stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל
הישגים בולטים של ההתאחדות

השוואת נקודות המס של בוגרי ההשכלה האקדמית והטכנולוגית: ביוזמת ההתאחדות, תוקנה פקודת מס הכנסה, לפיה ניתנת הטבה של נקודת זיכוי אחת למסיים תואר ראשון אקדמי, (ומחצית נקודת זיכוי לבוגרי תואר אקדמי שני), והטבה של חצי נקודת זיכוי למסיימי לימודי מקצוע. מדובר בהישג משמעותי מאוד עבור בוגרי ההשכלה הטכנולוגית, שמספרם עלה בשנים האחרונות ב-30%.
ההתאחדות הייתה בין הגורמים שהובילו לתיקון שנערך בינואר 2017 בצו רישוי עסקים, לפיו עסקים בעלי רמת סיכון אש נמוכה יידרשו רק להגיש תצהיר על עמידתם בדרישות הכבאות, לצורך קבלת רישיון עסק, במקום להמתין לבדיקת מהנדס בטיחות ולערוך בנכס שינויים שעולים הון תועפות בהתאם. עם כניסת הרפורמה לתוקף, מאות אלפי שקלים נחסכים מבעלי עסקים קטנים, כאשר ההתאחדות דואגת ליידע את חבריה על זכותם להשתמש בתצהיר כדי לקבל רישיון עסק ומלווה אותם בחתימה על התצהיר.
שינוי התקנות להגברת האכיפה של דיני העבודה כך שמאותה עת, בעלי עסקים קטנים שיפרו את דיני העבודה, יקבלו התראה על קנס לפני דרישה לתשלום קנס. הדבר בא לאחר מאמצים רבים שהשקיעה ההתאחדות על מנת לצמצם את היקף הקנסות המושתים על ציבור זה. על פי ההצעה שמקדמת ההתאחדות, משרד הכלכלה יגביל את גובה העיצומים הכספיים שהוא מטיל על עסקים - בהתאם להיקף המחזור השנתי שלהם, כדי למנוע מעסקים אלה לקרוס עקב קנסות גבוהים במיוחד.
היסטוריה > שנות המדינה הראשונות

בשנות המדינה הראשונות שררה מדיניות הצנע, אשר פגעה קשה במעמד המאוגד בהתאחדות. למרות דבריו של דוד בן-גוריון "עידוד המלאכה בישראל הוא אחד הצרכים הממלכתיים המרכזיים" וההכרה בכך שהמגזר קלט עולים רבים לשורותיו במהלך העלייה ההמונית, "יותר מכל ענף כלכלי אחר", לדברי שר המסחר והתעשייה דאז, פרץ ברנשטיין, לא הפנתה תקציבים לטובת סיוע לבעלי המלאכה והם לא קיבלו ערבויות להלוואות לצורך פיתוח. גם פירודם הארגוני לא סייע למעמדם ולכוח המיקוח שלהם.
השינוי המרכזי חל בשנת 1954 בה אוחדו המסגרות הארגוניות השונות של בעלי המלאכה ונוסד הבנק למלאכה בשותפות ההתאחדות, הממשלה, בנק הפועלים, ובנק "הלוואה וחסכון". הבנק סייע לבעלי המלאכה והחרושת בעיקר במתן אשראי נוח להקמת מקומות תעסוקה חדשים, לפיתוח מפעלים קיימים, לרכישת ציוד ונדל"ן לבתי מלאכה. הקצבת אשראי בריבית נמוכה למימון עבודות, לתעסוקה, לרכישת חומרי גלם וציוד מכני, להקמת סדנאות ומימון עסקות יצוא.
בנוסף הוקמה על יד ההתאחדות "החברה למלאכה בע"מ" במטרה לרכוש ולשווק במרוכז חומרי גלם, קרקעות, ציוד וכדומה למען בעלי המלאכה הזעירה, ונוצרו קרנות לסיוע בשיתוף הבנק, הממשלה ומשקיעים.
היסטוריה > בשנים 1955 - 1977

מהפך של ממש במעמדם ובתדמיתם של בעלי המלאכה חל ב-1955 עם כניסת פנחס ספיר לתפקידו כשר המסחר והתעשייה. בזכות פעילות הבנק ותמיכת הממשלה הוחלף עד מהרה ציוד ישן בחדש, נבנו בתי מלאכה חדשים ועצמאים זכו לקבל אשראי נוח. בתקופה זו הגיעה המלאכה והחרושת הזעירה ל-25% מכלל הייצור התעשייתי בענפי הייצור (בלי שנלקחו בחשבון אלפי בעלי מלאכה העוסקים בענפי הבניה והשירותים). בשנת 1965 הגיע ערך המלאכה והחרושת הזעירה לכ- 1.725 מיליארד לירות מתוך כ-6.9 מיליארד לירות של הייצור התעשייתי. התקיימו 40,000 מפעלי תעשייה זעירה ובניין ובהם הועסקו כ-70,000 עובדים המהווים יחדיו כ-110,000 מפרנסים.
בשנים הבאות ייצגה ההתאחדות את בעלי המלאכה בהסכמים הקיבוציים שנחתמו עם ההסתדרות. ההתאחדות ייצגה את בעלי המלאכה במשא ומתן עם הממשלה לתשלום מלווה החובה "מרצון" ששולם לאחר מלחמת ששת הימים. בשנת 1968 נערכה מגבית שהעלתה סך 500 אלף לירות לקרן סיוע לבעלי מלאכה. כמו כן נקבע שעל כל בעל מפעל להעביר לקרן 200 לירות ו-100 לירות נוספות בעד כל מועסק במפעלו, המדינה העמידה לרשות הקרן שתי לירות על כל לירה של בעלי המלאכה. הקרן פעלה למתן ערבויות למפעלים שלא הצליחו להציג ביטחונות מספיקים לאשראי לצורך פיתוח והעניק הלוואות נוחות למפעלים יצרניים.
ההתאחדות סייעה להקמת אזורי תעשייה בנס ציונה, בת ים, חיפה וחולון (רחובו הראשי של אזור התעשייה שם נקרא "המלאכה" לכבוד ההתאחדות), על ידי פנייה לשר האוצר להקצאת קרקעות ותקציבים לכך. בהשתתפות הבנק למלאכה רכשו חברים רבים אולמות במבני תעשייה שהוקמו.
בשנים אלה נערכו תערוכות שונות בהן הציגו בעלי המלאכה והופעל "מרכז האספקה למלאכה ותעשייה זעירה" יחד עם המשביר המרכזי על מנת לאפשר לתעשיינים זעירים רכישת חומרי גלם וציוד איכותי בתנאים נוחים.
בשנת 1975 נבחר יו"ר ההתאחדות, יעקב פרנק לכהן כחבר הכנסת מטעם המערך וייצג ציבור זה מעל דוכן הכנסת ובחקיקה ששיאה ב-1977 ב"חוק רישוי בעלי מלאכה התשל"ז-1977".
היסטוריה > בשנים 1977 - 2008

החוק משנת 1977 עיגן את מעמדה של ההתאחדות בחוק, הסדיר היבטי רישוי לבעלי מלאכה מסוימים וקבע תקנים בתחום. בהתאם לחוק הסכמים קיבוציים, על מעסיקים בתחומי פעילותה של ההתאחדות לשלם לה דמי טיפול ארגוני מקצועי.
בשנת 1979 החליטה הממשלה למכור את מניותיה בבנק למלאכה לבנק הבינלאומי הראשון, דבר שחייב גם את ההתאחדות למכור לבנק הבינלאומי את מניותיה ובכך למעשה התחסלה זרוע חשובה זו של ההתאחדות.
הישגי ההתאחדות בשנים אלה מונים מאבק מוצלח להקלה בנטל המס על בני זוג העובדים יחדו באותו עסק, הסדר תקדימי לתשלום פיצויים לבעלי המלאכה שנפגעו במהלך מלחמת לבנון השנייה (אוגוסט 2006) וחתימה (בתוקף חברותה בלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים) בשנת 2007 על הסכם פנסיה לכלל העובדים במדינה שנכנס לתוקף ב-2008.
ההתאחדות מרבה למחות על "ההתעלמות של הממשלה מהעסקים הקטנים".
הערות שוליים

↑   ז'נאן בסול, הצעת חוק: השוואת נקודות הטבות המס של בוגרי ההשכלה האקדמית והטכנולוגית, באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2016
↑  התאחדות המלאכה והתעשייה: לעבוד ביום הבחירות, ערוץ 2 כלכלה, פברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309301605171
פרץ שובל

| --- | --- |

פרופ' פרץ שובל, 2009
 לידה:  22 ביולי 1945 (בן 79) טשקנט, אוזבקיסטן, ברית המועצות ברית המועצות
 ענף מדעי:  הנדסת מערכות מידע
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב אוניברסיטת פיטסבורג
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב המכללה האקדמית נתניה
 פרסים והוקרה:  "Distinguished Scientist" מטעם ה-ACM ‏(2009) אות הוקרה מטעם המועצה הציבורית של הלשכה לטכנולוגיות מידע (2011)
פרופ' פרץ שובל (נולד ב-22 ביולי 1945, בטשקנט, אוזבקיסטן - בעבר חלק מברית-המועצות) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להנדסת מערכות תוכנה ומידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובבית הספר למערכות מידע במכללה האקדמית נתניה. בין היתר, הקים את המחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון ועמד בראשה שנים רבות.
ביוגרפיה

פרופ' פרץ שובל נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן (ברית המועצות לשעבר), לאחר שמשפחתו ברחה לשם מפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. בתום המלחמה חזרה המשפחה עם ניצולים רבים לאירופה, ושהתה מספר שנים במחנות עקורים, רוב הזמן בגרמניה. ב-25 במאי 1949 עלו לישראל. בילדותו ובנערותו גדל ולמד בגבעת אולגה ובחדרה. התגייס לצה"ל באוגוסט 1963 והיה קצין בחיל הנדסה קרבית. לאחר שירות חובה המשיך בשירות קבע. במקביל למד באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל תואר .B.A בכלכלה בשנת 1970 ותואר .M.Sc במערכות מידע בשנת 1975.
במהלך שרותו בצבא היה, בין היתר, ראש מדור תו"ל (תורת לחימה) במפקדת חיל הנדסה, מפקד קורס קציני חבלה, עבר קורס מ"פים בשריון והיה מדריך בקורס מ"פים חי"ר. לאחר שסיים תואר ראשון עבר לשרת במטכ"ל (המטה הכללי של צה"ל) ומילא תפקידים מקצועיים; בין היתר ראש מדור מחשוב באגף התקציבים, ולאחר מכן היה מראשוני המרכז לניתוח מערכות באגף התכנון, והיה ראש ענף ניתוח מערכות בדרגת סגן-אלוף.
באוגוסט 1978 השתחרר מצה"ל ועבר עם משפחתו לארצות הברית כדי ללמוד לדוקטורט במערכות מידע באוניברסיטת פיטסבורג שבפנסילבניה, שם קיבל תואר .Ph.D ב-1981.
עם חזרתו עם משפחתו לישראל, שובל עבד בחברות מחשבים ותוכנה ובמקביל לימד כמרצה מן-החוץ באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. כעבור מספר שנים עבר לאקדמיה במשרה מלאה והצטרף ב-1984 למחלקה להנדסת תעשייה וניהול של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, והקים בה את ההתמחות במערכות מידע. בשנת 2000 הקים באוניברסיטה את המחלקה להנדסת מערכות מידע ועמד בראשה שנים רבות. במקביל לעבודתו באוניברסיטת בן-גוריון, שובל לימד גם כמורה מן-החוץ במספר אוניברסיטאות ומכללות. כמו כן ייעץ וסייע למספר מכללות להקים תוכניות לימודים במערכות מידע. במשך השנים שובל התקדם בסולם הדרגות האקדמיות; בשנת 1991 הועלה לדרגת פרופסור-חבר ובשנת 1996 הועלה לדרגת פרופסור מן-המניין.
בשנת 2013 שובל פרש לגמלאות מאוניברסיטת בן-גוריון ועבר למכללה האקדמית נתניה, שם הקים ועמד בראש בית הספר למערכות מידע.
במשך שנים היה שובל חבר ועמד בראש ועדות מקצועיות של המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), בין היתר עמד בראש הוועדה שקבעה תקנים לתוכניות הלימודים במערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל והיה חבר בוועדה הבינלאומית שבחנה את איכות תוכניות הלימודים בהנדסת תוכנה ובהנדסת מערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל. כמו כן עסק בייעוץ לארגונים.
תחומי מחקר

נושא עבודת הדוקטורט של שובל היה: "An Expert/Consultation System for a Retrieval Database with a Semantic Network of Concepts".
נושאי המחקר של שובל כוללים: מודלים של נתונים ובסיסי נתונים, מתודולוגיות של פיתוח מערכות מידע, ניתוח מערכות, אחזור וסינון מידע ובחירת מערכות מחשוב.
ספרים ומאמרים

פרופ' שובל פרסם מעל 150 מאמרים בכתבי עת, קובצי ספרים וכנסים בינלאומיים; מאמריו צוטטו אלפי פעמים.
שובל כתב מספר ספרי לימוד, ובהם:
תכנון, ניתוח ועיצוב מערכות מידע (3 כרכים), הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2015 (מהדורה שנייה)
ניתוח ועיצוב מערכות מידע – שילוב תהליכים ועצמים, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2004
Functional and Object-Oriented Analysis and Design – An Integrated Methodology, Idea Publishing IGI, 2007
על שמו של שובל רשומים מספר פטנטים בתחומי מחקריו.
פרסים והוקרה

בשנת 2009 שובל קיבל את התואר "Distinguished Scientist" מטעם הארגון הבינלאומי למחשוב הגדול ביותר בעולם ACM. זהו תואר תחרותי מתקדם שמוענק לאות הכרה בחברים מקצועיים שהגיעו להישגים ותרמו באופן משמעותי כחוקרים בתחום המחשוב.
בשנת 2011 קיבל אות הוקרה מטעם המועצה הציבורית של הלשכה לטכנולוגיות מידע בישראל על תרומתו לביסוס וקידום תחום מערכות המידע בארץ.
בשנת 2013 ערכה המחלקה להנדסת מערכות מידע של אוניברסיטת בן-גוריון כנס לרגל פרישתו לגמלאות.
הערות שוליים

↑  פרופ' פרץ שובל במחלקה להנדסת מערכות תוכנה ומידע באונ' בן-גוריון
↑  תואר ראשון במערכות מידע באקדמית נתניה
↑  תכנון ניתוח ועיצוב מערכות מידע: תכנון מערכות מידע; כרך א', הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  תכנון ניתוח ועיצוב מערכות מידע: ניתוח ועיצוב של מערכות מידע בגישה הפונקציונלית; כרך ב', הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  תכנון ניתוח ועיצוב מערכות מידע: ניתוח ועיצוב של מערכות מידע בגישה המונחית עצמים ו-UML; כרך ג', הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  ניתוח ועיצוב מערכות מידע – שילוב תהליכים ועצמים, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
↑  Functional and Object Oriented Analysis and Design - An Integrated Methodology
↑  Peretz Shoval - ACM Distinguished Member
↑  "הנדסת מערכות מידע - עבר, הווה ועתיד": כנס לכבודו של פרץ שובל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503140805171  PLWABN: 9810622729205606  dblp: s/PeretzShoval  LCCN: n87878799  NTA: 11901615X  ORCID: 0000-0002-0183-2832  VIAF: 93259981   WorldCat (עם VIAF): 93259981
מאיר שרמן

אין תמונה חופשית
מאיר שרמן (3 ביוני 1912 – 28 במרץ 1970) היה מראשי הרכש הישראלי בארצות הברית, דיפלומט ומנהל עסקי.
ביוגרפיה

מאיר שרמן נולד בתל אביב לד"ר משה שרמן מחלוצי הרפואה בישראל ואשתו רבקה שרמן.
בתקופת לימודיו בגימנסיה הרצליה שירת ביחדת הקשרים של "ההגנה" בתל אביב בפיקודו של אליהו סחרוב.
לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לניו יורק שם סיים בהצטיינות תואר ראשון בבנקאות ומימון באוניברסיטת ניו יורק. לאחר תקופת עבודה קצרה בארץ הוא שב לניו יורק וב- 1936 השלים את לימודיו לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק.
במרץ 1948, בעודו עובד כמנהל בכיר בחברת מסחר בינלאומית בניו יורק, גויס על ידי טדי קולק לעבוד בשירות "ההגנה" בארצות-הברית. הוא עמד בראש "חומרים לארץ-ישראל", החברה שתחתה רוכז הרכש החוקי של משלחת "ההגנה" בארצות-הברית, ופיקח על ההיבטים הכלכליים של כלל גופי הרכש.
עם קום המדינה הפך מאיר לראש מדור הרכש של משרד הביטחון בארצות הברית. ב-1949 מונה לראש מחלקת האספקה של ישראל בארצות הברית. ב-1954 הוא התמנה ליועץ הכלכלי ומנהל השירותים הכלכליים של ישראל בארצות-הברית וב-1955 הצטרף לסגל הדיפלומטי ושימש כציר הכלכלי בשגרירות ישראל בוושינגטון.
בתחילת שנות החמישים הגה מאיר את הרעיון של שימוש בקהילות היהודיות בארצות-הברית לצורך השגת אשראי נוח לישראל, שהפך למפעל הבונדס.
בעקבות החרם הערבי ורצונה של חברת "של" להפסיק את פעולתה בארץ נרכשו נכסיה ב-1958 על ידי הממשלה וסר אייזק וולפסון ושימשו את הבסיס להקמתה של חברת "פז". בעקבות זאת חזר מאיר לישראל ונתמנה למנהל הכללי של החברה. במקביל לעבודתו בפז כיהן שרמן במספר רב של דירקטריונים ביניהם בנק לאומי, מפעלי ים המלח והחברה לישראל, עמד בראש מספר ועדות ציבוריות והיה מהיועצים הקרובים ביותר ללוי אשכול ופנחס ספיר.
נפטר בתל אביב במרץ 1970 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
משפחה

אחותו הייתה המחנכת והמוזיקאית הדסה שרמן-פריאל.
הנצחה

על שמו נקרא גן מאיר שרמן בירושלים, קרן מלגות על-שמו ומרכז הדרכה, בית שרמן, במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא.
הערות שוליים

↑  סחרוב, א. מעש בצל – פרקי זכרונות. משרד הביטחון תל אביב 2000. עמוד 85
↑  "בתל אביב", דואר היום. 11.7.1934 עמוד 4
↑  Tel Aviv at NYU Graduation”, The Palestine Post. 21.6.1936 p. 2
↑  רוזן, ד. בעקבות האוצר האמריקאי – פעילות ה"הגנה" בארצות-הברית 1949-1945. משרד הביטחון 2008 עמוד 357
↑  קולק, ט. ירושלים אחת. מעריב תל אביב 1979. עמוד 113
↑  "מאיר שרמן" דבר. 30.30.1970
↑  סחרוב, א. מעש בצל – פרקי זכרונות. משרד הביטחון תל אביב 2000. עמוד 88
↑  מאיר שרמן באתר GRAVEZ
יצחק פלפל

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1968 (בן 56) ירושלים, ישראל ישראל 
 עיסוק:  גנטיקאי, חוקר אבולוציה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב    מכון ויצמן למדע
 מנחה לדוקטורט:  דורון לנצט, אפרים קציר
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 פרסים והוקרה:  פרס מיכאל ברונו (2012)  פרס לנדאו למדעים ומחקר (2023)
 longitude.weizmann.ac.il
 תרומות עיקריות
 חקר האבולוציה של הגנום, בקרה גנטית וביולוגיה מערכתית; יצירת כלים מעבדתיים וחישוביים בביואינפורמטיקה
 
יצחק (צחי) פלפל (נולד ב-12 בספטמבר 1968) הוא גנטיקאי וחוקר אבולוציה ישראלי המכהן כפרופסור מן המניין במחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן למדע, כסגן יו"ר המועצה המדעית וכמנהל מרכז ברגינסקי לממשק בין מדע ורוח. מומחה לאבולוציה של הגנום, חתן פרס לנדאו למדעים ומחקר לשנת 2023.
ביוגרפיה

יצחק פלפל נולד בירושלים וגדל בירושלים ובעומר, בנם הבכור של האפידמיולוגית פרופ' דינה פלפל (לבית עזראן) והשופט יהושע אהרן פלפל, והוא נקרא על שם סבו מצד אביו. סבו מצד אמו היה הרב נסים דוד עזראן ודודו היה הרב מרדכי אליהו.
למד בתיכון מקיף ג' בבאר שבע וכנער התנדב במגן דוד אדום. את שירותו בצה"ל עשה באגף המודיעין. לאחר שחרורו ב-1990 החל את לימודי התואר הראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב, והשלימם ב-1993.
לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי בגנטיקה מולקולרית (במסלול ישיר) במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' דורון לנצט ופרופ' אפרים קציר (לאחר סיום כהונתו כנשיא המדינה). עבודת הדוקטורט של פלפל, שנשאה את הכותרת "גנומיקה מבנית ואבולוציונית של אוספי זיהוי מולקולרי", הוגשה ב-1999.
בשנים 2000–2002 היה עמית בתר-דוקטורט במסגרת מלגת פולברייט, בהנחיית פרופ' ג'ורג' צ'רץ' (אנ') מהמחלקה לגנטיקה באוניברסיטת הרווארד.
ב-2003 חזר לישראל והצטרף כחוקר בכיר לסגל המחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן. ב-2008 מונה לפרופסור חבר וב-2015 לפרופסור מן המניין. ב-2018 החל את תפקידו כמנהל מרכז עזריאלי לביולוגיה מערכתית ובשנה שלאחר מכן, מונה לראש המחלקה לגנטיקה מולקולרית ולמנהל מרכז ברגינסקי לממשק בין מדע ורוח. פלפל כיהן בתפקיד ראש המחלקה עד 2024, אז מונה לסגן יו"ר המועצה המדעית של המכון. מאז 2010 הוא מחזיק הקתדרה הפרופסוריאלית ע"ש בן מאי. לאורך השנים כיהן גם במספר ועדות במכון וכראש תוכנית הלימודים בביואינפורמטיקה במדרשת פיינברג.
ב-2008 שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד. הוא כיהן כיועצן של מספר חברות מסחריות בתחומי מחקרו, ובהן חברת פייזר.
מחקר

קבוצתו של פלפל משתמשת במגוון אמצעים כדי לחקור את המנגנונים והתהליכים הדינמיים באבולוציה של גנים וגנומים. הקבוצה מפתחת מיקרואורגניזמים במעבדה כדי לחקור כיצד אורגניזמים משנים את הגנום שלהם בהתאם לשינויים בסביבה או במערכות התאים שלהם, וכן משתמשת בספריות DNA סינתטיות לפענוח הכלכלה של התבטאות גנים, חוקרת את הכוחות האבולוציוניים המעצבים שיתוף פעולה בין תאים מיקרוביאליים. בנוסף, פלפל וקבוצתו מפתחים כלים גנטיים לחקר תהליכים כמו בחירת זיווג ואון-כלאיים (hybrid vigor) אצל שמרים.
הקבוצה חוקרת את האבולוציה של היכולת לבצע אבולוציה, תוך בחינת מנגנונים כגון העברת גנים אופקית בחיידקים ושעתוק במהופך בשמרים. קבוצתו של פלפל עוסקת בתיאוריה של אבולוציה בעזרת מודלים מתמטיים וסימולציות מחשב המנסות להשיב על שאלות כגון דינמיות של קצב מוטציות והשפעת מוטציות פנוטיפיות על מסלול האבולוציה.
פלפל וקבוצתו גילו מנגנון המאפשר תרגום יעיל, בייחוד בחלבונים המיוצרים בכמות גבוהה, ואת הקשר בין תרגום לקיפול חלבונים. הם גם חוקרים את הכלכלה של תרגום והקואדפטציה בין מאגרי tRNA ו-mRNA בתאים. בנוסף, הם חוקרים את הדיוק בתרגום והשפעתו על מחלות כמו סרטן ועל תהליכי הזדקנות.
בגנומיקה של ביטוי גנים, הם חוקרים את התפקוד של רשתות רגולטוריות של ביטוי גנים, בדגש על רכיבי ההפרשה של חלבונים בתאים. הם גילו לראשונה עריכת mRNA בחיידקים, ומצאו שקיימת עריכה מכוונת ברעלנים, המשפיעה על התרבות חיידקית ועמידות לתרופות. הקבוצה עוסקת בתופעת התניה מיקרוביאלית, בה חיידקים צופים שינויים סביבתיים ומכינים את עצמם מבעוד מועד, וחוקרת את הרשתות הרגולטוריות של מיקרו-RNA בתאים אנושיים ואצל בעלי חיים. הם גילוו תפקיד חדש לאזור הלא מתורגם 3' UTR בסרטן, שמאפשר לדכא גנים מדכאי גידולים. הם חוקרים את הביולוגיה של יתירות גנטית, ואת ההשפעה של רעש בביטוי גנים על התנהגות תאים.
פרסים

מלגת הצטיינות, מטעם מדרשת פיינברג (1997, 1999)
פרס ראשון בתחרות לאומית ללימודי דוקטורט רב-תחומיים, מטעם הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים (1998)
מלגת פולברייט למחקר בתר-דוקטורט, מטעם קרן החינוך ארצות הברית-ישראל (2000)
מלגה הצטיינות לחוקרים צעירים, מטעם קרן הורוביץ (2003)
פרס חוקר צעיר, מטעם EMBO, הארגון האירופאי לביולוגיה מולקולרית (2005)
פרס מחקר ע"ש ג'יימס היינמן מטעם קרן מינרווה (2006)
פרס לוינסון בביולוגיה, מטעם המועצה המדעית במכון ויצמן למדע (2007)
פרס הסטרין, מטעם החברה הישראלית לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית (2010)
חבר EMBO, הארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (2011)
פרס מיכאל ברונו (2012)
פרס IBM לחבר סגל (2013)
מענקי המועצה האירופית למחקר (2008, 2014, 2018, 2022)
פרס קימל למחקר חדשני (2020)
פרס לנדאו למדעים ומחקר בתחום ההנדסה הגנטית, מטעם מפעל הפיס (2023)
חיים אישיים

פלפל נשוי לאיילת (לבית פיר), מנהלת באגף לחינוך מיוחד בעיריית תל אביב, והם הורים לשלושה ומתגוררים ברחובות. בנו הבכור, ירדן, הוא ספורטאי שהשתתף בתוכנית נינג'ה ישראל.
פלפל עוסק בתיאטרון אימפרוביזציה ובכתיבת שירה.
חמיו, יצחק (ג'ף) פיר, הוא אחד מארבעת הטייסים שתרגמו את הספר "ההוביט" בעת שהותם בשבי המצרי.
הערות שוליים

↑  פרופ' יצחק פלפל, באתר מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
↑  דינה פלפל, הבית שלי, באתר FlipBuilder, ‏2024
↑  אמנון רבי, אב ובנו (12) נהרגו בתאונה בנגב, באתר חדשות, ‏26 בספטמבר 1984
1 2 3  פרופ' יצחק פלפל, באתר מובילים באקדמיה
↑  Pilpel, Yitzhak, Structure and evolution of molecular recognition repertoires, ספריות מכון ויצמן, ‏1999
1 2 3  Yitzhak Pilpel CV, מכון ויצמן למדע
1 2 3 4  אתר הקבוצה של יצחק פלפל, באתר מכון ויצמן למדע
↑  בעלי תפקידים – חינוך מיוחד, באתר עיריית תל אביב יפו
↑  ירדן פלפל, באתר mako
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012466752205171  dblp: 78/6675  ORCID: 0000-0003-3200-9344  SUDOC: 26008722X  VIAF: 46165326548616290004   WorldCat (עם VIAF): 46165326548616290004
סקר הכפרים (1945)

מפת מחוזות המנדט הבריטי בארץ ישראל, 1945
סקר הכפרים 1945 (באנגלית: Village statistics 1945) הוא סקר שהוכן בעבודה משותפת של מחלקת הסטטיסטיקות (Government Office of Statistics) ומחלקת הקרקעות של ממשלת המנדט הבריטי, עבור ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שפעלה בתחילת שנת 1946. הנתונים חושבו ליום 1 באפריל 1945 ופורסמו לאחר מכן ושימשו גם את ועדת אונסקו"פ שפעלה בשנת 1947.
הסקר כולל נתונים על בעלות הקרקעות ושימושיו, נתוני אוכלוסייה ונתונים על תשלומי מיסים. נתוני הקרקעות התבססו על עבודה שנעשתה עבור ועדת פיל ועודכנה על ידי מחלקת הקרקעות של ממשלת המנדט. נתוני האוכלוסייה התבססו על נתוני מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל, תוך עדכון על פי מפקדים חלקיים שונים שנעשו בעיקר במגזר היהודי, נתוני הגירה ונתוני ריבוי טבעי. הנתונים לכל ארץ ישראל נחשבים אמינים יותר מאשר נתוני הנפות והיישובים. עורכי הסקר הבהירו שלא ניתן לראות בו יותר מהערכה גסה של האוכלוסייה בפועל.
הרקע להכנת הסקר

השלטונות העות'מאניים בארץ ישראל ערכו מספר מפקדי אוכלוסין. ממשלת המנדט ערכה מפקדי אוכלוסין ב-23 באוקטובר 1922, וב-18 בנובמבר 1931, ונתוניהם התפרסמו ב-1923 וב-1932 בהתאמה. נתוניהם של מפקדים אלו נחשבו מדויקים יחסית.
בסוף 1936 הכינה מחלקת הקרקעות של ממשלת המנדט, סקר קרקעות עבור ועדת פיל. הסקר סומן אז כסודי ביותר, אולם בשנת 1943 הוחלט לעדכנו כדי לשקף את המצב ב-1 באפריל 1943 והוא פורסם באותה שנה.
מפקד העשור השלישי לשלטון המנדט לא יצא לפועל במועדו משום שמלחמת העולם השנייה הייתה בעיצומה. לקראת תום המלחמה, בראשית 1945, בקשה ממשלת המנדט לקיים את המפקד הנפקד, אולם נתקלה בקשיים טכניים - העדר נייר וכח אדם מקצועי והמפקד שב ונדחה, ולמרות ההכנות לא יצא לפועל בסופו של דבר.
לקראת תחילת עבודת ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל נגשה ממשלת המנדט להכין קובצי נתונים לבחינת הוועדה. פרסום אחד שהוכן נקרא "סקר פלשתינה (1946)" ופרסום שני הוא סקר הכפרים אשר עודכן לתאריך 1 באפריל 1945 והוספו לו נתונים דמוגרפיים.
בסיס הנתונים > נתוני קרקעות

נתוני הקרקעות בסקר הכפרים של שנת 1945 היו מפורטים יותר מסקר הכפרים שנערך בשנת 1943, ונכללו בו לגבי הקרקעות לא רק קטגוריות של בעלות יהודית ולא יהודית אלא גם ציון קרקעות ציבוריות ואחרות.
בסיס הנתונים > נתונים דמוגרפיים

בסיס הנתונים הדמוגרפיים של עורכי סקר 1945 היה נתוני מפקד 1931, שלו הוסיפו את שיעור הגידול הטבעי ממועד המפקד ועד סוף 1944.
לנתונים אלה נוספו נתוני ההגירה נטו (כניסות מתועדות בניכוי יציאות מתועדות). עורכי הסקר טענו שנתוני הגידול הטבעי שהיו בידם הם ככל הנראה יחסית מדויקים, אולם כתבו שנתוני ההגירה אינם כה מדויקים, שכן הייתה הגירה בלתי חוקית לא מבוטלת ורישום שלה התקיים רק לגבי העפלה וזאת רק החל משנת 1939.
הבריטים גם לא פרסמו נתונים עדכניים לגבי האוכלוסייה הנוודית, כגון החורנים, אלא רק לגבי האוכלוסייה המיושבת. נתוני אוכלוסיית הנוודים ממפקד 1931 הוכנסו אל הסקר, מבלי לקחת בחשבון את שיעור הגידול הטבעי, התמותה, הגירה פנימית או הגירה חיצונית.
אומדן האוכלוסייה נערך בשלושה שלבים:
חישוב כלל האוכלוסייה בחלוקה לפי דתות בהתבסס על נתוני מפקד 1931, הגירה וריבוי טבעי.
סך הכל שחושב בשלב הראשון חולק לנפות בהתבסס על נתוני המפקד של 1931, תוך הפרדה בין אוכלוסייה עירונית וחקלאית. כן הוערכו נתוני ההגירה הפנימית בהתאם לשיעורי ילודה ותמותה במחוזות השונים, שהוערכו מתוך מספרי הלידות והמוות בנפות שנרשמו בשנים 1938-1944. נתונים אלו תוקנו כדי להתאים לנתוני פריון, לנתונים של האחראי על הקצאת מזון בזמן המלחמה ועבור האוכלוסייה היהודית לנתוני הסוכנות היהודית.
הקצאת האוכלוסייה החקלאית שחושבה בשלב השני לכל נפה (לפי דת) לכל יישוב בנפה. בתחילה נעשתה הערכה עצמאית לכל יישוב על פי נתוני מפקד 1931, נתוני סטטיסטיקות הכפרים ב-1942, נתוני האחראי על חלוקת המזון בסוף 1942 וסוף 1944 ונתוני הסוכנות היהודית. בהמשך תוקנו הנתונים של היישובים בכל נפה כדי שיתאימו לסך הכל של האוכלוסייה בנפה כפי שחושב בשלב השני.
עורכי הסקר ציינו בהקדמה שהנתונים לכל ארץ ישראל נחשבים כאמינים יותר מאשר אלו של הנפות, ונתוני הנפות אמינים יותר מאשר הנתונים המתייחסים ליישובים. הערכות אומדני האוכלוסייה הן לא יותר מהערכות גסות, ובהחלט יכולים להיות שונים מהמצב בפועל.
מבנה נתוני הסקר

הנתונים בסקר נחלקים לשלוש מחלקות:
אוכלוסיית ארץ ישראל
שימושי קרקע על פי דונם טורקי ששיטחו 919.3 מטר מרובע
מס לתשלום
הארץ חולקה ל 16 נפות, ובכל נפה רשימת יישובים לפי סדר האלפבית האנגלי.
לכל יישוב הוצגו נתוני אוכלוסייה בחתך דת בחלוקה הבאה: מוסלמים, יהודים, נוצרים ואחרים, שהוגדרו כמי שאינם יהודים ואינם ערבים. החלוקה לדתות נעשתה בשל האוטונומיה שניתנה לכל קהילה בטיפול בנושא המעמד האישי. נתוני האוכלוסייה ניתנו במרווחים של 10.
האוכלוסייה חולקה לעירונית, כפרית ונוודית. האוכלוסייה שהוגדרה כעירונית נעשתה על פי המפתח הבא:
אוכלוסיית הערים ירושלים, תל אביב, חיפה ויפו.
ערים שנפות נקראו על שמן, כגון: צפת, באר שבע.
מועצות מקומיות ערביות ויהודיות כגון: שפרעם, חדרה.
לכל יישוב נרשמו נתוני שימושי הקרקע על פי החלוקה הבאה: אזור עירוני, מטע הדרים, מטע בננות, אזור בנוי, מטעים, דגנים מסוג I ו-II, אזור שלא ניתן לעיבוד ובריכות דגים. כל שימוש חולק לחתכים הבאים: ערבים, יהודים, אחרים, קרקעות ציבוריות בבעלות הממשלה ועיריות, וקרקעות שבהן תשתיות או משאבי טבע: כבישים, מסילות, רכבת, נהרות ואגמים.
נתוני המס לתשלום אף הם הוצגו בחתך דת - ערבים, יהודים, אחרים וציבורי. כן חושב המס לתשלום לכל יישוב, סך המס לנפה וסך המס לכל האוכלוסייה בחתך דת וציבורי.
ביקורת על הסקר

בקרב הציבור היהודי הועלו טענות כנגד אמינות נתוני הסקר. בדבר התפרסם מאמר שתקף את נתוני הסקר על סמך הריבוי הטבעי שיוחס לערבים בין 1922–1944, 2.53% לשנה. לטענת כותב המאמר, נתונים אלו גבוהים בהרבה מהגידול הטבעי בכל מקום אחר בעולם. לטענת כותב המאמר, הערבים נהגו להגזים בנתוני הלידות ולא לדווח על כל מקרי המוות ועל כן שלטונות צרפת ויתרו על ניסיונות לייצר נתונים דמוגרפיים עבור המוסלמים. לטענתו, טעתה מחלקת הסטטיסטיקה של ממשלת המנדט בקביעה שההגירה ערבית הבלתי חוקית הייתה מועטה ובעקבות זאת ניפחה את נתוני הריבוי הטבעי.
אליעזר קפלן בעדותו בפני ועדת החקירה טען שנתונים רבים אינם מדויקים.
בן-גוריון הגיש ל"ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל" מסמך של ישראל טריווש תחת הכותרת "אין רוב ערבי בארץ". המסמך שופך אור על שגיאות שורשיות במפקדי האוכלוסין הבריטים מ-1922 ו-1931 – שנועדו להרתיע את הציונות המדינית. לדוגמה, טופסי המפקד מולאו על ידי ראשי חמולות הרואים בניפוח נתונים דמוגרפים מכשיר לשדרוג מעמדם הפוליטי, הכלכלי והחברתי; טופסי ההתפקדות הערבית עברו בדיקה חפוזה, ומספרי המתפקדים הבדווים נופח בשיטתיות. הדיווח על פטירות במגזר הערבי היה מצומצם ביותר ורבים מהמהגרים הערבים מהכפר אל העיר נספרו פעמיים, כולל תושבי חו"ל ערבים שנכללו במפקד האוכלוסין.