stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ירוקסטרה
תרבות ומבנים

בתים רבים בג'ירוקסטרה בנויים בסגנון מקומי ייחודי שבגללו העיר מכונה "העיר של האבנים", כיוון שרוב הבתים הישנים מכוסים בגגות אבן. בעקבות חשיבותה של ג'ירוקסטרה למשטר הקומוניסטי, מרכז העיר לא עבר את תהליך הפיתוח המואץ שערים אחרות באלבניה נאלצו לעבור, והכינוי שלו בשם "מוזיאון העיר" לא תורגם מבחינה מעשית לתחזוקת החלק הישן. בעקבות זאת התערערה יציבותם של בניינים היסטוריים רבים, בעיה שנפתרת באיטיות רבה.
המבצר חולש על העיר וניתן להשקיף ממנו על הנתיב האסטרטגי החשוב לאורך עמק הנהר. המבצר פתוח למבקרים ויש בו מוזיאון צבאי המציג ארטילריה ומזכרות שהיו בשימוש המחתרת הקומוניסטית נגד הכיבוש הגרמני, בנוסף למטוס של חיל האוויר האמריקני שהופל ב-1957 בעת טיסת סיור ואשר מוצג כדי להנציח את המאבק של המשטר הקומוניסטי נגד כוחות האימפריאליזם. בנייתו של המבצר החלה במהלך המאה ה-18 לפי הוראה של גיין בואה שפאטה, מנהיג שבטי מקומי. תוספות נבנו במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20 על ידי עלי פאשה טפלנה וממשלתו של המלך אהמט זוגו. כיום יש במבצר חמישה מגדלים והוא כולל מגדל שעון, כנסייה, מזרקות מים, אורוות סוסים ושירותי נוחיות רבים. ממשלתו של זוגו הפכה את החלק הצפוני של המבצר לבית כלא ודאגה שייכלאו בו אסירים פוליטיים.
בג'ירוקסטרה ישנו גם באזאר עתיק שנבנה במאה ה-17. הבאזאר נבנה פעם נוספת במאה ה-19 לאחר שחרב בשרפה. נכון ל-2007 יש בג'ירוקסטרה למעלה מ-200 בניינים שמורים הנחשבים לאנדרטה לאומית, והעיר היא גם המקום שבו מתקיים פסטיבל הפולק האלבני הלאומי פעם בארבע שנים (האחרון נערך ב-2005).
כאשר הוצע כי העיר תוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית ב-1988, המומחים מטעם הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים התרשמו לרעה מהמבנים המודרניים שפגמו באופי של החלק העתיק. לבסוף, הוכר המרכז ההיסטורי של ג'ירוקסטרה כאתר מורשת עולמית ב-2005, 15 שנים לאחר המועמדות המקורית.
כלכלה

ג'ירוקסטרה היא בעיקר מרכז מסחרי המתבסס על מספר תעשיות ובייחוד על ייצור מצרכי מזון, עור וטקסטיל.
חינוך

בית הספר האלבני הראשון בג'ירוקסטרה נקרא דריטה והוא נפתח ב-1908. בעיר פועלת גם אוניברסיטת אקרם קאבג'.
הערות שוליים

↑  world-gazetteer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564332205171  BnF: cb12560913c (data)  GND: 4229382-0  LCCN: n80036475  MusicBrainz: 5dd346fd-6cfb-4c54-9150-6df80b50a21f  SUDOC: 034906800  VIAF: 155934203   WorldCat (עם VIAF): 155934203 
בית מסורתי בג'ירוקסטרה
המטוס של חיל האוויר האמריקני
ג'ירולמו קרדאנו

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1501 צרפת (1365–1794) פאביה, דוכסות מילאנו
 פטירה:  1 באוקטובר 1576  (בגיל 74) מדינת האפיפיור רומא, מדינת האפיפיור
 שם לידה:  Hieronimo Cardano 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, רפואה, אסטרולוגיה ופילוסופיה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום קבורה:  Sant'Andrea al Quirinale 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פאביה (1522)  אוניברסיטת פדובה (1526) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בולוניה (1562–1570)  אוניברסיטת פאביה (1559–1562)  אוניברסיטת פאביה (1543–1551)  Scuole Piatti (1534–1539) 
 בן או בת זוג:  Lucia Banderini (1531–1546) 
 צאצאים:  Giovanni Battista Cardano 
 תרומות עיקריות
 חקר האלגברה, פיתח את יסודות תורת ההסתברות, המציא מפרק קרדאן
 
ג'ירוֹלָמוֹ קַרדָאנוֹ (באיטלקית: Girolamo Cardano;‏ 24 בספטמבר 1501 – 21 בספטמבר 1576) היה מתמטיקאי, פילוסוף, רופא, אסטרולוג, וממציא איטלקי, מגדולי אנשי האשכולות בזמנו.
קרדאנו פרסם למעלה מ-100 ספרים בימי חייו. בתחומים רבים הוא היה פורץ דרך. כך עבודתו באלגברה בסיסית שימשה בסיס להמשך התפתחות התחום עד לפיתוח האלגברה המופשטת החל מסוף המאה ה-18.
חייו האישיים היו אומללים, ולמרות הכבוד המקצועי הרב לו זכה, הוא ידע אכזבות מנישואיו ומילדיו. התמכרותו להימורים גרמה לו לעזוב את עבודתו המדעית לתקופות ארוכות.
ביוגרפיה

קרדאנו נולד בשנת 1501 כבן לא חוקי של פאציו ג'ירולמו, משפטן ומרצה למתמטיקה איטלקי, בעיר פאביה. קרדאנו למד באוניברסיטת פאביה, ואחר כך באוניברסיטאות של הערים מילאנו ופדובה.
ב-1532 החל ללמד מתמטיקה בעיר מילאנו. בשנת 1536 פרסם ספר, "על שיטות הרפואה המוטעות של הרופאים בדורות האחרונים", שבו תקף בחריפות את ההתנהלות המקצועית של עמיתיו למקצוע. בשנת 1539 התקבל לאגודת הרופאים, ובשנת 1543 מונה למשרת פרופסור לרפואה באוניברסיטת פאביה.
שמו כרופא מוכשר הלך לפניו בכל רחבי אירופה, ובשנת 1552 הוזמן לרפא את הארכיהגמון של סקוטלנד באדינבורו. בשובו מסקוטלנד ערך סיורים בארצות אירופיות שונות.
נישואיו של קרדאנו היו אומללים, וגם מילדיו הוא לא רווה נחת. בשנת 1560 הוצא להורג בנו הבכור באשמת רצח אשתו, לאחר שהיא גילתה לו שהוא אינו אביהם של שלושת ילדיה. בנו הצעיר הפך לפושע שגנב כסף אפילו מאביו. בתו נישאה, אך בני הזוג לא הצליחו להביא ילדים לעולם.
ב-1570 נעצר קרדאנו באשמת כפירה לאחר שחישב את ההורוסקופ של ישו. הוא שוחרר לאחר מספר חודשים, אולם מעמדו וסמכותו לפרסם ספרים נשללו ממנו. בימיו האחרונים חי קרדאנו ברומא, וקיבל קיצבה מהאפיפיור, שזמן קצר לפני כן שפט אותו. קרדאנו מת בשנת 1576 ברומא.
השכלתו > רפואה

קרדאנו רכש השכלה רפואית באוניברסיטאות של פאביה ושל פדובה, ורפואה נחשבה לתחום עיסוקו המרכזי לאורך כל הקריירה המדעית שלו. בשנת 1525 הוא קיבל דוקטורט ברפואה וביקש להתקבל כחבר בבית הספר לרפואה של מילאנו. בקשתו נדחתה, הן בשל השם שיצא לו כאדם קשה והן בשל מוצאו המפוקפק. הוא ניסה לפתוח מרפאה בכפר ליד פדובה, אך לא הרוויח מכך די כסף לפרנס את משפחתו. בהמשך, ניסה קרדאנו להתקבל פעמיים נוספות לבית הספר לרפואה אך נדחה שוב. תוך כדי כך הוא פרסם ספר שבו תקף את בית הספר. הוא התקבל לשם לבסוף ב-1539, באמצעות לחצים שהפעילו תומכיו, והחל לעסוק במחקר רפואי וללמד. לאחר חזרתו מהמסע לסקוטלנד לשם הוא הוזמן לשמש כרופאו של הארכיבישוף, קיבל קרדאנו משרת פרופסור לרפואה באוניברסיטת פאביה. הוא המשיך כל העת לשמש גם כרופא מעשי ועל לקוחותיו נמנו עשירי האזור.
קרדאנו היה הראשון שכתב תיאור רפואי על מחלת טיפוס הבהרות. כמו כן כתב על מחלת העגבת, והיה ממבשרי תורת האבחון על פי תווי פנים של צ'זארה לומברוזו.
השכלתו > פילוסופיה

כפילוסוף דגל קרדאנו בשלמות היקום, ובהיותו של האדם מיקרוקוסמוס. עם ספרי הפילוסופיה הידועים ביותר שלו נמנים "על הטבע", ו"על דיוקם של דברים".
השכלתו > אלגברה

פרסומו הגדול ביותר של קרדאנו בא מעיסוקו כמתמטיקאי. לאחר ששמע קרדאנו שניקולו טרטליה מוונציה הצליח בשנת 1535 לפתור משוואות מעוקבות, הוא ניסה את כוחו בפתרון משוואות אלו שנחשבו במשך זמן רב לבלתי פתירות. קרדאנו נכשל בניסיונותיו, והחליט לנסות לשכנע את טרטליה לגלות לו את שיטת הפתרון. הוא החל להתכתב עמו באמצעות מוכר ספרים שנהג לנסוע בין מילאנו לוונציה באופן קבוע. קרדאנו ניסה להוציא את המידע במספר דרכים – בחנופה, באיומים ובערמומיות. הוא אפילו שלח לטרטליה אוסף משוואות מעוקבות והציע לו לנסות את כוחו בפתרונן, אך טרטליה סירב.
בסופו של דבר הצליח קרדאנו לפתות את טרטליה להגיע למילאנו, בתואנה שמושל העיר מעוניין לפגוש את הוונציאני המוכשר. כשהגיע טרטליה למילאנו התברר שהמושל נמצא מחוץ לעיר, וכעבור שלושה ימים הוא החליט לעזוב. קרדאנו נתן לו ברגע האחרון מכתב המלצה להתקבל אצל המושל ובתמורה רשם טרטליה את דרך הפתרון בצורה מוצפנת, באמצעות שיר. טרטליה שהבין כי נפל בפח, חזר מיד לוונציה, ואילו קרדאנו פיענח את הרשום בשיר, והבין את שיטת הפתרון של טרטליה, שהייתה תקפה לצורה אחת של משוואות מעוקבות.
בהמשך מצא קרדאנו את הדרך להביא כל משוואה מעוקבת לצורה שאותה ידע כבר לפתור באמצעות השיטה של טרטליה. כאן סייע לו הידע שלו בשימוש במספרים שליליים שלא היה קיים באירופה עד עבודתו. קרדאנו הגיע למסקנה חשובה נוספת – ייתכנו למשוואה המעוקבת פתרונות שאינם ממשיים. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הבין מתמטיקאי שקיימים גם מספרים לא ממשיים שכיום נקראים מספרים מרוכבים, אך קרדאנו לא הבין את גודל תגליתו וראה במספרים אלו "מספרים חסרי תועלת". ניסיונותיו להתכתב עם טרטליה בנושא זה לא צלחו, משום שטרטליה לא היה מעוניין להמשיך לשתף איתו פעולה לאחר ששיטת הפתרון נגנבה ממנו, לדעתו.
בספרו "האמנות הגדולה" (Ars Magna), שפורסם ב-1545, סיכם קרדאנו את עבודתו באלגברה, והוא כלל בה לא רק תוצאות שהגיע אליהן בעצמו, אלא גם את שיטת הפתרון של טרטליה למשוואה מעוקבת ואת פתרונו של משרתו שהפך לתלמיד המבריק ביותר שלו, לודוביקו פרארי, למשוואה ממעלה רביעית. טרטליה, בספרו "בעיות והמצאות שונות" (Quesiti et Inventioni Diverse) שפורסם כעבור שנה, האשים את קרדאנו בגנבה וניסה לארגן "דו-קרב מתמטי" בינו ובין קרדאנו על מנת לברר מי מהם שולט יותר טוב בנושא זה ולמי מגיע הכבוד על הפתרון הראשוני. קרדאנו התחמק ושלח את תלמידו פרארי להתכתב עם טרטליה. תוך כדי כך טען פרארי שהוא וקרדאנו ביקרו בבולוניה ב-1542 ושם ראו את הפתרון בכתב ידו של מתמטיקאי אחר, שיפיונה דל פרו. בדו-קרב המתמטי בין טרטליה לפרארי שהתקיים לבסוף במילאנו ב-1548, הייתה ידו של פרארי על העליונה.
השכלתו > תורת ההסתברות

קרדאנו היה מהמר שנהג לקחת חופשות ארוכות מעבודתו המדעית על מנת לצאת למסעות הימורים. תוך כדי כך הוא פיתח את יסודות תורת ההסתברות שאותם הביא בספרו "ספר המזל והמשחקים" (בלטינית: Liber de Ludo Aleae) שהושלם ב-1563 אך פורסם מאה שנה מאוחר יותר, ב-1663. הספר בנוי מ-32 פרקים – הפרקים הראשונים מוקדשים לעצות למהמרים במשחקי קלפים ובמשחקי קובייה. מופיע בהם גם תיאור של שיטות רמאות נפוצות. בפרקים הבאים מנסה קרדאנו להראות את החוקים השולטים במשחקי המזל ולהראות שאין הדבר תלוי ביד המקרה בלבד, אלא שלכל מאורע במשחק יש הסתברות הניתנת לחישוב.
De propria vita, 1821
גחן אבסיניקה

גחן אבסיניקה (שם מדעי: Genetta abyssinica) הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים והוא חי בטבע ביערות וסוואנות באתיופיה, אריתריאה, סומליה, סודאן וג'יבוטי.
פרוותו של הגחן צהובה-אפורה עם כתמים שחורים והוא בעל זנב ארוך, אף מוארך ואוזניים גדולות, אורכו 40-43 ס"מ ומשקלו 1.3-2 ק"ג.
הוא יצור קטן ומבודד היוצא בלילות וביום מתחבא במאורתו. הוא נפוץ בעיקר ביערות גשם וגם באזורים הרריים באתיופיה עד גובה 3,700 מ', אך גם בערבות עשב. הגחן טורף יצורים קטנים שהוא מוצא כמו חרקים, זוחלים, עופות ומכרסמים קטנים.
הוא איננו נמצא בסכנת הכחדה
ראו גם

גחן מצוי
זבד אפריקאי
גחניים
הערות שוליים

↑  גחן אבסיניקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| גחניים |
| --- | --- | --- |
| זבד דקל אוסטוני (סוג ומין יחיד) | זבד דקל אוסטוני |   |
| זבד לוטראי (סוג ומין יחיד) | זבד לוטראי |   |
| זבד דקל הוסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל הוסי |   |
| זבד דקל מפוספס (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מפוספס |   |
| בינטורונג (סוג ומין יחיד) | בינטורונג |   |
| זבד דקל קטן-שיניים (סוג ומין יחיד) | זבד דקל קטן-שיניים |   |
| זבד דקל סולאווסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל סולאווסי |   |
| זבד דקל מסיכתי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מסיכתי |   |
| גחן דקלים | גחן דקלים אסייתי  • גחן דקלים חום  • גחן דקלים זהוב |   |
| זבד אפריקאי (סוג ומין יחיד) | זבד אפריקאי |   |
| גחן | גחן אבסיניקה • גחן אנגולי • גחן בורלון • גחן מצוייץ • גחן מצוי • גחן ג'ונסטון  • גחן פנתרי • גחן פארדין  • גחן מיימי • גחן מלכותי  • גחן סרוולניה • גחן האוסה  • גחן הכף • גחן ענק |  |
| לינסנג | לינסנג אפריקני • לינסנג לייטוני |  |
| זבד הודי | זבד הודי ענק • זבד הודי מלברי  • זבד מנומר ענק • זבד מלאי |  |
| זבד הודי קטן (סוג ומין יחיד) | זבד הודי קטן |  |
גח"ל

ערך זה עוסק במפלגת גח"ל. אם התכוונתם לגיוס חוץ לארץ במלחמת העצמאות, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  מנחם בגין, פרץ ברנשטיין
 מנהיגים:  מנחם בגין (חרות)  פרץ ברנשטיין, יוסף ספיר (ליברלים)
 תקופת הפעילות:  25 במאי 1965 – 13 בספטמבר 1973 (8 שנים)
 אפיון:  איחוד מפלגות ימין
 אידאולוגיות:  ציונות רוויזיוניסטית, ארץ ישראל השלמה, ליברליזם כלכלי וחברתי
 כנסות:  החמישית - השביעית
 ממשלות:  13 - 15
 אותיות:  חל
 שיא כוחה:  27 מושבים בכנסת החמישית (התאחדו לקראת סוף הכהונה)
 שפל כוחה:  26 מושבים בכנסת השישית ובכנסת השביעית
 נוצרה מתוך:  תנועת החרות המפלגה הליברלית
 התמזגה לתוך:  הליכוד
 מטה:  תל אביב
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין
גוש חרות ליברלים או גח"ל, היא סיעה שהוקמה ב-25 במאי 1965 על ידי תנועת החרות והמפלגה הליברלית לקראת הבחירות לכנסת השישית. בשלהי הכנסת החמישית מנתה הסיעה 27 ח"כים, 17 מחרות ו-10 מהליברלים. בבחירות לכנסת הששית זכתה גח"ל ב-26 מנדטים, אך במהלך הקדנציה פרשו ממנה ארבעה ח"כים בראשותו של שמואל תמיר והקימו את המרכז החופשי. בבחירות לכנסת השביעית ב-1969 שוב זכתה ב-26 מנדטים. לקראת הבחירות לכנסת השמינית ב-1973 הפכה גח"ל למרכיב העיקרי של הליכוד, כשנוספו אליה הרשימה הממלכתית, המרכז החופשי ותנועת העבודה למען ארץ ישראל השלמה.
בראש הסיעה עמד מנחם בגין, מנהיג תנועת החרות. שתי המפלגות שהרכיבו את גח"ל המשיכו לשמור על עצמאותן הארגונית.
בשנת 1967, לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, הצטרפה גח"ל לממשלתו של לוי אשכול ובה נתמנו בגין ויוסף ספיר לשרים ללא תיק. הסיעה נשארה גם בממשלתה של גולדה מאיר, אך פרשה ב-4 באוגוסט 1970 בעקבות תוכנית רוג'רס.
נציגי הרשימה בכנסת

הכנסת החמישית (1961)

27 מנדטים: 

חרות: מנחם בגין, יוחנן בדר, בנימין אבניאל, יעקב מרידור, אריה אלטמן, אריה בן-אליעזר, חיים לנדאו, אליעזר שוסטק, אסתר רזיאל-נאור, חיים כהן-מגורי, נחום לוין, יוסף שופמן, אברהם טיאר, אברהם דרורי, בנימין ארדיטי, אליהו מרידור, שבתאי שיכמן 

המפלגה הליברלית: פרץ ברנשטיין, שניאור זלמן אברמוב, אהרן גולדשטיין, יוסף ספיר, יוסף סרלין, ברוך עוזיאל, שלמה פרלשטיין, צבי צימרמן, יצחק-הנס קלינגהופר, אלימלך-שמעון רימלט
הכנסת השישית (1965)

26 מנדטים: 

חרות: מנחם בגין, יוחנן בדר, אריה בן-אליעזר, יעקב מרידור, חיים לנדאו, יוסף שופמן, שמואל תמיר 
, אליעזר שוסטק, בנימין אבניאל, אסתר רזיאל-נאור, אברהם טיאר, יוסף קרמרמן, אליהו מרידור, חיים כהן-מגורי, מנחם ידיד 

המפלגה הליברלית: יוסף ספיר, אלימלך-שמעון רימלט, יוסף סרלין, מרדכי-חיים שטרן, יצחק-הנס קלינגהופר, צבי צימרמן, שניאור זלמן אברמוב, ברוך עוזיאל, שלמה פרלשטיין, אהרן גולדשטיין, יוסף תמיר, שלמה כהן-צידון,
לרשימת מועמדים מלאה הכוללת את חברי תנועת החרות ואת חברי המפלגה הליברלית ראו כאן
למצע המפלגה ראו כאן
הכנסת השביעית (1969)

26 מנדטים: 

חרות: מנחם בגין, יוחנן בדר, בנימין הלוי, אריה בן-אליעזר, חיים לנדאו, אסתר רזיאל-נאור, יוסף קרמרמן, מנחם ידיד, אברהם שכטרמן, יורם ארידור, חיים קורפו, בן-ציון קשת, דוד לוי, דב מילמן, יעקב נחושתן, מתתיהו דרובלס 

המפלגה הליברלית: יוסף ספיר, אלימלך-שמעון רימלט, יוסף סרלין, יצחק-הנס קלינגהופר, צבי צימרמן, שמחה ארליך, אהרן גולדשטיין, יוסף תמיר, שניאור זלמן אברמוב, אברהם כץ, משה נסים, גדעון פת
לרשימת מועמדים מלאה בכנסת השביעית ראו כאן
למצע המפלגה בכנסת השביעית ראו כאן
הערות שוליים

1 2 3  פרשו מהסיעה ב-29 במרץ 1967 והקימו את מפלגת המרכז החופשי.
1 2  ב-16 באוקטובר 1966 נפטר אליהו מרידור. החליף אותו שלמה כהן צידון.
↑  פרש מהסיעה ב-11 בפברואר 1969 והצטרף למרכז החופשי.
1 2  ב-29 בינואר 1970 נפטר אריה בן אליעזר. החליף אותו גדעון פת.
1 2  ב-26 בפברואר 1972 נפטר יוסף ספיר. החליף אותו מתיתיהו דרובלס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307966405171
ג'ן פוק

ג'ן פוק (בהונגרית: Jenő Fock;‏ 17 במאי 1916 – 22 במאי 2001) היה פוליטיקאי קומוניסט הונגרי, שכיהן כראש ממשלת הונגריה בשנים 1967–1975.
ביוגרפיה

פוק נולד ב-17 במאי 1916 בבודפשט שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית בשנת 1932. הוא נכלא בשל פעילותו הקומוניסטית בשנים 1940–1943. בשנים 1952–1954 כיהן כשר לתעשיית הברזל. בשנת 1957 הפך למזכיר הוועד המרכזי של מפלגת העובדים.
באפריל 1967 ירש את גיולה קאלאי בראשות הממשלה. בזמן כהונתו ניסה לקדם ללא הצלחה מספר אלמנטים של כלכלת שוק. ניסיונות אלו כשלו לאחר לחצים של ברית המועצות. בסופו של דבר החליט פוק להתפטר ולהעביר את התפקיד לגיורגי לזר.
פוק נפטר ב-22 במאי 2001 בבודפשט.
גוראן סנקוביץ'

גוראן סנקוביץ' (בסלובנית: Goran Sankovič;‏ 18 ביוני 1979 – 4 ביוני 2022) היה כדורגלן סלובני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

רובינס נולד בצליה, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1996 בנ.ק צליה מליגת העל הסלובנית. הוא ערך 99 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. בשנת 2001 חתם בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית, במדיה ערך 21 הופעות ליגה וזכה באליפות צ'כיה. בחודש יולי 2002 חתם סנקוביץ' באקרתיתוס מליגת העל היוונית, אך לא שיחק במדי המועדון. ב-24 ביולי 2003 חתם בפאניוניוס מליגת העל היוונית, במדיה ערך הופעת ליגה אחת. בסוף עונת 2003/2004 הפסיק לשחק כדורגל מקצועני.
קריירה בינלאומית

ב-14 בנובמבר 2001 ערך סנקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת רומניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2002, אך לא שיחק בטורניר. בסך הכל ערך חמש הופעות במדי הנבחרת.
מותו

ב-4 ביוני 2022 מת סנקוביץ' בגיל 42.
תארים

הגביע הצ'כי (1): 2001/2002
הערות שוליים

↑  Πανιώνιος: Νέα εποχή באתר Contra, ‏ 24 ביולי 2003 (ביוונית)
| נבחרת סלובניה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 סימאונוביץ' •  2 סנקוביץ' •  3 מילינוביץ' •  4 ווגדליץ' •  5 גאליץ' •  6 קנאבס •  7 נובאק •  8 א. צ'ך •  9 אוסטרץ •  10 זחוביץ' •   11 פאבלין •  12 דאבאנוביץ' • 13 רודוניה •  14 גייזר • 15 טבצ'אר • 16 טיגאני • 17 פבלוביץ' • 18 אצ'ימוביץ' • 19 קאריץ' • 20 נ. צ'ך • 21 סימרוטיץ' • 22 נמץ • 23 בולאייץ' • מאמן: קטאנץ |  1 סימאונוביץ' •  2 סנקוביץ' •  3 מילינוביץ' •  4 ווגדליץ' •  5 גאליץ' •  6 קנאבס •  7 נובאק •  8 א. צ'ך •  9 אוסטרץ •  10 זחוביץ' •   11 פאבלין •  12 דאבאנוביץ' • 13 רודוניה •  14 גייזר • 15 טבצ'אר • 16 טיגאני • 17 פבלוביץ' • 18 אצ'ימוביץ' • 19 קאריץ' • 20 נ. צ'ך • 21 סימרוטיץ' • 22 נמץ • 23 בולאייץ' • מאמן: קטאנץ | סלובניה |
גביע הליגה הצרפתית בכדורסל

| --- | --- |
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  ליגת הכדורסל הלאומית של צרפת
 מדינות:  צרפת צרפת מונקו מונקו
 קונפדרציה:  פיב"א אירופה
 קבוצות:  8
 מירב הזכיות:  פו אורטז (4 זכיות)
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים) 
 אלופה נוכחית:  פריז (זכייה ראשונה)
 מפעל מקביל:  אליפות צרפת בכדורסל   הגביע הצרפתי בכדורסל   הסופר קאפ הצרפתי בכדורסל
 אתר רשמי
 
גביע המוליכות של ה-LNB Pro A (בצרפתית: LNB Pro A Leaders Cup), או גביע הליגה הצרפתית בכדורסל, הוא גביע ליגת העל הצרפתית. הוא נוצר במתכונתו הנוכחית בשנת 2003 (לאחר שנוסד במקור בשנת 1988). הוא מאורגן על ידי ליגת הכדורסל הלאומית של צרפת (LNB), אשר מארגנת גם את שתי הליגות הבכירות של הכדורסל הצרפתי המקצועני (פרו A ופרו B).
בהשראת גביע המלך הספרדי נעשה שימוש בפורמט ה-Final Eight, כלומר רבע גמר בשיטת גביע (כמו בגביע המדינה הישראלי). בתום המחצית הראשונה של העונה הסדירה מעפילות לטורניר שמונה הקבוצות המובילות (או שבע הקבוצות המובילות והקבוצה המארחת של הטורניר) בליגת העל הצרפתית, והן מתחרות בפלייאוף הנערך במקום אחד במשך ארבעה ימים. בעבר הזוכה בתחרות זכתה למקום מובטח ביורוצ'לנג'.
היסטוריה > טורניר האסים (1988–1993)

טורניר האסים (Tournoi des As) היה הגרסה הראשונה של גביע המוליכות, שנערך בין 1988 ל-1993. בסיום העונה העפילו ארבע הקבוצות הראשונות בליגת העל. הקבוצה שסיימה ראשונה בסוף העונה הסדירה התמודדה מול הרביעית והקבוצה במקום השני שיחקה מול הקבוצה במקום השלישי. שתי הקבוצות המפסידות בחצי הגמר התמודדו זו מול זו במשחק על המקום השלישי, בעוד שתי הזוכות בחצי הגמר התחרו על הגביע.
היסטוריה > שבוע האסים (2003–2012)

לאחר שלא שוחק במשך עשר שנים חזר המפעל ב-2003 כשבוע האסים (Semaine des As), והוא נוצר בעיקר בהשראת הפורמט הספרדי של גביע המלך. המהדורה הראשונה של הטורניר שוחקה בפו. התחרות נערכה באופן מסורתי בפברואר. בטורניר שיחקו שמונה הקבוצות הראשונות בליגה הצרפתית, במחצית העונה הסדירה. הוא נערך במתכונת פלייאוף על פני תקופה של ארבעה ימים. בתחרות זכתה בכל שנה קבוצה אחרת עד 2009, אז זכתה לה-מאן סארת בתוארה השני לאחר שזכתה במהדורת 2006.
היסטוריה > גביע המוליכות (2013–הווה)

גביע המוליכות הוא השם הנוכחי של הטורניר. במהדורה הראשונה של הטורניר ניצחה גראבלין דנקירק את שטרסבורג בתוצאה 77–69.
תוצאות

| עונה> Tournoi des As | זוכה> Tournoi des As | תוצאה> Tournoi des As | סגנית> Tournoi des As | אולם> Tournoi des As | מיקום> Tournoi des As | MVP> Tournoi des As |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | לימוז' | 88–85 | שולה באסקט |  |  |  |
| 1989 | מילוז | 82–80 | שולה באסקט |  |  |  |
| 1990 | לימוז' | 87–84 | שולה באסקט |  |  |  |
| 1991 | פו אורטז | 68–65 | לימוז' |  |  |  |
| 1992 | פו אורטז | 83–75 | לימוז' |  |  |  |
| 1993 | פו אורטז | 71–58 | שולה באסקט |  |  |  |
Semaine des As
| 2003 | פו אורטז | 101–80 | לה האבר | מרכז הספורט | פו |  |
| 2004 | דיז'ון באסקט | 62–60 | לה-מאן סארת | מרכז הספורט | מילוז |  |
| 2005 | נאנסי | 112–76 | גראבלין דנקירק | בית הספורט | קלרמון-פראן |  |
| 2006 | לה-מאן סארת | 78–60 | JL בורק | מרכז הספורט | דיז'ון | ארצות הברית אריק קמפבל |
| 2007 | קוראל רואן באסקט | 87–82 | לה-מאן סארת | מרכז הספורט ז'אן ויל | נאנסי | ארצות הברית מארק סליירס |
| 2008 | שולה באסקט | 67–40 | וישי | מרכז הספורט טולון | טולון | צרפת ננדו דה קולו |
| 2009 | לה-מאן סארת | 74–64 | אורליאן | אולם דוקס אושיאן | לה האבר | ישראל דייוויד בלו |
| 2010 | אסוול ליון-וילרבאן | 70–69 | אורליאן | אסטרובל | וילרבאן | ליטא מינדאוגאס לוקאוסקיס |
| 2011 | גראבלין דנקירק | 79–71 | אלאן שאלון | מרכז הספורט | פו | צרפת יאניק בוקולו |
| 2012 | אלאן שאלון | 73–66 | גראבלין דנקירק | אנדרה ואשרס | רואן | ארצות הברית בלייק שילב |
Leaders Cup
| 2013 | גראבלין דנקירק | 77–69 | שטרסבורג | דיסנילנד פריז | פריז | צרפת לודוביץ' ואטי |
| 2014 | לה-מאן סארת | 74–64 | נאנטר | דיסנילנד פריז | פריז | ברזיל ז'ואאו פאולו באטיסטה |
| 2015 | שטרסבורג | 60–58 | לה-מאן סארת | דיסנילנד פריז | פריז | צרפת אנטואן דיו |
| 2016 | מונקו | 99–74 | אלאן שאלון | דיסנילנד פריז | פריז | ארצות הברית ג'מאל שולר |
| 2017 | מונקו | 95–91 | אסוול ליון-וילרבאן | דיסנילנד פריז | פריז | אוקראינה סרגיי גלאדיר |
| 2018 | מונקו | 83–78 | לה-מאן סארת | דיסנילנד פריז | פריז | ארצות הברית די. ג'יי. קופר |
| 2019 | שטרסבורג | 98–97 | JL בורק | דיסנילנד פריז | פריז | ארצות הברית ג'ארל אדי |
| 2020 | דיז'ון באסקט | 77–69 | אסוול ליון-וילרבאן | דיסנילנד פריז | פריז | ארצות הברית ראשיד סולאימון |
2021: בוטל בעקבות מגפת הקורונה בצרפת
2022: בוטל בעקבות קשיים כלכליים
| 2023 | אסוול ליון-וילרבאן | 83–74 | JL בורק | ארנה סנט-אטיין מטרופול | סן-שמו | צרפת ננדו דה קולו |
| 2024 | פריז | 83–74 | נאנטר | ארנה סנט-אטיין מטרופול | סן-שמו | מקדוניה הצפונית טי ג'יי שורטס |
| קבוצה | זכיות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| פו אורטז | 4 | 0 | 1991, 1992, 1993, 2003 |
| לה-מאן סארת | 3 | 3 | 2006, 2009, 2014 |
| מונקו | 3 | 0 | 2016, 2017, 2018 |
| לימוז' | 2 | 2 | 1988, 1990 |
| גראבלין דנקירק | 2 | 2 | 2011, 2013 |
| אסוול ליון-וילרבאן | 2 | 2 | 2010, 2023 |
| שטרסבורג | 2 | 1 | 2015, 2019 |
| דיז'ון באסקט | 2 | 0 | 2004, 2020 |
| שולה באסקט | 1 | 4 | 2008 |
| אלאן שאלון | 1 | 2 | 2012 |
| מילוז | 1 | 0 | 1989 |
| נאנסי | 1 | 0 | 2005 |
| קוראל רואן באסקט | 1 | 0 | 2007 |
| פריז | 1 | 0 | 2024 |
| JL בורק | 0 | 3 |  |
| אורליאן | 0 | 2 |  |
| לה האבר | 0 | 2 |  |
| וישי | 0 | 1 |  |
| נאנטר | 0 | 1 |  |
ראו גם

אליפות צרפת בכדורסל
הגביע הצרפתי בכדורסל
הסופר קאפ הצרפתי בכדורסל
גורגורה

| --- | --- |
צילום לווין של אגם טאנה. חצי-האי גורגורה נמצא בצידו הימני של האגם.
צילום לווין של אגם טאנה. חצי-האי גורגורה נמצא בצידו הימני של האגם.
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מחוז:  צפון גונדר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,783 (2005)
 קואורדינטות:  12°14′00″N 37°18′00″E﻿ / ﻿12.2333°N 37.3°E﻿ / 12.2333; 37.3 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיגוגורה(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיגוגורה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שרידי קתדרלת מריאם גמב שהוקמה ב-1627
גורגורה (געז ጎርጎራ ובעבר ጐርጐራ; פורטוגזית Gorgorra) הוא חצי אי וכפר בצידו הצפוני של אגם טאנה בצפון אתיופיה. חצי האי שרוחבו המרבי כ-15 ק"מ והבולט מרחק של 9 ק"מ אל מימי האגם, מהווה יעד תיירותי בשל כך ששוכנים בו מספר מנזרים. בכפר שבו מעגן קטן, התגוררו בשנת 2005 כ-4,800 תושבים. קו מעבורת מקשר בין הכפר גורגורה לבהר דר על הגדה הדרומית של האגם.