stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נג'ואן גרייב
הערות שוליים

↑  יונתן גינזבורג, ‏מהראן לאלא צפוי להמשיך כמאמן מכבי אחי נצרת, באתר ONE‏, 14 באוגוסט 2024
↑  חוזר לעיר: נג'ואן גרייב יצטרף לצוות המקצועי של מכבי אחי נצרת, באתר doublepass.sport5.co.il
↑  ynet, נג'ואן גרייב: שרון גרוע כמו סדאם חוסיין, באתר ynet, 23 בינואר 2003
דזוקוטו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  עוגה 
 
דזוקוטו גלידה
דזוקוטו (באיטלקית: Zuccotto) הוא קינוח איטלקי שמקורו בפירנצה.
מאפיינים

הדזוקוטו הוא קינוח חצי קפוא וצונן עשוי עם אלכרמס, עוגה וגלידה. ניתן להקפיא אותו, ואז להפשיר לפני ההגשה. קינוח זה נעשה באופן מסורתי בתבנית מיוחדת בצורת דלעת (zuccotto פירושו "דלעת קטנה" באיטלקית). הסברה הרווחת היא כי היא נוצרה בהשראת כיפת הדואומו של פירנצה, כלומר קתדרלת סנטה מריה דל פיורה (הקתדרלה הראשית של העיר). אחרים רומזים לצורתו כדומה מאוד לכיפה או של קרדינל (שנקרא באיטלקית: Zucchetto).
היסטוריה

המתכון המקורי כלל גבינת ריקוטה, קקאו וקליפת הדרים למילוי. הוא היה למעשה מונוכרום (חד צבע), לבן. החלק החיצוני של הביסקוויט היה ספוג בליקר תמצית או אלקרמס, שהעניקו לקינוח צבע אדום עז. הדזוקוטו התגלה מחדש רק בשנות ה-30 של המאה ה-20, אך עבר כמה שינויים כדי להתאים אותו לטעם של המאה העשרים. הקינוח הומצא בזמנו על ידי שף הרנסאנס המפורסם Buonatalenti. כיום הוא מורכב מבסקוויט שספוג בליקר, כמו אמרטו. בנוסף לריקוטה, המילוי מורכב לרוב מגלידה, מה שגורם לו להיראות כמו סמיפרדו, קרם חמאה או שמנת, גבינת קוטג', נתחי שוקולד ושקדים. יש מתכונים עם דובדבנים, פירות ופירות יבשים. על החלק העליון מפזרים אבקת סוכר. לאחר הבישול, הדזוקוטו מצונן או מוקפא.
בפירנצה ניתן לראות אותו מוצג בחלונות הראווה של קונדיטוריות והוא מיוצר במגוון גדלים (4–5 לפחות) ממנה אישית, זוגית עד למנה משפחתית גדולה.
הערות שוליים

↑  De Laurentiis, Giada. "Zuccotto Recipe". Food Network.
↑  "Zuccotto – How to Make it". blog.tuscany-cooking-class.com. 24 במאי 2018. נבדק ב-2023-02-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zuccotto". foodnetwork.com. נבדק ב-2023-02-23.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוטותל

מכונית אוטותל
מקום חניה שמור למכוניות "אוטותל", בשדרות שאול המלך בתל אביב
מכונית של אוטותל חונה ליד בית גיל הזהב בתל אביב
אוטותל הוא מיזם לשיתוף מכוניות בעיר תל אביב-יפו שהושק באוקטובר 2017. מנויי המיזם יכולים לשכור רכב על בסיס דקות ולקחת אותו מכל מקום בו הרכב נמצא ברחבי העיר ולסיים השכרה בכל חניה מותרת בעיר.
המיזם כולל מערך של 260 מכוניות מיני מדגם יונדאי i10 אשר פוזרו ברחבי העיר. למיזם הוקצו 520 מקומות חניה ייעודיים לרכבי הפרויקט, שתי חניות לכל רכב. במכרז להפעלת המיזם זכתה חברת Car2Go, שהייתה החברה היחידה שניגשה למכרז. למיזם קיימים גם אפליקציה סלולרית ואתר אינטרנט שבאמצעותם ניתן לאתר באופן מידי רכב פנוי, לצפות בפרטים האישיים ולערוך אותם וכן לעקוב אחר התפתחויות נוספות במיזם.
הקמת המיזם

פיילוט המיזם החל בחודש מרץ 2017 - בו השתתפו כ-500 נסיינים על כ-40 רכבי שירות וכ-80 חניות ייעודיות. עם סיום הפיילוט, החלה ההרצה של המיזם, בו נהנו המנויים של השירות מפטור מדמי מנוי חודשיים. כמו כן, נוספו עוד כ-1,000 משתמשים על כ-170 רכבים וסך של כ-340 חניות ייעודיות.
מטרת המיזם לצמצם את מצוקות החניה. הפרויקט מאפשר השכרת הרכב לפי דקה והחזרתו לכל אחת מחניות אוטותל הייעודיות או לכל מקום חניה חוקי (כחול-לבן) ברחבי העיר. לדברי ראש עיריית תל אביב-יפו רון חולדאי, ”המצב שכל אדם יכול להחזיק במכונית משלו ולנסוע בה ליעדו כבר אינו אפשרי, והכל כבר מבינים שצריך להקים ולהפעיל אלטרנטיבות שיאפשרו לאנשים ניידות באמצעי תחבורה אחרים”. לשם כך, החליטה העירייה לממן את המיזם ב-10 מיליון שקלים בשנה, למשך עשר שנים.
נתוני השימוש במיזם

בחודש נובמבר 2018, פרסמה החברה את נתוני השימוש במיזם. מהנתונים עולה כי כ-7,500 מנויים נרשמו בשנת 2018 לשירות וביצוע מעל 350,000 נסיעות. עוד עולה כי כמות ההזמנות בחודש מתחילת הפעילות ועד היום הוכפלה ובסה”כ התבצעו 349,250 הזמנות שמומשו בשירות. נתון המעיד על עליה יציבה מחודש לחודש בכמות ההזמנות והשימושים ברכבי המיזם (מבלי שמספר הרכבים בשירות גדל) בחודש אוקטובר 2018, מנוי אוטותל ביצעו יותר מ 40,000 נסיעות ברכבי אוטותל.
כל רכב של אוטותל מוזמן כ-5 פעמים ביום נכון להיום וכן כל מנוי אוטותל נסע בממוצע כ-5.5 נסיעות במהלך החודש (בממוצע למעלה מפעם בשבוע). עוד עולה כי למעלה מ-55% מהמנויים נסעו בממוצע לפחות פעם בשבוע.
שעות הביקוש לאוטותל הן כמעט לאורך כל שעות היום (למעט בין 2-5 לפנות בוקר) כאשר שעות השיא בשימוש הן בין 19:00-20:00. זמן נסיעה ממוצעת באוטותל אורך כ-17 דקות ומרחק נסיעה ממוצע באוטותל עומד על 5.4 ק”מ.
נתוני השימוש במיזם > פרופיל המנויים על השירות

באשר לפרופיל המנויים, מהנתונים שהציגה החברה עולה כי 61% מלקוחות המיזם הם גברים ו-39% נשים. גילאי המנויים מתפלגים כך ש-72% מהמנויים לשירות הם מעל גיל 30, בעוד ש-41% בין הגילאים 30-40, 31% בני 40 פלוס, 24% בגילאים 24-30 ורק 4% בגילאים 21-24. רובם המוחלט של הלקוחות מתגוררים בעיר - 96% מהלקוחות מתגוררים בת”א, עם ריכוז גבוה במרכז העיר.
עלות שימוש במיזם

התעריף לדקת נסיעה רגילה הוא 1.2 ש"ח במסלול "הילוך גבוה" ו-1.7 ש"ח במסלול "הילוך נמוך" לדקה וכן תשלום חודשי של דמי מנוי, שגובהם 40 ש"ח בחודש או 10 ש"ח בחודש (בהתאמה). המיזם פועל בשיתוף עם דיגיתל, כרטיס התושב של העיר תל אביב-יפו, שבו מחזיקים למעלה מ-200 אלף מתושבי העיר. תושבי העיר אשר מחזיקים בכרטיס זכאים להטבות הצטרפות ולהנחות שמשתנות מעת לעת. להערכת הגופים המפעילים, המחיר זול בכ–30%–40% מנסיעה מקבילה במונית, במדידה של נסיעה עירונית לפרק זמן של עד 45 דק'.
ראו גם

שיתוף מכוניות
חנייה בתל אביב-יפו
תל-אופן
הערות שוליים

↑  תומר הדר, אוטו תל, הרכב השיתופי של ת"א, יוצא לדרך, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2017
↑  אורן דורי, "נגמר עידן המכונית הפרטית": תופסים מכונית ברחוב - ומשלמים לפי דקה, באתר הארץ, 17 בינואר 2017
↑  תומר הדר, יונדאי i10 זכתה במכרז הרכב השיתופי של תל אביב, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2016
↑   מירב מורן, אורן דורי, מ-0 ל-100: כך נהפכה קאר טו גו למכונית הכסף, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2018
↑  אפרת נומברג יונגר, ‏"כל רכב של 'אוטו תל' יוריד ארבע מכוניות מהכביש", באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2017
1 2  מירב מורן, ‏עיריית תל-אביב משיקה את מיזם המכוניות השיתופיות אוטו-תל, באתר גלובס, 16 בינואר 2017
↑   אורן דורי,עמרי זרחוביץ', הדבר הבא? תל אופן למכוניות ייצא לדרך בתל אביב, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2016
↑  "שנה לאוטותל: הנה כמה נתונים שחייבים להכיר - כמו תחבורה ציבורית, רק אישית". אתר אוטותל. 2018-11-11. נבדק ב-2018-12-03.
בכור אביב מצוי

| בכור אביב מצוי |
| --- | --- |
 בכור אביב מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אברשיים
משפחה:: רקפתיים
סוג:: בכור אביב
מין:: בכור אביב מצוי
שם מדעי
 primula vulgaris ‏הודסון
בכור-אביב מצוי (שם מדעי: primula vulgaris) הוא צמח ממשפחת הרקפתיים הנפוץ באירופה, טורקיה וההרים הגבוהים של המזרח התיכון (מלבנון עד הרי איראן). הצמח מוכר בישראל כצמח נוי המגודל בחממות ונמכר בחנויות פרחים ומשתלות.
מאיר ארגוב

מאיר ארגוב (גרבובסקי); (1 בינואר 1905 – 24 בנובמבר 1963) היה פעיל ציוני, מחותמי מגילת העצמאות, חבר הכנסת, יושב ראש ועדת החוץ והביטחון בכנסות השנייה ועד החמישית.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1905 ברִיבְּנִיצָה שבפלך בסרביה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום במולדובה). למד בחדר, בגימנסיה ביקטרינוסלב ובאוניברסיטת קייב. עמד בראש "החלוץ" באוקראינה והיה חבר מרכז "צעירי ציון". נאסר בברית המועצות בשל פעילותו הציונית, וגורש ממנה בשנת 1924. עלה לארץ ישראל בשנת 1927. עבד כפועל במושבות, ותקופה מסוימת עבד בנס ציונה, שבה היה מוכר כאדם מסורתי שנהג לשמש כשליח ציבור בחגים. באפריל 1928 נשא לאשה את ציפורה לוחוביצקי.
נבחר לתפקיד מזכיר מועצת פועלי פתח תקווה, בו שימש בשנים 1929–1939. בתפקידו היה שותף למאבק למען עבודה עברית בפתח תקווה ובין השאר אמר:
"באנו הנה להזהיר את היישוב כולו מעל הבמה הזאת ולהודיע כי אנו את פתח תקווה לא נעזוב ואת זכות עבודתנו נקנה לנו בכל הדרכים. אנו פונים ליישוב שיעשה את המוטל עליו, אולם אם אתם לא תפעלו - נקבל אנו על עצמנו את כל האחריות ולא נרתע גם מפני דמים; על דמנו אני מדבר ולא על דם אחרים. ואם לא עלה עדיין בידנו לקנות את העבודה בדם שנשפך ביום המאורעות המפורסם - יקנה אותה בפעם השנייה ובפעם השלישית ובפעם הרביעית. מן המלחמה לא נרפה ואת המושבה לא נעזוב.
היה פעיל במפא"י וחבר מרכז המפלגה, חבר מטעמה בוועד הלאומי (1930) ובעיריית פתח תקווה משנת 1931. בשנת 1942 התנדב לשרת בצבא הבריטי, ובעקבות זאת התפטר מחברותו במועצת עיריית פתח תקווה. הצטרף לבריגדה היהודית עם הקמתה, בשורותיה נלחם באיטליה וכן השתתף בפעולות ההצלה ועלייה ב' בתום מלחמת העולם השנייה.
היה חבר מועצת העם, לפני הקמת המדינה, חבר ועדת המצב, ואחראי מטעמה על ענייני הדואר. מתוקף תפקידו פעל להכנת בולים למדינה שעמדה לקום. עם הקמת המדינה היה מחותמי מגילת העצמאות ומתוקף חברותו במועצת העם היה לחבר מועצת המדינה הזמנית. ביולי 1948 ייצג את מדינת ישראל בקונגרס היהודי העולמי שהתכנס בשווייץ וביוני 1949 נבחר להיות נציג מפא"י במועצה הכללית של הקונגרס היהודי העולמי בישראל. הוצב במקום ה-46 ברשימת מפא"י בבחירות לאספה המכוננת, ובעקבות תוצאות הבחירות בהן זכתה מפא"י ל-46 מנדטים נכנס לכנסת הראשונה. הוא המשיך לכהן כחבר הכנסת עד למותו במהלך כהונת הכנסת החמישית. היה יושב ראש ועדת החוץ והביטחון בכנסות השנייה עד החמישית.
בשנת 1950 היה מנהל המחלקה המוניציפלית של הוועד הפועל של ההסתדרות וניהל מטעמה את מערכת הבחירות לרשויות המקומיות. בנובמבר 1951 מונה למזכ"ל מפא"י.
ארגוב נפטר באופן פתאומי מהתקף לב, בעת שכיהן בכנסת. בישיבת ממשלה הודיעו על מותו. ארגוב נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. בהלווייתו השתתפו בין השאר ראש הממשלה לוי אשכול, סגן ראש הממשלה ושר החוץ אבא אבן ויושב ראש הכנסת קדיש לוז.
חיים אישיים

ארגוב היה נשוי לציפורה, בת לבית לוחוביצקי (1907–2005) ונולדה להם בת.
כתביו

מאיר גרבובסקי, נרות דולקים בגזרה היהודית: שנה לחי"ל, תל אביב: מחלקת ההסברה של הוועד הפועל [של ההסתדרות], תש"ו.
מאיר ארגוב, מאבקים: מבחר מאמרים ומסות, תל אביב: תנועת העבודה הציונית העולמית, תשל"א.
מסינה (כדורגל)

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא הלוגו, בין השאר, לא מעודכן.
מסינה (באיטלקית: Football Club Messina Peloro) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר מסינה. הקבוצה משחקת בדרך כלל בחולצה בצבעים אדום וצהוב. הקבוצה הוקמה בשנת 1900. נכון לעונת 2024/2025 הקבוצה משחקת בליגה האיטלקית השלישית.
שחקנים מפורסמים

מרקו סטורארי
סלבטורה סקילאצ'י
ונסן קנדלה
צפריר ניר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אפריל 1955 (בן 69) נס ציונה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1977–2001, 2008 – 2011
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד הימ"מ  מפקד מרחב לכיש  מפקד מג"ב ירושלים  ראש מחלקת ההדרכה  ראש אגף האבטחה ברשות להגנה על עדים  ממלא מקום ראש הרשות להגנה על עדים
 
צפריר ניר (נולד באפריל 1955) הוא תת-ניצב בדימוס במשטרת ישראל, פיקד על הימ"מ וכיהן כממלא מקום ראש הרשות להגנה על עדים.
חייו

ניר נולד בנס ציונה. שירת בחטיבת הצנחנים. הוא התגייס למשטרת ישראל ב-1977 ושירת בימ"מ. ב-1984 מונה למפקד היחידה ועמד בראשה עד 1987. בהמשך שירותו במשטרה פיקד על מרחב לכיש, בשנים 1995 עד 1997 פיקד על מג"ב ירושלים ולאחר מכן כיהן כראש מחלקת ההדרכה במטה הארצי. ב-2001 פרש לגמלאות. עם הקמת הרשות להגנה על עדים ב-2008 הוא גויס למשרד לביטחון פנים ומונה לראש אגף האבטחה ברשות, ב-2010 מונה לממלא מקום ראש הרשות לאחר התפטרותו של אריה ליבנה.
הוא נשוי ואב לשישה, מתגורר ביד מרדכי.
כיום ניר מלמד צילום בבתי ספר שונים ובמרכז למחוננים שבאשקלון.
הערות שוליים

↑  ועדת האיתור החליטה על בחירת אבי בן חמו לתפקיד מנהל הרשות להגנת עדים, אתר המשרד לביטחון הפנים
אלקטרוניקה תקבילית

אלקטרוניקה תקבילית (או אלקטרוניקה אנלוגית; באנגלית: analog electronics) הוא תחום של תכנון מכשירים אלקטרוניים, העוסק במעגל חשמלי הפועל בזרמים ובמתחים נמוכים (בהשוואה למעגלי זרם חזק). השם "תקבילי" הוא תרגום מהותי של המונח "אנלוגי", שפירושו - "מקביל ל-" או "מייצג את-", המתייחס לעובדה שמתח או זרם אנלוגיים מייצגים מידע באופן רציף.
הזרמים האופייניים לרוב המעגלים התקביליים הם בין מיקרו-אמפר למילי-אמפר, והמתחים האופייניים הם מילי-וולטים בודדים עד מספר וולטים.
מעגלים אלקטרוניים אנלוגיים משמשים בתעשיית האלקטרוניקה, בעיקר כמעגלי הגברה, מעגלי קליטה ושידור (של גלים אלקטרומגנטיים), מעגלי משוב, ומעגלי חציצה (Buffers).
מעגלים אלקטרוניים אנלוגיים עושים שימוש ברצף של ערכי זרם ומתח לצורך מימוש המנגנונים השונים (ובעיקר העברת מידע), וזאת בניגוד למעגלים אלקטרוניים דיגיטליים, העושים שימוש בערכים בדידים של זרם ומתח, לצורך מימוש של פונקציות לוגיות.
גנאש

ערך זה עוסק בתערובת שוקולד. אם התכוונתם לאל הינדי, ראו .
| --- | --- |

פאדג' חמאת בוטנים מצופה בגנאש
 
 מאכלים
 סוג:  שוקולד 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שמנת, שוקולד, חמאה 
 
טראפלס העשויים מגנאש
גַנַאש או גַאנַאש (בצרפתית: Ganache; מילולית: "טיפש") הוא תערובת של שמנת מתוקה ושוקולד מריר או חלב או לבן המשמשת לעיטור, למילוי, הקצפה וזיגוג מיני מאפה (בעיקר עוגות ועוגיות, אך גם למילוי פטיפורים ולהכנת טראפלס).
הגנאש הומצא בפריז בשנות ה-50 של המאה ה-19.
הגנאש הקלאסי מיוצר על ידי הרתחת שמנת עתירת שומן וערבובה עם שוקולד מריר קצוץ או מגורר. מערבבים את השוקולד עם השמנת הרותחת עד להמסתו וליצירת קרם אחיד. מעשירים את הגנאש בליקרים או בחומרי טעם כגון תמצית רום או וניל.
הגנאש המודרני דומה בצורת הכנתו לגנאש הקלאסי, אך שונה במרכיביו. בגנאש המודרני מחליפים את השמנת או מוסיפים לה נוזל שומני אחר, כגון נפאז', או מיץ פרי. השוקולד נשאר מריר או מוחלף בשוקולד לבן או חלב. לגנאש המודרני מוסיפים בדרך כלל תוספות טעם כדי להעשיר את הגנאש כמו פירות, מקל וניל, פירורי עוגיות, ועוד.
היחס בין חומרי הגנאש משתנה ממתכון למתכון. נהוג כי היחס בין השוקולד לשמנת הוא יחס 1:1, אולם לצורך הכנת טראפל היחס הוא 2:1 (דהיינו, שתי מנות שוקולד למנת שמנת), ולצורך הכנת עיטור לעוגות היחס הוא 3:1.
גלידת חורף ההונגרית מיוצרת עם מילוי גנאש.
קרם בוואריה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  custard pudding 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב, ביצה 
 
קרם בוואריה (בצרפתית: Crème bavaroise) הוא שמו של קינוח קרמי ממקור צרפתי, הקרוי על שם מדינת בוואריה שבגרמניה.
קינוח זה מבוסס על קינוח בווארי מסורתי העשוי מקרם המקורר בתבנית ונהפך על צלחת הגשה.
ניתן לעשות שימוש בקרם זה למילוי סופגניות או כחלק מהקינוח שארלוט.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה קרם בוואריה קינוח אופנתי במסעדות ישראליות. בישראל קיימת גם גרסה תעשייתית שלו - אבקה להכנה מהירה של הקרם.
דניאלה שמי

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1943 איטליה 
 פטירה:  16 באפריל 2016 (בגיל 72) 
 מקום קבורה:  בית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  גבריאל מוקד אהרן שמי 
 
דניאלה שמי (30 ביוני 1943 – 16 באפריל 2016) הייתה סופרת, עיתונאית וסאטיריקנית ישראלית.
ראש הממשלה יצחק רבין והסאטיריקן אפרים קישון עם דניאלה שמי בתוכנית מיוחדת ליום העצמאות
ביוגרפיה

שמי נולדה באיטליה לפלורה ואיזי דורון, בני יהדות יוגוסלביה, במשפחה בת שני ילדים. לה אח הצעיר ממנה בעשר שנים.
עלתה לישראל עם משפחתה בגיל שמונה וגדלה בירושלים. לאחר שירותה הצבאי עברה להתגורר בתל אביב ועבדה בעבודות מזדמנות. בגיל 21 נישאה לגבריאל מוקד, עד גירושיהם כעבור שלוש שנים. בשנת 1970 החלה לעבוד בחברת "אל על", נישאה בשנית לסופר אהרן שמי (עד מותו ב-2010) ונולדו להם שני בנים.
בשנת 1980 התפטרה מ"אל על" ונסעה עם בני משפחתה לטיול של חצי שנה בארצות הברית. לאחר מכן החלה לעבוד כעיתונאית במשך כ-25 שנים בשבועון "העולם הזה" ובעיתון "ידיעות אחרונות" בטור "דניאלה יקרה" וכעשר שנים בתוכנית הסאטירה בגלי צה"ל "יתוש בראש".
בהמשך כיכבה בתוכנית בישול בטלוויזיה.
היא השתתפה בתוכנית "אין עם מי לדבר" בערוץ 2, לצידם של הצייר יאיר גרבוז, המאייר דני קרמן, בעלה אהרן שמי, המוזיקאי יאיר ניצני, המשורר יהונתן גפן, השחקנית אודיה קורן ונשיא המדינה לימים רובי ריבלין.
שמי התגוררה ביפו. בנה גיא היה גיטריסט בלהקת "מרסדס בנד".
שמי נפטרה בשנת 2016 בגיל 72 לאחר התמודדות עם מחלה קשה. לבקשתה נטמנה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
ספריה

מטבח, שני חדרים וסלון לא גדול, תל אביב: רכנגולד – עירית שגיב, 1986. (עצות, מתכונים, סודות וקוריוזים)
דניאלה יקרה: שאלות לעיתון ותשובות שהגיעו להן; עריכה: טובי סופר, תל אביב: פואטיקה – הוצאה לאור, תשמ"ז 1987.
בישול בצ'יק צ'ק; צילומים: נלי שפר, ירושלים: כתר, 1989. (ספר בישול לילדים שמכר לאורך השנים כ-80 אלף עותקים)
איך לעצבן את האישה שלך: המדריך השלם!; איורים: איתן קדמי, ירושלים: כתר, 1995.
הלן פיין ושרי שניידר, הכללים: (איך לכבוש את לבו של הגבר האידיאלי); תרגום ועיבוד: דניאלה שמי, תל אביב: קשת, 1995.
איך לעצבן את הגבר שלך; איורים: איתן קדמי, ירושלים: כתר, תשנ"ז.
הערות שוליים

↑  העיתונאית דניאלה שמי הלכה לעולמה, באתר ynet, 16 באפריל 2016
↑  אירית רותם, גם זה וגם זה, מעריב, טורים 4–5, 10 בספטמבר 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309816305171  LCCN: n88157364  VIAF: 23696008   WorldCat (עם VIAF): 23696008
קרם

ערך זה עוסק בתערובת לקינוחים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חביצה, קרם 
 מרכיבים עיקריים:  חלמון, חלב, סוכר, קמח 
 
הכנת קרם שוקולד באמבט מרים
עוגה מצופה קרם שוקולד ושמנת חמוצה
קרם במגדנאות הוא תערובת מתוקה המשמשת לציפוי ומילוי קינוחים או כבסיס לקינוחים. קרם עשוי לרוב מחלב או שמנת וסוכר, לעיתים מבושל עם חלמונים. לרוב הקרמים מוסיפים חומרי טעם כגון וניל, שוקולד, לימון ופירות נוספים.
מאכלים ועוגות רבות מצופות או ממולאות קרם. קינוחים ממולאי קרם מפורסמים הם קרמשניט הממולא בקרם והקינוח האיטלקי קנולי.
קרמים רבים מעורבים עם קצף חלבונים בטכניקת "קיפול", לשמירת מרקם הקצף. מוס הוא קרם המורכב מקיפול קצפת וקצף חלבונים.
קרם ברולה וקרם קרמל הם קרמים אפויים. קרם אנגלז הוא קרם מבושל. קרם פטסייר מורכב מבישול של חלב עם סוכר וניל שמאחדים לחלמונים טרופים היטב עם סוכר ומבושלים יחד.
הקינוחים אי צף וחלב ציפורים מבוססים על קרם וניל מבושל עם איי קצף חלבונים.
קינוחים רבים מבוססים על קרם מעובה בחומרים מסמיכים כגון עמילן, ג'לטין או אגר, ביניהם פודינג, קרם בוואריה, פנקוטה, קרם קרמל.
ראו גם

זיגוג (אפייה)
בית חלקיה

| --- | --- |
מבט מהאוויר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: נחל שורק
גובה ממוצע: ‎67 מטר
תאריך ייסוד: 1953
תנועה מיישבת: פועלי אגודת ישראל
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,480 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) בית חלקיה(למפת השפלה רגילה) בית חלקיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חלקיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית חלקיה31°47′32″N 34°48′42″E﻿ / ﻿31.7923238444998°N 34.8117576262864°E﻿ / 31.7923238444998; 34.8117576262864  heמפת היישובים של מועצה אזורית נחל שורק (in English: Nahal Sorek Regional Council) באדום - בית חלקיה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10

ישיבת בעלז לצעירים במושב
בֵּית חִלְקִיָּה הוא מושב חרדי של פועלי אגודת ישראל באזור הפנימי של השפלה, בתחומי המועצה האזורית נחל שורק ליד המועצה המקומית גדרה. בית חלקיה נמצא כ-75 מטר מעל פני הים.
היישוב משלב בין אורח חיים חרדי לאורח חיים חקלאי. בנושא השמיטה קיבל היישוב על עצמו את הוראות החזון איש.
הקמת היישוב

היישוב הוקם ביום י"ט טבת בשנת ה'תשי"ג, (6 בינואר 1953) על ידי עולים מהונגריה ורומניה. חלקם התגוררו באופן זמני במעברות וחלקם מירושלים.
שם היישוב נגזר מהפסוק: "חֶלְקִי ה' אָמַרְתִּי לִשְׁמֹר דְּבָרֶיךָ" (ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק נ"ז). לפי זאב וילנאי השם חלקיה, המובא במקרא כשם פרטי, מסמל את שאיפת המייסדים לחלקה במולדת בעזרת יה.
דת ביישוב

רב  ומייסד היישוב היה הרב יוסף הלוי צימרמן (יחד עם חברי אגודת נחליאל ביניהם הרב קלמן שינדלר, אשר היה אף ממייסדיו של שיכון פאג"י בירושלים), בשנת ה'תשע"ו נקראה הכיכר המרכזית במושב על שמו של הרב צימרמן. לאחר פטירתו בשנת ה'תשכ"ג, נערכו בחירות בהשתתפות חברי המושב לתפקיד רב המושב ובהן נבחר הרב שלמה פולק, תלמידו של החזון איש, בוגר ישיבת פוניבז', וחתנו של הרב יהושע סג"ל דייטש. בסוף שנת תשע"ח הוכתר בנו של הרב שלמה פולק, הרב דוד פולק לכהן כרב לצידו.
לאחר הקמת ישיבת שערי שמועות במושב קבעו אף ראשי ורבני הישיבה את מושבם ביישוב.
בית חלקיה נחשב לאחד ממעוזי הנופש החרדי, ורבנים רבים נוהגים לנפוש במקום בחודשי הקיץ.
מוסדות לימוד

בתי הספר ותלמודי התורה בהם מתחנכים ילדי המושב נמצאים ביישוב הסמוך יסודות.
ביישוב ישנם מעונות לגיל הרך וגני ילדים ובנוסף מס' מוסדות לימוד נוספים:
ישיבת שערי שמועות - ישיבה גדולה ליטאית המונה כ-550 תלמידים.
ישיבה לצעירים של חסידות בעלז המונה כ-140 תלמידים, בראשות הרב יוסף צבי ברייער.
ישיבת 'שערי יצחק' המונה כ-80 תלמידים, בראשות הרב ישראל קלירס.
כולל אברכים (בעבר השתייך לרשת 'עטרת שלמה', נפרד ממנה וכעת בראשות רב המושב הצעיר הרב דוד פולק).
ענפי פרנסה עיקריים

בעבר התבססה כלכלת המושב על חקלאות ומשק. כיום, רוב התושבים עובדים מחוץ למושב ומיעוטם בחקלאות. בתחום החקלאות מקפידים בשמירה על מצוות התלויות בארץ, בכלל זה שמיטה, כלאיים, ערלה. במושב ישנן רפתות וכוורות שהוקמו בשנותיה הראשונות של המועצה. במושב מתגוררים גם אברכים אשר תורתם אומנותם.
במושב שוכן המטה של חברת הקמעונאות החרדית משנת יוסף, וכן המשחטה ממנה משווקת החברה את מוצרי הבשר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  הוקם מושב חדש לפאג"י באזור נחל שורק, דבר, 7 בינואר 1953
מושב חדש של פואגו"י, הצופה, 11 בינואר 1953
זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 104
↑  הרפנס, גרשום, עשרים שנה למועצה האיזורית נחל שורק, בני ברק: מועצה האיזורית נחל שורק, 1970, עמ' 98
↑  ישראל כהן, ‏רבה של בית חלקיה הוכתר בבית הגדולים, באתר כיכר השבת, 16 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525283905171  VIAF: 316602793   WorldCat (עם VIAF): 316602793 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבינת שמנת

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 
גבינת שמנת היא גבינה לבנה רכה בטעם עדין, שעל פי הגדרת מנהל המזון והתרופות האמריקאי עליה להכיל לפחות 33% שומן, לחות של לא יותר מ-55% וטווח דרגת חומציות שבין 4.4 ל-4.9. הגבינה נמכרת בצורת קוביות או במכל. לעיתים נהוג להוסיף לגבינה תיבול כגון שום, בצל, שמיר, זיתים, וגם לקס (סלמון מעושן). גבינת שמנת נבדלת מגבינות אחרות בכך שלא מאפשרים לה להבשיל. יש לצרוך את הגבינה כשהיא טרייה. הגבינה מהווה מרכיב עיקרי בעוגת גבינה ובקינוחים אחרים. נהוג למרוח אותה על בייגל ולאכול אותה עם לקס.
שימוש

גבינת שמנת משמשת במתכונים רבים. במדינות רבות באירופה, נהוג לאכול גבינת שמנת כגבינה לכל דבר ולא כממרח. נהוג להגישה על גבי מגשי גבינה. באיטליה, גושי גבינת שמנת מוגשים בסלטים טריים. ביפן נהוג למרוח גבינת שמנת על גבי קלי. בארצות הברית נהוג למרוח את הגבינה על גבי בייגלים ולחמים מסוגים שונים.
ייצור

חלב מכיל חלבונים שמחזיקים את השומן בצורה נוזלית. כאשר מוסיפים בקטריות לחלב מפוסטר ומחממים אותו לטמפרטורה של כ-23 מעלות צלזיוס, הבקטריות מתחילות להתסיס את החלב והחומציות עולה. כתוצאה מכך, החלבונים מאבדים את המטען שלהם והחלב מתקרש והופך לגבינה.
אם נותנים לבקטריות לפעול יותר מדי זמן, החומציות תעלה יותר מדי והחלב יחזור להיות נוזלי. כדי למנוע זאת, מחממים את הגבינה לטמפרטורה של בין 52 ל-63 מעלות צלזיוס ברגע הנכון כדי להרוג את הבקטריות ולשמור על הגבינה במצב קרוש.
שינויים קלים בזמן החימום יכולים להשפיע על הטעם והמרקם של הגבינה. מכיוון שגבינת שמנת מכילה יותר שומן מגבינות אחרות, יש להוסיף לה מייצבים כמו גואר וגומי חרוב כדי לשמור על חיי המדף שלה.
בהכנה ביתית של גבינת שמנת תהליך ההכנה הרבה יותר פשוט. מערבבים שמנת חמוצה עם גבינה רזה כמו לבן או גבינה לבנה, ואז מניחים את התערובת בחיתול בד כדי לטפטף את הנוזלים המיותרים עד שמגיעים לריכוז השומן הרצוי.
ראו גם

מוצר חלב
הערות שוליים

↑  USDA cream cheese profile
↑  מתכון להכנת גבינת שמנת ביתית - פודי - Foody, באתר פודי - Foody, ‏8 במאי 2023
↑  מתכון להכנת גבינת שמנת ביתית בבלוג האוכל "בצק אלים"
פורט טוטן

| --- | --- |

"מועדון הקצינים" המשוחזר המשמש כיום את אגודת Bayside Historical Society
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  מבצר צבאי פארק ציבורי
 על שם:  ג'וזף גילברט טוטן (אנ')
 כתובת:  Cross Island Parkway
 מיקום:  קווינס, ניו יורק
 מדינה:  ניו יורק, ארצות הבריתארצות הברית
 בעלים:  צבא ארצות הברית "מחלקת הפארקים של העיר ניו יורק" (אנ') משטרת ניו יורק מחלקת כיבוי אש של ניו יורק משמר החופים של ארצות הברית
 מייסדים:  צבא ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1862–1865 (כ־3 שנים)
 חומרי בנייה:  בטון לבנים
 יוצר:  צבא ארצות הברית
 אדריכל:  רוברט אי. לי ג'וזף גילברט טוטן (אנ')
 סגנון אדריכלי:  ניאו גותי
 מידות
 אורך:  1,000 מטר
 רוחב:  500 מטר
 שטח:  500 דונם
 גובה מעל פני הים:  0 מטר
 קומות:  2
 קואורדינטות:  40°34′00″N 73°46′34″W﻿ / ﻿40.566667°N 73.776083°W﻿ / 40.566667; -73.776083
  (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפורט טוטן(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפורט טוטן he
 
פורט טוטן (באנגלית: Fort Totten) היה מבצר צבאי שנבנה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית לחופי רובע קווינס כדי לשמור על הגישה לנמל ניו יורק דרך האיסט ריבר. המבצר נקרא על שם המהנדס הראשי של צבא ארצות הברית ג'וזף גילברט טוטן (אנ') שתכנן את המבצר.
רקע

בשלהי המאה ה-18 ותחילת ה-19 קיבלה ממשלת ארצות הברית החלטה אסטרטגית לחזק את ההגנה על חופיה של המדינה על ידי הקמת ביצורים ימיים לאורכם. תהליך בנייה זה נמשך עשרות שנים והתבצע במספר גלים.
ב-1816 החלה בניית מבצרי הגל השלישי (Third System) שתקציבם אושר בעקבות מלחמת 1812. במסגרת פרויקט זה הוקמו כ-35 מבצרים ימיים וביניהם פורט פוינט, פורט פולאסקי, פורט מורגן, פורט ג'פרסון, פורט סאמטר ופורט טוטן.