stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הורסט קלר
ביוגרפיה > כנשיא גרמניה

קלר, שעד לבחירתו לנשיא לא שימש בתפקיד בכיר בפוליטיקה הגרמנית, היה אלמוני יחסית ערב הבחירות לנשיאות; סקר הראה שרק כחמישית מהגרמנים ידעו במי מדובר. בחירתו הייתה בקושי: הוא קיבל 604 קולות באספה הפדרלית של גרמניה, כש-603 היה הרף המינימלי הנדרש לבחירה.
בחירתו התקבלה בקולות מעורבים. בחוגים כלכליים הובעה שביעות רצון מרקעו הכלכלי של הנשיא החדש; בחוגים אחרים הובעה התנגדות, מאותה הסיבה בדיוק (כלומר, חוסר הגיוון בעשייתו הציבורית של קלר). אחרים דווקא ציינו לטובה את העובדה שאולי בפעם הראשונה נבחר נשיא לגרמניה יותר בשל כישוריו ופחות בשל עברו וקשריו הפוליטיים.
בחירתו של קלר על פני מועמדת מפלגת השלטון (SPD, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית) נחשבת למפלה לממשלה. יש האומרים שזו הייתה תקיעת מסמר נוסף בארון הקבורה של שלטון המפלגה, אשר הפסידה את ראשות הממשלה בבחירות בשנת 2005. בנאום קבלת התפקיד קרא קלר להגברת האחדות, האומץ והיוזמה האישית בגרמניה מוּכת המיתון הכלכלי.
כבר חודשיים לאחר בחירתו יצר פרובוקציה, כשדיבר בראיון על ההבדלים הגדולים ברמת החיים בין מערב ומזרח גרמניה (לשעבר), עליהם מתקשה הממשלה להתגבר. דבריו של קלר בנושא התפרשו כ"הודעת כניעה" וכאמרת "אין ברירה, המצב לא ישתנה בקרוב". הדברים יצרו תסיסה, במיוחד במזרח גרמניה.
בנובמבר 2004 היה קלר מראשוני המתנגדים להצעת הממשלה, "להזיז" את יום האחדות הגרמנית מ-3 באוקטובר בכל שנה ליום ראשון הראשון באוקטובר, זאת כדי לחסוך את יום החופש מהעבודה הכרוך בכך ואת הנזק לכלכלה. התוכנית בוטלה לבסוף ו-3 באוקטובר נותר על כנו כיום איחוד גרמניה. נושא זה לא היה היחיד בו התערב הנשיא החדש בפוליטיקה, כמעט תמיד כנגד עמדת הממשלה.
כחצי שנה לאחר בחירתו, הראו סקרים שקלר מהווה את אחת הדמויות האהובות ביותר בפוליטיקה הגרמנית.
קלר היה נשיא גרמניה הראשון שנולד מחוץ לגבולות גרמניה.
ביוגרפיה > הביקור בישראל

בשנת 2005 ביקרו הורסט קלר ורעייתו אווה בישראל, הוא החל את ביקורו בחיפה במפגש בבית הגפן עם ראשי עדות ודתות, שם גם נטע עץ זית מאוחר יותר באותו היום, יחד עם ילדים ערבים ויהודים ובנוכחות כל האורחים. בדבריו עמד הנשיא הגרמני על הקשרים המיוחדים שבין גרמניה לישראל ומחויבותם של מנהיגי גרמניה להמשיך ולשמור על קשרים אלו גם בעתיד.
בהמשך הניח זר פרחים באנדרטת מוריה לזכרם של חללי הטרור.
הביקור נחשב לציון דרך חשוב בקשר הידידות שבין ישראל וגרמניה.
ביוגרפיה > כהונה שנייה

ב-23 במאי 2009 נבחר על ידי האספה הפדרלית של גרמניה, הגוף הבוחר את נשיא גרמניה והמורכב ממספר שווה של חברי הבונדסטאג ושל נציגים המתמנים על ידי המפלגות לפי כוחן בפרלמנטים של מדינות המחוז, לכהונה שנייה בת חמש שנים, בקולות 613 מתוך 1224 חברי האספה. ב-31 במאי 2010 התפטר קלר מתפקידו כנשיא לאחר שנמתחה על התבטאויותיו ביקורת מצד גורמים פוליטיים גרמניים. קלר תמך בדבריו בזכותה של גרמניה כיצואנית לשמור על נתיבי שיט בינלאומיים פתוחים. נטען כלפיו כי דבריו אלו הם צידוד בדיפלומטית ספינת תותחים ולמרות שקלר טען שהוא התכוון לתופעת הפיראטיות באוקיינוס ההודי ליד סומליה, הוא החליט להתפטר. לאחר תקופת ביניים של חודש כאשר ינס בהרנסן כיהן כנשיא זמני, החליפו כנשיא גרמניה כריסטיאן וולף.
קלר, שהיה פרוטסטנטי, נפטר ב-1 בפברואר 2025. הותיר אחריו אישה, אווה, מורה לגרמנית, ושני ילדים, אולריקה ויוכן.
הורסט קלר בפגישה עם בונו, סולן להקת U2
מדיאה אקס

מדיאה אקס (MEDEA_EX) היה מופע אינטראקטיבי בסביבת VR שיצרה נאורה שם שאול, המבוסס על הסיפור מן המיתולוגיה היוונית אודות מדיאה ויאסון המתממש במציאות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. "מדיאה אקס" השתתפה בפסטיבל עכו בשנת 2003. ההצגה רצה עשר פעמים בפסטיבל עכו ופעם בפסטיבל מאנהיים בגרמניה.
אודות

המופע נערך באמפיתיאטרון בפסטיבל עכו. הקהל ישב בכיסאות מסתובבים, מוקף במסך גדול המקיף אותו ב-360 מעלות ויכול לצפות במופע כמו הצופה בבית. ח'אולה חאג'-דיבסי ישבה בכיסא גלגלים והייתה השחקנית היחידה בהצגה, אותה הדריך הבמאי אמיר אוריין. כל שאר השחקנים היו דמויות וירטואליות, אותן יצרה שם-שאול, אווטארים שהוקרנו מסביב לקהל, עימם חאג'-דיבסי שוחחה, בהם מקהלת בוטים ששרה שיר תנחומים לזכר הילדים שמתו לפי המחזה מדיאה. השחקנית זכתה על תפקידה בציון לשבח.
הקהל היה יכול להצביע ולקבוע את התפתחות העלילה והמוזיקה שתושמע בעזרת הטלפונים הסלולריים או באתר האינטרנט של המופע, לפגוש אנשים, למצוא אוואטר שייצג אותו ולשוחח עם הדמויות השונות.
טקסט העלילה מבוסס על המחזה מדיאה מאת אוריפידס בתרגומו של אהרן שבתאי וכן על טקסטים מאת סנקה, רוברט גרייבס, מחמוד דרוויש, היינר מילר, הביטלס ולורי אנדרסון והוא מלווה בטקסט של יוצרת המופע שם שאול, שמאיר אותו מנקודות מבט שונות הקיימות בתודעתה של מדיאה. היא בחרה במחזה "מדיאה" מתוך רצון לבחון במבט מחודש את שפת התיאטרון הקלאסית וגם מתוך רצון לבטא אמירה פוליטית, כלומר להסתכל על התקופה של מחבלים מתאבדים פלסטינים שנשלחו למותם עקב הדיכוי שעוברות משפחותיהן.
שם-שאול הקליטה את השחקנית חאג'-דיבסי כשהיא מדבררת את הדמויות השונות, כגון קריאון ויאסון, תוך כדי עיוות קולה.
ציפי שוחט כתבה בעיתון הארץ:
"ההצגה המדוברת ביותר בפסטיבל עכו היא "מדיאה-אקס" - מופע אינטראקטיווי המפגיש בין יוון העתיקה לבין העולם המודרני, בין העולם הווירטואלי לבין התיאטרון החי ובין יהודים לערבים".
ד"ר הדסה שני כתבה עליו מאמר בספר שהתפרסם בהוצאת בריל.
שם שאול הרצתה על המופע בכנס בכנס מדעי על תיאטרון פרינג' בפסטיבל עכו 2004 ובסמינר PRESENCE ביוניברסיטי קולג' לונדון, עליו פורסם מאמר מדעי.
היוצרים

מדיאה: ח'אולה חאג'-דיבסי, בהדרכת אמיר אוריין. תכנות רובוטים ופחחות תסריט: נמרוד קרת. חיישנים, טריקים ותלת-מימד: ישראל לוין. מוזיקה וסאונד: אלדד לידור. דרמטורגיה: ד"ר הדסה שני. עיצוב כיסא גלגלים: אייל וייס. מפיק בפועל: רועי נווה. שותף בעיבוד ובאיסוף מדיה: משב בלזם. טכנולוגיות:outworlds.com - 3D,‏ text2speech - talkit, ‏,bot software - magsbot E-Motion,‏ JS, ‏zope.org,‏ סיכות ביטחון וחבלי כביסה. קריינות מוקלטת: שושי רותם, גילי צימרמן, אמיר אוריין, נורמן עיסא, ח'אולה חאג'-דיבסי, חלי זינדר, שלומית גרוס. סאונד דיגיטלי ותמיכה טכנית: ערן ורד. אנימציות: יפעת גולדמן. תרגום מקורות לעברית: אוריפידס - אהרון שבתאי, היינר מילר - שמעון לוי, סנקה - רפאל אליעז. תרגום לערבית: אנטואן שלחת. ליווי אמנותי: עתי ציטרון.
הטכנולוגיה

העולמות השונים שהוקרנו סביב הקהל ניבנו בטכנולוגיה הקרויה Outerworlds. סצנות הביניים השונות התרחשו בעיצוב מעובד של מודל הבורסה האמריקאית NYSE. הסצנות התחלפו אוטומטית על ידי תוכנה של "מכונת מצבים" שהתנהגה על פי נתוני ההצגה העכשוויים. בין כל סצנה שהתרחשה בעולם המעוצב לפי מודל הבורסה - היו סצנות ביניים, בהן הגיבורה ייצגה דמות בעולם הרשתות, מרותקת לכיסא העבודה שלה מחוברת לרשת האינטרנט, שבויה של הסייברספייס, בתפאורה של אמפיתיאטרון. נמרוד קרת היה מפתח התוכנה של מכונת המצבים וההצבעות והקרנות ה-VR. בסצנות הביניים חקרה שם שאול את יחסי אדם מכונה, את תרבות הרשת, המקרבת אדם לתודעתו ולתודעה הגלובאלית.
עלילה

מדיאה היא פלסטינית, נשואה ליאסון, קצין יהודי בצה"ל. כשמתגלה סיפור אהבתם הם נמלטים לניו יורק, שם נולדים להם שני בנים, יאסון נעשה ברוקר בבורסה והם שבים לישראל, מדיאה מגורשת למחנה פליטים ויאסון עומד להתחתן עם גלאוקה, בתו של קריאון, מתאם פעולות הממשלה בשטחים. מדיאה מלאת קנאה וצער וכנקמה שולחת את שני ילדיה להתפוצץ כשהידים בישראל. הם מבצעים פיגוע טרור, בו נהרגים 15 בני אדם, בהם גלאוקה וקריאון.
הערות שוליים

↑  המופע היה רב-לשוני, כל טקסט הוצג או הושמע בעברית, ערבית ואנגלית. הטכנולוגיה של היטמעות במציאות מדומה לא הייתה שכיחה באותה עת, כמו גם השתתפות הקהל בהצבעות טלפון.
↑  עידוא דגן, "ושוב איתכם", הארץ, 9 באוקטובר 2003.
1 2 3  ציפי שוחט, מדיאה מרותקת לכיסא המחשב, ובאנגלית: Me Dea Ex Is Confined to Her Computer Chair, הארץ, 12 באוקטובר 2003.
1 2  איתי מאוטנר, "הפואטיקה של החומרה", (חלק ראשון, חלק שני) מגזין 42 מעלות, 2003, עמ' 44, 46.
1 2 3 4 5  גד קינר, לפתוח את הטלפונים הסלולריים, כתב העת 'תיאטרון', גיליון 11, אוקטובר 2003, עמ' 14-13.
1 2  נטע דרור, אקס מכינה, עכבר העיר, 3 באוקטובר 2003.
↑  כרמל ווייסמן ומעין אלכסנדר, "עונה 1 פרק 1. נאורה: הדינוזאורית האם", בפודקאסט, "דינוזאוריות רשת", ספטמבר 2022.
1 2  רחל גורדין, מהגרים בארץ הסייבר, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2003.
↑  Modularity as a Guiding Principle of Theatrical Intermediality. Me-Dea-Ex: An Actual-Virtual Digital Theatre Project.
 Intermediality in Theatre and Performance
↑  Inhabited Mixed Reality: Where Real and Virtual People Meets
↑  דודי גולדמן, בהצגה הזאת הקהל דווקא מתבקש להדליק טלפונים סלולרים, מוסף לילות השבוע, ידיעות אחרונות, 14 באוקטובר 2003.
ג'יי המונד

ג'יי סטרנר המונד (באנגלית: Jay Sterner Hammond;‏ 21 ביולי 1922 –  2 באוגוסט 2005) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלסקה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אלסקה הרביעי בשנים 1974–1982. המונד נולד בטרוי, ניו יורק ושירת כטייס קרב בחיל הנחתים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1946 הוא עבר לאלסקה, שם הוא עבד כטייס באזור הספר. בשנים 1959–1965 כיהן המונד כחבר בית הנבחרים של אלסקה ובשנים 1967–1973 כחבר הסנאט המדינתי. בשנים 1972–1974 הוא כיהן כראש עיריית בריסטול ביי בורו (Bristol Bay Borough). לאחר תום כהונתו כראש העיר, נבחר המונד כמושל אלסקה. הוא פיקח על הקמתה של הקרן הקבועה של אלסקה (Alaska Permanent Fund) ב-1976, שמאז ראשית שנות ה-80, חילקה דיבידנדים שנתיים לתושבי המדינה. הוא דחף לקיומו של תקציב מאוזן עבור המדינה. לאחר תום כהונתו כמושל, המשיך המונד להיות פעיל בחיים הציבוריים. הוא קידם את סוגיות האחריות הסביבתית והכספית של הממשלה ואחריות אזרחית אישית. בשנים 1985–1992 הוא הגיש סדרת תוכניות טלוויזיה שנקראה "אלסקה של ג'יי המונד". הוא כתב שלוש אוטוביוגרפיות.
ראשית חייו

ג'יי המונד נולד בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק. הוא למד הנדסת נפט באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, שם הוא היה חבר באחוות המשולש (Triangle Fraternity). במלחמת העולם השנייה הוא שירת כטייס קרב בחיל הנחתים של ארצות הברית ב"טייסת הכבשה השחורה" (Black Sheep Squadron), ובסין, עד לשחרורו ב-1946. באותה שנה עבר המונד לאלסקה, שם הוא עבד כטייס באזורי הספר וסיים לימודי תואר בביולוגיה באוניברסיטת אלסקה.
מנישואיו לאשתו הראשונה, נולדה להמונד בת אחת, אך נישואים אלו הסתיימו בגירושים. ב-1952 הוא נשא לאישה את אשתו השנייה, בלה גרדינר, ולשניים נולדו שתי בנות.
מחוקק וראש עיר

בשנים 1959–1965 כיהן המונד כחבר בית הנבחרים של אלסקה. בשנים 1967–1973 הוא כיהן כחבר הסנאט של אלסקה. במושב בית הנבחרים הראשון הוא כיהן כפוליטיקאי עצמאי, יחד עם 34 נציגי המפלגה הדמוקרטית וחמשת נציגי המפלגה הרפובליקנית. באותה עת האמין המונד שכרפובליקני הוא לא יוכל להיבחר בזמן ובמקום האלו, אך הוא לא יכול היה להעלות על דעתו להתמודד כדמוקרט, זאת על סמך חינוכו והרקע שלו. על כל פנים, במושבי בתי המחוקקים הבאים הוא נבחר מטעם הרפובליקנים. בשנתיים האחרונות לכהונתו בסנאט, הוא שימש כיושב ראש הבית.
בשנים 1972–1974 כיהן המונד כראש עיריית בריסטול ביי בורו (Bristol Bay Borough). במהלך התקופה בשנות ה-60 בה הוא לא כיהן כמחוקק, הוא שימש כמנהל העירייה.
מושל אלסקה

ב-1974 נבחר המונד כמושל אלסקה לאחר שניצח בתוצאה צמודה את המושל המכהן ויליאם איגן. מסע הבחירות היה מורכב בשל שני גורמים עיקריים, בנוסף לאחרים. הגורם הראשון היה חילופי התפקידים, שבהם המונד ושותפו למרוץ לואל תומאס זוהו כשמרנים, וכך גרמו למבוכה ולפיצול בבסיס התמיכה המסורתי של המפלגה. הגורם השני היה הופעתו בפעם הראשונה של מועמד מפלגה שלישית, איש ענף הכרייה ועסקי הנדל"ן מפיירבנקס ג'ו ווגלר. הבוז הגלוי שהפגין ווגלר לתנועה הסביבתנית יצרה קרע נוסף בשורות הבוחרים שללא ספק סייע להמונד.
כמושל במהלך הבום הכלכלי הגדול ביותר בהיסטוריה של אלסקה, הנחת צינור הנפט טרנס-אלסקה, פיקח המונד על הקמת הקרן הקבועה של אלסקה (Alaska Permanent Fund). הרעיון של קרן זו, שמלכתחילה נהגה הרעיון להקמתה ב-1969 על ידי מי שכיהן אז כמושל קית' הארווי מילר, ועל ידי העורך והמוציא לאור של העיתון אנקורג' טיימס (Anchorage Times) בוב אטווד, ערב מכירת הזיכיון להפקת הנפט בשדה פרודהו ביי, נותר רדום במשך שנים כתוצאה מההליכים שנגעו לזיכיון בבית המחוקקים והעיכובים בתהליך ההקמה של צינור הנפט. במהלך תקופת כהונתו הראשונה כמושל, המונד, יחד עם החבר בית הנבחרים הצעיר מקינאי, יו מלון, יזם תוכנית להשקעת תמלוגי הנפט לכיסוי עתידי של גירעונות עתידיים בתקציב המדינה וכן יצירת תוכנית חיסכון ארוכת טווח. ב-1976 אישר ציבור הבוחרים באלסקה במשאל עם את התיקון החוקתי שנדרש להקמת הקרן הקבועה, החלטה שהייתה אחד המקרים היוצאים מן הכלל בחוקת המדינה לכלל שלא להחליט על הקצאת כספים למטרות מסוימות.
מאז ראשית שנות ה-80, שילמה הקרן דיבידנד שנתי לתושבי אלסקה. בערך באותה תקופה, בוטל באלסקה מס ההכנסה, צעד שבטעות נזקף לזכותו של המונד, אך למעשה הוא התנגד בתוקף לרעיון. ביטול מס ההכנסה נזקף למעשה לזכותו של חבר בית הנבחרים המדינתי דיק רנדולף, ששכנע את עמיתיו המחוקקים להעביר את החוק לאחר שיזם את אישורו במשאל עם. ב-1980 נערך עימות בין המונד ורנדולף בתוכנית הטלוויזיה Alaska Review על הסוגיה, דיון שהתמקד בעובדה שבתקציב השנתי של המדינה באותה תקופה נרשם עודף של מיליארד דולר.
כמושל, דחף המונד לאחריות תקציבית, והוא הגיש הצעה לתיקון לחוקת המדינה שיגביל את הוצאות הממשלה. הצעה זו זכתה ללעג מצד אחד המחוקקים כ"מגבלה הוצאתית". הוא הציע תיקון נוסף לחוקת המדינה שעל פיו אמורים היו המושלים לכהן תקופת כהונה יחידה של שש שנים ללא אפשרות לתקופת כהונה נוספת. הוא חש שהצעה זו תאפשר למושלים יד חופשית בהגשמת מטרותיהם. הוא גם יזם תוכנית לאפשר שימוש נרחב של קרקעות בבעלות המדינה ליד צומת דלתא לצרכים חקלאיים. בעוד שהיבטים נרחבים של התוכנית זכו במשך השנים לגינוי כמיזם שהיווה בזבוז זמן וכסף, הפך אזור זה לאחד הקהילות בעלות הייצור החקלאי הגדול ביותר באלסקה. המונד גם נאבק במרץ מול בית המחוקקים על מאבקי השליטה בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת, ובשיא המאבק הוצעו ארבעה תיקונים לחוקת המדינה בבחירות של 1980, שכולם נדחו בהפרש קולות גדול.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל, המשיך המונד להיות פעיל בחיים הציבוריים. הוא קידם התנהלות סביבתית וכספית אחראית של הממשלה, ואחריות אזרחית אישית. הוא כתב מאמרים בעיתוני אלסקה, והופיע לעיתים קרובות בטלוויזיה. בשנים 1985–1992 הוא הנחה סדרת טלוויזיה שנקראה "אלסקה של ג'יי המונד" (Jay Hammond's Alaska). ב-6 באוגוסט הוא ניצל מתאונת רפטינג, כאשר צילם פרק בסדרה בנהר טנה שבפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס. בתאונה זו נהרגו לארי הולמסטורם, מפיק התוכנית, בתו של הולמסטורם, מריה, והצלם רונלד איגל. שלושה אנשים נוספים שהיו על כלי השיט לצד המונד ניצלו גם הם, כולל אחד מהם שנפל למי הנהר שנחשב לנהר בדרגת סיכון 4.
המונד כתב שלוש אוטוביוגרפיות:
"סיפוריו של מושל אלסקה עכבר הספר: האוטוביוגרפיה יוצאת הדופן של ג'יי המונד, המדריך לאזור הטבע הבראשיתי והפוליטיקאי בעל כורחו" (The Extraordinary Autobiography of Jay Hammond, Wilderness Guide and Reluctant Politician)
"שבבים מקרש החיתוך: עוד מסיפוריו של מושל אלסקה עכבר הספר" (Chips from the Chopping Block: More Tales from Alaska's Bush Rat Governor)
"לחתל את השטן: כיצד אלסקה סייעה לפגיעה חזקה על ידי ניהול לא נכון של עושר הנפט; שיעור לאומות עשירות אחרות" (Diapering The Devil: How Alaska Helped Staunch Befouling by Mismanaged Oil Wealth; a Lesson for Other Rich Nations).
הספר האחרון, שיצא לאור ב-2011, נערך בשיתוף עם נכדתו של המונד, לורין סטנפורד.
הופעתו הציבורית המשמעותית האחרונה של המונד הייתה בראשית 2004, כאשר הוא עמד במרכזה של ועידת תושבי אלסקה שכונסה על ידי המושל פרנק מרקאוסקי.
ג'יי המונד נפטר בביתו שבלייק קלארק ב-2 באוגוסט 2005, בגיל 83. הוא נטמן בחלקת הקבורה המשפחתית שבפורט אלזוורת'.
הערות שוליים

1 2  Klouda, Naomi (June 22, 2011). "New Hammond book published in Homer". Homer Tribune. Homer. Archived from the original on September 5, 2011.
↑  3 Die in Alaska Raft Accident, The New York Times, Aug. 9, 1988.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1178498247  ISNI: 0000 0000 2198 4775  LCCN: n79018571  SNAC: w6rf78qh  VIAF: 77582549   WorldCat (עם VIAF): 77582549 
ג'יי המונד בשנת חייו האחרונה
יו ויליאם ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  1773 דבון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 ביוני 1829 (בגיל 56 בערך) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
יו ויליאם ויליאמס (באנגלית: Hugh William Williams; ‏1773 – 3 ביוני 1829) היה צייר נוף סקוטי.
ביוגרפיה

ויליאמס נולד על סיפון ספינתו של אביו, קפטן ויליאמס, בזמן שהיה בדרכו לאיי הודו המערבית. אמו, "מיס לואיס", נפטרה ב-1782, ואביו, כיוון שלא היה מסוגל לטפל ביו בן התשע, הותיר אותו בטיפולו של לואי רופיני, יצרן טקסטיל בדלקית'. רופיני עודד את יו להפוך לצייר. במשך כמה שנים הוא התרכז בנופי ההיילנד.
סיבוב לימודים באיטליה וביוון, ממנו חזר ב-1818, מומן על ידי חבר הפרלמנט ויליאם דאגלס, אמן חובב, שגם ליווה אותו.  הסיור העניק ליצירתו את האופי המסוים שלו, והקנה לו את הכינוי "ויליאם היווני". בשנת 1822 ערך ויליאמס תערוכה של צבעי מים, המבוססת על סיורו. התערוכה זכתה להצלחה גדולה, חורבותיו וסצנותיו המפורסמות של ההיסטוריה היוונית השתלבו בטעם התקופה.
ב־1808 ויליאמס היה חבר מייסד באגודת ציירי צבעי המים, עם אנדרו וילסון, ומקורב של המוסד המלכותי, אדינבורו. לקראת סוף ימיו גילה עניין במיזוג האגודות המוצע של האקדמיה הסקוטית ומקורבי האמנים של המוסד, הסדר שהושלם חודש לאחר מותו.
הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית של אדינבורו בשנת 1823.
הוא מת בביתו, ב-23 ביוני 1829. הוא קבור בקנונגייט, אשתו רובינה מילר נפטרה ב-1874.
ביוגרפיה > יצירה

ויליאמס היה פעיל מאז תחילת שנות ה-90 (המאה ה-18) עם היצירה המתועדת המוקדמת ביותר משנת 1792. בשנת 1802 פורסם תחריט לאחד הציורים שלו של טירת הרמיטאז', רוקסבורגשייר, כחזית לספרו של סר וולטר סקוט. בשנים 1811–1812, ויליאמס פרסם שישה תחריטים גדולים של סצנות בצפון, בעוד שרבים מהרישומים הטופוגרפיים המוקדמים שלו הופיעו במגזין Scots. דיווח על מסעותיו בדרום אירופה, הופיעו בשני כרכים בשנת 1820. הדיווח נכתב בצורה של מכתבים, והוקדש לג'ון תומסון, כוונת היצירה הייתה תיאורית של נוף, ועמים כפי שנראו לו. האיורים נחרטו על ידי William Home Lizars מציורים של המחבר.
בין השנים 1827 ו-1829, ויליאמס פרסם "מראות נבחרים ביוון" מספר חוברות שכל אחת מהן הכילה שישה לוחות. בזמן שצייר הוא השתמש בעיקר בצבעי מים, במריחות רחבות של צבע שקוף על פני רישום עיפרון קפדני. עבודתו נרכשה על ידי הגלריה הלאומית של סקוטלנד ומוזיאון דרום קנזינגטון. ניתן למצוא יצירות נוספות באוספים ציבוריים רבים בבריטניה וברחבי אירופה.
ביוגרפיה > משפחה

זמן קצר לאחר שובו מהמזרח ב-1827, נישא ויליאמס למיס רובינה מילר העשירה מגארנוק. בני הזוג היו פעילים ופופולריים בחברה הגבוהה של אדינבורו. לא היו להם ילדים.
ב-1829 מת ויליאמס לאחר התקף מחלה קשה שפקדה אותו בשנה הקודמת.
הוא נקבר בחצר הכנסייה קאנונגייט, אדינבורו ב-22 ביוני.
גלריה

מצודה בנוף
מקדש הרקולס ברומא
דלפי יוון, 1829
אקרופוליס ביוון, 1829
הרי אפירוס- מבט מהים, 1829
שרידי קורינוס, 1829
הערות שוליים

↑  Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002 (PDF). The Royal Society of Edinburgh. July 2006. ISBN 0-902-198-84-X. Archived from the original
1 2  Campbell, Mungo. "Williams, Hugh William". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  Lee, Sidney, ed. (1900). "Williams, Hugh William" . Dictionary of National Biography. Vol. 61. London: Smith, Elder & Co.
↑  "The List". Abbott and Holder. Archived from the original
↑  Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002 (PDF). The Royal Society of Edinburgh. July 2006.
↑  The life and Works of Hugh William Williams, by J Rock 1996 Vol 1 p7 and Vol 2 catalogue of works after the artist P7. Accessed 1 Nov 2018
↑  The life and Works of Hugh William Williams, by J Rock 1996 Vol 1 p10. Accessed 1 Nov 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293285405171  GND: 132561204  ISNI: 0000 0000 6688 732X  LCCN: nr2001043883  NTA: 26347934X  RKD: 84714  SELIBR: 391474  TePapa: 2463  ULAN: 500014002  VIAF: 70093934   WorldCat (עם VIAF): 70093934
רוזנפלד (ספר)

ערך זה עוסק בספר מאת מאיה קסלר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כריכת הספר רוזנפלד
 מידע כללי
 מאת:  מאיה קסלר
 שפת המקור:  עברית
 מקום התרחשות:  ישראל
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך הוצאה:  יולי 2022
 מספר עמודים:  413
 עורך:  עלמה כהן-ורדי
רוזנפלד הוא רומן הביכורים של הסופרת הישראלית מאיה קסלר. הספר נערך על ידי עלמה כהן-ורדי. הספר ראה אור ביולי 2022 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דבירוהוגדר כרב-מכר. הספר מתורגם לשפות שונות, בין היתר גרמנית והולנדית, ויראה אור באנגלית בהוצאת הספרים האמריקאית סיימון אנד שוסטר.
עלילה

במרכזו של הרומן סיפור אהבה בין גבר בן 55, מנכ"ל של חברה מסחרית עם עודף משקל, לעובדת שלו, צעירה ממנו משמעותית. בספר יש תיאורי מין רבים, והביקורות תיארו אותו כספר כייפי עתיר טוויסטים ודיאלוגים חדים שפורץ את גבולות הז'אנר.
נועה, גיבורת הרומן, היא צעירה שמחפשת את דרכה בעולם המקצועי, ונוטה להציג את עצמה בעמדה של חולשה. בינה ובין טדי רוזנפלד, מנכ"ל חברת הביוטכנולוגיה הימית אליה היא מצטרפת כיוצרת סרטוני תדמית, יש פערים רבים: כסף, גיל, מעמד וגם זמן פנוי ורצון למערכת היחסים הזו. לטדי יש קריירה ענפה ובנוסף עיסוקים רבים אחרים והוא לא נמצא בחיפוש אחר קשר רומנטי מכל סוג שהוא. נועה מוכנה לחכות לטדי ימים רבים עד שהוא מתפנה אליה. כדי לפתות את טדי נועה מציעה לו עסקה שכוללת מבחינתה המתנה עבורו והוא רק צריך בתמורה להנות מהזמן המשותף שלהם ביחד. כאשר העלילה מתפתחת נחשפים עם מניעים פסיכולוגיים עמוקים שמביאים את נועה לרצות את מערכת היחסים הזו, בין היתר שיחזור של תבנית יחסים פגומה עם טדי כדי לתקן את הקשר שהיה לה בילדותה עם אימה שלה שעזבה את הבית לאחר שנפרדה מאביה של נועה.
ביקורות > מאיה בקר / הארץ, הנבחרים 25.8.22

יש דיבור על "רוזנפלד". אומרים שהוא נועז, מקורי, ממכר, שאי אפשר להניח אותו מהיד. (...) יש בו משהו שואב מאוד, שקצת קשה לשים עליו את האצבע. ברור מאליו שאלו קודם כל הזיונים — הרומן המשלהב בין נועה לטדי רוזנפלד כולל תיאורים גרפיים מאוד, טבעיים מאוד, רבים מאוד, של סקס; כאלה שלא היו מביישים אף רומן ארוטי. מה בכל זאת מבדיל בין מאיה קסלר לאי־אל ג'יימס? זה כנראה משהו בנימה, בטון, במידת המודעות, בכישרון. לא סביר למצוא רומן אירוטי שבו הגיבורה אומרת למאהב שלה, "אני חולה על הביצים שלך. התוכנית שלי היא להתחתן איתן, לקנות יחד בית בפרוורים, לנסוע לדרייב־אין לראות סרט ולשתות מילקשייק בדיינר. אני והאשכים הללו".
ביקורות > אריק גלסנר / כלכליסט, מוסף ספרות 23.9.22

הגיבורים של קסלר, כך נאמר או נרמז, אינם מצטיינים במראה חיצוני (כמו כמה מגיבוריהן של שרלוט ברונטה ואוסטן). הם צריכים – ומצליחים – לכבוש זה את לבו של זה כמו גם את לבנו שלנו, הקוראים, בדרכים אחרות. טדי שמן. לנועה זה לא מזיז, אבל העניין נוכח כאן במפורש (ולטדי זה דווקא כן מזיז). לגבי נועה הדברים עמומים יותר. אך אולי הם נרמזים בכך שנועה מסיקה, ספק באירוניה, שהאקסית של טדי, שלא כמוה, חסרת הומור: "כי אישה כזאת יפה ואריסטוקרטית לא יכולה להתחיל להבין מה זה הומור או בשביל מה צריך אותו".
אבל אפרופו הומור: עוד יסוד פועל כאן. נועה וטדי מְתקשרים ביניהם בשנינות, באירוניה ובסב טקסט. "אתה בטח כבר מאוד מתגעגע אליי, אני מתארת לי שלא קל לך", אומרת, למשל, נועה לטדי על מנת לדרבן אותו להביע חיבה ששכח להביע. במקום אחר נועה משבחת את טדי על היכולת הזו לקרוא בין השורות: "לפעמים אתה לא עונה למה שאני שואלת, אלא לתמצית של מה שאני מתכוונת. זה מדליק. אתה כאילו עוקף את מה שנאמר ונכנס ישר — עוקף את הפרשים ופונה ישירות למלך ששלח אותם". אבל הרי התקשורת האינטליגנטית והשנונה הזו מתקיימת לא רק בין הנאהבים אלא גם בין הטקסט לקוראו! הסופרת הרי סומכת על הקוראים שיבינו את הלא נאמר ואת השנינויות בין טדי לנועה וזה בהתאם מחזק גם את הקשר שבין הקוראים לספר.
הערות שוליים

↑  רוזנפלד, באתר עברית
1 2 3  קרן דותן, הסופרת מאחורי סיפור ההצלחה של הרומן "רוזנפלד": "הצורך האנושי לקרוא תשוקה מבעבע", באתר www.israelhayom.co.il
↑   מיה סלע, "רוזנפלד" של מאיה קסלר: מנכ"ל שמן בן 55 הפך לסמל מין, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2022
↑   מאיה בקר, אמיל זולא, פרננדו פסואה ונשים פתייניות – ספרים חדשים שכדאי לבדוק, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2022
↑  אריק גלסנר, ביקורת על "רוזנפלד" של מאיה קסלר ("כנרת-זמורה-דביר", 416 עמ'), באתר מבקר חופשי, ‏2022-09-23
אלי סוחוליצקי

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1978 (בן 46)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  סוחו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד גף סיורי ים   מפקד אח"י חרב   מד"ר קורס חובלים   מפקד פלגה 916   מפקד פלגה 32   מפקד בית הספר לפיקוד ימי  ראש מחלקת המבצעים של זרוע הים   מפקד בסיס אשדוד   מפקד בסיס חיפה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  מבצע עמוד ענן    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן   מבצע שומר החומות  מבצע עלות השחר  מבצע מגן וחץ  מלחמת חרבות ברזל
 
אליעזר (אלי) סוחוליצקי (נולד ב-10 בספטמבר 1978) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המשמש כמפקד בסיס חיפה. לפני כן היה מפקד בסיס אשדוד של חיל הים.
ביוגרפיה

אלי סוחוליצקי התגייס לזרוע הים בשנת 1996 והתנדב לקורס חובלים. בשנים 2002–2004 שירת כמפקד גף סיורי ים. בשנים 2004–2006 שירת כמפקד אח"י חרב. בשנים 2006–2008 שירת כמדריך ראשי בקורס חובלים, בשנים 2012–2014 שירת כמפקד פלגה 916. בשנים 2014–2016 שירת כמפקד פלגה 32 בשייטת ספינות הטילים. בשנים 2016–2018 שירת כמפקד בית ספר לקצינים של זרוע הים.
הוא הועלה לדרגת אלוף-משנה ושירת בשנים 2019–2021 כראש מחלקת המבצעים בזרוע הים. בספטמבר 2021 החל לפקד על בסיס אשדוד, תפקיד אותו ביצע עד ל-6 באוגוסט 2023, עת העביר את הפיקוד לאלוף-משנה איתן פז.
סוחוליצקי הועלה לדרגת תת-אלוף וב-5 בספטמבר 2023 נכנס לתפקיד מפקד בסיס חיפה.
חיים אישיים

בזמן שירותו הצבאי השלים לימודי תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול, ובנוסף הוא בוגר מכללת המלחמה של הצי האמריקאי.
הוא נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑   אופק ארד, מפקד חדש לבסיס אשדוד, באתר זרוע הים, ‏20 בספטמבר 2021
↑  דובר צה"ל, מפקד חדש לבסיס חיפה של זרוע הים, באתר צה"ל, ‏6.9.2023
מקסין אלברו

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1893 Ayrshire, ארצות הברית 
 פטירה:  19 ביולי 1966 (בגיל 73) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  אקדמיה גראנד שומיאר  מכון האמנות של סן פרנסיסקו 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפעה על ידי:  דייגו ריברה 
 
מקסין אלברו (באנגלית: Maxine Albro; ‏ 20 בינואר 1893 - 19 ביולי 1966) הייתה ציירת, ציירת קיר, ליטוגרפית, אמנית פסיפס ופסלת אמריקאית. היא הייתה אחת האמניות המובילות באמריקה, ואחת הנשים הבודדות שהוזמנו במסגרת פרויקט האמנות הפדרלי של ה-New Deal, שבו הועסקו גם ג'קסון פולוק, מארק רותקו ואחרים.