stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויין
דיסקוגרפיה נבחרת > אוספים והופעות חיות

The Best of and the Rest of (אוסף, 1989)
The 12" Collection (אוסף, 1993)
Born to Be Cheap (הופעה חיה, 1995)
The Originals and the Remixes (אוסף, 1996)
The Best of Divine (אוסף, 1997)
דיסקוגרפיה נבחרת > סינגלים

Native Love ‏ (1982)
Shoot Your Shot ‏ (1983)
You Think You're A Man ‏ (1984)
I'm So Beautiful ‏ (1984)
Walk Like A Man ‏ (1985)
Twistin' The Night Away ‏ (1985)
הערות שוליים

1 2  אורלי לובין (ניו־יורק), רגע לפני מותו, חדשות, 17 במרץ 1988
↑  עירית שמגר, שמן הוא יפה, מעריב, 5 באוגוסט 1988
↑  עמוס גוטמן, נצחון השומן - "ספריי״ (ארה״ב, 1988), תסריט ובימוי: ג'ון ווטרס, שחקנים: ריקי לייק, דיוויין, קולין פיצפטריק, דבי הארי, פיה זאדורה, כל העיר, 12 באוגוסט 1988
↑  רחל מהגר, הדפיקה השמיימית - דיווין בקולנוע דן, כל העיר, 28 ביוני 1985
יוסי חרסונסקי, דיווין זה לא אני, מעריב, 24 ביוני 1985
↑  דורון רוזנבלום, כולם היו אלוהיים ימוקד' על הכהניזם, 'זה הזמן' עם דיוויין, 'מבט שני' על דוגמניות - הטלוויזיה הישראלית, כותרת ראשית, 3 ביולי 1985
↑  איציק יושע, גם דיווין מגיע, חדשות, 16 בפברואר 1987
יוסי חרסונסקי, אמש בבידור -בדיחה משומשת - דיווין בסינרמה, מעריב, 16 במרץ 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454846005171  BNE: XX4612111  BnF: cb138933084 (data)  GND: 119239744  ISNI: 0000 0001 1638 4561  LCCN: n88600210  MusicBrainz: 9572db59-da29-4f9d-bc00-0287ee3386e9  NDL: 00649091  NTA: 072077735  SNAC: w6t54j6t  SUDOC: 128466014  VIAF: 49407769   WorldCat (עם VIAF): 49407769 
גלן מיליסטד
קברו של מילסטד במרילנד
כנסיית דומינוס פלוויט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה קתולית 
 על שם:  ישו 
 כתובת:  הר הזיתים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 אדריכל:  אנטוניו ברלוצי 
 
 קואורדינטות:  31°46′41″N 35°14′31″E﻿ / ﻿31.777978°N 35.241895°E﻿ / 31.777978; 35.241895
 אתר רשמי
  (למפת ירושלים מוגדלת) כנסיית דומינוס פלוויט(למפת ירושלים רגילה) כנסיית דומינוס פלוויט(למפת הרי ירושלים רגילה) כנסיית דומינוס פלוויט(למפת הרי ירושלים מוגדלת) כנסיית דומינוס פלוויט
 
מבט מערבה מתוך הכנסייה
תבליטים בכיפת הכנסייה
שרידי הנקרופוליס באתר
כנסיית דומינוס פלוויט (לטינית Dominus Flevit - "האדון בכה") היא כנסייה קתולית-פרנציסקנית, השוכנת על הר הזיתים בירושלים, וצורתה כשל דמעה.
היסטוריה

בחפירות שנערכו באתר קודם להקמת הכנסייה, בשנים 1953–1955, נחשפו אתר קבורה רב תקופתי ושרידיהם של מנזר ביזנטי מהמאה ה-5, ולצידו כנסייה שהוקדשה לאנה הקדושה. גורלה של כנסייה זו אינו ידוע, ובאופן יוצא דופן בירושלים, הצלבנים לא הקימו במקום כנסייה משלהם. ב-1518 הוקם במקום מסגד אשר נבנה, ככל הנראה, בידי העות'מאנים לרגל כיבושם את הארץ. המסגד כונה "אל-מנסוריה", היינו, "המנצחת". נראה שרק לאחר מכן זוהתה במקום מסורת בכי האדון. הפרנציסקנים הצליחו לרכוש רק את הקרקע שמדרום לשביל העולה אל הר הזיתים, ובנו עליה קפלה ב-1891. חלקו האחר של השטח הגיע לידי מסדר האחיות הבנדיקטיניות, והן מכרו אותו לפרנציסקנים ב-1940, לאחר שנקלעו לקשיים כלכליים. עם תום המחקר הארכאולוגי במקום ב-1955, נבנתה הכנסייה הנוכחית בידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי, במקום בו שכנה הכנסייה הביזנטית הקדומה.
קיימת סברה, שהמקום שבו נמצאת הכנסייה, שימש בתקופות בהן פעל בית המקדש, לשריפת הפרה האדומה, מול פתח ההיכל.
המבנה

ברלוצי עיצב את כיפת הכנסייה בצורת דמעה, כדי להנציח את בכיו של ישו בהיותו על הר הזיתים, עת ניבא את חורבן ירושלים:
וַיְהִי כַּאֲשֶׁר קָרַב, וַיַּרְא אֶת הָעִיר, וַיֵּבְךְ עָלֶיהָ וַיֹּאמַר... כִּי הִנֵּה יָמִים בָּאִים עָלָיִךְ וְשָׁפְכוּ אֹיְבַיִךְ סוֹלֲלָה סְבִיבָיִךְ וְהִקִּיפוּךְ וְצָרוּ עָלַיִךְ מִכָּל עֲבָרָיִךְ. וְהָרְסוּ עַד לָאָרֶץ אוֹתָךְ וְאֶת בָּנַיִךְ בְּקִרְבֵּךְ, וְלֹא יַשְׁאִירוּ בָךְ אֶבֶן עַל אָבֶן.
מזבח ושרידי פסיפס מהכנסייה הביזנטית שולבו במבנה המודרני, אך בעוד שהיא פנתה מזרחה, בדומה לרוב הכנסיות בעולם, הכנסייה המודרנית פונה מערבה, מפני שכאשר ישו עמד על הר הזיתים וביכה את ירושלים, הרי שחייב היה לעמוד ופניו מערבה. העיר העתיקה של ירושלים נשקפת דרך חלון זכוכית הקבוע בקיר המערבי של המבנה, מאחורי המזבח, ובו משולבים צלב, גביע, קוצים המתקשרים לכתר הקוצים וסמלים נוספים. בקדמת המזבח המודרני קבוע פסיפס של תרנגולת האוספת את אפרוחיה והפסוק:
כַּמַּה פְּעָמִים חָפַצְתִּי לְקַבֵּץ אֶת־בָּנַיִךְ כַּתַּרְנְגֹלֶת הַמְּקַבֶּצֶת אֶת־אֶפְרֹחֶיהָ תַּחַת כְּנָפֶיהָ.
הכיפה מוזהבת וסביבה ארבעה תבליטים המתארים את כניסת ישו לירושלים ביום ראשון של הדקלים (על הקיר המערבי), שתי סצנות של אנשים הצופים בו (מדרום ומצפון) וסצנה של הרס העיר בידי חיילים רומיים (על הקיר המזרחי).
הקברים

בשדה הקבורה שנחשף באתר קבר מתקופת הברונזה המאוחרת ונקרופוליס שמונה כ-60 מערכות קבורה מימי בית שני ותחילת התקופה הביזנטית. במקום נמצאו 122 גלוסקמות ושבעה סרקופגים. על הגלוסקמות עוטרו שושנות ('רוזטות'), פרחי שושן צחור, ענפי הדס ומסגרות גאומטריות נאות. על ארונות קבורה אלה נחרטו כתובות בעברית, ארמית וביוונית לצד שמות עבריים. כנראה שעלי השושנת של השושן הצחור פורשו בטעות כצלבים וסמלי צלב וכי רו, ומשום כך יש הסוברים שייתכן ומדובר במערת קבורה ששימשה "יהודים-נוצרים" (או "נצרנים"), כלומר יהודים שהאמינו בישו. תופעה זו הייתה ידועה במאה ה-1, כאשר ההבדל בין יהדות ונצרות היה עוד מטושטש.
פסיפס ביזנטי מהאורטוריום

מצפון למבנה הכנסייה מצויה רצפת פסיפס מהתקופה הביזנטית, המתוארכת לתחילת המאה השביעית. הרצפה מוקפת במסגרת מעשה סרטים וגלים. מרכז השטיח מחולק למעוינים הכולאים מסגרות עגולות. המעגלים מאכלסים פרות ו'ירקות', פרחים ודג. מבחר מיני הענפים החקלאיים המוצגים בפסיפס דומינוס פלוויט מעידים על חשיבותה של החקלאות עבור אנשי התקופה. הדגמים מעידים על חקלאות מפותחת ומתקדמת. דגמים אחדים עוצבו אף בתיאור ייחודי ואף יחידאי. למשל, לופה להפקת ספוג רחצה, פיקוסים למאכל ותאנים קשורות בסרט.
לקריאה נוספת

דוד רפ, הכנסיות היפות בישראל, הוצאת מפה, 2011, ISBN 978-965-521-122-1
ענת אביטל, תיאורי חקלאות מירושלים ויהודה בתקופות הרומית והביזנטית, כנס חידושים בחקר ירושלים ה-22, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2017, עמ' 303–322
הערות שוליים

↑  הרב יונתן אדלר, "מקום שרפת הפרה האדומה בהר הזיתים", תחומין, כב (תשס"ב), עמ' 537–542
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 245449590   WorldCat (עם VIAF): 245449590
טג'יקיסטן

נשים צעירות מטג'יקיסטן
האוניברסיטה הלאומית של טג'יקיסטן בדושנבה
אגם באזור ההררי של המדינה
רפובליקת טג'יקיסטן (בטג'יקית: Ҷумҳурии Тоҷикистон, ברוסית: Республика Таджикистан) היא מדינה השוכנת במרכז אסיה. בעברה הייתה חלק מברית המועצות והפכה למדינה עצמאית ב-9 בספטמבר 1991.
המדינה גובלת באפגניסטן בדרום, בסין במזרח, בקירגיזסטן בצפון ובאוזבקיסטן במערב ובצפון.
רוב תושבי טג'יקיסטן הם מוסלמים, והיא אף חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

בהתאם לעדויות שנמצאו באתר סראזם האזור בו שוכנת טג'יקיסטן מאוכלס החל משנת המאה ה-4 לפנה"ס. אימפריות רבות שלטו באזור משחר ההיסטוריה. האימפריה ששלטה באזור לאורך הכי הרבה זמן הייתה ממלכת פרס על גלגוליה, אשר הטמיעה שם את תרבותה ושפתה. צורת כתיבת שם המדינה בכתיב ערבי-פרסי: تاجیکستان (תאג'יכסתאן).
האסלאם הובא לאזור על ידי הערבים במאה ה-7. מאוחר יותר המונגולים שלטו באזור ואחרי זה השטח היה חלק מאמירות בוכרה וח'אנות קוקנד.
במאה ה-19, האימפריה הרוסית החלה להתפשט לכיוון מרכז אסיה במהלך המשחק הגדול והשתלטה בין היתר על טג'יקיסטן. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917 הממשלה הסובייטית החלה בפעולות שונות של מאבק בדת תוך כדי ניסיון לגרום לתהליך של חילון נרחב בקרב תושבי מרכז אסיה. מוסלמים, יהודים ונוצרים כאחת סבלו מרדיפות דתיות ומסגדים, כנסיות ובתי כנסת רבים נסגרו.
בשנת 1924 הוקמה האוטונומיה הטג'יקית הסובייטית כחלק מרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית אך בשנת 1929 היא הפכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית. הערים סמרקנד ובוכרה, אף על פי שרוב אוכלוסייתן הם טג'יקים השתייכו לאוטונומיה האוזבקית הסובייטית.
בשנת 1991 התפרקה ברית המועצות וטג'יקיסטן הפכה למדינה עצמאית.
היסטוריה > תקופת העצמאות

טג'יקיסטן קיבלה את עצמאותה ב-9 בספטמבר 1991, לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי. כנשיאה הראשון של המדינה נבחר רחמון נבייב, שאולץ להתפטר ב-1992 בחודשיה הראשונים של מלחמת האזרחים. בנובמבר 1992 עלה לשלטון אמומאלי רחמון. זמן קצר לאחר קבלת העצמאות בתקופת נשיאותו של נבייב החלה מלחמת אזרחים קשה שנמשכה עד שנת 1997 שבמהלכה נהרגו בין 50 אלף ל-100 אלף איש.
הפסקת האש שנכנסה לתוקף בין אנשיו של רחמון (המייצגים את הממשלה) לאנשי מיליציה שנלחמו נגד נמשכת עד היום. המתנגדים לא הצליחו להדיח את רחמנוב מהשלטון, ובשנת 1999 כאשר במדינה נערכו בחירות, רחמנוב נבחר כמעט בפה אחד להמשך כהונה.
חלק מהתושבים הלא מוסלמים, הרוסים והיהודים, ברחו בזמן המלחמה מהמדינה וכפועל יוצא אחוז המוסלמים במדינה עלה. בעקבות המלחמה של רוסיה באפגניסטן הציבו הרוסים חיילים בגבול בין טג'יקיסטן לאפגניסטן בשטח הטג'יקי עד שנת 2005. לאחר אירועי 11 בספטמבר ותחילת המלחמה באפגניסטן גם חיילים אמריקאים וצרפתים הוצבו באזור הגבול.
כלכלה

כלכלת טג'יקיסטן מבוססת בעיקר על חקלאות. התושבים מגדלים צאן ובקר, כותנה, חיטה ופירות. מאז תחילת המאה ה-21 התפתחה תעשיית המכרות, והמדינה מפיקה כמויות קטנות של נפט.
טג'יקיסטן היא מהמדינות העניות ביותר באסיה עם תמ"ג לנפש של 1,018 דולר. en:List of countries by GDP (PPP) per capita
בתקופת ברית המועצות נבנה סכר נורק שכולל תחנת כוהח בהספק של כ-3,000 מגוו"ט. גם כיום זנ מקור החשמל העיקרי במדינה.
גאוגרפיה

טג'יקיסטן נמצאת במרכז אסיה והיא המדינה הקטנה ביותר בשטחה באזור. בצפון ובמערב היא גובלת בקירגיזסטן ובאוזבקיסטן, בדרום באפגניסטן, ובמזרח – בסין.
רוב שטחה של טג'יקיסטן הוא הררי. בתחומה מתנשאות שתי פסגות גבוהות, "פסגת איסמעיל סומוני" (7,495 מטר) ו"הר איסתיקלאליאת" (7,134 מטר). במזרחה נמצאים הרי פמיר שגובהם כ-5,000 מטר מעל גובה פני הים. בצפון המדינה משתרע עמק פרגנה הפורה בו שוכנת העיר פרגנה. בדרום המדינה נמצאים עמק קאפירניגן בו שוכנת העיר קאפירניגן ועמק וואקש.
נהר אמו דאריה ונהר פאנג' מפרידים בין טג'יקיסטן לאפגניסטן בדרום. בטג'יקיסטן יש שישה אגמים המכסים 1% משטח המדינה, אך אין לה מוצא לים.
לטג’יקיסטן יש גם שלוש מובלעות קטנות בשטחים של מדינות אחרות: שתיים בשטח קירגיזסטן ואחת בשטח אוזבקיסטן.
דמוגרפיה

אוכלוסיית טג'יקיסטן מונה 9.9 מיליון נפש, על-פי הערכת ספר העובדות העולמי מ-2008. הטג'יקים, עם ממוצא פרסי, מונים כ-80% מן האוכלוסייה. מיעוט גדול, כ-15%, הם אוזבקים. שיעור הרוסים והקירגיזים הוא מעט יותר מאחוז, כל אחד, וכן קיימים מיעוטים קטנים נוספים – טורקמנים, גרמנים, טטרים, קוריאנים ועוד. בתקופה הסובייטית יושבו בטג'יקיסטן תושבים מחלקים אחרים בברית המועצות, בכפייה או על ידי פיתוי כלכלי. חלקם של הטג'יקים באוכלוסייה היה נמוך יותר לפני קבלת העצמאות, אך עלה מאז כתוצאה משיעורי ילודה גבוהים. (במפקד אוכלוסין ב-1989 נמנו כ-3.17 מיליון טג'יקים מתוך כ-5.09 מיליון תושבים, 62%, הרוסים מנו באותו מפקד קרוב ל-400 אלף).
96.7% מהאוכלוסייה הם מוסלמים סונים (כ-5% הם איסמאעילים) ומיעוט קטן של כ-1.6% נוצרים-אורתודוקסים, לצד מיעוטים קטנים אף יותר של בני דתות אחרות. האסלאם נותר מרכיב רב-השפעה בחברה, למרות מאמצים בתקופת השלטון הסובייטי, שנמשכו גם בתקופת העצמאות, לקדם את החילוניות.
השפה הרשמית היא טג'יקית, הקרובה מאוד לפרסית, ונכתבה באלפבית קירילי. מאז קבלת העצמאות נעשים מאמצים להעביר אותה לאלפבית הערבי. הרוסית משמשת לעיתים לצורכי מסחר. על אף עונייה של המדינה, שיעור האוריינות גבוה מאוד, ומוערך ביותר מ-99%.
תרבות

התרבות הטג'יקית משתרעת על פני אלפי שנים ומשקפת את ההיסטוריה העשירה והמגוונת של האזור. מבחינה לשונית, הטג'יקית קרובה מאוד לפרסית וכך גם הספרות הטג'יקית. תחת השלטון הסובייטי היה נהוג זרם הריאליזם סוציאליסטי. בין הסופרים הידועים של התקופה הזאת נמצאים סדרודין עיני, אבול קאסם לאהותי ומירזו תורסונזודה.
המוזיקה העממית הטג'יקית דומה באופייה למוזיקה של מרכז אסיה ובייחוד לזו של אוזבקיסטן. בדרום טג'יקיסטן רווח סגנון ה"פלכ" העוסק לרוב בנושאים מיסטיים-דתיים בסגנון סופי.
תעשיית הקולנוע פעילה בטג'יקיסטן מאז שנות העשרים של המאה ה-20, ושגשגה תחת השלטון הסובייטי. סיום השלטון הסובייטי ומלחמת האזרחים (1992–1997) הביאו לשיתוקה הכמעט מוחלט ורק בשנות האלפיים החלה משתקמת, בין היתר הודות לתמיכה מבחוץ.
בשנת 2024 ביצעו מחבלים מטג'יקיסטן הפיגוע בקרוקוס סיטי הול שבקרסנוגורסק, מחוז מוסקבה, רוסיה. בפיגוע נרצחו לפחות 130 בני אדם, ומאות נפצעו. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית לקח אחריות על הפיגוע.
צבא

הכוחות המזוינים של רפובליקת טג'יקיסטן הם האחראים על ביטחון המדינה מפני איומי חוץ, ותמיכה בגורמים האחראים על ביטחון הפנים של המדינה.
צבא > חלוקה ארגונית

הצבא מחולק לשלושה סניפים עיקרים ועוד שלושה תת-סניפים נפרדים והם: הצבא הקרקעי, חיל האוויר (אנ'), החיל המוצנח (חלק מהמורשת הארגונית הסובייטית) ותת-סניפים של חיל משמר הגבולות וכוח שמירה פנים ארצי/נשיאותי.
צבא > סד"כ וציוד

כוח האדם הסדיר של הצבא עומד על 10,000 עם עוד כוח מילואים של 20,000, וציודו הוא:
כ-40 טנקים
כ-1000 רכבים משוריינים
כ-100 מערכות ארטילריה
כ-20 מערכות נ"מ
כ-25 כלי טיס (כרבע בתפקיד קרבי וחמישית. בעלי כנף קבוע)
מעט כטב"מים
רוב הציוד מיושן ובעיקר ממדינות הגוש הסובייטי לשעבר
יהדות טג'יקיסטן

הקבוצות הראשונות של יהודים שהגיעו אל טג'יקיסטן, מפרס ומאוזבקיסטן, החל משנת 1000 בערך, עשו זאת משום שישבה על נתיב הסחר בין סין לאירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה, נמלטו חלקים מיהודי אשכנז לאזור בחיפושם אחר מקלט בטג'יקיסטן הסובייטית. בשנת 1945 מנתה הקהילה היהודית 250,000 איש, אך לאחר המלחמה חזרו חלק מהיהודים לארצות מוצאם או שעלו לישראל. בימי פירוק הגוש הסובייטי, בשנת 1990, חיו בקהילה 50,000 איש, אך בתחילת העשור השני של המאה ה-21 חיו במדינה 150 יהודים בלבד.
יהדות טג'יקיסטן מכונה גם יהדות בוכרה בדומה ליהדות אוזבקיסטן מאחר שטג'יקיסטן ואוזבקיסטן היו חלק מאמירות בוכרה.
ראו גם

אימפריית קושאן
ספיטמנס
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
1 2 3  http://www.globalreligiousfutures.org/countries/tajikistan#/?affiliations_religion_id=0&affiliations_year=2010&region_name=All%20Countries&restrictions_year=2013
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  בכתב ערבי: جمهوری تاجیکستان
בכתב לטיני: Çumhurii Toçikiston
↑  Benjamin D. Koen, Beyond the Roof of the World : Music, Prayer, and Healing in the Pamir Mountains: Music, Prayer, and Healing in the Pamir Mountains, Oxford University Press, pp. 117
↑  Arabova, Sharofat (25 March 2019). "Cinema of Tajikistan". Asian Movie Pulse.
| הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי |
| --- | --- | --- |
| חברות | אפגניסטן • אלג'יריה • צ'אד • מצרים • גינאה • אינדונזיה • איראן • ירדן • כווית • לבנון • לוב • מלזיה • מאלי • מאוריטניה • מרוקו • ניז'ר • פקיסטן • תימן • ערב הסעודית • סנגל • פלסטין (מיוצגת על ידי אש"ף) • סודאן • סומליה • תוניסיה • טורקיה • בחריין • עומאן • קטר • איחוד האמירויות הערביות • סיירה לאון • בנגלדש • גבון • גמביה • גינאה ביסאו • אוגנדה • בורקינה פאסו • קמרון • קומורו • עיראק • המלדיביים • ג'יבוטי • בנין • ברוניי • ניגריה • אזרבייג'ן • אלבניה • קירגיזסטן • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • מוזמביק • קזחסטן • אוזבקיסטן • סורינאם • טוגו • גיאנה • חוף השנהב |  |
| מדינה מושעית | סוריה |  |
| מדינות משקיפות | בוסניה והרצגובינה • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • קפריסין הצפונית • תאילנד • רוסיה |  |
| ארגונים משקיפים | הליגה הערבית • האו"ם • המדינות הבלתי-מזדהות • האיחוד האפריקאי • הארגון לשיתוף פעולה כלכלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567638405171  BNE: XX453273  BnF: cb170790838 (data)  CiNii: DA13697137  GND: 4058877-4  HDS: 044999  ISNI: 0000 0001 2105 2676  KulturNav: d1561059-fb30-4b81-b9c4-d1d0d7c1a8ba  LCCN: n91129915  MusicBrainz: 8259e91f-10fa-3c38-92fb-8e6822c279d5  NARA: 10046449  NDL: 00577540  NKC: ge131168  RERO: 02-A005474832  SUDOC: 027746291  TDVİA: tacikistan  UKPARL: 7eZ2GdMa  VIAF: 123087939   WorldCat (עם VIAF): 123087939
ספר נחמיה

| --- | --- |
נחמיה מביט בהרס חומות העיר ירושלים
נחמיה מביט בהרס חומות העיר ירושלים
 
 תקופת התרחשות:  שיבת ציון
 מספר פרקים:  13
 מספר פסוקים:  373
 סדרת ספרים:  כתובים
 הספר הקודם:  ספר עזרא
 הספר הבא:  דברי הימים
 דמויות מרכזיות:  נחמיה
ספר נְחֶמְיָה הוא אחד מספרי התנ"ך, אך על פי החלוקה המסורתית הוא נחשב כחלק מספר עזרא ולא כספר בפני עצמו. הספר עוסק ברובו בשיקומו של היישוב היהודי בארץ ישראל על ידי השבים לארץ בתקופת ראשית בית המקדש השני, בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס. רוב הספר מתואר מנקודת מבטו של נחמיה בן חכליה, ראש יהודי הארץ באותה תקופה, שמונה על ידי השלטון הפרסי; שאר הספר מכיל תעודות שונות על התקופה (רשימת העולים, האמנה, מפת ההתיישבות), סגנון זה קיים גם בספר עזרא.
ספר זה לא נקרא בציבור באף חג בלוח השנה היהודי, אך קטעים ממנו משולבים בתפילה.
תוכן הספר

| נושא | פרק |
| --- | --- |
עלית נחמיה: א', א' - ב', ט'
בנין חומת ירושלים: ב', י' - ג', ל'
ארגון הגנת העיר: ד'
תקנות נחמיה לטובת העניים: ה'
תגובת הצרים ותככיהם: ו'
תקנות לביטחון ירושלים וישובה, ורשימת העולים בימי זרובבל: ז'
תקנות עזרא: ח'
הווידוי הגדול: ט'
כריתת האמנה: י'
רשימת המתיישבים הראשונים בירושלים ובמדינה: י"א
רשימת משמרות הכהונה והלויה: י"ב, א'–כ"ו
חנוכת החומה וקידושה: י"ב, כ"ז–מ"ג
תקנות נחמיה: י"ב, מ"ד - י"ג, ל"א
תוכן הספר > עליית נחמיה

נחמיה בן חכליה, המשקה הפרטי של המלך ארתחשסתא, נפגש בחודש כסלו עם חנני, אחד מאחיו, ושומע ממנו על כך ששיבת ציון בידי זרובבל ועזרא עדיין לא תיקנה את חומות ירושלים ההרוסות ושהן במצב נוראי. הידיעה מזעזת את נחמיה והוא מתחיל להתענות ולהתוודות בדומה לדניאל בפרק ט',
אחרי התפילה והזעקה בחודש ניסן נחמיה מגיש יין למלך והמלך שואלו למה נפלו פניו. נחמיה עונה בתיאור כמה פוגעת בו הידיעה שירושלים חרבה, והמלך נותן לו להיות הפחה מטעמו על יהודה וללכת לעזור לשיבת ציון. נחמיה מבקש גם חומרים ומשאבים כדי לעזור ליהודים, והמלך נותן לו.
תוכן הספר > בנין חומת ירושלים

נחמיה מגיע לארץ ומשתקע בירושלים למשך שלושה ימים. אחרי שלושה ימים נחמיה קם בלילה עם בהמתו ומטייל בחורבות ירושלים. בבוקר זועק נחמיה ליהודים שצריך לבנות מחדש את ירושלים ומסביר להם שיש להם יכולת ומשאבים. אז באים סנבלט, טוביה וגשם ומתלוננים לנחמיה, והוא עונה להם שאל להם להתערב בבניית ירושלים.
בעידוד  אלישיב הכהן הגדול העם בונים את חומות ירושלים בשיתוף פעולה מדהים וגדול
תוכן הספר > ארגון הגנת העיר

סנבלט טוביה וגשם לועגים לעם הבונה אך כאשר הם רואים שהבנייה מתקדמת ומצליחה הם מחליטים לחבל בה ולפגוע ביהודים, הדבר נודע לנחמיה והוא מארגן צבא שישמור על הבונים והעיר וכך מסכל את מזימת סנבלט
תוכן הספר > תקנות נחמיה לטובת העניים

נחמיה עובר לספר מבניית החומה לבעיה כלכלית רוב תושבי ירושלים עניים ונאלצו למכור את הבנים והבנות שלהם ליהודים העשירים. נחמיה מריב עם העשירים מוכיח אותם ואומר להם שלא יעשו כן יותר כדי שלא ייווצר רעה מכוח המעמדות והם מסכימים איתו
ספר נחמיה כהמשך לספר עזרא

בדברי חז"ל לא נחשב ספר נחמיה כספר בפני עצמו, אלא הוא המשך של ספר עזרא ושני הספרים נחשבים כספר אחד במנין 24 ספרי התנ"ך, שהחלוקה ביניהם היא מלאכותית, (בדומה לחלוקה המלאכותית של ספר שמואל ל 2 חלקים אליו מתייחסים חז"ל כספר אחד לכל דבר). פעמים רבות מציינים מפרשים מתקופת הראשונים את ספר עזרא כמקור לפסוקים שמקורם למעשה בספר נחמיה, עובדה המעלה תמיהה אם לא מביאים בחשבון את העובדה ששני הספרים נחשבים כספר אחד. החלוקה לשני ספרים היא מאוחרת יותר ומתחילה בתרגום הוולגטה. גם מלשון הכתוב עצמו מוכח שמחבר ספר נחמיה איננו מחבר ספר עזרא, כאשר רואים שספר נחמיה חוזר לעסוק בקורות עזרא שכבר כתב את קורותיו בעצמו בספרו. הוכחה נוספת היא שיש נושאים רבים שחוזרים ונכתבים בספר נחמיה אף על פי שכבר נכתבו בספר עזרא, כגון רשימת העולים מבבל.
הגמרא מבארת שהסיבה שספר נחמיה לא התייחד כספר בפני עצמו היא משום שהחזיק טובה לעצמו ואמר "זכרה לי אלוהי לטובה" כמה פעמים במהלך הספר כהשתבחות על מעשיו הטובים. סיבה נוספת היא משום שכאשר תיאר את פועלו כפחה הגון, הזכיר בכך את הפחות הראשונות עד אותו הזמן וכך הוציא את דיבתם רעה.
גם הגמרא מציינת פסוק המובא בספר נחמיה כמובא בספר עזרא, וכן בקרב יהודי ימי הביניים נחשב ספר נחמיה כחלק מספר עזרא, ורש"י מציין על מספר פסוקים שנמצאים בנחמיה כחלק מספר עזרא.
זמן כתיבת הספר ומחברו

הספר נכתב בתחילת ימי בית שני, וסוף הספר מתאר מאורע שהתרחש בשנת שלושים ושתים למלך ארתחששתא (היו ארבעה מלכים בעלי שם זה, שני הראשונים מלכו יותר מ-32 שנה). בתארוך המסורתי מקובל לזהות את המלך כארתחששתא הראשון, ולתארך את זמן גמר כתיבת הספר, לפי רוב הדעות המסורתיות, לשנת ג'תל"ח (348 לפנה"ס). מזווית המחקר, הספר מציב אתגרים רבים לתארוך בעקבות נקודות ציון היסטוריות ושימוש בביטויים המתאימים לתקופות שונות. השערות שונות מתארכות חלקים שונים של הכתיבה על פני טווח רחב של זמן - מהמאה ה-6 לפני הספירה, ועד למאה ה-2 לפני הספירה. חלקים שונים בטקסט לא יכלו, מזווית התפתחות השפה, להיכתב לפני שנת 515 לפני הספירה, וחוקרים רבים מתארכים את עיקר המאורעות למחצית השנייה של המאה ה-4 לפני הספירה, ולכל הפחות למאה ה-5 לפני הספירה. נקודת המוצא במחקר, הנתמכת בממצאים רבים, היא שהספר הזה, כשאר ספרי התנ"ך, נוצר בהדרגה, כאשר סופרים שונים בתקופות שונות הוסיפו וערכו חלקים שונים בספר, זאת לאורך מאות שנים, עד להגעתו לגרסה שאנו מכירים היום.
ספר נחמיה נכתב ככלל על ידי נחמיה עצמו, ורוב הספר מסופר בגוף ראשון. עם זאת, יש מקומות בהם נחמיה מוזכר בגוף שלישי, מה שמעלה את האפשרות שנחמיה לא כתב חלקים אלו, והם הוכנסו לספר מאוחר יותר, ייתכן שעל ידי אנשי כנסת הגדולה. לאפשרות זו של עריכה מאוחרת לספר, ניתן למצוא חיזוק בעובדה שהוזכרו בספר שמות אנשים כמי שחיו בימי דריווש השני. על פי גישה זו, יש לתארך את עריכת הספר לכל המוקדם, לתחילת המאה ה-4 לפנה"ס.
למרות הסדר המקובל במקרא ובמסורת היהודית, שעזרא קדם לנחמיה.
לקריאה נוספת

Joseph Blenkinsopp, Ezra-Nehemiah (OTL; Philadelphia: Westminster, 1988).
Hugh G. M. Williamson, Ezra-Nehemiah (WBC 16; Waco, TX: Word Books, 1985).
הרב יעקב אפשטיין, "החזרת עזרא ונחמיה לשני ספרים", שו"ת חבל נחלתו, חלק יח, סימן כט.
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ג, עמוד ב'
↑  ספר נחמיה, פרק ח'
↑  ספר עזרא, פרק ב'; ספר נחמיה, פרק ז'
↑  מבוא לפירוש דעת מקרא לספר עזרא ונחמיה[דרוש מקור]
↑  למשל ספר נחמיה, פרק י"ג, פסוק ל'
↑  סוכה לז, א
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"ב, עמוד א' ד"ה צאו ההר, ובמצוין בגיליון הש"ס שם.
↑  סדר הדורות[דרוש מקור]
↑  The Hebrew Bible today: an introduction to critical issues (עמ' 210)
↑  Old Testament survey: the message, form, and background of the Old Testament
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק כ"ו; פרק י"ב, פסוק מ"ז
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוקים י"א–י"ב; פרק י"ב, פסוק כ"ב
↑  המפה מובאת מתוך מיפוי ספר נחמיה פרק ג, באתר עַלַמַּפָּה
↑  ספר נחמיה, פרק ב'
↑  ספר נחמיה, פרק ג'
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב
↑  קדמוניות ירושלים, יוסף ברסלבי, באתר דעת
↑  נתן שור, תולדות ירושלים, הוצאת דביר, 1987, כרך א, שער ב
↑  נתן שור, ספר ירושלים - תקופת המקרא, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2000, פרק 10, שמות שערים, עמוד 230
↑  עולם התנ"ך - דניאל עזרא ונחמיה, הוצאת דודזון-עתי, 1994, עמוד 259
↑  ספר נחמיה, פרק ג', פסוק ח'
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286779605171  BIBSYS: 90090547  BnF: cb13318849s (data)  GND: 4041562-4  LCCN: n80090144  NKC: jo2015876192  SUDOC: 027600653  VIAF: 314805700   WorldCat (עם VIAF): 314805700 
| ספרי התנ"ך |
| --- | --- | --- |
| תורה | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| נביאים | יהושע • שופטים • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • ישעיהו • ירמיהו • יחזקאל • תרי עשר (הושע ⁃ יואל ⁃ עמוס ⁃ עובדיה ⁃ יונה ⁃ מיכה ⁃ נחום ⁃ חבקוק ⁃ צפניה ⁃ חגי ⁃ זכריה ⁃ מלאכי) |  |
| כתובים | תהילים • משלי • איוב • שיר השירים • רות • איכה • קהלת • אסתר • דניאל • עזרא ונחמיה • דברי הימים (א' וב') |  |
| ספרי הברית הישנה |
| --- | --- | --- |
| החומש | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| ספרות ההיסטוריה | יהושע • שופטים  • רות • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • דברי הימים (א' וב') • עזרא החיצוני2 • עזרא • נחמיה • טוביה1 • יהודית1 • אסתר • ספר מקבים: א'1, ב'1, ג'2, ד'2 |  |
| ספרות החכמה | איוב • תהילים • ספר האודות (אנ')2 • משלי • קהלת • שיר השירים • חכמת שלמה1 • משלי בן סירא1 |  |
| נביאים גדולים | ישעיהו • ירמיהו • איכה • ברוך1 • איגרת ירמיהו2 • יחזקאל • דניאל |  |
| נביאים קטנים | הושע • יואל • עמוס • עובדיה • יונה • מיכה • נחום • חבקוק • חגי • צפניה • זכריה • מלאכי |  |
1 מצוי בקאנון הקתולי והאורתודוקסי, אך לא בקאנון הפרוטסטנטי.   2 מצוי רק בקאנון האורתודוקסי.
תיאור אתרי החומות בנְחֶמְיָה ג
2 בנובמבר

2 בנובמבר הוא היום ה-306 בשנה (307 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 59 ימים.
חגים ואירועים החלים ביום זה

נצרות אורתודוקסית – יום אאוסטתיוס הקדוש (בכנסיות המזרחיות)
מאוריציוס – יום לציון הגעת ההודים שעבדו בהתחייבות (קולים)
נצרות קתולית – יום כל הקדושים
מקסיקו ואקוודור – יום המתים
ברזיל ופורטוגל – חגיגות "דיה דה פינאדוס (Dia de Finados)" ביום כל הנשמות
יום המאבק בדלקת הריאות מצוין ברחבי העולם (גם ב-12 בנובמבר)
ראו גם

2 בנובמבר בספורט
2 בנובמבר ביישוב
2 בנובמבר במזרח התיכון
2 בנובמבר באומנות
2 בנובמבר באישים
2 בנובמבר במלחמת העולם השנייה
1 בנובמבר – 3 בנובמבר
נובמבר
לוח אירועים שנתי