stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודו לאטק
קריירה מוקדמת

לאטק כאמור נולד בגרמניה הנאצית, ושיחק כדורגל ברמה חובבנית בנעוריו, כאשר בכוונתו היה להיות מורה. לאחר ששיחק במועדונים כמו מריינהיידה, באייר לברקוזן וויפרפורט, החל לאטק בשנת 1962 לשחק באוסנבריק, ובעונתו הראשונה בקבוצה העפיל עמה מהליגה האזורית לליגה השנייה בגרמניה. לאטק נשאר באוסנבריק עד לשנת 1965, אך לא העפיל עם המועדון לבונדסליגה. בשלוש העונות ששיחק באוסנבריק, הבקיע לאטק 34 שערי ליגה ב-70 הופעות. בשנת 1965 שוחרר לאטק מאוסנבריק, על מנת לעבוד בנבחרת גרמניה המערבית כמאמן הנבחרות הצעירות, לצידו של דיטמר קראמר, וכעוזרו של המאמן הראשי הלמוט שן. לאטק היה עוזרו של שן במונדיאל 1966, בו הגיעה נבחרת גרמניה המערבית עד לגמר, והפסידה בו לנבחרת אנגליה.
קריירת אימון > באיירן מינכן

במרץ 1970 מונה לאטק כמאמנה של באיירן מינכן במקומו של היוגוסלבי ברנקו ז'בץ. לאטק הומלץ לקבוצה על ידי שחקנה פרנץ בקנבאואר, אך הוטלו ספקות בנוגע למינויו כמאמן הקבוצה עקב חוסר הניסיון שלו כמאמן ראשי. עם זאת, הצלחתו של לאטק בבאיירן מינכן הייתה מיידית, כאשר הרכיב קבוצת פאר עם השוער ספ מאייר, עם בקנבאואר בהגנה, ובהתקפה גרד מילר, אולי הנס ופול ברייטנר. לאטק הוביל את הקבוצה לשלוש זכיות רצופות באליפות הבונדסליגה, הראשונה בשנת 1972. בשנת 1974 זכה לאטק עם באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות, לאחר שהקבוצה ניצחה בגמר גביע אירופה לאלופות 1974, את אתלטיקו מדריד בשני מפגשים, והניח את היסודות לשתי זכיות נוספות מיד אחרי זכייה זו, עם המאמן שהחליפו בבאיירן מינכן, דיטמר קראמר. באיירן מינכן של לאטק נחשבה לקבוצה חזקה במיוחד, ואחת מהקבוצות המפוארות ביותר בתולדות הכדורגל העולמי, ששלחה שישה שחקנים לסגל נבחרת גרמניה המערבית ליורו 1972 ושבעה שחקנים לסגל למונדיאל 1974, בשני הטורנירים זכתה נבחרת גרמניה המערבית. בעונת 1974/75 נקלעה באיירן מינכן לתקופה פחות מוצלחת בבונדסליגה לאחר שזכתה בשלוש אליפויות ברצף, ובגין זאת, פוטר לאטק מהקבוצה והוחלף בדיטמר קראמר, שהמשיך עם המועדון לזכייה בגמר גביע אירופה לאלופות 1975. גם קראמר הומלץ לראשי הקבוצה על ידי בקנבאואר. לימים, לאטק טען שפוטר מבאיירן מינכן לאחר שאמר לנשיא המועדון וילהלם נוידקר "אנחנו זקוקים למעט שינויים", ונוידקר ענה לו בתגובה "זה נכון. אתה מפוטר".
קריירת אימון > בורוסיה מנשנגלדבך

בתחילת עונת 1975/76, החליף לאטק את הנס וייסויילר באימון בורוסיה מנשנגלדבך, אלופת גרמניה הטרייה, שהייתה אז המתחרה הגדולה ביותר של באיירן מינכן בגרמניה, ונאבקה איתה על מרבית התארים ב-שנות ה-70. ללאטק היה סגל שחקנים מרשים במיוחד בבורוסיה מנשנגלדבך, שכלל בין השאר את השוער וולפגנג קלף, ברטי פוגטס, הרברט וימר, אולי שטיליקה, ריינר בונהוף, אלן סימונסן ויופ היינקס, שאף הוא נחשב לאחד הטובים ביותר בתולדות הכדורגל הגרמני. לאטק אימן בבורוסיה מנשנגלדבך במשך ארבע עונות מלאות, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות הבונדסליגה, בעונות 1975/76 ו-1976/77, שהשלימו רצף של שלוש אליפויות רצופות של בורוסיה מנשנגלדבך. לאטק אף היה קרוב לזכות באליפות בעונת 1977/78, אך הפסיד את האליפות לפ.צ. קלן בגין הפרש שערים נחות בשלושה שערים בלבד. לו היה לאטק זוכה באליפות, זו הייתה האליפות השלישית ברציפות שלו והרביעית ברציפות של המועדון, הישג שמעולם לא זכה בו אף מועדון בגרמניה עד שבאיירן מינכן זכתה באליפות רביעית ברציפות בעונת 2015/16. בעונת 1976/77 הגיע לאטק עם בורוסיה מנשנגלדבך לגמר גביע אירופה לאלופות 1977, שם הפסידה גלאדבך 3-1 לליברפול. לאטק ספג ביקורות על כך שקבוצתו קיבלה הזדמנות לשחק בגביע הביניבשתי במקום ליברפול שוויתרה על השתתפותה. לאטק וגלדבאך השיגו תיקו 2-2 בחוץ מול בוקה ג'וניורס, אך ויתרו על הכנה ראויה למשחק הגומלין עקב הרצון להתכונן היטב לפתיחת עונת 1977/78, והובסו בתוצאה 3-0 במשחק הגומלין שנערך בעיר קרלסרוהה. בעונת 1978/79 זכה לאטק עם בורוסיה מנשנגלדבך גביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר על הכוכב האדום בלגרד במפגש כפול, אך סיים את העונה במקום העשירי המאכזב בבונדסליגה. בתום עונה זו עזב לאטק את בורוסיה מנשנגלדבך, והוחלף על ידי כוכב הקבוצה יופ היינקס, שהחל מיד עם עזיבתו של לאטק בקריירת אימון מפוארת בעצמו.
קריירת אימון > בורוסיה דורטמונד

לאחר שעזב את בורוסיה מנשנגלדבך, החל לאטק לאמן את בורוסיה דורטמונד, שם אימן במשך שתי עונות, ללא הישגים משמעותיים, כאשר בעונת 1979/80 סיים עם הקבוצה במקום השישי בבונדסליגה, ובעונת 1980/81 סיים במקום השביעי. השחקנים הבולטים שעמדו לרשותו של לאטק בבורוסיה דורטמונד היו השוער אייקה אימל, הקשר מירקו ווטאבה והחלוצים מנפרד בורגסמולר ורודיגר אברמצ'יק. בתום עונת 1980/81 עזב לאטק את בורוסיה דורטמונד.
קריירת אימון > ברצלונה

בקיץ 1981 הצטרף לאטק לברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד, כמחליפו של הלניו הררה שהוביל את הקבוצה למקום ה-5 בלבד בסוף העונה הקודמת. הקבוצה עברה באותה תקופה מספר שינויים עם פרישתם של שחקנים כחואן מנואל אסנסי וקרלס רשאק וכן עם צירופו של הקשר ויקטור מוניוס. במהלך רוב עונת 1981/1982 הובילה ברצלונה את טבלת הליגה הספרדית, אך בששת המחזורים האחרונים הפסידה 4 פעמים וסיימה בתיקו פעמיים, מה שהביא לכך שאיבדה את המקום הראשון וכך את תואר האליפות לריאל סוסיאדד. ברצלונה זכתה בעונה זו בגביע מחזיקות הגביע בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה בחצי הגמר על טוטנהאם הוטספר וניצחה בגמר את סטנדרד לייז' 2-1, במשחק שנערך בקאמפ נואו, האצטדיון הביתי של ברצלונה. מהגביע הספרדי, אליו הגיעה כמחזיקת התואר, הודחה כבר בשלב שמינית הגמר על ידי אתלטיקו מדריד. מי שבלטו במהלך עונה זו תחת לאטק היו שחקני ההתקפה אלן סימונסן וקיני, שהיה מלך השערים של הליגה הספרדית לעונה זו, הקשרים מוניוס וטנטה סאנצ'ס ושחקני ההגנה אנטוניו אולמו וחוסה רמון אלשנקו. דווקא את הבלם הוותיק מיגלי מיעט לאטק לשתף במהלך עונה זו.
לאטק המשיך בתפקידו גם לקראת עונת 1982/1983. בקיץ זה ביצע המועדון את ההחתמה היקרה ביותר בתולדות הכדורגל עד אותו זמן – דייגו מראדונה הארגנטינאי הועבר לקבוצה בתמורה ל-3 מיליון פאונד. בוצעו מספר שינויים נוספים בסגל, כגון צירופם של המגן השמאלי חוליו אלברטו מורנו, הקשר מיגל אנחל אלונסו ושחקן ההתקפה מרקוס אלונסו פניה, לצד עזיבתו של סימונסן. ברנד שוסטר הגרמני, שהיה במועדון מעל לשנתיים, החל לתפוס תפקיד משמעותי יותר בקישור הקבוצה. ברצלונה פתחה את העונה בקול חלש, לאחר שניצחה רק פעם אחת בחמשת המחזורים הראשונים בליגה. היא התאוששה בהמשך, אך בינואר 1983 הפסידה את הסופר קאפ האירופי לאסטון וילה. ניצחון בדרבי של ברצלונה במחזור ה-23 העלה את ברצלונה לראשונה בעונה זו למקום הראשון, אולם לאחר שסיימה בתיקו עם ספורטינג חיחון והפסידה בבית לראסינג סנטנדר, הקבוצה ירדה למקום השלישי. לאטק פוטר מתפקידו לאחר ההפסד, והובא במקומו ססאר לואיס מנוטי, שזכה עם ארגנטינה במונדיאל 1978, בתקווה שיצליח למצות את יכולתו של מראדונה. הקבוצה המשיכה וזכתה בגביע הספרדי ובגביע הליגה בסוף העונה, ובליגה סיימה במקום הרביעי בלבד.
קריירת אימון > קדנציה שנייה בבאיירן מינכן

בקיץ 1983 חתם לאטק בבאיירן מינכן, שם זכה להצלחה גדולה במחצית הראשונה של שנות ה-70, במקומו של המאמן ההונגרי פאל צ'רנוי, שעזב לאחר חמש שנים בקבוצה. לאטק הוחתם בקבוצה על ידי שחקנו לשעבר בבאיירן מינכן אולי הנס, שכיהן באותן שנים כמנהל השיווק בבאיירן מינכן. בעונת החזרה שלו לקבוצה, 1983/84, זכה לאטק בגביע הגרמני, ובשלוש העונות הבאות שחזר את הישגו מהקדנציה הקודמת בבאיירן מינכן, כאשר זכה בשלוש אליפויות רצופות בין השנים 1985 ו-1987, כשבעונת 1986 הוסיף גביע גרמני וזכה בדאבל, שהיה הרביעי בלבד באותה תקופה בכל תולדות הכדורגל הגרמני. שחקניו העיקריים של לאטק בקדנציה השנייה בבאיירן מינכן היו קלאוס אאוגנטאלר, לותר מתאוס, דיטר הנס וקרל היינץ רומניגה, כמו גם הקשר הדני סורן לרבי והשוער הבלגי ז'אן מארי פפאף. בעונתו האחרונה, 1986/87, הייתה ללאטק הזדמנות לזכות בפעם השנייה עם באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות, אך קבוצתו הפסידה בגמר גביע אירופה לאלופות 1987 לפורטו על אף היותה פייבוריטית ברורה. בתום עונה זו, עזב לאטק את באיירן מינכן, וגם כאן, כמו שהיה בבורוסיה מנשנגלדבך, הוחלף לאטק ביופ היינקס.
קריירת אימון > פ.צ. קלן ושאלקה 04

לאחר תום הקדנציה השנייה בבאיירן מינכן, פרש לאטק מאימון למספר שנים, ובשנת 1991 הצטרף לפ.צ. קלן בתפקיד המנהל הספורטיבי. לאטק אימן את הקבוצה למשחק אחד מול באיירן מינכן, שהסתיים בתיקו, ובהמשך העונה כיהן כמנהל הטכני של הקבוצה. בעונת 1992/93 לאטק אימן את שאלקה 04 במשך מחצית העונה הראשונה, והביא את הקבוצה למרכז הטבלה בלבד.
קריירת אימון > קדנציה שנייה בבורוסיה דורטמונד

לאחר שסיים את תפקידו בשאלקה 04, פרש לאטק שוב מאימון, ושימש כפרשן ספורט בטלוויזיה הגרמנית, וככותב טורים לעיתונים הגרמניים די ולט וקיקר. לקראת תום עונת 1999/00 חתם לאטק עד לתום העונה בבורוסיה דורטמונד. הקבוצה, שזכתה בליגת האלופות בשנת 1997, נקלעה למשבר קשה, וחמישה מחזורים לקראת תום העונה הייתה ממוקמת נקודה אחת בלבד מעל הקו האדום. עם הגעתו של לאטק, הקבוצה צברה שמונה נקודות בחמשת מחזורי הסיום, ונשארה בבונדסליגה. לאטק עזב את המועדון בתום העונה, אך השאיר את היסודות למחליפו, מתיאס זאמר, שהקים על היסודות קבוצה איכותית שזכתה באליפות והגיעה לגמר גביע אופ"א בעונת 2001/02, והיה למאמן הצעיר ביותר שזוכה באליפות הבונדסליגה.
תארים כמאמן

אליפות גרמניה (6): 
 1971/72, 1972/73, 1973/74, 1984/85, 1985/86, 1986/87
הגביע הגרמני (3): 
 1970/71, 1983/84, 1985/86
גביע אירופה לאלופות (1): 1973/74
אליפות גרמניה (2): 
 1975/76, 1976/77
גביע אופ"א (1): 1978/79
גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1981/82
הגביע הספרדי (1): 1982/83
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו, התגורר לאטק במוסד סיעודי בעיר קלן, ונודע בחיבתו הרבה לשתיית כמויות גדולות של בירה. כאשר נשאל על כך, אמר ש"כל המאמנים הגדולים שותים מדי פעם". בשנת 2012 עבר לאטק שבץ, וסבל בשנותיו האחרונות מפרקינסון ודמנציה. ב-31 בינואר 2015 הלך לאטק לעולמו בגיל 80. פרנץ בקנבאואר, ששיחק תחתיו בבאיירן מינכן, ספד לו בטוויטר: "אודו לאטק הגדול מת. נוח על משכבך בשלום, חבר שלי".
הערות שוליים

↑  The history of the world transfer record,‏ באתר BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12618668w (data)  GND: 173237088  ISNI: 0000 0003 6942 2802  VIAF: 238551822   WorldCat (עם VIAF): 238551822
אלישה דיקסון

| --- | --- |
אלישה דיקסון
אלישה דיקסון
 לידה:  7 באוקטובר 1978 (בת 46) הרטפורדשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Alesha Anjanette Dixon 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  Monk's Walk School 
 סוגה:  היפ הופ, רית'ם אנד בלוז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אסיילום רקורדס, אטלנטיק רקורדס, פולידור רקורדס 
 בן או בת זוג:  Azuka Ononye (2017–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 aleshadixon.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלישה אנג'נט דיקסון (באנגלית: Alesha Anjanette Dixon, נולדה ב-7 באוקטובר 1978) היא זמרת, שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה בריטית.
ביוגרפיה > שנותיה המוקדמות

דיקסון נולדה לאב ממוצא ג'מייקני ולאם ממוצא בריטי. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 4 ויש לה חמישה אחים למחצה ואחות אחת. דיקסון החלה ללמוד באוניברסיטה והוציאה תואר בלימודי הספורט במטרה להפוך למורה לחינוך גופני. במהלך לימודיה היא נתקלה בצייד כישרונות אשר הציע לה להצטרף ללהקה חדשה שהוא מקים והיא הסכימה.
ביוגרפיה > 1999-2005: Mis-Teeq

דיקסון פגשה את סברינה וושינגטון בשנת 1999 והשתיים הקימו יחד להקה. לאחר מכן הן נפגשו עם סו אליס נאש ושכנעו אותה להצטרף אליהן. הן חתמו על חוזה הקלטות עם חברת טלסטאר רקורדס וצירפו חברה רביעית ללהקה, זינה מקנלי. ב-27 באוקטובר 2001 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנקרא "Lickin' on Both Sides". האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי והיה מועמד לזכייה בפרסי המוזיקה הבריטית.
ב-29 במרץ 2003 יצא אלבומה השני של הלהקה שנקרא "Eye Candy" והגיע למקום השישי בממלכה המאוחדת. לאחר מכן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באמריקה ובאירופה. ב-13 ביולי 2004 הוציאה הלהקה אלבום אוסף שנשא את שם הלהקה, "Mis-Teeq". ב-25 באפריל 2005 יצא אלבום להיטים של הלהקה תחת השם "Mis-Teeq: Greatest Hits". לאחר יציאתו התפרקה הלהקה כי כל אחת מחברותיה החלה בקריירת סולו משלה.
ביוגרפיה > 2006-2008: אלבום בכורה

לאחר התפרקות הלהקה חתמה דיקסון על חוזה הקלטות לשלושה אלבומים עם חברת פולידור רקורדס בשווי של חצי מיליון ליש"ט. במשך שנה כתבה והקליטה דיקסון חומרים לאלבומה החדש ועבדה עם מפיקים שונים כמו אסטל. ב-14 באוגוסט 2006 יצא הסינגל הראשון מהאלבום שהיה "Lipstick" והגיע רק למקום ה-14 במצעד. הסינגל השני והאחרון מהאלבום היה "Knockdown" שיצא ב-30 באוקטובר. ב-6 בנובמבר יצא האלבום לחנויות ונקרא "Fired Up". עם שחרור אלבומה הראשון התפרסם כי חברת ההקלטות פולידור ביטלה את החוזה עם דיקסון ונתנה לה זכויות מלאות על אלבומה הראשון.
ב-2007 לקחה דיקסון חלק בעונה החמישית של תוכנית הריקודים "Strictly Come Dancing". דיקסון ובן זוגה קיבלו משוב חיובי מתחילת התוכנית ודיקסון אף הושוותה לג'וזפין בייקר. דיקסון ניצחה בגמר עם 4.5 מיליון קולות וגברה על השחקן מאט די אנג'לו.
ביוגרפיה > 2008-2009: אלבום שני

לאחר ניצחונה בתחרות קיבלה דיקסון הצעות מחברות הקלטות שונות וביניהן אפילו פולידור רקורדס שוויתרו עליה שנה לפני כן. לבסוף היא חתמה על חוזה עם חברת אסילום רקורדס. ב-10 בנובמבר 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום שהיה "The Boy Does Nothing" והיה השיר הראשון של דיקסון שנכנס לעשרת הגדולים במצעד. אלבומה השני נקרא "The Alesha Show" ויצא ב-24 בנובמבר. ב-9 בפברואר 2009 יצא הסינגל השני מהאלבום שהיה "Breathe Slow" והגיע למקום השלישי במצעד. ב-11 במאי יצא הסינגל השלישי מהאלבום שהיה "Let's Get Excited", הסיגנל העלה את מכירות האלבום שהגיע למקום ה-11 וזכה למעמד של אלבום זהב עם מכירות של למעלה ממאה אלף עותקים בממלכה המאוחדת בלבד. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "To Love Again" שיצא ב-15 בנובמבר. לאחר מכן יצאה דיקסון לסיבוב הופעות בממלכה המאוחדת שכלל 17 הופעות.
בספטמבר 2009 הצטרפה דיקסון לפאנל השופטים של תחרות הריקודים "Strictly Come Dancing" בה ניצחה שנתיים קודם לכן.
ביוגרפיה > 2010-2011: אלבום שלישי

ב-23 באוגוסט 2010 יצא הסינגל הראשון מאלבומה השלישי של דיקסון שנקרא "Drummer Boy" והגיע למקום ה-15 במצעד השירים הבריטי. ב-31 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של דיקסון עם להקת רול דיפ בשיר "Take Control". הסינגל השני מהאלבום היה "Radio" שיצא ב-28 בנובמבר ולא זכה להצלחה במצעדים. אלבומה השלישי של דיקסון נקרא "The Entertainer" ויצא ב-29 בנובמבר 2010. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה שיתוף פעולה עם הזמר ג'יי שון שיצא ב-27 בפברואר 2011 ונקרא "Every Little Part of Me". ביוני 2011 החליטו דיקסון וחברת ההקלטות שלה לפצל את דרכיהן.
ביוגרפיה > 2012-הווה: אלבום רביעי

דיקסון כתבה והוציאה את השיר "Do It Our Way (Play)" שיצא ב-1 בינואר 2012 כחלק מהקמפיין לקבוצת "שומרי המשקל". לאחר מכן הודיעה דיקסון כי היא פורשת מצוות השיפוט של התוכנית "Strictly Come Dancing" והיא מצטרפת לצוות השופטים של Britain's Got Talent יחד עם דייוויד ואליאמס וסיימון קאוול. ב-11 בנובמבר יצא שיתוף פעולה של דיקסון עם הזמר אשלי וולטרס בשיר "Your Love".
חיים אישיים

ביוני 2005 נישאה דיקסון לזמר מייקל הארווי לאחר חמש שנות זוגיות. שנה לאחר שהתחתנו הגישה דיקסון מסמכי גירושים לאחר שהארווי בגד בה עם הזמרת ג'בין הילטון.
דיסקוגרפיה

2006: Fired Up
2008: The Alesha Show
2010: The Entertainer
2015: Do It for Love
דיקסון
רוע

ערך זה עוסק במונח אתי. אם התכוונתם לאל השמש המצרי, ראו .
"השטן הושלך מגן עדן", עבודה של גוסטב דורה
רוע הוא מונח בדת ובאתיקה העוסק בהיבטים שליליים של חשיבה והתנהגות של בני אדם, ומתייחס לאלו שבכוונה כופרים במצפונם ומראים תשוקה להרס. בתרבויות רבות, המילה משמשת לתיאור מעשים, מחשבות, ורעיונות שכוונתם (באופן ישיר או עקיף) לגרום סבל או מוות. הגדרת הרוע שונה בתרבויות שונות.
הדיכוטומיה בין ה"טוב" וה"רע" המנוגד לו קיימת בתרבויות רבות. היא כוללת היררכיה של סטנדרטים מוסריים להתנהגות בני האדם.
הרוע בדת

בחלק מהדתות האדם נתפס כרע מיסודו, והגאווה והאנוכיות (הנתפסות כנטיות שליליות בדתות אלו) הן תכונותיו הטבעיות, אם כי ביכולתו לשלוט בהן. גישה זו מתמצה בפסוק "כי יצר לב האדם רע מנעוריו" (ספר בראשית, ח' כ"א).
במסורות אחרות, בני אדם נחשבים לטובים מיסודם, אך הרוע מפתה ומרחיק אותם מהמצב הטבעי[דרוש מקור]. הרוע יכול להתגלם גם בצורת דמות המגלמת אותו, כמו למשל השטן.
גם על הדת יש ביקורת שהחלה עוד במאות הקודמות על ידי פילוסופים והתקיימה בנפרד מהדת. בין ההוגים אפשר להזכיר את וולטר בן המאה ה-17 ואף את פרידריך ניטשה. האתולוג ריצ'רד דוקינס טוען בסיפרו "יש אלוהים?" שאיננו זקוקים לדת על מנת להיות טובים. הוא סוקר את ההיסטוריה של המוסר האנושי, וטוען שישנו סולם ערכים שמתפתח באופן תדיר בתוך חברה. ככל שהוא מתפתח, מוסר זה משפיע על האופן בו מנהיגים דתיים מפרשים את כתבי הקודש שלהם. לכן, אומר דוקינס, המוסר אינו נובע מן התנ"ך, אלא מהתקדמות מוסרית המאפשרת לנו לדעת אילו חלקים אנו מאמצים מתוך כתבי הקודש, ואת אילו אנו זונחים. "יש אלוהים?" אף יוצא למתקפה כנגד הדת הממוסדת. דוקינס רואה את הדת כחותרת תחת המדע, מקדמת פנאטיות ודעות קדומות כנגד הומוסקסואלים, ומשפיעה לרעה על החברה בדרכים רבות, בין היתר בכך שהיא גורמת למלחמות.
הרוע בדת > ביהדות ובנצרות

בתורה, הרוע קשור למושג החטא. האדם נתפס כבעל דחף טבעי לעשות רע ("יצר הרע"), דחף שיש לו להתגבר עליו ולכבוש אותו.
ביהדות ובנצרות, הרוע מיוחס להיבטים של ההתנהגות האנושית המנוגדים למצוות האל, הרוע זהה לפיכך לאי-ציות; המצוות מנחות מה מותר ומה אסור, והרוע הוא הפרת דבר האל.
האנשה של הרוע ביהדות ובנצרות מיוצגת בדמות השטן. השטן מתואר בעברית, בארמית וביוונית במונחים כמו יריב, מאשים כוזב, משמיצן, זייפן, שקרן, רוצח, נחש, מפתה ואריה המשחר לטרף. רוע יכול להיות גם רוח רפאים או שד שמחזיק בבני אדם או חיות.
ישנן כיתות בנצרות שאינן מאנישות את הרוע באמצעות השטן, אלא מתייחסות ללב האנושי כנוטה מטבעו לרמאות, אך מטילות על האדם את האחריות לבחירותיו.
בתנ"ך, סיפורו של איוב הוא דוגמה לרוע שניתן לפרשו כשרירותי, וכלא תלוי בחטא שקדם לו. בכך, ספר איוב סותר את תפיסת החטא והעונש המסורתית בדתות המאמינות בתנ"ך.
לפי גישת הנצרות, העולם עצמו וטבע האדם הוא רע ושלילי. יש סתירה בלתי ניתנת לגישור בין נשמת האדם לבין גופו החומרי, ועל כן ההתנזרות מבורכת. החטא הקדמון אינו ניתן לתיקון ולתשובה. השאיפה היא להיחלץ ממנו ולהמתין לעולם שכולו טוב שיחליף את העולם הנוכחי. זאת, בניגוד לגישת היהדות, הרואה את העולם כ"טוב מאוד". האדם מסוגל לחיות בהרמוניה בין נשמתו לגופו. הרע העולמי הוא תוצאה של חטא עץ הדעת, אך האדם יכול לתקן ולחזור בתשובה ולהחזיר את העולם כולו לטוב.
בפילוסופיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פילוסופים רבים עסקו והשפיעו לאורך ההיסטוריה על התפתחות המוסר החברתי.
הפילוסוף פרידריך ניטשה מבקר את תפיסות הטוב והרע בספריו (ובמיוחד במעבר לטוב ולרוע ובלגנאלוגיה של המוסר) ומציג עמדה לפיה הנצרות והיהדות פיתחו את תפיסתן המוסרית הדואגת לחלשים דווקא מכיוון שהיו חלשות ומתוך אנוכיות בלבד - כך שלמעשה אין כל יתרון אובייקטיבי לתפיסה זו על פני האנוכיות הפשוטה.
בעוד שהמוסר הוא אוסף כללי ההתנהגות המקובלים בחברה ובתרבות, הפילוסופיה של המוסר (אתיקה) היא תחום הידע שמציע ביקורת על המוסר, ומציגה אוסף כללי התנהגות אשר בחלקם הם חלופות לכללי ההתנהגות של המוסר. האתיקה ממליצה על כללי התנהגות שינחו את ההתנהגות האנושית. כלומר היא מציעה כללי התנהגות כמענה לשאלה 'מהי ההתנהגות הראויה?'. תורת האתיקה המודרנית מדגישה כי ההתנהגות הראויה תאופיין כהתנהגות על פי אמות מידה אשר עשויות להיות גם לא מקובלות בחברה ובתרבות.
שאלת הרוע עלתה לשיח הפילוסופי ביתר שאת אחרי השואה. הוגים רבים, ביניהם גם גרמנים ויהודים שאלו את עצמם כיצד המין האנושי הגיע לפעול כפי שפעל במלחמת העולם השנייה. עצם העובדה כי מערכת החינוך והדת באירופה היו מבוססות, מעצימה את השאלות סביב סוגיית הרוע. מקרה מפורסם הוא מחקרה של חנה ארנדט שטבעה את הביטוי "הבנאליות של הרוע". מקרה נוסף הוא ז'אן אמרי וחיבורו "מעבר לאשמה ולכפרה".
הגדרת הרוע - אוניברסלית או תלויית תרבות?

החברה המערבית משתמשת במושג הרוע בין השאר כסוג של תווית לפשע, אכזריות או ריקבון מוסרי. התיאורים האחרונים מתאימים למקרים כמו גנבות, אלימות מינית, שחיתות או אלימות פיזית. אולם בין התכונות הרווחות יותר שנתפסות כפחות חמורות ניתן למנות מניפולטיביות, שקרים, ניצול, גזענות, אלימות מילולית, חרם חברתי על בסיס סממן חיצוני או שונות חברתית כלשהי.
יש הרואים בהתנהגות הומוסקסואלית או בהפלות סוג של רוע. השקפה זו אופיינית (אם כי לא ייחודית) לתפיסות דתיות או שמרניות. בישראל ובארצות הברית, למשל, קיימת מחלוקת חברתית לגבי המוסריות של תופעות אלו. אך ניתן לסייג ולומר שהפלות והומוסקסואליות מוכרת בחוק במדינות המערב ומדינות נוספות וישנם חוקים רבים שמטרתם למגר תופעות של אפליה על בסיס נטייה מינית ופשעי שינאה הנובעים מהומופוביה.
רבים בחברה המערבית חלוקים בהשקפותיהם על מוסריות בין שתי גישות, שמקורן גם הוא מגיע מתחום האתיקה. מחד גישת "המוסר האבסולוטי", תפיסת הטוב ורע כישויות קבועות הנובעות מאלוהים, מהיקום, או מסמכות אחרת כלשהי, כך שכללי התנהגות הראויים חייבים להיות אחידים עבור כלל בני האדם באשר הם. מאידך מוסר יחסי, תפיסת הסטנדרטים של טוב ורע הם כתוצר תרבותי, או שטוב ורע הם סובייקטיביים ולכל אדם מערכת של עקרונות מוסריים משלו. מוסריות אוניברסלית היא מושג הומניסטי של העת האחרונה, פשרה בין אבסולוטיזם מוסרי בלתי ניתן להשגה לבין ההשקפה היחסית.
הגדרה נוספת של "רוע" היא כמוות או סבל הנובע מסיבות אנושיות או מסיבות טבעיות אחרות (למשל, רעידות אדמה ורעב). כלומר, רוע לא רק כתכלית אלא גם כתוצאה הסופית.
אפלטון איבחן כי ישנן דרכים מועטות להיטיב, אך קיימות אין ספור דרכים להרע, ולפיכך לרוע עלולה להיות השפעה רבה יותר על חיינו. לכן ישנם פילוסופים (כמו ברנרד גארת) הטוענים שלמנוע רוע חשוב יותר מאשר לקדם את הטוב על ידי ניסוח חוקי מוסר והתנהגות.
אחדים מגדירים רוע לא רק כסבל או ייסורים שגורם אדם כלשהו אלא כעשיית דבר מסיבות אנוכיות בלבד (כלומר, השגת כוח או אושר) או סאדיזם. הנוקטים בהגדרה זאת של רוע, מאמינים שאדם שמבצע מעשה רע מבחינה מוסרית, אבל מאמין ש"המטרה מקדשת את האמצעים" אינו נחשב רע.
עמדת "המטרה מקדשת את האמצעים" מצדיקה לכאורה גרימת סבל על מנת לקדם מטרה הנתפסת כמוצדקת. לפיכך יהיו למשל אנשים שיצדיקו את פעולותיו של אוסאמה בן לאדן.
בתרבויות רבות ישנן אמונות קבועות באשר לדברים, מעשים, ורעיונות לא רצויים. בתרבויות מסוימות, נסיבות בלתי רצויות נכללות בקטגוריה של רוע. מוות לא טבעי, מחלה, ואסונות אחרים עשויים להיחשב כרוע. בתרבויות אחרות מקרים אלה נתפסים כחלק בריא מהסדר הטבעי.
אלימות, רמאות, או התנהגויות הרסניות אחרות כלפי הזולת נתפסות כרעות או טובות בהתאם לנסיבות. מלחמה היא דוגמה לכך, וכזאת אף האימרה "אלוהים עומד לצד המנצחים".
התנהגויות בלתי מוסריות נחשבות מדורגות, מפשעים קטנים לפשעים גדולים. תפיסת הדירוג של חברה מסוימת מתבטאת בחוקיה ובשיטות השפיטה והענישה שלה.
האם רוע הוא מונח שימושי?

ההגדרה של הרוע מעוררת מחלוקת, וכזה הוא גם המונח טרור.
קיימת טענה כי אלו מונחים סובייקטיבים, כי מי שמוגדר כטרוריסט עשוי להיות מוגדר כלוחם חופש. גישה כזו מנוצלת לעיתים קרובות על ידי אנשים או קבוצות כנגד האויבים שלהם, בעיקר כדי לעורר תגובות רגשיות חזקות נגד האנשים או הקבוצה. לדוגמה, הטענה הזאת הועלתה על ידי מבקרים של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן בנוגע להדבקת תוויות על מדינות כמו קוריאה הצפונית, עיראק, ואיראן כחלק מ"ציר הרשע".
מבקרים רבים דוחים את השימוש ההמוני במונח רוע בטענה כי השימוש בו מתעלם מהמניעים להתנהגות שהוא מתאר. לפי גישה זו, לא מתאים להחיל מונח זה על כמעט כל מעשה רב-משמעות של אלימות כמו מעשי טרור ורצח המונים. לפיה, יש להגדיר כרעים רק את אותם אנשים שמונעים על ידי סאדיזם, תשוקה לכוח או תאוות בצע (בווריאציות רבות). זה לא אומר כמובן שמעשי אלימות כמו טרוריזם ורצח הם מתקבלים על הדעת, אלא רק שהמבצע של אותם מעשים לא צריך באופן אוטומטי להיות מתויג כרע.
קיימת טענה כי רצוי להימנע כליל מהשימוש במונח "רוע" בדיונים פוליטיים, כיוון שנוטים להציגו כנובע מדת, ובכך לנקוט בגישה לא סובלנית וקיצונית כלפי הצד שכנגד.
הגדרה מדעית

במדעי החברה הרוע נחקר במסגרת דיסציפלינות שונות כגון סוציולוגיה, פסיכולוגיה, פסיכיאטריה ומדעים קוגניטיביים.
רוע מתבטא בסוג אישיות אנטי חברתית המכונה סוציופת. הסוציופת מאופיין בהתנהגות קיצונית, חוסר מצפון, או אי יכולת לגלות אמפתיה, ריסון עצמי, או לחוש חרטה, בשל נזק שהוא גורם לאחרים.
הגדרה מדעית > הפסיכולוגיה של הרוע

במהלך המאה ה-20 נערכו מספר ניסויים פסיכולוגיים אשר הראו כי בכל אדם ישנה ככל הנראה מידה כלשהי של רוע ובתנאים נתונים הוא יכול להפוך לרשע. הניסוי של מילגרם אשר החל בשנת 1961 הראה כי רוב בני האדם יהיו מוכנים לגרום סבל לאדם אחר מבלי להניד עפעף בתואנה של ציות עיוור לסמכות, וניתן להשיג רמת צייתנות גבוהה ביותר במידה והחמרת המעשים הדרגתית.
פיליפ זימברדו, אשר נחשב היום לחוקר הפסיכולוגיה של הרוע המוביל העולם, הראה במסגרת ניסוי שערך בקבוצת סטודנטים בסטנפורד ללא עבר פלילי שניתן לדרדר אנשים מן השורה לבצע מעשים נוראיים בחבריהם תוך חלוקתם לקבוצה של סוהרים ואסיריהם.
המסקנה משני הניסויים הייתה שקיים מדרון חלקלק של התדרדרות מוסרית עד למעשים שפלים ביותר אשר נעשים תוך ניצול יצר הצייתנות הטבוע באדם, כאשר הדרך להימנע מכך היא בחינה מתמדת של המעשים:
הדבר הכי חשוב הוא פיקוח. אם יש פיקוח חיצוני חזק ואמיתי על מעשיך, תעשה הרבה פחות רע. יש צורך גם בפיקוח פנימי רנדומלי, שעושה ביקורות פתע ומעניש את האשמים, וגם בביקורת חיצונית קבועה. בלי פיקוח, אין גבול למה שיעשו בני אדם לבני אדם אחרים.
רוע בספרות הפנטזיה

הסופר ג'.ר.ר. טולקין מציג ביצירתו שר הטבעות השקפה סינתטית על טבעו של הרוע: מקורו של הרע, בהתאם לדוֹגמה הקתולית, בהפניית עורף לאל - אולם הפניית עורף זו יכולה ללבוש צורה משל עצמה. בהתאם לכך ישנם שני טיפוסי "רעים" ביצירה - אנשים חופשיים שבחרו ברע בחירה מודעת מחד, ושרי האופל, שהם התגלמות מוחשית של הרוע בעולם, מאידך.
בספרי הארי פוטר הרוע המוחלט מגולם על ידי דמותו של לורד וולדמורט. מעת לעת מרים הרוע את ראשו ומסכן את הטוב המוחלט ואז על גיבורי העלילה הצעירים והארי בראשם להילחם בו. תמיד הטובים מצליחים, תוך כדי גבורה עילאית לנצח, אך גם כאשר הרוע מוחלש תמיד הוא שב לחיים.
ראו גם

שטן
טוב
לקריאה נוספת

שלום רוזנברג, טוב ורע בהגות היהודית, (בעריכת רחל שיחור), בסדרת אוניברסיטה משודרת, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1985
מרית גורן, פסיכואנליזה של הרוע, רסלינג, 2024
הערות שוליים

↑  חנה ארנדט, אייכמן בירושלים: דין וחשבון על הבנאליות של הרוע (תרגום: אריה אוריאל), תל אביב: הוצאת בבל, תש"ס-2000 [1965].
↑  ז'אן אמרי, מעבר לאשמה ולכפרה, הוצאת עם עובד 2000
↑   איתי מאירסון, הסבר מלומד של מושג הרוע, באתר הארץ, 27 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX524565  NKC: ph127644  TDVİA: ser--kotuluk
חוק ניירות ערך

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  22 באוגוסט 1968
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ח באב תשכ"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת השישית
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 541, עמ' 234
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד האוצר
 מספר תיקונים:  69
 נוסח מלא:  חוק ניירות ערך, תשכ"ח-1968
 
חוק ניירות ערך, תשכ"ח-1968 עוסק בהסדרת שוק ניירות הערך בישראל. החוק אושר בכנסת באוגוסט 1968, ומרבית חלקיו נכנסו לתוקף ב-1 ביולי 1969. מאז אישורו תוקן החוק 70 פעמים.