stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאורגי ז'וקוב
עיטורים ומדליות > רשימת פרסים מלאה

צלב גדול של לגיון הכבוד (1945)
כוכב הזהב (1 בדצמבר 1956)
עיטור הדגל האדום (מונגוליה) (1939)
גיבור ברית המועצות (1 בדצמבר 1956)
מסדר הרפובליקה של טובה (1939)
גיבור הרפובליקה העממית של מונגוליה (12 באוגוסט 1969)
מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה (1947)
מסדר סוחבאטאר (21 בפברואר 1968)
מסדר סוחבאטאר (12 באוגוסט 1969)
מסדר סוחבאטאר (1 בדצמבר 1971)
עיטור הדגל האדום (מונגוליה) (1942)
מסדר צלב גרונוולד, דרגה 1 (1945)
כוכב הזהב (1 ביוני 1945)
גיבור ברית המועצות (1 ביוני 1945)
כוכב הזהב (29 באוגוסט 1939)
וירטוטי מיליטארי (1945)
מדליית המלחמה 1939-1945 (1946)
צלב המלחמה של צ'כוסלובקיה 1939–1945 (1945)
Medal "For the Victory over Japan" of Mongolia (1945)
מסדר האריה הלבן (1945)
גיבור ברית המועצות (29 ביולי 1944)
כוכב הזהב (29 ביולי 1944)
עיטור לנין (19 ביולי 1944)
עיטור לנין (1 ביוני 1945)
עיטור לנין (1 בדצמבר 1956)
אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (1945)
מפקד ראשי בלגיון ההצטיינות (1945)
עיטור הניצחון (30 במרץ 1945)
עיטור לנין (29 באוגוסט 1939)
עיטור הניצחון (10 באפריל 1944)
עיטור מהפכת אוקטובר (22 בפברואר 1968)
עיטור לנין (1 בדצמבר 1971)
עיטור הדגל האדום (20 ביוני 1949)
מדליית הניצחון על יפן (30 בספטמבר 1945)
עיטור לנין (16 באוגוסט 1936)
עיטור הדגל האדום (3 בנובמבר 1944)
גיבור ברית המועצות (29 באוגוסט 1939)
מסדר סובורוב, דרגה 1 (28 ביולי 1943)
עיטור הדגל האדום (31 באוגוסט 1922)
מסדר סובורוב, דרגה 1 (28 בינואר 1943)
מסדר ההצטיינות
מפקד בלגיון ההצטיינות
לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר
הצלב הגדול של מסדר האמבט
צלב המלחמה 1939-1945
מדליית גריבלדי
צלב גיאורגי הקדוש, דרגה 3
צלב גיאורגי הקדוש, דרגה 4
הצלב הגדול עם כוכב של וירטוטי מיליטארי
מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות
מדליה ללוחמים בגזרת האודר, נייסה והים הבלטי
מדליית ההגנה על מוסקבה
מדליה על הגנת סטלינגרד
מדליה על הגנת הקווקז
מדליה על הגנת לנינגרד
מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין
מדליה להנצחת 20 שנים לצבא האדום
מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945
מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה
מדליה על כיבוש ברלין
מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945
Sino-Soviet Friendship Medal
צלב גיאורגי הקדוש
מדליה על שחרור ורשה
מדליה להנצחת 40 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות
מדליה לציון 250 שנה ללנינגרד
מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות
מדליה לציון 30 שנים לנצחון בקרב חלקין גול
לקריאה נוספת

אלכסנדר ורט, רוסיה במלחמה 1941 - 1945, הוצאת "מערכות", 1968.
גאורגי ז'וקוב, זכרונות המרשל ז'וקוב, הוצאת "מערכות", 1982.
אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000.
ריצ'רד אוברי, מלחמתה של רוסיה, הוצאת דביר, 2001
אנטוני ביוור, הקרב על ברלין, הוצאת יבנה, 2003.
אנדרו נגורסקי, הקרב הגדול ביותר: סטלין, היטלר והמאבק על מוסקבה ששינה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, הוצאת דביר, 2010.
מרק פרו, שבעה גברים במלחמה: מנהיגים שהכריעו את עתיד העולם, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2010.
אנטוני ביוור, מלחמת העולם השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2014.
הערות שוליים

↑  Living History: How -40° temperatures stopped Nazi Germany, KNBN NewsCenter1, ‏2019-01-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  ז'וקוב, זכרונות המרשל ז'וקוב, 1982, עמ' 293
↑  לפירוט סדר הכוחות של הצבאות היריבים ערב מתקפת הנגד הסובייטית, ראו: אנטוני ביוור, סטלינגרד (2000), עמ' 361–365, ומפה בעמ' 202-203.
↑  בעקבות כיבוש חלק נרחב מליבה התעשייתי של ברית המועצות כבר במבצע ברברוסה, הוחלט להעביר את עיקר התעשייה הכבדה אל מעבר להרי האורל עוד בסוף 1941, איפה שהייצור הצבאי יהיה מרוחק מטווח ההתקפה של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני).
↑  David M. Glantz (2002). The Battle for Leningrad 1941–1944, Kansas University Press
↑  סרטון המתעד את ז'וקוב בסיור בברלין הכבושה ב-3 במאי 1945, טוויטר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306521805171  PLWABN: 9810546807205606  BIBSYS: 90329094  BNE: XX990762  BnF: cb12437672z (data)  CiNii: DA05089282  GND: 118611224  ISNI: 0000 0001 0922 4666  LCCN: n79068417  LNB: 000092714  NARA: 10580601  NDL: 00461830  NKC: jn19990210675  NLA: 36152393  NLG: 316236  NTA: 070950245  RERO: 02-A000195986  RSL: 000081212  SELIBR: 106272  SNAC: w6bt33b2  SUDOC: 033517487  Trove: 1220893  VIAF: 88013084   WorldCat (עם VIAF): 88013084 
ז'וקוב בשירותו בצבא האימפריה הרוסית, 1916.
ז'וקוב, מפקד רגימנט פרשים, שנות העשרים.
ז'וקוב (מימין) עם מפקד הצבא המונגולי מרשל צ'וייבולסאן בקרב חלקין גול.
ז'וקוב בחלקין גול, אוגוסט 1939.
ז'וקוב נואם בשיאו של מבצע ברברוסה, 1 בספטמבר 1941. מתוך ארכיוני רי"א נובוסטי.
מפת מבצע "אורנוס" - כיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד.
ז'וקוב (במרכז, עם משקפיים) ביחד עם המרשל קונייב בהכנות לקרב קורסק.
ז'וקוב (יושב במרכז) חותם מטעם ברית המועצות על מסמך כניעת גרמניה הנאצית ללא תנאי ב-9 במאי 1945.
מפקדי בעלות הברית מול שער ברנדנבורג לאחר כניעת גרמניה הנאצית: ז'וקוב (עומד שמאלי), פילדמרשל ברנרד לו מונטגומרי ורוקוסובסקי מקדימה.
מפקדי בעלות הברית לאחר הניצחון על גרמניה הנאצית ביוני 1945: ז'וקוב מרים כוסית לצידם של גנרל הצבא האמריקאי דווייט אייזנהאואר (לוחש באוזנו) ופילדמרשל מונטגומרי הבריטי.
המרשל ז'וקוב סוקר את מצעד הניצחון בכיכר האדומה על גבי סוסו, צלם: יבגני חאלדיי.
שר ההגנה הסובייטי ז'וקוב נפגש עם נשיאה של גרמניה המזרחית, וילהלם פיק, ב-6 במאי 1955.
מרשל ברית המועצות, שר ההגנה ז'וקוב (מימין), מרשל פולין, שר ההגנה של הרפובליקה העממית הפולנית קונסטנטין רוקוסובסקי (במרכז), ומרשל ברית המועצות, איוואן קונייב (משמאל), משתתפים בוועידת ורשה לשלום וביטחון, 10 במאי 1955.
זוקוב בערוב ימיו
תצלום הנצחה של המרשל ז'וקוב, מ-25 בדצמבר 1971.
אנדרטה לז'וקוב ליד המוזיאון ההיסטורי הממשלתי במרכז מוסקבה
מדיו של ז'וקוב
שמואל שאולזון

שמואל אלעזר שאולזון (י"ט באב תרפ"ה, אוגוסט 1925 – כ"ז באלול תש"מ, ספטמבר 1980) היה סגן ראש עיריית ירושלים וממנהיגי אגודת ישראל בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה המקורבת לחוגי חב"ד לנחמה ולרב אלתר פרץ חיים. התייתם מאביו בהיותו בן 6. למד בישיבת עץ חיים.
בשנת תש"ו התחיל לכתוב טור לנוער בעיתון קול ישראל של אגודת ישראל, בשנת תש"י היה מחנך בת"ת "עץ חיים", בסיון תשי"א התחתן עם רחל בתו של משה לייב קרישבסקי, בשנת תשי"ד התחיל לעבוד במשרדי מרכז אגודת ישראל יחד עם משה פרוש ובנו מנחם, ועם השנים מונה למזכ"ל המשרד. בשנת תשל"ג מונה כנציג תנועת אגודת ישראל לסגן ראש עיריית ירושלים ובמסגרת תפקידו פעל למען הציבור החרדי.
נפטר בפתאומיות באור לכ"ז באלול תש"מ (1980), במשרדו בבית אגודת ישראל ברחוב פרס, ירושלים ונקבר בהר הזיתים.
לשאולזון יש שלושה בנים וארבע בנות, בנו הרב חיים הוא בלוגר חרדי-אמריקאי. חתנו, הרב חיים ניסלביץ, משמש שליח חב"ד ורב שכונת ארמון הנציב בירושלים.
הנצחה

בשנת 1984 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר נוף בירושלים.
לקריאה נוספת

שמואל אלעזר היילפרין, עסקן מזן נכחד, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1159, ערב ראש השנה תשס"ו
הערות שוליים

↑  היה בן אחר בן לרב יהודה לייב מינוביץ' אחיו של רבי שניאור זלמן מלאדי
↑  יאיר אטינגר, הבלוגר שהפך לאימת האדמו"רים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291100405171  ISNI: 0000 0003 8105 5347  VIAF: 260082848   WorldCat (עם VIAF): 260082848
I've Tried Everything but Therapy (Part 1)

I've Tried Everything but Therapy (Part 1) (בעברית: "ניסיתי הכל מלבד תרפיה (חלק 1)") הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי טדי סווימס. אלבום האולפן יצא לאור ב-15 בספטמבר 2023 על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. האלבום כולל את הסינגל המוביל "Lose Control", שעמד בראש מצעד הסינגלים הבלגי והשווייצרי, ובנוסף הגיע לעשירייה בארבע עשרה מדינות שונות, הכולל את מצעד הסינגלים ההאמריקאי בילבורד הוט 100 ומצעדי הסינגלים הבריטיים.
האלבום גיע לעשירייה בהולנד ובאוסטרליה, ולאחר מכן נכנס למצעד בניו זילנד, בלגיה, קנדה, צרפת, ליטא, שוודיה, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
רקע וקידום

לקראת יציאתו של אלבום הבכורה, שחרר טדי סווימס את הסינגלים "What More Can I Say" ב-5 במאי 2023, ו-"Lose Control" ב-23 ביוני. "Lose Control" הצליח מבחינה מסחרית, והגיע למצעדים בישראל, קנדה, הולנד, ניו זילנד וארצות הברית. בראיון ל"הניו זילנד הראלד", ציין סווימס שהוא יכניס את עצמו "לתרפיה", משפט שהתגלה כהשראה מאחורי שם האלבום. ב-30 באוגוסט 2023, לקידום האלבום ביצע סווימס בשידור ברדיו את שיריט ואת גרסת הכיסוי "Use Somebody (אנ')" ברשת הרדיו "נובה".
רשימת רצועות

| I've Tried Everything but Therapy (Part 1)> מס' | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)> שם | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)> משך | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  | I've Tried Everything but Therapy (Part 1)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Some Things I'll Never Know  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lose Control  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | What More Can I Say  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Door  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Goodbye's Been Good to You  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Last Communion  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | You Still Get to Me  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Suitcase  | 2:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Flame  | 2:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Evergreen  | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 31:12 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024-2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024-2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024-2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 17 |
|  בלגיה | מצעד שירי בלגיה | 57 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 44 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 21 |
|  ליטא | AGATA | 27 |
|  נורווגיה | VG-lista | 8 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 20 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 15 |
|  פולין | ZPAV | 74 |
|  צרפת | SNEP | 27 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 23 |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 15 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 9 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 78 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 100 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 38 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הסטרימינג | 37 |
|  צרפת | SNEP | 32 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 6 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 10,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | פלטינה | 15,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 525,000 |
ביאורים

↑  ג'ושוע קולמן, ג'וליאן בונטה, סטיוארט קריכטון, קנדו, קארי מאטין, ג'ון ראיין, מארק סקיביליה, שויז, שרווין, אלי טפלין, אנדרו וולס
הערות שוליים

↑  Major, Michael (23 ביוני 2023). "Teddy Swims Releases Soulful New Single 'Lose Control'". BroadwayWorld. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reitsma, Bethany (15 בספטמבר 2023). "Who is Teddy Swims? Meet the US artist taking the music world by storm". The New Zealand Herald. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Uitti, Jacob (15 בספטמבר 2023). "13 "Favorites" with Teddy Swims – From His Favorite Food to Lyric and Venue". American Songwriter. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lamotta, Rosanna (30 באוגוסט 2023). "Teddy Swims Left Us Absolutely Lost For Words After His Jaw-Dropping Performance Live in Nova's Red Room". Nova. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zellner, Xander (22 באוגוסט 2023). "Hot 100 First-Timers: Teddy Swims Makes a Splash With 'Lose Control'". Billboard. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Billboard 200™, בילבורד, ‏25 במאי 2024
↑  ARIA Top 100 Albums Chart, www.aria.com.au (באנגלית)
↑  Year-end Charts – Billboard 200 Albums, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Top Streaming Albums, בילבורד, ‏2024
↑  Top Albums, SNEP (ב־)
↑  Chart – Sverigetopplistan (ב־)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  Certificazioni, FIMI (באיטלקית)
↑  NZ Top 40 Albums Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏29 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9158fd07-1bce-4cb1-9997-b57892b85825
שרה רפפורט

| --- | --- |

שרה רפפורט, 1940
 לידה:  22 במרץ 1890 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1980 (בגיל 89 בערך) ישראל 
 שם לידה:  Sarah Gelb 
 מדינה:  ממלכת הונגריה, ישראל 
 מקום קבורה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ברטיסלאבה, בזל, בית אלפא, גטינגן, וינה, רמת יוחנן 
 בן או בת זוג:  אליהו רפפורט 
 מספר צאצאים:  5 
 
שרה 'ממינה' רפפורט (בגרמנית: Sara Rappeport,‏ 22 במרץ 1890 – 7 בנובמבר 1980), הייתה פעילה ציונית אוסטרית, ממקימות קיבוץ בית אלפא.
חייה

שרה נולדה בפרסבורג, אז חלק מאוסטרו-הונגריה (כיום בירת סלובקיה), לרות וליאופולד גלב, למשפחה אורתודוקסית, מצאצאי החת"ם סופר. למשפחה היו שמונה ילדים והיא חיה בצמצום; אחד מדודיה של שרה היה בין חברי ביל"ו שעלו לארץ וממנו שמעה על הרעיון הציוני. ב־1900 עברה המשפחה לווינה, היכן ששרה השלימה את לימודי התיכון והצטרפה לתנועת הנוער בלאו וייס. לאחר תקופה באוניברסיטת וינה, הכירה את אליהו רפפורט ונישאה לו ב־1912. הזוג התגורר בגטינגן ובבזל, בעת שאליהו למד באוניברסיטה. היא הייתה מחברי החוג הספרותי של לו אנדריאס-סלומה ושרה נהגה להתכתב עם ארתור שטדלר וליאופולד קרקואר.
בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת אליהו בצבא האוסטרי, בעוד שרה וילדיהם נותרו בווינה. לאחר שחררו של אליהו עקב פציעה ב־1916, הפך ביתם של הזוג למקום אירוח לצעירים ציונים מגליציה וחברי 'השומר הצעיר'. צעירים אלו העניקו לשרה את הכינוי 'ממינה' – אמא.
באוקטובר 1921 עלתה שרה עם ילדיה לארץ והצטרפה לאליהו, שהיה בין חברי גדוד שומריה. המשפחה הייתה בין מקימי קיבוץ בית אלפא ושרה השתלבה שם בעבודה במטבח ובחינוך. במסגרת תפקידיה בקיבוץ עמדה בקשרים עם שכניו הערביים של הקיבוץ. עם עזיבת אליהו את הקיבוץ ב־1930 נותרה בו שרה עד לפיצול הפנימי ('הטרנספר') ב־1940, אז עזבה עם קבוצת החברים שעברה לרמת יוחנן ושם חיה עד מותה ב־1980.
חייה > משפחתה

אליהו רפפורט היה ממשפחה יהודית-ליברלית, מה שעורר את התנגדות הורי הצדדים לשידוך. הוא היה לדמות בולטת בחוגים הציוניים בווינה ובארץ ישראל, ופרסם מגוון רחב של מאמרים, סיפורים ושירים. לזוג נולדו חמישה ילדים: בגטינגן נולדו אלעזר (1911) ואסתר (1913). בעת שהותם בווינה נולדו התאומים רפאל וראובן (1917); ראובן נפטר לפני יום הולדתו השני. בנם האחרון, גבריאל 'גברוש' נולד בבית אלפא ב־1924 ולימים היה אלוף-משנה בצה"ל.
כתביה

שרה כתבה כמה חיבורים בגרמנית, שלא ראו אור בחייה. אחד מהם הוא תסריט קצר בשם "Lot's Wife" (אשת לוט), שעוסק באישה בדואית המחפשת את בעלה, שנמצא בדמות של טייס יהודי מודרני המגלם את האידיאל הסוציאליסטי.
השני, "Husseini und seine Frauen" (חוסייני ונשותיו), עוסק בחלוצה בשם דורה רוט מקיבוץ חירות (מכוון לעין חרוד) המתאהבת בבדואי בשם חוסייני, ומצטרפת אליו בחיפה לצד שלוש נשותיו. הספר עוסק בסוגיות כגון יחסי יהודים וערבים בארץ ישראל, כמו גם בשאלות של אהבה, משפחה ומעמד האישה בקיבוץ. בספר יש יסודות אוטוביוגרפיים ברורים, לצד ממד אוריינטליסטי המתבטא מהיקסמות היהודיה האירופית מן המזרח ומחייהם של ערביי הארץ. בשנת 2020, לאחר גילוי כתב היד בארכיונה האישי, פרסמו ההיסטוריונים משה סלוחובסקי ואנדראס קראס (Kraß) את הספר תחת השם "Die Jüdin von Cherut".
לקריאה נוספת

* Sarah Rappeport / . Berlin: Hentrich & Hentrich, 2020.
הערות שוליים

↑  מוקי צור, קהילתנו : הגות לבטים ומאווי חלוצים, יד בן-צבי, 1988, עמ' 93.
↑  "Lots Frau", בארכיון אליהו ושרה רפפורט, מכון ליאו בק ירושלים, LBIJER 923/103.
↑  עופר נורדהיימר נור, 'מה פירוש המילה "לסבית" בפלשתינה של שנת 1923?', באתר הארץ, 8 ביוני 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009841178305171  GND: 1225132452  VIAF: 6458161152507635190001   WorldCat (עם VIAF): 6458161152507635190001
גסטון דלמאו

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1983 (בן 41) בואנוס איירס ארגנטינה 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, פופ רוק 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  מוזיקת פופ
 פרופיל ב-IMDb
 
גסטון דלמאו (בספרדית: Gaston Dalmau; נולד ב-23 בנובמבר 1983) הוא שחקן וזמר ארגנטינאי המוכר מסדרת הילדים והנוער "כמעט מלאכים", שם גילם את דמותו של רמירו "רמה" אורדונייז, והיה חלק מלהקת הטין אנג'לס.
ביוגרפיה

גסטון דלמאו נולד בעיר בואנוס איירס, ארגנטינה. יש לו שני אחים גדולים. כיום גר עם בן זוגו בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 2005 שיחק את לאוקו בסדרה "פלורסיינטה" שנוצרה על ידי קבוצת כריס מורנה.
בשנת 2006 שיחק את ניקו בסדרה "חיים שלי" בתפקיד קטן לכמה פרקים
לאחר מכן בשנת 2007 שיחק בסדרת הנוער המצליחה "כמעט מלאכים" וגילם את דמותו של רמירו "רמה" אורדונייז. את דמות זה גילם בתפקיד הראשי למשך 4 עונות עד 2010, הסדרה זכתה לפופולריות רבה בקרב מדינות רבות,בין היתר בישראל.
בשנת 2019 חזר לתודעת הציבור הארגנטינאי כאשר שיחק בסדרת הטלוויזיה "בשאר העולם".
בשנת 2021 גסטון זכה במקום הראשון בעונה השנייה של תוכנית הריאלטי "מאסטר שף סלבריטי ארגנטינה". בעונה השלישית הצטרך כמנחה דיגיטלי של התוכנית.
בשנת 2022 צפוי לככב בסדרת הדרמה הפוליטית Medusa לצד קנדלה וטראנו.
דלמאו עבד על אפקטים חזותיים במספר שוברי קופות אמריקאיים - ביניהם קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים, צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים, דוקטור סטריינג' וקפטן מארוול.
ביוגרפיה > קריירה במוזיקה

בשנים 2007 -2012 היה חלק מלהקת הטין אנג'לס, שנוצרה בעקבות הסדרה כמעט מלאכים, יחד עם השחקנים הראשיים הנוספים מהסדרה מריאנה אספוסיטו, אאוחניה סוארס (שהוחלפה ברוסיו איגרסבל ב-2011), ניקולס ריירה, וחואן פדרו לנזאני. שני האלבומים הראשונים של הלהקה, טין אנג'לס וטין אנג'לס 2, הגיעו במהירות למעמד פלטינה במכירות, בעוד האלבום השלישי, טין אנג'לס 3, היה האלבום הנמכר ביותר החמישי בארגנטינה לשנת 2009.
הקבוצה הופיעה מספר פעמים בגראן רקס, התיאטרון בבואנוס איירס והופיעה לא רק בארגנטינה, אלא גם בספרד, ישראל ומספר מדינות בדרום-אמריקה. בשנת 2009 זכתה הלהקה בפרס "האומן הטוב ביותר בארגנטינה".
ביולי 2012 הלהקה הציגה מופע חדש בגראן רקס שנקרא: "הטין אנג'לס בגראן רקס 2012: הפרידה". המופע האחרון שלהם התרחש ב-8 באוקטובר 2012 בקורדובה.
חיים אישיים

בסוף 2012 עבר להתגורר בארצות הברית על מנת לקדם את הקריירה האמנותית שלו. בספטמבר 2019 קיבל דלמאו אזרחות אמריקאית.
דלמאו הוא הומוסקסואל ומאז שנת 2014 נמצא במערכת יחסים עם חוסה נברו, אותו הכיר בניו יורק.
פילמוגרפיה

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Frecuencia 04 | גסטון | תפקיד אורח; 3 פרקים |
| 2004 | La niñera ("האומנת") | פיטי | תפקיד משני; 81 פרקים |
| 2005 | פלוריסיינטה | חואניטו | תפקיד ראשי; 153 פרקים |
| 2005 | Conflictos en red | ברונו | תפקיד ראשי |
| 2005 - 2006 | Casados con hijos ("נשואים פלוס") | ניקאנור/דני | תפקיד ראשי |
| 2005 - 2006 | 1/2 falta | ניקו | תפקיד משני |
| 2006 | Sos mi vida ("חיים שלי") | ניקולס | תפקיד אורח; 4 פרקים |
| 2006 | אלמה פיראטה | חואן קרוס | תפקיד אורח |
| 2007 - 2010 | כמעט מלאכים | רמירו "רמה" אורדונייס | תפקיד ראשי; 572 פרקים |
| 2012 | Dulce amor ("אהבה מתוקה") | פבלו | תפקיד אורח; 20 פרקים |
| 2019 | Resto del mundo ("בשאר העולם") | עצמו | תפקיד אורח |
דיסקוגרפיה

| שנה | כותרת |
| --- | --- |
2007: Teen Angels 1
2008: Teen Angels 2
2008: Teen Angels en vivo en el Gran Rex
2009: Teen Angels 3
2009: Teen Angels en vivo en el Gran Rex
2010: Teen Angels 4
2010: Teen Angels: La Historia
2011: Teen Angels 5
2012: Teen Angels: La Despedida
הערות שוליים

↑  El romance de Gastón Dalmau y José Navarro: se llevan 14 años de diferencia, viven en Los Ángeles y adoran las mascotas, GENTE Online (בספרדית)
↑  דניאל שירין, הפתעה: כוכב "כמעט מלאכים" חשף את בן זוגו, באתר ישראל היום, 26 ביוני 2021
| כמעט מלאכים |
| --- | --- | --- |
| הפקה | Cris Morena Group • דורי מדיה גרופ |  |
| דמויות | כמעט מלאכים - דמויות |  |
| שחקנים | אמיליה אטיאס • ניקולס ואסקס • מריאנו טורה • חואן פדרו לנסאני • מריאנה אספוסיטו • אאוחניה סוארס • גסטון דלמאו • ניקולאס ריירה • חוליה קלאבו • מרסדס פונס • חימנה ברון • פאבלו מרטינס • רוסיו איגרסבל • ויקטוריו ד'אלסנדרו • קנדלה וטראנו • מריה דל סרו • אגוסטין סיירה • סטפנו דה גרגוריו • חימנה אקרדי • רומינה ז'אן • ולנטינה סנרה |  |
| מוזיקה | טין אנג'לס |  |
| סדרות קשורות | קטנטנות • המורדים • פלוריסיינטה • אלמה פיראטה • סופר טורפה • אליאדוס |  |
| טין אנג'לס |
| --- | --- | --- |
| חברים | גסטון דלמאו • מריאנה אספוסיטו • רוסיו איגרסבל • חואן פדרו לנסאני • ניקולאס ריירה • אאוחניה סוארס |  |
| חברים נוספים | אמיליה אטיאס • ניקולס ואסקס • פאבלו מרטינס |  |
| אלבומי אולפן | Teen Angels 1 (2007) • Teen Angels 2 (2008) • Teen Angels 3 (2009) • Teen Angels 4 (2010) |  |
| סינגלים | Voy Por Más • Dos Ojos • Te Amaré Por Siempre • Tan Alegre el Corazón • A Ver Si Pueden • A Decir que Sí • Hay Un Lugar • Hoy Quiero • Que Nos Volveremos A Ver • Vuelvo A Casa • Cada Vez Que Sale el Sol • Navidad • Vos Ya Sabés • Miedo a Perderte |  |
| אמנים קשורים | ארווי • פלוריסיינטה • כריס מורנה |  |
| נושאים קשורים | כמעט מלאכים • כריס מורנה • קטנטנות • המורדים • פלוריסיינטה • אלמה פיראטה • סופר טורפה • Teen Angels: el Adios 3D |  |
די ריס

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1977 (בת 47) נאשוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  אוניברסיטה חקלאית ומכנית פלורידה  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  שרה מ. ברום 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיאנדראה "די" ריס (באנגלית: Diandrea "Dee" Rees; נולדה ב-7 בפברואר 1977) היא תסריטאית ובמאית קולנוע אמריקאית. היא ידועה בשל הסרטים העלילתיים "Pariah" ‏(2011), "סיפורה של בסי סמית" (2015), בעבורו הייתה מועמדת לשני פרסי אמי על בימוי ותסריט בסרט טלוויזיה, וסרט הדרמה "פרחים בבוץ" (2017), שעובד מהרומן משנת 2008 באותו השם מאת הילרי ג'ורדן, וזיכה את ריס במועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
ריס גם כותבת ומביימת לטלוויזיה, כולל פרקים בסדרות "אימפריה", When We Rise, ו"חלומות חשמליים" של פיליפ ק. דיק.
תחילת דרכה

ריס נולדה ב-1977, בנאשוויל, טנסי. אחרי לימודי בית הספר, היא למדע לתואר ראשון באוניברסיטת פלורידה A&M. אחרי שסיימה תוארת במנהל עסקים, ריס החזיקה בשורת משרות, כולל כנציגת מכירות למגני תחתונים, ובשיווק וכמנהלת מותג. בזמן שעבדה בחברת ד"ר שול, ריס עבדה בסט של פרסומת לטלוויזיה, והבינה שהיא אוהבת את תהלים יצירת התוכן הקולנועי. זה הוביל אותה להמשיך בלימודי קולנוע. היא למדה לתואר השני שלה בניו-יורק, בקולג' לאומנויות. ספייק לי היה הפרופסור והמורה הרוחני שלה. ריס עבדה בסרטיו של ספייק לי, "האיש שבפנים" (2006), ו-When the Levees Broke ‏(2006). במהלך תקופה זו, היא עבדה על תסריט למה שהפך מאוחר יותר לסרט העלילתי Pariah. הסרט היה מבוסס על עבודת התזה שלה, סרט קצר המבוסס על האקט הראשון של התסריט של Pariah. ב-2007, הסרט הקצר הוקרן ביותר מ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, וזכה בשבחים רבים, כולל בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.