stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלן (1989)
קריירת מועדונים > גואנגג'ואו

ב-16 בינואר 2015 חתם לארבע שנים בגואנגג'ואו אוורגראנד מליגת העל הסינית תמורת כ-11 מיליון אירו. ב-14 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק נגד שאנדונג לוננג במסגרת הסופר קאפ הסיני. ב-3 במרץ 2015 קרע שוב את רצועה הצולבת בזמן החימום לפני המשחק נגד ווסטרן סידני וונדררס במסגרת ליגת האלופות האסיאתית. עם הצטרפותם של פאוליניו ורוביניו לסגל הקבוצה, אלן הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון לאחר חזרתו.
ב-6 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו במשחק הליגה נגד צ'ונגצ'ינג ליפאן. ב-24 באפריל הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד טיינג'ין טדה. בעונה זו אלן כבש 18 שערים ב-35 הופעות כאשר גואנגג'ואו זוכה בדאבל. עונה לאחר מכן עזר לקבוצתו לשמור על תואר האליפות כאשר כבש 21 שערים. ב-2 במרץ 2018 כבש את השלושער הראשון שלו עבור גואנגג'ואו בהפסד 5-4 לגואנגג'ואו R&F. ב-30 במרץ הוא הורחק במהלך משחק ליגה נגד טיינג'ין קואנג'יאן בגלל שפגע עם המפרק בפניו של שחקן היריבה וכתוצאה מכך הושעה ל-8 משחקים. ב-3 בנובמבר 2018אלן כבש את שערו ה-100 עבור גואנגג'ואו בהפסד 5-4 לשאנגחאי SIPG.
ב-7 בפברואר 2019 הושאל לטיינג'ין טיינהאי עד לסיום העונה. ב-29 בפברואר 2020 הושאל לבייג'ינג גואואן.
בעונת 2022 חזר לקדנציה שנייה בפלומיננסה כ-12 שנה לאחר שעזב אותה. באוגוסט 2023 שוחרר מקבוצה מסיבות אישיות.
ב-24 בפברואר 2024 חזר לסין וחתם בקבוצת מזרח החוף צ'ינגדאו.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, אלן שיחק בנבחרת הנוער של ברזיל.
במרץ 2013 הצהיר בראיון כי ישקול בעתיד לשחק עבור נבחרת אוסטריה. אולם חוקי פיפ"א לא אפשרו לו לשחק בנבחרת בגלל ששיחק באוסטריה 4 וחצי שנים ואילו הזמן המינימלי הנדרש עבור שחקן זר הוא 5 שנים.
בשנת 2019 קיבל אזרחות סינית וב-30 במרץ 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין בניצחון 0-7 נגד גואם בו הבקיע צמד.
תארים

ליגת העל האוסטרית: 2011/2012, 2013/2014
הגביע האוסטרי: 2011/2012, 2013/2014
ליגת העל הסינית: 2016, 2017
גביע ה-FA הסיני: 2016
הסופר קאפ הסיני: 2016, 2017, 2018
אליפות ריו: 2023
מלך שערי הגביע האוסטרי: 2013/2014, 2014/2015
מלך שערי הליגה האירופית: 2014/2015
נבחרת העונה בליגה האירופית: 2014/2015
השחקן המצטיין של הסופר קאפ הסיני: 2017, 2018
אלכסיי ארקצ'ייב

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1769 (יוליאני) גרוסובו, רוסיה 
 פטירה:  21 באפריל 1834 (יוליאני) (בגיל 64) גרוזינו, רוסיה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 דרגה:  גנרל חיל התותחנים 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות 
 עיטורים
 אביר במסדר אלכסנדר נבסקי (5 באפריל 1797)  Russian tradition of the Knights Hospitaller (8 בינואר 1799)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה (13 בנובמבר 1796)  מסדר העיט האדום, דרגה 1  עיטור אנדריי הקדוש  מסדר יוחנן הקדוש של ירושלים  מסדר העיט השחור 
 
אלכסיי אנדרייביץ' ארקצ'ייב (ברוסית: Алексей Андреевич Аракчеев;‏ 4 באוקטובר 1769 - 3 במאי 1834) היה מדינאי רוסי, יועץ קרוב לאלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ארקצ'ייב נולד ב-4 באוקטובר 1769, ככל הנראה באחוזה משפחתית במחוז נובגורוד. אביו רצה לרשום אותו לבית הספר לתותחנים, אך לאור מצבו הכספי הקשה הוא לא היה יכול לעשות זאת. בהיותם בסנקט פטרבורג אביו בכל זאת הצליח לארגן את הסכום הנדרש ובנו נרשם לבית הספר. לאור כישוריו הצליח מאוד בלימודים ובשנת 1787 קודם לדרגת קצין. לצורך השלמת הכנסה הוא נתן שיעורים פרטיים לבנים של ניקולאי סלטיקוב. כאשר נסיך פאבל (הקיסר העתידי) ביקש מסלטיקוב למצוא לו עוזר מוכשר, סלטיקוב המליץ על ארקצ'ייב. כתוצאה מכך, ארקצ'ייב התחיל לשרת בחצר הנסיך הצעיר והתקרב אליו מאוד.
ביוגרפיה > תקופת שלטון פאבל הראשון

עם תחילת שלטונו של פאבל הראשון, ארקצ'ייב קודם בשרות. הוא קיבל תפקיד בכיר, עיטור אנה הקדושה ובגיל 28 קודם לתואר ברון והוענק לו עיטור אלכסנדר נבסקי. הקיסר ידע על כך שמשפחת ארקצ'ייב דלת אמצעים ולכן העניק לו גם אחוזה גדולה. מסיבה לא ברורה בשנת 1798 ארקצ'ייב פוטר משרות פעיל. הסיבה לכך הייתה בהתאבדות קצין ותיק שהיה בין מקורבי אלכסנדר סובורוב שלא היה יכול לסבול התנהגותו הגסה של ארקצ'ייב. אך כבר סוף אותה שנה הוא הוחזר לשירות, קודם בדרגות וב-5 במאי 1799 קיבל תואר רוזן. אומנם ב-1 באוקטובר 1799 נשלח פעם נוספת לגמלאות. הפעם הסיבה הייתה בכך שארקצ'ייב "איבד" צו קיסרי על פיטורין מהצבא של אחיו. קיימות שמועות שבהיותו מחוץ לבירה הוא קיבל מידע על הקשר להריגת הקיסר והתחיל לנסוע לסנקט פטרבורג. ראשי הקשר הצליחו לעצור אותו בכניסה לעיר.
ביוגרפיה > תקופת שלטון של אלכסנדר הראשון

בשנת 1801 אלכסנדר הראשון עלה לשלטון. ארקצ'ייב הכיר אותו היטב. למרות ההכרות, הקיסר החדש לא מיהר להחזיר אותו לשירות. ככל הנראה לאור ההתנהגות הגסה של ארקצ'ייב והתנגדות של מספר מקורבי של הקיסר. ב-14 במאי 1803 ארקצ'ייב הוחזר לשירות וקיבל תפקיד מפקד חייל התותחנים. בשנת 1805 השתתף בקרב אוסטרליץ. ב-13 בינואר 1808 קודם לתפקיד שר המלחמה. בהיותו שר המלחמה הוא הנהיג רפורמה נרחבת בצבא.
ב-1 בינואר 1810 עזב את תפקיד שר המלחמה והחל לנהל את המחלקה הצבאית במועצה המדינית. ב-14 ביוני 1812 לקראת תחילת המלחמה עם נפולאון הוחזר למשרד המלחמה.
עם סיום המלחמה החל לטפל בהתיישבות צבאית. קיימות עדויות שתחילה הוא לא תמך ברעיון אך בהתאם לרצון הקיסר אימץ את הרעיון ותרם רבות לקידומו. הדבר הוכנס תוך התנגדות עזה של התושבים. הקיסר רצה להוזיל את עלויות אחזקת הצבא. לכן הוא הציע להקים התיישבות צבאית, כאשר יחידות הצבא בהתיישבות היו צריכות לדאוג באופן עצמאי לכל הצרכים הלוגיסטיים. לקראת שנת 1816 כ-500 אלף חיילים הועברו לסטאטוס של התיישבות צבאית. מעשית זה אמר שבנוסף לאימונים צבאיים הם היו צריכים לטפל בעיבוד אדמה. הדבר גרם למספר מרידות שדוכאו. בני זמנו ראו ברעיון זה רצון של ארקצ'ייב להכפיף לצבא את כל החברה וקראו לו "נחש" ו"אוכל בני אדם".
זה הייתה תקופת הזוהר של ארקצ'ייב. השפעתו על הקיסר הייתה גדולה מאוד. בסתיו 1825 הקיסר נתן לו הנחיה לבדוק שמועות של קיום קשר נגד השלטון. אולם ב-10 בספטמבר הוא קיבל הודעה על כך שמאהבת שלו נרצחה. הוא מיהר לאחוזתו לעריכת חקירת הנושא. מהר מאוד הוא גילה שהיא לא הייתה נאמנה לו וזה גרם לו למשבר עמוק. ב-19 בנובמבר 1825 נפטר אלכסנדר הראשון. תוך זמן קצר ארקצ'ייב איבד את הקרובים לו ביותר. הוא היה במשבר ולא מיהר לחזור לחצר. ניקולאי הראשון לא ראה בעין יפה שבן אדם המקורב ביותר לאחיו לא חוזר לחצר ולכן נתן הנחיה לא רשמית לפטר את ארקצ'ייב.
ארקצ'ייב הסתגר באחוזתו. אנשי החצר שגם קודם לכך לא אהבו אותו לא היו באים לאחוזתו ולכן הוא היה בודד מאוד.
באחוזתו הוא הקים מוזיאון פרטי לזכר הקיסר אלכסנדר. בשנת 1833 הוא הקים קרן מיוחדת עבור כתיבת ספר אודות הקיסר ותרגומו לצרפתית ולגרמנית. הפרס לא הוענק מעולם.
עם הזמן בריאותו נחלשה והוא נפטר בשנת 1834.
אליס סמעאן

אליס סמעאן
אליס סמעאן (באנגלית: Alees Samaan; בערבית: أليس سمعان) היא פוליטיקאית בחריינית ממוצא סורי-נוצרי, האישה הראשונה שכיהנה כשגרירת בחריין לבריטניה.
ביוגרפיה

סמעאן היא בוגרת המכללה האנגלית להכשרת מורים בביירות, היא למדה הפקת רדיו מטעם ה-BBC וניהלה מספר תחנות רדיו פרטיות בלבנון.
לאחר שובה לבחריין למדה בבית הספר המקצועי-אמריקאי בבחריין, שם הוסמכה לתפקידי מינהל הרפואי. כשסיימה לימודיה החלה לעבוד כאחראית על תוכניות בריאות האם והילד בבחריין מטעם ארגון יוניס"ף של האו"ם, ולאחר מכן כיהנה באותו תפקיד בעומאן. כשסיימה את תפקידה בעומאן שבה סמעאן לבחריין וכהנה כראש מחלקת ההדרכה במשרד הבריאות בבחריין.
בספטמבר 2000 מונתה לחברת מועצת השורא באופן זמני וכהנה בתפקיד עד שנת 2002 אז התקיימו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בבחריין. סמעאן השתתפה בבחירות שנערכו לשני בתי הפרלמנט הבחרייני בשנת 2002 והייתה האישה הראשונה שנבחרה באופן דמוקרטי לכהן בתפקיד רשמי בפרלמנט. באותה שנה חזרה גם באופן רשמי לכהן כחברה במועצת השורא, בה כיהנה במגוון תפקידים עד שנת 2010. בשנת 2004 מונתה לכהן כשרת הבריאות של בחריין ובתקופת כהונתה חל שיפור ניכר בשירותי הבריאות בבחריין והיא הובילה רפורמות מהותיות במערכת הבריאות במדינה, פעולותיה במערכת הבריאות היו אחת הסיבות שבגינן הוענק לה פרס Grassroot Diplomat Award בשנת 2015.
בשנת 2005 נבחרה להיות האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד יושבת ראש הבית העליון של הפרלמנט הבחרייני והייתה אחת מששת הנשים שישבו במועצה המייעצת לפרלמנט מאז היווסדה. סמעאן הייתה הפוליטיקאית הראשונה בעולם הערבי שכיהנה בתפקידים בכירים כל כך, בחירתה של סמעאן לתפקיד יושבת ראש הפרלמנט שיקפה מגמה הדרגתית לקראת מעבר לדמוקרטיה אותו עוברת בחריין.
בשנת 2010 החלה לכהן סמעאן כשגרירת בחריין בבריטניה וכהנה בתפקיד זה עד לשנת 2015 אשר בגינו קיבלה הערכה רבה ואף פרסים מהממשלה הבריטית.
בחודש מרץ 2015 הוענק לסמעאן פרס Grassroot Diplomat Award אשר מוענק על ידי ארגון Grassroot Diplomat הבריטי. הפרס מוענק לדיפלומטים ופוליטיקאים מצטיינים המייצגים את האינטרס של העם הבריטי ברמה הגבוהה ביותר, והוא מוענק על מדיניות, השפעה, תמיכה ציבורית במטרות חברתיות וסיוע עסקי ויצירת מקומות עבודה. פרס זה מוענק בכל שנה לשלושה פוליטיקאים ושלושה דיפלומטים. סמעאן זכתה בפרס על כהונתה כדיפלומטית, לאחר שהציבה כמטרה לשפר את איכות הבריאות של תושבי בחריין, על פועלה להכשרת אנשים לעסוק במקצועות הרפואה ועל פיתוח הקשרים הכלכליים של בחריין ובריטניה. כמו כן, באותה שנה קיבלה סמעאן ממלך שוודיה מינוי של קונסול כבוד של שוודיה בבריטניה.
הערות שוליים

↑  איראן מחדשת הפעילות לערער את היציבות בבחריין, באתר www.arabexpert.co.il
↑  أليس سمعان (בערבית)
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/4462051.stmעל נשים בעולם הערבי, באתר BBC, אנ'
↑  ערבייה ממוצא נוצרי מונתה ליו"ר הפרלמנט בבחריין - וואלה! חדשות (ארכיון)
↑  אנואר אבדולרחמן, להפריך את כל הטענות, באתר akhbar-alkhaleej, ‏27/12/2012 (בערבית) (ארכיון)
↑  السفيرة اليس سمعان تتسلم جائزة أفضل دبلوماسية لدى المملكة المتحدة في العام 2012 | وكالة أنباء البحرين, www.bna.bh
↑  http://www.grassrootdiplomat.org/whoswho רשימת הזוכים מאתר הארגון, אנ'
↑  سعادة السفيرة أليس سمعان تقدم أوراق اعتمادها كسفيرة غير مقيمة لدى مملكة السويد, alayam, ‏24/4/2015 (בערבית)
אליס סטנלי אצ'יסון

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1895 שרלבוי, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בינואר 1996  (בגיל 100) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אוק היל 
 מקום לימודים:  בית הספר על שם קורקורן לאומנות ועיצוב  מכללת ולסלי  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון 
 תחום יצירה:  ציור, הדפס 
 בן או בת זוג:  דין אצ'יסון 
 צאצאים:  David Campion Acheson 
 
אליס סטנלי אצ'יסון (באנגלית: Alice Stanley Acheson‏; 12 באוגוסט 1895 – 20 בינואר 1996) הייתה ציירת אמריקאית.
קורות חייה

אצ'יסון נולדה בשרלוויקס, מישיגן. הייתה בתה של האמנית ג'יין סי סטנלי ונכדתו של ג'ון מיקס סטנלי אביה לואי, היה עורך דין ברכבת. היא גדלה בדטרויט. היא למדה אמנות במכללת ולסלי, שם בקרב חבריה לכיתה הייתה אחותו של דין אצ'יסון, והשניים נישאו במאי 1917, באותו חודש בו סיימה את לימודיה בקולג'.
היא המשיכה בלימודיה האמנותיים אחרי שעברה לוושינגטון הבירה עם בעלה, למדה שיעורים בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, בבית הספר לאמנות קורקורן. משנת 1919 הייתה פעילה כאמנית בוושינגטון, ובסופו של דבר הצטרפה והציגה עם אגודת אמני וושינגטון, ממנה קיבלה תעודת כבוד בשנת 1940. היא הייתה גם חברה פעילה במועדון ציירי צבעי המים של וושינגטון, באגודת האמנים בוושינגטון ובאיגוד הלאומי של אמניות.
במשך מלחמת העולם השנייה היא זנחה את הציור לטובת חקלאות לתמיכה במאמץ המלחמתי, ולימדה גם ציור לחיילים פצועים במרכז הרפואי של הצבא. היא חזרה לעשות זאת שוב כאשר בעלה מונה לשר החוץ של ארצות הברית, וסירבה להציג בתערוכות עד שהוא יחזור לחיים הפרטיים. זאת כדי לא לצור את התחושה שהיא תשתמש בתהילה שלו לקידום הקריירה שלה.
אצ'יסון תוארה כאישה אופנתית, אף התעניינותה הקטנה בענייני חוץ, היא הייתה מסורה לבעלה והגנה עליו מפני כל תחושה רעה. בני הזוג היו הורים לשלושה ילדים, שישה נכדים ושישה נינים.
אצ'יסון נפטרה בביתה בוושינגטון, ונקברה בבית העלמין באוק היל לצד בעלה.
יצירתה

אצ'יסון עבדה בפסטלים, צבעי מים וצבעי שמן במהלך הקריירה שלה, והתקדמה מסגנון ייצוגי למשהו שמתקרב להפשטה. ארבע מיצירותיה נמצאות באוסף מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים, חלק מהורשתו המקורית של ג'וזף הירשהורן; הם כוללים טבע דומם בשמן, שתוארך לפני שנת 1956; נוף ללא תאריך בשמן; נוף בצבעי מים של פנום פן בשנת 1975; וקולאז' משנת 1970 שכותרתו "העיר". שני צבעי מים ללא תאריך הם בבעלות מוזיאון האמנות האמריקנית סמית'סוניאן.
יצירות אחרות הן בבעלות אוסף פיליפס, המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, והספרייה והמוזיאון הנשיאותי של הארי ס. טרומן. עבודותיה היו בעבר באוסף גלריית קורקורן לאמנות, וניתן למצוא אותן גם באוספים אחרים.
הערות שוליים

↑  Virgil E. McMahan, The Artists of Washington, D.C., 1796-1996, Artists of Washington, 1995, ISBN 978-0-9649101-0-2. (באנגלית)
↑  OBITUARY:Alice Acheson, The Independent, ‏1996-01-25 (באנגלית)
↑  Weil, Martin (1996-01-22). "ALICE STANLEY ACHESON DIES AT 100". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2020-10-26.
↑  Search Result Details, Hirshhorn Museum and Sculpture Garden | Smithsonian (באנגלית)
↑  "THE MEDIA BUSINESS: ADVERTISING -- ADDENDA;Alice Acheson, 100, Washington Painter (Published 1996)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1996-01-22. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-10-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3493 657X  LCCN: n93063711  RKD: 103253  SNAC: w6kd20cx  ULAN: 500021026  VIAF: 95810756   WorldCat (עם VIAF): 95810756
אלכסנדר אחיעזר

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1911 צ'ריקאו, בלארוס 
 פטירה:  4 במאי 2000 (בגיל 88) חרקוב, אוקראינה 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית, פיזיקה גרעינית 
 מקום לימודים:  המכון הפוליטכני של קייב (1934) 
 מנחה לדוקטורט:  לב לנדאו 
 מוסדות:  המכון לפיזיקה ולטכנולוגיה בחרקוב  אוניברסיטת חרקוב  School of Physics and Technology of University of Kharkiv 
 תלמידי דוקטורט:  Viktor Baryakhtar, Kostiantyn Stepanov, Sergey Peletminsky, Yakov Borisovich Fainberg, Sergey Peletminsky 
 פרסים והוקרה:  פרס אוקראינה למדע ולטכנולוגיה (2002)  State Prize of Ukrainian SSR in Science and Technology (1986)  פרס פומרנצ'וק (1998)  Honoured worker in science and technology of the Ukrainian SSR  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2  פרס בוגוליובוב  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  עיטור אות הכבוד  מדען כבוד של אוקראינה  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  Alexander Davydov Prize  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Ilia Akhiezer 
 
אלכסנדר אחיעזר (ברוסית: Александр Ильич Ахиезер‏; (31 באוקטובר 1911, צ'ריקאו - 4 במאי 2000, חרקיב) היה פיזיקאי סובייטי-אוקראיני ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה גרעינית.
קורות חיים

אחיעזר נולד בשנת 1911 בצ'ריקאו (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד פיזיקה במכון הפוליטרני של קייב אותה סיים בשנת 1934. לאחר סיום הלימודים הוא עבר לחרקיב בה עבד במכון לחקר פיזיקה תחת לב לנדאו. אחיעזר היה בין הראשונים שעבדו מבחן לפיזיקה תאורטית אצל לנדאו. בשנת 1936 הוא סיים עבודת תואר שלישי.
בשנת 1938 כאשר לנדאו עבר למוסקבה אחיעזר מונה במקומו לראש מחלקת לפיזיקה תאורטית של המכון. בשנת 1940 אחיעזר סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנים 1944–1952 אחיעזר עבד במוסקבה והיה חלק של צוות לפיתוח פצצה גרעינית בהובלת איגור קורצ'טוב.
משנת 1936 אחיעזר היה מלמד באוניברסיטה הלאומית חרקוב. משנת 1941 הוא מכהן במשרת פרופסור.
בתקופת פעילותו באוניברסיטה אחיעזר היה מנחה של מספר רב של עבודות תואר שלישי.
בשנת 1964 אחיעזר נבחר כחבר באקדמיה למדעים של אוקראינה. בשנים 1971 ו-1981 הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל. בתקופת אוקראינה עצמאית הוא קיבל מספר עיטורים ופרסים של הרפובליקה החדשה. בשנת 1998 הוא קיבל פרס של שם פומרנצ'וק של האקדמיה הרוסית למדעים.
בשנת 1936 ביחד עם איסאק פומרנצ'וק אחיעזר פרסם עבודה נושא פוטונים.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20 אחיעזר פעל בחקר ניירטונים. בין היתר הוא בנה "מודל אחיעזר-פומרנצ'וק".
במקביל לתחומים אלו אחיעזר עשה מחקרים בתחום חקר פלזמה ופיזיקה של מצב מוצק.
אנדרביט

| --- | --- |

 סוג הסלע:  סלע יסוד
 סביבת היווצרות:  פלוטונית
 הרכב:  פלגיוקלז, ואורתופירוקסן עם קווארץ
 תכונות וזיהוי:  סלע כהה בצבעים משתנים של ירוק, אדום ואפור
אנדרביט הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי מסדרת הצ'רנוקיט המורכב בעיקר מקוורץ, פלאגיוקלאז, אורתופירוקסן (בדרך כלל היפרסתן) ומגנטיט.
למעשה ניתן להתייחס אליו כאל אנורתוזיט המכיל כמות משמעותית של פירוקסן, כלומר, זה למעשה סוג של גברו או טונליט, בתלות באחוז הקוורץ.
השינוי בהרכב הפלאגיוקלאז, על הסקאלה שבין אלביט לאנורטיט מעניקה לו גוונים משתנים, עד שבתכולות גבוהות של פירוקסן, הוא עשוי להזכיר אקלוגיט, אף על פי שמדובר בסלע יסוד ולא בסלע מותמר. בגלל תכולת הפירוקסן והמגנטיט, לאנדרביט משקל סגולי גבוה משמעותית יחסית לגרניט, בערכים שמתקרבים ל-2,900 ק"ג למ"ק.
האנדרביט מופיע יחד עם גרניט וסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים כחלק ממבנים פלוטוניים גדולים.
באוקראינה אותרו כמויות גדולות של אנדרביט, במחוז ויניציאה, באזור הכפר רכנו פוליבסקי. אזור זה נמצא בשטח בלוק פודולסקי שהוא אחד מחמשת הפלוטונים המרכיבים את מגן אוקראינה. מרבץ האנדרביט נחשף כתוצאה מחתירה של זרם נהר קרסינינקה (יובל של הבוג הדרומי), שחשפה שכבות גאולוגיות עמוקות. במשך שנים נחשב בטעות האנדרביט האוקראיני לגרניט, אף על פי שאינו מכיל מיקרוקלין, או אורתוקלז, שהם המינראלים הנפוצים ביותר בסוג סלע זה. באוקראינה ישנן מחצבות רבות של גרניט בצבע אדמדם כהה ואילו האנדרביט של אזור ויניצה הוא סלע בעל גוון אפור אדום המשולב בכתמים של פלגיוקלז  חלבי ולפיכך כונה בשם "הגרניט המכוסה בערפל של ויניצה".
אנדרביט מאזור ויניציה באוקראינה המכונה "הגרניט המכוסה בערפל"
באזור זה מתבצעת כריה של האנדרביט לצרכים מסחריים, כאשר הוא משמש בעיקר כחומר גלם לאריחים ולייצור מצבות.
השם "אנדרביט", נגזר מהמקום בו נתגלה לראשונה, בארץ אנדרבי, באנטארקטיקה.
הערות שוליים

↑  Dr. Andriy Ivchenko, מאמר על המגן האוקראיני באתר "תמונות אוקראינה"
↑  אתר המכון ההמולוגי הממלכתי של אוקראינה
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
אלכסנדר אידיר

אלכסנדר אידיר (בצרפתית: Alexandre Iddir; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ומחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות אירופה (2014 ו-2021).
במרץ 2014 אידיר זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי סמסון. ב-18 באוקטובר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טשקנט לאחר שניצח בגמר את קיריל דניסוב הרוסי בניקוד איפון לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח.
באליפות אירופה 2014 שנערכה במונפלייה שבצרפת, זכה אידיר במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את וולטר פצ'נטה האיטלקי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את גרגו פוגאשי ההונגרי לאחר דקה ו-18 שניות וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את שאהין גראמאנוב האזרי לאחר ריתוק מוצלח. בחצי הגמר אידיר הפסיד באיפון לקיריל וופרוסוב הרוסי 12 שניות לסיום ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על יואקים דוורבי השוודי 4 שניות לסיום הקרב.
אידיר זכה בשתי מדליות כסף בגראנד סלאם פריז היוקרתי בשנים 2015 ו-2016. הוא נבחר לייצג את צרפת במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג וסיים במקום השביעי לאחר שהודח ברבע הגמר אחרי שני ניצחונות ושני הפסדים.
לאחר אולימפיאדת ריו 2016 אידיר עבר לקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בינואר 2019 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי תל אביב לאחר שניצח בגמר את בנג'מין פלטצ'ר האירי. באליפות אירופה 2021 אשר נערכה בליסבון זכה אידיר בפעם השנייה במדליית הארד לאחר שניצח בווזארי את איליה סולמאנידזה הגיאורגי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, אידיר זכה יחד עם נבחרת צרפת במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית לאחר שניצחו בגמר את נבחרת יפן. בתחרות האישית הוא הודח בסיבוב הראשון.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | טשקנט | אוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2019 | גראנד פרי | תל אביב | ישראל ישראל |
| 2019 | גראנד פרי | אנטליה | טורקיה טורקיה |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אלקטרופופ

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  סינת'-פופ • פופ • אלקטרונית • אלקטרוניקה
 מקורות תרבותיים:  תחילת שנות ה-1980, הממלכה המאוחדת
 נגזרות:  צ'ילווייב, אפליפטינג טראנס
 נושאים קרובים
 דאנס אלטרנטיבי, ביטפופ, מוזיקת צ'יל-אאוט, קיי-פופ, סי-פופ, ג'יי-פופ, וי-פופ, יורופופ, פוסט-דיסקו, אלקטרו, אלקטרוקלאש, אלקטרו-אינדסטריאל, אלקטרו האוס, רוק אלקטרוני, אינדי פופ, סינת'-פופ, האוס פרוגרסיבי
 
אלקטרופופ (באנגלית: Electropop) הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית ופופ. הז'אנר הוא גרסה של סינת'-פופ עם דגש כבד על הסאונד האלקטרוני שלו, אשר פותח בשנות ה-80 וצבר פופולריות והשפעה בסוף שנות ה-2000.
היסטוריה > שנות ה-80 המוקדמות

במהלך שנות ה-80 המוקדמות, החלו אמנים בריטיים כמו גארי ניומן, The Human League, סופט סל, ויסאג' וג'ון פוקס להוציא מוזיקה בסגנון סינת'פופ חדש שהזכיר מוזיקה אלקטרונית ונעשה בו שימוש עיקרי בסינתיסייזרים. את סגנון האלקטרו פיתח המוזיקאי אפריקה במבטה, שהושפע מה-Yellow Magic Orchestra ומקרפטוורק, והשפיע על סגנון הפופ משנות ה-80 של מדונה.
מוזיקה חדשה ומרתקת החלה להגיע אל החופים הללו. היא זכתה לכינוי 'אלקטרופופ', מכיוון שמכשירים אלקטרוניים - בעיקר סינתיסייזרים וסינדראמים - שימשו ליצירת שירי פופ. אחד מהשירים הראשונים היה "Pop Muzik" של הלהקה M. הייתה הצטברות הדרגתית של שירי אלקטרופופ ראויים, אם כי הם עדיין נשמעו בעיקר רק בדיסקוטקים של רוק. ב-1981, סוף סוף עשתה המוזיקה החדשה רעש אדיר. השיר שפרץ את הדרך היה "Don't You Want Me" של The Human League.
היסטוריה > המאה ה-21

בשנת 2008 הוציאה בריטני ספירס את אלבום האולפן החמישי שלה, Blackout, ששילב אלמנטים מהז'אנר והזניק אותו לרמת המיינסטרים. ב-2009 פורסמו בתקשורת כתבות ומאמרים שהכריזו על עידן חדש של כוכבי אלקטרופופ שונים, ואכן נרשמה עלייה בפופולריות של מספר אמני אלקטרופופ. בסקר "Sound of 2009" מטעם ה-BBC, עשרה מתוך 15 האמנים המובילים שנמנו היו מז'אנר האלקטרופופ. בשנת 2008 זכתה הזמרת האמריקאית ליידי גאגא להצלחה מסחרית גדולה עם אלבום הבכורה שלה, The Fame, השייך לז'אנר. גם סצנת הקיי-פופ הפכה לנשלטת ומושפעת מאלקטרופופ, בין היתר אצל להקות כמו סופר ג'וניור, שייני,‏ f(x) וגירלז ג'נריישן.
בשנת 2019 כתב קנת וומאק כי הזמרת-יוצרת בילי אייליש "תפסה את מקומה כמלכת האלקטרופופ הנוכחית", לאחר שהוציאה את אלבומה הראשון, When We All Fall Asleep, Where Do We Go?, הכולל שירים השייכים לז'אנר.
ראו גם

דאנס-פופ
וייפורווייב
לקריאה נוספת

Jones, Hollin (2006). Music Projects with Propellerhead Reason: Grooves, Beats and Styles from Trip Hop to Techno. PC Publishing. ISBN 978-1-870775-14-4.
הערות שוליים

↑  Jones 2006, p. 107.
↑  David Toop (במרץ 1996), "A-Z Of Electro", The Wire, no. 145 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Anglomania: The Second British Invasion". Rolling Stone. נבדק ב-8 במאי 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  UK gaga for electro-pop, guitar bands fight back (אורכב 23.07.2009 בארכיון Wayback Machine), The Kuwait Times, January 28, 2009
↑  Mullins, Michelle (15 בינואר 2012). "K-pop splashes into the west". The Purdue University Calumet Chronicle. אורכב מ-המקור ב-4 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Womack, Kenneth (10 במאי 2019). "Billie Eilish is the new pop intelligentsia". Salon. נבדק ב-8 במאי 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
בריטני ספירס, שאלבומה, Blackout, הביא את ז'אנר האלקטרופופ למיינסטרים.
אלכסנדר איוואנוב

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1806 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 ביולי 1858 (יוליאני) (בגיל 51) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית העלמין נובודוויצ'יה (סנקט פטרבורג) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם 
 יצירות ידועות:  הופעת ישו בפני מריה מגדלנה 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1827) 
 
הופעת ישו בפני העם, מעשה ידי איוואנוב, 1837-57.
אלכסנדר אנדרייביץ' איוואנוב (ברוסית: Алекса́ндр Андре́евич Ива́нов;‏ 16 ביולי 1806 – 3 ביולי 1858) היה צייר רוסי שהתמחה בציור בסגנון הנאו קלאסי. בשל סגנונו המיושן, ציוריו לא זכו לפופולריות.
קורות חיים

איוואנוב נולד בסנקט פטרבורג ולמד לצד קארל ברולוב באקדמיה הקיסרית לאמנויות תחת אביו, אנדרי איוואנוב.
לאחר תום לימודיו עבר להתגורר ברומא, בה חי שנים רבות, והתחבר עם ניקולאי גוגול.
במשך 20 שנה, בין השנים 1837–1857 עבד על יצירתו המונומנטלית "הופעת ישו בפני העם", המוצגת כיום בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה. היצירה היא שהביאה לאיוואנוב את פרסומו.
בשנות חייו עבודותיו לא זכו להצלחה. סגנונו הנאו-קלאסי ושמרנותו האמנותית הביאו לביקורת רבה, בעיקר בשל היעדרן של תמות דמוקרטיות וליברליות או תמות לאומיות (שהיו אופייניות לציורי תנועת "הנודדים") בציוריו.
במהלך המאה ה-20 השתנתה הגישה הביקורתית לציוריו, וכיום עבודות ההכנה שהכין עבור היצירה "הופעת ישו בפני העם" נחשבות יצירות מופת בפני עצמן, ומוצגות, לצד יצירות אחרות של איוואנוב, במוזיאון הרוסי שבסנקט פטרבורג.
הערות שוליים

↑  על פי הלוח הגרגוריאני: 28 ביולי 1806 - 15 ביולי 1858
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274487805171  PLWABN: 9810663807805606  BnF: cb14533239h (data)  GND: 119089661  ISNI: 0000 0001 0856 4431  LCCN: n81041796  NKC: jx20050926009  NTA: 217580130  RKD: 41214  SNAC: w6cj9wv4  SUDOC: 080603491  ULAN: 500018443  VIAF: 32269662   WorldCat (עם VIAF): 32269662