stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברזיל במלחמת העולם השנייה
כוח המשלוח הברזילאי > המערכה באיטליה

מיד לאחר שהוכרזה המלחמה החל גיוס חיילים בברזיל כדי ליצור כוח שיוכל להצטרף למלחמה באירופה. גיבוש הכוח ארך שנתיים תמימות ובתחילת יולי 1944 נשלחו לאירופה 5,000 החיילים הראשונים, שלחמו בעיר נאפולי. כוחות נוספים המשיכו להגיע עד פברואר 1945. מאחר שהמדים הברזילאים לא תאמו לאקלים האיטלקי, בשבועות הראשונים עסקו הכוחות בקבלת מדים אמריקנים ואימונים.
בתחילה הברזילאים עסקו בעיקר בסיורים, אך בנובמבר 1944 החלו הברזילאים למלא את תפקיד החיילים הצרפתים והאמריקאים שהועברו לצרפת והחלו לפעול כדיוויזיה לכל דבר.
הכוחות כבשו את העיירות מאסארוסה וקמאיורה ולאחר מכן את מונטה פראנו ושלטו בעמק נהר הסרצ'יו, זאת ללא היתקלות בהתנגדות אמיתית של הגרמנים.
הכוח המשיך לפעול במורדות האפנינים, במזג אוויר קשה בקווי ברנהרדט וקו גוסטב. כאשר תם החורף יצאו הכוחות להתקפה על הגרמנים יחד עם כוחות נוספים והכוח הברזילאי עסק בפינוי שדות מוקשים, תוך ירי מרגמות גרמניות ובסוף החודש כבשו הברזילאים את מונטה קסטלו והקרב על העיירה היה הקרב המפורסם ביותר בקרבות הכוח. בשלהי המלחמה החלו הברזילאים ללכוד מספר הולך וגדל של חיילי אויב וביניהן כוח של 20,000 חיילים גרמנים. זו הייתה הדיוויזיה היחידה בחזית האיטלקית שנכנעה במהלך המלחמה בשלמותה לבעלות הברית. ב-2 במאי הגיעו הכוחות לטורינו ונפגשו עם חיילים צרפתים והכוחות המשיכו לרדוף אחר החיילים הגרמנים הנסוגים. באותו היום פורסמה הידיעה כי היטלר התאבד ולאחר מכן החלו להיכנע כל הכוחות הגרמנים שלחמו באזור.
כוח המשלוח הברזילאי > היחידה האווירית

ב-18 בדצמבר 1943 הוקמה היחידה האווירית של חיל המשלוח, מ-350 מתנדבים, מהם 43 טייסים בוגרי חיל האוויר הברזילאי ("Força Aérea Brasileira"). הכוח נשלח לפנמה לאימונים.
על אף תאונת אימונים שהביאה להרוגים הראשונים מקרב הכוח, הוכרז הכוח ככשיר ב-11 במאי 1944, וצויד במטוסי קרטיס P-40. הכוח שימש להגנת אזור תעלת פנמה.
ב-22 ביוני נשלח הכוח לארצות הברית לשם הסבה למטוסי P-47D ת'נדרבולט. ב-19 בספטמבר נשלחה הקבוצה לאיטליה. שם הגיעה לליבורנו וצורפה לקבוצת מטוסי הקרב ה-350 של חיל האוויר של ארצות הברית, שהוקמה ב-1942 על אדמת בריטניה, לחמה בצפון אפריקה ולאחר מכן סייעה בפלישת בעלות הברית לאיטליה. הקבוצה קיבלה תג יחידה משלה, ועליו סמל היען שהיה לסמלם ולכינויים של הטייסים הברזילאים.
הטייסים הברזילאים נטלו חלק בכל פעולות קבוצת מטוסי הקרב ה-350, וזאת באופן עצמאי. בשלב זה היה כוחו של הלופטוואפה באיטליה מזערי, ומטוסי ה-P-47 שימשו הן כמטוסי קרב והן כמפציצים, מטוסי סיור, ומטוסי סיוע למטרות הקרקע של הארמייה החמישית של צבא ארצות הברית, לה היו מסופחים כוחות הקרקע של ה-FEB.
ב-16 באפריל 1945 החלה הארמייה החמישית במתקפה גדולה בעמק הפו. בשלב זה מנתה הטייסת 25 טייסים, שכן כמה מהטייסים נהרגו, כמה הופלו ונפלו בשבי, וכמה הוכרזו כבלתי כשירים מבחינה רפואית. כל טייס טס בממוצע בשתי משימות מדי יממה.
ב-19 באפריל נשבר קו החזית הגרמני, ועובדה זו נצפתה לראשונה על ידי מטוסי הסיור הברזילאים, דבר שאיפשר את הקמת ראש הגשר של בעלות הברית מצדו השני של נהר הפו, בטרם יחצו אותו הכוחות הגרמנים. בפעולה זו סייעו גם המטוסים הברזילאים בפעולות הפצצה וריכוך באזור שיועד לצליחה. 22 באפריל 1945 היה היום שבו פעלו הכוחות באופן המוצלח ביותר, הפציצו שיירות גרמניות, אסדות ונקודות מבוצרות גרמניות באזור הצליחה, כאשר הטייסים ביצעו 44 גיחות והשמידו מעל מאה כלי רכב. יום זה מצוין עד היום בצבא הברזילאי כ"יום הטייס הברזילאי". בפעולות אלו ניזוקו שני מטוסים, ואחד הופל.
בסך הכול ביצעה הטייסת 445 משימות, שכללו 2,550 גיחות אישיות ו-5,465 שעות טיסה, בין 11 בנובמבר 1944 ו-4 במאי 1945. הפיקוד הטקטי האווירי ה-22 הכיר בכך שעל אף שהיחידה טסה רק 5% ממספר הגיחות במסגרת היחידה, בין 6 ל-29 באפריל 1945, היא השמידה אחוזים רבים וניכרים יותר מן המטרות. ב-22 באפריל 1986 העניק שגריר ארצות הברית בברזיל, ומפקד חיל האוויר של ארצות הברית, לטייסי היחידה שנותרו בחיים, ציון לשבח מטעם נשיא ארצות הברית. פרט ליחידות של צבא ארצות הברית, ולשתי טייסות אוסטרליות, לא ניתן ציון לשבח זה לאף יחידה אחרת.
לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם השנייה הודח ורגאס מתפקידו לאחר 15 שנות שלטון בידי צבא ברזיל (אם כי לאחר מכן הוא שב לשלטון לכמה שנים). לאחר המלחמה נפתחה תקופת "הרפובליקה השנייה" עד שנת 1964, בה הועברה הבירה לעיר ברזיליה, עיר שתוכננה בשטח מדינת גויאס.
את הישיבה המיוחדת הראשונה של ארגון האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר 1947 פתח הנציג הברזילאי אוסוולדו ארניה, כגמול סמלי על חלקה של ברזיל במלחמת העולם השנייה כספקית חומרי גלם חיוניים, ובעיקר על שליחת כוח המשלוח הברזילאי. מאז, את כל ישיבה מיוחדת של ארגון האומות המאוחדות פותח הנציג הברזילאי כמסורת.
האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה (ריו דה ז'ניירו)

ב-1960 נחנכה אנדרטת הנצחה לחיילים הברזילאים שלחמו במלחמת העולם השנייה ונפלו בקרב, בעיר ריו דה ז'ניירו.
בניית האנדרטה ארכה שלוש שנים וכוללת שלוש יצירות אמנות:
פסל מתכת - לזכר חיל האוויר הברזילאי, פרי יצירתו ז'וליו קאטלי פיליו.
פסל גרניט לזכר החיילים משלוש הזרועות (ים, אוויר ויבשה), פרי יצירתו של אלפרדו סשיאטי.
ציורו של אניסיו מדיירוש, עשוי אריחים שחוברו יחדיו לזכר החללים, אנשי הצבא ואזרחים כאחד.
ראו גם

כוח המשלוח הברזילאי
האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה (ריו דה ז'ניירו)
הערות שוליים

↑  BBC - WW2 People's War - Facing the Unknown: Brazilian Soldiers in Italy, www.bbc.co.uk
↑  Brazil vs Germany Propaganda – WWII, www.psywarrior.com
↑  HyperWar: The Brazilian Participation in World War II, www.ibiblio.org
| מלחמת העולם השנייה לפי מדינה |
| --- | --- | --- |
| אירופה | איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אסטוניה • בולגריה • בלגיה • ברית המועצות (אוקראינה • אזרבייג'ן • בלארוס) • גרמניה הנאצית • דנמרק • הוותיקן • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • איי התעלה • גיברלטר • וויילס • יוגוסלביה • יוון • לוקסמבורג • ליטא • ליכטנשטיין • נורווגיה • סלובניה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כוסלובקיה (סלובקיה) • צרפת • רומניה • שוודיה • שווייץ |  |
| אסיה | איראן • בורמה • הודו • הודו–סין (קמבודיה) • הונג קונג • הפיליפינים • היישוב היהודי • טובה • טורקיה •  טיבט • יפן • מונגוליה • מלאיה • נפאל • סין (מנצ'וריה) • סינגפור • מדינה • ציילון • תאילנד |  |
| צפון אמריקה | אל סלוודור • ארצות הברית • גרינלנד • ניופאונדלנד • פנמה • קובה •  קנדה |  |
| דרום אמריקה | אורוגוואי • אמריקה הלטינית • ארגנטינה • ברזיל • גויאנה הבריטית • ונצואלה • סורינאם • קולומביה |  |
| אפריקה | אפריקה המערבית הצרפתית • אתיופיה • גמביה • דרום אפריקה • חוף השנהב • ליבריה • מדגסקר • מצרים • ניאסלנד • סומלילנד הבריטית • סומלילנד הצרפתית • סיירה לאון • צפון אפריקה (מרוקו • תוניסיה) • קונגו הבלגית • קניה • רודזיה הדרומית |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי גילברט • איי האוקיינוס השקט • איי שלמה • נאורו • ניו זילנד |  |
| אחר | אנטארקטיקה |  |
סרטון התעמולה האמריקני לברזילאים בעד תמיכה בבעלות הברית
מטוס קרב מסוג P-47 במוזיאון המשלוח, קוריטיבה, ברזיל
ג'יימס הרלן

ג'יימס הרלן (באנגלית: James Harlan;‏ 26 באוגוסט 1820 –  5 באוקטובר 1899) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור וכמזכיר הפנים של ארצות הברית בקבינט של הנשיא אנדרו ג'ונסון.
ראשית חייו

ג'יימס הרלן נולד במחוז קלארק שבאילינוי, וגדל באינדיאנה. הוא היה בנם של סילאס ומרי (לבית קונולי) הרלן. כילד, התחנך הרלן בבתי ספר מקומיים, וב-1845 סיים את לימודיו באוניברסיטת אינדיאנה אשברי (כיום אוניברסיטת דה פאו).
ראשית הקריירה

לאחר סיום לימודיו עבר הרלן לאיווה סיטי, שם הוא שימש כמפקח הכללי על בתי הספר. הוא גם למד משפטים, וב-1850 התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא הצטרף למפלגה הוויגית והיה פעיל בפוליטיקה. ב-1850 דחה הרלן את הצעת המפלגה להיבחר כמושל איווה. בשנים 1853–1855 הוא היה נשיא קולג' איווה וסלין שבמאונט פלזנט.
סנאטור

ב-1855 נבחר הרלן על ידי בית המחוקקים של איווה לסנאט של ארצות הברית כמועמד מפלגת הארץ החופשית (Free Soil Party). ב-1857 הכריז הסנאט על היותו של מושבו של הרלן כפנוי בשל אי-סדרים בבחירות. הוא נבחר מחדש על ידי חברי בית המחוקקים של איווה, הפעם כמועמד המפלגה הרפובליקנית, וכיהן עד 1865. ב-1861 היה הרלן נציג לוועידת השלום שניסתה להגיע לפשרה למניעת פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית.
מזכיר הפנים של ארצות הברית

הרלן היה ידיד קרוב של הנשיא אברהם לינקולן ושל משפחתו. ב-1865, לאחר רצח לינקולן, הוא התפטר מהסנאט והתמנה כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא החדש אנדרו ג'ונסון, תפקיד בו הוא כיהן עד 1866. כמזכיר הפנים הוא הכריז שבכוונתו לבצע "ניקוי אורוות" ופיטר מספר ניכר של פקידים שכמעט ולא תפקדו במשרותיהם. הוא עשה זאת לאחר שבסוף מאי 1865 הוא ביקש לקבל רשימה של כל עובדי מחלקת הפנים שהביעו דעות בלתי נאמנות מאז קרב פורט סאמטר, שלא היו ידועים כמחזיקי רגשות נאמנים או שהיו בקשר עם אנשים שהיו ידועים כבלתי נאמנים, שהיו בלתי יעילים או לא נחוצים לביצוע תפקידי ציבור, וכל האנשים "שהתנהגו בזלזול בהתנהלותם, בהרגליהם, ובקשריהם החברתיים, כלפי כללי הנימוס וההגינות של התרבות הנוצרית".
בין אלו שפוטרו נמנה המשורר וולט ויטמן, שעבד אז כפקיד במחלקת הפנים, וב-30 ביוני 1865 פוטר. הרלן מצא עותק של הספר "עלי עשב" על שולחנו של ויטמן, שבו ביצע אז המשורר תיקונים, והחליט שהספר פוגעני מבחינה מוסרית. "לא אתן לכותב ספר זה לעבוד במחלקה הזו", הוא אמר. "אם נשיא ארצות הברית יורה על החזרתו לעבודה, אני אתפטר לפני אעשה זאת". 29 שנים לאחר מכן הגן הרלן על החלטתו לפטר את ויטמן באומרו שהוא פוטר רק "בשל הסיבה ששירותיו לא היו נחוצים".
הרלן היה חבר בוועדת ההסכם הדרומי, שניהלה את המשא המתן עם השבטים האינדיאנים שצידדו בקונפדרציה, כמו שבטי הצ'רוקי והצ'וקטאו. כחלק מההסכמים החדשים, היה על האינדיאנים לשחרר את עבדיהם, כפי שנעשה על פי התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית, ולהציע להם אזרחות מלאה בשבטיהם אם הם בחרו להישאר בתחומי הטריטוריה האינדיאנית. אם הם עזבו, הפכו העבדים המשוחררים לאזרחי ארצות הברית.
הרלן התפטר מתפקידו ב-1866 כאשר חש שלא יכול היה יותר לתמוך במדיניותו של הנשיא ג'ונסון.
שובו לסנאט

ב-1867 נבחר הרלן שוב לסנאט על ידי בית המחוקקים של איווה וכיהן בו עד ינואר 1873. במהלך תקופת כהונתו זו הוא היה יושב הראש של ועדת האדמות הציבוריות, של הוועדה לענייני מחוז קולומביה, של ועדת החינוך ושל הוועדה לענייני אינדיאנים.
שנותיו האחרונות

הרלן התמודד ללא הצלחה על בחירה מחדש לסנאט ב-1872. הוא גם התמודד ללא הצלחה ב-1895 בבחירות למשרת מושל איווה. לאחר תום כהונתו בסנאט, הוא הפך את אחד מבתיו לשעבר ל"מלון בית הרלן".
בשנים 1882–1886 מונה הרלן על ידי הנשיא צ'סטר ארתור כיושב ראש הוועדה השיפוטית ששמעה עתירות שהיו קשורות לתביעות אלבמה (אנ').
חיים אישיים

ב-1845 נשא הרלן לאישה את אן אלייזה פק, בתם של ג'יימס ויוניס (לבית נייט) פק, ששניהם נפטרו במהלך מגפת הכולרה של 1832. לזוג נולדו שתי בנות ושני בנים, ביניהם מרי יוניס הרלן, שב-1868 נישאה לבנו של הנשיא לינקולן, רוברט טוד לינקולן.
מותו והנצחתו

ג'יימס הרלן נפטר ב-5 באוקטובר 1899 במלון שלו במאונט פלזנט, שבו הוא התגורר בעשור האחרון לחייו.
ביתו של הרלן שהוסב כמלון, רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ובו מוצגות מזכרות הקשורות הן למשפחת הרלן והן למשפחת לינקולן.
עד 2014 אחד משני הפסלים שמייצגים את מדינת איווה באוסף היכל הפסלים הלאומי, היה של הרלן, לצד פסלו של סמואל ג'. קירקווד, שכיהן גם הוא כמזכיר הפנים וכמושל איווה. פסלו של הרלן הוחלף בפסלו של חתן פרס נובל לשלום נורמן בורלוג וכיום הוא מוצב בקולג' איווה וסלין.
על שמו של הרלן קרויה העיר הרלן שבמחוז שלבי שבאיווה.
הערות שוליים

↑  Brigham, Johnson (1918). Iowa: Its History and Its Foremost Citizens. S.J. Clarke. p. 286.
↑  Robert Hass, POET'S CHOICE, The Washington Post, February 8, 1998.
↑  Garrett Peck, Walt Whitman in Washington, D.C.: The Civil War and America's Great Poet, Arcadia Publishing, 2015, p. 138.
↑  Brigham, Johnson (1918). Iowa: Its History and Its Foremost Citizens. S.J. Clarke. p. 289.
↑  Christopher A. Wilde. "Harlan House Hotel". National Park Service.
↑  Petroski, William (August 18, 2014). "Harlan statue moved from D.C. to Mount Pleasant". Des Moines Register.
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. pp. 149.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391215505171  ISNI: 0000 0000 7396 4338  LCCN: n86145369  NARA: 10571005  SNAC: w6h41tdj  US Congress: H000211  VIAF: 72882597   WorldCat (עם VIAF): 72882597 
פסלו של ג'יימס הרלן שהיה מוצב באוסף היכל הפסלים הלאומי עד 2014.
קצרנטו (תיאטרון)

| --- | --- |
 סוג:  הצגות יחיד
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  תל אביב יפו
 מייסדים:  ניר שטראוס
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2023–הווה
 מועד שנתי:  פסטיבל תיאטרונטו
 
הופעת "קצרנטו" היא מסלול הצגות יחיד המתקיים תחת הפקת פסטיבל התיאטרונטו, ובו 8 הצגות יחיד קצרות. הצגה זו נוצרה על ידי השחקן ניר שטראוס בשנת 2023.
רקע

בשנת-2022 יזם וניהל אמנותית השחקן ניר שטראוס את פסטיבל "אספרסו קצר", המורכב מהצגות יחיד קצרות, תחת פסטיבל התיאטרונטו. שנה לאחר מכן, ב-2023, המשיך לפסטיבל נוסף, "קצרנטו" וניהל אמנותית 3 הפקות במופע "One Woman Show" בהבימה 4.
המופע מוצג במסגרת פסטיבל התאטרונטו ובו מספר הצגות ומחזות קצרים העוסקים בעיקר על "סודות שטרם נחשפו", ושחקני תיאטרון מקצוענים. כל הצגה מופקת על ידי כותבים, במאים, מחזאים ועוד.
פרסים וזכיות

| ההצגה הטובה ביותר (לפי בחירת השופטים)  | פרס בחירת הקהל |
| --- | --- |
"ציצים"
"שפיץ פלייר" (בציון לשבח): -
"ארטיסט" (בציון לשבח): -
זכיות לשנת 2024
| ההצגה הטובה ביותר (לפי בחירת השופטים)  | פרס בחירת הקהל |
| --- | --- |
"קו 164": "כאם לשלושה בנים"
ראו גם

תיאטרונטו
ניר שטראוס
פסטיבל תיאטרונטו 2023 - הבמה
תיאטרונטו, המלצות וכרטיסים
הערות שוליים

↑  "הבמה" - פסטיבל תיאטרונטו 2023
↑  ויקיפדיה, ניר שטראוס
↑  קיץ ברבנר, ‏פסטיבל תיאטרונטו ה-32: "אשמה" ו"הנשיקה" הן הזוכות הגדולות, באתר מעריב אונליין, 11 באפריל 2023
מחלת הנסיוב הזר

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/332032 
 DiseasesDB:  11970
 MeSH:  D012713
 סיווגים
 ICD-10:  T80.6
 
מחלת הנסיוב הזר (או תגובת הנסיוב או מחלת הסרום, באנגלית: serum sickness), היא תופעת לוואי למתן מנה אחת, גדולה, של נסיוב ("אנטיסרום", דהיינו, נוגד רעלן) לצורך השגת חיסון פסיבי. בדרך כלל נסיוב זה הוא הטרולוגי (כלומר, שהופק מבעל חיים אחד וניתן לבעל חיים שני או ניתן לאדם). חיסון פסיבי הוא מתן של נוגדנים מהחוץ, שמפעילים מנגנון תגובת רגישות יתר מתוּוכת על ידי מכלולים חיסוניים (immune complexes). למחלת הנסיוב הזר חשיבות היסטורית רבה, בגלל היותה ההפרעה הראשונה הידועה של מערכת החיסון. יש לה גם חשיבות תאורטית מפני שמהווה מודל פרדיגמטי לתגובות פתולוגיות של המכלולים החיסוניים – דהינו של האגרגטים "אנטיגן-נוגדן" במחזור הדם.
מחלת הנסיוב הזר שייכת לסוג III של תגובתיות היתר של המערכת החיסונית נגד אנטיגנים סביבתיים.
התופעה בדרך כלל מתרחשת 5-10 ימים לאחר החשיפה והסמפטומים כוללים פריחה, כאבי מפרקים, חום והגדלה של בלוטות למפה.
בימינו הצורה הקלאסית של מחלת הנסיוב הזר היא אירוע נדיר, מפני שהשימוש בהזרקת חלבונים מבעלי חיים אחרים
מוגבל כיום לאנטיטוקסינים בשימוש בטיפול ובמניעה בבוטוליזם, נמק עם גז, דיפתריה, כלבת, ובהכשות ועקיצות מלוות בהחדרת ארס. 
לאחרונה השימוש באנטיסרומים שמקורם בסוסים ובעכברים לאספקת גלובולינים נוגדי לימפוציטים ונוגדי תימוציטים, ושל נוגדנים מונוקלונלים שמקורם בעכברים לצורך אימונומודולציה וטיפול בגידולים סרטניים יצר קבוצה חדשה לאמצעים רפואיים העלולים לגרום למחלת הנסיוב הזר.
היסטוריה

מחלת הנסיוב הזר תוארה לראשונה בשנת 1905 על ידי קלמנס פון פירקה ובלה שיק שהיו חוקרים ב"מכון האוניברסיטאי לסרותרפיה" במינכן.(Universitätsinstitut für Serotherapie), שבניהולו של רודולף קראוס.
בעקבות מחקריהם של אמיל פון בהרינג ושיבסבורו קיטסאטו, כבר בהתחלת המאה ה-20 הונהגה הסרותרפיה כשיטת טיפול רפואי שוטף. התחילו להינתן בדרך פרנטרלית "אנטי-סרומים" מחסנים, המבוססים בדרך כלל על נסיוב של סוס. פון פירקה ושיק לא רק שתארו תיאור מדויק של הסימנים והתסמינים ושל מהלך התסמונת, אלא הוכיחו מעל הכל את היחסים הכרונולוגיים (בזמן) בין מתן הנסיוב ובין הופעת התסמינים.
בערך 8 – 13 יום אחרי המתן הפרנטרלי של האנטיטוקסינה של סוס נגד דיפתריה הופיעה אצל המטופלים התסמונת הקרויה "מחלת הנסיוב הזר".
תמונה קלינית

מחלת הנסיוב הזר מתאפיינת בסימנים ותסמינים שפוגשים לרוב באלרגיות ובמחלות זיהומיות: התנפחות מקום ההזרקה, פריחה עורית, חום, כאבי מפרקים (ארתראלגיה), התנפחות (לימפאדנופאתיה) קשרי הלימפה האזוריים, כאבי שרירים (מיאלגיה), סיבוכים מסוג  וסקוליטיס, נאוריטיס וגלומרולונפריטיס עם בצקת הפנים ופרוטאינוריה. יכולים להופיע גם לחץ דם נמוך או אפילו הלם והגדלת הטחול.
התסמונת דומה לתגובת ארתוס מפושטת או מוכללת.
תסמונת דומה נתגלתה גם אחרי הזרקה נסיובים נגד-רעלנים או נסיובים נגד-ארס אחרים, שהופקו מבעלי חיים אחרים.
בשונה מרוב סוגי תגובות הרגישות – יתר, התפתחה מחלת הנסיוב הזר אחרי מתן אחד ויחיד של הנסיוב ההטרולוגי. 
במקרים שבהם המטופל כבר נחשף בעבר לאנטיגן, התסמונת הופיעה אחרי זמן חביון קצר יותר, הסימפטומים היו סוערים יותר והמהלך הקליני קצר יותר. (ראה תגובת נסיוב זר אחרי נסיוב נגד צפדת (אנטי טטנוס)),
הפרעות דומות מבחינה קלינית למחלת הנסיוב הזר מופיעות אחרי הזרקה פרנטרלית של חמרים שאינם חלבונים, למשל תרופות כמו פניצילינים, ציפרופלוקסאצין, סולפמידים, בופרופיון, סטרפטוקינזה, מטרונידזול, אלופורינול, קרבמזפין, תרופות נונסטרואידיות נגד דלקות וכו'.
הן נקראות "תגובות דמויות מחלת הנסיוב הזר".serum sickness–like reaction (SSLR).
היווצרותן (הפתוגנזה) שלהן אינה מוסברת בהכרח על ידי מכלולים חיסוניים.
מנגנון (פתוגנזה)

מחלת הנסיוב הזר נובעת מנוכחות אנטיגנים בדם בזמן שהגוף מתחיל לייצר נוגדנים נגדם. 
זוהי צורה של רגישות יתר מאוחרת.
חלק רב מן הידע על הפיזיופתולוגיה של התגובות למכלולים חיסוניים נוצר במחקרים ניסויים החל מסוף שנות ה-1950. במחקרים אלה ניתנו לבעלי חיים אנטיגנים חלבוניים הטרולוגים. 
הם הובילו למסקנה כי מחלת הנסיוב הזר היא הפרעה של המכלולים החיסוניים וכי סוג המכלולים החיסוניים תלוי בממדי המולקולות, במטען, במבנה, בכיול ובוולנצה של האנטיגן.
בצורה אופיינית, המטופלים מייצרים אימונוגלובולינים מסוג IgG נגד החלבונים ההטרולוגים ויוצרים מכלולים חיסוניים. פחות שכיחים, המכלולים הנוצרים עם אימונוגלובולינים מסוג IgM מסולקים יותר מהר על ידי המערכת מונוציטים פאגוציטוזיס (המערכת הרטיקולואנדותלית).
אמינים וזואקטיביים, בתיווך IgE, עלולים לגרום לפריחות עוריות דמויות סרפדת ולהביא בהמשך לשפעול של המשלים.
אחרי זריקה יחידה של חלבונים הטרולוגים, האנטיגנים נמצאים במאזן כימי בין הדם ובין הרקמות. מתפתחת תגובה נוגדנית ראשונית עם מכלולים חיסוניים קטנים ומסיסים הנוצרים במקרה עודף של אנטיגנים.
מכלולים אלה מסולקים בנקל ממחזור הדם מבלי לגרום לתהליכים דלקתיים עתידיים.
בשלבים הבאים אם קיים עודף מתון של אנטיגנים, נוצרים מכלולים חיסוניים בממדים בינוניים שמצטברים בנימים ומשפעלים את המשלים.
התאים האנדותליים מגבירים את הידבקות (אדזיביות) של המולקולות וציטוקינים פרו-דלקתיים משתחררים מן המונוציטים ומהמקרופאגים.
כתוצאה מכך מגויסים מספר רב של תאיים דלקתיים ומתרחשים  נמקים (נקרוזות) של נימים.
הסימפטומים מתפתחים תוך שבוע -שבועיים אחרי הזרקת האנטיגן. 
אצל מטופלים אחדים הלוקים המחלת הנסיוב הזר יכולים להופיע קריוגלובולינים נסיוביים שהם למעשה מכלולים חיסוניים in vivo.
במרוצת הזמן האנטיגנים החופשיים בדם מתחילים להצטמצם וכתוצאה מכך קיים עודף של נוגדנים ונוצרים מכלולים חיסוניים גדולים שהם מסולקים מהר על ידי מקרופאגים במחזור הדם. לבסוף האנטיגן אינו ניתן יותר למדידה, בעוד שיעור הנוגדנים ממשיך לעלות.
הריפוי הקליני הוא בדרך כלל אחרי 7-28 יום, כשהמכלולים החיסוניים הבינוניים מסולקים על ידי המערכת של מונוציטים-פאגוציטוזיס.
טיפול

הטיפול כולל:
א. הפסקת מתן החומר שעורר את התגובה מביאה להיעלמות התסמינים תוך 4-5 יום.
ב. קורטיקוסטרואידים -ניתנים בצורות היותר חמורות של המחלה
ג. אנטיהיסטמינים
ד. לעיתים - פלזמפרזיס
אבחנה מבדלת

דרמטיטיס הרפטיפורמית - (Dermatitis herpetiformis)
ארגמנת על שם שונליין-הנוך (Henoch-Schönlein purpura)
פוליאנגיטיס מיקרוסופית (Microscopic polyangiitis)
נפריטיס של המעקף (Shunt nephritis)
מחלת סטיל (Still disease)
וואלור

מועדון הכדורגל וואלור (באיסלנדית: Knattspyrnufélagið Valur או בקיצור Valur - בעברית "וואלור") הוא מועדון כדורגל איסלנדי מהעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון הידארנדי שברייקאוויק, וצבעי הקבוצה הם אדום ולבן. המועדון הוא מועדון ספורט גדול באיסלנד שלו קבוצות במגוון ענפים.
היסטוריה

קבוצת הכדורגל של המועדון נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות באיסלנד, כאשר היא השתתפה בליגה המקומית הבכירה החל מ-1915, ורק 3 עונות מתוך כלל העונות של הליגה האיסלנדית - הקבוצה לא לקחה חלק בליגה הבכירה. הקבוצה זכתה בתואר האליפות לראשונה בשנת 1930, ומאז לקבוצה 23 אליפויות הליגה האיסלנדית הבכירה, כאשר האחרונה שבהם ב-2020. בנוסף זכתה הקבוצה גם ב-11 תוארי גביע מקומיים. הקבוצה גם מחזיקה בשיא נוכחות קהל למשחק כדורגל באיסלנד (שנחשבת לאומה קטנה במיוחד), שהוא 18,243 צופים במשחקה של הקבוצה מול בנפיקה ליסבון ב-1968.
תארים

אליפות איסלנד: 23
1930, 1933, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1942, 1943, 1944, 1945, 1956, 1966, 1967, 1976, 1978, 1980, 1985, 1987, 2007, 2017, 2018, 2020
הגביע האיסלנדי: 11
1965, 1974, 1976, 1977, 1988, 1990, 1991, 1992, 2005, 2015, 2016
גביע הליגה האיסלנדי: 3
2008, 2011, 2018
הסופר קאפ האיסלנדי: 11
1977, 1979, 1988, 1991, 1992, 1993, 2006, 2008, 2016, 2017, 2018
פרייד'פליק

פרייד'פליק (באיסלנדית: Breiðablik; בהגייה המקובלת: בריידבליק) הוא מועדון כדורגל מהעיר קואופווגיר שבאיסלנד, המשחק בליגת העל האיסלנדית.
היסטוריה

לאחר שנוסד ב-12 בפברואר 1950, המשחק התחרותי הראשון של פרייד'פליק נערך ב-12 ביוני 1957. לאחר מספר שנים בליגות הנמוכות, ב-1971 העפילה קבוצת הכדורגל הבוגרת לראשונה לליגת העל. בשנים 1971–2005 נעה הקבוצה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה, ומאז עונת 2006 משחקת ברציפות בליגת העל. בשנת 2009 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע האיסלנדי, ובעונת 2010 זכתה באליפות ראשונה בתולדותיה. הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בעונות 2012, 2015, 2018 ו-2021, ובעונת 2022 זכתה שוב באליפות.
בפעמיים הראשונות בהן התמודדה הקבוצה במפעלים האירופיים היא לא זכתה להצלחה, אך בעונת 2013/2014 בליגה האירופית הצליחה לראשונה לעבור שלב, כאשר עברה את סנטה קולומה ושטורם גראץ בשני סיבובי המוקדמות הראשונים, והודחה בפנדלים בסיבוב השלישי בידי אקטובה. בשנים העוקבות הודחה הקבוצה מספר פעמים בסיבוב הראשון, אך בעונת 2021/2022 ובעונת 2022/2023 בקונפרנס ליג הצליחה שוב להגיע לסיבוב השלישי במפעל אירופי, בו הודחה על ידי אברדין ואיסטנבול בשאקשהיר, בהתאמה. בעונת 2023/2024 עברה הקבוצה את שמרוק רוברס בשלב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות, אך הודחה על ידי פ.צ. קופנהגן ונשרה לליגה האירופית. במוקדמות הליגה האירופית הודחה על ידי זרינסקי מוסטאר ונשרה לקונפרס ליג, שם עברה את סטרוגה בשלב הפלייאוף והעפילה לשלב הבתים. בכך הפכה לקבוצה האיסלנדית הראשונה שמעפילה לשלב בתים של מפעל אירופי.
תארים

אליפות איסלנד (2): 2010, 2022.
סגנות (4): 2012, 2015, 2018, 2021.
הגביע האיסלנדי (1): 2009.
הסופר קאפ האיסלנדי (1): 2023.
המנון ספרד

| --- | --- |
 לחן:  Manuel de Espinosa de los Monteros 
 ‏האזנהקובץ:Marcha Real-Royal March by US Navy Band.ogg‏Ⓘ‏
 
המארש המלכותי (בספרדית: La Marcha Real) הוא המנון ממלכת ספרד. המארש המלכותי הוא אחד ההמנונים הבודדים שאין להם מילים רשמיות. לא ידוע מה מקורה של מנגינת ההמנון.
בשנת 1770, מלך ספרד קרלוס השלישי גילה את השיר שכונה אז "La Marcha Granadera" (המארש הגרנדירי) והחליט להחשיב אותו כ"מארש הכבוד". את השיר ניגנו בכל טקס ציבורי, ומכיוון שהשיר נוגן בכל אירוע מלכותי, העם הספרדי התייחס אליו כהמנון - כמארש המלכותי.
תחת שלטון הרפובליקה הספרדית השנייה שונה ההמנון הלאומי המלוכני לשיר "המנון רייגו" El Himno de Riego, לכבודו של רפאל דל רייגו, מוביל הרפורמות הליברליות במאה ה-19.
לאחר מלחמת האזרחים קבע הרודן הספרדי פרנסיסקו פרנקו את המארש המלכותי כהמנון המדינה הספרדית תחת השם המקורי שלו: "La Marcha Granadera" (ללא אזכור בית המלוכה).
מילות ההמנון

למארש המלכותי מספר גרסאות ששוכתבו במהלך השנים והתקופות.
גרסת ההמנון עם מילים מאת אדוארדו מארקינה
(היה מקובל בימי אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד)
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.
Vida, vida, futuro de la Patria,
que en tus ojos es
abierto corazón.
Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.
Púrpura y oro: querer y lograr;
Tú eres, bandera, el signo del humano afán.
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.
Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.
תרגום לעברית (מספרדית).
תהילה, תהילה, כתר המולדת,
אור עליון 
שבדגל שלך הוא זהב.
חיים, חיים, עתיד המולדת
שבעיניך הוא
לב פתוח
סגול וזהב: דגל נצחי;
ביחד, בצבעיך, הם בשר ונשמה.
סגול וזהב: לרצות ולהגשים;
אתה, דגל, הסמל למאמץ האנושי.
תהילה, תהילה, כתר המולדת,
אור עליון
שבדגל שלך היא זהב.
סגול וזהב: דגל נצחי;
ביחד, בצבעיך, הם בשר ונשמה.
מילות תחרות הוועד האולימפי הספרדי

ב-2007 הציע נשיא הוועד האולימפי הספרדי שיכתבו מילים להמנון, שיהיה אפשר להשתמש בהן באירועי ספורט שונים בהן ספרד מקבלת פרסים. בהמשך להצעתו, נערכה תחרות למילות השיר. אנשים מכל ספרד הוזמנו לשלוח מילים חדשות להמנון. ביולי 2008 נבחר השיר הזוכה, שאת מילותיו כתב פאולינו קוברו.
מילות השיר הנבחר בספרדית
¡Viva España!
Cantemos todos juntos
con distinta voz
y un solo corazón
¡Viva España!
desde los verdes valles
al inmenso mar,
un himno de hermandad
Ama a la patria
pues sabe abrazar,
bajo su cielo azul,
pueblos en libertad
Gloria a los hijos
que a la Historia dan
justicia y grandeza
democracia y paz.
תרגום לעברית
תחי ספרד!
נשירה כולנו יחדיו,
בקולות שונים,
ורק לב אחד.
תחי ספרד!
מהעמקים הירוקים,
לים העצום,
המנון של אחווה.
לאהוב את המולדת,
שיודעת לחבק,
מתחת לשמים הכחולים,
עַמים בְּחֵרוּת.
תהילת הבנים,
שלהיסטוריה הביאו,
צדק וגדולה,
דמוקרטיה ושלום.
הערות שוליים

↑  צבעי הדגל הקודם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 963a688c-bdda-333d-98be-65d602c38190
קו. אר. רייקיאוויק

קנטדספירטנופיאלא רייקיאוויק (באיסלנדית: KnattspyRnufélag Reykjavíkur, משמעו- "מועדון הכדורגל של רייקיאוויק") או בקיצור קו. אר. או קו. אר. רייקיאוויק הוא מועדון כדורגל איסלנדי מהעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד. קבוצת הכדורגל נחשבת לקבוצה הטובה באיסלנד והיא בעלת 27 אליפויות הליגה האיסלנדית למרות מספר האליפויות הנמוך בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.