stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חביבה רייק (אוניית מעפילים)
לקריאה נוספת

המסע באונייה תואר בספרה של אחת המעפילות:
נטה גטניו אוסמו, מקורפו לבירקנאו ולירושלים, סיפורה של ילידת קרקירה, (עורכים: רפאל שילהב, שמואל רפאל), תל אביב: הוצאת עקד, תשנ"ט 1999.
הערות שוליים

↑  חנה קסורלה אייזיק, Facebook להנצחת 463 מעפילי האונייה חביבה רייק, באתר www.facebook.com, ‏31.05.2021
זינגלה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  בית ברל, ישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב בית ברל
 תקופת הפעילות:  1972–1981 (כ־9 שנים)
 זרם:  רוק מתקדם בישראל
 סוגה:  רוק מתקדם רוק פסיכדלי רוק קל ארט רוק
 שפה מועדפת:  עברית ואנגלית
 חברת תקליטים:  Decca Records, התקליט חיפה, האוזן השלישית
 חברים לשעבר
 ג'וני שטרן דוד בכר דוד שנן אפרים ברק אודי טמיר עדי וייס טוני בראוור זמר גורן מי אל-מה
 
זינגלה (באנגלית: Zingale או Zingalé) הייתה להקת רוק מתקדם ישראלית אשר הוקמה בבית ברל ב-1972 בידי ג'וני שטרן ודוד בכר. הלהקה נחשבת לחלוצה הראשונה בתחום הרוק המתקדם בישראל שהגיע מחו"ל בזכות להקות כגון פינק פלויד, הדלתות וקינג קרימזון. הלהקה זכתה להצלחה ישראלית רחבה בזכות אלבומם Peace שיצא לאור ב-1977.
רוב יצירות הלהקה הן בעיקר אינסטרומנטליות ופחות מסתמכות על שירה או ווקאליות שהייתה נפוצה בישראל בשנות השבעים. הלהקה התפרקה רשמית ב-1980 וב-1989 (ההרכב השני של הלהקה) בעקבות חזרה בתשובה של חברי הלהקה.
היסטוריה > הקמה

מייסדי הלהקה היו ג'וני שטרן ודוד בכר, שהכירו כסטודנטים במכללת בית ברל כבר בשנת 1972. השניים היו מוזיקאים לא מקצועיים, אך החזון שראו לנגד עיניהם, הקמה של להקת רוק מתקדם ישראלית ראשונה, הוא שמשך אליהם מספר מוזיקאים מקצועיים והביא להתגבשות ההרכב הראשון של הלהקה, שכלל בנוסף לשניים את דוד שנן בתופים, אפרים ברק בגיטרות, אודי טמיר בבס, עדי וייס בקלידים וטוני בראוור בכינור ומנדולינה.
שמה של הלהקה הוא שעשוע לשוני: שילוב המילים צינגלה - סיגריה קטנה מגולגלת עם חשיש או מריחואנה, וזינג - מילה חיבה הקשורה למוזיקה (זינג, נגינה או זינגר, זמר ביידיש). את השם הגה דוד בכר. אודי טמיר הסביר מאוחר יותר בריאיון רדיו לגלי צה"ל שאלו ראשי תיבות שמתארים תהליך שמתחיל ברעיון שנולד בראש של האמן ומסתיים בהופעה על הבמה: זרע, יצירה, נפש, גוף, לבוש, היכל.
היסטוריה > השנים הראשונות והאלבום Peace

בשנת 1974 שכרו חברי הלהקה בית בשכונת נווה גן (לימים כתבו קטע מוזיקלי על בית זה בשם: "רחוב הפרחים שבע"). חברי הלהקה התגוררו בבית, ניגנו ואירחו חברים שונים, בהם השחקן והזמר מרדכי ארנון והמשוררת הבוהמיינית רינה שני.
הלהקה הקליטה והוציאה מספר שירים לרדיו ("למה לא זכיתי בפיס" שנכנס למצעד הפזמונים, "הכל יהיה בסדר") וקיימה הופעות בבית ליסין במסגרת פסטיבלי רוק ישראלי שארגן שאול גרוסברג, לצד הרכבי פרוג כמו "אטמוספירה" ו"חלום קוסמי".
ב-1975 השיג מנהל הלהקה יעקב בכר (אחיו של דוד בכר) חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הבינלאומית Decca. הלהקה נכנסה לאולפני קולינור מתוך כוונה להקליט אלבום רוק מתקדם באנגלית. הלהקה זכתה לחופש פעולה גדול ובילו באולפני ההקלטות מספר חודשים עד להשלמת האלבום לשביעות רצונם, אבל בתום העבודה, התחרטה חברת Decca והחליטה שלא להוציא לאור את האלבום והלהקה נותרה ללא חוזה הפצה בינלאומי.
ב-1977 יצא התקליט לאור בחברת "התקליט חיפה" ב-750 עותקים בלבד והופץ רק בישראל.
היסטוריה > תקופת הביניים

עם סיום הקלטת האלבום "Peace" נכנסה הלהקה לתקופה של חוסר יציבות ושינויי הרכב תכופים. בשלב ראשון, חזרו שטרן ובכר להיות חברים בלהקה, ולחצו לשנות כיוון ולעבוד על חומרים קומוניקטיביים יותר ובעברית. עדי וייס החליט כתוצאה מכך לעזוב את הלהקה, ואת מקומו תפס זמר גורן (בנו של אליהו גמליאל, מחבר השיר "ארץ זבת חלב ודבש") שהשתתף עוד קודם בהקלטת קולות רקע לאלבום "Peace". הבאים לעזוב היו אפרים ברק שהצטרף ללהקת "אטמוספירה", ודוד שנן שפרש מעשייה מוזיקלית.
גם בתקופה זו הלהקה המשיכה להקליט ולשחרר שירים לרדיו ("מסיבה בפנים" שהוקלט עוד לפני השינויים בהרכב, "האיש שסיפר לי", "בראשית").
מי שהחליף את שנן בהקלטות היה המתופף מאיר פניגשטיין, שמצא עצמו מחוסר עבודה בעקבות פירוקה של להקת "כוורת".
האחרון לעזוב היה טוני בראוור, שיכולת הנגינה הווירטואוזית שלו בכינור סיפקה לו פרנסה טובה יותר כנגן סשנים מבוקש. בראוור הצטרף בהמשך ללהקת הליווי של אריאל זילבר, "ברוש", וב-1980 עזב את ישראל.
היסטוריה > השנים המאוחרות

ב-1978 התפרקה להקת "אטמוספירה" בעקבות גיוסם לצה"ל של כמה מחבריה, ואפרים ברק ועמו המתופף הצעיר עמי ליפנר (ששינה את שמו ל-"מי אל-מה") הצטרפו לזינגלה. בהרכב זה פעלה הלהקה עד לפירוקה ב-1981.
גלגול זה של הלהקה התרחק מהרוק המתקדם לכיוון המוזיקה הקלה, כשכותב החומר העיקרי הוא ג'וני שטרן. בשנים אלו הלהקה הופיעה בקביעות במועדון "בודגה", ואחת מהופעותיה מתועדת בהקלטה שנעשתה על ידי המתופף מי אל-מה ב-1980.
ב-1979 נכנסה הלהקה לסשן הקלטות באולפני "סיגמא" של גרי אקשטיין, והקליטה מספר שירים חדשים ("הייתי מלך", "יבנה המקדש", "איך השנים עוברות", "קח אותי איתך רחוק") לקראת הוצאת אלבום חדש. שיר אחר שהוקלט בסשן הזה, "זה נגמר בשבילי", נכלל בגרסה מקוצרת בתקליט "ברוק אחד", אוסף סינגלים בהוצאת חברת CBS שיצא ב-1981, בתור שיר של להקת "טוב" (שם נוסף שהלהקה השתמשה בו בתקופה זו).
היסטוריה > פירוק

בסוף שנות ה-70' החלו ג'וני שטרן ואודי טמיר בהליכים של חזרה בתשובה. דרישתם לחדול מלהופיע בסופי שבוע הביאה לעזיבתם של זמר גורן ואפרים ברק ב-1980 בטרם הושלמה העבודה על האלבום החדש.
ג'וני שטרן, אודי טמיר ומי אל-מה הקימו להקת מוזיקה חסידית בשם "הודו לה'" יחד עם הגיטריסט דני ממן (להקת "גן עדן") והנשפן יעקב מירון. הלהקה פעלה עד 1989 והוציאה 3 אלבומים.
היסטוריה > פרסום מאוחר

ב-1993 יצאה לאור הוצאה מחודשת של האלבום על ידי האוזן השלישית בשיתוף "התקליט חיפה" (בעלי ההקלטות המקוריות משנת 1975) על גבי CD, בתוספת מספר סינגלים שהקליטה הלהקה בעברית בשנותיה הראשונות. ההוצאה המחודשת הביאה למכירת מספר עותקים גדול ואף שווקה למדינות שונות, ולמעשה היא אחראית לפרסום של הלהקה. הצלחת המהדורה הראשונה הביאה את "האוזן השלישית" להדפיס מהדורות נוספות. ב-2002 הוציאו מהדורת CD במארז קרטון, וב-2015 הוציאו מהדורת ויניל.
ב-1996 הוציא ג'וני שטרן את הדיסק "מסיבה בפנים", אוסף שירים עבריים שהקליטה זינגלה בגלגוליה השונים בשנים 1975–1979. כמה מן השירים הם הקלטות אולפן שלא הושלמו, עם תוספות שירה מאוחרות של שטרן עצמו. את האוסף הפיץ ג'וני שטרן באופן עצמאי על גבי CD-R בין חבריו. בהמשך הועלה האוסף לאתר האינטרנט של ג'וני שטרן (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine), שהפך אחרי פטירתו לאתר הנצחה לפועלו. באתר האינטרנט ניתן גם לשמוע ולהוריד את ההופעה החיה של זינגלה ב"בודגה". ב-2017 הוציאה האוזן השלישית גרסת תקליט לאוסף, תחת השם "זינגלה: השנים האבודות". מגרסה זו הוסרו השירים "יבנה המקדש" ו"ירושלים ברדיו".
ב-1998 עלתה לאוויר הסדרה "סוף עונת התפוזים" בעריכת יואב קוטנר, סדרה שהוקדשה לתיעוד סיפורו של הרוק הישראלי. אחד הפרקים עסק במוזיקה המתקדמת שנוצרה בישראל בשנות ה-70', וחלק שהוקדש ללהקת זינגלה כלל ראיונות עם עדי וייס, ג'וני שטרן ואפרים ברק.
היסטוריה > The Bright Side

בשנת 2007 חברו אפרים ברק ואודי טמיר ליצירת אלבום חדש שנקרא "The Bright Side". שם האלבום הוא פרפרזה על שם האלבום The Dark Side of the Moon של פינק פלויד. האלבום הוקלט במספר אולפנים, הכיל שירים באנגלית ויועד לשוק הבינלאומי. כל הקטעים באלבום נכתבו, בוצעו והוקלטו על ידי אפרים ברק ואודי טמיר, והשתתף בו גם המתופף ברק בן צור. האלבום הוקדש לזכרו של חברם ללהקה דוד "חופש" בכר. עטיפת האלבום היא ציורו של ברוך נחשון "שירת היער".
האלבום ראה אור באוקטובר 2008 וזכה להצלחה מוגבלת. האלבום נמכר כמדיה דיגיטלית ברשת האינטרנט, ובאפריל 2009 יצא על גבי CD.
ההרכבים > תקופה א' (1974–1976)

אפרים ברק - שירה וגיטרות
אודי טמיר - שירה ובס
ג'וני שטרן - שירה וגיטרה
דוד שנן - תופים
דוד בכר - שירה ומפוחית
טוני בראוור - כינור ומנדולינה
עדי וייס - קלידים
ההרכבים > תקופה ב' (1976–1978)

ג'וני שטרן - שירה וגיטרה
אודי טמיר - בס
זמר גורן - קלידים
טוני בראוור - כינור ומנדולינה
מאיר פניגשטיין - תופים
ההרכבים > תקופה ג' (1978–1981)

אפרים ברק - שירה וגיטרות
אודי טמיר - שירה ובס
ג'וני שטרן - שירה וגיטרה
זמר גורן - קלידים
מי אל-מה - תופים
ההרכבים > זינגלה 2008

אודי טמיר - שירה, קלידים וגיטרות
אפרים ברק - שירה, קלידים וגיטרות
ברק בן צור - תופים
דיסקוגרפיה

1977 - Peace
1996 - מסיבה בפנים
2008 - The Bright Side
2017 - זינגלה: השנים האבודות
הערות שוליים

↑  זינגלה – בודגה 1980, יונתן רפאל בהופעה עם להקת זינגלה, סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוסיקה הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007608623505171  VIAF: 464157523246427030108   WorldCat (עם VIAF): 464157523246427030108 
עטיפת האלבום
יהושע פלפל

| --- | --- |

 לידה:  1939 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 בפברואר 2016 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת כהונה:  1974–2009 (כ־35 שנים)
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בפברואר 2016 
 בן או בת זוג:  דינה פלפל 
 
יהושע אהרון פלפל (1939 - 4 בפברואר 2016) היה שופט ישראלי, כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ליצחק ומרים פלפל. למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 1965–1974 עבד כעורך דין. בשנת 1974 התמנה לשופט בבית המשפט השלום בבאר שבע, וכיהן בתפקיד 11 שנה. בשנת 1985 התמנה לשופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 1999 התמנה לסגן נשיא בית משפט זה.
בשנת 2003 התמנה כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. שימש בתפקידו עד לפרישתו לגמלאות, בשנת 2009.
היה נשוי לפרופ' דינה פלפל. אב לארבעה, ביניהם פרופ' יצחק פלפל, והתגורר בעומר. בן דודו היה אלוף ישראל טל.
הנצחה

כיכר בבאר שבע במרכז האזרחי במפגש הרחובות קרן היסוד והנרייטה סולד, ליד קריית הממשלה ובית המשפט המחוזי, קרויה על שמו.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרנס אמזוניקה

מפת הדרך
סימון הדרך
טרנס אמזוניקה (בפורטוגזית: Rodovia Transamazônica) היא דרך שנסללה על ידי ממשלת ברזיל במעבה יער האמזונאס, מן החוף האטלנטי עד לגבול הפרואני. אורכה של הדרך 4,380 ק"מ, והיא השלישית באורכה בברזיל. הדרך מסומנת כ-BR230.
הדרך נחנכה ב־30 באוגוסט 1972, במטרה לחבר את מדינות פארה ואמזונאס, אותן היא חוצה, עם יתר ברזיל, וכן עם פרו ואקוודור. הקמת הדרך לוותה בקשיים לוגיסטיים, בשל מרחקם של חלקים רבים ממנה מנקודות יישוב.
בתחילה תוכנן לסלול כביש לאורך 8,000 ק"מ, אך תוכנית זו ירדה מן הפרק. למעשה, בשל עלויות הסלילה, רק חלק קטן מן הדרך נסלל, ורובה דרך עפר. הדבר מקשה על הנסיעה בה, ובעונה הגשומה (בין אוקטובר למרץ) השימוש בה בלתי אפשרי.
יו (כלי)

יו עשוי ברונזה ועליו תבליט, מתקופת ראשית שושלת ג'ואו, מוזיאון שנגחאי.
יו (בסינית: 卣) הוא כלי ברונזה דמוי קדרה, בעל מכסה. כלי זה שימש בסין בתקופת שושלת ג'ואו ושושלת שאנג בפולחן לצורך מתן מנחה נוזלית. לעיתים הכלים הם בעלי עיטורים זואומורפיים (בעלי דמויות חיות) - בעיקר דמויות ינשופים.
ראו גם

חרסינת יו
יהדות טקוץ'

העיר טקוץ' (מכונה בפי היהודים גם טעקוץ, טעקוטש) שכנה בנסיכות מולדובה ולאחר איחודה של זו עם נסיכות ולאכיה, הפכה לעיר במדינה המאוחדת, ברומניה.
יהודים התחילו להתיישב בטקוץ' בשלהי המאה ה-18 ויש ראיות לכך בכתובות, שנמצאו על המצבות בבתי העלמין היהודים של טקוץ'. מ-1870 התחיל גירוש יזום על ידי השלטונות של יהודי הכפרים בסביבה. המגורשים הגיעו לטקוץ' וחלקם נשארו בה. ייסוד הקהילה היה באמצע המאה ה-19, אולם ארגונה היה רופף. לקהילה היו שלושה בתי כנסת, בית הכנסת של החייטים, בית הכנסת של הפחחים ובית הכנסת של הסוחרים.
יהודי טקוץ' היו סוחרים ובעלי מלאכה ורבים מהם התגוררו ברחוב הראשי בבתים דו קומתיים עם בית מלאכה או חנות בקומה הראשונה ומגורים בקומות העליונות.
עד 1880 למדו ילדי היהודים בבתי הספר הממלכתיים, אך לאחר מכן, כשנמנעה מהם הגישה לחינוך הממלכתי, ניסו להתארגן ולהקים בית ספר יהודי, ניסיונות שצלחו לבסוף ב-1897 כשקם בית ספר ל-120 ילדים. ב-1910 למדו בו 115 בנים ו-76 בנות.
דמוגרפיה של יהדות טקוץ'

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| השנים | מספר היהודים בטקוץ' | אחוז מתוך האוכלוסייה |  |
| 1803 | 44 |  |  |
| 1831 | 77 |  |  |
| 1838 | 96 |  |  |
| 1859 | 161 | 2,8 |  |
| 1894 | 1,179 |  |  |
| 1899 | 1,606 |  |  |
| 1930 | 1,577 | 9,1 |  |
| 1941 | 1,430 | 5,6 |  |
| 1942 | 2,311 |  |  |
| 1947 | 2,600 |  |  |
הציונות בטקוץ'

לציונות היו שורשים עמוקים בטקוץ', כבר ב-1870 התקיים בה חוג "חברת שומרי ציון וירושלים" וב-1876 קהילת יהודי טקוץ' שלחה נציג, שיבדוק את תנאי ההתיישבות בארץ ישראל. ב-1880 עלו לארץ ישראל שניים מיהודי טקוץ' והתיישבו בפתח תקווה.
לקריאה נוספת

כריסטינה בז'ן (אנ') ואובידיו קראנגה, טקוץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 788–789), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  יעקב גלר, מפתח דו לשוני לשמות מקומות שהוזכרו בספר (כפי שמופיעים במקורות היהודיים והרומניים), צמיחתה ושקיעתה של קהילה, 1985, עמ' 10
↑  פנקס הקהילות רומניה, כרך א', עמוד 138, הוצאת יד ושם, ירושלים תש"ל
יהודה בנציון סגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביוני 1912 
 פטירה:  23 באוקטובר 2003 (בגיל 91) 
 מקום לימודים:  סנט קטרינס קולג', קיימברידג'  אוקספורד 
 מוסדות:  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת עין שמס  סנט ג'ונס קולג', אוקספורד  קולג' לאו בק 
 פרסים והוקרה:  הצלב הצבאי  עמית האקדמיה הבריטית 
 
יהודה בנציון "בן" סגל (באנגלית: Judah Benzion "Ben" Segal; 21 ביוני 1912 - 23 באוקטובר 2003) היה בלשן יהודי בריטי, פרופסור לשפות שמיות בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (מוסד מחקר אוניברסיטאי הידוע כאוניברסיטת SOAS בלונדון (אנ')).
משפחתו

סגל הוא בנם של הרב והפילולוג משה צבי סגל וחנה (בת הרב אריה ליב פרומקין). אחיו הוא הברון שמואל סגל (אנ'), רופא ופוליטיקאי מטעם מפלגת הלייבור, שהיה סגן הלורד יושב הראש בבית הלורדים הבריטי.
פרסומיו

The Diacritical Point and the Accents in Syriac, 1953
The Hebrew Passover, 1963
The Sabian Mysteries. The planet cult of ancient Harran, Vanished Civilizations, 1963
Edessa, 'the blessed city', 1970
Aramaic Texts From North Saqqara, 1983
A History of the Jews of Cochin, 1993
Aramaic and Mandaic Incantation Bowls in the British Museum, 2000
Whisper Awhile, 2000
טיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה

| --- | --- |
מטוס האיירבוס שהתרסק, צולם באוגוסט 2011
מטוס האיירבוס שהתרסק, צולם באוגוסט 2011
 תאריך:  28 בדצמבר 2014
 מיקום:  מצר קארימאטה 
 קואורדינטות:  3°22′15″S 109°41′28″E﻿ / ﻿3.3708°S 109.6911°E﻿ / -3.3708; 109.6911
 הרוגים:  162
 נעדרים:  56 
 ניצולים:  0 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  איירבוס A320-216
 מספר זנב:  PK-AXC
 מוצא:  סורביה, אינדונזיה
 יעד:  סינגפור
 מפעיל:  אייר אסיה אינדונזיה
 נוסעים:  155
 אנשי צוות:  7
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פמיקום ההתרסקות(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פמיקום ההתרסקות נתיב הטיסה המתוכנן של הטיסה ומקום ניתוק הקשר עם המטוס
 
טיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה (QZ8501/AWQ8501), הייתה טיסה של מטוס איירבוס A320-216 שהמריא מסורביה באינדונזיה לסינגפור ב-28 בדצמבר 2014. הקשר עם הטיסה נותק ויומיים לאחר מכן נמצאו בים שרידי המטוס וגופות. 155 נוסעים ו-7 אנשי צוות נספו באסון.
הטיסה המריאה מנמל התעופה הבינלאומי ג'ואנדה בסורביה, בשעה 5:35 (שעון מקומי; UTC + 7) והייתה אמורה לנחות בנמל התעופה סינגפור צ'נגי בשעה 08:30 (שעון מקומי; UTC + 8). המטוס היה תחת שליטת מערכת בקרת התנועה האווירית האינדונזית כאשר ביקש הטייס לסטות מנתיב הטיסה המתוכנן בשל תנאי מזג אוויר גרועים. ב-07:24 איבד המטוס קשר עם בקרת התנועה האווירית בעת שהיה מעל ים ג'אווה בין קלימנטן לג'אווה, כשהוא עדיין בתחום השליטה של מערכת בקרת התנועה האווירית האינדונזית. מניתוח מטאורולוגי עלה כי המטוס חצה סערה במהלך הדקות שלפני היעלמותו. לדברי משרד התחבורה האינדונזי לא התקבל אות מצוקה מהמטוס הנעדר.
ב-30 בדצמבר נמצאו שרידי מטוס וגופות בים ג'אווה ובמצר קארימאטה, גורמים רשמיים אישרו שאלו שרידי המטוס שנעלם.
| מדינה | נוסעים |
| --- | --- |
מלזיה מלזיה: 1
אינדונזיה אינדונזיה: 156
צרפת צרפת: 1
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: 3
סינגפור סינגפור: 1
סך הכול: 162
משרד התחבורה של אינדונזיה הודיע שבחקירת ההתרסקות התגלה שהמטוס יצא לדרכו ללא אישור לוח הזמנים של הטיסה. עקב כך הקפיא המשרד את רישיונה של חברת אייר אסיה אינדונזיה לטוס בקו סורבאיה–סינגפור.
הערות שוליים

↑  אינדונזיה: נמצאו הריסות המטוס המלזי, באתר ynet, 30 בדצמבר 2014; Thomas Maresca and Jane Onyanga-Omara, "6 bodies recovered from AirAsia crash," USA TODAY website, December 31, 2014
↑  הרשויות באינדונזיה: למטוס לא היה אישור לטוס, באתר הארץ, 3 בינואר 2015
טים של

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1968 (בן 56) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מעסיק:  קרן ויקימדיה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 
טימותי רוברט של (באנגלית: Timothy Robert Shell; נולד ב-5 במאי 1968) הוא פעיל אינטרנט אמריקאי וסגן יו"ר קרן ויקימדיה לשעבר. הוא מכהן כמנכ"ל חברת בומיס, בה הוא פעיל למן הקמתה בשנת 1996, ואף היה לשותף מייסד בה.  כמו כן היה מנהל אתר Bomis.com ועורך Freedom's Nest, כתב-עת מקוון לעניינים פוליטיים בארצות הברית.
פעילויות אחרות

בשנת 2003 נבחר של לכהן בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה בתקנות הקמת הארגון. באוקטובר 2006 הוא נתמנה לכהונת סגן יושב-ראש הקרן, הגם שביצע מספר מועט למדי של עריכות בוויקיפדיה בזמן שקדם לכך. בדצמבר 2006 נסתיימה כהונתו בחבר הנאמנים, והוא הוחלף על ידי יאן-בארט דה וריידה.
הערות שוליים

↑
↑  Wikimedia Foundation bylaws
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
יהודה בן שמואל אבן עבאס (השני)

ערך זה עוסק במחבר הספרים מקור חיים ויאיר נתיב. אם התכוונתם למשורר, ראו .
רבי יהודה בן-שמואל אבן-עבאס (השני) (נולד בסביבות ד'תתק"צ 1230, לא ידוע תאריך פטירה) היה רב ספרדי, מחבר הספרים מקור חיים (הידוע גם בשם מנחת יהודה) ויאיר נתיב (הידוע גם בשם שבט יהודה).
ייחוסו

עד בערך תש"פ, ייחסו את ספרי המחבר ליהודה בן שמואל אבן-עבאס (הראשון), אך צפניה שרעבי מציין לעובדה שהיאיר נתיב מצטט את ספר משנה תורה להרמב"ם, שנכתב רק אחרי שרבי יהודה בן שמואל אבן עבאס הראשון נפטר ב-1167, ואם כן הספרים הנ"ל נכתבו על ידי יהודה בן שמואל אבן עבאס (השני).
קידושים חיצוניים

"אבן עבאס, יהודה בן שמואל השני", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
רשימת הפרסומים של יהודה בן שמואל אבן עבאס, בקטלוג הספרייה הלאומית
רשימת מאמרים על יהודה בן שמואל אבן עבאס באתר רמב"י
כתב יד, מקור חיים-מנחת יהודה, אוקספורד, מאה 14, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
כתב יד, יאיר נתיב, אוקספורד, מאה 14, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  שער טו
↑  מקור חיים, קרית ספר: מכון מרא"ה, תשפ"ב, עמ' כג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012160773405171  ISNI: 0000 0005 0961 5711  VIAF: 7104167445388688860004   WorldCat (עם VIAF): 7104167445388688860004
יוונית ביזנטית

יוונית ביזנטית, יוונית מדיבלית (ביוונית: Μεσαιωνική Ελληνική) או יוונית של ימי הביניים, הם מושגים בלשניים שמתארים את התקופה הרביעית בהיסטוריה של השפה היוונית, תקופה שנמשכה מהעברת בירת האימפריה הרומית מרומא לקונסטנטינופול ב-330, ועד נפילת קונסטנטינופול לידי האימפריה העות'מאנית ב-1453.
היסטוריה

כאשר הועברה בירת האימפריה הרומית לקונסטנטינופול במאה הרביעית, המשיכה הלטינית להיות השפה הרשמית של כל האימפריה. עם זאת, השפה המדוברת והספרותית של האימפריה הרומית המזרחית הייתה יוונית. יוונית הייתה גם שפת הכנסייה והחינוך, בזמן שהאוניברסיטאות יצרו שילוב של שתי השפות. אף על פי שהדיגלוסיה היוונית-לטינית החדשה נמשכה יותר משתי מאות, העדיפו קיסרי האימפריה הביזנטית את השימוש הרשמי ביוונית על-פני הלטינית מההתחלה. הלטינית נשמרה בכתבים ובמטבעות עד המאה ה-11.
ההפרדה של דוברי הלטינית ושל דוברי השפה המשולבת בחלק המערבי של האימפריה, האיצה את ההלניזציה של החלק המזרחי. מאוחר יותר, כאשר שושלות מלכים יווניים ביססו את עצמם בכתר הביזנטי, שונתה השפה הרשמית ליוונית, אשר החליפה את הלטינית לגמרי. היוונים של מזרח האימפריה שימרו את השם ה"רומי", והמדינה הביזנטית בימי הביניים המשיכה להיקרא "Ρωμανία" (רומא), גם הרבה אחרי שהעיר רומא ושאר האימפריה המערבית נכבשו על ידי הגרמאנים. בסופו של דבר, הפכה המילה "Ρωμαίοι" (רומאים) להיות מילה נרדפת ל-"Έλλην" (יוונים); בשם "Ρωμαίοι" (רומאים) נעשה שימוש של תואר יוקרה, שהראה את יראת הכבוד אל האימפריה הרומית העתיקה.
היסטוריה > התפתחות השפה

המרכז הלשוני והתרבותי של היוונים בזמן התקופה הביזנטית היה קונסטנטינופול. הבירה שימשה כמרכז לשוני של ההלניזם הביזנטי, הן של השפה הספרותית והן של המדוברת.
היוונית הביזנטית לא הייתה מערכת לשונית הומוגנית, אלא מגוון של ניבים ושלבים בהתפתחות של דיגלוסיה יוונית. הדיגלוסיה התבטאה בשונות ניכרת בין לשון הדיבור ולשון הכתיבה. בעוד שלשון הדיבור התפתחה מיוונית קוינֶה (Koiné), הלשון המדוברת ברחבי העולם ההלניסטי, נעשתה הכתיבה בלשון גבוהה יותר, שהשתמשה במאפיינים הן של הקוינה שבו נכתבה הברית החדשה, והן של יוונית אטית שבה נכתבה הספרות היוונית הקלאסית. אולם בהדרגה אימצה גם הלשון הכתובה מאפיינים של שפת הדיבור, ולקראת סוף המאה ה-11 החלה להופיע ספרות המאפיינת שלב התפתחות זה, והקרובה בדקדוק ובפונולוגיה שלה ליוונית מודרנית.
יהודה בן שמואל גאון

רב יהודה בן רב שמואל גאון היה גאון ישיבת פומבדיתא בין השנים 917-905.
חייו ומשפחתו

אביו רב שמואל היה ראש כלה בישיבת פומבדיתא, ממשפחה המיוחסת לבית דוד. סבו נשא בתפקיד "סופר שער הישיבה" בימי הגאון רב יוסף ב"ר אבא. נשא את בתו של רב צמח בן פלטוי.
רב יהודה שימש, כסבו, בתפקיד "סופר שער הישיבה" בתקופת כהונת חותנו רב צמח. עלה על כס הגאונות בשנת 905/906 לאחר מותו של רב קימוי בן אחאי.
כיהן בתפקידו עד מותו בשנת 917. לאחר מותו חל קרע בישיבה, והיא נתפצלה זמנית לשתי סיעות תחת הגאונים מבשר בן קימוי וכהן צדק בן יוסף.
שניים מבניו ידועים לנו כחכמים. בנו רב נתן היה אמור להתמנות לגאון ישיבת סורא בתקופת השפל שלה, אלא שנפטר לפני שהמינוי יצא לפועל ותחתיו התמנה רב סעדיה גאון. בנו רב חנניה שימש כגאון פומבדיתא, וכן נכדו רב שרירא גאון ונינו רב האיי גאון.
מעט מתורתו הגיע לידינו, בעיקר בדברים שמסר משמו נכדו רב שרירא שלמד מפיו.
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים חלק ב' עמ' 173–174.
הערות שוליים

↑  אצל משה גיל ("במלכות ישמעאל בתקופת הגאונים"), מרגליות ואחרים התאריך הוא 905, ואצל רוזנטל התאריך הוא 906. כולם מתבססים על תיארוכו של רב שרירא באגרתו, שכתב שהתחיל את כהונתו בשנת רי"ז לשטרות.
↑  אגרת רב שרירא גאון, מהדורת היימן תרע"א, חלק ג פרק ח
↑  ראו למשל תשובות הגאונים הרכבי רכט, שעז
| גאונים |
| --- | --- | --- |
| ראשי ישיבת סורא | רב מר בר רב הונא • רב חנינא גאון (חיננאי) • רב הונא גאון (הונאי) • רב ששנא (משרשיא בר תחליפא) • רב חנניה הכהן מנהר פקוד (חיננאי) • רב נהילאי (הילאי) הלוי • רב יעקב הכהן מנהר פקוד • רב שמואל גאון • רב מרי הכהן מנהר פקוד • רב אחא גאון (סורא) • רב יהודאי בן נחמן • רב אחונאי (אהונאי) כהנא בן פפא • רב חנינאי כהנא בן הונא • רב מרי הלוי בן משרשיא • רב ביבוי הלוי • רב הילאי בן מרי • רב יעקב הכהן בן מרדכי • רב איבומאי • רב צדוק בן אשי (יצחק בן ישי) • רב הילאי בן חנניה • רב קימוי בן אשי • רב משה (משרשיא) גאון • רב כהן צדק בן איבומאי • רב שר שלום בן בועז • רב נטרונאי גאון • רב עמרם גאון • רב נחשון בן צדוק • רב צמח בן חיים • רב מלכא • רב האי בן נחשון • רב הילאי בן נטרונאי • רב שלום בן מישאל • רב יעקב בן נטרונאי • רב יום טוב כהנא בן יעקב • רב סעדיה גאון • רב יוסף בן יעקב בר סטיא • רב צמח צדק • רב שמואל הכהן בן חפני • רב דוסא בן סעדיה • רב ישראל הכהן בן שמואל • רב עזריה הכהן בן ישראל • רב יצחק |  |
| ראשי ישיבת פומבדיתא | רב חנן מאישקיא • רב מרי בר רב דימי • רב חנא (הונא) • רב רבה (רבא, ראבא) • רב בוסאי (בוסתנאי) • רב הונא מרי בן מר יוסף • רב חייא ממישן • רב רביא בן רב אביי (מורונאי) • רב נטרונאי בן נחמיה • רב יהודה גאון • רב יוסף גאון (בר כותנאי) • רב שמואל בן רב מרי • רב נטרוי כהנא בן אמונה • רב אברהם כהנא • רב דודאי בן נחמן (רב דוראי) • רב חנניא בן משרשיא • רב מלכא בר רב אחא • רב רבא (אבא) בר דודאי • רב שינוי • רב חנינאי כהנא בן אברהם • רב הונא הלוי בן יצחק • רב מנשה בן יוסף • רב ישעיה הלוי בן אבא • רב יוסף בן שילא משלחי • רב רברבי כהנא בן חנינאי • רב איכומאי (אחונאי) כהנא בן אברהם • רב יוסף בן אבא • רב אברהם בן שרירא • רב יוסף בן מר חייא • רב יצחק בן חנניה • רב יוסף בן רברבי • רב פלטוי בן אביי • רב אחא כהנא בן מר רב • רב מנחם בן יוסף בן חייא • רב מתתיהו הכהן בן רברבי בן חנינא • רב אבא (רבה) בן אמי בן שמואל • רב צמח בן פלטוי • רב האי בן דוד • רב קימוי בן אחאי • רב יהודה בן שמואל גאון • רב מבשר הכהן בן קימוי • רב כהן צדק בן יוסף • רב צמח בן כפנאי • רב חנניה בן יהודה • רב אהרן הכהן בן יוסף • רב נחמיה בן כהן צדק • רב שרירא גאון • רב האי גאון • רב חזקיה בן דוד |  |
| גאוני ישיבת ארץ ישראל | מר זוטרא בר מר זוטרא• רבי יהושפט בן יאשיהו • רבי צמח בן יאשיהו • רבי אהרן בן משה בן מאיר •  רבי אהרן בן מאיר • רבי אברהם בן אהרן • רבי אהרן הכהן גאון • רבי יוסף הכהן בן עזרון • רבי עזרון • רבי שמואל הכהן בן יוסף • רבי יוסי הכהן בן שמואל • רבי שמעיה גאון • רבי יאשיהו בן אהרן • רבי שלמה בן יהודה גאון • רבי דניאל בן עזריה • רבי אליהו הכהן גאון • רבי אביתר גאון • רבי שלמה הכהן גאון (השני) • רבי מצליח הכהן גאון • רבי משה בן נתנאל הלוי • רבי אברהם בן מזהיר • רבי נתנאל בן משה הלוי • רבי שר שלום בן משה הלוי • רבי עזרא בן אברהם • רבי אברהם בן עזרא גאון • רבי שר שלום בן אברהם • צדוק גאון |  |
| אחרים | רב יצחק מפירוז שבור • רב אחאי גאון משבחא • רב שמעון קיירא • רב ניסים גאון • רבנו חננאל |  |
תנאים  •  אמוראים  •  סבוראים  •  ראשונים  •  אחרונים