stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילן גולדוסר
הערות שוליים

↑  בן 14 קפץ למרחק 6.35, מעריב, 3 בנובמבר 1980
↑  זיו פירר, רוני מעוז שבר את השיא העתיק ב-1500 מ' 3:43.07 דקות, דבר, 18 ביולי 1983
↑  דלית בונין חלפה מעל כל המשוכות, מעריב, 9 ביולי 1984
↑  אלכס פרלסמן, הוויתור של לברן השתלם, מעריב, 8 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, אחרי 10 שנים חזרה עקרת-הבית מראשל"צ לתחר וחזרה עם "זהב", מעריב, 24 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, "המלכה" עלתה על המסלול, מעריב, 23 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, וילסון וה"מלכה" רומן מוזהב, מעריב, 22 ביולי 1985
↑  מזרח גרמניה וברה"מ רצות ראש-בראש לגביע אירופה, מעריב, 18 באוגוסט 1985
↑  שיא לאומי ב-4x1500 מ', מעריב, 25 במאי 1986
↑  השג לרץ גולדווסר ולמתעמלת שרון, מעריב, 31 במרץ 1987
↑  שיא ישראלי לגולדווסר, מעריב, 14 באוגוסט 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14560150
אליעזר ננס

| --- | --- |

ספרו "האיש שלא נכנע" ועליו תמונתו
 לידה:  5 ביוני 1897
 פטירה:  22 במרץ 1997 (בגיל 99)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 שם עט:  אברהם נעצאך 
 יצירות בולטות:  מיינע צוואַנציק יאָר אין סאָוועטישע טורמעס (בתרגום העברי: האיש שלא נכנע)
 
אליעזר (לייזר) ננס (ה' בסיוון ה'תרנ"ז, 5 ביוני 1897 – י"ג באדר ב' ה'תשנ"ז, 22 במרץ 1997) היה חסיד חב"ד, שהתפרסם בשל הספר האוטוביוגרפי "מיינע צוואַנציק יאָר אין סאָוועטישע טורמעס" (מיידיש: עשרים שנותיי בבתי הכלא הסובייטיים; בתרגום העברי: האיש שלא נכנע) או "סובאָטאַ" (שבת ברוסית), אותו פרסם ביידיש תחת שם העט אברהם נעצאַך (צורה יידית של "נצח"), בו תיאר את קורותיו בבתי הכלא ובמחנות העבודה בברית המועצות, בהם שהה כ־20 שנה (1937–1957), יותר מכל אדם אחר שנאסר בשל פעילות יהודית, בשל השתתפותו במחתרת החב"דית.
ביוגרפיה

נולד בחרסון אוקראינה למרדכי אריה לייב ננס ולחיה רבקה. הסוהרים הסובייטים כינוהו "סובוטא" (שבת ברוסית), בשל שמירתו במסירות נפש את השבת והלכותיה. בה'תשל"ב פרסם ביידיש את קורות חייו במאסרים והגלויות בספר "מיינע צוואנציק יאר אין סאוועטישע טורמעס" (20 שנותיי בבתי הכלא הסובייטים). הוא חתם על הספר בשם העט "אברהם נעצאך", כדי לא להזיק לבני משפחתו שנותרו בברית המועצות. הספר תורגם לאנגלית תחת השם "My twenty years in soviet prisons". קורות חייו נכתבו גם בקומיקסים וספרי ילדים, כמו "מול משטר האימה" וכן "מול כוחות הרשע" בהוצאת "אורות" החסידית.
עלה עם רעייתו לירושלים בשנת תשכ"ו
בוגר ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.
ייסד את ספריית חב"ד ומכון היכל מנחם בירושלים וניהל את כולל חב"ד בישראל, עם הרב שלמה יוסף זוין.
לא היו לו ילדים.
הלוייתו התקיימה ביום הפורים (למחרת פטירתו),נטמן בהר הזיתים.
בליל ערב יום כיפור שנת תרצ"ו לקחו אותו למאסר ברוסטוב, שם הכניסוהו לארון שבו עמד במשך כל יממת יום כיפור עד שבמוצאי יום כיפור הוציאו אותו לחקירה. לאחר מספר חדשים נשפט לפי סעיף 58 על לימוד התורה עם ילדים ופתיחת "תלמודי תורה" לעשר שנים עבודת פרך בסיביר.
גם בשנות מאסרו עמד על זכותו לקיום תורה ומצוות.
הסוהרים היו מכנים אותו בשם "סובוטא" על היותו עקשן על שמירת השבת.
באחד מחגי הפסח לא קיבל את המצות שאשתו הייתה שולחת מדי שנה. ועקב כך לא אכל מאומה במשך כל ימי החג. דאג להניח תפילין וללמד תורה ליהודים אחרים שגלו לשם. בין פעולותיו הרבות דאג לקבורת ישראל לרב מפולין שנפטר שם.
כשהגיע לסוף עשר השנים - נשפט שוב לעשר שנים גלות נוספות, כעונש על כל ענייני הדת בהם התעסק על אף היותו בגלות... ושוב במשך עשר שנים עברו עליו צרות, סכנות מוות, ישיבה בין גנבים פושעים ורוצחים, צינוק, מכות ועבודת פרך. "לפי חשבוני", אמר פעם ר' לייזר, "ביליתי בצינוק קרוב לאלף וחמש מאות שבתות וחגים".
הנצחה

בשנת תשס"ה נקרא על שמו רחוב בין שיכון חב"ד לתל ארזה בירושלים.
לקריאה נוספת

נפתלי צבי גוטליב האיש שלא נכנע ה'תשנ"ז, מכון היכל מנחם, ב-2014 יצא בתרגום לרוסית
רייזל פרידמן, איש השבת - סובוטא: פרקי הוד מחייו של רבי אליעזר ננס, תשע"ג, מכון היכל מנחם
זלמן רודרמן, מול כוחות הרשע : חיי הגבורה של רבי אליעזר ננס שאפילו עשרים שנות מאסר ועבודת פרך לא הכניעוהו, תשע"ג, כפר חב"ד
משה נחמיה לב, איש מסירות הנפש, משפיעים לדורות, כי קרוב, מעיינותיך, גיליון 121 עמוד 4–9.
הערות שוליים

↑  ספרו של אליעזר ננס בשלמותו בספרייה הלאומית (ביידיש)
↑  צורה יידישאית ל-אברהם נצח
↑  אליעזר ננס, האיש שלא נכנע
↑  רחוב מעלה הרב ננס באתר עיריית ירושלים; "מעלה הרב ננס" נחנך במעמד מרשים אתר col אלול תשס"ז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305790405171  ISNI: 0000 0004 0366 6289  LCCN: nr97042525  VIAF: 298647990   WorldCat (עם VIAF): 298647990 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלישבע וייל

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1996 (בת 28) צפָת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  מנשר לאמנות 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלישבע וייל (נולדה ב-26 באפריל 1996) היא שחקנית ויוצרת קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

וייל נולדה וגדלה בצפת בבית חרדי עם 11 אחים ואחיות, בגיל 13 היא חזרה בשאלה, ברחה מהבית וחיה שנתיים ברחוב. לאחר מכן נקלטה על ידי משפחת אומנה.
וייל היא בוגרת המכינה בבית הספר למשחק של ניסן נתיב ב-2013 ובוגרת בית הספר למשחק מול מצלמה "טכניקה" מ־2016. בוגרת לימודי בימוי ובכתיבה במגמת קולנוע בבית הספר מנשר לאמנות 2021.
וייל החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2015 בסרט "חופשת הקיץ" של הבמאי ניר סער, הסרט הוצג בפסטיבל קאן, פסטיבל הקולנע בירושלים ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
בשנת 2019 השתתפה וייל בשני סרטים קצרים: "תענוגות" של הבמאי דור פאר, "פיתה לב" של הבמאי עומרי דקל קדוש ובסרט "קצפת ודובדבנים" של הבמאי גור בנטביץ׳.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "רק להיום" של ניר ברגמן.
בשנת 2021 הופיעה וייל בתפקיד הראשי בסרט "הביקור" של הבמאית מיה קפלן. הסרט השתתף בפסטיבל קאן.
באותה שנה שיחקה בסרט "מישהו יאהב מישהו" של הבמאית הדס בן ארויה. על משחקה בסרט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים 2021.
במרץ 2022 הופיעה וייל בסדרה "שנות הירח" של היוצר אביב גפן בדמותה של אחותו שירה גפן.
ב-2024 הופיעה בסרט הקולנוע "דניאל אויערבאך" של הבמאי דוד וולך.
חיים אישיים

כיום מחלקת את זמנה בין פריז לישראל.
הערות שוליים

↑  אלישבע וייל | לוח הופעות 2024 | הזמנת כרטיסים - Tickchak LIVE - טיקצ'אק, באתר live.tickchak.co.il
↑  זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021, באתר Jerusalem Film Festival
↑  אינה טוקר, "התקופה שלי כילדת רחוב הייתה התקופה הכי טובה בחיים שלי", באתר ynet, 16 בדצמבר 2021
אלברט צ'רני

| --- | --- |
אלברט צ'רני עם להקת לייק מלאווי באירוויזיון 2019
אלברט צ'רני עם להקת לייק מלאווי באירוויזיון 2019
 לידה:  17 בפברואר 1989 (בן 35) טרינץ, צ'כוסלובקיה
 מוקד פעילות:  צ'כיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פאלאצקי באולומוץ 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי
 סוגה:  אינדי פופ • אינדי רוק
 שפה מועדפת:  צ'כית 
 כלי נגינה:  קול • גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'ארלי סטרייט, לייק מלאווי
 בן או בת זוג:  Barbora Podzimková (ספטמבר 2022–?)  Barbora Podzimková 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלברט צ'רני (בצ'כית: Albert Černý; נולד ב-17 בפברואר 1989) הוא זמר וגיטריסט צ'כי, סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט (אנ') ולהקת האינדי פופ לייק מלאווי, אשר ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2019.
ביוגרפיה

צ'רני נולד בעיר טרינץ שבצ'כיה להורים ממוצא פולני. הוא למד בבית ספר יסודי פולני ובשנות התיכון למד בבית ספר צ'כי בטרינץ. לאחר מכן הוא למד אנגלית באוניברסיטת פאלאצקי שבאולומואוץ.
בין השניים 2006 ל-2013 היה סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט, עד להתפרקותה.
בשנת 2011 יצר את המוזיקה עבור סדרת הטלוויזיה הצ'כית "4teens", בה גם השתתף.
בשנת 2019, צ'רני ייצג את צ'כיה באירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב, ישראל, כסולן להקת לייק מלאווי. בתחרות הם ביצעו את השיר "Friend of a Friend", וסיימו בגמר במקום ה-11 עם 157 נקודות, התוצאה השנייה הטובה ביותר של צ'כיה בתחרות.
בינואר 2020, צ'רני השתתף בתחרות הבחירה הלאומית של פולין לאירוויזיון, עם השיר "Lucy". הוא העפיל לגמר אך סיים במקום השני. בסוף אותה שנה הוא הוציא לאור את שירו הראשון בצ'כית, "Nová Láska".
חיים אישיים

צ'רני נמצא בזוגיות עם הדוגמנית ברבורה פודזימקובה. באוגוסט 2021 הם התארסו.
דיסקוגרפיה

2020: Lucy
2020: Nová Láska
הערות שוליים

↑  "ROZHOVORY: Charlie Straight - Už nejsme tak naivní". musicserver.cz. נבדק ב-2019-06-20.
↑  Albert Černý, csfd.cz (ב־)
↑  Lake Malawi - Czech Republic - Tel Aviv 2019, Eurovision.tv (באנגלית בריטית)
↑  Albert Černý Wins The Third Semi-Final Of Szansa na Sukces, ESCBEAT, ‏2020-02-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  IAN FOWELL, Albert Černý releases new single 'Nová Láska', ESC Covers, ‏4 בדצמבר 2020
↑  IAN FOWELL, Řekla ano, pochlubil se zpěvák Albert Černý zásnubami s modelkou, iDNES.cz, ‏5 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 00083541-962c-445d-8998-3c84d4335430  NKC: xx0099188  VIAF: 91218101   WorldCat (עם VIAF): 91218101
אלברט פלם

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1823 קלן, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  28 במרץ 1906 (בגיל 82) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף (1841) 
 הושפע על ידי:  אנדראס אכנבאך 
 
אלברט פלם (בגרמנית: Albert Flamm‏; 9 באפריל 1823 – 28 במרץ 1906) היה צייר גרמני מבית הספר דיסלדורף.
ביוגרפיה

בין השנים 1836–1838 פלם למד בנייה (אדריכלות) באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ובאנטוורפן. בשנת 1841 הוא פנה לציור והפך לתלמידו של אנדראס אכנבאך בדיסלדורף, עם אחיו אוסוולד הוא ערך מספר טיולי לימוד, בתחילה לריין, אהר ומוזל, הראשון בשנת 1845, ומשנת 1850 עד 1853, טיול ארוך יותר לאיטליה, שם היו יחד עם ארנולד בוקלין, והתגוררו ברומא ומשם עברו לביצות פונטין ולדרום חצי האי האיטלקי, בעיקר לנאפולי. בזמנים מאוחרים יותר נסעו לאיטליה. אוסוולד אכנבאך ואלברט פלם והפכו לפיכך ל"ציירים איטלקים".
בשנת 1848 היה פלם ממייסדי עמותת האמנים מלקסטן. בשנת 1861, לודביג מונטה, הנורווגי ואלפרד קורנליוס האוולנד האמריקני הפכו לסטודנטים פרטיים של פלם, לימים גם השוודית יאנה באק ומארצות הברית הצטרף גם ויליאם קית. בשנת 1870 החל פלם לייצג את המורה אוסוולד אכנבאך באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. אחד מתלמידיו שם היה גרגור פון בוכמן. בשנת 1898 קיבלו אלברט פלם, אוטו ארדמן את הדרגה הרביעית של מסדר הנשר האדום לרגל חגיגות 50 שנה למוסד לציור.
ב-19 באוקטובר 1860 התחתן פלם עם אנה ארנץ, בתו של המו"ל היינריך ארנץ (Arnz & Comp.). היא הייתה אחותם של הצייר אלברט ארנץ ויולי ארנץ (1827-1896), שהתחתנה עם הצייר אוסוולד אכנבאך. פלם ואכנבך נעשו גיסים. לפלם הייתה אחות שרלוט (1820–1895), שעבדה כציירת טבע דומם, ובן קרל, שהיה צייר פורטרטים. בן נוסף, אוסוולד פלם, למד הנדסת ספינות בשרלוטנבורג והפך לחוקר ומעצב מוביל בבניית ספינות וצוללות באימפריה הגרמנית.
יצירה

פלם צייר בעיקר נופים איטלקיים, שזכו להכרה כמביעים אמת טבעית, צביעה זוהרת וטיפול וירטואוזי. באיטליה העדיף את הנופים הסמוכים לרומא ונאפולי, אותם הראה באור שמש חם ובהיר ועם פרטים צבועים היטב, לעיתים קרובות סצנות מחיי האוכלוסייה הכפרית, אשר ענו על הביקוש של התיירים באיטליה.
לעיתים קרובות הוא בחר במיקום תצפית מוגבה כדי שיוכל ליצור זוויות רחבות ופנורמיות.
משנות ה-1860 ואילך, פלם היה אחד מגדולי בית הספר בציור הנוף של דיסלדורף, לצד אוסוולד אטנבאך ויוגן דוקר. ארנולד פורסטמן היה בין תלמידיו.
גלריה

מפרץ נאפולי
ערב על הריין ליד קובלנץ
איכרים איטלקיים
נוף כפרי
נוף קמפניה
הערות שוליים

↑  Adelsbilder von der Antike bis zur Gegenwart, Oldenbourg Wissenschaftsverlag, 2013-12-31, עמ' 116–128, ISBN 978-3-486-71794-5
↑  Bettina Baumgärtel: Chronik der Düsseldorfer Malerschule 1815–2011. In: Bettina Baumgärtel (Hrsg.): Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819-1918. Band 1, Michael Imhof Verlag, Petersberg 2011, ISBN 978-3-86568-702-9, S. 361
↑  Rudolf Vierhaus (Hrsg.): Deutsche Biographische Enzyklopädie. 2. Ausgabe, K. G. Saur Verlag, München 2006, ISBN 978-3-598-25030-9, S. 370 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche, abgerufen am 28. Juni 2017).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116588144  ISNI: 0000 0000 6678 3854  RKD: 28224  ULAN: 500007042  VIAF: 67220775   WorldCat (עם VIAF): 67220775
אלזסית

| --- | --- |
 מדינות:  צרפת
 אזורים:  מערב אירופה
 דוברים:  כ-700,000
 שפת אם:  כ-700,000
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית גרמאנית גרמאנית מערבית גרמאנית עלית אלמאנית אלזסית
 לאום:  אין
 ארגון:  אין
 מוסד:  אין
 קוד שפה:  gsw-fr 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
אלזסית היא ניב של השפה האלמאנית המדובר בחבל אלזס שבצרפת, שעבר משליטה צרפתית לשליטה גרמנית פעמים רבות. אלזסית קרובה לניבים אלמאניים אחרים כמו גרמנית שווייצרית ושוואבית.
מעמדה בצרפת

החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית קובעת כי השפה הצרפתית בלבד היא השפה הרשמית של הרפובליקה, ועם זאת השפה האלזסית מוכרת על ידי הממשלה הצרפתית ברשימה הרשמית של שפות צרפת.
בסקר שנערך בשנת 1999 נמצא כי 548,000 בוגרים דוברים את השפה בצרפת, ובכך היא למעשה השפה האזורית השנייה בגודלה לפי מספר דוברים אחרי האוקסיטנית.
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
אלישבע בסביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1856 פינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 במאי 1936 (בגיל 80 בערך) צידון, המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון 
 
אלישבע (בורשטין) בסביץ' (פינסק, רוסיה, 1856 – צידון, לבנון, 26 במאי 1936), הייתה מורה, מחנכת, עיתונאית, סופרת וממנהיגות מועצת הפועלות.
ביוגרפיה

אלישבע נולדה למקסימה וזלמן בורשטיין בשנת ה'תרט"ז (1856) בעיירה פינסק (באותם ימים באימפריה הרוסית). אביה שלח אותה ללמוד לימודים כלליים, אך דאג גם שתלמד עברית ויהדות. לאחר לימודיה הצטרפה לתנועת חובבי ציון ברוסיה, והייתה מראשוני חברי התנועה. היא שימשה כמורה לעברית בעיירת מגוריה, וכן בקרמנצ'וג, והייתה אחת הפעילות המרכזיות בהנחלת השפה העברית ליהודי רוסיה. בתקופה זו נישאה לשלמה בסביץ' ונולדו להם שלושה ילדים.
שלמה היה חבר באגודת האלף, אשר תכננה לאגד בתוכה 1,000 חברים, ולרכוש עבורם אדמות בארץ ישראל. ואכן, בשנת ה'תרנ"א, כאשר עלתה המשפחה לארץ ישראל, הייתה מוכנה עבורם חלקת קרקע במושבה עין זיתים שליד העיר צפת. היישוב שהיה מבוסס על גידול כרמים[דרושה הבהרה] לא צלח, ובשנת ה'תרנ"ו, עברה המשפחה להתגורר במטולה.
בסביץ' שראתה בהוראה (ובמיוחד בהוראת העברית) משימת חיים, החלה ללמד בבית הספר הראשון לבנות בצפת עוד בתקופת מגוריהם בעין זיתים, ועם המעבר לימדה גם במטולה, ביסוד המעלה, ובראש פינה. מאוחר יותר לימדה גם בפתח תקווה. בכל מקום בו לימדה ראתה כמטרה לא רק להעביר לתלמידים, את החומר, אלא גם לחבבו עליהם.
במטולה לימדה בסביץ' עברית, תוך שיתוף פעולה עם המורים יצחק אפשטיין וחיים שמחה וילקומיץ, אשר נודעו בשיטותיהם החינוכיות הטבעיות, ובמבטא העברי הגלילי, אותו אימצו. הלימודים התקיימו בבית הספר שנבנה במיוחד למטרה זו, וכלל עשרה חדרי לימוד מסודרים בצורת האות חי"ת. באותם ימים נהגה בסביץ' לפרסם סיפורים קצרים, מחיי היישוב, בעיתוני התקופה. הקשר עם אפשטיין היה יותר מאשר קשרי עבודה, והם היו ידידים והחליפו ביניהם מכתבים גם כאשר אפשטיין גר ביפו, ובסביץ' נשארה בצפון.
במסגרת המיזם שלו לעודד נשים יהודיות לשלוח ידן בכתיבה יוצרת, שכנע אליעזר בן-יהודה את בסביץ' לקחת חלק בעיתון הילדים שלו "עולם קטן", והיא אכן פרסמה מעל בימה זאת סידרה של מכתבים שכתבה, בשם "מכתבים מן הגליל".
בכל אותה תקופה סובבה בסביץ' במושבות וערי הגליל, ולימדה עברית בהתנדבות. מלבד העשייה למען תחיית השפה העברית, לחמה בעוז כנגד שיטת העבודה של פקידי הברון, אותה כינתה "עריצות", למלחמתה זאת נתנה ביטוי במאמריה שפורסמו בהשקפה ובהצבי.
בשנת 1926 נפטר שלמה, ובסביץ' נותרה לבדה במטולה. לאחר שנתיים בהן הידרדרה בריאותה, עברה להתגורר בבית בנה וכלתה בצידון, ובשנת 1936 נפטרה בצידון והיא בת 76.
לך בכוחך זה

שיר היתולי שכתבה בסביץ', המראה את חדות לשונה. (מתוך: הארכיון הציוני המרכזי)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| לֵךְ בְּכֹחֲךָ זֶה חֲבִיבִי  לֵךְ בְּדַרְכְּךָ הַפְּרוֹגְרסִיבִי  לְהַגִּיד הַפֶּשַׁע הָאִינְטנְסִיבִי   וּסְלַח לִי חֲרִיפוּת נִיבִי  וְאַל תִּתְּנֵנִי לְלַעַג לִגְאֵיוֹנִים  הַבּוּרִים שֶׁבְּעֵינֵיהֶם הֵם גְּאוֹנִים   | רַק שַׁנֵּן חִצֵּיךָ עַד הוּמוֹר  אָז יַעֲשׂוּ כְּחֶפְצְךָ פוּרוֹר  כִּי יֵרָאֶה רְצוֹנְךָ הַטָּהוֹר  וְיָרִים בְּרֵיחַ שֶׁמֶן הַמּוֹר  יַעֲלֶה נָא שִׁירִי בְּרָצוֹן לְפָנֶיךָ      וְאַל נָא יִחַר בִּי אַפֵּךָ |       בברכת זקנים אם "אריה בן שלמה" |
הערות שוליים

↑  בשנת הולדתה של אלישבע, הייתה פינסק, חלק מן האימפריה הרוסית
↑  דבר מגוריהם בעין זיתים מאוזכר באנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, אך במכתב הספד שנכתב למערכת עיתון הארץ לאחר פטירתה, נאמר כי בשש השנים הראשונות לאחר הגיעם לארץ, חיו משפחת בסביץ' במשמר הירדן
↑  רן אהרנסון, לכו ונלכה : סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, ה'תשס"ד - 2004, עמוד 379
↑  יפה ברלוביץ, להמציא ארץ להמציא עם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, רעננה, ה'תשנ"ו - 1996, עמוד 55
↑  יפה ברלוביץ, להמציא ארץ להמציא עם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, רעננה, ה'תשנ"ו - 1996, עמוד 251
אירופיום

אירופיום (באנגלית: Europium) הוא יסוד כימי מתכתי מסדרת הלנתנידים שסמלו הכימי Eu ומספרו האטומי 63. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה.
תכונות

אירופיום הוא היסוד הפעיל ביותר מסדרת הלנתנידים והוא מתחמצן במהירות באוויר. כמו לנתנידים אחרים, אירופיום מתלקח באוויר בטמפרטורה של 150-180°C.
שימושים

לאירופיום אין שימוש מסחרי בצורתו המתכתית. בעבר הוא שימש ליצירת לייזרים ובזכות יכולתו לספוג נייטרונים הוא נמצא בכורים גרעיניים. אירופיום חמצני Eu2O3 שימש ליצירת צבע אדום בטלוויזיות. מלחי אירופיום מתחרים עם חומרים פלואורסצנטיים (תרכובות זרחן) מכיוון שחלקם זוהרים ימים לאחר שנחשפו לכמה דקות באור.
היסטוריה

אירופיום הופק לראשונה על ידי פול אמיל לקוק (Paul Émile Lecoq de Boisbaudran) ב-1890 משברי סמריום - גדוליניום. אירופיום מתכתי טהור בודד רק בשנים האחרונות.
צורה בטבע

אירופיום מעולם לא נמצא בטבע בצורתו החופשית ויש סוגי מינרלים רבים שמכילים אותו.
מינרלים:
פלואורידים (תרכובות פלואור)
EuF2
EuF3
כלורידים (תרכובות כלור)
EuCl2
EuCl3
ברומידים (תרכובות ברום)
EuBr2
EuBr3
יודידים (תרכובות יוד)
EuI2
EuI3
תחמוצות
Eu2O3
Eu2O4
סולפידים (תרכובות גופרית)
EuS
ניטריטים (תרכובות חנקן)
EuN
רעילות

מנגנוני רעילותם של תרכובות אירופיום עוד לא הובנו במלואם מכיוון שטרם נחקרו, אך אין עדויות שאירופיום רעיל יותר מלנתנידים אחרים. לאירופיום אין תפקיד ביולוגי.
אלישבע גרינבאום

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 במרץ 1965 ירושלים 
 פטירה:  31 בדצמבר 2004 (בגיל 39) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
אלישבע גרינבאום (29 במרץ 1965 – 31 בדצמבר 2004) הייתה משוררת ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים ליהודית וזאב (צ'ארלס) גרינבאום כתאומה במשפחה בת ארבעה ילדים.
למדה בתיכון ליד האוניברסיטה (ליד"ה). שירתה בחיל המודיעין.
הוציאה לאור ספר שירה אחד בחייה, "עורף האור" בהוצאת הליקון, 2000. לאחר מותה יצאו לאור שני ספרים נוספים בהוצאת כרמל: ב-2005 "לפתע פתאום האדמה", ספר שיריה ובו גם קטעי פרוזה קצרים, וב-2006 הספר "שלושה מחזות". מלבד כתיבתה היא גם הרצתה וערכה סדנאות כתיבה.
אלישבע גרינבאום נפטרה בתל אביב ממחלת סרטן הריאה ב-31 בדצמבר 2004, בגיל 39. נטמנה בהר המנוחות והותירה אחריה בן זוג, דוד פישלוב.
יצירתה > שירה

בוגרת כיתת השירה של הליקון לשנת 1997.
הוציאה את ספרה הראשון, "עורף האור" בהוצאת הליקון בשנת 2000.
זכתה בפרס שר החינוך והתרבות למשוררים בתחילת דרכם בשנת 2002.
זכתה בפרס "טבע" בפסטיבל המשוררים במטולה בשנת 2003.
מסוף שנות ה-90 הנחתה סדנאות כתיבה יוצרת במסגרת מתא"ן (מפעל תרבות אומנות לנוער, הפועל מטעם החברה למתנ"סים), ב"סמינר הקיבוצים" ובכיתת השירה של הליקון.
בשנת 2005 יצא לאור בהוצאת "כרמל" הספר "לפתע פתאום האדמה", ובו אוסף משיריה.
יצירתה > תיאטרון

"ציפור גן עדן מספר 17", 1993 בתיאטרון הסימטה.
"התינוק של בן-שטרית", פסטיבל תיאטרונטו 1995.
"סולטאנה אמורה", פסטיבל עכו, 1997.
"תפוזי דם" בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא 1999.
בשנת 2002 הוצג מחזה פרי עטה, "תופרות", בתיאטרון חיפה. המחזה מבוסס על סיפורן האמיתי של קבוצת נשים במצפה רמון אשר רכשו את המתפרה שנקלעה לקשיים וניהלו אותה בעצמן כדי למנוע את סגירתה.
בשנת 2004 השתתפה בפרויקט "פלונטר", מחזאים ישראלים ופלסטינים כותבים ביחד.
הנחתה סדנאות תיאטרון לאסירים בבתי כלא שונים.
איסתרא בלגינא קיש קיש קריא

כד אחסון שבור ומטבעות שנמצאו בחפירה ארכאולוגית; צבעם הירקרק-תכלכל נוצר בשל תגובת המתכת לחומרים בקרקע ובאוויר; מראה אופייני (צולם 2009)
"אִסְתְּרָא בִּלְגִינָא קִישׁ קִישׁ קָרְיָא" הוא פתגם בארמית שמופיע בתלמוד הבבלי. פירושו המילולי של הפתגם הוא 'מטבע בכד קורא "קיש קיש"', כלומר, מרעיש יותר מכד מלא מטבעות, והוא משל לאדם טיפש המתפאר במעט החוכמה שיש לו. הטיפש משול בכך לכד ריק מתוכן, לעומת הפיקח, המלא בחוכמה.
"איסתרא" היה מטבע פעוט ערך של המושבה היוונית אִיסטרוֹס שליד הדלתה של הדנובה בים השחור, שהונפק בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס. הפתגם מופיע בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, שם מבואר במשל הגלום בפתגם זה הפסוק מספר משלי: ”בְּלֵב נָבוֹן תָּנוּחַ חָכְמָה; וּבְקֶרֶב כְּסִילִים תִּוָּדֵעַ” (יד, לג). הפסוק מתפרש באמצעות משל זה, שבעוד החכמה הנמצאת בלב חכם - תנוח, הרי שזאת המצויה בלב הכסיל, הטיפש, תיוודע ותפורסם. בילקוט שמעוני על ספר משלי (רמז תתקנז), מוזכר הפתגם בהקשר של הפסוק ”שִׂפְתֵי חֲכָמִים יְזָרוּ דָעַת וְלֵב כְּסִילִים לֹא כֵן” (משלי טו, ז).
על אף שבדרך כלל נאמר פתגם זה על טיפש שמעורר מהומה, הרי שהגמרא מבחינה באמצעות פתגם זה בין תלמיד חכם בנו של תלמיד חכם לבין תלמיד חכם שאביו עם הארץ.
הפתגם העברי המקביל הוא הפתגם אילני סרק – קולם הולך; כלומר, עצי סרק מרעישים בעליהם (קולם נשמע) יותר מעצי פרי, שהם שקטים יותר. מקורו של פתגם זה בבראשית רבה:
אומרים לאילני מאכל: למה אין קולכם הולך? אומרים להם: אין אנו צריכין, פירותינו מעידין עלינו. אומרים לאילני סרק: למה קולכם הולך? אומרים להם: הלוואי נשמע קולנו ונראה.
בשפות ובתרבויות אחרות

באנגלית: Empty Barrels Make the Most Noise (חביות ריקות עושות את הרעש הרב ביותר)
בצרפתית: "Les tonneaux vides sont ceux qui font le plus de bruit" (חביות ריקות עושות את הרעש הרב ביותר)
שימושים בשפה

נחום סוקולוב מאשים, בשנת 1901, בעיתון הצפירה אשר בעריכתו, את התקשורת, שברצונה, מחליטה להאדיר, וברצונה מחליטה להקטין. "אפשר בידי מכה"ע  [מכתבי העת] לקרוא קיש קיש, על ידי איסתרא בלגינא, ואפשר להם להקטין גם את הדבר הגדול בגדולים"
חיים נחמן ביאליק: "שָׁחָה נַפְשִׁי לֶעָפָר / תַּחַת מַשָּׂא אַהֲבַתְכֶם; / אַלְלַי, כִּי הָיִיתִי / אִסְתְּרָא בִלְגִינַתְכֶם!" (מתוך: "שחה נפשי", מאת ח"נ ביאליק).
מנדלי מוכר ספרים, מתוך "בישיבה של מעלה ובישיבה של מטה", "כל השומע יצחק לו לאמור: חבת קבצן למה היא ומאי עבידתה? החבה נודעת במעשה: בחיל ובכח ידיים, בעבודת הצדקה ובפזור ממון לצורכי-הצבור, וכיוצא בזה – וחבתך הרי כל כחה אינה אלא בפה, היא איסתרא בלגינא, אך קיש קיש קריא ואין לי ממנה כלום! ולא עוד אלא שאתה עושה אותה קרדום לחפור בה וחובב להנאת עצמך."
אהרן מגד, עשהאל, "הילדים הפריעו, שרה “התנכרה” לה, פנחס, בעלה של אראלה, פלט הלצות ריקות, “איסתרא בלגינא קיש קיש קריא”".
בוגי יעלון מגיב על הדחתו מתפקיד שר הביטחון ומינויו של אביגדור ליברמן: "אני משוכנע שהרוב השפוי לא שם, אבל איסתרא בלגינא קיש קיש קריא, כלומר אבן קטנה בחבית ריקה עושה רעש גדול"
רון חולדאי, על התבטאותו של יאיר נתניהו בעניין כיעורה של העיר תל אביב: "איסתרא בלגינא קיש קיש קריא".
ראו גם

אמור מעט ועשה הרבה