stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע בריינר
הערות שוליים

1 2 3  רפי רשף, רפי רשף אינטימי עונה 6 פרק 2 - ג'וש בריינר, באתר 12+, 22.10.24
↑  העיתונאית הסרוגה על כתב "הארץ": "בזכותו הצלחנו לעבור את הערב הקשה",  באתר כיפה, 14 בפברואר 2024
↑  אלכסנדר כץ, תמיכת דורנר והעיתונאים עזרה: נסגר תיק החקירה נגד כתב וואלה יהושע בריינר, באתר ביזפורטל, 6 בפברואר 2011
↑  נועה פרייס‏, יהושע בריינר מונה לכתב המשטרה של "הארץ", באתר וואלה, 24 באוקטובר 2017
↑  ג'וש בריינר פורש מ'הפטריוטים': "סך הכל היה כיף. יש שם גם אחלה אנשים", באתר ערוץ 7, 1 ביוני 2023
↑  דוד ורטהיים‏, הוחרם על ידי בן גביר וניצל מירי: ג'וש בריינר זכה בפרס אורי אבנרי ל"עיתונות אמיצה", באתר וואלה, 15 במאי 2023
↑   עידו דוד כהן, כתב המשטרה של "הארץ" ג'וש בריינר זכה בפרס המכון הישראלי לעיתונות ולתקשורת, באתר הארץ, 28 בינואר 2025
↑   יהושע בריינר, בנצי גופשטיין, שנאשם בהסתה לגזענות ולטרור, מייעץ לבן גביר בענייני משטרה וביטחון, באתר הארץ, 8 ביוני 2023
↑   יהושע בריינר, מקורות ביטחוניים: בן גביר מורה לנהגיו לבצע עבירות תנועה, מאבטחיו התלוננו, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2023
↑   יהושע בריינר, בן גביר דרש מאה אלף שקל מעובד זר שטיפל באביו - וחויב לשלם לו סכום זהה, באתר הארץ, 2 ביולי 2023
↑  מערכת ישראל היום, דיווח: בן גביר נמלט ממאבטחיו, שנאלצו לרדוף אחריו לאורך כמה קילומטרים, באתר ישראל היום, 5 בפברואר 2024
↑   יהושע בריינר, חנמאל דורפמן מפעיל דוכן למכירת ארבעת המינים - ונתן ללקוח מזדמן להחזיק באקדח שלו, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2023
↑   יהושע בריינר, שב"כ הפסיק לשלוח נציג לדיוני הערכת המצב אצל בן גביר בשל התעמרות מצד השר, באתר הארץ, 29 בפברואר 2024
↑   יהושע בריינר, אנשיו של בן גביר נתנו רישיונות נשק למקורבים, לאנשי תקשורת ולאשתו של ח"כ ואטורי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2024
↑  יהושע בריינר‏, תחקיר: תופסק העברת מיליונים לישיבה הקיצונית, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2010
↑  יהושע בריינר‏, השר שלום מודה: השופט מונה כי הוא איש ליכוד, באתר וואלה, 10 בדצמבר 2012
↑   יהושע בריינר, השוטר שפתח בירי באום אל־חיראן הודה שלא חש בסכנת חיים - וחזר בו, באתר הארץ, 7 ביוני 2019
↑   יהושע בריינר, צוות מיוחד חוקר מדוע הורו אנשי שב"כ לחפש באיברי מין של פלסטינית, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2018
↑   יהושע בריינר, מיילים על אירוע הפרידה מדנינו נמחקו מהמחשב של ניצבת, אך היא לא נחקרה, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2018
↑   יהושע בריינר, ריטמן לחוקריו: בדקו אם יש קשר בין החקירה נגדי לבין חקירת שרה נתניהו, באתר הארץ, 10 ביולי 2018
↑   יהושע בריינר, דורפמן נותן למשטרה הוראות כראש המטה של בן גביר - אך כלל לא מועסק כעובד מדינה, באתר הארץ, 21 במרץ 2023
↑  הקיץ של בן גביר: כתבי המשטרה מחרימים את שיחת הרקע השנתית, באתר וואלה, 22 במרץ 2023
↑   יהושע בריינר, ניצב במשטרה נקלע לזירת רצח. הוא דילג מעל הקורבן, מעד - ויצא מהבניין, באתר הארץ, 24 בינואר 2022
↑  משה שטיינמץ, אחרי שתועד מדלג מעל פצוע: ניצב חכרוש פורש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 31 בינואר 2022
ג'ארד בוש

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1974 (בן 50) מרילנד גיית'רסבורג, מרילנד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  תסריטאית ובמאית
 מקום לימודים:  Quince Orchard High School 
 יצירות בולטות:  "זוטרופוליס" (2016) "מואנה" (2016) "אנקאנטו" (2021)
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ארד בוש (באנגלית: Jared Bush; נולד ב-12 ביוני 1974) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל שיתוף בכתיבה ובימוי של הסרט "זוטרופוליס" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני (2016), בכתיבת הסרט "מואנה" (2016), ובכתיבה, בימוי וזכייה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר עבור הסרט "אנקאנטו" (2021), מלבד היצירה המשותפת וההפקה המבצעת של סדרת ההנפשה "פן זירו - גיבור במשרה חלקית" עבור דיסני XD.   החל מ-2024 הפך למנהל הקריאטיב הראשי של אולפני ההנפשה של וולט דיסני במקומה של ג'ניפר לי.
קריירה

בוש הצטרף לדיסני לפרויקט הסרט "זוטרופוליס" בשלב מוקדם, לפני שהפך מסרט ריגול לסרט משטרתי; הוא היה נרגש לעבוד על סרט ריגול מכיוון שגם אביו וגם סבו עבדו עבור סוכנות הביון המרכזית.
הוא גם כתב את התסריט של הסרט "מואנה" עבור אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
בוש היה שותף ליצירת סדרת הטלוויזיה המונפשת "פן זירו - גיבור במשרה חלקית". בשנת 2021, בוש ביים את הסרט "אנקאנטו" על משפחה קסומה קולומביאנית לצד ביירון הווארד עם קאריס קסטרו סמית' כבמאית משותפת. בוש גם היה שותף בכתיבת התסריט לצד קסטרו סמית'.
ב-19 בספטמבר 2024, אולפני ההנפשה של וולט דיסני הודיעו כי המנהלת הקריאטיבית הראשית ג'ניפר לי פורשת מתפקיד זה כדי לביים ולכתוב את הסרט "לשבור את הקרח 3" וכדי לכתוב ולהפיק את "לשבור את הקרח 4". ובוש הוגדר כיורשה.
פילמוגרפיה

"6 גיבורים" (2014) - פיתוח יצירתי
"זוטרופוליס" (2016) - תסריטאי
"מואנה" (2016) - תסריטאי
"ראלף שובר את האינטרנט" (2018) - פיתוח יצירתי
"לשבור את הקרח 2" (2019) - פיתוח יצירתי
"ריה והדרקון האחרון" (2021) - אחראי יצירתי
"אנקאנטו" (2021) - במאי ותסריטאי
"עולם מוזר" (2022) - פיתוח יצירתי
"המשאלה" (2023) - פיתוח יצירתי
"מואנה 2" (2024) - תסריטאי ואחראי יצירתי
"זוטרופוליס 2" (2025) - במאי ותסריטאי
החל מספטמבר 2024 משמש בוש כמפיק בפועל ומקבל על כך קרדיט בכל ההפקות של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, מכורח תפקידו כמנכ"ל של האולפנים.
הערות שוליים

↑  "D23 Expo: Disney Reveals Animated 'Zootopia' for 2016". Variety. 9 באוגוסט 2013. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Walt Disney Animation Studios Reveals New Zootopia Concept Art". comingsoon.net. 3 במרץ 2015. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  McClintock, Pamela (19 בספטמבר 2024). "Disney Animation Shake-Up: Jennifer Lee Exiting as Chief Creative Officer, Jared Bush Takes Over". The Hollywood Reporter. נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Julius, Jessica (2016). The Art of Zootopia. San Francisco: Chronicle Books. p. 9. ISBN 978-1-4521-5405-3. נבדק ב-6 בפברואר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Moana Press Kit" (PDF). The Walt Disney Studios Media File. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 באוקטובר 2018. נבדק ב-23 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Siegel, Lucas (27 במרץ 2015). "Penn Zero: Become A Part-Time Hero with Sam Levine, Jared Bush, and Balls". ComicBook. נבדק ב-27 ביוני 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Evans, Greg (22 ביוני 2020). "Lin-Manuel Miranda Confirms New Disney Animated Movie Set In Colombia". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729103205171  GND: 1130735214  ISNI: 0000 0004 8643 0000  LCCN: no2016078811  NKC: xx0210110  SUDOC: 195141644  VIAF: 1164146936711113781555   WorldCat (עם VIAF): 1164146936711113781555
ג'יימס ד. פאריוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1950 (בן 74) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ד. פאריוט (באנגלית: James D. Parriott; נולד ב-14 בנובמבר 1950) הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי בעל חברת הפקות על שמו.
קריירה

במרוצת השנים יצר מספר סדרות טלוויזיה, דוגמת Voyagers!,‏ Misfits of Science,‏ Forever Knight,‏ Educating Matt Waters,‏ The American Embassy ו-Defying Gravity.
בשנים 2006 ו-2007 זכה בפרס הטלוויזיה של איגוד התסריטאים האמריקאי.
קרדיטים > קולנוע

| סרט | תסריטאי | במאי | מפיק ראשי |
| --- | --- | --- | --- |
| מלב אל לב (1990) | כן | כן |  |
Rag and Bone‏ (1997): כן
| Good‏ (1998) |  | כן |  |
| Transylvanian Curse ‏(2015) |  |  | כן |
קרדיטים > טלוויזיה

| סדרת טלוויזיה | יוצר | תסריטאי | במאי | מפיק | מפיק אחראי | מפיק ראשי | מפיק שותף | מפיק על | תודות מיוחדות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים (1975) |  | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| The Invisible Man‏ (1975–1976) |  | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| Gemini Man‏ (1976) |  | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| האישה הביונית ‏(1976–1978) |  | כן |  | כן |  |  |  |  |  |
| The American Girls‏ (1978) |  | כן | כן |  |  |  |  |  |  |
| הענק הירוק (1977–1978) |  | כן | כן | כן | כן |  |  |  |  |
| The Legend of the Golden Gun‏ (1979) |  | כן |  |  | כן |  |  |  |  |
| From Here to Eternity (1980) |  |  | כן |  |  |  |  |  |  |
| Nick and the Dobermans (1980) |  | כן |  | כן |  |  |  |  |  |
| Alex and the Doberman Gang (1980) |  | כן |  |  | כן |  |  |  |  |
| The Seal (1981) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Fitz and Bones (1981) |  |  |  |  |  |  | כן |  |  |
| Voyagers! (1982–1983) | כן | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Hawaiian Heat (1984) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Voyager from the Unknown (1985) | כן | כן | כן |  |  | כן |  |  |  |
| Misfits of Science (1985–1986) | כן | כן | כן |  |  |  |  |  |  |
| Island Sons (1987) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Nick Knight (1989) | כן | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| Elvis (1990) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Forever Knight (1992–1996) | כן | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| Staying Afloat (1993) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Bodyguards (1995 pilot) |  | כן | כן |  |  | כן |  |  |  |
| The Invaders (1995) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Educating Matt Waters (1996) | כן |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Dark Skies (1996–1997) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Rag and Bone (1998 pilot) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Action (1999) |  |  | כן |  |  |  |  |  |  |
| Tucker (2001) |  |  | כן |  |  |  |  |  |  |
| Push, Nevada (2002) |  | כן |  |  |  |  | כן |  |  |
| MDs (2002) |  |  |  |  |  | כן |  | כן |  |
| The American Embassy (2002) | כן | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| The Partners (2003) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
| Threat Matrix (2003) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| האנטומיה של גריי (2005–2015) |  | כן |  |  |  | כן |  |  | כן |
| בטי (2006–2007) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| ילדי האנרכיה (2008) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Defying Gravity (2009) | כן | כן |  |  |  |  |  |  |  |
| פרשיות סמויות (2010–2012) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Missing (2012) |  | כן |  |  |  | כן |  |  |  |
| Patriot (2017–2018) |  |  |  |  |  | כן |  |  |  |
האסון האווירי בגרנד קניון

| --- | --- |

איור של רגע ההתנגשות
 תאריך:  30 ביוני 1956
 מיקום:  הפארק הלאומי גרנד קניון, אריזונה
 גורם:  טעות אנוש
 קואורדינטות:  36°10′30″N 111°49′59″W﻿ / ﻿36.175°N 111.833°W﻿ / 36.175; -111.833
 הרוגים:  128
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

 סוג:  דאגלס DC-7
 מוצא:  נמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס
 יעד:  נמל התעופה שיקגו מידוויי
 מפעיל:  יונייטד איירליינס
 נוסעים:  53
 אנשי צוות:  5
 הרוגים:  58
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  0

 סוג:  לוקהיד L-1049 סופר קונסטליישן (אנ')
 מוצא:  נמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס
 יעד:  נמל התעופה דאונטאון צ'ארלס ב. וילר (אנ')
 מפעיל:  TWA
 נוסעים:  64
 אנשי צוות:  6
 הרוגים:  70
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  0
 he
 
האסון האווירי בגרנד קניון התרחש ב-30 ביוני 1956, כאשר מטוס דאגלס DC-7 בטיסה 718 של יונייטד איירליינס התנגש במטוס לוקהיד L-1049 סופר קונסטליישן (אנ') בטיסה 2 של TWA מעל הפארק הלאומי גרנד קניון, אריזונה.
ההתנגשות > לפני ההתנגשות > טיסה 2 של TWA

טיסה 2 של TWA יצאה מנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס ביום שבת, ה-30 ביוני 1956, בשעה 9:01 זמן מקומי. הקברניט היה ג'ק גנדי, בן 41. טייס המשנה היה ג'יימס ריטנר, בן 31 ומהנדס הטיסה היה פורסט ברייפוגל, בן 37. בתא הנוסעים היו 64 נוסעים, ביניהם 11 עובדי TWA שלא היו בתפקיד וטסו בחינם. על המטוס היו ארבע דיילות, מתוכן שתיים לא היו בתפקיד באותו היום. הטיסה המריאה בדרכה לנמל התעופה דאונטאון צ'ארלס ב. וילר (אנ') באיחור של 31 דקות. הטיסה טסה תחילה תחת כללי טיסת מכשירים וטיפסה לגובה של 5,800 מטר באישור הבקרה האווירית. הטיסה יצאה מהמרחב האווירי המבוקר כשעברה מעל העיירה דאגט (אנ'). זמן קצר לאחר ההמראה ביקש גנדי לטפס לגובה של 6,400 מטר כדי להימנע מענני קומולונימבוס שהצטברו בנתיב הטיסה, אולם בקשתו נדחתה עקב תנועה באזור. למרות זאת, קיבלה הטיסה אישור לעבור לגובה של 6,400 מטר על פי כללי טיסת ראייה.
ההתנגשות > לפני ההתנגשות > טיסה 718 של יונייטד איירליינס

טיסה 718 של יונייטד איירליינס המריאה מנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס בשעה 9:04, כשלוש דקות בלבד אחרי טיסה 2. יעד הטיסה היה נמל התעופה שיקגו מידוויי והקברניט היה רוברט "בוב" שירלי, בן 48. טייס המשנה היה רוברט הארמס, בן 36, ומהנדס הטיסה היה ג'יררדו "ג'רארד" פיורה, בן 39. בתא הנוסעים היו 53 נוסעים ו-5 אנשי צוות, מתוכם שתי דיילות. הטיסה יצאה ממרחב אווירי מבוקר (אנ') כשעברה מעל העיר פאלם ספרינגס.
ההתנגשות > ההתנגשות

כעת שתי הטיסות טסו בגובה של 6,400 מטר. בגלל מזג האוויר הקשה ששרר בעת התאונה לא ראו הטיסות זו את זו. בסביבות השעה 10:29 הבחינו שירלי והארמס בטיסה 2 מבעד לעננים וניסו להימנע מההתנגשות בכך שהפנו את מטוסם מטה וימינה בזווית תלולה, אולם זה היה מאוחר מדי. שני המטוסים התנגשו בסביבות השעה 10:30, כאשר הכנף השמאלית של טיסה 718 של יונייטד איירליינס פגעה בזנב של טיסה 2 של TWA וגרמה לניתוקו מגוף המטוס. הכנף שמאלית של טיסה 718 ניזוקה משמעותית והיא התנתקה בחלקה מגוף המטוס בעקבות הפגיעה.
טיסה 2 של TWA נכנסה לצלילה כמעט אנכית לחלוטין בעקבות ניתוק הזנב, ללא יכולת שליטה במטוס. היא פגעה בקניון במהירות של כ-768 קמ"ש. כל 70 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו מיד.
בעקבות הנזק לכנף השמאלית, טיסה 718 של יונייטד איירליינס איבדה עילוי ונכנסה לצלילה כמעט ישרה לחלוטין. היא פגעה בצוק במהירות של כ-770 קמ"ש. כל 53 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו מיד.
מאמצי החילוץ

את המרחב האווירי בו התנגשו המטוסים לא כיסה מכ"ם, ואף אחד מהמטוסים לא נשא קופסאות שחורות או משואת איכון רדיו לשעת חירום. כמו כן, לא היו עדים אמינים להתנגשות או להתרסקות המטוסים לאחר מכן. הסימן הראשון לבעיות החל כאשר מפעילי הרדיו של יונייטד איירליינס בסולט לייק סיטי ובסן פרנסיסקו קלטו שידור משובש מטיסה 718. חוקרי מועצת האווירונאוטיקה האזרחית (אנ') שתפקידה היה לחקור תאונות אוויריות לפני ה-NTSB פיענכו מאוחר יותר את השידור שנשמר על סרט מגנטי כקולו של טייס המשנה רוברט הארמס, שאמר "סולט לייק, אה, 718, אנחנו צוללים!".
לאחר ששני המטוסים לא דיווחו על מיקומם במשך זמן מה, הוכרזו שתי הטיסות כנעדרות והחלו נוהלי חילוץ והצלה. מאוחר יותר באותו היום אותרו הריסות המטוסים על ידי הנרי ופאלן האדג'ין, זוג אחים ובעלי חברת גרנד קניון איירליינס (אנ'). במהלך טיול בקניון, פאלן הבחין בעשן שחור, אולם לא ייחס לדבר חשיבות. רק כששמע על שני המטוסים הנעדרים, הבין פאלן שהעשן שראה יכול להיות עשן של האש שנגרמה מההתרסקות. הוא ואחיו הטיסו מטוס קל מדגם פייפר PA-20 פייסר (אנ') ומצאו את הריסות המטוסים. הם דיווחו לרשויות על ממצאיהם.
החקירה

התאונה נחקרה על ידי מועצת האווירונאוטיקה האזרחית (אנ') שתפקידה היה לחקור תאונות אוויריות לפני ה-NTSB. החקירה נוהלה על ידי ג'ק פרשל (אנ') והייתה מאתגרת במיוחד בשל תנאי השטח הקשים, השטח הנידח בו התנגשו המטוסים וכמו כן היקף ההרס. הדו"ח הסופי כלל בין השאר את ההצהרה הבאה:
המועצה קובעת כי הסיבה הסבירה להתנגשות האווירית הייתה שהטייסים לא הבחינו זה בזה בזמן כדי למנוע את ההתנגשות. לא ניתן לקבוע מדוע הטייסים לא הבחינו זה בזה, אך הראיות מצביעות על כך שהדבר נבע מאחד או משילוב של הגורמים הבאים: עננים שהפריעו לראות והפחיתו את זמן ההפרדה החזותית, מגבלות ראייה עקב ראות לקויה מתא הטייס, עיסוק במשימות שגרתיות בתא הטייס, עיסוק בעניינים שאינם קשורים לבטיחות הטיסה, כגון ניסיון לספק לנוסעים נוף מרהיב יותר של אזור הגרנד קניון, מגבלות פיזיולוגיות של הראייה האנושית שהקטינו את ההזדמנות לראות ולהימנע מהמטוס השני, או חוסר במידע ייעוצי לתעבורה האווירית עקב חוסר במתקנים ובכוח אדם.
המקור באנגלית
The Board determines that the probable cause of this mid-air collision was that the pilots did not see each other in time to avoid the collision. It is not possible to determine why the pilots did not see each other, but the evidence suggests that it resulted from any one or a combination of the following factors: Intervening clouds reducing time for visual separation, visual limitations due to cockpit visibility, and preoccupation with normal cockpit duties, preoccupation with matters unrelated to cockpit duties such as attempting to provide the passengers with a more scenic view of the Grand Canyon area, physiological limits to human vision reducing the time opportunity to see and avoid the other aircraft, or insufficiency of en route air traffic advisory information due to inadequacy of facilities and lack of personnel in air traffic control.
בתרבות הפופולרית

פרק בעונה השלישית של הסדרה תיקי עב"מים (אנ') סקר את ההתנגשות.
הפרק הראשון של עונה 8 של הסדרה תעופה בחקירה סקר את ההתנגשות. הפרק נקרא "התמוטטות מערכת". כמו כן, גם הפרק השישי של העונה ה-12 סקר את התאונה. פרק זה נקרא "אסון בגרנד קניון".
הפרק החמישי בעונה הראשונה של הסדרה למה מטוסים מתרסקים (אנ') סקר את ההתנגשות.
פרק בעונה הראשונה של הסדרה תעלומות בגנים הלאומיים (אנ') סקר את ההתנגשות.
הערות שוליים

↑  lornajarrettblanchard, 1956 — June 30, TWA Flight 2 & United 718 Collide (all killed), Grand Canyon AZ — 128 – Deadliest American Disasters and Large-Loss-of-Life Events, ‏1956-06-30 (באנגלית אמריקאית)
מטוס דומה למטוס המעורב בטיסה 718 של יונייטד איירליינס
איור של שני המטוסים רגע לפני ההתנגשות
באדום: מיקום התרסקות טיסה 2 של TWA. בכחול: מיקום התרסקות טיסה 718 של יונייטד איירליינס
זנב טיסה טיסה 2 של TWA שנמצא במהלך חקירת התאונה
סטדיקאם

דוד דרזי מצלם את יצחק קלפטר בסטדיקאם מדגם גליידקום 4500
סטדיקאם (באנגלית: Steadicam) או יַצָּב הוא מכשיר הנועד לנשיאה ולייצוב של מצלמות קולנוע ומצלמות וידאו. עקרון פעולתו הוא בידוד מכני של המצלמה מתנודות גופו של הצלם, מה שמאפשר צילומים "חלקים", נטולי רעידות, גם כאשר הצלם נע במהירות על משטח לא מישורי.
סטדיקאם הוא הסימן המסחרי הרשום של חברת טיפין (Tiffen), אך משמש גם כשם גנרי כולל לכלל סוגי המייצבים מכל החברות.
היסטוריה

לפני עידן הסטדיקאם, בידי במאי הקולנוע וצלמו היו נתונות שתי אפשרויות עיקריות במקרים של צילום בתנועה: צילום כתף (כאשר הצלם נושא את המצלמה על כתפו) או צילום דולי, כאשר המצלמה נעה על מסילות מיוחדות, המורכבות ומונחות על הקרקע, לצורך צילום הסצנה. אפשרויות נוספות היו צילום מתוך רכב בתנועה, או אף באמצעות כיסא גלגלים.
צילום באמצעות דולי הצריך זמן רב (של הרכבת המסילות המיוחדות וחזרות ממושכות שנדרשו עד להשגת קצב התנועה הנכון) וכסף. צילום כתף, לעומתו, השיג בדרך כלל תוצאות מהירות יותר, אלא שגם הצלם המיומן ביותר לא הצליח להפיק צילום יציב לחלוטין ונטול רעידות. צילום הכתף מקובל בצילומי חדשות, בסרטים דוקומנטריים או כשבמאי הקולנוע רוצה ליצור תחושה מציאותית יותר ואווירת מתח ודרמה. (בסרטי פעולה אפילו נוהגים לטלטל במכוון את המצלמה; סימן ההיכר של הבמאי מייקל ביי)
למעשה, הסטדיקאם משלב את מידת היציבות של חצובה עם יכולת התנועה של דולי והגמישות שמאפשרת מצלמה המוחזקת ביד.
הסטדיקאם "סופג" (משכך) את כל הקפיצות, התזוזות והתנועות החדות בעזרת איזון של משקולות (ולא, כנהוג לחשוב, באמצעות גירוסקופ). בניגוד לתפיסה שהושרשה – שהסטדיקאם מקל על נשיאת המצלמה, נדרשת מצלם הסטדיקאם יכולת גופנית גבוהה משל הצלם הממוצע.
הסטדיקאם הוצג לענף רשמית בשנת 1975 על ידי הממציא והצלם גארט בראון, אשר במקור קרא להמצאה "מייצב בראון" (Brown Stabilizer).
לאחר השלמת בניית אב הטיפוס העובד הראשון, צילם בראון סרטון הדגמה בן 10 דקות, שהדגים את התנועות המהפכניות שהמכשיר החדש היה מסוגל לייצר. הדגמה זאת נצפתה על ידי במאים רבים, בהם סטנלי קובריק וג'ון אבילדסן. הסרט הראשון שעשה שימוש בסטדיקאם הוא "נועד לתהילה" (Bound For Glory) משנת 1976. לצורך צילום אחת הסצנות, העמיד צלם הסרט, הסקל וקסלר, את גארט בראון, מפעיל הסטדיקאם, על פלטפורמה מוגבהת, שבאמצעות מנוף, הונמכה עד שהגיעה לגובה הקרקע. בראון ירד מהפלטפורמה והחל להתהלך בתוך אתר הצילום. התוצאה הרשימה מאוד, משום שקודם לכן הייתה בלתי אפשרית לביצוע. וקסלר זכה בפרס האוסקר עבור הצילום. מיד לאחר מכן, עשה שימוש בסטדיקאם ג'ון שלזינגר, בסרטו "איש המרתון", בסצנות מרדף ברחובות ניו יורק. רוקי, משנת 1976, היה הסרט השלישי שעשה שימוש בהמצאה החדשה. גארט בראון היה מפעיל הסטדיקאם בכל שלושת הסרטים.
סרטים בולטים נוספים שעשו שימוש בסטדיקאם: "ימים ברקיע" (1978) של טרנס מאליק ו"הניצוץ" של סטנלי קובריק (1980), שדחף את ההמצאות של בראון אף רחוק יותר, כשעשה שימוש בסטדיקאם מזווית נמוכה במיוחד, והצריך לשם כך פיתוחים מיוחדים ומורכבים. הפיתוחים האלה הרחיבו את טווח השימוש בסטדיקאם ונחשבים למשמעותיים ביותר מאז המצאתו.
תיאור הפעולה והעבודה

המפעיל לובש רתמה (אפוד), המחוברת לזרוע מכנית, וזו מחוברת על ידי מוט ברזל, המאוזן עם משקולות המצלמה בקצה אחד ומשקל שכנגד בקצה השני. משקל הייצוב שכנגד מונע את התנועות הקטנות של הגוף.
כאשר המפעיל מצלם, ידיו לא נוגעות ישירות במצלמה, אלא רק בזרוע המכנית, והמצלמה נעה, בהתאם למיקום הלחיצות על הזרוע, לכיוון הצילום המבוקש. בעזרת מסך קטן, הצלם יכול לצפות בזמן אמת בתוצאת הצילום והפוקוס בדרך כלל נשלט מרחוק בצורה אלחוטית. 
עבור צילום מזוויות נמוכות, ניתן לסובב את הסטדיקאם למצב נמוך (Low mode).
נעשה שימוש רב בסטדיקאם בצילום של משחקי כדורגל וספורט מגרש
כיום

הדור החדש ביותר של סטדיקאם הוא ה-MK-V AR. המפעיל יכול לעבור בזמן הצילום ממצב גבוה לנמוך ללא שינוי כלשהו, ולנוע בחופשיות לאורך עליות ומורדות, תוך שמירה על קו אופקי.
הערות שוליים

↑  יַצָּב במילון תקשורת המונים (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Michael Grotticelli, At the Super Bowl, The Steadicam Operators Are as Tough As The Players, .thebroadcastbridge.com, ‏12 בפברואר 2018.
דוד דרזי עם סטדיקאם מדגם גליידקום עם מסך LCD
אג'יי מיטשל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביוני 2002 (גיל: 22) אנס, בלגיה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  25
 מכללה:  אוניברסיטת סנטה ברברה (2021–2024)
 דראפט:  בחירה מספר 38, 2024 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 2019–2021   2024–הווה   2024–הווה:  לימבורג יונייטד   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   ←אוקלהומה סיטי בלו
אג'יי מיטשל (באנגלית: Ajay Mitchell; נולד ב-25 ביוני 2002) הוא כדורסלן בלגי-אמריקאי המשחק עבור קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר בליגת ה-NBA, במסגרת חוזה דו-כיווני עם קבוצת אוקלהומה סיטי בלו מליגת ה-G-League. הוא שיחק בליגת המכללות עבור קבוצת אוניברסיטת סנטה ברברה גאוצ'וס. מיטשל נבחר בדראפט ה-NBA של 2024. מאז 2021, הוא משחק עבור נבחרת בלגיה בכדורסל.
חיים וקריירה מוקדמים

מיטשל גדל באנס, בלגיה. בגיל 17, עבר לצרפת למשך מספר חודשים, שם שיחק ב-13 משחקים בקבוצת הנוער של נאנטר, יחד עם ויקטור ומבניאמה ושחקנים נוספים. הוא החל לשחק בקבוצת הנוער של לימבורג יונייטד ב-2019, וערך שתי הופעות בקבוצת הבוגרים בליגת הכדורסל המקצועית של בלגיה בעונת 2019/2020.
מיטשל שיחק בקבוצת הבוגרים בעונת 2020/2021, תוך שמירה על מעמדו החובבני. לאחר העונה, הוא התחייב לשחק כדורסל מכללות עבור הגאוצ'וס של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
קריירת מכללות

מיטשל שיחק ב-27 משחקים בעונת השנה הראשונה שלו, ונבחר לשחקן הרוקי של השנה ב-Big West Conference ולנבחרת השנייה של כל ה-Big West Conference, לאחר שהשיג ממוצעים של 11.6 נקודות, 3.7 אסיסטים ו-2.2 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה, הוא השיג ממוצעים של 16.3 נקודות, 5.1 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק, ונבחר לשחקן השנה ב-Big West Conference.
קריירה מקצועית > אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2024–הווה)

ב-27 ביוני 2024, נבחר מיטשל עם הבחירה ה-38 בדראפט ה-NBA של 2024 על ידי ניו יורק ניקס, אך מיד לאחר הדראפט הועבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לבחירה ה-40 בדראפט ולכסף. ב-6 ביולי 2024, חתם מיטשל על חוזה דו-כיווני עם אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-10 בינואר 2025, מיטשל נותח לתיקון פציעת אצבע ברגל ימין ודווח שייעדר למשך 10–12 שבועות.
קריירה בנבחרת

מיטשל שיחק עבור נבחרת בלגיה עד גיל 19 בכדורסל, לפני שעשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של בלגיה בגיל 18 ב-2021.
הערות שוליים

↑  Thunder Signs Nikola Topić and Dillion Jones, www.nba.com (באנגלית)
↑  OKC Thunder Rookie Ajay Mitchell Undergoes Surgery, injury Timeline, www.si.com (באנגלית)
איתי שמח

| --- | --- |
 סוגה:  ילדים
 מנחים:  איתי שגב
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  1
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני מימד
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור בישראל:  1996
 
איתי שמח הייתה תוכנית טלוויזיה רצף לילדים ונוער בהנחיית איתי שגב, ששודרה בשנת 1996 בערוץ הילדים. תוכנית זו נוצרה על מנת להתחרות בתוכניתה של מיכל ינאי, "הקרנבל של מיכל", ששודרה בערוץ 2.
בתוכנית זו איתי שגב מנחה רצועת שידורים לילדים בשבת בבוקר. בתוכנית היו מערכונים קצרצרים לילדים, בין היתר עם דמויות שהופיעו במקור בתוכנית הקומדי סטור, ביניהם דמותה של "הפולנייה", והכלב לוטו, אחיו של טוטו מהמחזמר הקוסם!. אל איתי הצטרף בובה בשם "חבר שלי" (אשר הופעלה בידי מיכאל וייגל). בסוף כל פרק איתי שגב שר ביחד עם חבורת ילדים שיר ילדים מפורסם בסגנון חדש.
לה רינקונאדה (פרו)

| --- | --- |
דגל לה רינקונאדהדגל לה רינקונאדה

תצפית על העיר
 מדינה:  פרו פרו
 מחוז:  פונו
 גובה:  5,100 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  50,000 (2012)
 קואורדינטות:  14°37′54″S 69°26′47″W﻿ / ﻿14.631666666667°S 69.446388888889°W﻿ / -14.631666666667; -69.446388888889 
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פרו מוגדלת) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטלה רינקונאדה(למפת פרו רגילה) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטלה רינקונאדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לה רינקונאדה (בספרדית: La Rinconada) היא עיר בהרי האנדים בפרו, והיא מקום היישוב הגבוה ביותר בעולם שמיושב באופן קבוע (5,100 מטרים מעל פני הים).
גאוגרפיה

לה רינקונאדה נמצאת בנפת סן אנטוניו דה פוטינה (אנ') שבמחוז פונו (אנ'), בדרום-מזרח פרו. היא ממוקמת כ-20 ק"מ מערבית לגבול עם בוליביה, וכ-80 ק"מ צפונית לאגם טיטיקקה. העיר שוכנת למרגלותיו של הקרחון "La Bella Durmiente" ("היפהפייה הנמה"). העיר ממוקמת בגובה של 5,100 מטרים מעל פני הים, והיא גבוהה ב-700 מטרים ממקום היישוב השני בגובהו בעל אותו סדר גודל של אוכלוסייה (Cerro de Pasco, שבמרכז פרו).