stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ שגיא צמח

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  14 באוקטובר 1999
 החלטה
 בית המשפט העליון ביטל סעיף בחוק השיפוט הצבאי שאפשר מעצר של חייל למשך 96 שעות בטרם הבאתו בפני שופט
 חברי המותב
 חברי המותב:  יצחק זמיר, אהרן ברק, שלמה לוין, תאודור אור, אליהו מצא, מישאל חשין, טובה שטרסברג-כהן, דליה דורנר, יעקב טירקל, דורית ביניש, יעקב קדמי
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  השופט זמיר, אליו הצטרפו תשעה שופטים נוספים, קבע כי הסעיף פוגע באופן בלתי מידתי בזכות לחירות המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וכי אף שהוא היטיב לעומת המצב הקודם, יש לבחון אותו לגופו ולא ביחס לעבר.
 דעות נוספות:  השופט קדמי סבר כי יש לדחות את העתירה על הסף בהיותה עתירה תאורטית, ולגופה, מאחר שמדובר בחוק מיטיב, ולכן חזקה עליו שהוא חוקתי.
 תקדימים
 פסק דין בנק המזרחי, בג"ץ לשכת מנהלי השקעות
 
בג"ץ 6055/95 שגיא צמח נ' שר הביטחון ואחרים הוא פסק דין שנתן בית המשפט העליון בשנת 1999, ובו נקבע כי הוראה בסעיף 237א לחוק השיפוט הצבאי, שהתירה מעצר של חייל למשך 96 שעות בטרם הבאתו בפני שופט, פוגעת בזכות לחירות המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ועל כן בטלה. פסק הדין ניתן בהרכב של 11 שופטים. את דעת הרוב כתב יצחק זמיר, אליו הצטרפו תשעה שופטים נוספים, והשופט יעקב קדמי היה במיעוט. היה זה פסק הדין הראשון שבו נפסל חוק בשל פגיעה בזכות המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והשני שבו נפסל חוק בעידן המהפכה החוקתית (בבג"ץ לשכת מנהלי השקעות שקדם לו, נפסלו הוראות חוק שלא עמדו בפסקת ההגבלה שבחוק יסוד: חופש העיסוק).
הרקע לעתירה > רקע חקיקתי

כשנחקק חוק השיפוט הצבאי ב-1955, לא הייתה בו הבחנה בין שוטר צבאי לבין קצין שיפוט לעניין סמכות המעצר, והוא קבע כי שניהם רשאים לעצור חייל למשך 96 שעות, וכי קצין בדרגת סגן-אלוף יכול להאריך את משך המעצר ל-15 ימים, ואחר כך בעשרה ימים נוספים. כן רשאי היה קצין זה להאריך את המעצר בתקופות נוספות, באישור של פרקליט צבאי, ובלבד שתקופת המעצר הכוללת לא תעלה על חודשיים.
ב-1982 תוקן חוק השיפוט הצבאי, ונוסף בו סעיף 237א שהבחין בין שוטר צבאי לבין קצין שיפוט. לגבי שוטר צבאי נקבע כי תקופת המעצר המרבית תעמוד על 35 ימים (96 שעות בידי השוטר הצבאי, הארכה ל-15 ימים בידי סגן-אלוף, והארכות נוספות בידי פרקליט צבאי), ולגבי קצין שיפוט נקבעה תקופת המעצר המרבית על 15 ימים (7 ימים בידי קצין השיפוט ו-8 ימים נוספים באישור פרקליט צבאי). ההבחנה נוצרה משום שמעצר בידי שוטר צבאי נעשה בדרך כלל בשל עבירה פלילית במהותה, בעוד שמעצר בידי קצין שיפוט נעשה בדרך כלל בשל עבירת משמעת.
בשנת 1993 שוב תוקן חוק השיפוט הצבאי, ותקופות המעצר המרביות קוצרו בשנית. לגבי שוטר צבאי נקבע כי תקופת המעצר המרבית תהיה 25 ימים (10 ימים בידי השוטר הצבאי, והיתר באישור פרקליט צבאי) ולגבי קצין שיפוט נקבע כי תקופת המעצר המרבית תעמוד על שבעה ימים, ולא ניתן יהיה להאריכה מעבר לכך. ב-1996 תוקן החוק פעם נוספת, ונקבע כי תקופת המעצר המרבית בידי שוטר צבאי תקוצר ל-8 ימים (4 ימים בידי השוטר הצבאי, והיתר באישור פרקליט צבאי), וכי תקופת המעצר המרבית בידי קצין שיפוט תמשיך לעמוד על שבעה ימים, אלא שמעתה תקופה הארוכה מ-96 שעות תהיה טעונה אישור של קצין בדרגת סגן-אלוף, ומכל מקום לא תתאפשר אם לא הוגשה תלונה ולא נפתחו הליכי בדיקה או חקירה. מועד תחילתו של התיקון נקבע ל-1998, ובינתיים תוקן החוק פעם נוספת, ונקבע בו כי במקום תקופה של ארבעה ימים תעמוד התקופה על 96 שעות. זאת, כדי למנוע קשיים פרשניים ואי בהירויות באשר לחישוב משכה המדויק של תקופת המעצר, בהתחשב בהגדרה "יום" שבחוק הפרשנות.
הרקע לעתירה > עובדות המקרה

ב-26 בספטמבר 1995 נעצר חייל בשם שגיא צמח בידי שוטר צבאי, בחשד לעריקה, ונעצר לחמישה ימים. צמח עתר באמצעות עו"ד אריה אבריאל לבג"ץ בטענה שההוראות שאפשרו את מעצרו אינן עולות בקנה אחד עם הזכות לחירות המוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. הדיון בעתירה ראשונה זו אוחד עם עתירה נוספת באותו הנושא שהוגשה באמצעות האגודה לזכויות האזרח על ידי חמישה סניגורים צבאיים (והאגודה עצמה כעותרת שישית).
בתוך כך, הובא צמח בפני שופט צבאי ביום החמישי למעצרו, מעצרו הוארך, ובהמשך הורשע ונדון לחודשיים וחצי מאסר. כאשר דן בית המשפט העליון בעתירה, כבר שוחרר צמח מהמאסר, ולמעשה, כאשר ניתן פסק הדין, ב-14 באוקטובר 1999, לא היה עוד חייל.
פסק הדין > תאורטיות

הסוגיה הראשונה לה נדרש בית המשפט העליון היא הפיכתה של העתירה לתאורטית, שכן עם הארכת מעצרו של צמח בידי שופט (לא כל שכן לאחר שנגזר דינו, לאחר ששוחרר ממאסר ולאחר שהשתחרר מצה"ל), לא עמדה עוד על הפרק שאלת מעצרו הראשוני.
ככלל, יכול היה בית המשפט העליון לדחות את העתירה בנימוק זה, בהיותו עילת סף מקובלת. עם זאת, החליט בית המשפט לדון בעתירה, מאחר שמדובר בשאלה שיכולה לעלות לעיתים קרובות, אך מטבעה אורח חייה קצר - היא הופכת לתאורטית ברגע שבו החייל משתחרר ממעצר או שמעצרו מוארך בידי שופט. לכן, אם הייתה נדחית העתירה מהטעם שהיא תאורטית, לא ניתן היה לעולם לדון בסוגיה, אותה הגדיר בית המשפט כ"נוגעת לעקרונות היסוד של שלטון החוק", ומעצרי החיילים היו הופכים לחסינים מפני ביקורת שיפוטית.
פסק הדין > שאלות שבית המשפט החליט לא להידרש להן

אחת מדרישותיהם של העותרים הייתה להורות על בטלותו של סעיף 234(א) לחוק השיפוט הצבאי, שאפשר לקצין שיפוט להורות על מעצרו של חייל לתקופה של שבעה ימים, אם נחשד או נאשם בעבירה. בית המשפט קבע כי טיעוניהם של הצדדים לא היו מקיפים ויסודיים דיים כדי לבסס החלטה, וכן כי אף שהיה מוכן לדון בשאלה תאורטית שנכרכה בשאלה מעשית, בכל הנוגע למעצרם של חיילים בידי שוטרים צבאיים, אין בכוונתו לדון בשאלת המעצר בידי קציני השיפוט, שעלתה אגב אורחא.
סוגיה נוספת, שעלתה בעתירתם של הסניגורים הצבאיים והאגודה לזכויות האזרח, נוגעת לעילות המעצר. העותרים ביקשו מבית המשפט שיכריע האם ניתן להחזיק חייל במעצר גם אם צורכי החקירה, שיבוש הליכי החקירה או החשש מפני הימלטות מן הדין אינם מחייבים את מעצרו. זאת, בשל הפרקטיקה הנוהגת במערכת המשפט הצבאית, של מעצר הרתעתי. גם בסוגיה זו בחר בית המשפט לא להכריע, וקבע שראשית על בית משפט צבאי לדון בה כאשר יעלה בפניו מקרה קונקרטי.
פסק הדין > פגיעה בזכויות בחוק מיטיב

שאלה עקרונית נוספת שעמדה בפני בית המשפט היא האם ניתן לטעון שחוק שצמצם פגיעה בזכויות יסוד ביחס למצב שהיה קבוע בו בעבר הוא בלתי חוקתי. זאת, משום שלמעשה תוקן סעיף 237א לאורך השנים באופן שהפחית את משך הזמן שבו רשאי שוטר צבאי להורות על מעצר חייל.
בית המשפט קבע כי העובדה שהחוק מיטיב את המצב, היא שיקול שיש לשקול בין כלל השיקולים ששוקל בית המשפט, אך אין בו כדי למנוע ביקורת חוקתית על החוק.
פסק הדין > פסקת ההגבלה שבסעיף 9 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו

ככלל, נבחנות פגיעות בזכויות היסוד המוגנות בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו לאור פסקת ההגבלה שבסעיף 8 לחוק היסוד, הקובעת כי "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו". עם זאת, בסעיף 9 לחוק היסוד פסקת הגבלה נפרדת, ייחודית לכוחות הביטחון, ובה נקבע כי "אין מגבילים זכויות שלפי חוק-יסוד זה של המשרתים בצבא-הגנה לישראל, במשטרת ישראל, בשירות בתי הסוהר ובארגוני הביטחון האחרים של המדינה, ואין מתנים על זכויות אלה, אלא לפי חוק ובמידה שאינה עולה על הנדרש ממהותו ומאופיו של השירות".
מאחר שהסוגיה שעמדה על הפרק עסקה במעצר חיילים, נבחנה חוקתיותו של סעיף 237א לפי פסקת ההגבלה שבסעיף 9 לחוק היסוד.
בפסק הדין נקבע כי אף שלשונו של סעיף 9 אינה מחייבת כי הפגיעה תהיה בחוק "ההולם את ערכיה של מדינת ישראל" וש"נועד לתכלית ראויה", כפי שמחייבת פסקת ההגבלה שבסעיף 8, הרי שפרשנות תכליתית של הסעיף מחייבת גם עמידה בתנאים אלה, שאינם כתובים בו. לפי פסיקת בית המשפט, ההבדלים שבין פסקת ההגבלה "הרגילה" שבסעיף 8 לבין פסקת ההגבלה "הביטחונית" שבסעיף 9 הם שניים: האחד - לשונה של פסקת ההגבלה הביטחונית מאפשרת פגיעה בזכויות גם שלא מכוח הסמכה מפורשת בחוק (סוגיה שבית המשפט לא נדרש לה במקרה זה, שבו הייתה הסמכה מפורשת בחוק השיפוט הצבאי); והשני - המידתיות נבחנת לאור "מהותו ואופיו של השירות".
פסק הדין > חוקתיותו של סעיף 237א

ראשית, בחן בית המשפט, בהתאם לקביעתו לעיל, האם חוק המאפשר מעצר חיילים הולם את ערכיה של מדינת ישראל ותכליתו ראויה. בשאלה זו פסק בית המשפט בחיוב, וציין כי מעצר חשודים הוא אמצעי מוכר ומקובל לשם הגנה על שלום הציבור, אף שהדגיש כי "מעצר בידי רשות מינהלית, כגון שוטר, הוא הצורה הקשה ביותר של פגיעה בחירות האישית. מעצר כזה, להבדיל ממאסר, אינו מוטל על ידי בית-המשפט, לאחר הליך שיפוטי, כעונש על ביצוע עבירה. הוא מוטל על ידי רשות מינהלית על אדם שהוא עדיין בחזקת חף מפשע, על יסוד חשד בלבד".
משכך, נותר לבית המשפט לקבוע האם הפגיעה בחירות הפרט באמצעות מעצר בידי שופט צבאי למשך 96 שעות, לשם הגנה על שלום הציבור היא במידה ש"אינה עולה על הנדרש ממהותו ומאופיו של השירות".
העותרים טענו כי מעצר ל-96 שעות הוא פגיעה העולה על הנדרש, וכי יש להסתפק בתקופה של 48 שעות, כפי שהיה מקובל באותה העת לגבי מעצר אזרחים בידי שוטרים, שכן מהותו ואופיו של השירות אינם מצדיקים מעצר ממושך יותר. בעת ההליכים המשפטיים נחקק חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), שבו קוצרה תקופת המעצר בידי שוטר אזרחי ל-24 שעות. העותרים מן הסניגוריה הצבאית תיקנו את עתירתם עקב כך, ודרשו להורות על קיצור תקופת המעצר בחוק השיפוט הצבאי לתקופה זהה.
במהלך הדיונים פנו השופטים לנציגי המדינה בבקשה לשקול את תיקון החוק ביוזמתו כך שתקופת המעצר המרבית לא תעלה על 48 שעות. לאחר שקיימו התייעצויות בצה"ל ובפרקליטות המדינה, הודיעו נציגי המדינה כי צה"ל לא יהיה ערוך לתיקון כזה לפני שנת 2000, וכי תיקון מוקדם יותר יצריך הקצאת משאבים רבים, אם כי צה"ל יפעל ביוזמתו לצמצום של תקופת המעצר, ככל שניתן יהיה.
בסופו של דבר פסק בית המשפט כי מעצר בידי שוטר צבאי ל-96 שעות, כפי שמתיר חוק השיפוט הצבאי, הוא פגיעה במידה העולה על הנדרש ממהותו ומאופיו של השירות. השופט זמיר העיר כי למעשה אף המדינה עצמה ציינה כי היא מעוניינת בקיצור תקופת המעצר, ולמעשה תלוי הדבר רק בהקצאת משאבים. כדי לא ליצור ואקום, קבע בית המשפט כי ההוראה בדבר בטלותו של הסעיף תיכנס לתוקפה שישה חודשים לאחר מתן פסק הדין, כדי להותיר די זמן לתיקונו. בפסק הדין לא נקבע איזו תקופה תהיה מידתית, אך זמיר העיר כי "לכאורה, אם המחוקק יקבע תקופת מעצר של 48 שעות, היא התקופה הנראית למשיבים כתקופה ראויה, יש יסוד לטענה כי במצב הקיים כיום תקופה זאת לא תחרוג ממיתחם המידתיות".
פסק הדין > דעת המיעוט של השופט קדמי

השופט היחיד שפסק כי יש לדחות את העתירות היה יעקב קדמי, שחלק על זמיר כמעט בכל אחת מהסוגיות שעמדו על הפרק.
ראשית, סבר כי די היה בהיותה של העתירה תאורטית כדי לדחות אותה על הסף. שנית, טען כי אל לו לבית המשפט להשתמש בסמכותו הקיצונית להורות על בטלותו של חוק כאשר מתעוררת סוגיה תאורטית ואין עומד בפניו מקרה קונקרטי. שלישית, טען כי בהיותו של החוק חוק מיטיב, חזקה עליו שהמחוקק בחן את הסוגיה וסבר שהחוק חוקתי, מה גם שלשיטתו פסילת חוקים מיטיבים תיצור תמריץ שלילי לתיקונם של חוקים ישנים בעייתיים. רביעית, ציין כי הואיל ושלטונות הצבא הודיעו כי בכוונתם לתקן את החוק ביוזמתם, אין כל צורך בהתערבות שיפוטית, אף אם הדבר ייקח עוד מספר שנים. לבסוף, העיר כי אין לפסול על הסף את השיקול הכלכלי שהעלה הצבא.
בעקבות פסק הדין

ב-21 בפברואר 2000 פרסמה הממשלה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 36) (קיצור תקופת המעצר) שבה הוצעו תיקונים שונים בחוק השיפוט הצבאי, שנועדו לקצר את תקופות המעצר הקבועות בו, ובהן קיצור תקופת המעצר בידי שוטר צבאי מ-96 שעות ל-48 שעות, וקיצור תקופת המעצר בידי קצין שיפוט משבעה ימים ל-48 שעות. ב-28 במרץ אותה שנה אישרה הכנסת את החוק.
הערות שוליים

↑  לפי סעיף 1 לחוק השיפוט הצבאי, קצין שיפוט הוא מפקד יחידה שדרגתו סרן ומעלה או קצין אחר שהוסמך לשמש כקצין שיפוט
דירק קאוט

דירק קאוט (בהולנדית: Dirk Kuijt; נולד ב-22 ביולי 1980) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ ולעיתים כקיצוני וכיום מאמן כדורגל המאמן את קבוצת בירסחוט בליגת העל הבלגית.
קאוט החל את הקריירה שלו באוטרכט ומאוחר יותר עבר לפיינורד, במדיה סיים כמלך השערים של הליגה ב-2005 וזכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-2006. באותה שנה הוא עבר לליברפול, והפך לאחד מהשחקנים הבולטים בהתקפת הקבוצה שהעפילה לגמר ליגת האלופות ב-2007. הוא היה שותף גם להעפלת נבחרת הולנד לגמר מונדיאל 2010. בשנת 2012 בגיל 31 עזב קאוט את ליברפול ועבר לפנרבחצ'ה הטורקית. מאז 2015 ועד לפרישתו שיחק קאוט בפיינורד אליה שב לקדנציה נוספת.
קריירת המועדונים > תקופתו בהולנד

קאוט נולד וגדל בקטוויק, והיה הילד השלישי במשפחתו. בגיל 5 הוא החל את הקריירה שלו במועדון כדורגל מקומי בשם קוויק בויז. לאחר 13 שנים במערכת הנוער של המועדון הוא קודם לקבוצה הבוגרת במרץ 1998, והשתתף בששת המשחקים האחרונים של אותה עונה. יכולתו משכה את עיניו של המועדון המקצועני אוטרכט.
בגיל 18 חתם קאוט על חוזה מקצועני באוטרכט בקיץ 1998, ובמהרה ביסס את מעמדו כשחקן הקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל ההולנדית. בעונת 2000/2001 עשה את פריצתו הגדולה כאשר הבקיע 13 שערים במסגרת הליגה ו-16 בכל המסגרות. עם זאת, הוא לא הרבה לשחק בעמדתו הטבעית כחלוץ מאחר שאיגור גלושצ'ביץ' הועדף בתפקיד זה, ותפקד בעיקר בעמדת הקיצוני.
בעונת 2002/2003 מונה פואק בוי למאמנה החדש של אוטרכט. תחת בוי תפקד קאוט בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי במשך כל העונה, והפגין יכולת עילאית כאשר הבקיע 20 שערי ליגה. הוא סייע לקבוצתו להעפיל לגמר טורניר הגביע ההולנדי, שם פגשה את פיינורד. על אף שנחשבה ליריבה נחותה, אוטרכט ניצחה 1-4 וזכה בגביע. קאוט הבקיע שער במשחק הגמר ונבחר לשחקן המצטיין של המשחק. הוא אף זכה בפרס נעל הזהב ההולנדית באותה עונה. בעקבות הופעתו בגמר הגביע ההולנדי זכה קאוט להתעניינות מצדה של פיינורד על הצטרפותו לשורותיה.
בקיץ שלאחר אותה עונה השלים קאוט את מעברו לפיינורד, ששילמה תמורתו מיליון אירו. הוא נועד להחליף בפיינורד את פייר ואן הוידונק שעזב את הקבוצה. כבר מתחילת תקופתו בקבוצה הוא הפך לאחד מהשחקנים האהובים ביותר בקרב אוהדיה, והבקיע 20 שערי ליגה בעונתו הראשונה.
בעונה הבאה, 2004/2005, הגיע קאוט לשיא יכולתו בפיינורד. במשחק הראשון של אותה עונה הוא הבקיע את השלושער הראשון בקריירה שלו, מול דה חראפסחאפ, והבקיע שלושער נוסף בניצחון קבוצתו 3-6 על דן האג. הוא סיים את העונה כמלך השערים של הליגה ההולנדית עם 29 שערים - שיא אישי בעבורו. בקיץ 2005 הוא מונה לקפטן הקבוצה בעקבות היכולת המרשימה שהפגין. בעונה שלאחר מכן, 2005/2006, הבקיע קאוט 22 שערי ליגה ו-25 בכל המסגרות, זכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד, ונכלל גם בסגלה של נבחרת הולנד למונדיאל 2006 בגרמניה. בסיכום תקופתו בהולנד, החמיץ קאוט חמישה משחקים בלבד בין השנים 1999 ו-2006, ואף רשם רצף של 179 משחקים בהם השתתף.
במהלך הקיץ שלאחר המונדיאל נקשר שמו של קאוט למעבר למספר קבוצות ברחבי אירופה, ובראשן ליברפול וניוקאסל יונייטד מאנגליה. הוא טען כי הוא שמח לשחק בפיינורד, אך ברצונו להגיע לשדרוג מקצועי בליגה אירופית בכירה יותר. ב-18 באוגוסט הוא עבר לליברפול, תמורת שכר שלא פורסם לתקשורת.
קריירת המועדונים > מעבר לליברפול

מעת הגעתו תיאר קאוט את ליברפול כמועדון גדול ושזהו תענוג גדול לשחק במדיו. הוא שיחק לראשונה במדי הקבוצה במשחק מול וסטהאם יונייטד במסגרת המחזור הראשון של הפרמייר ליג, והבקיע את שערו הראשון במשחק מול ניוקאסל יונייטד. בעקבות יכולת טובה שהפגין בתחילת עונת 2006/2007 הוא גרר שבחים רבים, והעיתון דיילי מירור תיאר אותו כ"גיבור בהתהוות". הוא סיים את העונה עם 12 שערים במסגרת הפרמייר ליג, ובנוסף היה גורם משמעותי בהעפלתה של ליברפול לגמר ליגת האלופות, לאחר שהשתתף ב-11 משחקים. בגומלין חצי גמר הטורניר, מול צ'לסי, הוא הבקיע את הפנדל המכריע לזכות קבוצתו בדו-קרב בעיטות העונשין. במשחק הגמר מול מילאן הוא הבקיע שער מצמק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2-1.
בעונתו השנייה, 2007/2008, המשיך קאוט להוות שחקן הרכב קבוע בליברפול. במהלך העונה הוא החל לתפקד בעמדת הקיצוני הימני בעקבות הצטרפותו של פרננדו טורס לקבוצה והסתגל בצורה טובה לתפקיד החדש, וכתוצאה מכך פיתח תדמית של שחקן המצטיין בכל תחומי המשחק. הוא הבקיע באותה עונה שלושה שערים בלבד בליגה, אך הבקיע שבע פעמים במסגרת ליגת האלופות, כולל במשחק שמינית הגמר מול אינטר מילאנו ובמשחק הראשון של חצי הגמר מול צ'לסי. השער האחרון של קאוט לא עזר לליברפול, שהודחה בשל הפסד 4-3 בסיכום שני המפגשים.
בעונת 2008/2009 חזר קאוט להפגין את יכולתו הטובה בכיבוש שערים כחלוץ, כאשר הבקיע 12 שערי ליגה ו-15 בכל המסגרות, ובנוסף בישל עשר פעמים. הוא סייע לליברפול לסיים במקום השני בפרמייר ליג, ארבע נקודות מתחת לאלופה, מנצ'סטר יונייטד. בעונה הבאה, 2009/2010, החל קאוט לשחק פעמים רבות כחלוץ במרכז המגרש בעקבות פציעות של שחקנים בקבוצה. לאחר שהבקיע שער נגד דברצן במסגרת ליגת האלופות הוא עלה למקום השלישי בדירוג הכובשים של ליברפול בגביע אירופה, כשרק איאן ראש וסטיבן ג'רארד הבקיעו יותר ממנו. עונה זו הייתה מאכזבת עבור הקבוצה, שהודחה כבר בשלב הבתים של ליגת האלופות וסיימה שביעית בלבד בליגה.
קריירת המועדונים > המעבר לפנרבחצ'ה

בתאריך 3 ביוני 2012 עבר דירק קאוט לפנרבחצ'ה הטורקית תמורת מיליון יורו. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה מול אלזיגספור בה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירת המועדונים > החזרה לפיינורד

באפריל 2015 הודיע קויט כי חתם על חוזה לשנה אחת במדי פיינורד והוא יחזור לקדנציה שנייה בקבוצה החל מעונת 2015/2016. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא עזר למועדון לזכות בגביע ההולנדי.
בעונתו השנייה זכה יחד עם פיינורד באליפות הליגה ההולנדית לראשונה אחרי 18 שנה, כאשר במשחק האליפות הבקיע שלושער. ב-17 במאי 2017 הודיע על פרישה בגיל 36.
נבחרת לאומית

בספטמבר 2004 ערך קאוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של הולנד במשחק מול נבחרת ליכטנשטיין, תחת המאמן מרקו ואן באסטן. שיתופו בנבחרת באותו זמן התאפשר בזכות הוצאתם של שחקני התקפה ותיקים מהסגל, כדוגמת רוי מקאיי ופטריק קלויברט. מאז זומן קאוט בקביעות לנבחרת והפך לשחקן קבוע בהרכב הפותח שלה.
על אף ההצלחה בתחילת דרכו בנבחרת, במונדיאל 2006 שימש קאוט בתור שחקן מחליף. במשחק הראשון של הולנד בטורניר, מול נבחרת סרביה ומונטנגרו, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-69, אך ישב על הספסל לאורך כל המשחק השני מול חוף השנהב. לאחר שהנבחרת הבטיחה את העפלתה לשמינית הגמר נתן ואן באסטן מנוחה לשחקנים רבים שפתחו קודם לכן בהרכב הראשון, וקאוט פתח בהרכב בעמדת הקיצוני הימני במשחק האחרון של שלב הבתים, מול ארגנטינה. בשלב שמינית הגמר פתח קאוט באופן מפתיע בהרכב על חשבונו של רוד ואן ניסטלרוי, אך לא רשם לזכותו הצלחה במשחק ונבחרתו הודחה לאחר הפסד 1-0.
קאוט נכלל בסגל הולנד גם ליורו 2008, והפעם פתח בקביעות בהרכב הפותח של הנבחרת. בשל שינוי מערך המשחק של נבחרתו למערך 4-2-3-1, שיחק קאוט בעמדת הקיצוני ויצר שיתוף פעולה בחוליית הקישור יחד עם וסלי סניידר ורפאל ואן דר וארט. במשחק הראשון של נבחרתו, בו ניצחה 0-3 את איטליה, בישל קאוט שני שערים, ובמשחק השני, בו ניצחה 1-4 את צרפת, הוא הבקיע בנגיחה את השער הראשון. על אף היכולת הטובה בשלב הבתים הודחה הולנד בשלב רבע הגמר, לאחד הפסד 3-1 בהארכה לנבחרת רוסיה.
קאוט הבקיע שלושה שערים במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2010, וסייע לנבחרתו לנצח בכל המשחקים בקמפיין. במונדיאל עצמו, שבו שיחק בעמדת הקיצוני מאחורי החלוץ רובין ואן פרסי, הבקיע קאוט שער ובישל שלושה נוספים שסייעו לנבחרתו להעפיל עד לגמר, בו הפסידה 1-0 לנבחרת ספרד.
קאוט נמנה עם סגל הנבחרת ההולנדית למונדיאל 2014.
קריירת אימון

בין השנים 2018-2020 שימש כמאמן הקבוצה עד גיל 19 של פיינורד.
ב-2 ביוני 2022 מונה למאמן דן האג מהליגה ההולנדית השנייה.
ב-28 בדצמבר 2023 מונה למאמנה של בירסחוט הבלגית, ובסוף עונתו הראשונה על הקווים עלה עמה לליגת העל הבלגית.
פקיילה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח היהודי ספרדי
 מוצא:  לוב, תוניסיה
 מרכיבים עיקריים:  תרד, בשר, שעועית, קוסקוס
פקיילה היא גרסה של חמין המגיעה מן המטבח התוניסאי, המורכבת מתרד, בשר ושעועית ובדרך כלל מלווה בקוסקוס. במטבח הטריפולטאי מכינים גרסה דומה מאוד של חמין, בה משתמשים בסלק עלים במקום בתרד, המכוּנה "טבחה בסלק".
במהלך ההכנה קוצצים את העלים, מניחים אותם בסיר עם מעט שמן זית ומבשלים אותם לפרק זמן ארוך, עד אשר כל הנוזלים מתאדים מהם. במקביל, צורבים בשר בקר במעט שמן ותבלינים, טוחנים את העלים המוכנים ואז מבשלים הכל יחד למשך מספר שעות.
הערות שוליים

↑  פקיילה, באתר vardit.co.il
↑  תמצית פקיילה, באתר אוכל טוניסאי מבית אמא
↑  Yet another way to eat your spinach: try the Tunisian condiment pkaila – The Seattle Times, www.seattletimes.com
↑  Oz Telem, פקיילה טוניסאית מושלמת, באתר thekitchencoach, ‏2019-04-12
↑  בישול פקיילה טוניסאית וטבחה בסלק, באתר matanot-ktanot.co.il
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פקיילה".
קולפוסקופיה

מערכת הרבייה הנשית
קולפוסקופיה (באנגלית: Colposcopy) הוא הליך אבחון רפואי המראה תצוגה מוגדלת של צוואר הרחם של הרקמות, ושל נרתיק הפות. מקור השם מגיע מיוונית: "קולפוס" משמעו "ריק, רחם, וגינה" ו"סקופוס" משמעו "להסתכל". על פי האקדמיה ללשון העברית: שקיפת צוואר הרחם. בדיקה זו מאפשרת לאבחן נגעים טרום סרטניים ונגעים ממאירים. תהליך זה נעשה באמצעות קולפוסקופ, אשר מספק תצוגה מוגדלת של האזור. הקולפוסקופ מאפשר להבחין ויזואלית בין רקמה תקינה לרקמה לא תקינה, ולקיחת ביופסיה להמשך בדיקה פתולוגית. המטרה העיקרית של קולפוסקופיה היא מניעת סרטן צוואר הרחם על ידי זיהוי נגעים טרום סרטניים בשלבם המוקדם וטיפול בהם. ההליך פותח על ידי הרופא הגרמני הנס הינסלמן, עם עזרה של אדואר וירטוס הנאצי, שביצע ניסויים באסירות יהודיות במחנה אושוויץ. ישנו קולפוסקופ מיוחד אשר מצויד במצלמה ומטרתו לאסוף ראיות לתקיפה מינית או אונס.
הדגמת התהליך
אינדיקציות

קולפוסקופיה לא יעילה עבור מטופלות אשר בבדיקת משטח צוואר הרחם שלהן הראו תוצאות נמוכות של פגיעה רקמתית. הבדיקה תתרום לנשים אשר יש פגיעה רקמתית נראית, אמנם הבדיקה לא תוכל לאבחן הישנות של סרטן אם יש.
הליך

בתחילה, נלקחת ההיסטוריה הרפואית של המטופלת הכוללת בין השאר: מספר ההריונות שעברה, המחזור האחרון, אלרגיות משמעותיות והיסטוריית עישון. במקרים מסוימים, חובה לבצע בדיקת הריון לפני הבדיקה. ההליך מוסבר במלואו למטופלת, שאלות נשאלות ונענות והמטופלת חותמת על הסכם הבדיקה.
מטרת הבדיקה הקולפוסקופית היא לאבחן רקמות לא תקינות בצוואר הרחם. הגדלה נמוכה (2× 6×) עשויה לשמש כדי לקבל רושם כללי על מבנה האזור. הגדלות גדולות יותר (8x כדי 25x) מנוצלות כדי להעריך את מצב הנרתיק ואת צוואר הרחם. חומצה אצטית ותמיסת יוד מוזרקים לפני השטח כדי לשפר את הדמיית האזורים החריגים.
בדיקת הקולפוסקופיה מבוצעת כאשר האישה שכובה על גבה. מציבים מראה בנרתיק לאחר שהפות נבדק ולא מצאו בו ממצאים חשודים.
נלקח 3% חומצה אצטית ומוחדרת לנרתיק על ידי צמר גפן. את "אזור השינוי", הוא אזור קריטי על צוואר הרחם שבו רבים מהנגעים הסרטניים והלא סרטניים מופיעים בדרך כלל לראשונה.
אזורים של צוואר הרחם שהופכים לבנים אחרי הוספת החומצה האצטית או לחלופין אזורים עם צורה שונה מבדרך כלל, נלקחים לביופסייה. אם אין אזורים לבנים כלל ומתקשים לראות רק בעזרת החומצה האצטית, מוסיפים תמיסת יוד כדי להאיר את האזורים טוב יותר.
לאחר בדיקה מקיפה, הרופא אשר מבצע את הבדיקה קובע אילו אזורים היו חריגים ומבצע ביופסיה לאותו אזור באמצעות האמצעים העומדים לרשותו. ישנם מקומות אשר הבדיקה מבוצעת בהרדמה כללית, שלא לצורך. כיום, מומלץ על הרדמה מקומית כדי להקל על תחושת המטופלת.
פיענוח

מודל אחד עבור ניקוד קולפוסקופיה הוא "ציון שוודי", אשר מקצה ציון בין 0 ל-2 ל-5 פרמטרים שונים.
ציון נע בין 0 ל-10. ציון של ≥5 מראה על כמות נגעים גבוהה, ו ≥8 מראה על-90% HGL וציון <5 לא דורש ביופסיה בגלל סיכון נמוך של סרטן.
סיבוכים

סיבוכים או סיכונים משמעותיים כתוצאה מבדיקת קולפוסקופיה לא נפוצים, אבל עשויים לכלול דימום, זיהום באזור הביופסיה או רירית הרחם, והכישלון לזהות את הנגע. חלק מהמטופלות חוות מידה מסוימת של אי נוחות במהלך הגרידה, ורבות חוות אי נוחות או כאב במהלך הביופסיה.
קולפוסקופיה עם ביופסיה אינו גורם בעיות פוריות.
מעקב

מעקב הוא קריטי להצלחת התהליך. נגיף הפפילומה האנושי הוא זיהום נפוץ והסיבה הבסיסית ביותר לדיספלזיה של צוואר הרחם. חולים צריכים לקיים סקס בטוח כדי להפחית את הסיכונים שלהם להידבקות והפצת נגיף הפפילומה האנושי. מחקר אחד מצביע על כך שהמצאות פרוסטגלנדין בזרע עלול להאיץ צמיחת גידולים בצוואר הרחם וכי קונדומים יכולים לסייע במקרה זה.
הערות שוליים

↑  Chase DM, Kalouyan M, DiSaia PJ (May 2009). "Colposcopy to evaluate abnormal cervical cytology in 2008". Am. J. Obstet. Gynecol. 200 (5): 472–80. doi:10.1016/j.ajog.2008.12.025. PMID 19375565.
↑  "The Deadly Origins Of A Life-saving Procedure – Forward.com". Retrieved 2010-01-22.
↑  Michael S. Baggish, Colposcopy of the Cervix, Vagina, and Vulva: A Comprehensive Textbook, Mosby, 2003, ISBN 978-0-323-01859-3. (באנגלית)
↑  Society of Gynecologic Oncology | Choosing Wisely, www.choosingwisely.org
↑  B. Shakuntala Baliga, Principles and Practice of Colposcopy, JP Medical Ltd, 2010-06-15, ISBN 978-93-5025-094-5. (באנגלית)
↑  Cassandra N. Spracklen, Karisa K. Harland, Barbara J. Stegmann, Audrey F. Saftlas, Cervical Surgery for Cervical Intraepithelial Neoplasia and Prolonged Time to Conception of a Live Birth: A Case-Control Study, BJOG : an international journal of obstetrics and gynaecology 120, 2013-7, עמ' 960–965 doi: 10.1111/1471-0528.12209
↑  http://content.nejm.org/cgi/content/abstract/354/25/2645
↑  "Semen 'may fuel cervical cancer'" (באנגלית בריטית). 2006-08-31. נבדק ב-2020-07-16.
↑  http://www.mrc.ac.uk/Newspublications/News/MRC002621 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284734105171  BNE: XX531918  BnF: cb11971090b (data)  LCCN: sh85028718  NDL: 01010146  NKC: ph121731 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קולפוסקופ
נבחרת הרפובליקה של קונגו בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת כדורגל של מדינה באפריקה. אם התכוונתם לנבחרת כדורגל של מדינה בעלת שם דומה, ראו .
נבחרת קונגו בכדורגל, הידועה בכינוייה "השדים האדומים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה של קונגו. נחשבת לנבחרת אפריקאית ממוצעת מבחינה סטטיסטית ללא אף הופעה בגביע העולם בכדורגל, אך עם הופעות בגביע אפריקה לאומות וזכייה בו ב-1972.
הדירוג הנוכחי של נבחרת הרפובליקה של קונגו ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-120 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,159.42 – ירידה של 3 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 42 נמדד לראשונה בספטמבר 2015, והדירוג הנמוך ביותר 144 נמדד לראשונה בספטמבר 2011.
כל גביעי העולם

1930 עד 1970 - לא נרשמה
1974 עד 1978 - לא העפילה
1982 עד 1990 - לא נרשמה
1994 עד 2022 - לא העפילה