stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shawn Mendes
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 2 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |
|  דנמרק | היטליסטן | 2 |
|  הונגריה | Mahasz | 9 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 3 |
|  יפן | אוריקון | 38 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 2 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 7 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 4 |
|  פולין | ZPAV | 5 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 2 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 6 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 4 |
|  צרפת | SNEP | 10 |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 46 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 5 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 34 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 17 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 82 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 55 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 68 |
|  דנמרק | היטליסטן | 21 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 9 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 59 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 20 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 24 |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 45 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 19 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 32 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 58 |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 30 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 38 |
|  דנמרק | היטליסטן | 22 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 27 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 37 |
|  צרפת | SNEP | 123 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 12 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 56 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 90 |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010–2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 195 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 7,500 |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 25,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 10,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | 2× פלטינה | 40,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | 2× פלטינה | 120,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | זהב | 30,000 |
| נורווגיה (IFPI Norge) | 3× פלטינה | — |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | פלטינה | 15,000 |
| סינגפור (RIAS) | 3× פלטינה | 30,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 20,000 |
| פולין (ZPAV) | 3× פלטינה | 60,000 |
| צרפת (SNEP) | פלטינה | 100,000 |
| קנדה (Music Canada) | 6× פלטינה | 480,000 |
| שוודיה (GLF) | זהב | — |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | זהב | 10,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 2,207,500 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | מהדורה | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 25 במאי 2018 | CD • תקליט • הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | רגילה | איילנד |
| עולם | 26 ביולי 2019 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | דלוקס | איילנד |
הבחירות לנשיאות איראן 2024

הבחירות לנשיאות איראן 2024 נערכו ב-28 ביוני 2024, לפי פרק 131 של חוקת איראן, בעקבות מותו של נשיא איראן המכהן אבראהים ראיסי בהתרסקות מסוק. הסיבוב השני נערך ב-5 ביולי 2024, והסתיים בניצחונו של מסעוד פזשכיאן על פני סעיד ג'לילי.
רקע

בבוקר 19 במאי 2024 יצאו נשיא איראן אבראהים ראיסי, שר החוץ האיראני חוסיין אמיר עבדאללהיאן ואישים איראנים נוספים לפגישה עם נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב בגבול בין המדינות, לרגל חנוכת סכר במקום. בדרכם חזרה לטהראן, המסוק שבו טסו התרסק, וכל נוסעיו נספו.
שיטת הבחירות

הבחירות לנשיאות איראן (אנ') הן בחירות ישירות שנערכות כל ארבע שנים, זאת לפי סעיף 114 של חוקת איראן. הבחירות היו אמורות להיערך עד 18 ביוני 2025, אולם הוקדמו בשל מותו של ראיסי.
על הנשיא להיבחר ברוב של מעל 50 אחוזים מקולות המצביעים. לעיתים קרובות, בשל מספר המועמדים הרב, יש צורך בסבב בחירות נוסף כדי להכריע את הבחירות. אורך כהונתו של הנשיא ארבע שנים, ובסיומן הוא יכול להיבחר רק לעוד קדנציה אחת. עם בחירת הנשיא הוא הופך לראש המועצה לביטחון לאומי (אך הדמות החזקה בגוף זה הוא מזכיר המועצה) וראש המועצה למהפכה חברתית, שאחראית להפיץ את רעיון המהפכה האסלאמית ברחבי העולם באמצעות תעמולה.
שיטת הבחירות > כשירות

הדרישות בהם צריכים לעמוד המועמדים לנשיאות:
המועמד צריך להיות ממוצא איראני, בעל אזרחות איראנית.
על המועמד להיות מוסלמי שיעי תריסרי, אדוק ואמין.
המועמד צריך להיות דמות פוליטית מוכרת.
המועמד הוא בן גיל 25–75.
למועמד אין תיק פלילי.
המועמד לא שירת בממשל בתקופת השאה.
המועמד צריך להיות נאמן לרעיון הרפובליקה האסלאמית.
מועמדים

סעיד ג'לילי – חבר המועצה לאבטחת אינטרס המשטר ונציג המנהיג במועצה העליונה לביטחון לאומי. התמודד בבחירות ב־2013 והפסיד, ובבחירות ב־2021 פרש והעביר את תמיכתו לראיסי.
מוחמד באקר קאליבאף – איש משמרות המהפכה האסלאמית בעברו שהתמודד גם בבחירות ב־2005. מתמודד מטעם מפלגת הקידמה והצדק של איראן.
מסעוד פזשכיאן – ניסה להתמודד ב־2013 אך פרש קודם הבחירות, ובבחירות ב־2021 מועמדותו נפסלה.
אמיר-חוסיין קאזיזאדה האשמי (אנ')
עלי רזא זאכאני – ראש עיריית טהראן. מועצת שומרי החוקה פסלה את מועמדותו ב־2013 ו־2017, וב־2021 פרש מהתמודדות לטובת ראיסי.
מוסטפה פורמוחמדי – פוליטיקאי, פרש מהתמודדות ב־2013. מועמד אגודת אנשי הדת הלוחמים.
מועמדותם של כ־30 מועמדים נפסלה עקב אי עמידה בכללים הנדרשים. 74 מועמדים נפסלו על ידי מועצת שומרי החוקה, הבולט שבהם מחמוד אחמדינז'אד.
הערות שוליים

1 2  Constitution, en.mfa.ir
↑  Iran helicopter crash: President Ebrahim Raisi killed in helicopter crash, www.bbc.com (באנגלית בריטית)
↑  רויטרס, ליאור בן ארי, הבחירות לנשיאות באיראן: ניצחון למועמד הרפורמיסט מסעוד פזשכיאן, באתר ynet, 6 ביולי 2024
↑  סעיף 117 של חוקת איראן.
↑  פרק 114 של חוקת איראן.
↑  מפורטות בפרק 115 של החוקה.
מועדון הכדורסל זאדאר

מראה חיצוני של ההיכל הביתי
ק.ק. זאדאר (בקרואטית: Košarkaški klub Zadar) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאדאר, המשחקת בליגת העל הקרואטית והליגה האדריאטית.
היסטוריה

העיר זאדאר נחשבת למקום בו נולד הכדורסל הקרואטי בשנת 1930, והקבוצה ידועה באוהדים הקנאיים שלה. בעיר קיימת קבוצת כדורסל נוספת, בוריק זאדאר.
ענף הכדורסל הגיע לזאדאר בעקבות כיבושה על ידי איטליה במלחמת העולם השנייה. החיילים האיטלקיים הביאו עימם את הכדורסל ואת חוקי המשחק. בתום המלחמה, בשנת 1945 נוסד המועדון באופן רשמי. בשנת 1949 הצטרפה הקבוצה לליגה הראשונה ביוגוסלביה ונשארה שם עד לפירוק המדינה בשנת 1990.
בשנות ה-60 שיחק בזאדאר כוכבה הגדול קרזימיר צ'וסיץ', שערך את הופעת הבכורה שלו בזאדאר בגיל 16 בלבד ב-1964. שנה לאחר מכן זכתה זאדאר לראשונה באליפות יוגוסלביה ומאוחר יותר, ב-1967 וב-דוב הזהב 1968, זכתה בשתי אליפויות נוספות ובסך הכל זכתה בשלוש אליפויות בתוך ארבע שנים. בשנת 1966 סיימה זאדאר במקום השלישי בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. במהלך כל השנים האלה היה קרזימיר צ'וסיץ' כוכב הקבוצה. בשנת 1969 עזב צ'וסיץ' את זאדאר ובהיעדרו לא הצליחה זאדאר לשחזר את הישגיה ואף כמעט ירדה ליגה בשנת 1973. בשלב זה חזר צ'וסיץ' לשחק בזאדאר ויחד עם ג'וזפה גיארגיה הוותיק הצעיד את זאדאר לשתי אליפויות נוספות בשנים 1974 ו-1975. בשנת 1976 פרש גיארגיה מכדורסל וצ'וסיץ' עזב אף הוא את הקבוצה על מנת לשרת בצבא ובלעדיהם שוב הסתבכה זאדאר במאבקי תחתית בליגה, אלא שבהמשך צ'וסיץ' חזר למועדון וסייע לו לשרוד בליגה הראשונה.
בעונת 1981/82 ערך כוכב נוסף של הקבוצה, סטויקו וראנקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונה זו ובעונה שלאחר מכן העפילה הקבוצה לחצי גמר גביע קוראץ'. בשנת 1986 קבע שחקן הקבוצה, זדנקו באביץ' שיא עולם כאשר קלע 144 נקודות במשחק נגד קבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין בגביע קוראץ'.
בשנת 1986 ערך אריאן קומאזץ' את הופעת הבכורה שלו בזאדאר ויחד עם וראנקוביץ' הוליכו השניים את הקבוצה לאליפות שישית וראשונה לאחר 11 שנים. במשחק הגמר של אותה עונה גברה הקבוצה על ציבונה זאגרב 110-111 לאחר שתי הארכות והודות ליכולת מצוינת של פטאר פופוביץ' שקלע 35 נקודות. בשנת 1987 סימה הקבוצה רביעית בגביע אירופה לאלופות.
בעקבות התפרקות יוגוסלביה עברה הקבוצה לשחק בליגת העל הקרואטית בעונת 1991/92. הקבוצה זכתה בתואר קרואטי ראשון בשנת 1998 כאשר זכתה בגביע הקרואטי ושחזרה את ההישג שנתיים לאחר מכן. בשנת 2003 זכתה הקבוצה בפעם השלישית בגביע וכן זכתה לראשונה באליפות הליגה האדריאטית כאשר היא מנצחת את מכבי תל אביב במשחק הגמר. כוכב הקבוצה באותה תקופה היה מרקו פופוביץ', בנו של שחקן העבר פטאר פופוביץ'.
בשנת 2005 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות קרואטיה ובנוסף זכתה גם בגביע בפעם הרביעית. בשנתיים הבאות זכתה הקבוצה בשני גביעים נוספים והשלימה בכך שלוש זכיות רצופות. בשנת 2008 זכתה הקבוצה באליפות קרואטיה בפעם השנייה לאחר ניצחון על ק.ק ספליט בסדרת הגמר 2-3. במשחק האחרון והמכריע בסדרה ניצחה זאדאר 65-89.
תארים והישגים

הליגה הקרואטית:
אליפות (4):  2005, 2008, 2021, 2024
מקום שני: 1992, 1998, 1999, 2000, 2002, 2004, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013
הגביע הקרואטי:
זכייה (9): 1998, 2000, 2003, 2005, 2006, 2007, 2020, 2021, 2024
גמר: 1993, 2001, 2002, 2004, 2011, 2015, 2016
הליגה היוגוסלבית:
אליפות (6): 1965, 1967, 1968, 1974, 1975, 1986
הגביע היוגוסלבי :
זכייה (1): 1970
גמר: 1979
הליגה האדריאטית:
אליפות (1): 2003
מלטודקסטרין

| --- | --- |

מבנה של מלטודקסטרין
 
 מספר CAS:  9050-36-6
מלטודקסטרין (באנגלית: Maltodextrin) הוא רב-סוכר המופק על ידי הידרוליזה של עמילן ומשמש כתוסף מזון שכיח במזון מעובד. התוצר משמש לרוב כממתיק מלאכותי בעל דרגת מתיקות גמישה. הדרך הנפוצה ביותר להפקתו היא מהידרוליזה של עמילן תפוחי אדמה או תירס.
מלטודקסטרין מורכב משרשראות דקסטרוז (D-גלוקוז) המכילות עד 17 יחידות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי. יחס הדקסטרוז נע בין 3 ל-20. ככל שערך הדקסטרוז עולה, כך עולה מתיקות ומסיסות התוצר. מלטודקסטרין מופק באופן תעשייתי מהידרוליזה של מוצרים עם אחוז עמילן גבוה כגון חיטה, תירס, תפוחי אדמה. החומר המופק הוא אבקה היגרוסקופית לבנה העוברת תהליך ייבוש בריסוס.
מלטודקסטרין מופק מעמילן, אך אינו מכיל גלוטן. באירופה, מלטודקסטרין שמופק מחיטה פטור מאזהרה לצרכן על תכולת אלרגנים מחיטה.
ראו גם

מלטוז
הערות שוליים

↑  Denise L. Hofman, Vincent J. van Buul, Fred J. P. H. Brouns (2016). "Nutrition, Health, and Regulatory Aspects of Digestible Maltodextrins". Crit Rev Food Sci Nutr. 56 (12): 2091–2100. doi:10.1080/10408398.2014.940415. PMC 4940893. PMID 25674937.CS1 maint: Uses authors parameter (link)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדורה (כדורסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1970
 מדינה:  אנדורה אנדורה
 אולם ביתי:  Poliesportiu d'Andorra (5,000 מושבים)
 ליגה:  ליגת ה-ACB
 
 www.bca.ad
 
מועדון כדורסל אנדורה (בספרדית: Bàsquet Club Andorra), הידוע מטעמי חסות גם כמורה בנק אנדורה (MoraBanc Andorra) הוא מועדון כדורסל מאנדורה לה ולה, בירת אנדורה, המשחק בליגת העל הספרדית בכדורסל. אף על פי שבסיסו באנדורה, המועדון משחק במערכת הכדורסל בספרד.
היסטוריה

ב-12 ביוני 1970 נוסד המועדון בשם Club de Basket Les Escaldes, ושינה את שמו ל-Bàsquet Club Andorra ב-12 באפריל 1971. אנדורה התחילה לשחק בתחרויות האזוריות של ליידה ובעונת 1975/76 עלתה לפרמיירה קטאלנה, ליגת העל של קטלוניה בכדורסל. לאחר עונה פרשה מהליגה עקב בעיות כלכליות, אך חזרה בעונת 1980/81. המועדון עלה לליגה הספרדית השלישית בסוף עונת 1981/82 ולליגת המשנה בעונת 1983/84. בעונת 1991/92 עלתה אנדורה לליגה הספרדית בכדורסל, שם נשארה 4 עונות. בעונת 1995/96 השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ', והודחה בשלב הבתים (16 האחרונות) כשסיימה ללא ניצחונות בבית עם אפס פילזן, קאגיבה וארזה ופאניוניוס. בסיום אותה עונה ירדה אנדורה בחזרה לליגה השנייה. החל מעונת 1997/98 השתתפה אנדורה ברמות הנמוכות של קטלוניה וספרד עד עונת 2009/10, אז התחרתה בליגה השלישית. בעונת 2012/13 עלתה אנדורה לליגה הספרדית השנייה, ובעונה שלאחר מכן זכתה באליפות הליגה כשניצחה בגמר את פורד בורגוס, עלתה לליגה הבכירה אחרי 18 שנים וגם הגיעה לגמר גביע הנסיך (הגביע המשני לגביע המלך). בעונת 2016/17 העפיל המועדון לראשונה אחרי 22 שנים לפלייאוף ה-ACB, והודחה ברבע הגמר על ידי ריאל מדריד. העפלה זו לפלייאוף איפשרה לאנדורה לחזור תחרויות האירופאיות, ובעונת 2017/2018 החלה להשתתף ביורוקאפ, אך הודחה בשלב הבתים הראשון. גם בעונה הבאה השתתפה הקבוצה, והודחה בחצי הגמר על ידי אלבה ברלין, לאחר שניצחה ברבע הגמר את אסוול ליון-וילרבאן. גם בעונת 2019/2020 השתתפה הקבוצה במפעל והודחה בשלב הבתים השני (16 האחרונות), כמו גם בעונת 2020/2021.
שחקני עבר מפורסמים

יוון ת'נאסיס אדטוקומבו
ארצות הברית קולטון אייברסון
סלובניה יאקה בלאז'יץ'
אוסטרליה ניית'ן ג'וואי
ארצות הברית שון ג'ונס
ספרד ז'ורדי טריאס
צ'כיה דויד ילינק
ספרד ויקטור סאדה
גאורגיה גאורגי שרמדיני
ישראל גל מקל
רות אבלס

| --- | --- |

חברות משלחת ישראל באולימפיאדת רומא בהתעמלות מכשירים, מימין: מרים קארה, רות אבלס וראלי בן-יהודה
 לידה:  7 באוגוסט 1942 (בת 82) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 משקל:  48 ק"ג 
 גובה:  1.53 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
 מועדון:  הפועל כפר גלעדי
 
רות אבלס פלד (נולדה ב-7 באוגוסט 1942) היא מתעמלת עבר, 9 פעמים אלופת ישראל (1960–1962, 1969-1964), יותר מכל מתעמלת ישראלית אחרת. היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת רומא (1960) ובשתי אליפויות עולם (פראג 1962 ודורטמונד 1966).
ביוגרפיה

נולדה בחיפה להורים יוצאי צ'כוסלובקיה. בילדותה החלה בחוג לריקוד, אולם בהמלצת המדריכה החלה לבקר בחוג להתעמלות. בגיל 10 עברה עם הוריה לכפר גלעדי.
אגנס קלטי בחרה בה ובחברת קיבוץ נוספת להשתתף במכביה החמישית (1957) בהתעמלות מכשירים ובמקבילים מדורגים, לאחר שחזתה ביכולותיהן בחוג ההתעמלות במשק. היא אימנה אותן בקבוצת הפועל כפר גלעדי.
שלושה שבועות לפני אולימפיאדת רומא (1960) ניפצעה אבלס בתאונת דרכים ברומא אך בסופו של דבר השתתפה במשחקים וסיימה במקום 93 בתחרות הקרב רב בתוצאה של 66.264 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 55 בתרגיל על מקבילים המדורגים, במקום 79 בתרגיל הקרקע, במקום 100 בתרגיל הקפיצות ובמקום 108 בתרגיל הקורה.
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1962 סיימה אבלס בתחרות הקבוצתית במקום 15 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 67 בתוצאה של 71.698 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 סיימה אבלס בתחרות הקבוצתית במקום 16 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 90 בתוצאה של 70.732 נקודות.
אבלס פלד היא אם לארבעה וסבתא ל־11 נכדים. בנה, עופרי, משמש כמנהל העסקים של כפר גלעדי.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל פונתה לקיבוץ האון.
הערות שוליים

↑  המתחרות שנפצעו לא יתחרו, למרחב, 19 באוגוסט 1960
↑  מתעמלות ישראל דורגו במקום ה-15 באליפות העולם בפראג, למרחב, 10 ביולי 1962
↑  המתעמלות במקום ה-16 בדורטמונד, על המשמר, 27 בספטמבר 1966
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960)  |
| --- | --- | --- |
|  מרוץ אופני כביש | הנרי אוחיון • יצחק בן דוד |  |
|  אתלטיקה | אילנה אדיר • גדעון אריאל • עמוס גרודז'ינובסקי • אילה חצרוני • ברוך פיינברג • יאיר פנטילט • דוד קושניר • אילנה קרשיק |  |
|  הרמת משקולות | גזי כהן • אדוארד מרון |  |
|  התעמלות מכשירים | רות אבלס • ראלי בן-יהודה • מרים קארה |  |
|  סיף | דוד ואן-חלדר • מיכאל רון |  |
|  קליעה | רפאל פלס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | עמירם טראובר • יצחק לוריא • יורם שניידר • גרשון שפע |  |
יום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל

| --- | --- |

נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מדליקים נר זיכרון בקיבוץ נירים, 7 באוקטובר 2024
 סוג:  יום זיכרון לאומי
 סיבה:  לזכרם של חללי טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל
 סמלים:  טקסי זיכרון ממלכתיים  ביקור בבתי העלמין הצבאיים של מדינת ישראל  הדלקת נר נשמה
 מועד
 תאריך:  כ"ד בתשרי
כרזה המודיעה על אירועי ציון שנה למלחמת "חרבות ברזל" ברמת גן
יום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל הוא יום זיכרון לאומי בישראל לזכר נטבחי טבח שבעה באוקטובר וחללי המלחמה שפרצה בעקבותיה. יום הזיכרון נקבע בהחלטת ממשלה ומכיוון שיום המתקפה היה יום טוב, והיום שאחריו הוא אסרו חג, נקבע יום הזיכרון לתאריך החל יומיים לאחר יום המתקפה, בתאריך כ"ד בתשרי. כאשר כ"ד בתשרי חל בשבת, יום הזיכרון יחול למחרת, ביום ראשון, כ"ה בתשרי.
קביעת היום

בעקבות ריבוי החללים במתקפת הפתע ובמלחמת חרבות ברזל שפרצה בעקבותיה, הוגשו בכנסת חמש הצעות חוק לקיום יום זיכרון לאומי. עם מגישי הצעות החוק נמנים חברי הכנסת אתי עטייה, מירב בן ארי, אליהו דלל, נעמה לזימי ואוהד טל. רוב ההצעות ביקשו לקבוע כיום זיכרון לאומי את כ"ג בתשרי או כ"ד בתשרי, יום או יומיים לאחר המועד העברי של מתקפת הטרור, בשל העובדה כי כ"ב בתשרי הוא חג שמחת תורה, וכ"ג בתשרי הוא יום אסרו חג סוכות. הצעות החוק כוללות מספר דרכי הנצחה, בהן טקס זיכרון ממלכתי, צפירה בת שתי דקות דומיה, הורדת דגל המדינה לחצי התורן במוסדות המדינה ובצה"ל, ישיבה ממלכתית במליאת הכנסת, ציון היום במוסדות המדינה ובמוסדות החינוך, התאמת תוכני שידור ברשתות השידור בהתאם לאופי יום הזיכרון, והשבתה של בתי אוכל ובתי עינוגים.
ב-17 במרץ 2024 החליטה ממשלת ישראל השלושים ושבע כי יום זיכרון לאומי יתקיים מדי שנה בכ"ד בתשרי. בהחלטת הממשלה נקבע שיום הזיכרון יצוין מדי שנה בשני טקסים ממלכתיים: בשעה 11:00 טקס לזכר חיילי צה"ל שנהרגו במלחמה, ובשעה 13:00 טקס לזכר האזרחים שנרצחו בפעולות האיבה.
יום השנה הראשון ב-7 באוקטובר 2024

לצד ההחלטה על יום הזיכרון הקבוע, החליטה ממשלת ישראל לקיים טקס זיכרון ממלכתי חד-פעמי במלאת שנה לטבח על פי הלוח הגרגוריאני, בשבעה באוקטובר 2024. בדברי ההסבר של הצעת ההחלטה נכתב:
בבוקר 7 באוקטובר, בשעה 6:29 (השעה שבה פרצה מתקפת הפתע), התקיים טקס באנדרטת נרצחי פסטיבל נובה בהשתתפות נשיא המדינה יצחק הרצוג. טקסי זיכרון נוספים התקיימו במהלך היום. ערוצי הטלוויזיה עבדו במתכונת דומה לזאת של ימי זיכרון, ושידרו תכנים הקשורים למלחמת חרבות ברזל.
בנוסף לטקס שנערך בתאריך הלועזי, הוחלט בהחלטת ממשלה שיקויים באותה שנה גם יום הנצחה ע״פ התאריך העברי שנקבע בסמוך למועד העברי בו התרחשו אירועי 7 באוקטובר. ביום האבל הלאומי ייערכו שני טקסי אזכרה ממלכתיים: טקס אזכרה ממלכתי לחללי כוחות מערכת הביטחון וטקס אזכרה ממלכתי לנרצחים האזרחים במתקפת הטרור בשבעה באוקטובר ובמלחמת חרבות ברזל, שייערכו בהר הרצל.
יום השנה הראשון ב-7 באוקטובר 2024 > טקסי ההנצחה

השרה מירי רגב מונתה לאחראית על הפקת טקס הזיכרון הממלכתי ששודר בסוף היום, והחליטה לקיים אותו במתכונת של מופע ללא קהל. החלטה זו נתקלה בהתנגדות של עשרות משפחות שכולות שדרשו לבטל את הטקס, יישובים שנפגעו במתקפת הפתע בהם בארי, עין השלושה, ניר עוז, רעים, כפר עזה, יד מרדכי וכיסופים סירבו לצילום הטקס בשטחם, אמנים אחדים סירבו להופיע בו, וראש האופוזיציה יאיר לפיד הודיע שלא ישתתף בו. לעומתם הודיעו עיריית אופקים ועיריית שדרות על השתתפותן. בשל ההתנגדות, קמה יוזמה אזרחית לקיום טקס בהפקת משפחות החטופים והנרצחים, בהנחיית חנוך דאום ורותם סלע. טקס זה נקרא טקס הזיכרון הלאומי (משפחות 7 באוקטובר).
כהצעת פשרה הציע נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג לקיים טקס אחד במשכן הנשיא, "ללא סממנים פוליטיים". חרף המחלוקת, הודיעה השרה רגב שהוא יצולם באופקים וישודר בשבעה באוקטובר בשעה 21:15, כפי שנקבע מראש. מארגני טקס המשפחות הודיעו כי יקדימו את הטקס בהפקתם לשעה 19:10, אז תתקיים דקת דומייה ואחריה תפילת יזכור, על מנת שלא לאלץ את הציבור לבחור בין הטקסים. רבים מאומני ישראל ביקשו להופיע בטקס המשפחות בהתנדבות. הטקס תוכנן להתקיים בגני יהושע בכניסה חופשית לציבור הרחב, אך עקב הנחיות פיקוד העורף, הוחלט לבסוף לקיים אותו בהשתתפות המשפחות השכולות ומשפחות החטופים בלבד.
הטקס הממלכתי שודר בערוצים 11, 12, 13, 14, 9, 24 ו-i24NEWS בעברית, ערוץ הכנסת וערוץ הספורט. הטקס הלאומי שודר גם הוא באותם ערוצים, אך לא בערוץ 14 למעט דקות בודדות מהטקס. 50 גופי שידור מתקשורת זרה העבירו את שידור הטקס הלאומי בחו"ל.
ראו גם

פורטל ישראל
פורטל חגי ישראל ומועדי ישראל
הנצחת קורבנות טבח שבעה באוקטובר
אמנת נחמיה – יום אבל לאומי מקראי שהתרחש בכ"ד תשרי
ריק סקוט

ריק סקוט (באנגלית: Rick Scott; נולד ב-1 בדצמבר 1952) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת פלורידה. קודם לכן כיהן כמושל המדינה.
ביוגרפיה

סקוט נולד בבלומינגטון שבאילינוי וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי. לאחר לימודי התיכון וקולג' קהילתי התגייס סקוט לצי ארצות הברית. הוא שירת כטכני מכ"ם בספינת מלחמה והשתחרר לאחר שנתיים וחצי. שירותו הצבאי אפשר לו לקבל מלגה ללימודים אקדמאיים והוא סיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סאת'ורן מתודיסט בטקסס. לאחר הלימודים נשאר בדאלאס ועבד כעורך דין בפירמת Johnson & Swanson.
ב-1987 הגיש הצעה לרכישת חברת HCA, חברת שירותי בריאות פרטית, ולאחר שהצעתו נדחתה הקים עם רעייתו חברת שירותי בריאות פרטית משלהם, שהחלה ברכישות בתי חולים כושלים והביאה להבראתם. ב-1993 התמזגה החברה עם HCA. בניהולו של סקוט הפכה לחברה הגדולה בתחומה בעולם, כשבבעלותה מאות בתי חולים ומרכזי רפואיים בארצות הברית וברחבי העולם. ב-1997 סיים את תפקידו כמנכ"ל והקים חברת השקעות בתחום שירותי הבריאות ולאחר מכן חברת מרפאות חירום בשם Solantic בפלורידה.
במהלך שנות ה-90 היה שותפם של ג'ורג' ווקר בוש ואחרים בבעלות על קבוצת הבייסבול טקסס ריינג'רס.
ב-2010 נבחר למושל פלורידה ברוב של 48.9% לעומת 47.7% ליריבו מהמפלגה הדמוקרטית. ב-2014 נבחר לכהונה נוספת ברוב של 48.1%, לעומת 47.1% ליריבו, המושל הרפובליקני לשעבר שהפך לדמוקרטי, צ'ארלי כריסט.
הונו של סקוט מוערך בכ-147 מיליון דולר אמריקני, במהלך קמפיין הבחירות הראשון שלו הוציא כ-73 מיליון דולר מכספו ובקמפיין השני הוציא 13 מיליון דולר נוספים.
לאחר הפריימריז בפלורידה ב-15 במרץ 2016 הודיע סקוט על תמיכתו במועמדותו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות. בנובמבר 2018 גבר בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן ביל נלסון מהמפלגה הדמוקרטית, בהפרש של 10,033 קולות, שהם 0.12% מסך המצביעים.
סקוט מכהן כיו"ר הוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית.
סקוט נשוי לאן ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  Florida Gov. Rick Scott’s wealth rises to $147 million, מיאמי הארלד, 1 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810701816205606  GND: 1195198272  LCCN: no2014058871  SNAC: w6k46kpr  US Congress: S001217  VIAF: 308698248   WorldCat (עם VIAF): 308698248
קרקה נובו מסטו

מראה פנימי של ההיכל הביתי
קרקה נובו מסטו (בסלובנית: Košarkarski klub Krka Novo mesto) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיר נובו מסטו. המתמודדת בליגת העל הסלובנית ובליגה האדריאטית.
היסטוריה

הקבוצה העפילה לליגה הבכירה בשנת 1997, ובעונתה הראשונה דורגה במקום הרביעי. באותה שנה, המועדון לשמו את הספונסר הראשי שלו, חברה של צמחי מרפא "קרקה". בשנה שלאחר מכן (1998/99), סיימה הקבוצה במקום השלישי. בשנת 2000 זכתה הקבוצה בתואר הראשון של אליפות סלובניה והחלה להשתתף בסופרוליג. בתחרות זו, השיגה שבעה ניצחונות מול 11 הפסדים, עד שהודחה על ידי האלופה פנאתינייקוס. בעונת 2001/02 השתתפה ביורוליג בבית C עם 7 ניצחונות ו-7 הפסדים דורגה במקום החמישי בבית.
בעונת 2002/03 אימן בקבוצה הקרואטי נבן ספאחיה. איתו זכתה הקבוצה באליפות סלובניה ואף הגיע לגמר גביע יול"ב, בו הפסידו לפאמסה ולנסיה בסיכום שני משחקים 168-154.
בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג', לאחר ניצחון 77-83 בגמר מול לוקומוטיב קובאן. ובעונת 2011/12 השתתפה הקבוצה בגביע היורוקאפ.
בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בגביע הראשון שלה כשניצחה בגמר את אולימפיה ליובליאנה 73-80 ובכך השלימה דאבל היסטורי ראשון למועדון.
תארים והישגים

הליגה הסלובנית :
אליפות (7): 2000, 2003, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
מקום שני: 2001, 2002
הגביע הסלובני :
זכייה (3): 2014, 2015, 2016
גמר: 2001, 2002, 2012
חצי גמר: 2007, 2008, 2013
הסופרקאפ הסלובני :
זכייה (4): 2010, 2011, 2012, 2014
גמר: 2003, 2013, 2015
יורוצ'לנג' :
זכייה (1): 2011
גביע יול"ב :
גמר: 2003
הליגה האדריאטית :
גמר: 2002
חצי גמר: 2011
השתתפות ביורוליג בית ג' (7-7): 2002
השתתפות ביורוליג בית ב' (2-12): 2004
השתתפות בסופרוליג בית ב' (7-11): 2001
שחקנים בולטים בעבר

ארצות הברית ג'יימי ארנולד
בוסניה והרצגובינה גוראן איקוניץ'
סרביה דושאן דיורדייביץ'
סלובניה סאני בצ'ירוביץ'
סלובניה יאקה לאקוביץ'
ישראל אפיק ניסים
רונן מרלי

| --- | --- |
 לידה:  31 באוקטובר 1971 (בן 53) נהריה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גבעתי  מפקד גדוד צבר  מפקד גדוד גפן  סגן מפקד חטיבת גבעתי  מפקד עוצבת ברעם  מפקד חטיבת ביסלמ"ח  קצין אג"ם פיקוד הדרום
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה   מבצע צוק איתן
 
רונן מרלי (נולד ב-31 באוקטובר 1971) הוא ראש עיריית נהריה. אלוף-משנה במילואים. בשירותו הצבאי שירת כקצין אג"ם של פיקוד הדרום, מפקד חטיבת ביסלמ"ח, מפקד עוצבת ברעם ומפקד גדוד צבר.