stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשויות מקומיות של ליטא
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות

(בסוגריים: שמות המחוזות כאשר הם שונים בספרות העברית)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז אוטנה

מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה:
אניקשט (מחוז משנה) (אניקשט)
איגנלינה (מחוז משנה)
מולייטאי (רשות מקומית)
אוטנה (מחוז משנה) (אוטיאן)
ויסגינס (מחוז משנה)
זרסאי (מחוז משנה)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז אליטא

מחוז אליטא מחולק ל-5 מחוזות משנה:
המרחב המוניציפלי של העיר אליטא
אליטא (מחוז משנה)
דרוסקינינקאי (מחוז משנה)
לזדיי (מחוז משנה)
וריאנה (מחוז משנה)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז וילנה

מחוז וילנה מחולק ל-8 מחוזות משנה:
אלקטריינאי (רשות מקומית)
שלצ'ינינקאי (רשות מקומית)
שירווינטוס (מחוז משנה) (שירווינט)
שווינציאן (רשות מקומית)
טרקאי (מחוז משנה)
אוקמרגה (מחוז משנה)
המרחב המוניציפלי של העיר וילנה
וילנה (מחוז משנה)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז טאורגה

מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה:
יורבורג (מחוז משנה)
פגייגיאי (רשות מקומית)
שיללה (מחוז משנה)
טאורגה (מחוז משנה) (טבריג)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז טלז

מחוז טלז מחולק ל-4 מחוזות משנה:
מז'ייקיאי (רשות מקומית) (מז'ייק)
פלונגה (מחוז משנה) (פלונגיאן)
ריטובה (מחוז משנה) (ריטאבאס)
טלז (מחוז משנה)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז מריאמפולה

מחוז מריאמפולה מחולק ל-5 מחוזות משנה:
קלווריה (מחוז משנה)
קזלו רודה (מחוז משנה) (קזלובה-רודה)
מריאמפולה (מחוז משנה)
שאקי (מחוז משנה)
וילקובישק (מחוז משנה)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז פוניבז'

מחוז פוניבז' מחולק ל-6 מחוזות משנה:
בירז' (מחוז משנה) (בירז'אי)
קופישוק (מחוז משנה) (קופישקיס)
המרחב המוניציפלי של העיר פוניבז'
פוניבז' (מחוז משנה)
פסווליס (מחוז משנה) (פסווילה)
רוקישקיס (רשות מקומית) (רוקישוק)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז קובנה

מחוז קובנה מחולק ל-8 מחוזות משנה:
בירשטונאס (מחוז משנה) (בירשטאן)
יאנובה (מחוז משנה)
קאישיאדוריס (רשות מקומית) (קושידאר)
המרחב המוניציפלי של העיר קובנה
קובנה (מחוז משנה)
קדאייני (מחוז משנה) (קיידאן)
פרינאי (מחוז משנה)
ראסייניאי (רשות מקומית) (ראסיין)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז קלייפדה

מחוז קלייפדה מחולק ל-7 מחוזות משנה:
המרחב המוניציפלי של העיר קלייפדה
קלייפדה (מחוז משנה)
קרטינגה (מחוז משנה)
נרינגה (מחוז משנה)
המרחב המוניציפלי של העיר פלאנגה
שקוד (מחוז משנה) (סקודאס)
שילוטה (מחוז משנה) (היידקרוג)
רשימת מחוזות ליטא וחלוקתם לרשויות המקומיות > מחוז שיאוליאי

מחוז שיאוליאי מחולק ל-7 מחוזות משנה:
אקמנה (רשות מקומית) (אוקמיאן)
ינישוק (מחוז משנה) (יונישקיס)
קלם (רשות מקומית) (קלמה)
פאקרוייס (מחוז משנה) (פוקרוי)
רדווילישקיס (מחוז משנה)
המרחב המוניציפלי של העיר שאולאי
שיאוליאי (רשות מקומית)
ראו גם

מחוזות ליטא
חלוקת ליטא למחוזות משנה
שחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912)

משחה ל-100 מטר חופשי לנשים באולימפיאדת סטוקהולם 1912
אולימפיאדת סטוקהולם (1912) נערכה בסטוקהולם, שוודיה. תחרויות השחייה נערכו בין ה-6 ביולי 1912 ל-12 ביולי 1912. 9 משחים נערכו במשחקים אלו (-2 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 120 משתתפים (27 נשים ו-93 גברים) מ-17 מדינות. התחרויות התקיימו בנמל סטוקהולם בבריכה של 100 מטר.
נשים

לראשונה נערכו תחרויות שחייה לנשים (2 משחים בלבד) במשחקים האולימפיים. פאני דוראק ( אוסטרלאסיה) זכתה במדליית הזהב היחידה במשחה אישי ל-100 מטר חופשי. 3 שחייניות ברביעייה האוסטרית () שזכתה במדליית ארד במשחה שליחות היו יהודיות.
השחיינים הבולטים

ג'ורג' הודג'סון ( קנדה) וולטר בתה ( גרמניה ) שזכו ב-2 מדליות זהב אישיות כל אחד. הרולד הרדוויק ( אוסטרלאסיה) זכה ב-3 מדליות מהן 1 זהב ו-2 ארד. גון הטפילד (בריטניה בריטניה) זכה ב-3 מדליות אף הוא, מהן 2 כסף ו-1 ארד.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 |  גרמניה | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 2 |  אוסטרלאסיה | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 |  קנדה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5 | בריטניה בריטניה | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 6 | שוודיה שוודיה מארחת | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 |  אוסטריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 9 | 9 | 9 | 27 |
משתתפים

בתחרויות השחייה שנערכו בסטוקהולם השתתפו בסך הכל 120 שחייניות ושחיינים מ-17 מדינות: 27 נשים מ-8 מדינות ו-93 וברים מ-17 מדינות.
אוסטריה: 8 (נשים:5 גברים:3)
אוסטרלאסיה: 9 (נשים:2 גברים:7)
ממלכת איטליה איטליה: 2 (נשים:0 גברים:2)
ארצות הברית ארצות הברית: 7 (נשים:0 גברים:7)
בלגיה בלגיה: 5 (נשים:1 גברים:4)
בריטניה בריטניה: 18 (נשים:6 גברים:12)
הקיסרות הגרמנית גרמניה: 17 (נשים:4 גברים:13)
דנמרק דנמרק: 1 (נשים:0 גברים:1)
דרום אפריקה: 1 (נשים:0 גברים:1)
הונגריה (1867–1918) הונגריה: 8 (נשים:0 גברים:8)
ממלכת יוון יוון: 1 (נשים:0 גברים:1)
נורווגיה נורווגיה: 5 (נשים:1 גברים:4)
האימפריה הרוסית (1883–1917) פינלנד: 6 (נשים:2 גברים:4)
הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת: 3 (נשים:0 גברים:3)
קנדה (1868-1921) קנדה: 1 (נשים:0 גברים:1)
רוסיה רוסיה: 4 (נשים:0 גברים:4)
שוודיה שוודיה: 24 (נשים:6 גברים:18)
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | פאני דוראק    אוסטרלאסיה | 1:22.2 דקות | וילהלמינה ויילי    אוסטרלאסיה | 1:25.4 דקות | ג'ני פלטשר   בריטניה בריטניה | 1:27.0 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | בריטניה בריטניה   בל מור   ג'ני פלטשר   אנני ספירס   איירין סטיר | 5:52.8 דקות   שיא עולם |  גרמניה   ולטרוד דרסל   לואיז אוטו   הרמינה שטינדט   גרטה רוזנברג | 6:04.6 דקות |  אוסטריה   מרגרט אדלר   קלרה מילך   ז'וזפין שטיקר   ברטה זאריק | 6:17.0 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | דיוק קהנמוקו   ארצות הברית ארצות הברית | 1:03.4 דקות | ססיל הילי    אוסטרלאסיה | 1:04.6 דקות | קנת' השאה   ארצות הברית ארצות הברית | 1:05.6 דקות |
| 400 מטר חופשי | ג'ורג' הודג'סון    קנדה | 5:24.4 דקות   שיא עולם | ג'ון הטפילד   בריטניה בריטניה | 5:25.8 דקות | הרולד הרדוויק    אוסטרלאסיה | 5:31.2 דקות |
| 1500 מטר חופשי | ג'ורג' הודג'סון    קנדה | 22:00.0 דקות   שיא עולם | ג'ון הטפילד   בריטניה בריטניה | 22:39.0 דקות | הרולד הרדוויק    אוסטרלאסיה | 23:15.4 דקות |
| 100 מטר גב | הארי הבנר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:21.2 דקות | אוטו פאר    גרמניה | 1:22.4 דקות | פאול קלנר    גרמניה | 1:24.0 דקות |
| 200 מטר חזה | ולטר בתה    גרמניה | 3:01.8 דקות   שיא אולימפי | ויליאם לוצו    גרמניה | 3:05.0 דקות | פאול מליש    גרמניה | 3:08.0 דקות |
| 400 מטר חזה | ולטר בתה    גרמניה | 6:29.6 דקות   שיא אולימפי | תור הנינג   שוודיה שוודיה | 6:35.6 דקות | פרסי קורטמן   בריטניה בריטניה | 6:36.4 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי |  אוסטרלאסיה   ססיל הילי   מלקולם צ'מפיון   לזלי בורדמן   הרולד הרדוויק | 10:11.2 דקות   שיא עולם | ארצות הברית ארצות הברית   קנת' השאה   הארי הבנר   פרי מקגיליוורי   דיוק קהנמוקו | 10:20.2 דקות | בריטניה בריטניה   ויליאם פוסטר   תומאס באטרסבי   ג'ון הטפילד   הנרי טיילור | 10:28.6 דקות |
שילה שרווד

שילה הילרי פרקין-שרווד (באנגלית: Sheila Hilary Parkin-Sherwood; נולדה ב-22 באוקטובר 1945) היא אתלטית עבר בריטית, סגנית אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) ואלופת משחקי חבר העמים הבריטי (אדינבורו 1970) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

שרווד נולדה וגדלה בשפילד, אנגליה בשם שילה הילרי פרקין.
ביוגרפיה > 1962

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה ב-15 בספטמבר היא סיימה במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.78 מטר, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 6.15 ועלהת מהמקום השישי. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בפרת', אוסטרליה בסוף נובמבר 1962 היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.87 מטר.
ביוגרפיה > 1964

באולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה שרווד במקום 13 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.04 מטר.
ביוגרפיה > 1966

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בתחילת אוגוסט 1966 זכתה שרווד במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.30 מטר, אחרי מרי ראנד בת ארצה (6.36 מטר). חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-3 בספטמבר היא סיימה במקום שביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.30 מטר.
ביוגרפיה > 1968 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה שרווד במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.68 מטר, אחרי ויוריקה ויסקופולאנו מרומניה שקבעה שיא עולם חדש של 6.82 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של מרי ראנד (6.76 מטר) ולפני טטיאנה טלישבה מברית המועצות (6.66 מטר).
ביוגרפיה > 1969

באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 סיימה שרווד במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.15 מטר.
ביוגרפיה > 1970

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1970 זכתה שרווד במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.73 מטר, 9 ס"מ משיא העולם.
ביוגרפיה > 1971

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 סיימה שרווד במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.62 מטר.
ביוגרפיה > 1972

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה שרווד במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.41 מטר
ביוגרפיה > 1974

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד 1974 סיימה שרווד במקום שביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.21 מטר.
חיים אישיים

שרווד נישאה לג'ון שרווד(אנ'), זוכה מדליית ארד אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) וסגן-אלוף אירופה (אתונה 1969) בריצת 400 מטר משוכות. בנם, דייוויד שרווד(אנ') שחקן טניס בעבר ומאמן טניס בהווה, ניצח במשחק היחיד ששיחק בגביע דייוויס ביחד עם אנדי מארי את הצמד הישראלי אנדי רם ויוני ארליך שזורג באותה העת במקום 4 בעולם בשנת 2005.
שיאים אישיים

קפיצה לרוחק: 6.73 מטר (1970)
שפק (מטוס קרב)

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 סוג:  מאמן/תקיפת מטוסים
 משתמש ראשי:  איראן
 מחיר:  34 מיליון
השפק (באנגלית: Shafaq, בפרסית: شفق, משמעות השם: לפני עלות השחר) הוא מטוס קרב תת-קולי פרי פיתוח של התעשייה האווירית האיראנית שהוא ככל הידוע מטוס הקרב הרביעי שפותח על ידי איראן. לפי הנטען בתקשורת האיראנית, המטוס פותח על ידי מהנדסת.
פרויקט השפק

ה"שפק" הוא מטוס אימון ותקיפה מתקדם שפותח בפקולטה לאווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנולוגית מאלכ אשתר שבטהראן. בתחילת הפיתוח של המטוס לקחה רוסיה חלק פעיל מאוד אך לאחר מכן, לפי טענות האיראנים, עזבה רוסיה את הפרויקט והותירה את מרביתו בידיהם של המהנדסים האיראניים.
בחינות מנהרת רוח עבור מודל המטוס בקנה מידה של 1:7 כבר הושלמו וצילומים ששודרו בטלוויזיה האיראנית מלמדים כי נבנה מודל בגודל מלא. פרויקט הפיתוח של השפק טרם הושלם, אך על פי מקורות רשמיים באיראן אמור המטוס להיות תת קולי ובעל תכונות חמקניות מתקדמות, בשל העובדה שהוא בעל שכבת ציפוי חיצונית בעלת יכולת ספיגה גבוהה של קרינת מכ"ם. לפי אותם פרסומים, יצורו הסדרתי של המטוס אמור להתחיל בשנת 2008. האיראנים מקטלגים את ה"שפק" כמטוס קרב מהדור החמישי.
השפק מיועד להיות מטוס תקיפה ואימון דו-מושבי קל שעיצובו נשען על מטוסי מיג רוסיים מסדרות מוקדמות יותר. כיסאות המפלט של המטוס הם מתוצרת רוסית ונראה כי הפרויקט כולו הוא פרויקט איראני-רוסי משותף. לפי דיווחים נוספים אמורה התעשייה האווירית האיראנית לייצר את המטוס בשלוש גרסאות שונות: גרסת מטוס דו-מושבי (אימונים ותקיפה קלה), ושתי גרסאות נוספות של מטוס הפצצה חד-מושבי.
הערות שוליים

↑  ראו: Shafaq, באתר GlobalSecurity.org.
ששון עבדו

| --- | --- |

 לידה:  1922 בגדאד, עיראק המנדטורית 
 פטירה:  25 במרץ 1994 (בגיל 72 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה עיראקית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
ששון עבדו (1922 – 25 במרץ 1994) היה כנר ומלחין ישראלי.
חייו

עבדו גדל בבגדאד שבעיראק. סבל מילדותו מראייה לקויה, ונשלח לבית ספר לעיוורים. הוא למד לנגן בכינור והחל להופיע באירועים מגיל צעיר. עבדו זומן לרדיו הממלכתי העיראקי, שם החליף את סלאח אל-כוויתי בתזמורת הרדיו הממלכתית וניגן בה באופן קבוע והיה הכנר המוביל בתזמורת, עד לעלייתו לארץ ישראל. 
בשנת 1951 הוא עלה לישראל. תחילה הוא הופיע בארץ באירועים פרטיים וכעבור מספר שנים הוא הצטרף לתזמורת רשות השידור, שהחלה לפעול בשנות החמישים. בתחילת שנות ה-60 קיבל קביעות ברשות השידור, בהמלצת הכנר הנודע יהודי מנוחין.
הוא נחשב לבר-סמכא בכל הנוגע למוזיקה העיראקית והיה המוביל בתחום זה בתזמורת. במסגרת תפקידו כאחראי על המוזיקה העיראקית הוא דאג לקדם זמרים רבים ביניהם פלפל גורג'י, סברי כלף ועוד.
עבדו הלחין ועיבד שירים רבים וכן לימד שירה זמרים רבים. הוא ניגן בתזמורת רשות השידור עד ליציאתו לגמלאות.
עבדו נפטר בתל אביב בשנת 1994, פחות משנה לאחר פטירת רעייתו, סביחה. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים.
שפרד (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  בריזבן 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  אינדי פופ, אינדי רוק 
 חברת תקליטים:  Empire of Song, יוניברסל מיוזיק גרופ, דקה רקורדס, ריפבליק רקורדס 
 wearesheppard.com
 חברים
 ג'ורג' שפרד איימי שפרד אמה שפרד
 חברים לשעבר
 ג'רד טרדלי מייקל בטלר ג'ייסון בווינו דין גורדון
 
שפרד (באנגלית: Sheppard) היא להקת אינדי פופ אוסטרלית שהוקמה ב-2009.
הלהקה הייתה מועמדת לההוצאה העצמאית הטובה ביותר בפרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2013, עבור השיר "Let Me Down Easy". כמו כן, בפרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2014, הם היו מועמדים לאלבום השנה, ההוצאה העצמאית הטובה ביותר, הוצאת הפופ הטובה ביותר (עבור האלבום Bombs Away), שיר השנה, הווידאו קליפ הטוב ביותר (עבור הסינגל "Geronimo") והלהקה הטובה ביותר.
שלמה שרגאי

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1937 (בן 87) שושלת פהלווי, המדינה האימפריאלית של איראן 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 
שלמה שרגאי (נולד ב-28 ביוני 1937) הוא כותב ספרי הומור וילדים.
ביוגרפיה

שרגאי נולד בפרס ובשנת 1953, כשהיה בן 16 עלה לארץ ישראל והצטרף אל חבורת הנוער בקיבוץ נגבה. ב-1955, כשמלאו לו 18, התגייס לנח"ל המוצנח. בשירותו הצבאי שירת לצד רפאל איתן וגד מנלה בארץ המרדפים. במלחמת ששת הימים שירת במסגרת המילואים בצנחנים, ובמלחמת יום הכיפורים שירת באגד הצליחה (גשר הגלילים של אריק שרון). כן השתתף במלחמת שלום הגליל.
במסגרת גרעין הנח"ל, התיישב ותיגבר את קיבוץ להבות הבשן של השומר הצעיר, על קו שביתת הנשק עם סוריה בגליל העליון. עם שחרורו משירות הסדיר בצה"ל, התקבל כחבר בקיבוץ, שם שימש בתפקיד רכז הנוי.
ב-1967 העתיק את מקום מגוריו לעיר כפר סבא ולפרנסתו עבד כקבלן עבודות פיתוח וכמעצב גינון, כיועץ, כחשב כמויות וכמפקח לעבודות גינון (מוסמך ובעל תואר טכנאות נוף מטעם משרד העבודה). בהמשך עבד כיועץ לתכנון נוף, השקיה וחישוב כמויות לרשויות מקומיות ולקבלנים פרטיים ופרויקטים לאומיים, כגון דרך ארץ - כביש חוצה ישראל.
התנדב מספר שנים בעמותת אנוש בכפר סבא.
למד במסגרת האוניברסיטה הפתוחה ובאוניברסיטת בר-אילן פילוסופיה, ספרות וקולנוע.
השתתף בסדנאות שירה ופרוזה אצל איל מגד ונתן יונתן, ולמד ספרות ילדים בבית ברל.
ב-1998 פרסם את ספר הילדים הראשון שלו, "שבלול". ב-2005 הוציא את "רסיסי הומור" ו"רסיסי חוכמה". ב-2006 הוציא את "יוד הלכה לאיבוד", ספר הומוריסטי ליצירת הנאה חזותית בתהליך רכישת הקריאה עבור ילדים.ב-2020 הוציא את "אוף" והוא ספרו האחרון נכון לעכשיו.
ספריו

1998 - "שבלול" - (שתי מהדורות) - בסיוע קרן עמו"ס
2005 - "רסיסי הומור" - הוצאת "דני ספרים"
2005 - "רסיסי חוכמה" - הוצאת "דני ספרים"
2006 - "יוד הלכה לאיבוד" - הוצאת "דני ספרים"
2020 - "אוף"
שבלול
רסיסי הומור
רסיסי חוכמה
יוד הלכה לאיבוד
שלמה שפירא (מונקאטש)

רבי שלמה שפירא (ז' בכסלו ה'תקצ"ב, 12 בנובמבר 1831  – כ"א בסיון ה'תרנ"ג, 5 ביוני 1893) היה האדמו"ר הראשון ממונקאטש ומחבר הספר "שם שלמה".
ביוגרפיה

רבי שלמה נולד לטובה חוה ולרבי אלעזר שפירא, בנו של הרב צבי אלימלך שפירא, בעל ה'בני יששכר', שכיהן כרב של מונקאטש. נישא לחיה פרומה, בתו של רבי יקותיאל שמואל שמלקה מסאסוב. לאחר נישואיו עבר לסטז'יז'וב שבגליציה, עיר בה שימש אביו ברבנות. וכאשר הציעו לאביו בה'תרי"ז את כהונת הרב של לאנצוט קיבל ממנו את תפקיד רב העיר סטז'יז'וב. בשנת ה'תרמ"ב קיבל את תפקיד רב העיר מונקאץ' (בה שימש סבו כרב) והחל לנהוג כאדמו"ר.
רבי שלמה נפטר בכ"א בסיוון תרנ"ג, ואת מקומו מילא בנו רבי צבי הירש שפירא כאדמו"ר השני ממונקאטש.
על פי צוואתו, לא נדפסו דברי תורה שהוא כתב. תולדותיו נדפסו בספר "בית שלמה" שנכתב על ידי דוד הכהן געלב ממונקאץ'. נעשה ניסיון לדלות מתוך כתבי צאצאיו הגדים המיוחסים אליו. ספר האוסף, "ספר פדה בשלום", יצא לאור על ידי הוצאת אמ"ת – א'ור ת'ורה מ'ונקאטש בברוקלין ניו יורק בשנת תשנ"ג.
צאצאיו

רבי צבי הירש שפירא (ממלא מקום אביו באדמו"רות; מחבר "דרכי תשובה", "באר-לחי-רואי" ו"צבי תפארת").
רבי משה יהודה לייב שפירא, כיהן ברבנות ואדמו"רות בבייטש, סאסוב וסטז'יז'וב.
הערות שוליים

↑  בנו של רבי משה לייב מסאסוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308173805171  LCCN: nr2002045156  VIAF: 54088548   WorldCat (עם VIAF): 54088548 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שחייה באולימפיאדת מינכן (1972)

אולימפיאדת מינכן (1972) נערכה במינכן, מערב גרמניה. תחרויות השחייה נערכו בין ה-28 באוגוסט 1972 ל-4 בספטמבר 1972. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 532 משתתפים (245 נשים ו-287 גברים) מ-52 מדינות.
מארק ספיץ (ארצות הברית ארצות הברית) יהודי אמריקאי, שזכה בהישג יוצא הדופן של זכייה ב-7 מדליות זהב וקביעת 7 שיאי עולם חדשים. הישגו זה היה שיא משחקים אולימפיים, בצבירת מדליות במשך 36 שנים עד שנשבר על ידי השחיין מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-8 מדליות זהב באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
השחייניות הבולטות

שיין גולד (אוסטרליה אוסטרליה) שזכתה ב-5 מדליות מהן 3 זהב וקבעה 3 שיאי עולם חדשים
מליסה בלוט (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-3 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים
סנדרה נילסון (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-3 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים
השחיינים הבולטים

מארק ספיץ יהודי מארצות הברית (ארצות הברית) שזכה ב-7 מדליות זהב וקביעת 7 שיאי עולם חדשים
רולנד מאתס (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב אישיות, 1 כסף ו-1 ארד וקבע שיא עולם אחד
ג'רי היידנרייך (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד
גונאר לארסון (שוודיה שוודיה) שזכה בשתי מדליות זהב אישיות במשחי המעורב אישי וקבע שיא עולם אחד
שיא עולם

בסך הכל נקבעו 23 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 11 לנשים ו- 12 לגברים.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 17 | 14 | 12 | 43 |
| 2 | אוסטרליה אוסטרליה | 6 | 2 | 2 | 10 |
| 3 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2 | 5 | 2 | 9 |
| 4 | יפן יפן | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 6 | ברית המועצות ברית המועצות | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 7 | קנדה קנדה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 8 | מערב גרמניה מערב גרמניה מארחת | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 9 | איטליה איטליה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 10 | בריטניה בריטניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 29 | 29 | 29 | 87 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | סנדרה נילסון   ארצות הברית ארצות הברית | 58.59 שניות   שיא אולימפי | שירלי בבשוף   ארצות הברית ארצות הברית | 59.02 שניות | שיין גולד   אוסטרליה אוסטרליה | 59.06 שניות |
| 200 מטר חופשי | שיין גולד   אוסטרליה אוסטרליה | 2:03.56 דקות   שיא עולם | שירלי בבשוף   ארצות הברית ארצות הברית | 2:04.33 דקות | קינה רותהמר   ארצות הברית ארצות הברית | 2:04.92 דקות |
| 400 מטר חופשי | שיין גולד   אוסטרליה אוסטרליה | 4:19.04 דקות   שיא עולם | נובלה קליגאריס   איטליה איטליה | 4:22.44 דקות | גודרון וגנר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 4:23.11 דקות |
| 800 מטר חופשי | קינה רותהמר   ארצות הברית ארצות הברית | 8:53.68 דקות   שיא עולם | שיין גולד   אוסטרליה אוסטרליה | 8:56.39 דקות | נובלה קליגאריס   איטליה איטליה | 8:57.46 דקות |
| 100 מטר גב | מליסה בלוט   ארצות הברית ארצות הברית | 1:05.78 דקות   שיא אולימפי | אנדריאה ג'רמטי   הונגריה הונגריה | 1:06.26 דקות | סוזן אטווד   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.34 דקות |
| 200 מטר גב | מליסה בלוט   ארצות הברית ארצות הברית | 2:19.19 דקות   שיא עולם | סוזן אטווד   ארצות הברית ארצות הברית | 2:20.38 דקות | דונה גור   קנדה קנדה | 2:23.22 דקות |
| 100 מטר חזה | קתרין קאר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:13.58 דקות   שיא עולם | גלינה פרוזומנשיקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 1:14.99 דקות | בוורלי ויטפילד   אוסטרליה אוסטרליה | 1:15.73 דקות |
| 200 מטר חזה | בוורלי ויטפילד   אוסטרליה אוסטרליה | 2:41.05 דקות   שיא אולימפי | דנה סקונפילד   ארצות הברית ארצות הברית | 2:42.05 דקות | גלינה פרוזומנשיקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:42.36 דקות |
| 100 מטר פרפר | מאיומי אאוקי   יפן יפן | 1:03.34 דקות   שיא עולם | רוסביטה באייר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:03.61 דקות | אנדריאה ג'רמטי   הונגריה הונגריה | 1:03.73 דקות |
| 200 מטר פרפר | קארן מו   ארצות הברית ארצות הברית | 2:15.57 דקות   שיא עולם | לין קוללה   ארצות הברית ארצות הברית | 2:16.34 דקות | אלי דניאל   ארצות הברית ארצות הברית | 2:16.74 דקות |
| 200 מטר מעורב אישי | שיין גולד   אוסטרליה אוסטרליה | 2:23.07 דקות   שיא עולם | קורנליה אנדר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:23.59 דקות | לין וידאלי   ארצות הברית ארצות הברית | 2:24.06 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | גייל ניל   אוסטרליה אוסטרליה | 5:02.97 דקות   שיא עולם | לזלי קליף   קנדה קנדה | 5:03.57 דקות | נובלה קליגאריס   איטליה איטליה | 5:03.99 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   שירלי בבשוף   ג'יין ברקמן   ג'ניפר קמפ   סנדרה נילסון | 3:55.19 דקות   שיא עולם | מזרח גרמניה מזרח גרמניה   אנריאה אייף   קורנליה אנדר   אלקה סמיש   גבריאל וטצקו | 3:55.55 דקות | מערב גרמניה מערב גרמניה   גודרון בקמן   היידמרי ריינק   אנגלה שטיינבאך   יוטה ובר | 3:57.93 דקות |
| שליחות 4x100 מטר מעורב | ארצות הברית ארצות הברית   מליסה בלוט   קתרין קאר   דינה דירדוף   סנדרה נילסון | 4:20.75 דקות   שיא עולם | מזרח גרמניה מזרח גרמניה   כריסטין הרבשט   רנטה פוגל   רוסביטה באייר   קורנליה אנדר | 4:24.91 דקות | מערב גרמניה מערב גרמניה   גודרון בקמן   ורני אברלה   סילקה פילן   היידמרי ריינק | 4:26.46 דקות |
שביט (משגר לוויינים)

שביט הוא משגר לוויינים ישראלי מתוצרת מפעל מלמ של התעשייה האווירית. הוא מיוצר החל משנת 1982 ומשמש לשיגור לוויינים קטנים למסלול לווייני נמוך, רובם ככולם ממשפחת לווייני אופק. השביט שוגר למסלול לראשונה ב-19 בספטמבר 1988 מבסיס פלמחים כשהוא נושא את הלוויין הישראלי הראשון אופק 1. שיגור זה הפך את ישראל למדינה השמינית שמשיגה יכולת שיגור עצמאית למסלול.
השביט משוגר מבסיס פלמחים. בניגוד למשגרי לוויינים אחרים בעולם, ה"שביט" משוגר מערבה, נגד סיבוב כדור הארץ, וזאת עקב הרצון למנוע נפילתם של שברים על מקומות מיושבים וכן להימנע מטיסה מעל מדינות עוינות. השיגור מערבה מצריך יותר כוח מאשר שיגור לכיוון מזרח; דבר המקטין את יכולת הנשיאה של המשגר באחוזים ניכרים. לשביט יכולת נשיאה של 290 ק"ג ואילו גרסאות מתקדמות שלו מיועדת לשאת 350 ק"ג ואף 380 ק"ג למסלול לווייני נמוך. המשגר הוא בעל שלושה שלבים המונעים בדלק מוצק. המנועים הרקטיים של שני השלבים הראשונים מיוצרים על ידי מפעל "גבעון" (בעבר של תעש ומנובמבר 2018 של "תומר"), והמנוע של השלב השלישי מיוצר על ידי רפא"ל ומכונה "אזוב".
רקע

עקב מדיניות העמימות של ישראל אין די מידע כדי לקבוע מתי בדיוק הוחלט להתחיל את פרויקט משגר השביט. עם זאת, על פי מספר פרסומים שונים כבר בתחילת שנות ה-70 החלה התעניינות בצמרת הביטחונית בישראל בהקמת תוכנית שיגור לווייני צילום ומודיעין. בכתבה בעיתון "מיאמי הראלד", למחרת שיגור הלוויין אופק 1, רמז יו"ר סוכנות החלל הישראלית דאז, יובל נאמן, כי ישראל עבדה על הלוויין והמשגר כבר מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. יתרה מכך, בפרסום של העיתון הארץ ממרץ 1995 נחשף כי במהלך פעולה משפטית של התעשייה האווירית נגד עובד שלה לשעבר, הודתה התעשייה האווירית כי כבר בשנת 1973 בחנה את הסבירות להצלחת שיגור לוויין דמוי "אופק" על גבי משגר דמוי השביט והסיקה כי הקמת פרויקט כזה הוא מעשי.
הצורך הישראלי ביכולת שיגור עצמאית ובלוויין בא לידי ביטוי בשנת 1973 במלחמת יום הכיפורים, על הכשלים המודיעיניים שהתגלו במהלכה. במשך עשורים נעזרה ישראל בגישה מצומצמת לתמונות לוויין אמריקאיות; לאחר תקיפת הכור הגרעיני בעיראק בשנת 1981 הוגבלה עוד יותר הגישה שניתנה לישראל לתוצרים של לוויינים אמריקאיים. על פי פרסומים שונים, לפני ההחלטה הרשמית בשנת 1982 להקמת תוכנית חלל, ניסתה ישראל פעמיים, בשנים 1975 ו-1981, לרכוש שליטה מלאה על לוויין אמריקאי או לרכוש גישה מלאה ללוויין אמריקאי. יצחק רבין אף ציין כי בדצמבר 1975, שר הביטחון דאז שמעון פרס הגיש בקשה רשמית לרכישת לוויין מהאמריקאים בתמורה למיליארד דולר אמריקאי. לעומת זאת, מספר חודשים לאחר מכן, כאשר העיד בפני חברי קונגרס, טען רבין כי אחרי הכל ישראל לא ביקשה מהם לוויין.
פיתוח

פיתוחו המעשי של משגר השביט החל בנובמבר 1982, כאשר יובל נאמן, אז שר המדע והטכנולוגיה הכריז כי ישראל תקים סוכנות חלל במטרה לבנות ולשגר לוויינים. השביט פותח על ידי התעשייה האווירית לישראל כקבלן הראשי ומפעל מלמ בייחוד. התעשייה הצבאית ייצרה את המנועים הרקטיים של שני השלבים הראשונים, ורפא"ל ייצרה את המנוע הרקטי לשלב השלישי של השביט. השביט הוא משגר תלת-שלבי המונע בדלק מוצק אשר תוכנן לשאת מטען של עד 250 ק"ג למסלול לווייני נמוך. הערכות שונות שיערו תחילה כי שני השלבים הראשונים של השביט לקוחים מהטיל הבליסטי יריחו 2. מאוחר יותר הערכות אלה אושרו בפרסום זר.