stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפעת אל גמאל

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1927 דמיאט, מצרים 
 פטירה:  30 בינואר 1982 (בגיל 54) דרמשטאדט, גרמניה המערבית 
 מדינה:  מצרים 
 
רפעת אל גמאל (בערבית: رفعت الجمال; 1 ביולי 1927 – 30 בינואר 1982) היה סוכן כפול מצרי שפעל בישראל.
ביוגרפיה

אל גמאל נולד בדמיאט שבמצרים. אביו היה סוחר פחם ואמו הייתה דוברת אנגלית וצרפתית. למד בבית ספר פרטי בצעירותו, וכך קנה שליטה באנגלית ובצרפתית. בתום לימודיו עבד כפקיד עד שנחשד במעילה ופוטר. לאחר מכן עבד ככלכל בצי הסוחר המצרי. הוא שהה בארצות הברית ובגרמניה וגורש משם למצרים. במצרים חי בזהות בדויה ולבסוף נעצר על ידי המשטרה ונאלץ לגלות את זהותו האמיתית. המודיעין המצרי הציע לו לשמש כסוכן או לעמוד לדין. הוא בחר לשמש כסוכן והתבקש להשתלב בקהילה היהודית באלכסנדריה. שם הכיר את אלי כהן ומרסל ניניו. אל-גמאל וכהן נעצרו יחד ב-1954 ולאחר זמן מה שוחררו שניהם. הוא נשלח כיהודי בשם ז'אק ביטון דרך צרפת לישראל. בישראל, בעצת המודיעין המצרי, השתקע בתל אביב ופתח סוכנות נסיעות ברחוב ברנר שבעיר.
מידע שהצטבר מאנשים שפגשו בו, וכן חשדות שעלו בחקירה שגרתית שנערכה לו, הביאו למסקנה כי ביטון מרגל. הוא נעצר באישון ליל, ושוכנע לשמש כסוכן כפול. שם הצופן שניתן לו היה "יתד". המודיעין הישראלי אפשר לו להעביר מידע אמין, אם כי לא קריטי, למפעיליו המצרים כדי לשמור על ערכו בעיניהם.
מדי פעם העבירו אותו גם המצרים וגם הישראלים תחקירים מייגעים, כדי לוודא שאין הוא משרת למעשה את הצד השני.
ביטון הכיר במהלך נסיעה עסקית לגרמניה, ב-1963, את וולטראוד שפלט, אז בת 22, גרושה ואם לילד קטן. השניים נישאו ושבו לישראל.
לדיסאינפורמציה שניתנה בידי "יתד" היה חלק מכריע בהטעיה שקדמה למלחמת ששת הימים, ואפשרה את מכת המחץ על חיל האוויר המצרי במבצע מוקד. "יתד" מסר למפעיליו במצרים כי המלחמה אמורה להתחיל במהלכים יבשתיים, מה שהוביל לשאננות בחיל האוויר המצרי. אחרי המלחמה, סיים את פעילותו ועזב את ישראל עם משפחתו בשנות ה-70 לגרמניה, בה מת ב-1982.
ז'אק ביטון הפך לגיבור לאומי במצרים, אחרי שסדרת טלוויזיה על חייו הציגה אותו כמי שריגל למען מולדתו בתוככי ישראל (שם הסדרה היה "ראפת אלהגאן"). גרסה זו, כנראה, אינה נכונה ומסווה את תפקידו האמיתי של ביטון כסוכן כפול. יש הקושרים את שמו לחשיפת אלי כהן כמרגל ישראלי על ידי הסורים.
לקריאה נוספת

יוסי מלמן ואיתן הבר, המרגלים, הוצאת משכל, 2002, עמ' 83-67.
הערות שוליים

↑  לדברי איש השב"כ לשעבר, ד"ר אברהם וולפנזון, מידע זה כלל בין השאר דיווח מקדים מדויק על מלחמת סיני וכן דיווח על כך שישראל עומדת לפתוח במלחמה ב-5 ביוני 1967. מקור: שלמה נקדימון, האיש שידע יותר מדי, המוסף לשבת של "ידיעות אחרונות", 24 ביולי 2009
↑  אהרון לפידות, "מרגלים הם אנשים אפורים", באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2016
↑  יוסי מלמן, "מבצע יתד" אחד ממבצעי ההונאה המוצלחים ביותר בתולדות המודיעין הישראלי, באתר הארץ, 31 במרץ 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303146205171  VIAF: 161053481   WorldCat (עם VIAF): 161053481
רידיק: זעם אפל

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  פטר צ'ונג 
 הופק בידי:  ג'ון קפקה, ג'ה מו
 תסריט:  דמויות: ג'ים וויט, קן וויט סיפור: דייוויד טוואהי
 שחקנים ראשיים:  וין דיזל ריאנה גריפית קית' דייוויד ניק צ'ינלאנד טרס מקניל רוג'ר ג'קסון
 מדבבים:  וין דיזל טרס מקנייל רוג'ר ל. ג'קסון ריאנה גריפית קית' דיווד ניק צ'ינלונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  15 ביוני 2004
 משך הקרנה:  34 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מדע בדיוני 
 סרט קודם:  רידיק: המסע מתחיל 
 סרט הבא:  רידיק: היקום התחתון (שם משוער)
 דף הסרט ב־IMDb
 
רידיק: זעם אפל הוא סרט אנימציה שבוים על ידי האנימטור הקוריאני פיטר צ'אנג (יוצר הסרט הקצר "Matriculated" מתוך האנימטריקס), כאשר וין דיזל מדבב את הדמות הראשית ריצ'רד ב. רידיק. הסרט הקצר ממשיך עלילה שהתחילה בסרט פיץ' בלאק וממשיכה בסרט רידיק: המסע מתחיל, אם כי עומד בזכות עצמו ואינו קשור לשני הסרטים מלבד שלוש הדמויות הראשיות ושכיר החרב טומבס, שממשיך לרדוף את רידיק בהמשך.
תקציר העלילה

לאחר שברחו מכוכב הלכת המדברי (ר' פיץ' בלאק), האסיר הנמלט רידיק, הבחורה ג'ק ואימאם עולים על ספינת חלל בשם "קובלה-חאן", שמתגלה כספינה של שכירי חרב. אפילו שרידיק מנסה להסוות את עצמו כויליאם ג'יי ג'ונס (שוביו בסרט פיץ' בלאק), זהותו מתגלה על ידי זיהוי קול.
לאחר שהם נשבים בידי שכירי החרב, השלושה מגלים כי שוביהם מתכננים להשתמש בהם עבור מטרה כלשהי. מפקדת הספינה, אנטוניה צ'ילינגסוורת' אוספת פושעים, שאותם היא מקפיאה ושומרת אותם להנאתה האישית, במקום למסרם למושבות כליאה ולקבל עבורם פרס כספי. למרות הקפאתם, השבויים נשארים חיים ובהכרה מלאה. רידיק מהווה עבורה פריט אספנים מיוחד. רידיק, ג'ק ואימאם צריכים להילחם בצבאה העצום העומד לרשותה על הספינה, אחרת יסבלו גורל שגרוע מהמוות.
לבסוף ג'ק מגלה את הצד האלים שבה כאשר היא יורה במפקדת הספינה בדיוק לפני שאנטוניה יורה ברידיק. בסוף שלושתם בורחים מהספינה.
דמויות ומדבבים

רידיק (וין דיזל)
ג'ק (ריאנה גריפית)
אימאם (קית' דייוויד)
טומבס (ניק צ'ינלאנד)
אנטוניה צ'ילינגסוורת' (טרס מקניל)
ג'ונר (רוג'ר ג'קסון)
ביקורות

לאחר שסרט הקולנוע רידיק: המסע מתחיל (שיצא באותה שנה) לא קיבל ביקורות נלהבות, הסרט הקצר זכה לתשבחות, כאשר רבים היללו את האנימציה ואת אפיון הדמויות.
ריהאם יעקוב

| --- | --- |

 לידה:  1987? בצרה, עיראק 
 פטירה:  19 באוגוסט 2020 (בגיל 33 בערך) בצרה, עיראק 
 מדינה:  עיראק 
 מקום קבורה:  בית הקברות ואדי א-סלאם 
 מקום מגורים:  בצרה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
ריהאם יעקוב (בערבית: ريهام يعقوب; 28 בדצמבר 1991 – 19 באוגוסט 2020) הייתה רופאה ופעילה למען זכויות אדם עיראקית. נהגה באופן עקבי לצאת בקמפיינים נגד הפרת זכויות אדם בעיראק, והייתה דמות בולטת במחאה נגד הממשל העיראקי מאז 2018, עד להתנקשות בחייה ב־2020.
הרצח

ב-19 באוגוסט 2020, נורתה ריהאם יעקוב בראשה על ידי מתנקש בבצרה. לפי עדויות, אדם הרכוב על אופנוע נצמד למכונית בה שהתה יעקוב, ופתח לעברה באש. יעקוב נהרגה, ועוד שלוש נשים ששהו עמה נפצעו מהירי, אחת הפצועות מתה מפצעיה מאוחר יותר.
הרצח > תגובות לרצח

בעקבות הרצח, ראש ממשלת עיראק מוסטפא אל-כאזמי הבטיח לעשות כל שנדרש על מנת שכוחות הביטחון יעשו את המוטל עליהם.
ז'נין הניס-פלאסחארט תיארה את הרצח כ"איום רציני לביטחון וליציבות" בבצרה.
הערות שוליים

↑  Iraq: Gunmen attack civil activists in Basra August 19, GardaWorld (באנגלית)
↑  Iraq: Prominent female activist killed by unknown gunmen in Basra, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  "Female Iraqi activist killed in Basra as gunmen target protesters". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-08-20. נבדק ב-2020-10-27.
↑  Iraq: UN Mission condemns killings of activists in Basra, UN News, ‏21 באוגוסט 2020 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ריהאם יעקוב".
רמת שרת

| --- | --- |

בניין הכוכב וכיכר הכוכב
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1974
 על שם:  משה שרת
 אוכלוסייה:  10,901 (2017)
 קואורדינטות:  31°45′40″N 35°11′14″E﻿ / ﻿31.76123333°N 35.18708611°E﻿ / 31.76123333; 35.18708611
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) רמת שרת(למפת ירושלים רגילה) רמת שרת(למפת הרי ירושלים רגילה) רמת שרת(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רמת שרת
 
מתחם הולילנד ורמת שרת בירושלים
וילה בשכונת בנה ביתך ברמת שרת בירושלים
רמת שרת היא שכונה בדרום-מערב ירושלים. גבולה הדרומי הוא ציר גולומב ושכונת מלחה, גבולה הצפוני הוא שכונת בית וגן. ממערב היא גובלת בשכונת רמת דניה וממזרח במתחם הולילנד וכביש בגין. השכונה נקראת ע"ש משה שרת, ראש ממשלת ישראל בין השנים 1953‏-1955.
השכונה היא אחת הגבוהות בעיר, וגובהה נע בין 750 ל־800 מטר מעל פני הים. היא בנויה על רכס שנקרא לפנים "ראס אל קאראיני". יחד עם שכונת רמת דניה הסמוכה מתגוררים בה 10,600 תושבים, שכונת רמת שרת היא שכונה מעורבת, ומתגוררים בה חילונים דתיים לאומיים וחרדים.
היסטוריה

הסכם על הקמת שכונה, על אדמות הכפר הערבי הנטוש אל-מאלחה, נחתם בשנת 1964, על ידי חברת "שיכון ופיתוח", חברת "וולפסון קלור מאיר" בנק ירושלים ומשרד השיכון. תחילה ניתן לשכונה השם "מנחת", אך מספר שנים לאחר מותו של משה שרת (שנפטר בשנת 1965) הוחלט לקרוא לשכונה על שמו "רמות שרת" (ובהמשך "רמת שרת"). הקמת השכונה בפועל החלה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, בשלב א' הוקמו כ-450 יחידות דיור. התושבים הראשונים התגוררו בבנייני דירות שלושה חדרים (ברח' קדיש לוז), שנועדו לזוגות צעירים, ליוצאי שכונות עולים בירושלים ולזכאי דיור אחרים. בשנת 1976 השכונה כבר הייתה מאוכלסת אך התשתיות והפיתוח הסביבתי לא הושלמו והיא עוד לא חוברה לרשת הטלפון.
החל משנת 2003 ניכר רישומה של עליית יהודי צרפת. 
בעשר השנים האחרונות ניכר רישומם של משפחות חרדיות רבות שמתאכלסות בשכונה וזאת עקב הסמיכות לשכונת בית וגן החרדית.
רוב הבתים בשכונה הם בתי דירות ובהם אחד ממגדלי הדירות הגבוהים בירושלים עד שנות ה-90 של המאה ה-20 - "בניין הכוכב". חלק קטן מבתי השכונה הן וילות וקוטג'ים בסגנון "בנה ביתך".
בעשור הראשון של המאה ה-21 השלימה החברות "אזורים" (במקור "שיכון ופיתוח") ו"וולפסון קלור מאיר את פרויקט "אזורי רמת שרת", במגרש הפנוי האחרון שהיה ברשותם בשכונה.
עם השלמת פרויקט "סביוני רמת שרת" על ידי חברת אפריקה ישראל מגורים בשנת 2018 מוצו כמעט עתודות הקרקע לבינוי בשכונה.
בזכות קרבתה למתחם הולילנד נהנית השכונה מגישה ישירה אל כביש בגין.
רב השכונה הוא הרב ישעיה שטיינברגר.
רחובות והנצחה בשכונה

בצומת הרחובות גולומב ושרת נמצאת אנדרטה לזכר 18 לוחמי אצ"ל שנפלו בקרב על כיבוש הכפר מלחה. ליד האנדרטה גן זיכרון מטופח בו נערכים טקסים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
רחובות השכונה מנציחים מנהיגים ציוניים כמשה שרת, פרץ ברנשטיין, פנחס רוזן, קדיש לוז, דוד מרץ, משה נובומייסקי, משה זילברג, פרץ ברנשטיין, רחמים ישראלי, הרב יוסף חיים שרים, אינו שאקי, ימימה אבידר-טשרנוביץ, ברכה צפירה, ואישים נוספים הקשורים בעיר ירושלים. רחוב שיר לשלמה נקרא על שם שלמה קרליבך.
מוסדות חינוך וחברה

פעוטון ומרכז לגיל הרך בהנהלת המתנ"ס השכונתי.
מספר גני ילדים עירוניים ממלכתיים וממלכתיים-דתיים.
בית ספר יסודי ממלכתי, ע"ש מנשה אלישר ובו לומדים כ-390 תלמידים בכיתות א'-ו'.
מתנ"ס שכונתי ובו מרכז עירוני ללימוד מוזיקה, המשרת כ-700 משתתפים קבועים ומציע לחוגים.
בסך הכל ישנם בשכונה ארבעה בתי כנסת.
ישנם כמה ישיבות חרדיות בשכונה.
אתגרים

השכונה בנויה על גבי צלע הר, במבנה טופוגרפי תלול. הדבר מקשה על התנועה הרגלית בין חלקי השכונה ועל תחושת שייכות שכונתית. בזכות הפרויקט של "סביוני רמת שרת" בשכונה נבנים כעת מרכז מסחרי, פארקים ועוד. לפני ההודעה על פרויקט "סביוני רמת שרת" הייתה בשכונה תדמית של שכונה ללא תחושה של קהילתיות. עם זאת, בגבולות השכונה היה את מתחם הולילנד והן עם רמת דניה יש פארקים רחבי ידיים, יש בה מספר גני שעשועים והמתנ"ס שלה אינו פעיל.
השכונה נמצאת בהקמה הדרגתית במשך שנים רבות, חלק מהמגרשים הריקים בה הם מגרשים של "בנה ביתך" שלא כולם בנויים וחלק מהם מיועדים לבנייה רוויה. לצד חלק מכבישיה הראשיים (דוד מרץ, פרץ ברנשטיין) אין מדרכות לכל אורכם. מאידך, קיום מספר שטחים פתוחים בשכונה וקרבה לשטחים פתוחים כעמק הצבאים מזמנים לשוכנים בה מפגשים עם בעלי חיים כדורבנים וקיפודים ומגוון רחב של ציפורים.
לשם קבלת שירותים עירוניים וציבוריים שונים (בריאות, דואר, מרכז מסחרי מקומי, בית ספר תיכון וכדומה) השכונה נסמכת על שכונת קריית היובל וכן על שכונת בית וגן הסמוכה.
שכונות קרובות

רמת דניה
קריית יובל
מלחה
הערות שוליים

↑  אתר עיריית ירושלים
↑  הכפר מלחה והרכס עליו נמצאת כיום שכונת רמת שרת, לפי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1880, באדיבות האתר עמוד-ענן
↑  שכונת רמת שרת ורמת דניה, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
↑  נחתם חוזה להקמת שכונה חדשה בבירה, הצופה, 24 בנובמבר 1964
↑  תומר' משלמת 660.000 ל"י דמי ניהול לבנק ירושלים, דבר, 8 באוגוסט 1973
↑  יינקטו צעדים נגד "שיכון ופיתוח" אם לא תושלם התשתית בשב' שרת, מעריב, 21 בדצמבר 1976
↑  חברה קבלנית "גנבה" קו טלפון למען אחד מעובדיה, מעריב, 19 באוגוסט 1976
↑  גיא ימין , ‏ירושלים: אמבסדור ישראל מתחילה לשווק את אזורי רמת שרת; נמכרו 2 יח"ד ב-4 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 באפריל 2006
| משה שרת |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | יעקב שרתוק (אב) • פניה שרתוק (אם)  • צפורה (רעיה) • יעקב (בן) • יעל (בת) • חיים (בן) • יהודה (אח)  • דב הוז (גיס) • אליהו גולומב (גיס) |  |
| הנצחתו | נווה שרת • רמת שרת • ארכיון מפלגת העבודה • אתר הזיכרון למשה שרת • קריית שרת • העמותה למורשת משה שרת |  |
| ראש ממשלת ישראל השני | ראש ממשלת ישראל השני |  |
| ממשלות | ממשלת ישראל החמישית (1954–1955) • ממשלת ישראל השישית (1955) |  |
| אירועים בכהונתו | העסק הביש • מסעו לאסיה (1956) • אסון מעגן (1954) • ביקור או נו בישראל (1955) • מבצע אלקיים (1955) |  |
| שונות | נאום הדגל • בית כהן-שרת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493931205171
ריצ'רד ד'וילי קארט

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1844 Greek Street, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 באפריל 1901 (בגיל 56) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  הלן קארט (12 באפריל 1888–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  רופרט דוילי קארט 
 
ריצ'רד ד'וילי קארט (באנגלית: Richard D'Oyly Carte;‏ 3 במאי 1844 – 3 באפריל 1901) היה סוכן אמנים, מפיק תיאטרון, מלחין ומלונאי, במחציתה המאוחרת של התקופה הוויקטוריאנית.
חייו

ד'וילי קארט החל את דרכו בהוצאת המוזיקה של אביו וכן בבניית כלי נגינה. בתחילת דרכו גם עסק בהלחנה, אך עד מהרה עבר לקדם אמנים אחרים. ד'וילי קארט האמין כי אסכולת התיאטרון הקומי האנגלי תוכל להוריש את האופרטה הצרפתית, אשר באותה עת הייתה דומיננטית ביותר על במות לונדון בשנות ה-70 של המאה ה-19. באותה עת גם החל את השותפות המפורסמת של הצמד גילברט וסאליבן, והפיק רבות מן האופרות הקומיות שלהם. כמו כן הוא גם הקים בעבור השותפות את חברת האופרה ד'וילי קארט, ובנה בעבורם את תיאטרון סבוי אשר הוקדש לאופרות שלהם.
בנוסף, בנה ד'וילי קארט גם את מלון סבוי בלונדון, וניהל מלונות נוספים. הוא גם בנה את "תיאטרון הארמון" בלונדון, אשר תוכנן להיות בית לאסכולה של חדשה של גרנד אופרה אנגלית. שאיפתו האחרונה אמנם הסתכמה רק בהפקת גרנד אופרה אחת מאת ארתור סאליבן, בדמות האופרה "אייבנהו"; אך שיתוף הפעולה עם גילברט וסאליבן וטיפוחה הביא להפקתן של אופרות קומיות אשר זכו להצלחה חסרת תקדים בתולדות התיאטרון המוזיקלי. חברת האופרה שפתח קידמה והציגה את האופרות למעלה ממאה שנים, והן עודן מבוצעות באופן קבוע בימינו.
שושניים

| שושניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: שושנאים
משפחה:: שושניים
שם מדעי
 Liliaceae ‏ז'יסייה, 1789
צבעוני ההרים - נציג בולט של משפחת השושניים בארץ ישראל.
שושניים (שם מדעי: Liliaceae) היא משפחה בסדרת השושנאים הנפוצה בעיקר באזורים ממוזגים כולל אירופה ואסיה. צמחים רבים במשפחה זו הם צמחי נוי, אותם מגדלים בשל פרחיהם המושכים. מרבית הסוגים רעילים לאכילה. פעמים רבות משתמשים בשושניים בתחום ההרלדיקה.
מאפיינים מורפולוגיים

מרבית מיני השושניים הם צמחים רב שנתיים עשבוניים. רבים הם גאופיטים. לשושניים 6 עלי עטיף, 6 אבקנים, ועמוד עלי יחיד. עליהם אינם בעלי פטוטרת.
סיסטמטיקה

משפחת השושניים הייתה בעבר פרפילטית וכללה הרבה סוגים, שחלקם נכללים כיום במשפחות אחרות ואף בסדרות אחרות. מחקרים מתחום המיון הגנטי שנוספו עם השנים (האחרון הוא ה-APG III מ-2009) הפכו את המשפחה לקטנה משמעותית מגודלה בעבר, אם כי גם לפי מיון זה המשפחה מונה עשרות סוגים שונים.
בארץ ישראל גדלים 4 סוגים ממשפחת השושניים (על-פי המיון המעודכן):
גביעונית
זהבית
צבעוני
שושן
במרבית מדריכי הבוטניקה מופיע המיון הישן, לפיו המשפחה כוללת סוגים נוספים. להלן המיון המעודכן של הסוגים הנ"ל:
אספרגאים
נרקיסיים (Amaryllidaceae) - שום ואחישום
אספרגיים (Asparagaceae) - יקינתון, כדן, נץ-החלב, זמזומית, מצילות, יקינטונית, כתרים, חצב, בן-חצב ועצבונית
Xanthorrhoeaceae - עירית, אלוי, עיריוני ועריר
שושנאים
סתווניים (Colchicaceae) - סתוונית ובצלציה
קיסוסיתיים (Smilacaceae) - קיסוסית.
רידרסדורף

| --- | --- |
סמל רידרסדורףסמל רידרסדורף
הכנסייה הפרוטסטנטית
הכנסייה הפרוטסטנטית
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  ברנדנבורג ברנדנבורג
 :  חבל מרקיש-אודרלנד
 ראש העיר:  סבין לוזר
 שטח:  70.39 קמ"ר
 גובה:  62 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  16,014 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  52°28′14″N 13°47′10″E﻿ / ﻿52.470422°N 13.786082°E﻿ / 52.470422; 13.786082 
 https://www.ruedersdorf.de/
 he
רידרסדורף (בגרמנית: Rüdersdorf) היא עיירה קטנה, בת כ-15,000 תושבים, בחבל מרקיש-אודרלנד שבמדינת ברנדנבורג, גרמניה, 26 ק"מ מזרחית לבירה ברלין. היא ידועה במחצבת אבן הגיר בתחומה ומבנים רבים בברלין נבנו מאבנים אלו.
היסטוריה

רידרסדורף הוקמה על ידי נזירים ציסטרציאנים, מסדר נזירים קתוליים, בשנים 1235–1250 בחלק הדרום-מזרחי של ברנים, כאחד מתוך עשרה כפרים תומכי מנזרים, שהוקמו מתוך מסדר צינא, שרכש שטח אדמה גדול. אבן הגיר המקומית בלטה במקום כבר אז לעיני החקלאים, שימשה להקמת המנזר, ואף להקמת המנזר הדומיניקני בשטראוסברג בשנת 1254. כנסיית אבן השדה הרומנסקית המאוחרת נבנתה בסביבות 1250, ועם מגדל ההגנה שלה היא אחד המבנים העתיקים ביותר באזור, ששרדו בשלמותם. עם קבלת הרפורמציה הפרוטסטנטית אולצו כל המסדרים הקתוליים למסור את רכושם למדינה. רידרסדורף, כשאר המנזרים בבעלות מסדר צינא, הפך לחלק מרכוש המלך בשנת 1553. ברידרסדורף הוקם בית ציד באותה תקופה, לצורך ציד בשעות הפנאי ביערות המקומיים. במהלך מלחמת שלושים השנים, ננטש הכפר על ידי תושביו ונשרף לחלוטין. בהמשך שוקם, אך נותר כפר קטן עם עשרות משפחות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, למעלה מ-2,000 עובדי כפייה ושבויי מלחמה מ-16 מדינות נאלצו לעבוד בעבודות כפייה במחצבות פרוסאג, בעבודות הבטון והמלט. אסירים סובייטים במחנה שבויים נפרד שחיו בתנאים דומים לאלה של מחנה ריכוז, כמו גם אסירים צרפתים ואיטלקים, שימשו גם הם ל"ייצור חיוני למלחמה".
ב־21 באפריל 1945 נכבש הכפר על ידי הצבא האדום. 35 בני אדם, בהם מספר ילדים, מתו בהפצצות ולחימה בכפר. 305 חיילים מרידרסדורף נהרגו במלחמת העולם השנייה. עוד 750 איש מתו במחנה השבויים של רידרסדורף שנותר במקום, בבעלות רוסית, לאחר 1945.
הקהילה היהודית בעיר

בעיירה חיו יהודים מעטים, אשר נרדפו על ידי המשטר הנאצי בשנות השלושים חרף ניסיונות ראש העיר למנוע זאת, דבר אשר עלה לו במשרתו.
לא נותרו יהודים ביישוב, ואין בו קהילה יהודית.
הערות שוליים

↑  על מסדר צינא הקתולי, ראו בוויקיפדיה באנגלית Zinna Abbey.
↑  ב. סמוליאר, כיצד חיים היהודים בעיירות הגרמניות,  הירדן, 18 בנובמבר 1935
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540402505171  BnF: cb15209304k (data)  GND: 4303467-6  LCCN: n97016530  MusicBrainz: 3fa14c05-a6a7-43d2-b2fe-74c69374d1ff  SUDOC: 202354210  VIAF: 143238362   WorldCat (עם VIAF): 143238362
שיחור הוצאה לאור

שיחור הוצאה לאור בע"מ היא הוצאת ספרים ישראלית, העוסקת בעיקר בהוצאה לאור של מדריכי טיולים.
מיכאל שיחור יסד את ההוצאה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. במהלך שנות פעילותה הפיקה החברה למעלה מ-45 מדריכי טיולים לערים ולארצות בעולם. המדריכים תורגמו ל-11 שפות והופצו במיליוני עותקים בישראל ומחוצה לה.
ביולי 2010 השיקה ההוצאה את סדרת המדריכים החדשה הכוללת:
מד צפיפות - המראה בספר, בסמוך לאתר, מהי מידת הצפיפות בכל שעה ושעה של היום.
מד גילאים - מד התאמת האתרים לגיל הילדים, מחולק לארבעה טווחי גילאים שונים של הילדים, (2-5, 5-10, 10-13, 13-17). מד הגילאים מאפשר זיהוי והתאמה מהירה של האטרקציות לילדים על פי החלוקה – מתאים, אפשרי או לא מתאים.
מפה נפתחת – מפת העיר (מקופלת) מוצמדת לכריכת הספר וכוללת את סימון המסלולים המומלצים שבספר. בנוסף, כוללת המפה הגדלה של מרכז העיר ואף את מפת התחבורה הציבורית ואינדקס רחובות מפורט.
מדבקות צבעוניות לסימון עמודים חשובים במדריך. עשרות המדבקות מחולקות על פי קטגוריות (לא להחמיץ, אוכל ושתייה, טיפ חשוב, ילדים ואף מדבקות חלקות להתאמה אישית). המדבקות הן רב שימושיות וניתן להדביק ולהסיר אותן מספר רב של פעמים.
חוברת תקופתית המצורפת לספר וכוללת המלצות על אירועים, בילויי וחיי לילה, מסעדות, בתי מלון קניות ועוד.
בשנת 2009 החלה ההוצאה לפתח תכנים דיגיטליים שכללו, בין היתר, אפליקציית תיירות לטלפונים חכמים ולמכשירי אייפד.
שלושה דורות בעיצוב העטיפה של "מדריכי שיחור". מימין: 1993, במרכז: 2001, משמאל: 2011.
ספרים ופרסומים נוספים

"אטלס אנציקלופדי : נופים, ארצות, ערים, מפות", בחמישה כרכים.
סדרת מדריכים לאורח חיים בריא, שנכתבה בשיתוף מכבי שירותי בריאות.
הערות שוליים

↑  מדריכי בריאות, באתר של "שיחור"
רחיצת מכוניות

רחיצת מכוניות עם מספר מפרצים באינדיאנה, ארצות הברית
רחיצת מכוניות - היא פעולה שמטרתה ניקיון חיצוני, ולעיתים גם פנימי, של מכוניות.
לפעולה זו יש קטגוריות עיקריות אחדות:
רחיצה ידנית "מסורתית" - נעשית באמצעות התזת מים על הרכב (בצינור או בדלי) וקרצופו בסבון.
רחיצה ידנית מופעלת מטבעות - שיטה זו נפוצה בעיקר בארצות הברית. נעשית במעין מפרץ גדול כשלרשות הרוחץ צינור של מים\סבון וספוג קרצוף.
רחיצה אוטומטית במסוע - מערכת מברשות מסתובבות מקרצפות את הרכב שנע באמצעות מסוע דרך מפרץ הרחיצה.
בעבר נהגים חששו שרחיצת מכוניות ממוכנת היא מקור לשריטות ופוגעת בגימור. דאגה זו נעלמה כשהומצאו מכונות רחיצה "ללא נגיעה" המבטלות למעשה את המברשות. אך לעומת זאת העדר המברשות חייב שימוש בחומרים חזקים יותר שעלולים לפגוע במכוניות עוד יותר מרחיצה אוטומטית. בימינו מפחיתים מערכות ניקוי הידרודינמיות, חומרים מדוללים וחומרים מונעי חיכוך באופן ניכר את סכנת השריטות.
במערכות רחיצה מופעלות מטבעות ובמערכות רחיצה אוטומטיות, הסבון והחומרים מיועדים להסיר לכלוך. בניגוד לעבר, היום לא נהוג עוד להשתמש בחומצה הידרופלואורית, חומר מסוכן ביותר שהיה בשימוש במכונות רחיצה.
רוב המאמצים בתעשייה בימינו מתמקדים ביצירת חומרי ניקוי בטוחים יותר ובניסיון לרתום את כוח החיכוך לניקוי הרכב. במדינות שונות בארצות הברית ובאירופה, חובה על מתקני רחיצת הרכב למחזר את המים הנצרכים במתקן. בכך יש יתרון לשטיפת מכוניות במתקני רחצה, לעומת שטיפתן בבית, הן בחיסכון במים והן בשמירת הסביבה.
רחיצה ידנית – מסורתית ומופעלת מטבע > רחיצה ידנית מסורתית

רחיצה זו מבוצעת בבית בעל הרכב. רחיצה זו מבוצעת בעזרת דלי או צינור מים וסמרטוט עם סבון.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רחיצה ידנית – מסורתית ומופעלת מטבע > רחיצה ידנית מופעלת מטבעות

מערכת בשירות עצמי שבה הרכב חונה בתוך מפרץ גדול שמצויד במתיז מים\סבון ובמברשת קרצוף. כשהלקוח מכניס מטבעות למכונה הוא יכול לבחור האם להתיז סבון או מים או להבריש את הרכב עם מברשת הקרצוף. מס' המטבעות המוכנס קובע את הזמן שבו ניתן להשתמש במערכת. למרות זאת ברוב המקרים דרוש מס' מטבעות מינימלי להפעלת המערכת. לעיתים מערכות מסוג זה מצוידות בתחנות שואבי אבק בו ניתן לנקות את הריפוד והשטיחים ברכב.
רחיצה אוטומטית במסוע > העיקרון

רחיצה אוטומטית במסוע (או רחיצת מכוניות ממוכנת) מורכבת ממפרץ דמוי מנהרה שבתוכו נשטפים הרכבים. הלקוחות מסיעים את רכבם לתוך המפרץ והלקוח נשאר בתוך הרכב בזמן שהציוד בתוך המפרץ משפריץ מים וסבון, ולעיתים גם וקס על הרכב. הרכב מונחה לתוך מסוע כשהלקוח מעביר את הילוכי הרכב למצב סרק. לאחר מכן הרכב "יידחף" או "ייגרר" לעבר מכונות הניקוי הנייחות – מברשות מסתובבות בצורות שונות או "פסים תלויים" וכמו כן מתזי סבון ומים.
ישנם מתקנים הכוללים בתוכם גם מתזים המכוונים אל מתחת למכונית כדי לנקות את המכונית מבוץ וממלחים מזיקים (ראה פעולה 6 ברחיצה ידנית מסורתית).
לעיתים וקס נמשח על הרכב שעוזר בייבוש ומספק הגנה מסוימת.
מתקנים מהסוג הישן משתמשים בסיבי ניילון במברשותיהם אבל יש לסיבים אלו נטייה לשריטת הרכב. ניסו להשתמש גם בסוג מסוים של בד אך גם הוא גרם שריטות.
הטכנולוגיה העדכנית ביותר נקראת Wrap שהיא למעשה מברשת עשויה מחומר מבוסס קצף, שלא גורם לשריטות ומשתמש ביותר חיכוך ממגע.
כדי להימנע משריטות, לפני שיטת ה-Wrap הומצאה מערכת רחיצה "ללא מגע" – מתקנים אלה משתמשים בלחץ גבוה של מים ובדטרגנטים חזקים (ב-PH גבוה או PH נמוך), במיוחד חומצה הידרופלואורית. אם הרכב מלוכלך מאוד הוא לא יהיה נקי לחלוטין לאחר רחיצה כזו. זה דומה לרחיצת הידיים בלי לשפשפם זו בזו.
ישנם מתקנים המספקים "שירות מלא" הכולל בנוסף לרחיצה גם ייבוש ידני, ניקיון נקודות שהציוד החמיץ וגם ניקיון פנימי.
כדי לחסוך במים הומצאה רחיצה המבטלת שימוש במים ומתרכזת בעיקר בדרגנטים יעילים. המתקן האוטומטי הראשון לרחיצת מכוניות הופיע באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20.