stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוץ' ריינולדס
ביוגרפיה > שיאן עולם

ב-17 באוגוסט 1988 שיפר ריינולדס בריצת 400 מטר את שיא העולם בן ה-20 שנה של בן ארצו לי אוונס והעמיד אותו על 43.29 שניות, שיפור של 0.57 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.93 שניות, אחרי בן ארצו סטיב לואיס (43.87 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בהשוואת שיא העולם - 2:56.16 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.13 שניות אחרי בן ארצו מייקל ג'ונסון (43.65 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש בזמן של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2017). שותפיו לשיא העולם היו אנדרו ואלמון, קווינסי ווטס ומייקל ג'ונסון.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה שוב ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.22 שניות אחרי מייקל ג'ונסון שקבע תוצאה של 43.39 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:57.32 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה בשנת 1996 הוא סיים שני אחרי מייקל ג'ונסון בזמן המהיר ביותר בהיסטוריה של אצן שלא מנצח, כשקבע תוצאה של 43.92 שניות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) בשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר נפצע ריינולדס בשריר הירך ולא עלה לגמר ובכך נמנע ממנו להשתתף גם בריצת השליחים האמריקאית, מספר ימים מאוחר יותר.
בשנת 1999 מייקל ג'ונסון שיפר את השיא העולמי שלו והעמידו על 43.18 שניות.
הוא פרש מתחרויות בשנת 1999.
ריינולדס ייסד "קרן תמיכה בילדים על שם בוץ' ריינולדס".
כמו כן, הוא אימן את הווייד רסיברס (תופסים) של קבוצת הפוטבול באוניברסיטת המדינה של אוהיו עד שהתפטר באפריל 2008.
השעיה בעקבות חשד לאמרוץ

ריינולדס הושעה מתחרויות למשך שנתיים על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, (IAAF) עקב אמרוץ בשנת 1990. זה היה ראשיתו של מאבק ארוך וממושך, כשבית המשפט העליון של ארצות הברית דרש מהוועד האולימפי האמריקאי לאפשר לו להשתתף בשנת 1992 במבחנים לאולימפיאדת ברצלונה בכך שמצא שהליך הבדיקות היה פגום. צו מניעה זה גרם לסכסוך עם הוועד האולימפי הבינלאומי והתאחדות האתלטיקה העולמית. למעשה ההתאחדות איימה להשעות כל מי שיתחרה נגד ריינולדס. המבחנים האולימפיים בריצת 400 מטר התעכבו למשך ארבעה ימים עד ש-IAAF ויתרה. ריינולדס עצמו סיים רק במקום חמישי ולא זכה להשתתף בריצת ה-400 מטר האישית, אך זכה להיכלל כמחליף בקבוצת השליחים. למרות זאת IAAF השעתה אותו ולא אפשרה לו להשתתף באולימפיאדה.
אותה שנה הוא זכה בתביעת דיבה במשפט כנגד IAAF בסכום של 27.3 מיליון דולר על הנזקים שלו, אך ערעור של ה-IAAF בפני בית המשפט הפדרלי התקבל והשופטים ביטלו את החלטת המושבעים.
חובבי ציון

חובבי ציון או חיבת ציון הוא שם כולל לכמה אגודות ציוניות שנוסדו במזרח אירופה בסוף המאה ה-19 ודגלו בציונות מעשית, למשל: עלייה והתיישבות יהודית בארץ ישראל.
התנועה הוקמה ברוסיה וברומניה בסוף המאה ה-19 בתגובה לאנטישמיות ולמכשולים שהושמו בפני האמנציפציה של יהודי אותן ארצות, וכחלק מן ההתעוררות הלאומית באירופה בכלל ואף בקרב היהודים. בתנועה היו חברים יהודים מזרמים שונים, כאשר המכנה המשותף לכולם היה רעיון השיבה לארץ ישראל.
גורמים להתעוררות התנועה

בין הגורמים להקמת האגודות והתחזקות הרעיון של ציונות מעשית אפשר למנות את אי מתן אזרחות ליהודי רומניה – המדינה הרומנית, שהוקמה באיחוד נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה ב-1859 תחת ההבטחה לתת אמנציפציה ליהודים, לא עמדה בהבטחתה. בעקבות לחץ של החוגים האנטישמיים, שכללו חלקים גדולים מהחוגים המשכילים, חזר בו השליט, אלכסנדרו יואן קוזה. הוא אמנם הבטיח השתלבות מדורגת, אולם הדחתו לטובת נסיך זר ממוצא גרמני ביטלה גם הבטחה זו, ורומניה בחוקתה קבעה שרק נוצרים יכולים לקבל אזרחות רומנית.
אכזבת היהודים הביאה לחיפוש אפיקים אחרים, מחוץ למדינה הרומנית. ב-1873, בקומונה (מועצה אזורית) ניקורשט (Nicoreşti) שבמחוז גאלאץ (100 משפחות) ובעיירה טקוץ' (Tecuci), שבאותו מחוז, קמו האגודות הראשונות של חיבת ציון, שמטרתן הייתה התכוננות לעלייה לארץ ישראל. אגודות דומות קמו באיוושט (Iveşti), בגאלאץ, בפיאטרה ניאמץ, בבקאו וביאשי. אגודה דומה, שקמה ב-1874 במוינשט, שלחה ב-1875 את דוד שוב עם שני מלווים, לחפש דרכים לרכישת אדמות והתיישבות בארץ ישראל.
בנוסף ב-1881 התרחשו בדרום רוסיה פרעות המכונות "הסופות בנגב", שפגעו ביותר ממאתיים קהילות יהודיות בעידודו של השלטון. הפרעות עוררו את היהודים לחפש פתרונות לבעיותיהם. יש שהיגרו לארצות הברית, ואחרים התארגנו בתנועות של "חובבי-ציון" שהתרכזו במציאת פתרון לבעיה הלאומית. החשש מפני התבוללות היהודים שהיגרו לארצות הברית בתוך החברה המקומית, היה גם בין הגורמים להתעוררות תנועה לאומית, שניסתה להטות את זרם ההגירה לכיוון ארץ ישראל.
כמו כן, במהלך המאה ה-19 עברו עמי מערב אירופה ומרכזהּ גל של מהפכות לאומיות, שזכו לכינוי "אביב העמים". התעוררות זו עוררה גם ביהודים רגשות לאומיים, והם פנו להקים מדינה יהודית בארץ ישראל.
הוגי הדעות של תנועת "חובבי ציון" > שמואל מוהליבר

הרב שמואל מוהליבר היה מגדולי רבני רוסיה וממייסדי האגודות הראשונות של "חובבי ציון". הרב מוהליבר קרא לשיתוף פעולה בין המשכילים לבין שומרי המצוות. פעל להשפיע על המנהיגים החילוניים למנוע פגיעה בדת ובחלוצים הדתיים ומאידך ניסה לקרב לרעיון חיבת ציון ויישוב הארץ את הרבנים והציבור המסורתי.
הוגי הדעות של תנועת "חובבי ציון" > מרדכי אליאשברג

הרב מרדכי אליאשברג היה מגדולי התורה בדורו, ומראשי ועד חובבי ציון ברוסיה. לדבריו:
בעוד שישראל היו על אדמתם, היו התורה והחכמה מצויות ביחד, אבל מאז גלינו מעל אדמתנו, נפלגו בעמנו חכמי התורה לחוד וחכמים הטבעיים לחוד, וכשאנו צריכים לעשות דבר כללי לטובת הלאום, צריכים אנו לחבר שתי החכמות יחד.
חברת חובבי-ציון מורכבת משני מיני חברים, חברים דתיים וחברים לאומיים, שאין בהם אש דת, וכיון שחובת החברה היא להושיב בא”י אנשים מישראל, שיעבדו אותה עבודת שדה וכרם וגדול בהמות וכל השייך לזה – הרי בכל זה משתווים כל החברים ובטלה חלוקת הדעות.
הוגי הדעות של תנועת "חובבי ציון" > משה לייב לילינבלום

משה לייב לילינבלום היה מראשי תנועת ההשכלה ברוסיה, שפרעות "הסופות בנגב" שינו את גישתו. הוא חדל להאמין בהתבוללות וראה בזרותם של היהודים במדינות השונות את הבעיה היהודית. הוא האמין שהפתרון לבעיית היהודים הוא ארץ משלהם.
עיקר טענותיו של לילינבלום היו:
האנטישמיות לא תחלוף, שנאת היהודים החריגים תתקיים תמיד.
היהודים נפגעו בגלל עליית מעמד הפועלים, שראה ביהודים מנצלים וגנבים.
הרפורמה בדת, ההתבוללות וההשכלה לא פתרו דבר, משום שהיהודים נרדפו על רקע מוצאם, בין שהיו מסורתיים או ליברלים, אדוקים או לא מאמינים.
ההתבוללות אפשרית כפתרון לבודדים, אך לא לעם כולו. משום כך יש לעלות לארץ ישראל.
הוגי הדעות של תנועת "חובבי ציון" > יהודה לייב פינסקר

יהודה לייב פינסקר היה משכיל יהודי רוסי, מתבולל מאודסה, ששירת כרופא צבאי מתנדב בצבא הרוסי במלחמת קרים וזכה לאות הצטיינות. פרעות "הסופות בנגב" גרמו לשינוי בדרך מחשבתו, והוא פנה לחפש פתרון לאומי לבעיה היהודית. ב-1882 פרסם פינסקר את אחד החיבורים המכוננים בתולדות הציונות, הספר "אוטואמנציפציה!" במטרה לעורר את יהודי מערב אירופה העשירים לסייע בהקמת תנועה לאומית. הספר עורר בעיקר את יהודי מזרח אירופה הסובלים.
בספרו תיאר פינסקר את השנאה והאנטישמיות כלפי העם היהודי המפוזר באירופה, שנאת הזר. היהודים הם אומה מתה-חיה – "רוח רפאים", משום שאין להם מולדת ועצמאות, ולכן נראים מוזרים וזרים והאירופאים פיתחו כלפיהם "יודופוביה" - מחלת נפש שאינה בת ריפוי. את היודופוביה מבטאים באנטישמיות. מכיוון שהאנטישמיות לא תחלוף אין טעם בניסיונם של היהודים לפתור זרות זו בחסדי השלטון, שיעניק להם שוויון וזכויות (אמנציפציה). פינסקר דגל ברעיון האוטואמנציפציה שפירושו שחרור עצמי, התרחקות מהגויים ומעבר מאנומליות לנורמליות.
על היהודים לשחרר את עצמם בתהליך בן מספר שלבים:
שינוי בהרגשה – מודעות לאומית.
התארגנות בקונגרס.
פנייה להמון היהודים - גיוס כספים, פנייה למעצמות.
הקמת מדינה יהודית שרק בה יוכל כל אדם לקבל את הכבוד האישי המגיע לו.
עם זאת יש לעלות כמה שיותר מהר לארץ ישראל, למרות הקשיים ובעיות ארגון. פינסקר מפריד בין היהדות שאינה קשורה לארץ כלשהי ובין הלאומיות היהודית- שקשורה לארץ, אך מכיוון שעוד לא השיגו אותה לא מתייחסים אל היהודים כאל עם. פינסקר לא שם דגש דווקא על א"י, אך הייתה לה עדיפות בשל הקשר ההיסטורי רוחני לעם הציוני. הוא האמין שגם שטח אחר יוכל לשרת את המטרה הראשונית "ארץ משלנו".
הקמת האגודות

תנועת "חובבי-ציון" החלה את דרכה ללא ארגון, באופן ספונטני ומפוזר. קמו עשרות אגודות של "חובבי-ציון" ברוסיה, במזרח אירופה ובמרכז אירופה, ללא קשר ביניהן, אך עם מטרות משותפות לכולן. חבריהם האמינו בצורך לעלות לארץ ישראל, להתיישב בה ולעבוד את אדמתה, ולהקים בה, בסופו של דבר, מדינה יהודית. באגודות אלה היו חברים יהודים בעלי הכרה לאומית מכל הזרמים, החל ממתבוללים ועד לרבנים ידועים, כאשר המכנה המשותף לכולם היה רעיון השיבה לארץ ישראל. שמות האגודות היו: "אחוות ציון", "אוהבי ציון", "בני ציון", "שיבת ציון", "אהבת ציון", "קיבוץ נידחי ישראל", "שארית ישראל", "עזרא" ו"זרובבל".
מטרות האגודות:
שיבת העם היהודי לארצו.
גאולת אדמות על ידי רכישה ועבודה חקלאית.
הכרה בינלאומית מצד המעצמות.
הפצת הרעיון הציוני ועידוד העלייה.
סיוע כלכלי למושבות שיקומו בארץ ישראל.
פעילות האגודות:
אספו כספים לרכישת הקרקעות בארץ.
ערכו רשימות של מועמדים לעלייה.
שלחו אנשים לבדוק את המצב בארץ ישראל ולרכוש קרקעות.
הפעילות הייתה בעיקרה פילנתרופית וא-פוליטית, אך הייתה בעיית חוסר ארגון ותיאום בין האגודות. רק התארגנות מרכזית של כל האגודות לארגון גג אחד הייתה יכולה לחזק אותן.
הקמת האגודות > קונגרס פוקשאן

עד סוף שנת 1881 נוסדו ברומניה למעלה משלושים אגודות של חובבי ציון, שערכו כנס משותף בעיר פוקשאן, שבחבל מולדובה שברומניה. קונגרס פוקשאן התכנס ביום 11 בינואר 1882, למעשה בזמן הכינוס התאריך היה 30 בדצמבר 1881, לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז ברומניה. הקונגרס הורכב מ-51 צירים, שייצגו 32 אגודות. בקונגרס נבחר הוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה ונקבע שמקום מושבו יהיה בעיר גאלאץ, עיר נמל על הדנובה, במזרח רומניה, משם יצאו ההפלגות הראשונות של חובבי ציון בדרכם לארץ ישראל.
הקמת האגודות > ועידת קטוביץ

לאחר פרסום רעיונותיהם של פינסקר וליליינבלום ולאור קשיי האגודות, יזמו השניים בסיוע הרב שמואל מוהליבר והסופר שאול פנחס רבינוביץ את כינוס ועידת קטוביץ כוועידת היסוד של תנועת "חובבי-ציון". הוועידה התכנסה ביום 6 בנובמבר 1884 בעיר קטוביץ. זו הייתה ההתארגנות הלאומית היהודית העולמית הראשונה של היהודים, אליה הגיעו 36 נציגים. התאריך נקבע לפי מועד חגיגת מאה שנה להולדת משה מונטיפיורי (האירוע שימש תירוץ לעריכת הכינוס, למנוע האשמה בהתארגנות לצורך מטרה פוליטית). כנשיא הכבוד של הוועידה נתמנה הרב שמואל מוהליבר והניהול המעשי הוטל על פינסקר.
מטרות הוועידה:
יש ליצור הנהגה מרכזית לכל אגודות "חובבי-ציון", שתנסה להשיג רישיון חוקי לפעילות האגודות במזרח אירופה, ולרכז את כל המאמצים למען מפעל משותף – יישובה המחודש של ארץ ישראל.
החלטת מעשיות:
הקמת ועד מרכזי בברלין, כדי לנסות ולערב את יהודי מערב אירופה בגורל העם.
הקמת ועד זמני באודסה, להמשך פעילות התנועה.
סיוע כספי למושבות העולים בארץ ישראל, ושיגור משלחת לבדיקת צורכיהם.
השגת רישיונות עלייה לארץ מהשלטונות הטורקיים ואישור להתיישבות בארץ.
השגת אישור ממשלת רוסיה להמשיך בפעילות גלויה של התנועה ברוסיה.
שיקום עם ישראל על ידי יישובו מחדש בארץ ישראל.
הקמת האגודות > "הוועד האודסאי"

למרות התכנון להקים ועד במערב אירופה, התפתחו הוועדים המרכזיים בורשה ובאודיסה. "הוועד האודסאי" הפך במהרה לוועד ההנהלה הקבוע של התנועה. ב־1890 אישר הצאר הרוסי אלכסנדר השלישי פעילות גלויה של הארגון, ותקופה קצרה הייתה רוח התעוררות. "הוועד האודסאי" ריכז תרומות, שלח נציג לקניית אדמות, וגל עולים נוסף הגיע לארץ. מחירי הקרקעות הגבוהים והגבלות השלטון הטורקי גרמו לדעיכה בהתלהבות.
הקמת האגודות > קשיים לפעילות

התנועה התמודדה עם כמה קשיים לאורך הדרך. כבר בשלביה הראשונים ברוסיה, הם פעלו במחתרת, בעקבות האיסור על התארגנות פוליטית של יהודים. גם בתוך התנועה, היו כמה קשיים. כל עוד התנועה הייתה אידאולוגית בלבד, וללא מעשים, רבים היו שותפים. אולם במעבר ליישום הלכה למעשה, נרתעו רבים מהמעבר לביצוע הרעיונות. מיעוט העולים בטל אף אל מול זרם ההגירה הגדול אל ארצות הברית. גודלה הקטן יחסית הקשה על גיוס התרומות, מעבר לבעיות הארגוניות שהיו בתנועה צעירה זאת.
הגורמים לכישלון

יהודי מערב אירופה לא נרתמו לעזור לאחיהם, ולא נלהבו לעלות לארץ ישראל. התנועה נקלעה לקשיים ארגוניים וכספיים עקב מיעוט התרומות ממערב אירופה.
היישוב בארץ לא גדל לפי הציפיות, וחולשת התנועה הובלטה.
הממשלה הרוסית לא התירה ל"חובבי ציון" לפעול בגלוי, והם פעלו במחתרת.
שלטונות טורקיה לא התירו לעולים להיכנס לארץ, ומחירי הקרקעות בארץ האמירו.
פינסקר נפטר ב-1891, ולא נמצא לו מחליף הולם.
התפתח מאבק בין הסניפים של תנועת "חובבי-ציון", בעיקר על חלוקת תרומות לא צודקת.
החל מאבק בין הדתיים לחילוניים, עקב ההתלבטות בין קיום מצוות לבין עבודת אדמה, ומהתפתחות השפה העברית כשפת יומיום לעומת מעמדה כלשון הקודש.
הרצל העביר ביקורת על הציונות המעשית של "חובבי-ציון", וטען שיש לפעול בדרך של ציונות מדינית, ולהשיג הכרה מדינית לפני העלייה ההמונית לארץ.
אחד העם טען שעלייה לארץ ישראל תפתור את בעייתם של מעטים בלבד, ושיש להתמקד בהקמת מרכז רוחני בארץ ישראל.
חשיבות התנועה

תנועת "חובבי-ציון" הייתה הבסיס להקמת התנועה הציונית שנוסדה בקונגרס הציוני הראשון בבזל.
התנועה גרמה לעליית יהודים לארץ ישראל וליישוב הארץ.
ארץ ישראל קיבלה מעמד של יעד בלעדי לתנועה הלאומית היהודית.
התנועה הכשירה מנהיגים וארגונים ציוניים.
"חובבי ציון" הקימו את המושבות הראשונות בארץ כבסיס להתיישבות.
ראו גם

מבשרי הציונות
ועידת דרוסקניק
ציונות ברוסיה
חיבת ארץ ישראל
ועידת קטוביץ
לקריאה נוספת

מ' קליינמן, תקופת חִבַּת ציון, תל אביב: הוצאת אמנות, ת"ש-1940.
יוסי גולדשטיין, אנו היינו הראשונים: תולדות חיבת ציון 1881–1918, מוסד ביאליק, 2016. (הספר בקטלוג ULI)
גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
עדו ישראלי, 'חובבי ציון בעזה', סגולה 167, מאי 2024, עמ' 44-55
הערות שוליים

↑  Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה) - הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה - עמוד 168
↑  מתוך ארכיון הספרייה הלאומית
| ציונות ישראל |
| --- | --- | --- |
| נושאים ומושגים מרכזיים | התנועה הציונית • התקווה • ארץ ישראל • אוטואמנציפציה • תוכנית בזל • תוכנית אוגנדה • תוכנית בילטמור • "אלטנוילנד" ו"מדינת היהודים" • עלייה לארץ ישראל, ההעפלה וחוק השבות • תחיית הלשון העברית • עבודה עברית וכיבוש העבודה • חלוציות • קיבוץ • מחתרות עבריות בארץ ישראל • כוח המגן העברי • כרונולוגיית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל בעת החדשה • אנטישמיות • טריטוריאליזם יהודי • הצהרת בלפור, הספר הלבן הראשון ותוכנית החלוקה • הכרזת העצמאות ומלחמת העצמאות • דגל ישראל • הסכסוך הישראלי-פלסטיני • פוסט-ציונות ואנטי-ציונות • החלטת האו"ם 3379 • החלטת האו"ם 4686 |  |
| זרמים בציונות | ציונות מדינית • ציונות מעשית • ציונות סינתטית • ציונות רוחנית • הציונים הכלליים וציונות כללית • ציונות סוציאליסטית • ציונות רוויזיוניסטית • ציונות דתית • ארץ ישראל השלמה • ציונות נוצרית • ניטשה והציונות |  |
| ארגונים ציוניים | קונגרס פוקשאן והוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה • ההסתדרות הציונית העולמית • הקונגרס הציוני העולמי • הוועד הפועל הציוני וההנהלה הציונית • הסוכנות היהודית • קרן קיימת לישראל • קרן היסוד • מינהל מקרקעי ישראל • המשרד הארצישראלי • המוסדות הלאומיים • הכשרת הישוב • אוצר התיישבות היהודים ובנק אנגלו-פלשתינה • פיק"א • הגדודים העבריים • ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל • הסתדרות העובדים הכללית החדשה • סולל בונה • הארכיון הציוני המרכזי • ארכיון התצלומים של קק"ל |  |
| תנועות ציוניות | ביל"ו • חובבי ציון • ציוני ציון • פועלי ציון • ההתיישבות העובדת • התנועה הקיבוצית • עליית הנוער • תנועת המזרחי • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • ציונות ברוסיה • ציונות בלוב |  |
| מחתרות עבריות | בר-גיורא • השומר • הרועה • הגדעונים • ארגון המגן • ניל"י • הקיבוץ • ההגנה • פלמ"ח • אצ"ל • לח"י • תנועת המרי העברי |  |
| ראשוני הציונות | מבשרי הציונות • יהודה לייב פינסקר • בנימין זאב הרצל • נתן בירנבוים • מקס נורדאו • אחד העם • ליאו מוצקין • דב בר בורוכוב • משה הס • נפתלי הרץ אימבר • דוד וולפסון • חיים ויצמן • משה לייב ליליינבלום • נחום סוקולוב • נחמן סירקין • יוסף לוריא • מקס בודנהיימר • אדמונד ג'יימס דה רוטשילד • יצחק יעקב ריינס • אוטו ורבורג • נחום גולדמן • יחיאל צ'לנוב • אבא הלל סילבר • צבי הירש קלישר • שמואל מוהליבר |  |
| אישים ציונים נוספים ואנשי היישוב | אהרן דוד גורדון • מרטין בובר • רחל המשוררת • שמואל הוגו ברגמן • הנרייטה סאלד • זאב ז'בוטינסקי • מאיר בר-אילן • חיים ארלוזורוב • זלמן שזר • אברהם יצחק הכהן קוק • ארתור רופין • דוד בן-גוריון • מנחם אוסישקין • אב"א אחימאיר • חיים בוגר (בוגרשוב) • ברל כצנלסון • אלכסנדר זייד • יוסף שפרינצק • ישראל שוחט • שמריהו לוין • יוסף טרומפלדור • מיכאל הלפרן • גרשם שלום • יהודה לייב מאגנס • יצחק טבנקין • יצחק בן-צבי • מנחם בגין • אברהם שטרן (יאיר) • ציונים לא יהודים |  |
ראו גם 100 מושגי יסוד • פורטל ישראל • פורטל היישוב • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308047305171  VIAF: 147115443   WorldCat (עם VIAF): 147115443 
כתב ההצהרה בדבר הקמת אגודת חובבי ציון ווילנה ופירוט התחייבויותיהם של החברים בה - גיוס כספים, בחירת נציגים מן החברים לתור את הארץ וקניית קרקעות בארץ הקודש מתוך ארכיון הספרייה הלאומית
אספת חובבי ציון באודסה, 1890
Oh My God (שיר של אדל)

"Oh My God" (בעברית: "הו, אלוהים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2021, בהוצאת חברת התקליטים קולומביה רקורדס. הוא נכלל כרצועה החמישית וכסינגל השני מתוך האלבום הרביעי שלה, 30. הוא נכתב על ידי אדל לצד גרג קורסטין, שגם הפיק את השיר.
רקע

אדל חשפה את רשימת הרצועות לאלבום הבא שלה ב-1 בנובמבר 2021, כחודש לפני פרסומן. עם יציאתו של האלבום לאור, "Oh My God" נבחר ל"שיר השבוע" על ידי המגזין המקוון Consequence. עורכי המגזין, מרי סירוקי וגלן ראולי, שיבחו את מילות השיר ואת אופיו המוזיקלי. אולם דייוויד קובלד ממגזין The Line of Best Fit טען כי הרצועה אינה מתאימה למכלול האלבום, וראה בה כמגרעה בו.
בניגוד לשאר שירי האלבום 30, "Oh My God" נכתב בסגנון אר אנד בי ודאנס-פופ. מילותיו עוסקות בקונפליקט הפנימי של הזמרת בחייה, שמחד רוצה בכל מעודה בחיים חופשיים נטולי מכשולים, ומאידך טרם קיבלה את ההזדמנות להגשים זאת. בנוסף, בשיר מוצגים הקשיים בלהיות אדם מוכר ברחבי העולם, ללא אפשרות לחיות חיים פרטיים, הרחק מהעין הציבורית. אגנס אריקסון מאתר Static Media ציינה לשבח את מילות השיר, שמאופיינות באופטימיות ובמוכנות נפשית לפרק הבא בחייה של אדל.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של "Oh My God" פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אדל ב-12 בינואר 2022. הוא בוים על ידי סם בראון, שביים גם את הקליפ של "Rolling in the Deep", משנת 2010.
הצלחה מסחרית

"Oh My God" נכנס לראשונה למצעד הבילבורד גלובל 200 במקום השלישי, עם 57.6 מיליון השמעות בשירותי הזרמת המוזיקה ו-5,200 עותקים שנמכרו ברחבי העולם. בד בבד "Easy on Me" עמד בראש המצעד, ואילו "I Drink Wine" הגיע למקום העשירי. "Oh My God" הופיע גם במצעד הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית במקום השביעי, עם 34.1 מיליון השמעות סטרימינג ו-1,700 עותקים שנמכרו מחוץ לארצות הברית. בממלכה המאוחדת הגיע השיר למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. בחמשת המקומות הראשונים של המצעד הופיעו שלושה שירים של אדל, "Easy on Me" במקום הראשון, "Oh My God" במקום השני ו-"I Drink Wine" במקום הרביעי.
בארצות הברית נכנס "Oh My God" לראשונה למצד הבילבורד הוט 100 במקום החמישי. השיר הגיע למקום השישי במצעד שירי הסטרימינג עם 24.2 מיליון השמעות, ולמקום ה-28 במצעד השירים הדיגיטליים. הוא הגיע למקום העשירי במצעד 40 השירים למבוגרים ולמקום ה-14 במצעד שירי המיינסטרים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 3 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 17 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 6 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 4 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 62 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 10 |  |
|  ארצות הברית | Adult Alternative Airplay | 14 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 24 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 11 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 9 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 6 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 20 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 7 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |  |
|  ליטא | AGATA | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 6 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 4 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 26 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 38 |  |
|  פולין | ZPAV | 31 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 10 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 6 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 47 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 28 |  |
|  צרפת | SNEP | 48 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 8 |  |
|  קנדה | CHR/Top 40 | 29 |  |
|  קנדה | Hot AC | 33 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | יהלום | 480,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 15,000 |
| פורטוגל (AFP) | זהב | 5,000 |
| בריטניה (BPI) | כסף | 200,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה | 19 בנובמבר 2021 | רדיו להיטים עכשוויים | סוני מיוזיק אנטרטיינמנט |  |
| ארצות הברית | 29 בנובמבר 2021 | רדיו מוזיקה עכשווית למבוגרים | קולומביה |  |
| ארצות הברית | 30 בנובמבר 2021 | רדיו להיטים עכשוויים | קולומביה |  |
| צרפת | 12 בינואר 2022 | רדיו להיטים עכשוויים | קולומביה |  |
| איטליה | 14 בינואר 2022 | רדיו להיטים עכשוויים | סוני מיוזיק איטליה |  |
ג'רים ריצ'רדס

ג'רים ריצ'רדס (באנגלית: Jereem Richards; נולד ב-13 בינואר 1994) הוא אתלט מטרינידד וטובגו, אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת שליחים 4X400 מטר, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (לונדון 2017) בריצת 200 מטר ואלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה

ריצ'רדס נולד בפוינט פורטין שבטרינידד וטובגו, בנם של קורניליוס ריצ'רדס ואיבט וילסון.
ב-2011 זכה ריצ'רדס במדליית ארד עם נבחרת טרינידד וטובגו בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות פאן-אמריקה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 17 התחרה בריצת 200 מטר אך לא העפיל לגמר עם תוצאה של 21.47 שניות. ב-2012 זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות העולם עד גיל 19. בריצת 200 מטר באותה אליפות קבע תוצאה של 21.14 שניות ולא העפיל לגמר. הוא נכלל בנבחרת השליחים הבוגרת של טרינידד לאליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 וזכה עמה במדליית ארד ב-4X400 מטר.
ב-2014 החל ללמוד בקולג' הקהילתי סאות' פליינס שבטקסס. הוא זכה באליפות התאחדות המכללות הקהילתיות (NJCAA) בריצת 400 מטר באצטדיון ובאולם. לאחר שנה עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אלבמה. ב-2017 סיים שלישי בריצת 200 מטר באליפות ה-NCAA. בעקבות הישגיו באלבמה הוא נבחר לאול-אמריקן בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4X400 מטר. במאי 2017 קבע שיא אישי של 19.97 שניות בריצת 200 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.11 שניות, לאחר המנצח רמיל גולייב (20.09 שניות) וסגנו וייד ואן ניקרק (20.11 שניות). עם נבחרת השליחים 4X400 מטר זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:58.12 דקות. במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות. במשחקים הפאן אמריקאיים ב-2019 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.38 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 200 מטר לאחר שקבע תוצאה של 20.28 שניות בחצי הגמר. באולימפיאדת טוקיו סיים שמיני בתוצאה של 20.39 שניות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי ושיא אליפות של 45.00 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.08 שניות. במשחקי חבר העמים הבריטי 2022 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי של 19.80 שניות.
שיאים אישים > אצטדיון

ריצת 200 מטר: 19.80 שניות (2022)
ריצת 400 מטר: 44.18 שניות (2024)
שיאים אישים > אולם

ריצת 200 מטר: 20.31 שניות (2017)
ריצת 400 מטר: 45.00 שניות (2022)
פרס סקופוס

| --- | --- |

סמליל האוניברסיטה העברית בירושלים
 תיאור:  פרס לידידי האוניברסיטה העברית בירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 אתר רשמי
פרס סְקוֹפּוּס (באנגלית: Scopus Award) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי אגודת הידידים של האוניברסיטה העברית בירושלים, לידידי האוניברסיטה העברית, ביניהם אנשי פוליטיקה ואמנים מכל רחבי העולם, ”שהצטיינו בתחומם ובמאמציהם ההומניטריים לשיפור האוניברסיטה, מדינת ישראל, העם היהודי או החברה בכלל”.
"אגודת הידידים של האוניברסיטה העברית בירושלים" היא אגודה שהוקמה בשנת 1933 על ידי מיטב אנשי רוח ובראשם המשורר חיים נחמן ביאליק. ידידי האוניברסיטה העברית תורמים מזמנם, כישוריהם ומשאביהם לטובת שמירתה של האוניברסיטה העברית כמוסד אקדמי מוביל בישראל ומחוצה לה.
ידידי האוניברסיטה מסייעים לחיזוקה של האוניברסיטה העברית בירושלים ולשמירה על האיכות האקדמית והמצוינות המחקרית שלה. בין היתר, הם תורמים מלגות רבות לסטודנטים מצטיינים ונזקקים, לפיתוח טכנולוגי ומדעי, לבניית תשתיות מתקדמות ולגיוס טובי החוקרים בארץ ובעולם.
הפרס היוקרתי, שעוצב בידי האמן הצרפתי ג'ראר גארוסט (אנ') ומוענק מטעם האגודה, ניתן ליחידים העוסקים במגוון תחומים שונים. ביניהם: מנהיגים פוליטיים, מדינאים, שגרירים, אנשי עסקים ואמנים. נכון לשנת 2015 (תשע"ה), זכו בפרס חמישים ושמונה אישים בסך הכול, חמישה מביניהם חתני פרס נובל, שלושים ושלושה מביניהם מנהיגים פוליטיים, מדינאים, שגרירים ואנשי עסקים וכעשרים מהם עוסקים באומנות, בידור ומדיה.