stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרקטל
דוגמאות לפרקטלים

פרקטלים נוצרים במתמטיקה על-פי רוב בשיטות המבוססות על רקורסיה, כלומר על חזרה על אותה פעולה מספר רב (בגבול מספר אין-סופי) של פעמים. לדוגמה ניתן ליצור את משולש שרפינסקי באופן הבא: מתחילים ממשולש שווה-צלעות, ומסירים ממנו את המשולש המרכזי, כמו שנראה באיור השני משמאל. עתה נוצרו שלושה משולשים שחורים קטנים. בשלב הבא מכל אחד מהם מסירים את המשולש האמצעי. כל שלב נקרא איטרציה ולאחר אין-סוף איטרציות נוצר משולש שרפינסקי.
דוגמה נוספת היא בניית פתית השלג של קוך. בבנייה מתחילים מקו אחד, ובכל איטרציה מחליפים את החלק האמצעי בקו, בשני קווים היוצרים פינה. ארבע האיטרציות הראשונות מתוארות באיור:
עוד שיטה רקורסיבית ליצירת פרקטלים היא על ידי העתקה וכיווץ: מתחילים מצורה מסוימת, ואז בכל שלב מעתיקים מספר עותקים מוקטנים של התמונה. את התמונה המתקבלת שוב מעתיקים באופן מוקטן, וכך ממשיכים עד אינסוף. את הפעולה המעשית של ציור פרקטל בדרך זו ניתן לבצע גם בעזרת מכונת צילום או תוכנה לעיבוד תמונה: מזינים תמונה כלשהי לתוך מכונת צילום, והמכונה מדפיסה על אותו דף שלושה עותקים מוקטנים של התמונה המקורית. עתה את התמונה המתקבלת מחזירים כקלט לתוך המכונה, וחוזרים על הפעולה הזאת אין סוף פעמים.
הפרקטל שנראה בתמונה דמוית העלה מתקבל בשיטה זאת, והוא אכן דומה מאוד לעלה.
באופן מתמטי ניתן להוכיח כי ההעתקה המכווצת של התמונה היא העתקה ליניארית במרחב האוסדורף, והפרקטל הוא נקודת השבת של ההעתקה.
דוגמה נוספת לפרקטל היא קבוצת קנטור. עקרון האיטרציה של קבוצת קנטור הוא השמטת השליש האמצעי על כל ישר שהתקבל מאלה שהיו לפניו. על כן, מתקבלות פעולות איטרטיביות אלגוריתמיות שחוזרות על עצמן ולמעשה משקפות את כל מה שהיה לפניהן.
היסטוריה

הפרקטלים הראשונים החלו להתגלות החל מסוף המאה ה-19, ונחקרו בתור קוריוזים מתמטיים, או דוגמאות נגד לרעיונות שונים. בשנת 1872 מצא המתמטיקאי קארל ויירשטראס פונקציה שהיא רציפה בכל נקודה, אך אין נקודה שהיא גזירה בה, הנקראת פונקציית ויירשטראס על שמו. במושגי ימינו פונקציה זו היא פרקטל. בשנת 1904 יצר המתמטיקאי השוודי הֶלגֵה פון קוך את פתית השלג של קוך, צורה פרקטלית מובהקת.
גאורג קנטור נתן דוגמה נוספת לקבוצה בעלת אופי פרקטלי, קבוצת קנטור. בניסיון להבין את משמעותם של עצמים מסוג זה, מתמטיקאים כקונסטנטין קרתיאודורי ופליקס האוסדורף הכלילו את מושג הממד, כך שיוכל לקבל גם ערכים שאינם מספרים טבעיים (ראו ממד האוסדורף).
תנופה משמעותית לחקר הפרקטלים ניתנה בתחילת שנות השישים על ידי המתמטיקאי האמריקאי בנואה מנדלברוט, שעבד במעבדות המחקר של IBM, והתבסס על עבודתו של המתמטיקאי בן זמנו גסטון ז'וליה. בשנת 1975 טבע מנדלברוט את המונח "פרקטל" לציון עצמים הדומים לעצמם. מנדלברוט חקר סדרות של מספרים מרוכבים מהצורה  \ z_{n+1}=z_{n}^{2}+z_{0}. קבוצת מנדלברוט, הקרויה על-שמו, כוללת את המספרים  \ z_{0} שעבורם הסדרה  \ \{z_{n}\} חסומה.
ממדים שבריים

בדוגמאות שהובאו קודם לכן ניתן לקבל תחושה מדוע יש בעיה להגדיר מהו הממד של פרקטל. לדוגמה, בבנייה של משולש שרפינסקי התחלנו ממשולשים מלאים שהם צורות דו-ממדיות ולכן ניתן לצפות שמשולש שרפינסקי הוא דו-ממדי. מצד שני, אם היינו משרטטים רק את קווי המתאר של המשולשים, היינו מקבלים את אותה תוצאה סופית בדיוק, אלא שבמקרה זה הבנייה הייתה מסתמכת על קווים בלבד ולכן ניתן היה לצפות שמשולש שרפינסקי יהיה חד-ממדי.
בשיטת הבנייה של פתית השלג של קוך, ניתן ליצור פרקטלים כגון עקומת הילברט ועקום פאנו, שממלאים ריבוע שלם. מכיוון שהבנייה כולה מתבססת על קווים, היינו מצפים שהתוצאה תהיה חד-ממדית, איך ייתכן שמקבלים צורה דו-ממדית?
כדי להחיל את מושג הממד על צורות פרקטליות היה צורך לתת הגדרות מדויקות יותר למושג הממד, שניתן יהיה להשתמש בהם גם עבור פרקטלים.
ממדים שבריים > ממד האוסדורף

לפי תפיסת הממד הקלאסית, כאשר שרטוט עובר קינום, חלקים בעלי N ממדים בו גדלים ביחס ישר ליחס הקינום בחזקת N. למשל, כאשר מגדילים קו חד-ממדי פי שלושה, הוא גדל פי שלושה או פי 3 בחזקת גודל הממד - 1. לעומת זאת, ישות דו-ממדית כמו ריבוע כאשר מגדילים את אורכה של הצלע פי שלושה, שטחו של הריבוע, יגדל פי תשעה או פי 3 בחזקת גודל הממד - 2. קו פרקטלי, ככל שנגדיל אותו תגלה העין, שקו שהיה נראה ישר קודם למעשה מפותל. פתית השלג של קוך כאשר מגדילים אותו פי שלושה מגלים שצלע שאמורה לגדול פי שלושה גדלה פי ארבעה, לכן הממד שלו הוא:  {\frac {\log {4}}{\log {3}}}\approx 1.262 .
ראו גם

תורת הכאוס
לקריאה נוספת

פיל לפלנט, פרקטלמניה, הוצאת אופוס, 1995
איאן סטיוארט, תיבת האוצרות המתמטיים של פרופסור סטיוארט, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2012, הפרק "פרקטלים – הגאומטריה של הטבע", עמ' 219–225.
ליאורה נוטוב, עטרה שריקי, לובה ויסוצ'אנסקי, פרקטלים - כשמתמטיקה פוגשת מדע, טבע ואומנות, מכון מופ"ת, 2023
יצירת משולש סרפינסקי באופן איטרטיבי
בניה של קטע מפתית השלג של קוך
שמונת הצעדים הראשונים בבנייה של עקומת הילברט. אף על פי שהעקומה בנויה מקווים, היא ממלאת ריבוע שלם. האם היא חד-ממדית או דו-ממדית?
פרקטל קבוצת ז'וליה
פרקטל קבוצת מנדלברוט
פרקטל ויצ'י, המכונה גם פרקטל הנשיקה
קובי חיון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 74 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:  חיל האוויר הישראלי 
 דרגה:  אלוף־משנה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת יום הכיפורים 
 
קובי חיון (נולד ב-1950) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת אל"ם השתלב בעסקים בין היתר כמנכ"ל ברגר קינג ובזק בינלאומי.
ביוגרפיה

חיון נולד בתל אביב, התגייס לצה"ל בשנת 1968 והתנדב לקורס טיס. בשנת 1971 במהלך קורס הטיס הטיס מטוס אוראגן והיה מעורב בתאונת טיסה שבה התנגש עם מטוס אחר ונאלץ לנטוש את מטוסו.
לאחר הקורס שימש כמדריך טיסה והוצב בהצבת חירום כטייס F-4 פנטום בטייסת 201. ב-7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע דוגמן 5 שבמהלכו נפגע מטוסו באש נ"מ. חיון הצליח להטיס את מטוסו הפגוע חזרה לשטח ישראל ונאלץ לנטוש אותו, לאחר ששני מנועיו כבו, באזור צפת.
בבוקר ה-11 באוקטובר 1973, יומה השישי של המלחמה השתתף בהפצצת גשר בנהא שממוקם בעומק הדלתא המצרית כחלק מרביעייה שאותה הוביל איתן בן-אליהו. לאחר ההפצצה הזניק חיל האוויר המצרי 12 מטוסי ירוט מדגם מיג 21 שארבו למבנה הפנטומים בדרכם חזרה מההפצצה ובקרב האוויר שהתפתח נפגע מטוסו של חיון ובער. חיון והנווט, אורי ערד, נטשו את המטוס זמן קצר לפני שהתרסק אל תוך כפר מצרי. לאחר צניחתו בחצר אחד מבתי הכפר ביצעו בו בני הכפר לינץ' ופצעו אותו קשה בעזרת כלים חקלאיים. לאחר מכן הועבר לכלא עבסיה בקהיר שבו עבר חקירות בעינויים. הוא הוחזר מהשבי לאחר כשבעה שבועות במצב גופני ירוד כשהוא מרותק לכסא גלגלים.
בישראל אושפז ולאחר מכן עבר שיקום. לאחר 20 חודשים מאז חזרתו מהשבי חזר לטוס כמדריך. לאחר כארבע שנים מחזרתו מהשבי חזר לטיסה מבצעית בטייסת. בשנת 1991 השתחרר חיון מצבא קבע בדרגת אל"ם לאחר שכיהן כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל.
לאחר שחרורו פנה לעסקים. בתחילה ניהל עסקים בתחום המזון. הקים את רשת המזון ברגר קינג ישראל וכיהן כמנכ"ל במשך 8 שנים. לאחר שנים אחדות כיהן כמנכ"ל בזק בינלאומי עד לפרישתו בשנת 2003. משמש כדירקטור וכמנכ"ל בחברות שונות בענף המזון ובענף התעופה.
חיון מתגורר בתל אביב נשוי לדפנה ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אבינעם מיסניקוב,  7.10.1973 הפלת מטוס קורנס מס' 682 בתאריך 7 בינואר 2009, בארכיון האינטרנט, באתר "מרחב אווירי", 3 במאי 2008
↑  תקיפות סיוע בחזית הדרום פורסם בתאריך 11.10.1973, באתר חיל האוויר
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'נדנגאר

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מערב בנגל
 על שם:  הירח, אלגום 
 שטח:  19 קמ"ר
 גובה:  9.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  166,867 (2011)
 קואורדינטות:  22°52′01″N 88°22′03″E﻿ / ﻿22.8670577°N 88.3674112°E﻿ / 22.8670577; 88.3674112 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.chandernagoremunicipalcorporation.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב בנגל מוגדלת) קולקטהצ'נדנגאר(למפת מערב בנגל רגילה) קולקטהצ'נדנגאר(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיצ'נדנגאר(למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיצ'נדנגאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'נדנגאר (בבנגלית: চন্দননগর; בצרפתית: Chandernagor), הידועה גם בשם צ'נדרנגור, היא עיר במערב בנגל שהייתה מושבה צרפתית.
צ'נדנגאר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר הוגלי (אנ'), ומשתייכת למטרופולין של קולקטה. הנהר היווה עורק תחבורתי ראשי קודם המצאת מסילות הברזל, ועל כן משך את הצרפתים ואף את הדנים להקים מושבות במקום.
צ'נדנגאר הקמה על ידי חברת הודו המזרחית הצרפתית ב־1673. המושבה נכבשה על ידי הבריטים ב־1757 ושוב ב־1794, אך הושבה לידי צרפת ב־1815.
בעקבות יציאת הבריטים מהודו ועצמאותה, ביקשה ממשלת הודו לספח את האזור, שהיווה מובלעת בשטחה. ביוני 1949 הצביעו תושבי צ'נדנגאר על איחוד עם הודו. במאי 1950 קיבלה הודו שליטה דה יורה בצ'נדנגאר, וב־2 בפברואר 1951 אוחדה הטריטוריה עם הודו דה יורה.
ב־2 באוקטובר 1954 אוחדה הטריטוריה עם מערב בנגל.
הערות שוליים

↑  Mrinal Kumar Basu, A Note on a Trading Family of Mofussil Bengal: The Khans of Mankundu, Proceedings of the Indian History Congress vol. 47, 1986, עמ' 629–36‏, JSTOR 44141613
↑  Teaty to confirm the Cession of Chandernagore, Ministery of External Affarias
↑  The Chandernagore (Merger) Bill, 1954, s. 6 to 9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567571005171  BnF: cb11942713f (data)  GND: 4521244-2  VIAF: 123273376   WorldCat (עם VIAF): 123273376
צ'ארלס יפה

| --- | --- |

 לידה:  1879 דוברובנה, בלארוס 
 פטירה:  12 ביולי 1941  (בגיל 62 בערך) ברוקלין, ארצות הברית 
 מקצוע נוסף:  סוחר משי, סופר שחמט
 מדינה:  רוסיה, ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 
צ'ארלס יפה (באנגלית: (Charles Jaffé (Jaffe;‏ 1879 – 12 ביולי 1941) היה שחמטאי יהודי-בלארוסי אמריקאי. בשיאו, בשנות העשרה של המאה העשרים היה בעוצמה של רב אמן ובצמרת העולמית. יפה היה גם סופר בנושאי שחמט.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

צ'ארלס יפה נולד בדוברובנה, עיר קטנה בבלארוס (בזמנו, האימפריה הרוסית). קיים ספק לגבי מועד לידתו המדויק, ספק שהעלו היסטוריון השחמט אדוארד וינטר ואחרים. מקורות אחרים מציינים את שנת לידתו המשוערת בין 1876 ו-1887. יפה היגר לארצות הברית בשנת 1896 ועבד כסוחר משי עד להפיכתו לשחמטאי מקצועני בשנת 1910.
ביוגרפיה > שחמט מקצועני

בשנת 1904 הגיע יפה למקום השביעי בתחרות הקונגרס האמריקני השביעי, בעיר סנט לואיס בתוצאה 5/11, בתחרות זו ניצח פרנק מרשל. יפה ניצח את המדורג 17 בעולם, ז'אק מיזס בתוצאה 0–2 בדו-קרב בשנת 1907. שנתיים לאחר מכן הגיע יפה למקום השלישי בתחרות בברוקלין בה ניצח הרברט רוזנפלד. באותה שנה הפסיד יפה דו-קרב למרשל, שדורג אז שביעי בעולם, בהפרש קטן: שני ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו וארבעה הפסדים.
בשנת 1910 הגיע יפה שלישי בתחרות ניו-יורק (מרשל ניצח). בשנת 1911 חלק מקום 3–4 עם 9/12 בתחרות ניו-יורק (מרשל ניצח, חוסה ראול קפבלנקה הגיע שני, חצי נקודה לפני יפה). באותה שנה חלק מקום 23–26 עם 8.5/25 בתחרות קרלסבד, תחרות בה השתתפו 26 שחקנים והייתה מהחזקות שבתחרויות השחמט אי פעם. 17 מתוך 25 השחמטאים המובילים בעולם נטלו חלק בתחרות זו שאותה ניצח ריצ'רד טייכמן. למרות מיקומו הנמוך זכה בתואר אמן כמו גם באחד מפרסי היופי שחולקו בתחרות.
בשנת 1913 הגיע עם 9.5/13 למקום השלישי בתחרות הלאומית האמריקנית השנייה, שבה ניצח קפבלנקה. בתחרות זו ניצח את קפבלנקה, אברהם קופצ'יק, אוסקר חאייס, דוד ינובסקי וסיים בתיקו עם מרשל שהיה באותה עת אלוף ארצות הברית.
הישגיו הבולטים במשחקים אישיים הם תוצאת תיקו מול קפבלנקה: שני ניצחונות ושני הפסדים, וניצחונות אישיים מול עמנואל לסקר, מרשל, ינובסקי ורבים אחרים. Jaffe and his Primer (article by Edward Winter), www.chesshistory.com
יפה שיחק לעיתים קרובות במועדון השחמט סטויסאנט, מקום שבו שיחקו שחקנים חזקים רבים ומוקם בצידה המזרחי של מנהטן. יפה היה מפורסם בגלל מצבו הכלכלי הדחוק וסגנונו "היחיד במינו של בית קפה".
מחלוקות

בשנת 1913 השתתף יפה בתחרות בהוואנה שם סיים שישי עם 5.5/14, תחרות בה ניצח מרשל. בתחרות זו השתתפו שניים מעשרת החזקים בעולם, וחמישה מתוך 48 המובילים בעולם. בתחרות זו האשים קפבלנקה את יפה כי הפסיד במכוון את משחקו בסיבוב השני מול מרשל The chess games of Charles Jaffe, www.chessgames.com, ובכך איפשר למרשל לזכות בתחרות לפני קפבלנקה, ששיחק בעיר מולדתו. במשחק האמור, בעמדת שוויון במחצית המשחק, יפה ביצע משגה גס שעלה לו במלכה תמורת צריח. מיד לאחר ביצוע השגיאה נכנע יפה. למרות גודל הטעות לשחקן בסדר גודל של יפה, שחקני צמרת רבים עשו לעיתים טעויות גסות במשחקים תחרותיים. קפבלנקה עצמו שגה בתחרות ניו יורק 1931 בשלב הפתיחה מול הרמן שטיינר והפסיד כלי עקב מסע שמיני נורא.
לאחר האשמה זו הגיע ככל הנראה קפבלנקה להסכם עם מארגני התחרות בהוואנה, שארגנו גם אירועי שחמט בניו-יורק שיפה לא יוכל עוד להשתתף בתחרויות בהן ישחק קפבלנקה. ואכן, מאז, לא הצליח יפה להשתתף באף תחרות נוספת אליה נרשם קפבלנקה.
בשנת 1916 יפה היה מעורב בתביעה משפטית שנסובה סביב אי הכללה של חלק מניתוחי השחמט שלו בפרסום על גמביט המלך, אך הפסיד בתביעה, למרות תמיכה שקיבל מצד עדים שהופיעו למשפט כולל אלוף ארצות הברית פרנק מרשל. ככל הנראה זו התביעה הראשונה בה הובאו נושאי שחמט לבית המשפט בארצות הברית. Chess in the Courts by Edward Winter, www.chesshistory.com
הגם שהתביעה נראית טיפשית, מנקודת ראותו של יפה שחלק ניכר מהכנסתו התבססה על כתיבת מאמרים בנושאי שחמט עבור כתבי עת יהודיים, המוניטין המקצועי עמד לדיון.
שיא כושרו

בשנת 1914 חלק יפה מקום 8–10 בתחרות ניו יורק (ניצח: אדוארד לסקר). ב-1915 ניצח יפה בתחרות אוטיקה. בשנת 1916 הפסיד יפה בצורה מזערית 6–7 בדו-קרב לינובסקי +4 -5 =4, שבאותה עת היה ממוקם במקום ה-15 בעולם. בשנים 1917–1918 הפסיד שוב לינובסקי, שטיפס בינתיים למקום השביעי בעולם בתוצאה 6–12 ; +4 -10 =4. בשנת 1918 חלק יפה מקום 3–5 בתחרות ריי-ביץ' בניו-יורק (ניצח: אברהם קופצ'יק). ב-1918 חלק מקום 1–2 עם בוריסלב קוסטיץ' בניו-יורק, ב-1919 הגיע למקום השני אחרי קופצ'יק בתחרות טרוי. ב-1920 מקום שלישי בניו-יורק (ניצח:אוסקר חאייס). באותה שנה הגיע למקום השני בתחרות אטלנטיק סיטי, אחרי מרשל.
בשנת 1921 הגיע למקום השלישי בניו-יורק, למקום השלישי בתחרות אטלנטיק סיטי, (ניצח ינובסקי).
בשנת 1922 הגיע למקום השני בתחרות ניו יורק (ניצח: אדוארד לסקר).
בשנת 1925 הגיע למקום השלישי בתחרות סאדר פוינט (ניצח: אברהם קופצ'יק)
בשנת 1926 חלק מקום 4–5 בתחרות שיקגו (ניצח: פרנק מרשל) ומקום שני בתחרות ניו-יורק (ניצח: קופצ'יק).
בשנת 1927 שלח יפה מברק מניו-יורק לאלכסנדר אלכין שהתמודד בבואנוס איירס מול קפבלנקה על אליפות העולם בשחמט. המברק הכיל ניתוח של יפה על הסתעפות חדשה בגמביט המלכה, שאלכין השתמש בה במהלך הדו-קרב. לאחר ניצחונו חזר אלכין לניו-יורק, וכאות תודה שיחק דו-קרב קצר מול יפה, ללא בקשת תמורה כספית. אלכין זכה בשני משחקי הדו-קרב.
שנים מאוחרות וכתיבה

יפה פרש מפעילות תחרויות למשך כעשור, למעט משחקים אחדים ששיחק בליגה באמצע שנות ה-30. באחד ממשחקיו הביס את ראובן פיין הצעיר. בשנת 1930 הפסיד יפה דו-קרב קצר ששיחק עם יצחק קשדן 3-0; קשדן היה באותה עת בכיר השחמטאים בארצות הברית.
יפה חיבר את הספר "ספר לימוד בסיסי לשחמט" בשנת 1937. בהקדמה לספר משבח שמואל רשבסקי את המחבר.
בריאותו החלה להידרדר בשלב זה. יפה פרסם גם מספר ספרים ביידיש. בגיל מבוגר חזר לשחק בתחרויות והעפיל לגמר האליפות הפתוחה של ארצות הברית 1938 שהתקיימה בבוסטון, שם סיים במקום ה-8–9 עם 4/11, תחרות שבה ניצח אל הורוביץ. התחרות האחרונה שבה השתתף יפה הייתה האליפות הפתוחה של ארצות הברית שהתקיימה בניו-יורק, אליה העפיל מהמוקדמות אך בגמר הפסיד בכל 11 המשחקים. בתחרות ניצח ראובן פיין.
נפטר ב-1941 בברוקלין שבניו יורק.
הערכה

התוצאות של יפה במשחקים מול מיזס, מרשל וינובסקי ממחישים שהוא היה יריב אימתני. הוא ניצח את קפבלנקה בכלים השחורים. ליפה היה ביש מזל להגיע לשיא יכולתו בזמן בו קפבלנקה הגיע לניו-יורק. קפבלנקה ומרשל שלטו בתחרויות בניו-יורק ויפה לא הצליח להתגבר עליהם.
משחקים מפורסמים של יפה

Grigory Levenfish vs Charles Jaffe (1911), www.chessgames.com, chessgames.com
יפה מול רודולף שפילמן שפילמן היה ידוע כטקטיקן מעולה אך הפעם לא היה יכול ליפה, chessgames.com
קפבלנקה מול יפה ניו יורק 1913, chessgames.com
ינובסקי מול יפה, ניו יורק 1916, chessgames.com
הערות שוליים

↑  "דוברובנה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  Edward Winter, Jaffe and his Primer 2002
↑  
From the BCM, June 1916, page 200
‘When chessplayers go to law on some matter connected with the game, there is usually a touch of the ridiculous. In the Bronx Municipal Court, on 4 April, a case came up in which Charles Jaffe sued Hartwig Cassel, one of the editors of the American Chess Bulletin, for $700 – over £140 – for work alleged to have been done in analysing the Rice Gambit. Last year Professor Isaac J. [sic – L. would be correct] Rice invited a number of strong American players to Utica to test his gambit once more, and it was agreed that their investigations should be continued. Jaffe, however, broke away from the rest and decided to analyse by himself. The others concluded their joint work, which is to appear in a book entitled Twenty Years of the Rice Gambit, while Mr Julius Finn, who was appointed referee in the matter, declared Jaffe’s work not acceptable. Hence the lawsuit, Mr Cassel being brought in as having acted in an advisory capacity for the late professor in chess matters. The witnesses at the trial included Marshall (who considered Jaffe’s claim not unreasonable), Julius Finn, Albert B. Hodges, and J. Rosenthal. The verdict was in favour of Mr Cassel. The chief amusement seems to have been when Jaffe was in the witness-box on his own behalf, and expressed his opinion of the chess strength of a number of noted players in the court – not unqualified by their attitude towards him in the case.’

A detailed account of the case appeared on pages 124-125 of the May-June 1916 American Chess Bulletin
↑  The World of Chess, by Anthony Saidy and Norman Lessing, 1974, New York, Random House, pp. 190-191.
↑  ‘Charles Jaffe remains today unquestionably one of the world’s leading authorities on openings. As a chess analyst there are few to equal him. He has met on an even footing and played with a marked measure of success against such players as Dr Emanuel Lasker, José Capablanca, Frank Marshall, Pillsbury and a host of other famous players.’
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399667405171  ISNI: 0000 0003 9235 4043  NTA: 075099616  VIAF: 286397391   WorldCat (עם VIAF): 286397391
קישרוזוואג'

קישרוזוואג' (בהונגרית: Kisrozvágy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקישרוזוואג' התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 21 |  |
| 1880 | 57 | 441 |
| 1910 | 30 |  |
| 1920 | 39 |  |
| 1930 | 36 |  |
| 1941 | 31 | 550 |
צ'ארלס טיילור (מנהיג ליברי)

צ'ארלס מקארתור גאנקיי טיילור (אנגלית: Charles McArthur Ghankay Taylor; נולד ב-28 בינואר 1948) הוא פוליטיקאי ליברי שכיהן כנשיא ורודן ליבריה בשנים 1997–2003. במהלך מלחמת האזרחים הליברית הראשונה בשנות ה-90 המוקדמות, היה טיילור מפקד ומצביא בולט. לאחר סיום המלחמה, נבחר טיילור לנשיאות, אולם תקופת נשיאותו אופיינה באי יציבות פוליטית ושלטונית וכן במרידות והתנגשויות אלימות רבות, שבעקבותיהן פרש מתפקיד הנשיא וגלה מארצו אל ניגריה בשנת 2003.
בשנת 2006 הועמד טיילור למשפט בפני בית דין מיוחד של האו"ם לפשעי מלחמה בסיירה לאון, והוגש נגדו כתב אישום חמור הכולל בין היתר אישומים ברצח, אונס, ושימוש צבאי בילדים ובנערים. ביוני 2006, לבקשת בית הדין ובאישור מועצת הביטחון של האו"ם, נקבע כי משפטו של טיילור ייערך בהאג. המשפט נפתח ב-4 ביוני 2007, וטיילור הואשם ב-11 סעיפים של פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות. טיילור החרים את הדיון, והוא התנהל בהיעדרו. עורך-דינו הקריא מכתב בשמו, בו נכתב כי לא הגיע לדיון מפני שסבר שבמציאות הנוכחית לא יזכה למשפט הוגן. ב-2012 הורשע בכל 11 הסעיפים, ונידון לחמישים שנות מאסר.
תחילת דרכו

צ'ארלס טיילור נולד ב-28 בינואר 1948, השלישי מבין 15 ילדים במונרוביה, בירת ליבריה. אביו היה אמריקאי-ליברי שכיהן כשופט במונרוביה, ואמו ליברית משבט גולה.
ב-1972 נסע טיילור למסצ'וסטס ולמד כלכלה באוניברסיטת בוסטון. במהלך לימודיו עבד כמאבטח, נהג משאית וטכנאי. עוד בזמן לימודיו היה ידוע כבעל דעות קיצוניות בכל הנוגע לפוליטיקה הליברית. טיילור הצטרף לארגון ULA ‏(Union of Liberian Associations) והפך ליו"ר הארגון.
ב-1980 חזר טיילור לליבריה בזמן שהמדינה הייתה במתח רב בעקבות הירצחו של נשיא המדינה ויליאם טולברט ועלייתו לשלטון בהפיכה של רב-סמל סמואל דו. טיילור מונה למשרה בכירה בשלטון החדש כאחראי על הוצאות הממשלה במשרד הכלכלה. ב-1983 הואשם טיילור במעילה בסך יותר מ-900,000 דולר, ובאוקטובר של אותה שנה נמלט לארצות הברית. לבקשת ממשלת ליבריה נתפס טיילור בארצות הברית ונכלא ל-15 חודשים. בספטמבר 1985 ברח מהכלא וחזר למערב אפריקה בניסיון להדיח בכוח את סמואל דו מהשלטון.
עלייתו לשלטון

ב-1989 הגיע טיילור לחוף השנהב, שכנתה המזרחית של ליבריה, שם הצליח לגייס מספר רב של מורדים שהשתייכו לארגון בראשותו: NPFL ‏ (National Patriotic Front of Liberia). אנשי הארגון עברו אימון צבאי וקיבלו מימון מלוב בהנהגתו של מועמר קדאפי. בנוסף זכה הארגון לתמיכה של המדינות בורקינה פאסו וחוף השנהב וכן של מממנים פרטיים.
בערב חג המולד 1989 פלש טיילור לליבריה, מלווה בתומכים משבט גיו ומאנו (Gio) בנוסף לחיילים סדירים מבורקינה פאסו וליברים שהוגלו מארצם. הפלישה הייתה תחילתה של מלחמת אזרחים עקובה מדם שפגעה קשות במדינת ליבריה.
בתחילת הפלישה, הצליח דו לעצור את המרד שהנהיג טיילור, אך לאחר מספר חודשים עלה מספר הלוחמים תחת מנהיגותו של טיילור מ-170 ל-10,000 והם התקדמו אל עבר הבירה מונרוביה. בספטמבר 1990 כבש טיילור את מונרוביה, בעזרתו של פרינס ג'ונסון שחטף את סמואל דו, עינה אותו באכזריות והרג אותו. הריגתו של דו שכללה עינויים וכריתת איברים הוקלטה ונצפתה בחדשות העולם. בהמשך הורה טיילור לרצוח למעלה מ-200,000 איש. רבים נוספים נפצעו ויותר ממיליון ליברים ברחו למדינות שכנות.
טיילור סחף אחריו המון רב לא רק בזכות היותו אדם כריזמטי אלא גם משום שקודמו, סמואל דו, דיכא את האוכלוסייה הליברית, רדף אחר משכילים והגלה אותם וכן היה אחראי לרצח רבים משבטי גיו ומאנו, אשר היו בסכסוך עם שבט קרהן (Krahn) אשר דו נמנה עליו. בתגובה רצח טיילור בברוטליות חברים בשבט קרהן שתמכו בדו.
כ-15,000 איש מלוחמיו של טיילור היו "ילדים-חיילים" אשר גויסו בכפייה או נחטפו בדרכם לבית הספר ונשלחו למחנות אימונים, שם סוממו, הוכו והושפלו על מנת לגרום להם לבצע משימות מזוויעות. חלק מן ה"ילדים-חיילים" היו מתחת לגיל 9. מרבית ה"ילדים-חיילים" סבלו לאחר המלחמה מהתמכרות לסמים ומטראומות קשות.
המלחמה הסתיימה זמנית בשנת 1997 כאשר טיילור נבחר בבחירות דמוקרטיות-לכאורה לנשיא ה-21 של ליבריה. הבחירות נחשבו לאמינות יחסית ונכחו בהן כ-500 משקיפים בינלאומיים. למרות זאת, היו הבחירות שנויות במחלוקת מכיוון שנעשה שימוש בהפחדת האזרחים, שרבים מהם עייפו מהמלחמה ופחדו מחידוש ההרג אם טיילור לא ייבחר ולכן בחרו בו.
כאשר טיילור עלה לשלטון הוא ניסה ליצור רושם של אדם טוב לב, סולידרי ובעל ערכי משפחה בניגוד לקודמו דו, והוא הציג עצמו כנוצרי פרוטסטנטי מאמין שאינו מעשן ואינו שותה משקאות חריפים.
הגליה והבאתו לדין

בשנת 2003 הוציא בית המשפט המיוחד לסיירה לאון כתב אישום נגד טיילור באשמת פשעים נגד האנושות. טיילור, ששהה באותו זמן בגאנה במסגרת שיחות שלום, נמלט חזרה לליבריה מחשש שייעצר. כעבור חודשיים נכנע טיילור ללחצים ליציאתו מליבריה שהפעילו האו"ם, ארצות הברית, האיחוד האפריקאי והקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה (ECOWAS), שהתקיימו במקביל להתקדמותם של כוחות מורדים יחד עם כוח נחתים של צבא ארצות הברית לעבר הבירה מונרוביה; הדבר הפתיע את טיילור והוא סיכם עם חברו נשיא ניגריה כי ייצא ל"גלות" בניגריה כ"מחווה" להזמנת נשיאהּ. טיילור לקח איתו סכום גדול של כסף ויצא לניגריה, שם ניהל עסקים רחבים.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-2006, הוסגר טיילור לבית המשפט המיוחד לסיירה לאון, על ידי שני אנשי עסקים ניגרים אשר גפיהם נכרתו על ידי כוחותיו של טיילור בליבריה. זאת לאחר שהאינטרפול הוציא צו מעצר בינלאומי המגובה בצווי האו"ם על מנת שייעצר. המשטרה הניגרית מצאה ועצרה את טיילור, אך הוא הצליח להימלט כעבור 48 שעות, וכל 22 השוטרים שעצרו אותו נעצרו לאחר מכן. טיילור נתפס על ידי הרשויות הניגריות בגבולה הדרומי של ניגריה במרץ 2006 בעודו מנסה לחצות את הגבול לקמרון. הוא הועבר לידי גוף בינלאומי והוטס למונרוביה במטוס ממשלתי ניגרי תחת שמירה, ומשם הוטס במסוק של האו"ם לבית הדין המיוחד בסיירה לאון.
טיילור היה מבוקש בידי בית המשפט המיוחד לסיירה לאון והואשם בפשעים שבוצעו כנגד האנושות. ב-2006 הועמד לראשונה לדין בפני שופטי בין המשפט המיוחד לסיירה לאון. בהמשך הועלתה הצעה בדבר העברת משפטו למבנה בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, מחשש כי קיום המשפט בסיירה לאון יוביל לאי-יציבות במדינה ומהומות בליבריה השכנה. ממשלת הולנד קיבלה את הסכמת מועצת הביטחון של האו"ם למעבר, וביצעה אותו בתנאי שמדינה אחרת תסכים מראש לקבל את טיילור לאחר שמשפטו יסתיים - בריטניה הסכימה לקבל את טיילור כאשר יסתיים המשפט. ביוני 2006 מועצת הביטחון החליטה פה אחד כי על טיילור להישפט על ידי בית הדין בהאג. בנוסף מועצת הביטחון החליטה כי כל המדינות צריכות לשתף פעולה על מנת להביא לסיום המשפט ולהבטיח שכל ראייה ועדות יובאו ויעמדו לרשות בית הדין על פי בקשתו למטרת המשפט. בסופו של יום, הוקצה אולם מיוחד במבנה בית הדין הפלילי הבינלאומי ובהמשך במבנה בית הדין המיוחד ללבנון בו ישב למעשה בית הדין המיוחד לסיירה לאון ושם טיילור הועמד לדין.