stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לפני המקום
פרשנות > עושרו של הספר

הספר "לפני המקום" מתאפיין בעושר רב. שפתם של שלושה מגיבוריו – באר, זוסמן ורפופורט – גדושה ברמזים לדברי חז"ל, וגיבורים אלה, שאליהם מצטרפת קתרינה זיגל, מפגינים שליטה מופלאה בתולדות הספרות העברית. עושר זה הוביל את חוקרת הספרות זיוה שמיר לשלל שאלות:
הרושם הוא שאף את מחבר הספר הטרידו שאלות אלה, לא רק כאשר המספר מונה את פגמיו האפשריים של הספר, ובין השאר שואל: "האין בספר עודף דידקטיות והפגנה מוגזמת של למדנות, דבר שעלול להיראות בעיני הקוראים כניסיון נואש של המחבר לחפות על בורותו?". בניגוד לעגנון, שנקט אף הוא בגישה למדנית ברבים מסיפוריו, אך הותיר לקורא לגלות בעצמו את האינטרטקסטואליות שבסיפור, באר טורח, בחלק המקרים, לתת הסבר לקורא שלא פענח את הסיפור. כך, למשל, כאשר זוסמן אומר לבאר: "אבוא אצלך במקלי ובמעותי", עונה לו באר: "ובלבד שיהיה הדבר ביום הכיפורים שחל להיות בחשבונך". זהו רמז עבה כקורת בית הבד למחלוקת בין רבי יהושע לרבן גמליאל בדבר עיבור החודש, המתוארת במשנה, במסכת ראש השנה, אך לאחר שיחה זו טורח המספר לספר לקורא את כל סיפור המחלוקת. במקרה אחר מותיר באר לקורא לפענח את הרמזים: "מי שהוליך את יוסף הצדיק אל משכבה של אשת אדוניו במצרים, את נֹח בנו יחידו של חנינא-ליפא אל מאחורי הגדר למאריניטשקא, את הרוכל אל חיקה של האדונית בשדה יער ..." - כך הוא כותב ואינו מפרש.
פרשנות > שפת הספר

שלושה מגיבורי הספר, זוסמן, רפופורט ובאר הם בעלי רקע תורני. שניים מהם, זוסמן ובאר, הם שומרי מצוות (זוסמן מתפלל בבית הכנסת "גבורות יש"ע" ומגיש לאורחיו מזון כשר, באר אינו אוכל בשר במסעדה לא כשרה, ונמנע מחילול שבת). זיקתם ליהדות באה לידי ביטוי בולט בשפתם, המתובלת בציטוטים מארון הספרים היהודי. דוגמאות:
כאשר זוסמן אומר לבאר: "אבוא אצלך במקלי ובמעותי", עונה לו באר: "ובלבד שיהיה הדבר ביום הכיפורים שחל להיות בחשבונך" – השניים מתפקדים כשני זרים הנפגשים לראשונה ומחליפים ביניהם את שני חלקיה של סיסמה סודית שנועדה לוודא ששניהם שותפי סוד. גם פגישתם הבאה החלה בטקס דומה: זוסמן פתח במילים משירו של יהודה הלוי, "ציון הלא תשאלי": "אַשְׁרֵי מְחַכֶּה וְיַגִּיעַ וְיִרְאֶה עֲלוֹת אוֹרֵךְ", ובאר משלים "וְיִבָּקְעוּ עָלָיו שְׁחָרָיִךְ".
רפופורט מציע לבאר לעצור ולהשתין במלון מהודר: "נטיל מים בחברותא על רצפת בהט ושש ודר וסוחרת" – תיאור חדר השירותים נלקח ממגילת אסתר, פרק א', פסוק ו', שם מתואר הפאר במשתה אחשוורוש. "אתה יודע רזי עולם ותעלומות סתרי כל חי" ציטט רפופורט מתפילת מוסף של יום הכיפורים, לאחר שבאר זיהה את מוצאו המשפחתי.
בולט בשפתו האחרת ניקולאי, הנהג שהעמיד זוסמן לרשות אורחיו בברלין. באר מופתע כאשר ניקולאי פונה אליו בעברית ואומר: "אני גולנצ'יק, אחי. אכלתי חרא שנתיים בפלס"ר, מארבים, קו, מבצעית בקסבה, אבטחת שב"כ בבַּלַטַה, כל הבבל"ת הרגיל".
פרשנות > באר ועגנון

פרופ' יגאל שוורץ מוצא זיקה הדוקה בין "לפני המקום" ובין ספרו של ש"י עגנון, "אורח נטה ללון":
לקריאה נוספת

ניצה פרילוק, "חסיד ומוכר ספרים בעולם של האתמול", ידע-עם 69-70, 2009, עמ' 125–137
חבצלת פרבר, "חשבון נפש של סופר ושל יהודי", האומה 171, 2008, עמ' 118–124
זיוה שמיר, "החיים והספר : על ספרו החדש של חיים באר, 'לפני המקום'", גג 17, 2008, עמ' 12–17
דינה שטיין, "'במקלי ובמעותַי': אמת, סמכות ואלוזיות ב'לפני המקום'", בקובץ: חנה סוקר-שווגר וחיים וייס (עורכים), מלאכת החיים - עיונים ביצירתו של חיים באר, הוצאת עם עובד, תשע"ד
הערות שוליים

↑  חיים באר, לפני המקום, עמ' 33-28
↑  לפני המקום, עמ' 47
↑  לפני המקום, עמ' 185-182
↑  לפני המקום, עמ' 241-238
↑  לפני המקום, עמ' 213-206
1 2  לפני המקום, עמ' 259
↑  ראו גם: נורית גוברין, "בכף הקלע: מתח ההקשבה לעצמו ביצירתו של חיים באר", בקובץ: חנה סוקר-שווגר וחיים וייס (עורכים), מלאכת החיים - עיונים ביצירתו של חיים באר, הוצאת עם עובד, תשע"ד, עמ' 52-51
↑  בראשית רבה סח ט
↑  אגרת הרמב"ן
↑  ורד לי, כולנו בדרני תרבות, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2007
1 2  זיוה שמיר, חיים באר / לפני המקום - כי מעפר אתה ואל עפר תשוב, באתר e-mago, ‏4 בספטמבר 2007
↑  לפני המקום, עמ' 74
↑  לפני המקום, עמ' 20
↑  ניצה בן-דב, לשונו לשונם, כיוונים חדשים 17, ינואר 2008, עמ' 302, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
1 2  לפני המקום, עמ' 157
↑  לפני המקום, עמ' 54
↑  לפני המקום, עמ' 92
↑  לפני המקום, עמ' 291
↑  חיים באר, לפני המקום, עמ' 10
↑  משנה, מסכת ראש השנה, פרק ב', משניות ח'-ט'
↑  לפני המקום, עמ' 113
1 2  לפני המקום, עמ' 98
↑  חנן חבר, יגאל שוורץ, הספר על הספר על הספר (שלא נכתב), באתר הארץ, 25 בספטמבר 2007
| כתבי חיים באר |
| --- | --- | --- |
| שירה | שעשועים יום יום |  |
| רומנים | נוצות • עת הזמיר • חבלים • לפני המקום •  אל מקום שהרוח הולך • חלומותיהם החדשים • בחזרה מעמק רפאים |  |
| ספרי עיון | גם אהבתם גם שנאתם - ביאליק, ברנר, עגנון מערכות-יחסים • מזיכרונותיה של תולעת ספרים • חדרים מלאים ספרים • קשר לאחד |  |
טיסה 9605 של רוסאייר

| --- | --- |

טופולב Tu-134 של רוסאייר, דומה לזה שהתרסק
 תאריך:  20 ביוני 2011
 מיקום:  הכפר בסובץ, רובע פריאונז'סקי, סמוך לפטרוזבודסק, קרליה, רוסיה
 גורם:  תנאי מזג אוויר קשים
 קואורדינטות:  61°52′10″N 34°08′53″E﻿ / ﻿61.86944444°N 34.14805556°E﻿ / 61.86944444; 34.14805556
 הרוגים:  47
 פצועים:  5 
 ניצולים:  5
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  טופולב Tu-134
 מספר זנב:  RA-65691
 מוצא:  דומודדובו, מוסקבה
 יעד:  פטרוזבודסק, פטרוזבודסק
 מפעיל:  רוסאייר
 נוסעים:  43
 אנשי צוות:  9
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימקום התאונה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימקום התאונה(למפת קרליה (רפובליקה) רגילה) פטרוזבודסק קונדופוגה קוסטומוקשה סגז'ה סורטאבאלה מדבז'ייגורסק קם פיטקיאראנטה בלומורסק מורמנסק ארכנגלסק וולוגדה לנינגרד פינלנד הים הלבןמקום התאונה(למפת קרליה (רפובליקה) מוגדלת) פטרוזבודסק קונדופוגה קוסטומוקשה סגז'ה סורטאבאלה מדבז'ייגורסק קם פיטקיאראנטה בלומורסק מורמנסק ארכנגלסק וולוגדה לנינגרד פינלנד הים הלבןמקום התאונה
 
אסון התעופה סמוך לפטרוזבודסק אירע ב-20 ביוני 2011, כאשר מטוס טופולב Tu-134 של חברת התעופה רוסאייר בטיסת 9605 ממוסקבה לפטרוזבודסק, התרסק ועלה בלהבות על כביש מהיר, כשביצע נחיתת אונס שנדרשה עקב תנאי מזג אוויר קשים. המטוס התרסק במרחק 600 מטר מנמל התעופה פטרוזבודסק, כאשר לדברי פקחי הטיסה של נמל התעופה, הם דרשו מהטייס לבצע כמה סיבובים מעל לנמל התעופה טרם הנחיתה, אך הטייס החליט לנסות לנחות. כתוצאה מההתרסקות נהרגו 47 מתוך 52 נוסעים.
קורבנות

בין הנודעים שבהרוגי האסון היה ולדימיר פטאיי, שופט כדורגל מליגת העל הרוסית. החל מ-2010 היה לשופט פיפ"א.
נוסף לזה, בין ההרוגים דווח כי נהרגו בכירים מתעשיית הגרעין הרוסית.
סרגיי ריז'וב, מנכ"ל הידרו-פרס (ОКБ Гидропресс), חברת בת של רוסאטום העוסקת בעיבוד כורים אטומיים.
גנאדי בניוק, סמנכ"ל הידרו-פרס
ניקולאי טרונוב, מנהל מחלקת תכנון גנרטורים לכורים אטומיים ורכיבי חימום בהידרו-פרס
ואלרי ליאלין, ראש מחלקה באטומאנרגומאש (Атомэнергомаш), חברת-בת של רוסאטום העוסקת בייצור מכונות עבור תעשיית האנרגיה האטומית ברוסיה.
קאזוקי טאקאהאשי

| --- | --- |
טאקאהאשי ב-2005
טאקאהאשי ב-2005
 לידה:  4 באוקטובר 1961 טוקיו, יפן
 נהרג:  4 ביולי 2022 (בגיל 60) נאגו, אוקינאווה, יפן
 שם במה:  高橋 和希 
 שם לידה:  高橋 一雅 
 מדינה:  יפן יפן
 תקופת הפעילות:  1981–2022 (כ־41 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2015) 
 http://studio-dice.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קאזואו טאקאהאשי (ביפנית: 高橋 一雅,‏ 4 באוקטובר 1961 – 4 ביולי 2022), שנודע בשם העט קאזוקי טאקאהאשי (高橋 和希), היה אמן מאנגה יפני הידוע כיוצר של סדרת המאנגה יו-גי-הו!.
משחק הקלפים המבוסס עליה, יהפך לימים למשחק קלפי האספנות הנמכר ביותר בעולם על פי ספר השיאים של גינס.
קריירה

ב-1981 כתב טאקאהאשי את המאנגה המצליחה הראשונה שלו, מאנגה בת פרק אחד בשם Ing! Love Ball, שפורסמה במגזין השונן Weekly Shōnen Sunday בהוצאת Shogakukan וזכתה באותה שנה בפרס מיוחד מטעם ההוצאה לאור. מאנגה זו נכתבה ופורסמה תחת שם העט האג'ימה מייאבי.
הפריצה שלו לקהל הרחב הגיעה ב-1986 עם פרסום סדרת המאנגה Go-Q-Choji Ikkiman, אותה עיבד טאקאהאשי מאנימה בעלת אותו השם. בהמשך, בין השנים 1990–1992, כתב טאקאהאשי מאנגות נוספות שחלקן התפרסמו במגזין Weekly Shōnen Jump של הוצאת Shueisha, בה הוא עתיד לימים לפרסם את סדרת המאנגה הידועה ביותר שלו, יו-גי-הו!. לימים, יתייחס טאקאהאשי אל המאנגות המוקדמות שיצר ופרסם כ"כישלונות חרוצים".
סדרת יו-גי-הו! (遊☆戯☆王, מיפנית: "מלך המשחקים") פרי עטו יצאה לאור לראשונה ב-1996, ורצה בהמשכים במגזין Weekly Shōnen Jump עד 2004. סדרת המאנגה זכתה להצלחה עולמית, עם מכירות של למעלה מ-40 מיליון עותקים, וכן למספר עיבודים טלוויזיוניים (סדרת אנימה בת 27 פרקים בהפקת טואי אולפני אנימציה; וסדרת אנימה נוספת, וידועה יותר, בת 224 פרקים בהפקת TV Tokyo/NAS שאף דובבה לשפות נוספות וביניהן עברית), ולמשחק קלפי אספנות באותו שם שנוצר על ידי חברת Konami ומחזיק בשיא גינס בהיותו משחק קלפי האספנות הנמכר ביותר בעולם, עם מכירות של למעלה מ-25 מיליון קלפים נכון ל-2011. חותמו של טאקאהאשי על יצירת המשחק היה כה בולט, שעד 2020 כל הקלפים שיצאו על ידי קונאמי הכילו שורה המייחסת את זכויות היוצרים ישירות לטאקאהאשי.
אף על פי שהוא לא כתב את מאנגות ההמשך של הזיכיון, המשיך טאקאהאשי לפקח על הזיכיון והתפתחותו עם תום ריצתה של המאנגה המקורית ועד למותו.
בין המאנגות הנוספות שפרסם לאחר מכן נמנות, בין היתר, מאנגה בת פרק אחד בשם Drump שהתפרסמה ב-Weekly Shōnen Jump ב-2013; The Comiq משנת 2018; ומאנגה בת פרק אחד בשם Secret Reverse שנכתבה ופורסמה ב-2019 כחלק משיתוף פעולה בין Shueisha לבין מארוול קומיקס.
חיים אישיים

טאקאהאשי היה חובב משחקים, ואהב לשחק משחקי קלפים ומשחקים כשוגי ומה-ג'ונג, וכן במשחקי תפקידים שולחניים. בראיון שהעניק למגזין Shonen Jump האמריקני, ציין טאקאהאשי כי המאנגות האהובות עליו הן אקירה מאת קאצוהירו אוטומו, ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו מאת הירוהיקו אראקי, ודרגון בול מאת אקירה טוריאמה. כמו כן, ציין טאקאהאשי כי הוא נהנה גם מקריאת קומיקס אמריקני, וציין את הלבוי של דארק הורס קומיקס כקומיקס המערבי האהוב עליו.
כלב המחמד של טאקאהאשי, כלב מגזע שיבה-אינו בשם "טארו", הונצח בקלף היו-גי-הו "Shiba-Warrior Taro"; טאקאהאשי עצמו צייר את האיור שעל הקלף.
טאקאהאשי נהג להביע בפומבי את דעותיו בנושאי פוליטיקה באמצעות אמנותו. בין היתר, העלה לחשבון האינסטגרם שלו איור פרי עטו ובו נראות מספר דמויות מזיכיון "יו-גי-הו!" שמבקרות את ממשל שינזו אבה ומעודדות את הבוחרים להצביע בבחירות ב-2019. בהמשך, התנצל טאקאהאשי על הפרסום.
ב-4 ביולי 2022, טבע טאקאהאשי למוות וגופתו נמצאה יומיים לאחר מכן, ב-6 ביולי, בסמוך לחופי נאגו שבאוקינאווה, על ידי משמר החופים היפני. על פי דיווח שהתפרסם ב-11 באוקטובר בעיתון "כוכבים ופסים" של הצבא האמריקני, טבע טאקאהאשי בניסיון להציל שלושה בני אדם שנלכדו בזרם סחף.
פרסומים

Ing! Love Ball (ING!ラブボール) (1981; פרק אחד, פורסם במגזין Shogakukan's Weekly Shōnen Sunday)
Go-Q-Choji Ikkiman (剛Q超児イッキマン) (1986; סדרת מאנגה, פורסמה במגזין Kodansha's Weekly Shōnen Magazine)
Tokio no Taka (闘輝王の鷹) (1990; one-shot, פרק אחד, פורסם במגזין Shueisha's Weekly Shōnen Jump)
Tennenshoku Danji Buray (天然色男児BURAY) (1991–1992; סדרת מאנגה, פורסמה במגזין Shueisha's Weekly Shōnen Jump)
Yu-Gi-Oh! (遊☆戯☆王) (1996–2004; סדרת מאנגה, פורסמה במגזין Shueisha's Weekly Shōnen Jump)
Drump (2013; פרק אחד, פורסם במגזין Shueisha's Weekly Shōnen Jump)
The Comiq (2018; סדרת מאנגה, פורסמה במגזין Shueisha's Weekly Shōnen Jump)
Secret Reverse (2019; יצא לאור במגזין Shueisha's Shōnen Jump+)
הערות שוליים

↑  福山幸司, 『遊戯王』の作者・高橋和希さんが死去。沖縄県名護市で遺体となって発見、海上保安署と警察が死亡するまでのいきさつを調査中と報道, 電ファミニコゲーマー – ゲームの面白い記事読んでみない？, ‏2022-07-07 (ביפנית)
↑  Samuel Spencer, Kazuki Takahashi Dead At 60: Celebrating The 'Yu-Gi-Oh' Creator's Legacy, Newsweek, ‏2022-07-07 (באנגלית)
↑  Yu-Gi-Oh! Sets Guinness Record with 25.1 Billion+ Cards, Anime News Network (באנגלית)
↑  ב-2020 הוחלפה השורה במהדורה האנגלית של הקלפים כך שזכויות היוצרים מיוחסות שם לסטודיו שטאקאהאשי הקים, Studio DICE, וכן ל-Shueisha ולקונאמי.
↑  SHONEN JUMP, web.archive.org, ‏2008-04-12
↑  "Kazuki Takahashi interview". Shonen Jump. Vol. 1, no. 20. הוצאת Viz Media. אוגוסט 2004.
↑  Shiba-Warrior Taro, Yu-Gi-Oh! Wiki (באנגלית)
↑  Yu-Gi-Oh Creator Kazuki Takahashi Apologizes for Political Statements, Anime News Network (באנגלית)
↑  Army officer recognized for rescuing three people from riptide that killed ‘Yu-Gi-Oh!’ creator, Stars and Stripes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5055339  BNE: XX4853432  BnF: cb13520005k (data)  CiNii: DA1229310X  GND: 1076308082  ISNI: 0000 0001 1441 4325  LCCN: nr2003011815  NDL: 00542773  NLA: 43076348  NLK: KAC200002196  NTA: 253184878  RERO: 02-A011653180  SUDOC: 050222783  Trove: 1458738  VIAF: 6468149198266374940001   WorldCat (עם VIAF): 6468149198266374940001
שיגרו מיזוקי

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1922 Kohama, יפן 
 פטירה:  30 בנובמבר 2015  (בגיל 93) 30 בנובמבר 2015 
 שם לידה:  武良茂 
 תחום יצירה:  מאנגה
 זרם באמנות:  יוקאי
 יצירות ידועות:  גֶּה-גֶּה-גֶּה-נוֹ-קִיטַארוֹ
 פרסים והוקרה:  מדליית כבוד עם סרט סגול (1991)  אזרחות כבוד (6 במרץ 2008)  פרס אשאסי (2008)  פרס ההצטיינות בתרבות (2010)  אזרחות כבוד של טוקיו (1 באוקטובר 2011) 
 בן או בת זוג:  Nunoe Mura 
 צאצאים:  Etsuko Mizuki 
 www.mizukipro.com
 
שִׁיגֶרוּ מִיזוּקִי (ביפנית: 水木 しげる; 8 במרץ 1922 – 30 בנובמבר 2015) היה אמן מאנגה והיסטוריון יפני. ביצירתו התמקד ביוקאי (אנ'), סוגה העוסקת בתופעות על טבעיות ורוחות רפאים מהפולקלור היפני, ונחשב למומחה בתחום. הוא התפרסם בעיקר בזכות הקומיקס שכתב, "גֶּה-גֶּה-גֶּה-נוֹ-קִיטַארוֹ" ("ゲ ゲ ゲ の 鬼 太郎").
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

מיזוקי נולד ב-19 במרץ 1922 באוסקה, יפן, וגדל בעיירה סַקָאימִינָאטוֹ שבמחוז טוטורי. בילדותו כונה גֶּה-גֶּה-גֶּה, מה שמאוחר יותר שימש כהשראה לשמה של סדרת הקומיקס המפורסמת שלו.
מגיל צעיר גילה כשרון לאמנות. יצירותיו הוצגו בתערוכה והוא אף הוצג כילד פלא בעיתון "מָאינִיצִ'י שִׁימְבּוּן". לעומת זאת, בלימודים הפורמליים לא נחל הצלחה, משום שנטה לאחר והתקשה לעמוד במטלות. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי ניסה להתקבל לתיכון באזור מגוריו, אך נכשל. לבסוף התקבל לתיכון אחר, שהיה מרוחק ממקום מגוריו. גם בתיכון התפרסם בכישרון הציור שלו ויצירותיו פורסמו בעיתון.
לאחר שסיים את חוק לימודיו החל מיזוקי בחיפוש עבודה, אך התקשה לעמוד בזמנים ובמשימות ופוטר לעיתים קרובות. לבסוף החליט לממש את כישרונו ולפנות ללימודי ציור. לאחר כמה ניסיונות כושלים התקבל לאקדמיה לאמנות של קיוטו, אך חש שהלימודים אינם מתאימים ליכולותיו, ונטה להיעדר מהאקדמיה ולבלות במקום זאת בשיטוט ביערות הסמוכים.
בשנת 1940 החליט מיזוקי לעזוב את האקדמיה והתקבל למקום לימודים אחר, אך הושעה לאחר כחצי שנה בגלל ציונים נמוכים והיעדרויות רבות, והתחיל לעבוד בחלוקת עיתונים.
ביוגרפיה > שירות צבאי, פציעה ושחרור

בשנת 1942 גויס מיזוקי לצבא היפני ולחם באזור גינאה החדשה. במהלך המלחמה הוא נקלע להפצצה מצד ארצות הברית ואיבד את יד שמאל - ידו הדומיננטית. את הניתוח ביצע הרופא היחיד ששהה באזור, אופטומטריסט בהכשרתו, ללא חומר הרדמה. חוויותיו הקשות בצבא בזמן המלחמה השפיעו עליו רבות, וכנראה גרמו לו לדגול בפציפיזם. בראיון ל-NHK הסביר שמסיבה זו יצר את הדמויות הבדיוניות שלו ללא לאום וארץ מקור. למרות נכותו, קיווה שיוכל להמשיך בציור.
לאחר שובו ליפן והחלמתו עבד מיזוקי במגוון עבודות, כולל מוכר דגים ומפעיל תיאטרון נייר. בשנת 1948 ניסה להתקבל לאוניברסיטת מוסאשינו לאמנות, אך נתקל בקשיים כאשר האוניברסיטה דרשה תעודת סיום של בית ספר תיכון. למרות זאת, הוזמן מיזוקי לראיון ולבסוף התקבל לאוניברסיטה באופן חריג, בזכות כישרונו יוצא הדופן.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1957 פרסם מיזוקי את חוברת הקומיקס הראשונה שלו, "Rocketmen". בשנת 1967 החל לפרסם בעיתון 週刊少年マガジン (המגזין השבועי שוֹנֵן) את סדרת הקומיקס המפורסמת ביותר שלו, "גֶּה-גֶּה-גֶּה-נוֹ-קִיטַארוֹ" (ゲ ゲ ゲ の 鬼 太郎), שעוסקת בנער צעיר שנלחם במפלצות יוקאי. סדרה זו זכתה להצלחה רבה במיוחד. בשנת 1971 פרסם ביוגרפיה מצוירת של אדולף היטלר.
בשנת 1977 פרסם רומן גרפי בשם "NonNonBa", שתיאר את ילדותו ואת סיפורי המעשיות שאומנתו נהגה לספר לו. משנת 1989 ועד 1998 כתב את הסדרה ההיסטורית "תקופת שׁוֹוָּה בקומיקס" (コ ミ ッ ク 昭和), שתיארה את תקופת שווה בשילוב אנקדוטות אישיות מחייו. בשנת 1991 פרסם סדרה היסטורית קצרה במגזין לנוער "The Sixth Grader", בה תיאר את פשעי המלחמה שביצע הצבא היפני במהלך קרבות עם סין וקוריאה.
ביוגרפיה > זיקנה ומוות

בשנת 2005 הופיע מיזוקי בסרט 妖怪大戦争 (מלחמת היוקאי הגדולה), סרט שבוים בהשראת יצירותיו. בשנת 2010 שידרה NHK סדרת טלוויזיה קצרה בשם "אשתו של גֶּה-גֶּה-גֶּה" (ゲゲゲの女房), על חייו וחיי אשתו. יצירותיו היוו בסיס ל-12 משחקי ווידאו.
ב-30 בנובמבר 2015 לקה מיזוקי בהתקף לב, ונפטר בבית חולים בטוקיו.
פרסים והוקרה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעיר הולדתו של מיזוקי יש רחוב המוקדש להנצחתו, בדמות 120 פסלי ארד הממחישים את הדמויות שיצר, ומוזיאון המציג את יצירותיו ותולדות חייו.
בשנת 2016 זכה בפרס אייזנר על הסדרה "תקופת שווה".
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The Life and Death of Shigeru Mizuki, The Comics Journal, ‏29 בדצמבר 2015
1 2  Shigeru Mizuki’s War-Haunted Art and Life, The New Yorker, ‏10 בדצמבר 2015
↑  Michael Dylan Foster, Haunted Travelogue
↑  Japanese manga artist Shigeru Mizuki dies, BBC
↑  SHIGERU MIZUKI, THE LEGENDARY MANGA CREATOR AND 'YOKAI PROFESSOR,' FINALLY GETS HIS DUE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572420805171  PLWABN: 9810691799905606  BIBSYS: 11034413  BNE: XX4893580  BnF: cb15102771z (data)  CANTIC: a10758574  CiNii: DA01370934  GND: 119453878  ICCU: MODV291964  ISNI: 0000 0001 2134 6439  LCCN: n82248651  LNB: 000123636  MusicBrainz: 73a353e5-c7c3-4f6a-9ca9-23b1e31dfa08  NDL: 00046019  NKC: hka20231204568  NLA: 53819589  NLK: KAC200714775  NTA: 282390626  RERO: 02-A011841502  SUDOC: 103522026  Trove: 1539296  ULAN: 500371809  VIAF: 57979551   WorldCat (עם VIAF): 57979551 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שיגרו מיזוקי".
הרחוב להנצחתו של מיזוקי
ג'זין

ערך זה עוסק בעיירה נוצרית בדרום לבנון. אם התכוונתם למובלעת ברצועת הביטחון, ראו .
| --- | --- |
מבט על העיר ג'זין
מבט על העיר ג'זין
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  ג'זין
 שטח:  22.58 קמ"ר
 גובה:  1,300 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  25,000 (2004)
 קואורדינטות:  33°32′24″N 35°35′01″E﻿ / ﻿33.54°N 35.583611111111°E﻿ / 33.54; 35.583611111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןג'זין(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןג'זין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גֶ'זִּ֫ין (בערבית: جزين) היא עיירה נוצרית בדרום לבנון והיא בירת נפת ג'זין, במחוז דרום לבנון.
אטימולוגיה

השם ג'זין נובע ממילה סורית שפירושה "אוצר" או "מחסן". היסטוריונים רבים סבורים שהיישוב שימש כנקודת מעבר ואחסון סחורות לשיירות הסוחרים מצידון – עיר הנמל העתיקה, אל הרי השוף ומשם לבקאע ולסוריה.
גאוגרפיה

העיירה שוכנת כ-22 ק"מ מזרחית לצידון, 35 ק"מ צפונית למטולה, בגובה של כ-1,300 מטר מעל פני הים, על המורדות המערביים של ג'בל בארוכּ, על תחילתו של תוואי נהר האוואלי. משלושה צדדים היא מוקפת ברכסי הרים מיוערים בעצי אורן. ומצד צפון נפרש ואדי ג'זין.
העיר משתרעת על שטח של 2,421 דונם.
היסטוריה

ג'זין יושבת על הדרך הראשית מעיר הנמל צידון לבקעת הלבנון (הבקאע שבמזרח), ובשילוב הנוף ההררי והמצוקי שבאזור, היא מהווה נקודת מעבר אסטרטגית. על רקע זה, התחוללו בג'זין קרבות לאורך ההיסטוריה.
קרב ג'זין (1941) בתקופת מלחמת העולם השנייה בשנת 1941, נערך בין הדיוויזיה ה-7 האוסטרלית, כוחות בריטיים וכוחות השייכים לצבא צרפת החופשית שהיו חלק מבנות הברית, ובין הכוחות הצרפתיים של משטר וישי.
בתקופת מלחמת האזרחים הלבנונית הייתה העיירה מרכזה של מובלעת נוצרית, מובלעת ג'זין. המובלעת, הייתה בשליטת המיליציה הימנית שומרי הארזים. לוחמי המיליציה הגנו על העיירה על אף שכותרה על ידי כוחות עוינים; בתחילה מיליציות אסלמיות כצבא לבנון הערבי ואש"ף ומאוחר יותר צבא סוריה וחזבאללה.
במלחמת לבנון הראשונה נכבשה העיירה על ידי כוח צה"ל, במטרה לאפשר מעבר של כוחות נוספים צפונה אל כביש ביירות-דמשק. במהלך הקרב לחם צה"ל לראשונה במלחמה זו נגד כוחות סוריים, וזאת בניגוד לכוונה המוצהרת של ממשלת ישראל, שייעשה מאמץ להימנע ממגע עם הצבא הסורי.
לאחר הקמת רצועת הביטחון בדרום לבנון התגייסו רבים מתושבי העיירה לצבא דרום לבנון ושירתו בו עד לנסיגת צה"ל מדרום לבנון בשנת 2000. לאחר שהנסיגה מג'זין הוקדמה, מרביתם עברו להתגורר בעיר מרג' עיון וסביבתה.
אוכלוסייה

נכון לשנת 2014, אוכלוסיית ג'זין מנתה כ-16 אלף איש, כמחציתם (8,000 איש) הם בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. 97% מתושבי העיירה הם נוצרים-מרונים ומלכיתים ובעיירה ישנן מספר כנסיות ואף מנזר, אירועים דתיים מצוינים בתהלוכות. 3% הנותרים הם דרוזים ומוסלמים. העיר סירבה לקלוט פליטים ממלחמת האזרחים בסוריה, מחשש שיופר המאזן הדמוגרפי.
כלכלה

תיירות: ג'זין נחשבת לאתר תיירות ונופש פופולרי בלבנון, ולבנונים רבים, מרביתם נוצרים, מגיעים לעיירה הן בעונת הקיץ, והן בחורף, בתקופת חג המולד. התיירות לג'זין היא לבילוי, כמרכז אתני נוצרי והן על בסיס דתי.
תעשיית שיש: בג'זין ובאזור ישנם מרבצי שיש, המפורסמים בכך ש"ורידיהם" אדומים שלו. השיש של ג'זין שימש ומשמש לבניית ארמונות ובתי עשירים, בג'זין ובכל רחבי לבנון.
תעשיית סכינים, פגיונות וחרבות: עם קתות מעוטרות, משובצות באבנים טובות.
אתרי תיירות

מפל ג'זין: מפל מים שגובהו 74 מטר והוא נחשב לאחד הגבוהים בעולם, אך הזרימה בו נפסקת בחודשי הקיץ.
מערת פח'ר א-דין השני: בתחתית המפל נמצאת שהכניסה אליה היא רק בזחילה. במערה זו הסתתר האמיר הדרוזי הלבנוני, בשנת 1634, לאחר שצבאו ניגף מפני העות'מאנים. הם לא הצליחו לחדור למערה, ולכן מילאו אותה עשן והוא נאלץ לצאת ולהיכנע. כמה חודשים לאחר מכן, הוא הוצא להורג בקונסטנטינופול.
ארמון פריד סרחאל (قصر فريد سرحال): נבנה בשנת 1967 על ידי ד"ר פריד סרחאל כדי לשמש כמוזיאון לעתיקות וכן לתערוכות מתחלפות, אירועים תרבותיים ואמנותיים. בארמון ניתן למצוא קטעי ארכיטקטורה מאנדלוסיה, ארמון בית א-דין, ויוון העתיקה.
הארמון העירוני (القصر البلدي): ארמון שנבנה בשנת 1898, על ידי השליט האזורי, העות'מאני. הארמון משמש לקיום אירועים שנתיים כמו חג המולד ואירועים תרבותיים.
אחוזת כנען: אחוזה היסטורית שנבנתה ב-1892 על ידי סולימאן ביי כנעאן, לאומן לבנוני שפעל לשחרור תושבי האזור מבעלי הבית הפיאודליים הדרוזים. באחוזה יש עותק של המסמך שהעניק לתושבים בעלות מלאה על אדמותיהם. בנו מארון הלך בעקבותיו והיה בין אלו שציירו ועיצבו את דגל לבנון. בנו השני, בולוס, הקים בשנת 1926 את חברת החשמל המקומית, תוך ניצול כוח הזרימה של המפל.
מקומות קדושים
מזאר מקדש גבירתנו של המפל. הכנסייה נבנתה בשנת 1796, נהרסה ושוחזרה בשנת 1810 (על פי כתובת חקוקה על משקוף הכניסה). הכנסייה נהרסה שוב ברעידת האדמה בשנת 1956 ואז נבנתה מחדש, עם גג בטון.
כנסיית סנט מרון: הוקמה לראשונה בשנת 1700, נהרסה ברעידת אדמה בשנת 1758, שוחזרה ואז נשרפה שוב. המבנה הנוכחי נבנה ב-1868. המקומיים מספרים על ניסים רבים שנעשו בזכות הקדוש מארון.
מקדש הקדושים הלבנונים: מטחנת קמח ובית בד שנבנו ב-1860 ובשנת 2005 הפכו לכנסייה.
כנסיית סנט ג'וזף: נבנתה בשנת 1860, עם ארכיטקטורה ייחודית, ללא עמוד תמיכה מרכזי.
מנזר סנט אנתוני (מפדובה): הוקם בשנת 1774 בג'זין כמנזר לנזירות. בשנת 1954 הוסב המקום לנזירים בלבד. בשנת 2011 המנזר הורחב לממדיו הנוכחיים.
הכנסייה של יוחנן הקדוש: הוקמה בשנת 1706 ויש בה שני חלקים: הבסיס הוא מערה ולידה מעיין ובשנת 1992 הוקמה כנסייה, בצמוד למערה.
מנזר גבירתנו של השוף: ביישוב משמושה (ער'), כ-6 קילומטר צפונית לג'זין. נבנה בשנת 1732 ונהרס פעמיים ברעידות אדמה ופעם אחת (1860) נשרף בחלקו. נבנה מחדש בשנת 1924 ומאז משמש בית ספר ומוזיאון של פריטים הקשורים לחיי הנזירים, באזור.
אישים

השהיד הראשון: מוחמד בן מַכִּי (ער'), או בשמו המלא: השייח' שמס א-דין אבו עבדאללה מוחמד בן ג'מאל א-דין מַכִּי אל-עאמלי (736–784). נולד וגדל בג'זין, והיה אימאם שיעי בולט שהשפעותיו ניכרות על המשפט השיעי עד היום. הוא נחשב ל"שהיד השיעי הראשון". העלילו עליו שהוא מתירן, חוטא ומחטיא ולכן נכלא, נשפט והוצא להורג בדמשק.
הפטריארך פאולוס פטרוס מעושי (אנ') (בערבית: בולוס בוטרוס אל-מעושי) שנבחר ב-1955 ומונה לקרדינל המרוני הראשון, על ידי האפיפיור פאולוס השישי ב-1965.
ראו גם

קרב ג'זין
קרב קמ"ט-קק"ש
הערות שוליים

1 2 3 4  الوكالة الوطنية للإعلام - Jezzine fifth highest waterfall in the world, National News Agency
↑  אחד מקטעי הדרך כפי שצויר על ידי אמן אוסטרלי.
↑  Venetia Rainey, Lebanon’s refugee influx alarms Christians, aljazeera, 11 מאי  2014
1 2  Lebanon, Euromed, ‏2018-10-08
1 2 3 4 5  Melissa Chalhoub·Guides··, 10 Places You Must Visit In The Lebanese Town Of Jezzine, ‏2022-07-27
1 2  Aya Khoury, Top 5 Attractions in Jezzine, Lebanon Traveler, ‏2023-04-28
↑  Lebanon, Euromed, ‏2018-10-08
↑  rowan, Jezzine Travel Guide, Quit and Go Travel, ‏2022-04-12
1 2  Jezzine Waterfall, Alluring World, ‏2021-03-18
1 2 3 4 5  Jezzine, www.jezzinetourism.com
1 2 3 4  Religion, JEZZINE REGION (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575146105171  LCCN: no2008073455  VIAF: 143459085   WorldCat (עם VIAF): 143459085 
קתות סכינים משובצות, תוצרת ג'זין
הונוריפיקאביליטודיניטאטיבוס

קטע מהמחזה "עמל אהבה לשווא" של שייקספיר בו מופיעה המילה.
הוֹנוֹרִיפִיקׇאבִּילִיטוּדִינִיטׇאטִיבּוּס (בלטינית: Honorificabilitudinitatibus, ‏הגייה באנגליתקובץ:En-us-honorificabilitudinitatibus.ogg‏Ⓘ‏) היא מילה בלטינית, צורת הרבים של "honorificabilitudinitas", שניתן לתרגם למשמעות "להיות במצב מסוגלות לקבל כבוד". המילה ידועה באורכה החריג, ובפרט בשל העובדה שהיא המילה הארוכה ביותר בעבודותיו של ויליאם שייקספיר, הנאמרת פעם אחת במחזה פרי עטו "עמל אהבה לשווא". עיקר שימושה היה בתקופת ימי הביניים, אולם הופעתה במחזה החזירה אותה לאוצר המילים הספרותי של העת המודרנית.
אטימולוגיה

מקור המילה בלטינית של ימי הביניים. המילה היא צורת הרבים ביחסת המושא העקיף או השימוש של המילה "honorificabilitudinitas", המורכבת מהבסיס honorifico שמשמעותו "לתת כבוד", והסיומות abilis (מסוגל, ראוי), tudo ו-itas (שמשמעותן מצב מופשט).