stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע ליגת העל בכדורגל נשים

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2020 
 ארגון מפעיל:  ההתאחדות לכדורגל בישראל
 מספר מתמודדים:  8
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 זוכה:  הפועל פתח תקווה (2024/2025) - זכייה ראשונה
 הכי הרבה זכיות:  מ.ס. קריית גת (3)
 גביע ליגת העל לנשים באתר ההתאחדות גביע אתנה 2024/2025
 
גביע ליגת העל בכדורגל נשים, נקרא גם גביע אתנה, הוא טורניר כדורגל ישראלי, התחרות השלישית בחשיבותה בכדורגל נשים הישראלי אחרי אליפות המדינה וגביע המדינה. הטורניר התקיים לראשונה בעונת 2020/2021.
גביע ליגת העל לנשים מאפשר לקבוצות ליגת העל לשלב שחקניות צעירות ולבחון הרכבים שונים לפני פתיחת העונה הסדירה, ומהווה הכנה לפני פתיחת הליגה, ומקביל לגביע הטוטו בכדורגל הגברים מבחינת מטרתו ואופיו.
מבנה התחרות

מספר הקבוצות המשתתפות בטורניר תלוי במספר הקבוצות בליגה. נכון לעונת 2022/2023 בתחרות משתתפות 8 קבוצות ליגת העל שחולקו לשני בתים על פי מיקום גאוגרפי. בכל בית התקיימו 3 מחזורי משחקים כשכל קבוצה משחקת מול כל הקבוצות האחרות בבית פעם אחת ובסך הכל 3 משחקים לקבוצה. שתי הקבוצות הראשונות בכל בית העפילו לחצי הגמר. הקבוצות שלא העפילו לשלב זה קיימו משחקי דירוג כדי לקבוע את מיקומן הסופי בתחרות.
שלב חצי הגמר נערך לפי הצלבת מיקום בין הבתים ובשיטת נוק אאוט כשהמנצחות העפילו למשחק גמר.
מחזיקות הגביע ותוצאת הגמר לפי שנים

| עונה | מחזיקת גביע ליגת העל | סגנית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | מ.ס. קריית גת | מ.כ. רמת השרון | 2–0 |
| 2021/2022 | מ.ס. קריית גת | מכבי כישרונות חדרה | 3–0 |
| 2022/2023 | מ.ס. קריית גת | הפועל עירוני פתח תקווה | 1–0 |
| 2023/2024 | הפועל קטמון ירושלים | מ.ס. קריית גת | 1–1 (5–4פ) |
| 2024/2025 | הפועל פתח תקווה | הפועל קטמון ירושלים | 2–1 |
ראו גם

גביע המדינה בכדורגל נשים
גביע הטוטו
גואשרו

| גואשרו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תחמסאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: גואשריים
סוג:: גואשרו
מין:: גואשרו
שם מדעי
 Steatornis caripensis ‏הומבולדט, 1817
תחום תפוצה


גואשרו או עוף השמן (שם מדעי: Steatornis caripensis) הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים. הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והוא חי בלהקות במערות. בלילות עופות אלה יוצאים לאכול. הגושארו, בדומה לעטלפים מנווטים באמצעות אקולוקציה.
הגואשרו חיים בצפונה של דרום אמריקה ובאיי טרינידד וטובגו. הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה. הם ניזונים במיוחד משמן של סוגים מסוימים של דקלים ומצמחים עריים טרופיים.
אורך הגואשרו 40–49 ס"מ, מוטת הכנפיים 95 ס"מ ומשקלו 370–475 גרם. הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות. צבעו בעיקר חום-אדמדם עם כתמים לבנים על הכנפיים, ופלג גוף תחתון בצבע קינמון עם כתמים לבנים בצורת יהלום ומסגרת בצבע שחור.
הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים.
הערות שוליים

↑  גואשרו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546628605171  GND: 4358680-6
גוארפארי

גוארפארי (במקור: Guarapari) היא עיר חוף בחופה של מדינת אספיריטו סאנטו, ברזיל. היא ממוקמת 47 ק"מ דרומית לוויטוריה, עיר הבירה של המדינה. גוארפארי ידועה כיעד תיירותי, בעיקר בשל חופי החול השחור, להם מיוחסים סגולות ריפוי, ואשר מנוצלים גם באופן מסחרי. לעיר קו חוף בנוי בכבדות, כמו וילה ואלה וויטוריה, המספק מגורים לתיירים עונתיים, ושכתוצאה ממנו ישנה תנודה דרמטית בכמות האוכלוסייה בעיר לאורך השנה.
בעיר ישנה נוכחות אירופאית מאז 1585, כאשר מיסיונרים ישועים בנו בה קפלה קטנה ובית-מרזח.
בתוך העיר ניתן עדיין למצוא את שמורת הטבע של סאטיבה, הנותנת דוגמה מצוינת למערכת אקולוגית חופית וחשובה לצבים המקומיים ואוכלוסיית הציפורים.
גוארפארי היא העיר בעלת קרינת הרקע הידועה הגבוהה ביותר עם mGy 175 לשנה.
ג'ואנה הייז

ג'ואנה דאב הייז (באנגלית: Joanna Dove Hayes; נולדה ב-23 בדצמבר 1976) היא אתלטית אמריקאית. אלופה אולימפית (אתונה 2004) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה

הייז נולדה בוויליאמספורט, פנסילבניה
ביוגרפיה > 1999

באוניברסיאדת פלמה (1999) זכתה הייז במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 54.57 שניות, אחרי דיימי פרניה מקובה שקבעה שיא אוניברסיאדה חדש של 53.95 שניות. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד היא סיימה במקום 18 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.38 שניות.
ביוגרפיה > 2003

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכתה הייז במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.77 שניות, לפני דיימי פרניה (55.10 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת היא סיימה במקום עשירי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.35 שניות.
ביוגרפיה > 2004

באליפות העולם באולם שנערכה בבודפשט הונגריה במרץ 2004 סיימה הייז במקום רביעי בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.86 שניות. כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה את התוצאה המהירה בתחרות בשיא אישי חדש של 7.83 שניות.
ביוגרפיה > 2004 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה הייז במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אולימפי ובשיא אישי חדש של 12.37 שניות, לפני אולנה קרסובסקה מאוקראינה (12.45 שניות) ובת ארצה מליסה מוריסון-הווארד (12.56 שניות). חודש לאחר מכן, היא זכתה בתחרות הגמר העולמי באתלטיקה בתריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.58 שניות, לפני בת ארצה ג'ני אדמס (12.68 שניות).
ביוגרפיה > 2005

בתחרות שנערכה בניו יורק  ב-11 ביוני 2005 קבעה הייז בריצת 100 מטר משוכות תוצאה של 12.47 שניות, התוצאה השנייה בטיבה בעולם והייתה מועמדת לזכייה באליפות העולם. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד היא מעדה בריצת הגמר ולאחר שלא סיימה את הריצה דורגה במקום השמיני. בשלב חצי הגמר היא קבעה את התוצאה השנייה בטיבה (12.76 שניות), תוצאה שהייתה מספיקה לה למדליית כסף בגמר.
ביוגרפיה > 2006

בתחרות שנערכה בלינץ, אוסטריה ב-22 באוגוסט 2006 קבעה הייז בריצת 100 מטר משוכות את תוצאת השנה שלה 12.76 שניות.
ביוגרפיה > 2008

הייז לא הצליחה להכלל בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) בשל פציעה ובכך לא הגנה על תוארה. שלושה שבועות לפני המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בלונדון ב-26 ביולי היא קבעה את תוצאת השנה שלה - 12.63 שניות, תוצאה שהייתה יכולה להקנות לה את מדליית הכסף.
ביוגרפיה > 2010

בדצמבר 2010 ילדה הייז בת, זואי.
ביוגרפיה > 2012

בתחרות שנערכה באירוויין קליפורניה בסוף באפריל 2012 קבעה הייז בריצת 100 מטר משוכות את תוצאת השנה שלה - 12.87 שניות.
שיאיה האישיים

אצטדיון פתוח
ריצת 100 מטר: 11.41 שניות (2004)
ריצת 100 מטר משוכות: 12.37 שניות (2004)
ריצת 400 מטר משוכות: 54.57 שניות (1999)
אולם סגור
ריצת 60 מטר: 7.51 שניות (2006)
ריצת 60 מטר משוכות: 7.83 שניות (2004)
ג'ירף (קבוצת כוכבים)

| ג'ירף Camelopardalis |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים ג'ירף
 סמליות:  ג'ירף
 עלייה ישרה:  6 שעות
 נטייה:  °‏+70
 שטח נראה:  757 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־18
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  β בג'ירף
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  4.03
 מטר מטאורים:  אוקטובר קמלופרדלידים
 מערכות כוכבים גובלות:  דרקון   הדובה הקטנה   קפאוס  קסיופאה  פרסאוס  עגלון  לינקס  הדובה הגדולה
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏−10 מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש פברואר
ג'ירף (Camelopardalis וכן Camelopardus) היא קבוצת כוכבים צפונית גדולה אבל חלשה מאוד, שלראשונה תועדה על ידי יאקוב ברטש ב-1624 אך כנראה הוגדרה מוקדם יותר על ידי פטרוס פלנציוס (אסטרונום הולנדי בן המאה ה-16).
כוכבים ועצמים בולטים

β בג'ירף הוא הכוכב הבהיר בקבוצה ולמעשה כוכב כפול.
בעוד כ-40,000 שנה, תחלוף הגשושית וויאג'ר 1 במרחק 1.6 שנות אור מהכוכב גליזה 445 השוכן בקבוצה, והמתקרב למערכת השמש במהירות 119 ק"מ/שנייה.
NGC-2403 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-11 מיליון שנות אור.
NGC-1502 הוא צביר פתוח במרחק 6800 שנות אור.
היסטוריה

מכיוון שהג'ירף היא קבוצה מודרנית, היא לא מוזכרת במיתולוגיה של העולם העתיק. הכוכבים החלשים של הקבוצה, כמו גם אלה של הקבוצה השכנה, לינקס, גרמו ליוונים להאמין כי אזור זה של השמיים ריק, ולתאר אותו כמדבר.
יחד עם מאפיינים אחרים באזור המזל "תאומים" (כגון שביל החלב, והקבוצות "תאומים", "אוריון", "עגלון" ו"הכלב הגדול") ייתכן שהוא היווה את הבסיס לסיפור עדר הבקר של גריאון, אחת משתים עשרה המטלות של הרקולס.
המחשה גרפית

גוף החיה מורכב מרביעיית הכוכבים α בג'ירף, β בג'ירף, BE בג'ירף ו-γ בג'ירף.
הכוכבים [HD-42818 ו-M בג'ירף יוצרים את הראש, וכשמחברים את הכוכבים M בג'ירף ו-α בג'ירף מתקבל הצוואר.
הכוכבים בטא בג'ירף ו-7 בג'ירף יוצרים את הרגל הקדמית והכוכבים המשתנים BE בג'ירף ו-CS בג'ירף בקבוצה יוצרים את הרגל האחורית.
גלובין

דגם המבנה התלת-ממדי של מיוגלובין, קבוצת ההם הוא המבנה המרכזי המצויר בקווים דקים
גְלוֹבִּין הוא מבנה חלבוני שלישוני המכיל קבוצת "הם" שנושאת אטום ברזל שנקשר לחמצן ולפחמן דו-חמצני. אולם, לא כל חלבון המכיל קבוצה זו מכיל גם מבנה של גלובין; קבוצת ה-"הם" שבחלבונים מיטוכונדריאליים אינה קשורה לגלובין. חלבונים המכילים גלובין מזרזים את הליך הנשימה ברמת האיבר, הרקמה והתא.
בגוף האדם ישנם כמה חלבוני גלובין שונים: מיוגלובין – חלבון בעל מבנה גלובין אחד שנושא ואוגר חמצן ופחמן דו-חמצני בשרירים, נוירוגלובין, ציטוגלובין וסוגים שונים של המוגלובין – חלבון בעל ארבעה מבנים גלוביניים שנושא חמצן ופחמן דו-חמצני בדם. ההמוגלובינים מורכבים משני גלובינים מסוג אלפא ושניים מסוג ביתא. ההבדל בין ההמוגלובינים השונים נובע מההבדלים בין גלוביני הביתא. יש גלובין ביתא רגיל, גלובין ביתא של עובר שנקשר לחמצן חזק יותר מאשר הגלובינים שבדם האם וגלובין ביתא נוסף שנמצא במיעוט בדם (אחוזים בודדים מחלבוני ההמוגלובין בדם האדם) שמיוחד להיקשרות למעט הפחמן חד-חמצני שבגוף מייצר או נושם ומקבע חומר זה אליו כדי שלא יפריע לפעילות כלל הגוף.
סוג נוסף של גלובינים מצוי בצמחים.
גביע לורנצו בנדיני

גביע לורנצו בנדיני (באיטלקית: Trofeo Lorenzo Bandini) הוא אות כבוד שנתי המוענק ליחיד או לקבוצה על הישגיהם באליפות הפורמולה 1. הפרס קרוי על שם נהג המרוצים לורנצו בנדיני שמצא את מותו שלושה ימים לאחר שנצא קשה בתאונה שאירעה במהלך גרנד פרי מונקו בעונת 1967. הפרס, המוענק מאז שנת 1992, הוא גביע עשוי קרמיקה בצורת מכונית פרארי 312/67 עם המספר 18, המכונית עימה התחרה בנדיני באליפות.
ועדת הפרס מורכבת מ-12 שופטים הכוללים עיתונאים המסקרים את האליפות ונהגי עבר. הפרס מוענק לזוכה מטעם אגודת גביע לורנצו בנדיני בטקס שמתקיים בעיר הולדתו של בנדיני בבריזיגלה, אמיליה-רומאניה, איטליה.
לא ניתן לזכות בפרס יותר מפעם אחת, מתוך מטרה לאפשר לנהגים שונים לזכות בכבוד. איבן קאפלי היה הראשון שזכה בפרס בשנת 1992. במרבית השנים הפרס הוענק לנהגים באליפות על הישגיהם בעונה החולפת, אך לעיתים הוא הוענק לבכירים בקבוצות המרוצים: לוקה קורדרו די מונטזמולו, נשיא קבוצת פרארי זכה בפרס בשנת 1997 ופיירו פרארי, בנו של אנזו פרארי וסגן נשיא פרארי, קיבל את הפרס בשנת 2013. קבוצת מרצדס זכתה בפרס בשנת 2015 לאחר זכייתה באליפות היצרנים בעונת 2014. הפרס הוענק בשנת 2017 לקבוצת פרארי לציון 70 שנות פעילות.
רשימת הזוכים

| שנה | תמונה | זוכה | לאום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 |  | איבן קאפלי | איטליה איטליה |  |
| 1993–1994 | לא הוענק | לא הוענק | לא הוענק |  |
| 1995 (עבור עונת 1994) |  | דייוויד קולטהרד | בריטניה בריטניה |  |
| 1996 (עבור עונת 1995) |  | ז'ק וילנב | קנדה קנדה |  |
| 1997 (עבור עונת 1996) |  | לוקה קורדרו די מונטזמולו | איטליה איטליה |  |
| 1998 (עבור עונת 1997) |  | ג'יאנקרלו פיסיקלה | איטליה איטליה |  |
| 1999 (עבור עונת 1998) |  | אלכסנדר וורץ | אוסטריה אוסטריה |  |
| 2000 (עבור עונת 1999) |  | יארנו טרולי | איטליה איטליה |  |
| 2001 (עבור עונת 2000) |  | ג'נסון באטן | בריטניה בריטניה |  |
| 2002 (עבור עונת 2001) |  | חואן פבלו מונטויה | קולומביה קולומביה |  |
| 2003 (עבור עונת 2002) |  | מיכאל שומאכר | גרמניה גרמניה |  |
| 2004 (עבור עונת 2003) |  | קימי רייקונן | פינלנד פינלנד |  |
| 2005 (עבור עונת 2004) |  | פרננדו אלונסו | ספרד ספרד |  |
| 2006 (עבור עונת 2005) |  | מארק ובר | אוסטרליה אוסטרליה |  |
| 2007 (עבור עונת 2006) |  | פליפה מאסה | ברזיל ברזיל |  |
| 2008 (עבור עונת 2007) |  | רוברט קוביצה | פולין פולין |  |
| 2009 (עבור עונת 2008) |  | סבסטיאן פטל | גרמניה גרמניה |  |
| 2010 (עבור עונת 2009) |  | לואיס המילטון | בריטניה בריטניה |  |
| 2011 (עבור עונת 2010) |  | ניקו רוזברג | גרמניה גרמניה |  |
| 2012 (עבור עונת 2011) |  | ברונו סנה | ברזיל ברזיל |  |
| 2013 (עבור עונת 2012) |  | פיירו פרארי | איטליה איטליה |  |
| 2014 (עבור עונת 2013) |  | דניאל ריקארדו | אוסטרליה אוסטרליה |  |
| 2015 (עבור עונת 2014) |  | קבוצת מרצדס | גרמניה גרמניה |  |
| 2016 (עבור עונת 2015) |  | מקס ורסטאפן | הולנד הולנד |  |
| 2017 (עבור עונת 2016) |  | קבוצת פרארי | איטליה איטליה |  |
| 2018 (עבור עונת 2017) |  | ולטרי בוטאס | פינלנד פינלנד |  |
| 2019 (עבור עונת 2018) |  | אנטוניו ג'יובינאצי | איטליה איטליה |  |
| 2021 (עבור עונת 2019) |  | שארל לקלר | מונקו מונקו |  |
| 2022 |  | קווין מגנוסן | דנמרק דנמרק |  |
| 2023 |  | לנדו נוריס | בריטניה בריטניה |  |
גלגל מסתובב (אלבום)

ערך זה עוסק באלבום בשם גלגל מסתובב. אם התכוונתם לסינגל בשם זה, ראו .
גלגל מסתובב הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי שמוליק קראוס, שיצא בשנת 1982 בהד ארצי.
האלבום הוא תוצר של שיתוף פעולה בין קראוס למוזיקאי אילן וירצברג שיחד הוציאו מספר אלבומים במהלך שנות השמונים והתשעים. קראוס הלחין את כל 11 שירי האלבום, בעוד וירצברג עיבד את השירים וניגן בכולם. את מרבית שירי האלבום כתב הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט כשאת חמשת השירים הנותרים כתב המשורר וחברו של קראוס יבי. מהאלבום יצאו מספר להיטים ובהם "איך הגלגל מסתובב", "גיטרה", המתאר את אישיותו של קראוס שהתאפיינה באותן שנים מעליות וירידות (ולמעשה כל האלבום עוסק ב"גלגל מסתובב"): "אמרו שזה הסוף שלו, אמרו שהוא הלך/ אמרו שכח הכול, התחיל ללמוד תנ"ך/ ראו אותו בכרם עם דוד הזקן, אבל יותר מכל דבר אהב הוא לנגן בגיטרה", ו"שיר שמש". האלבום סימן את חזרתו של קראוס לחזית התעשייה המוזיקלית הישראלית, והן האלבום והן מסע ההופעות שיצא לאחר מכן זכו להצלחה ניכרת.
את עטיפת האלבום, כפי שמצוין בשיר "איך עושים תקליט" (המתאר את תהליך העבודה על האלבום), צייר האומן אורי ליפשיץ.
בגרסת הדיסק של האלבום נוסף השיר "רואים רחוק רואים שקוף" כשיר בונוס. השיר יצא במקור על תקליטון שנה לאחר צאת האלבום ונכלל לאחר מכן באלבום "אחרי עשרים שנה".
רשימת רצועות

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי שמוליק קראוס.
| מס' | שם | מילים | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | איך הגלגל מסתובב  | רוטבליט | 4:32 |
| 2. | בין הטיפות  | יבי | 4:30 |
| 3. | שיר שמש  | רוטבליט | 3:30 |
| 4. | פרחים  | יבי | 4:33 |
| 5. | ארצי  | יבי | 3:00 |
| 6. | ספרי לי  | יבי | 3:15 |
| 7. | חייכי  | יבי | 3:45 |
| 8. | חבר  | רוטבליט | 3:22 |
| 9. | גיטרה  | רוטבליט | 5:03 |
| 10. | איך עושים תקליט  | רוטבליט | 3:30 |
| בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992> מס' | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992> שם | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992> מילים | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992> משך | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1992>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. | רואים רחוק רואים שקוף  | רוטבליט | 3:01 |  |  |  |  |  |  |
השתתפו בהקלטות

שמוליק קראוס - גיטרות, קולות, פסנתר ("איך גלגל מסתובב")
אילן וירצברג - עיבודים, פסנתר, פנדר, גיטרות, מיתרים, קולות
אוהד אינגר - גיטרה בס
אלון אולארצ'יק - גיטרה בס
מיקי שביב - גיטרה בס
אלון הלל - תופים
מאיר ישראל - תופים, כלי הקשה
דני פאר - פסנתר, עיבודים ("ארצי", "חייכי")
משה לוי - פסנתר
אבנר קנר - פסנתר
רביב גזית - פרופט
פרנקי גליקסמן - אקורדיון
קורין אלאל - קולות
הוקלט באולפני "טריטון" בבני-ברק - ינואר-מרץ 1982
טכנאי הקלטה: דוד לוריא
גלובידנס

| גלובידנס |
| --- | --- |
 Globidens alabamaensis
תקופה
קרטיקון עליון 84.9–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: מוסזאוריים
סוג:: גלובידנס
מינים
 G. alabamaensis  G. dakotensis  G. phosphaticus  G. schurmanni  G. simplex
שם מדעי
 Globidens ‏גילמור, 1912

גלובידנס (שם מדעי: Globidens; מילולית: "שיני גלובוס") הוא סוג של זוחל ימי נכחד שחי במשך הקרטיקון לפני 84.6 עד 66 מיליון שנה מזמננו. מוסזאורוס זה היה קטן יחסית לבני המשפחה, והגיע רק עד אורך 6 מטרים בממוצע. הוא תואר לראשונה בידי החוקר האמריקאי צ'ארלס ו. גילמור (אנ') ב-1912.
המאובנים שלו התגלו באזורים שונים לאורך העולם, ביניהם במרוקו, אינדונזיה, אנגולה וארצות הברית. ככל הנראה הוא היה בעל תפוצה נרחבת בימים במשך המזוזואיקון, עד הכחדת הקרטיקון הגדולה.
זוחל זה היה דומה לפלייטקרפוס, עם מבנה גוף עגלגל בעל סנפירים רחבים, זנב קצר יחסית ולסתות מסיביות כבדות בעלות שיניים מעוגלות שהותאמו לרסק טרף כמו דגים או דיונונים וכן אמוניטים שהוא תפס.
בסוג זה התגלו לאורך השנים מינים רבים, אך חלקם שויכו לסוגים אחרים כמו Carinodens או Igdamanosaurus ואף לסוגי איכתיוזאורים. מרבית המאובנים כוללים שרידי שיניים מעוגלות וחזקות.
ג'רג' שבק

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1922 סגד, הונגריה 
 פטירה:  14 בנובמבר 1999 (בגיל 77) בלומינגטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס פרנץ ליסט (1950)  צלב המפקדים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (1995)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1996) 
 
ג'רג' שבק (בהונגרית: Sebők György;‏ סגד, 2 בנובמבר 1922 – בלומינגטון, 14 בנובמבר 1999) היה פסנתרן יהודי-הונגרי-אמריקאי, בעל הכרה בינלאומית זוכה פרס פרנץ ליסט ופרופסור בבלומינגטון בבית הספר למוזיקה ג'ייקובס (אנ') של אוניברסיטת אינדיאנה.
קורות חייו

ג'רג' שבק נולד במשפחה יהודית כבנם של וילמוש שבק (1887–1943), עורך דין, ושל קלרה קראוס (1896–1978). אחותו אווה שבק הייתה משוררת ומתרגמת. את לימודיו המוזיקליים החל בגיל 5 בעיר הולדתו. כישרונו נתגלה על ידי סבו מצד אמו, יוז'ף קראוס (1866–1950), רופא ראשי בסגד, שהציג אותו בפני ד"ר יאנוש בראני, תלמידו לשעבר של ארנסט פון דוהנאני, שהיה המורה הנודע ביותר לפסנתר בסגד באותה תקופה. המאסטר הפקיד תחילה את המורָה לפסנתר על הוראת הילד ומורה אחר על לימודי תורת המוזיקה. זה האחרון גילה שלילד הקטן יש שמיעה אבסולוטית. מאוחר יותר השתלט ג'רג' שאנדור, הפסנתרון הנודע (הו') על הוראתו. שאנדור היה באותה תקופה תלמידו של בלה בארטוק באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט ונסע מדי שבוע לסגד כדי להעביר שיעורים לתלמידים מוכשרים.
ב-1938, בגיל 16, הוא התקבל לכיתתו של ארנולד סקיי באקדמיה למוזיקה. מאוחר יותרה משיך את לימודיו מורה אחר, ולאחר מכן לזמן קצר אצל ג'רג' פראגו. הוא למד מוזיקה קאמרית אצל לאו ויינר והלחנה מזולטאן קודאי. משחק הגורל והנסיבות שהוא לא למד את הרוב ממוריו, אלא בכיתותיהם של מורים אחרים לרבות בשיעורי הכינור של גזה קרס, הוא ליווה אחרים בקונצרטים לקבלת תעודה, וכן קורפטיטור, תלמיד ומורה בו-זמנית. בסיום לימודיו באקדמיה את האקדמיה למוזיקה (1938) הפך לתלמידו הפרטי של הפסנתרן פאול ויינגרטן.
בגיל עשרים ואחת מלחמת העולם השנייה לא דילגה עליו, הוא נקרא למחנות שירות עבודה. (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) במהלך היעדרותו גורשו אמו ואחותו בת השבע-עשרה (אווה) למחנות הריכוז, אך הן שרדו את הזוועה. גם הוא שרד ולאחר המלחמה חזר לסגד. מאוחר יותר נסע לבוקרשט, ובמקרה, ג'ורג'ה אנסקו הזמין אותו כסולן לקונצרט תזמורתי. הודות להצלחה הגדולה, הוא נתן קונצרטים בכל רחבי טרנסילבניה, ולאחר מכן שהה בפריז לזמן קצר, אבל אז נאלץ לחזור הביתה (1946). אחר כך קיבל הזדמנות נוספת בבודפשט, כשהוצעה לו תפקיד של מורה לפסנתר בקונסרבטוריון בלה בארטוק דאז (1949-1957). בתקופות אלו, בנוסף להוראה, הוא הופיע רבות בקונצרטים, עשה הקלטות רדיו והופיע במפגש הנוער העולמי (VIT), שם גם קיבל פרס. ב-1952 קיבל את פרס פרנץ ליסט כאות הוקרה והערכה.
בסתיו 1956, כשראה את המצב בהונגריה (המרד ההונגרי), עבר (בפעם השנייה) לפריז (1957). אחרי ערב סולו מוצלח, הוא קיבל הצעה מ-Gabriel Dussurget, המנהל לאחר מכן של האופרה של פריז, לחוזה הקלטה מחברת התקליטים Erato, להפיק 8 תקליטים, הראשון שבהם הפך מיד לפרס "Grand Prix du Disque". משנת 1958, מצבו בחו"ל התייצב ונפתחה בפניו ההזדמנות לקריירה הבינלאומית המיוחלת.
הוא קיבל הזמנות מפנסילבניה ומקולורדו בארצות הברית, אשר לא נענו על ידו. מאוחר יותר, בשנת 1962, הגיעה הצעה מבית הספר למוזיקה ג'ייקובס באוניברסיטת אינדיאנה, בבלומינגטון והפעם ניצל את ההזדמנות שהוצעה לו.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בית הספר למוזיקה ג'ייקובס – אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון |  סמפל גייטס – אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון |  השכלה – אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון |
משנת 1985 קיבל את התואר פרופסור לנצח של האוניברסיטה. במשך שנים רבות, הוא נתן קונצרטים וקורסים במקומות רבים בעולם. הוא עבד במשך 14 שנים כמורה אורח ב-Hochschule der Künste בברלין. וכן לימד בבית הספר טוהו בטוקיו, בקונסרבטוריון פריז,, באמסטרדם, בברצלונה, בבאנף בקנדה ובאקדמיית סיבליוס הפינית, כמו גם בהונגריה בקסטהיי. שבק נשאר אמן פעיל עד סוף ימיו, ונתן קונצרטים בלתי נשכחים ומתמשכים באמריקה, אירופה, יפן ובמקומות רבים ברחבי העולם. עבודתו זכתה בפרסים רבים ברחבי העולם.
פרסים והוקרה

פרס פרנץ ליסט (1952)
אזרח כבוד של ארנן (שווייץ) (1988)
מדליית זהב של העיר פריז - הוענקה על ידי ז'אק שיראק, נשיא הרפובליקה הצרפתית (1995)
צלב מרכזי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1995)
לגיון הכבוד הצרפתי (1996).
לוח הזיכרון של עיר סגד (1997)
לקריאה נוספת

ג'רג' שבק מסגד, בודפשט, פריז, בלומינגטון, ארנן -
יוז'פנה דומבי - השורשים של אמנות המיצג באמנותו של ג'רג' שבק
האקדמיה למוזיקה - קודמים גדולים - György Sebők
ראו גם

ג'רג' שבק - דיווח (הונגרית)
לקסיקון האקדמיה למוזיקה - קודמים גדולים, מדריכים: ג'רג'  שבק
שורשי האמנות הביצועית באמנותו של ג'רג' שבק
מרכז מידע למוזיקה הונגרית - מאגר אמנים: ג'רג' שבק
מאחורי גבו של האל, על כף האל: הקורס והפסטיבל של ג'רג' שבק בארן
לוח שנה מוזיקלי - ג'רג' שבק בן 75
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 647/1921. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-12-03.
↑  Dombi Józsefné (2003). "Az előadói képesség gyökerei Sebők György művészetében". Parlando. 45 (1).
↑  "Gyászhír". Viharsarok. 1950-12-08. p. 6. נבדק ב-2021-12-03.
1 2  Statikus | Zeneakadémia, koncert.zeneakademia.hu
↑  "Sebők Vilmosné". Holocaust Survivors and Victims Database. נבדק ב-2021-12-03.
↑  TOHO GAKUEN SCHOOL OF MUSIC, www.tohomusic.ac.jp
↑  Conservatoire National Supérieur de Musique et de Danse de Paris, www.conservatoiredeparis.fr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426099405171  PLWABN: 9810702173405606  BNE: XX1094728  BnF: cb13899618q (data)  GND: 134518500  ISNI: 0000 0001 1476 865X  LCCN: n82056925  MusicBrainz: 16b7ae14-d979-401c-b8dc-f7b0067cb423  NKC: xx0155293  NLA: 35814285  NTA: 108433668  SUDOC: 148062717  VIAF: 86755396   WorldCat (עם VIAF): 86755396
ג'יי גרינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוקטובר 1942 (בן 81) ברוקלין, ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס סיגורני (2015) 
 
ג'יי ר. גרינברג (באנגלית: Jay R. Greenberg נולד ב-3 באוקטובר 1942) הוא פסיכולוג קליני, פסיכואנליטיקאי, וסופר. מחזיק בתואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת ניו יורק, וחבר סגל במכון ויליאם אלנסון וייט, מוסד שבו הוא משמש גם כאנליטיקאי-מדריך.
גרינברג נחשב לאחד מהמייסדים של גישת הפסיכואנליזה ההתייחסותית, אסכולה איתה הוא מזוהה פחות כיום. מאז שנת 2011 הוא העורך של כתב העת "הרבעון הפסיכואנליטי".
ביוגרפיה

גרינברג נולד ב-3 באוקטובר 1942 ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק, שם שהה עד לשנת 1959 אז החל ללמוד באוניברסיטת שיקגו ללימודי תואר ראשון עד לשנת 1963.
לאחר שנתיים של לימודי פילוסופיה באוניברסיטת שיקגו, גרינברג נרשם לתוכנית לפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת ניו יורק. את עבודת הדוקטורט שלו סיים בשנת 1974, בנושא "ניתוח של קבלת החלטות אבחנתיות כפונקציה של אופי הסביבה הקלינית".
לאחר מכן השלים גרינברג הכשרה אנליטית במכון ויליאם אלנסון ווייט, שבו קיבל את התעודה שלו בשנת-1978.
פעילותו

מאז 1978 גרינברג פועל במכון ויליאם אלנסון ווייט, כחבר סגל, מנחה ומדריך. הוא הושפע רבות ממייסדי המכון, הארי סטאק סאליבן, אריך פרום, פרידה פרום-רייכמן וקלרה תומפסון.
החל משנת 2011 גרינברג עורך את כתב העת "הרבעון הפסיכואנליטי". בין השנים 1994–2001 שימש כעורך של "פסיכואנליזה עכשווית" ובין 2007–2010 של כתב העת "The International Journal of Psychoanalysis".
תרומותיו לפסיכואנליזה

גרינברג, יחד עם סטיבן מיטשל, נחשב לאחד מהמייסדים העיקריים של הפסיכואנליזה ההתייחסותית, מגמה חדשה בפסיכואנליזה המהווה התפתחות נוספת של פסיכואנליזה בין-אישית ותאוריית יחסי אובייקט. הם עשו זאת בעיקר דרך ספרם המשותף "יחסי אובייקט בתאוריה הפסיכואנליטית" ומאמר מפתח ב - "Contemporary Psychoanalysis". גיליון שלם של פסיכואנליזה עכשווית הוקדש ל - ספר זה בשנת - 2013, יום השנה ה-30 לפרסומו.
בספרו השני, "Oedipus and Beyond", גרינברג מפתח את הפרשנות העמוקה שלו להיסטוריה של החשיבה הפסיכואנליטית, ואת ההשלכות של פרספקטיבה זו על הפרקטיקה הקלינית.
גרינברג כותב פורה במיוחד. ביותר מ-70 מאמרים ופרקים נבחרים בספרים, תרם באופן משמעותי לפסיכואנליזה השוואתית, להעמקת ההבנה של היסטוריית הרעיונות הפסיכואנליטיים, לפיתוח תובנות תאורטיות ביחס לפעולה הטיפולית ולחשיפת הטבע של קונפליקטים פסיכולוגיים. מספר ראיונות הוקדשו במהלך השנים לגרינברג ולהשפעתו על התיאוריה הפסיכואנליטית והפרקטיקה הקלינית.
לגרינברג עניין מיוחד וממושך בעלילות הטראגיות של יוון העתיקה, אשר השפיעו באופן ניכר על תרומותיו לפסיכואנליזה.
פרסים

גרינברג זכה בפרס מרי ס. סיגורני לשנת 2015 להישג מצטיין בפסיכואנליזה. הוא גם קיבל את הפרס המדעי המכובד של החטיבה לפסיכואנליזה, האגודה הפסיכולוגית האמריקאית, ב-1993; ופרס אדית זלצר אלט שירות מצטיין ממכון ויליאם אלנסון ווייט בשנת 2004.
ספרים (כסופר)

Greenberg, J.R. & Mitchell, S.A. (1983) Object Relations in Psychoanalytic Theory. Cambridge, MA: Harvard University Press.
ISBN 978-0674629752 Greenberg, J. (1991) Oedipus and Beyond: A Clinical Theory. Cambridge, MA: Harvard University Press. ISBN 978-0674630918