stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות ברזיל בכדורגל 1980
שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 1 | 3 |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   אינטרנציונל |   אינטרנציונל | 1 | 0 |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   אינטרנציונל |   אינטרנציונל | 1 | 0 |   |   |   |   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 1 | 2 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 1 | 2 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   פלמנגו |   פלמנגו | 0 | 3 |  |  |  |
|  |   קוריטיבה |   קוריטיבה | 0 | 3 |   |   |   |   |   פלמנגו |   פלמנגו | 0 | 3 |  |  |  |
|  |   קוריטיבה |   קוריטיבה | 0 | 3 |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   פלמנגו |   פלמנגו | 2 | 4 |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במאי 1980 | אתלטיקו מיניירו | 1:0 | פלמנגו | מינייראו, בלו הוריזונטה צופים: 90,028 שיפוט: רומואלדו אגריפי פילו |
| 28 במאי 1980 | ריינלדו  , 55' |  |  | מינייראו, בלו הוריזונטה צופים: 90,028 שיפוט: רומואלדו אגריפי פילו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 ביוני 1980 | פלמנגו | 2:3 | אתלטיקו מיניירו | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 54,659 שיפוט: חוזה פאבילי נטו |
| 1 ביוני 1980 | נונס  7', 82'   זיקו  44' |  | ריינלדו  8', 66' | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 54,659 שיפוט: חוזה פאבילי נטו |
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים

זיקו, שחקנה של פלמנגו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
טוניניו סזאר, שחקנה של אתלטיקו מיניירו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. זאת בפעם השנייה בקריירה.
ארמן

| --- | --- |

ארמן (1969)
 לידה:  17 בנובמבר 1928 ניס, צרפת
 פטירה:  22 באוקטובר 2005 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  ארמן פרננדז
 מקום קבורה:  פר לשז 
 לאום:  צרפתים 
 מקום לימודים:  בית ספר הלובר 
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  ריאליזם חדש 
 הושפע על ידי:  קורט שוויטרס 
 יצירות ידועות:  L'Heure de tous, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (24 ביוני 1993) 
 בן או בת זוג:  Éliane Radigue (1953–1971) 
 צאצאים:  Yves Arman 
 חתימה:   
 www.armanstudio.com
 
ארמן, צילם לוטר וולה, 1963
ארמן (בצרפתית: Arman; ‏17 בנובמבר 1928 – 22 באוקטובר 2005) נולד בשם ארמן פייר פרננדז (בצרפתית: Armand Pierre Fernandez), היה אמן אמריקאי יליד צרפת.
ביוגרפיה

ארמן נולד וגדל בניס, צרפת.
ב-1953 התחתן ארמן עם מלחינת המוזיקה האלקטרונית אליאן ראדיג (אנ') ונולדו להם שתי בנות, מריון (1951) ואן (1953) ובן אחד, איב ארמן (1954–1989). ב-1971 התחתן עם קוריס קנטון, ונולדו להם שני ילדים יסמין (1982) ופיליפ (1987). ב-1989 נולד ילדו השישי, איב סזאר ארמן, בנה של קרול סזאר.
ארמן נפטר בניו יורק ב-2005. חלק מהאפר שלו נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז ב-2008
גלריה

עוצמה מוזיקלית מס' 2 -  גן הפסלים ע"ש לולה בר-אבנר, תל אביב
"מפולת שלגים", בקמפוס אוניברסיטת תל אביב
אליפות ברזיל בכדורגל 1983

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  23 בינואר 1983 – 29 במאי 1983 (127 ימים)
 מספר משתתפות:  44
 הזוכה:  פלמנגו
 מספר משחקים:  318
 מספר שערים:  851 (2.68 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  7,299,054 (22,953 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  22 - סרז'יניו, סנטוס
 → 19821984 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1983  הייתה הפעם ה-27 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-23 בינואר 1983 והסתיימו ב-29 במאי 1983.
בתחרות השתתפו 44 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
40 קבוצות חולקו ל-8 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין קבוצות הבית. בין הקבוצות שזכו במקום הרביעי בבית, נערכו משחקי מבחן ו-4 המנצחות העפילו לשלב השני.
בשלב השני לתחרות התווספו אמריקנו, בוטפוגו (סאו פאולו), גוארני ואוברבה. בשלב זה 32 קבוצות (28 מהשלב הראשון ו-4 שהצטרפו) התמודדו ב-8 בתים על 16 מקומות בשלב השלישי.
בשלב השלישי הקבוצות התמודדו ב-4 בתים על 8 מקומות ברבע הגמר.
בהמשך נערכו שלבי הגמר, תוך משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות.
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
פלמנגו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השלישית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות.
משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל

סאו פאולו - 10
ריו דה ז'ניירו - 7
מינאס ז'ראיס - 3
ריו גראנדה דו סול - 2
פרנה - 2
פרנמבוקו - 2
באהיה - 2
סיארה - 2
גויאס - 1
אלגואס - 1
סנטה קטרינה -  1
פארה - 1
אמזונאס - 1
ריו גראנדה דו נורטה - 1
אספיריטו סאנטו - 1
פאראיבה - 1
פיאאוי - 1
סרז'יפה - 1
מרניאו - 1
המחוז הפדרלי של ברזיל - 1
מאטו גרוסו - 1
מאטו גרוסו דו סול - 1
שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |   גויאס |   גויאס | 0 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   סנטוס |   סנטוס | 0 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   סנטוס |   סנטוס | 0 | 2 |   |   |   |   סנטוס |   סנטוס | 2 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   סנטוס |   סנטוס | 2 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 1 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   ספורט |   ספורט | 0 | 1 |   |   |   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 1 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   ספורט |   ספורט | 0 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   אתלטיקו מיניירו |   אתלטיקו מיניירו | 0 | 4 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   סנטוס |   סנטוס | 2 | 3 |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   פלמנגו |   פלמנגו | 1 | 0 |  |
|   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 1 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלמנגו |   פלמנגו | 2 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלמנגו |   פלמנגו | 2 | 1 |  |   |   |   פלמנגו |   פלמנגו | 3 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   פלמנגו |   פלמנגו | 3 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   אתלטיקו פרנאאנסה |   אתלטיקו פרנאאנסה | 0 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   אתלטיקו פרנאאנסה |   אתלטיקו פרנאאנסה | 2 | 1 |  |   |   |   אתלטיקו פרנאאנסה |   אתלטיקו פרנאאנסה | 0 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   אתלטיקו פרנאאנסה |   אתלטיקו פרנאאנסה | 2 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   סאו פאולו |   סאו פאולו | 1 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
↑  קודמה בעקבות הישג טוב יותר בשלב השלישי
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 במאי 1983 | סנטוס | 1:2 | פלמנגו | מורומבי, סאו פאולו צופים: 114,481 שיפוט: חוזה אסיס ארגאו |
| 22 במאי 1983 | פיטה  25'   סרז'יניו שולפה  63' |  | בלטזר  67' | מורומבי, סאו פאולו צופים: 114,481 שיפוט: חוזה אסיס ארגאו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במאי 1983 | פלמנגו | 0:3 | סנטוס | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 155,523 שיפוט: ארנלדו סיזר קואלחו |
| 29 במאי 1983 | זיקו  1'   לאונרדו  39'   אדיליו  39' |  |  | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 155,523 שיפוט: ארנלדו סיזר קואלחו |
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים

סרז'יניו, שחקנה של סנטוס כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
רוברטו קוסטה, שחקנה של אתלטיקו פרנאאנסה זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
אלן סאייאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1936 מיו, צרפת 
 פטירה:  1 בדצמבר 2022 (בגיל 86) ניו יורק, ארצות הברית 
 מסעדות:  לה סיניה, לה סירק
 
אלן סאייאק (בצרפתית: Alain Sailhac; 7 בינואר 1936 –  1 בדצמבר 2022) היה שף צרפתי שעבד בניו יורק שם היה סגן נשיא ודיקן בגמלאות של המכון הקולינרי הצרפתי. סאייאק היה השף הראשון אי-פעם שזכה בניקוד של ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס עבור מסעדת "לה סיניה" ב-1977. הוא המשיך והיה השף של המסעדות "לה סירק", 21 Club ושל מלון פלאזה.
רקע קולינרי

סאייאק נולד במיו שבצרפת והחל את הקריירה הקולינארית שלו בהיותו בן 14, כשעבד כשוליה במסעדת "קאפיון" בעיר הולדתו. הוא עבד בפריז, קורפו, רודוס וגוואדלופ, לפני שנעשה סגן-שף במסעדת "שאטו דה לאראלדי", שהייתה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום. הוא החל לעבוד בעיר ניו יורק בשנת 1965 וקנה לעצמו שם כשף הראשי של המסעדות "מיסטראל" ו"מנואר". עבד במספר מלונות ומסעדות בפריז ואחר-כך כשף הראשי במלון רויאל בקלדוניה החדשה וב"לה פרוקה" בשיקגו.
ב-1974 עבד סאייאק ב"לה סיניה", שבזמן כהונתו בה כשף זכתה לניקוד של ארבעה כוכבים מהעיתון הניו יורק טיימס. הוא כיהן כשף הראשי במסעדת "לה סירק" הידועה באפר איסט סייד של מנהטן בשנים 1986-1978, שזכתה בשלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. סאייאק היה השף הראשי של 21 Club, מנהל קולינרי של מלון פלאזה ויועץ למלון רג'נסי. ב-1991, הצטרף למכון הקולינרי הצרפתי כדיקן ללימודי קולינאריה ונכון ל-2011 הוא סגן הנשיא והדיקן בדימוס.
הישגים

ב-1997 זכה סאייאק במצנפת כסף לאחר שהוכתר כשף השנה בידי Maîtres Cusiniers de France.
הוא זכה במזלג הכסף ביחד עם אשתו ארלן פלטמן סאייאק מכתב העת Food Arts ב-2003. באותה שנה זכה מקרן ג'יימס בירד. סאייאק גם זכה באביר מסדר ההצטיינות החקלאית (Chevalier du Mérite Agricole) וב-2004 זכה באות מסדר ההצטיינות הלאומית (Ordre national du Mérite) מממשלת צרפת.
הוא חבר Maîtres Cuisiniers de France ,‏ Société Culinaire Philanthropique וארגונים נוספים.
ב-13 במאי 2010 סאייאק, ביחד עם שפים נוספים מהמכון הקולינארי הצרפתי כמו ז'אק פפין, ז'אק טורס ואנדרה סולטנר, הכינו ארוחת ערב בעלות של 30,000$ לזוג עבור מסע גיוס הכסף של נשיא ארצות הברית ברק אובמה במלון סנט רג'יס במנהטן.
ארמית שומרונית

ארמית שומרונית, או שומרונית, הייתה ניב מניבי השפה הארמית ששימשה את השומרונים בכתבי הקודש והספרות שלהם. אין לבלבל אותה עם השפה העברית השומרונית של כתבי הקודש. הארמית השומרונית החליפה את העברית השומרונית העתיקה בשימוש היום-יומי, רק שאחר כך חדלה להיות שפה מדוברת בעצמה בין המאות ה-10 וה-12 והוחלפה על ידי השפה הערבית וליתר דיוק על ידי הניב של הערבית הפלסטינית השומרונית.
בצורתו היא מזכירה את הארמית של התרגומים, וכתובה באלפבית השומרוני.
יצירות חשובות שנכתבו בשפה זאת כוללות את התרגום השומרוני ותיבת מרקה. ישנם גם טקסטים משפטיים, פרשניים וליטורגיים, אם כי יצירות מאוחרות מאותו סוג נכתבו לעיתים קרובות בערבית.
שיאה של השפה היה במאות הרביעית והחמישית, בה חיברו השומרונים פיוטים על טהרת הארמית, ללא שימוש כמעט בעברית.
לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל במאה השביעית, החלה הערבית דוחקת את רגלי הארמית, ובמקביל החלה חזרה בחיבורי הדת השומרונית לעברית השומרונית.
ראו גם

עברית שומרונית
אלפבית שומרוני
התרגום השומרוני
הערות שוליים

↑  אברהם טל, התרגום השומרוני לתורה - ייחודו וגלגוליו (לקראת מהדורה חדשה), דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, תשל"ג 1973‏, JSTOR 23515533
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553413905171  BnF: cb11943942t (data)  LCCN: sh85116991 
| השומרונים |
| --- | --- | --- |
| כללי | שומרונים • הדת השומרונית • הר גריזים • היתבין בשמרין |  |
| היסטוריה | מקדש השומרונים בהר גריזים • מרידות השומרונים • מוזיאון השומרונים - גריזים |  |
| לשון | אלפבית שומרוני • עברית שומרונית • ארמית שומרונית • ניקוד שומרוני |  |
| חיבורים | נוסח שומרון (ספר אבישע, התרגום השומרוני) • תיבת מרקה • אסאטיר • ספר יהושע השומרוני • תולידה • קמעות שומרוניים |  |
| דת | הכהן הגדול השומרוני • לוח השנה השומרוני |  |
| דמויות ידועות | בבא רבה • אבו אל-חסן מצור • יוליאנוס בן צבר • אברהם בן יעקב הדנפי • אהרן בן מניר • מלתקי • סנבלט • שמעון הקוסם • אבו אל-פתח |  |
| התייחסות בדתות אחרות | השומרונים בהלכה • השומרוני הטוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסטריזם (גמולוגיה)

אסטריזם על פני ספיר כוכב כחול. זוהי "כוכב בומבי", אבן במשקל 182 קרט (36.4 גרם), המוצגת במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בוושינגטון בירת ארצות הברית
בגמולוגיה, אַסטֶריזם היא תופעה אופטית המופיעה בכמה מסוגי אבני האודם, אבני הספיר, וסוגים נוספים של אבני חן, טבעיות וסינתטיות. על שטח הפנים של אבנים אלו יש אזור של החזרת אור בצורת כוכב. צורת הגביש והמערך הקריסטלוגרפי קובעים האם לכוכב יהיו ארבע או שש קרנים. על מנת לראות את התופעה חותכים ומלטשים את האבנים בצורת קבושון. מקור שם התופעה מיוונית, "אסטר" פירושו כוכב. התופעה קיימת באבני האודם והספיר בשל זיהומים של מחטים זעירות של רוטיל (תחמוצת הטיטניום) המצויה בהם.
נוהגים להבדיל בין שני סוגים של אסטריזם:
אפיאסטריזם (Epiasterism) – הסוג המופיע בספיר וברוב אבני החן האחרות והוא תוצר של החזר האור ממינרלים הכלולים באבן החן והמסודרים בצורה מקבילה.
דיאסטריזם (Diasterism) – כמו שניתן לראות ברוז קוורץ והוא תוצאה של אור העובר בתוך אבן החן. על מנת לראות תופעה זו יש להאיר את אבן החן מאחוריה.
אליפות ברזיל בכדורגל 1981

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  17 בינואר 1981 – 3 במאי 1981 (107 ימים)
 מספר משתתפות:  44
 הזוכה:  גרמיו
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  821 (2.68 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  5,368,770 (17,545 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  16 - נוניס, פלמנגו
 → 19801982 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1981  הייתה הפעם ה-25 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-17 בינואר 1981 והסתיימו ב-3 במאי 1981.
בתחרות השתתפו 44 קבוצות והיא נערכה במספר שלבים:
40 קבוצות חולקו ל-4 בתים תוך קיום משחק בודד בין קבוצות הבית.
בשלב השני לתחרות התווספו נאוטיקו, פלמיירס, באהיה ואוברדה. בשלב זה 32 קבוצות (28 מהשלב הראשון ו-4 שהצטרפו) התמודדו ב-8 בתים על 16 מקומות בשלב השלישי.
בהמשך נערכו שלבי הגמר, תוך משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות.
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
גרמיו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל

סאו פאולו - 7
ריו דה ז'ניירו - 5
פרנמבוקו - 3
פרנה - 3
באהיה - 3
מינאס ז'ראיס - 3
אלגואס - 2
גויאס - 2
ריו גראנדה דו סול - 2
סיארה - 2
סנטה קטרינה -  1
פארה - 1
אמזונאס - 1
ריו גראנדה דו נורטה - 1
אספיריטו סאנטו - 1
פאראיבה - 1
פיאאוי - 1
סרז'יפה - 1
מרניאו - 1
המחוז הפדרלי של ברזיל - 1
מאטו גרוסו - 1
מאטו גרוסו דו סול - 1
שחקנים מצטיינים

נוניס, שחקנה של פלמנגו כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
פאולו איזידורו, שחקנה של גרמיו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. זאת בפעם השנייה בקריירה.
אליפות ברזיל בכדורגל 1984

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  28 בינואר 1984 – 27 במאי 1984 (121 ימים)
 מספר משתתפות:  41
 הזוכה:  פלומיננסה
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  737 (2.41 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  5,688,038 (18,588 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  16 - רוברטו דינמיטה, ואסקו דה גאמה
 → 19831985 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1984  הייתה הפעם ה-28 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-28 בינואר 1984 והסתיימו ב-27 במאי 1984.
בתחרות השתתפו 41 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
40 קבוצות חולקו ל-8 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין קבוצות הבית. בין הקבוצות שזכו במקום הרביעי בבית, נערכו משחקי מבחן ו-4 המנצחות העפילו לשלב השני.
בשלב השני 28 קבוצות התמודדו ב-7 בתים על 14 מקומות בשלב השלישי. בנוסף לכך העפילה הקבוצה עם הישג הטוב ביותר מהמקום השלישי.
בשלב השלישי לקבוצות שהעפילו מהשלב השני התווספה אברלנדיה שניצחה בסרייה ב'. הקבוצות הורגנו ב-4 בתים והתמודדו על 8 מקומות ברבע הגמר.
בהמשך נערכו שלבי הגמר, תוך משחקי בית ומשחקי חוץ בין הקבוצות.
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
פלומיננסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השנייה בתולדות המועדון.
משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל

סאו פאולו - 6
ריו דה ז'ניירו - 7
מינאס ז'ראיס - 3
ריו גראנדה דו סול - 3
פרנה - 2
פרנמבוקו - 2
באהיה - 2
סיארה - 2
גויאס - 1
אלגואס - 1
סנטה קטרינה -  1
פארה - 1
אמזונאס - 1
ריו גראנדה דו נורטה - 1
אספיריטו סאנטו - 1
פאראיבה - 1
פיאאוי - 1
סרז'יפה - 1
מרניאו - 1
המחוז הפדרלי של ברזיל - 1
מאטו גרוסו - 1
מאטו גרוסו דו סול - 1
שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |   קוריטיבה |   קוריטיבה | 2 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 2 | 5 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 2 | 5 |   |   |   |   קורינתיאנס |   קורינתיאנס | 0 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   קורינתיאנס |   קורינתיאנס | 0 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 2 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלמנגו |   פלמנגו | 2 | 1 |   |   |   |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 2 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלמנגו |   פלמנגו | 2 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   קורינתיאנס |   קורינתיאנס | 0 | 4 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 0 | 0 |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 1 | 0 |  |
|   |   נאוטיקו |   נאוטיקו | 2 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמיו |   גרמיו | 3 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמיו |   גרמיו | 3 | 3 |  |   |   |   גרמיו |   גרמיו | 1 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   גרמיו |   גרמיו | 1 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 0 | 3 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פורטוגזה |   פורטוגזה | 2 | 3 |  |   |   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 0 | 3 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   פורטוגזה |   פורטוגזה | 2 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 5 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במאי 1984 | ואסקו דה גאמה | 1:0 | פלומיננסה | מרקאנה, דיו דה ז'ניירו צופים: 63,156 שיפוט: לואיס קרלוס פליקס |
| 24 במאי 1984 |  23' |  |  | מרקאנה, דיו דה ז'ניירו צופים: 63,156 שיפוט: לואיס קרלוס פליקס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במאי 1984 | פלומיננסה | 0:0 | ואסקו דה גאמה | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 128,781 שיפוט: רומואלדו אריפי פילו |
| 28 במאי 1984 |  |  |  | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 128,781 שיפוט: רומואלדו אריפי פילו |
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים

רוברטו דינמיטה, שחקנה של ואסקו דה גאמה כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
רוברטו קוסטה, שחקנה של אתלטיקו פרנאאנסה זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה, העונה השנייה ברציפות.
אלן ניט

| --- | --- |

פרוטומה של אלן ניט
 לידה:  13 ביולי 1928 טאלין, אסטוניה 
 פטירה:  30 במאי 2016 (בגיל 87) טאלין, אסטוניה 
 מדינה:  אסטוניה 
 מקום קבורה:  Rahumäe Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טרטו 
 שפות היצירה:  אסטונית 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 בן או בת זוג:  Heldur Niit (1949–1958)  יאן קרוס (1958–27 בדצמבר 2007) 
 צאצאים:  Toomas Niit, Märten Kross, Eerik-Niiles Kross, Maarja Undusk 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  מסדר הכוכב הלבן, דרגה 3 (1999)  סופר מצטיין של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית (1977)  Juhan Smuul literary award (1971, 1978)  Yearly prize of the Endowment of Literature by the Cultural Endowment of Estonia (1971)  מדליית טאלין (2010)  מדליה על ההצטיינות בעמל (1956) 
 
חנוכת פסל לכבודה של אלן ניט בהונגריה, 2009
אֶלֶּן נִיט (באסטונית: Ellen Niit ‏; 13 ביולי 1928 - 30 במאי 2016) הייתה ציירת, סופרת, מתרגמת ומאיירת ספרי ילדים אסטונית.
ביוגרפיה

אלן ניט נולדה בשם אלן היוב בטאלין, בירת אסטוניה. במהלך חייה הספיקה לחוות רבות מהתהפוכות שטלטלו את ארצה במהלך המאה ה-20: ילדות אידילית באסטוניה החופשית, זוועות מלחמת העולם השנייה, הכיבוש הנאצי, הכיבוש הסובייטי, גירוש קרובי משפחה לסיביר, תקופת טיהורים ועריצות מחשבתית באוניברסיטה, תביעות אידאולוגיות שהתמקדו ביוצרים האסטונים אשר נדרשו להתגייס לשורות הריאליזם הסוציאליסטי ולבסוף השתחררותה של אסטוניה וצעדיה הדמוקרטיים הראשונים.
ניט החלה לפרסם את יצירתה בשנת 1960. שירי ספר הביכורים שלה, "הָאָרֶץ מְלֵאָה מְצִיאוֹת", מורים על כיווני שירתה העתידיים – בעלי דמיון, עשירים במצלול מגוון, רגישים ומדויקים, מודרניסטיים ואינטימיסטיים. ניט הואשמה בפורמליזם בעקבות פרסום ספר הביכורים. בעקבות כך, ספרה השני, מְכַיֵּר הַצִּפּוֹר, יצא כעבור עשר שנים (1970). ספרה השלישי, הַהוֹלֵךְ עַל-פְּנֵי הַמַּיִם (1977), קדם למבחר קְבִיעוּת הָעוֹלָם (1978), שכלל שירים משלושת הספרים הקודמים. אחריו התפרסמו, בין השאר, מִשְׂחַק מַרְאַת הַסְּתָו (1981) ושִׁירַת אֶבֶן הַסִּיד (1998).
אֶלֶּן נִיט תופשת מזה כשלושים שנה מקום מרכזי בשירה האסטונית: שיריה נחשבים לנכס צאן ברזל של המודרניזם האסטוני, רבים מהם הולחנו ורבים עוד יותר נמצאים בספרי לימוד. ניט היא אחת היוצרות האהובות ביותר באסטוניה, הן על ילדים והן על מבוגרים, ואסטונים רבים רואים בה מחנכת אישית שלהם, משוררת של שלושה דורות. לגילוי העולם, לשמחת החיים ולאהבת הטבע יש מקום מרכזי בשירה זו, הנרתעת מהאופטימיזם המאולץ של התקופה הסטליניסטית ומחצינה את החן שבשימוש הטהור והצלול בשפה פיוטית נקייה ממליצות ומנביבות. אחדים משירי נִיט תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בכתב-העת שְׁבוֹ.
ניט הייתה נשואה בשנים 1949–1957 לחוקר הספרות האסטוני הלדור ניט. לשניים נולד בן משותף.
בשנת 1958 נישאה ליָאן קְרוֹס, אחד מגדולי הסופרים האסטונים במאה העשרים, ולשניים נולדו שני בנים. לניט עוד בת. בשנת 2008 נפטר יאן קרוס.
אלן ניט הלכה לעולמה בטאלין ונטמנה לצד בעלה.
אנדראס ברמה

אנדראס "אנדי" בְּרֶמֶה (בגרמנית: Andreas Brehme;‏ 9 בנובמבר 1960 – 20 בפברואר 2024) היה כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני. הוא זכור בעיקר כמי שהבקיע את שער הניצחון של נבחרת גרמניה בגמר מונדיאל 1990 מול נבחרת ארגנטינה בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בדקה ה-85. ברמה נחשב לאחד מבועטי בעיטות חופשיות הגדולים של כל הזמנים, ויכולתו לבעוט בשתי הרגליים בצורה מושלמת הפכה אותו לאחד המגנים הטובים בעולם בשנות ה-90.
קריירה כשחקן

ברמה נולד בעיר המבורג והחל את הקריירה שלו בגיל חמש במועדון בעיר הולדתו. אחרי שתי עונות בקבוצה הבוגרת ועוד עונה בפ.צ. זארבריקן הוא נרכש בשנת 1981 על ידי קבוצת קייזרסלאוטרן ושיחק בה חמש עונות. ההצלחה בקייזרסלאוטרן לא נעלמה מעיניהם הבוחנות של המועדונים הגדולים ובשנת 1986 עבר למועדון הפאר באיירן מינכן איתה גם זכה בעונתו הראשונה באליפות ובסופר קאפ הגרמני. ברמה יכול היה להשלים תואר משולש עם באיירן, אך קבוצתו נוצחה 1–2 בגמר גביע אירופה לאלופות 1987 (באותה שנה עוד לא נקרא המפעל הזה ליגת האלופות) מול קבוצת פורטו הפורטוגלית. בעונתו השנייה במועדון סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
אחרי שנתיים בבאיירן עזב ברמה את גרמניה לראשונה בקריירה והצטרף לאינטר האיטלקית בחוזה לארבע עונות. 116 הופעות באינטר ושלושה תארים היו מנת חלקו בארץ המגף. הוא הוביל את אינטר לזכייה באליפות בעונת 1988/1989, לזכייה בסופר קאפ האיטלקי ב-1989 ולזכייה בגביע אופ"א בעונת 1990/1991.
בעונת 1992/1993 ניסה מזלו בליגה הספרדית כשחתם לעונה בריאל סרגוסה. הוא הוביל את הקבוצה לגמר הגביע הספרדי אך החליט לחזור לגרמניה ולסיים את הקריירה במועדון שגילה אותו, קייזרסלאוטרן, שם שיחק חמש עונות, זכה בגביע הגרמני בעונת 1995/1996 ובאליפות בעונת 1997/1998.
קריירה בנבחרת גרמניה

ברמה שיחק במדי נבחרת גרמניה בשלושה גביעי עולם. במונדיאל 1986 שנערך במקסיקו הוא הגיע עד הגמר שם נוצחה נבחרתו בידי נבחרת ארגנטינה 2–3. ארבע שנים מאוחר יותר, במונדיאל 1990 שנערך באיטליה שוב הגיעו שתי הנבחרות לגמר, אלא שהפעם ידם של הגרמנים הייתה על העליונה ושל ברמה במיוחד. חמש דקות לסיום משחק הגמר, נשרקה עבירה ברחבה לזכות הגרמנים וברמה כבש את הפנדל שהעניק להם את הגביע העולמי.
מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית היה מאכזב עבור הגרמנים שהודחו כבר בשלב רבע הגמר ולא הצליחו לשמור על התואר.
קריירה כמאמן

עם פרישתו ממשחק פעיל החלה קריירה האימון של ברמה. בשנת 2000 הוא מונה למאמן קייזרסלאוטרן, אך פוטר ממנה כעבור שנתיים בעקבות כישלונות שהובילו את המועדון לקרבות תחתית קשים. אחרי שנתיים שב לאמן בליגת המשנה בגרמניה אבל גם במשרתו באונטרהאכינג לא הצליחה לקדם את הקבוצה ועזב בתום העונה.
באמצע עונת 2005/6 חבר לג'ובאני טרפטוני כעוזר מאמן שטוטגרט אך כעבור כמה חודשים פוטרו כל אנשי הצוות המקצועי עקב אי הצלחה.
מותו

נפטר מדום לב ב-20 בפברואר 2024 בגיל 63.
תארים > קבוצתיים

קייזרסלאוטרן:
אליפות המדינה (1): 1997/98
גביע גרמני (1): 1995/96
באיירן מינכן:
אליפות המדינה (1): 1986/87
סופר קאפ גרמני (1): 1987
אינטר:
אליפות המדינה (1): 1988/89
סופר קאפ איטלקי (1): 1989
גביע אופ"א (1): 1990/91
נבחרת גרמניה
גביע העולם 1990
תארים > אישיים

שחקן השנה באיטליה: 1989