stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכב הנדידה הירחי
היסטוריה > מחקרים מוקדמים אודות ניידות על הירח

בגיליון פברואר 1964 של המגזין "Popular Science", ורנר פון בראון, אז מנכ"ל מרכז טיסות החלל מרשל (MSFC), דן בצורך בכלי רכב ירחי וחשף כי מחקרים בנושא החלו ב־MSFC בשיתוף עם לוקהיד, בנדיקס, בואינג, ג'נרל מוטורס, בראון אנג'נירינג, גראמן ובל אירוספייס.
מתחילת שנות ה־60 החלו מספר מחקרים תחת אחריות MSFC. בתכנונים המקדימים של תוכנית אפולו תוכנן כי בכל משימה ירחית ישוגרו שני טילי סטורן 5. הטיל הראשון ישא את הצוות ואת רכב הנחיתה והטיל השני ישא ציוד ואספקה לשהייה על הירח (מערכת לוגיסטית ירחית). בין הציוד נכלל גם הרכב ירחי. כיוון שתכננו לשגרו על גבי טיל נוסף, הרכב תוכנן ככלי כבד ומשוכלל במיוחד.
חברות גראמן ונורת'רופ החלו ב־1962 לתכנן רכב ירחי בעל תא צוות מדוחס (בו ניתן יהיה לשהות ללא חליפת חלל). בערך באותו זמן סיימה ג'נרל מוטורס מחקר אותו ביצעה עבור המעבדה להנעה סילונית (JPL) של נאס"א, על רכב ירחי קטן ובלתי מאויש עבור תוכנית סרוויור.
בתחילת 1963 נאס"א בחרה ב־MSFC שתבצע מחקרים על המערכת הלוגיסטית הירחית (ALSS). מהמחקר עלה כי יהיה צורך ברכב ירחי במשקל הנע בין 2,950 ל־3,850 ק"ג שיוכל להכיל שני אסטרונאוטים על ציודם כולל אספקה לשהייה של שבועיים על הירח. כלי רכב זה כונה MOLAB (מעבדה ניידת). ביוני 1964 העניקה MSFC חוזה לחברות בואינג ובנדיקס לתכנון MOLAB, יחד עם ג'נרל מוטורס כקבלנית משנה.
אף על פי שהחלה בתכנוני ה־ALSS, בחנה נאס"א מערכת פחות משוכללת - ה־LSSM. ה־LSSM כלל מעבדה קטנה בה יכולים היו האסטרונאוטים לשהות ורכב ירחי קטן בשם LTV שיכול היה לשאת אסטרונאוט יחיד או להיות מופעל מרחוק.
בעקבות לחץ מהקונגרס להפחית בעלויות תוכנית אפולו צומצם מספר משגרי הסטורן 5 שיבנו. בעקבות הצמצום התאפשר רק שיגור יחיד למשימה, כלומר ביטול המערכות המשוכללות שתוכננו להישלח לירח ותכנון רכב ירחי קטן שישוגר יחד עם האסטרונאוטים עצמם. בנובמבר 1964 נעצר תכנון ה־LSSM, אך בואינג ובנדיקס קיבלו חוזים קטנים לתכנון רכב ירחי קטן במסגרת תוכנית ALSS. במקביל בחנו ב־MSFC את האפשרות לשימוש ברכבי ירח רובוטיים שיופעלו מכדור הארץ.
היסטוריה > רכב הנדידה הירחי של תוכנית אפולו

במהלך 1965 ו־1967, ועידת הקיץ בנושא חקר הירח והמדע (Summer Conference on Lunar Exploration and Science) הזמינה מדענים מובילים להעריך את תוכניות נאס"א לחקר הירח ולהעלות הצעות והמלצות. אחד מממצאי הוועידה היה כי ה־LSSM חיוני להצלחת התוכנית ועליו לקבל תשומת לב מיוחדת. פון בראון הקים ב־MSFC את צוות המשימה לרכב הירח (Lunar Roving Task team) ובמאי 1969 בחרה נאס"א ב"רכב הנדידה הירחי" (LRV) לשימוש במשימות המאוישות לירח.
ב־11 ביולי 1969, ימים ספורים לאחר נחיתת אפולו 11 על הירח, פרסמה MSFC מכרז על חוזה לפיתוח סופי ובנייה של ה־LRV. בואינג, בנדיקס, גראמן וקרייזלר הגישו הצעות. לאחר שלושה חודשים של משא ומתן הוכרזה בואינג כזכיינית ב־28 באוקטובר 1969. ג'נרל מוטורס נבחרה כזכיינית משנית ותפקידה היה לבנות את הגלגלים, המנועים ומערכותיהם, ובואינג הייתה אחראית על פיתוח ובניית המערכות האלקטרוניות של הרכב ועל הרכבת הרכב בסופו של דבר.
החוזה הראשון לבואינג, כולל דמי תמריץ, היה על סך 19,000,000 $ וכלל הספקת ה־LRV הראשון ב־1 באפריל 1971. עם זאת, בסופו של דבר עלה הסכום ל־38,000,000 $, קרוב לסכום שנאס"א העריכה שיעלה פיתוח ה־LRV בהתחלה. 4 רכבי ירח נבנו, אחד לכל אחת ממשימות אפולו: 15, 16 ו־17, ועוד LRV אחד ששימש לחלפים לאחר ביטול משימת אפולו 18. בנוסף, נבנו דגמים של ה־LRV ששימשו למבחנים מסוגים שונים.
רכבי ה־LRV שימשו להגדלת הניידות על הירח במהלך שלוש המשימות האחרונות של תוכנית אפולו. ה־LRV הופעל לראשונה ב־31 ביולי 1971 במהלך משימת אפולו 15, והשימוש בו העלה פי כמה את טווח החקירה של צוות המשימה. צוותי אפולו קודמים יכולים היו לחקור רק את הסביבה הקרובה לרכב הנחיתה בגלל הסרבול הרב והקושי להלך שנוצר מחליפות החלל ושאר אמצעי קיום החיים הכבדים שנשאו האסטרונאוטים. עם זאת, השימוש ב־LRV הוגבל רק למרחקים מהם הייתה אפשרות לחזור רגלית אל רכב הנחיתה במקרה שתתגלה תקלה ברכב. ה־LRV תוכנן כך שמהירותו המרבית תהיה 13 קמ"ש על פני הירח, אך יוג'ין סרנן (אפולו 17) הגיע למהירות המרבית של 18.9 קמ"ש.
ה־LRV פותח ב־17 חודשים בלבד, ובכל זאת מילא את כל מטרותיו ללא בעיות חמורות. כנף הגלגל האחורי ב־LRV של משימת אפולו 16 אבד במהלך הפעילות החוץ רכבית השנייה (EVA-2) בתחנה 8 כאשר ג'ון יאנג נתקל בה. בעקבות איבוד הכנף האסטרונאוטים, על ציודם, כוסו באבק ירחי שהועף עליהם מהגלגל. אף ניסיון תיקון לא בוצע. כנף הגלגל האחורי ב־LRV של משימת אפולו 17 נשברה כאשר יוג'ין סרנן פגע בה בטעות עם פטיש. יוג'ין סרנן והאריסון שמיט הדביקו את הכנף חזרה במקומה, אך בגלל האבק הרב הדבק לא החזיק והכנף אבדה אחרי כשעה של נסיעה, והאסטרונאוטים כוסו באבק. לפעילות החוץ רכבית הבאה הם הכינו "כנף" חלופית ממפות של אתר הנחיתה, סרט דביק ומלחציים (שהיו שייכים לנורה המתכווננת בתוך רכב הנחיתה). לפני ההמראה נלקחו המלחציים והוחזרו למקומם המקורי והמפות הוחזרו לכדור הארץ והן מוצגות במוזיאון האוויר והחלל הלאומי. שחיקת האבק עדיין יכולה להיראות על ה"חלפים" ששימשו לבניית הכנף החלופית.
מצלמת הטלוויזיה הצבעונית שמוקמה בקדמת ה־LRV יכולה הייתה לפעול על ידי שליטה מרחוק ממרכז הבקרה שבכדור הארץ, דבר שאיפשר קבלת מגוון רחב יותר של צילומים מאשר במשימות הקודמות. בסיום הפעילות הירחית האחרונה הסיע מפקד המשימה את ה־LRV למרחק בטוח מרכב הנחיתה כדי שהמצלמה תוכל לצלם את ההמראה מן הירח.
מאפייני ה־LRV

ה־LRV היה רכב חשמלי מונע מצבר שתוכנן כך שיפעל בכח המשיכה החלש של הירח ובריק הקיים על פניו, ושיוכל לפעול על פני השטח הירחיים ובכך יאפשר לאסטרונאוטים להרחיב את היקף פעילותם הירחית. שלושה רכבי ירח שימשו בתוכנית אפולו. רכב אחד בכל אחת ממשימות אפולו 15, אפולו 16 ואפולו 17. מפקדי המשימה היו נהגי הרובר והם ישבו במושב השמאלי של הרכב.
מאפייני ה־LRV > משקל ומטען

ה־LRV שקל 210 ק"ג בכדור הארץ - כלומר, 35 ק"ג על פני הירח, ותוכנן כך שיוכל לשאת עוד 490 ק"ג על פני הירח. אורך הרכב היה 3 מטרים ורוחבו מגלגל לגלגל היה 2.3 מטרים. גובה הרכב היה 1.1 מטרים בנקודה הגבוהה ביותר. שלדת הרכב הייתה מורכבת משלושה חלקים שנבנו מצינורות סגסוגת אלומיניום 2219 שרותכו יחדיו. שלושת חלקי הרכב היו יכולים להתקפל, וכך היה הרכב מאוחסן בתא המטען של רכב הנחיתה הירחי. לרכב היו שני מושבים מתקפלים מאלומיניום ורצועות ניילון שהוצבו זה לצד זה. משענות ידיים הוצבו בין שני המושבים ולכל מושב היו הדומי רגליים מתכווננים וחגורת סקוץ'. צלחת לוויין גדולה הורכבה על מוט במרכז חזית הרכב. ל־LRV היו מערכות קפיצים כדי לרכך את הנסיעה. כשהיה ה־LRV טעון במלואו הוא יכול היה לעבור מעל מכשולים בגובה 35 ס"מ מהקרקע.
מאפייני ה־LRV > גלגלים והנעה

גלגלי ה־LRV יוצרו על ידי מעבדת המחקר ההגנתי של ג'נרל מוטורס. חישור הגלגל היה עשוי מאלומיניום וקוטרו היה 81 ס"מ. צמיג היה עשוי אבץ ברוחב 23 ס"מ שחופה בגדילי פלדה ארוגים ברוחב 0.84 מ"מ שצומדו לשפתו יחד עם דיסקיות אלומיניום. רצועות טיטניום כיסו 50% משטח המגע של אריג הפלדה עם הקרקע על מנת לספק חיכוך ובכך יתר כוח משיכה עם הקרקע. בתוך הצמיג הייתה מסגרת בלימה בקוטר 65 ס"מ שמטרתה הייתה להגן על החישור. חוסמי אבק הורכבו מעל הגלגלים. לכל גלגל היה מנוע פרטי שיוצר על ידי דלקו אלקטרוניקס. כל מנוע יכול היה להפיק עד 0.25 כוח סוס (195 ואט) ב־10,000 סל"ד. המנועים חוברו לגלגלים באמצעות מערכת משלב הרמוני ביחס של 1:80 ומערכת בלמים מכנית.
יכולת התמרון הושגה באמצעות שימוש במנועי היגוי קדמיים ואחוריים. כל מנוע כיוון היה בעל 0.1 כוח סוס (75 ואט). כל זוג גלגלים היה פונה לכיוון מנוגד ובכך הושג רדיוס סיבוב של 3 מטרים. הייתה גם אפשרות לנתק זוג גלגלים ממנועו כך שרק זוג אחד שימש לניהוג או לנתק את שני המנועים במקרה של תקלה.
את הכוח ל־LRV סיפקו שתי סוללות לא־נטענות של 36 וולט, בעלות קיבולת אנרגטית של 121 אמפר־שעה כל אחת, והן יכלו לספק ל־LRV די כוח ל־92 ק"מ של נסיעה. האנרגיה שימשה הן את מנועי ה־LRV והן את מערכות הקשר והטלוויזיה שלו. המערכת החשמלית של הרובר קוררה באופן פסיבי, בעזרת קבלים ומחזירי אור.
מאפייני ה־LRV > שליטה וניווט

הגה בצורת האות T שהוצב בין שני המושבים שימש את נהג ה־LRV. הטיית ההגה קדימה הניעה את הרכב קדימה, הטיה ימינה או שמאלה סובבה את הרכב ומשיכה אחורה בהגה הפעילה את הבלמים. על מנת לנסוע ברוורס היה צריך להפעיל מתג על ההגה ואז למשוך אחורה. משיכת ההגה אחורה עד הסוף הפעילה בלמי חנייה. לוח הבקרה והתצוגה מוקם מאחורי ההגה והציג נתוני מהירות, כיוון, נטייה ורמות אנרגיה וטמפרטורה.
הניווט התבסס על מדידות תכופות של הכיוון והמרחק על ידי מד כיוון ומד מרחק והזנת הנתונים למחשב שחישב את סך כל הנתונים למיקום המדויק מרכב הנחיתה. בנוסף היה כלי שהתבסס על צל השמש ושיכול היה לשמש ככלי ניווט משני.
היסטוריית פעילות

כל LRV שימש כל משימה שלוש פעמים, פעם אחת בכל יום משלושת ימי המשימה. בטבלה מוצגים נתונים אודות כל LRV בנפרד:
| משימה | מרחק כולל | זמן כולל | המסע הארוך ביותר | מרחק מרבי מנקודת הנחיתה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אפולו 15 (LRV-001) | 27.76 ק"מ | 3 שעות ו־2 דקות | 12.47 ק"מ | 5 ק"מ |
| אפולו 16 (LRV-002) | 26.55 ק"מ | 3 שעות ו־26 דקות | 11.59 ק"מ | 4.5 ק"מ |
| אפולו 17 (LRV-003) | 35.89 ק"מ | 4 שעות ו־26 דקות | 20.12 ק"מ | 7.6 ק"מ |
אחת ההגבלות המרכזיות בשימוש ב־LRV הייתה שאסור היה לנסוע למרחק ממנו לא יוכלו האסטרונאוטים לחזור ברגל אל רכב הנחיתה במקרה שה־LRV יתקלקל. ההגבלה צומצמה במהלך משימת אפולו 17 בה בוצעו נסיעות ארוכות בגלל הביצועים הטובים של ה־LRV במהלך המשימות הקודמות.
היסטוריית פעילות > פרישה והצבה

פרישת הרובר מתא המטען של רכב הנחיתה והרכבתו בוצעה על ידי האסטרונאוטים בעזרת מערכת של גלגלות, סלילים, חבלים ורצועות בד. ה־LRV היה מקופל ומאוחסן בתא המטען (Quad 1) של רכב הנחיתה כאשר הצד התחתון של השלדה מופנה החוצה. אסטרונאוט אחד היה עולה במעלה סולם רכב הנחיתה ומשחרר את ה־LRV בעוד האסטרונאוט השני היה מטה את ה־LRV באיטיות מהקרקע באמצעות מערכת הסלילים והרצועות. בזמן שהורד ה־LRV אל הקרקע הוא פרש את עצמו אוטומטית. הגלגלים האחוריים התקפלו החוצה וננעלו במקומם וכאשר הם נגעו בקרקע נפרשו גם הגלגלים הקדמיים וננעלו וכאשר נגעו כל הגלגלים בקרקע נפרש חלקו הקדמי של ה־LRV והמסגרת הושמה במקומה. כל רכיבי ה־LRV היו מחוזקים במקומם באמצעות כבלים וסיכות ששוחררו על ידי האסטרונאוטים. לאחר הסרת החצובות התרוממו המושבים והדומי הרגליים. לאחר הפעלת הרכיבים האלקטרוניים של ה־LRV, הוא היה מוכן לפעולה והורחק מרכב הנחיתה.
היסטוריית פעילות > מיקום נוכחי

4 רכבי ירח נבנו והוכנו לשיגור. שלושה מתוכם נישאו לירח והושארו שם במהלך משימות אפולו 15, 16 ו־17. חלקי ה־LRV הרביעי שימשו כחלקי חילוף עבור אלו ששוגרו (החלפים שוגרו עם המשימה) לאחר ביטול משימת אפולו 18, ולכן רכבי הירח המוצגים במוזיאונים הם רכבי אימון, אבות־טיפוס ודגמים.
הרכב ששימש את אפולו 15 הושאר באזור בשם Hadley–Apennine (קואורדינטות - 26°06′N 3°39′E﻿ / ﻿26.10°N 3.65°E﻿ / 26.10; 3.65), ה־LRV של אפולו 16 הושאר ב־Descartes Highlands (קואורדינטות - 8°59′S 15°31′E﻿ / ﻿8.99°S 15.51°E﻿ / -8.99; 15.51) ושל אפולו 17 ב־Taurus–Littrow (קואורדינטות - 20°10′N 30°46′E﻿ / ﻿20.16°N 30.76°E﻿ / 20.16; 30.76). ה־LRV של אפולו 17 נצפה ב־2009 ושוב ב־2011 על ידי המקפת לסקר הירח (LRO).
מספר רכבי ירח נבנו עבור בדיקות, אימונים ועוד. רכבים אלו מוצגים בין היתר במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון די. סי., מרכז החלל ג'ונסון ביוסטון טקסס, ומרכז המבקרים של מרכז החלל קנדי בפלורידה. דגם שהוחכר ממוזיאון האוויר והחלל הלאומי מוצג במתקן השעשועים המשימה: חלל במרכז אפקוט בדיסניוורלד שבאורלנדו פלורידה.
מדיה

ג'ון יאנג מפקד משימת אפולו 16 על רכב הירח במהלך הפעילות החוץ רכבית
דייב סקוט וג'ים אירווין, שנחתו על הירח במשימת אפולו 15 מתאמנים על ה־LRV לפני המשימה
ראו גם

אפולו (חללית)
תוכנית לונוחוד
הערות שוליים

↑  von Braun, Wernher; “How We’ll Travel on the Moon,” Popular Science, February 1964, pp. 18-26
↑  Young, Anthony; Lunar and planetary rovers: the wheels of Apollo and the quest for Mars; Springer, 2007, pp. 30-57;
↑  http://www.astronautix.com/craft/molab.htm
↑  “Lunar Roving Vehicle,” MSFC press release, 29 October 1969; Marshall Star, 3 November 1969
↑  The Apollo Lunar Roving Vehicle
↑  Lyons, Pete; “10 Best Ahead-of-Their-Time Machines”, Car and Driver, Jan. 1988, p.78
↑  Experiment Operations During Apollo EVAs
↑  Moondust and Duct Tape
↑  Lyons, op. cet. p. 78.
↑  http://nssdc.gsfc.nasa.gov/planetary/lunar/apollo_lrv.html
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
ג'ון יאנג עובד על ה־LRV על יד רכב הנחיתה אוריון במשימת אפולו 16, אפריל 1972
ה"כנף" החלופית שהורכבה על ידי צוות משימת אפולו 17
תצלום תקריב של גלגל ה־LRV. ניתן לראות את הצמיג המכוסה באריג הפלדה עם רצועות הטיטניום
לוח הבקרה של ה־LRV
הכנסת ה־LRV לרכב הנחיתה הירחי של משימת אפולו 15
תצלום שצולם על ידי LRO ב־4 בספטמבר 2011 המראה את אתר הנחיתה של אפולו 17. ה־LRV נמצא בימין התמונה
תחנות'

הר-האור (בערבית, ג'בל אל-נור), בו על פי המסורת המוסלמית, התבודד מוחמד בעת שעשה תחנות' ערב חזיונו את המלאך ג'יבריל.
תחנות' (מערבית, تحنّث) הוא מנהג קדום שנהגו לקיים כמה אוכלוסיות בחצי האי ערב הטרום אסלאמי, ובפרט שבט קורייש. מנהג זה התאפיין בהתבודדות, לפרק זמן מה (למשל, חודש ימים), במקום רחוק ממקום המגורים ובמיוחד בסביבה טבעית המאפשרת חשבון נפש באין מפריע. בדרך כלל היה חוזר המתבודד לביתו בסיום כל יום. המנהג התאפיין גם בכמה פולחנים נוספים.
למנהג התחנות' חשיבות במחקר ההיסטורי, וההיסטוריוגרפי של דת האסלאם (כמו גם במחקר היסטורי-פסיכולוגי), שכן על פי המסורת המוסלמית, בעת שביצעוֹ מוחמד בן עבדאללה (הנחשב לנביא האסלאם) נגלה אליו לראשונה מלאך האל ג'יבריל (המזוהה עם המלאך גבריאל מן המסורת היהודית).
מאפייני התחנות'

התבודדות במקום מרוחק (הכוללת שיבה הביתה, למשל, אחת ליום או כמה ימים).
חשבון נפש על מעשים לא מוסריים.
פולחן הכולל מתן צדקה לעניים (זכאה).
הקפת הכעבה במכה, לרוב 7 פעמים, בסיום התחנות'.
המנהג והאסלאם

מוחמד בן עבדאללה נחשב באסלאם לאחרון הנביאים, ולנביא החשוב ביותר מכל הנביאים. על פי דת האסלאם, פסוקי הקוראן ספר הקודש של דת זו, הורדו למוחמד בעל-פה, על ידי המלאך ג'יבריל (גבריאל).
לפי המסורת המוסלמית, באחת הפעמים שעשה תחנות', הגיע מוחמד אל הר האור (הר אל-נור, جبل النور) והתבודד שם. בעת תקופה זו, בעודו מתבודד במערת חירא (غار حراء) בהר זה, נגלה אליו לראשונה המלאך גבריאל, בלילה (לילה המכונה "ליל הגורל" - "לילת אל-קדר"). קובץ החדית' הידוע "צחיח אל-בוח'ארי" (صحيح البخاري) מספר כך:
אז בא אליו המלאך גבריאל ואמר: קרא! אמר (מוחמד): אינני קורא (בגרסה אחרת: מה אקרא?). אז הוא תפס אותי ולחץ אותי עד שתש כוחי, אז שילח אותי ואמר: קרא! אמרתי: אינני קורא. אז הוא אמר: קרא בשם ריבונך אשר ברא, ברא את האדם מטיפת דם מעוּבּה [או 'קפוא'], קרא, הן ריבונך הוא רב חסד, אשר לימד בקולמוס, לימד את האדם את אשר לא ידע.
הפסוקים האחרונים (מהמילים: "קרא בשם ריבונך" ואילך) מופיעים בקוראן כ"סורת אל-עַלַק" (סורת הדם המעובה (או 'סורת הדם הקפוא') מס' 96), ומובאים כאן בתרגומו של אורי רובין. לסיפור ההתגלות יש גרסאות רבות במסורת המוסלמית שנבדלות זו מזו אך בפרטים אחדים.
ביבליוגרפיה

M.J. Kister, "Al-Taḥannuth’: An Inquiry into the Meaning of a Term," Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, 31,2 (1968), 223-236.
האסלאם, מבוא להיסטוריה של הדת, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, מהדורה שנייה, שנת 2000, פרק 1.
לקריאה נוספת

הערך על תחנות' באתר Wikishia.
הערות שוליים

↑  M.J. Kister, "Al-Taḥannuth’: An Inquiry into the Meaning of a Term," Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, 31,2 (1968), 223-236.
↑  קוראן, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תשס"ה 2005.
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שומה אונו

שומה אונו (באנגלית: Shoma Uno; ביפנית: 宇野 昌磨; נולד ב-17 בדצמבר 1997) הוא מחליק אמנות על הקרח יפני, סגן אלוף אולימפי (פיונגצ'אנג 2018), פעמיים ברציפות אלוף עולם (מונפלייה 2022 וסאיטמה 2023), פעמיים סגן אלוף עולם (הלסינקי 2017 ומילאנו 2018) ו-5 פעמים אלוף יפן בהחלקה על הקרח ליחידים.
חיים אישיים

אונו נולד וגדל בנגויה.
חיים אישיים > 2017 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד במרץ 2017 זכה במדליית כסף בתחרות ליחידים בתוצאה של 319.31 נ', אחרי בן ארצו יוזורו האניו (321.59 נק') ולפני ג'ין בויאנג מהרפובליקה העממית של סין (303.58 נק')
חיים אישיים > 2018 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה במדליית כסף בתחרות ליחידים בתוצאה של 306.90 נק', אחרי יוזורו האניו (317.85 נק') שהגן על תוארו והפך למחליק הראשון שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות ברציפות מזה 66 שנה ולפני חאווייר פרננדס מספרד (305.24 נק').
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במילאנו, איטליה הוא זכה במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 273.77 נק', אחרי נייתן צ'ן מארצות הברית (321.40 נק') ולפני מיכאיל קוליאדה מרוסיה (272.32 נק').
חיים אישיים > 2019

באליפות העולם שנערכה בסאיטמה, יפן, במרץ 2019 הוא סיים במקום רביעי בתחרות ליחידים בתוצאה של 270.32 נק'.
חיים אישיים > 2021

באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם, שוודיה, במרץ 2021 סיים פעם שנייה ברציפות במקום רביעי בתוצאה של 277.44 נק'.
חיים אישיים > 2022 > מדליות ארד אולימפיות

באולימפיאדת בייג'ינג (2022) זכה בשתי מדליות ארד, בתחרות ליחידים בתוצאה של 293.00 נק', אחרי נייתן צ'ן (332.60 נק') ובן ארצו יומה קג'יאמה (310.05 נק') ובתחרות הקבוצתית אחרי רוסיה וארצות הברית.
חיים אישיים > 2022 > אלוף עולם

חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת, במרץ אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של 312.48 נק', לפני בן ארצו יומה קג'יאמה (297.60 נק') ווינסנט ג'ואו מארצות הברית (277.38 נק')
חיים אישיים > 2023

באליפות העולם שנערכה בסאיטמה במרץ 2023 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 301.14 נק', לפני צ'ה ג'ון-הוואן מקוריאה הדרומית (296.03 נק') ואיליה מלינין מארצות הברית (288.44 נק').
תרגיל לבלשית מתחילה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  קולין היגינס 
 הופק בידי:  אדוארד מיקיש, תומאס מילר
 תסריט:  קולין היגינס 
 עריכה:  פמברוק הרינג
 שחקנים ראשיים:  גולדי הון צ'בי צ'ייס
 מוזיקה:  צ'ארלס פוקס 
 צילום:  דיוויד מ. וולש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביולי 1978
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, מותחן 
 תקציב:  5,000,000 דולר
 הכנסות:  45,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   foulplay
 דף הסרט ב־IMDb
 
תרגיל לבלשית מתחילה (באנגלית: Foul Play) הוא מותחן קומי וסרט פשע אמריקאי בבימויו של קולין היגינס, עם גולדי הון וצ'בי צ'ייס בתפקידים הראשיים.
קולין היגיס גם כתב את התסריט כהוקרה לסרטיו של אלפרד היצ'קוק. יש בתסריט כמה מאפיינים שמזכירים את הסרטים האלה:
אדם תמים שנקלע למזימת פשע ובתחילה לא מאמינים לו (39 המדרגות, מזימות בינלאומיות).
מזימה לרצוח אישיות חשובה בעת קונצרט (האיש שידע יותר מדי).
שימוש במקגאפין שהיה נפוץ בסרטיו של היצ'קוק - חפץ הקשור במזימה שהפושעים מנסים למצוא.
שימוש במכשיר ביתי לשם הרג תוקף (אליבי).
תקציר העלילה

גלוריה מנדי (גולדי הון) היא ספרנית גרושה מסן פרנסיסקו. במסיבה באחת העיירות על החוף היא פוגשת בטוני (צ'בי צ'ייס) שמנסה לשווא להתחיל אתה. היא חוזרת לסן פרנסיסקו בחיפושית צהובה עם גג מתקפל לאורך דרך מדינת קליפורניה מספר 1 כשברקע נשמע השיר "Ready to Take a Chance Again". בדרך היא עוצרת לאדם שרכבו התקלקל. הוא מציג את עצמו כ"סקוטי" (ברוס סולומון) ומשחיל פילם לקופסת הסיגריות שלה.
הם קובעים להיפגש בקולנוע אך הוא מאחר, מתיישב לידה והיא מבחינה שהוא גוסס ושותת דם. לפני מותו הוא אומר לה "להיזהר מהגמד". גלוריה מזעיקה את בעל הקולנוע אבל מתברר שהמת נעלם.
גלוריה מסתלקת מהמקום כשאדם לבקן רודף אחריה. היא נמלטת למועדון ומבקשת מאחד המבלים סטנלי טיבט (דדלי מור), שייקח אותה לדירתו. סטנלי רודף הנשים מסכים, לוקח אותה לדירתו ו"מתכונן" לשכב אתה אך היא מסרבת וחוזרת לדירתה שם היא מותקפת על ידי בעל צלקת (דון קלפא) שדורש את הפילם. היא הורגת אותו במחט סריגה והאלבינו משלים את המשימה. היא מתעלפת ולאחר שהיא קמה היא מתקשרת למשטרה. מגיעים טוני קרלסון ועוזרו פרגי (בריאן דנהי) ולא מוצאים שום דבר חשוד. הם וגם בעל הבית שלה מר הדנסון (ברג'ס מרדית') לא מאמינים לה וסבורים שהיא הוזה.
לדירתה מגיע גמד (בילי בארטי) עם מזוודה. גלוריה סבורה שזה הגמד מפניו הוזהרה וזורקת אותו מהחלון לביוב. לבסוף מתברר שהוא בא למכור לה ספרי תנ"ך.
גלוריה נחטפת ומצליחה להשתחרר ולבסוף טוני מתחיל להאמין לה ומתפתח ביניהם קשר רומנטי. מתברר שיש מזימה מקבוצה קתולית קיצונית לרצוח את האפיפיור המבקר בעיר. בראש המזימה עומד אחיו התאום של הארכיבישוף ומזכירתו גרדה קאסוול (רייצ'ל רוברטס). פרגי נחטף ותחת איומים הוא מזמין את טוני, גלוריה ומר הנדרסון. במרתף הבית מצליח טוני להרוג את הפושע הראשי המכונה "הגמד" (מרק לורנס). קאסוול אומרת להם כי האלבינו יהרוג את הארכיבישוף בעת הצגת ה"מיקדו" בבית האופרה. הנדרסון מכניע את אח הארכיבישוף ומזכירתו.
כעת ממהרים טוני וגלוריה לבית האופרה במרוץ מטורף עם החלפות רכבים והתנגשויות הם מצליחים להגיע לבית האופרה באמצע הצגת המיקדו בניצוחו של סטנלי ולחסל את האלבינו על הבמה. הקהל לא מרגיש בדבר וכאשר טוני וגלוריה מתחבקים על הבמה כולם חושבים שזה חלק מההצגה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גולדי הון | גלוריה מנדי | ספרנית |
| צ'בי צ'ייס | טוני קרלסון | שוטר |
| ברג'ס מרדית' | מר הנסי | משכיר דירות |
| דאדלי מור | סטנלי טיבט | מוזיקאי |
| בריאן דנהי | מפקח "פרגי" פרגוסון | שוטר |
| בילי בארטי | מקווין | גמד |
| רייצ'ל רוברטס | דליה דארו | מזכירת ארכיבישוף |
| ברוס סולומון | סקוטי | בלש משטרה |
| ויליאם פרנקפאת'ר | ווייטי ג'קסון (אלבינו) | פושע |
| דון קלפא | פני צלקת | פושע |
| יוג'ין רוץ' | "ארכיבישוף" |  |
| מרק לורנס | "הגמד" | פושע |
| מרילין סוקול | סטלה | חברה של גלוריה |
פרסים

מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר - "Ready to Take a Chance Again".
שמונה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב:
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי - צ'בי צ'ייס.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי - גולדי הון.
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע - דדלי מור.
פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה - צ'בי צ'ייס.
פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר - קולין היגינס.
פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר - "Ready to Take a Chance Again".
שם משפחה

שלט בתוך אריחי קרמיקה, בכניסה לבית משפחת שור (בעברית ובאנגלית) לצד איור של  עץ ברחוב העושה שימוש באבן ירושלמית
שם משפחה הוא החלק בשמו של האדם המציין את השתייכותו למשפחתו. כיום, השימוש בשמות משפחה נפוץ בקרב תרבויות וחברות רבות בעולם, אם כי לכל תרבות כללים משלה באשר לאופן השימוש ולקביעת שם המשפחה. בחברות מודרניות רבות אין יותר דרישה ששם המשפחה יצביע במפורש על קשרים משפחתיים, ולהורים ואנשים פרטיים יש זכות לבחור שם משפחה לפי רצונם הפרטי.
בחברות רבות, ובייחוד במדינות אירופה, צפון אמריקה ודרום אמריקה (כאשר ישנם חריגים בודדים) שם המשפחה הוא החלק האחרון בשמו של האדם. כיוון שכיום שם המשפחה נכתב בדרך כלל אחרון במדינות דוברות אנגלית, last name משמש כמילה נרדפת לשם משפחה.
במדינות רבות באסיה ובאפריקה (וכן בהונגריה) שם המשפחה נכתב בהתחלה. סידור זה נקרא בטעות "הסידור המזרחי", כיוון שאירופאים מכירים בעיקר את הדוגמאות מסין, וייטנאם, יפן וקוריאה.
במדינות שבהן משתמשים בשם משפחה, השמות משמשים בדרך כלל כהתייחסות לאדם זר בצורה רשמית, ובדרך כלל בצירוף התואר מר או גברת (או כל תואר מקביל אחר). תארים רשמיים של האדם (ד"ר, פרופסור, עו"ד, ליידי וכדומה) בדרך-כלל יתייחסו אף הם לשם המשפחה של האדם ולא לשמו הפרטי, למעט מקרים בהם מוזכר גם שמו הפרטי, כגון: פרופ' ישראל ישראלי (לרוב כאשר השם נזכר בכתיבה רשמית, כגון בסמוך לדלת המשרד). השם הפרטי, שניתן עם הלידה, הוא השם שבו משתמשים חברים, משפחה ומקורבים אחרים. חריגה מכלל זה נמצאת כאשר ניתן התואר 'סר' לאדם בממלכה המאוחדת, התואר יצורף לשמו הפרטי ולא לשם משפחתו.
בחברות ערביות אין כמעט שמות משפחה באותו מובן של המונח האנגלי. ישנן מסורות ערביות למתן שמות משפחה המצביעות על קשרים משפחתיים ועל פי מקצוע, אולם השמות המצביעים על קשרים אלה אינם תמיד עוברים בירושה באותה צורה כמו שהמונח האנגלי family name מרמז עליו[דרוש מקור].
בחברה הקוריאנית ישנם כ-286 שמות משפחה בלבד. כמו כן, נשים בקוריאה נוהגות לשמור על שם המשפחה שלהן ולא משנות אותו לאחר נישואיהן.
באיסלנד שם המשפחה של אדם הוא השם הפרטי של האב בתוספת הסיומת "סון" (לבנים) או "דוטיר" (לבנות).
יהודים רבים שעלו לארץ ישראל עברתו את שמם.