהכיר לו את להקת התיאטרון בריסטול אולד ויק. בהמשך למד סימס בפילטון קולג', באוניברסיטת מידלסקס, ובאוניברסיטת סן פרנסיסקו.
ב-2012 זכה סימס בפרס אופי על הופעתו במחזה "As We Forgive Them", בתפקיד לי פנטון, שהוצג בתיאטרון ארקולה שבלונדון.
סימס מרבה להופיע בטלוויזיה ועל במת התיאטרון. ברדיו השתתף בסדרת התסכיתים "The Archers". בטלוויזיה הופיע בסדרות שונות בהן "אנדוור", "האב בראון", "Ultimate Force", "דוד שלו", סדרת האנימציה לילדים "Chuggington", ובסדרת הדרמה "חדר מיון" של ערוץ BBC One.
ב-2009 שיחק סימס בתפקיד סרג'נט דה גראף בסרט האינדונזי "Merah Putih", וב-2010 הופיע בסרט ההמשך "Derah Garuda".
ב-2013 הופיע סימס בתפקיד נייג'ל קרטר בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'". הוא גילם את הדמות של נייג'ל גם בעונות הבאות של הסדרה.
ב-2014 דיבב סימס שתי דמויות במשחק הווידאו "Dark Souls II". עוד גילם את דמותו של וינסנט טבק, הרוצח של ג'ואנה ייטס, בסרט הדוקו-דרמה "The Lost Honour of Christopher Jefferies" של רשת ITV.
ב-2016 שיחק סימס בתפקיד גרף בסדרה "Beowulf: Return to the Shieldlands" של ITV. ב-2017 הופיע בתפקידי אורח בסדרות "הודיני ודויל", "רציחות במידסומר", "ננס אדום", ו-"Lucky Man". ב-2018 גילם את האב החורג האכזר בעיבוד לספר "Joe All Alone" מאת ג'ואנה נדין.
סימס היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בתסכיתי רדיו של ה-BBC לשנת 2017, על הופעתו בדרמה "Lifelines". ב-2018 היה מועמד שוב לפרס השחקן הטוב ביותר בתסכיתי רדיו על תפקידו בדמות צ'ארלי המונד ב-"Oliver Park: The Easter Riot".
ב-2019 הופיע סימס בסרט הקולנוע "Everything I Ever Wanted To Tell My Daughter About Men" בתפקיד מודי, אמן הגרפיטי, בבימויה של טרה פיצג'רלד. באותה שנה שיחק בסדרות הטלוויזיה "בריטניה", "שייקספיר והאת'וויי", "אגאתה רייזין" ו-"Plebs". עוד ב-2019 גילם את ג'ף בסדרה "זואי ורייבן" של נטפליקס.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997, 2005, 2010 | חדר מיון | Casualty | פיליפ לונגדן / ג'יימי קרפן / גארי | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2004 |  | Belly Button | ראלף | סרט קצר |
| 2005 |  | The Giblet Boys | עובד בחנות | בפרק "Werewolf" |
| 2005 |  | The Basil Brush Show |  |  |
| 2005 |  | Tube Poker | ג'ו | סרט קצר |
| 2006 |  | The Afternoon Play | טרנס | בפרק "Are You Jim's Wife?" |
| 2006 |  | Ultimate Force | ויק | בפרק "Violent Solutions" |
| 2007 |  | It's My Shout | דארסי | בפרק "The Bone Orchard" |
| 2008 |  | The Color of Magic | ביג סטאר | מיני-סדרה |
| 2009 |  | Overseasoned | קלים | סרט קצר |
| 2009 |  | Red and White | סרג'נט דה גראף |  |
| 2010 |  | Red and White II: Blood of Eagles | סרג'נט דה גראף |  |
| 2012 |  | Outside Bet | מציל |  |
| 2014 | האב בראון | Father Brown | וילף פרנסלי | בפרק "The Shadow of the Scaffold" |
| 2014 |  | The Lost Honour of Christopher Jefferies | וינסנט טבק | מיני-סדרה |
| 2015 | דוד שלו | Uncle | The Exterminator | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013–2015 |  | Chuggington | פלץ' (דיבוב) | סדרת טלוויזיה |
| 2013–2017 | ברודצ'רץ' | Broadchurch | נייג'ל קרטר | סדרת טלוויזיה |
| 2015 |  | A Girl and Her Gun | קלייב | סרט קצר |
| 2016 | אנדוור | Endeavour | קלם סקיבט | בפרק "Ride" |
| 2016 |  | Beowulf: Return to the Shieldlands | גרף | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2016 | הודיני ודויל | Houdini and Doyle | נתניאל | מיני-סדרה |
| 2017 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | אדריאן פק | בפרק "Crime and Punishment" |
| 2017 |  | Lucky Man | תומאס רייס | בפרק "Double Bluff" |
| 2017 | ננס אדום | Red Dwarf | טוט ג'ונסון | בפרק "Timewave" |
| 2017 |  | Catherine the Great: Husbands, Lovers and Sons | פטיה |  |
| 2017 |  | Alexander I: Into the Woods | פטיה |  |
| 2018 |  | Joe All Alone | דין | מיני-סדרה |
| 2019 | שייקספיר והאת'ווי: חוקרים פרטיים | Shakespeare & Hathaway: Private Investigators | ברוס פורטר | בפרק "Beware the Ides of March" |
| 2019 | זואי ורייבן | Free Rein | ג'ף | סדרת טלוויזיה |
| 2019 |  | Plebs | וולקן | בפרק "The Vineyard" |
| 2019 |  | Agatha Raisin | בארי ברייר | בפרק "The Haunted House" |
| 2019 | בריטניה | Britannia | אוון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2020 |  | Hungry Joe | קרייג גיליגן | סרט קצר |
| 2020 |  | The First Team | פול ויליאמסון | בפרק "Upheaval" |
| 2023 |  | Ruby Speaking | טום דרינדל | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  Frost, Caroline (15 ביוני 2013). "'Broadchurch' Actor Joe Sims, Aka Nige The Creepy Plumber Reckons 'British Public Have Got It In For Bald People'". The Huffington Post. נבדק ב-16 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Bristol actor Joe Sims reveals his long road from 'gobby kid' to stardom". The Bristol Post. 2 בספטמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2015. נבדק ב-16 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Milazzo, Franco (12 בפברואר 2012). "In Pictures: The 2012 Off West End Awards". The Londonist. נבדק ב-16 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Houseman, John (21 בדצמבר 2012). "Actor Joe thrilled at role in TV drama". The Bristol Post. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-16 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
בית קשת

| --- | --- |
חדר האוכל של הקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל התחתון
גובה ממוצע: ‎191 מטר
תאריך ייסוד: 1944
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 737 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 731 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) בית קשת(למפת הגליל העליון רגילה) בית קשת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית קשת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית קשת32°43′08″N 35°23′38″E﻿ / ﻿32.7190003891102°N 35.3937772439578°E﻿ / 32.7190003891102; 35.3937772439578  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל התחתון באדום - בית קשת בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
אתר בית קשת
בֵּית קֶשֶת הוא קיבוץ באזור הגליל התחתון השייך למועצה אזורית הגליל התחתון. בית קשת נמצא כ-175 מטר מעל פני הים.
הקיבוץ מחזיק בתחנת הרדיו קול רגע ומשדר מבזקי חדשות של קשת 12 לתושבי הגליל והגולן בתדר 96 FM ובתדר 91.5 FM
היסטוריה

הקיבוץ הוקם ביום כ"ו אב תש"ד, 15 באוגוסט בשנת 1944 על ידי לוחמי פלמ"ח וזהו היישוב הראשון בישראל שהוקם על ידי אנשיו. נקודת ההתיישבות הייתה ממזרח לנקודת היישוב הנוכחית במקום שנקרא היום בית קשת הישנה. אל המקימים הצטרפו בעת ההקמה בוגרי המחנות העולים ובוגרי בית הספר החקלאי כדורי. שמו של היישוב (כלי הנשק קשת) נקרא בהמלצת יצחק בן צבי בהשראת הפסוק מקינת דוד "ללמד בני יהודה קשת" (ספר שמואל ב', פרק א', פסוק י"ח).
ב-16 במרץ 1948 יצאה מבית קשת כיתה של שמונה סיירים בפיקודו של עלי בן צבי (בנו של הנשיא לעתיד יצחק בן-צבי) לסייר בגבעת שהב (מקומה הנוכחי של בית קשת). בהגיעם למקום נפתחה עליהם אש תופת מכל הצדדים על ידי מארב מתוכנן של בני שבט ערב א זביח. רק ניצול אחד הצליח להימלט ולהגיע לשער הקיבוץ ושם התמוטט (ראו קרב בית קשת). ב-17 בספטמבר 1948 הונחה אבן הפינה למקום ההתיישבות הנוכחי של בית קשת. לאחר מכן עבר הקיבוץ לנקודת ההתיישבות הנוכחית.
בעשור הראשון של המדינה לא צלח דרכו של הקיבוץ והוא שקע בחובות. עם זאת, בעשור השלישי של המדינה, יחד עם התפתחות הרפת והענפים החקלאיים בקיבוץ, הוא החל למכור חלב וביצים לאורך כל המשק (בהפצת חברת תנובה), ונכון לתחילת המאה ה-21 נמצא הקיבוץ ברשימת עשרת הקיבוצים העשירים בישראל.
בשנת 1950, פורק צריף המגורים שבו התגורר יצחק בן-צבי עם משפחתו ברחביה מאז 1924, והועבר לקיבוץ בית קשת, לשמש בית תרבות לזכר בנו עלי בן צבי. בשנת 2002 הוחל בשיפוץ הצריף. בשנת 2008 שופץ הצריף ביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובסיוע איש העסקים אלישע קלעי.
בבית קשת ממוקמת התחנה של רדיו קול רגע. את הקיבוץ מקיפה שמורת אלוני בית קשת. וליד הקיבוץ נמצא השער המזרחי של דרך נוף יער בית קשת החוצה את השמורה.
מול הכניסה שריד של חאן תג'ר (חנות תגרים) שנבנה כאחד החאנים בדרך הדואר לדמשק.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 115
↑  עלי בן־צבי, באתר יד יצחק בן צבי, ‏22 בנובמבר 2021
↑  סיפור הקמת הקיבוץ והקרב מתוארים בהצגה "סיפור אהבה ארץ ישראלי" (2008) ובספר באותו השם (2015) מאת פנינה גרי.
↑  שבעה קיבוצים ותיקים מבקשים עזרה, דבר, 24 באוקטובר 1961
↑  דוד הכהן, משפצים את הצריף של בן צבי, באתר ynet, 6 באוקטובר 2002
↑  אלי אשכנזי‏, "הזדמנות אחרונה לספר": אהובתו של בן הנשיא שבה למקום שבו מת בקרב, באתר וואלה, 13 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465875505171 
בית הביטחון של בית קשת הישנה. המבנה הוא אתר מורשת
ג'וני וגאס

| --- | --- |

ג'וני וגאס בצילומי פרק בסדרה Qi ב-2007.
 לידה:  11 בספטמבר 1971 (בן 53) סנט הלנס (אנגליה), הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מידלסקס  סנט ג'וזף קולג', אפהולנד  Carmel College 
 בן או בת זוג:  מאיה דונפי 
 http://www.johnnyvegas.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל ג'וזף פנינגטון הידוע בשם הבמה ג'וני וגאס (באנגלית: Johnny Vegas; נולד ב-5 בספטמבר 1970) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. הוא מוכר מקולו הצרוד מהמבנה השמנמן שלו ומההומור הסוריאליסטי.
בטלוויזיה הופיע וגאס בין השאר בפרסומות של ITV Digital, בדמות סוחר הסמים מוז בסדרת הקומדיה השחורה "אידיאלי", ובתפקיד ג'ף מלטבי בסדרה הקומית "בנידורם" של רשת ITV.
ביוגרפיה

וגאס נולד באזור ת'אטו הית' שבעיר סנט הלן במחוז לנקשייר. הוא הצעיר מארבעת ילדיהם של לורנס ופטרישה פנינגטון. יש לו שני אחים (רוברט ומארק) ואחות (קתרין). הוא גדל כנוצרי קתולי. בגיל 11 החל ללמוד בקולג' סנט ג'וזף באפהולנד, סמינר ופנימייה קתוליים שבו מכשירים נערים לכמורה. אחרי ארבעה שלישים חזר הביתה חולה מגעגועים. עוד למד בבית הספר "וסט פארק" שבסנט הלן.
במשך שלוש שנים למד וגאס אמנות וקרמיקה באוניברסיטת מידלסקס וסיים עם תואר BA. אחר כך חזר לת'אטו הית' ועבד בעבודות שונות במשך זמן קצר. בין השאר עבד במחסן של ארגוס, מכר ביטוח מדלת לדלת, וארז בקבוקים במפעל של חברת Jif. לבסוף עבד כברמן בפאב בשם "בראון אדג'" בת'אטו הית'.
בין השנים 1994 ל-1997 היה וגאס חבר ב"קלאב זרתוסטרה" (Cluub Zarathustra), קבוצת קומיקאים בראשותם של סטיוארט לי, רוג'ר מאן, וסיימון מונרי.
ביוגרפיה > קריירה

הופעת הבכורה של וגאס בטלוויזיה הייתה ב-1986 כמתחרה בשעשועון "Win, Lose or Draw" בשמו האמיתי, מייקל, וציין את העובדה שהוא רוצה להיות קומיקאי ושם הבמה שלו הוא "ג'וני וגאס". הוא השתתף בתוכנית הבידור "The Big Breakfast" בחודשים האחרונים שלה עד סיומה במרץ 2002. עוד הופיע בתוכנית "100 Greatest Stand-Ups" של ערוץ 4, ובתוכנית "Almost Famous 2" של ערוץ BBC Three. וגאס זכה להכרה רחבה יותר כשהשתתף כאיש צוות בשעשועון "Shooting Stars".
ב-2002 כיכב וגאס בסיטקום של רדיו 4 של ה-BBC בשם "Night Class" אותו כתב יחד עם טוני בורג'ס וטוני פיטס, ובבימויו של דירק מאגס.
מ-2005 עד 2011 כיכב וגאס בתפקיד מוז בסיטקום "אידיאלי" של ערוץ BBC Three.
בין השנים 2007 ו-2009 שיחק וגאס בדמות ג'ף "האורקל" מלטבי בסיטקום "בנידורם" של ITV. ב-16 בינואר 2015 הופיע בארבעה פרקים בעונה השביעית של הסדרה. בעונה השמינית שהחלה ב-11 בינואר 2016 הופיע וגאס בתפקיד קבוע.
ב-2012 הופיע וגאס בתפקיד מר קרומבי בעיבוד הטלוויזיוני לספר הילדים "מר סירחון" מאת דייוויד ואליאמס. ב-2014 דיבב את פט באז בסדרה המצוירת "Warren United" של ערוץ ITV4.
באוגוסט 2014 השתתף וגאס בסרט דוקומנטרי בן שני חלקים "Secrets from the Clink". במאי 2013 שיחק וגאס בתפקיד לורד רטספיקר בעיבוד הרדיופוני של "לעולם-לא-עולם" מאת ניל גיימן.
ב-26 בדצמבר 2014 החל וגס לשחק בדמות וט אריק אגניו בחידוש של ה-BBC לסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות". ביוני 2015 הנחה וגאס את התוכנית "Sunday Brunch" בערוץ 4, ובאוגוסט 2015 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Travel Guides". ב-2016 השתתף בתוכנית הידוענים "Drive" בהנחיית ורנון קיי.
באוגוסט 2016 כיכב וגאס בפיילוט של הסדרה "Home From Home" בתפקיד ניל האקט שצולם ב-Skiddaw View Holiday Park. הפרק שודר ב-30 באוגוסט 2016, ופורסם שהוזמנה עונה של הסדרה שתשודר ב-BBC One ב-2017.
ב-2003 שיחק וגאס בתפקיד ג'קי סיימס בסרט "הבתולה מליברפול", אלף פרינס בסרט "Cheeky", ובתפקיד טרוור ב"בלאק בול". ב-2004 הופיע בתפקיד דייב בסרט "Sex Lives of the Potato Men" ודיבב את הדמות של הדוד סטיוארט בסרט "Terkel in Trouble".
ב-2013 דיבב וגאס את הדמות אבו האוגר בסרט הבריטי "The Harry Hill Movie".
בשנת 2000 הופיע וגאס במחזה "The Erpingham Camp" מאת ג'ו אורטון בפסטיבל אדינבורו. ב-2001 כיכב בפרסומות של ITV Digital בדמות בשם אל יחד עם בובה בשם מאנקי (שדיבב בן מילר). ב-2007 חזר וגילם את אותה דמות בפרסומת לחברת התה PG Tips.
ב-2014 ביים וגאס וידאו קליפ עבור פול היטון וג'קי אבוט. עוד באותה שנה פרסם את האוטוביוגרפיה שלו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

באוגוסט 2002 התחתן וגאס עם קתרין "קיטי" דונלי. בני הזוג התגרשו במרץ 2008 אחרי שחיו בנפרד יותר משנתיים. באפריל 2011 נשא לאישה את בעלת הטור ומפיקת הטלוויזיה האירית מאיה דונפי בסביליה. ביולי 2015 נולד בנם טום.
ביולי 2014 הוענק לוגאס תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אדג' היל.