stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיילר הקלין
קריירה > קולנוע

בגיל 13 נבחר הקלין לתפקיד מייקל סאליבן ג'וניור בסרט הפשע של סם מנדס "הדרך לפרדישן". על הופעתו זכה הקלין לשבחים ובפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר.
בשנת 2008 שיחק בסרט האימה "סולסטיס", לצדה של אמנדה סייפריד. בשנת 2011 הוא הופיע בקומדיה "רווקים לשבוע" בכיכובם של אוון וילסון וג'ייסון סודייקיס. בתחילת 2016 לוהק הקלין לסרט "חמישים גוונים של אופל" לתפקיד בויס פוקס, אך לא הופיע בסרט, ולבסוף הופיע בסרט ההמשך "חמישים גוונים של שחרור" שיצא בשנת 2018. באותה שנה הופיע בסרט "משקי בית", מותחן פוסט-אפוקליפטי לצד קייט בוסוורת' ולאנס רדיק, שיצא לאקרנים ב-28 ביוני.
הקלין כיכב בסרט "Bigger" של הבמאי ג'ורג' גלו, בו גילם את איש העסקים ג'ו וידר. בסרט שיחק שוב לצד קולטון היינס ששיחק לצדו גם בסדרת הנעורים "זאב צעיר". הסרט סיפר את סיפורם של האחים וידר המייסדים של הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף והוגי מר אולימפיה. הסרט הוקרן בבכורה ב-13 בספטמבר 2018 בלאס וגאס בשיתוף תחרות מר אולימפיה ועלה בבתי הקולנוע באוקטובר.
בשנת 2019 כיכב בקומדיה הרומנטית "אפשר לגלות לך סוד?", לצדן של אלכסנדרה דדריו ולברן קוקס כג'ק הרפר. הסרט הוא עיבוד לרומן באותו שם מאת סופי קינסלה שיצא ב-2003.
קריירה > טלוויזיה

ב-2003 החל את תפקידו בסדרת הדרמה "הרקיע השביעי" בתפקיד הנער מרטין ברואר, וזכה לביקורות אוהדות על הופעותיו בארבע עונות בסדרה. בשנת 2007, התארח בפרק בסדרה "CSI: מיאמי"
בשנת 2009 התארח בפרק בסדרה "קאסל" בתור דילן פאלטון, ושיחק לשני פרקים בסדרת הדרמה "לינקולן הייטס" ברשת ABC Family בתור טד.
בשנת 2011 גילם את דמותו של דרק הייל בסדרת הנוער "זאב צעיר". את תפקיד זה עשה עד העונה הרביעית, ובעונה השישית שב לתפקיד אורח.
ביולי 2019 החל לגלם את איאן ירקסה בסדרת המדע בדיוני "חיים אחרים" באתר נטפליקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Family Tree | ג'ף ג'ו |  |
| 2001 | Train Quest | בילי |  |
| 2002 | הדרך לפרדישן | מייקל סאליבן ג'וניור |  |
| 2008 | סולסטיס | ניק |  |
| 2011 | Open Gate | קיילב |  |
| 2011 | רווקים לשבוע | גרי |  |
| 2012 | Melvin Smarty | ריקי הרשי |  |
| 2016 | כולם רוצים את זה | גלן מקריינולדס |  |
| 2016 | Undrafted | ג'ונתן "דלס" דלה-מוניקה |  |
| 2017 | Stratton | מרטי |  |
| 2018 | חמישים גוונים של שחרור | בויס פוקס |  |
| 2018 | The Domestics | מארק וסט |  |
| 2018 | Bigger | ג'ו וידר |  |
| 2018 | ואז את הגעת | פרנק לואיס |  |
| 2019 | אפשר לגלות לך סוד? | ג'ק הרפר |  |
| 2020 | פאלם ספרינגס | אייב |  |
| 2023 | זאב צעיר: הסרט | דרק הייל | גם מפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003–2007 | הרקיע השביעי | מרטין ברואר | תפקיד ראשי; (עונות 11-8); 62 פרקים |
| 2007 | CSI: מיאמי | שון הודג'ס | פרק: "Sunblock" |
| 2007 | זעם דוב הגריזלי | ווס הרדינג | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2009 | לינקולן הייטס | טד | 2 פרקים |
| 2009 | הבנים שלי | אוון סקוט | פרק: "Spring Training" |
| 2009 | קאסל | דילן פלאטון | פרק: "Fool Me Once..." |
| 2011–2014, 2017 | זאב צעיר | דרק הייל | תפקיד ראשי; (עונות 4-1) תפקיד אורח (עונה 6); 63 פרקים |
| 2016–2019 | סופרגירל | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן | 6 פרקים |
| 2018, 2019 | הפלאש | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן | 2 פרקים |
| 2018, 2020 | החץ | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן | 2 פרקים |
| 2019 | חיים אחרים | איאן יארקז'ה | 3 פרקים |
| 2019 | באטוומן | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן | פרק: המשבר בעולמות האינסופיים" |
| 2020 | אגדות המחר | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן | פרק: המשבר בעולמות האינסופיים" |
| 2021–הווה | סופרמן ולויס | קאל-אל / קלארק קנט / סופרמן /ביזארו | תפקיד ראשי (4 עונות); 53 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Player Bio: Tyler Hoechlin". Arizona State University Athletics. נבדק ב-21 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16538337k (data)  GND: 1156050073  ISNI: 0000 0000 8348 5824  LCCN: no2003031253  VIAF: 1641159474151827660427   WorldCat (עם VIAF): 1641159474151827660427
ויל פרידל

| --- | --- |

פרידל בכנס קומיק-קון, 2019
 לידה:  11 באוגוסט 1976 (בן 48) הרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  קומיקאי ומדבב
 מקום לימודים:  מכללת אוקסידנטל  Avon High School 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ויליאם אלן "ויל" פרידל (באנגלית: William Alan "Will" Friedle; נולד ב-11 באוגוסט 1976) הוא שחקן, קומיקאי ומדבב אמריקאי. מאז 1999 נודע בעיקר בזכות עבודת הדיבוב שלו במגוון של סרטי וסדרות אנימציה. כשחקן, נודע בצעירותו מהסיטקום "ילד פוגש עולם" בתור אריק מת'יוס, ומסרט קומדיית הנעורים "מלחמת המינים" בתור בראד קימבל.
ביוגרפיה

בילדותו גדל פרידל באייבון, קונטיקט שבארצות הברית. שני הוריו, פטרישה ג'ואן (לבית לירי) וגארי אלן פרידל, הם עורכי דין.
לאחר סיום לימודיו עבר פרידל לניו יורק, בתקווה למצוא מבחני בד. ב-1997 היה פרידל בזוגיות עם ג'ניפר לאב יואיט, בזמן הצילומים לסרט קומדיית הנעורים בכיכובם "מלחמת המינים". מאוחר יותר שיחקה יואיט לצידו בתפקיד אורח בסיטקום בו השתתף.
פילמוגרפיה > סרטים

מלחמת המינים - גילום: בראד קימבל
באטמן: הדור הבא: שובו של הג'וקר - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
באטמן: אביר גות'אם - דיבוב
קים פוסיבול: כה הדרמה - דיבוב: רון סטופבל
פילמוגרפיה > סדרות

חוק וסדר - גילום: רוס
ילד פוגש עולם - גילום: אריק מת'יוס
מי מפחד מהחושך? - גילום: ג'ימי ארמסטרונג
באטמן: הדור הבא - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
פרויקט זיטה - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
מפגשים מהסוג האישי - גילום: סטאן
Go Fish ‏(2001) - פיט טרוטנר
קים פוסיבול - דיבוב: רון סטופבל
לילו וסטיץ': הסדרה - דיבוב: רון סטופבל (מקים פוסיבול)
הטיטאנים - דיבוב: פנג
ליגת הצדק - דיבוב: גרין לאנטרן, טרי מקגינס
הבאטמן - דיבוב: גירהד
אמריקן דרגון - דיבוב: בן הדוד גרגי
בן 10: כוח חייזרי - דיבוב: קן טניסון
אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה - דיבוב: דדפול
שומרי הגלקסיה - דיבוב: סטאר לורד
העולם של ריילי - תפקיד אורח; אריק מת'יוס
ספיידרמן (2020) - דיבוב: סוכן AIM
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

Rogue Galaxy
Kingdom Hearts II
Medal of Honor
Teen Titans - דיבוב: פאנג
אורי שני (מנהל)

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1947 (בן 77) רשפון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 מפלגה:  הליכוד 
 
אורי שני (נולד ב-29 בינואר 1947) הוא מנכ"ל ישראלי. היה מקורבו של ראש הממשלה אריאל שרון, וכיהן כמנכ"ל מפלגת הליכוד וראש לשכת ראש הממשלה. הורשע בעבירה של הפרת אמונים בתאגיד.
ביוגרפיה

שני גדל ברשפון ובקיבוץ יפעת. בבגרותו היה חקלאי במושב שדה משה וניהל חוות כבשים ותרנגולים לצד גידולי אפרסקים וגפנים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. הוא עבר טירונות צנחנים והודח ממסלול ההכשרה בשייטת. בהמשך עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שני לחם כקצין בחטיבת גולני במלחמת ששת הימים. הוא התיידד עם אריאל שרון במהלך מלחמת יום הכיפורים, בעת ששימש כמפקד פלוגת סיור באוגדתו. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח באל על.
בעת שאריאל שרון כיהן כשר המסחר, שני ניהל מאבק ציבורי במסגרת תנועת המושבים והקשר ביניהם התהדק. שני עזב את תחום החקלאות והפך לעוזרו של שרון. בהמשך מונה ליו"ר חברת עמידר (בשנים 1990–1992), ואחר כך ניהל עסקים שונים בתחום הנדל"ן. בעקבות דו"ח מבקר מדינה חריף נגד משרד השיכון של הליכוד ונגד שני, תפסה תאוצה הסיסמה "מושחתים נמאסתם" שהפכה לאבן פינה בתעמולת הבחירות של המערך בבחירות 1992. נגד שני הוגש ב-1995 כתב אישום שבו יוחסו לו 8 אישומים, בגין מעשים שביצע לכאורה בתקופת כהונתו כיו"ר מועצת המנהלים של חברת עמידר. בין האישומים, הפרת אמונים בתאגיד, עבירת מנהלים בתאגיד, מרמה והפרת אמונים וכן קבלת דבר במרמה. ב-1997 הורשע בבית משפט השלום בשתי עבירות של הפרת אמונים ולאחר ערעור לבית משפט המחוזי נותרה על כנה הרשעה אחת של הפרת אמונים בתאגיד על כך שעשה שימוש לצרכים פרטיים בנהג שהעמידה עמידר לרשותו. השופטים ציינו כי יש בעבירות גוון ברור של שחיתות. על שני הוטל קנס בסך 10,000 שקל ועונש מאסר על תנאי.
שני מונה למנכ"ל מפלגת הליכוד ב-1999. לאחר ניצחונו של שרון בבחירות מונה לראש לשכתו, עם כניסתו לתפקיד ראש הממשלה במרץ 2001. הוא פרש במפתיע מתפקיד זה באפריל 2002, לאחר שהתפתחה מתיחות בינו לבין מקורבים אחרים של ראש הממשלה. עם זאת, המשיך לשמש יועצו הקרוב של שרון בהחלטות מדיניות ופוליטיות, בין השאר במסגרת "פורום החווה" שכלל מספר מקורבים לשרון. בשנים 2002–2005 כיהן שני כמנכ"ל חברת שיכון עובדים מקבוצת אריסון השקעות, ובין 2005–2007 כמנכ"ל חברת שיכון ובינוי.
בדצמבר 2007 מונה למנהל כלל עסקיו של איש העסקים ארקדי גאידמק בישראל ובעולם, אך הוא עזב את תפקידו לאחר מספר חודשים. לאחר מכן היה ממקימי "קרן גדעון", זרוע של מוסדות מנהליים לגביית חובות וניהל אותה עד אוקטובר 2009, אז מונה למנכ"ל חברת "פולאר השקעות". ערכה של "פולאר השקעות" ירד מאז כניסתו של שני לתפקיד בעשרות אחוזים, בין השאר בשל הסתבכות החברה בפרויקט הנדל"ן הולילנד בירושלים. הוא הגיש את התפטרותו מהתפקיד במאי 2013 והתפטרותו נכנסה לתוקף בנובמבר 2013.
לאחר הבחירות בינואר 2013, שני מונה למנהל המשא ומתן הקואליציוני מטעמו של יאיר לפיד ומפלגתו יש עתיד, זאת במקביל להמשך תפקידו בפולאר השקעות. בנובמבר 2013 מונה ליו"ר וייעוץ לקבינט הדיור.
חיים אישיים

שני נשוי לאורלי ואב לארבע בנות. הוא מתגורר בתל ברוך.
הערות שוליים

↑   ליאת רגב משוחחת עם אורי שני בתוכנית "70 פנים", בערוץ YouTube של כאן 11, 2018.
1 2  שוקי שדה, רשת הקשרים של אורי שני, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2013
↑  חנה קים, "סבלנותו של הבולדוזר", הארץ, ‏ 15.09.2000.
↑  אמנון לוי, תרגיל רטורי שובב, חדשות, 13 באוגוסט 1993
↑  יצחק דנון, ‏אורי שני, לשעבר יו"ר עמידר, זוכה מהפרת אמונים בעניין העמדת משרדים לשר שרון, באתר גלובס, 23 במרץ 1999
↑  יואב יצחק, הזיכוי של המנכ"ל המיועד אורי שני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בפברואר 2001
↑  יוסי ורטר, עד 3 לפנות בוקר ניסה שרון להניא את ראש לשכתו המסור מלהתפטר, באתר הארץ, 19 באפריל 2002
יוסי ורטר, שני המתפטר: ממשלת אחדות היא הדבר הכי חשוב, באתר הארץ, 21 באפריל 2002
↑  מיכאל רוכוורגר, זעזוע בקבוצת שרי אריסון: מנכ"ל שיכון ובינוי אורי שני פרש במפתיע; ייתכן שימונה למנכ"ל אפריקה ישראל, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2007
↑  אביב לוי, ‏אורי שני עוזב את פולאר הקורסת; צבר שכר של כ-6 מיליון ש', באתר גלובס, 22 במאי 2013
↑  משה גולן, ‏אורי שני מונה כיועץ וכיו"ר קבינט הדיור - ללא שכר, באתר גלובס, 20 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008916689405171  VIAF: 5334160122849840630003   WorldCat (עם VIAF): 5334160122849840630003
תוכנית האמירויות הפלסטיניות

הערים במוקד התוכנית
תוכנית האמירויות הפלסטיניות היא הצעה של המזרחן מרדכי קידר לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. עיקרי התוכנית הם הקמת שבע אמירויות–ערי מדינה, על בסיס נפות הרשות הפלסטינית, וסיפוח שטחי הכפר לישראל. המטרה המרכזית של התוכנית היא יצירת שלטון פלסטיני המבוסס על מבנה החברה הערבית, שיאפשר ביטחון ושגשוג לפלסטינים ולישראל.
רקע, הנחות ורציונל

ההנחה הבסיסית של קידר היא, שהחברה הערבית היא חברה שבטית, שבה השייכות והנאמנות לשבט ולחמולה חזקות בהרבה מהשייכות והנאמנות ללאום או לדת. לדבריו, הדבר משתקף בהיעדר קשרי נישואין בין שבטים. לדבריו, השבטים שואפים לשלטון עצמי. קידר גורס כי הצלחתן של מדינות בעלות תרבות שבטית, באה בהתאמה ללגיטימיות של השלטון: שלטון לגיטימי יוצא מתוך הרוב השבטי הקיים, פועל למענו, ולכן מקובל על הציבור. זאת בניגוד לצורות שלטון אחרות כמו דיקטטורות המיעוט על הרוב (כמו סוריה וירדן), או על אוסף מיעוטים, או לחלופין – דמוקרטיה מתפוררת שלא מתאימה לחברות שבטיות. מרבית המדינות והאמירויות במפרץ הפרסי נשלטות על ידי חמולות, ולכן זוכות להצלחה, ביחס למדינות כושלות לדעתו, כמו אלג'יריה, תימן, לבנון, סודאן ומצרים. לטענתו, ההבדל אינו מצוי במשאבי הטבע והעושר החומרי, כי לטענתו דובאי דלת-הנפט מוצלחת בהרבה ביחס לעיראק ולוב, שלהן עתודות נפט גדולות.
המשטרים הלא מקוטבים של מדינות מקוטבות יכולים להתקיים ביציבות רק כאשר הם מבוססים על איחוד העם סביב אויב משותף – ישראל. לכן, ככל שהשלטון פחות לגיטימי, פוחת הסיכוי לשלום עם ישראל. וגם אם לבסוף מתקיים שלום, הוא רק עם השליט או המשטר שלו, ולא עם העם, כך שיציבותו של השלום תלויה ביכולת המשטר לדכא את עמו. לפי קידר, החברה הפלסטינית גם היא חברה שבטית בעלת תודעה לאומית חלשה. החמולות, שלהן שמורה הנאמנות החזקה מכל, מנוכרות אחת לשנייה. קידר טוען שהדבר מתבטא בהיעדר קשרי נישואין. לדבריו בחברה הפלסטינית כמעט ואין נישואים בינעירוניים. לכן מדינה פלסטינית תהיה משוסעת, ובשל כך ה"דבק" שיחזיק אותה הוא התנגדות לישראל, ולכן תעודד טרור נגדה. לכן, מציע קידר לתת מקום למבנה החברתי השבטי בצורת השלטון. בעוד שלדעתו, בציבור הפלסטיני נתפסת הרשות הפלסטינית היא כלי ישראלי לדיכוי הפלסטינים "בלי בג"ץ ובלי בצלם". לכן שלטון זה אינו לגיטימי בעיניה הפלסטינים, אך באופן אירוני קיומו תלוי בסכסוך מתמיד עם ישראל, לצורך שימור אחידות לאומית מתוך תחושת נרדפות. לכן הרשות, לפי קידר, מתעקשת על ריבונות בירושלים, שהיא בירת ישראל, מימוש זכות השיבה, שתפגע דמוגרפית במדינת ישראל, וממשיכה לשלם למחבלים ולמשפחותיהם, כדי למנוע את סיום הסכסוך. כך, מדינה פלסטינית כמדינת לאום תהווה כר פורה לכאוס, כפי שקרה במדינות רבות באביב הערבי, ולא תוכל להתקיים לצד ישראל בשלום וביציבות.
התוכנית

תוקם פדרציה עצמאית שתהווה איחוד שמונה ערי מדינה, בדומה לאיחוד האמירויות הערביות, על בסיס נפות הרשות הפלסטינית. באופן ספציפי, הוא מציין את חמולת אל-כרמי בטולכרם, החמולות מצרי, טוקאן ושכעה בשכם, החמולות ברגותי, טוויל ואבו עין ברמאללה, חמולת עריקאת ביריחו, החמולות ג'עברי, אבו סנינה, קוואסמה, נַתְשה ותמימי בחברון. את נפות ג'נין וקלקיליה הוא מקשר ל"שליטה מקומית" ואת רצועת עזה הוא מבקש לחלק לשש אמירויות. הרשות הפלסטינית תפורק ותוחלף בממשלה פדרטיבית של "איחוד האמירויות הפלסטיניות", ותחתיה, לכל אמירות תהיה חוקה וכלכלה ומערכת משפט אוטונומית. מדינת ישראל והעולם הערבי ידאגו לתיעוש ורווחת האמירויות ולפתרונות הנדסיים ולוגיסטיים. האינטרסים השלטוניים והיחסים עם ישראל ייקבעו על ידי השלטון המקומי בלבד, וכך גם הסכמי מים, חשמל וסחר. את הכפרים הפלסטיניים מציע קידר לספח לישראל ולאזרח אות תושביהם. לטענתו אלו מהווים "רק כ-10% מהפלסטינים" ולכן לא מהווים איום דמוגרפי. כמו כן אונר"א יפורק והפליטים הפלסטינים יועברו לטיפול נציבות האו"ם לפליטים. קידר טוען שעל פי המשפט הבין-לאומי לישראל זכות ריבונית מלאה על כל שטחי המנדט הבריטי, כי החלטה 181 מבחינה משפטית לא מומשה ופקעה. כמו כן הוא טוען שלתוכניתיו ביסוס משפטי בהסכמי סן רמו, התקפים מכוח סעיף 80 בפרק 12 של מגילת האומות המאוחדות.
ביקורת

שאול אריאלי התנגד לתוכנית כיוון שקידר רוצה להשאיר לישראל את מזרח ירושלים ולספח את בית לחם ואת "המרחב הכפרי" (שטחי הגדה שאינם חלק מהאמירויות), הוא בעצם רוצה לספח לישראל 2 מיליון פלסטינים. גם מוסי רז, ביקר את התוכנית וטען שאין בסיס לחלוקה לאמירויות כיוון שלמרות טענת קידר, הפלסטינים כן רואים בעצמם עם, וכן יש ביניהם קשרי נישואים המוכיחים זאת.
ראו גם

תוכנית הקנטונים
תוכנית אלון
תוכנית הפדרציה
תוכנית הקונפדרציה
הערות שוליים

↑  יוני קמפינסקי, ד"ר קידר: להקים 7 אמירויות ביהודה ושומרון, באתר ערוץ 7, 25 באפריל 2014
↑  מרדכי קידר, פתרון אולטימטיבי לבעיה הפלסטינית, באתר ynet, 14 בנובמבר 2008
↑  שרה העצני-כהן, הפתרון של דר מוטי קידר: שבע אמירויות ביוש, באתר nrg‏, 8 ביולי 2016
1 2   Lt. Col. (res.) Dr. Mordechai Kedar, Palestinian Scenarios מרדכי קידר, סרטון בערוץ "BESA Center", באתר יוטיוב (אורך: 19:34)
↑   מה לעשות בעזה ביום שאחרי המלחמה?, סרטון בערוץ "Dr. Mordechai Kedar", באתר יוטיוב (אורך: 07:02)
↑   סוגיות הליבה של הסכסוך – בטחון, פליטים, ירושלים וגבולות – ד"ר שאול אריאלי (מאמר שלישי מתוך שלוש), סרטון בערוץ "קרן ברל כצנלסון", באתר יוטיוב (אורך: 01:08:21)
גדי לוי

| --- | --- |

גדי לוי, פברואר 2020
 לידה:  14 בדצמבר 1969 (בן 55) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 
גדי לוי (נולד ב-14 בדצמבר 1969) הוא במאי דיבוב, שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

לוי נולד בישראל, שירת בגרעין נח"ל ובגדוד הנח"ל המוצנח. בוגר לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנת 1993 החל לדבב באולפני תומיתות לצד המדבבים שאולי הלוי, אסף אבידן ודן שצברג. לוי דיבב בסדרות כגון "חבורת בטטה", "העולם האבוד", "בוב הבנאי", "טומי ואוסקר", "הדרדסים", "דן הדוור", "פנדה ג'ין ג'ין", "פימפה", "נזק", "פלינט בלש הזמן" ועוד.
החל משנת 2007 דיבב בווידאופילם אינטרנשיונל ובאלרום, לרבות "פלאנט 51", "מרטין על הבוקר", "מקושקשים", "החמישייה הסודית", "אדגר ואלן", "שלוש, שתיים, אחת - פינגווינים!" ו"בן 10".
החל משנת 2010 דיבב בסדרות וסרטים כגון "פלורי והדרקונים", "טוני הוק: בום בום סאבוטז'", "בסקטירס", "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא", "קאיו", "אייס", "זו", "הדבורה מאיה", "צוות לעניין", "פלונטר עד עצם היום הזה", "משלוח מיוחד מכוכב X", "מדלן היפה", "אי המטמון", "ארצ'י והאדם הקדמון", "זורו המדהים", "סברינה: חברות לנצח", "דני שובבני: קרוז קונטרול", "הילד הנוסע בזמן", "וולברין והאקס-מן", "כלבי המחץ", "סמי הכבאי", "חברים בחווה", "תומס הקטר וחברים", "בקוגן", "נוקי וחברים", "הדרקון הראשון שלי", "הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי", "יצאת כוכב", "דובוני אכפת לי: ברוכים הבאים לארץ אכפתיה", "אי הפאפינים", "דובוני אכפת לי ובני דודים", "הנסיכה סופיה הראשונה: קללת הנסיכה אייבי", "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים" ו"הסיפור של באטמן". בשנת 2016 דיבב את ססיל בסרט "רובינזון קרוזו", ושף בסרט "ברבי: יחידת הריגול". בשנת 2017 דיבב את קילר קרוק בסרט "סרט לגו באטמן" ואת דמותו של זאהיר בעונה השלישית של "האגדה של קורה". כמו כן, דיבב בסדרה "נאדי הבלש בארץ הצעצועים". ב-2018 דיבב בהפקות "הנה בא הגראמפ", "עולמם הסודי של גמדי הגינה", "קודי קא-פאו", "ליגת הצדק בפעולה", "אחיות" ו"מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה". ב-2019 דיבב את דמותו של אשפיקס בסרט "אסטריקס ושיקוי הקסמים", את דמותו של בוריס באדינוב בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות רוקי ובולווינקל" ואת דמותו של ג'ובאני בוצ'י בסרט "הכוכב של אנדרה וטאטי". ב-2020 דיבב בסרט "ויק ההורס" ובסדרה "דורג ואן דנגו". בשנת 2021 דיבב בסדרה "בית הינשוף" את המנהל באמפ והקיסר בלוס, את אבא נבי בסדרה "ארנבונים אמיצים", את העכבר פיפ בסרט "דארטניאן ושלושת המוסקטרים" ודמויות שונות בסדרה "מיקי מאוס: כייף של בית" ובספיישל "מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות". בשנת 2022 שימש כקריין בסדרת הטלוויזיה "סופר תוכים"; באותה שנה, דיבב את דמותו של קנסו בסדרה "קלאופטרה בחלל", והשתתף בתוכנית המרדף. בשנת 2023 דיבב את פרנק הפלי בסרט "יומנו של חנון בכריסמס: מכת קור", כמו כן דיבב בסרט "קים פוסיבול: כה הדרמה". בשנת 2024 דיבב בסרט "סנדי צ'יקס מצילה את ביקיני בוטום" ובסדרה "תעלומות ברבי: מרדף הסוס הגדול".
כיום, לוי מלמד במגמת תיאטרון במודיעין בית הספר אורט עירוני ד, כיתות י’-יב’.
חיים אישיים

לוי גרוש ואב לשלושה ילדים. מתגורר במודיעין.
מלחמת מטאבלה הראשונה

מלחמת מטאבלה הראשונה (באנגלית: The First Matabele War) התרחשה בשנים 1893 ל־1894 בתחום זימבבואה המודרנית. זאת הייתה התנגשות בין "חברת דרום אפריקה הבריטית" נגד ממלכת מטאבלה. לובנגולה, מלך המטאבלה, ניסה להימנע ממלחמה. הוא הבין את הכוח ההרסני של כלי הנשק האירופאים ועליונותם על הנשק הפרימיטיבי (חניתות וקשתות) ושיטת הלחימה שלהם - כשהם תוקפים בשורות המוניות. על פי התיאורים לובנגולה יכול היה לגייס 80,000 לוחמים וכ-20,000 רובאים, חמושים ברובים. עם זאת, הכשרה לקויה של לוחמיו פירושה כי לא נעשה בנשק החם, שימוש יעיל.
לחברת דרום אפריקה הבריטית היו לא יותר מ-750 חיילים בכוח המשטרה הבריטי של דרום אפריקה, עם מספר בלתי מוגדר של מתנדבים קולוניאליים וכ-700 בעלי ברית נוספים של ילידים אפריקאיים. ססיל רודס, שהיה ראש ממשלת מושבת הכיף וליאנדר סטאר ג'יימסון, ניסו גם הם להימנע ממלחמה כדי למנוע אובדן אמון. אבל האירועים יצאו מכלל שליטה כאשר לובנגולה אישר פשיטה לעיירה פורט ויקטוריה, מה שהוביל בהכרח להתנגשות ומלחמה עם החברה.
הרקע למלחמה

ממשלת הממלכה המאוחדת הסכימה כי חברת דרום אפריקה הבריטית תנהל את השטח המשתרע מנהר הלימפופו לנהר זמבזי בעקבות אמנה מלכותית. המלכה ויקטוריה חתמה על האמנה בשנת 1889. ססיל רודס השתמש במסמך זה בשנת 1890 כדי להצדיק שליחת טור חלוץ, קבוצת מתנחלים שהייתה מוגנת על ידי משטרת החברה הבריטית בדרום אפריקה וחמושה היטב. הקבוצה הונהגה על ידי צייד החיות הגדולות פרדריק סלוס, דרך מטאבלנד אל שטחו של אזור שונה כדי להקים את פורט סליסבורי (נקראת עכשיו הארארה).
במהלך 1891 ו-1892, דאג לובנגולה כי פלוגות הפשיטה שלו ייצאו מאזורי שונה, וימנעו מהתנגשויות אפשריות בין מפקדיו הצעירים הקנאים, לבין המתיישבים הלבנים. עם זאת, בשנת 1893 אחד ממפקדיו, במחוז ויקטוריה, בשם גומרה סירב לפקודה, וטען כי כעת הוא נמצא תחת חסות של חוקי המתנחלים הלבנים. על מנת להציל את כבודו ואת חייליו האחרים, נאלץ לובנגולה לשלוח כוח של כמה אלפי לוחמים כדי להביא את המפקד הסורר חזרה. כוח הפשיטה הרס כמה כפרים ורצח רבים מהתושבים. (בכך הם היו מאופקים יותר מהרגיל מכיוון שבדרך כלל חטפו את הצעירים והצעירות בגילאים המתאימים והרגו את השאר.) עם זאת, הנהלת החברה הבריטית של דרום אפריקה המקומית סברה שהם חייבים להתערב כדי לא לאבד את אמון התושבים המקומיים, שהתלוננו שלא נותנים להם שום תמיכה נגד ההתקפות של אנשי לובנגולה. כתוצאה מכך דרשו פקידי החברה מהלוחמים שהגיעו לעזוב מיד. הלוחמים סירבו ובהתנגשויות שנוצרו ספגו לוחמי מטאבלה כ-40 נפגעים, והם נסוגו.
המלך לובנגולה הזהיר את לוחמיו כשהחלה הפשיטה. "אם תשפוך טיפה אחת מדמו של האדם הלבן בפשיטה הזאת, אני אהרוג כל אחד מכם כשתשובו".
תחילת המלחמה

היה עיכוב של קצת יותר מחודשיים (אוגוסט עד אוקטובר) בזמן שג'יימסון התכתב עם רודס בקייפטאון לשקול כיצד לצבור מספיק כוחות צבאיים כדי לבצע פלישה למטבלנד.
טורי הצבא של החברה הדרום אפריקאית רכבו מפורט סאליסבורי ופורט ויקטוריה, וחברו יחדיו באזור מכרות הברזל, במרכז המדינה, ב3-16 באוקטובר 1893. סה"כ גודל הכוח האירופאי הסתכם בכ-700 איש, בפיקודו של רב-סרן פטריק פורבס, וצויד בחמישה מקלעים מסוג "מקסים". הטור המשולב של פורבס עלה על בירת מלך מטאבלה בולוואיו, מדרום-מערב. כוח נוסף של 700 אפריקאיים נאמנים לחברת המכרות, צעד לעבר בולוואיו מדרום.
צבא מטאבלה התגייס כדי למנוע מפורבס להגיע לעיר והתקיף פעמיים את הטור כשהוא התקרב: ב-25 באוקטובר, תקפו 3,500 לוחמים את הטור בסמוך לנהר שנגאני. כוחותיו של לובנגולה היו מצוידים היטב ומעוררי אימה על פי אמות מידה אפריקאיות פרה-קולוניאליות, אך מקלעי ה"מקסים" של האירופאים, שמעולם לא שימשו קודם בקרב, חרגו בהרבה מהציפיות. לפי עד ראייה הם "כיסחו אותם ממש כמו עשב ". התוצאה הייתה נסיגה של לוחמי מטאבלה שסבלו כ-1,500 הרוגים. הכוח האירופאי לעומת זאת, איבד רק ארבעה לוחמים.
שבוע לאחר מכן, ב-1 בנובמבר, 2,000 רובאי מטאבלה ו-4,000 לוחמים תקפו את פורבס, כ-50 ק"מ צפונית-מזרחית לבולאווי, אך שוב הכוחות האפריקאיים לא היו מתואמים ביניהם, ולא עמדו מול כוח האש של המקלעים. עוד כ-2,500 לוחמי מטאבלה נהרגו. לובנגולה נמלט מבולאווי ברגע ששמע את הבשורה. בהתאם למנהג המסורתי, הוא ואנשיו הציתו את העיר המלכותית כשנסוגו. בשריפה שנוצרה נהרסו המחסנים של העיר שהכילו שנהב, זהב ואוצרות אחרים. מחסן התחמושת של העיר התפוצץ. הלהבות בערו כאשר הבריטים נכנסו למחרת לתוך העיר. הם הקימו בסיס צבאי והניפו את דגל הפלוגה והדגל הבריטי.
הרס בולאוויו

הטור של הנאמנים האפריקאיים הגיעה מדרום לנהר טאטי, וזכה בניצחון בקרב בנהר סינגוסי ב-2 בנובמבר. כוחות לבנים נוספים, כולל ברנהאם וסלוס, הגיעו באותו יום לבולאווי, בזמן שלובנגולה פוצץ את מחסן התחמושת שלו, כדי שלא ייפול בידי הצבא הקולוניאלי. העיר, המורכבת ברובה מבקתות מקורות עץ עם קירות בוץ נהרסה. בשלב זה היו לובנגולה ולוחמיו בנסיגה מלאה לעבר הזמבזי. נעשה ניסיון להתקשר עם לובנגולה כדי שייכנע, אך הוא לא ענה להודעות. ב-13 בנובמבר ארגן רס"ן פטריק פורבס את אנשיו והתחיל במרדף אחר לובנגולה.
הקרב בשנגאני

היחידות הצבאיות שרדפו אחרי לובנגולה עוכבו על ידי תנאי שטח קשים וגשמים עזים. הם לא הספיקו להדביק את לובנגולה עד 3 בדצמבר. רס"ן אלן וילסון, בפיקוד על שלושים וארבעה חיילים שנקראו "הפטרול של שנגאני", חצה את נהר שנגאני והתמקם בסמוך למחנה של לובנגולה. בלילה עלו מי הנהר, ומוקדם בבוקר למחרת הקיפו אנשי מטאבלה את אנשי הפטרול, והתקיפו את וילסון וחייליו. 31 אנשי סיירת שנגאני נספו בקרב, ושלושת הנותרים חצו את הנהר הגואה בהוראת וילסון, וחזרו לפורבס לבקש תגבורת. למרות זאת כוחותיו של פורבס לא הצליחו לחצות את הנהר בזמן.
תבוסת המטאבלה

לובנגולה מת מאבעבועות שחורות ב-22 או ב-23 בינואר 1894. בינתיים, לוחמיו נכנעו בהדרגה לכוח האש המעולה של האירופאים. זמן קצר לאחר מות המלך, אחד מראשי השבט היה במגעים עם החברת הדרום אפריקאית הבריטית. בהמשך הוגשו בבית הנבחרים הבריטי אישומים נגד החברה - האשימו אותה כי עוררה פרובוקציה כנגד מטאבלה על מנת להשתלט על שטחם. עם זאת, לאחר בירור מעמיק, בוטלה האשמה של החברה על ידי לורד ריפון, מזכיר המושבות הבריטי.
האוצר של לובנגולה

לאחר סיום המלחמה, אמר אחד מהיועצים של לובנגולה כי רגע לפני שהטור של פורבס הגיע לשנגאני ב-3 בדצמבר 1893, המלך ניסה להגיע להסכם עם החיילים. על פי הסיפור הזה, שני שליחי מטאבלה, פטצ'אן וסהולוהולו, קיבלו קופסה עם מטבעות זהב, והורו להם להגיע אל החיילים לפני שיגיעו לנהר. הם היו אמורים לספר לחיילים שהמלך הודה בתבוסה, והציע כסף זה כמחווה אם הצבא ייסוג לאחור. "זהב זה הדבר היחיד שיעצור את האנשים הלבנים," אמר לובנגולה.
על פי הדיווחים, פטצ'ן וסהולוהולו הגיעו אל החיילים ב-2 בדצמבר 1893, ומסרו את הכסף ואת ההודעה לשני חיילים שעמדו על המשמר. אף אחד מהחיילים לא אישר את הסיפור, אולם אנשי החברה עצמה חשבו שלא סביר שאנשי מטאבלה ימציאו סיפור כזה. משרתיהם של שני הקצינים הואשמו בכך שהם קיבלו את הזהב, ושמרו אותו לעצמם ולא העבירו את ההודעה. הראיות נגדם לא היו חד משמעיות, אך הם נמצאו אשמים ונידונו לעבודת פרך של 14 שנים על ידי שופט השלום. עם זאת, הם שוחררו לאחר שנתיים כיוון שהתקופה המרבית ששופט בדרגה כזאת יכול היה לתת הייתה שלושה חודשים. ההרשעות בוטלו בסופו של דבר לחלוטין על ידי הערכה מחודשת של הראיות על ידי הצוות המשפטי של הנציב העליון. אמיתות המקרה מעולם לא נפתרה באופן סופי.