stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2023/2024 בליגה האירופית
ראו גם

עונת 2023/2024 בליגת האלופות
עונת 2023/2024 בקונפרנס ליג
הערות שוליים

↑  UEFA.com, Country coefficients | UEFA Coefficients, UEFA.com (באנגלית)
↑  UEFA Country Ranking 2022, kassiesa.net
↑  "Access list 2021–24" (PDF). UEFA.com. Union of European Football Associations. נבדק ב-16 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  UEFA.com, Player Goals Stats | UEFA Europa League 2023/24, UEFA.com (באנגלית)
↑  UEFA.com, UEFA UEL – Stats, UEFA.com (באנגלית)
| עונות בגביע אופ"א ובליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| גביע אופ"א | 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| הליגה האירופית | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022  • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 • 2025/2026 |  |
אלן שוגר

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1947 (בן 77) האקני, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Alan Michael Sugar 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקום מגורים:  צ'יגוול 
 מעסיק:  Amstrad, BBC 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (20 ביולי 2009)  Enterprise Champion (2009–2010)  Enterprise Champion (25 במאי 2016) 
 מפלגה:  מפלגת הלייבור 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  Ann Simons (29 באפריל 1968–?) 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor (2000) 
 
אלן מייקל שוגר (באנגלית: Alan Michael Sugar; נולד ב-24 במרץ 1947) הוא איש עסקים יהודי בריטי, אישיות תקשורתית, פוליטיקאי ויועץ פוליטי. על פי רשימת העשירים של "סאנדיי טיימס", שוגר הפך למיליארדר ב-2015. ב-2016, הונו נאמד ב-1.15 מיליארד ליש"ט, והוא דורג במיקום ה-95 ברשימת הבריטים העשירים ביותר.
שוגר הנחה את המהדורה הבריטית של התוכנית "המתמחה" (אנ') אשר מופקת על ידי ערוץ ה-BBC משנת 2005 ואילך.
בשנת 2000, הוענק לשוגר תואר אביר (סר), כחלק ממסדר האימפריה הבריטית.
שוגר נולד ברובע האקני שבמזרח לונדון למשפחה יהודית.
ג'יימס קארוויל

| --- | --- |

ג'יימס קארוויל
 לידה:  25 באוקטובר 1944 (בן 80) פורט בנינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה  המרכז למשפט על שם פול מ. הברט  Ascension Catholic High School 
 מעסיק:  אוניברסיטת טוליין, אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה 
 בן או בת זוג:  Mary Matalin (1993–?) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  JamesCarville
 carville.info
 
צ'סטר ג'יימס קארוויל (באנגלית: Chester James Carville; נולד ב-25 באוקטובר 1944) הוא פרשן פוליטי וידוען אמריקאי המשמש כדמות בולטת במפלגה הדמוקרטית. הוא זכה לחשיפה לאומית כשהיה היועץ האסטרטגי הבכיר של הקמפיין המוצלח של מושל ארקנסו דאז ביל קלינטון בבחירות לנשיאות 1992. משמש כיום כפרשן פוליטי בערוץ פוקס ניוז.
קורות חיים

נולד בקארוויל, עיירה השוכנת בדרום לואיזיאנה, מערבית לניו אורלינס, הנקראת על שם סבו, לואיס ארתור קארוויל, שהיה מנהל דואר. הוא סיים תואר J.D. במשפטים באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
יועץ בחירות בישראל

בשלהי 1998, לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, הציע ביל קלינטון, למועמד מפלגת העבודה אהוד ברק לקחת את קארוויל, את בוב שראם שהיה אז כותב הנאומים שלו ואת סטנלי גרינברג, כיועצים.
בניסיונם לסייע לברק להיבחר לראשות הממשלה, כנגד מועמדותו של ראש הממשלה המכהן בנימין נתניהו, קארוויל וחבריו יעצו כי ברק יצהיר הצהרות קצרות, הניתנות לציטוט, יגיב במהירות, יחזור על מסרים, יתבסס על סקרים יומיים, ינהל תעמולת בחירות שלילית בטלוויזיה, כלים מוכרים וידועים בעת מסעות בחירות בארצות הברית. מסע בחירות שגרם ליועציו של נתניהו לרמוז כי ארצות הברית מתערבת במערכת הבחירות בישראל.
במערכת הבחירות שבה יעץ קארוויל לברק, ניצח ברק בבחירות בהפרש גדול, אך כהונתו נמשכה פחות משנתיים.
הערות שוליים

↑  "Sound Bites over Jerusalem". The New York Times. 25 באפריל 1999. נבדק ב-3 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583206105171  BIBSYS: 5029274  CiNii: DA09979601  GND: 141499028  ISNI: 0000 0001 1571 5824  LCCN: n94031245  LNB: 000240766  NKC: mub2016900602  NTA: 301191476  SNAC: w6zc8sj1  SUDOC: 108969770  VIAF: 58305114   WorldCat (עם VIAF): 58305114
חוקתיות

חוקתיות היא התאימות של חוקים וחקיקת משנה לחוקה. בחינת חוקתיות היא בדיקת המעמד המשפטי של חוקים ותקנות, על מנת לוודא שהם תואמים את החוקה, ואינם מפרים כללים וזכויות יסוד הקבועים בה. חוק המפר את החוקה נקרא "לא חוקתי" או "בלתי חוקתי".
ברוב המדינות מוגדרת חוקה המגדירה את עקרונות היסוד של המשטר ואת זכויות האזרח במדינה. זהו המסמך המשפטי הגבוה והמחייב ביותר במערכת החוקים.
בחלק מהמדינות מוסמכים בתי משפט לפסול חוק שנחקק על ידי הרשות המחוקקת בנימוק שאינו חוקתי או בנימוקים אחרים. לעיתים מוסמך לכך בית משפט מיוחד לחוקה שזוהי סמכותו העיקרית. במדינות אחרות הבורר בסוגיות חוקתיות הוא בית המשפט העליון.
במדינות הבאות לא מוגדרת חוקה: הממלכה המאוחדת, ישראל, ניו זילנד, סן מרינו, ערב הסעודית וקנדה. במדינות אלה הוגדר אוסף של חוקי יסוד המשמש את המערכת המשפטית במקום חוקה כבסיס לבדיקת חוקתיות.
בתי משפט בישראל יכולים לפסול בכל הערכאות, במקרים שהם מוצאים זאת לנכון, חוקים של הכנסת, כאשר יש בהם סתירה לחוק יסוד, ובפרט חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וכן על סמך עקרונות נוספים. בפועל, עיקרה מתבצע בבית המשפט העליון.
ביקורת שיפוטית

במדינות שבהן מוקנית לבית המשפט או למועצה חוקתית סמכות ביקורת שיפוטית, עשוי כל חוק שנחקק על ידי בית המחוקקים להיות מוכרז כבלתי חוקתי על ידי הגוף המוסמך לברור בענייני חוקה. כאשר גוף זה קובע כי חוק כלשהו סותר את החוקה, הוא מכריז שהחוק אינו חוקתי, ולמעשה פוסל את החוק כולו או חלקו. הליך זה, שבו הרשות השופטת מבקרת את פעולתן של הרשות המחוקקת והרשות המבצעת, נקרא ביקורת שיפוטית.
פרט לחקיקה, פעולות אחרות של גופי שלטון עשויות להיות מוגדרות כבלתי חוקתיות, אם הן סותרות את החוקה או את חוקי היסוד. לדוגמה, אם בחוקה קבועה הגנה על חירותו של האזרח, מעצר שרירותי שלו בידי המשטרה עשוי להיחשב בלתי חוקתי.
המקרה הראשון הידוע של ביקורת שיפוטית הוא בהגדרת החוקה של הרפובליקה הפרתנופאית (אנ') משנת 1799, בה הוגדר גם בית משפט לחוקה. רפובליקה זו הייתה קיימת רק במשך 6 חודשים, ולאחר מכן נכבשה בידי ממלכת סיציליה.
פסק דין מרבורי נגד מדיסון הוא פסק דין תקדימי של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שהתקבל ב-24 בפברואר 1803, ובו נקבעו עקרון הביקורת השיפוטית והדרישה שכל חוק שמתקבל בקונגרס יחויב לעלות בקנה אחד עם החוקה. התקדים גם קבע את בית המשפט העליון כמוסד המבקר את החוקים הפדרליים על בסיס פרשנותו לחוקה.
ישנן מדינות ללא חוקה מוסדרת, בהן ישראל וקנדה, שהגדירו אוסף של חוקי יסוד ובית המשפט העליון משתמש בו כבסיס לדיונים בנושאי חוקתיות. גם מערכת המשפט הבריטית הגדירה אוסף של חוקי יסוד המשמש לבדיקת חוקתיות, אולם בבריטניה אין לבית המשפט העליון סמכות לפסול חוקים, אלא רק לבחון את החוקים, להציע תיקונים ולהחזיר אותם לדיון בפרלמנט. למרות זאת, בריטניה מחויבת לאמנה האירופית לזכויות אדם (גם אחרי שפרשה מהאיחוד האירופי) ובית הדין האירופי לזכויות אדם יכול לקבוע שחוקים בריטיים סותרים את האמנה ובכך לבטל את תוקפם בפועל. כדי למנוע מצבים כאלה, בפרלמנט הבריטי קיימת ועדה לזכויות אדם, שמייעצת לפרלמנט כיצד להתאים הצעות חוק לאמנה.
במספר מדינות, בהן שווייץ (ברמה הפדרלית) והולנד בית המשפט העליון רשאי לקבוע כי חוק הוא לא חוקתי, אך אין לו סמכות לפסול חוקים על בסיס זה. שווייץ, הולנד ואחרות מחויבות לאמנה האירופית לזכויות אדם. כך שגם אזרחים בשלוש המדינות הללו יכולים לערער על חוקי המדינות שלהם לבית המשפט האירופי לזכויות אדם, ואם זה מוצא שהם סותרים את האמנה הוא מורה לרשויות בארצם לפעול בסעיפים הסותרים לפי האמנה ולא לפי החוקים.
ראו גם

משפט חוקתי
תיקון חוקה שאינו חוקתי
הערות שוליים

↑  בקנדה קיים אוסף חוקים המכונה "חוקת קנדה" אולם בית המשפט קבע כי חסרים בו פרטים רבים והוא אינו מספק את הדרישות המשפטיות לחוקה.
↑   רויטל חובל, החוק הקנדי, המודל הבריטי ו-20 שנה של ויכוחים בישראל: מדריך לחוק עוקף בג"ץ, באתר הארץ, 16 באפריל 2018.
1 2  תני גולדשטיין, בשום דמוקרטיה אין לשלטון את הכוח שתעניק כאן פסקת ההתגברות, באתר זמן ישראל, 16 בנובמבר 2022
↑  גדעון ספיר (משפטן), המהפכה החוקתית - עבר, הווה ועתיד, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010. עמ' 41-47
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555407405171  BnF: cb17769189m (data)  GND: 4062793-7  LCCN: sh85031330  NDL: 00564022  NLK: KSH1999006410 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
אנטולי וסרמן

אנטולי אלכסנדרוביץ' וסרמן (ברוסית: ‏ Анатолий Александрович Вассерман; נולד ב-9 בדצמבר 1952 באודסה) הוא עיתונאי יהודי סובייטי, אוקראיני ורוסי, פובליציסט, מגיש טלוויזיה, יועץ פוליטי, משתתף וזוכה מרובה במשחקי טלוויזיה אינטלקטואלים.
חבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, החל מ-2021 (הדומה השמינית).
קורות חיים

וסרמן למד פיזיקה תרמית במכון לקירור וקריוטכנולוגיות באודסה, והתמחה גם בתכנות מחשבים.
בשנים 1974–1991 הועסק כמתכנת במרכזי מו"פ שונים באודסה והתעסק בטכנולוגיות מזון בטמפרטורה נמוכה.
וסרמן עובד כעיתונאי מאז 23 בנובמבר 1991 (לאורך 1996–1999, במיוחד עבור מגזיני מחשבים).
בשנת 1994 התמודד בבחירות למועצה העליונה באוקראינה.
הוא התפרסם לאחר השתתפותו בתוכנית מה? היכן? מתי?.
לאחר סיפוח קרים על ידי הפדרציה הרוסית ותחילת המלחמה בדונבאס נעשה וסרמן יותר ויותר ביקורתי כלפי ממשלת אוקראינה. בשנת 2015 פתח שירות הביטחון האוקראיני בחקירה פלילית נגדו בגין פעילות לכאורה בדלנית.
ב־27 בינואר 2016 קיבל אזרחות רוסית מוולדימיר פוטין.
ב־27 ביוני 2016 היה מועמד לדומה הממלכתית של רוסיה מהמפלגה רוסיה הוגנת.
הערות שוליים

↑  אזרחות רוסית, באתר Interfax.ru (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1060560690  ISNI: 0000 0000 8059 2819  LCCN: n2010038256  SUDOC: 152012850  VIAF: 122127490   WorldCat (עם VIAF): 122127490
בס אוטיס

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1784 
 פטירה:  3 בנובמבר 1861 (בגיל 77) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Lawnview Memorial Park 
 הושפע על ידי:  גילברט סטיוארט 
 
בס אוטיס (באנגלית: Bass Otis;‏ 17 ביולי 1784 – 3 בנובמבר 1861) היה אמן, וצייר פורטרטים אמריקאי מוקדם. הוא צייר מאות דיוקנאות, כולל רבים מהאמריקאים הידועים ביותר בימיו, והפיק את הליתוגרפיה האמריקאית הראשונה בשנת 1819.
ביוגרפיה ועבודה

אוטיס נולד במזרח ברידג'ווטר, מסצ'וסטס, בנם של ג'וזיה אוטיס, רופא, וסוזנה אור. כנער, ייתכן שהוא השתלב אצל יצרנית חרמשים, אולי אצל קרוב משפחה. מאוחר יותר עבד כחניך בציור ואז הלך ללמוד אצל גילברט סטיוארט בבוסטון בערך 1805–1808.
אוטיס עבר לעיר ניו יורק, אולי כעוזרו של הצייר ג'ון ווסלי ג'רוויס. כשעבר לפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1812, קריירת הציור שלו פרחה. הוא נבחר לחברת האמנים של ארצות הברית בשנת 1812, ושמונה מדיוקנאותיו נכללו בתערוכה המשולבת של אגודת האמנים והאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. הוא נבחר כאקדמאי באקדמיה של פנסילבניה בשנת 1824. אחת העבודות המוקדמות המפורסמות ביותר של אוטיס הראתה סצנה בתוך חנות לעיבוד מתכות, כנראה ביטוי לשנותיו כשוליה.
בשנת 1813 הוא התחתן עם אליס פיירי מפילדלפיה, ונולדו להם שישה ילדים.
עם המוציא לאור מפילדלפיה, ג'וזף דלאפליין, החל לצייר דיוקנאות ל"אוסף של דלאפליין של דמויות אמריקאיות מכובדות". בשנת 1816 אוטיס צייר דיוקנאות של תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון ודולי מדיסון. בסך הכל, צייר עשרים וארבעה דיוקנאות עבור "האוסף", אם כי רק הדיוקן של ג'פרסון פורסם לפני סיום הפרויקט בשנת 1818. חלק מהדיוקנאות שנותרו הוצגו בגלריה של דלאפליין.
אוטיס הפיק את הליתוגרפיה האמריקאית הראשונה, שפורסמה בגיליון יולי 1819 של מגזין Analectic, יחד עם מאמר על התהליך הליתוגרפי.
במחברותיו של אוטיס לשנים 26–1819 נרשמו למעלה מ -300 דיוקנאות שצוירו, כולל דיוקנאות של האמן ג'ון נגל, הכומר שפרד קושצ'יסקו קולוק, ויקטור מארי דו פונט, הסנטור ג'ון סי פרמונט והכומר ג'יימס אברקרומבי. ציורים ידועים אחרים כללו את הסופר ג'יימס פנימור קופר, תומאס גארט ונשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון.
הוא עבד בעיקר בפילדלפיה, אך עבד גם בבוסטון ובוילמינגטון, דלאוור (1839, 1840) ובפרובידנס, רוד איילנד (1858–1861).
תלמידיו כללו את הנרי אינמן, פיטר פ. רוטרמל וג'ון נגל.
הערות שוליים

↑  Adams, Clinton (1983). American lithographers 1900-1960. Albuquerque: University of New Mexico Press. p. 5.
↑  Albert H. Smyth. The Philadelphia magazines and their contributors, 1741-1850. Philadelphia: R. M. Lindsay, 1892
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434240505171  ISNI: 0000 0000 6706 6881  LCCN: n89619467  RKD: 61114  SNAC: w6fn1sc7  ULAN: 500013139  VIAF: 48370993   WorldCat (עם VIAF): 48370993
דיק מוריס

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1947 (בן 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  תיכון סטאיווסנט 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  Deep6TheDeepState
 טוויטר:  DickMorrisTweet
 www.dickmorris.com
 
דיק מוריס (באנגלית: Dick Morris; נולד ב-28 בנובמבר 1947) הוא פרשן פוליטי יהודי אמריקאי המופיע בעיקר ברשת פוקס ניוז, ומחבר ספרים בנושא פוליטיקה וממשל. שימש בעבר כיועץ אסטרטגי-פוליטי וסוקר בממשלו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, עד אשר נחשף בתקשורת אירוע בו נתפס עם נערת ליווי כשהוא מאפשר לה להאזין לשיחות עם הנשיא קלינטון; לאחר חשיפת הפרשה פנה להתמקד בפרשנות פוליטית.
קורות חיים

מוריס סייע לקלינטון החל מ-1978 בבחירות ואירועים שונים כאשר היה קלינטון מושל מדינת ארקנסו. בתחילת שנות ה-90 עבד מוריס כיועץ אסטרטגי למפלגה הרפובליקנית, ולא היה לו תפקיד בבחירתו של קלינטון לנשיאות ב-1992. לאחר שהדמוקרטים איבדו את הרוב בקונגרס בבחירות אמצע הקדנציה של 1994, נקרא מוריס לסייע לנשיא קלינטון להשתקם פוליטית, והוא היה אחראי על האסטרטגיה לקראת המירוץ לבחירה מחדש של קלינטון לנשיאות. מוריס שכנע את קלינטון לפנות למדיניות יותר רפובליקנית, ועודד אותו לאמץ את גישת "מדיניות הדרך השלישית" - "טריאנגולציה" (רעיון שנקרא כיום על שם מהלכיו של מוריס בזמנו), אשר שילבה בין רעיונות ורטוריקה רפובליקנים ודמוקרטים, על מנת למקסם את הרווחים הפוליטיים והפופולריות.
הנשיא קלינטון התייעץ עם מוריס, באופן דיסקרטי, החל משנת 1994, כפי שתיאר זאת ראש סגל הבית הלבן של קלינטון, ליאון פנטה:
מוריס הפך למנהל הקמפיין של קלינטון לבחירות לנשיאות של 1996. כהונתו בתפקיד זה נקטעה חודשיים לפני הבחירות עצמן, כאשר נחשפה בעיתונות פרשה בה היה מעורב, ובה איפשר לנערת ליווי, אשר השתמש בשירותיה, להאזין לשיחות עם הנשיא.
לאחר שערורייה זו עבר מוריס לעסוק בעיקר בפרשנות פוליטית לתקשורת. במקביל המשיך לייעץ למועמדים בבחירות מקומיות במדינות ארצות הברית וכן למפלגות ופוליטיקאים מחוץ למדינה, כגון מפלגת העצמאות הבריטית בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2004, וויקטור יושצ'נקו בבחירות לנשיאות אוקראינה ב-2005.
כיום הוא כותב טור שבועי לניו יורק פוסט, אשר מתפרסם בכל רחבי המדינה, כמו גם טורים ובלוגים בעיתונות הכתובה והאלקטרונית, ומופיע כפרשן פוליטי של רשת פוקס ניוז. הוא מכהן גם כן כנשיא vote.com, אתר אינטרנט אשר מצהיר כי הוא מבצע סקרים אובייקטיביים, אם כי סופג ביקורות על כך שהוא נוטה לייצג את נקודת המבט הרפובליקנית.
בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 הביע מוריס ביקורת כלפי ביל והילרי קלינטון. הוא כתב כמה ספרים שמבקרים את בני הזוג, ביניהם הספר "לשכתב את ההיסטוריה", שהוא פרפרזה לספרה של קלינטון "לחיות את ההיסטוריה". מוריס אף התבדח פעם כי הוא יעזוב את ארצות הברית אם קלינטון תיבחר לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008.
הערות שוליים

↑  Call-Girl Story Costs President A Key Strategist, ‏1996, באתר הניו יורק טיימס
↑  Dick Morris: I’m Leaving if Hillary Wins
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450131105171  PLWABN: 9810577815905606  BIBSYS: 3039722  BnF: cb16522138q (data)  CiNii: DA10752261  GND: 120014122  ISNI: 0000 0001 2119 1406  LCCN: no97004804  LNB: 000044925  NDL: 00679665  NLK: KAC200003648  NTA: 160335302  SNAC: w68b6j2j  SUDOC: 069134472  VIAF: 6991554   WorldCat (עם VIAF): 6991554 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרידריך כריסטיאן הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג

פרידריך כריסטיאן הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (בגרמנית: Friedrich Christian I. von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg; בדנית: Frederik Christian I, hertug af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg;‏ 6 באפריל 1721 – 13 בנובמבר 1794), היה דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג בין השנים 1754–1794.
ביוגרפיה

פרידריך כריסטיאן נולד ב-6 באפריל 1721, והיה בנם הבכור של כריסטיאן אוגוסט הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ופרדריקה לואיזה, רוזנת דנסקאולד-סמסו, בתם של כריסטיאן גילדלווה, רוזן סמסו ושרלוטה אמליה, רוזנת דנסקאולד-לאובריג.
בשנת 1754 מת אביו, ופרידריך כריסטיאן ירש את טירת אוגוסטנבורג ואת אחוזת גרסטן. עם זאת, אחוזות אלה היו משועבדות לחובותיו, ובשל כך הוא ויתר על טענותיו על דוכסויות של שלזוויג והולשטיין, ובתמורה נתן לו מלך דנמרק (שהיה גם דוכס שלזוויג-הולשטיין) הסדר מועדף, שאיפשר לו לרכוש את אלס ואת סאנדייב, מה שהפך אותו לבעל הקרקעות הגדול ביותר בשלזוויג. כמו כן, הוא גם הרחיב את טירת אוגוסטנבורג, מעון המשפחה.
פרידריך כריסטיאן כיהן כגנרל בצבא הדני, וכן הוא היה אביר מסדר הפיל.
ב-13 בנובמבר 1794 מת פרידריך כריסטיאן באוגוסטנבורג, ובנו פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו

ב-26 במאי 1762 התחתן פרידריך כריסטיאן עם שרלוטה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן, בתם של פרידריך קרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן וכריסטינה אירמגארד, רוזנת רבנטלוב, ממנה נולדו לו שבעה ילדים:
לואיזה כריסטינה קרולינה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1763–1764).
לואיזה כריסטינה קרולינה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1764–1815).
פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1765–1814), התחתן עם לואיזה אוגוסטה, נסיכת דנמרק.
פרדריק קרל אמיל, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1767–1841), גנרל דני, התחתן עם סופיה אלאונורה פרדריקה של, בתו של הברון יורגן אריק של.
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של שוודיה (1768–1810), גנרל דני, ומאוחר יותר, נסיך הכתר של שוודיה.
סופיה אמליה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1769).
קרל וילהלם, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1770–1771).
סוזי ויילס

סוזן סאמרול ויילס (באנגלית: Susan Summerall Wiles; נולדה ב-14 במאי 1957) היא יועצת פוליטית אמריקאית המכהנת כראש הסגל ה-32 של הבית הלבן. קודם לכן שימשה כיושבת ראש משותפת בקמפיין הבחירות הנשיאותי של דונלד טראמפ במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024, לאחר שעבדה בעבר בקמפיין שלו במסגרת הבחירות בארצות הברית 2016, וכן בקמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980 של הנשיא רונלד רייגן. היא האישה הראשונה שמכהנת בתפקיד זה.
חיים מוקדמים וחינוך

סוזן סאמרול, שנולדה וגדלה בניו ג'רזי, הייתה אחת משלושת ילדיהם של פט סאמרול (אנ') ואשתו קתי סאמרול. פט שיחק בליגת הפוטבול הלאומית, ה-NFL, ומאוחר יותר הפך לשדרן ספורט מצליח, ושידר שיא של 16 סופרבולים.
ויילס סיימה את לימודיה באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק עם תואר ראשון בשפה האנגלית.
קריירה

בשנת 1979, נשכרה ויילס כעוזרת של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ק קמפ. ב-1980 היא הצטרפה לקמפיין הבחירות של רונלד רייגן ב-1980 כמתאמת קמפיין.
בשנות ה-90 היא שימש כראש המטה של ג'ון דילייני (אנ'), ששימש אז כראש עיריית ג'קסונוויל. ויילס עבד גם עבור חברת בית הנבחרים טילי פאולר (אנ').
מ-2004 עד 2009, היא ייעצה לראש עיריית ג'קסונוויל, ג'ון פייטון (אנ'). בבחירות למושל פלורידה ב-2010 קיבלה ויילס קרדיט לסיוע לבחירותו של איש העסקים ריק סקוט. לסקוט, שנחשב אז ל"אאוטסיידר", היו בעבר מעט קשרים עם המפלגה הרפובליקנית של פלורידה.
בינואר 2011 התקבלה ויילס לעבודה כמנהלת קמפיין עבור מסע הבחירות לנשיאות של מושל יוטה לשעבר, ג'ון האנטסמן ג'וניור, ויילס עזבה את הקמפיין ביולי 2011.
ויילס גם ניהלה את חברת הלובינג Ballard Partners, שבסיסה בטאלאהאסי, פלורידה במשך קרוב לעשור, אך עזבה בספטמבר 2019, עקב "בעיה בריאותית מציקה".
קריירה > עבודה עבור דונלד טראמפ

בקמפיין לנשיאות 2016 ניהלה ויילס את פעולות הקמפיין של טראמפ בפלורידה. במהלך הבחירות למושל פלורידה ב-2018, על פי הדיווחים, שוכנעה ויילס על ידי טראמפ לסייע בקמפיין המצליח של הרפובליקני רון דה-סנטיס לתפקיד המושל. בנאום הניצחון שלו, תיאר דה-סנטיס את ויילס כ"הכי טובה בעסק". עם זאת, "המתח הגובר בין הצמד" הוביל לפיטוריה כיועצת בכירה לדה-סנטיס בשנת 2019. על פי הדיווח של "פוליטיקו", הקשר עם ויילס, ש"מילאה תפקיד מפתח ב... 2016", נחתך "על פי דרישתו של מושל פלורידה רון דה-סנטיס "כדי לאפשר לו לשבץ את בעלי בריתו במדינה מפלגת המדינה", מהלך "שנחשב בעיני רבים ככישלון למסע הבחירות מחדש של הנשיא" באותה מדינה חשובה. היא תיארה את העבודה עם דה-סנטיס כ"טעות הגדולה ביותר" בכל הקריירה שלה.
במרץ 2021 נבחרה ויילס למנכ"לית Save America (אנ') של טראמפ. באפריל 2021, תיאר אתר "פוליטיקו" את ויילס כ"הונצ'ו החדש בראש טראמפוורלד", וציין שהיא תחזיק בסמכות על מנהל הקמפיין לשעבר ב-2020 ביל סטפיאן (אנ') והעוזר המרכזי ג'סטין ר. קלארק (אנ'). תחת הנהגתה, Save America PAC כיסתה הוצאות משפט לכמה עובדי טראמפ בהווה ובעבר, המעורבים בהליכים המשפטיים הרבים נגד הנשיא לשעבר.
באוגוסט 2022, היא תוארה למעשה כראש המטה הכללי של טראמפ לקראת בחירות אמצע הקדנציה ב-2022 והכרזה שלו על הקמפיין לבחירות 2024.
בחודשים האחרונים של מסע הבחירות לנשיאות ב-2024, חזר טראמפ והדגיש כי ויילס וכריס לצ'וויטה (אנ') היו שני האנשים שניהלו את הקמפיין לאחר עזיבת יועץ טראמפ קורי לבנדובסקי (אנ'). בשנת 2024 דיווחו "פוליטיקו" ו"הגרדיאן" כי ויילס מתארת את עצמה כרפובליקנית "מתונה".
קריירה > ראש סגל הבית הלבן

יומיים לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024, הודיע הנשיא הנבחר על בחירתה של ויילס לראש הסגל החדש שלו בבית הלבן.
עם השבעתו השנייה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית, החלה ויילס את כהונתה כראשת סגל הבית הלבן.
חיים אישיים

ויילס הייתה נשואה ללאני ויילס, יועץ רפובליקני, שאיתו עברה לפונטה ודרה ביץ' (אנ') שבפרוורי ג'קסונוויל, בשנת 1985. בני הזוג התגרשו בשנת 2017. לוויילס שתי בנות. היא חברת הכנסייה האפיסקופלית.
הערות שוליים

1 2 3 4  Orr, Gabby; Contorno, Steve (8 באוגוסט 2022). "She helped Trump win Florida twice. Now she could lead his expected 2024 campaign". CNN. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Smith, Adam C. (23 באוקטובר 2016). "Florida campaign manager Susie Wiles says the Donald Trump she knows is not the one critics rip". Tampa Bay Times (באנגלית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiles, Susie (3 במרץ 2023). "Susie Wiles". LegiStorm.com (באנגלית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Larrabee, Brandon (6 בנובמבר 2010). "Susie Wiles: 'The insider' who backed 'the outsider' Rick Scott". The Florida Times-Union (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Dixon, Matt (22 ביולי 2011). "Jacksonville's Susie Wiles resigns as campaign manager for GOP presidential candidate". The Florida Times-Union (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Filkins, Dexter (27 ביוני 2022). "Can Ron DeSantis Displace Donald Trump as the G.O.P.'s Combatant-in-Chief?". The New Yorker. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schorch, Peter (17 בספטמבר 2019). "Citing health issue, Susie Wiles leaves Ballard Partners". Florida Politics. נבדק ב-3 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Adams, Myra (11 באוגוסט 2022). "Opinion: The most powerful Republican you don't know". TheHill.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flegenheimer, Matt; Haberman, Maggie; Bender, Michael C. (18 באפריל 2023). "DeSantis Tried to Bury Her. Now She's Helping Trump Try to Bury Him". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Isenstadt, Alex; Dixon, Matt (17 בספטמבר 2019). "Trump campaign cuts ties with top adviser in Florida". Politico.com. נבדק ב-25 באפריל 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Alberta, Tim (2024-07-10). "Trump Is Planning for a Landslide Win". The Atlantic (באנגלית). נבדק ב-2024-11-03.
↑  Palmeri, Tara; Daniels, Eugene; Lizza, Ryan (1 באפריל 2021). "Politico Playbook: There's a new honcho atop Trumpworld". Politico (באנגלית). נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trump's super PAC has helped foot his legal bills. That might end soon". Politico. 20 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kruse, Michael (26 באפריל 2024). "The Most Feared and Least Known Political Operative in America". Politico. נבדק ב-7 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Singh, Maanvi (2024-11-08). "Susie Wiles: 'tough, smart' operator who led Trump back to the White House". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-11-08.
↑  Sheth, Sonam (2024-11-07). "Trump names Susie Wiles, known as 'ice maiden,' his chief of staff". Newsweek (באנגלית). נבדק ב-2024-11-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 134767215X  VIAF: 14173121464229981814   WorldCat (עם VIAF): 14173121464229981814
ארתור פינקלשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1945 ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית 
 פטירה:  18 באוגוסט 2017 (בגיל 72) איפסוויץ', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  קווינס קולג' 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  Donald Curiale 
 
ארתור ג' פינקלשטיין (באנגלית: Arthur J. Finkelstein;‏ 18 במאי 1945 – 18 באוגוסט 2017) היה יועץ בחירות יהודי-אמריקאי, שנודע בזכות מסעות תעמולה תקיפים שניהל לטובת מועמדים מהמפלגה הרפובליקנית במרוצם לסנאט ארצות הברית. בישראל יעץ לבנימין נתניהו ולאביגדור ליברמן.