stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקראינה
תרבות > דת > יהדות אוקראינה

אוקראינה הייתה מקום מושבם העיקרי של יהדות תחום המושב, אך מתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 ועד סוף שנות ה-20 של המאה ה-20, עקב חוקי מאי והפוגרומים שבוצעו בהוראתו של אלכסנדר השלישי צאר רוסיה, היגרו מאוקראינה יהודים רבים עד שבסוף שנות ה-30 הם היוו רוב בקהילות ארצות הברית, בריטניה וארגנטינה.
חלק הארי של העולים בעליות הראשונות לארץ ישראל הגיע מחבל ארץ זה של מזרח אירופה. בהם חובבי ציון, ארגוני הפועלים והחלוצים הראשונים אשר הקימו את הקיבוצים, מערך הבריאות, המשפט ואת צורת הממשל. היסודות עליהם נבנתה תדמיתה הסוציאליסטית והלאומית של מדינת ישראל היו גם על פי חזונם של ילידי אוקראינה. מהמפורסמים שבהם היו: גולדה מאיר, לוי אשכול, משה שרת, ישראל גלילי, יצחק בן-צבי, פנחס רוטנברג, יהושע חנקין, חיים נחמן ביאליק, יוסף טרומפלדור, חיים ארלוזורוב, יצחק בן-אהרן, מרדכי נמיר, ליאו מוצקין, אהרון דוד גורדון, רחל המשוררת, אברהם שלונסקי, נפתלי הרץ אימבר, שאול טשרניחובסקי, אורי צבי גרינברג, חיים בוגר, אפרים קציר, זאב ז'בוטינסקי, דב בר בורוכוב, יוסף חיים ברנר, אחד העם, שלום עליכם, שמואל יוסף עגנון, אבא קובנר, ויעקב דורי.
אוקראינה ידועה כמולדתם של אדמו"רים מפורסמים רבים, בהם רבי שניאור זלמן מלאדי המכונה "האדמו"ר הזקן", רבי מנחם מנדל שניאורסון המכונה "הרבי מלובביץ'", רבי נחמן מברסלב ועוד.
לפני התפרקות ברית המועצות מנתה אוכלוסיית היהודים באוקראינה כחצי מיליון איש. מאז, כתוצאה מהגירה שלילית, ירד המספר לכ-200 אלף. רוב יהדות אוקראינה הגיעה בשנות ה-90 של המאה ה-20 לישראל אך קהילות גדולות קיימות גם בארצות הברית, רוסיה, קנדה וגרמניה. מספר היהודים באוקראינה גדל באופן קבוע ומשמעותי, לאו דווקא בגלל ילודה גבוהה, אלא מפני שיהודים שהסתירו בעבר את מוצאם, נחשפים הודות לפעילות אינטנסיבית של הקהילות היהודיות במדינה.
למרות מספרם הנמוך יחסית באוכלוסייה, היהודים מהווים גורם משמעותי כיום בפוליטיקה ובכלכלה האוקראינית. בשנת 2020, נשיא אוקראינה, יושב ראש האופוזיציה באוקראינה וכן בעל הבנק הגדול ביותר באוקראינה, היו יהודים. אוקראינה הייתה המדינה היחידה בעולם (חוץ מישראל) שבה היו בשלטון בו זמנית גם נשיא יהודי וגם ראש ממשלה יהודי.
תרבות > דת > האסלאם באוקראינה

האסלאם נפוץ בעיקר בקרב הטטרים של קרים, אשר מנו 220 ארגונים מוסלמיים נכון לשנת 2015.
בנוסף פעילים באוקראינה ארגונים כמו המחלקה הרוחנית של המוסלמים האוקראיניים, ארגון "אומה", המרכז הרוחני של המוסלמים של קרים והמופתיאת של קייב.
יחסי חוץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יחסי חוץ > אוקראינה-ישראל

יחסי אוקראינה-ישראל מוסדו לראשונה ב-26 בדצמבר 1991, לאחר פירוקה של ברית המועצות וקבלת עצמאותה של אוקראינה.
נכון לשנת 2013 שתי המדינות מחזיקות בשגרירויות במדינה השנייה, כאשר שגרירות אוקראינה ממוקמת בתל אביב ושגרירות ישראל ממוקמת בקייב. נוסף לשגרירות, בתאריך 16 במאי 2013 מונה עופר קרז'נר, יזם ואיש עסקים ישראלי הפועל באוקראינה בתחום הנדל"ן, כקונסול הכבוד של אוקראינה בירושלים.
במהלך השנים היחסים ההדדיים בין שתי המדינות הלכו והתחממו, במידה רבה כתוצאה ממספרם הרב של תושבי ישראל שמוצאם באוקראינה (שבאו במסגרת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90). ההתקרבות ביחסים באה לידי ביטוי בחתימת הסכם מעבר חופשי בין שתי המדינות, שנחתם בתאריך 9 בפברואר 2011 ומאפשר לאזרחי כל מדינה לבקר במדינה השנייה ללא צורך בוויזה, וזאת לפרק זמן מוגבל ולמטרות תיירותיות בלבד.
ראו גם

גדר הגבול אוקראינה-רוסיה
מלחמת אוקראינה-רוסיה
כלכלת אוקראינה
מיל מי-8

מיל מי-8 או מי-8 (באנגלית: Mil Mi-8, ברוסית: Ми-8. כינוי בקוד דיווח נאט"ו: היפ) הוא מסוק תובלה רב תכליתי סובייטי, בעל צמד מנועי טורבינה מתכנונו של מיכאיל ליאונטיויץ' מיל.  במשך השנים יוצרו כ-17,000 מסוקים מסוג מי-8 ונחשב למסוק שיוצר במספר הגבוה ביותר בעולם.
המסוק יוצר בעבר על ידי ברית המועצות וכיום על ידי רוסיה. מבוססים עליו מסוק התקיפה Mi-24 ומסוק התובלה Mi-14. המי-8 הוא מסוק רב תכליתי שיוצר במפעל המסוקים של מוסקבה ע"ש מ.ל. מיל, כיום יצרנית המסוקים הרוסית מיל.
המסוק יועד הן למטרות אזרחיות והן למטרות צבאיות, ובכלל זה לשירות חברת התעופה הרוסית אארופלוט בשל יעילותו בביצוע טיסות פנימיות ויכולתו לשאת שלושה אנשי צוות ועוד 28 נוסעים. בשלבים מאוחרים יותר התקינה החברה על המסוק גם סלון מפואר ומושבים נוחים לנוחות הנוסעים.
בנוסף, המסוק נרכש על ידי ארגוני הצלה, ארגוני עזרה ראשונה, חברות תובלה ועוד.
האב-טיפוס הראשון היה מסוק חד מנועי שכונה V8 (שם קוד נאט"ו: Hip). טיסת הבכורה של ה-V8 נערכה ב-9 ביולי 1961. טיסת הבכורה של האב-טיפוס השני, שסומן כבר כ-Mi-8 (שם קוד נאט"ו-Hip-B), נערכה ב-17 בספטמבר 1962. מסוק זה צויד בשני מנועים וארבעה להבי רוטור. לאחר כמה שדרוגים, יצא המסוק לייצור סדרתי במשנת 1967), ונקלט לשירות בחיל האוויר הסובייטי, שם הוא משרת עד היום, כמו גם במספר חברות תעופה רוסיות.
שירות מבצעי

המסוק נרכש על ידי כחמישים מדינות ברחבי העולם, הן לשימושים צבאיים והן לשימושים אזרחיים. בין רוכשי המסוק נמנים צבאות סין, הודו, איראן, סוריה מצרים ועוד, וכן חברות תעופה בינלאומיות.
המסוק משרת בחיל האוויר הרוסי ובחילות האוויר של צבאות ערב. גרסתו האחרונה של המסוק Mi-8MT אשר הושקה בשנת 1981 מיוצאת תחת השם מיל מי-17, ונמכרה ליותר מ-20 מדינות.
שירות מבצעי > בפינלנד

פינלנד רכשה שישה מסוקי Mi-8Ts בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומאוחר יותר שני מסוקי Mi-8T ושני מסוקי Mi-8P, ששלושה מהם ניתנו למשמר הגבול האווירי של פינלנד. ב-13 באפריל 1982 אחד מהם (Mi-8T) שקע בקרח לאחר נחיתת אונס, אך הוחלף במהרה על ידי מי-8 נוסף. אחרי שירותם במשמר הגבול הועברו המסוקים לחיל האוויר הפיני. חמישה מסוקי Mi-8T ושני מסוקי Mi-8P הועברו לשירות בטייסת בעיר אוטי. נכון ל-2007 מוצאים המסוקים מהשירות ומוחלפים על ידי מסוקי ה-NHI NH90 החדשים, אך בגלל עיכוב במשלוחם לפינלנד, המתמשך מאז 2004, מסוקי המי-8 לא הוצאו משירות לחלוטין. ממשלת פינלנד הבטיחה להוציא בהדרגה את מסוקיה המי-8 משירות עד סוף שנת 2007 ועקב זאת תהיה פרצה ביכולות  של מסוקי התובלה הפינים לזמן מה.
מי-8 אחד עומד במוזיאון התעופה הפיני בעיר ונטה בפינלנד.
שירות מבצעי > במלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים השתמשו צבאות מצרים וסוריה במסוקי מיל מי-8 להנחתת כוחות קומנדו במטרות איכות בסיני ובחזית רמת הגולן. לקראת סוף המלחמה נעשה שימוש במסוקים אלה להטלת מכלי נפלם על כוחות צה"ל. בין היתר ביצעו המסוקים הנחתה נרחבת של גדודי קומנדו בעומק סיני בראשית המלחמה, הנחתת קומנדו לכיבוש מוצב החרמון מישראל הנחתה של כוחות חי"ר מובחר לצד כוחות השריון הסוריים המסתערים בימי המלחמה הראשונים. ב-9 באוקטובר 1973 הונחתה חוליית קומנדו מצרית ליד בסיס צה"ל באבו רודס. אחד המסוקים שבר את כן הנסע הקדמי שלו בנחיתה, טייס המשנה שיצא לבדוק את התקלה נפגע מלהבי הרוטור ונהרג במקום. אנשי הצוות וחיילי הקומנדו המצרים נמלטו מהמסוק המקורקע וזה פעל בסרק עד שנדם מחוסר דלק. למחרת נמצא המסוק ומפקד בסיס רפידים, אליעזר ("צ'יטה") כהן נשלח להביאו עם צוות טכנאים וטייס מצרי שבוי שידע להטיס את המסוק. המסוק הוטס לרפידים והונחת על צמיג במקום כן-נסע קדמי.
לדברי כהן, המסוק הצטיין בפשטות וגסות והיה נוח להטסה "ממש כמו משאית". הוא ציין שלאחר כל טיסה היה צריך למלא בו דלק בלבד והוא לא דרש טיפולים מורכבים. בשנת 1978 הועבר המסוק למוזיאון חיל האוויר במצב טיסה, ונמכר לארצות הברית בשנת 1985 תמורת מיליון דולר..
דגמים > אבות טיפוס/ניסיוניים/וריאציות ייצור נמוכות

(V8(Hip-A - אב הטיפוס הראשון בעל מנוע אחד (טס ב-1961).
(Mi-8(Hip-B - אב הטיפוס השני בעל שני המנועים וארבעת הלהבים (טס ב-1962).
Mi-8TG - מסוק ניסיוני שעבד על גפ"מ.
Mi-18 - אב טיפוס משודרג של ה-Mi-8 הקיים (לא האבטיפוס) שהוארך ב-0.9 מטר ושודרג כך שגלגליו מתכנסים אל הגוף בטיסה. מסוק זה היה בשימוש הצבא האדום בזמן המלחמה שניהלה ברית המועצות באפגניסטן ואחריה שימש כמסוק אימונים לצבא רוסיה ויוצרו רק שני מסוקים כאלו.
דגמים > תובלה צבאית/שלדה משודרגת

(Mi-8T(Hip-C - גרסת התובלה הצבאית הראשונה שזכתה ליצוא המוני, חמושה בטילי S-5 ומקלעי PK בצד.
(Mi-8TVK(Hip-E - מסוק סיוע חמוש בעל שישה מנשאי נשק שעליהם ניתן להתקין: מקלע בקליבר של 12.7 מ"מ בחרטום, רקטות S-5 בקוטר של 55 מ"מ על כנפיו הצדדיות, פצצות או טילי נ"ט AT-2/SWATTER.
Mi-8AMTSh (גרסת יצוא: Mi-171Sh ) - בגרסה זו דלת חדשה וגדולה בצדו הימני של המסוק ושריון קוולאר למנועים ולתא הטייס. בחלק מהגרסאות האלו יש כבש הטענה (רמפה) גדול דיו להטענת ג'יפ סיור לבטן המסוק.
Mi-8AMTSH-VN, מצויד באוויוניקה מחודשת, שני מקלעי 12.7 מ"מ והתאמה לאמצעי ראיית לילה. תא הטייס והמערכות המרכזיות מוגנים על ידי שריון מסגסוגת טיטניום, בעוד הרצפה וקירות תא המטען מוגנים בשריון קוולאר קל.
דגמים > פיקוד ולוחמה אלקטרונית

(Hip-G, גרסת ייצוא: Mi-81IV (Mi-9 - גרסה זו היא עמדת פיקוד אווירית ניידת המצוידת באנטנות ומכ"מי דופלר.
(Mi-8PPA (Hip-K - מסוק בעל 6 אנטנות בצורת "X" על חלקו האחורי של המסוק שנועדו לשבש שידורים, גרסה זו נבנתה רק לייצוא.
(Hip-D הידוע גם כ-Mi-8PS (Mi-8TPS - משודרג בממסר אותות רדיו ופועל כעמדת פיקוד אווירית ניידת.
(Mi-8SMV (Hip-J - על גרסה זו הותקנו קופסאות קטנות על חלקה השמאלי שנועדו לשבש שידורים.
(Mi-8VPK (Hip-D - גרסת קומוניקטור (מקשר) בעל קופסאות בצורת מלבן שמותקנות על נקודות החימוש המשמשות כאמצעי תקשורת.
Mi-19 - גרסה המבוססת על השלדה של ה-Mi-8MT/Mi-17 שמטרתה היא לשמש כעמדת פיקוד אווירית ניידת למפקדי חייל הרגליים הממונע (טנקים,נגמ"שים).
Mi-19R - גרסה הדומה ל-Mi-19 שמשמשת כעמדת פיקוד אווירית ניידת למפקדי ארטילריה רקטית.
דגמים > דגמים צבאיים אחרים

Mi-8MB - גרסת אמבולנס צבאי.
Mi-8R -גרסת איסוף מידע.
Mi-8K - גרסה שנועדה לצפות ולכוון תותחי ארטילריה.
דגמים > דגמים אזרחיים

Mi-8P - גרסת מסוק נוסעים אזרחי.
Mi-8S - גרסת מסוק נוסעים לאח"מים.
Mi-8MPS - גרסת מסוק חיפוש והצלה (בעיקר בשימוש במלזיה).
Mi-8MA - גרסת מסוק לחקירת הקטבים (בעיקר לחקירת הקוטב הצפוני).
Mi-8AT - גרסת מסוק נוסעים עם מנועים משודרגים.
Mi-8ATS - גרסת מסוק שנועד לעבודה חקלאית.
Mi-8TL - גרסת מסוק שנועדה לחקירת התרסקויות כלי טיס.
מפעילות

להלן המפעילות הצבאיות וגם האזרחיות  של מסוק המי-8, על כל נגזרותיו:
אפגניסטן אפגניסטן - 65 מסוקים נרכשו. 30 מסוקים ב-1971, ו-35 הנותרים נשלחו ב-1987.
אלבניה אלבניה - מסוק אחד נרכש מאוקראינה באמצע שנות ה-90.
אלג'יריה אלג'יריה
אנגולה אנגולה
אנגווילה אנגווילה
ארמניה ארמניה - 13 מסוקים נמצאים בשירות.
אזרבייג'ן אזרבייג'ן - 13 מסוקים נמצאים בשירות.
בלארוס בלארוס
בנגלדש בנגלדש - 43 מסוקים בשירות ועוד כמה.
בהוטן בהוטן - 7 מסוקים בשירות.
ג'יבוטי ג'יבוטי
בולגריה בולגריה - 18 מסוקים בשירות.
בורקינה פאסו בורקינה פאסו - 5 מסוקים בשירות.
קנדה קנדה - 6 מסוקים הושאלו לשנה.
קולומביה קולומביה - 10 מסוקים בשירות.
הרפובליקה העממית של סין סין - 250 מסוקים בשירות.
קמבודיה קמבודיה - 6 מסוקים בשירות.
קרואטיה קרואטיה - 15 מסוקים בשירות ועוד 10 מסוקים שנכנסו לשירות בשנת 2007.
קובה קובה
צ'כיה צ'כיה - 40 מסוקים בשירות.
אקוודור אקוודור
מצרים מצרים - 42 מסוקים נמצאים בשירות.
אתיופיה אתיופיה - 12 מסוקים בשירות.
גרמניה גרמניה
גאורגיה גאורגיה - 18 מסוקים בשירות.
גאנה גאנה
הונגריה הונגריה -  23 מסוקים בשירות.
גינאה גינאה ביסאו - מסוק אחד בשירות.
ישראל ישראל - מסוק אחד נלקח כשלל מחיל האוויר המצרי.
הודו הודו - 134 מסוקים נמצאים בשירות.
אינדונזיה אינדונזיה - 10 מסוקים הוזמנו בשנת 2006.
איראן איראן - 52 מסוקים בשירות.
עיראק עיראק
קזחסטן קזחסטן
קניה קניה - בשירות המשטרה הקנייתית.
קירגיזסטן קירגיזסטן - 8 מסוקים בשירות.
לאוס לאוס
לטביה לטביה - 4 מסוקים בשירות.
לוב לוב
מקדוניה מקדוניה - 4 מסוקים בשירות.
מדגסקר מדגסקר
ליטא ליטא - 9 מסוקים בשירות.
מלזיה מלזיה
מונטנגרו מונטנגרו - 4 מסוקים לא תקינים.
מולדובה מולדובה - 8 מסוקים בשירות.
מאלי מאלי
מונגוליה מונגוליה
המלדיביים המלדיביים
מוזמביק מוזמביק
מיאנמר מיאנמר - 12 מסוקים בשירות.
נפאל נפאל
ניקרגואה ניקרגואה
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
פקיסטן פקיסטן
פרו פרו - 14 מסוקים אזרחיים נמצאים בשירות.
פולין פולין
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
סרביה סרביה - 15 מסוקים צבאיים ו-2 מסוקים אזרחיים נמצאים בשירות.
סרי לנקה סרי לנקה
סלובקיה סלובקיה
סומליה סומליה
סודאן סודאן
סוריה סוריה
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
טורקמניסטן טורקמניסטן
אוגנדה אוגנדה
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
ארצות הברית ארצות הברית - משמשים לאימונים צבאיים.
וייטנאם וייטנאם
ונצואלה ונצואלה - רק מסוקים אזרחיים נמצאים בשימוש.
תימן תימן
זמביה זמביה
מפעילות > מפעילות לשעבר

מזרח גרמניה מזרח גרמניה
ברית המועצות ברית המועצות
יוגוסלביה יוגוסלביה - הפעילה כ-93 מסוקים.
מקסיקו מקסיקו
פינלנד פינלנד
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
אסטוניה אסטוניה
ראו גם

מיל מי-24
מיל מי-28
מיל מי-38
קמוב-60
איירוספסיאל SA 330 פומה
הערות שוליים

↑  מירב הלפרין ואהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל-האויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, ישראל 1987, עמ' 88-85
↑  מסוק מי-8 המצרי שנלקח שלל במלחמת יוה"כ , באתר פרש.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012431020605171  BnF: cb14590684z (data)  GND: 4717703-2  LCCN: sh85084651  NKC: ph349442 
מיל-מי 8 בשירות חיל האוויר המצרי
מיל מי-MTV-1 8 קרואטי
תפוצתו של המי-8 (ללא גרסות ייצוא ונגזרות שלו) בעולם
מסוק אזרחי קובני
מסוק סרבי
גונאר סונסטבי

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1918 Rjukan, נורווגיה 
 פטירה:  10 במאי 2012 (בגיל 94) אוסלו, נורווגיה 
 מקום קבורה:  Vestre gravlund 
 מדינה:  נורווגיה 
 כינוי:  Kjakan 
 השכלה:  בית הספר לעסקים של הרווארד  אוניברסיטת אוסלו 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 דרגה:  קפטן 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  המחתרת הנורווגית 
 עיטורים
 Oslo citizen of the year (2007)  H. M. The King's Commemorative Medal  Defence Service Medal with Laurel Branch  אות השירות המצוין  Pro Memoria Medal  מדליית החירות  צלב הכבוד של הגנת נורווגיה  Norwegian Police Cross of Honour  מדליית ההגנה (1945-1940)  מדליית לציון 70 להוקון השביעי  מדליית ההגנה  מפקד במסדר אולב הקדוש  צלב המלחמה  כוכב 1939–1945 
 
גונאר סונטסבי (בגרמנית: Fridtjof Thurmann Sønsteby;‏ 11 בינואר 1918 – 10 במאי 2012) היה חבר בתנועת ההתנגדות הנורווגית במהלך הכיבוש הגרמני של נורווגיה במלחמת העולם השנייה. הוא נודע בכינויו "Kjakan" ("הסנטר") ו"סוכן מס' 24". הוא היה האזרח המעוטר ביותר בנורווגיה, והוא האדם היחיד שזכה בצלב המלחמה עם שלוש חרבות, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בנורווגיה.
ראשית חייו

סונטסבי נולד ברוקאן שבטלמרק למרגיט ולגוסטב סונסטבי. כילד נהנה לטייל בהרים סביב רוקאן עם חבריו לבית הספר, שרבים מהם הפכו מאוחר יותר לחברי המחתרת לצדו. הוא למד בבית הספר הקרוי כיום Rjukan videregående וסיים ברמה של examen artium. בין חברי כיתת הבוגרים שלו ב-1937 היו מאוחר יותר לוחמי ההתנגדות כמו קנוט האוגלנד, האלבור ריברוד, אולב סקוגן, ליף נילסן, רולף סולם, טורג'וס ארנס, קנוט ברגה ואיינר נורדגורד.
לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה, עבר לאוסלו, שם למד בבית הספר לעסקים אוטו טריידרס. בשנה שלאחר מכן החל ללמוד כלכלה חברתית באוניברסיטת אוסלו. בהיותו באוסלו ביצע גם את שירות החובה הצבאי שלו ועבד בשורה של עבודות.
מלחמת העולם השנייה > התנקשויות במודיעים

כשסונסטבי היה בן 80, הוא אמר "כמובן שהתקבלו החלטות שגויות, גם על ידי המחתרת. אבל צריך לזכור שהייתה מלחמה. אכן קרה שנאלצנו להרוג מבלי להיות בטוחים שהאדם הנוגע בדבר הוא מודיע. אבל ההחלטות היו נכונות – שם ואז".
פעילות לאחר המלחמה

הנאצים נסוגו מנורווגיה ב-8 במאי, וב-13 במאי הוביל סונסטבי את התהלוכה כאשר יורש העצר אולב, הבן הראשון במשפחת המלוכה שחזר מהגלות בלונדון, הגיע לאוסלו. ב-7 ביוני שימש סונסטבי כשומר ראש של נסיך הכתר ומשפחתו בשובם הביתה של שאר משפחת המלוכה, כולל המלך הוקון.
לאחר שחרור נורווגיה, הוא סירב להצעות עבודה משירותי הביון הבריטיים והנורווגים כאחד. "לא רציתי עוד מלחמה", הסביר. "הספיק לי. איבדתי חמש שנים מחיי". במקום זאת, בסתיו 1945, עבר סונסטבי לבוסטון, שם עבד במרכז רכש ממשלתי בניו יורק ולקח חלק בתוכנית ללימודי מנהלים בבית הספר לעסקים של הרווארד. הוא עבד עבור Standard Oil (Esso). ב-1949 חזר הביתה לנורווגיה, שם מילא כמה תפקידים מרכזיים בעסקים פרטיים. מאוחר יותר עבד גם במוזיאון העורף הנורווגי.
במהלך השנים שלאחר המלחמה, ובפרט לאחר פרישתו, סונסטבי נתן הרצאות רבות בניסיון להעביר את הלקחים של מלחמת העולם השנייה לדורות הבאים. ה"אני מאמין" שלו היה: "כל עוד אני חי, אספר את העובדות החשובות. ההיסטוריונים יכולים לנתח, אבל אני הייתי שם". הרלד סטנג'ל כתב בשנת 2018 שסונסטבי היה במשך שנים רבות "אנציקלופדיית מלחמה חיה" שעזר לשרת כ"חיסון פוליטי יעיל נגד כל צורות הפשיזם" ואשר, בעודו "מוכוון עובדות ופיכח", יכול היה להתלהט בדיונים עם אנשים שניסו להשוות דמוקרטיות עם אוטוקרטיות, והוא היה חסר סבלנות כלפי "היסטוריונים חסרי היסטוריה ועיתונאים בורים". בו זמנית, הוא המעיט בחשיבותה של תרומתו עצמו למאמץ המלחמתי, באומרו כי נורטרשיפ, חיל הים המסחרי של נורווגיה, שיחק תפקיד משמעותי יותר במאבקה של נורווגיה בכובש הנאצי.
יומיים לפני מותו של סונסטבי, שר הכספים הנורווגי, סיגביורן יונסן הסיר את הלוט מעל פסל שלו ברוקאן טורג והצהיר, "גונאר סונסטבי הוא גיבור גדול שסיכן את חייו כדי שנוכל לזכות בחופש ובדמוקרטיה שלנו".
כבוד ופרסים

קפטן סונסטבי הוא האדם היחיד שזכה לצלב המלחמה עם שלוש חרבות (הידוע יותר בשם "צלב מלחמה עם חרב ושתי חרבות"). כל שלושת הפרסים הוענקו בשנת 1946.
ההכרות הנוספות שלו כוללות:
בשנת 1945 הוענק לו מסדר השירות המצטיין הבריטי ומדליית החירות של ארצות הברית עם דקל הכסף.
בשנת 2001 הוענק לו פרס התרבות של הקרן האמריקאית-סקנדינבית.
ב-13 במאי 2007 הוקם פסל שלו בסולי פלאס באוסלו. הפסל פוסל על ידי פר אונג ומתאר אותו בגיל 25, עומד ליד אופניו. הפסל נחשף על ידי מלך נורווגיה האראלד.
פסל שלו נמצא ברוקאן.
פולין העניקה לו Medal Pro Memoria בשנת 2007.
ביום הולדתו ה-90 ב 11 January 2008, הוא זכה בקבלת פנים במבצר אקרסהוס בהשתתפות מלך נורווגיה האראלד החמישי ושאר חברי משפחת המלוכה.
בשנת 2008 הוא היה הלא-אמריקאי הראשון שקיבל את מדליית פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
בנובמבר 2011 נחשף דיוקן שלו מאת רוס קולבי במוזיאון המחתרת של נורווגיה באוסלו. הוא מוצג באופן קבוע במשרדו האחרון של סונסטבי במבצר Akershus.
לאחר מותו

הלוויה ממלכתית של Sønsteby נערכה ב-25 במאי 2012 באוסלו דומקירקה. 24 חיילים מהנס מג'סטט קונגנס גארד שימשו משמר כבוד. בטקס השתתפו מלך נורווגיה, ראש ממשלת נורווגיה, שר ההגנה ושבעה שרי הגנה לשעבר כמו גם ראש ההגנה. אליזבת השנייה מהממלכה המאוחדת יוצגה על ידי זר פרחים. מספר שגרירויות בנורווגיה יוצגו, כולל שגריר ארצות הברית בנורווגיה בארי ב. ווייט.
נושאי הארון היו שישה קצינים. הדבר היווה הפסקה מהנורמה של שימוש בחיילים שגויסו ממשמר המלך לצורך זה. כאשר נשאו את הארון מהכנסייה, ארבעה מטוסי F-16 של חיל האוויר ביצעו מטס במבנה חסר.
ספר תנחומים במוזיאון הכוחות המזוינים באוסלו, נפתח לציבור ב-11 במאי 2012.
קרן הנצחה

הקמת קרן הזיכרון נדונה חצי שנה לפני מותו. הקרן נוצרה עם תרומות של ארלינג לורנצן, הנס הרמן הורן וקרן אינגה סטינסלנד. הקרן מעניקה פרס זיכרון שנתי על שמו, המורכב מסכום כסף ומיניאטורה של פסל סונסטבי של פר אונג בסטודנטרלונדן. הפרס הוענק לראשונה ב-5 בינואר 2012. הזוכים כללו את פר אדגר קוקולד וקריסטין סולברג (2015), דייה חאן וטרונד באקביג (2016) ועשרה יוצאי צבא נורווגיים (2017).
הערות שוליים

↑  Gimse, Lars Martin; Guhnfeldt, Cato (10 במאי 2012). "Gunnar "Kjakan" Sønsteby er død". Aftenposten (בנורווגית). נבדק ב-10 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gunnar Sønsteby: Hero of the Norwegian Resistance". Norwegian Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-15 באוקטובר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Moland, Arnfinn. "Gunnar Sønsteby". Norsk biografisk leksikon (בנורווגית). Oslo: Kunnskapsforlaget. נבדק ב-16 בדצמבר 2018. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Gunnar "Kjakan" Sønsteby er død". aftenposten.no. 10 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Recommendations for Honours and Awards (Army)—Image details—Sonsteby, Gunnar". Documents online. The National Archives. נבדק ב-25 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gunnar Sonsteby: Norway's most decorated war hero". independent.co.uk. 10 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guhnfeldt, Cato (11 במאי 2012). "Krigeren med de ni liv". Aftenposten. p. 4. Det er klart man tok gale avgjørelser også innen motstandsbevegelsen. Men man må huske på at det var krig. Det hendte vi måtte drepe uten å være sikker på at vedkommende var angiver. Men avgjørelsene var riktige der og da. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Det er bruk for like våkne som uforsonlige demokrater". aftenposten.no. 10 בינואר 2018. נבדק ב-11 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Norske krigsveteraner hedret i Polen". vg.no. 29 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ross Kolby".
↑  "Official farewell to a 'real hero'". newsinenglish.no. 25 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Statsministeren skrev først i kondolanseprotokollen". dagbladet.no. 11 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461146105171  BIBSYS: 90091050  GND: 129966002  ISNI: 0000 0000 3212 4906  KulturNav: cf44b436-05b8-4b0f-8cd9-59bb4ea33fb2  LCCN: n87917988  SUDOC: 161121330  VIAF: 263612154   WorldCat (עם VIAF): 263612154
החיים בצללים

| --- | --- |

 מבוסס על:  What We Do in the Shadows: Interviews with Some Vampires 
 בימוי:  טאיקה ואיטיטי, ג'מיין קלמנט 
 הופק בידי:  טאיקה ואיטיטי, צ'לסי וינסטנלי 
 תסריט:  טאיקה ואיטיטי, ג'מיין קלמנט 
 עריכה:  Yana Gorskaya 
 מוזיקה:  Plan 9 
 מדינה:  ניו זילנד 
 חברת הפקה:  Unison Films 
 חברה מפיצה:  נטפליקס, דה אורצ'רד, FandangoNow, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שיטת הפצה:  הפצה דיגיטלית, DVD, בלו-ריי, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בינואר 2014 
 משך הקרנה:  86 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית אימה, סרט אימה, מוקומנטריה, סרט ערפדים, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ולינגטון 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 הכנסות באתר מוג'ו:   whatwedointheshadows
 דף הסרט ב־IMDb
 
החיים בצללים (באנגלית: What We Do in the Shadows) סרט מוקומנטרי ניו זילנדי מהסוגה קומדיה שחורה שנכתב ובוים על ידי טאיקה ואיטיטי וג'מיין קלמנט.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-19 בינואר 2014 בפסטיבל הסרטים סאנדנס. הסרט, אשר הופק בתקציב צנוע של 1.6 מיליון דולרים והצליח לגרוף בסך הכל מעל ל-7.3 מיליון דולרים ברחבי העולם.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בולינגטון שבניו זילנד ועוקבת באופן מוקומנטרי אחרי שלושה ערפדים שהם שותפים לדירה במשך מאות שנים – ויאגו, ולדיסלב, דיקון ופטיר. במהלך היומיום הם ניזונים מבני אנוש אך גם מתקשים להגיע להסכמות לגבי ביצוע מטלות הבית, ובאופן כללי מתקשים להסתגל לחיים המודרניים. דיקון מעסיק בת אנוש שמסייעת לפתות קורבנות לדירתה של הערפדים, כולל את החבר לשעבר שלה ניק, אותו פטיר הופך לערפד. למרות שניק השתלב בהתחלה בקבוצה, ומכיר להם את חברו סטו אשר מלמד אותם את כל מה שהם רוצים לדעת על הטכנולוגיה המודרנית, משום שניק מתקשה לשמור בסוד שהוא בן אלמוות, הדבר מוביל בהמשך לאסון, וכתוצאה מכך ניק מגורש מהקבוצה.
בהמשך הערפדים משתתפים בנשף מסכות שנתי של ערפדים בו ולדיסלב מתעמת עם חברתו לשעבר פאולין. לאחר שמתגלה שסטו, אשר הגיע גם הוא לנשף, הוא עודנו בן אנוש, נוצר כאוס אשר מאלץ את החבורה לברוח מהנשף. סטו נהרג לבסוף על ידי אנשי זאב, אך חוזר לחיים בהמשך כאיש זאב, ובעקבות כך גורם לפיוס בין אנשי הזאב לערפדים.
צוות השחקנים

טאיקה ואיטיטי בתפקיד ויאגו פון דורנה שמארטן שדן היימבורג (לבית פון בליצנברג) – ערפד בן 379 אשר משמש בפועל כמנהיג החבורה. ויאגו נוטה להיות מנומס, קפדן ואובססיבי במיוחד לניקיון של הדירה המשותפת. ויאגו היגר במקור לניו זילנד במאה ה-18 בעת שחיפש את מושא אהבתו עימה איבד את הקשר.
ג'מיין קלמנט בתפקיד ולדיסלב "המשפד" – ערפד בן 862 ועריץ לשעבר אשר ידוע באופיו האפל והסדיסטי. כוחותיו דעכו לאורך השנים, בין היתר בשל מפגשיו הטראומטיים עם "החיה".
ג'ונתן ברוג בתפקיד דיקון ברוק – ערפד בן 183 שנחשב ל"מורד הצעיר" בחבורה. הוא אוהב במיוחד לבלות בלילות במועדוני לילה מקומיים. הוא מעסיק בת אנוש אשר מבצעת עבורו מטלות שונות, ואשר לה הוא הבטיח שבבוא היום הוא יגשים את משאלתה להפוך לערפדית בת אלמוות.
בן פרנשם בתפקיד פטיר – ערפד בסגנון נוספרטו בן 8,000 שנה שחי במרתף של המבנה בארון אבן. בניגוד ליתר הערפדים, הוא מתנהג יותר כמו יצור פראי, כמעט ואינו מדבר, והוא נוהג לפגוש את יתר הדיירים רק לעיתים רחוקות.
קורי גונזלס-מקואר בתפקיד ניק – בן אנוש אותו פטיר הפך לאחרונה לערפד. הוא מתקשה במיוחד להסתגל לכך שהוא כעת ערפד. הוא מתקשה לשמור בסוד על כך שהוא בן אלמוות, וכתוצאה מכך נוטה לסכן את חבורת הערפדים.
סטו ראתרפורד בתפקיד סטו – בן אנוש שהוא חברו הטוב ביותר של ניק. סטו הוא מומחה מחשבים עדין הליכות שהופך בהמשך לחביב קבוצת הערפדים בשל טוב לבו ומשום שהוא תמיד שמח ללמד את הערפדים כל מה שהם מעוניינים לדעת על הטכנולוגיה המודרנית. משום שהם מאוד אוהבים אותו הם נמנעים מלהפוך אותו לערפד.
ג'קי ואן ביק בתפקיד ג'קי – בת אנוש אותה דיקון מנצל לבצע עבודות עבודות שונות עבור החבורה, כולל עבודות ניקיון, ומציאת קורבנות פוטנציאליים עבורם. ג'קי מתוסכלת במיוחד מכך שדיקון עדיין לא הפך אותה לערפדית בת אלמוות בתמורה לעזרתה.
רייס דארבי (אנ') בתפקיד אנטון – מנהיג קבוצת אנשי זאב מקומית.
הפקה

הסרט נוצר על בסיס סרט קצר מ-2005 מאת ואיטיטי וקלמנט. הסרט צולם בוולינגטון בתקציב צנוע, כאשר חלק גדול מהדיאלוגים אולתרו על ידי השחקנים.
לסטו ראתרפורד, טכנאי מחשבים וחבר מהתיכון של טאיקה ואיטיטי, נאמר בתחילה שיהיה לו רק חלק קטן במיוחד בסרט, במטרה לגרום לו להתנהג בצורה טבעית יותר במהלך הצילומים. הוא גילה שהתפקיד שלו בסרט היה למעשה חשוב בהרבה רק במהלך הקרנת הבכורה של הסרט.
יוצרי הסרט הצליחו לגייס 447,000 דולרים לצורך הפקת הסרט ממעל ל-7,000 אנשים באמצעות אתר מימון ההמונים קיקסטארטר.
סדרת ספין-אוף

בעקבות הפופולריות לה זכה הסרט, FX Networks הפיקה בהמשך את סדרת הטלוויזיה האמריקאית "מה שקורה בצללים" אשר כללה צוות שחקנים חדש ודמויות חדשות. הסדרה, אשר נוצרה בשיתוף עם ואיטיטי וקלמנט, שודרה במשך שש עונות מ-27 במרץ 2019 ועד 16 בדצמבר 2024, וכללה בסך הכל 61 פרקים.