stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אווה פרון
תחילת דרכה

דוארטה נולדה במאי 1919 בעיירה לוס טולדוס במחוז בואנוס אייר וגדלה בעיירה חונין הסמוכה. היא הייתה אחת מחמישה ילדים ממערכת יחסים של טבחית לא נשואה וחוואי נשוי, חואן דוארטה. מוצאה הנחות והתנכרות משפחת אביה טיפחו בה כבר מילדות שאיפה עזה לטפס בסולם החברתי, וטינה יוקדת לבורגנות ולמעמד הביניים, שלימים תרמו לעיצוב חייה והשקפת עולמה. בגיל 15 עזבה את העיירה והגיעה לבואנוס איירס כבת לווייתו של מוזיקאי נודד. בעיר הבירה של ארגנטינה קשרה קשרים ופיתחה קריירה של שחקנית בינונית על הבמה ובאופרות סבון רדיופוניות. היא טיפסה במעלה הסולם החברתי והפכה להיות שחקנית מוכרת ומנהלת תחנת רדיו.
את הקולונל חואן פרון, קצין מבטיח בצבא שמונה לשר העבודה והרווחה, פגשה באירוע צדקה לגיוס תרומות למען נפגעי רעידת אדמה. הם נישאו בשנת 1945, כאשר היא הייתה בת 26 והוא היה בן 50. כרעייתו של חואן פרון טיפחה את שאיפותיו הפוליטיות של בעלה, ותוך שימוש במוצאה ממעמד הפועלים גייסה עבורו תמיכה רחבה מבין שורות חסרי החולצות – ארגון הפועלים. במערכת הבחירות של 1946 היא נשאה נאומים נלהבים בתחנת הרדיו שלה, בהם פנתה לעניי מעמד הפועלים, בניסיון לשכנעם לראות בפרון את נציגם הנאמן ביותר. פעילותה הנמרצת תרמה רבות לניצחונו של חואן פרון באותה מערכת בחירות, והוא נבחר לנשיא ארגנטינה.
רעיית הנשיא

לאווה היה תפקיד מרכזי בקביעת מדיניות בעלה לאחר שנבחר לנשיא ארגנטינה. היא סייעה לבעלה בתפקידו כנשיא והייתה כצל וכממלאת מקומו, ומתוקף כך גם נהגה לקיים נאומים ולחתום על הסכמים בשמו של פרון. היא התגייסה לפעילות ציבורית נמרצת, מעל ומעבר למקובל ל"גברת הראשונה" ולמורת רוחם של רבים מהמעמד השולט. היא הייתה מעורבת בניהול ענייני המדינה, במיוחד בתחומי רווחה וחברה. אווה הקימה וניהלה את "קרן אווה פרון", לסיוע לעניים, קרן שגייסה כספים באופן נמרץ, והשתמשה בהם לקידום מטרות חברתיות, שימוש שהעלה את קרנה בעיני הציבור בארגנטינה. רמיזות על אי-סדרים כספיים בניהול הקרן טושטשו ונדחקו לקרן זווית, ואווה פרון הייתה לדמות הפופולרית והמשפיעה בארגנטינה. סגנון חייה נודע כראוותני ומנקר עיניים, דבר שלא פגע בהערצת ההמונים כלפיה - היא הייתה מושא פולחן אישיות להמוני העם ותמונתה נישאה בכל מקום בארגנטינה. למרות זאת, נזהרה שלא להאפיל יתר על המידה על דמותו של בעלה, והקפידה לציין בכל הזדמנות שהוא ההשראה האמיתית לפעילויות הצדקה שלה.
חייהם האישיים היו פחות חשופים וידועים. ניכרה ההערצה ההדדית ביניהם אך לזוג לא היו ילדים. יש חוקרים הטוענים שחואן פרון היה הומוסקסואל ובין בני הזוג לא היו יחסי מין.
להערצת ההמונים לא הייתה שותפה האליטה הארגנטינית, אשר בזה למוצאה הנחות ולדרך המינית מדי, לתפיסתם, שבה בנתה את הקריירה שלה, וסברה שמעורבותה בניהול המדינה מופרזת. אווה פרון, מצידה, התייחסה למבקרים אלה בביטול, כינתה אותם "האוליגרכים", והמשיכה לפעול למען המוני העם המעריצים.
ב-1947 יצאה אווה פרון לסיור יחסי ציבור באירופה, שנודע בכינויו "סיור הקשת בענן". היא ביקרה בספרד ונפגשה עם הרודן הפשיסט פרנסיסקו פרנקו (שקרא על שמה את הסופר קאפ הספרדי בכדורגל), ועם ראשי מדינות נוספים באיטליה ובצרפת. בקריית הוותיקן נפגשה עם האפיפיור. המלך ג'ורג' השישי סירב לפגוש אותה, בניגוד לעצת משרד החוץ הבריטי, וקבע שלא יתייחס לביקורה כביקור רשמי, והיא ביטלה את ביקורה בבריטניה בתגובה. הודעתה הרשמית לעיתונות הייתה כי ביטלה את ביקורה בבריטניה עקב תשישות. ביקורה בשווייץ היה בלתי מוצלח גם כן, ובמהלך נסיעתה ברחוב הושלכו על מכוניתה אבנים אשר שברו את שמשת הרכב. בהמשך הביקור בשווייץ השליכו מפגינים עגבניות עליה ועל שר החוץ במחאה. לאחר חודשיים של סיור שבה אווה לארגנטינה.
אווה פרון הייתה פעילה מאוד בנושאים פמיניסטיים. היא התגייסה למאבק למען הענקת זכות בחירה לנשים, ופעלה להקמת מפלגת נשים פרוניסטית. במקביל, ניהלה יחד עם בעלה את ענייני המדינה ביד ברזל, תוך השתקת מתנגדים ומבקרים, לעיתים מאסרם, וסגירת עיתונים שביקרו את התנהלותם.
ב-1951 סברה שהגיעה השעה לממש פורמלית את מעמדה השלטוני, ופעלה לקבל מינוי של סגנית-נשיא, לצד בעלה. אליטת הצבא סברה שבזאת הגדישה את הסאה, והפעילה לחץ תקיף על פרון לביטול מועמדותה לתפקיד.
זמן קצר אחרי-כן חלתה בסרטן צוואר הרחם. מצבה התדרדר במהירות והיא נפטרה ביולי 1952, בגיל 33.
אחרי מותה

בעקבות מותה הוכרז אבל לאומי בארגנטינה, והמוני העם געו בבכי ברחובות ובכנסיות ברחבי המדינה.
מותה של אווה פרון לא קטע את הביוגרפיה הסוערת שלה: גופתה נחנטה והוצגה לראווה, והייתה מוקד עלייה לרגל עד נפילתו של חואן פרון בהפיכה צבאית ב-1955, והגלייתו. אז הוברחה הגופה מחוץ לגבולות המדינה, אל מילאנו שבאיטליה, שם נקברה בבית הקברות הגדול במילאנו. ב-1971, לאחר 16 שנה, הוצאה מקברה והועברה לקבורה במדריד. בינתיים שב חואן פרון מהגלות לארגנטינה, לקדנציה נוספת כנשיא. הוא נפטר ב-1974, ואז הוחזרה גופת אווה פרון לארגנטינה והוצגה לצד גופתו במעון הנשיאותי. השלטון החדש במדינה החליט למנוע את הפיכת המקום למקדש לבני הזוג, וגופת אווה פרון הופרדה מגופת בעלה ונקברה סופית באחוזת הקבר של משפחת דוארטה, בבית הקברות לה רקולטה בבואנוס איירס. אתר קברה משמש עד היום מוקד עלייה לרגל למעריציה, ותיירים. כדי למנוע את גנבת הגופה, היא קבורה במעין כספת בטון בעומק האדמה.
דמותה וחייה של אווה פרון שימשו בסיס למחזמר המצליח "אוויטה" שנוצר על ידי אנדרו לויד ובר וטים רייס, והועלה בתיאטראות לונדון וברודוויי. בשנת 1996 עובד המחזמר לסרט מוזיקלי באותו השם בבימויו של אלן פארקר.
ראו גם

איסבל פרון
פרוניזם
הערות שוליים

↑  Navarro, Marysa. 1977. The Case of Eva Perón. Women and National Development: The Complexities of Change 3(1). pp. 229-240
↑  מתה אווה פרון, מעריב, 27 ביולי 1952
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266422005171  PLWABN: 9810592971005606  BIBSYS: 90213036  BNC: 000039645  BNE: XX925219  BnF: cb12124774g (data)  CANTIC: a10136861  CiNii: DA10661166  GND: 118739980  ICCU: LO1V149643  ISNI: 0000 0000 8374 0442  LCCN: n79091465  NARA: 10582838  NDL: 00621277  NKC: jn20000720222  NLA: 35417580  NLG: 237813  NLK: KAC2018M1160  NSK: 000366717  NTA: 068910622  RERO: 02-A003684786  SELIBR: 83362  SNAC: w6xs68jw  SUDOC: 027367495  Trove: 945455  VcBA: 495/227945  VIAF: 39410524   WorldCat (עם VIAF): 39410524 
דיוקן רשמי של אווה פרון לצד בעלה, שנת 1948
הקאסה רוסאדה, ארמון הנשיאות.
אוויטה פרון פוגשת את גולדה מאיר, 9 באפריל 1951
צלם של אווה פרון על מגדל השידור בעיר הבירה בואנוס איירס
בנדיקט הובדס

בנדיקט הובדס (בגרמנית: Benedikt Höwedes; נולד ב-29 בפברואר 1988 בהלטרן, מערב גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם. הובדס שיחק לאורך רוב הקריירה שלו בשאלקה 04, בה שימש קפטן במשך שש עונות. להובדס גם הייתה קריירה בינלאומית ענפה בנבחרת גרמניה, בשורותיה ערך 44 הופעות, והיה חלק בלתי נפרד מהזכייה במונדיאל 2014, בו לא החמיץ ולו דקת משחק אחת.
קריירת מועדונים

הובדס החל לשחק כדורגל ב-1994 במחלקת הנוער של קבוצת עיר הולדתו, ט.ו.ס הלטרן, וב-2001 עבר למחלקת הנוער של שאלקה 04. בשנת 2003 מונה הובדס לקפטן של קבוצת הנוער של שאלקה 04, ובשנת 2006 היה חלק מזכייתה של הקבוצה באליפות הנוער של גרמניה. בינואר 2007 חתם הובדס על חוזה מקצועני עם שאלקה שהיה אמור להסתיים בסוף עונת 2009-10, וביולי של אותה שנה הוא הועלה לסגל של הקבוצה הבוגרת של המועדון. אף על פי שהיה מספר חודשים בקבוצה הבוגרת, את הופעת הבכורה שלו במדיה הוא ערך רק באוקטובר 2007, במסגרת משחקיה של הקבוצה בליגת האלופות. בדצמבר 2008 האריך הובדס את חוזהו עד ה-30 ביוני 2014. ביולי 2011 מונה לקפטן של שאלקה, במרץ 2013 חידש שוב את חוזהו עד 30 ביוני 2017.
ב-30 באוגוסט 2017, לאחר שאיבד את סרט הקפטן לראלף פאהרמן, חתם הובדס ביובנטוס מהליגה האיטלקית בהשאלה לעונה תמורת 3.5 מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה בסכום של 16 מיליון אירו הכולל בונוסים. בכך סגר הובדס 16 שנים בשאלקה. לאחר עונה אחת ביובנטוס, בה סבל מפציעות וערך רק שלוש הופעות בהן הבקיע שער אחד, חזר הובדס לשאלקה. ביולי 2018 נמכר הובדס ללוקומוטיב מוסקבה, שם חתם על חוזה לארבע שנים. ביולי 2020 הודיע על פרישה ממשחק.
קריירה בינלאומית

הובדס שיחק באופן קבוע בנבחרות הצעירות של נבחרת גרמניה, וב-29 במאי 2011 ערך הובדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת מול אורוגוואי במשחק ידידות. ב-7 ביוני 2011 ערך הובדס את ההופעה הבינלאומית הרשמית הראשונה שלו במסגרת מוקדמות יורו 2012 נגד  אזרבייג'ן. המשחק נגמר בתוצאה 3-1 לטובת גרמניה, והובדס בישל את השער הראשון למסוט אוזיל. שיחק במונדיאל 2014 וזכה עם נבחרת גרמניה בגביע העולם.
זכיות ותארים

הגביע הגרמני: 2010/2011
הסופר קאפ הגרמני: 2011
אליפות איטליה: 2017/2018
הגביע האיטלקי: 2017/2018
גביע העולם: 2014
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2009
מדליית פריץ ואלטר לשחק המצטיין (עד גיל 19): 2007
יש עתיד

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  יאיר לפיד
 מנהיגים:  יאיר לפיד
 תקופת הפעילות:  8 בינואר 2012 – הווה (13 שנים)
 אפיון:  מפלגת מרכז ציונית-ליברלית
 אידאולוגיות:  ציונות ליברליזם הפרדת הדת מהמדינה פתרון שתי המדינות
 כנסות:  19 ואילך
 ממשלות:  33, 36
 אותיות:  פה
 שיא כוחה:  24 מנדטים (2022)
 שפל כוחה:  11 מנדטים (2015)
 רשימה פוליטית:  כחול לבן (2019–2020) יש עתיד–תל"ם (2020–2021)
 מטה:  יגאל אלון 157, תל אביב
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הליברלי
 צבעים רשמיים:    כחול, כתום
 נציגויות בפרלמנטים
 הכנסת:  23 / 120
 
 yeshatid.org.il
יש עתיד היא מפלגת מרכז ציונית־ליברלית ישראלית. המפלגה הוקמה בשנת 2012 ומאז עומד בראשה מייסדה, חבר הכנסת ויו"ר האופוזיציה יאיר לפיד. המפלגה היוותה בעבר מפלגת שלטון לצד מפלגת ימינה, כחלק מהממשלה ה־36 שכוננה במבנה של ממשלת חילופים.
המפלגה התמודדה לראשונה בבחירות לכנסת התשע עשרה, זכתה להישג בולט של 19 מנדטים ובכך הייתה למפלגה השנייה בגודלה בכנסת. לאחר כשנתיים, בבחירות לכנסת העשרים נחלשה המפלגה ל־11 מנדטים והייתה למפלגה הרביעית בגודלה בכנסת. מהבחירות לכנסת העשרים ואחת ועד לבחירות לכנסת העשרים ושלוש היא התמודדה כחלק מרשימה משותפת בשם "כחול לבן" יחד עם המפלגות "חוסן לישראל" ו-"תל"ם" בראשות בני גנץ ובוגי יעלון, בהתאמה. ב־29 במרץ 2020 פרשה מרשימת "כחול לבן" ויצרה סיעה משותפת עם "תל"ם" בשם "יש עתיד – תל"ם". לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, 2 הסיעות התפצלו למרכיביהן. בבחירות לכנסת ה־25 הגיעה לשיא כוחה וזכתה ל־24 מנדטים.
באופן כללי, יש עתיד נחשבת בעיקר כמפלגת מרכז, ומגדירה את עצמה כך. בעבר, יאיר לפיד תיאר את יש עתיד בתור "מפלגת מרכז עם נטייה ימינה", והתבטא נגד ארגוני שמאל.
מצע > מדיני-ביטחוני

על פי מצע המפלגה שנכתב עם הקמתה, המפלגה תומכת בפתרון שתי המדינות. היא תומכת בהקמת מדינה פלסטינית במסגרת הסכם עם הרשות הפלסטינית, שכולל את החלת החוק הישראלי על גושי התיישבות ביהודה ושומרון ופינוי התנחלויות מעבר לגושים. בסיום ההליך, על השטח המפונה תוקם מדינת פלסטין. עם זאת, מצע המפלגה לא מפרט על מה תהיה עיר הבירה העתידית של פלסטין. עקרונותיה של המפלגה להסכם כוללים בין היתר הפסקה של עידוד טרור על ידי הרשות הפלסטינית, הכרה של שני הצדדים להשאיר את גושי ההתיישבות ביהודה ושומרון בידיה של ישראל וריבונות ישראלית בירושלים המאוחדת.
תוכנית המפלגה בעניין רצועת עזה הוא שיקום הומניטרי של הרצועה שיובל על ידי המפלגה, עבור "הצגת אפשרות לחיים טובים יותר לתושבי עזה" עם ניהול הרצועה שיועבר לידי הרשות הפלסטינית. במסגרת השיקום, לדברי המפלגה, הקהילה הבין-לאומית תפעיל מנופים על החמאס, תפעל להדק פיקוח על הברחות ותקים פיקוח כלכלי שימנע הסטת משאבים שבלעדיו המפלגה מצהירה כי לא תסכים להשקיע בעזה את הכספים הנדרשים, בעוד שכל הפרה מצד החמאס תעצור את התהליך. כחלק מהשיקום המפלגה מצהירה גם על קידום פרויקט תחבורתי לחיבור בין הרצועה לפלסטינים ביהודה ושומרון.
במצע המפלגה שעודכן ב־2021 הושמטה התוכנית להקמת מדינה פלסטינית. עם זאת, בשנת 2023 לאחר טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל בעקבותיה, הצהיר יו"ר המפלגה לפיד כי התוכנית להקמת מדינה פלסטינית לא הושמטה אלא נדחתה, וחזר על מצע המפלגה לפיו הרשות הפלסטינית תעמוד בראש ניהול רצועת עזה.
ביולי 2024 חברי המפלגה נעדרו מהצבעה על הצעה המקבעת את עמדתה העקרונית של הכנסת נגד הקמת מדינה פלסטינית, למרות התמיכה בפתרון שתי המדינות שמקובל לשייך להם.
מצע > חברתי־כלכלי

על פי מצע המפלגה שנכתב עם הקמתה, המפלגה תפעל למען חיוב לימודי בסיס של מתמטיקה ואנגלית בכלל מוסדות הלימוד בישראל, חקיקת חוק השוויון בנטל בו יכלול גיוס בני ישיבות לצה"ל בני 18 לצה"ל או לשירות לאומי וביטול חוק נהרי. עם זאת, בשנת 2021 עודכן מצע המפלגה והושמטו ממנו הסעיפים הללו.
מבחינה כלכלית המפלגה מצהירה במצעה על "כלכלה הוגנת" שכוללת את צמצום הפערים הכלכליים באוכלוסייה ושיפור מצבן של השכבות החלשות ומעמד הביניים ואת הרחבת השירותים החברתיים הניתנים על ידי המדינה בחינוך, בבריאות וברווחה, השוואת קצבאות הנכות לשכר המינימום והכנסת עובדים סוציאליים למערך החינוכי. בפתירת משבר הדיור בישראל, המפלגה תומכת בחוק מע“מ אפס לרוכשי דירה ראשונה, בניית 5,000 דירות מעונות סטודנטים, יישום חוק הדיור הציבורי המאפשר מכירת דירות הדיור הציבורי לדייריהן והקמת רשות פיקוח על החברות המשכנות. בתחום הבריאות, המפלגה טענה כי תחוקק חוק ייצוב מערכת בריאות המקצה 10 מיליארד שקלים, תגדיל את בסיס תקציב מערכת הבריאות ב־1.5 מיליארד שקלים לשנה ותגדיל את מספר הסטודנטים לרפואה בישראל.
בנושא ניצולי השואה, המפלגה הודיעה כי היא תומכת במתן תרופות חינם לכלל ניצולי השואה בישראל, מתן קצבה מינימלית של 2,200 שקלים לחודש לכל ניצול, הגדלת הזכאות לשעות סיעוד לניצולים וצמצום הבירוקרטיה למימושה וסיוע של בני נוער לניצולים במיצוי זכויותיהם כחלק מפרויקט "מחויבות אישית". המפלגה הודיעה על הרחבת מעגל הזכאים לקצבת השירותים המיוחדים לאנשים עם מוגבלויות, הגדלת קצבאות חדשות לאנשים עם מוגבלות נפשית ולמונשמים ותוספת קצבה של למעלה מ־1,000 שקלים בחודש להורים לילדים סיעודיים.
המפלגה תומכת בחקיקת זכויות משפטיות שוות בקרב אזרחי להט"ב בישראל בדומה להטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית בהן נכללות הכשרת נישואים חד־מיניים, תיקון חוק הפונדקאות וחוק האימוץ, מניעת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית ואיסור משפטי על ביצוע של הטכניקות הפסאודו-מדעיות של טיפול המרה. המפלגה מכריזה על שוויון מגדרי כערך עליון ומצהירה כי תפעל למען נשים עגונות ומסורבות גט, העדפה מתקנת וצמצום פערי שכר בין גברים לנשים.
מצע > דת ומדינה

על פי מצע המפלגה שנכתב בשנת 2013 המפלגה תפעל למען מאבק בשחיתות שלטונית ותתמוך בחקיקת חוק הקלון הקובע כי אדם אשר הורשע בעבירה שיש עימה קלון לא יוכל לכהן כשר, חבר כנסת או ראש עיר בישראל לצד הגדרתה מחדש של עבירת מרמה והפרת אמונים בה נכללים ניגוד עניינים בקבלת טובות הנאה במרמה ציבורית ובהטעיה מכוונת של עובד ציבור או הסתרת מידע ממנו כדי להשפיע על שיקול דעתו ועל החלטותיו ושימוש פסול במידע פנימי לשם קידום עניין אישי ופעולה או הימנעות מפעולה בניגוד לאינטרס הציבורי. כמו כן היא תפעל להגבלת כהונה של ראש ממשלה לשתי קדנציות בלבד, ביטול שר בלי תיק, צמצום גודל ממשלה ל־18 שרים ו־4 סגני שרים. בשנת 2021, לאחר הרכבת ממשלת בנט-לפיד המונה 28 שרים, וביניהם שר בלי תיק, עדכנה המפלגה את מטרותיה אצל רשם המפלגות, והשמיטה את תוכניתה לפעול ל־"ממשלה יעילה" המונה עד 18 שרים. כחלק מחיזוק מערכת אכיפת החוק המפלגה תומכת בהקמת תחנת משטרה בכל עיר במדינה ובחקיקת חוק המאבק בשחיתות ציבורית (סירוב להשיב בחקירה פלילית) הקובע כי ראש ממשלה מכהן, שר, סגן שר, חבר כנסת או ראש רשות אשר שומר על זכות השתיקה בזמן חקירה פלילית לא יוכל להמשיך לכהן כנבחר ציבור בגלל סירובו לשיתוף פעולה עם רשויות המדינה והחוק.
המפלגה תומכת בהפרדת הדת מהמדינה לצד הנחלת המורשת היהודית על ריבוי פניה, בעידוד יצירה, עיון ומחקר בתחומי המורשת היהודית ובחינוך לערכי היהדות על פי מגוון הקולות הקיים בחברה וקוראת לבטל את חוק המרכולים. בנושא תחבורה ציבורית בשבת המפלגה תומכת בהחלתה בערים חילוניות באמצעות משאל עם ברשויות המקומיות ובהכשרת נישואים וגירושים אזרחיים. המפלגה תומכת בהקמת בתי דין פרטיים לגיור ובפירוק המועצות הדתיות והפיכתן למחלקות לשירותי דת ברשויות המקומיות.
מצע > הגנת הסביבה

כחלק ממצעה המפלגה הודיעה כי תפעל לתיקון חוק הנפט, פיתוח מקורות אנרגיה ממקורות מתחדשים לצמצום התלות בדלקים מזהמים הפוגעים בבריאות הציבור ובסביבה והתקנת פאנלים סולריים על כל בניין מגורים. המפלגה תומכת בהסכם פריז ופועלת למען הקמת רשות ים וחופים אשר תיצור איזון בין השימוש במשאבי הטבע לבין שימור הסביבה הימית ותסדיר את היחסים בין המשתמשים השונים – פנאי, קידוחי גז ונפט, תחבורה, תיירות, דיג, נופש ותקשורת.
המפלגה מתנגדת לשימוש בחומרי הדברה מסרטנים ופועלת לאיסורם לצד תמיכתה בזכויות בעלי חיים בהן מציעה הרחבת עיקורים וסירוסים של השירותים הווטרינריים ברשויות המקומיות, עידוד אימוץ בעלי חיים וצמצום המשלוחים החיים של בעלי חיים ממדינה למדינה בישראל למטרת פיטום ושחיטה, כחלק מתעשיית הבשר עד להפסקתם.
הקמה

המפלגה הוקמה בשנת 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה. בינואר אותה שנה, הודיע מייסד המפלגה, יאיר לפיד, על עזיבתו את חברת החדשות ועל כניסתו לפוליטיקה לקראת הבחירות הקרובות. על ההחלטה הכריז בד בבד עם קידום בכנסת של הצעת חוק הקובעת תקופת צינון לעיתונאים העוברים לפוליטיקה. לפיד הכריז שמפלגתו תדאג למעמד הביניים, תפעל לשינוי שיטת הממשל, לקידום השוויון בנטל, שינוי תוכנית בחינות הבגרות ומתן תמריצים כדי לסייע למצוקת הדיור.
ב־29 באפריל 2012 רשם לפיד את מפלגתו ברשם המפלגות בשם "יש עתיד – בראשות יאיר לפיד". ב־1 במאי נערך הכנס הראשון של המפלגה, שבו הציג את עיקרי מצע המפלגה. לפי תקנון המפלגה, יושב הראש נבחר על ידי ועידת המפלגה – גוף שבמועד היווסדה כלל רבים מבני משפחתו וחבריו של לפיד, וכהונתו הובטחה עד תום תקופת כהונת הכנסת העשרים, מועד שבהמשך שונה לתום כהונת הכנסת העשרים ואחת, לאחר מכן שונה פעם נוספת לתום כהונת הכנסת העשרים ושתיים ובעקבות המשבר הפוליטי בישראל לתום כהונת הכנסת העשרים וחמש. יושב הראש קובע את רשימת המועמדים לכנסת ומחליט בסוגיות שונות, בהן בחירת צירים חדשים לוועידת המפלגה.
בבחירות לכנסת ה־19 זכתה המפלגה להישג בולט של 19 מנדטים, שהפך אותה למפלגה השנייה בגודלה בכנסת ה־19 לאחר "הליכוד - ישראל ביתנו". במסגרת המשא ומתן הקואליציוני, זכתה המפלגה ל־5 תפקידי שרים בממשלת ישראל ה־33: יאיר לפיד (שר האוצר), שי פירון (שר החינוך), יעל גרמן (שרת הבריאות), מאיר כהן (שר הרווחה והשירותים החברתיים) ויעקב פרי (שר המדע, הטכנולוגיה והחלל).
הקמה > ראשות המפלגה

מאז הקמתה, יו"ר יש עתיד הוא יאיר לפיד. תפקיד היו"ר זכה לסמכויות נרחבות, בהן: שתי כהונות רצופות, קביעת הרשימה לכנסת ומינוי כל בעלי התפקידים. שריונו של לפיד כיושב ראש המפלגה אף הוארך עוד פעמיים, בשנת 2016 ושוב בשנת 2019. לא התקיימו בחירות לראשות המפלגה או לגיבוש רשימת המועמדים לכנסת. המפלגה גם נטולת מוסדות פנימיים שיכולים להשפיע על התנהלותה. סוגיה זו עוררה ביקורת מבית ומחוץ על המפלגה, ובייחוד על יושב הראש יאיר לפיד.
בשנת 2020 הציע עפר שלח, ממייסדי המפלגה וחבר אישי של לפיד, לקיים פריימריז פתוחים. קריאה זו הובילה לסכסוך מול שלח ולהחרמתו, עד שלבסוף עזב את המפלגה. בסוף דצמבר 2021 הוכרז כי לראשונה ייערכו בחירות למפלגה. יאיר לפיד היה האדם היחיד שהציע את מועמדותו, ולכן זכה להישאר בתפקידו מבלי שהתקיימו בחירות.
ב־28 במרץ 2024 נערכו לראשונה בחירות מקדימות לראשות המפלגה, בהן התמודד יאיר לפיד מול רם בן ברק וזכה ברוב של 52.5%.
היסטוריה > הכנסת התשע עשרה (2013–2015)

לראש הסיעה בכנסת ה־19 נבחר ח"כ עופר שלח. הסיעה הצטרפה לממשלת ישראל השלושים ושלוש בראשות בנימין נתניהו, לאחר משא ומתן קואליציוני שכלל תיאום עמדות בינה לבין מפלגת "הבית היהודי".
בהסכם קואליציוני מול "הליכוד ביתנו" נקבע שמהסיעה ימונו 5 שרים: יאיר לפיד, שי פירון, יעקב פרי, יעל גרמן ומאיר כהן, וסגן שר אחד, מיקי לוי. עוד נקבע שתוקם ועדה ממשלתית בראשות נציג המפלגה שתעביר את "חוק השוויון בנטל", תיקבע תוכנית לימודי ליבה לכלל ילדי ישראל, תבוטל התמיכה במוסדות תורניים בגין לימודי "תלמידי חו"ל", "מיצוי כושר ההשתכרות" יחליף את "ותק הנישואים" כקריטריון לזכאות לדיור במתכונת "מחיר למשתכן", הפלת הממשלה תחייב הצבעת אמון של 65 חברי כנסת בממשלה חדשה, אחוז החסימה יועלה ל־4%, תידרש תמיכה של 61 חברי כנסת לחוקים שעלותם התקציבית מעל 50 מיליון ש"ח, תקודם תוכנית מפלגת "יש עתיד" למען עסקים קטנים וימנע צירוף מפלגות נוספות לקואליציה ללא הסכמת כל המפלגות הקיימות.
בתחילת דצמבר 2014 פיטר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו מממשלתו את שר האוצר, יאיר לפיד. בתגובה התפטרו שאר שרי מפלגת "יש עתיד": שי פירון, יעל גרמן, מאיר כהן ויעקב פרי. צעדים אלה באו לאחר תקופה של מערכת יחסים עכורה בין המפלגות המרכיבות את הקואליציה, וחילוקי דעות חריפים בין נתניהו ללפיד. המצב החדש של ממשלת מיעוט הוביל להכרזה על פיזור הכנסת והקדמת הבחירות.
היסטוריה > הכנסת העשרים (2015–2019)

בכנסת ה-20 ירד כוחה ל־11 חברי כנסת והמפלגה נשארה באופוזיציה.
במאי 2017 הוטלו על מפלגת "יש עתיד", על עמותת "מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל" ועל יו"ר העמותה, חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל קנסות בסכום כולל של 55 אלף שקלים. הקנסות הוטלו על ידי משרד המשפטים לאחר שאביטל העבירה ליו"ר מטה המפלגה קבצים ובהם מידע אישי על ניצולי השואה לפי בקשתו. מידע אשר נאגר בעמותה ללא שנרשם כמחויב בחוק. "יש עתיד" נקנסה בגין פגיעה בפרטיות הניצולים ועל ביצוע הדיוור הישיר לניצולים, ללא פירוט הפרטים המחויבים בחוק.
היסטוריה > הכנסת העשרים ואחת (2019)

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הצטרפו למפלגה מועמדים חדשים ביניהם אנשי כוחות הביטחון לשעבר כמו רם בן ברק, יואב סגלוביץ ואורנה ברביבאי, אנשי חינוך כמו תהלה פרידמן ומשה טור-פז (קינלי), ועידן רול כנציג הקהילה הגאה.
במקביל עזב את המפלגה חיים ילין, שכיהן בכנסת העשרים כח"כ מטעם המפלגה, לאחר ששובץ במקום לא ריאלי ברשימה, והייתה שמועה שגם חברת הכנסת בכנסת העשרים מ"יש עתיד", עליזה לביא, תפרוש גם היא.
ב־8 בינואר 2019 התקיים כנס לפתיחת קמפיין הבחירות של המפלגה באולם "מופת" שבראשון לציון, בה הוצגה סיסמת המפלגה "באנו לשנות".
ב־21 בפברואר 2019 הקימה "יש עתיד", יחד עם מפלגות "חוסן לישראל" ו-"תל"ם" של בני גנץ ומשה יעלון, שהתאחדו קודם לכן, רשימה משותפת בשם "כחול לבן", אליה הצטרף גם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי שצורף ל"חוסן לישראל". לפי הסכם האיחוד, תתקיים רוטציה בראשות הרשימה בין יו"ר "חוסן לישראל" בני גנץ שיכהן שנתיים וחצי בתפקיד לבין יו"ר "יש עתיד" שיכהן בתפקיד בשנתיים הנותרות.
בבחירות קיבלה הרשימה כולה 35 מנדטים, בהם נכנסו לכנסת העשרים ואחת 15 נציגי "יש עתיד". בין 15 חברי הכנסת העשרים ואחת מטעם "יש עתיד" היו 5 חברי כנסת חדשים בכהונתם הראשונה, וביניהם יו"ר המטה הגאה של "יש עתיד" עידן רול ויו"ר מטה הצעירים של "יש עתיד" יוראי להב-הרצנו שהוא גם חבר הכנסת הצעיר ביותר בכנסת זו.
היסטוריה > הכנסת העשרים ושתיים (2019–2020)

בכנסת ה־22 הכניסה "יש עתיד" 13 חברי כנסת, 2 פחות מהבחירות הקודמות. לעומתם "חוסן לישראל" ו־"תל"ם" הכניסו מספר שווה של חברים לכנסת. עם זאת לאחר התפטרותו של גדי יברקן נכנס יוראי להב-הרצנו מהמפלגה, לאחר שעידן רול, בעצמו פעיל "יש עתיד", ויתר על מקומו בכנסת.
היסטוריה > הכנסת העשרים ושלוש (2020–2021)

בכנסת ה-23 שוב הכניסה "יש עתיד" 13 חברי כנסת. ב־29 במרץ 2020 התפצלה סיעת "כחול לבן" על רקע המחלוקת סביב ההצטרפות לממשלת ישראל השלושים וחמש. אל "יש עתיד" הצטרפו 3 חברי כנסת ממפלגת "תל"ם" לצורך הקמת סיעת "יש עתיד – תל"ם", הסיעה השנייה בגודלה בכנסת. ב־19 ביוני 2020 בעקבות התפטרותם של חילי טרופר ומיכאל ביטון מסיעת "כחול לבן" מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי, הושבעו יוראי להב-הרצנו ותהלה פרידמן, אך במסגרת חלון המעברים תהלה פרידמן בחרה להצטרף לסיעת "כחול לבן", לאחר שעזבה את מפלגת "יש עתיד" עוד קודם לכן, על רקע סירובה להצטרף לממשלת האחדות.
בספטמבר 2020 קרא חבר הכנסת עפר שלח לקיום פריימריז במפלגה, בהם ירוץ מול יו"ר המפלגה, יאיר לפיד. לאחר סירובו של לפיד פרש שלח מהמפלגה.
היסטוריה > הכנסת העשרים וארבע (2021–2022)

לקראת הבחירות לכנסת ה־24, הוחלט על פירוק הרשימה וריצה עצמאית של כל אחת משתי המפלגות. לאחר מערכת הבחירות, הסיעה השיגה 17 מנדטים והייתה הסיעה השנייה בגודלה. ב־5 במאי 2021, יאיר לפיד קיבל לראשונה את המנדט להקמת הממשלה.
ב־13 ביוני 2021, הקים לפיד ממשלת אחדות יחד עם יושב ראש מפלגת ימינה, נפתלי בנט, ברוטציה. לפיה בנט יכהן כראש ממשלה עד אוגוסט 2023 ולאחר מכן לפיד יחליפו. מטעם ״יש עתיד״ החלו לכהן בממשלה כ־7 שרים בהם אורנה ברביבאי כשרת הכלכלה, מאיר כהן כשר הרווחה והשירותים החברתיים, מירב כהן כשרה לשוויון חברתי, קארין אלהרר כשרת האנרגיה ומשאבי המים, יאיר לפיד כשר החוץ והנושאים אסטרטגיים וראש הממשלה החלופי, אלעזר שטרן כשר המודיעין, ויואל רזבוזוב כשר התיירות. בנוסף מונה מיקי לוי, חבר כנסת מהמפלגה ליושב ראש הכנסת. חבר המפלגה, עידן רול, מונה לסגנו של לפיד כשר החוץ. ויואב סגלוביץ' לסגן השר לביטחון פנים עומר בר לב. לאחר כינון הממשלה, ב-15 ביוני 2021, התפטרו מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי השרים רזבוזוב וברביבאי ובמקומם נכנסו חברות המפלגה הבאות ברשימה, טטיאנה מזרסקי ויסמין פרידמן.
ב־13 בנובמבר 2021, המפלגה הודיעה על הקמת ועידת המפלגה הראשונה, שבה יבחר יושב הראש. יושב הראש הנבחר, שיעמוד בראש הרשימה לכנסת, ייהנה מהאפשרות לשריין ברשימה שני מועמדים בכל עשירייה. יתרה מזאת, תקים המפלגה ועדה שתבחר את יתרת רשימת המועמדים לכנסת.
לאחר שלא התמודדו מולו, זכה יאיר לפיד פעם נוספת בהובלת המפלגה.
בחודש ספטמבר 2022 הגישה המפלגה עתירה לוועדת הבחירות המרכזית לכנסת נגד ערוץ הטלוויזיה עכשיו 14, בדרישה לקבוע שהוא גוף פעיל בבחירות, בעיקר על כך שאנשי השידור בו מהדהדים את מסרי מפלגת "הליכוד" ומתייחסים ליאיר לפיד כ"ראש ממשלת המעבר" וכי ישנן הלצות כנגדו במסגרת התוכניות השונות, בעיקר בערב. העתירה נדחתה על ידי יו"ר ועדת הבחירות, השופט יצחק עמית.
היסטוריה > הכנסת העשרים וחמש (2022-הווה)

בבחירות לכנסת העשרים וחמש המפלגה קיבלה 24 מנדטים, והייתה למפלגה השנייה בגודלה בכנסת. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע נמנתה הסיעה עם האופוזיציה.
ב־13 בדצמבר סיים יושב ראש הכנסת מיקי לוי, חבר הסיעה, את תפקידו עם בחירתו של יריב לוין לתפקיד. ב-2 בינואר נבחר מנהיג המפלגה יאיר לפיד לתפקיד ראש האופוזיציה על ידי סיעות האופוזיציה. כמו כן נבחר יושב ראש הסיעה בכנסת בועז טופורובסקי לתפקיד מרכז האופוזיציה, מאוחר יותר החליפה אותו מירב בן ארי כיושבת ראש הסיעה וכמרכזת האופוזיציה, מיקי לוי נבחר לתפקיד יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה בכנסת העשרים וחמש, והשרה לשעבר מירב כהן נבחרה לכהן כיושבת ראש הוועדה המיוחדת לטיפול בניצולי שואה.
ב־1 בפברואר נכנסה לתוקף התפטרותו מהכנסת של השר לשעבר יואל רזבוזוב, וחברת המפלגה שלי מירון נכנסה לכנסת במקומו.
ב־1 באוגוסט נכנסה לתוקף התפטרותה מהכנסת של השרה לשעבר אורנה ברביבאי, וחבר המפלגה ירון לוי נכנס לכנסת במקומה. השרה התפטרה כדי להתמודד בבחירות המקומיות בתל אביב.
במהלך שנת 2023 הקימה המפלגה מערך השפעה ברשתות החברתיות שנועדה להתמודד עם מערך ההשפעה של הליכוד. המערך כלל חשבונות פיקטיביים.
ב־28 במרץ 2024 נערכו לראשונה בחירות מקדימות לראשות המפלגה, בהן התמודד יאיר לפיד מול רם בן ברק וזכה ברוב של 52.5%.