stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרבי בחור
לקריאה נוספת

שלמה ביקל, תרגום: שמשון מלצר, עיר ויהודיה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ז, עמ' 86-98
אברהם יעקב ברוור, זכרונות אב ובנו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
מאיר הניש, מבית ומחוץ: פרקי זכרונות, תל אביב, תשכ"א, עמ' 92-94
הערות שוליים

↑  שלמה ביקל, תרגום: שמשון מלצר, עיר ויהודיה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ז, עמ' 86-98
↑  ביקל, בשם מיכל קון, עיר ויהודיה
↑  אברהם יעקב ברוור, זכרונות אב ובנו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  דב נוי ומרדכי שוצמן, ‏ספר יזכור לקהילת זיכרון לקהילת קולומיה והסביבה, בספריית העיר ניו יורק, עמ' 209
↑  מאיר הניש, הרבי בחור, בתוך: רשומות <סדרה חדשה>, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  ⁨⁨דער זעלבסטשוץ⁩⁩, באתר עיתונות יהודית היסטורית
עפרה מייזלס

אין תמונה חופשית
עפרה מייזלס (נולדה ב-1954) היא פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה התפתחותית בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה שכיהנה כדיקנית הפקולטה משנת 2006 עד 2012, וכיו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך. פסיכולוגית קלינית מוסמכת.
מייזלס חוקרת את היחסים בין הורים לילדים, בעיקר בגיל ההתבגרות והבגרות הצעירה, ובייחוד מתמקדת בהקשר הישראלי הייחודי של המעבר מהתבגרות לבגרות. במקביל מייזלס חוקרת את המערכת המוטיבציונית של טיפול (Caring) כפי שהיא באה לידי ביטוי בהקשרים שונים ובהם היחסים בין הורים לילדים, מורים לתלמידים, מטפלים למטופלים, ומנהיגים למונהגים. בשני תחומים אלו פרסמה מייזלס שני ספרים בעריכתה ועשרות מאמרים ופרקים.
ביוגרפיה

מייזלס ילידת קיבוץ גבולות. נשואה לד"ר מאיר מייזלס ואם לשלושה. סיימה דוקטורט בפסיכולוגיה ב-1984 באוניברסיטת תל אביב. מומחית בפסיכולוגיה קלינית. בין השנים 1986–1993 כיהנה כחוקרת בכירה במכון הישראלי למחקרים צבאיים בזכרון יעקב. מ-1991 היא מרצה בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. ב-2012 מונתה ליו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.
לאורך השנים זכתה בשמונה פרסי מחקר. פרסמה שני ספרים וכ-50 מאמרים בכתבי עת מדעיים.
תחומי מחקר

תחומי המחקר של מייזלס מעוגנים בשדה של הפסיכולוגיה ההתפתחותית והפסיכולוגיה חברתית, והם כוללים מחקר של התפתחות יחסים קרובים, בעיקר בהתבגרות ובבגרות הצעירה, והתבטאויותיהם הייחודיות בחברה הישראלית. בתחילת עבודתה המחקרית חקרה עמדות כלפי השירות הצבאי והשלכות של השירות הצבאי על בני נוער וצעירים בשנות העשרים לחייהם. אחד הממצאים החשובים בהקשר זה היה החשיבות הרבה של תחושת הצלחה בשירות הצבאי על ההתפתחות האישית אחריו – גם מספר שנים אחרי סיום השרות – באופן שלא היה קשור לאופי השירות ולתוכנו.
בנוסף מייזלס עסקה במאפייני ההורות בישראל, תוך התמקדות במעבר מהתבגרות לבגרות, שיש לו מאפיינים ייחודיים בארץ. אחד הממצאים החשובים הוא העדר אכיפה ביחסים בין הורים לילדים בארץ, שמביא למערכת יחסים שבה יש חום אך חסרה סמכות.
מחקר זה הביא את מייזלס לזהות מאפיין בולט של החברה הישראלית שכולל התייחסות ועמדות מיוחדות לנושא הסמכות. אחד הממצאים המרכזיים הוא האופי המורכב של היחס לסמכות, כך שדמויות סמכות כמו הורים או מורים למעשה מעודדות אי ציות לסמכות, באופן מכוון אך סמוי ולא תמיד מודע. מבחינה זאת הצעירים הם "ממושמעים" – הם לומדים שדמויות סמכות אינן בהכרח מעוניינות במשמעת, אלא לעיתים אפילו להפך, ו"נשמעים" להנחיה זו.
פריזמה תאורטית מרכזית בעבודתה היא תאוריית ההתקשרות. מחקרה עסק בין היתר במאפיינים של תהליכי התקשרות בגיל ההתבגרות והבגרות הצעירה בישראל. בשיתוף עם ד"ר מירי שרף בשני מחקרי אורך גדולים, האחד עם נשים והשני עם גברים, הן חקרו תהליכי מעבר מהתבגרות לבגרות בהקשר הישראלי ומעבר לשירות הצבאי, מנקודת מבט של תהליכי התקשרות. בנוסף עסקה מייזלס במחקר על תהליכי התקשרות ו-caring במערכות יחסים שונות, כולל במנהיגות. כן ערכה מייזלס ספר בנושא, שעסק בייצוגי הורות: "Parenting Representations: Theory, Research, and Clinical Implications".
בשנים האחרונות מתמקדת מייזלס בחשיבה ומחקר על נושאים שקשורים למימד הרוחני של ההתפתחות האנושית, ומסייעת לקדם את הפתיחות של האקדמיה ושדה החינוך לתחום הרוחני.
מייזלס יחד עם פרופ' מריאנה רוח-מדבר שפירא היא היוזמת והיו"ר של הכנס הישראלי לחקר רוחניות עכשווית, שהתקיים לראשונה במרץ 2009 ונערך מאז מדי שנה. במרץ 2012 התקיים הכנס הישראלי הרביעי לחקר רוחניות עכשווית באוניברסיטת חיפה, ככנס בינלאומי.
פעילות בשדה החינוך ובקהילה

מייזלס הרצתה לקהל אנשי חינוך, מורים, הורים, מפקחים, יועצים חינוכיים, הצוות החינוכי והפיקודי של הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה, מורי מכללות לחינוך ועוד, בנושאים מגוונים, במטרה לנסות ולהנגיש לציבור הרחב ולעוסקים והמעורבים בשדה החינוך את התובנות שעלו מן המחקר. דוגמאות מרכזיות לכך הן הרצאות על מקום ותפקיד השירות הצבאי בהוויה הישראלית והשפעתו על צעירים בתהליך ההתפתחות שלהם, הרצאות על מאפייני ההורות בישראל והשלכות מאפיינים אלו על הקשר בין ההורים לבית הספר, הרצאות בנושא היחס הדיאלקטי של החברה הישראלית לסמכות כפי שהדבר בא לידי ביטוי בסמכות הורים ובסמכות מורים, ועוד.
מפרסומיה > מאמרים

עפרה מייזלס, (2002) צעירים ישראלים במעבר לבגרות: השפעת השירות הצבאי. עיונים בחינוך,5(1): 159-190
עפרה מייזלס, (2001) יחסי הורים ומתבגרים בישראל עם המעבר אל גיל ההתבגרות. מגמות, מ"א(1–2): 180-194
עפרה מייזלס, (2005) לקראת גיוס. בתוך: פלוס, ח. (עורך). מתבגרים בישראל: הבטים אישיים. משפחתיים וחברתיים. רכס הוצאה לאור
עפרה מייזלס, (1998)להתבגר בישראל: עמדות וערכים של נוער ישראלי בעשור האחרון. הייעוץ החינוכי, ז': 87-102
עפרה מייזלס, (1993) השירות הצבאי כמרכיב מרכזי ב '4 חוויה הישראלית'. סקירה חודשית, 8-9: 3-19
מ. שרף, מ. ועפרה מייזלס, (2005). הסמכות ההורית והקשר בינה לבין תפקוד רגשי חברתי והתנהגותי בבית הספר. הפקולטה לחינוך, אוניברסיטת חיפה. תקציר הדו"ח
מפרסומיה > פרקים מתוך ספרים

עפרה מייזלס, מ. שרף, (2005). נוער ישראל מה יש לו בחייו? את הוריו, את הוריו ואת הוריו. בתוך: רהב, ג. וזנר, י. ולנצר שוורץ, מ. (עורכים). נוער בישראל - 2004. ת"א:אוניברסיטת ת"א
עפרה מייזלס, ג. סלומון, (2005). מאפייני הנוער בישראל - קטבים סותרים ומשלימים, ביטחון עצמי ותחושת לחץ קרבה וחיכוך, קונפורמיות ואי ציות. בתוך: רהב, ג. וזנר, י. ולנצר שוורץ, מ. (עורכים). נוער בישראל - 2004 .ת"א:אוניברסיטת ת"א
עפרה מייזלס, (2005). סמכות הורים, סמכות מורים: הבטים תרבותיים בחברה הישראלית. בתוך: פלדי, א. (עורך), החינוך כמבחן הזמן 2. הוצאת רכס
מפרסומיה > הרצאות בימי עיון וכנסים

עפרה מייזלס, (2009). "הערכים הסמויים" של תרבות שיעורי הבית. יום עיון: מה לשיעורים ולבית? בדק בית לשיעורי בית. מכון מופ"ת. 15.02.2009
Scharf, M., & Mayseless, O., & Kivenson Bar-on, I. (2004). Adolescents’ attachment representations and developmental tasks in emerging adulthood. Developmental Psychology, 40, 430-444. Link to pdf file
Mayseless, O. (2004). Home-leaving to military service: Attachment concerns, transfer of attachment functions from parents to peers, and adjustment. Journal of Adolescent Research, 19, 533-558 Link to pdf file
Mayseless, O. & Scharf, M. (2009). 'Too Close for Comfort: Inadequate Boundaries With Parents and Individuation in Late Adolescent Girls'. American Journal of Orthopsychiatry, 79(2):191-202 Link to the pdf file
Scharf, M., & Mayseless, O. (2007). Putting eggs in more than one basket: A new look at developmental processes of attachment in adolescence. (pp. 1-22) In M. Scharf, & O. Mayseless (Eds). Attachment in Adolescence: Reflections and New Angles: New Directions for Child and Adolescent Development. (No. 117). San Francisco: Jossey-Bass (Wiley). [Reed W. Larson, Kene Arnett Jensen, Editors-in Chief]. Link to pdf file
Popper, M., & Mayseless, O. (2003). Back to basics: Applying a parenting perspective to transformational leadership. The Leadership Quarterly, 14, 41-65 .
Popper, M. & Mayseless, O. (2007). Reliance on leaders and social institutions: An attachment perspective. Attachment & Human Development, 9 (1): 73 – 93.
Popper, M. & Mayseless, O. (2007). The Building Blocks of Leader Development: A Psychological Conceptual Framework. Leadership & Organization Development Journal, 28(7), pp. 664-684
Mayseless, O. (2010). Attachment and the leader-follower relationship. Journal of Social and Personal Relationships, 27, 271-280.
Mayseless, O & Russo-Netzer, P. (2012). The interplay of self transcendence and psychological maturity among Israeli college students. In A.E.A., Warren, R. M., Lerner, & E. Phelps, (Eds.). Thriving and spirituality among youth: Research perspectives and future possibilities ( pp. 289 – 307). Hoboken, NJ: Wiley.
נבחרת פוארטו ריקו בכדורגל

נבחרת פוארטו ריקו בכדורגל (בספרדית: Selección de fútbol de Puerto Rico, באנגלית: Puerto Rico national football team) מייצגת את פוארטו ריקו מאז 1940. נבחרת כדורגל זו קיימה את משחקה הבינלאומי הראשון מול נבחרת קובה. הנבחרת לא הצליחה מעולם להעפיל למונדיאל. בגביע הזהב של CONCACAF הגיעה להישגים דלים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת פוארטו ריקו ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-153 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,021.62 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 97 נמדד לראשונה במרץ 1994, והדירוג הנמוך ביותר 202 נמדד לראשונה בנובמבר 2004.
גביע העולם בכדורגל

1930 עד 1978 - לא נרשמה
1982 - לא נרשמה
1986 עד 2022 - לא העפילה
גביע הזהב של CONCACAF

1991 עד 1996 - לא העפילה
1998 - לא נרשמה
2000 - לא העפילה
2003 - לא נרשמה
2005 - לא העפילה
2007 עד 2009 - לא נרשמה
2011 עד 2025 - לא העפילה
ליגת האומות של CONCACAF

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית 2019-2020 | ג | שלב הבתים | 4 | 2 | 0 | 2 | 6 | 12 |
| ארצות הברית 2022-2023 | ג | עלתה לדרג ב | 4 | 4 | 0 | 0 | 17 | 2 |
| ארצות הברית 2023-2024 | ב | שלב הבתים | 6 | 4 | 0 | 2 | 22 | 10 |
| ארצות הברית 2024-2025 | ב | שלב הבתים | 6 | 3 | 0 | 3 | 11 | 12 |
| ארצות הברית 2026-2027 | ב |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 20 | 13 | 0 | 7 | 56 | 36 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שחקנים מפורסמים

הקטור ריברה
מרקו ולז
אלכסיס ריברה קורט
יורי מוראלס
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
הלכות ארבעת המינים

ארבעת המינים. מימין לשמאל: שלושה הדסים, לולב, שתי ערבות (אגודים יחד בעלה של לולב הכרוך סביבם). משמאלם - האתרוג.
ארבעת המינים. לולב, אתרוג, שלושה הדסים ושתי ערבות.
הלכות ארבעת המינים הניטלים בחג הסוכות, הן הלכות העוסקות בסדרה של תנאים שלמדו חכמים מפסוקי התורה, שחסרונו של אחד מהם באחד מארבעת המינים הניטלים, פוסל את כשרותו של אותו המין לנטילה. בנוסף לכך, ישנם קריטריונים הלכתיים נוספים שהקפדה עליהם מוסיפה הידור בקיום המצווה.
מקור הדין

מקור דיני ארבעת המינים הוא בפסוקי התורה: ”וּלְקַחְתֶּם לָכֶם בַּיּוֹם הָרִאשׁוֹן פְּרִי עֵץ הָדָר כַּפֹּת תְּמָרִים וַעֲנַף עֵץ עָבֹת וְעַרְבֵי נָחַל, וּשְׂמַחְתֶּם לִפְנֵי ה' אֱלוֹהֵיכֶם שִׁבְעַת יָמִים”. פְּרִי עֵץ הָדָר הוא אתרוג, כַּפֹּת תְּמָרִים – לולב, עֲנַף עֵץ עָבֹת – הדס, ועַרְבֵי נָחַל – ערבה.
חכמים דרשו את המילה וּלְקַחְתֶּם כאילו נקראה 'ולקח-תם' שמשמעותה היא - קחו לקיחה תמה ושלימה. ומכאן למדו חכמים שצריך לקחת את כל ארבעת המינים ביחד. עוד למדו מכך חכמים, שעל כל מין מארבעת המינים להיות שלם בעת נטילתו. ואם נחסר - נפסל.
מהמילה לָכֶם חכמים למדו שאם אחד מארבעת המינים גזול או אף שאול - הוא פסול לנטילה. בנוסף לכך, לגבי האתרוג שהוא פרי, דרשו חכמים מהמילה לָכֶם שהאתרוג צריך להיות ראוי לאכילה, אך אם היה פרי ערלה או טבל - פסול כל שבעת ימי החג.
מהמילה הָדָר למדו חכמים שעל ארבעת המינים להיות מהודרים, ואם נפגע הדרו של אחד המינים באופן ניכר (למשל הדס כשר אם נקטם ראשו) - הוא פסול לנטילה.
מהקונפליקט שבפסוק זה, שבראשו נכתב "בַּיוֹם הָרִאשוֹן", ובסופו "שִבְעַת יָמִים", למדו חכמים שמצוות נטילת לולב חלה מן התורה במקדש שבעה ימים, ובשאר המקומות רק ביום הראשון. אמנם לאחר חורבן בית המקדש התקין רבן יוחנן בן זכאי ובית דינו ליטול את ארבעת המינים בכל מקום שבעה ימים, זכר למקדש. וכאשר התקינו זאת, קבעו שחלק מדיני ארבעת המינים שעליהם הקפידה התורה ינהגו גם בשאר ימות החג בהם הנטילה מדברי חכמים וחלק לא ינהגו אלא ביום הראשון, ולכן התקינו שכאשר יום טוב הראשון של חג הסוכות חל בשבת, לא ייטלו את ארבעת המינים, מחשש שירצה ללמוד איך לנענע או לברך, וילך לבקיא, ונמצא שטילטל את הלולב ארבע אמות ברשות הרבים ועבר באיסור תורה.
כללי הפסולים

חמישה סוגי פְסול פוסלים את ארבעת המינים מחמת פגמים בגוף המין, והם: סוג המינים, שינוי צורה של המינים, שיעור (גודל) מינימלי, שיהיה בהם "הדר", שיהיו שלמים.
בעוד ששלושת הפסולים הראשונים פסולים כל שבעת הימים, הפסול החמישי פוסל רק ביום הראשון, ולגבי הרביעי נחלקו הפוסקים:
א. ארבעת המינים צריכים להיות אלו שצוותה התורה ולא מינים אחרים. ולכן- פרי עץ הדר הוא אתרוג בלבד. ענף עץ עבות הוא הדס. כמו כן צריך ליטול ערבה ולא ענף של צפצפה (הדומה לערבה). לגבי הלולב אין ספק בהיותו ענף עץ הדקל, שכך הוא מכונה בתורה, כפות תמרים. אמנם התעורר פולמוס לגבי מין דקל שלולבו מכונה לולב קנרי, כפי שיבואר בהמשך.
ב. נשתנתה צורתו מדרך ברייתו. כגון לולב שעליו צומחים רק בצד אחד, או הדס וערבה שנשרו רוב עליהם.
ג. שאין בו את השיעור המספיק - כאשר אחד המינים קטן בצורה משמעותית מן הרגילות, הוא אינו ראוי להיקרא 'פרי עץ הדר' או 'כפות תמרים' או 'ענף עץ עבות' או 'ערבי נחל'.
ד. אינו הדר, היינו שהמין לא נשתנה כל כך. אבל איבד את צורתו הטבעית הנאה, כגון שהתייבש לגמרי. לרוב הפוסקים מין הנפסל משום הדר פסול רק ביום הראשון. ויש אומרים שהוא פסול כל שבעת הימים.
ה. חסר- באתרוג - שחסר מבשרו. בלולב - שנפתחה תיומתו (העלה האמצעי של הלולב או עליו). פְסול 'חסר' פוסל רק ביום הראשון שבו המינים צריכים להיות תמימים, אבל בשאר הימים אינו פוסל.
מלבד אלו יש עוד שני פסולים שאינם נוגעים לגופם של ארבעת המינים:
א. מין ממיני ארבעת המינים שהושג בגזל או גנבה - פסול לנטילה.
ב. מין שהושאל לאדם אחר - אין השואל יוצא בו ידי חובת מצוות נטילת לולב ביום הראשון. אך בשאר הימים ניתן לצאת ידי חובה בארבעת המינים שאולים.
בשעת הדחק, כאשר אין שום אפשרות להשיג מין כשר, אפשר לקיים את המצווה במין שנפסל מחמת "הדר" או "חסר" (הסוג הרביעי והחמישי), כגון לולב יבש או שנחלקה תיומתו. ולדעת רוב הפוסקים אף מברכים על נטילתו, ויש אומרים שאין מברכים.
פסולי הלולב > פגמים במראה הלולב

א. ענפי הלולב צומחים משני צדדיו וחופפים את שדרתו. במקרה שהלולב פגום באופן שרק מצד אחד שלשדרתו צמחו עלים והצד השני נותר ערום – פסול כל שבעת ימי החג.
ב. דרך הלולב שעליו צומחים זה על זה ומכסים את כל שדרתו. היו עליו קצרים עד שאין העלה מגיעים לתחילת העלה שמעליו – פסול, שאינו הדר.
ג. לכתחילה טוב שעלי הלולב יהיו צמודים לשדרתו באופן שאם יניחו אותו, עליו יהיו צמודים בלא סיוע. התחילו עליו של הלולב להיפתח, כל זמן שניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה – כשר, וזהו לולב ש'נפרדו עליו'. ואם העלים שהחלו להיפתח התקשו, עד שלא ניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה באופן חלק כדרך שהיו בתחילה, הלולב פסול, וזהו לולב ש'נפרצו עליו'.
ד. התעקם הלולב מאוד עד שנעשה כמגל, היינו כחצי עיגול – פסול. התעקם פחות – כשר אבל אינו מהודר, שאחד מהידורי הלולב שיהיה ישר. וגם אם התעקם כמגל, אם העיקום היה כלפי שדרתו, כיוון שעיקום זה טבעי ללולב ומצוי לפעמים, הלולב כשר.
ה. נכפפה שדרתו של הלולב כפיפה עמוקה בזווית – פסול.
ו. נכפפו עלי הלולב, אם נכפפו עלים רבים בראש הלולב כפיפה עמוקה, הלולב פסול. אבל אם רק קצה העלים העליונים נכפף כצורת אות ו (אשורית, בכתב מרובע) – כשר, שכך דרך גידולם של חלק מהלולבים.
נכפף רק קצה העלים העליונים כפיפה עמוקה:
יש אומרים שאם נכפפו כיפוף עמוק ככפתור, הלולב פסול.
מנגד יש אומרים שלולב זה יותר מהודר, שעל ידי כך תיומתו של העלה העליון אינה נפתחת.
ויש מכריעים שלולב זה כשר, שכך דרך גידולם של לולבים רבים, אלא שהואיל ויש מחמירים בזה, אין הוא נחשב מהודר.
פסולי הלולב > לולב שנקטמו עליו

לולב שרוב עליו העליונים נקטמו או העלה העליון האמצעי שלו (התיומת) נקטם – פסול ביום הראשון.
פסולי הלולב > אורך הלולב

שיעורו המינימלי של שידרתו של הלולב הוא ארבעה טפחים (שלושה טפחים כאורך ההדס, ועוד טפח לנענע- להחזיק). אם שדרתו של הלולב פחותה משיעור זה- הלולב פסול כל שבעת ימי החג.
פסולי הלולב > התיומת ועלי הלולב

כל עלה ועלה שבלולב מורכב משני עלים שמחוברים זה לזה בגבם. חיבור זה נקרא "תיומת", שעל ידו נעשים שני העלים כתאומים צמודים. כאשר הלולבים ממשיכים לצמוח לקראת היותם "חריות", ראשי העלים הולכים ונפתחים, והראשון להיפתח הוא העלה המרכזי העליון שבלולב. וכיוון שטבעו של הלולב שעליו סגורים על ידי חיבור ה'תיומת', הרי שאם התיומת נפתחה, ישנו חיסרון בלולב, ולכן למרות שהוא עדיין נראה לולב, הוא פסול לנטילה ביום הראשון מדין 'חסר'. אבל בשאר הימים הוא כשר.
נחלקו הפוסקים בשאלה, מהי הגדרת "נחלקה התיומת": יש אומרים, שרק כאשר נחלקה רוב התיומת של רוב העלים – הלולב פסול. ויש אומרים, שדין נחלקה ה'תיומת' נאמר על העלה האמצעי העליון, שהואיל והוא הבולט והניכר שבעלים, אם נחלקה רוב תיומתו – הלולב פסול. וכך נוהגים למעשה, שלא ליטול ביום הראשון לולב שרוב תיומתו של העלה המרכזי שבו נפתחה.
היו בראש הלולב שני עלים עליונים אמצעיים, צריך שבכל אחד מהם רוב התיומת תישאר שלימה. אבל אם שני העלים הללו נפרדו זה מזה, כיוון שהם שני עלים נפרדים, הלולב כשר.
אם נמשך בסוף העלה העליון כמין קוץ, אין הוא נחשב כחלק מהעלה, וגם אם נחרך או נחתך, הלולב כשר למהדרין.
לולב שהעלה העליון שלו מסתיים בזיגזג כפי שמצוי לפעמים, כשר לכתחילה.
פסולי הלולב > לולב יבש

לולב שרוב עליו התייבשו, עד שנעשו לבנים בלא שמץ של ירוק – פסול שאין זה 'הדר'.
פסולי הלולב > לולב קנרי

בדורות האחרונים התעוררה שאלה לגבי כשרותו של לולב קנרי, שצומח על זן מיוחד של דקל שהובא מהאיים הקנריים. הדקל הקנרי שונה בכמה דברים משאר זני הדקלים המוכרים לנו, עליו קצרים, צפופים ורכים יותר, שדרתו רכה ונוטה להתכופף לצד שמטים אותו, צבעו ירוק יותר ופירותיו אינם טעימים.
המכשירים סוברים שהואיל וככלל הוא דקל שמצמיח תמרים, למרות כל השינויים הוא כשר. ויש אומרים, שהואיל ופירותיו אינם ראויים כל כך לאכילה, וגם יש בו שינויים רבים מדקל רגיל, אין זה "כפות תמרים".
פסולי הלולב > קורא

יש מהדרים (בעיקר אצל הספרדים) שתהיה מעין קליפה חומה דקה בגבו של הלולב (המכונה לעיתים "קוֹירֶה") המבטיחה את שלמותו. לעומת זאת, יש האומרים שקליפה זו אינה מאפשרת לראות אם הלולב נחלק כ"הימנק" או נפתח או נחסר, וכן אינה מאפשרת לכסכס את עלי הלולב בשעת מצוות הנענועים כפי שנפסק ברמ"א.
פסולי האתרוג > אתרוג מורכב

לפרי האתרוג זנים רבים. יש הנוטים לצהוב ויש לירוק, יש גדולים ויש קטנים, וכולם כשרים לנטילה. אולם פירות עץ האתרוג שהורכב על עץ לימון או חושחש כדי לחזקו ולחסנו ממחלות, נחלקו בו אם כשר או פסול, יש אומרים שפסול לנטילה, שאין זה אתרוג לגמרי. או משום שנעשתה בו עבירה. ויש אומרים שהוא כשר, ודוחים את טענות הפוסלים, תוך שהם נשענים על הסברה שהדיון אודות פסול האתרוג המורכב התעורר רק בראשית תקופת האחרונים, בעוד שמציאות של אתרוג מורכב הייתה קיימת שנים רבות קודם לכן, מה שמאשש את הטענה שהקדמונים לא ראו באתרוג זה דופי.
בפועל, כיום המנהג הוא להקפיד על רכישת אתרוג שיש עליו פיקוח המעיד שגדל בשדה המוחזק בגידול אתרוגים בלתי מורכבים.
פסולי האתרוג > דיני כתמים על האתרוג

לעיתים נראה על האתרוג כעין פצע מוגלתי, המכונה בלשון המשנה בשם 'חזזית', ודינה שאם היא מכסה את רוב שטח האתרוג, או אפילו אם היא עצמה אינה מכסה את רובו, אבל היא מתפשטת על פני שניים-שלושה מקומות [יש הסוברים שתנאי נוסף הוא שמקומות אלה מקיפים את רוב שטחו של האתרוג] - האתרוג פסול, לפי שהאתרוג נראה מנומר ואין זה הדר.
וכן הדין כאשר החזזית נמצאת על חוטמו של האתרוג, שהוא החלק הבולט שבו, אף שאינה מכסה את רוב שטחו - כל שניכרת לעין בראייה שטחית - האתרוג פסול.
וכך הדין גם לגבי כתם גדול בצבע שחור או לבן שנמצא באתרוג, שפוסל ברוב שטחו או היקפו של האתרוג, או בגודל ניכר לעין על חוטמו, ואם לא - אינו פוסל. אמנם ככל שהאתרוג נקי יותר מנקודות שחורות או לבנות שאינן ניכרות בראייה שטחית, הוא נחשב יותר מהודר.
לגבי כתמים חומים או צהבהבים המכונים בלשון הפוסקים בלטלך או בלעטלאך, אם הם אינם מורגשים במגע יד על פני האתרוג - האתרוג כשר. ואם הם בולטים ומורגשים, ולא ניתן לקלפם מבלי להחסיר מבשר האתרוג, יש אומרים שלכתחילה דינם כדין חזזית, ורק בשעת הדחק ניתן ליטול אתרוג זה. ויש אומרים שאתרוג זה כשר לכתחילה לנטילה, הואיל וכך דרכם של אתרוגים רבים, ואין זה מראה חריג שפוגע בהדרו של האתרוג.
פסולי האתרוג > דיני חיסרון באתרוג

אתרוג שנחסר מבשרו כלשהו - פסול לנטילה ביום הראשון וכשר בשאר הימים. ואם יש ספק אם נחסר בעקבות פגיעת קוץ - כשר אף ביום הראשון. ואם נחסר מבשרו אך הפצע הגליד - כשר אף ביום הראשון.
פסולי האתרוג > דיני הפיטם

על ראשו של האתרוג צומח כעין 'מקל' המכונה בלשון ההלכה 'פיטם'. על ראשו של הפיטם ישנה 'כיפה' המכונה בלשון ההלכה 'שושנתא'. לרוב הפיטם מתעצה (נעשה עץ) בעודו צומח על האילן, ונושר עוד בטרם נקטף, ובמצב זה האתרוג כשר לנטילה ללא פקפוק.
אולם ישנם זנים שבהם הפיטם חזק יותר ושורד גם לאחר הקטיף, ואז דינו של הפיטם הן לעניין נשירתו והן לעניין כתמים שנראו בו, מתחלק לשניים על פי שני סוגי הפיטמים:
כאשר הפיטם הוא פיטם בשרי, היינו שעוד לא התעצה, והוא זהה לבשר האתרוג בחיוניותו ובמראהו, דינו כדין בשר האתרוג לכל דבר. לכן אם נראה בו כתם הפוסל את האתרוג - האתרוג פסול. ואם הוא נשר מן האתרוג - האתרוג נעשה חסר, ופסול. כאשר רק ה'שושנתא' נשרה: אם נשאר ממנה מעט עץ החופה את בשר הפיטם - האתרוג כשר. ואם לא נותר ממנה דבר - האתרוג פסול.
אתרוג ללא פיטם לראשו. מכיוון שהפיטם נשר עוד לפני שנקטף האתרוג, הוא כשר לנטילה למרות שלא נשאר מהפיטם דבר.כאשר הפיטם הוא פיטם עצי, שכבר התעצה והתייבש, וצבעו כצבע עץ ולא של אתרוג, הרי שכתם שנמצא בו אינו פוסל את האתרוג. ואם נשר, דינו הוא שאם נותר ממנו מעט עץ הבולט מעל בשר האתרוג - האתרוג כשר. אך אם כל החלק הבולט מעל האתרוג נשר - האתרוג פסול.
פסולי האתרוג > דיני העוקץ

העוקץ הוא אבר בתחתית האתרוג המחבר אותו אל העץ. אם נשר העוקץ כולו עד שנגלה בשר האתרוג - הוא פסול ביום הראשון מדין 'חסר'. וכשר בשאר הימים. אם נשאר מעט מעץ העוקץ - האתרוג כשר.
פסולי האתרוג > גודל האתרוג

על האתרוג להיות בגודל של 'כביצה' לפחות. שיעור נפח ביצה שנוי במחלוקת, יש אומרים שהוא כ-50 סמ"ק. יש אומרים שהוא כ-57 סמ"ק, ויש אומרים שהוא כ-100 סמ"ק. וגם לשיטת הסוברים שדי ב-50 סמ"ק, יש הידור לקחת אתרוג גדול שנפחו לפחות 100 סמ"ק. אמנם אין שיעור עליון לגודלו של האתרוג, ואפילו אם יידרש שימוש בשתי הידיים לשם אחיזת האתרוג - הוא כשר.
פסולי האתרוג > צבע האתרוג

צבעו הטבעי של האתרוג הוא צהוב או ירוק בהיר. אם צבעו של האתרוג כהה מאוד עד שנראה כשחור - פסול. ואם צבעו ירוק חזק וכהה, אם זה בגלל שנקטף בעודו בוסר, ואין הוא עתיד להצהיב מעט - פסול. אך אם כאשר ישימו אותו על יד תפוחים וכדומה הוא יצהיב, אף שכעת הוא ירוק מאוד - כשר.
פסולי האתרוג > כשר לאכילה

על האתרוג להיות כשר לאכילה. לכן אתרוג של ערלה - פסול. וכן אתרוג שהוא טבל, שלא הופרשו עליו תרומות ומעשרות - פסול. וכן אתרוג של תרומה שנטמאה - פסול.
פסולי האתרוג > אתרוג יבש

אתרוג שהתייבש כל כך עד שאם יתקעו בו מחט בצד של החוט, החוט יישאר יבש ולא יתלחלח - האתרוג פסול. ואתרוג שעברה עליו שנה הוא בחזקת יבש. אך אם אחסנו אותו בתנאים מיוחדים של קירור או ואקום והוא נשמר בטריותו - כשר.
פסולי האתרוג > שינוי צורה

אתרוג בעל צורה משונה, כגון שהוא עגול ככדור - פסול. וכן אם גידלו אותו בדפוס של צורה שאינה אופיינית לאתרוגים - פסול. אך אתרוג עם שני ראשים - כשר, שאין זה שינוי צורה מוחלט.
פסולי ההדס > עלים משולשים

על עלי ההדס להיות משולשים, דהיינו ששלושת העלים היוצאים מכל 'קן' של ההדס יצאו בגובה שווה. אך אם אחד העלים יוצא מעל או מתחת לשניים האחרים, ההדס נקרא 'הדס שוטה' והוא פסול לנטילה. וכל שנראה לעיני אדם ממוצע שהעלים יוצאים בשווה, אף אם כאשר ידקדק בהתבוננות מקרוב יראה שיש הפרש מועט ביניהם - ההדס כשר.
פסולי ההדס > אורך ההדס

לכתחילה, אורכו המינימלי של ההדס, כמו הערבה, הוא שלושה טפחים. ישנה מחלוקת באשר לאורכו של טפח. יש אומרים שאורך טפח הוא כ-7.6 ס"מ, ושלושה טפחים כ-23 ס"מ, יש אומרים שהטפח הוא 8, ויש אומרים שאורך טפח הוא 9.6 ס"מ, ושלושה טפחים הם 28.8 ס"מ.
אמנם בדיעבד או בשעת הדחק די שאורך ההדס יהיה שניים וחצי טפחים (20\24 ס"מ בהתאמה).
אין אורך מקסימלי להדס. ובתנאי שהלולב יבלוט בגובהו מעלה ההדס בשיעור של לפחות טפח אחד.
אורך ההדס נמדד מתחילת עצו של ההדס ועד העלים המסיימים את שלושת הטפחים. אם שלושת העלים האחרונים היו פחות משלושה טפחים מתחילת עצו, אף שאחריהם יש עוד ענף המשלים לשלושה טפחים - ההדס כשר רק בדיעבד.
פסולי ההדס > שטח השילוש

לכתחילה צריך שהעלים המשולשים יכסו את כל שלושת הטפחים של ההדס, הואיל ולדעת הגאונים בלא זאת ההדס פסול. אמנם גם אם העלים המשולשים מכסים את רוב שטח שלושת הטפחים של ההדס הוא כשר, שכך דעת רוב הפוסקים. כאשר רוב שלושת הטפחים העליונים משולש, ההדס כשר גם אם הוא ארוך הרבה משלושה טפחים.
פסולי ההדס > ענבי ההדס

על ענפי ההדס צומחים פירות (לא אכילים) כעין ענבים. בשוקי ארבעת המינים בדרך כלל נמכרים הדסים שענבי ההדס הוסרו מהם, אך הקוטף באופן עצמאי עשוי למצוא ענבים בין עלי ההדס. כאשר הענבים ירוקים - ההדס כשר בכל אופן, כי נחשב חלק ממראה ההדס. כאשר הענבים אדומים או נוטים לשחור - אם מספר הענבים גדול ממספר עלי ההדס בשלושת הטפחים העליונים - ההדס פסול. ואם לא - ההדס כשר. גם כאשר ההדס פסול בשל ריבוי הענבים, ניתן ללקט אותם ולהמעיטם ובכך להכשירו. אך ביום טוב אסור לעשות כן, מפני שהוא כמתקן כלי
כאשר אין בנמצא הדס אחר מלבד זה שענביו האדומים מרובים מעליו, ייטול אותו אך לא יברך על הנטילה.
פסולי ההדס > נקטם ראשו

נקטם ראשו של ההדס - מוטב ליטול הדס אחר, שיש סוברים שהדס קטום פסול. אם אין הדס אחר, יחתוך את הענף באופן שהעלים של ההדס יסתירו את קטימת הענף ואז יהיה כשר לנטילה ואף לברכה.
פסולי ההדס > הדס יבש וכמוש

הדס יבש פסול וכמוש כשר. שיעור היובש הפוסל הוא כאשר מראה הירקות של רוב עלי שלושת הטפחים העליונים של ההדס נעלם, והלבינו פניו, ובנוסף לכך הוא נפרך ונשבר כאשר לוחצים אותו בציפורניים. אם שרו את ההדס במים למשך יום וחזרה חיוניותו - כשר.