stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח משפחת אושרנקו

רצח משפחת אושרנקו התרחש בלילה שבין 16 ל-17 באוקטובר 2009, עת נרצחו ששת בני משפחת אושרנקו בביתם שבראשון לציון על ידי דמיאן "לאקי" קרליק, שהיה רב-מלצרים במועדון "פרמייר" שבבעלות המשפחה, ופוטר מתפקידו כשנה וחצי לפני הרצח.
רקע

ששת בני משפחת אושרנקו, האב דמיטרי, האם טטיאנה, הבת רושל בת השלוש, התינוק נתנאל בן 4 החודשים, הסב אדוארד והסבתא לודמילה, התגוררו יחדיו בדירה בראשון לציון. בבעלות המשפחה היו המועדונים "פרמייר" ו"שאנון" שבעיר.
הרוצח, דמיאן "לאקי" קרליק, היגר לישראל בשנת 2004 לאחר שעבד במלצרות מספר שנים בערב הסעודית, שם למד לדבר ערבית ואנגלית. לפני כן חי בעיר צ'ליאבינסק שברוסיה, במהלך תקופה זו ריצה כמה מאסרים בכלא רוסי והיה מבוקש על ידי האינטרפול בגין שוד. ב-2004 הגיע לישראל עם רעייתו נטליה ובתם והצטרף להוריו. זמן קצר לאחר מכן נטליה ודמיאן קרליק החלו לעבוד במועדון "פרמייר" בראשון לציון שבבעלות משפחת אושרנקו. כשנתיים לפני רצח המשפחה פרץ סכסוך בין משפחת אושרנקו לבין דמיאן קרליק ואשתו בעקבות פיטוריו,  לאחר שנתפס על ידי סב המשפחה גונב ארגזי וודקה ממחסן המועדון. לאחר פיטוריו עבד במשך זמן קצר כמאבטחו של מנכ"ל "שידורי קשת", אבי ניר.
הרצח

בלילה שבין 16 ל-17 באוקטובר 2009 פרץ קרליק לבית המשפחה ורצח בדקירות סכין את הסבתא לודמילה, ששמרה על שני הילדים הקטנים לאחר ששאר בני המשפחה יצאו למועדונים שבבעלותם. זמן קצר לאחר מכן חזר הסב אדוארד לביתו, וקרליק רצח גם אותו. מיד לאחר רצח הסב שלח קרליק מסרון לאם טטיאנה מהמכשיר הנייד של הסבתא לודמילה, בו ביקש שתחזור במהירות הביתה מכיוון שהבת רושל אינה מרגישה טוב. כאשר הגיעה האם הביתה, רצח קרליק גם אותה. הילדים, הבת רושל בת ה-3 והתינוק נתנאל בן 4 החודשים, התעוררו לשמע הצעקות בבית, וקרליק רצח גם אותם. האחרון שהגיע הביתה היה האב דמיטרי, שנאבק ברוצח, אך נרצח גם הוא. קרליק עזב את הבית לאחר שהצית אותו במספר מוקדים וגנב את פדיון המועדון של אותו הערב, בסך 15 אלף ש"ח.
ששת בני המשפחה הובאו למנוחות בהלוויה משותפת, בהשתתפות שרים ומאות מלווים בבית העלמין האלטרנטיבי בקיבוץ גבעת ברנר.
קרליק נעצר בחשד לרצח ב-2 בנובמבר 2009, כשבועיים לאחר הרצח, באילת, לאחר שעבר את הגבול למצרים.
ב-7 בנובמבר 2011, כשנתיים לאחר הרצח, הורשע דמיאן קרליק ברצח ששת בני משפחת אושרנקו. ב-22 בנובמבר 2011, נידונה נטליה קרליק, רעייתו של דמיאן, ל-13 שנות מאסר. ב-27 בדצמבר 2011 נגזרו על דמיאן קרליק 6 מאסרי עולם.
הערות שוליים

↑  יאנה פבזנר, ‏זיכרונות מרצח, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2018
↑  איילה חננאל‏, הותר לפרסום: פוענח רצח משפחת אושרנקו, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2009
↑  תפ"ח (פ"ת) 22918-11-09 מדינת ישראל נ' דמיאן קרליק, ניתן ב-7 בנובמבר 2011
↑  גלעד גרוסמן‏, שישה מאסרי עולם מצטברים נגזרו על רוצח משפחת אושרנקו, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2011
העולם (קלף טארוט)

קלף העולם
העולם או "היקום" הוא קלף מספר 21, והאחרון, בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט, והוא מזוהה עם קרונוס. הקלף מתאר עלמה מצועפת שמחוללת על קרקע או באמצע חלל בתוך מסגרת אובלית (לרוב זר) כשהיא מחזיקה בזוג מוטות. בפינות הקלף מופיעים ארבעת החיות מחזון יחזקאל וחזון יוחנן: נשר, אדם, אריה ושור.
משמעות הקלף

הקלף מייצג שליטה בכל העולמות, רמה גבוה של מודעות, יכולת מימוש והגשמה[דרוש מקור].
הקלף מייצג את סיומו של מסע הנשמה, דמות שלמה עם עצמה, בעלת כלים בעולם החומר ועולם הרוח, שכל היסודות עומדים לצידה והיא במצב של הרמוניה מוחלטת, השלמה והצלחה.
גרסאות שונות של הקלף

בחפיסה של אליסטר קראולי מופיעה אליפסה המחולקת ל-72 שלישיות של ריבועים, המייצגות את ע"ב השמות, המורכבים משלוש אותיות כל אחד.
קלף העולם בחבילת הריידר דומה לקלף הגלגל ברקע הכחול, ארבע הדמויות על גבי עננים בפינות הקלף, והאליפסה במרכז. הדמיון בין הקלפים מקשר את הדמות במרכז הקלף עם יסוד הרוח.
בשחר המוזהב פיתחו את המוטיב מהחבילות הצרפתיות. האישה באמצע הקלף מייצגת את הכלה מחזון יוחנן שבברית החדשה.
בקלף העולם מחבילת ויסקונטי ספורצה, מצוירת ירושלים החדשה המתוארת בברית החדשה.
הערות שוליים

↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  טארוט - קלף העולם, באתר www.mr-kaplan.com
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
מרד חנילאי וחסינאי

מרד חנילאי וחסינאי היה מרד שהובל בידי שני אחים יהודים בתחילתה של המאה הראשונה לספירה באזור נהרדעא שבבבל, אשר היה באותה תקופה חלק מן האימפריה הפרתית. המרד הביא להקמת אזור שליטה רחב ומוצק ביטחונית, במשך למעלה מחמש עשרה שנה (בין שנת 10 לשנת 30 לספירה), בחסותו, המאולצת בנסיבות העניין, של המלך הפרתי ארטאבנוס השלישי (אנ') (או, על פי גישה אחרת במחקר, ארטאבנוס השני (אנ')).
פרשת ניסיונם של האחים להקים בבבל נסיכות יהודית עצמאית, מלמדת על מעמדם של היהודים במסופוטמיה בתקופה זו, על כוחם, וגם על מיומנותם הצבאית.
סיפור המרד מובא אצל ההיסטוריון היהודי יוסף בן־מתתיהו, בחיבורו "קדמוניות היהודים" (שלהי המאה ה-1 לספירה).
רקע היסטורי

חמישה גורמים מכשילים פגעו והפריעו לשלומה של המלכות הפרתית, ושימשו, מתוך כך, תשתית אובייקטיבית להתפרצות המרידה, להתנהלותה ולהצלחתה:
פשיטות הצבא הרומי לפרת ולאזורים שכנים. בימי ארטבנוס הרביעי פלש ויטליוס, הנציב הרומי בסוריה, לכיוון הפרת, כתוצאה מכך עזב ארטבנוס את ארמניה והתייצב מול הפולש, אלא שאציליו בגדו בו והוא הוכרח לסגת להורקניה.
חולשת הממלכה הפרתית מבחינה ארגונית. הממלכה התפצלה לשני חלקים – למסופוטמיה ולאיראן, כשכל חלק נשלט על ידי הפחה - שליח המלך. כוחו ועוצמתו של זה היו כמעט בלתי מוגבלים.
הממלכה הפרתית התפצלה לשמונה יחידות אוטונומיות בעלות זכויות. כמו כן גרו שם עמים שונים בעלי שפות שונות ומערכות כלכליות שונות.
אצילים רבים נטו לריב זה עם זה ולעיתים גלשה הממלכה לערב של כאוס כמעט מוחלט.
שבטים נודדים, מדבריים, נהגו לפשוט אל אזורי הספר של הממלכה הפרתית, ולעיתים אף העמיקו את חדירתם ועסקו בשלל וביזה שסיכנו את ביטחונם של התושבים.
יוצא אפוא שבעיות ביטחוניות, פוליטיות וארגוניות יצרו אווירה נוחה להתפרצות מרידה.
העיר סלאוקיה היוותה אחד ממרכזי המרד.
ההכנות למרידה וארגונה

סיפור המרד מופיע בפירוט ובציוריות  בכתבי יוסף בן־מתתיהו. בהקדמה לסיפור המרד הוא מתאר את עושרן ומעמדן המיוחד של הערים נהרדעא ונציבין, שם התרכזו מספר גדול של יהודים. לפי יוסף בן מתתיהו: "בטחו היהודים בטבע המקומות האלה (נהרדעא ונציבין) והפקידו כאן את מחצית השקל (לשולחו לבית המקדש בירושלים) ... והשתמשו בערים האלה כבבתי אוצר". חוקרים מודרניים משערים, שהמרד פרץ דווקא בנהרדעא משום שהעיר הייתה מבוצרת היטב, ובשל עושרה (מרכז התרומות למקדש), שאפשר לממן את הוצאות המרידה.
חסינאי וחנילאי, שני אחים שמוצאם מנהרדעא, אורגים על פי מקצועם, יזמו, תכננו וארגנו מרד. הללו, על שום שאיחרו לעבודתם, נענשו בהלקאה גופנית על ידי מנהל העבודה המקומי. תגובה קשה זו שימשה עבורם סיבה להתפרצות מזוינת, אלא שזו הייתה אמתלה, תירוץ מזדמן ותו לא. השניים ש"חשבו את העונש למעשה התעללות, ומשכו והורידו כלי זין רבים שהיו שמורים בבית והלכו למקום אחד הקרוי 'פרשת הנהרות' שמספיק מטבעו שדות מרעה טובים וחציר שאפשר לשומרו לימות החורף. אליהם נלוו העניים שבצעירים והם זיינו אותם בכלי זין והיו להם לאסטרטגים, ושום דבר לא עצר אותם מלהיות למנהיגים (לכל) דבר רע".
תיאור זה מחזק את ההנחה כי תגובת מנהל העבודה הייתה תירוץ להתפרצות מרד שהוכן – כוח אדם, נשק, ארגון ולוגיסטיקה – מראש. הפנייה לצעירים מובנת מסיבה גופנית (כוח ומהירות) ואף נפשית (אנרגיית הנעורים), וכמותה מובנת הפנייה לעניים שבחבורה, שאמורים לתמוך ("פוליטית") בכל מי שישדרג את מעמדם.
הצלחתם של מנהיגי המרידה הייתה גדולה. הם הקימו לעצמם מפקדה מבוצרת ומימנו את המשך המרידה על ידי הצבת אולטימטום לרועים המקומיים שבאזור. הללו הועמדו בפני ברירה: לתמוך במרד ולהעלות מס מצאנם, ואז יזכו באהדה, בתמיכה ובהגנה, ולא – יישחטו עדריהם. מהלך בריוני זה לא נעלם מעיני יוסף בן מתתיהו, שמצהיר כי המיסים שהועלו באילוץ העשירו מאוד את האחים והם פנו לפשוט על יעדים כרצונם ולבצע מעשי פשע.
ניסיון הדיכוי של הפחה

המרידה עוררה את דאגתו של פחת בבל. זה דאג כי המרידה עלולה לאחוז בכל רחבי הממלכה כבעירה בשדה קוצים ולהוביל להתמוטטות מוחלטת של השלטון. מסיבה זו בחר להתמודד צבאית מול האחים המורדים כמה שיותר מהר. צבא רב נאסף ועשה דרכו לעבר ממלכת המרד. פחת בבל בחר לתקוף את הצבא היהודי בשבת, מתוך מחשבה שהיהודים יימנעו מלהתגונן. אלא שצהלת הסוסים נשמעה באוזני חסינאי, שזיהה אותם לא כסוסים רועים, אלא כסוסים שרוכבים עליהם אנשים, מפני ששמע את נקישות הפרשים על מתגי הסוסים. מכיוון שצבאו של חסינאי לא יכול היה לנוע בשבת ולכן נאלץ להישאר במקומו לנוכח המתקפה המתקרבת, החליט חסינאי שיש להתגונן ולהכות בתוקפים ככל הניתן כנקמה "על ההכרח לחטוא" ואף למות אם צריך, מאשר לשבת בחיבוק ידיים. חסינאי, שכנראה לא שמע על ההיתר לניהול מלחמה בשבת בשעת פיקוח נפש (היתר שהשתמשו בו מתתיהו ויהודה המכבי כמאה שנה לפני כן), אחז בנשק ונאלץ לדרבן את לוחמיו לתקוף את האויב. המתקפה המפתיעה של צבא האחים המורדים עשתה את שלה: צבא המלך נסוג משם בבהלה כשהוא מותיר אחריו הרוגים רבים.
פגישת ארטבנוס השלישי עם חנילאי

המלך הפרתי ארטבנוס השלישי שמע על תעוזתם של האחים ורצה לפגוש אותם. מצד אחד הסתכן בהתדרדרות המרידה לממדים כלל-ממלכתיים, ומאידך נקלע למצוקה כשצבאו לא יכול היה להדוף את כוחות המורדים. על כן שיגר לצמד האחים את הנאמן שבין שומרי ראשו כדי להזמינם אליו ולהבטיח להם מתנות לרוב ומשרות-כבוד. בסופו של דבר יצא לדרך רק חנילאי ובידיו מתנות רבות למלך. המלך קיבל אותו ומכיוון ששמע כי חסינאי לא הגיע מתוך פחד, הבטיח לחנילאי שלא יפגע בהם לרעה והפציר בו לשוב לביתו ולשכנע את אחיו להגיע אף הוא לביקור. המלך עשה זאת כדי לרכוש את ידידותם של האחים, מפני שרצה להשתמש בכוחם כגורם מרסן, כיוון שפחוותיו היו שרויות במצב של מרידה או ברוח של ערב מרידה, והוא התכוון לדכא אותן. המלך חשש שבזמן שיהיה עסוק בדיכוי המרידות הללו, גורמים רבים יצטרפו לחסינאי וישליטו את מרותם על פחוות בבל.
פגישת ארטבנוס עם חסינאי

מקץ זמן קצר התייצבו שני האחים בלשכתו של המלך הפרתי וזכו, כמובטח להם, ליחס חם. שני האחים הבינו, כך מסתבר, שמעמדם בקרב המלך מתחזק, והוא זקוק להם ולעוצמתם. בד בבד, למלך נודע כי אחד משריו מבקש לנקום את ההפסד בקרב ההוא מול חסינאי וחנילאי ולרצוח את האחים, על כן דחק בהם המלך להקדים את שובם למקום שליטתם. כל-כך חרד המלך מן החשש לאבד את תמיכתם, כשלשני הצדדים ישנם אינטרסים משותפים: המלך מעוניין בשליטה על ממלכתו המבוזרת ואילו המורדים חפצים לבסס את שלטונם בממלכתם הקטנה. המלך הפרתי פנה לחסינאי ובפיו הצעה מפתה: "הנני מפקיד בידך פיקדון את ארץ בבל, שתהיה תחת השגחתך ולא תהא נתונה למעשי שוד ולא תתנסה בפורענויות. וראוי אני שתנהג בי מנהג של אצילות, מאחר שהוכחתי לך את אמוני ללא דופי, לא בעניינים קלים אלא בדברים הנוגעים לחייך".
מעבר להשתקפות מעמדם המתחזק של האחים העולה משורות אלה, בולטת כאן חומרת מצבה של בבל באותן שנים ועמה בעיית האכיפה של המלך, ומאידך מצביע הקטע הנידון על מיומנות השליטה וחוכמת ההנהגה של שני האחים. המלך נראה כמעט כמתחנן על נפשו, מה שמציג את הציטטה קצת בספקנות היסטורית. עם זאת היא מציינת תמונת מצב עגומה מבחינתו של המלך.
מתנת שלטון העל שהוענק לשני האחים נוצלה מידית כדי לארגן את ממלכתם המתעצמת, פוליטית וביטחונית, למשל על ידי הקמת מבצרים חדשים וחיזוק הקיימים. מבין השניים התבלט מאוד חסינאי, ש"הוא היה בעל משרה וכוח וכבר היו כל העניינים במסופוטמיה תלויים בו, ואושרו הלך וגדל במשך חמש עשרה שנה".
שקיעת ממלכת האחים

יוסף בן מתתיהו מציין, כי ראשית הפורענות שנחתה על שני האחים נבעה מפגיעה בחוקי האבות. חנילאי התאהב באשתו של אחד הקצינים-האצילים הבבלים, הרג אותו ונשא לאשה את בחירת לבו.
האישה, פגאנית על פי דתה, הפיצה בארמון חנילאי וחסינאי את התרבות האלילית ואת הפולחן הפגאני. נמצאו גורמים בכירים בחצר המלוכה שמתחו ביקורת על חנילאי על כך שנשא אשה נוכרית, והוא נסחף אחריה אל תוך החוקים והמנהגים הפרתיים. בעניין זה מסגיר יוסף בן מתתיהו תמונת מצב המשקפת את היהדות הבבלית, באומרו כי אף היא, אשת חנילאי, "עוברת על דקדוקי הקרבנות והיראה שהם (היהודים) רגילים בהם". ידוע (ממקורות אחרים) כי במצרים הוקם מקדש יהודי ביב (מקדש חוניו), אך לא ידוע משום מקור כי יהודי בבל הקריבו קרבנות באיזה שהוא מרכז פולחני.
הביקורת כלפי אשתו העבירה את חנילאי על דעתו ופעם אף התרגז על אחד המכובדים שעקץ את מעשי השניים ורצחו נפש. אשת חנילאי חששה שחסינאי עלול לפגוע באחיו (הלוא הוא בעלה) ועל כן הרעילה את מזונו ומת.
חנילאי תפש אפוא את רסן השלטון, אך ניצל אותו למימוש מטרת כוח והתעצמות. שיכור ממעמדו הרם, ריכז חנילאי צבא גדול ויצא לבזוז כפרים שהיו תחת מרותו של מיתרידתס הפרתי שנישא לבת המלך ארטבנוס. מיתרידתס ביקש לנקום, אלא שנפל למלכודת שטמן לו חנילאי. מיתרידתס נשבה בידו של חנילאי והושפל בפומבי כשהוא נאלץ לרכוב עירום על חמור. מקץ הביזוי שולח מיתרידתס לביתו, ובדירבון אשתו הנקמנית חזר כדי להכות את צבא חנילאי. הפעם הייתה ידו של מיתרידתס על העליונה. הוא מחץ את צבא חנילאי ודרש מיהודי נהרדעא להסגירו לידיו. היהודים סירבו ולבסוף נלכד חנילאי ונהרג. בסופם של האירועים ביקשו הבבלים להתנקם ביהודי האזור, אלא שהללו נמלטו לעיר סלאוקיה ושהו שם כחמש שנים.
שאלת קיומו של המרד

יש חוקרים המטילים ספק באמינות הסיפור הציורי של מרד האחים, הקמת ממלכתם והתרסקותה, ומייחסים לו יסודות מיתולוגיים-עממיים בבליים. יש הרואים בו סיפור הבלעה של יוסף בן מתתיהו הבא להוכיח את התשתית הדמוגרפית[דרושה הבהרה] של הקהילה היהודית הקדומה שבבבל, ויש אף הטוענים כי מדובר על מרד ארצישראלי, שנדד בסיפורו של יוסף בן מתתיהו לבבל.
מסגרת הסיפור מתקבלת על דעת מספר חוקרים, לאור הנסיבות ההיסטוריות של הביזוריות הפרתית, מתקפות הרומאים, פשיטות של שוסי מדבר וניסיונות התמרדות של אצילים.
ראו גם

מרד התפוצות
הערות שוליים

↑  יהודה ורומא, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 9 (כתבה: לאה רוט-גרסון), עמ' 100–101.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיפים 379-310.
↑  אנציקלופדיה של היהדות, כרך 2, מסדה, 1969, עמ' 20
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיף 312.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיף 315.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, פסקה ב, סעיפים 324-318.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, פסקה ג, סעיפים 331-325.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיף 337.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיף 339.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ט, סעיף 345.
גרמניה באירוויזיון הילדים

גרמניה נטלה חלק באירוויזיון הילדים שלוש פעמים החל מהצטרפותה ב-2020, עם "Stronger with You" אותו ביצעה סוזן.
היסטוריה

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 רשת שידור:  KiKA
 השתתפות ראשונה:  פולין ורשה, 2020
 זכיות:  0
 השתתפויות:  3
 היעדרויות:  1
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  צרפת ניס, 2023
גרמניה כמעט השתתפה באירוויזיון הילדים 2003, אך לבסוף פרשה. גרמניה גם כמעט השתתפה ב2004, אך לבסוף שוב פרשה. בדצמבר 2019 KiKA הודיעה כי שלחה משלחת לאירוויזיון הילדים 2019, אך הודיעה שעדיין לא החליטה האם תשתתף בשנה הבאה. ביולי 2020 הודיעה גרמניה כי תשתתף לראשונה באירוויזיון הילדים 2020, הנערך בוורשה. גרמניה באותה שנה יוצגה על ידי סוזן והשיר Stronger with You". גרמניה הגיעה באותה השנה למקום האחרון מבין 12 המדינות עם 66 נקודות.
באירוויזיון הילדים 2021 יוצגה גרמניה על ידי פאולין והשיר "Imagine Us". גרמניה הגיעה באותה שנה למקום ה-17 מתוך 19 מדינות עם 61 נקודות.
באוגוסט 2022, גרמניה אישרה שהם לא ישתתפו ב-2022 עקב "הפסקה יצירתית" ואזהרות מסע חלקיות לארמניה שהוציאו משרד החוץ הפדרלי. עם זאת, הם עדיין שדרו את התחרות, במטרה לחזור ב-2023.
באירוויזיון הילדים 2023 יוצגה גרמניה על ידי פיה והשיר "Ohne Worte". גרמניה הגיעה באותה שנה למקום התשיעי עם 107 נקודות. זוהי התוצאה הטובה ביותר של גרמניה בתחרות עד כה.
המבצעים והשירים שייצגו את גרמניה באירוויזיון הילדים

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | מקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2020 | סוזן | "Stronger with You" | חזקה יותר איתך | 12 | 66 |
| 2021 | פאולין | "Imagine Us" | דמיינו אותנו | 17 | 61 |
לא נטלה חלק בשנת 2022
| 2023 | פיה | "Ohne Worte" | ללא מילים | 9 | 107 |
| 2024 | ביארן | "Save The Best For Us" | תשמרי את הטוב בשבילנו | 11 | 71 |
Blackfield II

Blackfield II הוא אלבומם השני של ההרכב בלאקפילד, שיצא לאור בשנת 2007.
השירים באלבום

| שיר | זמן | ביצוע | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Once | 04:03 | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון |
| 1,000 People | 03:54 | סטיבן וילסון | אביב גפן וסטיבן וילסון | אביב גפן |
| Miss U | 04:13 | אביב גפן | אביב גפן | אביב גפן |
| Christenings | 04:37 | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון |
| This Killer | 04:06 | סטיבן וילסון | אביב גפן | אביב גפן |
| Epidemic | 04:59 | סטיבן וילסון ואביב גפן | אביב גפן וסטיבן וילסון | אביב גפן |
| My Gift of Silence | 04:05 | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון | סטיבן וילסון |
| Some Day | 04:22 | סטיבן וילסון | אביב גפן | אביב גפן |
| Where Is My Love | 02:59 | סטיבן וילסון ואביב גפן | אביב גפן | אביב גפן |
| End of the World | 05:13 | סטיבן וילסון ואביב גפן | אביב גפן | אביב גפן |
השתתפו באלבום

אביב גפן - שירה, קלידים, גיטרות.
סטיבן וילסון - שירה, גיטרות, קלידים.
דניאל סלומון - קלידים, פסנתר, קולות.
ספי אפרתי - גיטרה בס.
תומר צדקיהו - תופים.
השתתפו באלבום > אורחים

עופר מאירי - קלידים, פרוגרמינג (בקטע מס' 2).
הראל בן עמי - גיטרות (בקטע מס' 2).
איתמר לשם - קרן יער (בקטע מס' 2).
ריצ'רד ברביירי - פסנתר חשמלי, סטילופון (בקטע מס' 4).
גבין האריסון - תופים (בקטע מס' 4).
דניאלה פיק - קולות (בקטע מס' 6).
ערן מיטלמן - פסנתר חשמלי (בקטע מספר 7).
אורסון הייד

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1805 אוקספורד (אנ'), קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בנובמבר 1878 (בגיל 73) יוטה ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Spring City Cemetery 
 ידוע בשל:  שהייתו בירושלים
 תפקיד:  מיסיונר מורמוני
 השקפה דתית:  כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים 
 
אורסון הייד (Orson Hyde;‏ 8 בינואר 1805 – 28 בנובמבר 1878). ממנהיגי הקהילה המורמונית במאה ה-19. שהה בארץ ישראל בשנים 1841–1842.
קורות חייו ופועלו

נולד במדינת קונטיקט בארצות הברית והצטרף לכנסייה המורמונית ב-1831. שנים רבות פעל כשליח האמונה המורמונית ברחבי ארצות-הברית, באירופה ובארצות האימפריה העות'מאנית. הטיף לשיבת ציון והיה חלוץ ההיאחזות המורמונית בארץ ישראל. מאפריל 1841 ועד דצמבר 1842 התגורר בירושלים. ביום 24 באוקטובר 1841, עם שחר, עלה אל הר הזיתים ושם נשא תפילה למען קיבוצם בארץ הקודש של "נִידחֵי ישראל ונפוּצוֹת יהודה" ולמען בניין ירושלים וקימום בית המקדש.
לזכרו הוקם הגן בעמק צורים, למרגלות מתחם האוניברסיטה המורמונית בירושלים שבמורדות הר הצופים. הגן, שנחנך באוקטובר 1979, משתרע על פני שמונה דונם ובו פינות חורש טבעי. הגן מכיל תיאטרון בן 150 מושבי-אבן הצופה לעבר נחל קדרון והעיר העתיקה, ושביל מוליך ממנו אל כנסיית גת שמנים.
כמו כן נקראה על שמו של אורסון הייד הכיכר בכניסה למתחם המכללה האקדמית נתניה, סמוך למרכז הכנסים שם. ההקדשה לזכרו נעשתה ביוזמתו של פרופ' יוסף גינת, סגן נשיא המכללה לקשרים בינלאומיים ולמחקר, ששימש כפרופסור-אורח באוניברסיטת יוטה שבארצות הברית והיה מקורב לראשי הקהילה המורמונית.
הערות שוליים

↑  מכתבו של הייד שבו מצוטטת התפילה שחיבר במעלה הר הזיתים (באנגלית)
↑  גן אורסון הייד באתר עמוד ענן
↑  גן אורסון הייד בהר הצופים
↑  הודעה לעיתונות על הקמת כיכר אורסון הייד במכללה האקדמית נתניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313349605171  GND: 12130809X  ISNI: 0000 0000 6681 7663  LCCN: nr90021914  NTA: 149001487  SNAC: w68p61tn  VIAF: 35308823   WorldCat (עם VIAF): 35308823 
כתובת זיכרון בכניסה לגן אורסון הייד בירושלים
גן אורסון הייד במורדות הר הצופים, ירושלים
אמיר איל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1965 (בן 59) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת הרווארד
 מקצוע:  איש עסקים, מנהל חברות, רואה חשבון, כלכלן
 
אמיר איל (נולד ב-6 במרץ 1965) הוא איש עסקים ישראלי, יזם, רואה חשבון והבעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי-אילים.
מכהן כסגן נשיא לשכת רואי החשבון בישראל.
ביוגרפיה

אמיר איל נולד וגדל בנתניה. הוא נצר (מצד אימו) למשפחת מייסדי נס ציונה, אנשי העלייה הראשונה חזרה לארץ ישראל. את שירותו הצבאי עשה כקצין מודיעין ביחידה טכנולוגית מבצעית, לאחר סיום לימודי עתודה באלקטרוניקה ומחשבים. תוך כדי שירותו הצבאי ולאחריו, השלים תארים אקדמאים נוספים בחשבונאות ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב, לימודי המשך בחשבונאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב ולימודי תוכנית רב שנתית של מנהלים בכירים באוניברסיטת הרווארד בוסטון ארצות הברית.
איל הוא בעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים ובכלל זה אילים קרנות נאמנות. איל מכהן כיו"ר אינפיניטי ויו"ר אילים, לצד בעלות על חברות השקעה אחרות שונות.
הוא רואה חשבון מוסמך ומכהן כסגן נשיא לשכת רואי החשבון בישראל לשכת רואי החשבון בישראל, חבר בוועד המרכזי ומשמש כיו"ר ועדת הקשר של הלשכה ורשות שוק ההון במשרד האוצר. הוא חבר ואיש הנהלה לשעבר בסניף הישראלי של ארגון YPO (ארגון מנכ"לים, יזמים ונשיאי חברות בינלאומי). איל חבר בוועדת ההיגוי של השקעות קרן GIF (קרן גרמניה-ישראל למחקרים),
הוא מרצה בנושאי שוק ההון במסגרות שונות, לרבות באקדמיה, ופרשן כלכלי באמצעי התקשורת. בעבר כיהן כדירקטור בחברה הציבורית לשעבר יקבי ברקן, כיו"ר אגודת ידידי האוניברסיטה הפתוחה וכחבר הנהלה באגודת הידידים של ארגון "נא לגעת".
השתתף כמשקיע בתוכנית הריאליטי "הכרישים" ששודרה בערוץ 10 בשנת 2009 ובשנת 2021 חזר להשתתף בצוות המשקיעים של התוכנית "הכרישים" של קשת וגיל הפקות לאחר שהשתתף בעונה השנייה והשלישית.
בעברו שיחק כדורסל מקצועי החל מקבוצת הילדים ועד הבוגרים של מכבי נתניה.
איל מתגורר בהרצליה. נשוי לאיילת ואב לארבעה ילדים.
קריירה עסקית

עם שחרורו מהשירות הצבאי הצטרף כמתמחה בפירמת רואי החשבון קסלמן וקסלמן PWC. לאחר מכן הצטרף לחברת השקעות בתפקיד מנהל השקעות ואנליסט. הוא עבד בה שבע שנים והתקדם לתפקיד סמנכ"ל ושותף ברווחים. בהמשך הקים את חברת אינפיניטי גרופ בע"מ המאגדת מספר חברות העוסקות בתחומים שונים בשוק ההון. בשלהי 1997 הוקם אינפיניטי בית השקעות. בשנת 2005, בעקבות רפורמת בכר, הוקמה חברת הבת אינפיניטי ניהול השתלמות וגמל בע"מ. בשנת 2009, בעקבות זכייה במכרז ניהול כספי הפנסיה של עובדי חברת החשמל, הוקמה חברת אינפיניטי ניהול קופת גמל מרכזית לקיצבה בע"מ. בשנת 2010 הוקמה חברת אינפיניטי-אילים סוכנות לביטוח בע"מ העוסקת בביטוחי פרט. במהלך 2012 איל רכש את חברת ניהול קרנות הנאמנות של בנק יובנק שהייתה חברת הקרנות הבנקאית האחרונה שנמכרה במסגרת רפורמת בכר, ושינה את שמה לאילים קרנות נאמנות. בתחילת שנת 2013 איל רכש ומיזג את פעילות חברת ניהול התיקים של בנק ירושלים לאינפיניטי. במהלך השנים התרחבה הקבוצה למגוון פעילויות שונות ובתחומי השקעות שונים בהם נדל"ן לסוגיו, חברות הזנק בשלבים שונים, ועסקאות מימון גלובליות. הקבוצה מפעילה מעבדה פיננסית המפתחת יישומי פינטק ומכשירי השקעה מורכבים עבור מגוון לקוחות מסווגים/כשירים ואחרים.
הערות שוליים

↑  אמיר איל: רואה החשבון שהפך ל"כריש" השקעות, באתר אייס, 11 באוגוסט 2022
↑  אתר האינטרנט של קרן GIF (קרן גרמניה-ישראל למחקרים)
↑  יעל גרונטמן ועמירם ברקת, ‏ניהול קרן הפנסיה של עובדי חברת החשמל עובר לאינפיניטי, באתר גלובס, 11 בפברואר 2010
↑  שהם לוי, אמיר איל קונה את יובנק קרנות נאמנות תמורת 10 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 3 במאי 2012
משה גורלי (מוזיקולוג)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1910 קובל, אוקראינה 
 פטירה:  22 בינואר 1996 (בגיל 85) 
 שם לידה:  Moshe Bronzaft = משה ברונזפט 
 מקום קבורה:  חיפה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
משה גוֹרָלִי (בּרוֹנזַפט) (15 באוקטובר 1910 – 22 בינואר 1996) היה במאי, מחזאי, מוזיקולוג, ביבליוגרף, מורה, מו"ל מוזיקה, עורך, חוקר ומבקר מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית ישראלי.