stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוזות זמביה

מבחינה מנהלית זמביה מחולקת ל-9 מחוזות (Province). המחוזות מחולקים לנפות.
מפת מחוזות זמביה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2022 | שטח, קמ"ר |
| 1 | מחוז המרכז | קבווה | Central ‏ | 2,422,000 | 110,450 |
| 2 | מחוז קופרבלט | נדולה | Copperbelt‏ | 2,823,000 | 31,328 |
| 3 | מחוז המזרח | צ'יפטה | Eastern‏ | 2,603,000 | 98,877 |
| 4 | מחוז לואפולה | מנסה | Luapula‏ | 1,535,000 | 50,567 |
| 5 | מחוז לוסקה | לוסקה | Lusaka‏ | 3,287,000 | 23,490 |
| 6 | מחוז מוצ'ינגה | צ'ינסאלי | Muchinga‏ | 926,000 | 70,405 |
| 7 | מחוז צפון-מערב | סולבזי | North-Western‏ | 1,350,000 | 125,827 |
| 8 | מחוז הצפון | קסאמה | Northern‏ | 1,743,000 | 77,650 |
| 9 | מחוז הדרום | ליווינגסטון | Southern‏ | 2,455,000 | 68,410 |
| 10 | מחוז המערב | מונגו | Western‏ | 11,378,000 | 126,386 |
מחוזות חוף השנהב

מבחינה מנהלית מחולקת חוף השנהב ל-14 מחוזות (région), אשר מחולקים לנפות.
מפת מחוזות חוף השנהב
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | מיקום יחסי | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח |
| 1 |  | המחוז האוטונומי של אביג'אן | אביג'אן | District Autonome d'Abidjan | 6,321,017 | 9,080 |
| 2 |  | מחוז סאסאנדרה תחתית | סן פדרו | District du Bas-Sassandra | 2,687,176 | 25,800 |
| 3 |  | מחוז קומואה | אבנגורו | District du Comoé | 1,501,336 | 14,173 |
| 4 |  | מחוז דנגלה | אודיאן | District du Denguélé | 436,015 | 20,997 |
| 5 |  | מחוז גוה-ג'יבואה | אודיאן | District du Gôh-Djiboua | 2,088,440 | 17,580 |
| 6 |  | מחוז האגמים | יאמוסוקרו | District des Lacs | 1,488,531 | 28,500 |
| 7 |  | מחוז הלאגונות | אביג'אן | District des Lagunes | 2,042,623 | 23,280 |
| 8 |  | מחוז ההרים | מן | District des Montagnes | 3,027,023 | 31,050 |
| 9 |  | מחוז סאסאנדרה-מאראווה | דאלואה | District du Sassandra-Marahoué | 2,720,876 | 23,940 |
| 10 |  | מחוז הסוואנות | קורוגו | District des Savanes | 1,159,434 | 40,210 |
| 11 |  | מחוז עמק בנדאמה | בואקה | District de la Vallée du Bandama | 1,964,929 | 28,518 |
| 12 |  | מחוז וורובה | סגואלה | District du Woroba | 1,184,813 | 31,088 |
| 13 |  | המחוז האוטונומי של יאמוסוקרו | יאמוסוקרו | District Autonome du Yamoussoukro | 422,073 | 3,500 |
| 14 |  | מחוז זנזאן | בונדוקו | District du Zanzan | 1,344,865 | 38,251 |
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
הצבעה מרחוק

הצבעה מרחוק (או הצבעת נפקדים או הצבעת נעדרים או הצבעת היעדרות; באנגלית: Absentee ballot) היא הדרך בה מצביעים אנשים שאינם מסוגלים להצביע בקלפיות הרשמיות בהם מצביעים מרבית הציבור. השיטות הנפוצות ביותר של הצבעה מרחוק כוללות הצבעה במיקום אחר, הצבעה בדואר, הצבעה באוניברסיטאות, והצבעה באינטרנט. הגדלת הנגישות של ההצבעה מרחוק נתפסת בעיני רבים כדרך מהותית לשיפור כמות המצביעים במערכת בחירות, אף על פי כן, במדינות רבות כל האנשים שאינם מסוגלים להצביע בקלפיות הרשמיות חייבים לספק לכך סיבה מוצדקת, כגון מחלה כלשהי או היעדרות מהמדינה בשל נסיעה מעבר לחו"ל, על מנת שהאפשרות של הצבעה מרחוק תהיה זמינה בפניהם. גם האפשרות של הצבעה מוקדמת (אשר מבוצעת לפני יום הבחירות הרשמי, באמצעות הדואר או באינטרנט) נחשבת בעיני רבים להצבעה מרחוק, מכיוון שהבוחר לא חייב להיות נוכח בקלפיות הרשמיות ביום הבחירות.
דוגמאות ברחבי העולם > בארצות הברית

"הצבעת נפקדים" הונהגה בארצות הברית לראשונה במהלך מלחמת האזרחים. היה זה הרעיון של אדווין סטנטון, מזכיר המלחמה בממשלו של אברהם לינקולן, ליצור מנגנון הצבעת נפקדים לבחירות לנשיאות של 1864. זאת כדי לאפשר לחיילים הנמצאים רחוק מביתם להצביע בבחירות. חידוש זה השתלם ללינקולן הרפובליקני שהצליח בעזרת קולות החיילים להביס את יריבו הדמוקרטי, ג'ורג' מקללן.
ב-1896 הייתה ורמונט המדינה הראשונה לאפשר הצבעת נפקדים גם לאזרחים. עד אמצע המאה ה-20 רוב המדינות של ארצות הברית אימצו איזשהו סוג של הצבעת נפקדים – לאנשי צבא ולאזרחים.
הצבעת נפקדים בארצות הברית נחלקת לשני תתי סוגים – הצבעת נפקדים "מגבילה" והצבעת נפקדים "ליברלית". בהצבעת נפקדים מגבילה חייב המצביע להצהיר מראש על אחת ממספר סיבות מוגדרות כדי להיות זכאי להצביע בדרך זו. בהצבעת נפקדים ליברלית, הידועה יותר כ-No Excuse או כ-No Fault, המצביע אינו חייב לספק "תירוץ" כדי להיות זכאי להצביע בהליך זה. קליפורניה הייתה המדינה הראשונה שאפשרה הצבעת נפקדים ליברלית בבחירות האמצע של 1978.
בשנת 1986 עבר חוק פדרלי להסדרת הצבעת נפקדים – The Uniformed and Overseas Citizens Absentee Voting Act (UOCAVA) (אנ'). החוק הסדיר הצבעת נפקדים של כוחות הצבא, של הימאים בצי הסוחר, של עובדים בממשל הפדרלי המוצבים מחוץ לארצות הברית ושל אזרחים אמריקאים החיים מחוץ לארצות הברית.
בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 החלו מדינות ארצות הברית להתנסות בסוגים נוספים של הליכי הצבעה לא סטנדרטיים בנוסף להצבעת נפקדים. כך, למשל, מספר מדינות הוסיפו הליך של הצבעת נפקדים בה ויתרו על דרישת המגורים ועל הדרישה של סיבה מוגדרת.
בארבעת העשורים האחרונים התווספו הליכי הצבעה לא סטנדרטיים שונים ומגוונים להצבעת הנפקדים הקלאסית הקיימת מאז מלחמת האזרחים. מספר המצביעים בהליכי הצבעה לא סטנדרטיים גדל בהתמדה.
בבחירות של 2012 כ-46 מיליון בוחרים – שליש מכלל הבוחרים – הצביעו בהליכי הצבעה לא סטנדרטיים. מחצית ממספר זה הצביעו בהצבעת נפקדים, כ-17 מיליון מצביעים הצביעו בהצבעה מוקדמת ויותר משישה מיליון מצביעים הצביעו דרך הדואר.
דוגמאות ברחבי העולם > בממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת רשאים כל בעלי זכות ההצבעה להצביע באמצעות מיופה כוח (by proxy) או בדואר. הבוחרים לא נדרשים לספק סיבה מוצדקת להצבעה בדואר, מלבד בצפון אירלנד, שם ניתן להצביע בדואר רק במקרים בהם לא ניתן להגיע לקלפי ביום הקלפי הבחירות כתוצאה מסידור עבודה מסוים, או בשל נכות.
דוגמאות ברחבי העולם > בישראל

בישראל לא קיימת מערכת הצבעה מרחוק לכלל האזרחים. אפשרות זו מוגבלות רק לחיילים, אסירים, מלחים, דיפלומטים שלא נמצאים בארץ, נכים, ואנשים באשפוז. הקולות של אותם המצביעים אינם מועברים ישירות אלא מונחים במעטפה כפולה עם מידע מזהה ונספרים ישירות על ידי ועדת הבחירות רק לאחר שמבוצע אימות לכך שאותו הבוחר לא הצביע גם בקלפי הרשמי במקום מגוריו. כמו כן, ההצבעה באמצעות מעטפות כפולות נעשית בישראל לרוב ביום הבחירות בקלפיות חלופיות. הצבעה מוקדמת מוגבלת לעובדי מדינה שנמצאים בחו"ל. האפשרות להצביע בדואר לא קיימת בישראל.
ראו גם

הצבעה
הצבעה מוקדמת
הצבעה בדואר
הצבעה במעטפות כפולות - שיטת ההצבעה הנהוגה בישראל שבמסגרתה יכול בעל זכות הצבעה להצביע שלא בקלפי הסמוכה למקום מגוריו.
הערות שוליים

| בחירות |
| --- | --- | --- |
| שיטות בחירה | בחירות ישירות • בחירות יחסיות • טופס כללי • בחירות אזוריות • בחירות ארציות • בחירות רובניות • הצבעה בשני סיבובים • הצבעת אישור • שיטת בורדה • שיטת ג'פרסון • שיטת הבונוס להשגת רוב קואליציוני • שיטת שולצה • שיטת הקול הנייד • חבר האלקטורים |  |
| הצבעה | אחוז הצבעה • הצבעה בדואר • הצבעה במעטפות כפולות • הצבעה חשאית • הצבעה מוקדמת • הצבעה ממוחשבת • הצבעה מרחוק • הצבעה באינטרנט • זכות בחירה • חובת הצבעה |  |
| אמצעי הצבעה | קלפי • מכונת הצבעה • פתק הצבעה • קלרוטריון |  |
| מונחים | כלכלת בחירות • דממת בחירות • רשימה • שריון • הסכם עודפים • עימות בחירות • בחירות מקדימות • חוג בית • בחירות ביניים • בחירות בזק |  |
| נוספים | פיקוח על בחירות • אחוז החסימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546373705171  LCCN: sh85144421
פרנקנשטיין (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  פרנקנשטיין 
 בימוי:  ג'יימס וייל 
 הופק בידי:  קארל למל 
 תסריט:  ג'ון בלדרסטון, Robert Florey, פרנסיס אדוארד פרגואה, John Russell 
 עריכה:  קלרנס קלוסטר 
 שחקנים ראשיים:  קולין קלייב Frederick Kerr ליונל בלמור פרנסס פורד פאול פנצר Marilyn Harris דוויט פריי בוריס קרלוף אדוארד ואן סלואן מיי קלארק John Boles Soledad Jiménez 
 מוזיקה:  ברנרד קואן 
 צילום:  ארתור אדסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס, אייטונס 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 1931 
 משך הקרנה:  71 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרטי מפלצות, סרט מדע בדיוני, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   frankenstein
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרנקנשטיין (באנגלית: Frankenstein) הוא סרט מדע בדיוני-אימה אמריקאי משנת 1931 בבימויו של ג'יימס וייל, שהופק על ידי קארל לאמל ג'וניור. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה משנת 1927 מאת פגי וובלינג, אשר מבוסס על הרומן משנת 1818, "פרנקשטיין" מאת מרי שלי.
הסרט, שהופק והופץ על ידי סרטי יוניברסל, זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית. בעקבות הצלחת הסרט, נוצרו לאורך השנים מספר סרטי המשך וסרט ספין אוף לסרט זה, והייתה לו השפעה רבה בתרבות הפופולרית.
.
בשנת 1991, החליטה ספריית הקונגרס לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל "חשיבותו התרבותית, ההיסטורית והאסתטית".
תקציר העלילה

המדען השאפתן ד"ר הנרי פרנקנשטיין (מגולם על ידי קולין קלייב) מנסה להפיח חיים ביצור המורכב מחלקי גוף שונים שנלקחו מגופות אותם פריץ, עוזרו הנאמן של פרנקנשטיין, גנב מבתי קברות. ד"ר פרנקנשטיין מצליח להחיות את המפלצת שלו (המגולמת על ידי בוריס קרלוף). עם זאת, עקב רשלנותו של פריץ, במקום לספק לפרנקשטיין מוח בריא, פריץ מספק לו מוח של רוצח וכתוצאה מכך המפלצת הופכת לאלימה ובלתי צפויה. ד"ר פרנקנשטיין יוצא בעקבות המפלצת החמקמקה ומנסה להתעמת עימה.
גלריית תמונות

סצנת מהסרט בה המפלצת (בוריס קרלוף) פוגש את הילדה מריה (מרלין האריס)
המפלצת של ד״ר פרנקנשטיין
מחוזות ליבריה

מבחינה אדמיניסטרטיבית ליבריה מחולקת ל-15 מחוזות (County). כול מחוז מחולק לנפות.
מפת מחוזות ליבריה
| סמל | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2022 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז בומי | טובמנבורג | Bomi ‏ | 133,668 | 1,949 |
| 2 | מחוז בונג | גברנגה | Bong ‏ | 467,502 | 8,770 |
| 3 | מחוז גברפולו | בופולו | Gbarpolu‏ | 95,995 | 9,700 |
| 4 | מחוז גרנד בסה | ביוקנן | Grand Bassa ‏ | 293,557 | 7,940 |
| 5 | מחוז גרנד קייפ מאונט | רוברטספורט | Grand Cape Mount ‏ | 178,798 | 5,160 |
| 6 | מחוז גרנד גדה | זוודרו | Grand Gedeh‏ | 216,692 | 10,480 |
| 7 | מחוז גרנד קרו | בארקליוויל | Grand Kru ‏ | 109,342 | 3,890 |
| 8 | מחוז לופה | וויינג'אמה | Lofa‏ | 367,376 | 9,980 |
| 9 | מחוז מרגיבי | קקטה | Margibi ‏ | 304,946 | 2,600 |
| 10 | מחוז מרילנד | הרפר | Maryland‏ | 172,202 | 2,290 |
| 11 | מחוז מנטסרדו | בנסונוויל | Montserrado‏ | 1,920,914 | 1,910 |
| 12 | מחוז נימבה | סאניקוויל | Nimba ‏ | 621,841 | 11,550 |
| 13 | מחוז ריברסס | ריבר סס | River Cess‏ | 65,862 | 5,590 |
| 14 | מחוז נהר גאה | פיש טאון | River Gee ‏ | 124,653 | 5,110 |
| 15 | מחוז סינואה | גרינוויל | Sinoe‏ | 150,358 | 10,139 |
מנחם זהבי

| --- | --- |

 לידה:  1935 המנדט הבריטי פלשתינה (א"י)
 פטירה:  29 ביולי 1998 (בגיל 63 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  חיל האוויר הישראלי
 תקופת הפעילות:  1952–1975 (כ־23 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד י"ק 503  מפקד יב"א 501  מפקד יב"א 509  ראש ענף שליטה ובקרה (ענף אוויר 6)   מפקד בסיס לוד
 הנצחה
 עמותת "אור מנחם – אור לילדים החולים" ע"ש מנחם זהבי
 
מנחם זהבי (1935 – 29 ביולי 1998) היה קצין בחיל האוויר הישראלי שהגיע לדרגת אלוף-משנה. שימש כמפקד י"ק 503, י"ב 501 ויב"א 509 וכמפקד בסיס חיל האוויר לוד.
ביוגרפיה

מנחם זהבי נולד בשנת 1935 בתקופת המנדט הבריטי. ב־1952 התגייס לקורס טיס אותו סיים כעבור שנתיים. בשנים 1954–1957 שירת במערך הקרב, כטייס אורגן ולאחר מכן ביצע הסבה לסופר מיסטר, והשתתף במלחמת סיני. בשנת 1957 עבר למערך הבקרה של חיל האוויר.
בשנים 1959–1961 פיקד זהבי על י"ק 503 ששכנה בסטלה מאריס, ובשנים 1963–1966 פיקד על י"ב 501 (בסיס חפץ חיים). עם הקמת יב"א 509 בקרבת מצפה רמון ב־1966, היה למפקדה הראשון עד 1968.
ב־1968 מונה זהבי לקשל"ב (קצין שליטה ובקרה) ועמד בראש ענף שליטה ובקרה במחלקת אוויר. ב־1971 מונה למפקד בסיס חיל האוויר לוד בדרגת אלוף-משנה, תפקיד בו החזיק עד לשחרורו ב־1975. במהלך כהונתו כמפקד הבסיס פרצה מלחמת יום הכיפורים, וזהבי השתתף בטיסות תובלה מבצעיות ואף הנחית כוחות בשדה התעופה פאיד ממערב לתעלת סואץ.
ב־1977 הקים עבור חיל האוויר את מנהלת הבקרה העתידית (מנב"ע) שפעלה בשדה דב כהכנה להקמת מפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה 517).
ב־1978 הקים זהבי יחד עם עמי איילון את חברת תי"ל (תכנון ייעוץ לתעופה) שעסקה בפרויקטים תעופתיים. החברה נמכרה לתדיראן.
זהבי נפטר ב-29 ביולי 1998.
לקריאה נוספת

שלומי אבידר, "מערך הבקרה: העיניים של המדינה", הוצאת משרד הביטחון, שנת 1998, עמ' 282–283, ISBN ISBN 9650509682 או מסת"ב 9789650509682
מנחם זהבי, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
הערות שוליים

1 2 3  מנחם זהבי, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
↑  אור מנחם - אור לילדים החולים (ע"ר), מס' ע"ר 580417343, באתר "גיידסטאר" של משרד המשפטים
↑  "אור מנחם", באתר "ישראל תורמת"
↑  אבי קרטין, יועצים אחרי השחרור, חדשות, 30 במאי 1984
ש. אפאתה מרקרסון

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1952 (בת 71) סגינו, מישיגן, ארצות הברית ארצות הברית 
 שם לידה:  שרון אפאתה מרקרסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויין  Cooley High School (1970)  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון  אוניברסיטת מזרח מישיגן  Wayne State University College of Fine, Performing, and Communication Arts 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרון אפאתה מרקרסון (באנגלית: Sharon Epatha Merkerson; נולדה ב-28 בנובמבר 1952) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי לשנת 2005 על תפקידה בסרט של HBO, "בלוז בלקאוונה" (אנ').
ביוגרפיה

מרקרסון נולדה בעיר סגינו שבמישיגן, הצעירה מבין חמישה אחים ואחיות. אמה הייתה עיתונאית ואביה עבד במפעל תעשייתי, הוריה התגרשו כשהייתה בת שש.
למדה ב"תיכון קלולי" שבדטרויט ולאחר מכן ב"אוניברסיטת ווין סטייט" משם קיבלה תואר באומנויות. לאחר לימודייה עברה מרקרסון להתגורר בניו יורק כדי להתחיל בקריירה מקצוענית על במה.
הייתה מועמדת ב-1990 לפרס הטוני על הופעתה במחזה "שיעור הפסנתר" וב-1992 זכתה בפרס אובי על תפקידה במחזה "אני לא טיפשה".
מרקרסון התפרסמה לראשונה בסרטו של ספייק לי "לא יכולה בלי זה" בתור ד"ר ג'יימיסון.
שיחקה לאחר מכן במותחן האקשן "יחידת אריות הים" ובמותחן הפסיכולוגי "חיים בצל סיוט" בו גילמה את אלסה.
ב-1991 שיחקה בסרט הפעולה שובר הקופות של ג'יימס קמרון "שליחות קטלנית 2: יום הדין" בתפקיד קטן בתור טריסה אשתו של מיילס בנט דייסון (ג'ו מורטון) האחראי על המצאת המערכת הממחושבת העתידה להשמיד את האנושות.
מרקרסון קיבלה את תפקידה הגדול ראשון בסדרה המשטרתית "חוק וסדר", שיחקה בסדרה במשך שבע עשרה שנים את מפקדת תחנת המשטרה אניטה ון-ביורן. הופיעה ב-390 פרקים, יותר מכל דמות אחרת בסדרה.
ב-2003 שיחקה בדרמת הספורט "רדיו" בתור אמו של הנער המאותגר שכלית ג'יימס "רדיו" קנדי (קובה גודינג ג'וניור).
שנת 2006 הייתה השנה המוצלחת בקריירה של מרקרסון, שנה בה זכתה בפרס גלובוס הזהב בפרס אמי ובפרס גילדת שחקני המסך על הופעתה בסרט הטלוויזיה "בלוז בלקאוונה" (אנ') בתור רייצ'ל "נאני" קרוסבי. השתתפה באותה שנה גם בדרמת הבלוז "אנחת הנחש השחור" וגילמה את הרוקחת אנג'לה המנהלת מערכת יחסים עם החקלאי לזארוס (סמואל ל. ג'קסון).
בשנת 2008 הייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס הטוני בתפקיד הראשי על הופעתה במחזה "Come Back, Little Sheba".
בשנת 2009 שיחקה בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס.
בשנת 2014 שיחקה בדרמת הטלוויזיה "סיפורה של גבי דאגלס" אודות חייה של גבי דאגלס.
בשנת 2023 שיחקה בסרט הדרמה "We Grown Now" בו גם לקחה חלק בהפקתו.
חיים אישיים

הייתה נשואה במשך 12 שנה לטוסאיינט ג'ונס. מרקרסון מתגוררת כיום בהארלם ומלמדת משחק בניו יורק קולג'.
לצורך התפקיד שלה ב"חוק וסדר" מרקרסון חבשה פאה כדי להתאים לדמות.
קלמנטס מרקהם

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1830 סטילינגפליט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בינואר 1916 (בגיל 85) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  בוטניקה, מגלה ארצות, גאוגרפיה, ספרות 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסאל גרין 
 מקום לימודים:  בית הספר וסטמינסטר  Cheam School 
 מוסדות:  המשרד לענייני הודו (1868–1877) 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האמבט (20 במאי 1896)  מדליית המייסדים (1888)  עמית החברה המלכותית  מסדר הוורד 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
סר קלמנטס רוברט מרקהם (באנגלית: Sir Clements Robert Markham; ‏20 ביולי 1830 – 30 בינואר 1916) היה גאוגרף, חוקר ארצות וסופר. היה מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית (RGS) בשנים 1888-1863, ובשנים 1893-1905 כיהן כנשיא החברה. בתפקידו זה היה אחראי בעיקר לארגון המשלחת הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1904-1901 ולמתן הדחיפה לקריירת הקוטב של רוברט פלקון סקוט.
חייו > ילדות

מרקהם נולד בסטילינגפליט, יורקשייר, אביו היה כהן דת. קלמנטס מרקהם היה תלמיד מוכשר בבית הספר וסטמינסטר, וכבר בגיל צעיר גילה עניין בגאולוגיה ואסטרונומיה והרבה לכתוב, עיסוק שמילא את רוב שעות הפנאי שלו. בווסטמינסטר, שהיה "מקום נפלא ומרנין" בעיניו, פיתח עניין מיוחד בחתירה והרבה להשתתף בתחרויות על נהר התמזה.
חייו > קריירה ימית

מרקהם החל את הקריירה שלו כצוער וכקצין זוטר בצי המלכותי. ב-27 ביוני 1844 יצא לפורטסמות' ושם עלה על ה"קולינגווד", אוניית הדגל של האדמירל ג'ורג' סימור, שיצאה למסע ימי ממושך אל אוקיינוס השקט. המסע נמשך קרוב לארבע שנים, והיה נוח למדי למרקהם, הודות לקשריו החברתיים עם ג'ורג' סימור, שאשתו ובנותיו נלוו אליו להפלגה. האונייה הגיעה לנמל ולפראיסו בצ'ילה, שם היה מטה הפעולה של תחנת האוקיינוס השקט, ב-15 בדצמבר, אחרי מסע שכלל ביקורים בריו דה ז'ניירו ואיי פוקלנד והפלגה סוערת באוקיינוס הדרומי.
לאחר מנוחה של שבועות אחדים יצאה "קולינגווד" שוב, הפעם אל קאייאו, הנמל העיקרי על חופי פרו, שם התוודע מרקהם לראשונה לארץ שתתפוס מקום חשוב בקריירה שלו בשנים הבאות. במהלך השנתיים הבאות שייטה "קולינגווד" באוקיינוס השקט, ביקרה באיי סנדוויץ' (האוואי), במקסיקו ובטאהיטי, שם ניסה מרקהם לסייע למורדים הלאומנים במאבקם נגד המושל הצרפתי. הוא התנסה לראשונה בטעמה של משמעת הצי כשנענש על התחצפות למדריך של הצי; כעונש, הצטווה לעמוד על הסיפון משמונה בבוקר עד שקיעת השמש. ב-25 ביוני 1846 עבר מרקהם את הבחינה לקצין זוטר, במקום השלישי מקבוצה של עשרה. את התקופות הארוכות שעשה בנמלי צ'ילה ופרו גם ניצל ללימוד ספרדית.
בשנים הבאות יצא אל החוג הארקטי באונייה "אסיסטנס", באחד ממסעות החיפוש הרבים אחר משלחתו האבודה של ג'ון פרנקלין. לאחר מכן שירת מרקהם כגאוגרף במשרד לענייני הודו והיה אחראי לאיסוף עצי הצינכונה (כינין) ממקום גידולם ביערות פרו ולנטיעתם מחדש בהודו. הודות לכך היה להודו מקור מקומי להפקת כינין. מרקהם היה גם הגאוגרף במשלחתו של רוברט נאפייר לחבש, והיה נוכח בנפילת מגדאלה בשנת 1868.
חייו > המסע הראשון לחוג הארקטי 1851-1850

סר ג'ון פרנקלין יצא מאנגליה במאי 1845 עם שתי ספינות, "ארבוס" ו"טרור", במסע חיפושים אחר המעבר הצפון-מערבי. המשלחת נראתה לאחרונה ב-29 ביולי על ידי ציידי לווייתנים במים הצפוניים של מפרץ באפין, קשורה בעוגן אל מצוף קרח וממתינה להזדמנות להמשיך מערבה.
החיפוש אחר הספינות הנעדרות החל כעבור שנתיים. על פלוגת ההצלה שאליה הצטרף מרקהם פיקד הוראשו אוסטין בספינה "רזולוט". על ספינתו של מרקהם, "אסיסטנס", פיקד רב חובל ארסמוס אומאני. סמכויותיו של מרקהם, כחבר הצעיר ביותר במשלחת והקצין הזוטר היחיד בה, היו מוגבלות, אך הוא תיעד כל פרט מחיי המשלחת ביומנו. הספינות הפליגו ב-4 במאי 1850.
אחרי הקפת הנקודה הדרומית ביותר של גרנלנד ב-28 במאי, התקדמה פלוגת החיפושים צפונה עד שהקרח בלם אותה במפרץ מלוויל ב-25 ביוני. שם התעכבו הספינות עד 18 באוגוסט. כשהצליחו לבסוף להתקדם מערבה אל תוך מצר לנקסטר (אנ'), הנתיב שבו היה פרנקלין אמור להפליג, ככל הידוע. כאן התפזרו הספינות כדי לחפש באזורים שונים סימנים למשלחת האבודה. ב-23 באוגוסט איתר אומאני בתצפית גלעד אבנים, ובקרבתו גילה חומרי אריזה, שנשאו את השם "גולדנר", ספק שימורי הבשר של פרנקלין. יחד עם עוד פריטים של ציוד נטוש, היו אלה השרידים הראשונים של פרנקלין שמישהו מצא עד אז. כעבור כמה ימים, על ביצ'י איילנד, גילתה קבוצת החיפוש שלושה קברים, שבהם הוכח כי נטמנו אותם חברים מן הצוות של פרנקלין, שמתו בין ינואר לאפריל 1846.
במסע החיפושים הזה השתכנע מרקהם בעליונות הגרירה האנושית על פני זו של מזחלות כלבים, כמנהג האינואיטים, או אסקימואים, כפי שנקראו בימים ההם. עם זאת, הדעות בשאלה זו היו חלוקות ולא מעט מוותיקי החיפוש אחר משלחת פרנקלין צידדו בכלבי-מזחלות.
חייו > החברה הגאוגרפית המלכותית

כנשיא החברה הגאוגרפית המלכותית, שם לו מרקהם למטרה את חידוש העניין בקרב הציבור הבריטי בחקר אנטארקטיקה בסוף המאה ה-19, לאחר פסק זמן של 50 שנה. היו לו רעיונות מוצקים ונחושים לגבי הדרך שבה יש לארגן משלחת לאומית לאנטארקטיקה, והוא נאבק קשות לוודא, שמשלחת כזאת תנוהל בראש ובראשונה כמיזם של הצי, בפיקודו של קפטן סקוט. להשגת מטרה זו היה עליו להתגבר על עוינות והתנגדות מצד רבים מאנשי הקהילה המדעית. למגינת לבו, המשלחות הראשונות שיצאו בהמרצת החברה הגאוגרפית היו המשלחת הנורווגית בפיקודו של בורשקרווינק ומשלחת בלגית בהנהגת אדריאן דה ז'רלאש.
כיון שהמאמצים לגייס כספים להוצאת משלחת מן האוצר הבריטי עלו בתוהו, פנה מרקהם לגיוס תרומות מן הציבור, ולמטרה זו פרט על הרגשות הפטריוטיים וגייס לעזרתו את יובל היהלום של המלכה ויקטוריה. כיבוש הקוטב הדרומי היה חלום ששבה את לב הציבור הבריטי, אך מרקהם שאף ליותר מכך - הוא חזה מחקר מדעי, חקר גאוגרפי ושליטה של הצי המלכותי, כולם כאחד במשלחת, שתגלה ותמפה ארצות חדשות ותגיע לשיא חדש של קצה הדרום. לאחר חיפושים וחקירות בין אנשי הצי, בחר למפקד על משלחת זו את רוברט פלקון סקוט, אז קצין טורפדו מומחה בן 31. בשנים שלאחר המשלחת, המשיך מרקהם לתמוך בקריירה של סקוט, עד כדי זלזול או התעלמות מהישגיהם של חוקרים אחרים באותה תקופה.
כל חייו היה מרקהם נוסע מתמיד וכותב פורה של ספרי היסטוריה ומסעות וביוגרפיות. הוא היה הכותב הראשי של מאמרים ודיווחים רבים למען החברה הגאוגרפית ועסק הרבה בעבודת עריכה ותרגום למען אגודת האקלוט ואף כיהן כנשיאהּ. הוא קיבל תוארי כבוד ציבוריים ואקדמיים, והוכר כגורם משפיע רב חשיבות על תורת הגאוגרפיה, אף כי היה מקום להודות, שחלק גדול מעבודתו היה מבוסס יותר על התלהבות מאשר על למדנות. בין תוואי הנוף הנושאים את שמו הר מרקהאם באנטארקטיקה, שסקוט קרא על שמו בשנת 1902.
חייו > נשיא החברה

במאי 1888 פרש מרקהם ממשרתו כמזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית, לאחר שמצא עצמו מסוכסך עם המדיניות החדשה של החברה, שביכרה הקניית ידע על פני מחקר מעשי. עם פרישתו ניתנה לו מדליית הזהב של מייסדי החברה על מה שתואר בטקס ההגשה כ"שירותים שאין דומה להם לחברה".
השנים הבאות היו גדושות במסעות ובכתיבה. היו שיוטים נוספים עם שייטת ההכשרה, וביקורים ממושכים בים הבלטי ובים התיכון. בשנת 1893, במהלך אחד המסעות הללו, נבחר מרקהם in absentia (שלא בנוכחותו) לנשיא החברה הגאוגרפית המלכותית. הקידום הבלתי-צפוי היה תוצאה של מחלוקת בתוך החברה בשאלה של קבלת נשים לחברות, סוגיה שמרקהם בחר לא להביע את דעתו לגביה. כשהנושא הובא ביולי 1893 לפני אספה כללית מיוחדת, ההצעה לקבל נשים לחברה נדחתה על חודו של קול על אף הצבעה גורפת בעדה באמצעות הדואר. בנסיבות אלה בחר נשיא החברה, סר מ. א. גרנט דאף לפרוש מתפקידו. 22 החברות הקיימות הורשו להישאר, אבל שום אישה נוספת לא התקבלה עד ינואר 1913, כשהחברה הגאוגרפית המלכותית שינתה את מדיניותה. אף כי מרקהם לא היה בחירה ראשונה כמחליף לגרנט דאף - היו פניות קודמות אל דמויות אחרות ידועות-שם - הוא שמר מרחק ממחלוקת החברות לנשים והיה מקובל על רוב החברים. זמן קצר לאחר כניסתו לנשיאות, כהוקרה לשירותיו לגאוגרפיה, עוטר מרקהם בתואר אביר-מפקד במסדר האמבט (KCB) והיה לסר קלמנטס מרקהם.
במכתב שנכתב כעבור שנים רבות, אמר מרקהם, שעם קבלתו את מעמד הנשיאות חש צורך, לאחר הסכסוך בנושא הנשים, "להשיב לחברה את שמה הטוב" על ידי אימוץ איזה שהוא מפעל גדול ורב-חשיבות. הוא בחר בחקר אנטארקטיקה כבסיס למשימה זו; שום מחקר אנטארקטי משמעותי לא יצא לדרך מצד שום מדינה מאז משלחתו של ג'יימס קלארק רוס חמישים שנה קודם לכן. תנופה חדשה ניתנה לנושא באמצעות הרצאה, שנשא ב-1893 לפני החברה האוקיינוגרף פרופסור ג'ון מאריי, שבה קרא ל"משלחת שתפתור את השאלות החשובות, שעודן תלויות ועומדות בנושא הדרום." בתשובה למאריי יצרו החברה הגאוגרפית והחברה המלכותית ועדה משותפת, שקראה להוצאת משלחת בריטית לאנטארקטיקה.
הנצחה

הר מרקהאם ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  ראנולף פינז, "קפטן סקוט", הודר את סטאונטון, לונדון, מסת"ב 0 340 82697 5, עמ' 7
↑  פינז, עמ' 7
↑  פינז, עמ' 13-8
↑  נספחי ה-RGS: בחירת נשים לחברות מן המניין
↑  מידע גאוגרפי והיסטורי על הר מרקהאם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300589905171  PLWABN: 9810547166205606  BIBSYS: 90711067  BNC: 000181250  BNE: XX1017189  BnF: cb12217708c (data)  Botanist: Markham  CiNii: DA02226310  GND: 116782838  ISNI: 0000 0001 0876 4265  KulturNav: a5642bdb-a377-4076-88b3-81a5076ec4b9  LCCN: n80069018  NCL: 000044405  NDL: 00766633  NKC: xx0281888  NLA: 35328387  NLK: KAC202327731  NTA: 069563543  RERO: 02-A003562976  SNAC: w6z89z7d  SUDOC: 084978465  S2AuthorId: 145935033  Trove: 913339  VcBA: 495/305052  VIAF: 19728831   WorldCat (עם VIAF): 19728831 
אוניית הצי "קולינגווד", האונייה הראשונה של מרקהם
מרקהם כצוער בשנת 1844
צילום מודרני של הקברים, שנמצאו בביצ'י איילנד בשנת 1850