stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוכים הבאים לזומבילנד
נושאים > הכללים

בדיחה חוזרת, והנושא המרכזי לאורך כל הסרט, הוא רשימה של כללים שקולומבוס מתחיל כדי לשרוד בעולם השורץ זומבים. עד סוף הסרט, ברשימה שלו יש שלושים ושלושה כללים, אבל רק מעטים מוזכרים. סדרה של קטעי וידאו לקידום הסרט בכיכובם של וודי הרלסון וג'סי אייזנברג הרחיבה את הרשימה שהוצגה בסרט.
שמור על סיבולת לב-ריאה.
הקפד על וידוא הריגה ("ירייה כפולה", "כלל" שהיה למוטו של הסרט הבא)
היזהר מחדרי שירותים.
תמיד חגור חגורות בטיחות.
השלך מחבת ברזל.
שא עמך רק מטען קל.
השג שותף "תותח".
מגבות נייר של "באונטי".
כדור כדורת.
אל תהיה גיבור (בסוף הסרט, קולומבוס שובר את הכלל והופך אותו ל"היה גיבור").
בצע תרגילי גמישות.
תיקי פסגור.
הימנע ממועדוני חשפנות.
כשיש ספק, ודא שיש דרך להתחמק.
קשור את הנעליים בקשר כפול.
"מערכת הגוף (גם: חבר)": אף פעם אל תהיה לבד (שמו של פרק מהסדרה "The Venture Bros"‏).
בדוק את המושב האחורי.
היהנה מהדברים הקטנים.
אולר שווייצרי.
גרביים נקיים.
שמור על היגיינה.
תמיד היה עם תוכנית גיבוי.
ההפקה > כתיבת התסריט

התסריטאים, רט ריס ופול ורניק החלו לעבוד על התסריט בשנת 2005, כאשר חשבו במקור כי המדובר בפיילוט לסדרת טלוויזיה. הבמאי רובן פליישר, שהיה בעל ניסיון בפרסומות ווידאו קליפים, אך טרם צילם סרט קולנוע, סייע להם לעבד את התסריט לקולנוע, בכך שסיפק למסעם של הגיבורים יעד מסוים - פארק שעשועים. מלכתחילה תוכנן כי בסרט ישתתף שחקן ידוע שישחק את עצמו כזומבי. בתחילה תוכנן לשתף את פטריק סווייזי, ולאחר מכן הוזכר שמו של סילבסטר סטאלון. ביל מארי נבחר ברגע האחרון, ואת רוב התפקיד שיחק באלתור.
ההפקה > צילום ועיצוב

שלב הצילומים החל בפברואר 2009, נמשך 41 יום, והתקיים באתרים שונים במדינת ג'ורג'יה, בהם העיירה ואלדוסטה ופארק השעשועים "Wild Adventures" הסמוך לה.
תשומת לב מיוחדת ניתנה לעיצובם של הזומבים. לצורך הזה הובא איש האפקטים המיוחדים ואמן האיפור טוני גרדנר, שבעבר סייע בעיצוב הזומבים בוידאו קליפ "מותחן" של מייקל ג'קסון ועבד בסרטים נוספים. הצלם מייקל בונווילן, שהיה אחראי לצילום הסרט קלוברפילד (2008) בסגנון פאונד פוטג', הובא על מנת להעניק לסרט מגע של סרט תיעודי כביכול, המצולם במצלמת יד.
שחרור הסרט > ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ברובן ממבקרים. אתר האינטרנט Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 90% בשקלול של 237 ביקורות. ההסכמה הכללית של האתר על הסרט הייתה: "מצחיק בטירוף ומלא בדם, הסרט הוא הוכחה לכך שתת-סוגת הזומבים רחוקה מלמות". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל של 73 מתוך 100 בהתבססות על 31 ביקורות. על פי האתר הסרט בעל "ביקורות חיוביות באופן כללי".
ריצ'רד קורליס ממגזין TIME תיאר את הסרט כ"נסיעה מלהיבה, מתחילתה ועד סופה" ונימק "אדגר רייט וסיימון פג הציבו רף גבוה לתת-הז'אנר עם צאתו של הסרט מת על המתים, אך ייתכן שהבמאי פליישר וצמד התסריטאים ורניק וריס גברו עליהם עם זומבילנד". "זו לא עוד קומדיית זומבים טובה, זה סרט מעולה, נקודה".
מבקר הקולנוע הידוע רוג'ר איברט הופתע מהיכולת של הסרט להיות הומוריסטי גם כאשר נותרו זומבים בפוקוס הסרט והרגיש ש"הכל היה יכול להיות קודר ומדכא, אך לא כאן. יוצרי הסרט מראים תזמון קומי מכוון היטב". הוא העניק לסרט ציון של 3 מתוך 4 כוכבים. מייקל אורדונה מהלוס אנג'לס טיימס שיבח את הבמאי פליישר על כך שהביא "שנינות חדה ותזמון ללא דופי לתהליכים". ליסה שוורצבאום מהאנטרטיינמנט ויקלי כתבה: "עמוק בפנים, הסרט הוא סרט מסעות מלוטש ומצחיק בכיכובם של ארבעה שחקנים אהובים".
שחרור הסרט > הכנסות

בסוף השבוע הראשון ליציאתו, הסרט היה מדורג במקום הראשון בהכנסות בצפון אמריקה והרוויח $24,733,155, כתקציב הסרט, ממכירת כרטיסים. 17 ימים לאחר יציאתו, הפך הסרט לסרט הזומבים המרוויח ביותר בהיסטוריה כאשר הספיק לגרוף 60.8 מיליון דולר ועקף את הסרט שחר המתים משנת 2004 שהחזיק בשיא. ב-13 בדצמבר 2009, הסתיימו הקרנות הסרט עם הכנסות כוללות של $75,590,286 בצפון אמריקה ו-$26,801,254 בשאר העולם לסך הכנסות של $102,391,540 ברחבי העולם.
בתחום המדיה הביתית, הסרט יצא ל-DVD ו-Blu-ray ב-2 בפברואר 2010 על ידי סרטי סוני. נכון לינואר 2015, הסרט מכר 1,935,598 עותקי DVD ו-657,958 עותקי Blu-ray בסכום כולל של 55,457,631 דולר בצפון אמריקה.
סרט המשך

כל צוות השחקנים הראשי חזר להפקת סרט המשך, "זומבילנד 2: ירייה כפולה", שיצא לאקרנים ב-18 באוקטובר 2019.
משחק וידאו

ב-4 במרץ 2021 הודיעו חברות "Sony Pictures Virtual Reality (SPVR)" ו-"XR Games" שבמהלך האביב עתיד לצאת משחק הווידאו "Zombieland VR: Headshot Fever", המתרחש ביקום הקולנועי של "זומבילנד", עם דמויותיהם המונפשות של ארבעת הגיבורים. המשחק תואם את "אוקולוס קווסט" (אנ') ו"אוקולוס ריפט", משקפי מציאות מדומה שפותחו על ידי מותג "Oculus VR" של תאגיד "מטא", "HTC Vive" (אנ') של "HTC", משקפי מציאות מעורבת (אנ') "Windows Mixed Reality" המשולבים במערכת הפעלה Windows 10 של "מיקרוסופט", ובהמשך יותאם המשחק למשקפי מציאות מדומה "פלייסטיישן" של "סוני".
הערות שוליים

↑  ‏דיווח סוף השבוע, 19 באוקטובר 2019 באתר Box Office MoJo‏
↑  ‏DGoodman (2009-10-04). "Undead TV script comes alive as 'Zombieland'". Reuters. נבדק ב-2011-10-19.
↑  ‏Simon Reynolds (2009-04-29). "Bill Murray to cameo in 'Zombieland'". Digital Spy. נבדק ב-2009-05-06.
↑  ‏"Sony Pictures". Zombieland. אורכב מ-המקור ב-2009-10-16. נבדק ב-2010-01-14.
↑  ‏ריאיון עם פול ורניק בלוג הקולנוע של MTV‏
↑  ‏ריאיון עם וודי הרלסון הבוסטון גלוב, 4 באוקטובר 2009
↑  ציוני הסרט באתר Rotten Tomatoes
↑  ציוני הסרט באתר Metacritic
↑  ריצ'רד קורליס, " Zombieland: The Year's Coolest Creature Feature" ‏ 1 באוקטובר 2009, מגזין TIME
↑  רוג'ר איברט, "Zombieland" ‏ 30 בספטמבר 2009, שיקגו סאן-טיימס
↑  מייקל אורדונה, "Zombieland" ‏ 2 באוקטובר 2009, לוס אנג'לס טיימס
↑  הכנסות הסרט, באתר Box Office Mojo
↑  הכנסות הסרט במדיה הביתית, באתר THE NUMBERS
↑  Squires, John (March 4, 2021). ‘Zombieland VR: Headshot Fever’ Brings Back the Movie Characters for More Zombie-Slaying Fun (Trailer). bloody Disgusting. Retrieved march 13, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810576356505606  BNE: XX4991775  VIAF: 230666871   WorldCat (עם VIAF): 230666871 
חטיף ה"טווינקי" אותו מחפש טלאהאסי לאורך כל הסרט
איסידור זק

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1909 (יוליאני) אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1998 (בגיל 89) נובוסיבירסק, רוסיה 
 מקום קבורה:  Zaeltsovskoe Cemetery 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה של אודסה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  אמן העם של ברית המועצות  עיטור לנין  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית 
 
איסידור זק (ברוסית: Исидор Аркадьевич Зак‏; 14 בפברואר 1909 – 16 באוגוסט 1998) היה מנצח ומורה למוזיקה סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1976 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.
קורות חיים

איסידור זק נולד בשנת 1909 באודסה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. הוא למד מוזיקה מגיל חמש. בשנת 1925 הוא סיים לימודים באקדמיה למוזיקה באודסה ובשנת 1928 סיים לימודים במחלקה למנצחים בקונסרבטוריון של לנינגרד.
בשנים 1928–1937 זק היה מנצח במספר תיאטראות לאופרה של ברית המועצות. בשנים 1945–1949 הוא היה מנצח ראשי של תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק. בהמשך הוא היה באותו לתפקיד בלבוב, חרקוב ואלמטי. בשנת 1955 הוא הגיע לצ'ליאבינסק והיה בין מקימי תיאטרון אופרה בעיר. הוא עבד בעיר עד לשנת 1968.
בשנת 1968 זק חזר לנובוסיבירסק ומונה בפעם השנייה למנצח ראשי של התיאטרון. הוא עבד בו עד לשנת 1992.
בשנת 1968 זק החל ללמד בקונסרבטוריון של נובוסיבירסק ובשנת 1992 מונה לפרופסור.
על פעילותו בתחום הניצוח זק קיבל עיטור לנין (1967), פרס ברית המועצות (1948) ועיטורים נוספים. בשנת 1976 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.
זק שלט בצרפתית והיה חובב תרבות צרפתית. בשנת 1981 הוא נבחר לחבר באקדמיה לאמנויות היפות הצרפתית.
זק נפטר בשנת 1998 בנובוסיבירסק ונטמן בבית העלמין בעיר.
רומני מלקו

| --- | --- |

רומאני מלכו בהצגת בכורה של הסרט בייבי מאמא
 לידה:  18 בנובמבר 1968 (בן 56) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 שם במה:  Romany Malco 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  תיכון סטרלינג 
 פרופיל ב-IMDb
 
רומני רומאניק מלקו ג'וניור (באנגלית: Romany Romanic Malco Jr; נולד ב 18 בנובמבר 1968) הוא שחקן, מדבב ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה

מלקו נולד בברוקלין שבניו יורק למשפחה שהגיעה מטרינידד וטובגו ממערב הודו. כילד החל לעסוק בראפ. כשהחל לעבוד על הסרט המזיק כמפיק מוזיקלי ב-1997, פגש אותו ג'ון לגוויזאמו ועודד אותו לעסוק במשחק.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

מגע של מלאכים (1998)
העשב של השכן (2005-2008, 2012)
אבא אמריקאי (2006)
הבלתי רגילים (2010-2011)
האישה הטובה (2011)
Blunt Talk (2015-2016)
מיליון דברים קטנים (2018-2021)
פילמוגרפיה > קולנוע

הפכים נמשכים (דיבוב) (1989)
Ticker (2001)
טוקסידו (2002)
בתול בן ארבעים (2005)
האקס המיתולוגי (2006)
מחליקים אותה (2007)
בייבי מאמא (2008)
גורו האהבה (2008)
ג'ון הקדוש של לאס וגאס (2009)
מסעות גוליבר (2010)
פיסת גן עדן (2011)
לחשוב כמו גבר (2012)
סוף סוף וגאס (2013)
לחשוב כמו גבר 2 (2014)
מתוייגת (2015)
כמעט חג המולד (2016)
חכם בלילה (2018)
Tijuana Jackson: Purpose Over Prison‏ (2020) - גם במאי ותסריטאי
פרסים > מועמדויות

פרס NAACP Image
2007 - פרס לשחקן המשנה היוצא מן הכלל בסדרת קומדיה (העשב של השכן)
2008 - פרס לשחקן המשנה היוצא מן הכלל בסדרת קומדיה (העשב של השכן)
פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV
2006 - ההופעה הפורצת הטובה ביותר (בתול בן ארבעים)
2006 - ההופעה הטובה ביותר (בתול בן ארבעים)
פרס גילדת שחקני המסך
2007 - הופעה יוצאת מן הכלל בסדרת קומדיה (העשב של השכן)
שווייץ בתקופה הרומית

מטבעות רומיים של פרובינקיית רייטיה (בלטינית Raetia), אשר היוותה את חלקה המזרחי של שווייץ המודרנית, מהשנים 1 - 5 לפנה"ס
חיילים רומאים נלחמו לראשונה על אדמת שווייץ במאה ה-1 לפנה"ס. בשנים שלפני כן חדרה התרבות הרומית לאזור, אך לאחר השלמת כיבושה של שווייץ בשנת 15 לפנה"ס, עת הכניע טיבריוס את הרטים, שווייץ הפכה לפרובינקיה רומית ותהליך זה הואץ. שלטונה של רומא באזור נמשך יותר-420 שנים נוספות, תחילה כאימפריה מאוחדת, והחל במאה ה-4 כאימפריה המערבית בלבד, אשר שבה והתאחדה עם המזרח ושוב נפרדה עד הפיצול הסופי לשתי ישויות נפרדות בשנת 395.
הכיבוש הרומי

בשנת 107 לפנה"ס פלשו לאזור שבטי הקימברים והטווטונים. שבטים אלו הנחילו לרומים מספר תבוסות צבאיות, ואף פלשו לאיטליה כשהם מתוגברים בלוחמים הלווטים שנספחו אליהם. לאחר שהוכו על ידי גאיוס מריוס בשנת 101 לפנה"ס, שבו הקימברים והטווטונים למקומות מוצאם.
בשנת 58 לפנה"ס ניסו ההלווטים, בלחץ השבטים הגרמאנים, לפלוש לגאליה, בהנהגת מנהיגיהם אורגטוריקס ודיוויקו אך הובסו על ידי יוליוס קיסר בקרב ביבראקטה, ושבו למקומות מוצאם, כשהם מובסים וכנועים. בשנת 15 לפנה"ס הכניע טיבריוס את הרייטים, וארצם הפכה לפרובינקיה בשם רייטיה (בלטינית: Raetia).
אזור האלפים הפך לחלק מהאימפריה הרומית ותושביו קיבלו על עצמם את התרבות הרומית במהלך המאות הבאות.
שווייץ הרומית > פוליטיקה ומשטר

מרכז השלטון הרומי באזור ישב בעיר אוונש שבקנטון וו. שווייץ באותה התקופה הייתה כפופה לחוקה רפובליקאית כמו זו אשר הייתה תקפה ברומא של אותם הימים. סמכויות השלטון בפרובינקיה בוצעו ברובם על ידי צמד שופטים המכונים Duumviri. מדי שנה נערכו בחירות לתפקיד, ובהם השתתפו כל האזרחים (גברים לבד, למעט עבדים) מעל גיל 25, ובתקופות מאוחרות יותר על ידי מועצה בעלת 100 חברים.
בעוד שהמערכת השלטונית בחלק המרכזי והמערבי של שווייץ, כפי שתואר לעיל, מתועדת היטב, לא ידוע שום מידע מהותי על המערכת הפוליטית והמנהלית של מזרחה של שווייץ - רייטיה.
בתקופה הרומית היה השטח הקרוי כיום "שווייץ" מחולק בין כמה פרובינקיות. עיקרו של השטח היה שייך לפרובינקיה גרמניה עילית. המזרח היה שייך לפרובינקיית רייטיה.
שווייץ הרומית > תרבות וחברה

התושבים הקלטים קיבלו על עצמם את התרבות הרומית ואת מנהגי הרומים ובבוא היום גם את הנצרות. הבישופויות הנוצריות הראשונות נוסדו במהלך המאה ה-4 לספירה.
האוכלוסייה הקלטית לא הושמדה כליל. שרידים ממנה נותרו באזורי ההרים. כיום ישנם מספר עשרות אלפי דוברי רומאנש, שפה מקומית המהווה כנראה וולגריזציה של השפה הלטינית, אותה רכשו הקלטים תושבי האזור בתקופת האימפריה הרומית. דוברי הרומאנש, הקרויים רטו-רומאנים, הם צאצאי ההלווטים והרטים הקדמונים שעברו רומאניזציה, מרוכזים בקנטון גראובינדן ומהווים כאחוז מאוכלוסיית שווייץ המודרנית. קרובים אליהם מבחינה אתנית דוברי הלדינית החיים בדרום טירול.
שקיעת רומא באזור

בשנת 259 פלשו לאזור השבטים האלמנים, אירוע שהפך את שטחה של שווייץ לגבול האימפריה למשך כמאה וחמישים שנה. בשנת 401 נאלצו הרומים להסיג את חייליהם מהאזור, בשל לחצן של פלישות הגותים. בשנת 406 כבשו האלמנים את צפונה של שווייץ, ולאחריהם הבורגונדים שכבשו את דרום שווייץ ומערבה.
ראו גם

שווייץ בימי הביניים
הערות שוליים

↑  Ducrey, p. 54.
↑  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, הוצאת מפה 2005, הערך 'שווייץ', עמוד 223.
↑  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 595.
↑  Encyclopedia Britannica Online: Roman Switzerland accessed November 13, 2008
1 2  Ducrey, p. 85.
1 2  Ducrey, p. 78.
1 2  Ducrey, p. 74.
↑  שווייץ בתקופה הרומית, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית .
↑  Ducrey, p. 92.
↑  Ducrey, p. 93.
↑  Ducrey, p. 98.
↑  "Swiss History: Life under the Romans". Presence Switzerland / Federal Department of Foreign Affairs. Retrieved 2009-07-04.
1 2  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 596.
↑  Ducrey, p. 105.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 008248 
חלוקה מנהלית רומית (לפרובינקיות) של מרכז אירופה בשנת 15 לספירה. עיקרה של שווייץ המודרנית הייתה שייכת באותה התקופה לפרובינקיית גרמניה עילית, ומיעוטה (החלק המזרחי) לפרובינקיית רייטיה.
לקרוא את לוליטה בטהרן (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  לקרוא את לוליטה בטהרן מאת אזאר נפיסי
 בימוי:  ערן ריקליס
 תסריט:  מרג'ורי דייוויד ערן ריקליס
 שחקנים ראשיים:  גולשיפתה פארהני זאר אמיר אברהאימי מינה קבאני ריזה דיאקו אראש מרנדי קטיונה אחמדי סינה פרוואנה
 מדינה:  איטליה איטליה ישראל ישראל
 חברת הפקה:  Minerva Pictures סרטי יונייטד קינג Rosamont ערן ריקליס הפקות Rai Cinema טופיה תקשורת
 הקרנת בכורה:  19 באוקטובר 2024 (פסטיבל הסרטים של רומא) איטליה 21 בנובמבר 2024 1 בינואר 2025 (פסטיבל הסרטים של בחיפה) ישראל 20 בפברואר 2025
 משך הקרנה:  שעה ו-48 דקות
 שפת הסרט:  פרסית אנגלית
 סוגה:  דרמה
 תקציב:  4.6 מיליון יורו
 דף הסרט ב־IMDb
"לקרוא את לוליטה בטהרן" הוא סרט דרמה איטלקי-ישראלי בבימויו של הבמאי הישראלי ערן ריקליס. הסרט הוא עיבוד קולנועי לספר הזיכרונות "לקרוא את לוליטה בטהרן" של אזאר נפיסי.
עלילה

העלילה מתרחשת באיראן שלאחר המהפכה האסלאמית, ועוקבת אחר נפיסי, מורה אמיצה באוניברסיטת איראן, שאספה בסתר קבוצת תלמידות לקריאת קלאסיקות מערביות אסורות. הספר מתאר את האתגרים שעמדו בפני הנשים, שהתאספו בסלון של נפיסי כדי לקרוא ולדון בספרים כמו "לוליטה", "גטסבי הגדול", דייזי מילר ו"גאווה ודעה קדומה".
הפקה

ערן ריקליס יצר קשר עם אזאר נפיסי בשנת 2017 והגיע לביתה בוושינגטון.
ריקליס עבד עם התסריטאית מרג'ורי דייוויד ועם שחקניות ממוצא איראני בלבד. הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ'. הסרט הוא קופרודוקציה איטלקית-ישראלית, והחברות המעורבות כוללות את סרטי יונייטד קינג, טופיה תקשורת, חברת ההפקה של ערן ריקליס, מיינרבה פיקצ'רס, ורוזמונט בשיתוף RAI Cinema. הסרט צולם באיטליה במרץ 2023 בעלות של 4.6 מיליון יורו, ומכירת הזכויות לשיווק בינלאומי החלה במאי.
גולשיפתה פארהאני, שחקנית איראנית גולה שחיה בצרפת, סירבה בעבר לפרויקטים שקשורים באיראן אך השתכנעה להצטרף לאחר קריאה של התסריט. במהלך החזרות נתקלו באתגרים, כמו הצורך לדבר בפרסית לאחר עשור שפארהאני לא דיברה בשפה הזו. הצטרפה לצוות גם השחקנית זאר אמיר אברהימי.
ריקליס הוסיף לסרט סצנה סמלית בה פארהאני חובשת ומסירה את החג'אב, עם זיקה למחאת החיג'אב באיראן בעקבות מותה של מהסא אמיני. ריקליס מתאר את הסרט כעוסק בהיסטוריה מסוימת של איראן, אך מודה בהקשר לאירועים האלימים המתמשכים במזרח התיכון.
הפצה

במאי 2023, הסרט הוצג במארשה דו פילם בקאן על מנת למכור את הזכויות של הסרט למפיצים.
ב-19 באוקטובר 2024 הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של רומא.
הערות שוליים

1 2 3  Manori Ravindran, ‘Reading Lolita in Tehran’ Movie Hits Cannes Market, Stars ‘Holy Spider’s’ Zar Amir-Ebrahimi, Golshifteh Farahani, Variety, ‏2023-05-05 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Ben Dalton2024-10-18T13:53:00+01:00, How Israel’s Eran Riklis made ’Reading Lolita In Tehran’ with Golshifteh Farahani, Screen (באנגלית)
דבורה (מינקת רבקה)

דבורה, הייתה מינקת רבקה. בספר בראשית מתוארים תפקידה ומקום קבורתה, שנקרא אלון בכות: "וַתָּמָת דְּבֹרָה מֵינֶקֶת רִבְקָה וַתִּקָּבֵר מִתַּחַת לְבֵית-אֵל תַּחַת הָאַלּוֹן וַיִּקְרָא שְׁמוֹ אַלּוֹן בָּכוּת" (פרק ל"ה, פסוק ח'). האירוע התרחש אחרי שבני יעקב המשיכו בדרך משכם לבית אל, לאחר הזמן המשוער של מלחמות בני יעקב. בבית-אל מתה דבורה, ויעקב ובניו קברו אותה "תחת האלון" ומכנים אותו "אלון בכות". לפרשה זו יש פרשנויות אחדות, העוסקות בדיוקנה של דבורה המינקת.
האם היו שתי מניקות

בספר בראשית מוזכר המונח מינקת בהקשר לרבקה בשני מקומות:
כאשר עבד אברהם נוסע לארץ כנען ויחד עם רבקה באה מניקתה.
וכאן, בעת נסיעתו משכם לבית-אל.
רש"י שאל: "מה עניין דבורה בבית יעקב (הרי היא מינקת רבקה)? אלא לפי שאמרה רבקה ליעקב (פרק כ"ז, פסוק מ"ה) ושלחתי ולקחתיך משם, שלחה דבורה אצלו לפדן ארם לצאת משם, ומתה בדרך". דהיינו, דבורה הייתה בשליחות רבקה לפדן ארם, כדי לבשר ליעקב שיכול כבר לחזור לבית הוריו בארץ כנען, ובדרכם חזרה מתה.
פרשן המקרא חזקוני סובר שמדובר באישה אחת: "זאת מינקתה. בנעוריה, והזכירה עכשיו שלא תתמה לכשתגיע לפרשת מיתתה לומר מאין באה".
הרמב"ן סבור כי אולי מדובר בשתי מיניקות. והכתוב מדבר עכשיו ב"מינקת אחרת שנשארה בבית לבן ובתואל, ועתה יביא אותה יעקב עמו לכלכל את שיבתה לכבוד אמו, כי כן דרך הנכבדים להיות להם מיניקות רבות, כי רחוק הוא שתהיה הזקנה השליח שתשלח אמו ליעקב כדברי רבי משה הדרשן". רבקה מבוגרת, זקוקה לעזרה ויעקב מביא עמו מינקת אחרת. הנוכחית הוא מציין, כנראה "זקנה".
הקשר לרבקה

יעקב אבינו עוסק בקבורת דבורה המינקת.  הפרשנים העלו סיבות שונות לעיסוקו של יעקב בקבורת המינקת. המדרש רואה בכך מסר של הכרת הטוב, שנועד להצביע על מידת החסד של יעקב אבינו. למרות עושרו ומעמדו הרם, עוסק יעקב בקבורתה בעצמו, לא על ידי שליחים ומשרתים, ומתאבל ובוכה עליה: "ויקרא שמו אלון בכות" (פרק ל"ה, פסוק ד'). מדרש אחר מייחס את הכבוד שניתן לה, בשל היותה אמהּ של רבקה, ובספר הישר מוסיף שהייתה בתו של עוץ - אחיו הבכור של בתואל. כלומר, יעקב עסק בקבורתה של סבתו, אם אמו (פרק כ"ב, פסוקים כ'–כ"ג)
תרגום יונתן סבור כי דבורה "פידגוגתא דרבקה", היינו: ה"פדגוגית" – האומנת, המורה והמחנכת של רבקה. ומכאן הכבוד שניתן לה.
הרמב"ן סבור כי למעשה יחד עם דבורה המינקת נקברה גם רבקה. והוא כתב:"והקרוב מה שאמרו רבותינו שירמוז למיתת רבקה, ולכן קרא שם המקום ההוא אלון בכות, כי אין בכי ואנקה על המינקת הזקנה שיקרא שם המקום עליו. אבל יעקב בכה והתאבל על אמו הצדקת אשר אהבתהו, ושלחה אותו שם ולא זכתה לראותו בשובו, ולכן נגלה אליו הא-לקים וברך אותו לנחמו כאשר עשה ליצחק אביו אחרי מות אברהם". הרמב"ן מונה שתי סיבות לדעתו:
בן בוכה על אמו ולא על מינקת.
יעקב זוכה לברכה, כשם שזכה לברכה ולעידוד אחרי מות אביו.
בראשית, כ"ז, מ"ו "וַתֹּאמֶר רִבְקָה אֶל-יִצְחָק קַצְתִּי בְחַיַּי מִפְּנֵי בְּנוֹת חֵת אִם-לֹקֵחַ יַעֲקֹב אִשָּׁה מִבְּנוֹת-חֵת כָּאֵלֶּה מִבְּנוֹת הָאָרֶץ, לָמָּה לִּי חַיִּים?" קוף זעירא במילה קצתי להורות על כך כשימלאו ליעקב ק שנים, כבר לא תהיה בחיים, כי אות קוף רגליה יורדות מוות.
הקשר לדבורה הנביאה

הפרשנים מתקדמים צעד נוסף ומנסים למצוא קשר בין דבורה הנביאה לבין "דבורה המינקת": שתיהן היו מסביבה דומה וכן יש להן קשר עם הביטוי "מתחת" לעץ מסוים.
בעלי התוספות קושרים בין שתיהן על דרך הדרש וההיקש - אלון "דבורה המינקת" מקביל  לעץ התומר שתחתיו ישבה דבורה אחרת, דבורה הנביאה, בעת ששפטה את ישראל. מכאן הם למדים כי מי שיושב בעמדה מכובדת, כמו   השופט צריך לשאת עיניו לא רק אל העשירים ושועי העולם, אלא שיהיה להם גם מבט של "מינקת", אשר מכוון לאנשים הפשוטים שעשו את שלהם ביושר ובאמונה. גם הם זכאים לשימת לב, ולכבוד הראוי להם.
מקום קבורתה

רש"י מסביר היכן היה מקום קבורתה: מתחת לבית אל - העיר יושבת בהר ונקברה ברגלי ההר:תחת האלון - בשפולי מישרא, שהיה מישור מלמעלה בשפוע ההר והקבורה מלמטה, ומישור של בית אל היו קורין לו אלון."
זאב ח. ארליך (ז'אבו) ניסה למצוא מקום בתנ"ך המזכיר את "אלון בכות" - דהיינו סוג של בכי  ליד "בית אל". והנה בספר שופטים אנו מוצאים: "וַיַּעַל מַלְאַךְ-ה' מִן-הַגִּלְגָּל אֶל-הַבֹּכִים וַיֹּאמֶר- אַעֲלֶה אֶתְכֶם מִמִּצְרַיִם וָאָבִיא אֶתְכֶם אֶל-הָאָרֶץ אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתִּי לַאֲבֹתֵיכֶם (ב', ב'). בנוסח תרגום השבעים נוספה הפיסקה "אל בית אל". אזכור נוסף לבכי בבית אל יש גם בסוף ספר שופטים:"וַיַּעֲלוּ כָל-בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְכָל-הָעָם וַיָּבֹאוּ בֵית-אֵל וַיִּבְכּוּ..." (כ', כ"ו)
זאב ארליך מצטט מספר היובלות המובא בדעת מקרא מאת יהודה קיל. מסופר שם על יעקב אבינו המגיע לבית אל. הוא מזמיו את אביו ואימו אליו. אביו מברך את בניו וחוזר לביתו ואז "ותלך רבקה עם בנה יעקב ודבורה מניקתה עימה ויבואו בית אל". בכ"ז בתשרי בלילה מתו רבקה אימנו ודבורה מינקתה ויקברו אותם בתוך העיר תחת האלון ויקראו שם המקום ההוא "נחל דבורה".
ארליך איתר מקום אפשרי ל"אלון בכות" במערב לכביש עפרה של היום. בדרך העולה מגבעת אסף דרומה לפסגות נמצא מבנה המסומן במפות כקבר שייח. פסגת ההר היא מישורית ויכולה להתאים לכתוב "מישרא=מישור". במקום קיים מבנה קטן, מספר עצי אלון. אין במקום שרידים המאפשרים איתור המקום.
לקריאה נוספת

זאב ח. ארליך (ז'אבו), אלון בכות ב...ציר המזבלה, מקור ראשון-מוסף השבת, 12 בדצמבר 2008.
אביעד הכהן, "המינקת עשתה את שלה והיא צריכה ללכת", אתר "קולך", http://www.old.kolech.org.il/maamar/ (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine)
הערות שוליים

↑  אביעד הכהן, המינקת עשתה את שלה והיא צריכה ללכת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513519305171
וסילי דגטיאריוב

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1879 (יוליאני) טולה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 בינואר 1949 (בגיל 69) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  קוברוב 
 השכלה:  בית ספר כנסייתי 
 תפקיד:  חבר הסובייט העליון (15 בדצמבר 1940–16 בינואר 1949) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1941)  עיטור לנין (5 בינואר 1944)  עיטור לנין (2 בינואר 1940)  עיטור סובורוב דרגה 2 (18 בנובמבר 1944)  עיטור הדגל האדום של העמל (3 ביוני 1942)  מסדר סובורוב, דרגה 1 (16 בספטמבר 1945)  פרס סטלין (1946)  פרס סטלין (1949)  פרס סטלין (1942)  עיטור הכוכב האדום (7 באפריל 1932)  גיבור העמל הסוציאליסטי (2 בינואר 1940)  עיטור לנין (21 בפברואר 1933)  מדליית ההגנה על מוסקבה  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה לציון 30 שנים לייסוד צבא היבשה והצי של ברית המועצות 
 
וסילי אלכסייביץ' דגטיאריוב (ברוסית: Василий Алексеевич Дегтярёв ;‏ 21 בדצמבר 1879 (לפי הלוח הגרגוריאני - 2 בינואר 1880) – 16 בינואר 1949) היה מתכנן נשק קל סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה אחראי על תכנון של כ-80 סוגי נשק מהם 19 עברו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ו-4 פעמים פרס סטלין הממלכתי. אף על פי שבאופן פורמלי דגטיאריוב סיים רק מספר שנות לימוד בבית הספר ליד הכנסייה, הוענק לו תואר דוקטור למדעים טכניים על סמך כלל ההמצאות בפיתוח נשק קל.
וסילי דגטיאריוב נולד בעיר טולה למשפחה עובד במפעל לייצור נשק. בשנת 1901 הוא גויס לצבא ועבר את השרות בבית מלאכה לנשק בפרברי סנקט פטרבורג. לאחר סיום השרות הצבאי הוא נשאר באותו מקום והמשיך לעבוד שם.
בהמשך הוא עבד תחת הנחיות של מתכנן הנשק ולדימיר פיודורוב. בינואר 1918 פיודורוב הועבר לעבודה במפעל לייצור נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר) ודגטיאריוב עבר ביחד איתו.
בשנת 1924 דגטיאריוב התחיל בתכנון מקלע קל חדש ובשנת 1927 הוא נכנס לשירות מבצעי בצבא האדום. בהמשך דגטיאריוב עבד על תכנון מספר רב של כלי נשק במפעל בקוברוב. בקיץ 1941 הוא וצוותו תכננו תוך מספר חודשים רובה נגד טנקים והכניסו אותו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו מספר עיטורים ו-4 פרסי סטלין. בנובמבר 1944 הוענקה לו דרגת גנרל-מיור (למרות שעד כה לא נשא בשום דרגה צבאית).
וסילי דגטיאריוב נפטר בשנת 1949 ונטמן בעיר בה פעל שנים רבות. לאחר פטירתו המפעל נקרא על שמו. בבניין בו התגורר נפתח מוזיאון.
כלי נשק לפי תכנון של דגטיאריוב

מקלע DP – נכנס לשירות בשנת 1927. יוצרו כ-795 אלף יחידות.
תת-מקלע פפ"ד. נכנס לשימוש בשנת 1934 והיה בייצור סדרתי עד לשנת 1942. נבנו כמה עשרות אלפי יחידות.
מקלע DK – נכנס לשירות מבצעי בשנת 1931 והיה בייצור עד לשנת 1938 כאשר הוחלף בדגם משופר.
מקלע DShK – נכנס לשירות מבצעי בשנת 1938 כדגם משופר של מקלע DK. נמכר לכ-40 מדינות. נמצא בשימוש עד היום.
מקלע RPD – נכנס לשירות בשנת 1949. בחלק ממדינות אפריקה נמצאות בשימוש עד היום.
רובה נגד טנקים PTRD – נכנס לשימוש בשנת 1941 והיה בייצור עד לשנת 1944. נבנו כ-281 אלף יחידות.
יועד נבו

| --- | --- |

יועד נבו
 לידה:  ירושלים
 מוקד פעילות:  אנגליה
 סוגה:  אלקטרונית • סינת'-פופ • טריפ הופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 
יועד נבו הוא מפיק מוזיקלי ישראלי, טכנאי מיקס ומאסטרינג ומפתח וממציא בתחום האודיו, מהמשפיעים והחשובים בתעשיית המוזיקה הישראלית ובתעשיית המוזיקה הבריטית.