stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט פון קלר
יצירה

משנת 1867 עבד בכמה אולפני אמנים שונים ברחבי מינכן, כולל זה של ארתור פון רמברג, שם למד ציור עירום.
בנוסף ללימודיו האקדמיים, קלר התמצא בעבודתם של ציירים איטלקים. לאחר קרבה מסוימת לציור סלוני אקדמי, הוא הגיע לסגנון אקספרסיבי באמצעות מגע עם אימפרסיוניזם, אך בעיקר עם ציורו של חברו לכל החיים הוגו פון הברמן.
הוא צייר דיוקנאות ועירום בסגנון ובפורמט גדול. לאחר שנכנס להיות חבר בחברה הפסיכולוגית בשנת 1866, עסק גם בנושאים מיסטיים ודתיים.
משנת 1869 היה קלר מציג שותף בארמון הזכוכית המלכותי ובאגודת האמנות במינכן, והחל מ־1873 חבר בעמותת האמנים "אלוטריה". את פריצתו האמנותית הוא השיג בשנת 1873 עם הציור "שופן" עליו קיבל מדליה בווינה.
ייצוג הנשים שולט בכל היצירה של אלברט פון קלר. הספקטרום נע בין עירום לדיוקנאות קונבנציונליות, כולל הצארית אלכסנדרה פיודורובנה הרוסית. במיוחד בעבודתו המאוחרת, בולט אצלו הצגת נשים בסביבה מפוארת בתנוחות שונות. מקום מגוריו המפואר במינכן שימש מוטיב רקע בתמונות.
בשנת 1892 הוא היה אחד ממייסדי הזצסיון במינכן ושימש כסגן נשיא בשנים 1904 עד 1920. הוא היה גם חבר הנהלה ב"דויטשר קונסטלרבונד ". בשנת 1898 הוא קיבל את צלב האבירים של מסדר הכבוד של הכתר הבווארי, שהעניק לו זכות שימוש בשמו בתואר האצילות.
בפברואר 1905 הציג מוזיאון במינכן תערוכה של עבודותיו. בשנת 1914, כאשר אורגן מחדש ה- Neue Pinakothek במינכן, עשרים ציורים של האמן נכללו בתערוכת הקבע.
תמונותיו פורסמו בפרסומים רבים במהלך חייו, כולל כתב העת Jugend.
הוא נפטר ב־14 ביולי 1920 במינכן. הוא ואשתו איירין נקברו באלתר סודריפהוף.
גלריה

אשתו ובנו בלשצר
אליזבת פון ויכמאן
הפסנתרנית
שופן
טיול רגלי
באור הירח
עירום על עור אריה
משפטו של פריס
הדרך לגיהנום
הערות שוליים

↑  "Keller, Albert Ritter von", daten.digitale-sammlungen.de
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Keller, Albert" . Encyclopædia Britannica. 15 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 718.
↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds., Keller, Albert von, The New International Encyclopædia
↑  Keller, Albert von - SIKART Dictionary and database, www.sikart.ch
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376792405171  BnF: cb149710019 (data)  CiNii: DA0922713X  GND: 118561057  HDS: 022472  ISNI: 0000 0001 1669 4076  LCCN: n81127818  NKC: xx0204082  NTA: 142857939  RKD: 43786  SELIBR: 353017  SIKART: 4022921  SNAC: w6x96jp5  SUDOC: 145947130  ULAN: 500003471  VIAF: 71666794   WorldCat (עם VIAF): 71666794
זיגמונט ולישבסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1897 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 באוקטובר 1936 (בגיל 38) קרקוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 תקופת הפעילות:  1917–1936 (כ־19 שנים) 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
זיגמונט ולישבסקי (בפולנית: Zygmunt Waliszewski‏; 1 בדצמבר 1897 – 5 באוקטובר 1936) היה צייר פולני, חבר בתנועת הקפיסטים (אנ').
ביוגרפיה

ולישבסקי נולד בסנט פטרסבורג למשפחה פולנית של מהנדס. בשנת 1907 עברו הוריו לטביליסי שם בילה ולישבסקי את ילדותו. בטביליסי החל את לימודיו בבית ספר יוקרתי לאמנות. בשנת 1908 הציג תערוכה ראשונה והשתתף בחיי האוונגרד האמנותי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם עם הצבא הרוסי, וחזר לטביליסי בשנת 1917.
הוא ביקר במוסקבה מספר פעמים והיה בהשראת תנועת הפוטוריסטים הרוסים. מאוחר יותר הוא הפך לחבר בקבוצה הפוטוריסטים בטביליסי.
בראשית שנות העשרים של המאה העשרים הוא נסע לפולין והתיישב בקרקוב. בין השנים 1921–1924 הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב באולפן של ויצ'ך וייס ויוזף פאנקייביץ'.
בשנת 1924 נסע לפריז עם קבוצת האוונגרד והמשיך שם בלימודיו בציור בהדרכתו של פאנקייביץ'. הוא השתתף בסדנאות הציור של הקאפיסטים. במוזיאון הלובר, הוא צייר עותקים של יצירותיהם של הציירים הוותיקים כמו טיציאן, דייגו ולאסקס, יאן ורמיר, פרנסיסקו דה גויה ואז'ן דלקרואה. הוא היה מוקסם גם מאמנותם של פול סזאן, וינסנט ואן גוך ואנרי מאטיס.
בשנת 1931 שב לפולין, התגורר בורשה, בז'שוביץ וקרקוב. בתקופה זו ולישבסקי עיצב תפאורה וכרזות, יצר איורי ספרים, צייר קריקטורות וסצנות גרוטסקיות. בקרקוב התיידד עם הפורמיסטים הפולנים. ולישבסקי צייר בעיקר דיוקנאות וקומפוזיציות של דמויות ונופים של הכפר.
הוא נפטר בפתאומיות בשנת 1936.
הערות שוליים

↑  Free Use Biography, www.angelfire.com
↑  Zygmunt Waliszewski | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
↑  Maciej Masłowski, Zygmunt Waliszewski, Warszawa 1962, wyd. Arkady;
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810655050805606  GND: 121601730  ISNI: 0000 0001 0947 5035  LCCN: n84056363  NTA: 132068958  RKD: 82586  SUDOC: 253676584  ULAN: 500093079  VIAF: 873841   WorldCat (עם VIAF): 873841
יוליאן פלאט

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1853 Tulyholove, אוקראינה 
 פטירה:  9 ביולי 1929 (בגיל 75) Bystra, רפובליקת פולין 
 לאום:  פולנים 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 יצירות ידועות:  Ash Wednesday, View of Cracow 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מסדר כתר הברזל 
 
יוליאן פלאט (בפולנית: Julian Fałat‏; 30 ביולי 1853 – 9 ביולי 1929) אחד מצייר צבעי המים הפולניים הבולטים ביותר, מייצג נופים של ריאליזם ונוף אימפרסיוניסטי. בשנים 1895–1909 כיהן כרקטור האקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב.
קורות חיים

בכוחות עצמו, ללא עזרת משפחתו או מלגות השיג השכלה אמנותית. נרשם לבתי ספר, בין היתר בלבוב. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בפשמישל, ובשנת 1869 נרשם לבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב. הוא לא יכול היה להרשות לעצמו לקנות צבעי שמן, ולכן פנה לציור בצבעי מים.
לאחר סיום לימודיו הוא עזב לשנה לאוקראינה הרחוקה, שם מצא עבודה כצייר בחפירות ארכאולוגיות. בהמשך עבד בסטודיו של האדריכל פליקס גאסיורובסקי באודסה. לאחר מכן יצא ללימודים נוספים בציריך ובמינכן (באמצע אוקטובר 1875 נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות). הוא קטע את לימודיו כדי להרוויח כסף והחל לעבוד כטכנאי בבניית רכבת. הוא למד עד 1880 ובתקופה זו צייר בעיקר נופים, סצנות ז'אנר ודיוקנאות.
הוא נסע לרומא לשנה. הציור "הזקן המתפלל" (1881) צויר בתקופה זו. בשנים 1882–1886 הוא היה קשור לקהילת אמני ורשה. כדי להיות מסוגל לפרנס את עצמו הוא יצר סצנות ז'אנריות, למשל תמונות מחיי החצר של ורשה, שפורסמו ב"קלוסי "בשנת 1882. בשנת 1884 נסע לשנה לספרד ואז נסע ברחבי העולם. הוא תיעד את המסע הזה בעזרת ציורים בצבעי מים, שרק מעטים מהם שרדו עד היום. לאחר שחזר לפולין בשנת 1887, הופיעו סצנות צייד בציוריו של פלאט. המפורסמים יותר הם "אנשי הכידון" משנת 1890 ו"החזרה מציד הדובים" משנת 1892. הוא צייר בעלי חיים - צבאים, איילים. הוא מחבר נופי החורף בפנורמה של ברז'ינה, שנחתכה לחלקים בשנת 1907 על ידי הקוזאקים.
בשנים 1886–1895 עבד בחצר הקיסר וילהלם השני בברלין. הוא זכה במדליות בתערוכות בברלין, מינכן ווינה. באפריל 1895 הפך למנהל בית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, שם עשה רפורמה על ידי הצגת פרופסורים חדשים. הוקמה קתדרה לציור נוף שהשתלט עליה יאן סטניסלבסקי. הוא היה ממייסדי אגודת האמנים הפולנים "אגודת שטוקה".
בשנת 1900 נישא יוליאן פלאט לאיטלקייה מריה לואיזה קומלו סטוקנפלד, עמה נולדו לו שלושה ילדים.
נוף חורפי הופיע בציוריו - הראשון צויר על ידי האמן בשנת 1902, האחרון מתוארך לשנת 1913. פלאט צייר גם מוטיבים של קרקוב - נוף חומות העיר, מצוירים מחלונות הסטודיו בשעות שונות של היום. לעיתים קרובות הוא נסע לזאקופנה, ונופי הרים הופיעו בעבודותיו. בשנת 1902 הוא בנה וילה עם סטודיו בביסטרה, ובשנת 1910, לאחר שהתפטר מתפקיד הרקטור של האקדמיה לאמנויות יפות, התיישב שם לצמיתות.
לאחר קבלת העצמאות הוא הצטרף לשיקום חיי התרבות הפולניים. בשנים 1919–1922 התגורר בטורון, שם קנה בית שהפך למרכז חיי התרבות בטורון. שם התכנסו אמנים, דיפלומטים ואנשי תרבות מטורון ושאר פולין.
לאחר מות בנו לוקיאן העביר את ביתו לידי האגודה הפומרנית להגנת ילדים. הוא הפך למייסד משותף ונשיא של אחוות האמנים. במהלך הפגישות של יום חמישי נולדו יוזמות חשובות נוספות, כמו החברה למוזיקה פומרניאנית וקונסרבטוריון המוזיקה, אגודת ידידי האמנויות.
הוא השתתף בישיבות מועצת העיר כאשר נדונו ענייני תרבות, ישב בוועדות כבוד, ותמך בפעולות חברתיות שונות. הוא צייר את נופי הוויסלה ופינות בטורון. עד סוף ימיו נותר נשיא של האחווה והיה בקשר מתמיד עם טורון. הוא מונה להיות מנהל המחלקה לאמנות בלשכתו של השר אנטוני פוניקובסקי.
בסוף ימיו ארגן תערוכות רטרוספקטיביות בקרקוב ובוורשה בשנת 1925.
הוא נקבר בבית העלמין בביסטרה.
הערות שוליים

↑  Julian Fałat - mistrz w technice akwarelowej - Bystra Śląska (ארכיון)
↑  Fałat Julian.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279581305171  PLWABN: 9810646547305606  BnF: cb12080291s (data)  GND: 132110091  ISNI: 0000 0001 0874 6067  LCCN: n86009362  NKC: js2011623099  RKD: 27235  SIKART: 4031758  SUDOC: 085792004  ULAN: 500018013  VIAF: 17247703   WorldCat (עם VIAF): 17247703
ג'ון קווידור

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1801 טאפן, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בדצמבר 1881 (בגיל 80) ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  ג'ון ווסלי ג'רוויס 
 יצירות ידועות:  The Headless Horseman Pursuing Ichabod Crane 
 
ג'ון קווידור (באנגלית: John Quidor‏; 26 בינואר 1801 – 13 בדצמבר 1881) היה צייר אמריקאי בנושאים היסטוריים וספרותיים.
ביוגרפיה

ג'ון קווידור נולד בשנת 1801 בטאפן, ניו יורק. משפחתו עברה לניו יורק בשנת 1810. בשנת 1818, בגיל 17, החל להתמחות אצל ג'ון ווסלי ג'רוויס (שם הוכשר גם האמן הנרי אינמן), שהייתה ההכשרה האמנותית היחידה שקיבל. החניכה שלו לא זכתה להצלחה. קווידור הרגיש שג'רוויס לא הקדיש לו תשומת לב מספקת, והעדיף את אינמן על פניו, והוביל את קווידור בשנת 1822 לתבוע את ג'רוויס בגין הפרת הסכם, וזכה לפיצויים בסך 251.35 דולר. מכיוון שהיה עליו להודות שקיבל הכשרה לא מספקת, התביעה פגעה במוניטין שלו יותר מבג'רוויס.
ניו יורק

בעקבות התמחותו התפרנס קווידור מצביעת כרזות וביצוע עבודות צביעה על סירות קיטור וכבאיות עבור חברות הכיבוי בניו יורק. לא ידוע על שום יצירה דקורטיבית ששרדה. משנת 1823, החל ליצור ציורים המבוססים על נושאים ספרותיים, כולל שתי העבודות הראשונות שלו, "דורותיאה" ו"דון קישוט מדמיין את הצלתה של מליסנדרה על ידי מור", שניהם ציורים המבוססים על הרומן של מיגל דה סרוואנטס, "דון קישוט".
לאחר מכן צייר בעקבות סיפוריהם הקצרים של וושינגטון אירווינג וג'יימס פנימור קופר "ספר החלוצים". במהלך חלק זה בקריירה שלו, הוא לקח על עצמו את תומאס באנגס ת'ורפ וצ'ארלס לורינג אליוט כחניכיו. על תקופת עבודתו עם קווידור, נזכר ת'ורפ כי "כל הזמן שהיינו עם קווידור, חודשים רבים, אני לא זוכר שהוא נתן לנו דבר מלבד חדר ציור ותחריטים שכיחים מאוד להעתקה. הוא נעדר מהסטודיו שלו במשך ימים ושבועות. כשהוא וכח, אם לא צייר על כרזה הוא בדרך כלל היה שוכב באורך מלא על הספסל הארוך."
עזיבת ניו יורק

שרפה הרסה את הסטודיו של קווידור, ב־16 בדצמבר 1835. אירוע זה, בשילוב עם שתי התפרצויות כולרה גדולות באזור ומיתון כלכלי בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19, הובילו את קווידור לנטוש את ניו יורק. הוא עבר לקווינסי, אילינוי, בשנת 1837, ובשנת 1844, רכש חווה עליה שילם על ידי צביעת שמונה בדים גדולים דתיים המבוססים על חריטות של עבודות של בנג'מין וסט. בדים אלה הוצגו בניו יורק בשנת 1847, אך מקום הימצאם הנוכחי אינו ידוע.
חזרה לניו יורק

בשנת 1851 חזר קווידור לניו יורק שם שהה עד פרישתו בשנת 1869. בתקופה זו הסגנון שלו השתנה. הוא יצר קומפוזיציות פשוטות והשתמש במגוון צבעים צר יותר, שאותם דילל בלכה כך שדמויותיו המסוגננות והמעוצבות נעלמות בתוך רקעים מעורפלים. ככל הנראה הוא הפסיק לצייר בשנת 1868.
הוא התגורר בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, שם התגוררה בתו הבכורה, משנת 1869 ועד מותו בשנת 1881.
קריירה

קווידור לא הוערך בתקופתו, אך התגלה מחדש כדמות חשובה באמנות האמריקאית לאחר תערוכה של עבודותיו ב-1942 במוזיאון ברוקלין לאמנות.
ציוריו יוצרים תצוגה רומנטית מסתורית לסצנות בהן הוא מערבב אלמנטים מקאבריים בהומור ארצי. רבות מיצירותיו, כמו "פרש בלי ראש", במוזיאון האמריקאי לאמנות סמית'סוניאן, קיבלו השראה מכתבי וושינגטון אירווינג, שהיה חבר אישי שלו. סיפוריו של אירווינג מההיסטוריה של ניו יורק העניק לקווידור את הנושאים לארבעת הציורים במוזיאון ברוקלין לאמנות, אלה מציגים את הצבע הרך וההרמוני האופייני של קווידור, דמיון פיוטי והומור נאיבי.
לפעמים הוא צייר נושאים דתיים, כמו ישו מברך את החולים.
הערות שוליים

↑  John Quidor | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  John I. H. Baur, Margaret Barlow, Quidor, John, Oxford Art Online, Oxford University Press, 2003
↑  Roger Panetta, ed. (2009). Dutch New York: the roots of Hudson Valley culture. Hudson River Museum. pp. 223–235
↑  Brooklyn Museum, www.brooklynmuseum.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457344305171  CiNii: DA06211428  GND: 139322809  ISNI: 0000 0000 8254 0959  LCCN: nr89011196  RKD: 65250  SNAC: w6795wg1  SUDOC: 184601622  ULAN: 500011517  VIAF: 66314336   WorldCat (עם VIAF): 66314336
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר

| --- | --- |
תיאטרון הילדים של דוד לאקנר עם פאל יאבור
תיאטרון הילדים של דוד לאקנר עם פאל יאבור
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר (בהונגרית: Lakner Bácsi Gyermekszínháza) היה תיאטרון בבודפשט עם שחקנים ילדים.
תיאטרון הילדים הישן

תולדות תיאטרון הילדים מתחילה בשנות העשרים של המאה העשרים. זה היה כאשר ארתור לאקנר, המכונאי ומקרין הסרטים הפך לסופר, למתרגם, לבמאי קולנוע ולבמאי תיאטרון והבין עד כמה רעה השפעתם של הסרטים ושל הצגות התיאטרון על התפתחותם האישית של הילדים, כאלה שהמבוגרים ייעדו להם.
"אל לנו להציג קרבות, אכזריות, אלימות כמודל עבורם וגם לא סיפורי אימה מפחידים, הם צריכים לקבל פרקים ואירועים מחייהם, ברוח המושגים אהבה, חברות וחוסר אנוכיות" -טען.
דוד לאקנר כתב וסיפר סיפורים כאלה עם להקתו הצעירה לאותם הילדים שביקרו אותו בימי ראשון. בתחילה אלתר הנחיות קטנות על בימת "קולנוע הקפיטול" שהוא ניהל, הוא לקח איתו לשם את בתו בת השלוש, נעמי. היא הפכה לשולייתו הקטנה של הדוד לאקנר. הדיאלוגים הפכו תחילה לסצנות ולאחר מכן למחזות.
ארתור לאקנר כתב, הציג וצילם לקולנוע את אחד מרומני הנוער ההונגריים המצליחים בכל הזמנים, "האמא החורגת המתוקה". תחת ידיו התחילו את הקריירות שלהם אוה רוטקאי, ארפאד קישהדי, גבריאלה לקטוש, ויולטה פרארי, הדי ז'ולנאי, אנדרה הרקאני ורבים אחרים. הוא מעולם לא רצה לגדל שחקנים, רק לראות סביבו ילדים שמחים וחייכנים.
להקתו לעולם לא יכלה להיות בית קבוע, אך היא התקבלה בגאווה על ידי תיאטרון הקומדיה של בודפשט, הבמה העליזה, תיאטרון האופרטה של בודפשט ותיאטרון גולדמארק.
תיאטרון הילדים שלו נסחף ונשטף על ידי מלחמת העולם השנייה בשנת 1944, והוא עצמו גורש, כיהודים רבים אחרים, ברכבת למחנה ההשמדה אושוויץ. הוא נראה לאחרונה בתחנת האיסוף בקצ'קמט, שם שיחק לילדים ליד המסילה לפני שנשלח משם בכוח למחנה ההשמדה.
התחלה חדשה

לאחר מלחמת העולם השנייה, בתו הגדולה, ליוויה לאקנר, אספה את שחקני הילדים לשעבר, גייסה חדשים והחלה לשחק לצידם שוב. היא הציגה בין היתר את הנערים מרחוב פאל והמשיכה גם את "האמא החורגת המתוקה". מיטב דמויות הילדים בסרט האגדי של גזה רדוואני "אי שם באירופה" (Valahol Európában), כולל אברהם (אנדראש) רונאי, טיבור קלמאר ואנדרה הרקאני, הגיעו מהצוות הזה.
בשנת 1948, מסיבות של מדיניות תרבות (פוליטית) נשלל הרישיון לתיאטרון מליוויה לאקנר, שעד שנות השמונים ניסתה "להחזיק בחיים" בחשאי את תיאטרון הילדים. היא לימדה סצנות ושירים קטנים, והציגה את תלמידיה במופעים שונים.
בשנת 1984, במלאת תשעים להולדתו של ארתור לאקנר, הודפס שוב "האמא החורגת המתוקה". הספר נחטף תוך מספר ימים, הסרט הוקרן מחדש והוצג - בבימויו של טיבור קלמאר - בבמת הילדים "קרן השמש" בבית התרבות גוטנברג. רבים מהשחקנים הילדים דאז החשיבו את עצמם והיו גאים להיות תלמידיו המאוחרים של הדוד לאקנר.
תיאטרון הילדים היום

עם מותה של ליוויה לקנר בשנת 1996, הכל השתנה. מנהל בית התרבות חרג מהבסיסים המוסריים והאמנותיים של מסורות לאקנר ולכן אנדראש אצֵיל, היורש הרוחני של ליוויה לקנר - בעצמו צאצא של לקנר - וכמה מעמיתיו עזבו את במת הילדים של קרן השמש. בהנהגתו, תיאטרון הילדים ובית הספר התחילו לפעול שוב בדצמבר 1998 בשם תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר - המקורי.
ראו גם

Kiss Eszter (újságíró) (2017-05-27). "Lakner bácsinál próbára jelentkezni szíveskedjék". index.hu.
עמוד הבית החדש של התיאטרון
לקריאה נוספת

עמוד הבית של תיאטרון הילדים של הדוד לקנר
הערות שוליים

↑  Édes mostoha Szlatinay–Füredi: Nincs senki olyan jó című örökzöldjével
↑  Elhunyt Lakner Lívia, Magyar Nemzet 59. évfolyam, 142. szám - 1996. június 19. (online: um.hu/hu/view/MagyarNemzet_1996_06/?pg=338 adtplus.arcanum.hu(הקישור אינו פעיל, 2019-02))
↑  Lengyel Richárd: Újjáéled Lakner bácsi álma (12. old.), Népszava 127. évfolyam, 27. szám - 1999. február 2. (online: adtplus.arcanum.hu)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני • מרחצאות הוויז |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
יאן רובצ'ק

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1884 איוואנו-פרנקיבסק, ממלכת גליציה ולודומריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 במאי 1942 (בגיל 58) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מקום לימודים:  אקדמיית קולארוסי 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פוסט-אימפרסיוניזם 
 
יאן רובצ'ק (בפולנית: Jan Rubczak‏; 18 בינואר 1882 – 27 במאי 1942) היה צייר ופוסט-אימפרסיוניסטי פולני ממוצא יווני.
קורות חייו ויצירתו

בשנים 1904 עד 1911 הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב, שם למד אצל פלוריאן סינק ויוזף פאנקייביץ'. מאוחר יותר הוא למד באקדמיה לאמנות חזותית בלייפציג ובאקדמיה קולארוסי בפריז. בשנת 1911 הציג בסלון ד'אוטומן והציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בשנת 1913. בשנה שלאחר מכן הציג את תחריטיו בביאנלה בוונציה.
הוא השתייך לחברה המובחרת של האמנים הפולנים אגודת שטוקה, איתה הציג בבודפשט (1910), קרקוב (1911) וורשה (1912, 1923); הוא השתתף גם בתערוכות של קבוצת הפורמיסטים שהתארגנה בקרקוב (1917), לבוב (1918) ובפריז (1922).
עבודות הציור של רובצ'ק נקשרו בלא ספק עם הפוסט-אימפרסיוניזם הצרפתי שקודם על אדמת פולין על ידי פאנקייביץ'. בהשפעת המאסטר נוצרו ציורי טבע הדומם המוקדמים של האמן, המסודרים בקפידה על רקע בדים דקורטיביים, המשלבים בצורה הרמונית קווי מתאר עם רגישות צבע. בתקופה הצרפתית, אפנון עדין של כתמים צבעוניים עם קווי מתאר זורמים, שיקף את האסתטיקה שקידם בית הספר פונט-אבן (נוף מדרום צרפת, 1911). טווח הצבעים המועצם שיקף היטב את האווירה המוארת בשמש בתמונות שצוירו בדרום צרפת.
הוא ערך נסיעות רבות לבריטני ונורמנדי, שם צייר סצנות חוף. הסוכן והפטרון שלו היה המשורר והסוחר האמנותי הידוע, ליאופולד זבורובסקי. בשנת 1915 הוא הפך לאחד המייסדים של אגודת האמנים הפולנים. ("Société des Artistes Polonaise"). לאחר 1917 ניהל בית ספר לציור משלו בפריז. הוא המשיך להציג ברחבי פולין וארצות אחרות.
בשנת 1924 שב לפולין העצמאית, שם לימד ב"בית הספר החופשי לציור ורישום". בשנים 1931 עד 1932 עבד באקדמיה בקרקוב כעוזרו של יאן וינרסקי. במהלך תקופה זו, הוא חבר באגודת ידידי קרקוב לאמנויות יפות, שם שימש בתפקיד ארגוני.
בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא נרצח באשוויץ, 1942
גלריה

נוף ליד הים
מסילות ברזל
נוף עם כנסיות
כנסייה עם חורבות
בריטני
סירות
קונקרנו
חורף
הערות שוליים

1 2  Jan Rubczak | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810688121905606  GND: 129704830  ISNI: 0000 0000 2111 813X  RKD: 124980  VIAF: 38005520   WorldCat (עם VIAF): 38005520
טדאוש איידוקביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1852 וייליצ'קה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  9 בינואר 1916 (בגיל 64 בערך) קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ראקוביצקי 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
טדאוש איידוקביץ' (בפולנית: Tadeusz Ajdukiewicz; נכתב גם טדאוש איידוקייביץ'; 1852 – 9 בינואר 1916) היה צייר ריאליסטי פולני מראשית המאה העשרים, הידוע בזכות סצנות הקרב, הדיוקנאות, הנופים וציורי הסוסים שלו. הוא התחנך בקרקוב, ונהרג במאבק המזוין לעצמאות פולין במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

איידוקביץ' נולד בווייליצ'קה. בין השנים 1868–1873 למד בבית הספר לאמנויות היפות בקרקוב אצל ולדיסלב לושקביץ'. מאוחר יותר נסע לווינה ולמינכן במלגה יחד עם וייצ'יך קוסאק ולמד באטלייה של יוזף ברנדט, בין היתר.
בשנת 1877 נסע לפריז ולמזרח הקרוב עם הרוזן ולדיסלב בראניצקי. בשנת 1882 התגורר בווינה, שם עבד למען האצולה. הוא צייר דיוקן של הנסיך מוויילס בשנת 1883 בעת ששהה בלונדון.
איידוקביץ' נסע לקונסטנטינופול בשנת 1884, והתארח אצל הסולטאן עבדול חמיד השני. לאחר מכן עבד בסופיה, בסנקט פטרבורג ובבוקרשט. הוא הצטרף לחטיבה הראשונה של הלגיון הפולני בשנת 1914 שהוקמה על ידי יוזף פילסודסקי, ומת בקרב סביב קרקוב ב־9 בינואר 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בן דודו הראשון היה צייר ההיסטוריה הפולני זיגמונט איידוקביץ' (1861–1917), יליד ויטקוביץ.
יצירה

טדאוש איידוקביץ' ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו העומדים, כמו "דיוקנה של הלנה מודז'יבסקה", ובציוריו הרבים של סצנות קרב ודיוקנאות של רכיבת אצילים.
הוא הצטיין גם בז'אנר ובציורים המזרחיים שלו. בהזמנת משרד המלחמה הרומני, הוא הפיק גם אלבום המוקדש למדי הצבא האימפריאלי בעת שהותו בבוקרשט.
הערות שוליים

1 2  iMNK - Tadeusz Ajdukiewicz, www.imnk.pl
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810681532605606  GND: 143836056  ISNI: 0000 0003 7120 1179  RKD: 767  SNAC: w68p7nz8  ULAN: 500002077  VIAF: 250677006   WorldCat (עם VIAF): 250677006
ג'ון אטקינסון גרימשאו

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1836 לידס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 באוקטובר 1893 (בגיל 57) לידס, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  St George's Fields 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ציור ויקטוריאני, האחווה הפרה-רפאליטית 
 הושפע על ידי:  ג'ון ראסקין, John William Inchbold 
 צאצאים:  ארתור אדמונד גרימשאו 
 
ג'ון אטקינסון גרימשאו (באנגלית: John Atkinson Grimshaw‏;6 בספטמבר 1836 – 13 באוקטובר 1893) היה אמן מהתקופה הוויקטוריאנית הידוע בזכות סצנותיו הליליות של נופים עירוניים.
אהבתו של גרימשאו לריאליזם נבעה מתשוקה לצילום. ידוע שהוא השתמש במצלמה אובסקורה או בעדשות כדי להקרין סצנות על בד, מה שפיצה על חסרונותיו כשרטט וידע הפרספקטיבה הלא מושלם שלו. טכניקה זו, שלכאורה נעשה שימוש בה על ידי קאראווג'ו, כמו גם יאן ורמיר, גונתה על ידי מספר בני דורו שהאמינו כי היא מפגינה פחות מיומנות מאשר ציור חופשי
קורות חייו

גרימשאו נולד ב־6 בספטמבר 1836 בפארק סטריט, לידס למרי ודייוויד גרימשאו. בשנת 1856 התחתן עם בת דודו פרנסס האברד (1835–1917). בשנת 1861, בגיל 24, למורת רוחם של הוריו, הוא עזב את עבודתו כפקיד בחברת הרכבות הצפונית הגדולה כדי להפוך לצייר. הוא הציג לראשונה בשנת 1862, בעיקר ציורי ציפורים, פרי ופריחה, בחסות החברה הפילוסופית והספרותית של לידס. הוא ואשתו עברו בשנת 1866 לווילה דו-משפחתית, ובשנת 1870 להיכל קנוסטרופ. הוא הצליח בשנות השבעים של המאה ה-19 ושכר בית שני בסקרבורו, שהפך למקום מועדף.
הוא נפטר ב־13 באוקטובר 1893 משחפת ונקבר בבית העלמין וודהאוס, (סנט ג'ורג' פילדס), לידס.
כמה מילדיו, ארתור א' גרימשאו (1864–1913), לואי ה' גרימשאו (1870–1944), וילפרד גרימשאו (1871–1937) ואילין גרימשאו (1877–1970) הפכו לציירים.