stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגל השקט
הערות שוליים

↑  רפי מן, לא יעלה על הדעת: ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, אור יהודה: הד ארצי, תשנ"ח 1998, עמ' 68.
↑  ערוץ 14 יפעל בשבת על הגל השקט למען שומרי השבת, באתר "סרוגים", 12 באוקטובר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההר הגבוה ביותר בעולם

קיימות מספר דרכים להגדיר את ההר הגבוה ביותר בעולם. מקובל כי ההר הגבוה ביותר בעולם הוא האוורסט, אך זה עניין תלוי הגדרה. השיטות השונות הן:
הנקודה הגבוהה ביותר מעל פני הים: האוורסט הוא אכן הנקודה הגבוהה ביותר מעל פני הים. האוורסט הוא חלק מרכס ההימלאיה ופסגתו נמצאת בגובה של 8,848.86 מטר מעל פני הים. קיימים 14 הרים שפסגותיהם מצויות יותר מ-8000 מטר מעל פני הים.
הנקודה הרחוקה ביותר ממרכז כדור הארץ: פסגת ההר צ'ימבורסו (Chimborazo) באקוודור היא בגובה של 6,267 מטר מעל פני הים, אך היא רחוקה יותר ממרכז כדור הארץ מאשר פסגת האוורסט. מצב זה אפשרי כיוון שכדור הארץ אינו כדור מושלם, ויש לו צורה של כדור פחוס. מכאן, שהרים הקרובים לקו המשווה, מרוחקים יותר ממרכז כדור הארץ מהרים הנמצאים בקו רוחב גבוה. מרחקו של הצ'ימבורסו מן המרכז הוא 6,384.4 ק"מ בעוד זה של האוורסט הוא 6,382.3 ק"מ מן המרכז. הצ'ימבורסו גבוה ב-2,168 מטר, למרות שהוא אפילו אינו הפיסגה הגבוהה ביותר מעל פני הים באנדים.
ההר הגבוה ביותר מעל בסיסו: מידת הנישאות של ההר, מתארת כמה גבוה ההר מסביבתו. כלומר, כמה צריך לרדת מהפסגה, לפני שאפשר לעלות שוב. האוורסט מתרומם 4,200 מטר מעל קרחון הקומבו בצד הנפאלי, ו-5,200 מטר מעל קרחון הרונגבוק ברמה הטיבטית. הר מקינלי (או דנאלי) שבאלסקה מתנשא 5,300-5,900 מטר מעל סביבותיו, (תלוי באיזה צד מודדים) והוא כנראה השיאן במדד זה. גובהו של המקינלי 6,193 מטר מעל פני הים.
ההר הגבוה ביותר מעל בסיסו, בחישוב גבהים הכולל את פני השטח מתחת לפני הים: ההר מאונה קיאה שבהוואי, הוא ההר הגבוה ביותר מעל בסיסו. גובהו אמנם רק 4,205 מטר מעל פני הים, אך עומק האוקיינוס השקט בסביבתו הוא כמעט 6 ק"מ. ההר גבוה במספר מטרים מההר הסמוך אליו, מאונה לואה. גובהו של המאונה קיאה מתנשא יותר מעשרה קילומטרים מעל בסיסו (10,203 מטר).
גלריה

אוורסט
צ'ימבורסו
הר מקינלי
מאונה קיאה
ראו גם

רשימת ההרים הגבוהים בעולם
אולימפוס מונס - ההר הגבוה ביותר במערכת השמש הנמצא בכוכב הלכת מאדים.
דרמסאלה

| --- | --- |
מק'לאוד גאנג', כפר בו משכנם של הדלאי לאמה והממשלה הטיבטית הגולה
מק'לאוד גאנג', כפר בו משכנם של הדלאי לאמה והממשלה הטיבטית הגולה
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  הימאצ'ל פרדש
 מחוז:  קאנגרה
 שטח:  29.51 קמ"ר
 גובה:  1,457 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  19,124 (2005)
  ‑ צפיפות:  650 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  32°13′25″N 76°19′07″E﻿ / ﻿32.22354806286899°N 76.31873130449094°E﻿ / 32.22354806286899; 76.31873130449094
 אזור זמן:  UTC +5:30
 https://himachaltourism.gov.in/destination/dharamshala/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודידרמסאלה(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודידרמסאלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דרמסאלה (בהינדי: धर्मशाला, "דְהַרַמְשָׁאלָה") היא עיירה במחוז קאנגרה שבמדינת הימאצ'ל פרדש, בצפון הודו. בעונת החורף יושבת בדרמסאלה ממשלת המדינה ומטה המחוז. במק'לאוד גאנג', כפר הכלול בשטח המוניציפלי של דרמסאלה, נמצא משכנם של הדלאי לאמה והממשלה הטיבטית הגולה.
דרמסאלה שוכנת בחלקו הצפוני של עמק קאנגרה והיא מוקפת ביערות. העיירה ממוקמת בגובה של כ-1430 מ' מעל פני הים, ומק'לאוד גאנג'- בגובה של כ-1700 מ'. פרברי העיירה כוללים את מק'לאוד גאנג', באגסו נת', דאראמקוט, פורסית' גאנג', נאדי, באזאר קוטוואלי (השוק המרכזי של העיר), קאצ'רי אדא (משרדי הממשלה והמוסדות הרשמיים - בית המשפט, משטרה, דואר וכו'), דארי, ראמנאגאר, סידפור וסידבארי.
הכפר מקלאוד גאנג', השוכן במעלה העיירה, ידוע כמקום משכנו של טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14. ב-29 באפריל 1959, לאחר פלישת סין לטיבט, כונן גיאטסו את ממשלת טיבט הגולה בעיירת הקיט בצפון הודו, מוסורי. במאי 1960, הממשלה עברה לדרמסאלה. מאז ועד היום, הדלאי לאמה ואנשיו מתגוררים בעיירה, שהפכה למרכז של הגולים הטיבטים בהודו. בשל כך גם מכונה לעיתים מקלאוד גאנג' בשם "להסה הקטנה". נוכחות הדלאי לאמה והאוכלוסייה הטיבטית הפכו את דרמסאלה ליעד תיירותי פופולרי בקרב תיירים זרים ותיירים הודים כאחד, וכן ללומדים והמאמינים בבודהיזם הטיבטי. בין היתר, מהווה העיירה מרכז לתרגול ויפאסנה.
בעיירה פועלים שני בתי חב"ד (באגסו ודאראמקוט), בניהול הרב דרור משה שאול.
הערות שוליים

↑  אודות, באתר בית חב"ד דרמסאלה - הימליה
↑  לך-לך דרמסאלה - ספרי ניב, באתר nivbook.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548031105171  PLWABN: 9811511531905606  BnF: cb14497230f (data)  GND: 4350798-0  LCCN: n81010914  SUDOC: 061434353  VIAF: 154775280   WorldCat (עם VIAF): 154775280
דפוס הגליל צפת

מודעת פרסומת לדפוס הגליל בצפת 1914
דפוס הגליל היה בית הדפוס המודרני הראשון בצפת. בית הדפוס נוסד ב-1911 על ידי זאב מתתיהו פרל, יהודה מייברג וברוך ברזל. הדפוס פעל תחת שם זה עד שנת 1926.
הקמת בית הדפוס ושנותיו הראשונות

בשנת 1911 הקימו זאב מתתיהו פרל ברוך ברז"ל, ויהודה מייברג, בית דפוס בצפת בשם "דפוס הגליל". מקומו הראשון של בית הדפוס היה ברחוב חת"ם סופר הסמוך לכיכר המגינים בעיר העתיקה. השלשה נענו לקריאתו של זלמן דוד ליבונטין, שעמד בראש בנק אנגלו-פלשתינה, אל אנשי העיר, ונעזרו בסיוע שהציע הבנק למי שבחר לעסוק בעבודה יצרנית.
בשנת 1911, צפת הייתה כמעט מנותקת ממרכזי התרבות בארץ. כביש עכו-צפת נסלל רק במחצית שנות העשרים. אמצעי תקשורת והעברת חומר כתוב במהירות, עדיין לא היו בנמצא. באותם ימים ובתנאים שבהן צפת הייתה שרויה, פתיחת בית דפוס היה מעשה חלוצי. מקימי בית הדפוס היו צריכים לרכוש מכונות, נייר, צבעי דפוס ולהכשיר פועלים מקצועיים. מכונות הדפוס והציוד הובאו מוינה לביירות ומשם הוסעו לצפת על-גבי גמלים.
מכונת הדפוס הראשונה בבית הדפוס הייתה מתוצרת JOSEF ANGER & SONS בווינה.
בבית הדפוס הועסקו כ-15 עובדים שהוכשרו לעבודה, ובכך סיפקו את פרנסתן של 15 משפחות. לבית הדפוס יצא מוניטין בשל טיב הדפסות, ב"מודעה לעם הספר" מתהדר בית הדפוס, ב"אותיות חדשות, בסדר יפה הגהה מדויקת, מכונות גדולות ומחירים ממוצעים". בספרים המודפסים ניכרת איכות ההדפסה וההשקעה בגרפיקה בסגנון הארט נובו והאר דקו וכן ובעיטורים לשערי ספרים שהיו מקובלים באותה תקופה, דוגמה הוא שער הספר "שמן רוקח" שהודפס במקום.
ספרים ופרסומים שנדפסו בדפוס הגליל צפת

בקטלוג הספרייה הלאומית נמצאים 20 פריטים שנדפסו בדפוס הגליל חלקם סרוקים באתר Hebrewbooks. חלק מהספרים עוסקים בנושאים תורניים, וחלקם ספרי עלילה כמו ספר בשם "דוד וגולית, הקראה לבני הנעורים בשמונה פרקים". בנוסף לספרים הודפסו בבית הדפוס לוחות שנה, חוברות, מודעות וכרוזים. למרות העובדה שבית הדפוס פעל בצפת, הודפסו בו ספרים שהוזמנו מקנדה וארצות הברית. דוגמה להזמנה מחו"ל הוא הספר "מנחת יעקב" על ידי המחבר יעקב בן יהודה לייב גורדון מקנדה בשנת 1914.
פרסום יוצא דופן שנדפס בדפוס הגליל היה מאמר של אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר), בכתב העת הגליל קובץ א' הוצאת התאחדות מושבות הגליל התחתון משנת 1919. בחיבור זה תיאר אז"ר את המצב הקשה ששרר בצפת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ויצא בביקורת קשה נגד מנהיגי הקהילה שלדעתו הפקירו את התושבים. רבני העיר, שנפגעו מביקורת הקשה שהוטחה נגדם, נידו את אז"ר וציוו לשרוף את כל העתקים של כתב העת.
בית הדפוס במלחמת השחרור בצפת

בית הדפוס פעל 15 שנה עד שנת 1926, אז ונמכר לאהרון פרידמן, שהיה עובד ותיק ובעל ניסיון בבית הדפוס. מאז נקרא "דפוס פרידמן". אף על פי שעבר בעלות ושינה את שמו מאז, עדיין מופיע השם "דפוס הגליל" בחלק מהפרסומים שיצאו מבית הדפוס עד שנת 1932. בית הדפוס עדיין קיים בצפת (2017) ומופעל על ידי דני פרידמן, נכדו של אהרון פרידמן.
במהלך מלחמת השחרור הודפסו בבית דפוס זה בולי צפת המפורסמים והחוברת הראשונה של העלון "קול צפת" בחוברת הועברו הוראות והודעות בזמן המלחמה עד סופה.
מוזיאון הדפוס בצפת

בשנות השישים הוקם בצפת מוזאון הדפוס שהיו בו אוספים של ספרים שהודפסו בישראל וביניהם ספרים ופרסומים שנדפסו בדפוס הגליל, וכן תערוכה של מכונות דפוס ישנות. המוזיאון נסגר בשנת 2004. חלק מהספרים שניצלו, היו ברמת תחזוקה ירודה והועברו לספרייה הלאומית בירושלים ושם עברו טיפול להצלתם. לא ידוע מה עלה בגורל מכונות הדפוס הנדירות שהוצגו במקום.
הערות שוליים

↑  ז.ד. ליבונטין, זכרונות ומכתבים, פרק ל"ח, ‏1924 -1925
↑  'ספרים שהודפסו בדפוס הגליל בספרייה הלאומית
↑  רשימת ספרי אז"ר בקטלוג הספרייה הלאומית
↑  מאיר מייברג מיבר, בצל המצודה, הוצאת מילוא בע"מ 1, בפרוץ הסערה, בצל המצודה, הוצאת מילא, 1989
לוחית היצרן
חוזה עבודה שנעשה בין בעלי בית הדפוס ובין העובד יצחק חיים טוסטער.
מכונת דפוס מתוצרת JOSEF ANGER & SOHNE
שבלונות לעיטורים באדיבות דן פרידמן צפת
הוהנפלס (בסיס צבא)

אימון צנחנים אמריקאי בהוהנפלס, 2017
חיל המצב של צבא ארצות הברית הוהנפלס (באנגלית: United States Army Garrison Hohenfels) הוא בסיס של צבא ארצות הברית השוכן ליד העיירה הוהנפלס במדינת בוואריה שבגרמניה. בשטח הבסיס ממוקם מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (JMRC), שטח אימונים המשמש את צבא ארצות הברית וצבאות נאט"ו. המרכז, המשתרע על פני 163 קילומטר רבוע, הוא שטח האימונים הגדול ביותר של הכוחות האמריקאים בגרמניה.
הבסיס

הצבא הגרמני פתח ב-1938 בסיס אימונים ליד הוהנפלס. במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים בו מחנה שבויים - סטלאג 383, ובו הוחזקו שבויים בריטים רבים. צבא ארצות הברית שחרר את המחנה ב-24 באפריל 1945. בשנים 1945-‏1949 שימש הבסיס כמחנה עקורים.
החל משנת 1951 שימש הבסיס כשטח אימונים של צבא ארצות הברית בגרמניה. ב-1956 החלו להתאמן בבסיס גם חיילי הבונדסוור - צבא גרמניה המערבית שזה עתה הוקם. בהמשך שימש הבסיס כמחנה אימונים לצבאות נאט"ו השונים, בדגש על לחימה מול כוחות אויב מבוימים החמושים בציוד סובייטי.
שטח האימונים נקרא בתחילה שטח האימונים הוהנפלס (Hohenfels Training Area), מ-1988 - מרכז האימונים לתמרון קרבי (Combat Maneuver Training Center), ומאז 2005 - מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (Joint Multinational Readiness Center).
מאז 2014 הבסיס הוא אחד מארבעה בסיסים אמריקאיים בבאווריה הכפופים לחיל המצב של צבא ארצות הברית בוואריה, שהוא חלק מצבא ארצות הברית באירופה.
באביב 2019 השתתפה לראשונה יחידה של צה"ל - גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים - באימונים במרכז המוכנות הרב לאומי המשותף. אימוני הגדוד נערכו לצידם של חיילים מצבאות ארצות הברית, גרמניה ומדינות נוספות.
אימון טנקים אמריקאי בהוהנפלס, 2014
האגם השחור (פריבור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  color of water, שחור 
 מיקום:  פלפיין, קנטון פריבור, שווייץ
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  0.47 קמ"ר
 גובה:  1046 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  1.4 ק"מ
 אורך:  1.4 קילומטר
 רוחב מרבי:  0.5 ק"מ
 רוחב ממוצע:  0.5 ק"מ 
 עומק מרבי:  10 מטר
 מידע נוסף
 מקור לנהר:  סנסה
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ
 קואורדינטות:  46°39′55″N 7°16′50″E﻿ / ﻿46.66528°N 7.28056°E﻿ / 46.66528; 7.28056
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.האגם השחור(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.האגם השחור(למפת פריבור רגילה) פריבור בולו דודינגן מורטן שאטל סן-דניהאגם השחור(למפת פריבור מוגדלת) פריבור בולו דודינגן מורטן שאטל סן-דניהאגם השחור
 
ערך זה עוסק באגם בשווייץ. אם התכוונתם לאגם במונטנגרו, ראו .
האגם השחור (גרמנית: Schwarzsee) הוא אגם בקנטון פריבור בשווייץ בעל שטח של 0.47 ק"מ רבוע. האגם ממוקם בגובה של 1,046 מטר מעל פני הים, כ-25 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר פריבור, באזור האלפים הנמוכים (pre-alpes), בחלקו דובר הגרמנית של קנטון פריבור. סביב האגם מספר פסגות גבוהות, הגבוהה ביניהן היא הר קייזראג שגובהה 2,185 מטרים מעל פני הים. בחודשי החורף פועל על יד האגם אתר סקי קטן הנושא את שמו של האגם, וכולל 25 קילומטרים של מסלולי גלישה. גורם זה, והפסטורליות של האזור כולו מובילים לנוכחות גבוהה של תיירים ומטיילים באגם ובסביבותיו, כולל מלונות, כפרי נופש, מסעדות ומתקנים תיירותיים נוספים. הכפר החשוב הקרוב הוא הכפר פלפיין, בו מתגוררים כ-2,000 תושבים.
האופרה הגדולה של פלורידה

האופרה כרמן מוצגת על ידי הלהקה
האופרה הגדולה של פלורידה (באנגלית: Florida Grand Opera; בראשי תיבות: FGO) היא להקת האופרה השביעית בדרגת הוותק בארצות הברית, המקיימת בשנת 2023 את העונה ה-82 שלה. את הלהקה ייסד ד"ר ארטורו די פיליפי כ"גילדת האופרה של מיאמי רבתי" בשנת 1941 ובהמשך ניהלו אותה בזה אחר זה המנהלים הכלליים רוברט הרמן ורוברט מ. הויר.
האופרה הגדולה של פלורידה נוצרה בשנת 1994 באמצעות מיזוג בין האופרה של מיאמי רבתי לגילדת האופרה המאוחדת של פורט לודרדייל, שאיחד שתי קהילות חשובות בדרום פלורידה לתמיכה באחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר במחוז. ההנהלה ומרכז התפעול של האופרה שוכנים במיאמי, במרכז החינוכי על שם ארטורו די פיליפי ואילו פעילות האופרה עצמה מתקיימת במרכז האופרה על שם ג'וזפין ס. לייזר בפורט לודרדייל.
המנהלת הכללית הנוכחית של הלהקה היא סוזן טי. דניס והיא האשה הראשונה בתפקיד. היא החליפה את המנהל הכללי הקודם, רוברט הויר (1985–2012); המנהל האמנותי והמנצח הראשי הוא רמון תבר שהחליף את המנהל הקודם, סטיוארט רוברטסון (1997–2010). תבר גם הפך למנצח הספרדי הראשון שהוביל גם להקת אופרה אמריקאית וגם סימפוניה אמריקאית. בשנת 2014 לקח תבר את התואר מנצח ראשי. האופרה הגדולה של פלורידה אינה מעסיקה כיום מנצח ראשי, אלא מסתמכת על סדרה של מנצחים אורחים כולל גרגורי בוכאלטר, ג'רי לין ג'ונסון, מייקל צ'ינג, אנתוני בארז ומרלן אורביי. בשנת 2022, מרלון דניאל הצטרף לצוות המוזיקה כמנצח משנה. מנצח המקהלה היה, עד אוגוסט 2007, דאגלס קיני-פרוסט. מחליפו לא נקבע עדיין.
להקת האופרה הגדולה של פלורידה מזמינה ומארחת זמרים, מעצבי תפאורה, במאים ומנצחים בעלי שם בינלאומי. הרפרטואר הנרחב שלה מקיף 400 שנות אופרה וכולל יצירות סטנדרטיות, יצירות מוכרות פחות, יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים בני ימינו.
בעבר אירחה הלהקה רבים מזמרי האופרה הראשונים במעלה בעולם, כמו לוצ'אנו פבארוטי, שהופעתו הראשונה בארצות הברית, בפברואר 1965, הייתה במה שנקרא אז האופרה של מיאמי רבתי, ב"לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי, לצד דיים ג'ואן סאת'רלנד. בין השאר הופיעו שם גם פלאסידו דומינגו, בירגיט נילסון, שריל מילנס וג'יימס מוריס.
עונת 2006–2007 חנכה את בית זיו לבלט ואופרה החדש בהפקות של "אאידה" מאת ורדי, עם הסופרן הנודעת אנג'לה בראון, יחד עם מקהלת האופרה הגדולה ביותר שניצבה אי פעם על בימה; החטיפה מן ההרמון של מוצרט; "מאנון לסקו" של פוצ'יני עם הסופרן הצרפתייה סילבי ואלייר; "לה סונאמבולה" של בליני; "שמשון ודלילה" של סן-סנס בכיכובם של דניס גרייבס ויון וילארס; והצגת הבכורה העולמית של "אנה קרנינה" מאת דייוויד קרלסון.
עונת 2007–2008 נפתחה בסדרת הצגות עטורת שבחים של כך עושות כולן מאת מוצרט, עם המצו-סופרן רינת שחם, החוזרת כדורבלה, והמשיכה ב"דולי הפנינים" של ביזה, טוסקה, עם הסופרן אנג'לה בראון השבה בתפקיד הראשי, ו"לה בוהם" של פוצ'יני ו"יוליוס קיסר" של הנדל.
עונת 2010–2011 נפתחה בטורנדוט מאת פוצ'יני, ואחריה בסיפורי הופמן מאת ז'אק אופנבך. היא תמשיך בדון ג'ובאני מאת מוצרט וב"סירנו" מאת דוד דיקיארה על פי הליברטו הצרפתי מאת ברנאר אוזן.
דקו

אנדרסון לואיס דה סוזה (בפורטוגזית: Anderson Luis de Souza; נולד ב-27 באוגוסט 1977 בסאו ברנרדו דו קאמפו, מדינת סאו פאולו, ברזיל) המוכר בשמו הפורטוגזי דקו (Deco), הוא כדורגלן עבר ברזילאי-פורטגלי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. לזכותו של דקו 75 הופעות במדי נבחרת פורטוגל. כיום משמש כמנהל טכני בברצלונה.
קריירה

דקו שיחק בפורטו בשנים 1999–2004, שבמהלכן הבקיע 32 שערים והפך לשחקן המפתח בקבוצתו. בעונת 2002/2003 הבקיע 10 שערים ב-30 משחקים, ובנוסף זכתה פורטו בגביע אופ"א לאחר ניצחון 3-2 על סלטיק במשחק הגמר. בעונת 2003/2004 הוביל את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות לאחר ניצחון 3-0 על מונקו, וכבש את השער השני בדקה ה-71 של המשחק. בזכות הצלחתו בטורניר נבחר דקו לשחקן המצטיין לאותה עונה.
בשנת 2004 עזב את פורטו וחתם בברצלונה ב-26 ביוני עבור חוזה על סך 21 מיליון אירו. במהלך 2005 הודחה ברצלונה מליגת האלופות לאחר הפסד לצ'לסי 5-4 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2006 פגשה שוב את צ'לסי בשמינית גמר ליגת האלופות אך הפעם ניצחה 3-2. בגמר פגשה את ארסנל וניצחה אותה 2-1 משערים של סמואל אטו ובלטי וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות. בשנים 2005 ו-2006 זכה עמה באליפות הליגה הספרדית. בעונת 2006/2007 בארסה סיימה במקום השני והפסידה את האליפות לריאל מדריד בשל הסיכום הכללי בין 2 הקבוצות (בית חוץ).
העונה שלאחר מכן התאפיינה במספר רב של פציעות, ודקו שותף ב-18 משחקי ליגה והבקיע שער בודד. בסיום העונה הרביעית שלו עם המועדון, שהסתיימה באיבוד אליפות נוסף, הודיע דקו על עזיבתו את ברצלונה. ב-30 ביוני 2008 חתם דקו בצ'לסי.
את שערו הראשון בצ'לסי הבקיע דקו במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג, ב-17 באוגוסט 2008.
לפני מונדיאל 2010 דקו הודיע שיפרוש מכדורגל מקצועני אחרי המונדיאל, אך הצטרף לפלומיננסה הברזילאית באוגוסט 2010.
ב-26 באוגוסט 2013 הודיע על פרישה מכדורגל. לאחר פרישתו הקים סוכנות ספורט שניהלה כמה שחקני כדורגל מליגות בכירות. ב-2023 נסגרה הסוכנות, ובאותה השנה מונה דקו למנהל הספורטיבי של ברצלונה.
תארים > תארים קבוצתיים

ליגת העל הפורטוגזית (3): 1998/1999, 2002/2003, 2003/2004
הגביע הפורטוגזי (3): 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003
הסופר קאפ הפורטוגזי (2): 2001, 2003
ליגת האלופות (1): 2003/2004
הליגה האירופית (1): 2002/2003
לה ליגה (2): 2004/2005, 2005/2006
הסופר קאפ הספרדי (2): 2005, 2006
ליגת האלופות (1): 2005/2006
פרמייר ליג (1): 2009/2010
הגביע האנגלי (1): 2008/2009
יורו 2004- מקום שני
הערות שוליים

↑  Deco shuts down his sports agency — it has to do with Barca, באתר Tribuna,‏ 21 ביוני 2023
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2006 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ריקרדו •  2 פאולו פריירה •  3 קניירה •  4 קושטה •  5 מיירה •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 ויאנה •   11 סימאו •  12 קים • 13 מיגל •  14 נונו ואלנטה • 15 בואה מורטה • 16 קרבאליו • 17 כ. רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 סנטוס • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי |  1 ריקרדו •  2 פאולו פריירה •  3 קניירה •  4 קושטה •  5 מיירה •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 ויאנה •   11 סימאו •  12 קים • 13 מיגל •  14 נונו ואלנטה • 15 בואה מורטה • 16 קרבאליו • 17 כ. רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 סנטוס • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש |  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2004 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 ג'ורג' •  4 אנדרדה •  5 קאוטו •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 קושטה •   11 סברוסה •  12 קים • 13 מונטיירו •  14 ואלנטה • 15 בטו • 16 קרבאליו • 17 רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 מוריירה • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי |  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 ג'ורג' •  4 אנדרדה •  5 קאוטו •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 קושטה •   11 סברוסה •  12 קים • 13 מונטיירו •  14 ואלנטה • 15 בטו • 16 קרבאליו • 17 רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 מוריירה • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 אלווש •  4 בוסינגווה •  5 מיירה •  6 מיירלש •  7 רונאלדו •  8 פטיט •  9 אלמיידה •  10 מאוטיניו •   11 סברוסה •  12 נונו • 13 מונטיירו •  14 ריביירו • 15 פפה • 16 קרבאליו • 17 קווארסמה • 18 ולוזו • 19 נאני • 20 דקו • 21 גומש • 22 פטריסיו • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי |  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 אלווש •  4 בוסינגווה •  5 מיירה •  6 מיירלש •  7 רונאלדו •  8 פטיט •  9 אלמיידה •  10 מאוטיניו •   11 סברוסה •  12 נונו • 13 מונטיירו •  14 ריביירו • 15 פפה • 16 קרבאליו • 17 קווארסמה • 18 ולוזו • 19 נאני • 20 דקו • 21 גומש • 22 פטריסיו • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי | פורטוגל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4612644  NDL: 00823136  VIAF: 169865855   WorldCat (עם VIAF): 169865855 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבעיה החמישית של הילברט

הבעיה החמישית של הילברט היא אחת מ-23 הבעיות של הילברט, שאותן הציג המתמטיקאי הגרמני דויד הילברט בשנת 1900 בוועידת פריז של הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים. הבעיה החמישית עוסקת באפיון של חבורות לי.
התאוריה של חבורות לי מתארת סימטריה רציפה. חשיבותה במתמטיקה ובפיזיקה עיונית (למשל בתורת הקווארקים) גדלה בהתמדה במהלך המאה העשרים. בפשטות, התאוריה של חבורות לי היא המכנה המשותף בין תורת החבורות לבין תורת היריעות טופולוגיות. שאלתו של הילברט הייתה: האם הגבלת התאוריה ליריעות חלקות תשפיע על המשפטים שניתן (או לא ניתן) להוכיח בתאוריה? במילים אחרות: האם ישנן חבורות רציפות שאינן גזירות? מלכתחילה שוער שהתשובה תהיה שלילית, שכן הדוגמאות העיקריות לחבורות לי הן יריעות חלקות. הוכחה מדוקדת להשערה זו ניתנה בתחילת שנות ה-50.
על אף זאת, כיוון שההגדרה המדויקת של "יריעה" לא הייתה ידועה בזמנו של הילברט, יש מקום לדיון בדבר הניסוח המדויק של הבעיה בטרמינולוגיה מתמטית עכשווית, וממילא ניתן לדון האם הבעיה אכן נפתרה.
ניסוח קלאסי של הבעיה

במשך תקופה ארוכה היה מקובל לנסח את הבעיה כשאלת האפיון של חבורות לי כחבורות טופולוגיות שהן גם יריעות טופולוגיות. במונחים קרובים יותר לאלה ששימשו את הילברט, ליד איבר היחידה e של החבורה G יש קבוצה פתוחה U במרחב האוקלידי שמכילה את e, ובתת-קבוצה V של U יש העתקה רציפה F:V × V → U שמקיימת את אקסיומות החבורות, במקום שבו הן מוגדרות. הבעיה היא להראות ש-F היא פונקציה חלקה ליד e (כיוון שחבורות טופולוגיות הן מרחבים הומוגניים, הן נראות בכל מקום כפי שהן נראות ליד e).
התוצאה המהותית הראשונה, לחבורות קומפקטיות הייתה של ג'ון פון נוימן ב-1933. המקרה של חבורות אבליות קומפקטיות לוקלית נפתר בשנת 1934 בידי לב פונטריאגין. השלמת הפתרון, לפחות במשמעות זו של דברי הילברט, ניתנה בשנות ה-50, בעבודתם של אנדרו גליסון, דין מונטגומרי ולאו זיפין.
בשנת 1953 נתן הידהיקו ימבה (אנ') תשובה סופית לשאלתו של הילברט, במשפט:
ניסוח קלאסי של הבעיה > ללא תת-חבורות קטנות

חבורה טופולוגית G היא ללא תת-חבורות קטנות אם יש סביבה N של איבר היחידה e שאין בה תת-חבורה גדולה מאשר e. חבורת המעגל (מעגל היחידה במישור המרוכב) מקיימת תנאי זה, וכך גם החבורה הליניארית הכללית מעל שדה המספרים המרוכבים, ואילו המספרים ה-p-אדיים Zp כחבורה אבלית אינם מקיימים תנאי זה.
ניסוחים אחרים

חוקרים אחדים מפרשים את הבעיה החמישית של הילברט בצורות אחרות, וכל אחת מדרכי פרשנות אלו דורשת הוכחה משלה. אחד הניסוחים האחרים, המייחס לחבורה הנידונה פעולה על קבוצה אחרת, הוא השערת הילברט-סמית, ולזו אין עדיין פתרון מלא.
בשנים 1969–1970 פרסם המתמטיקאי פר אנפלו מספר מאמרים המתייחסים לבעיה החמישית של הילברט כבעיה באנליזה פונקציונלית. דיון בגישה זו מופיע בפרק האחרון של ספרם של יורם לינדנשטראוס ויואב בנימיני, Geometric nonlinear functional analysis.
הערות שוליים

↑  John von Neumann, Die Einführung analytischer parameter in topologischen Gruppen, Annals of Mathematics, 34 (1), 1933, pp. 170–190, in JSTOR
↑  Yoav Benyamini and Joram Lindenstrauss, Geometric nonlinear functional analysis, Colloquium publications, 48. American Mathematical Society
| 23 הבעיות של הילברט |
| --- | --- | --- |
דויד הילברט
| בעיות פתורות (פותרים) | השערת הרצף (גדל, כהן) • הבעיה השנייה של הילברט (גדל, גנצן) • השלישית (דן) • השביעית (גלפונד, שניידר) • העשירית • השלוש-עשרה (ארנולד) • הארבע-עשרה (נגטה) • השבע-עשרה (ארטין) • התשע-עשרה (דה ג'יורג'י, נאש) • העשרים • העשרים ואחת • העשרים ושתיים |  |
| בעיות פתורות חלקית (פותרים) | הבעיה הרביעית של הילברט • החמישית (גליסון) • התשיעית (ארטין) • האחת-עשרה (הסה) • החמש-עשרה • השמונה-עשרה |  |
| בעיות פתוחות | הבעיה השישית של הילברט • השמינית • השתים עשרה • השש-עשרה • העשרים ושלוש |  |
בעיות המילניום של מכון קליי • בעיות לנדאו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1093612282
דקה (כתב עת)

| --- | --- |
 סוגה:  כתב עת לשירה וביקורת
 מו"ל:  פרדס הוצאה לאור
 תאריכי הופעה:  2006–2012 (כ־6 שנים)
 שפה:  עברית 
 מערכת:  חיפה
 מדינה:  ישראל
 daka-journal.com
 
דקה היה כתב עת ישראלי לשירה וביקורת שיצא לאור בשנים 2012-2006 בהוצאת פרדס.