stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנת

ניתן לראות על המשורות את השנתות למדידת נפח הנוזל שבהם
שֶנֶת (ברבים: שְנָתות) הוא סימון על כלי מדידה. השנתות מצויות בכלי מדידת נפח, כגון כוס כימית או משורה, לצד הכלי (כשהכלי שקוף) או בתוכו (כשהוא אטום). בכלי מדידת אורך, כגון סרגל, מצויות השנתות לאורך הכלי, וכך גם בכלי מדידת טמפרטורה, כגון מדחום כספית.
מקור המילה הוא מלשון חז"ל:
שְׁנָתוֹת הָיוּ בַּהִין – עַד כָּאן לְפַר, עַד כָּאן לְאַיִל, עַד כָּאן לְכֶבֶשׂ
כלומר, שבכלי מדידת השמן בבית המקדש שמידתו הייתה הין היו שנתות, כך שאפשר היה למדוד את כמות השמן הנדרשת עבור כל אחד מן הקרבנות השונים.
תודעתו של זנו

כריכת הספר
תודעתו של זנו (באיטלקית: "La coscienza di Zeno") הוא רומן מאת הסופר האיטלקי איטלו זבבו שנכתב בשנת 1923.
עלילה

זנו קוזיני מחליט להפסיק לעשן וכסיוע לכך מנסה להיעזר בטיפול פסיכואנליטי. בהישמעו לעצת המטפל, מעלה על הכתב את האירועים המשמעותיים בחייו: סופו הכואב של האב, אשר לאחר שפירש באופן שגוי תנועה של הבן, מרים עליו את ידו רגע קט לפני מותו; הקנאה בחברו גווידו; הנישואים עם אחת האחיות מאלפֶנטי, זו שמצאה חן בעיניו פחות; התאבדותו של גווידו; היחסים עם קרלה ג'רקו, נערה ענייה, בה מואס עד מהרה. בשורש המשותף לכל המאורעות הללו מתגלה אישיות רפת-רצון, אשר אינה מסוגלת לקחת חלק פעיל בחיים. אישיות אשר משמשת סמל למחלת ההתחמקות וההימנעות חשוכת המרפא של האדם המודרני. שורותיו האחרונות של הרומן מכילות נבואה אודות "אסון שכמותו עוד לא נשמע" אשר ישמיד, אולי, אף את שורשי החולי המזינים את האנושות ובכך יביאה לידי ישועה.
הספר ראה אור בעברית בהוצאת כרמל בשנת 1988.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009157280405171  PLWABN: 9811326722705606  BnF: cb12043802w (data)  GND: 4264400-8  LCCN: no2021019135  NLA: 35448064  SUDOC: 028645154  VIAF: 182212655   WorldCat (עם VIAF): 182212655 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמן מקדמיה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  שמן זרעים, שמן בישול 
 מרכיבים עיקריים:  אגוז מקדמיה 
 
שמן מקדמיה הוא שמן לא נדיף המופק מהאגוזים של עץ המקדמיה. בקולינריה, שמן זה משמש כשמן לטיגון או לסלט. כמו כן, השמן מופיע במוצרי קוסמטיקה בעיקר בשל תכונותיו המרגיעות והיותו חומר מקבע ריח.
תיאור

| פרמטר | ערך |
| --- | --- |
חומצה אולאית: עד 1.5%
חומצה מיריסטית (אנ'): 0.7–1.6%
חומצה פלמיטית: 9.3–13.1%
חומצה פלמיטולאית (אנ'): 24–36%
חומצה סטארית: 4.6–6.1%
חומצה אולאית: 40–51%
חומצה לינולאית: 1.6–3.7%
חומצה ארכידית (אנ'): 2.9–4%
חומצה גדולית (אנ'): 2.3–3.7%
חומצה בהנית (אנ'): 0.6–1.7%
תכולת השומנים של שמן מקדמיה הוא כ-65–75% ותכולת הסוכר של שמן זה הוא כ-6–8%.‏ השמן צלול בצבע ענברי קל עם ריח מעט אגוזי. המשקל הסגולי שלו הוא 900–920, ונקודת ההבזק שלו נמצאת מעל 300 מעלות צלזיוס (572 מעלות פרנהייט).
שימושים

לשמן אגוזי מקדמיה יש תכונות המועילות לבישול בחום גבוה, כגון נקודת עשן גבוהה ועמידות בפני פירוק חמצוני. תכונות אלו מעידות על התאמתו לטכניקות קולינריות הכרוכות בחום. במחקר שבדק את ההבדלים בין ביצועי שמן דקלים מעודן ומפושט ריח לבין שמן מקדמיה מהמין Macadamia integrifolia (אנ'), נמצא כי שמן מקדמיה זה הפגין יציבות מוגברת וחמצון מופחת לעומת שמן הדקלים.
השימוש העיקרי של שמן מקדמיה הוא כרוטב. בעוד שסבילות החום של שמן מקדמיה נתמכת בבישול, לרוב הוא מועדף ביישומים גולמיים כדי למנף באופן מלא את פרופיל הטעמים הייחודי של השמן.
הערות שוליים

↑  Aquino-Bolaños, Elia N.; Mapel-Velazco, Laura; Martín-Del-Campo, Sandra T.; Chávez-Servia, José L.; Martínez, Armando J.; Verdalet-Guzmán, Iñigo (2017). "Fatty acids profile of oil from nine varieties of Macadamia nut". International Journal of Food Properties. 20 (6): 1262–1269. doi:10.1080/10942912.2016.1206125.
↑  "Macadamia Nut Oil" (PDF). McKinley Resources, Inc. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-04-17. נבדק ב-31 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Macadamia". California Rare Fruit Growers. 1999. ארכיון מ-2023-12-29. נבדק ב-18 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MSDS Macadamia Nut Oil". AAKO. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2016. נבדק ב-1 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Koohikamali, Sara; Alam, Mohammad S. (2019-11-01). "Improvement in nutritional quality and thermal stability of palm olein blended with macadamia oil for deep-fat frying application". Journal of Food Science and Technology (באנגלית). 56 (11): 5063–5073. doi:10.1007/s13197-019-03979-0. ISSN 0975-8402. PMC 6828893. PMID 31741531. ארכיון מ-2024-01-26. נבדק ב-2024-01-26.
↑  Godman, Heidi (2021-06-01). "Expand your healthy cooking oil choices". Harvard Health (באנגלית). ארכיון מ-2023-12-29. נבדק ב-2023-12-29.
שמואל הירשנברג

| --- | --- |

שמואל הירשנברג, דיוקן עצמי, 1907
 לידה:  22 בפברואר 1865 לודז', האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  15 בספטמבר 1908 (בגיל 43) ירושלים, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 לאום:  פולני
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  Feliks Szynalewski 
 יצירות ידועות:  "היהודי הנצחי" (1900), "גלות" (1904)
 
שמואל הירשֶׁנְברג (בכתיב יידי: הירשענבערג; בכתיב פולני: Hirszenberg;‏ 22 בפברואר 1865, לודז' – 15 בספטמבר 1908, ירושלים) היה צייר יהודי-פולני.
ביוגרפיה

שמואל הירשנברג נולד בלודז', שבאימפריה הרוסית (בתחומי פולין של ימינו) בשנת 1865. אביו היה אורג עני. ראשית חינוכו האמנותי הייתה באקדמיה בקרקוב, שם, בזכות מלגה שקיבל ואפשרה את לימודיו, למד אצל הצייר הפולני יאן מטייקו והושפע ממנו. מאוחר יותר נסע ללמוד בוורשה ובמינכן.
יצירותיו הראשונות החשובות היו: "הישיבה" (1889), שזכתה לפרס בינלאומי במסגרת התערוכה הבינלאומית בפריז, ו"אוריאל אקוסטה ושפינוזה". בזכות הפרס שקיבל חי הירשנברג בסוף שנות העשרים לחייו בפריז, שבה הכיר את אשתו.
אחר כך שב ללודז' וצייר את "היהודי הנצחי" ויצירות נוספות שסבבו סביב נושא הגלות. ציור נודע שלו משנת 1904 הוא "גלות", ציור שמן גדול ממדים שבו מצוירים פליטים יהודים, מבוססים בשלג בפנים מדוכדכות. הציור הוצג במוזיאון היהודי בברלין עד 1938, ולאחר מכן נעלם.
למרות פרסומו חי הירשנברג בעוני ובמחסור.
ב-1907 עלה לארץ ישראל, כדי להיות מורה ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות". הוא הגיע ביוזמת המנהל, בוריס שץ. בארץ ישראל צייר דיוקנאות ונוף בסביבות ירושלים, ביניהם את צורת הר הבית. במכתב למערכת עיתון יהודי בגרמניה כתב: "אני עובד הרבה ומוצא השראה בטבע, בחיים ולאט לאט ובזהירות אני מכניס ב'בצלאל' תיקונים חדשים וסדר".
אף על פי שנראה שבארץ נכנסה לציור שלו רוח חיים חדשה וסרה מהם העגמומיות, סבל הירשנברג מבעיות בריאות ונפטר מקץ שנה לעלייתו. הירשנברג נטמן בהר הזיתים, ואף על פי שמידי כמה שנים התפרסמו בעיתונים השונים מאמרם ומכתבים למערכת המבכים את העובדה שלא הוקמה מצבה מעל קברו וקוראים לערוך מגבית לצורך העניין - הדבר לא נעשה מעולם.
יצירותיו של הירשנברג זכו לתפוצה רבה והיו מוכרות גם עשרות שנים לאחר שנפטר. בימי השואה הם אוזכרו במסגרת ניסיונות לבטא את צרת היהודים.
הערכה

בהספידו את הירשנברג, אמר יהושע ברזילי:
על יצירתו "הגלות", תמונה של פליטים יהודים נודדים ובראשם מנהיגם, כתב המבקר שמעון מילנר:
צער של אלפי שנים זהו הבסיס, האקורד היסודי של אמנות זו; היא מלאה דמעות, היא כוללת בתוכה אנחות נשברות, צרות ותלאות. היא כולה אנקת חללים, שמחות בלולת בתוגה, אנשים כפופים ונדכאים, עצמות יבשות, צללים, צללים וצללים.
הערכה > היהודי הנצחי

הציור "היהודי הנצחי" (1899) מתאר מחזה זוועה: צלבים והמוני גופות עירומות ויהודי זקן, על פניו הבעת בהלה גדולה, מרים ידיו כנמלט. היד על המצח רומזת גם לאות קין מאחוריה, ובכך מרמזת לדימוי הנוצרי של היהודי הנודד. התמונה הגדולה מאוחסנת כיום במוזיאון ישראל, והיא מעוררת קישור אסוציאטיבי לשואה, אף שצוירה יותר מארבעים שנה לפניה. כותב אברהם לוויט:
שץ נהג להביא את אורחיו להצטלם ליד התמונה. לבד מאיכותו הציורית, ציורו של הירשנברג הובלט גם מפני שביטא בצורה כה נוקבת את הרעיון שתקומה לאומית בארץ ישראל היא הפתרון היחיד למצוקת החיים בגולה.
גלריה

המתפלל האחרון, 1897
שמן על בד
המשכן לאמנות על שם חיים אתר
היהודי הנצחי, 1899
שמן על בד
מוזיאון ישראל
אשת האמן גליצנשטיין, 1900 בקירוב
שמן על בד
מוזיאון בר דוד
קאפרי, 1901
שמן על בד
כיפת הסלע, 1908
שמן על בד
מוזיאון תל אביב לאמנות
לקריאה נוספת

Richard I. Cohen, Mirjam Rajner, Samuel Hirszenberg, 1865–1908 - A Polish Jewish Artist in Turmoil,The Littman Library of Jewish Civilization, 2022
הערות שוליים

↑  חמדה בן יהודה, שמואל הירשנברג, השקפה, 16 באוקטובר 1907
↑  גדעון עפרת, המסע אל "גלות" של הירשנברג, 10 בינואר 2011
↑  ראו למשל במכתב מגטו ורשה ב-1941: "בוודאי ראית את תמונתו של שמואל הירשנברג "גלות" - בתוך גטו ווארשה, הצופה, 18 ביולי 1941
↑  אבא אריכ"א, מה טובו, המשקיף, 12 באוקטובר 1941
↑  דרשת האדון ברזילי בליל ההספד על הרשנברג, השקפה, 25 בספטמבר 1908
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273645  NLI: 987007502409005171  PLWABN: 9810554063305606  BnF: cb14969202x (data)  GND: 1079326065  ISNI: 0000 0000 8118 9466  LCCN: nr97034090  RKD: 38566  ULAN: 500145943  VIAF: 39649656   WorldCat (עם VIAF): 39649656
שעלבים (עיר מקראית)

מצפה
רמון
מצפה
רמון
היישוב נוף איילון ובמרכזו תל שַׁעַלְבִים
שעלבים (המוזכרת גם כ"שַׁעֲלַבִּין") היא עיר מקראית.
אזכורים במקרא

העיר נזכרת בספר יְהוֹשֻׁעַ ברשימת ערי שבט דָן בין עִיר-שָׁמֶשׁ (בֵּית-שֶׁמֶשׁ) לאַיָּלוֹן: ”לְמַטֵּה בְנֵי דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם יָצָא הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי. וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל וְעִיר שָׁמֶשׁ. וְשַׁעֲלַבִּין וְאַיָּלוֹן וְיִתְלָה...” (ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים מ'–מ"ב).
בתקופת השׁוֹפְטִים הָאֱמֹרִים המשיכו לשבת "בְּהַר חֶרֶס בְּאַיָּלוֹן וּבְשַׁעַלְבִים" ובני דָן נאלצו בשל כך לנדוד אחר כך צפונה:
”וַיִּלְחֲצוּ הָאֱמֹרִי אֶת בְּנֵי דָן הָהָרָה כִּי לֹא נְתָנוֹ לָרֶדֶת לָעֵמֶק. וַיּוֹאֶל הָאֱמֹרִי לָשֶׁבֶת בְּהַר חֶרֶס בְּאַיָּלוֹן וּבְשַׁעַלְבִים וַתִּכְבַּד יַד בֵּית יוֹסֵף וַיִּהְיוּ לָמַס...” (ספר שופטים, פרק א', פסוקים ל"ד–ל"ה).
בני ישראל בכל זאת התיישבו בסופו של דבר בשַׁעַלְבִים, וכך נזכר "אֶלְיַחְבָּא הַשַּׁעַלְבֹנִי" בין גיבורי דָוִד, ושַׁעַלְבִים נכללה בנציבות השנייה של הממלכה המאוחדת בימי שְׁלֹמֹה (יחד עם בֵּית-שֶׁמֶשׁ ואַיָּלוֹן):
”וְלִשְׁלֹמֹה שְׁנֵים עָשָׂר נִצָּבִים עַל כָּל יִשְׂרָאֵל וְכִלְכְּלוּ אֶת הַמֶּלֶךְ וְאֶת בֵּיתוֹ חֹדֶשׁ בַּשָּׁנָה יִהְיֶה עַל הָאֶחָד לְכַלְכֵּל. וְאֵלֶּה שְׁמוֹתָם בֶּן חוּר בְּהַר אֶפְרָיִם. בֶּן דֶּקֶר בְּמָקַץ וּבְשַׁעַלְבִים וּבֵית שָׁמֶשׁ וְאֵילוֹן בֵּית חָנָן.” (ספר מלכים א', פרק ד', פסוקים ז'–ט').
זיהוי האתר

שַׁעַלְבִים נזכרת כאמור מספר פעמים במקרא ביחד עם אַיָּלוֹן, ולכן מקובל הזיהוי שלה עם התל עליו שכן בעבר הכפר הערבי סלבית (כיום קיבוץ שַׁעַלְבִים), אשר שימר ע"פ המשוער את שם העיר המקראית, ואשר שוכן כ-4.5 ק"מ מצפון-מערב לתל איילון. היישוב נזכר בצורה "סעלב", כמקום מוצאה של אישה ושמה מרים ברת יעקוב, בשטר יהודי הכתוב ארמית ממדבר יהודה, המתוארך לשנת 140 לספירה. אוסביוס מזכיר את העיר "סעלבה" שהתקיימה בימיו באוֹנוֹמַסְטִיקוֹן (ספר גאוגרפי של ארץ ישראל מהתקופה הביזנטית) מבלי לציין את מקומה, והירונימוס מזכיר את העיר "Selebi" שבנחלת דן.
בגבעה של סַלְבִּית נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה, ולאורך כל תקופות המקרא, כולל התקופה הכנענית, הישראלית (ברזל), תקופת שיבת ציון (הפרסית), ההלניסטית, וגם מתקופות מאוחרות יותר. הממצאים כוללים חרסים רבים וכלי צור, מטבעות, בורות פעמון, מערות מסתור וקבורה, גתות חצובות ושרידי מבנה ופסיפס של בית כנסת שומרוני מהמאות ה-4–5 לספירה (ראו תמונה).
ראו גם

שעלבים
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק י"ח
↑  ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק ל"ג
↑  עולם התנ"ך, ספר יהושע, מאת גרשון גליל ויאיר זקוביץ. "דברי הימים" הוצאה לאור בע"מ, 1999, עמ' 188
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, הערך על שַׁעַלְבִים\שַׁעֲלַבִּין, כרך ח', עמ' 230
↑  ראו: א' אשל, ח' אשל וע' ירדני, שטר משנת ארבע לחורבן בית ישראל, קתדרה 132, תמוז תשס"ט, עמ' 5-24.
↑  הערך על שַׁעֲלַבִּין\Salabein\Salabeim באוֹנוֹמַסְטִיקוֹן של אוסביוס בתרגום לאנגלית, עמ 84
↑  תל שעלבים מתוך אתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
↑  שעלבים. גיורא פרנוס. חדשות ארכיאולוגיות חפירות וסקרים בישראל, גיליון 119 לשנת 2007. באתר רשות העתיקות
פסיפס בית הכנסת השומרוני בשעלבים עם הכתובת בכתב שומרוני "יהוה ימלוך (ל)עולם ועד"
שטצדאים

| שטצדאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: שטצדאים
שם מדעי
 Amphipoda ‏לטרייל, 1816

שטצדאים או קפזרגלאים (שם מדעי: Amphipoda) היא סדרה של סרטנאים במחלקה סרטנים עילאיים שאין להם שריון.
משמעות השם Amphipoda הוא "בעלי רגליים שונות", שם המבטא את המבנה של השטצדאים, בניגוד למבנה של סדרת שווה רגלאים. הסדרה כוללת כ-7,000 מינים, כאשר כ-5,500 מינים כלולים בתת-הסדרה Gammaridea והשאר נמצאים ב 2–3 תת-סדרות אחרות. גודלם נע בין 1–340 מילימטרים וברובם הם הטרוטופים הניזונים מנשורת אורגנית או אוכלי נבלות. הם מתקיימים כמעט בכל סביבה מימית.
באזור ים המלח נמצאים שלושה מינים אנדמיים של השטצדאים: Bogidiella copia, Habraeobogidiela bromleyana, Metacrangonyx ortali.
Hyperia macrocephala
Ampelisca brevicornis
Lepidepecreum longicornis
Pariambus typicus
Hyperia galba
Talitrus saltator
הערות שוליים

1 2  מסמך מדיניות לעתיד ים המלח, חלק ב', נספחים, מרץ 2005, נספח 3ד, עמוד 26
↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294060705171  BnF: cb11964759n (data)  LCCN: sh85004624  NDL: 00572667  NKC: ph849169 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שגרירות רוסיה בישראל

| --- | --- |


בניין שגרירות רוסיה ברחוב הירקון 120 תל אביב
 מידע כללי
 כתובת:  רחוב הירקון 120, תל אביב
 עיר:  תל אביב-יפו 
 קואורדינטות:  32°04′53″N 34°46′07″E﻿ / ﻿32.08139°N 34.76857°E﻿ / 32.08139; 34.76857
 תאריך פתיחה:  26 ביוני 1948
 תאריך סגירה:  10 יוני 1967
 תאריך פתיחה מחדש:  3 באפריל 1991
 מתקפות:  הפיגוע בצירות הסובייטית
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי ישראל–רוסיה יחסי ברית המועצות–ישראל
 שגריר:  אנטולי ויקטורוב
 שטח האמנה:  ישראל ישראל
 מדינה מיוצגת:  רוסיה רוסיה ברית המועצות ברית המועצות (1948–1967)
 http://israel.mid.ru
  (למפת תל אביב מוגדלת) שגרירות רוסיה בישראל(למפת תל אביב רגילה) שגרירות רוסיה בישראל(למפת גוש דן רגילה) שגרירות רוסיה בישראל(למפת גוש דן מוגדלת) שגרירות רוסיה בישראל
 
שגרירות רוסיה בישראל היא הנציגות דיפלומטית של הפדרציה הרוסית במדינת ישראל. השגרירות ייצגה בעבר את ברית המועצות, והאימפריה הרוסית הפעילה אף היא מערך קונסולארי בארץ ישראל.
מושבה של השגרירות הוא ברחוב הירקון בתל אביב. בנוסף לשגרירות, רוסיה מחזיקה בקונסוליות ברחוב בן-יהודה בתל אביב ובחיפה.
השגריר הראשון של ברית המועצות בישראל היה פבל ירשוב שכיהן למעשה כציר בישראל, אלכסנדר אברמוב, הנציג הדיפלומטי שבא אחריו, כיהן אף הוא כציר עד ה-16 ביוני 1954 משהועלתה דרגתו מציר לשגריר. לאחר התפרקות ברית המועצות, שגריר הפדרציה הרוסית הראשון בישראל היה אלכסנדר בובין שכיהן במשך 7 שנים.
רקע היסטורי

בדצמבר 1858 הקימה האימפריה הרוסית קונסוליה בירושלים.
ב-1914 האימפריה העות'מאנית הייתה נתונה במצב מלחמה מול האימפריה הרוסית והנציגים הדיפלומטים של רוסיה נאלצו לעזוב למצרים. לאחר המלחמה שלטונות ברית המועצות, שהיו במתיחות מול האימפריה הבריטית, לא פתחו מחדש את הנציגות.
היסטוריה

ברית המועצות הכירה בישראל דה יורה ב-17 במאי 1948, וב-26 ביוני נפתחה צירות ברית המועצות בתל אביב. הצירות שכנה בבית לוין (שכיום מהווה מבנה שימור ועודנו נושא את הכינוי בית השגרירות הרוסית).
ב־9 בפברואר 1953, בשעות הערב, נפגע הבית מפצצה שהונחה על ידי שלושה יהודים יוצאי לח"י, ממחתרת צריפין. האירוע שימש אמתלה לניתוק היחסים הדיפלומטיים של ברית המועצות עם ישראל, בטענה שהפעולה קיבלה את חסות המדינה.
בעקבות חידוש היחסים ביולי 1953 השתכנה השגרירות בדצמבר 1953 בסמוך לגן אברהם שברמת גן, ושכנה שם עד לניתוק היחסים בעקבות מלחמת ששת הימים.
לאחר חידוש היחסים בין המדינות בשנת 1991 התמקמה השגרירות הרוסית במבנה ברחוב הירקון 120 בתל אביב.
ציוני דרך

מאי 1948 - כוננו יחסים דיפלומטיים בין ברית המועצות לישראל
11 בפברואר 1953 - ממשלת ברית המועצות החליטה לנתק את היחסים עם ישראל, בעקבות הפיגוע בצירות הסובייטית
6 ביולי 1953 - חודשו היחסים הדיפלומטיים
1954 - הציר הסובייטי הועלה לדרגת שגריר
10 ביוני 1967 - היחסים הדיפלומטיים נותקו שוב בעקבות ניצחון ישראל במלחמת ששת הימים
3 באפריל 1991 - היחסים שוקמו, אך במקום שגרירות הוקמה קונסוליה
23 בדצמבר 1991 - מונה שגריר ראשון של הפדרציה הרוסית בישראל
שגרירים > שגרירי ברית המועצות במדינת ישראל

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |

| פבל ירשוב | 26 ביוני 1948 - 11 בפברואר 1953 |  |
| אלכסנדר אברמוב | 8 באוגוסט 1953 - 21 בינואר 1958 |  |
| מיכאיל בודרוב | 21 בינואר 1958 - 15 באוקטובר 1964 |  |
| דמיטרי צ'ובאחין | 8 באוגוסט 1964 - 10 ביוני 1967 | בתקופתו נותקו היחסים הדיפלומטיים |
שגרירים > שגרירי הפדרציה הרוסית במדינת ישראל

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |

| אלכסנדר בובין | 23 בדצמבר 1991 - 27 במרץ 1997 | מונה לשגריר ברית המועצות בישראל שבוע לפני התפרקות ברית המועצות והמשיך לכהן כשגריר הפדרציה הרוסית |
| מיכאיל בוגדנוב | 27 במרץ 1997 - 1 בפברואר 2002 |  |
| גנאדי טראסוב | 1 בפברואר 2002 - 31 בינואר 2007 |  |
| פיוטר סטגני | 31 בינואר 2007 - 8 ביולי 2011 |  |
| סרגיי יאקובלב | 8 ביולי 2011 - 10 ביולי 2015 |  |
| אלכסנדר שיין | 10 ביולי 2015 - 5 באפריל 2018 |  |
| אנטולי ויקטורוב | 5 באפריל 2018 - |  |
ראו גם

יחסי ישראל–רוסיה
הערות שוליים

↑  הרוסים נכנסים ל"מלון השושנים", מעריב, 23 בדצמבר 1953;
ציר ססס"ר ביקר בעירית רמת גן, דבר, 30 בדצמבר 1953
| ראשי הנציגות הדיפלומטית של ברית המועצות ורוסיה בישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות (1923–1955)ברית המועצות | פבל ירשוב • אלכסנדר אברמוב • מיכאיל בודרוב • דמיטרי צ'ובאחין • אלכסנדר בובין |  |
| רוסיה רוסיה | אלכסנדר בובין • מיכאיל בוגדנוב • גנאדי טראסוב • פיוטר סטגני • סרגיי יאקובלב • אלכסנדר שיין • אנטולי ויקטורוב |  |
שתיקה מביכה

שתיקה מביכה היא מצב המעורר אי נוחות במהלך שיחה או הרצאה. מצב מסוג זה הוא מעורר אי נעימות למשתתפים בו מאחר שבמהלך השקט שנגרם במהלכו, עולות תחושות כמו חרדה ומתח בשל העובדה שמופעל לחץ לדבר במצב בו לא ברור מה לומר. בשיחה, השהיות המקובלות בין מילים ומשפטים נקבעות בהתאם לשפה, התרבות וההקשר. בארצות הברית, לדוגמה, שתיקה של ארבע שניות יוצרת מבוכה בקרב המשתתפים בה.
הסיבות לשתיקה מביכה

בהיעדר יכולות פיזיולוגיות מיוחדות, משחר האדם הוא הסתמך על הכישורים הקוגניטיביים שלו ויכולתו להתקיים בחברה של אנשים נוספים. כחלק מהמנגנון ההישרדותי שקיים בגוף האדם, בעת שתיקה מביכה או קצר בתקשורת, מופרש בבלוטת יותרת הכליה הורמון קורטיזול שמעלה את קצב פעימות הלב ומסייע לגוף להסתגל לאספקה לא רציפה של מזון במטרה להתמודד עם האירוע בו נמצא אותו אדם. זאת לאחר שבעבר דחייה ממושכת מחברת אנשים בישרה רעות לאדם שנדחה על ידם.
במחקר הולנדי שנערך גילו המשתתפים כי הם חשו חרדה, ירידה בביטחון העצמי ודחייה לאחר שתיקה קצרה במהלך שיחה.
הסבר אחר שהוצע לכך הוא שבמהלך שיחה, אחד הצדדים חש בטוח יותר מהצד השני, וכך הוא מנווט את השיחה. במקרים בהם האדם בעל הביטחון הגבוה יותר לא מוביל את השיחה, הצד השני מפגין חוסר ביטחון. על ידי כך, שני הצדדים נקלעים לרגע מתוח.
פתרון

שתיקות מביכות עשויות לנבוע משיחה בה המשתתפים אמרו את שיש להם להגיד. כדי להימנע מרגעים כאלו, הומלץ לאלו שנמצאים בהן לחזור על דברי יתר האנשים ולסכם אותם.
במקרים אחרים, כשצפויה למשל שיחה ממושכת, אנשים עשויים להיות נינוחים יותר. במסגרות חברתיות אחרות בהן אנשים נפגשים לראשונה, המארגן עשוי לנסות ל"שבור את הקרח" על ידי סיבוב היכרות.
הערות שוליים

↑  Intervention in human services, אוולין ד. שולמן, הוצאת מוסבי, 1982, ISBN 9780801643712
↑  How to Start and Make a Conversation, כריסטופר גוטשלק, הוצאת אטלנטיק, 2010, ISBN 9781601383839
שמן מנוע

שמן מנוע סינתטי של "מוביל 1"
שמן מנוע הוא שמן תעשייתי המשמש לסיכה של מנועי בעירה פנימית. תפקידו העיקרי של שמן המנוע הוא סיכוך בין חלקי המנוע הנעים לשם הפחתת החיכוך, אך הוא מסייע גם לניקוי המנוע, למניעת קורוזיה, לשיפור האיטום בין הבוכנה לצילינדר ולקירור המנוע. שמני מנוע מבוססים על תוצרי זיקוק נפט או על תוצרים כימיים סינתטיים. המרכיב העיקרי בשמני מנוע הוא תרכובות אורגניות מסוג פחמימנים.
תפקיד

שמן מנוע הכרחי לפעולתם התקינה של מנועי בעירה פנימית המותקנים בכלי רכב, כלי שיט, כלי טיס, ומיכון אחר. תפקידיו הם:
הפחתת השחיקה המכנית של חלקי מתכת במנוע הנעים והבאים במגע זה עם זה. שחיקת החלקים פוגעת בביצועי המנוע, מגבירה צריכת דלק עד כדי כישלון כללי בהפעלת המנוע.
הפחתת איבוד אנרגיה המומרת לחום בעת חיכוך בין חלקי המתכת במנוע.
פיזור חום באמצעות הולכה בעיקר בין חלקי המנוע שבקרבת הבעירה אל חלקי המנוע החיצוניים, השמן מסייע גם בפינוי החום אל מערכת הקירור.
מניעת חלודה וקורוזיה. שמן המנוע מבודד את חלקי המתכת מהאוויר ומונע את התחמצנותם.
שיפור בקומפרסיה. חלקי המתכת שעליהם שכבת שמן מנוע אוטמים טוב יותר את החללים שביניהם הפרשי לחצים במהלך עבודת המנוע.
נקיון המנוע. חלקיקי מתכת מיקרוסקופיים המשויפים מחלקי המנוע הנעים נאספים על ידי שמן המנוע. החלקיקים נעים עם זרימת השמן, מסוננים במהלך עבודת המנוע במסנן שמן וכך מורחקים מהמנוע.
מלבד שמן המנוע, עשויים להיכלל במנוע שמנים נוספים שנבדלים ממנו ברמת הצמיגות בטמפרטורות שונות, במהירות התחמצנותם, בטווח הטמפרטורות היעיל ובתכונות אחרות. למשל שמנים לתיבות הילוכים אוטומטיות וידניות, תיבות העברה, מצמדים, דיפרנציאלים מוגבלי החלקה ועוד.
תכונות

התכונות הנדרשות משמן מנוע הן:
טווח צמיגות מוגדרת בטמפרטורות העבודה של המנוע שתאפשר סיכוך יעיל וקצב זרימה מספק של שמן לחלקי המנוע. צמיגות גבוהה מותירה שכבת הגנה לזמן ממושך יותר של חלקי המתכת הפנימיים של המנוע. אך מנגד פוגעת בזרימת השמן בין חלקי המנוע השונים. ככל שהשמן צמיג יותר, נדרשת יותר אנרגיה לסחרר אותו ולכן שמן איכותי הוא זה שמשמר את תכונת הציפוי למרות דלילותו היחסית.
עמידות יחסית בפני התחמצנות של השמן. התחמצנות משנה את תכונות השמן ומקצרת תקופת יעילותו.
עמידות בפני הטמפרטורה המקסימלית בתחום העבודה של המנוע. למשל, בטמפרטורות של כ-160 מעלות צלזיוס באזור החיכוך בין טבעות הבוכנה לצילינדר במנוע בנזין ובכ-315 מעלות במנוע דיזל.
שמירה לאורך זמן על מידת בסיסיות קבועה למרות חשיפתו לתוצרי בעירה במנוע. תכונה זו נמדדת ביחידת המידה TBN‏ (Total base number). ככל שערכו של ה-TBN גבוה יותר, השמן משמר לאורך זמן ארוך יותר את יכולתו לסייע במניעת שיתוך.
תכונות השמן חשובות ליעילות המנוע ותקינותו. לכן ממליצים יצרני כלי הרכב לשמור על תדירות החלפה ועל סוג השמן המתאים למנוע ומתנים את אחריות היצרן בשימוש בשמן מנוע המאושר על ידם. עם השיפור באיכות הייצור של שמני מנוע, התארכו חיי המדף שלהם ותקופת השימוש המומלצת בהם. בעוד שבשנות ה-70 של המאה ה-20 התבקשה לעיתים ההחלפה לאחר כ-5,000 קילומטר, בעשור הראשון של המאה ה-21 מומלצת החלפת שמן בכלי רכב רבים לאחר כ-15,000 קילומטר או יותר.
תכונות > דרגת צמיגות

התכונה החשובה ביותר של שמן המנוע היא צמיגותו. מדד הצמיגות (Viscosity index) הוגדר על ידי ארגון SAE ‏(Society of Automotive Engineers). מדד זה מתאר את צמיגותו בטמפרטורות שונות ערך גבוה מסמל שונות נמוכה יותר ברמת הצמיגות בין טמפרטורות שונות. סוגי השמנים שהיו בשימוש בעת הגדרת המדד נשאו ערכים בין אפס למאה, אך שמני מנוע מודרניים (סינתטיים) עשויים לשאת ערכים הנעים בין 80 לבין 400.
הארגון קבע לראשונה תקן סיווג לשמני מנוע ב-1911. התקן עודכן ב-1947 והמשיך להתעדכן עם ההתקדמות בפיתוח שמני מנוע. נכון ל-2009 התבצע הדירוג בערכים: 0, 5, 10, 15, 20, 25, 30, 40, 50 או 60. לעיתים מצורפת למספרים האות W כדי לציין מדידת צמיגות בתנאי מנוע קר (W הוא קיצור המילה חורף באנגלית). דירוג השמן מתבצע באמצעות מדידת הזמן הדרוש לכמות שמן תקנית לזרום דרך פתח תקני. ככל שהזמן ארוך יותר, כך הצמיגות גבוהה יותר וערך הדירוג גבוה יותר. דירוג זה חל על שמני מנוע בלבד ואינו רלוונטי לשמנים אחרים כגון שמן תיבת הילוכים שערכי הדירוג שלו משתייכים לקבוצת מספרים אחרת.
דירוג השמנים מוביל לחלוקתם לשתי קבוצות: חד-דרגתיים ורב-דרגתיים. שמנים חד דרגתיים הם שמנים בעלי צמיגות המשתנה באופן חריף עם שינוי טמפרטורה. קביעת דרגת הצמיגות מתבצעת בטמפרטורה של מאה מעלות צלזיוס. ככל שהצמיגות הנבחנת גבוהה יותר, כך דירוג ה-SAE המספרי גבוה יותר. ניתן גם לדרג שמן חד דרגתי במצב עבודה קר (W). שמנים חד דרגתיים הם בדרך כלל שמנים המזוקקים מנפט (מינרליים) ללא תוספים, המתאימים ליישומים בהם אין שינויים חריפים בטמפרטורת העבודה, כדוגמת מכסחות דשא.
שמנים רב דרגתיים מתוכננים לגשר על השינויים הגדולים בצמיגות השמן החד דרגתי עם השינוי בטמפרטורה. הרכב שמנים אלו מכיל תוספים של פולימרים המכונים משפרי מדד צמיגות (Viscosity index improvers). דירוג שמנים אלו מציג שני מספרים: הגבוה מביניהם מציג את דרגת הצמיגות בעבודה במאה מעלות צלזיוס והנמוך (בסמוך לאות W) מציג את הצמיגות במצב קר. צמיגותו של שמן רב דרגתי עדיין משתנה עם השינוי בטמפרטורה, אך חריפות השינוי קטנה באופן משמעותי בהשוואה לשמן חד דרגתי. המספר הנמוך בדירוג שמן רב דרגתי אינו בודק צמיגות בטמפרטורה אחידה אלא קובע שהשמן עדיין מסוגל לזרום במנוע בטמפרטורה המותאמת לאותו מספר. לדוגמה, שמן 0W זורם במנוע בטמפרטורה של מינוס 35 מעלות צלזיוס בעוד ש-10W מותאם למינוס 25 מעלות ומעלה.
הערות שוליים

↑  Engine Oil Viscosity Classifications--Past, Present, and Future, אתר SAE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538494105171  GND: 4170595-6  LCCN: sh85078716