stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונדואיט
היסטוריה > המשך הפעילות לאחר המיזוג

לאחר פיצול חטיבת סרגלי הכלים נותרה קונדואיט עם מספר תחומי פעילות, שהיו בשלבי פיתוח ראשוני ולא יצרו הכנסות משמעותיות. בהן דפדפן בשם U שפיתחה, Conduit Mobile – פלטפורמה ליצירה עצמאית של יישומי מובייל, חטיבת שפיתחה מוצר שמחליף את מסכי הפתיחה (lock screen) למכשירי אנדרואיד (המוצר שאפשר לאתרי חדשות, משחקים ואחרים להפיץ את התוכן שלהם למסך הנעילה של המשתמש) ופעילות חברת Wibya הישראלית אותה רכשה.
פעילות Wibya נסגרה זמן קצר לאחר פיצול חטיבת סרגלי הכלים. פיתוח הדפדפן U ופעילות מסך הנעילה הופסקו בדצמבר 2014 ועשרות עובדים פוטרו בחטיבות שלו פוטרו. חברה נותרה אחר כך עם פעילות המובייל בלבד והיא מותגה מחדש תחת השם קומו (Como). החברה המשיכה לחלק דיבידנדים מכספים שנותרו בקופתה וממכירת מניות פריון. את הדיבידנדים קיבלו גם 100 עובדי קומו, ועוד 300 עובדים בעבר ובהווה בפעילויות של קונדואיט.
ביולי 2015 הודיעה קומו על רכישת חברת הסטארט אפ הישראלית קיפרז (Keeprz), תמורת כ-50 מיליון דולר במזומן ומניות. קיפרז פיתחה פלטפורמה ליצירת נאמנות ואינטראקציה בין עסקים קטנים ובינוניים ללקוחות שלהם באמצעות מערכת ניהול ואפליקציה שדרכה הם יכולים לקיים קשר אינטראקטיבי עם הלקוחות. עם זאת חודש אחר כך הודיעה על פיטורי 30 עובדים. הפעילות בתחום המובייל והפעילות של קיפרז לא יצרו הכנסות משמעותיות וגררו הפסדים, ב-2019 הוחלט לפצל אותן לחברה חדשה ולחלק את כל המזומנים שנותרו בקופת החברה כדיבידנד. בנוסף בוצע סבב פיטורים נוסף ונותרו בחברה החדשה כ-70 עובדים, מתוכם 40 בישראל.
טכנולוגיה > דפדפן

קונדואיט מאפשרת למפרסמים ליצור ולהפיץ סרגלי כלים משלהם עבור דפדפני רשת. דפדפנים שתמכו בסרגלי הכלים מלכתחילה היו האקספלורר, פיירפוקס וספארי. גוגל כרום נוסף כדפדפן תומך ב-2011. דוגמאות לסרגלי כלים בולטים הם סרגל הכלים של חברת המשחקים זינגה, שאפשר לשחקני פארמוויל להתעדכן בנוגע לסטטוס המשחקים שלהם, סרגל הכלים של Ebay, שמספק עדכונים על מכירות פומביות. תוכן הסרגל מותאם לכל סרגל בנפרד והוא יכול לשמש גם ככלי להפצת מידע וחברות רבות משתמשות בו לטובת קמפיינים שיווקיים.
חברות נוספות שמשתמשות בסרגל הכלים של קונדואיט הן ליגת הבייסבול האמריקנית, גרינפיס ולופטהנזה. משתמשות נוספות בפלטפורמה של קונדואיט הן טיים וורנר, פוקס ניוז, מועדון הכדורגל צ'לסי, גרופון ועוד.
בשל דרך הפצתו הנסתרת של הסרגל על ידי הורדות מאתרי תוכן, שרובם מפוקפקים או זדוניים כדוגמת Cnet Download, Softonic, Softpedia ועוד אתרי הורדות, וכן הקושי להסירו וכן השתלטותו על הדפדפן, הוא נחשב לתוכנה זדונית.
טכנולוגיה > מכשירים ניידים

על אף שקונדואיט התמקדה במקור ביצירת קשר עם משתמשים בעזרת הדפדפן, בפברואר 2011 השיקה החברה פלטפורמה ייעודית לפיתוח וליצירת אפליקציות אינטרנט לכל הסמארטפונים המובילים ולאייפד. נכון לדצמבר 2011 קונדואיט הוסיפה מספר תכונות נוספות למוצר המובייל שלה המיועדות למוזיקאים וכוללות אינטגרציה עם אפליקציית SoundCloud. בתחילה, סיפקה קונדואיט את האפליקציות והפלטפורמה בחינם, בתמורה לאחוז מסוים מהכנסות הפרסום שמקורו בתוכנה שלהם. כעת מספקת קונדואיט את הפלטפורמה במודל של מנוי בתשלום. קונדואיט פיתחה גם את שירות QuickLaunch, המאפשר למשתמשים לעצב אישית את מסך הנעילה במכשירים הניידים שלהם, ומאפשר גישה בלחיצה בודדת לתוכן, שיחות ואתרים נבחרים.
קרחון טינקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  74°00′00″S 164°49′59″E﻿ / ﻿74°S 164.833°E﻿ / -74; 164.833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טינקר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טינקר
 
קרחון טינקר (באנגלית: Tinker Glacier) הוא קרחון באורך 40 ק"מ באנטארקטיקה, המנקז את החלק המרכזי של הרי צלב הדרום וזורם דרום-מזרחה אל מפרץ ווד, על חוף ארץ ויקטוריה.
לשון קרחון טינקר היא חלקו הבולט הימה של קרחון טינקר, הנשלח אל תול הפינה הצפון-מערבית של מפרץ ווד על חוף אדמת ויקטורינה. את השם הציעה הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
קפה לאבנה

| --- | --- |
 לוגו קפה לאבנה במאה ה-19

 מידע כללי
 סוג:  בית קפה 
 כתובת:  כיכר סן מרקו 
 מיקום:  ונציה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1750
 תאריך פתיחה רשמי:  1750 
 קואורדינטות:  45°26′04″N 12°20′19″E﻿ / ﻿45.43457°N 12.33848°E﻿ / 45.43457; 12.33848
 www.caffelavena.it
 he
 
קפה לאבנה (באיטלקית: Caffé Lavena) הוא בית קפה הממוקם בכיכר סן מרקו בוונציה שבאיטליה. בית הקפה הוא אחד מבתי הקפה העתיקים בעולם, ומהידועים שבבתי הקפה שבוונציה.
היסטוריה

בית הקפה נוסד על ידי קארלו לאבנה בשנת 1750. משפחת לאבנה מנהלת את הקפה עד ימינו. בעת היווסדו נקרא בית הקפה "קפה אונגריה", מאחר שבאותה עת שלטה בוונציה האימפריה האוסטרו-הונגרית. לימים שונה שם בית הקפה ל"אורסו קורנאטו" (הדב שלראשו כתר) - בשל האיור המופיע בסמל שמעל בית הקפה - דב העומד על שתי רגליו האחוריות ולראשו כתר.
כבר במאה ה-18 זכה הקפה לפופולריות רבה, וישבו בו משכילים ואישי רוח רבים. הקפה זכה לפרסום בשל היותו הקפה האהוב על המלחין ריכרד וגנר בעת שהותו בוונציה. ואגנר נהג לשבת בבית הקפה מדי יום בין השעות חמש ושש אחרי הצהריים.
קיקי ליין

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1991 (בת 32) סינסינטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 מקום לימודים:  בית הספר לתיאטרון באוניברסיטת דהפול (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיאנדרה "קיקי" ליין (באנגלית: Kiandra "KiKi" Layne ; נולדה ב-10 בדצמבר 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים בהם סרט הדרמה "בן הארץ" משנת 2019, וסרט גיבורי העל האקשן "משמר האלמוות" משנת 2020.
ראשית חייה

ליין נולדה בסינסינטי, אוהיו. היא סיימה תואר ראשון במשחק מבית הספר לתיאטרון של אוניברסיטת דה פול (אנ') בשנת 2014.
קריירה

תפקידה הראשון של ליין היה עם לנה ווייט בפיילוט לסדרת הדרמה "הצ'י", שצולמה בשנת 2015.
ליין דגמנה עבור מותג האופנה, קייט ספייד ניו יורק.
תפקיד הפריצה של ליין היה בדרמה של בארי ג'נקינס משנת 2018 "סיפורו של רחוב ביל" (אנ').
בשנת 2019 היא כיכבה בסרט "בן הארץ" המבוסס על ספרו ריצ'רד רייט משנת 1940, ובשנת 2020 שיחקה לצד שרליז ת'רון בסרט "משמר האלמוות", שביימה ג'ינה פרינס-ביתווד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | סיפורו של רחוב ביל (אנ') | טיש ריברס |  |
| 2019 | בן הארץ | בסי |  |
| 2019 | מדינה שבויה (אנ') | קארי |  |
| 2020 | משמר האלמוות | נייל פרימן |  |
| 2021 | מגלה את אמריקה 2 | מייקה ג'ופר |  |
| 2022 | צ'יפ ודייל: יחידת הצלה | אלי סטקלר |  |
| 2022 | אל תדאגי יקירתי | מרגרט |  |
| 2024 | Dandelion | דנדליון | גם מפיקה בפועל |
| TBA | Killing Castro |  |  |
| TBA | משמר האלמוות 2 (אנ') | נייל פרימן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | שיקגו MED | אמי מיילס | פרק: "Soul Care" |
הערות שוליים

↑  "Tomorrow's Birthdays". Associated Press. 9 בדצמבר 2019. נבדק ב-11 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  KiKi Layne, ‘Beale Street’s’ Breakout Star, Has a 4 a.m. Moment, New York Times, Sept. 11, 2018
↑  "VICE - 'Native Son' Star Kiki Layne Just Wants Black Women to Be Seen". www.vice.com (באנגלית). נבדק ב-2020-07-07.
↑  Radloff, Jessica. "KiKi Layne Swears This $20 Cleanser Is the Key to Helping With Acne". Glamour (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-15.
↑  "KiKi Layne on the Power of Seeing Black Love Onscreen". 2018-12-12.
↑  "KiKi Layne, Star of if Beale Street Could Talk, Knows How to Own a Room".
↑  Omar, Yasmin (2019-08-19). "Kiki Layne: "Fashion is the first way we can really express ourselves"". Harper's BAZAAR (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-07-07.
↑  Smith, Krista. "KiKi Layne, Star of If Beale Street Could Talk, Knows How to Own a Room". Vanities. נבדק ב-7 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Old Guard's KiKi Layne Calls For More Black Women in Comic Book Movies". Movies (באנגלית). נבדק ב-2020-07-07.
↑  Walsh, Katie. "'The Old Guard' review: Sci-fi action film elevated by exploring morality of immortality". chicagotribune.com. נבדק ב-2020-07-07.
↑  "'The Old Guard' Director Gina Prince-Bythewood On Putting Black Women First". Bustle (באנגלית). נבדק ב-2020-07-07.
| פרס Black Reel להופעה הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| השחקן הראשי הטוב ביותר (2000–2022) | דנזל וושינגטון (2000) • דנזל וושינגטון (2001) • דנזל וושינגטון (2002) • דרק לוק (2003) • צ'ואיטל אג'יופור (2004) • ג'יימי פוקס / ברני מק (2005) • טרנס הווארד (2006) • פורסט ויטאקר (2007) • דב פאטל (2008) • מורגן פרימן (2010) • אנתוני מאקי (2011) • ג'ון בויגה (2012) • דנזל וושינגטון (2013) • צ'ואיטל אג'יופור (2014) • דייוויד אוילאו (2015) • מייקל בי. ג'ורדן 2016) • דנזל וושינגטון (2017) • דניאל קלויה (2018) • צ'דוויק בוזמן (2019) • אדי מרפי (2020) • צ'דוויק בוזמן (2021) • ויל סמית' (2022) |  |
| השחקנית הראשית הטובה ביותר (2000–2022) | ניה לונג (2000) • סאנא לאטאן (2001) • האלי ברי (2002) • אנג'לה באסט (2003) • סאנא לאטאן (2004) • אירמה פי הול / סופי אוקונדו (2005) • קימברלי אליס (2006) • קיקי פאלמר (2007) • קווין לטיפה (2008) • גבורי סידיבי (2010) • קרי וושינגטון (2011) • ויולה דייוויס (2012) • קוובנז'ניי ווליס (2013) • דנאי גורירה (2014) • גוגו אמבתה-רו (2015) • טיונה פאריס (2016) • רות נגה (2017) • נטלי פול (2018) • קיקי ליין (2019) • לופיטה ניונגו (2020) • ויולה דייוויס (2021) • טסה תומפסון (2022) |  |
| ההופעה הראשית הטובה ביותר (2023–הווה) | ג'פרי רייט (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009347853005171  GND: 1196034206  LCCN: no2019044760  MusicBrainz: 6294a19d-648e-4ee0-83c3-52266ca8b507  NKC: pna20201094046  SUDOC: 238459454  VIAF: 4071157040169967040008   WorldCat (עם VIAF): 4071157040169967040008
רוריטניה

רוריטניה היא מדינה בדיונית במרכז אירופה, המופיעה בשלושה מספריו של הסופר האנגלי אנתוני הופ. הידוע בהם הוא "השבוי מזנדה" שהתפרסם בשנת 1896, האחרים הם "ליבה של הנסיכה אוסרה" משנת 1897, ו"רופרט מהנזאו" משנת 1898.
בספרים אלו מתוארת רוריטניה כארץ דוברת גרמנית שהדת השלטת בה היא הנצרות הקתולית, ובה שולטת מונרכיה אבסולוטית, והפערים החברתיים בה הם עמוקים. מבחינה גאוגרפית אמורה רוריטניה להימצא בין סקסוניה ובוהמיה, כאשר מצוין כי בירת רוריטניה, שטרסלאו, נמצאת על קו הרכבת שבין דרזדן ופראג. ספריו של הופ אינם מתארים את רוריטניה כמקום שטוב לחיות בו. מלכה מתואר כאריסטוקרט חדל אישים, האצולה מצויה בסכסוכים פנימיים, ומשטרה חשאית מחפשת את החתרנים באוכלוסייה, המקוטבת בין עשירים מאוד ועניים מאוד. גרסאות במה וקולנוע לספרים אלו נתנו לרוריטניה תדמית רומנטית, עידנו את הביקורת החברתית בספריו של הופ, והציגו ממלכה שיצאה מספרי האגדות.
"רוריטניה" הפכה לביטוי לכל ממלכה דמיונית שבה הרומנטיקה והאינטריגות מובילות את הגיבורים להרפתקאות. סופרים רבים אימצו מונח זה, בהם הסופר האנגלי אוולין וו אשר באחד מספריו מופיעה דמות אשר היא שליטה המודח והסנטימנטלי של רוריטניה.
השימוש במונח "רוריטניה" מחוץ לעולם הספרות

כלכלנים מן האסכולה האוסטרית, כגון לודוויג פון מיזס, אימצו את השם "רוריטניה" כמודל להסברת רעיונות כלכליים. כן אימצו את השם כלכלנים  אחרים.
אף עולם המשפט שאל את המונח "רוריטניה" לתיאור מדינה שאינה מדינה קונקרטית, בדומה לשימוש במונח "פלוני" כלפי בני אדם. כך, למשל, כתב השופט מישאל חשין בבג"ץ עדאלה, שעסק בחוקתיותו של חוק האזרחות והכניסה לישראל, בבואו לתאר טעמים אפשריים לשינוי במדיניות הגירה:
הנה היא רוריטניה, מדינה במרכז אירופה. תושביה מזדקנים ומבקשת היא להמריץ את מחזור החיים במדינה ולחיות את כלכלתה. מדינה שכזו תיטה לעודד הגירה, ומטבע הדברים אף תרחיב את זכות ההגירה של בני משפחה. לאחר זמן, משיימצא לה לרוריטניה כי מהגרים שבאו אל תוכה שינו את פני המדינה - ואפשר אף מאיימים הם על ההגמוניה של אזרחיה הוותיקים - עשויה רוריטניה לשנות את החוק ולעצור בעד ההגירה ואף מטעמי משפחה. שלא כמותה של רוריטניה היא שכנתה, זנדה: צפיפות האוכלוסין בזנדה רבה, ריבוי הילודה גבוה, ומטבע הדברים תיטה זו לצמצם הגירה, לרבות הגירה מטעמי משפחה...
בתחום המשפט, שמה של המדינה משמש בעיקר מלומדים מתחום המשפט הבינלאומי הפומבי.
ארנסט גלנר בספרו "לאומים ולאומיות", משתמש בכינוי "רוריטניה" לתיאור חבל ארץ דמיוני, שהתפתחות הלאומיות בו אמורה לשקף התפתחויות דומות בתנועה הלאומית הפולנית, צ'כית, סרבית, רומנית, וכיוצא בזה. התנועה הלאומית הרוריטנית התפתחה מאיכרים רוריטנים שחיו תחת שלטון "האימפריה של מגלומניה" ופיתחו תודעה לאומית באמצעות יצירתה של "תרבות גבוהה" רוריטנית על ידי קבוצת אינטלקטואלים קטנה שהגיבה לתהליכי התיעוש וניוד העבודה. גלנר יורד בספרו לפרטי הפרטים של ההיסטוריה והתרבות ה"רוריטנית", השונים בתכלית מהממלכה הקתולית האריסטוקרטית שיצר הופ:
בימים עברו סבלו האיכרים הרוריטנים סבל רב ושוועתם מצאה לה ביטוי נוגע ללב בשירי הקינה שלהם (מורים כפריים שקדו בעמל רב על איסופם בסוף המאה ה-19, וקהל בינלאומי של חובבי מוזיקה מכיר אותם מיצירותיו של המלחין הרוריטני הלאומי ל'). הדיכוי הנורא של איכרי רוריטניה גרם, במאה ה-18 למלחמת הגרילה שניהל "הבנדיט החברתי" הרוריטני המפורסם ק', אשר עלילותיו, כך נאמר לנו, שמורות עד היום בזיכרון העממי המקומי, שלא לדבר על הרומנים ועל שני הסרטים, שאת אחד מהם ביים - בעידוד השלטונות ובתמיכתם - האמן הלאומי ז', זמן קצר אחרי שקמה הרפובליקה הסוציאליסטית העממית של רוריטניה...
הפרק הששי בעונה הששית של הכתר נקרא בשם רוריטנייה. משמעות השם בהקשר לסדרה שהמלוכה אינם דמיונית וחסרת משמעות כפי שמשתמע מדבריו של ראש הממשלה, טוני בלייר,  אלא שמירה על מסורות מיוחדות העוברות מדור לדור.
הערות שוליים

↑  ראו לדוגמה בספרו של יורם דינשטיין "אמנות בינלאומיות", בעמ' 111, בו שמות המדינות הן: ארקאדיה, אוטופיה, רוריטניה ונומידיה.
↑  What Does Ruritania Mean in 'The Crown'?, Town & Country, ‏2023-12-24 (באנגלית אמריקאית)
קרחון גילברט (אנטארקטיקה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ויליאם שוונק גילברט 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  70°S 71°W﻿ / ﻿70°S 71°W﻿ / -70; -71
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון גילברט(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון גילברט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גילברט(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גילברט
 
קרחון גילברט (באנגלית: Gilbert Glacier) הוא קרחון בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 37 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון דרום משדה השלג ניקולס ונשפך אל הדום הקרח מוצרט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי ד. סירל מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של הליבריתן (מחבר האופרות) האנגלי ויליאם שוונק גילברט (שם הקרחון ניתן בו בעת שניתן שם לקרחון סאליבן - על שמו של סר ארתור סאליבן שותפו של גילברט); וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
ראו גם

| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
לקריאה נוספת

• M. Braun, A. Humbert, and A. Moll, , The Cryosphere, 3, 41–56, 2009 www.the-cryosphere.net/3/41/2009/
קרחון טיילור (ארץ ויקטוריה)

ערך זה עוסק בקרחון באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  תומאס גריפית' טיילור 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  54 ק"מ 
 קואורדינטות:  77°44′00″S 162°10′00″E﻿ / ﻿77.733333333333°S 162.16666666667°E﻿ / -77.733333333333; 162.16666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טיילור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון טיילור
 
קרחון טיילור, עמק טיילור ומפלי הדם, 2013
קרחון טיילור (באנגלית: Taylor Glacier הוא קרחון אנטארקטי באורך כ-54 ק"מ, היורד מרמת ארץ ויקטוריה אל הקצה המערבי של עמק טיילור, צפונית לגבעות קרקי, דרומית לרכס אסגארד. חלקו האמצעי של הקרחון גובל בצפון במבצרים הפנימיים ובדרום בעמק ביקון.
היסטוריה

הקרחון התגלה על ידי משלחת דיסקברי (1904-1901) ונחשב אז לחלק מקרחון פראר. קבוצת המסע המערבית של משלחת טרה נובה קבעה, שהחלקים העליונים והתחתונים של מה שנודע עד אז כקרחון פראר היו מחוברים כתאומים סיאמיים מצפון לנובהד. לאור תגלית זו כינה קפטיין סקוט את החלק העליון על שם גריפית' טיילור, גאולוג ומפקד הקבוצה המערבית.
קרחון טיילור נמצא במוקד מיזם מדידות ויצירת תבניות שמנהלים חוקרים מאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. ואוניברסיטת טקסס
באוסטין.
בדומה לקרחונים אחרים בעמקים היבשים מקמרדו, לקרחון טיילור יש "בסיס קר", כלומר, תחתיתו קפואה וצמודה בקרח אל הקרקע שמתחתיה. לשאר הקרחונים בעולם יש "בסיס רטוב", כלומר, הם מקרצפים את תשתית הסלע, גוררים עמם ומותירים ערימות סחף גלויות לעין של מורנות לאורך שוליהם.
זרימתם של קרחונים בעלי בסיס קר מזכירה מאוד מֶרֶק, כשהם נהדפים קדימה בכוח משקלם הם. קרחונים בעלי בסיס קר צוברים בדרכם כמות מינימלית של שברי הריסות, מחוללים ארוזיה מועטה ומשאירים בנתיבם רק מורנות קטנות. הם גם נראים שונים במבט מלמעלה. פניהם אינם משובשים בבתרונים רבים והם שטוחים וחלקים בהשוואה לקרחונים אחרים.
בקצהו של הקרחון מצויים מפל הדמים הנשפכים אל אגם בוני.
רוברט דה פוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1893 Geraardsbergen, בלגיה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1960 (בגיל 67) בריסל, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 מקצוע:  משפטן, עורך דין, שופט 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (11 בדצמבר 1975)  Knight Grand Officer of the Order of the Crown (Romania)  מסדר ואסה  מסדר הפוניקס  מפקד בלגיון הכבוד  מפקד במסדר המושיע  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה  קצין גבוה במסדר אורנז'-נסאו  מפקד במסדר לאופולד  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מפקד של מסדר הכתר הבלגי  קצין גבוה במסדר המלכותי עלווי  קצין גבוה במסדר לאופולד השני 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רוברט דה פוי
 
רוברט דה פוי (בהולנדית: Robert Herman Alfred de Foy ;23 במרץ 1893 – 15 באוגוסט 1960) היה שופט שלום, ראש שירות הביטחון הממלכתי הבלגי, מחסידי אומות העולם, שמנע את גירושם של כ-900 יהודים והציל את חייהם בתקופת השואה.
קורות חיים

רוברט דה פוי היה בנם של ליאון דה פוי, עובד מדינה ואמו מתילדה מבית דה ווס. לרוברט היו שני אחים מרסל שהיה נשיא בית הדין לערעורים בבריסל ואחיו יוסף קצין בצבא הבלגי. בשנת 1919 אביו של רוברט ירש תואר אצולה ושינה את שם משפחתו מ"דפוי" ל"דה פוי".
בין השנים 1925–1929 שימש כמחליף הראשון של התובע הציבורי באנטוורפן.
לאחר מכן הוא הפך לסגן מנהל במחלקה לביטחון הפנים של בלגיה. מ־8 באוגוסט 1933, לאחר מותו הפתאומי של קודמו, הברון רנה בלטנס, הפך למנהל בפועל.
לאחר ששירת בצבא בלגיה במהלך מלחמת העולם הראשונה, החליט ללמוד משפטים וקיבל תואר דוקטור. הוא עבד כשופט בבית המשפט הצבאי בצבא הכיבוש הבלגי של חבל הרוהר.
קורות חיים > בזמן מלחמת העולם השנייה

ב־30 בדצמבר 1934 מונה לראש שירות הביטחון האזרחי הבלגי, במשרד לביטחון המדינה.
כאשר גרמניה פלשה לבלגיה רוברט דה פוי היה ראש ביטחון המדינה ולכן הוסמך להכין רשימה של בלגים קומוניסטים. בלגיה הכינה את הרשימה הזו מפני שרצתה לעצור את אותם קומוניסטים ולהעביר אותם למקום בטוח לפני שגרמניה תפלוש לבלגיה.
בשנת 1941 רוברט דה פוי התחתן עם פרנסואז דו מונצ'ו דה ברגנדל, אחותו של סגן התובע בבריסל במהלך המלחמה. הוא התגרש ממנה לאחר שנתיים בשנת 1943.
במאי 1940 בלגיה ביצעה מעצרים של אותם קומוניסטים שהיו ברשימה של דה פוי, בזמן הזה הגרמנים כבר פלשו לבלגיה ובסוף מאי 1940 בלגיה נכנעה לגרמניה. עם שובם של העצורים בקיץ 1940 נעצר רוברט דה פוי ועוד רבים נוספים על ידי הגרמנים והועבר לגרמניה, הם נעצרו מפני שהיו אחראים למעצרים שבלגיה ביצעה. הוא נחקר במשך כמה שבועות ולאחר מכן שוחרר והוחלט על ידי הממשל הגרמני להחזירו לתפקידו. רוברט דה פוי היה מחויב לשתף את הרשימה שהכין עבור ממשלת בלגיה עם הגרמנים ואז לרכז את אותם הקומוניסטים, רוב הרשימה כללה יהודים פליטים מגרמניה ומפולין.
ב-1 באוקטובר 1943 רוברט דה פוי החליף את גסטון שוינד כמזכיר הכללי של משרד המשפטים.
קורות חיים > בזמן מלחמת העולם השנייה > פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בשנת 1943 לאחר מות גסטון שוינד הפך דה פוי למזכיר הכללי של משרד המשפטים. מיד עם כניסתו לתפקיד התחיל לפעול ביחד עם לאון פלאטו לשחרור יהודים שהושמו במעצר בעיר מכלן שבבלגיה ובכך מנע את גירושם מבלגיה. הוא פעל בניגוד להנחיות של הגרמנים שהפרו את ההנחיות הבינלאומיות. ב-15 באוקטובר 1943 כתב מכתב מחאה למושל הצבאי הגרמני גנרל פון פלקנהאוזן ובכך מנע את שילוחם של כ-900 יהודים, על סמך שייכותם ללאום הבלגי, גילם (מתחת לגיל 65 או מתחת לגיל 18), מחלות קשות או נישואין לבן זוג מהגזע הארי.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה בשנת 1946 נישא שוב לאלמנה בשם מרגריט טאלון אך גם ממנה התגרש לאחר שנתיים. רוברט דה פוי היה ערירי.
באפריל 1947 רוברט דה פוי מונה להיות שופט בבית המשפט הלאומי בעיר טנג'יר שבמרוקו.
בשנת 1947 חזר לבלגיה כדי לעמוד בראש שירות הביטחון של המדינה. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1958.
הכרה והנצחה

ב-11 לדצמבר 1975 הכיר יד ושם ברוברט דה פוי כחסיד אומות העולם על עזרתו ליהודים בבלגיה הכבושה. הטקס התקיים בבריסל וכן ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
הערות שוליים

↑  Robert de Foy, belgium world war 2
1 2  The Righteous Among the Nations Database,Robert De Foy, Yad Vashem
↑  Robert De Foy, digithemis
קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס)

קרב מפרץ קִיבֶּרוֹן, וגם קרב מפרץ מורביאן (אנ'), הוא השם שניתן במחקר ההיסטורי המודרני לקרב ימי שניטש ב-56 לפנה"ס, במהלך מלחמת גאליה של יוליוס קיסר, בין הוונטים ושכניהם לבין הרומאים. ההתנגשות ארעה במימי האוקיינוס האטלנטי, בחופו הדרומי של חצי האי ברטאן שבצרפת, במקום הקרוי כיום מפרץ קיברון. הוונטים, עם גאלי של יורדי ים, ששנה קודם לכן הוכנעו על ידי קיסר, התקוממו יחד עם שבטים גאלים שכנים להם נגד שלטונה של רומא. מאחר שעיקר כוחם היה בים, לא ניתן היה להכריעם אלא בקרב ימי. צי של אוניות משוט רומיות הצליח לגבור על ספינות המפרשים של הוונטים ולהכריען. רבים מן הוונטים נהרגו בקרב, עריהם נכבשו והנותרים נמכרו לעבדים. ייחודו של הקרב בהיותו ההתנגשות הימית היחידה הידועה לנו מן העת העתיקה בין ספינות משוט לספינות מפרש.
הרקע לקרב

ב-57 לפנה"ס הכניע יוליוס קיסר את השבטים הגאלים שלחופי האוקיינוס האטלנטי וביניהם גם את הוונטים. עם השלמת המשימה יצא קיסר אל גאליה קיסאלפינה. אחדים מן השבטים הללו, ובראשם הוונטים, ניצלו את היעדרותו והתקוממו. פובליוס קראסוס, אחד מן הלגאטים של קיסר ומי שהכניע קודם את הוונטים ושכניהם, שלח כמה מקציניו ממחנה החורף ליד נהר הלואר אל האזורים השכנים כדי לאסוף תבואה. הוונטים, ובעקבותיהם גם הקוריוסוליטים והאסובים, תפסו בשבי את הקצינים הרומיים והחזיקו בהם כקלפי מיקוח להשבת בני הערובה שהוכרחו למסור בזמן כניעתם לידי קראסוס. כשנודע הדבר לקיסר הוא מיהר לשוב אל צבאו מיד כשאיפשר זאת שמזג האוויר, כשהוא נחוש לדכא את המרד עוד בראשיתו כדי למנוע את התפשטותו.
הכנות הצדדים

טרם צאתו שלח קיסר הוראות לפובליוס קראסוס לנצל את הזמן עד בואו לבניית ספינות מלחמה (naves longae) בנהר לִיגֶר (לוּאַר) ולאיושן בחותרים, מלחים וקברניטים (הגאים) מקרב הפיקטונים והסנטונים ושבטים מקומיים נוספים שחיו סמוך לנהר ולא הצטרפו להתקוממות. עם הגעתו, בתחילת אביב 56, שלח מיד יחידות מצבאו לאזורים שונים כדי למנוע את התפשטותו של המרד ולסכל כל מתן סיוע למורדים מהעמים השכנים להם. בנוסף לכך מינה את  דֶּקִימוּס בּרוּטוּס למפקד "הצי והאוניות הגאליות", וציווה עליו לצאת עימן אל ארץ הוונטים בהזדמנות הראשונה. אחרי ההכנות הללו צעד הוא עצמו בראש צבאו אל ארצם של המורדים.
מלבד האוניות הגאליות (Gallices naves) כלל הצי גם מספר לא ידוע של ספינות מלחמה שהובאו מן הים התיכון. קיסר אינו מציין את גודלן ומספרן, וכל שאנו יודעים אודותן הוא כי היו חמושות באילי ניגוח, נשאו על סיפונן מגדלי לחימה, וכל אחת מהן נמסרה לפיקודו של טריבון צבאי או קנטוריון.
הגאלים שמו את מבטחם בטבע המקום ובאוניותיהם. עריהם נבנו בקצות כפים ולשונות יבשה, אשר דרכי הגישה אליהן ברגל נחסמו עם בוא הגאות ועליית מפלס הים, וההגעה אליהן בדרך הים הייתה קשה למי שלא הכיר היטב את המקום בשל מיעוט הנמלים, הרדידות ומכשולי השיט הרבים. הם ביצרו את עריהם, אספו את התבואה וריכזו בארצם אוניות רבות ככל שיכלו משלהם ומשל עמי החוף השכנים שחברו אליהם. מחשבתם הייתה, כי יוכלו לגבור על קיסר וחייליו בזירה בה יש להם יתרון ניכר על אויביהם, שכן כישורי הספנות של הרומאים היו דלים וגם לא הכירו את תנאי השיט במימיו הפתוחים של האוקיינוס, הקשים פי כמה מאלו שבים התיכון סגור-היבשות. קיסר מקדיש מקום מיוחד בספרו לתיאור ספינותיהם של הוונטים. הן היו, לדבריו, חסונות יותר, תחתיתן שטוחה משל האוניות הים תיכוניות וחרטומיהן וירכתיהן ישרים יותר, כדי שיוכלו לשאת את תלאות הגאות והשפל, הגלים הגבוהים והרוחות החזקות באוקיינוס. זאת ועוד, הן הונעו במפרשים, שנתפרו מעורות ולא מפשתן, "אפשר מחמת חוסר בפשתן או משום שלא ידעו כיצד להשתמש בו, או, כפי שנדמה, משום שסברו כי מפרשי פשתן לא יוכלו לעמוד בסערות האוקיינוס וברוחות העזות ולא יוכלו להניע את אוניותיהם הכבדות.