stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פליפה גואמן פומה דה איילה
לקריאה נוספת

Adorno, Guaman Poma: Writing and Resistance in Colonial Peru. Austin: University of Texas Press, 2000. ISBN 978-0-292-70503-6
Adorno, Rolena and Ivan Boserup, "The Making of Murúa's Historia General del Piru" in The Getty Murúa: Essays on the Making of Martin de Murúa's 'Historia General del Piru,' J. Paul Getty Museum Ms. Ludwig XIII 16. Edited by Thomas Cummins and Barbara Anderson. Los Angeles: Getty Research Institute, 2008.
Fane, Diana, ed. Converging Cultures: Art & Identity in Spanish America. New York: Harry N. Abrams, 1996. ISBN 0-87273-134-0.
Garcia Castellon, Manuel. Guaman Poma de Ayala, pionero de la teología de la liberación. Madrid, Editorial Pliegos, 1991.
Guaman Poma de Ayala, Felipe, author. Christopher Wentworth Dilke, ed. Letter to a King: A Peruvian Chief's Account of Life Under the Incas and Spanish Rule. Boston: E. P. Dutton, 1978. ISBN 978-0-525-14480-9.
Guaman Poma, The First New Chronicle and Good Government, trans. Roland Hamilton. Austin: University of Texas Press, 2009. ISBN 978-0-292-71959-0
Leibsohn, Dana, and Barbara E. Mundy, “Making Sense of the Pre-Columbian,” Vistas: Visual Culture in Spanish America, 1520–1820 (2015). http://www.fordham.edu/vistas
Quispe-Agnoli, Rocío. La fe andina en la escritura. Identidad y resistencia en la obra de Guamán Poma de Ayala. Lima: Fondo Editorial de la Universidad Nacional Mayor de San Marcos, 2006. ISBN 9972-46-316-8
הערות שוליים

↑  "The Guaman Poma Website". www.kb.dk (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345726205171  BIBSYS: 90630028  BNE: XX980156  BnF: cb120725373 (data)  GND: 119040565  ISNI: 0000 0001 1839 0148  LCCN: n78095591  LNB: 000214092  NKC: jo2002103463  NTA: 07250773X  RERO: 02-A000131927  SNAC: w66m7fv4  SUDOC: 029009014  VIAF: 87992984   WorldCat (עם VIAF): 87992984 
עמוד השער של הספר
המחבר בדרכו ללימה
קרן רוקפלר

| --- | --- |

אולם סיואן, תרומת קרן רוקפלר לאוניברסיטת נאנקאי בעיר טיאנג'ין, 1923. עתה זהו בית הספר לרפואה באוניברסיטה
אולם סיואן, תרומת קרן רוקפלר לאוניברסיטת נאנקאי בעיר טיאנג'ין, 1923. עתה זהו בית הספר לרפואה באוניברסיטה
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 מייסדים:  ג'ון ד. רוקפלר, פרדריק טיילור גייטס, ג'ון ד. רוקפלר, הבן 
 יושב ראש:  רג'יב שאה, ג'ודית רודין, גורדון קונווי 
 תקופת הפעילות:  1913–הווה (כ־112 שנים) 
 אתר רשמי
 קואורדינטות:  40°45′03″N 73°59′00″W﻿ / ﻿40.750833333333°N 73.983333333333°W﻿ / 40.750833333333; -73.983333333333
 he
 
קרן רוקפלר (באנגלית: The Rockefeller Foundation) היא קרן פרטית (אנ') שמשרדיה בשדרה החמישית 420 בניו יורק שבארצות הברית. היא הוקמה ב-14 במאי 1913 במדינת ניו יורק על ידי משפחת רוקפלר. צ'ארטר חוקי שלה אושר רשמית על ידי בית המחוקקים של מדינת ניו יורק. היוזמה להקמת הקרן באה מצידו של ג'ון ד. רוקפלר, מייסד חברת סטנדרד אויל (אנ'), יחד עם בנו ג'ון ד. רוקפלר, הבן והיועץ הראשי לעסקים ולפעילויות נדבנות, פרדריק טיילור גייטס (אנ').
קרן רופקלר נחשבת לצד קרן קרנגי (אנ'), הקרן הפילנתרופית הגדולה באמריקה. נכון לשנת 2015 הקרן מוקמה במקום 39 בין הקרנות הגדולות של ארצות הברית לפי גובה תרומותיו. בסוף שנת 2016 הכנסותיו שוערו ל-4,1 מיליארד דולר (ללא שינוי לעומת 2015) עם מענקים שנתיים בשווי 173 מיליון דולר.
לפי ארגון OECD, בשנת 2019 תרמה הקרן למטרות פיתוח 103,8 מיליון דולר.
לאורך עשרות השנים תרמה קרן רוקפלר לביסוס תחום הבריאות הציבורית המודרנית, לפיתוח החיסון נגד הקדחת הצהובה, למאבק נגד האנקילוסטומיאזיס (אנ') בארצות הברית ונגד המלריה באיטליה, תרמה לפעילותה של ג'יין ג'ייקובס למען השימור העירוני, וזירזה את המהפכה הירוקה.
היסטוריה

ברוח עצות אמו בנעוריו וברוח עקרונות הנצרות הבפטיסטית ג'ון דייויסון רוקפלר התכוון עוד בשנת 1901 להקים קרן פילנתרופית אבל הרעיון קרם עור וגידים רק אחרי שבשנת 1906 יועצו, התאולוג פרדריק טיילור גייטס עודד את היוזמה באומרו שנכסיו של רופקלר הולכים וגדלים בקצב כל כך מהיר, שיורשיו "עלולים בעתיד לפזר את העזבון או להסתחרר מכוחם".
בסופו של דבר ב-1913 ג'ון דיוויסון רופקלר האב (1839–1937) הקים את קרן רוקפלר, יחד עם בנו, ג'ון דייויסון רופקלר הבן (1874–1960), בעלי חברת הנפט סטנדרד אויל, במטרה מוצהרת "לקדם את רווחת המין האנושי בכל העולם".
רעיון מסוג זה העלה בסוף המאה ה-18 בנג'מין פרנקלין ובשנת 1906 קמה מיוזמת אלמנתו של איש העסקים ראסל סייג' (אנ'), מרגרט (אנ'), קרן הקרויה "קרן ראסל סייג' (אנ') (RSF)" שהייתה מוגבלת לסיוע לנשים עובדות ולתחלואי החברה.
ב-1909 רוקפלר מסר 73,000 מניות של סטנדרד אויל אוף ניו ג'רזי, בשווי של 50 מיליון דולר לנאמנים, רופקלר הבן, גייטס והרולד פאולר מקקורמיק (אנ'), החתן של רופקלר האב, לשם הקמת קרן פילנתרופית של 100 מיליון דולר.
ב-14 במאי 1913 מושל ניו יורק, וויליאם סולצר (אנ') הוציא את מסמך ההתאגדות (אנ') של הקרן.
חבריה המייסדים של הקרן היו: ג'ון ד. רופקלר האב, ג'ון ד. רופקלר הבן, פרדריק טיילור גייטס, הרי פרט ג'דסון, סיימון פלקסנר, סטאר ג'יי מרפי, ג'רום ד. גרין, ויקליף רוז וצ'ארלס או. היידט.
מועצת המנהלים הראשונה כללו את יושב הראש ג'ון ד. רוקפלר הבן, נשיא הקרן ג'ורג' אי. וינסנט, המזכיר אדווין ר. אמברי, גזבר: ל. ג'. מאיירס, רואה חשבון: רוברט ה. קרק, עוזר גזבר: חנדון מיירון דשיאל.
חברים: וואלאס בטריק, סיימון פלקסנר, הרי אמרסון פוסדיק, פרדריק טיילור גייטס, א. ברטון הפברן, צ'ארלס אוונס יוז, הרי פרט ג'דסון, סטאר ג'יי מרפי, ג'ון ד. רופקלר האב, ג'ון ד. רופקלר הבן, ויקליף רוז, ג'וליוס רוזנוולד, מרטין א. ריירסון, פרדריק שטראוס, ג'ורג' א. וינסנט.
בשנים 1913–1929 תרמה הקרן 241 מיליון דולר בכל היבשות
הקרן פועלת ב-52 ארצות בשש יבשות. היא מממנת תוכניות מחקר רבות בתחומים כמו בריאות הציבור, חדשנות מדעית, חקלאות, תרבות ואמנות, חינוך, מדעי הטבע, שלום וסכסוכים, מדעי החברה, מדעי המדינה.
יושב ראש הקרן כיום[דרושה הבהרה] הוא ד"ר רג'יב שאה (אנ'), ממוצא הודי-אמריקאי. הוא יושב הראש ה-13 של הקרן. בגיל 43 הוא האדם הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה. הוא החליף את ג'ודית רובין (אנ') שכיהנה בשנים 2005–2017 והייתה האישה הראשונה שמילאה את התפקיד.
בימינו מממנת את אוניברסיטת רוקפלר, בעבר המכון רוקפלר למחקר רפואי (RIMR), העוסקת בחקר סיבותיהן, מניעתן וטיפולן של המחלות.
המחלקה הבינלאומית לבריאות שפעלה בשנים 1913–1954 עסקה בחיסולן של מחלות מסוימות, בעלות השלכות חברתיות בחלקי עולם שונים, כמו האנקילוסטומיאזיס, השחפת, טיפוס הבהרות והקדחת הצהובה.
היסטוריה > ציוני דרך בתחום הרפואה והבריאות

1913 - המענק הראשון בשווי 100,000 דולר של הקרן ניתן לצלב האדום האמריקאי על מנת לרכוש מקום למטה הכללי שלה בעיר וושינגטון די. סי. ולהקמת אנדרטה לזכר הנשים האמריקאיות שטיפלו בחולים ובפצועים במלחמת האזרחים האמריקנית.
בהשפעת מחקר של אברהם פלקסנר (אנ'), הקרן העניקה מענק לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס על מנת להרחיב את מודל מערכת החינוך הרפואי הבסיסי אל המחלקות הקליניות לרפואה, כירורגיה ורפואת ילדים "במלוא הזמן".
אחרי הצלחות הוועדה למיגור האנקילוסטומיאזיס בארצות הברית, אושרו קרנות ראשונות לעבודה בתחום הבריאות הציבורית מחוץ לארצות הברית על ידי הקמת ועדה בין-לאומית לבריאות (אנ').
התחיל מימון לאורך 20 שנה ללשכה להיגיינה חברתית. שתעסוק בתחום אמצעי המניעה, בריאות האם והחינוך המיני.
האגודה האמריקאית לבריאות מינית (אנ') (ASHA) חוקרת את הגורמים הביולוגיים והחברתיים המשפיעים על ההתנהגות המינית של האדם.
1915 - מיזמים ראשונים לחקר המלריה בארקנסו, מיסיסיפי וב-25 מקומות בעולם.
תוך 30 שנה - זינוק המחקרים על הקדחת הצהובה. 6 חוקרים מתים תוך כדי פעילות המחקר.
1917 - הקמת פקינג יוניון קולג' לרפואה (אנ')‏ (PUMC) - קולג' ראשון לרפואה בבייג'ינג.
1923 - אולם סיואן, תרומת קרן רוקפלר לאוניברסיטת נאנקאי בעיר טיאנג'ין. עתה זהו בית הספר לרפואה באוניברסיטה (ראו תמונה למעלה)
מרכז בלאג'ו

הקרן מחזיקה ומפעילה גם את מרכז רוקפלר בבלאג'ו, איטליה. המרכז מורכב ממספר מבנים, הפרוסים על פני שטח של 50 אקר (200,000 מ"ר), בחצי האי שבין קומו ולקו בצפון איטליה. המרכז מכונה לעיתים בשם "וילה סרבלוני". הווילה היא רק אחד מבניינים רבים בהם שוכנים דיירים ומשתתפי כנסים. הנכס הורש לקרן בשנת 1959 תחת נשיאותו של דין ראסק (שעתיד להיות מזכיר המדינה של נשיא ארצות הברית קנדי). מרכז בלאג'ו מפעיל גם מרכז כנסים וגם "תוכנית רזידנס". תוכנית הרזידנסי היא תוכנית תחרותית ביותר אליה יכולים להגיש מועמדות חוקרים, אמנים, סופרים, מוזיקאים, מדענים, קובעי מדיניות ואנשי מקצוע בתחום הפיתוח מרחבי העולם ולעבוד על פרויקט לבחירתם לתקופה של ארבעה שבועות. מהות התכנית היא הסינרגיה המתקבלת מהאינטראקציה בין אנשים המגיעים מרקעים מגוונים ביותר. מספר רב של זוכי פרס נובל, זוכי פרס פוליצר, זוכי פרס הספר הלאומי, זוכי פרס הנסיך מהידול (אנ') ועמיתי מקארתור, כמו גם מספר ממלאי מקום וראשי מדינות וממשלה לשעבר, שהו בבלאג'ו.
נשיאים

1913–1917 - ג'ון ד. רוקפלר, הבן
1917–1929 - ג'ורג' אדגר וינסנט (אנ')
1929–1936 - מקס מייסון (אנ')
1936–1948 - ריימונד פוסדיק (אנ')
1948–1952 - צ'סטר ברנרד (אנ')
1952–1961 - דין ראסק
1961–1972 - ג'י. ג'ורג' הרר
1972–1979 - ג'ון הילטון נואלס (אנ')
1980–1988 - ריצ'רד לימן (אנ')
1988–1997 -  פיטר גולדמרק, הבן (אנ')
1998–2004 - גורדון קונווי (אנ')
2005–2017 - ג'ודית רודן (אנ')
2017–ואילך - רג'יב שאה (אנ')
חבר הנאמנים (נכון ליוני 2021)

אגנס בינאגוואהו - סגנית הנשיא של האוניברסיטה לשוויון בריאות עולמי (אנ') (UGHE) ברואנדה מ-2019
ייפיי לי - יושבת ראש ארצי בקבוצת מאן (אנ') (MAN) בסין - מ-2013
מלודי הובסון (אנ') - יושבת ראש אריאל השקעות (אנ') - מ-2018
ראווי ונקטסאן - בעבר יושב ראש בנק ברודה (אנ') (BOB), יושב ראש של מיקרוסופט הודו (2004–2014) ושל חברת קאמינס (אנ') הודו, נציג מיוחד לענייני נוער וחדשנות ביוניסף - מ-2014
מרטין ל. ליבוביץ (אנ') - סגן יושב ראש צוות האסטרטגיה הגלובלית של מחלקת המחקר של חברת מורגן סטנלי, בעבר - של איגוד הביטוח והקצבה של המורים באמריקה (אנ') (TIAA) (2004–1995) ולמשך 26 שנים בחברת האחים סלומון (אנ')
נדידי אוקונקוו נוונלי (אנ') - מייסד שותף של חברת Sahel Consulting - מ-2019
ג'יימס סטוורידיס - אדמירל בדימוס של צי ארצות הברית. בעבר מפקד עליון של כוחות נאט"ו (2009–2013), מנהל אופרטיבי של קבוצת קרלייל (אנ'), יושב ראש מועצת המנהלים של חברת מקלארלי - מ-2018
אדם סילבר - נציב האיגוד הלאומי לכדורסל של ארצות הברית (NBA) - מ-2020
פטי סטונסייפר (אנ') - בעבר יושבת ראש חברת "השולחן של מרתה (אנ')" ויושבת ראש בקרן ביל ומלינדה גייטס (BMGF) - מ-2019
חואן מנואל סנטוס - נשיא קולומביה לשעבר וחתן פרס נובל לשלום - משנת 2020
פול פולמן (אנ') - מנהל בלשכת המסחר הבינלאומית, צוות בי, בעבר יושב ראש חברת יוניליוור - מ-2019
דונלד קברוקה (אנ') - נשיא לשעבר של בנק הפיתוח של אפריקה (אנ') (AfDB), שר האוצר והתכנון הכלכלי של רואנדה בשנים 1997–2005
ד"ר רג'יב שאה - נשיא הקרן, נאמן בשנים 2015–2017, מנהל לשעבר של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) בשנים 2010–2017
שרון פרסי רוקפלר (אנ') - יושבת ראש WETA-TV (אנ') - מ-2017
ראו גם

נדבנות בארצות הברית (אנ')
קרן האחים רוקפלר (אנ') (RBF)
מרכז ארכיון רוקפלר (אנ') (RAC)
לקריאה נוספת

כשמחלות הפכו לעסק רווחי - על חלקה של קרן רוקפלר ברפואה המודרנית. מתוך אתר בראשית.
כשמחלות הפכו לעסק רווחי*Ron Chernow - Titan: The Life of John D. Rockefeller, Sr., Random House, New York 1998, ISBN 978-0679438083
Serge July - Fondation Rockefeller - Les Parrains de New York dans le Dictionnaire
amoureux de New York, Plon, Paris 2023 pp. 610-617
(בצרפתית) (קרן רוקפלר - הסנדקים של ניו יורק)
הערות שוליים

1 2  S. July, p. 614
↑  Chernow 1998
↑  The Bellagio Center
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286154705171  BNE: XX151192  BnF: cb11883632b (data)  CiNii: DA01145359  GND: 37830-6  ISNI: 0000 0004 0442 8397  LCCN: n78084859  NKC: kn20061020002  NLA: 35458039  SNAC: w6wm55fw  SUDOC: 027777529  Trove: 959840  ULAN: 500292589  VIAF: 151518335   WorldCat (עם VIAF): 151518335 
ג'ון ד. רוקפלר ובנו, ג'ון ד. רופקלר הבן, בהליכה ברחוב בניו יורק ב-1915
ג'ון ד. רוקפלר בגיל זקנה
היער הלאומי שישה נהרות

| --- | --- |

הנהר סמית ביער הלאומי שישה נהרות
 מידע כללי
 סוג:  יער לאומי
 על שם:  שישה נהרות הזורמים בתחומו
 תאריך הקמה:  3 ביוני 1947
 גוף מנהל:  שירות היערות של ארצות הברית
 כניסה בתשלום:  חינם
 נתונים ומידות
 שטח:  3,875 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית
 מיקום:  מחוזות דל נורטה, המבולדט, טריניטי, וסיסקיו בקליפורניה
 קואורדינטות:  41°11′57″N 123°36′21″W﻿ / ﻿41.199143°N 123.605944°W﻿ / 41.199143; -123.605944
 Six Rivers National Forest
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי שישה נהרות(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי שישה נהרות(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי שישה נהרות(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי שישה נהרות
היער הלאומי שישה נהרות (באנגלית: Six Rivers National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית השוכן בפינה הצפון-מערבית של קליפורניה. הוא הוקם ב-3 ביוני 1947 על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן מחלקים של היערות הלאומיים היער הלאומי קלאמת, סיסקיו וטריניטי. שטחו 3,875 קילומטרים רבועים, והוא מכיל מגוון מערכות אקולוגיות ו-550 קילומטרים רבועים של יער ראשוני. הוא שוכן בחלקים של ארבעה ממחוזות קליפורניה, והם: בסדר יורד של שטח היער דל נורטה, המבולדט, טריניטי, וסיסקיו. היער נקרא על שם הנהרות איל (אנ'), ואן דוזן (אנ'), קלאמת, טריניטי, מד וסמית, העוברים דרך היער או בגבולותיו.
ביער יש 589 קילומטרים של נהרות פראיים ונופיים, שישה אזורים בוטניים מובחנים ואזורים לשימוש ציבורי למחנאות, טיולים רגליים ודיג. החלק הצפוני ביותר של היער ידוע כ"אזור הנופש הלאומי של הנהר סמית" (Smith River National Recreation Area). מטה היער ממוקם בוואיריקה בקליפורניה. ישנם משרדים מחוזיים של שומרי יערות מקומיים הממוקמים בברידג'וויל (אנ'), גאסקט (אנ'), אורלינס, ווילו קריק (אנ').
היערות הראשוניים שבו כוללים את תת-המין החופי של אשוח דאגלס (Pseudotsuga menziesii var. menziesii), מין האלון Notholithocarpus (אנ') המכונה באנגלית Tanoak, קטלב קליפורני (אנ') ואשוח לבן.
אזורי טבע בראשיתי

בתוך היער הלאומי שישה נהרות יש חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שניים מתוכם משתרעים בעיקר ביערות לאומיים שכנים או לתוך שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית:
"אזור הטבע הבראשיתי הר לאסיק" (Mount Lassic Wilderness)
"אזור הטבע הבראשיתי נורת פורק" (North Fork Wilderness)
אזור הטבע הבראשיתי סיסקיו (אנ') (בשותפות עם היער הלאומי קלאמת)
אזור הטבע הבראשיתי האלפים של טריניטי (אנ') (בעיקר ביערות הלאומיים טריניטי (אנ'), שסטה, קלאמת ושטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)
אזור הטבע הבראשיתי יולה-בולי איל (אנ') (בעיקר ביער הלאומי מנדוסינו (אנ'), וחלקית ביער הלאומי טריניטי או שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)
הערות שוליים

1 2  Warbington, Ralph; Beardsley, Debby (2002), 2002 Estimates of Old Growth Forests on the 18 National Forests of the Pacific Southwest Region, United States Forest Service, Pacific Southwest Region
↑  Trinity Alps Wilderness acreage breakdown, Wilderness.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554184305171  LCCN: no2008131775  VIAF: 143462849   WorldCat (עם VIAF): 143462849 
מפת היער הלאומי שישה נהרות
היער הלאומי קלאמת

| --- | --- |

אגם ליטל אלק (Little Elk Lake) ביער הלאומי קלאמת
 מידע כללי
 סוג:  יער לאומי
 על שם:  שבט קלאמת
 תאריך הקמה:  6 במאי 1905
 גוף מנהל:  שירות היערות של ארצות הברית
 כניסה בתשלום:  חינם
 נתונים ומידות
 שטח:  7,033 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית
 מיקום:  מחוז סיסקיו בקליפורניה  מחוז ג'קסון באורגון
 קואורדינטות:  41°30′01″N 123°20′00″W﻿ / ﻿41.500278°N 123.333333°W﻿ / 41.500278; -123.333333
 Klamath National Forest
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי קלאמת(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה היער הלאומי קלאמת(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי קלאמת(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטהיער הלאומי קלאמת
היער הלאומי קלאמת (באנגלית: Klamath National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית המשתרע על שטח של 7,033 קילומטרים רבועים בהרי קלאמת ורכס קסקייד, השוכן במחוז סיסקיו בצפון קליפורניה, עם הרחבה זעירה (1.5 אחוז מהיער) לתוך דרום מחוז ג'קסון באורגון. היער מכיל חורשות רציפות של אורן הזפת, אורן ג'פרי, אשוח דאגלס, אשוח אדום, אשוח לבן, אורן מפותל, ברוש בייקר (אנ'), וקלוצדרוס מפושק. על פי ההערכות, יער ראשוני מכסה כ-680 קמ"ר מאדמת היער. מטה היער ממוקם בוואיריקה בקליפורניה. ישנם משרדים מחוזיים של שומרי יערות מקומיים הממוקמים בפורט ג'ונס (אנ'), הפי קמפ ומקדואל (אנ'), כולם בקליפורניה. היער הלאומי קלאמת הוקם ב-6 במאי 1905. יער זה כולל את אגם קנגורו (Kangaroo Lake) המשתרע על 85 דונם, והמבנה ההיסטורי "הכנסייה הקתולית סויירס בר" (Sawyers Bar Catholic Church) שנבנתה ב-1855 והממוקמת בגבולות היער. היער מנוהל במשותף עם השטח המוגן של כר העשב הלאומי של עמק ביוט (אנ').
אזורי טבע בראשיתי

בתוך היער הלאומי קלאמת יש חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שניים מתוכם מתפשטים ליערות הלאומיים השכנים ואחד לתוך שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית:
אזור הטבע הבראשיתי הר השיש (אנ')
אזור הטבע הבראשיתי ראשן (אנ')
אזור הטבע הבראשיתי רד ביוטס (אנ')
אזור הטבע הבראשיתי סיסקיו (אנ') (בעיקר ביער הלאומי שישה נהרות)
אזור הטבע הבראשיתי האלפים של טריניטי (אנ') (בעיקר ביערות הלאומיים טריניטי (אנ'), שסטה, שישה נהרות ושטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)
אקטיביזם מקומי

בין סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ל-2010, מילא הארגון "ברית יער קלאמת" (Klamath Forest Alliance) תפקידים מרכזיים ב"מלחמות העץ" (timber wars) באזור הביולוגי של קלאמת/סיסקיו שבצפון-מערב קליפורניה ודרום-מערב אורגון (Klamath/Siskiyou Bioregion of Northwest California and Southwest Oregon), כולל ערעורים על מכירת עצים והתדיינות משפטית להגנה על אזורים חסרי כבישים, המחלוקת על לילית מנוקדת, ומאמצים להגן על יערות עתיקים באמצעות חקיקה פדרלית.
הערות שוליים

↑  Table 6 - NFS Acreage by State, Congressional District and County - United States Forest Service - September 30, 2007
↑  Warbington, Ralph; Beardsley, Debby (2002), 2002 Estimates of Old Growth Forests on the 18 National Forests of the Pacific Southwest Region, United States Forest Service, Pacific Southwest Region
↑  https://wilderness.net/visit-wilderness/?ID=611#atdModal Trinity Alps Wilderness acreage breakdown, Wilderness.net]
↑  Klamath Forest Alliance
↑  Klamath Forest Alliance Collection
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534297305171  LCCN: no2009030650  VIAF: 155168440   WorldCat (עם VIAF): 155168440 
מפת היער הלאומי קלאמת
יוסף חיים לוקשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1902 סמיאטיץ', בלארוס
 פטירה:  13 ביולי 1979 (בגיל 76) מיאמי ביץ', פלורידה
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  ניו יורק
 ידוע בשל:  נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא אוניברסיטת בר-אילן, מייסד בית מדרש למורות, מייסד ישיבת רמ"ז ורב קהילת עדת ישורון.
 השכלה:  הסמכה לרבנות ותואר דוקטור
 מעסיק:  ישיבה יוניברסיטי 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יוסף חיים לוקשטיין (25 בדצמבר 1902 - 13 ביולי 1979) היה רב אמריקאי, דוקטור, נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא אוניברסיטת בר-אילן בשנים 1957–1966, ונשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ').
חייו

נולד בשנת 1902 בעיירה סמיאטיץ (ברוסיה הלבנה) להוריו רבי יעקב שכנא ועלקא. בשנת 1910, כשהיה בן שמונה היגר עם הוריו לארצות הברית. למד בישיבת יעקב יוסף שבע שנים ולאחר מכן למד עוד ארבע שנים בתיכון של ישיבת רבי יצחק אלחנן עד שקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1926. תוך לימודיו לרבנות סיים תואר שני ועבודת דוקטורט בנושא "זכות הבכורה בחברה ובמשפט היהודי" באוניברסיטת קולומביה. שימש כמרצה בישיבה אוניברסיטה לנושאים - "דרוש" ו"סידורי בית הכנסת".
בשנת 1923, התמנה לעוזר לרב משה זבולון מרגלית בקהילת "עדת ישורון" בניו יורק והתחתן עם ביתו גרטרוד שלאנג. לאחר מות הרב מרגלית ירש את מקומו בתור מנהיג הקהילה.
בשנת 1928 הקים את בית המדרש למורות שבהמשך הפך לסניף של ישיבה יוניברסיטי ועמד בראשו במשך 10 שנים.
בשנת 1937 הקים את ישיבת רמ"ז (רבי משה זבולון - על שם הרב מרגלית או על שם סבו) שהייתה בית הספר היומי הקהילתי הראשון בארצות הברית. לאחר מכן התווסף לישיבה גם מוסד של בית ספר תיכון. עמד בראשה עד לשנת 1967. עד למותו הישיבה מנתה כ-800 תלמידים.
בשנת 1941 התמנה לנשיא ועד הרבנים של ניו יורק ובהמשך לנשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה. לקח חלק פעיל בוועד של הרבנות הצבאית בצבא ארצות הברית ומתוך כך ביקר במחנות פליטי השואה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן, התמנה לנשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ') ואף הוגדר כנשיא הכבוד של גוף זה עד למותו.
הרב לוקשטיין היה ציוני ושימש כיושב ראש הוועדה הארץ ישראלית של ועידת יהודי אמריקה לפני קום המדינה. היה חבר בתנועת המזרחי ואף השתתף בקונגרס שלפני מלחמת העולם השנייה.
סייע לד"ר פנחס חורגין ביסוד אוניברסיטת בר-אילן ולאחר פטירתו התמנה לנשיא האוניברסיטה ושימש בתפקיד זה בין השנים 1957 -1967.
נפטר בגיל 76 ב-13 ביולי 1979 בבית החולים מאונט סיני במיאמי ביץ', פלורידה.
ספריו

יהדות להלכה ולמעשה (1979).
האמונה וגורל האדם (1967).
משפחתו

בנו, הרב יחזקאל לוקשטיין כיהן כעוזר הרב בקהילת קהילת ישורון החל משנת 1958, אז קיבל את משרת הרב לאחר פטירת אביו.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה של הציונות הדתית - ו, עמ' 571
↑  ספר היובל, הפרדס, עמ' 460
↑  Saxon, Wolfgang (1979-07-15). "Joseph H. Lookstein Dead at 76; A Rabbi and Orthodox Educator". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-06.
↑  נשיאים בעבר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר www.biu.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311078405171  ISNI: 0000 0000 8593 518X  LCCN: n79107901  SNAC: w6d582gd  VIAF: 124324709   WorldCat (עם VIAF): 124324709
אזולז'ו

חיפוי בית באזולז'ו
אָזוּלֵז'וּ (פורטוגזית) או אָזוּלֵחוֹ (ספרדית) (בכתיב המקורי בשתי השפות: azulejo) הוא אריח קרמיקה מצויר. מסורת יצורם הגיעה לחצי האי האיברי עם הכובשים המורים, אך אומצה שם והיצור המשיך והתפתח גם לאחר יציאת הכובשים, ואפילו התפשטה עד מושבות העבר של ספרד ופורטוגל. הם מהווים מורשת לאומית בפורטוגל, בה חלקם אף מתעדים אירועים היסטוריים, אך גם מהווים אלמנט אדריכלי לחיפוי בתים, להגנה מפני לחות וחום. הם נפוצים גם בספרד, בעיקר באזור אנדלוסיה.
לרוב, צבע העיטורים הוא כחול, על רקע לבן אטום, אך יש שימוש גם בצבעים אחרים. מקור השם הוא בשפה הערבית, במילה הערבית al zulaycha. פרוש המילה הוא " אבן קטנה חלקה", והכוונה המקורית הייתה לפיסות שיש קטנות, להכנת מוזאיקה בסגנון היווני-רומי. אולם, השיש לא היה זמין לאמנים של צפון אפריקה, והיוצרים עברו להשתמש בשילובים של פיסות אריחים בעלי צבע אחיד, בעיקר בירוק, חום וצהוב. במרוקו עדיין מייצרים עבודות כאלו והשם הכולל הוא zellij.