stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בהר נגוס יסחק
חייו

יסחק מוזכר לראשונה  עם הגעת הצי הפורטוגזי למאסאווה בשנת 1541. כאשר כריסטובאו דה גאמה נכנס עם 400 רובאיו לשטחו. בהר נגוס יסחק סיפק להם מידע על הארץ, מחנות וכ-500 חיילים. ב-1543 יסחק השתתף לצד גלאוודיוס  בקרב ווינה דגה שבמהלכו אחמאד גראן נהרג וצבאו התפזר סופית.
בשנת 1557 החלה מלחמת טורקיה-אתיופיה כאשר הגנרל העות'מאני אזדאמיר פאשה עבר מבסיסו שבג'דה וכבש את מאסוואה, ארקיקו ודברואה בירת המחוז, וכונן את מחוז חבש העות'מאני, יסחק הוביל את האיכרים כנגד הפולשים, הביסם ושחרר את בירתו.
לאחר מותו של גלאוודיוס ב-1559, עלה לכס הקיסרות אחיו מינאס. יסחק לא היה ביחסים טובים עם הקיסר מינאס וב-1560 מרד נגדו. בהתחלה המרד הצליח ויסחק כבש את אזור תיגראי, אך לבסוף הצליחו כוחות הקיסר לגרש את צבאו של יסחק מטיגראי. יסחק פנה אל העות'מאנים והבטיח לתת להם את הערים דאברווה, מאסאווה, ארקיקו וכל השטח שבין הערים האלו בתמורה לעזרה צבאית. העות'מאנים הסכימו ויסחק החל לנוע דרומה אל עבר תיגראי ואל יתר המחוזות הצפוניים האחרים של אתיופיה, כוחותיהם של שני הצדדים נלחמו שוב ב-1562, אך ללא הכרעה.
בנו ויורשו של מינאס, סרצה דנגל שהומלך לקיסר אתיופיה ב-1563, היה ביחסים טובים עם יסחק, אך לאחר מספר שנים יסחק מרד שוב בעזרת העות'מאנים וסולטן הרר מוחמד מנסור הרביעי. הכוחות תקפו את הצבא האתיופי ב-1578, אך למרות איחוד כוחותיהם, הפסידו המלכים לכוחות הקיסר האתיופי ויסחק נהרג בקרב.
פאנקהסט מסכים עם ג'יימס ברוס שמעמדו של הבהר נגוס: "התדרדר בגלל הבגידה של יסחק. ובתקופה שלאחריו השליט שמעבר לנהר הטקזה לא הורשה להישתמש בסנדאק (דגל),  ובנאגארית (תופי הכרזת מלחמה), ולא השתתף בפגישות אלא אם הוזמן לכך במיוחד על ידי הקיסר". זה כשלעצמו יכול להתפרש שבעצם הממלכה היא כבר לא חלק מהקיסרות האתיופית.
הערות שוליים

↑  בנו של מגלה הארצות הנודע ואסקו דה גאמה
↑  , על מנת לסייע לגלאוודיוס במלחמתו נגד אחמד גראן
↑  ,As described by Miguel de Castanhoso in his account of the Portuguese expedition (translated in R.S. Whiteway, The Portuguese Expedition to Abyssinia [London: The Hakluyt Society, 1902]).
↑  Pankhurst, p. 327f.
↑  Pankhurst, p. 328.
בהראם הראשון

בהראם הראשון (אוית גם ווהראם הרהשון או ווהראן הראשון; פרסית תיכונה: 𐭥𐭫𐭧𐭫𐭠𐭭) היה מלך פרס הרביעי מהשושלת הסאסאנית אשר מלך משנת 271 עד 274. הוא היה בנו הבכור של שאפור הראשון (מלך בין 240–270) ואחיו של הורמיזד הראשון (מלך בין 270–271).
שלטונו של בהרם הראשון סימן את סופה של הסובלנות הסאסאנית כלפי המניכאיזם, ובשנת 274, בהשפעת הכוהנים של זורואסטר, רדף את מַני, מייסד הדת, עד שלבסוף השיגו, העמיד אותו למשפט כבול בשלשלאות, והכניס אותו לכלא, שם מת לאחר 26 ימים. שלטונו של בהראם הראשון היה ברובו חסר אירועים. ירש אותו בנו בהרם השני.
מקור השם

המשמעות של השם "בהראם" היא "המנצח" או "האל מנצח". השם היה נפוץ בקרב השושלת הסאסאנית.
השם התאופורי "בהראם" הוא הגרסה הפרסית החדשה של השם התיכון-פרסי "וַהְרָהרָאן", אשר נגזר מהשם האיראני העתיק "Vṛθragna". מקבילתו באווסטית היא "Verethragna", שמו של אל הניצחון האיראני העתיק, ואילו הגרסה הפרתית היא Warθagn. השם תועתק ביוונית כ-"Baranes", ובארמנית הוא תועתק כ-"Vahagn/Vrām". השם מתועד בגאורגית כ-"Baram" ובספריות רומיות כ-"Vararanes".
חייו טרם עלייתו למלוכה

בהראם הראשון, בנו הבכור של שאפור הראשון, לא ירש את אביו באופן אוטומטי. הסיבה העיקרית לכך הייתה ככל הנראה מעמדה הנמוך של אמו, שהייתה מלכה משנית או פילגשו.
במהלך שלטונו של שאפור הראשון, שימש בהרם הראשון כמושל גילאן, פרובינציה חדשה שזה נכבשה בשפת הים הכספי. הוא נחשב ל"מלך גילאן", מה שמעיד על מידה מסוימת של חשיבות ותחכום בתפקידו זה. שמו אף מופיע בכתובת על קיר כעבה-י זרתושת בנקש-י רוסתם ליד פרספוליס, מה שמרמז על מעמדו המקובל בעיני אביו.
עם מות שאפור הראשון בשנת 270, עלה לכס תחילה אחיו הבכור של בהראם, הורמיזד-ארדשיר, אך שלטונו היה קצרצר ונמשך פחות משנה. בהראם הראשון, שלא נחשב בעבר כמועמד לכס המלוכה, הצליח לעלות לשלטון בעזרת תמיכתו של כהן זורואסטרי חזק בשם קרטיר. הוא ככל הנראה ניצל את חוסר היציבות הפוליטית ששררה לאחר מות אחיו ועם כישוריו הפוליטיים הצליח לבסס את שלטונו.
כדי למנוע סכסוך עם אחיו האחרים, עשה בהרם עסקה עם נרסה. נרסה ויתר על זכותו לכס המלוכה בתמורה למשרת מושל ארמניה, פרובינציה חשובה בגבול האימפריה הסאסאנית עם רומא. עם זאת, סביר להניח שחרף ההסכם, נרסה עדיין ראה את בהרם כמי שגזל את זכותו והיחסים ביניהם נותרו מתוחים.
שלטונו של בהרם הראשון, שנמשך עד שנת 276, היה יחסית קצר. למרות שלא הוכר כמלך לפני עלייתו ונתקל באתגרים פוליטיים, הצליח לשמור על יציבות האימפריה הסאסאנית. עם זאת, מורשתו מעורפלת מעט, שכן עלייתו לשלטון הייתה ככל הנראה לא צפויה ולא לגמרי חלקה, ומיחסיו המתוחים עם אחיו.
אפוראודון

| אפוראודון |
| --- | --- |
גולגולת של אפוראודון איור אפשרי של אפוראודון
תקופה
אוליגוקן 30.8–24.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: מריקואידודונטידה
סוג:: אפוראודון
מינים
 Eporeodon major  Eporeodon occidentalis  Eporeodon pygmyus
שם מדעי
 Eporeodon ‏מארש, 1875

אפוראודון (שם מדעי: Eporeodon) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה בן הקבוצה הקדומה מריקואידודונטידה. הוא חי במשך תקופת האוליגוקן באמריקה הצפונית שלפני 30.8—24.8 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר למדע ב-1875 בידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש. הוגדרו 3 מינים בסוג, בעוד מינים נוספים הועברו לסוגים דומים כמו Eucrotaphus. המאובנים התגלו בשטחי הפארק הלאומי בדלנדס שבדרום דקוטה הדרומית, והוא נחשב לאחד הסוגים הגדולים ביותר שהתגלו בה, אך גם המועטים ביותר והיוו רק אחוז אחד מהסוגים שנמצאו. כמה מדענים סוברים שהממצאים מוכיחים שהוא חי בבדידות יחסית ולא הרכיב עדרים גדולים.
בצורתו דמה האפוראודון לפרה באורך 1.5 מטר ומשקל של 118 קילוגרם. הייתה לו גולגולת קצרה יחסית עם לסת תחתונה עבה ובולטת ושיניים טוחנות גבוהות בעלות חריצים בולטים וכן בעלת זוג ניבים בולטים בחלקה הקדמי. היא הייתה יותר קצרה מאשר המריכוידון, אך רחבה יותר מאשר גולגולת המיניוכרוס (אנ') שדמה מעט לארנבת. הרגליים היו קצרות ובקצוותיהם פרסות דמויות אצבע והזנב היה קצר ביותר.
האפוראודון היה כנראה יונק מגושם ואיטי יחסית למינים שהתפתחו במישורים במיוקן. הוא חי בסוואנות הקדומות של אמריקה הצפונית, שם חיו מיני פרסתנים רבים.
עונת 1975/1976 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  28 באוקטובר 1975
 תאריך סיום:  23 במרץ 1976
 מספר משתתפות:  30
 זוכה:  יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט (זכייה ראשונה)
 סגנית:  איטליה טורינו
 → 1974/19751976/1977 ←
 
עונת 1975/1976 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה החמישית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 28 באוקטובר 1975 ל-23 במרץ 1976. בתחרות השתתפו 30 קבוצות, 12 פחות מאשר במהדורה הקודמת.
יוגופלסטיקה ספליט מיוגוסלביה ניצחה בגמר את טורינו מאיטליה וזכתה בטורניר בפעם הראשונה.
קבוצות

| מדינה | מספר קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה איטליה | 4 | סינודינה בולוניה | פלקנסטרו מילאנו | טורינו | רייטי |
| בלגיה בלגיה | 4 | ליר | סטנדרד לייז' | מונסו שרלרואה | אסטרוטורף |
| יוון 1828 יוון | 4 | פאנליניוס | א.א.ק. אתונה | פאוק סלוניקי | פאניוניוס |
| צרפת צרפת | 4 | אולימפיק אנטיב | ברק | קן | לה-מאן סארת |
| בולגריה (1971–1990) בולגריה | 2 | בוטב בורגס | צ'רנו מורה וארנה |  |  |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 2 | באייר לברקוזן | וולפנביטל |  |  |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | יוגופלסטיקה ספליט | פרטיזן בלגרד |  |  |
| ישראל ישראל | 2 | הפועל תל אביב | הפועל רמת גן |  |  |
| המדינה הספרדית ספרד | 2 | ברצלונה | חובנטוד בדאלונה |  |  |
| אוסטריה אוסטריה | 1 | ולס |  |  |  |
| אנגליה אנגליה | 1 | דונקסטר פנתרס |  |  |  |
| טורקיה טורקיה | 1 | פינאר קרשיאקה |  |  |  |
| שוודיה שוודיה | 1 | גמלסטד |  |  |  |
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בלגיה אסטרוטורף | 149–165 | צרפת קן | 82–73 | 67–92 |
| יוון 1828 פאניוניוס | 163–172 | בלגיה מונסו שרלרואה | 88–85 | 75–87 |
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מערב גרמניה וולפנביטל | 165–179 | המדינה הספרדית חובנטוד בדאלונה | 81–93 | 84–86 |
| יוון 1828 פאנליניוס | 139–168 | יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 78–63 | 61–105 |
| אנגליה דונקסטר פנתרס | 153–224 | צרפת ברק | 85–101 | 68–123 |
| ישראל הפועל תל אביב | 157–154 | יוון 1828 א.א.ק. אתונה | 95–71 | 62–83 |
| שוודיה גמלסטד | 156–185 | בלגיה סטנדרד לייז' | 74–81 | 82–104 |
| אוסטריה ולס | 151–182 | איטליה סינודינה בולוניה | 71–89 | 80–93 |
| צרפת קן | 139–144 | איטליה טורינו | 79–54 | 60–90 |
| צרפת לה-מאן סארת | 179–142 | יוון 1828 פאוק סלוניקי | 112–73 | 67–69 |
| בלגיה מונסו שרלרואה | 163–161 | בולגריה (1971–1990) בוטב בורגס | 94–81 | 69–80 |
| בלגיה ליר | 159–160 | מערב גרמניה באייר לברקוזן | 91–73 | 68–87 |
| בולגריה (1971–1990) צ'רנו מורה וארנה | 185–173 | טורקיה פינאר קרשיאקה | 105–70 | 80–103 |
| ישראל הפועל רמת גן | 180–194 | איטליה פלקנסטרו מילאנו | 91–95 | 89–99 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, שבו שני משחקים בין שתי קבוצות (בית וחוץ) נחשבו כמשחק אחד. הקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
ברצלונה, פרטיזן בלגרד, רייטי ואולימפיק אנטיב העפילו אוטומטית לשלב זה.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המדינה הספרדית חובנטוד בדאלונה | 161–162 | איטליה טורינו | 107–83 | 54–79 |
| יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 166–162 | איטליה סינודינה בולוניה | 74–83 | 92–79 |
גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 179–166 | איטליה טורינו | 97–84 | 82–82 |
ישראל בתחרות

הפועל רמת גן והפועל תל אביב, שסיימו במקום השני והרביעי בהתאמה בעונת 1974/1975 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
הפועל רמת גן הוגרלה בסיבוב השני מול פלקנסטרו מילאנו, אך הפסידה 180–194 (91–95 ברמת גן ו-89–99 במילאנו) והודחה.
הפועל תל אביב הוגרלה בסיבוב השני מול א.א.ק. אתונה וניצחה 157–154 (ניצחון 95–71 בתל אביב והפסד 62–83 באתונה). בשלב הבתים היא הודחה לאחר שסיימה במקום השלישי בבית עם טורינו (הפסד 67–91 בחוץ וניצחון 96–78 בבית), אולימפיק אנטיב (הפסד 76–101 בחוץ וניצחון 106–75 בבית) וברצלונה (הפסדים 117–126 בבית ו־84–87 בחוץ).
אפוקריסיאריוס

אפוקריסיאריוס (בלטינית: apokrisiarios, ברבים: אפוקריסיארי - apocrisiarii ; מיוונית: ἀποκρισιάριος) היה תוארו של נציג דיפלומטי בכיר (מעין שגריר) בימי הביניים. מונח מקביל באותה עת היה המונח הלטיני: "רספונסאליס" (responsalis - "העונה על שאלות").
בתואר זה נעשה שימוש באימפריה הביזנטית על ידי נציגי האפיפיור בחצרו של הקיסר בקונסטנטינופול (תפקיד המקביל לנונציו של ימינו).
משרה זו התקיימה החל מהמאה החמישית, אולם הפכה למשרה רשמית רק בתקופתו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון.
נציגים אפיפיורים הנושאים תואר זה שהו בחצר הקיסרית החל משנת 452 ועד שנת 743. במקביל שהו בחצר הקיסר אפוקריסיארי (נציגים) של ההגמונים של קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים.
בתפקיד זה כיהנו, בין היתר, בוניפקיוס השלישי ומרטינוס הראשון בטרם מונו לתפקיד אפיפיור.
המונח משמש מאז המאה ה-16 וגם כיום בכנסייה האנגליקנית לתאר את נציגיו של הארכיבישוף מקנטרברי לכנסיות אחרות.
אצטדיון מיכאיל מסחי

| --- | --- |

 כינוי:  אצטדיון לוקומוטיב
 על שם:  מיכאיל מסחי 
 מיקום:  טביליסי שבגאורגיה גאורגיה
 קואורדינטות:  41°42′35″N 44°44′46″E﻿ / ﻿41.709617°N 44.746247°E﻿ / 41.709617; 44.746247
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 בעלים:  גאורגיה 
 משטח:  דשא טבעי
 קבוצות:  לוקומוטיב טביליסי
 מושבים:  24,680
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טביליסי מוגדלת) אצטדיון מיכאיל מסחי(למפת טביליסי רגילה) אצטדיון מיכאיל מסחי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון מיכאיל מסחי (בגאורגית: მიხეილ მესხის სახელობის სტადიონი), הידוע גם בשם אצטדיון לוקומוטיב, הוא אצטדיון רב-תכליתי בטביליסי, גאורגיה. עיקר השימוש באצטדיון הוא לתחרויות כדורגל, והוא מצויד גם לתחרויות אתלטיקה. זהו האצטדיון הביתי של קבוצת לוקומוטיב טביליסי ונבחרת גאורגיה בכדורגל.
האצטדיון נבנה בשנת 2001 עם תפוסה מקסימלית של 24,680 איש. רצפת האצטדיון היא מדשא טבעי. אצטדיון זה הוא השני בגודלו בטביליסי ובגאורגיה כולה, אחרי אצטדיון בוריס פאיצ'דזה. האצטדיון נקרא על שם שחקן הכדורגל הגאורגי מיכאיל מסחי.
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו

| --- | --- |

אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו
 מיקום:  בוגוטה, קולומביה
 קואורדינטות:  4°37′25″N 74°08′08″W﻿ / ﻿4.623545°N 74.135611°W﻿ / 4.623545; -74.135611
 תקופת הפעילות:  16 במאי 1954 – הווה (70 שנה)
 שופץ:  2008-2009
 בעלים:  I.D.R.D
 מפעיל:  I.D.R.D
 משטח:  דשא
 קבוצות:  לה אקידד בוגוטה פוטבול קלוב פורטלסה טיגרס פוטבול קלוב
 מושבים:  10,000
 ממדי משטח:  107X68 מטר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוגוטה מוגדלת) אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו(למפת בוגוטה רגילה) אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו (בספרדית: Estadio Metropolitano de Techo) הידוע גם בשם טצ'ו, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בוגוטה, בירת קולומביה. הוא משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב וטיגרס פוטבול קלוב.
בשנת 2015 רשם האצטדיון שיא עולמי בכך ששוחקו בו הכי הרבה משחקים בשנה אחת - 93 משחקים על ידי שמונה קבוצות שונות - לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב, אקספרסו רוחו, פורטלסה, פטריוטס בויאקה, אמריקה קאלי, דפורטס טולימה ובויאקה צ'יקו במסגרת הליגה הבכירה, הליגה השנייה וקופה סודאמריקנה. הממוצע היה משחק כל יומיים, וזה מבלי להחשיב את משחקי הליגה עד גיל 20, שאינם נחשבים כרשמיים.
האצטדיון נפתח בשנת 1954 וממוקם בדרומה של העיר בוגוטה בחלק הקרוי "טצ'ו". משחקי כדורגל החלו להיערך בו בעיקר בתחילת שנות ה-90, כאשר קבוצת אקדמיה פוטבול קלוב החלה לשחק בו משנת 1991 ועד 1995 במסגרת הליגה השנייה. בשנת 1994 היה חלק מהאצטדיונים שאירחו את אליפות דרום אמריקה עד גיל 23 שבה זכתה קולומביה אחרי ניצחון על אורוגוואי. כאשר העפילה לה אקידד לליגה הבכירה, היא עברה מאצטדיון האוניברסיטה למטרופוליטאנו דה טצ'ו ושיחקה שם את משחקי חצי גמר האליפות והגביע בשנים 2007 ו-2008, אבל את משחקי הגמר העבירה לאצטדיון אל קמפין מטעמי בטיחות וקיבולת. עד אז הכיל האצטדיון 3,000 מקומות בלבד. כעבור שנה שופץ האצטדיון והורחב עד לתכולה של 23,000 מקומות, אם כי עדיין חסר היציע הדרומי בשביל להגיע לכמות זו. נכון להיום יכול להכיל האצטדיון עד 10,000 צופים. כמו כן, הותקנו בו עמודי תאורה כדי שיוכל לארח גם משחקים בלילה.
פולדארק (סדרת טלוויזיה, 2015)

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה משנת 2015. אם התכוונתם לסדרה בשם זה משנות השבעים, ראו .
| --- | --- |

כותרת הסדרה
 מבוסס על:  פולדארק 
 סוגה:  דרמה היסטורית
 יוצרים:  דבי הורספילד 
 כותבים:  דבי הורספילד וינסטון גרהם
 בימוי:  אדוורד בזאלגט   ויליאם מק'גרגור   ויל סינקלר
 שחקנים:  איידן טרנר אלינור טומלינסון
 פסקול:  אן דדלי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  43 
 הפקה
 מפיק:  אליזה מלור
 מפיקים בפועל:  דבי הורספילד   רבקה קין   קארן טראסל   דמיאן טימר   פולי היל
 חברת הפקה:  Mammoth Screen
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  קורנוול, בריסטול
 מוזיקה:  אן דאדלי 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  סלקום tv
 פורמט (תמונה):  16:9 1080i
 תקופת שידור מקורית:  8 במרץ 2015 – 26 באוגוסט 2019 
 תקופת שידור בישראל:  5 באפריל 2016
 קישורים חיצוניים
 http://www.bbc.co.uk/programmes/p02jslnf
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"פולדארק" (באנגלית: Poldark) היא סדרת דרמה היסטורית בריטית מבית BBC שעלתה לשידור בערוץ BBC One ב-8 במרץ 2015. הסדרה מהווה לעיבוד טלוויזיוני של סדרת הספרים באותו השם מאת וינסטון גרהם, על פי תסריט של דבי הורספילד. מהווה אתחול לסדרת הטלוויזיה הבריטית באותו השם משנות השבעים של המאה העשרים ובדומה לה הפכה גם היא לאחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות בבריטניה.
הסדרה מהווה, כאמור, עיבוד מחדש לדרמה התקופתית הבריטית משנות השבעים. קפטן רוס פולדארק, בן אצילים קשוח, חוזר ממלחמת העצמאות בארצות הברית. עם שובו הוא מגלה שאביו מת וכי ביתו בקרונוול, אדמותיו והמכרה של משפחתו הרוסים ונורא מזה: אהובת לבו עתידה להינשא לאחר. האהובה, אליזבת, הייתה בטוחה שבשלוש שנות היעדרותו במלחמה הוא מת ולכן התארסה לבן דודו של רוס, פרנסיס. לבו של פולדארק שבור וכך גם ביתו, אך הוא עושה כל אשר שביכולתו על מנת לאחות את השברים מכאן ומכאן.
ב-8 באפריל 2015, רשת BBC הכריזה שהוזמנה עונה שנייה לסדרה ששודרה ב-4 בספטמבר 2016 ומכילה תכנים מהספר השלישי והרביעי בסדרת ספרי פולדארק. ב-6 ביולי 2016, לפני שהחל שידור העונה השנייה הוזמנה כבר עונה שלישית, שמהווה עיבוד לספר החמישי והששי. עם סיום העונה השלישית באוגוסט 2017 הוזמנה עונה רביעית לסדרה. הצילומים לעונה החמישית והאחרונה של הסדרה החלו בספטמבר 2018.
תקציר עלילת הסדרה

סוף המאה ה-18, בריטניה. רוס פולדארק חוזר הביתה מהמלחמה במושבות האמריקאיות. בשובו הוא מגלה כי אביו מת וכי ארוסתו אליזבת נישאה לבן דודו פרנסיס.
הוא מחלץ אישה צעירה בשם דמלזה וממנה אותה לעובדת המטבח באחוזתו בעודו מנסה לשקם את המכרה ההרוס של אביו. בעודו נאבק במקביל בנסיונותיו של ג'ורג' וורלגן השואף להשתלט על אדמותיו. בעוד אליזבת נישאת לפרנסיס, רוס נושא לאישה את דמלזה.
שנים לאחר מכן נפתחת המהפכה הצרפתית ובבריטניה נכנסת לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, אירועים שרוס מוצא את עצמו מעורב בהם.
פרקי הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | תאריך שידור> פרק בכורה | תאריך שידור> פרק סיום העונה | צופים בבריטניה (במיליונים) | צופים בבריטניה (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 במרץ 2015 | 26 באפריל 2015 | 8.11 |  |
|  | 2 | 10 | 4 בספטמבר 2016 | 6 בנובמבר 2016 | 6.94 |  |
|  | 3 | 9 | 11 ביוני 2017 | 6 באוגוסט 2017 | 6.68 |  |
|  | 4 | 8 | 10 ביוני 2018 | 29 ביולי 2018 | 6.11 |  |
|  | 5 | 8 | 14 ביולי 2019 | 26 באוגוסט 2019 | 5.50 |  |
צוות שחקנים ודמויות

| איידן טרנר | אלינור טומלינסון |
| --- | --- |

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| איידן טרנר | קפטן רוס פולדארק | הגיבור הראשי, נצר לשושלת האצילים "פולדארק", ששב לביתו בקורנוול שבאנגליה, לאחר שלחם במלחמת העצמאות האמריקאית |
| אלינור טומלינסון | דמלזה פולדארק (קארן) | פשוטת עם, אשר רוס הפך למשרתת ולאחר מכן נישא לה. |
| היידה ריד | אליזבת פולדארק וורלגן (צ'יינובט) | אהובת נעוריו וארוסתו של רוס, אשר נישאה לבן-דודו פרנסיס פולדארק, ולאחר מכן לג'ורג וורלגן, אויבו המושבע. |
| ג'ק פרת'ינג | ג'ורג' וורלגן | אויבו של פולדארק, והאנטיגוניסט הראשי, בנקאי חמדן בעל רקע צנוע ממעמד הביניים, השואף להתעשר ולצבור כח על חשבון רוס. |
| רובי בנטל | וריטי בליימי (פולדארק) | בת-דודו של רוס ואחותו הקטנה של פרנסיס |
| קייל סולר | פרנסיס פולדארק | בן-דודו של רוס |
| פיל דייוויס | ג'ד פיינטר | משרתו של רוס |
| ביטי אדני | פרודי פיינטר | משרתת בבית פולדארק |
| קרוליין בלקיסטון | דודה אגתה | דודתו של רוס |
| שון גילדר | טולי טרגורלס | פיראט, ידיד ותיק של אביו של רוס, ידיד של רוס. |
| וורן קלארק | צ'ארלס פולדארק | דודו של רוס |
| כריסטיאן בראסינגטון | אוסבורן וויטוורת' | כומר מושחת ותאוותני |
| ג'ון נטלס | ריי פנוונן | אציל ובעל אדמות ממוצא וולשי, דודה של קרוליין |
| גבריאלה ויילד | קרוליין אניס (פנוונן) | היורשת לבית פנוונן, נשואה לדוויט אניס |
| לוק נוריס | ד"ר דווייט אניס | רופא וחברו הטוב של רוס |
| הארי ריצ'רדסון | דרייק קארן | האח הצעיר ביותר לבית קארן, מאוהב במורוונה |
| טום יורק | סם קארן | אחיה הצעיר של דמלזה ואחיו הגדול של דרייק, מתודיסט |
| אליס צ'אפל | מורוונה צ'יינובט | בת דודתה של אליזבת' והאומנת של ג'פרי צ'ארלס, בנם של פרנסיס ואליזבת' |
| רובין אליס | הכומר הולס | תפקיד אורח |
| ג'וש וייטהאוס | יו ארמיטאג' |  |
הפקה ושידור

הסדרה הייתה לאחת ההזמנות האחרונות שביצע נשיא ערוץ BBC One דני קוהן. צילומי הסדרה החלו באפריל 2014 בקורנוול ובבריסטול. בשיתוף פעולה עם חברת ההפקות Mammoth Screen.
הסדרה שודרה בארצות הברית מיוני 2015 בערוץ PBS, ששודר כחלק מסדרת Masterpiece‏. הסדרה שודרה גם בערוץ ABC TV באוסטרליה מה-12 באפריל 2015 ובניו זילנד מה-22 באפריל 2015 בערוץ Prime‏. שודרה גם בערוץ SVT בשוודיה, בערוץ YLE הפיני ובערוץ NRK בנורווגיה מספטמבר 2015. בישראל הסדרה שודרה לראשונה ברשת סלקום tv.
הערות שוליים

1 2  פולדארק באתר סרט
↑  סלקום TV רכשה לשידור את סדרת הדגל החדשה של ה- BBC "פולדארק"
↑  "BBC One scores record-breaking Q1 performance in 2015 and announces recommission of Poldark". BBC Media centre. 8 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Poldark will return to BBC One for a third series". BBC Media centre. 6 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeffery, Morgan (9 במאי 2013). "'Poldark' remake, Charles Dickens drama ordered by BBC One". Digital Spy. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jones, Paul (9 במאי 2013). "Danny Cohen says goodbye to BBC1 with 4 new drama commissions". Radio Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kanter, Jake (9 במאי 2013). "Cohen signs off with Poldark". Broadcast. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eames, Tom (31 במרץ 2014). "The White Queen actress Eleanor Tomlinson joins BBC One's Poldark". Digital Spy. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Deen, Sarah (28 בפברואר 2014). "The Hobbit and Being Human star Aidan Turner joins BBC remake of Poldark". Metro. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BBC One announces Aidan Turner to star as Poldark in new series". BBC. 28 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Eleanor Tomlinson to star as Demelza in BBC One drama Poldark". BBC. 30 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Deans, Jason (9 במאי 2013). "BBC to broadcast Poldark adaptation". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cornish Coast stars in Poldark remake at National Trust. Retrieved 22 March 2015.
↑  Poldark at Breaks in Cornwall. Retrieved 22 March 2015.
↑  "Prior Park College to appear in the next episode of Poldark". Bath Chronicle. 11 במרץ 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-10-16. נבדק ב-2017-11-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BBC – Filming under way for Poldark series two". BBC Media centre. 10 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "News: Poldark Returns to MASTERPIECE".
↑  "Coming soon".
↑  "Manoto 1 programming schedule for Poldark Season 2".
↑  Poldark (1:8)
↑  פולדארק בסלקום TV
עונת 2013/2014 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  9 באוגוסט 2013 – 10 במאי 2014 (275 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  967 (3.16 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  13,311,555 (43,502 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פולין רוברט לבנדובסקי   (20 שערים)
 → 2012/20132014/2015 ←
 
עונת 2013/2014 הייתה העונה ה-51 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 2013 והסתיימה ב-10 במאי 2014.
הרטה ברלין ואיינטרכט בראונשווייג (לאחר 28 שנים בליגות הנמוכות) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-23 בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. היא זכתה גם בגביע.
איינטרכט בראונשווייג ונירנברג ירדו לבונדסליגה השנייה. המבורג נותרה בליגה הבכירה לאחר סדרת משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד גרויטר פירט (זכייה בעקבות יתרון של שער חוץ).
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באיירן מינכן (אלופה)  | 34 | 29 | 3 | 2 | 94 | 23 | 71 | 90 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | בורוסיה דורטמונד  | 34 | 22 | 5 | 7 | 80 | 38 | 42 | 71 | העפלה לליגת האלופות |
| 3. | שאלקה 04  | 34 | 19 | 7 | 8 | 63 | 43 | 20 | 64 | העפלה לליגת האלופות |
| 4. | באייר לברקוזן  | 34 | 19 | 4 | 11 | 60 | 41 | 19 | 61 | העפלה לליגת האלופות |
| 5. | וולפסבורג  | 34 | 18 | 6 | 10 | 63 | 50 | 13 | 60 | העפלה לליגה האירופית |
| 6. | בורוסיה מנשנגלדבך  | 34 | 16 | 7 | 11 | 59 | 43 | 16 | 55 | העפלה לליגה האירופית |
| 7. | מיינץ 05  | 34 | 16 | 5 | 13 | 52 | 54 | 2- | 53 | העפלה לליגה האירופית |
| 8. | אאוגסבורג  | 34 | 15 | 7 | 12 | 47 | 47 | 0 | 52 |  |
| 9. | הופנהיים  | 34 | 11 | 11 | 12 | 72 | 70 | 2 | 44 |  |
| 10. | הנובר 96  | 34 | 12 | 6 | 16 | 46 | 59 | 13- | 42 |  |
| 11. | הרטה ברלין  | 34 | 11 | 8 | 15 | 40 | 48 | 8- | 41 |  |
| 12. | ורדר ברמן  | 34 | 10 | 9 | 15 | 42 | 66 | 24- | 39 |  |
| 13. | איינטרכט פרנקפורט  | 34 | 9 | 9 | 16 | 40 | 57 | 17- | 36 |  |
| 14. | פרייבורג  | 34 | 9 | 9 | 16 | 43 | 61 | 18- | 36 |  |
| 15. | שטוטגרט  | 34 | 8 | 8 | 18 | 49 | 62 | 13- | 32 |  |
| 16. | המבורג  | 34 | 7 | 6 | 21 | 51 | 75 | 24- | 27 | משחקי מבחן, נשארה בליגה |
| 17. | נירנברג  | 34 | 5 | 11 | 18 | 37 | 70 | 33- | 26 | ירדו ליגה |
| 18. | איינטרכט בראונשווייג  | 34 | 6 | 7 | 21 | 29 | 60 | 31- | 25 | ירדו ליגה |
מלך השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | בורוסיה דורטמונד | 20 |
| 2 | קרואטיה מריו מנדז'וקיץ' | באיירן מינכן | 18 |
| 3 | שווייץ יוסיפ דרמיץ' | נירנברג | 17 |
| 4 | ברזיל רוברטו פירמינו | הופנהיים | 16 |
| 4 | קולומביה אדריאן ראמוס | הרטה ברלין | 16 |
| 4 | גרמניה מרקו רויס | בורוסיה דורטמונד | 16 |
| 7 | גרמניה שטפן קיסלינג | באייר לברקוזן | 15 |
| 7 | יפן שינג'י אוקזאקי | מיינץ 05 | 15 |
| 7 | ברזיל רפאל | בורוסיה מנשנגלדבך | 15 |
| 10 | קרואטיה איוויצה אוליץ' | וולפסבורג | 14 |