stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאודור מיינרט
ביוגרפיה > המשך הקריירה המקצועית והאקדמית > מיינרט ופרויד

בשנים 1886-1883 פרויד עבד בבקליניקה הפסיכיאטרית ובמעבדה ההאנטומית של מיינרט בבבית החולים הכללי של ווינה.  גם הוא שאף למצוא  את התשתיות  הנוירו-אנטומיות של התהליכים הפסיכולוגיים. הוא חקר באותה תקופה את התכונות המרדימות של הקוקאין ואת האפזיה. בקליניקה של מיינרט נחשף פרויד לרעיונות של הרבארט וגריזינגר שדיברו התייחסו לחשיבות התהליכים הבלתי מודעים ובמוח קיימות מחשבות מתחרות שמתוכן חלק מגיעות למודע ברגע מסוים. מיינרט העריך את פרויד וב-28 בפברואר 1885, יחד עם ארנסט בריקה והרמן נוטנאגל חתם על ההמלצה לקדם את פרויד לתפקיד מרצה ("פריוואט דוצנט"). .כשפרויד פנה לשיטות מחקר וטיפול אחרות כמו היפנוזה מיינרט התרחק מפרויד. 
הוא לעג גם לרעיון של פרויד על "היסטריה אצל גברים". יש שסברו  שהוא עצמו סבל בסתר מהפרעה מסוג זה, מה שהביא אותו לפיוס עם פרויד בסוף חייו., 
כשהיה מתוח, היה מיינרט מאוד עצבני ורגיש, זמן רב לפני סוף חייו סבל מהתקפי סחרחורת  ואף משיתוקים חלקיים חולפים מלווים בהפרעות דיבור שאותם ניסה להסתיר מפני הסובבים. 
יש לציין שב-1884 התמודד מיינרט גם עם מות בנו האהוב, קרל, שמת  בגיל 17 ממחלת ראות.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

בשנים 1892-1889 מיינרט ערך שנתון לפסיכיאטריה Jahrbucher für Pscyhiatrie .
באפריל 1892 בגלל הידרדרות במצבו הבריאות עקב מחלת לב עזב מיינרט את ניהול הקליניקה.
הוא פרש לביתו בקלוסטרנויבורג באוסטריה התחתית  ברחוב לאופולדשטראסה 62, 
כעבור זמן מה נראה שחזרו כוחותיו ורצה לשוב לעבודתו, במיוחד כשנודע לו כי בסתיו ייבחר כרקטור האוניברסיטה. אף על פי כן, מחלת ראות פתאומית מנע זאת ממנו והוא נפטר בביתו בקלוסטרנויבורג ב-31 במאי 1892 בערב.
הובא לקבורה ב-2 ביוני 1892 בבית הקברות אוברה שטאט בקלוסטנויבורג.
ביוגרפיה > חקר המוח

פעילותו של מיינרט בווינה התרחשה בעיצומה של "תקופת הזוהר השנייה" של הפקולטה לרפואה בווינה שנציגיה הבולטים היו שקודה, בילרוט ורוקיטנסקי. לצדו של וילהלם גריזינגר היה מיינרט אחד ממייסדי הפסיכיאטריה כענף רפואי המושתת על מדעי הטבע  וברוחו של רוקיטנסקי, אחד ממייסדי האנטומיה ההשוואתית של מערכת העצבים המרכזית. 
מיינרט בדק מאות בעלי חיים על מנת לקבוע איזה חלק של המוח מאחראי על איזה חלק של הגוף.
הוא הצליח להבחין מבחינה מורפולוגית את המערכות האחראיות לתנועות הרפלקסיות הבלתי רצוניות ואת מסלולי העצבוב הרצוני שהתפתחו מאוחר יותר. 
לראשונה ב-1867 הבהיר מיינרט את ההבדלים האזוריים בקליפת המוח ואת ארגון תאיה בחמש שכבות אופקיות.  כך הוא הבחין בין החלק של קליפת המוח ששטחו מורכב מחומר אפור (נאו-קורטקס או נאו-פאליום, והחלק ששטחו מורכב מחומר לבן  ("אלו-קרוטקס" או ארכי-יפאליום)
הוא ראה בקליפת המוח את החלק של המוח שבו נוצרים תפקודי האישיות של האדם. 
הוא תיאר נוירונים אסוציאטיביים ותיאר מושג של "עצמי ראשוני" כ"מודעות גופנית", שונה מה"מודע"  ושנראה להיסטוריונים קשורה ל"לא מודע" של פרויד.
בספרו מ-1868 - Der Bau der Großhirnrinde und seine örtliche Verschiedenheiten nebst einem pathologisch-anatomischen Korollarium,
((מבנה קליפת המוח וההבדלים המקומיים שלה, לרבות קונקורדנציה אנטומית-פתולוגית) התעמק במיוחד בתיאור קליפת המוח, אזור ההיפוקמפוס, פקעת ההרחה ו"קרני הראייה" (optic radiation).
הוא הבחין את מענית הפריש כמענית החשובה ביותר באונה האוקציפיטלית .
הוא מצא שפרט לאונה האוקציפיטלית, כל האונה הרקתית (טמפורלית)יכולה להיות מעורבת בראייה.
מיינרט לא טען שהמציא בעצמו שיטה לחקר האנטומי של המוח, והכיר תודה לגלריה שלמה של חוקרים קודמים שאפשרו זאת, ארנולד, סטילינג, קליקר,פוביל, ובמיוחד רוקיטנסקי. .בתחומו נעזר מאוד בטכניקה של בורדך להבלטת סיבי העצבים (Abfaserung) בנתיחה קפדנית וסבלנית של מערכת העצבים.
ביוגרפיה > חקר המוח > תגליות בנוירואנטומיה

פרט לחמש שכבות תאי העצב בקליפת המוח, מיינרט גילה מספר מבנים אנטומיים הקרויים לפי שמו:
substantia innominata "החומר ללא שם" ע"ש מיינרט
1869 - ה"דקוסציה" (צומת או הצלבה) הגבית הטגמנטית של המסלולים הטקטו-ספינלי והטקטו-בולברי - במוח האמצעי ("הצומת על שם מיינרט" או "צומת הבאר")
1872 - הגרעין הבזלי ע"ש מיינרט או הגנגליון הבזלי BNM
(שמו של מיינרט ניתן על ידי קליקר) 
מיינרט מצא שמחלת פרקינסון יכולה להיות קשורה לליקוי בתפקוד הגרעין הבזלי. (1871)
1872 תאי מיינרט - סוג של תאים פירמידליים בודדים בקליפת המוח, על יד  מענית הפריש
ביוגרפיה > חקר המוח > תובנות בתחום הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה

מיינרט הקדיש את עבודתו למציאת המיקום האנטומי של הפונקציות השונות של המוח. 
הוא ניסח מספר תאוריות לגבי קורלציות בין נוירואנטומיה לתהליכים הנפשיים. 
הוא שיער שחיבור בין אסוציאציה מחשבתית אחת לאסוציאציה הבאה אחריה בזמן הוא קשור למגע בין תאי עצב של קליפת המוח המחוברים זה עם זה על ידי סיבים עצביים. לדעתו  שורה של אסוציאציות קליפתיות יכולות להיחשב ל"זרם חשיבה". 
הוא שיער שמחשבות וזיכרונות מסוימים קשורים לתאים ספציפיים של קליפת המוח.
מיינרט סיווג את ההפרעות הנפשיות על בסיס אנטומי.
בנוגע להפרעות נפשיות מיינרט סבר שקונפליקטים בין קליפת המוח לאזורים תת-קליפטיים הם הסיבה הראשונית להפרעה בתפקוד המרכיבים המוחיים.  
לדעתו הפרעות וזו-מוטוריות גורמות לליקויים ב"תזונה המוחית" ואלו אחראים להיווצרות סוגים של פתולוגיה מוחית.

מיינטר שאף לבסס את הפסיכיאטריה כמדע מדויק המושתת על אנטומיה.  
בספר הלימוד המקיף שלו  Psychiatrie. Klinik der Erkrankungen des Vorderhirns ("פסיכיאטריה. קליניקה של מחלות המוח הקדמי") הוא כתב:
בספר זה לא ימצא הקורא הגדרה אחרת לפסיכיאטריה מזו שבכותרת:ספר לימוד קליני למחלות המוח הקדמי. המונח ההיסטורי של הפסיכיאטריה כ"טיפול של הנפש" נוגע ליותר ממה שאנו מסוגלים להשיג והוא מעבר לגבולות המחקר המדעי המדוקדק
ייחס את מחשבות השוא ואת ההזיות לגירוי של השכבות התת-קליפתיות (תת-קורטיקליות). את המלנכוליה ואת המאניה ייחס להפרעות במחזור הדם של קליפת המוח (קורטיקליים).
ביוגרפיה > חקר המוח > תגליות בפסיכיאטריה הנושאות את שמו

1890 - ה"אמנציה על שם מיינרט-פרויד" - הפסיכוזה ההלוצינטורית  החריפה"
לימים ידוע כמצב בלבולי חריף והפיך.
חייו הפרטיים

מנעוריו מיינרט  כתב שירים, בלדות, התעניין בתיאטרון ובהיסטוריה. בביתו אירח סלון של מפגשי תרבות שבו השתתפו סופרים, מוזיקאים, ציירים ושחקני תיאטרון.
מיינרט היה מיודד עם תאודור בילרוט ועם יוהאן גבריאל זיידל.
בתו, הייתה המספרת והמשוררת דורה פון שטוקרט-מיינרט  (1947-1870). ב-1930 היא כתבה ספר ביוגרפיה על אביה ועל תקופתו.
נכדו של מיינרט היה הפסיכיאטר פרנץ-גינטר פון שטוקרט (1967-1899)
מורשת

עם תלמידיו נמנו, חוץ מפרויד, ברוייר ויאורג, גם הנוירופסיכיאטרים הרוסים סרגיי קורסקוב  וולדימיר סרבסקי, הנוירופתולוג הגרמני קרל ורניקה, הנוירולוג הגרמני אדולף פון שטרימפל, הנוירולוג האוסטרי גבריאל אנטון, הנוירו-אנטומיסט השווייצרי אוגוסט-אנרי פורל, כמו כן הנוירולוגים האמריקאים ג'יימס ג'קסון פטנם, ברנרד זקס ומוזס אלן סטאר, הרופא הצבאי הצ'כי-אוסטרי פרנטישק כבוסטק הבן  והנוירופסיכיאטר היהודי-צ'כי ארנולד פיק וכו'.
מחקריו של מיינרט השפיעו במידה רבה על הקריירה של הנוירופתולוג הגרמני פאול פלכסיג שהיה ליריבו.
פרסים ואותות הוקרה

1872 - חבר כבוד של איגוד הקריאה של הסטודנטים הגרמנים. בווינה
מאוחר יותר - חבר כבוד של חוג הקריאה האקדמי בווינה.
1884 - התמנה ליועץ סתרים של הכתר האוסטרו-הונגרי.
פברואר 1890 - בחצר הקשתות של אוניברסיטת וינה הוצב פסל פרוטומה של מיינטר, יצירה שהוזמנה על ידי משרד החינוך האוסטרי מהפסל תאודור חואן (1922-1860).
תמונה של מיינר הוצבה בקלינית הילדים של בית החולים הכללי של וינה.
הנצחה

סימטה בווינה-אלזרגרונד (רובע 9) קיבלה את שמו: מיינרטגאסה
בקלוסטרנויבורג - קטה תחבורה בעיר קיבל את שמו.
1937 - הדואר האוסטרי הנפיק בול דואר עם דיוקנו של מיינרט במסגרת סדרת בולים על רופאים אוסטרים מפורסמים
מבחר ספרים

Die Bloßlegung des Bündelverlaufs im Großhirnstamme, 1865
Der Bau der Großhirnrinde und seine örtliche Verschiedenheiten nebst einem pathologisch-anatomischen Korollarium, 1868 – (מבנה קליפת המוח וההבדלים המקומיים שלה, לרבות קונקורדנציה אנטומית-פתולוגית
1872 - ספר לימוד מקיף על מוח היונקים  Vom Gehirne der Säugethiere   כפרק בספר הלימוד המקיף של סלומון שטריקר -" מדריך לרקמות האדם ובעלי החיים"'Handbuch der Lehre von den Geweben des Menschen und der Thiere,
Psychiatrie. Klinik der Erkrankungen des Vorderhirns, begründet auf dessen Bau, Leistungen und Ernährung, 1884 – Psychiatry: clinical disorders of the forebrain, based on its construction, performance and nutrition.
(פסיכיאטריה. קליניקת מחלות המוח הקדמי, המבוססת על מבנהו, על תפקודיו ותזונתו)
Klinische Vorlesungen über Psychiatrie, 1890
(שיעורים קליניים בפסיכיאטריה)
1905 - שירים - Gedichte - פורסמו אחרי מותו על ידי דורה פון שטוקרט-מיינרט, הוצאת וילהלם בראומילר, וינה, לייפציג
לקריאה נוספת

Auguste Jeanneau - Amentia in  International Dictionary of Psychoanalysis, Thomson -Gale  2003
-  Lazaros C.Triarhou  The Brain Masters of Vienna - Psychology and Neuroscience PIoneers around the Secession up to the Anschluss, Springer, Schwitzerland 2022 ch 54 Theodor H. Meynert
,  Michael Stone Healing the Mind - A History of Psychiatry from Antiquity to the Present.Pimlico, London 1998
.  Vasile Voiculescu, Mircea Steriade - Din istoria cunoașterii creierului,
Editura Știintifică, București, 1963
("מתולדות חקר המוח") (ברומנית)
הערות שוליים

1 2 3 4  L.Triarhou 2022
1 2 3 4 5 6  מידע באתר על סימטת מיינרט בווינה
1 2 3 4  S.Phelps 2016
1 2 3 4 5  מ.שופט
↑  1988 Peter Gay - Freud, A Life for Our Time,  W.W.Norton, NY, London
עמ' 41 הערת שוליים
↑  M.Stone עמ' 84
↑  Fancher 1996
↑  S.Freud - The Interpretation of Dreams, Penguin Books 1983, עמ' 568
1 2 3 4 5 6  Haas 1999
↑  Voiculescu,Steriade  עמ' 63-62
↑  Answers.com; Theodor Meynert
↑  ציטוט על ידי תומאס סאס 2006
↑  M.Stone עמ' 80
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272855805171  PLWABN: 9810547943805606  BIBSYS: 3017716  BnF: cb13321816b (data)  GND: 117009334  ICCU: CUBV111937  ISNI: 0000 0001 0955 4016  LCCN: n87822728  NKC: nlk20010092731  NLG: 233199  NTA: 146696573  SUDOC: 035550236  VIAF: 12450559   WorldCat (עם VIAF): 12450559
תאונת הרכבת באוהיו (2023)

| --- | --- |

קרונות הרכבת לאחר התאונה
 תאריך:  3 בפברואר 2023
 שעה:  08:55 (זמן מקומי)
 מיקום:  איסט פלסטיין, אוהיו
 גורם:  בחקירה
 קואורדינטות:  40°50′10″N 80°31′22″W﻿ / ﻿40.836°N 80.5227°W﻿ / 40.836; -80.5227
 הרוגים:  0 
 פצועים:  0 
  (למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריתאונת הרכבת באוהיו(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריתאונת הרכבת באוהיו
 
תאונת הרכבת באוהיו התרחשה ב-3 בפברואר 2023, כש-38 קרונות של שנשאו חומרים מסוכנים ירדו מהפסים בכפר איסט פלסטיין שבאוהיו. חלק מהקרונות המשיכו לבעור במשך יומיים נוספים אחרי התאונה, וכוחות הכיבוי ניהלו שריפה מבוקרת של קרונות נוספים, ששחררו חומצת מימן כלורי ופוסגן לאוויר. התאונה השפיעה על תושבים ברדיוס של 1.6 ק"מ והוכרז על מצב חירום בסוכנויות באוהיו, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית ופנסילבניה.
רקע

הרכבת המעורבת בתאונה נסעה בין תחנת הרכבת סנט לואיס שבקרבת מדיסון שבאילינוי לקונוויי, פנסילבניה והופעלה על ידי Norfolk Southern. על הרכבת, באורך של 2.8 ק"מ, היו מהנדס, נהג קטר ונהג מתמחה. ברכבת היו 141 קרונות מלאים ועוד 9 ריקים. לפי חלק מהדיווחים, היה ברכבת קרון נוסף, ובמשקל כולל של 18 אלף טון. 20 קרונות נשאו מטען מסוכן, לרבות ויניל כלוריד, בוטיל אקרילט, 2-אתילהקסיל אקרילט, 2-בוטוקסאתנול, איזובוטילן ובנזן. הרכבת יצאה ממדיסון ב-1 בפברואר, וספגה לפחות כשל מכני אחד לפני התאונה.
התאונה

צילומי אבטחה מעסק בעיירה סיילם (אוהיו) (מרחק 32 ק"מ צפון-מערבית מאיסט פלסטיין) וצילומי מצלמת דלת מניו ווטרפורד (מרחק 6 ק"מ) מראים אש שבוערת מתחת לרכבת בשעה שהיא עוברת על המסילה. זמן קצר אחר כך, ב-3 בפברואר בשעה 08:55, 51 קרונות התנתקו בסמוך לגבול עם פנסילבניה. 49 מהם נערמו זה על זה ובערו למשך מספר ימים. 11 קרונות היו מכליות ובהן 100 אלף גלונים של חומרים מסוכנים.
כ-48 שעות אחרי התאונה, ה-NTSB פרסמה ממצאים ראשונים שהצביעו על כך שההתנתקות נגרמה מכשל טכני באחד מהקרונות. הצוות קיבל התראה מגלאי הליקויים זמן קצר לפני הירידה מהפסים, והפעיל בלימת חירום.
תגובות כוחות ההצלה

70 סוכנויות חירום מאוהיו, וירג'יניה המערבית ופנסילבניה הפעילו תגובת חירום, וראש עיריית איסט פלסטיין הכריז על מצב חירום.
אנשי חברת הרכבות היו הראשונים להגיב. יום למחרת, הם הבחינו בשפך מים והתקינו סכרים תת-קרקעיים כדי למנוע זיהומים. הסוכנות להגנת הסביבה החלה לנטר את איכות האוויר בתאונה מ-3 בפברואר.
ב-5 בפברואר, שינוי טמפרטורה באחד הקרונות עורר חשש לפיצוץ, ולמרות ש-5 קרונות נותרו שלמים לאחר ההתרסקות, השסתום באחד מהם לא היה תקין. מושל אוהיו הפעיל את המשמר הלאומי כדי לסייע לרשויות המקומיות במה שהוגדר "עניין של חיים ומוות", מושל פנסילבניה הורה גם על פינוי אזורים בקרבת התאונה. ב-5 בפברואר כבתה האש.
ב-6 בפברואר הורו מושלי שתי המדינות על פינוי כל התושבים ברדיוס של 1.6–3.2 ק"מ מהתאונה. כדי למנוע פיצוצים, צוותי ההצלה שחררו בצורה מבוקרת חלק מהחומרים לאוויר, ואפשרו את זרימת חלק אחר לתעלה בסמוך, שם החומר הוצת על ידי אבוקות. החומרים גרמו להיווצרות עננים שחורים מעל האזור. למרות שבדיקות רשמיות לא העידו על זיהום אוויר חריג, תושבים במחוזות סמוכים דיווחו על ריח של חומרים כימיים.
ב-9 בפברואר הותר לתושבים לחזור לבתיהם, אחרי שבדיקות איכות האוויר הראו שהרמות חזרו לרמה תקינה. למרות שרעלנים זוהו במקום התאונה, הם לא נמצאו מחוץ למתחם.
חששות בריאותיים וסביבתיים

מחלקת משאבי הטבע של אוהיו הצהירה כי מהדליפה מתו כ-3,500 דגים על פני 12 ק"מ של נחלים באזור. הערכה מאוחרת יותר דיווחה על 38,222 דגיגים, לצד 5,500 בעלי חיים אחרים. תושבים דיווחו גם כי בעלי חיים וחיות מחמד במרחק של 16 ק"מ ממקום התאונה מתו בן לילה, אחרי שחרור חלק מהחומרים לאוויר. בסוף מרץ, דווח כי תושבים המשיכו לסבול מבעיות רפואיות חרף התעקשות גורמי מקצוע שחומרים מסוכנים לא זוהו באוויר. עובדי ה-CDC שחקרו את האירוע סבלו גם הם מתסמינים.
וירג'יניה, מרילנד וצפון קרוליינה היו מעורבות גם הן, וניתן היה לראות ערפל קל שכיסה אותן. רוב האנשים דיווחו על הקאות, בחילות וכאבי ראש עקב התאונה.
גורמים רשמיים במישיגן הביעו אכזבה מכך שאדמתם זוהמה ללא ידיעתם, בעוד גורמים רשמיים בטקסס הודו כי קיבלו עדכון על סילוק מי שפכים דרך הודעה לתקשורת באתר מושל אוהיו.
ב-26 בפברואר נערכה ברומולוס שבמישיגן הפגנה מול אחד משני האתרים אליהם הועברה חלק מהפסולת מהתאונה.
חקירה עצמאית

חוקרים ממספר אוניברסיטאות החלו לערוך מחקרים עצמאיים במקום התאונה בפברואר 2023. צוותים של אוניברסיטת טקסס A&M ו-CMU דיווחו על תוצאות ולפיהן רמת הכימיקלים הייתה גבוהה מהמותר בחשיפה לטווח ארוך.
הליכים משפטיים

ב-8 בפברואר הוגשו מטעם עסקים ותושבים שלוש תביעות ייצוגיות נגד Norfolk Southern, כשאחת מהן דרשה מהחברה לממן את הטיפולים הרפואיים של תושבים ברדיוס של 48 ק"מ מהתאונה. החברה הציעה תשלום של 1,000 דולר למקומיים כדי "לכסות עלויות הקשורות לפינוי". מספר תושבים הביעו את חששם שהפיצויים האלו יפגעו ביכולתם להצטרף לתביעות עתידיות.
ב-21 בפברואר הנחתה הסוכנות להגנת הסביבה את חברת הרכבת לנקות את המים והאדמה המזוהמים, וכן לממן את פעולות הניקיון של הסוכנות עצמה.
ב-6 במרץ הודיע מושל פנסילבניה שחברת Norfolk Southern התחייבה לשלם 5 מיליון דולר כדי לפצות את כיבוי האש על הציוד שניזוק ועוד מיליון דולר לעסקים במחוזות שנפגעו בפנסילבניה. 1.4 מיליון נוספים שולמו לסוכנויות הממשלתיות שהיו חלק מהטיפול בתאונה.
ב-30 במרץ הוגשה נגד החברה תביעה מטעם משרד המשפטים האמריקאי בה הואשמה החברה בזיהום מקורות מים תוך הפרת חוק המים הנקיים. בתביעה נדרשה החברה לממן את עלות הטיהור במלואה.
תגובות

בעקבות התאונה עלו חששות מפני הבטיחות בתעשיית הרכבות, ובדגש על היעדר התקנות שנוגעות לבלמים מודרניים, צמצום במספר העובדים על כל רכבת והגדלת אורכיהן. המבקרים טענו שחברות הרכבות לא משקיעות מספיק כדי למנוע תאונות.
ב-14 בפברואר אמר מושל אוהיו כי במענה להצעת הנשיא ג'ו ביידן, הוא השיב שאין צורך בסיוע פדרלי. עם זאת, ב-16 בפברואר פרסם שביקש סיוע נוסף ממשרד הבריאות, צוות הבריאות והחירום וה-CDC.
ב-15 בפברואר התקיימה אספה בעיריית איסט פלסטיין, אליה סירבו להגיע נציגי החברה, עקב מה שראו כאיום פיזי. במהלך האספה הביעו התושבים חוסר אמון בממשל ובחברה. ב-22 בפברואר ביקר באיסט פלסטיין הנשיא לשעבר דונלד טראמפ, ומתח ביקורת על התגובה הפדרלית לאסון. טראמפ חילק אלפי בקבוקי "מי מעיינות" לקהילה וכן קנה במקדונלד'ס עבור המקומיים. בערב של אותו יום ביקרו בעיירה מושל אוהיו ומנכ"ל Norfolk Southern שהתנצל על האירוע, והבטיח שבכוונת החברה להישאר בעיירה.
תגובות > בלמים

בלמים פנאומטיים אלקטרוניים עשויים לקצר בעד 60% את מרחקי הבלימה של רכבות, אולם הרכבת המעורבת בתאונה לא הייתה מצוידת בהם, ולפי הנטען היה ביכולתם לצמצם את היקף התאונה. ב-2014 הציע ממשל אובמה לחייב את הרכבות לכלול את הבלמים האלו, אולם התקנות צומצמו ב-2017, ובהמשך ממשל טראמפ ביטל לחלוטין את התקנות.
יושבת ראש ה-NTSB ציינה שגם במידה והתקנות לא היו מבוטלות, הרכבת הזו לא נדרשה לעמוד בהן, שכן היו בה רק שלוש מכליות היא לא נחשבה לרכבת בסיכון גבוה.
תגובות > מיס-אינפורמציה

התאונה גרמה להתפשטות דיווחים שקריים או מזויפים ולתיאוריות קונספירציה.
חלק טענו שבאותה תקופה הובלטו הסיפורים על חפצים שטסו בגובה רב כדי לטייח את התאונה, טענה אותה השמיע גם דובר משרד החוץ הסיני.
שרה זילברשטרום

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 58 בערך) ה'תשכ"ז ירושלים
 מקום מגורים:  כפר חב"ד
 עיסוק:  מנהלת אגף כניסה להוראה וקשרי אקדמיה שדה משרד החינוך (2023-) מנהלת ועדת "חיים בשותפות" במשרד החינוך, מטעם לשכת שרת החינוך (2022) מנהלת אגף חינוך, מועצה אזורית שדות דן (2019-2021)  מנהלת אגף א' לכניסה להוראה, משרד החינוך (2001–2019)  
 תרומות עיקריות
 הכנסת הסטאז' למערכת הכשרת המורים בישראל, הטמעתו ופיתוחו הקמת מרכזי סימולציה במוסדות להכשרת עובדי הוראה
שרה זילברשטרום (נולדה ב-ה'תשכ"ז, 1966) היא אשת חינוך חרדית, ומנהלת במשרד החינוך וכיהנה כיו"ר נשי ובנות חב"ד. החל מ-2022 היא מנהלת אגף כניסה להוראה וקשרי אקדמיה שדה, במשרד החינוך. פעילה בקהילת חב"ד וכיהנה כיו"ר ארגון נשי ובנות חב"ד בישראל.
ביוגרפיה

שרה זילברשטרום נולדה ב-1966 בירושלים, למשפחה חב"דית. למדה בבית הספר "בית חנה". בעלת תואר ראשון בתנ"ך ומחשבת ישראל מהמכללה בירושלים ודוקטורט במינהל החינוך בהדרכתה של פרופ' חנה יעוז באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"השתקפות ערכי הקוד האתי של אנשי חינוך והוראה בסדנאות ההתמחות בהוראה". מאז ממשיכה לחקור את תחום האתיקה המקצועית ותוכניות לימודים.
בשנים 1987–1993 הייתה מחנכת בבית ספר יסודי בקריית גת וב-1991–1995 הייתה מדריכה לאוריינות במחוז הדרום במקביל לעבודתה כרכזת הדרכה ומדריכה פדגוגית במכללת בית רבקה.
בין השנים 1995 – 2001 הייתה המנהלת של מכללת בית רבקה, מכללה לחינוך ולהכשרת מורים בכפר חב"ד. בהובלתה התפתחה המכללה בתחום החינוכי, הפדגוגי והאקדמי.
החל משנת 2001 הובילה במשך 18 שנה את תהליך הכניסה להוראה בישראל לכל המתמחים והמורים החדשים.
בין השנים 2021-2019 הייתה זילברשטרום מנהלת אגף חינוך במועצה האזורית שדות דן. בתפקיד זה, בין השאר, הקימה את "המרכז להורות משמעותית" המקיים הרצאות מתוקשבות להורים.
בין השנים 2022 – ינואר 2023 הובילה את ועדת "חיים בשותפות", בלשכת שרת החינוך.
החל מינואר 2023 מנהלת את אגף א' כניסה להוראה וקשרי אקדמיה שדה, במסגרת האגף מובילה את תהליכי הכניסה להוראה, בהבניית מעטפת של האקדמיה ושל השדה לתמיכה במורים חדשים ומניעת נשירתם מהמערכת.
כחלק מפעילות התנדבותית בקהילה - כיהנה כיו"ר ארגון הנשים 'נשי ובנות חב"ד'[דרושה הבהרה], ולאחר פרישתה מראשות הארגון - משמשת כחברת הנהלה בארגון. מעבירה הרצאות בנושאים מגוונים: חינוך, אמונה, רלוונטיות ערכי התנ"ך לחיי היום יום, כוחן של נשים, קליטת מורים חדשים, ואתיקה מקצועית לאנשי חינוך והוראה. בוגרת תוכנית עתודות לסגל הבכיר, של המדרשה למנהיגות חינוכית.פעילה בקהילת חב"ד וכיהנה כיו"ר ארגון נשי ובנות חב"ד בישראל.
פועלה במערכת החינוך

זילברשטרום הקימה, הובילה וניהלה במשך 18 שנים (2000–2019) את אגף א' להתמחות וכניסה להוראה במשרד החינוך. במסגרת תפקיד זה קידמה את תחום המורים החדשים ומניעת נשירתם מהמערכת. נושא הסטאז' (התמחות) למורים מתחילים התחיל כניסוי בשנים 1995–1996, והחל משנת 2001 הפך לחובה למתכשרים להוראה במכללות, ומשנת 2003 חובה גם באוניברסיטאות. האגף האחראי הצליח לקדם יוזמות ואִפשר כיוונים חדשים שהועלו בפורומים של רכזי הסטאז', רכזי מורים חונכים וראשי יחידות הכניסה להוראה. במהלך השנים הללו הוגדרו הדרישות והתנאים לקליטת מורים חדשים במערכת החינוך, בתהליך מובנה שהתפתח לאורך השנים.
זילברשטרום מיסדה יחידות כניסה להוראה בכל המכללות האקדמיות ובאוניברסיטאות ; יזמה וריכזה את הפורום של רכזי ההתמחות באוניברסיטאות ובמכללות, שפעל במכון מופת; בנתה תוכנית להכשרת מובילי קורסים למורים חונכים, כדי למסד את הדרישות ממורים חונכים ולהפוך את תפקיד החונך לתפקיד משמעותי מוכר וגם מתגמל ; הובילה מהלך לקליטה מיטבית בבתי הספר, לרבות "פרס הקליטה המיטבית", שעודד את המנהלים והצוותים לסייע להשתלבותם של המורים במערכת החינוך; הייתה שותפה לכתיבת מתווה המדיניות להתפתחות מקצועית של מורים, וקידמה יוזמות לשמיעת קולו של המורה החדש באמצעות תחרויות של סיפורים, כרזות, סרטונים ופזמונים אשר מתעדים את שנת העבודה הראשונה המורכבת כל כך.
החל משנת 2011 קידמה זילברשטרום יוזמה שהחלה באוניברסיטת בר-אילן על ידי ד"ר מאירה איזנהמר להקמת סדנאות סימולציה לעובדי הוראה. שאליו הגיעו להתנסויות מורים מכל הארץ. בתחילה רק מורים מתמחים ובהמשך מורים בכל שלבי החינוך. הצלחת המרכז הראשון הביאה את זילברשטרום ליזום ולקדם הקמת מרכזי סימולציה בחינוך נוספים במכללות לחינוך, באוניברסיטאות ואף בסמינרים להוראה בפריסה ארצית.
בהיותה מנהלת אגף חינוך במועצה האזורית שדות דן קידמה את מוסדות החינוך, כל מוסד לפי הצרכים שלו והייחודיות שלו, והביאה גם רוח של שיתופי פעולה בין מוסדיים.
זילברשטרום ניהלה את הוועדה 'חיים בשותפות', שהוקמה כחלק מהיעדים של שרת החינוך חה"כ ד"ר יפעת שאשא ביטון. הוועדה מורכבת מאנשי משרד החינוך במטה ובמחוזות, מאנשי אקדמיה, נציגי אגפי חינוך ברשויות, נציגי מנהלים, מורים וגננות, נציגי הורים ותלמידים, נציגי ציבור ונציגי החברה האזרחית. הוועדה תגיש המלצות אשר תיושמנה במערכת החינוך, לקידום חיים בשותפות, קירוב לבבות ועזרה הדדית בין אדם לאדם.
החל מינואר 2023 זילברשטרום מנהלת את גף כניסה להוראה וקשרי אקדמיה שדה, במינהל עובדי הוראה במשרד החינוך.
חיים אישיים

זילברשטרום מתגוררת בכפר חב"ד. נשואה לרב יוסי זילברשטרום, ראש הישיבה הקטנה של ישיבת חב"ד בקרית גת, ולהם שלושה ילדים וחמישה נכדים.
פרסומים

עורכת (בשיתוף עם א. שץ אופנהיימר) את סדרת החוברות: "מתמחים בסיפור ובכרזה", בהוצאת האגף, תשס"ה – תשע"ט
עורכת (בשיתוף א. שץ אופנהיימר וד. משכית) את הספר: להיות מורה – בנתיב הכניסה להוראה, בהוצאת מכון מופ"ת, תשע"א
עורכת המקראה: מעיינות החסידות לילדים ונוער, תשנ"ט
עורכת השנתון: בא"ר – באהלי רבקה, שנתון מכללת בית רבקה, תשנ"ה.
מאמרים נבחרים

ש. זילברשטרום, המדיניות של אגף ההתמחות והכניסה להוראה, על הרצף: הכשרה, התמחות ופיתוח מקצועי של מורים – מדיניות, תאוריה ומעשה, מכון מופ"ת ומשרד החינוך, 2013, עמ' 95–100
ש. זילברשטרום, א. שץ אופנהיימר, ב. מנדל, החונכות והליווי למתמחים ולעובדי הוראה חדשים, משרד החינוך, ירושלים, 2014.
ש. זילברשטרום, 'תוכנית לימודים בחסידות: לקראת פיתוח מקראות "חסידות" לבית הספר היסודי', באהלי רבקה: במה לעיונים תורניים ולחידושים בתחום המתודה, 1, בית רבקה, 1995, עמודים 149–227.
הערות שוליים

↑  שרה זילברשטרום, השתקפות ערכי הקוד האתי לאנשי חינוך והוראה בתכנית הלימודים של סדנאות ההתמחות בהוראה |, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן בית הספר לחינוך
↑  סרטון של ש. זילברשטרום, פניה להורים ולתלמידים בנושא מערכת מקוונת ללמידה
↑  פרופ' שלמה בק, ד"ר מיכל גולן, מר נח גרינפלד, גב' נורית הרמן, ד"ר אהרון זיידנברג, ד"ר שרה זילברשטרום, פרופ' רוני
לידור, גב' רוית מזרחי שטלמן, גב' גילה נגר, פרופ' דן ענבר, גב' נעמי פגיר, מר מוטי רוזנר, [https://meyda.education.gov.il/files/staj/MismachVaadatMegamot.pdf#page=24 מחשבות על הכשרת מורים, על כניסתם לתפקיד ועל פיתוחם המקצועי בראי המחר:
מגמות חדשות במאה ה-12 בישראל
שלב א'], מכון ון ליר בירושלים, מינהל עובדי הוראה במשרד החינוך ומכון מופ"ת, עמ' 24
↑  שרה זילברשטרום, המדיניות של אגף ההתמחות והכניסה להוראה, על הרצף: הכשרה, התמחות ופיתוח מקצועי של מורים – מדיניות, תאוריה ומעשה, מכון מופ"ת ומשרד החינוך., 2013, עמ' 95-100
↑  משרד החינוך, התמחות וכניסה להוראה הוראת קבע מס' 0109 - החלפה, ‏ט' בכסלו תשע"ה, 01 בדצמבר 2014
עד 1.9.2015
↑  מכון מופת, התמחות וכניסה להוראה
↑  התמחות וכניסה להוראה, באתר פורומים, ‏2018-01-19
↑  ד"ר שרה זילברשטרום מנהלת אגף התמחות וכניסה להוראה, משרד החינוך, ירושלים
ד"ר אורנה שץ אופנהיימר  גב' בתיה מנדל, החונכות והליווי למתמחים ולעובדי הוראה חדשים (עמ' 1-60), באתר https://www.achva.ac.il/sites/default/files/achvafiles/academic/Ba/Book%20of%20education.pdf, ‏2014
↑  פרס קליטה מיטבית, נבדק ב-2021-05-07
↑  אגף התמחות וכניסה להוראה ומכון מופ"ת, [http://www.mofet.macam.ac.il/amitim/iun/Documents/22-12-2016-program.pdf כל ההתחלות קשות? קליטה מיטבית של מורים חדשים במערכת החינוך
יום עיון וטקס הענקת פרס הקליטה המיטבית לשנת תשע״ו], ‏2016
↑  ד"ר שרה זילברשטרום וחברי הענף, תכנית עבודה תשע"ט אגף התמחות וכניסה להוראה, עמ' 35
↑  מכון מופת ומשרד החינוך- מינהל עובדי הוראה, ועדת היגוי לתכנית אקדמיה כיתה
↑  אגף הכניסה להוראה משרד החינוך, מעולמם של מתמחים ומורים חדשים: תחרויות סיפורים, כרזות סרטונים ופיזמונים
↑  הלב: המרכז לסימולציה בחינוך פיתוח מחקר והדרכה
↑  כתב מינוי - חברות בוועדת היגוי בנושא 'חיים בשותפות' טיפוח הזהות ובניית הערבות ההדדית בקרב החברה הישראלית על כל גווניה.

ירושלים, ז' בשבט תשפ"ב 2022 בינואר

בחתימת מנכ"לית משרד החינוך גב' דלית שטאובר

סימוכין: 2000-1110-2022-0000144
↑  פרופסור אורנה שץ אופנהיימר וד"ר שרה זילברשטרום, פתח דבר, מתמחים בסיפור ובכרזה: אסופת סיפורים וכרזות של מתמחים ומורים חדשים בהוראה, מדינת ישראל, משרד החינוך, מינהל עובדי הוראה
אגף התמחות וכניסה להוראה, עמ' 14-26
↑  עורכות: ד"ר אורנה שץ-אופנהיימר ד"ר דיצה משכית
ד"ר שרה זילברשטרום, להיות מורה בנתיב הכניסה להוראה, תל אביב: מכון מופת, 2011, עמ' 9-12
↑  על הרצף: הכשרה, התמחות ופיתוח מקצועי של מורים – מדיניות, תאוריה ומעשה
↑  החונכות והליווי למתמחים ולעובדי הוראה חדשים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311359505171  VIAF: 97446225   WorldCat (עם VIAF): 97446225