stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלק פיבונסונגרם
שלטון אוטוריטרי – "בניית הלאום" ("סאנג צ'ארט") > כהונתו הראשונה כראש ממשלה 1938–1944

אחרי שהגיע לראשות הממשלה בדרך חוקתית, במקום פראיה פהאפהול, השליט פיבונסונגרם בפועל משטר אוטוריטרי. הוא מינה כמה מחברי הסיעה הצבאית של מפלגתו בתפקידי מפתח בממשלה.
מלכתחילה ניצל את מעמדו החדש כדי להיפטר מהמתנגדים הפוליטיים. נעצרו כ-40 מתנגדים פוליטיים, מלוכנים וגם דמוקרטים.
הוא ביים נגדם משפט בגין בגידה – על קשירת קשר נגד המלך הצעיר אננדה, אותו ביקשו כביכול להדיח לטובת המלך הקודם פראג'אדיפוק.
על ספסל הנאשמים ישבו מלוכנים ונציגי האצולה שתמכו במשטר הישן, לרבות דודו של המלך, הנסיך ראנגסיט, שתמך בעבר בקולונל פראיה סונגסוראדט, וכן ראשי אופוזיציה מן האספה הלאומית.
אחרי הליכים מפוקפקים בית דין מיוחד דן 18 נאשמים לעונש מוות ועוד 52 לעונשים כבדים אחרים. עשרות נכלאו על האי הבודד טראוטאו. המחנה השמרני-המלוכני האופוזיציוני הורחק מן הזירה הפוליטית ואף כוחם של נציגים בעלי דעות מלוכניות בתוך מפלגת העם נחלש.
המשטר שהנהיג פיבונסונרם שאב השראה מהמשטרים הפשיסטים באירופה – ובראשם איטליה וגרמניה, מהמשטרים הלאומני סֵקוּלָרִי (אנ') של אטאטורק בטורקיה והמשטר הלאומני הצבאי ביפן. הוא התבסס על תעמולה לאומנית קיצונית ועל פולחן אישיות של המנהיג שהתחיל לטפח אותו החל משנת 1939 בעזרת שר התעמולה שלו, לואנג ויצ'יטואטאקאן ("מהדורת כיס של גבלס", כפי שכינה אותו השגריר הבריטי). המלך לשעבר פראג'אדיפוק הוכרז "אישיות בלתי רצויה" ותמונותיו הורחקו מן המרחב הציבורי. לעומת זאת הרחובות והמוסדות התמלאו בתמונות של פיבונסונגרם ונאומיו וסיסמאותיו הופצו ללא הפסקה בעיתונים וברדיו.
להבדיל מהפאשיסטים באירופה ובצורה שהזכירה את המשטרים הקומוניסטים בעתיד, השתמש פיבוסונגרם במילה "דמוקרטיה" בהגדרת משטרו.
אחרי תבוסתו של מה שהוא קרא "מרד סונסוראדט", הקים פיבון במרכז בנגקוק, באמצע שדרות ראצ'אדמנון, אנדרטת ענק לדמוקרטיה כסמל ל"ניצחון החוקתיות על המונרכיה האבסולוטית".
ה"דמוקרטיה" משמעותה בעיניו הייתה מעל לכל שלטון מפלגת העם, ובמיוחד של אגפה הימני, הפעלת פרלמנט שחבריו ממונים, במסגרת חוקת 1932, ורעיון השלטון של המעטים ה"נאורים".
נתגלו מחלוקות גם בשורות מפלגת העם. בעיקר בין המחנה של פיבון, ובין זה של חברו מהלימודים, פרידי פהאנומיונג, שייצג את האגף האזרחי והליברלי. מחד גינה גם פרידי את התערבות המונרכיה בפוליטיקה ואישר את הקמת בית הדין המיוחד ששפט את הקושרים כביכול נגד הסדר החוקתי, אך מאידך מתחו האינטלקטואלים הפרוגרסיביים שמסביבו בקורת על התפקיד הדומיננטי של אנשי הצבא ודרשו את קיצוץ תקציב הביטחון.
פיבון הקרין סביבו כריזמה בסגנון נפוליאוני, בפוליטיקה ידע להשתמש לסירוגין בשיטות מעודנות וברוטליות,
בדרך כלל הופעתו הייתה מאופקת, נהג במגעיו, אפילו לפי עדות מבקריו, בגישה אישית שנראתה צנועה, אדיבה ואף כובשת.
שלטון אוטוריטרי – "בניית הלאום" ("סאנג צ'ארט") > מודרניזציה ולאומנות רדיקלית

תעמולת המשטר שילבה בצורה מיוחדת לאומנות עם שאיפה למודרניזציה ולחיקוי התרבות המערבית.
על מנת להרים את המורל הלאומי של העם ולעודד את השאיפה ל"קידמה" ולמודרניזציה בחיי תאילנד, הוציאה ממשלת פיבונסונגרם מתחת ידיה פקודות בתחום התרבות. דרכן היא עודדה את התאילנדים להצדיע לדגלי הלאום במקומות ציבוריים, ללמוד היטב את ההמנון הלאומי החדש, להשתתף במצעדים ולהעדיף את השפה התאית המרכזית, על פני ניבים ושפות מקומיות, על מנת לחזק את תחושת הלאומיות בקרב העם ולמגר את תחשות השייכות האזורית. הנוער גויס לארגונים פארא-צבאיים, כמו תנועת הנוער יוואצ'ון (Yuwachon) לנערים ותנעות הנוער יוואנארי (Yuwanari) לנערות. כמו כן, בשנת 1939, הוא שינה את שמה של סיאם לתאילנד, מדינת העם התאי, אשר הדגישה את עליונותו של העם התאי בממלכה והגדירה מחדש את האינטרסים הלאומיים של המדינה. החג הלאומי נקבע ב-24 ביוני, יום המהפכה מ-1932, במקום יום הולדתו של המלך.
באפריל 1939 התחילו עבודות הבנייה בשדרות רג'דמנן המובילה למתחם הארמון המלכותי במטרה להפוך אותה למעין שאנז אליזה של תאילנד.
ב-24 ביוני 1939 בחג הלאומי החדש התקיים מצעד עם מטס אווירי ופיבונסונגרם חנך את אבן הפינה של "אנדרטת הדמקורטיה".
ביחסי חוץ הביע המשטר התאילנדי תביעות טריטוריאליות כלפי הארצות השכנות, מלוות באיומים.
המשטר חילק בבתי הספר מפות שעליהן היו מסומנים "האזורים האבודים" של תאילנד, כמו אלו שסופחו בשנים 1907–1909 למושבות השכנות של צרפת ובריטניה. תחנת הרדיו של הצבא קראה להקמת "אימפריה פאן-תאילנדית"
(מאהה אנאצ'ק תאי). גישת המשטר שאבה השראה ממדיניותו של היטלר ומסיפוח אוסטריה (האנשלוס) לגרמניה. הפוליטיקה הלאומנית עלתה בגישתה התוקפנית אפילו על זו שבימי המלך וג'ראבוד מתחילת המאה ה-20. ויצ'טואטאקאן חיבר דרמות לאומניות
עוד מקורב של פיבון שהעריץ את גרמניה הנאצית היה פראיון פאמונמונטרי, שהיה בן לאם גרמניה.
שלטון אוטוריטרי – "בניית הלאום" ("סאנג צ'ארט") > רדיפות נגד הסינים

גישה לאומנית וגזענית זו יושמה גם בתחום הכלכלי. השלטונות הטיפו לאוטרקיה כלכלית. הונהגה מדיניות עוינת לכל העסקים הזרים ובמיוחד נגד אלו של המהגרים הסינים בממלכה. הוצהר על שאיפה להפוך את תאילנד לאומה הומוגנית מבחינה אתנית.
פיבון עצמו חלם על מדינה פאן-תאילנדית שתאחד בתוכה את כל השטחים המאוכלסים על ידי ענפי האומה התאילנדית.
זאת הייתה אחת הסיבות שבגללן ב-24 ביוני 1939 שינה פיבון את שמה של המדינה מסיאם לתאילנד. במסגרת ה"תאיזאציה" הופעלו לחצים על התושבים ממוצא סיני לשנות את שמות המשפחה לשמות תאילנדים. המשטר הפעיל מעין חרם על ההון הסיני והקים חברות ממלכתיות ומונופולים על ענפים שלמים בכלכלה, מה שגרם לקשיים רבים ואף לפשיטות רגל של סוחרים ומפעלי ייצור סינים. בשנים 1939 ו-1940 נאסר על סינים לעסוק במקצועות ותחומי עיסוק מסוימים. התאילנדים נדרשו להעדיף תוצרת של תאילנדים על סחורות של סינים בכל ענפי הכלכלה. הוטלו מיסים גבוהים במיוחד בענף המסחר שהיה נשלט במידה רבה על ידי סינים.
המשטרה פעלה תכופות נגד פעילים פוליטיים סינים. התקשורת ובתי הספר הסינים הועמדו תחת פיקוח הדוק של משרדי הממשלה. בשנת 1939 הרשויות סגרו 25 בתי ספר סינים. באותה שנה נהגה המשטרה לפשוט על מוסדות חינוך, על מערכות עיתונים ובתי דפוס סינים ועצרה מאות אנשים, שחלק מהם נידונו בהמשך לעונשי מאסר.
בנאום ב-1938 לואנג ויצ'יטואטאקאן, הוא עצמו ממוצא סיני, הציג את הסינים כגורם שלילי, "יהודי המזרח", תוך השוואתם ליהודי גרמניה. בנסיבות אלה ירדה ההגירה הסינית לתאילנד. ב-1937–1938 עדיין הגיעו לתאילנד 60,000 מהגרים סינים.
למעשה הקרבנות העיקריים של המדיניות האנטיסינית היו בעיקר הפועלים והסוחרים הקטנים, בעוד שאנשי העסקים הגדולים ידעו לעמוד בפרץ. בהמשך חלה התבוללות הולכת וגבורת של בני המיעוט הסיני בחברה התילאנדית.
שלטון אוטוריטרי – "בניית הלאום" ("סאנג צ'ארט") > מלחמת תאילנד–צרפת

בנובמבר 1940 פתח פיבון במלחמה נגד הכוחות הקולוניאליים הצרפתים בהודו-סין, שהיו נאמנים למשטר וישי. החיילים הצרפתים בדרום מזרח אסיה היו נתונים באותה תקופה בהשפעת כניעת ארצם בפני גרמניה הנאצית ביוני 1940.יפן כבר ניצלה זאת וכפתה על הצרפתים בהודו סין את זכותה להשתמש בערי נמל ובשדות התעופה של המושבה לצרכיה הצבאיים. מבחינה פורמלית הכירה יפן בשלטון וישי כאחראי על הודו סין. המשטר התאילנדי חשש שיפן תשתלט גם על לאוס וקמבודיה שהיו חלק מהודו סין הצרפתית, ויבטלו כל סיכוי של תאילנד לספח בחזרה את השטחים שאיבדה לטובת צרפת בארצות אלה בשנת 1907. בנסיבות אלה החליט פיבון לתקוף. חיל הים התאילנדי הוכה בקרב ימי במפרץ תאילנד, אולם באוויר וביבשה נחל צבא תאילנד ניצחון. יפן הביאה את שני הצדדים שהיו בני חסותה לסיים את העימות ותיווכה במשא ומתן ביניהם.
בהתאם להסכם שהושג בדרך זו, צרפת ויתרה לתאילנד על האזורים בלאוס הנמצאים מערבה מן הנהר מקונג ועל צפונה ומערבה של קמבודיה. הישג חשוב במיוחד היה סיפוח המחוז בטאמבנג העשיר בגידולי אורז. שאר השטחים המסופחים היו ברובם מכוסים ג'ונגל. החלק ממחוז סיאם ריפ שסופח על חשבון קמבודיה קיבל את השם "מחוז פיבון סונגרם" לכבוד המרשל. יתרה מזו, הורה פיבון על הקמת אנדרטת ניצחון בבנגקוק לזכר הניצחון על צרפת.
שלטון אוטוריטרי – "בניית הלאום" ("סאנג צ'ארט") > התחזקות הרודנות ופולחן האישיות

בעקבות ההישג הצבאי ונסיבות מלחמת העולם השנייה התחזק מאוד מעמד הצבא בהנהגת המדינה והשלטון האוטוריטרי של פיבונסונגרם. האגף הליברלי בראשות יריבו פרידי פאנומיונג נדחף לעמדה הגנתית. פיבונסונגרם הגיע למעמד בלתי מעורער ודיקטטורי. הוא הנהיג בפועל באמצעות צווים וללא הפרלמנט. בעוד שעד שנת 1941 היה מתפשר עם כמה מבני בריתו המסורתיים, אלו לא מצאו יותר ייצוג בממשלה אחרי אוגוסט 1941. הממשלה הורכבה בעיקר על ידי אנשי צבא והאזרחים איבדו את השפעתם. פיבונסונגרם הכריז את עצמו למפקד עליון של שלושת החילות והעלה לעצמו מדרגת מייג'ור-גנרל לפלדמרשל.
חוק הסנגהה משנת 1941 נועד להפחית את השפעת בית המלוכה על הכמורה הבודהיסטית, תוך ביטול החוק המקביל הישן משנת 1901. בוטל התפקיד המרכזי של המלך והתפקיד החשוב של מסדר תאמאיוטיקה.
התמלאה המדינה בפוסטרים עם תמונות וציטוטים של המנהיג. יום הולדתו, 14 ביולי הוכרז לחג לאומי. הונהגה קריאה "סוואטדי פיבון" שהזכירה את קריאת "הייל היטלר!"
בקישוטים ציבוריים התחילו להשתמש הרבה בתרנגול, סמל אסטרולוגי סיני קשור למשפחת השליט, שהחליף תכופות את הגלגל, סמל שושלת המלוכה צ'אקרי. נעשה גם שימוש יתר בצבע ירוק נקשר במסורת ליום ד' של השבוע, שבו נולד המנהיג.
בסוף כל סרט שהוצג בבתי הקולנוע הופיעה תמונתו של פיבון והקהל נדרש לקום ולהשתחוות לפניו. כל משפחה תאילנדית נדרשה להחזיק בביתה תמונה של הרודן. העיתונים חויבו לפאר אותו בכותרותיהם. החל מתחילת שנת 1942 כינה פיבון את עצמו "פו נאם" – כלומר "המנהיג", בדומה לתוארי ה"פיהרר" הגרמני וה"דוצ'ה" האיטלקי.
אחת הסיסמאות הנפוצות אמרה:"האמינו במנהיג והאומה תהיה מחוץ לכל סכנה".
במאי 1942 חוקק פיבון את "החוק לביטול המעמדות והתארים" לשם קץ למנהג לפיו העניק המלך תוארי אצולה לאנשי צבא או פקידים בכירים ומצטיינים. תארים אלה – "צאו פראיה", "פראיה", "פרא", "לואנג" ו"קון" בוטלו. פיבון עצמו ויתר על התואר "לואנג" והתחיל להשתמש במקומו בשמו הפרטי האזרחי "פלק". כל הפקידים הבכירים במדינה נדרשו לנהוג כמוהו. היה בכך מחווה לבני בריתו ממפלגת העם שדגלו באידיאלים האנטי-אריסטוקרטיים של מהפכת 1932.
עם זאת, פיבון לא ויתר על שם הכבוד "פיבונסונגרם" אותו הפך לשם משפחה שלו.
ההתנגדות וההדחה

השלכות המלחמה ערערו את אמונם של אזרחי תאילנד בממשלתם. בינואר 1942 התחילו ההפצצות האוויריות הראשונות של בעלות הברית על בנגקוק. בשנת 1942 קמה במחתרת תנועת התנגדות נגד שיתוף הפעולה עם יפן, תחת השם "תאי החופשית" ("סרי תאי"). בראשה עמדו עוצר הכתר פרידי פאנומיונג והשגריר בוושינגטון, סני פרמוט. היא שאפה שחבריה יתפסו עמדות חשובות בפוליטיקה, בצבא ובכלכלה.
כשבאמצה 1944 היה ברור כי השפעת יפן הולכת ונחלשת, גם חלק גדול מהאליטה האזרחית התאילנדית הצטרפה לתנועת ההתנגדות.
פיבון שעמד לצד היפנים יותר למראית עין, חיפה על המתנגדים ולא חשף אותם בפני היפנים. הוא גם הינחה את סגנו, הגנרל המשטרתי אדון אדונדרצ'אט, ראש השירותים החשאיים, ליצור מגעים ולשתף פעולה עם בעלות הברית. אדון דאג שהסוכנים של המודיעין האמריקאיים OSS‏
(Office of Strategic Services) שנתפסו, יוחזקו במעצר תאילנדי ולא יוסגרו ליפנים והגן עליהם.
עקב הידרדרות המצב הכלכלי גברה מורת הרוח בקרב העם. הצווים השרירותיים של ראש הממשלה, כדוגמת חובת פקידי הממשל להשתתף בשיעורים לריקודי עם, עוררו יותר ויותר מבוכה. כשביולי 1944 החליט פיבון, משיקולי ביטחון, אך ללא התחשבות במצב הכלכלי, להעביר את הבירה מבנגקוק למקום מרוחק ומבוצר על יד פצ'אבון באזור הררי ושל ג'ונגל המרכזי-צפוני של הממלכה. בעבודות שנועדו לבניית הבירה החדשה המבוצרת נהרגו כ-4,000 פועלים בגלל התנאים הקשים ומחלות. בנוסף הודיע פיבון על תוכנית גרנדיוזית נוספת להקים פארק בודהיסטי ענק – מעין "עיר בודהיסטית" – תחת השם פותאמונתון באזור סאראבורי.
יומיים אחרי התפטרותו של ראש ממשלת יפן, האדמירל טוג'ו, ב-20 ביולי 1944, סירב הפרלמנט לאשר את תוכניותיו של פיבון והוא התפטר מראשות הממשלה, במחשבה שכמו שקרה בפברואר 1943, מועצת העוצרים תדחה את התפטרותו. אולם הפעם מועצת העוצרים לא דחתה את התפטרותו, שכן חברי הפרלמנט ציפו לתבוסה קרובה של יפן וסברו שפיבון אינו מתאים לנהל את המשא ומתן עם בעלות הברית. עם יציאתו מהזירה של פיבון התחזק מעמדו של פרידי בנומיונג.
במקום פיבון התמנה כראש ממשלה קואנג אפאיוונג, שמרן מתון, שנחשב עומד על הגדר בין המחנה של פיבון וזה של תנועת סרי תאי ונראה בן שיח ראוי גם בעיני היפנים וגם מבחינת בעלות הברית. פיבון נשאר לפי שעה מפקד עליון של הצבא ועבר לגור במושב המטה הכללי של הצבא בלופבורי
הוא חשב שבתוקף מעמדו הצבאי יוכל להמשיך למשוך בחוטי השלטון הרבה מקציניו התחילו למאוס במדיניותו. ב-24 באוגוסט הצהיר השר תאווי בוניאקט, הקרוב לתנועת סרי תאי, כי מעמדו כמפקד עליון של הצבא עומד בניגוד לחוקה. לפי החוקה רק המלך יכול להיחשב למפקד עליון. כדי להציל את כבודו, הוכרז פיבון ל"יועץ עליון". בסופו של דבר כדי להקדים רפואה למכה נוספת העדיף פיבון להתפטר גם מתפקיד זה וללכת הבייתה בכפרו.
עד סוף המלחמה הוכרזה מצב חירום לאומי. בינתיים היפנים נחלו תבוסות ותנועת סרי תאי באנטי-יפנית הלכה והתחזקה. ראש הממשלה תמך בה בסתר.
נעשו הכנות למרד כללי מזוין נגד יפן, אך הוא נעצר בהוראת פיקוד הכוחות הבריטים במזרח הרחוק.
באוגוסט 1945 הפך לראש ממשלה סני פרמוט, שנהנה מיוקרה רבה בעיני בעלות הברית הודות לעמדותיו העקביות נגד גיוס ארצו למחנה של יפן.
הרחקתו הזמנית מן החיים הפוליטיים

חואנג אפחאיוונג כיהן כראש ממשלה בין 1 באוגוסט 1944 ל־31 באוגוסט 1945. בתקופה זו נעשו הכנות לקראת מרד מזוין נגד יפן, אולם פיקוד הכוחות הבריטים במזרח הרחוק הורה על הפסקתו. ב-19 באוגוסט 1944 פנתה ממשלת אפחאיוונג לקואליציה של בעלות הברית עם בקשה לשלום. בסופו של דבר הסכם השלום שנחתם ב-1 בינואר 1946ממלכת סיאם, כפי שכונתה תאילנד שוב (עד אוגוסט 1948) הוכרחה להחזיר את השטחים שכבשה בשנים 1941–1943 ואולצה לשלם פיצויי מלחמה לבריטניה.
השלטון בתאילנד עבר לראשונה לידי אזרחים, ולא למלך ולאנשי הצבא כמו בעבר. בשלב זה הצבא הוצא לחלוטין מן המשחק הפוליטי.
נחקק חוק נגד פושעי המלחמה ופיבון ומנהיגים אחרים מימי שלטונו הועמדו לדין בהאשמת פשעי מלחמה, בעיקר בגין שיתוף הפעולה עם מעצמות הציר. לפי החוק היו עלולים לצפות לעונשים כבדים, כולל עונש מוות. פיבון ואנשי צבא אחרים כולל השגריר לואנג וויצ'יטוואתאקאן נעצרו. פיבון עצמו הוחזק במעצר למשך חמישה חדשים, וזוכה בהתאם לפסק דין שקבע כי לא ניתן ליישם את חוק הענישה החדש באופן רטרואקטיבי. העוצר לשעבר פרידי, ששמר על קשר עם פיבון גם בשנות המלחמה, תמך מאוד באי ענישתו. גם דעת הקהל אהדה אותו, כשסברה שעשה את המיטב כדי להגן על האינטרסים של תאילנד. בריתו עם יפן אף עזרה לו לכבוש שטחים מאוכלסים בתאים אתניים בשטחי מלאיה ובורמה.
פיבון יצא מן החיים הפוליטיים אך לזמן קצר בלבד.
בניגוד להבטחתו, כבר בתחילת שנת 1947 הוא הקים מפלגה שמרנית בשם תאמאתיפט ("שלטון הדהרמה").קצינים מקורבים אליו, ובראשם פין צ'ונהוואן, ניצלו את חוסר היציבות הפוליטית שלאחר מותו הבנסיבות לא ברורות של המלך אנאנדה וערכו הפיכה צבאית בנובמבר 1947. ראשי ההפיכה העמידו בראש הממשלה את מנהיג המפלגה הדמוקרטית, ראש הממשלה לשעבר חואנג אפאיוונג, כשה הניחו כי עדיין פיבון לא יהווה פרטנר מתאים בעיני מעצמות המערב. באפריל הם נטשו אותו ופיבון התמנה לראש הממשלה פעם שנייה.
ראש ממשלה בשנית

בעקבות ההפיכה שארגן בנובמבר 1947 פיבון עלה שוב לשלטון. המשטר החדש רדף את פרידי פנומיונג שהצליח, בעזרת סוכנים בריטים ואמריקאים, להימלט מתאילנד. ההפיכה הביאה להחלפת ראש הממשלה תאוואל תמרונג נאווסוואדי בראש הממשלה הקודם חואנג אבהאיוונגסה.
ב-8 באפריל 1948 אנשי הצבא אילצו את חואנג להתפטר ופיבונסונגרם התמנה לראש ממשלה, כשהוא עומד למעשה בראש כת צבאית.
ב-1 באוקטובר 1948 ארגנה מפקדת הצבא ניסיון הפיכה כושל נגד פיבון. למעלה מ-50 קצינים פעילים ובמילואים ותומכים בולטים של היריב של פיבון, פרידי פאניומונג, נעצרו.
בשנת 1949 פרצה הפיכת ארמון שנכשלה גם היא. הקושרים התכוונו להפיל את ממשלת פיבוסונגרם והחזיר לזירה הפוליטית שת יריבו פרידי פאנומיונג.
במקום הדמוי הפאשיסטי שאפיין את ממשלתו הראשונה, הפעם פיבו סונרם ומשטרו שדאגו לאמץ פסאודו דמוקרטיה למראית עין. בעקבות הצטרפות תאילנד למלחמת קוריאה במסגרת כוחות האו"ם שנשלחו להדיפת הפלישה של הקומוניסטים לקוריאה הדרומית, תאילנד קיבלה כמויות גדולות של נשק מארצות הברית.
פיבון יזם מערכה חדשה נגד המיעוט הסיני בממלכה. הוגבלה ההגירה הסינית לתאילנד וננקטו אמצעים נגד השפעת אנשי העסקים הסינית בשוק התאילנדי. שוב נסגרו בתי ספר וארגונים סינים. חרף מדיניותו הגלויה הפרו-מערבית והאנטי-סינית התואמת את המלחמה הקרה, בשלהי שנות ה-1950 שלח פיבון לסין העממית שנים מילדי יועצו הקרוב, סאנג פתאנותאי, מתוך כוונה להשאיר גשר פתוח לדו-שיח עם המעצמה הקומוניסטית האסיאתית. שני הילדים, בת 8 ובן 12, היו אמורים להתחנך תחת השגחת עוזריו של ראש הממשלה הסיני ג'ואו אנלאי. מאוחר יותר, כתבה הבת, סירין פאתאנותאי, ספר זיכרונות בשם "פנינת הדרקון" שבו תיארה את חוויותיה משנות ה-1950–1960 בקרבת החוגים המנהיגים של סין העממית.
ב-29 ביוני 1951 התקיים טקס ממלכתי על סיפון אוניית המחפר "Manhattan" שנתרמה על ידי ארצות הברית לממשלת תאילנד. בעת הטקס קבוצת קצינים מחיל הים חדרו לאונייה ועצרו את פיבון שנכח בטקס. בהמשך הם העבירו אותו על סיפון אניית המלחמה "סרי איותאיה".
המשא ומתן בין הקושרים שקראו לעצמם "קבוצת ההצלה של האומה"ולבין הכת הצבאי נכשל ובעיר הבירה פרצו קרבות רחוב בין אנשי חיל הים לשאר הצבא שנתמך על ידי חיל האוויר. האנייה "סרי איותאיה" הופצצה מן האוויר והימאים עזבו אותה. הקצינים איפשרו לפיבון לעזוב גם כן ולשחות עד לחוף. ב-30 ביוני גבר הצבא על המורדים שנכנעו ומסרו את נשקם.
ב-29 בנובמבר 1951 הכת הצבאית ביימה הפיכה נוספת "שקטה" שחיזקה את שליטתה על המדינה. היא החזירה את חוקת שנת 1932, ביטלה את מוסד הסנאט תוך הקמה מחדש של פרלמנט עם בית אחד המורכב שווה בשווה מנציגים שנבחרו בבחירות ומנציגים ממונים על ידי הממשלה. קצינים בכירים התמנהו במשרות ממשלתיות חשובות, כולל כשרים בממשלה.
ב-13 בנובמבר 1956 הקוד הפלילי BE 2499 של תאילנד נחתם על ידי המלך פומיפון אדוניאדט ועל ידי ראש הממשלה, הפלדמרשל פיבונסונגרם.
ראש ממשלה בשנית > הדחתו על ידי סאריט

בסוף הקדנציה השנית לשלטונו עלו השמועות על שחיתויות בעת בחירות. לארצות הברית הייתה באותה תקופה השפעה רבה על חוגי הצבא, שהיה מצויד בציוד אמריקאי. גל מחאות נגד ממשלת פיבון שפרץ בשנת 1957 הביא בסופו של דבר להפיכה צבאית שאירעה באוקטובר 1958 בפיקודו של הפלדמרשל סריט תאנראט. סריט נחשב קודם לכן לאחד האנשים הנאמנים ביותר לפיבון. הוא נתמך ככל הנראה על ידי ארצות הברית, ובפנים על ידי מלוכנים שרצו להשיג דריסת רגל משמעותית יותר בהנהגת הממלכה.
ראש ממשלה בשנית > שנות הגלות

פיבון אולץ לצאת לגלות. קודם נסע לקמבודיה, בה נשאר חדשיים, ומשם לארצות הברית. בסופו של דבר התיישב ביפן בה חי עד יום מותו
המשטר של סריט דחה מספר פעמים את בקשתו לשוב למולדת. בשנת 1960 נסע פיבון להודו וחי שם זמן-מה כנזיר בבודה-גאיה.
הוא נפטר בטוקיו עקב דום לב ב-11 ביוני 1964.
אפרו הובא לתאילנד ונקבר עם טקס צבאי במקדש שהוא עצמו הקים – ואט פרא סרי מהתאט (או "מקדש הדמוקרטיה") ברובע באנג חן בבנגקוק.
לקריאה נוספת > ספרים נוספים

Charnvit Kasetsiri From Siam To Thailand
Barend Jan Terwiel Thailand's Political History
Charun Kuwanon – The Life and Struggles of Field Marshal P.Phibunsongkhram, Akson Charoenthat Press, Bangkok 1953
הערות שוליים

1 2  P.Klykorn
1 2  P.Koolorn
↑  T.Chaloemtiarana
↑  T.Chaloemtiarana
↑  דברי צ'רצ'יל ברדיו ב-8 דצמבר 1941 בקשר למלחמה עם יפן
| מנהיגי מדינות הציר ובנות בריתם במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | אדולף היטלר |  |
| איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית | בניטו מוסוליני |  |
| האימפריה היפנית האימפריה היפנית | הירוהיטו |  |
|  ממלכת הונגריה | מיקלוש הורטי |  |
| רומניה ממלכת רומניה | יון אנטונסקו |  |
|  הרפובליקה הסלובקית הראשונה | יוזף טיסו |  |
| בולגריה ממלכת בולגריה | בוריס השלישי • קיריל |  |
|  המדינה העצמאית של קרואטיה | אנטה פאבליץ' |  |
| תאילנד תאילנד | פלק פיבונסונגרם |  |
| פינלנד פינלנד | ריסטו רייטי |  |
|  ממלכת יוגוסלביה | פאבלה, נסיך יוגוסלביה |  |
|  ממלכת עיראק | רשיד עאלי אל-כילאני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266654805171  BnF: cb14487718r (data)  CiNii: DA15673694  GND: 119490757  ISNI: 0000 0000 8224 1553  LCCN: n85072766  NARA: 81145625  NDL: 00649702  NLA: 35785576  NTA: 154346624  SUDOC: 086047310  Trove: 1086867  VIAF: 45113108   WorldCat (עם VIAF): 45113108 
פיבונסונגרם בצעירותו
חיילים תאילנדים בעת דיכוי המרד של הנסיך בובוראדט, 1933
פיבונסונגרם במדים מסורתיים
ממשלת פיבונסונגרם הראשונה ב-1938. בשורה הראשונה באמצע – פיבונסונגרם. השני בשורה הראשונה משמאל – פרידי פאנומיונג
רפורמת הלבוש – פוסטר משנות שלטונו של פיבונסונגרם:תלבושות "ראויות" (מימין) מול תלבושות "לא מתורבתות" (משמאל)
פלק פיבונסונגרם, ראש ממשלת תאילנד בשנים 1938–1944 ו-1948–1957, צילום בהייד פארק בניו יורק, 1955
אנדרטת הניצחון בבנגקוק לזכר מלחמת תאילנד–צרפת בשנת 1940
משלחת תאילנד בראשות הגנרל פראיה פהון בטוקיו יחד עם ראש ממשלת יפן, הגנרל הידקי טוג'ו (באמצע השורה הראשונה) בשנת 1942
פיבונסונגרם בבגדים אזרחיים בזקנתו
המלך ראמה התשיעי בלבוש נזיר תחת השם פופמיפלו מבקר בבניין הממשלה 31 באוקטובר 1956. מימין ראש הממשלה פיבוסונגרם
המקדש ואט פרא סרי מאהתאט, שבו נקבר אפרו של פיבונסונגרם
מבצע ברדס 20

מבצע ברדס 20 הוא מבצע שנערך על ידי צה"ל ב-14–15 בינואר 1971, וכלל פשיטה ימית ופשיטה אווירית בו זמנית על בסיסי אימונים של מחבלים פלסטינים בקרבת העיירה סרפנד מדרום לצידון. בתקיפה השתתפו כוחות מחטיבת הצנחנים, שייטת 13 ו'שייטים' מיחידה 707. בהובלת ספינות טילים, סירות גומי ומסוקים מטייסת 118. הכוחות פגעו במחבלים, פוצצו בתים ושבו בשלום לבסיסיהם.
רקע ומודיעין למבצע

לאחר סילוק המחבלים הפלסטינים מירדן התבסס הפת"ח בלבנון. ב-1 בינואר 1971 נתפסו חמישה מחבלים שיצאו בסירת גומי מלבנון והצליחו להגיע לחוף אכזיב. בחקירה התברר שכוונתם לחטוף אזרח ישראלי. ושהפעילות הימית מתרכזת באזור העיירה 'סרפנד' 12 ק"מ מדרום לצידון. מהמידע שנאסף עלה כי 24 מחבלים המיועדים לעבור קורס צלילה וחבלה ימית נמצאים בשני מבנים חד קומתיים על חוף הים בין בתי דייגים אחרים. מידע נוסף שהתקבל העלה שמפקד הגזרה המכונה 'אבו יוסוף' מתגורר לא רחוק צפונה משם.
היה קיים מידע על בסיסי אימונים של מחבלים שאינם בתחום הימי כשמונה ק"מ דרומה בגבעות בין הפרדסים. הוחלט לתקוף בו זמנית את שני המקומות. המועד הראשון שנקבע היה 8 בינואר אך הוא נדחה עקב ביקורו של המתווך מטעם האו"ם גונאר יארינג בישראל.
למתכננים הוטלו מגבלות רבות. הצורך לשמור על הפתעה מלאה. הפעלת כוחות רבים בתיאום כדי לפתוח באש באותה דקה. בבית מגורים של 'אבו יוסוף' גרה משפחתו ואזרחים נוספים. נתנה הנחיה לודא שלא יפגעו בו אזרחים. השאיפה הייתה למנוע נפגעים מכוחותינו כדי לא לתת שמץ הצלחה למחבלים.
כוחות ומשימות

הביצוע הוטל על חטיבת הצנחנים 35 בפיקודו של אל"ם חיים נדל. משימת ההישט הטלה על שייטת ספינות הטילים בפיקודו של אל"ם הדר קמחי. 

חפ"ק המבצע הוקם במפקדת חיל הים בסטלה מאריס ובו נמצאו הרמטכ"ל חיים בר-לב, מפקד חיל הים אלוף אברהם בוצר וקצין חיר וצנחנים ראשי תא"ל רפאל איתן עם נציג מחיל האוויר.
כוחות ומשימות > כח א' פשיטה ימית

כח א' – גדוד 50 – 48 לוחמים ביניהם 6 שייטים מיחידה 707, ארבעה חבלנים, חוקר שבויים ורופא, בפיקוד עמוס ירון. ינחת מדרום ליעדים ינוע תוך כדי איתור משטח לנחיתת מסוק, יתקוף את בסיס המחבלים בשני בתים במרחק 200 מטר ביניהם 'כלנית' המערבי ו'דליה' מזרחי ויפוצץ אותם. בגמר יתפנה במסוק. או לחלופין בדרך הים בסירות גומי חזרה לספינות הטילים.
כח משנה שייטת 13 – 12 לוחמים וחוקר שבויים בפיקוד סרן חנינא עמישב יגיע בשחיה לחוף 'מנדרינה' מצפון לכח העיקרי. יתקוף ויפוצץ את ביתו של מפקד הגזרה מטעם הפת"ח 'אבו יוסוף' שזכה במבצע לכינוי 'נרקיס' לאחר שיבדוק שלא ימצאו בו אזרחים שאינם מעורבים. הכח יושט בספינה אח"י מבטח ויאסף אליה. ככח משני עליו לתאם את פעילותו שלא להקדים את הכח העיקרי.
כוחות ומשימות > כח ב' – פשיטה אווירית

112 לוחמים מחטיבת הצנחנים, בפיקוד סא"ל  עוזי יאירי, יונחתו בשני מסוקי יסעור בשדה 3.5 ק"מ מהיעד, ינועו רגלית ויתקפו את יעד 'דפנה' בסיס אימונים למחבלים שנמצא בין הפרדסים כשמונה קילומטר דרומית מזרחית ליעד א. גבעה עם שתי עמדות מקלעי  גוריאנוב נגד מטוסים מחופרות וכ-200 מטר מזרחה מחפורות. לאחר מכן יפונו במסוקים מאתר סמוך מזרחית מהיעדים שהותקפו.
כח משנה ב1 שיכלול 48 לוחמים כאשר שלושה מהם חבלנים, בפיקוד מג"ד 890 סא"ל שי תמרי, יתקוף את יעד 'דפנה' מצפון.
כח משנה ב2 בפיקוד מג"ד 202 סא"ל חיים בנימיני יכלול 35 לוחמים מתוכם שלושה חבלנים חוקר שבויים ורופא. יתקוף את 'דפנה' מדרום.
כח משנה ב3 בפיקוד מפקד הפלוגה סרן שמואל ארד יתקוף את היעד 'דפנה ב' לאחר שכוחות ב-1 וב-2 יצאו מהשטח.
כוחות ומשימות > כוחות נוספים

הכח הימי כלל שש ספינות טילים שמהן פורקו מוצבי החימוש שלהן, מאחורי הגשר, ובמקומם נשאו שש סירות גומי בכל אחת. אח"י חנית (סער 3) שימשה כספינת חפ"ק. ונשאה כח חילוץ ימי שכלל את: אח"י משגב, אח"י מזנק, אח"י חיפה (סער 2) אח"י חץ (סער 3) נשאו את כח הצנחנים. אח"י מבטח נשאה את כח שייטת 13. 35 לוחמים מיחידה 707, "שייטים" בעגה הצה"לית, להשטת הסירות. שבעה "שייטים" בפיקוד שאול סלע נקבעו לביצוע בדיקה מוקדמת של תנאי הנחתת סירות בחוף.
הכח האווירי כלל שני מסוקי יסעור להובלת וחילוץ פושטים מכח ב' שפעל ביעד הדרומי. שני מסוקי יסעור נוספים באוויר בכוננות לחילוץ כח א' מאזור החוף. שלושה מסוקי בל 212 בכוננות לפינוי נפגעים. שלושה מסוקי סופר פרלון להכנסת תגבורת ופינוי נפגעים. מטוס נורד לממסר קשר וארבעה מטוסי עיט עמדו בכוננות להנרה ותקיפה.