stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקר ביצועים
חקר ביצועים בישראל

המושג תורגם לעברית על ידי עוזי עילם. שם זה אינו תרגום ישיר של השם המקובל (Operations Research, חקר מבצעים) או של השם שהיה מקובל בבריטניה (Operational Research, מחקר מבצעי).
האיגוד הישראלי לחקר ביצועים (איל"ב) נקרא בלעז ORSIS, ובראשו עומד, נכון ל-2023, פרופסור גד רבינוביץ מהמחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון.
מודלים נפוצים

מודלים דטרמינסטיים
תכנון ליניארי
תכנון ליניארי בשלמים
בעיית התובלה
תכנון דינמי
מודלים הסתברותיים (סטוכסטיים)
תורת המשחקים
ניהול פרויקטים
תורת המלאי
תורת התורים
תורת ההחלטות
שרשראות מרקוב
קורסי חקר ביצועים מהוים חלק ממסלול הלימודים לתארים בהנדסת תעשייה וניהול ומנהל עסקים.
הערות שוליים

↑  עוזי עילם, "קשת עילם: הטכנולוגיה המתקדמת - סוד העוצמה הישראלית"
↑  INFORMS, The Origins of OR, INFORMS (באנגלית אמריקאית)
| מנהל עסקים |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ניהול • מימון • שיווק • חשבונאות • התנהגות ארגונית • אסטרטגיה עסקית • מערכות מידע • יזמות • לוגיסטיקה • חקר ביצועים • קבלת החלטות |  |
| מושגים כלליים | ניהול סיכונים • אסטרטגיה תפעולית • ייעוץ אסטרטגי • SWOT • קרן הון סיכון • תוכנית עסקית • נתח שוק • משאבי אנוש • יועץ עסקי • דירקטוריון • מנכ"ל |  |
| אישים בולטים | פיטר דרוקר • הנרי מינצברג • פרדריק טיילור • ויליאם שארפ • הנרי פורד • מילטון פרידמן • מייקל פורטר |  |
| מוסדות לימוד ומחקר בולטים | הרווארד • וורטון • סטנפורד •  MIT • קלוג • דיוק (פיוקווא) • INSEAD • בית הספר לעסקים של לונדון |  |
| שיטות מחקר | אתנוגרפיה • מחקר איכותני  • מחקר כמותי  • ניתוח אירוע • ניתוח נתוני ארכיון • ניתוח תוכן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548425405171  BnF: cb11941329g (data)  GND: 4043586-6  LCCN: sh85095020  NARA: 10641204  NKC: ph115594
חממה טכנולוגית

חממה טכנולוגית היא גוף עסקי דרכו יכולים יזמים בשלבים התחלתיים ("פרה-סיד" (Pre-Seed) ו "סיד" (Seed)) להקים חברה על סמך טכנולוגיה חדשה שנמצאת בשלבי מחקר ופיתוח. בחממה מקבלים היזמים לתקופה קצובה, מימון וכן סיוע בניהול, בשיווק ובאדמיניסטרציה (לרוב כולל מקום פיזי), עד שיוכלו להגיע למוצר מסחרי עצמאי או לגייס הון ממשקיעים נוספים. כמו כן מסייעת החממה ביצירת קשרים עסקיים ואסטרטגיים עבור היזמים ובגיוס השקעת ההמשך. כל זאת תמורת למניות בחברה.
בתקופת השהות בחממה אמור היזם לבנות תוכנית עסקית מסודרת, להוכיח היתכנות טכנולוגית ושיווקית (כולל אבטיפוס או גרסת בטא של המוצר הסופי), ולהביא את המיזם למצב שבו הוא בשל לגיוס לקוחות ראשונים, להשקעה מסחרית או להצטרפות קרנות הון סיכון ושותפים אסטרטגיים.
רעיון החממות פותח בארצות הברית, שם החלו בשנות ה-60 להקים חממות עסקיות (Business incubators), שמטרתן הייתה לקדם יזמות עסקית. בשנות ה-80 נפוץ דגם החממות גם לבריטניה ואירופה. איגוד החממות האמריקאי מעריך כי יש כ-5000 חממות ברחבי העולם, מתוכן כ-1400 בארצות הברית, 270 בבריטניה ו-900 בשאר רחבי אירופה. לאחרונה, החלו להקים חממות עסקיות גם במדינות מתפתחות, בסיוע הבנק העולמי.
תוכנית החממות הטכנולוגיות בישראל

בדצמבר 1990, בשיאה של עליית יהודי ברית המועצות, התקבלה החלטה במשרד התעשייה והמסחר בשיתוף משרד האוצר, להשתמש במודל החממות העסקיות (Business Incubators), שהיה נהוג במספר מקומות בעולם, לצורך קליטת מדענים מקרב העולים החדשים מברית המועצות, ולהקים חממות המדגישות את הפן הטכנולוגי-חדשני ולא רק זה העסקי.
החממות הראשונות נוהלו על ידי לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה והוקמו בדימונה, אופקים, רמת הגולן, פארק המדע קריית ויצמן ובטכניון. תקציב הפרויקט בשנת פעילותו הראשונה היה מיליון שקל.
תוך שנה מתחילת הפרויקט פעלו כבר 10 חממות בכל רחבי ישראל, בעיקר באזורי פריפריה. ראשית הפרויקט בוצעה ההשקעה בישראל באמצעות "קרן יוזמה" ותוכנית יוזמה. תוך 3 שנים צמח הפרויקט להיקף של 28 חממות. בכל שנה נקלטו בחממות בין 80 ל-100 פרויקטים חדשים וסה"כ כ-2000 פרויקטים עד שנת 2009.
בראשית שנות ה-2000 הופרטו חממות רבות, וב-2010 כל 24 החממות הטכנולוגיות הפזורות בארץ עברו מהלך של הפרטה, כשתחתיהן פעלו כ-150–200 חברות הזנק בכל זמן נתון. בנוסף אליהן פעלו 2 חממות תעשייתיות, המשקיעות במיזמים מוטי טכנולוגיה, הנדסה ועיצוב תעשייתי. ב-2009 הסתכם תקציב החממות ב-186 מיליון שקל. ב-2012 נבחרו 5 חממות חדשות לתקופה של 8 שנים.
המודל הייחודי שפותח בישראל, המוכר לעיתים בעולם בתור "המודל הישראלי" מתמקד בתמיכה בפיתוח טכנולוגיה חדשנית, בשלב שבו הסיכון גבוה, ולכן מרבית המשקיעים הפרטיים אינם מוכנים להשקיע מכספם, ולכן המדינה מוכנה לקחת במקומם את רוב הסיכון. במודל הישראלי רוב כספי ההשקעה מגיעים לפרויקטים עצמם, בשונה מהמודל האמריקאי, שם חלקה העיקרי של ההשקעה מגיע לחממה עצמה לצורכי תפעול.
ראש מנהלת החממות מ-1990 ועד 2008 הייתה עו"ד רנה פרידור, ואחריה מונה יוסי סמולר, ומ-2014 ועד 2021 אניה אלדן. מ-2022 מנהל חטיבת הזנק הוא חנן ברנד, ומנהל תוכנית החממות בחטיבת הזנק הוא חי אביטל. החברות שזוכות בתמיכת החממות ובאישור רשות החדשנות, מקבלות מימון משותף של עד 5 מיליון שקלים לתקופה של כשנתיים, כשההשקעה וכן השקעות נוספות בסיבובים מאוחרים יותר, שגם בהם ניתן לזכות בהשתתפות הרשות בסבב ההשקעה בעזרת קרן ההזנק, פתוחות למשא ומתן עסקי חופשי.
בין החברות המוצלחות שקמו בחממות הטכנולוגיות ניתן למנות את חברת מזור רובוטיקס (שפיתחה רובוטים מיניאטוריים לניתוחי עמוד שדרה, ונרכשה ב–2018 על ידי מדטרוניק בסכום של כ–1.6 מיליארד דולר), צ'קמרקס (שנרכשה ב-2020 תמורת 1.15 מיליארד דולר במזומן), נוירודרם (המפתחת תכשירים לטיפול במחלות במערכת העצבים המרכזית uנרכשה ב–2017 על ידי מיצובישי בכ–1.1 מיליארד דולר), וכן החברות פרוטליקס, קומפיוג'ן, יוטפו, מומנטיס (ממיק), וולטק קרדיו, סופווייב מדיקל ועוד. מחקר של הרשות שבדק ב-2020 את 212 החברות שקמו בחממות בין השנים 2013 ל–2017, מצא כי 159 מהחברות (75%) עדיין פעילות, והן מעסיקות כ–1,730 עובדים, וכי ביחס להשקעה הממשלתית בחברות מצטברת של כ-151 מיליון דולר, 74% מחברות החממה הצליחו לגייס הון ממשקיעים פרטיים, ובסך הכל גייסו עד 2020 כ–643 מיליון דולר, מינוף של קרוב ל-5X. ב-2024 פורסם כי עד שנה זו אותן חברות מהשנים 2013-2017 גייסו מעל 1.3 מיליארד דולר, מה שמעלה את המינוף ל-6.5X ביחס להשקעת המדינה בתוכנית.
תוכנית החממות הטכנולוגיות בישראל > החממות הטכנולוגיות כיום

התכנית מנוהלת כיום על ידי חטיבת ההזנק ברשות החדשנות, ובמסגרתה פועלים כ-13 חממות טכנולוגיות בכל רחבי הארץ המתמקדות בהקמה ובתמיכה בחברות בשלבים מוקדמים בתחומי "דיפ-טק" מבוססי מחקר ועתירי טכנולוגיה וסיכון, כגון מכשור רפואי, פארמה, ביו-קונברג'נס (טכנולוגיות שמתבססות על שילוב בין הנדסה לביולוגיה), קלינטק, פודטק, חקלאות, אנרגיה, חלל, חומרה ועוד. כמחצית מהחברות שמתחילות בחממות מקורן ממסחור של ידע שנוצר באוניברסיטאות בישראל. הזיכיון לניהול חממה ניתן ל-5 שנים ונקבע על ידי מכרז תחרותי המפוקח על ידי רשות החדשנות.
ב-2022 הודיעה רשות החדשנות על בחירת 5 חממות חדשות, שזכו בהליך התחרותי. החממות שזכו פועלות בתחומי הפודטק (The Kitchen), מכשור רפואי (NGT), ביו-קונברג'נס (Incentive), טכנולוגיות חומרה וחלל (Earth & Beyond) ואנרגיה מתחדשת (Net Zero). באותה שנה גם החלה לפעול חממת AION Labs, בשיתוף ענקיות הפארמה העולמיות אסטרהזניקה, מרק, פייזר, טבע ועוד, העוסקת בשימוש בבינה מלאכותית לטובת גילוי תרופות.
תוכנית החממות הטכנולוגיות בישראל > רשימת חממות טכנולוגיות פעילות בזיכיון רשות החדשנות 2024

בריאות:
eHealth Ventures
NGT HealthCare
Incentive Incubator
MEDX Xelerator
AION Labs
מזון, מים וחקלאות:
The kitchen
Fresh Start
InNegev
אנרגיה, תעשייה ודיפטק:
Earth & Beyond Ventures
NetZero Technology Ventures
Labs02
i4Valley
ESIL
ראו גם

קרן הון סיכון
יזמות עסקית
תוכנית יוזמה
הערות שוליים

↑  האבא של הממציאים - מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור, באתר מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור מבית מכון ויצמן למדע, ‏2000-03-01
↑  גלי וינרב ושמוליק שלח, ‏בחממות לא מחזירים הלוואות והמדינה מאיימת להשתלט על חברות, באתר גלובס, 4 בינואר 2010
↑  בימים אלה נבחרו 5 זכייני חממות טכנולוגיות שיפעילו חממות טכנולוגיות במשך 8 השנים הקרובות (11.11.12), ‏11 בנובמבר 2012
↑  Nemzeti Innovációs Hivatal | Israeli-Hungarian Technology Incubation and Technology Transfer Seminar - Press briefing
↑  Tzameret H. Rubin, Tor Helge Aas, Andrew Stead, Knowledge flow in Technological Business Incubators: Evidence from Australia and Israel, Technovation 41–42, 2015-07-01, עמ' 11–24 doi: 10.1016/j.technovation.2015.03.002
↑  גלי וינרב, ‏ד"ר אניה אלדן מונתה לנהל את תוכנית החממות החדשה, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2014
↑  מאיר אורבך, חנן ברנד מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת ההזנק ברשות החדשנות, באתר כלכליסט, 15 במאי 2022
↑  מידע כללי על החממות הטכנולוגיות באתר משרד התמ"ת
1 2   רותי לוי, 160 חברות, 1,750 עובדים: הדור החדש של החממות הטכנולוגיות - המספרים נחשפים, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2020
↑   עמרי זרחוביץ', הנסיעה לבוסטון הולידה מודל חדש להקמת סטארט־אפים, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2024
↑  מאיר אורבך, רשות החדשנות הכריזה על חמש חממות חדשות ליזמים בתקציב של 500 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 22 בפברואר 2022
↑  הידען, הושקה מעבדה לשימוש ב-AI לפיתוח תרופות בשיתוף פייזר, טבע, אסטרהזנקה, מרק ואמזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533923705171  GND: 4124295-6  LCCN: sh85113054 
חממת ניות ביקנעם עילית
כלכלה עולמית

כלכלה עולמית (או כלכלה גלובלית; world economy) היא שם כולל לכל התהליכים העולמיים המשפיעים על מגוון השווקים והמסחר בעולם. המונח כלכלה מתאר את תחום המדע החברתי העוסק בחקר הייצור, החלוקה והצריכה של מוצרים, שירותים ואמצעי מחיה מרמת הפרט ועד לרמת שוקי העולם. הכלכלה העולמית אינה כלכלה של כל העולם במשותף, אלא של כל מדינה לעצמה. נוהגים להגביל שאלות של כלכלת העולם רק לפעילות הכלכלית האנושית, והכלכלה העולמית נבחרת בדרך כלל במונחים כספיים, גם במקרים בהם אין שוק יעיל שיסייע בהערכת סחורות או שירותים מסוימים. דוגמאות אפשריות הן סמים לא חוקיים ושאר מוצרי השוק השחור, אשר על פי כל תקן הם חלק של הכלכלה העולמית, אבל על פי הגדרתו אין שוק משפטי כללי.
20 המדינות בעלות הכלכלה הגדולה ביותר
הערכות שוק במטבע מקומי מתורגמות בדרך כלל ליחידה מוניטרית אחת תוך שימוש ברעיון כוח הקנייה, הערכת הפעילות הכלכלית בעולם במונחים של דולר ארצות הברית או יורו. ואולם, את הכלכלה העולמית ניתן להעריך ולהביע בדרכים רבות יותר: למשל, כמה מכל תושבי העולם נכנסים בתוך הסטטיסטיקות של הפעילות הכלכלית בהערכות האלו.
57% מהמנהלים מעריכים כי יחול שיפור בצמיחה העולמית בשנה הקרובה - כמעט כפליים מ-29% לפני שנה (נכון ל-23.01.2018).
מטבעות לאומיים

בכלכלה, מטבע חוץ (מט"ח) הוא מטבע של מדינה אחרת, בדרך כלל מטבע מקובל במסחר בינלאומי. מסחר במטבע חוץ נעשה בעיקר על ידי בנקים וגופים רשמיים אחרים ובדרך כלל נעשה באמצעות החלפת מטבע של מדינה אחת בזה של אחרת. כיום, שוק המט"ח נחשב לשוק הגדול והמשוכלל ביותר בעולם, ומעורבים בו בנקים מסחריים, בנקים מרכזיים, ספקולנטים, תאגידים, ממשלות ומוסדות אחרים.
סטטיסטיקות

נכון לשנת 2017, 15 המדינות או האזורים הבאים הגיעו לכלכלה של לפחות 200 טריליון דולר: ברזיל, סין, צרפת, גרמניה, הודו, אינדונזיה, איטליה, יפן, דרום קוריאה, מקסיקו, רוסיה, טורקיה, בריטניה, ארצות הברית והאיחוד האירופי.
קטר הוכתרה כמדינה העשירה בעולם. התואר הזה מבוסס על נתונים שפרסמה קרן המטבע הבינלאומית באוקטובר לגבי התמ"ג לנפש בכל מדינה בהתבסס על שווי כוח הקנייה של מטבע, שמשווה את המטבעות של מדינות ביחס לעלות הסחורות. על פי הנתונים, התמ"ג לנפש בקטר עומד על 124,930 דולר, הגבוה ביותר מקרב קרוב ל-200 המדינות בעולם.
בארצות הברית יש את הכלכלה הגדולה ביותר בעולם, בעלת ערך של כ-20.4 טריליון דולר, על פי נתוני קרן המטבע הבין-לאומית (IMF), שמראה כי הכלכלה האמריקנית עלתה מערך של 19.4 טריליון דולר בשנה שעברה. שווי כלכלת סין עומד על 14 טריליון דולר, אחרי קפיצה של יותר מ-2 טריליון דולר בהשוואה לשנת 2017. יפן נמצאת במקום השלישי עם כלכלה בשווי 5.1 טריליון דולר, אחרי שהוערכה ב-4.87 טריליון דולר בשנה הקודמת.
10 המדינות בעלות הכלכלה הגדולה ביותר:
| מדינה | ערך (בטריליונים) |
| --- | --- |
ארצות הברית ארצות הברית: 20.4
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: 14
יפן יפן: 5.1
גרמניה גרמניה: 4.2
בריטניה בריטניה: 2.94
צרפת צרפת: 2.93
הודו הודו: 2.85
איטליה איטליה: 2.18
ברזיל ברזיל: 2.14
קנדה קנדה: 1.8
הערות שוליים

↑   סקר המנכ"לים העולמי של PwC מצביע על אופטימיות שיא לגבי הכלכלה הגלובלית, באתר TheMarker‏, 23 בינואר 2018
↑  World Economic Outlook Database October 2015, www.imf.org (באנגלית)
↑  אלה המדינות העשירות ביותר בעולם. היכן ממוקמת ישראל?, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2017
1 2  The world's biggest economies in 2018, World Economic Forum
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4065468-0  NKC: ph116359
עמק אימפריאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  מחוז אימפריאל 
 קואורדינטות:  33°06′N 115°30′W﻿ / ﻿33.1°N 115.5°W﻿ / 33.1; -115.5
 
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק אימפריאל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק אימפריאל(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק אימפריאל(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק אימפריאל
 
מפה של עמק אימפריאל
עמק אימפריאל דרומית לימת סלטון. גבול ארצות הברית–מקסיקו הוא הקו האלכסוני בתחתית השמאלית של הצילום.
עמק אימפריאל (באנגלית: Imperial Valley) שוכן במחוז אימפריאל בקליפורניה שבארצות הברית. העמק שוכן בדרום-מזרח דרום קליפורניה, ובו אזור עירוני שבמרכזו העיר אל סנטרו. העמק גובל במזרח בנהר הקולורדו, בחלקו בימת סלטון במערב. רחוק יותר מערבית שוכנים סן דייגו וגבול מחוז אימפריאל. מצפון עמק קואצ'לה, שיחד עם עמק אימפריאל מהווים את שקע סלטון, או אגן קואצ'לה, כמו גם קו הגבול בין המחוזות אימפריאל וריברסייד, ומדרום קו הגבול הבינלאומי בין מדינת קליפורניה בארצות הברית לבין מדינת באחה קליפורניה במקסיקו.
המרקם התרבותי של האזור ממזג בין תרבויות של ארצות הברית ומקסיקו, בשל ההיסטוריה של האזור והמיקום הגאוגרפי לאורך הגבול הבינלאומי. הכלכלה של עמק אימפריאל מתבססת על חקלאות.
העמק קיבל את שמו בהחלטה של חברת הפיתוח של קליפורניה במטרה למשוך מתיישבים לעמק. המונחים "עמק אימפריאל" ו"מחוז אימפריאל" הם שמות נרדפים בקרב המקומיים.
היסטוריה

רוב העמק שוכן מתחת לפני הים ובשל אפקט מדבר צל גשם כמעט לא יורדים בו משקעים. בהיותו אחד האזורים הצחיחים ביותר ונטולי מקורות מים בארצות הברית הוא לא יושב עד המאה ה-19. חוקר הארצות מלצ'יור דיאס עבר במקום ב-1540, וחואן באוטיסטה דה אנסה (Juan Bautista de Anza) עבר במקום ב-1776. שנים אחר-כך, בעקבות מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, סיפחה ארצות הברית את חלקו הצפוני של העמק, בעוד שחלקו הדרומי נותר בשליטה מקסיקנית. יישובים קטנים קמו באזורים של אקוויפר טבעי בתחילת המאה ה-19 באתר של העיר מקסיקלי של ימינו, אבל התיישבות גדולה החלה רק בסוף המאה ה-19.
החל מאמצע ועד שלהי המאה ה-19 הציעו כמה אנשים, שבהם בלט אוליבר ווזנקרפט (Oliver M. Wozencraft‏; 1887-1814), לנצל את הטופוגרפיה ולהוביל מים להשקיה אל שקע סלטון באמצעות הטיה מבוקרת של מי נהר הקולורדו דרך הערוץ היבש של נחל האלאמו. את התכנון ביצע המהנדס צ'ארלס רוקווד (Charles Robinson Rockwood). על פי רעיונו הקים ב-1892 ג'ון ביטי (John. C. Beatty) את חברת ההשקיה של נהר הקולורדו (Colorado River Irrigation Company) ורוקווד שימש בה מהנדס ראשי. הניסיונות לגייס כסף לחברה החדשה כשלו, והתברר כי ביטי מעל בכספי החברה והיא פשטה רגל ב-1894.
רוקווד לא התייאש וב-1896 הקים את חברת הפיתוח של קליפורניה במטרה לגייס כסף, לבנות את התעלה ולמכור חלקות חקלאיות. ניסיונותיו לגייס כסף כשלו עד שב-1900 הוא פגש בג'ורג' צ'אפי, מהנדס ממוצא קנדי שהיה לו ניסיון רב במיזמי השקיה בקליפורניה. צ'אפי השתכנע בישימות של המיזם, הצטרף לחברה והשקיע בה 150,000 דולרים. העבודה על תעלת ההטיה החלה מיד, ועוד בטרם זרמו מים בה החלה החברה למכור בהצלחה חלקות באזור המדברי ששמו שונה לשם הקליט "עמק אימפריאל".
התעלה שכונתה תעלת אלאמו הושלמה תוך פחות משנתיים וכבר ב-1901 החלו לזרום בה מים, והחקלאות בעמק אימפריאל פרחה כצפוי. ב-1902 נוצרו חיכוכים בין מנהלי החברה לפיתוח קליפורניה וצ'אפי החליט לפרוש ממנה.
היסטוריה > היווצרות ימת סלטון

המים שזרמו בתעלה הכילו כמויות גדולות של סחף ששקע בתעלה ואיים לסתום אותה. ב-1904, בניסיון לפתור את הבעיה, הורה צ'ארלס רוקווד לפתוח פרצה בגדה של הנהר קולורדו, כשישה קילומטרים דרומית לשערי הכניסה המקוריים של תעלת אלאמו. החלטה זו הובילה לאסון. בתחילת 1905 הרסו שיטפונות עזים את הסוללות שהגנו על תחילת התעלה, והמים החלו לזרום בלא שליטה במורד התעלה כלפי שקע סלטון. ב-9 באוגוסט כל הזרם של הקולורדו סטה לתוך התעלה והחל להציף את קרקעית עמק אימפריאל. תוך נטילת הימור נואש לסגור את הפרצה ניסו צוותים של חברת הרכבות סאותרן פסיפיק, שמסילת הברזל שלהם עברה בעמק, לסכור את הקולורדו מעל לתעלה, רק על מנת לראות כיצד שיטפונות בזק הורסים את המבנה שבנו. נדרשו שנתיים, שבעה ניסיונות ויותר מ-3 מיליון דולרים עד שחברת הרכבות, חברת הפיתוח של קליפורניה והממשלה הפדרלית הצליחו לחסום סופית את הפרצה ולשלח את נהר הקולורדו בחזרה לערוצו הטבעי בדרכו אל המפרץ, אבל לא לפני שחלק מעמק אימפריאל הוצף ונוצרה ימה באורך 72 קילומטרים, ימת סלטון של ימינו.
עלויות תיקון הנזקים ודמי הפיצויים שנדרשה לשלם הפכו את חברת הפיתוח של קליפורניה לחדלת פרעון והיא פשטה רגל, וכל נכסיה עברו לחברת סאותרן פסיפיק. ב-1911 הקימו החקלאים של עמק אימפריאל חברת השקיה משותפת שנשאה את השם "נפת ההשקיה אימפריאל" (Imperial Irrigation District). עד 1916 רכשה חברת ההשקיה את כל הנכסים לשעבר של החברה לפיתוח קליפורניה מסאותרן פסיפיק וקיבלה על עצמה לתפעל את התעלה.
גאוגרפיה

עמק אימפריאל משתרע לאורך 80 קילומטרים, מהקצה הדרומי של ימת סלטון דרומה לתוך מקסיקו, חלק משקע המשתרע מעמק קואצ'לה למפרץ קליפורניה. העמק שוכן כמעט כולו מתחת לפני הים – 72 מטרים מתחת לפני הים בקצה של ימת סלטון. האקלים המדברי שלו מאופיין בטמפרטורות קיצוניות ביום. העמק היה פעם חלק ממפרץ קליפורניה, ונותק ממנו בשל הסחף שנערם במניפת הסחף שבדלתה של הקולורדו ממשקעים שהקולורדו חצב בגרנד קניון. העמק, הגובל בדיונות חול והרים צחיחים, היה בלתי מיושב עד 1901, כאשר הושלמה כריית תעלת אלאמו שהזרימה את מי נהר הקולורדו לתוך העמק דרך מקסיקו. מי השיטפונות בשנים 1905–1907 הרסו את תעלות השקיה ויצרו את ימת סלטון, שכיום מקבלת את מימיה מהנהר ניו (New River או Río Nuevo) ומי נגר מהחקלאות. הנהרות בחלקו הדרומי של אגן ימת סלטון זורמים מדרום לצפון.
העמק גובל בנהר הקולורדו ממזרח, וחלקית בימת סלטון ממערב. רחוק יותר מערבית שוכן מחוז סן דייגו. מצפון עמק קואצ'לה, שיחד עם עמק אימפריאל מהווים את שקע סלטון, כמו גם קו הגבול בין המחוזות אימפריאל וריברסייד, ומדרום קו הגבול הבינלאומי בין קליפורניה בארצות הברית לבין באחה קליפורניה במקסיקו.
אקלים

הטמפרטורות בקיץ עולות לעיתים קרובות על 38°C, אבל מסוף אוקטובר ועד אמצע אפריל הטמפרטורה היא נוחה יחסית, ולפעמים אפילו יכולה להגיע לטמפרטורות נמוכות בלתי צפויות במדבר. במהלך החורף יש בעמק בממוצע שמונה שעות שמש ביום, והוא מקבל יותר אור שמש מכל מקום אחר בארצות הברית.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בעמק אימפריאל הייתה 9°C- ב-22 בינואר 1937. הטמפרטורה המרבית שנמדדה בעמק הייתה 49°C ב-28 ביולי 1995. הטמפרטורה המרבית הנמוכה ביותר הייתה 6°C ונמדדה ב-24 בינואר 1949, והטמפרטורה המזערית הגבוהה ביותר הייתה 33°C ב-30 ביוני 1946. הטמפרטורה החודשית הממוצעת הגבוהה ביותר הייתה 35.5°C באוגוסט 1969 והטמפרטורה החודשית הממוצעת הנמוכה ביותר הייתה 5.7°C בפברואר 1939.
ממוצע המשקעים השנתי כפי שנמדד במשך 85 שנים הוא 74 מילימטרים, כשיוני הוא החודש היבש ביותר. הפעם היחידה שירד שלג בעמק הייתה ב-12 בדצמבר 1932. השלג החל לרדת בשעה 08:45 בערב וב-5 בבוקר למחרת דווח על שכבת שלג בעובי 6 סנטימטרים.
אוכלוסייה

באזור המטרופולין של אל סנטרו התגוררו ב-2008, על פי האומדן של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, 163,972 תושבים, והוא מקיף את כל מחוז אימפריאל. מרכזי האוכלוסייה העיקריים הם בראולי, קלקסיקו ואל סנטרו, שהיא מקום מושב המחוז.
במחוז אימפריאל חל הגידול היחסי הגדול ביותר בקליפורניה בין 2008 ל-2009, על פי משרד האוצר של קליפורניה. קצב גידול של 2.2% בין 1 ביולי 2008 ו-1 ביולי 2009. קצב הגידול של המחוז היה באופן עקבי בין עשרת הראשונים ב-58 המחוזות של קליפורניה במשך שש שנים.
אל סנטרו היא המרכז התעשייתי הגדול ביותר בעמק אימפריאל, בהיותה מרכז ליצוא כמו גם משכן לעסקי המסחר, התחבורה, הסיטונאות והחקלאות. יש גם שני מעברי גבול בינלאומי בסמוך עבור כלי רכב מסחריים ושאינם מסחריים. על פי מפקד 2000 התגוררו בעיר 37,835 תושבים וב-2006 עלה מספרם ל-40,563. העיר שוכנת בגובה 20 מטרים מתחת לפני הים והיא העיר הגדולה ביותר בארצות הברית השוכנת מתחת לפני הים. כמחצית מהמועסקים באל סנטרו עובדים בסקטור המסחר והשירותים.
אוכלוסייה > אזורים

ניתן לחלק בצורה רופפת את הערים והקהילות בעמק אימפריאל לשלושה אזורים: עיירות חוף סלטון, ערי המדבר, ואזור אל סנטרו (האזור העירוני). עיירות חוף סלטון הם היישובים הקטנים ביותר בעמק, בעבר היה מספר התושבים גדול יותר, אבל כלכלתם התבססה על שירותים לנופשים, ובשל מצבה הנוכחי של ימת סלטון אוכלוסייתם הולכת ומצטמצמת. הערים והעיירות של אזור המדבר הם יישובים מבודדים משום שהם מרוחקים מהמרכז האורבני ואוכלוסייתם קטנה מאוכלוסיית היישובים סביב אל סנטרו. הערים באזור אל סנטרו הם בדרך כלל גדולים מעיירות חוף סלטון וערי המדבר.
אוכלוסייה > היישובים בעמק אימפריאל

ערים עם יותר מ-10,000 תושבים:
בראולי
קלקסיקו
אל סנטרו
אימפריאל
ערים עם פחות מ-10,000 תושבים:
קליפטריה (Calipatria)
הולטוויל (Holtville)
וסטמורלנד (Westmorland)
עיירות עם יותר מ-1,000 תושבים:
דזרט שורס (Desert Shores)
הבר (Heber)
סלטון סיטי (Salton City)
סילי (Seeley)
עיירות עם פחות מ-1,000 תושבים:
בומביי ביץ' (Bombay Beach)
אוקוטייו (Ocotillo)
פאלו ורדה (Palo Verde)
סלטון סי ביץ' (Salton Sea Beach)
וינטרהייבן (Winterhaven)
כלכלה

התעסוקה במחוז אימפריאל מבוססת בעיקר על המגזר הציבורי, חקלאות וקמעונאות שמייצגים 70% מכלל התעסוקה במחוז. השירות הציבורי כולל שליש ממספר המועסקים. חקלאות מהווה רבע מכל העבודות כאשר היבולים העיקריים הם אלפלפה, חסה, סלק סוכר וגזר. הגידול בקמעונאות נגרם מהגידול באוכלוסייה בעמקים אימפריאל ומקסיקלי. ב-2005 נפתח מרכז הקניות "קניון עמק אימפריאל" שמשך אליו קונים מאזור העמק, כולל תושבים ותיירים מעבר לגבול ממקסיקלי, התורמים למכירות הקמעונאיות של המחוז.
כלכלה > תיירות

תיירות נחשבת כתעשייה משנית בעמק אימפריאל. מבקרים רבים מגיעים לאזור כדי לבקר את ימת סלטון, האגם הגדול ביותר של קליפורניה, המקבל את מימיו מעודפים ומניקוז של תעלות ההשקיה, ואת דיונות אלגודונס.
יעד פופולרי נוסף הם הרי הגעש ובורות הבוץ של ימת סלטון, השוכנים בשדה פתוח בצד המזרחי של ימת סלטון. הטמפרטורה של הבוץ היא בדיוק מעל טמפרטורת הסביבה וניתן ללכת ישר עד פתחי הפליטה. עם זאת, זוהי מערכת טבעית והטמפרטורות משתנות. מומלץ להיזהר. המיקום מתאפיין במספר חרוטים אפורים המגיעים לגובה של שני מטרים ושקעים מלאים בוץ מבעבע. תוואים אלה הן תוצאה של פעילות גאותרמית באזור.
טיולים בטרקטרונים הם פעילות פופולרית נוספת במהלך חודשי החורף. "אזור הנופש המדינתי לרכבים דיונות הֶבֶּר" (Heber Dunes State Vehicular Recreation Area) שוכן דרומית לאל סנטרו, ומיועד בעיקר לתנועת רכבי שטח. אזור הנופש של דיונות החול בעמק מושך אליו מאות אלפי נהגים חובבי נהיגת שטח בסופי שבוע טובים. צפייה בעופות היא פעילות פופולרית, שכן באזור יש בתי גידול טבעיים ומינים נדירים. בעמק אימפריאל יש מגוון של מסלולי גולף מצוינים לכל הרמות. מסלולי הגולף הם בהוטוויל, בראולי ואל סנטרו.
כלכלה > אתרים מעניינים > פורט יומה

מבצר פורט יומה שוכן על גדות נהר הקולורדו בוינטרהייבן. הוא הוקם בתחילה לאחר סיום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו ב-1848, ושכן לראשונה כקילומטר לפני השפך של הנהר חילה. מטרתו הייתה להגן על הקהילה של יומה באריזונה שזה עתה קמה בצד השני של נהר הקולורדו, ולהגן על הגבול הסמוך עם מקסיקו. במרץ 1851 הועתק המוצב לגבעה קטנה על הגדה המערבית של הקולורדו מול העיר יומה באתר שבו היה קודם "מיסיון פוארטו דה פוריסימה קונספסיון" (Mission Puerto de Purísima Concepción). באתר שכן קודם מחנה קלהון (Camp Calhoun) שהוקם ב-1849. פורט יומה הוקם על מנת להגן על הנתיב הדרומי של המהגרים לקליפורניה, ובמטרה להשקיט את האינדיאנים הלוחמניים בני הקווצ'אן (המכונים גם יומה) שהתגוררו באזור בקוטר 150 קילומטרים סביב המבצר.
כלכלה > אתרים מעניינים > בלו איינג'לס

שדה התעופה הצבאי של חיל הים האמריקאי באל סנטרו הוא משכן החורף של טייסת הראווה בלו איינג'לס. משדה תעופה זה מתחילה עונת מופעי הראווה של הטייסת, מסורתית מחודש מרץ.
כלכלה > אתרים מעניינים > מרכז הירידים והתערוכה של עמק אימפריאל

מרכז הירידים והתערוכה של עמק אימפריאל (Imperial Valley Expo & Fairgrounds) הוא משכן ל"פייסטה והיריד של אמצע החורף בקליפורניה" (California Mid-Winter Fair and Fiesta), שהוא היריד המקומי במחוז. הוא גם משכן למסלול מרוץ המכוניות בן 600 מטרים של עמק אימפריאל (Imperial Valley Speedway).
כלכלה > אתרים מעניינים > דיונות החול אלגודונס

השם דיונות אלגודונס (Algodones Dunes) מתייחס לכלל השטח המאופיין על ידי דיונות חוליות בעוד שההגדרה המנהלית מתייחסת לחלק המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית הקרוי "אזור הנופש דיונות החול אימפריאל" (Imperial Sand Dunes Recreation Area, לעיתים קרויים "Glamis Dunes" – "דיונות גלמיס"). דיונות החול אלגודונס הם דיונות החול הנרחבות ביותר בקליפורניה. מערכת הדיונות משתרעת לאורך 60 קילומטרים בקצה המזרחי של האזור החקלאי של עמק אימפריאל ברצועה שרוחבה הממוצע 8 קילומטרים. מערכת הדיונות מתחלקת לשלושה חלקים. החלק הצפוני ידוע כ"ממות ואש" (Mammoth Wash – "נחל האכזב העצום"). דרומית לממות ואש שוכן "אזור הטבע הבראשיתי צפון דיונות אלגודונס" (North Algodones Dunes Wilderness) שהוקם ב"חוק הגנת המדבר של קליפורניה" (California Desert Protection Act) ב-1994. אזור זה סגור לכלי רכב ממונעים והגישה היא ברגל או על גב סוס. האזור הגדול ביותר והמצוי בשימוש הנרחב ביותר מתחיל בכביש מדינתי 78 וממשיך דרומה מעבר לכביש בין-מדינתי 8. תצורות הדיונות הרחבות מציעות נוף ציורי, הזדמנות לראות צמחים ובעלי חיים נדירים, ומגרש משחקים לטרקטורונים וחובבים של סיורים מחוץ לשבילים הסלולים. הדיונות פופולריות גם כאתר לסרטים והיו אתר לסרטים כדוגמת מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי.