stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודומטר
היסטוריה > התפתחויות האודומטר

מדי מרחק פותחו לראשונה במאה ה-16 עבור עגלות וכלי רכב רתומים לסוסים אחרים על מנת למדוד מרחקים שעברו.
בשנת 1645, המתמטיקאי הצרפתי בלייז פסקל המציא את המחשב של פסקל. למרות שלא היה מד מרחק, המחשב חישב מדידות. כל ציוד הכיל 10 גלגלי שיניים. ההילוך הראשון קידם את ההילוך הבא בעמדה אחת כשהזיז מהפכה אחת שלמה, אותו עיקרון המופעל על מדי מרחק מכניים מודרניים.
מדי מרחק פותחו גם עבור ספינות בשנת 1698 על ידי תומאס סייוורי. בנג'מין פרנקלין, בנה אב-טיפוס של מד מרחק בשנת 1775 שהוא חיבר לכרכרה שלו כדי לסייע במדידת הקילומטרים של נתיבי הדואר. בשנת 1847, וויליאם קלייטון ואורסון פראט, מחלוצי כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, יישמו לראשונה את מד הדרכים שהמציאו קודם לכן (גרסה של מד המרחק המודרני), אותו חיברו לעגלה ששימשה את המתיישבים האמריקאים.
בשנת 1895, קרטיס הוסי ודר המציא את ה"ציקלומטר". הציקלומטר היה מכשיר מכני שספר את מספר הסיבובים של גלגל אופניים. כבל גמיש העביר את מספר הסיבובים של הגלגל למד מרחק אנלוגי הנראה לרוכב, שהמיר את סיבובי הגלגל למספר הקילומטרים שעברו לפי נוסחה שנקבעה מראש.
בשנת 1903 הציגו ארתור פ. וצ'ארלס ה. וורנר, שני אחים מבלויט, ויסקונסין, את ה-Auto-meter המוגן בפטנט שלהם. המכשיר השתמש במגנט המחובר לחלק מתכתי מסתובב כדי לגרום למשיכה מגנטית על דיסק מתכת דק. מדידת משיכה זו סיפקה מדידות מדויקות של מידע על מרחק ומהירות לנהגי רכב במכשיר אחד.
בני הזוג וורנר מכרו את החברה שלהם ב-1912 לחברת סטיוארט אנד קלארק משיקגו. השם החדש של החברה שונה לתאגיד סטיוארט-וורנר. עד 1925, מדי מרחק ומדדי דרך של סטיוארט-וורנר היו ציוד סטנדרטי ברוב המכריע של המכוניות והאופנועים שיוצרו בארצות הברית.
בתחילת שנות ה-2000, מדי מרחק מכניים שונים הותקנו על מרבית המכוניות. ה-Pontiac Grand Prix הייתה המכונית האחרונה שנמכרה בארצות הברית שהציעה מד מרחק מכני בשנת 2003, פורד קראון ויקטוריה ומרקיורי גרנד מרקיז הבנויה בקנדה היו הפורדים האחרונים שנמכרו עם מדי מרחק כאלה ב-2005.
מדי נסיעה

רוב המכוניות המודרניות כוללות גם מד נסיעה. שלא כמו האודומטר (מד המרחק), מד נסיעה מאופס בכל נקודה במסע, מה שמאפשר לתעד את המרחק שעבר הרכב בכל נסיעה או חלק ממנה. באופן מסורתי זה היה מכשיר מכני, אבל ברוב כלי הרכב המודרניים הוא כיום אלקטרוני. לרכבים מודרניים רבים יש לעיתים קרובות מדי נסיעה מרובים.
לעיתים מד הנסיעה משמש כדי לרשום את המרחק שנסע על כל מכל דלק, מה שמקל מאוד על מעקב מדויק אחר יעילות האנרגיה של הרכב.
הונאות באודומטר

הונאה מפורסמת באודומטר היא שינוי מד המרחק והצגת מספר שגוי של המרחק אותו נסע הרכב לקונה פוטנציאלי. הונאה זו נעשית כדי לגרום למכונית להיראות כאילו נסעה פחות ממה שהיא באמת נסעה, וכך להגדיל את שווי השוק לכאורה שלה. רוב המכוניות החדשות הנמכרות כיום משתמשות במדדי מרחק דיגיטליים המאחסנים את הקילומטראז' ביחידת בקרת המנוע של הרכב, מה שמקשה (אך לא בלתי אפשרי) לשנות את הקילומטראז'.
עם מדי מרחק מכניים, ניתן להסיר את מד המהירות מלוח המחוונים של המכונית ולהריץ את הספרות לאחור, או לנתק את כבל הכונן ולחבר למד מרחק אחר.
ערך המכירה של רכב מושפע לעיתים קרובות מהמרחק הכולל המוצג במד המרחק, תחומי שיפוט רבים בחרו לחוקק חוקים המענישים אנשים שנמצאו מבצעים הונאה של מד מרחק. בארצות הברית (ובמדינות רבות אחרות), מכונאי רכב נדרשים גם לשמור תיעוד של מד המרחק בכל פעם שרכב עובר שירות או בדיקה גם בישראל.
הונאות באודומטר > שכיחות

מחקר על ידי מומחה בדיקת הרכב האירי, Cartell, מצא כי ב-20% מכלי הרכב שיובאו לאירלנד מבריטניה ומצפון אירלנד שונו מדי הקילומטרים שלהם כדי להראות קילומטראז' נמוך יותר.
דיוק

רוב מדי המרחק פועלים על ידי ספירת סיבובי הגלגל ומניחים שהמרחק שעבר הוא מספר סיבובי הגלגל כפול היקף הצמיג, שהוא קוטר צמיג סטנדרטי כפול פאי (3.1416). אם נעשה שימוש בצמיגים לא סטנדרטיים או שחוקים מאוד או לא מנופחים, הדבר יגרום לשגיאה מסוימת במד המרחק.
ראו גם

טכומטר
הערות שוליים

1 2  Sleeswyk, André Wegener (באוקטובר 1981). "Vitruvius' Odometer". Scientific American. 245 (4): 188–200. Bibcode:1981SciAm.245d.188S. doi:10.1038/scientificamerican1081-188. ISSN 0036-8733. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Benjamin Franklin and His Inventions". learn.fi.edu. אורכב מ-המקור ב-2015-08-29. נבדק ב-2019-10-10.
↑  "One Tool That Built the West: Orson Pratt's Odometer". ChurchOfJesusChrist (באנגלית). 2018-09-01. ארכיון מ-2021-04-21. נבדק ב-2021-04-06.
↑  Robert Asher (2003). "Connecticut Inventors". Connecticut Humanities Council. אורכב מ-המקור ב-2011-05-18. נבדק ב-2011-03-01.
↑  "Company Overview". Veeder-Root. ארכיון מ-2019-07-11. נבדק ב-2019-10-10.
↑  Vorano, Neil (9 באפריל 2015). "How a Toronto-area Corolla is driven beyond 999,999 kilometres". The Globe and Mail. ארכיון מ-2020-08-06. נבדק ב-2019-10-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    James Foxall, ‏Car clocking on the increase, The Telegraph, 9 May 2014
↑  "Road Traffic Bill 2009: Committee Stage (Resumed)". Houses of the Oireachtas website. 2010-06-16. ארכיון מ-2019-10-10. נבדק ב-2019-10-10.
↑  "Is Your Odometer Cheating You?". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). 13 במרץ 2007. ארכיון מ-2019-01-23. נבדק ב-2019-01-22. {{cite web}}:  (עזרה)
שחזור מד המרחק של המהנדס הרומי ויטרוביוס, המאה ה-1 לספירה במרכז המדע של סלוניקי והמוזיאון הטכנולוגי
ציור אבן משושלת האן של עגלת מד מרחק רתומה לסוס.
הובודומטר על גלגל של סמיטריילר
מד מהירות של Smiths משנות ה-20 של המאה ה-20 המראה מד מרחק ומד נסיעה.
לאחר הגעה לקריאה המקסימלית, מד מרחק או מד נסיעה מתחילים מחדש מאפס.
אה"מ פנדורה (1779)

| --- | --- |
טביעת אה"מ "פנדורה" במצר טורס, 1791
טביעת אה"מ "פנדורה" במצר טורס, 1791
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית־קו מדרגה שישית
 צי:   הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  "פּוֹרְקְיוּפַּיין" (Porcupine-class)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  אדמס אנד ברנרד, דפפורד
 הוזמנה:  11 בפברואר 1778
 תחילת הבנייה:  2 במרץ 1778
 הושקה:  17 במאי 1779
 תקופת הפעילות:  מאי 1779 – 28 באוגוסט 1791 (כ־12 שנים)
 אחריתה:  עלתה על שרטון וטבעה, 28 באוגוסט 1791
 מיקום:  11°23′S 143°59′E﻿ / ﻿11.383°S 143.983°E﻿ / -11.383; 143.983
 מידות
 תפוסה:  533 טון לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה
 אורך:  אורך כללי: "114-7 רגל (34.9 מ') אורך השדרית: "½94-9 רגל (28.9 מ')
 רוחב:  "32-3 רגל (9.8 מ')
 שוקע:  קדמי: "7-4 רגל (2.2 מ') אחורי: 11 רגל (3.4 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  160 איש (120 בהפלגה לטהיטי)
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 צורת הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  24 תותחים  22 תותחים של 9 ליטראות (4 ק"ג) בסיפון העליון 2 תותחים של 6 ליטראות (2.7 ק"ג) בסיפון האחרה
אוניית הוד־מלכותו "פַּנְדוֹרָה" (HMS Pandora) הייתה אוניית־מפרשים מלחמתית מדרגה שישית נושאת 24 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. היא נבנתה במספנת אדמס אנד ברנרד בדֶפְּפוֹרד, אנגליה, והושקה ב-17 במאי 1779. "פנדורה" זכתה לפרסום עולם על שום היותה האונייה שנשלחה ב-1790 לחפש אחר ה"באונטי" וללכוד ולהביא לדין את אנשי צוותה המורדים שהשתלטו עליה. איתרע מזלה ובהפלגתה חזרה לאנגליה, כשעל סיפונה מקצת המורדים שהצליחה לתפוס, עלתה אה"מ "פנדורה" על שרטון וטבעה. טְרוֹפֶת האונייה התגלתה ב-1977 על קרקעית הים במצר טוֹרֶס ונחקרה על ידי ארכאולוגים ימיים ממוזיאון קווינסלנד באוסטרליה.
קורות שירותה בצי

"פנדורה" החלה את שירותה בתעלה האנגלית ב-1779, כשהצי הצרפתי-ספרדי המאוחד עשה הכנות להנחתת צבא פלישה על אדמת אנגליה. אחר כך הוצבה בתחנת הצי בצפון אמריקה, ועסקה במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית בליווי שיירות של אוניות סוחר בין אנגליה וקוויבק. באחת מהפלגות הסיור שערכה לכדה "פנדורה" כמה פריבטירים אמריקנים. ב-1783 הוצאה משירות פעיל והושמה בעתודה במספנת הצי בצ'טם.
החיפוש אחר ה"באונטי"

ב-30 ביוני 1790, כשגברו הסיכויים להתלקחות מלחמה בין אנגליה וספרד בשל משבר נוטקה (Nootka crisis), הוחזרה "פנדורה" לשירות פעיל. ברם, בתחילת אוגוסט 1790, חמישה חודשים לאחר שנודע בלונדון דבר המרד על ה"באונטי", החליט ג'ון פיט, הלורד הראשון של האדמירליות, לשגר את "פנדורה" כדי להחזיר את "באונטי" לאנגליה, ללכוד את המורדים ולהביאם למשפט. "פנדורה" שופצה, מספר תותחיה הוקטן מ-20 ל-6, אך נוספו לה ארבע קרונדות בנות 18 ליטראות כל אחת.
"פנדורה" יצאה לדרכה מפורטסמות' ב-7 בנובמבר 1790 בפיקוד קפטן אדוארד אדוארדס וצוות המונה 134 איש. אחד מהם, תומאס הייוורד, היה על סיפונה של ה"באונטי" בפרוץ המרד, והצטרף לקפטן בליי ולמלחים הנאמנים לו להפלגה ההרואית בסירה הפתוחה אל האי טימור. איש צוות אחר היה ג'ון בראון, מלח שננטש על ידי אוניית סוחר בריטית בטהיטי.
אדוארדס לא ידע, כי שנים-עשר מן המורדים וארבעה מלחים שנשארו נאמנים לבליי בחרו כבר לשוב לטהיטי, לאחר שנכשל ניסיונם להקים מושבה (פורט סנט ג'ורג') בהנהגתו של פלצ'ר כריסטיאן בטובואיי, אחד מאיי אוסטרל. הם חיו כמשוטטים על חופו של האי, ורבים מהם הולידו ילדים מבנות המקום. קבוצת מורדים בהנהגת פלצ'ר כריסטיאן, יחד עם בני לווייתם הפולינזים, עזבו את האי והתיישבו בסופו של דבר באי פיטקרן שלא היה מסומן במפות. כשהגיעה "פנדורה" אל טהיטי, נמצאו בו ארבעה-עשר מאנשי "באונטי" לשעבר; צ'ארלס צ'רצ'יל נרצח בקטטה עם מתיו תומפסון, והלה עצמו נהרג בידי הפולינזים שראו בצ'רצ'יל את מלכם.
"פנדורה" הגיעה אל טהיטי ב-23 במרץ 1791 לאחר שהקיפה את כף הורן. זמן קצר אחר כך התייצבו באונייה שלושה אנשים ומסרו עצמם לידי אדוארדס. היו אלה ג'וזף קולמן, הנשק של ה"באונטי", פיטר הייווד ופרח הקצונה ג'ורג' סטיוארט. אדוארדס שלח חוליות חיפוש כדי ללכוד את האנשים הנותרים. המלח הכשיר ריצ'רד סקינר הופיע למחרת הגעת האונייה. שלושה אנשי צוות אחרים של ה"באונטי" ברחו אל ההרים, אך נתפסו בסופו של דבר וב-29 במרץ הובאו לאונייה. איש הצוות השמיני במספר, מייקל ברן העיוור למחצה, שהיה הנגן בכינור באונייה "באונטי", כבר נמצא אותה שעה על סיפונה של "פנדורה". איננו יודעים אם נתפס או הסגיר את עצמו. אדוארדס ערך חיפושים נוספים במהלך השבוע וחצי הבאים, ובשבת הובאו אל "פנדורה" עוד שני אנשים, הנרי הילברנט ותומס מקינטוש. ארבעת הנותרים, תומאס בורקט, ג'ון מילוורד, ג'ון סאמנר וויליאם מאספרט, נתפסו למחרת. כל ארבעה-עשר האנשים נכלאו בתא-אסורים ארעי שנבנה על סיפון האחרה של "פנדורה" ומידותיו אחד-עשר על שמונה-עשר רגל, ואשר זכה בפיהם לכינוי "תיבת פנדורה" (Pandora's Box).
ב-8 במאי 1791 עזבה "פנדורה" את טהיטי ותרה במשך שלושת החודשים הבאים את איי דרום-מערב האוקיינוס השקט בחיפוש אחר ה"באונטי" ויתר המורדים, אך העלתה חרס בידה. במהלך חלק זה של ההפלגה אבדו 14 מאנשי הצוות יחד עם שתיים מסירות האונייה. "פנדורה" פקדה את טוקלאו, סמואה, טונגה ורוטומה. האונייה חלפה גם על פני האי ואניקורו, שאדוארדס העניק לו את השם Pitt's Island, אך הם לא ירדו לחוף כדי לתור אותו ולחפש אם חיים בו אנשים. לו היו עושים זאת, ודאי היו מגלים מוקדם מכפי שאירע מה עלה בגורל המשלחת של הגלאי הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז שאבדה ב-1788. מתאורים מאוחרים יותר אנו יודעים אל נכון, כי אנשי צוות אחדים ניצלו מן הסערה שטרפה את האוניות "אסטרולב" ו"בוסול" על הריף של ואניקורו.
טביעת האונייה

ב-29 באוגוסט 1791, בעודה עושה דרכה מערבה אל עבר מצר טורס, פגעה הפריגטה בשונית המחסום הגדולה. היא טבעה למחרת בבוקר, תוך אובדן 31 אנשים מבין צוותה וארבעה מבין המורדים. שאר אנשי הצוות (89 איש) ועשרה אסירים – שבעה מהם שוחררו מכלאם כאשר האונייה החלה טובעת – נאספו במפרצון חולי קטן; לאחר שעשו שני לילות באי, הפליגו אל טימור בארבע סירות פתוחות, ואחרי הפלגה רבת-תלאות בים אראפורה הגיעו ב-16 בספטמבר 1791 אל קופנג. שישה-עשר נוספים מתו אחרי שנחלצו מהאונייה הטובעת, רבים אחרים חלו במהלך שהותם בבטאוויה (ג'קרטה). בסופו של דבר שבו לאנגליה רק 78 מתוך 134 האנשים שיצאו להפלגה ב"פנדורה".
קפטן אדוארדס וקציניו זוכו במשפט צבאי מאשמת אובדנה של "פנדורה". הרשויות הקולוניאליות בניו סאות' ויילס לא עשו כל ניסיון למשות חפצים מטרופת האונייה. עשרת האסירים שניצלו הועמדו גם הם למשפט. בתי הדין הצבאיים השונים מצאו ארבעה מתוכם חפים מאשמת מרידה, ואף על פי שששת האחרים נמצאו אשמים, רק שלושה מביניהם (מילוורד, בורקיט ואליסון) הוצאו להורג. פיטר הייווד וג'יימס מוריסון קיבלו חנינה מן המלך, ואילו ויליאם מאספרט זוכה מנימוקים טכניים.
צאצאי תשעת המורדים שלא נתגלו על ידי "פנדורה" חיים עדיין באי פיטקרן, מקום המקלט בו בחר פלצ'ר כריסטיאן בינואר 1790, שם גם שרפו והטביעו את ה"באונטי", שבועות אחדים לאחר הגעתם. מחבואם לא התגלה אלא ב-1808, כאשר "טופז", ספינה לציד כלבי ים מניו אינגלנד בפיקודו של קפטן מייו פולג'ר, נתקלה באקראי באי הזעיר שלא היה מסומן במפות. כל המורדים, מלבד ג'ון אדמס (או אלכסנדר סמית בשמו האחר), כבר לא היו אז בין החיים. רובם מתו בנסיבות אלימות
לקריאה נוספת

Winfield, Rif. British Warships in the Age of Sail 1714–1792: Design, Construction, Careers and Fates. Seaforth Publishing, 2007.
Edwards, Edward; George Hamilton. Voyage of H. M. S. 'Pandora': Despatched to Arrest the Mutineers of the 'Bounty' in the South Seas, 1790- 1791. Francis Edwards, 1915.
Gesner, Peter. HMS Pandora, an archaeological perspective.Revised (2nd ed.). Brisbane: Queensland Museum, 2000.
Conway, Christiane. Letters from the Isle of Man — The Bounty-Correspondence of Nessy and Peter Heywood. The Manx Experience, 2005.
McKay, John and Ron Coleman. The 24-gun frigate Pandora. Anatomy of the Ship Series. London, Conway, 2003. (reviesed edtion; 1st published 1992).
הערות שוליים

1 2  Alexander, p. 9.
↑  Alexander, p. 8.
1 2  Alexander, p. 10.
↑  Alexander, p. 11.
אילן גולדשמיט

אילן גולדשמיט (נולד ב-30 באפריל 1983) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בשנת 2005 גולדשמיט זכה במדליית ארד באליפות העולם בטאקוונדו, והפך לישראלי הראשון שזוכה במדליה באליפות העולם בטאקוונדו.
אילן גולדשמיט היה חבר ב"סגל היהלום" - הסגל הבכיר ביותר בוועד האולימפי הישראלי וסומן כאחת התקוות של ישראל למדליה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולם פרש מנבחרת ישראל בשל מחלוקת עם הנבחרת.
קריירה

באליפות העולם 2005 שנערכה במדריד, זכה גולדשמיט במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אוקן מוטום ההודי בתוצאה 5:3, בקרב השני הוא ניצח את איונל מנגירו הרומני בתוצאה 7:2 ובשמינית הגמר הוא ניצח את מיגל טולדו מאנדורה בתוצאה 8:3. ברבע הגמר ניצח אוטומטית לאחר שיריב איראני לא הופיע מולו לקרב. בחצי הגמר גולדשמיט התמודד מול מרסיו פריירה הברזילאי והוביל בתוצאה 3–4 אחרי שני סיבובים, אבל בסיבוב השלישי והאחרון חולל הברזילאי מהפך וניצח 6–8 בסיום. עד זכייתו של גולדשמיט, לא זכה ישראלי או ישראלית במדליה כלשהי באליפות עולם בענף זה. באותה השנה גולדשמיט זכה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'.
בשנת 2006 זכה גולדשמיט שוב במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' הנערך באיינדהובן.
הישגים בולטים

מדליית ארד - אליפות העולם 2005
מדליית זהב - אליפות ירושלים הפתוחה (2005)
מדליית זהב - אליפות קרואטיה הפתוחה (2005)
מדליית כסף - אליפות הולנד הפתוחה (2004)
מדליית ארד - אליפות בלגיה הפתוחה (2005)
מדליית ארד - אליפות הולנד הפתוחה (2005)
מקום 9 באליפות אירופה (2005)
הערות שוליים

↑  ניר שועלי, מדליה ראשונה לישראל באליפות העולם בטקוואנדו, 16 באפריל 2005, nrg
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורבין קבררה

אורבין חאובני קבררה חירון (בספרדית: Orvin Geovanny Cabrera Girón;‏ 20 בפברואר 1977 – 28 בספטמבר 2010) היה כדורגלן הונדורסי ששיחק בעמדת הקשר. הוא שיחק בקבוצות ריאל אספנייה, אולימפיה, מרתון ווידה במסגרת ליגת העל של הונדורס, בקבוצת לואיס אנחל פירפו במסגרת ליגת העל של אל סלוודור, וכן בנבחרת הונדורס.
קריירת מועדונים

קבררה שיחק במהלך הקריירה בקבוצות ריאל אספנייה, אולימפיה, מרתון ווידה במסגרת ליגת העל של הונדורס, ובקבוצת לואיס אנחל פירפו במסגרת ליגת העל של אל סלוודור.
הוא פרש מכדורגל בשנת 2009 בשל מחלה.
קריירה בינלאומית

קבררה היה חלק מסגל נבחרת הונדורס עד גיל 20 בטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 1995, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-30 במאי 2000 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת הונדורס, בהפסד 2-1 לנבחרת קנדה במשחק ידידות. הוא הבקיע את שער נבחרתו במשחק זה.
מותו

ב-28 בספטמבר 2010 מת קבררה לאחר מאבק של שנתיים בסרטן הכליה.
הערות שוליים

↑  Honduran football player Orvin Cabrera dies באתר Yahoo!, 28 בספטמבר 2010 (באנגלית)
↑  Tras dos años de lucha, fallece "El Pato" Cabrera באתר El Heraldo, ‏ 28 בספטמבר 2010 (בספרדית)
אישטנמזיה

| --- | --- |
סמל אישטנמזיהסמל אישטנמזיה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת פטרוואשארה
 שטח:  32.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,262 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°05′10″N 20°03′18″E﻿ / ﻿48.086°N 20.055°E﻿ / 48.086; 20.055 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.istenmezeje.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אישטנמזיה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אישטנמזיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אישטנמזיה (בהונגרית: Istenmezeje) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם באישטנמזיה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,015 תושבים ובשנת 2023 רק 1,277 תושבים.
האזור מיושב מסביבות תקופת הברונזה, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1311.
יהודי אישטנמזיה

יהודים חיו באישטנמזיה במאה ה-18 ובמאה ה-19 החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילת יהודי פטרוואשארה. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 9 |  |
| 1880 | 36 | 717 |
| 1910 | 18 |  |
| 1920 | 8 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 4 | 1,611 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי אישטנמזיה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת פטרוואשארה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פטרוואשארה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש • אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
אוטונומיה בית ספרית

אוטונומיה בית ספרית היא גישה במסגרתה מוענקת לבתי ספר בחינוך הציבורי עצמאות בניהול, בגיבוש תוכנית הלימודים או גם בשאלות תקציביות, כשמידת ההכתבה של משרד החינוך לבתי הספר מצומצמת. בכמה מדינות פועלים בתי ספר ציבוריים אוטונומיים במקביל לבתי ספר ציבוריים רגילים. החל משנות השבעים מגדיר משרד החינוך של ישראל את האוטונומיה הבית-ספרית כיעד מרכזי של המשרד.
מטרות האוטונומיה

הנימוקים המרכזיים בעד אוטונומיה בית-ספרית כיום עוסקים ביעילות החינוכית והתקציבית המיוחסת לשיטה זו. לפי פרופסור חיים גזיאל:
באמצעות ביזור סמכויות... המשימות הניהוליות של בית הספר נקבעות על ידי אופי וצורכי בית הספר, ולכן לצוות בית הספר הרבה יותר אוטונומיה בקבלת החלטות לגבי חומר הלימוד, משאבי אנוש והקצאת משאבים.
עד לשלהי שנות ה-80 של המאה העשרים היה הנימוק המרכזי בעד אוטונומיה בית-ספרית הטענה כי מדיניות זו מאפשרת חירות חינוכית לקבוצות תרבותיות ודתיות ייחודיות. החל מסוף שנות ה-80 וביתר שאת בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובשנות ה-2000 השתנתה המגמה, ואוטונומיה בית ספרית החלה להיות מקודמת כמדיניות טובה לכלל בתי הספר, כולל בתי הספר הציבוריים.
בשלב הראשון היו שיקולים תקציביים הנימוקים העיקריים ליישום אוטונומיה בית ספרית בכלל בתי הספר. ביזור הסמכויות והענקת עצמאות לבתי הספר נועדו להתמודד עם חוסר היעילות הכרוך בהכתבת מדיניות מהמשרד המרכזי ושירשורה באמצעות מערך גדול של פקידים. האוטונומיה נועדה לאפשר לכל בית ספר לעצב במידה רבה של עצמאות את תוכנית הלימודים שלו ואת ניהולו העצמי, וכך לאפשר דילול של המערך הבירוקרטי במשרדי החינוך והפחתת מספר הפקידים שנדרשים לדאוג ליישום ההנחיות החינוכיות של נבחרי הציבור והפקידים הבכירים, עד לביצוען בידי צוותי בתי הספר.
המשבר החינוכי שפקד מדינות רבות בעולם המערבי בשנות ה-80, אשר התבטא בירידה בהישגי התלמידים ובגידול בשכיחות מקרי האלימות והשימוש בסמים ובאלכוהול בבתי הספר, שימש גם הוא נימוק בידי המצדדים בביזור מערכת החינוך וחיזוק העצמאות של בתי הספר. אלה טענו כי השיטה הריכוזית במערכת החינוך הציבורית שגויה אקדמית וחינוכית, שכן היא מביאה לכך שהמורים ומנהלי בתי הספר אינם מנסים ליישם חזון חינוכי ולפתור בעיות חינוכיות, אלא משמשים כביורוקרטים המבצעים את הוראות המשרד. מאידך, קובעי המדיניות במשרד החינוך רחוקים מדי מזירת ההתרחשות החינוכית ויש להם מעט מדי מידע על המתרחש בה. כך נוצר נתק בין הסמכות לבין המידע, כשאלה שבידיהם ההיכרות הבלתי אמצעית עם התלמידים אינם מורשים ליצור פתרונות חינוכיים מתאימים.
חלק מהמחקרים שצידדו באוטונומיה בית ספרית עשו שימוש בתאוריות מהתחום של ניהול ארגונים, לפיהן יש להפקיד את מרב הסמכויות בידי מי שבידו מרב המידע, ולהצמיד את האחריות לסמכות.
הישגי בתי ספר אוטונומיים > השוואות בין מדינות

בדו"חות שפרסם ארגון ה-OECD בשנים 2006, 2009 ו-2012, ואשר משווים בין מערכות החינוך של המדינות החברות בארגון, נמצאה מתאם חיובי בין הישגים לימודיים למידת האוטונומיה הבית-ספרית הנהוגה במערכת החינוך בכל הנוגע לעיצוב תוכנית הלימודים ולהערכה הלימודית בבתי הספר. לגבי אוטונומיה בתחום התקציבי התוצאות לא היו חד משמעיות: בדו"חות של 2009 ו-2012 לא נמצא קשר בין מידת העצמאות התקציבית של בתי הספר להישגים הלימודיים של מערכת החינוך ואילו בדו"ח של 2006 נמצאה התאמה חיובית כזו. עם זאת, במערכות חינוך שבהן מספר גדול של בתי ספר המפרסמים את הישגי תלמידיהם במבחנים נמצאה התאמה בין אוטונומיה תקציבית להשגים גבוהים יותר.
לרמת אחריותיוּת גבוהה, שאחד מביטוייה הוא דיווח גלוי של בית הספר על הישגי תלמידיו, נמצא קשר משמעותי עוד יותר ביחס ליעילות האוטונומיה הפדגוגית. במערכות חינוך בהן לא נהוגה דיווּחיוּת השיגו בתי ספר בעלי אוטונומיה פדגוגית תוצאות נמוכות משל מקביליהם במערכת הציבורית הרגילה, ואילו במדינות בהן רמת הדיווח גבוהה היו הישגיהם של בתי הספר האוטונומיים גבוהים משל האחרים.
ארגון ה-OECD מציין כי מחקרים אלה הסתמכו על התיאור הסובייקטיבי של אנשי חינוך לגבי מידת האוטונומיה שלהם ולכן הוא ממליץ להיזהר בהסקת מסקנות מהם.
הישגי בתי ספר אוטונומיים > השוואות תוך-מדינתיות

לפי הקונצנזוס המחקרי, הישגיהם של בתי ספר אוטונומיים באזורים עם אוכלוסייה חלשה יחסית מבחינה סוציו-אקונומית, המדגישים את שיפור לימודי הליבה, גבוהים בהשוואה לבתי ספר ציבוריים רגילים באותם אזורים. ככל הנראה ההצלחה החינוכית נובעת מהפרקטיקות הנהוגות באותם בתי ספר, שמתאפשרות במידה רבה בזכות האוטונומיה.
מחקרים רבים שנעשו במדינות שונות בארצות הברית בחנו את הישגיהם של בתי הספר בשיטת ה'צ׳רטר סקול' (Charter Schools), שנהנים מעצמאות רבה ושהמשך הפעלתם מותנה בעמידה ביעדים שמציב משרד החינוך המדינתי. חלק מהמחקרים מצאו יתרון לצ'רטר סקולס על פני בתי ספר ציבוריים רגילים באזור, ותוצאות טובות במיוחד נרשמו באזורים בהם מתגוררת אוכלוסייה דלת אמצעים. גם מחקר שנערך בבריטניה מצא יתרון להישגי התלמידים ב'בתי הספר האקדמיים', שבדומה לצ'רטר סקולס נהנים מאוטונומיה רחבה, על פני מקביליהם שלמדו בבתי ספר ציבוריים רגילים. יתרון הזה היה מתון ביחס לנתוני הצ'רטר סקולס בארצות הברית.
מחקרים אחרים לא מצאו יתרון לצ'רטר סקולס ובחלקם אף נמצא יתרון לבתי הספר הציבוריים הרגילים. עם זאת, בכל הנוגע לאזורים בעלי אוכלוסייה חלשה מבחינה סוציו-אקונומית שוררת הסכמה לגבי היתרון ההישגי של הצ'רטר סקולס.
להבדל שנמצא בין מידת ההצלחה של צ'רטר סקולס בקרב אוכלוסייה דלת אמצעים להישגיה אצל אוכלוסיות מבוססות הציע פרופסור ג'ושוע אנגריסט הסבר לפיו רבים מהצ'רטר סקולס שפועלים באזורי אוכלוסייה דלת-אמצעים מתמחים בשיפור ההישגים במקצועות הליבה. רבים מהם מדגישים את חשיבות המשמעת והציפיות הגבוהות מכל תלמיד, מקיימים יום לימודים ארוך ועובדים בקבוצות קטנות עם תלמידים חלשים עד לשיפור בהישגיהם.
מחקר אחר הראה כי בתי ספר ציבוריים רגילים שאימצו פרקטיקות מוצלחות מצ'רטר סקולס, כמו הגדלת זמן ההוראה, החלפת מורים ומנהלים במועמדים אפקטיביים יותר, מינון גבוה של עבודה בקבוצות קטנות, למידה על בסיס מדידה של הצלחת התלמידים וציפיות גבוהות מכל הגורמים במערכת, הגיעו לתוצאות דומות לאלה שהשיגו הצ'רטר סקולס.
מחקר שהשווה בין בתי ספר ציבוריים רגילים לבתי ספר מסוג 'Pilot Schools' בארצות הברית, שלהם מידה פחותה של אוטונומיה ושל אחריותיות ביחס לצ'רטר סקולס, לא מצא יתרון שלהם על פני בתי הספר הרגילים.
אוטונומיה בית ספרית בישראל

מערכת החינוך הממלכתית של מדינת ישראל התאפיינה מאז חקיקת חוק חינוך ממלכתי בריכוזיות רבה. מאז מינויו של יגאל אלון לתפקיד שר החינוך בשנות השבעים, נעשו ניסיונות רבים להפחית את מידת הריכוזיות וליישם אוטונומיה בית-ספרית במערכת החינוך. על אף שבמשך כמה עשורים נחשבת האוטונומיה למטרה מרכזית של משרד החינוך, התחומים המרכזיים בעבודת בתי הספר, כולל משאבים, תוכנית לימודים, העסקה הצוות ושיטות ההוראה, נותרו כולם בידי המשרד.
לפי פרופסור אדם ניר, יוזמות האוטונומיה לא קודמו בשל "מלכוד מרכוזיות" בו מצויה מערכת החינוך של ישראל, ושמביא אותה לקדם "אוטונומיה הצהרתית" בלבד, כשההחלטות וההצהרות על קידום אוטונומיה אינן מיושמות בשטח.