stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד העשירי, מלך כארתלי
היסטוריה

דוד היה בנו הבכור של קונסטנטין השני (אנ') וירש אותו כמלך ממלכת כארתלי בשנת 1505. אף על פי שאביו קונסטנטין הכיר בעצמאותן של הממלכות הגאורגית שהתפרקו מממלכת גאורגיה - ממלכת אימרתי וממלכת קאחתי, נמשך המאבק כנגדן גם בתקופתו של דוד. הוא נאלץ להתגונן מפני תקיפות של אלכסנדר השני (אנ') מלך ממלכת אימרתי ממערב וגאורגי השני (אנ') מלך ממלכת קאחתי ממזרח.
באוגוסט 1509 כבש אלכסנדר השני את עיר המצודה גורי ואת הקצה הצפון-מערבי של כארתלי, אבל נאלץ לנטוש אותה בשנת 1510 לטובת דוד בעקבות פלישה עות'מאנית לאימרתי. שנה לאחר מכן פלש גאורגי מממלכת קאחתי לממלכת כארתלי, אולם נכשל בניסיונו לתפוס את המלך במצודה הנצורה באַטֵנִי (אנ').
בשנת 1513 פלש גאורגי שוב אולם נחל תבוסה ונשבה בידי אחיו של דוד, בגרט, נסיך מוחראני (אנ'). גאורגי נפטר בשבי וממלכתו סופחה לממלכת כארתלי.
בשנת 1518, שלח, השאה הפרסי אסמאעיל הראשון, מהאימפריה הספווית, שזה עתה עלתה לשלטון, צבא תחת פיקודו של דיב סולטאן רומלו, שהצטרף לנסיך הגאורגי קוויריקה השלישי ג'אק'לי, אתאבג (דוכס) סאמצחה. הפולשים כבשו את סוראמי וגורי, ודוד נחלץ לחתו על הסכם שלום עם הפרסים והבטיח להעלות מס שנתי.
בינתיים, בשנת 1520, ניצלו אצילים קאחים את ההזדמנות, והמליכו את לבאן, בנו של גאורגי השני (המלך האחרון לפני סיפוחה של קאחתי על ידי כארתלי), למלך ממלכת קאחתי. דוד הטיל מצור על מצודת מר'אני, שם נמצא לוואן, אולם זמן קצר לאחר מכן נטש את המצור בעקבות הופעתם של הטורקמנים שוב על אדמת גאורגיה.
דוד הכיר בלוואן כמלך ממלכת קאחתי במטרה לזכות בתמיכתו כנגד הפולשים. בשנת 1522, סירב דוד לדרישתו של שאה איסמעיל להתאסלם. הדבר הביא לפלישה נוספת של הפרסים שהונהגה הפעם אישית על ידי השאה. דוד ובנו לוארסאב הראשון (אנ') התנגדו התנגדות עזה אולם, בסופו של דבר, נחלו תבוסה אל מול הפרסים שעלו עליהם במספר, בקרב תֶלֶתי. הבירה טביליסי נכבשה בעזרת בוגדים והושם בה חיל מצב פרסי גדול.
עם מותו של איסמעיל, בשנת 1524, שחרר את טביליסי וגרש את הפרסים מהממלכה. בשנת 1525 הוא כבש מחדש את ארג'קלה (כיום בנפת מרנאולי, כארתלי תחתית) וטבח בכל הטורקמנים שהתיישבו שם. ממש באותה שנה הוא ויתר על כס המלוכה לטובת אחיו, גיאורגי התשיעי, ופרש למנזר תחת השם דאמיאנה.
דוד העשירי נפטר בשנת 1526 ונקבר בקתדרלת סווטיצחובלי במצחתה. הוא הותיר אחריו חמישה בנים ושלוש בנות:
לוארסאב הראשון (אנ') (נולד בין 1502-1509 ונפטר ב-1556 או 1558)
אַדַארנַאסֶה - (פעל 1512-1558)
רָמַז (אנ')‏ (1512 לערך - 1546 לערך)
דמטרה (פעל 1516-1540)
בֵּזַ'אן - נפטר מצרעת
בת. שם לא ידוע (פעלה 1519–1560), אשתו של בַּאִינדוּר דוכס אראגווי (אנ')
בת. שם לא ידוע (פעלה 1532–1534), אשתו של ג'אוואח צ'ילאדזה
בת. שם לא ידוע
הערות שוליים

↑  מנין המלכים עבר באופן מסורתי ממניין מלכי ממלכת גאורגיה.
גנון בעל כתר

| גנון בעל כתר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: גנון
מין:: גנון בעל כתר
שם מדעי
 Cercopithecus pogonias ‏בנט, 1833
תחום תפוצה


גנון בעל כתר (שם מדעי:  Cercopithecus pogonias) הוא מין של פרימט מהסוג גנון החי באפריקה המשוונית.
מאפיינים

אורך הראש והגוף של הגנון 44 עד 54 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 73 עד 81 סנטימטרים. משקלו של הזכר הוא עד 4.3 קילוגרמים ואילו הנקבה שוקלת עד 2.9 קילוגרמים. הפרווה בצבע חום עד אפור וסביב הראש והרגליים יש פסים בצבע שחור. הגנון חי ביערות הגשם ויערות ביצה של אפריקה המשוונית במדינות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, גינאה המשוונית כולל האי ביוקו וניגריה. הגנון חי בקבוצות הכוללות זכר יחיד, מספר נקבות והצאצאים שלהן. עונת הרבייה היא בכול השנה ובסיומה נולד צאצא יחיד לאחר חמישה חודשי היריון. הגנון חי בקבוצות עם קופים אחרים כמו קופי קולובוס וגנונים ממינים אחרים כמו גנון לבן-אף גדול (Cercopithecus nictitans) וגנון לבן שפה (Cercopithecus cephus). הטורפים של הגנון הם עיט כתר, פיתון סלעים אפריקני, חתול זהוב אפריקני, שימפנזות ונמרים. הגנון ניזון בעיקר מפירות ואגוזים כמו אגוזי דקל השמן אך גם מעלים, תולעים וחרקים. הגנון נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון עקב ציד ובירוא יערות.
הערות שוליים

↑  גנון בעל כתר באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גראן פרה

גראן פרה (בצרפתית: Grand-Pré) הוא יישוב כפרי במחוז קינגס בנובה סקוטיה שבקנדה. משמעות שם היישוב בצרפתית היא "הערבה הגדולה"). היישוב שוכן בקצה המזרחי של עמק אנפוליס, על חצי אי שבולט לתוך אגן מינאס שנוצר בצומת הנהרות גספרו וקורנווליס.
היישוב זכה לעיקר פרסומו בעקבות הפואמה "אוונג'לין" של הנרי וודסוורת' לונגפלו, וכיום נמצא בו האתר ההיסטורי הלאומי גראן פרה. ב-30 ביוני 2012 הוכרז היישוב כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, תחת השם "הנוף התרבותי של גראן פרה".
כנסיית הזיכרון ופסל אוונג'לין
גרסת בראונינג

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  מייק פיגיס 
 הופק בידי:  רידלי סקוט 
 תסריט:  רונלד הארווד, טרנס רטיגן 
 עריכה:  הרווה שנייד 
 שחקנים ראשיים:  אלברט פיני ג'ים סטרג'ס מרים ד'אבו היתקוט ויליאמס ג'ורג' האריס בן סילברסטון ג'וליאן סנדס מייקל גמבון גרטה סקאקי מת'יו מודין ג'ף נוטל 
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  ז'אן-פרנסואה רובין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1994 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   browningversion
 דף הסרט ב־IMDb
 
גרסת בראונינג (באנגלית: The Browning Version) הוא סרט קולנוע בבימויו של מייק פיגיס ובכיכובו של אלברט פיני שיצא למסכים ב-1994. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה בעל אותו שם שכתב טרנס רטיגן והוצג לראשונה ב-1948. למחזה יצאה גרסה קולנועית מוקדמת יותר, ב-1951, בבימויו של אנתוני אסקווית' ובכיכובו של מייקל רדגרייב.
תקציר העלילה

אנדרו קרוקר-האריס (אלברט פיני) הוא מורה מבוגר וותיק ללטינית וליוונית בפאבליק סקול (בית ספר פרטי) באנגליה. תלמידיו מתייחסים אל השפות אותן הוא מלמד כאל שריד לעולם ארכאי שהם מחויבים ללמוד לשם הציון, אך קרוקר-האריס רואה בהן את בסיס התרבות ואינו מוותר על קוצו של יוד. בשל יחסו הקר והנוקשה הוא שנוא על ידי תלמידיו המכנים אותו "היטלר של הכתה החמישית" (כיתה ט') ואינו אהוד במיוחד גם בקרב המורים האחרים וההנהלה. הנהלת בית הספר מאלצת אותו לפרוש פרישה מוקדמת, לכאורה בגלל בעיית בריאות בלבו, אשר עתידה למנוע ממנו קבלת קצבה לה היה זוכה לו המשיך ללמד עוד שנה. אשתו היפה והצעירה ממנו, לורה (גרטה סקאקי), שונאת אותו ומנצלת כל הזדמנות לפגוע בו, בדבריה ובמעשיה. היא בוגדת בו עם מורה אמריקאי צעיר (מת'יו מודין), אשר חש דווקא אהדה אל קרוקר-האריס.
מעט אנשים רוחשים לו הערכה: המורה החדש והצעיר, המיועד להחליפו (ג'וליאן סנדס), וטפלו - תלמיד צעיר המקבל בביתו שיעורי עזר בשפות הקלאסיות. כשסוף שנת הלימודים מתקרב מנסה מנהל בית הספר לשכנע את קרוקר-האריס לוותר על מקומו בסדר נאומי הפרידה לטובת מורה נוסף העוזב את בית הספר - המורה הפופולרי לחינוך גופני שהוא כוכב קריקט מקומי. טפלו, העומד לסיים את שיעוריו, קונה בעיירה הסמוכה מתנת פרידה למורה, ספר משומש ובו המחזה "אגממנון" בתרגומו של רוברט בראונינג ומוסיף הקדשה אישית. קרוקר-האריס העצור נרגש עד דמעות ממחווה זו, אולם אשתו משפילה אותו פעם נוספת באומרה כי זו חנופה ו"שוחד" של טפלו כדי לקבל ציון גבוה שיאפשר לו להמשיך את לימודיו בשנה העוקבת. בתגובה, מבקש קרוקר-האריס מאשתו לעזוב את ביתם. לאחר שקרוקר-האריס נטה לוותר על זכותו, בתור המורה הוותיק, לנאום החותם את טקס סיום שנת הלימודים, הוא מתעשת ודורש לנאום אחרון. הנאום, שנערך בפני כל תלמידי בית הספר וגם אשתו הנמצאת בקהל, הוא שיאו של הסרט. קרוקר-האריס מוותר על הנאום הכתוב שאותו הכין ומדבר בצורה גלויה על חייו המוחמצים כמורה וכאדם ומתנצל בפני תלמידיו בעבר ובהווה. בסיום נפגשים קרוקר-האריס ולורה אשתו בפעם האחרונה, כעין פגישת פיוס, שבסיומה דרכיהם נפרדות.
השחקנים ודמויותיהם

אלברט פיני - אנדרו קרוקר-האריס
גרטה סקאקי - לורה קרוקר-האריס
מת'יו מודין - פרנק האנטר (מורה לכימיה)
ג'וליאן סנדס - טום גילברט (מורה לשפות קלאסיות)
מייקל גמבון - ד"ר פרובישר (מנהל בית הספר)
בן סילברסטון - טפלו (תלמיד)
ג'ים סטרג'ס - בריאנט (תלמיד)
מרים ד'אבו - דיאנה
הפקה

הסרט הופק על ידי חברת השלוחה האירופית של הסטודיו האמריקאי סרטי פרמאונט כחלק מסדרה מתוכננת של הפקות חדשות לסרטים ישנים. בסופו של דבר רק הסרט "אנקת גבהים" (ב-1992 בכיכובם של רייף פיינס וז'ולייט בינוש) ו"גרסת בראונינג" יצאו בסדרה מתוכננת זו. התכנון המקורי היה שרידלי סקוט יביים את הסרט, אך סקוט, שהפיק את הסרט יחד עם מימי פולק גיטלין, העביר את הבימוי למייק פיגיס. השניים הסכימו על כך שהמחזה המקורי של רטיגן יותאם ויעודכן לתקופה מודרנית יותר. פיגיס סיפר מאוחר יותר כי הייתה לו בעיה עם סרטים תקופתיים שכן סבר כי הקהל נוטה להתרכז בסרטים אלו באביזרים ובתלבושות. לכן רצה לשמור על עלילת המחזה אך לשנות את הדגשים ולשים אותם על מערכת היחסים בין קרוקר-האריס ואשתו, על השינוי התרבותי הכרוך בהיעלמות המקצועות הקלאסיים ועל תופעת ההצקות והבריונות הקיימת בפנימיות האנגליות. צילומי הסרט החלו בתחילת קיץ 1993 והסתיימו כעבור שלושה חודשים. הסרט צולם בשני בתי ספר עצמאיים במחוז דורסט שבדרום אנגליה: Milton Abbey School ו-Sherborne School.
ביקורת

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. ג'ף בראון, מבקרו של הטיימס, כתב כי הופתע משאיפתם של הבמאים של "הנוסע השמיני" (רידלי סקוט) ו-"Stormy Monday" (מייק פיגיס) לעסוק ביצירה בריטית מיוחסת וטען כי על אף שהסרט הוא ראוי, הוא נראה כלא יותר מניסיון להרחיב את תיק העבודות של הבמאי ב"נתח בשר משובח" וכי רק לעיתים רחוקות ניתן לראות שהבמאי שאף לחשיבה מחודשת על החומר שהיה בידיו.

ג'פרי מקנאב, מבקרו של "Sight & Sound", הסכים עם ביקורת זו וטען כי הכישלון הגדול הוא של התסריטאי, רונלד הארווד, שנכשל לדעתו בהעברת הנקודות ההופכות את גרסת בראונינג רלוונטית לזמן יציאת הסרט ב-1994 והתעלם מהשינויים הפוליטיים והחברתיים שאירעו מזמן יציאת המחזה ב-1948. הוא לא מצא סיבה ליצירת הסרט "אם לבמאי, לתסריטאי ולשחקן הראשי אין מה לחדש לגרסאות הקודמות של "גרסת בראונינג"".

ג'ף אנדרו, מבקרו של ה-"Time Out", היה חיובי יותר: הוא סבר כי המיקוד והעניין העיקריים בסרט טמונים באפיונן של הדמויות. במיוחד ציין את משחקו של אלברט פיני ותיאר את הופעתו כ"שקטה אך מרגשת בצורה מדהימה".

בתגובה לביקורות אלו, העניק הבמאי פיגיס ריאיון ל"אינדפנדנט" ובו האשים את מבקריו באי הבנת מטרותיו: "העניין שלי בבית הספר, במורה ובתלמיד היה פחות משמעותי מהעניין שלי בכישלון הנישואים. לא התכוונתי להדגיש את דמותו כמורה קר-לב ... הוא פשוט מפגר אחר הזמנים ואינו מובן כלל ... לכן העברתי את נושא היחסים לחזית.".
פרסים ומועמדויות

גרסת בראונינג השתתף בתחרות הראשית לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ב-1994. בתחרות זכה הסרט ספרות זולה בבימויו של קוונטין טרנטינו.
הסרט היה מועמד לפרס על התסריט הטוב בפרס באפט"א לקולנוע ב-1994.
הערות שוליים

1 2 3  Lawrence Raw, "The Ridley Scott Encyclopedia", The Scarecrow Press, 2009, p.59-61
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005077520   WorldCat (עם LCCN): no2005-077520
גבעת שופן

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  פרדריק שופן 
 גובה:  600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°40′00″S 73°49′00″W﻿ / ﻿71.6667°S 73.8167°W﻿ / -71.6667; -73.8167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת שופן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת שופן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת שופן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת שופן
 
גבעת שופן (באנגלית: Chopin Hill) היא הר נמוך, מכוסה שלג, בדרום-מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 600 מטרים מעל פני הים.
הגבעה ממוקמת בבסיסו של חצי האי האריס, שבחצי האי בטהובן; 4 קילומטרים דרומית-מערבית מהר שומאן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעה

הגבעה מופתה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1947–1948).
המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הגבעה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הגבעה נקראת על שמו של המלחין הפולני פרדריק שופן; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר המיפוי בוצע בשנת 1963
↑  מידע היסטורי על מנת שמות אתרים באזור
| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
גבעת רזן

| --- | --- |

גבעת רזן - מבט מבסיס המחקר הבולגרי בסיס סנט קלימנט אחרידסקי הסמוך.
 מידע כללי
 גובה:  433 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°37′31″S 60°16′37″W﻿ / ﻿62.6253°S 60.2769°W﻿ / -62.6253; -60.2769
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת רזן(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהגבעת רזן
 
מפה טופוגרפית של מרכז-מזרח האי ליווינגסטון. גבעת רזן ממוקמת בתחתית הרביע השלישי מימין בשורה העליונה של רביעי המפה.
מפה טופוגרפית של האיים ליווינגסטון, גריניץ', רוברט, סנואו וסמית'.
גבעת רזן (באנגלית: Rezen Knoll; בבולגרית: връх Резен ) היא גבעה במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה .
גובהה של הגבעה 433 מטרים מעל פני הים.
קרחון פרוניקה גובל בגבעה ממזרח ומצפון וממערב לה.
אוכף רזן מקשר בין הגבעה לבין מצוק בורדיק.
רוחבה של גבעה רזן 250 מטרים;
אורכה של גבעת רזן 500 מטרים (בכיוון מזרח - מערב).
פסגת גבעת רזן, והמדרונות המערביים והצפוניים של גבעת רזן, אינם מכוסים קרח בחלקם.
הגבעה ממוקמת 3.94 קילומטרים מדרום-מערב להר בוולס; הגבעה ממוקמת 3.07 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת אלקו; הגבעה ממוקמת מזרחית - צפונית-מזרחית מגבעת סינומורץ;
הגבעה ממוקמת 1.56 קילומטרים צפונית - מזרחית מפסגת ברדיק; ו-630 מטרים צפונית - צפון-מערבית מפסגת ברדיק המערבית.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעה

הגבעה מופתה לראשונה, בשנת 1968, באופן גס, על ידי סוקרים בריטיים.
מיפוי מפורט יותר בוצע בשנת 1991, על ידי Servicio Geográfico del Ejército.
מקומה המדויק של הגבעה, גובהה, ומיפוי מרחקה מאתרים סמוכים, נעשה על ידי הסקר טופוגרפי בולגרי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1995–1996.
היסטוריה > מקור השם

פסגת מאלק, ופסגת גוליאם הם שמות תיאוריים של פסגות הר ויטושה הסמוך לסופיה, בירת בולגריה.
מאלק - משמעו "קטן" בבולגרית, ו"גוליאם"משמעו "גדול" בבולגרית.
"רזן" משמעו "פרוסה" בבולגרית -
פסגת "מאלאק רזן" היא פסגת "הפרוסה הקטנה", ו"גוליאם רזן" היא פסגת "הפרוסה הגדולה".
גבעת רזן שבאנטארקטיקה נקראת על שם שתי פסגות אלה של הר ויטושה שבבולגריה.
היסטוריה > הטיפוס לפסגת הגבעה

הטיפוס הראשון לפסגת הגבעה בוצע על ידי הבולגרים קוזמן טוחייב (Kuzman Tuhchiev), דימו דימוב (Dimo Dimov) ואיבן טשוקוב (Ivan Tashukov) מבסיס סנט קלימנט אוחרידסקי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1994–1995.
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
גנון דברזה

| גנון דברזה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: גנון
מין:: גנון דברזה
שם מדעי
 Cercopithecus neglectus ‏שלגל, 1876
תחום תפוצה


גנון דברזה (שם מדעי: Cercopithecus neglectus) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג גנון החי ביערות של מרכז אפריקה ומעט במזרח אפריקה. זהו המין הגדול בסוג גנון והוא קרוי על שם החוקר הצרפתי פייר סבורגנאן דברזה (אנ').
תיאור

הגנון הוא בעל דו-צורתיות זוויגית גבוהה ביותר, כשהזכרים מגיעים לאורך של 60 ס"מ ולמשקל 7 ק"ג והנקבות מגיעות לאורך של 40 ס"מ ולמשקל 4 ק"ג בממוצע. הם בעלי זנב ארוך וגמיש באורך של עד 67 ס"מ והם מותאמים לחיים על ענפי העצים. קוף זה צבעוני מאוד, בעל פרווה אפורה-כסופה עם גב חום-אדמדם, גפיים וזנב שחורים, עם פס לבן על הירך והחזה לבן. הגנון בעל "זקן" לבן לאורך חלל האף, הפה והסנטר וגם הגרון ומעל הגבות שיער כתום וכיפת הראש שחורה. שני הזווגים די דומים בצבעם. תוחלת חייהם עד 22 שנה בטבע ועד 30 שנה בשביה.
הגנונים חיים ביערות משווניים הכוללים יערות גשם, יערות במבוק וביצות סבוכות לאורך גדות מים מתוקים כמו נהרות ברחבי מרכז אפריקה והם בעלי תפוצה נרחבת יחסית לבני סוגם. הם חיים באנגולה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, קניה, דרום סודאן, ניגריה, אוגנדה וייתכן שגם בטנזניה. הקופים חיים בקרבה גדולה למים ולעיתים נראים שוחים. עם זאת לרוב הם לא יורדים מהעצים, לרוב רק לחיפוש מזון.
מזונם של הגנונים מורכב מפירות וצמחים קרקעיים אך גם מזרעים, חרקים ומזונות נוספים שהם מוצאים ביער. הם עצמם נטרפים בידי נמרים, עיט כתר ושבטי ציידים ובמידה פחותה יותר גם מפיתונים ומשימפנזות. קוף זה לרוב נחבא אל הכלים בין הסבכים והעלים וינסה להתחמק מטורפיו בשקט מוחלט. קבוצה של קופים גם תקרא קריאת אזעקה לשאר חברי הקבוצה, בייחוד כשהטורף הוא עיט כתר. כך הקבוצה תישמר בין הענפים הסבוכים ביותר ואף תנסה להרחיק את העיט בצעקות.
הגנון לא מצוי בסכנה בטבע אך הוא עלול להיפגע מבירוא יערות ומציד קופים לבשר.
הערות שוליים

↑  גנון דברזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543364905171
גרסת הבמאי

גרסת הבמאי (באנגלית: Director's Cut) היא גרסה של סרט קולנוע (או לעיתים של סרט טלוויזיה או וידאו קליפ) שעריכתה אושרה על ידי הבמאי עצמו. קודמת לה עריכתו של העורך, ולרוב לאחריה באה הגרסה שאושרה על ידי האולפן להקרנה בציבור, המכונה "Final Cut".
גרסת הבמאי נותרת לרוב על שולחן העריכה, כאשר ברוב המקרים האולפן אינו נותן לבמאי את הזכות להחליט בדבר העריכה הסופית של הסרט, משיקולים שונים, לרוב מסחריים. לעיתים המדובר בשינוי תוכני מהותי, כגון סוף שונה, שמח יותר, אך לרוב המדובר בקיצור הסרט, והשמטת קטעים מתוכו (אם כי ידועים גם מקרים הפוכים, בהם גרסת הבמאי קצרה יותר, ויוצרת סרט "קצבי" ו"מהודק" יותר). מסיבה זו "גרסת הבמאי" היא לרוב גרסה ארוכה יותר של אותו הסרט. בסרטים בעלי ערך אמנותי, שנוצרו על ידי במאים ידועים, מופצת לעיתים באופן מסחרי "גרסת הבמאי", המאפשרת לצופים מבט נוסף אל אותה היצירה עצמה, שזכתה לרוב למוניטין בגרסה שהוקרנה לקהל, והבנה טובה יותר של כוונותיו של הבמאי, ושל חזונו ביצירת הסרט.
עם הצלחת שיווקן של "גרסאות במאי", החלו אולפנים גם לשווק "מהדורה מיוחדת" או "מהדורה מורחבת" שאינן "גרסת במאי" היסטורית, אלא מהדורות שונות, המספקות זווית ראייה שונה, או מורחבת, על יצירה שזכתה לקהל אוהדים ומתעניינים. גם מהדורות אלו נקראות לעיתים "גרסת הבמאי", על אף שאינן כאלו על פי פירושו המקורי של המונח.
משמעות המונח

באופן מסורתי "גרסת הבמאי" אינה הגרסה האידיאלית או המועדפת על ידי הבמאי. תהליך העריכה של הסרט מחולק לרוב לשלושה שלבים. ראשית יש את "הגרסה הראשונית" (Rough Cut - החיתוך הגס), התואם באופן גס לתסריט. גרסה זו נערכת על ידי העורך ליצירת "גרסת העורך" (Editor's Cut), ולבסוף מגיעה "הגרסה הסופית" (Final Cut), שהיא המוקרנת בקולנוע. גרסת הבמאי היא שלב ביניים בין גרסת העורך והגרסה הסופית. ברוב המקרים הגרסה הסופית תואמת את כוונות הבמאי, ואפילו מועדפת על גרסאות ביניים. גרסת הבמאי יכולה לכלול סצנות שאינן משביעות רצון, פסקול לא סופי, היעדר "Pick up shots" (סצנות ביניים קצרות המושתלות בתוך הסרט המוגמר, ומצולמות לרוב לאחר צילום הסרט, משנתגלה חוסר בעריכה), וכיוצא בזה.
לדוגמה, גרסת הבמאי של סרטו של סם פקינפה "פאט גארט ובילי הנער" ארכה 122 דקות, אך הגרסה הסופית שהוקרנה הייתה בת 105 דקות. "גרסת הבמאי" שהופצה באופן מסחרי, הייתה גרסה מעורבת בת 115 דקות, שהורכבה על בסיס רישומיו של פקינפה, ולפי חזונו הכללי, ולא "גרסת הבמאי" המלאה, שלא הייתה, כפי הנראה, משביעת רצון. במקרה זה "גרסת הבמאי" הייתה שונה במקצת מהגרסה המועדפת על הבמאי.
גרסת הבמאי של הסרט "הנוסע השמיני" אינה כלל גרסת במאי לפי הגדרה זו. כפי שמסביר רידלי סקוט ב-DVD שהופץ של גרסה זו, גרסת הבמאי מ-2003 נוצרה לבקשת האולפן שרצה להפיץ את הסרט מחדש, אך ליצור עניין בגרסה שונה וחדשה. סקוט הסכים, ויצר גרסה אלטרנטיבית של הסרט, שלא הייתה גרסת הבמאי מהתקופה בה נערך הסרט, אלא פשוט גרסה שונה, שגם היא תואמת את חזונו לגבי הסרט, אם כי הוא עדיין מעדיף את הגרסה שהוקרנה בקהל. בניגוד לכך, גרסת הבמאי של "ממלכת גן עדן" של סקוט מ-2005 היא הגרסה האמיתית שהותיר סקוט בשלבי העריכה, שהייתה ארוכה יותר בשעה מהגרסה שהופצה, וזכתה להצלחה ביקורתית רבה יותר.