stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיליפ ברת'רטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1955 (בן 69) פרסטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מנצ'סטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ ברת'רטון (באנגלית: Philip Bretherton; נולד ב-30 במאי 1955) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מתפקידו בדמות אליסטר דיקון בסדרת הטלוויזיה הבריטית "בחלוף השנים".
ביוגרפיה

ברת'רטון נולד פרסטון שבלנקשייר. הוא למד אנגלית ודרמה באוניברסיטת מנצ'סטר, שם החליט להיות שחקן. בנובמבר 1988 הופיע ברת'רטון בסדרה "רמפול" בפרק "The Barrow Boy" בתפקיד הוגו שילינגפורד. עוד ב-1988 שיחק באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד "רוד". ב-1991 גילם בסדרה את רוברט וסטון, וב-2004 הופיע בסדרה בתפקיד איאן דאבנפורט.
ביוגרפיה > קריירה

ברת'רטון הופיע בסדרה "חדר מיון" בתפקיד אנדרו באוור, בסדרה "נשות הכדורגלנים" גילם את סטפן האוזר, ובסדרה "תחבולות חדשות שיחק בתפקיד דאג סטנדאיבן. עוד הופיע בפרק "פרשת גשר תור" בסדרה "ספר הפרשיות של שרלוק הולמס" מ-1990 בתפקיד מר ג'ויס קאמינגס QC. בעונה הראשונה של הסדרה "Murder in Suburbia" גילם את פיליפ ויטמור. הוא שיחק בפרק "Last Seen Wearing" של הסדרה "המפקח מורס" בתפקיד המורה לצרפתית דייוויד אקום. בסדרה "דרקולה הצעיר" שיחק ברת'רטון בעונה החמישית והאחרונה בתפקיד רוקוולייר. ב-1987 השתתף ברת'רטון בפרק "At Bertram's Hotel" בסדרה "מיס מארפל" בתפקיד מפקח בילוש קמפבל.
בתיאטרון שיחק ברת'רטון בהפקה של המחזה "פיגמליון" בתיאטרון קלויד קמרי (Clwyd Theatr Cymru) במולד שבפלינטשייר.
ב-2013 הופיע ברת'רטון בסרט "The Fifth Estate" בתפקיד ביל קלר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1988 התחתן ברת'רטון עם שרי ביינס.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 |  | The XYY Man | שוטר | בפרק "A View to a Death" |
| 1981 |  | The Eternal Day of Michel De Ghelderode | כתב | סרט קצר |
| 1983 |  | The Balance of Nature | ספנסר פיירפקס | סרט טלוויזיה |
| 1987 | מיס מארפל | Agatha Christie's Miss Marple | מפקח בילוש קמפבל | בפרק "At Bertram's Hotel" |
| 1987 | יריד ההבלים | Vanity Fair | ג'ון | מיני-סדרה |
| 1987 |  | Cry Freedom | מייג'ור בושוף |  |
| 1988 | המפקח מורס | Inspector Morse | דייוויד אקום | בפרק "Last Seen Wearing" |
| 1988 | רמפול | Rumpole of the Bailey | הוגו שילינגפורת' | בפרק "Rumpole and the Barrow Boy" |
| 1988 | כריסטבל | Christabel | קומיסר ג'ון | מיני-סדרה |
| 1989 |  | The Paradise Club | מפקח בילוש דון רייט | בפרק "Sins of the Fathers" |
| 1989 |  | The Free Frenchman | פרסי טרנט | מיני-סדרה |
| 1989 | סיפורי המסתורין של רות רנדל | The Ruth Rendell Mysteries | ג'ון ויטון | בפרק "The Veiled One" |
| 1990 |  | Shoot to Kill | מפקח בילוש רון גאפרי | סרט טלוויזיה |
| 1991 | שרלוק הולמס | The Case-Book of Sherlock Holmes | מר ג'ויס קאמינגס QC | בפרק "The Problem of Thor Bridge" |
| 1995 |  | Degrees of Error | ראיין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1995 |  | Hollyoaks | אריק "ריקו" פיניגן |  |
| 1996 | שרמן | Sharman | סטורוק | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1997 |  | Holding On | סטראון | מיני-סדרה |
| 1999 |  | Wing and a Prayer | אירווינג קזנוב | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1999 |  | Real Women | גאס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1999 |  | Real Women II | גאס | סדרת טלוויזיה |
| 2000–2001 | חדר מיון | Casualty | אנדרו באוור | סדרת טלוויזיה |
| 2001 | לבבות ועצמות | Hearts and Bones | פיליפ לינם | סדרת טלוויזיה |
| 2001 |  | Swallow | מייק ביקון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2002–2003 | נשות הכדורגלנים | Footballers' Wives | סטפן האוזר | סדרת טלוויזיה |
| 2003 | תחבולות חדשות | New Tricks | דאג סטנדאיבן | בפרק "The Chinese Job" |
| 2004 |  | Murder in Suburbia | פיליפ ויטמור | בפרק "Millionaire's Row" |
| 2004–2005 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | איאן דאבנפורט | סדרת טלוויזיה |
| 1992–2005 | בחלוף השנים | As Time Goes By | אליסטר דיקון | סדרת טלוויזיה |
| 2007 |  | Snow White: The Sequel | דיבוב |  |
| 2008 |  | Dark Floors | וולטר |  |
| 2008 |  | The Bill | איאן ובסטר | בפרק "In Deep" |
| 2009 |  | Londynczycy | ד"ר המילטון | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2010 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | מתיו וודלי | בפרק "The Made-to-Measure Murders" |
| 2011 | הגלימה | Silk | פרד הייג | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012 |  | The Foreigner | אריק | סרט קצר |
| 2013 |  | The Syndicate | אנדי פיירצ'ייל | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 |  | The Fifth Estate | ביל קלר |  |
| 2013 |  | Strike Back |  | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 |  | Young Dracula | רוקוולייר | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | רופאים | Doctors | פטריק יאקוביץ' | בפרק "Monique" |
| 2015 |  | The Car Washer | הנרי | סרט קצר |
הערות שוליים

↑  "atgbcentral.com/kathiephillip.html". atgbcentral.com. 7 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2012. נבדק ב-31 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006056722  VIAF: 39129958   WorldCat (עם VIAF): 39129958
עונת 1996/1997 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  24 באוגוסט 1996 – 31 במאי 1997 (281 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  בית"ר ירושלים
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  575 (2.4 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל מוטי קקון (20 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל אלי אוחנה
 → 1995/19961997/1998 ←
 
משה דדש מניף את צלחת האליפות
עונת 1996/1997 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-41 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1996/1997 היו הפועל ירושלים והפועל טייבה. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1996 והסתיימה ב-24 במאי 1997. בתום העונה סיימה בית"ר ירושלים במקום הראשון וזכתה באליפות השלישית בתולדותיה. מלך השערים של העונה היה מוטי קקון מהפועל פתח תקווה שכבש 20 שערים.
בסיום העונה הפועל טייבה וצפרירים חולון נשרו לליגה הארצית. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1997/1998 היו הפועל אשקלון ועירוני אשדוד.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בית"ר ירושלים | 30 | 21 | 6 | 3 | 62 | 20 | 42 | 69 | העפילה לשלב מוקדמות ליגת האלופות |
| 2 | הפועל פתח תקווה | 30 | 18 | 6 | 6 | 57 | 37 | 20 | 60 | העפילה לגביע אופ"א |
| 3 | הפועל באר שבע | 30 | 19 | 3 | 8 | 44 | 25 | 19 | 60 | העפילה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 4 | מכבי פתח תקווה | 30 | 14 | 10 | 6 | 39 | 22 | 17 | 52 | העפילה לגביע האינטרטוטו |
| 5 | מכבי חיפה | 30 | 13 | 9 | 8 | 48 | 34 | 14 | 48 | העפילה לגביע האינטרטוטו |
| 6 | מכבי תל אביב | 30 | 13 | 7 | 10 | 47 | 34 | 13 | 46 |  |
| 7 | הפועל חיפה | 30 | 12 | 7 | 11 | 34 | 33 | 1 | 43 |  |
| 8 | הפועל כפר סבא | 30 | 11 | 7 | 12 | 34 | 39 | 5- | 40 |  |
| 9 | עירוני ראשון לציון | 30 | 11 | 7 | 12 | 35 | 47 | 12- | 40 |  |
| 10 | בני יהודה תל אביב | 30 | 10 | 8 | 12 | 32 | 40 | 8- | 38 |  |
| 11 | הפועל בית שאן | 30 | 9 | 7 | 14 | 29 | 34 | 5- | 34 |  |
| 12 | הפועל ירושלים | 30 | 9 | 7 | 14 | 30 | 41 | 11- | 34 |  |
| 13 | הפועל תל אביב | 30 | 8 | 9 | 13 | 29 | 32 | 3- | 33 |  |
| 14 | מכבי הרצליה | 30 | 9 | 5 | 16 | 19 | 28 | 9- | 32 |  |
| 15 | צפרירים חולון | 30 | 4 | 9 | 17 | 17 | 43 | 26- | 21 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל טייבה | 30 | 4 | 3 | 23 | 19 | 66 | 47- | 15 | ירדו ליגה |
פרמגצרוס

| פרמגצרוס |
| --- | --- |
  מאובני קרניים ושחזור של פרמגצרוס
תקופה
תחילת פליסטוקן- הולוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
סוג:: פרמגצרוס
מינים
 Praemegaceros dawkinsi  Praemegaceros cazioti  Praemegaceros obscurus  Praemegaceros pliotarandoides  Praemegaceros solilhacus  Praemegaceros verticornis
שם מדעי
 Praemegaceros

פרמגצרוס (שם מדעי: Praemegaceros) הוא סוג נכחד של אייל שהתקיים באירואסיה במשך הפליסטוקן עד ההולוקן. הוא היה בעל תפוצה נרחבת באירופה ובמערב ומרכז אסיה אך החל להיעלם עם סוף הפליסטוקן, ייתכן שעקב ציד אנושי. עם זאת האיילים שחיו באי סרדיניה הצליחו לשרוד עד שנכחדו 5,500 שנה לפני הספירה.
המאובנים של האייל התגלו ב:צרפת, גאורגיה, גרמניה, יוון, ישראל, איטליה, רומניה, רוסיה, ספרד, סוריה וטג'יקיסטן.
אייל זה דמה במראהו מעט לאייל אדום אך היה בעל קרניים רחבות ומסועפות שפנו כלפי חוץ והיו בעלי בסיס רחב יחסית. משקלו של האייל מגיע ל-200 עד 450 ק"ג בקירוב.
מיון

אייל זה תואר למדע ב-1920 בידי החוקר פורטיס ובמשך שנים תואר כזן של האייל (הסוג Cervus) ולפי מספר חוקרים היה דומה מעט למגלוצרוס או המגצרואידס (Megaceroides).
בסוג זה ישנם 6 מינים:
P. dawkinsi
P. cazioti
P. obscurus
P. pliotarandoides
P. solilhacus
P. verticornis
פרמאונט פליירס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ים ג'יאנופולוס 
 תקופת הפעילות:  7 ביוני 2017 – הווה (7 שנים)
 חברת אם:  פרמאונט 
 מוצרים עיקריים:  יצירת קולנוע 
 
פרמאונט פליירס (באנגלית: Paramount Players) היא חברת הפקת סרטים אמריקאית של סרטי פרמאונט, המתמקדת ב"סרטים בעלי מאפיינים עכשוויים" וזאת, תוך כדי עבודה עם מותגים אחרים של פרמאונט גלובל. השם מרמז על מקורותיה המוקדמים ביותר, עוד שנקראה Famous Players Film Company – לפני הקמתה ב-1914 על ידי ויליאם וודסוורת' הודקינסון.
הפקה

להלן לקט מהסרטים שהופקו בידי פרמאונט פליירס:
| --- | --- |
 2018: "אחות טובה, אחות רעה"  2019: "מה גברים רוצים"  2019: "דורה והעיר האבודה"  2019: "אלי":  2019: "משחקים באש"  2020: "מצלמת גוף"  2021: "צוות ה-J"  2022: "יתומה: ההתחלה"  2022: "סמייל"  2022: "מונסטר היי: הסרט"  2022: "כדורגל פנטזיה"  עתידי: "דירה 7א"  עתידי: "מונסטר היי 2"
הערות שוליים

↑  Dave McNary, Dave McNary, Paramount Pictures Launches New Production Division Headed by Brian Robbins, Variety, ‏2017-06-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Paramount Pictures CEO says struggling studio is 'poised for a renaissance.' Inside Jim Gianopulos' first year, Los Angeles Times, ‏2018-04-24 (באנגלית אמריקאית)
פינוי אוכלוסייה בברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה

פינוי אוכלוסייה בברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה (אווקואציה) הוא שמָן של מספר פעולות שנקטה ברית המועצות לפינוי התעשייה הכבדה והקלה, ייצור מזון, ואוכלוסייה הרחק מהחזית בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביום השלישי לפלישת גרמניה לרוסיה הוקמה בהוראת סטלין ועדת הפינוי (Совет по эвакуации при СНК СССР), וזו דנה באופן שבו יפונו הכלים הנדרשים ללחימה מחוץ לטווח סכנה. בראש הוועדה הועמד לזר קגנוביץ'. ב-3 ביולי 1941 השתנה הרכב הוועדה ובראשה הועמד ניקולאי שברניק.
בעקבות פעילות הוועדה בשנים 1941-1942 פונו כ-17 מיליון תושבים. כמו כן פונו 2593 מפעלים (70% מהם פונו לאורל, מזרח סיביר, אסיה המרכזית וקזחסטן) השאר לאזור ולגה (כיום חלק מהמחוז הפדרלי של הוולגה) ומערב סיביר. מפעלים אלו היו כ-30% מיכולת תעשייתית של ברית המועצות לפני תחילת המלחמה. המפעלים באזורי הפינוי הוקמו בהליך מזורז לרוב בבניינים ארעים ובמהלך שנת 1942 כבר החלו ביצור תוצרת לטובת החזית.
כמו כן פונו כ-40% מהכוח העובד של המדינה שכלל מהנדסים, טכנאים ומפעילי מכונות עבור תעשייה זו. בשנת 1941 פונו 2,393,300 בהמות.
השפעת הפינוי על האזורים שאוכלוסייה פונתה אליהם

מקובל לקשר את עליית התיאטרון והבלט בקזחסטן וברפובליקות אחרות באסיה המרכזית לתנופה שקיבלו בעקבות הגעת אמנים ממערב רוסיה בתקופת המלחמה.
בנוסף לכך, האזורים זכו לגידול משמעתי בתשתית התחבורתית, התעשייתית ועוד.
לקריאה נוספת

Куманев Г. А. Война и эвакуация в СССР. 1941—1942 годы // Новая и новейшая история, № 6, 2006
Потемкина М. Н. Эвакуация и национальные отношения в советском тылу в годы Великой Отечественной войны // Отечественная история, № 3, 2002
Родионов Н. А. Приём, размещение и трудовая деятельность эвакуированного населения в Удмуртской АССР (1941—1945 гг.)//В годы суровых испытаний. О ратном и трудовом подвиге сынов и дочерей Удмуртии: Сборник статей. Устинов, 1986;
Удмуртия в период Великой Отечественной войны (1941—1945 гг.). Ижевск, 1996.
Удмуртская республика: Энциклопедия / Гл. ред. В. В. Туганаев. — Ижевск: Удмуртия, 2000. — 800 с. — 20000 экз ‏ISBN 5-7659-0732-6
הערות שוליים

↑  Bradt Travel Guides, 24 באוק 2008 - 432 עמודים
פול כריטיין

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1862 אוקסון, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת 
 פטירה:  6 במאי 1948 (בגיל 85) ארקור, הרפובליקה הצרפתית הרביעית צרפת 
 מקום קבורה:  cemetery of Fontainebleau 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1883–1921 (כ־38 שנים)
 דרגה:   ז'נרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-3 מפקד הקורפוס ה-30
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד  צלב המלחמה 1914–1918  אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר האיטלקי 
 
ז'נרל של דיוויזיה אדריין פול אלכסנדר כריטיין (בצרפתית: Adrien Paul Alexandre Chrétien;‏ 12 בספטמבר 1862 – 6 במאי 1948) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

כריטיין נולד ב-12 בספטמבר 1862 באוקסון, ובשנת 1883 הוא התגייס לצבא צרפת והצטרף לרגימנט רובאי אלג'יריה ה-1. הוא השתתף במלחמת סין–צרפת (1884–1885), בה הפך מעוות כאשר כדור פגע בו באוזן ימין. בשנת 1892, בדרגת קפטן, שירת ברגימנט הרובאים האלג'יראי ה-3. ב-24 במרץ 1912 הועלה לדרגת קולונל, וקיבל את הפיקוד על רגימנט הרגלים ה-39.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד על יחידתו, וב-6 בספטמבר 1914 הוא נפצע בברך. ב-19 באוקטובר מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-77, וב-18 בדצמבר הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. ב-3 בפברואר 1915 קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים ה-3, ועוטר בצלב המפקד של לגיון הכבוד. ב-25 במרץ וב-23 בדצמבר הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. ב-19 בינואר 1916 מונה למפקד הגזרה הצפונית של אזור ורדן, וב-21 בינואר מונה למפקד הקורפוס ה-30. חודש לאחר מכן הותקפו כוחותיו על ידי הגרמנים, והם ספגו אבדות כבדות. למרות האבדות הקורפוס המשיך להילחם, ונטל חלק בקרבות השונים במערכה. ב-10 ביוני 1918 הוא הוצא לחופשה, וב-7 באוקטובר קיבל על עצמו את הפיקוד על חיילי הכיבוש של מדינות ההסכמה בבולגריה, תפקיד אותו מילא עד ה-10 באוגוסט 1919.
ביוגרפיה > אחריתו

בשנת 1921 הוא פרש סופית מהצבא והתיישב בארקור, ובשנת 1932 הוא הפך לנשיא הארגון החברה החופשית של חקלאות, מדעים, אמנויות ו-Belles-Letters of Eure. הוא עזב את תפקידו ב-1933 כאשר הוחלף על ידי מוריס הרווי, ונפטר ב-6 במאי 1948. על שמו נקרא רחוב בוורדן.
עליזה פליישר

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1954 (בת 70) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  עליזה שמאי 
 ענף מדעי:  כלכלה סביבתית 
 מקום מגורים:  רחובות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב; הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית; אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 במרץ 1995) 
 
עליזה פליישר (נולדה ב-25 ביולי 1954) היא פרופסור אמריטה במחלקה לכלכלה סביבתית וניהול בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית. התמחתה בתחום הערכת שירותי המערכת האקולוגית בישראל, מהחוקרים הבולטים בארץ בנושא כלכלת התיירות, ובפרט בתחום המרחב הכפרי וכלכלת הסביבה.
ביוגרפיה

עליזה (שמאי) פליישר נולדה בתל אביב והשלימה את לימודיה בתיכון עירוני ה' בתל אביב.
ב-1977 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 השלימה תואר .M.Sc בכלכלה חקלאית וניהול בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1982 השלימה תואר שני בכלכלה חקלאית באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, וב-1983 קיבלה תואר דוקטור בכלכלה חקלאית באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בשנת 1984 התחילה לעבוד במרכז ויץ ללימודי הפיתוח ברחובות, ובשנת 1998 החלה את עבודתה כמרצה במסלול לקביעות באוניברסיטה העברית בירושלים, במחלקה לכלכלת סביבה וניהול בפקולטה לחקלאות.
הקימה והייתה מנהלת המגמה לניהול מלונאות, משאבי מזון ותיירות באוניברסיטה העברית, ושימשה כראש הקתדרה למלונאות ע"ש יקותיאל פדרמן. בין תפקידיה האחרים באוניברסיטה העברית שימשה כסגן דיקן לעניינים בינלאומיים וראש בית הספר הבינלאומי למדעי החקלאות. היא ייסדה את פורום חוקרי התיירות בישראל, שמקיים כנס מדעי מדי שנה, והייתה שותפה בפרויקט המארג - מערכות אקולוגיות ורווחת האדם בישראל, שבו הובילה את הפרק על התרומה הכלכלית לרווחת האדם של שירותי המערכת האקולוגית, עם פרופ' ניר בקר.
פליישר היא מחלוצי תחום המחקר בכלכלת המרחב הכפרי, כלכלת תיירות, ובהערכה כלכלית של שירותי המערכת האקולוגית ושטחים פתוחים. תרומתה לתחומים אלו מתמקדת בהבנת החשיבות הרבה הטמונה בהערכת שירותים אלו, ובקבלת החלטות בכל הנוגע להקצאות שימושי קרקע, שבהן מעורבים נופים פתוחים וחקלאיים, המספקים שירותי מערכת שאין להם שווקים מפורשים, ולכן אין להם ערך שוק.
שימשה עורכת בכתבי-עת אקדמיים, בהם:
"Annals of Tourism Research", "Journal of Travel Research", "Tourism - An International Interdisciplinary Journal".
פליישר חברה באקדמיה הבינלאומית ללימודי התיירות International Academy for the Study of
בנוסף לעיסוקיה האקדמיים היא מורה ליוגה. נשואה לד"ר ניילס פליישר ולהם שלוש בנות. מתגוררים ברחובות.
פרסומים

פליישר פרסמה 12 פרקים בספרים אקדמיים בתחומי התמחותה, וכ־50 מאמרים בכתבי-עת בינלאומיים, בהם:
"American journal of Agricultural Economics", "Annals of Tourism Research", "Journal of Agricultural Economics", "Tourism Management", "Journal of Travel Research", "Ecological Economics", ועוד. כן כתבה עשרה פרקים בספרים, ועשרות דוחות מדעיים עבור גופים, כגון משרד התיירות, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, הסוכנות היהודית ואחרים.
פעילות ציבורית

בשנים 1999–2003 כיהנה פליישר כחברה במועצת המנהלים של "פמה חברה להשקעות ונכסים". במהלך שנת 2004 שימשה כיועצת לבנק העולמי בתחום של תיירות ופיתוח הכפר. בשנים 2001–2007 שימשה כחברה במועצת המנהלים של "דקלה קרנות נאמנות".
הערות שוליים

↑  Prof. Aliza Fleischer, האוניברסיטה העברית, ‏נלקח ב-12 באפריל 2023
↑  TOURISM ECONOMICS – Contributions by Aliza Fleischer, אוניברסיטת קווינסלנד, ‏נלקח ב-13 באפריל 2023
↑  פורום חוקרי התיירות בישראל הכנס השנתי – תשע"ו "פיתוח תיירות בתנאי איום מתמשך – הרצוי המצוי והפיצוי, באתר Academia.edu
↑  כנס חיפה של "פורום חוקרי התיירות בישראל", ‏נלקח ב-13 באפריל 2023
↑  הערכה לאומית, מערכות אקולוגיות ורווחת האדם, ‏נלקח ב-13 באפריל 2023
↑  פרופ' עליזה פליישר, [Tourism http://www.tourismscholars.org/index.php האקדמיה הבינלאומית ללימודי התיירות], באתר האקדמיה הבינלאומית למדעי התיירות, ‏מאי 2023
↑   עליזה פליישר, דף שער בספרייה הלאומית
1 2  רוני בורג, רוצים אירופה: אל הג'קוזי, הצימר והבוטיק, באתר Xnet‏, 24 באפריל 2011
↑  הארץ, משרד התיירות: דירוג הצימרים אינו על הפרק; בראש סדר העדיפויות - מלוניות, באתר TheMarker‏, 15 בנובמבר 2006
↑  פרופ' עליזה פליישר, פרופ' ענת צ'צ'יק, כפרי תיירות ו/או תיירות בכפרים, מדיניות ותכנון כלכליים בענף התיירות הכפרית, באתר משרד החקלאות, ‏מרץ 2011
↑  פרופ' עליזה פליישר, פרופ' ענת צ'צ'יק, דו"ח מסכם לתכנית מחקר, באתר משרד החקלאות, ‏פברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271958805171  GND: 170633977  ISNI: 0000 0000 2934 4844  LCCN: n92031189  NKC: pna2007384088  ORCID: 0000-0002-6575-4052  ResearcherID: J-7900-2016  VIAF: 55804324   WorldCat (עם VIAF): 55804324
פיליפ ברטון

פיליפ ברטון (באנגלית: Phillip Burton‏; 1 ביוני 1926 - 10 באפריל 1983) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קליפורניה מ-1964 ועד מותו ב-1983. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית וייצג את מחוז הקונגרס החמישי של קליפורניה.
בתקופתו בקונגרס, ברטון היה ידוע בדעותיו הליברליות ובתמיכתו החזקה בזכויות אזרח, הגנה על הסביבה ותוכניות רווחה חברתית. הוא היה מחבר מפתח של חוק החינוך לנכים, שהפך מאוחר יותר לחוק החינוך של יחידים עם מוגבלות (IDEA), והוא פעל להרחבת הגישה לשירותי בריאות וחינוך לכל האמריקאים.
ברטון היה גם תומך חזק בהגנה על הסביבה, ומילא תפקיד מפתח בהקמת אזור הבילוי הלאומי שער הזהב בקליפורניה. הוא גם היה מעורב בהקמת חוף הים הלאומי פוינט רייס, אזור מוגן של קו חוף וטבע בראשיתי בצפון קליפורניה.
בנוסף לעבודתו בקונגרס, ברטון היה גם דמות חזקה בפוליטיקה של קליפורניה, והוא מילא תפקיד מפתח בעיצוב המפלגה הדמוקרטית של המדינה. הוא נודע ביכולתו לבנות קואליציות ולבצע דברים, והוא זכה לכבוד הן מצד עמיתיו בקונגרס והן מצד בוחריו בקליפורניה.
ברטון נפטר ב-1983 בגיל 56, ובקונגרס החליפה אותו אשתו, סאלה ברטון, שכיהנה עד 1987.
ביוגרפיה > ראשית חייו וחינוך

ברטון נולד בסינסינטי, אוהיו, והיה בנם של מילדרד (לאונרד) ותומאס ברטון, שהיה איש מכירות ורופא.  הוא למד בתיכון וושינגטון במילווקי, ויסקונסין, וסיים את לימודיו בתיכון ג'ורג' וושינגטון במחוז ריצ'מונד של סן פרנסיסקו, ב-1944. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1947 ותואר ראשון מבית הספר למשפטים של מכללת גולדן גייט בשנת 1952.
ביוגרפיה > קריירה

ברטון שירת בחיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ובמהלך מלחמת קוריאה, ומאוחר יותר עבד כעורך דין והתקבל לעבודה בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1956.
ברטון נבחר לאספה המדינתית של קליפורניה בנובמבר 1956, וכיהן שם מ-1957 עד 1964. ב-1959 ייצג את ארצות הברית בוועידת איגוד האמנה האטלנטית בצרפת.
ביוגרפיה > קריירה > הקונגרס האמריקאי

ברטון, כדמוקרט, זכה בבחירות מיוחדות שנערכו בפברואר 1964 כדי למלא את המקום הפנוי בבית הנבחרים של ארצות הברית כתוצאה מהתפטרותו של ג'ון פ. שלי, שנבחר לראשות עיריית סן פרנסיסקו. ברטון נבחר מחדש לעשרת הקונגרסים הבאים וכיהן מ-18 בפברואר 1964 עד 10 באפריל 1983. בשנת 1965, ברטון היה אחד משלושת חברי הבית היחידים שהצביעו נגד ההקצאות שהנשיא לינדון ב' ג'ונסון ביקש למלחמת וייטנאם.
ברטון היה ציר בוועידה הדמוקרטית של מדינת קליפורניה מ-1968 עד 1982. הוא גם היה ציר בוועידה הלאומית הדמוקרטית בשנים 1968 ו-1972. בוועידה של 1968, הוא היה חלק מהמשלחת שהתחייבה לרוברט פ. קנדי, שנרצח לאחר שזכה בפריימריז הדמוקרטים בקליפורניה ביוני.
ב-1973, ברטון איפשר להצעת חוק לעלות ללא "חוק סגור" - קביעה לפיה לא ייתכנו תיקונים בה - לראשונה מאז שנות ה-20. סיום החוק הסגור יצר עירוי של לוביסטים פדרליים בבניין הקפיטול; הלוביסטים פנו לחברי קונגרס כדי להוסיף מימון לפרויקטים האהובים על לוביסטים להצעות חוק. מסיבה זו כתב דייוויד פרום שברטון "יצר את הקונגרס המודרני" יותר מכל אחד אחר.
לאחר שהדמוקרטים השיגו רוב חזק ב-1974, הוא הצליח לגרום לבית הנבחרים לבטל את ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית.  ברטון נתמך על ידי איגודי עובדים דגל בפעילי איגוד, ותמך בפעילות של איגוד עובדי החווה ושל איגוד כורי הפחם.
כשהנשיא ג'רלד פורד הופיע בפני הקונגרס ב-1975 כדי לבקש סיוע במהלך משבר פליטים בבירות וייטנאם וקמבודיה, ברטון התעצבן כל כך מהבקשה של פורד שהוא כינה אותה "מעוררת זעם" ועזב באמצע הנאום. בדצמבר 1976, ברטון הפסיד בקושי בהצעה למנהיג הרוב בבית ג'ים רייט מפורט וורת', טקסס, בהצבעה של 148 מול 147.
הוא היה מחבר הצעת החוק שכוננה את אזור הבילוי הלאומי שער הזהב וחקיקה להקמת אזורי טבע בראשיתי ברחבי הארץ. הוא נתן חסות לחוק שהגדיל באופן משמעותי את מערכת הפארקים רדווד ב-1987.  חוף הים הלאומי פוינט רייס כולל את האזור הפראי פיליפ ברטון, שנקרא על שם חבר הקונגרס ב-1985. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, הוא עבד עם הקשר ההומו ביל קראוס כדי ליצור חקיקה ומימון לחקר האיידס באזור סן פרנסיסקו. הוא גם סייע בביסוס עמדתם של נציגים ללא הצבעה מגואם, איי הבתולה וסמואה האמריקנית.
לפני 1976, פיל ברטון עודד את ננסי פלוסי לערוך גיוס כספים פוליטיים באחוזה בסן פרנסיסקו שהיא חלקה עם בעלה, המשקיע פול פלוסי. בשנת 1976, היא נבחרה כחברה בוועדה הלאומית הדמוקרטית, לימים יו"ר המפלגה הדמוקרטית של צפון קליפורניה ולאחר מכן המפלגה הדמוקרטית בכל המדינה, ובשנת 1985, התמודדה על יו"ר ה-DNC.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

ברטון מת ב-10 באפריל 1983, בסן פרנסיסקו בגיל 56, מפריצת מפרצת בטנית באבי העורקים. הוא נשרף, והאפר נקבר בבית הקברות הלאומי של הפרסידיו של סן פרנסיסקו. אשתו סאלה ברטון זכתה בבחירות מיוחדות ביוני 1983 כדי לכהן את שארית כהונתו. היא נבחרה לכהונה מלאה בשנים 1984 ו-1986. המושב של ברטון הוחזק מאוחר יותר על ידי ננסי פלוסי, שניצחה בבחירות מיוחדות ב-1987, לאחר מותה של סאלה ברטון.
קיים פסל של ברטון במדשאה הגדולה בפורט מייסון, באזור הנופש של שער הזהב. הבניין הפדרלי של סן פרנסיסקו נקרא על שמו של ברטון. בית הספר התיכון פיליפ וסאלה ברטון, בסן פרנסיסקו, במקום בו עמד בית הספר התיכון וודרו וילסון לשעבר, נקרא על שם ברטון ואשתו.
בתרבות הפופולרית

הוא הוצג על ידי דאקין מתיוס בסרט והתזמורת ממשיכה לנגן של HBO משנת 1993 ועל ידי רוברט צ'ימנטו בסרט מילק משנת 2008.
הערות שוליים

↑  Dunar, Andrew J. (2000). "Burton, Phillip (1926–1983), congressman | American National Biography". doi:10.1093/anb/9780198606697.article.0700352. ISBN 978-0-19-860669-7.
1 2 3 4 5 6  Frum, David (2000). How We Got Here: The '70s. New York, New York: Basic Books. pp. 278–279. ISBN 0-465-04195-7.
↑  Remini, Robert V.; Congress, Library of (2006-04-25). The House: The History of the House of Representatives. HarperCollins. ISBN 9780060884345.
↑  "National Park Service: Biography (Congressman Phillip Burton)". אורכב מ-המקור ב-2007-08-24.
↑  "The beginning of the end for Nancy Pelosi?". 2014-11-28. נבדק ב-2014-11-29.
↑  "26 Mar 1978, 11 - The Fresno Bee at Newspapers.com". Newspapers.com (באנגלית). נבדק ב-2021-05-03.
↑  Faleomavaega, Eni F.H. (1995). Navigating the Future: A Samoan Perspective on U.S.-Pacific Relations. KIN Publications. p. 3. ISBN 0964442612.
1 2  "Widow elected to fill seat of Phil Burton". Ocala Star-Banner. Associated Press. 22 ביוני 1983. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432742505171  GND: 119396122  ISNI: 0000 0000 2362 9750  LCCN: n83156898  NARA: 10569316  NTA: 151046050  SNAC: w68055ns  US Congress: B001156  VIAF: 69738013   WorldCat (עם VIAF): 69738013 
ברטון באספה
פיליפ ברטון לוחץ ידיים למזכיר הכללי של ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב (מימין), עם היושב ראש קארל אלברט (באמצע) ב-1975.