stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלורית

| דלורית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: דלועאים
משפחה:: דלועיים
סוג:: דלעת
מין:: דלורית
שם מדעי
 Cucurbita moschata ‏דושסן, 1786
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 מים:  86.41 ג'
 קלוריות:  45 קק"ל
 חלבונים:  1 ג'
 פחמימות:  11.69 ג'
 שומן:  0.1 ג'
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  ‏532 מק"ג
  ‑ ויטמין B6:  ‏0.154 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  ‏21 מ"ג
  ‑ ויטמין D:  ‏0 מ"ג
  ‑ ויטמין E:  ‏1.44 מ"ג
  ‑ ויטמין K:  ‏1.1 מק"ג
 ברזל:  0.7 מ"ג
 סידן:  48 מ"ג
 מגנזיום:  34 מ"ג
 מנגן:  0.202 מ"ג
 זרחן:  33 מ"ג
 אשלגן:  352 מ"ג
 נתרן:  4 מ"ג
 נחושת:  0.072 מ"ג
 אבץ:  0.15 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2 ג'
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
שיח דלורית
דלורית חצויה לשניים
דלורית או דלעת הגינה (שם מדעי: Cucurbita moschata) היא צמח ממשפחת הדלועיים המזכיר בצורתו אגרטל או אגס.
טעמה של הדלורית מתוק ואגוזי, בדומה לבטטה או לדלעת. קליפתה צהובה ובשרה כתום. כשהדלורית בשלה, צבע הקליפה משתנה מירוק לכתום כהה וטעמה נעשה עשיר ומתוק יותר. לרוב מקלפים את הקליפה ומוציאים את הזרעים ואוכלים את 'בשר' הדלורית, אולם הזרעים ניתנים לאכילה לאחר אפייה או קלייה.
הדלורית עשויה לגרום לתגובה האלרגית דרמטיטיס במגע עם העור לאחר קילופה. בשימוש מסיבי בדלורית יש להשתמש בכפפות.
הדלורית גדלה כצמח מטפס ונוצרת בבסיסו של הפרח. מקורה בצפון אמריקה. תחילת הגידול המסחרי בישראל – בתחילת שנות ה-80, כמצע גידול לחרקים מועילים בהדברה ביולוגית לכמה מכונים במדינה. לאחר מכן נכנס כגידול מסחרי למאכל אדם ונקרא בתחילה "מיני דלעת" או "דילעית". השם "דלורית" נטבע כשם שיווקי.
הערות שוליים

↑  דלעת הגינה במילון בוטניקה: מיני הדלועים (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4756943-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיסטורטד

| --- | --- |


 מקום הקמה:  בת ים 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 זרם:  מטאל
 סוגה:  דת' מטאל מלודי, מטאל גותי, אוריינטל מטאל
 חברת תקליטים:  קנדללייט רקורדס 
 אתר רשמי
 חברים לשעבר
 מירי מילמן 
 
דיסטורטד (Distorted) היא להקת מטאל מבת ים, ישראל. הלהקה מנגנת שילוב של דת' מטאל מלודי, מטאל גותי ומטאל אוריינטלי עם גרואלינג וזמרת נשית.
הלהקה הוקמה ב-1996 על ידי מירי מילמן ורפי מור, והוציאה שני דמואים. החל מ-2002 התמקדה הלהקה בהופעות חיות. ב-2003 ו-2004 החלה הלהקה לכתוב חומר ולהלחין מוזיקה לאלבום הבכורה שלהם Memorial שהוקלט ב-2005 באולפן Underground Studio בשוודיה. האלבום יצא לאור ב-13 במרץ בישראל וב-2 במאי 2006 בשאר אירופה. ב-12 ביולי 2007 חתמה הלהקה על חוזה עם Candlelight Records. בשנת 2008 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Voices from Within". ב-27 בפברואר 2009 חיממה את להקת Draconian בהופעתה בארץ, והציגה לראשונה את הסולנית החדשה, מיכל עקרבי. ב-2010 הלהקה התפרקה אך ב-2022 מירי ורפי החליטו להקימה מחדש עם נגנים חדשים.
דיסטורטד הושפעה מאופת', Nevermore, Dark Tranquility ו-The Gathering וכן ממלודיות מזרח-תיכוניות, בדומה ללהקת אורפנד לנד.
חברי הלהקה > חברים נוכחיים

מירי מילמן (1998–2008, 2022–היום) - שירה נשית.
רפאל מור (1996-היום) - גיטרה, גרואלינג.
נאור זק (2022-היום) - גיטרה.
אמיר סאמי אלייקים (2022-היום)  - גיטרה בס.
אוהד אלון (2022-היום)  - תופים.
חברי הלהקה > חברים לשעבר

בני זהר (1996-2009) - גיטרה.
גיא שלום (1996-2009) - גיטרה בס.
אמיר שגב (2009) - תופים
מיכל עקרבי (2009) - שירה נשית.
אורי אשל (1996–2006) - תופים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

(2006) Memorial
(2008) Voices from Within
דיסקוגרפיה > סינגלים

Distorted‏ (2001) - EP בעל 5 שירים
Illusive‏ (2004) - בעל 3 שירים
(2023) Time Abuser
דיסקוגרפיה > דמואים

Distorted‏ (1998) - שלושה שירים
Demo‏ (2000) - שני שירים
דילן לוויט

דילן ג'יימס כריסטופר לוויט (באנגלית: Dylan James Christopher Levitt; נולד ב-17 בנובמבר 2000 בבודלווידאן שבוויילס) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת היברניאן מליגת העל הסקוטית ובנבחרת ויילס.
קריירת מועדונים

לוויט גדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד. ב-28 בנובמבר 2019 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 2-1 לאסטנה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2019/2020.
ב-8 בספטמבר 2020 הושאל לוויט לצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה. הוא ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה.
ב-15 בפברואר 2021 הושאל לוויט למשך חצי עונה לאיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית. ב-13 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על לוקומוטיבה זאגרב במסגרת המחזור ה-25 לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה.
ב-20 באוגוסט 2021 הושאל לוויט למשך עונה אחת לדנדי יונייטד מליגת העל הסקוטית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים. בתום עונת 2021/2022 חתם על חוזה קבוע לשנתיים במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2020 ערך לוויט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס, בניצחון 1-0 על נבחרת פינלנד במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ויילס בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Dylan Levitt: Charlton Athletic sign Manchester United midfielder on loan באתר BBC, ‏ 8 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  Dylan Levitt: Manchester United loan Wales midfielder to Croatian club Istra באתר BBC, ‏ 15 בפברואר 2021 (באנגלית)
↑  Manchester United's Dylan Levitt completes loan transfer to Dundee United באתר Manchester Evening News, ‏ 20 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  LEVITT COMPLETES PERMANENT MOVE באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד, 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ויילס, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת ויילס – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 ב. דייוויס •  4 {{{p4}}} •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 ב. דייוויס •  4 {{{p4}}} •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
| נבחרת ויילס – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
דייוויד נירנברג

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1964 (בן 60) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת רייס  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 פרסים והוקרה:  פרס ראלף וולדו אמרסון (2014)  עמית אקדמיית ימי הביניים של אמריקה (2015)  פרס הרברט בקסטר אדאמס (1998)  פרס גורדון ג. לאינג (2017)  פרס ד"ר לאופולד לוקאס 
 www.davidnirenberg.com
 
דייוויד נירנברג (באנגלית: David Nirenberg; נולד ב-6 במאי 1964) הוא היסטוריון אמריקאי, חוקר ימי הביניים והיסטוריה של הרעיונות עם התמחות בהיסטוריה של הדתות, חקר מיעוטים, אפליה ואנטישמיות. מאז 2018 פרופסור ודירקטור במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בין השנים 2006–2018 חבר סגל בכיר באוניברסיטת שיקגו. עמית אגודת מקס פלאנק והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
תולדות חיים וקריירה > נעורים ומשפחה

נירנברג נולד בניו יורק למשפחה שהיגרה לארצות הברית מארגנטינה, אביו, ריקרדו, קיבל מינוי של פרופסור באוניברסיטת אולבני. אמו, איזבל, הייתה תוכניתנית מחשבים. לנירנברג אח תאום בשם סרג'יו. לדבריו, חוויית חייו כבן למיעוט, אתגרה אותו לחקר מיעוטים וזהויות מרובות-פנים של חברות מהגרים.
תולדות חיים וקריירה > קריירה אקדמית

בשנת 1986 קיבל נירנברג תואר ראשון מאוניברסיטת ייל. בין השנים 1987–1992 למד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת פרינסטון. בין מוריו נמנו פיטר בראון ונטלי זימון דייוויס. עם סיום לימודיו קיבל משרת מרצה באוניברסיטת רייס וב-1996 היה שם לפרופסור חבר. בשנת 2000 היה מרצה אורח בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז. בשנת 2002 עבר לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס למשרת מנהל התוכנית ללימודי יהדות ( Leonard & Helen R. Stulman Jewish Studies Program). ב-2006 מונה לחבר סגל באוניברסיטת שיקגו. ב-2011 היה מרצה אורח במועצת המחקר הלאומית של ספרד. ב-2010 עמית מחקר במרכז למחקרי יהדות מתקדמים באוניברסיטת פנסילבניה. משנת 2011 חבר המכון למחקר מתקדם בברלין של אגודת מקס פלאנק. בשנים 2011–2014 כיהן כראש המחלקה לשפות לטיניות במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת שיקגו (Joyce Z. and Jacob Greenberg Center for Jewish Studies). בשנים 2014–2017 כיהן כדיקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת שיקגו ובשנת 2018 מונה לדיקאן הפקולטה לתאולוגיה (Divinity School). ב-2017 כיהן שנה כסגן נשיא האוניברסיטה.
תולדות חיים וקריירה > פרסומים מרכזיים

בשנת 1996 ראה אור ספרו הראשון, Communities of Violence: Persecution of Minorities in the Middle Ages (קהילות של אלימות: רדיפת מיעוטים בימי הביניים), עבודה שזכתה למספר פרסים. במחקר זה מראה נירנברג כי רדיפות אלימות של מיעוטים באירופה הנוצרית (יהודים, מוסלמים, מצורעים וזונות) לא היו התפרצויות ספונטניות של המון נבער, אלא שיקפו תובנות חברתיות ותאולוגיות העוסקות בהגדרת חברת הרוב ותיחומה כנגד הזר כמו גם בתיחום הקבוצה הזרה, על הסכנות שהיא טומנת לחברת הרוב והדרכים להפרע ממנה.
ספרו המשפיע השני, Anti-Judaism: The Western Tradition (אנטי-יהדות: תרבות המערב) ראה אור ב-2013. ספר זה מדגים, באמצעות עשרות דיונים במקרים היסטוריים מהעת העתיקה, דרך ימי הביניים והרנסאנס ועד לתקופה המודרנית, עד כמה האנטי-יהדות מרכזית לגיבושה של תרבות המערב הנוצרית והאסלאמי, משורשיה במצרים, יוון, ורומא ועד לכינון "העולם החדש" באמריקה והשואה.
ב-2016 ראה אור ספרו Neighboring Faiths: Christianity, Islam, and Judaism, Medieval and Modern (אמונות שכנות: נצרות, אסלאם ויהדות, ימי הביניים והמדרנה). ספר זה מציג את ההתפתחות הדתית, התרבותית, הרעיונית והחברתית של שלוש הדתות המונותיאיסטיות כדיאלוג ופולמוס מתמיד ביניהן וכתהתליך היסטורי של ניסיון הגדרה עצמית ובידול מהאחר, תוך שאילת רעיונות הדדית.
רשימת פרסומים נבחרים > ספרים

Nirenberg, Ricardo; Nirenberg, David (2021). Uncountable: A Philosophical History of Number and Humanity from Antiquity to the Present. הוצאת אוניברסיטת שיקגו. ISBN 978-0226646985.
Aesthetic Theology and Its Enemies: Judaism in Christian Painting, Poetry, and Politics, הוצאת אוניברסיטת ברנדייס (2015).
Neighboring Faiths: Christianity, Islam, and Judaism in the Middle Ages and Today, הוצאת אוניברסיטת שיקגו (October 2014). ISBN 022637985X.
Anti-Judaism: The Western Tradition, W.W. Norton (2013). ISBN 0393347915.
Judaism and Christian Art: Aesthetic Anxieties from the Catacombs to Colonialism (with Herbert L. Kessler), University of Pennsylvania Press (2011).
Communities of Violence: Persecution of Minorities in the Middle Ages , הוצאת אוניברסיטת פרינסטון (1996).
Comunidades de Violencia: Persecución de minorías en la edad media, Peninsula Editorial (2001);
Violence et minorités au Moyen Age, Presses Universitaires de France (2001), preface by Claude Gauvard. ISBN 9780691165769.
רשימת פרסומים נבחרים > מאמרים נבחרים

Nirenberg, Ricardo; Nirenberg, David (29 בדצמבר 2021). "Numbers and Humanity". Liberties. 2 (2). {{cite journal}}:  (עזרה)
"What Is Islam? (What Is Christianity? What Is Judaism?)." Raritan 35 (Fall 2016): 1–14.
"Love." In What Reason Promises: Essays on Reason, Nature, and History, edited by Wendy Doniger, Peter Galison and Susan Neiman, 46–54. Berlin: De Gruyter, 2016.
(With Leonardo Capezzone) "Religions of Love: Judaism, Christianity, Islam." In The Oxford Handbook of the Abrahamic Religions, edited by Adam Silverstein and Guy Stroumsa, 518–535. Oxford: Oxford University Press, 2015. doi:10.1093/oxfordhb/9780199697762.013.20. ISBN 9780199697762.
"Power and Piety: Is the Promotion of Violence Inherent to Any Religion?" Nation (April 29, 2015).
"Posthumous Love in Judaism." In Love After Death: Concepts of Posthumous Love in Medieval and Early Modern Europe, edited by Bernhard Jussen and Ramie Targoff, 55–70. Berlin: De Gruyter, 2015.
"'Judaism' as Political Concept: Toward a Critique of Political Theology". Representations. Regents of the University of California. 128 (1): 1–29. Fall 2014. doi:10.1525/rep.2014.128.1.1..
Nirenberg, Ricardo; Nirenberg, David (2011). "Badiou's Number: A Critique of Mathematical Ontology". Critical Inquiry. 37 (4): 583–614. doi:10.1086/660983. JSTOR 660983. S2CID 122703140.
"Shakespeare's Jewish Questions, Renaissance Drama, in JSTOR
"Lve and Capitalism." New Republic 240, no. 17 (September 2009): 39-42.
The Politics of Love and its Enemies, Critical Inquiry, in JSTOR |33, no. 3 (2007): 573-605. doi:10.1086/513528
Nirenberg, David (23 בספטמבר 2010). "Double Game: Review of "Maimonides in his World" by Sarah Stroumsa". London Review of Books. 32 (18): 31–32. ISBN 978-0-691-13763-6. {{cite journal}}:  (עזרה).
Nirenberg, David. "The Rhineland Massacres of Jews in the First Crusade, Memories Medieval and Modern*". Medieval Concepts of the Past: Ritual, Memory, Historiography.
הערות שוליים

↑  David Nirenberg Elected to the American Academy of Arts and Sciences, 20 ביוני 2016
↑  Love thy neighbor
↑  ביוגרפיה באתר המכון
↑  עמוד הספר בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון
↑  דף ספר בהוצאת נורתון
↑  דף הספר בהוצאת אוניברסיטת שיקגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265913905171  BIBSYS: 90929711  BNE: XX1187490  BnF: cb12535261w (data)  CANTIC: a12081097  CiNii: DA09908396  GND: 173001726  ISNI: 0000 0001 2282 0665  LCCN: nr92025870  LNB: 000029130  NKC: skuk0004327  NSK: 000504720  NTA: 155401963  RERO: 02-A003642323  SUDOC: 034615059  VcBA: 495/48851  VIAF: 76427196   WorldCat (עם VIAF): 76427196
דלועאים

| דלועאים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: דלועאים
משפחות
 דלועיים  בגוניים  Anisophylleaceae  Coriariaceae  Corynocarpaceae  Datiscaceae  Tetramelaceae
שם מדעי
 Cucurbitales ‏ברכטולד ופרסל, 1820
סדרת הדלועאים (שם מדעי: Cucurbitales) היא סדרה של צמחים דו-פסיגיים, הקרובה לסדרת האלונאים.
מאפיינים

זוהי סדרה השוכנת בעיקרה באזורים הטרופיים, עם נוכחות מוגבלת גם באקלים סובטרופי או ממוזג. הסדרה כוללת מיני עצים ושיחים, ולצדם צמחים עשבוניים ומטפסים רבים. אחד המאפיינים הבולטים של הסדרה הוא נוכחות של פרחים חד-מיניים, לרוב מחומשים. עלי כותרת עבים ומחודדים בקצה, בעלי בסיס רחב. ההאבקה מתבצעת לרוב בעזרת חרקים, אך לעיתים גם בעזרת הרוח (Coriariaceae ו-Datiscaceae).
הסדרה מונה כ-1600 מינים בשבע משפחות. המשפחות הגדולות הן הדלועיים עם כ-640 מינים, ובגוניים עם כ-920 מינים. בצמחיית הבר בישראל מיוצגת רק משפחת הדלועיים עם שבעה מינים בלבד.
התרומה הכלכלית של הדלועאים מוגבלת למשפחות הגדולות שבה. משפחת הדלועיים היא משפחה של זני מזון בעלי חשיבות בקנה מידה עולמי. היא כוללת, בין היתר, את הדלעת והקישוא (שניהם מהסוג דלעת - Cucurbita), האבטיח (Citrullus vulgaris), המלון והמלפפון (Cucumis). משפחת הבגוניים מוכרת בזכות פרחי נוי, ומהם היא מונה מעל 130 מינים.
מיון

סדרת הדלועאים כוללת על-פי המיון המודרני 7 משפחות (ראו טבלה), והחשובות שבהן:
דלועיים (Cucurbitaceae)
בגוניים (Begoniaceae)
הערה: בעבר נהגו לעיתים לשייך את שתי המשפחות הנ"ל וחלק מהאחרות לסדרת הסגלאים, שכיום יצאה משימוש כקבוצה טקסונומית.
דלות ההיסטוריציזם

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  קרל פופר
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  היסטוריציזם, Popperism, פילוסופיה של ההיסטוריה 
 הוצאה
 הוצאה:  ראוטלג' 
 תאריך הוצאה:  1957 
 
דלות ההיסטוריציזם (באנגלית: The Poverty of Historicism) הוא ספר משנת 1957 מאת הפילוסוף קארל פופר. עיקר הספר עוסק בטענה כי רעיון ההיסטוריציזם מסוכן ופושט רגל.
"דלות ההיסטוריציזם" נכתב לראשונה כמאמר ב-1936, שהומר מאוחר יותר לספר. המאמר נדחה בידי כתב העת שאליו הוגש, והודפס לראשונה בשלושה חלקים בכתב העת אקונומיקה בין השנים 1944-1945. הוא אוגד לספר באיטלקית בשנת 1954, ובצרפתית בשנת 1956, ובשנת 1957 הוצא לאור גרסה מעודכנת ומורחבת באנגלית.
הספר הוקדש "לזכרם של האנשים, הנשים והילדים הרבים מספור, בני כל האמונות, העמים והגזעים שנפלו קרבן לאמונה הפשיסטית והקומוניסטית בחוקים הנחרצים של הייעוד ההיסטורי". שם הספר מתייחס לספר "דלות הפילוסופיה" של קרל מרקס.
הספר זכה לשבחים על ידי הסופר האנטי-קומוניסטי ארתור קסטלר שתיאר כי "ככל הנראה הספר היחיד שיצא לאור השנה שיאריך ימים את המאה".
בישראל הספר פורסם בשנת 2009 על ידי הוצאת שלם. את הספר תרגמה פנינה זייץ, ערך ברק בן נתן ואת המבוא כתב זאב לוי.
ראו גם

מהותנות
גאורג וילהלם פרידריך הגל
פילוסופיה של ההיסטוריה
הערות שוליים

↑  Popper, Karl R. (1957). The Poverty of Historicism. Boston: Beacon Press. OCLC 564446907.
↑  Karl Popper, The Poverty of Historicism, I., Economica 11, 1944, עמ' 86–103 doi: 10.2307/2549642
↑  Karl Popper, The Poverty of Historicism, II. A Criticism of Historicist Methods, Economica 11, 1944, עמ' 119–137 doi: 10.2307/2550285
↑  Karl Popper, The Poverty of Historicism, III, Economica 12, 1945, עמ' 69–89 doi: 10.2307/2549898
דורבן (בוטניקה)

פרח ה-Utricularia sandersonii עם דורבן בולט
הדורבן הוא איבר בפרח, הבולט מאחורי הכותרת, ובו נמצא הצוף. החרק המאביק מחדיר את חדקו אל עבר הדורבן על מנת להשיג את הצוף, ובו בזמן הוא מאביק את הפרח.
בין הפרחים הכוללים דורבן נמנים הפשתנית, רוב הסגליים, אקוילגיה, חלק מהסחלביים וכובע נזיר.
שם הדורבן (spur) מגיע מצורת מגפי הבוקרים, שלהם בליטה מאחורי העקב שתפקידה לדרבן את הסוס בשעת מרדף, ברצונו להימנע ממגעה המכאיב.
דילן טומביידס

דילן טומביידס (באנגלית: Dylan Tombides;‏ 8 במרץ 1994 – 18 באפריל 2014) היה כדורגלן אוסטרלי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
קריירת משחק > קריירת מועדונים

טומביידס נולד בפרת' שבאוסטרליה וגדל במחלקת הנוער של סטירלינג ליונס המקומית. בשנת 2007 עבר טומביידס להתגורר במקאו, והחל לשחק באקדמית הכדורגל הברזילאית יאו מה טיי מהונג קונג הסמוכה. בגיל 15 הצטרף טומביידס למחלקת הנוער של וסטהאם יונייטד האנגלית. ב-22 במאי 2011 ישב טומביידס לראשונה על ספסל הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-0 לסנדרלנד במסגרת המחזור ה-38 והאחרון בעונה שהסתיימה בירידתה של וסטהאם יונייטד לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-25 בספטמבר 2012 ערך טומביידס את הופעת הבכורה שלו במועדון, הופעתו היחידה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בהפסד 4-1 לוויגאן את'לטיק במסגרת גביע הפוטבול ליג.
קריירת משחק > קריירה בינלאומית

טומביידס נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה בטורניר גביע העולם עד גיל 17 שנערך במקסיקו בשנת 2011, ושיחק בכל ארבעת המשחקים עד להדחה על ידי נבחרת אוזבקיסטן בשלב רבע הגמר. בשל כישוריו, האוהדים האוסטרלים והתקשורת החשיבו אותו ליורש של הארי קיואל.
בחודש ינואר 2014 יצג טומביידס את נבחרתו בטורניר גביע אסיה עד גיל 17 שנערך במסקט שבעומאן. הוא שיחק בכל ארבעת המשחקים עד להדחה על ידי נבחרת ערב הסעודית בשלב רבע הגמר.
מחלתו ומותו

באמצע שנת 2011 גילה טומביידס גוש בגופו, אך הרופא טען כי זוהי ציסטה שפירה. לאחר בדיקת סמים אקראית שנערכה לאחר הדחת נבחרתו מגביע העולם עד גיל 17, אושר כי טומביידס חולה בסרטן האשכים.
בחודש יוני 2012, לאחר טיפול שכלל את הסרת קשרי הלימפה שלו, נאמר לטומביידס כי הוא חזר לקו הבריאות, והוא חזר להתאמן, ואף ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בחודש ספטמבר. עם זאת, בחודש דצמבר חזר טומביידס לטיפולי הכימותרפיה, ועבר שתי השתלות תאי גזע בשמונה שבועות. בחודש מרץ 2013 הסרטן התפשט לכבד שלו.
בחודש ינואר 2014, לאחר טיפולי כימותרפיה אינטנסיביים, שיחק טומביידס בגביע אסיה עד גיל 22, אך עם חזרתו לאנגליה נאמר לו כי מחלתו חשוכת מרפא. בבוקר ה-18 באפריל 2014 נפטר טומביידס ממחלתו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Dylan Tombides’s heart-rending life story receives a fitting tribute באתר theguardian
↑  HK prodigy Dylan Tombides in debut for West Ham while battling Cancer באתר South China Morning Post
↑  On this day - 8 March באתר הרשמי של וסטהאם יונייטד
↑  I just said: Dad, could this kill me? Hammers kid Dylan relives his 10-month hell fighting cancer באתר Daily Mail
↑  Dylan Tombides opens up on cancer battle באתר Herald Sun
↑    Matt Law, ‏West Ham United player Dylan Tombides dead at 20 after losing battle with testicular cancer, The Telegraph, 18 April 2014
ד'רפ"ח

ד'רפ"ח (4288)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 527 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 באוגוסט 528. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דיו קסיוס

.
| --- | --- |

 לידה:  164 ניקיאה, ביתיניה ופונטוס, רומא העתיקה 
 פטירה:  235 (בגיל 71 בערך) ניקיאה, ביתיניה ופונטוס, טורקיה 
 שם לידה:  Lucius Claudius Cassius Dio Cocceianus 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 תקופת הפעילות:  מ-העשור של 190 
 תפקיד:  קונסול (229)  סנאטור ברומא העתיקה 
 
דִּיוֹ קָסְיוּס קוֹקֵיָאנוּס (גם: קסיוס דיו, בלטינית: Cassius Dio Cocceianus; ביוונית: Δίων Κάσσιος Κοκκηϊανός, דיון קסיוס; 163 או 164 – אחרי שנת 229 לספירה) היה היסטוריון ומגיסטראט יווני-רומי. לקסיוס חשיבות מכרעת, לצד יוסף בן מתתיהו, במקורות ההיסטוריים על מרידות יהודה ברומא.
קורות חייו

רוב המידע אודות דיו קסיוס מגיע מכתביו. הוא נולד בניקיאה שבביתיניה באסיה הקטנה. שנת הולדתו אינה ידועה בוודאות, ושנויה במחלוקת. במחקר העדכני יותר מקובל לחשוב שנולד בשנת 163 או 164 לספירה. אביו, קסיוס אָפּרוֹניאנוס, היה סנאטור רומי, קונסול, ונציב בליקיה-פמפיליה, בקיליקיה ובדלמטיה. ייתכן שאמו הייתה צאצאית של קוֹקֵיאנוס דיו מהעיר פּרוּסָה (הוא הנואם והפילוסוף דיו כריסוסטום). נראה שהיה נשׂוי והעמיד צאצאים, שכן ידוע קסיוס דיו נוסף, שהיה קונסול בשנת 291 לספירה ונציב העיר רומא (Praefectus urbi) ב-296/7, שהיה נכדו או נינו של ההיסטוריון.
דיו הגיע לרומא בשנת 180, ובשנת 182/3 התלווה לאביו בזמן נציבותו בקיליקיה. נראה שכהן כקוואיסטור והצטרף לסנאט בשנת 188 או 189. בימי שלטונו הקצרים של פרטינקס זכה לכיבודים רבים, ומונה כפראיטור לשנת 194. לאחר רציחתו של פרטינקס, הצליח דיו לשמור על מעמדו תחת דידיוס יוליאנוס, תמך בספטימיוס סוורוס עם הגיעו לרומא, וזכה לשמור על מינויו ולהשלים את כהונתו. דיו שמר על נאמנות לסוורוס, ובשנת 197, כאשר חזר הלה לרומא לאחר ניצחונו על קלודיוס אלבינוס, הקדיש לקיסר המנצח חיבור היסטורי על מלחמת האזרחים שהסתיימה זה עתה. בהשראת חיבור זה החל לשקוד על ההיסטוריה הרומית שלו.
לאחר מות הקיסר ספטימיוס סוורוס, שימש דיו כמושל העיר סמירנה (כיום איזמיר שבטורקיה). בשנת 205 לערך נבחר לקונסול ולפרוקונסול באפריקה ובפאנוניה. הקיסר אלכסנדר סוורוס העריך אותו מאוד ומינה אותו לקונסול לצדו בשנת 229 חרף התנגדות המשמר הפרטוריאני שראה בדיו קסיוס אדם תקיף מדי לטעמו. לאחר ששימש במשרה זו פרש אל מולדתו ושם מת.
יצירתו הספרותית

כתביו המוקדמים כללו חיבור על אותות וחלומות וחיבור נוסף על מלחמת האזרחים, שהוקדשו שניהם לספטימיוס סוורוס והתקבלו על ידיו בברכה.
דיו כתב היסטוריה רומית (ביוונית: Ῥωμαϊκὴ Ἱστορία, בלטינית: Historia Romana) בשפה היוונית ב-80 ספרים, יצירה עליה עמל במשך שנים רבות (לדעת אמיליו גאבה והיסטוריונים נוספים איסוף החומר לספר התחיל בשנת 194). החיבור מתאר את קורותיה של רומא מיום הגעתו של איניאס לאיטליה וייסוד העיר ועד שנת 229.
האירועים עד עלייתו של יוליוס קיסר לשלטון מתוארים בצורה מתומצתת, ואלו המאוחרים לה מפורטים יותר. תקופת השנים מזמנו של הקיסר קומודוס מתוארת בפרוטרוט, ולמעשה מהווה עדות ראייה למאורעות.
מ-36 הספרים הראשונים נותרו חלקים בלבד.
ספרים 1–21 אבדו וידועים בעיקר לפי קיצורו של זונאראס.
מספר 35 נותר תיאור מפורט על מלחמתו של לוקולוס במיתרידטס השישי, מלך פונטוס, ומן הספר השישי שרד תיאור של מלחמתו של פומפיוס בפיראטים ושל כיבושיו במזרח. מהספר ה-37 ועד הספר ה-54, העוסקים בתקופה שבין 65 לפנה"ס ל-12 לפנה"ס, או מכיבושי פומפיוס עד מות מרקוס ויפסניוס אגריפה, מצויים בידינו הספרים בשלמותם. הספר ה-55 אבד ברובו, אולם הספרים ה-56 עד הספר ה-60, דהיינו מתבוסתו של וארוס עד למותו של קלאודיוס, מצויים בידינו. לאחר מכן מצויים בידינו אך פרגמנטים מועטים של 20 הספרים הנוספים, לרבות קיצור שערך נזיר בשם יואנס קסיפילינוס במאה ה-11. הספר ה-80 שרד, והוא מתאר את תקופת שלטונו של אלכסנדר סוורוס בין שנת 222 עד שנת 229.
מן הספרים האבודים נותרו חלקים, לעיתים רחבים למדי, המצוטטים בספרי היסטוריונים אחרים, כמו זונאראס.
דיו ראה בהיסטוריון תוקידידס מודל לחיקוי, אך הוא אינו משתווה אליו, לא באופן בו הוא מחלק את נושאי כתיבתו ומארגן את החומרים העומדים לרשותו ולא בתקפות נימוקיו ומסקנותיו ההיסטוריות. סגנונו בדרך כלל ברור.
מקורו המשוער של דיו להיסטוריה של הרפובליקה הרומית המאוחרת היא ההיסטוריה של טיטוס ליוויוס.
דיו לעיתים קרובות צובע את ההיסטוריה שהוא כותב בהשקפותיו ובניסיונו שלו, במיוחד כאשר הנושא מעורר בו עניין, ללא קשר לזהות המקורות שלו, ובהתייחסותו לעבר, הוא אינו מתעלם מהקשר למצבים והשלכות בזמנו.