stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גראנג'
הירידה בפופולריות

אף על פי כן, הפופולריות הגדולה של הגראנג' הייתה קצרת-ימים. היו מספר גורמים שגרמו לכך, כאשר למרות שכל אחד מהם היה יכול לסיים לבדו את תקופת הזוהר של הז'אנר, רבים מאמינים שיותר מגורם אחד היה אחראי לירידה בפופולריות שלו.
רוב המעריצים והיסטוריוני המוזיקה טענו, שלהקות גראנג' רבות היו מנוגדות מדי באופיין לחברות התקליטים הגדולות בהן הן היו חתומות, ולכן לא היו מסוגלות לשרוד למשך תקופת זמן ארוכה יותר תחת מטרייתן של חברות אלה. להקות גראנג' רבות סירבו לשתף פעולה עם החברות הגדולות ביצירת להיטים בעלי צליל קליל יותר על מנת להרחיב את קהל היעד שלהן, בין השאר מחשש שיאבדו את מעריציהן הוותיקים, והחברות פנו ללהקות אחרות שהסכימו לכך. סיבה נוספת עשויה להיות הירידה במכירות התקליטים ב-1996 שגרמו לחברות לחפש להקות שניגנו בסגנונות מעט פופולריים יותר מהגראנג'. מצד שני, ייתכן כי הירידה במכירות עצמה נגרמה מהחתמתן של הלהקות הקלילות יותר.
גורם נוסף שייתכן ותרם לירידה בפופולריות של הגראנג' הוא עלייתו של ז'אנר הפוסט-גראנג'. פוסט-גראנג' היה גרסה נוחה יותר לאוזן של הגראנג', והוא נמנע מן הצליל ה"מלוכלך" שמעריצי הגראנג' התרגלו אליו. רבים מאמינים כי תת-הז'אנר הוא פיתוח של מנהלי חברות התקליטים שרצו למכור גרסה של גראנג' שתמכור לקהלים גדולים יותר כתוצאה מכך שהצליל שלה יהיה קרוב יותר למוזיקת הפופ. באמצע שנות התשעים החלו חברות התקליטים להחתים מספר להקות שפיתחו צליל כזה והעניקו להן חשיפה נרחבת. למרות שחלק מלהקות אלה, כגון סילברצ'ייר ובוש, זכו להצלחה גדולה, מעריצי גראנג' רבים דחו אותן כחלק מן הז'אנר, בטענה שהן "מכרו את עצמן בזול". דוגמאות בולטות ללהקות כאלה הן קנדלבוקס וקולקטיב סול, שנדחו בתקיפות על ידי מעריצי הגראנג'. גם להקות פוסט-גראנג' מאוחרות יותר כגון קריד וניקלבק, שהופיעו לאחר שהגראנג' נעלם כליל מן הזרם המרכזי של הרוק האמריקאי וזכו להצלחה גדולה, נדחו מכל וכל על ידי מעריצי הגראנג' הוותיקים.
שימוש בהרואין בקרב מוזיקאי גראנג' היווה גם הוא מכשול גדול להמשך פעילותן של להקות גראנג' אחדות. מותו של אנדרו ווד ממנת יתר ב-1990 היווה את הטרגדיה הראשונה של סצנת הגראנג', וגרם לקיצה של מאת'ר לאב בון. רבים מאמינים כי שימושו של קורט קוביין בהרואין הוא הגורם העיקרי למותו. מותם של קריסטן פפאף מהול ב-1994 ושל ליין סטאלי מאליס אין צ'יינס ב-2002 נגרמו אף הם ממנת יתר של הרואין. רבים מאמינים כי שקיעתו של הגראנג' החלה עם מותו של קוביין באפריל 1994. אנקדוטה מפורסמת מספרת כי קוביין נצפה פעמים רבות כשהוא לובש חולצת טי-שירט שעליה הכיתוב "הגראנג' מת".
מעריצים רבים של הז'אנר לא הודו בעובדה שהגראנג' כבר אינו מהווה חלק מן הזרם המרכזי עד להתפרקותה של אחת מחלוצות הגראנג', סאונדגארדן, ב-1997. במשך השנים הבאות הפופולריות של הגראנג' הלכה ופחתה. להקות גראנג' רבות המשיכו להקליט ולהופיע בהצלחה מוגבלת יותר, כאשר הלהקות הפעילות הבולטות ביותר הן פרל ג'אם ומאדהאני. למוזיקת הגראנג' עדיין קיים גרעין מעריצים, שחלק גדול ממנו עדיין מביע את הערצתו דרך האינטרנט. נירוונה זכתה לעדנה מחודשת לאחר שהשיר "You Know You're Right" שפורסם לראשונה ב-2002 זכה להצלחה גדולה במצעדים, והקופסה "With the Lights Out" מאותה השנה הפכה לקופסה הנמכרת ביותר בהיסטוריה.
רשימת להקות גראנג' > להקות מאזור סיאטל

| --- | --- |
 אליס אין צ'יינס  גרין ריבר  גראנטראק  וילארד  טאד  לאב באטרי  מאדהאני  מאלפנקשן  מאת'ר לאב בון  מונו מן  מיי סיסטר'ס מאשין  סאונדגארדן  סקין יארד  סקרימינג טריז  פרל ג'אם  פו פייטרס:  סופרגרופס אליס מאדגארדן  מאנקינץ'  מד סיזן  טמפל אוף דה דוג להקות מאזורים אחרים אפגן ויגס (סינסינטי, אוהיו)  סילברצ'ייר (ניוקאסל, אוסטרליה)  L7 (לוס אנג'לס, קליפורניה)  דה נימפס (לוס אנג'לס, קליפורניה)  דה פלויד (דנוור, קולורדו)  הול (לוס אנג'לס, קליפורניה)  לייב (LIVE) (יורק, פנסילבניה, ארצות הברית).  סטון טמפל פיילוטס (סן דייגו, קליפורניה)  פאו (לורנס, קנזס)  סית'ר (דרום אפריקה)  נירוונה (להקה) (אברדין, וושינגטון)
הערות שוליים

↑  Kyle Anderson, Accidental Revolution: The Story of Grunge, Macmillan, 2007, ISBN 978-0-312-35819-8. (באנגלית)
↑  בן רד, מדריך מקוצר לסצנת הגראנג' / בן רד, באתר NotenBaRock, ‏2024-07-19
| רוק |
| --- | --- |
בלוז רוק • גלאם רוק • גראנג' • פולק רוק • רוק אינסטרומנטלי • רוק אלטרנטיבי • הארד רוק • רוק גותי • רוק מתקדם • רוק פסיכדלי • רוק קל • רוק דרומי • סטונר רוק • רוק קלאסי • פופ רוק • פאנק רוק • קאנטרי רוק 
סצנות אזוריות
בריטפופ • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • רוק ישראלי • רוק ברזילאי
סגנונות מהם נוצר הרוק: זרמים שיצאו מתוך הרוק
מוזיקת קאנטרי • בלוז • רוק אנד רול: הבי מטאל • פאנק
ערכים נוספים
פופ • להקות רוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556337105171  GND: 4363917-3  LCCN: sh94007382  NKC: ph890430 
להקת The U-Men במופע לייב בסיאטל, שנות ה-80
להקת פרל ג'ם הייתה גם אחת מהלהקות הבולטות בז'אנר הגראנג'
יוסי סגל

ערך זה עוסק בשחקן, קריין ומדבב. אם התכוונתם לאדריכל נוף, ראו .
| --- | --- |

יוסי סגל על סט הצילומים של "גויה", 2010
 לידה:  23 בדצמבר 1937 (בן 87) חיפה, פלשתינה (א"י)
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1955
 צאצאים:  יובל סגל
 פרופיל ב-IMDb
 
יוסי סגל עם השחקן ראובן דיין בשנת 1965
יוסף (יוסי) סגל (נולד ב-23 בדצמבר 1937) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

סגל נולד בחיפה למשפחה בעלת רקע חרדי שעלתה לארץ ישראל מזלוטשוב שבגליציה. סבו הוא הרב חיים משה זילברשיץ (1869–1954), שהיה מנהל ישיבת "אורח לחיים" בזלוטשוב ומחבר סדרת ספרי "משנה ברורה" על המשניות וספר "חמדת ישראל" על מעלת עם ישראל. אחיו הוא השחקן שמוליק סגל, ובן דודו הוא העיתונאי אהרן ברנע. בצעירותו למד בתלמוד תורה בחיפה, ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (R.A.D.A).
את שירותו בצה"ל עשה בלהקת פיקוד מרכז ובגלי צה"ל.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

עבור הצגת היחיד פרי עטו "שחקן מחפש במה" זכה למענק מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וקרן תרבות אמריקה-ישראל בתמיכת מינהל התרבות.
הופיע בהצגות רבות: "אילוף הסוררת", "אנדורה", "קרנפים", "נער הקסמים", "מעגל הגיר הקווקזי", "טופלה טוטוריטו", "פו הדוב", "פיטר פן", "עוץ לי גוץ לי", "המשפט", "הפשפש", "הפונדקאית", "קומדיה של טעויות", "גברתי הנאוה", "רביזור", "ביקור הגברת הזקנה", "ההולכים בחושך", "ציד המכשפות", "אוליבר", "המכשפה", "סלאח שבתי" ו"מתאבל ללא קץ".
ביוגרפיה > קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1968 שיחק בסרט "הדיבוק". ב-1973 גילם את אדי בסרטו של גד בן ארצי "מתנה משמיים". ב-1974 גילם מתנדב מהונגריה בסרטו של ג'ורג' עובדיה "יום הדין". ב-1976 שיחק בסרט "רחוב 60", ב-1977 גילם שכן בסרטו של אורי זוהר "הצילו את המציל". ב-1978 גילם את גולדמן גובה הכספים בסדרת הטלוויזיה "הילדים משכונת חיים". ב-1979 גילם את קסלר בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99", גילם פקח בסרטו של ג'ורג עובדיה "נערת הפרברים", והשתתף בסרטו של אסי דיין "שלאגר".
ב-1985 גילם את האבא של יודל'ה בסרט "הרימו עוגן" בבימויו של דן וולמן. ב-1986 גילם את הבן של קוזילביץ' בסדרת הטלוויזיה "קרובים קרובים". ב-1991 השתתף בסרט הטלוויזיה "רצח בשבת בבוקר". ב-1992 השתתף בסרטה של דליה הגר "קיץ אצל אריקה". ב-1995 השתתף בסרטו של אסי דיין "שמיכה חשמלית ושמה משה", בסרט "ב-72 לא הייתה מלחמה" וכן השתתף בסדרת הטלוויזיה "איצ'ה" ובסרט "שקרים לבנים" (1999).
ב-2002 גילם את צבי יעקובזון כאביו של סוכן המוסד יואב (אביתר לזר) בסרט ״הנקמה היהודית״ 1 של יהודה גרובייס
ב-2007 גילם את חיים קלר בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל" וכן גילם קשיש בתוכנית המערכונים "העיר שלנו" ששודרה בערוץ 2. ב-2008 גילם את קוזילביץ בסדרת הטלוויזיה "שולץ". ב-2003, 2008 ו-2011 גילם את צ'ינצ'ילה בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות" השתתף גם כאורח בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור". ב-2011 השתתף בסרטו של ניקיטה פלדמן "גויה".
סגל דיבב את סר אברום בסדרה "קירבי" ,את אופה אופה בסדרה "ההופסים" ואת הקריין בעונה השלישית של "בובספוג מכנסמרובע".
ב-2015 השתתף בתוכנית כאן ואומן בחינוכית בתור עמליה, בקומדיית המצבים "אלישע" בערוץ הילדים" ובסרט "ציפורי חול".
ב-2016 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "צומת מילר" בתור במאי תיאטרון.
בשנים 2018–2019 שודרו מספר פרקים של הסדרה "סברי מרנן", בהם שיחק סגל בתפקיד יו"ר ועד הבית בבניין. תפקיד זה היה בעל מאפיינים דומים לאלה ששיחק בשנות ה-80 אחיו, שמוליק סגל, בתפקיד "מר קוזילביץ'" בסדרה "קרובים קרובים". ב-2019 הופיע בסדרה "שנות ה-80". ב-2020 שיחק בסדרה "חזרות" ובסדרה "אבא מטפלת" בערוץ "ניקלודיאון". ב-2021 השתתף בקמפיין פרסומי למילקי עם סטטיק ובן אל תבורי. ב-2022 שיחק את יגאל בסדרה "גולדה ומאיר". ב-2023 שיחק את זאביק בסדרה "אבירם כץ". ב-2024 שיחק בסדרה "האיש שרצה לדעת הכל".
משפחה

נשוי למלכה. אחד מילדיהם הוא השחקן והתסריטאי יובל סגל.
Boulevard of Broken Dreams (שיר של אל דבין)

| --- | --- |
 שיר בביצוע דין ג'ינס
 יצא לאור:  1933 
 סוגה:  מוזיקת פופ מסורתית 
 שפה:  אנגלית 
 כתיבה:  אל דבין 
 לחן:  הארי וורן 
 
"Boulevard of Broken Dreams" (בעברית: "שדות החלומות השבורים") הוא שיר שנכתב על ידי אל דובין, לצד לחן משל הארי וורן. ב-31 באוקטובר 1933 הוציא דין ג'ניס יחד עם תזמורת האל קאמפ לאור את גרסתו המוקלטת הראשונה של השיר. בשנת 1934 ביצעה הזמרת קונסטנס בנט את "Boulevard of Broken" בסרט "Moulin Rouge".
"Boulevard of Broken" היה לשיר המוביל במחזמר הנושא שם זהה. המחזמר התיעודי מציג את חייו של כותב השיר.
גרסאות כיסוי

בינג קרוסבי ביצע את הרון עם ג'ימי גרייר ותזמורתו ב-16 באפריל 1934 בתוכנית הרדיו "Bing Crosby Entertains"‏.
נט קינג קול וג'ק קוסטאנזו בבונגו הקליטו גרסת כיסוי לשיר, שיצאה לאור ב-26 ביולי 1949.
בשנת 1952 הוציא הזמר האמריקאי טוני בנט גרסת כיסוי לשיר, שנכללה כרצועה הראשונה באלבום הבכורה שלו Because of You.
הזמר ארט טייטום הפיק גרסה אינסטרומנטלית לשיר.
מריאן פיית'פול הקליטה את השיר, שנכלל באלבומה Strange Weather.
בשנת 2011 ביצעה איימי ויינהאוס את השיר במהלך מופע בברזיל.
חיים חפר הוציא את השיר "הפרוטה והירח" ב-1948, ומנגינתו דומה לזו "Boulevard of Broken Dreams".‏
הערות שוליים

↑  Mangravite, Ronald (27 בפברואר 2003). "The Avenue He's Takin' You To". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van der Kolff, Frans.Bing Crosby: A Sonography bingmagazine.co.uk
↑  Nat King Cole, Just Call Him King, le Chant du Monde, 2013
↑  King Cole Trio, Transcriptions, Blue Note, 2005
↑  Bennett, Tony (1998). The Good Life: the autobiography of Tony Bennett. NYC: Simon & Schuster. pp. 102, 265. ISBN 978-1-4165-7366-1.
↑  "הפרוטה והירח". Zemereshet. נבדק ב-17 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 06999139-e9b0-4ce1-9239-d566c0c8fbaf
מכון אדלר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 משרד ראשי:  התע"ש 14, כפר סבא
 מטה הארגון:  כפר סבא 
 סניפים:  כפר סבא, חיפה, ראשון לציון
 מייסדים:  רודולף דרייקורס 
 יושב ראש:  ד"ר עמוס גבריאלי
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־62 שנים)
 https://machon-adler.co.il/
 
מכון אדלר בישראל הוא מרכז טיפולי המאוגד כעמותה ללא כוונת רווח שמטרתו להנחיל וליישם בחברה פילוסופיית חיים המבוססת על גישתו של אלפרד אדלר, פסיכולוגיה אינדיבידואלית, המשלבת רעיונות מתחום הפסיכולוגיה החברתית, ההומניסטית והמערכתית. המכון הוא אחד ממספר רב של מכוני אדלר בעולם והגדול שבהם ומנוהל על ידי יו"ר המכון ד"ר עו"ד עמוס גבריאלי מינואר 2021.
היסטוריה

ניצניה של רשת המכונים העולמית החלו בקהילת אנשי מקצוע שהתעניינו בתורתו של אדלר בעירו וינה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה הוקמו מספר קהילות כאלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בגרמניה, אנגליה, ארצות הברית ומדינות נוספות, בעקבות ביקורים והרצאות של אלפרד אדלר שעוררו עניין ויצרו קבוצות אנשי טיפול שעסקו בנושא. לאחר מותו של אדלר ב-1937 המשיכה בתו אלכסנדרה בפעילות זו. בתקופה זו ובמהלך מלחמת העולם השנייה עבר מרכז הפעילות העולמי מאירופה לארצות הברית. ב-1952 נוסד מוסד אדלר מחדש, בשם "האגודה העולמית לפסיכולוגיה אינדיבידואלית". מאז נוסדו מכוני טיפול והכשרה על שם אדלר בכל רחבי העולם המערבי.
מכון אדלר הוקם בישראל ב-1963, על ידי קבוצת פסיכולוגים, אנשי חינוך ועובדים סוציאליים ובראשם פרופ' רודולף דרייקורס, תלמידו של אדלר. המכון יסד בישראל את בית הספר להורים והיה הראשון בארץ בתחום הדרכת הורים והנחיית קבוצות.
פעילות המכון בישראל

המכון עוסק במספר תחומים ופעילויות הממוקדים בקשרי קהילה ומשפחה:
פעילות למען הקהילה במיזמים חברתיים הכוללים התנדבות בבתי הכלא ברחבי הארץ, הנגשת הדרכת הורים במרחב הציבורי בפריפריה החברתית של ישראל, מערך חירום לתמיכה בהורים ובמשרתי מילואים
הדרכת הורים קבוצתית ופרטנית
קליניקה לטיפול זוגי, פרטני ומשפחתי
פעילות בבתי הספר במסגרת מיזם אדלר סקול-הדרכת אנשי חינוך, תלמידים והורים
איזון עבודה משפחה - לארגונים תומכי משפחה
במקביל מתקיימים במכון לימודי תעודה והכשרה מקצועית כמומחה הורות ומשפחה, מומחה הגיל השלישי, פסיכותרפיה פרטנית וזוגית ואימון אישי
המכון מקיים מאז שנת 2005 כנס שנתי בנושא הפסיכולוגיה האדלריאנית שמושך משתתפים מרחבי העולם.
המכון שוכן בכפר סבא (עד 2013 שכן בהרצליה), ויש לו שלוחות בחיפה,בראשון לציון ושלוחה מקוונת.
לקריאה נוספת

אלפרד אדלר, רודולף דרייקורס, ילדים: האתגר, הוצאת יבנה.
ראו גם

מודל אפר"ת
הערות שוליים

↑  היסטוריה של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה אינדיבידואלית, באתר האגודה (באנגלית)
↑  יורם הרפז, ילדי אדלר - הפסיכולוגים לא אוהבים את זה, אבל ההורים נוהרים בכל זאת. בית־הספר להורים, על־פי שיטת אדלר, מלמד שהילד הנורא לא כל־כך נורא, הוא בסך־הכל רוצה להשתייך, כל העיר, 13 במאי 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007466714205171  VIAF: 298754179   WorldCat (עם VIAF): 298754179 
סמל המכון עד 2022
אבי לויתן

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 54 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מדרשת בן-גוריון, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אבי לויתן (נולד ב-1971 בישראל) הוא סופר, משורר ומסאי ישראלי.
ביוגרפיה

אבי לויתן גדל בגבעתיים ובקריית אתא. הוא למד במדרשת בן-גוריון ולאחר מכן למד תורה בירושלים. לאחר השרות הצבאי עבר להתגורר בירושלים. הוא למד לשון עברית, בלשנות וקוגניציה באוניברסיטה העברית ועסק בהדרכה והוראת דרך.
ביוגרפיה > יצירתו

בשנת 2007 יצא ספר השירים הראשון שלו, "הדרך אל עשו". בשנת 2008 יצא ספרו השני, "הבית ברחוב אלנבי".
בסוף 2008 יצא ספרו השלישי "חיים נצחיים" (מסה פילוסופית) וב-2009 יצא ספרו הרביעי, "היום, ונורא".
תערוכה שנערכה ב"צוותא" בתל אביב בסוף 2009 הציגה ציורים, מאלה שליוו את הספר "היום, ונורא".
בשנת 2013 הוציא את הספרים "ירושלים של מעלה" ו"חזיונות".
בשנת 2016 פורסמה הנובלה הקצרה מפרי-עטו - "עכשיו גאולה".
כרך "כל כתביו", תחת השם "אהיה שלחני אליכם", ראה אור ב-2019.
במסגרת תרגומיו הוציא את ספר הקדמת הזהר, מתוך ספר הזהר - בתרגומו מארמית.
לויתן ערך גם והוציא קובץ מסיפורי אבי-סבו, יהודה לייב לויטין - שהיה מחנך ופדגוג ידוע במזרח אירופה.
"היבטים טריטוריאליים בהסדרי הקבע" 2020, הוא ספר שיצא במסגרת כתיבתו הפוליטית.
ב"אסתטיקה של אינסוף" 2022, חיבר את המשנה הפוליטית יחד עם תורת ההנכחה, במסגרת מה שכינה "מסע לדרום בעקבות מושגי ההנכחה, המשמעות, הבית, השפה ושאלת ארץ ישראל "השלימה".
ב"ישראל והאינסופי" 2023 סיכם את משנתו בדבר "היררכיית ההתגלות" - מקומו של אדם הוא שיאה של פרשנותו המתגברת - מיקומו יהיה לפיכך מיפתח, פנימה והחוצה, של כל הרלוונטי לגביו.
על כתיבתו

בכתיבתו משמשים מושגים כמו "הנכחה" או "היררכיית ההתגלות". ההשפעה עליו כפולה, הפנומנולוגיה המערבית מחד והמיסטיקה היהודית מאידך. לאור שני אלה הוא בוחן את המפעל הציוני - האדם הלאומי בן-זמננו נדרש למערכת של בירורים מתוך המערכת המדינית והחברתית בה הוא חי. מהלך החיים במסגרת ההוויה הישראלית לפיכך הוא מהלך של "קביעת עצמי" בתוך כר נפתח לאופציונליות אינסופית של פעולה, כלומר קריאה למתן דין וחשבון מלא אודות החופש שהוא זכה בו. דין וחשבון זה, וניסוחו, הוא המוטיב המרכזי של כתיבתו.
WDSSPR

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  2007–2020 (כ־13 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 משרד ראשי:  מוסקבה, רוסיה
 בעלות:  חברת וולט דיסני
 ענפי תעשייה:  בידור
 מוצרים עיקריים:  בידור, תקשורת, סרטי קולנוע
  
 http://www.wdsspr.ru
 
WDSSPR הוא ראשי תיבות באנגלית של Walt Disney Studios Sony Pictures Releasing, שמשמעותה חברת הפצת אולפני סוני וחברת וולט דיסני (ברוסית: Компания «Уолт Дисней Студиос Сони Пикчерс Релизинг»). זוהי חברה רוסית להפקה ולהפצת סרטי קולנוע, שנוסדה בשנת 2007. מהווה לחברת בת של חברת וולט דיסני - חבר המדינות, שנחשבת לחברת בת של חברת וולט דיסני הפועלת במזרח אירופה. החברה אומנם מפיצה ומשווקת סרטים בהפקת דיסני אך גם מפיצה ומשווקת סרטים רוסיים מקומיים ולפחות חמישה סרטים שהפיצה הפכו לשוברי קופות גדולים ברוסיה (סטלינגרד, ויי, הבוגאטיר האחרון, על הקרח, משיכה).
החברה הוקמה על ידי Buena Vista International, Inc. (BVI) בשיתוף פעולה עם Sony Pictures Releasing International לצורך הפצת סרטי סוני בשטחי ברית המועצות לשעבר. חברת Walt Disney Studios Motion Pictures International נחשבת לחברת הפצת סרטים שאחראית לשיווק והפצת סרטים שהפיקה אולפני וולט דיסני, פיקסאר וחברת סרטי טאצ'סטון. מאז 2011 Walt Disney Studios Motion Pictures International מפיצה סרטים של דרימוורקס ושל חברת Reliance BIG Entertainment. החל משנת 2012 החברה גם מפיצה את כל הסרטים שהפיקו אולפני מארוול.
חברת Sony Pictures Releasing International (SPRI) מהווה לחברת בת של Sony Pictures Entertainment (SPE), שעוסקת בהפצה ושיווק סרטים של Columbia Pictures, TriStar, Screen Gems, CBS Films, Sony Pictures Animation ושל Aardman Animations ב-130 מדינות. בנוסף, החברה מפיצה ומשווקת ברוסיה סרטים שהופקו על ידי Monumental Pictures.
ענבל לוי רהב

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1978 (בת 46) ירושלים
 שם במה:  ענבלי בא-לי
 שם לידה:  ענבל לוי
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  בית הספר רנה קסין 
 בן זוג:  זיו רהב
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
ענבל לוי-רהב (מוכרת בשם הבמה והדמות "ענבלי בא-לי", נולדה ב-26 באוקטובר 1978) היא שחקנית, מוזיקאית, מחזאית, במאית, יוצרת וכוכבת ילדים ישראלית, ומנהלת אמנותית של תיאטרון הילדים הישראלי.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בירושלים. אביה, בונדי לוי, הוא שחקן ואיש רדיו. אמה הדסה (דסי), שירתה כחוקרת טביעות אצבעות במטה הארצי של משטרת ישראל ונפטרה ממחלת הסרטן כאשר ענבל הייתה בת 8.
למדה בבית הספר רנה קסין. בגיל 17 התקבלה ללהקת הנוער "מעורב ירושלמי". בצה"ל שירתה בחיל האוויר. לאחר השחרור החלה להופיע כמלצרית מזמרת וחברה בצוות בידור בבית מלון באילת. לאחר מכן עברה לעבוד בצוות יחסי הציבור של בית המלון. בגיל 22 התחתנה ועברה לגור ברחובות, שם נולדו 2 ילדיה והיא החלה לעבוד בעבודות משרדיות שונות (בין השאר כמנהלת תחום Web בחברת מחשבים וכמזכירה במרכז לשמאות רכב). כדי לחזור לעולם הבידור היא החלה בניסיון להוריד את משקלה ופיתחה הפרעת אכילה כמו אנורקסיה ובולימיה, עד שהתאזנה; ובנוסף התפטרה מעבודתה כדי להעלות הצגת יחיד בשם "קסם הלב" העוסקת בקבלת השונה. היא כתבה וביימה את ההצגה, ואת הייעוץ הלשוני להצגה עשתה שמירה אימבר. היא התקבלה לתיאטרון הילדים "בים בם בום" והחלה להופיע בהצגות שונות.
ביוגרפיה > בתיאטרון

ב-2008 החלה לשחק בתיאטרון הילדים "בים בם בום": ב-2010 שיחקה בהצגה "בגדי המלך החדשים". ב-2012 מונתה למנהלת אמנותית של התיאטרון.
ב-2013 יצרה יחד עם אודי גוטשלק ואסי סתיו את הדמות "ענבלי בא-לי", והחלה להופיע בדמותה בהצגה לילדים, אותה כתב גוטשלק.
ב-2014 כתבה וביימה את ההצגות "סינדרלה", "הנשיקה האבודה", ו"הכיסים של ענתי".
כתבה וביימה הצגות לאמני ילדים: "סוכריות קופצות", "בריו למה" (בכיכובו של אורן בר יושפט), "קפטן קוקוריקו" (בכיכובו של דותן אלעד), "הלוחשת לחיות" ו"ספירלה".
בחנוכה 2015 שיחקה לצד זאב רווח ורוי בוי במחזמר "הדינוזאורים - מסע בממלכת היורה" שכתבה וביימה עדינה חיימיס. באותה שנה החלה לגלם את שאנטי בהצגה "ספר הג'ונגל" שכתב וביים אודי גוטשלק.
בחנוכה 2016 החלה לגלם את התפקיד הראשי לצד עפר שכטר (בחנוכה 2023 לצד רוי בוי) במחזמר "ספר הג'ונגל" שכתב וביים אודי גוטשלק בהפקת ברלינר הפקות בשיתוף עם תיאטרון בים בם בום.
ב-2017 החלה לגלם את בת הטוחן בהצגה "עוץ לי גוץ לי" אותה גם כתבה וביימה בתיאטרון הילדים הישראלי. להצגה זו היא גם כתבה (לצד זיו רהב) את המוזיקה. באותה שנה כתבה וביימה בתיאטרון הפארק את ההצגות "אריה בספריה", "הנסיכה והאפון", "הדייג ודג הזהב", ו"החתול במגפיים".
ב-2018 החלה לגלם את יהב במחזמר "תירס חם" שכתב אסף אשתר (על פי הספר בעל אותו השם מאת מרים רות) וביימה אילון נופר. ב-2022 כתבה וביימה עיבוד מיוחד להצגה "תירס חם" שעלה בשיתוף עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
בחנוכה 2019 כתבה, ביימה ושיחקה בהצגה "פיטר הארנב", וגם את ההצגה "ענבלי ופיטר הארנב". באותה שנה ייעצה אומנתית להצגה "שמוליקיפוד" - אופרת רוק לילדים שכתב וביים אודי גוטשלק.
ב-2019 החלה לגלם את יסמין במחזמר "אלאדין ישראל" שכתב וביים אודי גוטשלק. באותה שנה כתבה וביימה את ההצגות "פרח לב הזהב", "העץ הנדיב" (ע"פ הספר בעל אותו השם מאת של סילברסטיין), "כובע קסמים" (על פי ספרה של לאה גולדברג), "כיפה אדומה" ו"הבית של יעל".
ב-2022 כתבה וביימה את ההצגות "דובי לא לא" (על פי הספר מאת פיית' נלסון), "הדבורה מאיה", "ברכבת יושבת ארנבת" (על פי הספר מאת טובה שינברג), "מר זוטא ועץ התפוחים" (על פי הספר מאת אורית רז), ו"דירה להשכיר" (על פי הספר מאת לאה גולדברג).
בחנוכה 2022 שיחקה לצד רמי קליינשטיין וטל מוסרי במחזמר "מתנות קטנות" שכתבו נועם חורב ואודי גוטשלק שגם ביים.
ב-2023 כתבה וביימה את ההצגה "פו הדב" בהפקת תיאטרון הילדים הישראלי; כתבה את המחזמר "במבי" שביים שלומי אדרי וגילמה בו את במבי לצד שרון חזיז שגילמה את אמא של במבי; כתבה וביימה את ההצגה "אלי החתול" שיצר צביקה נתן.
ביוגרפיה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-2009 השתתפה בתפקידי אורח בתוכנית המערכונים "קצרים", ב"ארץ נהדרת" ובפרסומת של "האגודה למלחמה בסמים".
ב-2014 עלתה לשידור הסדרה "ענבלי בא-לי" בכיכובה, בערוץ ניק ג'וניור, את הסדרה כתב וביים אודי גוטשלק והיא כללה 10 פרקים. בפרק סיום העונה התארח עידן רייכל והשניים ביצעו יחד את השיר "בקרוב". ב-2023 שודרה הסדרה בערוץ הכוכבים.
ב-2015 גילמה את ענבלי השכנה בסרט "גויאבות" שכתבו קובי מחט ואלון גור אריה וביים קובי מחט.
ב-2022 ביימה (לצד זיו חדש) והפיקה את הקליפ לשיר "פזמונים שקטים" של בנה סהר אזואלוס.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לוי הייתה נשואה ליריב אזואלוס ונולדו להם שני בנים: סהר (מוזיקאי, בעבר שיחק בהפועל מרמורק) ושחף (לשעבר שחקן בהפועל מרמורק נערים ב' דן 1). כיום חיה בזוגיות עם זיו רהב (מוזיקאי ומנהל טכני של הפרויקט של עידן רייכל, והמנהל המוזיקלי של תיאטרון הילדים הישראלי), יש להם בת משותפת והם מתגוררים ברחובות.
לצד עיסוקה כשחקנית, למדה תמיכת לידה במכון וינגייט והיא עובדת גם כ"דולה".
הערות שוליים

↑  מנהל התוכניות ברדיו ירושלים. בשנים 2005–2009 שידר (לצדה של שמירה אימבר) תוכנית יומית ברדיו ירושלים בשם "ת.ד 101", שעסקה בפניות ותלונות הציבור. בעברו שיחק בהבימה (בונדי לוי באתר הבימה) וגילם את יורם בסרט "פישקה במילואים"
↑   להקת הנוער מעורב ירושלמי, ברשת החברתית פייסבוק
↑  רוני שגב, ‏ילדה ילדה ילדה, באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2016
↑  ההצגה קסם הלב בקניון ערים, בעמוד הפייסבוק של קניון ערים, 29 בנובמבר 2015
↑  קסם הלב, בעמוד הפייסבוק של ענבל לוי רהב, 15 בספטמבר 2009
↑   אתר האינטרנט הרשמי של בים בם בום
↑  דף ההצגה ענבלי בא-לי באתר "הבמה"
↑  סוכריות קופצות באתר תיאטרון הילדים בים בם בום
↑  סוכריות קופצות בקטלוג ההצגות שבאתר בים בם בום
↑   בריו למה, ברשת החברתית פייסבוק
↑    חבצלת דמארי, כסף קטן עם עפר שכטר, באתר "ידיעות אחרונות", 22 בדצמבר 2016
↑  חיים נוי, גילי עוץ לי מכשפת את הבמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 באוגוסט 2017
↑  אריה בספריה - תיאטרון הפארק - קינדרלנד, באתר קינדרלנד, ‏5 באפריל 2017
↑  הגרנד מספר באתר "ניוז חיפה והקריות"
↑  הדייג ודג הזהב באתר "הבמה"
↑  החתול במגפיים באתר "הבמה"
↑  טל לוין, "תירס חם": כשקלאסיקת ילדים פוגשת ריאליטי מוזיקלי, באתר הארץ, 30 באפריל 2018
↑  ליהיא גלמן רם, 40 שנה והתירס עוד חם, באתר mynet‏ קיבוץ, 30 באפריל 2018
↑  יוצאים לטייל בסוכות, באתר ערדניק, ‏4 בספטמבר 2022
↑   פיטר הארנב, ברשת החברתית פייסבוק
↑  כובע קסמים - תיאטרון הפארק באתר "לגדול"
↑  כיפה אדומה - תיאטרון הילדים הישראלי
↑  הבית של יעל - הצגת ילדים - תיאטרון הילדים הישראלי
↑  לוח הצגות, ‏הדבור המאיה, באתר מעריב אונליין
↑  הדבורה מאיה, בעמוד הפייסבוק של תיאטרון הפארק, 6 באוקטובר 2022
↑  ברכבת יושבת ארנבת, בעמוד הפייסבוק של תיאטרון הפארק, 22 באוקטובר 2021
↑  לוח הצגות, ‏ברכבת יושבת ארנבת, באתר מעריב אונליין
↑  מר זוטא ועץ התפוחים, בעמוד הפייסבוק של תיאטרון הפארק, 11 באוגוסט 2022
↑  פו הדב באתר עיריית תל אביב
↑  דליה בן ארי, שרון חזיז: "אני נגד ההגזמות של אלה שמזריקות בלי סוף", באתר "את", 12 בינואר 2023
↑  אלי החתול - תיאטרון הילדים הישראלי, באתר מעריב אונליין
↑  דודי טל, עיסוק חדש בתקופת הקורונה: סידור ארונות בבתים, באתר SchokenGroup, ‏5 ביוני 2020
↑   סרטונים בערוץ של סהר אזואלוס, באתר יוטיוב
↑  סהר אזואלוס באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  שחף אזואלוס באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  פוסט פולשני על מעבדה אנושית, בעמוד הפייסבוק של פאולה וליאון, 27 באפריל 2020
ענבלי ועופר שכטר במחזמר ספר הג'ונגל
חקאני

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  סוף שנות ה-70 – הווה
 אידאולוגיה:  אסלאם קיצוני
 מנהיגים:  ג'לאלודין חקאני סיראג'ודין חקאני
 אזורי פעילות:  אפגניסטן, פקיסטן
 חלק מ:  טליבאן
 בעלי ברית:  אל-קאעידה אל-קאעידה טליבאן טליבאן
 מתנגדים:  אפגניסטן (2013–2021) הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן ארצות הברית ארצות הברית נאט"ו נאט"ו פקיסטן פקיסטן[דרושה הבהרה] בעבר: ברית המועצות ברית המועצות (1979–1989)
 קרבות:  מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות)
 
רשת חקאני היא ארגון טרור אסלאמי הפועל נגד כוחות אמריקאיים, כוחות נאט"ו וכוחות של ממשלת אפגניסטן. מנהיג הארגון בעבר היה ג'לאלודין חקאני, וכיום מנהיג אותו בנו, סיראג'ודין חקאני.
הארגון מבוסס במחוז צפון וזיריסטן, ופועל בשני צידי גבול אפגניסטן-פקיסטן. הוא מהווה כוח חשוב במחוז פקטיקה במזרח אפגניסטן, אולם המרכז הניהולי והאופרטיבי שלו הוא באזורים השבטיים בפקיסטן. הארגון מזוהה עם טליבאן ומסונף אליו, ופועל גם עם אל-קאעידה. חקאני מונה כ-10,000 לוחמים.
כרזה המציעה 200,000 דולר על ראשו של סיראג'ודין חקאני, מנהיג רשת חקאני כיום, וסגן מנהיג טליבאן. התגמול הכספי על ראשו הוכפל עוד ועוד מאז
אטימולוגיה

השם "חקאני" מגיע מ"דארול אולום חקאנייה", מדרסה בפקיסטן (מכונה במערב לפעמים "האוניברסיטה של הג'יהאד"), בה למד מנהיג הארגון, ג'לאלודין חקאני.
יעדים

היעדים הבסיסיים של רשת חקאני הם לאומיים ודתיים, וזהים לערכי הטליבאן. הטליבאן פועל למיגור ההשפעה הצבאית, המדינית והחינוכית של תרבות המערב באפגניסטן, במטרה להופכה למדינה הנוהגת על פי השריעה. כך היה בין השנים 1995–2001, בהן שלט הטליבאן ברוב אפגניסטן.