stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקליפטוס כהה קליפה

| אקליפטוס כהה קליפה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: הדסיים
סוג:: אקליפטוס
מין:: אקליפטוס כהה קליפה
שם מדעי
 Eucalyptus sideroxylon ‏וולס, 1887
תחום תפוצה

אקליפטוס כהה-קליפה (נקרא גם: Mugga, Red Ironbark, Mugga Ironbark. שם מדעי: Eucalyptus sideroxylon) הוא עץ ממשפחת ההדסיים.
תיאור העץ

אקליפטוס כהה קליפה הוא עץ שגובהו בדרך כלל נמוך עד בינוני אך לפעמים גבוה. קליפת העץ קשה ובעלת קמטים עמוקים ובעלת גוני אפור עד שחור, בענפים גבוהים ובהמשכו של הגזע כלפי מעלה הקליפה נעשית לבנבנה וחלקה.
לעלים הבוגרים יש גבעול וצורתם הצרה וחדה בקצותיהם (דמויי רומח) בגודלי 14 x 1.8 cm ובעלי צבעי כחול-ירוק (מכוסים בחומר אבקי אפרפר) או ירוק כהה. הפרחים הם בעלי צבע לבן, ורוד, אדום או צהוב חיוור המופיעים בתחילת הסתיו ועד אמצע הקיץ.
תפוצתו משתרעת באופן לא אחיד: דרום מזרח קווינסלנד, ונפוץ באופן נרחב ב-western slopes ובמישור של New South Wales דרומית בתוך צפון מזרח ויקטוריה.
אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי

אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי (באנגלית: United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, או בקיצור המקובל: CISG) היא אמנה בינלאומית שנחתמה בווינה ב-11 במאי 1980, ושמטרתה היא הסדרה משפטית של חוזים בינלאומיים למכירת טובין. האמנה היא למעשה חוק חוזי מכר מאוחד (Uniform Law), שמטרתו היא התגברות על הקושי בחתימת חוזים בין צדדים ממדינות שונות ששיטות המשפט ביניהן שונות. עד דצמבר 2023 הצטרפו לאמנה 99 מדינות, מתוכן 97 מדינות גם אשררו אותה. בין המדינות החתומות ישנן מדינות מפותחות ומתפתחות, מדינות השייכות למערכות המשפט הקונטיננטלי ולמערכות המשפט המקובל, מדינות שהיו חלק מברית המועצות לשעבר, סין, ומדינות מערביות. בשל עובדה זו, נחשבת האמנה לאחת מהאמנות המשפטיות המוצלחות ביותר. מדינת ישראל חתומה על האמנה, שנכנסה לתוקף בתאריך 1.2.2003, לאחר שאושררה בתאריך 22.2.2002 והוטמעה כתוספת לחוק המכר (מכר טובין בין-לאומי), התש"ס-1999 בתאריך 5.2.2000. מאותו מועד האמנה היא הדין החל על כל עסקאות ייצוא וייבוא של טובין שאחד הצדדים להם בישראל, ואשר לא הוחרגו על ידי האמנה עצמה או על ידי הצדדים עצמם במסגרת הדין. סעיפי האמנה פורשו על ידי מגוון רחב של פורומים, כולל בתי משפט, מוסדות בוררות במדינות שונות, וכתיבה אקדמית נרחבת.
המדינות החתומות על האמנה

אלבניה אלבניה
ארגנטינה ארגנטינה
ארמניה ארמניה
אוסטרליה אוסטרליה
אוסטריה אוסטריה
ארצות הברית ארצות הברית
אקוודור אקוודור
אל סלוודור אל סלוודור
אסטוניה אסטוניה
איסלנד איסלנד
איטליה איטליה
אוגנדה אוגנדה
אוקראינה אוקראינה
אורוגוואי אורוגוואי
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
בחריין בחריין
בלגיה בלגיה
בלארוס בלארוס
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בולגריה בולגריה
בורונדי בורונדי
ברזיל ברזיל
גבון גבון
גאנה גאנה (רק חתמה)
גאורגיה גאורגיה
גרמניה גרמניה
גינאה גינאה
גואטמלה גואטמלה
גיאנה גיאנה
דנמרק דנמרק
הולנד הולנד
הונדורס הונדורס
הונגריה הונגריה
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
ונצואלה ונצואלה (רק חתמה)
וייטנאם וייטנאם
זמביה זמביה
טורקיה טורקיה
ישראל ישראל
יפן יפן
לטביה לטביה
לבנון לבנון
לאוס לאוס
ליטא ליטא
לסוטו לסוטו
ליבריה ליבריה
לוקסמבורג לוקסמבורג
ליכטנשטיין ליכטנשטיין
מצרים מצרים
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
מדגסקר מדגסקר
מאוריטניה מאוריטניה
מקסיקו מקסיקו
מולדובה מולדובה
מונגוליה מונגוליה
מונטנגרו מונטנגרו
ניו זילנד ניו זילנד
נורווגיה נורווגיה
סרביה סרביה
סינגפור סינגפור
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
סלובקיה סלובקיה
סלובניה סלובניה
ספרד ספרד
סוריה סוריה
סן מרינו סן מרינו
עיראק עיראק
פרגוואי פרגוואי
פיג'י פיג'י
פינלנד פינלנד
פרו פרו
פולין פולין
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
קנדה קנדה
קרואטיה קרואטיה
קמרון קמרון
קובה קובה
קולומביה קולומביה
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
קפריסין קפריסין
קירגיזסטן קירגיזסטן
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
צרפת צרפת
צ'ילה צ'ילה
צ'אד צ'אד
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
ראו גם

מעמד גאוגרפי מוגן
דיני חוזים
המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח
הערות שוליים

↑  United Nations Treaty Collection, treaties.un.org (באנגלית)
↑  דף הבית, באתר Cisg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588668905171  GND: 4124338-9  NDL: 01156419  NKC: unn2013765193  VIAF: 184288081   WorldCat (עם VIAF): 184288081 
מדינות שאישררו   חתומות, אך טרם אישררו
אקסון (סיב עצבי)

| --- | --- |
 שיוך:  תא עצב, עצב 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (1926–1947) 
 מזהים
 FMA:  67308 
 קוד MeSH:  A08.675.542.145 
 מזהה MeSH:  D001369 
 
אַקְסוֹן (Axon; מיוונית: axis (ציר); על פי האקדמיה ללשון העברית: יְצִיאוֹן) הוא שלוחה של תא העָצָב שהתמחתה בהעברת פוטנציאל הפעולה ממקום היווצרותו עד לתאי המטרה איתם נוצר המגע הסינפטי. אורך האקסונים משתנה בין תאים שונים במערכת העצבים, ויכול להגיע עד יותר ממטר. בתוך מערכת העצבים המרכזית של היונקים אזורים בהם יש ריכוז גבוה של אקסונים העוברים מאזור לאזור יהווה "חומר לבן". מערכת העצבים הסומטית  בנויה מאגודה אחת או יותר של אקסונים העטופים ברקמת חיבור צפופה בעברם ברקמות הגוף.
| מרכיביו של תא עצב טיפוסי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  דנדריט גוף התא תלולית האקסון אקסון (סיב עצבי) גרעין התא מרווח ראנוויה מחבר אקסון תא שוואן מעטפת מיאלין  |  |  |  |  |  |  |  |
מבנה האקסון

האקסון הוא  שלוחה ארוכה של תא העצב, והמבנה שלו מותאם לתפקידו - הולכת הדחף העצבי למרחקים ארוכים.
הציטופלסמה של האקסון כמעט ולא מכילה ריבוזומים, מכאן שאין בו יצור של חלבונים. כל החלבונים שהאקסון זקוק להם מיוצרים בגוף התא, וקיימים מנגנונים ייחודיים של הולכה אקסונלית המאפשרים הסעה של חומרים לאורך האקסון, על גבי צינוריות מיוחדות ובאמצעות חלבונים מוטוריים, תוך השקעת אנרגיה.
קרום התא באקסון שונה בהרכב החלבונים שלו מזה של שאר חלקי תא העצב. בעיקר, קרום התא משובץ לכל אורכו בתעלות נתרן ואשלגן תלויות מתח, שנוכחותן מאפשרת את התקדמות הדחף העצבי ללא דעיכה עד לסינפסה.
אקסונים שונים עטופים במעטפות בעובי משתנה של תאי גליה המכילים מיאלין.  המיאלין היא רקמה שומנית לבנה העוטפת סיבי-עצב לשם בידודם ושיפור ההולכה של הדחף העצבי. במערכת העצבים המרכזית תאים אלה נקראים אוליגודנדרוציטים, ואילו במערכת העצבים הפריפריאלית אלו תאי שוואן.  אקסונים מתפצלים במהלכם לשלוחות רבות, וכל שלוחה מתפצלת בקצה לענפים רבים הקרויים טרמינלים. המתמחים בתפקידם העיקרי כאתר הקדם-סינפטי, בו מתבצעת האריזה והשחרור של המוליך העצבי.
קוטרו של האקסון הוא מיקרוסקופי, וגודלו כמאית מילימטר (10 מיקרון), אך הוא יכול להשתרע לאורך מקרוסקופי, הנראה לעין אדם. 
אורך האקסון משתנה מתא לתא. במוח האדם אורכו של האקסון משתרע עד כמה סנטימטרים. בגוף האדם האקסון הארוך ביותר הוא של הנוירון הירכי, אשר מחבר מבסיס עמוד השדרה לבוהן של כל כף רגל. אורכו יכול להגיע ליותר ממטר, ובג'ירפה הוא יכול להגיע למספר מטרים.
מבנה האקסון משפיע על קצב העברת המידע שלו.
מהירות העברת המידע גדלה בהרבה כאשר מדובר באקסונים בעלי מעטפת מיאלינית, וגדלה עוד יותר כאשר האקסון עבה. לשם השוואה: אקסון עם מעטפת מיאלינית בקוטר 20 מיקרון - 100m/sec, אקסון עם מעטפת מיאלינית בקוטר 3 מיקרון - 48m/sec, אקסון ללא מעטפת מיאלינית - 2m/sec.
בהתאם לגודל הסיבים ולמעטפת המיאלין שלהם סיבי העצב מחולקים לשלושה סוגים: קבוצה A - בעלי מעטפת מיאלין עבה ומסווגים לתתי סוגים (אלפא Aα, בטא Aβ, גמא Aγ ודלתא Aδ), קבוצה B - בעלי מעטפת מיאלין בינונית וקבוצה C ללא מיאלין. מבנה זה משפיע על תפקידם במערכת העצבית.
תפקיד האקסון

האקסונים הם קווי התקשורת של מערכת העצבים.
תפקידו של האקסון הוא להעביר מידע מגוף תא העצב לתא אחר. בתוך מערכת העצבים, המידע שעובר דרך האקסון מועבר בין תא עצב אחד לשני, כאשר מבנה הקישורים בין תאי העצב השונים משמש לעיבוד של המידע העצבי. בממשק של מערכת העצבים עם מערכות אחרות, האקסונים מקשרים בין תאי עצב לבין תאי מטרה אחרים. באופן זה, הוראות שיוצאות מהמוח/מחוט השדרה מועברות לסיבי שריר/תאי בלוטה (דרך סיב עצב תנועתי, סיב עצב מוציא) ואותות תחושתיים שמגיעים מאיברי החישה מועברים לתוך המוח/חוט השדרה (דרך סיב עצב תחושתי, סיב עצב מביא).
שלפוחיות סינפטיות אוגרות מולקולות מוליכים עצביים בקרבת קרום התא. הגעת דחף עצבי לקצה האקסון מביאה לפתיחת תעלות סידן ממותגות-מתח, המאפשרות ליוני סידן לחדור אל תוך התא. העלייה בריכוז הסידן התוך-תאי מביאה להפעלת מגוון חלבונים ייעודיים המובילים את השלפוחיות הסינפטיות אל קרום התא, שם הן משחררות את תכולתן. המוליכים העצביים נפלטים באופן זה אל המרווח הבין תאי - הקרוי הסדק הסינפטי. המוליך העצבי עובר בדיפוזיה אל עבר התא או התאים הבתר-סינפטיים שם הוא יכול לגרום לשינויים שונים בהתאם למוליך העצבי הספציפי ולקולטנים המצויים בתא הבתר-סינפטי.
לדוגמה, המוליך העצבי גלוטמט (המוליך העצבי המעורר הנפוץ ביותר במערכת העצבים המרכזית בבעלי חוליות) יכול להיקשר לקולטן אינוטרופי ולגרום לפוטנציאל בתר סינפטי מעורר. ההיפותזה השלטת כיום היא כי שמירה ואפנון של מידע במערכת העצבים מתבצע על ידי שינוי בכמות המוליכים העצביים ואופי ו/או כמות הקולטנים הבתר-סינפטיים.
כל אקסון של תא עצב במוח יכול להיות מחובר לעשרות אלפי נוירונים אחרים בעוצמות קשר שונות. 
בתהליך של למידה וזיכרון לטווח ארוך, אקסונים יוצרים קשרים חדשים.
תפקיד האקסון > יצירת סינפסות

בשלבים הראשונים של החיים אצל תינוק אנושי, נוצרות כ-50 מיליארד סינפסות חדשות, גם לאחר מכן בתהליך למידה כל שהוא נוצרות סינפסות חדשות.
כאשר נוצרות סינפסות חדשות, האקסונים של התאים מנווטים את דרכם במעבי המוח ובוחרים ליצור סינפסות חדשות עם תאי מוח אחרים. מנגנון זה עדיין נחקר, כיצד בוחר כל אקסון לנווט את דרכו, עם איזה נוירונים ליצור קשרים, וכיצד הוא נמנע מליצור קשרים "מקצרים".
היסטוריה

מודל הודג'קין-הקסלי מתאר את התגובה החשמלית של תאי עצב ומסביר את אופן היווצרותם של דחפים עצביים, עליהם מתבססת התקשורת העצבית. המודל פורסם בשנת 1952 על ידי אלן הודג'קין ואנדרו הקסלי, על יסוד מחקר שביצעו על תכונותיהם החשמליות של סיבים עצביים בדיונונים. עבודה זו, הנחשבת לגולת הכותרת של תקופת הביופיזיקה הקלאסית, זיכתה את השניים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1963.
בסוף המאה ה-18 זיהה גלווני לראשונה את האופי החשמלי של דחפים עצביים. בשנת 1872 זיהה לודימר הרמן (Ludimar Hermann) כי פעימת המתח החשמלי לאורך הסיב העצבי מלווה במעבר זרם חשמלי דרך הרקמה שתיוודע לימים בשם קרום הסיב. בשנת 1905 הציע הרמן כי הדחף העצבי מתקדם בסיב באופן סביל, כמו אות טלגרף בכבל חשמל תת-ימי. 'תורת הכבל' של הרמן, המנתחת את אופן התפשטותו של אות חשמלי בסיב המבודד חשמלית על ידי ציפויו, עדיין נמצאת בשימוש בימינו. עם זאת, עד שנות ה-30 של המאה ה-20 נתקלה הצעתו בספקנות מצד פיזיולוגים עמיתים, שהציעו מנגנונים אחרים להולכת הדחף העצבי ואף ראו בזרמים החשמליים תוצא לוואי של התפשטות כימיקלים הנושאים את המידע העצבי. למעשה, היו שחלקו על עצם קיומו של קרום התא, שהוצע על ידי יוליוס ברנשטיין (Julius Bernstein) בשנת 1901.
בשנת 1923 החל הביופיזיקאי האמריקני קנת' ס. קול (Kenneth S. Cole) לנתח את התכונות החשמליות של קרום התא, על ידי מדידת העכבה החשמלית של תאים בודדים. התאים הושמו בין שני הדקיו של גשר ויטסטון והעכבות שנמדדו שימשו לבניית מעגל תמורה חשמלי המורכב מנגדים וקבלים, המייצגים את הקרום והתמיסות התוך-תאית והחוץ-תאית. עבודתו של קול שימשה בסיס למחקרם של הודג'קין והקסלי.
הערות שוליים

↑  יְצִיאוֹן במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Guyton and Hall textbook of medical physiology, 2011, ISBN 978-1-4160-4574-8
↑  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
↑  Hermann, Ludimar. 1872. Grundriss der Physiologie des Menschen. 4., verbesserte und vermehrte Auflage. Berlin: Hirschwald
↑  J. Bernstein,‏ Die Energie des Muskels als Oberflächenenergie, באתר SpringerLink
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282443905171  GND: 4200576-0  LCCN: sh85010598 
אקסון של תא עצב עם כיסוי מיאלין
מערכת העצבים שולטת על תנועת הגוף באמצעות תקשורת בין תאי עצב למערכת השרירים. שליחת האותות הגורמים לעכבה או שפעול של השרירים מתבצעת בתהליך של העברה סינפטית. מקראה: 
1 - אקסון. 
2 - צומת עצב-שריר. 
3 - סיב שריר. 
4 - סיבוני שריר (Myofibrils).
אפונת ואסאבי

אפונת ואסאבי
אפונת ואסאבי 
(ביפנית: wasabi mame ;わさび豆) היא חטיף פופולרי שמקורו ביפן המורכב מאפונים מצופים בוואסאבי.
את אפונת הוואסאבי מייצרים באמצעות קלייה של אפונים ירוקים וציפויים בבלילה שמרכיביה הם לרוב עמילן, שמן, מלח, סוכר וואסאבי – ממרח יפני חריף עשוי משורש החזרת היפנית. לעיתים התערובת מכילה גם צבעי מאכל ומונוסודיום גלוטמט. החטיף הוא חטיף מודרני שמקורו ביפן אך הוא נפוץ בשוקי אסיה ובעשורים האחרונים הפך לפופולרי גם במערב. ביפן קיימת גרסה דומה של החטיף העשויה משעועית.
האפונים שמהם מכינים אפונת ואסאבי הם אפונים ירוקים שנקטפים בשלב מאוד מאוחר, לאחר שכבר התייבשו באופן טבעי בשדה. החטיף התעשייתי, בדומה לממרחי ואסאבי בסושיות רבות במערב, בדרך כלל אינו מכיל ואסאבי אמיתי אלא תחליף המורכב מחומרי טעם וריח. זאת, בשל מחירו הגבוה יחסית של ואסאבי טבעי.
על אף שאפונת ואסאבי עשויה מירק ומכילה סיבים תזונתיים וחלבון, ערכה הקלורי גבוה והיא עתירת נתרן ולכן אינה מומלצת לצריכה מרובה. לפי מאגר המידע הלאומי של מחלקת החקלאות האמריקאית, 100 גרם אפונת ואסאבי מכילים כ-430 קלוריות.
הערות שוליים

↑  https://fdc.nal.usda.gov/fdc-app.html#/food-details/784281/nutrients
אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופי 1972

| --- | --- |

המדינות שנכללות באמנה.  מדינות שהצטרפו לאחרונה בצהוב  מדינות שלא הצטרפו באדום מדינות קיימות בנציבות האירופאית בכחול.
 מחבר:  ממשלת איטליה
 מקום חתימה:  בריסל, בלגיה
 מקום יצירה:  בריסל 
 תאריך יצירה:  1972 
 תאריך כניסה לתוקף:  1 בינואר 1973
 פורשים חלקית:  בריטניה
 שפות:  4 השפות הרשמיות של האיחוד האירופי, דנית, אירית, אנגלית, נורווגית
 
אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופאי 1972 הוא הסכם בין-לאומי שאישר את הצטרפותן של דנמרק, אירלנד, נורווגיה והממלכה המאוחדת לקהילה האירופאית. נורווגיה לא אשררה את האמנה משום שנדחתה על ידי תושביה במשאל עם שנערך בספטמבר 1972. האמנה אושררה על ידי דנמרק, אירלנד והממלכה המאוחדת, שהצטרפו לאיחוד האירופי ב-1 בינואר 1973, עם כניסתה לתוקף של האמנה. האמנה נותרה חלק בלתי נפרד מהבסיס החוקתי של האיחוד האירופי.
שמה המלא של האמנה

השם הרשמי המלא של האמנה הוא:
אמנה בין ממלכת בלגיה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הרפובליקה הצרפתית, הרפובליקה האיטלקית, הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג, ממלכת הולנד, ממלכת דנמרק, אירלנד, ממלכת נורווגיה והממלכה המאוחדת של בריטניה וצפון אירלנד, העוסקת בהצטרפות ממלכת דנמרק, אירלנד, ממלכת נורווגיה והממלכה המאוחדת של בריטניה וצפון אירלנד לקהילת הכלכלה האירופאית וקהילת האנרגיה האטומית האירופאית.
הקשר

דנמרק, נורווגיה והממלכה המאוחדת כבר פעלו בשיתוף פעולה באמצעות אזור הסחר החופשי האירופי. מקומה של הממלכה המאוחדת בעניינים הבינלאומיים נחלש, וזאת בניגוד למדינות החברות באיחוד האירופי, אשר בשנות השישים התאוששו מאוד ממלחמת העולם השנייה ; אירלנד נותרה תלויה כלכלית באנגליה, שהיוותה כ-75% מהיצוא שלה וביקשה לצמצם את התלות הזו.
כדי להצטרף לאיחוד האירופי נאלצו המדינות לעמוד בשני קריטריונים: השייכות ליבשת אירופה וקבלת הסכמה מכל המדינות החברות. ב-31 ביולי 1961, הממלכה המאוחדת, אירלנד ודנמרק החלו להצטרף לאיחוד האירופי. ב-1963, לאחר משא ומתן ממושך, צרפת הטילה וטו על בקשת הממלכה המאוחדת בגלל סלידתו של שארל דה גול מהממלכה המאוחדת אשר ראה בה "סוס טרויאני" לארצות הברית. דה גול אמר את המילה "לא" במצלמות הטלוויזיה ברגע קריטי, משפט ששימש לסיכום האופוזיציה הצרפתית כלפי הממלכה המאוחדת במשך שנים רבות לאחר מכן. ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, הרולד מקמילן, אמר לאחר מכן כי הוא תמיד האמין שדה גול ימנע את הצטרפותה של הממלכה המאוחדת לאיחוד, אבל שיער שהתנגדותו תיעשה בשקט ומאחורי הקלעים.
התרחבות האיחוד האירופאי

צרפת, תחת יורשו של דה גול, ז'ורז' פומפידו, הסירה את התנגדותה בעקבות ועידת הפסגה בהאג. דבר זה עשה את הצטרפות החברות לאפשרי, תחת הכסות הפוליטית של הארגונים EEC ו-איגוד הסחר החופשי האירופאי (EFTA).
לאחר תקופה ממושכת של משא ומתן, אושררה ההצטרפות על ידי הפרלמנט של המדינות החברות, למעט במקרה של צרפת, שבה נערך משאל עם בנושא באפריל 1972, אשר הסתיים בהצבעה לטובת האיחוד בקרב 68% מהנשאלים.
בין מאי לאוקטובר 1972, האמנה הועברה להצבעה בשלוש מדינות EFTA; באירלנד ההסכמה על האמנה הועברה באמצעות משאל עם שנערך ב-10 במאי 1972, שבו הצביעו 81.3% בעדה; בבריטניה האמנה התקבלה על ידי בתי הפרלמנט; ובדנמרק במשאל עם שבו הצביעו לבעד ההצטרפות 63.3% מהקולות (החוקה הדנית קובעת כי כל שינוי בריבונותה הלאומית יוגש לציבור בצורת משאל עם). במשאל העם בנורווגיה לעומת זאת, 53.5% מהמצביעים התנגדו להצטרפות המדינה, וראש הממשלה טריגווה בראטלי התפטר בעקבות התבוסה של ממשלתו. זה היה הניסיון השני של נורווגיה להצטרף כחברה, לאחר שנדחה על ידי צרפת ב-1962 ושוב באופן זמני ב-1967, אך היה הניסיון הראשון למשאל עם בעקבות משא ומתן מוצלח.
הממלכה המאוחדת התייעצה ישירות עם אזרחיה רק לאחר שהצטרפה לקהילות האירופיות: בעקבות הבחירות הכלליות במדינה באוקטובר 1974, קיימה ממשלת הלייבור של הרולד וילסון משאל עם כדי לקיים את אחת ההבטחות של הקמפיין. ב-5 ביוני 1975 שנתיים וחצי לאחר הצטרפותה של הממלכה המאוחדת, נערך משאל עם בלתי-מחייב (אנ'). זה היה המשאל הלאומי הראשון אי פעם שיתקיים במדינה, והמילה "כן" קיבלה רוב סוחף של 67.23%, ולאחר ספירה חוזרת ב-66 מתוך 68 מחוזות מקומיים התקבל רוב קולות של 65%.
תוצאות חוקתיות

שינוי יסודי אחד שהשפיע על האמנה נאמר בסעיף 3 (3) לחוק הנלווה בדבר תנאי ההצטרפות והתאמות לאמנות. בסעיף זה מסכימים החברים החדשים, לגבי הסכמי המועצה והקהילות האירופיות, "לדאוג להבטיח ולעשות ככל הנדרש על מנת ליישם את העקרונות וההנחיות הנובעים מההצהרות, ההחלטות או העמדות הנובעות מהצהרה". סעיף 4 ממשיך את רשימת ההסכמים שלהם מתחייבות המדינות, וב-4 (4), הן מסכימות להתאים את ההסכמים הבינלאומיים שלהם "לזכויות והחובות הנובעות מהצטרפותם לקהילות".
הערות שוליים

1 2 3  "1er élargissement de la CEE (1er Janvier 1973)". אורכב מ-המקור ב-2017-11-30. נבדק ב-2019-06-26.
↑  "Address given by Harold Macmillan on the United Kingdom's application for membership to the EC" (PDF). Le Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe. 31 ביולי 1961. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-03-29. נבדק ב-2019-06-26. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Ireland in the EU - Joining the European Community". European Union.
↑  "A timeline of the EU". BBC News.
↑  "Britain's EU membership: New insight from economic history". VOX, CEPR’s Policy Portal.
↑  "BBC ON THIS DAY - 27 - 1967: De Gaulle says 'non' to Britain - again".
↑  Richards, Denis & Quick, Antony (1974) Twentieth Century Britain
↑  "Final communiqué of the Hague Summit" (PDF). Le Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe. 2 בדצמבר 1969. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-07-12. נבדק ב-2019-06-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Danmarkshistorien: Ja til EF 1972". Undervisningsministeriet (Education Ministry). אורכב מ-המקור ב-2007-06-10.
↑  "Folkeavstemningen om EU (opphørt) - SSB". ssb.no.
↑  Jan-Henrik Meyer, The 1975 referendum on Britain's continued membership in the EEC, at the site Centre virtuel de la connaissance sur l'Europe.
↑  "Treaty concerning the accession ... (from Official Journal of the European Communities, Special Edition 27 March 1972)". EUR-LEX. Publications Office of the EU. נבדק ב-30 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
אפוסטולוס קאלדארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באפריל 1922 טריקלה, יוון 
 פטירה:  8 באפריל 1990 (בגיל 68) 
 מוקד פעילות:  יוון 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 כלי נגינה:  בוזוקי 
 צאצאים:  Kostas Kaldaras 
 פרופיל ב-IMDb
 
אפוסטולוס קאלדארס (יוונית: Καλδάρας Απόστολος; ‏7 באפריל 1922 – 4 ביולי 1990) היה מלחין, משורר, נגן גיטרה ובוזוקי יווני, שנחשב לאחד מהמלחינים והמשוררים הפורים והפופולרים ביוון לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בטריקלה שביוון. אמו הייתה פליטה כתוצאה ממלחמת יוון–טורקיה. הוא נסע לסלוניקי ללמוד חקלאות אך נטש את לימודיו. בשנת 1945 התיישב בפיראוס ולאחר מכן באתונה, ואז החל לכתוב את שיריו הראשונים. בשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם פיתגורס פאפאסטמטיו.
הוא נפטר בשנת 1990. במהלך הקריירה כתב ב-1,200 שירים. בנו, קוסטאס, הוא גם זמר.
בין שיריו שזכו לפרסום בגרסה עברית:
"רעיה" וכן "כמו שיכור" - בביצוע זוהר ארגוב
"רוחות מלחמה" - בביצוע יהודה פוליקר באלבום "עיניים שלי"
"די לי" בביצוע ארז לב ארי והחליפות.
אפיאנו ג'נטילה

אפיאנו ג'נטילה (איטלקית: Appiano Gentile) היא עיירה הנמצאת במחוז לומברדיה שבצפון איטליה, כ-35 קילומטר צפונית-מערבית למילאנו וכ-12 קילומטר דרומית לקומו. גרים בה כ-8,000 תושבים. מפורסמת בעיקר בשל כך שבה שוכן מתחם האימונים של קבוצת הכדורגל האיטלקית, אינטר מילאנו.
בעיירה שוכנת כנסיית סטפנוס הקדוש (Chiesa di Santo Stefano), הקדוש המגן על המקום, ובה מוצגות יצירות של קרלו פרנצסקו נובולונה ושל איזידור ביאנקי. כמו כן, שוכנות בה הכנסיות: פונטנה (עם פרסקאות מהמאה ה-17), לזרטו, סן ברתולומיאו (בסגנון רומנסק) והיכל הגברת מהר הכרמל.
גאוגרפיה

אפיאנו ג'נטילה היא עיירה עתיקה שנמצאת בפרובינציה של קומו. מרחקה מערים אחרות:
15 קילומטר מקומו.
35 קילומטר ממילאנו.
20 קילומטר מקיאסו (שווייץ).
20 קילומטר מוארזה.
תחבורה

בעיירה עוברים מספר קווי אוטובוסים שמופעלים על ידי חברת SPT שפועלת באזור קומו ועל ידי חברת FNM, אלו קווים שמתבצעים רק באזור האגמים. למען נסיעה ליעד רחוק ניתן לנסוע לאחת הערים הקרובות, כשקומו היא היעד הראשי ונסיעה אליה באוטובוס עורכת כ40 דקות, ומן העיר אליה מגיעים לנסוע ברכבת אל עבר היעד המבוקש, כולל הערים הגדולות כמו מילאנו, רומא, ונציה או פירנצה.
להלן קווי האוטובוסים שעוברים באפיאנו:
קומו - מוצטה.
אפיאנו - גואנצטה - לומאזו.
אפיאנו - לוראנגו מרינונה - לומאזו.
קומו - לואיסגו - אפיאנו.
קומו - אפיאנו.
אולגיאטה קומסקו - אפיאנו - לומאזו.
אפיאנו - סארונו - ארסה.
לומאזו - אפיאנו - טראדטה.
מסורת

חגיגות הפטרון סטפאנוס הקדוש (26 בדצמבר).
שוק אמצע השבוע מתקיים כל יום שלישי מ7:00 עד 13:30.
שוק הפשפשים "אפיאנו נטורה" המוכר פריטים ביולוגיים ומלאכותיים מתקיים ביום הראשון השני של חודש אוגוסט וביום ראשון השלישי של חודש ספטמבר.
"היריד הגדול" מתקיים ביום שלישי הראשון של חודש אוגוסט ויום שלישי הראשון של חודש דצמבר.
הפסטיבל האפיאנסי מתקיים בספטמבר הראשון של העשור.
אפוס לאומי

אפוס לאומי הוא סוג של יצירה ספרותית (בדרך כלל מבטאת כחלק משירה אפית או פואמה), בעלת היקף לשוני נרחב, היכול להשתייך למדינת לאום, לקבוצה אתנית או דתית, אימפריה, ציוויליזציה וכדומה. אפוס לאומי מתייחס לרוב למקור האומה, מתולדותיה או אירוע מכריע שהביא להתגבשות הזהות הלאומית, כגון סמלים לאומיים, גיבורים, קרבות וכיוצא בזה.
במדינות ותרבויות רבות ברחבי העולם, נהוג ליחס יצירה ספרותית אחת או יותר כמקור הספרותי או האירוע היסטורי מכונן שהשפיעה רבות על תרבות או אומה מסיומת.  כך למשל בקרב דוברי עברית, התנ"ך נחשב ליצירה הספרותית והלשונית החשובה ביותר בתרבות הציונית והיהודית הן בשל תוכנו והן בשל צורת כתיבתו. כך גם בתרבות הערבית יחס זהה קיים לגבי הקוראן, אשר תופס ממד חשוב כיצירה לשונית הצחה ביותר בשפה הערבית.  דוגמאות נוספות: באיטליה "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, בגאורגיה עוטה עור הנמר של שותא רוסתוולי וביוון המודרנית תופסים כבעבר עדיין מקומם של שתי השירות האפיות, האיליאדה והאודיסאה מאת הומרוס. שפתם של הטקסטים נחשבה עד שנות השבעים לשפה התקנית היחידה שניתן לכתוב ביוונית לצד השפה המדוברת (ראו: דיגלוסיה).
רשימה של מבחר אפוסים לאומים

כבר נגשת (אתיופיה)
שאהנאמה מאת פידרוסי (איראן)
ראמאיאנה מאת ולמיקי (הודו)
איליאדה ואודיסאה מאת הומרוס (יוון)
איניאס מאת ורגיליוס (רומא העתיקה)
עוטה עור הנמר מאת שותא רוסתוולי (גאורגיה)
לנבל מאת מארי דה-פרנס (אנגליה)
שירת ביוולוף (אנגליה)
סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר (אנגליה)
הקומדיה האלוהית מאת דנטה איילגריי (איטליה)
שירת אל-סיד (ספרד)
שירת הניבלונגים (גרמניה)
קאלוואלה מאת אליאס לנרוט (פינדלנד)
שירת היוואתה מאת הנרי לונגפול (ארצות הברית)
אדה פואטית ואדה פרוזאית מאת ברוניולפר סוויינסון (איסלנד)
מיאוריצה מאת סילה אלכסנדרי ואלקו רוסו (רומניה)
מסע המלחמה של איגור (רוסיה)
אריק פ. וישהאוס

| --- | --- |
וישהאוס בשנת 2011
וישהאוס בשנת 2011
 לידה:  8 ביוני 1947 (בן 77) סאות בנד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביולוגיה התפתחותית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת נוטרדאם  John Carroll Catholic High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון (1981)  אוניברסיטת דיוק 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1995)  מדליית וילבור קרוס (2005)  הרצאת קית' ר' פורטר (2002)  מדליית איגוד התורשה של אמריקה (1995)  מדליית מנדל (1999)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 תרומות עיקריות
 גילוי הגנים המעורבים בהתפתחות זבוב הפירות
 
אריק פרנסיס ווישהאוס (באנגלית: Eric Francis Wieschaus‏; נולד ב-8 ביוני 1947) הוא ביולוג וגנטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1995.
נולד בסאות בנד, אינדיאנה שבארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת נוטרדאם ותואר דוקטור לביולוגיה מאוניברסיטת ייל.
בשנת 1995 זכה ווישהאוס בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם אדוארד ב. לואיס וכריסטיאנה ניסליין-פולהרד, על גילוי הגנים המעורבים בהתפתחות זבוב הפירות.
החל מ-1981, ווישהאוס הוא פרופסור לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת פרינסטון, ופרופסור נספח לביוכימיה בניו ג'רזי.
הוא נשוי לגרטרוד שופבאך, אף היא פרופסור לביולוגיה מולקולרית, ואב לשלוש בנות. הוא מגדיר עצמו כאתאיסט.
אף יהודי

קריקטורה של אדם עם "אף יהודי" מוגזם המתוארת על כריכת ספר בדיחות מתחילת המאה ה-20
אף יהודי הוא מונח אנטישמי וגזעני המתייחס לאף בולט או עם גשר, אף קמור אם עם סיבוב כלפי מטה של קצה האף שסומן כקריקטורה עוינת כלפי יהודים החל מאמצע המאה ה-13 באירופה, ומאז הפך למרכיב מכונן בסטריאוטיפ היהודי. אף על פי שנמצא לאורך ההיסטוריה שסוג אף זה נפוץ בקרב האוכלוסייה הכללית כמו בקרב יהודים במדינות בהן סוג האף הנפוץ ביותר, כמו באזור הים התיכון, ייצוג האף היהודי נמשך בקריקטורות אנטישמיות לאורך ההיסטוריה והוא אומץ על ידי יהודים רבים כחלק מזהותם האתנית.