stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז שפירא
חינוך

היישוב מהווה מרכז חינוכי לתושבי האזור ולמתגוררים בחלק הצפוני של המועצה האזורית שפיר (משואות יצחק, מרכז שפירא, עין צורים, שפיר וזרחיה).
רשימת מוסדות החינוך:
בית הספר היסודי שפיר.
תלמוד תורה ממלכתי דתי.
אולפנת בני עקיבא מרכז שפירא שהוקמה כשלוחה של אולפנת בני עקיבא אבן שמואל ופועלת תחת חסותה.
מוסדות החינוך אור עציון:
ישיבה בני עקיבא תיכונית.
"הפנימיה הצבאית הדתית אור עציון של בני עקיבא".
הישיבה לצעירים בני עקיבא תורת עציון, שפועלת במתחם הישיבה הגבוהה אור עציון.
ישיבת ההסדר אור עציון.
המכינה הקדם-צבאית של בני עקיבא "אור מאופיר".
ישיבת בני עקיבא "המדרשה התורנית טכנולוגית אור עציון" שנסגרה.
המכינה הקדם צבאית של בני עקיבא עז שלמה.
סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
אתרי עניין

אתרים בעלי עניין הנמצאים באזור מרכז שפירא:
בריכת חורף שפיר - נמצאת בפנייה לעין צורים מכביש 3. הבריכה מתמלאת בחורף במי גשמים. קק"ל שיפצה את המקום, בנתה גשר עץ וחדר תצפית וכן פארק מסביב לבריכה. הפארק נחנך ביוני 2012.
אנדרטת הטייס דן שטהל - מבריכת שפיר יוצא שביל מסומן ומגיע לאחר 620 מטר לאנדרטה לטייס דן שטהל. הוא הטיס מטוס מוסקיטו ובמהלך טיסה לקראת הכנות למטס יום העצמאות התרסק מטוסו בשטח חוות דגנים ב-15 באפריל 1956. ב-2011 נחנכה אנדרטה לזכרו במקום ההתרסקות על גדות נחל לכיש בין ישיבת אור עציון ובית הספר שפיר. באנדרטה יש פרטים על הטייס וההתרסקות וכן דגם של מטוס מוסקיטו.
משלט עיבדיס - הקרב על עיבדיס נחשב לאחד הקרבות הקשים והמרים במלחמת העצמאות. בעיבדיס נעצר, במחיר כבד, הצבא המצרי בדהירתו לדרום הארץ ותל אביב. כיום יש במקום אתר זיכרון.
גבעת התאנים - ממוקם כקילומטר וחצי צפונית מזרחית למשלט עיבדיס. בוסתן פסטורלי שהיה קודם לקרבות במלחמת העצמאות. המקום הוא פינת חמד עם עבר היסטורי. בעבר היו שרידים של תעלות קשר ועמדות מתקופת תש"ח. בגבעה כיום, יש עצי תאנה, שיקמה, סברס (צבר), חרוב, זית וגפן.
מצפור בקעת שפיר (מושקו) - גבעה נמוכה עליה מרפסת עם נקודת תצפית. מוקפת 30,000 דונם של חקלאות. ניתן להבחין מנקודת התצפית על המרחב שבין גוש עציון אשר בהר חברון לאשדוד ולאשקלון הנושקות לים התיכון. התצפית ממוקמת כ-600 מטרים מקצה המושב שפיר ששוכן בצידי כביש 3, מהכביש המקשר בין המושבים שפיר לזרחיה פונים מערבה ונוסעים 1.6 ק"מ בדרך עפר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  47 יישובים יתנחלו בתשי"ג, דבר, 15 באפריל 1953
↑  הוחל בהכנות לאגם בית דרס, דבר, 17 ביולי 1956
↑  דוד בן דב, מרכז שפירא - לשעבר דגנים, מעריב, 18 במאי 1966
↑  http://www.mishtaken.com/מרכז-שפירא1
↑  הספריה המרכזית - מרכז שפירא, באתר web.archive.org, ‏2020-06-10
↑  לראשונה: ג' בתמוז בבית חב"ד 'אחוזת אתרוג', באתר שטורעם.נט, ‏ד' בתמוז תשס"ט
↑  מצפור בקעת שפיר באתר קק"ל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581985105171 
בית כנסת אוהל יצחק
דגם של מטוס מוסקיטו באנדרטה לזכר הטייס דן שטהל שהתרסק עם מטוסו בשטח של מרכז שפירא ב-15 באפריל 1956
ג'סיקה בארדן

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1992 (בת 32) נורת'אלרטון, צפון יורקשייר, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Jessica Amy Barden 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  Wetherby High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סיקה בארדן (באנגלית: Jessica Barden; נולדה ב-21 ביולי 1992) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר כתפקידה בתור אליסה בסדרה "סוף הפאקינג עולם".
ביוגרפיה

ברדן נולדה בנורת'אלרטון, צפון יורקשייר, באנגליה וכשהייתה בת שלוש, עברה עם משפחתה להתגורר בוות'רביי, במערב יורקשייר. היא למדה בתיכון וות'רבי.
קריירה

הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1999 בתפקיד קטן בפרק של סדרת הטלוויזיה "ההורים שלי חייזרים". מאוחר יותר היא הופיעה בשני פרקים נוספים. בשנת 2007, הוכרז כי היא תשחק באופרת סבון של הרשת ITV "קורוניישן סטריט". בשנת 2009 שיחקה את התפקיד של "פי" בהצגה "ירושלים" ברויאל קורט בכיכר סלואן, לפני שהועברה לאפולו בווסט אנד. בשנת 2010, הופיעה בארדן בסרט "תמרה דרו", דרמטיזציה של הקומיקס של אותו שם, בבימויו של סטיבן פריירס. בשנה שלאחר מכן היא שיחקה את התפקיד של סופי בסרטו של ג'ו רייט "האנה".
בשנת 2017 כיכבה בסרט אימה הבריטי "Habit" באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי את "אליסה" בסדרה "סוף הפאקינג עולם" של ערוץ 4 ונטפליקס.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה "סקרבורו" את דמותה של בת'; עבור תפקידה בסרט, קיבלה בארדן מועמדות לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2022 גילמה בארדן את אחת הדמויות הראשיות בסדרת המתח של נטפליקס, "אני אף אחת", עיבוד לרומן מאת קארין סלוטר באותו השם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Mrs Ratcliffe's Revolution | מארי |  |
| 2010 | תמרה דרו | ג'ודי לונג |  |
| 2011 | האנה | סופי |  |
| 2012 | Comedown | קלי |  |
| 2012 | In the Dark Half | מארי |  |
| 2013 | Mindscape | מאוסי |  |
| 2014 | שיר ערש | מרדית' |  |
| 2015 | הרחק מההמון הסואן | לידי |  |
| 2015 | הלובסטר | אישה מדממת מהאף |  |
| 2017 | מיינדהורן | יסמין |  |
| 2017 | Habit | לי |  |
| 2018 | הרומנטיקנית החדשה | בלייק קונווי |  |
| 2019 | סקרבורו | בת' |  |
| 2020 | הלוחמים | סקיי |  |
| 2021 | Holler | רות' |  |
| 2021 | Pink Skies Ahead | וינונה |  |
| TBA | An Unsuitable Game | פלורי |  |
| TBA | The Dead Spit of Kelly |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | ההורים שלי חייזרים | ילדה בבית הספר | פרק: "The Date" |
| 2005 | לא מלאכיות | לוסי | פרק: "#2.3" |
| 2006 | The Chase | איימי | פרק: "#1.2" |
| 2007–2008 | קורוניישן סטריט | קיילי מורטון | 72 פרקים |
| 2011 | Comedy Showcase | ברמנית | פרק: "Chickens" |
| 2012 | ורה | סטלה מאקן | פרק: "The Ghost Position" |
| 2013 | Coming Up | רובי | פרק: "Sammy's War" |
| 2013 | Chickens | ברמנית / פני | 3 פרקים |
| 2015 | המנודים | קיט קרמייקל | מיני-סדרה |
| 2016 | Murder | ג'ס | פרק: "The Big Bang" |
| 2016 | Ellen | אלן | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2016 | פני דרדפול | ג'סטין | 6 פרקים |
| 2017–2019 | סוף הפאקינג עולם | אליסה | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2019 | Lambs of God | האחות קרלה | תפקיד ראשי; 4 פרקים |
| 2020 | מיתוסים אורבניים | ברברה סטרייסנד | פרק: "When Joan Kissed Barbra" |
| 2020 | דברים טובים יותר | עצמה | 3 פרקים |
| 2021–2022 | רובוט צ'יקן | ריי / דמויות שונות | דיבוב; 4 פרקים |
| 2022 | אני אף אחת | ג'יין | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2023 | You & Me | אמה | מיני-סדרה |
| 2024–הווה | חולית: הנבואה | וליה הצעירה |  |
הערות שוליים

↑  Otterson, Joe (28 בינואר 2021). "Omari Hardwick, Jessica Barden, Joe Dempsie Among Five Cast in Netflix Series 'Pieces of Her'". Variety. נבדק ב-9 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb167019060 (data)  GND: 142323993  ISNI: 0000 0001 0335 7150  LCCN: no2014136999  SUDOC: 19302067X  VIAF: 154372222   WorldCat (עם VIAF): 154372222
סלע

ערך זה עוסק במונח בגאולוגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אבן חול אדומה דבונית בת 345 מיליון שנה נוטה מעל גריוואקה סילורית אנכית בת 425 מיליון שנה בסיקר פוינט
דוגמת יד של סלע
סלע בגאולוגיה הוא החומר המוצק הבונה את קליפת כדור הארץ (קרום כדור הארץ), והוא בנוי מצירוף טבעי של מינרלים. סלעים עשויים להיות מורכבים מגבישים של מינרל אחד בלבד – סלע מונומינרלי, דוגמת אבן גיר המורכבת באופן בלעדי מקלציט, או מתערובת גבישים של כמה מינרלים – סלע פולימינרלי, דוגמת גרניט המורכב מקוורץ, מפצלת השדה ומנציץ.
ההגדרה המדעית של סלע היא: "צירוף טבעי וחוקי של מינרלים". למונח "חוקי" בהגדרה זו שתי משמעויות:
צירוף של מינרלים שונים הנקבע על סמך חוקי הטבע אותם מנסים גאולוגים לפענח.
הסכמה בין גאולוגים לגבי סוג המינרלים ומידת נוכחותם בסלע, לדוגמה: סלע פלוטוני אשר מורכב מפלגיוקלז, פירוקסן, מגנטיט ואוליבין שנוצר בהתקררות איטית של מאגמה בעומק כדור הארץ הוא גברו. לעומת זאת, סלע געשי בהרכב זהה שנוצר מהתקררות לבה על-פני הקרום הוא בזלת.
בהנדסה חקלאית סלע הוא "כל חלק מלוכד של קרום כדור הארץ". על-פי הגדרה זו, קרקע אינה סוג של סלע, בעוד שעל-פי ההגדרה הגאולוגית קרקע היא סוג של סלע, אם כי לא מגובש, מאחר שהיא מורכבת מגבישי מינרלים.
תחום המחקר הגאולוגי העוסק בסלעים נקרא פֶּטרוֹלוֹגיָה (מיוונית: petra – סלע, logia – תורה) והוא חוקר את מבנה הסלעים, הרכבם, מרקמם, תפוצתם, מיונם והתהליכים שהביאו להיווצרם.
מיון סלעים

סלעים מחולקים לשלוש קטגוריות עיקריות, לפי אופן היווצרם:
סלעי יסוד – סלעים פלוטוניים שנוצרו מהתקררות איטית של מאגמה בתוך כדור הארץ וסלעים געשיים שנוצרו מהתקררות מהירה של לבה על-פני השטח.
סלעי משקע – מחולקים ל-3 תת-קבוצות: סלעים ביוגנים- הנוצרים כתוצאה מהרבדה והסתלקות של שלדי בעלי חיים (סלע גיר), סלעים גרגיריים- נוצרים כתוצאה מהאבדה והסתכלות של תוצרי בליה של סלעים אחרים (אבן חול נובית) וסלעי אידוי יתר- נוצרים כתוצאה מאידוי יתר של תמיסה רוויה (סלע גבס).
סלעים מותמרים – סלעי התמרת מגע שנוצרים כתוצאה מלחץ נמוך וטמפרטורה גבוהה שמשנים את ההרכב המינרלי ואת המבנה של הסלע (סלע שיש), סלעי התמרה אזורים שנוצרים כתוצאה מלחץ גבוהה וטמפרטורה גבוהה שמשנים את ההרכב המינרלי ואת המבנה של הסלע בהתאם לדרגת ההתמרה (סלע שיסט).
מיון סלעים > סלעי יסוד

מאגמה היא חומר מותך המצוי עמוק מתחת לפני השטח של כדור הארץ. באמצעות מגוון רחב של תהליכים עשויה המאגמה לעלות דרך הקרום אל פני השטח. היא עשויה להתקרר לאט מתחת לפני השטח וליצור סלעים פלוטוניים בעלי גבישים גסים. אלה כוללים סלעים עשירים בסיליקה דוגמת גרניט וסלעים מאפיים דוגמת גברו. המאגמה המגיעה לפני השטח ומתפרצת באמצעות הרי געש נקראת לבה, והתקררותה המהירה יוצרת סלעים געשיים בעלי גבישים זעירים או אף זכוכיתיים ואמורפיים דוגמת אובסידיאן. בהתאם לכימיה שלהם ולמרקמם, סלעים געשיים עשויים להיות מסווגים כעתירי סיליקה דוגמת ריוליט או עתירי ברזל ומגנזיום דוגמת בזלת.
בשל אופן היווצרם, סלעי יסוד נוטים להיות חסרי מבנה כאשר הם נבחנים במחשוף או בדוגמת יד. מבעד למיקרוסקופ הם נראים מורכבים מסידור אקראי של גבישי מינרלים שונים שנוצר כאשר הנתך החל להתגבש.
מיון סלעים > סלעי משקע

סלעי משקע נוצרים מחומרים המגיעים ממקורות שונים:
פירוק של סלע קודם – סלע יסוד, סלע משקע או סלע מותמר – בתהליכי בליה וסחיפה. חומרי הפירוק מוסעים על ידי מים או רוח ושוקעים ביבשה או בים.
עלייה בריכוז של מומסים בתמיסה והשקעה של גבישים המגיעים לסף רוויה או בשל התאדות-יתר יוצרת סלע התאדות דוגמת גבס.
שקיעה של חומר אורגני, לדוגמה סידן פחמתי שמקורו בקונכיות ושלדים של בעלי חיים ימיים בונה אבן גיר.
חומרי פליטה מהתפרצויות געשיות.
חומר המגיע מחוץ לכדור הארץ, דוגמת מטאוריטים.
על מגוון חומרים אלה חלה דיאגנזה – רצף של תהליכים פיזיקליים, כימיים וביוגניים המלכדים את הגרגרים לסלע באמצעות הידוק ודחיסה.
סלעי משקע מפגינים שיכוב – מבנה שכבות ברור, המציג שלבים רציפים של השקעה. בבדיקה מיקרוסקופית נראים גבישים ברורים וביניהם נקבוביות, המאפשרות חדירת נוזלים לסלע. סלעי משקע אופייניים הם אבן גיר, אבן חול, קירטון, קונגלומרט ברקציה וכורכר.
מיון סלעים > סלעים מותמרים

סלעים מותמרים הם סלעים מסוגים שונים שעברו התמרה – מטמורפוזה, שינוי צורה – בשל חשיפתם לשינויים בטמפרטורה ובלחץ. סלעים אלה עשויים להיות שכבתיים או מסיביים, גבישיים או נקבוביים – תכונות הדומות לסלעי המקור שלהם. סלעים מותמרים אופייניים הם לווחה, צפחה וגנייס.
מיון סלעים > סלעים מותמרים > תהליכי התמרה

התמרה היא למעשה גיבוש מחדש של מינרלים בסלע המתרחש בכמה אופנים:
התמרה אזורית – מתרחשת בקנה מידה גדול כאשר סלעים נדחפים לעומק באזורי הפחתה בעקבות פעילות של לוחות טקטוניים.
התמרת מגע – מתרחשת בשולי גופי חדירה פלוטוניים חמים.
התמרה הידרותרמית –תוצר של אינטראקציה בין סלע לבין נוזל בטמפרטורה גבוהה.
התמרה דינמית – מתרחשת באזור העתקים כתוצר של לחץ וחום מקומיים אשר מקורם בחיכוך שיוצרת תנועת הלוחות.
התמרת פגיעה – מתרחשת כאשר גוף כמטאוריט או גוש גדול במיוחד אשר מקורו בהתפרצות געשית מתנגש בקרום.
התמרת קבורה – נובעת משקיעה או קבורה מקומית של סלעי משקע.
התמרה נסוגה – מתרחשת בתנאי ירידה של טמפרטורה ולחץ.
היווצרות סלעים

היווצרות הסלעים הראשונים קשורה ישירות להתפתחותו של כדור הארץ הצעיר במהלך ההאדן. בראשיתו היה כדור הארץ לוהט ומותך לחלוטין, ובהדרגה החלה השכבה החיצונית להתקרר באמצעות איבוד חום במגע עם החלל הקר. בשלב זה החלו יסודות כבדים כברזל וניקל לשקוע ולבנות את הגלעין, ויסודות קלים כחמצן וצורן צפו והחלו ליצור קרום ראשוני. ביניהם נבנתה המעטפת אשר בתוכה החלו להיווצר מינרלים. הקרום נשבר, נמס ונבנה מחדש כמה פעמים במהלך תקופה קצרה בשל פגיעות רבות של מטאוריטים ושביטים ובשל פעילות מגמטית וגעשית. מתחת לו זרמה מאגמה לוהטת שביקעה את הקרום הצעיר ונפלטה בהתפרצויות געשיות. הלבה שנפלטה מהתפרצויות אלה יצרה סלעים געשיים: בזלת כהה ואנדזיט בהיר יותר.
התקררות איטית של הקרום איפשרה את התעבותם של מים ובעננים שהמטירו גשמים עזים במשך מיליוני שנים. תחילה התאדו מי הגשמים בבואם במגע עם הקרום החם, אולם אותם גשמים החלו לקרר את הקרום עד שהמים הפסיקו להתאדות והצטברו במקומות הנמוכים – תהליך שיצר אוקיינוס שכיסה כ-90% משטח כדור הארץ, מתוכו הציצו איים געשיים קטנים. ירידת הגשמים, היקוות אוקיינוס ואידוי חוזר של המים יצר את מחזור המים, שהוביל ליצירתם של סלעי משקע באמצעות סחף ממקומות גבוהים אל קרקעית האוקיינוס. בהדרגה החל הרכב הקרום והמעטפת להשתנות בשל המסה והתמרה של סלעים מסוגים שונים, מה שהוביל ליצירתם של איי גרניט קלים הצפים על הקרום הבזלתי. בגושי סלע אלה חלו תהליכים טקטוניים ואורוגניים שעיוותו אותם ובנו בהם רכסי הרים והתמרה שהפכה חלקים מהם לסלעים מותמרים.
היווצרות סלעים > מחזור הסלעים

בשלב זה החל לפעול מחזור הסלעים – מושג יסוד בגאולוגיה המתאר את "גלגולם" של סלעים מסוג אחד למשנהו, תוך שהם נתונים לתהליכים שונים המפרקים ויוצרים אותם מחדש. המחזור מתאר את השינויים הדינמיים המתרחשים בשלושת סוגי הסלעים: סלעי יסוד, סלעי משקע וסלעים מותמרים. כתוצאה מן הכוחות המניעים של מחזור הסלעים – טקטוניקת הלוחות ומחזור המים – סלעים יוצאים משיווי-משקל סביבתי ונכפה עליהם שינוי כאשר הם פוגשים בסביבה חדשה. מחזור הסלעים מסביר כיצד סוגי הסלעים השונים קשורים זה בזה ומבהיר את תהליכי השינוי והמעבר מסוג סלע אחד למשנהו במהלך הזמן.
היווצרות סלעים > סביבת היווצרות

סביבת היווצרות היא המקום בו נוצר סלע, גם אם לאחר זמן הוא יימצא במקום שונה, והיא הקובעת את הרכבו של הסלע ותכונות אחרות שלו. סביבות ההיווצרות של סלעים הן הנקודות ב"גלגול" בין סוג סלע אחד למשנהו במחזור הסלעים. בין סביבות ההיווצרות מתרחשים תהליכי סחיפה ובליה היוצרים חומרי גלם ליצירתו של הסלע הבא. תהליכים אלה חלים גם על המינרלים המרכיבים את הסלעים בכל אחד מן הגלגולים ומשפיעים על תכונותיו השונות של הסלע החדש:
סלעי יסוד – נוצרים בשתי סביבות: ממאגמה בסביבה פלוטונית ומלבה בסביבה געשית
סלעי משקע - נוצרים בסביבות מגוונות: סביבה יבשתית – בביצות, נחלים ואגמים, סביבה ימית, סביבה חופית וסביבה אוופוריטית בלגונות ובאגמים
סלעים מותמרים – בסביבה מטמורפית
חשיבותם של סלעים

סלעים מסוגים שונים מהווים פרקים בסיפור התהוותו של כדור הארץ ובמוצא החיים על פניו באמצעות סלעי משקע המורכבים משרידיהם של בעלי חיים ימיים ובאמצעות מאובנים המצויים בהם. סלעי יסוד וסלעים מותמרים הם עדויות לתהליכים טקטוניים שהתרחשו בעבר ולתנועת הלוחות התמידית, רמז לעתידן של היבשות המוכרות.
סלעים משמשים כלי חשוב בחקר האבולוציה של האדם ובארכאולוגיה, בהיותם כלים שאיפשרו לא רק שיפור של יכולת הישרדות אלא גם התפתחות של צורות התיישבות – באמצעות בנייה בסלע חצוב, תרבות ומסחר – דוגמת סחר חליפין בזכוכית געשית ובאבן הצור כבר בתקופת האבן.
גם בתולדות האמנות יש לסלעים מקום חשוב: כרקע לציורי מערות ופטרוגליפים וכחומר גלם, דוגמת הסקוריה ממנה נוצר פסלון ונוס מברכת רם שנמצאה בשנת 1986 באזור בריכת רם – הנחשבת לייצוג העתיק ביותר של דמות אנושית בתיעוד הארכאולוגי.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3, כרך 4, עמ' 452–455
הערות שוליים

↑  עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541366305171  BnF: cb119327106 (data)  GND: 4020734-1  LCCN: sh85114749  NDL: 00562239  NKC: ph114694 
עמודי בזלת בפארק ילוסטון
סלעי הקירטון של ראש הנקרה
שכבות מתחלפות של שני סוגי צפחה, איטליה
מבנה כדור הארץ
מחזור הסלעים: 1 = מאגמה; 2 – התגבשות; 3 – סלעי יסוד; 4 – בליה; 5 – השקעה; 6 – סלעי משקע; 7 – התמרה; 8 – סלעים מותמרים; 9 - המסה
איור של פסלון ונוס מברכת רם
קבר הרמב"ם

| --- | --- |

מתחם קבר הרמב"ם בטבריה, מאי 2005
 נתונים כלליים
 תאריך פטירה:  כ' בטבת ד'תתקס"ה
 תאריך הילולה:  כ' בטבת
 עיר:  טבריה
 קואורדינטות:  32°47′24″N 35°32′14″E﻿ / ﻿32.79°N 35.5372°E﻿ / 32.79; 35.5372
 he
 
מראה קבר הרמב"ם בשנת 1927
קבר הרמב"ם נמצא בטבריה. הרמב"ם נפטר במצרים בכ' בטבת ד'תתקס"ה (13 בדצמבר 1204), והאגדה אומרת שהוא ציווה כלשון צוואת יעקב אבינו לבניו: ”אַל נָא תִקְבְּרֵנִי בְּמִצְרָיִם” (ספר בראשית, פרק מ"ז, כ"ט), ובעקבות כך הועברה גופתו ממצרים לטבריה ובה אכן עומד ציון שמקובל כמקום קבורתו.
בחלקה שבה נמצא קבר הרמב"ם מצוינים גם קבריהם של השל"ה הקדוש, כן מצוינים שם קברי רבי מיימון, אבי הרמב"ם, רבי דוד הנגיד נכד הרמב"ם, רבן יוחנן בן זכאי, רבי אמי, רבי אסי ורבים הם הבאים לעלות על קברים אלה.
בשנת 2009 נחנך בסמוך לקברו של הרמב"ם מרכז מבקרים חדש, מרכז מורשת הרמב"ם, המנציח את פועלו.
מבנה הקבר

קבר הרמב"ם והקברים הסמוכים לו, המיוחסים לרבנים מתקופת התנאים ועד למאה ה-17 הם שרידים לבית הקברות היהודי העתיק שקדם לבית הקברות היהודי שהוקם במהלך המאה ה-18 דרומית לטבריה, והשתרע על פני המדרון שמצפון וממערב לטבריה. הקבר שרד בעוד שמרבית הקברים האחרים חוללו והושחתו, בשל יחס הכבוד שקיבל הרמב"ם גם מהאוכלוסייה הערבית[דרוש מקור].
בשביל המוביל אל הקבר הוקמו 14 עמודים (שבעה בכל צד), ועליהם שמות 14 חלקי ספרו של הרמב"ם "משנה תורה", שהוא גולת הכותרת של כתביו ההלכתיים. מעל מתחם הקבר הוקם מבנה מתכת גדול המסמל כתר. לאורך שני צדי השביל קולח זרם מים.
מקום קבורתו של הרמב"ם

מקורות רבים החל מסמוך לאחר זמן פטירתו של הרמב"ם, מזכירים את קבורתו ואת קברו בטבריה. הראשון הוא המלומד והסופר המצרי ג'מאל אלדין אלקיפטי (אנ'), בספרו 'תאריך אל חכמא' לתולדות חכמי הרפואה, שנכתב בשנת 1225 (כ-20 שנה לאחר פטירת הרמב"ם), שם הוא כותב בתוך תולדות הרמב"ם, על כך שהוא ”ציווה לבאים אחריו לשאתו לאגם טבריה ולקברו שם, כי רצה להיות בין קברי ישראל וגדוליהם, וככה עשו לו”.
בקינת "קברי אבות" המחבר מתאר את קברי הצדיקים בטבריה ביניהם קבר הרמב"ם:
מים בתוכה והם חמין כחמי גדר, מאיר סבבה סביב הים לכנרת. ר' עקיבה עלי ההר, וחייא ואת בניו מקום כהנה חדר בחוברת. אמי ואסי ובר נפח ומשה בנו מימון בחיים תהי נפשם מצוררת, כולם ישינים בטבריה
לפי פראוור, תיארוך החיבור לא יאוחר משנת 1187. אמנם על פי ריינר, התיארוך הוא בין 1236 ל-1244. לפי שפירו, אזכור קבר הרמב"ם וקברים נוספים, מחייב תיארוך מאוחר יותר כמו של ריינר, אך ככל הנראה זוהי אחת העדויות המוקדמות לקבר הרמב"ם.
גם בחיבורים של נוסעים רבים מאותה תקופה כמו בחיבור "סימני הקברות" שנתחבר לפני שנת 1260 על ידי רבי יעקב השליח, וכן בחיבור "קבלת צדיקי ארץ ישראל" שנתחבר ככל הנראה בסוף המאה ה-13, כמו גם בשני חיבורים נוספים הקרובים זה לזה - חיבור "אלה המסעות" והחיבור "תוצאות ארץ ישראל" מתחילת המאה ה-14, מזכירים כולם את קבר הרמב"ם בטבריה. גם העובדה שבשלהי המאה ה-13 נערכו על קברו של הרמב"ם בטבריה טקסי החרמות ונידויים נגד ספריו השנויים במחלוקת (כגון מורה הנבוכים). וכן הימצאות קבר נכדו, רבי דוד הנגיד, בסמוך למקום המיוחס לקבורת הרמב"ם, תומכות בכך[דרוש מקור]. ישראל הרצברג, בספרו על קברי הצדיקים בגליל, טען כי: ”אין חולק שהרמב"ם קבור בטבריה על אף שנפטר במצרים וייתכן שאף בתחילה נקבר שם... שמואל ב"ר שמשון שביקר בטבריה חמש שנים לאחר פטירת הרמב"ם, לא מזכירו בטבריה, ואולי רק לאחר תקופה זו הועבר לטבריה ממצרים וכפי שמעיד ר' יוסף סמברי (המאה ה-17) איש מצרים "וקברו אותו בבית המדרש שלו... במצרים, ומשם הוליכו אותו לארץ ישראל וקברוהו בטבריה”.
יש אגדה מהמאה ה-18 שמופיעה אצל יוסף סופר, שעלה לארץ ישראל מברודי שבפולין. הוא כתב יומן מסע על ביקורו בארץ, ובין השאר כתב כך: "כמה שנים לפני מותו הוא (=הרמב"ם) היה מתאווה לילך לארץ ישראל, והמלך (=של מצרים) לא הניח לו לילך. כשבא יום פקודתו למות, קרא לתלמידים שלו וציווה להם קודם מותו, (שאחרי פטירתו) תיכף מיד ייקחו גמל אחד... ואחר כך יניחו אותו על הגמל, והגמל ילך למקום שירצה, ותלמידים ילכו עם הגמל. ובמקום שיעמיד הגמל את עצמו ולא ירצה לזוז משם, שם יקברו אותו. וכך עשו. והלך הגמל מאליו, מבוקר עד ערב, ובא הגמל עד עיר טבריה ועמד במקום אחד סמוך ל (קבר) רבי יוחנן בן-זכאי ולא רצה לזוז משם, וכיוון שראו תלמידים הנס הגדול הזה, לקחו אותו מן הגמל וקברו אותו שם".
מאידך, היו ששללו מסורת זו וטענו שהרמב"ם נקבר, ככל הנראה, בחברון, בסמוך למערת המכפלה. דעה זו מובאת גם בהגהת ר' שמואל שולם (אנ') על ספר יוחסין השלם: ”ויש אומרים שנקבר בין האבות בחברון”. לעומת זאת, ד"ר אהרן קמינקא כתב מאמר הטוען כי הרמב"ם נקבר במצרים. אך חוקרים רבים כמו יצחק בן-צבי, שמחה אסף ואחרים התווכחו עם קמינקא וביססו את הדעה המקובלת כי הרמב"ם קבור בטבריה.
על פי אגדה שסופרה על ידי סופר דברי הימים היהודי-מצרי של המאה ה-17, יוסף בן יצחק סמבארי (1640 לערך - 1703), האנשים שנשאו את גופתו של הרמב"ם לים כנרת לשם קבורה קבועה, השאירו בטעות את אחת מבהונות רגליו בבית הכנסת, שבאותו הזמן נקרא בית הכנסת של היהודים המערביים. מאוחר יותר, לאחד מנושאי הגופה היה חלום, שבו איש חכם ממצרים הזכיר לו את אותה בוהן. הבוהן נמצאה לאחר מכן ונקברה בצד הגופה.
נוסח המצבה

נוסח מצבתו הראשון[דרוש מקור] של הרמב"ם היה כך:
"פה טמון רבי משה בן מיימון - מבחר האנושי".
בתקופת המחלוקת על כתביו, שעוררו רבי שלמה מן ההר ותלמידיו, כחמישים שנה לאחר מותו, הכיתוב נמחק ושונה ל: "רבי משה בן מיימון - מוחרם ומין". בתקופה מאוחרת יותר, חזרו בהם אותם מתנגדים (כנראה אחרי שרבי יונה גירונדי חזר בו מהתנגדותו) והסירו את הכיתוב.
הכתובת כיום על מצבת קבורתו של הרמב"ם היא: "ממשה עד משה לא קם כמשה".
היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 עמד ציון הקבר המיוחס לרמב"ם בודד מדרום לטבריה ומשך אליו מבקרים רבים. לאחר שנתנה רשות לבנות בתים מחוץ לחומות העיר העתיקה של טבריה, החלו ערבים לבנות בתים מסביב לציון קבר הרמב"ם. הדבר עורר את הקהילה היהודית לייסד את הוועד המיימוני, בה היה חבר הרב יעקב משה טולידאנו, לצורך רכישת השטח עליו מצוי קבר הרמב"ם. מכתב בנושא הופנה גם לגבירה פרחה ששון, בו מתארים את מצב המוזנח של המקום ומבקשים את תרומתה לקנותו מהערבים ולשמרו בכבוד. בשנת 1914, בכספי תרומה של הברון רוטשילד, נרכש השטח הוקם גדר מסביבו. כן תוכנן להקים במקום בית כנסת.
בסוף 1955 החלו באתר עבודות פיתוח מטעם משרד הדתות, ועד מהרה התגלו קברים רבים מסביב לקברו של הרמב"ם. עובדי מע"ץ המשיכו בעבודות למרות הימצאות הקברים, ומאוחר יותר הצטרפו לחפירות באתר עובדי אגף העתיקות והמוזיאונים ונטלו מהמקום ארונות קבורה ועצמות. לאחר מספר שבועות של עבודות באתר, ב-1 בינואר 1956, הוזמנו למקום אנשי חברה קדישא מטבריה, והם הובילו לקבורה את שאריות העצמות שהיו פזורות בשטח.
ידיעה שפורסמה ב-2 בינואר בעיתון "הארץ" על "טיהור חצר קבר הרמב"ם מטומאת הקברים הלא-ידועים שנתגלו בו", עוררה סערת רוחות בקרב החוגים החרדיים בישראל ובחו"ל. למול הפרסום בעיתון על "ספקות בדבר זהותם של מתים אלו אם הם 'בני ברית' או לא", טען רבה הראשי של תל אביב - הרב יעקב משה טולידנו - כי "סביבת קבר הרמב"ם מלאה לה קברי גדולי ישראל... מתקופת הנשיאים ובעלי המסורת... ואף אחד לא פקפק בזה לחשוב שיש שם קברים של לא-יהודים".
אחד מהמנהיגים הבולטים של הציבור החרדי אז, הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הזדעזע ממה שראה כחילול כבוד המתים. הוא פנה לרבני העדה החרדית ונטורי קרתא - הרב עמרם בלוי והרב אהרון קצנלנבוגן - וביקש מהם לארגן הפגנות ולמנוע ככל יכולתם את המשך העבודות בקברים שבטבריה. הם יצאו עם מספר רב של פעילים לאתר קבר הרמב"ם ומחו על הריסת הקברים. כ-200 אנשי נטורי קרתא בהנהגת הרב בלוי אף התבצרו במקום ועקרו עמודים שהיו במתחם. המחאות הועילו, ומשרד הדתות ומחלקת העתיקות נרתעו והחליטו להקפיא זמנית את העבודות באתר. הקפאת העבודות הביאה לשתי שאילתות בכנסת, שלהן השיב סגן שר הדתות זרח ורהפטיג.
לאחר תקופת-מה חודשו הפעולות שנתפסו בעיני החרדים כחילולי הקברים, ועימן המחאות וההפגנות מצד החרדים. אנשי נטורי קרתא הציבו משמרות סביב הקברים לאורך כל היממה על מנת למנוע בגופם מהפועלים ומהארכאולוגים להתקרב אל הקברים. קבוצות המוחים מנו מאות אנשים, והם ערכו גם הפגנות ברחובות טבריה. אנשי נטורי קרתא פרסמו כי הם שוקלים פנייה לאו"ם על מנת שיתערב בפרשה זו.
באחד הימים פגע אחד הטרקטורים שעבדו במקום בקברו הסמוך של השל"ה. אף כי הפגיעה הייתה בשוגג, פרצה במקום סערת רוחות, ונהג הטרקטור מיהר להימלט. בעקבות תקרית זו התחוללה מהומה קשה, והמחאה הקיצונית שהתרחשה ביום ההוא הביאה להחלטה הסופית להשעות את העבודות באתר קבר הרמב"ם. נציגי משרד הדתות והרבנות הראשית התחייבו ששום עבודת חפירות לא תתבצע עוד במקום. החרדים החלו מיד בליקוט העצמות המפוזרות וקבורתן - מלאכה שארכה שבועות אחדים. העצמות נקברו בסמוך לקבר הרמב"ם, והוקמה עליהן מצבה שעליה הכיתוב: "ליקוט עצמות".