stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוטי גמיש
ביוגרפיה

גמיש נולד בשכונת קטמונים בירושלים. למשה, ממקימי בית הספר התיכון קדמה בשכונה, וסימה ששימשה כיו"ר ועד עובדי נעמ"ת ומנהלת מעון העמותה בקריית היובל.
בילדותו כיהן כיו"ר מועצת התלמידים של בית הספר קדמה במשך חמש מתוך שש שנות לימודיו במוסד. אז גם הופיע בטלוויזיה בתוכניתו של דודו טופז, והגיע למקום השני בתחרות "מי יהיה ראש הממשלה ב-2040".
בשנת 2000 התגייס לצה"ל במסגרת מסלול לקצונה ייעודית והיה מסופח לגדוד צבר בחטיבת גבעתי ובית הספר לקצינים במשך שנה ושמונה חודשים. הוא לא המשיך במסלול קצונה ועבר לפיקוד המרכז למשך תשעה חודשים. בשנת 2003 השתחרר מצה"ל.
לאחר השחרור מצה"ל פעל למען מפלגת "ירושלים תצליח" של ניר ברקת ושימש רכז שטח. לאחר מכן שימש סמנכ"ל הפועל ירושלים בכדורגל, במשך קרוב לשנה.
בשנים 2004–2005 שימש יועץ לשר התשתיות פואד בן אליעזר. מאוחר יותר עבר למפלגת קדימה ומונה ליועץ בכיר וראש מטה של דליה איציק בתקופה בה כיהנה כיושבת ראש הכנסת.
ב-2009 עזב את תפקידו הפרלמנטרי והחל לשמש מנכ"ל משותף של רדיו ירושלים עם שלום אורן, אך עזב לאחר שנה.
בשנים 2010–2012 שימש כמנכ"ל חברת ההפקות "ליאם הפקות". במאי 2012, עם עזיבתו את חברת "ליאם הפקות", מונה לראש הסגל של יו"ר סיעת קדימה.
בשנים 2013–2014 שימש כיו"ר ומנכ"ל מועדון הכדורגל "הפועל ירושלים".
בשנים 2014–2018 שימש שנתיים סמנכ"ל שיווק ופיתוח עסקי ושנתיים משנה למנכ"ל בחברה העירונית לספורט "אריאל". בהמשך הוא היה יועץ בשכר של ברקת.
ב-2018 עזב את העירייה ועבר לעבוד כסמנכ"ל שיווק ופיתוח עסקי ברשת "זול ובגדול" של איש העסקים אבי יוחנן, במקביל שימש גם מנכ״ל חברת A.O.M מלונות שבבעלות יוחנן.
כיהן כדירקטור בחברה המנהלת את מרכז ציפורי. בחברת מבטי - מפעלי ביוב וטיהור ירושלים ובחברת ממן, כחבר הוועד המנהל של הקריה האקדמית אונו, כדירקטור באל על, באאורה ריט ובחברה הדסית וכחבר בחבר הנאמנים של הדסה אינטרנשיונל ישראל.
בשנים 2020–2023 שימש בעלים של חברת גם יזמויות ייעוץ ונכנסים - ייעוץ בתחום השיווק, רגולציה, פיתוח עסקי.
בינואר 2023 מונה לראש המטה של שר הכלכלה ניר ברקת. ב-30 באפריל 2023 קודם למשנה למנכ"ל המשרד.
ב-18 באוגוסט 2024, בעקבות פרישתו של אמנון מרחב, אושר מינויו של גמיש למנכ"ל המשרד, והוא נכנס לתפקיד ב-1 בספטמבר.
הוא בוגר תואר ראשון במנהל עסקים במסלול פרסום ותקשורת שיווקית תואר שני במנהל עסקים במסלול מנהלים בכירים מהקריה האקדמית אונו.
גמיש רווק ומתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

1 2  עמרי מניב, העסקן: סיפורו של מוטי גמיש, באתר nrg‏, 4 בפברואר 2010
↑  ענת קם‏, מנכ"ל רדיו ירושלים עוזב את תפקידו, באתר וואלה, 17 בינואר 2010
↑  מיקי לוין, אייל גולן נפרד, באתר nrg‏, 23 במאי 2012
↑  שירי דובר, ‏מאייל גולן לדירקטוריון ממן: מוטי גמיש מחליף את עמיקם כהן, באתר גלובס, 29 בינואר 2017
↑  יובל אזולאי, לאישור הממשלה: מקורבו של ניר ברקת ימונה למנכ"ל משרד הכלכלה, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2024
↑  בדרך לרפובליקת בננות: 15 מ-18 המשנים החדשים למנכ"לי משרדי הממשלה - מינויים פוליטיים, באתר שומרים
↑  משרד הכלכלה -הסדר ניגוד עניינים מר מוטי גמיש, באתר מידע לעם
↑  מוטי גמיש מונה למשנה למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, באתר וואלה, 30 באפריל 2023
↑  הממשלה אישרה: מוטי גמיש מונה למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2024
↑  מוטי גמיש, באתר משרד הכלכלה והתעשייה
דבעאל

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 שטח:  3,590 דונם
 גובה:  260 מטרים
 קואורדינטות:  33°15′05″N 35°20′56″E﻿ / ﻿33.251415336194°N 35.34889793536°E﻿ / 33.251415336194; 35.34889793536 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןדבעאל(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןדבעאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דבעאל (בערבית: دبعال) הוא כפר שיעי לבנוני, בנפת צור, מחוז דרום לבנון.
מיקום וגאוגרפיה

הכפר שוכן בגובה -260 מטרים מעל פני הים, כ-16 קילומטרים מזרחית לעיר צור, צפונית לג'וויא וכ-2.5 קילומטרים דרום מערבית לבאפליה.
אטימולוגיה

החוקר אניס פריחה מביא שני הסברים לשם. שניהם מתייחסים לאל בעל והקידומת 'ד' היא היא כמו בארמית: דשמייה, כלומר "של בעל", או קיצור של המלה דָאר (دار; בית) או דֵיר (دير; מקדש או מנזר) של האל בעל.
היסטוריה וארכאולוגיה

בשנת 1875 ביקר במקום ויקטור גרן וכתב שהכפר, מיושב על ידי מתאולים, יושב על ראש גבעה מוקפת בטרסות שעליהן עצי זית, תאנים וכן טבק.
גרן מצא במקום שרידי נקרופוליס שאותו תיאר כ"שמור למדי". הוא בחן מערות קבורה, שבכל אחת מהם היו מספר כוכי קבורה, חלקם בצורה מלבנית ואחרים עם תקרות מקושתות ובחלקם נמצאו שרידי שלדים.
בשנת 1961 נחפר על ידי על ידי רשות העתיקות הלבנוני, חדר קבורה תת-קרקעי גדול, בדבעל. החדר תוארך לתקופה שבין סוף המאה ה-1 עד לתחילת המאה ה-3 לספירה. לא נמצא שהחדר היה קשור ליישוב סמוך כלשהו, ולא ברור אם היה חלק ממתחם בית קברות גדול יותר.
חדר הקבורה מעוטר בציורים המתארים זרים של פירות ופרחים, רוזטות, חזיתות ונמצאו בו שלושים וארבע ארונות קבורה, עשרים ותשע מעופרת, ארבעה מאבן וארון קבורה אחד מטרקוטה. הימצאות מסמרי ברזל בחדר הקבורה, העלה סברה שהיה גם שימוש בארונות קבורה מעץ. שישה מהקברים זוהו כקברי ילדים, בשל גודלם הקטן יותר. סרקופג אחד הכיל כתובת יוונית מתוארכת לשנת 136 לספירה. בחפירה נמצאו 123 חפצים, מהם כלי זכוכית רבים, מנורות ומטבעות.
דמוגרפיה

בשנת 2014 היו רשומים בכפר 1,600 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, כ-99% מהם - שיעים.
הערות שוליים

↑  معجم قرى جبل عامل (עמ' 289-288), books.rafed.net (בערבית)
1 2  Victor Guérin, Description géographique, historique et archéologique de la Palestine, Paris, Imprimé par autorisation de l'empereur à l'Impr. impériale, 1868, עמ' 262
↑  أسماء العائلات في بلدة دبعال، قضاء صور، محافظة الجنوب في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
סרעין א-תחתא

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  בעלבכ־אלהרמל
 נפה:  בעלבכ
 גובה:  1,000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,363 (2014)
 קואורדינטות:  33°53′10″N 36°04′04″E﻿ / ﻿33.886111111111°N 36.067777777778°E﻿ / 33.886111111111; 36.067777777778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרעין א-תחתא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרעין א-תחתא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סרעין א-תחתא (בערבית: سرعين التحتا, תעתיק: סרעין אלתחתא) הוא כפר נוצרי לבנוני בנפת בעלבכ מחוז בעלבכ-הרמל.
מיקום וגאוגרפיה

הכפר שוכן בגובה ממוצע 1,000 מטרים מעל פני הים, כ-24 קילומטרים דרומית מזרחית לבעלבכ, כ-16 קילומטרים צפונית מזרחית לריאק. הכפר הצמוד ממזרח הוא סרעין אל-פוקא שמזרחית לו שוכן הכפר א-נבי שית.
אטימולוגיה

ישנן שתי סברות למקור השם סרעין:
החוקר טוני מפרג' (ער') סבור שהמקור הוא שתי מילים בארמית (שר-עין) שמשמעותן "אדון המעיינות".
אניס פריחה הציע שמקור השם הוא שיבוש של המלה "זרעין" שפירושה חקלאים.
היסטוריה

עד סוף האימפריה העות'מאנית היה סרעין כפר אחד עם אוכלוסייה מעורבת של שיעים, מרונים ומלכיתים. בתקופת המנדט הצרפתי הכפר חולק לשתי יחידות: אל-תחתא עם אוכלוסייה נוצרית ואל-פוקא, המאוכלסת על ידי שיעים. עם זאת יש בכפר סרעין אל-פוקא כמה משפחות.
דמוגרפיה

בשנת 2014 נמנו בכפר 1,363 תושבים.
הערות שוליים

1 2  موسوعة قرى ومدن لبنان - طوني مفرج - مکتبة مدرسة الفقاهة (עמ' 185, 189), ar.lib.eshia.ir (בערבית)
↑  معلومات عن بلدة سرعين التحتا - Saraain Et Tahta، قضاء بعلبك في محافظة البقاع، حسب لوائح الناخبين الرسمية الصادرة عن وزارة الداخلية اللبنانية لسنة ٢٠١٤, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
עבא

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  נפת א-נבטיה
 שטח:  7.42 קמ"ר
 גובה:  260 מטרים
 קואורדינטות:  33°22′N 35°24′E﻿ / ﻿33.36°N 35.4°E﻿ / 33.36; 35.4 
 http://www.ebba-lb.com/ar/index.php
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןעבא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןעבא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עֶ֫בַּא (בערבית: عِبّا) הוא כפר שיעי, לבנוני בנפת א-נבטיה במחוז א-נבטיה.
מיקום

הכפר שוכן בגובה ממוצע 260 מטרים מעל פני הים, מצפון לליטני, כ-12 מערבית לעיר א-נבטיה, מרכז הנפה והמחוז. בתי הכפר נושקים ממזרח לבתי העיירה ג'בשית, מצפון לכפר שוכנים א-דוויר ואנסאר וממערב שוכן הכפר זראריה.
אטימולוגיה > משמעות השם

אין מקור מוסמך לגבי משמעות השם.
ישנן כמה גרסאות כמו:
המקור הוא סורי: "ܥܒܐ" (בערבית: الغابة ; תעתיק: אל-ע'אבה) שמשמעותו: מעבה היער.
המקור הוא שם משפחה של המתיישבים הראשונים שבאו מתימן: عبّو (תעתיק: עבּו).
היסטוריה > ארכאולוגיה

בכפר עבא מספר שרידים ארכאולוגיים, בהם אבני גזית, שחלקם שמשו כאבני סף, מערות קבורה חצובות בסלע ממערב לכפר) ושרידי מבצר או מגדל בנוי אבן ולידו בורות מים וכן ברכה חצובים בסלע.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  معجم قرى جبل عامل - الشيخ سليمان ظاهر - کتابخانه مدرسه فقاهت, lib.eshia.ir (בערבית)
↑   ضيعة عبّا - قضاء النبطية - جنوب لبنان, סרטון  באתר יוטיוב, מכוון לנקודה שבה הקריינית הוגה את שם המקום, "עבא"
↑  بلدان جبل عامل - الشيخ إبراهيم سليمان עמ' 294.
אבני גזית עתיקות בעבא
מערות קבורה חצובות בסלע בעבא
WatchMojo

| --- | --- |

 סוג:  אינפוטיינמנט תרבות פופולרית
 תקופת הפעילות:  23 בינואר 2006 – הווה (19 שנים)
 מייסדים:  אשקן קרבספרושאן
 מנכ"ל:  אשקן קרבספרושאן
 בעלות:  פרטית
 שירותים עיקריים:  תוכן וידאו אינטרנטי בנושאי תרבות ובידור
 www.watchmojo.com
 
WatchMojo היא חברה פרטית קנדית המתמחה בהפצה ובהפקה של סרטוני רשת. החברה פרסמה כ-20,000 סרטונים מקוריים באתר יוטיוב, וכן 5,000 סרטונים נוספים בפלטפורמות נוספות לשיתוף וידאו. סרטוני החברה ידועים בעיקר בזכות מצעדי "Top 10" מגוונים בנושאי תרבות הפופ. WatchMojo השיקה מספר ערוצים נפרדים לקהלים בעולם ולנישות שונות באתר יוטיוב, כגון Ms.Mojo,,MojoPlays,,WatchMojo UK, ו-WatchMojo Russia.
בשנת 2020 פתחה החברה שלוחה ישראלית בשפה העברית בשם WatchMojo Israel שפעלה עד לדצמבר 2021.
סטטיסטיקות

שישים אחוז מהצופים והמנויים של ערוץ היוטיוב הם גברים, ו-92% מהם מארצות הברית. ישנם קרוב ל-30 מיליון מנויים לערוץ המקורי בשפה האנגלית, ו-40 מיליון מנויים לכלל שלוחותיה הבינלאומיות של WatchMojo. עד ינואר 2019, כ-150 מיליון צופים ייחודים מרחבי העולם צפו בסרטוני החברה.
נכון לאפריל 2020, ערוצי היוטיוב של WatchMojo על כל שלוחותיהן גרפו כ-200 מיליארד דקות של זמן צפייה.
היסטוריה

חזון החברה הוא "לידע ולבדר" תוך יצירת "סרטון על כל נושא". מייסד החברה אשקן קרבספרושאן, כותב מאמרים וסופר מקצועי שפרסם שני ספרים, הקים את WatchMojo במטרה להפיק סרטונים באיכות גבוהה בסגנון שמתאים לרשת.
אתר WatchMojo.com הושק בינואר 2006 על ידי קרבספרושאן, רפאל דיינו וכריסטין וולריס, וערוץ היוטיוב של החברה הושק ב-25 בינואר 2007. אלכס לפבר, עמיתו של קרבספרושאן, הצטרף לחברה ב-2008 בתור מנהל טכנולוגיות ראשי וראש תחום העיצוב לאחר קריירה בת עשור במגזינים AskMen ו-IGN. התוכן המקורי כלל מנחים מתחלפים וסגנון הגשה דמוי ולוג, אך במרוצת הזמן התפתח סגנון ההגשה לכדי קריינות מעל אריזה גרפית.
WatchMojo הוא ערוץ עצמאי לחלוטין - הוא אינו רשת ערוצים (MCN) או חלק ממנה. לטענת המנכ"ל, החברה העסיקה 23 עובדים במשרה מלאה וצוות של יותר ממאה כותבים עצמאיים ועורכי וידאו בשנת 2014. במרץ 2017, מספר העובדים במשרה מלאה עלה לכ-50.
רוב הסרטונים נולדים מתוך הצעות של צופי הערוץ ברשתות החברתיות וביוטיוב. עם התעצמות קהל הצופים של הערוץ, פיתחה החברה כלי ייעודי לארגון וסינון הצעות אלו. בסך הכל, כ-250,000 משתמשים רשומים הציעו חצי מיליון רעיונות לסרטונים, אשר קיבלו כ-10 מיליון הצבעות בסך הכל.
ערוץ היוטיוב המקורי של החברה זכה למיליון מנויים ב-30 באוקטובר 2013, ל-5 מיליון מנויים ב-29 באוגוסט 2014, ול-10 מיליון מנויים ב-5 בדצמבר 2015. המנוי ה-15 מיליון נרשם ב-29 ביולי 2017.
באוגוסט 2017, WatchMojo הואשמה בגניבת סרטון. החברה הסבירה כי היא מסתמכת רבות על כלי הצעות הגולשים כבסיס לסרטוניה ומעסיקה צי של כותבים עצמאיים. להבא, היא הודתה כי עליה לתת קרדיט נכון ליוצרים המקוריים.
בסתיו 2017, השיקה החברה מספר ערוצים סינים ברשת החברתית Weibo.
תוכן

זמן הצפייה הממוצע בסרטון המופק על ידי WatchMojo הוא כ-5 דקות, נתון שהוא מעל המצופה בתעשייה זו. ערוצי החברה וכן האתר הרשמי שלה לא כוללים תוכן גולשים כלל. החברה מפיקה מצעדי "עשרת הגדולים" (Top 10) במגוון נושאים וכן סרטונים המתמצתים היסטוריה של נושאים נישטיים במגוון קטגוריות: אנימה, רכבים, עסקים, קומדיה, חינוך, אופנה, קולנוע, בריאות וכושר, לייף סטייל, מוזיקה, הורות, פוליטיקה וכלכלה, חלל ומדע, ספורט, טכנולוגיה, תיירות ומשחקי וידאו. החברה מפרסמת בין 60 ל-75 דקות של תוכן מקורי מדי יום ומלווים בקריינות מאת רבקה ברייטון.
בפברואר 2016, השיקה החברה את ערוץ היוטיוב "MsMojo" המתמקד בקהל נשי. בנוסף השיקה החברה ערוצים בספרדית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, טורקית, פולנית והונגרית. ביולי 2020 השיקה החברה ערוץ דובר עברית בהנחיית נמרוד וקרין אלדאה.
באפריל 2017, השיקה החברה את ערוץ "JrMojo" המיועד לפעוטות וילדים.
ב-15 באפריל 2017, WatchMojo הוציאה לאור את שעשועון הרשת "The Lineup", ששילב בין פורמט המצעד לבין משחק טריוויה ואלתור. השעשועון זכה בפרס Telly לסדרת הרשת הטובה ביותר.
ב-31 במאי 2017, WatchMojo השיקה מופע חי בשם "WatchMojo Live"' ששודר בשידור חי ביוטיוב. המופע כלל סדנת מדיה דיגיטלית, פרסום ומציאות מדומה לצד מופעים חיים מאת מספר תקליטנים.
ביוני 2017 השיקה החברה את ערוץ "WatchMojo UK", ערוץ המתמקד בתרבות הממלכה המאוחדת.
WatchMojo השיקה את זרוע ההוצאה לאור "WatchMojo Publishing" ופרסמה מספר ספרים אלקטרוניים ומדריכים, כגון "10 סדרות האנימה המובילות בכל הזמנים", "50 תוכניות המדע הבדיוני המשפיעות ביותר בטלוויזיה", "לקריאה בלבד: אוסף של אימה דיגיטלית", "75 סרטי האימה המשפיעים ביותר בכל הזמנים", "50 ספרי הקומיקס המשפיעים ביותר של שנות ה-80", "100 הווידאו קליפים המובילים של שנות האלפיים", ו-"100 תנועות אומנותיות בקולנוע של שנות ה-90".
בדצמבר 2017, השיקה החברה את סדרת הרשת הקומית "The WORST Travel Show" בפלטפורמת הסרטונים של הרשת החברתית פייסבוק, המתעדת מקומות תיירותיים שהוכפשו בביקורות מקוונות מרחבי העולם.
בינואר 2018, השיקה החברה את ערוץ הגיימינג "MojoPlays". עד אפריל 2018, הנחתה את הערוץ מנחת IGN לשעבר נעמי קייל.
לאחר מכן השיקה החברה את ערוץ "MojoTalks". הערוץ, שמוצג ברובו בפורמט תוכנית אירוח, עוסק בחדשות תרבות פופ ובידור.
באפריל 2018, WatchMojo מחקה מרצונה מספר סרטונים ישנים (כדוגמת "עלייתו של היטלר") בטענה שאינם מייצגים את דעותיה ואינם עומדים בהנחיות הבטיחות של אתר יוטיוב.
ב-2019 הכריזה החברה על שיתוף פעולה עם יישומון הטריוויה The Q.
באפריל 2019, פרסמה החברה סרטון המתעד את מאבקה נגד בעלי זכויות שהשתמשו ברעה במערכת Content ID של יוטיוב כדי לטעון שסרטונים המתדיינים עליהם אינם בגדר שימוש הוגן. בסרטון המשך, העריך הערוץ כי בעלי זכויות זכו בפיצויים בגובה של כ-2 מיליארד דולר במצטבר בין השנים 2014 עד 2019 באופן בלתי חוקי.
החברה שידרה בשידור חי את אירוע Saturn Awards ב-13 בספטמבר 2019.
שלוש שנים לאחר השקת השעשועון עטורת הפרסים "The Lineup", השיקה החברה שעשועון רשת נוסף בשם "What the List?"
מודל עסקי

האתר WatchMojo.com הפסיד כסף בשש השנים הראשונות לפעילותו, הגיע לשוויון תקציבי ב-2012, והפך רווחי מ-2013. עקב המיתון הכלכלי בין השנים 2007–2009, החברה התרחקה מרווח מפרסומות ודחפה לתמלוגים מחברות מדיה נוספות תמורת השימוש בתכניה.
ב-2012 התמקדה החברה באתר יוטיוב, וכתוצאה מהגידול במספר המנויים והצפיות היא הפכה לרווחית. בנוסף, מקבלת החברה תמלוגים מפלטפורמות רשת נוספות כגון AOL, Go90, Dailymotion, פייסבוק וכו'. החברה מעודדת מורים ותלמידים לצפות בסרטוניה הלימודיים ולהציגם כחלק ממערך השיעור.
בשנת 2016, העניק תאגיד ארנסט אנד יאנג לקרבספרושאן את פרס יזם השנה בקטגוריית המדיה והבידור.
במרץ 2018 רכשה WatchMojo את ערוץ היוטיוב "Unveiled", המתמקד באסטרונומיה ומדע בדיוני. בספטמבר 2019, השקיעה החברה כספים בפסטיבל Buffer, המציג יוצרים דיגיטליים.
פילנתרופיה

בראיון עם קריינית WatchMojo רבקה ברייטון והמנכ"ל אשקן קרבספרושאן ביולי 2019, ציין קרבספרושאן כי החברה מתכננת לתרום את חלקה לצדקה. בנובמבר 2020 השיקה החברה את קרן הצדקה "Mojo Gives", המעניקה תרומות לעמותות ולמטרות שונות הנבחרות על ידי קהל צופיה.
מוזיקה קלאסית בתקופה המודרנית

| תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ימי הביניים | (476–1450) |  |  |  |  |  |
| תקופת הרנסאנס | (1450–1600) |  |  |  |  |  |
| התקופה האמצעית | התקופה האמצעית |  |  |  |  |  |
| תקופת הבארוק | (1600–1750) |  |  |  |  |  |
| התקופה הקלאסית | (1740–1830) |  |  |  |  |  |
| התקופה הרומנטית | (1815–1910) |  |  |  |  |  |
| התקופה המאוחרת | התקופה המאוחרת |  |  |  |  |  |
| התקופה המודרנית | (1900–הווה) |  |  |  |  |  |
שאנקר, "כלים מוזיקליים", 1932
מוזיקה קלאסית בתקופה המודרנית היא מוזיקה קלאסית שחוברה משלהי המאה ה-19 עד ימינו. המוזיקה הקלאסית במאה ה-20 התאפיינה בפלורליזם. המוזיקולוג ליאונרד מאייר הגדיר את המוזיקה במאה ה-20 כנתונה במצב של סטאזיס – איזון בין כוחות שווים.
המוזיקולוג ליאון בוטשטיין מגדיר את המודרניזם במוזיקה, כמסורת רבת-פנים אך נבדלת ורצופה ביצירות המאה ה-20. המודרניזם הוא תוצר של הצורך שדרבן את מלחיני המאה ה-20 להתאים את אופני הביטוי של יצירתם לאופי הייחודי והרדיקלי של תקופתם. המונח פוסטמודרניזם מתייחס למוזיקה, שנוצרה במהלך הרבע האחרון של המאה ה-20, כתגובה למוזיקה, לאמנות ולרעיונות של המודרניזם.
קודם למאה ה-20

מאז היות המוזיקה, מימי הביניים ועד התקופה הפוסט-רומנטית, הרחיבו המלחינים את המסגרות, שינו והוסיפו צורות, הגדילו הרכבים, פיתחו כלי נגינה חדשים ושכללו כלים קיימים. התקופה הקלאסית הביאה עמה את צורת הסונאטה ואת הסימפוניה, אך שמרה על תבניות הרמוניות וצורניות מוגדרות ועל גבולות ברורים, שנקבעו בתקופות קודמות. התקופה הרומנטית, החל בבטהובן, שחררה את המלחינים מכבלי המבנים המקובלים, הוסיפה מוזיקה ווקאלית לסימפוניה, הגדילה את התזמורת לממדי הענק של מאהלר, ואת האופרה לחזיונות המדהימים של וגנר. אך בכל השינויים הגדולים האלו, נשמרו עדיין יסודות ההרמוניה שנקבעו בתקופת הבארוק, כאשר ירשו הסולמות את מקום המודוסים של ימי הביניים והרנסאנס.
המאה ה-20

על סף המאה ה-20 הגיע לשיאו תהליך ממושך של הרחבה רבה בהקמת בתי אופרה, תזמורות וקונסרבטוריונים, ושל הופעת האסכולות הלאומיות. לצד המוזיקה האיטלקית, הצרפתית והגרמנית הופיעו מרכזי הלחנה וביצוע באנגליה, צ'כיה, סקנדינביה, ארצות הברית ודרום אמריקה.
השפעות בין-תרבותיות > השפעת המזרח הרחוק

רעיונות אקזוטיים מן המזרח הרחוק מצאו את דרכם אל המוזיקה המערבית עוד בתקופת הבארוק, ביצירות בימתיות של ז'אן-בטיסט לולי והנרי פרסל. האקזוטיקה של המזרח הופיעה גם באופרות מן התקופה הרומנטית, כמו "דולי הפנינים" של ז'ורז' ביזה, "לאקמה" של ליאו דליב ומאדאם באטרפליי או טורנדוט של ג'אקומו פוצ'יני, אך יצירות אלה ואחרות כדוגמתן נכשלו בחיקוי צלילי המזרח הרחוק, ולו בשל זרותם לאוזן המערבית.
"התערוכה העולמית", שנערכה בשנת 1889 בפריז, יצרה לראשונה הזדמנות למפגש אמיתי בין המוזיקה המזרחית למערבית. השפעת המוזיקה הרוסית, בעיקר זו של מודסט מוסורגסקי, ניכרה באופרות שנכתבו בארצות אחרות באירופה. אם בשעתו הושפעה "בוריס גודונוב" מ"כוחו של גורל" של ג'וזפה ורדי, הרי עכשיו השפיעה "בוריס גודונוב" על "פליאס ומליסנדה (אנ')" של קלוד דביסי. (1902). גם מוזיקת הגאמלן מאינדונזיה, על גוני הצליל המתכתיים שלה, סולמותיה האקזוטיים וגמישות משפטיה המוזיקליים, קסמה למלחינים אירופיים, לא רק בצרפת אלא גם מעבר לה.
בהמשך לציור ולשירה מסין, יפן, הודו ופרס, היוותה גם המוזיקה מארצות אלה מקור השראה למלחינים המערביים, לא רק הגוון האקזוטי שבצליליה אלא גם ניגודי התרבויות, כפי שבאו לביטוי במאדאם באטרפליי (1904), שכללה מספר רב של שירים יפניים, או ב"איריס (אנ')" של פייטרו מסקאני (1898). גוסטב מאהלר שאב השראה ליצירתו השיר על הארץ (1908) מפואמות סיניות עתיקות. אלבר רוסל כתב את האופרה-בלט "פדמאוואטי" לפי נושא הודי ועשה בה שימוש בסולמות הודיים. סטרווינסקי כתב את הזמיר (1909–1914) לאגדה הסינית שכתב האנס כריסטיאן אנדרסן, "הזמיר של מלך סין". גילברט וסאליבן לגלגו על אופנת הנהייה למזרח באופרטה "המיקאדו" (1885).
צלילי הגמלאן חדרו אל "פאגודות" לפסנתר של דביסי (1903) וב"כיעורונת, קיסרית הפאגודות" מתוך אמא אווזה התאים מוריס ראוול מוזיקת גאמלן לפסנתר המערבי המודרני ובהמשך לתזמורת. השפעה אקזוטית ניכרת גם ב"שירי מדגסקר" ולעיתים גם במחזור השירים "שחרזדה" שלו. השפעת הרכבי הגאמלן ניכרת בפואמה הכוריאוגרפית של סטרווינסקי, כלולות, שנכתבה לארבעה פסנתרים, הרכב ענק של כלי הקשה, מקהלה וסולנים.
ב-1972 שמע המלחין היפני טורו טאקמיצו, בלוויית יאניס קסנאקיס, בטסי יולאס ואחרים, מוזיקת גאמלן מבאלי. החוויה השפיעה על המלחין ברמה פילוסופית ותאולוגית. כדברי טקאמיצו, חבריו למשלחת, רובם מוזיקאים צרפתים,
[...] לא יכלו לשמור על יישוב דעתם כמוני לנוכח המוזיקה; זרותה, מבחינתם, הייתה גדולה מכדי שיוכלו להעריך את הסתירות הנובעות מכך בכוח ההגיון.
בשבילם הייתה זו חוויה ללא תקדים. טאקמיצו, שרכש כבר בקיאות של ממש במסורת המוזיקלית של מולדתו, ראה את הקשר בין "צלילי הגאמלן והקאפאצ'י, הסולמות הייחודיים והמקצבים היוצרים אותם, לבין המוזיקה היפנית המסורתית, שעיצבה חלק גדול כל כך מרגישותו..ביצירתו לפסנתר סולו "הרחק" (שנכתבה לרוג'ר וודוורד ב-1973), קו יחיד, מורכב העובר בין ידי הפסנתרן משקף את התבניות המשתלבות בין המטאלופונים של תזמורת גאמלן.
השפעות בין-תרבותיות > השפעת המוזיקה המערבית

כפי שמלחיני המערב הושפעו בזמנים ובאופנים שונים מן המוזיקה המזרחית, כך הושפעו מלחינים במזרח הרחוק והתיכון מן המוזיקה המערבית. דוגמה להשפעה מובהקת ומודעת כזאת הוא המלחין היפני טורו טאקמיצו (1930). בתקופת מלחמת העולם השנייה נאסר על השמעת מוזיקה מערבית, וטאקמיצו נחשף אליה לראשונה רק בעת שירותו הצבאי. בד בבד עם הרושם העז שטבעה בו המוזיקה המערבית, ככל שהרבה להאזין לה, כך חש צורך להתרחק מן המוזיקה היפנית המסורתית, שנשאה עבורו, כפי שהסביר כעבור שנים בהרצאה בניו יורק, זכרונות מרים מן המלחמה.
בגיל 16 החל להלחין בהשראת המוזיקה המערבית ששמע. ב-1951 ייסד עם אמנים אחרים את Jikken Kōbō, "סדנה נסיונית" אנטי-אקדמית, שמטרתה עיסוק במיזמי מדיה מעורבים מתוך שאיפה להתרחק מן המסורת היפנית. עבודתם הביאה מלחינים מערביים מודרניים לתודעת ציבור המאזינים היפני. בשנת 1955 החל טאקמיצו להשתמש בטכניקות הקלטה אלקטרוניות ביצירות כגון Relief Statique משנת 1955 ו-Wocalism A·I משנת 1956, בעקבות פייר שפר וקרלהיינץ שטוקהאוזן.
בשנת 1961 התוודע אל המוזיקה של ג'ון קייג', שהשפיעה עליו עמוקות, וגם לאחר שהתרחק בכתיבתו מן הנהלים הבלתי-קבועים של קייג', עדיין נותרו נקודות דמיון מסוימות בין הפילוסופיה של קייג' להגות של טאקמיצו. בתקופה זו התחדש עניינו של טאקמיצו במוזיקה של וברן ובהמשך קירבו אותו תרגילי זן לתרבות המזרח ולאפשרות למזג יסודות מן המוזיקה היפנית ביצירותיו.
אני רואה לי לחובה לתת ביטוי להכרת תודה עמוקה וכנה לג'ון קייג'. הסיבה לכך היא, שבחיי שלי, בהתפתחות שלי עצמי, השתדלתי במשך תקופה ארוכה להימנע מלהיות "יפני", להימנע מתכונות "יפניות". קשרי עם ג'ון קייג' הם שהביאוני, במידה רבה, להכיר בערך המסורת שלי עצמי.
בשנת 1988 סיפר טאקמיצו על התוודעותו אל המוזיקה היפנית, שממנה השתדל להתרחק כל השנים:
יום אחד הזדמן לי לצפות בהופעה של תיאטרון של בובות בונראקו, שהפתיעה אותי מאוד. הגילוי המפתיע של איכות וגון הצליל של ה"פוטאצאו שמיסן", השמיסן רחב-הצוואר שבו משתמשים בבונראקו, הוא שפקח את עיני לראשונה לתפארת המוזיקה היפנית המסורתית. התרגשתי מאוד למשמעה והתפלאתי, איך ייתכן שעד כה לא נתתי מעולם דעתי על המוזיקה היפנית הזאת.
בשנים הבאות חיפש דרכים לשלב כלים מתרבויות מוזיקליות שונות, תוך התגברות על הקשיים הכרוכים ברישום תווים לכלים, שבדרך כלל אין מנגנים בהם ביצירה אחת. דוגמאות לכך הן "פעמי נובמבר" לתזמורת, ביווה ושאקוהצ'י, שכתב ליובל ה-125 של הפילהרמונית של ניו יורק ו"סתיו". ביצירה זו גדול המיזוג פי כמה מזה שהיה ב"פעמי נובמבר", שם ניגנו על פי רוב ההרכבים השונים לסירוגין. ב"סתיו" השתדל המלחין לגלות את המשותף בין הכלים השונים, לא לערבב אותם אלא למזגם.
בשלב זה, מעשה החיבור של טאקמיצו בין המוזיקה המסורתית (אם מיפן ואם ממקורות אחרים במזרח הרחוק) לבין סגנון כתיבתו המערבי לבש אופי מתואם וממוזג הרבה יותר. טאקמיצו ציין, "ללא ספק [...] ארצות העולם ותרבויותיהן השונות החלו במסע לקראת אחדות גאוגרפית והיסטורית של כל העמים [...] הישן והחדש מתקיים בתוכי במשקל שווה".