stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל סנט קיטס ונוויס

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמל סנט קיטס ונוויס עד 1983
 פרטים
 המחזיק בסמל:  סנט קיטס ונוויס 
 תאריך אימוץ:  1967 
 
סמל סנט קיטס ונוויס אומץ ב-16 בפברואר 1967. בשנת 1983, ב-19 בספטמבר המוטו הכתוב במגילה שבתחתיתו עבר שינוי. הסמל מייצג את המוטו של המדינה "טובת המדינה מעל טובת הפרט" (באנגלית: Country Above Self). משמעות הסימנים בסמל באה לייצג את הילידים ואת תרומתם של הבריטים והצרפתים למדינה החל מהשתלטותם על האיים במאה ה-17. הסמל דומה במאפיינים רבים לסמל טרינידד וטובגו. עד לשנת 1983 המוטו בתחתית המגילה היה: "איחוד תחת השילוש הקדוש" (באנגלית: Unity in Trinity).
משני צידי הסמל תומכים שני שקנאים חומים Pelecanus occidentalis, הציפור הלאומית של המדינה.
סיטרואן H ואן

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיטרואן
 שנות ייצור:  1947–1981
 הרכבה:  צרפת צרפת  בלגיה בלגיה  ספרד ספרד
 מודל קודם:  סיטרואן TUB
 מודל אחריו:  סיטרואן C25
 סיווג:  מכונית מסחרית
 אורך:  4,260 מ"מ
 רוחב:  1,990 מ"מ 
 גובה:  2,300 מ"מ
 משקל:  1,310-1,350 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,500-2,530 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,  הנעה קדמית  1,628 סמ"ק, 1,911 סמ"ק, מנוע דיזל 1,621 סמ"ק, מנוע דיזל 1,946 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 
סיטרואן H ואן
סיטרואן Hy ואן, שנת 1976
סיטרואן H ואן (בצרפתית: Citroën H Van) הוא דגם של רכב מסחרי קל בתצורות: ואן, טנדר, מיניבוס קטן, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן. הדגם תוכנן לאחר מלחמת העולם השנייה, ויוצר בין השנים 1947–1981.
סך הכול יוצרו 473,289 יחידות, בכל התצורות.
הסיטרואן H ואן יוצא להולנד.
דגם מכונית הקונספט הסיטרואן טוביק, אשר הוצג בשנת 2011  התבסס על הדגמים: "סיטרואן H ואן" ודגם ה"Citroën TUB".
צמיגי דגם מישלן PLR נלקחו מ-"סיטרואן H ואן".
דגמים

סיטרואן H ואן - 2 דלתות
סיטרואן Hx - קיבולת פחותה מדגם ה- H ואן
סיטרואן Hw - קיבולת יתר מדגם ה- H ואן
סיטרואן Hp - גרסת טנדר (פיק-אפ)
סיטרואן Hy - גרסאות מאוחרות יותר (רוב הייצור בגרסאות של 2 דלתות, במידה מועטה - 4 דלתות)
דגמים > סיטרואן H ואן - מספר מאפיינים

מנוע קדמי - בעל הנעה קדמית
מכל דלק - 60 ליטר
הצלעות אשר הרכיבו את גוף הרכב - הוסיפו כח ותרמו להפחתה ניכרת במשקל הרכב
פנסים זהים לדגם ה-סיטרואן 2CV
ההילוכים והמנוע כמעט זהים לדגם ה-סיטרואן טראקסיון אוואנט ומאוחר יותר לדגם ה-סיטרואן DS
תמונות

סיטרואן HY ואן
סיטרואן HY ואן
סיטרואן H ואן גרסת Hannover (טנדר)
סיטרואן HY ואן
סיטרואן H ואן - מבט לתא הנהג ולמנוע
סיטרואן HY ואן גרסת מיניבוס
סיטרואן HY ואן שנת 1958
סיטרואן HY ואן גרסת 4 דלתות
סיטרואן H ואן, 1972 (4 דלתות)
סיטרואן H ואן
סיטרואן H ואן - כבאית
סיטרואן H ואן - כבאית
ראו גם

סיטרואן
סיטרואן טוביק
סיטרואן TUB
סמל ססקצ'ואן

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ססקצ'ואן 
 תאריך אימוץ:  25 באוגוסט 1906 
 
סמל פרובינציית ססקצ'ואן (באנגלית: coat of arms of the province of Saskatchewan, Canada) או בשמו הרשמי "מגן האבירים של הוד מלכותה בעבור פרובינציית ססקצ'ואן" (Arms of Her Majesty in Right of the Province of Saskatchewan) היה שלט האצולה שניתן על פי צו של מלך בריטניה אדוארד השביעי ב-25 באוגוסט 1906.
הסמל משתמש בצבעים המסמלים את הפרובינציה - ירוק וזהב.
בסמל המקורי הופיע אריה או נמר (הסמל המלכותי של אנגליה) ושלושה ענפי חיטה מוזהבים המסמלים את החקלאות בפרובינציה.
יתרת האלמנטים התבקשו בשנת המסורת של ססקצ'ואן שנחוגה בשנת 1985, והבקשה נענתה בצו מלכותי של המלכה אליזבת השנייה מיום 16 בספטמבר 1986.
במסגרת הצו נוספה קסדה מוזהבת מעל המגן, וכן מעטה בצבעי קנדה (אדום ולבן). מעל הקסדה מצוי בונה, החיה המסמלת את קנדה, המחזיק חבצלת אדומה - הפרח המסמל את הפרובינציה. מעל הבונה מצוי כתר המסמל את הסמכות של בית המלוכה.
משני עברי הסמל מצויים שני תומכים - אריה משמאל ואייל לבן זנב מימין. שניהם לובשים קולרי חרוזים אינדיאנים.
שני התומכים עומדים על חלקה של פרחי חבצלת אדומים.
מוטו המדינה Multis e gentibus vires - "כוחות מתוך עמים רבים" -  מופיע מתחת לסמל.
| סמלי קנדה |
| --- | --- | --- |
| סמלים כלליים | סמל קנדה |  |
| סמלי פרובינציות וטריטוריות | אונטריו • אלברטה • אי הנסיך אדוארד • הטריטוריות הצפון-מערביות • יוקון • מניטובה • נובה סקוטיה • נונאווט • ניופאונדלאנד ולברדור • ניו ברנזוויק • ססקצ'ואן • קוובק • קולומביה הבריטית |  |
| סמלי ערים | אדמונטון • אוטווה • ויניפג • טורונטו • מונטריאול • קלגרי • ונקובר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל סנט לוסיה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  סנט לוסיה 
 תאריך אימוץ:  1967 
 
הסמל הלאומי של סנט לוסיה הוא הסמל הלאומי הרשמי של מדינת סנט לוסיה. הסמל עוצב על ידי סינדי באגשהו ב-1967 ואומץ באותה שנה על ידי ארגונים שדרשו עצמאות מבריטניה. בתחתית הסמל נמצא המוטו הלאומי באותיות לטיניות שהוא "האדמה, האנשים, האור" (the land, the people, the light) על קלף צהוב. בסמל נמצאת גם הציפור סנט לוסיה אמזון (אנ') הציפור הלאומית של המדינה.
סטיבן דדאלוס

סטיבן דדאלוס (באנגלית: Stephen Dedalus) הוא האלטר אגו הספרותי של ג'יימס ג'ויס והגיבור הראשי של הרומן הראשון הסמי-אוטוביוגרפי של ג'ויס "דיוקן האמן כאיש צעיר". כמו כן הוא דמות בדיונית ביצירתו המונומנטלית של ג'ויס "יוליסס". על פי  מבקרי ספרות אחדים, ובהם הרולד בלום, דדאלוס הוא גם המספר של שלושת הסיפורים הראשונים ב"דבלינאים".
מבחינות רבות סטיבן דדאלוס הוא בן דמותו של ג'ויס עצמו. סטיבן הוא יליד 1882, כמוהו כג'ויס, ובן למשפחה מרובת ילדים. לפי "יוליסס" אימו נפטרה והוא קיבל על כך מברק בעת ששהה בפריז, תיאור מדויק של האירוע בחייו של ג'ויס.
אחיו של ג'ויס, סטניסלאוס, שליווה אותו בכתיבתו ואף תיעד אותה ביומן שערך, הביע  התנגדות לשם דדאלוס מפאת היותו שם לא-אירי, אך ג'ויס הכריע לטובת השארתו, וכפשרה שינה אותו מדיידלוס (Daedalus),  כפי שהוא מופיע ברומן הביכורים שלו "סטיבן הירו", נוסחו הראשון של "דיוקן האמן כאיש צעיר", לדדאלוס (Dedalus) ב"דיוקן האמן" וב"יוליסס". הבחירה בשם זה מסמלת את רצונו של ג'ויס לזהות את עצמו עם הממציא היווני, לפרוש כנפיים ולהשתחרר ממגבלות הדת, הלאום והנסיבות הפוליטיות, שעיכבו לתחושתו את מימוש שאיפותיו האמנותיות.
ב"דיוקן האמן" מתבטא סטיבן על תחושת החנק שלו בארצו:
אתה מדבר אליי על לאומיות, לשון, דת. אני אנסה לעוף מתוך הרשתות האלה.
סטיבן דדאלוס מגלם ב"יוליסס" מורה בבית ספר פרטי בפרבר של דבלין, משרה שבה שימש ג'ויס עצמו בקיץ  1904. הוא הדמות המקבילה לטלמאכוס, בנו של אודיסאוס, וגם להמלט, והגיבור של שלושת הפרקים הפותחים את היצירה, לפני שמוצג לאופולד בלום. יחסיו עם בני הזוג בלום תופסים חלק נכבד גם בפרקים המסיימים.
הפרק הראשון ב"יוליסס" נפתח באפיזודה  במגדל מרטלו בחוף סנדיקוב שבו היה דדאלוס אורחו של מכרו מלאכי (באק) מאליגן. השניים התעמתו בעקבות זלזולו של מאליגן בכבודה של אמו של דדאלוס שזה עתה נפטרה. מאליגן אמר כי היא "מתה כמו בהמה". מאליגן טען כי לא הייתה לו כל כוונה לפגוע באמו של סטיבן, ואף התקיף את סטיבן על כי סירב למלא את בקשתה האחרונה של אמו ולהתפלל בעבורה. דמותו של מאליגן מבוססת על דמותו של אוליבר סנט ג'ון גוגארטי, שעמו התגורר ג'ויס כשבוע במגדל מרטלו.
חלקו של דדאלוס ביצירה "יוליסס" מפורט בערך יוליסס - מבנה הספר והעלילה.
ציטוטים

גאון איננו עושה שגיאות. הטעויות שלו רצוניות והן שערי התגלית.
26 באפריל. הו חיי! יוצא אני לפגוש בפעם המיליון את ממשותו של ניסיון החיים ולחשל במפּחת נשמתי את תודעת גזעי שלא נבראה.
27 באפריל. אב קדמון, אומן קדמון, היה בעזרי עתה ולעדי עד.
ההיסטוריה היא סיוט שממנו אני מנסה להתעורר.
אני מפחד מן המילים הגדולות האלה. הן מאמללות אותנו כל-כך.
האמן, כאלוהי הבריאה, נשאר בתוך מעשה ידיו או מאחוריו או מעבר לו או מעליו, בלתי נראה, מזוכך לאין קיום, שווה נפש, עושה את ציפורניו.
סיכת שבלול

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  אסתר קנובל
 תאריך יצירה:  1981
 טכניקה וחומרים:  טיטניום מאולגן או פח אלומיניום ממוחזר וחוט פלדת אל-חלד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  5
 גובה:  4
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
"סיכת שבלול" (1981) היא סדרת סיכות בגד, שעיצבה האמנית הישראלית אסתר קנובל.
תיאור

סדרת הסיכות שעיצבה אסתי קנובל בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, מאמצות דימוי של קונכיית שבלול. כבר בשנת 1976 עיצבה קנובל סדרת סיכות-מצבט בשם "תולעים", שבה הופיעה מוטיב של רישום קו ספירלי, החוזר גם בקונכיות. הן עשויות מלוח טיטניום שהפך צבעוני בעזרת טכניקת אלגון (אנודייזינג), או בדגמים בטכניקה של הדפס רשת. אלו הושפע מן העיצוב האירופי והאמריקאי בן התקופה, כמו גם מעיצוב ניירות עטיפה של ממתקים. השימוש בקווי מתאר בסיכות, המתפקד כמעיין רישום, מדגיש את המבנה הגאומטרי של הקונכייה על הרקע העשיר. בשלב שני עברה קנובל ליצור את הסיכות מפח, אז עשתה גם שימוש ברדי מייד של פח אלומיניום שמקורו בפחיות משקה או אריזות שונות.
מבנה הסיכה הוא וריאציה על מבנה של סיכת ביטחון. סיכה זו מהווה עבור קנובל את "הניסוח המדויק והתמציתי ביותר של תפיסת 'הצורה בעקבות הפונקציה'".
כמה מן הסיכות נמצאות באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים ובאוספים נוספים.
הערות שוליים

↑  ראו פריט מס' 46 בקטלוג: מאירה יגיד-חיימוביץ, אסתר קנובל: רצה למרחקים ארוכים, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2008
↑  ראו: רות דבל, דיאלוג מס' 31: שיחה בין רות דבל לבין אסתר קנובל ודגנית שוקן לרגל תערוכתן "סיכות" בגלריה דבל, נובמבר 1980, עותק נמצא בתיק אמנית, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
↑  ראו: מאירה יגיד-חיימוביץ, אסתר קנובל: רצה למרחקים ארוכים, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2008, עמ' 7
↑  מתוך שיחה עם תמר מנור פרידמן, בתוך: אסתר קנובל: מלאכת מחשבת, כרמל, ירושלים, 2008, עמ' 4.
סיל (הונגריה)

סיל (בהונגרית: Szil) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בסיל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,421 תושבים, ובשנת 2019 רק 1,334 תושבים.
יהודי סיל

בסיל חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 18 |  |
| 1880 | 84 | 2,798 |
| 1910 | 65 |  |
| 1920 | 61 |  |
| 1930 | 46 |  |
| 1941 | 33 | 3,042 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד תושבים יהודיים באזור צ'ורנה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת צ'ורנה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | צ'ורנה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • צקוהאזה • דר • אגייד • פאראד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד  • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סאן • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • ואג |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאם לה

| --- | --- |

נאם לה, 2010
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) אוסטרליה 
 מדינה:  וייטנאם 
 מקום לימודים:  Melbourne Grammar School 
 שפות היצירה:  וייטנאמית 
 יצירות בולטות:  סיפורים קצרים 
 פרסים והוקרה:  פרס פן/מלמוד (2010)  פרס קתלין מיטשל (2010)  פרס אניספילד-וולף (2009) 
 
נאם לה (באנגלית: Nam Le, נולד ב-1978) הוא סופר אוסטרלי ממוצא וייטנאמי. הסיפורים שכתב וספרו הסירה (The Boat) זיכו אותו בפרסים ספרותיים.
ביוגרפיה

כשהיה בן פחות משנה היגר עם הוריו מווייטנאם לאוסטרליה בסירת פליטים. למד בבית הספר היסודי במלבורן (Melbourne Grammar School) ובאוניברסיטת מלבורן. לאחר סיום לימודיו עבד כפרקליט. בשנת 2004 החליט, בגלל אהבתו לקריאה, להסב את מקצועו לכתיבה. הוא למד בסדנת כתיבה בתוכנית לכתיבה יצירתית (Iowa Writers' Workshop) במדינת איווה בארצות הברית וסיים תואר שני בכתיבה יצירתית. חזר לאוסטרליה בשנת 2008 ואחר כך עבר לבריטניה בה הוא עמית כתיבה באוניברסיטה של מזרח אנגליה.
בראיון שערכה עמו סופרת הסיפורים הקצרים קייט קנדי (Cate Kennedy) האוסטרלית, סיפר נאם לה שספרו "הסירה" השיב את הסיפורים הקצרים למרכז הבמה הספרותית. בראיון שהתקיים איתו ב-21 באוגוסט 2008 סיפר כי מקור ההשראה שלו הוא ההורים שלו בגלל הבחירות שעשו ובגלל ההקרבות שהקריבו.
סיפורים קצרים

סיפורים קצרים (במקור באנגלית The Boat), הוא ספר שכתב נאם לה ויצא לאור בשנת 2008. הספר תורגם לעברית על ידי יצהר ורדי ויצא לאור בישראל בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2009. הספר כולל שבעה סיפורים קצרים שכל אחד מהם מתרחש במקום שונה ומציג דמות שונה בכל סיפור בנקודות מפנה חשובות בחייהם של הדמויות שבהן עוסק הסיפור. הסיפור הראשון הוא אודות המחבר נאם לה, יליד וייטנאם הלומד בסדנת כתיבה ונפגש עם אביו.
הסיפורים מתרחשים בתקופות זמן שונות ובמקומות שונים בעולם. נאם לה מיטיב לתאר את הקשר בין האנשים בסיפורים השונים, קשר ראשוני המתקיים בסיפור בין הדמויות הנוטלות בו חלק פעיל בזמן הסיפור וקשרים משניים שהתקיימו בעבר או ברקע של האירועים המתוארים. לדוגמה הקשר של נאם לה עם אביו שאיננו מרוצה מהסיפור שהוא כותב, אך קשרים דומים קיימים גם בסיפורים האחרים.
סיפורים קצרים > הסיפורים

אהבה וכבוד ורחמים וגאווה וחמלה והקרבה: זהו סיפור על צעיר ממוצא וייטנאמי הלומד בסדנת כתיבה יצירתית באיווה בארצות הברית. ברקע עולים קשיי הכתיבה, הקשרים עם החברה והיחסים המיוחדים עם האב הבא לביקור קצר.
קרטחנה: זהו סיפור על חברי כנופיה אלימים ומחסל צעיר בקולומביה. ברקע עולים יחסים מיוחדים ועזרה הדדית בין חברי הכנופיה, קשר עם אחת הצעירות בכנופיה שהיא למעשה חברה וקשר מאיים עם המפעיל העשיר, החזק והכל יכול.
פגישה עם אליס: זהו סיפור על פגישה בעיר ניו יורק בין אב לבין בתו שגודלה על ידי אמה הרחק מן האב. הבת היא מוזיקאית מוכשרת הבאה לארצות הברית לנגן בקונצרט. ברקע היחסים שהיו לאב עם אשתו ועלו על שרטון לפני שנים, הקשר שהיה לו עם המאהבת והקשר בין הבת לבין בעלה לעתיד שהוא גם האמרגן שלה.
האפלי בי: זהו סיפור על בית ספר ותלמידי בית ספר ביישוב קטן באוסטרליה, לקראת חופשת הקיץ עם יחסים מיוחדים בין התלמידים והתלמידות, יחסים של תחרות, חיזור ואלימות. מתגלה קשר בין תלמיד המצליח בספורט לבין אביו ואחיו מצד אחד וקשרים בין התלמידים שיש בהם אלימות, חיזור וניצול.
הירושימה: זהו סיפור על ילדה קטנה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה ביפן כאשר חיל האוויר של ארצות הברית מרבה להפציץ ולאיים על יפן. הילדה חיה על ססמאות פטריוטיות, זיכרון של קשר עם האחות הגדולה וקשר עם האם הבאה לבקר ומפנקת במאכלים טעימים למרות המחסור הנובע מקשיי המלחמה.
טהראן על הקו: זהו סיפור על שתי נשים חברות ותנועת התנגדות בטהראן שבאיראן החומייניסטית. בסיפור עולים הקשרים והחברות בין השתיים מן העבר כמו גם הקשרים עם הגברים בחייהן של הנשים מן העבר הקרוב.
הסירה: זהו סיפור על ספינת פליטים מווייטנאם לאוסטרליה. סופה ותקלות מאריכים מאוד את משך השייט והנוסעים סובלים ממחסור חמור במים. בסיפור עולה קשר מיוחד בין שתי נשים והבת של אחת מהן. כמו כן עולה קשר מן העבר בין אחת הנשים לבין אביה וסיפור מסירת הילד לגידול בידי קרובת משפחה.
פרסים

2009: פרס אניספילד-וולף על ספרו "הסירה"
2009: Vance Palmer Prize for Fiction על ספרו "הסירה"
2009: New South Wales Premier`s Literary Awards Boat על ספרו "הסירה"
2008: Dylan Thomas Prize for The Boat על ספרו "הסירה"
2008: National Book Foundation`s
2008: Frank O`Connor International Short Story Award
2007: Pushcart Prize
2007: Michener-Copernicus Fellowship
לקריאה נוספת

נאם לה, סיפורים קצרים, הוצאת ידיעות ספרים 2009. 303 עמודים.
עטיפת הספר סיפורים קצרים, בעברית
סטיבן המפסטד

סטיבן פ. המפסטד (באנגלית: Stephen P. Hempstead;‏ 1 באוקטובר 1812 –  16 בפברואר 1883) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איווה השני בשנים 1850–1854.
ראשית חייו

המפסטד נולד בניו לונדון שבקונטיקט כבנם השמיני של ג'וזף וסלינדה המפסטד. כשהיה בן 13, עברה משפחתו לסנט לואיס והתיישבה בחווה. לאחר שהבין שחיי החווה לא לרוחו, הוא עזב אותה ב-1830 כדי לעבוד בחנות באילינוי. זמן קצר לאחר מכן, כשפרצה מלחמת בלאק הוק (אנ'), הוא התגייס ושירת בפלוגת ארטילריה עד לתום המלחמה.
לאחר המלחמה למד המפסטד משפטים בג'קסונוויל. ב-1836 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, וזמן קצר לאחר מכן הוא היה לעורך דין הראשון בעיר דובק. ב-1837 נשא המפסטד לאישה את לביניה מור לאקלנד מבולטימור. לשניים נולדו שלושה בנים ושלוש בנות.
ראשית הקריירה הפוליטית

בהמשך עבר המפסטד לטריטוריית איווה ולקח חלק פעיל בפוליטיקה שלה בשנים שלפני היותה למדינה בארצות הברית. הוא ייצג את החלקים הצפוניים של הטריטוריה בבית המחוקקים שלה שאז שכן בעיר ברלינגטון. במהלך המושב הראשון של בית המחוקקים, הציע המפסטד שממשלת הטריטוריה תשכון במחוז ג'ונסון, שם שוכנת כיום איווה סיטי. במושב השני של בית המחוקקים, נבחר המפסטד כנשיא הבית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1848. הוא היה אחד מחברי הוועדה שבחנה את חוקיה של איווה. תוצאות עבודת הוועדה התקבלו כחוק ב-1851.
המפסטד ייצג את מחוז דובק בוועידת החוקה של איווה ב-1846.
מושל איווה

ב-1850 התמודד המפסטד מטעם המפלגה הדמוקרטית על משרת מושל איווה. במסע הבחירות שלו הוא שם דגש על הבאתם של עבדים אפרו-אמריקאים לאזור מחוז דובק. בבחירות הוא התמודד מול המועמד הוויגי, ג'יימס ל. תומפסון, וניצח. המפסטד כיהן כמושל בשנים 1850–1854. בתקופת כהונתו כמושל צמחה אוכלוסיית המדינה באופן משמעותי לאחר שהוא עודד מתיישבים חדשים להגיע אליה. בעת כהונתו גם נוצרו במדינה 52 מחוזות חדשים, והמדיניות הפיננסית של המדינה הייתה שמרנית. המפסטד גם התנגד לפעילותם של בנקים, וגישתו זו השתקפה בפעולותיו כמושל. חוקת איווה אסרה על פעילות בנקאית במדינה, והמפסטד הטיל וטו בשתי הזדמנויות בהן נעשה ניסיון לתיקון החוק. התנזרות ממשקאות אלכוהוליים הייתה גם היא סוגיה כבדת משקל בתקופת כהונתו. רבים מתומכי חוק היובש עתרו למען הנהגתו באיווה, אך המפסטד לא נקט בשום פעולה לקידומו, והותיר את הסוגיה לשיקול דעתם של הרשויות המקומיות.
לאחר כהונתו כמושל

לאחר תום כהונתו כמושל ב-1854 ניסה המפסטד להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך נוצח בשל השקפתו בסוגיית חוק היובש. לאחר מכן הוא נבחר מספר פעמים עד 1867 כשופט במחוז דובק. בשנים 1869–1873 הוא שימש כמבקר של מחוז דובק, ומשנת 1882 ועד למותו הוא כיהן כשופט שלום.
המפסטד דאג לבניית בניין העירייה של דובק, ושכר את האדריכל ג'ון פ. רג, שתכנן את הבניין על בסיס העיצוב של בניין השוק ברחוב פולטון שבניו יורק ועל בסיס אולם פאנל בבוסטון. הקומה הראשונה של הבניין תוכננה לשמש כשוק לאיכרים למכירת תוצרתם, והקומה השנייה הייתה משכנו של בית המשפט העירוני, משרדים ואולם מועצת העיר. בקומה השלישית היה האולם העירוני בו יכלו תושבי העיר להתאסף ולקיים אירועים.
סטיבן המפסטד נפטר בדובק ב-16 בפברואר 1883, ונטמן בבית הקברות לינווד שבעיר. ב-1969 נקרא על שמו בית ספר תיכון בעיר.
הערות שוליים

1 2  "Hempstead, Stephen P. – The Biographical Dictionary of Iowa -The University of Iowa". uipress.lib.uiowa.edu.
1 2  BIOGRAPHY: Stephen Hempstead, From the A.T. Andreas Illustrated Historical Atlas of the State of Iowa, 1875
↑  "City Hall - Dubuque, IA - Official Website".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183284276  LCCN: no2015038119  VIAF: 315534211   WorldCat (עם VIAF): 315534211
סמל סנקט פטרבורג

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמל סנקט פטרבורג, 1780
 פרטים
 המחזיק בסמל:  מועצת העיר סנקט פטרבורג   העיר סנקט פטרבורג
 תאריך אימוץ:  23 באפריל 2003
 התקנים
 מגן:  אדום, כתר הקיסר, מוט ועוגנים משולבים
 פרטים נוספים
 שימוש:  מסמכים רשמיים, גופי עירייה בסנקט פטרבורג
סמל סנקט פטרבורג הוא סמל העיר סנקט פטרבורג מאז אפריל 2003, במלאת 300 שנה לייסוד העיר.
הסמל ההיסטורי של העיר סנקט פטרבורג אומץ לראשונה ב-1730, והחל מ-1780 הוענק לסמל מעמד שווה לזה של סמל המדינה, בשל היות העיר לבירת הקיסרות. ב-1991, עם השבת השם ההיסטורי לעיר, נעשה שימוש במגן האדום וב-2003 נוסף הכתר, הסרט הכחול ומטות הזהב.
בתקופת ברית המועצות, לא נעשה שימוש בסמל העיר ולמעשה לא היה סמל לעיר לנינגרד מאחר שהוא הציג סממנים צאריים, שהיו מנוגדים לרעיון הסובייטי. כמו כן, הערים הסובייטיות לא נהגו להציג סמל רשמי. כסמל העיר לנינגרד, כשנדרש, השתמשו בצורת האונייה שבצריח האדמירלות.
ב-1989 שלטונות העיר לנינגרד הכריזו על פתיחת תחרות לעיצוב סמל העיר. התחרות שאמורה הייתה לעצב מחדש את סמל העיר לא הגיעה להכרעה ממשית מאחר שהמחאה הציבורית דרשה להחזיר ולשקם את הסמל ההיסטורי האבוד ולבסוף, בספטמבר 1991 הושב הסמל ההיסטורי של העיר.
פרטים

סמל העיר מורכב ממגן ושני עוגנים - האחד עוגן ימי (משמאל) והשני עוגן של ספינת נהר, המוצלבים מעל מטה זהוב ובראשו עיט דו-ראשי. שני העוגנים מסמלים שאיפה של מייסדי העיר לפרוץ מערבה, אל צפון מערב אירופה, מרכז העניינים המתפתח.
סוויפט (שפת תכנות)

| --- | --- |

 פרדיגמות:  תכנות פונקציונלי, תכנות מרובה פרדיגמות, block-structured programming, תכנות מונחה-עצמים, תכנות אימפרטיבי, תכנות הצהרתי 
 תאריך השקה:  2 ביוני 2014 
 מתכנן:  אפל, כריס לטנר
 מפתח:  אפל
 הושפעה על ידי:  C sharp ,Objective-C ,java ,שפת D, Ruby ,Haskell, פייתון, Scala
 השפיעה על:  Rust
 רישיון:  (קוד פתוח)
 סיומת:  .swift
 apple.com/swift
 
סוויפט (אנגלית: Swift) היא שפת תכנות שפותחה על ידי אפל לפיתוחי iOS, macOS, watchOS, tvOS ולינוקס. השפה הוצגה לראשונה בכנס המפתחים העולמי של אפל – WWDC. השימוש בשפה הֵחֵל כאשר גרסה 6 של Xcode הושקה בתאריך 9 בדצמבר 2014.
קוד לדוגמה

var apples = 5
var oranges = 10
print("I have \(apples) apples and \(oranges) oranges")
// I have 5 apples and 10 oranges
ראו גם

Objective-C
הערות שוליים

↑  "Building assert() in Swift, Part 2: __FILE__ and __LINE__". Swift Blog, Apple Developer. נבדק ב-26 בספטמבר 2014. Swift borrows a clever feature from the D language: these identifiers expand to the location of the caller when evaluated in a default argument list. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412504105171  BnF: cb17039945c (data)  GND: 1066617112  LCCN: sh2015001571 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיכת דש

מבחר סיכות דש
סיכת דש של ירושלים
סיכת דש היא סיכה המיועדת לענידה בדש של חליפה, או על כיס חולצה. סיכה זו נועדה להזדהות עם ארגון או חברה שהלובש משתייך אליה או עם רעיון או מטרה שהלובש תומך בהם.
שימושים שונים

סיכת דש משמשת פעמים רבות לצרכים פוליטיים, כגון בקמפיינים פוליטיים או בכהונה בתפקיד של ראשי ערים וראשי מדינה. סיכת דש גם משמשת בעת משברים, כדוגמת סיכת דגל ארצות הברית אותה נהגו לענוד נשיאים שונים לאחר פיגועי 11 בספטמבר, וכן סרטי מודעות שלעיתים נענדים כסיכת דש. בברית המועצות ובסין העממית היה נהוג לענוד סיכות של לנין או של מאו. כמו כן, חברי המפלגה הנאצית בגרמניה קיבלו סיכות של המפלגה, אותה ענדו על הדש עת היו לבושים בלבוש אזרחי.
לסיכת הדש שימוש מקצועי, וכך לדוגמה ביפן נהוג לענוד סיכת דש של החברה, משרד עורכי דין או העירייה שבה עובד עונד הסיכה.
בצבאות שונים נוהגים לענוד סיכה כלשהי על דש מקטורן המדים, כפי שנהוג בצה"ל עם סיכת המ"מ.
סיכות דש מהוות גם מרצ'נדייז, וסיכות של כוכבים שונים נמכרות למעריצים. דוגמה חריגה לכך היא כאשר מנהלו של אלביס פרסלי, קולונל תום פרקר, מכר סיכות דש עם הכיתוב "I HATE ELVIS" על מנת להרוויח גם משונאיו של הזמר.
ראו גם

סיכה (הרלדיקה)
קוד לבוש
דש (ביגוד)
הערות שוליים

↑  Gilbert Cruz, A Brief History of the Flag Lapel Pin, TIME, ‏3 ביולי 2008
↑  Colin P. A. Jones, Badges of honor: What Japan's legal lapel pins really mean, The Japan Times, ‏2015-02-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  The ingenious way Elvis Presley even made money off his haters, CBC, ‏9 ביולי 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4041097-3
סמל סקסוניה התחתונה

| --- | --- |

 פרטים
 תאריך אימוץ:  1952
 התקנים
 מגן:  אדום, סוס סקסוני לבן
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:     סמל פרובינציית הנובר הפרוסית
סמל סקסוניה התחתונה הוא סמלה של המדינה הגרמנית סקסוניה התחתונה. הסמל כולל מגן אדום ובתוכו סוס סקסוני (Sachsenross) לבן קופץ על שתי רגליו האחוריות.
היסטוריה

הסוס הסקסוני היה בשימושן של דוכסות ברנזוויק וממלכת הנובר החל משנת 1814 וכסמל פרובינציית הנובר הפרוסית משנת 1866. הסמל שרד את ביטולה של המונרכיה בסיומה של מלחמת העולם הראשונה ושימש כסמל הנובר עד שנת 1935. משנה זו, נאסרה הצגתם של דגלי המדינות השונות על ידי הממשל הנאצי ורק הנפתו של דגל גרמניה הנאצית הותרה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה פרובינציית הנובר להיות מדינה עצמאית (ב- 23 באוגוסט 1946) והשיבה את הסוס הסקסוני כסמלה וכך עשתה גם ברנזוויק כמה שבועות לאחר מכן ב-8 ביולי 1946. כאשר אוחדו יחדיו המדינות ליצירת מדינת סקסוניה התחתונה (ביחד עם אולדבורג ושאומברג-ליפה) הפך הסוס הסקסוני לסמלה של המדינה המאוחדת.
סמל סקסוניה התחתונה עוגן בחוק מדיני מה-13 באוקטובר 1952 והוא עוגן בשנית בחוקתה החדשה של סקסוניה התחתונה ב-19 במאי 1993