stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס פ. הנל
ביוגרפיה

הנל נולד באן ארבור שבמישיגן. בנם של הוגו ואמלי (פוקס) הנל. המשפחה עברה לסנט לואיס שבמיזורי כאשר צ'ארלס היה ילד. עיסוקו הראשון היה כשוליה במשרד של חברת שילוח בסנט לואיס, בה הוא עסק במגוון תפקידים במשך כ-15 שנים, עד שפתח בקריירה עצמאית כסופר ואיש עסקים.
ספרו "שיטת המפתח הראשי" נכתב ב-1912, ונחשב לאחד מראשוני ספרי העידן החדש. הנל התייחס בספרו לכל תחומי החיים וההתפתחות האישית של האדם, וניסה לענות על שאלות כגון איך להיות עשיר או איך לחיות בבריאות טובה. מכירות הספר קודמו על ידי מגזין "עידן חדש" שנערך על ידי אליזבת טון; עד 1933 מכר הספר מעל 200,000 עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל מכתבי תודה על ההשפעות המיטיבות של ספרו, כגון מכתב שקיבל ב-1919 מנפוליאון היל, שהיה איש עסקים מצליח באותה תקופה, בו טען כי הוא חייב את הצלחתו במידה רבה לספרו של הנל.
הנל ניסה ליישם בחייו את התאוריות להן הטיף, והצלחתו האישית כללה מספר חברות גדולות שהיו בבעלותו: חברת הסחר היבשתית, החברה לשיפור עמק סקרמנטו והחברה לכריית זהב וכסף במקסיקו. במהלך חייו זכה הנל לתארים רבים ממוסדות לימוד שונים ברחבי ארצות הברית.
הנל נפטר ב-1949 בגיל 83, ונקבר בסנט לואיס.
בשנים האחרונות זכו ספריו ועבודתו להכרה מחודשת בעקבות פרסומו בעולם של הסרט "הסוד", בו צוטטו דבריו של הנל.
צ'סלב קישצ'ק

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1925 Roczyny, רפובליקת פולין 
 פטירה:  5 בנובמבר 2015 (בגיל 90) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  Orthodox Cemetery in Warsaw 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית
 בן או בת זוג:  Maria Teresa Kiszczak 
 פרסים והוקרה
 מסדר הידידות (1 באוקטובר 1985)  מדליית יום העצמאות ה-10 של פולין העממית  מדליית ארד "הכוחות המזוינים בשירות המולדת"  מדליית כסף "הכוחות המזוינים בשירות המולדת"  מדליית זהב "הכוחות המזוינים בשירות המולדת"  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה  מדליה על חיזוק הברית הקרבית  מדליית יובל ה-40 לפולין העממית  אות גרודוולד  מסדר צלב גרונוולד, דרגה 3  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליית יובל ה-30 לפולין העממית  מסדר הבונים של הרפובליקה העממית הפולנית  מדליית זהב להצטיינות בהגנה הלאומית  מדליית כסף להצטיינות בהגנה הלאומית  מדליית ארד להצטיינות בהגנה הלאומית  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941־1945 
 
צ'סלב קישצ'ק (בפולנית: Czesław Kiszczak;‏ 19 באוקטובר 1925 – 5 בנובמבר 2015, ורשה) היה פוליטיקאי פולני. בין השנים 1981–1990 כיהן בתפקיד שר הפנים והיה בין אנשי המפתח של המשטר ברפובליקה העממית של פולין.
ביוגרפיה

צ'סלב קישצ'ק נולד למשפחת איכרים. בשנת 1943 הוא נשלח על ידי שלטונות הכיבוש הנאצי לעבודות בווינה. עד לשנת 1945 הוא עבד במסילת רכבת. לאחר כיבוש העיר על ידי הצבא האדום הוא חזר לשטח פולין והתגייס לצבא. בשנת 1946 הוא נשלח ללונדון ופעל להחזרת חיילים של צבא אנדרס למולדת. בשנת 1947 חזר לפולין והחל לשרת במודיעין הצבאי.
בשנת 1957 סיים את האקדמיה הצבאית ובשנת 1972 מונה לראש המודיעין הצבאי וסגן ראש המטה הכללי.
ב-31 ביולי 1981 מונה לשר הפנים, ובסוף שנה זו התמנה לחבר בוועדה הצבאית להצלה לאומית. בתקופה זו הונהג במדינה ממשל צבאי, ובהיותו שר הפנים היה קישצ'ק אחראי על הפעילות נגד ארגון סולידריות וארגוני אופוזיציה אחרים. ב-17 בספטמבר 1986 הוא הכריז על שחרור 225 אנשי אופוזיציה – הצעד הראשון לתחילת הדיאלוג בין השלטון הקומוניסטי לבין מתנגדי המשטר. בהמשך הוא היה בין יוזמי דיאלוג פתוח עם נציגי האופוזיציה. בתחילת 1989 היה בין אנשי המשטר שדרשו מהנהגת המפלגה הקומוניסטית להמשיך בדיונים עם מתנגדי המשטר.
ב-2 באוגוסט 1989 מונה קישצ'ק לראש הממשלה על ידי וויצ'ך ירוזלסקי. מועמדותו אומנם אושרה בפרלמנט הפולני, אך הוא לא הצליח להרכיב את הממשלה. ב-19 באוגוסט מונה תדאוש מזובצקי לראש הממשלה, וקישצ'ק המשיך לכהן בתפקיד שר הפנים וסגן ראש הממשלה. ביולי 1990 הוא עזב את הממשלה ומאז לא כיהן בתפקיד ציבורי כלשהו.
קישצ'ק נפטר בשנת 2015. הממשל סירב לתת לו מקום בבית הקברות הצבאי פובונזקי, ובטקס הקבורה לא נכח נציג כלשהו של הממשלה.
משפטים

בשנת 2007 יזם שימון ניימייץ פתיחת חקירה נגד צ'סלב קישצ'ק על חלקו ב"מבצע היאצינט" נגד קהילת הלהט"ב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בפברואר 2008 הוחלט שהמבצע היה חוקי לאור המצב החוקתי באותה תקופה.
בשנת 2009 הוא נמצא אשם בפיטורי שוטר בשנת 1985 רק משום שבתו עברה טקס דתי.
בשנת 2012 הוא נמצא אשם בחברות בקבוצה שהנהיגה משטר צבאי במדינה ללא סמכות.
פתיחה איטלקית

הפתיחה האיטלקית או ג'וקו פיאנו (giucco piano-"משחק שקט") היא פתיחת השחמט בעלת התיעוד העתיק ביותר. השחקן הפורטוגזי דמיאנו שחי בין השנים 1480 ל-1544 תיעד את משחקיו בתחילת המאה ה-16 ולאחריו האיטלקי ג'ואקינו גרקו (1600–1634 בערך) השתמש בפתיחה זו ורשם את משחקיו בראשית המאה ה-17. הפתיחה הייתה מאוד פופולרית במהלך המאה ה-19 אך שיפורים ביכולת ההגנה של השחקנים הובילו אמני שחמט מודרניים להעדיף את הפתיחה הספרדית כפתיחה שמבטיחה ללבן סיכוי גדול יותר ליוזמה ארוכת טווח.
הפתיחה האיטלקית מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט בין c50-c54.
הפתיחה מתחילה במהלכים הבאים:
ה4 ה5
פו3 פג6
רג4 רג5
לרץ הלבן ב-ג4 תפקיד מפתח, הוא מונע מהשחור להשתלט על מרכז הלוח באמצעות קידום הרגלי ל-ד5 וכן חולש על הערוגה הרגישה באגף המלך - ו7. הלבן מתכנן לשלוט על המרכז באמצעות קידום הרגלי ל-ד4 ולתקוף את המלך השחור. השחור מנסה לשחרר את עמדתו על ידי החלפת כלים ולפרוץ את המרכז על ידי ד5, או לנסות להגן על הרגלי המרכזי שלו ב-ה5.
משחקים לדוגמה

1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bc4 Bc5 4. O-O Nf6 5. d3 O-O 6. Nbd2 a6 7. c3 d6 8. Bb3
Ba7 9. h3 h6 10. Re1 Be6 11. Nf1 Re8 12. Bc2 d5 13. exd5 Qxd5 14. Ng3 Rad8 15.
Qe2 Qd7 16. Be3 Bxe3 17. fxe3 Nd5 18. d4 exd4 19. exd4 Bf5 20. Ne5 Nf4 21. Qf2
Nxe5 22. Bxf5 Ned3 23. Rxe8+ Qxe8 24. Qd2 Qb5 25. b3 c5 26. Bxd3 Qxd3 27. Qxf4
Qxc3 28. Rc1 Qxd4+ 29. Qxd4 cxd4 30. Kf2 Rd5 31. Ne4 Re5 32. Nd2 d3 33. Re1 Ra5
34. a4 Rf5+ 35. Nf3 b5 36. Re5 1-0
החלופות העיקריות ל-3...רג5 הן 3...פו6 המכונה הגנת שני הפרשים, 3....רה7 (הגנה הונגרית), 3...ד6 (פתיחה לא מקובלת המכונה פתיחה סמי-איטלקית), 3...ז6, 3...פד4 (גמביט בלקבורן-שילינג) ו-3...ו5.
הסתעפויות עקריות

מנקודה זו יכול המשחק להתפתח למספר וריאנטים
גמביט אבנס: ב4 - באמצעות הקרבת רגלי הלבן מפתח את כליו במהירות וזוכה ביתרון עמדתי.
הגמביט האיטלקי: ד4 - הלבן פורץ במרכז ללא הכנות.
ג3 - הלבן מכין את הפריצה במרכז. השחור יכול להגן על הרגלי ב-ה5 באמצעות מה-ה7 או לתקוף ב-פו6.
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4775361-4
פרס חנה ארנדט

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה
 הגוף המעניק:  קרן היינריך בל, Senate of Bremen 
 תקופת הפרס:  1994–הווה (כ־30 שנה)
 נקרא על שם:  חנה ארנדט
 אתר רשמי
 
פרס חנה ארנדט למחשבה פוליטית (בגרמנית: Hannah-Arendt-Preis für politisches Denken) הוא פרס המוענק לאנשים המייצגים את המסורת של התאורטיקנית הפוליטית חנה ארנדט, במיוחד בכל הקשור לחקר הטוטליטריזם. הפרס הוקם ב-1994 על ידי קרן היינריך בל (אנ') (המזוהה עם מפלגת הירוקים בגרמניה) וממשלת ברמן. הוא מוענק על ידי חבר שופטים בינלאומי. סכום הפרס הוא 10,000 אירו.
הזוכים בפרס

| שנה | זוכה | מדינה | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | אגנש הלר | הונגריה |  |
| 1996 | פרנסואה פירה | צרפת |  |
| 1997 | פריימוט דוב (אנ') | גרמניה |  |
| 1997 | יואכים גאוק | גרמניה |  |
| 1998 | אנטייה וולמר (אנ') | גרמניה |  |
| 1998 | קלוד לפורט (אנ') | צרפת |  |
| 1999 | מאסימו קאקיארי (אנ') | איטליה |  |
| 2000 | ילנה בונר (אנ') | רוסיה |  |
| 2001 | ארנסט וולראט (גר') | גרמניה |  |
| 2001 | דניאל כהן-בנדיט | צרפת, גרמניה |  |
| 2002 | ג'אני ואטימו (אנ') | איטליה |  |
| 2003 | מייקל איגנטייף | קנדה |  |
| 2004 | ארנסט-וולפגנג בוקנפרדה (אנ') | גרמניה |  |
| 2005 | ואירה ויקה-פרייברגה | לטביה |  |
| 2006 | ז'וליה קרסטיבה | בולגריה, צרפת |  |
| 2007 | טוני ג'אט | ארצות הברית |  |
| 2008 | ויקטור זסלבסקי (אנ') | רוסיה |  |
| 2009 | קורט פלאש (אנ') | גרמניה |  |
| 2010 | פרנסואה ז׳וליין (אנ') | צרפת |  |
| 2011 | נביד קרמאני (אנ') | גרמניה, איראן |  |
| 2012 | יפעת ויס | ישראל |  |
| 2013 | טימותי סניידר | ארצות הברית |  |
| 2014 | נאדז'דה טולוקוניקובה (אנ') | רוסיה | חברת פוסי ריוט |
| 2014 | מריה אליוקינה (אנ') | רוסיה | חברת פוסי ריוט |
| 2014 | יורי אנדרוחוביץ' (אנ') | אוקרינה |  |
| 2016 | כריסטיאן טייכמן (אנ') | גרמניה |  |
| 2017 | אטיין באליבר | צרפת |  |
| 2018 | אן פטיפור (אנ') | דרום אפריקה, ארצות הברית |  |
| 2019 | רוג'ר ברקוביץ (אנ') | ארצות הברית |  |
| 2019 | ג'רום קוהן (אנ') | ארצות הברית |  |
| 2021 | ג'יל לפור | ארצות הברית |  |
| 2022 | סרגיי ז'אדאן (אנ') | אוקרינה |  |
| 2023 | מאשה גסן | רוסיה, ארצות הברית |  |
ביקורת

בשנת 2023, כתב הרמן קון, יו"ר סניף אגודת הידידות גרמניה-ישראל (אנ') בברמן, מכתב פתוח שקרא להשהות את הפרס של מאשה גסן בעקבות המאמר "בצל השואה" (In the Shadow of the Holocaust) שפורסם בניו יורקר. במאמר של גסן הסגר על רצועת עזה הושווה לגטאות בשואה, ונקבע כי הגטו "מומש" (being liquidated) בפלישה הישראלית לרצועת עזה ב-2023 . קרן היינריך בול הודיעה בתחילה שלא תתן חסות לפרס מאוחר יותר הודיע כי הפרס יינתן בטקס קטן יותר.
בתגובה לביקורות, נמסר מגסן כי "חנה ארנדט לא הייתה זוכה בפרס חנה ארנדט אם היית מיישם עליו קריטריונים מסוג זה", והוזכרו ההשוואות התכופות של ארנדט בין מדיניות ואידאולוגיות ישראליות לבין גרמניה הנאצית. במאמר "ניו יורקר" ציטטו את מכתבה של ארנדט משנת 1948, שהשווה את תנועת החרות של מנחם בגין לנאצים.
ראו גם

פרס תאודור אדורנו
הערות שוליים

↑  "Hannah Arendt". dw.de. Deutsche Welle. 11 בדצמבר 2017. ארכיון מ-8 ביולי 2021. נבדק ב-22 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hannah Arendt-Preis für politisches Denken". kulturpreise.de. 2018. נבדק ב-22 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hannah Arendt Award For Political Thought". Heinrich Boell Stiftung The Green Political Foundation. Heinrich Boell Foundation. ארכיון מ-18 במאי 2021. נבדק ב-10 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Henkenberens, Carolin (6 בדצמבר 2019). "Arendt-Preis verliehen". Weser Kurier (בגרמנית). Bremen. ארכיון מ-27 בפברואר 2021. נבדק ב-22 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hannah-Arendt-Preis für politisches Denken". Die Tagespost (בגרמנית). Würzburg. dpa. 1 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Timothy Snyder has been awarded the 2013 Hannah Arendt Prize". history.yale.edu. 27 באוגוסט 2013. ארכיון מ-15 במאי 2021. נבדק ב-19 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2   אבנר שפירא, חברות "פוסי ריוט" יקבלו את פרס חנה ארנדט למחשבה פוליטית, באתר הארץ, 27 ביולי 2014
↑  "Hannah-Arendt-Preis für politisches Denken". Die Tagespost (בגרמנית). Würzburg. dpa. 1 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ökonomin Ann Pettifor erhält Hannah-Arendt-Preis 2018". Süddeutsche Zeitung (בגרמנית). Munich. dpa. 19 ביולי 2018. נבדק ב-22 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Henkenberens, Carolin (6 בדצמבר 2019). "Arendt-Preis verliehen". Weser Kurier (בגרמנית). Bremen. ארכיון מ-27 בפברואר 2021. נבדק ב-22 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Hannah Arendt Award for Political Thought". Bard College (באנגלית). ארכיון מ-12 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Serhiy Zhadan receives Hannah Arendt Prize for Political Thought 2022". Suhrkamp. 2022-07-14. ארכיון מ-18 ביולי 2022. נבדק ב-2023-12-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Masha Gessen erhält den Hannah-Arendt-Preis für politisches Denken 2023". Suhrkamp Verlag (בגרמנית). 16 ביוני 2021. נבדק ב-3 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schaub, Michael (2023-12-18). "Masha Gessen Receives Prize Despite Controversy". Kirkus Reviews (באנגלית). ארכיון מ-19 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   ליזה רוזובסקי, למאשה גסן, מהאינטלקטואלים הבולטים בארה"ב, יש כמה דברים לומר שלא נאהב לשמוע, באתר הארץ, 10 בינואר 2024
↑  "Author receives German prize in scaled-down format after comparing Gaza to Nazi-era ghettos". AP News (באנגלית). 2023-12-16. ארכיון מ-18 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andrew Lapin, Masha Gessen will receive Hannah Arendt Prize after all, following controversy over Gaza essay, Jewish Telegraphic Agency, ‏2023-12-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lapin, Andrew (2023-12-15). "Masha Gessen will receive Hannah Arendt Prize after all, following controversy over Gaza essay". Jewish Telegraphic Agency (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-17 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-18. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542490205171  GND: 1164038680  NKC: ph158325 
אגנש הלר, הזוכה הראשונה בפרס
מאשה גסן, הזוכה בפרס לשנת 2023
ערפד מצוי

| ערפד מצוי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: זיזפיים
תת־משפחה:: ערפדים
סוג:: ערפד
מין:: ערפד מצוי
שם מדעי
 Desmodus rotundus ‏סנט-אילר, 1810
תחום תפוצה


ערפד מצוי (שם מדעי: Desmodus rotundus) הוא מין של עטלף מתת-משפחת הערפדים שבמשפחת הזיזפיים והוא אחד משלושת העטלפים הידועים כמוצצי דם. בעבר היו מינים נוספים מהסוג ערפד שנכחדו.
מאפיינים

הערפד המצוי נפוץ ממקסיקו ועד ארגנטינה וצ'ילה. הוא נפוץ באזורים טרופים וסובטרופיים ומתגורר ביערות גשם ובמדבריות. הוא משתכן בחללים, במערות ובעצים ומתכונן לפעילות בלילה.
הערפד המצוי נוהג לחיות במושבות של 20 עד 100 פרטים בדרך כלל, אך דווח אף על קבוצות של עד 5,000 פרטים. במושבות אלו יש קשרים חברתיים חזקים והערפדים מזהים זה את זה באמצעות ריח וקול. המושבות חיוניות להישרדותם של הערפדים המצויים, שכן ישנם לילות שבהם הם עלולים לא למצוא אוכל. במצב של מחסור במזון הערפדים מסוגלים להזין זה את זה בתהליך העלאת גירה, כך שערפד רעב יקבל מזון מערפד אחר במושבתו. לאחר יומיים ללא מזון, ימות הערפד.
הערפד המצוי ניזון מדמם של בעלי חוליות. את קורבנותיו הוא מאתר באמצעות ריח, קול, תהודה וייתכן שגם על פי חום. הוא מסוגל ללכת, לרוץ ולדדות על האדמה כדי לעקוב אחר טרפו. כאשר הוא מגיע לטרפו הוא נושך אותו וגורם לפציעה בגודל של כ-3 מ"מ, שלא גורמת כאב רב ולרוב לא מובילה להתעוררות הקורבן. את הדם הניגר מהפציעה הוא מלקק, ולא מוצץ את דמו של הקורבן באופן ישיר. הערפד צורך במנה של דם עד 60% ממשקל גופו, אולם הוא זקוק רק לתאי הדם האדומים ואילו את פלסמת הדם הוא מפריש עוד לפני גמר ארוחתו. עד 20 דקות הוא מסיים את ארוחתו. הוא נוהג לשתף את הערפדים האחרים שבקבוצתו בדם.
הערפד המצוי הוא אחד היונקים המעופפים היחידים אשר יכול לנוע הן על הקרקע והן באוויר. הם לא ממריאים מהקרקע, אלא משגרים עצמם באמצעות שרירי החזה החזקים שלהם לקפיצה שאורכת כ-30 מילישניות.
לערפד המצוי פרווה שצבעה חום אפרפר וצבע בהיר יותר באזור הבטן. אורך מוטת הכנף הוא בממוצע 35–40 סנטימטרים ואורך הראש והגוף הוא בדרך כלל 7–9 ס"מ. משקלו 15 עד 50 גרם בדרך כלל. לרוב הנקבות גדולות יותר מהזכרים. לערפד המצוי רגליים אחוריות חזקות והוא חסר זנב. אוזניו מחודדות והוא ניחן בחוש ריח חד. בלשונו שני חריצים צדדיים אשר מתרחבים ומתכווצים בעת שהוא ניזון. ברוקו מצוי האנזים דראקולין, אשר פועל כמעכב לא תחרותי של גורמי הקרישה IXa ו-Xa, ובכך מונע מהדם של קורבנותיו להיקרש.
לקראת ההזדווגות מטפס הזכר על גבה של הנקבה, לופת את כנפיה המקופלות ומחזיק את גב צווארה עם פיו. ההזדווגות אורכת שלוש עד ארבע דקות. הערפד המצוי מזדווג במהלך כל השנה. לרוב ממליטה הנקבה בין אפריל למאי או בין אוקטובר לנובמבר. הנקבה מביאה לעולם ולד אחד מדי שנה, לאחר היריון שמשכו שבעה חודשים בממוצע. בעת לידתו משקלו של הוולד הוא בין 5 ל-7 גרם ועיניו פקוחות. הוא נגמל מיניקה לאחר כחודש שבו הוא מכפיל את משקלו, ולאחר כ-5 חודשים הופך לעצמאי. משך חייו של ערפד מצוי עשוי להגיע ל-9–12 שנים בטבע ואילו בשבי עד ל-20 שנה.
הערפד המצוי עלול לגרום לזיהומים להעביר מחלות שונות. כתוצאה ממחלות שונות שהוא מעביר לבקר גורם הערפד המצוי לנזק המוערך במיליוני דולרים מדי שנה לתעשיית הבקר באמריקה הלטינית. אך למרות זאת, הערפדים הרגו ב-30 השנים האחרונות רק 9 בני אדם בעקבות העברת מחלות.
גלריה

ראש
אם וגור
בשבי
הערות שוליים

↑  ערפד מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550390605171  GND: 4156533-2
פריפריה חברתית

פריפריה חברתית הוא מונח המתאר יישובים חלשים מבחינה סוציו-אקונומית שאינם חלק מהפריפריה הגאוגרפית. היא נוגעת בעיקר לקבוצות שאינן חלק מהרוב החזק, כלומר: מעוטי יכולת, מיעוטים וחלק מאוכלוסיות העולים. הפריפריה החברתית בישראל מונה 124 רשויות מוניציפליות, מתוכם 16 ערים, 19 מועצות מקומיות, 5 מועצות אזוריות. נוסף עליהן ב-22 ערים ישנן שכונות המוכרות כפריפריה חברתית. סך הכל מתגוררים באזורים אלה כ-31% מכלל האוכלוסייה בישראל.
בנובמבר 2015 נתקבלה החלטת ממשלה מס' 631 בה הוחלט על הקמת אגף הפריפריה החברתית במשרד לפיתוח הנגב והגליל. האגף מקצה משאבים ייחודיים ליישובי הפריפריה החברתית לצורך קידומם. הגדרת יישוב כפריפריה החברתית נקבעת לפי דירוגו במדד החברתי-כלכלי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומבוסס על ארבע קטגוריות של משתנים: דמוגרפיה, השכלה וחינוך, תעסוקה ורמת חיים.
רקע והגדרה

רשויות מקומיות המצויות בפריפריה הגאוגרפית, סובלות מרמת נגישות ואיכות שירותים נמוכה מכוח ריחוקן ובידודן היחסי ממרכזי תעסוקה, מסחר ותרבות. עם זאת, גם באזורים שאינם פריפריאליים גאוגרפית, קיימות רשויות וריכוזי אוכלוסייה, הסובלים מקשיים חברתיים או כלכליים. בבסיס ההחלטה להגדרת פריפריה חברתית עומדת התפישה שלפיה 'פריפריאליות' היא שאלה של נגישות לשירותים, למוקדי בריאות, השכלה, תרבות, תעסוקה, מסחר וכיוצא בזה, והיכולת של התושבים לנצלם באופן אפקטיבי. שירותים אלה משפיעים באופן מהותי ויומיומי על רמת החיים. הנגישות אינה מתמצתת רק במרחק פיזי, אלא גם ביכולת לגשר על המרחק, הן ברמה התשתיתית-אזורית-חברתית והן ברמת הפרט ואמצעיו. הגדרת אזורי הפריפריה החברתית מתבססת על שיקולים חברתיים-כלכליים המבטאים את היכולת למצות את פוטנציאל הנגישות לאותם השירותים.
פריפריה חברתית מתקיימת גם בתוך ריכוזי אוכלוסייה במרכז הארץ, בתחומן של רשויות מקומיות שהדירוג החברתי-כלכלי הכללי של תושביהן גבוה, והיא קיימת בתוך שכונות או אזורים ספציפיים בהן. במרבית מאותם אזורים הוקמו תשתיות פיזיות-ציבוריות דוגמת ביוב, ניקוז, תאורה וכבישים, באיכות ירודה ולעיתים באופן חלקי בלבד. קשיי נגישות לבתים והיעדר תשתית תחבורתית לשכונות ובתוכן, יצרו נתק וריחוק ביניהן לבין המרכזים העירוניים שאליהן השתייכו. כמו כן, ברבות מאזורים אלו מופעלים שירותים חברתיים-קהילתיים ברמה נמוכה, במגוון מצומצם ואף במבנים שאינם מותאמים להם. שירותי המסחר מוקמים במבנים רעועים ובגנים ציבוריים, ומגרשי משחק לילדים אינם בנמצא. בנוסף, התבססותם הכלכלית של חלק מתושבי השכונות והעתקת מקום מגוריהם לאזורי מגורים איכותיים יותר יצרו תהליך של 'הגירה שלילית', והדירות המתפנות אוכלסו במשפחות חלשות, דבר שהנכיח את המצב הקיים.
פערים בפריפריה החברתית בתחומי הבריאות והחינוך

המתאם בין מצב הבריאות לבין פערים חברתיים-כלכליים מוכר ומדווח בספרות המקצועית בעולם ובישראל. בישראל נמצא כי קיימים פערים בין שלוש הרמות של המעמד החברתי-כלכלי באוכלוסייה. נמצא כי תושבי יישובים בעלי מעמד סוציו כלכלי גבוה נמצאים במצב בריאותי טוב יותר ביחס לשכבות הנמוכות יותר. שיעור הסובלים מהשמנה נמוך יותר, שיעור העוסקים בפעילות גופנית גבוה יותר, פחות סובלים מבעיות שינה, ממוגבלויות גופניות ומבקרים פחות אצל רופא המשפחה. ממצא על מצב בריאותי דומה של יהודים וערבים הנמצאים באשכול חברתי כלכלי נמוך (1–4), נגזר מהשוואה בין האוכלוסיות באותו האשכול. ניתן להסיק מכך שהשתייכות לאשכול חברתי-כלכלי נמוך יכולה להשפיע על המצב הבריאותי יותר מהשתייכות למגזר מסוים.
עם זאת, פרופ' דב צ'רניחובסקי ממרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל מדגיש כי על אף שבישראל קיים קשר מובהק בין מצב חברתי-כלכלי לבין מצב בריאותי, מצבו של העני בפריפריה הגאוגרפית גרוע מזה של העני במרכז בשל זמינות שירותי רפואה גבוהה יותר במרכז מזו אשר בפריפריה הגאוגרפית.
המכון לחינוך דמוקרטימציג מסמך מסכם של הערכה איכותנית שנעשתה במטרה לסייע במיפוי הגורמים התומכים בקידום מצוינות לימודית בפריפריה החברתית והגאוגרפית. ממצאי ההערכה מבוססים על ראיונות איכותניים שהתקיימו עם מגוון בעלי תפקידים בתחום הוראת המתמטיקה והמדעים בבתי ספר ובמערכת החינוך. מהראיונות עולה כי בפריפריה החברתית נמצא שאחוז הזכאים לבגרות 5 יחידות במתמטיקה נמוך משמעותית הן ביחס לפריפריה הגאוגרפית והן ביחס למרכז. בפריפריה החברתית הנשירה במקצועות אלו גבוהה יותר ואחוז גבוה יותר של התלמידים לומד 3 יחידות לימוד. עוד נמצא כי המורים המלמדים מקצועות אלו בפריפריה החברתית כוללים מורים המוסבים מלימוד 3 ו-4 יחידות זאת לעומת מורים בפריפריה הגאוגרפית בעלי תואר שני או ראשון לפחות.
בנובמבר 2016 יצאה ההתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל בקריאה למועצה להשכלה גבוהה לגבש תוכנית לשילובם של מועמדים מהפריפריה החברתית למען צמצום הפערים ואי השוויון. זאת לאור נתונים לפיהם צעירים הלומדים בבתי ספר אשר דירוגם במדד החברתי כלכלי נמוך זוכים לנגישות נמוכה יותר להשכלה הגבוהה בשל שיעור זכאות נמוך יותר לבגרות.
פעילות בפריפריה החברתית

בהתאם להחלטת ממשלה מס' 631 מנובמבר 2015 הוקם אגף בכיר לפריפריה חברתית במשרד לפיתוח הנגב והגליל, והמשרד שינה את שמו למשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל. המשרד מגבש תוכניות עבודה שנתיות בשיתוף משרדי ממשלה, רשויות מוניציפליות והמגזר השלישי לחיזוק החוסן החברתי, הגדלת הצמיחה הכלכלית, צמצום פערי הזדמנויות ושיפור באיכות החיים. עיקר עבודתו הוא בפיתוח תעסוקה ומוסדות ציבור, קידום החינוך, ההשכלה והתרבות והקמת מיזמים חברתיים וקהילתיים.
פעילות בפריפריה החברתית > פרויקטים מרכזיים

תוכנית 'תור הזהב' - תוכנית ייחודית למנהיגות מקומית לגיל השלישי בפריפריה החברתית. במסגרת התכנית הוכשרו למעלה מ-200 מנהיגים מקומיים אשר הובילו פעילויות תרבות מגוונות ומערך התנדבות בקהילה, בהם לקחו חלק כ-180,000 בני הגיל השלישי ברשויות הפריפריה החברתית.
נוהל יות"ר (יוצרים תרבות) – תקצוב תוכניות תרבות של רשויות מקומיות בפריפריה החברתית בדגש על מיזמי תרבות קהילתיים וכן אירועי תרבות לאנשים עם מוגבלות. במסגרת הנוהל מאושרים כ-500 פעילויות תרבות בשנה. בין התחומים והפעילויות הנתמכים במסגרת התוכנית: תיאטרון, מחול, מוזיקה, קולנוע, אירועי ספרות, אומנות, ספורט ועוד.
'קליקה' – הקמת רשת מתחמי עבודה משותפים ליזמים ובעלי עסקים קטנים באזורים מוחלשים בהם לא ניתן מענה דומה על ידי המגזר העסקי. 10 מתחמי העבודה המשותפים יוצרים אקו-סיסטם של יזמות וחדשנות בערים בעלות אופי תעסוקתי שמרני ומסורתי ונותנים מענה למאות יזמים בקרבת מקום המגורים.
תוכנית 'צומחים יחד' – הפעלת מערך חונכויות רגשיות – חברתיות לתלמידים אשר מתגוררים בפריפריה החברתית. החונכויות פועלות באופן פרטני וקבוצתי החל משנת 2017, בקרב 18,000 חניכים בלמעלה מ-50 רשויות.
בנוסף מפעיל המשרד תוכניות נוספות בפריפריה החברתית: הפעלת מרכזי צעירים, הקמת גני משחקים, משחקיות, גנים מוזיקליים, מגרשים משולבים (מיני-פיץ'), פארקים מדעיים ושיפוץ מוסדות ציבור. סבסוד קייטנות קיץ והענקת חוגי כדורגל, כדורסל ומחשוב וטכנולוגיה ללא עלות. תוכנית 'פריפריה חכמה' להפיכת ערים חכמות הכוללת מערכת פינוי אשפה חכמה, התקנת גגות סולאריים על מבני ציבור, החלפת תאורת הרחוב בשטח הרשות לתאורה חסכונית ושירותי ייעוץ להתייעלות אנרגטית ועוד.
הרשויות בפריפריה החברתית

עיריות: אום אל-פחם, טייבה, מודיעין עילית, אלעד, טירה, קלנסווה, באקה אל-גרבייה, ירושלים, קריית מלאכי, בית שמש, כפר קאסם, רמלה, ביתר עילית, לוד ובני ברק
מועצות מקומיות: אבו גוש, דלית אל-כרמל, עמנואל, בית אל, זמר, עספיא, בסמ"ה, חריש, ערערה, ג'לג'וליה, כפר ברא, פוריידיס, ג'סר א-זרקא, כפר קרע, קריית ארבע, ג'ת, מעלה עירון, קריית יערים ורכסים
מועצות אזוריות: נחל שורק ושפיר
לקריאה נוספת

המכון למדיניות ואסטרטגיה – נייר עבודה: בכר (2011) צמצום הפערים הכלכליים, אינטגרציה חברתית וקידום אוכלוסיות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך כיעד אסטרטגי למדינת ישראל, כנס הרצליה השנתי האחד-עשר.
הערות שוליים

↑  נגה שני ומירב אהרון גוטמן, עבודת המקום בעיר צפת: בין מרכז דתי לפריפריה מדינתית
↑  אתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
1 2  דו"ח משרד הבריאות, "פערים בבריאות ופריפריה חברתית", באתר משרד הבריאות
↑  פרופ' דב צ'רניחובסקי, "שינוי בהקצאה לקופות-החולים לצמצום הפערים בין מרכז ופריפריה – האומנם?"
↑  המכון לחינוך דמוקרטי, "מאפייני למידה והוראה התומכים במצויינות לימודית בפריפריה חברתית וגאוגרפית":
↑  התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, "הנגשת ההשכלה הגבוהה לפריפריה החברתית בישראל"
↑  מרכז המחקר והמידע של הכנסת, "חלוקת משאבים בין מרכז לפריפריה בתחום התרבות – מדיניות ממשלתית ונתונים", באתר הכנסת
↑  אתר המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל