ניו יורק (BB-34)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, ניו יורק, בפיקודו של קפטן אדוארד ל. ביץ' האב, הפכה לאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה ה-9 (BatDiv 9), בפיקודו של אדמירל משנה יו רודמן. היא נשלחה לתגבר את הצי הגדול הבריטי בים הצפוני, והגיעה לסקפה פלו ב-7 בדצמבר 1917. האוניות של הצי האמריקאי הוקצו לשייטת אוניות המערכה השישית בצי הגדול, והאוניות האמריקאיות הצטרפו למצור וליווי שיירות. בדצמבר 1917, ניו יורק ושאר אוניות המערכה האמריקאיות השתתפו במספר תרגילי ירי. ניו יורק השיגה את הציון הגבוה ביותר מבין האוניות עבור הסוללה הראשית שלה, עם דיוק של 93.3 אחוזים. בסופו של דבר ניו יורק הייתה המבצעת הטובה ביותר בתרגילים הללו, האונייה היחידה שדורגה כ"מצוינת" בעוד שרבות מאחיותיה זכו לביקורות ביצועים בינוניות.
היא לא ירתה אף ירייה בקרב במהלך המלחמה, אבל כן זכתה לקרדיט על הטבעת כלי אויב. במהלך אחת ממשימות הליווי שלה, השיירה שליוותה עברה שתי התקפות שונות של צוללות גרמניות. בערב 14 באוקטובר 1918, כשניו יורק הובילה קבוצת אוניות מערכה לתוך פנטלנד פירת', היא היטלטלה מהתנגשות תת-מימית אלימה בצד הימני, ואחריה זמן קצר לאחר מכן עוד אחת לירכתיים שניתקה שני להבים באחד מהמדחפים שלה, מפחיתים את האונייה למנוע אחד ולמהירות של 12 קשרים (22 קמ"ש). לאנשי הצוות שהיו על הסיפון היה ברור מיד שהיא פגעה בחפץ תת-מימי, אבל עומק הערוץ פירושו שזה לא יכול היה להיות ספינה טרופה. המפקדים הגיעו למסקנה כי ניו יורק כנראה התנגשה בטעות בצוללת. הם הסכימו שהצוללת תקעה את החרטום שלה בצד האונייה, ואז נפגעה כעבור רגעים על ידי המדחף של האונייה. לדעתם, הנזק היה קטלני לצוללת הגרמנית. המפגש המוזר - והמקרי - סימן את הפעם היחידה בכל שירותה של פלגת אוניות המערכה התשיעית עם הצי הגדול שאחת מאוניותיה הטביעה כלי שיט גרמני. בדיקה לאחר המלחמה של הרישומים הגרמניים העלתה שייתכן שהצוללת שאבדה הייתה UB-113 או UB-123, אולם, אף אחד מאלה לא נראה אפשרי, שכן UB-113 הוטבעה על ידי סירת תותחים צרפתית במפרץ גסקוניה שבועות לפני כן, ו-UB-123 טבעה בשדה המוקשים של הים הצפוני חמישה ימים לאחר שהניו יורק סבלה מההתנגשות.
ניזוקה קשות מאובדן מדחף, הפליגה האונייה לרוזית' בליווי כבד לתיקונים ב-15 באוקטובר. בשעה 01:00 למחרת בבוקר שיגרה צוללת שלושה טורפדות לעבר הכלי הפגוע, שכולן חלפו לפניה. שלא כמו במקרים קודמים, קיימות ראיות מספיקות כדי להניח שהתקפת טורפדו זו לא הייתה אזעקת שווא - מספר קצינים ואנשים על סיפון ניו יורק ראו בבירור את שובלי הטורפדות לאור הירח המלא, וצוללת אותרה בסביבה הקרובה. על ידי סיור זמן קצר לאחר המתקפה. למרבה האירוניה, מצבה של אוניית המערכה הפגועה הוא אולי מה שהציל אותה: למרות שהנוהל הסטנדרטי היה הפלגה במהירות של 16 קשרים (30 קמ"ש), ניו יורק יכלה להפליג רק במהירות של 12 קשרים (22 קמ"ש) על המדחף האחד שלה. בשל כך, ההיסטוריון ג'רי ג'ונס מאמין שקברניט הצוללת לא העריך נכון את מהירות האונייה. אולם ללא נזק נוסף, אוניית המערכה הגיעה בשלום למבדוק יבש ברוזית'. כשהורמה האונייה מהמים, נמצא בגוף שלה שקע גדול התואם חרטום צוללת.
ניו יורק גם אירחה לעיתים קרובות נכבדים זרים, כולל ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ואדוארד, נסיך ויילס, וכן הנסיך הירוהיטו מהאימפריה היפנית. האונייה עניינה מאוד מעצמות אירופיות אחרות, מכיוון שזו הייתה במקרים רבים הזדמנות ראשונה לראות דרדנוט אמריקאית מקרוב. היא הייתה נוכחה בכניעת צי הים הפתוח הגרמני ב-21 בנובמבר 1918 בלשון הים של פורת', מספר ימים לאחר חתימת שביתת הנשק, ולאחר מכן חזרה לארצות הברית לזמן קצר. לאחר מכן היא שימשה כמלווה של ג'ורג' וושינגטון, שנשאה את הנשיא וודרו וילסון בדרכו לוועידת השלום בפריז.