stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב גרוניום

קרב גרוניום היה קרב שהתרחש במהלך המלחמה הפונית השנייה, בין כוח רומאי בפיקודם של פאביוס מאקסימוס ומרקוס מינוקיוס רופוס, לבין כוח קרתגי תחת פיקודו של חניבעל ברקה. לקרב היו שני שלבים ששניהם הסתיימו ללא הכרעה ברורה.
הקרב > שלב ראשון: ההתקפה של מינוקיוס

לאחר שנמלט ממלכודת אגר פלרנוס, חיפש חניבעל עיר שבה יוכל לאחסן את השלל הרב שצבר במשך השנה. הוא בחר בעיר גרוניום (Geronium) לשם כך (מיקום העיר כיום אינו וודאי באזור מוליזה). על פי פוליביוס חניבעל ניסה להגיע למשא ומתן עם תושבי העיר בדבר מסירת העיר לידיו ללא קרב, ומשקיבל תשובה שלילית פתח חניבעל בהתקפה כבש את העיר בסערה וטבח את התושבים. לטענת טיטוס ליוויוס התושבים נמלטו כשהחומות החלו לקרוס. על כל פנים ברור שחניבעל הותיר על כנן את החומות והבתים והשתמש בהם כמחסנים לשלל והמזון. כמו כן הוא הקיף את העיר בחפירות וסוללות כדי שיהיה קל יותר להגן עליה.
במקביל פאביוס מאקסימוס נקרא חזרה לרומא, על פי המסופר לצורך הקרבת קורבנות, אולם ככל הנראה גם כדי לשמור על מעמדו הפוליטי בעיר. את הפיקוד הוא נאלץ להותיר בידיו של מינוקיוס, אולם משום שהכיר את אופיו החתרני וההרפתקני של מינוקיוס, הפציר בו לא לעשות דבר עד שיחזור חזרה מרומא. אולם מינוקיוס לא הקשיב לו "ובעוד פאביוס מדבר כבר ניתנה דעתו כולה לעריכת קרב גדול ומכריע". הידיעה על כיבוש גרוניום הגיעה אל מינוקיוס באיחור מה, אולם הוא עמד על דעתו לערוך קרב מכריע לפני בוא החורף. הוא הקים את מחנהו על צוק שממנו ניתן היה להשקיף בבירור על המחנה הקרתגי. חניבעל עמד בפני דילמה, מחד חייליו נזקקו למזון לקראת החורף המתקרב, ועל כן היה עליו להורות להם להתפזר מדי יום כדי ללקט תבואה מהשדות. אולם מאידך התפזרות כזו תקל על מינוקיוס את ההתקפה. על כן הוא החליט שעליו להקדים ולתקוף ראשון. בין גרוניום למחנה של מינוקיוס הפרידו שתי גבעות, חניבעל השתלט על אחת מהם עם מרבית צבאו, ומשם הגן על השאר שעסקו בליקוט התבואה. במהלך הלילה שלח חניבעל עוד 2,000 חיילים כדי להשתלט על הגבעה השנייה, אולם מינוקיוס הרגיש בכך ושלח גם הוא את חייליו. התפתח עימות שבסופו ניצחו הרומאים והניסו את הקרתגים.
חניבעל שלט איפה בגבעה אחת, ומינוקיוס בשנייה. המצב היה נוח למדי עבור שני הצדדים, אולם חניבעל היה זקוק לתבואה, ועל כן נאלץ מדי יום לשלוח עוד ועוד חיילים כדי לאסוף את התבואה ולרעות את הבקר. מינוקיוס ניצל זאת, ופתח בהתקפה על אוספי התבואה. הוראתו המפורשת הייתה שאין לקחת שבויים. לקטים רבים נהרגו בהתקפה הראשונה, ואלו שניצלו נמלטו אל המחנה של חניבעל שניצב על הגבעה. הרומאים בזכות יתרונם המספרי תקפו את המחנה וכבר החלו לפרק את חומותיו. מצבם של הקרתגים היה בכי רע, אולם אז קצין קרתגי בשם עזרובעל אסף במהירות אל המחנה שליד גרוניום כ-4,000 לוחמים ועמם פתח בהתקפה על עורפם החשוף של הרומאים. בלית ברירה נאלץ מינוקיוס לסגת, אולם למרות זאת אבדות הקרתגים היו רבות בעוד אבדות הרומאים קלושות. חניבעל עזב את המחנה על הגבעה וחזר לגרוניום. מאז הוא נזהר יותר באיסוף התבואה.
הקרב > שלב שני: המלכודת של חניבעל

כששמע הניצחון הזעום הגיע לרומא שררה שמחה גדולה בעיר, שכן היה זה הניצחון הראשון מאז הגיע חניבעל לאיטליה. פאביוס בתגובה הצהיר שהוא חושש יותר מהצלחותיו של מינוקיוס מאשר מניצחונותיו, וביקש לזרז את הקרבת הקורבנות כדי שיוכל לחזור לחזית מהר ככל האפשר. אולם ברומא חששו שהוא רוצה זאת כדי לנקום במינוקיוס. קרנו של פאביוס הלכה וירדה, בעוד קרנו של מינוקיוס עלתה. הוחלט למנות את מינוקיוס כ-"דיקטטור עמית" דבר שלא נעשה מעולם ברומא. הוא דרש בתחילה מפאביוס שהם יתחלפו בפיקוד לסירוגין, אולם פאביוס סירב ונתן למינוקיוס לפקד על שני לגיונות ועל חילות העזר של בעלי הברית, בעוד הוא עצמו פיקד על שני לגיונות נוספים. הם חנו במרחק של חצי קילומטר זה מזה.
חניבעל תחקר את שבוייו ולמד להכיר את אופיו של מינוקיוס, הוא תכנן להציב לו מלכודת. בין המחנה שלו למחנה של מינוקיוס הפרידה תלולית שהיוותה עמדה אסטרטגית טובה מאוד. חניבעל רצה לתפוס אותה, אולם ידע שמינוקיוס יתקוף אותו. הקרקע באזור הייתה נוחה להסתיר בה חיילים, חניבעל החביא שם 5,000 חיילים רגליים ו-500 פרשים. חניבעל לא הותיר למינוקיוס זמן להתכונן הוא החל להתקדם עם שאר חייליו אל התלולית ולא הותיר לו ברירה אלא לתקוף ולהיכנס למלכודת. ברגע שמינוקיוס התקיף יצאו החיילים מהמארב והקיפו אותו. מצבו היה קשה מאוד אולם פאביוס שהשקיף כל העת על הנעשה בדאגה מיהר לסייע לו. בלית ברירה הורה חניבעל לחייליו לסגת, הוא חזר אל המחנה וגם הרומאים עשו כמוהו.
השפעות

פלוטרכוס מספר שבלילה לאחר הקרב מינוקיוס וחייליו הגיעו אל מחנהו של פאביוס וקראו לחייליו "פטרונים" (תואר שבו עבד ברומא כינה את אדונו). ומינוקיוס הודה לפאביוס וקרא לו "אבי". היה זה למעשה סיום הקרע בין פאביוס ומינוקיוס, והם וגם חניבעל העבירו את החורף בבטחה. לאחר החורף התפטרו השניים ממשרותיהם, וגאיוס טרנטיוס וארו ולוקיוס אמיליוס פאולוס נבחרו כקונסולים לשנת 216 לפנה"ס. השניים גייסו צבא אדיר שהובס לבסוף בקרב קאנאי.
לקריאה נוספת

ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה.
פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991,
טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
טיטוס ליוויוס. מלחמות חניבעל - תולדות רומא מאז ייסוד העיר, ספרים 30-21. תרגם מלטינית: משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, 2015.
פלוטארכוס. חיי אישים. כרך שלישי - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א' א' הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ג-1973.
הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964.
יחיאל זלטנר, המודיעין של חניבעל, זמנים, 29, סתיו 1988, עמ' 14-26.
Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959 .
Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925 .
Appianus. Translated by H. White. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1912.
Mommsen, Theodore. History of Rome. Online version in Classic Literature Library.
Delbruck, Hans (1990). Warfare in Antiquity, Volume 1. University of Nebraska Press
Serge Lansel, Hannibal. Blackwell,  במקור יצא בצרפת ב-1995, תרגום לאנגלית 1998
J. F. Lazenby, Hannibals' war. Aris & Phillips, 1978
F. W. Walbank, A historical commentry on Polybius. Oxford university press, 1957
Warry, John (1993). Warfare in the Classical World. Salamander Books Ltd.
Dodge, Theodore A. (1891). Hannibal. Da Capo Press.
Baker, G. P. (1999). Hannibal. Cooper Square Press.
Cottrell, Leonard (1992). Hannibal: Enemy of Rome. Da Capo Press.
Goldsworthy, Adrian (2003). The Fall of Carthage. Cassel Military Paperbacks.
Peddie, John (2005). Hannibal's War. Sutton Publishing Limited.
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 7. פלוטרכוס, חיי פאביוס, 3. פוליביוס, ספר שלישי, 84.
↑  מקום ההתנגשות אינו נזכר במקורות העתיקים, אולם לייזנבי (עמ' 65) סבור שנערכה באזור העיר אסיזי (Assisi).
↑  למב, עמ' 128.
↑  פלוטרכוס, חיי פאביוס, 4. טיטוס ליוויוס, ספר 22, 9 - 10.
↑  שצמן עמ' 141.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 9.
↑  Lazenby, John Francis, Hannibal's War, p 66
↑  Lazenby, John Francis, Hannibal's War, p 68
↑  פלוטרכוס, חיי פאביוס, 5.
↑  פלוטרכוס, חיי פאביוס, 7.
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 100.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 18.
↑  Bagnall, Nigel, The Punic Wars, p 188
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 94.
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 101.
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 102.
↑  Peddie, John, Hannibal’s War, p 95
↑  Lazenby, p 71
↑  פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 8.
↑  פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 9.
↑  Cottrell, Leonard, Hannibal: Enemy of Rome, p 127
↑  Peddie, John, Hannibal’s War, p 96
↑  Lazenby, John Francis, Hannibal's War, p 72
↑  Bagnall, Nigel, The Punic Wars, p 189
↑  Peddie, John, Hannibal’s War, p 97-98
↑  פלוטרכוס, חיי פאביוס, 13.
קרב מאס א טיירה

קרב מאס א טיירה הוא קרב ימי שנערך ב-14 במרץ 1915, במלחמת העולם הראשונה, ובו השמיד הצי המלכותי הבריטי את הסיירת הגרמנית 'דרזדן' (Dresden), ספינת המלחמה היחידה שנותרה מצי מזרח אסיה הגרמני. הקרב נערך ליד אי רובינזון קרוזו שסמוך לחופי צ'ילה, שנקרא עד שנת 1966 מאס א טיירה (Más a Tierra).
רקע

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עשה צי מזרח אסיה הגרמני את דרכו החוצה מן האוקיינוס השקט. תוך כדי כך, ניסה, ללא הצלחה, ליירט את צי מדינות ההסכמה שחיפה על כיבוש סמואה הגרמנית, המשיך וביצע את הפגזת פפאטה, פשט על האי פאנינג (Fanning, כיום בקיריבטי), בו הייתה תחנת ממסר לכבל טלגרף בריטי, ופגע קשות בבריטים בקרב קורונל.
בקרב איי פוקלנד הצי הבריטי השמיד כמעט את כל צי מזרח אסיה הגרמני, ממנו נותרה לפלטה רק הסיירת הקלה 'דרזדן' ומספר ספינות עזר, ואלה נסוגו חזרה אל האוקיינוס השקט. שרידי צי מזרח אסיה עסקו בפשיטות על ספנות מדינות ההסכמה, ואם כי נזקן לא היה גדול, הן היוו מטרד ודרשו הקצאת משאבים לאבטחה. ב-8 במרץ 1915 החליט מפקד ה'דרזדן' להסתיר את הסיירת במפרץ קמברלנד (Cumberland) שבאי מאס א טיירה, השייך לצ'ילה הנייטרלית. בתוך כך, קיווה המפקד לתדלק בפחם את ספינתו, אשר המחסור באספקה העיק עליה. תדלוק במים נייטרליים אף היה בטוח יותר, מנקודת ראות גרמנית, מאשר בלב ים.
הקרב

שתי סיירות בריטיות, 'קנט' ו'גלאזגו', יחד עם סיירת העזר 'אורמה' (Orama, במקורה ספינת סוחר מוסבת) חשו למקום וב-14 חודש כלאו למעשה את 'דרזדן' במפרץ. 'גלאזגו' פתחה ראשונה באש, ועד מהרה פגעה ב'דרזדן', אשר החזירה אש, וגרמה בה לדליקה. מפקד ה'דרזדן', בראותו שמצבו נואש, כאשר לבריטים עליונות עצומה במספר ובכוח אש, וכאשר ספינתו במצב גרוע וחסרת פחם, פקד לנטוש את הספינה ולהטביעהּ. הצוות הגרמני עלה על סירות ועשה דרכו לאי הסמוך, בעוד שהבריטים המשיכו לירות עד שה'דרזדן' התפוצצה, לא ברור אם כתוצאה מאש הבריטים או מפעולת חבלה של הגרמנים לפני נטישתם.
אחרית דבר

הגרמנים סבלו שלושה הרוגים ו-15 פצועים, אשר טופלו בצ'ילה, ואחד מהם מת בהמשך מפצעיו. לבריטים לא היו אבדות. 315 המלחים הגרמנים אשר הגיעו לחופי האי הושמו בהסגר עד סוף המלחמה על ידי ממשלת צ'ילה, אפשרות שתואמה עוד קודם לכן בין המפקד הגרמני לשלטונות המקומיים. אחד מהם היה לייטננט (סֶגֶן)  וילהלם קנריס, לעתיד אדמירל וראש האבווהר במלחמת העולם השנייה, שנמלט מן ההסגר לאחר כמה חודשים, וחזר לשרת במדי הצי הקיסרי הגרמני. הגרמנים מחו על כך שספינתם הותקפה במים טריטוריאליים של מדינה נייטרלית.
כיוון שצי מזרח אסיה הגרמני הושמד, חדלה הנוכחות הגרמנית במימי האוקיינוס השקט, פרט לכמה ספינות חמושות, שהוסוו כספינות סוחר.
לקריאה נוספת

Perez Ibarra, Martin (2014). Señales del Dresden (בספרדית). Chile: Uqbar Editores. ISBN 978-956-9171-36-9.
אי רובינזון קרוזו
'דרזדן' בעת ביקור בניו יורק, 1909
מפלגת המולדת (אסטוניה)

| --- | --- |

 מדינה:  אסטוניה 
 מנהיגים:  אורמס ריינסלו 
 תקופת הפעילות:  4 ביוני 2006 – הווה (18 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות, לאומיות אסטונית, נצרות דמוקרטית
 מטה:  טאלין 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת העם האירופית, האינטרנציונל המרכז-דמוקרטי, האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 צבעים רשמיים:  כחול
 נציגויות בפרלמנטים
 ריגיקוגו:  12 / 101
 הפרלמנט האירופי:  1 / 7
 isamaa.ee
 
Isamaa (באסטונית: "מולדת") היא מפלגה שמרנית באסטוניה. היא הוקמה בשנת 2006 על ידי איחוד בין שתי מפלגות קיימות, "Pro Patria Union" ו-"Res Publica Party".
Res Publica הוקמה בשנת 1989 כמועדון לחובבים פוליטיים צעירים. Res Publica כמפלגה נוסדה בשנת 2001 וקיבלה את התוצאה הטובה ביותר השנייה ברחבי הארץ בבחירות המקומיות 2002. בבחירות לפרלמנט ב-2003 זכתה המפלגה ב-28 מנדטים והפכה לסיעה הגדולה ביותר. בין השנים 2003–2005 הייתה רס פובליקה הכוח המוביל בממשלת הקואליציה של אסטוניה. טאווי וסקמגה נבחר ליו"ר Res Publica בשנת 2005.
הקווים האידאולוגיים שלה כוללים מצע נוצרי-דמוקרטי, לאומיות אסטונית, ושמרנות. היא נחשבת מפלגת מרכז-ימין.
ביולי 2018 החליפה המפלגת את שמה מ-Isamaa ja Res Publica Liit, או בקיצור IRL, לשמה הנוכחי "Isamaa".
נכון לתוצאות הבחירות לפרלמנט ב-2019, מחזיקה המפלגה ב-12 מושבים בפרלמנט של אסטוניה ובמושב אחד בפרלמנט האירופי.
מפלגת המולדת

| --- | --- |

 מדינה:  טורקיה 
 מייסד:  טורגוט אזאל 
 תקופת הפעילות:  20 במאי 1983 – 31 באוקטובר 2009 (26 שנים) 
 אידאולוגיות:  ליברליזם כלכלי, שמרנות ליברלית 
 מטה:  איסטנבול 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 www.anap.org.tr
 
מפלגת המולדת (טורקית Anavatan Partisi, ANAP) היא מפלגה בטורקיה שהוקמה בשנת 1983 על ידי טורגוט אזאל (Turgut Özal) לאחר ההפיכה הצבאית השלישית במדינה. מפלגת המולדת היא מפלגת ימין-מרכז התומכת בכלכלה חופשית ובחופש יחסי לגילויים דתיים בציבור (לבוש, כיסוי ראש וכדומה).
בבחירות שהתקיימו ב-6 בנובמבר 1983, והיו הבחירות הראשונות לאחר ההפיכה והשלטון הצבאיים במדינה, ניצחה המפלגה והשיגה 45.14% מהקולות. אזאל היה לראש ממשלת טורקיה ועמד בראשן של שתי ממשלות רוב, עד שמונה ב-9 בנובמבר 1989 לנשיא טורקיה השמיני. את מקומו של אזאל תפסו ילדרם אקבולוט (Yıldırım Akbulut) ומסוט ילמז אחריו, וגם הם עמדו בראשן של ממשלות רוב עד 1991. במהלך שלטונה של מפלגת המולדת הונהגו בטורקיה רפורמות כלכליות שמטרתן הייתה להביאה למצב של כלכלת שוק, תוך צמצום ההתערבות הממשלתית בכלכלה ועידוד יוזמה פרטית. בשנת 1987 הגישה טורקיה את בקשתה להצטרף לקהילה האירופית, אך נסוגה מכוונתה זו משהחליטה כי התנאים שהציבה לה הקהילה אינם עולים בקנה אחד עם אינטרס המדינה.
ב-20 בנובמבר 1991, לאחר שממשלתו של ילמז החזיקה מעמד 5 חודשים בלבד, הפסידה המפלגה את השלטון למפלגת הדרך הנכונה (Doğru Yol Partisi) בהנהגתו של סוליימאן דמירל. במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים החלה המפלגה מאבדת מכוחה, ומדיניותה הליברלית הכלכלית כמו גם תמיכתה בצירוף לקהילה האירופית הביאה לירידה בתמיכה בה בקרב אוכלוסייה מסורתית. ילמז שב לכהן כראש הממשלה רק ב-6 במרץ 1996, כאשר עמד בראשה של ממשלת קואליציה עם מפלגת הדרך הנכונה, אך לא לזמן רב. שלושה וחצי חודשים לאחר מכן קמה לראשונה בתולדות המדינה ממשלה ברשות מפלגה בעלת מצע מוסלמי, ונג'מטין ארבקן (Necmettin Erbakan) ראש מפלגת הרווחה (Refah Partisi) היה לראש הממשלה. שלטונה של מפלגת הרווחה היה קצר מועד, וב-1997 התחוללה ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Post-modern darbe), כשהצבא הביא בהתבטאויותיו להתפטרותו של ארבקן. דבר זה פתח בפני ילמז את ההזדמנות להקים את הממשלה השלישית בראשותו, וזו החזיקה מעמד מה-30 ביוני 1997 עד ה-11 בינואר 1999.
בבחירות שנערכו ב-1999 ספגה המפלגה תבוסה וזכתה ב-13.22% מסך הקולות, שתורגמו ל-86 מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. בבחירות הבאות, בשנת 2002, לא עברה המפלגה את אחוז החסימה, ולא זכתה ייצוג באספה הלאומית. לקראת בחירות 2007 הוכרז כי המפלגה תתאחד עם מפלגת הדרך הנכונה, אך הדבר לא יצא לבסוף אל הפועל, וגם בבחירות שנערכו ב-22 ביולי 2007 המפלגה לא הצליחה לחצות את אחוז החסימה.
מלאכת גוזז

הגוזז
מְלֶאכֶת הַגּוֹזֵז היא אחת מל"ט מלאכות שבת, הנחשבות למלאכה כשם שהיו נחשבות למלאכה במשכן. במשכן היו גוזזים צמר מכבשים לצורך עשיית יריעות המשכן. המלאכה הייתה ידועי בתרבויות עמי העולם העתיק: אמורית - גָּזִזאנֻם. אוגריתית - גזז 𐎂𐎇𐎇 . אכדית - גָּזַזֻ gazāzu. ארמית סורית מושאלת לערבית - جَزّ גז.
הגדרת המלאכה ושיעורה

הגדרת המלאכה היא ניתוק דבר ממקום גידולו על גוף האדם או בעל חיים, חי או מת, כמו: צמר, שערות וציפורניים. אפילו גזיזת שער מהשטריימל היא איסור.
שיעורה: בשער או נוצות השיעור הוא שתי שערות, אך בציפורן - גם אחת. כל המלאכות הקשורות לאריגה שיעורן 'כמלוא רוחב הסיט כפול', כלומר הרווח שבין הבוהן לאצבע הסמוכה לה, כשמרחיקים אותן אחת מהשנייה ככל אפשר וזאת כפול שתיים. מרחק זה הוא בערך 10 ס"מ, ובמשנה ברורה כתב שהוא קרוב לארבעה טפחים. התפירה שתופרים עם חוט באורך כזה, הלוך וחזור, היא תפירה שיש לה חשיבות והיא מתקיימת. מידת אורך זו היא כשני שלישי זרת.
ככל איסורי שבת, האיסור הוא רק כאשר מבצע המלאכה עושה אותה בדרך הרגילה והמקובלת, ולכן הטווה את הצמר על בהמה חיה, פטור מעונש חטאת וסקילה, שכן אין דרך גזיזה בכך, ואין דרך ניפוץ בכך ואין דרך טוייה בכך.
דוגמאות אקטואליות

כדי להזהר מתלישת השערות בשבת, נהוג להשתמש במסרק מיוחד לשבת, שחודי המסרק מכוסים כך שעל ידי סריקת השערות במסרק כזה, לא יתלשו השערות בהכרח, שכן ההלכה אומרת, שאסור לתלוש את השערות בצורה שברור שלפחות שערה אחת תיתלש. זאת בעקבות הכלל האומר, כי אף על פי ש"דבר שאינו מתכוון" פעולה הנעשית שלא במתכוון מותרת בשבת, אם היא פסיק רישיה - כלומר ברור שהיא תתבצע, היא נחשבת לפעולה הנעשית בכוונה, שאסור לעשותה.
לכן, אם אדם או אשה סרקו את שערם באופן שלא ברור שיתלש שער מהשערות, ובמקרה נתלשה שערה אחת, הם לא עברו בכך על כל איסור, שכן במקרה כזה נחשבת תלישת השערה "דבר שאינו בכוונה".
גזיזה בכלי וביד

במשנה מובאת מחלוקת בין רבי אליעזר לחכמים אודות אדם הנוטל ציפורניו זו בזו או בשיניו, לפי רבי אליעזר מדובר באיסור מהתורה ויש להביא על פעולה כזו קרבן חטאת, ולחכמים מדובר באיסור מדרבנן.
בשיטת חכמים, הבהיר רבי שמעון בן אלעזר בברייתא, כי דווקא בגזיזה רגילה פוטרים חכמים אך אם הגזיזה הייתה בכלי מדובר באיסור מהתורה, ורק מכיוון שכך, גזרו חכמים אף על גזיזה ביד שהיא מותרת.
בנוסף הוסיף רבי שמעון בן אלעזר חילוק נוסף בהלכות אלו, ואמר כי חומרא זו היא דווקא כאשר הציפורן לא פירשה ברובה, אך אם רובה פירשה אין חייב חטאת, ואם ציצי העור שליד הציפורן פירשו כלפי מעלה ומצערות אותו, התירו חז"ל לחתוך אף ביד, מכיוון שגם אם היה עושה דבר זה בכלי היה זה רק איסור מדרבנן, והרי זה שבות דשבות במקום צער גדול. אם כי, נחלקו הראשונים, אם "למעלה" הכוונה היא לכיוון הציפורן הוא כלפי הגוף ופסקו האחרונים שיש לחשוש לכל השיטות.
הפוסקים מבהירים כי החילוק בין גזיזה ביד לגזיזה בכלי היא רק בבהמה וחיה בעודן בחיים, שהדרך היא להשתמש בגזיזתם בכלי ואין תולשים מהן שיער משום צער בעלי חיים; אך בבהמה וחיה מתות וכן בעוף, אף בעודו חי, התלישה ביד היא איסור מהתורה.
הערות שוליים

↑  A Dictionary of the Ugaritic Language in the Alphabetic Tradition, Gregorio Olmo Lete, Joaquín Sanmartín, W G E Watson, Brill Academic Pub, 2015, page 311
1 2 3  משנה ברורה סימן ש"מ ס"ק ה'
↑  שולחן ערוך סימן ש"מ
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ט', הלכה ז'.
↑  לגברים יש איסור מיוחד החל גם בימות החול, באופן כזה שסורקים את השערות בחזקה, שכן תלישת שער מפאות הראש הוא איסור מהתורה, במקומות מסוימים, לפי מחלוקת הראשונים.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף צ"ד, עמוד ב'.
↑  דעת רש"י שם
↑  דעת רבינו תם שם
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
מסר ניווט של גלונאס

מערכת גלונאס (GLONASS) מכילה שני סוגים של מסרי ניווט בקצב שידור של 50 ביט לשנייה (bps) באותות C/A ו-P, כאשר כל סוג מספק מידע הנדרש למשתמש כדי להפיק לחשב את מיקומו, כולל משתנים המאפשרים לחשב את קואורדינטות לווייני גלונאס, נתוני שעונים שלהם.
מסר C/A

מסר הניווט בדיוק רגיל, C/A, משודר באופן רציף ומחזורי עם זמן מחזור של 2.5 דקות. כל מסגרת-על (super-frame) מכילה 5 מסגרות (frame) של 30 שניות, וכל מסגרת מכילה 15 מחרוזות של 2 שניות (100 ביט כל אחת).
המסר מכיל מידע עדכני על הלוויין המשדר ומידע לא עדכני על שאר הלוויינים. המידע העדכני כולל נתוני אפמריס, סחיפה של השעון הלווייני, סטטוס תקינות הלוויין ומידע על ההפרש בין התדר המשודר לתדר הנומינלי. המידע הלא עדכני משודר בביטים 5-15 של כל מסגרת (אלמנך של 24 לוויינים), כאשר מסגרות 1-4 מכילות נתוני 20 לוויינים (5 לכל מסגרת), והחמישית נתוני 4 לוויינים נוספים. שתי המחרוזות האחרונות של המסגרת החמישית מכילות ביטים שמורים (כל אלמנך תופס 2 מחרוזות).
נתוני האפמריס מחושבים 24 שעות קדימה במרכז השליטה הקרקעי, והלוויינים משדרים סט חדש של אפמריס כל 30 דקות. נתונים אלו שונים מהאפמריס של מערכת GPS. במקום נתוני מסלול קפלריים, הם משודרים במערכת ECEF קרטזית של מיקום ומהירות ושינויי תאוצה ירחיים ושמשיים. מסמך GLONASS-ICD מגדיר משוואות אינטגרציה על בסיס מתודת רונגה-קוטה מסדר רביעי, הכוללת מקדמי הרמוניה גאופוטנציאליים אזוריים. לעומת זאת האלמנך דומה לזה של ה GPS, נתון כמשתנים קפלריים ומעודכן בערך פעם ביום.
מסר C/A > L1OC

| שדה | שדה | גודל, bits | תיאור |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קוד זמן | СМВ | 12 | רצף קבוע‏ 0101 1111 0001 ‏(5F1h) |  |
| סוג מחרוזת | Тип | 6 | סוג מחרוזת הניווט |  |
| מזהה לוויין | j | 6 | 1 עד 63;‏ 0 שמור עד לכיבוי אות FDMA |  |
| מצב לוויין (State) | Гj | 1 | הלוויין:  0 — בריא,  1 — תקול |  |
| אמינות דאטה | lj | 1 | הודעות הניווט הן:   0 — אמינות,  1 — לא אמינות |  |
| קריאה חוזרת לקרקע | П1 | 4 | (שמור לשימושי מערכת) | (שמור לשימושי מערכת) |
| מוד אוריינטציה | П2 | 1 | מוד אוריינטציית הלוויין הוא:  0 — חישת שמש,  1 — מבצע הנעת פרדיקציה או מצב מעבר |  |
| UTC תיקון | КР | 2 | ביום האחרון של הרבעון הנכחי, ב-00:00 (24:00), UTC, דקה מעוברת:   0 — לא צפוי,  1 — צפוי עם ערך חיובי,  2 — לא ידוע,  3 — צפוי עם ערך שלילי |  |
| ביצוע תיקון | А | 1 | לאחר סוף המחרוזת הנכחית, תיקון ה UTC הוא:    0 — לא צפוי d,  1 — צפוי |  |
| זמן לוויין | ОМВ | 16 | Onboard time of the day in 2 s intervals (0 to 43199) |  |
| מידע |  | 184 | תוכן משתנה לפי סוג המחרוזת |  |
| CRC | ЦК | 16 | Cyclic redundancy code |  |
| סך הכל | סך הכל | 250 |  |  |
מסר P

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

אותות GPS
קלנטן

קלנטן (במלאית: Kelantan) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. קלנטן נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון-מערב, ים סין הדרומי בצפון-מזרח, טרנגנו במזרח, פהנג בדרום ופרק במערב. בירתה, המשמשת גם כבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן), היא קוטה בהרו.
שמה המורחב של המדינה הוא קלנטן דרול נאים (במלאית: Kelantan Darul Naim, בג'אווי: كلنتن دار النّعيم).
היסטוריה

עד המאה ה-15 קלנטן נשלטה על ידי אימפריות אזוריות שונות, כמו סריביג'איה (Srivijaya), מג'פהיט וסיאם. ב-1411 הראג'ה של קלנטן הכריז על עצמאותה מסיאם והיא נהפכה למרכז מסחרי חשוב באזור בהמשך המאה ה-15. ב-1499 היא הפכה למדינה וסאלית של סולטנות מלאקה.
ב-1511 סולטנות מלאקה הופלה על ידי פורטוגל וקלנטן התפרקה לשבטים קטנים ששילמו מס לממלכת פטני (Kerajaan Pattani). עד תחילת המאה ה-17 פטני הצליחה להשתלט לחלוטין על מרבית אזור קלנטן.
ב-1760 אזורי קלנטן אוחדו והיא הפכה להיות מדינת חסות של סולטנות טרנגנו. בשלב מסוים בסוף המאה ה-18 פרצה בקלנטן מלחמת אזרחים בין תומכי טרנגנו ובין המתנגדים לה אשר בסופה קלנטן הפכה לעצמאית וב-1800 הוכתר הסולטאן הראשון שלה. בהמשך קלנטן חתמה על ברית עם סיאם, אותה ניצלה האחרונה כדי להשתלט על קלנטן.
ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם קלנטן, לידי הבריטים. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קלנטן נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את קדה עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד. ב-1945, עם סיום המלחמה, קלנטן הוחזרה לבריטניה.
ב-1946 קלנטן צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.
כלכלה

כלכלת קלנטן מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז וטבק. בנוסף לחקלאות הכלכלה מסתמכת על דיג ותיירות.
קלנקן

| קלנקן |
| --- | --- |
 
תקופה
מיוקן, 15 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קריאמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פורוסרקוסיים
סוג:: קלנקן
מין:: Kelenken guillermoi
שם מדעי
 Kelenken ‏Bertelli, 2007
תחום תפוצה


קלנקן (שם מדעי: Kelenken) הוא סוג של עוף אימה ענקי, מסדרת הקריאמאים, אשר חי באמריקה הדרומית (בייחוד באזור ארגנטינה של היום) הקדומה בתקופת המיוקן, לפני 15 מיליון שנה. הוא היה העוף הגדול ביותר במשפחת עופות האימה, אך קטן במשקלו מהברונטורניס שחי באותה תקופה.
מאפיינים

סוג זה הוגדר בשנת 2007 ונכלל בו מין אחד - Kelenken guillermoi. הוא קרוי על שם מפלצת הקלנקן, מתרבות האינדיאנים בני הקבוצה האתנית של הטוולצ'ה, שוכני הפמפס.
הקלנקן היה עוף עצום בעל גולגולת באורך 71 סנטימטרים - הגולגולת הגדולה ביותר של עוף כלשהו שנמצאה, הגיע לגובה של כשלושה מטרים ולמשקל של עד 160 קילוגרם. הוא היה העוף הגדול ביותר בתחומי תפוצתו, יחד עם הארגנטוויס, והיה מסוגל לטרוף את כל היצורים הקטנים בתחומי מחייתו.
ייתכן שרדף אחרי טרפו במרחבי הערבות הקדומים, והכה אותו עם מקורו העצום עד שמת. אפשרות נוספת היא שחיכה לטרפו במסתור, תקף אותו ממארב ותפס טרף קטן יותר עם מקורו הענקי. ייתכן גם שגנב טרף מטורפים אחרים באמצעות ממדיו העצומים וקריאותיו הצורמות, בדומה לנשרים ועיטים מודרניים.
בתרבות

עוף זה הופיע בסדרה טורפים פרהיסטוריים ובמשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.