stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרגונה
אתרי עניין אחרים > רמבלה נובה

רמבלה נובה (Rambla Nova - "הרמבלה החדשה") היא השדרה החשובה והמרכזית בטרגונה. היא נמשכת לאורך 1.9 ק"מ מחוף הים התיכון ועד לפלסה דה לס קורטס קטלאנס (Plaça de les corts Catalanes), אם כי בחלק זה שלה היא משנה את שמה, תחילה לרמבלה דל פרזידנט ליואיס קומפאניס (Rambla del president Lluís Companys) ולאחר מכן לרמבלה דל פרזידנט פרנססק מסיה (Rambla del president Fransesc Macià). רוחבה של השדרה הוא 45 מטר והיא חוצה את מרכזה של העיר המודרנית מדרום-מזרח לצפון-מערב.
השדרה מתחילה ב"מרפסת הים התיכון" (Balcó del Mediterrani) במזרח - רחבה מוגבהת בגובה של 42 מטר מעל פני הים, המרוחקת מקו המים מרחק של כ-150 מטר, ואשר נשקף ממנה נוף פנורמי אל הים ואל חופיו. במרכזה של הרחבה ניצב פסלו של הימאי האיטלקי רוג'רו די לאוריה (Ruggero di Lauria; Roger de Llúria) אשר פיקד על הצי הימי של אראגון בסוף המאה ה-13. מעקה הברזל התוחם את הכיכר הוא המקור לאמרה הקטלאנית "Tocar ferro" (לגעת בברזל) לאות מזל. השדרה מסתיימת באופן רשמי לאחר כקילומטר, בפלאסה דה לה אימפריאל טאראקו (Plaça de la imperial Tàrraco), כיכר עגולה וגדולה הנחשבת ללב ליבה של העיר המודרנית, ומשם היא ממשיכה לאורך כ-900 מטר בשמות אחרים. לאורך השדרה בנייני ציבור ומספר פסלים שהידוע שבהם הוא אנדרטת הקסטליירס.
תחילתה של השדרה ב-18 באוגוסט 1854, עת החלה הריסת החומה הדרום-מערבית של העיר וסלילת השדרה תחתיה. היא כונתה תחילה בשם "ל'אספלנדה" (l'Esplanada - "הטיילת"), אך לאחר מכן שונה שמה ל"רמבלה של יוחנן הקדוש" (Rambla de Sant Joan). במאה ה-20 זכתה השדרה לשמה הנוכחי, להבדילה מהרמבלה וליה (Rambla vella - "הרמבלה הישנה") המקבילה לה מצפון. שמה של השדרה שונה מספר פעמים במהלך המאה ה-20 בהתאם להלך הרוח הפוליטי בספרד, עד שקיבלה שוב את שמה הנוכחי בשנות השבעים.
מראה הרמבלה נובה ממרפסת הים התיכון. ברקע אנדרטת הקסטליירס
אנדרטת הקסטליירס
אנדרטת הימאי רוג'רו די לאוריה במרפסת הים התיכון
בנין האיגוד המקצועי ברמבלה
אוכלוסייה ודת

אוכלוסיית טרגונה מנתה 131,158 תושבים בשנת 2006, ובנפת טרגונס התגוררו אותה עת 222,444 איש. אוכלוסיית האזור האורבני של טרגונה הוערכה בכ-350,000 נפש, וזו כללה בעיקר את העיר ראוס השכנה. בסוף המאה ה-15 הוערך מספר התושבים בעיר בכ-640 נפש בלבד. זה גדל באופן הדרגתי, ובמפקד הראשון שנערך ב-1717 מנתה האוכלוסייה כמעט 5,000 איש. מאז חל גידול הדרגתי בהתפתחות אוכלוסיית העיר, ו"קפיצות" משמעותיות הבאות לידי ביטוי בנתונים שלהלן נגרמו בעיקר כתוצאה מהגדלת שטחה העירוני של טרגונה (ב-1857, 1950 וב-1965). להלן טבלת התפתחות האוכלוסייה החל ב-1717 ועד להווה:
נתונים: 1717–1981 לפי מפקד האוכלוסין ההיסטורי. לאחר מכן על פי נתוני הרשות המקומית.
הארכיבישוף של טרגונה (Arquebisbat de Tarragona) עומד בראשה של ארכיבישופות טרגונה (L'Arxidiòcesi de Tarragona) המשתרעת על פני שטח של 3,146.6 ק"מ בדרום קטלוניה, ואשר בו מתגוררים כחצי מיליון איש. הארכיבישופות נוסדה בתקופה הרומית ופעלה עד לכיבוש המוסלמי. פעולתה חודשה בשנת 1117, ולארכיבישוף של טרגונה סמכויות מטרופוליטניות במספר בישופויות ברחבי קטלוניה.
תחילתה של הנצרות בעיר מיוחסת לשליחים יעקב בן-זבדי ופאולוס הקדוש אשר ביקר בה לפי המסורת בשנת 64. עם זאת, האישוש הראשון לקיומם של נוצרים בעיר הוא בסיפור מותו של פרוקטואוסוס הקדוש אשר מת בשל אמונתו יחד עם שניים מכוהניו בזירת האמפיתיאטרון בעיר ב-21 בינואר 259. פרוקטואוסוס נחשב לבישוף הראשון של העיר. עם הכיבוש המוסלמי של העיר בשנת 713 לערך, נותר תואר הבישוף של טרגונה בגדר מונח בלבד, וניתן לבישופים אחרים, בעיקר לבישוף של ויק בצפון קטלוניה. לקראת כיבושה של העיר מחדש בידי הנוצרים חודשה המשרה על ידי האפיפיור אורבנוס השני ב-1 ביולי 1091. המשרה אוישה משך 8 שנים ולאחר מכן לא היה בה צורך בשל מספר התושבים הזעום במקום. ב-1117 אוישה המשרה שוב, ומאז נשאו בה 71 ארכיבישופים. הארכיבישוף הנוכחי של טרגונה הוא ז'אומה פוז'ול בלסייס (Jaume Pujol Balcells) והוא מכהן מאז שנת 2004.
כלכלה ותחבורה > כלכלה

למרות אתרי העניין הרבים ששוכנים בעיר, טרגונה היא בראש וראשונה עיר נמל ותעשייה. כמעט בכל צידה המערבי והצפון-מערבי של העיר משתרעים אזורי אחסנה ותעשייה כבדה נרחבים. עשרות רבות של מכלי אחסון לנפט ומוצריו משתרעים בעורפו של הנמל, ו-6 ק"מ צפונית לעיר שוכן אזור ענק של בתי זיקוק ותעשיות פטרוכימיות בסדר גודל בינלאומי.
ממזרח ומצפון-מזרח לעיר משתרעים שטחי חורש טבעי, מטעים ושדות מעובדים, ובעורף החקלאי של העיר גדלים גפנים, מטעי הדרים ואגוזים. היין המופק מכרמי הסביבה נתון בפיקוח מאז שנת 1947 (Tarragona Denominació d’Origen). כ-70% מהענבים משמשים לייצור יין נתזים לבן או רוזה מסוג קאווה (Cava).
כלכלה ותחבורה > תחבורה

שדה התעופה של ראוס המשרת את העיר שוכן 8 ק"מ צפונית-מערבית למרכז טרגונה ובו מסלול אספלט בודד (07–25) באורך של 2,455 מטר. למעט מספר קווי תעופה פנימיים ובינלאומיים פועלות בשדה בעיקר חברות שכר וחברות תעופה במחיר נמוך המפעילות קווים לבריטניה ולאירלנד ומשרתות את התיירים המגיעים לברצלונה ולקוסטה דאורדה (Costa Daurada). בשנת 2013 עברו בשדה 971.166 נוסעים ב-16,977 תנועות מטוסים.
נמל טרגונה (Port de Tarragona) שוכן על רצועת חוף באורך של 5.5 ק"מ, ממרכז העיר לכיוון מערב, ורציפיו משתרעים על שטח של 1,875.9 דונם. בנמל טרמינל נוסעים השוכן בקצהו המזרחי בסמוך לשני רציפים באורך של 350 ו-170 מטר. לנמל צמודה ממזרח מרינה ובה מקומות עגינה ל-442 סירות באורך של עד 20 מטר. אולם עיקר פעולתו של הנמל הוא בתחום המטען והוא השני בגודלו בספרד מבחינת היקף הסחורה העובר דרכו. בשנת 2006 עברה דרכו סחורה בהיקף של 31,735,000 טון. מסך זה היוו נפט ומוצריו את הרוב (16,698,608 - 53.3%) וסחורה מוצקה, בעיקר פחם, תפסה את המקום השני (11,237,751 טון - 35.9%). יתר התנועה התחלקה בין נוזלים אחרים וסחורה כללית, בעיקר כלי רכב. בנמל שוכן גם מוזיאון.
מסילת רכבת חוצה את העיר לאורך חוף הים ממזרח למערב, ותחנת הרכבת נמצאת סמוך למרכז העיר. את העיר משרתות רכבות הפועלות בעיקר בקו הרכבת שלאורך חופי הים התיכון, צפונה לכיוון ברצלונה ודרומה לעבר ולנסיה.
הכביש הארצי N340 החופף בחלקו את התוואי של ויה אוגוסטה העתיקה, חוצה את העיר ממזרח למערב. כביש חצי מהיר A7 משמש ככביש טבעת לעיר והכביש המהיר AP7 מקיף אותה מצפון במרחק של 3 ק"מ ממרכז העיר.
חברת האוטובוסים העירונית (Empresa Municipal de Transports Públics de Tarragona SA) מפעילה 16 קווים ברחבי העיר.
רכבת אאורומד בכניסה לתחנת הרכבת בטרגונה
מראה מ"מרפסת הים התיכון" לעבר תחנת הרכבת, הנמל והמרינה
תחנת הרכבת בטרגונה
אוניות ממתינות לתורן להיכנס לנמל
חינוך ותרבות

בשנת 1991 קמה אוניברסיטת רובירה אי וירז'ילי (Universitat Rovira i Virgili) בטרגונה מכוח החלטת הפרלמנט של קטלוניה. האוניברסיטה קמה על בסיס מספר מוסדות קיימים, והקמתה סימלה את חידושה של אוניברסיטת טרגונה שפעלה בה בימי הביניים. לאוניברסיטה מספר קמפוסים גם בערים אחרות והיא כפופה לאוניברסיטת ברצלונה. בשנת הלימודים 2006/07 למדו במוסד למעלה מ-12,000 תלמידים בין היתר, בתחומי החינוך, הפסיכולוגיה, האמנות, הרפואה והסיעוד, כימיה, הנדסה, אדריכלות, כלכלה ומנהל עסקים.
בעיר פועלים מספר מוזיאונים ששני החשובים שבהם שוכנים בפלאסה דל ריי (Plaça del Rei - "כיכר המלך") בעיר העתיקה:
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה בטרגונה (Museu Nacional Arqueològic de Tarragona) מרכז את הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בעיר ובסביבתה, בעיקר מהתקופה הרומית. האוסף החל להיווצר במחצית הראשונה של המאה ה-19, וב-1960 עבר למבנה בו הוא שוכן בהווה.
המוזיאון ההיסטורי של טרגונה (Museu d'Història de Tarragona) מתמקד בתיעוד ההיסטורי של העיר ומפקח על האתרים ההיסטוריים בתחומה. המוזיאון שוכן במגדל הפרטוריום, מול המוזיאון הארכאולוגי.
חיי התרבות בעיר עשירים, ומתאפיינים במספר פסטיבלים ואירועים שנתיים:
קרנבל טרגונה (Carnaval de Tarragona) נחשב לאחד החשובים בקטלוניה ונמשך 11 ימים, מיום שבת השני שלפני הקרנבל ועד לקרנבל עצמו. הוא נפתח בתהלוכה ובבניית חבית ענק (la Bóta) במרכזה של פלאסה דה לה פונט, ומסתיים בהעלאתה באש יחד עם דמויותיהם (Ninots) של "מלך הקרנבל" ושל "מלכת הקרנבל". לקרנבל תבשיל מיוחד המכונה "שארו" (Xarró).
הפסטיבל הבינלאומי של דיקסילנד (Festival Internacional de Dixieland de Tarragona) לג'אז נחגג מדי שנה מאז 1994 בשבוע שלאחר הפסחא.
התחרות הבינלאומית לזיקוקין דינור (Concurs Internacional de Castells de Focs Artificials Ciutat de Tarragona) מתקיים מאז 1990 ונמשך 6 לילות, במשך השבוע המלא הראשון החל בכל חודש יולי.
חגיגות סנטה טקלה (Festes de Santa Tecla) מתקיימות בסביבות ה-23 בספטמבר בכל שנה, יום חגה של טקלה הקדושה. לפסטיבל זה מסורת ארוכת שנים ושורשיו במאה ה-11. חשיבותו גדלה והוא קיבל את דמותו הנוכחית בחגיגות ובתהלוכות רחוב מלוות בריקודים ובמוזיקה שנערכו בעיר ב-1321 כשהגיעו לעיר שרידי ידה של הקדושה. עוד נהוג "לבנות" בחג זה, קסטלס (castells), מגדלים אנושיים מסורתיים קטלאניים.
אירועים נוספים כוללים את תחרות בניית הקסטלס (Concurs de castells) שנערכת אחת לשנתיים בחודש אוקטובר, את ימי "טאראקו ויוה" (Tarraco Viva) המתקיימים משך שבועיים מידי בחודש מאי ומשחזרים את אורח החיים בעיר בתקופה הרומית, ואת חגיגות מז'י הקדוש (Festa de Sant Magí) באוגוסט.
מופע רחוב בחגיגות סנטה טקלה
מראה בעת הקרנבל
קסטל בטרגונה
"האצטדיון החדש"
ערים תאומות

צרפת אביניון, צרפת (מ־1968)
איטליה אלגרו, איטליה (מ־1972)
צרפת אורליאן, צרפת (מ־1978)
בריטניה סטפורד, בריטניה (מ־1992)
אוסטריה קלגנפורט, אוסטריה (מ־1996)
איטליה פומפיי, איטליה (מ־2006)
הערות שוליים

↑  Tarragona: Población por municipios y sexo
↑  Cifras oficiales de población resultantes de la revisión del Padrón municipal a 1 de enero de 2013
↑  Recent archaeological research has shown that this initial Roman settlement was located close to an Iberian oppidum founded towards the end of the 5th century BC.
↑  Medieval Tarragona.
1 2  Tarragona medieval
↑  Segles XVI-XVIII
↑  Advisory body evaluation
↑  Centre d'Estudis Demogràfics
↑  Estadístiques de població
↑  TRÁFICO DE PASAJEROS, OPERACIONES Y CARGA EN LOS AEROPUERTOS ESPAÑOLES
↑  El Puerto Deportivo
↑  Segles XIX i XX
↑  Puerto Comercial
↑  אתר האוניברסיטה
חופה של העיר מכיוון צפון
חלקה הצפון מזרחי של העיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561811105171  BNE: XX450705  GND: 4059081-1  LCCN: n79054097  MusicBrainz: 1a848448-8b2b-446f-a6e3-c41920c88f82  NARA: 10044993  NKC: ge138037  SUDOC: 197776280  VIAF: 125477265   WorldCat (עם VIAF): 125477265 
חלוקת חצי האי האיברי בתקופת הרפובליקה הרומית
חלוקת חצי האי האיברי בתקופת האימפריה הרומית
גרגויל בקתדרלה
אוניברסיטת רובירה אי וירז'ילי
התשלובות הפטרוכימית בטרגונה
הקרקס הרומי בטרגונה
מפת המכלול הארכאולוגי בטאראקו
קטע מהחומה ושער סנט אנטוני
מגדל הפרטוריום
מראה מתחת לאמפיתיאטרון
התיאטרון הרומי על חוף הים בטרגונה. בזירה מצד שמאל נראים שרידי הכנסייה הרומנסקית
סרקופגים בחצר מוזיאון בית הקברות הנוצרי המוקדם
חתך של אמת המים
מגדל סקיפיוס בשקיעה
שער הניצחון בברה
נמל טרגונה
מכלי נפט סמוך לנמל
המוזיאון הארכאולוגי
ציור קיר ברחובות העיר
כיכר פלאסה דה לה פונט ובניין העירייה
קרר מיור ("הרחוב הראשי")
סמסונג גלקסי נוט 20

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  סדרת דגמי טלפון חכם 
 מפתח:  סמסונג
 יצרן:  סמסונג אלקטרוניקה
 תאריך הפצה:  5 באוגוסט 2020
 סדרה:  סמסונג גלקסי נוט
 הקודם בסדרה:  סמסונג גלקסי נוט 10 
 הבא בסדרה:  סמסונג גלקסי S22 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 10
 נפח אחסון:  128, 256 או 512 ג'יגה בייט
 זיכרון:  8 או 12ג'יגה בייט RAM
 מסך:  נוט 20:‏ 6.7 אינץ' נוט 20 אולטרה:‏6.9 אינץ'
 סוללה:  נוט 20:‏ 4300 אמפר שעה נוט 20 אולטרה:‏ 4500 אמפר שעה
 מידות
 רוחב:  נוט 20:‏ 77.2 מ"מ נוט 20 אולטרה:‏ 77.2 מ"מ
 גובה:  נוט 20:‏ 161.6 מ"מ נוט 20 אולטרה:‏ 164.8 מ"מ
 עובי:  נוט 20:‏ 8.3 מ"מ נוט 20 אולטרה:‏ 8.1 מ"מ
 משקל:  נוט 20:‏ 193 גרם נוט 20 אולטרה:‏ 208 גרם
 צורה:  נוט 20:‏ מלבן עם פינות מעוגלות נוט 20 אולטרה:‏ מלבן שטוח
 
סמסונג גלקסי נוט 20 (באנגלית: Samsung Galaxy Note20) הוא קו פאבלטים מבוסס אנדרואיד שעוצב, פותח, הופק ומשווק על ידי סמסונג אלקטרוניקה כחלק מסדרת Galaxy Note. הם הוכרזו ב־5 באוגוסט 2020, כיורשי סמסונג גלקסי נוט 10. הסדרה החדשה כוללת את המכשירים: סמסונג גלקסי נוט 20 וסמסונג גלקסי נוט 20 אולטרה.
אירוע ההשקה התרחש באופן דיגיטלי בשל המגבלות החמורות על רקע מגפת הקורונה. באירוע זה הושקו מכשירים דיגיטליים אחרים. כמו כן, הודיעה סמסונג כי הסדרה החדשה כוללת תמיכה ברשת ה-5G. וה-S Pen עבר שדרוג משמעותי. בניגוד לסדרות הקודמות של המותג, קו זה לא מכיל דגם "+".
עיצוב

סדרת הגלקסי נוט 20 שמרה על עיצוב זהה לשל הגלקסי נוט 10 והגלקסי אס 20, כאשר המכשיר מגיע עם צג אינפיניטי (שהוצג לראשונה בגלקסי אס 10) שכולל חור בצורת עיגול במרכז העליון של המסך המשמש למצלמת הסלפי של המכשיר. מערך המצלמות האחורי הממוקם בפינה השמאלית, זהה לשל הגלקסי אס 20 כאשר המערך שצורתו מלבנית, בולט, וכולל בתוכו שלוש מצלמות. הגלקסי נוט 20 מגיע עם מסך שטוח בגודל 6.7 אינץ' ואילו הגלקסי נוט 20 אולטרה מגיע עם מסך מקומר בגודל 6.9 אינץ'. מסכי המכשיר מגיעים עם מותג מסכי זכוכית גורילה מהסדרה החמישית. הפאנל האחורי מורכב מפוליקרבונט.
הפאבלטים מגיעים בצבעים: אפור, ברונזה, ירוק, שחור ולבן. מכשירי הברונזה נמכרים בשני המכשירים ואילו הצבעים אפור וירוק נמכרים עבור הנוט 20, והצבעים שחור ולבן נמכרים עבור הנוט 20 אולטרה בלבד. בצפון קוריאה נמכרים גם מכשירים בצבע אדום, ובהודו המכשירים נמכרים גם בצבע כחול.
תכונות > חומרה

קו ה-Galaxy Note 20 כולל שני דגמים עם מפרטי חומרה שונים; גלקסי נוט 20, גלקסי נוט 20 אולטרה הכוללים תצוגה בגודל 6.7 אינץ' ברזולוציה של 1080p ו-6.9 אינץ' ברזולוציה של 1440p בהתאמה. שני המכשירים מגיעים עם מסך AMOLED עם תמיכה ב-HDR10+ ובטכנולוגיית "מיפוי צלילים דינאמי", המשווקת בשם "Super AMOLED Plus" עבור הנוט 20 ו-"Dynamic AMOLED 2X" עבור הנוט 20 אולטרה. לנוט 20 קצב רענון קבוע של 60 הרץ ואילו לדגם האולטרה קצב רענון משתנה של 120 הרץ. בשני הדגמים קיים חיישן טביעות אצבע מתחת למסך. הדגמים הבינלאומיים כוללים את ערכת השבבים Exynos 990 ואילו הדגמים בארצות הברית כוללים את ערכת השבבים Snapdragon 865+. המכשירים תומכים ברשת ה-5G.
הנוט 20 מגיע עם זיכרון RAM של 8 ג'יגה יחד עם אחסון של 128/256 ג'יגה. דגם האולטרה מגיע עם 12 ג'יגה RAM ואחסון של 256/512 ג'יגה עם אפשרות להרחבה על ידי כרטיס חיצוני עד 1 טרה בייט. שני הדגמים כוללים סוללות ליתיום פולימר שאינן ניתנות לשליפה. דגם הנוט 20 מגיע עם 4300mAh ואילו האולטרה מגיע עם 4500MAh. המכשירים כוללים חיבור USB-C ותומכים בטעינה מהירה, אלחוטית ושיתופית. כמו כן, בדומה למכשירים שהשיקה סמסונג בשנים האחרונות, גם בדגמים אלו אין חיבור לשקע אוזניות.
תכונות > מצלמות

מערך הצילום של הגלקסי נוט 20 דומה לשל הגלקסי S20. מערך הצילום האחורי כולל 3 מצלמות: חיישן ראשי ברזולוציית 12 מגה פיקסל, מפתח צמצם f/1.8 ותמיכה בייצוב אופטי. חיישן משני ברזולוציית 12 מגה פיקסל, מפתח צמצם f/2.2 המאפשר צילום בזווית רחבה עד 120 מעלות. לחיישן השלישי רזולוציית 64 מגה פיקסל, שכולל גם עדשת טלפוטו המאפשרת זום אופטי עד פי 3 וזום דיגיטלי עד פי 30 עם מפתח צמצם f/2.0 שכולל גם הוא תמיכה בייצוב אופטי. ניתן לצלם וידאו ברזולוציה של 8K. מצלמת הסלפי מגיעה ברזולוציה של 10 מגה פיקסל, עם מפתח צמצם של f/2.2 ויכולת הסרטה ברזולוציית 4K.
מערך הצילום האחורי של הנוט 20 אולטרה כולל גם כן 3 מצלמות: מצלמה ראשית עם חיישן 108 מגה פיקסל המגיע עם מפתח צמצם של f/1.8 עם ייצוב אופטי ואפשרות צילום וידאו ב-8K. מצלמת 12 מגה פיקסל בזווית רחבה של 120 מעלות עם צמצם f/2.2. מצלמת פריסקופ עם חיישן 12 מגה פיקסל המאפשרת זום אופטי עד פי 5 וזום היברידי עד פי 50 עם ייצוב אופטי. מצלמת הסלפי הממוקמת במרכז העליון של המכשיר מגיעה עם חיישן ברזולוציית 10 מגה פיקסל עם מפתח צמצם f/2.2 ופוקוס אוטומטי.
תכונות > מערכת הפעלה

שני הדגמים מגיעים עם מערכת ההפעלה אנדרואיד 10 ו-One UI 2.5.
ראו גם

סמסונג גלקסי S20
סמסונג גלקסי נוט 10
הערות שוליים

↑  Lori Grunin, Everything Samsung announced at Unpacked: Note 20, Galaxy Watch 3 and more, CNET (באנגלית)
↑  כל הפרטים על Galaxy Note 20: עיצוב, מפרט ומחירים, באתר גאדג'טי, ‏5 באוגוסט 2020
↑  יש תאריך רשמי לחשיפת הנוט החדש של סמסונג: הנה כל מה שידוע עליו, באתר גיקטיים, ‏8 ביולי 2020
↑  [Infographic Spec Comparison: the Galaxy Note20 Ultra vs. the Galaxy Note10+], news.samsung.com (באנגלית)
↑  Galaxy Note 20 Ultra | גלקסי נוט 20 אולטרה - מפרט מלא, באתר גאדג'טי
↑  יגאל הגב, הכי יפים? סמסונג קוריאה מציעה את סדרת Galaxy Note 20 גם בכחול ובאדום, באתר ג'ירפה, ‏10 באוגוסט 2020
↑  כל הפרטים על Galaxy Note 20 Ultra: עיצוב, מפרט ומחירים, באתר גאדג'טי, ‏5 באוגוסט 2020
פול סלבה

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1958 (בן 66) בלוקסי, מיסיסיפי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1980–2019 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקדת כנף תובלה אווירית 62  מפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר  מפקד פיקוד התובלה של ארצות הברית  סגן יושב ראש המטות המשולבים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ  מלחמת עיראק  מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (3)
 
פול ג'וזף סלבה (באנגלית: Paul Joseph Selva; נולד ב-27 בספטמבר 1958) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כסגן יושב ראש המטות המשולבים.
ביוגרפיה

סלבה נולד בבלוקסי שבמיסיסיפי. ב-1980 התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית לאחר שסיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר.
הוכשר כטייס תובלה ושירת בטייסת התדלוק האווירי 917, שימש קברניט, מדריך ומוביל מבנה בטייסת התדלוק האווירי 32, שירת כיועץ וסגן ראש מטה פיקוד האוויר האסטרטגי, שימש מוביל מבנה בטייסת התדלוק האווירי 9, ומפקד טייסת התמיכה של כנף 722. ב-1994 מונה למפקד טייסת התדלוק האווירי 9 וסגן מפקד כנף 60. ב-1996 מונה לעוזר ראש המשרד להערכה במחלקת ההגנה של ארצות הברית. ב-1998 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד כנף התמיכה האווירית 60. ביולי 2000 מונה למפקד כנף התובלה האווירית 62. ב-2002 מונה לסגן מפקד המרכז לבקרה האווירית לתדלוק אווירי ושנה אחר כך מונה למפקד המרכז. בדצמבר 2004 מונה לקצין המבצעים של פיקוד התובלה של ארצות הברית בדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2006 מונה לסגן לענייני תכנון אסטרטגי של ראש מטה חיל האוויר. באוקטובר 2008 מונה לעוזר יושב ראש המטות המשולבים בדרגת לוטננט גנרל. באוקטובר 2011 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט.
בנובמבר 2012 מונה לגנרל 4 כוכבים ולמפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר. במאי 2014 מונה למפקד פיקוד התובלה של ארצות הברית. ביולי 2015 מונה לסגן יושב ראש המטות המשולבים, הוא שירת בתפקיד עד פרישתו בתחילת אוגוסט 2019.
במהלך שירותו בחיל האוויר צבר למעלה מ-3,100 שעות טיסה והטיס בין היתר מטוסי C-5 גלקסי, בואינג C-17 גלובמאסטר III, לוקהיד מרטין C-141 סטארליפטר, גאלפסטרים 5, מקדונל דאגלס KC-10 אקסטנדר ובואינג KC-135 סטרטוטנקר.
חיים אישים והשכלה

סלבה נשוי לריקי שאף היא משרתת בחיל האוויר של ארצות הברית.
הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, בעל תואר שני בניהול מהאוניברסיטה הנוצרית באבילין שבטקסס, בוגר בית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אובורן.
אויגן דירינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 1833 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  21 בספטמבר 1921 (בגיל 88) Nowawes, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  הגימנסיה הקלנית, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  תאורטיקן גזע, סופר, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, כלכלן, סוציולוג 
 הושפע מ:  אוגוסט קונט, לודוויג פוירבך, פרידריך ליסט, הרברט ספנסר, ארנסט רנן, ארתור שופנהאואר
 השפיע על:  אדולף היטלר
 מדינה:  גרמניה 
 
אויגן קארל דירינג (בגרמנית: Eugen Karl Dühring; ‏12 בינואר 1833 - 21 בספטמבר 1921) היה פילוסוף וכלכלן גרמני אנטישמי.
ביוגרפיה

דירינג נולד בברלין בירת פרוסיה (לימים גרמניה), כבנו של פקיד. למד משפטים בברלין ועבד כעורך דין עד שנת 1859, אז התעוור לחלוטין בשל מחלה שסבל ממנה כבר בגיל צעיר. הוא הפסיק לעבוד כעורך דין, ולמרות נכותו הרחיב את השכלתו במדעי הרוח (ספרות, פילוסופיה, אתיקה, כלכלה). בשנת 1864 קיבל משרת הוראה באוניברסיטת הומבולדט, אולם פוטר בשנת 1877 בשל עימותים חוזרים ונשנים עם הפרופסורים האחרים. מאז התפרנס מכתיבת ספרים עד מותו בשנת 1921.
כתביו

בכתביו מדגיש דירינג את חשיבות המציאות, ודוחה בבוז את המיסטיקה והדת, וכן תוקף את הקומוניזם. גישתו האופטימית היוותה מרכיב מרכזי ב"מחלוקת הפסימיזם".
אחד מחיבוריו הבולטים של דירינג הוא "Die Judenfrage als Racen-, Sitten- und Culturfrage. Mit einer weltgeschichtlichen Antwort" ("שאלת היהודים כשאלה של גזע, של מוסר ושל תרבות. בליווי תשובה היסטורית עולמית"), שהתפרסם בשנת 1881. בספר זה תוקף דירינג את היהודים בקיצוניות, וטוען ש"נחיתותם" כביכול מתבטאת בהבדלות קיצונית ובצרות אופקים, ואין ביכולתם להועיל לתרבות ולמדע. דירינג טען גם כי היהודים מסַכּנים את העמים שבתוכם הם יושבים, וכדי לצמצם את השפעתם על חיי המדינה והחברה יש לשלול מהם את הזכויות שהוענקו להם במסגרת האמנציפציה, להגביל את השתלבות היהודים במשרות ממשלתיות ולאסור עליהם נישואי תערובת.
דירינג תוקף בספרו את קרל מרקס וכותב: ”באותה ממלכה יהודית הקוראת לעצמה קומוניסטית עתידים בני העם הנבחר להיות מנהלי האוצרות המשותפים של האומות ולהשגיח על זהבן, כספן ולבושן, כדרכם למן מפעלם הסוציאלי הראשון במצרים”.
דירינג קיבל השראה מארנסט רנן שטען בספרו "היסטוריה כללית משווה של השפות השמיות" טענות דומות כלפי הערבים. דירינג ציטט מספר פעמים את רנן בספרו, אולם רנן הזועם שלח לו מכתב, ובו טען שהתכוון רק לערבים ולא ליהודים.
השפעה וביקורת

פרידריך אנגלס כתב נגד רעיונותיו של דירינג את חיבורו המפורסם "אנטי-דירינג".
פרידריך ניטשה כתב בחריפות נגד תפיסת המוסר והאנטישמיות של דירינג, כביטוי לרנסנטימנט, בספרו "לגנאלוגיה של המוסר".
בנימין זאב הרצל, אשר בהיותו בן 22 קרא את ספרו של דירינג, הזדעזע, וכתב ביומנו:”לדאבון לבב הוא כתוב היטב כל־כך... בגרמנית מצוינת... כשדירינג, במוח מאומן וחודר כל־כך, ובהשכלה אוניברסלית עמוקה, מסוגל לכתוב דברים כאלה – למה עלינו לצפות מן האספסוף הנבער?”.
ספריו של דירינג השפיעו רבות על אנטישמים מאוחרים יותר וביניהם אדולף היטלר, שכתב בעצמו את ההקדמה למהדורת 1940 של הספר.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Beiser, Frederick C. (2016). "The Pessimism Controversy, 1870–1890". Weltschmerz: Pessimism in German Philosophy, 1860–1900. Oxford: Oxford University Press. doi:10.1093/acprof:oso/9780198768715.001.0001. ISBN 9780198768715.
↑  שמואל אטינגר, האנטישמיות בעת החדשה, עמ' 14; בתוך: גיא מירון (עורך), האנטישמיות במאה ה-19: מקראה, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 16.
↑  צבי יעבץ, אז ועתה שנאת ישראל בימי קדם, הוצאת דביר, עמ' 13.
↑  פרידריך אנגלס, אנטי-דיהרינג (הפיכת המדע בידי מר אויגן דיהרינג), תרגום: יצחק מן, ספרית פועלים, 1959.
↑  פרידריך ניטשה, לגניאולוגיה של המוסר, עמ' 331
↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 73.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260749205171  PLWABN: 9810604991005606  BIBSYS: 90726527  BNE: XX911650  BnF: cb12340062b (data)  CANTIC: a10674949  CiNii: DA03981972  GND: 118527797  ICCU: MILV087758  ISNI: 0000 0001 1034 5457  LCCN: n80104393  LNB: 000287045  MGP: 53318  NDL: 00767944  NKC: skuk0002302  NLG: 158587  NLK: KAC201110658  NSK: 000110855  NTA: 069375801  RERO: 02-A003203026  SELIBR: 184149  SUDOC: 027422941  VcBA: 495/313382  VIAF: 83259   WorldCat (עם VIAF): 83259
מארק ד' קלי

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 62 בערך)
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של טקסס  המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר השוודי  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1986–2024 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף הקרב הרביעית  מפקד כנף הקרב 354  מפקד כנף המשלוח האוויר 455  מפקד חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית  מפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית  מפקד כוחות האוויר בפיקוד דרום של ארצות הברית  ראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר של ארצות הברית  מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (3)   צלב התעופה המצוינת (2)  כוכב הארד (2)  מדליית האוויר (10)
 
מארק ד' קלי (באנגלית: Mark D. Kelly) (נולד ב- 1962) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, שירת כמפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קלי למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת המדינה דרום-מערב טקסס במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית.
ב-1986 התגייס לחיל האוויר ועבר קורס טיס בבסיס שפרד שבטקסס. שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי T-37 בטייסת ההדרכה 80 במשך ארבע שנים. עבר הסבה למטוסי F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 90 באלסקה ובטייסת הקרב 492 באנגליה. בשנים 1998–2000 הוצב בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ושימש עוזר קצין המבצעים בטייסת אימונים להסבה למטוסי F/A-18 הורנט. על שירותו באוסטרליה עוטר במדליית הזהב של ראש מטה חיל האוויר האוסטרלי. בשנים 2002–2004 שירת כקצין המבצעים של טייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית ובשנים 2004–2006 פיקד על טייסת הקרב 333 המפעילה מטוסי F-15E סטרייק איגל.
לאחר לימודים במכללה הלאומית למלחמה מונה קלי ביולי 2007 לסגן מפקד כנף 366. במסגרת זו הוצב באפגניסטן כסגן מפקד כוח המשלוח האווירי 455. בספטמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית. באפריל 2010 מונה לעוזר לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושנה אחר כך מונה לראש מטה מפקד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט.
ביולי 2012 מונה למפקד כנף הקרב 354 באלסקה. ביולי 2014 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. ביולי 2015 מונה למפקד חיל האוויר התשיעי וביוני 2016 הוחלף על ידי סקוט זובריסט ומונה לעוזר מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוגוסט 2018 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.
באוגוסט 2020 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-6,000 שעות טיסה, כולל למעלה מ-800 שעות טיסה מבצעיות, בעיראק, אפגניסטן, בוסניה. הוא עוטר פעמיים בצלב התעופה המצוינת כולל סימון V לאומץ לב, ו-10 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15E סטרייק איגל, F/A-18 הורנט, F-16 פייטינג פלקון ו-F-35 לייטנינג II.
קלי בעל תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של אוניברסיטת חיל האוויר ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה. נשוי לטניה ואב לבן ובת.