הקרב על כיפה עגולה קטנה
מהלך הקרב > הקרב על הכיפות

בשלב זה של קרב גטיסברג כיפה עגולה קטנה הייתה שטח הפקר בין הצבאות הלוחמים האלוף ג'ורג' מיד, מפקד ארמיית הפוטומאק, הורה למייג'ור גנרל דניאל סיקלס, מפקד הקורפוס השלישי של ארמיית הפוטומק להגן על הקצה הדרומי של רכס הקברות, סיקלס לא היה מרוצה מהעמדות שהוקצו לו ונע על דעת עצמו לשטח גבוה יותר, קו שהחל ב"מאורת השטן" (Devil's Den), נע לצפון מערב למטע השזיפים ושוב לצפון כך נוצר מבלט שהיה קשה מאוד להגנה, מכיוון שהיה חשוף להתקפות משני צדדים.
כאשר מיד גילה את המצב הזה, הוא שיגר את המהנדס הראשי שלו, בריגדיר גנרל גוברנר וורן, לנסות להתמודד עם המצב מדרום לעמדתו של סיקלס. גנרל וורן הגיע לכיפה עגולה קטנה הוא ראה נצנוץ של כידונים בשמש מדרום מערב והבין שמתקפה של צבא הקונפדרציה על אגף האיחוד קרובה. וקרא לתגבורת.
התגובה לבקשת עזרה זו הגיעה מג'נרל ג'ורג' סייקס, מפקד הקורפוס החמישי של צבא האיחוד. הוא הורה למפקד הדיוויזיה הראשונה שלו בריגדיר גנרל ג'יימס בארנס, לתפוס את כיפה עגולה קטנה. יחידות מהבריגדה השלישית תחת פיקודו של קולונל סטרונג וינסנט תפסו עמדות על הכיפה כ-10 דקות בטרם החלה מתקפת צבא הדרום. המדרון המערבי של הכיפה נתפס על ידי גדוד חיל רגלים ה-16 של מתנדבים ממישגן, בצמוד אליו נפרש גדוד חיל רגלים ה-44 של מתנדבים מניו-יורק, לאחריו גדוד חיל רגלים ה-83 של פנסילבניה ולבסוף, בקצה הקו במדרון הדרומי, גדוד חיל רגלים ה-20 של מתנדבים ממיין.
היחידות מצבא הקונפדרציה שתקפו את כיפה עגולה קטנה היו חטיבת אלבמה מהדוויזיה של הוד ובו הגדודים ה-4, 15 ו-47, מחוזקים בגדודים ה-4 וה-5 של טקסס בפיקודו של בריגדיר גנרל אוונדר לאו. החיילים בצבא התוקפים היו מותשים, לאחר שצעדו יותר 32 ק"מ באותו יום כדי להגיע לעמדות ההתקפה. עם מעט זמן להתארגנות תקפו חיילי הקונפדרציה את הכוחות המגינים על הכיפה ונהדפו לאחור במטח אש מדויק ונסוגו לזמן קצר כדי להתארגן מחדש. גדוד הרגלים ה-15 מאלבמה תמרן לכוון האגף הימני בניסיון למצוא את האגף השמאלי של האיחוד שכלל 386 קצינים ואנשי רגימנט ה-20 של מיין וה-83 של פנסילבניה. לאחר שראה את גדודי צבא הקונפדרציה מתמרנים על מנת לתקוף את אגף שמאל של האיחוד סביב האגף שלו, צ'מברלין מתח תחילה את הקו שלו עד לנקודה שבה היו אנשיו בקו יחיד, ואז הורה לחצי הדרומי ביותר של הקו שלו לתמרן ותפוס עמדה בזווית לקו הראשי בניסיון למנוע מצבא הקונפדרציה אפשרות לאגף את קו ההגנה. למרות אבידות כבדות, הגדוד ה-20 של מיין החזיק מעמד בשני גלים של התקפה על ידי הגדוד ה-15 של אלבמה בלחימה רצופה של כשעה וחצי. בשלב זה נגמרה התחמושת של חיילי הגדוד ה-20 של מיין והיה ברור שהם לא יצליחו להדוף התקפה נוספת, מפקד הגדוד נתן הוראה להרכיב את כידוני הרובה ולתקוף את יחידות צבא הדרום ההתקפה שתפסה את חיילי הגדוד ה-15 של אלבמה בהפתעה גרמה לאבידות של ממש בקרב חיילי הדרום. מתקפה זו שהתנהלה בשימוש בנשק קר בלבד נחשבת לאחת ממתקפות הכידונים המפורסמות של מלחמת האזרחים ובזכותה קיבל מפקד הגדוד ה-20 של מיין - קולונל ג'ושוע לורנס צ'מברלין את מדליית הכבוד. במהלך נסיגתם, חיילי הקונפדרציה נחשפו והותקפו במטחים מדויקים של צלפים שהוצבו מבעוד מועד על ידי צ'מברלין מאחורי חומת אבן במרחק של 150 מטר ממזרח במטרה להגן על אגף הגדוד ה-20 מתמרון של איגוף.
למרות ההצלחה בחזית הלחימה של גדוד ה-20 ממין שאר הגדודים של צבא האיחוד על הגבעה היו במצוקה קשה. במקביל להתקפות הכושלות של הגדודים מאלבמה הגדודים ה-4 וה-5 מטקסס תקפו את הגדוד ה-16 ממישיגן שהיה בעל מצבת כוח האדם הנמוכה ביותר עם כ-263 לוחמים בסך הכל. ההתקפות הנחושות שנערכו מספר פעמים אחת אחרי השנייה הביאו להתפוררות קווי ההגנה הצליחו מפקדי צבא האיחוד של הגזרה להזרים תגבורות נוספות ובהם הגדוד ה-140 מניו יורק וסוללת ארטילריה של 4 תותחי-שדה שהועלו המאמץ גדול בידי חיילי האיחוד לראש הגבעה. תגבורות אלו הצליחו להדוף את ההתקפות של הגדודים מטקסס ולהבטיח את שליטת צבא האיחוד בעמדה האסטרטגית של כיפה עגולה קטנה.
עם הפסקת הלחימה על כיפה עגולה קטנה עברו הצדדים הלוחמים לצליפות וירי מעמדות קבועות. במקביל המשיכו יחידות צבא איוד להזרים תגבורות לגבעה ובהם חמישה גדודים של יחידות המילואים של פנסילבניה, סוללת ארטילריה של 6 תותחי-שדה. יחדות אלו עסקו בבנית עמדות וביצורים שנראים למבקר על הגבעה גם בתחילת המאה ה-21.
משמאל וממערב לקרב על שתי הכיפות, נלחמו חטיבות נוספות בשטח מסולע וטרשי שנקרא "מאורת השטן" בשל הקרב הכבד שהתחולל בו. הדרומיים תקפו בעוצמה רבה, אך נהדפו במתקפת נגד של הצפון. הקרב שהתחולל היה מבולבל ונואש, והסתיים במתקפה נוספת של הדרומיים שהצליחו להשתלט על השטח ועל הרכס שמעליו. הדיוויזיה של מקלאו תקפה את הקווים הדלילים של הקורפוס השלישי דרך שדה חיטה, והצליחה להבקיע דרכה באזור מטע השזיפים. חיילי הדרום החלו להתקדם בערוץ שנקרא נחל פלאם (Plum Run Valley), וזכה לכינוי "עמק המוות"; מתקפת נגד של דיוויזיית העתודה של הקורפוס החמישי של הצבא האיחוד, שירדה אל הערוץ מכיפה עגולה קטנה הדפה את חיילי הדרום חזרה. הקורפוס השלישי של ארמיית הפוטומק נפגע כה קשה בקרבות, עד שחדל להיות יחידה לוחמת.
מבין 2,996 חיילי האיחוד שנלחמו על כיפה עגולה קטנה היו 565 נפגעים (134 נהרגו, 402 פצועים, 29 נעדרים). אבידות צבא הקונפדרציה מתוך 4,864 חיילים היו 1,185 (279 נהרגו, 868 פצועים, 219 נעדרים).