stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נלי שטראוס-מושנזון
גילוי יהדותה והציונות

מותו של אביה השפיע עמוקות על שטראוס-מושנזון וכדי להתנתק מהסביבה ומהזיכרונות נדדו האם ובתה לבית סבתה בז׳נבה, שווייץ בו למדה על ההיסטוריה המשפחתית שלה וזהותה היהודית. זהות זו הועמקה לאחר השלמת לימודיה התיכוניים וקבלתה ללימודים הומניים ושפות קלאסיות ב-College de Genva. במכללה זו נחשפה לשפה העברית במקרה דווקא דרך חברתה ממשפחה נוצרית שביקשה לצרף אותה לחוג לימוד השפה למטרות דתיות. חשיפה זו הציתה בתוכה אהבה מיסטית - כמעט חסידית ליהדות ולימים אף השפיע עמוקות על החלטתה לעלות לארץ. לימוד העברית חולל אצלה מפנה מחשבתי, דבר אשר הוביל אותה להתחבר ל"שחר" - חוג הסטודנטים היהודיים במכללה. תחילה התייחסו חברי האגודה בחשדנות מסוימת כלפי הצעירה אשר ידעה מעט מאוד על היהדות ואף מעולם לא שמעה על אפילו על תאודור הרצל. אולם, הלהט שהפגינה באגודה הפיג מייד את חששותיהם. בארגון זה נשבתה בקסמו של ברנרד (דב) מושנזון (1882–1956) אשר היה חבר ההגנה, ממיסדי גמנסיה הרצליה ומורה לצרפתית ומלאכה. לימים, נישאו השניים בשנת 1919.
תחילת עשייה ציונית בארצות הברית

לאחר אימוץ היהדות והציונות במלוא המרץ בשווייץ, שבה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לארצות הברית, ויצרה קשר עם בכירים בהנהגה היהודית הציונית שם כגון משפחת מנוחין שאף לבסוף הוכתרה כסנדקית של הבן יהודי מנוחין. אולם, היה זה בעיקר המפגש עם נשים ציוניות אמריקאיות כמו ישע סמפטר והנרייטה סאלד שהתלהבו מהלהט שלה לעשייה ציונית אשר השפיע עליה יותר מכל.
בעוד שהמפגש שלה עם יהדותה בשווייץ קיבל אופי פילוסופי, זהותי ומיסטי, בארצות הברית החלה לעצב את זהותה במישור הפוליטי ונכנסה מיד לשורות ההסתדרות הציונית ואף לוועד הלאומי של הארגון. פעילות זו השפיעה גם על אמה, ד"ר רוזה וולט-שטראוס אשר גם כן החלה בפעילות ציונית ענפה בדגש על זכות ההצבעה לנשים בכלל וזכויות נשים ביישוב בפרט. פעילותה הציונית המרכזית התמקדה בארגון ההסתדרות הציונית הדסה אליו הצטרפה לאחר שהתרשמה עמוקות מהנרייטה סאלד והחלה לערוך את הירחון של הארגון ובנוסף את כתב העת - ״Maccabean״ בשנת 1918.
כישרון הכתיבה שלה גויס לפרויקטים ציונים אחרים כגון עזרה בניסוח עמדת השופט לואי ברנדייס והמשפטן פרופ' פליקס פרנקפורטר לקראת הצהרת בלפור. הצהרה זו נסכה בה תקווה ממשית לבית יהודי בארץ ישראל שהובילה גם כן ליציאה דרך הכתב במסע שכנוע הציבור יהודי האמריקאי בפרט והאוכלוסייה האמריקאית ככלל על האפשרויות הממשיות של יישוב יהודי בארץ ישראל.
עלייה לארץ ישראל

על אף הנוחות והרווחה הכלכלית בארצות הברית, חיכתה נלי שטראוס להזדמנות הראשונה בה תוכל להגשים את חלומה מרגע שנשבתה בציונות ולעלות לארץ ישראל. הזדמנות זו באה לאחר הסכמי שביתת הנשק של מלחמת העולה הראשונה. כך, מצאו עצמן נלי שטראוס בת ה-27 ואימה בת ה-63, שביקשה להיות קרובה לביתה, את עצמן על האוניה האמריקאית הראשונה שנחתה בחופי יפו לאחר סיום המלחמה ב-28 במאי 1919.
גישתה של שטראוס-מושנזון לעלייה לארץ ישראל לוותה ברומנטיקה אשר אותה העלתה על הכתב. על האוניה טרם הגעתה לארץ ישראל כתבה להנרייטה סאלד: ”אינני מאמינה כי אני כותבת זאת [שמיד נעגון בחוף יפו], זה משפט כמו בנובלה, או בחלום”. לחברתה בבט דויטש כתבה כחצי שנה לאחר הגעתה לארץ: ”אם את רוצה השראה, בואי הנה. ציונות עשויה להיות עניין עגום ושומם, אבל לא כך הדבר לגבי פלסטין הלא יהודית. זה נפלא!”
אולם, זמן לא רב לאחר הגעתה לארץ וכמו רבים אחרים נחלה אכזבה מסוימת ממצב היישוב העברי הן מהקושי בביסוסו של היישוב והן מצמצום גבולותיו של הבית הלאומי לעומת התקופה העות'מאנית.
פעילותה בארץ ישראל > ציונות מעשית - בלפוריה ושפיה

תפקידה הראשון והסיבה הרשמית להגעתה לארץ ישראל היה להיות מעורבת בהקמה וביסוס המושב בלפוריה בעמק יזרעאל מטעם קהילת ציון אמריקאית. תפקידה בבלפוריה נשא אופי אדמיניסטרטיבי וכתיבת מאמרי דעת קהל בעיתונות. נלי הגיעה לבלפוריה חדורת להט להקמת מושב בארץ ישראל, על כך כתבה ב-8 בדצמבר 1919 לחברתה בבט דויטש:
״אני עסוקה בהקמת מושבה חדשה. במקום בו הייתה גבעה חשופה לפני רק מספר שבועות ישנו כיום צביר של אוהלים וקסרקטין. בקרוב יהיו פה מספר בתים וחנות כללית. וככל הנראה עם בוא הזמן בית ספר, קולנוע, ספריה, מפעל ובית כנסת.״
אולם, תפקיד זה לא ארך ימים ובעיקר עקב מצבה הרפואי אך גם עקב סכסוך בין קהילת ציון אותה ייצגה והסתדרות הפועלים, בדבר אופי המתיישבים החדשים ועזבה את המושבה בסוף 1919. לאחר מכן העתיקה את מושבה לתל אביב וחברה לדב מושנזון אליו נישאה לאחר הגיעה לארץ ישראל. בתל אביב היא התמנתה על ידי ארגון הדסה לכתוב מטעמו מאמרי תעמולה לארץ. בשנת 1923 עזרה בהקמת בית היתומים בשפיה.
פעילותה בארץ ישראל > הדסה

במרץ 1924 מונתה שטראוס-מושנזון לנציגה הרשמית של ארגון הדסה בארץ ישראל. המינוי סימל מבחינת הארגון, את הבשלת עשייתו בארץ ישראל. משימתה העיקרית של שטראוס-מושנזון בהדסה הייתה לשמש כנציגת הארגון בוועדות הציוניות ביישוב ולוודא כי הדסה נמצאת במוקד הקידמה של ארץ ישראל בעיקר בכל הנוגע לעבודת נשים, זכויותיהן והארגון הכללי של התנועה.
פעילותה בארץ ישראל > עשייה למען נשים

במקביל לעשייה ציונית למען היישוב בארץ ישראל פעלה שטראוס-מושנזון רבות למען זכויות נשים ומעמדן. במקביל למינויה כנציגת הדסה שימשה גם כמזכירת הסתדרות נשים עבריות, ארגון סוציאלי - פילנתרופי אשר העניק עזרה לנשים ואשר הווה את הזרוע הביצועית של ארגון הדסה בפעילות שלא הייתה קשורה לרפואה.
לעמדותיה הפוליטיות בדבר זכויות נשים, מצאה ביטוי בחברות בהתאחדות הנשים העבריות אשר בראשה עמדה אמה ד"ר רוזה וולט-שטראוס ואשר חתם על דגלו מאבק למען קידום מעמדן הפוליטי של נשים בארץ ישראל תחת הסיסמה ״משפט אחד וחוקה אחת לאיש ואישה״. על מאבק זה כתבה:
״מובן כי כל אפשרויות התעסוקה יהיו פתוחות בפני נשות פלשתינה, כי הן תצבענה בבחירות לצד הגברים וכי תהינה שותפות בעשייה ציבורית. אולם אין בכך די. הבה ונניח מאחורינו דעות קדומות קטנוניות והתבוננות בלתי נאורה אשר גרמו נכות לנפש הנשית ומנעה את צמיחתה. לא זכויות להשכלה ולא זכויות פוליטיות יעזרו לנו אם אנו נשחרר עצמנו מההרמון הרוחני בו אנו שוכנות"
בשנים 1924–1927 יזמה שטראוס-מושנזון איחד של כל ארגוני הנשים היהודיות בארץ ותומכיהן בתפוצות תחת מועצת ארגוני הנשים. מטרת האיחוד היה לעשות הרמוניזציה בכל היצירה והעשייה של האישה העברית בארץ, ליצור ערוץ תקשורת ושיתוף פעולה בין ארגוני הנשים וגוף שייצג את אינטרס נשות הארץ כלפי ארגוני הנשים היהודיות בעולם.
פעילותה בארץ ישראל > מערכת דבר

בשנת 1929 מונתה לעורכת המהדורה האנגלית של העיתון דבר במשותף עם משה שרתוק (שרת). בעיתון זה הרבתה לכתוב (לרוב תוך כדי עילום שם) מאמרי דעה על היישוב העברי וחזונה לעתידו. בנוסף, דרך העיתון הוסיפה לכתוב על מעמד הנשים והצורך לחתור לשוויון מגדרי, מאמרים אשר בחלקם תורגמו גם למהדורה בעברית. במאי 1931 התבקשה לשמש כעורכת היחידה של המהדורה אולם מצבה הרפואי לא אפשר לה ומיד לאחר מכן נסגרה המהדורה באנגלית.
חייה האישיים

בין שטראוס-מושנזון לאמה שררו יחסים מתוחים והעלייה המשותפת לארץ ישראל נועדה בין היתר לאחות את הקרעים. העשייה הציונית, כל אחת בדרכה היא, והאהבה המופלגת לארץ ישראל אחדה את האם ובתה. לאחר שהעבודה בבלפוריה השפיעה על בריאותה שבה לתל אביב וחברה לברנרד-דב מושנזון אליו נישאה בשנת 1919 ואשר כלפיו חשה רוזה וולט-שטראוס עוינות. נוסף לכתיבה מטעם ארגון הדסה החלה ללמד אנגלית בחטיבה של הגימנסיה הרצליה. בקיץ 1924 נשלחה על ידי ארגון הדסה לעבודה משרדית בחיפה. שם היא נתקלה בתינוקת שאמה, פליטה מרוסיה, מתה בלידה ואביה מת מצער לאחר כמה ימים. נלי החליטה בו במקום לאמץ את הילדה וקראה לה עליזה. אימוץ הילדה הוסיף לקרבה בינה לבין אמה. נלי וברנרד-דב העתיקו את מושבם לתל נורדאו שכונה בתל אביב, בזמן ילדותה המוקדמת של הבת עליזה, ושם החלה בשנת 1926 לכתוב את ספרה ״The Simons״ אשר מעולם לא סיימה ומעולם לא יצא לאור. בספר זה ביקשה לתאר את חוויית העלייה לארץ ישראל דרך עיניה של משפחה יהודית אמריקאית. לאחר רצח חיים ארלוזורוב חשה שמפלגת פועלי ארץ ישראל נמצאת בסכנה ולכן הצטרפה לשורותיה. אולם, טרם הספיקה לפעול בשורות המפלגה נכנעה למצבה הרפואי וב-3 ביולי 1933 עברה שטראוס-מושנזון התקף לב חמור ומתה חמישה ימים לאחר מכן ב-8 ביולי 1933.
לאחר מותה

מותה של נלי השאיר חלל עמוק בלבבותיהם של רבים בהנהגת היישוב, ובלווייתה נשאו הספדים משה שרתוק והנרייטה סאלד. ידידיה בארץ ישראל פרסמו בשנת 1939 חלקים מתוך החיבור וכתבים אחרים פרי עטה בספר הזיכרון לכבודה “Our Palestine”, המגולל את סיפורה של נלי.
אימוץ הילדה עליזה על ידי נלי ובעלה ברנרד-דב לא הוסדר באופן חוקי, ולכן לאחר מותה של שטראוס-מושנזון הילדה הייתה נתונה למאבק משמורת שהתקיים בין בעלה דב מושנזון לבין אמה. בסופו קבע בית המשפט, לתדהמת רבים, שהילדה תועבר לחזקת האחרונה.
לקריאה נוספת

מרגלית שילה, מאבק על הקול : נשות היישוב וזכות הבחירה 1917–1926 יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשס״ב-2001.
דוד תדהר (עורך), "דב-ברנרד מושנזון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2676
Nellie Straus-Mdochenson, Our Palestine, 1939.
הערות שוליים

1 2  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 17
1 2 3 4 5  דב-ברנרד מושנזון, נלי מושנזון - ביום השנה לפטירתה, דבר, 27 ביוני 1934
↑  Suicide by Poison as Detectives Wait, New York Times, 26.11.1907
1 2  דוד תדהר (עורך), "דב (ברנרד) מושנזון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2676
↑  - ירחון של ארגון הדסה Hadassh News Letter, October 1933
↑  Alice L. Seligsberg, Nellie Straus Mochenson, Hadassah Newsletter, 6 18, 1938, עמ' 109
↑  Nellie Straus, The Economic Possibilities of Palestine, New York: Federation of American Zionists, 1918
↑  נלי שטראוס-מושנזון להנרייטה סאלד 28 במאי 1919, ארכיון ציוני מרכזי
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 46
↑  נלי שטראוס, בלפוריה, דאר היום, 23 באוקטובר 1919
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 45
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 32
↑  מרגלית שילה, המאבק על הקול: נשות היישוב וזכות הבחירה 1917–1926, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס״ב-2001, עמ' 152
↑  The Jewish Transcript 25.03.1924
↑  Erica Simmons, A New Type of Woman: The Struggle for Women Equality the Yishuv, Hadassah and the Zionist project, Roman & Littlefield Publishers, עמ' 106
↑  מרגלית שילה, המאבק לזכות הבחירה כאספקלריה לתפיסת האישה בישוב (1918–1926), מסכת ד, תשס״ו-2005, עמ' 52
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 55
↑  מרגלית שילה, המאבק על הקול: נשות היישוב וזכות הבחירה 1917–1926, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס״ב-2001, עמ' 181
↑  נלי מושנזון, זכויות האישה, דבר, 12 בספטמבר 1930
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 40
↑  מרגלית שילה, המאבק על הקול: נשות היישוב וזכות הבחירה 1917–1926, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס״ב-2001, עמ' 152
↑  Nellie Straus-Mochenson, Our Palestine, הוצאה פרטית, 1939, עמ' 33
↑  היא לימים עליזה רפפורט
↑  לווייתה של נלי מושינזון, דבר, 10 ביולי 1933
↑  Custody of Writer’s Daughter, The Palestine Post, Jan 17th 1934
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265408105171  PLWABN: 9811568469305606  VIAF: 297732446   WorldCat (עם VIAF): 297732446 
ד"ר רוזה וולט-שטראוס ובתה נלי (1893), באדיבות הארכיון הציוני המרכזי
מנהל ביה"ח רוטשילד בירושלים ד"ר זלקינד עם נלי שטראוס (לבושה בשחור) מראשי תנועת הנשים בא"י. מאוסף הדסה בביתמונה
סאשה קאון

אלכסנדר אולגוביץ' "סאשה" קאון (ברוסית: Александр Олегович "Саша" Каун; נולד ב-8 במאי 1985 בטומסק, ברית המועצות) הוא כדורסלן עבר רוסי. גובהו 2.11 מטר. שיחק בעמדת הסנטר.
תיכון ומכללות

קאון החל לשחק כדורסל במדי קבוצת בית ספרו התיכון שבמלבורן, פלורידה. בשנתו השלישית קלע 13 נקודות, הוריד 7 כדורים חוזרים וחסם פעמיים בממוצע למשחק. בשנתו הרביעית בתיכון קלע 15.3 נקודות, אסף 12.6 ריבאונדים והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים של פלורידה.
לאחר סיום לימודיו, קאון החל את קריירת המכללות בליגת המכללות של ארצות הברית, ה-NCAA, במדיה של אוניברסיטת קנזס. קאון זכה עם קנזס בטורניר ה"ביג 12" של שנת 2008, ונבחר לחמישיית העונה של הביג 12 שלוש פעמים, ב-2006, 2007 ו-2008. בנוסף לכך, סיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר במדעי המחשב.
קריירה מקצועית

ב-2008 חתם קאון במדיה של צסק"א מוסקבה בחוזה לשלוש שנים המוערך בכ-900,000 אירו, עם סעיף יציאה ל-NBA. לאחר שחתם בצסק"א מוסקבה, קאון נבחר במקום ה-56 בדראפט ה-NBA לשנת 2008 על ידי סיאטל סופרסוניקס, והיה בחירת הדראפט האחרונה בהיסטוריית הסוניקס לפני שעברה לאוקלהומה סיטי. בערב הדראפט הועברו הזכויות עליו לקליבלנד קאבלירס בתמורה להסכם כספי בין הקבוצות. קאון והקאבלירס החליטו כי השחקן ישחק במדי צסק"א מוסקבה ויצבור ניסיון עד שהקאבלירס ימצאו לנכון להעביר אותו למדיה.
בסוף עונת 2014/15 אמר כי לא ישחק עוד באירופה, ובכוונתו לשחק בליגת ה-NBA. ב-9 בספטמבר 2015 חתם בקליבלנד קאבלירס על חוזה לעונה, ובסיומה פרש מכדורסל.
נבחרת לאומית

קאון היה חבר בסגל נבחרת רוסיה, ובאולימפיאדת לונדון אף זכה איתה במדליית הארד.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2015/2016.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | קליבלנד | 24 | 0 | 4.0 | 0.529 | 0.000 | 0.444 | 1.1 | 0.1 | 0.2 | 0.2 | 0.89 |
| קריירה |  | 24 | 0 | 4.0 | 0.529 | 0.000 | 0.444 | 1.1 | 0.1 | 0.2 | 0.2 | 0.9 |
הערות שוליים

↑  קאון סיכם בצסק"א מוסקבה
↑  קאון חותם בקליבלנד קאבלירס, באתר nba.com
↑  basketball-reference.com, Sasha Kaun Career Stats
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
| נבחרת רוסיה – אולימפיאדת לונדון - 2012 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 שבד •  5 מוזגוב •  6 קראסב •  7 פרידזון •  8 קאון •  9 ורונוב •  10 חריאפה •   11 אנטונוב •  12 מוניה • 13 חבוסטוב •  14 פונקרשוב • 15 קירילנקו • מאמן: בלאט |  1  •  2  •  3  •  4 שבד •  5 מוזגוב •  6 קראסב •  7 פרידזון •  8 קאון •  9 ורונוב •  10 חריאפה •   11 אנטונוב •  12 מוניה • 13 חבוסטוב •  14 פונקרשוב • 15 קירילנקו • מאמן: בלאט | רוסיה |
ניקיצה ולנטיץ'

ניקיצה ולנטיץ' (בקרואטית: Nikica Valentić; ‏24 בנובמבר 1950 – 3 במאי 2023) היה יזם, עורך דין ופוליטיקאי קרואטי שכיהן כראש ממשלת קרואטיה החמישי בשנים 1993–1995. הוא האדם הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה, לאחר שנכנס לתפקידו בגיל 42, והוא ראש ממשלת קרואטיה הראשון שנולד לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

ולנטיץ', שנולד בגוספיץ' (Gospić), הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת זאגרב. לפני שנכנס לפוליטיקה הוא היה פקיד בכיר בחברת INA, חברת הנפט הקרואטית.[דרוש מקור]
ב-4 באפריל 1993, כחבר באיחוד הדמוקרטי הקרואטי, הוא מונה על ידי נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן לתפקיד ראש הממשלה. הוא כיהן בתפקיד זה עד 4 בנובמבר 1995.
כמה חודשים לאחר כניסתו לתפקיד הורידה ממשלתו את ערכו של הדינר הקרואטי, עצר את האינפלציה והביא יציבות כלכלית לקרואטיה בפעם הראשונה לאחר תחילת מלחמות יוגוסלביה. ביוני 1994 הוחלף הדינר הקרואטי בקונה.[דרוש מקור]
בשנת 1995, במהלך כהונתו, ניהלו הצבא והמשטרה הקרואטים את מבצע סערה (Operation Storm) שהוביל בסופו של דבר לסיום המלחמה בקרואטיה ובבוסניה והרצגובינה השכנה. לאחר תום כהונתו כראש ממשלה כיהן כחבר הפרלמנט הקרואטי עד 2003.
ולנטיץ' נפטר ב-3 במאי 2023, בגיל 72, בזאגרב.
הערות שוליים

1 2  Nikica Valentić (אורכב 29.02.2012 בארכיון Wayback Machine), חברי האספה החמישית של הפרלמנט הקרואטי
↑  "Peta vlada" (בקרואטית). Croatian Information-Documentation Referral Agency. אורכב מ-המקור ב-9 ביולי 2012. נבדק ב-10 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Umro je Nikica Valentić (בקרואטית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 171678621  ISNI: 0000 0004 2099 1817  NSK: 000090969  VIAF: 305521415   WorldCat (עם VIAF): 305521415
סוג א' (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסדרה
 מבוסס על:  פלפלים צהובים
 סוגה:  דרמה
 כותבים:  פיטר באוקר 
 בימוי:  פיטר קאטאנו, לוק סנלין, סוזן טולי, ג'ון הרדוויק 
 שחקנים:  מורבן כריסטי לי אינגלבי גרג מקיו וינט רובינסון מקס ונטו מולי רייט כריסטופר אקלסטון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  18
 הפקה
 מפיק:  עונה ראשונה: מרקוס וילסון עונה שנייה: ג'ני פריין
 מפיקים בפועל:  קרן מרגלית פיטר באוקר פטריק ספנס לוסי ריצ'ר שרה ג'ונסון אבי ניר
 חברת הפקה:  קשת Fifty Fathoms
 הפצה:  קשת אינטרנשיונל 
 עורכים:  ג'יימי פירסון
 מוזיקה:  רוב ליין
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 רשת שידור בישראל:  Yes הטלוויזיה בלוויין
 תקופת שידור מקורית:  22 במרץ 2016 – 9 ביוני 2020
 תקופת שידור בישראל:  3 בינואר 2017 – 7 בפברואר 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר אינטרנט
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סוג א' (באנגלית: The A Word) היא סדרת דרמה בריטית של ה-BBC המבוססת על הסדרה הישראלית "פלפלים צהובים" מאת קרן מרגלית. הסדרה עוקבת אחר ילד בן חמש וכיצד משפחתו מתמודדת עם הגילוי שהילד לוקה באוטיזם. הסדרה עלתה ב-22 במרץ 2016 בת שישה פרקים. פרקי העונה שודרו גם בארץ ב-yes בערוץ yes OH החל מינואר 2017. ב-26 במאי 2016 הוכרז על הזמנת עונה שנייה לסדרה. העונה השנייה עלתה לשידור בבריטניה ב-7 בנובמבר 2017. העונה השלישית עלתה לשידור ב-5 במאי 2020.
הפקה

חברת התוכן הישראלית קשת שהפיקה את הסדרה "פלפלים צהובים", פנתה אל התסריטאי פיטר באוקר ליצירת גרסה חדשה ע"פ הסדרה הישראלית עם קו העלילה המקורי. באוקר נשען על חוויותיו וניסיונו כמורה ועם בני משפחתו כדי לכתוב את הסדרה "The A Word".
קשת שותפה בהפקה באמצעות חברת התוכן הבינלאומית Keshet productions. קרן מרגלית ואבי ניר (מנכ"ל קשת) היו בין המפיקים בפועל של הסדרה. הצילומים נערכו באוקטובר 2015 באזור האגמים וכללו את קזוויק, ברוטון-אין-פורנס, קוניסטון, מאגר תירלמיר ובירקריג קוטג' בניולנדס ואלי. צילומים נוספים נערכו באולפני "The Space Project" במנצ'סטר.
שידור וקבלה

שידורי הסדרה החלו בערוץ BBC One בימי שלישי בשעה 9 בערב, החל מ-22 במרץ 2016 עם סיום הסדרה "עמק האושר".רשת SundanceTV רכשו את זכויות השידור בארצות הברית, והסדרה שודרה החל מ-13 ביולי 2016.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס "Diversity in Media" לשנת 2017 בקטגוריית סדרת השנה.
ב-19 בספטמבר 2016 יצאה העונה הראשונה על גבי DVD, בצירוף סרט דוקומנטרי של מאחורי הקלעים.
תקציר עלילה

ג'ו יוז בן החמש מראה סימנים ברורים של בעיות תקשורת. הוא באופן קבוע מבודד את עצמו בהאזנה למוזיקת פופ באוזניות גדולות. יש לו ידע אנציקלופדי על השירים שהוא שומע, והוא שר את המילים בדיוק רב. הוריו- אליסון ופול, נראים שהם מתעלמים מההפרעה שלו, מוצאים דרכים חמקמקות לתקשר איתו ותוהים למה ילדים בני גילו מנדים אותו. עם זאת מוריס, אביה של אליסון, מגלה שאליסון ופול לקחו את הילד לבית חולים לאבחון בעיות התקשורת שלו. בני המשפחה האחרים מבינים שיש בעיה, אבל ניסיונם להתערב נתקל בהתנגדותם של הוריו של ג'ו. אחרי שנבדקה השמיעה שלו ג'ו, רופאת אף אוזן גרון מפנה אותם למומחה שמאבחן את ג'ו על הספקטרום האוטיסטי. בהמשך הסיפור עוקב אחר המשפחה הבלתי מתפקדת, שכוללת את רבקה (אחותו המתבגרת של ג'ו החשה שהיא בלתי נראית), אדי וניקולה (שמתמודדים עם בעיות משלהם במערכת היחסים), והסבא מוריס חסר הטקט, כיצד הם מתמודדים עם מצבו של ג'ו ובעיות חברתיות נוספות.
הקבלה לסדרה הישראלית

תסריט הסדרה מבוסס ובחלקו מקביל לתסריט "פלפלים צהובים", הדמויות בחלקן דומות ובחלקן שונות ומותאמות לאופי הבריטי.
את נופי הערבה הפתוחים והמדבריים החליפו נופי האגמים והאזור ההררי בצפון מערב בריטניה. גם העיירה בה גרה משפחת יוז היא קטנה וקהילתית כמו המושב בערבה.
את חממות הפלפלים שהן גם העסק המשפחתי מחליפה מבשלת בירה משפחתית בעיירה הבריטית. בשתי הסדרות האב מנהל מסעדה מקומית קטנה ונמצא בעיצומה של בניית בר-מסעדה חדש.
סצנת הפתיחה בה ג'ו מטייל בבוקר עם שבשבת צבעונית ושומע מוזיקה באוזניות ומוחזר לביתו זהה לסצנת הפתיחה של "פלפלים", אך בניגוד אליה, בסוג א' סצנה זו משמשת כמוטיב חוזר בתחילת כל פרק.
אם ב"פלפלים" היו אלו העובדים התאילנדים שמחזירים את עומרי לביתו, בסוג א' אלו העובדים הזרים הפולנים במבשלה. אחת העובדות מובאת בשלב מאוחר יותר לטפל בג'ו בבית במקביל ומתגלה כעובדת לא חוקית.
המוזיקה נשארה מוטיב מרכזי בסדרה ובדמות הראשית, את שירי הפופ והרוק הישראלי מחליפים שירי פופ בריטים קצביים. (אך ברוח התקופה, מכשירי הדיסקמן והרדיו-דיסק מהערבה הוחלפו באייפוד וסמארטפונים)
כמו ב'פלפלים' גם המשפחה הבריטית גרה עם אביה של אליסון, ולבית המשפחה חוזרים אחיה של אליסון ואשתו הרופאה, אשר מתקשה בהתחלה להתחבר למקום המרוחק ולמשפחה, אך מהווה דמות מפתח באבחונו של ג'ו ובהתפכחות המשפחה בקשר לאוטיזם.
הסבא (אותו משחק כריסטופר אקלסטון) שונה בתכלית בדמותו של הסבא בגרסה הישראלית (יהודה ברקן). גם סיפור האהבה בינו ובין מורתו לשירה/המאהבת שלו (אותה משחקת פוקי קווסנל) מקבל הרבה יותר עומק בגרסה הבריטית מאשר בגרסה הישראלית.
לא כל אירועי העונה השנייה של "פלפלים" השתלשלו ב"סוג א'". כך, למשל, בגרסה הישראלית המוטיב המרכזי אצל משפחת הילד היה: היריון נוסף, בעוד שבגרסה הבריטית אין ההיריון מוזכר כלל בעונה השנייה.
עם זאת, השתלשלות העלילה לא מקבילה לגמרי, חלק מהסצנות מופיעות בשלבים שונים בעונה.
צוות השחקנים

| שחקן | דמות | תפקיד | פרקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מקס ונטו | ג'ו יוז | ילד המתמודד עם אוטיזם | 1– |
| לי אינגלבי | פול יוז | אביו של ג'ו | 1– |
| מורבן כריסטי | אליסון יוז | אמו של ג'ו | 1– |
| מולי רייט | רבקה יוז | אחותו למחצה של ג'ו בת 16 | 1– |
| גרג מקיו | אדי סקוט | אחיה של אליסון | 1– |
| וינט רובינסון | ניקולה דניאלס | אשתו של אדי | 1– |
| כריסטופר אקלסטון | מוריס סקוט | סבא של ג'ו, אביהם של אליסון ואדי | 1– |
| פוקי קווסנל | לואיז וילסון | המורה לשירה של מוריס ואהובתו | 1– |
| מאט גרינווד | טום קלארק | החבר הטוב של רבקה | 2–6, 9– |
| תומאס גרגורי | לוק טיילור | החבר לשעבר של רבקה | 2–6 |
| דניאל סרקווירה | ד"ר גרייבס | רופא משפחה | 1–5, 7– |
| ג'ורג' בוקהרי | טרי נוריס | עובד במזנון של אליסון ופול | 1– |
| אדם ויטק | דייוויד נובאק | עובד במבשלת הבירה של משפחת סקוט | 1– |
| טומי גרבייק | פאבל קמינסקי | עובד במבשלת הבירה של משפחת סקוט | 1– |
| אבי פורד | סאלי | עובדת במבשלת הבירה של משפחת סקוט | 4 |
| ג'וליה קרינקה | מאיה פטרנקו | השמרטפית של ג'ו | 2–5 |
| ליזה מילט | מגי רייט | קלינאית תקשורת של ג'ו | 3 |
| ראלף ליטל | סטיוארט | אביה הביולוגי של רבקה | 5–6, 11 |
| ג'וד אקויודייק | וינסנט דניאלס | אביה של ניקולה | 7– |
| קלייר הולמן | גרייס דניאלס | אמה של ניקולה | 7– |
| ארון פייר | ג'יימס ת'ורן | החבר של רבקה | 7–8 |
| לוסי גסקל | סופי ברוויק | עובדת במסעדה של פול | 7–11 |
| טרביס סמית' | מארק ברוויק | הבן האוטיסט של סופי | 7– |
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (הממלכה המאוחדת)> הפרק האחרון | ממוצע צופים (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 26 במרץ 2016 | 26 באפריל 2016 | 6.02 |
|  | 2 | 6 | 6 | 7 בנובמבר 2017 | 12 בדצמבר 2017 | 4.54 |
הערות שוליים

↑  "BBC Drama announces three new commissions for BBC One and BBC Two". BBC Press Office. 26 במאי 2016. נבדק ב-27 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Episode 1, Series 2, The A Word - BBC One". BBC. נבדק ב-2017-10-31.
↑  Ritman, Alex (22 במרץ 2016). "Autism Drama Writer Talks BBC, Sundance's 'The A Word'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-23 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Birkrigg Cottage". Sally's Lake District Cottages (באנגלית). נבדק ב-2017-11-28.
↑  "The A Word". BBC Media Centre. 26 באוקטובר 2015. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clarke, Tom (26 באוקטובר 2015). "'The A Word' goes into production at The Space Project". The Space Project. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Littleton, Cynthia (8 בינואר 2016). "SundanceTV Acquires BBC, Keshet Autism Drama 'The A-Word'". נבדק ב-23 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
משפט בונדרבה-שפלי

משפט בונדרבה-שפלי, הוא משפט בתורת המשחקים, בתחום של משחקים שיתופיים. המשפט נותן לנו תנאי הכרחי ומספיק לכך שהליבה של משחק אינה ריקה.
המשפט נקרא על שם המתמטיקאים אולגה בונדרבה ולויד שפלי
(Lloyd Shapley, Olga Bondareva)
אשר הוכיחו אותו כל אחד בנפרד (בונדרבה ב-1963, שפלי ב-1967).
רקע

כאשר אנו בוחנים משחק בצורה קואליציונית בו משתתפים מספר שחקנים, נרצה לדעת אילו קואליציות יכולים אותם שחקנים ליצור על מנת שיוכלו למקסם את הרווח האישי שיוכלו להשיג במשחק, או לחלופין למזער את ההפסד שלהם. כמובן שכל שחקן ירצה להשתתף בקואליציה שתיתן לו את הרווח הגדול ביותר, כלומר, קואליציה חייבת למקסם את רווח כל השחקנים על מנת שחבריה יהיו מרוצים, ולא יפנו להרכבת קואליציה אחרת. ניתן לחשוב על אינספור דוגמאות למשחקים כאלו ביומיום, בעולם העסקים, ההיי-טק, הפוליטיקה ולמעשה בכל ענף עליו נסתכל.
בבואנו לחשוב על וקטור תשלומים לפיו נקבע את חלוקת הרווח בין חברי הקואליציה, ניתן לחשוב על עקרונות מנחים שבעזרתם נוכל להניח האם חברי הקואליציה מרוצים או לא מרוצים מהקואליציה שהם יצרו. בין עקרונות אלה נמנים יעילות, סבירות פרטית וסבירות קבוצתית. הליבה של המשחק היא בדיוק הקבוצה שמכילה את כל הווקטורים המקיימים תנאים אלה. הליבה היא מושג מרכזי בתחום תורת המשחקים והיא נותנת לנו את אותם וקטורים שבהם חברי הקואליציה מקבלים יחדיו לפחות את שווי הקואליציה. סביר שוקטור התשלומים שיתקבל מחלוקת הרווח הכולל יהיה בליבה.
לכן, כאשר נסתכל על משחק בצורה קואליציונית, נרצה פעמים רבות לשאול האם ישנם וקטורים בליבה, מהם נוכל לבחור את וקטור התשלומים. משפט בונדרבה-שפלי עונה בצורה מסוימת על שאלה זו, כאשר הוא נותן תנאי הכרחי ומספיק לכך שליבה של משפחה מסוימת של משחקים אינה ריקה. כלומר, אם נוכל לסווג את המשחק עליו אנו מסתכלים ולשייך אותו לאחת מאותן משפחות שמקיימות את תנאי המשפט, נוכל לומר האם הליבה של אותו ריקה או לא ריקה.
המשפט

המשפט מתאר תנאי הכרחי ומספיק לקיום ליבה לא ריקה, ולמעשה מגדיר משפחה של משחקים הנקראים משחקים מאוזנים. כלומר, כל משחק העונה על התנאי המוצג במשפט – נקרא משחק מאוזן, לכן ניתן לומר שהליבה של משחק איננה ריקה אם ורק אם המשחק הוא משחק מאוזן.
למשפט ישנם שני ניסוחים שקולים. הניסוח השני נועד להביא את הבעיה לצורה של בעיית תכנון ליניארי ועל ידי כך לפשט את הוכחת המשפט. הוכחת המשפט שמוצגת כאן היא עבור הניסוח השני של המשפט, ומשתמשת בפתרון בעיית תכנון ליניארי.