stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנת הכז
קריאה בתורה והפטרות

בשנת הכז יש הבדל בקריאות בין ארץ ישראל לחוץ לארץ, כי היום השמיני של פסח, הנחוג רק בחוץ לארץ, חל בשבת. אי לכך, החל מכ"ב ניסן ועד סוף חודש אייר, יש הבדל בין ארץ ישראל לחוץ לארץ בפרשות הנקראות. הפער נסגר כאשר בארץ ישראל קוראים את פרשת בהר ופרשת בחוקותי בנפרד, בעוד שבחוץ לארץ מחברים אותן. כך שיוצא שזו השנה הפשוטה היחידה בה קוראים (בארץ ישראל) את פרשות בהר ובחוקתי בנפרד.
בשנת הכז לא קוראים כלל את פרשת וילך, מכיוון שהיא נקראת לפני ראש השנה בשנה הקודמת ואחרי ראש השנה בשנה הבאה.
בשנת הכז 51 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה בארץ ישראל: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת של היום הראשון של פסח. בחוץ לארץ לא קוראים פרשה גם בשבת שבה חל היום השמיני של פסח. על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (52, פרשת וילך לא נקראת ופרשת וזאת הברכה נקראת בשמיני עצרת שחל ביום חמישי) עם מספר השבתות שבהן קוראים פרשה (48, בארץ ישראל), מחוברות הפרשות ויקהל ופקודי, תזריע ומצורע, אחרי מות וקדושים ומטות מסעי. בחוץ לארץ מחברים גם את הפרשות בהר ובחוקותי.
פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
פרשת נח – קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי"
פרשת תולדות – קוראים את הפטרת מחר חודש.
פרשת מקץ – השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי"
פרשת משפטים – שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים
פרשת תצוה – קוראים הפטרה של שבת זכור
פרשת ויקהל-פקודי – קוראים את הפטרת פרשת פרה
פרשת ויקרא – שבת ראש חודש ניסן, קוראים את הפטרת פרשת החודש
פרשת צו – שבת הגדול, ברוב הקהילות נהוג לקרוא את הפטרת שבת הגדול
פרשת תזריע-מצורע (ובחוץ לארץ פרשת שמיני) – קוראים מחר חודש
פרשת ראה – האשכנזים קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".
| חומש בראשית> פרשה | חומש בראשית> תאריך | חומש שמות> פרשה | חומש שמות> תאריך | חומש ויקרא> פרשה | חומש ויקרא> תאריך | חומש ויקרא> תאריך | חומש במדבר> פרשה | חומש במדבר> תאריך | חומש דברים> פרשה | חומש דברים> תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בראשית | כ"ד בתשרי | שמות | י"ט בטבת | ויקרא | א' בניסן | א' בניסן | במדבר | ה' בסיוון | דברים | ט' באב |
| נח | א' בחשוון | וארא | כ"ו בטבת | צו | ח' בניסן | ח' בניסן | נשא | י"ב בסיוון | ואתחנן | ט"ז באב |
| לך לך | ח' בחשוון | בא | ד' בשבט | שמיני | כ"ב בניסן | כ"ט בניסן | בהעלתך | י"ט בסיוון | עקב | כ"ג באב |
| וירא | ט"ו בחשוון | בשלח | י"א בשבט | תזריע | כ"ט בניסן | ו' באייר | שלח | כ"ו בסיוון | ראה | ל' באב |
| חיי שרה | כ"ב בחשוון | יתרו | י"ח בשבט | מצרע | מחוברת | מחוברת | קרח | ג' בתמוז | שפטים | ז' באלול |
| תולדת | כ"ט בחשוון | משפטים | כ"ה בשבט | אחרי מות | ו' באייר | י"ג באייר | חקת | י' בתמוז | כי תצא | י"ד באלול |
| ויצא | ז' בכסלו | תרומה | ב' באדר | קדשים | מחוברת | מחוברת | בלק | י"ז בתמוז | כי תבא | כ"א באלול |
| וישלח | י"ד בכסלו | תצוה | ט' באדר | אמר | י"ג באייר | כ' באייר | פינחס | כ"ד בתמוז | נצבים | כ"ח באלול |
| וישב | כ"א בכסלו | כי תשא | ט"ז באדר | בהר | כ' באייר | כ"ז באייר | מטות | ב' באב | וילך | ו' בתשרי |
| מקץ | כ"ח בכסלו | ויקהל | כ"ג באדר | בחקתי | כ"ז באייר | מחוברת | מסעי | מחוברת | האזינו | י"ג בתשרי |
| ויגש | ה' בטבת | פקדי | מחוברת |  |  |  |  |  | וזאת הברכה | שמחת תורה |
| ויחי | י"ב בטבת |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  3:11:20 בשעון המקומי בירושלים, 2:50:23 בשעון חורף ישראל.
↑  s:טור אורח חיים תכח
↑  לוח השנה וחשבונו תוך בירור שאלת המחזוריות, יעקב מתלון, אתר שורש.
↑  בחו"ל, קוראים בשנה זו את פרשת שמיני שמונה פעמים (3 פעמים במנחה של שבת, פעמיים בשני ופעמיים בחמישי והקריאה השלמה בשחרית של שבת).
↑  מתי קוראים שתי פרשיות בשבת אחת?, הרב ד"ר חיים סיימונס, אלול תשנ"ה
בצל סגול

| בצל סגול |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מכוסי הזרע
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: שום
מין:: 'שום נבוב
שם מדעי
 Allium cepa
בצל סגול (נקרא גם בצל אדום או כחול בחלק ממדינות אירופה) הוא זן סגול של הבצל היבש (שם מדעי: Allium cepa), והוא ירק ממשפחת הנרקיסיים, בעל שורש בגוון אדום-סגול בקליפתו, ולבן-אדמדם בגוף הירק. הצבע הסגול נוצר עקב הימצאות רמות גבוהות של הפיגמנט אנתוציאנין
הבצל הסגול נוטה להיות מעט גדול יותר ובעל טעם מתוק יותר מבצל לבן או צהוב בגלל רמות נמוכות של חומצה פירובית ותרכובות גופרית.
משמש לרוב כתיבול חי בסלטים, גם בגלל טעמו המתקתק, וגם לגיוון הצבע, וכן משמשים בו לעיתים בטיגון או בגריל כתוספת למזון. חיי המדף של הבצל הסגול ארוכים יותר ביחס לבצל הלבן.
בצל סגול זמין לאורך כל השנה ועתיר בפלבנואידים וסיבים (בהשוואה לבצל לבן וצהוב). וכן מכיל רמות גבוהות של נוגד חמצון קוורצטין. תרכובת שיכולה לסייע בהשמדת תאים סרטניים, וכן יכול לסייע למניעת השמנת יתר ולירידת רמות הסוכר בדם. בצל סגול חתוך ניתן להשרות במים קרירים לזמן מה, ולאחר הסינון מהמים נחלשת חריפות הבצל.
פליניוס הזקן בספרו Naturalis historia מתייחס לבצל הסגול כתרופה לטיפול בסדרה של מחלות גופניות.
זנים מיוחדים > טרופאה (Tropea)

הבצל הסגול מטרופאה (אנ'), איטליה, (באיטלקית: "Cipolla Rossa di Tropea") גדל בקלבריה שבדרום איטליה, בעבר גדל בכפר קאפו ותיקנו (באיטלקית: "Capo Vaticano"), והתפשט לכל אזור העיר טרופאה. לבצל זה ניחוח חזק ומתוק יותר והחלק הפנימי עסיסי ולבן יותר מבצל אדום אחר ואפשר להכין ממנו ריבה. ביולי 2007, האיחוד האירופי רשם מעמד גאוגרפי מוגן על הבצל האדום המיוצר באזור מסוים זה באיטליה.
זנים מיוחדים > טורדה (Turda)

הבצל הסגול מטורדה (אנ'), רומניה (ברומנית: "Ceapa de Turda") הוא זן מקומי של בצל אדום בעל טעם קליל מתוק יותר וארומה מיוחדת.
פקעות בצל טורדה שזורות באופן מסורתי בחוטים ארוכים (1–2 מ') למטרות שיווק וניתן למצוא אותן בשווקים המסורתיים בכל רחבי מרכז רומניה. "טורדה בצל אדום" מוגש בדרך כלל טרי, כסלט או כחלק מסלטים מעורבים ובעיקר כקישוט חובה למרקי השעועית המסורתיים ומעושנים.
זנים מיוחדים > וות'רספילד (Wethersfield)

בארצות הברית, אחד הזנים הבולטים של בצל סגול גודל בוות'רספילד, קונטיקט, (אנ') והיה מקור עיקרי לבצל עבור ניו אינגלנד עד סוף המאה ה-19.
ערכים תזונתיים

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 מים:  88.6 ג'
 קלוריות:  44 קק"ל
 חלבונים:  0.94 ג'
 פחמימות:  9.93 ג'
 פחמימות זמינות:  5.76 ג'
 שומן:  0.1 ג'
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין C:  8.1 מ"ג
 ברזל:  0.24 מ"ג
 סידן:  17 מ"ג
 מגנזיום:  11.4 מ"ג
 מנגן:  0.119 מ"ג
 זרחן:  41 מ"ג
 אשלגן:  197 מ"ג
 נתרן:  1 מ"ג
 נחושת:  58 מ"ג
 אבץ:  0.17 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  1.7 ג'
 מקור: מילון האוכל של ישראל
הערות שוליים

↑  בדיקת היציבות של אנתוציאנין בזני בצל סגול רומניים בכתב העת הצ'כי למדעי המזון, מאי 2013 (באנגלית)
↑  תכולת פלבנואידים ופחמימות בבצל סגול טרופאה בכתב עת לכימיה חקלאית ומזון, 16 פברואר 2002 (באנגלית)
↑  מחקר במרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי בארצות הברית
↑  סגול לבן או ירוק? זה הבצל שהכי בריא לאכול, באתר וואלה, 13 ביוני 2017
↑  מחקר במרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי בארצות הברית
↑  "'CIPOLLA ROSSA DI TROPEA CALABRIA' - בכתב העת הרשמי של האיחוד האירופאי". EUR-lex (באנגלית). 2007-07-13. ארכיון מ-2024-01-27. נבדק ב-2024-01-26.
↑  "וות'רספילד, קונטיקט ובצל" ב-yankee-magazine, אוגוסט 1993
שרשראות בצל טרופאה למכירה באיטליה
פרוסות בצל יבש סגול
ריקה גירד האמר

Ryke Geerd Hamer (17 במאי 1935 – 2 ביולי 2017) היה רופא גרמני שרישיונו נשלל ומייסד הרפואה החדשה הגרמנית ( GNM ), שהייתה ידועה בעבר גם כ-German New Medicine ו-New Medicine - שיטה פסאודו-רפואית המתיימרת בין השאר לרפא סרטן. הליגה השווייצרית לסרטן תיארה את גישתו של האמר כ"מסוכנת, במיוחד מכיוון שהיא יוצרת אצל החולים תחושת ביטחון מזויפת, ובשל כך הם נמנעים מטיפולים יעילים אחרים".
האמר החזיק ברישיון לעסוק ברפואה משנת 1963 עד 1986, אז נשלל רישיונו בשל רשלנות. שיטתו זכתה לפרסום ב-1995, כשהוריו של ילד חולה סרטן סירבו להעניק לבנם טיפול רפואי בהעדיפם את שיטתו של האמר. האמר הואשם ברשלנות ונכלא במספר מדינות באירופה.
לטענתו של האמר, שיטתו מהווה אלטרנטיבה "גרמנית" לרפואה הסטנדרטית, שהיא חלק מקונספירציה יהודית להשמדת לא-יהודים.
ביוגרפיה

ריקה גירד האמר נולד במטמן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה, בשנת 1935. בגיל 18 החל בלימודי רפואה ותאולוגיה בטובינגן, שם הכיר את אשתו לעתיד, סיגריד אולדנבורג, סטודנטית לרפואה. בגיל 20 עבר האמר את הבחינה המקדימה ברפואה, ובאפריל 1962 עבר את הבחינות הסופיות במרבורג, הסה. הוא קיבל רישיון לעסוק ברפואה ב-1963. לאחר מספר שנים במרפאות האוניברסיטאות של טובינגן והיידלברג, השלים האמר את התמחותו ברפואה פנימית ב-1972. במהלך עבודתו יחד עם אשתו רשם מספר פטנטים.
רישיונו של האמר לעסוק ברפואה נשלל ב-1986 על ידי בית המשפט. האמר המשיך לעסוק ברפואה, ונחקר מספר פעמים על רשלנות וגרימת מותם של חולים.  הוא נכלא לשנים-עשר חודשים בגרמניה בין 1997 ל-1998, וריצה תקופת מאסר מספטמבר 2004 עד פברואר 2006 בפלורי-מרוגיס, צרפת, על סעיפי הונאה ועיסוק ברפואה ללא רישיון.
התזה להוראה של האמר על GNM באוניברסיטת טובינגן נדחתה לאחר שנבדקה מספר פעמים על ידי חברי הסגל הרפואי, אשר הגיע למסקנה כי עבודתו לוקה בשיטותיה המדעיות וביכולת השחזור שלה, וטענותיו לא תמכו בתיאוריות שהציג.  האמר, לעומת זאת, טען ששיטתו בת אימות ושאוניברסיטת טרנבה בסלובקיה כבר אישרה חלק מהתיאוריות שלו. למעשה, לא הייתה פקולטה לרפואה באוניברסיטת טרנבה והמסמכים שאישרו לכאורה את השקפתו לא נמצאו ברישומיה  וגם היא דחתה את עבודת הגמר שלו.
האמר גלה מרצון לספרד עד מרץ 2007, אז הרשויות הרפואיות הספרדיות הטילו עליו את האחריות לעשרות מקרי מוות שניתן היה למנוע. עד 1997, האמר החזיק במרפאות בגרמניה, בלגיה, איטליה, אוסטריה והולנד, והתגורר בנורווגיה עד מותו משבץ מוחי ב-2 ביולי 2017, בגיל 82.
תיק אוליביה פילהר

בשנת 1995, האמר היה מערב בפרשת מחלתה של אוליביה פילהר, ילדה אוסטרית בת שש שסבלה מגידול על שם ווילמס. הוריה של פילהר היו חברים בפיאט לוקס, תנועה דתית חדשה. מנהיגת התנועה, אוריאלה, הפנתה את ההורים להאמר. האמר איבחן את הילדה כבעלת מספר "קונפליקטים" ולא סרטן. כשההורים סירבו לטיפול רפואי קונבנציונלי, ממשלת אוסטריה הסירה את זכויותיהם על הילדה. ההורים נמלטו עם בתם לספרד, אז מקום מגוריו של האמר.
לאחר משא ומתן, שכלל את התערבות נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל, שוכנעו ההורים לחזור לאוסטריה. בינתיים, הידרדר מצבה הבריאותי של פילהר. משקל הגידול עלה לארבעה קילוגרמים, מילא את רוב חלל הבטן ולחץ על ריאותיה. חוסר הטיפול הפחית את אומדן הסתברות ההישרדות מ-90% ל-10%.  לאחר שבית משפט הורה על טיפול קונבנציונלי בסרטן בניתוח, כימותרפיה והקרנות, פילהר החלימה לחלוטין ובשנת 2010 עדיין חיה.  הוריה נדונו לשמונה חודשי מאסר על תנאי באוסטריה.
תאוריית קונספירציה יהודית

האמר טען כי השיטה שלו היא אלטרנטיבה "גרמנית" לרפואה הקלינית הקונוונציונלית, שלטענתו היא חלק מקונספירציה יהודית להשמדת לא-יהודים.  בכך חזר האמר על טענותיו האנטישמיות של הרופא הנאצי גרהרד וגנר. פרטנית, טען האמר כי כימותרפיה ומורפיום משמשים ל"רצח המוני" של הציוויליזציה המערבית, בעוד טיפול כזה אינו בשימוש בישראל. האמר טען שרוב האונקולוגים הגרמנים הם יהודים וש"אף יהודי לא מטופל בכימותרפיה בגרמניה". לדבריו, מחטים היפודרמיות משמשות במהלך הכימותרפיה כדי להשתיל "שבבים" המכילים "חדרי רעל" שניתן להפעיל באמצעות לוויין כדי להרוג מטופלים באופן ספציפי.  הוא הציע שמסע החיסון לשפעת החזירים של 2009 שימש גם כדי לסמן אנשים עם אותם "שבבים" והכחיש את קיומו של HIV.  האמר גם סבר כי שלילת ההכרה בתיאוריות שלו ושלילת רישיון המתרגלת שלו נובעת מקנוניה יהודית.
בשנת 2008, הציג האמר מסמך שבו נכתב כי "הרב הראשי עזרא איוואן גוץ" אישר את קיומה של קונספירציה בקרב אונקולוגים יהודים להשתמש ב"עינויי" כימותרפיה על כל החולים הלא יהודים, בעוד שחולים יהודים היו אמורים לקבל את " הטיפול הנכון". גוץ (Götz), מכחיש שואה גרמני הפעיל בזירת התחייה של הרייך הגרמני, הורשע שוב ושוב על ידי בתי המשפט בגרמניה  בגין הונאה, לשון הרע, שימוש לרעה בתארים אקדמיים (התואר "הרב הראשי" אינו מוגן על פי חוק בגרמניה), זיוף מסמכים, ועוד.
תגובת הרשויות הרפואיות

הליגה השווייצרית לסרטן של האגודה השווייצרית לאונקולוגיה, החברה השווייצרית לאונקולוגיה רפואית והמכון השווייצרי לחקר סרטן יישומי דיווחו כי לא פורסם שום מקרה של ריפוי סרטן על ידי האמר בספרות הרפואית, וגם לא מחקרים כלשהם בכתבי עת מיוחדים. הדיווחים בספריו "חסרים את הנתונים הנוספים החיוניים להערכה רפואית" והצגת מחקריו בכנסים רפואיים "אינם משכנעים מבחינה מדעית". בנוסף, גופים רבים - המרכז לחקר הסרטן הגרמני, האגודה הגרמנית לסרטן, ההתאחדות הרפואית הגרמנית ומועצות צרכנות גרמניות  חולקים נמרצות על האמר. יתרה מזו, אפילו תומכים בטיפולים אלטרנטיביים לסרטן מתייחסים לתיאוריה של האמר בספקנות.
"מוקדי ההאמר" שהאמר ראה ב-CT המוח זוהו על ידי רדיולוגים כעיוותי תמונה ("ארטיפקטים") הנפוצים בצילומי CT.
הממסד הרפואי בגרמניה ובאיחוד האירופי מזהיר מפני האיום הנשקף לחולים מטיפוליו של האמר.
ישנם דיווחים מתמשכים בעיתונות על קורבנות שיטתו של האמר ברחבי אירופה.
פרסומים

Ryke Geerd Hamer (2000). Summary of the New Medicine. Amici di Dirk. ISBN 84-930091-9-9.
Ryke Geerd Hamer (2005). Einer gegen alle. Amici di Dirk. ISBN 84-96127-15-X.
Ryke Geerd Hamer (2004). Krebs und alle sog. Krankheiten. Amici di Dirk. ISBN 84-96127-12-5.
Ryke Geerd Hamer (1998). Vermächtnis einer Neuen Medizin. Amici di Dirk. ISBN 978-3-926755-00-1.
בית מפעל הפיס

| --- | --- |

בית מפעל הפיס ברחוב הפטמן
 מידע כללי
 סוג:  מטה חברה
 על שם:  מפעל הפיס 
 כתובת:  הפטמן 3
 מיקום:  תל אביב
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  32°04′22″N 34°47′03″E﻿ / ﻿32.07268423405°N 34.784098814016°E﻿ / 32.07268423405; 34.784098814016
  (למפת תל אביב מוגדלת) בית מפעל הפיס(למפת תל אביב רגילה) בית מפעל הפיס(למפת גוש דן רגילה) בית מפעל הפיס(למפת גוש דן מוגדלת) בית מפעל הפיס
 
בית מפעל הפיס הויה בניין ששימש כמטה הראשי של מפעל הפיס, הגוף המארגן הגרלות והימורים בישראל. הבניין שימש כמרכז התפעולי והניהולי של המפעל, ובו התקבלו ההחלטות המרכזיות לגבי פעילותו.
בית מפעל הפיס ברחוב הפטמן
היסטוריה

במשך שנים רבות, שכן בית מפעל הפיס ברחוב הפטמן 3 בתל אביב, בבניין ששימש בעבר גם את מרכז השלטון המקומי. בשנת 2013 החליטה הנהלת מפעל הפיס לעבור לבניין אחר ושנתיים אחר כך, בשנת 2015, הוחלט על מעבר המטה למבנה חדש ברחוב לה גוארדיה 1 בתל אביב.
בשנת 2016 נמכר הבניין ששימש את הנהלת מפעל הפיס ברחוב הפטמן, ביחד עם הבניין הצמוד אליו, הפונה אל רחוב קפלן, הריסת שני הבניינים והקמתם של בנייני מגורים עם קניון.
בשנת 2021 רכש מפעל הפיס את בניין גמלאי הסוכנות היהודית ברחוב קפלן.
תפקידים

בבית מפעל הפיס מתקיימות פעילויות שונות
ניהול הגרלות והימורים: תכנון וביצוע הגרלות הלוטו, חישוב הזכיות ותשלום הפרסים.
שיווק ופרסום: קידום מוצרי מפעל הפיס והעלאת המודעות לפעילותו.
תמיכה בקהילה: ניהול פרויקטים חברתיים ותרומה לקהילה באמצעות כספי הזכיות.
ניהול כספים: ניהול כספי המפעל והשקעות.
משאבי אנוש: ניהול עובדי המפעל והכשרתם.
הערות שוליים

↑  גיא ליברמן, ‏מפעל הפיס קונה בניין בת"א ב-140 מיליון שקל | בלעדי, באתר גלובס, 10 בפברואר 2021
↑   שלומית צור, מתחם בית מפעל הפיס בתל אביב ייהרס לטובת בניית שני מגדלים חדשים, באתר TheMarker‏, 1 בספטמבר 2022
↑  גיא ליברמן, ‏מפעל הפיס קונה בניין בת"א ב-140 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בפברואר 2021
↑  מה עושים כשזוכים?
ג'ייסון מילר (דובר)

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 49 בערך) וושינגטון (מדינה) סיאטל, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
 עיסוק:  יועץ תקשורת
 מפלגה:   המפלגה הרפובליקנית
ג'ייסון מילר (באנגלית: Jason Miller) (נולד ב-1975) הוא יועץ תקשורת אמריקאי שכיהן כיועץ התקשורת של  דונלד טראמפ בתקופת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
ביוגרפיה

מילר נולד בסיאטל, סיים תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון די. סי.
במהלך הבחירות בארצות הברית בשנת 2000, שימש מנהל הקמפיין של ריק קלר מהמפלגה הרפובליקנית, שנבחר לנציג המחוז השמיני של פלורידה בבית הנבחרים. לאחר הבחירות מונה לראש מטהו וב-2002 ניהל את קמפיין הבחירות המוצלח לבחירתו מחדש.
בבחירות בשנת 2004 סייע למטה הבחירות של מל מרטינז שנבחר לנציג פלורידה בסנאט, הוא מונה באותו מערכת בחירות למנהל קמפיין הבחירות של טום קוברון לאחר ששני קודמיו פוטרו וסייע לו להיבחר לנציג אוקלהומה בסנאט. בבחירות בשנת 2006 שימש מנהל הקמפיין של הסנאטור ג'ורג' אלן שהפסיד בבחירות לג'ים ווב.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 שימש סגן מנהל התקשורת של רודי ג'וליאני במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית.
לאחר הבחירות מונה לסגן נשיא בחברת הייעוץ התקשורתי "Dezenhall Resources" בה התמחה בניהול משברים תקשורתיים של חברות גדולות ומפורסמים.
בשנת 2010 הצטרף כשותף וסגן נשיא בחברת הייעוץ התקשורתי "Jamestown". הוא ניהל קמפיינים תקשור
ב-2015 מונה ליועץ בכיר ודוברו של הסנטור טד קרוז במהלך התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. לאחר שקרוז פרש מהמרוץ מונה מילר ביוני 2016 ליועץ התקשורת של דונלד טראמפ וסייע לו להיבחר לנשיא.
בעקבות ניצחונו של טראמפ מונה מילר למנהל התקשורת בבית הלבן המיועד, אך מילר בחר לסגת ולא לקבל את המינוי, כשהתפרסמו שמועות על רומן שקיים עם חברת קמפיין אחרת של טראמפ, איי ג'י דלגדו.
בתחילת 2017 מכר את חלקו בחברת "Jamestown" והצטרף לחברת הייעוץ האסטרטגי "Teneo Strategies".
ביוני 2021 דווח כי מילר עזב את הצוות של טראמפ כדי להיות מנכ"ל חברת סטארט אפ בהיי-טק. ובתחילת יולי הוא השיק גרסת בטא של פלטפורמת המדיה החברתית, Gettr.
מילר נשוי ואב לבת מרעייתו ולבן מאיי ג'י דלגדו.
הערות שוליים

↑  Jason Miller backs out of Trump White House job, פוליטיקו, 24 בדצמבר 2016
↑  Trump pick backs out of White House job after affair allegations, פוליטיקו, 25 בדצמבר 2016
↑  strategist Dubke to run White House communications, פוליטיקו, 17 בפברואר 2017
מרקוס אוקטביוס

מרקוס אוקטביוס (בלטינית: Marcus Octavius) היה פוליטיקאי רומאי ששירת כטריבון הפלבס בשנת 133 לפנה"ס. ידוע כבר הפלוגתא של עמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.
תולדות חייו

אוקטביוס היה אציל אמיד שהחזיק בבעלותו אדמות ציבור רבות (על אף  שבאופן רשמי הם לא היו בבעלותו בפועל, הוא, כמו רבים אחרים, קנה חזקה עליהם). יש היסטוריונים שהסיקו לפי זמן פעולתו כי הוא היה בנו של גנאיוס אוקטביוס ששירת כקונסול בשנת 165 לפנה"ס, אולם השערה זאת אינה נתמכת בשום צורה על ידי המקורות שעוסקים בו.
אוקטביוס נבחר למשרת טריבון הפלבאים של 133 לפנה"ס, שנה שעתידה הייתה להיות סוערת במיוחד. ידידו ועמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הביא לפני אספת הפלבס הצעת חוק בדבר חלוקה מחדש של קרקעות ציבוריות. הצעה זו לא הייתה לרוחם של הסנאטורים, ולאחר שנכשלו בניסיונם לשכנע את גרקכוס למשוך את ההצעה הם פנו לאוקטביוס. פלוטרכוס מספר כי הסנאטורים הפעילו עליו לחץ להשתמש בזכות הווטו שלו על מנת להכשיל את ההצעה. בתחילה העדיף אוקטביוס לשמור על נייטרליות בעניין בשל יחסי החברות בינו ובין גרקכוס, אולם כתוצאה מלחץ כבד שהופעל עליו מצד סנאטורים בכירים התרצה והשתמש בזכות הווטו שלו כדי להכשיל את ההצעה. מאידך גיסא מוסר קסיוס דיו כי המניע של אוקטביוס להתנגד להצעה הייתה היריבות האישית שלו עם גרקכוס.
גרקכוס הפעיל לחץ כבד על אוקטביוס לשנות את עמדתו, ואף השבית את מוסדות המדינה על רקע זה. כמו כן, הוא הציע לו לפצותו על אובדן הקרקע הציבורית הצפוי לו כתוצאה מן החוק. אך אוקטביוס נשאר איתן בהתנגדותו - ומסיבה זו פעל גרקכוס להדחת אוקטביוס, ונערכה בקרב העם הצבעה בעניין. כאשר היה ברור שתוצאת ההצבעה תהיה לטובת ההדחה, עצר אותה גרקכוס ופנה לאוקטביוס בבקשה שישנה את עמדתו – אך אוקטביוס סירב. ההצבעה נמשכה, ובסופה הודח.
הדחתו של אוקטביוס הייתה צעד חסר תקדים. רבים מהפלבאים הרגישו לא בנוח כלפיו, מאחר שכל עוד הטריבון מכהן הוא בעל חסינות קדושה; אולם גרקכוס טען כי מכיוון שאוקטביוס פעל כביכול כנגד האינטרסים של הפלבאים הוא איבד את הלגיטימיות שלו כטריבון, וכתוצאה מכך את חסינותו. טענה זו הייתה חסרת תקדים; אמנם, אספות העם מינו את המגיסטראטים, אולם מרגע מינויים הם פעלו באופן עצמאי יחד עם הסנאט בניהול המדינה. מטענתו של גרקכוס נבע כי אספות העם הן אלו שצריכות לפקח על המגיסטראטים, ודבר זה היווה פגיעה חמורה בשלטון הסנאט. בנוסף, הדחתו של אוקטביוס הייתה הפרה חמורה של עיקרון הקולגיות והשוויון בין המגיסטראטרים.
בעת שכיהן גאיוס סמפרוניוס גרקכוס כטריבון הפלבס בשנת 123 לפנה"ס, הוא הציע באספת הפלבאים הצעת חוק שלפיה כל מגיסטראטר שהודח ממשרתו על ידי הצבעה של אספת עם לא יוכל לכהן שוב בכל מגיסטראטה אחרת. חוק זה היה מכוון כנגד אוקטביוס מתוך רצונו של גרקכוס הצעיר לנקום בו על התנגדותו לאחיו טיבריוס. גרקכוס בסופו של דבר משך את הצעת החוק כתוצאה מבקשתו של אמו קורנליה אפריקאנה.
אגרת בת מחלת

אַגְרַת בַּת מַחֲלַת הוא שמה של שדה המוזכרת בספרות חז"ל, כמי שמצויה בשעות הלילה בדרכים ומסכנת את העוברים והשבים. בשל החשש מאגרת בת מחלת, נמנעו אנשים מללכת לבדם בשעות הלילה.
זהותה

לדעת המהרש"א ייתכן והכוונה לבתו של מחלת שהייתה אשתו של עשו, שהולידה שדים ורוחות. אחרים כתבו שאגרת בת מחלת היא לילית, ושמה גם אגרת, ונקראת "בת מחלת" מלשון ריקוד (מחול).
אזכורים

בתלמוד במסכת פסחים מובא שאל לבני אדם ללכת בלילה ברחוב יחידי בלילות מסוימים, מאחר שאגרת בת מחלת וחילותיה יכולים להזיק להולך יחידי:
לא יצא יחידי בלילה לא בלילי רביעיות ולא בלילי שבתות מפני שאגרת בת מחלת היא ושמונה עשרה רבוא של מלאכי חבלה יוצאין וכל אחד ואחד יש לו רשות לחבל בפני עצמו
בהמשך דברי התלמוד מובא שבתחילה הייתה אגרת בת מחלת מצויה בדרכים בכל לילות השבוע, עד שיום אחד פגשה את רבי חנינא בן דוסא, ואמרה לו שהיא אינה מזיקתו מאחר שהוא חשוב בשמים. מששמע כך רבי חנינא אמר לה, שאם אכן כדבריה - הוא גוזר עליה שלעולם לא תעבור במקום מיושב. מששמעה זאת אגרת, ביקשה ממנו שישאיר לה זמנים מסוימים שכן יורשה לה לעבור. ואכן נעתר לבקשתה ושייר לה את לילי רביעי ולילי שבת
סיפור נוסף מובא בתלמוד על כך שאגרת בת מחלת פגשה את אביי שגזר עליה שלא תעבור לעולם ביישוב. בהמשך לסיפור זה, נאמר בתלמוד שאף שלעיתים נראים חילותיה של מחלת בעיר, הוא משום שסוסיהם נשמטים מהם ובורחים, והם רצים אחריהם להחזירם.
בתלמוד במסכת תענית דרשו חז"ל על הפסוק "ונתתי גשמכם בעיתם" - שהזמן היותר טוב שיורדים בו גשמים הוא בליל יום רביעי ובלילות שבת, ובטעם הדבר כתבו הראשונים, מאחר שבאותם הזמנים בין כך אין מצויים אנשים ברחובות מפחד אגרת בת מחלת.
רבי יצחק אייזיק מטירנא בספר המנהגים כתב שלכך תיקנו להוסיף בסוף ברכת השכיבנו שבתפילת ערבית של שבת, 'ופרוס עלינו סוכת שלומך' להינצל מהשידה אגרת בת מחלת שמצויה בלילי שבת.
רבי אליהו מזרחי בפירושו על התורה כותב שהטעם שלא יצאו בלילי רביעי ולילי שבת הוא: ”מפני שבאלה הלילות שולטין שני כוכבים רעים: שבתי, בלילי שבתות, ומאדים בלילי רביעיות, ואינם יוצאים מבתיהם שלא ינזקו. והיא אגרת בת מחלת בלשון חכמים” (ספר דברים, פרק י"א, פסוק י"ד).
הערות שוליים

↑  כך מנוקד שמה באוצר ישראל ועוד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ב.
↑  ראו ספר חסידים תקיז, בטעם ששייר דווקא ימים אלו.
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ג.
↑  כך כתבו רש"י ותוספות שם בגמרא, וכן הוא בעוד ראשונים.
↑  מנהג של שבת אות כז.
אריה סימון

ערך זה עוסק באיש חינוך וזוכה פרס ישראל (1913–2002). אם התכוונתם לסופר ומתרגם (1881–1965), ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במאי 1913 מיינץ, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  2 בנובמבר 2002 (בגיל 89) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בזל 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1975) 
 
מימין: יצחק רבין, יגאל ידין, אריה סימון, יהושפט הרכבי במהלך הסכמי שביתת הנשק ברודוס
אריה ואנני עם הבן דני בבאר שבע
קבר אריה סימון בבית העלמין של כפר הנוער בן שמן
כיכר אריה סימון בבאר שבע, ליד פארק האגדות (ברקע) ובית ספר התיכון רגר.
אריה סימון (23 במאי 1913 – 2 בנובמבר 2002) היה איש חינוך ישראלי, חתן פרס ישראל לחינוך (תשל"ה-1975).
ביוגרפיה

סימון נולד בשנת 1913 בעיר מיינץ שבגרמניה. כעבור שנה, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס אביו לצבא ובמשך כארבע שנים שירת כקצין בחזית הצרפתית; מאחר שאמו לא יכלה לטפל בתינוק עקב מחלתה, הוא הועבר לחזקתם של סבתו וסבו, שממנו ספג הווי וערכים יהודיים.
למד בגימנסיה ההומניסטית בעירו והיה חבר בתנועת הנוער הציונית "קדימה". למד משפטים באוניברסיטאות היידלברג ופרייבורג, ובשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עבר ללמוד לשונות קלאסיות ופילוסופיה באוניברסיטת בזל.
כעבור שנתיים, בשנת 1935, כשהיה בן 22, עלה לארץ ישראל, והשלים את לימודיו בסמינר למורים בבית הכרם. בשנת 1937, בעקבות הזמנתו של ד"ר זיגפריד להמן, צורף לסגל ההוראה של כפר הנוער בן שמן, ועבר להתגורר במקום.
בסתיו 1940, בתקופת מלחמת העולם השנייה, התנדב סימון לפלוגת חי"ר בבריגדה היהודית, ובהמשך היה לקצין מודיעין של הגדוד הראשון שלה. בתום המלחמה פעל במחנות הפליטים של ניצולי השואה. ב-1946 התמנה לתפקיד פיקודי בחטיבת קרייתי ועד מהרה היה למפקד גדוד 43. באוגוסט 1947, לפני מלחמת העצמאות, עבר לשרת במטה הכללי של "ההגנה" (ואחר כך של צה"ל) כעוזר מיוחד של יגאל ידין לענייני מודיעין, בדרגת רב-סרן. לאחר ארגון אגף המודיעין על ידי חיים הרצוג מונה סימון לסגנו של בנימין גיבלי בש.מ. 1 - ענף המודיעין הקרבי. במסגרת תפקידו עסק באגף המחקרי וגיבש נוהלי עבודה ועקרונות מחקריים ששימשו את הבסיס התורתי של מערך המודיעין, והיה חבר משלחת ישראל למשא ומתן עם מצרים על הסכמי שביתת הנשק ברודוס. לתקופה קצרה שב לבן שמן ושימש מרכז בית הספר וחברת הילדים.
בשנת 1952 נקרא לבאר שבע, לכהן כמנהלה הראשון של מחלקת החינוך בעירייה, ומ-1953 עד 1964 היה למפקח מחוז הדרום במשרד החינוך. במסגרת תפקידו הקים את התשתית של מערכת החינוך בדרום ויזם את הקמת המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי. בתקופה זו היה שותף למדיניות שילובם של ילדי העולים החדשים במערכת החינוך, והוא טבע את המונח "טעוני טיפוח" (כמקבילה למונח האנגלי "culturally disadvantaged"), אשר אומץ על ידי משרד החינוך כקריטריון להענקת סיוע לאוכלוסיות שונות. בתקופה זו גם הגה את רעיון שילובן של מורות חיילות בצה"ל.
ב-1964 שב לבן שמן, לאחר שהמקום נקלע למשבר. סימון שיקם את כפר הנוער, התאימו לרוח הזמן והוביל ליצירת מסלול לימודים לבגרות. הוא כיהן כמנהל עד 1978. לאחר פרישתו עבר להתגורר בתל אביב עם אשתו.
בשנת 1975 זכה בפרס ישראל למפעל חיים בחינוך. בנימוקים לפרס נכתב בין היתר: "בבאר שבע נתגלה במלא היקף, אופיו החלוצי של אריה סימון המחנך. בצדק נאמר, כי מערכת החינוך בנגב הריהי בעיקרה יצירתו".
סימון פרסם ספרים ומאמרים בנושאי חינוך, ביקורת המקרא, הגות ומחשבה יהודית.
נפטר בנובמבר 2002, בגיל 89 ונקבר בבית העלמין של כפר הנוער בן שמן.
אשתו, אנני לבית שוסטרמן, הייתה פסיכולוגית ילדים.
בתו נעמי, שהייתה עובדת סוציאלית, נפטרה מסרטן ב-1985.
בנו, ד"ר דני סימון היה כירורג, המנהל המייסד של יחידת הטראומה במרכז הרפואי קפלן, וניהל את יחידת הטראומה במרכז הרפואי שיבא.
הנצחה

בשנת 2007 נקראה על שמו כיכר בבאר שבע.