stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירון אילתי
ביוגרפיה > 1983

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1983, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם, כהכנה לאולימפיאדת לוס אנג'לס, זכה אילתי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.51 דקות (מדליית הזהב היחידה של נבחרת ישראל בתחרות זו). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.68 שניות.
לאילתי הייתה אפשרות להשתתף בתחרות שמונה האומות ולקבוע את הקריטריון האולימפי, אך בעקבות תאונת דרכים שקרתה כשבוע לפני כן בקיבוצו, הוא החמיץ אותה. הוא גילה התאוששות יחסית מהירה וכחודש וחצי לאחר התאונה, זכה, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט, בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.14 שניות, לפני שנל (58.16 שניות) וכוכבי (58.26 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.45 דקות, לפני כוכבי (2:04.86 דקות) ורותם (2:07.08 דקות), אך לא השיג את הקריטריון האולימפי.
ביוגרפיה > 1984

בשלוש תחרויות שחייה שנערכו באירופה בקיץ 1984 בתקופה של שבועיים, בניסיון אחרון לקבוע את הקריטריון האולימפי, קבע אילתי במשחה ל-200 מטר פרפר תוצאה חלשה יחסית של 2:06 דקות בתחרות בנורווגיה. לאחר מכן, בקיאסו, שווייץ הוא קבע תוצאה של 2:04 דקות ובתחרות שמונה האומות שנערכה בקארדיף, ווילס הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2:04 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה אילתי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.75 דקות, אחרי יורם כוכבי (2:04.95 דקות) ולפני יובל רותם (2:07.15 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.09 שניות, אחרי נדב שנל (57.71 שניות) וכוכבי (57.91 שניות).
ביוגרפיה > 1985 > המכביה ה-12

בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 סיים אילתי במקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר שלישי מבין השחיינים הישראלים
חייו האישיים

כיום (2013) עובד אילתי כמאמן שחייה. בתחילת דרכו כמאמן שחייה, עבד כשלוש שנים בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב כפר המכביה משנת 1986, ומשנת 1989 הוא עובד בקבוצת השחייה של הפועל ערד.
הערות שוליים

↑  יעקב פתאל, שלוש מדליות זהב ואחת כסף לגניאל באליפות השחייה, דבר, 30 ביולי 1978
↑  יעקב פתאל, 12 שיאים לאומיים חדשים נקבעו באליפות השחיה, דבר, 26 באוגוסט 1979
↑  אלופי השחייה ל-1979, מעריב, 24 באוגוסט 1979
↑  שמואל טל, שיא מצוין של אילתי ב-200 מ' פרפר 2:03.58 ד', דבר, 27 באוגוסט 1981
↑  וייס ויתר לשמיר, מעריב, 30 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחת אליפות ישראל בשחייה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, 5 שיאים בפתיחה, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  המנצחים ותוצאות, מעריב, 29 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, שבע פעמים "הידד" - להדר, מעריב, 31 באוגוסט 1982
↑  אלכס פרלסמן, אילתי - פרפר הזה של הגליל, מעריב, 5 במאי 1983
↑  זיו סידרר, טבלת השיאים בשחיה נותרה שלמה ביום נעילת האליפות, דבר, 30 באוגוסט 1983
↑  זיו סידרר, שחייני הפועל גש"מ ומכבי ת"א סיפקו שיאים באליפות ישראל, דבר, 28 באוגוסט 1983
↑  אלכס פרסלמן, רק 3 שיאי נוער, מעריב, 20 באוגוסט 1984
↑  אלכס פרסלמן, "מלכת הבריכה" הגיעה לסוף הדרך, מעריב, 23 באוגוסט 1984
↑  אלכס פרסלמן, החזה של אייל עטור זהב, מעריב, 22 ביולי 1985
ימין אלוהים

אלוהים מזמין את ישו לשבת לימינו על כס המלכות (1645) מאת פיטר דה גרבר
הביטוי "ימין אלוהים" (בלטינית: "Dextera Domini") או "יד ימינו של אלוהים" מתייחסות כנראה להתבטאויות בתנ"ך ובברית החדשה שמשמשות כמטאפורה לעוצמתו וליכולותיו הבלתי מוגבלות של האל, כמו גם כמוטיב באמנות.
משמעויות

המשמעות לביטוי בתנ"ך ובברית החדשה, להימצא בצד ימין היא "כמי שמזוהה עם מי שנמצא במקום הנכון, המיוחד והמכובד ביחס לאלוהים ולעצתו" וכן מזמור קל"ז 23: "אִם-אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלִָם תִּשְׁכַּח יְמִינִי".
בתנ"ך

בתנ"ך מוזכרים ימין ה' במספר מקומות:
חבקוק ב': 16, תהילים ע"ז: 11, קי"ח: 16 וגם 17, מקום משמעותי אחר מצוי בתהילים במזמור ק"י 1: "לְדָוִד מִזְמוֹר נְאֻם יְהוָה לַאדֹנִי שֵׁב לִימִינִי עַד-אָשִׁית אֹיְבֶיךָ הֲדֹם לְרַגְלֶיךָ", שמלמד שאלוהים מקצה לעבדו החשוב ביותר בעיניו מקום מושב לימינו.
בברית החדשה

באחד ממשלי ישו, המתייחס למשפט אלוהים הסופי ב"משל הכבשים והעתודים". הכבשים והעתודים (עזים) מופרדים אלה מאלה, כאשר הכבשים מוקמו לימינו של ישו ואילו העתודים לשמאלו, בהתאם לגזר דינם במשפט אחרית הימים (בשורת מתי כ"ה 46-31).
משמעות חשובה יותר מתייחסת לגם מיקום ליד אלוהים בגן עדן, במקום הכבוד המסורתי, המוזכר בברית החדשה כמיקומו של המשיח ביחס לאלוהים, בבשורת מרקוס ט"ז: 19, בשורת לוקס כ"ב: 69, בשורת מתי כ"ב: 44  ו-כ"ו: 64, וכן במעשי השליחים ב': 35-34 ו-ז': 55, אגרת פטרוס הראשונה ג': 22 ובמקומות אחרים.
שימושים אלה משקפים את השימוש בביטוי בתנ"ך, למשל בתהילים ח': 63 ו-ק"י: 1. ההשלכות של ניסוח אנתרופומורפי (האנשה) זה נדונו בהרחבה על ידי תאולוגים שונים, לרבות על ידי תומאס אקווינס.
ראו גם

משלי ישו
אמונת השליחים
אצבע אלוהים
כס הכבוד (כס האלוהים)
פרקים תנ"כיים קשורים: תהילים ס"ג, תהילים ק"י, ישעיהו מ"א, מתי כ"ב, מתי כ"ו, מרקוס ט"ז, לוקס כ"ב, מעשי השליחים ב ', מעשי השליחים ז', ראשונה לפטרוס ג'.
הערות שוליים

↑  Leland Ryken, James Wilhoit and Tremper Longman III, ed. (1998). "Right, Right Hand". Dictionary of Biblical Imagery. InterVarsity Press. pp. 727–728.
↑  ירמיהו כ"ב 24: "חַי-אָנִי נְאֻם-יְהוָה כִּי אִם-יִהְיֶה כָּנְיָהוּ בֶן-יְהוֹיָקִים מֶלֶךְ יְהוּדָה חוֹתָם עַל-יַד יְמִינִי כִּי מִשָּׁם אֶתְּקֶנְךָ"
↑  מזמור ק"י 1: "לְדָוִד מִזְמוֹר נְאֻם יְהוָה לַאדֹנִי שֵׁב לִימִינִי עַד-אָשִׁית אֹיְבֶיךָ הֲדֹם לְרַגְלֶיךָ"
↑  שָׂבַעְתָּ קָלוֹן מִכָּבוֹד שְׁתֵה גַם-אַתָּה וְהֵעָרֵל תִּסּוֹב עָלֶיךָ כּוֹס יְמִין יְהוָה וְקִיקָלוֹן עַל-כְּבוֹדֶךָ
↑  וָאֹמַר חַלּוֹתִי הִיא שְׁנוֹת יְמִין עֶלְיוֹן
↑  קוֹל רִנָּה וִישׁוּעָה בְּאָהֳלֵי צַדִּיקִים יְמִין יְהוָה עֹשָׂה חָיִל
↑  וַיְהִי אַחֲרֵי אֲשֶׁר־דִּבֶּר אִתָּם הָאָדוֹן וַיִּנָּשֵׂא הַשָּׁמָיְמָה וַיֵּשֶׁב לִימִין הָאֱלֹהִים׃
↑  אֲבָל מֵעַתָּה יִהְיֶה בֶן־הָאָדָם ישֵׁב לִימִין גְּבוּרַת הָאֱלֹהִים׃
↑  נְאֻם יְהוָה לַאדֹנִי שֵׁב לִימִינִי עַד־אָשִׁית אֹיְבֶיךָ הֲדֹם לְרַגְלֶיךָ׃ (מצוטט שם ממזמור ק"י 1)
↑  וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ אַתָּה אָמָרְתָּ וַאֲנִי אֹמֵר לָכֶם מֵעַתָּה תִּרְאוּ אֶת־בֶּן־הָאָדָם יֹשֵׁב לִימִין הַגְּבוּרָה וּבָא עִם־עַנְנֵי הַשָּׁמָיִם׃
↑  34 כִּי דָוִד לֹא עָלָה הַשָּׁמָיְמָה וְהִנֵּה הוּא אֹמֵר נְאֻם־יְהוָֹה לַאדֹנִי שֵׁב לִימִינִי׃

35 עַד־אָשִׁית אֹיְבֶיךָ הֲדֹם לְרַגְלֶיךָ׃
↑  וְהוּא מָלֵא רוּחַ הַקֹּדֶשׁ וַיַּבֵּט הַשָּׁמָיְמָה וַיַּרְא אֶת־כְּבוֹד אֱלֹהִים וְאֶת־יֵשׁוּעַ נִצָּב לִימִין הָאֱלֹהִים׃
↑  אֲשֶׁר עָבַר הַשָּׁמַיְמָה וַיֵּשֶׁב לִימִין אֱלֹהִים וַיִּכָּנְעוּ מִפָּנָיו הַמַּלְאָכִים וְהָרְשֻׁיּוֹת וְהַגְּבוּרוֹת׃
↑  Psalm 110:1 in parallel translations: http://bible.cc/psalms/110-1.htm
↑  Aquinas, Thomas. "Question 58. Christ's sitting at the right hand of the Father". Summa Theologica. נבדק ב-17 בינואר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
לאו נוצ'י

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1942 (בן 82) קסטיליונה, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרסים והוקרה:  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאו נוצ'י (באיטלקית: Leo Nucci; ‏ נולד ב-16 באפריל 1942, בקסטיליונה די פפולי בקרבת בולוניה, איטליה), הוא זמר בריטון אופראי, אחד מהבריטונים החשובים בשנות ה-80 וה-90. קולו של נוצ'י מתאים במיוחד לתפקידים באופרות של ורדי.
ביוגרפיה

נוצ'י הופיע לראשונה על הבמה בעיר ספולטו, בתפקיד פיגארו באופרה "הספר מסביליה" של רוסיני, בשנת 1967. לאחר מכן הצטרף אל בית האופרה לה סקאלה במילאנו, והופיע שם לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1975, שוב בתפקיד פיגארו. מאז התפתח המוניטין הבינלאומי שלו במהרה, כאשר הופיע לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1978, (בתפקיד מילר ב"לואיזה מילר" של ורדי), ובשנת 1980 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק כרנאטו ב"נשף המסכות". בתפקיד זה גם הופיע לראשונה בפריז באופרה גרנייה בשנת 1981, ובפסטיבל זלצבורג תחת שרביטו של המנצח הרברט פון קאראיין. במהלך הקריירה שלו הופיע נוצ'י בהפקות חשובות בעולם האופרה, בין היתר עם הזמרים לוצ'אנו פבארוטי, ג'ואן סאת'רלנד, פלאסידו דומינגו ועוד.
הרפרטואר של נוצ'י מקיף את הרפרטואר האיטלקי, מהבל קאנטו ועד הוריזמו, אך קולו העמוק, הטכניקה הבטוחה ויכולותיו הדרמטיות מוצגים בצורה הטובה ביותר באופרות של ורדי, בפרט כמקבת', ריגולטו, לונה, ז'רמון, רודריגו, אמונסארו, יאגו ופלסטף. את תפקיד ריגולטו שר נוצ'י מעל ל-400 פעמים.
בשנת 2016 הוא שר בלה סקאלה את ריגולטו לצד נדין סיירה.
נוצ'י נהנה מקריירה ארוכה, והוא עדיין שר ומופיע. הוא נשוי לסופרן אדריאנה אנלי, ולזוג יש בת.
ימין ושמאל (כיוונים במרחב)

מערכת צירים קרטזית מורכבת על גוף האדם, הכיוון החיובי של ציר x (שמוגדר על ידי מכפלה וקטורית של הכיוונים קדימה בלמעלה (y כפול z) הוא כיוון ימין.
ימין ושמאל הם כיוונים יחסיים במרחב, שנקבע לפי מערך גוף האדם, או ליתר דיוק – לפי שלשה ימנית של וקטורים אורותוגונליים (מאונכים).
תיאור מתמטי

באמצעות אדם נקבע שציר z יהיה בכיוון החץ שעולה מן הרגליים אל הראש, ואילו ציר y יהיה בכיוון הווקטור שיוצא מן הפנים קדימה. הכיוונים ימין ושמאל נקבעים באופן שרירותי באמצעות צירי z ו-x ביחס לציר הסימטריה (z) של האדם. הכיוון ימין נקבע מתמטית ככיוון של ציר x כך שמתקיים:  \!\,{\hat {x}}\times {\hat {y}}={\hat {z}} . זוהי תכונת שלשה ימנית של מכפלה וקטורית. הכיוון שמאל הוא החלק השלילי של ציר x. ניתן להימנע מהגדרה מעגלית על ידי שימוש במדידות של תופעות פיזיקליות המפרות את סימטרית ה-CP הגורסת קיומה של סימטריה מסוימת בין חלקיקים לאנטי-חלקיקים. הגילוי הראשון של תופעה זו היה העדפת כיוון לפליטת קרינת בטא על ידי קובלט 60 תחת מגנטיזציה והאצה סביב ציר מסוים (עם או נגד כיוון השעון) (שבירת סימטריית CP).
בגוף האדם ובסביבתו

מבחינה חיצונית, גוף האדם סימטרי כמעט לחלוטין בין ימין ושמאל, אך מבחינה פנימית הוא אינו סימטרי. הלב נוטה יותר שמאלה מאשר ימינה ואילו הכבד נוטה יותר ימינה מאשר שמאלה. כמו כן, לאונות הימנית והשמאלית של המוח יש תפקודים שונים לגמרי. למעלה וקדימה הם כיוונים יחסיים פחות, מאחר שגוף האדם לא סימטרי בין הצד האחורי והצד הקדמי ולא סימטרי בין פלג הגוף העליון והתחתון. חיידקים ויצורים חד-תאיים המרחפים בתוך נוזל ללא יכולת תנועה עצמאית ממשית מגלים, בדרך כלל, סימטריה כדורית כמעט מושלמת.
היחסיות של ימין ושמאל מתגלה כאשר שני בני אדם עומדים זה מול זה. מאחר שפניהם פונים לכיוונים מנוגדים, ימינו של אחד הוא שמאלו של אחר. השימוש במונחים ימין ושמאל יכול להיות מבלבל. נניח שרחל ושלמה עומדים זה מול זה. פניה של רחל פונות צפונה ואילו של שלמה פונות דרומה. אזי:
המזרח נמצא מימין לרחל אך משמאל לשלמה.
המערב נמצא משמאל לרחל אך מימין לשלמה.
ידה השמאלית של רחל נמצאת בצד שמאל ביחס לפניה של רחל, אך בצד ימין ביחס לפניו של שלמה.
בלבול זה מתחזק כאשר אנו ניצבים מול מראה. אנו אומרים שהראי הופך ימין ושמאל, אך לא הופך למטה ולמעלה. למעשה, אם נבחן ביסודיות את המקרה, נראה שהראי הופך את הווקטור שיוצא מהפנים (y) ולכן כיווני ימין ושמאל של הבבואה במראה מוגדרים ההפך מכיווני ימין ושמאל שלך. היד הימנית שלנו משתקפת כיד השמאלית של הבבואה במראה, רק מכיוון שפניה פונים לכיוון הנגדי (ציר y מתהפך), ורק מפני שיד שמאל שלנו דומה מבחינה גאומטרית ליד ימין (כפוף לטרנספורמציית השתקפות), בעוד שהראש אינו דומה לרגליים והפנים אינם דומים לעורף (או החזה לגב).
בלשון "פיזיקלית מתמטית" ניתן לסכם את הדיון בכך ש:
בלבול בין ימין לשמאל

אנשים רבים מתבלבלים בין שמאל לימין גם בינם לבין עצמם ולא רק מול מראה, בעוד שאינם מתבלבלים בין כיווני למעלה־למטה וקדימה־אחורה. הם מסוגלים בדרך כלל להתמצא במרחב, למשל לנהוג לפי שלטים ולנווט לפי מפה, אבל מתקשים להבחין בין המילים שמציינות כיוון ולעיתים קרובות טועים כאשר מתבקשים לפנות שמאלה או ימינה. הם עשויים גם להתקשות בביצוע פעולות אחרות הדורשות ביצוע מדויק של הוראות כיוון, כגון ריקודים סלוניים. הבעיה מוכרת לחוקרים בתחום הרפואה, אך המחקר בנושא מועט. המחקרים הקיימים מעריכים שבין 15% ל־26% מבני האדם מתבלבלים.
שפות שאינן משתמשות בכיוונים יחסיים

בשפת העם האבוריג'יני האוסטרלי גוגו יימיטהיר (Guugu Yimithirr), אין מילים לתיאור כיוון המבוססות על הדובר כמרכז. במקום זאת נעשה שימוש בכיווני רוחות השמיים. כך למשל במקום להגיד "משמאל לבית" ייאמר "צפונית לבית". בנוסף, כאשר דובר שפה זו מפנה אצבע אל עצמו, כוונתו היא להצביע על הכיוון שנמצא מאחוריו. גישה דומה לתיאור כיוונים יחסיים נמצא גם בשפות ילידים בבאלי, פולינזיה, נמיביה ומקסיקו.
הערות שוליים

↑  Elving, Belle (2008-07-28). "Which Is Right?". The Washington Post. נבדק ב-12 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brandt, Jason; Mackavey, William (1981). "Left-right confusion and the perception of bilateral symmetry". International Journal of Neuroscience. 12 (2): 87–94. doi:10.3109/00207458108985793. PMID 7203826. נבדק ב-23 במאי 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hannay, H. Julia; P.J. Ciaccia; Joan W. Kerr; Darlene Barrett (1990). "Self-report of right-left confusion in college men and women". Perceptual and Motor Skills. 70 (2): 451–457. doi:10.2466/PMS.70.2.451-457. PMID 2342844.
↑  Harris, Lauren Julius; Gitterman, Steven R. (1978). "University professors' self-descriptions of left-right confusability: sex and handedness differences". Perceptual and Motor Skills. 47 (3 Pt 1): 819–823. PMID 740475.
↑  http://anthroweb.ucsd.edu/~jhaviland/Publications/ETHOSw.Diags.pdf
↑  http://www.nytimes.com/2010/08/29/magazine/29language-t.html?_r=2&pagewanted=2
כריסטוף פופן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במרץ 1956 (בן 68) מינסטר, גרמניה
 מוקד פעילות:  הונג קונג, ישראל, קלן
 מקום לימודים:  מכללת רוברט שומאן למוזיקה
 עיסוק:  מנצח, כנר
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור
 חברת תקליטים:  ECM 
 שיתופי פעולה בולטים:  הסינפונייטה של הונג קונג  התזמורת הקאמרית של קלן  התזמורת הקאמרית הישראלית
 בן או בת זוג:  Juliane Banse 
 פרסים והוקרה:  Asia's Most Influential Hong Kong (2021)  מסדר ההצטיינות של ברלין  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 http://www.christophpoppen.com/
 
כריסטוף פופן (בגרמנית: Christoph Poppen; נולד ב-9 במרץ 1956) הוא מנצח וכנר גרמני.
קריירה

פופן נולד במינסטר. ככנר, הוענק לו הפרס הראשון בתחרות הכינור של קוצ'יאן בגיל 14. הוא למד נגינה בכינור אצל קורט שפר במכללת רוברט שומאן למוזיקה, מאוחר יותר אצל אוסקר שומסקי, נתן מילשטיין וג'וזף גינגולד.
ב-1978 ייסד פופן את רביעיית צ'רוביני, וזכתה ב-1981 בתחרות רביעיית המיתרים הבינלאומית באוויאן. הוא היה המנצח של התזמורת הקאמרית של דטמולד מ-1989 עד 1995. לאחר מכן הוא החליף את הנס סטדלמאיר כמנצח והמנהל האמנותי של התזמורת הקאמרית של מינכן. בשיתוף עם ECM הקליט עם התזמורת מוזיקה עכשווית של מלחינים כמו קרל אמדאוס הרטמן, טיגראן מנסוריאן, אנטון וברן, סופיה גוביידולינה, ג'יאצינטו סצלסי, ולנטין סילבסטרוב ובארי גאי. ככנר, הקליט בשנת 2000 יצירות של יוהאן סבסטיאן באך עם אנסמבל היליארד.
בין השנים 2006–2007 היה פופן המנצח של תזמורת רדיו סארבריקן.
פופן היה המנהל האמנותי של תחרות המוזיקה הבינלאומית של ARD מ-2000 עד 2005. כריסטוף פופן הוא המנצח הראשי של הסינפונייטה של הונג קונג החל משנת מאפריל 2023.
בשנת 2014, כריסטוף פופן הקים את הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה דה מרוואו (כפר פורטוגלי השוכן על הגבול עם ספרד).
במקביל לעבודתו בהונג קונג כריסטוף פופן הוא גם המנצח הראשי של התזמורת הקאמרית של קלן ומנצח אורח ראשי של התזמורת הקאמרית הישראלית.
כריסטוף מאה

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1975 (בן 48) קרפנטרץ, צרפת 
 שם לידה:  Christophe Martichon 
 שם במה:  Christophe Maé 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור, גיטרה, תוף 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרופ 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 www.christophe-mae.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטוף מָאֶה (בצרפתית: Christophe Maé; נולד ב-16 באוקטובר 1975) הוא זמר צרפתי.
ביוגרפיה

כריסטוף מָאֶה נולד בקרפנטרה שבפרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, צרפת בשם כריסטוף מרטישון. הוא התחיל לנגן בגיל חמש. את אלבומו הראשון כריסטוף מָאֶה הוציא השנת 2003. בשנת 2005 הוא התחיל לשחק במחזמר Le Roi Soleil בו הוא גילם את אחיו המלך (עמנואל מור שיחק את המלך). על עבודה זו מָאֶה זכה בפרס NRJ הראשון שלו.
בשנת 2008 כריסטוף מָאֶה הוציא אלבום Mon paradis שזכה למעמד של אלבום יהלום. בהמשך הוא הוציא עוד מספר אלבומים שזכו להצלחה מסחרית וקיבלו מעמד של אלבום פלטינה. הם היו במקום ראשון במצעד הפזמונים בצרפת ובלגיה.
בשנת 2008 כריסטוף מָאֶה זכה בפרס המוזיקה העולמית ובפרס של משרד התרבות של צרפת (Victoires de la Musique). בשנת 2011 הוא התקבל למסדר האמנויות והספרות.
כריסטוף מָאֶה נשוי ולבני זוג נולדו ילדים. המשפחה מתגוררת מחוץ לפריז.
כרזת המשחקים האולימפיים

כרזות המשחקים האולימפיים מהוות חלק ממערך הקידום שמגבשת כל מדינה המארחת את המשחקים האולימפיים, כחלק מהשיווק של אירוע ספורטיבי זה. כרזות המשחקים האולימפיים קשורות באופן הדוק למקום ולזמן של המשחקים ומשקפות את ההקשר החברתי, התרבותי ולעיתים גם הפוליטי של המדינה המארחת. הוועדה המארגנת של המדינה המארחת מכריזה בדרך כלל על תחרות אמנותית ליצירת הכרזות. לאחר מכן, ועדה מיוחדת מחליטה איזו יצירה תהיה כרזת המשחקים הרשמית. תהליך העיצוב נתון לרוב להנחיות מחמירות לגבי התוכן, שכן הוועדה בדרך כלל מחליטה מראש על האלמנטים שהיא מבקשת לכלול בעיצוב ועל המסרים הספציפיים שיש להעביר.
על אף שכיום יצירת כרזה נחשבת לצורך הכרחי, במשחקים האולימפיים המודרניים הראשונים לא היו כרזות שתוכננו במיוחד עבור המשחקים. הכרזה הרשמית הראשונה שתוכננה במיוחד עבור המשחקים האולימפיים, בעקבות אישור הוועדה המוסמכת, הייתה הכְּרזה של משחקי 1912 שנערכו בסטוקהולם. הכְּרזה הציגה את מצעד האומות, כאשר ספורטאים נושאים את דגלי המדינות שלהם. כל הכְּרזות הן רכוש הוועד האולימפי הבין-לאומי (IOC).
כרזות המשחקים האולימפיים > כרזות משחקי הקיץ

| משחקים | מנחה | עיצוב | מעצב | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900 | פריז, צרפת | מדליית התערוכה על גבי מגדל אייפל |  |  |
| 1904 | סנט לואיס, ארצות הברית | המתחמים האולימפיים במהלך המשחקים של 1904 |  |  |
| 1920 | אנטוורפן, בלגיה | אדם מחזיק כדור כשהוא מוקף בדגלים ובקתדרלת אנטוורפן |  |  |
| 1948 | לונדון, בריטניה הגדולה | פסל של זורק דיסקוס מול ארמון וסטמינסטר |  |  |
| 1984 | לוס אנג'לס, ארצות הברית | הסמליל של אולימפיאדת 1984 עם תמונות של המדינה המארחת. | רוברט ראושנברג | קישור לכרזה. |
כרזות המשחקים האולימפיים > כרזות משחקי החורף

| משחקים | מנחה | עיצוב | מעצב | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 | פריז, צרפת | הצגה של נשר מחזיק ענף כשהוא מסתכל על תחרות מזחלות. |  |  |
| 1968 | גרנובל, צרפת | הכרזה מציגה את הטבעות האולימפיות גולשות במהירות במורד הר. | ז'אן בריין | קישור לכרזה. |
| 1972 | סאפורו, יפן | הכרזה מציגה את הסמליל של אולימפיאדת החורף 1972 על ראש הר אסאהי והפארק הלאומי שיקוטסו-טויה | טאקאשי קונו | קישור לכרזה. |
| 1976 | אינסברוק, אוסטריה | הכרזה מציגה את הטבעות האולימפיות על קצה להב החלקה היוצרות את "i" כדי לייצג את המילה "אינסברוק". | ארתור זלגר | קישור לכרזה. |
| 1984 | סרייבו, יוגוסלביה | סמליל אולימפיאדת החורף 1984 על רקע פתית שלג שיורד מהשמיים. |  | קישור לכרזה. |
| 1988 | קלגרי, קנדה | סמליל אולימפיאדת החורף 1988 לרקע קו הרקיע של קלגרי. |  | קישור לכרזה. |
הערות שוליים

↑  Olympic Summer Games Posters from Athens 1896 to London 2012.
↑  Athens Info Guide.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כרזת המשחקים האולימפיים".
כרזות קרן קיימת לישראל

כרזות קרן קיימת לישראל הן כרזות שנועדו להעביר מסרים תרבותיים בעודן מתחזות ככרזות צבעוניות ובולטות.
כרזה של קק"ל- קרן קיימת לישראל משנות ה-40
קק"ל נוסדה ב-29 בדצמבר בשנה 1901 ומטרתה ההתחלתית הייתה לאסוף כספים ואיתם לקנות שטחים בארץ ישראל וליישב בהם יהודים. לאורך השנים קק"ל התפתחה ליותר מכך ומנהיגה הבינו שעליהם לא רק לגייס כספים אלא גם ואולי בעיקר לשנות רוח של אומה שלמה. אחד הדברים הבולטים שעשתה היה יצירת כרזות צבעוניות במיוחד שמאחורן מסר שניסו להעביר מנהיגי קק"ל.
מטרת הכרזות וההיסטוריה שמאחוריהן

בנוסף למטרתן להעביר מסרים, הכרזות נועדו להציג הישגים ולהחדיר אמונה והתלהבות לבניית המולדת הישנה-חדשה.
לפני יצירת הכרזות קק"ל ניסו להעביר מסרים בעוד דרכים כמו; בולים - שהופצו כ-30 מיליון מהם, סרטי קולנוע - הממחישים ליהודי התפוצות את מה שמתחולל בארץ, ועוד. בשנות העשרים של המאה ה-20 תפקדה קק"ל, בנוסף על שאר תפקידיה, כגוף חינוכי מרכזי ביישוב העברי. מנהל הגימנסיה העברית של ירושלים ד"ר שלמה שילר חיפש דרך לקרב את התלמידים לחקלאות ולטבע בארץ ישראל. בהמשך הוא יזם את הקמת תנועת המורים למען קק"ל, מתוך כוונה לשנות ולשפר את החינוך העברי ביחד עם קק"ל. השנים האלו היו השנים שבהן החלה קק"ל להפיק מגוון רחב של כרזות.
המסר שמאחורי הכרזות

הכרזות שימשו כלי הסברה יעיל בפני קק"ל, ורבות מהן נועדו למערכת החינוך של היישוב. כמעט בכל כיתה הייתה כזו כרזה. הכרזות הוכחו ככלי יעיל לחינוך ועד מהרה הגיעו גם לתנועות נוער ולארגונים ציוניים בחו"ל. המסר של הכרזות היה פשוט וקצר אך זה לא אומר שהוא לא היה מתוכחם, להפך זו הייתה מהותו. לדוגמה:כרזה המצויר בה מגדל מים לא באמת מתייחסת אל מגדל המים אלא אל אחד מסמלי הציונות המציינות את ההתיישבות.
מאיירי ומעצבי הכרזות

את כרזות קק"ל ציירו ועיצבו מיטב האמנים והמעצבים, וביניהם רבים. כמו:
אוטה וליש שעיצב רבים מהבולים והמטבעות הראשונים של מדינת ישראל ובנוסף הוא היה אחראי גם לקליגרפיה של מגילת העצמאות.
הסטודיו של רוטשילד-ליפמן שהוקם ופעל על ידי: גרלד רוטשילד וזאב ליפמן שהיו אחראיים להרבה מכרזות צה"ל ולמודעות פרסומת ידועות.
פרנץ קראוס
דוד זיק
שולמית ארן
שמואל כץ
צבי ברגר
רפאל וטישטין
שולמית כרמי
רות לוין
ורבים אחרים.
כרזה של קק"ל קרן קיימת לישראל 14 במאי 1948
כרזה

כרזה אמריקאית ממלחמת העולם השנייה. בכרזה מופיע חייל רוסי (סובייטי) והכיתוב: "האיש הזה הוא ידידך. הוא לוחם למען החופש."
"הדוד סם" מופיע על כרזה בהשראת "לורד קיצ'נר רוצה אותך", מתקופת מלחמת העולם הראשונה, המעודדת גיוס לצבא ארצות הברית.
כְּרָזָה (בלועזית: פּוֹסְטֶר) היא כל דימוי חזותי המיועד להצגתו לראווה, ולרוב מודפס על נייר גדול התלוי על קיר או משטח דומה לזה. זהו כלי שכיח עבור פרסומאים, תעמולנים, מפגינים וקבוצות אחרות המנסות להעביר מסר כלשהו. ניתן למצוא כרזות ככלי לפרסום, להעברת מסרים (בהפגנות למשל) וכאמצעי לביטוי אמנותי. בנוסף, משמשות כרזות שונות כאמצעי זול לקישוט קירות כפי שניתן למצוא בעיקר אצל אנשים צעירים.
עיצוב כרזות הוא לא פעם הפריט המזהה מעצב גרפי יותר מאשר תוצרים אחרים בעולם העיצוב. לדוגמה, המעצב יוסי למל מוכר בעולם בעיקר בגלל הכרזות הפוליטיות שלו, ופחות על פי סמלילים או עיצובים אחרים.
לכרזות שבהן מילים בלבד היסטוריה ארוכה: החל מימיו של שייקספיר עדכנו את האזרחים על הצהרות ממשלתיות במשך מאות שנים.
המהפכה הגדולה בתחום הכרזות היה פיתוח צבע של הדפסת-אבן (ליתוגרפיה) אשר אפשר הדפסה זולה של כרזות מאוירות בצבעים מלאי חיים. הרעיון פותח לראשונה בצרפת אך עד שנות ה-90 של המאה ה-19 הוא התפשט בכל אירופה. ישנם מספר אמנים מפורסמים אשר יצרו כרזות בתקופה זו והידועים מביניהם היו אנרי דה טולוז-לוטרק (צייר וחרט צרפתי) וז'ול שרט (צייר וליתוגרף צרפתי).
כרזות רבות, בהן כרזות המפרסמות ירידים בינלאומיים ותערוכות עם נושאים שונים, היו בעלות ערך אמנותי גבוה והפכו פריטי אספנים. בזמן מלחמת העולם הראשונה והשנייה נעשו כרזות גיוס לדבר נפוץ וחלקן אף חדרו לתודעה הלאומית. דוגמה טיפוסית לכך היא הכרזה האמריקנית – "הדוד סם רוצה אותך" – לגיוס צעירים לצבא ארצות הברית או "שפתיים חופשיות מטביעות ספינות" לאזהרה ממרגלים זרים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפציעו תנועת הפופ ארט ותנועות מחאה במערב, שהשתמשו רבות בכרזות. הכרזות הנחשבות לטובות במיוחד עוצבו כנראה על ידי סטודנטים צרפתיים בהתקוממות הגדולה במאי 1968.
ביהדות החרדית נפוץ הפשקוויל, כרזה הכתובה בדרך כלל בשחור-לבן, המשמשת כאמצעי תקשורת, בדרך כלל לשם הודעה על בעיות או מחאה כנגד גורמים שונים.
המונח פוסטר משמש כיום גם לתיאור תצלום ענק על נייר, בדרך כלל של מוזיקאים (כגון כוכב רוק), ספורטאים (בפרט כוכבי כדורגל וכדורסל) ומכונות (בדרך כלל מטוסים ומכוניות על), שנועד לתלייה על הקיר. באמצעות איסוף הפוסטרים ותלייתם מבטא העוסק בכך את הערצתו לאובייקט שבפוסטר.
כרזות בד

במשך דורות רבים כרזות צוירו, נרקמו, נתפרו והוטלאו על בדים. שנקראים באנגלית Banner והאקדמיה ללשון העברית תרגמה ל'מודעה, ידיעה לפרסום, כרזה'. גם דגל ונס הם כרזת בד.
בתולדות ההרלדיקה מופיעות כרזות בד עם סמל המגן, כרזות עם סמלים וכתובות דתיות.
לתנועת העבודה הבריטית יש היסטוריה של צעדות עם כרזות בד רקומות.
אנשי שבט הפון [Fon] שבדהומייכעת הרפובליקה של בנין ייצרו כרזות בד בהטלאה, מאז המאה ה-18, לקישוט בתיהם ולטקסים משפחתיים.
במלחמת העולם השנייה אמריקאיות שהיה להן בן משפחה בקרבות, הטליאו או רקמו כרזת בד עם כוכב כחול ותלו אותו בחלון הבית כהפגנה בעד הצבא הלוחם בחזית.
במאה ה-20 קבוצות של נשים יצרו כרזות בד לשיחות שלום. בבירמינגהם בשנות ה-1980 קמה קבוצה של נשים שהתמקדו ביצירת כרזות בד לשלום ולצדק חברתי. באוסף מוזיאון השלום באנגליה ישנן כמה כרזות שלום, ביניהן דגל ל'לא למלחמה במפרץ' שנתפר והוטלא ב-1991.
יצירת כרזות בד נעשית גם בימינו, ובספרים ועיתוני מלאכת יד אפשר למצוא הצעות ליצירת כרזות לחגים, למסיבות ואירועים אישיים.
ראו גם

כרזות פוליטיות בישראל
מוטו
כרזת יום העצמאות
פשקוויל
רקמה (מלאכת יד)
תפירה
אמנות פמיניסטית