צביון אדום
מינים דומים

כ-10 מינים מתת-משפחת הצביונים מתאפיינים בפרווה אדמדמה-צהבהבה ורובם גם נכללים בקבוצה לא טקסונומית - "צביונים אדומים". עובדה זאת עשויה להקשות על הזיהוי בינם לבין הצביון האדום, ולכן התפוצה האמיתית של חלק מהמינים אינה ברורה דיה. במבט רחוק משימת הזיהוי היא לרוב בלתי אפשרית, אך עם זאת צביון אדום שונה מרובם בכך שהוא חי בסוואנות ולא ביערות והתפוצה שלו אינה חופפת עם מינים רבים בשל כך. להלן רשימת המינים הדומים לצביון האדום, כולל סימני זיהוי בולטים:
מלמעלה למטה: צביון נטאל, צביון חום, צביון שחור-חזית וצביון סבכים.
צביון נטאל (Cephalophus natalensis) - המין הדומה ביותר לצביון אדום, ודי נפוץ בסוואנות לעומת המינים האחרים. סימני זיהוי: לצביון נטאל פרווה אדמדמה\צהבהב\זהבהבה אחידה בכל הגוף, ולרוב היא חיוורת יותר מפרוות הצביון האדום. אין לו פס שחור על הכתפיים או אדרת שחורה בכתף ובגפיים. זנבו ורגליו אדמדמים כשאר הגוף ולא שחורים כאצל הצביון האדום. העורף שלו אפרפר או שחרחר, והצוואר נוטה להיות בהיר משאר הגוף. הפס השחור בחרטום נעדר אצלו לעיתים קרובות, וציצת השיער שלו קצרה בהרבה מהצביון האדום וללא שערות שפיציות במרכז. צביון נטאל נפוץ לאורך קו חוף מזרח-מרכז אפריקה - מטנזניה ומוזמביק ועד לדרום אפריקה וסווזילנד.
צביון הארווי (Cephalophus harveyi) - דומה מאוד לשניים האחרים, וגם הוא די מצוי בסוואנות לעומת צביונים אחרים. סימני הזיהוי שלו: פרווה בצבע כתום חיוור לרוב ולעיתים היא אדמדמה כשל הצביון האדום. אין לו פס שחור או אדרת שחורה בכתף, אך רגליו בצבע חום כהה. יש לו על פני המצח והחרטום כתם שחור גדול ורחב משל הצביון האדום, וזנבו אדמדם. ציצת השיער שלו קצרצרה מאוד. נפוץ במזרח אפריקה - בעיקר בטנזניה, קניה, זמביה ומלאווי, עם אוכלוסיות מבודדות בסומליה ואתיופיה.
צביון אדרס (Cephalophus adersi) - מתאפיין בפרווה אדמדמה או צהבהבה, והוא המין הקטן בסוג צביון; צביון אדום שני לו במידות גוף. סימני זיהוי: פס רחב לבן על הירכיים, מותניים וגחון לבנים, רגליים בצבע חום כהה-שחרחר עם כתמים לבנים דמויי צרעת. זנבו אדמדם עם ציצה לבנה בסופו, והוא בעל קרני-מחט דקות וקטנות משל הצביון האדום. לחייו אפרפרות\צהבהבות, ויש לו רק לעיתים פס שחרחר דהוי בחרטום. אין לו פס או אדרת שחורה, ובלוטות הריח שלו קטנטנות. מצוי באי זנזיבר ובכיסים מבודדים בחוף קניה.
צביון ווינס (Cephalophus weynsi) - דומה למדי לצביון האדום בפרווה לבד מתת-מין אחד שבעל צבע כהה. סימני זיהוי: צבע הפרווה לרוב זהוב-צהבהב בצלעות ובגב, עם צוואר ורגליים בצבע חום-אפרפר. גם במקרים בהם יש לו פרווה אדמדמה היא בהירה וחיוורת יותר. אין לו פס או אדרת שחורה, וציצת השיער שלו קטנטנה וכמעט ונעדרת לפעמים. המצח אדמוני ללא פס שחור, והחרטום בצבע אפרפר-שחרחר דהוי. בלוטות הריח שלו ללא חריץ שחור בולט. מצוי במרכז אפריקה - בעיקר בקונגו הדמוקרטית, אוגנדה, רוואנה ובורונדי, עם אוכלוסיות מבודדות בקניה.
צביון לבן-גחון (Cephalophus leucogaster) - דומה לצביון אדום וכן למין הקודם. סימני זיהוי: יש לו פס שחור מוגדר היטב בגב ולמרות שהוא ממשיך לזנב, הזנב בצבע אדמוני שלא כמו זנבו השחור של הצביון האדום. הפרווה נוטה יותר לכתום-זהוב בהיר, ויש לו גחון, גרון וסנטר לבנים. קרניו ארוכות יותר, והחריץ שעל בלוטות הריח אפרפר ולא שחרחר. ציצת השיער שלו קצרצרה והוא גדול יותר במידות גוף מהצביון האדום. המצח שלו זהוב-אדמוני ואין לו פס שחור על החרטום. גם הוא מצוי במרכז אפריקה - בעיקר בקונגו, קונגו הדמוקרטית גבון וקמרון.
צביון שחור-חזית (Cephalophus nigrifrons) - דומה במיוחד לצביון הארווי ולצביון אדום. סימני זיהוי: פרווה בצבע אדום\כתום בוהק -כמעט עד בורדו, עם פנים בצבע כתמתם בהיר יותר. יש לו כתם שחור רחב על המצח והחרטום, וציצת השיער שלו קצרה במעט משל הצביון האדום וצבעה שחור. גם לו יש אמנם רגליים שחורות אך אין לו פס\אדרת שחורה בגב ובכתף. זנבו אדמוני ומסתיים בעיגול שיער שחור. נפוץ במרכז אפריקה - בעיקר בקונגו, קונגו הדמוקרטית, אנגולה, גבון וקמרון, אם אוכלוסיות מבודדות גם בקניה, אוגנדה וניגריה.
צביון אוגילבי (Cephalophus ogilbyi), דומה בעיקר לצביון לבן גחון לצביון ווינס. סימני זיהוי: פרווה חומה-זהובה, עם עורף כהה וגרון בהיר. יש לו פס שחור דק ומוגדר על הגב, ואין לו אדרת שחורה בכתף או פס שחור בחרטום. הזנב שלו שחרחר עם ציצת שיער אפרפרה. יש לו עצמות מצח בולטות יותר, ופניו בצבע זהוב חיוור. רגליו לבנבנות או חומות-זהובות. יש לו ציצת שיער רחבה וקצרה שמתחלקת לעיתים לשתיים נפרדות סביב כל קרן. נפוץ במערב ובמרכז אפריקה - בעיקר בגבון, ניגריה, קמרון, ליבריה וחוף השנהב.
צביון פיטרס (Cephalophus callipygus), דומה לצביון האדום ולצביון נטאל אך גדול מהם. סימני זיהוי: פס שחור צר במרכז הגב שמתרחב על פני כל האזור האחורי כגלימה שחורה. פרווה בצבע חום כהה או לחלופין אדמוני בהיר, חאקי וצהבהב חיוור. יש לו קרניים גדולות ועבות יותר, מצח מתולתל ואדמדם וציצת שיער קצרה. רגליו בהירות לרוב, ואין לו פס או כתם שחור במצח. נפוץ באזור המערבי של מרכז אפריקה - בעיקר בגבון, גינאה המשוונית וקונגו.
צביון חום (Cephalophus dorsalis) דומה למדי לצביון האדום, אך גדול ממנו באופן ניכר בתור מין השייך גם לקבוצת הצביונים הענקיים. סימני זיהוי: ראש ומבנה גוף רחב, ולוע ובלוטות ריח גדולות יותר. יש לו פס שחור עבה מאוד ומוגדר מהעורף עד לזנב, וכן פס שחור עבה לאורך החרטום. הפרווה שלו בצבע חום-אדמוני אחיד, ללא אדרת שחורה בכתף. הרגליים שלו כהות אך לא שחורות ממש, ופניו בצבע אפרפר-שחרחר דהוי. נפוץ במרכז ומערב אפריקה - בעיקר בקונגו, קונגו הדמוקרטית, גבון, ליבריה, סיירה לאון, גאנה וחוף השנהב.
צביון סבכים (Sylvicapra grimmia) - סוג נפרד בתת-המשפחה, אך די מזכיר את הצביון האדום בנוסף לכך שהוא היחיד מלבדו שמצוי באופן נרחב בסוואנות. סימני זיהוי: פרווה אפרפרה כהה-צהבהבה, גחון אפרפר בהיר וקרניים ואוזניים גדולים וארוכים יותר. הגולגולת שלו צרה יחסית, ובלוטות הריח שלו דומות יותר לאלו של אנטילופות רגילות. מצחו בצבע כתמתם-אדמדם בהיר עם ציצת שיער ארוכה ודקיקה משל הצביון האדום. זנבו ארוך ומברשתני, ויש לו פס שחור דק ומוגדר היטב על החרטום וסנטר לבנבן. נפוץ כמעט בכל רחבי אפריקה שמדרום לסהרה מלבד האזור הטרופי.