stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה הגר (רדוביץ)
פרשת הגט

בשנת ה'תרנ"א התגרש מאשתו חיה. מסדר הגט היה רבי מרדכי יאליש, רבה של פיסטין. חיה טענה כי הגט נמסר לה בכפייה, ותבעה אותו לדין תורה בפני רבי יצחק קונשטט, רבה של רדאוץ, שהוציא עליו כתב סירוב. חיה הדפיסה קונטרס עם מכתבי רבנים הקובעים שהגט בטל ושאסור לו לשאת אשה נוספת מחמת חרם דרבנו גרשום. בקונטרס מופיעים מכתבי הרבנים: רבי יעקב ויידנפלד אב בית דין הרימאיליב, רבי יצחק יהודה שמלקיש, רבי יצחק הורוביץ רבה של סטניסלב ובנו רבי אריה לייבוש הורוביץ רבה של סטרי.
ספרו

רבי משה כתב את דברי תורתו בספר "ויקח משה", בספר כלולים גם כ־70 'תורות' מדברי תורתו של אביו רבי יוסף אלטר ולכן הוא קרא לספר על שם הפסוק "ויקח משה את עצמות יוסף עמו". הודפס על ידי בנו רבי ישראל מרדוביץ, מונקאטש, תרס"ז, ובמהדורה חדשה על ידי ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר, קריית ויז'ניץ, תשע"ד.
הספר מלא ברמזים וקשה להבנה, הוא עושה שימוש רב בראשי תיבות ובנוטריקון. בסוף הספר מופיעים כמה שירים ביידיש.
משפחתו

בתו צירל – נישאה לאברהם צבי (נפטר בצעירותו). בנה היה ד"ר יוסף הגר, מחבר הספר "בחינות היסטוריות". בנו היה ד"ר משה בן יוסף.
בנו רבי זיידא חיים (נפטר בחיי אביו ט' בתשרי ה'תרס"א) – נישא לשיינדל רחל בת דודו רבי מאיר יהודה שפירא מבוקובסק, בן רבי דוד מדינוב וחתן רבי יוסף אלטר מרדוביץ. בתו היחידה לאה נישאה לרבי אלעזר שפירא, האדמו"ר מקיוויאשד בארצות הברית, ונפטרה בצעירותה.
בתו שיינא רחל – לא נישאה. קבורה בווינה.
בנו רבי ישראל – כיהן כאדמו"ר מרדוביץ בארצות הברית. היה מהאדמו"רים הראשונים בארצות הברית, ופעל לחיזוק היהדות בה. הקים ישיבה ומוסדות חינוך והשגחה.
בנו יצחק דוד – נרצח בשואה.
בתו לאה – נישאה לחזן לייזר (אליעזר) שיבר. בנה היה ד"ר משה שיבר, רופא עיניים במקצועו.
הערות שוליים

1 2  נפתלי בן-מנחם, "אם ובנה", בתוך: בשערי ספר, ירושלים תשכ"ז, עמ' 79–83, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  רבי משה האגר, באתר mytzadik.
↑  עותק של הקונטרס בספרייה הלאומית: העתקת מכתבי הרבנים הגדולים : ... אשר אסרו את הגט שמסר הרב ר' משה האגער לאשתו הרבנית בעל כרחה למען לא יזיד עוד למעול מעל בחרם דר"ג ולא ישא אשה על אשתו ..., באתר הספרייה הלאומית.
↑  נפטר ב' בחשוון תשי"ב. ראו כאן
↑  רבי אלעזר שפירא זצ״ל - מקיוויאשד - תרמ״ח - כ"ד אייר תשל״ג באתר אייוועלט
| שושלת אדמו"רי קוסוב • ויז'ניץ |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | יעקב קופיל חסיד |  |
| חסידות קוסוב | מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) • חיים מקוסוב (תורת חיים) • יעקב שמשון מקוסוב • משה מקוסוב (לקט עני) • חיים הגר השני • אברהם יהושע העשיל מקוסוב–זלישטשיק • שרגא פייבוש הגר |  |
| חסידות זבלטוב | דוד מזבלטוב (צמח דוד) • יעקב הגר מזבלטוב • מנחם מנדל הגר מזבלטוב |  |
| חסידות רדוביץ' | יוסף אלתר מרדוביץ' • משה מרדוביץ' (וייקח משה) • ישראל מרדוביץ' |  |
| חסידות ויז'ניץ | חמשה דורות ראשונים: מנחם מנדל מוויז'ניץ (צמח צדיק) (דור 1) • ברוך מוויז'ניץ (אמרי ברוך) (דור 2) • ישראל מוויז'ניץ (אהבת ישראל) (דור 3) • בניו אליעזר הגר (דמשק אליעזר) (דור 4) • חיים מאיר מוויז'ניץ (אמרי חיים) (דור 4)  אחרי מותו של 'האמרי חיים' התפלגה החסידות: החסידות בישראל: משה יהושע מוויז'ניץ (ישועות משה) (דור 5), בניו ישראל מוויז'ניץ (דור 6) ומנחם מנדל מוויז'ניץ-מרכז (דור 6) ואחיינו ישראל אליעזר אדלר מדז'יקוב-ויז'ניץ (דור 6) החסידות במונסי: מרדכי מוויז'ניץ מונסי (דור 5), בניו; ישראל מוויז'ניץ מונסי (דור 6) • מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ קיימישא לייק (דור 6) • יצחק יוחנן מוויז'ניץ ויליאמסבורג (דור 6) • דוד מוויז'ניץ לונדון (דור 6) • אהרן מוויז'ניץ מונטריאול (דור 6) • ברוך שמשון מוויז'ניץ בית שמש (דור 6) • יעקב יוסף מוויז'ניץ בורו פארק (דור 7) |  |
| חסידות סערט ויזניץ' | ברוך מסערט-ויז'ניץ (מקור ברוך) (דור 4) • אליעזר מסערט-ויז'ניץ (חכמת אליעזר) (דור 5) • יעקב הגר (דור 6) |  |
| חסידות וישיווה | מנחם מנדל מוישיווה (שארית מנחם) (דור 4) • ברוך הגר (דור 5) • חיים יהודה מאיר הגר (דור 5) • נפתלי צבי הגר (דור 6) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311548405171  VIAF: 298634073   WorldCat (עם VIAF): 298634073
משה לזר (חוקר ספרות ותיאטרון)

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1928 
 פטירה:  13 בדצמבר 2012 (בגיל 84) 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 מקום לימודים:  סורבון, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  ספרדית, אנגלית, צרפתית, לאדינו 
 
פרופסור משה לזר בלשכתו,שבאוניברסיטת תל אביב, 1977.
משה (ניקולא) לזר (Moshe Lazar;‏ 4 ביולי 1928 – 13 בדצמבר 2012) היה חוקר ספרות ותיאטרון ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב, שהיה הדקאן-המייסד של הפקולטה לאמנויות שלה, ופרופסור לתיאטרון ולספרות באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משה לזר נולד ב-1928 ברומניה במשפחת פועלים יהודית דוברת הונגרית. בילדותו עברה המשפחה לבלגיה, והוא גדל באנטוורפן. למד בבית ספר יהודי יידי ואחר-הצהריים בבית ספר חילוני פלמי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לדרום צרפת, שם נכלאה במחנה הריכוז ריווזלט (אנ') למשך שלוש שנים. ב-1944 החל ללמוד צרפתית, וסיים את לימודיו בגימנסיה בשנתיים, תוך שהוא מפרנס את עצמו. לאחר מכן למד ספרות משווה בסורבון (1946-48). שלושה חודשים לפני תום לימודיו בסורבון עלה לישראל כדי להשתתף במלחמת העצמאות. בסוף 1949 השתחרר מהפלמ"ח והחל בלימודי תואר שני בספרות צרפתית, פילולוגיה רומאנית והיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים עד שנת 1951. לאחר מכן השלים דוקטורט בסורבון (בנושא "תורות האהבה בספרות הפרובנסאלית והצרפתית במאה ה-12", 1957), ולאחר תום לימודיו שב לישראל.
בשנים 1957–1971 שימש כראש המחלקה לספרות בשפות רומאניות באוניברסיטה העברית, בדרגת פרופסור חבר. ב-1971 התפטר ממשרתו באוניברסיטה העברית ועבר לאוניברסיטת תל אביב, ובה כיהן בשנים 1971–1977 כדקאן הפקולטה לאמנויות.
בשנת 1977 נסע לארצות הברית והחל ללמד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
לזר נפטר בביתו שבלוס אנג'לס ב-2012, לאחר מאבק בן שש שנים במחלת אלצהיימר, בגיל 84. הותיר את אשתו סוניה, שלה היה נשוי 41 שנה, ואת בתם, אילנית.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסומיו > עריכה

פרנציסקו לופז די גומארא (אנ'), ספר האינדיאה החדשה וספר פירנאנדו קורטיש; נוסח עברי של תולדות פרו ומכסיקו בידי יוסף הכהן (1568) [של ספריית כי"ח, פריז]; יוצא לאור לראשונה עם מבוא ואיורים עתיקים ע"י משה לזר, לנקסטר, קליפורניה: לבירינטוס, 2002. (מהדורה ביקורתית)
פרסומיו > תרגום

ג'ורג' דיהמל, התאומים, או, שפני הניסיון של פרופסור פיפ; תרגמו מצרפתית: משה לזר, רנה שני; ציורים: ברתולד מאן (צר'), רמת גן: מסדה, 1968.
מישל דה גלדרודה (אנ'), מחזות; נוסח עברי: משה לזר ; בעריכת שמעון לוי, גד קינר ועדנה שביט, תל אביב: אוניברסיטת תל-אביב – הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ – החוג לאמנות התאטרון, תשס"ז.
הערות שוליים

↑  יחיאל לימור, האוניברסיטה העברית תנהל מערכה ציבורית נגד "בריחת מדענים", מעריב, 22 במרץ 1971
יחיאל לימור, "קצתי בשלטונה של כת קטנה באוניברסיטה העברית בירושלים", מעריב, 23 במרץ 1971, המשך; ברוך לשם, "חטיפות" מרצים באוניברסיטות, דבר, 26 במרץ 1971.
↑  מישל דה גלדרודה, מחזות, באתר הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, אוניברסיטת תל-אביב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264224105171  PLWABN: 9810601763705606  BIBSYS: 90404282  BNE: XX881200  BnF: cb120468138 (data)  CANTIC: a1137181x  CiNii: DA04836720  GND: 1056219262  ISNI: 0000 0001 1822 0368  LCCN: n83043384  NLA: 35294966  NTA: 067978878  RERO: 02-A003502219  SNAC: w65t6038  SUDOC: 028682726  Trove: 901256  VcBA: 495/107722  VIAF: 111357115   WorldCat (עם VIAF): 111357115
ניקולה פאשיץ'

ניקולה פאשיץ' (בסרבית: Никола Пашић;‏ 18 בדצמבר 1845 – 10 בדצמבר 1926) היה פוליטיקאי ודיפלומט סרבי, הדמות הפוליטית הסרבית החשובה ביותר במשך כמעט 40 שנים, ובכלל זה כיהן כראש ממשלת סרביה במהלך משבר יולי ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פאשיץ' נולד ב-18 בדצמבר 1845 בזאייצ'אר, וסיים תיכון בהצלחה בגיל 21. בשנת 1866, הוא נרשם לבית הספר הגבוה בבלגרד, שם הצטיין בלימודיו, ובשנת 1868 הוא קיבל מלגה מהמדינה ללמוד בבית הספר הפוליטכני בציריך עבור התמחות נוספת. פאשיץ' סיים את עבודתו בהנדסה, אך מלבד השתתפותו הקצרה בבניית הרכבת של וינה–בודפשט, הוא מעולם לא עבד בתחום.
פאשיץ' התחתן עם דורדינה דוקוביק, בתו של סוחר חיטה סרבי עשיר בטריאסטה. בני הזוג התחתנו בכנסייה הרוסית בפירנצה ולא בכנסייה הסרבית בטריאסטה, משום שפאשיץ' רצה למנוע את הסרבים הרבים המתגוררים בטריאסטה להגיע לחתונה. נולדו להם בן אחד, זינק רדומיר, ושתי בנות, דארה ופאווה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית של פאשיץ' החלה בשנת 1878, כאשר הוא נבחר כנציג הפרלמנט הסרבי מטעם זאייצ'אר. בשנת 1881 נוסדה מפלגת העם הרדיקלית, ופאשיץ' הפך לנשיא הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה. בגלל השתתפותו במרד טימוקר של האיכרים נגד מילאן הראשון, מלך סרביה בשנת 1883, הוא נידון למוות שלא בפניו, ובשל כך ברח לבולגריה. במהלך ההליכים בבית המשפט נגדו, המפלגה הרדיקלית פורקה. לאחר התפטרותו של המלך ב-1889 קיבל פאשיץ' חנינה, חזר לסרביה והשתלט שוב על הנהגת מפלגת העם הרדיקלית שהוקמה מחדש.
פאשיץ' היה ראש העיר בלגרד בין השנים 1889–1891 ושוב בשנת 1897, וארגן בתקופה זו את סוגיית האג"ח לעיר וסלל כמה רחובות ראשיים בעיר.
בפברואר 1891 הפך פאשיץ' לראש ממשלת סרביה וב-21 במרץ 1892 מונה גם לשר החוץ הסרבי, וכיהן בתפקידים אלו עד אוגוסט 1892. בשנים 1893–1894 הוא מונה לדיפלומט ונציג סרביה בסנקט פטרבורג. בגלל חילוקי דעות בנוגע למדיניות החוץ ובעניינים פנימיים, נוצר קרע בין פאשיץ' לאלכסנדר הראשון, מלך סרביה.
לאחר התנקשות כושלת של הרדיקלים במלך מילאן בשנת 1899, נשפט פאשיץ' כמנהיג הרדיקלים ל-5 שנות מאסר. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, הוא קיבל חנינה ושוחרר. הממשלה האוסטרו-הונגרית עמדה על כך שהוצאה להורג של פאשיץ' בידי המלך אלכסנדר לא תבוצע. עד ההפיכה במאי 1903 לא מילא פאשיץ' שום תפקיד פוליטי, אולם לאחר ההתנקשות במלך אלכסנדר ובאשתו המלכה דראגה מאסין, חזר פאשיץ' לפוליטיקה.
בשלהי 1904 הוא מונה שוב לראש הממשלה, ונשאר בתפקיד עד מותו, למעט הפסקות קצרות. כמו כן, הוא מילא 5 פעמים את תפקיד יו"ר הפרלמנט, וכן החזיק כמה פעמים בתפקיד שר החוץ.
במהלך מלחמת המכס נגד אוסטרו-הונגריה (1906–1911) הוא שמח על כך שהוביל את החקלאות של סרביה "מקלחת הבלקנים לשוק העולמי". מבחינה פוליטית, הוא שיתף פעולה בתחילה עם רוסיה, ולאחר מהפכת אוקטובר שיתף פעולה עם צרפת. הוא נהג לומר: "אף על פי שהסרבים הם אומה קטנה, אנחנו לא צריכים יותר בין וינה לבין קונסטנטינופול".
ביוגרפיה > המלחמות בבלקן

פאשיץ' הוביל את סרביה בהצלחה במהלך שתי מלחמות הבלקן, והיה ראש המשלחת הסרבית לועידת השלום בבוקרשט בשנת 1913. פאשיץ' התנגד לפעילותם של חברי היד השחורה, אשר סייעו ביוני 1914 לרצח פרנץ פרדיננד, ובכך גרמו למשבר יולי, שבו קיבל פאשיץ' את כל דרישות האוסטרים, למעט מתן היתר למשטרה האוסטרית לנסוע באופן חופשי ברחבי הממלכה, ולפרוץ מלחמת העולם הראשונה. פאשיץ' כיהן כראש הממשלה במהלך המלחמה, שבה חתם על כמה הסכמים חשובים לטובת סרביה. בתחילת 1915 שלח פאשיץ' את הנזיר האורתודוקסי ניקולאי ולדימירוביץ' לבריטניה וארצות הברית, על מנת לייצג את האינטרסים של סרביה ולהילחם בתעמולה האוסטרו-הונגרית נגד סרביה.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה סייע פאשיץ' להקמת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, ושימש כיו"ר המשלחת הסרבית בועידת השלום בפריז. פאשיץ' סייע לכתיבת החוקה של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וב-10 בדצמבר 1926, מת בגיל 81 בבלגרד, כתוצאה מהתקף לב.
נמל התעופה הבין-לאומי סרייבו

נמל התעופה הבינלאומי סרייבו  (בבוסנית: Međunarodni aerodrom Sarajevo) הוא נמל התעופה הבינלאומי העיקרי בבוסניה והרצגובינה, ומשמש כשער הכניסה העיקרי למדינה, הוא ממוקם במרחק 12 קילומטרים מערבית למרכז העיר סרייבו ומשמש כבסיסה של חברת B&H איירליינס.
בשנת 2019 עברו 1,143,680 נוסעים בנמל התעופה, לעומת 323,499 בשנת 2001.
הערות שוליים

↑  "Record year for Sarajevo and Tuzla airports".
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניגון לי"ב–י"ג תמוז

ניגון לי"ב–י"ג תמוז הוא ניגון חב"ד ללא מילים אשר הולחן על ידי אהרון חריטונוב לכבוד י"ב בתמוז, תאריך שחרורו של רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד.
רקע > מאסרו ושחרורו של יוסף יצחק שניאורסון

בשנת 1927 נאסר רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד על ידי הג.פ.או. ודינו נגזר למוות ללא משפט.
לאחר לחצים בינלאומיים בוטל בתחילה עונש המוות והומר לעונש גלות, עד שבתאריך י"ב בתמוז תרפ"ז (12 ביולי 1927) הודיעו לו על שחרורו גם מגלות זו. עקב חג מקומי התבצע השחרור ביום למחרת, י"ג בתמוז. יומיים אלה נקבעו בקרב חסידי חב"ד כחג.
רקע > הניגון

הניגון הולחן על ידי אהרון חריטונוב, שוחט ובעל מנגן בעיירה מיקולאייב שבאוקראינה, לכבוד חג גאולת רבו יוסף יצחק שניאורסון. הוא נכלל בתור ניגון נ"ו בספר הניגונים חב"ד, ועל פי מחבר ספר הניגונים, שמואל זלמנוב, הוא מתאר מסירות נפש למען האלוהים ולתורתו.
ביצועים מוזיקליים

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 13" של ניח"ח בביצוע זלמן ברונשטיין. בשנת 2010 הופיע באלבום "עצם הנשמה 1" של הזמר הישראלי יאיר כלב. ב-2011 בוצע הניגון על ידי הזמר גיל עקיביוב כחלק מאלבום האולפן השלישי שלו, "חדווא דניגונא", וביולי 2016 בוצע על ידי הזמר שמחה פרידמן ולייבלה ליפסקר,
ראו גם

פדה בשלום
הערות שוליים

1 2  שמואל זלמנוב, ספר הניגונים - חב"ד, ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית: קה"ת, עמ' נ"ב. (בלשון הקודש ויידיש)
↑  לב לייבמן, ניגון י"ב י"ג תמוז: 3 בבות של מסירות נפש, באתר קיר הניגונים
↑  Nigun Yud Beys Tammuz, Chabad.org (באנגלית)
↑   ניגון לי"ב-יג תמוז - הרב יאיר כלב (עצם הנשמה מס' 1) Track 18, סרטון בערוץ "יאיר כלב", באתר יוטיוב (אורך: 04:50)
↑   גיל עקיביוב - ניגון יב-יג תמוז, סרטון בערוץ "Asi Harel", באתר יוטיוב (אורך: 05:16)
↑   ניגון לי"ב-י"ג תמוז - לייבלה ליפסקר & שמחה פרידמן | Niggun 12-13 Tammuz - Leibale & Simche, סרטון בערוץ "שמחה פרידמן | Simche Friedman", באתר יוטיוב (אורך: 04:13)
| ניגוני חב"ד |
| --- | --- | --- |
| הניגונים המכוונים | "ניגון שלוש תנועות" ■ אדמו"ר הזקן: ניגוני רבי שניאור זלמן • "ארבע בבות" • "אבינו מלכנו" • "אלי אתה" • "כאיל תערוג" • "קול דודי" ■ אדמו"ר האמצעי: "ניגון הקאפעליע" ■ הצמח צדק: "ניגון ההשתטחות" • "ימין ה' רוממה" • "כאיל תערוג" ■ אדמו"ר המהר"ש: "לכתחילה אריבער" ■ אדמו"ר הרש"ב: "ניגון הכנה" • "ניגון רוסטוב" ■ אדמו"ר הריי"צ: "ניגון הבינוני" ■ הרבי מלובביץ': ניגוני הרבי מלובביץ' • "אנעים זמירות" • "אתה בחרתנו" • "דרכך אלוקינו" • "הוא אלוקינו" • "והיא שעמדה" • "כי אנו עמך 1" • "כי אנו עמך 2" • "צמאה לך נפשי" • "צמאה צמאה" • "רחמנא דעני" • "שאמיל" |  |
| ניגונים נוספים | "קול ביער" • "הנשמה יורדת" • "פדה בשלום" • "ניגון לי"ב–י"ג תמוז" • "והריקותי לכם ברכה" • "ניע זשוריצי כלופצי" • "ניגון לחסידי הצמח צדק" • "ניגון הקפות" • "ניגון הכנה" • "ממצרים גאלתנו" • "יעלה תחנוננו" • "ופרצת" • "הצילני נא" • "הושיעה את עמך" • "אך לאלוקים" • "אימתי קאתי מר" • "ניגון מפולטבה" • "שובה השם" • "ניגון הפלפול" |  |
ישנם מעל 500 ניגוני חב"ד, מובאים רק ניגונים נבחרים
כללי: ניח"ח • ספר הניגונים ■ פרויקטים: ניגוני חב"ד (16 אלבומים) • משה לאופר מנגן חב"ד (4 אלבומים) • צמאה (6 אלבומים) ■ אלבומים: ניגון הבעש"ט • אבינו מלכנו • האפ קאזאק • יענקל יענקל
נוסח ספרד

נוסח ספרד הוא נוסח תפילה שהתקבל בתנועת החסידות במזרח אירופה, כשילוב יסודות מנוסח הספרדים ומנוסח אשכנז, יחד עם השפעות של הקבלה. נוסח זה אינו נוסח אחיד ויש שינויים בין סידור לסידור. יש סידורים שנוטים יותר לנוסח הספרדים, ויש שנוטים יותר לנוסח אשכנז.
שם הנוסח

למרות שמו, נוסח ספרד אינו נוסח התפילה של יהדות ספרד, אלא אחד משני נוסחי התפילה המרכזיים של יהודי אשכנז (השני מכונה נוסח אשכנז). יש המעדיפים לכנות את "נוסח ספרד" "נוסח החסידים" או "נוסח סְפַרְד", על מנת להבדיל בינו ובין נוסח התפילה של יהודי ספרד ועדות המזרח המכונה "נוסח הספרדים" (בלשון רבים) או נוסח "ספרדי".
תולדות הנוסח

כשהוקמה תנועת החסידות שאפו מקימיה להתפלל בנוסח התפילה של האר"י המכיל כוונות מיוחדות. הם לא נטשו באופן מוחלט את נוסח אשכנז לטובת הנוסח הספרדי, אלא הכניסו לנוסח האשכנזי את הגהות הנוסח אותם לימד האר"י את תלמידו רבי חיים ויטאל, בתוספת שינויים נוספים על פי סידורי הספרדים, ויצרו מעין סינתזה של הנוסח הספרדי עם הנוסח האשכנזי, וכינוהו "נוסח האר"י" (בעיקר בחב"ד).
על פי המחקר המודרני אין זה הנוסח אותו לימד האר"י את תלמידו. לפי עדות תלמידו של האר"י, רבי חיים ויטאל, הסידור עליו נסובו שינויי הנוסח, סידור שנדפס בוונציה בשנת רפ"ד (1524). כאשר משווים את נוסח התפילה המתקבל לפי הסידור הנ"ל בתוספת שינויי הנוסח של האר"י מתקבל נוסח התפילה המקובל אצל הספרדים ועדות המזרח, ולא נוסח ספרד. אמנם המידע שנמסר על הנוסח אותו התפלל האר"י בעצמו מועט ביותר, ויש הסוברים שייתכן שאת רוב נוסח התפילה של האר"י תאמו למנהגי האשכנזים, כמנהג אבותיו, ורק את תלמידו הספרדי רבי חיים ויטאל לימד את הנוסח המבוסס על מנהגי הספרדים.[דרוש מקור]
התפשטות החסידות בפולין הביאה לכך שנוסח ספרד היה נוסח התפילה המרכזי בפולין. לפני קום מדינת ישראל רבים מן העולים הדתיים הגיעו מפולין וארצות החסידות, מה שהביא את נוסח ספרד להיות הדומיננטי בקרב האשכנזים בישראל בתקופה זו. כמו כן, בצפון ארץ ישראל, לרבות בחיפה, מתפללים רוב רובם של בתי הכנסת האשכנזים בנוסח ספרד, מנהג המקובל מימי עליית החסידים לטבריה ולצפת. סיבה נוספת היא השאיפה שכל העדות יתפללו בנוסח אחיד, או לפחות דומה. על כן אשכנזים רבים העדיפו את נוסח ספרד. כשהרב שלמה גורן הכין את סידור התפילה של צה"ל הוא קבע בו את נוסח ספרד כנוסח אחיד כ"פשרה" בין נוסחי כל העדות. כמו כן, בנוסח זה נעשה שימוש גם במוסדות ממלכתיים-דתיים ובמוסדות בני עקיבא. כך תלמידים מעדות שונות התרגלו בבתי הספר ובישיבות להתפלל בנוסח ספרד. עד שנות ה-80 כמעט כל בתי הכנסת האשכנזיים בארץ התפללו בנוסח ספרד, למעט בפתח תקווה ובירושלים בהן היה מיעוט ניכר של ליטאים שהתפללו בנוסח אשכנז. מאז גבר השימוש בנוסח אשכנז במדינת ישראל. הסיבות לכך כוללות את העלייה הדתית מארצות הברית שהתפללה ברובה בנוסח אשכנז, הדומיננטיות בקרב הזרם החרדי-ליטאי שהשפיעו על תלמידיהם לשמור על נוסח זה, וכן הקנאות לשמירת הנוסח, אשר עתיק בהרבה מנוסח ספרד.
הפולמוס על הנוסח

אחת הטענות העיקריות בפולמוס ההתנגדות לחסידות הייתה שינוי הנוסח בקרב החסידים, מנוסח אשכנז לנוסח ספרד, שינוי הנוגד את ההלכה, ונוגד גם את דברי האר"י עצמו עליו מתבססים החסידים כביכול. כבר בכתבי הפולמוס הראשונים הוזכרה טענה זו, כמו ב"זמיר עריצים וחרבות צורים" (אלעקסניץ תקל"ב):
אחינו בית ישראל, הלא ידעתם חדשים מקרוב באו לא שערום אבותינו, שתחברו כת חשודים [...] ועושים אגודות לעצמם ודתיהם שונות מכל עם בני ישראל בנוסחי התפילות
המתנגדים הביאו כראיה לטענתם את דברי הירושלמי: ”ר' יוסי מישלח כתיב להון אף על פי שכתבו לכם סדרי מועדות אל תשנו מנהג אבותיכם נוחי נפש” (עירובין ג, ט). הדברים מובאים גם במגן אברהם באורח חיים סימן ס"ח, ושם בשם האר"י.
על דרך המליצה, טענו המתנגדים שהחסידים שינו את הסדר החשוב של הפרד"ס (פשט, רמז, דרש וסוד), והפכו אותו ל-ספר"ד (סוד, פשט, רמז, ודרש).
בתקופה הראשונה לא השיבו החסידים לטענה זו כלל, אמנם בהמשך השנים עם חיזוק ההתחשבות בהלכה הנהוגה, הועלתה הטענה שישנו נוסח לכל שבט בעם ישראל, אולם נוסח ספרד שהוא המבוסס על דברי האר"י הוא נוסח כללי לכל השבטים.
מרכיבי הנוסח

הרב שמואל פנחס גלברד, בספרו: אוצר טעמי המנהגים
מפרט חלק מה"תיקונים" העיקריים בנוסח אשכנז שביצעו תלמידי הבעש"ט בהשפעת נוסח האר"י וכוונותיו:
אמירת "לשם ייחוד" לפני ברכות.
הוספת קטעים מן הזוהר, כגון "בריך שמיה" בפתיחת ארון הקודש, ו"כגוונא" לפני ערבית של שבת.
הוספת "ויצמח פורקניה ויקרב משיחיה" מנוסח הספרדים בקדיש הוספת "חיים טובים עלינו" במקום "חיים עלינו" (בניגוד לספרדים שאומרים שם נוסח ארוך יותר).
פסוקי דזמרא מתחיל ב"הודו" וממשיך לפי סדר הספרדים.
הקדושה פותחת ב"נקדישך" ובמוסף - ב"כתר יתנו לך".
בתפילת העמידה, הוסיפו משפטים ומילים על פי תורת הקבלה.
אמירת "וידוי" וי"ג מידות בכל יום בשחרית ובמנחה לפני נפילת אפים.
אמירת "עלינו לשבח" בסוף התפילה במקום לאחר קדיש תתקבל.
הואיל ואחרי הבעש"ט התפצלה החסידות לזרמים שונים, והבעש"ט עצמו כנראה התפלל בנוסח אשכנז, מאחר שכל התופעה של נוסח ספרד לא התחיל אלא מדור השני של החסידים, גם נוסח התפילה שונה במקצת מחסידות לחסידות. למשל:
חסידי בעלז וחסידי דושינסקיא - מתפללים תפילת שמונה עשרה פחות או יותר בנוסח אשכנז, פרט לאמירת "נקדישך" ועוד שינויים קלים. בחסידות צ'רנוביל לכל ענפיה אומרים "ויצמח פורקניה ויקרב קץ  משיחיה".
הגהות דקדוקיות על נוסח ספרד

דקדקנים רואים בנוסח ספרד נוסח משובש בשל העובדה שהוא נוטה לחבר מטבעות לשון של נוסח הספרדים על הנוסח האשכנזי. לדוגמה, נוסח אשכנז גורס בתפילת שמונה עשרה "כי אתה שומע תפילת עמך ישראל ברחמים", ונוסח הספרדים גורס "כי אתה שומע תפילת כל פה". בהרבה זרמים של נוסח ספרד מרכיבים את שתי הנוסחאות וגורסים "כי אתה שומע תפילת כל פה עמך ישראל ברחמים". נוסח זה משובש לשונית ועל פי הדקדוק היה צריך לומר "כי אתה שומע תפילת כל פיות עמך ישראל ברחמים".
חוקר התפילה ד"ר דניאל גולדשמידט סבר שהסיבה להרכבה של נוסח הספרדים עם נוסח אשכנז היא בשל העובדה שהסידורים הראשונים בנוסח ספרד הודפסו באופן בו נוסח אשכנז היה נוסח הפנים של הסידור, ונוסח הספרדים הובא בסוגריים. המתפללים לא הבינו שמשמעות הסוגריים היא שמדובר בנוסח חלופי, ואמרו את שתי הנוסחאות כאחת. כך למשל בדוגמה שהובאה לעיל נדפס בסידורים הראשונים בנוסח ספרד "כי אתה שומע תפילת (כל פה) עמך ישראל ברחמים". כוונת המדפיסים הייתה שלפי נוסח הספרדים אומרים "כי אתה שומע תפילת כל פה" ולפי נוסח אשכנז אומרים "כי אתה שומע תפילת עמך ישראל ברחמים". ברם המתפללים לא הבינו זאת ואמרו "כי אתה שומע תפילת כל פה עמך ישראל ברחמים" וכך יצרו שיבוש לשון.
בשל שיבושים אלו נערכו כמה מהדורות "מדויקות" על פי הדקדוק של נוסח ספרד. אחת מהן היא זו של רבי שניאור זלמן מלאדי שהיה האדמו"ר הראשון של חסידות חב"ד. על פי מהדורתו (ובשינויים קלים) נדפס גם נוסח התפילה של סידור רינת ישראל בנוסח ספרד שהוא הסידור שבו רבים מהמתפללים בחוגי הציונות הדתית מתפללים.
הפיוטים בנוסח ספרד

ביחס לפיוטים, נוסח ספרד שומר על הפיוטים של נוסח אשכנז (לפי מנהג אשכנז המזרחי בשל העובדה שתנועת החסידות מוצאה במזרח אירופה). החריג היחיד הוא שהרבה חסידים קבלו את סדר העבודה במוסף של יום הכיפורים אתה כוננת עולם מראש במקום אמיץ כח, ובהרבה מחזורי נוסח ספרד הדפיסו את שתי הנוסחאות. בכך דווקא תואם נוסח ספרד את שיטת האר"י שאמר את הפיוטים האשכנזיים ולא הספרדיים.
לקריאה נוספת

דניאל גולדשמידט, על נוסח התפילה של קהילות החסידים, בתוך מחקרי תפילה ופיוט, עמ' 315–321.
הערות שוליים

↑  עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ), הסידור והתפילה, ידיעות אחרונות - ספרי חמד תשנ"ד, חלק א', עמ' 66. ועיינו גם דניאל גולדשמידט, סדור תפלת ישראל, והוא סדר התפלה לפי מנהג קהלות החסידים (לרבות חסידי חב"ד), ירושלים תשכ"ד, שמנסה להציג הרבה מהשינויים שבין סידורי נוסח ספרד.
↑  למשל בחסידות צ'רנוביל אומרים ויקרב קץ משיחיה בקדיש.
↑  כגון בסידור מהרי"ץ, נוסח תפילת השמונה עשרה הוא כמעט זהה עם נוסח אשכנז.
↑  שינויי נוסח אלה מופיעים בשער הכוונות, עניין נוסח התפלה
↑  לסריקת הסידור באתר הספרייה הלאומית.
↑  https://www.machonso.org/hamaayan/?gilayon=66&id=2190#_ftn43
↑  אולם, רוב מתפלל נוסח אשכנז בארץ אימצו גם הם שינויים לנוסח העתיק, עיינו ערך נוסח אשכנז.
↑  שאלות ותשובות, ההוצאה מפעל רש"י פתח תקווה, תשנ"ה 1955 תשס"ח 2008
↑  בהרבה סידורי נוסח ספרד, נוצרו בלבולים שיצרו כפל לשונות הכוללים גם את נוסח אשכנז וגם את נוסח ספרד. לדוגמה, יש סידורים שגורסים "והעלה רפואה שלמה לכל מכותינו והעלה ארוכה ומרפא לכל תחלואינו", כאשר "והעלה רפואה שלמה לכל מכותינו" הוא נוסח אשכנז, "והעלה ארוכה ומרפא לכל תחלואינו" הוא נוסח הספרדים, ובחלק מסידורי החסידים אומרים את שני הנוסחאות כנ"ל.
↑  תופעה נוספת היא חסידים שלא אומרים תחנון במנחה כלל, וממילא לא אומרים גם וידוי וי"ג מידות. בחסידות דושינסקיא קיים מנהג ייחודי שבתפילת מנחה אומרים רק נפילת אפים ולא אומרים ווידוי וי"ג מידות; בשחרית אומרים כמו שאר החסידים.
↑  ראו אוצר כתבי בעל שם טוב, בקטע סידורי הבעש"ט (נצפה 29 בינואר 2020), וראו גם מאמר בחב"ד און ליין (נצפה 29 בינואר 2020).
↑  עיינו בערך רינת ישראל
↑  עיינו לדוגמה, במחזור כל בו.
| נוסחי תפילה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| נוסחים קדומים | נוסח ארץ ישראל • סדר רב עמרם גאון • סידור רב סעדיה גאון • סידור רש"י • מחזור ויטרי • סידור רבי שלמה בן נתן |  |
| נוסחי עדות | נוסח הספרדים • נוסח אשכנז • תכלאל (נוסח תימן) • נוסח איטליה • נוסח רומניא • נוסח צרפת (צפון צרפת) • נוסח פרובאנס (דרום צרפת) • נוסח קטלוניה • נוסח ארם-צובא • נוסח פרס • נוסח צפון אפריקה |  |
| נוסחי זרמים חדשים | נוסח האר"י •  נוסח ספרד • נוסח אדמו"ר הזקן • נוסחים לא אורתודוקסיים • נוסח צה"ל האחיד |  |
נאמקו

| --- | --- |


בניין המטה הישן של חברת נאמקו אותו הרסו ב-2017
 נתונים כלליים
 מייסדים:  מאסאיה נאקאמורה
 תקופת הפעילות:  1 ביוני 1955 – 31 במרץ 2006 (50 שנה) 
 חברת אם:  Bandai Namco Holdings 
 מיקום המטה:  אוטה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  משחק וידאו 
  
 bandainamco-am.co.jp
 
פק-מן היה הקמע של נאמקו מאז שיצא המשחק הראשון של פק-מן בשנת 1980.
נאמקו (ביפנית: 株式会社ナムコ) הייתה חברת משחקי וידאו יפנית. החברה הייתה אחראית לפיתוח של כמה ממשחקי הווידאו האיקוניים ביותר בתולדות משחקי הווידאו בהם Pac-Man, Galaga ו-Tekken.