היסטוריה של הכסף
המטבעות הראשונים בארץ ישראל > המטבעות היהודיים בעת העתיקה בארץ ישראל

המטבעות היהודיים אשר נטבעו בארץ תחת שלטון יהודי עמצאי הם המטבעות שטבעו השליטים החשמונאיים. תחת שלטון החשמונאים נטבעו בירושלים מטבעות ברונזה בלבד ורובם בעריכים נמוכים של פרוטה ומטה. השליט החשמונאי הראשון שטבע מטבעות הוא הכהן הגדול יהוחנן הורקנוס ([135]127 - 104 לפנה"ס) והכיתוב העברי הקדום על מטבעותיו מעידים על כך. הכתובת "יהוחנן הכהן הגדול וחבר היהודים" תופיע גם על מטבעות השליטים החשמונאיים הבאים בציון שמם. אחריו שלט יהודה אריסטובולוס (104/103 לפנה"ס) בנו וממשיכו של הורקנוס שמו העברי של אריסטובולוס א' נזכר אצל יוספוס (קדמוניות כ' 240) "יהודה הקרוי גם אריסטובולוס". יהודה אריסטובולוס שלט רק שנה אחת וטבע רק פרוטות, הכתובת על מטבעותיו היא "יהודה הכהן הגדול וחבר היהודים". עם מותו של יהודה אריסטובולוס א', נישאה אלמנתו שלומציון (אלכסנדרה) לאחיו אלכסנדר ינאי (76-103 לפנה"ס). השם היווני אלכסנדר מופיע על מטבעותיו כך שאין ספק באשר לזיהויו. בנוסף מצוין שמו העברי – יהונתן, אשר נודע לנו רק מן המטבעות, השם מופיע גם כיונתן. ינאי טבע שפע אדיר של מטבעות שעליהם עוגן וכוכב. אלה הם המטבעות הנפוצים ביותר מבין כל מטבעות היהודים. על מטבעותיו מופיע לראשונה התואר מלך, כתובות בארמית, כתובות ביוונית וציון שנת הנפקה. ינאי טבע גם מטבעות עופרת. התואר "מלך" צוין על המטבעות בשלוש שפות: עברית "יהונתן המלך", יוונית ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΛΕΞΑΝΔΡΟΥ וארמית "מלכא אלכסנדרוס". בשנת 76 לפנה"ס, במות אלכסנדר ינאי, ירשה שלומציון אשתו את המלוכה אשר נתמכה בידי הפרושים, שלטונה ארך 9 שנים (עד מותה בשנת 67 לפנה"ס). בנה הבכור הורקנוס [ב'] ירש את הכהונה הגדולה. הצדוקים (אצולה+פיקוד צבאי) חברו לאריסטובולוס [ב'] שראה עצמו יורש אביו. בסוף ימי שלומציון אריסטובולוס גייס צבא רב והשתלט על כל מבצרי יהודה. לא ידוע אם בתקופה זו נטבעו מטבעות. אולי טבעו בשם אלכסנדר ינאי, וייתכן שנטבעו מטבעות בשם הורקנוס ב' ששמו העברי אינו ידוע. ייתכן ולתקופה זו שייכים המטבעות עם השם יינתן שנועד להבדילו משם האב יהונתן. בשנת 63 לפנה"ס כאשר הורקנוס ב' היה הכהן הגדול בירושלים ואריסטובולוס ב' ובניו היו ברומא – כבש פומפיוס את ירושלים. אזי אלכסנדר בנו של אריסטובולוס שב לארץ והתסיס נגד רומא. הורקנוס ב' נתמך בידי יועצו - אנטיפטרוס האדומי ובידי מרקוס אנטוניוס נגד אלכסנדר שהתבצר בסרטבה, הוכנע ונשלח לרומא.
השליט החשמונאי האחרון לשלוט ולטבוע הוא מתתיה אנטיגונוס (37-40 כיוון שהשם אנטיגונוס מופיע על המטבעות אין ספק באשר לזיהויו. מן המטבעות עולה ששמו העברי היה מתתיה. כמו ינאי הוא ציין על מטבעותיו את התואר "מלך" ביוונית ו"כהן גדול" בעברית. אנטיגונוס למרות שהיה במצוקה פוליטית קשה, טבע את המטבעות המרשימים ביותר מבין מטבעות החשמונאים ובכללם דגמים חדשים. חלקם בעלי עובי כפול ועריכים גבוהים, מטבעות מרשימים ומיוחדים שנועדו ככל הנראה להתחרות בהורדוס ולהביע ליגיטימציה לשלטון. מבחר העריכים הוא אולי תוצאה של צורך לשלם לצבאות הלוחמים. הוא בחר בסמלים יהודיים מובהקים כשהבולטים שבהם הם מנורת 7 הקנים ושולחן לחם הפנים שהם מן המקודשים שבכלי בית המקדש אחרי שארון הברית נלקח בידי הבבלים עם חורבן בית ראשון. זהו המטבע היהודי היחיד מן העת העתיקה עם תיאור מנורת בית המקדש, וזהו התיאור הקדום ביותר הידוע לנו.
המלך הורדוס (4-40 לפנה"ס) לאחר שהכניע את אחרון השליטים החשמונאיים בשנת 37 לפנה"ס שלט הורדוס בירושלים וטבע בה מטבעות ברונזה בעריכים נמוכים, ללא תאריכים וללא השקעה מיוחדת בטביעה. כל הכתובות על מטבעותיו הם ביוונית. למרות גדולתו ועושרו של הורדוס ומפעליו יוצאי הדופן בתחום הבניה בחר שלא להשקיע מאמצים בנושא טביעת מטבעות. עם מותו של הורדוס בשנת 4 לפנה"ס נחלקה ממלכתו בין שלושה מבניו: הורדוס ארכלאוס (4 לפנה"ס – 6 לסה"נ), הורדוס פיליפוס (4 לפנה"ס – 34 לסה"נ) והורדוס אנטיפס (4 לפנה"ס – 39 לסה"נ). הורדוס ארכלאוס (4 לפנה"ס – 6 לסה"נ) היה "אטנרך"(שליט העם). על המטבעות מופיע כ - "הורדוס האטנרך" ביוונית. אזורי שליטתו – יהודה, שומרון, אדום, ונמל קיסריההוא טבע בירושלים מטבעות חסרי תאריכים, כהמשך למסורת הטביעה של אביו וכן מטבעות עם סמלים חדשים ועריכים חדשים. דגם בולט במטבעותיו הן אוניות שנטבעו כנראה לזכר מסעו לרומא אל אוגוסטוס במסגרת המאבק על צוואת הורדוס בינו לבין אנטיפס. בצוואה הראשונה הובטחו לאנטיפס התואר "מלך" ונחלה גדולה יותר. בצוואה השנייה הועדף ארכילאוס. שני האחים שטחו טענותיהם בפני אוגוסטוס. הורדוס אנטיפס (4 לפנה"ס – 39 לסה"נ) היה "טטררך" (שליט על חבל ארץ). על המטבעות הכיתוב "הורדוס הטטררך". שלט 43 שנים תחת הקיסרים אוגוסטוס (עד שנת 14 לסה"נ), טיבריוס (37-14 לסה"נ) וקליגולה. הוא שלט על הגליל והפראיה (עבה"י המזרחי). בנה את בירתו בטבריה בה טבע מטבעות במהלך 5 שנים, כאשר השנים מצוינות על המטבעות. הדגמים יהודיים: צמח קנה/כף תמר/עץ תמר/אשכול תמרים/צד הגב: זר עם כתובת וציון שם העיר טבריה. המניין על המטבעות מתחיל בשנת
שלטונו הראשונה כלומר 4 לפנה"ס. מיוחדת הסדרה האחרונה שטבע המאזכרת את הפלגתו לרומא כדי למנוע מאגריפס אחיינו לקבל את נחלתו של פיליפוס. הקיסר סירב לבקשות אנטיפס, סילקו מן השלטון והעביר גם את נחלתו לאגריפס.הורדוס פיליפוס (4 לפנה"ס – 34 לסה"נ) שלט 37 שנים, תחת הקיסרים אוגוסטוס (עד שנת 14 לסה"נ) וטיבריוס (37-14 לסה"נ). תוארו היה "טטררך" (שליט חבל ארץ) והכיתוב על מטבעותיו הוא: "פיליפוס הטטררך" הוא שלט בצפון: גולן, חורן, טרכון ובשן. במהלך 37 שנות שלטונו הוא טבע רק במהלך 9 שנים מטבעות נושאי שנת הנפקה. לבירתו פניאס קרא "קיסריה פיליפי" על שם אוגוסטוס ועל שמו, ובה טבע את מטבעותיו. נפטר בשנת 34 לסה"נ. החל לטבוע בשנתו ה-5 (E), ואחר-כך בשנים: 12= IB, 16=Iς, שנת 14 ללא תאריך, 19=IΘ, 30=Λ, ΛΓ =33, ΛΔ 34=, ΛZ 37=. במרבית מטבעותיו דיוקנאות אוגוסטוס וטיבריוס ואף דיוקנו שלו. אופי מטבעותיו פגאני שכן שלט בנוכרים.
אגריפס א' (סוף 36 –סוף 43 לסה"נ) בנו של אריסטובולוס, נכדם של הורדוס ומרים החשמונאית התמנה מטעם הקיסר למלך על הטטררכיה של פיליפוס ובירתה פניאס, הוא טבע החל משנת 2 לשלטונו. בשנת 39 לאחר שאנטיפס ביקש אף הוא מלוכה והודח, קיבל אגריפס גם את נחלתו של אנטיפס. ואת סדרת המטבעות השנייה שלו טבע בטבריה בשנה השישית לשלטונו קיבל מקלאודיוס גם את יהודה ושומרון כולל ירושלים. וכך זכה אגריפס א' בנחלותיהם של ארכלאוס פיליפוס ואנטיפס. למעט בירושלים טבע אגריפס מטבעות בעלי אופי רומי ובכלל זה דיוקנאות הקיסרים. בירושלים טבע פרוטות עם ציון שנת 6 ותיאור שיבולים וסוכך. את יתר מטבעותיו מן השנים 7 ו-8 לשלטונו טבע בקיסריה. אגריפס מלך 8 שנים.
מלחמת היהודים ברומאים (66 – 70 לסה"נ) - מטרת המלחמההייתה לגרש את הצבא הרומי מיהודה ולהקים מדינה יהודת עצמאית. כחלק מן המאבק טבעו המורדים מטבעות המבטאים עצמאות שלטונית ושחרור לאומי. מאפייני המטבעות אשר כולם נטבעו בירושלים: שימוש במתכת כסף כחלק מן המרד, ציון עריך השקל, וכתובות עבריות עם סיסמאות כמו "ירושלים הקדושה", הסמלים יהודיים מובהקים ואין שם של מנהיג כלשהו. על המטבעות ציון מניין לשנות המרד שנים א' עד ה'. בצד הטביעה בכסף נטבעו גם מטבעות ברונזה. שקלי המרד החליפו את השקלים הצורים ששמשו לתרומת מחצית השקל לבית המקדש. בשנה ד' למרד מופיעה הכתובת "לגאולת ציון". עריכי הברונזה משנה ד' נושאים סמלי חג הסוכות - ארבעת המינים (אגדי לולב כוללים ענפי הדס וערבה וכן מופיע האתרוג). בשנת המרד האחרונה, שנה ה' כבר אין טביעה בברונזה, וגם שקלי הכסף ידועים בכמות מוגבלת.
מטבעות מרד בר-כוכבא (132 - 135 לסה"נ) - מרד בר-כוכבא פרץ לאחר שרומא ייסדה בירושלים את העיר הפגאנית "אליה קפיטולינה". טביעת המטבעות נעשתה על גבי מטבעות שהיו במחזור הכספים שכן לא הייתה אפשרות בידי המורדים שהיו מפוזרים ברחבי הארץ, לצקת אסימונים חדשים. באופן זה הוציאו המורדים ממחזור הכספים את המטבעות הרומיים נושאי דמות הקיסר והאלים הפגאניים. מטבעות בר-כוכבא נושאים את ציון שמו של מנהיג – "שמעון נשיא ישראל" והסמלים כולם דגמים יהודיים מובהקים ובראשם חזית בית המקדש. על מטבעות שנים א' ו-ב למרד צוינו השנים בעוד בשנים ג-ד למרד אין ציון שנה. הכתובות העבריות על המטבעות הן: "לגאולת ישראל"; "שמעון נשיא ישראל"; "אלעזר הכהן", "ירושלם" ו"חרות ישראל". הסמלים חזית בית המקדש; ארבעת המינים; כלי בית המקדש (צלוחית, אמפורה); כלי נגינה; לולב מוקף זר; עץ תמר; גפן וזרים, כולם קשורים במקדש ובעבודתו. השימוש בכתב עברי קדום הוסיף יוקרה למטבעות ונשא משמעות של השבת עטרה ליושנה. יש להניח שלוחמי בר כוכבא לא ידעו לקרוא את הכתוב העברי הקדום. יש לציין כי רבות השגיאות בכתובות אלה. המטבעות נטבעו בהרודיון וחלקם במיטבעה ניידת.
.