stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רדיו פראנס
היסטוריה

1897: שנה לאחר ניסיונותיו של מרקוני, יוג'ין דוקרטט מתחיל את ניסיונותיו לקיים שידור רדיו מהקומה השלישית של מגדל אייפל.
1921: תחזית מזג האוויר ומצב שוק ההון משודרים מסטודיו במגדל אייפל.
6 בנובמבר 1922: "רדיולה", משדר הרדיו הצרפתי הפרטי הראשון מתחיל בשידורים קבועים. הוא מחליף את שמו ל"רדיו פריז" ב-1924.
1940-44: גם בצרפת הכבושה וגם במשטר וישי בדרום, הרדיו נשלט על ידי המדינה.
1944: בעת שחרור צרפת, מונופל המדינה על השידור נשמר עבור סיבות אידואלוגיות ופרקטיות. שידור רדיו ציבורי מנוהל על ידי ה-RDF, אשר יקרא לאחר מכן RTF (תאגיד השידור הצרפתי של הרדיו והטלוויזיה).
1955: תחנת הרדיו המסחרית "יורופ נו. 1" מתחילה לשדר ממעבר לגבול בחבל הסאר בגרמניה, אשר שוחרר מהכיבוש הצרפתי באותה שנה.
1965: תחת הנהלתו של רולאנד דהורדן, ארבע תחנות הרדיו הצרפתיות נקראות מחדש: "פראנס I" ו-"פראנס II" הופכות ל"RTF-Inter"' אשר תקראנה לאחר מכן "France Inter". "פראנס III" נקראת מחדש "RTF Promotion", ולאחר "France Culture", "פראנס IV" נקראת "RTF Haute Fidelité" ולאחר מכן "France Musique".
1975: לאחר שתאגיד השידור הציבורי של הרדיו והטלוויזיה מתפרק, רדיו פראנס מקבל עצמאות ממוסדות תקשורת אחרים, והופך להיות תאגיד הרדיו הציבורי הצרפתי.
1981: לאחר לחץ מלובי הרדיו המסחרי, ולובי הרדיו העצמאי, נשיא צרפת הנבחר החדש פרנסואה מיטראן מתיר רישוי של תחנות רדיו "חופשיות", תחילה תחת סובסידיה ממשלתית ולאחר מכן ימומנו על ידי פרסומות. כתוצאה מכך סקטור של רדיו פרטי בתוך גבולות צרפת נולד.
1999: הרייטינג של הרדיו הוא 83%. מרבית המאזינים מאזינים בממוצע יותר משלוש שעות ביום. ל-99% ממשקי הבית הצרפתים יש רדיו.
2015: רדיו פראנס מכריז על סיום השידור בגלי AM, השידור מסתיים ב-31 בדצמבר באותה שנה.
מטה התאגיד

מטה רדיו פראנס נמצא ב"Maison de la Radio", בניין מעגלי המעוצב על ידי הארכיטקט הנרי ברנרד, הנחנך בדצמבר 1963 על ידי הנשיא דאז, שארל דה גול, אשר עומד לצד נהר הסן ברובע השישה-עשר של פריז. נוסף על כך, בתוך המטה נמצא גם מוזיאון התאגיד, מוזיאון של שידור הרדיו והטלוויזיה. הבניין נשרף ב-2014.
תקציב

התאגיד נשלט ב-100% על ידי המדינה והיא בעלת התאגיד. קרוב ל-80% מהמימון של הרדיו בא מאגרת רדיו וטלוויזיה, ה-20% הנותרים באים בעיקר מפרסום.
הערות שוליים

↑  "Extinction des ondes moyennes - Radio France". www.radiofrance.fr.
↑  "Radio France's Maison de la Radio ablaze in Paris". Deutsche Welle. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444100105171  BnF: cb13889733p (data)  GND: 2079677-8  ISNI: 0000 0001 2264 9140  LCCN: n80120721  MusicBrainz: a2a1f003-b4cd-477b-9bc8-bff8f13a6b8d  NKC: ko2007393502  SUDOC: 026399164  VIAF: 132649088   WorldCat (עם VIAF): 132649088 
הסמליל של התאגיד בין השנים 2005–2017
קמוקו קמארה

קמוקו קמארה (בצרפתית: Kémoko Camara; נולד ב-5 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר גינאי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

קמארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קאלום סטאר מליגת העל הגינאית. בקיץ 1999 חתם בהארלבקה (כיום זויד-וסט-ולאנדרן).
בקיץ 2003, קמארה חתם בבני סכנין מליגת העל. קמארה, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה. שנה לאחר מכן, חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
בקיץ 2005, קמארה חזר לגינאה וחתם באפיה.
בהמשך הקריירה, קמארה שיחק באמאזולו, דנדי יונייטד, איסט סטירלינגשייר, שולה ואורויה.
קריירה בינלאומית

קמארה, היה חלק מסגל נבחרת גינאה משנת 1998, והיה חבר בה במשך 15 שנה.
קמארה השתתף עם הנבחרת בארבעה גביע אפריקה לאומות. לזכותו של קמארה, 75 הופעות בנבחרת גינאה והוא מדורג רביעי ברשימת שיאני ההופעות הנבחרת בכל הזמנים.
תארים

ליגת העל הגינאית: 1995, 1996, 1998
הגביע הגינאי: 1997, 1998
גביע המדינה: 2003/2004
רונלד ריבסט

| --- | --- |
רונלד ריבסט
רונלד ריבסט
 לידה:  6 במאי 1947 (בן 77) סקנקטדי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  Niskayuna High School  אוניברסיטת ייל  טימותי דווייט קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט פלויד 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  אברים בלום, Sally Goldman, Javed Alexander Aslam, Robert Hal Sloan, Donna Karen Slonim, Igal Galperin, Victor V. Boyko, Jonathan Herzog, Alan Edward Baratz, Ben Adida, Kevin Edward Fu, Stephen Weis, Errol Lynn Lloyd, Andrea Suzanne LaPaugh, Stephen Wayne Boyack, Zulfikar Amin Ramzan, Mona Singh, בן-ציון שור, Alan Sherman, Robert Schapire, Emily Huei-Yi Shen, Burt Kaliski, Susan Hohenberger, Paul Joseph Bayer, Anna Lysyanskaya, Margrit Betke, Andrew Sutherland, רון פינטר 
 פרסים והוקרה:  פרס טיורינג (2002)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2004)  עמית ACM (1994)  IEEE Koji Kobayashi Computers and Communications Award (2000)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2017)  פרס פריס קנלאקיס (1996)  פרס מרקוני (2007)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2018) 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטת המפתח הציבורי יחד עם לאונרד אדלמן ועדי שמיר, הידוע בשם RSA
 
רונלד (רון) ריבסט (נולד ב-6 במאי 1947) הוא מומחה הצפנה, העובד כיום במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). ידוע בעיקר בזכות חלקו בפיתוח שיטת המפתח הציבורי יחד עם לאונרד אדלמן ועדי שמיר, הידוע בשם RSA, עבודה שבזכותה זכו השלושה בפרס טיורינג לשנת 2002.
הוא גם ממציא שיטות המפתח הסימטרי RC2, RC4, ו-RC5, והיה שותף להמצאת שיטת RC6. המילים שיוצרות את ראשי התיבות RC הן "Rivest Cipher" - קוד ריבסט (או "Ron Cipher" - הקוד של רון). קוד RC3 פוצח עוד בשלבי הפיתוח, וכך גם עם קוד RC1, שמעולם לא פורסם. הוא גם מי שהמציא את שיטות MD4 ו-MD5.
השתתף בכתיבת הספר "מבוא לאלגוריתמים" (יחד עם תומאס קורמן וצ'ארלס לייזרסון), ספר יסוד המשמש בקורסים בפקולטות למדעי המחשב.
ריבסט הוא עמית ACM.
רגימנט האת'ול היילנדרים

| --- | --- |

 Firth, Fortune, and Fill the Fetters" "התקדם נגד אויביך, שהמזל יהיה איתך, וחזור עם שבויים ושלל
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  דוכס את'ול
 סוג:  צבא פרטי
 בסיס האם:  טירת בלייר, סקוטלנד
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1839–הווה (כ־185 שנים)
 מקים היחידה:  George Murray, 6th Duke of Atholl 
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  פלוגה אחת
 ציוד עיקרי:  רובה לי-מטפורד
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Charles Hay, 16th Earl of Kinnoull 
 מפקדים:  ברוס מארי, דוכס את'ול ה-12
 
רגימנט האת'ול היילנדרים (באנגלית: Atholl Highlanders) הוא רגימנט טקסי, המשמש כמשמר ייצוגי של דוכס את'ול בטירת בלייר והוא נחשב לצבא הפרטי היחיד כיום באירופה.
הרגימנט כולל פלוגה אחת עם כוח רגלי ייצוגי ותזמורת צבאית, לרגימנט אין תפקיד מבצעי כלל ואינו נכלל במבנה הצבא הבריטי.
היסטוריה

מקורות רגימנט את'ול מגיעים משנת 1777 כאשר הוקם רגימנט סדיר שגויס בסביבת שבט מארי לשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, רגימנט הרגלים ה-77 (האת'ול היילנדרים). הרגימנט הוקם על ידי ג'ון מארי, דוכס את'ול הרביעי, כאשר החיילים גויסו לפרק זמן של שלוש שנים בלבד. לאחר שהחיילים שירתו באירלנד עד 1781 במקום להשתחרר, הם היו עתידים להישלח להמשך שירות בהודו, מה שגרם להם למרוד. לבסוף פורק הרגימנט ב-1783.
ב-1839 ג'ורג' מארי, דוכס את'ול השישי הקים את הרגימנט מחדש בתור כוח משמר פרטי שלו. בשנת 1842 הרגימנט ליווה את המלכה ויקטוריה בסיור שלה באזור ושוב ב-1844 הרגימנט שימש למשמר המלכה בעת שהתארחה בטירת בלייר. כתגמול העניקה המלכה ויקטוריה לרגימנט את צבעי המלכה (דגל יחידה) ב-1845 מה שנתן לרגימנט מעמד רשמי. בשנים הבאות הרגימנט המשיך לספק משמר לביקורים מלכותיים בטירת בלייר בדרכם לטירת בלמורל או בסיורים באזור, בנוסף למסדרי כבוד לאורחים חשובים כגון הנסיך הירוהיטו שביקר בטירה ב-1921.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פחתה משמעותית פעילות הרגימנט, עד כדי כך שבשנות ה-30 הוא  פסק מלהתקיים באופן מעשי, עד אשר דוכס את'ול ה-10 הקים מחדש את הרגימנט ב-1966 כמו גם החיה את המצעד השנתי של הרגימנט. מאז מסורת הרגימנט ממשיכה להתקיים והוא לוקח חלק במספר אירועים ייצוגיים לאורך השנה.
תמונות

חיילי הרגימנט בטירת בלייר, 1998
הרגימנט צועד באדינבורו, 2009
מסדר של חיילי הרגימנט עם רובי לי-מטפורד, 2017
קשתות במשחקים האולימפיים

הקשת הבלגי הוברט ואן איניס, שזכה בשתי מדליות זהב באולימפיאדת פריז (1900) ובארבע מדליות זהב באולימפיאדת אנטוורפן (1920), ובסך הכול ב-9 מדליות אולימפיות
הקשתית הבריטית קוויני ניואול, האלופה האולימפית באולימפיאדת לונדון (1908), במהלך המשחקים
קשתים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
זוכות המדליות באולימפיאדת מוסקבה (1980). מימין: הפינית פייבי מרילואוטו והסובייטיות קטו לוסברידזה ונטליה בוטוזובה
הקשת הדרום קוריאני פארק קיונג-מו, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) והיה שותף לזכיותיה של הנבחרת הדרום קוריאנית במדליות הזהב באולימפיאדת אתונה (2004) ובבייג'ינג, במהלך אולימפיאדת בייג'ינג
הנבחרות הזוכות בטורניר הנשים באולימפיאדת לונדון (2012). מימין: נבחרות יפן, קוריאה הדרומית וסין
קשתות היא ענף במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מינכן (1972), לאחר שכבר הייתה ענף אולימפי בין 1900 ל-1920 (למעט אולימפיאדת סטוקהולם ב-1912).
היסטוריה

תחרויות הקשתות באולימפיאדת פריז שנערכה ב-1900 כללו שבעה מקצים, לגברים בלבד, בסוגי קשתות שונים ובירי למרחקים שונים. 153 קשתים נטלו חלק במשחקים, מהם 129 צרפתים והיתר בלגים והולנדים.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) נערכו לראשונה תחרויות קשתות לנשים. התחרויות לכל מגדר כללו שתי תחרויות ליחידים, וכן תחרות אחת קבוצתית. מאחר שכל הקשתים שהשתתפו היו אמריקאים, התחרויות הקבוצתיות לא היו לנבחרות לאומיות: בתחרות הקבוצתית לגברים התחרו ארבעה מועדוני קשתות אמריקאיים, בכל אחד מהם ארבעה קשתים, ובתחרות הקבוצתית לנשים התחרו רק שתי קבוצות, שבאחת מהן היו רק שתי נשים.
באולימפיאדת לונדון (1908) נערכו שתי תחרויות לגברים ותחרות אחת לנשים, ולא נערכו תחרויות קבוצתיות. גם במשחקים אלו ניכרה הדומיננטיות של המדינה המארחת: מתוך 57 המשתתפים, 41 היו בריטים, 15 צרפתים ואמריקאי אחד.
לאחר שהקשתות לא נכללה באולימפיאדת סטוקהולם (1912), היא הושבה למשחקים באולימפיאדת אנטוורפן (1920). 5 תחרויות יחידים ו-5 תחרויות קבוצתיות נערכו באנטוורפן, כולם לגברים. 30 המשתתפים הגיעו מ-3 מדינות בלבד, בלגיה, צרפת והולנד. ב-3 מתוך 5 תחרויות היחידים, התחרו רק שני קשתים, המנצח זכה במדליית זהב והמפסיד במדליית כסף. בתחרויות הקבוצתיות המצב לא היה טוב יותר - רק באחת התחרויות התייצבו כל שלוש הנבחרות, בשלוש מהן התייצבו רק נבחרות צרפת ובלגיה, ובאחת מהן השתתפה רק נבחרת בלגיה, שזכתה, כצפוי, במקום הראשון.
לאחר 52 שנות היעדרות, הוחזר הענף לתוכנית האולימפית באולימפיאדת מינכן (1972). התחרות כללה מקצים לגברים ולנשים, ליחידים בלבד. באולימפיאדת סיאול (1988) נוספה תחרות קבוצתית.
שיטת התחרויות

מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992) התחרויות מתקיימות בשיטת נוקאאוט בת שישה שלבים. המנצח בגמר זוכה במדליית זהב והמפסיד במדליית כסף. המפסידים בשלב חצי הגמר מתחרים על מדליית הארד.
גם התחרות הקבוצתית נערכת בשיטת נוקאאוט. 12 נבחרות משתתפות בתחרות, ובכל אחת מהן שלושה קשתים. ארבע הנבחרות עם הדירוג המוקדם הגבוה ביותר מעפילות אוטומטית לרבע הגמר, והיתר מתחילות בשמינית הגמר.
מדליות

לאורך השנים, זכו קשתים מ-22 מדינות שונות במדליות אולימפיות. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נהנות הקשתות הדרום קוריאניות משליטה כמעט מוחלטת, והן זכו ב-16 מתוך 17 מדליות הזהב שחולקו בענף מאז. בתחרויות הגברים החלוקה בין המדינות השונות מאוזנת יותר.
|  |  | זהב | כסף | ארד | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 23 | 9 | 7 | 39 |
| 2. | ארצות הברית ארצות הברית | 14 | 11 | 9 | 34 |
| 3. | בלגיה בלגיה | 11 | 6 | 3 | 20 |
| 4. | צרפת צרפת | 6 | 11 | 7 | 23 |
| 5. | בריטניה בריטניה | 2 | 2 | 5 | 9 |
| 6. | איטליה איטליה | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 7. | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1 | 6 | 2 | 9 |
| 8. | ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 9. | אוקראינה אוקראינה | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 9. | פינלנד פינלנד | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 11. | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 12. | הולנד הולנד | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 13. | ספרד ספרד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14. | יפן יפן | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 15. | גרמניה גרמניה | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 16. | שוודיה שוודיה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 17. |  הרפובליקה הסינית | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 18. | מקסיקו מקסיקו | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18. | פולין פולין | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18. | רוסיה רוסיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 21. | אינדונזיה אינדונזיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22. |  המשלחת המאוחדת | 0 | 0 | 2 | 2 |
הערות שוליים

↑  מתוכן 18 (6 זהב, 6 כסף ו-6 ארד) באולימפיאדות עד 1920, שבהן השתתפו מדינות מעטות.
↑  כולן באולימפיאדות עד 1920, שבהן השתתפו מדינות מעטות.
↑  מתוכן 21 (כולן פרט למדליית זהב אחת ומדליית ארד אחת) באולימפיאדות עד 1920, שבהן השתתפו מדינות מעטות.
↑  מתוכן 5 (2 זהב, 2 כסף וארד אחת) באולימפיאדות עד 1920, שבהן השתתפו מדינות מעטות.
| ענפי ספורט אולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | משחקי הקיץ |  |
| אופניים | אופני BMX • אופני BMX בסגנון חופשי • אופני הרים • אופני כביש • אופני מסלול |  |
| משחקי כדור | בדמינטון • גולף • הוקי שדה • טניס • טניס שולחן • כדורגל • כדוריד • כדורמים • כדורסל • כדורסל 3x3 • כדורעף • כדורעף חופים • רוגבי שביעיות |  |
| ספורט גופני | אתלטיקה • ברייקינג • הרמת משקולות • טיפוס • טריאתלון • ירי תחרותי • סקייטבורדינג • סיף • קרב חמש מודרני • קשתות |  |
| התעמלות | התעמלות אמנותית • התעמלות מכשירים • טרמפולינה |  |
| ספורט ימי | גלישת גלים • חתירה • קאנו/קיאק • שיט |  |
| ענפי קרב | אגרוף • ג'ודו • היאבקות (סגנון חופשי, סגנון יווני רומי) • טאקוונדו |  |
| רכיבה | איוונטינג • רכיבה אמנותית • קפיצות ראווה |  |
| שחייה | קפיצה למים • שחייה תחרותית • שחייה צורנית • שחייה במים פתוחים |  |
| משחקי החורף | משחקי החורף |  |
| ענפי קרח | הוקי קרח • קרלינג |  |
| סקי | ביאתלון • גלישת שלג • סקי אלפיני • סקי בסגנון חופשי • סקי למרחקים • סקי נורדי משולב • קפיצות סקי |  |
| מזחלות | בובסלי • סקלטון • לוז' |  |
| החלקה על הקרח | החלקה אמנותית • החלקה מהירה • החלקה מהירה במסלול קצר |  |
| ענפי עבר במשחקי הקיץ | ענפי עבר במשחקי הקיץ |  |
| ענפי עבר | בייסבול • כדור בסקי • כדור כף יד • כדור מחבט • לקרוס • מרוץ סירות מנוע • משיכת חבל  • סופטבול • פולו • קרוקט • קרוקט אמריקאי • קראטה • קריקט |  |
קורטה

ערך זה עוסק במכונת חישוב מכנית זעירה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מחשבון קורטה מכני בתצוגה במוזיאון להיסטוריה של המחשב במאונטיין ויו שבקליפורניה
קוּרְטָה (Curta) הוא מכונת חישוב מכנית קטנה שיוצרה בין השנים 1947 ל-1971. זו מכונת החישוב המכנית היחידה שיכולה להתכנות מחשבון כיס. מכונות החישוב המכניות שקדמו לה היו גדולות וכבדות בהרבה, וגודלן דומה לגודלה של מכונת כתיבה, ולכן לא הותאמו לנשיאה. אחריה לא פותחו עוד מכונות חישוב מכניות ניידות בשל הופעתו של המחשבון האלקטרוני בשנות השישים, דבר שהפך את מכונות החישוב המכניות הכבדות והמסורבלות למיותרות. ייצורן נפסק בתחילת שנות השבעים.
צורת המחשבון היא גליל שמתאים בגודלו לאחיזה בכף יד. ניתן לבצע באמצעותו חיבור, חיסור, כפל, חילוק ואף הוצאת שורש ריבועי ופעולות מתמטיות נוספות. הקורטה מבוסס על אותם עקרונות לפיהם נבנה "מחשב הפסיעות" של גוטפריד לייבניץ. הערכים נצברים על שיני גלגלי השיניים ומתווספים באמצעות מנגנון תוף פסיעה.
כמוצר מסחרי

מפעל "קונטינה" בליכטנשטיין ייצר את המכונה בין 1947 ל-1970 או 1971. ב-1951 נוצר קרע בין הרצשטרק להנהלת המפעל, והוא פרש. ב-1954 הוצג הדגם קורטה II, בעל תיכון זהה עקרונית, אבל עם יותר ספרות לקלט, מונה הסיבובים והתוצאה. מכירת המכונות (כנראה מהמלאי) נמשכה עד 1973, ונפסקה עם הופעת מחשבוני כיס אלקטרוניים.
בכ-23 שנות הייצור, יוצרו ונמכרו כ-140,000 מחשבונים - בערך 80,000 מדגם I, וכ-60,000 דגם II, עובדה שעושה אותה אחת ממכונות החישוב המוצלחות בכל הזמנים.
המכונה נמכרה במדינות רבות, באירופה, אמריקה, ואוסטרליה, ומשתמשים כינו אותה לפעמים בשם החיבה "מטחנת הפלפל".
היכולת להשתמש בה בתנאים בהם לא מעשי להשתמש במכונת חישוב אחרת, למשל על ידי טייסים ונווטים, נתן לה "פלח שוק" ייחודי נוסף. במרוצי ראלי בעבר, הצוות היה מורכב מנהג ונווט, כאשר חלק מתפקידי הנווט היו כרוכים בחישובים. מחשבוני קורטה היו פריט ציוד פופולרי בקרב הנווטים, ונווטים שהשתמשו במחשבון כונו לפעמים כינוי חיבה שאפשר לתרגם בערך כ"טוחנים" בשל דמיונו החיצוני למטחנת תבלינים ידנית.
לפי מספר מקורות, חילות אוויר לימדו נווטים להשתמש בקורטה וציידו אותם במכונות, ומכונות קורטה מעודפי צבאות או חילות אוויר הופיעו במכירות פומביות של עודפי צבא בשנות ה-70 וה-80.
מחירו של מחשבון קורטה בארצות הברית באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, היה כ-$125.
חידושים

הצורה הגלילית, והשימוש בתוף מדורג יחיד עבור כל הספרות, הוא דבר שנעשה בו בעבר שימוש בתכנון מכונות חישוב, אך אף אחת מהן לא הצליחה, ורובן ככולן היו תכנונים מעניינים שלא הגיעו לייצור מסחרי משמעותי, ובמאה העשרים לא נוצרו מכונות כאלו.
חידוש נוסף, שלא נראה לפני כן הוא השימוש בתוף מדורג "משולב", דבר שמאפשר שימוש ב"חיבור המשלים" למימוש חיסור, על ידי הזחה קטנה של התוף. הדבר נחוץ, משום שהדרך המקובלת לחיסור במכונות חישוב, סיבוב הארכובה בכיוון הפוך, או ליתר דיוק, סיבוב האוגרים בכיוון הפוך, לא מתאימה לקורטה. מכונות חישוב בהן האוגרים מסתובבים תמיד לאותו כיוון, ומבצעות באופן ישיר חיבור בלבד, מממשות חיסור על ידי חיבור המשלים, שיטה מוכרת, שהייתה בשימוש במכונות חישוב מסוימות. חיבור המשלים דורש שעבור ספרה שהוזנה לקלט, תקודם התוצאה בערך אחד לחיבור, וערך שונה לחיסור. כאשר מחלק הקלט על 3, תקודם התוצאה ב-3 במצב חיבור, ו-6 במצב חיסור. הפתרון המקורי של תוף מדורג משולב, המממש זאת בצורה קומפקטית, עם מעבר פשוט וקל בין המצבים, היה ה"חוליה החסרה" למימוש מכונת חישוב זעירה מעשית. לפני המצאה זו, בנה הרצשטרק מספר דגמי אב טיפוס, להדגמת ובדיקת העיקרון הבסיסי וממשק המשתמש, אך ללא פתרון לפעולת חיסור. הרצשטרק מספר שהגיע לפתרון במהלך נסיעה ארוכה ברכבת דרך היער השחור.
קורטה היא מכונת החישוב היחידה הבנויה לפי עקרונות אלו, והמכונה הקטנה ביותר לביצוע ארבע פעולות חשבון. אחרי הצגתה, הופיעו כמה מכונות קטנות נוספות, ביניהן ה"אלפינה" וה"מולטיפיקס", אך אלו עדיין גדולות וכבדות כמה מונים מהקורטה. היא גם מכונת החישוב הגלילית המוצלחת היחידה. פרט אליה רק מכונה גלילית אחת הגיעה לייצור מסחרי - ה"גאוס" של קרישטל המאן מ-1905, ממנה יוצרו כמה אלפי יחידות.
מבנה פנימי > רקע

הדגמת פעולת התוף המדורג של לייבניץ. גלגל השיניים ניתן להזחה, ובאופן כזה ניתן לשלוט במספר השיניים שיתגלגלו בסיבוב אחד של התוף: המצב בתמונה מתאר "3"
ברמה הבסיסית ביותר, מנגנון הקורטה מבוסס על מכונת חישוב בשם "אריתמומטר", שהומצאה כ-130 שנים קודם לכן, ב-1820, ויוצרה באופן תעשייתי ונמכרה באופן מסחרי החל מ-1850. האריתמומטר עצמו, מבוסס על המצאה של המתמטיקאי בן המאה ה-17, גוטפריד וילהלם לייבניץ, בשם "תוף מדורג" או "תוף פסיעה", שמודגם באנימציה משמאל. באריתמומטר, יש תוף נפרד עבור כל ספרה. סיבוב הארכובה מסובב את כל התופים של כל הספרות, וחיסור מתבצע על ידי סיבוב הארכובה בכיוון השני.
האריתמומטר שטוח, שלא כמו הקורטה, וה"עגלה" באריתמומטר, שנמצאת בחלקו העליון, נעה באופן קווי ימינה ושמאלה, בדומה לעגלה של מכונת כתיבה (זה גם מקור הכינוי "עגלה").
אחד המנגנונים שמוסיפים סיבוך הוא מנגנון ה"נשא" (Carry). כמעט כל מכונות החישוב מפרידות את הפעולה של חיבור הקלט לתוצאה, מפעולת העברת הנשא. הדרך בה קורטה מבצעת זאת מוסברת למטה.
קורטה טיפוס 1 וטיפוס 2

לקורטה טיפוס 1 8 זחלנים, אחד לכל ספרה, מונה סיבובים בן 6 ספרות, ומונה תוצאה בן 11 ספרות.
קורטה טיפוס 2 בעל ממדים גדולים יותר. הוא הושק בשנת 1954 והיו לו 11 זחלנים (11 ספרות), מונה סיבובים בן 8 ספרות ומונה תוצאה בן 15 ספרות. מספרם המוערך של מחשבוני קורטה שיוצרו, עומד על כ-140,000 (80,000 מטיפוס 1, 60,000 מטיפוס 2). הקורטה האחרון יוצר בשנת 1970.
טיפוס I נמכר בארצות הברית באמצע שנות השישים ב-125 דולר, וטיפוס II ב-175.
יציבות ואמינות

מחשבון הקורטה יוצר במשך יותר מ-20 שנה (דגם II יוצר במשך כ-17 שנים), ובמהלך התקופה לא חל בו כל שינוי משמעותי, וכמעט לא חלו שינויים כלל. השינוי המשמעותי ביותר היה החלפת החלק החיצוני של מחלקי הקלט: המחשבונים הראשונים יוצרו עם בליטה גלילית, אך אחרי זמן לא רב הוחלף העיצוב למחלק מלבני, שחלקו החיצוני מעוגל ומחורץ (התמונות מראות את העיצוב המלבני). הבדלים קטנים נוספים קשורים בטבעת האיפוס ובידית האיפוס: אחת התקלות שהתרחשו היא שבירת ידית האיפוס, כתוצאה מנפילת המחשבון, או משום שהמשתמש שכח לקפל את הידית לפני הכנסת המחשבון לקופסה וסגירתה. כדי להקל את השירות, שונה במקצת המנגנון כך שבדגמים מאוחרים יותר ניתן להחליף את הידית בלי צורך לפרק את הקורטה. פרט לשינויים אלו, ועוד מספר שינויים זעירים, המחשבון האחרון שיצא מהמפעל ב-1971 זהה למעשה למחשבונים הראשונים שיוצרו ב-1947.
הקורטה הוא מכשיר מכני שלמרות הסיבוך הניכר במבנהו (מודל I בנוי מכ-630 חלקים, מהם 139 חלקים שונים זה מזה. מודל II בנוי ממעט יותר חלקים), עקב החומרים המשובחים, הדיוק בייצור, והתכנון הקפדני, אמינותו גבוהה ביותר, והוא ממשיך לתפקד גם בתנאי סביבה קשים. פחות מ-3% מהמחשבונים שיוצרו הוחזרו לבית החרושת לתיקונים, כשחלק מאלו שהוחזרו, "סבלו" מכך שהמשתמשים רצו לראות איך המחשבון פועל ופירקו אותו, אך לא הצליחו להרכיבו בחזרה.
שימוש במרוצי מכוניות

הקורטה היה פופולרי בקרב מתחרים במרוצי מכוניות בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20. הכוונה למרוצים מסוג ראלי, בהם יושב לצג הנהג משתתף נוסף, בדרך כלל בתפקיד נווט. נווטים רבים השתמשו במחשבוני קורטה לצורך חישובים שונים, שעזרו להם להדריך את הנהג, למשל כדי לחשב מהירות ממוצעת לסיבוב. אפילו לאחר הצגת המחשבון האלקטרוני המתקדם יותר, עדיין עשו בקורטה שימוש לחישוב זמנים לנקודות ביקורת, מרחקים וכו', בזכות אמינותו ויכולתו להמשיך לפעול גם בתנאי סביבה קשים, והיכולת להפעילו בלי להסתכל עליו. מתחרים שעשו שימוש במחשבונים כאלה כונו "ארכובאי-הקורטה" על ידי אלו שהגבילו עצמם לנייר ועפרון, או אלה שעשו שימוש במחשבים שחוברו לגלגלי המכונית.
בימינו

במשך כ-23 שנים, בין 1947 ו-1971 יוצרו במפעל קונטינה כ-140,000 מחשבוני קורטה משני הדגמים, עם מעט מאוד שינויים. בזכות האיכות הגבוהה והדיוק של הייצור, רבים מהמחשבונים הללו עדיין מתפקדים בצורה מושלמת. יש אספנים רבים שאוספים מחשבוני קורטה, ומתקיים מסחר ער במחשבוני קורטה באתרים כמו eBay, ובבתי מכירה פומבית. מחשבון קורטה נמכר בארצות הברית בשנות ה-60 של המאה העשרים ב-$125 עבור דגם I, ו-$175 לדגם II. היום נמכרים המחשבונים במחירים בין כ-$500 עבור מחשבונים "פשוטים", ועד מספר אלפי דולרים עבור מחשבונים מיוחדים, למשל כאלו עם מספר סידורי נמוך. מכונות מבוקשות במיוחד הן כאלו בהן מחלקי הקלט בצורה הישנה, של גלילים קצרים, כמו באבטיפוסים, ומכונות שמכסה קופסתן מתברג בכיוון השעון לסגירה. בנוסף למכונות עצמן, אספנים סוחרים בפריטים נוספים הקשורים בקורטה, כמו האריזה המקורית, חוברת ההוראות למשתמש, וספרונים וחוברות שחברת קונטינה הוציאה ומלמדים לבצע בעזרת הקורטה פעולות שונות בתחומים שונים כמו מדע, סטטיסטיקה, הנהלת חשבונות ועוד. אספנים גם מעוניינים במוצרים נלווים, כמו פוסטר המפרט את חלקי המכונה, בול המוקדש לה, ועוד.
מספר מומחים במדינות שונות (ביניהן איטליה, שווייצריה, גרמניה, וארצות הברית) מתקנים ומשפצים מכונות קורטה, בעזרת חלקי חילוף מקוריים שהמפעל סיפק, חלקים שהתקבלו מפירוק מכונות שיצאו מהמחזור, ובעת מצוק חלקים שהמשפץ מייצר בעצמו, כשם שעדיין ניתן למצוא שענים שיודעים לתקן שעונים מכניים.
חברת קונטינה ייצרה מספר קטן של "ערכות הדגמה" - ערכה כזו כוללת מחשבון קורטה חתוך, באופן שמאפשר לראות את הפעולה הפנימית, למרות שהמחשבון עדיין מתפקד, ומספר חלקים פנימיים בקופסה מהודרת. הערכה מיועדת לסוכני ונציגי מכירות, כדי לעזור להסביר על פעולת הקורטה. ערכות אלו נסחרות כיום במחירים של הרבה אלפים, עד כדי עשרות אלפי דולרים.
מלכות ליכטנשטיין החלה להכיר בייחוד של הקורטה, הקימה מוזיאון המוקדש בחלקו או ברובו לקורטה (המוזיאון הזה מחזיק כמה מהאבטיפוסים המוקדמים, כולל אחד או שניים מאלו שיוצרו ב-Rheinmetall ב-1945), ובשנת 2006 אף הוציאה בול שמוקדש למחשבון הקורטה.
בעשור השני של המאה ה-21 בנה מרקוס וו דגם עובד של קורטה מפלסטיק, בטכנולוגיית הדפסה תלת-ממדית, אך בגלל ההבדל בחומרים, הממדים הם בערך 3:1 (כלומר הדגם גדול פי 3 ממחשבון הקורטה עצמו). תוכניות הדגם זמינות במרחב הציבורי, וחובבים עם גישה למדפסת תלת־ממד יכולים להדפיס לעצמם קורטות כעולה על רוחם.
מוזיאונים

מחשבון הקורטה זכה להכרה כאבן דרך משמעותית, הן בהקשר של מכונות חישוב מכניות, והן בהקשר של עיצוב תעשייתי. מוזיאונים רבים בעולם מציגים את הקורטה כחלק מהתצוגה הקבועה שלהם, ורבים אחרים מציגים אותה בתערוכות מתחלפות. להלן רשימה חלקית של מוזיאונים שמציגים קורטה. רשימה מלאה יותר מופיעה באתר שמוקדש ברובו לקורטה, כאן.
מוזיאון היסטוריית המחשב בקליפורניה
המוזיאון הגרמני (מינכן)  (הקישור אינו פעיל) קישור לארכיון האינטרנט
Arithmeum בבון, גרמניה (מוזיאון המוקדש ברובו למכונות חישוב)
מוזיאון היינץ ניקסדורף, בפדרבורן, גרמניה  (הקישור אינו פעיל) קישור לארכיון האינטרנט
המוזיאון לאמנויות ולמקצועות בפריז
מוזיאון המחשוב בסווינדון, בריטניה
מוזיאון המדע ברדבורי, בלוס אלמוס, ניו מקסיקו
המוזיאון הלאומי לטכנולוגיה בפראג, צ'כיה
"המוזיאון הלאומי למחשוב" בבלצ'לי פארק, בריטניה