וידאוגרפיה של מדונה

| וידאוגרפיה של מדונה |
| --- | --- |
  מדונה מבצעת את "Bitch I'm Madonna" בסיבוב ההופעות "Rebel Heart Tour"‏ (2015–2016). הקליפ של השיר הפך לקליפ הראשון שלה שחצה את רף 100 מיליון הצפיות בפלטפורמת Vevo.
 וידאו קליפים ↙:  78
 קליפים של סיבובי הופעות ↙:  11
 קליפים תיעודיים ↙:  2
 אלבומי אוסף וידאו קליפים ↙:  4
 מארז תקליטורי וידאו קליפים ↙:  2
 אלבומי וידאו שיווקיים ↙:  4
 סינגלי וידאו ↙:  4
הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה הוציאה 78 וידאו קליפים, אחד-עשר קליפים של סיבובי הופעות, שני קליפים תיעודיים, ארבעה אלבומי אוספי וידאו קליפים, שני מארזי וידאו קליפים, ארבעה קליפים שיווקיים וארבעה סינגלי וידאו. במהלך הקריירה שלה, כונתה כ"מלכת הווידאו קליפים" או "המלכה של MTV", הווידאו קליפים שלה נחשבים לרוב על ידי המבקרים כיצירות אמנות, המתארות נושאים שונים כמו היריון של בני נוער, גזענות, דת, מין ואלימות. אלן מץ וקרול בנסון, מחברי הספר The Madonna Companion, הסבירו שיותר מכל כוכב פופ אחר, מדונה השתמשה ב-MTV ובקליפים כדי לבסס את הפופולריות שלה וכדי לשפר את הקריירה שלה. מדונה זכתה ב-20 פרסי הווידאו קליפים של MTV, כולל פרס ואנגארד לשנת 1986, בעקבותיו הפכה לאישה הראשונה בהיסטוריה שעשתה זאת. בשנת 2003, כינו אותה ב-MTV "כוכב הקליפים הגדול ביותר אי-פעם", והוסיפו כי "החדשנות, היצירתיות והתרומה של מדונה לצורה האמנותית של הקליפים הם מה שזיכו אותה בפרס". בשנת 2020, דירגו אותה במגזין בילבורד בראש הרשימה שלהם: "100 אמני הווידאו קליפים הגדולים בכל הזמנים".
הקליפ הראשון של מדונה, "Everybody" (1982), הוגדר כיצירה דלת תקציב. הקליפ הראשון שלה שזכה לתשומת לב ב-MTV היה "Borderline", ואחריו "Lucky Star" ו-"Like a Virgin", מה שהפך את התדמית והאופנה של מדונה לפופולרית בקרב הדור הצעיר באותה העת. הקליפים המוקדמים שלה פורסמו באופן מסחרי ב-Madonna (1984), שהפך לקלטת הווידאו הנמכרת ביותר של 1985. עם שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השלישי שלה True Blue (1986), ההשפעה של מדונה על MTV והמוזיקה הפופולרית התבססה כאשר נערכה תחרות בשם Making My Video ליצירת קליפ לשיר. "La Isla Bonita" ו-"Who's That Girl", שניהם יצאו ב-1987, הציגו את ההשפעה של מדונה מהתרבות ההיספנית והסמליות הדתית. ב-1989, הקליפ של "Like a Prayer" הציג אותה רוקדת ושרה בשדה פתוח עם צלבים בוערים, בסגנון קו קלוקס קלן, סצנה ארוטית בינה לבין הקדוש, ועוד אחת שבה היא מוקפת במקהלה בכנסייה. הוא ספג תגובה חריפה מצד קבוצות דתיות וכלי תקשורת ברחבי העולם. "Express Yourself" שיצא באותה שנה זכה להערכה ביקורתית על הנושאים הפמיניסטיים החיוביים שלו.
בשנת 1990, מדונה פרסמה את הקליפ לשיר "Vogue", המציג את שגרת הריקודים של תת-התרבות הלהט"בית המחתרתית שנקראת ווג, ואת המראה הזוהר של תור הזהב של הוליווד. היא הוציאה את אוסף הקליפים השני שלה, The Immaculate Collection (1990) כדי לעזור בקידום אלבום הלהיטים שלה בעל אותו השם. היא הציגה רמזים מיניים גלויים עם הקליפים של "Justify My Love" (1990) ו-"Erotica" (1992), שזכו לסיקורים רבים. בשלב זה, נמכרו בין שלושה לארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם של מהדורות הווידאו שלה. תמונה שונות של הזמרת הוצגו בקליפ של "Secret" מ-Bedtime Stories (1994). בהשראת ציורים של פרידה קאלו ורמדיוס וארו, הקליפ של "Bedtime Story" מוצג באופן קבוע במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. מדונה שילבה את התרבות האסייאתית בקליפים של "Frozen" ו-"Nothing Really Matters" מ-Ray of Light משנת 1998. הקליפ לשיר הנושא שלו צולם בפורמט היי-ספיד (אנ'), המתאר אנשים יפנים שעוברים את חיי היומיום שלהם. רוב הקליפים שלה שנות ה-90 של המאה ה-20 נכללו באלבום הווידאו The Video Collection 93:99.
מדונה המציאה מחדש את תדמיתה כבוקרת בקליפים של "Music" ו-"Don't Tell Me" מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Music (2000). ונדליזם ואלימות היו הנושאים של הקליפים שיצאו לאחר מכן, "What It Feels Like for a Girl" (2001), "Die Another Day" (2002) ו-"American Life" (2003), שהאחרון צולם עקב מלחמת עיראק שאירעה בשנת 2003. "Hung Up", הסינגל המוביל מתוך Confessions on a Dance Floor (2005) היה מחווה לג'ון טרבולטה ולסרטיו. הקליפים הבאים של מדונה שצולמו עבור "Celebration" (2009), "Girl Gone Wild" (2012) ו-"Living for Love" (2015) התקבלו בחיוב ברחבי העולם וזאת, בעקבות ההתייחסות לקליפים הקודמים שהוציאה במהלך הקריירה שלה.