stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לגיון דינמו מחצ'קלה
הישגים לפי עונה

| אליפות רוסיה> עונה | אליפות רוסיה> ליגה | אליפות רוסיה> מיקום | אליפות רוסיה> משחקים | אליפות רוסיה> ניצחונות | אליפות רוסיה> שוויונות | אליפות רוסיה> הפסדים | אליפות רוסיה> יחס שערים | אליפות רוסיה> ניקוד | הגביע הרוסי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/17 | הליגה השנייה | 15 מתוך 16 | 30 | 6 | 6 | 18 | 22-52 | 24 | 1/32 | - |
| 2017/18 | הליגה השנייה | 9 מתוך 17 | 32 | 11 | 10 | 11 | 32-29 | 43 | 1/128 | - |
| 2018/19 | הליגה השנייה | 7 מתוך 15 | 28 | 11 | 9 | 8 | 30-21 | 42 | 1/128 | - |
| 2019/20 | הליגה השנייה | 5 מתוך 16 | 19 | 7 | 6 | 6 | 18-21 | 27 | 1/128 | - |
| 2020/21 | הליגה השנייה | 4 מתוך 17 | 27 | 14 | 12 | 1 | 51-17 | 54 | 1/64 | - |
| 2021/22 | הליגה השנייה |  |  |  |  |  |  |  | 1/32 | - |
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה עורכת את משחקי בית באצטדיון דינמו במחצ'קלה, שמכיל 15,200 מושבים. לעיתים היא מארחת גם באצטדיון טרוד הקטן יותר ומכיל 5,600 מושבים.
ראו גם

דינמו מחצ'קלה (כדורגל)
הערות שוליים

1 2 3  "История". fc-legion.ru. נבדק ב-2019-05-14.
↑  "Созданный в октябре клуб, главой которого является Лахиялов, будет играть в ПФЛ" (ברוסית).
↑  "Президент ПФЛ Андрей Соколов: Ситуация с футболом на Востоке – критическая". sportbox.ru (ברוסית). sportbox.ru.
↑  "Новости ФК «Легион»". fc-legion.ru. נבדק ב-2021-03-10.
↑  Сергей Сорокин. "«Легион» поменяет название на «Динамо» Махачкала" (ברוסית). נבדק ב-2021-03-10.
אצטדיון דינמו, מחצ'קלה.
ליליאן תוראם

לילאן תוראם (בצרפתית: Lilian Thuram; נולד ב-1 בינואר 1972 בגוואדלופ) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת הבלם.
ביוגרפיה

בגיל 9 עבר עם משפחתו לפריז. במהלך שנות נערותו פיתח תוראם את יכולתיו ככדורגלן. בגיל 19 התגלה על ידי מונקו, שבמדיה שיחק חמש שנים וביסס את מעמדו כשחקן מוערך. בשנת 1996 עבר למועדון האיטלקי פארמה. בשנת 1998 חגג תוראם הישג אישי כאשר זכה לתואר שחקן ההגנה הטוב בליגה האיטלקית והישג עולמי, כאשר זכה עם נבחרת צרפת במונדיאל 1998. בטורניר הבקיע את שעריו היחידים במדי הנבחרת - צמד בחצי הגמר מול נבחרת קרואטיה.
תוראם המשיך לצבור תארים, כאשר בשנת 1999 זכה עם פארמה בגביע אופ"א ושנה לאחר מכן זכה עם נבחרתו ביורו 2000. כישרונו משך את תשומת הלב של מספר קבוצות גדולות, ולבסוף עבר ב-2001 לקבוצת הפאר האיטלקית יובנטוס.
עם יובנטוס זכה תוראם בארבעה תוארי אליפות (אך בדיעבד שניים נפסלו עקב שערוריית שחיתות) והרשים רבים ביכולתו למרות גילו המתקדם יחסית. במונדיאל 2006 תוראם הוביל את צוות ההגנה של נבחרת צרפת, שהגיעה לגמר הטורניר, ובשנה זו עבר לברצלונה, בעוד שקבוצתו הקודמת, יובנטוס, ירדה לליגה האיטלקית השנייה (סרייה ב') עקב שערוריית שחיתות שבה הייתה מעורבת.
תוראם השתתף עם נבחרת צרפת ביורו 2008, ואף שבר את שיא מספר ההופעות של שחקן בטורנירי היורו, כאשר שיחק את משחקו החמש עשרה בטורניר במחזור הראשון של שלב הבתים. לאחר הדחתה של נבחרת צרפת מהטורניר, הודיע תוראם על פרישתו מהנבחרת ביחד עם קלוד מקאללה ווילי סניול.
לאחר סיום חוזהו בברצלונה חתם תוראם על חוזה לעונה אחת בפריז סן-ז'רמן, אך בבדיקות הבריאותיות נתגלו סימנים לבעיה בלבו. מספר שנים קודם לכן נפטר אחיו של תוראם בזמן משחק כדורסל כתוצאה מליקוי דומה בלבו. בעקבות תוצאות הבדיקה החליט תוראם לפרוש באופן סופי מכדורגל.
עם פרישתו, בשנת 2008, ייסד תוראם קרן הפועלת למאבק בגזענות.
בניו מרקוס תוראם וקפרן תוראם גם הם כדורגלנים. מרקוס משחק בעמדת החלוץ באינטר מילאנו מהסריה א וקפרן משחק בעמדת הקשר ביובנטוס מהסרייה א'.
לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד

דגם קטר שהוצב בניז'ני נובגורוד ומסמל את מורשת הרכבות של העיר ניז'ני נובגורוד, שחברת הרכבות שלה מימנה את הקבוצה
מועדון הכדורגל לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Футбольный клуб «Локомотив» Нижний Новгород) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ניז'ני נובגורוד. הקבוצה נוסדה בשנת 1987 והתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל במשך 9 עונות, 6 מהן רצופות.
הישגי השיא של הקבוצה הם העפלה לחצי גמר גביע אינטרטוטו וסיימה במקום הששי בליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 1992. הקבוצה פורקה מספר פעמים בשל קשיים פיננסיים בהפעלת הקבוצה ומהווה קבוצה חובבנית המתמודדת באליפות מחוז ניז'ני נובגורוד. השחקן הברזילאי הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל היו לואיס אנדרה דה סילבה ומריוס דוס סנטוס ז'וניור, שחתמו בשורות לוקומוטיב בעונת 1995.
משחקים רבים שנערכו באצטדיון לוקומוטיב בניז'ני נובגורוד הגיעו לכדי עימות אלים בין אוהדי הקבוצה ללוחמי היחידה לפיזור מהומות של משטרת ניז'ני נובגורוד.
בתקופת התמודדות הקבוצה במסגרות המקצועניות הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון לוקומוטיב המכיל 17,856 מושבים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1987 ובשנים 1987—1989 התמודדה בליגה הסובייטית השנייה. ב-1989 הקבוצה בהדרכת ואלרי אובצ'יניקוב העפילה לליגת המשנה הסובייטית בה התמודדה בעונות 1009-1991. ב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות לוקומוטיב העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בה התמודדה במשך 6 עונות רצופות, עד 1997, באותן שנים הקבוצה נתמכה על ידי חברת הרכבות של ניז'ני נובגורוד ומנהליה אומארי שראדזה ואלכסנדר פיסקונוב.
בעונת 1997 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הרוסית הראשונה, אם כי באותה עונה העפילה עד לשלב חצי הגמר בגביע אינטרטוטו.
בעונת 1998 הקבוצה סיימה כסגנית אלופת הליגה הראשונה וחזרה לליגת העל, בה התמודדה עוד 3 עונות רצופות נוספות לפני שנשרה שוב. ב-1999 אומארי שראדזה שתמך בקבוצה עזב ואלכסנדר פיסקונוב הלך לעולמו, מה שהשפיע מאוד על הקבוצה עצמה.
בעונת 2000 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הראשונה. שנתיים לאחר מכן הקבוצה התדרדרה למקום האחרון והורדה לליגה הרוסית השנייה. בשנת 2002 הקבוצה נתקלה בקשיים למציאת ספונסר מתאים והקבוצה פורקה. ברם עונה לאחר מכן חברת הרכבות העירונית הכריזה על הקמת הקבוצה מחדש תחת השם "לוקומוטיב GZhD"‏ (Локомотив-ГЖД), בחסות חברת הרכבות ופדרציית הכדורגל המחוזית. הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השלישית ובסיום עונת 2004 העפילה חזרה לליגה הרוסית השנייה, בה התמודדה במשך 3 עונות.
ב-29 בינואר 2006 הנהלת הקבוצה הכריזה שוב על קושי במציאת ספונסר לקבוצה. והוחלט על פירוק הקבוצה והעברת משאביה לידי קבוצת ספרטק צ'ליאבינסק.
בשנת 2016 הקבוצה הוקמה שוב, הפעם כקבוצה חובבנית והתמודדה באליפות של מחוז ניז'ני נובגורוד. משנת 2018 אורגנה מחדש והיא מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה.
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה | מיקום | גביע |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ליגת העל | 6 |  |
| 1993 | ליגת העל | 11 | שמינית גמר |
| 1994 | ליגת העל | 8 |  |
| 1995 | ליגת העל | 12 |  |
| 1996 | ליגת העל | 8 |  |
| 1997 | ליגת העל | 17 | שמינית גמר |
| 1998 | הליגה הרוסית הראשונה | 2 |  |
| 1999 | ליגת העל | 11 |  |
| 2000 | ליגת העל | 15 |  |
| 2001 | הליגה הרוסית הראשונה | 18 |  |
| 2002 | הליגה הרוסית השלישית, עבר הוולגה | 1 |  |
| 2002 | טורניר הגמר | 6 |  |
| 2003 | הליגה הרוסית השנייה, עבר הוולגה | 11 |  |
| 2004 | הליגה השנייה, עבר הוולגה | 17 |  |
| 2005 | הליגה השנייה, עבר הוולגה | 9 |  |
הישגים לפי עונה > לוקומוטיב במפעלים האירופיים

| עונה | טורניר | שלב | מדינה | יריבה | משחק בית | משחק חוץ | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | גביע אינטרטוטו | שלב הבתים | יוגוסלביה יוגוסלביה | פרולטר | 1:0 |  |  |
|  |  |  | סלובניה סלובניה | צליה |  | 2:1 |  |
|  |  |  | טורקיה טורקיה | אנטליהספור | 1:0 |  |  |
|  |  |  | ישראל ישראל | מכבי חיפה |  | 4:0 |  |
|  |  | חצי גמר | שוודיה שוודיה | האלמסטד | 0:0 | 0:1 | 0:1 |
הישגים ותארים

ליגת העל הרוסית בכדורגל:
מקום 6: 1992
הגביע הרוסי בכדורגל:
חצי גמר: 1997
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקת המועדון
↑  Вот наступит месяц Март. Еженедельник «Футбол-Хоккей НН» №5 (1208) от 8 феמשחקיהвраля 20218 года
↑  ОМОН-Сити
↑  Из истории "ОМОН-СИТИ"
↑  Вместо «Локомотива-НН» — «Спартак» (Челябинск)!
ג'ון וייטהד

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1904 צ'נאי, הראג' הבריטי 
 פטירה:  8 במאי 1960 (בגיל 55) פרינסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Henry Constantine Whitehead 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  איטון קולג' (1923)  בייליול קולג' (1929)  אוניברסיטת פרינסטון (1932)  אוניברסיטת אוקספורד 
 מנחה לדוקטורט:  אוסוולד וובלן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד (1945–1960)  Buckmaster & Moore (1927–1928)  בייליול קולג' (1932–1941)  ממשלת בריטניה (1941–1945) 
 תלמידי דוקטורט:  בריאן גריפיתס, Victor Kurt Alfred Morris Gugenheim, פיטר ה. ה. פנתאם, רונלד בראון, George F. Paechter, פרנק א. גרפילד, Wilfred Halliday Cockroft, וילסון סאתרלנד, ויליאם ד. ברקוס, גורדון פרסטון, גרהאם היגמן, בריאן פ. סטיר, יואן מקנזי גיימס, פיטר הילטון, רוברט ל. טיילור, A. E. P. Haron, מייקל ג'ורג באראט, S. C. Chang, James Grenfell Mauldon, אן קוב 
 פרסים והוקרה:  פרס בריק
 בן או בת זוג:  Barbara Sheila Carew Smyth 
 
ג'ון הנרי קונסטנטין וייטהד (באנגלית: John Henry Constantine Whitehead‏; 11 בנובמבר 1904, צ'נאי (הודו) - 8 במאי 1960, פרינסטון) היה מתמטיקאי בריטי ממייסדי תורת ההומוטופיה.
ביוגרפיה

ג'ון וייטהד נולד להנרי וייטהד, בישוף מדרס שבהודו הבריטית. למד באיטון קולג' והמשיך בבייליול קולג' באוקספורד. לאחר סיום האוניברסיטה  עבד וייטהד מספר שנים בבורסה לניירות ערך ובשנת 1929 החל לעבוד על הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בהיותו בפרינסטון למד אצל סולומון ליפשיץ.
לאחר קבלת תואר שלישי, חזר לאנגליה ובשנת 1933 החל ללמד באוניברסיטת אוקספורד.
במהלך מלחמת העולם השנייה ג'ון וייטהד עבד על חקר ביצועים בתחום לחימה עם הצוללות גרמניות ובהמשך הצטרף לצוות של בלצ'לי פארק בקבוצה של מקס ניומן.
בשנים 1947-1960 ג'ון וייטהד היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1953-1955 הוא היה הנשיא של איגוד המתמטיקאים של לונדון.
הלך לעולמו בשנת 1960 במהלך ביקור באוניברסיטת פרינסטון.
פרס וייטהד מוענק לזכרו החל משנת 1979.
ג'ון וייטהד היה בין מייסדי תורת ההומוטופיה. הוא חקר תחום של מרחב CW. בשנת 1946 השתמש לראשונה במונח מודול מוצלב. הוא ביצע מספר עבודות בתחום טופולוגיה דיפרנציאלית והגדיר את בעיית וייטהד.
ספריו

J. H. C. Whitehead, On incidence matrices, nuclei and homotopy types, Ann. of Math. (2) 42 (1941), 1197–1239.
J. H. C. Whitehead, Combinatorial homotopy. I., Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 213–245
J. H. C. Whitehead, Combinatorial homotopy. II., Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 453–496
J. H. C. Whitehead, A certain exact sequence, Ann. of Math. (2) 52 (1950), 51–110
J. H. C. Whitehead, Simple homotopy types, Amer. J. Math. 72 (1950), 1–57.
Saunders MacLane, J. H. C. Whitehead, On the 3-type of a complex, Proc. Natl. Acad. Sci. USA 36 (1950), 41–48.
לוקומוטיבה זאגרב

מועדון הכדורגל לוקומוטיבה זאגרב (בקרואטית: Nogometni klub Lokomotiva Zagreb) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר זאגרב. המתחרה בליגת העל הקרואטית, הליגה הבכירה ביותר במדינה.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1914 כמועדון ויקטוריה (Željezničarski športski klub "Victoria"). תקופת ההצלחה היחידה שלה עד כה הייתה בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים ותחילת שנות החמישים של המאה העשרים כשמאז המועדון התמודד ברוב העשורים מאז בליגות הנמוכות.
בשנת 1945 המועדון אומץ על ידי חברת הרכבות ומאז נושא את השם "לוקומוטיבה" על שם קטר רכבת, "לוקומוטיב".
באמצע שנות האלפיים לוקומוטיבה הפכה לקבוצת המילואים של דינמו זאגרב. בין 2007 ו-2009 העפילה במשך שלוש שנים רצופות מהליגה הרביעית לליגה הבכירה ביותר במדינה.
המועדון נשאר קבוצת המילואים של דינמו באופן לא רשמי גם כששיחק נגד דינמו, דבר שעורר מחלוקות רבות.
עונת 2012/2013 הייתה אחת המוצלחות בתולדות המועדון מאז 1990, כשלוקומוטיבה העפילה עד לשלב גמר הגביע הקרואטי וסיימה במקום השני בטבלת אליפות ליגת העל הקרואטית.
שמות הקבוצה

1914: ויקטוריה
1919: ז'לזניצ'ר
1941: ה.ג'.ש.ק
1945: לוקומוטיבה
1946: כוכב לוקומוטיבה
1947: לוקומוטיבה
הישגים לפי עונה (מאז 2006)

העפלה לליגה בכירה יותר     זכייה     גמר או סגנות
| עונה | ליגה | ליגה> מ | ליגה> נ | ליגה> ש | ליגה> ה | ליגה> ש"ז | ליגה> ש"ח | ליגה> נק | ליגה> מיקום | גביע | מפעלים אירופיים | מפעלים אירופיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/07 | הליגה הרביעית | 30 | 25 | 2 | 3 | 94 | 31 | 77 | 1 ↑ |  |  |  |
| 2007/08 | הליגה השלישית | 34 | 28 | 2 | 4 | 105 | 32 | 86 | 2 ↑ |  |  |  |
| 2008/09 | הליגה השנייה | 30 | 18 | 5 | 7 | 50 | 30 | 59 | 3 ↑ |  |  |  |
| 2009/10 | ליגת העל | 30 | 12 | 6 | 12 | 35 | 38 | 42 | 8 |  |  |  |
| 2010/11 | ליגת העל | 30 | 8 | 9 | 13 | 24 | 37 | 33 | 14 | סיבוב ראשון |  |  |
| 2011/12 | ליגת העל | 30 | 12 | 8 | 10 | 33 | 33 | 44 | 7 |  |  |  |
| 2012/13 | ליגת העל | 33 | 16 | 9 | 8 | 54 | 38 | 57 | 2 | גמר |  |  |
| 2013/14 | ליגת העל | 36 | 15 | 7 | 14 | 57 | 59 | 42 | 5 |  | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות שני |
| 2014/15 | ליגת העל | 36 | 13 | 7 | 16 | 59 | 68 | 46 | 4 | רבע גמר |  |  |
| 2015/16 | ליגת העל | 36 | 16 | 4 | 16 | 56 | 53 | 52 | 4 | רבע גמר | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות שני |
| 2016/17 | ליגת העל | 36 | 12 | 8 | 16 | 41 | 38 | 44 | 5 | רבע גמר | ליגה אירופית | שלב הפלייאוף |
| 2017/18 | ליגת העל | 36 | 14 | 9 | 13 | 47 | 48 | 51 | 5 | חצי גמר |  |  |
| 2018/19 | ליגת העל |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
לוקומוטיבה במפעלים האירופיים

הפסד     ניצחון     שוויון
| עונה | טורניר | שלב | יריבה | משחק בית | משחק חוץ | סיכום כולל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/14 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | בלארוס דינמו מינסק | 2–3 | 2–1 | 4–4 (a) |
| 2015/16 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | וויילס איירבוס בריטון | 2–2 | 3–1 | 5–3 |
| 2015/16 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | יוון פאוק | 2–1 | 0–6 | 2–7 |
| 2016/17 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הראשון | אנדורה סנטה קולומה | 4–1 | 3–1 | 7–2 |
| 2016/17 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | פינלנד רופס רובאניימי | 3–0 | 1–1 | 4–1 |
| 2016/17 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | אוקראינה וורסקלה פולטבה | 0–0 | 3–2 | 3–2 |
| 2016/17 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות הרביעי | בלגיה ראסינג גנק | 2–2 | 0–2 | 2–4 |
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה אירחה את משחקי הבית באצטדיון של דינמו, אצטדיון מקסימיר, במשך כמה שנים לפני המעבר לאצטדיון זאגרב, שממוקמת בשכונת קראניצ'ביסה, לאחר שהאצטדיון בנובי זאגרב, ששימש אותו בעבר, לא עמד בתקני הליגה.
ליגת ההוקי לנשים (רוסיה)

| --- | --- |
 שם מלא:  Женская хоккейная ли́га
 כינוי:  ליגת הנשים בהוקי קרח
 תחום:  הוקי קרח
 ארגון:  פדרציית ההוקי הרוסית
 מדינות:  רוסיה רוסיה הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 קבוצות:  10
 יושב ראש:  אלכסיי מורוזוב
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־10 שנים)
 שמות קודמים:  אליפות רוסיה בהוקי קרח נשים
 אלופה נוכחית:  דינמו נייבה
 מפעל מקביל:  KHL
 http://whl.khl.ru
 
סמל הליגה בשנים 2015-2021.
ליגת ההוקי לנשים (ברוסית: Женская хоккейная ли́га, בראשי תיבות ЖХЛ) היא ליגת הוקי קרח ברוסיה, הנחשבת לתחרות ההוקי קרח נשים החשובה ביותר במדינה.
עד הקמת הליגה בשנת 2015 נוהלה אליפות רוסיה בהוקי קרח נשים כליגת ההוקי קרח נשים העיקרית. הליגה נוסדה ב-19 ביוני 2015 ומשתתפות בה 7 קבוצות ובשנים 2015–2017 הייתה משוחקת בשיטת טבלת אליפות כשהקבוצה שבראשות הטבלה עם מירב הניצחונות מוכתרת לאלופת הליגה. משנת 2018 ארבע הקבוצות הטובות ביותר בטבלת הליגה מתמודדות ביניהן בשלב חצי גמר הליגה. בשנת 2019 צורפה לליגה קבוצה סינית.
קבוצות הליגה

| קבוצה | עיר | אולם (תכולה) | הקמה | בליגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אגידל | בשקיריה אופה | היכל הספורט סלבאט יולאייב (3,500) | 2010 | 2015 |
| 7.62 | מחוז מוסקבה מיטישצ'י | היכל הקרח פודמוסקוביה (2,000) | 2020 | 2020 |
| ביריוסה | מחוז קרסנויארסק קרסנויארסק | היכל הקרח סוקול (200) | 1987 | 2015 |
| נבחרת מחוז סברדלובסק | סברדלובסק (מחוז) יקטרינבורג | קורגנובו (1,500) | 2015 | 2015 |
| סקי"ף | מחוז ניז'ני נובגורוד ניז'ני נובגורוד | נאגורני (5,600) | 2000 | 2015 |
| טורנדו | מחוז מוסקבה דמיטרוב | דמיטרוב (2,000) | 2003 | 2015 |

| ואנקה רייז | הרפובליקה העממית של סין שנז'ן | שנז'ן דאיון (18,000) | 2017 | 2019 |
| דינמו-נבה | רוסיה סנקט פטרבורג | יובילייני (6,381) | 2013 | 2017 |
| הדובות הלבנות | רוסיה צ'ליאבינסק | יונוסט ארנה (3,650) | 2021 | 2021 |
| כנפי הקרח | רוסיה יארוסלבל | מכון העתודה האולימפית (2,000) | 2021 | 2021 |
היסטוריה

ליגת ההוקי הנשית הוקמה ביוזמה מה-12 בספטמבר 2012 בפגישה בין נשיא פדרציית ההוקי הרוסית, ולדיסלב טרטיאק ונשיא ליגת ההוקי הקונטיננטלית, אלכסנדר מדבדב. מטרת בליגה היא לפתח את תחום הוקי הנשים ברוסיה ובישיבה נוספת עם נציגי קבוצות הוקי קרח לנשים ב-2 ביולי 2014 היוזמה זכתה לתמיכת הקבוצות. בתחילה פדרציית ההוקי הרוסית החלה בתהליך הקמת ליגת נשים בניהולה אך הסתכסכה בשל כך עם מנהלי ליגת ההוקי הקונטיננטלית.
לבסוף, ב-23 באפריל 2015 הוחלט להעביר את זכויות ניהול ליגת הנשים לידי ליגת ההוקי הקונטיננטלית והליגה הוקמה בפועל ב-19 ביוני 2015. בעונת 2016/2017, הליגה בת 6 הקבוצות התרחבה בקבוצה נוספת — דינמו קורסק אך בשל בעיות ניהוליות שונות הקבוצה הורדה מהליגה בהמשך.
ב-2019 נודע על תוכניות פיתוח להרחבת הליגה לכדי 10 קבוצות בעונת 2023.
אלופות

| עונה |  אלופה |  סגנית |  מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015/16 | טורנדו מחוז מוסקבה | אגידל אופה | ביריוקוב קרסנויארסק |
| 2016/17 | טורנדו מחוז מוסקבה | אגידל אופה | דינמו סנקט פטרבורג |
| 2017/18 | אגידל אופה | טורנדו מחוז מוסקבה | דינמו סנקט פטרבורג / סקי"ף ניז'ני נובגורוד |
| 2018/19 | אגידל אופה | דינמו סנקט פטרבורג | ביריוסה |
| 2019/20 | ואנקה רייס | אגידל אופה | ביריוסה / טורנדו |
| 2020/21 | ואנקה רייס | אגידל אופה | ביריוסה / סקי"ף |
| 2021/22 | ואנקה רייס | סקי"ף | דינמו נייבה |
| 2022/23 | אגידל אופה | דינמו נייבה | ביריוסה |
| 2023/24 | דינמו נייבה | ביריוסה | אגידל אופה |
הערות שוליים

↑  Стал известен календарь ЖХЛ
↑  Курское «Динамо» не примет участие в чемпионате ЖХЛ
| רוסיה הוקי קרח ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול ותשתיות | פדרציית ההוקי הרוסית • קבוצות • ליגת ההוקי המקצוענית (ארגון עבר) |  |
| ליגות | אליפות הוקי קרח גברים • אליפות הוקי קרח נשים וליגת הנשים • ליגת ההוקי הקונטיננטלית • ליגת המשנה • אליפות ליגת ההוקי הבכירה • ליגת הצעירים • ליגת הצעירים הלאומית • ליגת ההוקי הלילית |  |
| גביעים | גביע גגארין • גביע פטרוב • גביע הפדרציה • גביע חרלמוב |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח |  |
| תחרויות עבר | האליפות הסובייטית • הגביע הסובייטי • ליגת ההוקי הרוסית • ליגת ההוקי הבינלאומית |  |
מגררה

מגררה רתומה לגולש
מִגרָרָה, (מפינית Pulkka) היא כלי תובלה נורדי קצר, נמוך וקטן הנמשך על ידי כלב, גולש, או איילים בלפלנד.
המגררה יכולה לשמש לשם גרירת ציוד כגון אוהל או מזון או ככלי תחבורה לילד או לאדם נוסף. בנורווגיה, מגררות משמשות לעיתים קרובות בטיולי סקי להובלת ילדים (הילדים הקטנים נמשכים על ידי ההורים). בפינלנד ושוודיה, משחקים במגררות בעיקר ילדים. המגררות שפעם נבנו מעץ ועורות עשויות היום פלסטיק, מה שהופך אותם לזולות מאוד.
מגררות גדולות יותר, המיועדות להובלת כמויות גדולות יותר של סחורות, נקראות Ahkio [ɑhkio] בפינית. מילה זו משמשת היום בצבא ארצות הברית לתיאור מזחלת שלג רתומה לאדם.
ראו גם

מזחלת
הערות שוליים

↑  נקרא pulka בשוודית, pulk בנורווגית, bulki בסאמי הצפונית
↑  The Sámi and their reindeer – University of Texas at
יו הר

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1964 (בן 60) לנקסטר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  הנדסת ביוטכנולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1 בינואר 1998)  אוניברסיטת מילרסוויל של פנסילבניה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  תומאס א. מקמאהון 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ארד ג'ון מרקוביץ 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2016)  פרס הינז (2007) 
 
יו הר (באנגלית: Hugh Herr; נולד ב-25 באוקטובר 1964) הוא מטפס סלעים, מהנדס וביופיזיקאי אמריקאי.
ראשית חייו

הר הוא הצעיר מבין חמישה אחים למשפחה מנוניטית מלנקסטר, פנסילבניה. הוא היה מטפס הרים עוד מצעירותו. עד גיל שמונה טיפס לגובה 3.5 ק"מ בהר טמפל בהרי הרוקי הקנדיים. בגיל 17 הוכר כאחד המטפסים הטובים ביותר בארצות הברית.
בינואר 1982, לאחר שטיפס במסלול קרח קשה בגיא הנטינגטון על הר וושינגטון בניו המפשייר, נקלעו הר וחברו המטפס ג'ף באצר (Batzer) לבליזארד ואיבדו את חוש ההתמצאות. הם ירדו למפרץ הגדול (Great Gulf) (אנ') שבו שהו שלושה לילות בטמפרטורה של 29 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. עד שחולצו סבלו מכוויות קור קשות. היה צורך לקטוע את שתי רגליו של הר מתחת לברכיים. בן לווייתו איבד את תחתית רגלו השמאלית, את בהונות רגלו הימנית ואת אצבעות ידו השמאלית. במהלך ניסיון החילוץ נהרג המתנדב אלברט דו (Dow) במפולת שלגים.
הר עבר חודשים של ניתוחים ושיקום. הרופאים אמרו לו שלא יוכל לטפס שוב על הרים לעולם, אך באמצעות תותבות מיוחדות שתכנן, יצר הר כפות רגליים תותבות עם קשיחות אצבעות גבוהה, שאפשרו לעמוד על קצות סלע ברוחב מטבע, וכפות רגליים משובצות טיטניום שסייעו לו בעלייה על קירות קרח תלולים. הוא השתמש בתותבות אלו כדי לשנות את גובהו וזאת כדי להימנע מתנוחות גוף קשות וכדי לבצע אחיזות ידיים ורגליים שלא היו בעבר בהישג יד. גובהו יכול לנוע בין חמישה לשמונה רגל. כתוצאה מהשימוש בתותבות, הר טיפס ברמה מתקדמת יותר מאשר לפני התאונה, מה שהפך אותו לאדם הראשון עם קטיעה נרחבת שביצועיו בספורט שווים לאלו של בעלי יכולת ברמה עילית.
חיים אישיים

ליו הר יש שתי בנות, אלכסנדרה וסייג'. בהנחייתה והדרכתה של אמם, הסופרת פטרישיה אליס הר, שתי הבנות הן מטיילות בעלות השגים. הישגי הטיולים הראשונים של אלכס מתוארים בספר הזיכרונות של פטרישיה, Up: A Mother and Daughter's Peakbagging Adventure (Broadway Books, אפריל 2012).
חינוך

לאחר קריירת הטיפוס שלו, קיבל הר תואר ראשון בפיזיקה בקולג' המקומי שלו, אוניברסיטת מילרסוויל, ותואר שני בהנדסת מכונות ב-MIT, ולאחר מכן תואר דוקטור בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד.
קריירה

בעודו עובד על פוסט דוקטורט ב-MIT בנושא מכשירים ביו-רפואיים, הר החל לעבוד על תותבות ואורתוזות מתקדמות לרגליים, מכשירים שמחקים את הפונקציונליות של הרגל האנושית.
הר הוא פרופסור במעבדת המדיה של MIT, שם הוא מנהל את קבוצת המחקר "ביומכאטרוניקה" ומנהל שותף במרכז MIT לביוניקה קיצונית. הוא מתמקד בפיתוח מערכות רובוטיות לבישות המשרתות את הגברת היכולת הפיזית האנושית. רוב מה שהוא מעצב לא נועד לשימושו, אלא לאחרים שהוא יכול להתייחס לקשייהם על רקע מצבו וניסיונו.
הר פרסם למעלה מ-120 מאמרים שעברו ביקורת עמיתים בתחום מדעי השיקום והוא בעל (או מחזיק שותף) יותר מ-100 פטנטים הקשורים למכשירי עזר, כולל לברך מלאכותית הנשלטת על ידי מחשב, (שם מסחרי - Rheo Knee), אורתוזיס קרסול-רגל פעיל, ותותבת קרסול-רגל מופעלת הראשונה בעולם.
מכשירים אלה מקדמים תחום מתפתח של הנדסה המיישמת עקרונות של ביומכניקה ובקרה עצבית כדי להנחות את העיצובים של מכשירי שיקום וחיזוק אנושיים. המטרה היא לשקם אנשים שעברו קטיעת גפיים או שסבלו מפתולוגיה, וכן להגביר את היכולת הגופנית האנושית עבור אנשים עם פיזיולוגיה רגילה.
הברך הנשלטת על ידי מחשב, המצוידת במיקרו-מעבד החש ללא הרף את מיקום המפרק ואת העומסים המופעלים על הגפה, זכתה להיכלל ברשימה של עשר ההמצאות המובילות בקטגוריית הבריאות על ידי מגזין TIME בשנת 2004. תותבת הקרסול הרובוטית, המחקה את פעולתו של קרסול רגל ביולוגי ולראשונה מספקת לקטועים הליכה טבעית, זכתה להיכלל באותה רשימה של עשרת המובילים של TIME בשנת 2007.
בשנת 2007, הוענק להר פרס היינץ השנתי ה-13 לטכנולוגיה, כלכלה ותעסוקה. הוא חתן פרס המנהיגות של מכניקה פורצת דרך (2005).
הר היה חבר בצוות של שבעה מומחים לביומכניקה ופיזיולוגיה משש אוניברסיטאות שביצעו מחקר על המכניקה של להבי הריצה של אוסקר פיסטוריוס. האתלט הדרום אפריקאי הוא קטוע רגליים ונאסר עליו, על ידי איגוד האתלטיקה הבינלאומי (IAAF), לרוץ בתחרויות, שכן מחקר קודם הראה שהלהבים העניקו לו יתרון תחרותי. חלק מהתוצאות הללו הוצגו לבית המשפט לבוררות לספורט (CAS) בלוזאן במאי 2008 על ידי הר ועמיתו רוג'ר קראם, מה שהביא לביטול האיסור. כך התאפשר לפיסטוריוס להפוך לרץ הנכה הראשון שרץ מול ספורטאים כשירים באירוע אולימפי. ממצאי הניסויים של הצוות פורסמו בגיליון 18 ביוני 2009 של Journal of Applied Physiology.
סיפורו של הר סופר על ידי אליסון אוסיוס בספר "העלייה השנייה: סיפורו של יו הר"; בערוץ דיסקברי; ובסרט של נשיונל ג'יאוגרפיק משנת 2002 , Ascent: The Story of Hugh Herr .
הר הופיע ב-25 במרץ 2012 בסי-אן-אן בתוכנית The Next List.
מענקים ופרסים בולטים

Sports Hall of Fame (1989)
United States College Academic Team (1990)
Young American Award (1990)
Science magazine Next Wave: Best of 2003
TIME magazine Top Ten Inventions 2004
With the Providence VA Center for Restorative and Regenerative Medicine and Brown University, a $7.2 million grant from the US Department of Veterans Affairs to create "biohybrid" limbs to restore natural function to amputees. (2004)
Popular Mechanics Breakthrough Leadership Award (2005)
The 13th Annual Heinz Award in Technology, the Economy and Employment (2007)
TIME magazine Top Ten Inventions 2007
Action Maverick Award (2008)
Spirit of Da Vinci Award (2008)
R&D Magazine's 2014 Innovator of the Year
Smithsonian magazine's American Ingenuity Award (2014) in the Technology Category
Princess of Asturias Award for Technical & Scientific Research (2016)
הישגים בולטים בטיפוס סלעים

1983 - Vandals, גאנקס (Gunks), פלורידה, עם לין היל וראס קלון, מקום ראשון בחוף המזרחי.
1984 - פחד במה, Cathedral Ledge, נורת' קונוואיי, ניו המפשייר,, North Conway, NH.
1986 - Ride of the Valkyries קיירנו קראג, לייוונוורת', וירג'יניה.
1986 - City Park Index Town Walls, וירג'יניה.
ביוגרפיה

Osius, Alison (1991). Second Ascent: The Story of Hugh Herr. Mechanicsburg, PA: Stackpole Books. ISBN 978-0-8117-1794-6.