stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרש
ההיסטוריה של המפרש

המפרש הוא אחד ממוצר הטקסטיל העתיקים ביותר, אשר שימש תרבויות רבות בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה האנושית. התפתחותו של המפרש מילאה תפקיד מרכזי ומהותי בהתפתחות האנושות, והשפיעה גם על פיתוח כלי עבודה וטכניקות טקסטיל מוקדמות.
בעת העתיקה, באזורים בהם רוב החיים התנהלו סביב מקווי מים - ימים, נהרות ואגמים, שימשו הספינות ככלי חיוני בחיי היומיום לצורך השגת מזון, דיג ותנועה. מאחר שאלו היו מרכיבים הכרחיים להישרדות, פיתחה האנושות את רעיון המפרש כבר בשלבים מוקדמים מאוד בהתפתחותה.
עדויות קדומות לשימוש במפרש מצויות במזרח אירופה באזור הים השחור ובמסופוטמיה כבר בתקופה של 4300–6000 לפנה"ס. במסופוטמיה נמצאו כלים ימיים עשויים עץ ורסיסים, שהיו מצוידים במפרשים, מה שמעיד על השימוש הרחב במפרשים בתקופה ההיא. מחקרים ארכאולוגיים מצביעים על חשיבותם של המפרשים במסופוטמיה ובמזרח התיכון, וכן על התפשטות השימוש בהם גם בתרבויות אחרות באזור כמו הפיניקים ותרבויות עבריות.
השימוש במפרש התפשט גם לתרבויות מאוחרות יותר, בהן מצרים העתיקה, שבה נמצאה עדות מתועדת לשימוש במפרשים משנת 3200 לפנה"ס. בתרבות מצרים העתיקה נתפס המוות כחלק טבעי ממחזור החיים, תוך האמונה בחיי הנצח לאחר המוות. המפרש היה סימבול מרכזי בתפיסת העולם של המצרים, כאשר ייצג את דרכה של הנשמה לעולם הבא. בני המעמד הגבוה ואישים בולטים ומרכזיים בחברה המצרית נקברו במפרשים גדולים ומפוארים, כדי להבטיח את מסעם לעבר חיי הנצח. בנוסף, שימש המפרש באותה תקופה כסמל למסע הרוחני של האדם לאחר מותו, והיה חלק מהתפיסה בתרבות המצרית העתיקה של מעגל החיים והמוות המשלימים זה את זה.
בין השנים 1700-1900 לפנה"ס, נמצא שימוש במפרשים באי כרתים, כחלק מייצור הטקסטיל בארמונות המלוכה, כגון בקונוסוס ובפיסטוס. אך באותם אתרים ארכאולוגים לא התגלו כלים לטוויה, הואיל וכך העלו החוקרים השערה כי תהליכי הטוויה ואריגת הבדים לא נעשו באותו מקום. השערה זו מצביעה על הצורך בסטנדרטיזציה של הייצור ושימוש באתרים ייעודיים לכך.
חפירות ארכאולוגיות מצביעות על כך שבתקופה בין השנים 600-1200 לפנה"ס, השתמשו במפרשים לצורכי תעשייה ומסחר בשילוב סירות מפרש לדיג ותנועה ימית תרבויות ימיות דוגמת היוונים והפיניקים. הפיניקים התפרסמו בידע רב בסחר ימי ובניהול מסעות ימיים בספינות הבנויות עץ, להפצת מוצרים ולמסחר עם מדינות רחוקות.
ספינות המטען של הפיניקים שהיו חד-מפרשיות, הובילו סחורות מלבנון, לארצות הים התיכון ואף הגיעו לחוף האוקיינוס האטלנטי של אפריקה, בריטניה והאיים הקנריים. ספינות המטען הובילו סחורות ליעדים מרוחקים, סייעו להם להקים מסלולי סחר רווחיים, תרמו לשגשוגם הכלכלי ולהשפעתם התרבותית בעולם העתיק.
ההיסטוריה של המפרש > חומרים

ייצור המפרשים בעת העתיקה נעשה על ידי שימוש בחומרים טבעיים וזמינים, בהתאם לאזורי הייצור שלהם. לדוגמה, לייצור חלקי מסגרת המפרש השתמשו בעצי אורן, אגוז ואלון, שהיו נפוצים באזורים שבהם נבנו ויוצרו ספינות. חלקים גמישים יותר של המפרש יוצרו מחומרים כגון עור בשל עמידותו ויכולתו להתאים לתנאי השימוש הימיים. בנוסף, החבלים ואמצעי הקשירה נעשו מחומרים טבעיים כמו עורות בעלי חיים או סיבי צמחים ושימשו לחיבור חלקי המפרש לספינה.
ההיסטוריה של המפרש > אריגת מפרש

כדי להניע סירה ארוכה על פני המים, דרוש מפרש באורך 120 מטר מרובע.
באותה תקופה השתמשו בנולי משקולות ברוחב מוגבל, לכן בכדי להגיע לגודל הבד הדרוש, היו אורגים את המפרש בחלקים ומחברים אותם יחד. באותה תקופה החלו להתפתח טכניקות ושיטות ייצור תקניות כדי לייצר מפרשים איכותיים ואמינים במיוחד.
הסטנדרטיזציה בייצור המפרשים כללה נורמות והוראות ברורות לגבי סוג החומרים שיש להשתמש בהם, המידות המדויקות של המפרש, טכניקות הייצור המתקדמות, ובדיקות איכות המוצר הסופי. יתרה מכך, התקן הקדום יצר אפשרות לייצר מפרשים באיכות גבוהה ובמידה מדויקת, וזה הבטיח יכולת שיט יעילה של הספינות במים ובטיחות התנועה הימית וכך פחת הסיכון לתקלות בעת השימוש בהם. בנוסף, תרם התקן לייצור המפרשים להפחתת עלויות בייצור ולשיפור יחסי עלות-תועלת בעסקי התעשייה הימית.
המפרשים שימשו כאמצעי תחבורה ימי אשר אפשר מסעות ארוכים והיווה אמצעי תקשורת ימי בין תרבויות ואזורים שונים. החוקר סטיבן סי. ג'ט מציין, שהתקשורת הימית יכולה לשמש כאחד המרכיבים החשובים ביותר של רשת הקשרים האנושית בעת העתיקה, והתנועה הימית יכולה להיות מרכזית להבנת התפתחות התרבות וההיסטוריה של האנושות.
בשנים 700–1100 לספירת הנוצרים, נמצאו עדויות על שימוש בצמר ופשתן לאריגת המפרשים בתרבות הוויקינגים, בגרמניה וסקנדינביה. ניתן להבחין כי הם השתמשו בחוטים דקים לייצור סוגי בדים צפופים וחזקים.
המצאת המפרש מהווה חלק בלתי נפרד מהתרבות האנושית כולה, משקפת את החוכמה והידע של האנושות בתקופות שונות ומספקת מבט ייחודי לתהליכי התפתחות היסטוריים בתוך החברה. השימוש במפרש מעיד על חשיבות התקשורת הימית בין תרבויות שונות, כמו גם על מיקומן הגאוגרפי והשליטה בהן.
במזרח התיכון, במסופוטמיה, כנען, ומצרים, שימשו הספינות חלק בלתי נפרד בחיי היומיום והכלכלה של התרבויות הקדומות הללו. השימוש בכלי שיט ובמפרשים לא היה רק חלק מהפעילות היומיומית, אלא תרם גם לפיתוח קשרי מסחר ותקשורת בין תרבויות האזור. באמצעות נתיבי הסחר הימי, הועברו סחורות, טכנולוגיות ורעיונות בין התרבויות העתיקות של המזרח התיכון לבין אזורים נוספים במזרח ובמערב, וכך תרמו להתפתחותן הכלכלית והתרבותית.
השימוש בספינות בעת העתיקה הפך להיות גורם מרכזי בפיתוח הסחר הבינלאומי ובהתפתחות הכלכלית. הסחר הימי והתקשורת הימית הפכו לכלים מרכזיים בתהליך הגלובליזציה של העולם הקדום, והביאו להשפעות תרבותיות עמוקות. המסחר הימי אפשר חילופי תרבויות, פיתוח מערכות כלכליות משותפות, והעברת טכנולוגיות, אמנות, ורעיונות בין אזורים שונים.
בנוסף, השפיע השימוש בספינות גם על היבטים פוליטיים וצבאיים. הקשר הימי התרחב והתעצם, וביניהם התרחשו קרבות וקונפליקטים פוליטיים ששיחקו תפקיד מכריע בהיסטוריה של התרבויות העתיקות. השלטון בים היה מפתח לשלטון על כלכלות ואזורים אסטרטגיים.
סוגי מפרשים

מרקוני
גף
ג'נק
ספינקר
ג'ניקר
לטיני
רבוע
ארוך
הערות שוליים

1 2  Carter, Robert, Watercraft, A companion to the archaeology of the ancient Near East 1, 2012, עמ' 354-347
↑  וסר, אדמונד ס., תולדות יצירתו של האדם, תל אביב: עם עובד, 1983
↑  Dorian Vanhulle, Boat Symbolism in Predynastic and Early Dynastic Egypt: An Ethno-Archaeological Approach, Journal of Ancient Egyptian Interconnections, 17 מרץ 2018
↑  Mark Cartwright, Trade in the Phoenician World, World History Encyclopedia, 01.04.2016
↑  Jonathan Adams, Ships, society, maritime space and identity., Barkhuis, 2017-09-25, עמ' 21–28, ISBN 978-94-92444-29-5
↑  .Dance A, Textile Archaeologists: Ancient Weave & Tapestry, Kohan Textile Journal, 11.09.2019
↑  Jett S. C, Ancient Ocean Crossings: Reconsidering the Case for Contacts with the Pre-Columbian Americas, Tuscaloosa: University of Alabama Press, אוקטובר 2018, עמ' 508 doi: https://doi.org/10.14237/ebl.9.2.2018.1352
↑  Lincoln P. Paine, The Sea and Civilization: A Maritime History of the World, New York: Alfred A. Knop, 2013, ISBN 978-1-101-97035-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551057505171  BnF: cb119383069 (data)  GND: 4054216-6  LCCN: sh85116544  NDL: 00563309
מיכאל וידה

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1922 מישקולץ, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  5 במאי 2020 (בגיל 98) 
 ענף מדעי:  הנדסה ימית 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
מיכאל וידה (28 במרץ 1922 - 5 במאי 2020 ;Michael Laszlo Vajda) היה פרופסור להנדסה ימית בטכניון, יזם והשתתף בהקמת המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית ושימש כמדען הראשי הראשון שלו.
ביוגרפיה

מיכאל וידה נולד בעיר מישקולץ בהונגריה. בילדותו עבד עם אביו שהיה נגר ולמד בבית הספר הריאלי שבעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס בכפייה לפלוגות העבודה של הצבא ההונגרי ובמהלך המלחמה ברח מהן. במשך כחודש הוסתר על ידי משפחת איכרים בכפר בש (Bés) בסלובקיה, אך באוקטובר 1944, לאחר שהאזור נכבש על ידי הצבא האדום, נשבה ונשלח לאוקראינה שם שהה בשבי עד אוגוסט 1948. לאחר שחרורו מהשבי עלה לארץ, התגייס לצה״ל והשתתף במלחמת העצמאות.
בשנת 1949 סיים את שירותו הצבאי והתחיל לימודיו בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון. משם המשיך לתואר שני בהנדסה ימית אותו סיים בהצטיינות. בשנים 1957–1958 המשיך להתמחות בהנדסה ימית בקורס בין לאומי בדלפט, הולנד. לאחר מכן המשיך את לימודי הדוקטורט בטכניון בנושא "חקירת מנגנון ההסעה של גלי מים צילינדריים מתקדמים בעומק קבוע" שעליו זכה בפרס ארנן של אגודת האינג׳ינירים והארכיטקטים ובהמשך הצטרף לסגל הטכניון.
החל משנת 1970 החל לקדם הקמה של מכון בתחום ההנדסה הימית בין השאר מתוך תפיסה ציונית שראתה בקיום מכון שכזה נכס אסטרטגי למדינת ישראל. במסגרת פעילותו זו תכנן ופיקח על הקמת תעלת גלים ובריכת גלים עבור המכון, הכשיר צוות של טכנאים ואנשי מחקר, כתב מסמכי חזון, ניהל מגעים לקידום הנושא עם רשות הנמלים ועם מוסד הטכניון למחקר ופתוח, הקים וניהל (1972-1976) יחידת מחקר שהפכה בשנת 1977 למכון הישראלי לחקר הנדסה ימית - Coastal And Marine Engineering Research Institute. כשהוקם המכון מונה למדען הראשי של המכון, תפקיד בו הוא שימש עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990.
במסגרת עבודתו היה אחראי על תכנון ומידול של פרויקטים כגון שובר הגלים של חוף תל אביב, תכנון הגישה לים של תחנת הכוח ברידינג ומסוף הפחם בתחנת הכוח בחדרה, נמל אשדוד, נמל הקישון ונמל אילת.
פרסים

1964 - פרס ארנן של אגודת האינג׳ינירים והארכיטקטים על עבודת הדוקטורט
פרסומים נבחרים

1957 - חקירת המודל ההידראולי של מברץ הסכר במשמר-איילון והצעות לשכלולו
1970 - ההשפעה של בניית התחנה "רדינג ד'" על מוצא הירקון לים ועל מפלסי המים בזמן שיטפונות באפיק המוסדר
1970 - Piling-up behind low and submerged permeable breakwaters
1982 - Sedimentological influences of detached breakwaters
הערות שוליים

1 2  חשיבותה של שקדנות - הבקר, 8/11/1964
↑  חזרו מהשתלמות להוראה בטכניון - על המשמר, 18/11/1958
↑  Haim Bar-On, The shores of Liliput, Technion Quarterly, 1978 Volume XI no. 1
↑  בטכניון הוקם המכון לחקר הנדסה ימית - דבר, 6/1/1977
↑  מומחים חולקים זה על זה - דבר, 31/1/1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430717305171  VIAF: 14148874411149621044   WorldCat (עם VIAF): 14148874411149621044
מיץ' דניאלס

מיטשל אליאס דניאלס הבן (באנגלית: .Mitchell Elias Daniels Jr;‏ ‏נולד ב־7 באפריל 1949) הוא איש מנהל באקדמיה, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-49 בשנים 2005–2013, וכנשיא אוניברסיטת פרדו בשנים 2013–2022.
דניאלס החל את הקריירה שלו כעוזר אישי לסנאטור ריצ'רד לוגאר, כשעבד כראש המטה שלו בסנאט בשנים 1977–1982. הוא מונה כמנהל הוועדה הסנטוריאלית הרפובליקנית הלאומית כאשר לוגאר שימש כיושב הראש שלה בשנים 1983–1984. הוא שימש כיועץ הפוליטי הראשי וכאיש הקשר של הנשיא רונלד רייגן ב-1985. לאחר מכן הוא שב לאינדיאנה כדי לשמש כנשיא מכון הדסון, שהוא צוות חשיבה. מאוחר יותר הוא הצטרף לחברת אלי לילי, שם הוא שימש כנשיא הפעילות הפרמצבטית של החברה בצפון אמריקה בשנים 1993–1997 ולאחר מכן ועד 2001 כסגן נשיא בכיר למדיניות ואסטרטגיה תאגידית. בינואר 2001 מונה דניאלס על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש כמנהל משרד הניהול והתקציב, תפקיד אותו הוא מילא עד יוני 2003.
לאחר סיום תפקידיו בממשל בוש, התמודד דניאלס בבחירות למשרת מושל אינדיאנה. הוא ניצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנים לאחר שגרף 67 אחוזים מהקולות, ובבחירות הכלליות ניצח את המושל הדמוקרטי המכהן, ג'ו קירנן. ב-2008 נבחר דניאלס לתקופת כהונתו השנייה כמושל, לאחר שהביס את ג'יל לונג תומפסון. במהלך תקופת כהונתו כמושל, קיצץ דניאלס 18 אחוזים מכוח האדם של ממשלת המדינה, קיצץ והגביל את מיסי הרכוש המדינתיים, איזן את תקציב המדינה באמצעות צעדי צנע, והגדיל את ההוצאה לשיעור נמוך משיעור האינפלציה. במהלך תקופת כהונתו השנייה, ספג דניאלס מחאות מצד האיגודים המקצועיים והדמוקרטים בבית המחוקקים של אינדיאנה בשל תוכנית שיטת השוברים בחינוך, הפרטת הכבישים הציבוריים, והניסיון להעביר את חקיקת הזכות לעבודה, שהובילו לעזיבת המחאה של בית המחוקקים של אינדיאנה ב-2011. במהלך מושב בית המחוקקים האחרון בתקופת כהונתו של דניאלס כמושל, הוא חתם על חוק הזכות לעבודה, כשאינדיאנה הייתה המדינה ה-23 בארצות הברית שהעבירה את החקיקה הזאת.
נפוצה השערה שדניאלס היה אמור להיות מועמד בבחירות לנשיאות של 2012, אך הוא בחר שלא להתמודד. דניאלס נבחר על ידי חברי מועצת הנאמנים של אוניברסיטת פרדו, שאת כולם הוא מינה או חידש את מינויים כאשר כיהן כמושל, כנשיא האוניברסיטה לאחר תום כהונתו כמושל ב-14 בינואר 2013. ב-1 בינואר 2023 הוא סיים את כהונתו בתפקיד, תוך שהוא מעורר השערות על התמודדותו פעם נוספת למשרת מושל אינדיאנה או נציגה בסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייו

מיץ' דניאלס נולד במונונגהלה, פנסילבניה, כבנם של דורותי מיי (לבית וילקס) ומיטשל אליאס דניאלס. הורי אביו היו מהגרים ממוצא יווני אורתודוקסי מסוריה. ב-2011 הוענק לדניאלס פרס נג'יב חלבי מטעם המכון הערבי אמריקאי (Arab American Institute) על שירותו הציבורי. מוצאה של אימו היה ברובו מאנגליה, שם נולדו שלושה מבין ארבעת סביה וסבתותיה. דניאלס בילה את רוב ילדותו בפנסילבניה, בטנסי ובג'ורג'יה.
ב-1959 עברה משפחת דניאלס מפנסילבניה לאינדיאנה, כאשר אביו של דניאלס קיבל משרה במטה של חברת התרופות פיטמן-מור באינדיאנפוליס. דניאלס בן ה-10 היה מורגל עד אז לנוף הררי, ובתחילה הוא לא חיבב את אזורי המישור של מרכז אינדיאנה. בעת מעבר המשפחה לאינדיאנה הוא היה עדיין תלמיד בבית הספר היסודי ובתחילה למד בבית הספר היסודי דלאוור טרייל, לאחר מכן בחטיבת הביניים וסטליין, ולבסוף בבית הספר התיכון המרכזי של אינדיאנפוליס. בבית הספר התיכון הוא היה נשיא מועצת התלמידים. לאחר סיום לימודיו ב-1967, קיבל דניאלס את מלגת הנשיא מידי נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון.
לימודים

כאשר למד באוניברסיטת פרינסטון, היו דניאלס ושלושה מחבריו לחדר במעונות חלק מחקירה שנמשכה כמה חודשים, שהחלה ב-7 במרץ 1970, כאשר אחד מחבריו לחדר של דניאלס נעצר על אחזקת כמויות גדולות של מריחואנה וסמים אחרים. חודשיים לאחר מכן פשטה המשטרה על אותו מבנה מעונות, ומצאה מריחואנה בכמות שמילאה 12 קופסאות נעליים ועצרה חמישה סטודנטים נוספים, כולל את דניאלס. דניאלס ואחד מחבריו לחדר הואשמו בהחזקה של מריחואנה, LSD וסמים נוספים, וכן בהקמת מטרד על ידי שימוש בחדר כמקום לשימוש ומכירה של סמים. במסגרת הסדר טיעון עם דניאלס נמחקו סעיפי האישום נגדו תמורת הסכמתו לשלם קנס של 350 דולר על שימוש במריחואנה.
34 שנים לאחר המעצר, סיפר אותו סטודנט שנעצר כמה חודשים לפני דניאלס לעיתון אינדיאנפוליס סטאר שהוא היה דמוקרט ש"ישמח לספק מידע בלתי מחמיא על רפובליקני - אם היה ברשותו כזה", אבל לדניאלס "לא היה שום קשר" למכירת סמים. חבר נוסף לחדר אמר שלמשטרה היה צו לחיפוש בחדר בהתבסס על פעילותו של הסטודנט הראשון שנעצר. "ללא ידיעתם [של דניאלס ושאר החברים בחדר]... [הוא] שב לשם ועשה שימוש בחדר כאשר לא היינו שם, והיה מעורב בסמים יותר גרועים ממריחואנה... ראינו בעצמנו כקורבנות תמימים". דניאלס הפריך את הרעיון שהוא היה חף מפשע באומרו שהוא "השתמש במריחואנה" ו"נקנס על כך, וזה היה ראוי". דניאלס חשף את דבר המעצר בטפסי קבלה לעבודה בממשלה לבדיקת רקע ודיבר על המקרה בטורי עמדה.
במאמר שפרסם ב-1989 בוושינגטון פוסט, כינה דניאלס את הפרשה "אירוע מצער" ואמר "בקמפוס של הקולג' שלי, בדיוק כמו בקמפוסים אחרים, היה קל להשיג מריחואנה בדיוק כמו בירת באדוויזר, והיחס אל שניהם היה שאנן באותה מידה. בתקופה מסוימת צרכתי את שניהם". דניאלס אמר "שהזנב המערב תיכוני הצעיר שלי התקפל" בעקבות המעצר.
ב-1971 סיים דניאלס תואר בוגר אוניברסיטה בבית הספר ליחסי ציבור ויחסים בינלאומיים על שם וודרו וילסון של אוניברסיטת פרינסטון לאחר שהשלים עבודת גמר שכותרתה הייתה "הפוליטיקה של המטרופוליטיזציה: האחידות של עיר ומחוז באינדאנפוליס, אינדיאנה". בעת לימודיו בפרינסטון הוא היה חבר ב"אגודה הקליאוסופית הוויגית האמריקאית" (American Whig–Cliosophic Society). בתחילה הוא למד בבית הספר למשפטים על שם מקינלי של אוניברסיטת אינדיאנה באינדיאנפוליס. לאחר שהחל לעבוד עם הסנאטור הנבחר ריצ'רד לוגאר, הוא עבר ללמוד במרכז למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם הוא סיים את לימודיו.
ראשית הקריירה הפוליטית

דניאלס התנסה לראשונה בפוליטיקה כבר בתור נער, כאשר ב-1968 הוא עבד במסע הבחירות הבלתי מוצלח של בן אינדיאנה ובוגר פרינסטון ויליאם ראקלסהאוס, שהתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן, הדמוקרט בירץ' ביי. לאחר מסע הבחירות הוא החל לעבוד כמתמחה במשרדו של ראש עיריית אינדיאנפוליס, בעל בריתו של ראקלסהאוס, ריצ'רד לוגאר. הוא עבד במסע הבחירות לבחירתו מחדש של לוגאר ב-1971, ולאחר מכן, ב-1974 הוא עבד במסע הבחירות הראשון של לוגאר לסנאט דרך חברת הייעוץ של ל. קית' בולן, שם הוא שימש כסגן נשיא החברה. בדצמבר 1974 הצטרף דניאלס לסגל לשכת ראש העיר של לוגאר. תוך שלוש שנים הוא היה לעוזרו הראשי של לוגאר. לאחר שב-1976 נבחר לוגאר לסנאט של ארצות הברית, עבר איתו דניאלס לוושינגטון כראש הסגל שלו.
בתפקיד זה שימש דניאלס במהלך תקופת הכהונה הראשונה של לוגאר בסנאט בשנים 1977–1982, ובאותה תקופה הוא הכיר את צ'רי הרמן, שעבדה בשירות הפארקים הלאומיים. השניים נישאו ב-1978 ונולדו להם ארבע בנות. ב-1993 הם התגרשו, צ'רי נישאה בשנית, ומאוחר יותר התגרשה מבין זוגה השני ונישאה בשנית לדניאלס ב-1997.
ב-1983, כאשר נבחר לוגאר כיושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית, מונה דניאלס כמנהל הוועדה. בתפקיד זה הוא שימש עד 1984 והיה בעל תפקיד מרכזי בשמירה על שליטת הרפובליקנים בסנאט. הוא גם ניהל בהצלחה שלושה מסעות בחירות מוצלחים של לוגאר לבחירה מחדש לסנאט.
באוגוסט 1985 היה דניאלס ליועץ הפוליטי הראשי ואיש הקשר לממשלות המדינות ולממשל המקומי של הנשיא רונלד רייגן.
ב-1987 שב דניאלס לאינדיאנה כדי לשמש כנשיא וכמנהל הכללי של מכון הדסון, צוות חשיבה שמרני. ב-1988 נבחר דן קווייל כסגן נשיא ארצות הברית, ומושל אינדיאנה רוברט אור הציע למנות את דניאלס למושב של קווייל בסנאט שהתפנה. דניאלס דחה את ההצעה, באומרו שהתפקיד יאלץ אותו לבלות זמן רב הרחק ממשפחתו.
דניאלס הוביל את תגובת ממשל רייגן לפסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית לחוק תקני העבודה ההוגנים, וקידם את הגבלת הסמכות של הממשלה הפדרלית בהגדרת חוקי שעות נוספות עבור המדינות והממשלות המקומיות, בסכמו את עמדתו באומרו, "מהו עניינה של הממשלה הפדרלית לומר לרשויות המקומיות כיצד לבנות את שיטות העבודה שלהן?". בעת ששימש כמנהל ועדת הבחירות לסנאט של הרפובליקנים, הביע דניאלס דאגה בנוגע לטוהר הבחירות באילינוי ב-1984, "טוהר הבחירות יהיה הגורם היחיד המכריע במרוץ לסנאט באילינוי", נושא בו הוא עסק במשך כל הקריירה שלו.
אלי לילי

ב-1990 עזב דניאלס את מכון הדסון כדי לקבל משרה בחברת אלי לילי, התאגיד הגדול ביותר שמטהו ישב אז באינדיאנה. בתחילה הוא קודם לתפקיד נשיא הפעילויות של החברה בצפון אמריקה, תפקיד בו הוא שימש בשנים 1993–1997, ולאחר מכן ועד 2001 לתפקיד סגן נשיא בכיר לאסטרטגיה ומדיניות תאגידיים. במהלך תקופת עבודתו, הודתה החברה באשמה בשני תיקים פליליים, שילמה יותר מ-2.7 מיליארד דולר בקנסות ובפיצויי נזיקין, הסדירה יותר מ-32,000 תביעות נזיקין, ונקלעה לאחד מתיקי הגנת הצרכן הגדולים ביותר שבה הייתה חברת תרופות מעורבת בהיסטוריה של ארצות הברית.
דניאלס ניהל אסטרטגיה של הסחת הדעת מהמתקפות מייצור הפרוזק באמצעות ניהול מסע יחסי ציבור נגד התרופה שנוהל על ידי כנסית הסיינטולוגיה. בראיון שהעניק ב-1992 אמר דניאלס על הארגון ש"הוא לא כנסייה", ושהאנשים שצרכו את הפרוזק היו ככל הנראה קורבנות שלו. כנסיית הסיינטולוגיה הגיבה בתביעת דיבה נגד דניאלס בסכום של 20 מיליון דולר, שנדחתה על ידי בית המשפט.
חברת אלי לילי חוותה צמיחה דרמטית במהלך תקופת עבודתו של דניאלס בה. מכירות תרופת הפרוזק היו כ-30 עד 40 אחוזים מהכנסות החברה במחצית השנייה של שנות ה-90, היא הכפילה את נכסיה ל-12.8 מיליארד דולר והכפילה את הכנסותיה ל-10 מיליארד דולר במהלך אותה תקופה. כאשר מאוחר יותר כיהן דניאלס כמושל אינדיאנה, הוא משך את עמיתיו לעבודה בחברה לשמש כיועציו וכמנהלי סוכנויות הממשל של אינדיאנה.
באותה תקופה שימש דניאלס גם כחבר מועצת המנהלים של חברת החשמל של אינדיאנפוליס. ב-2001 הוא התפטר מתפקידו זה כדי להצטרף לממשלה הפדרלית ומכר את מניותיו בחברה יחד עם אחזקות אחרות כדי לענות על דרישות האתיקה של הממשל הפדרלי. באוחר יותר באותה שנה ירד ערך החברה כאשר תאגיד AES (אנ') רכש את חברת החשמל של אינדיאנפוליס.
מושל אינדיאנה > מסע הבחירות

החלטתו של דניאלס להתמודד על משרת מושל אינדיאנה הובילה את רוב המועמדים האפשריים במפלגה הרפובליקנית לפרוש מהמרוץ. היחידי שהתמודד מולו ולא פרש היה הפעיל והלוביסט השמרן אריק מילר. מילר עבד בקבוצת פיניקס, קבוצה נוצרית להגנה על זכויות. מצע הבחירות של דניאלס התמקד בקיצוץ תקציב המדינה של אינדיאנה ובהפרטת סוכנויות ממשלתיות. בבחירות המקדימות הוא ניצח לאחר שגרף 67 אחוזים מקולות הבוחרים.
כאשר ניהל את הקמפיין שלו במערכת הבחירות הכלליות, ביקר דניאלס שלוש פעמים לכל הפחות בכל אחד מ-92 מחוזות אינדיאנה. הוא נסע ב-RV שנתרם וכונה "RV-1", ושכוסה בחתימות של תומכים ועוטר בסיסמת הבחירות של דניאלס "האיש שלי מיץ'" (My Man Mitch). סיסמה זו התבססה על סימוכין למשפט שפעם היה בשימושו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בהתייחסו לדניאלס. בוש ניהל יחד עם דניאלס מערכות בחירות בשתי הזדמנויות, כאשר דניאלס קיווה שהפופולריות של בוש תסייע לו לנצח. בעצירותיו הרבות במסע, הוא השתמש לעיתים קרובות במשפט "בכל גינה יש צורך בניכוש עשבים אחת לשש עשרה שנים בערך". באותה עת חלפו 16 שנים מאז כיהן באינדיאנה מושל רפובליקני. יריבו במערכת הבחירות הכלליות היה המושל המכהן ג'ו קירנן, שירש את המשרה עם פטירתו של פרנק אובאנון. מודעות הבחירות של קירנן ושל המפלגה הדמוקרטית ניסד לקשור את דניאלס למספר סוגיות - מעצרו על שימוש במריחואנה, מכירת המניות שהובילה להשערות על מכירה פנימית, ובשל תפקידו בחברת אלי לילי, לעלות הגבוהה של תרופות מרשם. הבחירות של 2004 היו היקרות ביותר בתולדות אינדיאנה עד לאותה עת, כשהמועמדים הוציאו יחדיו סכום של 23 מיליון דולר. דניאלס ניצח בבחירות לאחר שגרף כ-53 אחוזים מקולות הבוחרים מול 46 הקולות שקיבל קירנן. קירנן היה המושל המכהן הראשון באינדיאנה שנוצח בבחירות מאז 1892.
מושל אינדיאנה > תקופת כהונתו הראשונה

ביומו הראשון בתפקיד הקים דניאלס את משרד התכנון והתקציב הראשון של אינדיאנה כדי למצוא מצבים של חוסר יעילות ואפשרויות לחיסכון בההוצאות בכל שדרות הממשל. באותו יום הוא ביטל את קיומם של האיגודים המקצועיים של עובדי הממשל באמצעות צו מושל, ביטל את הצורך שעובדי הממשל ישלמו ממשכורותיהם לאיגודים המקצועיים כאשר הפך על פיו את האישור לכך שניתן על ידי המושל אוון ביי בצו מושל שנתן ב-1989. בסופו של דבר ירד שיעור חברי האיגודים המקצועיים משלמי דמי חבר בקרב עובדי המדינה ב-90 אחוזים.
מושל אינדיאנה > תקופת כהונתו הראשונה > תקציב

בנאום מצב המדינה הראשון שלו שנשא ב-18 בינואר 2005, הציב דניאלס בראש סדר היום שלו את שיפור מצבה הפיסקלי של אינדיאנה. למדינה היה תקציב דו-שנתי, ובשנתיים הבאות היו תחזיות לגירעון של 800 מיליון דולר. דניאלס קרא להציב מגבלות על הגידול בהוצאות בכל התחומים ובהורדת שיעור העלייה השנתי של התקציב. הוא גם הציע להעלות את המיסים באחוז אחד בשנה לכל היחידים והישויות שהרווח השנתי שלהם עלה על 100,000 דולר. הצעת המיסוי הייתה שנויה במחלוקת ויושב הראש הרפובליקני של בית הנבחרים של אינדיאנה, בריאן בוסמה, מתח על דניאלס ביקורת וסירב לאפשר דיון בהצעה.
האספה הכללית של אינדיאנה אישרה 250 מיליון דולר בקיצוצים בהוצאות ודניאלס ניהל משא ומתן ב-30 חוזים שונים של המדינה כדי לחסוך 190 מיליון דולר, כך שכתוצאה מכך הגיע סך התקציב ל-23 מיליארד דולר. שיעור העלייה השנתית בסעיף ההוצאות בתקציב קוצץ מ-5.9 ל-2.8 אחוזים, נתון שהפך קבוע פחות או יותר במשך שנים לאחר מכן. העלייה בהכנסות, לצד צמצום ההוצאות, הובילו לעודף תקציבי של 300 מיליון דולר. על פי עדכון בחוקת אינדיאנה, שהתקבל בעקבות פשיטת רגל שהיא נקלעה אליה ב-1837, נאסר על המדינה לקחת הלוואות. לפיכך, מימנה המדינה את הגירעונות התקציביים שלה באמצעות הקצאה מחדש של 760 מיליון דולר בהכנסות שהשתייכו לממשלות המקומיות ולמחוזות החינוך במשך שנים רבות. בהדרגה הושבו כספים אלו לממשל המקומי באמצעות שימוש בכספי העודפים התקציביים, וקרן הרזרבה של המדינה גדלה ל-1.3 מיליארד דולר.
שתי הצעות נוספות של דניאלס בתחום המיסוי אושרו גם הן: מס שהוטל על משקאות חריפים למימון בניית אצטדיון לוקאס אויל (Lucas Oil Stadium) באינדיאנפוליס, ומס על השכרת רכבים לצורך הרחבת מרכז הכנסים של אינדיאנה. מקור המימון החדש הוביל להשתלטות המדינה על מיזם שבתחילה החל על ידי עיריית אינדיאנפוליס והוביל לסכסוך בין דניאלס לבין הנהגת העיר על השאלה מי צריך לקבל את הבעלות על המיזם. בסופו של דבר זכתה בכך המדינה וקיבלה את הבעלות על המתקנים הללו מידי העיר.
ב-2006 המשיך דניאלס את מאמציו לצמצם את ההוצאות התפעוליות של המדינה באמצעות חתימה על הצעת חוק להפרטת שירותי הרישום לתוכניות הרווחה של המדינה. מרכזי הרווחה של אינדיאנה הוחלפו במוקדים טלפוניים שהופעלו על ידי IBM. באמצע 2009, לאחר תלונות על השירות למעוטי יכולת, ביטל דניאלס את החוזה והשיב את שירות הרישום לשירותי הרווחה לידיים ציבוריות.
מושל אינדיאנה > תקופת כהונתו הראשונה > שעון הקיץ

אחד הצעדים השנויים ביותר במחלוקת שאותם קידם דניאלס בהצלחה, היה אימוץ שעון הקיץ באינדיאנה, שלטענתו של דניאלס, בכלכלה מורכבת, היה נחוץ כדי לשים קץ לבלבול המתמיד ולצרף את אינדיאנה למתאם לאורך השנה עם שאר האומה. טרם השינוי, המחוזות של חלקה המערבי של אינדיאנה לא הנהיגו שעון קיץ, בעוד שהמחוזות בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, הקרובים לסינסינטי, אוהיו, כן הנהיגו שעון קיץ בתחומיהם באופן בלתי רשמי בשל היותם חלק מהאזור המטרופוליני של העיר. אינטרסים של שני אזורי הזמן מנעו אימוץ רשמי של שעון הקיץ מאז שנות ה-60, והובילו לעשורים של ויכוחים. דניאלס לחץ להעברתה של כלל המדינה לאזור זמן מזרח, אך האספה הכללית של אינדיאנה לא הגיעה להסכמות על כך. בסופו של דבר, לאחר דיון ארוך, אימצה האספה הכללית את שעון הקיץ של אזור זמן מזרח באפריל 2005. ההצבעה על החוק עברה על חודו של קול אחד והכניסה את רוב המדינה לאזור זמן מזרח, למעט המחוזות שבפינות הצפון-מערבית והדרום-מערבית של המדינה שנשארו באזור זמן מרכז.
מושל אינדיאנה > תקופת כהונתו הראשונה > בריאות

ב-2007 חתם דניאלס על תוכנית הבריאות של אינדיאנה, שסיפקה כיסוי ביטוחי ל-132,000 עובדי המדינה שלא היו מבוטחים. התוכנית פועלת באמצעות סיוע למוטבייה לרכוש פוליסת ביטוח בריאות פרטי בסבסוד המדינה. התוכנית מקדמת סריקות רפואיות, שירותי מניעה מוקדמת, וגמילה מעישון. היא גם מספקת זיכוי ממס לעסקים קטנים שפועלים על פי סעיף 125 לחוק מס הכנסה. התוכנית מומנה באמצעות העלה של המס המדינתי על סיגריות והקצאה מחדש של כספי מדיקאייד (Medicaid) הפדרליים באמצעות מענק מיוחד של הממשלה הפדרלית. בטור שפרסם ב-15 בספטמבר 2007, בוול סטריט ג'ורנל, צוטט דניאלס באומרו על "תוכנית אינדיאנה הבריאה" ועל הגידול במס הסיגריות באומרו, "מס צריכה על מוצר שבקרוב יהיה לך פחות ממנו אינו מפר את הכללים שלמדתי מרונלד רייגן".
התוכנית מאפשרת למשקי בית עם הכנסה נמוכה עד בינונית שאין להם גישה לשירותי בריאות הניתנים על ידי המעסיק, להגיש בקשה להחזר. בראשית ימי היישום שלה, התשלום על התוכנית חושב באמצעות נוסחה שכתוצאה ממנה החיוב נע בין 2 עד 5 אחוזים מהכנסת המבוטחים. סכום שנתי של 1,100 דולר בהשתתפות עצמית היה סטנדרט בכל הפוליסת ואפשר למבוטחים לפתוח חשבון חיסכון לבריאות. התוכנית שילמה סכום מרבי שנתי של 300,000 דולר.