stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון דגנקולב
קריירה > טרק - סגפרדו (2017–2019) > 2020

ב-22 באוגוסט 2019, לוטו–סודאל הודיעה שדגנקולב חתם בקבוצתה, וירכב בה בעונת 2020. הוא נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס אך התרסק ולא עמד במגבלת הזמן. הוא חזר להתחרות בטור דה לוקסמבורג, שם ניצח בקטע השלישי מספרינט רב משתתפים. הוא סיים את עונתו בבלגיה, עם מקום עשירי בבינקבנק טור, שישי בגנט–וייפלחם, תשיעי ברונדה ון פלנדרן ורביעי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה.
חיים אישיים

דגנקולב נשוי ללורה, ואב לשתי ילדות והם מתגוררים בפרנקפורט.
דגנקולב היה אחד מהאנשים שנרתמו להצלת מרוץ פריז - רובה עד גיל 23, ותוך מ-24 שעות נאספו יותר מ-11,300 יורו, מה שהבטיח את קיום האירוע. בשל כך החליטו המארגנים לכבד את דגנקולב ולקרוא לאחד מקטעי הפאווה במרוץ ב-2020 על שמו.
הערות שוליים

↑  Gent-Wevelgem 2014, https://www.procyclingstats.com
↑  Milano - Sanremo 2015, https://www.procyclingstats.com
↑  Paris - Roubaix | (1.UWT), https://www.procyclingstats.com
↑  Lotto Soudal add John Degenkolb on a two-year deal, https://www.cyclingnews.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1247512428  VIAF: 1356163997942802140001   WorldCat (עם VIAF): 1356163997942802140001 
דגנקולב באליפות גרמניה, 2015
דגנקולב, מחבק את אחד מאנשי קבוצתו, לאחר ניצחונו בפריז - רובה 2015
דגנקולב ב-2017
בדיקות חיוניות

שער של ספר בד"ח חירום של מטוס F-14. בשער מתוארים כל הנושאים הכלולים בו.
טייס הצי האמריקני מבצע בדיקות לפי ספר בד"ח של ה־UH-60.
בדיקות חיוניות או בראשי תיבות: בד"ח (באנגלית: Aircraft Checklist) היא רשימת תיוג הכלולה בדרך כלל בספרון בעל אותו השם, המקיף את כל הבדיקות והפעולות שיש לבצע בכל מצב של טיסה או תקלה בכלי הטיס. הרשימה כתובה כסדרת פעולות עוקבות אותן יש לבצע.
היסטוריה

בשנת 1935 נערכו מבדקים במכרז של צבא ארצות הברית. במכרז למטוס הפצצה. במכרז השתתפו מרטין דגם 146, דאגלס דגם DB-1 ובואינג עם דגם 299. הדגם של בואינג הצטיין במבדקים ונחשב למועדף בתוכנית, והמבדקים שנשארו נחשבו לפורמליים בלבד. אך בטיסת מבחן אחת שנערכה ב-30 באוקטובר דגם 299 הזדקר אחר המראה והתרסק. צוות החקירה גילה שהטייס שכח לשחרר את נועל הגה הגובה לפני המראה.
ביקורת קשה הוטחה בדגם של בואינג בטענה שהוא מסובך מדי לתפעול על ידי אדם. הדגם של בואינג הפסיד במכרז לדגם של דאגלס שקיבל את הסימון B-18. בואינג הצליחה לשמור על הפרויקט ו-17 מטוסים מדגם 299 נמסרו לשירות, שם המטוסים היו תחת פיקוח צמוד של בואינג, משרד ההגנה והקונגרס. טייסי המטוס המורכב רצו למצוא שיטה לוודא שכל הפעולות הנחוצות נעשו ושום בדיקה לא נשכחה. בסופו של התהליך הם יצרו את הבד"ח הראשון שהיה מחולק לארבעה חלקים: בדיקות לפני המראה, בדיקות לאחר המראה, בדיקות לפני נחיתה, ובדיקות לאחר נחיתה. המטוסים המשיכו לטוס כ-2.9 מיליון קילומטר ללא אירוע חמור. הדגם הפך לבסוף ל-B-17.
מאפיינים

רשימת בדיקות ופעולות מלאה מאפשרת לחסוך מהטייס את הצורך לשנן את כל הפרטים הקטנים במערכות המורכבות של המטוס ואופן תפעלתן, וכן מקנה ביטחון שכל הפעולות הנחוצות בוצעו. הבד"ח מאפשר לטייסים פחות מנוסים להתמודד עם מצבים מורכבים.
מאפיינים > כתיבת הבד"ח

כל דגם של מטוס דורש בדיקות ופעולות שונות, לכן הבד"ח הוא מסמך ייחודי לדגם ספציפי של מטוס. כתיבת בד"ח מתחיל עם טיסות הניסוי הראשונות, כאשר טייסי הניסוי בודקים את הדרישות והתנהגות של כלי הטיס בכל מצב. תהליך זה נמשך גם עם כניסתו של כלי הטיס לשירות כאשר תאונות, אירועים או עדכונים טכניים מחייבים שינויים בבדיקות או תפעול במצבי טיסה שונים.
מאפיינים > מלל

דוגמה לאופן הכתיבה בבדיקות של מטוס ספיטפייר לקראת נחיתה (בהקפה):
הגבל מהירות ל 135 קשר ובדוק:
ידית כני נסע למצב מטה - העבר.
ידית פסיעה של המדחף למצב קדימה עד הסוף - העבר.
מגדש, נורית אדומה כבויה - ודא.
כונס הקרבורטור במצב סגור - ודא.
מפסק דלק ראשי במצב ON - ודא.
משאבת דלק במצב ON - ודא.
מדפים למצב מטה - העבר.
דוגמה לבד"ח של מסוק OH-58.
מרגרט ברבידג'

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 באוגוסט 1919 Davenport, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 באפריל 2020  (בגיל 100) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Eleanor Margaret Peachey 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  מצפה הכוכבים ירקס  אוניברסיטת שיקגו  המכון הטכנולוגי של קליפורניה 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (2005)  הפרס העולמי למדע על שם אלברט איינשטיין (1988)  הרצאת הנרי נוריס ראסל (1984)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  המדליה הלאומית למדעים (1983)  מדליית ברוס (1982)  הרצאת קארל ג. יאנסקי (1977)  פרס הלן ב וורנר לאסטרונומיה (1959) 
 בן או בת זוג:  ג'פרי ברבידג' (1948–?) 
 
אלינור מרגרט ברבידג' (באנגלית: Eleanor Margaret Burbidge;‏ 12 באוגוסט 1919 - 5 באפריל 2020) הייתה אסטרופיזיקאית אמריקאית ילידת בריטניה, שהתפרסמה במחקריה בנושאי אסטרונומיה. תרמה רבות לחקר הקוואזרים, לחקר היווצרות גלקסיות והתפתחותן, ולהבנת תהליכי היווצרות יסודות כימיים בליבת הכוכבים באמצעות היתוך גרעיני. זכתה בפרסים מדעיים וכיהנה כמנהלת מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'.
קריירה מדעית

מרגרט ברבידג' נולדה בשם אלינור מרגרט פיצ'י בדבנפורט, בריטניה. שני הוריה היו כימאים. בגיל שלוש או ארבע יצאו לחופשה משפחתית בצרפת במעבורת לילה והיא בילתה את ההפלגה בצפייה בכוכבים, ומאז לא חדלה להתעניין באסטרונומיה.
בשנת 1936 החלה ללמוד אסטרונומיה ביוניברסיטי קולג' לונדון, שם קיבלה בשנת 1943 תואר דוקטור באסטרונומיה. בשנת 1945 ביקשה להתקבל ללימודי המשך במכון קרנגי למדע, אך בקשתה נדחתה מכיוון שהתפקיד כלל מחקר אסטרונומי במצפה הר וילסון, תפקיד שהיה שמור באותה תקופה לגברים בלבד.
בשנת 1951 עברה לוויסקונסין ושם עבדה במשך שנתיים במצפה הכוכבים ירקיז של אוניברסיטת שיקגו. תחום המחקר העיקרי שלה היה ההרכב הכימי של כוכבים. היא חזרה לבריטניה בשנת 1953 והחלה סדרת מחקרים מדעיים בשיתוף עם בעלה, ג'פרי ברבידג', וכן עם ויליאם אלפרד פולר ופרד הויל. צוות זה הגדיר את התאוריה האסטרופיזית של נוקליאוסינתזה כוכבית, שפורסמה על ידם במאמר בכתב העת "Reviews of Modern Physics" בשנת 1957. מאמר זה נחשב לבסיס הנוקליאוסינתזה הכוכבית, והוא אחד המאמרים המדעיים המשפיעים ביותר בתחום זה.
בשנת 1955 הצליחה ברבידג' סוף סוף להגיע למצפה הר וילסון, לאחר שהתחזתה לעוזרת המחקר של בעלה. כאשר נודע הדבר להנהלה, הם הסכימו לתת לה גישה לאתר בתנאי שהיא ובעלה יתגוררו בקוטג' נפרד ולא במעונות המתחם, שתוכננו לגברים בלבד.
בשנת 1972 מונתה למנהלת מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'. במשך 300 שנה, מאז ייסוד מצפה הכוכבים המלכותי, מנהל מצפה הכוכבים קיבל את תואר "האסטרונום המלכותי" וכן קיבל מענק שנתי מבית המלוכה. לקראת מינויה פוצלו שני התארים: ברבידג' מונתה למנהלת מצפה הכוכבים המלכותי, וסר מרטין רייל קיבל את תואר האסטרונום המלכותי. בטקס כניסתה לתפקיד נשאה ברבידג' דברים בהם אמרה בפירוש שמנעו ממנה לקבל את תואר האסטרונום המלכותי בגלל אפליית נשים, וקראה להשוואת תנאיהם של גברים ונשים בתחום האסטרונומיה.
באותה שנה סירבה לקבל את פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה מכיוון שזהו פרס המוענק לנשים בלבד: "הגיע הזמן שתסולק האפליה לטובת נשים, כמו גם נגד נשים, בחיים המקצועיים." האגודה האמריקאית לאסטרונומיה, המעניקה את הפרס, העניקה לה כעבור 12 שנה פרס על שם הנרי נוריס ראסל, שנחשב לאות הכבוד הגבוה ביותר, ללא קשר למגדר.
בשנת 1976 הפכה לנשיאה הראשונה של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה. בשנת 1979 הוקם המרכז לחקר אסטרופיזיקה ומדעי החלל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, וברבידג' מונתה למנהלת המרכז. בשנת 1981 נבחרה לנשיאת האגודה האמריקאית לקידום המדע.
בשנת 2003 נבחרה ברבידג' להיכל התהילה במוזיאון הנשים בקליפורניה, שם צוינו הישגיה.
עד למותה ב-5 באפריל 2020, ברבידג' המשיכה בתפקידה כפרופסור אמריטוס לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו והמשיכה להיות פעילה במספר תחומי מחקר, בהם קוסמולוגיה לא-סטנדרטית וקוואנטיזציה של הסחה לאדום. היא פרסמה מעל ל-370 מאמרים בתחומי האסטרונומיה.
חיים אישיים

ב-2 באפריל 1948 נישאה לג'פרי ברבידג', אסטרופיזיקאי בריטי שהיה שותף לחלק ממחקריה. בתם, שרה, נולדה בסוף 1956. ג'פרי ברבידג' מת בשנת 2010.
במאמר אוטוביוגרפי שפרסמה בשנת 1994 תיארה ברבידג' את הרגע שבו מכון קרנגי למדע סירב לאפשר לה להשתמש בטלסקופ במצפה הר וילסון כרגע מכונן בחייה: "מכתב הסירוב פתח את עיניי למצב חדש ודי מפחיד. זה היה חדש עבורי, כי עד אז מעולם לא חוויתי אפליה מינית. מאז החלטתי על עיקרון מנחה בחיים: אם מישהי מתאמצת למען מטרה מסוימת, אך היא מתוסכלת כי אבן או חומה חוסמת אותה, אז היא חייבת למצוא דרך לעקוף את המחסום ולהגיע למטרה בדרך אחרת. נתתי את העצה הזו לנשים רבות שהתמודדו עם מצבים דומים. אמרתי להן: תנסו את זה, זה עובד. "
הישגים מדעיים

לאחר קבלת הדוקטורט בשנת 1943, החלה לחקור את היווצרות גלקסיות והתפתחותן באמצעות שילוב חדשני של ספקטרומטר אופטי בטלסקופים. במצפה הכוכבים של אוניברסיטת שיקגו התמקדה בהבנת תהליכי היווצרות יסודות כימיים בליבת הכוכבים באמצעות היתוך גרעיני, בכוכבי B ובמבנה הגלקסיה.
בשנת 1957 התפרסמה כחלק מהצוות שהגדיר את התאוריה האסטרופיזית של נוקליאוסינתזה כוכבית, בו היה גם בעלה, ג'פרי ברבידג', וכן ויליאם אלפרד פולר ופרד הויל. תאוריה זו מוכיחה כי כל היסודות, למעט הקלים ביותר, נוצרים בתהליכי היתוך גרעיני בכוכבים. על כך הם קיבלו את פרס וורנר בשנת 1959.
מחקריה המאוחרים יותר כללו גילויים רבים בתחום היווצרות גלקסיות והתפתחותן, והיא הייתה מחלוצות המחקר הספקטרוסקופי של קוואזרים.
ברבידג' סייעה בשנת 1990 בפיתוח רכיבים ספקטרוגרפיים עבור טלסקופ החלל האבל. בעזרת רכיבים אלה התגלה החור השחור הגדול במרכז הגלקסיה M82.
הישגים מדעיים > פרסים

פרס הלן ב' וורנר לאסטרונומיה, ביחד עם בעלה, ג'פרי ברבידג' (1959)
עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1969)
נשיאת האגודה האסטרונומית האמריקאית (1976–1978)
פרס על שם קארל ג. ג'נסקי, מטעם מצפה הכוכבים הלאומי ברדיו-טלסקופ (1977)
חברת האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) (1978)
מדליית ברוס של האגודה האסטרונומית של האוקיינוס השקט (1982)
המדליה הלאומית למדעים (1983)
נשיאת האגודה האמריקאית לקידום המדע (1983)
פרס על שם הנרי נוריס ראסל (1984)
מדליה מטעם מצפה הכוכבים בניס (1987)
פרס על שם אלברט איינשטיין למדע עולמי (1988)
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה, ביחד עם בעלה, ג'פרי ברבידג' (2005)
הישגים מדעיים > נקראים על שמה

אסטרואיד 5490 ברבידג' (התגלה בספטמבר 1960)
פרס מרגרט ברבידג’, מוענק משנת 2016 מדי שנה על ידי האגודה האמריקאית לפיזיקה
הערות שוליים

1 2  Burbidge, E.M.; Burbidge, G.R.; Fowler, W.A.; Hoyle, F.. "Synthesis of the Elements in Stars". Reviews of Modern Physics. 29 (4): 547-653 (1957).  doi:10.1103/RevModPhys.29.547  ׂ(B2FH)
↑  פרידה בלינקי, תקרת הזכוכית של הנשים במדע – יש שינוי?, בעיתון Time Out תל אביב, ‏4 במרץ 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374468105171  PLWABN: 9810627847605606  CiNii: DA0281076X  GND: 1081850086  ICCU: SBLV288957  ISNI: 0000 0000 6672 9743  LCCN: n81114111  LNB: 000184335  MusicBrainz: 36afb26d-2ab8-4e3d-8287-a9d66e1a3d61  NLA: 35023703  NTA: 101890516  RERO: 02-A003057497  SNAC: w6gz51nn  SUDOC: 081107862  Trove: 797627  VIAF: 194958606   WorldCat (עם VIAF): 194958606
אדי פיירס

| --- | --- |
אדי פיירס, כפי שהופיע בחוברת Green Arrow Vol. 6 #10 מינואר 2017. אמנות מאת חואן פריירה.
אדי פיירס, כפי שהופיע בחוברת Green Arrow Vol. 6 #10 מינואר 2017. אמנות מאת חואן פריירה.
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  לפני הלידה מחדש: Green Arrow: Longbow Hunters #3 (אוקטובר 1987) לאחר הלידה מחדש: Green Arrow Vol. 6 #10 (ינואר 2017)
 יוצרים:  מייק גרל
 גילום הדמות:  סבסטיאן דאן ("החץ")
 מידע
 שם אמיתי:  אדוארד פיירס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  חוקר פרטי, שכיר חרב, סוכן ממשלתי
 כוחות:  ללא כוחות על לוחם וצלף מיומן.
 חבר בקבוצה:  המעגל התשיעי
 חבר לשעבר בקבוצה:  CIA
אדי פיירס (באנגלית: Eddie Fyers) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס החץ הירוק ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Arrow: Longbow Hunters #3 מאוקטובר 1987, ונוצרה על ידי הכותב והמאייר מייק גרל.
פיירס היה סוכן מיומן של סוכנות הריגול "CIA", והוא נשלח לבצע התנקשות בקשתית שאדו. במשימה זו, הוא פגש לראשונה בגיבור-העל החץ הירוק, שרדף אחרי שאדו גם כן. פעולותיו של החץ, בהן הוא לקח את החוק לידיים, הביאו אותו למסלול התנגשות עם פיירס. עם זאת, פיירס הפך לחבר קרוב של רוי הרפר ואף הצליח להתיידד עם החץ בסופו של דבר. לאחר זמן מה, הוא עזב את ה-CIA על מנת לעבוד כפרילנסר.
עם גילוי בנו של החץ, קונור הוק, פיירס התקרב אליו ושימש לו כדמות אב. לאחר שהחץ הקריב את חייו כשמנע פיגוע טרור ביולוגי בעיר מטרופוליס, פיירס אימץ את הוק. הוא אימן אותו והכשיר אותו לשימוש בכלי נשק, והם יצאו למשימות שונות ברחבי העולם. לאחר שובו של החץ מן המתים, הוק בחר להמשיך לחיות עם פיירס על פני אביו הביולוגי. כאשר חייו של הוק עמדו בסכנה, פיירס הגן עליו בגופו ונפצע אנושות. הוא סבל מכוויות קשות בכל חלקי גופו, ונפשו התערערה. מאוחר יותר, הוא נראה בחתונתם של החץ והקנרית השחורה.
לאחר הלידה מחדש של היקום, פיירס הופיע מחדש כשכיר חרב וחבר בארגון הפשע מאורגן "המעגל התשיעי". הוא נאבק בחץ ובקנרית השחורה ואף הצליח לגבור עליהם, ובהמשך הוא נשכר לביצוע עבודות נוספות תמורות כסף המעלות אותו על מסלול התנגשות עם החץ. החץ פוצע אותו קשות, אך פיירס מספיק לפוצץ את מגדל מחט החלל.
את דמותו של אדי פיירס בסדרת הטלוויזיה "החץ" מגלם השחקן סבסטיאן דאן.
הערות שוליים

↑  Green Arrow: The Longbow Hunters #3, October 1987
↑  Green Arrow Vol. 2 #80, November 1993
↑  Green Arrow Vol. 2 #101, October 1995
↑  Green Arrow Vol. 3 #10, November 2001
↑  Connor Hawke: Dragon's Blood #6, June 2007
↑  Green Arrow/Black Canary: Wedding Special, November 2007
↑  Green Arrow Vol. 6 #10-11, January 2017
↑  Green Arrow Vol. 6 #22-23, July 2017
מפלגות בישראל

המערכת הפוליטית של ישראל מבוססת על שיטה יחסית ומאפשרת מערכת רב-מפלגתית עם מפלגות רבות המיוצגות בכנסת, המונה 120 חברים.
לרוב מיוצג בכנסת מספר גדול של מפלגות. הסיבה לכך היא אחוז החסימה הנמוך הנדרש למושב – אחוז החסימה בישראל עמד על אחוז אחד מהקולות מ-1949 עד 1992, 1.5% מ-1992 עד 2003, 2% מ-2003 עד 2015 ו-3.25% מאז 2015. בבחירות לכנסת העשרים וחמש ב-2022, למשל, עשר מפלגות נכנסו לכנסת, וארבע מהן זכו בעשרה מנדטים לפחות. אחוז החסימה הנמוך, בשילוב עם שיטת המפלגות הכלל-ארצית, גורם לכך שכמעט בלתי אפשרי שמפלגה אחת תזכה ב-61 המושבים הדרושים לממשלת רוב. אף מפלגה מעולם לא זכתה בהישג זה, ושיא המנדטים למפלגה בכנסת בודדת הוא 56, בו זכה המערך בראשות גולדה מאיר בבחירות 1969.
כתוצאה מכך, בעוד שרק חמש מפלגות (העבודה על גלגוליה, הליכוד, קדימה, ימינה ויש עתיד) כיהנו כמפלגות שלטון, כל ממשלות ישראל, נכון ל-2022, היו קואליציות המורכבות משתי מפלגות או יותר.
מפלגות נוכחיות > מפלגות המיוצגות בכנסת

המפלגות הבאות חברות בכנסת העשרים וחמש:
מפלגות נוכחיות > מפלגות אחרות

המפלגות הבאות התמודדו בבחירות לכנסת העשרים וחמש, אך לא עברו את אחוז החסימה:
תנועות נוער ציוניות

| שם | תנועה | מפלגה | מפלגה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בית"ר | רוויזיוניסטית |  | הליכוד | מזוהה היסטורית עם תנועת החרות, וכיום עם הליכוד. |
| בני עקיבא | דתית |  | הבית היהודי | מזוהה היסטורית עם המפד"ל, וכיום עם הבית היהודי. |
| הבונים דרור | סוציאליסטית |  | מפלגת העבודה | מזוהה עם הציונות הסוציאליסטית, וכיום לא-רשמית עם מפלגת העבודה. |
| השומר הצעיר | סוציאליסטית |  | מרצ | מזוהה עם הצד השמאלי של הציונות הסוציאליסטית, מזוהה היסטורית עם מפ"ם וכיום לא-רשמית עם מרצ. |
| מגשימי חרות | רוויזיוניסטית |  | לא מזוהה | מזוהה עם הציונות הרוויזיוניסטית ועם הימין הפוליטי. |
| הנוער העובד והלומד | סוציאליסטית |  | מפלגת העבודה | מזוהה עם הציונות הסוציאליסטית, ההסתדרות וכיום לא-רשמית עם מפלגת העבודה. |
| נוער מרצ | סוציאליסטית |  | מרצ | ארגון הנוער של מפלגת מרצ. |
| נוער העבודה | סוציאליסטית |  | מפלגת העבודה | ארגון הנוער של מפלגת העבודה הישראלית. |
| נוער האיחוד הלאומי | דתית |  | האיחוד הלאומי – תקומה | ארגון הנוער של האיחוד הלאומי. |
| נוער יש עתיד | ליברלית |  | יש עתיד | ארגון הנוער של יש עתיד. |
| המחנות העולים | סוציאליסטית |  | לא מזוהה | מזוהה עם הציונות הסוציאליסטית. |
| הנוער הציוני | ליברלית |  | לא מזוהה | מזוהה היסטורית עם הציונים הכלליים. |
| אריאל | דתית |  | הציונות הדתית | התפלגה מבני עקיבא, מזוהה לא-רשמי עם מפלגת הציונות הדתית. |
| הנוער הדתי העובד והלומד | דתית |  | לא מזוהה | מזוהה היסטורית עם הפועל המזרחי. |
| נוער הליכוד | רוויזיוניסטית |  | הליכוד | ארגון הנוער של הליכוד. |
| צעירי מרצ | סוציאליסטית |  | מרצ | ארגון הצעירים (בעיקר סטודנטים) של מפלגת מרצ. |
| צעירי כחול לבן | ליברלית |  | כחול לבן חוסן לישראל | ארגון הצעירים של מפלגת כחול לבן |
| נוער כחול לבן | ליברלית |  | כחול לבן חוסן לישראל | ארגון הנוער של כחול לבן |
ראו גם

פוליטיקה של ישראל
הבחירות לכנסת
ליברליזם בישראל
ציונות סוציאליסטית
ציונות רוויזיוניסטית
הערות שוליים

↑  איציק ברנדויין, בחירות 2022: ירון זליכה מנסה שוב, באתר ערוץ 7, ‏2022-06-21
איחוד אוסטרליה

איחוד אוסטרליה (באנגלית: Federation of Australia) היה תהליך שבמסגרתו התאחדו שש המושבות בריטיות: קווינסלנד, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה, טסמניה, אוסטרליה הדרומית ואוסטרליה המערבית, ליצירת אומה מאוחדת. המושבות המשיכו לקיים את מערכת הממשל שלהן ואת הפרלמנטים הדו-בתים שלהן, שפעלו בהן כמושבות נפרדות, אך הם הסכימו להקים ממשלה פדרלית שתהייה אחראית על נושאים הנוגעים לאומה האוסטרלית בכללותה. עם כניסתה של חוקת אוסטרליה לתוקף ב-1 בינואר 1901, הפכו המושבות למדינות של קהיליית אוסטרליה.
המאמצים להוצאת האיחוד לפועל, שהחלו כבר באמצע המאה ה-19, דשדשו עקב חוסר תמיכה ציבורית למהלך. מספר כינוסים התקיימו במהלך שנות התשעים של המאה ה-19 כדי לנסח את חוקת האיחוד. סר הנרי פארקס, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, היה הדמות המובילה בתהליך זה. פיג'י וניו זילנד שותפו מלכתחילה בתהליך האיחוד, אך הן החליטו לא להצטרף אליו בסופו של דבר.
סר אדמונד ברטון, שהיה שני רק לפארקס במחויבותו לרעיון האיחוד, היה ממלא מקום ראש הממשלה עד להשבעת הפרלמנט האוסטרלי הראשון ב-1901 ובעקבות הבחירות שהתקיימו לפרלמנט זה, אושרה רשמית כהונתו כראש ממשלת אוסטרליה הראשון.
תקופת האיחוד העניקה את שמה לסגנון אדריכלי שהיה נפוץ באוסטרליה באותה תקופה והקרוי בשם "אדריכלות האיחוד" או "סגנון האיחוד".
רקע > המועצה הפדרלית

צעדים רציניים ראשונים לקראת איחוד המושבות החלו להיעשות בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, תקופה בה החלו להתעורר הרגשות הלאומיים בקרב האוסטרלים, ברובם ילידי היבשת. רעיון ההגדרה העצמית של "אוסטרלים" החל להופיע בשירה ובתרבות. רעיון זה החל להיות מקודם על ידי שיפורים בתחבורה ובתקשורת כמו הקמתה ב-1872 של מערכת טלגרפית שקישרה בין המושבות. המושבות האוסטרליות היו גם מושפעות על ידי איחודים אחרים שהתרחשו באותה תקופה ברחבי העולם, במיוחד בארגנטינה, קנדה, שווייץ וארצות הברית.
סר הנרי פארקס, אז המזכיר הקולוניאלי של ניו סאות' ויילס, הציע לראשונה ב-1867 את הקמתו של גוף ייעוצי פדרלי. לאחר שרעיון זה נדחה על ידי שר המושבות, העלה פארקס את הרעיון שוב בכינוס שהתקיים ב-1880, הפעם בהיותו ראש ממשלת ניו סאות' ויילס. בכינוס זה, דנו נציגים מוויקטוריה, ניו סאות' ויילס ואוסטרליה הדרומית, בשורה של נושאים, כולל רעיון האיחוד, תקשורת, ההגירה מסין, מחלות שפגעו בתעשיית היין ואיחוד תעריפים. בבסיסו של רעיון האיחוד עמד הפוטנציאל להבטחת סטנדרטיזציה של המערכות לטובת קידום הסחר בין המושבות.
הדחיפה הסופית  והמוצלחת להקמתה של המועצה הפדרלית הגיעה בכינוס שהתקיים ב-1883 ומטרתו הייתה לדון באסטרטגיות שנדרשו כדי להיות משקל נגד לפעילות של גרמניה ושל צרפת בגינאה החדשה ובהברידים החדשים. סר סמואל גריפית', ראש ממשלת קווינסלנד, ניסח טיוטת חוק לכינון מועצה פדרלית. המועצה הצליחה להגיש עצומה לפרלמנט הבריטי, שיחוקק את חוק המועצה הפדרלית של אוסטרלאסיה ב-1885.
כתוצאה מחוק זה הוקמה "המועצה הפדרלית של אוסטרלאסיה" (Federal Council of Australasia), שייצגה את ענייני המושבות ואת יחסיהם עם איי דרום האוקיינוס השקט. ניו סאות' ויילס וניו זילנד לא הצטרפו למועצה. המושבות בעלות הניהול העצמי של קווינסלנד, טסמניה, וויקטוריה, וכן מושבות הכתר של אוסטרליה המערבית ושל פיג'י, כן היו מעורבות במועצה. אוסטרליה הדרומית הייתה חברה במועצה לזמן קצר בין השנים 1888 – 1890. למועצה הפדרלית היו סמכויות לחוקק חוקים באופן ישיר בנושאים מסוימים, כמו בענייני הסגרה, פיקוח על הדיג ונושאים נוספים, אך לא היו לה מזכירות קבועה, סמכויות ניהוליות או כל הכנסה משל עצמה. יתר על כן, היעדרותה של מושבה חזקה כמו ניו סאות' ויילס, החלישה את כוחה הייצוגי.
אף על פי כן, הייתה זו הצורה הראשונה של שיתוף פעולה בין המושבות. הייתה זו הזדמנות עבור תומכי האיחוד מכל רחבי אוסטרליה להיפגש ולהחליף דעות. האופן שבו הוקמה המועצה ביסס את התפקיד המתמשך שהיה לפרלמנט הבריטי בפיתוח המבנה החוקתי של אוסטרליה. מנסחי חוק המועצה הפדרלית יצרו מספר סמכויות העוסקות באינטרס המשותף שמאוחר יותר יכנס לחוקת אוסטרליה, במיוחד סעיף 51 שלה שדן בסמכויות הפרלמנט האוסטרלי.
רקע > התנגדויות ראשונות

במושבות עצמן, להוציא את ויקטוריה, הייתה דאגה כלשהי בנוגע לרעיון האיחוד. פוליטיקאים מהמושבות הקטנות במיוחד, סלדו מהרעיון של אצילת הכוח לממשלה לאומית. הם חששו שממשלה כזאת תישלט באופן בלתי נמנע על ידי המושבות המאוכלסות יותר של ניו סאות' ויילס וויקטוריה. קווינסלנד חששה שחקיקה בדרג לאומי תגביל את העסקתם של פועלי מטעי הסוכר שהגיעו מאיי האוקיינוס השקט.
דאגות אלה לא היו היחידות שהעסיקו את מתנגדי האיחוד. המושבות הקטנות היו מודאגות מביטולם של מיסי הייבוא, ושעקב כך יישלל מהן חלק ניכר מהכנסתן ושהסחר שלהן יהיה נתון לחסדיהן של המושבות הגדולות. ניו סאות' ויילס, שהשקפתה המסורתית הייתה מבוססת על רעיון הסחר החופשי, שאפה שמדיניות המיסים של האיחוד לא תתבסס על פרוטקציוניזם. ראש ממשלת ויקטוריה, ג'יימס סרביס, תיאר את איחוד המדיניות הפיסקלית כ"אריה העומד בדרכו של האיחוד".
סוגיה בסיסית נוספת הייתה כיצד לחלק את המכסים שייגבו בין המדינות. מבחינתן של המושבות הגדולות הייתה קיימת האפשרות, שבסופו של דבר התממשה, שהם יאלצו לסבסד את הכלכלות של טסמניה, אוסטרליה הדרומית ואוסטרליה המערבית, שהיו במצוקה.
גם מבלי להביא בחשבון את הדאגות הללו, ניטשו ויכוחים על מבנה ממשלת האיחוד. ניסיונה של ארצות הברית, שהתנסתה בטראומה של מלחמת האזרחים, עורר חוסר רצון לקבל השראה מתהליך האיחוד שלה.
תנועת העובדים האוסטרלית שהייתה אז בהתהוותה, הייתה חלוקה בדעתה על התמיכה ברעיון האיחוד. מצד אחד, הרגשות הלאומיים היו חזקים בתנועת העובדים והייתה תמיכה חזקה בקרבה לרעיון של "אוסטרליה הלבנה". מצד שני, נציגי תנועת העובדים חששו שהאיחוד יסיט את תשומת הלב מהצורך לרפורמות חברתיות ותעסוקתיות ויעגן את כוחותיה של התנועה השמרנית. בכינוסים הפדרליים לא השתתפו נציגים מתנועת העבודה המאורגנת. למעשה, נוסח הצעת החוקה ספג ביקורת מנציגי תנועת העבודה בהיותו שמרני מדי. נציגים אלה שאפו שלממשלה הפדרלית תהיה יותר סמכות לחוקק חוקים בנושאים כמו שכר ומחירים. הם גם התייחסו לסנאט כפי שהוצע בחוקה כגוף בעל סמכות חזקה מדי, עם יכולת למנוע את ביצוען של רפורמות חברתיות ופוליטיות, ממש כפי שנהגו אז הבתים העליונים של המושבות.
לשיקולים הדתיים היה חלק קטן אך לא קל ערך בדיונים על נחיצותו וישימותו של האיחוד. באופן כללי, היו תומכי האיחוד פרוסטנטים והתלהבותם של הקתולים הייתה חלשה יותר, בעיקר בשל העובדה שפארקס היה אנטי-קתולי במשך שנים ובשל העובדה ששיעור בעלי האמונה הקתולית בקרב תנועת העובדים היה גבוה.
כינוסי החוקה הראשונים

בראשית שנות התשעים של המאה ה-19 הונחו היסודות לאיחוד. פגישה בלתי רשמית של נציגים רשמיים של המושבות התקיימה ב-1890. פגישה זו סללה את הדרך לכינוסה של הוועידה הלאומית של אוסטרלאסיה בסידני ב-1891. ניו זילנד יוצגה בשני הכינוסים, למרות שנציגה רמזו שלא יהיה זה סביר שהם יצטרפו לאיחוד, אך בעתיד הם אולי יהיו מעוניינים בכך.