stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד רייט (סופר)
ביוגרפיה > קריירה > בארצות הברית

בשנת 1927 עבר רייט לשיקגו בה עבד כפקיד בדואר עד לתחילת השפל הגדול במהלכו נאלץ לעבוד בעבודות ארעיות שונות. בתקופה זו הצטרף רייט ל"מועדון ג'ון ריד" הפרו-סובייטי, שנקרא על שמו של העיתונאי האמריקאי ג'ון ריד ששהה ברוסיה בימי מהפכת אוקטובר וכתב עליה את ספרו הנודע "עשרת הימים שזעזעו את העולם". בהדרגה הפך רייט לקומוניסט מוצהר והצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית. בשנת 1937 עבר רייט לניו יורק והיה אחד מעורכי עיתונה של מפלגת ה"דיילי וורקר" (Daily Worker). בשנת 1940 פרסם רייט את ספרו הראשון באורך מלא "יליד הארץ" (Native Son).
בשנת 1944 עזב רייט את המפלגה הקומוניסטית מאחר שהתאכזב מנוקשותה האידאולוגית ועל רקע התנגדותו למשפטי הראווה שנערכו בברית המועצות בתקופת הטיהורים הגדולים. זכורה אמרתו: "אני בעד קומוניזם, אבל קומוניזם שלי". בשנת 1945 הופיע ספרו בן כושים (Black boy), שבו תיאר את ילדותו ונערותו על רקע האפליה הגזעית בארצות הברית. הספר הופיע בתרגום עברי בשנת 1947. לעברית זכו לראות שירים פרי עטו בתרגום ערן צלגוב.
ביוגרפיה > קריירה > בפריז

בשנת 1946 עקר רייט לפריז לאחר שהוזמן אליה על ידי ממשלת צרפת. בפריז חי כגולה פוליטי לאחר שבארצות הברית היה במעקב של ה-FBI. כן התאכזב מיחס הסביבה האמריקאית לנשואיו לשתי נשים לבנות בזו אחר זו.
בפריז נתקבל הסופר בברכה על ידי הממסד הספרותי והאינטלקטואלי, ויצר קשרי ידידות עם הסופר אלבר קאמי והפילוסוף ז'אן-פול סארטר. בשנת 1947 קיבל רייט אזרחות צרפתית. הוא יצא למסעות למדינות אירופה, אפריקה ואסיה ששימשו רקע לספריו התעודיים.
ביוגרפיה > מותו

בשנת 1955 סיקר רייט את ועידת באנדונג והעלה את רשמיו ממנה בספר "מסך הצבע" (The Color Curtain). בביקורו בגאנה (אז "חוף הזהב") בשנת 1957 לקה רייט בצורה כרונית של דיזנטריה, ממנה לא החלים למרות טיפולים רבים ומצבו המשיך להדרדר. ריצ'רד רייט נפטר בפריז מהתקף לב בשנת 1960 בהיותו רק בן 52 ונקבר בפר לשז שבפריז.
ספריו שתורגמו לעברית

יליד הארץ , תרגם יוסף לוז (יונתן רטוש), הוצאת הקיבוץ הארצי, 1944.
בן הארץ, תרגם משה זינגר, הוצאת זמורה ביתן, 1986.
בן כושים, תרגם נח שטרן, הוצאת עם עובד, 1947.
ריכרד הילדברנט

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1897 הקיסרות הגרמניתוורמס, הקיסרות הגרמנית
 הוצאה להורג:  10 במרץ 1952  (בגיל 54) פוליןורשה, פולין
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 השכלה:  אוניברסיטת קלן  אוניברסיטת מינכן 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית    אס אס
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 תפקידים בשירות
 ראש המשרד לגזע והתיישבות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  אות הזהב המפלגתי
 
ריכרד הרמן הילדברנדט (בגרמנית: Richard Hermann Hildebrandt‏; 13 במאי 1897, וורמס – 10 במרץ 1952, ורשה) היה פוליטיקאי בגרמניה הנאצית, חבר הרייכסטאג, ומפקד אס אס בכיר. כיהן כראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (Rasse- und Siedlungshauptamt der SS).
קריירת אס אס

מ-1943 ועד לכידתו ב-1945, עמד בראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות (SS-Rasse und Siedlungshauptamt; RuSHA) בדרגת אובר-גרופנפיהרר. הוא הורשע באחד ממשפטי נירנברג, המכונה משפט RuSHA, בגין חלקו בתוכנית האב למזרח באזור דנציג - מערב פרוסיה. עבודתו כללה יישוב מחדש של גרמנים בשטח הכבוש הנאצי לאחר שגירשו את המשפחות הילידיות מאותן ארצות. כראש המשרד הוא היה אחראי גם על ביצוע מבחן הגזע הרשמי על אוכלוסיית השטחים הכבושים לצורך סלקציה גזעית. הוא הוצא להורג בגין פשעי מלחמה.
פשעים נגד האנושות

בית הדין הבינלאומי לפשעי מלחמה מצא אותו אשם, מעבר לכל ספק, בפשעים הבאים נגד האנושות:
חטיפת ילדים זרים;
הפלות כפויות על עובדי המזרח;
לקיחת קטינים מעובדים מזרחיים;
ענישה בלתי חוקית ולא צודקת של אזרחים זרים על קיום יחסי מין עם גרמנים;
הפגיעה בשעתוק של אזרחי אויב;
פינוי כפוי ויישוב מחדש של אוכלוסיות;
גרמניזציה כפויה של אזרחי אויב;
ניצול אזרחי אויב כעבדים.
באישום נפרד על השתתפות במבצע אותנסיה, בית הדין מצא כי היא בוצעה על ידי הילדברנדט רק נגד אזרחי גרמניה, ומסיבה זו לא היוותה פשע נגד האנושות. בגלל חברותו באס אס, הוא נמצא אשם גם בחברות בארגון פשע.
בית הדין גזר עליו 25 שנות מאסר, אך לאחר מכן הוא הועבר לרשויות פולניות להמשך הליכים פליליים. כתוצאה מההליך הפולני הוא נתלה בוורשה בשנת 1952.
הערות שוליים

1 2  United Nations War Crimes Commission, "Law reports of Trials of War Criminals," pp. 33-34, 36 (1997).
↑  Giles MacDonogh, "After the Reich: The Brutal History of the Allied Occupation," p. 464 (2009).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285977705171  PLWABN: 9810681534005606  GND: 119357836  ISNI: 0000 0001 1469 9674  LCCN: no96037820  VIAF: 29126477   WorldCat (עם VIAF): 29126477
רבי אלעאי (תנא)

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-1 פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-2 פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 כינוי:  אלעאי הזקן
 מקום קבורה:  עין זיתים (זיהוי מהמאה ה-16)
 תקופת הפעילות:  דור שלישי לתנאים
 השתייכות:  חז"ל, תנאים
 רבותיו:  אליעזר בן הורקנוס, גמליאל דיבנה יהושע בן חנניה, אליעזר בן יעקב, אלעזר בן עזריה, ישמעאל בן אלישע
 תלמידיו:  יהודה בר אילעאי, רבי יצחק
 צאצאים:  יהודה בר אילעאי יוחנן ברבי אילעאי יוסי ברבי יהודה (נכד)
 מספר צאצאים:  2
 
רבי אִלְעָאי (או רבי אלעאי הזקן, רבי אילעא,  רבי לעאיי), היה תנא בן הדור השלישי לתנאים. אביו של התנא המפורסם רבי יהודה בר אלעאי.
משנתו

הוא מוזכר פעם אחת במשנה, ושש פעמים בתוספתא. מפורסמת אמרתו: "בשלושה דברים אדם ניכר: בכוסו ובכיסו ובכעסו".
רבותיו ותלמידיו

היה תלמידם של רבי אליעזר בן הורקנוס, רבן גמליאל דיבנה רבי יהושע בן חנניה, רבי אליעזר בן יעקב, רבי אלעזר בן עזריה וכן תלמיד חבר של רבי ישמעאל, בתלמוד מובא כיצד רבי ישמעאל כינה אותו "בני".
בין תלמידיו נמנים בנו – רבי יהודה ורבי יצחק.
צאצאיו

מעבר לבנו המפורסם (רבי יהודה), בן אחר הוא רבי יוחנן ברבי אלעאי. מסופר במסכת סוכה, כי רבי אליעזר שבת בחג הסוכות בסוכתו של רבי יוחנן ברבי אלעאי (בנו של תלמידו) בקיסרי.
נכדו הוא רבי יוסי ברבי יהודה.
קברו המסורתי

רבי חיים ויטאל (מקובל בולט מהמאה ה-16), טען בשם רבו האר"י, כי רבי אילעאי נקבר בעין זיתים לצד בנו – רבי יהודה: "לצפון הציון הזה הר אחד, ושם בראשו מערה אחת, ואומרים כי שם קבור רבי אלעאי אביו של רבי יהודה הנזכר, וכן הוא האמת. והנה הוא קבור בכוך השני שבצד מזרח, בכוך הסמוך לקרן דרומי מזרחי".
מסורת קברו של בנו (רבי יהודה) בעין זיתים, מתועדת לראשונה בסוף המאה ה-13.
רוקט לייק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 הקודם:  Sunny Cove 
 הבא:  אלדר לייק 
 
רוקט לייק (באנגלית: Rocket Lake) הוא שמה של סדרת מעבדי אינטל ממשפחת השבבים השולחניים x86, אשר יצא לאור בסוף הרבעון הראשון של 2021. המעבדים מבוססים על טכנולוגיית Cypress Cove. השבבים שווקו בתור "הדור ה-11 של אינטל". ליבות ה-Cypress Cove מכילות יותר טרנזיסטורים באופן משמעותי מליבות הדור הקודם - סקיילייק. אינטל הודיעה שלמעבדים תהיה תמיכה ב-PCIe 4.0‏.
לפי הכרזת החברה, ארכיטקטורת יחידת העיבוד המרכזית (CPU) מבוססת על ליבת העיבוד של מעבדי אייס לייק, בעוד המעבד הגרפי מבוסס על ארכיטקטורת Xe-LP שהופיעה לראשונה במעבדי טייגר לייק. בהשוואה לסקיילייק, צפוי שיפור של 10% ומעלה ב-IPC, וכ-50% בכח העיבוד הגרפי. המעבדים ייוצרו בטכנולוגיית 14-ננומטר הוותיקה של אינטל, וצריכת ההספק שלהם צפויה לעמוד על 125 וואט (TDP). בגרסה החזקה ביותר יהיו 8 ליבות ו-16 נימים.
הערות שוליים

↑  https://medium.com/intel-tech/intels-commitment-to-gaming-and-a-sneak-peek-at-intel-technology-to-come-83677833be7f
↑  Intel’s 11th Gen Processor (Rocket Lake-S) Architecture Detailed, Intel Newsroom (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוקט מורגג' פילדהאוס

| --- | --- |


האולם במשחק של קליבלנד קאבלירס נגד השיקגו בולס
 על שם:  Rocket Mortgage 
 מיקום:  ארצות הברית קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 קואורדינטות:  41°29′47″N 81°41′17″W﻿ / ﻿41.496388888889°N 81.688055555556°W﻿ / 41.496388888889; -81.688055555556
 אבן יסוד:  27 באפריל 1992
 תקופת הפעילות:  17 באוקטובר 1994 – הווה (30 שנה)
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  אלרב בקט 
 קבוצות:  קליבלנד קאבלירס לייק ארי מאנסטרס קליבלנד גלדיאטורס קליבלנד קראש
 מושבים:  20,056
 אתר רשמי
 he
 
רוקט מורגג' פילדהאוס (באנגלית: Rocket Mortgage FieldHouse) הוא אולם ספורט רב-תכליתי בקליבלנד שבאוהיו המשמש כאולמה הביתי של קבוצה קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA. נוסף על כך הוא משמש כאולמה הביתי של קליבלנד גלדיאטורס מליגת הפוטבול לאולמות ושל קבוצת ההוקי לייק ארי מאנסטרס. בין השנים 1994–2005 נקרא האולם גאנד ארנה (Gund Arena), ובין השנים 2005–2019 נקרא קוויקן לואנס ארנה (Quicken Loans Arena).
היסטוריה ואירועים מרכזיים

האולם הוקם בשנת 1994, ונקרא בתחילה "גאנד ארנה" ("Gund Arena") על שמו של גורדון גאנד שהיה בעליה של קליבלנד קאבלירס.
לאורך השנים התקיימו באולם אירועי ספורט מרכזיים בהם משחק האולסטאר של ה-NBA ‏(1997), אליפות ארצות הברית בהחלקה אמנותית (2000 ו-2009) ומשחק הגמר לנשים של טורניר אליפות המכללות בכדורסל (2007).
ביולי 2016 נערכה בארנה ועידת המפלגה הרפובליקנית שבה נבחר מועמד המפלגה דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו בנובמבר 2016.
קטרינה סטפנידי

קטרינה סטפנידי (ביוונית: Κατερίνα Στεφανίδη; נולדה ב-4 בפברואר 1990) היא אתלטית יווניה, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת עולם (לונדון 2017), בעלת 2 מדליות ארד מאליפות העולם באולם (פורטלנד 2016, ברמינגהאם 2018), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (אמסטרדם 2016, ברלין 2018) ושיאנית יוון בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

סטפנידי נולדה להורים אתלטים שהשתתפו בתחרויות בינלאומיות. אביה, ג'ורג'יו, קופץ משולשת ואימה, זואי ורלי, אצנית. היא שברה את שיאי העולם בקפיצה במוט לגילאי 11–14, ובגיל 15 היא קבעה שיא עולם לגיל עד 18 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.37 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שנערכה במרקש, מרוקו בשנת 2005 זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.30 מטר. באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בשנת 2007 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.25 מטר. באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 4.25 מטר. 
היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת סטנפורד וסיימה תואר שני באוניברסיטת אריזונה בפסיכולוגיה קוגניטיבית תוך כדי שהתאמנה בהדרכתו של ניק הייסונג, אלוף אולימפי בקפיצה במוט (סידני 2000).
ביוגרפיה > 2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.45 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביוני 2012 סיימה סטפנידי במקום 12 בקפיצה במוט לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4.40 מטר שקבוע כל יתר העולות לגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) היא סיימה במקום 24 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.25 מטר.
ביוגרפיה > 2014 > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט 2014 זכתה סטפנידי במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה מרוסיה (4.65 מטר) ולפני אנג'לינה זוק-קרסנובה אף היא מרוסיה (4.60 מטר).
ביוגרפיה > 2015

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה במרץ 2015 זכתה סטפנידי במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה (4.80 מטר) ולפני אנג'ליקה בנגטסון משוודיה (4.70 מטר). באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום 15 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.45 מטר.
ביוגרפיה > 2016 > מדליית ארד באליפות העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד אורגון במרץ 2016 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.80 מטר, אחרי ג'ן שור שקבעה שיא אליפות חדש של 4.90 מטר וסנדי מוריס (4.85 מטר), שתיהן מארצות הברית.
ביוגרפיה > 2016 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד בתחילת יולי, זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.81 מטר, לפני ליזה ריזי מגרמניה (4.70 מטר) ואנג'ליקה בנגטסון (4.65 מטר).
ביוגרפיה > 2016 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 4.85 מטר, לפני סנדי מוריס שקבעה את אותה תוצאה אך עם פסילה אחת יותר ואלייזה מקרטני מניו זילנד (4.80 מטר).
ביוגרפיה > 2017 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכתה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.91 מטר, לפני סנדי מוריס (4.75 מטר) ויאריסלי סילבה מקובה ורובייליס פיינדו מוונצואלה (4.65 מטר).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 זכתה סטפנידי במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.85 מטר, אחרי אנג'ליקה סידורובה מאתלטים נייטרלים מורשים (4.95 מטר) וסנדי מוריס (4.90 מטר).
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה סטפנידי במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.80 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט 2022 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי וילמה מורטו מפינלנד (4.85 מטר) וטינה שוטיי מסלובניה (4.75 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.73 מטר, אחרי אנגליקה מוזר משווייץ שקבעה שיא לאומי חדש של 4.78 מטר,ולפני מולי קודרי מהממלכה המאוחדת (4.73 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 4.91 מטר (2017)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 4.90 מטר (2016)
רכס החוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,114 מטר, ברכס ויקונייה מקנה
 מדינה:  פרו פרו צ'ילה צ'ילה
 מיקום:  מערב דרום אמריקה
 רכס הרים:  רכס החוף
 אורך הרכס:  2,000 ק"מ
 קואורדינטות:  32°58′48″S 71°0′36″W﻿ / ﻿32.98000°S 71.01000°W﻿ / -32.98000; -71.01000
  (למפת אמריקה מוגדלת) רכס החוף(למפת אמריקה רגילה) רכס החוף 
 רכס החוף מסומן בצהוב
רכס החוף (בספרדית: Cordillera de la Costa) הוא כינוייו של רכס הרים במערבה של יבשת אמריקה הדרומית לאורך חופו של האוקיינוס השקט, במקביל להרי האנדים, המשתרע לאורכה של צ'ילה ודרומה של פרו[דרושה הבהרה]. ראשיתו של הרכס בהר טונגה (Cerro Tunga) בצפון, בסמוך לעיר פראקאס (Paracas) שבפרו, עבור בגבעת אריקה (morro de Arica), תחילתו במדינת צ'ילה, וסופו בחצי האי טאיטאו (Península de Taitao), בסופו של לוח נסקה (Nazca), לוח טקטוני בדרום האוקיינוס השקט.
רכס החוף נמוך בצורה ניכרת מהרי האנדים, והפסגות הגבוהות ביותר בו נמצאות ברכס ויקונייה מקנה (Sierra Vicuña Mackena), שגובהן כ-3,000 מטרים. עם זאת, על אף שמקורות הרכס אינם ידועים, שוררת הסכמה בין הגאולוגים כי רכס החוף עתיק יותר מהרי האנדים. אין ברכס כל פעילות געשית.
את הרכס מחלקים נהרות, היורדים מהרי האנדים מערבה, למספר רכסי משנה.
ראו גם

העמק המרכזי של צ'ילה
קרקרה צפונית

| קרקרה צפונית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
סוג:: קרקרה
מין:: קרקרה צפונית
שם מדעי
 Caracara cheriway ‏ז'אקה, 1784
תחום תפוצה


קרקרה נוחתת על ענף
קרקרה צפונית או קרקרה מצוייצת (שם מדעי: Caracara cheriway) הוא מין של עוף דורס מהסוג קרקרה שבמשפחת הבזיים. קרקרה זו היא קרובתה של הקרקרה הדרומית ונפוצה בדרום ארצות הברית, מקסיקו ואמריקה המרכזית ועד לצפון אמריקה הדרומית.
הקרקרה היא דורס בינוני באורך 49–58 ס"מ, מוטת כנפיים של 122–125 ס"מ ומשקל של 1,050-1,300 גרם. קרקרה זו קטנה מקרובתה הדרומית אך גדולה יותר משאר הקרקרות. היא בעלת נוצות שחורות, חזה אפור מנוקד, זנב ארוך ושחור ורגליים ארוכות צהובות. הצוואר ואחורי הפנים לבנים, הראש בעל "כיפה" שחורה גדולה והמקור אדום ובעל בליטה אפורה ומעוקלת בקצה.
היא נפוצה בבתי גידול שונים ובעיקר באתרים פתוחים, רחוק מהיערות ובאזורי שפלה, אך גם למורדות של הרי האנדים. היא חיה ברחבי ערבות עשב, סוואנות, חופים וביצות מנגרובים וכן בביצות, אדמות חקלאיות ואף במדבריות של דרום ארצות הברית ומקסיקו באזורים שופעי קקטוסים.
הקרקרה היא אוכלת נבלות בעיקרה אך גם ציידת של בעלי חיים קטנים כמו יונקים קטנים, זוחלים כמו לטאות, נחשים וצבים צעירים, דו-חיים, דגים שהיא שולה מהמים, חרקים, רכיכות, תולעים וחסרי חוליות שונים. לעיתים היא תאכל גם מיני פירות שונים. הקרקרה אינה ציידת ולכן תיזון בעיקר בעת הזדמנות לטרף קל, למשל גוזלים ואפרוחי עופות שונים כמו אנפות וציפורי שיר. בנוסף הקרקרה תחטוף מזון לעופות דורסים אחרים כמו לקונדוריים, עקבים, עיטמים, שקנאים, מגלנים וכפנים.
תת-מינים

Caracara cheriway grinnelli
Caracara cheriway prelutosus
הערות שוליים

↑  קרקרה צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ריכרד היידריך

| --- | --- |

ריכרד היידריך
 לידה:  27 ביולי 1896 לאבאלדי, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  22 בדצמבר 1947 (בגיל 51) המבורג, גרמניה תחת שלטון בעלות הברית 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הצנחנים
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית האוויר ה-7 מפקד דיוויזיית הצנחנים ה-1 מפקד קורפוס הצנחנים ה-1
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   אות הפציעה (שחור)
 
ריכרד היידריך (בגרמנית: Richard Heidrich‏; 27 ביולי 1896 – 22 בדצמבר 1947) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. אין קשר בינו לבין פושע המלחמה המפורסם ריינהרד היידריך.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

היידריך נולד ב-27 ביולי 1896 בעיר לאבלדי שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. אין קשר משפחתי בינו לבין פושע המלחמה המפורסם ריינהרד היידריך. ב-18 באוגוסט 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והוצב ברגימנט הרגלים ה-102 (הסקסקוני המלכותי ה-3 - לודוויג השלישי, מלך בוואריה). הוא לחם במלחמת העולם הראשונה והועלה לדרגת לויטננט ב-20 באוגוסט 1915. במהלך המלחמה הוא שימש כמפקד פלוגה ולאחר מכן כשליש גדודי, וקיבל את אות הפציעה בשחור פרט לשתי דרגות של צלב הברזל. לאחר המלחמה עבר לרייכסווהר ושימש כמפקד מחלקה, ב-31 ביולי 1925 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באוקטובר 1930 הועלה לדרגת האופטמן. הוא מילא תפקידים של מפקד מחלקה ומדריך צבאי, וב-18 בינואר 1936 הועלה לדרגת מיור. ב-4 ביוני 1938 מונה למפקד גדוד צנחנים (פאלשירמייגר), וב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט והועבר מהוורמאכט ללופטוואפה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה היידריך מפקד גדוד בלופטוואפה. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא הצליח להשתחרר מהלופטוואפה ולחזור לוורמאכט. ב-1 בדצמבר הוא מונה למפקד רגימנט התחלופה ה-4, ובפברואר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-514, וב-20 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 ביוני שכנע אותו קורט שטודנט לחזור שוב ללופטוואפה ומונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-3. בשנת 1941 הוא לחם עם הרגימנט שלו במהלך הקרב על כרתים באזור חאניה. הוא הצליח לשמור על אזור נחיתה רגיש עד שהונחתה בו כל הדיוויזיה ההררית ה-5, ועל כך קיבל ב-14 ביוני את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 באפריל 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב, וב-4 באוגוסט של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר מונה למפקד הדיוויזיה האווירית ה-7 ולחם עמה בחזית המזרחית. ב-15 ביוני 1943 שונה שמה של הדיוויזיה שלו לדיוויזיית הצנחנים ה-1. ב-1 ביולי של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. הדיוויזיה שלו לחמה במהלך המערכה בסיציליה, ועל "עמידה איתנה למופת" במהלך המערכה, הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו ב-5 בפברואר 1944. הדיוויזיה שלו לחמה במסגרת החזית האיטלקית והתבלטה במהלך קרב מונטה קאסינו. ב-25 במרץ 1944 הוספו חרבות לצלב האבירים שלו. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים, וב-1 בנובמבר מונה למפקד קורפוס הצנחנים ה-1. ב-23 בינואר 1945 הוא נפצע קשה ומסר את הפיקוד על הקורפוס להלמוט בהלקה. הוא נשלח לבית חולים צבאי בהמבורג, ובתחילת מאי נפל בשבי עם כיבוש העיר בידי הצבא הבריטי.
ביוגרפיה > אחריתו

למרות שרשמית היה שבוי, פצעיו של היידריך לא אפשרו לו לעזוב את בית החולים. ב-1947 הוא שוחרר מהשבי רשמית, וב-22 בדצמבר של אותה שנה נכנע לפצעיו. הוא היה בן 51 במותו.
ריכרד וילשטאטר

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1872 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  3 באוגוסט 1942 (בגיל 69) מורלטו, שווייץ 
 שם לידה:  Richard Martin Willstätter 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית 
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Muralto Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן 
 מנחה לדוקטורט:  Alfred Einhorn, אדולף פון באייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  חברת הקייזר וילהלם  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  המכון הטכנולוגי של ציריך  אוניברסיטת ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  Antonio Madinaveitia, Emile Cherbuliez, ריכרד קון, יעקב פרנס 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1915
 בן או בת זוג:  Sophie Leser 
 צאצאים:  Margarete Willstätter 
 תרומות עיקריות
 עבודה בנושא הפיגמנטים הצמחיים המציא את כרומטוגרפיית הנייר
 
ריכרד מרטין וילשטֶטר (בגרמנית: Richard Martin Willstätter) ‏(13 באוגוסט 1872 – 3 באוגוסט 1942) היה כימאי אורגני יהודי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1915 "על עבודתו בנושא הפיגמנטים הצמחיים", ביניהם כלורופיל. וילשטטר גם המציא את הכרומטוגרפיה על נייר (אנ'), במקביל למיכאיל צבט.
קורות חיים

וילשטטר נולד בקארלסרוהה בבאדן, במשפחה יהודית. אביו היה סוחר בדים. תחילה התחנך שם, וכאשר משפחתו עברה, למד בבית הספר הטכני של נורמברג. בגיל 18 נרשם לאוניברסיטת מינכן ללימודי מדע, ושם נשאר במשך 15 השנים הבאות. הוא למד במחלקה לכימיה, תחילה כסטודנט של אדולף פון באייר, ולאחר קבלת תואר דוקטור, בשנת 1894, כחבר סגל. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא מבנה הקוקאין. וילשטטר המשיך בחקר המבנה של אלקלואידים אחרים, וסינתז כמה מהם. ב-1896 קיבל משרת מרצה, וב-1902 תפקיד פרופסור אקסטראורדינרוס (פרופסור ללא קתדרה).
ב-1905 עזב את מינכן והיה לפרופסור במכון הטכנולוגי של ציריך, שם עבד על הפיגמנט הצמחי כלורופיל, והצליח לקבוע את מבנהו. ב-1912 קיבל תפקיד פרופסור לכימיה באוניברסיטת ברלין, ומנהל מכון הקיסר וילהלם, שם חקר פיגמנטים של פרחים ופירות. תגליתו הראתה שכלורופיל מורכב מכלורופיל A ומכלורופיל B. בשנות מלחמת העולם הראשונה, עסק וילשטטר, בשיתוף פעולה ביחד עם חתני פרס נובל, פריץ הבר וג'יימס פרנק בלוחמה כימית. חלקו העיקרי היה בפיתוח מסכות יעילות אשר נועדו לכוחות הגרמניים. קבוצת המחקר שלו פיתחה מסנן בעל שלוש שכבות שסופג את הגזים הרעילים. 30 מיליון מסכות כאלה יוצרו בגרמניה ב-1917. על המצאה זו הוא קבל את פרס הכסף דרגה שנייה וילשטטר אף תיעד ביומנו את ניסוי השטח הראשון בו כיסו פריץ הבר ועוזריו ב-22 באפריל 1915 שטח של כחמישה קמ"ר בענני גז כלור, מעל החפירות הצרפתיות בסמוך לעיר איפּר. הכוחות הגרמניים, שלבשו את מסכות הגז, הצליחו להתקדם לתוך הענן ולהזיז את קו הגבול בכמה עשרות מטרים, תוך שהם חולפים על פני חיילים גוססים פצועים וחנוקים אשר קצף רירי צהוב בקע מפיותיהם.
ב-1916 חזר למינכן בתור ממשיכו של מורהו, באייר. במהלך שנות ה-20 חקר מנגנוני תגובה אנזימטיים, וסייע רבות לביסוס הטענה כי אנזימים הם חומרים כימיים, ולא יצורים חיים.
ב-1924 הגיעה הקריירה של וילשטטר ל"סוף טרגי, כאשר כמחווה נגד האנטישמיות הגוברת, הכריז על פרישתו."() לפי הביוגרפיה שלו באתר קרן פרס נובל: "ביטויי אמון מצד הצוות, הסטודנטים והשר לא הצליחו לנער את המדען בן ה-53 מהחלטתו להתפטר. הוא חי מגמלת הפרישה שלו במינכן... הצעות מסחררות מבית ומחו"ל נדחו על ידו."
בשנת 1932 זכה במדליית דייווי, פרס בריטי יוקרתי. ב-1938 נמלט וילשטטר מאימת הגסטאפו והגיע לשווייץ. הוא בילה את שנותיו האחרונות במורואלטו ליד לוקרנו, בכתיבת האוטוביוגרפיה שלו ומת מהתקף לב ב-1942.
האוטוביוגרפיה, Aus meinem Leben, פורסמה בגרמנית רק ב-1949. היא תורגמה גם לאנגלית תחת השם "From My Life", בשנת 1965. (Richard Willstätter: Aus meinem Leben, edited by A. Stoll, Verlag Chemie, Weinheim, 1949; English edition: From My Life, Benjamin, New York, 1965).
פרסים

פרס פאראדיי (1927)
פרס ברסה (1907)
מדליית דייווי (1932)
מדליית הזהב ע״ש אדולף פון באייר (1914)
אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1925)
פרס וילארד גיבס (1933)
פרס נובל לכימיה (1915)
חבר זר של החברה המלכותית (21 ביוני 1928)
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת האלה-ויטנברג
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מנצ'סטר
אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה
דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי של ציריך
מדליית גתה לאמנות ומדעים
לקריאה נוספת

אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 86–98.
רודולף קיטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במרץ 1853 אנינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 באוקטובר 1929 (בגיל 76) לייפציג, רפובליקת ויימאר 
 ענף מדעי:  ביקורת המקרא
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי בלייפציג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת ורוצלב 
 
מצבת קברו של קיטל בבית הקברות הדרומי בלייפציג.
רודולף קיטל (בגרמנית: Rudolf Kittel; ‏28 במרץ 1853 - 20 באוקטובר 1929) היה תאולוג גרמני וחוקר הברית הישנה.
ביוגרפיה

נולד באנינגן (אנ') שבווירטמברג, לקרל (1819–1861), מורה, ולפאולינה (1818–1897), וב-1860, כשהוא בן 7, התייתם מאביו. ב-1871 החל קיטל ללמוד תאולוגיה פרוטסטנטית באוניברסיטת טיבינגן; הוא הושפע רבות משניים ממוריו באוניברסיטה, יוהאן טוביאס בק (אנ') וקרל היינריך וייצזקר (אנ'). בשנת 1876 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
באותה תקופה עבד באופן זמני ככומר. בשנים 1879–1880 היה מרצה לפילוסופיה ב"טיבינגר שטיפט" (Tübinger Stift - הסמינר של הכנסייה הפרוטסטנטית בווירטמברג). מ-1881 עד 1887 היה מורה לדת ולשפה העברית בקרלס-גימנאזיום (גר') בשטוטגרט, ובאותה תקופה עבד על ספרו "Geschichte der Hebräer" (ההיסטוריה של העברים), שאותו פרסם ב-1888.
בשנת 1888, מינתה אותו אוניברסיטת ברסלאו (כיום ורוצלב) לפרופסור לחקר הברית הישנה. למשך השנה האקדמית 1896–1897 היה אף הרקטור של האוניברסיטה. בשנת 1898 עזב את אוניברסיטת ברסלאו ועבר למשרת פרופסור באוניברסיטת לייפציג. בלייפציג התמקד במכתבי אל-עמארנה ובקודקס חוקי חמורבי. בשנים האקדמיות 1901–1902, 1907–1908 ו-1911–1912 היה דקאן הפקולטה לתאולוגיה. בשנים האקדמיות העוקבות 1917–1918 ו-1918–1919 היה רקטור האוניברסיטה בלייפציג.
נפטר ב-1929 בלייפציג, ונקבר בבית הקברות הדרומי (גר') של העיר. בשנת 1882 נישא בלודוויגסבורג לאמיליה (1860–1914). בנם הבכור, תאודור ((גר'); 1883–1970), היה משפטן, ובנו השני גרהארד קיטל היה תאולוג גם הוא, ונודע כאנטישמי.
קיטל פרסם ספרים ומאמרים ובהם פרשנויות וקורות העם הישראלי ועמים אחרים במזרח הקרוב הקדום, אך ספרו בעל ההשפעה הרבה ביותר לאורך זמן הוא מהדורתו הביקורתית לתנ"ך, "ביבליה הבראיקה" (Biblia Hebraica), שנקראת לעיתים על שמו והפכה לטקסט יסוד בחקר הברית הישנה.