stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2023 בצרפת
אירועים

11 בינואר – פיגוע דקירה בתחנת הרכבת פריז צפון, שישה אנשים נפצעים.
19 בינואר – מתחילה שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית.
25 בינואר – צרפת מסכימה להזיז את 400 הכוחות המיוחדים שלה מבורקינה פאסו.
4 במרץ – 21 בני אדם נפצעים בתאונת אוטובוס באוברן-רון-אלפ.
20 במרץ – מספר הצעות אי-אמון בממשלת אליזבת בורן לא צלחו.
23 במרץ – מפגינים מציתים את בניין עיריית בורדו.
9 באפריל – שמונה אנשים נהרגים בעת קריסת בניין במרסיי.
9 באפריל – שישה בני אדם נהרגים ורבים אחרים נפצעים ממפולת שלגים ליד מון בלאן.
21 במאי – שלושה בני אדם נהרגים באירוע ירי של כנופיה במרסיי.
8 ביוני – שישה ילדים נפצעים בפיגוע ירי באנסי.
16 ביוני – רעידת אדמה גורמת לנזקים בניור, דה-סוור ובאקיטן החדשה.
21 ביוני – פיצוץ ברחוב ברובע הלטיני גורם ל-50 פצועים.
27 ביוני – מתרחש רצח נהל מרזוק.
28 ביוני – מתחילות מהומות בעקבות רצח נהל מרזוק.
9 באוגוסט – תשעה בני אדם נהרגים ושניים נוספים נעדרים לאחר שרפה שפרצה בבית הארחה המכיל נכים באלזס.
13 באוגוסט – שלושה בני אדם נהרגים ושמונה עשר נפצעים בשרפה שפרצה במתחם דירות בגראס.
3 בספטמבר – ראש ממשלת צרפת בורן מודיעה שצרפת תאסור על מכירת סיגריות אלקטרוניות כחלק מהמאבק בעישון.
19–22 בספטמבר – צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, מבקר בצרפת.
24 בספטמבר – נערכות הבחירות לסנאט הצרפתי.
12 באוקטובר – שר הפנים הצרפתי מודיע כי צרפת תאסור את כל ההפגנות הפרו-פלסטיניות במדינה.
13 באוקטובר – הרוג ושלושה פצועים בפיגוע דקירה בבית ספר תיכון באראס.
18 באוקטובר – ארמון ורסאי ושלושה שדות תעופה צרפתיים מפונים באופן זמני "מסיבות ביטחוניות".
13 בנובמבר – למעלה מ-182,000 מפגינים צועדים בערים ברחבי צרפת, במחאה על הזינוק באנטישמיות מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
15 בנובמבר – צרפת הוציאה צווי מעצר לנשיא סוריה בשאר אל-אסד ולאחיו מאהר אל-אסד באשמת פשעים נגד האנושות ושותפות לפשעי מלחמה, כולל המתקפה הכימית בע'וטה ב-2013.
19 בנובמבר – כובע שהיה שייך לנפוליאון בונפרטה נמכר במכירה פומבית תמורה 1.93 מיליון אירו.
26 בנובמבר – אירוויזיון הילדים 2023 נערך בניס.
28 בנובמבר – שרת הבריאות הצרפתייה מכריזה שעישון בכל החופים והפארקים אסור.
2 בדצמבר – הרוג ושני פצועים בפיגוע בפריז.
נפטרו

(קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2023)
9 בינואר – אדולפו קמינסקי פעיל המחתרת הצרפתית, שהתמחה בזיוף תעודות זהות (נפטר ב-2023)
17 בינואר – לוסיל רנדון, האישה המבוגרת ביותר בעולם, מ-2022 ועד מותה (נולדה ב-1904)
10 בפברואר – שמואל סיראט, הרב הראשי של צרפת (נולד ב-1930)
1 במרץ – ז'יסט פונטיין כדורגלן (נולד ב-1930)
19 במרץ – ז'אן ז'אק פאבייה, מהנדס ואסטרונאוט צרפתי (נולד ב-1949)
6 ביוני – פרנסואז ז'ילו, ציירת וסופרת (נולדה ב-1921)
11 ביולי – מילן קונדרה, סופר (נולד ב-1929)
16 ביולי – ג'יין בירקין, שחקנית קולנוע, במאית, דוגמנית וזמרת (נולדה ב-1946)
18 ביולי – אלכסנדר אדלר, עיתונאי והיסטוריון (נולד ב-1950)
30 באוגוסט – ז'נבייב דה פונטניי, נשיאת תחרות מיס צרפת (נולדה ב-1932)
10 בספטמבר – ניקו לדניס, שף (נולד ב-1934)
1 באוקטובר – רוברט מזרחי, פילוסוף, נשיא מועצת האינטלקטואלים היהודים למען ישראל (נולד ב-1926)
22 בנובמבר – עמנואל לה רואה לדורי, היסטוריון (נולד ב-1929)
27 בדצמבר – ז'אק דלור, נשיא האיחוד האירופי (נולד ב-1925)
שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית
ILTV

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מוטו:  Everything Israel
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 משרד ראשי:  בית ידיעות אחרונות
 בעלות:  סיימון פאליק & דייוויד הרצוג
 מוצרים עיקריים:  מהדורות חדשות אודות ישראל
 יו"ר:  יעקב ברג
 מנכ"ל:  תום צדוק
  
 http://www.iltv.tv
 
ILTV היא חברת חדשות ותוכן אשר מפיקה ומשדרת חדשות יומיות, ותכנים נוספים מישראל, באנגלית ובספרדית לרחבי העולם.
היסטוריה

המיזם הוקם על ידי יזם התקשורת רונן לפלר בשנת 2015, במימון חברת J Media Global האמריקאית.
כבר מתחילתו, התקבל המיזם באהדה רבה, על ידי קהילות פרו ישראליות ברחבי העולם.
במהלך השנים, תחת ניהולו של רונן לפלר, הפך המיזם לספק הגדול ביותר בישראל, של מגוון תוכניות טלוויזיה יומיות באנגלית וספרדית, לתחנות טלוויזיה ברחבי העולם[דרוש מקור].
בשנת 2019, נמכר המיזם לקבוצת משקיעים אמריקאים, בראשות משפחת פאליק ממיאמי, שמינתה את נציגה בישראל, יעקב ברג, לעמוד בראש המיזם.
עד חודש יולי 2020 כל תכניי החברה צולמו, שודרו והופקו באולפני וואלה ניוז.
בחודש יולי 2020 נחתם חוזה שיתוף פעולה אסטרטגי עם ynet, שבעקבותיו כלל פעילות החברה, עברה למשרדי ואולפני ynet.
כחלק משיתוף הפעולה עם קבוצת ידיעות אחרונות (ynet) תוכני הווידאו של ILTV משודרים גם באתר ynet באנגלית.
המהדורה המרכזית היומית באנגלית משודרת מדי יום בטיסות אל על.
בסוף שנת 2021 ILTV השיקה את אפליקציית הסטרימינג ILTV+ שתכניה זמינים למנויים בתשלום.
פלטפורמות שידור

METV
JBS
JLTV
JOY TV
ROKU
CBN
Visjon Norge
Vision Sverige
KSCE
The Blaze
ynet News
The News Forum
EL AL
הערות שוליים

↑  ILTV גם בטיסות אל על, באתר ערוץ 7, 28 ביוני 2017
↑  משה בנימין, מהדורת החדשות של ILTV באנגלית תשודר מדי ערב ב-METV, באתר אייס, 14 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012747874405171
Festival

Festival (פסטיבל) הוא אלבום האולפן השמיני של להקת סנטנה. האלבום הוקלט בשנת 1976, ויצא לשווקים בינואר 1977.

באלבום זה בלטו הלהיטים "Give Me Love" ו-"Reach Up". בהמשך הגיע האלבום למעמד פלטינה.
הרכב הלהקה באלבום

קרלוס סנטנה - גיטרה, כלי הקשה, ושירה
דייוויד בראון - גיטרה בס
טום קוסטר - קלידים, ושירה
ליאון "נדוגו" קנסלר - תופים, וכלי הקשה
ארמנדו פראזה - כלי הקשה, ושירה
רשימת השירים

| מס' | שם | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Carnaval  | טום קוסטר וקרלוס סנטנה | 2:15 |
| 2. | Let the Children Play  | ליאון פטילו, וקרלוס סנטנה | 3:28 |
| 3. | Jugando  | חוזה צ'פיטו אריאס, וקרלוס סנטנה | 2:12 |
| 4. | Give Me Love  | פאבלו טלז | 4:29 |
| 5. | Verão Vermelho  | נונאטו בוזאר | 5:00 |
| 6. | Let the Music Set You Free  | ליאון פטילו, קרלוס סנטנה, טום קוסטר, ודייוויד רובינסון | 3:39 |
| 7. | Revelations  | טום קוסטר, וקרלוס סנטנה | 4:37 |
| 8. | Reach Up  | ליאון פטילו, קרלוס סנטנה, וטום קוסטר | 5:23 |
| 9. | The River  | קרלוס סנטנה, וליאון פטילו | 4:53 |
| 10. | Try a Little Harder  | ליאון פטילו | 5:04 |
| 11. | María Caracôles  | לחן אפריקאי | 4:32 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 45:32 |
תקרית מוקדן

מומחים יפנים בודקים את קטע מסילת הרכבת ש"נפגע"
תקרית מוקדן הייתה מבצע דגל כוזב שתוכנן על ידי אנשי הצבא היפני הקיסרי כתירוץ לפלוש למנצ'וריה ב-1931.
ב-18 בספטמבר 1931 התפוצצה כמות קטנה של דינמיט בסמוך למסילת הרכבת של חברת הרכבות של דרום מנצ'וריה ליד העיר מוקדן (כיום שן-יאנג). אף על פי שהפיצוץ היה כה קטן עד שלא נגרם כל נזק למסילה, הצבא היפני האשים בדלנים סינים במעשה, והגיב בפלישה שהסתיימה בכיבוש מנצ'וריה, בה הקימה שישה חודשים לאחר מכן יפן ממשלת בובות בשם מנצ'וקוו. התחבולה נחשפה לקהילה הבינלאומית זמן מה לאחר מכן, ותרמה לבידודה של יפן ברמה הבינלאומית, דבר שהוביל אותה לפרוש מחבר הלאומים.
התקרית ידועה בהיסטוריוגרפיה היפנית בשם "תקרית מנצ'וריה" (Manshujihen 満州事変), ובהיסטוריוגרפיה הסינית בשם "תקרית ה-18 בספטמבר" (Jiǔyībā Shìbiàn 九•一八事变/九•一八事變).
רקע

הנוכחות הכלכלית והעניין הפוליטי של יפן במנצ'וריה החלו לצמוח עוד בתום מלחמת רוסיה–יפן (1904-1905). הסכם פורטסמות' שנחתם בסוף המלחמה העניק ליפן את הזיכיון להפעלת מסילת הרכבת של דרום מנצ'וריה, חלק ממסילת הרכבת של סין של המזרח הרחוק.
ממשלת יפן טענה שזיכיון זה מקנה לה זכות להציב שומרים באזור המסילה, ואכן נשלח חיל מצב להגן על המסילה ועל הרכבת. אך חיל מצב זה הכיל חיילים מצבא קוואנטונג, שלעיתים ערכו תמרונים צבאיים מחוץ לאזורי מסילת הרכבת. בתגובה לכך התכנסה בנאנג'ינג באפריל 1931 ועידה של הרפובליקה הסינית, בראשות צ'יאנג קאי שק, בה החליטו לבסס את ריבונותה של סין במנצ'וריה.
התוכנית

קולונל סיישירו איטגאקי ולוטננט-קולונל קנג'י אישיווארה מצבא קוואנטונג הגו תוכנית פלישה למנצ'וריה. אישיווארה הציג את התוכנית במפקדה הכללית הקיסרית בטוקיו ואישורה עמד בפני התנאי לפיו צריכה להתרחש תקרית ביוזמת סינית לפני שהתוכנית תצא לפועל. אך כששלח שר המלחמה היפני ג'ירו מינאמי את מייג'ור-ג'נרל יושיצוגו טָטֶקאווה למנצ'וריה על מנת שיחסל כל חוסר ציות ומיליטריזם בצבא קוואנטונג, ידעו איטגאקי ואישיווארה שאין ברשותם זמן להמתין לתגובה סינית למיני פרובוקציות, ושעליהם לביים אחת.
הם בחרו לחבל בקטע של מסילת רכבת הקרוב לאגם ליוטיאו (Liǔtiáo), משום שלא טמן בחובו חשיבות צבאית לאף אחד מהצדדים, אך היה מרוחק 800 מטרים בלבד מבסיס חיל המצב הסיני בביידאיינג (běidàyíng), בו היו מוצבים חיילים תחת פיקודו של "המרשל הצעיר" ג'אנג שואה-ליאנג. לפי תוכנית היפנית יפוצצו חומרי הנפץ באזור, החיילים הסינים יגיעו למקום ואז יאשימו אותם היפנים בפיצוץ כתירוץ לפלוש.
בנוסף, על מנת לגרום לפיצוץ להראות יותר כהתקפה סינית על נקודה חיונית - ובכך להסוות את הפלישה היפנית באמתלה של פעולה לגיטימית להגנת מסילת רכבת החיונית לכלכלת האזור - הציבו היפנים באזור שלטים המודיעים על "גשר ליוטיאו" (liǔtiáoqiáo). למרות שקטע המסילה עבר על פני שטח שטוח לחלוטין, יכלו היפנים להחמיר בתגובתם בשל העובדה שתיקון מסילה העוברת על גשר דורש עבודה רבה יותר מתיקון קטע שטוח.
התקרית

איטגאקי, אישיווארה, קולונל קנג'י דויהארה ומייג'ור טקיושי טנאקה השלימו את התוכנית ב-31 במאי. חלק חשוב מהתוכנית כלל בניית בריכת שחייה במועדון הקצינים במוקדן. הבריכה הייתה למעשה בונקר לכלי ארטילריה שהובאו לאזור תחת מעטה חשאיות.
התוכנית יצאה לפועל כשלוטננט סואמורי קומוטה מרגימנט הרגלים ה-29, היחידה ששמרה על מסילת הברזל, הניח את חומרי הנפץ בסמוך למסילה, אך מספיק רחוק בשביל למנוע נזק רציני. בסביבות השעה 22:20 ב-18 בספטמבר פוצץ המטען. אך הפיצוץ היה קטן והסב נזק רק ל-1.5 מטרים מצד אחד של המסילה. למעשה, רכבת מג'אנגצ'ון חלפה באזור הפגוע במסילה בשעה 22:30, והמשיכה בדרכה ללא הפרעה.
הפלישה למנצ'וריה

בפקודת אישיווארה קנג'י בבוקר ה-19 בספטמבר פתחו התותחים ממועדון הקצינים במוקדן באש על חיל המצב הסיני הסמוך, כביכול בתגובה על ההתקפה הסינית על מסילת הרכבת. הכוח האווירי הקטן של ג'אנג שואה-ליאנג הושמד לחלוטין, וחייליו נמלטו מביידאיינג, לאחר שכחמש מאות חיילים יפנים תקפו את חיל המצב הסיני שמנה כ-7,000 חיילים. החיילים הסינים, רובם מגויסים טריים, חסרו את הניסיון של החיילים היפנים. עד הערב שככה הלחימה והיפנים כבשו את מוקדן במחיר חייהם של חמישה חיילים סינים ורק שני חיילים יפנים.
באותה עת, נדהם מפקד צבא קוואנטונג בעיר דאליין, גנרל שיגרו הונג'ו, לגלות שתוכנית הפלישה יצאה לפועל מבלי לזכות באישורו, אך לבסוף שכנע אותו אישיווארה לתת את אישורו לאחר מעשה. הונג'ו העביר את מפקדת צבא קוואנטונג למוקדן, והורה לגנרל סנג'ורו היאשי, מפקד ארמיית צ'וסן בקוריאה, לשלוח תגבורת. בשעה 04:00 ב-19 בספטמבר הכריזו על כוחות היפנים על מוקדן מאובטחת. באותו בוקר כבר נחתו בשדה התעופה של העיר מטוסים מארמיית צ'וסן.
ג'אנג, תחת הוראות מפורשות ממשלתו של צ'יאנג קאי שק להימנע מעימותים, הורה לחייליו לא להשיב אש ולאחסן נשק למקרה של פלישה יפנית. לפיכך, כבשו הכוחות היפנים גם את חילות המצב של צ'אנצ'ון ואנטונג ללא קושי. אך בנובמבר החל הגנרל המוסלמי צ'אנשן מא, מושל חיילונגג'יאנג, להתנגד ליפנים באמצעות צבאו האזורי, ובעקבותיו פעלו גם הגנרלים צ'או טינג ודו לי עם צבאותיהם בג'ילין. על אף התנגדות זו כבש הצבא הקיסרי היפני את כל הערים הגדולות במחוזות ליאונינג, ג'ילין וחיילונגג'יאנג.
תוצאות הקרב

דעת הקהל הסינית שיגרה חיצי ביקורת כלפי ג'אנג על חוסר התנגדותו לפלישה היפנית, אף על פי שממשלת הקוומינטנג הייתה אחראית למדיניות זו. בעוד שהיפנים היוו איום ממשי, ריכזה הממשלה את מאמציה בעקירת הקומוניזם מסין, ורבים ביקרו את ג'אנג שצבאו, שמנה כרבע מיליון חיילים, היה יכול להביס בקלות את צבא קוואנטונג, בו שירתו 11,000 חיילים. בנוסף, צבאו של ג'אנג היה מצויד בנשק המודרני ביותר בסין, ולרשותו עמדו טנקים, מטוסי קרב, מקלעים וכלי ארטילריה.
למעשה, יתרונו המספרי של ג'אנג התפוגג בשל מספר סיבות. סיבה אחת הייתה שלצבא קוואנטונג היו כוחות מילואים חזקים שיכלו להגיע מקוריאה השכנה במהירות. רוב צבאו של ג'אנג, לעומת זאת, שהה מדרום לחומה הגדולה, במחוז חביי, והכוחות ששהו מצפון לחומה היו מפוזרים במנצ'וריה. על כן היה לג'אנג קשה יותר לאחד את צבאו. בנוסף, רוב חייליו של ג'אנג היו מגויסים טריים, חסרי אימון וניסיון, ללא פיקוד ראוי, בעלי מורל נמוך ונאמנות מוטלת בספק, בניגוד ליריביהם היפנים.
הממשלה הסינית הייתה עסוקה באותה עת במספר בעיות פנים, בהן המפלגה הקומוניסטית של סין, הקמת ממשלה נפרדת בגואנגג'ואו ושיטפונות גדולים לאורך גדות נהר יאנגצה. בנוסף, ג'אנג לא נכח במנצ'וריה בעת התקרית אלא בבית חולים בבייג'ינג, שם התרים למען נפגעי השיטפונות.
בשל נסיבות אלה פנתה ממשלת סין לקהילה הבינלאומית בחיפוש אחר פתרון שָלו. משרד החוץ הסיני מחה בפני ממשלת יפן ודרש את הפסקת כל הפעולות הצבאיות במנצ'וריה, ופנה לחבר הלאומים ב-19 בספטמבר. ב-24 באוקטובר קיבל חבר הלאומים החלטה שדרשה את נסיגת הכוחות היפנים ממנצ'וריה, עד ה-16 בנובמבר, אך יפן דחתה החלטה זו והתעקשה לקיים משא ומתן ישיר עם הממשלה הסינית.
המגעים נמשכו לסירוגין, וללא תוצאות ממשיות. ב-20 בנובמבר התכנסה הממשלה הסינית אך פלג גואנגג'ואו דרש את התפטרותו של צ'יאנג קאי שק באשמת תקרית מנצ'וריה. ב-15 בדצמבר התפטר צ'יאנג מתפקידו כיושב ראש הממשלה הלאומנית והחליף אותו סון פו, בנו של סון יאט-סן. בראשית ינואר 1932 כבשו היפנים גם את העיר ג'ינז'או וכתוצאה מכך החליף ג'ינווי ואנג את סון פו.
ב-7 בינואר הכריז מזכיר המדינה של ארצות הברית הנרי סטימסון על דוקטרינת סטימסון, על פיה סירבה ארצות הברית להכיר בכל מצב מדיני שנכפה עליה, ולכן אין היא מכירה בפעולות יפן במנצ'וריה כחוקיות. במרץ הקימו היפנים את מדינת מנצ'וקוו - ממשלת בובות בראשות פויי. ב-2 באוקטובר חיברה משלחת מטעם חבר הלאומים דו"ח שדחה את הטענות היפניות שהפלישה למנצ'וריה הייתה פעולה מתוך הגנה עצמית, אך לא טען שהפיצוץ היה מתוכנן מראש. הדו"ח גרס אף שמנצ'וקוו הייתה תוצר של התוקפנות היפנית בסין, אך הסכים שחששות היפנים מהמתרחש באזור לגיטימיות בשל קשריהם הכלכליים שם. חבר הלאומים סירב להכיר במנצ'וקוו כמדינה עצמאית, והדבר הביא את יפן לפרוש מהחבר במרץ 1933.
מחלוקת

הדעות חלוקות לגבי זהות האחראי לפיצוץ מסילת הרכבת במוקדן, אך הראיות מצביעות על קציני צבא קוואנטונג, שפעלו בהסכמת או שלא בהסכמת טוקיו. מחקירות שנערכו לאחר מלחמת העולם השנייה נמצא שהפצצה הראשונה שהוטמנה לא התפוצצה, והיה צורך להטמין פצצה נוספת. הפיצוץ שהתרחש לבסוף נתן לצבא קוואנטונג תירוץ לפלוש למנצ'וריה.
בספרו "Japan's Imperial Conspiracy," תיאר דויד ברגמיני את השתלשלות האירועים שהובילה לתקרית במוקדן וגם בטוקיו. המסקנה אליה מגיע ברגמיני היא שההונאה הגדולה ביותר הייתה לגרום לציבור לחשוב שהתקרית הייתה פרי מוחם של קצינים זוטרים מיליטריסטיים, שפעלו ללא אישור הממשלה. למעשה, כך הוא טוען, הקיסר הירוהיטו בעצמו אישר את התוכנית. לעומתו טוען ההיסטוריון ג'יימס ולנד שהקצינים הבכירים נתנו הסכמה שבשתיקה לפעולה, ואחר כך שיבחו את התוצאה.
באוגוסט 2006 פרסם העיתון היפני יומיאורי שינבון את תוצאותיו של מחקר שנועד לענות על השאלה "מי אחראי למלחמת שווה." בעניין תקרית מוקדן, תלה המחקר את האשמה במיליטריסטים יפניים ובפוליטיקאים שכשלו בניסיונם לרסנם.
מחולקת גם נסובה סביב הדרך בה טיפל בנושא חבר הלאומים. על פי ההסכמים שנחתמו בוועידה הימית בוושינגטון בשנת 1921 ניתנה ליפן דרגה מסוימת של הגמוניה במזרח הרחוק. כל התערבות אמריקאית או אירופאית בנעשה באזור הייתה הפרה של הסכמים אלו. בנוסף, באותה תקופה נטשה בריטניה את תקן הזהב ונקלעה למשבר, על כן לא היה בכוחה לפעול כנגד יפן. התגובה היחידה של חבר הלאומים לתקרית הייתה גינוי מוסרי.
אזכורים בתרבות

תקרית מוקדן מוזכרת בספר הלוטוס הכחול מסדרת ספרי הרפתקאותיו של טינטין, אם כי האירוע מתואר שם כאילו התרחש בסמוך לשנחאי. בסרטו של אקירה קורוסאווה משנת 1946 ללא חרטה על נעורי נדונה תקרית מוקדן.
ראו גם

הפלישה היפנית למנצ'וריה
קוומינטנג
מלחמת סין–יפן השנייה
לקריאה נוספת

Hsu Long-hsuen and Chang Ming-kai. History of The Sino-Japanese War (1937–1945), Zhong Wu Pub. Co., 1985.
Jowett, Philip. Rays of the Rising Sun: JAPAN'S ASIAN ALLIES 1931-45: CHINA AND MANCHUKUO. Helion and Company Ltd. 2005. ISBN 9781874622215.
Matsusaka, Yoshihisa Tak. The Making of Japanese Manchuria, 1904-1932. Harvard University Asia Center, 2003. ISBN 9780674012066.
מוזיאון ה-18 בספטמבר בשן-יאנג
2023 בממלכה המאוחדת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2022   2021  2020 |  דגל ממלכה המאוחדת | 2023  בממלכה המאוחדת |  »»»  2024     |
כל ערכי השנים בממלכה המאוחדת • אירועים בולטים בעולם ב-2023 פורטל הממלכה המאוחדת • לוח שנה של שנת 2023
2023 בממלכה המאוחדת היא השנה בה הממלכה המאוחדת חגגה 222 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

מונרך - המלך צ'ארלס השלישי
ראש ממשלה - רישי סונאק (המפלגה השמרנית הבריטית)
אירועים בולטים

6 במאי – טקס הכתרת צ'ארלס השלישי וקמילה, למלך ומלכת הממלכה המאוחדת
9–13 במאי – נערכו שני חצאי גמר וגמר אירוויזיון 2023 בליברפול.
נפטרו

(קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023)
4 בינואר - פיי ולדון, סופרת ומחזאית אנגלייה (נולדה ב-1931)
10 בינואר - ג'ף בק, גיטריסט רוק אנגלי (נולד ב-1944)
12 בינואר - פול ג'ונסון, עיתונאי, היסטוריון, כותב נאומים וסופר אנגלי (נולד ב-1928)
27 בינואר - סילביה סימס, שחקנית אנגלייה (נולדה ב-1934)
5 במרץ - אלן ג'יי, סייף בריטי-יהודי (נולד ב-1931)
12 במרץ - פילידה בארלו, אמנית בריטית (נולדה ב-1944)
10 באפריל - אן פרי, סופרת בריטית (נולדה ב-1938)
13 באפריל - מרי קוואנט, מעצבת אופנה ואייקון אופנה בריטי שהשפיעה רבות על האופנה בשנות ה-60 בלונדון. (נולדה ב-1930)
19 במאי - מרטין איימיס, סופר בריטי (נולד ב-1949)
21 במאי - ריי סטיבנסון, שחקן צפון אירי (נולד ב-1964)
14 ביוני - ג'ון הולינס, שחקן ומאמן כדורגל אנגלי (נולד ב-1946)
15 ביוני - גלנדה ג'קסון, שחקנית קולנוע ופוליטיקאית אנגלייה מטעם מפלגת הלייבור הבריטית, זוכת שני פרסי אוסקר, שני פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני (נולדה ב-1936)
15 ביוני - גורדון מקווין, כדורגלן סקוטי (נולד ב-1952)
16 ביוני - בן הלפגוט, מרים משקולות יהודי בריטי (נולד ב-1929)
16 ביוני - אנג'לה ת'ורן, שחקנית אנגלייה (נולד ב-1939)
16 ביולי - ג'יין בירקין, שחקנית קולנוע, במאית, דוגמנית וזמרת אנגלייה (נולדה ב-1946)
17 ביולי - ריצ'רד לין, פסיכולוג וסופר בריטי (נולד ב-1930)
24 ביולי - טרבור פרנסיס, כדורגלן ומאמן אנגלי (נולד ב-1954)
13 באוגוסט - פטרישיה ברדין, זמרת, סופרת ושחקנית בריטית (נולדה ב-1935)
13 בספטמבר - רוג'ר ויטאקר, זמר ומוזיקאי אנגלי (נולד ב-1936)
27 בספטמבר - מייקל גמבון, שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי יליד אירלנד (נולד ב-1940)
2 באוקטובר - פרנסיס לי, כדורגלן ואיש עסקים אנגלי (נולד ב-1944)
7 באוקטובר - פיליס לאטור, סוכנת חשאית במנהלת המבצעים המיוחדים של בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה בצרפת (נולדה ב-1921)
21 באוקטובר - בובי צ'רלטון, כדורגלן אנגלי (נולד ב-1937)
14 בנובמבר - טום ארנולד, פוליטיקאי בריטי (נולד ב-1947)
16 בנובמבר - א"ס בייאט, סופרת ומשוררת אנגלייה (נולדה ב-1936)
19 בנובמבר - ג'וס אקלנד, שחקן אנגלי (נולד ב-1928)
23 בנובמבר - טרי ונבלס, כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי (נולד ב-1943)
23 בדצמבר - ריצ'רד רמפטון, עורך דין בריטי (נולד ב-1941)
הערות שוליים

↑   עידן חדש בבריטניה: צ'רלס השלישי הוכתר למלך, באתר הארץ, 6 במאי 2023
| הממלכה המאוחדת שנים בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1801 • 1802 • 1803 • 1804 • 1805 • 1806 • 1807 • 1808 • 1809 • 1810 • 1811 • 1812 • 1813 • 1814 • 1815 • 1816 • 1817 • 1818 • 1819 • 1820 • 1821 • 1822 • 1823 • 1824 • 1825 • 1826 • 1827 • 1828 • 1829 • 1830 • 1831 • 1832 • 1833 • 1834 • 1835 • 1836 • 1837 • 1838 • 1839 • 1840 • 1841 • 1842 • 1843 • 1844 • 1845 • 1846 • 1847 • 1848 • 1849 • 1850 • 1851 • 1852 • 1853 • 1854 • 1855 • 1856 • 1857 • 1858 • 1859 • 1860 • 1861 • 1862 • 1863 • 1864 • 1865 • 1866 • 1867 • 1868 • 1869 • 1870 • 1871 • 1872 • 1873 • 1874 • 1875 • 1876 • 1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
המלך צ'ארלס השלישי ורעייתו המלכה קמילה מנופפים לקהל במרפסת ארמון בקינגהאם לאחר טקס הכתרתם
סר מייקל גמבון
ג'ף בק
660-669 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 669 - 660 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

669 לפנה"ס: אשורבניפל, בנו של אסרחדון, מלך אשור.
668 לפנה"ס: שמש-שום-אוכין, בנו של אסרחדון, עלה למלוכה בבבל.
667 לפנה"ס: הקמת ביזנטיון על ידי היוונים.
664 לפנה"ס: אשורבניפל כובש ושורף את העיר תבאי שבמצרים.
660 לפנה"ס: 11 באפריל: לפי המסורת יסוד ממלכת יפן.
660 לפנה"ס: פסמתיך הראשון פרעה מצרים מוציא את האשורים ממצרים.
אנשים משמעותיים

אשורבניפל
תנות אמון
נכו הראשון
AMP

| --- | --- |

 תאריך השקה:  7 באוקטובר 2015 
 סיומת:  amp.html 
 amp.dev
 
המחשה לתוצאת חיפוש בגוגל עם סימון AMP
AMP (ראשי תיבות באנגלית של Accelerated Mobile Pages, בתרגום חופשי: דפי מובייל מואצים) היא ספרייה מבוססת קוד פתוח שמטרתה להאיץ טעינה של דפי אינטרנט לדפדפן. הספרייה מאפשרת ליצור דפים עשירים בתוכן אך נטענים מהר מאוד במנועי החיפוש של גוגל.
הפרויקט הושק לראשונה בסוף שנת 2015, אולם רק כמעט שנה לאחר מכן החל להתפתח לאתרים בתחומים נוספים, שכן בהתחלה נעשה בו ניסיון רק ב-30 אתרי חדשות שונים מרחבי העולם.
דפים התומכים ב-AMP כתובים בשפה פשוטה יותר מאשר קוד HTML רגיל, שמאפשרת להשתמש בקוד מובנה כדי לזרז את זמני הטעינה.
כדי לשפר את המהירות של דפי AMP, גוגל מעתיקה את התמונה לשרתיה וטוענת אותם ברקע בעזרת טכנולוגיה חדשה הנתמכת בדפדפנים החדשים (Prefetching, preloading, prebrowsing). לאור העובדה שהתוכן מועתק לשרתים חיצוניים ישנם מגבלות חלקיות וטכנולוגיות שיש להתייחס אליהם בזמן יצירת דפי AMP, למשל: שמירת עוגיות בדפדפן, הוספת סקריפטים מותאמים אישית.
טכנולוגית AMP נתמכת על ידי מנוע החיפוש גוגל שבחר לשפר את התצוגה עבור תוצאות חיפוש המבוססות על AMP ומציג לצד התוצאות סמליל נוסף שעוזר למחפשים לדעת שהדף המוגש להם הוא דף הנתמך על ידי טכנולוגיה זו.
חברת גוגל מציגה מעל ל-25 מיליון אתרים שהטמיעו את הטכנולוגיה.
הערות שוליים

↑  דניאל מסטר, דפי מובייל מואצים (AMP), באתר Masa Media, ‏2021-01-06
↑  "4 פיצ'רים חדשים לפרויקט ה- AMP!".
Fetty Wap

Fetty Wap הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי פטי ואפ. האלבום יצא לאור ב-25 בספטמבר 2015 על ידי חברת התקליטים RGF Productions, והופץ על ידי 300 אנטרטיינמנט.
האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 בשבוע הראשון להוצאתו, לאחר שמכר כ-129 אלף יחידות שקולות לאלבום בשבוע זה. בשבוע לאחר מכן ירד למקום הרביעי במצעד, לאחר שנמכר בכ-64 אלף יחידות שקולות לאלבום.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Trap Queen  | 3:41 |
| 2. | How We Do Things (בהשתתפות מונטי)   | 3:31 |
| 3. | 679 (בהשתתפות מונטי)   | 3:05 |
| 4. | Jugg (בהשתתפות מונטי)   | 3:19 |
| 5. | Trap Luv  | 3:24 |
| 6. | I Wonder  | 2:57 |
| 7. | Again  | 5:12 |
| 8. | My Way (בהשתתפות מונטי)   | 3:32 |
| 9. | Time (בהשתתפות מונטי)   | 4:38 |
| 10. | Boomin  | 3:15 |
| 11. | RGF Island  | 2:53 |
| 12. | D.A.M.  | 3:45 |
| 13. | No Days Off (בהשתתפות מונטי)   | 5:05 |
| 14. | I'm Straight  | 2:50 |
| 15. | Couple Bands  | 3:28 |
| 16. | Rock My Chain (בהשתתפות M80)   | 4:07 |
| 17. | Rewind (בהשתתפות מונטי)   | 5:36 |
| משך כולל: | משך כולל: | 64:18 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–16)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–16)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015–16)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 13 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 56 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  דנמרק | היטליסטן | 12 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 73 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 15 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי ה-R&B | 2 |
|  נורווגיה | VG-lista | 32 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 30 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 153 |
|  צרפת | SNEP | 57 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 13 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 13 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 81 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 60 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 25 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הראפ | 17 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 15 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 12 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 182 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010–2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 110 |
הערות שוליים

↑  Fetty Wap by Fetty Wap, Apple Music (באנגלית)
↑  Fetty Wap Debuts at No. 1 on Billboard 200 Albums Chart, Billboard, ‏2015-10-04
↑  HipHopDX- https://hiphopdx.com, Hip Hop Album Sales: Janet Jackson, Fetty Wap & Drake, HipHopDX, ‏2015-10-12
↑  Billboard 200 - Decade-End, Billboard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b795b26b-5c11-48f9-b82b-8371dd316504