stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונקלובה

| --- | --- |
סמל מונקלובהסמל מונקלובה

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  קואווילה קואווילה
 תאריך ייסוד:  1689 
 גובה:  606 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  237,169 (2020)
 קואורדינטות:  26°54′04″N 101°25′02″W﻿ / ﻿26.901111111111°N 101.41722222222°W﻿ / 26.901111111111; -101.41722222222 
 אזור זמן:  UTC-6
 http://www.monclova.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו מונקלובה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו מונקלובה(למפת קואווילה רגילה) סלטיו טוראון פיידרס נגרס אקוניה סקטקס ארצות הברית  ט. נואבו לאון  צ'יו. דורנגומונקלובה(למפת קואווילה מוגדלת) סלטיו טוראון פיידרס נגרס אקוניה סקטקס ארצות הברית  ט. נואבו לאון  צ'יוואווה דורנגומונקלובה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מונקלובה (בספרדית: Monclova), היא העיר השלישית בגודלה במדינת קואווילה (אחרי טוראון וסלטיו) שבצפון מקסיקו. ב-2015 התגוררו בעיר כ-231,107 תושבים. במטרופולין שלה חיים 381,432 איש וצפיפות אוכלוסין במטרופולין היא 29.88 תושבים לקמ"ר.
מונקלובה הוקמה ב-25 ביולי 1577 על ידי אנשי האימפריה הספרדית. במהלך התקופה הקולוניאלית ותחילת המאה ה-19, מונקלובה שימשה כבירת אקסטרמדורה החדשה.
העיר מכונה "בירת הפלדה", לאור הייצור המשמעותי של הפלדה בעיר (בהשוואה למקסיקו ולדרום אמריקה באופן כללי). העיר היא שיאנית ייצור הפלדה במקסיקו ואף באמריקה הדרומית. כיום מונקלובה אחת הערים הצומחות ביותר במקסיקו (עם פריון עבודה גבוה במיוחד), עם שיעורי עוני נמוכים במיוחד.
מולי פיקון

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1898 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באפריל 1992 (בגיל 94) לנקסטר, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט היברון 
 שם לידה:  Malka Opiekun 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1904 
 בן או בת זוג:  Jacob Kalich 
 פרופיל ב-IMDb
 
מולי פיקון בהופעה בפני חיילים בשנת 1945
מוֹלִי פִּיקוֹן (ההטעמה בהברה האחרונה: פיקון; בכתיב יידי: מאָלי פּיקאָן; בכתיב אנגלי: Molly Picon;‏ 28 בפברואר 1898 – 5 באפריל 1992, לנקסטר, פנסילבניה) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית, ופזמונאית פורה ביידיש. את עולמה קנתה בתיאטרון ובקולנוע האידישאיים, ועם דעיכת תיאטרון היידיש הופיעה בהפקות בשפה האנגלית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולדה בניו יורק, ארצות הברית בשם מלכה (מרגרט) אופייקוּן (Opiekun), הבכורה משתי בנותיהם של קלרה לבית אוסטרוב ולואיס (לייב) אופייקון, שהתגוררו, כחלק ניכר מן המהגרים היהודים ממזרח אירופה, בלואר איסט סייד במנהטן. אמה, ילידת קייב, עבדה כתופרת, ואביה, יליד ורשה, היה חייט. כשהייתה בת שלוש עברה המשפחה לגור בפילדלפיה. בגיל חמש החלה מולי להופיע בערבי כישרונות צעירים וקטפה פרסים רבים. שם משפחתהּ (שפירושו בפולנית "מגן" או "משגיח") שונה בהמשך לפיקון.
בשנות העשרה לחייה השתתפה פיקון במופע וודוויל בשם "ארבע העונות", שאתו יצאה ב-1919 לסיבוב הופעות. כאשר הגיעו חברי המופע לבוסטון מצאו שהתיאטראות סגורים בשל מגפת שפעת. פיקון מצאה את דרכה לתיאטרון היידיש המקומי בחיפוש אחר עבודה, ושם פגשה את יעקב קאליך (קאלעך), מנהל בית הגרנד אופרה, שהעסיק אותה אצלו. השניים התחתנו ב-29 ביולי באותה שנה, והיו נשואים עד מותו מסרטן ב-1975. לבני הזוג לא היו ילדים.
הופעותיה בניו יורק סימנו אותה ככוכבת התיאטרון היידי בשדרה השנייה.
פיקון הופיעה בסרטי קולנוע רבים, החל בסרטי ראינוע. באחד הסרטים הראשונים שהופיע בהם, "מזרח ומערב" (1923), העוסק בהתנגשות עולם התרבות היהודי הישן עם זה החדש, גילמה פיקון יהודייה ילידת ארצות הברית הנוסעת עם אביה לבקר במולדתו גליציה. ב-1931 ייסדה בשדרה השנייה תיאטרון שנקרא לכבודה על שמה.
בסרטה המפורסם ביותר, "אידל מיטן פידל" (1936), מגלמת פיקון נערה יהודייה-פולנייה, היוצאת עם אביה האביון למצוא פרנסה כמוזיקאים נודדים. כדי להקל על דאגותיו של אביה, החרד למחשבה על הצרות העלולות להתרגש על בחורה צעירה הנודדת בדרכים, מתחפשת הבת לנער, וקוראת לעצמהּ "אידל".
ב-1961 השתתפה במחזמר "חלב ודבש" בברודוויי.
ב-1963 השתתפה בסרט דירת הרווקים בתור אימו של פרנק סינטרה.
ב-1971 השתתפה יחד עם חיים טופול בסרט כנר על הגג בתפקיד "ינטה". בשנת 1974 שיחקה בקומדיה "הכל למען פיט" לצד ברברה סטרייסנד.
ב-1980 ביקרה בישראל והופיעה במסגרת שעה טובה עם מני פאר, בו דקלמה קטע יידי קצר אודות אובדן הכבוד במהלך הזיקנה, שבו אישה זקנה בבית אבות, נזכרת בגעגוע בילדותה ובצמתי האושר בחייה.
פיקון נפטרה בגיל 94 ממחלת אלצהיימר, ונקברה בחלקת "הברית התיאטרלית ביידיש" בבית הקברות מאונט היברון שבקווינס.
הערות שוליים

↑  תמונה מתוך הסרט
↑  Molly Picon (1898-1992) - Find a Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306168905171  PLWABN: 9810656539105606  BIBSYS: 1060378  BNE: XX6049670  BnF: cb14215954w (data)  GND: 135242495  ISNI: 0000 0003 6846 9326  LCCN: n79099053  MusicBrainz: 6a659104-ff3a-4770-8784-80b4b0025234  NKC: mzk2014838459  NTA: 070041660  SNAC: w6c11g16  SUDOC: 250556081  VIAF: 85974651   WorldCat (עם VIAF): 85974651
מגי רי

מגי רי (באנגלית: Maggie Rhee, במקור מגי גרין) היא דמות בדיונית ואחת הדמויות הראשיות בסדרת הקומיקס "המתים המהלכים", כמו גם בסדרת הטלוויזיה הנושאת את אותו השם ובסדרת הספין-אוף "המתים המהלכים: עיר המתים". הדמות נוצרה על ידי הכותב רוברט קירקמן והאמן צ'ארלי אדלארד, והופיעה לראשונה בקומיקס "The Walking Dead #10" שיצא בשנת 2004. בקומיקס, מגי היא בתו של הרשל גרין, אחותם הגדולה של בילי, סוזי ורייצ'ל גרין, ואחותה הקטנה של לייסי וארנולד גרין. היא הייתה נשואה לגלן רי ולשניים נולד בן, הרשל גרין. בטלוויזיה, מגי היא בתו של הרשל וג'וזפין גרין, הבת המאומצת של אנט גרין, אחותם למחצה של בת' ושון גרין, אשתו של גלן רי ואמא של הרשל רי.
הדמות מגולמת על ידי השחקנית היהודיה-בריטית/אמריקאית לורן כהן. בזכות התפקיד הזה, כהן זכתה ב"פרס סטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה" בשנת 2022, בשנת 2024, זכתה ב"פרס סטורן לשחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה".
בקומיקס, מגי מופיעה כדמות ראשית מהגיליון העשירי ועד גיליון 193, המתרחש 25 שנים לאחר מותו של ריק. בסדרת הטלוויזיה, מגי מופיעה כדמות משנית בעונה השנייה, ולאחר מכן כדמות ראשית מעונה 3 עד לעזיבתה בעונה 9. בעונה ה-11 היא חוזרת לתפקיד ראשי. בסדרת הספיף אוף, "המתים המהלכים: עיר המתים", מגי היא הפרוטגוניסט לצד ניגן סמית'.
ביוגריפיה בדיונית > קומיקס

מגי נולדה בשנת 1984 להרשל גרין. לאחר מותה של אימה, היא עברה עם משפחתה לבית הילדות של הרשל. היא ושאר אחיה התקבלו לקולג', אך נאלצו לצאת משם עקב חוסר בכסף. מעט לפני תחילת האפוקליפסה, מגי נכנסה למערכת יחסים עם גבר, אך הם נפרדו מהר מאוד. מגי מאוחר יותר סיפרה שהוא היה "די מניאק."
ביוגריפיה בדיונית > טלוויזיה

| שם הסדרה | עונות> 1 | עונות> 2 | עונות> 3 | עונות> 4 | עונות> 5 | עונות> 6 | עונות> 7 | עונות> 8 | עונות> 9 | עונות> 10 | עונות> 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המתים המהלכים |  | חוזר | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| המתים המהלכים: עיר המתים | ראשי | ראשי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מגי נולדה בשנת 1988 במדינת ג'ורג'יה, ארצות הברית. הוריה היו הרשל וג'וזפין גרין. היא גדלה בחווה של אביה ועם אורח חיים נוצרי. לאחר שנולדה, אביה הרשל נגמל מאלכוהול ואסר על להביא אלכוהול לבית. יום אחד, הרשל וג'וזפין לקחו את מגי לביקור במפלי אמיקלולה (אנ'), המפלים הגבוהים ביותר בג'ורג'יה.
במהלך שנות התבגרותה של מגי, אימה נפטרה ממחלה. בשנת 1994, הרשל התחתן בפעם השנייה, לאישה בשם אנט, ולהם נולדה אחותה למחצה של מגי, בת'. זמן מה לאחר מכן, נולד לזוג עוד בן, בשם שון. עם זאת, נישואים אלה גרמו למגי להתחיל לעשן ולגנוב מחנויות. עם הזמן, מגי למדה לחבב את אימה המאמצת ואת אחיה למחצה, והיא הפסיקה לעשן.
כאשר היא הגיעה לשנות העשרה המאוחרות שלה, מגי התחילה ללמוד במכללה. לא ידוע אם היא נשרה מהקולג' או סיימה את לימודיה.
לאחר תחילת האפוקליפסה, אנט ושון ננשכו והפכו למהלכים. הרשל, עם זאת, הורה לאוטיס להכניס אותם לאסם של החווה עד שה"מגפה" תגיע לסיומה ותמצא תרופה. מגי, בת' והרשל קיבלו את אוטיס, פטרישיה ואת בן הזוג של בת', ג'ימי, ולאחר מכן התבצרו בחווה במשך החודשים הבאים.
עם הזמן, הרשל ביקש מאוטיס לחפש אנשים "נגועים" אחרים, כולל בן דודם ארנולד, שכינהם מר וגברת פישר, וחבריהם לייסי ודנקן. חודשיים לתוך האפוקליפסה, אוטיס מצא ילדה "מהלכת" (סופיה פלטייר), והוא הכניס אותה לאסם. לאחר מכן, הוא יצא לצוד. באותו הזמן, ריק גריימס, שיין וולש וקארל גריימס חיפשו את סופיה. במהלך החיפוש, הם נתקלו בצבי. קארל התקרב אליו לאט, ואז פתאום אוטיס ירה בצבי. הכדור עבר דרך הצבי ופגע בקארל. מלא בחרטה, אוטיס לוקח את השלושה לחווה.
אופי הדמות

חשבתי על מה שאמרת. אני רוצה להודות לך. לא יכולתי להפסיק לחשוב האם אי פעם תגיד את המילים האלו. ואם אי פעם אוכל לסלוח לך. כי אני יודעת עכשיו, אני לא יכולה. גלן היה יפייפה. אני לעולם לא אוהב מישהו כמותו. אני זוכרת את החיוך שלו, את טוב הלב שלו ואת הדרך שהוא גרם לי להרגיש. אבל כשאני מסתכלת עליך, כל מה שאני רואה זה את המחבט שלך מכה את ראשו. דם זולג על פניו. ואני שומעת אותך מתגרה בו בזמן שהוא גוסס. אז, אני לא יכולה לסלוח לך. למרות שאני אסירת תודה לך על כך שהצלת את בני, למרות שאני יודעת שאתה מנסה. אני מנסה גם כן. בגלל שאני לא רוצה לשנוא אותך יותר. אני לא רוצה לפגוע ככה. ואני לא רוצה שהבן שלי יראה שלמישהו יש כל כך הרבה השפעה עליי. אם אתה ואנני רוצים להישאר, אתם הרווחתם את מקומכם כאן. אם אני לא מסוגלת להסתכל עליך לפעמים, אם אני לא מסוגלת לעבוד לצידך, ואם אני לא מסוגלת להמשיך האלה, זו הסיבה. כי כל מה שיש לי אלה הזכרונות. ואני לא רוצה לזכור את גלן ככה.
המקור באנגלית
"I’ve been thinking about what you said. I wanna thank you. Couldn’t stop wondering if you’ll ever say those words. And if I can ever forgive you. Because I know now, I can’t. Glenn was beautiful. I’ll never love anyone like that again. I remember his smile, his goodness and the way he made me feel. But when I look at you, all I see is that bat coming down on his head. Blood running down his face. I hear him. I hear him calling for me. And I hear you mocking him while he’s dying. So, I can’t forgive you. Even though I’m so grateful for you that you saved my son, even though I know that you’re trying. I’m trying too. Because I don’t wanna hate you anymore. I don’t wanna hurt like that. And I don’t want my son to see that anybody has that kind of hold over me. If you and Annie wanna stay, you have earned your place. If I can’t look at you some days, if I can’t work with you, and if I can’t move on, that’s why. Because all I have are my memories. And I don’t wanna remember Glenn like that."
מגי מוצגת כאישה איטנליגנטית, אכפתית ואמיצה מאוד. לפני שהכירה את ריק גריימס וקבוצתו, בדומה לרוב משפחתה, מגי האמינה שהמהלכים הם בסך הכל אנשים חולים שניתן לרפא. אמונה זו כמעט עלתה לה בחייה. לאחר התקרית הזאת, מגי התחילה לראות את העולם אחרת. מגי מתאהבת בגלן רי, חבר בקבוצה של ריק גריימס.
לאחר שהחווה נהרסת והקבוצה נאלצת להימלט, מגי הופכת אחד מאנשי הכוח החשובים בקבוצה, והיא מתחתנת עם גלן.
לאחר מותו של גלן, מגי נכנסת לדיכאון כבד ודורשת נקמה בניגן וב"מושיעים". 18 חודשים לאחר סיום המלחמה ותבוסתו של ניגן, מגי הופכת למנהיגה של מחנה "ראש הגבעה" (Hilltop), יחד עם זאת, היא מסרבת להיכנס לאלכסנדריה כל עוד ניגן כלוא שם.
בסופו של דבר, למגי נמאס והיא רוכבת לאלכסנדריה במטרה להרוג עם ניגן. אך כאשר היא מתעמתת איתו, הוא צועק לה בבכי שתהרוג אותו. ברגע הזה מגי מבינה שריק צדק, ושלהשאיר את ניגן בחיים, אומלל ושבור, עדיף מלהרוג אותו. לכן, היא מחליטה לחוס על חייו.
לאחר הקרבתו ו"מותו" של ריק, מגי מאשימה את עצמה, ובסופו של דבר, היא מחליטה לעזוב את תפקידה כמנהיגת "ראש הגבעה". שש שנים לאחר מכן, מגי חוזרת יחד עם בנה לאלכסנדריה.
לאחר שבנה הרשל נחטף למנהטן על ידי ה"קרואטי" (The Croat) ואנשיו, מגי יוצאת למסע להחזיר אותו בכל מחיר. עם זאת, היא שוב נאלצת לעבוד יחד עם ניגן.
ביאורים

↑  מאחר שמגי לא שינתה שם משפחתה ל"רי" בקומיקס, שם המשפחה שלה ושל בנה הוא עדיין "גרין".
↑  באנגלית: "A bit of a jerk"
↑  בעונה התשיעית, לורן כהן מופיעה בחמשת הפרקים הראשונים בלבד. בעונה העשירית, היא מופיעה לראשונה בפרק ה-16 כשחקנית אורחת והחל מהפרק ה-17 כשחקנית ראשית.
הערות שוליים

↑  Lauren Cohan - Awards, IMDb
↑  Issue 193, Walking Dead Wiki
↑  What Comes After (TV Series), Walking Dead Wiki
↑  Maggie Greene (Comic Universe), Walking Dead Wiki
↑  Maggie Rhee (TV Universe), Walking Dead Wiki
לורן כהן, השחקנית שמגלמת את מגי ביקום הטלוויזיוני של "המתים המהלכים".
ליבי ער (שיר)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"ליבי ער" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יובל דיין, מתוך אלבומה השני, ליבי ער. השיר יצא לאור ב-12 בדצמבר 2015, על ידי חברות התקליטים הליקון וארומה מיוזיק, כסינגל השני מתוך האלבום וכשיר הנושא מתוכו.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של רדיו אמצע הדרך, ובמצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי יובל דיין עצמה, והופק על ידה ועל ידי גלעד שמואלי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב ואף העניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
שם השיר והפזמון הם הרמז מקראי לשיר השירים.
”אֲנִי יְשֵׁנָה, וְלִבִּי עֵר; קוֹל דּוֹדִי דוֹפֵק, פִּתְחִי-לִי אֲחֹתִי רַעְיָתִי יוֹנָתִי תַמָּתִי--שֶׁרֹּאשִׁי נִמְלָא-טָל, קְוֻצּוֹתַי רְסִיסֵי לָיְלָה.“ (שיר השירים ה', פסוק ב')
וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה יובל דיין לערוץ היוטיוב שלה את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, זכה השיר להצלחה רבה ביוטיוב כאשר הפך לאחד מהסרטונים הנצפים ביותר של דיין.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-16)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-16)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-16)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015-16)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015-16)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015-16)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015-16)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015-16)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 27 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 12 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 28 |  |
הערות שוליים

↑  ליבי ער, יוסי חרסונסקי
1 2  www.yosmusic.com
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
↑  31.12.2015 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
1 2 3 4 5  Yuval Dayan (2015-12-12), יובל דיין - ליבי ער, נבדק ב-2019-05-29
↑  www.yosmusic.com
מונקו במשחקים האולימפיים

מונקו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920). היא נעדרה מאז מהמשחקים שלוש פעמים: מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), מאולימפיאדת מלבורן (1956) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, בדומה למדינות מערביות רבות אחרות, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת מונקו במשחקים ברציפות. במשחקי החורף משתתפת מונקו מאז אולימפיאדת סרייבו (1984).
השתתפויותיה של מונקו במשחקים היו סמליות בעיקרן, ואיש מהספורטאים שייצגו אותה לא זכה במדליה אולימפית ולא רשם הישג משמעותי. הנסיך אלבר השני, כיום נסיך מונקו, ייצג את ארצו חמש פעמים, כשהתחרה במזחלות בין 1988 ל-2002, בעת שהיה יורש העצר. להישג הגבוה ביותר הגיע באולימפיאדת קלגרי (1988), כשסיים במקום ה-24 במקצה הזוגות.
ראו גם

מונקו במשחקים האולימפיים לנוער
הטריאתלט המונגסקי ארווה בנטי במהלך אולימפיאדת לונדון
מגפת הקורונה בסלובקיה

| --- | --- |
 תקופת המגפה:  מרץ 2020 – הווה (כ־4 שנים)
 במדינות או באזורים:  סלובקיה סלובקיה
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  איטליה איטליה
 מקרי מוות:  21,167 ‏
 מקרי הדבקה:  1,866,745‏   • 275 מהם חולים פעילים     • 13 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  1,845,303 ‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בסלובקיה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020. סלובקיה סגרה את גבולותיה ונכנסה לסגר זמן קצר לאחר התגלות המקרים הראשונים, ונכון למאי הייתה אחת המדינות שנפגעו במידה הקטנה ביותר באירופה.
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס

| --- | --- |

 בימוי:  דווייט אייץ'. ליטל 
 הופק בידי:  פול פרימן
 תסריט:  אלן ב. מק'אלרוי 
 עריכה:  גלן גרלנד
 שחקנים ראשיים:  דונלד פלזנס  אלי קורנל  דניאל האריס  מיכאל פטאקי
 מוזיקה:  אלן האוארט
 צילום:  פטר ליונס קוליסטר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Trancas International
 חברה מפיצה:  Galaxy International Releasing  20th Century Fox
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 באוקטובר 1988
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה, סלאשר
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  17.8 דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   halloween4
 סרט קודם:  ליל המסכות III: עונת המכשפה 
 סרט הבא:  ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס 
 www.halloweenmovies.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס (באנגלית: Halloween 4: The Return of Michael Myers) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 1988, אשר בוים על ידי דווייט אייץ'. ליטל ונכתב על ידי אלן ב. מקלרוי. בסרט מככבים דונלד פלזנס, אלי קורנל ודניאל האריס. הסרט הוא הסרט הרביעי מסדרת סרטי ליל המסכות. הסרט עוקב אחריי חזרתו של מייקל מאיירס להדונפילד אך הפעם במטרה להרוג את ביתה של לורי, כאשר הפסיכיאטר שלו ד"ר סאם לומיס מנסה לעצור בעדו.
הסרט מהווה המשך ישיר לסרט השני בסדרה לאחר שהסרט השלישי התעלם מהעלילה של שני הסרטים הראשונים. במקור הכוונה הייתה ליצור סרטים נוספים אשר עלילתם לא תהיה קשורה אחת בשנייה כאשר רק שני הסרטים הראשונים יהיו קשורים אחד לשנייה אך בגלל הביקורות השליליות וחוסר ההצלחה המסחרית של הסרט הקודם הוחלט שלא לעשות זאת.
הסרט יצא ב-21 באוקטובר 1988. הוא גרף 17 מיליון דולר בארצות הברית, כנגד תקציב של 5 מיליון דולר וקיבל ברובו ביקורות שליליות. אך בדומה לסרטים האחרים בסדרה גם סרט זה זכה לעדת מעריצים גדולה במרוצת השנים. לסרט זה גם יצא סרט המשך.
הערות שוליים

↑  Halloween 4: The Return of Michael Myers, 1988-10-21, נבדק ב-2020-10-30
| סדרת סרטי ליל המסכות |
| --- | --- | --- |
| סרטים | "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" • "ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: 20 שנה אחרי" • "ליל המסכות: תחיית המתים" • "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "האלווין"  • "האלווין 2: הנקמה" • "האלווין: הסוף" |  |
| דמויות | מייקל מאיירס • לורי סטרוד • סמואל לומיס • ג'יימי לויד • אנני בראקט |  |
מאזן בוחן

ערך זה עוסק בגיליון עבודה בהנהלת חשבונות. אם התכוונתם לאחד מהדוחות הכספיים בחשבונאות, ראו .
בהנהלת חשבונות, מאזן בּוֹחַן הוא גיליון עבודה שבו מפורטות היתרות של כל כרטיסי החשבון בספר החשבונות של ישות חשבונאית בעמודות של חובה וזכות. סיכום צד החובה במאזן בוחן יהיה שווה תמיד לסיכום צד הזכות.
| כרטיס החשבון | חובה | זכות |
| --- | --- | --- |
| לקוחות חייבים | 148,000 |  |
| ספקים זכאים |  | 46,000 |
| הכנסות ממכירות |  | 88,000 |
| קניות סחורה | 31,000 |  |
| הוצאות חשמל | 7,000 |  |
| רכוש קבוע | 23,000 |  |
| קופה | 2,000 |  |
| שיקים לפרעון |  | 77,000 |
סכום בש"ח: 211,000
מאזן הבוחן או מאזן בוחן יתרות הוא גיליון עבודה הכולל את יתרות כל כרטיסי החשבון נכון למועד עריכת מאזן הבוחן. יתרות בחובה יהיו בטור החובה ויתרות בזכות יהיה בטור בזכות. דוגמה לטבלה משמאל.
| שם כרטיס החשבון | מאזן בוחן יתרות  למועד תחילת התקופה  (יתרות פתיחה)> חובה | מאזן בוחן יתרות  למועד תחילת התקופה  (יתרות פתיחה)> זכות | מאזן בוחן תנועות  למהלך התקופה> חובה | מאזן בוחן תנועות  למהלך התקופה> זכות | מאזן בוחן יתרות  למועד סיום התקופה  (יתרות סגירה)> חובה | מאזן בוחן יתרות  למועד סיום התקופה  (יתרות סגירה)> זכות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לקוחות חייבים | 67,220 | - | 52,400 | 21,000 | 98,620 | - |
| ספקים זכאים | - | 43,400 | 41,300 | 35,715 | - | 37,815 |
| הכנסות ממכירות | - | 197,920 | - | 60,000 | - | 257,920 |
| הוצאות מקניות | 125,000 | - | 46,700 | - | 171,700 | - |
| הוצאות חשמל | 49,100 | - | 4,725 | 28,410 | 25,415 | - |
| סכום בש"ח | 241,320 | 241,320 | 145,125 | 145,125 | 295,735 | 295,735 |
מאזן בוחן כזה יכול להיות גם תלת טורי. מאזן בוחן תנועות או מאזן תנועה. במאזן בוחן זה יהיו יתרות פתיחה, סך כל התנועות במשך התקופה ויתרות הסגירה. מאזן בוחן זה נועד לצורכי בקרה. דוגמה משמאל. מאזן בוחן תלת טורי משלב את מאזן בוחן יתרות ומאזן בוחן תנועות בגיליון עבודה אחד. המדובר בטבלה המרכזת את כל כרטיסי החשבון וסוכמת את יתרותיהן בתחילת התקופה ובסופה, וגם כוללת מאזן הבוחן את תנועות הזכות והחובה במהלך התקופה. לדוגמה, ראו טבלה משמאל. במאזן מסוג זה, על כל זוג טורי חובה וזכות להיות בעל סיכומים שווים.
היתרות סגירה הם למעשה היתרות פתיחה, שהן היתרות סגירה של שנה קודמת בתוספות יתרות שהיו במהלך השנה. מאזן בוחן חולק לסעיפים מאזניים ותוצאתיים, סכום הסעיפים החובה והזכות שלהם חייב להיות שווה. ומכאן נגזר שמו מאזן, שזהו מאין משווה שצד החובה תמיד חייב להיות שווה לצד הזכות.
מאמודזו

| --- | --- |
סמל מאמודזוסמל מאמודזו

נמל מאמודזו
 מדינה:  צרפת צרפת
 מחוז:  מיוט מיוט
 ראש העיר:  עבדולרחמן סוואילי
 תאריך ייסוד:  31 במרץ 2011 
 שטח:  41.94 קמ"ר
 גובה:  23 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  71,437 (2018)
  ‑ צפיפות:  1,264 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  12°46′50″S 45°13′40″E﻿ / ﻿12.78056°S 45.22778°E﻿ / -12.78056; 45.22778
 http://villedemamoudzou.fr/index.php
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיוט מוגדלת) דזאודזי באנדרלה מתסמבורו מצר מוזמביקמאמודזו(למפת מיוט רגילה) דזאודזי באנדרלה מתסמבורו מצר מוזמביקמאמודזו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מאמודזו (בצרפתית: Mamoudzou) היא בירת מיוט שבמצר מוזמביק השייכת לצרפת.
מאמודזו היא העיר המאוכלסת ביותר במיוט, והיא ממוקמת על הגרנד טר, האי המרכזי במיוט. עיר הבירה הקודמת של מיוט, הייתה דזאודזי, עיר השוכנת על אי קטן יותר במיוט, הנקרא "פטיט-טר", אך מאמודזו נבחרה להחליף את דזאודזי כבירת מיוט ב-1977. האי עליו שוכנת העיר ממוקם בין מוזמביק לאי מדגסקר.
תרשים אוכלוסיית מאמודזו לפי שנים:
| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1985: 12,026
1991: 20,307
1997: 32,733
2002: 45,485
2007: 53,022
אדמיניסטרציה

אוכלוסיית מאמודזו מצויה בשישה כפרים שונים, הנקראים: קוואני, מטספרה, פסאמייניטי, והיבה, ועוד שני כפרים נפרדים בעל שם זהה; צונדזו. ששת הכפרים מחולקים לשלושה מחוזות.
מולי סטיימר

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1897 דונייבצי, פלך פודוליה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 ביולי 1980 (בגיל 82) קוארנבקה, מורלוס, מקסיקו 
 שם לידה:  Марта Альперин 
 מדינה:  חסר אזרחות, מקסיקו, ברית המועצות, האימפריה הרוסית 
 מקום מגורים:  ברלין, ניו יורק, פריז, קוארנבקה 
 בן או בת זוג:  Senya Fleshin (1921–1980) 
 
מולי סטיימר (באוקראינית: Молли Штаймер;, באנגלית: Mollie Steimer;‏ 21 בנובמבר 1897 – 23 ביולי 1980) הייתה פעילה אנרכיסטית יהודיה, אוקראינית-אמריקנית. לאחר שהתיישבה בניו יורק ב-1913, היא השתלבה במהירות בתנועה האנרכיסטית המקומית. בהמשך הואשמה בהמרדה וגורשה בסופו של דבר לרוסיה הסובייטית, שם הכירה את בן זוגה סניה פלשין ונאבקה למען זכויותיהם של אסירים פוליטיים אנרכיסטים במדינה. בשל פעילותה, היא ופשין גורשו שוב למערב אירופה, שם ארגנו סיוע לגולים ולאסירים פוליטיים, והשתתפו בוויכוחים של התנועה האנרכיסטית הבינלאומית. בעקבות עליית הנאצים באירופה, ברחו בני הזוג למקסיקו, שם בילו את שארית חייהם בעבודה כצלמים.
ראשית חייה

נולדה ב-21 בנובמבר בדונייבצי, כפר בדרום מערב האימפריה הרוסית. בגיל 15, הגרה עם משפחתה לארצות הברית, שם התיישבו בשכונה היהודית של העיר ניו יורק והתחילו לעבוד בבית חרושת לבגדים. בתקופה זו החלה לקרוא ספרות פוליטית רדיקלית, כמו נשים וסוציאליזם של אוגוסט בבל ורוסיה המחתרתית מאת סרגיי סטפניאק-קרבצ'ינסקי.
עם פרוץ המהפכה הרוסית ב-1917, נמשכה סטיימר לאנרכיזם, בהשראת יצירותיהם של מיכאיל באקונין, פיטר קרופוטקין ואמה גולדמן. יחד עם אנרכיסטים יהודים נוספים, לקחה שטיימר חלק בהקמת קולקטיב חשאי בשם דער שטורם ("הסערה"), שפרסם יצירות רדיקליות ביידיש. בעקבות סכסוך פנימי, בינואר 1918, התארגנה הקבוצה מחדש והשיקה כתב עת חודשי חדש בשם פרייהייט ("חופש"), שפרסם מאמרים של רדיקלים יהודים כמו גאורג ברנדס ומריה גולדסמית'. המוטו של כתב העת היה ציטוט של הנרי דייוויד ת'רו: "הממשלה הטובה ביותר היא זו אשר אינה שולטת כלל".
כמה מחברי הקולקטיב, כולל סטיימר, גרו ועבדו יחד בדירת שישה חדרים ברחוב 104 במזרח הארלם. בשל חקיקת חוק הריגול משנת 1917 והאקלים הפוליטי המתוח שקדם לבהלה האדומה הראשונה, נאלץ הקולקטיב להפיץ את עיתונו פרייהייט בחשאי, כיוון שהיה ברשימת העיתונים שנאסרו על ידי הממשל הפדרלי על רקע עמדותיו הפוליטיות כנגד המלחמה והתמיכה בשמאל הרדיקלי. עד קיץ 1918 משכה הקבוצת את תשומת לב השלטונות, לאחר שנתגלה כי הם מפיצים כרוזים המגנים את התערבות בעלות הברית במלחמת האזרחים הרוסית, וקראו למהפכה בארצות הברית באמצעות שביתה כללית.