stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנתון
היסטוריה

מייסדי המושב התיישבו במאי 1949 בכפר הערבי דיר טריף ששמו עוברת לבית עריף. המייסדים נמנו על יוצאי בולגריה. למושב הוקצו 2500 דונם ותוכנן שתושבי המושב יעבדו גם בתעשיית האבן בגלל הקרבה למחצבות בסביבה. בין המתיישבים היו מספר קומוניסטים שסירבו להיות חברים בהסתדרות הציונית ובהסתדרות הכללית ועל כן לא קיבלו סיוע מארגונים אלו. בנובמבר 1949 בקשו המוסדות המיישבים להעביר את הקומוניסטים ליישוב אחר בהתאם למדיניות של שמירה על הומוגניות במושבים. התושבים הקומוניסטים התנגדו לכך והמפלגה הקומוניסטית הישראלית התגייסה לסייע להם במאבקם. בתחילת 1950 קיימו הקומוניסטים שביתת רעב נגד סילוקם מהמושב ולאחר ששה ימים נחתם הסכם על פיו יינתן לחברי המושב עצמם להכריע, והקומוניסטים שיישארו יקבלו משק עזר במקום משק של חבר מושב. לטענת הקומוניסטים, כל חברי המושב חתמו על עצומה בעד הישארות הקומוניסטים במושב. המדריך במושב טען שהמריבות נובעות מאנשים מחוץ למושב ושחברי המושב רוצים לחיות בשלום. בתחילת 1951 טענו החברים הקומוניסטים שההסכם לא קויים ודרשו להיות חברים מלאים במושב.
באוגוסט 1950 התגוררו במושב 92 משפחות.
בשנת 1951 עברו רוב חברי המושב להתיישבות קבע בגנתון, כאשר לקומוניסטים שסרבו לתת הצהרת תמיכה בציונות לא ניתן להצטרף אליהם והם נותרו בבית עריף.
לקבוצה הראשונה של המייסדים הצטרפו גם עולים מהונגריה, מרומניה, מצפון אפריקה ומפרס.
בשנת 1960 נקלע המושב למשבר כלכלי קשה לאחר שצבר חובות כבדים, מאחר שהגידולים החקלאיים של המושב היו לא רווחיים. לטענת הסוכנות היהודית הסיבה למשבר הייתה העובדה ש-20 משקים במושב לא עסקו בחקלאות, והיוו נטל על שאר המשקים. בעקבות המשבר הוכנה למושב תוכנית הבראה שכללה הוצאת 24 "משפחות לא יצרניות".
המושב מורכב משני חלקים:
בחלק האחד משקים שהוקמו ב-1951 הכוללים בית וגם שטח חקלאי.
החלק השני מורכב מבתים המכונים "שכונת ההרחבה" בה 72 יחידות דיור ועוד כ-15 מגרשים המכונים "משקי עזר". שכונת ההרחבה נוסדה ב-1996.
כיום (2023) מרבית האנשים לא עובדים בחקלאות, והם בעלי מקצועות חופשיים ועובדים מחוץ למושב. במושב מבני ציבור כמו: בית עם, מזכירות, גני ילדים, קן נוער, בית כנסת, צרכניה, מירפאה, דואר, מועדון מבוגרים ,מגרש כדורסל, מתקני ספורט ומגרשי משחקים.
היסטוריה > פרשת קרקעות גנתון

ביוני 1997, שילם הקבלן דוד אפל למושב 24.5 מיליון דולר, באמצעות חברת "מגדלי הזוהר" שבבעלותו, בעבור 1,400 דונם של קרקע חקלאית הממוקמת סמוך לכביש ירושלים-תל אביב, בצמוד לעיר לוד. אפל, שבאותה עת הקים את שכונת גני אביב בצידה השני של לוד, רצה להקים פרויקט דומה שיכלול אלפי דירות, שטחי מסחר ותעסוקה. התשלום בוצע על ידו מיד, וכל אחד מ-80 בעלי הנחלות במושב שלשל לכיסו כ-300 אלף דולר במזומן. העסקה בוצעה מבלי שהמושב ביקש אישור ממינהל מקרקעי ישראל, לא לפני ולא אחרי שחתם על חוזה המכירה ותוך הפרה מהותית של חוזה החכירה. דוד אפל לא דיווח עליה למינהל ולא היה לו אישור לשינוי יעוד מקרקע חקלאית לקרקע לבנייה. לאחר שהאגודה השיתופית של המושב התעלמה מדרישת המינהל לשנות או לבטל את ההסכם, הוטלו סנקציות אישיות על חברי המושב, והמינהל הפסיק לתת שירותים כגון טיפול בבקשות לתוספות בנייה או לשינויים בבתי מגורים קיימים במושב, ואי מתן התחייבות לרישום משכנתה. למרות זאת החליט שר הפנים אלי סויסה, בפברואר 1998, לחתום על המלצה לצרף לתחום השיפוט של העיר לוד את הקרקע. ההחלטה שהייתה מנוגדת להמלצה של ועדת חקירה לענייני גבולות, שמונתה לבחון את האפשרות לצירוף הקרקע חקלאית של גנתון ללוד.
לאחר ביצוע העסקה החל אפל, שיהיה חבר מרכז הליכוד, ללחוץ על שר התשתיות הלאומיות אריאל שרון שיפעל להפשרת הקרקע לבנייה. באוקטובר 1998 נפגש עם אבי דרכסלר, שהיה באותה עת מנהל המינהל וניסה לשכנע אותו כי המינהל יסיר התנגדותו לעסקה. דרכסלר סירב ובתגובה, אמר לו אפל כי יביא לפיטוריו. בנוסף הופעלו לחצים על הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה המרכז לאשר, במסגרת תוכנית אב חדשה לעיר לוד, בנייה על אדמות המושב. הוועדה החליטה לדחות את תוכניות הבנייה מפני שהן היו פוגעות בשטחים הפתוחים, הן לא היו תורמות שום תרומה ממשית לעיר לוד, והיו פוגעות בתוכניות לפיתוח התחבורה באזור, הרחבת כביש 1 ובתוכנית להקמת מסילת ירושלים - גנות.
בספטמבר 2003 הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד אפל וחברת "מגדלי הזוהר", על ארבע פרשות שונות של שוחד ומרמה, ביניהן גם עסקת גינתון. על פי כתב האישום, פעל אפל להשגת תמיכתם של עובדי ציבור בענייניו העסקיים באמצעות טובות הנאה כספיות שהעניק להם, במקרה של גינתון עם ראש עיריית לוד בני רגב. בינואר 2004, הוגש כתב אישום נוסף נגד דוד אפל בחשד למתן שוחד לראש הממשלה, אריאל שרון, ולממלא מקום ראש הממשלה, אהוד אולמרט, בין השאר בקשר לעסקת קרקעות גנתון. כתב אישום בעבירות שוחד הוגש גם נגד המתווך ברוך ידיד, שתיווך בעסקת גינתון, ונגד משה משיח, ששימש יו"ר ועד מושב גינתון. ביוני 2006 הוגש כתב אישום בפרשה גם נגד ראש עיריית לוד בני רגב. באפריל 2010 הורשע דוד אפל במתן שוחד.
פרשת קרקעות גנתון הייתה אחד האירועים שהביאו להרשעה גם בפרשת רשות המיסים. שוקי משעול, שהיה ממונה מע"מ באזור תל אביב, סירב לאשר לחברת "מגדלי הזוהר" 14 מיליון שקל כהחזר מע"מ על העסקה, מאחר שמיד עם השלמתה הודיע המינהל כי היא אינה חוקית, ועל פי הכללים אין לאשר לעסקה החזר מע"מ. התיק נלקח מידיו, והממונים עליו אישרו את החזר המע"מ לחברה. שוקי משעול גם פוטר מעבודתו זמן קצר אחר כך.
אישים

האישים הבאים קשורים למושב גנתון:
עֹפֶר שֶלַח - עיתונאי, פובליציסט ופרשן ספורט ישראלי. מתגורר במושב גנתון.
נויה והדר קרקו - אחיות-תאומות שחקניות, מנחות, זמרות, ודוגמניות ישראליות. נולדו במושב גנתון.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2 3  אודות הישוב, באתר מושב גינתון
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 43 - 9
↑  עשרים ושבעה מושבים בכפרים נטושים, חרות, 30 במאי 1949
↑  20 אלף יתישבו בכפרים הנטושים במורדות הרי אפרים, הַבֹּקֶר, 27 בספטמבר 1949
↑  עסקני מפא"י מנסים לנשל מתיישבים קומוניסטים מדיר־טאריף, קול העם, 11 בנובמבר 1949; המשך
↑  תושבי דיר טאריף יגנו על המתישבים הקומוניסטים ויסכלו את מזימת נישולם, קול העם, 13 בנובמבר 1949
מחלוקת חריפה עם מתישבים קומוניסטיים ביר טאריף, מעריב, 13 בנובמבר 1949
חברי דיר טריף מאשרים את עמדתה של תנועת־המושבים, דבר, 23 בנובמבר 1949
↑  בשולי ההסכם על המושבים, קול העם, 14 בפברואר 1950
↑  מושב המריבה אשר על הגבול, מעריב, 6 במרץ 1950
↑  קיפוח המתיישבים השמאליים במושב דיר־טאריף נמשך, קול העם, 6 בפברואר 1951
↑  צבי רותם, מכפרים נטושים להתישבות מתוכננת, דבר, 8 באוגוסט 1950
↑  עלו למושב "גינתון", חרות, 18 באוקטובר 1951
↑  מתנקשים בזכויות חברים, קול העם, 18 באוקטובר 1951
↑  אהרון פלורנקו, גורמי המשבר במושב גנתון, הארץ, 8 ביוני 1960
↑  מושב גנתון כל סף התמוטטות, קול העם, 8 ביוני 1960
↑  א פלג, ה "פוקר  של גנתון נסתיים בהפסד, מעריב, 2 ביוני 1960
↑  נקבעו דרכים לשיקום גנתון, דבר, 16 ביוני 1960
↑  המינהל: עיסקת מגדלי הזוהר-גינתון אינה חוקית - לא נתיר בנייה, באתר גלובס, 30 בנובמבר 1998
↑  נעה ווסרמן-עמיר, ‏בכיר במינהל: יוטלו סנקציות אישיות על חברי מושב גינתון, באתר גלובס, 5 בינואר 1999
↑  נעה ווסרמן ומיכל רוה, ‏שר הפנים אישר לצרף לתחום לוד שטחים ממושב גינתון בניגוד להמלצת ועדת חקירה, באתר גלובס, 4 בפברואר 1998
↑  משה גורלי, המאבק האמיתי הוא בין היועץ לפרקליטות. תיק שרון רק נקלע אליו, באתר הארץ, 5 במאי 2004
↑  כתב האישום שגיבשה ארבל: שרון נקט פעולות המשרתות אינטרס של אפל, באתר ynet, 24 ביוני 2004
↑  ברוך קרא, אפל התרברב: הצעתי למנהל מינהל מקרקעי ישראל "10 מיליון דולר שוחד", באתר הארץ, 15 במרץ 2004
↑  כתב האישום המתוקן נגד דוד אפל, באתר הארץ, 20 בינואר 2004
↑  דליה טל, ‏לוד: המחוזית לא אישרה בנייה על אדמות המושבים גינתון ובן שמן, באתר גלובס, 19 בינואר 2003
↑  ערן פייטלסון, אדמות גינתון לא יחזקו את לוד, באתר הארץ, 20 ביוני 2004
↑  זיו מאור, לא המציא את השיטה, אבל פיתח השימוש בה לאמנות, באתר הארץ, 22 בינואר 2004
↑  ברוך קרא, אפל יואשם היום במתן שוחד לשרון, באתר הארץ, 20 בינואר 2004
↑  הדס מגן, ‏יזם נדל"ן ויו"ר מושב ועד גינתון לשעבר מואשמים בקבלת שוחד ממגדלי הזוהר, באתר גלובס, 7 בינואר 2004
↑  יובל יועז, אישום: ראש העיר קיבל שוחד מאיש העסקים דוד אפל, באתר הארץ, 23 ביוני 2006
↑  יניב קובוביץ, דוד אפל הורשע במתן שוחד לקידום פרויקטים נדל"ניים, באתר הארץ, 16 באפריל 2010
↑  עמית בן-ארויה, דוד אפל הורשע במתן שוחד כדי להביא לבחירת ראשי ערים שיקדמו את ענייניו, באתר הארץ, 16 באפריל 2010
↑  משה ליכטמן, ‏איך קיבל דודי אפל 14 מיליון שקל כהחזר מע"מ על עסקה שבוטלה?, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588160805171
יד חנה

| --- | --- |
בניין חדר האוכל והמועדון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: עמק חפר
גובה ממוצע: ‎53 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: כפר שיתופי קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 977 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 972 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) יד חנה(למפת נתניה רגילה) יד חנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד חנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד חנה32°19′34″N 35°00′22″E﻿ / ﻿32.3261006199576°N 35.0061595852303°E﻿ / 32.3261006199576; 35.0061595852303  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק חפר באדום - יד חנה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

יַד-חַנָּה הוא כפר שיתופי קהילתי בעמק חפר. מאז היווסדו של היישוב ועד 2005 היה קיבוץ. היישוב שוכן בתחום השיפוט של מועצה אזורית עמק חפר.
היסטוריה

הקיבוץ נוסד ב-10 באפריל 1950 במסגרת הקיבוץ המאוחד בידי גרעין של ניצולי שואה יוצאי תנועת דרור מהונגריה, שעברו הכשרה בקיבוץ גבעת חיים. הקיבוץ הוקם במטרה ליישב את אזור הספר, סמוך לקו הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות מול טולכרם, ונקרא על שמה של חנה סנש. תחילה גרו חברי הקיבוץ באוהלים, ויצאו לעבודה כשכירים ביישובי הסביבה. אחרי כחצי שנה הוקצתה להם קרקע חקלאית בשטח של 4,500 דונם. בשטחים שקיבל גידל הקיבוץ, חיטה, שעורה, חמניות, תירס ואבטיחים. שדות הקיבוץ היו צמודים לקו הגבול, ונשקו לשדות של פלחים ערבים מהצד השני. לאורך קו הגבול לא הייתה גדר מערכת באותן השנים, אלא רק גדר תיל נמוכה. במאי 1952 נאלץ הקיבוץ לוותר על שדה בשטח 100 דונם, לאחר שוועדת שביתת הנשק קבעה שהוא בשטח ירדן.
היסטוריה > הפילוג בקיבוץ

בשנת 1953, על רקע משפטו של מרדכי אורן, חבר השומר הצעיר שהואשם בפראג כמרגל מערבי וחילוקי הדעות במפ"ם בין המצדדים בגישה הסובייטית בהנהגת משה סנה לבין המצדדים בזכאותו של אורן, הזדהו רוב חברי הקיבוץ עם משה סנה ו"חטיבת השמאל" במפ"ם. בינואר 1953 העבירה מזכירות תנועת הקיבוץ המאוחד החלטה בה נקבע:
חברים המשתייכים לארגונים פוליטיים מפלגתיים הנוגדים את יסודות הציונות הסוציאליסטית של הקיבוץ, והמצדיקים את דין פראג על הציונות ומדינת ישראל - אינם יכולים להיות חברים בקיבוץ המאוחד.
בעקבות החלטה זו גורשו מקיבוצים אחרים תומכי משה סנה ו"חטיבת השמאל", שלרוב היוו מיעוט, ובהצבעת שאר חברי הקיבוץ אולצו לעזוב. בקיבוץ יראון היה כמעט שוויון בין שתי הקבוצות, אך בהתאם להחלטת מזכירות הקיבוץ המאוחד, גורשה קבוצת "השמאל" מיראון. על מנת לזרז את העזיבה, נקט הרוב ביראון אמצעים ברוטליים, כולל חטיפת איש המיעוט. אחרי שביתת רעב בת יומיים עברו 28 חברים ליד חנה בפברואר 1953.
מזכירות הקיבוץ המאוחד הציבה לחברי יד חנה אולטימטום שאם לא יגרשו את אנשי יראון יסולקו מהקיבוץ המאוחד. לאנשי סנה היה רוב ברור ביד חנה, רוב שגדל עם הצטרפות מגורשי יראון לקיבוץ. בהוראת מזכירות הקיבוץ המאוחד, בחר המיעוט במזכירות קיבוץ משלו. מזכירות הקיבוץ המאוחד פרסמה הודעה ב-4 במרץ שמזכירות קיבוץ החדשה היא זו שתנהל את הקיבוץ וכל החברים האחרים יגורשו.
הקיבוץ המאוחד שלח לעזרת מזכירות הקיבוץ החדשה פלוגה מקובצת, שכללה חברים של מזכירות הקיבוץ המאוחד וחניכי הסמינר הרעיוני של הקיבוץ המאוחד. בואה של הפלוגה המקובצת ליד חנה גרם למהלומות בחדר האוכל של הקיבוץ, ולאחר תגרה קשה שבה נפצעו 12 איש השתלטו אנשי הפלוגה המקובצת על בית בקצה הקיבוץ, שאליו הגיעו במשך היום תגבורות נוספות של אנשי הקיבוץ המאוחד. בערב פרצה תגרה נוספת כשאנשי הפלוגה ניסו להשתלט שנית על חדר האוכל. ניסיון ההשתלטות על הקיבוץ נכשל, אך על הקיבוץ הושם 'הסגר'. כספי הקיבוץ הוקפאו ומצרכים הנחוצים לקיום הקיבוץ ולניהולו התקין לא הגיעו אליו. כאשר פנו חברי יד חנה לקיבוצי הסביבה, בהם חלקם עבדו כשכירים, לקבל את משכורתם, סירבו קיבוצים אלה לשלם לפי הוראת מזכירות הקיבוץ הארצי. המרכז החקלאי, שהתייצב מאחורי הקיבוץ המאוחד, היה מוכן להסיר את ההסגר בתנאי שתוקם בקיבוץ מזכירות פריטטית ויסולקו אנשי יראון, שהואשמו בגרימת המתח בין שני חלקי הקיבוץ. בתגובה, פתחו אנשי יד חנה בשביתת רעב ליד משרדי המרכז החקלאי בתל אביב. לצד הרוב בקבוצה התייצבה גם אמה של חנה סנש. באפריל 1953 ערכו שתי הקבוצות חגיגות נפרדות לציון 3 שנים לעלייה על הקרקע.
בספטמבר 1953 הציע המרכז החקלאי, הסכם פשרה לפיו קבוצת הרוב תישאר בקיבוץ, אך רוב האדמות יעברו לרשות הקיבוץ המאוחד לטובת הקמת קיבוץ חדש בסמוך, בנוסף נדרשה קבוצת הרוב לשלם פיצויים ולקבל עליה את כל חובות הקיבוץ. ההסכם נחתם בדצמבר 1953. במהלך 1954 הוכשרה הנקודה החדשה. לבסוף עזבו אנשי הקיבוץ המאוחד את הקיבוץ, וחנכו באופן רשמי, באוגוסט 1955, בסמוך קיבוץ חדש "יד חנה סנש". קיבוץ זה התפרק ב-1972 ועל מקומו יושבת בת חפר.
לאחר הוצאתם להורג של מרגלי האטום יוליוס ואתל רוזנברג, ניטעה לזכרם חורשה "לזכר אתל ויוליוס רוזנברג שהוצאו להורג על לא עוול בכפם בידי המקארטיזם האמריקאי". תחילה אסרה הקרן הקיימת על הקיבוץ לנטוע את החורשה ולהציב במקום מצבת זיכרון לזכרם. אך אחר כך נתנה את הסכמתה והחורשה ניטעה.
היסטוריה > לאחר הפילוג

לאחר הפילוג, בסוף 1954 הצטרפה המפלגה שהקים משה סנה, סיעת השמאל למפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י). רוב חברי הקיבוץ תמכו במהלך, ויד חנה קיבל את הכינוי "הקיבוץ הקומוניסטי היחידי", שכן היה הקיבוץ היחיד בישראל שתמך במק"י. הקיבוץ דגל בדו-קיום ונהג לערוך מפגשים עם ערביי הסביבה, אך מכיוון שהיו תחת ממשל צבאי, נהג הצבא לאסור מפגשים אלו. באפריל 1955 אף אסר הממשל הצבאי את קיום חגיגות החמש ליישוב, בטענה שהמקום הוא שטח צבאי ואסור לאורחים להיכנס אליו. חברי הקיבוץ דגלו באינטגרציה חינוכית, וילדי הקיבוץ נשלחו ללמוד בבתי ספר אזוריים עם ילדי מושבי העולים שסמוכים לקיבוץ.
ביוני 1956 נפצעו שני פועלים ביד חנה לאחר שיריות נורו עליהם מכיוון ירדן, בעת שחרשו שדה על קו הגבול. במרץ 1959 נפצע חבר הקיבוץ מירי. באוקטובר 1959 נרצח רועה צאן מקיבוץ חפציבה, שבא לעזור לחברי קיבוץ יד חנה סנש.
באפריל 1960 חגג הקיבוץ עשור להקמתו בנוכחות ציר הונגריה וציר צ'כוסלובקיה בישראל. עם זאת העיתונאי זאב שיף דיווח בעיתון הארץ שהקיבוץ בהתפוררות. הקיבוץ סבל במשך השנים מקשיים כלכליים, מאחר שלא היה משויך לתנועה מיישבת, והתקשה לקבל תקציבים והלוואות לרכישת ציוד חקלאי.
ביד חנה נקלטו גרעיני נח"ל של ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי (בנק"י). ב-8 בדצמבר 1964 נרצח בשדות הקיבוץ חבר הגרעין אברהם ג'ורי על ידי חיילי הלגיון הערבי. רצח זה גרם להלם בין חברי הקיבוץ. חברי הקיבוץ זעמו על מאיר וילנר שהעלה את הסברה שהייתה זו פרובוקציה ישראלית. משה סנה ששמע את דברי וילנר, זעם וסירב להיכנס איתו לאותו חדר. תקרית זו גרמה להתחלת התהליך של פילוג המפלגה למק"י ורק"ח. ביוני 1965 הצטרף הקיבוץ לפלג בראשות סנה והמזכ"ל, שמואל מיקוניס. חברי הקיבוץ גם התאכזבו מכך שברית המועצות הטילה וטו במועצת הביטחון של האומות המאוחדות על ההצעה לגנות את ירדן בשל התקרית. הפזמונאי יעקב גלעד, שג'ורי היה מדריכו בבנק"י, ציין את התקרית בשירו רדיו רמאללה.
בשנת 1984, 30 שנה אחרי הפילוג, הצטרף הקיבוץ שוב לתנועת הקיבוץ הארצי.
היסטוריה > ככפר שיתופי

בתחילת שנות ה-2000, לאחר שנים מהם סבל הקיבוץ מקשיים כלכליים וצבר חובות, עבר הקיבוץ הפרטה, וביקש להפוך למושב.
בפברואר 2005, במסגרת תוכנית ההתנתקות, החלה מנהלת סל"ע (סיוע למתיישבי עזה וצפון השומרון), במגעים עם תושבי חומש על כך שיתפנו מרצון לשכונה חדשה שתוקם ביד חנה. חברי קיבוץ יד חנה הסכימו לתוכנית, שכללה האצת ההליכים הבירוקרטיים להפיכת הקיבוץ למושב שיתופי ותכנון ואישור של הרחבתו תוך זמן קצר. ביוני 2005 הגיעה מנהלת סל"ע להסכם עם 30 משפחות מחומש על כך שיתפנו מרצון ליד חנה. האגודה השיתופית החקלאית גרנות הסכימה למחוק חלק מחובות הקיבוץ ולאפשר ליד חנה לצרף את אנשי חומש לשורותיה של האגודה השיתופית. בעקבות המהלך היישוב הפך מקיבוץ לכפר שיתופי קהילתי ושם האגודה השיתופית שונה ל"יד חנה-חומש". כל משפחה שפונתה מחומש קיבלה מגרש של חצי דונם ופיצוי כספי להקמת בית.
ב-2010 היישוב התרחב ל-300 משפחות.
מבני ציבור וכלכלה

מבנה הציבור החשוב בקיבוץ הוא מבנה חדר האוכל והמועדון שלצידו, בתכנון האדריכל ישראל גודוביץ. המבנים הוקמו לאחר 1973, ובחדר האוכל שובצה עבודת אמנות מאת גרשון קניספל. בקיבוץ נמצא גם אתר הנצחה לזכר אברהם ג'ורי.
שטח היישוב הוא 2,600 דונם. ענפי המשק העיקריים הם מטעי אבוקדו ופרדסים.
בשנת 1998 החל הקיבוץ בתכנון אזור תעשייה ופארק לוגיסטי בחלקו הדרומי של הקיבוץ. אולם מימוש התוכנית החל רק בשנת 2016 תחת השם "פארק העסקים אנטרפארק".ביישוב מבני תעשייה להשכרה.
לקריאה נוספת

מסע ליד חנה, ספרה האוטוביוגרפי של כרמית גיא העוסק בפילוג שהתחולל בקיבוץ בשנות החמישים (עם עובד, 1992).
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2021

‏"Levitating" של דואה ליפה (בתמונה) הגיע למקום הראשון במצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2021, על-אף שהגיע למקום השני בלבד במצעד השבועי. זה השיר השני שהגיע לראש המצעד השנתי, ולא למקום הראשון במצעד השבועי מאז "Hanging by a Moment" של לייפהאוס משנת 2001
לזמר דה ויקנד (בתמונה) יש ארבעה שירים במצעד, כאשר "Save Your Tears" (בהשתתפות אריאנה גרנדה) ו-"Blinding Lights" מדורגים במקום השני והשלישי בהתאמה.
ארבעה שירים מתוך אלבום הבכורה של אוליביה רודריגו (בתמונה), Sour, נכנסו למצעד. "Good 4 U",‏ "Drivers License",‏ "Deja Vu" ו-"Traitor" מדורגים במקום החמישי, השמיני, ה-13 וה-38 בהתאמה.
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2021 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 2021 של הבילבורד הוט 100, שפורסמה ב-2 בדצמבר 2021. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך שנה. כמו כן, הוא מחושב לפי נתוני המכירות שנאספו מה-21 בנובמבר 2020 עד 13 בנובמבר 2021.
ראו גם

2021 במוזיקה
הערות שוליים

↑  Trust, Gary; Caulfield, Keith (2 בדצמבר 2021). "The Year In Charts 2021: Dua Lipa's 'Levitating' Is the No. 1 Billboard Hot 100 Song of the Year". Billboard. נבדק ב-3 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hot 100 Songs - Year-End 2021". Billboard. 2021. נבדק ב-3 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| מצעדי סוף השנה של בילבורד הוט 100 |
| --- | --- | --- |
| 1946–1949 | 1946 • 1947 • 1948 • 1949 |  |
| 1950–1969 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970–1989 | 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 |  |
| 1990–2009 | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 |  |
| 2010–הווה | 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
מערת הורדוס

| --- | --- |

גן בלומפילד מקום הימצאות מערת הורדוס
 מידע כללי
 מיקום:  ירושלים, ישראל
 קואורדינטות:  31°46′11″N 35°13′29″E﻿ / ﻿31.769802°N 35.224603°E﻿ / 31.769802; 35.224603
 גובה מעל פני הים:  776
 מגלה:  קונרד שיק
 תאריך גילוי:  1892
 גאולוגיה:  הרודיאנית
 מספר כניסות:  1
  (למפת ירושלים מוגדלת) מערת הורדוס(למפת ירושלים רגילה) מערת הורדוס(למפת הרי ירושלים רגילה) מערת הורדוס(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מערת הורדוס
 
מערת הורדוס (או בית קבר הורדוס, ובשמה האחר ניקיפוריה) היא מערת קבורה שמיוחסת למשפחת הורדוס, הנמצאת בגן בלומפילד ירושלים, ליד מערת ימין משה, מדרום למלון המלך דוד.
היסטוריה

המערה התגלתה בשנת 1892. לפי תיאורו של יוסף בן מתתיהו, עבר במקום זה קו הדייק הרומי בזמן המרד הגדול. בחזית הקבר - חצר חצובה, ולידה שרידי בניין שהיה מבנה ה"נפש"- בניין המצבה. פתח המערה נסגר באבן גולל עגולה גדולה, שנחשבת לאבן היפה ביותר בישראל, וקירותיה מצופים באבני גזית משובחות.
המערה כוללת ארבעה חדרים, הנפתחים אל חדר מרכזי קטן, כך שצורת המערה היא צורת צלב. בחדר הדרומי של המערה התגלו שני סרקופגים, אשר עשויים מאבן וחטובים יפה, ועליהם עיטורי תבליט בדגמים מעולם הצומח, מן היפים שהתגלו בירושלים. הארונות שמורים היום במוזיאון הפטריארכיה היוונית ברובע הנוצרי.
למערה עצמה אין אפשרות להיכנס כיוון שהיא נעולה. ניתן לראות קשר ישיר בין בית קבר הורדוס לתקופה שאליה היא משויכת עקב קבורת בני המשפחה במערה שהייתה תופעה רווחת בתקופה ההורדיאנית.החוקרים בעבר שיערו החוקרים כי המערה היא מקום קבורתם של בני משפחת הורדוס ואולי אף של הורדוס עצמו. אולם, בעקבות גילוי מערות הקבורה המיוחסות לבני משפחת הורדוס וחשיפת קבר הורדוס בהרודיון, משערים כיום שהמערה היא מקום קבורת אמו של הורדוס ואולי גם של אשתו החשמונאית מרים. מראשית המאה נזכרת המערה בפעם הראשונה בשם "מצבת הורדוס" בספר "מלחמות היהודים" מאת יוסף בן מתתיהו הכוהן (פלביוס).
שימור

מצב שימור האתר הוא טוב, ובוצעו בו עבודות שימור בשנת 1995, שכללו הסרת צמחייה, ניקוי פסולת והשלמת נדבך אבנים.
הערות שוליים

1 2  יוחנן זליגמן, שחר פוני, מערת הורדוס, באתר רשות העתיקות, ‏חורף 2002
↑  אלונה ורדי, מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלול טיול כרך 12: ירושלים, כתר, ידיעות אחרונות, משרד הבטחון ההוצאה לאור, 2001
1 2  זאב וילנאי, ירושלים בירת ישראל העיר החדשה וסביבת ד, אחיעבר- ירושלים, 1976
↑  איל רגב, הקבורה המשפחתית והחוץ-משפחתית בירושלים ובסביבתה בתקופת בית הורדוס., קתדרה - לתולדות ארץ-ישראל ויישובה. ירושלים, 1970
↑  מערת קבורת משפחת הורדוס האגדה בימין משה, באתר http://www.malon.co.il/ (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285536005171
ניק קוליוחין

| --- | --- |

ניק קוליוחין, פראג בירת צ'כיה, יולי 2008
 לידה:  7 בנובמבר 1983 (בן 41) מוסקבה, רוסיה
 מדינה:  ישראל ישראל רוסיה רוסיה
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב, ניסן נתיב, כותרת (בית ספר)
 עיסוק:  תחקירן, צלם, עיתונאי
 מעסיק:  שינחואה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  nickkolyohin
ניק קוליוחין (ברוסית: Никита Валерьевич Кулюхин או Ник Колехин‏; נולד ב-7 בנובמבר 1983) הוא עיתונאי ישראלי. כתב מגזין וצלם בסוכנות הידיעות שינחואה, מאז שנת 2018. עד ראשית 2016 שימש כתב לענייני איכות הסביבה, מדע וטכנולוגיה של חדשות 10 ועוזר לעורך מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10. בשנים 2011–2012 היה דובר של יחידת סמך במשרד ראש ממשלה תחת בנימין נתניהו. ב-2018 נחשף בעין השביעית שקוליוחין מפרסם כתבות בכלי תקשורת ישראליים עבור כלי תקשורת ישראליים אחרים שמעוניינים בכתבה ממומנת בלי להיחשף כמממני הכתבות. בפברואר 2024 נחשף שסדרת כתבות וראיונות פרו-רוסיים במימון ובשליחות גוף רוסי פורסמו באתר וואלה ובעיתון הג'רוזלם פוסט, שניהם בקבוצת התקשורת של אלי עזור כאשר קוליוחין היה העיתונאי שחתום על הכתבות. ביולי של אותה שנה פורסם שגם ערוץ 13 שיתפו פעולה עם הגוף הרוסי ובחרו בניק קוליוחין להיות הפרזנטור של סדרת הכתבות שפרסם הערוץ בבעלות לן בלווטניק.
ביוגרפיה

קוליוחין נולד בשנת 1983 במוסקבה. בשנת 1992 עלה עם משפחתו לישראל. שירת בצה״ל ביחידת יהל"ם. לאחר השחרור מצה"ל נרשם בשנת 2007 ללימודי תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב וללימודי עיתונאות בבית הספר לעיתונות כותרת. במהלך לימודיו השתלב בעולם התקשורת, תחילה בערוץ 2 ולאחר מכן בערוץ 10.
בשנים 2008–2010 עבד ב"רשת", זכיינית ערוץ 2, בתפקידי תוכן ועריכה. בין היתר יצא לשטח להכין כתבות עבור התוכנית "אנשי היום". היה כתב ספורט באתר ONE ובמשך תקופה קצרה שימש כתחקירן בחדשות השבת של ערוץ 10. בשנים 2010–2011 היה כתב טלוויזיה בחדשות HOT באזור המרכז ששודרו בערוץ 3. בשנים 2011–2012 עבד במשרד ראש הממשלה, שם שימש כדובר של סגנית שר ושל יחידת סמך שאחראית על ניצולי השואה והאזרחים הוותיקים.
בשנת 2012 חזר לחדשות ערוץ 10 בתפקיד כתב שטח, תחילה בדסק הפוליטי ולאחר מכן בדסק הפלילי.
החל משנת 2014 החל במקביל גם לעשות משמרות של עוזר עורך המהדורה המרכזית של הערוץ 10, ובתחילת שנת 2015 קיבל מינוי של כתב לענייני איכות הסביבה ומדע של ערוץ 10. בשנת 2016 פוטר קוליוחין מעבודתו בערוץ 10. בשנת 2018 קוליוחין החל להכין כתבות באנגלית לסוכנות הידיעות הבינלאומית הגדולה בעולם שינחואה שמשמשת ככלי התקשורת הרשמי של סין.
ביוגרפיה > פרסומים עיתונאיים עיקריים

במהלך עבודתו בחדשות ערוץ 10, השיג ראיון עם בת הערובה שניצלה ממסע הרצח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע.
בחודש מרץ של שנת 2014 טס לאיסטנבול שבטורקיה. חדר בזהות בדויה לבית חולים שבו פעלה רשת בינלאומית לסחר באיברים, הרשת פיתתה נערות בנות 18 מישראל להגיע לטורקיה על מנת לקצור את האיברים שלהן תמורת עשרות אלפי שקלים. קוליוחין תיעד את אנשי המאפיה בבית החולים. החומרים ששודרו במהדורה המרכזית של ערוץ 10, ולאחר מכן האינטרפול עצר את סוחרי האיברים והם נידונו למאסר.
בחודש יולי של שנת 2015 שודרו לאורך שבוע שלם במהדורה המרכזית של ערוץ 10 כתבות של קוליוחין, בהן הוצג תיעוד בלעדי שהוא הביא ממשחטת העופות של זוגלובק ביישוב שלומי. בתיעוד נראו העובדים מתעללים בצורה אכזרית בעופות שמיועדים לשחיטה. בעקבות התחקיר משרד החקלאות סגר את המשחטה באופן זמני, והקים מרכז בקרה ופיקוח ארצי, במסגרתו יותקנו מצלמות בקרה בכל המשחטות ובתי המטבחיים בישראל.
ב-2018 פרסם קוליוחין כתבה בערוץ 10 נגד המרכז לנפגעי כתות. הכתבה הורדה מהאתר לאחר מספר שעות עקב "טעות שנבעה מאי-הצגת התמונה המלאה... משהתבררו מספר פרטים אקוטיים לגביה, שלא נמסרו בתחילה".
החל מנובמבר 2023 כלי התקשורת וואלה! וג׳רוזלם פוסט פרסמו סדרת כתבות "העולם בוער עם העיתונאי הבינלאומי ניק קוליוחין" וראיונות עם מסרים שצריך לסיים את המלחמה בין רוסיה למערב מכיוון שיש בה רק מפסידים מכל הצדדים. בכתבות הוסתרה העובדה שהכתבות ממומנות על ידי ארגון רוסי שביקש מאתרי החדשות הישראליים לקדם את המסרים האלה.