stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון קרב (סרט)
הפקה > ליהוק

המפיק רוס בל נפגש עם השחקן ראסל קרואו כדי לדון במועמדותו לתפקיד טיילר דרדן. המפיק ארט לינסון, שהצטרף לפרויקט בשלב מאוחר יותר, נפגש עם השחקן בראד פיט בנוגע לאותו תפקיד. לינסון, שהיה המפיק הוותיק מבין השניים, השפיע על ההחלטה של האולפן לבחור בפיט במקום בקרואו. פיט חיפש פרויקט חדש לאחר הכישלון המסחרי שחווה עם "לפגוש את ג'ו בלאק", והאולפן האמין ש"מועדון קרב" יזכה להצלחה גדולה יותר עם כוכב ידוע. האולפן חתם עם פיט על חוזה בסך 17.5 מיליון דולר.
לתפקיד "המספר" חסר השם האולפן חיפש "כוכב בעל שם" בין השמות שעלו היו מאט דיימון ושון פן, במטרה לשפר את הפוטנציאל המסחרי של הסרט.
עם זאת, פינצ'ר העדיף את אדוארד נורטון בהתבסס על הופעתו בסרט לארי פלינט: האיש והסקנדל מ-1996. באותה תקופה, אולפנים אחרים פנו לנורטון לתפקידים ראשיים בסרטים מתהווים כמו "הכישרון של מר ריפלי" ו"איש על הירח". אולפני המאה ה-20 הציעו לנורטון 2.5 מיליון דולר עבור השתתפותו ב"מועדון קרב", אך הוא לא יכול היה לקבל את ההצעה מיד בשל התחייבות קודמת לסרטי פרמאונט. כדי לפתור את המצב, נורטון חתם על הסכם עם פרמאונט, בו התחייב להופיע באחד מהסרטים העתידיים שלהם תמורת משכורת מופחתת. נורטון מילא מאוחר יותר את ההתחייבות הזו עם תפקידו בסרט "הג'וב האיטלקי" משנת 2003.
בינואר 1998 הודיעו אולפני המאה ה-20 כי בראד פיט ואדוארד נורטון לוהקו לסרט. השחקנים התכוננו לצילומים על ידי שיעורים באיגרוף, טאקוונדו, גראפלינג וייצור סבון. בראד פיט אכן בחר באופן יזום ללכת לרופא שיניים כדי לשבור חלקים משיניו הקדמיות כהכנה לתפקידו בסרט. הוא עשה זאת כדי להבטיח שהדמות שלו, טיילר דרדן, תיראה יותר אותנטית ומתאימה לתדמית של לוחם במועדוני קרב מחתרתיים. לאחר סיום הצילומים, הוא חזר לרופא השיניים כדי לשקם את השיניים שנפגעו.
בחירתו הראשונה של פינצ'ר לתפקיד מרלה סינגר הייתה ג'נין גרופלו. בעוד שפינצ'ר טען בתחילה שהיא דחתה את התפקיד בשל תוכן הסרט המיני, גארופלו חשפה בראיון בשנת 2020 שהיא הסכימה לתפקיד אך הודחה ממנו כי נורטון סבר שהיא אינה מתאימה לתפקיד.
לאחר מכן פינצ'ר הציע את התפקיד לג'וליה לואי-דרייפוס. יוצרי הסרט שקלו גם את קורטני לאב ווינונה ריידר כמועמדות מוקדמות לתפקיד. לאב טענה שהיא לוהקה לתפקיד מרלה סינגר, אך פוטרה לאחר שדחתה הצעה מפיט להשתתף בסרט על בעלה המנוח, קורט קוביין. האולפן רצה ללהק את ריס וית'רספון, אך פינצ'ר חש שהיא צעירה מדי לתפקיד. שרה מישל גלר דחתה את התפקיד בשל לוח זמנים עמוס עם סדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים". בסופו של דבר, פינצ'ר בחר להעניק את התפקיד להלנה בונהם קרטר, בהתבסס על הופעתה בסרט כנפי היונה משנת 1997.
הפקה > כתיבה

ג'ים אולס החל בעבודה על טיוטה ראשונית של התסריט שבה לא נכללה קריינות רקע בשל התפיסה הרווחת בתעשייה באותה תקופה כי מדובר בטכניקה מיושנת ושחוקה. עם הצטרפותו של דייוויד פינצ'ר לפרויקט הוא טען כי הסרט חייב לכלול קריינות שכן לדעתו ההומור נבע מקולו של המספר.
פינצ'ר ואולס עבדו על עיבוד מחדש של התסריט במשך כשבעה חודשים, ובשנת 1997 הגישו טיוטה שלישית אשר כללה שינויים בסדר העלילה והסרת מספר אלמנטים מרכזיים. כאשר בראד פיט לוהק לתפקיד טיילר דרדן, הוא הביע דאגה כי אופי הדמות שלו הוא חד-ממדי וחסר מעוף.
בעקבות זאת, פנה פינצ'ר לבמאי והתסריטאי קמרון קרואו, שהציע להוסיף לדמות יותר עמימות. בנוסף פינצ'ר שכר את התסריטאי אנדרו קווין ווקר איתו שיתף פעולה בסרט שבעה חטאים כדי לסייע בעיבוד, והזמין את בראד פיט ואדאורד נורטון לעזור בשכתוב התסריט. במהלך כשנה הם יצרו חמש גרסאות שונות של התסריט.
צ'אק פלאניוק מחבר הרומן המקורי שיבח את עיבוד הסרט על נאמנותו למקור, והעריך את העובדה שהעלילה בסרט הייתה יותר ממוקדת ומעובדת מזו שבספר. הוא נזכר כיצד התסריטאים התלבטו האם קהל הצופים יקבל את הטוויסט העלילתי מהספר. פינצ'ר תמך בהכללת הטוויסט, וטען ש"אם הם קיבלו הכל עד לשלב זה, הם יקבלו גם את זה. אם הם עדיין באולם הקולנוע, הם יישארו איתו."
הרומן של פלאניוק הכיל אלמנטים הומוארוטיים, אותם בחר פינצ'ר לשמר גם בעיבוד הקולנועי על מנת לעורר תחושת אי-נוחות בקרב הקהל ולהדגיש את ההפתעות בעלילה. סצנת האמבטיה שבה טיילר דרדן מתרחץ ליד המספר ממחישה את השפעת רעיונותיו של טיילר על המספר. השורה "אני תוהה אם אישה אחרת היא באמת התשובה שאנחנו צריכים" נועדה להציע אחריות אישית ולא הומוסקסואליות, כלומר השורה מציעה שהדמות צריכה להתמודד עם האתגרים והבעיות שלה בצורה ישירה וללא תלות בגורמים חיצוניים כמו מערכת יחסים רומנטית, מה שמבטא את הרעיון של אחריות אישית. דוגמה נוספת היא הסצנה בתחילת הסרט שבה טיילר דרדן מכניס את קנה האקדח לפיו של המספר.
המספר מוצא גאולה בסוף הסרט על ידי דחיית הדיאלקטיקה של טיילר דרדן, מהלך המבדיל את הסיום מהגרסה הספרותית שבו המספר נשלח לאשפוז במוסד לחולי נפש.
נורטון השווה את הגאולה בסרט לזו שבסרט "הבוגר", כאשר ציין ששני הגיבורים מוצאים איזון בין שני צדדים מנוגדים של זהותם. פינצ'ר סבר שהרומן מקדיש יותר מדי תשומת לב לטיילר דרדן, ושינה את הסיום כדי להרחיק את הסיפור מהדמות ונימק זאת "רציתי שאנשים יאהבו את טיילר, אבל גם שירגישו בנוח עם תבוסתו."
הפקה > בימוי והפקה

מנהלי הסטודיו, ביל מק'ניק ולאורה זיסקין הקציבו בהתחלה תקציב של 23 מיליון דולר להפקת הסרט אך עם תחילת ההפקה התקציב גדל ל-50 מיליון דולר. חצי מהסכום מומן על ידי חברת ניו ריג'נסי (אנ'), אך כאשר הגיעו לימי הצילום התקציב טיפס ל-67 מיליון דולר. ראש חברת ניו ריג'נסי והמפיק בפועל של הסרט, ארנון מילצ'ן, דרש מפינצ'ר להוריד את העלויות לפחות ב-5 מיליון דולר. פינצ'ר סירב, ולכן מילצ'ן איים על מק'ניק בכך שנסיגת המימון של ניו ריג'נסי. כדי להשיב את תמיכתו של מילצ'ן, שלח מק'ניק לו קלטות של צילומים יומיים מהסרט. לאחר שצפה בשלושה שבועות של צילומים, השיב מילצ'ן את המימון של ניו ריג'נסי להפקה. התקציב הסופי של ההפקה נע בין 63 ל-65 מיליון דולר.
הקרבות בסרט תוכננו ובוימו בצורה מדויקת מאוד, והשחקנים נדרשו להשקיע מאמץ מלא כדי להבטיח שהסצנות יראו ריאליסטיות, כולל רגעים שבהם איבדו את הנשימה כתוצאה מהמכות. המאפרת ג'ולי פירס, שעבדה עם פינצ'ר בסרט "המשחק" מ-1997,צפתה באמנויות לחימה משולבות וקרבות אגרוף בשידורי שלם וצפה כדי לאפר את השחקנים בצורה מדויקת. היא עיצבה לאחד הניצבים אוזן שנראה כאילו חסרה לה סחוס, בהשראת הקרב שבו מייק טייסון נשך חלק מאוזנו של איוונדר הוליפילד. מאפרים השתמשו בשתי שיטות ליצירת זיעה על פי דרישה: ריסוס מים מינרליים מעל שכבת וזלין, ושימוש במים טהורים ליצירת "זיעה רטובה". מיט לוף, ששיחק את דמותו של בוב בעל החזה גדול, לבש רתמת שומן במשקל 40 קילוגרם שנתנה לו חזה מאסיבי. בנוסף, הוא השתמש בהגבהה לנעליים בגובה של 20 סנטימטרים בסצנות עם אדוארד נורטון, כדי להיות גבוה יותר ממנו.
הצילומים נמשכו 138 ימים, מיולי עד דצמבר 1998, שבמהלכם צילם פינצ'ר יותר מ-1,500 סלילי פילם, פי שלושה מהממוצע לסרט הוליוודי. מיקומי הצילומים היו בלוס אנג'לס ובסביבותיה, וכן באולפנים שנבנו בסנצ'ורי סיטי (אנ'). מעצב ההפקה, אלכס מקדואל (אנ'), בנה יותר מ-70 סטים שונים. חזית הבית של טיילר דרדן נבנתה בוילמינגטון (קליפורניה) (אנ') בעוד החלק הפנימי של הבית נבנה על במת סאונד במיקום האולפן. הפנים עוצב במראה מתפורר כדי לשקף את העולם המפורק של הדמויות. דירתה של מרלה סינגר עוצבה על בסיס צילומים של דירות במרכז העיר לוס אנג'לס. בסך הכל, ההפקה כללה 300 סצנות, 200 אתרי צילום, ואפקטים מיוחדים מורכבים. פינצ'ר השווה את "מועדון קרב" לסרטו הבא, "החדר" (2002), ואמר: "הרגשתי שאני מבלה את כל זמני בצפייה במשאיות מועמסות ונפרקות כדי שאוכל לצלם שלוש שורות דיאלוג. הייתה יותר מדי תחבורה בכל זה."
הפקה > צילום

לצילום הסרט פינצ'ר שכר את שירותיו של הצלם ג'ף קרוננוות' (אנ'). אביו ג'ורדן קרוננוות' (אנ') היה הצלם של פינצ'ר בסרט "הנוסע השמיני 3" משנת 1992, אך נאלץ לעזוב את ההפקה באמצע הדרך בשל מחלת פרקינסון. פינצ'ר חקר סגנונות חזותיים שבהם השתמש בסרטיו הקודמים "שבעה חטאים" ו"המשחק", שבמהלכם השתמש בטכניקות כמו תאורה כהה וצללים מודגשים, צבעים עשירים וקונטרסטים חדים, כדי ליצור אווירה מתוחה וקודרת, ולהדגיש את המסתורין והדרמה.
פינצ'ר וקרוננוות' אימצו סגנון חזותי מרהיב, כשהם בחרו להציג את הדמויות כ"מבריקות במקצת". הסצנות שבהן המספר מופיע ללא טיילר דרדן היו בעלות מראה פשוט וריאליסטי. לעומת זאת, הסצנות שבהן טיילר מופיע תוארו על ידי פינצ'ר כ"היפר-ריאליות במובן הרוס ומתפורר—מטאפורה חזותית למה שהמספר נכנס אליו". היוצרים השתמשו בצבעים כבדים בתלבושות, באיפור ובעיצוב האמנותי. הלנה בונהם קרטר השתמשה באיפור אופלסנטי - איפור שמאפייניו כוללים גוונים רב-צבעוניים וזוהר המשתנה בהתאם לזווית האור כדי להציג את דמותה הניהיליסטית הרומנטית במראה של "מכורה לסמים". המראה היה בהשראת הסרט "אמריקן גרפיטי" משנת 1973.
הצוות ניצל הן את האור הטבעי והן את התאורה המעשית. פינצ'ר חיפש גישות שונות לסידורי התאורה; לדוגמה, הוא בחר במספר מיקומים עירוניים כדי לנצל את אפקטי אורות העיר ברקע השוטים. הצוות השתמש גם בתאורת פלואורסצנט במיקומים מעשיים אחרים כדי לשמור על אלמנט של מציאות ולתאורה של הפרוטזות שתיארו את פציעות הדמויות. מצד שני, פינצ'ר גם דאג שהסצנות לא יהיו מוארות חזק מדי, כדי שעיני הדמויות יהיו פחות נראות, בהשפעת הטכניקה של הצלם גורדון ויליס (אנ').
הסרט צולם בעיקר בשעות הלילה וכאשר צולם בשעות היום פינצ'ר שם דגש על כך שזה יהיה במיקומים מוצלים. הצוות צייד את מרתף הבר במנורות עבודה זולות כדי ליצור זוהר ברקע. פינצ'ר נמנע מצילום סצנות הקרב המוקדמות במרתף עם עבודת מצלמה מעוצבת, והעדיף למקם את המצלמה במצב קבוע. בסצנות הקרב המאוחרות יותר, פינצ'ר העביר את המצלמה מנקודת המבט של צופה מרוחק לזו של הלוחם.
הסצנות עם טיילר דרדן צולמו בצורה שנועדה להסתיר את העובדה שהדמות היא הקרנה מנטלית של המספר חסר השם. טיילר לא צולם בשוטים זוגיים עם קבוצת אנשים, וגם לא הוצג בשוטים מעבר לכתף בסצנות שבהן טיילר נותן למספר רעיונות ספציפיים כדי לתמרן אותו. בסצנות לפני שהמספר פוגש את טיילר, הכניסו היוצרים את נוכחותו של טיילר בפריימים בודדים להעברת מסר תת-ספי. טיילר מופיע ברקע ומחוץ לפוקוס, כמו "שד קטן על הכתף". פינצ'ר הסביר את הפריימים התת-מודעים באומרו: "הגיבור שלנו יוצר את טיילר דרדן במוחו, ולכן בנקודה זו הוא קיים רק בשוליים של תודעת המספר".
הפקה > אפקטים חזותיים

דייוויד פינצ'ר שכר את קווין טוד האוג (אנ'), מומחה לאפקטים חזותיים שעבד עמו בעבר על הסרט "המשחק", כדי להוביל את עבודת האפקטים החזותיים בסרט "מועדון קרב". האוג פיזר את צוות האמנים והמומחים בין צוותים שונים כאשר כל צוות התמקד בסוג מסוים של אפקטים חזותיים: מידול ממוחשב, אנימציה, קומפוזיציה וסריקה. האוג הסביר שהם בחרו את המומחים הטובים ביותר לכל תחום, ותיאמו ביניהם כדי לוודא שהעבודה תבוצע בצורה מיטבית, ללא ניצול של נקודות החולשה של המתקנים.
סצנת הפתיחה של הסרט, באורך 90 שניות, מציגה את המוח של המספר ברמה מיקרוסקופית. המצלמה נעה פנימה והחוצה, כשהיא מתחילה במרכז הפחד של המספר ועוקבת אחר תהליכי המחשבה שלו. סצנה זו, שתוכננה בחלקה על ידי פינצ'ר, זכתה לתקציב נפרד מהסרט כולו ואושרה על ידי האולפן בינואר 1999. לצורך הסצנה, שכר פינצ'ר שירותיו של קווין מק (אנ'), שזכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.
בנוסף, הסרט כולל אפקטים חזותיים נוספים כמו סצנה מוקדמת שבה המצלמה חולפת על פני רחובות העיר ומתמקדת בציוד ההרסני של "פרויקט מהומה". סצנת הסיום, שבה נהרסים משרדי חברות כרטיסי האשראי, עוצבה על ידי ריצ'רד ביילי מחברת Image Savant, שעמל על הסצנה במשך למעלה מ-14 חודשים.
במהלך הסרט, ישנה סצנה שבה טיילר דרדן מסב את תשומת לב הצופים לסימן המעבר המכונה "כוויית סיגריה". סצנה זו מסמלת נקודת מפנה עלילתית, שבה המציאות מתחילה להתעוות ולהפוך על פניה. פינצ'ר הסביר שהכוונה הייתה להעניק לצופים תחושה של שינוי דרמטי במבנה הסרט, כאילו המקרין החמיץ את המעבר בין הסצנות, וכעת הצופים צריכים לראות את הסרט מזווית חדשה לחלוטין.
הפקה > פסקול

דייוויד פינצ'ר חשש שלהקות שכבר צברו ניסיון בכתיבת פסקול מקורי לא יצליחו להביא את החיבור הנכון בין הנושאים השונים של הסרט ולכן חיפש להקה שלא התנסתה בתחום הקולנועי בעבר. תחילה פנה פינצ'ר ללהקת רדיוהד, אך הסולן תום יורק סירב להצעה משום שהלהקה הייתה בתקופת התאוששות לאחר קידום האלבום שלהם "OK Computer" מ-1997. בעקבות זאת, פינצ'ר פנה לצמד המפיקים Dust Brothers, שיצרו פסקול ייחודי בסגנון פוסט-מודרני, שכלל לופים של תופים, אפקטים אלקטרוניים, ודגימות ממוחשבות. מייקל סימפסון (אנ'), אחד מחברי הדאסט בראדרז, הסביר שפינצ'ר ביקש ליצור "משהו פורץ דרך" בכל היבט של הסרט, ופסקול לא שגרתי תרם להשגת המטרה הזו.
השיר "Where Is My Mind?" של להקת פיקסיז מלווה את רגע השיא של הסרט ואת כתוביות הסיום.
| רשימת השירים:> מס' | רשימת השירים:> שם | רשימת השירים:> משך | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  | רשימת השירים:>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Who Is Tyler Durden? (Dust Brothers)   | 5:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Homework (Dust Brothers)   | 4:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | What Is Fight Club? (Dust Brothers)   | 4:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Single Serving Jack (Dust Brothers)   | 4:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Corporate World (Dust Brothers)   | 2:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Psycho Boy Jack (Dust Brothers)   | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hessel, Raymond K. (Dust Brothers)   | 2:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Medula Oblongata (Dust Brothers)   | 5:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Jack's Smirking Revenge (Dust Brothers)   | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Stealing Fat (Dust Brothers)   | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Chemical Burn (Dust Brothers)   | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Marla (Dust Brothers)   | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Commissioner Castration (Dust Brothers)   | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Space Monkeys (Dust Brothers)   | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Finding The Bomb (Dust Brothers)   | 6:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | This Is Your Life (Dust Brothers)   | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Where Is My Mind? (פיקסיז)   | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
יציאה לאקרנים > שיווק

הצילומים הסתיימו בדצמבר 1998, ופינצ'ר ערך את החומר המצולם בתחילת 1999 כדי להכין את 'מועדון קרב' להקרנה מול הנהלת האולפנים. התגובה לסרט לא הייתה חיובית, וההנהלה חששה כי לא יהיה לסרט קהל יעד מתאים. הסרט היה מתוכנן במקור לצאת ביולי 1999, אך שחרורו נדחה תחילה ל-6 באוגוסט 1999, ולאחר מכן נדחה שוב לסתיו, בטענה ללוח זמנים עמוס בקיץ ולתהליך פוסט-פרודקשן מזורז. מחוץ לאולפן ייחסו את העיכובים לטבח בתיכון קולומביין שהתרחש מוקדם יותר באותה שנה.
מנהל השיווק של חברת פוקס סרצ'לייט פיקטורס עמד בפני אתגרים בשיווק הסרט, ובשלב מסוים שקלו לשווקו כסרט אמנותי. הם סברו שהסרט פונה בעיקר לגברים בשל האלימות שבו, והאמינו שגם נוכחותו של בראד פיט לא תמשוך קהל נשי. מחקרי עומק הראו שהסרט מושך בעיקר בני נוער. פינצ'ר סירב לאפשר לפוסטרים ולקדימונים להתמקד בפיט ועודד את האולפן לשכור את חברת הפרסום Wieden+Kennedy לגיבוש תוכנית שיווקית. החברה הציעה להשתמש בסבון ורוד עם הכיתוב "Fight Club" כתמונת השיווק המרכזית של הסרט; ההצעה נחשבה ל"בדיחה גרועה" על ידי הנהלת האולפנים. פינצ'ר גם הוציא שני קדימונים מוקדמים בצורת הודעות שירות פומבי מזויפות שהוצגו על ידי פיט ונורטון, אך האולפן לא סבר שהקדימונים שיווקו את הסרט כראוי. במקום זאת, האולפן מימן קמפיין גדול בהיקף של 20 מיליון דולר, שכלל מסיבות עיתונאים, פוסטרים, שלטי חוצות, וקדימונים לטלוויזיה שהתמקדו בסצנות הקרב מהסרט. האולפן פרסם את הסרט בערוצי הכבלים במהלך שידורי הפדרציה העולמית להיאבקות (WWF), דבר שפינצ'ר מחה עליו, מתוך אמונה שמיקום זה יוצר הקשר שגוי לסרט.
יציאה לאקרנים > הקרנה

האולפן ערך את הקרנת הבכורה העולמית של "מועדון קרב" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-56 בוונציה ב-10 בספטמבר 1999. לקראת יציאתו לאקרנים בארצות הברית, שכר האולפן את חברת מחקר כדי לבצע תחזית לגבי הכנסות צפויות, החברה חזתה שהסרט יכניס בין 13 ל-15 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. ב־15 באוקטובר 1999 הסרט יצא לראשונה בארצות הברית ובקנדה והכניס 11 מיליון דולר ב-1,963 בתי קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון. הוא דורג במקום הראשון בקופות באותו סוף שבוע, כשהוא גובר על הסרטים סיכון כפול והסיפור שלנו שיצאו גם הם באותו סוף שבוע. על פי סקרי קהל של CinemaScore הסרט קיבל ציון ממוצע של "B−" בסולם של A+ עד F. אחוז הגברים בקהל היה 61% לעומת 39% נשים; 58% מהקהל היה מתחת לגיל 21. למרות מיקומו בראש הקופות, הכנסות הפתיחה של הסרט נפלו מציפיות האולפן. בסוף השבוע השני, הכנסות הסרט ירדו ב-42.6%, והסתכמו ב-6.3 מיליון דולר. במהלך הצגת בכורה הוא הכניס 37 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-63.8 מיליון דולר בשאר העולם, בסך כולל של 100.9 מיליון דולר ברחבי העולם. עם שחרורים חוזרים, ההכנסות העולמיות של הסרט עלו ל-101.2 מיליון דולר.
הועדה הבריטית לסיווג קולנועי (אנ') (BBFC) בחנה את "מועדון קרב" לקראת יציאתו בבריטניה ב-12 בנובמבר 1999, והסירה שתי סצנות שכללו "התרגשות מופרזת של הכאת פניו של גבר חסר הגנה עד לריסוק". המועצה העניקה לסרט דירוג +18, שהגביל את הצפייה בו לקהל בוגר בלבד בבריטניה. ה-BBFC לא צנזר מעבר לכך, לאחר שבחנה ודחתה טענות כי הסרט מכיל "מידע מדריך ומסוכן" ויכול "לעודד התנהגות אנטי-חברתית". הוועדה קבעה: "הסרט בכללותו הוא - בצורה ברורה - ביקורתי ופרודי בחדות כלפי הפשיזם החובבני שהוא מציג חלקית. הנושא המרכזי של גבריות מוגזמת (והתנהגות אנטי-חברתית שנובעת ממנה) נדחה באופן חד משמעי על ידי הדמות המרכזית בסצנות הסיום." הסצנות שהוסרו הוחזרו במהדורת DVD שיצאה בבריטניה במרץ 2007. בפברואר 2024 לרגל ציון 25 שנה ליציאת "מועדון קרב" הסרט חזר לבתי הקולנוע בבריטניה להקרנה מיוחדת בעקבות כך הוריד ה-BBFC את הגבלת הגיל של הסרט מ-18 ל-15.
יציאה לאקרנים > מדיה ביתית

דייוויד פינצ'ר פיקח באופן אישי על עיצוב אריזת ה-DVD של הסרט והיה בין הבמאים הראשונים שלקחו חלק במעבר סרטיהם למדיה ביתית. הסרט יצא ב-DVD ב-6 ביוני 2000, בשתי גרסאות: גרסה עם דיסק אחד וגרסה מיוחדת עם שני דיסקים. דיסק הסרט כלל ארבעה מסלולי פרשנות (commentary tracks) , בעוד הדיסק הנוסף כלל קטעים מאחורי הקלעים, סצנות שנמחקו, קדימונים, הודעות שירות לצופים, וידאו קליפ לשיר "This is Your Life", קטעי פרסום לאינטרנט, גלריות תמונות, ביוגרפיות של השחקנים, סטוריבורדס, וחומרי פרסום.
פינצ'ר ראה בעבודה על ה-DVD הזדמנות להשלים את חזונו עבור הסרט. ג'ולי מרקל, סגנית נשיא לפיתוח יצירתי באולפני מאה ה-20, ציינה שהאריזה של ה-DVD משקפת את חזונו של פינצ'ר: "הסרט נועד לגרום לצופים לשאול שאלות. האריזה, בהרחבה, מנסה לשקף חוויה שאותה יש לחוות באופן אישי. ככל שתביט בה יותר, תמצא בה יותר." האריזה המיוחדת של מהדורת הדיסקים נראתה כמו עטיפת קרטון חומה, כששם הסרט "Fight Club" מופיע באלכסון על החזית והאריזה נראתה קשורה בחוט. מרקל הוסיפה: "רצינו שהאריזה תהיה פשוטה מבחוץ, כך שתיווצר דיכוטומיה בין הפשטות של עטיפת הקרטון לחומרה והכאוס שבפנים"
מהדורת ה-DVD המיוחדת זכתה בפרסים של איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט לשנת 2000 עבור "ה-DVD הטוב ביותר", "הפרשנות הטובה ביותר ב-DVD", ו"התכונות המיוחדות הטובות ביותר ב-DVD". מגזין אנטרטיינמנט ויקלי דירג את המהדורה בעלת שני הדיסקים במקום הראשון ברשימת "50 תקליטורי ה-DVD החיוניים לשנת 2001", תוך שהוא משבח את התוכן והאיכות הטכנית של התמונה והסאונד. הסרט מכר יותר מ-6 מיליון עותקים ב-DVD ובווידאו בעשור הראשון ליציאתו, מה שהפך אותו לאחד ממוצרי המדיה הביתית הנמכרים ביותר בהיסטוריה של האולפן, בנוסף להכנסות של למעלה מ-55 מיליון דולר מהשכרות DVD ווידאו. למרות הביצועים החלשים של הסרט בקופות בארצות הברית ובקנדה, הביצועים הטובים יותר בשאר העולם וההצלחה הגדולה במכירות ה-DVD, הסרט הניב רווח של 10 מיליון דולר לאולפן.
מהדורת הלייזרדיסק של הסרט יצאה לאור רק ביפן ב-26 במאי 2000 וכללה עטיפה שונה, וכן אחד מהפסקולים המעטים שיצאו בפורמט Dolby Digital Surround EX על לייזרדיסק.
בגרסה שהופצה בסין באינטרנט על ידי טנסנט, הצנזורה הסינית הסירה את סצנות הפיצוצים בסיום הסרט והחליפה את הסיום במסר לפיו "פרויקט חבלה" סוכל, וטיילר דרדן נעצר על ידי הרשויות ונשלח לבית חולים פסיכיאטרי עד שנת 2012, בהתאם לסיום המקורי של הספר "מועדון קרב". מספר שבועות לאחר מכן, טנסנט הוציאה לאור גרסה מחודשת של הסרט שהחזירה 11 מתוך 12 הדקות שנחתכו במקור.
צ'אק פלאניוק ציין שהגרסה המצונזרת משקפת בצורה נאמנה יותר את הסוף של הספר בהשוואה לסיום שהוצג בסרט בגרסתו המקורית.
ביקורת

גארי קרודוס מכתבי המגזין "Cineaste" סיכם את התגובות בזמנו ואמר: "מבקרים רבים שיבחו את 'מועדון קרב', וכינו אותו כאחד הסרטים המרתקים, המקוריים והמחשבתיים של השנה." לצד השבחים, קרודוס ציין גם את הביקורת השלילית שהתמקדה בגרפיות המופרזת של סצנות הקרב, שלטענת המבקרים, מהוות "גלוריפיקציה חסרת מחשבה של אכזריות", שעלולה לעודד צעירים רגישים להקים מועדוני קרב בחיים האמיתיים.
הסרט עורר דיונים נרחבים בקרב המבקרים כבר בהקרנת הבכורה שלו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-56 בוונציה, כאשר הדעות עליו היו קוטביות. עיתונים דיווחו כי "רבים אהבו ושנאו אותו באותה מידה." חלק מהמבקרים הביעו חשש שהסרט יעודד התנהגות חיקוי, בדומה לתגובות שהתעוררו לאחר יציאת הסרט תפוז מכני בבריטניה כשלושה עשורים קודם לכן. עם יציאת הסרט לבתי הקולנוע, הטיימס דיווח שהסרט נגע בעצב הרגיש של הפסיכולוגיה הגברית, ועורר דיון בעיתונים ברחבי העולם. אף שהיוצרים טענו ש"מועדון קרב" הוא "תיאור מדויק של גברים בשנות ה-90", חלק מהמבקרים תיארו אותו כ"בלתי אחראי ומזעזע." כריסטופר גודווין מהעיתון האוסטרלי The Australian טען ש"מועדון קרב" הוא אחד ההרהורים המשמעותיים ביותר של המיינסטרים ההוליוודי על אלימות מאז "התפוז המכני" של סטנלי קובריק.
ג'נט מסלין מהניו יורק טיימס שיבחה את הבימוי והעריכה של פינצ'ר. היא כתבה כי הסרט נושא מסר על "הגבריות המודרנית", ואם לא יצפו בו בקפידה, ניתן לפרשו כתמיכה באלימות ובניהיליזם. רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס נתן לסרט ציון של שני כוכבים מתוך ארבעה, תיאר אותו כ"תחושה עוצמתית וקשוחה", אך גם כ"מסע רכבת הרים שמתחפש לפילוסופיה", עם התחלה מבטיחה שמובילה לשלב שני המתפתה לתחושות גבריות, וסיום שלדבריו היה "תעלול." מאוחר יותר, איברט הודה שהסרט היה "אהוב על רובם, אך לא עליי." ג'יי קאר מהבוסטון גלוב סבר שהסרט מתחיל ב"באז מדהים ויצירתי", אך בסופו של דבר הופך ל"מגוחך בצורה נפיצה." דייוויד אנסן מניוזוויק תיאר את הסרט כ"ערבוב פרוע של טכניקה מבריקה, פילוסופיה ילדותית, סאטירה נוקבת ועומס חושי", וטען שהסיום היה יומרני מדי.
בביקורת באתר עין הדג נכתב כי הסרט מציע אידאולוגיה מגוחכת וילדותית, המשתמשת באמצעים צרכניים להעברת מסרים נגד תרבות הצריכה, וכי הטכניקה של פינצ'ר מצוינת אך האידאולוגיה בעייתית.
יוני בינרט מ־ynet מתאר את הסרט כ"סכין נוטפת ארס" ו"הומור מרושע" המכוונים ללב הקפיטליזם, אך גם כיצירה המציעה תקווה רומנטית בסופה, עם זוג המחזיק ידיים מול חורבן העולם.
אתר הביקורות Metacritic בחן 36 מבקרים ודירג 24 ביקורות כחיוביות, 10 כמעורבות, ו-2 כשליליות. הוא העניק לסרט ציון כולל של 67 מתוך 100 בעוד אתר הביקורות Rotten Tomatoes סקר 185 מבקרים ודירג 148 ביקורות כחיוביות ו-37 כשליליות. מהביקורות שנבחנו התקבל ציון ממוצע של 7.4 מתוך 10, והסרט קיבל דירוג של 80%, כשהסיכום הביקורתי היה: "משחק משובח, בימוי מדהים, ועיצוב הפקה מורכב הופכים את 'מועדון קרב' לנסיעה מטורפת."
פרסים והישגים

| פרס מטעם | פרס/מועמדות | זוכה/מועמד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי אוסקר | מיקס הסאונד הטוב ביותר | מועמדות | הפסיד לסרט "מטריקס" |
| פרסי אמפייר | השחקנית הבריטית הטובה ביותר | זכייה | הלנה בונהם קרטר |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט (אנ') | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |  |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט | הבמאי הטוב ביותר | מועמדות | דייוויד פינצ'ר |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט | השחקן הטוב ביותר | מועמדות | אדוארד נורטון |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט | העריכה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט | התסריט המעובד הטוב ביותר | מועמדות | ג'ים אולס |
| איגוד המבקרים הקולנועיים באינטרנט | עשרת הסרטים הטובים ביותר לשנת 1999 | זכייה |  |
| פרסי המוזיקה הבריטית | הפסקול הטוב ביותר | מועמדות | Dust Brothers; הפסידו לפסקול של "נוטינג היל" |
| שנה | מגזין | רשימה | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | מנס ג'ורנל | 50 סרטי הגברים הטובים בכל הזמנים | נרשם במקום ה-20 ברשימת "50 סרטי הגברים הטובים בכל הזמנים". |
| 2004 | אמפייר | הסרטים הטובים בכל הזמנים | נבחר על ידי קוראי אמפייר כסרט השמיני הטוב ביותר בכל הזמנים. |
| 2006 | אמפייר | הסרטים הטובים בכל הזמנים | נבחר על ידי קוראי אמפייר כסרט העשירי הטוב ביותר בכל הזמנים. |
| 2007 | פרמייר | רשימת הציטוטים הגדולים ביותר בכל הזמנים | השורה של טיילר דרדן, "הכלל הראשון של מועדון קרב הוא שאתה לא מדבר על מועדון קרב" הגיעה למקום ה-27 במדד הציטוטים הגדולים ביותר בכל הזמנים |
| 2007 | טוטאל פילם | הסרט הגדול ביותר של חיינו | טוטאל פילם דירג את מועדון הקרב כ"הסרט הגדול ביותר של חיינו" במהלך יום השנה העשירי למגזין. |
| 2008 | אמפייר | 100 דמויות הסרט הגדולות ביותר | קוראי האמפייר דירגו את טיילר דרדן במקום השמיני ברשימת 100 דמויות הסרט הגדולות ביותר. |
| 2008 | אמפייר | 500 הסרטים הגדולים בכל הזמנים | הסרט מועדון קרב דורג במקום העשירי במדד "500 הסרטים הגדולים בכל הזמנים". |