stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקצוע חופשי
מקצוע חופשי מוסדר

מקצוע חופשי מוסדר הוא מקצוע בו עוסקים אנשים שקיבלו דיפלומה (בדרך כלל בעלי השכלה גבוהה) המוכרת במקצועם, המחויבים לקוד אתי, ונתונים לשליטת גופים מקצועיים.
בין המקצועות החופשיים המוסדרים נמנים:
משפט: עורך דין, נוטריון (הגוף המפקח בישראל לשכת עורכי הדין), עורך פטנטים (במדינות מסוימות, כולל ישראל, דורש המקצוע רישוי).
הנהלת חשבונות: רואה חשבון (הגוף המפקח בישראל מועצת רואי החשבון), מנהל חשבונות (במדינות מסוימות דורש רישוי, בישראל כל אחד יכול לעסוק במקצוע, קיימת לשכת מנהלי החשבונות בישראל, אך היא גוף וולונטרי), יועץ מס (הגוף המפקח בישראל - מועצת יועצי מס);
רפואה: רופא, רופא שיניים, וטרינר (הגוף המפקח בישראל משרד הבריאות). בשנות המנדט וראשית המדינה היו כל הרופאים חתומים על הסכם שכר קיבוצי, שבפועל ביטל את מעמדם כבעלי מקצוע חופשי והפך אותם לעובדים מאוגדים מהשורה;
מקצועות פארא-רפואיים (ההכרה בבעלי מקצועות אלו כבעלי "מקצוע חופשי" משתנה בהתאם למדינה): רוקח, פרמדיק, אחות פרטית, פיזיותרפיסטית, קלינאי תקשורת, פסיכומוטר, אוסטיאופת, תזונאי, מרפאה בעיסוק;
פסיכולוגיה: פסיכולוג, פסיכותרפיסט;
אדריכלות: אדריכל, הנדסאי אדריכלות, מודד, אדריכל נוף;
ביטוח ופיננסים: סוכן ביטוח, יועץ השקעות;
תרגום: מתורגמן (במדינות מסוימות)
חלק ממקצועות אלו נכנסים למסגרת של מקצועות חופשיים מוסדרים אך עשויים להיכנס גם למסגרת של מקצועות שאינם מוסדרים. הכל תלוי בפרמטרים שבהם בעל המקצוע מתכנן לבצע את פעילותו (עבור מי, עם מי, באילו מקומות ובאילו תנאים).
יצוין כי ניתן לעסוק בכל המקצועות הללו גם במסגרת העסקה בשכר. במקרה זה, איש המקצוע השכיר אינו עוסק ב"מקצוע חופשי" (לדוגמה: רופא המועסק במשרה מלאה, מהנדס או עורך דין שכיר של משרד גדול, רוקח העובד כשכיר, אחות בית חולים וכו').
"הוראות מס הכנסה, תשל״ג–1973" כוללת הגדרה כללית של ”בעל מקצוע חופשי“ לצורך ניהול פנקסי חשבונות:” נישום העוסק במקצוע של אגרונום, אדריכל, הנדסאי, חוקר פרטי, טוען רבני, טכנאי, טכנאי שיניים, יועץ לארגון, יועץ לניהול, יועץ מדעי, יועץ מס, כלכלן, מהנדס, מודד, מנהל חשבונות, מתורגמן, עורך דין, עורך פטנטים, רואה חשבון, שמאי וכן בעל מעבדה כימית או רפואית”.
מקצוע חופשי שאינו מוסדר

המקצועות החופשיים הבלתי מוסדרים הם כאלו שאינם נתונים לשליטה או פיקוח של ארגון מקצועי ספציפי. עם זאת, מקצועות חופשיים רבים שאינם מוסדרים מכבדים אתיקה מקצועית של המגזר הספציפי שלהם, מתוך כבוד למקצוע, לציבור או הלקוחות (לדוגמה עיתונאי פרילנסר או עיתונאי עצמאי). אין רשימה רשמית של מה שמכונה מקצועות חופשיים "בלתי מוסדרים", בניגוד למקצועות חופשיים מוסדרים. מספר המקצועות החופשיים ממשיך לגדול, במיוחד עם התפתחות ה-gig economy ("כלכלת החלטורה" או "כלכלת השיתוף") בעשור השני של המאה ה-21. בין המקצועות החופשיים שאינם מוסדרים, נמנים לדוגמה: מעצבי אתרים, גרפיקאים, שיווק דיגיטלי, עורכי וידאו, מתרגמים ועוד.
לקריאה נוספת

יוסף בן-דוד, המבנה החברתי של המקצועות החופשיים בישראל, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, ירושלים, האוניברסיטה העברית, 1956.
הערות שוליים

↑  זהבה דברת, ‏עצמאי או חברה בע"מ?, באתר גלובס, 7 בפברואר 2001
↑  רמי אברמוב, לגלות אחריות, באתר TheMarker‏, 30 באוגוסט 2007
↑  בן-ציון ציטרין, קפוטא מתנגד למתן הטבת מס לבעלי מקצועות חופשיים הלומדים לתואר נוסף, באתר הארץ, 9 ביוני 2003
ד"ר אמנון רפאל ושלומי לזר, להכיר בהוצאות לרכישת מקצוע | דעה, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2012
↑  דוד אבולעפיה, ‏מצוקת המקצועות ה"חופשיים", באתר גלובס, 5 בינואר 2005
↑   טלי חרותי-סובר, לוכד נחשים, דייג ודוגם מים: 142 מקצועות בישראל דורשים הוצאת רישיון מהמדינה, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2019
↑  עו"ד אהרן אברמוביץ', עו"ד דוידה לחמן-מסר, המוסד לראיית חשבון - הדרך השלישית, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2005
↑  שפרה שורץ, יואל דונחין, מאבק הרופאים במבט היסטורי, באתר הארץ, 10 באפריל 2011
↑  הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל״ג–1973
↑  שוקי טאוסיג, מהי עיתונות עצמאית, באתר העין השביעית, 6 בפברואר 2019
↑  נירית כהן, ‏מה ההבדל בין יזם, עצמאי לפרילאנסר: השפה המבלבלת של עולם העבודה החדש, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2018
 רותי לוי, דפוק וזרוק: הצד האפל של כלכלת השיתוף, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph264919
פנחס צברי

פנחס צברי (נולד ב-27 בדצמבר 1956) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-15 מטעם מפלגת ש"ס.
ביוגרפיה

צברי נולד בשנת 1956 בישראל. סיים את שירותו הצבאי בדרגת רב-סרן והוא בוגר תואר ראשון במנהל עסקים.
במהלך שנת השמיטה תשמ"ז (1946-1947) שימש כמנהל מחלקת השמיטה בכשרות הרב משה יהודה ליב לנדא מטעם עיריית בני ברק, ולאחר מכן מונה לאחראי על מחסני העירייה.
צברי נבחר למועצת עיריית בני ברק בבחירות לרשויות המקומיות ב־1993, מטעם מפלגת "הן" שזוהתה עם הרב מאיר מאזוז ראש ישיבת כיסא רחמים. לאחר האיחוד עם מפלגת ש"ס המקומית הוא המשיך לכהן כחבר מטעם הרב מאזוז.
במועצת העיר שכיהנה בשנים 2003 - 2008 היה ראש אגף תשתיות ופיתוח ושימש ברוטציה בתפקיד סגן ראש העיר. בקדנציה זו קידם תוכניות רבות בעיר כהקמת רמזורים, פיתוח גנים ציבוריים, ריבוד כבישים ומדרכות ועוד. לאחר שנבחר בשנת 2008 במסגרת הרשימה המאוחדת שהוקמה בעיר, צברי כיהן כחבר הנהלת העירייה, ראש אגף פיקוח עירוני וחנייה, ויו"ר האיגוד לכיבוי אש.
צברי הוצב במקום ה־19 ברשימת ש"ס בבחירות לכנסת החמש עשרה, שקודם בפועל למקום ה־18 עקב הרשעת אריה דרעי קודם הבחירות. המפלגה זכתה ב־17 מנדטים, וצברי נכנס לכנס בשלהי ימיה לאחר שדוד טל, שפעל כסיעת יחיד, התפטר בנובמבר 2002 על מנת להתמודד ברשימה אחרת. צברי כיהן בשלושת חודשי כהונתה האחרונים של הכנסת ה-15. בבחירות לכנסת ה־16 הוצב במקום ה־13 ברשימת ש"ס, אך הסיעה קיבלה 11 מושבים בלבד. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-20 ברשימת ש"ס לכנסת.
בשנת 2008 נבחר לשמש ראש מינהל התפעול בעיריית לוד. המינוי לא אושר על ידי משרד הפנים ונבדק על ידי מבקר המדינה מחשש לניגוד עניינים בהחלטה על המינוי.
באוגוסט 2010 מונה לסמנכ"ל תפעול בתאגיד המים מי ברק.
הערות שוליים

1 2  עוזי ברק, ‏פעם חבר-כנסת, היום סמנכ"ל תאגיד, באתר כיכר השבת, 13 באוגוסט 2010
↑  דוחות על הביקורת - בשלטון המקומי לשנת 2008 (הדוח המלא), אתר מבקר המדינה, עמוד 124
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  טרזן מלך הקופים מאת אדגר רייס בורוז
 בימוי:  יו הודסון 
 הופק בידי:  יו הדסון סטנלי ס. קנטר
 תסריט:  רוברט טאון 
 עריכה:  אן וי. קוטס
 שחקנים ראשיים:  כריסטופר למברט אנדי מקדואל
 מוזיקה:  מייקל קיימן
 צילום:  ג'ון אלקוט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 במרץ 1984
 משך הקרנה:  111 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  27 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   greystoke
 דף הסרט ב־IMDb
 
גרייסטוק: האגדה של טרזן, מלך הקופים (באנגלית: Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes) הוא סרט הרפתקאות משנת 1984, בבימויו של יו הדסון, על פי הרומן "טרזן מלך הקופים" מאת אדגר רייס בורוז (1912). התסריט לסרט נכתב בידי רוברט טאון שפיתח את הפרויקט זמן רב, ונאלץ לוותר עליו בשל אילוצים עם סרט הבכורה שלו כבמאי, "רגע האמת" (1982). הדסון רצה שהכוכבים הראשיים יהיו שחקנים לא מוכרים ולכן ליהק לתפקידים הראשיים את כריסטופר למברט בתור טרזן (אם כי השם טרזן לא משמש אף פעם בדיאלוג של הסרט) ואנדי מקדואל בתפקיד ג'יין - לשניהם הייתה זו ההפקה ההוליוודית הראשונה לה הם מלוהקים בתפקידים ראשיים; צוות השחקנים כלל גם את רלף ריצ'רדסון (בתפקידו האחרון), איאן הולם, ג'יימס פוקס, שריל קמפבל ואיאן צ'ארלסון.
הערות שוליים

↑  27 מיליון דולר וטרזן, חדשות, 10 במאי 1984
| טרזן |
| --- | --- | --- |
| ספרים (אנ') וקומיקסים (אנ') | טרזן מלך הקופים (1912) • חזרתו של טרזן (1913) • הבהמות של טרזן (1914) • בנו של טרזן (1915) • טרזן ותכשיטי אופר (1916) • סיפורי הג'ונגל של טרזן (1919) • טרזן הלא מאולף (1920) • טרזן האיום (1921) • טרזן ואריה הזהב (1922-23) • טרזן ואנשי הנמלה (1924) • טרזן: אדום הג'ונגל (1927-28) • טרזן והאמיפריה האבודה (1928-29) • טרזן בבטן הארץ (1929-30) • טרזן הבלתי מנוצח (1930-31) • ניצחונו של טרזן (1931-32) • טרזן ועיר הזהב (1932) • טרזן ואיש האריה (1933-34) • טרזן ואיש הנמר (1932-33) • חידתו של טרזן (1935-36) • טרזן והעיר האסורה (1938) • טרזן המפואר (1939) • טרזן ולגיון הזרים (1947) • טרזן והמטורף (1964) • טרזן והניצולים (1965) |  |
| סרטים (אנ') | גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים (1984) • טרזן (1999) • טרזן וג'יין (2002) • טרזן 2 (2005) • טרזן (2013) • האגדה של טרזן (2016) |  |
| דמויות | טרזן • טרזן - דמויות |  |
| סדרות (אנ') | אגדת טרזן • טרזן וג'יין • טרזן • טרזן: אפוס ההרפתקאות • Tarzán • טרזן: אדון הג'ונגל • טרזן |  |
| מחזות | טרזן |  |
ג'ון סורטיס

ג'ון סורטיס (באנגלית: John Surtees;‏ 11 בפברואר 1934 – 10 במרץ 2017, בריטניה) היה רוכב מרוצי אופנועים ונהג מרוצי מכוניות אנגלי. הוא זכה שבע פעמים בתואר אלוף העולם במרוצי אופנועי גרנד פרי בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ופעם אחת בתואר אלוף העולם במרוצי פורמולה 1 ב-1964. סורטיס היה הראשון שהוכתר כאלוף במרוצי האופנועים והמכוניות החשובים ביותר, והישג זה לא שוחזר מעולם.
קריירה > מרוצי אופנועים

סורטיס היה בנו של סוחר אופנועים מלונדון. המרוץ הראשון בו השתתף היה ב-1948 במרוץ אופנועים עם סירה ביחד עם אביו. הם זכו במרוץ, אך נפסלו עקב גילו הצעיר של סורטיס. ב-1951 הוא התפרסם כשרכב במרוץ לאומי בבריטניה והיווה יריב לגאוף דיוק, הרוכב הראשי של נורטון באותה עת. שנה לאחר מכן הוא התחרה לראשונה במרוץ גרנד פרי בודד כשהוא רוכב על גבי נורטון בקטגוריית 500 סמ"ק וסיים במקום השישי. כעבור שלוש שנים הוא חזר להתחרות בגרנד פרי, עדיין באופן לא מלא, על גבי NSU בקטגוריית 250 ונורטון ב-350. הוא התחרה במרוץ בודד בקטגוריית ה-250 בצפון אירלנד וזכה בו לניצחון הגרנד פרי הראשון שלו. ב-350 הוא השיג שני פודיומים מתוך שלושה מרוצים בהם השתתף וסיים את העונה במקום השישי.
עקב חשש שהקשיים הכלכליים של נורטון יפגעו בביצועי אופנועיה, עבר סורטיס ב-1956 להתחרות עם קבוצת היצרן של אם וי אגוסטה בקטגוריית ה-500. השעייתו של דיוק, אלוף העונה הקודמת, לחצי שנה עקב תמיכתו בשביתת רוכבים, סייעה לסורטיס לנצח בכל שלושת המרוצים בהם השתתף ולזכות באליפות הראשונה שלו, אף על פי שזינק רק למחצית ממרוצי העונה. בעונת 1957 שוב זינק סורטיס לשלושה מרוצים בלבד אך הפעם זכה במרוץ בודד בלבד וסיים את העונה שלישי. אופנועי אם וי אוגוסטה סבלו באותה עונה מנחיתות טכנולוגית בהשוואה לאופנועי ג'ילרה. ליברו ליבראטי, יריבו של סורטיס שרכב על ג'ילרה ניצח בארבעה מרוצים וזכה באליפות.
עונת 1958 החלה עם היעדרותם של מספר יצרנים איטלקיים שפרשו מהשתתפות במרוצי הגרנד פרי, בראשם ג'ילרה ומוטו גוצי. אם וי אוגוסטה התכוונה בתחילה לפרוש גם כן, אך חזרה בה וכך החלה מסורת ארוכה של 17 אליפויות רצופות בקטגוריית ה-500. בעונה זו זכתה החברה באליפות בכל ארבע הקטגוריות האפשריות כשסורטיס אחראי לקטגוריות ה-500 וה-350. יכולתו של סורטיס לנצח מרוצים באותה עונה הייתה יוצאת דופן. הוא השתתף בשישה מתוך שבעת המרוצים בשתי הקטגוריות וניצח בכולם, כשהוא מותיר רק את הגרנד פרי השוודי לניצחון של דיוק. עונת 1959 היוותה המשך ישיר לעונה הקודמת כשסורטיס המשיך לנצח בכל מרוץ שבו השתתף. הוא שוב זכה באליפות ה-350 וה-500 באותה עונה.
בעונת 1960 לא הצליח סורטיס לשמור על רצף הניצחונות, אך עדיין סיים תמיד על הפודיום וזכה באליפויות בקטגוריית ה-500 וה-350. הוא ניצח בחמישה משישה מרוצים ב-500 ובשניים מתוך ארבעה ב-350. באותה עונה השלים סורטיס לראשונה בהיסטוריה רצף של שלושה ניצחונות במרוץ הבכיר באירועי המרוצים באי מאן (Isle of Man Senior TT). לאחר עונה זו ביצע סורטיס מהלך מפתיע. הוא פרש ממרוצי האופנועים ועבר להתחרות בפורמולה 1, מרוצי המכוניות החשובים ביותר. סורטיס פרש עם סטטיסטיקת הצלחות יוצאת דופן בה הוא ניצח ב-77 אחוז מהמרוצים בהם השתתף וב-91 אחוז מהם סיים על הפודיום. בקטגוריית ה-500 היו אחוזי ההצלחה גבוהים אף יותר. פרישתו של סורטיס בשיא קריירת הרכיבה הפכה סטטיסטיקה זו קשה לשחזור.
קריירה > מרוצי מכוניות

ב-1959 החל סורטיס בביצוע נהיגות מבחן במכוניות פורמולה 1. ב-1960, בעוד הוא השתתף במרוצי אופנועי גרנד פרי וזכה בתואר כפול, חבר סורטיס לקבוצת לוטוס וניסה להשתתף בארבעה מרוצים. במרוץ הראשון ובשניים נוספים הוא לא הצליח לסיים את המרוץ, אך במרוץ השני שלו, המרוץ הבריטי בסילברסטון, הוא הצליח לסיים במקום השני. הוא גם סיים ראשון במקצי הדירוג של הגרנד פרי בפורטוגל.
גם בשלוש העונות הבאות נהג סורטיס מדי שנה עבור קבוצה אחרת. ב-1961, שהייתה עונתו המלאה הראשונה, הוא השיג פעמיים מקום חמישי עם קבוצת BRP ומכוניות קופר. בעונת 1962 הוא עבר לקבוצתו של רג פרנל עם מכוניות לולה והשיג פעמיים מקום שני. הוא סיים את העונה במקום הרביעי. בעונת 1963 עבר סורטיס לקבוצת פרארי והשתתף בעשרה מרוצים. הוא לא הצליח להגיע לקו הסיום בשישה מהמרוצים, אך זכה בפעם הראשונה בניצחון, במרוץ הגרנד פרי הגרמני. גם בעונה זו סיים במקום הרביעי.
בעונת 1964 הציגה קבוצת פרארי דגם חדש, אך הוא עדיין היה חלש בהשוואה למכונית של קבוצת לוטוס הנהוגה בידי ג'ים קלארק, אלוף העונה הקודמת. סורטיס היווה יריב ראוי לקלארק וניצח בשני מרוצים, אך סייעה לו גם אמינות לקויה של מכוניות לוטוס. קלארק אמנם ניצח בשלושה מרוצים באותה עונה, אך שני הניצחונות של סורטיס בגרמניה ובאיטליה כללו גם הקפה מהירה וזמן הדירוג הטוב ביותר. גם גרהאם היל מקבוצת BRM, שהיה אלוף 1962, ניצח בשני מרוצים באותה עונה ולקראת המרוץ האחרון במקסיקו עמדו שלושת הנהגים הבריטיים בעמדת זכייה באליפות, כשהיל מוביל במספר הנקודות. קלארק הצטיין, אך סבל מכשל מנוע בסוף המרוץ וסיים חמישי. היל סבל גם הוא מתקלה טכנית ולא סיים את המרוץ. סורטיס סיים במקום השני שהוביל אותו לזכייה באליפות הפורמולה 1.
את עונת 1965 החל סורטיס עם מקום שני במרוץ בדרום אפריקה, אך זה היה הישגו הטוב ביותר בעונה. בהמשך הוא השיג שני פודיומים נוספים, אך לא היווה יריב לקלארק והיל. ב-25 בספטמבר 1965 נפצע סורטיס קשה מאוד בתאונה באימונים בקנדה. הוא התאמן שם לקראת השתתפות באליפות הקנדית Can-Am שהחלה בשנה שלאחר מכן. החלמתו המהירה אף אפשרה לו להפוך לאלוף 1966 של סדרה זו. בגרנד פרי, הוא נעדר משני המרוצים האחרונים של 1965 עקב התאונה וסיים את העונה במקום החמישי.
בעונת 1966 שב סורטיס לנצח במרוצי גרנד פרי, ובאופן חריג, עבור שני יצרנים שונים. הוא החל את העונה כשהוא ממשיך להתחרות עם קבוצת פרארי, אך לאחר הניצחון הראשון שלו בבלגיה הוא עזב את הקבוצה עקב חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה, במיוחד על רקע השתתפותו במרוץ 24 השעות של לה מאן. החל מהמרוץ השלישי של העונה עבר סורטיס להתחרות עבור קבוצת קופר. הוא ניצח במרוץ האחרון של העונה במקסיקו עם קופר וסיים את העונה במקום השני אחרי האלוף ג'ק ברבהאם.
בעונה הבאה עבר סורטיס להתחרות עם קבוצת הונדה. בעיות אמינות גרמו למספר פרישות, אך החלפת הדגם במהלך העונה עזרה לו להשיג את הניצחון השני אי פעם עבור קבוצת הונדה במרוץ באיטליה. הוא סיים את העונה במקום הרביעי. הישגו הטוב ביותר בעונת 1968 היה מקום שני בגרנד פרי הצרפתי והוא סיים את העונה במקום השביעי. גם בעונות הבאות חלה ירידה בהישיגיו של סורטיס והוא סיים אותן במקומות 11, 18 ו-19. בעונת 1970 הוא הקים את קבוצת סורטיס בניהולו והיה אחד הנהגים שלה. הוא פרש ממרוצי הגרנד פרי ב-1972.
לאחר הפרישה

סורטיס המשיך לנהל את קבוצת המרוצים שלו עד 1978. הקבוצה התחרתה בפורמולה 1, פורמולה 2 ופורמולה 5000. הקבוצה לא זכתה להישגים ניכרים בפורמולה 1 ומיקומה הטוב ביותר באליפות היצרנים היה חמישי. הישגה הטוב ביותר מחוץ לפורמולה 1 היה זכייה באליפות הפורמולה 2 עם מייק היילווד שהתחרה עם סורטיס בשנות האליפות שלו במרוצי אופנועי הגרנד פרי ואחר כך הפך לאלוף בעצמו.
בשנת 2003 העניק ארגון ה-FIM לסורטיס את התואר "אגדת מרוצים" על הישגיו במרוצי אופנועי הגרנד פרי. משפחת המלוכה הבריטית העניקה לסורטיס תואר חבר (MBE) במסדר האימפריה הבריטית ובשנת 2008 הוענק לו התואר קצין (OBE).
הנרי, בנו של סורטיס שנולד ב-1991, התחרה במרוצי מכוניות כפורמולה רנו ופורמולה 2, ונהרג ביולי 2009 מתאונה במרוץ פורמולה 2.
מכונית ההונדה RA301 של סורטיס מעונת 1968
סורטיס ב-2006
פניה וגמן שלונסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 קריוקובו, אוקראינה 
 פטירה:  21 ביוני 1974 (בגיל 74 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  זמר עברי 
 
פניה וגמן שלונסקי (1899 – 21 ביוני 1974) הייתה פסנתרנית ומלחינה בזמר העברי. לחניה הידועים הם "גן שלנו" ול"רד אלינו אווירון".
לחניה

״אווירון״ (״רד אלינו אווירון״) - לחן זה שימש  מספר שירים נוספים, ובהם: ״בוא אליי פרפר נחמד״, ״טרקטור בא אל החצר״, ״יש בדיר טלה קטן״, ״לפרה האדומה״, ״מי נובח כל הזמן״, פרח לי יפה וורוד״.
״גן שלנו״
הערות שוליים

↑  מתה פניה וגמן, דבר, 23 ביוני 1974.
↑  משולם עד, דמויות מהנגב: תקופתו של ישראל וגמן, דבר, 25 בדצמבר 1959; מדמויות סולל-בונה בנגב: "החמישים" של ישראל וגמן, דבר, 15 באפריל 1964; מת ישראל וגמן, מותיקי באר-שבע, מעריב, 16 בינואר 1970; ישראל וגמן למנוחות, דבר, 18 בינואר 1970.
↑  זֶמֶרֶשֶׁת: פניה שלונסקי וגמן, באתר www.zemereshet.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308290505171  ISNI: 0000 0004 0208 0227  MusicBrainz: 5206146c-f4b1-4d32-8bf4-34fdf50364a5  VIAF: 297173140   WorldCat (עם VIAF): 297173140
מארלי ואני (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  מארלי ואני ויגל 
 בימוי:  דייוויד פרנקל 
 הופק בידי:  גיל נטר קווין הולוור קרן רוזפלד
 תסריט:  סקוט פרנק   דון רוס  מבוסס על ספרו של ג'ון גרוגן
 עריכה:  מארק ליבולסי 
 שחקנים ראשיים:  אוון וילסון ג'ניפר אניסטון אלן ארקין קת'לין טרנר
 מוזיקה:  תיאודור שפירו 
 צילום:  פלורין בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ארנון מילצ'ן, Regency Enterprises, פוקס המאה ה-20, רטפק-דיון אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 25 בדצמבר 2008   ישראל 12 במרץ 2009
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות:  $244,082,376
 הכנסות באתר מוג'ו:   marleyandme
 סרט הבא:  Marley & Me: The Puppy Years 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מארלי ואני (באנגלית: Marley & Me) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה, בבימויו של דייוויד פרנקל. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי המצליח של ג'ון גרוגן, הנושא את אותו השם.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ובקנדה ב-25 בדצמבר 2008, ושבר את שיא ההכנסות מסרטים בחג המולד, עם הכנסות ממכירת כרטיסים בשווי 14,750,000 דולר. ברחבי העולם הכניס הסרט 244 מיליון דולר.
את דמותו של מארלי משחקים 22 כלבי לברדור שונים.
עלילה

ג'ון (אוון וילסון) וג'ני (ג'ניפר אניסטון) גרוגן, הם זוג עיתונאים, נשואים טריים, שאחרי שירד שלג ביום חתונתם והם הגיעו קפואים הביתה, מואסים בחורפים המושלגים והקשים של מישיגן ומחליטים להתחיל חיים חדשים בפאלם ביץ', פלורידה, מקום בו שניהם מצליחים למצוא עבודה, בית וחברים. ג'ון לא משוכנע שהוא מוכן להביא ילדים לעולם, ועל מנת ליצור אצל ג'ני תחושת אימהות הוא מחליט להביא קודם כל את מארלי (על שמו של בוב מארלי שאת אחד משיריו שמע ג'ון עם הכלב בדרך חזרה מהאימוץ), כלבלב מסוג לברדור. הכלכלב, שכאשר בחרו אותו היה קטן מאחיו, אוכל ללא הפסק, גם דברים שאינם אמורים להיאכל על ידו וגדל במהירות רבה להיות כלב גדול וחזק. חזק עד כדי כך שהוא מצליח לצאת דרך הרשת של דלת רשת ללא מאמץ. בין מעלליו - שתיית מים ישירות מהאסלה, אכילת קירות הגבס והספה החדשה.
ג'ון, שהקריירה שלו נשרכת אחרי זו של ג'ני מקבל את הצעתו של ארני, עורך העיתון בו הוא עובד, לכתוב טור בעיתון. מחוסר רעיון טוב יותר הוא כותב טור על "צער גידול כלבים". הטור השנון והמצחיק זוכה להצלחה. אחרי היריון כושל אחד, ג'ני יולדת את פטריק. לאחר זמן מה, ג'ני שוב בהריון וג'ון מקבל טור יומי (ותוספת נכבדה לשכר) על מנת לממן בית חדש וגדול יותר. זמן לא ארוך אחר כך יולדת ג'ני את קונור. גם גידול הילדים והקשר שלהם לכלב מהווים נושאים לכתיבה בטור של ג'ון. למשל, איך משכנעים כלב לא לאכול את התינוק החדש, למרות שהוא נראה כמו צעצוע לעיסה, ואיך הכלב בלע מחרוזת שג'ון קנה לג'ני והדרך בה השתמש על מנת למצוא אותה חזרה.
ג'ני עוזבת את העבודה ומתמסרת לגידול הבנים, אחרי ששכנתם מותקפת על ידי פורץ, המשפחה עוקרת לבית גדול בשכונת יוקרה ונולדת להם ילדה, קולין.
הילדים גדלים תוך שהכלב מהווה עבורם חלק מהמשפחה וכאשר הוא מזדקן, עובדת הזדקנותו מהווה עבורם משבר, המתעצם כאשר ג'ון נאלץ להרדים אותו על שולחן הטיפולים אצל הווטרינרית, בגיל 13 לערך.
צוות שחקנים

אוון וילסון - ג'ון גרוגן
ג'ניפר אניסטון - ג'ני גרוגן
אריק דיין - סבסטיאן
אלן ארקין - ארני קליין
היילי הדסון - דבי
היילי בנט - ליסה
קת'לין טרנר - גברת קורנבלוט
אייל שחר

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1974 (בן 50) פתח תקווה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית
 שיתופי פעולה בולטים:  היי פייב
 
אייל שחר (נולד ב-19 בינואר 1974) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. לצד עשייתו בתחום המוזיקה בישראל, עוסק אייל בתחום הכושר, מאמן כושר אישי וקבוצתי.
ביוגרפיה

שחר התחיל את קריירת השירה שלו בלהקת הבנים הראשונה בישראל, "היי פייב", בשנת 1996. בשנת 2000 התפרקה הלהקה, אחרי ארבע שנות פעילות בהן הוציאה שלושה אלבומי זהב ואלבום E.P מצליח. לצד העשייה המוזיקלית, מזה כ-15 שנה עוסק אייל בתחום הכושר. הוא מאמן כושר פרטי, ליחידים ולקבוצות.
חודש לאחר פירוק הלהקה בשנת 2000, הוציא שחר את אלבומו הראשון, בו נכללו השירים "עושה לי את זה", "מי אוכל את כיפה אדומה", ו"מלאך שומר שלי" שכתב גל אשר. לאחר האלבום יצא שחר לסיבוב הופעות, שנמשך עד 2001. במקביל שידר תוכנית ברדיוס, כתב שיר לפסטיגל באותה שנה, והצטרף לסיבוב ההופעות של גלי עטרי.
בשנת 2005 כתב שחר יחד עם פיני ארונבייב לשירי מימון את השיר "השקט שנשאר", לאירוויזיון 2005. השיר זכה במקום הרביעי באירוויזיון, וכן זכה בתואר שיר השנה מטעם רשת ג' ותחנות רדיו נוספות, והיה לשיר המושמע ביותר ברדיו בשנת 2005 בישראל. שחר המשיך עם מימון, וכתב שני שירים באלבום הבכורה שלה: "אותך" ו"מרחוק", בו גם השתתף בשירה. בהמשך אותה שנה שחר כתב לרוני דואני את השיר "סוכרייה", והלחין למאיה בוסקילה את השיר "רק אל תגיד" .
בשנת 2007 כתב והלחין שחר את השיר "שקט" של מורן קריתי.
בשנת 2008 הוציא שחר לרדיו סינגל חדש מתוך אלבום שני שבדרך. השיר נקרא "לא חשוב לאן" שאותו כתב והלחין ביחד עם פיני ארונבייב.
בשנת 2009 כתב שחר יחד עם ארנובייב את מילות סינגל הבכורה של בוגר כוכב נולד 4 מישל גוריאלשווילי, שנקרא "מלך לבדו". זהו שיר רוסי פופולרי במקור אותו הלחין גוריאלשווילי בעצמו, ואת המילים תרגמו אייל שחר ופיני ארונבייב. בינואר 2010 יצא לרדיו סינגל שני לגוריאלשווילי בשם "מחזיק שלא תיפול", אותו כתבו שחר וארונבייב ללחן של פיבוס. שחר ופיני כתבו את רוב אלבומו של מישל. באותה שנה נכנס השיר "השקט שנשאר" שכתב שחר לשירי מימון, לרשימת 20 השירים הגדולים במצעד פסקול העשור של ערוץ 24.
בשנת 2010 כתב שחר יחד עם סהר חגי והלחין בעצמו שיר שנקרא "לאן", לזמר הראל סקעת. השיר נבחר יחד עם שלושה שירים נוספים מתוך עשרות שירים, להתחרות על הזכות לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. באפריל 2010 יצא לרדיו סינגל שלישי למישל גוריאלשווילי בשם "אנה תלכי", אותו כתבו אייל שחר ופיני ארונבייב ללחן של ארה גבורגיאן.
בשנת 2016 אמור היה להשתתף במופע האיחוד של "היי פייב" אשר ירד מן הפרק לנוכח הדיווחים (שהתבררו כשגויים) על מחלת הסרטן בה לקה אמיר פיי גוטמן, וכעבור שנה מגילוי השגיאה, גוטמן נפטר כתוצאה מטביעה בים בגיל 41 בלבד.
בשנת 2020 הוציא עם חבר להקת היי פייב לשעבר מייקל הרפז את השיר "מי אני" שכתב יחד עם סהר חגי והלחין בעצמו.
בשנת 2022 הוציא את הסינגל "עומד על צוק" - חידוש לשיר שיצא בעבר עם להקת היי פייב.
דיסקוגרפיה

שחר (2000)
סינגלים

עושה לי את זה (2000)
מי אוכל את כיפה אדומה (2000)
מלאך שומר שלי (2000)
לא חשוב לאן (2008)
הערות שוליים

↑  אייל שחר ומייקל הרפז- מי אני
↑  צפו בקליפ: מיני איחוד של "היי פייב", 27 ביולי 2020, באתר ישראל היום
↑  אייל שחר- עומד על צוק
↑  חבר להקת 'היי פייב' לשעבר אייל שחר על החידוש לשיר אותו הלחין, 1 במרץ 2022, איריס קול באתר 103FM
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 85dacdac-8cf3-48d6-bdc6-ecc1f512664b
אפרים גור

אפרים גור (נולד ב-1 בספטמבר 1955) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך ולאחר מכן מטעם הליכוד, כיהן כסגן שר במשרד התחבורה והתקשורת.
ביוגרפיה

גור נולד בשם אפרם גוֹרֶלִישוילי (בגאורגית: ეფრემ გორელიშვილი) בעיירה קולאשי בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). בשנת 1972 עלה לישראל. הוא התגורר בעיר אשדוד ופתח סוכנות ביטוח יחד עם אברהם נניקשווילי. ג'קי בן-זקן עבד בסוכנות הביטוח שלו ולאחר בחירתו של גור ב- 1988 לכנסת השתים עשרה מטעם המערך מינה הלה את בן-זקן לעוזרו הפרלמנטרי.
בפרשת התרגיל המסריח ערק מסיעת המערך לתמיכה בקואליציה בראשות הליכוד. כיהן כסגן שר התקשורת במשך כחצי שנה (1990), ולאחר מכן כסגן שר התחבורה (1990-1992).
נבחר לכנסת השלוש עשרה ברשימת הליכוד. הוא היה בין יוזמי חוק סל הקליטה שאושר בשנת 1994. לקראת הבחירות לכנסת ה-14 פרש מהליכוד, בעקבות שיבוצו במקום לא ריאלי, הצטרף לממשלת פרס והקים רשימה בראשותו. הרשימה זכתה לאלפי קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה.
פעילות ציבורית

מזכיר מפלגת העבודה באשדוד
יו"ר המועצה הציונית באשדוד
יו"ר מועצת המנהלים של המרכזים הקהילתיים
יו"ר התאחדות עולי ברית המועצות
יו"ר "דרך" - אגודת שוחרי העתיד של יהודי גאורגיה
בכיר באגודת ידידות ישראל-גאורגיה
מ"מ ראש עיריית אשדוד.
חיים אישיים

כיום גור מתגורר ברוסיה. הקים חברה לסחר ולהובלה של נפט עם אברהם נניקשווילי.
הערות שוליים

↑  גילי יודילוביץ', יום יהדות גרוּזיה יערך כל שנה בסוכות, מעריב, 2 באוקטובר 1985
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גאורגי אדלסון-ולסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1922 סמרה, רוסיה הסובייטית (1918-1954) רוסיה הסובייטית 
 פטירה:  26 באפריל 2014 (בגיל 92)  גבעתיים 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, בינה מלאכותית, מתמטיקאי 
 מקום מגורים:   אשדוד, ישראל ישראל
 מקום לימודים:  הפקולטה למכניקה ולמתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה  אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  ישראל גלפנד 
 מוסדות:  המכון לפיזיקה תאורטית וניסויית במוסקבה (1965)  אוניברסיטת בר-אילן 
 
גאורגי אדלסון-ולסקי (ברוסית: Гео́ргий Макси́мович Адельсо́н-Ве́льский; ‏ 8 בינואר 1922 – 26 באפריל 2014) היה מתמטיקאי ומדען מחשב ישראלי.