stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'פניקה

| --- | --- |


סניף של הרשת בבודפשט, הונגריה
 נתונים כלליים
 סוג:  רשת מסעדות אסייתיות
 מייסדים:  אבי ליאני ושחר אנושי
 תקופת הפעילות:  2004, ישראל ישראל – הווה
 בעלות:  קבוצת לאונדרה
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  אוכל אסייתי
 הכנסות:  250 מיליון שקלים בשנה (2015)
  
 https://www.japanika.net
 
ג'פניקה היא רשת ישראלית למסעדות אסייתיות.
לפי אתר המסעדה, ג'פניקה היא רשת המסעדות הגדולה בישראל עם כ-40 סניפים.
היסטוריה

הרשת הוקמה בשנת 2004 על ידי אבי ליאני, ובהמשך הצטרף אליו כשותף חברו שחר אנושי. הסניף הראשון הוקם ברחוב דיזנגוף בתל אביב פינת גורדון.
בשנת 2015 הוערך מחזור ההכנסות של הרשת בכ-250 מיליון שקלים בשנה. כ-30% מההכנסות נובע משירות המשלוחים של הרשת.
הרשת נמכרה ב-2015 לברק אברמוב שהיה זכיין בעשרה סניפי ג'פניקה, וכיום הבעלים של קבוצת לאונדרה, המחזיקה גם ברשת המסעדות קינג ג'ורג', וברשת המסעדות ציפורה אקספרס, רשת היוגורטויות יוגו ורשת דוכני וחנויות הממתקים פינקי.
בשנת 2016 פתחה הרשת סניף ראשון מחוץ לישראל בבודפשט, הונגריה.
באוגוסט 2018 חתמה הרשת על מתן חסות לליגת העל בכדורגל והליגה נקראה "ליגת ג'פניקה" למשך עונת המשחקים 2018/2019.
נכון לשנת 2024 מונה הרשת 40 סניפים בישראל.
הערות שוליים

↑  אודות ג'פניקה - Japanika, באתר Japanika, ‏18 בנובמבר 2024
↑  אילנית חיות, ‏בעלי רשת ג'פניקה: "אנחנו מאכילים 13 אלף איש ביום", באתר גלובס, 5 בפברואר 2015
↑  גלי וולוצקי ואורנה יפת,
 מייסד ג'פניקה מוכר את הרשת ב־50 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 2 באפריל 2015
↑  אורנה יפת, פנים למזרח: רשת הסושי ג'פניקה תפתח סניף ראשון בחו"ל, באתר כלכליסט, 6 בינואר 2016
↑  ליגת העל תיקרא מעתה "ליגת ג'פניקה", באתר ynet, 23 באוגוסט 2018
מארטקרט

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  רפובליקת ארצאך
 בירת המחוז:  Aghdara 
 שטח:  1,795 קמ"ר
 תאריך נטישה:  1 בינואר 2024 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  20,200 (2012)
 קואורדינטות:  40°12′37″N 46°48′33″E﻿ / ﻿40.210277777778°N 46.809166666667°E﻿ / 40.210277777778; 46.809166666667 
 אזור זמן:  UTC+04:00
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצאך מוגדלת) סטפנקרטמארטקרט(למפת ארצאך רגילה) סטפנקרטמארטקרט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שטח מארטקרט בכתום על רקע החבל
מארטקרט (בארמנית: Մարտակերտ, ברוסית: Мартакерт) הוא מחוז של נגורנו קרבאך, בצפון האזור. המחוז מורכב מחלקי שני מחוזות אזרים, קלבג'אר וטרטר ולא היה חלק מן האזור האוטונומי נגורנו קרבאך בתקופת ברית המועצות. שטח זה מהווה דה יורה חלק של אזרבייג'ן אך מעשית נמצא ברובו בשליטת הממשל של ארצאך.
נכון ל-2008 שטח המחוז הוא 1795 קמ"ר והתגוררו בו כ-19400 תושבים.
בהתאם להסכם שנחתם בשנת 2020 השליטה באזורי המחוז שהיו עד לשנת 1991 חלק של אזרבייג'ן חזרה לשליטתו.
שלומית אשר

| --- | --- |

שלומית אשר, 2022
 לידה:  28 באפריל 1981 (בת 43) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  רומן
 מספר צאצאים:  4
 www.shlomitasher.co.il
 
שלומית אשר (נולדה ב-28 באפריל 1981) היא סופרת ישראלית, מרצה ומנחת סדנאות כתיבה.
ביוגרפיה

אשר נולדה וגדלה בפתח תקווה למשפחה דתית לאומית. אשר אהבה לקרוא והחלה לכתוב סיפורים ויומנים כבר בגיל 6. התחנכה באולפנת צפירה ביישוב צפריה. לאחר סיום לימודי התיכון עשתה שירות לאומי בכפר נוער תלפיות בחדרה. בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בחינוך בלתי פורמלי וקרימינולוגיה. לאחר שנישאה לבן זוגה אותו הכירה כבר בתקופת לימודיה בתיכון, עברה להתגורר ביחד איתו ביישוב עלי ומשם עברו להתגורר בקריית נטפים שבשומרון. לאחר עשר שנות נישואין בהן התרכזה בגידול הילדים ובתחזוקת הבית, התגרשה אשר ובעקבות כך גם החלה לעבוד במחלקת התיירות של המועצה האזורית שומרון ולעסוק בכתיבה. אשר החלה לשתף במדיה החברתית את תחושותיה בעקבות הגירושין וכתבה על נושאים כמו שבתות וחגים בלי הילדים, ועל יחס החברה הדתית לנשים בסטטוס שלה. בשנת 2018 ראה אור ספרה הראשון, כנפיים, מתכתב עם סיפורה האישי של אשר והתהליך שעברה אשר בעקבות הגירושין: ההתמודדות המקצועית בלהתחיל מחדש עם ארבעה ילדים, המגורים בחברה דתית ביישוב קטן בלי רישיון נהיגה והבנה בסיסית בניהול חשבון בנק או תקציב של משק בית ועוד. לאחר שספרה הראשון ראה אור הגיעו לאשר בקשות של הורים שחיפשו סדנאות כתיבה לילדיהם, וכך החלה אשר להנחות סדנאות כתיבה לילדים ובהמשך גם למבוגרים. במקביל המשיכה לכתוב, להרצות בנושאי הכתיבה שלה וללוות סופרים בתהליכי כתיבה והוצאה לאור.
חיים אישיים

מתגוררת ביישוב קריית נטפים בשומרון עם ארבעת ילדיה.
ספריה

כנפיים, הוצאת קוראים, 2018
מי היה מאמין, קוראים הוצאת ספרים, 2020
קליפות, פרויקט במימון המונים, 2022
הערות שוליים

↑  מי אני, באתר שלומית אשר
↑  משפחה, וחצי, באתר www.makorrishon.co.il
↑  "משעשע, אבל האסימון נפל באמת ברגע הכי פחות צפוי. נגמר לנו הקטשופ", באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2018-09-14
↑  סדנאות כתיבה, באתר שלומית אשר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009117290205171  LCCN: no2019018906  VIAF: 12160664908503360626   WorldCat (עם VIAF): 12160664908503360626
גאורג וצל

| --- | --- |

גאורג וצל
 לידה:  5 במרץ 1869 ניידר-ארלבאך, הדוכסות הגדולה של הסן הדוכסות הגדולה של הסן
 פטירה:  3 בינואר 1947 (בגיל 77) אאוסבורג, גרמניה תחת כיבוש בעלות הברית אזורי הכיבוש בגרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר
 תקופת הפעילות:  1889–1927 (כ־38 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 ראש משרד הגייסות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   פור לה מריט   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה    מסדר העיט האדום
 
גאורג וצל (בגרמנית: Georg Wetzell;‏ 5 במרץ 1869 – 3 בינואר 1947) היה גנרל גרמני אשר לחם במלחמת העולם הראשונה, ולאחר המלחמה שימש כראש משרד הגייסות (מקביל למטה הכללי) של הרייכסווהר בין 1926–1927.
ביוגרפיה

וצל נולד בניידר-ארלבאך ב-5 במרץ 1869. ב-1 באוקטובר 1889 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא למד בבית ספר צבאי וב-22 באוגוסט 1892 הועלה לדרגת לויטננט. ב-1 בינואר 1899 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 באוקטובר 1900 הוא החל ללמוד באקדמיית המלחמה בברלין. ב-1 באפריל 1904 הוא החל לשרת במטה הכללי. ב-24 בינואר 1907 הוא הוצב במטה הקורפוס ה-15. ב-24 במרץ 1909 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-132 (האלזסי ה-1). ב-7 במאי 1911 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-2. ב-3 ביוני 1912 הוצב כנציג צבאי בבית חרושת לרובים בדנציג. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1913 הוא הועבר למטה הקורפוס ה-3.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מונה וצל לראש מטה הקורפוס ה-18. ב-1916 הוא עבר לשרת בתפקידי מנהלה בפיקוד העליון. ב-11 בדצמבר של אותה שנה הוענק לו עיטור הפור לה מריט - העיטור הגבוה ביותר של הצבא הקיסרי. בתפקידו במטה הכללי, וצל הכין את תוכנית המתקפה הגרמנית בחזית האיטלקית שהביאה לניצחון גדול בקרב קפורטו. על כך, ב-1 בנובמבר 1917 נוספו עלי אלון לעיטור שלו. בתקופה זו הוא גם הפך לידידו ואיש סודו של אריך לודנדורף. ב-18 בדצמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. בתחילת 1918 הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-5. הוא היה מעורב יחד עם לודנדורף בתכנון מתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה, הצליח וצל להתקבל לרייכסווהר המצומצם. ב-1 במרץ 1921 הוא מונה למפקד המודיעין הצבאי בדרגת אוברסט. ב-1 בדצמבר 1923 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 בפברואר 1926 הוא מונה לראש משרד הגייסות - שם מכובס שנועד לאפשר לגרמניה להקים מטה כללי בלי להפר את חוזה ורסאי. בתפקידו כראש משרד הגייסות, וצל היה בפועל הרמטכ"ל של הרייכסווהר. שנה לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-25 בינואר 1927 הוא עזב את התפקיד. ב-31 באוקטובר של אותה שנה הוא פרש מהצבא בדרגת גנרל.
ב-1930 נשלח וצל לרפובליקה הסינית כיועץ צבאי. הוא שהה בסין ארבע שנים, ועם חזרתו מונה לעורך השבועון הצבאי. ב-29 ביולי 1944 הוא נעצר ונכלא במחנה הריכוז דכאו בחשד למעורבות בקשר העשרים ביולי. הוא שוחרר כבר ב-6 בנובמבר של אותה שנה. הוא נפטר באאוגסבורג ב-3 בינואר 1947.
משפחתו

וצל היה בנם של בעל המפעל ולנטין לודוויג וצל ואשתו קרוליין אליזבת פרידריקה, לבית וולף. ב-1899 הוא נישא לאליזבת זאקס, בתו של גנרל-לויטננט אוסקר זאקס. ב-29 באוגוסט 1900 נולד בנו הורסט מנפרד לודוויג וצל. ב-22 באוגוסט 1905 נולד בנו השני רולף קרל יוליוס לאופולד וצל. ב-28 ביולי 1919 נולדה בתו אולגה וצל.
מפרץ פגסוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  ואימאקארירי, Heathcote River / Ōpāwaho, Avon River / Ōtakaro, Motunau River 
 מדינות באגן הניקוז:  ניו זילנד 
 קואורדינטות:  43°25′01″S 172°43′16″E﻿ / ﻿43.417°S 172.721°E﻿ / -43.417; 172.721
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןמפרץ פגסוס(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןמפרץ פגסוס
 
מפרץ פגסוס (באנגלית: Pegasus Bay) הוא מפרץ בחופו המזרחי של האי הדרומי של ניו זילנד. המפרץ ממוקם צפונית לחצי האי בנקס ודרומית לשפך נהר ואיפארה. העיר קרייסטצ'רץ' (העיר השנייה בגודלה בניו זילנד) ממוקמת לחופו הדרום מערבי של המפרץ.
אל המפרץ נשפכים ארבעה נהרות, מצפון לדרום:
ואיפארה
אשלי
ואימאקארירי
אייבון
המפרץ התגלה על ידי ספינת המחקר "פגסוס" שמיפתה את חופי האי הדרומי של ניו זילנד בשנת 1809. הקצין הראשון של הספינה, ויליאם סטיוארט, נתן למפרץ את שמו, לאחר שרב החובל של הספינה, קפטן סמיואל צ'ייס גילה כי חצי האי בנקס הוא למעשה חצי אי ולא אי כפי שסבר רב החובל ג'יימס קוק אשר מיפה את האזור קודם לכן.
למולדת שובי רוני

אשר מזרחי, מחבר הפיוט
למולדת שובי רוני הוא אחד מהפיוטים הנודעים שחיבר הפייטן והמשורר אשר מזרחי, אשר מושר ונפוץ בקרב קהילות יוצאי צפון אפריקה.
אודות הפיוט

הפיוט חובר עת שמזרחי שהה בתוניסיה, לאחר שנמלט מארץ ישראל לאחר מאורעות תרפ"ט. מזרחי בחר לכתוב את הפיוט מפי דוֹד הפונה לרעיה במילות חיבה, וקורא לה לשוב למולדת ואל דודהּ, לשוב אל מקורה ואל עצמיותה, ולחדש ימיה כקדם. בין מילות הפיוט, שילב את שמו באקרוסטיכון.
מזרחי הלביש את מילות הפיוט על הלחן של השיר הערבי "לאמוני אללי יגירו מני" של הזמר הדי ג'ואיני, המבוסס על "סיכא אספניול" מהנובה האלג'יראית.
במשך השנים, זכה הפיוט לביצועים רבים, בהם של אמיל זריהן, חיים משה, ליאור אלמליח, אורית עטר, משה חבושה, מידד טסה, הפרויקט של רביבו ועוד, וכיום נפוץ בקרב יוצאי קהילות צפון אפריקה בכלל, ותוניסיה ומרוקו בפרט.
ברוריה (תנועה)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  ה'תרפ"ט, 1928
 תאריך פירוק:  ה'תרצ"ט, 1939
 ארגון גג:  המזרחי
 
חברות תנועת ברוריה ברמברטוב
חברי תנועות ציוניות ברמברטוב
תנועת ברוריה הייתה תנועה ציונית דתית לבנות (בשונה מתנועות השומר הדתי ובני עקיבא המעורבות שהוקמו באותה שנה) ולה קשר לתנועת צעירי המזרחי. התנועה, שנוסדה בפולין, היוותה חלק מתנועת תורה ועבודה באירופה. משמעותה אינה בגודלה אלא בפריצות הדרך שהביאה. "היא גידלה טיפוס של אישה דתית פעלתנית והביאה אותה למודעות ביכולתה, כישוריה ויוזמתה. הודות לפעולותיה בשדה ההכשרה עלו רבות מחניכות "ברוריה " ארצה ותרמו להגשמת הציונות הדתית בארץ ישראל.
הרקע להקמתה ומקור שמה

תנועת ברוריה שילבה בין פעילות ציונית וחלוצית לבין שמירה על קיום המצוות והמורשת היהודית. התנועה קמה על רקע תחושת הזנחת הבנות על ידי המזרחי, תחושה שנתמכה על ידי מיעוט הבנות בבתי הספר ברשת יבנה ובשאר מסגרות תנועת המזרחי. כמו כן תנועה זו פתרה את הבעייתיות של תנועה מעורבת של בנים ובנות במיוחד בהכשרות. היא נקראה על שם ברוריה, אשת התנא רבי מאיר, וזאת כדי להצביע על השאיפה להידמות לאישה פעילה ויוזמת המעורבת בענייני הציבור. בעוד הבנות בחברה הדתית בפולין מילאו בדרך כלל תפקיד סביל והתאפיינו בחוסר סיפוק אישי, בנות ברוריה גילו יוזמה, רצון למעורבות, לפעילות ולעשייה תנועתית וחלוצית משמעותית. הבנות התארגנו בסניפים והבוגרות התארגנו בקיבוצי הכשרה, לקראת עלייתן לא"י.
אזורי פעילות

תנועת ברוריה פעלה בריכוזים דתיים. ראשיתה בפולין בשנת 1928 (ה'תרפ"ט) והמשכה בארגוני "ברוריה" בשורה של ארצות בהן בלגיה, צ'כיה, ליטא, לטביה, קנדה וארץ ישראל. הודות לפעילותה החינוכית של התנועה, עלו רבות מחניכות "ברוריה" לארץ ישראל ותרמו להגשמת הציונות הדתית בה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופסקה פעילותה. חלק מחברותיה נספו בשואה.
מטרות התנועה

מטרות התנועה, כפי שהוגדרו באופן הצהרתי וגובשו לאורך שנות פעילותה תואמים את מטרות תנועת תורה ועבודה. פעילות ומעורבות בחיים הציבוריים והקהילתיים, חינוך יהודי רוחני, הכשרה לחיי תורה ואמונה ולהשקפת עולם יהודית-ציונית, חלוציות דתית, עליה והתיישבות בארץ ישראל ודגש מיוחד על יצירת טיפוס חדש ואידיאלי של אישה דתית, שנוסף על תפקידה כאם היא שותפה מלאה ושוות זכויות בהגשמת חזון הציונות הדתית.
אופן פעילותה

הסניפים הראשונים קמו בפולין בצורה ספונטנית, ביוזמת חברות וחברים בודדים שהבינו את הצורך הרב בארגון הבת והאישה בתוך תנועת תורה ועבודה. בשנת 1934 נוסדה "מחלקת ברוריה" במסגרת תנועת תורה ועבודה בפולין. בראשה הועמד עוזר סאקאל, שניהל את פעולותיה התרבותיות.
תנועת ברוריה מנתה בפולין בשנת 1935 39 סניפים של בוגרות ו-51 סניפים של ברוריה הצעירה, שנועדו לבנות צעירות יותר. בשנים הבאות הפעילות התרחבה גם ב"חוגי נשים בעלות משפחה" וגם בפעילות לצעירות. יוסף אלחי מציין בספרו שחסר מידע לגבי גודל הארגון. הוא מביא מקור של תנועת תורה ועבודה משנת 1938 לפיו תנועת ברוריה הפעילה אלפי בנות ומתוכן כבר עלו לארץ ישראל מאות מחברותיה, לא ברור אם המספר הכתוב הסתמך על נתונים מבוססים. (בנוסף הוא מביא את הנתון שבפולין היו 14 הכשרות דתיות ב-1933 לעומת 104 הכשרות דתיות ב-1935, שנים אלו ידועות בהתרחבות ההכשרות באופן כללי הן במגזר הדתי והן בכללי). מיעוט הבנות בבתי הספר של "יבנה" הפריע לפוטנציאל ההתרחבות של התנועה, מפני שבתי ספר אלה היו אמורים להוות לה מקור מזין.כמו כן, חלק מבנות התנועה למדו בבתי ספר ציבוריים והשכלתן הייתה כללית והושפעה מהתרבות שאינה יהודית. ברוריה השלימה לבנות את תחומי היהדות והציונות ושימשה גם כלי למאבק בהתבוללות.
הנהלת תנועת תורה ועבודה יזמה את הקמתה של ההסתדרות העולמית של ברוריה, וזו סיפקה חומרי הדרכה וחוגים למדריכות. אורגנו גם סמינריונים בהם נידונו מעמד האישה ביהדות, היחס בין תורה למדע, יחס היהדות להשכלה, ללימודי החול ולתנועה הציונית. לסניפים נשלחה חוברת בשם "תוכנית לעבודת התרבות בסניף ברוריה": תוכנית זו כללה לימוד חומש, נביאים וכתובים (נ"ך), אגדה, דינים, חגים, מנהגים יהודיים ומקורם, חוג לעברית, חוג לתולדות ישראל, פלסטינוגרפיה ("שיעור מולדת"), תולדות הציונות וקורות המזרחי ותנועת תורה ועבודה.
פעילות התנועה זכתה לגיבוי של הרבנים ניסנבאום, נויפלד ובראט ועוד מנגד היו רבנים חרדיים שהתנגדו לציונות הדתית.
בשנת 1936 הוציא ארגון "ברוריה" עיתון בשם "אונזער וועג" (דרכנו). עיתון זה היה לביטאון הנשים הציוני-הדתי הראשון והיחיד בפולין.
קיבוצי התנועה - ההכשרה

בתחילת המאה ה-20 החלה התעוררות ציונית נרחבת באירופה שהובילה לעלייה השנייה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נעצרה העלייה ארצה והתחדשה רק לאחר סיום המלחמה. בתקופה זו הובילו תנועות הנוער השונות את הקמתן של חוות הכשרה ברחבי אירופה בהן הוכשרו צעירים ששאפו לעלות ארצה. מתוך הרצון להתאים את אופי ההכשרה לפעילות החלוצית המרכזית בארץ החוות התרכזו בהכשרה חקלאית. אולם, לא הייתה אפשרות להתפרנס אך ורק מחקלאות.
חברות התנועה רצו לעלות לארץ וחיפשו דרכים למימוש מטרה זו. האפשרויות שעמדו בפניהן לא התאימו מסיבות שונות למשל, היו הכשרות שלא התאימו לבנות עקב העבודה הפיזית הקשה (סלילת כבישים, חציבת אבנים, חטיבת עצים) כמו כן, היו בנות דתיות שלא יכלו לצאת למרכזי הכשרה רחוקים עקב התנגדות ההורים. נישואין פיקטיביים היוו בעיה במיוחד בהשקפה הדתית לנשים שנחשבו גרושות ואסורות לנישואים עם כהן, הגעה כתייר והשארות בארץ שדרשה הפקדת ערבון יקר מאוד.
הן חיפשו להקים מודל הכשרה שיענה על יכולותיהן וצורכיהן. המודל שנבחר היה קבוץ מקצועי עירוני לנשים בלבד..
תנועת ברוריה דרשה שהקיבוצים יחשבו לקיבוצי הכשרה של ברוריה ויהיו בין אלה הזכאים לקבל סרטיפיקטים מהמכסה שמחלק המרכז הארץ ישראלי.
בספרות שבידנו אנו מוצאים תיעוד על 3 קיבוצים עד שנת 1933
הקבוץ הוקם ב-1933 על ידי חברות תנועת ברוריה בעיירה רמברטוב (Rembertow) הסמוכה לוורשה כדי להכשיר בנות יהודיות דתיות לעלייה ארצה. הפעילות המקצועית של חברות הקבוץ הייתה תפירה וההכשרה הרוחנית הייתה השתלמות בנושאים יהודיים ועבריים
קבוץ וורשה קבוץ של תופרות. המשלחת הארץ ישראלית ביקשה מקיבוץ זה להשתייך לקיבוץ אחר, כדי לעמוד בקריטריונים.
קבוץ חוות ההכשרה בפביאניץPabianice קיבוץ תופרות שחברותיו עבדו במשך היום ולמדו עברית כדי להתכונן לעליה לארץ. הן נדרשו לעבור ועדת קבלה בוורשה כדי להתקבל לקיבוץ.
(חסר מידע על קיבוצים נוספים)
הודות לתנועת ברוריה קיבלו חברות מהקיבוצים, העלייה החמישית, סרטיפיקט מיוחד לעליה בזמן הספר הלבן שהגביל את עלית היהודים לארץ. הסרטיפיקט ניתן לפי קריטריון סוג ג – אנשים הבאים לעבודה בארץ ושיש להם סיכוי מוחלט לקבל עבודה. הסוכנות היהודית, אשר קיבלה רישיונות עלייה כאלה, חילקה אותם לחלוצים, לבעלי מקצוע ולפועלים. עליתן הייתה חלק מהעלייה החמישית.
חשיבותה והשפעתה של תנועת ברוריה

חברות ברוריה שעלו ניצלו מהשואה והשפיעו על הציונות הדתית בארץ בתחומים של חינוך, כשרות, רווחה ופוליטיקה. לדוגמה נשים דתיות מצביעות לכנסת, מועמדות ונבחרות במפלגות לכנסת (בשונה מהמפלגות החרדיות) ולתפקידים ציבוריים נוספים. כמו כן הן השפיעו יחד עם הגברים על הצביון היהודי של מדינת ישראל.
בנוסף, היותן בארץ באופן פרודוקטיבי אפשר להן לקבל סרטיפיקט לבני משפחותיהן ולהצילם, לפי קריטריון סוג ד לאיחוד משפחות. עליתן של החברות אפשרה לבנים הדתיים למצוא בנות זוג מתאימות להשקפת עולמם ולבנות בתים הממשיכים את שושלת הציונות הדתית כמו שנאמר בסיסמת קיבוץ למטרה "עוזבים בית כדי לבנות בית בארץ ישראל".
ראו גם

השומר הדתי
החלוץ המזרחי
תנועת בני עקיבא העולמית
ארגון הפועלות של הפועל המזרחי
תנועות הנוער היהודיות הציוניות
המזרחי
צעירי המזרחי
תנועת תורה ועבודה
העלייה החמישית
קריאה נוספת

אליחי י', המזרחי ותנועת תורה ועבודה בפולין 1928 – 1939, ירושלים תשס"א
אבנרי יוסי, כשהפנטזיה מתגשמת, פרק בתולדות החלוצה הדתית בפולין בין שתי מלחמות העולם, בין מסורת לחידוש, רמת גן: אוניברסיטת בר אילןאבנרי י', "כשהפנטזיה מתגשמת" פרק בתולדות החלוצה הדתית בפולין בין שתי מלחמות העולם
נייפעלד א' (עורך), ברוריה איהרע ליעלען או, אויפגאבען, ורשה תרצ"ה.
סאקאל ע, פרוגרם פון קולטור ארבייט אין א "ברוריה" סניף, ורשה תרצ"ה
קניאל אסף, יומרה ומעש, אוניברסיטת בר אילן
לילך רוזנברג - פרידמן, מהפכניות בעל כורחן, ירושלים: יד יצחק בן צבי, תשס"ה, 2005]
מקורות ארכיוניים
ארכיון של המכון לחקר הציונות הדתית, אוניברסיטת בר-אילן, א.צ.ד.
ארכיון "בית העדות" להנחלת זיכרון השואה, ניר גלים.
הערות שוליים

↑  תורה ועבודה בחזון ובמעש , תולדות הפועל המזרחי וספור עלם של מייסדיו  תרצ"ג-תרצ"ט, תל אביב: הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל / הוועד הפועל, 1993 תשנ"ג, עמ' 117. (בעברית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22  אלחי יוסף, המזרחי ותנועת תורה ועבודה בפולין, ירושלים: הוצאת הספריה הציונית על יד ההסתדרות הציונית העולמית, תשס"א, עמ' 162-171 ארגוני הנוער של תורה ועבודה, 104-126 מפעל ההכשרה של החלוץ המזרחי בפולין 1928-1939
↑  בּעאַנדלען אונזער וועג אין ארץ ישראל א. אַז. וו., די יודישע שטימע (ורשה), 25 באוקטובר 1934
↑  מפה רקומה עם שמות חניכות תנועת הנוער ברוריה למדריכה שלהם עם עלייתה לארץ בשנת 1934 בקרקוב פולין , רוב הבנות נספו בשואה (יש ללחוץ על הקישור כדי לראות את המפה), באתר יד ושם, ‏1934
1 2  סאקאל ע, פרוגרם פון קולטור ארבייט אין א "ברוריה" סניף, ורשה תרצ"ה
1 2  נייפעלד א' (עורך), ברוריה איהרע ליעלען או, אויפגאבען, ורשה תרצ"ה.
1 2  טשארנא פוקס, די הכשרה־פראבלעמעד פון "ברוריה", די יודישע שטימע (ורשה), 9 במאי 1935
↑  ווענדונג צו דער הנהלה-הראשיח פון דער תורה-ועבודה-בעוועגונג אין פוילען, די יודישע שטימע (ורשה), 23 באוגוסט 1934
1 2 3  אבנרי יוסי, "כשהפנטזיה מתגשמת" פרק בתולדות החלוצה הדתית בפולין בין שתי מלחמות העולם. בין מסורת לחידוש מחקרים ביהדות ציונות ומדינת ישראל, אוניברסיטת בר אילן, תשס"ה, עמ' 147-176
1 2  שמעון קאנץ, ספר זיכרון לקהילות רמברטוב אקוניב - מילוסנה, תל אביב, 1974
1 2  לילך רוזנברג-פרידמן, מהפכניות בעל כורחן, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 2005
↑  סעיף 6 של כתב המנדט להקל "על ההגירה היהודית בתנאים נאותים" לפיה הורשו לעלות רק אלו שענו לקריטריונים שהשתנו מעת לעת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378016105171  VIAF: 22151431554856300011   WorldCat (עם VIAF): 22151431554856300011 
גן ילדים דתי ראשון בכפר סבא שהוקם על ידי נשות תורה ועבודה של הפועל המזרחי
יהודה חיוג'

| --- | --- |
 לידה:  945 פאס, מרוקו 
 פטירה:  1000 (בגיל 55 בערך) קורדובה, ספרד 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  אל-אנדלוס (ספרד של ימינו)
 הערות:  היה גם רב
 תרומות עיקריות
 תגליתו העיקרית, שבלשון העברית השורשים הם שלשיים
 
רבי יהודה בן דוד המכונה חיוג' (945–1012 לערך) היה ממדקדקי העברית והפרשנים הפילולוגיים למקרא בספרד המוסלמית. תגליתו העיקרית, שבלשון העברית שורשי הפועל כולם שלשיים, כלומר בני (לא פחות מ)שלושה יסודות, הביאה לקפיצת דרך משמעותית, הן בחקר השפה העברית והן בפרשנות המקרא.
רבי אברהם אבן עזרא בפירושו לתהלים (פרק קב פסוק כז) מביא מדברי רבי יהודה ומכתיר אותו בתואר: "המדקדק הראשון שהיה בארץ מערב".
ביוגרפיה

יהודה אבו זכריא יחיא אבן דאוד, המכונה חיוג', נולד בעיר פאס במרוקו בסביבות שנת 945. ב-960 נסע לקורדובה, בעת שהיה הוויכוח ביו דונש בן לברט לבין מנחם בן סרוק בעיצומו. יש מחלוקת בין החוקרים האם חיוג' הוא יהודה בן דוד, שהיה אחד מתלמידי מנחם, ושהגן על מנחם נגד דונש. ככל הנראה מדובר באותו אדם.
חיי רבי יהודה חיוג' אינם ידועים, כך לא ידוע מי היו רבותיו ולא ידוע מי היו תלמידיו, למעט רבי שמואל הנגיד. סביר להניח שהוא לא התבלט בימי חייו ועבודותיו התגלו כיצירות משמעותיות רק לאחר מותו. נפטר בשנת 1012 בערך.
שיטתו > שלשיות השורש

כי מילת פעל היא שלש אותיות פא ועין ולמד, ומשם נלקח משקל ודמיון לכל הפעלים
המדקדקים שקדמו לחיוג' סברו שהשורש מוגדר לפי אותן האותיות המתקיימות בכל ההטיות שלו. תוצאה של הגדרה זו היא שאין מספר קבוע של רדיקאלים בשורש, והוא יכול לנוע החל מאחד ועד שבעה רדיקאלים. לדוגמה: המילים הלכתי, אלך - מקורן מהשורש 'לך'. המלים מטה, נטיתי, אטה - השורש הוא בן אות אחת בלבד, 'ט'. מכה, הכיתי, אכה - השורש 'כ'. מדקדקי הערבית גילו כבר במאה השמינית את שלשיותם של השורשים, אך כיוון שחכמי היהודים נמנעו מלימוד משווה של שתי השפות, הגילוי התעכב. חיוג', שהיה מצוי מאוד בערבית וגדל בפאס ובקורדובה שהיו מרכזים ערביים חשובים, דילג על המעצור התרבותי וגילה את התופעה הזו גם בעברית.
חיוג' גילה את העובדה שגם בעברית כל השורשים בנויים משלושה יסודות, בין אם הם עיצורים או תחליפיהם (בגזרות). לפי תגלית זו קיימת חוקיות מרבית בתורת הלשון העברית ולכן משמעות השורשים הפכה מדויקת יותר מזו שבשיטה הרב-גונית, שנהגה עד ימיו. ידיעת השורש המדויק מאפשרת גם דיוק רב יותר במשמעות, ולכן תורמת לפרשנות מדויקת יותר של המקרא.
חיוג' בדק בחריצות את השורשים העבריים והגיע למסקנה שרוב השורשים הם תלת עיצוריים, ובאלה שאינם תלת עיצוריים בא במקום אחד העיצורים יסוד אחר, כגון תנועה ארוכה או דגש חזק. שורשים יוצאי דופן אלו מכונים החסרים, הנחים, המורכבים והכפולים ועוד, אלו הנקראים היום – גזרות.
את ניצני התגלית ניתן לראות כבר אצל דונש, שלא חיבר ספרים מיוחדים לדקדוק, אך בתשובותיו נגד רס"ג ומנחם, דרכו הדקדוקית מראה שהוא כבר החל להבחין בכך שהשורש העברי מכיל שלוש אותיות. ואולם הדברים לא נעשו בשיטתיות ובירידה לעומק. דונש מכיר עדיין בשורשים של שתי אותיות, ואפילו של אות אחת. הוא הכיר למשל בקיומו של השורש יג"ע, גם כשבצורה הופיעה ו במקום י (למשל הוֹגִיעַ), וגם כשפה"פ (כאשר פ' הפועל) י לא באה לידי ביטוי כלל בצורה. כך גם בשורש יב"ש, שגם בו היו"ד נעלמת לפעמים. הוא הדין עם חסרי פ"נ (כאשר האות השורשית הראשונה היא נ) – גם כשהנו"ן לא מופיעה הוא הכיר בנו"ן הנמצאת ונבלעת בשורש. לפי הגורסים שחיוג' הוא מתלמידי מנחם וממגיניו, הרי מצאנו שהוא הולך בעניין זה דווקא אחר דונש.
הפרשנים הפילולוגיים והבלשנים שקמו אחר חיוג' השתמשו בתגלית זו. כך רבי יונה אבן ג'נאח, רבי משה אבן ג'יקטילה, רבי יהודה אבן בלעם, רבי אברהם אבן עזרא ורד"ק. למרות זאת היו פרשנים רבניים וקראים, שלא סרו מן הדרך הרב-גונית (בה יכול להיות למילה שורש בן אות אחת או שתיים או שלוש ועוד), ולא קיבלו את השיטה התלת עיצורית.
רשב"ם, שנולד כשבעים שנה אחרי מות חיוג', נקט את השיטה החד-גונית שגילה חיוג', בניגוד לסבו רש"י, אף על פי שלא קרא ערבית ולא עסק בלשון כמקצוע. נראה שרשב"ם שמע את הדברים מנוצרים אתם היה במגע, אלו שמרו על קשרים עם אנשי הכנסייה הנוצרית בספרד, שלמדו את הדברים מן היהודים עצמם. רשב"ם לא מתבטא במונחים של תרגומי חיוג' לעברית (אבן ג'קטילה או אבן עזרא שחיו בתקופתו), וייתכן ששינה את המושגים כדי להתאימם למקומו, או שכמו חיוג' עצמו, קיבל אותן ממקור אחר, מתורגם לעברית, או לועזי.