stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שופרון
הערות שוליים

↑  חיים לזר-ליטאי, החזקתי בידי את מסמכי טרק, חרות, 19 בדצמבר 1965
↑  ראו למשל: ליוויה ממושב תפרח, דבר, 14 באפריל 1961
↑  אברהם עשירי, טרור קומוניסטי בדמוקרטיות העממיות, חרות, 28 במרץ 1952
↑  ד. גלעדי, ימי הדמים בבודפשט, מעריב, 13 בדצמבר 1956
↑  אוסף תעודות על 650 שנותיו של הקיבוץ היהודי, מעריב, 10 באוקטובר 1969
↑  נח זבולוני, נתגלה בית־כנסת מהמאה ה־14, חרות, 22 ביוני 1960
↑  המורה יעקב לנטוש, דבר, 12 בפברואר 1946
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת שופרון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שופרון • אגיאגושסרגן • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטד • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטוסנטמיקלוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אויקר • אונד • ולצ'יי • ז'ירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550221405171  BnF: cb12067290q (data)  GND: 4075578-2  LCCN: n80065894  MusicBrainz: 254d6f58-9d07-48d8-add3-852c4ab84daa  NKC: ge342258  NSK: 000666050  SUDOC: 028941403  VIAF: 129002495   WorldCat (עם VIAF): 129002495 
בית הכנסת בשופרון בעבר, ובית הכנסת האטום כיום
תאוריית האחסון

תאוריית האחסון (באנגלית: Theory of Storage) מתארת תכונות שנצפו בשווקי סחורות:
מקרה א'

כאשר האספקה הזמינה של הסחורה המדוברת היא גבוהה, והמלאי העובד של הצרכנים המסחריים של אותה סחורה מוחזקת בהתאמה הוא מינימלי,
מחירי החוזים העתידיים נוטים להיות בקונטנגו (קונטנגו הוא מצב שבו המחיר העתידי או מחיר הפורוורד של סחורה גבוה ממחיר הספוט הצפוי של החוזה בפדיון. מחיר ספוט הוא המחיר שיש לשלם כדי לרכוש כל נכס שהו, לרבות ניירות ערך, סחורות ומטבעות, באופן מיידי. בשם אחר זהו מחיר מזומן).
התנודתיות של מחירי הספוט והחוזים העתידיים נוטה להיות נמוכה, והפרמיות העתידיות עולות עד כדי העלות המלאה של האחסון.
מקרה ב'

כאשר האספקה מצומצמת, ומנהלי רכש בונים רמות מלאי ייצור כדי להבטיח זמינות,
המחירים עתידיים נוטים לכיוון "אחורה". אחורנית רגילה, שנקראת לעיתים גם "אחורה", היא מצב השוק שבו המחיר של חוזה עתידי או חוזה קדימה (פורוורד) של סחורה הוא מתחת למחיר הספוט הצפוי במועד פדיון החוזה.
התנודתיות של המזומנים והמחירים העתידיים הקרובים עולה ביחס לזו של החוזים העתידיים הרחוקים יותר.
מקורות התאוריה

תאוריית האחסון פותחה ותוארה במקור על ידי הולברוק וורקינג (אנ') בשנת 1933. היא הורחבה על ידי מיקלוש (ניקולס) קלדור ב-1939 (מי שהציג את הרעיון של תשואת נוחות), על ידי ברנן (Brennan) ב-1958 (שהעריך עקומות ביקוש והיצע לאחסון), על ידי וימאר (Weymar) ב-1968 (שייחס את תשואת הנוחות להסתברות לחוסר או ליציאת מלאי) וכן מאת שוורץ ב-1997 (הדגמת התשואה כתהליך סטוכסטי ממוצע החזר).
יציאת מלאי מהי?

יציאת מלאי (inventory stockout) מתרחשת כאשר הזמנות הלקוחות עבור מוצר כלשהו עולות על כמות המלאי שנשאר בהישג יד מאותו מוצר. מצב זה נוצר כאשר הביקוש גבוה מהצפוי וכמות מלאי הביטחון הרגיל של המוצר נמוך מכדי למלא את כל ההזמנות. חוסר במלאי יכול להיווצר גם עקב עיכובים בשרשרת האספקה, כמו גם עצירות בתהליך הייצור של החברה (מכל סיבה שהיא: תקלה, מחסור בחומרי גלם, מגפה וכדומה).
יציאת מלאי גורמת לסיכון מוגבר של אובדן מכירות, מכיוון שלקוחות נוטים יותר לחפש במקומות אחרים את הפריטים הדרושים להם. זה יכול להשפיע לרעה גם על קשרי לקוחות ארוכי טווח.
הערות שוליים

↑  Working, H. 1933, "Price Relations between July and September Wheat Futures at Chicago Since 1885", Wheat Studies of the Food Research Institute.
שער קיפונוס

שער קיפונוס הוא שער כניסה להר הבית מצד מערב. שער זה נזכר במשנה, במסכת מידות א, ג: ”חמשה שערים היו להר-הבית... קיפונוס מן המערב משמש כניסה ויציאה”.
במשנה מתואר הר הבית בטרם הרחבותיו של הורדוס; על פי החפירות הארכאולוגיות, בכותל המערבי של הר הבית בתקופת הורדוס היו לא שער אחד כי אם ארבעה: שער מעל קשת רובינסון, שער ברקלי, שער מעל קשת וילסון ושער וורן. לפי החוקר מאיר בן דב, שער קיפונוס המתואר במשנה לא יכול להתייחס לשער וורן או לקשת וילסון, משום ששניהם היו מיועדים לכהנים והובילו ישירות לתחום המקודש, ולא ייתכן שהשער היחיד המופיע במשנה הוא לא השער ששימש לכולם. 
לכן הסיק ש"שער קיפונוס" מהמשנה הוא השער שנתגלה בחפירות הר הבית מצדו המערבי ב-1852 על ידי ג'יימס טרנר ברקלי, ונקרא על שמו – "שער ברקלי". לעומתו, החוקר לין ריטמאיר משער שדווקא שער וורן הוא שער קיפונוס, כיוון שהוא מכוון כנגד הסלע שמתחת לכיפת הסלע, אשר משערים כי הוא מקום קודש הקודשים. לדעת ריטמאיר, שער וורן לא נפתח ישר לתחום המקודש, אלא לרחבת הר הבית, אל מול מערב המקדש.
תפקיד השער

שער זה היה מיועד, ככל הנראה, לגויים ונכרים שרצו לראות את הר הבית בתקופת הורדוס ולהתרשם מיופיו. השער הוביל לאמצע רחבת הר הבית, לפני הכניסה למתחם המקודש, שהכניסה אליו הייתה אסורה לזרים ולנוכרים.
מקור השם

לא ברור מקור השם של שער זה. יש אומרים שהשער נקרא קיפונוס על שם הבנאי שבנה אותו. תוספות יו"ט ותפארת ישראל פירשו את השם קיפונוס כצירוף המילים "עבודת הגן" ביוונית (המילה Κήπουρος פירושה "גנן") והסבירו שליד שער זה היו גני ורדים. ייתכן ושם השער רומז לצורתו או לקישוטים שהיו עליו, בדומה ל"שער שושן" שנקרא על שם צורתו או על שם ציור של שושן הבירה שהיה עליו (מסכת מידות א, ג). יש סברה כי שער קיפונוס קרוי למעשה על שמו של הנציב קופוניוס, הנציב הרומי הראשון ביהודה.
על פי סברה אחרת ייתכן ששמו של השער קיפונוס, הוא שיבוש עברי של המילה היוונית קיפוס (κἥπος) שמשמעותה גן, או של המילה הנגזרת ממנה קיפאיה (κηπαια) = שער הגן.
לקריאה נוספת

מאיר בן-דב, ביצורי ירושלים, זמורה ביתן מודן, 1983, עמ', 142–143.
Leen Ritmeyer, The Quest, כרטא, 2006
הערות שוליים

↑  שלומית וקסלר-בדולח, תוואי האמה התחתונה מימי הבית השני ומקום כניסתה להר הבית, קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה חוברת 40, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמוד 30, באתר JSTOR
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תומאס וילקס

| --- | --- |
 לידה:  1576 סאסקס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בנובמבר 1623 (בגיל 47 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מוקד פעילות:  ממלכת אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ניו קולג' 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
תומאס וילקס (באנגלית: Thomas Weelkes; הוטבל כנראה ב-25 באוקטובר 1576 - נקבר ב-1 בדצמבר 1623) היה מלחין אנגלי מתקופת הרנסאנס, אחד ממחברי המדריגלים המחוננים ביותר ומלחין ראשון במעלה של מוזיקה כנסייתית אנגלית.
ביוגרפיה

וילקס נולד כנראה באלסטד, סאסקס. האזכור הראשון שלו הוא פרסום כרך המדריגלים הראשון שלו ב-1597, שההקדמה לו מתארת אותו כאדם צעיר מאוד. בשלהי 1598 התמנה לנגן עוגב בוינצ'סטר קולג' בשכר 13.4 שילינג לרבעון, בתוספת מגורים וארוחות. בקולג' זה נשאר שלוש או ארבע
שנים, שבמהלכן חיבר את המשובחים במדריגלים שלו, שהופיעו בשני כרכים בשנים 1598 ו-1600. הכרך השני, לחמישה ושישה קולות, הוא אחד החשובים ביותר במסורת המדריגלים באנגליה. וילקס תרם גם מדריגל מעולה לקובץ "ניצחון אוריאנה" (RISM 1601¹6). בין אוקטובר 1601 לאוקטובר 1602 הצטרף כנגן עוגב למקהלה של קתדרלת צ'יצ'יסטר.
בשנותיו הראשונות בצ'יצ'יסטר נהנה וילקס מהצלחה ומעתיד מבטיח טובות. ב-13 ביולי 1602 קיבל תואר ראשון במוזיקה מניו קולג', אוקספורד וב-20 בפברואר 1603 נשא לאישה את אליזבת סנדהם, בת של סוחר עשיר מצ'יצ'יסטר. לזוג נולדו לפחות שלושה ילדים. בשנים הבאות התגלו בעיות בחייו, ובשנת 1609 הואשם בהיעדרות ללא רשות במהלך ביקור הבישוף. הערות על הזנחת תפקידו כמנצח המקהלה מופיעות כבר ב-1611, אך ב-1613 נאשם בגילופין בפומבי ועד 1616 כבר הייתה שכרותו לעניין שבקבע ולשערורייה ציבורית. ב-1617 פוטר וילקס ממשרתו כנגן עוגב ומנצח מקהלה, אך הפיטורין לא הביאו לשינוי לטובה בהתנהגותו, שהמשיכה להתדרדר על אף נזיפות וניסיונות להחזירו למוטב.
בספטמבר 1622 מתה אשתו של וילקס. בזמן זה הועסק שוב כנגן עוגב, אך לפי רישומי הקתדרלה נראה, ששירותו שם היה בלתי סדיר ביותר. ב-30 בנובמבר 1623 חתם על צוואתו בלונדון, בבית ידידו הנרי דרינקווטר, ולמחרת הובא לקבורות.
הערות שוליים

↑  דייוויד בראון, "תומאס וילקס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272363005171  PLWABN: 9810601957005606  BIBSYS: 99026374  BNE: XX1774661  BnF: cb13901064m (data)  GND: 100679684  ISNI: 0000 0000 8149 0734  LCCN: n79081239  LNB: 000047643  MusicBrainz: a6d912fa-3a2c-401e-86fa-074a9d722402  NKC: mzk2015867898  NLA: 56300890  NLK: KAC2020Q8484  NSK: 000278507  NTA: 108125017  RERO: 02-A003962613  SELIBR: 216599  SNAC: w690284g  SUDOC: 080715931  VIAF: 69117169   WorldCat (עם VIAF): 69117169
שרה גודרידג'

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1788 Templeton, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בדצמבר 1853 (בגיל 65) בוסטון, ארצות הברית 
 
שרה גודרידג' (באנגלית: Sarah Goodridge‏; 5 בפברואר 1788 – 28 בדצמבר 1853) הייתה ציירת אמריקאית שהתמחתה במיניאטורות. היא הייתה אחותה הגדולה של אליזבת גודרידג', גם היא מיניאטורית אמריקאית.
קורות חייה

גודרידג' נולדה בטמפלטון, מסצ'וסטס, ילדתם השישית של אבנעזר גודרידג' ואשתו ביולה צ'יילדס. בגיל צעיר היא החלה לצייר והראתה יכולת אמנותית. באותה העת, ההזדמנויות החינוכיות של נשים היו מוגבלות במקום בו גודרידג' התגוררה, ולכן היא הייתה אמנית אוטודידקטית. היא למדה בבית הספר המחוזי המקומי. הרישומים המוקדמים שלה של אנשים סביבה היו על קליפת עץ ליבנה מכיוון שלא היו לה משאבים לרכישת נייר. היא שהתה עם אחיה, ויליאם, כמה חודשים במילטון, ולמדה שם בפנימייה. היא גם קיבלה כמה שיעורי ציור בבוסטון שם ליוותה את אחיה. בבוסטון היא פגשה את גילברט סטיוארט שהתעניין בעבודתה.
בשנת 1820 היא התגוררה עם אחותה אליזה בבוסטון והחלה לקבל שיעורים ולצבוע דיוקנאות מיניאטוריות. היא הרוויחה מספיק מעבודתה כדי לפרנס את עצמה ואת משפחתה במשך כמה עשורים. בסופו של דבר היא התמחתה במיניאטורות שצוירו על שנהב, וקיבלה שיעורים מאלקנה טיסדייל. ציוריה הוצגו בבוסטון ובוושינגטון. לאחר שכושר הראייה שלה נפגע בשנת 1851, היא פרשה מציור והתגוררה ברידינג, מסצ'וסטס.
גודרידג' נודעה בזכות דיוקנאותיו של הפוליטיקאי דניאל ובסטר ועמיתו האמן גילברט סטיוארט. בין עבודותיה של גודרידג' נמצא דיוקן מיניאטורי של שדיים, שכותרתו "יופי חשוף", במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. הציור בוצע בשנת 1828, והוצג על ידי האמנית בפני חברה הקרוב דניאל ובסטר.
גלריה

גילברט סטיוארט
אנה פרקינס
ג'יין וינטרופ
אדוארד אפלטון
מיס ווטסון
אשה עם מסרק
קריסטופר בלדווין
הערות שוליים

↑  "Sarah Goodrich: Mapping places in the heart" (ארכיון)
↑  Catherine Palmer Mitchell (1931). "Goodridge, Sarah". Dictionary of American Biography. New York: Charles Scribner's Sons.
↑  Carol Kort, Liz Sonneborn, A to Z of American Women in the Visual Arts, Infobase Publishing, 2014-05-14, ISBN 978-1-4381-0791-2. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6706 5627  LCCN: nr94006774  RKD: 32659  SNAC: w6c837x4  ULAN: 500022221  VIAF: 46642169   WorldCat (עם VIAF): 46642169
שאלת גשמים

תזכורת לאמירת 'משיב הרוח' ו'ותן טל ומטר' בבית כנסת הרמב"ן בירושלים
שאלת גשמים היא חובה הלכתית להוסיף בברכת השנים שבתפילת העמידה בימות החורף בקשה מיוחדת לירידת גשמים.
נושאה הכללי של ברכת השנים הוא בקשה מה' שייתן ברכה בתבואת השדה, ולכן בימי החורף מוסיפים בברכה זו בקשה על גשמי ברכה הנצרכים לגידול התבואה. בנוסח אשכנז וספרד, נוסח הברכה הכללי זהה בין בחורף ובין בקיץ, וההבדל מתבטא רק בהוספת הבקשה המחויבת "ותן טל ומטר לברכה", אך בנוסח הספרדים ותימן נהגו לשנות את כל נוסח הברכה, כך שבימות החורף אומרים "ברך עלינו" – נוסח מורחב הכולל בתוכו גם את בקשת הגשם, ובימות הקיץ אומרים "ברכנו" – נוסח מקוצר ללא הזכרת גשם.
זמן שאילת הגשמים

בכל המקומות ולכל הדעות מפסיקים לשאול גשמים בחג הפסח, כשם שפוסקים מלומר מוריד הגשם בברכת גבורות. לעומת זאת, תחילת זמן שאלת הגשמים אינה זהה לתחילת זמן אמירת מוריד הגשם בשמיני עצרת, ויש בה הן חילוק בין מקומות שונים והן דעות שונות בהלכה.
זמן שאילת הגשמים > בארץ ישראל

במשנה, מסכת תענית, פרק א', משנה ג' מובאת מחלוקת תנאים אם מתחילים לשאול גשמים בג' בחשוון או בז' בחשוון. הדעה הראשונה סוברת כי ממתינים עד לג' בחשוון ולא מתחילים לשאול בשמיני עצרת, משום שג' בחשוון הוא העונה בה מתחיל בפועל לרדת גשם ("רביעה ראשונה"). אמנם, לדעת רבן גמליאל ממתינים עד ז' בחשוון, כיוון שבזמן שבית המקדש היה קיים, היו עולים לרגל רבים מגיעים למקדש בחג הסוכות, ורק בסיום החג חזרו לביתם. בשל כך, קבעו חז"ל (לדעת רבן גמליאל) להמתין עם בקשת הגשמים עד שיעברו חמישה עשר יום מתום החג, כדי שהעולים הגרים מעבר לנהר פרת יספיקו להגיע לביתם. לעומת זאת, הזכרת הגשמים באמירת "מוריד הגשם" אינה בקשה שהגשם ירד אלא רק הזכרת כוחו של ה' בהורדת גשם, ולכך ניתן להזכירה מיד בתחילת זמן הגשמים.
לדעת חלק מן האמוראים, בזמן שאין מקדש ולא נוהגת מצוות עלייה לרגל יש לשוב לעיקר הדין ולשאול גשמים מיד לאחר החג, ולא להמתין לז' בחשוון. וכך נאמר גם בתלמוד הירושלמי:
והא תנינן בשלשה במרחשון שואלין את הגשמים? אמר רבי תנחום בר חייה בשעת המקדש שאני
ואף חלק מהראשונים פסקו כך שבזמן הזה יש לשאול גשמים מיד בשמיני עצרת, אמנם למעשה המנהג כיום בארץ ישראל להתחיל לשאול גשמים בז' בחשוון.
זמן שאילת הגשמים > הפסקת הבקשה

כאמור, לדעת רבן גמליאל מתחילים לשאול רק חמישה עשר יום לאחר סיום חג הסוכות כדי שכל עולי הרגלים יספיקו לחזור לביתם. האחרונים העירו מדוע אם כך אנו מפסיקים לבקש על הגשמים, רק ביום טוב ראשון של פסח, היה היה עלינו להפסיק את הבקשה, חמישה עשר יום קודם לחג הפסח, על מנת שעולי הרגלים שצריכים לעלות לירושלים לחג הפסח, יוכלו לעלות ללא הפרעת הגשמים.
באחרונים כתבו לבאר בכמה דרכים:
רבי יוסף שלום אלישיב כתב שלצורך עולי הרגלים ניתן לדחות את הגשמים, אבל אינו מן הראוי להפסיקם לאחר שהחלו לרדת.
רבי  שלמה זלמן אוירבך כתב בפשיטות, שעולי הרגל בסוכות, אינם ערוכים ולבושים לחורף, ולכן ראוי לדחות את הבקשה עד שיגיעו לביתם, אך עולי הרגלים לפסח, שנמצאים בביתם יכולים להתארגן די הצורך גם עם ירדו גשמים, ולא ימנעו מלעלות לרגל עקב ירידתם הגשמים.
זמן שאילת הגשמים > בחוץ לארץ

בתלמוד נקבע שבבבל יש להתחיל לשאול את הגשמים ביום ה-60 מתקופת תשרי, כיוון שאז מתחיל הצורך לגשם בבבל. בהתאם לכך נוהגים בכל המקומות בחוץ לארץ. הואיל ותקופת שמואל מבוססת על שנה יוליאנית, זמן השאלה אינו קבוע בלוח העברי אלא בלוח היוליאני ודומיו. התאריך בלוח היוליאני הוא 22 בנובמבר ברוב השנים ו-23 בנובמבר לפני שנה מעוברת. במאות ה-20 וה-21, זה חל בלוח הגרגוריאני ב-5 בדצמבר כשחודש פברואר שאחריו 28 יום, או ב-6 בדצמבר כשחודש פברואר שאחריו 29 יום, ומתחילים לפי היום ההלכתי, דהיינו בתפילת ערבית של היום שלפניו. הרא"ש תמה על המנהג לשאול בכל המקומות לפי ההלכה שנקבעה בבבל לפי צורכי הגשם המקומיים בה. לכאורה, על פי העיקרון שנקבע בתלמוד שכל מקום שואל גשמים על פי צרכיו, אין סיבה שכל העולם ינהג כבבבל, ובמקומות שצריכים גשם בכל השנה יש לשאול גשם כל השנה. על אף דבריו, בשולחן ערוך נפסק שבכל מקום שאינו ארץ ישראל נגררים אחרי בבל ומתחילים לשאול גשם 60 יום אחרי תקופת תשרי. עם זאת, אומרים שהרב חיים הלוי סולובייצ'יק חשש לדברי הרא"ש, ואמר "ותן טל ומטר לברכה" בברכת שומע תפילה במשך כל השנה.[דרוש מקור]
נוסח שאלת הגשמים

כאמור לנוסח אשכנז וספרד בימות החורף מזכירים ותן טל ומטר בניגוד לימות החמה שאומרים ותן ברכה.
אך לנוסח עדות המזרח בימות החורף משנים את כל נוסח הברכה כדלהלן: ”ברך עלינו ה' אלהינו את השנה הזאת ואת כל מיני תבואתה לטובה. ותן טל ומטר לברכה על כל פני האדמה, ורוה פני תבל, ושבע את העולם כלו מטובך, ומלא ידינו מברכותיך ומעושר מתנות ידיך, שמרה והצילה שנה זו מכל דבר רע ומכל מיני משחית ומכל מיני פורענות, ועשה לה תקוה טובה ואחרית שלום. חוס ורחם עליה ועל כל תבואתה ופרותיה, וברכה בגשמי רצון ברכה ונדבה, ותהי אחריתה חיים ושבע ושלום כשנים הטובות לברכה, כי אל טוב ומטיב אתה ומברך השנים. ברוך אתה ה' מברך השנים.”
בנוסח איטליה, בנוסח פרובאנס ובנוסח קטלוניה, אומרים בימות הקיץ "ותן טל לברכה על (כל) פני האדמה", ובחורף מוסיפים מלת "ומטר" לפני ה"לברכה".
דיני הטועה

מתפלל ששכח לשאול גשמים (לומר "ותן טל ומטר...") בחורף:
אם לא סיים את הברכה (דהיינו, שלא אמר את ה' שבין "ברוך אתה" ל"מברך השנים") יאמר "ותן טל ומטר" במקום בו נזכר וימשיך בתפילתו.
אם נזכר אחר שאמר "וברך שנתנו כשנים הטובות" יאמר "ותן טל ומטר" ויאמר שוב "וברך שנתנו כשנים הטובות" כדי שיהיה מעין חתימה סמוך לחתימה וטוב יותר שיתחיל ותן טל ומטר ויגמור כסדר.
אם סיים את הברכה (דהיינו, שאמר את ה' שבין "ברוך אתה" ל"מברך השנים") ונזכר לפני ברכת שומע תפילה יאמר אחרי המילים "ושמע תפילתנו" בברכת "שומע תפילה": "ותן טל ומטר לברכה על פני האדמה" וימשיך בתפילתו.
אם נזכר לאחר ברכת שומע תפילה אך לא התחיל בברכת העבודה חוזר לברכת שומע תפילה וממשיך כבאפשרות הקודמת.
אם נזכר לאחר ברכת העבודה יחזור לברכת השנים ויחזור משם על תפילתו.
אם נזכר לאחר שסיים תפילת שמונה עשרה יחל את תפילתו מחדש. (אם נזכר לפני חזרת הש"ץ ימתין ויחזור על תפילתו עם החזן, אך אם נזכר לאחר מכן יחזור ביחידות)
אותיות של טל ומטר

המילים "ותן טל ומטר" הנוספות לתפילה רק בחלק מחודשי השנה, מודפסות בדרך כלל בסידור באותיות קטנות מהרגיל, לכך נהוג לעיתים לכנות אותיות בכתב קטן במיוחד, בשם 'אותיות של טל ומטר', זאת בניגוד ל'אותיות קידוש לבנה' המציינות אותיות גדולות במיוחד, מאחר שבהרבה בתי כנסת נהוג לרשום את סדר "קידוש לבנה" על שלט התלוי מחוץ לבית הכנסת באותיות גדולות.
ראו גם

ברכת השנים
משיב הרוח ומוריד הגשם
תפילת גשם
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קי"ז, סעיף א'. בפועל, מאחר שביום טוב מתפללים תפילת שבע שאין בה ברכת השנים, ולא תפילת שמונה עשרה, שאלת הגשם האחרונה היא כבר בערב פסח, אך מפסיקים לומר מוריד הגשם רק בתפילת מוסף של פסח. עיין גם ביאור הלכה שם, ד"ה עד.
↑  מקום המגורים המרוחק ביותר באותה העת, היה באזור נחל פרת. הדרך אליו מירושלים ארכה חמישה עשר יום.
↑  פירוש רבינו חננאל, רבינו גרשום, הרמב"ן הריטב"א ועוד תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ד', עמוד ב'.
↑  הרב אליעזר מלמד‏, הזכרת גשמים ושאלתם, באתר פניני הלכה
↑  מדוע לא פוסקים מלשאול "ותן טל ומטר" כבר שבועיים לפני יו"ט ראשון של פסח?, באתר דרשו, ‏11 באפריל 2018.
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י', עמוד א'. תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק א', הלכה א'.
↑  אברהם בר חייא, ספר העיבור, המאמר השלישי השער התשיעי.
↑  יצחק בן יוסף הישראלי, יסוד עולם, מאמר רביעי פרק י"ז.
↑  חיים סיימונס, תאריך התחלת שאלת גשמים בחוץ לארץ.
↑  פסקי הרא"ש, מסכת תענית,  פרק א', סימן ד'.
↑  הלל משה סרמוניטה ואנג'לו מרדכי פיאטילי, סדר תפלות כמנהג בני רומה, ירושלים תשע"ד, עמ' לז; סדר התמיד, אויגנייון תקכ"ז, דף כד ע"ב.
| תפילת העמידה |
| --- | --- | --- |
| שלוש הברכות הראשונות | שלוש הברכות הראשונות |  |
| ברכות שבח | ברכת אבות • ברכת גבורות • ברכת קדושת השם |  |
| הברכות האמצעיות | הברכות האמצעיות |  |
| בקשות תפילת שמונה עשרה | ברכת חונן הדעת • ברכת תשובה • ברכת סליחה • ברכת גאולה • ברכת רפואה • ברכת השנים • ברכת קיבוץ גלויות • ברכת המשפט • ברכת המינים • על הצדיקים • ברכת ירושלים • מצמיח קרן ישועה • שומע תפילה |  |
| בתפילת שבע | ברכת קדושת היום |  |
| בתפילת תשע | מלכויות זכרונות ושופרות |  |
| בתפילת עשרים וארבע | זכרונות • שופרות • אל ה' בצרתה לי • אשא עיני אל ההרים • ממעמקים קראתיך ה' • תפלה לעני כי יעטוף |  |
| שלוש הברכות האחרונות | שלוש הברכות האחרונות |  |
| ברכות הודאה | ברכת עבודה • ברכת הודאה • ברכת שים שלום |  |
| תוספות | תוספות |  |
| הזכרות | משיב הרוח ומוריד הגשם • מוריד הטל • שאלת גשמים |  |
| בחזרת הש"ץ | קדושה • מודים דרבנן • ברכת כהנים |  |
| בזמנים מיוחדים | אתה חוננתנו • יעלה ויבוא • על הנסים • תפילת נחם • תפילת עננו • ועננו בורא עולם • ותערב • הוספות ושינויים לעשרת ימי תשובה • וידוי |  |
| תפילות העמידה השונות | תפילות העמידה השונות |  |
| בכל יום | תפילת שחרית • תפילת מנחה • תפילת ערבית |  |
| בשבתות ובמועדים | תפילת מוסף |  |
| ביום הכיפורים (ובתענית ציבור) | תפילת נעילה |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
שם ערבי

ערך זה עוסק במוסכמות השם הערבי לאדם. אם התכוונתם לשם בדקדוק הערבי, ראו .
השם הערבי התעצב זמן רב טרם עליית האסלאם. מערכת השם הערבי מתבססת על מספר קונבנציות המתייחסות לאספקטים שונים בחייו של אדם. לאורך ההיסטוריה לא נקראו ערבים בשם פרטי/שם אמצעי/שם משפחה, אלא בשרשרת ארוכה של שמות. חדירת נורמות מערביות לעולם האסלאם בעת המודרנית הביאו להכנסת המודל של שם פרטי/שם משפחה, אולם גם כיום מקובל ברחבי העולם הערבי להשתמש בחלקי שם נוספים ממערכת השם הערבי.
איסם (השם הפרטי)

האיסם (اسم; אסם) הוא שמו הפרטי של אדם, כגון מוחמד או ח'דיג'ה.
נסב (שם האב/האבות)

הנסב (نسب; נסב) הוא כינוי המציין את אביו או את אבותיו של האדם, לדוגמה המושל העבאסי של מצרים אחמד אבן טולון, היה בנו של טולון, שהיה ממלוכ ממוצא טורקי. התאולוג המוסלמי החשוב אחמד אבן חנבל נקרא אבן חנבל על שם סבו, שהיה חשוב יותר מאביו מוחמד (הכוניה המלאה שלו היא אחמד בן מחמד בן חנבל). אצל משפחות מכובדות הופך לעיתים נסב מסוים להיות שם משפחה, למשל אצל התאולוג החנבלי אבן תיימיה. צורת הריבוי בנו מציינת שבט או חמולה, למשל בנו קורייזה (בנו קריט'ה).
ניסבה (שם החמולה/השבט/האזור)

הניסבה (نسبة; נסבה) הוא כינוי שאפשר לראות בו מעין "שם משפחה", שכן הוא מתייחס לחמולה אליה האדם משתייך, או לחלופין לשבט שלו או לאזור המוצא שלו, למשל א-דִמשקי. לעיתים מתייחסת הניסבה למקצועו של האדם.
כוניה (שם הבן הבכור/תכונה)

הכוניה (كنية; כניה) הוא כינוי המתייחס בדרך כלל לשם הבן הבכור של האדם. הח'ליף העבאסי אל-מנסור נודע גם בכוניה אבו ג'עפר, על-שם בכורו. שג'ר א-דור טבעה מטבעות בהם מופיע שמה בצירוף הכוניה אום ח'ליל, על שם בנה מהסולטאן האיובי צאלח איוב, שנפטר בינקותו. לעיתים מתייחס הכוניה לתכונה מסוימת של האדם, למשל אבו נוואס, על שום תלתליו.
לקב (אופי/תכונה)

הלקב (لقب; לקב) הוא כינוי המתייחס לאופיו או לתכונה גופנית או רוחנית של האדם. מייסד השושלת העבאסית, כונה א-ספאח, שופך הדם, בשל האלימות שנקט כלפי צאצאי השושלת האומיית על-מנת להשתלט על הח'ליפות. עבדאללה קאסם מחמיד משבט ערב אל עראמשה נאבק בנמר האנטולי האחרון בארץ ישראל, ומאז כונה "אבו נימר".
שם מרובע

"שם מרובע" (אִסֶם רֻבַּאעִיּ اسم رباعيّ) הוא צירוף השמות הבאים, לפי סדרם: שם פרטי (איסם), שם האב (נסב), שם הסב מצד האב (נסב) ושם החמולה (ניסבה).
דוגמאות

שמו המלא של המלומד המוסלמי המפורסם אבן ח'לדון הוא: אבו זיד ולי אל-דין עבד אל-רחמן בן מחמד בן ח'לדון אלחצ'רמי (أبو زيد ولي الدين عبد الرحمن بن محمد بن خلدون الحضرمي). אבו זיד הוא הכוניה, המציין את זיד בנו הבכור של אבן ח'לדון. ולי אל-דין, הוא הלקב, כינוי המתייחס לאופיו של האדם ובמקרה זה להיותו "מגן הדת". עבד אל-רחמן הוא האיסם, קרי שמו הפרטי של אבן ח'לדון. משמעות השם היא עבד הרחמן, היינו אללה, ושם זה מקביל לשמות כגון עבדאללה, עבד אל-והאב (המעניק) וכו'. בן מחמד הוא הנסב של אבן ח'לדון המציין את אביו מחמד. אבן ח'לדון הוא נסב נוסף המשמש כשם משפחה. אל-חצ'רמי היא הניסבה של אבן ח'לדון, המציין את המוצא המקורי של משפחתו מחצרמוות בתימן. למעשה שמו של אבן ח'לדון ארוך אף יותר ממה שהוזכר, כאשר החלקים הנוספים מציינים את שם סבו, אבי סבו וסב סבו, ומתייחסים לשהות של משפחתו בערים סביליה ותוניס ולהיותה נמנית עם האסכולה המאלכית.
ראו גם

שמות רומאיים
חוק השמות הישראלי