stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאזה רוקה פיקולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון, מוזיאון 
 כתובת:  ולטה 
 מיקום:  ולטה 
 מדינה:  מלטה 
 בעלים:  De Piro 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1580
 תאריך פתיחה רשמי:  1580 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פלדיאנית 
 קואורדינטות:  35°53′59″N 14°30′56″E﻿ / ﻿35.899861111111°N 14.515416666667°E﻿ / 35.899861111111; 14.515416666667
 www.casaroccapiccola.com
  (למפת מלטה מוגדלת) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינוקאזה רוקה פיקולה(למפת מלטה רגילה) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינוקאזה רוקה פיקולה
 
אחד מחדרי האוכל במבנה
מפת ולטה
קאזה רוקה פיקולה (מלטית: Casa Rocca Piccola) הוא ארמון ומוזיאון השוכן ברחוב הרפובליקה, רחובה הראשי של העיר ולטה, בירת מלטה.
מבנה

בארמון התגוררו משפחות אצולה וגם כיום מתגורר בו המרקיז דה פירו, אשר פתח חלק ממנו למבקרים. במבנה חמישים חדרים בסך הכל, ואלה הפתוחים לקהל מציגים את אורח חייה של האצולה המקומית במשך 400 השנים האחרונות, החל מהקמת העיר על ידי ההוספיטלרים. המוזיאון מכיל אוסף עשיר של רהיטים, יצירות האמנות, כלי כסף, תשמישי קדושה, וכן תצוגת בגדים אופייניים.
במבנה שוכנת קפלה בסגנון פלדיאני. קירותיה עשויים עץ, אשר עובד כך שידמה לשיש. על קירות הקפלה תלויות תמונות גבירתנו של המכאובים וצליבת ישו, ומוצג בה פסלון קדוש שהוענק במתנה לאפיפיור לאו השמיני.
תקרת האולם הגדול (Sala Grande) היא הגבוהה במבנה, ותולה בה נברשת נרות מסוף המאה ה-18, אשר יוצרה בבוהמיה. באולם שמור שולחן עבודה מהמאה ה-18, שהוא למעשה קפלה נפתחת. קפלות כאלה נועדו להילקח עם בעליהן לבתי הנופש בעת חופשת הקיץ ולעיתים הועברו לחדר השינה לאחר לידה, כדי שהיולדת תוכל להיות נוכחת בטבילת הוולד.
בארכיון (Archivum de Piro) שמורים מסמכים משפחתיים ממאות ה-17 וה-18 בענייני תביעות משפטיות, עסקים, סחר בעבדים מוסלמיים ונישואין. בארכיון ניצב פסלו של פאולוס הקדוש, הקדוש המגן של מלטה.
תצוגת הביגוד כוללת כ-15 חליפות, ששימשו לנשפים, נישואין ולביקור בחצר השליטים, וכן אוסף של משקפיים, מקטרות, קופסאות לטבק הרחה, מקלות הליכה ועוד.
שלושת מרתפי המבנה, אשר שימשו כמקלטים בעת ההפצצות האוויריות על מלטה במלחמת העולם השנייה פתוחים גם הם לביקור. הם נחצבו בסלע ושמשו תחילה כמחצבה לאבן בנייה בעת הקמת המבנה, ולאחר מכן כבארות מים. ב-1940 נחפרו מנהרות בין המרתפים מתחת לבניין, ומנהרות אחרות קישרו בינו לבין מבנים סמוכים. המרתף הגדול בין השלושה היה נגיש גם מהרחוב, ויכלו להסתתר בו כ-150 איש. בזמן המלחמה הוא שימש ככנסייה בימי ימי ראשון, והוצב בו מזבח זמני.
קרטל האבירים הטמפלרים

סמלו של קרטל האבירים הטמפלרים
קרטל האבירים הטמפלרים (בספרדית: Los Caballeros Templarios) היה סינדיקט פשע וקרטל סמים מקסיקני בינלאומי שהורכב משרידיו של קרטל הפשע "לה פמיליה מיצ'ואקאן", ובסיסו היה במדינת מיצ'ואקאן המקסיקנית.
היסטוריה

לאחר מותו של מנהיג קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן, פרנסיסקו מונטס, ב-9 בדצמבר 2010, התגלעה מחלוקת בין יורשיו של המנהיג.
חוסה דה חסוס מנדז ורגאס השתלט על שרידיו של הארגון הקיים, וקבוצה גדולה המתנגדת אליו פרשה והקימה את קרטל האבירים הטמפלרים. מנהיגי הקרטל החדש היו סרוונדו גומז מרטינז (המכונה "לה טוטה" - המורה), דיוניסיו לויה פלנקרטה, אנריקה פלנקרטה סוליס והאחים פרד ופרנק מונטס. שני הקרטלים החלו באופן מיידי להיאבק על השליטה במיצ'ואקאן, וקרטל האבירים הטמפלרים מיהר להשתלט גם על המדינות גררו, מורלוס ומדינת מקסיקו.
יחד עם קרטל המפרץ וקרטל סינלואה הקימו אנשי קרטל האבירים הטמפלרים כנופיה צבאית חמושה היטב שנקראה "ההתנגדות". אנשי הכנופיה פעלו בעיקר נגד קרטל לוס סטאס, שניסה למלא את החלל שהותיר קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן ופלש לחלקים מהמדינות חליסקו ומיצ'ואקאן.
לאחר מכן לחם הקרטל גם בקרטל הדור החדש של חליסקו ובמיליציות האזרחיות החמושות ששמו להן למטרה לנקות את מקסיקו משלטון הקרטלים.
ב-17 בפברואר 2015, נעצר סרוונדו "לה טוטה" גומז, מנהיג האבירים הטמפלרים, על ידי המשטרה הפדרלית המקסיקנית. מספר מקורביו נעצרו אף הם, ונכסים רבים של הקרטל נתפסו על ידי ממשלת מקסיקו והוקפאו.
היסטוריה > ביקור האפיפיור

ב-23 במרץ 2013 ביקר האפיפיור לשעבר בנדיקטוס השישה עשר במדינת גואנחואטו. קודם לביקור, ב-17 במרץ 2013, נתלו שלטים על גבי גשרים בלאון, סן מיגל דה איינדה, איראפואטו, סלמנקה, יוריריה, מורוליאון ואוריאנגאטו, בהם התחייב לכאורה קרטל האבירים הטמפלרים שלא לנקוט בשום מעשה אלים בעת הימצאותו של האפיפיור באזור.
בשלטים נכתב: "קרטל האבירים הטמפלרים לא ישתתף בשום מעשה מלחמתי, איננו רוצחים. ברוך הבא האפיפיור".
באותו אזור פורסמו גם כרזות עם תוכן דומה, כשעליהן חתומים לכאורה חברי קרטל הדור החדש של חליסקו, יריביהם המרכזיים של חברי קרטל האבירים הטמפלרים.
התפרקות הקרטל

הקרטל הוכה קשות בעת מעצרו של סרוונדו "לה טוטה" גומז בפברואר 2015, אך המשיך להתקיים עד ספטמבר 2017, אז נהרגו שני מנהיגיו על ידי שרידי קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן, כשהיו בדרכם לחתום על הסכם שלום עם קרטל הדור החדש של חליסקו.
עם הריגתם, השתלטו קרטל הדור החדש של חליסקו, קרטל לוס ויאגראס וקרטל דל אבואלו על שטחי הקרטל המתפרק.
במאי 2020 השתלבו שרידי הקרטל בקרטלים הגדולים ששלטו באזור.
קוד אתי

הקרטל נוסד והתנהג על פי קוד אתי קפדני, אותו פיתח מנהיגם, סרוונדו "לה טוטה" גומז.
הקוד נכתב בספרון, שכריכתו עטורה באבירים רכובים על סוסים האוחזים ברומחים ובצלבים. הספרון בן 22 העמודים, שנמסר לכל חבר קרטל ואף פורסם בציבור, נקרא "קוד האבירים הטמפלרים של מיצ'ואקאן" ומכיל את החוקים והתקנות של הכנופיה.
הכנופיה ביססה את חוקיה על חוקי האבירים הטמפלרים המקוריים. חבריה היו נשבעים לעזור לעניים וחסרי אונים, להילחם בחומריות, לכבד נשים וילדים, לא להרוג בשביל כסף ולא להשתמש בסמים, כשלעיתים מנהיגי הקרטל אף היו עורכים בדיקת סמים לכל חבריו. הפרת הקוד האתי עלולה לגרור עונש מוות.
הערות שוליים

↑  Crime, InSight (27 במרץ 2017). "Knights Templar". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  EDT, Carlos Ballesteros On 10/30/17 at 12:38 PM (30 באוקטובר 2017). "Mexican drug dealers play a role in why your avocado is more expensive". Newsweek. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McCAUL, MICHAEL T. "A Line in the Sand: Confronting the Threat at the Southwest Border" (PDF). HOUSE COMMITTEE ON HOMELAND SECURITY. אורכב מ-המקור (PDF) ב-11 בספטמבר 2011. נבדק ב-12 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  García, Jacobo (26 במאי 2017). ""Mexico is 10 times worse than when I was locked up:" Mireles" – via elpais.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mexico police raid 'La Familia drug cartel', killing 11". BBC News. 28 במאי 2014. נבדק ב-30 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Prevén arrecie lucha por lugar del 'Chayo' en Michoacán". Reforma (בספרדית). Terra. 29 במאי 2014. נבדק ב-29 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Policías comunitarios retiran bloqueo carretero en Guerrero tras 23 horas - Nacional - CNNMexico.com". CNN. 28 באוגוסט 2013. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Heffernan-Tabor, kelly (29 במאי 2011). "Mexican Authorities Arrest 46 Suspected Drug Gang Members". WFMY News 2. אורכב מ-המקור ב-2 ביוני 2011. נבדק ב-30 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "One capo falls, others move in - Mexico Unmasked". אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2015. נבדק ב-4 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ávalos, Héctor Silva (27 במרץ 2017). "Familia Michoacana". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vega, Aurora (7 באוגוסט 2011). "Surgen cuatro grupos del narco en 2011; El blachkammer es el capo más poderoso". Excelsior (בספרדית). נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mexico Captures Knights Templar Cartel Leader 'La Tuta'". The Huffington Post. נבדק ב-16 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Con mantas, Templarios dan bienvenida al papa y prometen tregua durante su visita". Proceso. 17 במרץ 2012. נבדק ב-18 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ""Caballeros Templarios" ofrecen tregua por visita del Papa". Milenio (בספרדית). 18 במרץ 2012. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2012. נבדק ב-19 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Caballeros Templarios le dan la bienvenida al Papa". Terra Networks (בספרדית). 17 במרץ 2012. נבדק ב-18 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Why the Jalisco Cartel Does Not Dominate Mexico's Criminal Landscape, InSight Crime, ‏2020-06-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  La guerra cotidiana: Guerrero y los retos a la paz en México, Crisis Group, ‏2020-05-04 (בספרדית)
↑  Rama, Anahi (27 בפברואר 2015). "Mexico Captures Knights Templar Cartel Leader 'La Tuta'". HuffPost. נבדק ב-23 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mexican drug cartel distributes ethics guide". Stephanie Garlow. GlobalPost. נבדק ב-23 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Patterned After the Knights Templar, Drug Cartel Issues "Code of Conduct". Fox News. 20 ביולי 2011. נבדק ב-23 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016095212  VIAF: 7147121659726390066   WorldCat (עם VIAF): 7147121659726390066
קרב יוטלנד: סטטיסטיקה של הקרב וסיכום אבדות

קרב יוטלנד (באנגלית: Battle of Jutland; בגרמנית: Skagerrakschlacht; תרגום: קרב מצר סקאגראק) היה הקרב הימי הגדול ביותר, היחיד והאחרון שהתחולל במלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין הצי הגרמני הקיסרי לבין הצי המלכותי הבריטי, והתרחש בים הצפוני, מצפון-מערב לחצי האי יוטלנד, ב-31 במאי 1916. היה זה הקרב הימי הגדול ביותר בעידן אוניות השטח (להבדיל מנושאות מטוסים וצוללות), ואחד מן הגדולים בהיסטוריה של הקרבות הימיים, הן מבחינת מספר כלי השיט שהשתתפו בו משני הצדדים, והן בקוטר ובעוצמת התותחים שהופעלו בו. הקרב סימן את תחילת הקץ של סיירת המערכה, מחד, ומאידך היה זה הקרב הראשון בו השתתפה נושאת מטוסים (אם כי החלק שנטלה בקרב היה זניח). זהו גם אחד מן הקרבות השנויים ביותר במחלוקת בהיסטוריה הצבאית. סקירת הסטטיסטיקה של הקרב מלמדת רבות על היתרון לכל צד בכל שלב של הקרב, ועל מיומנותם וניסיונם של הצדדים השונים, ומלמדת רבות לגבי תוצאות הקרב.
סטטיסטיקת ירי > פגיעות באוניות מערכה בשלב הראשון של קרב סיירות המערכה (הריצה דרומה)

פגיעות באוניות בריטיות
| שם האונייה | 12 אינץ' | 11 אינץ' | סך הכל | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| לאיון | 9 | 0 | 9 |  |
| פרינסס רויאל | 6 | 0 | 6 |  |
| קווין מרי | 3 | 4 | 7 | הוטבעה |
| טייגר | 0 | 14 | 14 |  |
| ניו זילנד | 0 | 1 | 1 |  |
| אינדיפטיגבל | 0 | 5 | 5 | הוטבעה |
| ברהאם | 1 | 1 | 2 |  |
| סך הכל | 19 | 25 | 44 |  |
פגיעות באוניות גרמניות
| שם האונייה | 15 אינץ' | 13> 5 אינץ', 635 ק"ג | 13> 5 אינץ', 570 ק"ג | 12 אינץ' | ס"ה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליצו | 0 | 0 | 4 | 0 | 4 |
דרפלינגר: 0
| זיידליץ | 1 | 4 | 0 | 0 | 5 |
| מולטקה | 4 | 4 | 0 | 0 | 8 |
| פון דר טאן | 1 | 2 | 0 | 0 | 3 |
| סך הכל | 6 | 7 | 4 | 0 | 17 |
סטטיסטיקת ירי > פגיעות באוניות מערכה בשלב השני של קרב סיירות המערכה (הריצה צפונה)

פגיעות באוניות בריטיות
| שם האונייה | 12 אינץ' | 11 אינץ' | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| לאיון | 4 | 0 | 4 |
טייגר: 1
| ברהאם | 4 | 0 | 4 |
| וורספייט | 0 | 2 | 2 |
| מלאיה | 7 | 0 | 7 |
| סך הכל | 15 | 3 | 18 |
פגיעות באוניות גרמניות
| שם האונייה | 15 אינץ' | 13> 5 אינץ', 570 ק"ג | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| ליצו | 4 | 1 | 5 |
| דרפלינגר | 3 | 0 | 3 |
| זיידליץ | 6 | 0 | 6 |
| קניג | 1 | 0 | 1 |
| גרוסר קורפירסט | 1 | 0 | 1 |
| מארקגראף | 3 | 0 | 3 |
| סך הכל | 18 | 1 | 19 |
סטטיסטיקת ירי > פגיעות באוניות מערכה בעת הקרב של הוד לצי הגרמני

פגיעות באוניות בריטיות
| שם האונייה | 12 אינץ' | 11 אינץ' | ס"ה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אינווינסיבל | 5 | 0 | 5 | הוטבעה |
| פרינסס רויאל | 2 | 0 | 2 |  |
| וורספייט | 13 | 0 | 13 | תקלה במערכת ההיגוי |
| סך הכל | 20 | 0 | 20 |  |
פגיעות באוניות גרמניות
| שם האונייה | 13> 5 אינץ', 635 ק"ג | 13> 5 אינץ', 570 ק"ג | 12 אינץ' | סך הכל | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליצו | 0 | 2 | 8 | 10 | טבעה בהמשך הלילה |
| דרפלינגר | 0 | 0 | 3 | 3 |  |
| זיידליץ | 0 | 0 | 1 | 1 |  |
| קֶניג | 7 | 1 | 0 | 8 |  |
| מארקגראף | 0 | 1 | 0 | 1 |  |
| סך הכל | 7 | 4 | 12 | 23 |  |
סטטיסטיקת ירי > פגיעות באוניות מערכה בזמן הקרב העיקרי, קרב אוניות המערכה

פגיעות באוניות בריטיות
לא היו פגיעות באוניות בריטיות בשלב זה של הקרב.
פגיעות באוניות גרמניות
| שם האונייה | 15 אינץ' | 13> 5 אינץ', 635 ק"ג | 13> 5 אינץ' 570 ק"ג | 12 אינץ' | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליצו | 0 | 0 | 5 | 0 | 5 |
| דרפלינגר | 7 | 0 | 0 | 0 | 7 |
| זיידליץ | 1 | 0 | 0 | 4 | 5 |
| פון דר טאן | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| קֶניג | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 |
| גרוסר קוּרפירסט | 4 | 3 | 0 | 0 | 7 |
| מארקגראף | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 |
| קייזר | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 |
| הלגולנד | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| סך הכל | 14 | 4 | 5 | 14 | 37 |
סטטיסטיקת ירי > פגיעות באוניות מערכה במהלך קרב הלילה

פגיעות באוניות בריטיות
לא היו פגיעות באוניות בריטיות עיקריות בשלב זה של הקרב.
פגיעות באוניות גרמניות
| שם האונייה | 13> 5 אינץ' 570 ק"ג | 12 אינץ' | סך הכל | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דרפלינגר | 1 | 0 | 1 |  |
| זיידליץ | 2 | 3 | 5 |  |
| שלזוויג-הולשטיין | 0 | 1 | 1 |  |
| פומרֶן | 0 | 1 | 1 | הוטבעה בהמשך הלילה |
| סך הכל | 3 | 5 | 8 |  |
דיוק בפגיעות

אחוזי פגיעה של הצי הבריטי
| יחידה | מס' פגזים שנורו | מס' פגיעות | אחוזי פגיעה |
| --- | --- | --- | --- |
| צי סיירות המערכה (שייטות 1 ו-2, ביטי) | 1,469 | 21 | 1.43% |
| שייטת סיירות המערכה ה-3 (הוּד) | 373 | 16 | 4.39% |
| שייטת אוניות המערכה ה-5 (אוון-תומאס) | 1,099 | 29 | 2.64% |
| הצי הגדול (שייטות 1, 2 ו-4, ג'ליקו) | 1,593 | 57 | 3.7% |
| סך הכל | 4,534 | 123 | 2.71% |
אחוזי פגיעה של הצי הגרמני
| יחידה | מס' פגזים שנורו | מס' פגיעות | אחוזי פגיעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שייטת סיירות המערכה (היפר) | 1,670 | 65 | 3.89% |
| צי הים הפתוח (שֶׁר) | 1,927 | 57 | 2.96% |
| סך הכל | 3,597 | 122 | 3.39% |
הערות שוליים

↑  הנתונים על פי Campbell, John: "Jutland: An Analysis of the Fighting". Lyons Press.
קווין מרי מתפוצצת
סיירת המערכה זיידליץ, שנפגעה קשות בקרב
ציור של סיירת המערכה לאיון תחת אש בעת הקרב
סיירת המערכה הגרמנית ליצו
קבוצת פנים וקבוצת חוץ

ערך זה עוסק בסוגים של קבוצות חברתיות. אם התכוונתם למונחים בטופולוגיה, ראו .
בסוציולוגיה ופסיכולוגיה חברתית קבוצות פנים (באנגלית - ingroup) וקבוצות חוץ (באנגלית - outgroup) הן סוגים מנוגדים של קבוצות חברתיות. לקבוצת פנים אדם מרגיש שייכות, מגדיר את חברי הקבוצה כ"אנחנו", ואילו לקבוצת חוץ אדם מרגיש ריחוק, התנגדות ורצון להתחרות. את חברי קבוצת החוץ מגדירים כ"הם".
החלוקה של קבוצת פנים מול קבוצת חוץ היא הבסיס לדעות קדומות, סטריאוטיפים, וקונפליקטים.
מקור המושג

מקור המושג הוא מתיאורית הזהות החברתית של הנרי טז'פל וג'ון טרנר (Henri Tajfel & John Turner). בסוף שנות השבעים הם עשו סדרה של מחקרים שבהם חולקו נסיינים לקבוצות מינימליות. הניסויים האלה הראו שאנשים נוטים להעדיף את חברי הקבוצה שלהם (לחלק להם יותר כסף למשל) ולפגוע בקבוצה אחרת. תוצאות אלו חזרו על עצמן בכל התנאים האפשריים, גם כאשר חלוקה לקבוצות נערכה באופן אקראי או אם חברי קבוצת חוץ לא היו ידועים. עדיין הנסיינים העדיפו את קבוצת הפנים שלהם, גם על חשבון הטובה האישית שלהם.
מאפיינים > תאוריית השליטה החברתית

תאוריית השליטה החברתית (באנגלית: Social Dominance Theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית העוסקת ביחסים הבין-קבוצתיים בחברה ומתמקדת במנגנוני שימור ויציבות של מדרג חברתי קיים. לפי תיאוריה זו, היעדר שוויון בין הקבוצות השונות בחברה נשמר באמצעות שלוש התנהגויות בין-קבוצתיות עיקריות: אפליה ממוסדת, אפליה אישית מצטברת וא-סימטריה התנהגותית.
מאפיינים > תאוריית הצדקת המערכת

תאוריית הצדקת המערכת (באנגלית: System justification theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית לפיה ישנן הצדקות רבות לשמירת המערכת החברתית במצב הקיים תוך מניעת שינויה. זאת, גם אם המערכת מיטיבה רק עבור חלק מהאנשים, ולאחרים לא, כאשר אחד המניעים הבסיסיים ששמירת המערכת כפי שהיא משרתת, הוא הצורך ביציבות וסדר. הצדקת המערכת משרתת את הצורך האנושי לשכך את אי-הודאות ותחושת האיום הכרוכים בשינוי המערכת הקיימת, כמו גם את הצורך להאמין ב"השערת העולם הצודק" ("כל אחד מקבל מה שמגיע לו").
מאפיינים > העדפת קבוצת הפנים

הטיה לטובת הקבוצה - אנו נוטים תמיד להעדיף לטובה את חברי קבוצות הפנים, יש לנו רגשות טובים יותר לגבי קבוצת הפנים, ואנו נוטים לתת יחס לא הוגן לחברי קבוצת החוץ, מה שהומחש בפרדיגמת הקבוצה המינימלית. טז'פל טען כי הסיבה לכך היא השאיפה לקבל הערכה, הערכה העצמית גוברת על ידי הזדהות עם קבוצה ותפיסת הקבוצה הזאת כנעלית על קבוצות אחרות.
מאפיינים > הומוגניות של קבוצת החוץ

את קבוצת הפנים אנו תופסים כמורכבת מאינדיבידואלים, ומזהים שונות רחבה בין חברי הקבוצה. אך את קבוצת החוץ אנו תופסים כהומגנית, ולא מזהים הבדלים בין-אישיים בין חבריה. הסיבה לכך היא שאת הקבוצה שלנו אנו מכירים יותר ויש לנו יותר יכולת לתפוס כל אדם בפני עצמו.
מאפיינים > טעות הייחוס המוחלטת

הטיית ייחוס הדומה לטעות הייחוס הבסיסית מופיעה בהקשר של קבוצת חוץ ומהווה מקור להיווצרות סטריאוטיפים, כאשר אנו שופטים אדם מקבוצת חוץ אנו נוטים לייחס את מעשיו לתכונה פנימית, ואז להכליל את התכונה הפנימית הזו על כל הקבוצה שאליה הוא משתייך.
ראו גם

הטיית קבוצת פנים (In-group–out-group bias)
דמוניזציה
אפקט "נשים הן נפלאות"
לקריאה נוספת

Brewer, M.B. (1979) Ingroup bias in the minimal intergroup situation: A cognitive motivational analysis. Psychological Bulletin, 86, 307-324
H. Tajfel (Ed.), Differentiation between social groups: Studies in the social psychology of intergroup relations. London: Academic Press
הערות שוליים

1 2 3  Henri Tajfel, Experiments in Intergroup Discrimination, Scientific American 223, 1970-11, עמ' 96–102 doi: 10.1038/scientificamerican1170-96
↑  Henri Tajfel, M. G. Billig, R. P. Bundy, Claude Flament, Social categorization and intergroup behaviour, European Journal of Social Psychology 1, 1971, עמ' 149–178 doi: 10.1002/ejsp.2420010202
↑  Jim Sidanius, Social dominance : an intergroup theory of social hierarchy and oppression, 1st pbk. ed, Cambridge, U.K.: Cambridge University Press, 2001, ISBN 0-521-80540-6
↑  John T. Jost, Mahzarin R. Banaji, Brian A. Nosek, A Decade of System Justification Theory: Accumulated Evidence of Conscious and Unconscious Bolstering of the Status Quo, Political Psychology 25, 2004-12, עמ' 881–919 doi: 10.1111/j.1467-9221.2004.00402.x
↑  John T. Jost, Mahzarin R. Banaji, The role of stereotyping in system-justification and the production of false consciousness, British Journal of Social Psychology 33, 1994-03, עמ' 1–27 doi: 10.1111/j.2044-8309.1994.tb01008.x
↑  George A. Quattrone, Edward E. Jones, The perception of variability within in-groups and out-groups: Implications for the law of small numbers., Journal of Personality and Social Psychology 38, 1980-01, עמ' 141–152 doi: 10.1037/0022-3514.38.1.141
קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ

קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ (גרמנית: Karl I. Ludwig von der Pfalz; ‏22 בדצמבר 1617 - 28 באוגוסט 1680) היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1648–1680.
חייו

קרל לודוויג נולד בהיידלברג ב-22 בדצמבר 1617, לפרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד, בתם של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה ואן, נסיכת דנמרק. בשנת 1623 הודח אביו על ידי פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעקבות מעורבותו במרד הבוהמי נגד הקיסר. בשנת 1629 מת אחיו היינריך פרידריך, נסיך הכתר של פפאלץ, ובשנת 1632 מת אביו, וקרל לודוויג ירש את זכות הטענה על נסיכות הבוחר מפפאלץ. במשך רוב שנות ה-30 של המאה ה-17 היה קרל לודוויג אצל דודו צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה וניסה לגייס את תמיכתו למען החזרת שלטונו, אולם צ'ארלס הראשון סירב, משום שחשש שיעורר עליו את חמת האופוזיציה. עם פרוץ מלחמת האזרחים האנגלית בשנת 1642 חזר קרל לודוויג לבית אמו בהאג, משום שחשש מכוחות הפרלמנט, על אף שלא היה מזוהה עם דודו. בשנת 1644 חזר קרל לודוויג לאנגליה על פי הזמנת הפרלמנט, על אף שאחיו רופרכט ומוריץ היו תומכיו של צ'ארלס הראשון, ומונה לראש ליגת האמנה החגיגית. הכוחות המלוכנים טענו נגדו, שביקורו באנגליה היה ניסיון להביא לכך שכוחות הפרלמנט יכתירו אותו כמלך אנגליה, במקום דודו צ'ארלס הראשון. בעקבות ביקורו הסתכסך קרל לודוויג עם צ'ארלס הראשון, והלה סירב להתפייס עמו אף קודם הוצאתו להורג בשנת 1649.
בשנת 1648 נחתם שלום וסטפאליה, ובו הוחלט על החזרת נסיכות הבוחר מפפאלץ לידי קרל לודוויג, מלבד פפאלץ העילית שנשארה חלק מנסיכות הבוחר מבוואריה. בסתיו 1649 חזר קרל לודוויג לנסיכות, ומיד החל לשקמה מנזקי מלחמת שלושים השנים. קרל לודוויג שיקם את יחסיו עם ממלכת צרפת, ואף השיא בשנת 1671 את בתו אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ לפיליפ הראשון, דוכס אורליאן. אולם יחסיו עם ממלכת אנגליה נשארו מעורערים בעקבות בגידתו בצ'ארלס הראשון בזמן מלחמת האזרחים, ואמו ואחיו התרעמו על חסכנותו המופרזת.
ב-28 באוגוסט 1680 מת קרל לודוויג, ובנו קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה במקומו לשלטון.
משפחתו

בשנת 1650 התחתן קרל לודוויג עם שארלוטה, רוזנת הסן-קאסל, בתם של וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל ואמליה אליזבת, רוזנת הנאו-מינצנבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1651–1685)
אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ (1652–1722)
פרידריך (1653)
בשנת 1658 גירש קרל לודוויג את אשתו שארלוטה, רוזנת הסן-קאסל, והתחתן בנישואים מורגנטיים עם מריה לואיזה פון דגנפלד, בתו של הברון מטנס כריסטוף פון דגנפלד, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
קרל לודוויג (1658–1688)
קרולינה (1659–1696)
לואיזה (1661–1733)
לודוויג (1662)
אמליה אליזבת (1663–1709)
גאורג לודוויג (1664–1665)
פרדריקה (1665–1674)
פרידריך וילהלם (1666–1667)
קרל אדוארד (1668–1690)
סופיה (1669)
קרל מוריץ (1671–1702)
קרל אוגוסט (1672–1691)
קרל קזימיר (1675–1691)
בשנת 1679 התחתן קרל לודוויג בנישואים מורגנטיים עם אליזבת הולנדר פון ברנאו, בתו של טוביאס הולנדר, ממנה נולד לו בן אחד:
קרל לודוויג הולנדר (1681 - לא ידוע)
ראיון פרונזה

| --- | --- |
סמל ראיון פרונזה

חזית בית המועצה של הנפה ברחוב פראג
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  ולדימיר אומלניצקי
 בירת הנפה:  Kupchino 
 עיר אם:  סנקט פטרבורג
 תאריך ייסוד:  1936
 על שם:  מיכאיל פרונזה 
 שטח:  37,469 קמ"ר קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  413,983 (2023)
 קואורדינטות:  59°51′N 30°24′E﻿ / ﻿59.85°N 30.4°E﻿ / 59.85; 30.4 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.frunzspb.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת פרונזה (Фру́нзенский райо́н) הוא נפה בדרום העיר סנקט פטרבורג. מרכזה ההיסטורי של הנפה הוא קופצ'ינו והוא נקרא על שם מיכאיל פרונזה, ממפקדיו הנודעים של הצבא האדום בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
בשטחי הנפה נמצאים המחוזות המוניציפליים הבאים:
המחוז המוניציפלי וולקובסקויה
המחוז המוניציפלי השבעים ושתיים
המחוז המוניציפלי קופצ'ינו
המחוז המוניציפלי השבעים וחמש
המחוז המוניציפלי הבלקני.
אתרים בעלי עניין

ליטרטורסקיה מוסטקי
קרל הרבסט

| --- | --- |

 לידה:  1865 צ'רנוביץ, האימפריה האוסטרית
 פטירה:  2 בנובמבר 1919 (בגיל 54 בערך) סופיה ממלכת בולגריה
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 ידוע בשל:  ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה וציר לקונגרס הציוני הראשון
 השכלה:  משפטים
 תקופת הפעילות:  1895–1919 (כ־24 שנים)
קרל יעקב הֶרְבְּסְט (בבולגרית: Карл Яков Хербст; ‏1865, צ'רנוביץ, האימפריה האוסטרית – 2 בנובמבר 1919, סופיה, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי, פובליציסט, ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה, ציר מטעמה לקונגרס הציוני הראשון ובהמשך חבר הוועד הפועל הציוני הגדול.