stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משטרת ישראל
פעילות חינוכית – עדים במדים

משטרת ישראל מוציאה מזה שנים רבות משלחות של "עדים במדים". משלחת זו יוצאת לפולין כחלק ממסע למחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית אשר בהם נרצחו יהודים במהלך השואה. במהלך המסע השוטרים לוקחים חלק בהכנת הטקסים במחנות וביערות. השוטרים מכלל המחוזות והאגפים נוסעים במדי משטרת ישראל ולוקחים חלק רגשי וערכי.
לאחר שבמסגרת המסע הוצגה לחיילים דילמה לפיה ייתכן והם ייהפכו בעצם לנאצים. והדברים נחשפו בידי ארגון תורת לחימה תוחקרו הדברים וטופלו באופן אישי על ידי קצין חינוך ראשי תא"ל צבי פייראיזן.
ראו גם

דיני פניות ציבור בנושאים משטרתיים במשרדי מדינת ישראל
דרגות כוחות הביטחון וההצלה בישראל
המשמר האזרחי
משמר הגבול
משטרה
עיטורי משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר
מדי משטרת ישראל
חלקת המשטרה בהר הרצל
תזמורת משטרת ישראל
לקריאה נוספת

פנחס יחזקאלי, מבוא ללימודי משטרה ושיטור – היבטים היסטוריים, סוציולוגיים, פסיכולוגיים וארגוניים בעבודת המשטרה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, "אוניברסיטה משודרת", 2004
אראלה שדמי, ארץ מאובטחת: משטרה, שיטור ופוליטיקה של הביטחון האישי, תל אביב: קו אדום – הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012
אורי גופר וגיא בן-פורת (עורכים), שיטור בחברה משוסעת, חיפה: הוצאת פרדס, 2013
גיא בן-פורת ויאיר יאסן, חשודים מיידיים: מיעוטים, משטרה ואזרחות בישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 2024
יאיר צפורי, שטר משטר משטרה, יהוד: אופיר ביכורים, 2014
עמיקם הרפז ומרים גולן, משפט ושיטור: זכויות אדם וסמכויות משטרה, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2018
נעמי לבנקרון (עורכת), משטרה והיסטוריה(הקישור אינו פעיל, 24.9.2024), גיליון מס' 1, 2019
יוסי המי, לשכה 06 – חקירתו של אדולף אייכמן במשטרת ישראל, הוצאת משטרת ישראל, 2020
אסמאעיל אל-ע'ול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1997 שאטי, מדינה פלסטינית 
 פטירה:  31 ביולי 2024 (בגיל 27) שאטי, מדינה פלסטינית 
 שם לידה:  إسماعيل ماهر خميس الغول 
 מקום קבורה:  עזה 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 השכלה:  תואר ראשון בעיתונאות מהאוניברסיטה האסלאמית בעזה
 תקופת הפעילות:  מ-אוקטובר 2023
 מעסיק:  אל-ג'זירה
 תחום סיקור:  מלחמת חרבות ברזל
 מספר צאצאים:  1 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  ismail_gh2
 
אסמאעיל מאהר ח'מיס אל-ע'ול (בערבית: إسماعيل ماهر خميس الغول; 14 בינואר 1997 – 31 ביולי 2024) היה מחבל ועיתונאי פלסטיני וכתב של רשת אל-ג'זירה בעזה. הוא נחשב לאחד העיתונאים הבולטים שסיקרו את מלחמת חרבות ברזל.
ב-31 ביולי 2024 הוא נהרג בתקיפה של חיל האוויר הישראלי במחנה הפליטים שאטי בעזה, יחד עם הצלם ראמי א-ריפי, זמן קצר לאחר שסיקרו את ההתנקשות באסמאעיל הנייה בטהראן. לדברי דובר צה"ל, אל-ע'ול היה מחבל ביחידת הנוח'בה של חמאס ולקח חלק בטבח 7 באוקטובר. רשת אל-ג'זירה דחתה את הטענות.
קריירה מקצועית > תחילת דרכו

אסמאעיל אל-ע'ול קיבל תואר ראשון בעיתונאות מהאוניברסיטה האסלאמית בעזה, והחל את עבודתו בתחום העיתונות המודפסת ככתב בעיתונים המקומיים אל-רסלה ופלסטין.
קריירה מקצועית > אל-ג'זירה

עם תחילת טבח שבעה באוקטובר, והלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל שהחלה בעקבותיה, חתם אסמאעיל על חוזה עם ערוץ אל-ג'זירה הקטרי בחודש נובמבר 2023. הוא התחיל בדיווח חדשות באמצעות שיחות טלפון מעזה, לפני שהחל להכין דיווחים בטלוויזיה, ולאחר מכן, עם חלוף השבועות, החל להופיע בשידורים חיים מלב העיר עזה ומאזורי הצפון.
הוא נעצר בבוקר יום שני, 18 במרץ 2024, על ידי כוחות צה"ל, יחד עם עשרות אחרים, במהלך מבצע ניתוח מקומי. לאחר 12 שעות של חקירה הוא שוחרר. לטענתו, החיילים תקפו אותו. ארגון "עיתונאים ללא גבולות" דיווח כי הוא הוכה וציודו הושמד.
איסמעיל המשיך להופיע ככתב הראשי של הערוץ הקטארי והופיע על המסך שלו כמעט מדי יום בסיקור ישיר.
ב-29 במרץ 2024, במהלך המלחמה, איבד אסמאעיל את אחיו ח'אלד בהפצצה ישראלית על דירה בה שהה.
קריירה מקצועית > חמאס

בהודעת דובר צה"ל נאמר כי אסמאעיל אל-ע'ול היה חבר בזרוע הצבאית של חמאס ומחבל נוח'בה שלקח חלק בטבח שבעה באוקטובר. בהודעה נמסר כי כחלק מתפקידו בזרוע הצבאית הדריך אחרים כיצד לתעד את הלחימה, ולקח חלק פעיל בתיעוד והפצת סרטוני פיגועים נגד כוחות צה"ל.
אל-ג'זירה דחתה את הטענות הישראליות בדבר מעורבותו בפעילות טרור, שלדבריה הן "חסרות בסיס" והוצגו ללא שום הוכחות.
היא טענה שאל-ע'ול נעצר על ידי צה"ל במבצע ניתוח מקומי במרץ 2024 ושוחרר באותו חודש, מה שלדבריה מפריך את דברי צה"ל.
ב-3 באוגוסט 2024 הציג צה"ל מסמך מחשב של חמאס שנתפס בפעילות צבאית-מודיעינית, ובו רשימה של אלפי פעילי חמאס. המסמך מתוארך ל-2021 ובו מופיע אל-ע'ול בתפקיד הנדסאי בחטיבת עזה של הזרוע הצבאית של חמאס.
הריגתו

ב-31 ביולי 2024 עלה אסמאעיל לשידור ב"אל-ג'זירה" בחדשות הצהריים, שם הופיע מול ביתו ההרוס של אסמאעיל הנייה במחנה הפליטים שאטי, וסיקר את תחושותיהם של תושבי עזה ותגובותיהם למשמע החדשות על ההתנקשות באסמאעיל הנייה בטהראן. סמוך לשעה 17:00 תקף חיל האוויר הישראלי ליד ביתו של הנייה. אסמאעיל ומלווהו הצלם ניסו להימלט במכוניתם, אך הכטב"ם הישראלי איתר אותם ותקף אותם.
חיים אישיים

אסמאעיל היה נשוי. לו ולאשתו הייתה בת אחת.
הערות שוליים

1 2   חוסל מחבל נוח'בה שלקח חלק בטבח 7 באוקטובר ובתיעוד סרטוני פיגועים, באתר צה"ל, 2 באוגוסט 2024
1 2 3  Al Jazeera Staff, Al Jazeera refutes ‘baseless’ Israeli allegations against Ismail al-Ghoul, Al Jazeera, ‏2 באוגוסט 2024
1 2  אמיר בוחבוט‏, המסמך שחושף: "העיתונאי" שחוסל היה מחבל נוחבה בחמאס, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2024
1 2  9 وجوه بارزة من غزة حملت على عواتقها نقل الحقيقة رغم التهديدات, אל-ג'זירה, ‏16 בדצמבר 2023 (בערבית)
↑  ynet, אל-ג'זירה טענה: עיתונאי נהרג בעזה. צה"ל: זה מחבל נוחבה שהשתתף ב-7/10, באתר ynet, 2 באוגוסט 2024
↑  Witnesses: IDF assaulted, detained Al Jazeera journalist in hospital raid - Committee to Protect Journalists, Committee to Protect Journalists, ‏18 במרץ 2024
↑   ציוץ של RSF ברשת החברתית אקס (טוויטר), 18 במרץ 2024
↑   Al Jazeera correspondent finds brother’s body in Gaza, סרטון בערוץ "Al Jazeera English", באתר יוטיוב (אורך: 00:40)
↑  Al Jazeera journalist and cameraman killed in Gaza strike, וושינגטון פוסט, ‏1 באוגוסט 2024 (באנגלית)
↑   ציוץ של צבא ההגנה לישראל ברשת החברתית אקס (טוויטר), 1 באוגוסט 2024
↑  Reuters, Israel kills an Al Jazeera journalist and says, without evidence, he was a Hamas operative, ‏2 באוגוסט 2024
↑   נחשפה מעורבותו הצבאית של מחבל נוח'בה כעיתונאי באלג'זירה, באתר צה"ל, 3 באוגוסט 2024.
↑  שחר קליימן, דיווח: עיתונאי "אל-ג'זירה" נהרג בתקיפה ישראלית סמוך לביתו ההרוס של איסמעיל הנייה בעזה, באתר ישראל היום, 31 ביולי 2024
↑  حنان كشك, إسماعيل الغول.. قصة كفاح مراسل «الجزيرة» الذي اغتالته رصاصات الكيان الصهيوني غدرًا, بوابة الحرية, ‏31 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1337768669  VIAF: 3109172278363212660001   WorldCat (עם VIAF): 3109172278363212660001
פתח שריף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 מחנה הפליטים אל-בס, צור, דרום לבנון
 נהרג:  29 בספטמבר 2024  (בגיל 55 בערך) מחנה הפליטים אל-בס, צור, דרום לבנון
 מדינה:  לבנון לבנון
 כינוי:  אבו אל-אמין
 השכלה:  האוניברסיטה הערבית של ביירות (אנ')
 השתייכות:  חמאס חמאס  אונר"א
 תפקידים בשירות
 מפקד חמאס בלבנון
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר התאחדות המורים של אונר"א  מנהל בית הספר "דיר יאסין" בלבנון
פתח שריף אבו אל-אמין (בערבית: فتح شريف ابو الامين; 1969 – 29 בספטמבר 2024) היה מפקד חמאס בלבנון וכן חבר התנועה בחו"ל. היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א ומנהל בית הספר "דיר יאסין" של אונר"א בלבנון. הוא נהרג ב-29 בספטמבר 2024 בתקיפת חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע חיצי הצפון יחד עם אשתו, בנו ובתו, במחנה הפליטים אל-בס שבנפת צור בדרום לבנון.
ביוגרפיה

לצד היותו מפקד תנועת החמאס בלבנון, פתח שריף היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א בלבנון. במרץ 2024 אונר"א בלבנון הודיעה על השעייתו מתפקידו כמורה מטעם הסוכנות, בעקבות מה שתואר כ"הפרת הנהלים" של הסוכנות, לאחר שהילל את טבח 7 באוקטובר. הוא הושעה למשך שלושה חודשים. בעקבות השעייתו נערכה הפגנה של עשרות פעילים נגד ההחלטה, מול משרדי אונר"א בביירות, ובעקבות לחצים של ארגונים איסלאמיים הוא הושב לעבודתו.
על פי דובר צה"ל: "שריף היה אמון על תיאום הפעילות של חמאס מלבנון מול גורמי חזבאללה, וכן היה אחראי על מאמצי ההתעצמות של הארגון בלבנון בתחום גיוס פעילים ורכש אמצעי לחימה. שריף הוביל את מאמצי בניין הכוח של חמאס בלבנון ופעל לקדם את האינטרסים של חמאס בזירה, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה צבאית".
מחוז דרום לבנון הוא אזור הפעילות העיקרי של שלוחת חמאס בדרום לבנון, ופעיליה אחראים משם למרבית הירי לנהריה והקריות.
ביוגרפיה > מותו

ב-29 בספטמבר 2024, במסגרת מבצע חיצי הצפון של חיל האוויר הישראלי, הוא נהרג בסיכול ממוקד יחד עם אשתו, בנו ובתו במחנה הפליטים אל-בס בנפת צור שבמחוז דרום לבנון. התאחדות המורים בלבנון פרסמה הצהרה בעקבות מותו, בה נכתב כי הוא "מת כשהיד למען תמיכה בסוגיה הפלסטינית הצודקת שלמענה חי. אנחנו מתחייבים בפני השהיד הגיבור שלנו שנקיים את הברית ונמשיך בדרכו".
הערות שוליים

↑  الجزيرة نت, إسرائيل تغتال قائد حماس بلبنان و3 من الجبهة الشعبية, الجزيرة نت, ‏30 בספטמבר 2024
↑  מדינת ישראל, הקשר בין אונר"א לחמאס, ‏30/9/24 (באנגלית)
↑  עינב חלבי, יואב זיתון, ליאור בן ארי, התפקיד הכפול, והחיסול: מנהיג חמאס בלבנון נהרג בתקיפה ישראלית, באתר ynet, 30 בספטמבר 2024
↑  שחר קליימן, חמאס: מפקד שלוחת הארגון בלבנון חוסל בתקיפת צה"ל, באתר ישראל היום, 30 בספטמבר 2024
↑   יומן המלחמה - 30/09, באתר צה"ל, 30 בספטמבר 2024
↑  אלי קליין, הבכיר שחוסל הלילה: יו"ר ארגון המורים של אונר"א ומפקד חמאס, באתר בחדרי חרדים, 30 בספטמבר 2024
↑  אבי אשכנזי, ‏דיווחים על פיצוץ בניין בביירות; מפקד חמאס בלבנון חוסל בדרום המדינה, באתר מעריב אונליין, 30 בספטמבר 2024
↑  ספיר ליפקין, ‏איש אונר"א ומפקד חמאס בלבנון: מה שידוע על המחוסל באזור צור, באתר ‏מאקו‏, 30 בספטמבר 2024
חסן שאטרי

| --- | --- |

 לידה:  1955 סמנאן, איראן 
 נהרג:  פברואר 2013 (בגיל 58 בערך) 
 מדינה:  איראן 
 מספר צאצאים:  4 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 
הלווייתו בטהרן
חסן שאטרי (בפרסית: حسن شاطری, נהרג ב-12 בפברואר 2013), הידוע גם בשם חסאם ח'וש נויס, היה גנרל בדרגת "סרדאר", המקבילה לדרגת אלוף, במשמרות המהפכה האסלאמית של איראן.
ביוגרפיה

שאטרי השתתף במלחמת איראן–עיראק בה שירת ביחידה מובחרת של משמרות המהפכה האסלאמית ונחשב ללוחם ולקצין מעולה. ב-2001 עזר לבסס את התשתית האיראנית באפגניסטן לאחר נפילת הטליבאן. בשנת 2005 שמו עלה בהקשר של תכנון חיסול ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי.
בשנת 2006 הוא נשלח ללבנון על מנת לשקם את הנזקים שנגרמו למדינה בעקבות מלחמת לבנון השנייה, ובין היתר עסק בשיקום הכוח הצבאי של חזבאללה. לאחר חיסולו של עימאד מורנייה בשנת 2008, חשיבותו עלתה, ולמעשה הוא שימש כמפקד משמרות המהפכה בלבנון.
שאטרי אף לקח חלק בסיוע לכוחותיו של בשאר אל-אסד במלחמה כנגד הצבא הסורי החופשי במלחמת האזרחים בסוריה ועזר להקים כוחות מיוחדים שילחמו יחד עם צבא אסד.
בפברואר 2013 דווח כי הוא נהרג. תחילה היו דיווחים סותרים באשר לדרך בה הוא נהרג: דיווח אחד הצביע על כך שהוא נהרג בדרכו מדמשק לביירות על ידי מארב של המורדים, ואילו דיווח אחר ציין כי נהרג בתקיפה האווירית על משלוח הנשק לחזבאללה במחוז ריף דמשק. ב-24 בפברואר 2013 דווח על ידי הסאנדיי טיימס הבריטי כי שאטרי נהרג בהפצצת השיירה שיוחסה לחיל האוויר הישראלי וכי שלטונות איראן ניסו לטשטש את העובדה הזאת.
חיים אישיים

שאטרי היה בן 58 במותו, נשוי ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  התמנון מטהרן: פרופיל הגנרל הבכיר שחוסל, באתר nrg
↑  אליאור לוי, הבכיר האיראני שחוסל בלבנון נקבר בטהרן, באתר ynet, 14 בפברואר 2013
↑  משה חי הגיגת ויוסי מלמן‏, המהנדס האירני שחוסל "היה כמו מורנייה", באתר וואלה, 14 בפברואר 2013
↑  דיווח: "הגנרל האירני נהרג בתקיפת צה"ל בסוריה"
מואב ורדי

| --- | --- |

ורדי, 2013
 לידה:  1974 (בן 51 בערך) דגניה א, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  עיתונות
 מעסיק:  כאן 11 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  325624077626907
 טוויטר (X):  MoavVardi
 
מוֹאָב ורדי (נולד ב-1974) הוא עיתונאי ישראלי ועורך חדשות החוץ של כאן חדשות. הוא מגיש את "חדשות שישי" בכאן 11, לאחר שבשנים 2017–2023 הגיש את מגזין החוץ "העולם היום".
ביוגרפיה

ורדי נולד בדגניה א' והוא נין לחיותה ויוסף בוסל, ממקימי הקבוצה. אביו הוא יוסי ורדי, ששימש בעבר ראש המועצה האזורית עמק הירדן.
בשירותו הצבאי שימש קצין מודיעין.
למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב, אך בחר לעסוק בתקשורת. עבד בטלוויזיה החינוכית, לאחר מכן בחדשות 2, ומשם עבר לחדשות 10 בערוץ 10. הוא עבד כתחקירן, ולאחר מכן ככתב בתוכנית "המקור" בהנחיית עופר שלח ורביב דרוקר.
בסוף שנת 2011 נשלח ורדי לסקר את ההפגנות במצרים, נחקר על ידי משטרת קהיר, וחזר לישראל ב-1 בפברואר 2012.
בשנת 2015 היה אחד מחמישה עשר כתבים מדיניים ששלחו לראש ממשלת ישראל ושר התקשורת, בנימין נתניהו, גילוי דעת במחאה על הסעיף המגביל את החופש העיתונאי ברשות השידור.
ב-13 בספטמבר 2017 הודיע תאגיד השידור הישראלי על הצטרפותו של ורדי לתאגיד. ורדי משמש מאז כראש תחום חדשות חוץ ב"כאן". בחודשים נובמבר-דצמבר 2017 הגיש את "חדשות הלילה" בערוץ כאן 11, כשהחליף את רומי נוימרק. ב-28 בדצמבר 2017 החל להגיש מדי יום את "העולם היום", מגזין החוץ של הערוץ, שהחליפה את התוכנית "שבע אקטואלי".
לאחר שהגיש את התוכנית מספר פעמים בתור מחליף, ב-29 במרץ 2023 פורסם שיגיש את "חדשות שישי", המהדורה המרכזית של תאגיד השידור הישראלי בימי שישי, באופן קבוע, במקומה של גאולה אבן-סער שפרשה מתפקידה. עקב כך חדל מלהגיש את "העולם היום". מיכל רשף ויואב זהבי החליפו אותו בהגשתה.
הערות שוליים

↑  מואב ורדי, ראש תחום החוץ בתאגיד, יגיש באופן קבוע את מהדורת חדשות שישי בכאן 11, באתר Twitter
↑  נחמן גלבוע, מפקד דורות: שושלת בוסל: משפחת בוסל, דגניה א', מתוך "הזמן הירוק", ב"אתר הקיבוצים", 7 באוקטובר 2010; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is"
↑  כתב ערוץ 10 נחקר במצרים ושב לארץ מחשש לפגיעה בחייו, באתר הארץ, 2 בפברואר 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏הכתבים המדיניים לנתניהו: אל תפגע בחופש העיתונאי, באתר גלובס, 3 בספטמבר 2015
↑  אלכסנדר כץ, עוד עזיבה בערוץ 10: מואב ורדי מצטרך לתאגיד "כאן", באתר אייס, 13 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406442805171  VIAF: 67156675126733582808   WorldCat (עם VIAF): 67156675126733582808 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראפע סלאמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נהרג:  13 ביולי 2024 אל-מוואסי, ח'אן יונס (נפה), רצועת עזה
 כינוי:  אבו סלאח
 השתייכות:    חמאס  גדודי עז א-דין אל-קסאם 
 תקופת הפעילות:  העשור של 1990 – 2024 
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד ח'אן יונס-קרארה (תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 – 2016) מפקד חטיבת העיר ח'אן יונס (2016 – 2024)
 פעולות ומבצעים
 הפיגוע בכרם שלום  המהומות בישראל (2021)  מלחמת חרבות ברזל 
 
ראפע סלאמה (בערבית: رافع سلامة; ? – 13 ביולי 2024), הידוע גם בכינויו אבו סלאח, היה טרוריסט פלסטיני, מפקד חטיבת ח'אן יונס בזרוע הצבאית של חמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם.
הוא ניצל פעם אחת מחיסול אך חוסל לבסוף על ידי חיל האוויר הישראלי ב־13 ביולי 2024, במהלך ההתנקשות במוחמד דף, במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
ביוגרפיה

לפני שהצטרף לחמאס, עבד סלאמה במשרה בכירה בבית הספר "אל-חוראני" במחנה הפליטים ח'אן יונס, שהוא אחד מבתי הספר שמפעיל אונר"א ברצועת עזה.
הוא הצטרף לשורות חמאס בתחילת שנות ה-90 והוצב בדרגת פיקוד בחטיבת ח'אן יונס של גדודי עז א-דין אל-קסאם. מאז תחילת שנות ה-2000 יזם סלאמה מספר רב של פיגועי טרור. הוא היה מעורב בחטיפת גלעד שליט. אחד הפיגועים הראשונים שיזם היה שילוח מחבלים למארב באזור סופה באוקטובר 2007.
לאורך השנים היה מפקד גדוד קרארה בחטיבת ח'אן יונס, ובשנת 2016 מונה למפקד החטיבה, במקומו של מוחמד סנוואר שפיקד עליה עד אז. הוא ניהל את מוקד הלחימה המרכזי תחת פיקודו של מוחמד דף. תחתיו פעלו לפחות ארבעה מפקדי גדודים.
ב-31 בדצמבר 2008, במהלך מבצע עופרת יצוקה, הופצץ ביתו של סלאמה. ב-2012, במהלך מבצע עמוד ענן, מזל"ט ישראלי תקף שוב את ביתו בח'אן יונס. על פי דיווחים פלסטיניים, ביתו הופצץ שוב מספר ימים לפני סיום מבצע צוק איתן. ב-12 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, ביתו הופצץ שוב. בסך הכול הופצץ ביתו כ-7 פעמים.
בכרוז שפרסם צה"ל בנובמבר 2023 הוצע על ראשו של סלאמה פרס של 700,000 דולר. בכרוז נוסף שפרסם צה"ל בדצמבר ברצועת עזה, ובו הציע פרס על בכירי חמאס, הופיע ראפע סלאמה במקום השלישי, כאשר על ראשו הוצע פרס כספי של 200,000 דולר.
הוא חוסל על ידי חיל האוויר הישראלי ב־13 ביולי 2024 במסגרת ההתנקשות במוחמד דף, וב-30 בינואר 2025 עם הסכם ישראל-חמאס, דובר ארגון הטרור חמאס אבו עוביידה אישר את חיסולו של סלאמה.
משפחתו

אימו, רחימה סלאמה אבו שמאלה, נהרגה לטענת הפלסטינים מאש צה"ל במהלך אחד הניסיונות לחסלו. היא הייתה אחותו של ג'וואד אבו שמאלה, חבר בלשכה המדינית של חמאס, שחוסל בתחילת מלחמת חרבות ברזל.
אביו נעצר במהלך מלחמת חרבות ברזל, בתחילת פברואר 2024.
כמו כן, בניו, סעיד וחסאם סלאמה נהרגו בח'אן יונס במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ראו גם

סיכולים ממוקדים במלחמת חרבות ברזל
הערות שוליים

↑  צה"ל ושב"כ מאשרים: מפקד חטיבת ח'אן יונס חוסל, באתר מעריב אונליין, 14 ביולי 2024
1 2   חוסל מפקד חטיבת ח'אן יונס של חמאס, באתר צה"ל, 14 ביולי 2024
↑  מבוקשים: חמאס, באתר מאקו
1 2  דורון פסקין, מי זה ראפע סלאמה?, באתר טלגרם, ‏16 בדצמבר 2023
↑  IDF confirms Khan Yunis Brigade commander Rafa’a Salameh killed in targeted strike, באתר jpost
↑  יואב זיתון, מח"ט חאן יונס חוסל, גורל דף עוד לא ברור - ובית החולים ברצועה הפך ליעד מבוצר, באתר ynet, 14 ביולי 2024
↑  Daniel Ackerman, Hamas’s Top Terrorist Leadership, FDD, ‏10 בינואר 2024 (באנגלית)
↑  מבצע "עופרת יצוקה" - עדכון מספר 5, באתר מרכז המידע למודיעין וטרור, ‏1 בינואר 2009
↑  ניר יהב‏, דיווח: מזל"ט ישראלי תקף בית של בכיר חמאס בחאן יונס, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2012
↑   ציוץ של رضوان الأخرس ברשת החברתית אקס (טוויטר), 6 באוגוסט 2014 (בערבית)
↑  צה"ל, לפני זמן קצר, הותקפו בתיהם של מח"ט העיר עזה, באסם עיסא, מח"ט חאן יונס ראפע סאלמה וראש מערך המודיעין הצבאי של חמאס מוחמד יאזורי, באתר טוויטר, ‏12 במאי 2021
↑   ציוץ של عبدالرحمن ابراهيم ברשת החברתית אקס (טוויטר), 12 במאי 2021 (בערבית)
↑   ציוץ של אור פיאלקוב ברשת החברתית אקס (טוויטר), 9 בנובמבר 2023
↑  400 אלף דולר על סנוואר: ה"מחירון" על ראשם של בכירי חמאס נחשף, באתר מעריב אונליין, 14 בדצמבר 2023
↑  אלי קליין, מקורות בחמאס אישרו: ראפע סלאמה, מח"ט חאן יונס חוסל, באתר בחדרי חרדים, 14 ביולי 2024
↑  חוסל שר הכלכלה של חמאס ברצועת עזה, באתר ynet, 10 באוקטובר 2023
↑   צפו בעדכון דובר צה"ל, באתר צה"ל, 13 בפברואר 2024
↑  אור פיאלקוב, החמאס מודה שבניו של רפעא סאלמה, מח״ט חאן יונס בחמאס חוסלו על ידי צה״ל, באתר טוויטר, ‏22.1.2025
אסדרה

אסדרה (בלועזית: רגולציה) היא הסדרה של פעילויות שונות במדינה באמצעות חוקים, תקנות, כללים, צווים והוראות מנהל שונות והיא כלי מדיניות גנרי מרכזי. מטרתה של האסדרה היא הסדרה של מערך החיים הכולל במדינה, מן ההיבט של התנהגות תאגידים וארגונים המספקים שירותים ומוצרים לאזרחים, והיא קובעת את מידת המעורבות של רשויות המדינה בפעולותיהם של הגופים הפרטיים, במטרה להגן על האינטרסים הכלכליים והחברתיים במשק. העוסק באסדרה קרוי מאסדר (רגולטור).
מדינות שונות נבדלות זו מזו במודלים האסדרתיים. בחלקן, משרדי הממשלה תופסים נתח נכבד יותר, כגון בישראל, ובחלקן, רשויות שונות עצמאיות אחראיות למרבית האסדרה, כגון בארצות הברית. בישראל האסדרה מעוצבת, מופעלת ונאכפת על ידי רשויות מנהליות בהן:
משרדי הממשלה.
רשויות שונות (לדוגמה בישראל: הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, בנק ישראל, רשות ניירות ערך ועוד), הפועלות מכוח סמכות שהוענקה להן על ידי הרשות המחוקקת, ולהן גם מנגנוני פיקוח ואכיפה (רשויות פיקוח) למעקב שוטף אחר הציות לאסדרות.
במסגרת החלטת ממשלה, אומצה ההגדרה הבאה לאסדרה:
"חוק או תקנה בת פועל תחיקתי המהווה כלל התנהגות מחייב במסגרת פעילות כלכלית או חברתית, ושהוא בר אכיפה על ידי רשות מינהלית מוסמכת לפי דין"
ד"ר שרון ידין מגדירה רגולציה (אסדרה) כפעילות שיטתית של גוף מנהלי ברשות המבצעת של המדינה, לגיבוש וביצוע של מדיניות להכוונת שווקים, המקדמת אינטרס ציבורי, חברתי או כלכלי, כלפי גופים הפועלים בשוק או במגזר מסוים, באמצעות נורמות משפטיות כופות או וולונטריות, לצד הפעלתם של מערכי פיקוח לציות ויישומם של מנגנוני אכיפה. אסדרה זו ממוקדת לארגונים במשק – תאגידים או עסקים – ואינה ממוענת ישירות ליחיד, הפרט. אסדרה זו כוללת הן פעולות ממשלתיות המקדמות מטרות כלכליות, כגון תיקון כשלי שוק, והן פעולות המקדמות מטרות חברתיות, כגון ההגנה על הבריאות. ההגדרה מדגישה את שלושת שלבי האסדרה: חקיקה, פיקוח ואכיפה, המתבצעים בידי המאסדרים (או בלעז "רגולטורים") למול הגופים המפוקחים.
כיום מקובל כי המונח אסדרה מתייחס בעיקר לרשות המבצעת ולרשויות פיקוח ואסדרה הפועלות במסגרתה (חלקן עצמאיות ללא יכולת התערבות קבועה של הממשלות), ופחות לרשות המחוקקת הנחשבת לקובעת "מדיניות על" או לרשות השופטת. קיימת מחלוקת בשאלה אם חוק נחשב נורמה משפטית המהווה אסדרה או שמא רק תקנות והוראות מנהל. כך או כך, חוקים רבים מתווים תשתית לפעילות אסדרתית שתתבצע על ידי פקידי המנהל, כגון באמצעות מערך רישוי, תקנות מסדירות, מערך פקחים וסמכויות אכיפה וענישה.
תאגידים רבים, בעיקר בענפים עתירי אסדרה, משקיעים רבות בהתאמת הייצור והמסחר לאסדרה בענף. השקעה זו כוללת אף גיוס עובדים שזהו תפקידם היחיד (משרות אסדרה), כגון סמנכ"ל אסדרה או אחראי קשרי ממשל. בישראל, בשנים האחרונות, נוצרו בתאגידים רבים משרות כאלו, שעיסוקן בהטמעת הציות לאסדרה ובפעולות להגמשתה לטובת התאגיד.
היסטוריה

ההיסטוריה של המונח המורחב של האסדרה התחיל עוד בימים קדומים והוא מצוי בכל הציוויליזציות העתיקות שקמו לפני האלף הראשון לפני הספירה: תרבות עמק האינדוס, סין, בבל ומצרים העתיקה. קביעה מפורשת ומודעת של סמכות הציבור לכפות אסדרה ולכפות אותה באמצעות עיצומים מצויה ומנוסחת בתוספתא "ורשאין בני העיר להתנות על השערים ועל המדות ועל שכר פועלין; רשאין לעשות קיצתן (=להטיל עיצומים על מפירי האסדרה)" (תוספתא, מסכת בבא מציעא, פרק י"א).
חוקים המגנים על הפרט ועל החברה התפתחו בעיקר בצורות שלטון מסודרות ופחות בשלטון מונרכי ודיקטטורי.
החל מסוף המאה השמונה עשרה, עם התפתחות המסחר בעולם והתפתחותם של תאגידים גדולים שהחלו לשלוט באמצעי ייצור רבים, תוך ניצול הכוח שצברו לניצול הפרט ולעמדות כוח מול המדינות, החלו להתפתח חוקים שעסקו בהסדרת חיי המסחר.
בחלק מהמדינות, בעיקר באירופה, ההסדרה נעשתה באמצעות הלאמה של שירותים חיוניים לאזרחים ו/ או בעלי ערך כלכלי רב ובחלק מהמדינות, בעיקר בארצות הברית, באמצעות חוקים שונים.
בבסיסה הנורמטיבי של התערבות המדינה הדמוקרטית בחיי אזרחיה ניצבת ריבונותם של האזרחים עצמם על מדינתם דרך נציגיהם הנבחרים. משמע, אלה האחרונים אינם אלא שלוחיהם של אלה הראשונים. שליחות זו מחייבת את השלטון – על כל רשויותיו וזרועותיו – בנאמנות לריבון.
החל מהמאה העשרים, בעיקר במדינות הדמוקרטיות, הולכת ומתפתחת ההבנה כי הממשלות אינן יכולות להיות גם הבעלים של נתח נכבד מהפעילות הכלכלית וגם להיות הגוף שמסדיר את החיים במדינה ואת הפעילות הכלכלית שבה.
ההתפתחות המואצת והמורכבת של הכלכלה במחצית השנייה של המאה העשרים ורמת החיים והמודעות של האזרחים לזכויותיהם, האיצו במידה רבה את תהליכים אלו.
מסוף המאה העשרים, הולכות ומתרבות המדינות המפקידות את הליכי האסדרה בידי גופים המתמחים בכך ובעלי ניסיון היכולים להתמודד בהצלחה מרובה יותר במורכבות חיי המסחר וזכויות האזרחים. משרדי הממשלה, שהנהלותיהם מתחלפות באופן תדיר, אינם מקצועיים לעיתים במידה הנדרשת ונותנים מענה אסדרתי באיחור למשק המתפתח, אלה עוסקים בעיקר בהתווית מדיניות כללית.
בחלק מהמדינות ישנו דגש עיקרי על הסדרת החיים הכלכליים ובאחרות הדגש הוא על הגנה על הפרט והמוסר החברתי.
האסדרה בישראל

התפתחות האסדרה בישראל לא קרתה תוך הליך מסודר ובחשיבה ארגונית כוללת. משנותיה הראשונות של המדינה מרבית אמצעי הייצור והשירותים החיוניים היו בבעלות הממשלה או ההסתדרות הכללית כארגון עובדים שהיה בעל זיקה לשלטון (או בבעלות משותפת של הממשלה וההסתדרות). (חשמל, מים, טלפון, מחצבים, בריאות, נמלים, בנייה – סולל בונה, בנקים – בנק הפועלים, תעשייה – כור, כלל ועוד).
התפתחות זו הביאה לחקיקה ולהקמת גופי רישוי ופיקוח בהתאם לצרכים שהתפתחו עם השנים ובהתאם לאילוצים פוליטיים באותה התקופה. כתוצאה מכך ניתן להבחין בחוסר אחידות בסמכויות משרדי הממשלה השונים ורשויות כפופות אליהם או עצמאיות בחלקן.
ישנם משרדי ממשלה המבצעים בעצמם את כל האסדרה בתחום פעילותם (בריאות, ביטחון), ישנם משרדים המבצעים אסדרה באופן כללי בלבד כאשר את הפונקציות המקצועיות והפיקוח ממלאות רשויות שונות הכפופות למשרד וישנם רשויות הנהנות מעצמאות כמעט מוחלטת ללא צורך באישור המשרד או השר (בנק ישראל, רשות ניירות ערך) וישנן רשויות שמרבית החלטותיהן ופעולותיהן דורשות את אישור המשרד או הממשלה.
החל משנות השמונים התגברה המגמה של התנתקות הממשלה מאמצעי הייצור והמסחר (הפרטה) ומעבר להסדרת הפעילות במדינה במגוון תחומים שיפורטו להלן, באמצעות מודל המכונה "המדינה הרגולטורית".
האסדרה משפיעה על מרבית מרקם החיים והמסחר. לדוגמה, הדלקת מתג התאורה בבית עובר מספר מעגלי אסדרה, החל מהחשמלאי שהתקין את מערכת החשמל בבית שמקבל רישיון מטעם משרד העבודה והרווחה. המשך בקביעת מחיר החשמל על ידי הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל, המשך בתקנות להגנה על איכות הסביבה בייצור החשמל, המשך בקביעת כללים (כולל מיסוי) על יבוא חומרי הגלם לייצור החשמל או למכירת זיכיון של המדינה למחצבים ועוד.
האסדרה בישראל > רובדי האסדרה בישראל

עד 2021 ניתן היה לחלק את האסדרה בישראל לשלושה רבדים עיקריים: אסדרה בחוק, אסדרה ממשלתית ואסדרה של רשויות שונות.
האסדרה בישראל > רובדי האסדרה בישראל > אסדרה בחוק

הרשות המחוקקת – הכנסת, קובעת את החוקים שיחולו במדינה. חלק מהחוקים הם ספציפיים ויורדים לפרטי ביצוע החוק. לדוגמה, חוק שעות עבודה ומנוחה הבא להגן על זכויות העובדים או חוק ביטוח בריאות ממלכתי המסדיר לפרטים את אחריות קופות החולים למתן שירותי בריאות.
חלק מהחוקים הם חוקים כלליים, המסמיכים את השר הממונה או גוף אחר להתקין תקנות מכוח החוק שאושר. לדוגמה, חוק התחרות הכלכלית, המעניק מרחב שיקולים והכרעות רב לממונה על ההגבלים העסקיים. "הממונה רשאי, באישור הוועדה, לקבוע כללים לסוגי הסדרים כובלים אשר צדדים להם יהיו פטורים מקבלת אישור בית הדין" (סעיף 15א').
כיום, ישנה מגמה ההולכת וגוברת של חקיקת חוקים כלליים יותר הכוללים הוראות עיקריות המביאות את כוונת המחוקק ומסמיכות את השרים או את הרשויות השונות לקבוע תקנות ספציפיות. מגמה זו היא לאור העובדה כי המחוקקים ערים לכך שקצב ההתפתחות של מרקם החיים והמסחר מהירים מאוד ושינוי חקיקה ראשית אורך זמן רב ותלוי במשתנים פוליטיים רבים, דבר שעשוי לעקר את החוק.
עם זאת, בחוקים להם השפעה ישירה על הכנסות או הוצאות המדינה, או בחוקים להם השפעה על שירותים חיוניים, קובע המחוקק כי התקנת תקנות או שינויים מסוימים יהיו באישורו או באישור אחת מוועדות הכנסת. לדוגמה, מתן הנחות במס על פי תקנות לפקודת מס הכנסה דורש את אישור ועדת הכספים. בסעיף 9ג' לחוק התגוננות אזרחית נקבע כי רק הממשלה מוסמכת לאשר הכרזה על מצב חירום.
מרבית החוקים המתקבלים בכנסת הם חוקים ביוזמת הממשלה.