stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה רובינשטיין (ביבליוגרף)
פעילותו הספרותית

כבר בצעירותו בירושלים השתתף בכתבי-עת תורניים והמשיך בכתיבה לאחר שעבר לגור בארצות-הברית. נפתלי בן מנחם כתב עליו: "כל מקום שאתה מוצא בו הערותיו של ר' יהודה רובינשטין עשה אזנך כאפרכסת". מאמריו הופיעו בכתבי העת התורניים: היכל התורה, ניו-יורק תרצ"ג; תלפיות; השתתף קבוע ב"הדרום" בעריכת ח.ד. שעוועל; "כרם" בעריכת הרב צימרמן; אור המזרח ו"מעין".
לאחר מלחמת העולם השנייה, חיבר הרב רובינשטיין את הביבליוגרפיות הגדולות והמוערכות:
קונטרס השלם של מפרשי הירושלמי
אוצר מפרשי משנה תורה, רשימה של 341 מפרשי משנה תורה לרמב"ם, עם מילים קצרות על כל מפרש (נדפס בסוף הכרך החמישי של משנה תורה להרמב"ם בהוצאת האחים שולזינגר, ניו יורק תש"ו)
רשימה ביבליוגרפית מכל ההוצאות של ספר החינוך וספר מנחת חינוך. (נדפסו בהוצאת הש"ס, הרמב"ם ו"מנחת חינוך" של האחים שולזינגר). הוא השתתף גם באיסוף ילקוט ההערות של גדולי ישראל על ספר החינוך ו"מנחת חינוך" שנדפס בהוצאה הנ"ל של "מנחת חינוך".
הוא התחיל בעריכת "אוצר כתבי עת תורניים - ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים" ולפני פטירתו מסר את עבודתו ליצחק לוין שערך, השלים והוציא לאור את האוצר.
רובינשטיין חיבר גם מונוגרפיות על רבנים, אדמו"רים ושושלות חסידיות. ביניהם:
רבי משה טייטלבוים, בעל "ישמח משה" מאוהל, (נדפס בספר היובל לכבוד הרב משה ליפשיץ מפילדלפיה, תש"ד).
קונטרס "ענף עץ אבות", נדפס בראש שו"ת "שאילת שלום" לר' שלום טויבש, ניו-יורק תשל"ג
תולדות הגאון רבי שלמה גאנצפריד זצ"ל וביבליוגרפיה של ספריו, המעין, כרך יא גיליון ד
תפארת בנים אבות, נדפס בסדרת כתבי אדמו"רי אליק על ידי הרב א. י. ברנדוין, ניו-יורק תשל"ה-תשל"ו.
ספרים שערך
"קריית חנה דוד", כתבי הרב דוד רקמן, שו"ת ומכתבים, ניו יורק תשכ"ז.
מפתח לירחון תורני "המסלה", בהוצאת המכון לחקר בעיות היהדות החרדית, ניו יורק תשל"ז.
הערות שוליים

↑  הערך מבוסס על מאמרו של טוביה פרשל, הביבליוגרף ר' יהודה רובינשטיין ז"ל, באתר המחבר, מתוך: הדרום, תשרי תשל"ח.
↑  בשערי ספר, מוסד הרב קוק 1967 עמ' 131.
↑  המאמר כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312973105171  ISNI: 0000 0000 6946 4023  LCCN: nr99006252  VIAF: 26977707   WorldCat (עם VIAF): 26977707
טיירון קורבין

| --- | --- |

קורבין בשנת 2013
 לידה:  31 בדצמבר 1962 (בן 61) קולומביה, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  23, 33
 מכללה:  אוניברסיטת דה פול
 דראפט:  בחירה מספר 35, 1985 סן אנטוניו ספרס
 קבוצות כשחקן
 1985–1987 1987–1988 1988–1989 1989–1991 1991–1994 1994–1995 1995–1996 1996 1996–1999 1999–2000 2000–2001:  סן אנטוניו ספרס קליבלנד קאבלירס פיניקס סאנס מינסוטה טימברוולבס יוטה ג'אז אטלנטה הוקס סקרמנטו קינגס מיאמי היט אטלנטה הוקס סקרמנטו קינגס טורונטו ראפטורס
 קבוצות כמאמן
 2004–2011 2011–2014 2014 2014–2015 2016–2018 2018–:  יוטה ג'אז (עוזר) יוטה ג'אז סקרמנטו קינגס (עוזר) סקרמנטו קינגס פיניקס סאנס (עוזר) אורלנדו מג'יק (עוזר)
טיירון קנדי קורבין (באנגלית: Tyrone Kennedy Corbin; נולד ב-31 בדצמבר 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1985–2001. לאורך 16 עונותיו ב-NBA שיחק עבור 9 קבוצות שונות, והעמיד ממוצעים כוללים של 9.2 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
היה בעבר המאמן הראשי של קבוצות יוטה ג'אז (2011–2014) וסקרמנטו קינגס (2014–2015), ומאז עונת 2018/2019 משמש כעוזר מאמן באורלנדו מג'יק.
קריירת מכללות

קורבין נולד בקולומביה שבקרוליינה הדרומית, ובין השנים 1981–1985 למד באוניברסיטת דה פול אשר בשיקגו, אילינוי. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק לצד שחקני ה-NBA לעתיד טרי קאמינגס ודאלאס קומג'יס, תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל ריי מאייר. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה היה הקלעי המוביל שלה, עם ממוצעים של 14.2 ו-15.9 נקודות למשחק, בהתאמה.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1985 נבחר קורבין בבחירה ה-35, על ידי סן אנטוניו ספרס. ב-4 עונותיו הראשונות בליגה עבר בין סן אנטוניו, קליבלנד קאבלירס ופיניקס סאנס, וקלע כ-7.2 נקודות בממוצע למשחק, לרוב כשחקן ספסל. בעונת 1988/1989 העפיל עם הסאנס לגמר האזור המערבי בפלייאוף, בו הפסידו מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 0–4.
בדראפט ההרחבה של שנת 1989 נבחר קורבין בבחירה הרביעית על ידי מינסוטה טימברוולבס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונתו הראשונה במינסוטה היה הקלעי השני של קבוצתו (אחרי טוני קמפבל) עם ממוצע של 14.7 נקודות למשחק, ובעונה העוקבת רשם שיאי קריירה של 18.0 נקודות ו-4.2 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-2 בינואר 1991 השיג את הטריפל דאבל הראשון בתולדות הטימברוולבס, לאחר שקלע 10 נקודות, הוריד 13 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים במשחק מול דאלאס מאבריקס.
בנובמבר 1991, לאחר מעט יותר משנתיים במינסוטה, הועבר קורבין בטרייד ליוטה ג'אז בתמורה לת'רל ביילי. בשלבי הפלייאוף של עונות 1992 ו-1994 סייע לג'אז להעפיל לגמר האזור המערבי, אך בשני המקרים הפסידה קבוצתו, מול פורטלנד ויוסטון בהתאמה. ב-233 משחקיו בקבוצה רשם ממוצעים של 9.6 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1994–1996 שיחק עבור אטלנטה הוקס, סקרמנטו קינגס ומיאמי היט, ובקיץ 2006 חזר לאטלנטה, בה שיחק ב-3 העונות הבאות. בתקופתו עם ההוקס פתח במרבית המשחקים, וקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. בשתי עונותיו האחרונות בקריירה שיחק בסקרמנטו ובטורונטו, בטרם פרש ממשחק בפברואר 2001, בגיל 38.
קריירת אימון

לקראת עונת 2004/2005 מונה לעוזר מאמן ביוטה ג'אז, תחת ג'רי סלואן, ונשאר בתפקיד זה במשך 6 עונות. בפברואר 2011 התפטר סלואן מאימון הקבוצה לאחר 22 שנים רצופות, וקורבין מונה למחליפו כמאמן הראשי של הג'אז. עד לסיום עונת 2010/2011 רשמה יוטה מאזן שלילי 8–20, והיא החמיצה את שלב הפלייאוף לראשונה מזה 5 שנים. ב-3 העונות הבאות העמידה הקבוצה מאזן כולל של 104 ניצחונות ו-126 (45.2%), והובסה 0–4 בסדרת הפלייאוף היחידה בה השתתפה. בסיום עונת 2013/2014 שוחרר קורבין מתפקידו, והוחלף על ידי קווין סניידר.
בקיץ 2014 מונה לעוזרו של מייקל מלון, מאמן סקרמנטו קינגס. לאחר 24 משחקים בעונת 2014/2015, כאשר הקבוצה במאזן שלילי 11–13, החליף קורבין את מלון כמאמן הראשי הזמני של הקבוצה. בפברואר 2015, לאחר שקבוצתו הפסידה ב-21 מתוך 28 משחקיה תחתיו, פוטר מתפקידו ועבר לשמש כיועץ להנהלת הקבוצה.
בשנים 2016–2018 שימש כעוזר מאמן בפיניקס סאנס, תחת המאמנים הראשיים ארל ווטסון וג'יי טריאנו.
לקראת עונת 2018/2019 מונה לעוזרו של סטיב קליפורד, מאמן אורלנדו מג'יק.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של קורבין ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות האימון של קורבין, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של קורבין, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1985, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1989, באתר basketball-reference.com
↑  מתעדכנים עם טיירון קורבין, באתר הטימברוולבס, 23 באפריל 2009
↑  קורבין נשלח בטרייד ליוטה, באתר nbatrades.com,‏ 25 בנובמבר 1991
↑  סלואן מתפטר מאימון הג'אז, באתר ksl.com,‏ 10 בפברואר 2011
↑  יוטה משחררת את קורבין מתפקידו כמאמן, באתר ESPN,‏ 21 באפריל 2014
↑  סקרמנטו ממנה את קורבין לעוזר מאמן, באתר הקבוצה, 13 ביולי 2014
↑  קורבין עובר לשמש כיועץ של הקינגס, באתר הקבוצה, 12 בפברואר 2015
↑  אורלנדו תמנה את קורבין כעוזר מאמן, באתר orlandosentinel.com,‏ 23 ביוני 2018
מסע הצוללת בעקבות נמו

הכניסה למתקן
מסע הצוללת בעקבות נמו (באנגלית: Finding Nemo Submarine Voyage) הוא מתקן בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה שנפתח לקהל ב-11 ביוני 2007. מתקן זה מחליף את מתקן מסע הצוללת שהיה במקום ונסגר בשנת 1998. המתקן מבוסס על הסרט "מוצאים את נמו", ומופעל בצורה שונה מהמתקן הקודם שהיה במקום - לא פועלים בו דגים מכניים ומכשירי הקרנה מקרינים את ההתרחשויות לפני כל אחד ואחד מצווהרי הצוללת.
סצנות המתקן

יער
הריסות של אטלנטיס
שונית אלמוגים
הזרם המזרח-אוסטרלי
שלדי ספינות
שדה מכרות
תהום
להקת מדוזות
הר געש מתפרץ
שונית אלמוגים (סיום)
מפגש עם לוויתן כחול
בתולת-ים
נמל
ראו גם

מוצאים את נמו (זיכיון)
טלה (קבוצת כוכבים)

| טלה Aries |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים טלה
 סמליות:  טלה
 עלייה ישרה:  3 שעות
 נטייה:  °‏20
 שטח נראה:  441 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־39
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  2
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בטלה (המל)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.0
 מטר מטאורים:  ארייטידים
 מערכות כוכבים גובלות:  דגים  לווייתן  משולש  פרסאוס  שור
 נראית בין קוי הרוחב °‏90+ ו־°‏60- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש דצמבר
טלה הוא המזל הראשון בגלגל המזלות, סמלו הוא ♈︎ והוא אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר. הוא נקבע להיות הראשון מכיוון שבעבר, השמש נמצאה בו בנקודת השוויון האביבית, כך שהכוכב הבהיר שבו זרח מעט לפני זריחת השמש. כיום, עקב נקיפת ציר כדור הארץ ונדידתן של נקודות השוויון, השמש נמצאת ביום השוויון האביבי במזל דגים, ובמזל טלה היא נמצאת מסוף אפריל ועד לאמצע מאי.
כוכבים מעניינים

α בטלה (המל) הוא ענק צהוב במרחק של כ-60 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.0. בעבר זה היה הכוכב הבהיר הסמוך ביותר לשמש בנקודת השוויון האביבית. פירוש שמו, ראס אל המל, בערבית הוא "ראש הכבש".
β בטלה (שרטן) הוא כוכב לבן במרחק של כ-60 שנות אור עם בהירות מדרגה 2.6. לכוכב יש בן זוג קטן יותר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו התגלה על ידי ניתוח ספקטרוסקופי.
γ בטלה ("משרתים") הוא כוכב כפול במרחק של 204 שנות אור, המורכב משני כוכבים לבנים המקיפים זה את זה במחזוריות של למעלה מ-5,000 שנים וניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. בהירותם המשותפת היא מדרגה 4, והם מהווים דוגמה יפה לכפול מסוג המכונה "עיני נחש" (snake eyes). את השניים מקיף כוכב שלישי קטן ועמום יותר עם דרגת בהירות 9.
λ בטלה הוא כוכב כפול נוסף במרחק של 133 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב עם בהירות מדרגה 5 ובן זוג עמום עם דרגת בהירות 7, שניתן לצפייה במשקפת.
מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית סימלה הקבוצה את הטלה שמצמרו הוכנה גיזת הזהב אותה יצאו להשיב הארגונאוטים.
הצגה גרפית נוספת

תצוגה גרפית יותר של הקבוצה הוצעה על ידי האנס אוגוסטוס ריי.
ראו גם

מזל טלה
הציור של ריי לקבוצת טלה
מעבר תבנית

מעבר תבנית, 1991
מעבר תִּבְּנִית (בערבית: معبر تبنيت) היה מעבר לאוכלוסייה אזרחית (או לחלופין מחסום מרכזי) ב'רכס עלי טאהר' (שבשטחו מוצבי בופור ודלעת) שבלבנון, באזור הכפר תיבנית בתקופת השהייה ברצועת הביטחון. המעבר הוביל אזרחים ורכבים מאזור הכפרים תיבנית וארנון שבשליטת ארגון החזבאללה לאזור רצועת הביטחון שבשליטת כוחות צה"ל וצד"ל. המעבר היה אחד מחמשת מעברים לרצועת הביטחון וממנה בתוך שטח דרום לבנון והיה בשליטה של חיילי צד"ל.
במעבר התרחשו מספר לא מועט של ניסיונות מצד ארגון חזבאללה לפגע כנגד חיילי צה"ל וכנגד חיילי צד"ל. בשנת 2000 עם נסיגת צה"ל מלבנון, צה"ל נטש את המעבר. שהמשיך לשמש כמעבר צבאי בשליטה לבנונית (נכון לשנת 2006).
היסטוריה

מעבר תבנית הוקם כחלק ממערך המעברים של רצועת הביטחון בדרום לבנון. המקום היווה קרקע פורייה לניסיונות פיגוע באמצעות רכבי תופת ומטעני צד. ב-18 למרץ 1995 במהלך פתיחת ציר במעבר תבנית, באזור מוצב "דלעת" בגזרה המזרחית של רצועת הביטחון, נכנס כוח צה"ל לסרוק מטע זיתים סמוך, משלא נמצא דבר חזר לכביש והמשיך בפתיחת הציר. לפתע, נפתחה אש ופצצות מרגמה נורו לעבר הטנק שעמד בחיפוי. מפקד הכוח חזר עם חייליו למקום, במטרה לסייע לטנק המותקף. הכוח החל לסרוק את השטח, והחיילים נכנסו שוב למטע הזיתים, לוודא שאין בו מחבלים. גם בסריקה זו לא נמצא דבר והכוח עמד לחזור לכביש. אז אירע פיצוץ חזק. רב-סמל האשם רחאל וחברו, ששמעו את הפיצוץ, רצו לכיוון הנפגעים על מנת להגיש להם סיוע. תוך כדי ריצתם אירע פיצוץ חזק נוסף של מטען צד אשר פגע בהם אנושות. האשם ושניים מחייליו רס"ם האני מוחמד וסמל הלל דוד רוזנר נהרגו. עוד שני חיילים נפצעו. ב-1 במרץ 1998 מנעו אנשיו של גנרל אנטואן לאחד מתושבי טייבה מעבר דרך מעבר תבנית. אירוע דומה אירע ביולי של אותה השנה. חסימת מעבר תבנית שהיווה עורק חיים מרכזי לתושבי הסביבה, היה לצעד ענישה בעקבות פיגועים והתקפות על חיילי צד"ל וחיילי צה"ל.
היסטוריה > לקראת הנסיגה

ב-7 בינואר 2000 הפעילו מחבלי חזבאללה מטען צד כנגד כוח של חיילי צד"ל שהיו בפעילות מבצעית באזור, איש לא נפגע. מטען זה בא בעקבות הניסיון של חזבאללה בהוראת בכירים במשטר האיראני לחמם את הגזרה לאור חידוש שיחות השלום בין ישראל לסוריה. במרץ אותה שנה, טמנו פעילי חזבאללה מטען צד במעבר שפגע בכוח רגלי של צד"ל שעסק בפתיחת ציר לקראת פתיחת המעבר באותו יום. באפריל שוחררו במעבר העצירים הלבנונים שהשבתם בחזרה ללבנון הובילה למאבק משפטי של משפחתו של הנווט החטוף רון ארד. בימים בהם צה"ל התכונן לנסיגתו, במאי 2000, הפגיזו כוחות צד"ל בראשותו של גנרל אנטואן לאחד ומטוסי חיל האוויר את אזור תיבנית. לקראת סוף החודש החל פינוי המוצבים שכלל הפצצות כבדות של מסוקים ומטוסי קרב על מוצבים ב'רכס עלי טאהר'. לאחר עזיבת כוחות צה"ל, החלו אזרחים לראשונה לעבור במעבר תבנית בלי אישור של צה"ל או של צד"ל המתפורר, דבר שבעיני החזבאללה הצטייר כ"תמונת ניצחון".
ראו גם

שער פאטמה
הערות שוליים

1 2  סי"צ, צידון, ‏שני אנשי צד"ל, חייל ואזרח לבנונים נפצעו בגיזרה המרכזית, באתר גלובס, 23 במרץ 2000
↑  20 שנה ליציאת צה"ל מלבנון: המשימה האחרונה של מג"ד רכס עלי טאהר, באתר mynetafula, ‏19 במרץ 2020 (באנגלית)
1 2  קבלת פנים חגיגית נערכה ל-13 העצירים הלבנונים, באתר וואלה, 19 באפריל 2000
↑  הערוץ הראשון, מבט לאחור | 18.11.18, באתר Youtube, דקה - 13:30, ‏18 בנובמבר 1991
↑  DAVID HIRST, veteran Middle East correspondent of the London Guardian, [https://jps.ucpress.edu/content/ucpjps/28/3/5.full.pdf SOUTH LEBANON: THE WAR THAT
NEVER ENDS?], JOURNAL OF PALESTINE STUDIES, ‏1999
↑  Hirst, David (2000-03-07). "Surrogate army fears for future after Israel's Lebanon exit". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-04-22.
↑  The third and last phase of Lebanon's general elections,..., UPI (באנגלית)
↑  Israeli Jets Strike in S. Lebanon, AP NEWS
1 2  רב סמל מתקדם האשם רחאל, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
1 2  כוח צד"ל ניצל מפיצוץ מטען גדול בלבנון, באתר וואלה, 7 בינואר 2000
↑  ISRAEL: LEBANESE DETAINEES - SUPREME COURT UPDATE (2) | AP Archive, www.aparchive.com
↑  عام / الجيش اللبناني / إنتشار في الجنوب وكالة الأنباء السعودية, www.spa.gov.sa
↑  סמל הלל-דוד רוזנר, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  Violations across the Blue Line - Letter from Lebanon, Question of Palestine (באנגלית)
↑  Lebanon.com Newswire - Local News July 6 1998, www.lebanon.com
↑  Five Injured in Lebanon Bombing, AP NEWS
↑  A/54/928-S/2000/626 of 27 June 2000, unispal.un.org
↑  מטוסי חיל האוויר שבו ותקפו הערב מטרות בדרום לבנון, באתר וואלה, 21 באפריל 2000
↑  תיעוד היסטורי: רגע פיצוץ הבופור, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2015
↑  אל-מנאר-תחנת הטלוויזיה של חזבאללה, لبنان يحتفل بعيد المقاومة والتحرير والسيد نصر الله يتحدث عصراً باحتفال بنت جبيل- أرشيف موقع قناة المنار, archive.almanar.com.lb
מערכת העצבים המעית

| --- | --- |
 שיוך:  מערכת העצבים האוטונומית 
 מזהים
 FMA:  66070 
 קוד MeSH:  A08.800.050.150 
 מזהה MeSH:  D017615 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0206111 
 
מערכת העצבים המעית (Enteric Nervous System, ENS), היא החלק של מערכת העצבים שנמצא ברקמת מערכת העיכול.
למרות שהיא נמצאת בקשר הדוק עם מערכת העצבים האוטונומית, כיום היא נחשבת למערכת נפרדת שמסוגלת גם לפעול בצורה עצמאית. בשילוב עם המערכת האוטונומית, מערכת זו שולטת על פעילות מערכת העיכול.
יש בה כ-500 מיליון תאי עצב (יותר מבחוט השדרה) ועל כן היא מכונה גם "המוח השני".
תאי העצב של המערכת המעית מתרכזים לשני סוגי גנגליונים הנמצאים בשכבות שריר שונות של מערכת העיכול: פלקסוס על שם אורבך בשכבת השריר החיצונית, ופלקסוס על שם מייסנר בסאב-מוקוזה הפנימית.
הערות שוליים

↑  John Barton Furness, The Enteric Nervous System, John Wiley & Sons, 2006, ISBN 978-1405133760
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540274305171  GND: 4617308-0  LCCN: sh2008009415 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טיירון פאואר

| --- | --- |
טיירון פאואר (שנות ה-40)
טיירון פאואר (שנות ה-40)
 לידה:  5 במאי 1914 סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  15 בנובמבר 1958 (בגיל 44) מדריד, ספרד
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 שם לידה:  Tyrone Edmund Power 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1932–1958 (כ־26 שנים)
 מקום לימודים:  Purcell Marian High School 
 בן או בת זוג:  אנבלה (1939–1948)  דבורה אן מירנדוס (1958–1958)  לינדה כריסטיאן (1949–1956) 
 צאצאים:  Anne Power, טיירון פאואר ג'וניור, רומינה פאואר, טארין פאואר 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 https://www.tyrone-power.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
טיירון פאואר (באנגלית: Tyrone Power;‏ 15 במאי 1914 – 15 בנובמבר 1958) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
ביוגרפיה

הוא נולד בסינסינטי למשפחת שחקנים מכמה דורות. הוריו היו שחקני קולנוע ותיאטרון. הוא ליווה אותם במסעותיהם והחליט לדבוק במקצועם. תחילה קיבל תפקידים קטנים בתיאטרון בניו יורק שם ראה אותו "צייד כישרונות" והציע לו להגיע להוליווד.
ב-1936 הגיע להוליווד ולאחר מבחן בד מוצלח הוחתם על חוזה בחברת פוקס המאה העשרים לשבע שנים. תוך זמן קצר קיבל תפקידים ראשיים בסרטים והפך לכוכב מוביל של חברה זו.
פאואר שיחק בתפקידים רומנטיים, היסטוריים, קומיים, במערבונים ובסרטי מלחמה בהצלחה רבה. בסרט "אות זורו" גילם את הגיבור זורו שגובר על יריביו בקרבות סיף ומשאיר במקום את סימנו - Z.
סרטו האחרון לפני גיוסו לצבא היה הברבור השחור לצידה של מורין או'הרה (1942).
ביוגרפיה > שירות צבאי

פאואר התגייס באוגוסט 1942 לחיל הנחתים, עבר קורס קצינים וטיס, וב-1943 הוסמך להטיס מטוסי סיור בזירת המלחמה באוקיינוס השקט. השתתף כטייס משימות אספקה ופינוי פצועים באיוו ג'ימה ובאוקינווה. על שירותו זה עוטר במדליית הניצחון של מלחמת העולם השנייה. שוחרר משירות פעיל ב-ינואר 1945.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

הסרט הראשון שלו לאחר שחרורו היה "חוד התער" לפי ספרו של סומרסט מוהם לצד ג'ין טירני. לאחר המלחמה הוסיף להופיע בסרטים, אבל זכה להצלחה פחותה. הוא החל להופיע בתפקידים בתיאטרון וגם החל להפיק סרטים.
ב-1957 שיחק בסרטו האחרון, "עד התביעה", לצידם של מרלן דיטריך וצ'ארלס לוטון. ב-1958 שיחק בסרט "שלמה ומלכת שבא" בספרד. בעת הצילומים, לאחר דו-קרב עם ג'ורג' סנדרס, לקה בהתקף לב קשה ומת בדרך לבית החולים. יול ברינר מילא את מקומו.
לפאואר יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. הוא דורג במקום ה-45 ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים.
משפחה

ב-1939 נישא לכוכבת הצרפתייה אנבלה (1907–1996). הם נפרדו ב-1948.
ב-1949 נישא לשחקנית לינדה כריסטיאן (1913–2011) ונולדו להם שתי בנות. הבכורה בהן היא הזמרת, רומינה פאוור. בני הזוג נפרדו ב-1955.
ב-מאי 1958 נישא לדבורה אן מירנדוס (1931–2006) וחודשיים לאחר מותו נולד להם בן שנקרא על שמו.
פילמוגרפיה חלקית

מרי אנטואנט (1938)
ג'סי ג'יימס (1939)
אות זורו (1940)
דם וחול (1941)
הברבור השחור (1942)
חוד התער (1946)
הוורד השחור (1950)
סיפורו של אדי דוצ'ין (1956)
עד התביעה (1957)
מסע הצלב האראגוני

מסע הצלב האראגוני או מסע הצלב של אראגון היה חלק מהמלחמה הגדולה יותר של הווספרים הסיציליאנים, והוכרז על ידי האפיפיור מרטינוס הרביעי נגד פדרו השלישי, מלך אראגון בשנים 1284 ו-1285.
רקע

בשל הכיבוש האחרון של סיציליה על ידי פדרו השלישי, מלך אראגון, האפיפיור מרטינוס הרביעי הכריז על מסע צלב נגדו והדיח אותו רשמית כמלך, בטענה שאראגון היא פייף של האפיפיור: סבו של פדרו, פרו השני, מלך אראגון, מסר את הממלכה כפייף לידי הכס הקדוש. מרטינוס העניק את אראגון לאחיינו של פדרו שארל, רוזן ולואה, בנו של פיליפ השלישי, מלך צרפת.
מסע הצלב גרם במהרה למלחמת אזרחים בתוך אראגון, כאשר אחיו של פדרו, חיימה השני, מלך מיורקה, הצטרף לצרפתים. חיימה ירש גם את רוזנות רוסיון ובכך עמד בין שלטונות המלך הצרפתי והאראגוני. פדרו התנגד לירושתו של חיימה כבן צעיר יותר וקצר את התוצאה של יריבות כזו במסע הצלב.
מסע המלחמה

בנו הבכור של פדרו, אלפונסו השלישי לעתיד, הופקד על הגנת הגבול עם נווארה, שנשלטה על ידי בנו של פיליפ השלישי, פיליפ היפה. למרות שפדרו חשש מפלישה מנווארה, נערכו רק כמה פשיטות חוצות גבולות. מלך נווארה הצטרף לצבא הפולש הראשי תחת אביו.
בשנת 1284 נכנסו הצבאות הצרפתיים הראשונים בפיקודו של פיליפ ושארל לרוסיון. הם כללו 16,000 פרשים, 17,000 קשתים ו-100,000 חיילי רגלים, יחד עם 100 ספינות בנמלי דרום צרפת. למרות שהם זכו לתמיכתו של חיימה, האוכלוסייה המקומית התקוממה נגדם. העיר אלנה הוגנה בגבורה על ידי מי שנקרא באטארד דה רוסיון (הממזר מרוסיון), בנו הבלתי חוקי של נונו סאנצ'ס, הרוזן המנוח של רוסיון (1212 – 1242). בסופו של דבר הכוחות התגברו עליו והקתדרלה נשרפה, למרות נוכחותם של נציגים של האפיפיור, בזמן שהאוכלוסייה נטבחה, כולם פרט לבאטארד. הוא הצליח לנהל משא ומתן על כניעתו וליווה את כוחות המלוכה המתקדמים כשבוי.
בשנת 1285, פיליפ הנועז התבצר לפני ז'ירונה בניסיון לצור עליה. ההתנגדות הייתה חזקה, אבל העיר נכבשה. שארל הוכתר שם, אך ללא כתר ממשי. ב-28 באפריל, הקרדינל ז'אן צ'ולט הניח את הכובע שלו על ראשו של הרוזן. על כך, שארל זכה לכינוי בלעג אך לא בלי חיבה "רואי דו צ'אפו" ("מלך הכובע").
עם זאת, הצרפתים חוו במהרה מהפך בידי האדמירל של פדרו השלישי, רוגרו דה לוריה. הצי הצרפתי הובס והושמד בקרב לה פורמיגס. כמו כן, המחנה הצרפתי נפגע קשה ממגפת דיזנטריה. פיליפ עצמו סבל ממנה. יורש העצר הצרפתי, פיליפ מנווארה, פתח במשא ומתן עם פדרו למעבר חופשי למשפחת המלוכה דרך הפירנאים. אבל לחיילים לא הוצע מעבר כזה והם הושמדו בקרב על קול דה פאניסאר. מלך צרפת עצמו מת בפרפיניאן, בירת חיימה ממיורקה, ונקבר בנרבון. פדרו לא שרד אחריו זמן רב.
ההיסטוריון H.J. Chaytor תיאר את מסע הצלב האראגוני כ"אולי הפעולה הכי לא צודקת, מיותרת ומוכת אסון שבוצעה אי פעם על ידי המלוכה הקאפטיאנית". W.C. Jordan האשימה אותה בהתנגדותו של פיליפ הצעיר להתערבות האפיפיור במדיניות החוץ הצרפתית עם ירושה, שהייתה לה השלכות ארוכות לכת על אירופה. התוצאות של מסע הצלב לצרפת היו קלות, אך מיורקה נהרסה כמדינה עצמאית. אלפונסו השלישי סיפח את מיורקה, איביזה ומנורקה בשנים הבאות. בשנת 1295, הסכם אנאני החזיר את האיים לחיימה והסכם טרסקון משנת 1291 החזיר רשמית את אראגון לאלפונסו והסיר את החרם של הכנסייה.
הערות שוליים

↑  Antonio Zaldívar, "Emphasizing Royal Orders Using the Romance Languages: An Example of Strategic Codeswitching in the Crown of Aragon's Thirteenth-century Royal Chancery", in Yuen-Gen Liang and Jarbel Rodriguez (eds.), Authority and Spectacle in Medieval and Early Modern Europe: Essays in Honor of Teofilo F. Ruiz (Routledge, 2017), pp. 73–83, at 76.
התקדמות הצלבנים האראגונים
מסע העסקים של אבא

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  אמיר קוסטוריצה
 תסריט:  עבדולה סידראן, אמיר קוסטוריצה 
 שחקנים ראשיים:  מירה פורלן
 מוזיקה:  Zoran Simjanović 
 צילום:  וילקו פילאק 
 מדינה:  יוגוסלביה
 חברת הפקה:  Centar film, Forum Sarajevo 
 חברה מפיצה:  קנון גרופ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 1985
 משך הקרנה:  136 דקות
 שפת הסרט:  סרבו-קרואטית
 סוגה:  סיפור התבגרות, דרמה קומית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   whenfatherawayonbusiness
 פרסים:  פרס הבמאי הטוב  פרס דקל הזהב  פרס איגוד מבקרי הקולנוע בפסטיבל קאן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסע העסקים של אבא (בסרבו-קרואטית: Otac na službenom putu, Отац на службеном путу) הוא סרט קולנוע יוגוסלבי משנת 1985 של במאי הקולנוע הסרבי אמיר קוסטוריצה על פי תסריטו של המשורר עבדולה סידראן (Abdulah Sidran).
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת ביוגוסלביה שאחרי מלחמת העולם השנייה ומסופרת דרך עיניו של נער צעיר בשם מאליק. אביו מסה (Mesa) נחשד כעובד בקומינפורם ונשלח למחנה עבודה לאחר שהעיר באופן רשלני על קריקטורה בעיתון פוליטי.
הסרט מתחיל ביוני 1950 עם עובדי אדמה מקומיים השרים סרנדה מקסיקנית כיוון שבטוח יותר לשיר בשפה זו. והילדים מטפסים על עצים ומשחקים. הסרט מתרחש מתוך הפרספקטיבה של הילד מאליק, שאימו מספרת לו כי אביו נמצא במסע עסקים. מאליק גם סובל מסהרוריות כרונית.
לאחר זמן מה, אשתו וילדיו של מסה מצטרפים אליו בעיר זבורניק (Zvornik) ומאליק פוגש את מאסה (Maša), בתו של רופא רוסי. הוא מתאהב בה, אולם בפעם האחרונה שהוא רואה אותה, היא נלקחת על ידי אמבולנס.
בחתונה של דודו מצד אימו זיג'ה (Zijah), מאליק עד לפרשיית אהבים של אביו עם טייסת, שמאוחר יותר מנסה להתאבד באמצעות הכבל המשמש להדחת המים באסלה.
פרסים

פסטיבל קאן: פרס דקל הזהב ופרס FIPRESCI של איגוד מבקרי הקולנוע לשנת 1985.
מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1985.