stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמיית כיס מערבית

| נמיית כיס מערבית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דסיורים
סוג:: נמיית כיס
מין:: נמיית כיס מערבית
שם מדעי
 Dasyurus geoffroii ‏גולד, 1841
תחום תפוצה
   תפוצה היסטורית   תפוצה נוכחית 

נמיית כיס מערבית (שם מדעי: Dasyurus geoffroii; מוכרת גם כקוואל מערבי או בכינוי המקומי צ'ודיץ') היא מין של טורפת כיס גדולה בסוג נמיית כיס שמצויה כיום רק בדרום-מערב אוסטרליה לאחר שהוכחדה מרוב חלקי היבשת. היא טורפת הכיס הגדולה ביותר שנותרה כיום בדרום-מערב היבשת, לאחר הכחדתם של זאב הכיס ושד הכיס.
מיון ושמות

נמיית הכיס המערבית היא אחת מתוך 6 מינים בסוג נמיית כיס שמשויך לתת-משפחת דסיורים במשפחת נמיות הכיס. היא קרובה גנטית לנמיית כיס ברונזית (Dasyurus spartacus) מדרום גינאה החדשה, והאחרונה נחשבה למשך זמן מה כאוכלוסייה מבודדת של הנמייה המערבית. הנמייה המערבית תוארה מדעית לראשונה בשנת 1841 על ידי האורניתולוג הבריטי ג'ון גולד, ומשמעות שמה המדעי הוא ״שעיר הזנב של ז'ופרואה״ על שמו של הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר שהקים את הסוג ב-1796.
שמה הרשמי של הנמייה באוסטרליה הוא ״קוואל מערבי״ ובעבר כונתה על ידי המתיישבים ״חתול כיס״ או ״שועל כיס״; בדרום-מערב היבשת היא מוכרת גם בכינוי המקומי צ'ודיץ’ שמגיע משפת הנונגאר של הילידים האבוריג'ינים באזור, ומהווה ככל הנראה כינוי אונומטופי על בסיס הצווחה החדה והגרונית שהנמייה משמיעה כשהיא חשה מאוימת. כינויים מקומיים אחרים הם קונינקה ואידנייה.
אנטומיה ומראה

נמיית הכיס המערבית היא בין הגדולות בסוג: קטנה מנמיית הכיס הנמרית וגדולה מנמיות הכיס האחרות. מבנה גופה חסון, גוצי ומקושת, גודלה כשל חתול והיא דומה במקצת לשועל ולאופוסום. ראשה גדול, רחב ומחודד עם גולגולת מוצקה ומסיבית, אוזניה מעוגלות ועיניה גדולות. האף גדול ועטוי בזיפים מישוש ארוכים. הגפיים שלה קצרים, עבים וחזקים, כפות רגליה רחבות, ויש לה טפרים גדולים וחדים ורפידות מחוספסות שמסייעות לה בטיפוס על עצים. הזנב ארוך ועבה, ויש לו מברשת שיער סבוכה מאמצעיתו עד קצהו. לנקבה יש קפל עור סביב הפטמות שמתפקד בדומה לכיס האמיתי.
הנמייה המערבית דומה למדי לקרובתה המזרחית, ונבדלת ממנה במבנה גוף מסיבי יותר ובנוכחות בהונות ברגליים האחוריות. אורך הראש והגוף של הנמייה המערבית: 46-36 ס״מ ואורך זנבה: 30-22 ס״מ. יש דו-צורתיות זוויגית מסוימת: משקל הזכר עד 1.3 ק״ג, ומשקל הנקבה עד 900 גרם.
לנמיית הכיס המערבית פרווה פרווה קצרה, צפופה ועבה. צבע הפרווה הכללי הוא חום כהה, והגוונים שלו נעים בין חום זהוב לאוכרה, חום נחושתי עד חום שוקולד כהה. גוון הפרווה נוטה להיות חום כהה במיוחד עד שחור באזור הגב, הכתף והעכוז. פרווה שחורה לחלוטין עשויה להתרחש, אך נדירה יחסית ואינה נפוצה כמו אצל הנמייה המזרחית. בדומה ליתר המינים בסוג, גופה של הנמייה מנוקד ב-40–70 כתמים לבנים שנועדו להקטין את קווי המתאר של גופו באור הירח. המותניים והרגליים צבועים לעיתים באפרפר או זהב, והגחון, המפשעה, החזה והגרון בצבע לבן שמנת או צהבהב קרמי. פניה של הנמייה דהויות יותר משאר הגוף, בדרך כלל אפרפר, זהוב או חום חיוור; מהמצח עד לחוטם יש לעיתים קרובות פס שחרחר דהוי, הסנטר וקצה החוטם לבנים, והאף אדמדם-בורדו. העיניים שחורות והאוזניים ורודות. הזנב בצבע חום כהה או זהוב, והמברשת השעירה שלו שחרחרה.
תפוצה > טווח

נמיית הכיס המערבית אנדמית לאוסטרליה. התפוצה ההיסטורית שלה הייתה רחבה מאוד וכיסתה כ-70% מיבשת: מרבית אוסטרליה המערבית ואוסטרליה הדרומית, מחצית מהטריטוריה הצפונית, קווינסלנד וניו סאות' ויילס ובקצה הצפוני של ויקטוריה. החל מראשית המאה ה-19, תפוצתה החלה להתכווץ במהירות דרסטית, ככל הנראה בשל השפעות המרובות של ההתיישבות האירופאית. הדגימות האחרונות שלה בניו סאות׳ ויילס נאספו ב-1841, בוויקטוריה ב-1857, ובקווינסלנד בין 1884 ל-1907. התיעוד האחרון שלה מהאזור הצחיח של הטריטוריה הצפונית ואוסטרליה המערבית היה סביבות 1950. באוסטרליה המערבית עצמה, היא עדיין הייתה נפוצה בשפע באזור דרום-מערב בשנת 1907, אולם תוך מספר שנים נעלמה מאזורי החוף צפונית לג'רלדטון ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 נעלמה גם ממישור נהר סוואן. התפוצה הנוכחית של הנמייה המערבית מוגבלת לקצה הדרום-מערבי של היבשת - ממרכז חגורת החיטה עד החוף הדרומי - ומהווה כ-5% בלבד מהטווח ההיסטורי שלה. מרבית האוכלוסייה מרוכזת כיום ביערות הג׳רה בדרום בין פרת' לכף נטורליסט, ומיעוטה בחגורת החיטה במרכז וביערות קולגרדי בצפון. נעשים ניסיונות רבים להשיבה לטבע באזורים שמהם נעלמה.
תפוצה > בית גידול

בית הגידול ההיסטורי של הנמייה היה מגוון מאוד וכלל ערבות עשב, דיונות, מישורים וגבעות סלעיות ברחבי המדבריות העצומים של האאוטבק האוסטרלי, לצד יערות הדסיים פתוחים או צפופים ואדמות שיחים. היא בלטה בהיעדרותה ממצוקים ומיערות גשם טרופיים באזור המזרחי והצפוני של היבשת - שם הוחלפה על ידי הנמיות האחרות בסוגה. בית הגידול הנוכחי של הנמייה כולל חורש ים-תיכוני, יערות לחים או יבשים של אקליפטוס ג׳רה ואקליפטוס קארי, יערות גדותיים סמוך לנהרות ומקורות מים, כיסי מאלי (אקליפטוס בתצורה של שיחים), ואדמות-שיחים ייחודיות דלילות בעצים שנקראות קוונגאן.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

נמיית הכיס היא יונקת לילית שצדה בעיקר בשעות הלילה והדמדומים, אך עשויה לפעול גם בשעות היום בתקופות קרות. היא נעה במהירות על הקרקע, מטפסת ביעילות, ועשויה לחפור או להשתלט על מאורות קיימות. במהלך שעות היום החמות היא מחפשת מקלט בבולי עץ חלולים, מחילות ומאורות. ניתן לזהות נוכחות של נמייה על ידי הצטברות ערימות עצמות מתחת לסלעים וגזעי עצים שהיא מותירה אחריה. בתקופות של מחסור מזון, הנמייה מסוגלת לחסוך באנרגיה באמצעות קהיון: תרדמה זמנית שבמהלכה טמפרטורת הגוף יורדת ל-10 עד 15 מעלות צלזיוס, והיא מתעוררת לעיתים קרובות כדי לבדוק אם המצב הסביבתי השתפר. הנמייה עשויה לצעוד מדי לילה מספר קילומטרים בחיפוש אחר מזון.
נמיית הכיס היא יונקת טריטוריאלית ויחידאית: כל פרט חי בגפו בשטח מחיה קבוע שמסומן על ידו בקביעות. טריטוריית הזכר גדולה יחסית (עד 15 קמ״ר) ומכילה בתוכה מספר טריטוריות של נקבות (4-3 קמ״ר), אם כי שני הזוויגים נפגשים רק בעונת הרבייה לצורך הזדווגות. הנקבות אינן חולקות את הטריטוריה שלהן עם נקבה נוספת, ובכללי הן הזכרים והן הנקבות אגרסיביים כלפי פרטים מאותו הזוויג. הנקבות בוחרות לרוב שטח מיוער ששופע בבולי עץ, מאורות ומחילות לצורך מסתור להן ולצאצאיהן, בעוד שהזכרים פעילים גם בשטחים פתוחים יותר שדלילים במקומות מסתור. אצל שני הזוויגים יש בתוך הטריטוריה את אזור הליבה שבו הם נמצאים רוב הזמן (4 קמ״ר אצל הזכר ו-0.9 אצל הנקבה), לרוב האזור שבו יש הכי הרבה מקומות מסתור.
אקולוגיה > תזונה ויחסי גומלין

נמיית הכיס המערבית נמצאת בראש שרשרת המזון בדרום-מערב אוסטרליה לאחר הדינגו, וניזונה מכל טרף בגודל שלה ומטה, כולל כיסאים קטנים דוגמת בנדיקוט, קנגורו חולדתי, פוסום ננסי וצופון, מכרסמים, לטאות, עופות קטנים ובינוניים עד לגודל של תוכי, דו-חיים, חרקים, סרטנים, רכיכות, ביצים ופגרים. נמיות שהושבו לטבע בדרום אוסטרליה תועדו בציד בטונגים וארנבות, והללו ככל הנראה פריטי הטרף הגדולים ביותר שהיא מסוגלת לצוד. היא גם מגוונת לעיתים את תזונתה במזון צמחי דוגמת פירות, חלקי פרחים, והעיסה האדומה המקיפה את הזרעים של צמח המקרוזמיה (Macrozamia). באזורים מדבריים הנמייה צדה בעיקר ארנבות, לטאות, צפרדעים וחסרי חוליות, ובאזורים מיוערים בעיקר חרקים, סרטנים, עופות ויונקים קטנים. באזורים הסמוכים למגורי אדם, הנמייה עשויה לפשוט על לולים, פחי אשפה ואתרי קמפינג בחיפוש אחר שאריות מזון, או לתור אחר נבלות בשולי הכבישים.
הנמייה המערבית צדה בעיקר על הקרקע, ומטפסת מדי פעם על העצים בחיפוש אחר קיני ציפורים או כדי להימלט בעצמה מטורפים. היא הורגת את טרפה באמצעות נשיכה חזקה בעורף. איתור הטרף נעשה בעיקר באמצעות חוש הריח והשמיעה, על אף שחוש הראייה שלה מפותח גם הוא היטב. הנמייה מקבלת את רוב הנוזלים הנדרשים לקיומה ממזונה, ומסיבה זאת יכולה לשרוד היטב בתקופות בצורת. הטורפים הטבעיים של הנמייה הם הדינגו, דורסי לילה לטאות כוח ונחשים גדולים. השועל האדום וחתול הבית שהובאו על ידי האדם ליבשת הפכו לטורפים העיקריים שלה, ואחראיים במידה רבה להיעלמותה מרוב היבשת.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

עונת הרבייה של נמיות הכיס היא בין מאי ליולי, ושיאה ביוני. במהלך תקופה זאת, הזכרים מגדילים את שטחם בחיפוש אחר נקבות רבות ככל האפשר. ההיריון קצר מאוד ונמשך 16–23 ימים. הנקבה ממליטה שגר ענק של עד 50 גורים, אולם, מכיוון שיש לה 6 פטמות בלבד, רק 2–6 גורים שהצליחו להתחבר בהצלחה לפטמה שורדים והשאר מתים. הגורים גדלים בתוך קפל עור דמוי כיס סביב הפטמות. לאחר 1–3 חודשים, הגורים עוזבים את הכיס, ושוהים במאורה כשהאם יוצאת לצוד. הגורים נגמלים בגיל 5–6 חודשים ועד מהרה הופכים לעצמאיים ומנסים להקים טריטוריה. הם מגיעים לבגרות בגיל שנה.
תוחלת החיים הממוצעת של נמיית הכיס בטבע: שנתיים, והתוחלת המקסימלית עד 4 שנים.
איומים ושימור

ההתכווצות הדרסטית בתפוצת הנמייה המערבית מראשית ההתיישבות האירופאית באוסטרליה שהגיעה לשיאה באמצע המאה ה-20, הובילה אותה להיות על סף הכחדה, והאוכלוסייה שלה צנחה לשפל חסר תקדים של 6,000 פרטים בלבד בשנות ה-80. הירידה העצומה במספרי הנמייה והתכווצות הטווח יוחסו בעיקר לטריפה על ידי השועל האדום שהובא ליבשת על ידי האדם לצורך ציד שעשוע. עם זאת, באזורים רבים תועדה ירידה במספרי הנמייה עוד לפני הכנסת השועל, וההערכה היא שהקריסה המהירה של האוכלוסיות הייתה שילוב של טריפה על ידי חתולים ו (בהמשך)שועלים, ציד לפרווה וספורט, שימוש בחומרי הדברה על ידי חקלאים, דריסה בכבישים, הסתבכות בגדרות תיל, שימוש נרחב בפתיונות בשר מורעלים נגד הדינגו שפגעו גם בנמייה, התפרצות של מחלה אפיזוטית לא מתועדת ואובדן בית גידול עקב רעייה של עדרי בקר וצאן ושריפות יער גדולות.
כשמצב של הנמייה היה בכי רע, רשויות השימור האוסטרליות פתחו בתוכנית מקיפה ללכידה או המתה של טורפים פולשים, וההשפעה החיובית של התוכנית על הנמייה הגיעה במהירות. כיום, נמיית הכיס המערבית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), מכיוון שהאוכלוסייה שלה יציבה ונאמדת מעל 10,000 פרטים, כמו גם הסיבה שהיא נהנית ממגוון פרויקטים של שימור. מרבית התוכניות לשימור המין מתמקדות בהדברת שועלים באמצעות פתיונות מורעלים, שכן הוכח שהוא הגורם העיקרי שמאיים על קיומה, ויש גם מספר פרויקטים של השבה לטבע. נעשים מחקרים בכדי לקבוע את מידת השפעת חתול הבית על הנמייה ולמצוא פתרונות להדברת החתולים שמאיימים גם על יונקי כיס נוספים מלבד הנמיה.
הנמייה המערבית נוכחת במספר אזורים מוגנים; עם זאת, רוב הטווח שלה נמצא בתוך יערות מדינה שבו מתרחשת כריתת עצים בפיקוח. מחקרים שבוצעו ביערות הללו, מצאו שלשריפות וכריתת עצים יש השפעה מועטת על הנמייה, וכל עוד היא אינה חשופה לשועל האדום היא מסוגלת לשגשג בהצלחה. האוכלוסייה העולמית של נמיית הכיס המערבית נאמדת בכ-15,000-12,000 פרטים, רובם המכריע ביער ג׳רה ומיעוטם בחגורת החיטה ויערות קולגרדי.
השבה לטבע

מסוף המאה ה-20, החלו ניסיונות להשיב לטבע את הנמייה המערבית באזורים שמהם הוכחדה, ולצורך כך הוקמו גרעיני רבייה בשבי שנועדו לספק את הנמיות עבור הפרויקטים. ההשבות הראשונות לטבע בוצעו במדינה אוסטרליה המערבית בין 1992 ל-2010 מתוכם הושגה הצלחה בפארק השימור ג׳ולימאר, שמורת הטבע אגם מג׳נטה, הפארק הלאומי קלברי והפארק הלאומי פרנסואה-פרון, וכישלון בפארק השימור הר לינדסאי והפארק הלאומי כף אריד.
בשנת 2014, החל לראשונה פרויקט השבה לטבע ברכס פלינדרס במדינת אוסטרליה הדרומית שנמשך 5 שנים, ולאחר שהנמיות התבססו בו בהצלחה, הן שוחררו בשנת 2022 לאזור נוסף במדינה ברכס וולקתונה-גאמון וכן בשמורה מגודרת בשפלת רוקסבי. אזורים פוטנציאליים נוספים שלגביהם יש תכנון להשיב את הנמייה הם: האי דירק הרטוג במפרץ הכרישים ומקלט הר גיבסון (אוסטרליה המערבית), האי ורדאנג (קוונסלנד), יער פילליגה, הפארק הלאומי צוקי מאלי והפארק הלאומי סטרס (ניו סאות׳ ויילס).
הערות שוליים

↑  נמיית כיס מערבית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פוחלץ של נמיית כיס מערבית.
נמיית כיס מערבית מפהקת וחושפת את הלוע הגדול שלה.
שועל אדום בניו סאות' ויילס. הכנסתו לאוסטרליה על ידי האדם, אחראית במידה רבה להעלמות הנמייה ביבשת.
נמיית כיס מערבית בפארק חיות הבר קאברשם באוסטרליה.
איור של נמיות כיס מערביות בספר "היונקים של אוסטרליה" של מגלה המין - ג׳ון גולד.
ג'ייקוב קולייר

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1994 (בן 30) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  בית הספר פרסל למוזיקאים צעירים 
 סוגה:  ג'אז, פאנק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, מערכת תופים, מלודיקה, קלידים מוזיקליים, בס, כלי הקשה, מנדולינה, הרפג'י, מקלדת אלקטרונית, גיטרה בס חשמלית, קונטרבס, יוקולילי, גיטרה, Harmonizer 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לעבוד מוזיקלי כלים ושירה (2017)  Grammy Award for Best Arrangement, Instrumental or A Cappella (2020)  פרס גראמי לעבוד מוזיקלי כלים ושירה (2021)  פרס גראמי לעבוד מוזיקלי כלים ושירה (2020)  Grammy Award for Best Arrangement, Instrumental or A Cappella (2017)  פרס גראמי לעבוד מוזיקלי כלים ושירה (2023) 
 www.jacobcollier.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייקוב קולייר (באנגלית: Jacob Collier; נולד ב-2 באוגוסט 1994) הוא רב-נגן, זמר, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי אנגלי. יצירתו חוצת הז'אנרים משלבת אלמנטים של ג'אז, גוספל, א-קפלה, R&B וסגנונות נוספים לצד השפעות ממוזיקה קלאסית, וכוללת שימוש נרחב ברה-הרמוניזציה ומיקרוטונאליות. זוכה שבעה פרסי גראמי, נכון ל-2025.
ביוגרפיה > ילדות

נולד באוגוסט 1994 וגדל בפינצ'לי שבצפון לונדון. הוריו התגרשו כשהיה בן 10 ומאז גדל עם שתי אחיותיו הקטנות אצל אמו סוזי, כנרת, מנצחת ומורה למוזיקה באקדמיה לצעירים של האקדמיה המלכותית למוזיקה. קולייר החל לנגן בכלים שונים בגיל צעיר מאוד, ובגיל שש קיבל לראשונה אורגן של קסיו ותוכנת קיובייס והחל להקליט ולעבד ביצועים הרמוניים.
בגיל תשע שיחק קולייר את דמותו של "טים הקטן" בסרט "מזמור חג המולד: המחזמר" בבימויו של ארתור אלן סיידלמן. מגיל שמונה ועד גיל שלוש עשרה למד לשיר וכילד ביצע תפקידי סופרנו אחדים ביצירות קלאסיות, בהן חליל הקסם של מוצרט ו-The Turn of the Screw של בנג'מין בריטן, חוויות שהשפיעו בהמשך על ההבנה והשימוש שלו בהרמוניה. כנער למד מוזיקה בבית הספר פרסל למוזיקאים צעירים ותקופה קצרה באקדמיה המלכותית למוזיקה.
ביוגרפיה > פריצה ותחילת הקריירה

בשנת 2011 החל קולייר להעלות ליוטיוב גרסאות כיסוי לשירים פופולריים, בהן עיבד, שר וניגן בכל הכלים. בסרטונים הפיעה דמותו של קולייר במסך מפוצל לחלונות שונים, שר את התפקידים ההרמוניים השונים בעיבוד. הסרטונים הפכו אט אט לוויראליים; ב-2013 זכה העיבוד שהקליט לשיר "Don't You Worry 'bout a Thing" של סטיבי וונדר להצלחה מיידית, ובעקבותיו נוצר קשר עם הג'אזיסטים הבולטים הרבי הנקוק וקווינסי ג'ונס.
ב-2014 חתם קולייר בחברת הניהול של קווינסי ג'ונס וב-2015 החל את סביבו ההופעות הראשון שלו. לקראת הופעתו הראשונה תכנן ובנה כלי נגינה יחודי אותו כינה "Harmonizer", יחד עם בן בלומברג ומעבדת המדיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. המכשיר מבוסס על מקלדת ומיקרופון והוא מאפשר לבנות הרמוניות על בסיס צלילי הקול של הזמר בזמן אמת; כלי זה שוכלל עם השנים והפך לסימן ההיכר של קולייר בהופעות החיות שלו. בסיבוב ההופעות הראשון הוצבו על הבמה ה"הרמונייזר", שישה לופרים ומעגל של כלי נגינה נוספים, במרכזו ניצב לבדו קולייר שניגן בעצמו בכל הכלים. מאוחר יותר באותה שנה חימם את צ'יק קוריאה והרבי הנקוק בפסטיבל הג'אז במונטרה.
ב-2015, לאחר סבב ההופעות הראשון, החל קולייר לעבוד על אלבום הבכורה שלו. לשם מימון הפקת האלבום יזם קולייר פרויקט גיוס המונים בשם IHarmU, במסגרתו שלחו התורמים להפקת האלבום קטעי שירה קצרים של כ-10-15 שניות, וקולייר עיבד והקליט להם הרמוניות; סרטונים אלו פורסמו ברשתות והפכו גם הם לתופעה ויראלית. בשנת 2016 יצא האלבום In My Room, אותו הקליט, עיבד ביצע והפיק בעצמו בחדר האחורי הקטן של בית משפחתו בפינצ'לי. בשנת 2017 זכה קולייר בשני פרס גראמי על עיבודי השירים "Flintstones" ו-"You and I" מתוך האלבום.
ביוגרפיה > אלבומי Djesse וסיבובי ההופעות

בשנת 2018 החל קולייר לעבוד על סדרת האלבומים Djesse, המורכבת מארבעה חלקים, 50 שירים, ובו למעלה מאלפיים אמנים והרכבים. בדצמבר 2018, פרסם את החלק הראשון, שהוקלט בשיתוף פעולה עם , Djesse Vol. 1.
ביולי 2019 פרסם את החלק השני, Djesse Vol. 2, ובו כלים אקוסטיים נוספים. בשנת 2020, זכה קולייר בפרסי גראמי בטקס פרסי גראמי ה-62 על עיבודם של השירים "All Night Long (All Night)" מתוך Djesse Vol. 1, ו-"Moon River" מתוך Djesse Vol. 2 בהתאמה.
ב-14 באוגוסט 2020, הוציא את החלק השלישי של הפרויקט, Djesse Vol. 3, שאותו מתאר קולייר כמבוסס צלילים אלקטרוניים. חלק זה קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה" בטקס פרסי גראמי ה-63. בנוסף, השיר "All I Need" קיבל מועמדות בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" והשיר "He Won't Hold You" קיבל מועמדות בקטגוריית "העיבוד, האינסטרומנטל והקולות הטובים ביותר".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2016: In My Room
2018: Djesse Vol. 1
2019: Djesse Vol. 2
2020: Djesse Vol. 3
2024: Djesse Vol. 4
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Jazz FM Awards | פריצת השנה | פריצת השנה | מועמדות |  |
| 2016 | Jazz FM Awards | יוזמה דיגיטלית | יוזמה דיגיטלית | זכייה |  |
| 2016 | MOBO Awards | הופעת הג'אז הטובה | הופעת הג'אז הטובה | מועמדות |  |
| 2017 | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | "Flintstones" | זכייה |  |
| 2017 | פרס גראמי | עיבוד: אינסטרומנטלי או א-קפלה | "You and I" | זכייה |  |
| 2019 | Jazz FM Awards | PRS For Music Gold Award | PRS For Music Gold Award | זכייה |  |
| 2020 | Jazz FM Awards | The Digital Award | The Digital Award | מועמדות |  |
| 2020 | פרס גראמי | עיבוד: אינסטרומנטלי או א-קפלה | "Moon River" | זכייה |  |
| 2020 | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | "All Night Long" | זכייה |  |
| 2021 | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | "He Won't Hold You" | זכייה |  |
| 2021 | פרס גראמי | אלבום השנה | Djesse Vol. 3 | מועמדות |  |
| 2021 | פרס גראמי | הופעת ה-R&B | "All I Need" (עם mahalia ו-ty dolla sign) | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גראמי | שיר ה-R&B | "Good Days" עם סיזה ונוספים | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | The Christmas Song (Chestnuts Roasting On An Open Fire) | מועמדות |  |
| 2023 | פרס גראמי | אלבום השנה | Music of the Spheres של קולדפליי | מועמדות |  |
|  | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | "Never Gonna Be Alone" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גראמי | עיבוד: נגינה וקולות | "In the Wee Small Hours of the Morning" | זכייה |  |
| 2025 | פרס גראמי | עיבוד: אינסטרומנטלי או א-קפלה | "Bridge Over Troubled Water" | זכייה |  |
| 2025 | פרס גראמי | אלבום השנה | Djesse Vol. 4 | מועמדות |  |
| 2025 | פרס גראמי | ביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר | A Rock" Somewhere" (יחד עם אנושקה שנקר ווריג'שרי ונוגופאל) | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Benjamin (2022-05-03), Jacob Collier: In the Room Where It Happens, נבדק ב-2025-02-20
↑  "Jacob Collier - Art At MIT". נבדק ב-23 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lewis, John (7 ביולי 2016). "Jazz prodigy Jacob Collier: 'Quincy Jones told me jazz is the classical music of pop'". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-6 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Grammy Awards 2017: See the Full Winners List". Billboard. נבדק ב-29 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TWO-TIME GRAMMY AWARD-WINNING MULTI-INSTRUMENTALIST AND SINGER JACOB COLLIER RELEASES NEW ALBUM DJESSE VOLUME 2". Umusic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-18.
↑  Collier, Jacob (2020-07-13). "Jacob Collier on Twitter". Twitter (באנגלית). נבדק ב-2020-07-17.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Willman, Chris; Willman, Chris (2020-11-24). "Grammy Awards Nominations 2021: The Complete List". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-24.
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
↑  Jacob Collier, האתר הרשמי של טקס פרסי הגראמי (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17067880r (data)  GND: 1112622284  ISNI: 0000 0004 5970 2664  LCCN: no2016075457  MusicBrainz: 1df15ee0-b52b-4315-9cb9-bc5a27a685e9  NKC: xx0280285  RERO: 02-A027289115  SUDOC: 256276595  VIAF: 48146634294441930684   WorldCat (עם VIAF): 48146634294441930684
פורום הביתה

פורום הביתה הוא ארגון הגג של היישובים בהם בוצעו, טבח, רצח, אונס, חטיפה והרס בממדים הנרחבים ביותר בטבח שבעה באוקטובר. הפורום מונה את היישובים בארי, כפר עזה, ניר עוז, נחל עוז, כיסופים, נירים, חולית, נתיב העשרה, רעים, ניר יצחק וסופה הפורום הוקם בסוף אוקטובר 2023 וחברים בו נציגי הנהלות היישובים.
השקפה ומטרות

הפורום שם לעצמו למטרה לקדם את הסוגיות הרוחביות וארוכות הטווח הנוגעות לשיקום ופיתוח העוטף הדרושות לשם השבת קהילותיהן. הפורום פועל לאורך הדרך לצד ובשיתוף פעולה עם מנהלת תקומה. שרים, משרדי הממשלה ופקידים בכירים על מנת להבטיח יצירת עוגנים כלכליים שיביאו לחבל ארץ משגשג.
יו"ר הפורום הוא זיו מצליח, תושב כפר עזה.
המנהל הכללי הוא עדן ביזמן (מאז חודש דצמבר 2024) אשר החליף את עו"ד אילה לונדנר, ששימשה בתפקיד במהלך השנה הראשונה, בה נאבק הפורום להכרה מול גורמי הממשלה ומנהלת תקומה.
פעילויות בולטות והישגים

הובלה בהצלחה של המאבק להכרה ב"בתים מחוללים".
קידום ודיוק מנגנון הפיצויים.
סיוע בשמירה על תקציב מנהלת תקומה.
השפעה על מבנה חוק תקומה באמצעות מפגשים עם חברי כנסת והופעות בוועדות הכנסת.
העלאת המודעות הציבורית לאתגרי התושבים.
ייצוג ושיח של התושבים והנהלות היישובים עם מנהלת תקומה וגיבוש מדיניות רלוונטית.
חיבור והפצת דין וחשבון של הפורום, ביום השנה למלחמת חרבות ברזל, המשקף את מצב היישובים והתושבים.
הערות שוליים

↑   טלי חרותי-סובר, הפתרון לבעלי הבתים המחוללים ביישובי הנגב המערבי: מגרש חלופי, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2024
↑  פלד ארבלי, ‏פורום נפגעי ה-7 באוקטובר על הפיצויים שאושרו על ידי הממשלה: "הופכים חבל ארץ שלם לנכה", באתר מעריב אונליין, 15 בספטמבר 2024
↑  אמיתי גזית, "למרבה ההפתעה אנחנו שומעים שבתקציב 2025 מתכננים קיצוצים בתקציבי שיקום העוטף״, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2024
↑  אמיתי גזית, חוק תקומה עדיין תקוע, ותקציב שיקום יישובי העוטף בסכנת קיצוצים, באתר כלכליסט, 23 בספטמבר 2024
↑  פלד ארבלי, ‏"כל עוד הטרקטורים לא מתחילים לעבוד - עוד תושבים עלולים להחליט שלא לשוב לעוטף", באתר מעריב אונליין, 20 במאי 2024
↑   טלי חרותי-סובר, כיפופי ידיים בין יישובי העוטף שנפגעו קשות אל מינהלת תקומה: "סכום השיקום אינו מספק", באתר TheMarker‏, 29 במאי 2024
↑  עדן ביזמן - מנכ"ל פורום הביתה

זיו מצליח - יו"ר פורום הביתה, עדכון פורום הבייתה דצמבר 2024, באתר פורום הבייתה, ‏דצמבר 2024
הבריחה מבית הסוהר גלבוע

| --- | --- |

מגדל השמירה ח׳ בבית הסוהר גלבוע, שתחתיו היה פתח היציאה של מנהרת הבריחה
 תאריך:  6 בספטמבר 2021 – 19 בספטמבר 2021
 מקום:  בית הסוהר גלבוע 
 קואורדינטות:  32°32′49″N 35°25′09″E﻿ / ﻿32.5469419°N 35.419181588889°E﻿ / 32.5469419; 35.419181588889
 סוג:  בריחה מהכלא 
 מבצע:  זכריה זביידי, מחמוד עבדאללה עארדה, יעקוב מחמוד קאדרי 
 בית הסוהר גלבוע (למפת עמק בית שאן מוגדלת) בית הסוהר גלבוע(למפת עמק בית שאן רגילה) בית הסוהר גלבוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר גלבוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הסוהר גלבוע
 
הבריחה מבית הסוהר גלבוע התרחשה ב־6 בספטמבר 2021 לפנות בוקר, כאשר שישה פלסטינים, ארבעה מהם אסירים ביטחוניים שנידונו למאסר עולם ועוד שני עצירים ביטחוניים נמלטו מבית הסוהר גלבוע באמצעות מנהרת בריחה. ארבעה מהם נלכדו בישראל כארבעה ימים לאחר הבריחה, והשניים הנותרים נלכדו בג'נין ב־19 בספטמבר.
רקע

בית הסוהר גלבוע, שנפתח בשנת 2004, הוקם בתחילה כחלק מבית הסוהר שטה ונקרא "שטה ב'". בהמשך הופרד והוגדר כבית סוהר עצמאי ברמת ביטחון מרבית, המיועד להחזקת אסירים ביטחוניים, בעיקר בעקבות האינתיפאדה השנייה. באוגוסט 2014 נחשפה מנהרת בריחה ראשונה שנחפרה במקום, בעקבות זאת נכתב במסמך מודיעיני בעניין "האיום התת־קרקעי".  הדו"ח הדגיש כי בית הסוהר בנוי על כלונסאות, באזור המאופיין בפעילות סיסמית ענפה ובאדמת סחף קלה לחפירה, ובשל כך מהווה קרקע נוחה לחפירת מנהרות. עוד צוין שבבית הסוהר מבני כליאה ישנים, שייתכן ומכילים חללים תת-קרקעיים קיימים, העלולים להקל על מלאכת חפירה במקום. דו"ח זה גם הזכיר מקרה דומה בכלא אשל, שבו אותרו כלונסאות וחללי תת־קרקע, שנוצלו בניסיון חפירה. עד מועד בריחת האסירים, התוכנית ההנדסית של בית הכלא הייתה זמינה באופן פומבי באתר משרד האדריכלות שתכנן אותו.
אף שחטיבת המודיעין של שב"ס קיבלה מידע על כוונות בריחה מצד אסירים, בכלא גלבוע לא היה רכב סיור ייעודי לאיתור חשודים או לטיפול במקרי בריחה. בנוסף, הזנחה רבת-שנים של התחום הטכנולוגי בשב"ס תרמה להיווצרות התנאים שאפשרו בריחות. אמנם, תקציב משמעותי הוקצה לשיפור טכנולוגי חודשיים לפני אירוע הבריחה, אך בשל הזמן הקצר התקצוב לא השפיע על הפעילות בשטח, שנשארה מבוססת על תפעול ידני בלבד. כמו כן, בעקבות מחאת האסירים, חסמי האותות הסלולריים בכלא הופעלו ברמה שאינה אפקטיבית, במטרה לשמור על "שקט תעשייתי".