stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבראהים, סולטאן ג'והור
ביוגרפיה > סולטאן ג'והור > מלחמת העולם הראשונה והשנים שבין מלחמות העולם 1941-1914

כתוצאה מעלייה במחירי הגומי נוצר עודף תקציבי בשאר שנות ה-1910. קמפבל שימש כיועץ כללי עד מותו ביוני 1918. ביוני 1918-דצמבר 1920 התחלפו זה אחר זה 5 יועצים כלליים. בזמן שהשלטון הקולוניאלי הרפה בהחלטיותו בניהול הסולטנות, ניסה הסולטאן אברהים להרחיב שוב את השפעתו. בדצמבר 1920 התמנה ליועץ כללי הייס מריוט וארגן בהמשך חידש את המנהל הממלכתי.
החל משנות ה-1920 שמר הסולטאן תפקיד של מונרך טקסי בלבד, האחראי לפתיחת טקסים שונים ברחבי מדינתו. הוא הביע את דעותיו על המנהל והכלכלה, כל פעם שהייתה לו הערה כלשהי, והשלטונות הבריטים לקחו אותן בחשבון. בשנת 1924 נחנכה בממלכה כביש ומסילת רכבת חדשה בין צפון סינגפור וג'והור בחרו.
החל משנת 1928 כשהוא חלה בשיגדון ובבעיות לב, הירבה שוב אבראהים לשהות תקופות ארוכות בחו"ל. היעד העיקרי היה לונדון, בה נהג להתקבל במדרש המושבות כל אימת שהיו תלונות נגד המנהל הקולוניאלי. עקב תלונותיו המרובות, יחסיו עם על יועץ כללי היו מתוחים. יוצא מן הכלל היה ריצ'רד אולאף וינסטדט ששימש כיועץ כללי בשנים 1933-1931. אותו הסולטאן הוקיר וביקש ממנו להישאר בתפקיד עד שנת 1935.מושל מושבות המיצרים (1934-1930), סר ססיל קלמנטי, לעומת זאת עורר את זעמו כשהעיר כי הסולטאן עצמאי מדי בניהול ענייני הממלכה והציע שיפנה אליו כמו אל מין נציב עליון. כתוצאה מכך החרים אבראהים את ועידת דורבר בפברואר 1934.
בשנות ה-1920 עלתה המודעות הלאומית המלזית בג'והור במיוחד אחרי שאון ג'אפאר, אציל מלזי, שהסולטאן התייחס אליו כמו אל בן מאומץ, עסק בעיתונאות וכתב מאמרים המוקדשים לאינטרסים של העם המלזי. אחרי שפרסם כמה ממאמרים בקורתיים כלפי מדיניות הסולטאן, הופיעו מתחים ביחסיהם.
בעקבות מאמר שפרסם און ג'אפאר בעיתון "סאנדי מירור" בסינגפור, שבו מתח ביקורת על התנאים הגרועים של חיי החיילים הג'והורים ועל היחס הרע כלפי הילידים במסולטנות - ה-Orang Asli, גרש הסולטאן את העיתונאי ממדינתו. און הפך בהמשך לפופולרי מאוד אחרי פרסום של מאמרים נוספים אל הבעיות של המלזים ובשנת 1936 הזמן אותו הסולטאן לשוב לג'והור.
בסביבות שנות ה-1930 לקח הסולטן לחסותו את מחלקת תעשיית העצים ועודד את המשרד האחראי על תעזיה זו להקצות חלק מהיערות לשמורות טבע, נוכח צמצום מאגרי העצים במדינה. עד 1934 שמורות הטבע כיסו 15% מאדמות הממלכה, במיוחד באזורים הצפוניים שלה.
ביחסי הסולטאן עם יורשו של קלמנטי, סר תומאס שנטון, נעשו עכורים אחרי שניסה תומאס ליצור איחוד מלזי מרכזי ולהביא את ג'והור ומדינות מלזיות הלא-פסדריות תחת הנהגה ישירה של מושל מיושבות המיצרים. ב-1939 כשפרצה מלחמת העולם השנייה הנהיג תומאד תוכנית מיסוי כלל-מלזי כדי לעזור במימון מאמץ המלחמה הבריטי. הסולטאן אברהים דחה את התוכנית ובמהלך מסעו לאירופה ב-1939, העניק למלך ג'ורג' השישי מתנת יומולדת בשווי 250,000 לירות שטרלינג במזומן.
בשנים 1934–1940 נקשר שמו של הסולטאן לזה של רקדנית הקברט לידיה ססיליה היל. בשנת 1940 היא נפטרה והובאה לקבורה באדינגטון, קנט.
בנובמבר 1940 התחתן בפעם הרביעית בלונדון עם מרצלה מנדל, יהודיה, שהתאסלמה לצורך הנישואין וזכתה לשם פאוזיה בנתי עבדאללה.
ביוגרפיה > סולטאן ג'והור > הכיבוש היפני 1945-1942

עוד משנות ה-1920 התיידד הסולטאן עם טוקוגאווה יושיצ'יקה, צאצא למשפחת השוגונים היפנים טוקוגאווה, ששלטה ביפן החל מהמאה ה-16 ועד למאה ה-19. כשפלשה יפן למלאיה, טוקוגאווה ליווה את צבאו של הגנרל יאמאשיטה טומויוקי ובהגיעו לג'והור באחרו בסוף ינואר 1942 התקבל בחום על ידי סולטאן אבראהים. יאמאשיטה וקציניו השתכנו בארמון הסולטאן, אסטאנה בוקיט סרנה, ובבניין מזכרות הממלכה, "בית סולטאן אברהים" ותכננו משם את הפלישה לסינגפור.
בפברואר 1942 הקימו היפנים ממשל צבאי של מלאיה. טוקוגאווה כיהן בו כיועץ מדיני, לפי המלצת הסולטאן. לאורך שנות הכיבוש היפני, היחסים בין הממשל הצבאי לסולטאן היו חמים בתחילה וטוקוגאווה ערך תוכנית לאיחוד הסולטאנויות המלזיות, כולל סולטנות פטאני, כשסולטאן אברהים יעמוד בראש האיחוד. עם זאת, אחרי 1943 היפנים נתקלו בקשיים כלכליים ובתבוסות צבאיות במערכת האוקיינוס השקט, עזבו תוכניות אלה והתמקדו בסוגיית החקלאות המקומית. הם המשיכו בסידור הבריטי של מינוי יועצים ממלכתיים בג'והור, והסולטאן התפנה לחיי הפנאי.
בשנים האחרונות של הכיבוש, הסולטאן חש תסכולים מיחס השלטונות היפניים. הם הורו לסולטאנים המלזים לתרום תרומה שנתית של 10,000 דולר למימון מאמץ המלחמה היפני, ונאומי השליטים עברו צנזורה של מחלק התעמולה היפני. הסולטאן ננזף והושפל בפומבי על כך שפעם העז להישען על מקל ההליכה שלו בעומדו בפני קצינים יפנים.
זמן קצר לפני שיפן נכנעה, גורש אבראהים מארמונו באיסטנה בוקיט סרנה ואולץ לעבור לגור בארמון יורש העצר, "איסטאנה פסיר פלאנגי".
ביוגרפיה > סולטאן ג'והור > איחוד מאליה. המאבק הלאומי המלזי

ימים ספורים לאחר חזרת הבריטים ב-5 בספטמבר 1945 לסינגפור, התחיל המינהל הצבאי הבריטי לעבוד שוב על תוכנית שקדמה למלחמה לשליטה מרכזית במדינות המלזיות. קצין משפטן ששירת בעבר בשרות האזרחי המלזי, ה.ס. וילאן, קיבל משימה לראיין את השליטים המלזים. ב-8 בספטמבר הוא התקבל אצל סולטאן אברהים שהתגורר אז באסטאנה פסיר פלאנגי יחד עם אשתו ממוצא יהודי-רומני.
הוא התלונן על תסכוליו בעת הכיבוש היפני והציע את שרותיו למנהל הצבאי הבריטי. הסולטאן ביקש מווילאן את הרשות להציב את דגל בריטניה על מכוניתו בטקס הכניעה שתוכנן ל-12 בספטמבר ובקשתו אושרה.
אחרי סיום הראיונות דו"חותיו של וילאן נמסרו למנהל הצבאי. סר הרולד מקמייקל, נציב עליון לשעבר של ארץ ישראל, הוסמך לתחום על הסכמים רשמיים עם שליטים המלזים בנוגע להקמת איחוד מלאיה. באוקטובר קיבל אברהים את ביקורו של מקמקייל. הוא הסכים מיד להצעת התוכנית, מפני שהשתוקק מאוד לבקר שוב באנגליה בסוף אותה השנה. שליטים מלזים רבים הביעו הסתייגויות עזות לתוכנית, מחשש כי יאבדו את סמכויותיהם וכי מדינותיהם היו עלולות ליפול לתחום ההשפעה הפוליטית של תאילנד.
ההסכמים ידועים כ"הסכם מקמייקל" ציינו שלבריטניה נותרה סמכות מנהלית מלאה במדינות המלזיות פרט לתחומים הקשורים למנהגים ולדת. בקרב המלזים קמו מחאות חזקות נגד ההסכמים אשר היוו עקיפה של הסמכויות המוסריות והרוחניות של השליטים, שהיו חשובות ביותר בעיני העם. עלו גם המתחים בין המלזים למיעוט הסיני והציפייה להתאזרחות של תושבים הלא-מלזים נחשבה לבלתי מתקבלת על דעת המלזים. בג'והור היו הפוליטיקאים המקומיים מאוד מתוסכלים מהחלטת הסולטאן לחתום על ההסכמים עם מקמייקל וטענו שהסולטאן הפר את החוקה, שאסרה במפורש על כל השתלטות של מעצמה זרה על ניהול המדינה.
בתחילת פברואר 1946 כמה מתנגדים פוליטיים בראשות אוואנג בן חסן ארגנו אספה נגד החלטת הסולטאן והזמינו גם את און בן ג'אפאר, ששימש אז כראש מחוז בבאטו פאהאט להצטרף.
האספה התקיימה ב-1 בפברואר 1946 במסגד הממלכתי סולטאן אבו בכר. המפגינים דקלמו סיסמאות לאומניות וקראו להדחת הסולטאן אברהים אשר נטען כי בחתימת ההסכמים הוא בגד באומה המלזית. הסולטאן קיבל את הידיעות על האספה ב-22 בפברואר בזמן ששהה בGrosvenor House בלונדון. הוא ניגש למשרד המושבות והצהיר שהוא נסוג מתמיכתו בתוכנית. אבל מחווה זאת לא הרגיעה את המתנגדים ואון המשיך לארגן עוד הפגנות גם במדינות המלזיות האחרות כדי למחות נגד הקמת האיחוד המלזי. הם הקימו במאי 1946 את "הארגון הלאומי המאוחד של המלזים" UMNO.
בתחילת ספטמבר 1947 חזר הסולטאן לג'והור והשתתף באסטאנה בסאר במפגש הכללי השני של "הארגון הלאומי המאוחד של המלזים" שבראשו עמד הפוליטיקאי הצעיר חוסיין און, בנו של ג'אפאר און.
אף על פי שהרבה מהפוליטיקאים הנוכחים עדיין ביקרו את הסולטאן, קיבלו אותו בברכה.
אחרי שבינואר 1946 הקימו הבריטים את הפדרציה של מלאיה ששמרה את סמכויות השליטים, הבקורות נגד הסולטאן שככו.
זמן קצר לפני שעזב לביקור חוזר לאנגליה, הסולטאן העניק תרומה של 5,000 דולר לארגון UMNO מתוך תקווה לשפר את יחסיו איתו ועם און עצמו, אותו מינה לראש ממשלת ג'והור.
ביוגרפיה > סולטאן ג'והור > מלזיה בדרך לעצמאות 1957-1948

הקמת הפדרציה של מלאיה לא התקבלה באושר על ידי המיעוטים ובראשם הסינים, מפני שתנאי התאזרחותם הורעו. בשנת 1949 הוקם איגוד הסינים המלזים MCA בראשותו של איש העסקים טאן צ'נג לוק, שהעלה תכופות טענות לגבי המגבלות בתחום ההתאזרחות שליוו את הקמת הפדרציה המלזית. כתוצאה מכך עלו המתחים בין המלזים לסינים ואון שמר מרחק מטאן. טאן נתקל בקשיים בלהתקבל אצל הסולטן, שלא היה רגיל למגעים עם אנשי עסקים סינים. אבראהים הרגיש למורת רוחו כי און מזניח את ענייני המדינה לטובת מחויבותו למפלגת UMNO. בתחילת שנת 1950 הסולטן אמר זאת בפניו, ובמאי 1950 העדיף און להתפטר מהתפקיד של "מנטרי בסאר".
הסולטן חש יותר ויותר מתוסכל מרעיון השתלבות מדינתו ג'והור בפדרציה של מלאיה, במיוחד כשהפדרציה העצמאית המתוכננת אחרי השחרור מההתערבות הבריטית תהיה כפופה למהיגותו של טונקו עבדול רחמן. במכתב לעיתון The Straits Times בשנת 1953, תחת הכותרת "Straits Settlement Forever" (הסכם המיצרים לעולמים), הביע הסולטן ספקנות לגבי עתידה של ג'והור כחלק ממלאיה עצמאית, ותמיכה בהמשך שיטת ה"ייעוץ" הבריטי בג'והור. קריאותיו ליציאת ממלכתו מן הפדרציה נתנו השראה לתנועה פלגנית Persatuan Kebangsaan Melayu Johor (PKMJ) והראשה אונגקו עבדוללה בן עומר, קרוב משפחה של הסולטן, ששימש כיועץ ממלכתי. בעת אספה באמצע דצמבר 1955, הביע הסולטן תמיכה פומבית ב-PKMJ ובהתחלת שנת 1956 קיבלה מפלגה זו תמיכה אזרחית רחבה.
מפלגת UMNO הגיבה בעוצמה לנסיבות הקמת PKMJ וקראה למועצה הפועלת של מדינת ג'והור לפקח על נאומיהם הפוליטיים העתידיים של הסולטאן ושל בני משפחתו.UMNO אימצה קו עוין מאוד כלפי מפלגת PKMJ וניסתה באופן פעיל לדכא את פעילותה ולהבאיש את ריחה. תוך זמן קצר יחסית PKMJ איבדה את רוב חבריה לטובת UMNO ובאמצע 1957 אונגקו עבדלה נשאר עם מפלגה של עשרה חברים. בינתיים במרץ 1957 בוועידת השליטים הצהיר טונקו עבדול רחמן כי בכוונתו להציע את בחירתו של סולטאן אברהים כנשיא -יאנג די-פרטואן אגונג - ראשון של מלזיה המאוחדת, אולם אברהים דחה את ההצעה מסיבות גיל ורצונו לפרוש בקרוב.
כעבור 4 חודשים ביולי 1957 פנה אונקו עבדלה פנייה אחרונה לסולטאן אברהים עם בקשה שלא יחתום על חוקת הפדרציה המלזית. הסולטאן, שהתגורר כבר בלונדון, הודיע לאונגקו עבדוללה, כי הסמיך את היורש העצר, טונקו אסמעיל (לימים הסולטאן אסמעיל) להכריע בסוגיה. טונקו אסמעיל לא נענה לבקשה של אונגקו עבדלה ובמפגש השליטים חתם על החוקה החדשה. כתוצאה מכך אונגקו עבדוללה פירק מה שנשאר ממפלגתו ימים אחדים לפני הכרזת העצמאות של מלזיה.
ביוגרפיה > ימיו האחרונים

אברהים בילה את השנתיים האחרונות בחייו בדירתו ב"גרוסוונר האוס" בלונדון. נהג להביט בטלוויזיה, לבקר בהצגות תיאטרון ונהנה מחברת אשתו השישית, מרצלה מנדל, ושל בתו, טונקו מרים.
הוא נפטר ב-8 במאי 1959 בדירתו, כשאשתו עמדה לצד מיטתו בשעותיו האחרונות.
בנו, טונקו אסמעיל, התמנה במקומו לסולטאן ג'והור. גופת הסולטאן הובלה על אונייה לג'והור בחרו שהגיעה לשם בחודש שלאחר מכן. הוא זכה ללוויה ממלכתית וגופתו הונחה ב־4–6 ביוני באסטאנה בסאר.
ביום מותו היה הסולטאן ששלט למשך התקופה הארוכה ביותר בג'והור: 64 שנה.
ביוגרפיה > יחסי חוץ

סולטאן אברהים בילה את מרבית זמנו באנגליה, תוך כדי מדע תכוף עם משרד המושבות הבריטי בלונדון. יחסיו עם אנגליה עברו עליות וירידות בסוגיות מדיניות ואישיות כאחד, על רקע טיב יחסיו עם הדמויות המובילות במשרד המושבות. החל מאמצע שנות ה-1930 יצר קשק ידידותי אישי עם מלך בריטניה, ותרם תרומה בשווי 500,000 ₤ במזומן ליובל הכסף של ג'ורג' החמישי, סכום ששימש במידה רבה לבניית בסיס הצי סמבוואנג בסינגפור. כעבור שלוש שנים ביקר אברהים בגרמניה, בה פגש את אדולף היטלר, ובכניסתו לצרפת אחר כך נעצר לזמן קצר על ישי משטרת צרפת שחשדה כי הוא מרגל.
אברהים הפך למכר קרוב של טוקוגאווה יושיצ'יקה מאז שהאחרון ביקר בג'והור בשנת 1921. קשר התחזק על רקע היותו של טוקוגאווה דובר מלזית שוטפת ותשוקתם המשותפת לציד טיגריסים. ידידות זאת גרמה לאנשי עסקים יפנים להשקיע במטעי הגומי של ג'והור הלך משנות ה-1920. אברהים ביקר ביפן בשנת 1934 להזמנתו של טוקוגאווה.
ביוגרפיה > נכסיו

בעת שלטונו נחשב הסולטאן אברהים לאחד העשירים המופלגים של התבל. היה לו שם של פלייבוי, שנהג בין היתר לשנות צבע סוסי המרוצים שלו כדי להציגם כלא ידועים ולשפר א סיכוייו בהרוויח, ונודע כפוקד תכופות את רובע החלומות האדומים של וינה. היה נדיב בתרומותיו. תרם טיגריסים ממאלאיה לגן החיות של אדינבורו וכאמור העניק סכום גדול לחגיגות היובל של ג'ורג' החמישי. היה אנגלופיל ושהה חלק גדול מחייו רחוק ממולדתו ומדינתו, תוך העדפה לחיי תענוגות באירופה. את בניו שלח להתחנך בבריטניה.
לסולטאנה הלן אברהים העניק אוסף תכשיטים יוצא דופן - בין השארף אזמרגד לרגל יום הולדתה ויהלום לרגל יובל חתונתם, אפילו אחרי שהתגרש ממנה. האוסף התכשיטים שלה הפך לאחד המפוארים בעולם.
ביוגרפיה > משפחתו

סולטאן אברהים היה בנו היחיד של צ'ה ואן אבו בכר, "טמנגונג" של ג'והור, מאשתו ממוצא דני ססיליה קתרינה לאנגה (1939-1848), הידועה כצ'ה פואן בסאר זוביידה.
סולטאן אברהים נשא לפחות ארבע נשים רשמיות שהפכו לסולטנות של ג'והור:
אלו היו:
אונגקו מיימונה בנתי אונגקו עבדול מג'יד (מתה ב-1909), נישאה לאברהים ב-5 באוקטובר 1892 ונולד להם בן אחד, לימים סולטאן אסמעיל
של ג'והור (1894–1981)
צ'ה רוקאיה (מתה ב-1926), נישאה לאברהים ב-1920, ונולד להם בן אחד - טונגקו אבו בכר (1956-1898)
אנצ'ה חסנה בנתי דתו ג'אפר
אונגקו אנטאן בנתי אונגקו אחמד
סולטאנה הלן אברהים - בשמה המקורי - הלן ברתולומיו וילסון, גרושתו של ויליאם ברוקי וילסון; נישאה לאברהים ב-15 באוקטובר 1930, התגרשו ב-30 במרץ 1938.
פווזיה בנתי עבדולה, או ליידי מרצלה אברהים (1982-1915), בשמה המקורי - מרצלה מנדל, יהודייה במוצאה, בת של אדגר מנדל, יליד רומניה, ובת דודה של הדיפלומט הבריטי אלסי דה וולף. נישאה לאברהים ב-1940. נולדה להם בת, טונקו מרים בנתי אל מרהום סולטאן סיר אברהים (ילידת 18 בספטמבר 1950, הייתה נשואה לכוכב הרוק הבריטי ברי ספרסון, הידוע כבארי ריאן. פרט למלזית מדברת באופן שוטף גרמנית, צרפתית ואנגלית.
לסולטאן נולד עוד בן, טונקו אחמד (1963-1898) מקשרו לחסנה בנתי ג'אפר
מורשתו

נכדו סולטאן אסכנדר כינה אותו "מיל מסיהור" - ("הגדול"), אך כינוי זה לא תפס בדעת הקהל. דמותו נותרה שנויה במחלוקת, בגלל התנגדותו לעצמאות, התרחקותו הממושכת מהממלכה ומבני עמו, בזבזנותו ונאמנותו הכמעט מוחלטת לבריטים.
השם והתואר

הוד מלכותו פאדוקה סרי סולטאן סיר אבראהים אל-משהור אבני אל-מרהום סולטאן סיר אבו בכּר אל-חליל.
לקריאה נוספת > אחרים

. 1981 Turnbull, C. M. A short history of Malaysia, Singapore and Brunei
הערות שוליים

↑  Johor is brought under British control - Singapore History, eresources.nlb.gov.sg History SG Resources
↑  Singapore-Johor Causeway opens - Singapore History, eresources.nlb.gov.sg
↑  כתבה ב-Singapore Free Press ב-14 מאי 1914
↑  2011 M.H.Syed, S.S.Akhtar,B.D.Usmani עמ' 317
↑  History SG Resource Guide
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb166557873 (data)  ISNI: 0000 0003 5988 6734  LCCN: n2011202310  VIAF: 222808168   WorldCat (עם VIAF): 222808168 
הסולטאן אברהים על בול של ג'והור משנת 1920
סולטאן איבארהים של ג'והור חותם ב-1948 על ההסכם בין צ'והור לפדרציה החדשה של מלאיה
פרויד (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  דרמה תקופתית מותחן על-טבעי פשע
 יוצרים:  מרווין קרן בנג'מין הסלר סטפן ברונר
 כותבים:  סטפן ברונר בנג'מין הסלר מרווין קרן
 בימוי:  מרווין קרן
 שחקנים:  רוברט פינסטר אלה רמפף גיאורג פרידריך כריסטוף קרצלר בריג'יט קרן פיליפ הוכמאייר אניה קלינג
 ארץ מקור:  אוסטריה אוסטריה גרמניה גרמניה צ'כיה צ'כיה
 שפות:  גרמנית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  Heinrich Ambrosch 
 חברת הפקה:  Bavaria Fiction Satel Film נטפליקס (Österreichischer Rundfunk (ORF
 הפצה:  ORF נטפליקס
 עורכים:  Olivia Retzer, Christoph Loidl, Bettina Mazakarini, Jan Hille 
 צלמים:  Markus Nestroy 
 אורך פרק:  45-58 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ORF נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  15 במרץ 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פרויד (באנגלית: Freud) היא סדרת טלוויזיה אוסטרית-גרמנית שנוצרה על ידי מרווין קרן ומככבים בה רוברט פינסטר בדמותו של זיגמונד פרויד, לצידם של אלה רמפף בדמותה של המדיומית פלור סלומה וגיאורג פרידריך בדמותו של קצין המשטרה הוותיק אלפרד קיס. הסדרה הוצגה לראשונה ב-24 בפברואר 2020, במהלך פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברלין ה-70, בו שודרו שלושת הפרקים הראשונים, בני 55 דקות כל אחד. זהו הפרויקט המשותף הראשון של חברת ההפצה האוסטרית ORF עם שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
ב-15 במרץ 2020, רשת "ORF" שידרה את שני הפרקים הראשונים, ואילו ב-18 במרץ וב-22 במרץ 2020, היא שידרה ששת הפרקים האחרונים. הסדרה עלתה לשידור בכל פלטפורמות המדיה של "נטפליקס" ב-23 במרץ 2020.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרחשת בווינה, שנת 1886, ומתמקדת בדמותו של זיגמונד פרויד הצעיר, שעדיין רחוק מלהיות דמות נערצת ברחבי העולם ואבי הפסיכואנליזה. רעיונותיו החדשניים לגבי חשיבות הלא-מודע כנים את המוניטין המקצועי שלו ואת אירוסיו למרתה, אהובתו. כמפלט, פרויד מלווה את חברו, ארתור שניצלר, לבילויים ליליים עם החברה הגבוהה של וינה, כאשר סדרת רציחות מסתוריות מטילה את אימתה על הציבור, ובפרט על אנשי החברה הגבוהה, פרויד מגייס את עזרתם של מדיום בעלת יכולות על טבעיות בשם פלור סלומה ואת קצין המשטרה הוותיק ויוצא הצבא, אלפרד קיס, במטרה לחשוף את העומדים מאחורי הפשעים.
צוות השחקנים והדמויות

רוברט פינסטר - זיגמונד פרויד
אלה רמפף - פלור סלומה
גיאורג פרידריך - אלפרד קיס
כריסטוף קרצלר - פרנץ פושכר
בריג'יט קרן - לנורה
אדם ווקולה - קצין צעיר
מריסה גרונלד - הנרייט פון שנפלד
נדיב מולכו - אלי ברנייס
לוקאס תומאס ווצל - ליאופולד פון שנפלד
ריינר בוק - פרופסור תיאודור מיינרט
אלס ביליק - יולנה
פאבל פיבר - ג'ייקוב פרויד
דניאלה גולפשין - אנה פרויד
פיליפ הוכמאייר - ויקטור פון שאפרי
אניה קלינג - סופיה פון שאפרי
סטפן קונארסקה - נסיך הכתר רודולף
לוקאס מיקו - גיאורג פון ליכטנברג
נח סעוורדה: ארתור שניצלר
מרי-לו סיילם - אמליה פרויד
קארל הרמנק הבן - אוטו קיס
מירב נינידזה - יוזף ברויאר
הפקה

צילומי העונה הראשונה התקיימו מ-8 בינואר עד 21 במאי 2019 בווינה ובפראג. הסדרה נוצרה על ידי מרווין קרן, והיא הופקה על ידי החברות "Wiener Suttle Film" ו-"Fiction Bavaria".
ההפקה מומנה על ידי קרן הקולנוע הווינאית, קרן הטלוויזיה האוסטרית וכן על ידי "Creative Europe MEDIA" וקרן הקולנוע הצ'כית, הרדיו האוסטרי ונטפליקס. "ZDF Enterprises" היו אחראיים על ההפצה והשיווק הבינלאומי.
המעצב מקס וולקוניג היה אחראי על עיצוב התלבושות, התפאורנית ורנה וגנר הייתה אחראית על עיצוב התפאורה, המאפרים דניאלה סקאלה ומרטין גייסלר היו אחראים על איפור השחקנים והמלהקת אווה רוט הייתה אחראית על עבודת הליהוק.
הערות שוליים

↑  Max Borg, Freud Recensione: Mistero e Psicoanalisi su Netflix, Movieplayer.
↑  Marvin Kren inszeniert ORF/Netflix-Mystery-Thrillerserie „Freud“, Robin Consult.
↑  ORF-Premiere: Start für topbesetztes ORF/Netflix-Mystery-Thriller-Event „Freud“, ORF 1.
↑  FREUD serie Netflix quando esce in streaming, trama e cast, Daninseries.
↑  Sabine Winkler, Freud-Showrunner Marvin Kren über Séancen, Sitzungen beim Hypnotiseur und Psychoanalytiker, NOIZZ.
↑  Pia Reiser, Die Serie „Freud“: Hypnose und Neurose, Radio FM4.
↑  Robert Finster ist „Freud“. In: ORF.at.
1 2  Bavaria Fiction GmbH: Freud. In: bavaria-fiction.de.
1 2  Freud bei crew united.
↑  Weltpremiere für ORF/Netflix-Mystery-Thriller-Event „Freud“ bei der Berlinale 2020. In: ORF.at.
↑  Netflix: arriva la serie dedicata a Sigmund Freud, Fidelity News.
כרזת הסדרה הרשמית.
דרכי המשי: רשת המסלולים של מסדרון צ'אנגאן-טיין שאן

| --- | --- |

מעבר יומן בסין
 האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תרבותי בשנת 2014, לפי קריטריונים 2, 3, 5 ו6
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  קזחסטן קזחסטן  קירגיזסטן קירגיזסטן
 כולל:  33 אתרים נפרדים
 שטח האתר:  426,681.6 דונם
 שטח אזור החיץ:  1,899,631 דונם
 חלק מתוך:  דרך המשי 
 קואורדינטות:  34°18′16″N 108°51′26″E﻿ / ﻿34.3044°N 108.8572°E﻿ / 34.3044; 108.8572
 אתר רשמי
 
דרכי המשי: רשת הנתיבים של פרוזדור צ'אנגאן-טיין שאן הוא אתר מורשת עולמי של אונסק"ו המכסה את הקטע צ'אנגאן-טיין שאן של דרך המשי העתיקה ואתרים היסטוריים לאורך המסלול. ב-22 ביוני 2014, אונסק"ו הגדיר קטע של 5,000 ק"מ של רשת דרכי המשי ממרכז סין לאזור ז'טיסו של מרכז אסיה כאתר מורשת עולמית. המסדרון משתרע על פני הרפובליקה העממית של סין, קזחסטן וקירגיזסטן וכולל 33 אתרים חדשים וכמה אתרי מורשת שהוכרזו בעבר.
רקע

דרך המשי היא רשת של נתיבי מסחר שבימי קדם ובימי הביניים חיברו את אגן הים התיכון ביבשה דרך מרכז אסיה עם מזרח אסיה, במיוחד עם האימפריה הסינית. רשת הדרכים קיבלה את שמה מהעובדה שמשי יוצא דרכה מסין לאירופה.
התחנה החשובה ביותר בדרך בסין הייתה העיר העתיקה צ'אנג'אן, "השער לעולם" של סין, ליד שיאן של ימינו. המסלול הראשי עבר מהים התיכון דרך איראן, דרך בוכרה, סמרקנד וקוקנד דרך עמק פרגנה, חצה את הרי טיין שאן ליד אוש והגיע לאגן טארים ליד קאשגאר. מצפון או מדרום למדבר טקלה מקאן הוא המשיך לדונחוואנג (אנ') ומשם דרך אנשי (אנ') לצ'אנג'אן. שלוחה צפון-מזרחית הובילה מסמרקנד דרך טשקנט מצפון להרי טיין שאן דרך בשבליק (ליד אורומצ'י) וטורפאן (אנ') והצטרפה מחדש למסלול הראשי ליד אנשי. בפירוט, ישנם עוד ענפים קטנים יותר, למשל חיבור צולב מהמסלול הצפון-מזרחי למסלול הראשי דרך בישקק, לאורך אגם איסיק קול מעבר הרי טיין שאן לתוך אגן טארים.
הקטע הנבחר מאזור שבעת הנהרות במרכז אסיה דרך טיין שאן למרכז סין הוא באורך של כ-5,000 קילומטרים. ערים גדולות יותר, יישובי מסחר קטנים יותר, מקדשי סלע ואתרים דתיים אחרים נמצאים לאורך התוואי המסועף. אתר המורשת העולמית כולל גם שבילים עתיקים, מעברים וביצורים וכן את קברו של החוקר הסיני ג'אנג צ'יאן (195–114 לפנה"ס), שמסעותיו ודיווחיו הובילו להגברת יחסי המסחר בין סין למרכז אסיה ובכך להתפתחות של דרך המשי. עוד במסלול הנבחר נמצאים אתרי המורשת העולמית שהוכרזו קודם: מערות מוגאו (הוכרזו ב-1987) ומערות לונגמן (הוכרזו בשנת 2000).
הרישום

ההצעה המשותפת של הרפובליקה העממית של סין, קירגיזסטן וקזחסטן שכותרתה: "דרכי משי: רשת הדרכים של פרוזדור צ'אנגאן-טיין שאן" התווספה לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2014 בעקבות החלטה של הישיבה ה-38 של ועדת המורשת העולמית. האתר נוסף לרשימת המורשת העולמית על סמך קריטריונים (ii), (iii), (v) ו-(vi).
היקף

אתר המורשת העולמי הסדרתי מורכב מ-33 אתרים נפרדים. אלה מכסים שטח מוגן כולל של 426,681.6 דונם (426 קמ"ר). האזורים המוגנים הבודדים מוקפים כל אחד באזורי חיץ, ששטחם כולל של 1,899,631 דונם (כ-1,900 קמ"ר).
מתוך אתרים אלה, 22 ממוקמים ברפובליקה העממית של סין, 8 בקזחסטן ו-3 בקירגיזסטן. האתרים מקובצים לפי האזורים הגאוגרפיים הבאים:
ראו גם

דרכי המשי: מסדרון זראפשאן-קאראקום
הערות שוליים

1 2 3  UNESCO World Heritage Sites, "Silk Roads: the Routes Network of Chang'an-Tianshan Corridor"
↑  Decision 38 COM 8B.24
↑  Map of Silk Roads: the Routes Network of Chang'an-Tianshan Corridor
סמסונג גלקסי נוט 3

| --- | --- |

 
הגלקסי נוט 3 בצבע לבן
 מידע כללי
 סוג:  דגם של טלפון חכם 
 יצרן:  סמסונג
 סדרה:  סמסונג גלקסי נוט 
 הקודם בסדרה:  סמסונג גלקסי נוט II 
 הבא בסדרה:  סמסונג גלקסי נוט 4 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 4.3 Jelly Bean ואפשרות לעדכון ל-אנדרואיד 5.0 Lollipop
 מעבד:  Cortex-A15 - 1.9 GHz Cortex-A7 - 1.3 GHz
 נפח אחסון:  32 GB או 64 GB
 זיכרון:  3GB RAM
 מסך:  5.7 אינץ' (Full HD Super AMOLED 388 ppi (1920×1080 (יחס מסך-16:9) עם Gorilla Glass 3
 קלט:  מסך מגע
 מצלמה:  אחורית: 13 מגה פיקסל עם פוקוס אוטומטי עם הקלטת וידאו באיכות 1080p ו-4k קדמית: 2 מגה פיקסל
 סוללה:  3,200 mAh
 קישוריות:  4.0 Wi-Fi, NFC, Bluetooth, אינפרא אדום, USB 3.0 micro B, USB OTG 1.3, MHL 2.0, HDMI
 מידות
 רוחב:  79.2 מ"מ 
 גובה:  151.2 מ"מ 
 עובי:  8.3 מ"מ 
 משקל:  168 גרם
 אתר רשמי
 
מכשיר Samsung Galaxy Note 3 לצד עט הסטילוס שלו
Samsung Galaxy Note 3 הוא פאבלט המיוצר ומשווק על ידי חברת סמסונג. המכשיר מופעל על ידי מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת ג'לי בין 4.3 עם ממשק ה-TouchWiz מבית סמסונג, הכולל את עט ה-S Pen .על ממשק מותאם פונקציות מיוחדות ה-Galaxy Note 3 הוכרז באירוע מקדים לתערוכת IFA 2013 בברלין ב-4 בספטמבר 2013, והושק במספר מדינות באותו החודש. בישראל הושק המכשיר בתאריך ה-9 בספטמבר 2013. למכשיר עיצוב דק מקודמו, עם גב דמוי עור חדש. בחודשיים הראשונים להפצתו, נמכרו כ-10 מיליון יחידות של המכשיר.
בסקר שנערך בארצות הברית של השוואה בין אייפון לגלקסי זכה הגלקסי ביתרון של 54 נקודות מול האייפון והגלקסי Note 3 בהפרש 66 נקודות מהגלקסי הרגיל ולפיכך ניתן להסיק כי ה-Note הוא גרסה משופרת וטובה של הגלקסי ובין המכשירים הטובים בשוק, נכון למועד הכרזתו.
למרות כל היתרונות שלו וההישגים המרשימים שלו, הוא מכשיר המתאפיין במשקל רב יותר, ויש המתקשים להשתמש בו.
חומרה

ה-Galaxy Note 3 עשוי פוליקרבונט כמו מכשירים אחרים של סמסונג מאותה שנה, אך עם גב פלסטיק דמוי עור. בעל עובי של 8.3mm אשר הופך אותו לדק יותר מהמכשיר הקודם בסדרה, ומעט קל יותר. גרסת ה-LTE (דור רביעי) כוללת את מעבד ה-Snapdragon 800 הכולל מעבד בעל ארבע ליבות במהירות 2.3GHz, בעוד גרסת הדור השלישי כוללת את פלטפורמת ה-Exynos 5420 הכוללת מעבד בעל ארבע ליבות במהירות 1.9GHz עבור ביצועים כבדים ומעבד ארבע ליבות במהירות 1.3GHz עבור ביצועים חלשים. למכשיר יש מצלמה אחורית 13MP עם פלאש LED יחיד ומצלמה קדמית 2.1MP. המצלמה האחורית יכולה לצלם וידאו ב-HD 1080P ואף בגרסת ה-LTE ניתן לצלם ב-4K. המכשיר כולל 3GB של זיכרון RAM, הראשון בטלפון סלולרי. למכשיר מסך 5.7 אינץ' ברזולוציית HD מלאה, 1080X1920 בטכנולוגיית SUPAR AMOLED. למכשיר סוללת 3200mAh וחיבור USB 3.0 (הראשון בטלפון סלולרי) המאפשר סנכרון מהיר יותר עם המחשב וטעינה מהירה יותר. המכשיר מגיע בשני נפחי אחסון: 32GB (נפח האחסון היחיד הנמכר על ידי היבואנית בישראל, סאני תקשורת) או 64GB הניתן להרחבה באמצעות כרטיס micro SD עד 64GB. המכשיר כולל את עט ה-s pen שכולל אפשרויות חדשות. Galaxy Note 3 זמין בישראל בשני צבעים: שחור ולבן, שתי האפשרויות הנוספות, ורוד, ואדום-זהוב לא זמינות בישראל ביבוא רשמי.