stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכס איי אהרונס
מבחר הפקות > תיאטרון אלווין

אחרי ההצלחה של המחזמר !Oh, Kay החליטו אלכס אהרונס ווינטון פרידלי להקים תיאטרון משלהם. המופע הראשון שאיתו נחנך התיאטרון התקיים ב-2 בנובמבר 1927 המחזמר Funny Face. הבניין תוכנן על ידי האדריכל הרברט קראפ והכיל 1400–1500 מושבים. שמו נוצר על ידי הלחם שמותיהם של אלכס ווינטון. אחרי שנמכר ב-1932 המשיך לפעול ובשנת 1983 שינה את שמו ל תיאטרון ניל סיימון.
מורשתו

אהרונס מילא תפקיד חשוב בקידום הקריירה המוקדמת של ג'ורג' גרשווין, וינסנט יומנס, ריצ'רד רוג'רס, ולורנץ הארט. יחד עם וינטון פרידלי הקים את תיאטרון אלווין וחיבר חיבור פורה בין פרד ואדל אסטר לאחים גרשווין. הפיק בשנות ה-1920 קומדיות מוזיקליות מסוגננות ובלתי נשכחות. ביותר.
לקריאה נוספת

Rodney Greenberg - George Gershwin, Phaidon, London 1998
2012 Kathleen Riley The Astaires - Oxford University Press, New York
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  J.R.Moore 1999
↑  R.Greenberg עמ' 32
1 2 3  אתר המועדון The Lambs
↑  R.Greenberg עמ' 108
1 2  R.Greenberg עמ' 117
ג'ורג' גרשווין בשנת 1937
תיאטרון אלווין בברודוויי כפי שנראה בשנת 1946
אז'דרכיים

| אז'דרכיים |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 66–108 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אז'דרכיים
שם מדעי
 Azhdarchidae

אז'דרכיים (שם מדעי: Azhdarchidae) היא משפחת זוחלים מעופפים מהסדרה הנכחדת פטרוזאוריה שחיו בתקופת הקרטיקון ונכחדו עם סוף עידן הדינוזאורים.
מינים אלה היו הגדולים שביצורים המעופפים אי פעם. הגדולים ביותר היו הארמבורג'יאניה (Arambourgiania), הקוואצלקואטלוס (Quetzalcoatlus) וההטצגופטריקס (Hatzegopteryx). קיימות הערכות שונות לגבי גודלם; נראה שהגדול ביותר היה הארמבורג'יאניה, שמעריכים כי מוטת כנפיו הגיעה ל-11–13 מ' בממוצע.
ב-2017 נמצאו במונגוליה מאובנים מהקרטיקון עליון של מין ענק שאינו מזוהה. לפי ההערכות, מוטת כנפיו הגיעה כנראה ל-18.5–20.4 מ'
יצורים אלו היו קרובי משפחתם של הפטראנודוניים (Pteranodontidae). הם עופפו בדאייה ארוכה מעל אזורים פתוחים יבשתיים וניזונו מנבלות דינוזאורים או צדו חיות קטנות. חלקם היו טורפי-על באזורי מחייתם שאיימו אפילו על תרופודים או זאורופודים קטנים.
מיון

משפחה אזדרקיים (Azhdarchidae)
סוג אירוטיטאן (Aerotitan)
סוג אלנקה (Alanqa)
סוג Albadraco
סוג אראלזדרכו (Aralazhdarcho)
סוג ארמבורג'יאניה (Arambourgiania)
סוג Argentinadraco
סוג אז'דרכו (Azhdarcho)
סוג Bennettazhia
סוג Bogolubovia
סוג Cretornis
סוג קריודרקון (Cryodrakon)
סוג Doratorhynchus
סוג אאוזדרכו (Eoazhdarcho)
סוג אורזדרכו (Eurazhdarcho)
סוג הטצגופטריקס (Hatzegopteryx)
סוג Mistralazhdarcho
סוג Montanazhdarcho
סוג נבג'ודקטילוס (Navajodactylus)?
סוג Palaeocursornis
סוג פוספטודרקו (Phosphatodraco)
סוג קוואצלקואטלוס (Quetzalcoatlus)
סוג Radiodactylus
סוג Volgadraco
סוג תטידרקו (Tethydraco)?
סוג תנטוסדרקון (Thanatosdrakon)
סוג ג'ג'יאנגופטרוס (Zhejiangopterus)
הערות שוליים

↑  Tsuihiji, T., B. Andres, P. M. O'Connor, M. Watabe, K. Tsogtbaatar, and B. Mainbayar (2017). Gigantic pterosaurian remains from the Upper Cretaceous of Mongolia
ארון סעף

ארון סעף לטלפוניה בניו ג'רזי
ארון סַעַף או ארון הסתעפות או תיבת הסתעפות הוא ארון או תיבה אליה נכנס כבל חשמלי או סיב אופטי עיקרי המפוצל בתוכו לכבלים או סיבים משניים, שיוצאים ממנו לצרכנים שונים. ארונות סעף הם חלק מתשתית מערכת החלוקה של חשמל, טלפוניה, טלוויזיה או אינטרנט.
אפרים מרכוס

| --- | --- |

 לידה:  1920 ברסלאו, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  אוגוסט 2011 (בגיל 91 בערך) ישראל 
 מקום קבורה:  בית עלמין כפר שמריהו 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, הגימנסיה העברית רחביה 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  חלילית 
 
אפרים מרכוס (1920 - ט' באב תשע"א, אוגוסט 2011) היה נגן חלילית ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה

אפרים מרכוס נולד בעיר ברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב, בפולין). אביו, יוסף מרכוס, היה משפטן ומחנך, מייסד תנועת הנוער היהודית-גרמנית בלאו וייס. אמו, קֶטֶה אפרים מרכוס, הייתה ציירת ופסלת. בשנת 1930 עברה משפחת מרכוס לדיסלדורף, שם שר במקהלה בבית הספר והחל ללמוד נגינה בחלילית אצל המורה פראנץ יוליוס גיסברט. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בבית הכרם בירושלים. אפרים למד בגימנסיה העברית רחביה ומאוחר יותר החל ללמוד באקדמיה למוזיקה בירושלים. בתקופה זו למד נגינה בחליל אצל אורי טפליץ ותאוריה מוזיקלית אצל יוסף טל. בתחילת שנות הארבעים היה מרכוס חלילן בתזמורת האופרה הארץ-ישראלית.
בשנת 1952 נסע לאנגליה להשתלם בנגינה בחלילית בארוק ובהדרכה של מקהלות ילדים. בישראל הקים את מקהלת הילדים "שרונית", ששיתפה פעולה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית במשך 18 שנים (1962–1980) ובין השאר השתתפה בשלוש זמריות עולמיות.
ב-1953 ייסד את "נגני רננים" – קבוצה של כ-12 תלמידים מצטיינים, בני 13–17, שניגנו בחליליות בגדלים שונים, מהסופרנינו ועד לסוב-בס. במשך השנים ערך אנסמבל זה שבעה סיורים באירופה וארצות הברית. לאחר כל סיור הקליט ההרכב תקליט, שבו 38 קטעי נגינה ישראליים מקוריים.
בשנות ה-60 וה- 70 לימד מוזיקה בתיכון עירוני י"א בתל אביב והקים שם תזמורת.
בשנים 1972–1985 לימד במדרשות למורים למוזיקה בסמינר לוינסקי בתל אביב ובסמינר עליה (למורים מהמגזר הדתי) בפתח תקווה.
מרכוס הופיע כנגן חלילית סולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם תזמורות קאמריות שונות בניצוחם של נעם שריף, גיל שוחט ועוד. כמו כן ניגן מוזיקה קאמרית. בין הקלטותיו: סונטות וטריו סונטות של באך וטלמן.
בשנות ה-80 הגיש תוכנית ללימוד הנגינה בחלילית בטלוויזיה החינוכית בשם "מי בחלילית" (15 פרקים).
ב-1992, לכבוד יום הולדת המאה של אמו של אפרים, האמנית קטה אפרים מרכוס, הסריטה הטלוויזיה החינוכית סרט עם 80 מפסליה, בליווי קטעי נגינה בביצוע "נגני רננים".
ביוגרפיה > חוברות "רוני חלילית"

חוברת "רוני חלילית א'" יצאה לאור לראשונה בשנת 1956 וחודשה במהדורה שנייה בשנת 1963. גם שתי החוברות הבאות - "רוני חלילית ב'" ו"רוני חלילית ג'" - פורסמו בשנת 1956 מרכוס כתב ארבע חוברות לימוד ועוד 14 חוברות נגינה, בהן ערך ועיבד מאות שירים ישראליים ויצירות קלאסיות – וכן יצירות ישראליות מקוריות לחליליות, שנכתבו במיוחד עבור החוברות – ללימוד ונגינה בחליליות, החל מהלימוד הבסיסי ועד הנגינה הקבוצתית ברמה המקצועית הגבוהה ביותר.
תקליטורים
מרכוס יצר גם סדרת תקליטורים, הכוללת אוסף ניגון "הרננים", יצירות מימי הרנסאנס ויצירות ישראליות ראה: "קישורים חיצוניים"
הערות שוליים

↑  מי בחלילית באתר הטלוויזיה החינוכית.
↑  דרורה ברוק, "חוברות ללימוד חלילית כסוכנות תרבות בישראל, 1966-1943", עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, 2018, עמ' 27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583311805171  ISNI: 0000 0003 9613 5139  VIAF: 291021817   WorldCat (עם VIAF): 291021817
ארהרדט פוסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1881 קוטבוס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 באוגוסט 1947 (בגיל 65) ברלין, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 הישג בולט:  היה מס' 27 בעולם בשנת 1923
 מד כושר מרבי:  2547 (ינואר 1908)
 מדינה:  גרמניה
 
ארהרדט פוסט (בגרמנית: Alfred M. Ehrhardt Post);‏ 23 בספטמבר 1881, ברנדנבורג - 1 באוגוסט 1947, ברלין) היה שחמטאי גרמני.
קריירה

בתחילת הקריירה שלו חלק פוסט מקום 3–6 בתחרות הנובר 1902, חלק מקום 7–8 בתחרות קובורג 1904 ומקום 12–13 בתחרות ברמן 1905 (ניצח: ליאו פליישמן). פוסט הגיע למקום השביעי בתחרות אוסטנדה 1906.
פוסט הגיע למקום השני בתחרות ברלין 1907, אחרי ריצ'רד טייכמן. בשנת 1910 ניצח פוסט בדו-קרב נגד וילהלם קוהן בתוצאה +3-6=3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1914 חלק מקום 13–14 בתחרות שהופסקה במאנהיים (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1917 חלק מקום 3–4 בתחרות ברלין (ניצחו: פאול יונר וולטר ג'ון).
פוסט ניצח בתחרות המבורג 1921, בהקדימו את פרידריך זמיש. פוסט ניצח בתחרות "באד אוינהאוזן" בשנת 1922 בהקדימו את קארל קארלס. בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (ניצח: ארנסט גרינפלד).
בין השנים 1933–1945 היה פוסט מנהל של התוכנית הנאצית "השח של גרמניה הגדולה" והיה מארגן ראשי של כמה מתחרויות השחמט החזקות ביותר באירופה. שטוטגרט 1939 (אליפות אירופה הראשונה, ניצח: יפים בוגוליובוב), מינכן 1941 (אליפות אירופה השנייה, ניצח: יסטה סטולץ), זלצבורג 1942 (תחרות ששת רבי האמנים, ניצח: אלכסנדר אלכין) , מינכן 1942 (אליפות אירופה, ניצח: אלכסנדר אלכין), זלצבורג 1943 ((תחרות ששת רבי האמנים, ניצחו: פאול קרס ואלכסנדר אלכין).
אמצעי לחימה נגד טנקים

אמצעי לחימה נגד טנקים (בר"ת נ"ט) הם אמצעי לחימה שמטרתם לנטרל טנקים וכלי רכב משוריינים אחרים של האויב.
כניסת הטנק, ששילב מיגון, ניידות, וכוח אש, לשדה המערכה הציב אתגר בפני כוחות מגן הנדרשים לעצור את הטנקים. ההגנה מפני הטנקים דרשה שינוי בביצורים, פיתוח אמצעי ירי שונים לפגיעה בטנקים, במיוחד אמצעי ירי הניתנים לנשיאה על ידי חיילים רגליים והקמת יחידות שמטרתן פגיעה בטנקים.
מכשולים

תעלת נ"ט - חפיר ברוחב של 4 מטרים ומעלה בעל קירות תלולים שמטרתו למנוע הסתערות של טנקים על ידי הגבלת תנועתם. טנק ממוצע אינו יכול לחצות תעלת נ"ט ללא עזרתם של כוחות הנדסה ואמצעי גישור.
בזנ"ט - ברזל זוויתי נגד טנקים, שנקרא גם קיפוד צ'כי. מטרתם להפריע לטנקים להתקדם.
שיני דרקון - פירמידות או חרוטים מבטון מזוין, שתפקידם להוות מכשול סטטי נגד טנקים. צורתם ה"מחודדת", בניגוד לקוביית בטון, נועדה למנוע מהטנק אפשרות לדחוף אותם מדרכו.
מוקשים מיוחדים נגד טנקים (מוקשי נ"ט). מוקשים אלו מתוכננים להתפוצץ רק תחת לחץ משקל כבד - בדרך כלל מעל 150 ק"ג לסמ"ר. בדרך כלל מטרת רוב המוקשים היא לפגוע בניידות הטנק, על ידי גרימת נזק למזקו"ם ובכך להפכו למטרה נייחת.
מטעני גחון גדולים שמטרתם לחדור דרך גחון הטנק ולהשמידו.
תחמושת נגד טנקים

הפגיעה בטנק נעשית על ידי שימוש בכמות גדולה של חומר נפץ, בפגז מסיבי הפוגע בטנק במהירות גבוהה או במטען חלול.
פגז נפיץ פלסטי (HEP = High Explosive, Plastic או HESH = High Explosive Squash Head): שימוש אחד בחומר נפץ לפגיעה בטנקים נעשה בפגז נפיץ פלסטי ("מעיך") אשר נועד "להימעך" על שריון הטנק ולהתפוצץ. הפיצוץ לא אמור לחדור את שריון הטנק, אלא להעיף חלקי מיגון פנימיים על אנשי צוות הטנק. כיום, עם ההתקדמות בטכנולוגיית המיגון, המעיך אינו יעיל כנגד טנקים והיכולת לפגוע בטנקים בעזרת כמות מספקת של חומר נפץ שמורה למטוסים וטילים גדולים המסוגלים לשאת ראשי נפץ של עשרות קילוגרמים.
חודרנים קינטיים (KEP = Kinetic Energy Penetrator): פגזים נגד טנקים מיוצרים מחומר קשה במיוחד ובעלי מסה יחסית גדולה, הנורים במהירות גדולה. פגזים אלה נקראים גם ח"ש (חודרי שריון) ו"חוצצן" (בגלל דמיון הקליע לחץ). פגזים אלה עשויים בדרך כלל ממתכת חזקה וצפופה במיוחד, כגון טונגסטן או אורניום מדולדל, על-מנת להשיג אנרגיה קינטית גבוהה בירי שתאפשר להם לחדור את שריון הטנק ולהצית את פנים הכלי עקב הטמפרטורה הגבוהה שנוצרת כשהאנרגיה הזו מנוצלת בתהליך החדירה. פגזים מעין אלו נורים על ידי טנקים, בגלל הצורך בתותח גדול מספיק על מנת לשגר אותם במהירות מספקת. כדי שהפגז יתאים לקליבר התותח של הטנק הוא מוקף במעטפת פלסטיק הנקראת "מנעל", הנפרדת מהקליע לאחר יציאתו מהתותח.
מטען חלול (HEAT = High Explosive Anti Tank): ראש קרבי הנושא מטען חלול משמש לפגיעה בטנקים על ידי העפת מעין מחט של מתכת לוהטת (הנקראת "ליינר"), הנוצרת בעת פיצוץ הראש הקרבי על המטרה, לתוך הטנק. המטען החלול נישא על ידי פגזי טנקים, מוקשים נגד טנקים, רקטות נגד טנקים וטילי נ"ט. הרקטות יכולות לשמש גם חיילי רגלים ולהיירות ממטול כתף. רקטות נ"ט ידועות הן הפאנצרפאוסט, ה-RPG-7 וה-M72 לאו. עקרונית, גם טיל נ"ט יכול להיירות ממשגר כתף, אולם הטילים היותר מתקדמים הם כבדים יחסית ולרוב מורכבים על גבי כלי רכב ייעודי. בעבר היה בשימוש תול"ר (תותח ללא רתע) נ"ט שהותקן על ג'יפ או נישא על ידי חיילים, אך עם התעבות המיגון הוא הפך לפחות יעיל נגד טנקים. ישנם גם משגרי רקטות שיש להם את היכולת לירות חימוש נ"ט שתוכנן להשמדת מסות של שריון. לדוגמה: M-270 MLRS.
כלים ויחידות לפגיעה בטנקים

משחית טנקים - רק"מ המצויד בתותח נגד טנקים שמטרתו הבלעדית היא השמדת טנקים. משחיתי הטנקים העדיפו כוח אש וניידות על חשבון המיגון. לאחר מלחמת העולם השנייה הופסק ייצורם של כלי רכב אלו ובמקומם מפעילים כלי-רכב או נגמ"שים שעליהם מותקנות מערכות טילי נ"ט.
תותח נגד טנקים - כלי נשק שהיה נפוץ בזמן מלחמת העולם השנייה, שנועד להשמיד כלי רכב משוריינים, ותופעל על ידי צוות שכלל מספר אנשים. תותח הנ"ט היה מצויד בפגזים, שנועדו לחדור את המיגון של כלי הרק"ם ולפגוע בצוות שלהם. עם הגדלת עובי המיגון של כלי הרכב המשוריינים במהלך המלחמה, גדלו במקביל גם הקליבר ומהירות הלוע של תותחי הנ"ט שהופעלו נגדם, ושופרו הפגזים שנורו על ידם.
ציידי טנקים - חוליות קטנות הנעות רגלית או על כלי רכב קלים ומהירים המצוידות במטולי רקטות נ"ט (RPG) וטילים מונחים נגד טנקים (ATGM) ומתמחות בפגיעה בטנקים ממארב.
מסוקי קרב - אחד מתפקידיהם של מסוקי קרב מודרניים דוגמת ה-AH-1 קוברה וה-AH-64 אפאצ'י הוא לבלום מערכי שריון ולהשמיד טנקים. מסוקים אלו מצוידים ברקטות וטילים דוגמת ה-AGM-114 הלפייר, שנועדו להשמדת טנקים.
טנק - ייעודם העיקרי של הטנקים כיום הוא להשמיד את כוחות השריון של האויב. קרבות גדולים של טנקים נקראים קרבות שב"ש - שריון בשריון.
שימושים נוספים לאמצעי נ"ט

שימוש נוסף לנ"ט הוא פגיעה בחיילים מבוצרים. מכיוון שהנשק מתוכנן לחדור מיגון כבד, לעיתים נעשה בו שימוש כדי לפגוע בחיילים מאחורי קירות, ביצורים או בתוך עמדות מוגנות.
ראו גם

טנק
חיל שריון
לוחמת שריון
תעלת נ"ט ברמת הגולן.
טיל נ"ט TOW נורה מג'יפ HMMWV
מסוק קרב AH-64 אפאצ'י יכול לשאת עד 16 טילי AGM-114 הלפייר נגד טנקים ולפעול בכל תנאי מזג האוויר
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1619 טירת ונסן, צרפת 
 פטירה:  5 באפריל 1679 (בגיל 59) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 בן או בת זוג:  Henri II d'Orléans, Duke of Longueville (2 ביוני 1642–?)  פרנסואה דה לה רושפוקו 
 חתימה:   
 
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה (בצרפתית: Anne Geneviève de Bourbon-Condé; ‏28 באוגוסט 1619–5 באפריל 1679) הייתה דוכסית לוז'נוויל.
ביוגרפיה

אן ז'נבייב הייתה בתם היחידה של אנרי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, ושל שרלוט מרגריט דה מונמורנסי, ואחותו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה. היא נולדה בכלא וינסן שבו ריצתה אמה עונש מאסר על שהתנגדה למרשל ד'אנקר, שהיה איש סודה של העוצרת מארי דה מדיצ'י (אמו של לואי השלושה עשר מלך צרפת לעתיד).
היא התחנכה במנזר של המסדר הכרמליתי ברחוב סן ז'אק בפריז. שנותיה הראשונות עברו בצל הוצאתם להורג של דודה מצד אמה, אנרי השני דה מונמורנסי, באשמת קשר נגד הקרדינל רישלייה (1632), ושל בן דודה של אמה, הרוזן פרנסואה דה מונמורנסי-בוטוויל, באשמת השתתפות בדו-קרב (1635). אך הוריה השלימו עם רישלייה, והיא הפכה במהרה לכוכבת החוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה. ב-1642 נישאה לאנרי השני מאורליאן דוכס לונז'וויל, מושל נורמנדי, אלמן שגילו היה כפול מגילה.
אחרי מות רישלייה, שימש אביה כראש מועצת המדינה, ואחיה הביס את צבא ספרד בקרב רוקרואה (1643). היא התלוותה לבעלה במסעו לגרמניה, אליה נשלח ב-1646 כנציגו של הקרדינל מזראן למשא ומתן שהביא לשלום וסטפאליה. היא הקסימה את הדיפלומטים הגרמנים וזכתה בכינוי "אלילת השלום וההסכמה". אחרי שובה מגרמניה התאהבה בפרנסואה דה לה רושפוקו (מחבר האמרות הנודע) שניצל אהבה זו כדי להתוודע לאחיה, ולזכות באמצעותו בכבוד ובתהילה.
היא הייתה הרוח החיה במרד הפרונד הראשון, והצליחה לגייס לצד המורדים את בעלה ואת אחיה, ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי. אך לא עלה בידיה לגייס לצידה את אחיה הנסיך דה קונדה, שנשאר נאמן לבית המלוכה. במשך תקופה זו התגוררה בבית העירייה בפריז וילדה שם את בנה הראשון. היא לקחה חלק גדול במרד הפרונד השני, ושכנעה תחילה את דה קונדה ואחר כך את מרשאל טורן, לעבור לצד המורדים.
ב-1653, אחרי כישלון מרידות הפרונד, איבדה את השפעתה בחצר המלוכה. היא התגוררה עם בעלה בנורמנדי, והקדישה את זמנה למטרות צדקה. ב-1663 אחרי מות בעלה, שבה לפריז, אימצה לעצמה את היאנסניזם, והפכה לתומכת של אנשי מנזר פור רויאל. המלך לואי הארבעה עשר סלח לה, וכל עוד הייתה בחיים נמנע מלגרש את הנזירות ממנזר פור רויאל שבשדות (ליד ורסאי). כאשר מצב בריאותה התערער שבה למנזר הכרמליתי בפריז, שבו התחנכה בימי ילדותה, ונפטרה שם ב-5 באפריל 1679.
אז'אקסיו

אז'אקסיו (בצרפתית: Ajaccio, בקורסיקאית: Aiacciu) היא עיר הבירה של חבל קורסיקה בצרפת, והעיר הגדולה בו. העיר שוכנת בקורסיקה הדרומית, לשפת הים התיכון, ואוכלוסייתה, על כל פרווריה ושכונותיה, מונה כ-69,500 תושבים. שטחה כ-82.03 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסייה בה מוערכת בכ-645 נפש לקמ"ר.
העיר ידועה גם כעיר הולדתו של נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת.
תיירות

אז'אקסיו נחשבת כאחת הערים היפות והמושכות ביותר בקורסיקה ובצרפת בכלל. זאת הודות לעידוד התיירות במקום על ידי ממשלת צרפת, היות שקורסיקה היא אחד החבלים העניים בצרפת. נכון למאה העשרים ואחת, ניתן לטייל לאורך הטיילות וכיכרות החנויות בעיר וליהנות מנוף הים בצד אחד ונוף ההרים בצד השני.
תחבורה

בעיר נמצאת תחנת הרכבת של SNCF (חברת הרכבות הלאומית של צרפת), המקשרת בין אז'אקסיו לבסטיה, קורטה וקלווי.
כמו כן פועל בעיר נמל, המאפשר הגעה וחזרה דרך הים ממרסיי, מטולון ומניס שבצרפת, ומג'נובה שבאיטליה.
בצמוד לעיר פועל נמל תעופה, נמל התעופה הבין-לאומי הראשי של קורסיקה, נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה.
אפרים מקלעת חמאד

| --- | --- |
 לידה:  1050 
 פטירה:  1150  (בגיל 100 בערך) 
 כינוי:  ר' אפרים מקלעת חמאד, אפרים יצ״ו, אפרים ב״ר אליעזר, רבי´ אפרים הדיין החסיד זצ״ל, אפרים ז״ל, רבינו אפרים זצ״ל, רבינו אפרים ז"ל, רבי´ אפרים ז״ל, רבינו אפרים, הרב אפרים 
 תקופת הפעילות:  ?–1150 
 השתייכות:  רבני צפון אפריקה, ראשונים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, דקדוק עברי
 רבותיו:  הרי"ף
 תלמידיו:  כנראה רבי שלמה פרחון
 חיבוריו:  כנראה חיבר חיבורים שעסקו בפירוש התלמוד, בפסיקת הלכות, בקביעת נוסחאות המשנה והתוספתא ובדקדוק עברי, אך אבדו
 
רבנו אפרים מקלעת חמאד, מחכמי צפון אפריקה בסוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12, תלמיד חבר של הרי"ף. היה גדול בדורו, בכמה ממקצועות התורה והחכמה: בתלמוד, בהוראה, בקביעת נוסחאות המשנה והתוספתא ובדקדוק הלשון העברית. יש רגליים לדבר שחיבר חיבורים, או לפחות קונטרסים בכל אחד מתחומים אלו, אך הם לא שרדו, כמו גם קורותיו ופרטיו האישיים.
אפשר שר' שלמה פרחון היה תלמידו.
אף שחיבוריו לא שרדו, אסף הרב ישראל שציפנסקי מתוך מובאות מספרי הראשונים קטעי פירוש ופסקי רבינו אפרים, כמו כן הוכיח שישנם מקומות בספר הרי"ף שהם דברי רבינו אפרים שנכתבו בצד על הגיליון, ובמשך הזמן נכנסו לתוך הטקסט. בקובץ ישורון (מאסף תורני) הוסיפו כמה פרטים שנשמטו מעינו של המו"ל.
מפסקיו

בספרו של רבינו זרחיה הלוי משוקעים מקצת מדבריו, לדוגמה רבינו אפרים סבור שאין מצווה להשתכר בפורים. כמו כן דעתו שאין לעשות בארץ ישראל שני ימים טובים של ראש השנה.
לקריאה נוספת

שציפנסקי ישראל, מבוא לספר רבינו אפרים: תלמיד חבר של הרי"ף, ירושלים, תשל"ו (הוצאת מוסד הרב קוק).
הערות שוליים

↑  על תופעה זו ראה רפאל נתן נטע רבינוביץ, "מאמר על הדפסת התלמוד" עמוד רנ"ז
↑  הרב שלמה גאטעסמאן כרך כא עמוד מח.
↑  ספר המאור מגילה דף ג עמוד ב. לדעתו דברי רבא "חייב איניש לבסומי בפוריא" נדחו בתלמוד. הרב חזקיה די סילוה אימץ את דבריו להלכה. (פרי חדש סימן תרצ"ה סעיף ב').
↑  ספר המאור ביצה ג' עמוד א
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283497305171  LCCN: nr99006495  VIAF: 299333067   WorldCat (עם VIAF): 299333067
אותר פצציה

אוֹתָּר פָּצָצִיָּה (בגאורגית: ოთარ ფაცაცია; ‏15 במאי 1929 – 9 בדצמבר 2021) היה פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה בין השנים 1993–1995.
ביוגרפיה

פצציה נולד בכפר אינגירי (אנ') שבנפת זוגדידי, סמגרלו בגאורגיה הסובייטית. הוא סיים את לימודיו כמוסמך אוניברסיטה בהנדסה וכלכלה במכון המדינה לטכנולוגיה של סנקט פטרבורג (אנ').  הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית בזוגדידי, ושימש כמזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית המקומית משנת 1955 ועד שפוטר ב-1965. בשנת 1966 מונה למנהל מפעל הנייר של זוגדידי, וכיהן בתפקיד במשך כ-25 שנה עד שנת 1990.
בשלהי העידן הסובייטי בגאורגיה נבחר לוועידת נציגי העם (1989-1990) וזכה בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי. בשנת 1992 עמד אדוארד שוורדנדזה בראש המדינה של גאורגיה, זמן קצר לאחר הדחתו האלימה של זוויאד גמסחורדיה בהפיכה. ב-20 באוגוסט 1993 מינה שוורדנדזה את פצציה לראש ממשלת גאורגיה. והוא כיהן בתפקיד עד 5 באוקטובר 1995. משנת 1995 ועד שנת 1999 כיהן כחבר בוועדת התקציב הפרלמנטרית, והקים ועדה זמנית לקידום נושא איחוד לאומי. במהלך כל הקריירה הפוליטית שלו הוא לא השתייך לשום מפלגה פוליטית אולם הצביע עבור מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה (אנ') בראשות אדוארד שוורדנדזה.
נפטר ב-9 בדצמבר 2021 בטביליסי ממחלת הקורונה, בגיל 92.
הערות שוליים

↑  ოთარ ფაცაცია (1929-2021), www.nplg.gov.ge
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תנגיז סיגואה |  ראש ממשלת גאורגיה   1993-1995  | הבא: נִיקּוֹ לֶקִּישְׁוִוילִי (אנ') |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנתוסאי

| --- | --- |
 תפקיד:  נימפות פרחים
 תרבות:  יוון העתיקה
 
האָנְתוֹסַאִי (ביוונית עתיקה: Ανθούσαι, "פרח, פריחה") הן נימפות של פרחים במיתולוגיה היוונית. הן תוארו כבעלות שיער שדומה לפרחי יקינתון.
קבוצת נימפות זו מזוהה לעיתים גם עם הנאיאדות, האוקיינידות, האפימליאדות והליימקידות.
הנימפה ליריופה (אנ') שנאנסה על ידי אל הנהר קפיסוס והולידה את נרקיסוס מזוהה לעיתים כאנתוסאידה.
הערות שוליים

↑  פילוסטרטוס מלמנוס, תמונות 2. 11
↑  Bane, Theresa (28 באוגוסט 2013). "Anthoussai". Encyclopedia of Fairies in World Folklore and Mythology. p. 31. ISBN 9781476612423. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  NYMPHAI in theoi.com
↑  Anthousai at hellenicaworld.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנתוצרוטה

| אנתוצרוטה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה::  צומח 
קבוצה:: Streptophyta
תת־ממלכה:: צמחי עובר
מערכה:: אנתוצרוטה
שם מדעי
 Anthocerotophyta ‏סטוטלר וקרנדול-סטוטלר, 1977
אנתוצרוטה (שם מדעי: Anthocerotophyta) - קבוצה של טחבים או צמחים שאינם וסקולריים המוגדרים תחת מחלקת האנתוצרוטה.
מיון

מחלקה Leiosporocerotopsida
סדרה Leiosporocerotales בה סוג ומין יחיד Leiosporoceros dussii
מחלקה Anthocerotopsida
סדרה Anthocerotales
סדרה Dendrocerotales
סדרה Notothyladales
סדרה Phymatocerotales
אנדרוורלד

| --- | --- |

 מקום הקמה:  רומפורד 
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 סוגה:  האוס • טראנס • טכנו • אמביינט • סינת'-פופ • ניסיונית
 חברת תקליטים:  קוקינג ויניל 
 www.underworldlive.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קארל הייד דארן אמרסון ריק סמית 
 
אנדרוורלד (באנגלית: Underworld) היא להקת מוזיקה אלקטרונית בריטית שהוקמה בשנת 1980 בקארדיף.
לאחר שביצעו בז'אנר הפאנק ו סינטיסייזר-פופ, והציאו שני אלבומים בין 1988 ו-1989, Underworld זכו להצלחה לאחר ששינו את סגנונם לטראנס וטכנו. הלהקה השפיעה על מגוון אמנים והופיעה בפסקולים של סרטים, תוכניות טלווזיה, ואולימפיאדת לונדון.
דיסקוגרפיה

אלבומי אולפן
Underneath the Radar (1988)
Change the Weather (1989)
Dubnobasswithmyheadman (1994)
Second Toughest in the Infants (1996)
Beaucoup Fish (1999)
A Hundred Days Off (2002)
Oblivion with bells (2007)
Barking (2010)
Barbara Barbara, We Face a Shining Future (2016)
Drift Series 1 (2019)
חברי להקה

חברים נוכחיים
קארל הייד - שירה, גיטרות (1979 - היום)
ריק סמית' - קלידים ומיקס, שירת רקע (1979 - היום)
חברים לשעבר
גרי בונד - פסנתר, סינתיסייזר (1979) (The Screen Gemz)
סטיב ארווין - תופים (1979) (The Screen Gemz)
סטיוארט קלינג - גיטרה, שירת רקע (1979) (The Screen Gemz)
ברין בורוז - תופים (1979–88) (The Screen Gemz/Freur/Underworld Mk1)
אלפי תומאס - גיטרות, קלידים, בס (1979–90) (The Screen Gemz/Freur/Underworld Mk1)
ג'ון וורוויקר - קלידים (1983–86) (Freur/Underworld Mk1)
בז אלן - בס (1986–90) (Underworld Mk1)
פסקל קונסולי - תופים (1989–90) (Underworld Mk1)
דארן אמרסון - קלידים ומיקס (1991–2001)
חברי טיול
דארן פרייס - קלידים ומיקס (2005–2016)