stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפלגת הקרנפים
מצע המפלגה

המפלגה, שהבטיחה במצעה בדרך כלל הבטחות מבדרות ובלתי אפשריות, הבטיחה בין היתר:
לבטל את חוק המשיכה האוניברסלי
לספק השכלה גבוהה יותר, על ידי בניית בתי ספר רבי-קומות
להרוס את הרי הרוקי כדי שתושבי אלברטה יוכלו לראות את השקיעה באוקיינוס השקט
לספח את ארצות הברית לקנדה
למגר את הפשע על ידי ביטול כל החוקים
לשנות את כיוון תנועת המכוניות בכבישים, באופן הדרגתי במשך חמש שנים - תחילה המשאיות, אחריהם האוטובוסים ולבסוף כלי הרכב הפרטיים
להכריז מלחמה על בלגיה, מכיוון שטינטין, דמות קומיקס בלגית, הרג קרנף באחד מפרקי הסדרה
לאסור על החזקת רובים וחמאה, מכיוון ששניהם גורמים למוות
להפוך את כביש חוצה קנדה לכביש חד-סטרי
לשנות את המטבע הקנדי לגומי לעיסה, כדי שאפשר יהיה לנפח אותו ולצמק אותו לחלופין ביתר קלות.
להעביר את הגירעון הלאומי לכרטיס אשראי
לגרור את אנטארקטיקה לחוג הקוטב, על מנת לשלוט בכל הקור העולמי. זאת על מנת שאם תפרוץ מלחמה קרה נוספת - קנדה תנצח בה
לחמם את האקלים הקנדי בעזרת הפטפטת מלהיטת היצרים בפרלמנט הקנדי באוטווה
לאחסן פסולת גרעינית בסנאט ("מכיוון שפסולת פוליטית כבר מאוחסנת שם")
להחליף את הפרס הכספי בהגרלת הלוטו במושב בסנאט הקנדי
לספור את אלף האיים, בשביל לבדוק האם האמריקאים גנבו כמה מהם
לבטל את הסביבה, כי קשה מדי לשמור על ניקיונה והיא תופסת כל כך הרבה מקום
לרצף את מפרץ פאנדי, על מנת ליצור יותר מקומות חנייה בפרובינציות שלחוף האוקיינוס האטלנטי
להפוך רחוב ראשי במונטריאול למסלול הבאולינג הגדול בתבל
לבנות כור גרעיני בכל בית בקנדה ולספק לכל קנדי תחתונים מעופרת
להלאים את רשת בתי הקפה "טים הורטון" ולהפריט את צבא קנדה
למגר את האבטלה על ידי סגירת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמודדת את נתוני האבטלה
המפלגה, שקיבלה זמן במסגרת תעמולת הבחירות, השתמשה בזמן שניתן לה כדי לבדר את הציבור. לדוגמה, אחד המועמדים של המפלגה לפרלמנט אמר בשידורי התעמולה: "יש לי שני דברים לומר לכם: סלרי ומדרכה. תודה ולילה טוב".
הישגים פוליטיים

המפלגה לא הצליחה מעולם להשיג מושב בפרלמנט הקנדי, אך מועמדים מטעמה הצליחו להגיע למקום השני בבחירות בכמה ממחוזות הבחירה, ולגרום מבוכה למועמדים משתי המפלגות הגדולות. בבחירות בשנת 1988 הם אף הריצו מועמד בשם ג'ון טרנר במחוז הבחירה של ראש הממשלה לשעבר וראש האופוזיציה דאז ג'ון טרנר (ראש הממשלה לשעבר טרנר זכה בכ-24,000 קולות, טרנר השני ב-760 קולות). באותה שנה ניסה שחקן בייסבול מקומי, ביל לי, לרוץ מטעם המפלגה לתפקיד נשיא ארצות הברית אך לא הצליח להיכנס לרשימת המועמדים באף מדינה.
ראו גם

מפלגת אוהבי הבירה הפולנית
מפלגת פיקנטי - מפלגה היתולית ישראלית שהיוותה גימיק פרסומי למפעל "פיקנטי"
דת פרודית
המפלגה הרצינית של מקגיליקדי
הערות שוליים

↑  באתר Globe and Mail
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 762157100613272740005   WorldCat (עם VIAF): 762157100613272740005
מקרונמוס

| מקרונמוס |
| --- | --- |
מאובן של מקרונמוס איור של מקרונמוס
תקופה
טריאס תיכון 245–228 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פרוטורוזאוריה
סוג:: מקרונמוס
מינים
 M. bassanii  M. fuyuanensis  M. obristi
שם מדעי
 Macrocnemus

מקרונמוס (שם מדעי: Macrocnemus; מילולית: "שוקה ארוכה") הוא סוג של זוחל פרהיסטורי שהיה מקרובי הארכוזאורים. הוא התקיים במשך תור הטריאס לפני 245 עד 228 מיליון שנה מזמננו באירופה ובסין. סוג זה משתייך לסדרה פרוטורוזאוריה, השייכת לקבוצה דמויי-ארכוזאורים וקרובה מעט ללפידוזאורים.
סוג זה תואר ב-1931 בידי החוקר ההנוגרי פרנץ נופקסה (אנ') והוא כלל 3 מינים:
Macrocnemus bassanii - התגלה בתצורות בסאנו (אנ') שבאיטליה ושווייץ. התצורות שלו נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.
Macrocnemus fuyuanensis - התגלה בתצורות פלאנג שבדרום סין.
Macrocnemus obristi - התגלה בתצורות פרסאנו שבשוויץ.
סוג זה היה כנראה זוחל ימי הקרוב לפרוטורוזאורוס ולתניסתרופאוס וכמותם היה בעל גפיים קצרות, צוואר ארוך וראש משולש בעל שיניים חרוטיות. הוא היה בעל 52 או 53 חוליות גב והיה בעל מפתח שוק רחב, ממנו קיבל את שמו. מבנה זה אולי עזר לזוחל להתייצב על שתי רגליים בדומה ללטאת הבסיליסק הרצה על המים. על גבו בלטו מספר קוצים בולטים שנועדו להגנה מזוחלים טורפים גדולים, מאחר שכל אורכו לא עלה על 1 מטר.
עקב מבנה שיניו נראה שהיה צייד של חרקים או של דגים שחטף בזריזות.
מצווה לקיים דברי המת

מצווה לקיים דברי המת הוא כלל תלמודי הקובע שיש לקיים את רצון המת. הכלל נמצא במתח עם דיני הירושה במשפט העברי הקובעים שהירושה צריכה לעבור אל היורשים הטבעיים שהם קרובי הנפטר. הכלל היווה בסיס לחוק הירושה הישראלי ומצוטט בפסיקה בישראל בדיונים שונים כאשר יש בעיות בצוואה.
הכלל

הכלל מופיע בתלמוד הבבלי בשמו של רבי מאיר, בין השאר בגיטין יד, עמוד ב:
רבי יהודה הנשיא אמר משום רבי יעקב שאמר משום רבי מאיר מצווה לקיים דברי המת, וחכמים אומרים יחלוקו
.
המקור

התלמוד אינו מסביר את המקור לדברי רבי מאיר, אך במקורות מאוחרים יותר מובאים כמה מקורות. מדרש הגדול מביא את הכלל על הפסוק "אנכי אעשה כדבריך" שאומר יוסף לאביו כאשר הוא מבקש ממנו לקבור אותו במערת המכפלה ובאופן מפורש יותר, על הפסוק שנאמר לאחר קבורתו של יעקב: "ויעשו בניו לו כן כאשר ציום" הוא מציין: "מכאן אמרו מצווה לקיים דברי המת".
המרדכי כתב שתקנה זו נתקנה לטובת המת, שיחול בדברים שאין הקניין תופס בהם, ולכן הוא חל רק בדברים שאין מועיל בהם קניין.
תחולת החיוב

על תחולת החיוב חלוקים הפוסקים. רבנו תם והרב שמעון בן צמח דוראן כותבים שהחיוב נובע רק מכך שהמת מוריש ממון, ובהיעדר ירושה אין כל חיוב למלא את רצון המת. לעומת זאת, הרב יוסף שאול נתנזון כותב שהחיוב הוא מצד חסד של אמת עם הנפטר שאינו יכול לעשות דברים יותר.
במחנה אפרים מציג מחלוקת ראשונים, האם על ידי מצווה לקיים דברי המת, נקנה החפץ הנקנה למקבל, או שמדובר במצווה ככל המצוות. לפי הר"ן והמרדכי בשם רבינו שמחה מדובר במצווה, ולכן אם היורשים קטנים לא ניתן לכופם לקיים את המצווה, אך לפי שיטת רש"י ותוספות המצווה לקיים דברי המת, מחילה על הגט חלות שחרור כאילו המת הפקיר את העבד, שבמקרה כזה פקע קניין הממון מהעבד, אבל נותר עליו קניין איסור, המונע ממנו להנשא עם בת חורין, ולפי שיטת רש"י אף אסור לו להנשא עם שפחה.
לפי תוספות במסכת בבא בתרא לא בכל מקרה חל המצווה לקיים דברי המת. הריב"ם מגביל זאת רק כאשר הוא אמר בפירוש "תנו" מנה לפלוני, ולא "מנה לפלוני", ולפי רבינו תם חלות מצווה לקיים דברי המת למרות שהיא חלה מחיים, היא חלה רק בדבר שייך לתיתה לאחר מיתה ולא בגט ושטר שחרור שראויים לתיתם רק מחיים. רבנות תם ור"י סוברים שהמצווה היא רק כאשר הדבר הופקד ביד שליש, והדבר הופקד בידו לשם כך, חוץ משחרור שפחה. הגבלה אחרונה זו נפסקה בשולחן ערוך.
שתי הגבלות נוספות אותם מציעים בעלי התוספות וחוזרים בהם באופן חלקי או מלא, אחת היא הצעתו של רבינו תם שמתנת שכיב מרע היא דווקא באופן ששייך ירושה (ולא בגר למשל), אך הוא מסופק בכך ומעדיף את חילוקו הראשון, וכן הצעתו של ר"י שמצווה לקיים דברי המת היא רק כאשר הדבר נאמר לאדם שנאמר לו פה אל פה, הצעה ממנה חזר ר"י בעקבות סתירה לדבריו מגמרא מפורשת.
הערות שוליים

↑  גיטין, יד, עמוד ב'
↑  מדרש הגדול, בראשית, מ"ז
↑  מדרש הגדול, בראשית, נ, יב
↑  בבא בתרא פרק מי שמת, מובא במחנה אפרים זכייה ומתנה ל.
↑  הלכות זכייה ומתנה סימן כ"ט.
↑  בגיטין בסוגיא שם. (מחנ"א).
↑  בפרק מי שמת (מחנ"א).
↑  בגיטין דף ל"ח, ראה במחנה אפרים כיצד מוכח משם.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ט, עמוד א'.
↑  וראה בקובץ שיעורים כתובות סימן שט"ו המוכיח מקושיית התוספות שם פ"ו ע"א, המקשה למה נצרך גם לדברי שכיב מרע ככתובין וכמסורין, שבמצווה לקיים דברי המת יש רק מצווה ולא קנין.
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן רנ"ב, סעיף ב'.
↑  בתלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ', עמוד ב' על פי הסבר התוספות שם.
מקרופלטה

| מקרופלטה |
| --- | --- |

תקופה
יורה תחתון, 199–195 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: רומלסוזאוריים
סוג:: מקרופלטה
מין:: Macroplata tenuiceps
שם מדעי
 Macroplata ‏Swinton, 1930

מאובני המקרופלטה
מקרופלטה (שם מדעי: Macroplata; מילולית: "צלחת/לוחית גדולה") הוא סוג של זוחל ימי אשר חי בתחילת היורה לפני 199-195 מיליון שנה באנגליה. הוא היה שונה מכל זוחל חי והשתייך לסדרת הפלסיוזאוריה.
המקרופלטה היה פליוזאור בסיסי באורך של 4.5 מטרים והיה בעל צוואר ארוך, ראש קטן ומוארך עם הרבה שיניים מחודדות דמויות מחט וסנפירים רחבים. הוא התקיים מדגים אחריהם רדף באוקיינוסים הקדומים.
בסוג ישנו כיום מין אחד - Macroplata tenuiceps. בעבר היה בסוג זה מין נוסף - M. longirostris אשר עבר לסוג האופיוזאורוס (Hauffiosaurus).
מצר באנגקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מקשר:  בין ים ג'אווה לים סין הדרומי
 מפריד:  בין האי סומטרה לבין האי באנגקה
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 אורך:  180 ק"מ
 רוחב מזערי:  14 ק"מ
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר מוסי
 מדינות באגן הניקוז:  אינדונזיה אינדונזיה
 ערים:  מונטוק
 קואורדינטות:  2°32′33″S 105°44′36″E﻿ / ﻿2.5425°S 105.74333°E﻿ / -2.5425; 105.74333
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פמצר באנגקה(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פמצר באנגקה
 
מצר באנגקה (באינדונזית: Selat Bangka) הוא מצר ים באינדונזיה המפריד בין האי סומטרה ממערב לו לבין האי באנגקה (אנ') ממזרחו. המצר מקשר בין ים ג'אווה (אנ') שמדרום לו לבין ים סין הדרומי שמצפונו.
רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא כ-14 קילומטרים ואורכו כ-180 ק"מ.
העיר מונטוק (אנ') שאוכלוסייתה מונה כ-45,000 נפש, שוכנת באי באנגקה לחופו של מצר באנגקה.
נהר מוסי (אנ') הזורם בדרום סומטרה נשפך למצר.
ב-8 ביוני 1945 טובעה במצר זה סיירת כבדה של הצי הקיסרי היפני "אשיגרה" (足柄 ‏Ashigara).
הערות שוליים

↑  כמו כן, המצר מפריד בין הפרובינציות דרום סומטרה (אנ') ובאנגקה-בליטונג (אנ').
↑  על שמה של העיר נקרא הפלפל הלבן "מונטוק".
↑  נהר מוסי שאורכו כ-750 ק"מ, נחשב לנהר הארוך ביותר בפרובינציית דרום סומטרה.
| דגל אינדונזיה גופי מים באינדונזיה |
| --- | --- | --- |
| אוקיינוסים | האוקיינוס ההודי • האוקיינוס השקט |  |
| ימים | ים אנדמן • ים אראפורה • ים באלי • ים בנדה • ים ג'אווה • ים האלמאהרה • ים טימור • ים מאלוקו • ים סאבו • ים סין הדרומי • ים סלבס • ים סראם • ים פלורס |  |
| מצרי ים | מצר אומבאי • מצר אלאס • מצר אלור • מצר באדונג • מצר באלי • מצר באנגקה • מצר גאספאר • מצר דמפייר • מצר ווטאר • מצר לומבוק • מצר מאדורה • מצר מלאקה • מצר מנטאוואי • מצר מקאסאר • מצר סאפה • מצר סומבה • מצר סונדה • מצר סינגפור • מצר קארימאטה • מצר ריאו |  |
| מפרצים | מפרץ באליקפאפאן • מפרץ בונה • מפרץ בינטוני • מפרץ ג'קרטה • מפרץ טומיני • מפרץ סאלה • מפרץ סנדרוואסי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 247411295   WorldCat (עם VIAF): 247411295 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנואלה דבירי

מנואלה דבירי
מנואלה דבירי ויטאלי נורסה (נולדה ב-13 בינואר 1949) היא עיתונאית, פעילת שלום וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

מנואלה ויטאלי נורסה נולדה וגדלה בפדובה שבאיטליה ב-1949, למשפחה יהודית וציונית. ב-1968 עלתה לישראל. על אף היותה חילונית נישאה לאברהם דבירי, דתי לאומי, שהיה במהלך לימודי משפטים. לזוג נולדו שלושה ילדים - אייל, מיכל ויהונתן. דבירי סיימה תואר ראשון והייתה למורה. מאוחר יותר עבדה במחלקה לקשרי חו"ל במכון ויצמן למדע.
ב-26 בפברואר 1998 נהרג בנה, יהונתן (יוני) דבירי בעת שירותו הצבאי במוצב "כרכום" בלבנון. לאחר נפילת בנה עזבה דבירי את עבודתה במכון ויצמן והחלה לפעול להוצאת צה"ל מדרום לבנון. דבירי התפרסמה בכך שבחרה "להמשיך לחיות במקום לשחק אם שכולה", כדבריה. היא הצטרפה לתנועת ארבע אמהות, הפגינה מול בית הנשיא במחאה על שהיית צה"ל בלבנון וכתבה מאמרים רבים בעיתונות הקוראים לממשלה להוציא את צה"ל מלבנון.
לאחר נסיגת צה"ל מלבנון ב-25 במאי 2000, המשיכה בפעילות פציפיסטית. ב-2005 זכתה ביחד עם הפרופסורים מאסימו טוסקי ואנואר דודין ב"פרס השלום והפיוס" של מרכז פרס לשלום על מאמציה בפרויקט "Saving Children", שבו סייעה לילדים פלסטינים חולים לקבל בבתי חולים בישראל טיפול רפואי שלא יכלו לקבל בבתי חולים פלסטיניים, והצליחה לגייס כמיליון אירו לשם כך, תוך קידום הנושא באיטליה.
נכון ל-2007, דבירי חברה בוועד המנהל של מרכז פרס לשלום ובוועד המנהל של עמותת קשב שמטרתה לקדם ערכים דמוקרטיים בישראל.
דבירי כותבת באיטלקית בעיתון "קוריירה דלה סרה", מאמרי פובליציסטיקה בעברית בעיתון "הארץ" וכתבות צבע על איטליה באתר ynet. ב-2000 ראה אור ספרה, "ביצה של שוקולד", שכלל שנים עשר סיפורים קצרים שחלקם ראו אור ב"הארץ". ב-2003 כתבה מחזה, "ארץ זבת חלב ודבש", שהוצג בפריז ובלונדון.
מקוק שחור

| מקוק שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים צרי אף
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: מקוק
מין:: מקוק שחור
שם מדעי
 Macaca nigra ‏דמארה, 1822
תחום תפוצה


מקוק שחור (שם מדעי: Macaca nigra) הוא מין של פרימט מהסוג מקוק חסר זנב. תפוצתו העיקרית ביערות הטרופים שבאי סולאווסי באינדונזיה ובאיים הקטנים סביבו.
מאפיינים

גודלו של המקוק הוא כחמישים וחמישה סנטימטרים, וצבעו שחור. הדבר המאפיין אותו בעיקר היא ציצת השער מעל ראשו. כאשר הוא כועס מזדקפת הציצה עקב תזוזת המצח. משקל הזכר כ-10 קילוגרם ומשקל הנקבה כ-6 קילוגרם.
משך ההריון של המקוק הוא 5 חודשים וחצי, ובסיומו ממליטה האם ולד אחד. פניו ורודים וצבעם משתנה לאחר מספר חודשים. המקוק מגיע לבגרות מינית בגיל 2-4 שנים. ואורך החיים הממוצע שלו כ-20 שנה והוא יכול להגיע אף לכשלושים שנה. המקוק חי בקבוצת המונות עד כ-15 מקוקים. המקוק ניזון מפירות, עלים, חרקים, וירקות שונים.
מספר הפריטים של המקוק השחור הולך ופוחת והוא מוגדר כעת בסכנת הכחדה חמורה, עקב כריתת היערות, וציד לצורך מסחר. כמו כן תושבי אינדונזיה מגדלים את המקוק כחיית בית.
גלריה

מקוק שחור צעיר בגן חיות
השתקפות דמותו של מקוק שחור באגם
זוג מקוקים שחורים
אחד מצילומי הסלפי המפורסמים של המקוק השחור
הערות שוליים

↑  מקוק שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מקוק שחור - המרכז הזואולוגי רמת גן
↑  קופי מקוק נדירים נולדו בספארי - רשת ב'
↑  אילו חיות בסכנת הכחדה נמצאות בספארי
↑  קופי המקוק סובלים מציד והריסת בתי גידול - רשת ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572665605171  NKC: ph628975
מיקשה ברמן

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1861 גיור, הונגריה 
 פטירה:  2 באוגוסט 1925 (בגיל 63) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברקושקרסטור, בודפשט 
 
מיקשה ברמן (בהונגרית: Bermann Miksa; גיור, 1 בנובמבר 1861 – בודפשט, 2 באוגוסט 1925) היה מהנדס מכונות, מפקח רכבות ממלכתי, כותב ספרות טכנית וממציא יהודי-הונגרי. העבודה המרכזית של פעילותו הייתה בבדיקות חומרים במעבדה ובמיוחד זיהוי פלדה המבוסס על בדיקת ניצוצות.
קורות חיים

מיקשה ברמן נולד במשפחה יהודית של פחח עני עם עשרה ילדים. הוא למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ובכמה אוניברסיטאות זרות. כסטודנט מוכשר, הוא גייס כסף להמשך לימודיו על ידי מתן שיעורים פרטיים ובאמצעות הגשת מועמדות וזכייה במלגות. הוא קיבל תואר בהנדסת מכונות. הוא שאף למשרה קבועה שהבטיחה גימלת פרישה, כך שמשנת 1885 הוא היה בשירות הרכבת הממלכתית ההונגרית, שהציעה ביטחון כלכלי מוצק. משנת 1892 היה ראש המחלקה של בית המלאכה הצפוני של הרכבת הממלכתית (MÁV), ומשנת 1910 היה סגן מנהל המחוז הצפוני. לאחר שנת 1912 הוא זכה להצטיינות רבה כראש בדיקת חומרי מעבדה עם המכשירים החדשים שלו. הוא פיתח נוהל חדש לזיהוי מהיר של דרגות הפלדה השונות. הוא עסק גם בבעיות חיסום וריתוך.
מיקשה ברמן הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברקושקרסטור.
פעולה מדעית

עניינו המקצועי ועבודתו המדעית של מיקשה ברמן כיסו שלושה תחומים: ייצור פלדות לכלים, טיפול תרמי, ריתוך ולבסוף קביעת הרכב הפלדות באמצעות בדיקת ניצוץ. מבחן הניצוץ (באנגלית: Spark testing), כלומר שיטת בדיקת חומרי הפלדה הומצא על ידי מיקשה (מקסימיליאן) ברמן.
הישגיו > בייצור ובטיפול בחום של פלדות כלים

הוא בחן את התפקיד של חומרי סגסוגת על השפעתם על התכונות המכניות של פלדות - פרזול, ריתוך, קשיחות, אלסטיות. ברמן ערך ניסויים לתנאי החיסום הנכון והשתמש בבדיקה מהירה של הצלחת החיסום על סמך מבחן שבר. כהוקרה על עבודתו של מיקשה ברמן, הוא ייצג את מקום עבודתה פעמיים בקונגרסים של האגודה הבינלאומית לבדיקת חומרים: בשנת 1906 בבריסל ולאחר מכן בשנת 1909 בקופנהגן.
הישגיו > בריתוכים

בשל תקנות הבטיחות המחמירות מאוד ב-MÁV, ברמן לא ראה את ריתוך האש ששימש בעבר כמתאים. כך תשומת ליבו הופנתה לריתוך. הוא פרסם כמה מאמרים וספר בנושא זה בגרמנית. הוא זיהה נכון שבריתוך לא מושלם, שכבות תחמוצת מעכבות את הריתוך התקין באיחוד שני משטחי המתכת, כלומר נוצר קשר ריתוכי מלוכד רק אם החומרים בפלדה עוברים חמצון-חיזור של שכבת התחמוצת המכסה את המשטחים שיש לרתך ומפעילים עליהם עוצמה מספקת של לחץ חיצוני. יסודות ההפחתה הפעילים ביותר בפלדה הם סיליקון, מנגן, זרחן ופחמן חד-חמצני שנוצר מפחמן. בניסוייו הבין כי ניתן לסייע להצלחת הריתוך באמצעות יוצרי סיגים הממיסים תחמוצות ברזל הנוצרות על פני השטח במצב נוזלי. ניתן להסיר את הסיגים האלה בקלות באמצעות פטיש מכיוון שהם יוצרים ציפוי שביר כמו זכוכית. הוא בדק את הצלחת הריתוך באמצעות בדיקות פיתול.
הישגיו > ניתוח פלדה המבוסס על בדיקת ניצוץ

בניגוד לבדיקות המטלוגרפיות שכבר היו בשימוש נרחב, הוא רצה לפתח שיטת בדיקה לא הרסנית בעלוּת נמוכה.
"במהלך לימודי פלדת כלי העבודה והניסויים שלי לבדיקה השוואתית של גלגלי השחזה, נתקלתי במבחן הניצוץ", כתב במאמרו הראשון בנושא בשנת 1908. כמובן, עוד לפניו, הרבה אנשים ראו את סילון הפלדה נוצץ על אבן השחזה, אך עם זאת מעולם לא עלה בדעתו של מישהו שניתן להסיק על איכות הפלדה מהזיקוקים הזעירים.
המצאותיו

על המצאתו המוקדמת, ששמה היה "Drehstahlhalter zum Abdrehen von Eisenbahnrädertyres", הוא קיבל פטנט מספר 1894/000881 בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1894.
המצאתו המשמעותית ביותר, שהוכרזה ב-19 באפריל 1915, מתייחסת לייצור פלדת כלים. במספר הפטנט שלו 73692, הפלדה המהירה שהציע, הכילה כמויות קטנות של בורון, מוליבדן, ונדיום, טיטניום, קובלט וכרום והתאימה כתחליף לחומרים יקרים שמכילו טונגסטן.
הנצחה

הוא נפטר ללא הכרה כלכלית ומוסרית, בשנת 1925, בגיל 63 בלבד. עבודתו מוכרת עד היום רק בחוג מצומצם למרות משמעותה.
עבודותיו החשובות ביותר

טיפול והקשחת פלדת כלים
על חיסום
זיהוי סוגי הברזל על פי ניצוצותיהם
תאוריה ופרקטיקה של ריתוך פלדה וריתוך אוטוגני
הגורמים לתאונות רכבת
תיאוריה ותיאור מעשי של מבחני ניצוץ
Die Theorie des Schweissens von Stahl und ihre praktische Anwendung
Die Grundzüge der Versuihsmethode der Funkenprobe und ihre praktische Verwendung
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיקשה ברמן
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
פטר לונגה: מיקשה ברמן - מבחן ניצוץ
לשכת המהנדסים של מחוז טולנה
פורטל היסטורי של פעם
טכנולוגיית מדידה ומכשור, אוטומציה, טכנולוגיית מיחשב
מקרוני

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  סולת מחיטת דורום, קמח חיטה 
 
פנה, סוג נפוץ מאוד של מקרוני באיטליה
המאכל "מקרוני עם גבינה", הכולל מקרוני ברוטב גבינה
מקרוֹנִי (באיטלקית: maccheroni) הוא סוג יבש של פסטה, בעל אורך בינוני ועשוי על ידי מכונה. הוא קצר בהרבה מספגטי, חלול, ואינו מכיל ביצים. למרות שקיימות מכונות ביתיות שמייצרות מקרוני, לרוב הוא מיוצר בצורה מסחרית.
"מקרוני" הוא עיוות של המילה האיטלקית "מַקֶרוֹנֶה" וצורת הרבים שלה "מַקֶרוני". מוצאה של המילה הוא נושא לוויכוח. מומחים רבים טוענים שהיא קשורה למילה היוונית "מכריה" (μαχαρία) - "מרק שעורה", השואב ככל הנראה את שמו מהמילה "מאקאר" או "מקריוס" (μακάριος) "מאושר".
יש שמקשרים את המקרוני לאוכל (בזמנו עשוי אורז) שמגישים אצל היוונים בארוחה המשותפת אחרי הלווייה. בארוחות מסוג זה שרו שירי אבלות הנקראים "מקרוניה" (μακαρώνεια) - מהמילים "מקריוס" ואולי גם "אאוניוס" (αἰώνιος "לנצח"). הנפטר או "המנוח" נקרא ביוונית החדשה "מַקַריטיס" (μακαρίτης).
לפי השערה אחרת מקורה של המילה בפועל "מקארה" מאיטלקית, שמשמעותו "למעוך" או "לשבור" (הפועל מתייחס למעיכת החיטה לשם הכנת פסטה).
ברוסיה, ארצות הברית ובבריטניה פופולרי מאוד המאכל "מקרוני עם גבינה", הנמכר אף כארוחה מוכנה. הארוחה כוללת מקרוני מבושל ברוטב גבינה, לעיתים נוסף שלב של אפייה בתנור עם ציפוי פירורי לחם או גבינה.
בהונג קונג מוגש המקרוני במרק אטריות. רשת המסעדות "צ'ה צ'אן טנג" מגישה את המקרוֹנִי עם בשר עוף, שעועית, פטריות שחורות, בשר חזיר ולעיתים ביצים.
מכונות מקרוני

תומאס ג'פרסון הוא הראשון שהמציא מכונת מקרוני בארצות הברית, ב-1789, כשחזר הביתה לאחר ששימש כשגריר בצרפת (בעקבות המהפכה הצרפתית באותה שנה). הוא סיפר כי דניאל פיזה לימד אותו כל שידע על מכונה זו. המילה "מקרוני" כבר הייתה מוכרת בארצות הברית באותה עת, כשהוצגה גם במילותיהם של שירים פופולריים כמו ה"Yankee Doodle".
בימי המאה ה-18 מקרוני היה כינוי, שגור בפי העם האנגלי, לצעירי אצולה הוללים שבילו באיטליה (נקראו "מקרוני" משום הבילוי באיטליה). בשיר המוזכר הנ"ל "Yankee Doodle" המילה מקרוני איננה במשמעות המאכל אלא דווקא במשמעות הכינוי.
"He stuck a feather in his hat,
And called it macaroni"
בתרגום "הוא "תקע" נוצה בכובעו וקרא לה מקרוני"
מצווה בו יותר מבשלוחו

| --- | --- |
 משנה:  משנה, מסכת קידושין, פרק ב', משנה א'
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"א, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שבת, פרק ל', הלכה ו'
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ר"נ, סעיף א'
 
מצווה בו יותר מבשלוחו הוא כלל הלכתי הנזכר בתלמוד, לפיו על אף ששלוחו של אדם כמותו, מ"מ ישנה עדיפות שהאדם יקיים בעצמו את המצוות המוטלות עליו, ולא יעשם על ידי שליח.
כלל זה נאמר בתלמוד לעניין מצוות כבוד שבת, ולעניין קידושי אישה.
מקור הכלל

מקור הכלל הוא בתלמוד, במסכת קידושין, שם מדייק רב יוסף מדברי המשנה כי לעניין קידושי אישה מצווה בו יותר מבשלוחו. הוא אף מוסיף לכך שתי דוגמאות, העוסקות בהכנות לשבת:
"אמר רב יוסף: מצווה בו יותר מבשלוחו, כי הא: דרב ספרא מחריך רישא, רבא מלח שיבוטא..."
לדעת רש"י, הטעם בזה הוא כי ”"דכי עסיק גופו במצוות, מקבל שכר טפי"” (שם, ד"ה מצווה). זאת אומרת כאשר אדם עוסק במצווה בגופו ממש, הוא מקבל שכר גדול יותר מאילו היה עושה את המצווה על ידי שליח.
בפירוש הרמב"ם כתב שהטעם הוא ”לפי שבהתעסקות האדם במצווה בעצמו, יותר שלם מאשר יטיל על זולתו לעשותה לו”.
בשאר מצוות

כאמור, בתלמוד נזכר דין מצווה בו יותר מבשלוחו לעניין קידושין ולעניין הכנת לשבת, בשולחן ערוך כתב דין זה לעניין ההכנות לשבת:
"....ישכים בבקר ביום ששי להכין צרכי שבת ואפילו יש לו כמה עבדים לשמשו ישתדל להכין בעצמו שום דבר לצרכי שבת כדי לכבדו כי רב חסדא היה מחתך הירק דק דק ורבה ורב יוסף היו מבקעין עצים ורבי זירא היה מדליק האש ורב נחמן היה מתקן הבית ומכניס כלים הצריכים לשבת ומפנה כלי החול ומהם ילמד כל אדם ולא יאמר לא אפגום כבודי כי זה הוא כבודו שמכבד השבת..."
לדעת המגן אברהם כלל זה נאמר בכל המצוות, והפרי מגדים כתב שהכלל נאמר גם במצוות דרבנן.
לעומתם, התקשה המהר"ח אור זרוע להבין מדוע אנשים לא מקיימים כיום מצוות שחיטה ומצוות מילה בעצמם, ולא על ידי שליח, והוכיח מכך שהכלל 'מצווה בו יותר מבשלוחו' אינו נאמר בכל המצוות. גם היד המלך פסק כי הכלל רלוונטי רק בשתי מצוות אלו, וזאת משום שרק בשתיהן לא תהיה שייכות לשולח, אם ייעשו על ידי השליח.
רבי אשר וייס בספרו מנחת אשר[דרושה הבהרה], מציע פתרון ביניים: במצוות שעיקרן התוצאה - כגון מצוות שחיטה שהעיקר שהבשר יהיה מהבהמה שחוטה, וכן לעניין מצוות מעקה שהתכלית שלגג יהיה מעקה - במצוות אלו אין דין 'מצווה בו יותר מבשלוחו'. לעומת זאת, מצוות שעיקרן בעצם הפעולה, כגון ברית מילה, וקידושין בהם נאמר דין 'מצווה בו יותר מבשלוחו'.
דיני קדימות

בחיי אדם הסתפק האם מעלת קיום דין 'מצווה בו יותר מבשלוחו' קודמת למעלת קיום דין 'הידור מצווה', או לא. כגון לעניין מצוות כתיבת ספר תורה, האם עדיף שאדם יכתוב בעצמו למרות שאינו כותב בצורה יפה, או שעדיף יותר שיתן לסופר סת"ם שיכתוב עבורו, כדי שהכתיבה תהיה נאה ומהודרת.
הערות שוליים

↑  שם.
↑  על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ר"נ ס"ק ב.
↑  סימן קכ"ח.
↑  יד המלך, הלכות שבת, פרק ל', הלכה ו'.
↑  כלל סח.
מקור-חסידה גזור

| מקור-חסידה גזור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גרנאים
משפחה:: גרניים
סוג::  מקור-חסידה
מין:: מקור-חסידה גזור
שם מדעי
 Erodium malacoides ‏אייטון, 1789
מַקּוֹר-חֲסִידָה גָּזוּר (שם מדעי: Erodium cicutarium (L.) L'Hér.) הוא צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי נפוץ, שכותרתו ורוד ופריו בעל מקור ארוך ממשפחת הגרניים. טיפוס תפוצתו הוא אירו-סיבירי, ים-תיכוני ואירנו-טורני ותפוצתו הטבעית משתרעת מאירו-אסיה ועד צפון אפריקה וצפון מערב אפריקה ואף חדר לאמריקה הצפונית, מערב אמריקה הדרומית ודרום אפריקה. מין זה נפוץ כמעט בכל ישראל וניתן למוצאו ליד מינים נוספים מסוגו. בסוג 18 מינים הגדלים בר בישראל, חלקם דומים לו.
מסימניו הייחודיים: העלים גזורים פעמיים (להבדיל ממקור חסידה מצוי שעליו מנוצים פעם אחת). הפרח בעל 5 אבקנים נושאי מאבקים (ולא 10 או 15 המצויים במיני גרניון ובהק בהתאמה). החוד (הפיטם) שבראש עלה גביע מסתיים באחד או שני זיפים לבנים (להבדיל, במקור–חסידה מצוי החוד אינו נושא שערות). מקור הפרודות מפותל וגלול בדמות בורג מלמעלה כלפי למטה (בשונה מגרניון שמקור הפרודות שלו נגלל כלפי מעלה בהבשלה בצורת סליל של שעון).
הסתלסלות המקור בהשפעת שינוי הלחות גורמת להחדרת הפרודה לתוך האדמה והטמנתה.