stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטבת נזקי גוף
ההסדרים המשפטיים בדין האנגלי > זכות המיטיב לשיפוי בדין האנגלי

כיום, כפי שהודגם לעיל, לא קיימת זכות כללית למיטיב, להשבת הטבתו מהניזוק. עם זאת, במצבים בהם נקבעה זכות ההשבה בחוזה או שההשבה הותנתה בעת מתן ההטבה, יהיה זכאי המיטיב בשיפוי מהניזוק. כל המיטיבים האחרים אינם זכאים ישירות להשבת הטבתם מפיצויי הניזוק.

זכות המיטיב לשיפוי כלפי המזיק כן מתקיימת, כשמדובר במיטיב מבטח. למבטחים יש זכויות סוברוגציה אוטומטיות, המאפשרות להם לתבוע השבת הפיצויים המזיק בשם הניזוק. כלל זה מתקשר לקביעה כי פיצויי ביטוח מקוזזים מהפיצויים להם זכאי הניזוק מהמזיק.
לסיכום, ניתן לראות שהכללים באשר לקיזוזן של הטבות ספציפיות מן הפיצויים, והזכות לשיפוי של המיטיב, חסרים עקרון אחיד וברור. הדבר הודגש בסיכום התוכנית השביעית של ה-Law Reform Commission, שעסקה בשאלת הפיצויים (1999). אף על פי כן, ולמרות הביקורת הנרחבת שמותחת הוועדה על הסתירות הרבות הקיימות בחקיקה ובפסיקה, המלצתה הייתה שלא לשנות את המצב הקיים, וזאת לאור הקושי הרב הקיים בסוגיה זו של הטבת נזקי גוף. בראייתה, מוטב שהשינויים הנדרשים בדין, יתרחשו עם ההתפתחות הטבעית של המשפט המקובל. במילים אחרות, השינוי ייעשה באופן גמיש ממקרה למקרה לפי ראות עיניו של בית המשפט.
מבט ביקורתי

חוק הטבת נזקי גוף, מספק הסדר יחסית פשוט ליחסי מיטיב-ניזוק-מוטב, ובא ליתן הגדרה מסודרת, הנסמכת על מטרות הפיצוי בנזיקין בדין הישראלי, שתכריע את הכף בשאלות הנוגעות ליחסים הללו. אולם, בפועל, לא הותר הסבך, וחסרה אחידות בקשת הסיטואציות הנוצרות תחת סוגיה זו.
מחד, קידם החוק משמעותית את שיטתנו המשפטית, לעומת המצב במדינות אחרות (דוגמת אנגליה וארצות-הברית), בעצם כך שהעניק מעמד למיטיב לדרוש שיפוי הוצאותיו, והכליל תחת מעמד זה לא רק מיטיבים ספציפיים בסיטואציות ספציפיות, אלא כל מיטיב באשר הוא (מלבד תאגיד ביטוח). מאידך, החוק אינו עומד לבדו, וגוברות עליו חקיקות ספציפיות, הקובעות זכויות שונות, וקונסטרוקציות תביעה שונות לזכות המיטיב. עובדה זו, נוסף על השינויים הנובעים מאופן פרשנות החוק על ידי כל שופט בפסיקה, מגבירים את תחושת היעדרותו של כלל אחיד בקביעת זכויותיהם/חובותיהם של כל אחד מהגורמים במערכת היחסים מיטיב-ניזוק-מוטב.
אמנם, ייתכן ויש צדק בדברי הוועדה האנגלית, שטענה כי קיים קושי אובייקטיבי בקביעת כללים ברורים ומוגדרים מראש לנושא, ולכן אולי ייטב להותיר את הקביעות בידי בית-המשפט שיחליט בכל עניין לגופו, אך שיטת משפטנו שונה מזו הנהוגה באנגליה. בשיטת משפט הנסמכת בראש ובראשונה על דברי החקיקה של הכנסת, איננו זכאים לפריבילגיה של הותרת "חורים" מקום בו ידוע על חסר בחוק, הניתן למילוי. היה ניתן לחשוב, אמנם, שהדבר יבוא לידי פתרון עם כניסתה לתוקף של הצעת חוק דיני ממונות, אך זו אינה כוללת תחתיה את שלל חוקי המשנה, העוסקים בנושא של הטבת נזקי גוף.
בעיה נוספת, הנותרת גם לאחר הצעת חוק דיני ממונות, היא שהחוק אינו קובע זכותו של מיטיב להשבת הטבתו, אם זו צריכה להימשך בעתיד, גם לאחר מתן פסק-דין על ידי בית המשפט, ובפועל יפסק סכום זה לטובת הניזוק. עובדה זו נקשרת לחוסר נוסף הקיים בחוק, והוא אי-הסדרתה של מערכת היחסים ניזוק-מיטיב, במובן זה שלא נקבעה בו זכותו של המיטיב לשיפוי מן הניזוק, אם אינו יכול לקבל שיפוי ישירות מן המזיק. חוסר זה בולט גם בהצעת חוק דיני ממונות, שם נותר ההסדר בחלק העוסק בעשיית עושר ולא במשפט, ולא אוחד עם הפרק העוסק בהטבת נזקי גוף.
לקריאה נוספת > ספרים ומאמרים בעברית

גד טדסקי "הטבת נזקי גוף על ידי הלא אחראי לנזיקין", הפרקליט כא 237 (1965)
נינה זלצמן "הטבת נזקי גוף לפי חוק הטבת נזקי גוף: יחסי מזיק, מיטיב, מוטב", עיוני משפט ד 621 (1974)
דוד קציר, פיצויים בשל נזק גוף (מהדורה ה', התשס"ג-2003)
אהרן ברק, "הערכת הפיצויים בנזקי גוף: דין הנזיקין המצוי והרצוי", אהרן ברק, מבחר כתבים 1239 (חיים ה' כהן ויצחק זמיר עורכים, תש"ס-2004)
לקריאה נוספת > חקיקה ישראלית

החוק לתיקון דיני הנזיקין האזרחיים (הטבת נזקי גוף), תשכ"ד-1964
פקודת הנזיקין [נוסח חדש], תשכ"ח-1968
חוק שירות המדינה (גמלאות) [נוסח משולב], תש"ל-1970
חוק הנכים (תגמולים ושיקום) [נוסח משולב], תשי"ט-1959
חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) [נוסח משולב], התשמ"ה-1985
חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), תש"י-1950
חוק הרשויות המקומיות (גמלאות לראש רשות וסגניו), תשל"ז-1977
חוק גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון, תשכ"ט-1969
חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995
חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994
חוק עשיית עושר ולא במשפט, תשל"ט-1979
לקריאה נוספת > הצעות חוק

הצעת חוק דיני ממונות, התשס"ו-2006
הצעת חוק לתיקון דיני הנזיקין (הטבת נזקי גוף), תשכ"ג-1962, ה"ח 540, 126
לקריאה נוספת > פסיקה ישראלית

ע"א 357/80 יהודה נעים נ' משה ברדה, פ"ד לו(3) 762 (1982)
ד"נ 24/81 יעקב חנוביץ נ' אאידה כהן, לח(1) 413 (1984)
ע"א 370/79 פרפלוצ'יק נ' מוטס, פ"ד לד(3) 551 (1980)
ע"א 134/56 הסוכנות נ' שכטר, פ"ד יא 1329 (1957)
ע"א 153/54 וידר נ' מ"י, פ"ד י 1246 (1956)
ע"א 77/55 שכטר נ' הולצר, פ"ד י(1) 124 (1956)
ע"א 331/75 מבטחים נ' פלאצי, פ"ד לב(1) 63 (1977)
ע"א 276/73 מונצה נ' גן, פ"ד כט(1) 765 (1975)
ע"א 5557/95 אלחדד נ' סהר, פ"ד נא(2) 724 (1997)
ע"א 307/77 מור נ' בוץ, פ"ד לב(1) 654 (1978)
ע"א 1162/96 וייס נ' מאק, פ"ד נג(2) 79 (1999)
ע"א 5690/98 ד"ר מוניס אורנה נ' עאמר הודה, פ"ד נו(3) 562 (2002)
ע"א 709/80 יוסף פרלמן נ' בנימין לוזון, פ"ד לו(4) 273 (1982)
ע"א 545/85 אליהו נ' אלגריסי, פ"ד מד (2) 8 (1990)
ע"א 163/99 עיזבון מזאווי נ' דורי, פ"ד נד(5) (2000)
ע"א 830/76 סעדה נ' חמדי, פ"ד לג(1) (1979)
לקריאה נוספת > מאמרים באנגלית

M. Shalgi, A Benefactor's Right of Action against a Tortfeasor: A New Approach in Israel, 29 Modern Law Review 42 (1966)
G. Ganz, Mitigation of damages by benefits received, 25 Modern Law Review 559 (1962)
P.S. Atiyah, Collateral Benefits Again, 32 Modern Law Review 397 (1969)
M. Forde, Foreign Social Security Institusions and The Collateral Benefits Rules in Britain, 42 Modern Law Review 389 (1979)
לקריאה נוספת > חקיקה וועדות חוק אנגליות

Law Reform (Personal Injuries) Act, 1948
Departmental Committee on Alternative Remedies (Monckton Committee) Final Report (Cmd 6860, 1946), para. 41
H.C. Debates, 5th Series, Vol. 449, col. 2205
Damages for Personal Injury: Collateral Benefits (1997) Consultation Paper No. 147
Damages for Personal Injury: Medical, Nursing and Other Expenses; Collateral Benefits, Law Com No 262 (November 1999) 130-131
לקריאה נוספת > פסיקה אנגלית

Peacock v. Amusement Equipment Co. Ltd., [1954] 2 Q.B. 347
Mead v. Clark Chapman & Co. Ltd. [1956] 1 W.L.R 76
Payne v. Railway Executive, [1952] 1 K.B. 26, 36
Dennis v. L.P.T.B, [1948] 1 All E.R. 779
Schneider v. Eisovitch, [1960] 2 W.L.R. 169
רצח הלנה ראפ

תבנית:פיגוע טרור
רצח הלנה ראפ הוא פיגוע דקירה שבו נרצחה הנערה הלנה ראפ בידי מחבל פלסטיני בטיילת העיר בת ים ב-24 במאי 1992. האירוע היה לאחד מהבולטים מרצף אירועי הדקירה ששטפו את מדינת ישראל בראשית שנות ה-90, והשפיע על ההידרדרות בתחושת הביטחון האישי של אזרחי המדינה ועל המערכת הפוליטית.
הרוצח פואד עבד אל האני אל עומרין שוחרר באוקטובר 2011 במסגרת עסקת שליט.
הפיגוע

ב-24 במאי 1992 סמוך לשעה 07:30 בבוקר רצח פואד עבד אל האני אל עומרין את הנערה הלנה ראפ, שהייתה בת 15 וחצי בדקירות סכין בצומת הרחובות בן-גוריון וז'בוטינסקי בבת ים, בזמן שהייתה בדרכה לתחנת אוטובוס כדי להגיע לבית ספרה. הרוצח דקר את הלנה ראפ 3–4 דקירות והמשיך לדקור אותה לאחר שנפלה, ולאחר מכן הוא ברח ועוברים ושבים רדפו אחריו ותפסו אותו.
הרוצח נעצר, והודה בחקירתו שיצא מביתו בנוסייראת עם שני סכינים במטרה לרצוח יהודי. הוא טען שהוא התרגז כיוון שלא הייתה לו עבודה והוא היה צריך להתחתן ולכן החליט לרצוח יהודי.
בית משפחתו של הרוצח בעזה, בה התגורר עם הוריו ואחיו, בהם שני אחים נשואים עם נשותיהם, נהרס לאחר שעתירה לבג"ץ נגד הריסת המבנה כולו נדחתה ברוב דעות של השופטים גבריאל בך ודב לוין, נגד דעתו החולקת של מישאל חשין שטען שאין להרוס את הדירות של האחים הנשואים. מאחורי הרצח עמד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והרצח היה לאחת הסיבות לחיסולו של פתחי שקאקי ב-1995.
הרוצח הורשע ברצח ונדון למאסר עולם ביולי 1992. הוא שוחרר מהכלא על ידי ממשלת ישראל באוקטובר 2011, במסגרת עסקת שליט. אביה של הלנה ראפ טען בעת השחרור שבידיו התחייבויות בכתב של אריאל שרון ואהוד אולמרט שהרוצח לא ישוחרר לעולם.
השלכות הפיגוע

בעקבות הפיגוע הפגינו אלפים מתושבי בת ים ברחובות העיר במשך חמישה ימים, מקצת המפגינים תקפו בעלי חזות ערבית שעברו בעיר. בין מארגני ההפגנות היה גם ברוך מרזל, שמאוחר יותר נשפט לשמונה חודשי מאסר על תנאי בגין חלקו באירוע. לאחר חמישה ימים בהם עודד את ההפגנות, נענה זאב ראפ לבקשת המשטרה וביקש מהמפגינים להתפזר וההפגנות שככו.
זכרה של הלנה ראפ הונצח בדרכים רבות, בהן אמבולנס שנתרם על שמה, אנדרטה במקום הרצח, חניון ביער בן שמן, שביל אופניים (סינגל) למתקדמים על שמה וקריאת חצר בית ספרה על שמה. ב-18 במרץ 2009 נחנך בבת ים גן הנצחה לזכר הלנה ראפ וחללי פעולות האיבה בני בת ים.
בכניסה לגן מרחוב אנה פרנק יש לוח שיש ועליו שיר מאת הלנה ראפ:
רציתי לקטוף פרח קטן

אמא אמרה לי אסור הוא מוגן

בכל העולם יש חוקים –

אסור לקטוף פרחים מוגנים!

אז מה אם אני סתם ילדה קטנה

שלא יודעת ולא מבינה

אבל אני חושבת שזה מוזר

                       שפרחים אסור!

                            וילדים מותר…
בחלק האחורי של לוח השיש חקוקים שמותיהם של 48 תושבי בת ים, חללי פעולות האיבה.
זאב ראפ, אביה של הלנה הקדיש לאחר האירוע את חייו להנצחתה ולפעילות ציבורית כיושב ראש ארגון נפגעי פעולות איבה.
הרצח אירע במהלך מערכת הבחירות לכנסת השלוש עשרה ופוליטיקאים רבים הגיעו לבת ים או התבטאו בנושא הרצח. רוני מילוא, שר המשטרה, הגיע להלוויה וכן הגיע רחבעם זאבי ממולדת. דובר של מרצ אמר, במקביל לגינוי הרצח, שמדיניות הליכוד של שליטה בשטחים משחקת לידי הטרוריסטים והרוצחים. שמעון פרס הגיע לסיור בבת ים ולמרות החששות התקבל בשמחה על ידי התושבים. הוא ביטל סיורים אחרים שתוכננו ויצא לסיור של שש שעות ברחבי בת ים כדי לפגוש את תושבי העיר. יגאל סרנה כתב שבאותה תקופה יצחק שמיר היה יותר שנוא בבת ים משמעון פרס, שכן שמיר היה האחראי להיעדר הביטחון בעיר, בהתאם להרגשה הרווחת בבת ים שהממשלה אשמה בכול. תמונות מההפגנות בבת ים הוקרנו בתעמולת הבחירות של מפלגת העבודה תוך האשמת הממשלה של הליכוד במצב המדרדר של הביטחון. מיכל שמיר ואשר אריאן כתבו בספרם על מערכת הבחירות שבניגוד לבחירות קודמות בהן נתפסו התקפות מחבלים באופן כללי כמסייעות לימין, הטרגדיה בבת ים נוצלה על ידי מפלגת העבודה והשמאל ולא ברור מי יצא מורווח בקלפי מהאירוע.
הערות שוליים

↑  ילידת 21 באוגוסט 1976, ראו הלנה ראפ ז"ל באתר "לעד, לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה" של המוסד לביטוח לאומי.
↑  בג"ץ 2722/92
↑  Yoram Dinstein, Israel Yearbook on Human Rights, Volume 25; Volume 1995, page 337
↑  Ronen Bergman, The secret war with Iran, page 215
↑  EPORT OF THE SPECIAL COMMITTEE TO INVESTIGATE ISRAELI PRACTICES AFFECTING THE HUMAN RIGHTS OF THE PALESTINIAN PEOPLE AND OTHER ARABS OF THE OCCUPIED TERRITORIES, October 21, 1992
↑  אריאל מגנזי, אבי הלנה ראפ: איך רוצח שעקר לב משתחרר?, באתר ynet, 16 באוקטובר 2011
↑  הארץ, 8 ביולי 1996
↑  רון סגל, 17 שנות מאבק וגן הנצחה אחד באתר mynet(הקישור אינו פעיל, 12.2.2019)
↑  Mira M. Sucharov, The International Self, page 148
↑  יגאל סרנה, עד מדינה, עמודים 109-110
↑  Daniel Judah Elazar, Shmuel Sandler, Israel at the polls, 1992, page 48
↑  Asher Arian, Michal Shamir, The elections in Israel, 1992, page 7
↑  רועי מנדל, הפיגוע שהפיל את ממשלת שמיר. רצח הלנה ראפ, באתר ynet, 17 באוקטובר 2011
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
אנדרטה להלנה ראפ בבת ים
לוח הנצחה להלנה ראפ בגן על שמה בבת ים
ברוקלין דקר

| --- | --- |

דקר בפרימיירת הסרט "למה לצפות כשאתם מצפים", 2012
 לידה:  12 באפריל 1987 (בת 37) קטרינג, ארצות הברית 
 שם לידה:  Brooklyn Danielle Decker 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית
 מקום לימודים:  David W. Butler High School 
 בן או בת זוג:  אנדי רודיק (17 באפריל 2009–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
דקר בפרמיירה לסרט "באטלשיפ", 2012
ברוקלין דניאל דקר (באנגלית: Brooklyn Danielle Decker; נולדה ב-12 באפריל 1987) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית. ידועה במיוחד בשל הופעותיה ב"גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד", בכלל זה בשער הגיליון בשנת 2010. בנוסף לעבודתה עבור "ויקטוריה'ס סיקרט" בשביל אוסף בגדי הים לשנת 2010. כשחקנית מוכרת בזכות תפקידיה בסרט הקומדיה "לזרום עם זה" ובסיטקום "חברים הכי טובים".
ביוגרפיה

נולדה בשם ברוקלין דניאל דקר בקטרינג, אוהיו שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, בריטי, הונגרי, הולנדי וצרפתי. בשלב מוקדם בחייה, עברה משפחתה עמה למידלטאון, אוהיו, ואז לשארלוט, קרוליינה הצפונית.
קריירה

דקר החלה בקריירת הדוגמנות כפנים של מורי סימון, מעצבת פופולרית של שמלות נשף. היא נבחרה לדוגמנית השנה ב-2003 בידי קונקשן מודל וטאלנט קונבנשן.
ברוקלין דקר הצטלמה למגזינים טין ווג, קוסמופוליטן, FHM, וגלאמור, והיא דגמנה עבור גאפ, Intimissimi וויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה בווידאו קליפ של ג'ימי באפט ושל להקת 3 דורז דאון. היא מעריצה של נבחרת Tar Heel basketball.
ב-2005, חודשיים לאחר שעברה לניו יורק הופיעה דקר במבחן במה לגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, שלו היא דגמנה לראשונה ב-2006. היא הופיעה שוב בגיליון 2007, והנחתה באותה שנה את תוכנית הטלוויזיה שהעבירה את הנעשה מאחורי הקלעים של הצילומים. דקר נבחרה לנערת השער למהדורת 2010 ובכך החליפה את בר רפאלי שכיכבה על השער בשנת 2009. ב-2007 היא הופיעה בסרט ששודר שוב ושוב באתר CNN/SI וכונה "She Says, Z Says", לצדו של פול צימרמן, שדן במשחקי הכדורגל של השבוע בליגת ה-NFL. דקר הופיעה בהפקת הטלוויזיה Lipshitz Saves the World. היא עבדה תקופה מסוימת באוסטרליה. היא הצטרפה לצוות של Sports New York בשיח על טורניר הכדורסל של ליגת ה-NCAA. ב-2008 דקר צלצלה בפעמון הבורסה לניירות ערך ביחד עם דוגמניות נוספות של ספורטס אילוסטרייטד.
דקר התארחה בסדרה הקומית "צ'אק" של רשת NBC שם גילמה דוגמנית, ובסדרה "רופא להשכיר" שם גילמה דוגמנית בגדי ים בשם רייצ'ל.
ב-8 בפברואר 2010 הכריז דייוויד לטרמן בתוכנית "לייט שואו עם דייוויד לטרמן" שדקר נבחרה כנערת השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2010. הוא קרא לבחירה זו "חדשות של פעם בחיים", דקר ספרה שאמה בכתה כשהיא שמעה שבתה מתעתדת לעטר את העטיפה.
היא שיחקה ב-2011, כשחקנית משנה בסרט הקומדיה "לזרום עם זה" יחד עם ג'ניפר אניסטון ואדם סנדלר.
ב-2012, השתתפה בסרט האקשן והמדע-בדיוני "באטלשיפ" לצד שחקנים כגון ליאם ניסן, טיילור קיטש, אלכסנדר סקארסגארד, טדאנובו אסאנו וג'ון טוי.
בחודש מאי ב-2012, כיכבה בסרט "למה לצפות כשאתם מצפים" לצידן של קמרון דיאז, ג'ניפר לופז ואליזבת' בנקס.
דקר נכללה ברשימת "100 הנשים השוות בעולם בכל הזמנים" בידי המגזין לגברים "Men's Health".
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד מרכזי בסיטקום "חברים הכי טובים" לצד ג'יימס ואן דר ביק, אך זו בוטלה לאחר עונה אחת.
החל משנת 2015 משתתפת בסדרת הטלוויזיה הקומית של נטפליקס "גרייס ופרנקי" כמלורי הנסון, אחד מהדמויות הראשיות בסדרה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט "פלסטר", לצד קולין הנקס. בשנת 2018 שיחקה את דמותה של קארה בסרט "Support the Girls" בכיכובה של רג'ינה הול.
חיים אישיים

בשנת 2007 החלה לצאת עם הטניסאי אנדי רודיק, וב-31 במרץ 2008, הודיע רודיק באתר שלו שהוא ודקר התארסו. הם נישאו בטקס פרטי ב-17 באפריל 2009. לזוג נולד בן בשנת 2015, ובשנת 2017 נולדה להם בת.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | השטן לובשת פראדה | דוגמנית בפריז | ללא קרדיט |
| 2009 | איש בודד | בחורה במרפסת | ללא קרדיט |
| 2011 | לזרום עם זה | פאלמר דודג' |  |
| 2012 | באטלשיפ | סמנת'ה "סם" שיין |  |
| 2012 | למה לצפות כשאתם מצפים | סקיילר קופר |  |
| 2014 | סטרץ' | קנדיס |  |
| 2015 | Results | ארין |  |
| 2016 | שיר אהבה | לילי |  |
| 2016 | Casual Encounters | לורה לאונרד |  |
| 2017 | פלסטר | קנדיס |  |
| 2018 | Support the Girls | קארה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | צ'אק | מועמדת לעבודה | פרק: "Chuck Versus the Beefcake" |
| 2009 | רופא להשכיר | רייצ'ל ריידר | פרק: "The Honeymoon's Over" |
| 2009 | בטי | לקסי | פרק: "The Wiener, the Bun and the Boob" |
| 2012 | הליגה | ג'ינה ג'יביאטי | 3 פרקים |
| 2013 | הבחורה החדשה | הולי | פרק: "Cooler" |
| 2014 | חברים הכי טובים (אנ') | ג'ולס טאלי | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015-הווה | גרייס ופרנקי | מלורי הנסון | תפקיד ראשי; (7 עונות); 80 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Brooklyn in New York".
Lucire. 2007-01-12.
↑  https://ethnicelebs.com/brooklyn-decker
↑  Askmen.com profile
↑  Brooklyn Decker engaged to Andy Roddick
↑  "2006 Swimsuit: Brooklyn Decker".
SI.com. 2006-02-14.
↑  IMDb profile
↑  ראו הערה 3
↑  Andy Roddick and Brooklyn Decker get engaged
↑  NYMag.com profile
↑  Brooklyn Decker SI Swimsuit Issue Cover PHOTO REVEALED
↑  "Brooklyn Decker (Photos) Mom Cried Over SI Swimsuit Cover".
National Ledger.
↑  FOX Sports on MSN - TENNIS
↑  Andy Roddick and Brooklyn Decker Tie the Knot
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811986553605606  BNE: XX5445868  GND: 1140763296  ISNI: 0000 0004 4461 4688  LCCN: no2010154506  VIAF: 135292704   WorldCat (עם VIAF): 135292704
פרס ספיר

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לספר בתחום הסיפורת
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מפעל הפיס 
 תקופת הפרס:  2000–הווה (כ־25 שנים) 
 נקרא על שם:  פנחס ספיר 
 אתר רשמי
 
פרס ספיר הוא פרס שמעניק מפעל הפיס אחת לשנה לספר בתחום הסיפורת. הפרס הוא אחד ממפעלי התרבות של מפעל הפיס, נוסד על ידי יושב ראש מפעל הפיס אברהם כ"ץ-עוז לזכרו של פנחס ספיר, ומוענק החל משנת 2000.
תקנון ורוח הפרס מבוססים על מתכונת פרס מאן בוקר הבריטי. פרס ספיר הוא הפרס הספרותי בעל הערך הכספי הגבוה ביותר המוענק בישראל. בשנת 2009 היה גובה הפרס לזוכה 150 אלף שקל, ולכל אחד מארבעת המועמדים הנותרים מוענק פרס בסך 25 אלף שקל. בנוסף זכאי הזוכה במקום הראשון לתמיכה בתרגום ספרו לשפה זרה, על פי בחירתו.
הענקת הפרס

מנהל קרן ספיר בוחר את יושב ראש חבר השופטים לאחר התייעצות עם אנשי ספרות. לאחר מכן, בהתייעצות עם יו"ר חבר השופטים, בוחר המנהל את יתר השופטים ששת השופטים ומביא את הרשימה לאישור דירקטוריון הקרן. השופטים מתחלפים מדי שנה בחלקם, ושמותיהם נותרים חסויים עד להכרזת הזוכה בפרס, פרט ליושב ראש. עם השנים היו טענות כי לא רק אנשי ספרות בולטים נבחרים לתפקיד. כך, לדוגמה, היו"ר הראשון היה השופט בדימוס שאול אלוני.
השופטים בוחרים תחילה חמישה ספרים שפורסמו בשנה האחרונה כמועמדים סופיים לפרס, מתוך רשימה של ספרים שמגישות להם הוצאות הספרים הגדולות על פי שיקוליהן. מתוך החמישה נבחר כעבור מספר שבועות הזוכה, ושמו מתפרסם בשבוע הספר העברי.
חמשת המועמדים הסופיים לפרס ספיר משתתפים בשורה של מפגשים ספרותיים עם קוראים ברחבי הארץ בחסות מפעל הפיס, שהפעיל בשנת 2005 גם מפעל-הימורים קטן בעניין הפרס: 30 המהמרים הראשונים שינחשו נכונה את שם הזוכה, יזכו בחמשת הספרים שהיו המועמדים הסופיים.
בשנת 2006 החליטה הנהלת הפרס להנהיג חידוש: גם יצירות ישראליות שנכתבו בשפות זרות, תורגמו לעברית וראו אור בחמש השנים האחרונות, תוכלנה להשתתף בתחרות. מדובר ביצירות ספרותיות מתורגמות שנכתבו בידי סופרים אזרחי ישראל הכותבים בשפה זרה. החידוש נועד לאפשר ליוצרים ישראלים הכותבים ברוסית, ערבית, אנגלית ושפות נוספות, להתמודד בתחרות. יוצרים אלה יוכלו להתמודד במסלול הרגיל של הפרס או במסלול נפרד, שיועד רק ליצירות מתורגמות ובו תיבחר יצירה אחת בלבד; למחברה יוענק פרס עידוד יצירה בסך 25 אלף שקל. כמו כן, החל משנה זו לא מוטל מס הכנסה על הפרס.[דרוש מקור:  יש ויכוח האם הפרס עולה לכדי הכנסה 2(1) לפקודת מס הכנסה ולמעשה מהווה חלק מהכנסתו של הסופר ויש פסיקה שקודמת שחייבה פרסים דומים.]
בשנת 2014 הוחל בחלוקת פסלון מיוחד לזוכי הפרס.
פסילות של מועמדים וזוכים

בשנת 2003 נפסלה מועמדותו של אתגר קרת, לאחר שהתברר שתקנון הפרס דרש שבספר המועמד לפרס יהיו לפחות 60,000 מילים, וספרו של קרת, "אניהו", לא עמד בכלל זה. לאחר מכן בוטל כלל זה.
בשנת 2009 בוטלה חלוקת הפרס, לאחר שהוכרזו הזוכים, בעקבות תחקיר עיתונאי שהעלה חשש לניגוד עניינים של יושב ראש ועדת הפרס, יוסי שריד. בהסכם פשרה בין הזוכים, שזכייתם בוטלה, למפעל הפיס נקבע כי מפעל הפיס יעניק לזוכים פיצוי כספי.
שינויים בתקנון הפרס

כתוצאה מהביקורת על הפרס וביטולו בשנת 2009, פרסם מפעל הפיס באוגוסט 2010 שינויים שנעשו בתקנון:
בוטל "הקול הכפול" שהיה ליושב ראש חבר השופטים קודם.
נקבע כי כל הוצאה לאור תוכל להגיש כמועמדים לפרס רק חמישה ספרים, מתוכם ארבעה מועמדים לפרס ספיר ועוד ספר אחד לפרס ספר הביכורים. זאת בניגוד לעשרה ספרים מועמדים אותם יכולה הייתה כל הוצאה לאור להגיש קודם.
מועד הכרזת הפרס וחלוקתו שונו. הזוכה יוכרז בסוף השנה האזרחית, להבדיל משנים קודמות שבהן הוענק הפרס בשבוע הספר העברי.
בשנת 2014 עתר הסופר ועו"ד עמית ארד לבג"ץ נגד מפעל הפיס וקרן ספיר לשינוי תנאי הסף בתקנון, הקובע כי רק מו"ל מוכר כהגדרתו בתקנון זכאי להגיש ספרים שהוציא לאור כמועמדים לפרס, בנימוקי אפליה ואי שוויון, לאחר שבקשתו להגיש את ספרו "אריות יהודה - סיפורם המופלא של המכבים" נדחתה, בנימוק שהספר לא הוצא לאור על ידי מו"ל מוכר כהגדרתו בתקנון, וזאת אף על פי ש"אריות יהודה" נערך על ידי אמנון ז'קונט ופרופ' גבריאל מוקד. בג"ץ המליץ למפעל הפיס לשנות את התקנון לשנת 2015 ואילך ואפשר לעו"ד ארד להגיש שוב את ספרו כמועמד לפרס. בעקבות המלצת בג"ץ שונה במאי 2015 תקנון הפרס, ונקבע בו שניתן להגיש לתחרות גם ספר שיצא לאור בהוצאה עצמית, וגם ספר שיצא לאור רק כספר אלקטרוני. שינוי נוסף בתקנון קבע שמחבר הספר המועמד לפרס יהיה אזרח ישראל או תושב קבע בה, שמרכז חייו בישראל (הזוכה בשנה הקודמת, ראובן נמדר, אינו מקיים תנאי זה).
ביקורת על הפרס

פעמים אחדות הועלו טענות כנגד הרכבה והחלטותיה של ועדת הפרס. פרופ' מנחם פרי, מו"ל "הספריה החדשה" טען כי: "המאזן המצטבר של הפרס בחמש שנותיו הוא החמצה וביזוי של יותר מדי ספרים בעלי ערך, וקידום סרק של ספרים חסרי ערך באופן שערורייתי. מתברר שעודף כסף לא מביא עמו ערכים ספרותיים." פרי אף הודיע כי כל סופר המבקש לפרסם את ספרו בהוצאתו, לא יוגש על ידו לפרס, ועל הסופרים לקחת זאת בחשבון כשהם חותמים על חוזה איתו (כאמור, הסופר תלוי באופן בלעדי ברצונו הטוב של המו"ל, שכן רק המו"ל רשאי להגיש ספר כמועמד לפרס, ואילו למחבר הספר - בניגוד למצב בפרסים ספרותיים אחרים - אין כל זכות או מעמד לעניין זה). סופרים אחדים, ובהם מאיר שלו, עמוס עוז ואהרן אפלפלד, סירבו להגשת מועמדותם לפרס.
גם בשנת 2006 הועלו השגות שונות על הרכב הוועדה, על רשימת המועמדים הסופית, ועל הספר שנבחר.
הענקת הפרס לספר "אחוזת דג'אני", שיצא בהוצאת ידיעות ספרים, בשנת 2009, עוררה ביקורת רבה, בפרט מצד מעריב. לפי בן-דרור ימיני הספר הזוכה הוא אנטי ציוני ומשתמש במוטיבים אנטישמיים. הוא גם מחה על כך שבראש הוועדה עמד אדם שהיה פעיל פוליטית בעבר. נדב העצני כתב שוועדת פרס ספיר מוטה לכיוון השמאל ולא מתעניינת באיכויות ספרותיות. גל גינת טען כי הזכיות בפרס היו הטבות למקורבים לוועדת הפרס. דני זאק הביע ספק בהגינות נוהלי השיפוט של ועדת הפרס. אמנון נבות כתב שהרצון לזכות בפרס ספיר מעוות את אופן הכתיבה של ספרים רבים בישראל ושהפרס מזיק מבחינה אמנותית ותרבותית. בסופו של דבר, בוטל הפרס לספר זה בעקבות תחקיר עיתונאי שחשף ניגוד עניינים של ראש הוועדה יוסי שריד.
עמיר עקיבא סגל העביר ביקורת על העובדה שהפרס ממומן מכספי הימורים, על כך שהוא משמש לפרסום מפעל הפיס, המעודד להמר, ולמעשה כספי הפרס מגיעים מהמהמרים.
בתרבות

מאיה ערד, שספריה נכללו פעמים אחדות ברשימת המועמדים לזכייה בפרס ספיר, עוסקת בספרה "קנאת סופרות" בסופרת שפרסמה שלושה ספרים, שחשה גאווה רבה על שספרה, נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר, וחשה תסכול רב על שהספר לא עבר לשלב הרשימה הקצרה.
מתי שמואלוף, שמתגורר מחוץ לישראל, כתב רומן "הפרס" (הוצאת פרדס, 2021) על פרס ברלין לספרות עברית יפה - פרס דמיוני שבא להגחיך את פרס ספיר בישראל, ועל סערה שמתחוללת בין ישראל ובין גרמניה בגלל הפרס.