stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטידין
פרמקוקינטיקה

פטידין עובר הידרוליזה בכבד בצורה מהירה לחומצה פטידינית ובנוסף עובר דה-מתילציה לנורפטידין, לו יש חצי מההשפעה האנלגטית של הפטידין אך זמן מחצית חיים ארוך יותר לפינוי (8–12 שעות). ההצטברות של הנורפטידין בעלת השפעה טוקסית וגורמת להזיות ופרכוסים. ההשפעה הטוקסית שלו לא יכולה להסתר לחלוטין על ידי מתן אנטגוניסט לאופיאטים כמו נלוקסון. ככל הנראה זה קורה בגלל הדמיון של המבנה שלו לאטרופין, אך הסיבה לא ברורה לחלוטין.
המטבוליטים של פטידין מתאחדים עם חומצה גלוקורונית ומופרשים על ידי הכליות בשתן.
מטבוליזם של פטידין:
מעמד חוקי

בישראל הפטידין כלול בפקודת הסמים המסוכנים. בארצות הברית דווח על ירידה בשימוש לרעה בפטידין בין השנים 1997 ל-2002, לעומת עלייה בשימוש לרעה חומרים אופיאטיים אחרים כגון פנטניל, אוקסיקודון ומורפין.
ראו גם

שיכוך כאב
מורפין
אופיואיד
סם פסיכואקטיבי
הערות שוליים

↑  "Demerol, Pethidine (meperidine) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more". Medscape Reference. WebMD. נבדק ב-9 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shipton, E (במרץ 2006). "Should New Zealand continue signing up to the Pethidine Protocol?" (PDF). The New Zealand Medical Journal. 119 (1230): U1875. PMID 16532042. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-04-08. נבדק ב-2015-06-13. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Latta, KS; Ginsberg, B; Barkin, RL (בינואר–בפברואר 2002). "Meperidine: a critical review". American Journal of Therapeutics. 9 (1): 53–68. doi:10.1097/00045391-200201000-00010. PMID 11782820. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  MacPherson, RD; Duguid, MD (2008). "Strategy to Eliminate Pethidine Use in Hospitals" (PDF). Journal of Pharmacy Practice and Research. 38 (2): 88–89. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-02-15. נבדק ב-2015-06-13.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Mather, LE; Meffin, PJ (בספטמבר–באוקטובר 1978). "Clinical pharmacokinetics of pethidine". Clinical Pharmacokinetics. 3 (5): 352–68. doi:10.2165/00003088-197803050-00002. PMID 359212. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Brody, Jane (27 בפברואר 2007). "A Mix of Medicines That Can Be Lethal". New York Times. נבדק ב-2009-02-13. The death of Libby Zion, an 18-year-old college student, in a New York hospital on March 5, 1984, led to a highly publicized court battle and created a cause célèbre over the lack of supervision of inexperienced and overworked young doctors. But only much later did experts zero in on the preventable disorder that apparently led to Ms. Zion’s death: a form of drug poisoning called serotonin syndrome. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Koczmara, C; Perri, D; Hyland, S; Rousseaux, L (2005). "Meperidine (Demerol®) safety issues" (PDF). Official Journal of the Canadian Association of Critical Care Nurses. 16 (1): 8–12. ISSN 1201-2580. נבדק ב-2014-01-11.
↑  Laurence, Brunton (2010). Goodman & Gilman's pharmacological basis of therapeutics (12th ed.). McGraw-Hill. p. 549. ISBN 0071624422.
↑  Molloy, A (2002). "Does pethidine still have a place in therapy?" (PDF). Australian Prescriber. NPS MedicineWise. 25 (1): 12–13. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-08-20. נבדק ב-2015-06-14.
↑  Gilson AM, Ryan KM, Joranson DE, Dahl JL (2004). "A reassessment of trends in the medical use and abuse of opioid analgesics and implications for diversion control: 1997-2002" (PDF). J Pain Symptom Manage. 28 (2): 176–188. doi:10.1016/j.jpainsymman.2004.01.003. PMID 15276196.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX544571 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
התרופה בשמה המסחרי "דמרול"
פטי סמית'

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1946 (בת 77) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  שיקגו
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רואן, Deptford Township High School 
 סוגה:  רוק פאנק רוק
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, קלרינט 
 חברת תקליטים:  אריסטה רקורדס (1975-2002) קולומביה רקורדס (2002-היום)
 בן או בת זוג:  Fred Smith (1980–4 בנובמבר 1994) 
 צאצאים:  Jackson Smith, Jesse Smith 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (2005)  honorary doctorate from the University of Parma (3 במאי 2017)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פדובה (28 בנובמבר 2019)  אבירה בלגיון הצרפתי (22 במאי 2022)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2007)  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד) (2019)  פרס פולר למוזיקה (2011)  פרס הספר הלאומי לספרות לא בדיונית (2010)  פרס הספר הלאומי (2010)  פרס השירה של רות לילי 
 www.pattismith.net
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פטי סמית' מופיעה בפסטיבל, פינלנד 2007
פטרישיה לי "פטי" סמית' (באנגלית: Patti Smith; נולדה ב-30 בדצמבר 1946) היא מוזיקאית, זמרת-יוצרת, משוררת, עיתונאית וסופרת אמריקאית. זכתה לכינוי "המשוררת הרשמית של הפאנק" בעקבות אלבום הבכורה פורץ הדרך שלה מ-1975, Horses. להיטה המפורסם ביותר הוא "Because the Night", שנכתב במשותף עם ברוס ספרינגסטין והגיע למקום 13 ברשימת 100 להיטים בשנת 1978.
חיים אישיים

בשנת 1967, סמית' בת ה-20 עברה למנהטן, שם החלה לעבוד בחנות ספרים. ב-26 באפריל 1967, בגיל 20, סמית' ילדה את בתה הבכורה, והעבירה אותה לאימוץ. בזמן שעבדה בחנות הספרים היא פגשה את הצלם רוברט מייפלת'ורפ, איתו החלה במערכת יחסים רומנטית ואינטנסיבית, כאשר הזוג נאבקו בעוני. סמית' השתמשה בתצלומים של מייפלתורפ כעטיפות לאלבומים שלה, והיא כתבה מאמרים לכמה מספריו. השניים נפרדו אך נשארו חברים עד מותו של מייפלתורפ ב-1989.
בשנת 1979, בגיל 32 לערך, נפרדה סמית' מבן זוגה אלן לנייר ופגשה את פרד "סוניק" סמית', נגן הגיטרה לשעבר של להקת הרוק MC5. נולד להם בן, ג'קסון (יליד 1982), ובת, ג'סי פריס (נ' 1987), שהיא מוזיקאית ומלחינה.
חיים אישיים > פעילות חברתית ופוליטית

ב-1994 לאחר מותם של בעלה ואחיה בפרק זמן של פחות משנה, ובעידודם של חבריה מייקל סטייפ ואלן גינסברג, פנתה סמית' לטיפול פסיכיאטרי, שלאחריו היא הפכה לתומכת פעילה בטיפול פסיכיאטרי במחלות נפש, וכן מימנה את הקמתם של קווי טלפון לתמיכה נפשית באנשים על סף התאבדות.
במשך שנות האלפיים תמכה סמית' באופן פעיל בקמפיינים של רלף ניידר לנשיאות ולהדחתו של ג'ורג' ווקר בוש.
במרץ 2003, זמן קצר לאחר מותה של פעילת זכויות האדם רייצ'ל קורי ברצועת עזה, כתבה לזכרה סמית את השיר "Peaceable Kingdom".
ב-2006 הופיעה בלונדון עם שני שירים חדשים, "Qana" העוסק בתקיפת חיל האוויר הישראלי בכפר קאנא ו-"Without Chains" העוסק באזרח הטורקי מוראט קורנאז שהוחזק בגואנטנמו במשך ארבע שנים ללא סיבה.
פרסים והוקרה

ביולי 2005 קיבלה את אות מנהיגת מסדר האמנויות והספרות של צרפת.
במרץ 2007 נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1975 Horses
1976 Radio Ethiopia
1978 Easter
1979 Wave
1988 Dream of Life
1996 Gone Again
1997 Peace and Noise
2000 Gung Ho
2004 'Trampin
2005 Horses/Horses (הוצאה מחודשת של Horses)
2007 Twelve
2012 Banga
דיסקוגרפיה > אוספים

2002 (Land (2002–1975
ספריה

Cowboy Mouth (1971) play co-written with Sam Shepard
Seventh Heaven (1972)
Early Morning Dream (1972)
A Useless Death (1972)
Witt (1973)
The Night (1976) poems with Tom Verlaine
Ha! Ha! Houdini! (1977)
Babel (1978)
Woolgathering (1992)
Early Work (1994)
The Coral Sea (1996)
Patti Smith Complete (1998)
Strange Messenger (2003)
Auguries of Innocence (2005) -Poems (Vintage Classics) by William Blake.
Edited by and with introduction by Patti Smith (2007)
Land 250 (2008)
Trois (2008)
Great Lyricists; foreword by Rick Moody (2008)
Just Kids (2010)
Hecatomb (2014) With 20 drawings by Jose Antonio Suarez Londono
M Train (2015)
Devotion (2017)
The New Jerusalem (2018)
Just Kids (Illustrated edition) (2018)
at the Minetta Lane (2018)
Year of the Monkey (2019)
A Book of Days (2022)
פורום המזרח התיכון

דניאל פייפס, מייסד "פורום המזרח התיכון"
פורום המזרח התיכון (באנגלית: Middle East Forum; נוסד ב-1990) הוא מרכז חשיבה שמרני אמריקאי, שבסיסו בפילדלפיה. הוקם על ידי דניאל פייפס, המשמש עד היום (2022) כנשיאו. בין פעילויותיו העיקריות, הוצאתו לאור של הרבעון Middle East Quarterly.
ייסוד הפורום

הסופר וההיסטוריון היהודי אמריקאי דניאל פייפס הקים את "פורום המזרח התיכון" ב-1990. פייפס היה בשנים 1986 – 1993 מנהל המכון לחקר מדיניות חוץ – FPRI, שבפילדלפיה, פנסילבניה ועורך הרבעון אורביס, שמכון זה מוציא לאור. ב-1990 הוא הקים את ה"מידל איסט פורום" – MEF, כיחידה פנימית בלבד, בתוך ה-FPRI. הפורום הפך מהר מאוד לעצמאי וב-1994 ייסדו פייפס וה-MEF את הרבעון "מידל איסט קווארטרלי" ופייפס היה גם לעורכו הראשון.
פעילותו

בראש הפורום עד היום (2014) עומד דניאל פייפס, המכהן כעת כנשיאו. לצידו מכהנת ועדה מבצעת, מעין דירקטוריון שבראשו סטיבן לוי וכן חבר נאמנים, ביניהם רוברט אברמס, לשעבר התובע הכללי של מדינת ניו יורק, ואחרים.
מטרתו המוצהרת של ה-MEF היא "להגדיר ולקדם את האינטרסים האמריקאים במזרח התיכון ולהגן על הערכים המערביים מפני האיומים המתרגשים עליהם מכיוון זה". האינטרסים האמריקאים במזרח בתיכון לפי ה-MEF הם, בין השאר, לחימה באסלאם הרדיקלי, קידום ההכרה הפלסטינית במדינת ישראל, הצרת צעדיה של איראן, עצירת התקדמותו של האסלאם בטורקיה, ועוד.
פורום המזרח התיכון פועל לקידום מטרות אלה, בשלוש דרכים עיקריות:
אינטלקטואלית - באמצעות הרבעון שלו, היוצא לאור מאז 1994, וכן על ידי המאמרים והספרים שכותבים החברים בפורום, הרצאות שהם נותנים, ועידות ואירועים שהוא מארגן ועוד. הפורום מספק רקע, תובנות והמלצות למדיניות.
מעשית - הפורום מפעיל באמצעות הפרויקטים השונים שלו, השפעה על קובעי המדיניות. בין הפרויקטים הללו: "קמפוס ווטש" (Campus Watch), "איסלמיסט ווטש" (Islamist Watch), "הפרויקט המשפטי" (The Legal Project), "פרויקט וושינגטון" (The Washington Project), ותוכנית שילמן / גינסבורג למחקר.
הדרך השלישית היא הדרך הכלכלית - הפורום תורם מדי שנה כ-1.5 מיליון דולר באמצעות קרן חינוך מיוחדת שהקים ב-2008, כדי לסייע לחוקרים, סופרים, מוסלמים מתונים ופעילים שונים ברחבי העולם, למען קידום האינטרסים האמריקאים ומלחמה באסלאמיזם.
ראו גם

AEI
קומנטרי
ג'ון פודהורץ
ויליאם קריסטול
ג'ואן פיטרס
אליוט אברמס
הערות שוליים

↑  האתר של CW
↑  אתר Islamist Watch
↑  אתר "הפרויקט המשפטי" של ה-MEF
↑  האתר של "פרויקט וושינגטון" במסגרת ה-MEF
↑  אתר קרן החינוך של ה-MEF
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265464205171  ISNI: 0000 0004 5375 3866  LCCN: n94027634  VIAF: 134241264   WorldCat (עם VIAF): 134241264
פרשת החשבוניות הפיקטיביות בליכוד

סמל הליכוד
פרשת החשבוניות הפיקטיביות בליכוד עוסקת בהאשמות פליליות נגד אנשי מפלגת "הליכוד" לגבי קבלת מימון לא חוקי באמצעות תרומות מתאגידים והנפקת חשבוניות מזויפות. הפרשה אירעה בשנת 1988 במהלך מערכת הבחירות לכנסת השתים עשרה. היא הובילה לחקירה של גורמי אכיפת החוק בעניין עבירת מס והפרת חוק מימון המפלגות.
בשנת 1996 גזבר הליכוד, אהוד אולמרט, הועמד לדין בפרשה וזוכה. במשפט נפרד הועמדו לדין מנחם עצמון, יונה פלד ומרדכי יהל, אשר הורשעו ונידונו לעונשים קלים, בין השאר עקב הזמן הרב שעבר מאז שנעברו העבירות ועד שהוכרע דינם. תאגידים שהיו מעורבים בפרשה נדרשו לשלם כופר.
הפרשה

במערכת הבחירות לכנסת השתים עשרה גויסו תרומות מתאגידים למפלגת הליכוד, בניגוד להוראות חוק מימון מפלגות. התרומות הופקדו בחשבונות של חברה פרטית בשם "ב.מ.י. שחר תקשורת בע"מ" וניתנו עבורן חשבוניות מס ששיקפו, באורח כוזב, תקבול עבור שירותי פרסום. לתרומות לא היה ביטוי בספרי החשבונות של הליכוד, על אף ששימשו בפועל למימון הוצאות המפלגה. התרומות הללו ומערכת הנהלת החשבונות הכרוכה בהם לא נכללו בדו"ח שהוגש על ידי הליכוד למשרד מבקר המדינה, ובו הצהיר אולמרט כי חשבונות הליכוד מתקופת מערכת הבחירות, הנמסרים למבקרת, תוך ציון מקורות ההכנסה, משקפים, למיטב ידיעתו, את כל הכנסות הליכוד והוצאותיו. עקב הצהרתו הועמד אולמרט לדין, ויוחסו לו עבירות של רישום כוזב במסמכי תאגיד, הכנה והרשאה לאחר להכין ולקיים פנקסי חשבונות כוזבים, שימוש במִרמה, עורמה ותחבולה, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, קשירת קשר לביצוע העבירות הנזכרות ומסירת הצהרה כוזבת ביודעין. אולמרט כפר בהאשמות בנימוק שלא הייתה לו כל ידיעה על איסוף תרומות מתאגידים, וממילא גם לא ידע דבר על אודות דרכי גיוס התרומות, רישומן, חשבוניות המס שהוצאו ונמסרו כנגדן, ואף לא נודע לו, אז, שמץ דבר על אודות דרכי השימוש בתרומות. השופט, עודד מודריק, זיכה את אולמרט, אך העיר כי "הנאשם התנהג בעניין הזה באורח מאוד לא ראוי". אולמרט טען שהוצאות הגנתו במשפט זה הגיעו ליותר ממיליון דולר. על סיעת הליכוד כתב השופט מודריק: "בוצעו מעשי זיוף ומִרמה בתוך מטה הבחירות, באגף הכספים, במגמה לזכות שלא כדרך הדין בהטבות שונות ובכך לנסות להשיג שלטון בדרכי מִרמה".
בראש מטה בחירות של הליכוד עמד השר משה ארנס, ותחתיו פעלו אגפים אחדים, ובהם אגף הכספים, שבראשו עמדו אהוד אולמרט מטעם תנועת החרות ומנחם עצמון מטעם המפלגה הליברלית. אולמרט ועצמון נודעו בכינוי "הגזברים". לניהול הפעילות הכספית הוקמה, כשלושה חודשים לפני הבחירות, "העמותה לניצחון הליכוד בבחירות 1988". באוגוסט 1988 הקימו מרדכי יהל, איש מפלגת הליכוד שהיה כפוף לגזברים, ואשתו ברוריה את החברה פרטית "ב.מ.י. שחר תקשורת בע"מ" ונרשמו כמנהליה. יהל השתמש בכספים שהתקבלו בחברה זו (פחות ממיליון ש"ח) להוצאות של הליכוד במערכת הבחירות.
בשנת 1996 ערערה המדינה על קולת העונש של נאשמי הליכוד בפרשה.
ראו גם

חשבוניות פיקטיביות בישראל
הערות שוליים

1 2 3  ת"פ (מחוזי ת"א) 329/96 מדינת ישראל נגד אהוד אולמרט, ניתן ב-28 בספטמבר 1997
↑  ת"פ (מחוזי ת"א) 477/91 מדינת ישראל נגד מרדכי יהל ואחרים
↑  אורי בלאו, ראש ממשלה מחוסר ראיות, באתר הארץ, 21 בפברואר 2006
↑  יובל יועז, ‏אולמרט העיד: הוצאות הגנתי במשפט החשבוניות הפיקטיביות ב-1997 הסתכמו ביותר ממיליון דולר, באתר גלובס, 20 ביוני 2011
↑  שמואל דקלו, ‏המדינה מערערת על קולת העונש של נאשמי הליכוד בפרשת "החשבוניות הפיקטיביות", באתר גלובס, 2 בדצמבר 1996
עונת 1997/1998 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  31 באוקטובר 1997
 תאריך סיום:  14 ביוני 1998
 מספר קבוצות:  29
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1997
 בחירה ראשונה:  טים דאנקן
 על ידי:  סן אנטוניו ספרס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  יוטה ג'אז, שיקגו בולס
 MVP של העונה הסדירה:  מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס)
 מלך הסלים:  מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  שיקגו בולס
 אלופת המערב:  יוטה ג'אז
 סדרת הגמר
 אלופה:  שיקגו בולס
 MVP של סדרת הגמר:  מייקל ג'ורדן
 → 1996/19971998/1999 ←
 
עונת 1997/1998 היא העונה ה-52 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם תואר האליפות השלישי ברציפות של שיקגו בולס, וזכייתה השישית בסך הכל. בסדרת הגמר ניצחה שיקגו את יוטה ג'אז בתוצאה 4–2, ומייקל ג'ורדן זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. ג'ורדן זכה גם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לאחר שהוליך את הבולס למאזן הטוב בליגה (62–20, זהה לזה של הג'אז) והוכתר כמלך הסלים של ה-NBA עם 28.7 נקודות בממוצע למשחק.
בעיני רבים, עונת 1997/1998 נתפסת כסופו של "תור הזהב" של ליגת ה-NBA עם פרישתם של ג'ורדן ומאמנו בשיקגו פיל ג'קסון, אשר סיימה את תקופת עליונותם של הבולס בליגה. בעונה זו וושינגטון בולטס שינתה את שמה לוושינגטון ויזארדס על מנת להעניק לקבוצה תדמית חיובית יותר. הבעלים של הקבוצה, אייב פולין, החליט על שינוי השם בין היתר בעקבות הרצח של חברו הטוב וראש ממשלת ישראל, יצחק רבין. תקרית זכורה במיוחד בעונת 1997/1998 אירעה ב-1 בדצמבר 1997 כאשר שחקן גולדן סטייט ווריורס לטרל ספריוול חנק במהלך אימון את מאמנו, פי. ג'יי. קרליסימו, והורחק ל-68 משחקים.
אולסטאר

סוף שבוע האולסטאר של שנת 1998 נערך במדיסון סקוור גארדן, אולמה הביתי של ניו יורק ניקס. לראשונה מאז נערכה התחרות במסגרת ליגת ה-NBA ב-1984, לא התקיימה בעונת 1997/1998 תחרות ההטבעות השנתית מחשש לסיכון בריאות השחקנים המשתתפים בתחרות וכן עקב היעדרותם של שחקנים מובילים מהתחרות בשנים הקודמות.
אולסטאר > משחק האולסטאר

משחק האולסטאר ה-48 במסגרת ליגת ה-NBA נערך ב-8 בפברואר 1998. המאמנים במשחק האולסטאר היו לארי בירד מאינדיאנה פייסרס המזרחית וג'ורג' קארל מסיאטל סופרסוניקס המערבית שהחזיקו במאזן הטוב ביותר במחוז שלהן. קובי בראיינט בן ה-19 מלוס אנג'לס לייקרס הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם להשתתף במשחק האולסטאר, כשנבחר למשחק יחד עם עוד שלושה שחקנים מקבוצתו (שאקיל אוניל, אדי ג'ונס וניק ואן אקסל). כמו כן נבחר לקבוצת המערב הרוקי טים דאנקן מסן אנטוניו ספרס. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 135–114. ל-MVP של משחק האולסטאר נבחר בפעם השלישית מייקל ג'ורדן משיקגו בולס שקלע 23 נקודות, הוריד 6 ריבאונדים ומסר 8 אסיסטים על אף ששיחק כשהוא חולה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בפברואר 1998 | מזרח | 135 – 114 | מערב | מדיסון סקוור גארדן, ניו יורק |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 18,323 |
|  | נק': ג'ורדן - 23 ריב': קמפ - 11 אס': ג'ורדן - 8 |  | נק': בראיינט - 18  ריב': ג'ונס, דאנקן - 11 כ"א אס': פייטון - 13 |  |
אולסטאר > אירועים נוספים

משחק הרוקיז ("Rookie Challenge") - במשחק בו השתתפו 16 הרוקיז הבולטים של העונה שחולקו לשתי קבוצות, ניצחה קבוצת שחקני המזרח את קבוצת שחקני המערב בתוצאה 85–80. 
ל-MVP של המשחק נבחר ז'ידרונאס אילגאוסקאס מקליבלנד קאבלירס ששיחק ב"קבוצת המזרח" וקלע 18 נקודות.
תחרות השלשות - זכה ג'ף הורנסק מיוטה ג'אז.
העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שיקגו בולס* | 62 | 20 | 0.756 | – |
| 2 | מיאמי היט* | 55 | 27 | 0.671 | 7 |
| 3 | אינדיאנה פייסרס | 58 | 24 | 0.707 | 4 |
| 4 | שארלוט הורנטס | 51 | 31 | 0.622 | 11 |
| 5 | אטלנטה הוקס | 50 | 32 | 0.610 | 12 |
| 6 | קליבלנד קאבלירס | 47 | 35 | 0.573 | 15 |
| 7 | ניו יורק ניקס | 43 | 39 | 0.524 | 19 |
| 8 | ניו ג'רזי נטס | 43 | 39 | 0.524 | 19 |

| 9 | וושינגטון ויזארדס | 42 | 40 | 0.512 | 20 |
| 10 | אורלנדו מג'יק | 41 | 41 | 0.500 | 21 |
| 11 | דטרויט פיסטונס | 37 | 45 | 0.451 | 25 |
| 12 | בוסטון סלטיקס | 36 | 46 | 0.439 | 26 |
| 12 | מילווקי באקס | 36 | 46 | 0.439 | 26 |
| 14 | פילדלפיה 76' | 31 | 51 | 0.378 | 31 |
| 15 | טורונטו ראפטורס | 16 | 66 | 0.195 | 46 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יוטה ג'אז* | 62 | 20 | 0.756 | – |
| 2 | סיאטל סופרסוניקס* | 61 | 21 | 0.744 | 1 |
| 3 | לוס אנג'לס לייקרס | 61 | 21 | 0.744 | 1 |
| 4 | פיניקס סאנס | 56 | 26 | 0.683 | 6 |
| 5 | סן אנטוניו ספרס | 56 | 26 | 0.683 | 6 |
| 6 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 46 | 36 | 0.561 | 16 |
| 7 | מינסוטה טימברוולבס | 45 | 37 | 0.549 | 17 |
| 8 | יוסטון רוקטס | 41 | 41 | 0.500 | 21 |

| 9 | סקרמנטו קינגס | 27 | 55 | 0.329 | 35 |
| 10 | דאלאס מאבריקס | 20 | 62 | 0.244 | 42 |
| 11 | ונקובר גריזליס | 19 | 63 | 0.232 | 43 |
| 11 | גולדן סטייט ווריורס | 19 | 63 | 0.232 | 43 |
| 13 | לוס אנג'לס קליפרס | 17 | 65 | 0.207 | 45 |
| 14 | דנוור נאגטס | 11 | 71 | 0.134 | 51 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שסיימה ראשונה בבית שלה.
מיאמי דורגה מעל אינדיאנה מאחר שהיא סיימה במקום הראשון בבית האטלנטי, בעוד אינדיאנה סיימה במקום השני בבית המרכזי.
העונה הסדירה > סטטיסטיקה

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | מייקל ג'ורדן | שיקגו בולס | 28.7 |
| ריבאונדים למשחק | דניס רודמן | שיקגו בולס | 15.0 |
| אסיסטים למשחק | רוד סטריקלנד | וושינגטון ויזארדס | 10.5 |
| חטיפות למשחק | מוקי בליילוק | אטלנטה הוקס | 2.6 |
| חסימות למשחק | מרקוס קמבי | טורונטו ראפטורס | 3.6 |
| איבודים למשחק | סם קאסל | ניו ג'רזי נטס | 3.6 |
| עבירות למשחק | טיירון היל | מילווקי באקס | 4.0 |
| דקות למשחק | מייקל פינלי | דאלאס מאבריקס | 41.4 |
| אחוזים מהשדה | שאקיל אוניל | לוס אנג'לס לייקרס | 58.4% |
| אחוזים מהקו | כריס מאלין | אינדיאנה פייסרס | 93.9% |
| אחוזים לשלוש | דייל אליס | סיאטל סופרסוניקס | 46.4% |
| נקודות מדד למשחק | שאקיל אוניל | לוס אנג'לס לייקרס | 28.8 |
| דאבל דאבלים | טים דאנקן | סן אנטוניו ספרס | 57 |
| טריפל דאבלים | ג'ייסון קיד | פיניקס סאנס | 4 |
| טריפל דאבלים | גרנט היל | דטרויט פיסטונס | 4 |
העונה הסדירה > שיאים למשחק

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות | קארל מלון | יוטה ג'אז | 56 |
| ריבאונדים | דניס רודמן | שיקגו בולס | 29 |
| אסיסטים | אייברי ג'ונסון (פעמיים) | סן אנטוניו ספרס | 20 |
| אסיסטים | רוד סטריקלנד | וושינגטון ויזארדס | 20 |
| אסיסטים | ברווין נייט | קליבלנד קאבלירס | 20 |
| חטיפות | מוקי בליילוק | אטלנטה הוקס | 10 |
| חסימות | שון בראדלי | דאלאס מאבריקס | 13 |
| שלשות | צ'אק פרסון | סן אנטוניו ספרס | 9 |
| שלשות | דניס סקוט | דאלאס מאבריקס | 9 |
| שלשות | ג'ון סטארקס | ניו יורק ניקס | 9 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - מייקל ג'ורדן, שיקגו בולס
שחקן ההגנה של העונה - דיקמבה מוטומבו, אטלנטה הוקס
רוקי העונה - טים דאנקן, סן אנטוניו ספרס
השחקן השישי של העונה - דני מאנינג, פיניקס סאנס
השחקן המשתפר של העונה - אלן הנדרסון, אטלנטה הוקס
מאמן העונה - לארי בירד, אינדיאנה פייסרס
מנהל העונה - ווין אמברי, קליבלנד קאבלירס
פרס הספורטיביות - אייברי ג'ונסון, סן אנטוניו ספרס
גביע האזרחות - סטיב סמית', אטלנטה הוקס
פרסים > פרסים עונתיים

חמישיות העונה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה | החמישייה השלישית |
| --- | --- | --- |


| גארי פייטון (סיאטל) | טים הארדוויי (מיאמי) | מיץ' ריצ'מונד (סקרמנטו) |
| מייקל ג'ורדן (שיקגו) | רוד סטריקלנד (וושינגטון) | רג'י מילר (אינדיאנה) |
| קארל מלון (יוטה) | גרנט היל (דטרויט) | גלן רייס (שארלוט) |
| טים דאנקן (סן אנטוניו) | וין בייקר (סיאטל) | סקוטי פיפן (שיקגו) |
| שאקיל אוניל (לייקרס) | דייוויד רובינסון (סן אנטוניו) | דיקמבה מוטומבו (אטלנטה) |
חמישיות ההגנה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


גארי פייטון (סיאטל): מוקי בליילוק (אטלנטה)
מייקל ג'ורדן (שיקגו): אדי ג'ונס (לייקרס)
סקוטי פיפן (שיקגו): צ'ארלס אוקלי (ניו יורק)
קארל מלון (יוטה): טים דאנקן (סן אנטוניו)
דיקמבה מוטומבו (אטלנטה): דייוויד רובינסון (סן אנטוניו)
חמישיות הרוקיז
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


ברווין נייט (קליבלנד): בובי ג'קסון (דנוור)
רון מרסר (בוסטון): דרק אנדרסון (קליבלנד)
קית' ואן הורן (ניו ג'רזי): סדריק הנדרסון (קליבלנד)
טים דאנקן (סן אנטוניו): טים תומאס (פילדלפיה)
ז'ידרונאס אילגאוסקאס (קליבלנד): מוריס טיילור (קליפרס)
פרסים > פרסים חודשיים

| חודש | שחקן החודש | רוקי החודש | מאמן החודש |
| --- | --- | --- | --- |
| נובמבר | אדי ג'ונס (לייקרס) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | לני וילקנס (אטלנטה) |
| דצמבר | מייקל ג'ורדן (שיקגו) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | ג'ורג' קארל (סיאטל) |
| ינואר | שאקיל אוניל (לייקרס) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | לארי בירד (אינדיאנה) |
| פברואר | קארל מלון (יוטה) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | פט ריילי (מיאמי) |
| מרץ | מייקל ג'ורדן (שיקגו) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | ג'רי סלואן (יוטה) |
| אפריל | שאקיל אוניל (לייקרס) | טים דאנקן (סן אנטוניו) | דל האריס (לייקרס) |
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1997/1998 באתר nba.com
↑  הוושינגטון בולטס משנים את שמם לוושינגטון ויזארדס
↑  פי ג'יי קרליסימו משחזר את עימותו עם לטרל ספריוול
↑  סיכום דראפט 1997, nba.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1998, nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
מייקל ג'ורדן, ה-MVP של העונה הסדירה
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון

| --- | --- |

 תחום:  ארגון בינלאומי
 מדינה:  מצרים 
 מטה הארגון:  מצרים קהיר, מצרים
 חברים:  8 מדינות
 תקופת הפעילות:  9 במרץ 2021 – הווה (3 שנים)
 www.eastmedgasforum.com
 
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון (באנגלית: EMGF - East Mediterranean Gas Forum) הוא ארגון בינלאומי, שנוסד על ידי איטליה, יוון, ישראל, ירדן, מצרים, צרפת, קפריסין, והרשות הפלסטינית. הארגון הוקם באופן לא רשמי בשנת 2019, האמנה הרשמית שלו נחתמה בספטמבר 2020, כאשר הסכם מסגרת נוסף נחתם ב-16 בינואר 2021, והאמנה נכנסה לתוקף באופן חוקי ב-9 במרץ 2021.
מטה הארגון יושב בקהיר שבמצרים.
היסטוריה

במקור, גוש המדינות החברות בארגון היה פורום בלתי-פורמלי של מצרים, קפריסין, ישראל ויוון. חברות גז גדולות כגון טוטאל, Eni (אנ'), נובאטק, ו-Exxon (אנ'), חתמו על הסכמי חיפושים וייצור הנוגעים לגז עם אותן ממשלות.
ב-22 בספטמבר 2020 חתמו המדינות החברות על אמנה רשמית להקמת ארגון בין-ממשלתי חדש. מאוחר יותר, גם צרפת ביקשה להצטרף לפורום כחברה, בעוד האיחוד האירופי ואיחוד האמירויות הערביות ביקשו להצטרף כמשקיפים קבועים. ב-9 במרץ 2021 אושרה חברותה של צרפת ל-EMGF, ואילו על חברותה של איחוד האמירויות הערביות הוטל וטו בוועידת השרים של ה-EMGF שהתקיימה בקהיר. הארגון הודיע גם באותו יום כי אמנתו נכנסה לתוקף באופן רשמי.
מדינות חברות > חברות

איטליה איטליה
יוון יוון
ישראל ישראל
ירדן ירדן
מצרים מצרים
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
צרפת צרפת
קפריסין קפריסין
מדינות חברות > משקיפות קבועות

האיחוד האירופי האיחוד האירופי
ארצות הברית ארצות הברית