stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית
אחרי פירוק האימפריה > מדינות יורשות > הונגריה

בהשוואה לאוסטריה, הונגריה הייתה אומה ומדינה במשך למעלה מ-900 שנה. אולם הונגריה נפגעה קשות לאחר שאיבדה 72% משטחה, 64% מאוכלוסייתה ואת רוב משאבי הטבע שלה. הרפובליקה הדמוקרטית ההונגרית התקיימה לתקופה קצרה והוחלפה זמנית ברפובליקה הסובייטית ההונגרית הקומוניסטית. חיילים רומנים הדיחו את בלה קון ואת ממשלתו הקומוניסטית במהלך המלחמה ההונגרית-הרומנית ב-1919.
בקיץ 1919 היה הארכידוכס יוזף אוגוסט, ליורש העצר, אך נאלץ להתפטר לאחר שבועיים בלבד כשהתברר שבעלות הברית לא יכירו בו. לבסוף, במרץ 1920, סמכויות המלוכה הופקדו בידי יורש העצר, מיקלוש הורטי, שהיה האדמירל המפקד האחרון של הצי האוסטרו-הונגרי ועזר בארגון הכוחות האנטי-מהפכניים. ממשלה זו היא שחתמה על הסכם טריאנון במחאה ב-4 ביוני 1920 בטריאנון הגדול בוורסאי, צרפת. ממלכת הונגריה המשוקמת איבדה כ-72% משטחה של ממלכת הונגריה לפני המלחמה.
אחרי פירוק האימפריה > גירוש בית הבסבורג

אוסטריה חוקקה את " החוק ההבסבורגי ", אשר הדיח את ההבסבורגים מכס המלכות וגירש את כל בית המלוכה משטח אוסטריה. בעוד שעל קרל הראשון נאסר לשוב אי-פעם לאוסטריה, בני משפחת המלוכה האחרים יכלו לחזור בתנאי שיוותרו על כל תביעותיהם לכס המלכות שבוטל.
במרץ ושוב באוקטובר 1921 כשלו ניסיונות נפל של קרל הראשון להשיב לעצמו את כס המלוכה בבודפשט. הורטי התלבט תחילה, אולם לאחר שקיבל איומים בהתערבות ממעצמות הברית וההסכמה הקטנה, סירב לשתף פעולה. זמן קצר לאחר מכן, ממשלת הונגריה ביטלה את הסנקציה הפרגמטית משנת 1723, המכשיר את בנותיו של המלך כיורשות עצר בהיעדר בן זכר, בכך למעשה הדפו את ההבסבורגים. לאחר מכן, הבריטים תפסו את קרל הראשון והעבירו אותו ואת משפחתו לאי הפורטוגזי מדיירה, שם מת לאחר כשנה.
אחרי פירוק האימפריה > מורשת טריטוריאלית > המצב מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה

המדינות הבאות הוקמו, הוקמו מחדש, או הורחבו, עם פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית:
אוסטריה הגרמנית (שהפכה לרפובליקה האוסטרית הראשונה)
הרפובליקה ההונגרית הראשונה שהפכה לרפובליקה הסובייטית ההונגרית, לאחר מכן שוחזרה לזמן קצר והוחלפה ברפובליקה ההונגרית, והפכה לבסוף לממלכת הונגריה
הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה ("צ'כוסלובקיה" מ-1920 עד 1938)
הרפובליקה הפולנית השנייה, שהביאה למחלוקות קצרות מועד בישויות דמויות-מדינה בהן רפובליקת טרנובז'ג והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הפולנית
מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים וממלכת סרביה, שתיהן מוזגו מאוחר יותר בממלכת יוגוסלביה
רומניה הגדולה
ממלכת איטליה
הרפובליקה של סין (הזיכיון האוסטרו-הונגרי לשעבר בטיינג'ין)
דמויות-המדינה הרותניות (אוקראינית ורוסין), אשר התקיימו לזמן קצר, של הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה (שנקלטה מאוחר יותר ברפובליקה העממית של אוקראינה), הרפובליקה ההוצולית, הרפובליקה הלמקו-רוסינית, רפובליקת הקומאנצ'ית והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גליציה; כולן מוזגו בסופו של דבר לתוך פולין, הונגריה, צ'כוסלובקיה, רומניה ויוגוסלביה.
נסיכות ליכטנשטיין, אשר הסתמכה בעבר על האימפריה האוסטרו-הונגרית לצורך הגנתה ואשר בית המלוכה שלה החזיק בנכסי נדל"ן נכבדים בציסלייטניה, יצרה איחוד בענייני מכס והגנה עם שווייץ ואימצה את המטבע השווייצרי במקום האוסטרי. באפריל 1919 הצביע פוראלברג - המחוז המערבי ביותר באוסטריה - ברוב גדול להצטרף לשווייץ; עם זאת, גם השווייצרים וגם בעלות הברית התעלמו מבחירות אלה.
אחרי פירוק האימפריה > מורשת טריטוריאלית > מדינות בנות זמננו

המדינות הבאות וחלקי מדינות, הקיימות בעשור השלישי של המאה ה-21, היו בגבולות האימפריה האוסטרו-הונגרית כאשר האימפריה התפרקה. כמה מחוזות אחרים של אירופה היו חלק מהמונרכיה ההבסבורגית בתקופה מסוימת לפני 1867. דוגמאות בולטות הן אזורי לומברדיה וונטו באיטליה, שלזיה בפולין, רוב בלגיה וסרביה וחלקים מצפון שווייץ ודרום מערב גרמניה.
האימפריה האוסטרית (ציסלייטניה):
אוסטריה (למעט בורגנלנד ללא שופרון)
צ'כיה (למעט אזור הלוצ'ינסקו)
סלובניה (חוץ מפרקמוריה)
איטליה (טרנטינו, דרום טירול, חלקים ממחוז בלונו וחלקים קטנים של פריולי ונציה ג'וליה)
קרואטיה (דלמטיה, איסטריה)
פולין (המחוזות של פולין קטן, פודקרפצקיה, החלק הדרומי ביותר של שלזיה (ביילסקו וצ'שין))
אוקראינה (מחוזות לבוב, איוואנו-פרנקיבסק, טרנופול (למעט הפינה הצפונית שלה) ורוב אזור צ'רנוביץ)
רומניה (מחוז סוצ'אבה)
מונטנגרו (מפרץ קוטור, החוף והעורף המיידי סביב הערים בודווה, פטרובץ' וסוטומור)
ממלכת הונגריה (טרנסלייטניה):
הונגריה
סלובקיה
אוסטריה (בורגנלנד למעט שופרון)
סלובניה (Prekmurje)
קרואטיה (מחוז ברנז'ה ו-Međimurje הקרואטית, Fiume as corpus separatum יחד עם סלבוניה ומרכז קרואטיה לא היו חלק מהונגריה עצמה, השניים האחרונים היו חלק מהממלכה הריבונית של קרואטיה-סלבוניה)
אוקראינה (מחוז זקרפטיה)
רומניה (אזור טרנסילבניה, פרטיום וחלקים מבאנאט, קרישאנה ומרמורש)
סרביה (המחוז האוטונומי של וויבודינה וצפון אזור בלגרד)
פולין (חלקים פולניים של אוראבה וספיש)
שטח משותף אוסטרו-הונגרי
בוסניה והרצגובינה (הכפרים Zavalje, Mali Skočaj ו־Veliki Skočaj כולל הסביבה הקרובה ממערב לעיר Bihać)
מונטנגרו (סוטורינה - החלק המערבי של עיריית הרצג נובי בין הגבולות הנוכחיים עם קרואטיה (דרום-מערב) ובוסניה והרצגובינה (צפון-מערב), חוף הים האדריאטי (מזרח) והעיירה איגאלו (צפון-מזרח))
אזור סנדג'ק-רשקה, אוסטרו-הונגרי נכבש ב-1878 עד הנסיגה ב-1908 בעוד רשמית חלק מהאימפריה העות'מאנית
האימפריה התייחסה לבוסניה-הרצגובינה כמעט באותו האופן שבו התייחסו המעצמות האחרות למושבותיהן שמעבר לים
נכסים אחרים של האימפריה האוסטרו-הונגרית
הרפובליקה העממית של סין (גם על שטח הזיכיון האוסטרו-הונגרי של טיינג'ין)
קשת השלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט 
 על שם:  הסכם גנט
 מיקום:  מעבר הגבול בין בליין, וושינגטון, ארצות הברית וסארי, קולומביה הבריטית, קנדה
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1921
 תאריך פתיחה רשמי:  1921 
 אדריכל:  הרוי ויילי קורברט 
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסיציזם 
 
 קואורדינטות:  49°00′08″N 122°45′24″W﻿ / ﻿49.002138888889°N 122.75652777778°W﻿ / 49.002138888889; -122.75652777778
 www.peacearchpark.org
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קשת השלום(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קשת השלום(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קשת השלום(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קשת השלום
 
הכתובת "הלוואי ושער זה לא יסגר לעולם"
קשת השלום (באנגלית: Peace Arch) הוא מונומנט בדמות שער ניצחון בגובה 20.5 מטרים הנמצא על גבול ארצות הברית–קנדה במעבר הגבול בין בליין, וושינגטון, ארצות הברית וסארי, קולומביה הבריטית, קנדה. הקשת נמצאת ב"פארק קשת השלום" שחלקו הצפוני נמצא בקנדה וחלקו הדרומי בארצות הברית. הקשת עצמה שוכנת בדיוק על קו הגבול כאשר חלקה בקנדה וחלקה בארצות הברית.
היסטוריה

הקשת נבנתה ב-1921 על ידי סם היל (אנ'), איש עסקים אמריקאי שהשקיע רבות בצפון-מערב ארצות הברית בתחילת המאה ה-20 לזכר הסכם גנט שנחתם ב-1814 וסיים את המלחמה בין ארצות הברית ובריטניה. על גג הקשת שגובהה 20.5 מטרים מתנוססים דגלי ארצות הברית וקנדה (כל אחד בצד שלו), וכתובת חקוקה באבן על האפריז. בצד האמריקאי חקוק המשפט "ילדיה של אם משותפת" ובצד הקנדי חקוק המשפט "משכן משותף באחדות משותפת". בתוך הקשת רשומה ההקדשה "שהשער הזה לא ייסגר לעולם" בשני הצדדים.
מעבר הגבול

מעבר הגבול מחבר את כביש בין-מדינתי 5 (I-5) המוביל מכיוון קליפורניה וסיאטל מהצד האמריקאי לכביש 99 בצד הקנדי הממשיך לוונקובר. מעבר גבול זה לא נסגר מעולם ומסמל את השלום בין שתי המדינות. שמו הרשמי של מעבר הגבול בצד הקנדי הוא "מעבר דאגלס" על שמו של סר ג'יימס דאגלס, המושל הראשון של קולומביה הבריטית. בזכות הקשת, מעבר הגבול נקרא בפי אנשים רבים "מעבר גבול קשת השלום". מעבר הגבול של דגלאס, הידוע גם כמעבר קשת השלום, הוא מעבר הגבול השלישי העמוס ביותר בין ארצות הברית לקנדה עם כ־3,500 עד 4,800 מכוניות העוברות בו מדי יום.
אתר האינטרנט של הפארקים בקולומביה הבריטית מציין כי שטח הצד המנוהל בקנדה של פארק קשת השלום הוא תשעה דונם. אתר האינטרנט של פארקי המדינה האמריקניים מציין כי שטח החלק המנוהל על ידי ארצות הברית בפארק קשת השלום הוא כתשעה דונם.
אירועים היסטוריים

בשנת 1952 הזמר האפרו-אמריקאי פול רובסון לא הורשה לצאת מגבולות ארצות הברית ובכך נמנעה יציאתו להופעה בקנדה, ממש מעבר לגבול. הוא החליט למחות על כך והופיע מהצד האמריקאי כאשר מאות קנדים עומדים מעבר לגבול ורואים את הופעתו המאולתרת על משאית עם מרכב שטוח.
הערות שוליים

↑  REFWORLD, United States and Canada: The Peace Arch park on the border between Washington state and British Columbia.
ריאל אוביידו

ריאל אוביידו (ספרדית: Real Oviedo S.A.D) הוא מועדון כדורגל ספרדי, הממוקם בעיר אוביידו, אסטוריאס. המועדון נוסד ב-26 במרץ 1926, ומשחק נכון לעונת 2024–2025 בסגונדה דיוויסיון. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון קרלוס טרטיירה, המכיל 30,500 מקומות. ריאל אוביידו, הייתה לקבוצה הראשונה ממחוזה אסטוריאס, ששיחקה בליגה הספרדית הבכירה.
המועדון משחק בחולצות בצבע כחול ומכנסיים לבנים.
הערות שוליים

↑  "ESTADIO CARLOS TARTIERE - CAMPOS DE FÚTBOL" (בספרדית). Ayuntamiento de Oviedo. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX134272
רז ישראלי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1981 נצרת עילית, ישראל
 התאבד:  15 ביוני 2023 (בגיל 41) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה 
 תקופת הפעילות:  2009–2023 (כ־14 שנים)
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  מעריב לנוער  nrg  ישראל היום
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  kida21
 
רז ישראלי (19 בנובמבר 1981 – 15 ביוני 2023) היה עיתונאי, עורך ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

ישראלי נולד וגדל בנצרת עלית (כיום נוף הגליל). הוא למד בבית הספר המקיף אורט יגאל אלון בעירו.
החל את דרכו בתחום התקשורת בשנת 2009 במגזין "רייטינג" ככתב מגזין ומבקר מוזיקה.
בשנת 2013 שימש כסגן-עורך במדור התרבות של עיתון "מעריב" ובאתר החדשות nrg, בו היה בעל הטור "מארז תרבות". במהלך אותה תקופה, שימש ככתב מגזין במקומון "עכבר העיר". לאחר מכן, החל את פועלו כסגן-העורך גם בעיתון "מעריב לנוער".
בשנת 2017, לאחר שעזב את עבודתו ככתב ב-nrg, החל לשמש ככתב תרבות ומבקר מוזיקה ב"ישראל היום". הפיק וערך "פרויקטים מיוחדים" של העיתון. בהם, פרויקט "מצעד ה-70" – 70 האלבומים הגדולים של ישראל (2018), הפרויקט המקיף "ישראל באירוויזיון – הסיפורים מאחורי השירים" (2019), "25 שנה ל'חברים'" - מדרג הפרקים האהובים ביותר בסדרה כפי שנבחרו על ידי עשרות אלפי קוראים (2019), "והנה נשארת" – חידושים לשירי מאיר אריאל (2020), ועוד. בהמשך התמנה לתפקיד מנהל ערוצי תוכן בעיתון ובאתר.
ב-6 במרץ 2022 מונה לעורך מגזין "שישבת" של "ישראל היום". ב-1 בפברואר 2023 סיים את תפקידו.
ישראלי היה בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה של האוניברסיטה הפתוחה. התגורר בתל אביב.
ב-15 ביוני 2023 נמצא ללא רוח חיים באתר בנייה ברחוב לבנדה לאחר שהתאבד.
הערות שוליים

↑  דוד אברהם‏, עורך חדש למדור התרבות ב-nrg - רז ישראלי, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2013
↑  רז ישראלי, מארז תרבות: מדור המלצות השבוע של רז ישראלי, באתר nrg‏, 10 בפברואר 2013
1 2  תכירו את רז ישראלי, באתר וואלה, 1 בינואר 2014
↑   NoiseCast #8 מבקרי המוזיקה, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:13:07)
↑  אורלי הררי, רז ישראלי מונה לעורך מגזין "שישבת" של ישראל היום, באתר ערוץ 7, 6 במרץ 2022
↑  דותן גבאי, בשורה קשה: העורך של העיתון הלך לעולמו בנסיבות טרגיות בגיל 41, באתר בחזית, ‏15 ביוני 2023
↑  חדשות סרוגים, ‏עיתונאי ישראל היום לשעבר אותר ללא רוח חיים, באתר "סרוגים", 15 ביוני 2023
↑  וואלה! תרבות‏, אברי גלעד נפרד מרז ישראלי: "נשמה טהורה ומיוסרת שהלכה טרם זמנה", באתר וואלה, 16 ביוני 2023
רשת מורשת

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו ממלכתי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  תדר ארצי
 נקלט בתדר:  531AM
 אזור קליטה:  הצפון והגליל העליון
 נקלט בתדר:  102.8FM
 אזור קליטה:  צפת והסביבה
 נקלט בתדר:  100.7FM
 אזור קליטה:  תל אביב רבתי
 נקלט בתדר:  97.2FM, 100.7FM
 אזור קליטה:  ירושלים והמרכז
 נקלט בתדר:  104.8FM, 105.1FM, 92.5FM, 90.8FM
 אזור קליטה:  באר שבע והסביבה
 נקלט בתדר:  100.7FM
 
 http://www.iba.org.il/moreshet/
רשת מורשת הייתה תחנת רדיו ישראלית, שפעלה במסגרת קול ישראל ועסקה בנושאי מורשת יהודית. התחנה החלה לשדר בשנת 1999, כמחליפה את פעולתו של המדור להווי ומסורת יהודית, והיא שידרה החל מ-2015 עשרים וארבע שעות ביממה לא כולל שבת וחג. בנוסף, שידוריה הועברו גם בתדרים של רשת א' בחלק משעות היממה. התחנה נסגרה בשנת 2017 והוחלפה על ידי כאן מורשת, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי.
שידורי התחנה כללו שידורים חיים, המשתנים בהתאם ללוח השנה העברי ולמנהגי קהילות ישראל. התחנה שידרה מוזיקה חסידית, ובימים בהם על-פי ההלכה נוהגים שלא לשמוע מוזיקה כלית, שידרה מוזיקה ווקאלית. בנוסף, לקראת חגי ישראל, עשתה התחנה מאמץ לשדר תפילות ופיוטים בשידור חי. לרשת מורשת היו גם תוכניות המיועדות לילדים ולנוער. החל משנת תשע"ה הועבר במוצ"ש שיעורו של הראשון לציון הרב יצחק יוסף מבית כנסת היזדים בשידור חי. בחודש אלול תשע"ו החלה תוכנית אקטואליה בתחנה בהנחיית השדרן דוד חכם ששודרה בשעות הבוקר, מאז ינואר 2018 החליפה את תוכניתו של חכם התוכנית "מנדי וביתאן" בהגשת העיתונאים מנדי גרוזמן ואלי ביתאן, העוסקת בסדר היום של המגזר החרדי והדתי.
הערות שוליים

↑  אודותינו
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526620105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריקוד המתים (בלדה)

| --- | --- |

"ריקוד המתים", איור מאת ארנסט ברלך משנת 1924
 מידע כללי
 מאת:  יוהאן וולפגנג פון גתה 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  בלדה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1815 
 
ריקוד המתים (בגרמנית: Der Totentanz) היא בלדה בת שבעה בתים מאת גתה שנכתבה בשנת 1813.
הבלדה עוסקת בנושאים של פחד, חטא וחרטה. היא מתארת את הקשר בין החיים למוות, ואת הרגע שבו אדם עובר את הגבול המוסרי כאשר הוא גונב את תכריך המתים. השומר, שמבצע את המעשה מתוך זלזול, מוצא את עצמו מתמודד עם תוצאות המעשה כאשר אחד מהשלדים יוצא לחפש את התכריך הגנוב. הבלדה מציגה את המתח בין החיים והמתים, ואת תחושת הפחד והחרטה שבאה בעקבות חטא, כשהשלד כמעט תופס את השומר אך בסופו של דבר המעשה מסתיים בצורה טרגית.
גתה כתב את הבלדה הזו בסביבות 1813, כשהוא נסע לטפליצה שבצ'כיה מכדי להימלט ממלחמות נפוליאון. משם שלח את הבלדה לבנו, אוגוסט (אנ'), בדואר. ב-1815 הוא דאג להדפיס ולפרסם אותה.
עלילה

השעה חצות, ראשית, הבלדה מתחילה בשומר המשגיח וצופה על בית הקברות ממגדל הכנסייה. לפתע, הקברים נפתחים והמתים קמים מקבריהם, יוצאים החוצה ומתחילים להתאסף ולרקוד. במהלך הריקוד, התכריכים שעליהם מפריעים להם, ולכן הם מסירים אותם ומשאירים אותם פזורים ברחבת בית הקברות.
השומר רואה את כל זה כמעשה מגוחך, ומחליט לגנוב את אחד מהתכריכים. הוא מתגנב לשם, לוקח תכריך, ומצליח להימלט אל מגדל הכנסייה בלי שהשלדים שמים לב.
כאשר הריקוד נגמר, אחד מהשלדים לא מצליח לשוב לקברו כי הוא לא מוצא את תכריכיו. הוא מבין שגזל אותו השומר ומתחיל לחפש אותו. מכיוון שהוא לא יכול להיכנס דרך דלתות הכנסייה, הוא מטפס על קירות הכנסייה כדי להגיע למגדל. השומר, שמפחד ומתחרט על מעשהו, רואה את השלד מתקרב אליו. באותו זמן שהשלד כמעט תופס את התכריך שנתקע על קרס ממתכת, פעמון הכנסייה מצלצל בשעה אחת, מה שמסמן את סופה של שעת הכישוף, וכתוצאה מכך, השלד נופל אל תוך החצר שם הוא מתרסק.
הערות שוליים

↑  Das Goethezeitportal: Der Totentanz, www.goethezeitportal.de
↑  Der Totentanz (Goethe) • Text, Inhalt, Analyse | BALLADEN.net, balladen.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1160522073  MusicBrainz work: 28d978b3-70c0-4f74-9ee4-8e6b3bbfdfb4
ריקארדיניו

ערך זה עוסק בכדורגלן ומאמן ברזילאי. אם התכוונתם לכדורגלן ברזילאי אחר, ראו .
ריקארדו לואיז פוזי רודריגז (בפורטוגזית: Ricardo Luiz Pozzi Rodrigues; נולד ב-23 במאי 1976), הידוע בכינוי ריקארדיניו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי בינלאומי.
חייו

ריקארדיניו, יליד סאו פאולו, שיחק במועדון הברזילאי פרנה לפני שעבר לשחק בצרפת במדי בורדו בשנת 1997. שנה אחת מאוחר יותר, הוא חזר לשחק במולדתו, במדי קורינתיאנס בין השנים 1998–2002. בשנת 2002 הוא עבר לשחק במדי סאו פאולו עד שנת 2004. אחרי תקופה קצרה של חודשיים בין החודשים פברואר לאפריל 2004, במועדון האנגלי מידלסברו, ריקארדיניו חזר לברזיל, הפעם לסנטוס, שם שיחק עד דצמבר 2005. אחרי תקופה בסנטוס, הוא חזר לשחק במדי קורינתיאנס ב-18 בינואר 2006.
ריקארדיניו נכלל גם בסגל נבחרת ברזיל, בה צבר עד כה 21 הופעות וכבש שער אחד. משחק הבכורה שלו במדי הנבחרת היה בחודש מרץ 2000. הוא שותף בארבעה משחקים של הנבחרת במהלך מונדיאל 2002.
בשנת 2005, הוא נבחר בידי מגזין הכדורגל הברזילאי "פלאקאר" ככדורגלן השנוא ביותר בברזיל, אחרי שנערך סקר אצל שחקני הליגה הבכירה במדינה. מספר תקריות שהתרחשו במהלך הקריירה שלו במועדוניו השונים, הקנו לו מוניטין של "מלשן" שמעביר מידע על מעללי עמיתיו לקבוצה לסגל המקצועי של המועדון.
הוא נבחר בידי המאמן הברזילאי קרלוס אלברטו פריירה כאחד מתוך 23 השחקנים שייצגו את נבחרת ברזיל במונדיאל 2006 בגרמניה. במהלך המונדיאל הוא שותף בשני משחקים כמחליף, נגד נבחרת גאנה ונבחרת יפן. במשחק מול גאנה הוא כבש שער מבעיטה חופשית. בהמשך המשחק הוא בישל שער מאוחר לקשר זה רוברטו.
ב-18 באוגוסט 2006, ריקארדיניו חתם במועדון הטורקי, בשיקטש. לאחר שתי עונות עזב לא-ריאן הקטרית. ביולי 2011 פרש ממשחק פעיל,
בעבר קראו לו ירדיניו אבל שינה את שמו בגלל העבר המשפחתי.
בשנת 2012 אימן את קבוצת פרנה. בשנת 2013 אימן את קבוצות סארה ואבאי.
תארים

זכייה במונדיאל 2002 עם הנבחרת הלאומית של ברזיל
אליפות הליגה הברזילאית הבכירה, בשנים 1998 וב-1999 עם קורינתיאנס, וב-2004 במדי סנטוס
אליפות מדינת פרנה בשנים 1995, 1996 ו-1997 עם מועדון פרנה
אליפות מדינת סאו פאולו בשנים 1999 ו-2001 במדי קורינתיאנס
אליפות העולם לקבוצות בשנת 2000 במדי קורינתיאנס
הגביע הברזילאי בשנת 2002 במדי קורינתיאנס
זכייה בטורניר ריו-סאו פאולו בשנת 2002 במדי קורינתיאנס
זכייה בתואר "כדור הזהב הברזילאי" בשנים 1996, 2000 ו-2004
ריקארדיניו
סרגיי מקארוב (אתלט)

סרגיי אלכסנדרוביץ' מקארוב (ברוסית: Серге́й Александрович Макаров; נולד ב-19 במרץ 1973) הוא אתלט עבר רוסי, אלוף עולם (פריז 2003), פעמיים זוכה מדליית ארד אולימפית (סידני 2000 ואתונה 2004) וסגן אלוף אירופה (מינכן 2002) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

מקארוב נולד בפודולסק שברפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות. הוא בנו של אלכסנדר מקארוב (אנ'), סגן אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) בהטלת כידון.
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 85.30 מטר.
ביוגרפיה > 1997

באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון סיים במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 86.32 מטר.
ביוגרפיה > 1998

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 86.45 מטר.
ביוגרפיה > 1999

באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד באוגוסט סיים במקום תשיעי בהטלת כידון בתוצאה של 83.20 מטר.
ביוגרפיה > 2000 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת סידני שנערכה בספטמבר זכה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 88.67 מטר, אחרי יאן ז'לזני מצ'כיה (90.17 מטר) וסטיב בקלי מהממלכה המאוחדת (89.85 מטר).
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה באוגוסט סיים במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 83.64 מטר.
ביוגרפיה > 2002 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 88.05 מטר, אחרי סטיב בקלי (88.54 מטר) ולפני בוריס הנרי מגרמניה (85.33 מטר).
ביוגרפיה > 2003 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת באוגוסט זכה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 85.44 מטר, לפני אנדרוס וארניק מאסטוניה (85.17 מטר) ובוריס הנרי (84.74 מטר).
ביוגרפיה > 2004 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 84.84 מטר, אחרי אנדריאס תורקילדסן מנורווגיה (86.50 מטר) וואדימס וסילבסקיס מלטביה (84.95 מטר).
ביוגרפיה > 2005 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד באוגוסט זכה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 83.54 מטר, אחרי אנדרוס וארניק (87.17 מטר) ואנדריאס תורקילדסן (86.18 מטר).
ביוגרפיה > 2008

באולימפיאדת בייג'ינג שנערכה באוגוסט סיים במקום 26 בהטלת כידון בתוצאה של 72.47 מטר.
ביוגרפיה > 2010

באליפות אירופה שנערכה בברצלונה שבספרד ביולי סיים במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 80.86 מטר.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בספטמבר סיים במקום 12 בהטלת כידון בתוצאה של 78.76 מטר.
שיאים אישיים

הטלת כידון: 92.61 מטר (2002), שיא רוסיה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14223096
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי

| --- | --- |

 תיאור:  הישגים במוזיקת קאנטרי
 מיקום הטקס:  נאשוויל
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  איגוד מוזיקת הקאנטרי
 תקופת הפרס:  1967–הווה (כ־58 שנים)
 CMAWorld.com
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי (באנגלית: Country Music Association Awards), הידועים גם כפרסי CMA או כ-CMAs, מוענקים לאמני מוזיקת קאנטרי ולשדרנים מתחנות הקאנטרי על פי הצבעה של חברי איגוד מוזיקת הקאנטרי.
הפרסים הראשונים הוענקו בטקס שלא שודר בטלוויזיה בנאשוויל ב-1967; הזוכה בפרס בדרן השנה בפרס באותו הלילה היה אדי ארנולד. הטקס הבא התקיים באוקטובר 1968; רשת הטלוויזיה NBC הקליטה את הטקס ושידרה אותו כמה שבועות מאוחר יותר. מאז, הפרסים שודרו בטלוויזיה בשידור חי, בדרך כלל בחודש אוקטובר או נובמבר, על ידי NBC בין 1969 ל-1971, על ידי CBS משנת 1972 ועד 2005, ומתחילת 2006 על ידי ABC. הטקס התקיים בכל שנה בנאשוויל - בגרנד אול אופרי ובאודיטוריום ריימן - למעט שנת 2005, אז התקיים הטקס במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. מאז שנת 2006 התקיים הטקס בברידג'סטון ארנה שבנאשוויל.
מדי שנה מופיעים בטקס אמני הקאנטרי המצליחים ביותר. עד שנת 2002 כלל הטקס קטעים מלהיטים של אמנים חדשים עולים שזכו להצלחה באותה שנה.
היסטוריה

הטקס לשנת 2024 ייערך ב-20 בנובמבר. מופיעים בטקס כוללים אמנים כמו פוסט מאלון, שאבוזי וטדי סווימס, לצד אמנים מבוססים בז'אנר הקאנטרי כמו לייני וילסון, כריס סטייפלטון ולוק בריאן. וילסון ובריאן יופיעו בטקס וישמשו כמנחים, יחד עם פייטון מאנינג. אמני קאנטרי בולטים נוספים שיופיעו כוללים את דירקס בנטלי, תומאס רט ואשלי מקברייד. מאלון וסטייפלטון יבצעו יחד את השיר "California Sober". רט וסווימס יבצעו מאשאפ של "Something 'Bout a Woman" ו-"Lose Control". בנטלי יבצע את השיר "American Girl" של טום פטי, יחד עם אמני שורשים כמו מולי טאטל, סיירה הול וברונוין קית-היינס. שאבוזי יבצע מחרוזת של השיר "A Bar Song (Tipsy)" יחד עם הסינגל "Highway". וילסון תשיר את הסינגל שלה, "4x4xU". בריאן יבצע את "Love You, Miss You, Mean It". פוסט מאלון יבצע את השיר "Yours" מאלבומו F-1 Trillion. סטייפלטון יבצע את השיר "What Am I Gonna Do".
טקסים

| 1970 | טנסי ארני פורד | מרל הגארד | Okie from Muskogee  מרל הגארד | מרל הגארד | תמי ויינט | טמפאל אנד דה גלאסר בראדרס | דולי פרטון ופורטר ווגנר | מרל הגארד  "Okie from Muskogee" | "Sunday Mornin' Comin' Down"  קריס קריסטופרסון | — | ג'רי ריד | — | — |
| 1969 | טנסי ארני פורד | ג'וני קאש | Johnny Cash At San Quentin  ג'וני קאש | ג'וני קאש | תמי ויינט | ג'וני קאש וג'ון קרטר קאש | — | ג'וני קאש  "A Boy Named Sue" | "The Carroll County Accident"  בוב פרגוסון | — | צ'ט אטקינס | — | — |
| 1968 | דייל אוונס ורוי רוג'רס | גלן קמפבל | Johnny Cash at Folsom Prison  ג'וני קאש | גלן קמפבל | תמי ויינט | דולי פרטון ופורטר ווגנר | — | ג'ני סי ריילי  "Harper Valley PTA" | "Honey"  בובי ראסל | — | צ'ט אטקינס | — | — |
| 1967 | בובי ג'נטרי וסוני ג'יימס | אדי ארנולד | There Goes My Everything  ג'ק גרין | ג'ק גרין | לורטה לין | משפחת סטונמן | — | ג'ק גרין  "There Goes My Everything" | "There Goes My Everything"  דאלאס פרייז'ר | — | צ'ט אטקינס | — | — |
ראו גם

פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי
הערות שוליים

↑  About - The Show, CMA Awards (ארכיון)
↑  Chris Willman, Post Malone, Shaboozey, Teddy Swims, Lainey Wilson Among Performers Set for CMA Awards, Variety, ‏2024-11-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Country Music Association Awards, Country DJ
↑  Kenny Rogers Presented With the Willie Nelson Lifetime Achievement Award, CMA World, Country Music Association, ‏November 8, 2013 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8c53555a-4739-44f2-9e79-ec362c22489c
צבי הירש הורוביץ (דרזדן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1872 ה'תרל"ב קרקוב 
 פטירה:  1945 (בגיל 73 בערך) י' באייר ה'תש"ה ניס, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום פעילות:  דרזדן, גרמניה
 תקופת הפעילות:  ?–1945 
 השתייכות:  רבנים אורתודוקסים, רבני גרמניה
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, היסטוריה של עם ישראל, גנאולגיה
 שם השושלת:  משפחת הורוביץ 
 
הרב צבי הירש הלוי הורביץ (תרל"ב, 1872 - י' באייר תש"ה, 1945) היה רב ומחבר, היסטוריון ומחלוצי מחקר הגנאלוגיה הרבנית בארצות אירופה ומחוקרי סידורו של התלמוד הירושלמי. רבה של הקהילה היהודית בדרזדן שבגרמניה.