stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוואעד חמירה

| --- | --- |


שם בערבית: سواعد حميرة
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎150 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 269 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) סוואעד חמירה(למפת הגליל המערבי רגילה) סוואעד חמירה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סוואעד חמירה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סוואעד חמירה32°46′02″N 35°10′07″E﻿ / ﻿32.767286°N 35.168502°E﻿ / 32.767286; 35.168502  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל (in English: Jezreel Valley Regional Council) באדום - סואעד (חמרייה) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10

סואעד חמירה (בערבית: سواعد حميرة) הוא כפר בדואי במערב הגליל התחתון,  מדרום לשפרעם וסמוך לקיבוץ הרדוף. הוא נמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה

הכפר היה חלק מפזורה של בדואים משבט סואעד החיים באזור, וזכה להכרה על ידי המדינה בשנת 1996. בפברואר 2006 אושרה תוכנית המתאר המפורטת של היישוב. מטרת התוכנית הייתה לקבוע הסדר סטטוטורי, המאפשר הוצאת היתרי בנייה להקמת שכונות מגורים תוך מתן מענה למגורים, שטחים ציבוריים ותשתיות. התוכנית אישרה הקמת 100 יחידות דיור ועד 60 יחידות אירוח. במהלך שנת 2008, לאחר שתוכנית המתאר שלו אושרה, הוא חובר לראשונה רשת החשמל הארצית. והחלו הכנות לחיבור בתי הכפר לרשתות המים והביוב.
ראש הכפר הוא טהא (אבו אמין) סואעד. בנו, פאיז סואעד, חבר לדרך הרוחנית של קיבוץ הרדוף, הצטרף לאנתרופוסופיה ולמד במשך שנים רבות בארץ ובאירופה את תורתו של רודולף שטיינר. פאיז יוזם מפגשים של "שער לאדם" יחד עם היזם העיקרי יעקב ארנן ועם הכמרית אילסה. המפגשים מתקיימים בין הרדוף והכפרים השכנים. וכך היה כפר סואעד חמירה למרכז רעיוני בנושאי השלום והחיים המשותפים בין יהודים וערבים באזור.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏נדחו ההתנגדויות להקמת היישוב הבדואי סוואעד חמיירה, באתר גלובס, 26 בפברואר 2006
↑  ג'קי חורי, הכפר סוואעד-חמירה הצטרף סוף-סוף אל הצוויליזציה, באתר הארץ, 31 במרץ 2009
עידו פלדור

| --- | --- |

 לידה:  1977 (בן 47 בערך) רחובות, ישראל 
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 התמחות:  נוירוכירורגיה, גידולי מוח וקרינה ממוקדת למערכת העצבים
 תפקידים:  רופא בכיר בנוירוכירורגיה, ההסתדרות המדיצינית הדסה. אחראי על בנק הגידולים, על תוכנית ההתמחות ועל הוראת הסטודנטים. סגן בכיר למנהל המחלקה לנוירוכירורגיה – רמב"ם. אחראי על ההתמחות ועל הוראת הסטודנטים. מ"מ מנהל המחלקה לנוירוכירורגיה, המרכז הרפואי שערי צדק. מנהל היחידה לגידולי מוח ולרדיוכירורגיה, המרכז הרפואי שערי צדק. מזכיר האיגוד הישראלי לנוירוכירורגיה.  סגן נשיאת האיגוד האסייתי והאוסטרלי לנוירוכירורגיה (AASNS).
 מספר צאצאים:  4 
 
עידו פלדור הוא נוירוכירורג ישראלי, המתמחה בניתוחים לכריתה ואבחון של גידולי מוח, ובקרינה ממוקדת של מערכת העצבים. משמש כממלא מקום מנהל המחלקה לנוירוכירורגיה במרכז הרפואי שערי צדק, כמנהל היחידה לגידולי מוח ורדיוכירורגיה וכמזכיר האיגוד הישראלי לנוירוכירורגיה. בנוירוכירורגיה הבינלאומית הוא מכהן כסגן נשיאת האיגוד האסייתי והאוסטרלי לנוירוכירורגיה (AASNS), וכחבר בוועדת המינויים של האיגוד הבינלאומי לנוירוכירורגיה (WFNS).
ביוגרפיה

עידו פלדור נולד ברחובות ב-25 בינואר 1977 (ו' בשבט ה'תשל"ז). הוא גדל ברובע היהודי בירושלים ולמד בבית הספר ברובע, ולאחר מכן בתיכון הימלפרב במגמת ביולוגיה-כימיה. התגייס לצה"ל בשנת 1995, ושירת בחיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים.
לאחר שחרורו מהצבא למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה. בשנת 2006 סיים את לימודיו, וביצע שנת סטאז' בבית החולים שיבא בתל השומר. לאחר מכן התקבל לתוכנית ההתמחות בנוירוכירורגיה במחלקה לנוירוכירורגיה בבית החולים הדסה עין כרם, וב-2013 הוסמך כרופא בכיר מומחה בנוירוכירורגיה. לאחר שעבר את מבחני ההתמחות בהצטיינות, נסע לשתי תקופות של השתלמות עמיתים בחו"ל – הראשונה, בנוירוכירורגיה של גידולי מוח, במרכז הרפואי של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, ארצות הברית. השנייה, בנוירוכירורגיה של גידולי מוח וברדיוכירורגיה, בוצעה במרכז הרפואי רויאל מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה.
לאחר שובו לארץ (2016) גויס פלדור לעבודה כרופא בכיר במחלקה לנוירוכירורגיה בהדסה עין כרם, שבה התמחה. במחלקה זו ייסד את בנק גידולי המוח, והיה אחראי על הוראת הסטודנטים. בתקופה זו ייסד גם את קבוצת העניין בנוירוכירורגיה (Neurosurgery interest group) לסטודנטים השוקלים התמחות בתחום כירורגי, והיה מנטור למתמחים בנוירוכירורגיה ולסטודנטים לרפואה. בשנת 2019 עבר לעבוד במרכז הרפואי רמב"ם, כסגן מנהל המחלקה לנוירוכירורגיה וכאחראי על ההוראה ועל תוכנית ההתמחות. גם ברמב"ם ייסד את קבוצת העניין בנוירוכירורגיה (Neurosurgery interest group), וגם שם היה מנטור למתמחים בנוירוכירורגיה מכל הארץ, ולסטודנטים לרפואה.
לאחר השלמת התקופה ברמב"ם, התמנה למ"מ מנהל המחלקה לנוירוכירורגיה במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים. הוא מכהן גם כמנהל היחידה לגידולי מוח ולרדיוכירורגיה. גם בשערי צדק הוא מתחזק את קבוצת העניין בנוירוכירורגיה, ואחראי על תוכנית ההתמחות.
ביוגרפיה > הכרה בינלאומית

פלדור זכה להכרה בינלאומית חסרת תקדים בנוירוכירורגיה העולמית.
בשנת 2019 הוא מונה למזכיר כללי של האיגוד האסייתי והאוסטרלי לנוירוכירורגיה – האיגוד היבשתי הגדול בעולם לנוירוכירורגיה. בשנת 2022 נבחר לסגן נשיאת האיגוד האסייתי והאוסטרלי לנוירוכירורגיה, ובהמשך השנה נבחר למזכיר האיגוד הישראלי לנוירוכירורגיה.
בשנת 2023 נבחר לסגן נשיא האיגוד העולמי לנוירוכירורגיה (WFNS), תפקיד שאותו לא מילא מעולם רופא ישראלי.
מחקר והוראה

פלדור השתתף בכתיבת עשרות מאמרים אקדמיים בספרות הבינלאומית. תחומי המחקר שלו כוללים גידולי מוח, ניטור אלקטרופיזיולוגי וניטור שפה בניתוחים לכריתת גידולי מוח. הוא מבצע מחקר קליני ומחקר מעבדתי.
פלדור משתף פעולה עם מעבדות שונות – בטכניון ובאוניברסיטה העברית, במכון למדעי החיים ובפקולטה לרפואה, על מנת לקדם את המחקר בגידולי מוח, במחקרים גנטיים ועוד. הוא שותף במחקרים קליניים רבים, הן מחקרים רטרוספקטיביים והן מחקרים פרוספקטיביים בתחומים שונים בנוירוכירורגיה ובגידולי מוח.
בתחום ההוראה, התמנה ד"ר פלדור לאחראי על הוראת הסטודנטים בכל מחלקה שבה עבד כרופא בכיר. הוא ייסד במספר בתי חולים את קבוצת העניין בנוירוכירורגיה, שבה שאף להגביר את החשיפה של סטודנטים וסטאז'רים המעוניינים בנוירוכירורגיה לתחום. הוא שימש מנטור למתמחים רבים בנוירוכירורגיה בארץ ובחו"ל.
חיים אישיים

עידו פלדור מתגורר בירושלים, הוא נשוי ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  ד"ר ד"ר עידו פלדור | רופאים בשערי צדק, באתר www.szmc.org.il
↑  רופא ישראלי נבחר לסגן נשיא האיגוד האסיאתי-אוסטרלי לנוירוכירורגיה, דוקטורס אונלי, 22 בספטמבר 2022
↑  Administrative Committee | AASNS
↑  Iddo Paldor, scholar.google.co.il
וו-לה-ויקונט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שאטו 
 כתובת:  Garden of Château Vaux-le-Vicomte 
 מיקום:  מנסי 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  Jean de Vogüé 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1656
 תאריך פתיחה רשמי:  17 באוגוסט 1661 
 אדריכל:  לואי לה וו 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות קלאסית 
 
 קואורדינטות:  48°33′55″N 2°42′51″E﻿ / ﻿48.565277777778°N 2.7141666666667°E﻿ / 48.565277777778; 2.7141666666667
 vaux-le-vicomte.com
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי וו-לה-ויקונט(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי וו-לה-ויקונט
 
וו-לה-ויקונט, 2005.
"וו-לה-ויקונט" (בצרפתית: Vaux-le-Vicomte) הוא שאטו (טירה) וגן בסגנון צרפתי במנסי (Maincy), כ־55 קילומטרים דרומית־מזרחית לפריז, במחוז סן-אה-מרן (Seine-et-Marne). הגן נבנה בין השנים 1658–1661, וידוע בעיצובו המושתת על סימטריה וגאומטריה. את הגן תכנן והקים אנדרה לה נוטר, הגנן ומתכנן הנוף המלכותי, עבור ניקולא פוקה, שר הכספים של לואי ה־14. "וו-לה-ויקונט" היה ידוע כיצירתו החשובה והשאפתנית ביותר, עד אשר תכנן את הגנים בארמון ורסאי.
הגן היווה השראה ארכיטקטונית באירופה של אמצע המאה ה־17. בתכנון השאטו לקחו חלק האדריכל לואי לה וו (Louis Le Vau) והצייר שארל לה ברן (Charles Le Brun).
השאטו עצמו מוגבה וניתן להשקיף ממנו על הגן, ומן הגן על השאטו. סגנונו האדריכלי מושתת על מוטיבים של הארכיטקטורה הקלאסית של יוון ורומא, עם גגות שנועדו להתמודד עם מזג האוויר בצרפת, אך עדיין מתקשרים לעולם הארכיטקטורה הקלאסית.
הגנים מעוצבים בסגנון תיאטרלי וייצוגי, שנועד לבטא את שליטתו של האדם בטבע.
לאחר שבנה לה נוטר את "וו-לה-ויקונט", ביקש לואי ה־14 לבנות ארמון וגנים מרשימים יותר מאלה של פוקה, ופנה ללה נוטר שיתכנן עבורו את גני ורסאי.
הערות שוליים

↑  Melun | History, Geography, & Points of Interest | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Federic Lees, The Chateau de Vaux-le-Vicomte, The Architectural Record, 1905
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4276540-7  SUDOC: 029566754  VIAF: 236923228   WorldCat (עם VIAF): 236923228 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדרו העלם

אלכסנדרו העלם או הנסיך הקטן (ברומנית: Alexandru Coconul - אלכסנדרו קוֹקוֹנוּל, ‏ ייתכן בסביבות 1611 - 26 ביוני 1632 איסטנבול) היה שליט ולאכיה ב-1623 - 1627 ושליט נסיכות מולדובה בשנים 1629–1630.
שלטונו הראשון - בוולאכיה- בחסות אביו

אלכסנדרו העלם (לכינוי ממקור יווני "קוקונול" היה באותה תקופה משמעות של "הנסיך הקטן" או "הנסיך הצעיר") היה בנו של השליט ראדו מיכניה ושל אשתו היווניה, ארגירה מינטי. נבחר ב-14 באוגוסט 1623 על ידי הבויארים לשליט ולאכיה כפי שהיה נהוג, בעקבות החלטה של השער הנשגב ומילא את מקום אביו שעבר להיות שליט של נסיכות מולדובה השכנה. מחמת גילו הצעיר הכוח בפועל בוולאכיה נשאר בידי אביו, ראדו מיכניה. הנסיך הקטין הועמד תחת אפוטרופסות מועצת הבויארים. בתקופה זו שתי הנסיכויות הרומניות - ולאכיה ומולדובה - מצאו עצמן בפעם שנייה מאוחדות תחת שליט אחד, אם כי בפועל בלבד. הכרוניקן מירון קוסטין תיאר אותו כ"חלש בגוף ובאופי"
.
את השליט הנער השיא אביו לצעירה יווניה מרובע פנר באיסטנבול, ושמה רוקסנדרה (לוקסנדרה) בגליצירי (1684-1610). בת של היווני האמיד סקרלטוס בגליצירי סאיג'י, היא סבלה מפגם מסוים בעין.
החתונה שהתקיימה בעיר טקוץ' ובכפר מובילן, על הנהר סירט, נמשכה שבועיים והפכה, לדברי מירון קוסטין, לחגיגה משותפת של שתי הנסיכויות הרומניות. באו גם משלחות מחוץ לארץ -הונגריות ופולניות.
במות אביו בשנת 1626 נאלץ אלכסנדרו לאסוף כ-4 מיליון אספרים על מנת לשלם לאוצר העות'מאני במטרה לשמור על ירושתו. הוא החזיר את החצר המלכותית לבוקרשט, שננטשה אחרי ההרס שזרעו בה בשנת 1595 הטורקים של סינאן פאשה. אחרי מות אביו בעיר חרלאו, דאג אלכסנדרו לקבורתו במנזר ראדו וודה בבוקרשט, שאת קירותיו הורה לצבוע עוד בשנת 1625. את מנזר קלוקוצ'וב בעיר סלטינה הקדיש למנזר קוטלומוסיו במתחם הקדוש בהר אתוס, שבו למד אביו המנוח.
בימי שלטונו של אלכסנדרו העלם מרדו האיכרים החופשיים ותושבי העיר שביקשו לשמור על זכויותיהם, אך המרד דוכא. פרץ בזמנו גם מרד בקרב הפרשים באזור מנשט, גרגיצה, פלוישט ורושיורי דה ודה שהובסו בקרב על יד הכפר מנשט (בופטיה של ימינו), מצפון לבוקרשט. פרץ מרד גם ממערב לאולט. ייתכן שהשליט קיבל באותה תקופה סיוע צבאי משליט טרנסילבניה, גאבור בתלן.
ב-3 בנובמבר 1611 בסופו של דבר הודח אלכסנדרו מכס המלכות על ידי הסולטן העות'מאני והוחלף באלכסנדרו איליאש.
במולדובה לאלכסנדר העלם נולד בן שנודע לימים כ"ראדו ג'יואן ביי". יש האומרים כי נולד מחוץ לנישואים.
שלטונו השני - במולדובה

בגלות איסטנבול שילם לשלטון העות'מאני סכום בשווי 100,000 דוקטים מזהב שלווה מוונציה כדי להתמנות שוב לשליט, אך הפעם בנסיכות מולדובה, במקום מירון ברנובסקי-מובילה. כיהן שם רק שנה בלבד והודח על ידי השער העליון בטענת חוסר התאמה לשלטון
. ייתכן כי הסיבה האמיתית להחלפתו של אלכסנדרו במויסה מובילה הייתה הסכם שסוכם באותה תקופה בין העות'מאנים לפולין
 Analele Universității creștine Dimitrie Cantemir, București Serie nouă Anul 2 Nr. 3-4 p. 5 2011
מת בשנת 1632 באיסטנבול.
אחרי מותו, בשנת 1635 אלמנתו, רוקסנדרה נישאה לניקולאוס מברוקורדטוס. והייתה לאמו של אלכסנדרוס מברוקורדטוס "אקס אפוריטון"
הנצחה

בפארק קינדיה בעיר טרגובישטה הוצב פסל דיוקן של אלכסנדרו העלם
לקריאה נוספת

Constantin C. Giurescu și Dinu C. Giurescu, Istoria Românilor : volumul II (1352-1606), București 1976. (קונסטנטין ק. ג'ורסקו "תולדות הרומנים")
Constantin C.Giurescu Istoria Bucureștilor Editura Vremea, București 2009, (קונסטנטין ק. ג'ורסקו - ההיסטוריה של בוקרשט)
George Marcu Alexandru Coconul în Mărculeţ, Vasile, Ştefănescu, Alexandru, Marcu, George ş.a., Dicţionarul domnilor Ţării Româneşti şi ai Moldovei, Editura Meronia, Bucureşti, 2009 (ג'ורג'ה מראקו - אלכסנדרו העלם - ב- ואסילה מרקולץ, אלכסנדרו שטפרנסקו, ג'ורג'ה מארקו - לקסיקון השליטים של ולאכיה ומולדובה, ההוצאה לאור מרוניה, בוקרשט)
Iorga, Nicolae, „Coconul” lui Radu Mihnea şi capuchehaia Curt Celebi, în „Revista istorică”, XVIII (1932), nr. 4-6, p. 97 – 102
הערות שוליים

1 2  Wikisource Miron Costin Letopisețul Țărîi Moldovei 13,3
↑  Bogdan Murgescu (coord.) Istoria României în texte ,Editura Corint,București 2001 p.94
↑  Wikisource Miron Costin Letopisețul Țărîi Moldovei 11,9
↑  אתר המנזר ראדו וודה בבוקרשט
↑  Nicolae Iorga
↑  Andreescu Restitutio Daciae vol.2 Relațiile politice dintre Țara Românească, Moldova și Transilvania în răstimpul 601-1659 Editura Albatros, București 1989
↑  Valentin Constantinov Ideologie și regim politic in opera lui Dimitrie Cantemir
מועצה אזורית גן רווה

מוֹעָצָה אֲזוֹרִית גַּן-רָוֶוה היא מועצה אזורית במחוז המרכז בישראל, באזור מישור החוף הדרומי לחופי הים התיכון. המועצה כוללת בתוכה תשעה יישובים, מהם שישה מושבים. המועצה קבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1952. ממוצע המרחקים בין יישובי המועצה הוא 7.3 ק"מ.
במליאת המועצה 17 חברים ובראשה עומדת מירה בן ארי. מטה המועצה נמצא בכפר נוער עיינות.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית גן רווה 6,559 תושבים (מקום 217 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 92.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 16,206 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
מקור השם

גן רווה היה שמה של אחוזת מטעי הדרים שהקימו בשנת 1928 קבוצת יזמים יהודים מדרום-אפריקה, חיים שלמה יפה, האחים פוליקנסקי - יהודה לייב (לואיס) ופנחס (פיליפ), מקס גורלנד ולאזר ברויידא (שהיו במקור מליטא והיגרו לדרום-אפריקה), על אדמות הכפר קובייבה. בעל האדמות, השייח' מחמוד שהין, נקלע לחובות ובתמורה להלוואה מבנק אנגלו-פלשתינה משכן אותן לטובת הבנק. כשהגיע זמן פרעון החובות בני משפחת שהין לא עמדו בהתחייבויותיהם. עורך הדין דוד מויאל שטיפל בענייני ההלוואות והקרקעות של הבנק העמיד אותן למכירה וקבוצת היזמים רכשה חלק מהן. בשנת 1929 הוקם גם המושב בית חנן בסמוך. השם שאוב מן הפסוק בספר ישעיהו: ”וְנָחֲךָ יְהוָה תָּמִיד וְהִשְׂבִּיעַ בְּצַחְצָחוֹת נַפְשֶׁךָ וְעַצְמֹתֶיךָ יַחֲלִיץ וְהָיִיתָ כְּגַן רָוֶה וּכְמוֹצָא מַיִם אֲשֶׁר לֹא יְכַזְּבוּ מֵימָיו.” (ספר ישעיה, פרק נ"ח, פסוק י"א)
גבולות

גבולות שטח השיפוט של המועצה:
בדרום - מועצה אזורית חבל יבנה, יבנה.
בצפון - ראשון-לציון.
במזרח - נס-ציונה, רחובות, מועצה אזורית ברנר.
במערב - הים התיכון.
בתחום המועצה עוברים כביש 4, (כביש תל אביב-אשדוד), כביש 42, כביש 4311 ובגבול בינה לבין ראשון לציון קיים מחלף גדול הנושא את שם המועצה – מחלף גן-רווה, המכונה גם "מחלף הפרח".
בשטח המועצה נבנה יישוב נוסף ושמו "אירוס", ממזרח לכביש 42.
בתחומה נמצא בית הספר "גן-רווה", שהיה בעבר בבית-חנן וכיום הוא בעיינות.
בשטח המועצה מטעים רבים, בעיקר של פרי הדר, והפעילות החקלאית בה רבה.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | יישוב קהילתי | אירוס | 2011 |
| 2 | מושב | בית   חנן | 1929 |
| 3 | מושב | בית   עובד | 1933 |
| 4 | מושב | גאליה | 1948 |
| 5 | מושב | גן   שורק | 1950 |
| 6 | מושב | כפר   הנגיד | 1949 |
| 7 | מושב | נטעים | 1932 |
| 8 | כפר נוער | עיינות | 1930 |
| 9 | קיבוץ | פלמחים | 1949 |
ראשי המועצה

משה רוזין, 1952
בנימין דבדבני מבית עובד, 1953–1958
חנוך לב-כוכב מפלמחים, 1958–1963
בנימין דובדבני, 1963–1968
יצחק ארן מנטעים, 1968–1978
משה סימן טוב, 1978–1991
שלמה אלימלך מכפר הנגיד, 1991–2024
מירה בן ארי מנטעים, 2024 ואילך
תנועות הנוער במועצה

תנועת בני המושבים הייתה תנועת הנוער הרשמית של המועצה עד שנת 2007.
בשנת 2007, בעקבות החלטת המועצה ואי הצלחתה של תנועת בני המושבים, פורסם מכרז להפעלת תנועת נוער חדשה במועצה שתהיה תנועת הנוער הרשמית החדשה במועצה. במכרז זכתה תנועת הצופים העבריים. עקב כך, החל לפעול במועצה שבט "עידן" מטעם תנועת הצופים העבריים בישראל, אשר פועל בהצלחה גדולה. 
כיום שבט עידן מונה מעל 300 חניכים וחניכות מהשכבות השונות, מתוכם קרוב ל-100 חברי שכבה בוגרת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לטבלת הדירוג המלא.
↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פרופיל מועצה אזורית גן רווה באתר הלמ"ס
↑  יפית כהן, עירית עמית-כהן, מגמות בהתפתחות נוף והשפעתם על גבולות ומאפיינים של מסדרונות ירוקים בשוליים הדרומיים של מטרופולין המרכז- פברואר 2005
↑  סיום נטיעת יכין בגן רוה, דבר, 5 ביוני 1929
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465859705171  LCCN: no2015081684  VIAF: 157650594   WorldCat (עם VIAF): 157650594
יבגני מלקין

יבגני ולדימירוביץ' מלקין (ברוסית: Евге́ний Влади́мирович Ма́лкин; נולד ב-31 ביולי 1986 במגניטוגורסק, ברית המועצות - כיום ברוסיה) הוא שחקן הוקי קרח רוסי מקצועני בעמדת חלוץ מרכזי, קפטן חלופי בקבוצת פיטסבורג פינגווינס בליגת ה-NHL.
מלקין משחק במדי הפינגווינס מאז שהחל את קריירת ה-NHL שלו, זכה עם הקבוצה בגביע סטנלי ב-2009 והוסיף עליו זכיות במספר פרסי הצטיינות אישיים שביססו את מעמדו כאחד השחקנים הטובים בעולם.
בזירה הבינלאומית, למרות גילו הצעיר, זכה מלקין ב-5 מדליות באליפות העולם במדי נבחרת רוסיה, ששיאן זכייה באליפות העולם שנערכה בשוודיה ובפינלנד ב-2012 - טורניר אותו סיים כ-MVP וכמבקיע המצטיין, וזכייה נוספת ב-2014 בבלארוס.
תחילת הדרך

מלקין גדל בתוכנית ההוקי של המועדון הבכיר בעיר מגוריו, מטאלורג מגניטוגורסק - מהמועדונים הבכירים ברוסיה. אביו של מלקין, ולדימיר, היה גם הוא בעבר שחקן הקבוצה.
בעונת 2003/04 שיחק מלקין בפעם הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בגיל 17. באותה עונה גם שיחק במסגרת בינלאומית בפעם הראשונה, כששיחק באליפות העולם לנוער ב-2003 במדי נבחרת רוסיה. זו הייתה תחילת שיתוף פעולה בנבחרת עם כוכב רוסי צעיר נוסף, אלכסנדר אובצ'קין, במסגרות הבינלאומיות. מלקין ונבחרת הנוער הרוסית זכו במדליית ארד באותה אליפות.
הבחירה בדראפט ומחלוקת מעברו ל-NHL

בקיץ 2004, כבר אחרי עונתו המקצוענית הראשונה ברוסיה, נבחר מלקין בדראפט ה-NHL במקום השני הכללי, אחרי חברו לנבחרת אלכסנדר אובצ'קין. הקבוצה שבחרה אותו הייתה פיטסבורג פינגווינס.
עונת 2004/05 של ה-NHL בוטלה בשל סכסוך עבודה בין הליגה לאיגוד השחקנים שלה, ומשנפתר הסכסוך ציפו הפינגווינס לקבל את מלקין לשורותיהם לקראת פתיחת עונת 2005/06 - אולם כאן התעוררה מחלוקת משפטית בין ה-NHL ולבין פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית שייצגה את קבוצתו הרוסית, מטאלורג מגניטוגורסק. מטאלורג טענה שמלקין נמצא תחת חוזה ואינו יכול לעבור ל-NHL.
מלקין נשאר במטאלורג עונה נוספת, ולאחריה - ב-7 באוגוסט 2006 - הודיעה מטאלורג במפתיע שמלקין האריך את חוזהו בקבוצה בעונה נוספת, ויישאר בה גם בעונת 2006/07. מלקין טען שחתם על החוזה תחת לחץ כבד. ימים אחדים לאחר מכן, בעוד מטאלורג שוהה במחנה אימון בהלסינקי, נטש מלקין את הקבוצה ובלווי סוכנו שם פעמיו לשדה התעופה של הלסינקי, שם המתין לקבלת אשרה לארצות הברית. הוא ניצל פרצה בחוקי העבודה של רוסיה כדי לבטל את הארכת חוזהו במטאלורג, באמצעות פקס ששלח למועדון. כחודש לאחר מכן חתם על חוזהו הראשון בפיטסבורג פינגווינס.
לאחר משחק הבכורה של מלקין במדי הפינגווינס עם פתיחת עונת 2006/07, הגישה מטאלורג תביעה משפטית כנגד פיטסבורג פינגווינס וה-NHL לבית משפט בניו יורק, בטענה שחוזהו של מלקין במטאלורג עדיין תקף ובדרישה לפיצוי כספי. בנובמבר 2006 נדחתה התביעה, ולאחר מכן נדחה גם ערעורה של מטאלורג בבית משפט מחוזי.
פיטסבורג פינגווינס

עוד לפני פתיחת עונת הבכורה שלו בפיטסבורג, 2006/07, נפצע מלקין במשחק אימון. עקב כך החסיר כחודש בפתיחת העונה, ומשחק הבכורה שלו התעכב עד אוקטובר. במשחק הבכורה שלו, מול ניו ג'רזי דווילס ואחד השוערים הטובים והמנוסים בליגה, מרטן ברודר, כבר כבש מלקין את שער הבכורה שלו ב-NHL. הוא המשיך וכבש שער בכל אחד מששת משחקיו הראשונים בליגה - הישג שאף שחקן לא השיג מאז עונת 1917/18, עונת הייסוד של ה-NHL.
בפיטסבורג התהווה שיתוף פעולה פורה בין מלקין לבין הכוכב הצעיר הנוסף של הקבוצה, סידני קרוסבי. הוא סיים את עונתו הראשונה עם 33 שערים ו-52 אסיסטים, ובסך הכל עונת בכורה התקפית מצוינת של 85 נקודות. בסיום העונה נבחר לרוקי העונה ב-NHL וזכה בגביע קאלדר.
העונה השנייה של מלקין בקבוצה, 2007/08, אופיינה בצורך לקחת על עצמו את עיקר העומס ההתקפי של הקבוצה במידה רבה לבדו, עקב פציעה ארוכה שהשביתה את קרוסבי מפעילות. הוא עמד במשימה וסיים את העונה עם 106 נקודות - שני בטבלת המבקיעים של הליגה, והשתתף בפעם הראשונה במשחק ה"אול-סטאר" של הליגה. הוא המשיך בביצועים מצוינים בפלייאוף וסייע לקבוצה לעלות לסדרת הגמר על גביע סטנלי, אולם בסדרת הגמר סיים עם 3 נקודות בלבד, והפינגווינס נוצחו בשישה משחקים על ידי דטרויט רד וינגס.
בעונת 2008/09 כבר זכה מלקין בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של העונה הרגילה, עם 113 נקודות. הוא המשיך להבקיע במספרים גבוהים גם בפלייאוף, וסיים אותו עם 36 נקודות (14 שערים ו-22 אסיסטים) והפך לשחקן הראשון שהוביל את הליגה בהבקעה הן בעונה הרגילה והן בפלייאוף מאז מריו למיה ב-1992. 36 הנקודות שלו בפלייאוף הן ההישג השביעי בטיבו בקטגוריה זו בהיסטוריה של ה-NHL. הפינגווינס זכו בגביע סטנלי לראשונה מאז 1992, ומלקין הפך לרוסי הראשון שזוכה בגביע קון סמיית' לאחר שנבחר ל-MVP של הפלייאוף.
בעונת 2009/10 סבל מלקין מפציעות וירד בצורה ניכרת בכושרו, וב-2010/11 נפצע את פציעתו הקשה ביותר - בפברואר 2011, בעקבות תיקול חריף שספג במשחק מול באפלו סייברס, קרע מלקין שתי רצועות בברכו והושבת לשארית העונה.
עונת 2011/12 סימנה את חזרתו של מלקין לכושר ההבקעה האופייני שלו. לראשונה בקריירת ה-NHL שלו סיים עונה עם 50 שערים, עליהם הוסיף 59 אסיסטים ובסך הכל 109 נקודות - מאזן שהפך אותו למבקיע המצטיין של העונה בהפרש ניכר ממתחריו, והביא לו זכייה שנייה בגביע ארט רוס, עליה הוסיף גם זכייה בגביע הארט כ-MVP של הליגה ובפרס טד לינדזי כ-MVP מטעם איגוד שחקני ה-NHL. למרות שהצטיין גם בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול פילדלפיה פליירס, עם 8 נקודות ב-6 משחקים, נוצחו הפינגווינס בסדרה והודחו.
עונת 2012/13 החלה באיחור רב בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ושחקניה, ואת תקופת השבתת הליגה העביר מלקין בקבוצת נעוריו מטאלורג מגניטוגורסק בליגת ההוקי הקונטיננטלית. כשהחלה לבסוף העונה המקוצרת חזר מלקין לפיטסבורג, אך מיעט לכבוש. למרות זאת סיימו מלקין והפינגווינס במקום הראשון בחטיבה המזרחית, אך בגמר החטיבתי הובסו על ידי בוסטון ברואינס.