stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
להק תעופה
תחומי פעילות > הדרכה, אימון וטיסות VIP

החברה מפעילה גם מסוק בולקו בודד בתצורת נוסעים, המשמש להדרכה, אימון וטיסות VIP.
צי המסוקים

להלן פירוט המסוקים שבבעלות או ברשות החברה:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | זיהוי כלי טיס ("זנב") (לפני כל הקודים מופיעה הקידומת של ישראל - 4X) | יעוד |
| בולקו MBB Bo-105 CBS-4 EMS | 2 | 4X-BJJ, 4X-BJZ | פינוי רפואי |
| בולקו MBB Bo-105 CBS-5 Off-Shore | 1 | 4X-BJP | פינוי רפואי |
| בולקו MBB Bo-105 CBS-4 VIP | 1 | 4X-BJU | טיסות VIP |
| בל 412 Bell 412SP VIP | 2 | 4X-BDU, 4X-BDT | הטסות לאסדת קידוח |
| בל 412 Bell 412HP VIP | 2 | 4X-BDV, 4X-BDO | הטסות לאסדת קידוח |
| MBB/Kawasaki BK 117 | 4 | 4X-BEM, 4X-BIX ,4X-BDW, 4X-BDN | פינוי רפואי |
| ++Sikorsky S-76C | 3 | 4X-BIC ,4X-BEV, 4X-BEP | הטסות לאסדת קידוח |
| Eurocopter EC145 | 1 | 4X-BIU | פינוי רפואי |
הערות שוליים

↑  מאיר מרציאנו, "מסכנים חיי אדם": איחוד הצלה עתר לבג"ץ נגד מד"א, באתר חדשות 13, 19 באפריל 2023
↑  לראשונה: מסוק קבוע לבית החולים יוספטל באילת, באתר ישראל היום
↑  Instagram, www.instagram.com
מגדלי הצעירים

| --- | --- |

מגדלי הצעירים, מימין
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מגורים
 מיקום:  תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2012–2021 (כ־9 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2021 
 אדריכל:  משרד יסקי מור סיון 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 מידות
 גובה:  170 מטר, 150 מטר
 קומות:  46 מגדל מערבי 40 מגדל מזרחי
 קואורדינטות:  32°04′48″N 34°47′47″E﻿ / ﻿32.08°N 34.796389°E﻿ / 32.08; 34.796389
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מגדלי הצעירים(למפת תל אביב רגילה) מגדלי הצעירים(למפת גוש דן רגילה) מגדלי הצעירים(למפת גוש דן מוגדלת) מגדלי הצעירים  he מגדלי הצעיריםhe מגדלי הצעיריםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדלי הצעירים (מגדלי ארלוזורוב) הם צמד גורדי שחקים בדרך בגין בתל אביב-יפו. בנייתם החלה בשנת 2012 והסתיימה ב-2021. גובהו של המגדל המערבי הוא 170 מטרים, והמזרחי בגובה 150 מטרים. המגדל הגבוה כולל 46 קומות, בעוד הנמוך מתנשא לגובה של 40 קומות.
מאפיינים

המגדלים נמצאים בחלקה הצפוני של תוכנית מרכז העסקים הראשי הצפוני של תל אביב בין נתיבי איילון ודרך בגין, בסמוך לתחנת ארלוזורוב של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב. הם תוכננו על ידי משרד האדריכלים יסקי מור סיון. הם בעלי חתך אליפטי, ומבנה משותף בחמש הקומות הראשונות בעל חתך גלי. מאפיין בולט בעיצוב המבנה הן קורות לבנות אופקיות העוטפות את המבנה בכל קומה, ומתכתבות אדריכלית עם סגנון הבאוהאוס התל אביבי, ועם פרויקטים נוספים בתכנון המשרד ברחבי העיר. שני המגדלים מחוברים ביניהם בגשר שנמצא בקומות 35–37.
סך כל שטח המבנה הוא 91,000 מטר רבוע והוא כולל 486 יחידות דיור בנות שניים עד חמישה חדרים, משרדים, שטחי מסחר, גני ילדים ובריכת שחייה. 48 יחידות דיור הוקצו לדיור בר-השגה.
היסטוריה

תוכנית מרכז העסקים הראשי הצפוני של תל אביב אושרה לראשונה ב-2009, וב-2010 החלה התארגנות של קבוצת רכישה שנוהלה על ידי קבוצת חג'ג' וענבל אור. ב-2011 נבחרה חברת דורי בנייה לביצוע הפרויקט.
הבנייה שהייתה אמורה להסתיים עד 2016 החלה ב-2012, אך התעכבה, בין השאר בגלל המתנה להיתר בנייה, העתקת תשתיות חשמל ועקב קשיים כלכליים של חברת דורי בנייה. במקביל, רכשה קבוצת חג'ג' את חלקה של ענבל אור. כמו כן, במקום ארעה הצפת מי תהום בגובה ארבעה מטרים. ב-2016, לאחר המשך העיכוב בעבודות, החליטו חברי קבוצת הרכישה להעביר את ביצוע העבודות לחברת דניה סיבוס, ומועד הסיום עודכן לסוף שנת 2020.
בפברואר 2021 חברת השיכון והבינוי של עיריית תל אביב-יפו, עזרה ובצרון הודיעה כי היא פתחה הגרלה על כ-50 יחידות דיור המיועדות להשכרה תמורת מחיר של 5,887 שקל בחודש בפרויקט, על פי הקריטריונים שנקבעו על ידי העירייה, הדירות ישמשו למשקי בית של זוגות ללא ילדים או ליחידים, הזוכים בהגרלה יקבלו חוזרי השכרה לתקופת בת כ-5 שנים.
הערות שוליים

1 2  על פי תוכנית מתוקנת (אדריכלות), 24 באוקטובר 2019, בארכיון תיקי בניין של עיריית תל אביב
↑  הילה ציאון, בניית "מגדלי הצעירים" בתל-אביב יצאה לדרך, באתר ynet, 3 במאי 2012
↑  מגדלי הצעירים, באתר יסקי מור סיון
↑  מיכל מרגלית, ‏תוכנית המע"ר הצפוני של תל-אביב אושרה להפקדה, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2009
↑  עינת פז-פרנקל, ‏סימן שאתה צעיר: עומרי כספי רכש שתי דירות במגדלי הצעירים, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2010
↑  אריק מירובסקי, ‏הלהיט הנדל"ני של העשור הצטנן: נפילתן ונפילתן של קבוצות הרכישה, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2019
↑  ענת דניאלי, העיכובים בבניית "מגדלי הצעירים": ביהמ"ש חייב את קבוצת חג'ג' למסור מסמכים לקבוצת הרכישה, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2018
↑   רז סמולסקי, כאבי הגדילה של מגדלי הצעירים של חג'ג' ואור, באתר TheMarker‏, 9 באוגוסט 2013
↑   רז סמולסקי, מי תהום הציפו את מגדל הצעירים בת"א - וגרמו להפסקת העבודות, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2015
↑   רז סמולסקי, המועד החדש לאכלוס מגדלי הצעירים בתל אביב, באתר TheMarker‏, 13 ביולי 2016
↑  הילה ציאון, השכרה לזכאים במגדלי הצעירים: כ-5,800 שקל בחודש ל-2.5 חדרים, באתר ynet, 8 בפברואר 2021
↑  עופר פטרסבורג, פותחים את ההגרלה, באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2021
מרכך שיער

מרכך שיער, הקרוי גם מעצב שיער, קונדישנר או קרויטר (באנגלית: Hair conditioner) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשפר את המרקם של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה, המעניקה לשיער ברק ורכות.
היסטוריה

במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד.
מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עמו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים".
בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך.
פעולת המרכך

החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך, במהלך הזמן.
גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עלולים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו.
הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם. מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עלול השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא, לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, לשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה.
לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים אתרים מטפחים.
ראו גם

פוליקווטרניום
הערות שוליים

↑  ראו להלן באתר נוסטלגיה און-ליין (הקישור אינו פעיל, 7 בפברואר 2016)
מי זאת עולה - נשים בתורה על פי הקבלה והחסידות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ניר מנוסי
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מגיד
 תאריך הוצאה:  2019
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  997007935670505171
מי זאת עולה הוא ספר מאת הרב ניר מנוסי העוסק בדמויות נשיות בתורה, על פי פירושים מתחום הקבלה והחסידות. זהו כרך ראשון מתוך טרילוגיה שעתידה לעסוק גם בנשים המופיעות בספרי הנביאים ובספרות חז"ל.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2019, הוצאת מגיד.
הספר

הספר מציג גישה פמיניסטית-תרבותית, לפיה האישה שוות-ערך לגבר אך שונה ממנו בתכונותיה וברצונותיה. לחיזוק גישה זו, המחבר עושה שימוש נרחב במושגים קבליים על זהותם של האיש ושל האישה. הנחת יסוד נוספת היא שבנפש הנשית קיים מאבק מתמיד בין דמות האישה ה"כאוטית" לדמות האישה ה"מתוקנת". האישה הכאוטית מיוצגת בדמותה של לילית והאישה המתוקנת מיוצגת בדמותה של חוה. המחבר מסווג את הנשים בתנ"ך לפי דמות האישה הדומיננטית יותר בנפשן. כך למשל מתוארת לאה כאישה המקושרת לנשמתה של לילית, בעוד רחל מקושרת לנשמתה של חוה.
חלק מהפרקים בספר מוקדשים לסיפורים מורכבים בתנ"ך, כמו מעשה יהודה ותמר ומעשה שכם ודינה – כאשר הספר נותן פרשנות יצירתית המנסה להדגיש "נקודות אור" גם במעשה הבעייתי לכאורה, תוך יישום של המושג "עזות דקדושה" שמקורו בספר הזוהר. פרק נוסף מוקדש למערכת היחסים של המשולש אברהם אבינו שרה אמנו והגר צרת אברהם. המחבר מרחיב על הסיבות לכך שבאירוע הראשון שרה, שעוד נקראה "שרי", פועלת באופן אקטיבי בעוד אברהם פסיבי, ואילו באירוע במקביל השני שרה בשמה החדש פועלת באופן שונה תוך שאברהם הוא האקטיבי. הפרק האחרון מוקדש לאקטיביסטיות של בנות צלופחד ומשמעותה ביחס לזכויות האישה.
הספר מראה כי התנ"ך מכיר בזכויות האישה הרבה יותר מתרבויות מקבילות בעידן העתיק. ביחס לעת החדשה מועלית בספר הטענה כי לפי הקבלה זמן הגאולה מתאפיין בשיווי זכויות מלא לגברים ולנשים. באתר ההוצאה לאור מתוארת מטרת הספר: ”[להעביר] סיפור המשנה את כל מה שחשבנו שידענו על דמות האישה ביהדות – סיפור של נשיות הנמצאת במסע התפתחות מתמיד, ההולכת ועולה מדור לדור עד שמשחזרת את מלוא קומתה האבודה”.
ביקורת על הספר

סיגלית בנאי תיארה את הספר כך: ”כתיבתו נגישה, קולנועית ומתפייטת, וניכר שהוא מכיר היטב את שני העולמות, החילוני והדתי... שפת הכתיבה שלו על לילית שונה מזו שעל שאר הנשים בספר, ונדמה כאילו דמותה מפעילה אותו כיוצר, את היצר החבוי בו, כאילו הוא כותב על לילית שמשתוללת בתוכו...”.
הערות שוליים

↑
הספר באתר ההוצאה לאור.
↑   סיגלית בנאי, "ספירת העומר וקריאה פמיניסטית של נשים בתורה על פי הרב ניר מנוסי", באתר הארץ, 30 באפריל 2020
מוהאג'ר 6

מוהאג'ר 6 (בפרסית: پهپاد مهاجر-6) הוא כטב"ם איראני לתצפית, הכוונה ותקיפה. הכטב"ם נושא חימוש מונחה.
המוהאג'ר 6 נכנס לייצור סדרתי בפברואר 2018 והוא עשוי מחומרים מורכבים כמו כטב"מים אחרים מסוג מוהאג'ר.
היסטוריה מבצעית

לפי הדיווחים, הכטב"ם שימש נגד קבוצת הטרור הסלפית-ג'יהאדיסטית ג'איש אל-עדל הפועלת באזורים הדרומיים של איראן. נראה שכמה כטב"מים מסוג זה ממוקמים באי קשם.
ביולי 2019, איראן השתמשה במוהאג'ר 6 נגד חמושים של מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן.
מוהאג'ר 6 שימש את הכוחות הרוסיים כדי להנחות מל"טים מתאבדים מסוג שאהד 136 למטרותיהם באזור אודסה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
מאפיינים

למוהאג'ר 6 במשקל 600 קילוגרם יש זמן שהייה באוויר של עד 12 שעות עד למרחק של 2,000 קילומטר ולגובה של עד 18,000 רגל, הוא באורך 5 וחצי מטר ומוטת הכנפיים שלו באורך 10 מטר. הכטב"ם ממריא ונוחת על גבי מסלול טיסה.
הוא מצויד במצלמה אופטית או אינפרא אדום.
מאפיינים > חימוש

ניתן להרכיב מתחת לכנפיים 4 טילים מונחים ועוד 2 מתחת לגוף הכטב"ם.
באפשרותו לשאת מספר סוגי חימוש: פצצה מונחת לייזר מדגם קאהם וטיל מונחה אינפרא אדום מדגם אלמס המבוסס על הטיל הישראלי גיל שהונדס לאחור.
הערות שוליים

1 2  ניצן סדן, המל"טים המתאבדים של איראן באים להציל את המלחמה של פוטין, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2022
↑  Binnie, Jeremy (7 בפברואר 2018). "Iran's Mohajer 6 armed UAV goes into production". Jane's Information Group. אורכב מ-המקור ב-2018-07-16. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  'Mohajer-6 UAV' : Powerful tactical reconnaissance and combat drone, iranpress.com (באנגלית)
↑  "Iran Relocates Radar and Expands UAV Airfield on Qeshm". bellingcat. 13 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iran says it used new IRGC drone unit to attack Kurdish dissidents". Jerusalem Post.
1 2  Sebastien Roblin, Getting Familiar with Iran’s Unmanned Combat Air Vehicles, The National Interest, ‏22 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  אמיר בוחבוט‏, חודרים ביצורים ומגיעים מטהראן לת"א: כך נראה "צבא המל"טים" של איראן, באתר וואלה, 16 במרץ 2022
קרינת הרקע הקוסמית

קרינת הרקע הקוסמית (ובקצרה קרינת הרקע) היא קרינה אלקטרומגנטית, כזו שמקרין גוף שחור בטמפרטורה של K‏ 2.7 (C°‏ 270.45−).
קרינה זו באה מכל כיוון ביקום והיא נחשבת להוכחה המובהקת ביותר של תאוריית המפץ הגדול. אין לבלבל בינה לבין קרינה קוסמית, שהיא שם כללי לכל קרינה שמקורה מחוץ לכדור הארץ.
מקור הקרינה - השחבור מחדש (ריקומבינציה)

ניתן לתאר את היקום בראשיתו כמרק של חומר וקרינה, כלומר, החומר והקרינה היו מצומדים. במילים אחרות, היקום היה צפוף ולוהט כל-כך, עד שכל קרן אור נבלעה מיד בחומר שמסביב. היקום המשיך להתפשט, וככל שהתפשט, התקרר וצפיפותו ירדה. רק אחרי שהתפשט במשך כ־380,000 שנה, הגיעה הטמפרטורה לכ־K‏ 3,000 (בערך C°‏ 2,700), כך שאלקטרון ופרוטון יכלו להתחבר יחד וליצור מימן נייטרלי - ובכך, כבר לא התפזרה הקרינה על האלקטרונים שבולעים אותה, אלא המשיכה בדרכה, ואנו רואים אותה היום. זו היא למעשה קרינת הרקע הקוסמית.
תהליך זה נקרא השחבור מחדש (אף על פי שלא היה שחבור קודם לכן, על פי התאוריה הנוכחית, הוא נקרא "השחבור מחדש" מטעמים היסטוריים) והוא תהליך מהיר יחסית. הוא התרחש כמעט בכל מקום ביקום וכמעט באותה עת. למעשה, קרינת הרקע הקוסמית מהווה תמונת מצב של היקום באותה עת. זמן זה נקרא כקליפת הפיזור האחרון, בו הקרינה התפזרה בפעם האחרונה על האלקטרונים והפרוטונים.
ככל שהיקום מתפשט, האנרגיה והטמפרטורה של היקום מוסחים לאדום, וכיום הקרינה הקוסמית נמדדת ב־K‏ 2.725 (C°‏ 270.425−).
המחצית הראשונה של המאה העשרים

הקוסמולוגים ג'ורג' גאמוב, רלף אלפר ורוברט הרמן שיערו שקיימת קרינת רקע. הם טענו שמצבו ההתחלתי של היקום היה כזה שהיה צריך להקרין אנרגיה, כזו שמקרין גוף שחור. האנרגיה אמנם דועכת ומתקררת עם הזמן, אך שרידים שלה אמורים להמצא בכל כיוון. לכאורה נדמה שהקרינה צריכה להגיע רק מכיוון אחד - המקום שבו התרחש המפץ הגדול, אלא שהמפץ לא התרחש במקום מסוים - היקום כולו היה שם, באותו אירוע, והתפשט מאז למה שאנחנו קוראים "היקום הנראה". לכן לפי תאורית המפץ הגדול, הקרינה חייבת להיות נוכחת בכל הכיוונים. (באותה תקופה, לפני שנאספו נתונים מדויקים די הצורך על התרחקות הגלקסיות וקבוע האבל, היה מקובל לחשוב שרגע זה התרחש 300,000 שנה אחרי המפץ הגדול).
שנות השישים

בסופו של דבר, קרינה זו נתגלתה באקראי על ידי שני פיזיקאים מ"מעבדות בל", ארנו פנזיאס ורוברט וילסון, בשנת 1964, בעת שעבדו על דגם חדש של אנטנה. הם גילו רעש רקע של קרינת רדיו שהייתה בעלת עוצמה שווה מכל כיוון. על תגלית חשובה זו, זכו בפרס נובל לפיזיקה.
התגלית הכריעה בין שני המודלים המתחרים, "המצב היציב" ו"המפץ הגדול", עד שכמעט כל הקוסמולוגים שהאמינו במצב היציב, זנחו תאוריה זו. העדויות שהצטברו מאז, שכנעו גם את אחרוני הספקנים מבין הקוסמולוגים.
שנות התשעים ואילך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מעוצמתה הנוכחית של הקרינה בכל כיוון, אפשר להסיק על עצמת הקרינה באותו הרגע, כאשר היקום היה בן 380,000 שנה. אילו הייתה הקרינה מסביב אחידה לחלוטין, כפי שנראה היה בתחילה, היה צריך להסיק שגם היקום היה אחיד לחלוטין באותו רגע מוקדם בזמן - ואז לא ניתן יהיה להסביר את היווצרות הגלקסיות. הגורם היחיד שיכול להסביר היווצרות של גושי חומר מרוכזים, הוא כח הכובד: המשיכה ההדדית בין חלקיקי החומר. היקום היום אינו הומוגני - הגלקסיות מפוזרות באופן לא אחיד עם מרחקים עצומים שמפרידים ביניהן. מכאן שגם היקום בראשיתו לא היה הומוגני - וזה מוכרח להשתקף בקרינת הרקע.
הלוויין קובי שנשלח בשנת 1992 לחלל, כדי לחקור את קרינת הרקע הקוסמית, היה מצויד במצלמות רגישות מאוד, ובעל מערך מחשבים מתוחכם, שאיפשרו לו לזהות הבדלים דקים בקרינת הרקע ממקומות שונים בחלל. הבדלים אלו הסבירו במידה רבה את מבנה היקום הנוכחי, הגלקסיות המסודרות בצבירי גלקסיות וצבירי גלקסיות המסודרים בצבירי-על. לוויינים נוספים שנשלחו מאוחר יותר, אימתו תצפיות אלה.
קרינת הרקע הקוסמית כפי שנמדדה על ידי לוויין המחקר WMAP, שנשלח לחלל ביוני 2001
מיכאל שודריך

| --- | --- |

הרב הראשי לפולין, מיכאל שודריך, אפריל 2017
 לידה:  15 ביוני 1955 (בן 69) ניו יורק
 מדינה:  פולין, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  ישיבה יוניברסיטי  אוניברסיטת סטוני ברוק  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 תפקידים נוספים:  רבה הראשי של פולין
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה (15 בדצמבר 2009)  מדליית סנט ג'ורג' 
 
הרב מיכאל (מרדכי יוסף) שודריך (בפולנית: Michael Schudrich; נולד ב-15 ביוני 1955) הוא רבה הראשי של פולין.
ביוגרפיה

נולד לדוריס גולדפרב ולרב דוד שודריך בעיר ניו יורק, סבו היגר לארצות הברית מהכפר בליגרוד שבפולין לפני מלחמת העולם השנייה.
הוא בוגר אוניברסיטת סטוני ברוק והשלים תואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה. הוא נסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה, המרכז האקדמי והרוחני העליון של הזרם היהודי הקונסרבטיבי, והסמינר להכשרת רבנים שלו. מאוחר יותר חזר וקיבל סמיכה אורתודוקסית מהרב משה דוד טנדלר בישיבה יוניברסיטי.
משנת 1983 ועד 1989 כיהן כרב בקהילה היהודית ביפן, ולאחר שהדריך קבוצות יהודיות רבות לסיורים בפולין, התחיל לעבוד ב"קרן רון לאודר" ועבר להתגורר בוורשה בירת פולין בין 1992–1998. בהמשך שימש רב לסירוגין בלודז' ובוורשה, ובדצמבר 2004 נבחר לכהן כרבה הראשי של פולין[דרושה הבהרה].
שודריך הוא חבר בהסתדרות הרבנים דאמריקה ובוועידת רבני אירופה. בתחום הכשרות הוא משתף פעולה עם ה-OU, עם הרבנות הראשית לישראל ועם ועד הרבנים דשיקגו וארגוני כשרות נוספים. ב-3 בנובמבר 2005 קיבל שודריך אזרחות פולנית ומאז הוא מחזיק באזרחות כפולה אמריקנית-פולנית. ב-27 במאי 2006 הוא הותקף במרכז ורשה בידי גבר בן 33[דרוש מקור], התוקף נעצר והודה בתקיפת הרב בחומר דומה לתרסיס פלפל. נמסר כי לתוקף היו בעבר קשרים עם ארגונים אנטישמיים והיסטוריה של בריונות בתחום הכדורגל.
ב-10 באפריל 2010 סירב[דרוש מקור] להצטרף לטיסת הבכירים הפולנים, כדי לשמור על קדושת השבת. ההחלטה הצילה את חייו, בהתרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה נהרגו כל 96 הנוסעים ובהם הנשיא הפולני, לך קצ'ינסקי.
בספטמבר 2021 הצהיר שודריך כי "אזורים חופשיים מלהט"ב נוגדים את ההלכה" והוסיף באומרו, "אנחנו תמיד מתלוננים על אנטישמיות, יש לנו אחריות מיוחדת לעמוד עבור מי שסובל מאפליה וגם עבור הקהילה הגאה".
הערות שוליים

↑  על אביו ראו: נקרולוג בניו יורק טיימס, מיום 21 בדצמבר 1990.
↑  מתי ברנהרט, ‏הרב הראשי לפולין: אזורים ללא להט"ב – נגד ההלכה, באתר "סרוגים", 5 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307155105171  PLWABN: 9810548881205606  GND: 1145055397  ISNI: 0000 0001 1000 5778  LCCN: n2018008249  MusicBrainz: 495b51f5-a413-4494-b92e-9c15ec50d131  NKC: js20191031073  VIAF: 98461704   WorldCat (עם VIAF): 98461704
לונה פאפא

| --- | --- |

 בימוי:  בחטיאר חודוז'אינאזרוב 
 תסריט:  בחטיאר חודוז'אינאזרוב, אירקלי קווירקיאדזה 
 עריכה:  פיטר אדם 
 שחקנים ראשיים:  מוריץ בלייבטרוי מראב נינידזה ניקולאי פומנקו דינמוחמט אחימוב צ'ולפן חמאטובה אטו מוחמדז'אנוב פולינה ראיקינה 
 מוזיקה:  דאלר נזארוב 
 צילום:  מרטין גשלשט, Dušan Joksimović 
 מדינה:  צרפת, שווייץ, טג'יקיסטן, אוסטריה, גרמניה, רוסיה, יפן 
 חברת הפקה:  Pandora Film  Paradis Films
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  רוסיה1999 ישראל8 במרץ 2001
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה, קומדיה טראגית 
 סרטים בסדרה:  צ'ולפן חמאטובה מוריץ בלייבטרוי ניקולאי פומנקו
 דף הסרט ב־IMDb
 
לונה פאפא (ברוסית: Лунный Папа, מילולית: "אב הירח") הוא סרט קולנוע משנת 1999 בבימויו של בחטיאר חודוז'אינאזרוב בשיתוף פעולה בין רוסיה, טג'יקיסטן, גרמניה, אוסטריה וצרפת. הסרט הוא דרמה קומית המגוללת את סיפורה של נערה אי שם במרכז אסיה, המחפשת את אבי בנה.
הסרט הופץ בישראל ב-8 במרץ 2001 על ידי קולנוע לב.
תקציר עלילה

ממלאקאט בת ה-17 גרה עם אביה ספאר והאח המוגבל נסרדין בכפר בטג'יקיסטן. היא עובדת במסעדה קטנה וחולמת להפוך לשחקנית. כשחברת תיאטרון נודד נכנסת לעיר היא מתגעגעת לביצוע התיאטרלי אך מפתה בחושך על ידי טייס המטוס יאסיר, שמתיימר להיות שחקן ומבטיח לעזור לה להפוך לשחקנית, מבלי לדעת מה קורה בפועל.
כשהיא מאוחר יותר מגלה שהיא בהיריון, אין לה מושג איך זה קרה ומי האב. נחושה לשמור על כבודם, משפחתה האקסצנטרית יוצאת למסע במטרה למצוא את אביו של הילד הלא נולד של ממלאקאט ולאלץ אותו להתחתן איתה. במהלך מסע זה עם מכונית ישנה עמוסת ארנבים דרך אוזבקיסטן, טג'יקיסטן וקירגיזסטן, המשפחה פוגשת שודדים שונים ואת המתחזה המקסים אליק, שמתחזה למפתה בחושך, ומתאהב גם הוא בממאלקאט.
שחקנים ודמויות

צ'ולפן חאמטובה כממלאקאט
מוריץ בלייבטרוי כנסרדין
אטו מוחמדז'אנוב כספר
מראב נינידזה בתפקיד אליק
פולינה ראיקינה בתפקיד חביבוללה (דיבוב)
ניקולאי פומנקו בתפקיד יאסיר
דינמוחמט אחימוב כגניקולוג
הפקה

צילומי הסרט נערכו בקייראקום שבצפון מערב טג'יקיסטן.
פרסים

הסרט קיבל את הפרס הראשי "ורד הזהב" בפסטיבל קינוטבר בשנת 2000. בטקס פרסי הגילדה הרוסית של מבקרי הקולנוע בשנת 2000 זכה הסרט בפרסי הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר.
גלריה

צ'ולפן חמאטובה, המגלמת את התפקיד הראשי. 2008
רכב GAZ Volga 22, מאותו דגם זהה ששימש את ספאר בסרט.
אוטובוס KAvZ 663, מהמותג גא"ז, דגם קרוב ל-KAvZ 651 המשמש בסרט כאמבולנס של אליק
מבט לחוף קייראקום, ששימש תפאורה לכפר הבדיוני לונה פאפא.
ההפקה, ברובה גרמנית, הציעה את השחקן הגרמני מוריץ בלייבטרוי (כאן בפסטיבל ברלין 2007) לתפקיד נסרדין.
אירקלי קווויריקאדה הגאורגי (כאן בשנת 2011), תסריטאי הסרט.
במהלך מסע השיווק לסרט נקראו שחקנים מכמה מדינות, כמו מראב נינידזה הגיאורגי (כאן בשנת 2018)
השחקן הקזחי דינמוחמט אחימוב
האוסטרי מרטין גשלאכט (כאן בשנת 2009) הוא אחד מצלמי הסרט.
ניקולאי פומנקו (כאן במהלך קונצרט ב-2007), מגלם את יאסיר, האב שכל כך מבוקש על ידי ממלאקאט ומשפחתה.
הבמאי בחטיאר חודוז'אינאזרוב.
הערות שוליים

↑  "Лунный папа". Encyclopedia of Russian Cinema. אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-2018-02-13.
↑  "PANDORA FILM Produktion - LUNA PAPA". נבדק ב-2017-05-28.
↑  "Призеры 1991-2005 гг". Kinotavr. אורכב מ-המקור ב-2012-09-18. נבדק ב-2018-02-13.
↑  "2000". Russian Guild of Film Critics.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 02510cca-4cc9-469e-a43f-43f63537368d
להתראות, אללה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לי-אור אמיר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  סיפורת
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת, זמורה-ביתן, דביר
 תאריך הוצאה:  2017
 עורך:  תמר ביאליק
להתראות, אללה הוא רומן ישראלי מאת לי-אור אמיר העוסק בשירות בצה"ל ביהודה ושומרון ובסכסוך הישראלי-פלסטיני מעיניהם של לוחמי חיל הרגלים, מסתערבים ואנשי חמאס.
הספר ראה אור בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן דביר בדצמבר 2017, זכה בפרס קרן קק"ל ע"ש גולדברג והיה מועמד לפרס ספיר לשנת 2018 בקטגוריית ספר ביכורים. בנוסף, הספר והמחברת היו מועמדים לפרס שרת התרבות בתחום היצירה הספרותית לשנת 2018.
הספר מבוסס בחלקו על חוויות השירות הצבאי של המחברת, שלה גם תואר בלימודי המזרח התיכון. לאחרונה חשפה המחברת בטור ב"מאקו" שאחד מהאירועים בספר, ירי מחבלים לעבר כוח צה"ל במחנה פליטים, הוא שחזור מדויק של היתקלות בה הייתה נוכחת. המחברת העידה כי הרושם שהותיר בה תפקוד החיילים באותה היתקלות היה המניע העיקרי לכתיבת הספר.
זוהי אחת היצירות הישראליות הראשונות העוסקות בשירות הצבאי, אשר נוצרו על ידי נשים ומעמידות נשים במרכזן. קדמו לה הספר עם הנצח לא מפחד והסרט אפס ביחסי אנוש, שניהם משנת 2014. המחברת עסקה בסוגיית היעדרה של יצירה נשית בנושא השירות הצבאי בפודקאסט "עוד מעט נהפוך לספר" בהנחייתה, יחד עם אורית מרלין שספרה לגנוב את השמש מבוסס על חוויותיה מקורס מדריכות חי"ר.
תקציר

אריאל, גיבורת הספר, מוצבת בחמ"ל גדודי באזור יהודה ושומרון. בחלקו הראשון של הספר, עבודתה בחמ"ל והקשר המתפתח בינה לבין גיל, מפקד מחלקה בפלוגה לוחמת, שופכים אור הן על השגרה המבצעית של צה"ל ביהודה ושומרון, והן על השפעתו של שירות אינטנסיבי ושוחק זה על הלוחמים ועל יקיריהם. לדברי המחברת, חשוב היה לה לחשוף את הקוראים למציאות המורכבת באזור, בה רוב החיילים והמפקדים מנסים בכל כוחם לשמור על התנהגות מוסרית.
כבר בתחילת הספר מעורר מעצר לילי שהשתבש את חשדה של אריאל, ועד מהרה מסיט את חייה ממסלולם הצפוי. עקב בצד אגודל היא מגלה כי חלק מאנשי הגדוד חברים בכוח מסתערבים אשר אוסף מידע ומסמן מטרות בלב האוכלוסייה הפלסטינית. הערבית בפיה של אריאל כמעט מושלמת לאחר שגדלה כל חייה בביתו של איש מוסד. בילדותה אף חיה תקופה בזהות בדויה במסגרת אחת מ"שליחויותיו". למרות כל זאת, המשימה שמוצעת לה, או נכפית עליה, נועזת במיוחד - לאמץ זהות פלסטינית תפורה למידותיה, ולהתחיל חיים חדשים בלב העיר הפלסטינית שבגזרת הגדוד, קרוב ככל האפשר למנהיגי חמאס שצה"ל מעוניין ללכוד.
יש לאריאל סיבות רבות לסרב, וסיבה איומה אחת להסכים, שדוחפת אותה ברגע האמת למשימה בלתי מוגבלת בזמן, שהסיכוי לחזור ממנה בחיים קלוש. שותפה במשימה הוא אוהד, קצין בגדוד שאף הוא דובר ערבית. הם מתחזים לאח ואחות פלסטינים אמידים החוזרים מגלות ארוכה, והופכים לחבריו הקרובים של טארק עזאם, מנהיגם הצעיר והכריזמטי של לוחמי חמאס בעיר. חברות זו יוצרת עבורם מציאות כמעט מתמדת של סיכון חיים ושל מעשים קשים שמונעים מהצורך לא להיחשף - ואולי גם משיקולים נוספים. במקביל, הקשר של השניים עם ישראל הולך ומצטמצם ככל שהם מעמיקים חדור לשורות חמאס. בצל הסכנה והמצוקה ובמתח שבין זהות למציאות, מתפתח בין השניים קשר אינטימי מורכב וטעון. כשיום הדין מתקרב יהיה עליהם, ביחד ולחוד, לבחור צד בפעם האחרונה - וכלל לא בטוח שיהיה זה אותו צד.