stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בילי קונולי
קריירה > שנות השמונים של המאה העשרים

ב-1981 הזמינו ג'ון קליז ומרטין לואיס את קונולי להופיע איתם במופע הצדקה נשפי השוטר החשאי של אמנסטי. ההצלחה המסחרים של הסרט "The Secret Policeman's Other Ball" שיצא בהפקת מירמקס בשנת 1982, הציגו את קונולי בפני קהל אמריקאי רחב יותר בזכות נוכחותם של חברי מונטי פייתון בסרט. נוכחותו על המסך לצדם של הקומיקאים האלה, שהיו מוכרים לחובבי הקומדיה האנגלופילים, סייעו לשובו של קונולי לארצות הברית בזכות עצמו שנים אחדות אחר כך.
ב-1985 התגרש קונולי מאשתו איריס פרסאג אחרי 16 שנות נישואים (השניים נפרדו ארבע שנים לפני כן). באותה שנה הופיע במופע "An Audience with..." שצולם לווידאו במרכז הטלוויזיה סאות' בנק בפני קהל של ידוענים. ב-1985 הופיע קונולי באצטדיון ומבלי במסגרת מופע הצדקה לייב אייד לפני אלטון ג'ון.
ב-1985 החל קונולי להתנזר משתייה אחרי שהיה אלכוהוליסט זמן רב.
ב-1986 ביקר במוזמביק כדי להופיע בתוכנית דוקמנטרית עבור ה"קומיק ריליף". עוד השתתף במופע חגיגי של ארגון הצדקה כסטנדפיסט, ובתפקיד "הקורבן" של בת זוגו פמלה סטיבנסון, במערכון בו היא מנסרת אדם לשניים כדי ליצור שני גמדים. בתקופה זו הוא כתב מוזיקה לסדרת "סופר סבתא".
ב-1987 סיים קונולי סיור הופעות עולמי, בו הופיע בין השאר ברויאל אלברט הול בלונדון שתועד בווידאו בשם "Billy and Albert".
ב-1988 כששידרו ברשת פוקס את התוכנית "Freedomfest" לכבוד יום ההודלת השבעים של נלסון מנדלה, קונולי עדיין לא היה מוכר בארצות הברית. אבל הופעה זו משכה את תשומת הלב של המפיקים, והעניין בו גבר.
במרץ 1988 נפטר אביו של קונולי משבץ. אמו נפטרה ממחלת הנוירון המוטורי חמש שנים אחר כך, ב-1993.
באוקטובר 1989 גילח קונולי את הזקן המסורתי שלו בשביל תפקיד בסרט קולנוע. הוא נשאר מגולח למשעי במשך שנים אחדות.
ב-20 בדצמבר 1989 התחתנו קונולי וסטיבנסון בפיג'י. הם חיו יחד כבר מ-1981.
קריירה > שנות התשעים של המאה העשרים

על אף שקונולי הופיע בצפון אמריקה כבר בשנות השבעים של המאה העשרים, ושיחק בסרטי קולנוע שהוקרנו בארצות הברית, הוא נשאר אלמוני יחסית עד לשנת 1990 אז השתתף בתוכנית ספיישל של HBO "וופי גולדברג ובילי קונולי בהופעה", בהפקת האקדמיה למוזיקה ברוקלין. גולדברג הציגה את קונולי, והופעה זו פתחה רשמית את הקריירה שלו בארצות הברית. זמן קצר אחר כך החליף קונולי את הווארד הסמן בסיטקום "מלך הכיתה" בעונה של שנת 1990–1991. קונולי הצטרף לפרנק ברונו ואוזי אוסבורן בביצוע השיר "The War Song of the Urpneys" בסדרת האנימציה "The Dreamstone".
שנה לאחר מכן עברו קונולי וסטיבנסון ללוס אנג'לס, והמשפחה קיבלה גרין קארד בהגרלה. ב-1991 לוהק קונולי לתפקיד ראשי בסיטקום "בילי", ספין אוף של הסדרה "מלך הכיתה", ששודרה במשך חצי עונה בלבד.
ב-4 ביוני 1992 הופיע קונולי בקונצרט בגלאזגו לציון 25 שנה לקריירה שלו. המופע תועד ושודר בתוכנית "The South Bank Show" בהמשך אותה שנה. בינואר 1994 החל קונולי לצלם את התוכנית התיעודית "World Tour of Scotland" ששודרה ב-BBC באותה שנה כסדרה בת שישה חלקים.
בעקבות הצלחת התוכנית הוחתם קונולי ליצור תוכנית דומה בסיור באוסטרליה. התוכנית בת 8 החלקים עקבה אחרי קונולי על אופנוע הרלי-דייווידסון. ב-1995 הקליט קונולי תוכנית ספיישל עבור ה-BBC בשם "A Scot in the Arctic", בה בילה במשך שבוע בחוג הארקטי. עוד ב-1995 דיבב קונולי את בן בסרט האנימציה "פוקהונטס".
ב-1996 הופיע קונולי בתפקיד בילי בונס בסרט "החבובות באי המטמון". ב-1997 כיכב לצדה של דיים ג'ודי דנץ' בסרט "הוד מלכותה גברת בראון" בדמות ג'ון בראון, המשרת הסקוטי של המלכה ויקטוריה. על תפקיד זה היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע ולפרס באפט"א הסקוטי לשחקן הטוב ביותר. כמו כן היה מועמד לפרס גילדת השחקנים לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1998 הקליט קונולי גרסת כיסוי של השיר "Being for the Benefit of Mr. Kite!" של הביטלס לאלבום "In My Life" של ג'ורג' מרטין. בנובמבר 1998 היה קונולי נושא התוכנית "Billy Connolly: Erect for 30 Years" שכללה מחוות מג'ודי דנץ', שון קונרי, וופי גולדברג, רובין ויליאמס, דאסטין הופמן ואדי איזרד.
ב-1999 הקים קונולי את חברת "Tickety-Boo" יחד עם מלקולם קינגסוורת', שהיה מנהל סיורי ההופעות וטכנאי הקול שלו במשך 25 שנה. אחר כך יצא לסיור הופעות של ארבעה חודשים באוסטרליה ובניו זילנד. בהמשך אותה שנה הופיע במשך חמישה שבועות בהאמרסמית' אפולו בלונדון. בשנת 2000 נסע לסיור הופעות של שבועיים בקנדה.
קריירה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 כיכב קונולי בסרט "ביוטיפול ג'ו" לצדה של שרון סטון. בשנה הבאה השלים את התוכנית השלישית בסדרה "World Tour" של ה-BBC, הפעם בסיור באנגליה, אירלנד וויילס. הוא התחיל את הסיור בדבלין וסיים אותו בפלימות'. התוכנית שודרה בשנה שלאחר מכן. עוד ב-2001 יצאה לאור הביוגרפיה "Billy" שכתבה סטיבנסון על בעלה. רוב הספר הוא על קונולי כסלבריטי, אבל תיאור שנותיו הראשונות מספק הקשר להומור ולנקודת המבט שלו. ב-2003 פורסם ספר ביוגרפי נוסף בשם "Bravemouth". קונולי עצמו כתב ספרים אחדים בהם "Billy Connolly" בסוף שנות השבעים של המאה העשרים, ו-"Gullible's Travels" שיצא לאור בתחילת שנות השמונים. שני הספרים מבוססים על המופע של קונולי על הבמה, כמו גם על תוכנית הטלוויזיה שלו "World Tour".
ב-2004 צולמה התוכנית הרביעית בסדרה "World Tour of New Zealand" ושודרה בחורף אותה שנה. בשנתו ה-63 השתתף קונולי בשני מופעי צדקה בתיאטרון החדש באוקספורד לזכרו של מלקולם קינגסוורת'. הוא המשיך להופיע בתפקידי אופי בסרטים כגון "הרדוף לבן" (2002), "הסמוראי האחרון" (2003), ו"סדרה של צרות" (2004). עוד שיחק בשורה של תפקידים ראשיים בסרטים כגון "האיש שתבע את אלוהים" (2001), ובדמות זומבי בסרט "פידו" (2006).
ב-2005 הכריזו קונולי וסטיבנסון שהם חוזרים למולדת אחרי ארבע עשרה שנים בהוליווד. הם רכשו יאכטה ברווחים ממכירת דירתם, ומחלקים את זמנם בין מלטה וביתם בסטרתדון שבאברדינשייר, שאותו קנו ב-2008 מדיים אניטה רודיק.
בהמשך אותה שנה נבחר קונולי למקום הראשון בסקר "הקומיקאי האהוב ביותר בבריטניה" של רשת הטלוויזיה Five, לפני קומיקאים ידועים כגון ג'ון קליז, רוני בארקר, דון פרנץ' ופיטר קוק. ב-2006 גילה קונולי שבבעלותו בית באי גוזו.
באוקטובר 2009 יצא לסיבוב הופעות במולדתו, כשכל הכרטיסים נמכרו בכל מקום בו הופיע. בגלאזגו הופיע ב"מרכז התערוכות והכנסים הסקוטי" שנבנה סמוך למקום הולדתו.
חיים אישיים

קונולי היה נשוי לאיריס פרסאג מ-1969 עד לגירושיהם ב-1985. ב-1989 התחתן עם אשתו השנייה הפסיכולוגית פמלה סטיבנסון. הוא אב לחמישה ילדים, שניים מנישואיו הראשונים, ושלושה מנישואיו השניים. ב-2001 נולד נכדו הראשון וולטר מבתו קארה.
דיסקוגרפיה

רשימה חלקית מההקלטות של בילי קונולי
1972 – Billy Connolly Live
1974 – Cop Yer Whack for This
1974 – Solo Concert
1975 – Get Right Intae Him!
1975 – Words and Music
1975 – The Big Yin
1976 – Atlantic Bridge
1977 – Billy Connolly
1977 – Raw Meat for the Balcony!
1978 – Anthology
1979 – Riotous Assembly
1981 – The Pick of Billy Connolly (אוסף)
1983 – A Change Is As Good As Arrest
1983 – In Concert
1984 – Big Yin Double Helping (אוסף)
1985 – An Audience With Billy Connolly
1985 – Wreck on Tour
1987 – Billy & Albert
1991 – Live at the Odeon Hammersmith London
1995 – Musical Tour of Scotland
1995 – Billy Connolly – Live Down Under 1995
1996 – World Tour of Australia
1997 – Two Night Stand
1999 – Comedy and Songs (אוסף)
1999 – One Night Stand Down Under
2002 – Live in Dublin
2002 – The Big Yin – Billy Connolly in Concert
2003 – Transatlantic Years (אוסף מהקלטות בין השנים 1969–1974)
2003 – Humble Beginnings: The Complete Transatlantic Recordings
2005 – Billy Connolly's Musical Tour of New Zealand
2007 – Live in Concert
2010 – The Man Live in London (הוקלט בינואר 2010)
2011 – Billy Connolly's Route 66
וידאו / DVD

| שנה | שם |
| --- | --- |
1981: Bites Yer Bum
1982: The Pick of Billy Connolly
1985: An Audience with Billy Connolly
1987: Billy and Albert - Live at the Royal Albert Hall
1991: Live at the Odeon Hammersmith
1992: The Best of 25 Years of Billy Connolly (25BC)
1994: Live 1994
1995: Two Bites of Billy Connolly
1997: Two Night Stand - Live From London and Glasgow
1998: Erect for 30 Years
1999: Live 99 - One Night Stand Down Under and The Best of the Rest
2001: Live - The Greatest Hits
2002: Live in Dublin 2002
2005: Live in New York
2007: Was It Something I Said?
2010: Live in London 2010
2011: You Asked For It
2016: High Horse Tour Live
מחזות

קונולי כתב שלושה מחזות
(1975) An' Me Wi' A Bad Leg Tae
(1977) When Hair Was Long And Time Was Short
(1979) Red Runner
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 |  | Absolution | בלייקי |  |
| 1983 | בולשיט (בעל הביצים הענקיות) | Bullshot | הוקאיי מק'גיליקאדי |  |
| 1985 | מים מים | Water | דלגדו |  |
| 1989 | שובם של המוסקטרים | The Return of the Musketeers | קדי |  |
| 1990 | איש גדול | The Big Man | פרנקי | שם הפצה בארצות הברית "Crossing The Line" |
| 1993 | הצעה מגונה | Indecent Proposal |  |  |
| 1995 | פוקהונטס | Pocahontas | בן | דיבוב |
| 1996 | החבובות באי המטמון | Muppet Treasure Island | בילי בונס |  |
| 1997 | הנינג'ה מבוורלי הילס | Beverly Hills Ninja | בעל חנות עתיקות יפנית |  |
| 1997 | דיקון ברודי | Deacon Brodie | ויליאם ברודי |  |
| 1997 | הוד מלכותה, גברת בראון | Mrs Brown | ג'ון בראון |  |
| 1997 |  | Paws | PC | דיבוב |
| 1998 | המתחזים | The Impostors | מר ספארקס |  |
| 1998 |  | Middleton's Changeling | אליביוס |  |
| 1999 | סטיל קרייזי | Still Crazy | יוגי קייס |  |
| 1999 |  | The Debt Collector | ניקי דריידן |  |
| 1999 | הקדושים מבוסטון | The Boondock Saints | נואה מקמאנוס / Il Duce |  |
| 2000 | ביוטיפול ג'ו | Beautiful Joe | ג'ו |  |
| 2000 | שערה בלב הסערה | An Everlasting Piece | סקלפר |  |
| 2001 |  | Gabriel & Me | גבריאל |  |
| 2001 | האיש שתבע את אלוהים | The Man Who Sued God | סטיב מאיירס |  |
| 2002 | מיהו קלטיס טוט | Who Is Cletis Tout? | ד"ר מייק סאוויאן |  |
| 2002 | הרדוף לבן | White Oleander | בארי קולקר |  |
| 2003 | טיים ליין | Timeline | פרופסור ג'ונסטון |  |
| 2003 | הסמוראי האחרון | The Last Samurai | סמל זבולון גאנט |  |
| 2004 | סדרה של צרות | Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events | ד"ר מונטגומרי |  |
| 2006 | גארפילד 2 | Garfield: A Tail of Two Kitties | לורד דרגיס |  |
| 2006 | פידו | Fido | פידו |  |
| 2006 | חברים על הכוונת | Open Season | מקסקוויזי | דיבוב |
| 2008 | תיקים באפלה: רוצים להאמין | The X-Files: I Want to Believe | ג'וזף "האב ג'ו" כריסמן |  |
| 2008 | חברים על הכוונת 2 | Open Season 2 | מקסקוויזי | דיבוב |
| 2009 | הקדושים מבוסטון 2: יום כל הקדושים | The Boondock Saints II: All Saints Day | נואה מקמאנוס / Il Duce |  |
| 2010 | מסעות גוליבר | Gulliver's Travels | המלך תיאודור |  |
| 2012 | אמיצה | Brave | המלך פרגוס | דיבוב |
| 2012 | קוורטט | Quartet | וילף בונד |  |
| 2014 | החופשה הסקוטית שלי (אנ') | What We Did on Our Holiday | גורדי מקלאוד |  |
| 2014 | ההוביט: קרב חמשת הצבאות | The Hobbit: The Battle of the Five Armies | דיין השני, רגל-הפלדה |  |
| 2016 | לחגוג את החיים | Wild Oats | לייסי צ'נדלר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975–1976 |  | Play for Today | ג'ודי / פאדי | בפרק "Just Another Saturday" ובפרק "The Elephants' Graveyard" |
| 1980 | וורזל גאמידג' | Worzel Gummidge | בוגל מקניפ |  |
| 1983 | אנדרוקלס והאריה | Androcles and the Lion | אנדרוקלס | סרט טלוויזיה |
| 1985 |  | Super Gran | אנגוס מקספורן |  |
| 1984–1985 |  | Tickle on the Tum | בובי בינס |  |
| 1985 |  | Blue Money | דז | סרט טלוויזיה |
| 1988 |  | City Lights | דוסר |  |
| 1988 |  | Minder | טיק טאק |  |
| 1991 |  | Screen Two | מנחה שעשועון |  |
| 1990–1991 | מלך הכיתה | Head of the Class | בילי מקגרגור |  |
| 1992 | בילי | Billy | בילי מקגרגור |  |
| 1993 |  | Screen One | ג'ו ג'ו דונלי |  |
| 1996 |  | Dennis the Menace and Gnasher | קפטן טראוט |  |
| 1996-1997 | פרל | Pearl | ויליאם "בילי" פינצ'ון |  |
| 1998 | הארון של ורוניקה | Veronica's Closet | קמפבל |  |
| 1998 |  | Tracey Takes On... | רורי קסידי |  |
| 1999 | מפגשים מהסוג האישי | 3rd Rock from the Sun | המפקח מקפרי | בפרק "Dial M for Dick" |
| 2001 | קולומבו | Columbo | פינדלי קרופורד | בפרק "Murder with Too Many Notes" |
| 2001 | נסיך החלומות | Prince Charming | האמיש | סרט טלוויזיה |
| 2009 |  | Billy Connolly: Journey to the Edge of the World | בתפקיד עצמו |  |
| 2011 |  | Billy Connolly's Route 66 | בתפקיד עצמו |  |
| 2012 | האוס | House | תומאס בל | בפרק "Love is Blind" |
| 2016 |  | Billy Connolly's Tracks Across America | בתפקיד עצמו |  |
| 2017 |  | Billy Connolly & Me: A Celebration | בתפקיד עצמו |  |
| 2017 |  | Billy Connolly: Portrait of a Lifetime | בתפקיד עצמו |  |
פרסים

ב-11 ביולי 2001 הוענק לקונולי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גלאזגו.
ב-2003 קיבל קונולי פרס מפעל חיים של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA).
ב-2003 הוענק לקונולי תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) על שירותיו בתחום הבידור.
ב-4 ביולי 2006 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה (RSAMD) על שירותיו לתחום אמנויות הבמה.
ב-18 במרץ 2007 וב-11 באפריל 2010 הגיע קונולי למקום הראשון ברשימת מאה הסטנדפיסטים הגדולים של ערוץ 4.
ב-22 ביולי 2010 הוענק לקונולי דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת נוטינגהאם טרנט.
ב-10 בדצמבר 2012 זכה קונולי בפרס באפט"א סקוטלנד להישג יוצא דופן בטלוויזיה ובקולנוע.
בינואר 2016 זכה קונולי בפרס הוקרה מיוחד מטעם National Television Awards.
ב-2017 הוענק לקונולי תואר אבירות על תרומתו לתחום הבידור ולצדקה.
לקריאה נוספת

Stephenson, Pamela (2003). Billy. Perennial Currents. ISBN 0-06-053731-0.
Stephenson, Pamela (2002). Billy (Audio Edition read by Pamela Stephenson). HighBridge Company. ISBN 1-56511-725-5.
Stephenson, Pamela (2003). Bravemouth: Living with Billy Connolly. Headline. ISBN 0-7553-1284-8.
הערות שוליים

1 2  Stephenson, Pamela. Billy, HarperCollins, 2001
↑  "Billy Connolly Biography (1942-)". FilmReference.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8  Stevenson, Pamela (23 בספטמבר 2001). "Billy Connolly: The early years". The Observer. London. נבדק ב-26 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Coastguards of Yesteryear"
↑  Billy Connolly's World Tour of England, Ireland and Wales, 2002
↑  Billy Connolly: Live in London 2010
↑    Jake Wallis Simons, ‏Who Do You Think You Are? Billy Connolly, review: 'life-affirming', The Telegraph, 2 October 2014
↑  Billy Connolly - Who Do You Think You Are?
1 2 3 4 5 6 7 8 9  "The story of Billy Connolly in 11 and a half chapters", heraldscotland.com, 21 September 2009.
↑  "Billy Connolly reveals childhood abuse", bbc.co.uk, 23 September 2001.
1 2  "''The South Bank Show'' episode guide at". Tv.com. 4 באוקטובר 1992. נבדק ב-1 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shrink Rap: "Billy Connolly", 2009
↑  World Tour of Scotland (1994), Connolly, Bill
1 2  Transatlantic Years liner notes
↑  en:Billy Connolly's World Tour of Australia, 1996
↑  Tim Adams, "Billy Connolly: The interview – Connolly on the couch", The Observer, 23 September 2001
↑  "Billy Connolly: The Glory Years", The Guardian, 7 October 2001
↑  Parkinson (2003)
↑  Billy Connolly: The Glory Years, theguardian.com, 7 October 2001; accessed 21 August 2017.
↑    Victoria Ward, ‏Elderly should be cared for by their children, Billy Connolly says, The Telegraph, 14 December 2012
↑  "Billy Connolly selling his £3m Scottish house", The Scotsman, 2 September 2013.
↑  "Connolly sells Hollywood home to live the good life in Scotland", The Scotsman, 6 October 2005.
↑  The Late Late Show with Craig Ferguson, 28 September 2006.
↑  "Billy Connolly receives arts honour" – BBC News, 11 July 2001
↑  "'30 Years of Billy Connolly'". BAFTA. נבדק ב-1 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "No. 56963". The London Gazette (Supplement). 14 June 2003. p. 8.
↑  "Big Yin awarded honorary degree". BBC News. 4 ביולי 2006. נבדק ב-26 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "100 Greatest Stand-Ups". Channel 4.com. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2009. נבדק ב-1 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stars of stage and screen among honorary graduates of Nottingham Trent University". Ntu.ac.uk. נבדק ב-1 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Billy Connolly: A Life In Pictures". BAFTA. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "No. 61962". The London Gazette (Supplement). 17 June 2017. p. B2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426870405171  PLWABN: 9810668061305606  BIBSYS: 4063913  BNE: XX1482185  BnF: cb140241638 (data)  CiNii: DA12627067  GND: 134349911  ISNI: 0000 0001 0973 3049  LCCN: n88601481  MusicBrainz: 7ffdf6af-0b1a-4ace-a067-970f0a611d93  NKC: pna2007370843  NLA: 65101776  NLK: KAC2020L4363  NTA: 073477125  SNAC: w6s78tnv  SUDOC: 16248447X  Trove: 1295411  VIAF: 54345736   WorldCat (עם VIAF): 54345736
יואב מקל

| --- | --- |
יואב מקל, אלוף ושיאן ישראל בריצות קצרות (100, 200, ו- 400 מ')
יואב מקל, אלוף ושיאן ישראל בריצות קצרות (100, 200, ו- 400 מ')
 לידה:  30 בנובמבר 1956 (בן 68)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 100 מטר   ריצת 200 מטר   ריצת 400 מטר
 מאמן:  עמוס גרודז'ינובסקי
 הישגים
 שיאים אישיים:  100 מטר: 10.85 שניות (מדידה אלקטרונית) 10.6 שניות (מדידה ידנית)  200 מטר: 21.56 שניות  400 מטר: 48.13 שניות (מדידה אלקטרונית) 47.7 שניות (מדידה ידנית)
 
יואב מקל (נולד בחדרה ב-30 בנובמבר 1956) הוא פרופסור מן המניין במכללה האקדמית בווינגייט, המתמחה בתחום הפיזיולוגיה של המאמץ והכושר הגופני. בעברו היה מקל אחד האתלטים הבולטים בישראל, אלוף ושיאן ישראל בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר. החל מ-2020 הוא מכהן כראש בית הספר ללימודים מתקדמים (תואר שני) במכללה האקדמית בווינגייט.
ביוגרפיה אקדמית

בשנת 1981 סיים תואר ראשון בהוראת חינוך גופני במכללה לחינוך גופני ולספורט ע"ש זינמן במכון וינגייט. בשנת 1986 סיים תואר שני בפיזיולוגיה של המאמץ, באוניברסיטת אדלפי (Adelphi), בניו יורק, ארצות הברית. נושא התיזה שלו, בהנחיית ד"ר רוברט מ. אוטו:
“Relationships Between The Wingate Anaerobic Test and Selected Decathlon Events”
בשנת 1991 סיים תואר שלישי בפיזיולוגיה של המאמץ באוניברסיטת ניו-מקסיקו, בארצות הברית. נושא עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופ' המינג אטארבום:
”The Physiological Characteristics of Female 100 meter Sprinters of Different Performance Levels"
במהלך לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת ניו-מקסיקו, לימד כושר גופני, חינוך גופני ואתלטיקה, ובנוסף שימש כמאמן נבחרת הנשים באתלטיקה של האוניברסיטה.
החל משנת 1991, כשחזר לישראל, החל ללמד כמרצה במכללה האקדמית בווינגייט (שנקראה אז המכללה לחינוך גופני ולספורט ע"ש זינמן במכון וינגייט), למקצועות האתלטיקה, תורת הכושר הגופני ופיזיולוגיה של המאמץ.
בין השנים 1993–2009 לימד באוניברסיטה העברית, בבית הספר לתזונה ובביה"ס לבריאות הציבור, פיזיולוגיה של המאמץ.
מאז שנת 2009 הקריירה האקדמית שלו ממוקדת במכללה האקדמית בווינגייט. הוא מכהן כראש המעבדה לפיזיולוגיה, מרצה וחוקר בתחומי הכושר הגופני והפיזיולוגיה של המאמץ. הוא פרסם מעל 100 מאמרים מחקריים בכתבי עת מדעיים יוקרתיים.
בין השנים 2011–2019 הוא מכהן כראש בית הספר למדעי התנועה והספורט, חבר במועצה האקדמית העליונה וראש ועדת האתיקה במכללה האקדמית בווינגייט.
במהלך שנותיו האקדמיות במכללה, שימש פעמיים כיו"ר הוועדה המארגנת של כנס וינגייט למדעי הספורט והתנועה, וכחבר בוועדה האקדמית של הכנס בחמשת מועדיו עד כה.
יואב מקל הנחה כארבעים סטודנטים לעבודות גמר ותיזות, במסלול מדעי החינוך הגופני (MPE) של התואר השני במכללה האקדמית בווינגייט.
יואב מקל כתב שלושה ספרי מבוא בתחום הפיזיולוגיה של המאמץ, הכושר הגופני והאתלטיקה, שמהווים ספרי ליבה בקורסים באוניברסיטאות ובבתי ספר לבריאות: כושר גופני - רקע פיזיולוגי, שיטת אימון ודרכים לפיתוח הכושר הגופני; אתלטיקה קלה: נושא מתוך תוכניות לימודים בחינוך הגופני לבית הספר היסודי לחטיבת הביניים ולחטיבה העליונה; הבסיס הפיזיולוגי לאימון גופני.
קריירה בספורט

הקריירה הספורטיבית של יואב מקל החלה דווקא כשחקן כדורגל, חלוץ בקבוצת הפועל חדרה. במהלך לימודיו במכללה לחינוך גופני ולספורט בווינגייט, בסוף שנות השבעים, התגלה כישרונו בריצות הקצרות, ומכאן הוסבה הקריירה הספורטיבית שלו לאתלטיקה קלה, בהדרכת המאמן עמוס גרודז'ינובסקי. בשנת 1980 פרץ לתודעה הציבורית כאשר שיפר את שיאי ישראל בריצות ל-100 ול־200 מטרים, והוכרז על ידי מדור הספורט של העיתון מעריב, כ"תגלית העונה". באותה שנה זכה גם בתחרות קרב המאוצים הקצר, מעין קרב רב בריצות ל-60 מטרים, 100 מטרים ו- 200 מטרים.
בשנת 1984, הוסיף מקל לרפרטואר הספורטיבי שלו גם את הריצה ל-400 מטרים, וזכה במקצוע זה באליפות ישראל. במהלך הקריירה שלו ייצג מקל את אגודות ספורט של אס"א תל אביב ואת אגודת הספורט רמת השרון.
קריירה בספורט > זכיות באליפות ישראל

| --- | --- |
100 מטרים: 1982, 1984
200 מטרים: 1982, 1983
400 מטרים: 1984
קריירה בספורט > שיאיו האישיים

| --- | --- |
100 מטר: 10.85 שניות (מדידה אלקטרונית)  10.6 שניות (מדידה ידנית)
200 מטר: 21.56 שניות
400 מטר: 48.13 שניות (מדידה אלקטרונית)  47.7 שניות (מדידה ידנית)
לאחר פרישתו מתחרויות פעילות, שימש מקל, בין השנים 1991–1996, כמאמן הלאומי של נבחרת האתלטיקה של ישראל, באיגוד האתלטיקה בישראל.
ביוגרפיה

מתגורר בכפר סבא, נשוי ואב לשתי בנות.
לקריאה נוספת

מקל, יואב, כושר גופני, מכון ווינגייט, 2005
הערות שוליים

↑  מעריב, 20.04.1980, עמ' 18
↑  "אתלטיקה 70", עמ' 64
תפיסת הביטחון של ישראל

דוד בן-גוריון, שהיה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים, והיה לוחם בגדוד 39 של קלעי המלך, הניח את היסודות לתפיסת הביטחון של ישראל ב-1953. בתמונה זו נראה בן-גוריון לבוש במדי הגדודים העבריים, 1918
תפיסת הביטחון של מדינת ישראל היא הדוקטרינה הצבאית של ישראל, שנוסחה לשם הגנת קיומה של מדינת ישראל והאינטרסים שלה בפני איומים אפשריים. גישה הגנתית זו הנחתה את גיבושה של תפיסת הביטחון של המדינה והמדינה שבדרך, החל מתחילת המאה ה-20, ובהתאם לה מתבצעים תהליכי קבלת ההחלטות של מערכת הביטחון בישראל.
דוקטרינה צבאית זו עוצבה על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון הראשון של ישראל דוד בן-גוריון במסמך "18 הנקודות" שניסח באוקטובר 1953, ובה ניסיון למצוא דרך לגשר על הנחיתות והאסימטריה הכמותית שבין ישראל לאויבותיה. בהתאם לתפישה זו, ניתנת עדיפות לפעילויות של הרתעה וסיכול, על פני פעילויות התקפיות. גם כאשר ביצעה מדינת ישראל פעולות שעשויות להיתפש כחורגות מכלל זה (כמו פעולות התגמול בשנות ה-50, או היציאה למלחמת ששת הימים ומלחמת לבנון הראשונה), הן בוצעו משום שלתפישת מקבלי ההחלטות באותו הזמן נדרשו הפעולות ההתקפיות הללו לצורך הגנת המדינה והאינטרסים שלה. בתפיסה זו הושם דגש רב על הכרעה צבאית של האויב באופן מוחץ ומהיר, כך שיכולת ההרתעה תתחזק מסיבוב לסיבוב, במערכה הגדולה שיש בין ישראל למדינות ערב, עד שהם יסכימו לקיומה של מדינת ישראל במזרח התיכון.
תפישת הביטחון של ישראל מתמקדת במתן מענה לשני סוגי איומים: איום קיומי – כלומר: הגנה מפני מדינות אויב הקמות עליה להשמידה, איום הטרור – פעולות איבה וטרור כנגד העורף על מנת לשבור את החברה הישראלית. האיום הקיומי מתפצל לשני סוגי איום: פלישה צבאית קרקעית גדולה (כמו במלחמת העצמאות ומלחמת יום הכיפורים) והתקפת טילים כולל נשק לא קונבנציונלי (כמו במלחמת המפרץ). כל איום מצריך יכולות שונות ואמצעים שונים והסבירות של כל איום משפיעה על חלוקת התקציב ובניית תפישת הביטחון הקונקרטית ותורת ההפעלה של צה"ל. הנחת היסוד של מדינת ישראל היא שאסור לה להפסיד אף מלחמה, שכן כישלון בבלימת האיומים הקיומיים כנגד ישראל פירושו השמדתה.
עקרונות נוספים של תפישת הביטחון של ישראל הם: גבולות בני הגנה, הסתמכות בלעדית על כוח צבאי ישראלי ולא על כוחות צבאיים זרים של מעצמות או כוחות בינלאומיים (על-פי יעקב עמידרור כוח בינלאומי בשעת צרה הוא כמו מטריה שנסגרת בגשם). ממלכתיות (כלומר הכפפתם של כל גורמי הביטחון למדינה ואיסור הקמתן של מליציות אזרחיות), שילוב נרחב של נושא הביטחון בהוויה הישראלית (שירות חובה בצה"ל, סמיכות האירועים בין יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות וכדומה), וכריתת ברית חזקה עם מעצמה עולמית לצד שמירה על עצמאות.
ציוני דרך בתולדות ביטחון ישראל > בראשית הציונות

מתחילת ההתיישבות הציונית בארץ ישראל, נאלצו המתיישבים להתמודד עם הצורך להתגונן בפני איומים ביטחוניים, בעיקר מצד גורמים לאומניים ערביים שהתנגדו להקמת המדינה. הבעיה העיקרית שבפניה ניצבו החלוצים העבריים בסוף המאה ה-19 הייתה שרובם היו נעדרי כל ניסיון ביטחוני או צבאי, וכך, למרות אומץ לבם ונחישותם, הם נאלצו בעיקר להסתגר ביישוביהם ולהתגונן. ייתכן שבעובדה זו נעוצה תחילתה של התפישה ההגנתית ביסודה של הציונות, משום שבדרכם האופיינית, הפכו חלוצי העליות הראשונות את הצורך המעשי לפן באידאולוגיה שלהם.