stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק עטייה
קורות חייו > משפחתו

מבניו ידועים רבי אברהם, רבי דוד, רבי יעקב ואליהו. וכן ידועים כמה מבנותיו, ביניהן רחל סבתו של הרב שלום הדאיה.
פסיקות הלכתיות

אם מאיימים על אדם שאם לא ילבין פני חבירו ברבים - יהרגוהו, הוא לא חייב להיהרג, אך רשאי להיהרג.
סומא רשאי לעלות לתורה.
בפורים, ברכת 'הרב את ריבנו' נאמרת רק בציבור ולא ביחיד.
אומרים ספק ברכות להקל נגד הכרעת מרן הבית יוסף.
אין להתדיין בערכאות של גוים, אפילו אם הם דנים כדין תורה.
ספריו

רבי יצחק עטיה כתב שבעה ספרים, ופעל להדפיסם בליבורנו, מסע שארך לו שבע שנים. במסעו עבר בארץ ישראל וביקר בצפת וטבריה, ואחר כך נדד למצרים ומשם לליבורנו. רבי יצחק המשיך להתגורר בעיר במשך חמש שנים תוך שהוא ממתין להדפסת ספריו.
זרע יצחק על התורה
ויקרא יצחק על התורה
זכות אבות - על פרקי אבות
רוב דגן - על התלמוד (יצא לאור במהדורה חדשה ב' חלקים בשנת תשפ"ג https://hebrewbooks.org/66591, https://hebrewbooks.org/66680)
תנא ושייר הכולל חידושים בעניינים שונים
משרת משה על הרמב"ם
אשת חיל
פני המים - על פירוש רש"י והרא"ם למקרא.
אות לטובה - חקירות הלכתיות (יצא במהדורה חדשה בשנת תשפ"ג https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=67024&pgnum=1 ).
דורש טוב - דרשות
עקב ענוה - על מדת הענוה
הערות שוליים

↑  מחבר השו"ת 'בגדי ישע' ותלמידו של חכם יהודה קצין, שלימד אחר כך גם את בנו, חכם יצחק עטיה.
↑  ראו בהקדמה לספרו 'זרע יצחק'.
↑  ראו למשל: שו"ת יוסף אומץ סימן קד.
↑  ראו קונטרס אות לטובה דף כא.
↑  ראו: תפארת בנים אבותם עמ' 91.
↑  משרת משה הל' יסודי התורה פרק ה הלכה ז.
↑  קונטרס אות לטובה אות לא.
↑  קונטרס אות לטובה סימן לב.
↑  קונטרס אות לטובה אות כא.
↑  קונטרס אות לטובה סוף סימן מא.
↑  ראו: ספר תפארת בנים אבותם עמ' 92.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306814305171  LCCN: nr92008158  VIAF: 127915860   WorldCat (עם VIAF): 127915860
ישעיה תשבי

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1908 
 פטירה:  15 במרץ 1992 (בגיל 83) 
 ענף מדעי:  פילוסופיה, תיקון המידות, קבלה, מיסטיקה יהודית, שירה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מנחה לדוקטורט:  גרשם שלום 
 תלמידי דוקטורט:  משה חלמיש, מרדכי פכטר, יעקב אלבוים 
 פרסים והוקרה:  פרס גרשם שלום (1991)  פרס רוטשילד (1981)  פרס קפלון (1979)  פרס ישראל (1979)  פרס ביאליק (1972) 
 צאצאים:  נפתלי תשבי 
 
ישעיה תשבי בצעירותו
ישעיה תשבי (31 באוגוסט 1908 – 15 במרץ 1992) היה מגדולי חוקרי הקבלה, ספרות המחשבה והמוסר והמיסטיקה היהודית, יליד טרנסילבניה. חתן פרס ישראל (1979), פרס ביאליק, פרס רוטשילד, וכן חתן הפרס הראשון בחקר הקבלה על שם גרשם שלום.
תולדות חייו

נולד בשם שאנדור שוורץ (Sándor Schwartz ברומנית) למשפחה אורתודוקסית, לא חסידית, בכפר סאניסלו (Szaniszló) באזור סאטמר שבצפון-טרנסילבניה, אז בהונגריה (כיום Sanislău ברומניה), בשנת תרס"ח-1908. גדל בעיר קרולי, שבה למד בחדר ובישיבה, ונחשב לתלמיד מצטיין. משנות העשרים של המאה ה-20 היה פעיל ציוני, ונרדף משום כך על ידי ראש הישיבה בה למד וחוגים חסידים קיצונים בעיירתו. בתום לימודיו בישיבה חי זמן מה בבודפשט ובווינה. באותה תקופה פרסם בהונגרית שירים ומאמרים בכתבי עת ציוניים, והתעניין בהתפתחות הספרות העברית בארץ ישראל. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, מבלי לקבל היתר עלייה. בהמשך למד באוניברסיטה העברית במגמת ספרות אצל יוסף קלאוזנר, אך משהתאכזב מלימודי הספרות, בחר ללמוד קבלה והפך לתלמידו הראשון של גרשם שלום. בהנחייתו סיים דוקטורט ב-1943.
אף על פי שהיה תלמידו של גרשם שלום, התנגד שלום לתשבי ומנע ממנו ללמד קבלה בחוג למחשבת ישראל. יוסף דן, תלמידו של תשבי, טען שהקרע בין תשבי לשלום החל לאחר שתשבי הוציא לאור את הספר משנת הזוהר, שהיה מהדורה פופולרית של קטעים מהזוהר, בעוד ששלום סבר שהציבור הישראלי יכול להתמודד עם קריאת המקור ואין לעשות לו פופולריזציה.
בשנת 1959 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. לימד פילוסופיה יהודית וכללית, מקרא וקבלה, והקים את המדור לספרות המחשבה והמוסר בחוג לספרות עברית. כמו כן הרצה, כפרופסור אורח, בבית המדרש לרבנים באמריקה וב"היברו יוניון קולג'" בניו יורק.
תשבי הלך לעולמו בירושלים בתשנ"ב (15 במרץ 1992), בן 83 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות. היה נשוי לאסתר ואב לשני בנים, נפתלי תשבי ואריאל תשבי.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
יצירתו הספרותית

בזמן לימודיו בישיבה החל לכתוב פואמות ורשימות לעיתונות. אחת הרשימות, שהתפרסמה בעיתון "אוי קלט", כללה מחאה כנגד החלטתה של ממשלת הונגריה לסלק תלמידים יהודים גרמניים מהישיבה בה למד. באותו הזמן, כתב בסתר ספר על ילד חסידי המגיע לשווייץ ומתפקר, אך משגילה אביו של תשבי את כתב היד שרפוֹ מיד.
לאחר שסיים את לימודיו בישיבה הוא המשיך לפרסם רשימות ב"אוי קלט", וכשעבר לבודפשט, החל לכתוב לעיתונות הכללית וגם ל- "Mult ăs Jövö", בעריכתו של יוסף פטאי. כמו כן פרסם שירים בהונגרית ובעברית תחת שם העט אליהוא קידר, שהתפרסמו מאוחר יותר בספרו שביבי עלטה.
לאחר עלייתו ארצה ולימודיו באוניברסיטה, כתב תשבי מאמרים וספרים רבים בחקר הקבלה, המשיחיות ומחשבת ישראל, וחלק מהם תורגם לאנגלית.
בשנות השישים כתב, יחד עם פרופ' יוסף דן, תלמידו, את הערך על החסידות וספרותה באנציקלופדיה העברית. הערך נחשב מעמיק ומקיף ביותר והיה לתחילת עבודתו בחקר החסידות. כמו כן כתב מאמרים רבים על ראשית הקבלה, הקבלה בארץ ישראל ובאיטליה במאות השש עשרה והשבע עשרה ולאחריהן, הרמח"ל וחוגו, ועל השבתאות.
ספרו הראשון בחקר הקבלה, תורת הרע והקליפה בקבלת האר"י, אשר היה במקור עבודת סיום, שנכתבה בהדרכתו של גרשם שלום, יצא לאור בשנת תש"ב, ונחשב לאחד המחקרים החשובים בנושא. הספר יצא לאור במספר מהדורות ובשנת 2002 תורגם לאנגלית. בשנת תשי"ד הוציא לאור מהדורה מוערת של הספר ציצת נובל צבי ליעקב ששפורטש. בשנת תש"ט הוציא לאור, יחד עם פישל לחובר, את הכרך הראשון של משנת הזוהר. הספר מכיל לקט של קטעים מתורגמים ומבוארים של ספר הזוהר. בתחילת הספר נכתב מבוא מחקרי מקיף לספר, וכן בתחילת כל נושא נכתב לו מבוא. במקור היה אמורים לצאת לאור שלושה כרכים של "משנת הזוהר", אולם תוכנית זו לא יצאה בסופו של דבר לפועל, ורק הכרך השני יצא לאור, בשנת תשכ"א. סדרת הספרים זכתה להצלחה רבה, יצאה לאור במספר מהדורות והדפסות, ובשנת 1989 תורגמה לאנגלית.
עמדותיו

בתחום החסידות, גרס תשבי, בניגוד לגרשם שלום, שתנועת החסידות היא תנועה משיחית שעיקר עבודתה הדתית מכוונת לקירוב הגאולה, וכי היא דוגמה לתנועה משיחית שלא גלשה לכפירה. תשבי חלק על טענתה של רבקה שץ אופנהיימר שחסידות חב"ד שונה מהחסידויות האחרות ואינה ספיריטואלית. לטענתו, על אף שהתניא אינו ספיריטואלי, הרי שכתבים אחרים של החסידות מעידים על הספיריטואליות של חב"ד, והם הקובעים את צביונה האמיתי של החסידות.
פרסים ואותות הוקרה

פרס נורדאו למדעי יהדות, 1971.
פרס ביאליק לחכמת ישראל, 1972.
פרס קפלון, מטעם האוניברסיטה העברית, 1979.
חתן פרס ישראל, לשנת 1979.
חתן הפרס הראשון בחקר הקבלה על שם גרשם שלום, בדצמבר 1991.
ספריו

כשלושים וחמישה מאמרים משל ישעיה תשבי בנושאי מחקרו ומסביבם, רשומים בקטלוג של בית הספרים. רובם כונסו בקובצי מחקריו. בנוסף חיבר את הספרים הבאים:
ספריו > חיבוריו בעברית

תורת הרע והקליפה בקבלת האר"י (מחקרים ומקורות בתורת הסוד בישראל, בעריכת גרשם שלום, ספר שני), ירושלים, הוצאת שוקן, תש"ב (מהדורת צילום, מפעל השכפול, ירושלים, תשכ"ב, תשכ"ג; הדפסה נוספת, בהוצאת אקדמון, תשל"ט; הדפסה חדשה, בתוספת פתח-דבר ומפתחות, ירושלים, בהוצאת מאגנס, תשמ"ד-1984). הספר תורגם לאנגלית, ראו פרטים להלן.
פירוש האגדות לרבי עזריאל, מראשוני המקובלים בגירונה, הוצאת מקיצי נרדמים, ירושלים, תש"ה (דפוס צילום, ירושלים, הוצאת אקדמון, תשל"ח; מהדורה שנייה, הוצאת מאגנס, תשמ"ג).
משנת הזוהר, 2 כרכים (כרך א' עם פישל לחובר), ירושלים, מוסד ביאליק, תש"ט - תשכ"א (כרך א': מהדורה שנייה, תשי"ז-1957; מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, תשל"א-1971; הדפסות נוספות: תשמ"ב-1982, תש"ן-1990, תשנ"ו-1996; כרך ב': תשל"א-1971, תשמ"ב-1982, תשנ"ב-1992, תשנ"ח-1997, תשס"ד-2003; כרך ג': תשע"ו - 2006, כרך המפתחות, ערך אבריאל בר-לבב). הספר תורגם לאנגלית, ראו פרטים להלן.
ספר ציצת נובל צבי לרבי יעקב ששפורטש, בצירוף מבוא, הערות וחילופי נוסחאות, מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ד.
תורת החסידות וספרותה (עם יוסף דן), ירושלים, בהוצאת אקדמון, תשכ"ו (תדפיס מיוחד מתוך האנציקלופדיה העברית, כרך י"ז, עמ' 770 - 822.
פרקי זוהר, מבחר מאמרי הזוהר מתורגמים עברית בצירוף ביאורים ומבואות, ספריית דורות 16-17, 2 כרכים, ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ט (הדפסה שנייה, תשל"ב).
נתיבי אמונה ומינות: מסות ומחקרים בספרות הקבלה והשבתאות, רמת גן, הוצאת אגודת הספרים בישראל, 1964 (מהדורה שנייה, הוצאת מאגנס, תשמ"ב; הדפסה חוזרת: תשנ"ד).
מבחר ספרות המוסר: פרקים נבחרים בצירוף ציונים, ביאורים ומבואות, מאת ישעיה תשבי בשיתוף עם יוסף דן, ירושלים-תל אביב, הוצאת מ’ ניומן, תשל"א-1970.
משיחיות בדור גירושי ספרד ופורטוגל, ירושלים, מרכז זלמן שזר, תשמ"ה-1985 (פורסם לראשונה בציון - רבעון לחקר תולדות ישראל, דפי גניזה מחיבור משיחי-מיסטי על גירושי ספרד ופורטוגאל (כרך מח, תשמ"ג, עמ' 55 - 102, 347 - 385; כרך מט, תשמ"ד, עמ' 26 - 60).
חקרי קבלה ושלוחותיה, מחקרים ומקורות, 3 כרכים, ירושלים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ב-1982 - תשנ"ג–1993. כרך ג' תורגם לאנגלית, ראו פרטים להלן.
אליהוא קידר, שביבי עלטה: שירים, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ג-1983.
ספריו > חיבוריו בשפות אחרות

Sötét percek éneke, versek, 1932. (בהונגרית)
The wisdom of the Zohar, an anthology of texts (English translation by David Goldstein), 3 volume, Oxford, Published for the Littman Library by Oxford University Press, 1989. (תרגום של משנת הזוהר)
The doctrine of evil in lurianic Kabbalah, Kegan Paul, 2002. (תרגום של תורת הרע והקליפה בקבלת האר"י)
Messianic mysticism, Moses Hayim Luzzatto and the Padua school (translated by Morris Hoffman), Oxford, Littman Library of Jewish Civilization, 2008. (תרגום של חקרי קבלה ושלוחותיה, כרך ג)
הנצחתו > ספרים לכבודו

מחקרים בקבלה מוגשים לישעיה תשבי, במלאת לו שבעים וחמש שנים (ערכו יוסף דן ויוסף הקר), מחקרי ירושלים במחשבת ישראל ג' (א' - ב'), הוצאת מאגנס, ירושלים, תשמ"ד.
מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות, מוגשים לישעיה תשבי במלאת לו שבעים וחמש שנים, (ערכו יוסף דן ויוסף הקר), הוצאת מאגנס, ירושלים, תשמ"ו.
מרדכי פכטר, כתבי ישעיה תשבי - ביבליוגראפיה, מוגש לפרופ’ ישעיה תשבי בהגיעו לגבורות, מפעלים אוניברסיטאים, תל אביב, תשמ"ט.
הנצחתו > פרס ע"ש ישעיה תשבי

פרס על שמו ניתן מטעם משפחת תשבי, לתלמידי מחקר מצטיינים של האוניברסיטה העברית.
הנצחתו > ערבים לזכרו

לאחר פטירתו התקיים ערב לזכרו באוניברסיטה העברית. בין נושאי הדברים הייתה רחל אליאור: "על ישעיה תשבי".
ביום 23 במאי 2011 התקיים ערב לזכרו ולציון תרומת ספרייתו וארכיונו לספרייה הלאומית. ספריו צורפו לאוסף גרשם שלום.
לקריאה נוספת

יצחק פרי (פרידמן), תולדות היהודים בטראנסילבניה במאה העשרים, תל אביב: הוצאת תרבות, 1995, עמ' 259.
מרדכי פכטר, "כתביו המדעיים של ישעיה תשבי": ביבליוגרפיה, מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות, תשמ"ו-1986.
שמואל ורסס, "עולמו של חוקר ומשורר: דברים בערב זיכרון לפרופ’ ישעיהו תשבי ז"ל", מחקרי ירושלים בספרות עברית, יד (תשנ"ג) 1993. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יוסף דן, "קווים לפעלו המדעי של ישעיה תשבי", מדעי היהדות, 32, תשנ"ב-1992.
אברהם אדרת, "משנתו של ישעיה תשבי בחקר הקבלה", עלי-שיח, 24, תשמ"ז-1987.
רבקה ש"ץ-אופנהיימר, "ציצת נובל צבי" ומהדורתו השלמה", הרעיון המשיחי מאז גירוש ספרד, תשס"ה-2005.
הערות שוליים

↑  תשבי מספר כי החל ללמוד בחדר כבר בגיל 3, ללא ידיעת הוריו. הם שמעו על כך רק משנתבקשו לשלם את שכר הלימוד של המלמד. ראו תשבי, ראיון.
1 2 3 4 5  ראו תשבי, ראיון.
↑  תשבי מציין כי הצטרף לקבוצת תיירים ואחר כך נשאר בארץ. ראו תשבי, ראיון.
↑  יאיר שלג, לא רק לגאי ריצ'י נמאס: פרופ' יוסף דן רוצה לשחרר את הקבלה ממדונה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2008
↑  המצבה ומקום הקבר של ישעיה תשבי, באתר "פרויקט גלעד"
↑  ארכיון ישעיה תשבי, בספרייה הלאומית
1 2  רחל אליאור על ישעיהו תשבי
↑  מור אלטשולר, היסוד המשיחי של החסידות, כנרת-זמורה, 2002, עמ' 13–15.
↑  תשבי הוציא שני קובצי מחקרים: הראשון, נתיבי אמונה ומינות; השני (בשלושה כרכים), חקרי קבלה ושלוחותיה, מחקרים ומקורות.
↑  ראו הודעה על ערב לזכרו של ישעיה תשבי ולציון תרומת ספרייתו וארכיונו לספרייה הלאומית, ביום 23 במאי 2011, באתר הספרייה הלאומית.
↑  גרסה בקובץ PDF נתין למצוא כאן
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268934705171  BIBSYS: 90618592  BNE: XX991764  BnF: cb129909548 (data)  CiNii: DA06122860  GND: 124407501  ISNI: 0000 0000 7969 6039  LCCN: n83066317  NKC: skuk0005619  NLA: 61544232  NTA: 074581198  RERO: 02-A000162534  SUDOC: 057176116  VIAF: 2604729   WorldCat (עם VIAF): 2604729
יעקב שפיגל

| --- | --- |
יעקב שפיגל, 2007
יעקב שפיגל, 2007
 לידה:  11 במאי 1941 (בן 83) י"ד באייר ה'תש"א תל אביב, ישראל
 ענף מדעי:  ספרות תורנית וההדרת כתבי יד
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מנחה לדוקטורט:  עזרא ציון מלמד
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב אוניברסיטת בר-אילן
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק (1998) פרס ישראל לספרות תורנית שניתן לפרויקט השו"ת (2007)
 בת זוג:  יעל שפיגל לבית גילצר
 מספר צאצאים:  4 
 תרומות עיקריות
 הראש האקדמי של פרויקט השו"ת
 
יעקב שמואל שפיגל (נולד ב-11 במאי 1941, י"ד באייר ה'תש"א) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, מומחה בעל שם בספרות תורנית, ובפרט בההדרת כתבי יד. משמש כיום כראש האקדמי של פרויקט השו"ת באוניברסיטת בר-אילן. חתן פרס הרב קוק ויקיר העיר פתח תקווה.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לעורך הדין ד"ר יהודה שפיגל ולשרה לבית אדלר. בוגר בבית הספר צייטלין בעיר. בעל תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה (1965), תואר שני בתלמוד (1970) ותעודת הוראה מאוניברסיטת בר-אילן. הוא קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת תל אביב ב-1976 (ה'תשל"ו). תוך כדי לימודיו החל ללמד באוניברסיטת בר-אילן, ובמקביל באוניברסיטת תל אביב (שם לימד עד 1989). ב-1989 התמנה כפרופסור חבר במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן וב-1993 לפרופסור מן המניין. בשנים 1994–1997 שימש כראש המחלקה לתלמוד. לאחר פרישתו הוענק לו ב-4 במרץ 2010 התואר "פרופסור אמריטוס".
ב-1991 החל שפיגל לשמש כיושב ראש ועדה מייעצת אקדמית שהופקדה על קליטת הספרות התורנית בפרויקט השו"ת. תפקיד הוועדה הוא לקבוע אילו ספרים יתווספו לפרויקט ובאיזו מהדורה של ספרים אלו יש להשתמש. החל מ-1997 הוא עומד בראש הפרויקט מההיבט האקדמי שלו, בשיתוף עם הרב יעקב וינברגר המנהל את הפרויקט בהיבט הכלכלי והטכנולוגי. בשנת ה'תשס"ז (2007) זכה פרויקט השו"ת בפרס ישראל לספרות תורנית – יוצרים. שפיגל, יחד עם פרופ' אביעזרי פרנקל, שהיה הוגה ומייסד הפרויקט, ייצגו את הפרויקט בטקס קבלת הפרס.
שפיגל חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. הוא משמש גם כראש החוג לתורה שבעל פה במכללת אורות ישראל שבאלקנה וחבר במועצות האקדמיות של מכללת שערי משפט ומכללת אורות ישראל.
בנוסף למחקר והוראה הוא מסר שיעורים קבועים במשנה והלכה בבית הכנסת "היכל מאיר" בעיר מגוריו פתח תקווה.
זוכה בתואר "יקיר העיר פתח תקווה" לשנת 2020.
מחקריו

שפיגל עסק במחקריו במגוון רחב של תחומים במסגרת חקר הספרות התורנית. מחקריו של שפיגל, החובש כיפה סרוגה, מקובלים הן באקדמיה והן בציבור החרדי. חלק ממאמריו והספרים בההדרתו התפרסמו בכתבי עת חרדיים ובהוצאות ספרים חרדיות, כגון אהבת שלום.
לשפיגל כ-150 פרסומים ומאמרים. חלקם הופיעו בכתבי עת וקבצים מדעיים (כדוגמת סידרא, עלי ספר, וקבץ על יד) וחלקם בכתבי עת וקבצים תורניים (כדוגמת מוריה, המעיין, קובץ בית אהרן וישראל וישורון). הוא ההדיר 15 ספרים על פי כתבי יד, מהם שבע הגדות של פסח עם פירושים מחכמי הראשונים.
ספרו "עמודים בתולדות הספר העברי" (ממנו יצאו עד היום חמישה כרכים בני למעלה מ-600 עמודים כל אחד) עוסק בסוגיות שונות בהתפתחות הספרות העברית בכתבי יד ובדפוס. על חלקו הראשון של הספר זכה שפיגל בשנת ה'תשנ"ז (1997) ב"פרס הרב קוק" מטעם עיריית תל אביב-יפו.
משפחתו

שפיגל נשוי ליעל לבית גילצר, ראש לשכת סגן הרקטור באוניברסיטת בר-אילן, ויש להם ארבעה ילדים: ד"ר בועז, מרצה במרכז ללימודי יסוד ביהדות באוניברסיטת בר-אילן; הרב אסי, חסיד חב"ד ששימש בעבר כשליח חב"ד באוניברסיטת אורגון; גלעד, העוסק במחשבים ודביר, מוזיקאי המשמש כמנצח מקהלת חזנים וכחזן.
פרסים ומענקים

מענקים שונים מטעם קרן הזיכרון לתרבות יהודית, מורשת יהדות המזרח וכן מענקים להוצאת ספרי עמודים בתולדות הספר העברי.
1998 – פרס הרב קוק לספרות תורנית על הספר "עמודים בתולדות הספר העברי", רמת גן, ה'תשנ"ו.
1998–1999 – מענק מחקר מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים על משנתו של רבי יעקב קאשטרו.
2001 – מענק מחקר מטעם יד בן צבי על פירוש פרקי אבות לרבי מתתיה היצהרי.
2020 – יקיר העיר פתח תקווה.
מפרסומיו > ספרים שכתב

עמודים בתולדות הספר העברי: הגהות ומגיהים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשנ"ו מסת"ב 9652263036 (מהדורה שנייה: תשס"ה, מסת"ב 9652263028).
עמודים בתולדות הספר העברי: כתיבה והעתקה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשס"ה (ISBN 9652261777).
פתחי תפילה ומועד: אסופת מאמרים. הספר כולל 32 מאמרים של יעקב שפיגל, רובם נתפרסמו בבימות שונות, ומקצתם רואים כאן אור לראשונה. הוצאת מכללת אורות ישראל אלקנה-רחובות, תש"ע.
עמודים בתולדות הספר העברי: בשערי הדפוס, ירושלים, תשע"ד.
עמודים בתולדות הספר העברי: הדר המחבר, ירושלים, תשע"ח, 521 עמודים.
עמודים בתולדות הספר העברי: תלמיד עורך, פתח תקווה, תש"ף, 596 עמודים.
שערי תפילה ומועד: אסופת מאמרים, הספר כולל 39 מאמרים של יעקב שפיגל, רובם נתפרסמו בבימות שונות, ומקצתם רואים כאן אור לראשונה, פתח תקווה, תשפ"ד, 662 עמודים.
מפרסומיו > ספרים שההדיר

שו"ת ר' יוסף מליריאה וחכמי הדור בצפת. הוצאת יד הרב נסים, ירושלים, תשמ"ח.
משא מלך לר' יוסף ן' עזרא. הוצאת יד הרב נסים, ירושלים, תשמ"ט.
שאלות ותשובות ר' יוסף ן' עזרא. הוצאת יד הרב נסים, ירושלים, תשמ"ט.
ספר מרכבת המשנה על מסכת אבות לר' יוסף אלאשקר, מכון אורות יהדות המגרב, לוד, תשנ"ג. (מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת, תשס"ז).
זכר צדיק – סדר חג הפסח, ההגדה ופירושה, הלכות החג ומנהגיו, תפילות ופיוטים לר' יוסף ב"ר צדיק, יוצא לאור בפעם הראשונה על פי כתבי יד. מאת אברהם שושנה ויעקב שמואל שפיגל, מכון אופק, ירושלים, תשנ"ד (ISBN 1881255123).
דברי יוסף (כולל ארבעה ספרים: עדות ביהוסף, דרך עץ החיים, רפואת הנפש, התפוח) לר' יוסף אלאשקר, יוצא לאור לראשונה על ידי משה עמאר ויעקב שפיגל, אורות יהדות המגרב, תשנ"ז (1996).
תיקון חג הפסח לתלמידי ר' יונה וחכמי קטלוניה, תפילות החג ופירושן, הגדה ופירושה, הלכות ומנהגות, יוצא לאור לראשונה. מאת אברהם שושנה ויעקב שמואל שפיגל, מכון אופק, ירושלים, תשנ"ז (ISBN 1881255239).
סדר חובת ליל שימורים: דיני ליל הסדר ופירוש ההגדה מתוך ספר שבולי הלקט לר' צדקיה ב"ר אברהם, לוד, תשנ"ח.
הגדה של פסח חקת הפסח, דיני ליל הסדר ופירוש רחב על ההגדה לר' משה פיזאנטי ור' שלמה ברוך, אורות יהדות המגרב, לוד, תשנ"ח.
הגדה של פסח, פסח דורות, דיני ליל הסדר ופירוש על ההגדה לרבי יצחק אלאחדב, ירושלים: מכון בית אהרן וישראל, תש"ס.
הגדה של פסח, פסח אחד, שלושה חיבורים מרבותינו הראשונים הכוללים דיני ליל הסדר פירוש ההגדה, מאת רבינו יצחק ב"ר ישראל, רבינו אברהם חדידה, רבינו נתן ב"ר יוסף מקלרמון, אורות יהדות המגרב, לוד, תשס"ב.
הגדה של פסח, שניים מי יודע, שני פירושים לרבותינו הראשונים, אורות יהדות המגרב, תשס"ה.
פירוש מסכת אבות לר' מתתיה היצהרי, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, תשס"ו (ISBN 9652351091).
ספר מגן אלהים, פירוש על מסכת אבות, מיוחס לרבי יצחק אבוהב, פתח תקווה ה'תשס"ז.
שיטה על מסכת בבא קמא למהריק"ש. יצא לאור לראשונה מכתב יד, עם מבוא, מראי מקומות והערות, בשני חלקים. מכון אהבת שלום, ירושלים, ה'תשס"ח.
אבות שלושה, שלושה פירושים לרבותינו הראשונים על מסכת אבות. יצא לאור על פי כתבי יד, עם מבוא, מראי מקומות והערות, פתח תקווה, ה'תשע"א.
וישמע קולי, פולמוס על קריאת שמע בניגון בבית הכנסת של הקהילה האיטלקית באי קורפו, לאור מקורות נדפסים וכתבי יד, ירושלים, ה'תשע"ז.
ספר חסדי אבות, פירוש על מסכת אבות / לרבי דוד ב"ר אברהם פרווינצאלו ; יוצא לאור לראשונה, עם מבוא, מראה מקומות והערות / על ידי יעקב שמואל שפיגל. פתח תקווה, תשפ"ב.
ספר דרשות תלמיד הרא"ש על התורה, רואה אור לראשונה מתוך כתב יד עם מבוא, הערות וביאורים על ידי יעקב שמואל שפיגל, מכון בית אהרן וישראל, ירושלים, תשפ"ב
ספר נעימת הכהנים, ויכוח באיטליה בעניין ניגון ברכת כהנים ותוקפו של מנהג, על פי ספרי דפוס ומקורות נוספים מכתבי יד, תוספת בכורי קציר, מציץ ומליץ, מכת בכורות, ההדיר והתקין כולל מבוא והערות, פתח תקווה תשפ"ג
הערות שוליים

↑  "הוספות מאוחרות (סבוראיות) בתלמוד הבבלי", חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", בהדרכת עזרא ציון מלמד, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ו 1975.
↑  8 תארי "פרופסור אמריטוס" לחוקרים ומרצים בבר-אילן, 4 במרץ 2010, משרד הדוברות של אוניברסיטת בר-אילן.
↑  מתן דויטש, כבוד גדול: אלה 22 יקירי ויקירות העיר פתח תקוה לשנת 2020, באתר mynet‏ פתח תקוה, 7 במרץ 2021
↑  תומר ולמר, למה כל הסטודנטים רוצים ללמוד בקורס שלי?, באתר ynet, 12 באוקטובר 2012.
↑  נריה רוזנברג, הגיע זמן גאולתכם, עלון מעייני הישועה 475, פרשת וישב תשע"א.(הקישור אינו פעיל, 2019)
↑  טקס הענקת הפרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268352405171  BnF: cb13520699d (data)  GND: 1089253877  ISNI: 0000 0000 6655 3119  LCCN: nr90018665  NTA: 155441124  SUDOC: 12962604X  VIAF: 76472284   WorldCat (עם VIAF): 76472284
נאזם אל-ע'זאלי

| --- | --- |

 לידה:  1921 בגדאד, עיראק המנדטורית 
 פטירה:  23 באוקטובר 1963 (בגיל 42 בערך) בגדאד, עיראק 
 מוקד פעילות:  עיראק 
 
נאזם אל-ע'זאלי (בערבית: ناظم الغزالي, תעתיק מדויק: נאט'ם אלע'זאלי; ספטמבר 1921 - 23 באוקטובר 1963) היה אחד הזמרים הפופולריים ביותר בעיראק בכל הזמנים.
חייו

נאזם אל-ע'ז'אלי נולד ברובע אל-חיידר ח'אנה בבגדאד, וחי עם אמו העיוורת ודודתו בדירת חדר. על אף קשייו הרבים הצליח להשלים ולסיים את לימודי התיכון בבית ספר המקצועי בבגדאד. הוא החל לעבוד כמואזין במסגד המקומי. לאחר מות אמו כשהיה בן 16, טיפחה אותו דודתו אשר זיהתה את יכולת שירתו וחושו המוזיקלי. לאחר קשיים רבים, התקבל ל"מכון לאמנויות יפות" בבגדאד, לחוג התיאטרון אשר נוהל באותה עת על ידי האמן העיראקי הגדול חאקי שבלי.
שבלי, שזיהה את הפוטנציאל הרב הגלום באל-ע'ז'אלי, ועודד אותו. אך תנאי חייו הקשים התישו אותו פיזית ונפשית. העוני הרב בו הייתה מצויה משפחתו אילץ אותו לעזוב את המכון ואת לימודיו לטובת עבודת כפיים בעיר הבירה.
בשנת 1942 שיחק אל-ע'ז'אלי בתיאטרון במחזה שנקרא "מג'נון לילא" (مجنون ليلى) המספר על אהבתו העזה של קייס ללילא. המשורר אחמד שאוקי כתב את השירים למחזה וע'ז'אלי שר אותם.
באותה שנה הגיע שירו של ע'ז'אלי "ברוך הבא, ברוך הבא" אל הרדיו. הוא עזב את המשחק בתיאטרון כדי להקדיש את עצמו רק למוזיקה. על מנת לבדוק את האפשרויות הטמונות ברדיו ובטלוויזיה, הצטרף נאזם אל-ע'ז'אלי בין השנים 1947 ו-1948 ללהקת זמר בפיקוחו ובניצוחו של השייח' עלי דרוויש. בלהקה היו מספר רב של זמרים וזמרות ושיריה הושמעו ברדיו ובטלוויזיה באופן קבוע באותה עת. קול הטנור שלו הפך אותו לסולן בלהקה תוך זמן קצר.
אל-ע'ז'אלי סיים תואר במוזיקה במכון לאומנויות.
בשנת 1948 יצא ע'זאלי את גבולות עיראק בפעם הראשונה בחייו והתחנה הראשונה שלו הייתה ארץ ישראל. הגעתו לישראל היא פלשתינה באותה עת, נדחתה ולא התאפשרה. בעקבות הכרזת העצמאות של ישראל באותה שנה, לא התאפשרה לו הגעה לישראל שוב. היציאה שלו הייתה לצורך מסע תמיכה בעיראק בעיני המדינות הערביות והוא אף נפגש עם עבדל סלאם עארף, לימים נשיא עיראק.
בין המשוררים שכתבו לו שירים נמנים איליא אבו מאדי, אחמד שוקי, אבו פראס אל-חמדאני ועלי עבאס. ע'ז'אלי הקפיד לבחור את השירים שנכתבו לו והשתדל להימנע משירה בעלת אופי פוליטי. המשורר העיראקי ג'בורי א-נג'אר חידש כמה שירים שנכתבו במקור כשירי דת על ידי מולא עותמאן אל-מוסולי, ואותם ביצע נאזם אל-ע'ז'אלי; שירים אלה פופולרים עד היום. שירים כמו: "יצאה מבית אביה", "השחור בעיניים", "בין עצי הדקלים" ועוד.
נישואיו לסלימה מוראד

סיפור נישואיו בשנת 1953 לזמרת היהודיה סלימה מוראד שהייתה גדולה ממנו בשש עשרה שנים היה שנוי במחלוקת.[דרושה הבהרה] השניים שיתפו פעולה בתחום המוזיקה במהלך חייהם המשותפים: בין היתר, ערכו מספר קונצרטים בעיראק ומחוצה לה, בפריז, לונדון, וביירות. בשנת 1961 השניים הקימו מועדון לילה בבגדאד. לפני מותו נסע לביירות. כשחזר לבגדד ב-23 באוקטובר 1963, קיבל התקף לב ומת בעת שהתגלח בחדר הרחצה בביתו. מותו הכה בתדהמה את כל העם העיראקי והעולם הערבי.
בין שיריו: "עיירתני בישייב" (عيرتني بالشيب – לעגה לי על שיערי האפור), "יא' אם אל-עיון אל-סוד" (يا ام العيون السود – יא' אמא של עיניים שחורות), "פוג אל-נחל" (فوك النخل – מעל הדקלים), "טלעה מין בית אבוה" (طالعة من بيت أبوها – יצאה מבית אביה), "מייחנה מייחנה" (ميحانه ميحانه), "גולי יה חילו" (قلي يا حلو – תגיד לי יא' מתוק), "תסבח עלא ח'יר" (تصبح على خير – תתעורר לבוקר טוב – ברכה שנאמרת בלילה), "כ'ייף עילהה" (איך היא?, במובן של מה נשמע איתה), "שלון" ועוד רבים אחרים.
מחבואים (שיר של נעמי שמר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת הנח"ל
 יצא לאור:  1963 
 סוגה:  מוזיקה פופולרית 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נעמי שמר 
 לחן:  נעמי שמר 
 עיבוד:  אריה לבנון 
 
"מחבואים" (ידוע גם בשם "חפש אותי") הוא שיר שחיברה והלחינה נעמי שמר.
בשנת 1963 להקת הנח"ל הופיעה לראשונה עם השיר בתוכנית ה-17 שלה, "שמש במדבר". בשיר מזכירה שמר את כתובת המגורים שלה בשורה ”אני גרה בדפנה שש”. את השיר עיבד מוזיקלית אריה לבנון.
שמר שקיבלה השראה מהתנ"ך, שיבצה בשיריה ביטויים רבים, כמו בבית השלישי של השיר:
חפשי אותי 

בתוך חורשה כחום היום

אולי אני אילן עבות

חפשי אותי

ועל ליבי תוכלי לרשום

את שמנו בראשי תבות
ביצוע נוסף ידוע לשיר ביצעו אפרים שמיר ואסתר שמיר. בשנת 2017 עלתה לשידור הסדרה "שירים מבית סבא" בערוץ הופ!, בה טוביה צפיר (שהשתתף בביצוע המקורי של השיר)ביצע את השיר.
הערות שוליים

↑  מחבואים – מילים וביצועים | שמר, נעמי, 1930-2004 מלחין מחבר | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אברהם זיגמן, מדרש נעמי: המקורות היהודיים בשירתה של נעמי שמר, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 2009, עמ' 42
↑  ספר בראשית, פרק י"ח, פסוק א'
↑  ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק מ'
↑   אפרים ואסתר שמיר - מחבואים, סרטון בערוץ "Guy Alon", באתר יוטיוב (אורך: 03:05)
↑  טוביה צפיר (קוזלובסקי), באתר "שרים במדים"
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
2006 בצרפת

שנת 2006 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 1,019 שנות לאום.
מנהיגים

נשיא - ז'אק שיראק
ראש ממשלה - דומיניק דה וילפן
אירועים

9 במרץ - משבר בני ערובה של סאבל-סור-סארט: מורה לשעבר לוקח 23 בני ערובה כולל 21 תלמידים.