stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'קלין קוקרן
תרומות לתעופה > טייסות בשירות חיל האוויר

בספטמבר 1939, כתבה קוקרן לאלינור רוזוולט כדי להציג את ההצעה להקים חטיבת טיס לנשים בחילות האוויר של הצבא. היא הרגישה שטייסות מוסמכות יכולות לבצע את כל העבודות העורפיות הנחוצות על מנת לשחרר עוד טייסים גברים לקרב. היא דמיינה את עצמה מפקדת על הנשים הללו, עם מעמד זהה לזה של קולונל אובטה קאלפ הובי, שהייתה אז מנהלת חיל העזר של צבא הנשים (WAAC). (ה-WAAC קיבל מעמד צבאי מלא ב-1 ביולי 1943, ובכך הפך אותם לחלק מהצבא. במקביל, שונה שם היחידה לחיל הנשים של צבא ארצות הברית (WAC). )
באותה שנה כתבה קוקרן מכתב לסגן קולונל רוברט אולדס, שסייע בארגון פיקוד התובלה של חיל האוויר של ארצות הברית עבור חיל האוויר באותה תקופה. (פיקוד המעבורת היה במקור שירות משלוחי שליחים/מטוסים, אך התפתח לענף התובלה האווירית של חילות האוויר של צבא ארצות הברית (USAAF) בתור פיקוד התובלה האווירית ). במכתב הציעה קוקרן להעסיק נשים טייסות לטוס במשימות לא קרביות עבור הפיקוד החדש. בתחילת 1941 ביקש אולדס מקוקרן לברר כמה נשים טייסות יש בארצות הברית, מה זמני הטיסה שלהן, כישוריהן, הנכונות שלהן לטוס עבור המדינה ומידע אישי. היא השתמשה ברשומות של מינהל האווירונאוטיקה האזרחית כדי לאסוף את הנתונים.
למרות מחסור בטייסים, לוטננט גנרל הנרי ה. "האפ" ארנולד היה האדם שהיה צריך להשתכנע שטייסות הן הפתרון לבעיות כוח האדם שלו. ארנולד, ראש חיל האוויר, המשיך כמפקד של חילות האוויר של הצבא עם הקמתו ביוני 1941. הוא ידע שנשים נמצאות בשימוש מוצלח ב-ATA באנגליה, אז ארנולד הציע לקוקרן לקחת קבוצה של טייסים מוסמכים כדי לראות מה שלום הבריטים. הוא הבטיח לה שלא יתקבלו החלטות לגבי נשים שטסות ל-USAAF עד שתחזור.
כאשר ארנולד ביקש מקוקרן לנסוע לבריטניה כדי ללמוד את "חיל העזר לתובלה אווירית" (Air Transport Auxiliary – ATA) קוקרן ביקשה מ-76 הטייסות המוסמכות ביותר – שזוהו במהלך המחקר שעשתה קודם לכן עבור אולדס – לבוא ולטוס עבור ה-ATA. לנשים אלו היו יכולות גבוהות: לפחות 300 שעות טיסה, אבל לרוב הנשים הטייסות היו מעל 1,000 שעות. בסך הכל 25 נשים עברו את המבחנים, וכעבור חודשיים במרץ 1942 הן נסעו לבריטניה עם קוקרן כדי להצטרף ל-ATA.
בזמן שקוקרן שהתה באנגליה, בספטמבר 1942, אישר הגנרל ארנולד את הקמתו של ארגון טייסות שירות חיל האוויר בניהולה של ננסי הרקנס לאב. הארגון החל לפעול בבסיס האוויר ניו-קאסל בווילמינגטון, דלאוור, עם קבוצת טייסות שמטרתה הייתה להעביר מטוסים צבאיים. כששמעה על הארגון קוקרן חזרה מיד לארצות הברית. הניסיון של קוקרן בבריטניה עם ה-ATA שכנע אותה שניתן להכשיר טייסות לעשות הרבה יותר מאשר להטיס מעבורות. היא פעלה אצל הגנרל ארנולד על מנת להרחיב את הזדמנויות הטיסה לטייסות, כל שהוא אישר את הקמת מחלקת האימון לטיסות לנשים בראשות קוקרן. באוגוסט 1943 התאחדו שני הארגונים  ונוצר ארגון חדש טייסות שירות חיל האוויר עם קוקרן כמנהלת וננסי לאב כראש חטיבת המעבורות.
כמנהלת הארגון, קוקרן פיקחה על הכשרתן של מאות נשים טייסות בשדה הנוקמים לשעבר בסוויטווטר, טקסס מאוגוסט 1943 עד דצמבר 1944.
תרומות לתעופה > הענקת מדליית השירות המכובד

עבור שירותה במהלך המלחמה, קוקרן אותרה במדליית השירות המצוין (DSM) ב-1945. הענקת המדליה פורסמה בהודעה לעיתונות של מחלקת המלחמה ב-1 במרץ 1945, בה צוין שקוקרן הייתה האזרחית הראשונה לקבל את המדלייה, פרס שהיה נחשב בזמנו לפרס הלא קרבי הגבוה ביותר שהעניק ממשלת ארצות הברית. (בפועל, עם זאת, כמה נשים אזרחיות קיבלו את המדליה לשירות במהלך מלחמת העולם הראשונה. נשים אלו כללו את האנה ג'יי פטרסון ואנה הווארד שו מהמועצה להגנה לאומית, אוונג'לין בות' מצבא הישועה וכן מרי וייל אנדרס וג'יין א. דלאנו מהצלב האדום האמריקאי.)
לאחר המלחמה

בסופה של המלחמה, קוקרן נשכרה על ידי מגזין כדי לדווח על אירועים גלובליים שלאחר המלחמה. בתפקיד זה, היא הייתה עדה לכניעתו של הגנרל היפני טומויוקי יאמשיטה בפיליפינים והייתה לאשה הלא יפנית הראשונה שנכנסה ליפן לאחר המלחמה. בנוסף השתתפה במשפטי נירנברג בגרמניה.
ב-9 בספטמבר 1948, קוקרן הצטרפה למילואים של חיל האוויר האמריקאי בתור לוטננט קולונל. היא קודמה לקולונל ב-1969 ופרשה ב-1970. היא הייתה, קרוב לוודאי, הטייסת הראשונה בחיל האוויר של ארצות הברית. במהלך הקריירה שלה במילואים של חיל האוויר, היא קיבלה שלושה פרסי הצלב המעופף, עבור הישגים שונים מ-1947 עד 1964.
לאחר המלחמה > שיאים מעופפים

לאחר המלחמה, קוקרן החלה להטיס את מטוס הסילון החדש, וקבעה שיאים רבים. היא הפכה לטייסת הראשונה שעברה את מהירות הקול.
בשנת 1952, בגיל 47, קוקרן, החליטה לשבור מחדש את שיא המהירות העולמי לנשים, אז הוחזק על ידי ג'קלין אוריול. היא ניסתה לשאול מטוס F-86 מחיל האוויר האמריקני, אך סורבה. היא הוצגה בפני סגן-מרשל אווירי של חיל האוויר המלכותי הקנדי, אשר, באישור שר ההגנה הקנדי, סידר לה לשאול את 19200, הסייבר 3 היחיד. קנדאייר שלחה צוות תמיכה של 16 איש לקליפורניה לצורך הניסיון. ב-18 במאי 1953, קוקרן קבעה שיא מהירות חדש ל-100 ק"מ של 1,050.15 ק"מש (652.5 מייל לשעה). מאוחר יותר ב-3 ביוני היא קבעה שיא מהירות חדש ל־15 ק"מ במעגל סגור של 1078 קמ"ש (670 מייל לשעה). בעידוד מייג'ור דאז צ'אק ייגר, שעמו הייתה בידידות. ב-18 במאי 1953, ברוג'רס דריי לייק, קליפורניה, הטיסה קוקרן את הסייבר 3 במהירות ממוצעת של 652.337 מייל לשעה. במהלך טיסה זו, הסייבר עבר את מהירות הקול, וקוקרן הפכה לאישה הראשונה ששברה את מחסום הקול.
בין הישגיה הרבים, מאוגוסט עד אוקטובר 1961, כיועצת לחברת Northrop Corporation, קוקרן קבעה סדרה של שיאי מהירות, מרחק וגובה בזמן שהטיסה מטוס אימון על קולי Northrop T-38A-30-NO Talon, מספר סידורי 60–0551. ביום האחרון של סדרת השיאים, היא קבעה שני שיאי עולם של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה , כשהיא לקחה את ה-T-38 לגבהים של 55,252.625 רגל (16,841 מ') בטיסה אופקית והגיעה לשיא גובה של 56,072.835 רגל (17,091 מ').
קוקרן הייתה גם האישה הראשונה שהמריאה ונחתה מנושאת מטוסים, האישה הראשונה שהטיסה מפציץ על פני צפון האוקיינוס האטלנטי (בשנת 1941) ומאוחר יותר הטיסה מטוס סילון בטיסה טרנס-אטלנטית, היא האישה הראשונה שביצעה נחיתה עיוורת בעזרת מכשירים בלבד, האישה היחידה אי פעם שהייתה נשיאה של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה (1958–1961), האישה הראשונה שהטיסה מטוס סילון עם כנף קבועה מעבר לאוקיינוס האטלנטי, הטייסת הראשונה שטסה מעל 20,000 רגל (6,096 מ) עם מסיכת חמצן, והאישה הראשונה שנכנסה למירוץ הטרנס-יבשתי של בנדיקס. היא עדיין מחזיקה ביותר שיאי מרחק ומהירות מכל טייס חי או מת, זכר או נקבה.
בגלל העניין שלה בכל צורות התעופה, בתחילת שנות ה-60 הטיסה קוקרן את ה־Goodyear Blimp עם הקפטן קרוסייר באקרון, אוהיו.
לאחר המלחמה > מרקורי 13

בשנות ה-60, קוקרן הייתה נותנת חסות לתוכנית מרקורי 13, מאמץ מוקדם לבדוק את יכולתן של נשים להיות אסטרונאוטיות. 13 נשים טייסות עברו את אותם מבחנים מקדימים כמו האסטרונאוטים הגברים של תוכנית מרקורי לפני שהתוכנית בוטלה. זו מעולם לא הייתה יוזמה של נאס"א, אם כי בראשה עמדו שני חברים בוועדת מדעי החיים של נאס"א, שאחד מהם, ויליאם רנדולף לאבלייס השני, היה חבר קרוב של קוקרן ובעלה. אף על פי שקוקרן תמכה בתחילה בתוכנית, היא הייתה אחראית מאוחר יותר לעיכוב שלבי בדיקות נוספים ומכתבים ממנה לחברי חיל הים ונאס"א המביעים דאגה אם התוכנית אמורה להתנהל כראוי ובהתאם ליעדי נאס"א אולי תרמו באופן משמעותי לביטול בסופו של דבר של התוכנית. סבורים שקוקרן פנתה נגד התוכנית מתוך דאגה שהיא לא תהיה עוד הטייסת הבולטת ביותר.
ב-17 וב-18 ביולי 1962, נציג ניו יורק בבית הנבחרים ויקטור אנפוסו כינס דיונים פומביים בפני ועדת משנה מיוחדת של ועדת בית הנבחרים למדע ואסטרונאוטיקה כדי לקבוע אם הדרת נשים מתוכנית האסטרונאוטים הייתה מפלה או לא, במהלך אשר ג'ון גלן וסקוט קרפנטר העידו נגד קבלת נשים לתוכנית האסטרונאוטים. קוקרן עצמה טענה נגד הכנסת נשים לתוכנית החלל, ואמרה שהזמן הוא המהות, והתקדמות כמתוכנן היא הדרך היחידה לנצח את הסובייטים במירוץ לחלל. (אף אחת מהנשים שעברו את המבחנים לא הייתה טייסת ניסוי סילון צבאיות, או היו להן תארים הנדסיים, שהיו שני הכישורים הבסיסיים של אסטרונאוטים פוטנציאליים. נשים לא הורשו להיות טייסות ניסוי סילון צבאיות באותה תקופה. עם זאת, בממוצע, לכולם היה יותר ניסיון טיסה מאשר לאסטרונאוטים הגברים). "נאס"א דרשה מכל האסטרונאוטים להיות בוגרי תוכניות טיס מבחן סילון צבאיות ובעלי תארים הנדסיים. ב-1962, אף אישה לא יכלה לעמוד בדרישות הללו". בכך הסתיימה תוכנית מרקורי 13. עם זאת, גם ג'ון גלן וסקוט קרפנטר, שהיו חלק ממרקורי 7, לא היו בעלי תארים הנדסיים כשנבחרו. שניהם קיבלו תואר לאחר טיסותיהם לנאס"א.
באופן משמעותי, הדיונים חקרו את האפשרות של אפליה מגדרית שנתיים תמימות לפני שחוק זכויות האזרח משנת 1964 הפך את האפלייה הזו לבלתי חוקית, מה שהפך את השימועים הללו לסמן כיצד רעיונות על זכויות נשים חלחלו לשיח הפוליטי עוד לפני שהם עוגנו בחוק.
פעילות פוליטית

כתוצאה ממעורבותה בפוליטיקה ובצבא, קורקן התיידדה עם הגנרל דווייט אייזנהאואר. בתחילת 1952, היא ובעלה סייעו במתן חסות לעצרת גדולה במדיסון סקוור גארדן בעיר ניו יורק לתמיכה במועמדותו של אייזנהאואר, הנציג הרפובליקני לנשיאות.
העצרת תועדה בסרט וקוקראן הטיסה באופן אישי את הסרט לצרפת להצגה מיוחדת במטה של אייזנהאואר. מאמציה היוו גורם מרכזי בשכנוע של אייזנהאואר לרוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1952 ואף היוותה תפקיד מרכזי במסע הבחירות. לאחר מכן, אייזנהאואר ביקר לעיתים קרובות את קוקרן ובעלה בחווה שלהם בקליפורניה ולאחר שעזב את תפקידו, כתב שם חלקים מזיכרונותיו.
קוקרן התמודדה לקונגרס בשנת 1956 ממחוז הקונגרס ה-29 של קליפורניה כמועמדת המפלגה הרפובליקנית. שמה הופיע לאורך כל הקמפיין ובקלפי כג'קלין קוקרן-אודלום. אף על פי שהיא ניצחה חמישה יריבים גברים כדי לזכות במועמדות הרפובליקנית, בבחירות הכלליות היא הפסידה למועמד הדמוקרטי ולחבר הקונגרס האסייתי-אמריקאי הראשון, דאליפ סינג סונד. סונד זכה עם 54,989 קולות (51.5%) ל-51,690 קולות של קוקרן (48.5%). הכישלון הפוליטי שלה היה אחד מהכישלונות הבודדים שחוותה אי פעם, והיא מעולם לא ניסתה להתמודד שנית. אלה שהכירו את קוקרן אמרו שההפסד הפריע לה עד סוף חייה.
מורשת

קוקרן מתה ב-9 באוגוסט 1980 בביתה באינדיו, קליפורניה, שחלקה עם בעלה שמת ארבע שנים לפני כן. היא הייתה תושבת ותיקה בעמק קואצ'לה והיא קבורה בבית העלמין הציבורי של עמק קואצ'לה. היא השתמשה בקביעות בשדה התעופה התרמי במהלך קריירת התעופה הארוכה שלה. שדה התעופה, ששמו שונה ל-Desert Resorts Regional, שונה שוב לכבודה לשדה התעופה האזורי ג'קלין קוקרן.
הישגי התעופה של קוקרן מעולם לא זכו לתשומת הלב התקשורתית המתמשכת בהינתן אלה של אמיליה ארהארט. כמו כן, השימוש של קוקרן בעושרו העצום של בעלה הפחית מאופי העוני בסיפור שלה. אף על פי כן, מגיע לה מקום בשורות הטייסים המפורסמים וכאישה שבתדירות ניצלה את השפעתה לקידום מטרות הנשים בתעופה.
למרות חוסר ההשכלה הפורמלית שלה, קוקרן ניכרה בחשיבה חדה ומהירה וזיקה לעסקים והשקעתה בתחום הקוסמטיקה הוכיחה את עצמה כרווחת. מאוחר יותר, ב-1951, לשכת המסחר של בוסטון בחרה בה לאחת מ-25 נשות העסקים המצטיינות באמריקה. בשנים 1953 ו-1954, סוכנות הידיעות AP כינתה אותה "אשת השנה בעסקים".
קוקרן כיהנה במועצת הנאמנים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון משנת 1962 ועד לפטירתה ב-1980.
במהלך חייה קוקרן תרמה הרבה זמן וכסף לעבודות צדקה.
פרסים והוקרה > פרסים צבאיים

כנפי טייס פיקוד של חיל האוויר האמריקאי
תג טייס שירות חיל האוויר לנשים
מדליית שירות מכובד
לגיון הכבוד
צלב מעופף מכובד עם שני אשכולות עלי אלון
מדליית הקמפיין האמריקאי
מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה
מדליית שירות ההגנה הלאומית עם אשכול עלי אלון
מדליית מילואים של הכוחות המזוינים עם שעון חול מברונזה
מדליית הגנה (בריטניה)
פרסים והוקרה > ציטוט מדליית שירות מכובד

על שירות ראוי במיוחד לממשלה בתפקיד בעל אחריות רבה מיוני 1943 עד דצמבר 1944 כמנהלת טייס נשים, חילות האוויר של המטה. היא ניהלה את התכנון, התכנות והניהול של כל פעילויות הטייסות של חילות האוויר של הצבא, לרבות ארגון, הכשרה ותפעול של טייסי חיל האוויר הנשים (WASP). בהנהגתה, ה-WASP ביצעה בנאמנות וביעילות מרבית, שירותי טיסה מרובים, בתמיכה ישירה ואפקטיבית של חילות האוויר של הצבא שהיו לעזר ולתמיכה הגדולה ביותר למאמץ המלחמתי ולאומה. יתרה מכך, הישגיה בהקשר זה והמסקנות שהסיקה בזהירות ובתבונה מהתחייבות זו מייצגים תרומה בעלת משמעות קבועה ומרחיקת לכת לעתיד התעופה. החזון, המיומנות והיוזמה שלה הביאו לשירותים בעלי ערך וחשיבות יוצאי דופן למדינה.
פרסים והוקרה > ציטוט ראשון של הצלב המעופף

נשיא ארצות הברית של אמריקה, שאושר על ידי חוק הקונגרס, 2 ביולי 1926, נהנה להציג את הצלב המעופף המכובד לקולונל ג'קלין קוקרן, חיל האוויר של ארצות הברית, עבור הישג יוצא דופן בעת השתתפותו בטיסה אווירית מ-1947 עד 1951. במהלך תקופה זו, קולונל קוקרן הטייסה מטוס F-51 בו היא קבעה שישה שיאי מהירות עולמיים. בעמק קואצ'לה, קליפורניה, בטיסה במסלול של 100 ק"מ במעגל סגור, קבע קולונל קוקרן שיא מהירות חדש של 469.549 מיילים לשעה. בטיסות אחרות מתרמי, אינדיו ופאלם ספרינגס, קליפורניה, קולונל קוקרן קבע שיאי מהירות עולמיים עבור המסלולים של 3, 15, 500, 1000 ו-2000 קילומטרים. הכשירות המקצועית, המיומנות האווירית והמסירות לתפקיד שהפגינה קולונל קוקרן משקפים קרדיט רב לה ולחיל האוויר של ארצות הברית.
פרסים והוקרה > ציטוט שני של הצלב המעופף

נשיא ארצות הברית של אמריקה, שאושר על ידי חוק הקונגרס, 2 ביולי 1926, נהנה להציג אשכול עלי אלון ברונזה במקום פרס שני של הצלב המעופף המכובד לקולונל ג'קלין קוקרן, חיל האוויר של ארצות הברית, על הישג יוצא דופן תוך כדי השתתפות בטיסה אווירית במהלך אפריל 1962. במהלך אותה תקופה, קולונל קוקרן קבע מספר שיאי עולם בטיסה מניו אורלינס, לוס אנג'לס לבון, גרמניה. הטסת לוקהיד ג'ט סטאר C-140 קולונל קוקרן קבע 69 שיאי מרחקים בין עירוניים, בין-עירוניים וקווי ישר, בנוסף להיותה האישה הראשונה שהטיסה מטוס סילון מעבר לאוקיינוס האטלנטי. השיאים היו גם למהירות וגם למרחק. הכשירות המקצועית, המיומנות האווירית והמסירות לתפקיד שהפגינה קולונל קוקרן משקפים קרדיט רב לעצמה ולחיל האוויר של ארצות הברית.
פרסים והוקרה > ציטוט שלישי של הצלב המעופף המכובד

נשיא ארצות הברית של אמריקה, שאושר על ידי חוק הקונגרס, 2 ביולי 1926, נהנה להציג אשכול עלי אלון ברונזה שני במקום פרס שלישי של הצלב המעופף המכובד לקולונל ג'קלין קוקרן, חיל האוויר של ארצות הברית, על הישג יוצא דופן תוך כדי השתתפות בטיסה אווירית במהלך מאי ויוני 1964. במהלך תקופה זו, קולונל קוקרן קבע שלושה שיאי מהירות עולמיים במטוס F-104C Starfighter. בטיסה במסלול מעגלי מדויק, קולונל קוקרן קבע שיא של 25 קילומטרים של 1429.297 מיילים לשעה, יותר מפי שניים ממהירות הקול. היא קבעה שיא למסלול של 100 קילומטרים על ידי טיסה במהירות 1302 מייל לשעה. קולונל קוקרן קבע שיא מהירות בעולם השלישי על ידי השגת 1,135 מיילים לשעה במהלך 500 ק"מ. הכשירות המקצועית, המיומנות האווירית והמסירות לתפקיד שהפגינה קולונל קוקרן משקפים קרדיט רב לה ולחיל האוויר של ארצות הברית.
פרסים והוקרה > פרסים אחרים

קוקרן קיבלה מדליות ותעודות ממדינות רבות ברחבי העולם. בשנת 1949, ממשלת צרפת הכירה בתרומתה למלחמה ולתעופה והעניקה לה בשנת 1951 את מדליית האוויר הצרפתית. היא האישה היחידה שקיבלה אי פעם את מדליית הזהב מ-Fédération Aéronautique Internationale. היא המשיכה ונבחרה לוועד המנהל של גוף זה ולמנהלת של נורת'ווסט איירליינס בארצות הברית. חיל האוויר האמריקני העניק לה את אות הצלב המעופף המכובד ואת לגיון ההצטיינות. בשנת 1949, הפכה קוקרן לאישה הרביעית בארצות הברית שזכתה בפרס הגבוה ביותר של טורק חוה קורומו (האגודה הטורקית לאווירונאוטיקה), Murassa Brövesi (Diamond Brevet).
מופע אוויר שנתי בשם "ג'קלין קוקרן" נערך לכבודה ומתקיים בנמל התעופה האזורי ג'קלין קוקרן. קוקרן גם הפכה לאישה הראשונה שזכתה לכבוד בתצוגה קבועה של הישגיה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. במחזה "האישה המהירה ביותר בחיים", שכתבה קארן סונד, מתוארים חייה של קוקרן לצד בעלה, פלויד, אמיליה ארהארט ואחרים.
פרסים והוקרה > פרסים אחרים > מדליות ותארים נוספים

1964, קיבלה את פרס לוח הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים
1965, כניסה להיכל התהילה הבינלאומי של התעופה והחלל
1971, כניסה להיכל התהילה הלאומי לתעופה
בשנת 1985, האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי הקצה את השם קוקרן למכתש על כוכב הלכת נוגה (בקוטר 100 ק"מ)
1992, כניסה להיכל התהילה של נשים בפלורידה
1993, כניסה להיכל התהילה של ספורט המוטורי של אמריקה
1993, כניסה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
1996, שירות הדואר של ארצות הברית כיבד את קוקרן בבול דואר בעלות של 50¢(סנט), המתאר אותה מול גביע בנדיקס עם מטוס P-35 ברקע והמילים: "Jacqueline Cochran Pioneer Pilot"
2002, כניסה להיכל התהילה של ג'ורג'יה תעופה.
2006, כניסה למסלול הכבוד של לנקסטר, קליפורניה "Aerospace Walk of Honor", בתור החניכה הראשונה
2021, הקדשת פסל במחוז אוקלוסה, פלורידה אנדרטת נשים ותיקות
לקריאה נוספת

Ackmann, Martha. The Mercury 13: The Untold Story of Thirteen American Women and the Dream of Space Flight. New York: Random House, 2003. ISBN 978-0-375-50744-1.
Carl, Ann Baumgartner. A WASP Among Eagles. Washington, D.C.: Smithsonian Institution, 2000. ISBN 1-56098-870-3.
Cochran, Jacqueline. The Stars at Noon. Boston: Little, Brown and Company, 1954, re-issued in 1979. her first autobiography.
Cochran, Jacqueline and Maryann Bucknum Brinley. Jackie Cochran: The Autobiography of the Greatest Woman Pilot in Aviation History. New York: Bantam Books, 1987. ISBN 0-553-05211-X.
McGuire, Nina and Sandra Wallus Sammons. Jacqueline Cochran: America's Fearless Aviator. Lake Buena Vista, Florida: Tailored Tours Publishing, 1997. ISBN 0-9631241-6-1.
Merryman, Molly. Clipped Wings: The Rise and Fall of the Women Air Force Service Pilots (WASPs) of World War II. New York: New York University Press, 1998. ISBN 0-8147-5567-4.
Nolen, Stephanie. Promised The Moon: The Untold Story of the First Women in the Space Race. Toronto, Canada: Penguin Canada, 2002. ISBN 1-56858-275-7.
Pelletier, Alain.High-Flying Women: A World History of Female Pilots. Sparkford, UK: Haynes, 2012. ISBN 978-0-85733-257-8.
Regis, Margaret. When Our Mothers Went to War: An Illustrated History of Women in World War II. Seattle: NavPublishing, 2008. ISBN 978-1-879932-05-0.
Robinson, Erik Thomas. "Cochran, Jacqueline (1910?–09 August 1980)" American National Biography (1999) online
Sprekelmeyer, Linda, editor. These We Honor: The International Aerospace Hall of Fame. Donning Co. Publishers, 2006.
Sunde, Karen. The Fastest Woman Alive. Woodstock, Illinois: Dramatic Publishing, 2005. ISBN 978-1-58342-273-1.
Teitel, Amy Shira. Fighting for Space : Two Pilots and Their Historic Battle for Female Spaceflight. New York: Grand Central Publishing, 2020. ISBN 978-1-5387-1604-5.
Williams, Vera S. WASPs: Women Air Force Service Pilots of World War II. St. Paul, Minnesota: Motorbooks International, 1994. ISBN 0-87938-856-0.
ביאורים

↑  During her supersonic run, Yeager flew right on her wing.
↑  Scott Carpenter remarked that "a woman would exceed our weight allowance for recreational equipment."
פפריקש (תבשיל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  נזיד 
 מטבח:  המטבח ההונגרי 
 מוצא:  הונגריה 
 מרכיבים עיקריים:  smetana, שום, פפריקה, בשר 
 
פפריקש (בהונגרית: Paprikás; בגרמנית: Paprikasch; באנגלית: Papricache; ברומנית: Papricaș) הוא אחד המאכלים הלאומיים המסורתיים של ההונגרים, יחד עם הגויאש והפרקלט. השילוב של הפרקלט עם שמנת חמוצה הושפע ללא ספק מהמטבח הגרמני. יוז'ף מרשל האב יליד צרפת (1832–1914), שהיה הטבח של נפוליאון השלישי. כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 ניסה לרכך מנות "הונגריות" מפולפלות בפפריקה חריפה עבור הקיסר הצרפתי נפוליאון השלישי באמצעות שמנת ושמנת חמוצה, וכן עבור הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן והמלך ההונגרי פרנץ יוזף הראשון הלא הוא פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. מאותו זמן התפתחה הפרשנות השגויה בגסטרונומיה ההונגרית, שהחלה להתייחס לפפריקש כגרסה של פרקלט עם שמנת חמוצה. למעשה, את הפפריקש מבשלים, בעוד שהפרקלט מטוגן בשומן שלו. ניתן להוסיף שמנת חמוצה לשניהם, אך הטעם יהיה שונה.
ההיסטוריה של הפפריקש

ההיסטוריה של הפפריקש אינה ניתנת להפרדה מההיסטוריה של הגויאש (בטעות נקרא גולאש בעולם וגם בישראל) והפרקלט, שכן הם נולדו באותו מקום ובאותה תקופה ויחד הפכו למאכלים לאומיים. שלושתם נולדו במקור כמנה פשוטה, אך טעימה של רועי המישור ההונגרי הגדול, והפכו למנות מוכרות ברחבי העולם. אחת משיטות השימור הוותיקות קשורה גם להכנת תבשילי בשר של הרועים: הבשר הקצוץ טוגן בשומן שלו, ומה שלא נצרך הוכנס לשקית בד ונתלה על מסמר בצד של בקתת הרועים. אחר כך הוציאו אותו במהלך הבישול ולמחרת והכינו ממנו פפריקש מאותו הבשר המיובש והמטוגן הזה. על אף שהגויאש והפרקלט היו הקודמים, והיו במקור מתובלים בפלפל שחור, הופעת הפפריקה במטבחים ההונגריים הייתה תנאי הכרחי להולדת הפפריקש.
המונח "paprikás hús" (בשר פפריקש) או מילולית "בשר עם פפריקה" מופיע לראשונה בספר החשבונות של רקטור המנזר הפיאריסטי בעיר סגד, בלינט קלוץ, ב-1786. כיוון שהפפריקה נחשבה בבירור לתבלין איכרים באותה תקופה, כנראה הכינו את בשר הפפריקש עבור הפועלים. כיוון שהמונח "בשר פפריקש" כאן אומר שמדובר במאכל בשר מתובל בפפריקה, אי אפשר כיום לגלות אם גויאש, פרקלט או פפריקש בישלו אז בסגד.
באלפלד, לעומת זאת, הפפריקש עלה יותר ויותר לדרגת אוכל חגיגי. בהודמזוושרהיי, בשנת 1868, הפפריקש כבר נכלל בתפריטי יום השם. בחגים, בעלי היכולת הכינו פפריקש כבש או טלה, העניים הכינו פפריקש עוף. משנת 1878, אין כבר "ספר מנהל טקס נישואים" (vőfélykönyv) במישור ההונגרי הגדול שאינו כולל את השיר הנאמר בעת הגשת הפפריקש. בשנת 1930 כבר הופיע פפריקש עוף עם שמנת חמוצה בחתונות במזקבשד, אך פרקלט הופיע רק בשנות ה-60.
הכנה

אם נעקוב אחר החלוקה של פרנץ ארדאי של מנות הפפריקש ההונגריות, ישנן שלוש קבוצות:
על אף שהפרקלט והפפריקש דומים מאוד הן במראה והן בטעם, יש הבדל חשוב בתהליך הבישול.
בהכנת פפריקש הבצל מטוגן בשומן בסיר. לאחר מכן מסירים את הסיר מהאש ומוסיפים את הפפריקה הטחונה. זה הכרחי מכיוון שהפפריקה נותנת את הטעם והצבע שלה בצורה הטובה ביותר בשומן, אבל היא עלולה להישרף באש ולהיות מרירה. לאחר מכן מוסיפים את הבשר מחזירים לאש ומבשלים על הבסיס הזה של פפריקה והבצל עד שהוא הופך לבן. לאחר מכן שופכים לתוך הסיר מעט מים ומאדים על אש איטית. כך כמעט "משתלב" טעם הפפריקה והבצל בבשר, ומתחת לשכבת השומן יש מיץ אחיד וסמיך. ניתן להכין את הפפריקש מכל סוג של בשר, וככלל, ככל שהחיה צעירה יותר, יש להוסיף פחות מים. כשהפפריקש מוכן, יש להרחיק מהתבשיל את החתיכות הגרומות מאוד והנלעסות קשה, שכבר עשו את תפקידן בבישול, כלומר הוסיפו את טעמם והמיצים שלהם לפפריקש.
גרסאות פפריקש

בדומה לגויאש ולפרקלט, ישנן וריאציות רבות של הפפריקש, שכן קיימות וריאציות רבות של תבלינים שניתן להוסיף בנוסף לבצל ופפריקה.
פפריקש בקר: מנה חגיגית לאירועים מיוחדים, כאשר ניתן לבשל בקדרות בשר בקר שלם.
פפריקש עגל: בשר עגל לא ממש מתאים להכנת גולאש או פרקלט, אבל אפשר להכין ממנו פפריקה נהדרת.
פפריקש כבש: מנה חגיגית טיפוסית.
פפריקש עוף: הפפריקש הנפוץ ביותר. לדברי פרנץ ארדאי, שמנת חמוצה היא היחידה שמשתלבת איתה.
פפריקש דגים: עשוי בדרך כלל משפמנון עם שמנת חמוצה. במקור השם היה פופולרי למרק דגים, ובמקומות מסוימים הוא עדיין כך היום.
אירועים

ימי פפריקה קלוצ'ה ותחרות בישול הפפריקש
תחרות בישול פפריקש של תרנגול ב-Mecseknádasd
תחרות בישול פפריקש עוף – בוי
תחרות בישול פפריקש טלה – דורוסלו
לקריאה נוספת

ארפאד קופאס: המנות המסורתיות שלנו מתובלות בפפריקה, עמותת Szolnok Goulash Festival, 2003. 5 בספטמבר
פרנץ ארדי: אמנות אתנוגרפית גורמה, בודפשט, 1963
אסתר קישבּאן: תרבות עממית, תרבות ציבורית, סמל: גולאש, תבשיל, פפריקה. MTA Etnographic Research Group, בודפשט, 1989, מסת"ב 963 7762 531
מריה פטה: ההיסטוריה של הגולאש, הפרקלט והפפריקש בהונגריה; Püski, בודפשט., 2008 מסת"ב 978 9639 592650
אישטוואן פירי: פרקלטים ופפריקשים; ספרי Szalay, Kisújszállás, 2009
ראו גם

גולאש
פרקלט
הערות שוליים

↑  Csíki Sándor: 52 000 négyzetkilométer
פפריקה מיובשת היא חומר הגלם לאבקת התבלין פפריקה, שהוא תיבול חיוני לפפריקש
טחינה של פפריקה מיובשת והפיכתו לתבלין
תפוחי אדמה פפריקש בקדירה
תפוחי אדמה פפריקש עם נקניקיות ורוטב חומעה
קראטקה

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1984
 סוגה:  משחק לחימה, משחק פעולה ממוחשב
 פיתוח:  ג'ורדן מכנר
 הוצאה לאור:  Brøderbund 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Brøderbund
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  יחיד
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  אטארי 7800, אטארי ST, Nintendo Entertainment System, iOS, Apple II, Atari 8-bit family, קומודור 64, DOS, Amstrad CPC, ספקטרום סינקלייר, Microsoft Windows, אנדרואיד 
 
 jordanmechner.com/karateka
 
קראטקה (באנגלית: Karateka) הוא משחק מחשב מסוגת Beat 'em up שנוצר בשנת 1984 על ידי ג'ורדן מכנר, לימים יוצר המשחק הנסיך הפרסי.
קראטקה היה רב-המכר הראשון של מכנר אשר נוצר בזמן שהוא למד באוניברסיטת ייל.
משחקיות

מטרת המשחק היא להציל את הנסיכה מריקו מידיו של רשע בשם אקומה. אך על מנת להגיע לנסיכה על הגיבור להילחם בשומרים הרבים בטירה ובאקומה עצמו.
הקרבות במשחק הם ממבט צדדי, בדומה למשחקי פלטפורמה רבים. הגיבור והשומר בו הוא נלחם משתמשים בבעיטות ובאגרופים המכוונים לגבהים שונים בגוף האויב.
לשחקן אפשרות של "פסילה" אחת בלבד, אך היא מורכבת מנקודות פגיעה רבות. נקודות הפגיעה יורדות כאשר השחקן נפגע משומרי האויב, ועולות חזרה במנוחה (לא בקרב או בהליכה). בין היתר, נאלץ הגיבור להילחם במכות מדויקות נגד נשר השמירה של אקומה וכמו כן, עליו גם לעבור את "שער המוות" - שער שכישלון במעבר בו גורם לפסילה טוטאלית של הגיבור.
צילום מסך מהמשחק
שפתניים

ערך זה עוסק במשפחת צמחים. אם התכוונתם למשפחת עטלפים, ראו .
| שפתניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
שם מדעי
 Lamiaceae ‏מרטינוב, 1820
השִׂפְתָנִיִּים (שם מדעי: Lamiaceae Martinov, שם נרדף: Labiatae) היא משפחת צמחים המקיפה עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, בני שיח או שיחים מאוחי עלי כותרת ומכילים על פי רוב שמנים ריחניים. המשפחה משויכת לסדרת הצינוראים (Lamiales Bromhead). במשפחה נמנים 269 סוגים ו-8,135 מינים, שנפוצים בכל העולם, במיוחד באזורים ממוזגים וסובטרופיים. אך, רובם גדלים באזור הים התיכון, באסיה המרכזית וגם במחוזות ההרריים של האזורים הטרופיים. בצמחיית ישראל כ-33 סוגים וכ-180 מינים ממשפחה זו.
Lycopus europaeus
פרח של אורגנו.
למשפחת השפתניים נציגות מכובדת בין צמחי התבלין והבושם מאז ימי קדם ועד היום, וגם בין צמחי המרפא. במיני המשפחה נעשה שימוש נרחב ברפואה העממית אם כי פחות ברפואה המודרנית.