stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסידות מעליץ
ענפים אחרים > שענדישוב > סטריזוב

רבי אלתר זאב בנו הגדול של רבי אברהם אבא נולד בשנת תר"י. היה חתנו של הרב סנדר ראדומישלער ממעליץ. לאחר שרבי שלמה שפירא עזב את סטריז'וב כדי לכהן ברבנות מונקאץ' קראו בני העיר לרבי אלתר זאב לכהן ברבנות. לאחר זמן מינה רבי שלמה את בנו רבי משה לייב לכהן ברבנות סטריזוב ומחלוקת עזה פרצה בין הצדדים ופנו לדין תורה. הרב משה אפטער מטרנוב והרב דוד רפפורט מראווה פסקו לטובת רבי אלתר זאב והדיין מברגסז פסק לטובת רבי משה לייב. אחיינו של רבי משה לייב, רבי חיים אלעזר עבד לטובת דודו. נפטר בי"ד בניסן תר"צ. בנו הרב חיים יהודה (בערך תר"מ - תש"ג) לא רצה לנהוג ברבנות והיה עסקן גדול בריישא. בנו רבי קלונימוס (בערך תר"ס - תש"ג) מילא את מקום סבו ברבנות. היה חתנו של דודו רבי יוסף חיים פרנקל. היה מסור ליהודי עירו. בזמן מלחמת העולם השנייה נמלט ללבוב ומשם לרוסיה שם נרצח.
חתניו של רבי אלתר היו:הרב יוסף חיים פרנקל רב ואדמו"ר בשנדישוב (גזע וויליפולי), הרב חיים יוסף אייכנשטיין מהוקליווא, רבי יהושע העשיל מחודורוב-שיקגו, (בזיווג ראשון-) רבי נפתלי אונגר מניימרקט ו (בזיווג שני-) רבי מאיר מקליבלנד, רבי נפתלי חיים בן רבי אלישע מגורליץ, רבי יעקב בן הרב יחיאל נתן מברדיוב, רבי חיים בן רבי מנשה מרוזבדוב-ריישא ורבי יחיאל אפשטיין נכד לאדמו"רי אוז'ורוב.
כיום מכהנים באדמו"רות סטריזוב, צאצאי רבי משה לייב שפירא דרך חתנו רבי אלתר זאב הורוביץ מבייטש.
נהר ניישן (קולומביה הבריטית)

ערך זה עוסק בנהר בקולומביה הבריטית שבקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  215 קילומטרים
 אגן ניקוז:  5,884 קמ"ר 
 שפך:  אגם ויליסטון 
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט נהר ניישן(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט נהר ניישן
 
נהר ניישן (באנגלית: Nation River; בצרפתית: Rivière au Nation; מילולית: "נהר האומה") שנקרא בעבר נהר טרייב (באנגלית: Tribe River; מילולית: נהר השבט), הוא נהר בחלקה הצפוני של מרכז פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
בעבר היה הנהר יובל של נהר פארסניפ, ואולם כיום זורם הנהר לאגם ויליסטון (מאגר מים שנוצר בעקבות הקמת סכר בנט).
הנהר מנקז את האזור הדרומי של הרי אומינקה.
לאורך מהלך הנהר מצויים ארבעת אגמי ניישן: אגם צאיטה, אגם אינדאטה, אגם צ'נטלו ואגם צ'וצ'י, המהווים אתר טבע מוגן במסגרת הפארק הפרובינציאלי אגמי ניישן.
הר ניישן המתנשא מצפון לנהר (מצפון לאגם צ'נטו) נקרא על שם הנהר.
שמו של הנהר ניתן לו על ידי סיימון פרייזר בשנת 1906 על שם שבט הסיקאני אחת מהאומות הראשונות שהתגוררו על גדת הנהר.
לקריאה נוספת

A. R. Langston, , October 1996
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של שם הנהר
הרצועה

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה. אם התכוונתם לרצועת עזה, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  סאטירה, בידור, קומדיה
 יוצרים:  עוזי וייל, ערן פיין
 כותבים:  ערן פיין, עוזי וייל, ארז אבירם, שגיב פרידמן, מעיין בלום, רמי פרג, שחר אינבינדר
 בימוי:  אמיר אוקרייניץ
 מנחים:  טל ברמן, אורי גוטליב
 שחקנים:  אורי גוטליב, אורי אומנותי, עידן אלתרמן, ליאור אשכנזי, דביר בנדק, גידי גוב, אודי גוטשלק, אבי גרייניק, אסי כהן, יעל לבנטל, מנשה נוי, יובל סמו, שגיב פרידמן, דוד קיגלר, נתי קלוגר, ספי ריבלין, דני שטג, צבי שיסל, ומישה למברג
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  189
 הפקה
 מפיק:  ורד שביט
 חברת הפקה:  ביפ ערוץ הצחוק, HOT
 אורך פרק:  30
 שידור
 רשת שידור:  ביפ, HOT
 תקופת שידור מקורית:  2004–2006
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
הרצועה הייתה תוכנית הומור סאטירית בערוץ ביפ. התוכנית כללה מערכונים הומוריסטיים, ראיונות משעשעים עם ידוענים, ושירים. בשתי העונות הראשונות הנחה את התוכנית טל ברמן ובעונות הבאות החליפה אותו הדמות עופר נבאחו, בגילומו של הקומיקאי אורי גוטליב. המנחה לווה בדמות ה"כלב" - בובת כלב גדול ושעיר שגולם על ידי הקומיקאי שגיב פרידמן, ובמגוון של דמויות משנה המגולמות על ידי מספר רב של קומיקאים ושחקנים ישראלים שונים.
הכותבים הראשיים של התוכנית הם עוזי וייל, מעיין בלום, ערן פיין ארז אבירם ושגיב פרידמן.
התוכנית, שזכתה ממבקרי הטלוויזיה לביקורות מצוינות, ירדה מהמסכים בדצמבר 2006, לאחר עזיבת העורך ערן פיין, ותוכננה לעלות במתכונת שונה בשנת 2007 אך לבסוף הפרויקט בוטל.
דמויות קבועות

טל ברמן (עונה ראשונה ושנייה): היווה מעין אנטיתזה המאזנת את הדמויות המטורפות שסביבו. רבים מהמערכונים בתקופתו נסובו סביב עימותים בהם הכלב והדמויות התנהגו בפראות בעוד ברמן גער בהם והיווה את "קול ההיגיון" שבתוכנית.
עופר נבאחו (אורי גוטליב): החליף את ברמן אחרי תום העונה השנייה. בניגוד לברמן, נבאחו לא היווה אנטיתזה לשאר הדמויות אלא תיפקד כאחד מהם. תחת ניצוחו, התוכנית הפכה פרועה יותר ומערכוניה הפכו קיצוניים יותר בגישת ההומור שלהם. נבאחו עצמו הוא אמרגן, סוכן ומפיק על, מפיק מחזות הזמר "אחים בדם" על תוכנית ההתנתקות, "רבין על הקרח" על רצח רבין, וכן מחזות זמר דוקומנטריים על אסון הצונמי ועל מותה של עופרה חזה ממחלת האיידס. סובל מטראומת ילדות בעקבות תקיפות מיניות שביצע בו דודו בנימין במקלט השכונתי (אף על פי שהוא בכלל לא דודו- אלא סתם אדם שאביו היה חייב לו כסף). שם הדמות מבוסס על השם "עופר נברו", אמרגן ידוע.
מישה המאבטח (מישה למברג) - המאבטח של התוכנית. פתח כל תוכנית בכמה מילים מרירות שהסתיימו ב"ראז, דווה, טרי!" (אחת, שתיים, שלוש ברוסית), לדוגמה: "עכשיו חורף. וקר. אבל למישה יש הכל. תנור, בוילר, רדיאטור, נו טוב. עכשיו רק צריך חשמל. ראז, דווה, טרי!" ומדי פעם הנחה את הפינה "משלי מישה". בשאר הזמן ישב ברקע. לעיתים בסיום התוכנית הוא שר שירי רוק ואף מטאל (דוגמאות: Smells Like Teen Spirit, Sweet Dreams). תפקידו המרכזי - להעביר כל אורח שנכנס לאולפן התוכנית בידוק ביטחוני, תוך העברת מגנטומטר על גופו.
דמויות קבועות > כלב (שגיב פרידמן)

כלב מתוסכל ונכה, הידוע באהדתו חסרת הפשרות לקבוצת הכדורגל מכבי תל אביב ולשחקנה אבי נמני, עליו שר את השיר "נמני, להיות אתך בכל דקה". הכלב אף הגדיל לעשות וקרא לבנו "נמניהו". נמניהו הוא פרי אהבתו של הכלב עם אמו. הכלב מעריץ גם את שריף ילד הפלא הדרוזי ופעל כביכול לשחרורו המוקדם. לתקופה ארוכה בתוכנית רבות מהשורות של הכלב היו בדיחות על תימנים והערות גזעניות נגדם, עד שהכלב גילה שהוא עצמו תימני ואביו הוא גבי עמרני, איתו התאחד בפרק האחרון של הסדרה. בעונה הרביעית, גילה הכלב שאמו אימצה אותו ושאמו האמיתית הייתה כורדית ("מאח ואחות יוצא ילד מפגר, מכורדית ותימני יוצא כלב מדבר"). בפרקים רבים הכלב מנסה להקים פרויקטים משלו, כמו תחנת רדיו "כלבלבץ" (על משקל גלגלצ), או פוליסת ביטוח נגד תימנים.
פרט לכך, ידוע הכלב גם בשנאתו ללוני הרציקוביץ', בעליה לשעבר של קבוצת מכבי תל אביב, אותו האשים הכלב במצבה של הקבוצה (לתקופה מסוימת כל פרק של התוכנית הסתיים ב"תפילה שלוני ימכור את מכבי", בה כל הדמויות שרות "לוני הקרחת" ו"לוני לך הבית") ולערבים (בייחוד לסלים טועמה אותו נהג הכלב לכנות "מחבל" ולשיר "סלים טועמה מחבל"). דוגמה לשנאה זו הופגנה באופן מוקצן במערכון אשר חתם את העונה השנייה. במערכון הגיע סלים טועמה להתארח והכלב קילל אותו כהרגלו, וטועמה כחלק מהמערכון הפעיל מטען חבלה והתפוצץ יחד עם דמויות הרצועה.
נוהג מקובל בתוכנית הוא פתיחת קמפיינים על ידי הכלב למען מטרות "נאצלות". כך לדוגמה זקף הכלב לזכותו את שחרור שריף ילד הפלא הדרוזי מכלאו, את פיטוריו של ניר קלינגר ממכבי תל אביב. בהמשך קרא הכלב ללוני הרציקוביץ' למכור את מכבי תל אביב. הכלב אוהב גם קוקאין, זונות, ופורנו. את אהבתו לז'אנר המחיש על ידי נישואיו לבובת הקרטון של כוכבת הפורנו ג'נה ג'יימסון אותה הוא אוהב במיוחד.
הכלב פצח בקריירת שירה בתחילת העונה השלישית ושר בכל תוכנית שיר מקורי וגס על בסיס השירים "עוד לא אהבתי די", "תנו לו צ'אנס" ועוד. בתחילת העונה הרביעית הכלב התחיל לפנות לצופים במטרה שיאמצו אותו, ואף כתב על כך שיר על בסיס השיר "יונתן שפירא" של איה כורם. בנוסף, הגיש הכלב פינת טיולים וראיונות מיוחדת בתוכנית יחד עם יעל בן דב בשם "יעל ואני, פה ושם בארץ ישראל".
דמויות אורחות בעבר

אם.סי נחום (דוד קיגלר) - הראפר למבוגרים.
הרב הערבי הראשי (אבי גרייניק) - פרשת השבוע מעורבת עם עברו כערבי.
מחמוד אבו שוקרי (אורי גוטליב) - ערבי המשחק שלל דמויות. נוטה להציע דברים בחרוזים ("רוצה תיבת דואר שני ג'יגה? רוצה לראות את סכנין יורדת ליגה?") וכל פעם מגיע בתפקיד אחר. החליף את נבאחו כמנחה לתוכנית אחת לאחר שימאשוטה פיטר אותו.
סופר שלמה (אבי גרייניק) - הגרסה הישראלית לסופרמן.
שיהל פוזננסקי (נתי קלוגר) - דוגמנית נשואה לכדורגלן שנוהג להכות אותה.
הרבי מליברפול (דוד קיגלר) - הרבי שנבחר כביכול ללמד את הנסיך הארי על היהדות לאחר שזה (במציאות) התחפש לנאצי, רב בעל עבר מפוקפק. חוזר בתשובה. מרבה לדבר בחרוזים. הרג את נצח ירקון, אחיה של שרון ירקון. הרבי התגאה בכך שכמעט החזיר את הביטלס בתשובה (אבל הם העדיפו סמים ודוגמניות עירומות). היה בעל בעיית אלרגיה עד שעדינה ריפאה אותו (היא אמרה לו להסתכל לאור).
טרונצ'ו (שלומי קוריאט) - בן טיפוחיו ועוזרו של הרבי מליברפול. ידוע כמחולל ניסים ובעל ברכות לכל מאורע. שוטה גמור ופתי מאמין לכל דבר.
פרופ' ברנוביץ' (אבי גרייניק) - פארודיה על ישעיהו ליבוביץ, פרופסור סנילי המרבה להשתמש בביטויים "יודונאצים", "יודונאץ", "חוליגנים", ו"וואזארי". יריבו האינטלקטואלי של אסא כשר.
ציפי שגרן (נתי קלוגר) - מעודדת ומפעילה בצוות בידור והווי שסובלת מדיכאון קשה.
גלילה להב (נתי קלוגר) - אשתו של גדעון להב. בעלת מאפייני דיבור זהים לשלו. נוטה להכחיש את הנטיות ההומוסקסואליות של בעלה. ("אתה מנסה לרמוז שגדעון הוא הומוסקסואל?...גדעון מעולם לא קיים יחסי מין!")
מנחם נבאחו (צבי שיסל) - אביו של עופר נבאחו בעל מכון ליווי וקברט בברלין, עופר נבאחו נטש אותו בלונה פארק כשהיה בן 5.
גולדה מאיר (יעל לבנטל) - ראש ממשלת ישראל, מקימת "מפלגת המתים".
בילבי לא-כלום (יעל לבנטל) - בילבי לאחר הספרים במקצועה החדש כזונה. נבאחו מאוהב בה. צרודת קול ומעשנת כבדה.
סווטלנה (יעל לבנטל) - אשתו של מישה. פסיכואנליטיקאית לשעבר מהק.ג.ב, בעלת שומה ענקית. יודעת להפנט אנשים באמצעות המילה "גלים".
דמויות חד פעמיות

רינו צרור (עידן אלתרמן)- פארודיה על העיתונאי ואיש הטלוויזיה.
ימאשוטה (ספי ריבלין)- משקיע בעל קונצרן ענק יפני, קנה את התוכנית הרצועה. אך התאבד בחרקירי לאחר שסיגי דחתה אותו. פיטר את נבאחו והחליף אותו במחמוד אבו שוקרי לתוכנית אחת.
נצח ירקון (יובל סמו) - האח החייל של שרון ירקון שנהרג מאש כוחותינו.
צביקה מחול (דוד קיגלר)- קיבוצניק ורקדן בלט בלהקת המחול הקיבוצית "צביקה מחול" וחושש שיחשבו שהוא הומו.
טל מוסרי בתפקיד צ'יטה הקוף (דביר בנדק/משה פרסטר)- הטאלנט העיקרי שחתום אצל נבאחו. רוצה תפקידים רציניים, אולם נבאחו אומר לו לגלם את כולם ב"קופית". באותה תקופה, מוסרי אכן שיחק את צ'יטה הקוף במחזמר טרזן וג'יין.
אתי טייקאווי (נתי קלוגר)- הרודנית המעצבנת, פארודיה על בטי רוקאווי מ"הדוגמניות"
אגם רודברג (נתי קלוגר) - הדוגמנית- שחקנית המפורסמת.
פרופ' הר אבן (אורי גוטליב) - הוגה דעות.
ג'רלד (ערן שדר) - שליח הטלוויזיה היהודית בברוקלין, התחיל דרכו בתוכנית "שי ודרור" והופיע גם ב"פיני הגדול".
האיש שאומר "בָּה" (עידן אלתרמן) - דמות שהביא עמו שנדור פרקש. לבוש בבגדים תנכיים, עטור זקן, ואומר רק את המילה "בה" בקונוטציות משעשעות.
החייל הנאצי (צחי גראד)- מפקד על חיילים נאצים. טוען שכל התוכנית היא בעצם אשליה ושנבאחו ושאר הדמויות הוזות כיוון שהן הסתתרו כל כך הרבה זמן מהנאצים. לטענתו השנה עדיין 1943 והכל לא באמת קיים. מגיע בפרק האחרון כדי להרוג את כל הדמויות.
נחל דיווייד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה 
  (למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתנחל דיווייד(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתנחל דיווייד
 
נחל דִּיווַייְד או עמק דיווייד (באנגלית: Divide Creek - מילולית: נחל החלוקה) הוא נחל הזורם בעמק קצר בסמוך למעבר קיקינג הורס, בהרי הרוקי הקנדיים, על הגבול בין הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה לבין הפארק הלאומי יוהו בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
גאוגרפיה

הנחל ממוקם בהרי הרוקי הקנדיים, בדיוק על קו פרשת המים של אמריקה. נחל דיווייד זורם למרחק קצר על קו פרשת המים, ואז מתפצל - כאשר צד אחד זורם מזרחה, מתמזג לתוך נהר בואו וזורם למפרץ הדסון ולאוקיינוס האטלנטי, וצד אחר זורם מערבה, מתמזג לנהר קיקינג הורס וזורם אל האוקיינוס השקט. בכך מדובר בנהר ייחודי, בזורמו אל שני עברי קו פרשת מים.
לקריאה נוספת

פאטון, בריין, ורובינסון, בארט מדריך לשבילים בהרי הרוקי הקנדיים, מהדורה שמינית, סאמרת'ות, באנף, אלברטה, עמ' 169–170.
מרים נאור

טקס השבעת מרים נאור לתפקיד נשיאת בית המשפט העליון בבית נשיא מדינת ישראל (נאור עומדת חמישית מימין בשורה השנייה), 17 בינואר 2015
מרים נאור עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ושרת המשפטים איילת שקד, 2015
מרים (מירה) נאור (26 באוקטובר 1947 – 24 בינואר 2022) הייתה שופטת ישראלית. כיהנה כנשיאה ה-11 של בית המשפט העליון, מינואר 2015 עד אוקטובר 2017, כמשנה לנשיא בית המשפט העליון ממאי 2012 עד ינואר 2015, וכשופטת בית המשפט העליון משנת 2003. שימשה יושבת ראש ועדת הבחירות המרכזית מדצמבר 2011 עד יוני 2012 ויו"ר ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון מאוגוסט 2021 ועד לפטירתה.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים, בתם של בתיה קרקלינסקי ונפתלי לרנר. אביה היה לוחם "ההגנה", ואמה לוחמת אצ"ל. בשנת 1965 סיימה את לימודיה התיכוניים בגימנסיה העברית רחביה. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בקריית גת והשתחררה ב-1967. בשנת 1971 סיימה בהצטיינות את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בעריכת דין אצל שופט בית המשפט העליון, משה לנדוי. במהלך הלימודים, הצטרפה לתנועה למען ארץ ישראל השלמה, והשתתפה עם הרב משה לוינגר בניסיון לחידוש היישוב היהודי בחברון, אך פרשה מפעילות בתנועה בשל התנגדותה לשימוש באמצעים לא-חוקיים בהקמת ההתנחלויות ובשל תפיסתה כי הפעילות בנושא צריכה להיות בשיתוף פעולה עם הממשלה.
ב-1972 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה במחלקת הבג"צים והתמחתה אצל מנהל המחלקה מישאל חשין. במהלך השנים התקדמה לתפקיד סגן בכיר לפרקליט המדינה. במקביל שימשה כמורה ומתרגלת בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, בין היתר כעוזרת הוראה של פרופ' אליהו הרנון.
ביוגרפיה > שיפוט

בשנת 1980 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בירושלים. ביום הראשון לכהונתה כשופטת פסלה את עצמה מלדון במשפט של תושבי ימית שהפגינו מול בית ראש הממשלה, לאור האפשרות שבעלה, אריה נאור, שכיהן אז כמזכיר הממשלה, יוזמן להעיד במשפט. באפריל 1988 מונתה לשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי בירושלים ובמאי 1989 מונתה לשופטת בבית משפט זה. בתפקידה זה הייתה בהרכב השופטים (יחד עם השופטים: יעקב צמח שכיהן כאב בית הדין, ומוסיה ארד) שהרשיע את אריה דרעי. בשנות ה-90 ישבה כדן יחיד ב"משפט הבנקאים" בו הרשיעה בנקים ובנקאים מרכזיים במדינה שהיו אחראים ל"ויסות מניות הבנקים" עד שנת 1983. במקביל שימשה כאב בית הדין להגבלים עסקיים, והחל בשנת 2000 שימשה סגן נשיא בית המשפט לעניינים מנהליים.
משנת 2001 כיהנה כשופטת בבית המשפט העליון בפועל עד למינוי הקבע ב-16 ביוני 2003.
באפריל 2012 בחרה בה הוועדה לבחירת שופטים לתפקיד המשנה לנשיא בית המשפט, מינוי שנכנס לתוקף עם פרישתו של המשנה הקודם, השופט אליעזר ריבלין. לפי הנוהג למינוי נשיא בית המשפט העליון (מינוי השופט הוותיק ביותר בבית המשפט העליון לנשיא - שיטת הסניוריטי), החליפה נאור בינואר 2015 את אשר גרוניס כנשיאת בית המשפט העליון, ונשארה בתפקיד זה עד לפרישתה בשנת 2017.
בנובמבר 2016 התפרסם מכתב שכתבה נאור, לנוכח הפרסומים על כוונת שרת המשפטים, איילת שקד, לבטל את התיקון לחוק שקבע כי בחירתו של שופט לבית המשפט העליון דורשת רוב של 7 מתוך 9 בוועדה למינוי שופטים, ובכך לשלול את כוח הווטו של השופטים, להם 3 נציגים בוועדה. נאור כינתה את ההצעה "הצבת אקדח על השולחן".
בסוף אוגוסט 2017, בעקבות פסק דין שבו התיר בית המשפט העליון לגרש מסתננים מאפריקה למדינה שלישית המסכימה לכך, אך אסר על החזקתם במאסר לשם כך במשך יותר מחודשיים, החלו הפגנות במוצאי שבת מול ביתה ברחביה. ההפגנות אורגנו על ידי הפעילה החברתית שפי פז מדרום תל אביב ומנו כ-200 מפגינים.
נאור פרשה מכס השיפוט והנשיאות ב-26 באוקטובר 2017, אז מונתה במקומה אסתר חיות.
פסקי דין והחלטות > משפט אזרחי

באחד מפסקי הדין שלה המתייחס לפסק דין אפרופים הייתה בדעת הרוב שיש לפרש כתב ערבות על פי אומד דעת הצדדים שהערבות כוונה רק לעסקאות מסוימות, אף על פי שלשון כתב הערבות לא כלל מגבלה כזאת.
פסקי דין והחלטות > משפט פלילי

בשנת 2011 ישבה בהרכב שדחה פה אחד את ערעורו של נשיא המדינה לשעבר, משה קצב, על הרשעתו באונס.
בערעור לבית המשפט העליון על הרשעתו של שמעון שבס סברה נאור בדעת מיעוט שיש להרשיע את שבס בעבירה של מרמה והפרת אמונים, ושבס זוכה. בדיון נוסף התקבלה עמדתה, ושבס הורשע ברוב של שמונה לעומת אחד.
פסקי דין והחלטות > משפט מנהלי

בספטמבר 2017 פסל הרכב תשעה שופטים בראשות נאור את ההסדר לגיוס בני ישיבות המבוסס על התיקונים 19 ו-21 לחוק שירות ביטחון (פרק ג'1: שילוב בוגרי ישיבות ומוסדות חינוך חרדיים לחוק), וקבע שבטלות הפרק תיכנס לתוקף כעבור שנה ממתן פסק הדין (זמן המאפשר לכנסת לחוקק חוק מתוקן).
בפרשת ראשי הערים הובילה את דעת הרוב לפיה נפסק שראשי ערים שהועמדו לדין בעבירות חמורות אינם רשאים להמשיך ולכהן בתפקידם.
בשנת 2016 הובילה את דעת הרוב לפיה נפסק שלעניין חוק השבות יש לראות כיהודי גם מי שעבר בישראל גיור בקהילה אורתודוקסית שלא במסגרת מערך הגיור הממלכתי.
בשנת 2016 כתבה את חוות הדעת העיקרית בבג"ץ גביש נגד הכנסת שבו דחה בג"ץ, בהרכב מורחב של שבעה שופטים, את עתירתם של אנשי אקדמיה בכירים להורות על בטלותו של סעיף 4 לחוק גיל פרישה, הקובע גיל פרישת חובה. נאור קיבלה את טענתם של העותרים כי חוק גיל הפרישה פוגע בזכות לשוויון, אך קבעה שפגיעה זו עומדת בתנאי פסקת ההגבלה, כלומר היא נעשתה לתכלית ראויה ועומדת בתנאי המידתיות.
פסקי דין והחלטות > משפט מנהלי > ענייני ביטחון

נאור הייתה בעמדת הרוב שאין לשר הפנים סמכות לשלול מעמד של תושב קבע מתושבי מזרח ירושלים בגלל השתתפותם בבחירות של הרשות הפלסטינית מטעם רשימה המזוהה עם החמאס.
פסקי דין והחלטות > החלטות

שופטי בית המשפט העליון נמנים עם סגל א', ובהתאם לכך מוזמנים לשלוח נציג לטקסים ממלכתיים. בשנת 2017 החליטה ממשלת ישראל לקיים טקס ממלכתי בגוש עציון תחת הכותרת "חגיגות היובל לשחרור יהודה ושומרון, בקעת הירדן ורמת הגולן", ובהתאם לכללים נשלחה הזמנה לנשיאה נאור. נאור החליטה שהרשות השופטת לא תיוצג בטקס, בנימוק שמעמדם של שטחי יהודה ושומרון שנוי במחלוקת ציבורית עמוקה. החלטתה של נאור עוררה דיון ציבורי, ובין השאר הוגשה עתירה לבג"ץ נגד החלטה זו, אך העתירה נדחתה על ידי הרכב של שלושה שופטים.
פסקי דין והחלטות > לאחר פרישתה מבית המשפט העליון

מאוקטובר 2018 כיהנה נאור כנשיאת בית הדין הציוני העליון של ההסתדרות הציונית העולמית.
ביוני 2021 מונתה על ידי נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות לעמוד בראשות ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, וכיהנה בתפקיד עד לפטירתה.
לאחר פטירתה יצא לאור "ספר מרים נאור" - ספר מאמרים לכבודה בעריכת אהרן ברק, דפנה ברק-ארז, מיכל גל, רונן פולק, אבישלום וסטרייך וסתיו כהן.
חיים אישיים

נאור הייתה נשואה לפרופסור אריה נאור, שהיה מזכיר הממשלה בתקופתו של מנחם בגין, ולהם שני בנים תאומים. כלתה, ד"ר זיו נאור, היא דוברת בנק ישראל.
התגוררה בירושלים עד לפטירתה ב-24 בינואר 2022, בגיל 74 מדום לב. היא נקברה בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
הוקרה

נאור היא זוכת אות אביר איכות השלטון לשנת 2018, לצד תשעה נוספים.
ביוני 2018 הוענק לנאור תואר עמית כבוד מטעם המרכז האקדמי רופין.
ביוני 2019 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
בינואר 2022 הוחלט להעניק לה את אות יקיר ירושלים, "על פעילותה בתחום המשפט, על קידום דיאלוג חוקתי עם הכנסת תוך שמירה על איזונים ראויים בין הרשויות". גם לאחר פטירתה, תיחשב נאור יקירת ירושלים, כאשר על פי תקנון ה"אות", שמה הוגש לוועדה בעודה בחיים.
בשנת הלימודים תשפ״ו עתיד לקום על שמה בית ספר יסודי דתי בשכונת פסגת הדר בפתח תקווה.
הערות שוליים

↑  על פי הספד שנשא שר המשפטים גדעון סער בלווייתה
↑  כך סיפר בעלה אריה נאור: הקשר לחברון, למתנחלים ולרב צבי יהודה, באתר ערוץ 7, 19 בפברואר 2022.
↑  מרים נאור,  1972 - התמחות במשרד המשפטים בסימן בחירת הרבנים הראשיים, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 20 במרץ 2019
↑  נדחתה עתירת סוחרי ירושלים, דבר, 29 בנובמבר 1976
↑  השופט רון סוקול "דברים לזכרו של השופט מוקי לנדמן ז"ל ומובאות מהחלטותיו" הסניגור 203, 4 (2014)
↑  מרים נאור מונתה אתמול לשופטת שלום בירושלים, מעריב, 29 בינואר 1980
↑  צבי זינגר, השופטת פסלה עצמה לדיון בתיק ביום הראשון לכהונתה, מעריב, 30 בינואר 1980
נאור יעיד על קריאות גנאי נגד בגין, מעריב, 17 באפריל 1980
↑  ת"פ (י-ם) 305/93 מדינת ישראל נגד אריה דרעי
↑  ת"פ 524/90 מדינת ישראל נגד בנק לאומי ואחרים.
↑  הודעה על מינוי שופטים, ילקוט הפרסומים 5205, התשס"ג, 22 ביוני 2003, עמ' 3410
↑  גלי גינת‏, נשיאת העליון נגד שקד: הצעתך בנוגע למינוי שופטים - "אקדח על השולחן", באתר וואלה, 3 בנובמבר 2016
↑  עע"מ 8101/15 אלמסגד גריוסוס צגטה נ' שר הפנים, ניתן ב־28 באוגוסט 2017
↑  אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, מובילת המחאה מול בית השופטת נאור: "אנחנו מיעוט אתני בדרום תל אביב", באתר ynet, 27 באוגוסט 2017
↑  יעל פרידסון ותלם יהב, "תקפו אותך אישית": נשיאת העליון נאור פרשה בדמעות, באתר ynet, 26 באוקטובר 2017
↑  ע"א 3894/11 דלק – חברת הדלק הישראלית בע"מ נ' ניר בן שלום
↑  ע"פ 3372/11 משה קצב נ' מדינת ישראל, ניתן ב־10 בנובמבר 2011
↑  ע"פ 332/01 מדינת ישראל נ' שמעון שבס, ניתן ב־30 בינואר 2003
↑  דנ"פ 1397/03 מדינת ישראל נ' שמעון שבס, ניתן ב־30 בנובמבר 2004
↑  בג"ץ 1877/14 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־12 בספטמבר 2017
↑  בג"ץ 4921/13 אומ"ץ אזרחים למען מנהל תקין וצדק חברתי ואחרים נ' ראש עיריית רמת השרון, יצחק רוכברגר ואחרים, ניתן ב־14 באוקטובר 2013
↑  בג"ץ 7625/06 מרטינה רגצ'ובה נ' משרד הפנים ואחרים, ניתן ב־31 במרץ 2016
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־21 באפריל 2016
↑  בג"ץ 7803/06 ח'אלד אבו ערפה נ' שר הפנים, ניתן ב־13 בספטמבר 2017
↑  בג"ץ 7491/17 רגבים נ' הרשות השופטת ואחרים, ניתן ב-27 בספטמבר 2017
1 2  בגיל 74: השופטת מרים נאור הלכה לעולמה, באתר "סרוגים", 24 בינואר 2022
שירות כלכליסט, נפטרה נשיאת העליון בדימוס מרים נאור, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2022
1 2  טובה צימוקי, גלעד מורג, ירון דרוקמן, עינב חלבי וקובי נחשוני, נשיאת העליון לשעבר מרים נאור הלכה לעולמה בגיל 74, באתר ynet, 24 בינואר 2022
↑  נינה פוקס, "המגדלור של מערכת המשפט": מרים נאור הובאה למנוחות, באתר ynet, 25 בינואר 2022
↑  התנועה לאיכות השלטון, זוכי אות אביר איכות השלטון 2018, באתר התנועה לאיכות השלטון, ‏17-9-2018
↑  תעודת עמית כבוד לשופטת מרים נאור, 2018, באתר המרכז האקדמי רופין, ‏2018
↑  האוניברסיטה העברית בירושלים: תואר דוקטור לשם כבוד למרים נאור. Scooper.co.il. ‏5 ביוני 2019
↑  יקירי ויקירות ירושלים 2022: בין מקבלי האות השופטת מרים נאור, הסופרת גלילה רון פדר והקבלן חיים זקן, באתר כל העיר, 22 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524678605171  VIAF: 315203673   WorldCat (עם VIAF): 315203673
מכת מדינה

| --- | --- |

לוגו מכת מדינה
 מנחים:  אורי חזקיה ואבי נוסבאום
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ ביפ
 תקופת שידור מקורית:  2005
 
מכת מדינה היא תוכנית סאטירה ישראלית ששודרה בערוץ ביפ בשנת 2005.
התוכנית מבוססת על הרעיון של היאבקות מקצועית, כאשר במקום מתאבקים הנלחמים על כבוד ותארים, כל מתאבק מייצג מגזר במדינה. הדמויות מבוססות על סטריאוטיפים ישראליים, כגון מתנחל, הומוסקסואל, ערבי, או עולה חדש. הקרבות נערכים על נושאים שנויים במחלוקת בציבור, כמו מצב שבו חייל צריך לפנות מתנחל, מורה נגד תלמידה, קרב חוק טל, חרדי נגד הומוסקסואל וכו'.
את התוכנית הגישו צמד הסטנדאפיסטים אורי חזקיה ואבי נוסבאום. היא שודרה פעם בשבוע. כל פרק נמשך כחצי שעה ונכללו בו, על פי רוב, שני "קרבות".
בקדימון לתוכניות, משודרים שלל קטעים נבחרים מהתוכנית, לרקע השיר "על כל אלה", בביצוע להקת הפאנק רוק האוסטרלית יידקור.
התוכנית שודרה למשך עונה אחת בלבד למרות נתוני צפייה מעודדים, וזאת בשל עלויות ההפקה הגבוהות (כחצי מיליון ש"ח לעונה)[דרוש מקור].
המונח "מכת מדינה" על פי האקדמיה ללשון העברית הגדרתו ליקוי חברתי רב ממדים.
רשת תוספי התזונה GNC העניקה חסות לתוכנית.
המתאבקים

רוב המתאבקים שייכים לליגת ההיאבקות המקצוענית בישראל (IPWA).
הרב סוויסה (גרי רויף)
השמאלני ההומו עמית רומם (בר פלד)
פקיד משרד האוצר המושחת מר וייס (יוסי קלמנוביץ')
הדוגמן הסנוב נציג האלפיון העליון אדם שוקן (אלן רצם)
הסמל חזי / הצדיק יחזקאל (נדב רוזנפלד)
המתנחל עמנואל לווינגר (שרון פלטי)
המאבטח ולדימיר (יבגני שפונט)
השאהיד קסאם עשראווי (ג'ואי טיילק) המלווה בדוברו מחמוד (בסאם בירומי)
סוכן השב"כ נ' (נועם עמית)
המורה הפשיסטית עדינה (יסמין שושני)
נציגת דור ה-X הדוגמנית שיק (נטלי טהלר)
הראפר משכונת המצוקה MC נמר (אודי קלמנוביץ')
נציג החנונים שוקי (רום אונגר)
המתנדבת השוודית אינגה (אמילי קגן)
כמו כן התארח בתוכנית הבדרן עידן אלתרמן.
הערות שוליים

↑  חדש על המסך, באתר הארץ, 13 ביולי 2005
↑  רותה קופפר, דתיים וחילונים ייאבקו בשידור בערוץ ביפ, באתר הארץ, 25 במאי 2005
↑  מכת מדינה, באתר האקדמיה ללשון עברית
↑  מעיין כהן, ‏רשת GNC תיתן חסות לתוכנית סאטירית בערוץ ביפ, באתר גלובס, 15 ביוני 2005
הצלה (ארגוני רפואת חירום)

אמבולנס הצלה בקראון הייטס, 2007
הצלה (בעגה אידישאית: הַצָּלָה) הוא שמם של ארגוני רפואת חירום יהודיים ברחבי העולם. רוב הארגונים פועלים באופן עצמאי ללא תלות זה בזה, אך משתמשים בשם התואר המשותף. האיות העברי של השם יהיה תמיד זהה, אבל ייתכן שוני בהגיה, כמו הַצָּלָה, הַצָּלֵה ועוד.
היסטוריה

ארגון הצלה הראשון נוסד בשלהי שנות ה-60 בויליאמסבורג על ידי יהודי חסידי בשם הרשל ובר. מטרת הארגון הייתה לזרז את המענה הרפואי בקהילה, ולמתן את החששות התרבותיים של הקהילה דוברת היידיש מול גורמי הרפואה.
הרעיון התפשט לשכונות יהודיות אחרות באזור ניו יורק, ובהמשך גם למדינות ויבשות אחרות. ארגוני הצלה פועלים בארצות הברית (ב-10 מדינות קליפורניה, קונטיקט, פלורידה, אילינוי, מרילנד, מישיגן, ניו ג'רזי, ניו יורק ופנסילבניה), ארגנטינה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, קנדה, ישראל, מקסיקו, פנמה, רוסיה, דרום אפריקה, שווייץ, בריטניה ואוקראינה. על פי הערכות, "הצלה" הוא שירות אמבולנס מתנדבים הגדול בעולם.
מקור השם הוא מהפסוק במגילת אסתר: "רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר" (מגילת אסתר, פרק ד', פסוק י"ד).
הכשרה וציוד

רוב מתנדבי הצלה הם חובשים, אך יש גם מתנדבים בעלי הכשרה של פרמדיק או רופאים.
כל מתנדב הצלה מצויד בתיק עם ציוד עזרה ראשונה, מכל חמצן ודפיברילטור. לפרמדיק או רופא יש גם ציוד להחייאה מתקדמת כמו תרופות וערכת אינטובציה.