stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארון גונארסון
קריירת מועדונים > קובנטרי סיטי

גונארסון בן ה-19 חתם על חוזה ל-3 שנים בקבוצת הצ'מפיונשיפ האנגלית קובנטרי סיטי ב-17 ביוני 2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הפתיחה של עונת 2008/2009 נגד נוריץ' סיטי, אותו ניצחה הקבוצה 0–2. גונארסון כבש את שער הבכורה שלו בקריירה ב-14 בפברואר 2009 במשחק במסגרת גביע ה-FA נגד קבוצת הפרמייר ליג בלקברן רוברס. במהלך העונה התעניינו מספר קבוצות מהפרמייר ליג בשחקן הצעיר, דבר שהוביל את הקבוצה להציע לו (ביחד עם מספר שחקנים נוספים) הצעה משופרת יותר ב-12 במרץ, זאת על מנת להשאירו בקבוצה. ב-7 באפריל הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה נגד קריסטל פאלאס. בסיום עונתו הראשונה בקובנטרי סיטי נבחר גונארסון ל"שחקן השנה" (Player of the Year) וזכה ב"מגן הקהילה" (Community Award) מקבוצתו ומאוהדיה.
בתחילת עונתו השנייה בקובנטרי סיטי (עונת 2009/2010) בחר גונארסון להחליף את מספר החולצה שלו מ-12 ל-17, זאת כדי להתאימו למספרו של אחיו שחקן הכדוריד. במהלך העונה המשיך גונארסון לשמש כבורג חשוב בקבוצתו, כאשר רשם 42 הופעות וכבש שער אחד נגד מידלסברו.
את עונת 2010/2011 פתחה קובנטרי בסערה עם 7 נקודות מ-9 אפשריות בשלושת המשחקים הראשונים, ונראיתה כמועמדת לגיטימית לסיים את העונה במשחקי הפלייאוף. גונארסון כבש את שערו הראשון בהפסדה של קבוצתו לעולה החדשה מילוול 3-1 ב-28 באוגוסט במחזור הרביעי. ב-25 בספטמבר 2010 כבש גונארסון את שערו הראשון במגרשה הביתי של קבוצתו בריקו ארנה נגד פרסטון נורת' אנד. שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע בפעם הראשונה שני שערים בשני משחקים רצופים, נגד דונקסטר רוברס בניצחון קבוצתו 2-1.
אף על פי שהביע את רצונו להישאר בקבוצה, לאחר משא ומתן לא הושגה הבנה בין סוכנו לבין קובנטרי סיטי והוא עזב את הקבוצה לאחר שתם חוזהו בן השלוש שנים, וחתם בקבוצת קארדיף סיטי.
קריירת מועדונים > קארדיף סיטי

ב-8 ביולי 2011 חתם גונארסון בן ה-22 בקבוצתו החדשה קארדיף סיטי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקארדיף ב-7 באוגוסט בניצחון 1-0 נגד וסטהאם יונייטד. במשחקו השני נגד בריסטול סיטי נפצע גונארסון בקרסול אבל חזר לשחק מיד לאחר פגרת הנבחרות (ספטמבר 2011) ב-10 בספטמבר נגד דונקסטר רוברס. שישה שבועות לאחר מכן הבקיע גורנארסון צמד בניצחון קבוצתו 3–5 נגד בארנסלי, וזכה לראשונה בתואר "שחקן המשחק" (Man-of-the-Match Award).
גונארסון שיחק בגמר הגביע הפוטבול ליג 2012 באצטדיון ומבלי, כאשר קארדיף סיטי הפסידה 3-2 בפנדלים נגד קבוצת הפריימר ליג ליברפול, לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 2-2 לאחר 120 דקות.
ב-25 באוגוסט 2013 כבש את שערו הראשון בפריימר ליג, בניצחון 2–3 נגד מנצ'סטר סיטי. ביוני 2015 חתם גונארסון על חוזה חדש בקארדיף סיטי עד קיץ 2018.
הערות שוליים

↑  קובנטרי החתימה את גונארסון, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-17 ביוני 2008.
↑  בלקברן 2-2 קובנטרי, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-14 בפברואר 2009.
↑  קובנטרי הציעה הצעה חדשה להול, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-12 במרץ 2009.
↑  קריסטל פאלאס 1-1 קובנטרי, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-7 באפריל 2009.
↑  גונארסון זכה בפרסי "סקאיי בלוז", כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-5 במאי 2009.
↑  מילוול 1–3 קובנטרי, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-28 באוגוסט 2010.
↑  קובנטרי 1–2 פרסטון, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-25 בספטמבר 2010.
↑  קובנטרי 1–2 דונקסטר, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-28 בספטמבר 2010.
↑  קארדיף מציגה את שחקנה החדש גונארסון, כתבה אתר הקבוצה מ-8 ביולי 2008.
↑  קארדיף 1–2 מנצ'סטר סיטי, כתבה מאתר ה-BBC Sport מ-28 בספטמבר 2010.
| נבחרת איסלנד – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 הייקסון •  4 הרמנסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגת'ורסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 כריסטינסון • 13 יונסון •  14 אאורנסון • 15 בדוורסון • 16 סיגוריונסון • 17 גונארסון • 18 ביארנסון • 19 מגנוסון • 20 הלפרדסון • 21 טרוסטאסון • 22 גודיונסן • 23 סקולאסון • מאמן: לאגרבק & האלגרימסון |  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 הייקסון •  4 הרמנסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגת'ורסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 כריסטינסון • 13 יונסון •  14 אאורנסון • 15 בדוורסון • 16 סיגוריונסון • 17 גונארסון • 18 ביארנסון • 19 מגנוסון • 20 הלפרדסון • 21 טרוסטאסון • 22 גודיונסן • 23 סקולאסון • מאמן: לאגרבק & האלגרימסון | איסלנד |
| נבחרת איסלנד – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 פרידיונסון •  4 א. גודמונדסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 י. גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגורדרסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 שראם • 13 רונארסון •  14 אאורנסון • 15 איולפסון • 16 או. סקולאסון • 17 גונארסון • 18 מגנוסון • 19 גיסלסון • 20 הלפרדסון • 21 טראוסטאסון • 22 בדוורסון • 23 אר. סקולאסון • מאמן: האלגרימסון |  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 פרידיונסון •  4 א. גודמונדסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 י. גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגורדרסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 שראם • 13 רונארסון •  14 אאורנסון • 15 איולפסון • 16 או. סקולאסון • 17 גונארסון • 18 מגנוסון • 19 גיסלסון • 20 הלפרדסון • 21 טראוסטאסון • 22 בדוורסון • 23 אר. סקולאסון • מאמן: האלגרימסון | איסלנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2021019241  VIAF: 2588158982594456190009   WorldCat (עם VIAF): 2588158982594456190009
מחלף לוד

| --- | --- |
 תאריך הקמת המחלף:  יולי 1978
 מיקום:  לוד
 כבישים במחלף:    כביש 1   כביש 40
 מסילות במחלף:  המסילה המזרחית, מסילת ירושלים - גנות
 אתרים סמוכים:  נמל התעופה בן-גוריון, איירפורט סיטי, נחל איילון
 קואורדינטות:  31°58′38″N 34°54′18″E﻿ / ﻿31.97736111°N 34.90491667°E﻿ / 31.97736111; 34.90491667
 
  (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף לוד(למפת גוש דן רגילה) מחלף לוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף לוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף לוד
 
מחלף לוד הוא מחלף בו נפגשים כביש 1 וכביש 40. הוא ממוקם צפונית ללוד ודרומית-מזרחית לנמל התעופה בן-גוריון. המחלף נפתח לתנועה ביולי 1978‏ עם פתיחתו של כביש 1 בקטע זה.
מחלף לוד הוא מחלף מסוג מחלף יהלום מורחב, שכן המעבר מכביש 1 לכיוון מזרח לכביש 40 לכיוון צפון מתבצע באמצעות לולאה. המחלף בנוי מגשר בכביש 1 החולף מעל לכביש 40. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עבר המחלף עדכון ונבנתה הלולאה שהחליפה שימוש ברמזור. רוחבו של הגשר בכביש 1 הוכן מלכתחילה לקלוט תנועה אל הלולאה ובמשך יותר מ-20 שנה ניתן היה לראות נתיב לא מנוצל על הגשר.
סמוך למחלף ממוקם מחלף רכבות הצפוי בעתיד להפוך למחלף הרכבות הגדול בארץ. במחלף עוברת גם המסילה המזרחית של רכבת ישראל מתחת לכביש 1 ממערב לכביש 40. ממערב למחלף עוברת בגשר מעל כביש 1 מסילת ירושלים - גנות. שתי המסילות מתחברות באמצעות רמפה דרומית מערבית למחלף, כך שרכבות המגיעות מכיוון לוד במסילה המזרחית, יכולות לעבור למסילה לכיוון נתב"ג.
בעתיד צפוי להיבנות חיבור נוסף בין המסילות, צפונית מערבית למחלף, שיאפשר לרכבות המגיעות מכיוון צפון לעבור למסילה לכיוון ירושלים.
הערות שוליים

↑  אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף בן-גוריון | מחלפים בכביש 1 | הבא: מחלף בן שמן |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: צומת גינתון | מחלפים וצמתים בכביש 40 | הבא: צומת אל על |
ולס (מקדוניה הצפונית)

| --- | --- |
סמל ולססמל ולס
מראה העיר על רקע הווארדאר
מראה העיר על רקע הווארדאר
 מדינה:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 מחוז:  וארדאר
 ראש העיר:  גוראן פטרוב
 תאריך ייסוד:  168
 שטח:  427.45 קמ"ר
 גובה:  206 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  40,664 (2021)
  ‑ במטרופולין:  55,108 (2002)
  ‑ צפיפות:  129 נפש לקמ"ר (2002)
 קואורדינטות:  41°43′12″N 21°47′36″E﻿ / ﻿41.72000°N 21.79333°E﻿ / 41.72000; 21.79333
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.veles.gov.mk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקדוניה הצפונית מוגדלת) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהולס(למפת מקדוניה הצפונית רגילה) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהולס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וֶלֶס (במקדונית: Велес) היא עיר במרכז מקדוניה הצפונית בשטח האזור הסטטיסטי וארדאר, השוכנת לגדות נהר וארדאר ו-54 קילומטרים דרומית לבירה סקופיה.
היסטוריה

במהלך המאה ה-4 לפנה"ס התיישבו באזור שבטים תראקים. בהמשך, נכבש השטח על ידי צבא האימפריה הרומית ולאחר חלוקת האימפריה נשלט על ידי הביזנטים. עם הגעתם של שבטים סלאבים לאזור ניתן ליישוב השם ולס על שם אל האדמה הים, הנהר, גופי המים ועולמות המתים במיתולוגיה הסלאבית. בראשית המאה ה-9 נכבש היישוב על ידי צבאותיו של קרום, חאן האימפריה הבולגרית הראשונה. לאחר שקיעת האימפריה הבולגרית החליף האזור ידיים ונשלט לפרקים על ידי הביזנטים, האימפריה הבולגרית השנייה והאימפריה הסרבית. ב-1392 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ובהמשך נכללה בשטח סנג'ק סקופיה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שוחררה העיר וסופחה לממלכת סרביה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ולאחר תבוסת הבולגרים נכללה בשטח ממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 פלש הוורמאכט ליוגוסלביה. במהלך הקרבות הופצצה העיר מספר פעמים עד לכיבושה. ב-22 באפריל הועבר האזור לחזקת ממלכת בולגריה, אשר הייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי. ב-9 בנובמבר 1944 שוחררה העיר על ידי כוחותיו של יוסיפ ברוז טיטו ושמה שונה לטיטוב ולס כהוקרה למרשל טיטו. ב-1990 לאחר פירוק יוגוסלביה והקמת מקדוניה, נכללה ולס בגבולותיה.
הקהילה היהודית

בוולס התגוררה קהילה יהודית ספרדית אשר ב-1890 מנתה כ-220 נפשות. לאחר תום מלחמת הבלקן השנייה ועזיבת השלטון העות'מאני שהטיב באופן מסורתי עם יהודי האימפריה, היגרו חלק מיהודי העיר אל מחוץ למדינה וחלקם לערים בתוך ממלכת סרביה בהן היו קהילות מבוססות יותר כגון בסקופיה ובביטולה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בוולס 50 משפחות יהודיות. ב-11 במרץ 1943 ביצעו שוטרים וחיילים בולגרים אקציה בכל רחבי מקדוניה והשטח הסרבי המסופח ועצרו אלפי יהודים. עם זאת, לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי 26 מהעצורים היו תושבי גבגליה, וראניה, ולס וסטרומיצה. העצורים הובלו למחנה המעצר מונופול שבסקופיה ומאוחר יותר גורשו אל מותם במחנה טרבלינקה. בראשית המאה ה-21, לא התגוררו יהודים בעיר.
כלכלה

ולס שוכנת בתוואי עורק התחבורה העשירי של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים המקשר אותה לערים מרכזיות במדינות השכנות ובכללן סופיה, בלגרד וסלוניקי, וכן על תוואי מסילת הרכבת בין סלוניקי לסקופיה. החיבור לנתיבי התעבורה המהירים הוביל להאצת הפיתוח הכלכלי בעיר. בפאתי העיר קיימים אזורי תעשייה ובהם מפעלים לייצור דשנים, חלקי חילוף לרכבות, מפעלי מתכת וקרמיקה ומכונות חקלאיות.
דמוגרפיה

בשנות ה-90 של המאה ה-20 חל גידול הדרגתי במספר התושבים בוולס בעיקר בשל הגירה פנימית מהאזורים הכפריים לאזור העירוני. החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 התהפכה המגמה וישנה ירידה הדרגתית במספר תושבי העיר, בעיקר בשל הגירת עבודה ממקדוניה למדינות באירופה. נתון זה הוביל גם לגידול במספר הקשישים המתגוררים בעיר. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי נכון ל-2002, 92.12 אחוזים מהאוכלוסייה היו מקדונים, 3.88 אחוזים טורקים, 1.83 אחוזים בני רומה והשאר בני מיעוטים שונים.
חינוך, תרבות ותיירות

ולס ופאתיה משופעים במבנים ואתרים מהתקופות השונות בתולדותיה. אחד מסמליה הבולטים והמתוירים של העיר הוא מגדל השעון העות'מאני שהוקם במחצית הראשונה של המאה ה-18. במקום מצויים שרידיה של מצודה ביזנטית אשר שימשה גם את העות'מאנים עד למאה ה-19. בפאתי העיר שוכנת כנסיית "פנטלאון הקדוש" שנבנתה ב-1840, כנסיית "עליית מרים" שבנייתה החלה ב-1882 והסתיימה ב-1905, ומנזר "דמטריוס הקדוש" שהוקם במאה ה-14.
מערכת החינוך של ולס כוללת 6 בתי ספר יסודיים, 4 בתי ספר תיכוניים ומכללה אחת בהם למדו ב-2002, 3,176 תלמידים. בעיר פועלים מוזיאון, ספרייה ותיאטרון.
ערים תאומות

הערים התאומות של ולס הן:
קרואטיה סמובור, קרואטיה
סרביה אוזיצ'ה, סרביה
סרביה סומבור, סרביה
סרביה ניש, סרביה
פולין נווגארד, פולין
לולס יש הסכם חברות עם:
קרואטיה פולה, קרואטיה
אקלים

בוולס שורר אקלים ממוזג עם השפעות ממתנות מכיוון הווארדאר המעניקות מאפיינים מסוימים של אקלים ים-תיכוני. ערכי הקיצון של הטמפרטורה הממוצעת נעים מ-3.7oc- בינואר ועד 31.6oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 635.2 מילימטרים. החודש הגשום בשנה הוא נובמבר בו יורדים בממוצע 70.2 מילימטרים של משקעים (גשמים ושלגים) והשחון הוא אוגוסט בו יורדים בממוצע 38.1 מילימטרים.
| אקלים בוולס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בוולס> ינואר.6.7.-3.7.42.2 | אקלים בוולס> פברואר.10.3.-2.7.49.9 | אקלים בוולס> מרץ.15.3.1.9.54.4 | אקלים בוולס> אפריל.18.9.5.8.60.5 | אקלים בוולס> מאי.24.6.12.3.62.4 | אקלים בוולס> יוני.28.9.16.6.53.3 | אקלים בוולס> יולי.31.6.17.9.40.1 | אקלים בוולס> אוגוסט.31.3.17.7.38.1 | אקלים בוולס> ספטמבר.28.6.14.7.47.4 | אקלים בוולס> אוקטובר.20.1.7.3.62.3 | אקלים בוולס> נובמבר.15.9.2.4.70.2 | אקלים בוולס> דצמבר.10.2.-2.9.54.4 | אקלים בוולס> שנה.20.2.8.2.635.2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל,‏ ‏Tide and wreck: history of the Jews of Vardar Macedonia, ‏Avotaynu, ‏2008, עמוד 6 (באנגלית).
↑  ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פורסם ב"פעמים", 27, תשמ"ו 1986, עמ' 65. חוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה. באתר מה-יא"ה.
↑  חיים קשלס, תעודות ומסמכים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 848.
↑  מתייחס לתקופה שבין 1981 – 2010 (בסרבית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554930805171  GND: 4119629-6  LCCN: n79135420  MusicBrainz: 418c77e2-1dd1-433e-849a-b8f7f7bff2c3  NKC: ge955876  VIAF: 134859086   WorldCat (עם VIAF): 134859086
טמבוב (מחוז)

מחוז טמבוב (ברוסית: Тамбовская область, בתעתיק: טמבובסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי. המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937.
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 956,292 תושבים.
היסטוריה

באזור התגוררו סקיתים וסרמטים. במהלך המאה ה-10 דרך האזור עבר מסחר בין רוס של קייב לבין בולגר. בהמשך החלק בצפון-מערבי שולב בנסיכות ריאזאן.
בשנת 1237 השטח נכבש על ידי באטו חאן ושולב בהורדת הזהב. תקופה ארוכה האזור היה מאופיין בהתיישבות דלה ללא השתייכות מדינית.
בשנים 1635 ו-1636 רוסיה הצארית הקימה באזור מבצרים להגנת הגבול הדרומי. בשנת 1682 הוקמה יחידת כנסייתית שמטרתה הייתה להעביר לנוצרות את האוכלוסייה המקומית. כמו כן באזור התגוררו אדוקי האמונה הישנה רבים.
האוכלוסייה המקורית באזור היה מורדבה. התיישבות מסיבית של הרוסים באזור החלה במאה ה-17. המטרה הייתה להגן על האזורים הפנימיים מפלישת הטטרים.
בתקופת פטר הגדול אזור שולב בגוברניות שונות אך בשנת 1796 הוקמה גוברניית טמבוד.
בשנים 1920–1921 בשטח המחוז התרחש מרד טמבוב – מרד איכרים גדול נגד הממשל הסובייטי. דיכוי המרד בוצע באכזריות רבה ותוך שימוש בנשק כימי.
בשנת 1928] בעקבות שינויים בממשל המקומי שטח המחוז פוזר בין הגוברניות השונות. בשנת 1937 הוקם מחוז עם מרכזו בטמבוב.
בעיירה שבשטח המחוז במשך עשרות שנים פעל הבוטנאי הרוסי איוואן מיצ'ורין. עוד בחייו, העיירה נקראה על שמו "מיצ'ורינסק". היום בעיירה זו פעולת אקדמיה חקלאית חשובה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה חזית התקרבה לגבולות המחוז אך שטח לא נכבש.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "הדומה של מחוז טמבוב" שכוללת 50 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בשנת 2022 נבחר מקסים יגורוב לתפקיד.
מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-23 ראיונים ו-7 ערים בעל חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 956,292 תושבים, זאת לעומת כ-1.3 מיליון בשנת 1987. כ-61.7% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים, אחוז נמוך יחסית לרוסיה. בעיר הגדולה, טמבוב, מתגוררים כ-280 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-88% מאוכלוסיית המחוז.
כלכלה

כלכלת המחוז מבוססת בעיקר על חקלאות עם תעשיית מזון מפותחת.
כלכלה > תחבורה

בשנת 1870 לעיר טמבוב הגיע מסילת ברזל. כיום דרך המחוז עוברות מסילות ברזל לדרום רוסיה.
דרך המחוז עובר כביש ארצי R-22 "קספיי" מוסקבה-אסטרחן.
במחוז פועלים מספר שדות תעופה לטיסות פנים.
דרך המחוז עובדות צינורות נפט וגז טבעי לרבות "צינור הנפט דרוז'בה".
אברהם בר גוטלובר

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1811 סטרוקונסטנטינוב, אוקראינה 
 פטירה:  12 באפריל 1899 (בגיל 88) ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 
אברהם דוב בּער גוֹטלוֹבֶּר (בפולנית: Abraham Ber Gottlober;‏ 14 בינואר 1811, סטרוקונסטנטינוב, חבל ווהלין – 12 באפריל 1899, ביאליסטוק) היה משורר, סופר, מחזאי, היסטוריון, עיתונאי ומחנך, מהחשובים שבתנועת ההשכלה. הוא כתב בעיקר בעברית, אך גם ביידיש. נודע בשמות העט "אב"ג" ו"מהללאל" (שהוא תרגום לעברית של שם משפחתו).
ביוגרפיה

בגיל 17, בעיר טרנופול, הכיר לראשונה את תנועת ההשכלה, בפוגשו את יוסף פרל, מלומד משכיל. חותנו, האדוק בדתו, אילץ אותו להתגרש מאשתו ולכן שמר גוטלובר טינה ליהדות החרדית ולחסידות כל ימיו, דבר שמצא ביטוי בכתביו. בין השנים 1830–1850 התגורר במקומות שונים בבסרביה, וכן בברדיצ'ב ובקרמניץ שם לימד בבית הספר עד 1865 אז התמנה למורה בסמינר לרבנים בעיר ז'יטומיר עד סגירתו ב-1873. בשנת 1876 היה העורך המייסד של הירחון הספרותי "הבוקר אור", שיצא לאור בלבוב, וכעבור ארבע שנים עבר לוורשה, ובמשך שתים-עשרה שנה שימש יוצרים עברים לפרסום יצירותיהם, ביניהם גוטלובר עצמו, ראובן אשר ברודס, שלום אברמוביץ', דוד פרישמן, י"ל פרץ, ואחרים; והיה אחד מהגורמים להיווצרות המרכז הספרותי העברי בוורשה. פרעות הסופות בנגב ב-1881 זעזעו את גוטלובר וגרמו לו להצטרף לתנועת חיבת ציון, מאז רוב יצירתו הוקדשה לשירי געגועים לארץ ישראל.
יצירתו

גוטלובר הקדיש עצמו לשירה והיה המשורר הפורה ביותר בדורו. ספר השירה הראשון שלו יצא לאור בווינה בשנת 1851. במשך שנים רבות עד היותו בן שלושים ושבע, גוטלובר חיבר שירים העוסקים בנושאים רבים. רוב רובם של שיריו מכונסים בשלושת הספרים של "כל שירי מהללאל": בספר הראשון שירים מקוריים ילידי הגיון לבו והשתפכות נפשו; בספר השני שירים שנכתבו לשעת ששון ושמחה או בכי ומספד, ושירים המתורגמים מלשונות אחרות; ובספר השלישי הפואמה "תולדות השיר והמליצה" העוסקת בתולדות השירה העברית.
גוטלובר תרגם את המחזה "נתן החכם" לגוטהולד אפרים לסינג לעברית, מה שנחשב בזמנו למאורע ספרותי גדול, ואת הספר "ירושלים" של משה מנדלסון. בתחום ההיסטוריה כתב על תולדות הקראים ועל תולדות הקבלה והחסידות.
בין השנים 1840–1870 הרבה לכתוב ביידיש; יצירותיו ביידיש היו בחלקו הגדול סאטירה כנגד היהדות החרדית והחסידות. אבג התייחס באופן אמביוולנטי ליידיש וראה בה מצד אחד שפה נחותה אך מצד שני כלי בלעדי שבו יכול היה לפנות לקוראים היהודיים של אותה תקופה.
גוטלובר זכה בשעתו לתהילה רבה, אולם בעוד ספריו אינם ידועים או מוערכים, יש חשיבות ליצירתו כהיסטוריון, במיוחד ספרו על תולדות הקראים - ביקורת לתולדות הקראים, לזכרונותיו משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19 - זכרונות ומסעות, ותרומתו לקובץ סיפורי העם של שלום עליכם.
בשנת 1867 הוציא לאור את המחזה "תפארת בני בינה", בהשפעת המחזה "מגדל עוז" של הרמח"ל.
גוטלובר פגש והשפיע על שלשה סופרים יהודיים חשובים: מנדלי מוכר ספרים, אברהם גולדפדן ושלום עליכם.
מיצירותיו > עברית

פרחי אביב - שירה
הניצנים - שירה
קול רינה וישועה באהלי צדיקים - סיפור קצר
זכרונות מימי נעורי
זכרונות ומסעות
איגרת ביקורת - ביקורת שירה
ביקורת לתולדות הקראים, וילנא תרכ"ד
תולדות הקבלה והחסידות
כל שירי מהללאל - שירה
אגרת צער בעלי חיים
אורות מאופל
היזהרו בבני העניים
תפארת בני בינה - מחזה
מיצירותיו > יידיש

דאס שטריימל מיטן קאפעלוש
דאס גרויסע קינטס אודער דאס ביסעלע מינטס
דאס ליד פונעם קיגעל - פרודיה של שיר של שילר
דער דעקטאָך אודר צווי חופות אין איין נאכט (המפה או שתי חתונות בלילה אחד)
דער בידנע ישראל
דער סיים אודער די גרויסע אספה אין ואלד ווען די חיות האבן אויסגעקליבען דעם לייב פיר א מלך - האספה הגדולה ביער בה המליכו החיות את האריה למלך - יצירה סאטירית
דער גלגול - סאטירה חברתית נוקבת
לקריאה נוספת

פועה שלו-תורן, א.ב. גוטלובר ויצירתו הפיוטית, הוצאת דביר, 1958
א. ב. גוטלובר, מאת איציק מאנגר, בתוך ספרו דמויות קרובות, תרגם מיידיש אברהם שלונסקי, סיפא - אחרית דבר מאת דב סדן. מרחביה 1941
גוטלובר בזקנותו (מתוך ערכו ב"מילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון")
אברהם בר גוטלובר (אברהם בער גאטלאבער) בספר השירים היידי אמנטאלאגיע פינף הונדערט יאהר אידישע פאעזיע, 1917 ניו יורק. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 162
נעמי ברסלאו

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 באפריל 1932 עפולה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  13 באוקטובר 2018 (בגיל 86) פיטסבורו, קרוליינה הצפונית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב (1972)  אוניברסיטת ניו יורק  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן (2003) 
 
נעמי ברסלאו (באנגלית: Naomi Breslau;‏ 9 באפריל 1932 – 13 באוקטובר 2018) הייתה סוציולוגית ואפידמיולוגית פסיכיאטרית ישראלית-אמריקאית. כיהנה כפרופסור לאפידמיולוגיה ולביוסטטיסטיקה באוניברסיטת המדינה של מישיגן. תרמה תרומה חשובה בחקר ההשלכות הנפשיות של מצבי טראומה, במיוחד טראומה בין-אישית. בנוסף חקרה השלכות של לידה במשקל נמוך, מיגרנה, הפרעות שינה והתמכרות לניקוטין.
ביוגרפיה

נעמי ברסלאו נולדה בשנת 1932 בעפולה, בארץ ישראל המנדטורית, בשם נעמי זיידל, כבתם של המהגרים היהודים מאוקראינה, שלמה זיידל ושושנה זיידל לבית פליישמן. יחד עם הוריה ושני אחיה, דני ושרה, עברה בהמשך לגור בחדרה.
ב-1954 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כעבור שנתיים, נסעה לניו יורק במטרה להשתלם במנהל משפטי באוניברסיטת ניו יורק. בסופו של דבר הכירה את הפסיכיאטר לורנס ברסלאו איתו התחתנה בשנת 1960, עברה לגור בקליבלנד והחליטה לעבור ללימודי סוציולוגיה. בשנת 1963 סיימה תואר שני במקצוע זה. בשנת 1972 היא השלימה תואר דוקטור במדעים באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. החל משנת 1987 הייתה למנהלת מחקר במערך לשירותי הבריאות על שם הנרי פורד בדטרויט. בשנת 2003 התמנתה כפרופסור באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
פעילותה המדעית

נעמי ברסלאו חקרה את ההשפעות הנפשיות של אירועים טראומטיים וגילתה שהאירועים הטראומתיים הקשורים לאלימות בינאישית נוטים יותר להוביל להפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD) מאשר אירועים כמו קרב או אסונות טבע. היא גילתה כמה אפיונים אישיים הנמצאים בקורלציה עם הסיכון לחשיפה למצבים טראומטיים מבחינה נפשית: מין זכר, צבע עור שחור, היסטוריה של בעיות התנהגות בילדות, היסטוריה משפחתית של בעיות פסיכיאטריות, אופי מוחצן, נוירוטיות וחוסר השכלה על-תיכונית. לדוגמה, מי שהייתה לו היסטוריה של הפרעות חרדה וציון גבוה של נוירוטיות היה בעל סיכון גבוה יותר לפתח PTSD בפרק הזמן שלאחר האירוע הטראומתי. במחקר משנת 1991 מצאו ברסלאו ושותפיה כי 5 מכל 10 תושבים צעירים של העיר דטרויט נחשפו לאירועים טראומטיים ושבערך רבע מהם פיתחו PTSD עם הימצאות מצטברת של 9%. בשנת 1999 פרסמה ברסלאו ממצאים לפיהם גברים עלולים להיחשף יותר מנשים לטראומה נפשית אולם נשים מפתחות פי שניים יותר הפרעת דחק פוסט טראומטית – וזאת בייחוד מכיוון שחשיפה לאלימות פיזית כלפיהן בבית גורמת ליותר מקרים של הפרעת דחק פוסט טראומטית (35.7%) מאשר אצל גברים (6%).
במחקרים אחרים שלה, מצאה ברסלאו קשר בין כאבי ראש מסוג מיגרנה למספר הפרעות נפשיות, בעיקר לדיכאון קליני, אובססיות והפרעת פאניקה. היא העלתה את האפשרות שמיגרנות יכולות לגרום להפרעות אלה ושהפרעות אלה מצידן יכולות לגרום למיגרנה. היא גילתה גם קורלציה בין מיגרנות לניסיונות התאבדות. היא קראה לעריכת מחקרים חדשים שיוכיחו כי הטיפול בהפרעה דיכאונית, כפייתית או חרדתית עשוי להפחית סבל ממיגרנה. אצל מעשנים צעירים גילתה ברסלאו שבעלי היסטוריה של דיכאון נוטים יותר להתמכר לניקוטין ושהמכורים לניקוטין עלולים להיות יותר מדוכאים כעבור שנים.
מחקר אחר שלה קישר IQ נמוך אצל ילדים בני 6 בעלי אותו משקל ללידה בתום ההריון שהייתה מוקדמת יותר – בשבוע 37 – לעומת לידה בשבוע 38.
בשנת 2001 שמה הוכנס לרשימת החוקרים המצוטטים ביותר של המכון למידע מדעי.
חייה הפרטיים

מנישואיה לפסיכיאטר לורנס ברסלאו (ממנו התגרשה בשנת 1986) נולדו שלושת בניה, יונתן, דוד ויהושע. בשנת 1990 התחתנה עם הפסיכיאטר גלן דייוויס, אב לשני ילדים. הם התגוררו באיסט לנסינג, מישיגן, ואחר כך ב-2015 עברו לגור בקרוליינה הצפונית.
בשנת 2018 נפטרה ברסלאו בהוספיס בפיטסבורו, קרוליינה הצפונית, מסיבוכי סרטן הרחם.
פרסים ואותות הוקרה

הפרס הרווארד לאפידמיולוגיה פסיכיאטרית ולביו-סטטיסטיקה
2008 – פרס רוברט ס. לאופר להישג מדעי יוצא דופן מטעם החברה הבין-לאומית לחקר הדחק הטראומתי
2011 – פרס הוך מטעם האיגוד האמריקאי לפסיכופתולוגיה
מבחר מחקרים

N.Breslau, G.C.Davis, P.Andreski and E.Peterson - Traumatic events and postraumatic stress disorder in an urban population of young adults, Arch.Gen.Psychiat. 48, 216-222,
'The lingering academic deficits of low birth weight children' October 2004 Pediatrics 114(4):1035-40
לקריאה נוספת

Richard J.McNally - Remenbering Trauma, The Belknap Press of Harvard University Press, 2005