stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנסיך לאופולד, דוכס בראבנט
ביוגרפיה

לאופולד נולד ב-12 ביוני 1859 בארמון המלכותי לייקן בבריסל שבבלגיה. אביו היה לאופולד, נסיך בלגיה בנו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים. סבא רבא שלו מצד האב היה לואי פיליפ, מלך הצרפתים. אמו הייתה מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה לבית הבסבורג, אשר הייתה נכדתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונינתו של קרלוס השלישי, מלך ספרד. בשנת 1865 מת סבו לאופולד הראשון, ואביו הוכתר כמלך הבלגים, בעוד לאופולד קיבל את התואר דוכס בראבנט. אביו ואמו לא הסתדרו היטב, ואמו העבירה את מרבית זמנה בעיר ספא ליד הארדנים. אביו הזניח את אחיותיו לואיז וסטפני, והתעניין בעיקר בלאופולד, בעוד אמו מריה הנרייטה התמקדה בבנותיה והעניקה להן חינוך מעולה.
ב-22 בינואר 1869 מת לאופולד מדלקת ריאות, לאחר שטבע באגם. במהלך ההלוויה אביו "נשבר בציבור, התמוטט על ברכיו ליד הארון והתייפח ללא שליטה".
המוות הכניס את אביו להלם שממנו לא התאושש עוד. הוא התפייס עם אמו לזמן מה בניסיון ללדת בן זכר נוסף שיירש אותו, אולם התוצאה הייתה לידתה של בת נוספת, הנסיכה קלמנטין  בשנת 1872. לאופולד איבד לחלוטין עניין במשפחתו, והשקיע את מרבית תשומת לבו בקונגו (אשר הייתה מושבה פרטית שלו) ובמספר פילגשים.
בשנת 1909 מת אביו לאופולד השני, מלך הבלגים, ובן דודו אלברט הראשון, מלך הבלגים עלה לשלטון במקומו.
הערות שוליים

↑  הוקשילד, אדם (1999). רוחו של המלך ליאופולד: סיפור של תאוות בצע, טרור וגבורה באפריקה הקולוניאלית. ארצות הברית: ספרי מרינר. ISBN 0-618-00190-5 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169458134 (data)  GND: 119112310  ISNI: 0000 0000 1360 3979  VIAF: 25405614   WorldCat (עם VIAF): 25405614
הנסיך כספיאן

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט המבוסס על הספר, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ק. ס. לואיס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  יתמות, ממלכת נרניה 
 מקום התרחשות:  ממלכת נרניה, ארץ המלאכים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  15 באוקטובר 1951 
 סדרה
 ספר קודם:  האריה, המכשפה וארון הבגדים, הסוס ונערו 
 הספר הבא:  המסע בדורך השחר 
 
הנסיך כספיאן (באנגלית: Prince Caspian) הוא רומן פנטזיה לילדים שנכתב על ידי הסופר האנגלי קלייב סטייפלס לואיס ופורסם בשנת 1951. הספר היה השני מבין ספרי דברי ימי נרניה שפורסם והרביעי מבחינת הכרונולוגיה. נקרא בהתחלה "השיבה לנרניה".
עלילה

עלילת הסיפור נפתחת כשנה לאחר סיום הספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים". פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי, ארבעת גיבורי הספר הקודם, מתכוננים לצאת לשנת הלימודים החדשה, כאשר הם מוצאים את עצמם מועברים באורח קסם לעולם זר. לאחר חקירה קצרה, הם מבינים שהם חזרו לנרניה, שעברו עליה מאות שנים מאז שעזבו אותה לאחרונה מכיוון שהזמן זורם בקצב שונה בין העולמות השונים. לאחר שזמן מה הם לא פוגשים אף נפש חיה מלבדם, הם מוצאים גמד בשם טרמפקין שאותו הם מצילים מטביעה, אשר מספר להם על השינויים הרבים שחלו בנרניה בזמן זה: החיות המדברות, הגמדים ושאר היצורים המופלאים של נרניה כמעט שנעלמו והמעטים ששרדו נאלצו לרדת למחתרת ולחיות בסתר, לאחר שהארץ נכבשה על ידי בני־אדם, יוצאי ארץ טלמר, שעשו מאמצים למחוק כל שריד וזכר לעברה הפלאי. הנסיך כספיאן, יורש העצר החוקי של הארץ, נוטה חסד ליצורים הקדומים של נרניה, אבל הוא נרדף על ידי דודו מירז, שתפס את השלטון לאחר שרצח את אביו, וכעת מעוניין לרצוח גם אותו. כספיאן נמלט ומצטרף לקבוצה קטנה של יצורי נרניה המנסים להקים צבא שיתקומם כנגד שלטונו של מירז. על מנת להשיג עזרה, הם תוקעים בקרן הקסומה של המלכה סוזן, שהשפעתה, כפי שמסתבר, היא זו שהביאה את הילדים מעולמם.
הילדים מסכימים לעזור לכספיאן לתפוס את השלטון. הם פוגשים באסלן, אשר בתחילה רק לוסי מסוגלת לראותו, אשר יוצא, ביחד עם לוסי וסוזן, למסע להחזרת תפארתה של נרניה הקדומה. במקביל, פיטר מזמין לדו־קרב את המלך מירז, על־מנת להוכיח את תוקף שלטונו של כספיאן. הוא מנצח בדו־קרב, אבל מחנה מירז מסרב לקבל את ההכרעה, ויוצאים למתקפה. עם זאת, הם מוכנים להיכנע לאחר שהם נוכחים בשובו של אסלן.
אסלן מכתיר את כספיאן למלך ומשליט שלום בין בני־האדם לבין שאר יצורי נרניה. לבני־האדם שאינם מעוניינים לחיות במשותף עם יצורי נרניה, הוא מציע את האפשרות לחזור בחזרה לעולמם שלהם. גם פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי חוזרים לעולמם, לאחר שלפיטר ולסוזן מובהר שזהו ביקורם האחרון בנרניה.
דמויות

לוסי פיוונסי, הצעירה מבין ילדי המשפחה, היא הראשונה לראות שוב את אסלן.
אדמונד פיוונסי הוא הילד השלישי במשפחה. שלא כאחיו הבוגרים הוא סומך על חושיה של לוסי, ומצביע על כך שבהרפתקה הקודמת שלהם היא התבררה כמי שצדקה, לעומתו.
פיטר פיוונסי, בכור משפחת פיוונסי הוא מלכהּ העליון של נרניה.
סוזן פיוונסי היא הילדה השנייה למשפחה. היא משתמשת בחץ וקשת.
הנסיך כספיאן, המלך הטלמריאני החוקי ולבסוף מלך נרניה. הוא מופיע גם בשני הספרים הבאים בסדרה: המסע בדורך השחר וכס הכסף, ובקצרה גם בסוף הקרב האחרון.
אסלן, האריה הגדול ומי שהקים את נרניה.
מיראז', דודו של כספיאן, אשר עם היוולד לו בן מנסה להדיח את כספיאן מכסאו כדי למלוך על הטלמריאנים. הוא מוביל את המאבק בבני נרניה התומכים בכספיאן ונלחם בדו-קרב עם פיטר כדי ליישב את הסכסוך אך לבסוף נהרג על ידי לורד גלוזל.
טרומפקין, גמד ג׳ינג׳י המסייע לכספיאן להביס את חייליו של מיראז׳ ונתפס על ידיהם. הוא נלקח לקייר פאוול, אך רגע לפני ניסיון הטבעתו הוא מחולץ בעזרת ילדי משפחת פאוול. בתחילת הספר הוא סקפטי לגבי קיומו של אסלן, והמלכים והמלכות העתיקים אך בסוף הספר הוא מכיר בטעותו.
דוקטור קורנליוס, חצי גמד וחצי אדם, הוא המורה והיועץ של כספיאן.
ריפיצ'יפ הוא עכבר מדבר ונושא חרב אמיץ, ותומך נלהב של כספיאן ושל אסלן.
ניקאבריק הוא גמד שחור שיער. הוא זומם להחזיר לתחיה את המכשפה הלבנה כדי להביס את הטלמריאנים באמצעות קסם שחור. הוא נהרג יחד עם שותפיו למזימה על ידי כספיאן ובני בריתו.
לורד סופספיאן ולורד גלוזל הם לורדים טלמריאנים הזוממים להדיח את מיראז׳ ומתמרנים אותו כך שיסכים להצעתו של פיטר לדו-קרב חלף המלחמה. לאחר תבוסתו של מיראז׳ בדו-קרב גלוזל נועץ בו חץ בסתר. סופסיאן נהרג בקרב על ידי פיטר, אך המחבר מותיר את גורלו של גלוזל עמום.
פרשנויות

ק.ס. לואיס עצמו, אמר לילדה אמריקנית כי הספר מבטא מצב של מציאות מושחתת וחזרה בתשובה אל דת האמת.
יש המוצאים[דרוש מקור] בספר זה, בדומה לשאר ספרי הסדרה, מוטיבים נוצריים רבים, התואמים את השקפתו הדתית של מחבר הספר. כדוגמה הם [דרוש מקור: מי?]מביאים את הסיפור שלראשונה לוסי בלבד מסוגלת לראות את אסלן, ואילו הילדים האחרים צריכים להתמודד עם השאלה אם לפעול על סמך אמונה בלבד - אלגוריה לשאלה הנוצרית של אמונה עיוורת באל למול מציאות האומרת דבר אחר, וכן מתן ייצוג להשקפה הנוצרית כי הילדים תמימים מאשר המבוגרים (ביטוי המופיע גם בתנ"ך בתיאור אחרית הימים). עלילת הספר מבטאת גם את התפיסה שהייתה קיימת בנצרות (וגם בתנ"ך) של זכות מלוכה מתוקף בחירה אלוהית.
יש המוצאים בספר אלגוריה להשתלטות הסובייטית על מזרח אירופה בראשית המלחמה הקרה - אלגוריה המתיישבת עם השקפתו הפוליטית של מחבר הספר.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Walter Hooper, ed. The Collected Letters of C. S. Lewis, Volume III, p. 1245.
| דברי ימי נרניה מאת ק> ס. לואיס |
| --- | --- | --- |
| ספרים | האריה, המכשפה וארון הבגדים (1950) • הנסיך כספיאן (1951) • המסע בדורך השחר (1952) • כס הכסף (1953) • הסוס ונערו (1954) • אחיינו של הקוסם (1955) • הקרב האחרון (1956) |  |
| דמויות | פולי פלמר • דיגורי קירק • המכשפה הלבנה • אסלן • לוסי פיוונסי • אדמונד פיוונסי • סוזן פיוונסי •  פיטר פיוונסי • מר טומנוס • יוסטס קלרנס סקרב • הנסיך כספיאן העשירי • ג'יל פול • הנסיך ריליאן • טרמפקין •  ריפיצ'יפ • שסטה • טש |  |
| סרטי קולנוע | סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים (2005) • סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן (2008) • סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר (2010) |  |
| סדרות טלוויזיה | דברי ימי נרניה (1988-1990) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1088041728  MusicBrainz work: c4116076-ef6a-43cc-8c82-74acf22d1f51  VIAF: 2620147270733935700007   WorldCat (עם VIAF): 2620147270733935700007
המועצה הבין-לאומית לארכיונאות

| --- | --- |
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז 
 יושב ראש:  Josée Kirps 
 תקופת הפעילות:  9 ביוני 1948 – הווה (76 שנים) 
 www.ica.org
 
המועצה הבין-לאומית לארכיונאות (בצרפתית: ICA - Conseil international des archives) היא ארגון בינלאומי לא ממשלתי, שמטרתו קידום שיתוף פעולה בינלאומי בשימוש, פיתוח ושימור בארכיונים ברחבי העולם.
הארגון הוקם בשנת 1948 בעזרתו של שרל סאמאראן שהיה מנהל בארכיון הלאומי של צרפת. בשנת 2009 היו חברים בו למעלה מ-1,400 חברים מוסדיים מ-190 מדינות. המועצה מאגדת תחתיה ארגונים בינלאומיים שונים לשימור ותיעוד היסטורי.
האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע הוא חבר במועצה הבינלאומית לארכיונאות.
המשמר המלכותי הספרדי

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ספרד ספרד
 שיוך:  משמר מלכותי 
 
המשמר המלכותי (בספרדית: Guardia Real) הוא גדוד עצמאי של כוחות הצבא הספרדיים, המוקדש להגנת מלך ספרד ובני משפחת המלוכה הספרדית ובשירותו משרתים 1,500 חיילים.  המשמר אמנם משתתף במצעדים ובאירועים טקסיים אחרים, אך זוהי יחידת לחימה מתפקדת לחלוטין. חבריה מגויסים משורות כל שלוש זרועות הצבא הספרדיים עוברים הכשרה קרבית זהה לזו של חיילים רגילים.
המשמר מכיל תמהיל מגוון של יחידות: יחידת חיל הנחתים המלכותי מהצי, צנחנים מחיל האוויר ויחידת חי"ר מהצבא, בין היתר. כמה יחידות שירתו באפגניסטן ובבוסניה.
היסטוריה

ההיסטוריה של המשמר המלכותי מתוארכת לתקופת ימי הביניים. היחידה הבכירה ואחד מגופים אבטחת אישים הוותיקים בעולם הוא חיל אנשי החצר, Monteros de Espinosa, משנת 1006 ונוצר על ידי סנצ'ו גרסיה מבית קסטיליה.
עוד לפני תקופת המלוכה הראשונה בספרד, הקימו המלכים הקתוליים את המשמרות הישנים של קסטיליה (Guardias Viejas de Castilla). בהמשך, המלך הראשון בספרד, קרל החמישי הורה לפלוגה של אותם שומרים לשמור ולהתגורר בארמונו.
מאוחר יותר, אביו של קרל החמישי, פיליפ הנאה הגיע לספרד בשנת 1502 הביא איתו את "הקשתים של בורגונדי" ועם סגנונם הבורגונדי, יחד עם שתי יחידות שירתו כגוף אבטחה מלכותי עד לארגון מחדש של "כוחות הבית המלכותי" (Tropas de Casa Real) על ידי פליפה החמישי. בתקופת שלטונו התארגנו משמרות המלוכה:
מטה
משמר המלוכה הלברדרס
משמרות החיל (מאורגן כטייסת)
שני גדודי חי"ר
במאה ה-19 נוסף למשמרת חיל רגלים ימי.
המשמר פורק בשנת 1931 כתוצאה מהקמת הרפובליקה השנייה והוחלפה על ידי "סיירת משמרות הסוסים הנשיאותית" (Escuadrón de Escolta Presidencial), שהייתה מערך פרשים. עד שנת 1936 הוא כלל את חיל הרגלים "גדוד המשמרות הנשיאותיים" (Batallón de Guardia Presidencial) שנשאר נאמן לרפובליקה במהלך מלחמת האזרחים.
תחת פרנסיסקו פרנקו, על פי צו מ-4 בפברואר 1949, אורגן ביתו הצבאי של הגנרליסימו מחדש ועל בסיס היחידות הרפובליקניות "הגדוד של משמרות כבודו ראש המדינה" (Regimiento de la Guardia de S.E. el Generalísimo) הוקם גדוד משמרות הגנרליסימו והיחידה שימשה כגוף אבטחה עד למותו של פרנקו.
עם מותו של פרנקו ועלייתו של המלך חואן קרלוס כראש המדינה והמפקד הראשי של הכוחות המזוינים, גדוד המדמר השתלב בצבא החדש תחת המלך והיווה את הבסיס למה שהוא כיום גווארדיה ריאל המודרני - "רגימנט המשמר המלכותי" (Regimento de la Guardia Real), האחראי לאבטחת המלך וכפוף משרד ההגנה.
תפקידים

תפקידו העיקרי של המשמר המלכותי הוא לספק ביטחון צבאי למלוכה. בנוסף להגנה על בני משפחת המלוכה הספרדית, תפקידיה הנוכחיים של היחידה כוללים הגנה על ראשי מדינות זרים המבקרים בספרד, ועל ארמונות מלוכה כמו ארמון המלוכה של מדריד, ארמון אל פרדו וארמון סרסואלה.
הגדוד הוא יחידת לחימה פעילה ונשלחה לבוסניה ואפגניסטן. המשמר לוקח חלק באופן קבוע בתרגילים צבאיים המאורגנים בשיתוף עם כל שלוש הזרועות של צבא ספרד.
המשמר מעורבת בטקס החלפת המשמר (Cambio de la Guardia) בארמון המלכותי ביום רביעי הראשון בכל חודש בין השעות 12 בצהריים לשעה 14:00 (למעט יולי, אוגוסט וספטמבר). חייליו נוכחים במצעדים צבאיים בבירה הלאומית מדריד בחגים רשמיים.
גלריה

דגל יחידה של היחידה הימית של המשמר המלכותי.
המשמר המלכותי בכניסה הראשית של פאלאסיו ריאל.
טקס חילופי משמר בפלאסיו ריאל.
ראו גם

משמר הכנסת
משמר הקרמלין
הערות שוליים

↑  redacción, La. "San Juan El Precursor de Cristo Rey". www.arzobispadocastrense.com. נבדק ב-2020-02-19.
↑  Reseña histórica (ארכיון)
המלך פרדיננד מאראגון מלווה על ידי המשמר המלכותי של קסטיליה במהלך השבעת הפוארס בגרניקה בשנת 1476 כלורד ביסקאיה
חיילי המשמר המלכותי מחוץ לארמון המלכותי במדריד
המוזיאון לזיכרון העם היהודי והשואה באוקראינה

| --- | --- |

הכניסה למוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון שואה
 כתובת:  מרכז מנורה 
 מיקום:  דניפרו 
 מדינה:  אוקראינה 
 מייסדים:  קהילת דנייפר, וכן הרב שמואל קמינצקי, גנאדי בוגוליובוב ואיגור קולומויסקי.
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2012
 תאריך פתיחה רשמי:  1999 
 קואורדינטות:  48°27′49″N 35°03′12″E﻿ / ﻿48.463635596204°N 35.053258392611°E﻿ / 48.463635596204; 35.053258392611
 jmhum.org/uk/
 he
 
מוזיאון לזיכרון העם היהודי והשואה באוקראינה הוא מוזיאון לזיכרון שואת העם היהודי בדניפרו (Dnepr) שבאוקראינה. זהו המוזיאון הגדול ביותר במרחב הפוסט-סובייטי לזכר השואה. בנוסף לוויטרינות מסורתיות במוזיאונים, המוזיאון משתמש במתקני מולטימדיה, הולוגרמות ובשידור הקלטות וידאו ואודיו.
הקמה

הרעיון להקים מוזיאון שואה עלה עוד בשנת 1999, כאשר הוקם המרכז המדעי והחינוכי "תקומה" - המרכז הלאומי הראשון לחקר והוראה של תולדות היהודים והשואה. בפועל המוזיאון נוסד בשנת 2012, והוא המוזיאון הגדול ביותר באוקראינה ובמדינות הפוסט-סובייטיות המוקדש להיסטוריה היהודית ולשואה.
הפרויקט להקמת המוזיאון התממש הודות לפעילות קהילת יהודי הדנייפר ורבה הראשי של דנייפר והאזור - הרב שמואל קמינצקי. התמיכה הארגונית והכספית של ראשי הקהילה - גנאדי בוגוליובוב ואיגור קולומויסקי, וכן סיוע של מספר ארגונים יהודיים ועובדי "תקומה".
פריטים ייחודיים הקשורים לתולדות העם היהודי ולשואה נתרמו לתערוכות המוזיאון על ידי הרב שמואל קמינצקי, איגור קולומויסקי, לאדה וליאון שרמן, אלכסנדר קריינין, אולג קורבן ורבים אחרים. עשרות מוסדות מדעיים וחינוכיים באוקראינה, פולין, גרמניה, קנדה, ארצות הברית, ישראל ומדינות נוספות תרמו אף הם תרומה משמעותית ליצירת תערוכות ולהשלמת קופת המוזיאון.
השטח הכולל של המוזיאון הוא יותר מ-2,000 מ"ר.
מנהל המוזיאון בעת ייסודו היה ההיסטוריון איגור שצ'ופאק, ולאחר מכן החליפה אותו אירינה רדחנקו.
פעילות

מלבד הצגת אוסף החפצים הקשורים להיסטוריה של הקהילה היהודית של אוקראינה בכלל, ושל דניפרו בפרט, המוזיאון משמש גם כמרכז חינוכי לתולדות היהודים באוקראינה ובמזרח אירופה.
במוזיאון מבקרים אנשי ציבור פוליטיים ותרבותיים, נציגי נציגויות דיפלומטיות, תלמידי בתי ספר וסטודנטים מכל רחבי אוקראינה, וכן אורחים מאוסטריה, גרמניה, קנדה, ישראל, ליטא, איטליה, רוסיה, ארצות הברית, פולין, צרפת ומדינות אחרות.
מבנה המוזיאון > אולם ראשון - "העולם שנחרב בשואה"

המוזיאון מורכב מארבעה אולמות: האולם הראשון הוא אולם המורכב מ'גושים' המוקדשים ליהדות ולעולם הרוחני של העם היהודי. האולם כולל תערוכות המספרות על אירועים מרכזיים בהיסטוריה של היהודים באוקראינה מהמאות ה-18 עד ה-20. בין המוצגים ניתן למצוא כתרי תורה, ספרי תורה עתיקים ואוספים של מזוזות מהמאה העשרים. התערוכה מכילה מייצגים המוקדשים להשתתפותם של יהודים באירועים המהפכניים של תחילת המאה העשרים ומלחמת העולם הראשונה.
תשומת לב מיוחדת מוקדשת לנושא הדיכוי ההמוני של שנות העשרים של המאה העשרים, ובפרט לפעילותם של יהודים במבני הצ'קה - OGPU - NKVD ויהודים - קורבנות הדיכוי.
תערוכה נפרדת של המוזיאון מוקדשת להולודומור של שנות 1932-1933. הוא משקף גם את גורלם של יהודים ונציגים של מיעוטים לאומיים אחרים, ושל תושבי כפר אוקראיני רב לאומי, שהפך לקורבן של שיטות הקולקטיביזציה והנישול של סטלין.
מבנה המוזיאון > אולם שני - השואה

התערוכות הראשונות מספרות על היווצרות האידאולוגיה הנאצית בגרמניה בשנות ה-30, והמרכיב האנטישמי שלו. דברי הימים של אותם זמנים, עלונים, ספרים ועיתונים מעידים על אירועי ליל הבדולח של 1938, חוקי הגזע הנאציים ותעמולה אנטישמית.
ההיסטוריה של "הפתרון הסופי" בארצות אוקראינה משוחזרת בתערוכות המוקדשות לגירושים, גטאות, מחנות השמדה ומחנות ריכוז. תשומת לב מיוחדת מוקדשת להתנגדות יהודית למדיניות הנאצית, לשיתוף פעולה ולהישג של חסידי אומות העולם.
מבנה המוזיאון > אולם שלישי "העולם שאחרי השואה"

התערוכות באולם זה מייצגות את הנושא: "העולם שאחרי השואה".
בין הנושאים הנידונים הם יהודי ברית המועצות לאחר השואה, הקמת מדינת ישראל ב-1948, והטרגדיות של המאה ה-20.
הרעיון המרכזי של התערוכה "טרגדיות של המאה ה-20" היא "אין דבר כזה כאב של מישהו אחר", ובה מובאים תצלומים, חפצים אישיים ומסמכים המספרים על רצח העם הארמני ב-1915, גירוש עמי קרים ב-1944, טרגדיית וולין, רצח העם בקמבודיה ורואנדה.
בינואר 2018 נפתחה התערוכה הקבועה הראשונה באוקראינה, המוקדשת לטרגדיה של בני רומא באוקראינה ובמולדובה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מבנה המוזיאון > אולם רביעי "השעון שראה את העבר"

האולם מציג אוסף של שעונים עתיקים שנתרם למוזיאון על ידי איגור קולומויסקי. השעונים יוצרו בעיקר בצרפת ובגרמניה בסוף המאה ה-18 עד ראשית המאה ה-20.
ישנם שלושה סוגים של שעונים בתצוגה: שעוני האח, עגלה, ושעון קיר. השעונים מיוצרים במגוון טכניקות וסגנונות, מבארוק ועד לארט דקו.
לכל עותק יש היסטוריה משלו הקשורה לאירועי המאות ה-18-19, התקופה הסובייטית ומלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Пам'ять єврейського народу і Голокост в Україні, музей
↑  Музей Память еврейского народа и Холокост в Украине, Днепропетровск
↑  Deutsche Welle, Новый музей Холокоста в Днепропетровске, Deutsche Welle, ‏16 באוקטובר 2012
↑  В Днепропетровске создается музей Холокоста, LB.ua, ‏1 במרץ 2012
↑  УНИАН редакция, В Днепре в музее Холокоста открылась новая экспозиция о жизни евреев после Второй мировой войны, УНИАН, ‏26 באוקטובר 2017
↑  «Чужого болю не буває – для нас це моральний імператив»
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583320605171  LCCN: no2015157897  VIAF: 316605098   WorldCat (עם VIAF): 316605098
הפונותיקה הלאומית

הפוֹנוֹתֵיקָה הלאומית או "ארכיון הצליל הלאומי", הוא אוסף של צלילים מוקלטים, שמטרתו להוות את "הזיכרון המוזיקלי" של העם היהודי ושל הקהילות הלא-יהודיות בישראל.
הפונותיקה היא חלק מהמחלקה למוזיקה של הספרייה הלאומית וחלק מתוך "המרכז לחקר המוזיקה היהודית". מטרתה לאסוף, לקטלג ולשמֵר את מסורות המוזיקה של הקהילות היהודיות בישראל ומחוצה לה, וכמו כן מסורות של הקהילות הלא-יהודיות בישראל (מוסלמים, נוצרים, שומרונים, דרוזים, בדואים וכך הלאה). הפונותיקה משמשת כלי עזר לחוקרים בענייני המוזיקה היהודית והישראלית, אך גם לחוקרי ההיסטוריה היהודית הישראלית החדשה. הפונותיקה הוקמה על ידי ישראל אדלר שאף נמנה עם מייסדי האיגוד העולמי לארכיוני צליל - IASA‏,
הבעיה המרכזית בפונותיקה היא ההתחדשות המתמדת, היקרה מאוד, של אמצעי ההקלטה והשימור. בתחילת המאה ה-21 נערך בפונותיקה מבצע מקיף של דיגיטציה מטעם "קרן לגסי הריטג'" (Legacy Heritage Fund)-ארגון הבא לשמר תרבות יהודית, שיאפשר, בין השאר, גם העלאת אוצרות הפונותיקה לרשת האינטרנט.
עד דצמבר 2023 מנהלת הפונותיקה הייתה ד"ר גילה פלם.
מקור השם פונותיקה לאומית הוא תרגום מצרפתית של Phonothèque nationale, מה שהיה ארכיון הצליל הלאומי של הספרייה הלאומית של צרפת (Bibliothèque nationale), היום ארכיון זה הוא חלק מהמחלקה האודיו-ויזואלית שם.
ראו גם

ספריית מוזיקה
הערות שוליים

↑  (International Association of Sound and Audiovisual Archives (IASA
הפולשת

| --- | --- |
 סוגה:  טלנובלה
 יוצרים:  אינס רודנה
 בימוי:  באטריס שרידן 
 שחקנים:  גבריאלה ספניק ארתורו פניצ'ה לאורה זאפטה שנטל אנדרה סרחיו סנדל
 ארץ מקור:  מקסיקו
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  135
 הפקה
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  טלוויסה ויוה
 תקופת שידור מקורית:  16 באפריל 2001 – 19 באוקטובר 2001
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הפולשת (בספרדית: La Intrusa ; באנגלית: The Intruder) היא טלנובלה מקסיקנית משנת 2001, אשר הופקה על ידי חברת טלוויסה. טלנובלה זו, היא גרסה מחודשת לטלנובלה ונצואלית בעלת אותו שם משנת 1987. כוכבי הטלנובלה הם: גבריאלה ספניק וארתורו פניצ'ה.
עלילה

וירחיניה מרטינז רולדן, אישה יפהפייה, פשוטה וכנה, עובדת כאומנת באחוזתו של רודריגו חונקרה. לרודריגו חונקרה יש שישה ילדים: ג'וניור, קרלוס אלברטו, ראקל, ויולטה, אלדו וממו. בנו השני של רודריגו, קרלוס אלברטו, מתאהב בוירחיניה, והיא בו. יום אחד, רודריגו מגלה שהוא פשט את הרגל ובנוסף לכך, הוא מגלה שהוא חולה במחלה קטלנית. רודריגו, בהיותו יודע שילדיו חסרי אחריות, מתחתן עם וירחיניה, כדי שתשמור על משפחתו ועל נכסיו לקראת יום מותו. אך כאשר ילדיו מגלים על נישואים אלו, הם מתחילים לשנוא את וירחיניה, ומתייחסים אליה כאל פולשת.
צוות שחקנים

גבריאלה ספניק - וירחיניה/ונסה מרטינז רולדן
ארתורו פניצ'ה - קרלוס אלברטו חונקרה
לאורה ספאטה - מקסימיליאנה רולדן
שנטל אנדרה - ראקל חונקרה
סרחיו סנדל - דנילו רולדן
קרלה אלברס - ויולטה חונקרה
דומיניקה פאלטה - אנבלה רולדן
גוילרמו גרסיה קנטו - רודריגו חונקרה ג'וניור
סילביה מנריקז - אלנה רולדן
חוסה מריה טורה - אלדו חונקרה
שרלין - מריקרוס רולדן
מרלן פבלה - גוואדלופה 'לופיטה' רוסאס
קלאודיו בז - אליריו רולדן
דיאנה גולדן - זאירה חימנס
אנריקה ליזלדה - רודריגו חונקרה
הטרילוגיה הקהירית

| --- | --- |

עטיפת הכרך הראשון במהדורה המקורית בערבית
 בית בקהיר  כמאל (ספר)  Sugar Street 
 מידע כללי
 מאת:  נגיב מחפוז
 שפת המקור:  ערבית
 סוגה:  רומן, רומן היסטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1957–1956
 סדרה
 סדרת ספרים:  בית בקהיר, כמאל, דור שלישי
 
הטרילוגיה הקהירית (מערבית: ثلاثية القاهرة) היא סדרה של שלושה ספרי רומן היסטורי, אשר נכתבו בין השנים 1957-1956 במצרים, על ידי הסופר ואיש הרוח המצרי נגיב מחפוז. מאז יציאתה לאור, הטרילוגיה נתפסת על ידי רבים בעולם הערבי ומחוצה לו לאחת מהרומנים הערביים המייצגים והמשפיעים ביותר שנכתבו בעולם הערבי במחציתה השנייה של המאה ה-20, ואף הייתה הסיבה העיקרית לזכייתו של המחבר בפרס נובל לספרות בשנת 1988.
תקציר העלילה

עלילתם של שלושת הספרים עוקבת אחר חייו של אחמד עבד אל-ג'ואד, סוחר מצרי מצליח, המתגורר בקהיר עם משפחתו. הספר מתאר את התהליכים אותם עוברים בני המשפחה במהלך תקופה של כ-25 שנים - החל מסופה של מלחמת העולם הראשונה ועד סופה של מלחמת העולם השנייה. במהלך התקופה נאלצים להתמודד חברי המשפחה עם אתגרים העומדים לפניהם, החל בקולוניאליזם הבריטי במצרים, אשר משפיע ישירות על חייהם של בני המשפחה, וכלה בשינוי ערכי המשפחה במהלך התקופה, אשר משנים את מעמדו של כל בן משפחה ביחס לאחרים. הספר עצמו, בדומה לספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס ביחס לעיר דבלין, נחשב לספר הערבי המזוהה ביותר עם קהיר, והמביא לידי ביטוי את אופייה המשתנה. הספרים שמים דגש על השינויים המתרחשים בקהיר, ודרכה במנטליות המצרית במהלך השנים, בהם הפכה קהיר מעיר ימי-ביניימית עתיקה וישנונית, לעיר מודרנית ומתחדשת בסגנון מערבי.
ספרי הסדרה > בית בקהיר

הספר מציג בפני הקורא לראשונה את אחמד עבד אל-ג'ואד, את אמינה, אשתו הנאמנה, ואת חמשת ילדיהם של השניים. העלילה נעה בין סיפוריהם של בני המשפחה, ובמהלכה אנו לומדים להכיר את אלו, ואת מערכת היחסים הסבוכה והנוקשה המתקיימת בינם לבין אבי המשפחה, השולט בכל בניה שליטה מוחלטת. חרף שליטה זו, עתידים האירועים המתרחשים בעולם להשפיע אף על חייה של המשפחה, ובסופו של דבר לפגוע בה באופן קשה ביותר.
ספרי הסדרה > כמאל

הספר, אשר ממשיך כחמש שנים לאחר סוף הספר הראשון בסדרה, נאלצים בני המשפחה, אשר רושמה של הטראומה אשר הונחתה עליהם עדיין לא פגה, להתמודד עם השינויים אשר נעשים בהרכב המשפחה, כאשר הדגש בספר הוא בתיאור סיפורו של כמאל, הבן הצעיר, אשר מגיע לגיל הבגרות ונאלץ להתמודד לראשונה למול דילמות גיל ההתבגרות, וכן למול אהבה נכזבת. כמו כן, על כמאל להחליט האם ברצונו ללכת בדרכו של האב, או שמא לפלס את דרכו בעולם בדרכו שלו, ובכך להשתחרר אחת ולתמיד משלטונו של האב. בסופו של הספר, נאלצים בני המשפחה להתמודד עם טראומה נוספת, אשר בניגוד לקודמת מקורה אינו באדם אלא בטבע.
ספרי הסדרה > דור שלישי

הספר, אשר נועל את הטרילוגיה, ממשיך ומתאר את קורותיהם של בני המשפחה, כאשר לראשונה צאצאיהם של הדמויות המקוריות תופסים מקום חשוב בהתפתחות העלילה. במהלך הספר אנו למדים על השינוי הגדול שעברה קהיר במהלך השנים, וכן על השינוי אותו עברו בני המשפחה, הן ביחס לחייהם האישיים והן במנטליות המשפחתית אשר השתנתה לחלוטין במהלך השנים. הספר עצמו מסתיים במותה של אמינה, אשתו של אחמד אל-ג'ואד, ובסידורים הנעשים לקראת הלווייתה, כאשר בו זמנית נמצאים שניים מבני המשפחה בכלא המצרי באשמת פעילות פוליטית, הן בתנועת האחים המוסלמים והן בתנועה הקומוניסטית המצרית.
שם הטרילוגיה

בערבית הטרילוגיה ידועה בשם ثلاثية القاهرة (מערבית - הטרילוגיה הקהירית), וכן בשמה המקוצר, الثلاثية (הטרילוגיה).
שלושת הספרים תורגמו לעברית בידי סמי מיכאל, ויצאו לאור מטעם המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, בהוצאת "ספרית הפועלים". הטרילוגיה כולה יצאה תחת השם "בית בקהיר", שהוא גם שמו של הכרך הראשון בסדרה, בין השנים 1981-1987.
באנגלית הטרילוגיה ידועה בשם The Cairo Trilogy (הטרילוגיה הקהירית).
ראו גם

נגיב מחפוז
הערות שוליים

↑  מתי פלד, קהיר: זמנים חדשים - בית בקהיר. חלק ב' - כמאל מאת נגיב מחפוז, תרגום: סמי מיכאל, ספריית פועלים, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984
↑  פרופ' ששון סומך, קהיר אתמול, קהיר היום, באתר ynet, 15 בנובמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4358348-9
החלטה 612 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

חייל איראני עם מסכת גז בעת המלחמה
 תאריך:  9 במאי 1988
 ישיבה מספר:  2812
 קוד:  S/RES/612 (מסמך)
 נושא:  עיראק ואיראן
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אלג'יריה אלג'יריה ארגנטינה ארגנטינה ברזיל (1968–1992) ברזיל איטליה איטליה יפן יפן נפאל נפאל סנגל סנגל גרמניה המערבית גרמניה המערבית יוגוסלביה יוגוסלביה זמביה זמביה
החלטה 612 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-9 במאי 1988 על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההחלטה התקבלה לאחר דו"ח של המשלחת המיוחדת ששלח מזכ"ל האומות המאוחדות לחקירת השימוש, לכאורה, בנשק כימי במלחמת איראן–עיראק. בהחלטתה, המועצה גינתה את השימוש בנשק כימי במהלך המלחמה, דבר המפר את פרוטוקול ז'נבה.
נוסף על כך, המועצה הדגישה את הצורך בהקפדה על פרוטוקול ז'נבה וציפתה משני הצדדים להימנע משימוש עתידי בנשק כימי. כמו כן, היא קראה למדינות החברות באו"ם לעשות בקרה קפדנית על מוצרים כימיים בייצוא לאיראן ולעיראק.
ראו גם

מלחמת איראן–עיראק