stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון הוקי ראשון דווילס
פעילות בינלאומית

עד שנת 2011 קיים המועדון מחנה אימונים בכפר האולימפי בראוביצ'י, בלארוס, עם מאמנים מקומיים במגרשי האימונים המכינים את הנבחרת האולימפית של בלארוס, בשנת 2012 עבר המחנה לעיר מלדצ'נה ובשנת 2015 עבר לעיר מינסק.
שחקני המועדון היוו חלקים גדולים מנבחרות ישראל בהוקי רולר בשנים 2005, 2007, 2010, 2014 וכן בנבחרות ישראל בהוקי קרח בשנים 2008-2015.
בשנת 2011, השתתפו שחקני המועדון בשיתוף עם קבוצת ההוקי קרח של בת ים בטורניר B.S.R השנתי עד גיל 14 של קוויבק וזכו באליפות דרג B (הנמוך).
החל משנת 2014 משתתף המועדון בטורניר Ice Peaks הבינלאומי לילדים עד גיל 12, המשתף מספר קבוצות ישראליות וקבוצה רוסית.
בשנת 2014 נבחר המועדון להרכיב את קבוצת הילדים עד גיל 13 שתשחק בטורניר דיסקית הזהב שנערכה בעיר סוצ'י שברוסיה. הקבוצה שהורכבה נבנתה סביב מספר שחקני המועדון ושחקנים מקבוצות אחרות וסיימה את הטורניר במקום ה-5.
בשנת 2015 צפויה קבוצת ראשון דווילס להשתתף בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012.
הערות שוליים

↑  Continental Cup groups known באתר ה-IIHF
מחלף גשר השלום

ערך זה עוסק במחלף בנתניה. אם התכוונתם למחלף בנתיבי איילון, ראו .
| --- | --- |

גשר המחלף מעל לכביש 2 לאחר השלמת הרמפות, מאי 2006
 כינוי:  מחלף ספיר
 תאריך הקמה:  העשור הראשון של המאה ה-21
 מיקום:  נתניה
 כבישים במחלף:    כביש 2   כביש 5611 רחוב שלום עליכם
 מסילות במחלף:  מסילת החוף
 קואורדינטות:  32°17′13″N 34°51′33″E﻿ / ﻿32.28694444°N 34.85913889°E﻿ / 32.28694444; 34.85913889
 
 he
 
מחלף גשר השלום הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין מחלף פולג (נתניה דרום) לבין מחלף נתניה. המחלף נקרא על שם גשר השלום ורחוב שלום עליכם העובר בגשר המחלף, המחלף קרוי גם כמחלף ספיר על שם אזור התעשייה שנמצא בסמוך למחלף. זהו המחלף היחיד בארץ שנבנה על ידי רשות מקומית.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נבנה השלב הראשון של המחלף כגשר בלבד המקשר בין הצד הדרום מערבי לדרום מזרחי של נתניה, במטרה להקל על עומסי התנועה במחלף פולג וכחלק מתוכנית אב במסגרת האישורים שקיבלה נתניה להקמת אצטדיון נתניה החדש, ועל מנת למנוע פקקי תנועה בעת משחקי כדורגל באצטדיון. לאחר מספר שנים, החלה עיריית נתניה באמצעות הח.ל.ת - החברה לפיתוח ולתיירות נתניה ובשיתוף החברה הלאומית לדרכים, לבנות רמפות עליה וירידה בתצורת יהלום ועלה תלתן והגשר הוסב למחלף. במהלך העבודות התגלה בית חווה מהתקופה הביזנטית עם רצפת פסיפס צבעונית מרשימה. הפסיפס הועתק ונמצא כיום סמוך לאנדרטת הניצחון.
מחלף זה הוא עורק תחבורה ראשי המהווה ציר תחבורה אופקי בין הצד המזרחי כולל פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר והשכונות החדשות של נתניה (קריית השרון, משכנות זבולון) ובין השכונות קריית נורדאו וגבעת האירוסים ממערב.
מרמפת הירידה לכביש החוף לכיוון צפון, קיימת כניסה פנימה המובילה לאצטדיון נתניה ומרכז מסחרי.
החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.
הערות שוליים

↑  צבי זליכה ושי מייזליש, איך תראה נתניה ב-2008? מנכל חלת פורס תוכניות קקטוס, 4 בינואר 2008
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף פולג | מחלפים בכביש 2 | הבא: מחלף נתניה |
מצר לוזון

מפת מצר לוזון
מצר לוזון (בפיליפינית: Kipot ng Lukon) הוא מצר ים בין האי טאיוואן לבין האי לוזון בפיליפינים. המצר מחבר בין ים הפיליפינים לים סין הדרומי במערב האוקיינוס השקט. רוחב המצר כ-250 ק"מ ובו מספר איים בשתי קבוצות, איי בטנס המהווים את פרובינציית בטנס בפיליפינים, ואיי בבויאן השייכים לפרובינציית קגאיאן בפיליפינים (שתי הפרובינציות הן חלק ממחוז עמק הקגאיאן).
תעלת בבויאן עוברת בין האי לוזון לאיי בבויאן, המופרדים מאיי בטנס על ידי תעלת באלינטאנג. צפונה יותר, בין איי בטנס לאי טאיוואן, עוברת תעלת באשי.
מצר לוזון הוא נתיב שיט חשוב בו עוברות אוניות רבות בדרכן מיבשת אמריקה לנמלים המרכזיים של מזרח אסיה. במצר עוברים כבלי תקשורת תת-ימיים חשובים המקשרים בין סין, הונג קונג, טאיוואן, יפן וקוריאה הדרומית.
במלחמת העולם השנייה היה מצר לוזון חלק מנתיב הפלישה היפנית בדצמבר 1941.
מנחם שרמן

מנחם שרמן (30 בספטמבר 1925 – 29 באוגוסט 2021) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כמנכ"ל משרד הקליטה וראש המועצה המקומית רמת השרון.
ביוגרפיה

שרמן נולד בריגה שבלטביה למשפחה ציונית. בשנים 1941–1944, לאחר כיבוש לטביה בידי גרמניה הנאצית, שהה שרמן בגטאות ומחנות ריכוז שונים. לאחר חיסולו של גטו ריגה הוא הובל בשנת 1943 למחנה הריכוז שטוטהוף בו הועבד בעבודות פרך עד לשחרור המחנה על ידי כוחות בעלות הברית. בסמוך לשחרורו עלה לארץ ישראל דרך צרפת והתיישב בבית דודו בחיפה.
כעבור מספר חודשי שיקום עבר שרמן להתגורר ברמת גן והחל לעבוד כפועל בבית חרושת. כשנה לאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת כקצין בחטיבת הצנחנים. שרמן סיים את שירותו בדרגת סגן-אלוף. בשנת 1968, עם הקמת משרד הקליטה, מונה לסמנכ"ל לענייני מינהל במשרד. במחצית הראשונה של 1970 הוא מונה למשנה למנכ"ל. אולם ביולי 1971 הוא פרש מהמשרד על רקע חילוקי דעות עם המנכ"ל. שרמן עבר להיות מנהל שירותי העירייה בתל אביב יפו. ביוני 1974 הוא שב למשרד הקליטה כמנכ"ל, למרות שלא היה איש מפ"ם, מפלגתו של השר. לאחר המהפך הצהיר שהוא מוכן להמשיך בתפקידו גם תחת שלטון הליכוד והוא נשאר מנכ"ל משרד הקליטה עד יולי 1978.
במקביל, היה שרמן פעיל במרכז מפלגת העבודה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1978 הוא נבחר להיות מועמד המערך לראשות מועצת רמת השרון, ובאישור המפלגה הקים רשימה על המפלגתית, להתמודד מול הרשימה המקומית של פסח בלקין ששלטה אז ברמת השרון. בבחירות, קיבלה רשימתו של שרמן שישה מושבים מתוך 15, לעומת שבעה מושבים של רשימתו של בלקין, אולם בבחירות האישיות, שהונהגו אז לראשונה, זכה שרמן ב-52% מהקולות ומונה לראש המועצה. בלקין ערך הסכם עם נציג הליכוד שסינדל את שרמן ואילץ את שרמן להשאיר תפקידי מפתח בידי סיעתו של בלקין, אולם לקראת סוף 1979 עבר אחד מחברי סיעתו של בלקין לצידו של שרמן ובכך שרמן קיבל יותר כח לשלוט במועצה.
בתקופת כהונתו כראש המועצה כוסו גירעונותיה והחל תכנון תוכנית המתאר למזרח היישוב. הוקם התיכון השני במושבה, תיכון אלון, מתנ"סים חדשים ומקלטים ציבוריים.
שרמן נפטר ב-29 באוגוסט 2021, כחודש לפני יום הולדתו ה-96.
הערות שוליים

↑  מינויים במשרד הקליטה, על המשמר, 1 באוגוסט 1968
↑  מינויים במשרד הקליטה ובמרכז לאינפורמציה מדעית, הצופה, 26 בפברואר 1969
↑  יחיאל לימור, דורשים מיכרזים למשרות בכירות במשרד הקליטה, מעריב, 27 ביולי 1970
↑  משנה מנכ"ל משרד הקליטה פורש ועובר לעירית ת"א, מעריב, 4 ביולי 1971
↑  אברהם תירוש, מנתם שרמן מועמד לנהל משרד הקליטה, מעריב, 5 ביוני 1974
↑  המצילים בחוף ת"א דחו הצעות העיריה, דבר, 19 ביולי 1973
↑  נתמנו שני מנכ"לים, מעריב, 19 ביוני 1974
↑  יוסף וקסמן, מנכ"ל משרד הקליטה מוכן להמשיך גם במימשל החדש, מעריב, 30 במאי 1977
↑  עזריאל ולדמן מונה למנכ"ל משרד הקליטה, דבר, 17 ביולי 1978
↑  משה מייזלס, במפלגות: קרב הגנרלים, מעריב, 23 בנובמבר 1970
חוג חדש יעסוק בקליטת קצינים מיל ב"עבודה", מעריב, 25 בספטמבר 1972
↑  מ. שרמן בראש רשימה רב־מפלגתית ברמת־השרון, דבר, 11 באוגוסט 1978
↑  רמת השרון, מעריב, 8 בנובמבר 1978
↑  איה אורנשטיין, חילופי האשמות בפלומניזם ובכלנתריזם - ברמת השרון, מעריב, 21 בדצמבר 1978
↑  איה אורנשן, פסח בלקין הוא עדיין ראש ועדת בנין ערים, מעריב, 3 בדצמבר 1979
↑  מרדכי אלקן, אחד מתומכי בלקין עבר למחנה שרמן, מעריב, 19 בספטמבר 1979
↑  מנחם שרמן: מודעת אבל באתר "אבלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012494761305171  ISNI: 0000 0000 4698 9185  LCCN: nr90028521  VIAF: 56462040   WorldCat (עם VIAF): 56462040 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכשיר חלב סויה

דוגמה לאחד מהסוגים הרבים והשונים של מכשירי חלב סויה
מכשיר חלב סויה היא מכשיר מטבח קטן המבשל אוטומטית חלב סויה, משקה לא חלבי העשוי מפולי סויה.
מאפיינים

מכשירים להכנת חלב סויה פועלים בדומה לשילוב בין ממחה ביתי לבין מכונת קפה אוטומטית. ניתן לתכנת חלק ממכשירי חלב הסויה גם להכנת חלב שקדים, חלב אורז ומשקאות מושרים אחרים על בסיס ירקות.
ניתן להכין חלב סויה ביתי לפי טעמם ודרישותיהם התזונתיים של השותה. עיסת סויה, תוצר לוואי של הכנת חלב סויה, יכולה לשמש כמרכיב במתכונים ומוצרי מזון רבים.
שיטות רגילות להכנת חלב סויה בבית הן לרוב דורשות עבודה מאוד אינטנסיבית (השריית פולים, טחינה בבלנדר, סינון ולאחר מכן בישול). מכונות חלב סויה מבצעות רבות מהשלבים הללו באופן אוטומטי ומפשטות את ייצור חלב הסויה הביתי.
פעולה רגילה

לפני השימוש, הפולים היבשים נשטפים במים כדי להסיר פסולת חלקיקים, הם מושרים למשך 6–10 שעות כדי להרטיב ולרכך את הפולים היבשים, ולאחר מכן נשטפים שוב לפני השימוש. פולי הסויה הלחים מונחים לתוך תא הטחינה, שם נטחנים לעיסה דקה, ונופלים לתוך תא סינון ומסוננים דק טבולים בסיר המים.
העיסה הספוגה במים בתהליך דומה לזה של הכנת תה. סיר המים מחומם, ומבשלים היטב גם את חלב הסויה המומס וגם את מוצקי הסויה המסוננים, שהופכים לעיסת סויה. לדגמים החדשים בשוק אין כעת כוס סינון - פולי סויה מונחים ישירות בתוך כד המכונה.
רוב מכשירי חלב הסויה כוללים מנגנון לעצירת גלישת חלב הסויה הרותח. המחמם נכבה כאשר מפלס המים מתקרב לחלק העליון של התא, ולאחר מכן מופעל שוב כאשר חלב הסויה חוזר לרמה מקובלת. תהליך זה חוזר על עצמו במשך תקופת הבישול, הנמשכת כחמש עשרה דקות.
כאשר חלב הסויה מבושל לחלוטין, המכונה תכבה אוטומטית ותותיר את עיסת הסויה בכוס המסנן ואת חלב הסויה בתא המים. מכונות רבות יצפצפו כדי להודיע למשתמש על סיום הכנת חלב הסויה.
לקריאה נוספת

רשימת מכשירי בישול
חלב צמחי
חלב סויה
הערות שוליים

↑  Watters, Becca (2021-03-05). "8 Best Nut Milk Makers: Your Buyer's Guide". Heavy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-04-19. Cool kitchen gadgets that simplify the process of making homemade nut milk, nut milk makers do all the heavy lifting. Some even eliminate the need for prep-work, pre-soaking, and strainers
מכסחות השדים

| --- | --- |

 מבוסס על:  "מכסחי השדים" מאת דן אקרויד והרולד ראמיס
 בימוי:  פול פייג 
 הופק בידי:  אמי פסקל אייוון רייטמן
 תסריט:  קייטי דיפולד, פול פייג 
 עריכה:  ברנט ווייט 
 שחקנים ראשיים:  קריסטן ויג מליסה מקארתי קייט מקינון לזלי ג'ונס כריס המסוורת' ניל קייסי אנדי גרסיה
 מוזיקה:  תיאודור שפירו 
 צילום:  רוברט יאומן 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures Pascal Pictures
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית15 ביולי 2016 ישראל21 ביולי 2016
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית אימה, סרט חבר'ה נשי, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה, סרט רוחות רפאים 
 תקציב:  154 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   ghostbusters2016
 סרט קודם:  מכסחי השדים 2 
 סרט הבא:  מכסחי השדים: החיים שאחרי 
 www.ghostbusters.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכסחות השדים (באנגלית: Ghostbusters) הוא סרט פנטזיה קומי של חברת סרטי קולומביה אשר עלה לאקרנים ב-16 ביולי 2016. הסרט מבוסס במקור על הזיכיון הקולנועי "מכסחי השדים" שנוצר בידי דן אקרויד. את הסרט ביים פול פייג ומככבים בו קריסטן ויג, מליסה מקארתי, קייט מקינון, לזלי ג'ונס, כריס המסוורת', ניל קייסי ואנדי גרסיה. הסרט מצולם בערים בוסטון וניו יורק.
עלילה

ארין גילברט (קריסטן ויג) ואבי ייטס (מליסה מקארתי) הן זוג סופרות לא מוכרות הכותבות ספר ("רוחות מעברנו" בתרגום העברי). כעבור מספר שנים גילברט נכנסה ללימודים יוקרתיים באוניברסיטת קולומביה, אולם הספר שלה מופיע מחדש והיא נעשית למושא לעג באקדמיה. כאשר רוחות רפאים פולשות למנהטן, גילברט חוברת לייטס, למהנדסת ג'יליאן הולצמן (קייט מקינון) ולעובדת הרכבת התחתית פאטי טולאן (לזלי ג'ונס - שמצטרפת בהמשך) במטרה להציל את העולם מהשד רואן (ניל קייסי), המסוגל לשלוט בבני אדם.
שחקנים

קריסטן ויג - ארין גילברט, מחברת ספר על טבעי ופרופסורית באוניברסיטת קולומביה.
מליסה מקארתי - אבי ייטס, מחברת ספר יחד עם גילברט.
קייט מקינון - ג'יליאן הולצמן, מדענית הזויה.
לזלי ג'ונס - פאטי טולאן, עובדת ברכבת התחתית.
כריס המסוורת' - קווין, המזכיר של מכסחות השדים, לא חכם במיוחד.
ניל קייסי - רואן, הנבל בסרט.
אנדי גרסיה - ראש העיר של ניו יורק סיטי.
מייקל קנת' ויליאמס - הוקינס.
מאט וולש - רורק.
פאט קירנאן - כתב חדשות.
ססילי סטרונג - ג'ניפר לינץ', עוזרת ראש העיר.
אד בגלי הבן - אד מאלגרייב הבן.
צ'ארלס דאנס - דר' הרולד פילמור.
שחקנים > הופעות קמע

ביל מארי - מרטין היס, חוקר על טבעי.
דן אקרויד - נהג מונית.
ארני הדסון - ביל ג'נקינס, דוד של פאטי.
אנני פוטס - ונסה, פקידה במלון מרקאדו.
סיגורני ויבר - ד"ר רבקה גורין, מנטורית של הולצמן.
אוזי אוסבורן - עצמו.
הפקה

באוגוסט 2014 דווח כי פול פיג מנהל מגעים לבימוי סרט אתחול לזיכיון, עם נשים בתפקידים הראשיים. בספטמבר אותה שנה דן אקרויד הביע רצונו לייצר יקום משותף לסרטי "מכסחי השדים", בסגנון היקום הקולנועי של מארוול ובאוקטובר דווח כי קייטי דיפולד נשכרה לכתוב את התסריט.
בדצמבר 2014 דווח שרבל וילסון וג'ניפר לורנס צפויות לגלם תפקיד ראשי, לבסוף דווח בינואר 2015 כי בסרט תככבנה קריסטן ויג, מליסה מקארתי, לזלי ג'ונס קייט מקינון. בסרט מופיעים גם כריס המסוורת' כאיש הקבלה של צוות המכסחות, אנדי גרסיה כראש עיריית ניו יורק ובנוסף - מופיעים בהופעת קמע שחקני הסרט "מכסחי השדים" המקורי: ביל מארי, דן אקרויד (כנהג מונית שמסרב להסיע את ארין), ארני הדסון, סיגורני ויבר ואנני פוטס. צילומי הסרט החלו בבוסטון ביוני והושלמו בספטמבר 2015. הסרט עלה לאקרנים ב-15 ביולי 2016.
מוזיקה

שיר הנושא של הסרט היה "Good Girls", והוא הוקלט ובוצע על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אל קינג.
הערות שוליים

↑  Ghostbusters: Original Motion Picture Soundtrack Available July 15th, RCA Records (באנגלית)
| "מכסחי השדים" |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מכסחי השדים (1984) | מכסחי השדים 2 (1989) | מכסחות השדים (2016) | מכסחי השדים: החיים שאחרי (2021) | מכסחי השדים: אימפריה קפואה (2024) |
ביל מארי‏ • ‏דן אקרויד‏ • ‏הארולד ראמיס • ‏ארני הדסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016091714  MusicBrainz release group: 6cd14cca-1d16-4954-8f78-8e25b932c0b5  VIAF: 88147118143326340027   WorldCat (עם VIAF): 88147118143326340027
מחלף גת רימון

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  אפריל 2012
 מיקום:  פתח תקווה
 כבישים במחלף:    כביש 471 רחוב זרובבל בפתח תקווה
 אתרים סמוכים:  פתח תקווה, גת רימון, כפר מעש
 קואורדינטות:  32°04′14″N 34°53′07″E﻿ / ﻿32.07055556°N 34.88527778°E﻿ / 32.07055556; 34.88527778
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף גת רימון(למפת גוש דן רגילה) מחלף גת רימון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף גת רימון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף גת רימון  he מחלף גת רימוןhe מחלף גת רימוןמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף גת רימון הוא מחלף בין כביש 471 ורחוב זרובבל בפתח תקווה המוביל למושב גת רימון.
לצפון, מוביל המחלף לרחוב יעקב זרובבל בפתח תקווה, וממנו לצומת כניסה לעיר, לרחובות העצמאות, הנביאים וי"ד לבנים.
המחלף בנוי כמחלף יהלום עם גשר העובר מעל כביש 471 ומחבר בין גת רימון ופתח תקווה. בשני צידי הגשר ישנם שני צמתים מרומזרים המקשרים אל הכביש המהיר.
היסטוריה

עם בניית כביש 471, שתוכנן ככביש מהיר, עלה הצורך בהקמת מחלף שיאפשר את חיבור המושבים גת רימון וכפר מעש לפתח תקווה, ללא הפרעה לתנועה בכביש המהיר, אך תושבי החלק המזרחי של גת רימון, הגובל בכביש, סירבו להגיע להסדר פינוי לצורך הקמת המחלף. בשל התנגדותם נבנה תחילה צומת מרומזר שגרם לעומסי תנועה רבים עם חנוכת הכביש ב-2007. בשנת 2010 נמצא הסדר בין עיריית פתח תקווה לתושבי גת רימון והחלה בניית המחלף. הוא נפתח לתנועה באפריל 2012.
מכשיר אידוי

מכשיר אידוי הוא מכשיר המשמש לשחרור מרכיבים אקטיביים של תמצית צמחית, כתחליף לעישון. לעיתים משמש המכשיר לאידוי קנאביס ומוצריו, או טבק, אך גם לשחרור מרכיבים תרפיויטים מצמחים המשמשים לרפואה טבעית או לארומתרפיה.
פעולת האידוי מתבצעת על התמצית הצמחית (המונחת בכלי קיבול ייעודי) בעזרת חימום, בדרך כלל באמצעות חשמל, והוא נשאב מטה לתור צינור צר, המושקע בקצהו חלקית במים המוכלים בגוף המכשיר, בצורה של אד. אד זה נשאב לגוף המכשיר דרך המים (על פי רוב בעזרת פיה המחוברת לצד המכשיר) ונשאף ממנו החוצה דרכה. המים מצננים את האד עוד במעט, אולם למעשה תפקידם ליצור את הבדלי הלחצים בין האוויר שבצינור לאוויר מחוצה לו. ישנם מכשירי אידוי מתקדמים, הפועלים באמצעות אוויר חם בלבד.
טמפרטורת האידוי נמוכה מהטמפרטורה בה בוער הצמח, ומשום כך, בהיעדר בערה, לא משתחרר עשן. בכך, תופעות הלוואי המצופות משאיפת עשן נמנעות. בנוסף, הנזקים לטווח קצר וארוך הכרוכים בעישון נחסכים, (עישון כולל שרפה, וגורם להתפחמות מרכיבי הצמח), והמשתמש חשוף להשפעות החומר הפעיל של הצמח, במקרה שמדובר בסם פסיכואקטיבי, בלבד.
הצריכה באידוי, דומה לפעולת אינהלציה אשר משמשת פתרון לסובלים מאסתמה.
אידוי מאפשר שימוש חוזר בצמח הקנאביס, שכן הוא לא נשרף. מספר הפעמים בהם ניתן לחזור על השימוש באותו הצמח תלוי במספר גורמים:
הטעם וההשפעה תלויים באיכות הצמח, ובכמות בה משתמשים.
גריסת הצמח אף היא מומלצת. ככל שיהיה גרוס יותר, הצמח והחומר הפעיל יהיו חשופים ליותר אדים - וישחררו את החומר הפעיל ביעילות מרבית.
הטמפרטורה הנבחרת חשובה לא פחות.
בצמח הקנאביס, למשל, הטמפרטורה האידיאלית למיצוי החומר הפעיל (THC) היא בין 180 ל-200 מעלות צלזיוס. בטמפרטורות גבוהות ישתחרר יותר חומר פעיל, אך הטעם עלול להיפגם. כמו כן, ניצול חוזר של הצמח יפחת בהתאם. אבחנה חזותית של הצמח לאחר כל שימוש, מאפשרת לדעת אם נוצל באופן מרבי. צבעו המקורי ישתנה בכל שימוש חוזר עד לגוון חום, המסמן שהצמח מוצה עד תום. כאמור, גם הטעם ישתנה ויהיה "קלוי" יותר.
ככל שהאדים יהיו יותר דקים, לבנים וקשים לאבחון, הם יהיו יותר נעימים לשאיפה.
אדים דחוסים וסמיכים מעידים על מיצוי החומר הפעיל ועלולים לגרום לגירוי בדרכי הנשימה.
הפחתת הטמפרטורה והחלפת הצמח ייפתרו בעיה זו. הטעם עצמו אינו קשור להשפעה.
בעישון, הטמפרטורה אינה ניתנת לשליטה, ורוב חלקי הצמח נהרסים והופכים לאפר.
ניצול החומר הפעיל, אינו מקסימלי, וההשפעה פחותה.
בעזרת מכשיר אידוי בעל יכולת ויסות טמפרטורה, יודע המשתמש אם הוא מנצל את מלוא סגולות החומר הפעיל. כאמור, שימוש חוזר בצמח מתאפשר, שכן אין בעירה - והצמח לא הופך לאפר.
חלקי מכשיר האידוי

מכשיר האידוי בדרך כלל מורכב משלושה חלקים:
תא חימום לעשבים או לשמן.
סוללה או מקור חשמל אחר.
פיה לשאיפת האדים.
מכשיר אידוי וקנאביס רפואי

ב-2017 פסק משרד הבריאות שהשימוש החוקי היחידי למטופלים מחוץ לביתם בצמח הקנאביס הוא רק באידוי עם מכשיר אידוי.
השפעת אידוי לעומת עישון

בתהליך העישון יכולים להיות מעורבים חומרים נוספים כמו גז מצתים, נייר, טבק. שיש להם גם השפעה בריאותית וגם גופנית וחלק מהחומרים הפעילים מתכלים.
באידוי שואפים את החומרים הפעילים ישירות מתא החימום שמביא את העשבים לטמפרטורה שבה הם משחררים את כל החומרים הפעילים בצורתם הטהורה ואת הטרפינים, המולקולות שאחראיות על הריח והטעם. ולכן הטעם באידוי הוא יותר מתוק ונעים ובעישון הוא יותר חזק ועלול לגרות את הגרון.
השאיפה במכשיר האידוי שונה מעישון, בעישון השאיפה היא קצרה וחזקה באידוי השאיפה היא איטית ועדינה.
השפעת החומרים הפעילים דומה להשפעה בעישון רק היא לאורך זמן ארוך יותר.
הערות שוליים

↑  מגזין קנאביס, מהיום: מותר השימוש בקנאביס רפואי מחוץ לבית, באתר קנאביס.com
מחלף גינות סחרוב

| --- | --- |

 תאריך הקמת המחלף:  2019
 מיקום:  ירושלים
 כבישים במחלף:    כביש 333 (שדרות בן-גוריון)
 אתרים סמוכים:  בית חולים הרצוג, הר המנוחות, יער עמק הארזים
 קואורדינטות:  31°47′45″N 35°11′22″E﻿ / ﻿31.79592°N 35.18934°E﻿ / 31.79592; 35.18934
 
  (למפת ירושלים מוגדלת) מחלף גינות סחרוב(למפת ירושלים רגילה) מחלף גינות סחרוב(למפת הרי ירושלים רגילה) מחלף גינות סחרוב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מחלף גינות סחרוב he
 
גינות סחרוב ב-2011
מחלף גינות סחרוֹב (נקרא בעבר "צומת גינות סחרוב") הוא מחלף בכניסה המערבית לירושלים, שבו נפגשים רחוב מגיני ירושלים וכביש 333 (שדרות בן-גוריון).
המחלף הוא אחת מדרכי הכניסה המרכזיות של העיר ומוביל לשכונת גבעת שאול והר המנוחות. בעבר היה הצומת חלק מכביש 1, בטרם הוסט תוואי הכביש לעמק הארזים.
היסטוריה

סלילת החיבור בין כביש 333 (אז כביש 1) לגבעת שאול החלה בתחילת 1989, במטרה להקל על עמוס התנועה בכניסה לירושלים ולקצר את הדרך למשאיות שיעדן אזור התעשייה גבעת שאול. סלילת רחוב מגיני ירושלים וחיבורו לכביש 1 כצומת מרומזר הסתיימה בבנובמבר 1989. סלילת הצומת הצריכה חציבה בצלע ההר עליו הוקמה קבוצת טרסות, בה נשתלה צמחייה ים תיכונית, ושקיבלה את השם "גינות סחרוב", על שם פעיל זכויות האדם אנדריי סחרוב.
בשנת 1997 אושרה תוכנית להקמת נתיב מהיר בכביש 1 בכניסות לתל אביב וירושלים, שישמש כנתיב אגרה ולתחבורה ציבורית. במסגרת התוכנית תוכננה הרחבה של צומת גינות סחרוב. לאחר עיכובים רבים נסלל נתיב נוסף בין מוצא לגינות סחרוב, אך ב-2010 הוחלט שהוא לא יופעל כנתיב מהיר אלא רק כנתיב תחבורה ציבורית.
בספטמבר 2017 פרסמה עיריית ירושלים, באמצעות חברת מוריה, מכרז לעבודות להקמת מחלף סחרוב, בעלות של כ–350 מיליון שקל. במסגרת העבודות תוכנן ביטול הרמזור בצומת גינות סחרוב על ידי בניית רמפה מעל הצומת. על מנת לאפשר את ביצוע הפרויקט נדרשה עיריית ירושלים לפנות כ–18 מבנים מהמורדות הדרומיים של שכונת ליפתא. הדיירים תושבי ליפתא קיבלו פיצוי כספי ופינו בהסכמה את המבנים.
המחלף נפתח לתנועה בינואר 2021. עם סיום עבודות ההקמה של הפרויקט הפכה "צומת גינות סחרוב" למחלף שכולל 3 נתיבים בשדרות בן-גוריון, 2 נתיבי תחבורה ציבורית ושני גשרים.
הערות שוליים

↑  שחר אילן, השער החדש - בתוך שנה תתחיל העירייה לסלול באזור גבעת־שאול כביש כניסה חדש לעיר, כל העיר, 19 בפברואר 1988
↑  כניסה נוספת לירושלים - לשכונות המערביות שלה - תחנך בטקס חגיגי בהשתתפות: שר התחבורה, מר משה קצב, ראש עיריית ירושלים, מר טדי קולק, כל העיר, 24 בנובמבר 1989
↑  עכשיו מחכים בירושלים להרחבת כביש, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2003
גל ניסים, ‏הרחבת הכניסה לבירה - יתכן קידום בות"ל, באתר גלובס, 28 בינואר 2007
↑  אבי בר-אלי, מסתמן: פרויקט הנתיב המהיר לירושלים יבוטל, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2010
↑  אורן דורי, התוכנית להרחבת כביש 1: נתיב נוסף לכל כיוון, ביטול הרמזור הכי בעייתי - ומחלף חדש בכניסה לירושלים, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2017
↑  עדי זורע, הכניסה לירושלים: האם מחלף חדש בסחרוב יפתח את הפקק?, באתר כל העיר, 9 במרץ 2017
↑  הילה נהון, הרחבת כביש 1: נפתחו לתנועה נתיבי הנסיעה החדשים ליציאה מירושלים במחלף סחרוב, באתר כל העיר, 25 בינואר 2021
מיכאיל שישמן, קיסר בולגריה

מיכאיל שישמן (בבולגרית: Михаил Шишман) או מיכאל אָסֶן השלישי (Михаил Асен III) היה קיסר האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1323 ל-1330. 
השם בו הוא מוכר בימינו, הוא שיבוש של שמו הנכון מהכתבים הבולגרים העתיקים: מיכאיל אסן השלישי, בנו של שישמן ולא מיכאיל שישמן.
חייו של מיכאיל שישמן

מיכאיל שישמן היה בנם של הדספוט שישמן, משושלת אסן, ששלט בווידין ונכדתו של איוון אסן השני. תאריך לידתו איננו ידוע במדויק, אך ידוע שהיה זה לאחר שנת 1280.
גאורגי טרטר השני שנפטר ב-1323 לא הותיר אחריו יורש, ואצילי בולגריה בחרו את מיכאיל כקיסר בולגריה. הקיסר של האימפריה הביזנטית, אנדרוניקוס השלישי, ניצל את המצב באימפריה הבולגרית וכבש מספר ערים בדרום בולגריה. מיכאיל שישמן אסף צבא גדול נגד הביזנטים שצרו על העיר פלובדיב. אומנם הביזנטים הצליחו לכבוש את העיר, אבל מיכאיל שישמן שחרר את צפון תראקיה.
מיכאל שישמן חתם על חוזה שלום עם אנדרוניקוס השלישי, שבעקבותיו נשא לאישה את אחותו של הקיסר הביזנטי. לשם כך התגרש מאשתו הראשונה, אחותו של קיסר סרביה. בעקבות הגירושים הידרדרו יחסי בולגריה ודספוטט סרביה. מיכאיל הלך לעולמו לאחר קרב נגד הסרבים. הוא נפצע ונפל בשבי ב-28 ביולי 1330, ונפטר ארבעה ימים, מאוחר יותר.
ביבליוגרפיה

John V.A. Fine, Jr., The Late Medieval Balkans, A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest, Ann Arbor (1987)
הערות שוליים

↑  Към въпроса за Велбъждската битка“, Тома Томов, списание „Анамнеза“ брой 3, 2006 г.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גאורגי טרטר השני 1323-1322 | קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה 1330-1323 | הבא: איוון סטפן 1331-1330 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1121327265  VIAF: 4074148149518496930001   WorldCat (עם VIAF): 4074148149518496930001
מוסול

ערך זה עוסק בעיר בעיראק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פוטומונטז' של מוסול
 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  מחוז נינוה
 ראש העיר:  list of Emirs of Mosul
 שטח:  180 קמ"ר
 גובה:  228 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,792,000 (2023)
 קואורדינטות:  36°22′0″N 43°07′0″E﻿ / ﻿36.36667°N 43.11667°E﻿ / 36.36667; 43.11667
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. מוסול(למפת עיראק רגילה) בגדאד בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. מוסול   (למפת מוסול מוגדלת) מוסול(למפת מוסול רגילה) מוסול tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מוֹסוּל (בערבית: الموصل, בתעתיק מדויק: אלמוצל, בהגייה מקומית: אֶל-מ֫וֹסֶל; בכורדית: مووسڵ/Mûsil) היא העיר השנייה בגודלה בעיראק ובירת מחוז נינוה בצפון-מערב המדינה. העיר משתרעת על שטח של 180 קילומטרים רבועים כ-350 קילומטרים מצפון-מערב לבירה בגדאד, על שני עברי נהר החידקל ובה חמישה גשרים המחברים בין שני עבריו. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.36 מיליון בני אדם.
במשך שנים הייתה מוסול מרכז לייצור הבד מוסלין. מוצר אחר שהעיר הצטיינה בייצורו היה שיש. במהלך שנות שלטונו של סדאם חוסיין נעשה ניסיון להפוך את אוכלוסיית העיר לערבית על ידי סילוק הכורדים מהעיר והושבת ערבים בבתיהם.
בעיר מוסול נמצאת אוניברסיטת מוסול שהיא בין מרכזי המחקר המובילים בעיראק. אוניברסיטה זו נוסדה בשנת 1967, אך הפקולטה לרפואה הייתה קיימת עוד משנת 1959.