stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף הכהן גאון (השלישי)
קורות חייו

בימיו פרצה מחלוקת על ירושת הגאונות בארץ ישראל בין רבי דניאל בן עזריה שהיה ממשפחת ראש גלותא בבבל ובין רבי יוסף ואחיו רבי אליהו, בניו של הגאון הקודם וצאצאים למשפחת גאונים ארץ-ישראליים. במגילת אביתר, מספר אחיינו רב אביתר גאון על המחלוקת ועל הרדיפות שרדף רבי דניאל את רבי יוסף ואחיו:
בימי יוסף הכהן ואליהו הכהן שני גאונים עלה עליהם דניאל בן עזריה מבבל ויתחזק בכת צלע ואחרים עמהם ויד הרשות 
וירע להם רעה גדולה ויצב עליהם מצור ובכל מקרא קדש ושבת וחדש יביא אליהם גוליירים מלפני הרשות לאחוז בית מדרשות מבלי יוצא ובא וכמה פעמים הריצם אל הבור בריציון גדול אשר אינם יכולין לעמוד בו וימת יוסף הכהן הצדיק בחנוכה בשנת אשסה פתאום ובעת מותו נשא עיניו אל השמים וכפיו ואמר ירא יי וישפט ואחרי שש שנים לאספתו לגן עדן נפל דניאל בן עזריה בחלאים רעים אחד שבהם שהיה 
נכפה בכל שנה ששה חדשים והיה או[מר] בכל יום ברבים 'צדיק הוא יי כי פיהו מריתי אני אסרתי את רבי יוסף הכהן בידי בני [_] ועתה הנה תבע הק עלבונו והנני נאסר בכל יסורי שמים" וימת בחדש אלול שנת אשעג
לקריאה נוספת

אוצר הגדולים, כרך ד, ערך 408
הערות שוליים

↑  אוצר הגדולים כרך ב דף קנח ע"פ ספר סעדייאנא
↑  אוצר הגדולים ח"ד עמ' 173
ישראל שפלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1923 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בפברואר 2014 (בגיל 90) 
 השקפה דתית:  יהדות 
 מקום לימודים:  בית המדרש לרבנים באמריקה, ישיבה יוניברסיטי, ברוקלין קולג', אוניברסיטת פנסילבניה, בית הספר החדש למחקר חברתי 
 מנחה לדוקטורט:  נלסון גודמן
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 עיסוק:  פילוסוף 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1958) מלגת גוגנהיים (1972) 
 צאצאים:  סמואל שפלר
 
ישראל שפלר (באנגלית: Israel Scheffler; ‏25 בנובמבר 1923 – 16 בפברואר 2014) היה פילוסוף של המדע והחינוך, יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

שפלר השלים תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה ממכללת ברוקלין, השתתף בתוכנית ללימודי רבנות בסמינר היהודי התאולוגי בניו-יורק וכתב דוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה בהנחיית נלסון גודמן. נושא הדוקטורט שלו היה על הציטוט. לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת הרווארד וניהל את המרכז לחקר הפילוסופיה של החינוך עד לפרישתו ב-1992.
נושאי העניין שלו הם בפילוסופיה של השפה, פילוסופיה של המדע ופילוסופיה של החינוך. היה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וחבר מייסד של האקדמיה הלאומית (האמריקאית) לחינוך וכיהן כנשיא האגודה לפילוסופיה של המדעים.
חיבר ספרים רבים בנושאי פילוסופיה וחינוך ותורגם לשפות רבות.
נפטר ב-16 בפברואר 2014. בנו הוא הפילוסוף סמואל שפלר.
ספריו בעברית

תנאי הידיעה: מבוא לתורת ההכרה והפילוסופיה של החינוך, (תרגום: דוד הד; ערך: שמואל שקולניקוב), ירושלים: הוצאת מאגנס, 1980.
"המושג "אדם מחונך" – וכמה השלכות על החינוך היהודי", בתוך: מדברים חזון: הזמנה לדיון בתכלית החינוך היהודי, (עורכים: ישראל שפלר, שלמה פוקס, דניאל מרום; תרגום: אמיר צוקרמן), ירושלים: הוצאת כתר, 2006, עמ' 244–252.
שאלה של חינוך, ירושלים: הוצאת כתר, 2011.
יחסי ארצות הברית – מיאנמר

| יחסי ארצות הברית – מיאנמר |
| --- | --- |
ארצות הברית: מיאנמר


ארצות הברית: מיאנמר
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 676,578
אוכלוסייה
345,891,750: 54,588,239
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 64,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 1,187
משטר
ארצות הברית: מיאנמר

יחסי ארצות הברית–מיאנמר הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר (לשעבר בורמה).
לפי סקר דעת הקהל של גאלופ שנערך בשנת 2012, 30% מהתושבים הבורמזים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 67% לא בטוחים ו-3% מתנגדים.
היסטוריה

בנובמבר 2010 נערכו במיאנמר בחירות דמוקרטיות לראשונה לאחר שישים שנות שלטון צבאי. תחת הנשיא תיין סיין יזמה ממשלת מיאנמר שורת רפורמות פוליטיות וכלכליות שהביאו לשינויים משמעותיים בתפקודה של מדינה זו לאחר תקופה ארוכה של מדיניות שונה. הרפורמות הללו כללו שחרור אסירים פוליטיים רבים, חופש עיתונות רב יותר ובחירות לפרלמנט בשנת 2012 (המפלגה הפרו-דמוקרטית בהנהגת אונג סן סו צ'י קיבלה את מרבית המושבים בפרלמנט). ממשלת ברק אובמה הכירה בשינויים הדמוקרטיים החיוביים במיאנמר והחלה לתמוך רפורמות נוספות במערכת במדינה, בהן קידום השלום הלאומי, יצירת מערכת שקיפות ואחריות של מוסדות המדינה, העצמת הקהילות המקומיות והחברה האזרחית, קידום השתתפות בעניינים בינלאומיים והגנה על זכויות אדם.
כחלק מהגישה לתמיכה בהמשך הרפורמות, ארצות הברית החזירה במלואה את היחסים הדיפלומטיים עם מיאנמר, פתחה מחדש את הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID) במדינה, ותמכה במשלחת הסיוע הטכני של מוסדות פיננסיים בינלאומיים. ביקורו של הנשיא אובמה לבורמה בנובמבר 2012, שידוע גם כביקור הראשון של נשיא ארצות הברית שם, הדגים את המשך התמיכה של ארצות הברית במיאנמר ברפורמות הפוליטיות והכלכליות שלה.
ערב ביקורו של הנשיא אובמה, אישרה ממשלת מיאנמר את מחויבותה ל-11 עקרונות, הכוללת את נושא זכויות האדם, חופש דת, אסירים פוליטיים, פיוס אתני, אי הפצת נשק וסמים ואיסור סחר בבני אדם. חובות אלה כוללות הקמת ועדה לבחינת עניינם הפוליטי של אסירים; דיאלוג פוליטי עם מיעוטים אתניים; ישיבות של משלחות הומניטריות באזור ראקין ובאזורים אחרים שנפגעו מהסכסוך; הקמת תפקיד הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם במיאנמר; לאפשר לוועד הבינלאומי של הצלב האדום לחדש את הביקורים בבתי הכלא. במאי 2013 ביקר הנשיא תיין סיין בארצות הברית, שם אישר את כוונתו לקיים את כל ההתחייבויות הדמוקרטיות הללו.
על אף שאושרה התקדמות משמעותית במדינה, עדיין נותרו בעיות, בעיקר ביישוב מתחים ומניעת אלימות במחוז ראקין. בנוסף, נותר הרבה לעשות כדי להבטיח את הכבוד לזכויות האדם, לעבור מהסכמי הפסקת אש לדיאלוג פוליטי ולשיפור שלטון החוק ואחריות הממשלה. ארצות הברית ממשיכה להדגיש עבור ממשלת מיאנמר את הצורך בסובלנות, גיוון ודו קיום בשלום, והצורך בהפסקת הקשר הצבאי של צבא מיאנמר עם צפון קוריאה. ממשלת מיאנמר מתייעצת באופן קבוע עם הקונגרס האמריקני, וכן עם בעלי ברית של ארצות הברית ומוסדות בינלאומיים אחרים, על תמיכה ברפורמות נוספות במדינה.
בשנת 1989 שינתה הממשלה הצבאית את שמה של המדינה מבורמה למיאנמר, אם כי במסמכים רשמיים, ארצות הברית עדיין משתמשת בשם "בורמה" בהתייחסות למדינה זו.
מאז שנת 2000 מעניקה הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי סיוע הומניטרי למיאנמר. בנובמבר 2012 הבטיח הנשיא אובמה להקצות מיאנמר 170 מיליון דולר על פני שנתיים, שכוון להרחבת שיתוף הפעולה בתחומי העדיפות דמוקרטיה, זכויות אדם, שלטון החוק, שלום ופיוס, בריאות, וביטחון תזונתי.
סחר

מתוך הכרה בהתקדמות הפוליטית והכלכלית מאז הרפורמות במיאנמר, ארצות הברית נקטה בשנים האחרונות צעדים קונקרטיים כדי לסייע בהאצת הצמיחה הכלכלית במדינה. ביולי 2012 פרסמה הנהלת ארצות הברית צו המאשר מתן שירותים פיננסיים לחברות אמריקאיות במיאנמר. בנובמבר 2012 פרסמה ממשלת ארצות הברית צו המאפשר יבוא של סחורות בורמזיות לארצות הברית, למעט ג'יידיט ואודם. בשנת 2013 הוציא הממשל צו אשר יאפשר לאזרחי ארצות הברית לבצע את מרבית העסקאות במיאנמר - בהן פתיחה ותחזוקה של חשבונות פיננסיים ומספר שירותים אחרים - עם ארבעה מהמוסדות הפיננסיים הגדולים במיאנמר: בנק הפיתוח הירוק לאסיה, בנק איירוודי, הבנק הכלכלי של מיאנמר ובנק ההשקעות והמסחר של מיאנמר.
יחסי קוסובו–רומניה

| יחסי קוסובו–רומניה |
| --- | --- |
קוסובו: רומניה


קוסובו: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
10,887: 238,391
אוכלוסייה
1,682,095: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
10,438: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,206: 18,485
משטר
רפובליקה

יחסי קוסובו–רומניה הם יחסי החוץ בין קוסובו ורומניה.
סקירה כללית

ב-17 בפברואר 2008 הכריזה קוסובו על עצמאותה, ולמחרת הצביע הפרלמנט הרומני על אי-הכרה בעצמאותה של קוסובו. רומניה תמכה בתוקף בשלמותה הטריטוריאלית של סרביה. באפריל 2013, בעקבות החלטת האיחוד האירופי אשר דחקה בכל המדינות החברות באיחוד האירופי שלא הכירו בקוסובו לעשות זאת שוב, הצהיר ראש ממשלת רומניה ויקטור פונטה כי ארצו חייבת לעקוב אחר הנהגת האיחוד האירופי. במאי 2015 הצהיר פונטה כי "בשנת 2008 החליטה רומניה לא להכיר בקוסובו. עם זאת, דברים השתנו מאז, ממשלות השתנו וניתן לקבל החלטה חדשה בנוגע להכרה בקוסובו ... כי הרבה דברים השתנו בקוסובו מאז 2008". הסיבות לאי-הכרתה של רומניה בקוסובו, הן יחסיה הטובים עם סרביה וחששות לפרישת ארץ הסקלרים, אזור בטרנסילבניה המיושב על ידי רוב אתני הונגרי.
יחסי קפריסין–קרואטיה

| יחסי קפריסין–קרואטיה |
| --- | --- |
קפריסין: קרואטיה


קפריסין: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,251: 56,594
אוכלוסייה
1,361,415: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
32,230: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,674: 21,375
משטר
רפובליקה

יחסי קפריסין–קרואטיה הם יחסי החוץ בין קפריסין לקרואטיה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-4 בפברואר 1993. שגרירות קרואטיה ברומא, איטליה מוסמכת גם לקפריסין. לקרואטיה יש קונסוליית כבוד בניקוסיה. שגרירות קפריסין בווינה, אוסטריה מוסמכת גם לקרואטיה. לקפריסין יש קונסוליית כבוד בזאגרב. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובמועצת אירופה. קפריסין הצטרפה לאיחוד האירופי בשנת 2004, וקרואטיה הצטרפה לאיחוד האירופי בשנת 2013.
כלל זייצב

תרשים המתאר את הרג'יוסלקטיביות של תגובות אלימינציה, בהתאם לכלל זייצב. התוצר המכיל קשר כפול מותמר יותר, נוצר בתדירות גבוהה יותר.
בכימיה אורגנית, כלל זייצב הוא כלל אצבע המתאר את הרגיוסלקטיביות האופיינית לתגובות אלימינציה באלקאנים. כלל זייצב קרוי על שמו של הכימאי אלכסנדר מיכיאלוביץ זייצב, אשר אפיין לראשונה ב-1875 פרמטרים מבניים שונים המשפיעים על תגובות אלימינציה. על פי כלל זייצב, במהלך תגובת אלימינציה של אלקיל הלידים, קשרים כפולים נוטים להיווצר בין הפחמנים המותמרים יותר, זאת בשל יציבות תרמודינמית רבה יותר של קשרים כפולים מותמרים ביחס לקשרים כפולים שאינם מותמרים.
הסבר כימי

פחמן המעורב בקשר כפול אחד הוא פחמן בהכלאת sp2, לעומת פחמן עם ארבעה קשרים בהכלאה sp3. פחמן בהכלאת sp2 עני באלקטרונים, לכן הוא קבוצה מושכת אלקטרונים. לעומתו, פחמן בהכלאת sp3 הוא קבוצה דוחפת (דוחה) אלקטרונים, מאחר שיש סביבו ענן אלקטרונים גדול, הודות למספר הכימי שלו. אי לכך, הפחמן של הקשר הכפול ״יעדיף״ בסביבתו כמה שיותר קבוצות דוחפות אלקטרונים, וזה יושג על ידי מספר מקסימלי של פחמני sp3, דהיינו יתקבל בעדיפות התוצר המותמר יותר. כתוצאה מהפרעות סטריות ומגורמים אחרים, ישנם יוצאי דופן לכלל זה.
שיטות לקבל תוצר אנטי זייצב

להשתמש בבסיס מופרע סטרית, למשל טרט-בוטיל-אוקסיד, כשהבסיס מאוד נפחי הוא תולש את המימן מהפחמן הפחות מופרע סטרית (כלומר הפחמן שיש לו יותר מימנים).
להשתמש באלקיל פלוריד: הבסיס יקטוף מימן ולפני שהפלור יעזוב נקבל צורון בעל אופי קרבואניוני (פחמן עם מטען שלילי). יציבות קרבואניון ראשוני היא הגדולה ביותר, ולכן לתוצר הזה תהיה עדיפות, כלומר התוצר שמותמר בפחות קבוצות דוחפות אלקטרונים יתקבל בעודף.
כשהריאגנט הוא אלקן, ויש פחמן β בעמדה אלילית, המימן ייקטף ממנו גם אם הוא לא המותמר ביותר, כדי ליצור מערכת מצומדת שעדיפה ביציבותה.
יחסי גינאה–רוסיה

| יחסי גינאה–רוסיה |
| --- | --- |
גינאה: רוסיה


גינאה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 17,098,242
אוכלוסייה
14,840,980: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 13,978
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נפגש ברוסיה עם נשיא גינאה אלפה קונדה, 2017
יחסי גינאה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הפדרציה הרוסית.
היסטוריה

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם גינאה ב-3 באוקטובר 1958, זמן קצר לאחר שקיבלה את עצמאותה מצרפת.
באוקטובר 2019 נפגש נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עם נשיא גינאה אלפה קונדה בפסגת רוסיה–אפריקה בסוצ'י, שם הביע פוטין את תמיכתו בשינוי החוקה של גינאה, ובכך יאפשר לקונדה לרוץ לנשיאות בפעם השלישית. בתמורה, רוסיה תקבל גישה למחצבי הבוקסיט הגדולים של גינאה, מהם מפיקים אלומיניום.
נציגויות דיפלומטיות

גינאה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בגינאה שגרירות בקונאקרי.
יוז'ף רוואי

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1898 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 באוגוסט 1959 (בגיל 60) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Lederer József 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (4 בנובמבר 1945–4 באוגוסט 1959)  חבר האספה הלאומית הזמנית (22 בדצמבר 1944–3 בנובמבר 1945)  Minister of Public Instruction (11 ביוני 1949–4 ביולי 1953) 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית, המפלגה הקומוניסטית ההונגרית 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1949) 
 
יוז'ף רוואי (בהונגרית: Révai József ובשמו הקודם יוז'ף לֶדֶרֶר, בודפשט, 12 באוקטובר 1898 – בלטונאליגה, 4 באוגוסט 1959) היה פוליטיקאי קומוניסטי, יהודי-הונגרי, סופר, הפוליטיקאי לקביעת הקו התרבותי והאידאולוג של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בעידן ראש הממשלה וראש המפלגה מתיאש ראקושי. רוואי היה חבר הרביעייה המוסקבאית (הכל יכולה) ששלטה וניהלה למעשה את הונגריה בין השנים 1945–1956. ראקושי היה הראש והראשון ברביעייה, שלמעשה היה לה גם חבר חמישי מעט סמוי. כולם היו יהודים ולפי סדר חשיבות וכוח שמותיהם היו: מתיאש ראקושי (מתתיהו רוזנפלד), ארנה גרה (ארנה זינגר), מיהאי פרקש (הרמן לוי), יוז'ף רוואי (יוז'ף לדרר), גאבור פטר (בנימין אייזנברג). אחיו הצעיר היה דז'ה רוואי צלם העיתונות המפורסם בשל תמונותיו ממלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

רוואי בא ממשפחה יהודית זעיר בורגנית. אביו היה יצחק לדרר, סוחר זכוכית וחרסינה יליד העיר צרבנקה (היום צפון סרביה אז האימפריה האוסטרו-הונגרית), אמו לַאוּרָה סידוורס הייתה מורה ילידת וינה, ואחיו דז'ה רוואי היה צלם. הוא למד באקדמיה למסחר בבודפשט ועבד כפקיד ב-PMKB ("הבנק המסחרי ההונגרי של פשט"). הבנק הזה היה למעשה הבנק המודרני הראשון בהונגריה במונחים של הבנקאות המודרנית. אחרי תקופה קצרה המשיך את לימודיו בווינה ובברלין. כסטודנט הצטרף לתנועה האנטי-מלחמתית והשתתף בעבודתם של "חוג גלילאו" וה"סוציאליסטים המהפכניים". הוא הפך לחבר המייסד של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בסתיו 1918. בהשפעת בלה קון, מנהיג הרפובליקה, פרסם רוואי עבודות תאורטיות בחודשי שלטונה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, תוך ניתוח הבעיות של שלטון הפועלים והדיקטטורה. הוא היה בתקופה זו חבר ב"וועד הפועלים והצבא המרכזי בבודפשט".
ביוגרפיה > שנים מחוץ לחוק והגירה

לאחר דיכוי הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עזב רוואי את הונגריה. בגלות בווינה הצטרף ביחד עם ג'ורג' לוקאץ' לקבוצה ברשות ינה לנדלר, יהודי אף הוא שכיהן כשר בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919. רוואי נשאר פעיל בעיתונות של המפלגה: בשנת 1920 בשבועון "פרולטר", בשנת 1921 ב"חדשות האדומות של וינה", ובשנת 1925 ב"מרץ החדש". בזכות פעילותו זו הוא השתתף בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית כחבר מזכירות הקונגרס. בשנת 1926 הפך לחבר חליף בוועד המרכזי של המפלגה יחד עם לוקאץ'. מתקופה זו חזר להונגריה מספר פעמים באופן בלתי חוקי. בשנת 1928 ארגן את עיתון המפלגה הבלתי חוקי בבודפשט. בסוף אותה השנה הפך לחבר מלא בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. כתביו הופיעו תחת שם עט בדוי. בתחילת 1930 השתתף בקונגרס השני של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. בקונגרס זה מסר דיווח על מדיניות המפלגה כלפי האיכרים, אך הואשם בסיעתיות ואיבד כתוצאה מכך את מושבו בוועד המרכזי.
הוא חזר שוב להונגריה בסוף 1930, שם נעצר ב־31 בדצמבר ונידון לשלוש שנות מאסר. הוא כתב שני מאמרים מרכזיים בכלא: מקומו של ארווין סבו בתנועת הפועלים ההונגרית (1931) ומרקס והמהפכה ההונגרית (1932). לאחר שחרורו, במאי 1934, נסע לפראג ולאחר מכן לברית המועצות. עד תחילת 1937 עבד בקומינטרן כחבר הוועד המנהל. הוא היה מעורב בפיתוח סוגיות תאורטיות ומעשיות של מדיניות "חזית העם" שנתמכה על ידי הקומינטרן באותה תקופה. הוא נשא לאישה במוסקבה את ליוויה גרינוולד, שהתפרסמה בתנועה הבלתי חוקית בשנת 1934. בין השנים 1937 - 1939 התגורר שוב בצ'כוסלובקיה, שם היה חבר בכתב העת קומוניסטי. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה נמלט לברית המועצות דרך פולין ושוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מנהל רדיו קושוט מוסקבה. הוא השתתף בקמפיין האנטי-פשיסטי בקרב שבויי המלחמה ההונגרים, בין היתר, כעורך העיתון האנטי-פשיסטי בשפה ההונגרית "המילה האמיתית". בסתיו 1944 סיימו הוא וארנה גרה (היהודי אף הוא) את התוכנית החדשה של המפלגה.
ביוגרפיה > בתפקידי מנהיגות

רוואי שב להונגריה בנובמבר 1944. הוא היה בין ה"מוסקובאים" והיה חבר הרביעייה, אך למרות זאת לא השתייך ממש למעגל המנהיגים הפנימי הצר ביותר (לדוגמה: הושאר מחוץ ל"וועדת ההגנה" הסודית ובנוסף לכך היה כנראה תחת מעקב מתמיד). מאפריל 1945 עד 1956 היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה ששינתה את שמה משנת 1948 למפלגת העובדים ההונגרית (MDP). בשנת 1953 צורף לוועדה הפוליטית (PB). בינתיים, משנת 1945 עד 1950, היה העורך הראשי של עיתון המפלגה "העם החופשי" (Szabad Nép). העם החופשי היה העיתון היומי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בין 1942 ל-1956, קודמו של עיתון "חירות העם" (Népszabadság). בשנת 1947 ייצג עם מיהאי פרקש את הונגריה בהקמת הקומינפורם, שם אולץ לבקר את עצמו בשל עמדתו שצידדה בהשארת המערכת רב מפלגתית בהונגריה, כנגד העמדה הסובייטית המקובלת של השיטה החד מפלגתית, וכן רוואי לא הזדהה עם הדיקטטורה של הפרולטריון. בשנים 1950 עד 1951 הוא מונה לסגן מזכ"ל ה-MDP. בשנים 1948 - 1953 רוואי היה הסמכות העליונה בחיי התרבות ההונגריים. לשמו נקשר פיתוח הריאליזם סוציאליסטי. ואכיפתו ללא פשרות. לשמו נקשרת גם הלאמת כל מערכת בתי הספר בהונגריה והארגון מחדש של האקדמיה הונגרית למדעים.
ביוגרפיה > מעבר לפסגה

זמן קצר לפני נפילת ממשלת ראקושי, ביוני 1953, הוא גונה על ידי מפלגה בשל השלטון היחיד שהפעיל בתחום התרבותי ולכן הורחק מהוועדה הפוליטית ומההנהגה המרכזית ואיבד גם את תיק השר בממשלה. הוא זכה לפיצוי כסגן חסר השפעה במועצה הנשיאות של הרפובליקה העממית, ומונה לעורך הראשי של כתב עת מפלגתי תאורטי. ביולי 1956, אחרי גינוי הסטליניזם על ידי חרושצ'וב הוא ביקר בחריפות את ראקושי והפך שוב לחבר בוועדה הפוליטית, יחד עם יאנוש קאדאר. במהלך מהפכת 1956 הורחק שוב מתפקידיו. ב-25 באוקטובר נמלט לברית המועצות בעזרת שגרירות ברית המועצות בבודפשט וחזר להונגריה רק באפריל 1957. לאחר המרד ודיכויו, צידד רוואי בנקמה אכזרית ביותר כלפי המורדים. לאחר שעמדתו נדחתה על ידי הרוב שעמד מאחורי יאנש קאדאר, הוא קיבל את עמדת הרוב. הוא נפטר ממחלת לב בשנת 1959 ממנה סבל במשך שנים.
פרסים והוקרה

A Magyar Szabadság érdemrend ezüst fokozata (1946)
Kossuth-érdemrend (második osztály) (1948)
A Köztársasági Elnök Elismerésének Koszorúja, arany fokozat (1948)
Kossuth-díj (1949)
A Magyar Népköztársasági Érdemrend, I. fokozat (1950)
A Magyar Népköztársaság Érdemrendje (1953)
A Munka Vörös Zászló Érdemrendje (1958)
מדליית כסף ממסדר החירות ההונגרי (1946)
מדליית קושוט (דרג ב') (1948)
זר פרס הנשיאות, זהב (1948)
פרס קושוט (1949)
מדליית הרפובליקה העממית ההונגרית, דרג ראשון (1950)
מדליית הרפובליקה העממית ההונגרית (1953)
מדליית הדגל האדום (1958)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביבליוגרפי הונגרי Magyar életrajzi lexikon 1000–1990. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémia
Officina egyetemes lexikon. Főszerk. Markó László. Budapest: Officina Nova. 1994. ISBN 963-8185-87-2
Új magyar életrajzi lexikon V. (P–S). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2004. ISBN 963-547-414-8
Az 1947. szeptember 16-ra Budapestre összehívott Országgyűlés almanachja. Főszerk. Marelyn Kiss József, Vida István. Budapest: Magyar Országgyűlés. 2005. arch Hozzáférés: 2012. jan. 10.
Romsics Ignác: Magyarország története a XX. században. Budapest: Osiris. 2005.
Gyarmati György: A Rákosi-korszak. Budapest: ÁBTL-Rubicon. 2011.
יוז'ף רוואי Révai József. Kommunista hatalombirtokosok – 1956. neb.hu
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20140808075308/http://www.ogyk.hu/e-konyvt/mpgy/alm/almanach_1947-49/1947_ngy_a_t349.htm#
↑  HU BFL - XXV.4.a - 2513 - 1958
↑  László Ferenc: Révai József pályaképe – Egy veszedelmes elme (Magyar Narancs) (ארכיון)
↑  חוג גלילאו היה אגודה של סטודנטים אתאיסטים בעלי חשיבה חופשית בבודפשט בין 1908 ל-1919
↑  הסוציאליסטים המהפכניים היו איחוד של הקבוצות האנטי מיליטריסטיות ההונגריות במהלך מלחמת העולם הראשונה
↑  http://blog.xfree.hu/myblog.tvn?n=gabfe&pid=177398&blog_cim=R%E9vai%20J%F3zsef:%20Tizenegyedik%20ige
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442921205171  PLWABN: 9810618694305606  BnF: cb12771187h (data)  GND: 126887934  ISNI: 0000 0001 2136 1196  LCCN: n82088721  NKC: jx20050711017  NTA: 236154648  SUDOC: 085904155  VIAF: 62591812   WorldCat (עם VIAF): 62591812
יחסי גינאה–צ'ילה

| יחסי גינאה–צ'ילה |
| --- | --- |
גינאה: צ'ילה


גינאה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 756,102
אוכלוסייה
14,840,980: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי גינאה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין גינאה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-26 באוגוסט 1963.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגינאה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן. גם אזרחי גינאה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בגינאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. גינאה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל, על צ'ילה הסמוכה.
יחסי גינאה–מונטנגרו

| יחסי גינאה–מונטנגרו |
| --- | --- |
גינאה: מונטנגרו


גינאה: מונטנגרו
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 13,812
אוכלוסייה
14,840,980: 637,024
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 7,405
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 11,624
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי גינאה–מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מונטנגרו.
היסטוריה

רפובליקת גינאה הכירה בעצמאותה של רפובליקת מונטנגרו ב-4 באוקטובר 2006. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות נחתמו בעת החתימה על מזכר הבנות מיוחד ב-17 בנובמבר 2016. היחסים בין שתי המדינות הן יחסים שקטים ומלבד פעילות גינאית בצטיניה בה ממוקמת הקונסוליה שלה, לא נעשים בהם מיזמים משותפים רבים.
הסחר, התיירות, וההשקעות ההדדיות שבין שתי המדינות הם בעלי ערך זניח באופן יחסי.
נציגויות דיפלומטיות

מונטנגרו אינה מיוצגת בגינאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה אינה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות. גינאה מיוצגת במונטנגרו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בצטיניה.
יחסי גינאה–סין

| יחסי גינאה – הרפובליקה העממית של סין |
| --- | --- |
גינאה: הרפובליקה העממית של סין


גינאה: הרפובליקה העממית של סין
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 9,596,967.75
אוכלוסייה
14,840,980: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 12,545
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה עממית

יחסי גינאה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקה גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים בין שתי המדינות כוננו בתאריך 14 באוקטובר 1959, כשנה לאחר שזכתה גינאה בעצמאותה מצרפת. סין סייעה בפרויקטים הומניטריים רבים לגינאה ותרמה לה מיליוני דולרים לטובת פיתוח.
סין בנתה בשנת 2007 בית חולים עם 150 מיטות בגינאה.
נציגויות דיפלומטיות

גינאה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.
הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
יחסי גינאה–ספרד

| יחסי גינאה–ספרד |
| --- | --- |
גינאה: ספרד


גינאה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 505,370
אוכלוסייה
14,840,980: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 32,996
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

שגרירות גינאה במדריד
יחסי גינאה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין ממלכת ספרד.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת גינאה לבין ממלכת ספרד כוננו ב-10 בפברואר 1965. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות הוא רחב וספרד תורמת מיליוני אירו למען התפתחותה ההדרגתית של גינאה. הסיוע של ספרד לגינאה בהתפתחותה החל באוקטובר 2006 כאשר אושרו 5 מיליון אירו של סיוע לגינאה בשלב הראשוני.
מלבד זאת, משתפות ספרד וגינאה פעולה בארגונים מולטילטרליים שונים כגון האומות המאוחדות והבנק העולמי למען אינטרסים משותפים לשתיהן.
נציגויות דיפלומטיות

גינאה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במדריד, בירת המדינה. גינאה מיוצגת בספרד גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בברצלונה, ובלאס פאלמאס דה גראן קנריה.
ספרד מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
יחסי גינאה–מאלי

| יחסי גינאה–מאלי |
| --- | --- |
גינאה: מאלי


גינאה: מאלי
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 1,240,192
אוכלוסייה
14,840,980: 24,658,168
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 20,905
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 848
משטר
רפובליקה

יחסי גינאה–מאלי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מאלי.
סקירה כללית

שתי המדינות נהיו מושבות צרפתיות במהלך המאה ה-19 והיו חלק מאפריקה המערבית הצרפתית. גינאה זכתה בעצמאותה ב-1958 ואילו מאלי זכתה לעצמאות ב-1959, והייתה למשך שנה חלק מפדרציית מאלי יחד עם סנגל השכנה. ב-7 במרץ 1962 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות חולקות גבול משותף באורך 858 ק"מ, העובר בקו מערב-מזרח-דרום, המפריד בין צפון מזרח גינאה לדרום-מערב מאלי. הוא נחצה או מוגדר על ידי נהרות רבים, ביניהם נהר באקוי. במערב הוא מהווה את הגבול המשולש של גינאה - מאלי - סנגל, הוא הולך מזרחה עד כמחצית מאורכו, משם הוא הולך דרומה לגבול משולש נוסף, בין שתי המדינות לחוף השנהב.
בפברואר 2023 שרי החוץ של בורקינה פאסו, גינאה ומאלי, כולם נשלטים על ידי חונטות צבאיות, הציעו שותפות אזורית כדי להקל על הסחר ולהתמודד עם חוסר הביטחון באזור. השרים נפגשו בבירת בורקינה פאסו, ואגאדוגו, כדי לדון בשיתוף פעולה. כל שלוש המדינות במערב אפריקה חוו השתלטות צבאית מאז 2020, מה שהפך את ההישגים הדמוקרטיים שגרמו לאזור להשיל את התג שלו כ"חגורת ההפיכה" של אפריקה.
נציגויות דיפלומטיות

מאלי מחזיקה בגינאה שגרירות בקונאקרי.
גינאה מחזיקה במאלי שגרירות בבמקו.