stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד קובדן
מלחמת האופיום השנייה

בתחילת 1857 הגיעו לבריטניה הבשורות מסין על קרע בין הנציג הבריטי באותה מדינה לבין מושל מחוז קנטון בהתייחס לכלי שיט קטן או לורצ'ה (אנ') בשם החץ (Arrow), שהביא לכך שהאדמירל הבריטי הרס את מבצרי הנהר, שרף 23 ספינות השייכות לצי שושלת צ'ינג והפגזת העיר קנטון. לאחר חקירה מדוקדקת של המסמכים הרשמיים, קובדן השתכנע שאלו הליכים בלתי צודקים לחלוטין. הוא העלה הצעה בפרלמנט בעניין זה, שהובילה לדיון ארוך ובלתי נשכח, שנמשך למעלה מארבעה לילות, שבו תמכו בו סידני הרברט (אנ'), סר ג'יימס גראהם (אנ'), ויליאם גלאדסטון, לורד ג'ון ראסל ובנג'מין דיזראלי, ושהסתיים בתבוסתו של ראש הממשלה לורד פלמרסטון ברוב של שישה עשר.
אבל הניצחון הזה עלה לו בכיסאו בפרלמנט. עם הפירוק שבא בעקבות תבוסתו של לורד פלמרסטון, קובדן הציג את מועמדתו לבית הנבחרים במחוז הבחירה של הדרספילד, אך המצביעים של אותה עיירה העדיפו את יריבו, שתמך במלחמה ברוסיה והיה בעד ההליכים בקנטון. קובדן נדחק אפוא לחיים הפרטיים, ופרש לביתו הכפרי בדנפורד, הוא שהה שם כשהוא עוסק בעיבוד אדמתו והאכלת החזירים שלו.
הוא ניצל תקופת פנאי זו לביקור נוסף בארצות הברית. במהלך היעדרותו התרחשו הבחירות הכלליות של 1859, כאשר הוא הוחזר ללא התנגדות מטעם רוצ'דייל (אנ'). לורד פלמרסטון היה שוב ראש ממשלה, ולאחר שגילה שהמפלגה הליברלית המתקדמת לא "נמחצה" בקלות כפי שהוא קיווה, הוא ביצע מחווה של פיוס, והזמין את קובדן ואת תומס מילנר גיבסון (אנ') להיות חברים בממשלתו. במכתב כנה ולבבי שנמסר לקובדן עם נחיתתו בליברפול, הציע לו לורד פלמרסטון את תפקיד נשיא מועצת הסחר (אנ'), עם מושב בקבינט ממשלת בריטניה. רבים מחבריו לחצו עליו בדחיפות לקבל את ההצעה, אך ללא היסוס הוא היה נחוש לדחות את הכבוד המוצע. עם הגעתו ללונדון הוא נפגש עם לורד פלמרסטון, ובגילוי לב רב אמר לו כי הוא התנגד לו והוקיע אותו לעיתים קרובות כל כך בפומבי, וכי השקפותיהם שונות כל כך, במיוחד בשאלות של מדיניות חוץ, שהוא לא יכול, מבלי לפגוע בתחושת החובה והעקביות שלו, לכהן תחתיו כשר. לורד פלמרסטון ניסה ברוח טובה להילחם בהתנגדויותיו, אך ללא הצלחה.
מלחמת האזרחים בארצות הברית

כאשר מלחמת האזרחים האמריקנית איימה לפרוץ בארצות הברית, היה קובדן במצוקה עמוקה, אך לאחר שהסכסוך הפך לבלתי נמנע, אהדתו הייתה לחלוטין עם האיחוד מכיוון שהקונפדרציה נלחמה למען העבדות. אף על פי כן, החרדה הגדולה שלו הייתה שהאומה הבריטית לא תהיה מחויבת לשום מהלך לא ראוי במהלך התקדמות המאבק הזה. כאשר היחסים עם ארצות הברית הפכו קריטיים ומאיימים כתוצאה מפשיטה של ספינות של הקונפדרציה שבסיסם בנמלים בריטיים, על ספינות סוחר של האיחוד, פעולות שיובילו לתביעות אלבמה (אנ') שלאחר המלחמה, הוא הביא את השאלה בפני בית הנבחרים בסדרת נאומים צלולים ועוצמתיים נדירים.
מותו

במשך מספר שנים סבל קובדן קשות מדי פעם מגירוי הסימפונות ומקשיי נשימה. בשל כך הוא בילה את חורף 1860 באלג'יריה, ובכל חורף שלאחר מכן היה עליו להיות זהיר מאוד ולהגביל את עצמו לבית, במיוחד במזג אוויר לח וערפילי. ב-2 באפריל 1865 הוא מת בשלווה בדירותו בלונדון.
למחרת אמר לורד פלמרסטון "לא ייתכן שהבית ימשיך עם עסקים כרגיל מבלי שכל חבר יזכיר לעצמו את האובדן הגדול שספגו הבית והמדינה מהאירוע שהתרחש אתמול בבוקר". דיזראלי אמר שהוא "היה קישוט לבית הנבחרים וכבוד לאנגליה".
גם בבית הנבחרים הצרפתי התייחס סגן הנשיא, פורקד לה רוקט (אנ'), למותו, וביטויי הערכה חמים חזרו על עצמם תוך מחיאות כפיים מכל האגפים. "מותו של ריצ'רד קובדן", אמר לה רוקט, "אינו רק חוסר מזל עבור אנגליה (בריטניה), אלא סיבה לאבל עבור צרפת והאנושות". דרואן דה לויס (אנ'), שר החוץ הצרפתי, הפך את מותו לנושא לשליחת הודעה מיוחדת, כשהוא מבקש מהשגריר הצרפתי בבריטניה להביע בפני הממשלה "את האהדה הנוגה והחרטה הלאומית האמיתית שעל מותו בטרם עת, של ריצ'רד קובדן. בצד הזה של תעלת למאנש". "הוא מעל הכל," הוסיף, "בעינינו הנציג של אותם רגשות ושל אותם עקרונות קוסמופוליטיים שמולם נעלמים גבולות לאומיים ויריבויות; בעוד שבעיקרו של ארצו, הוא היה עוד יותר מתקופתו; הוא ידע אילו יחסים הדדיים יכול היה להשיג בימינו לשגשוג של עמים. קובדן, אם יורשה לי לומר זאת, היה אדם בינלאומי". קובדן כונה "ההוגה הקלאסי-ליברלי הגדול ביותר בעניינים בינלאומיים" על ידי הליברטריאן והליברלי, ההיסטוריון ראלף רייקו (אנ').
הוא נקבר בכנסיית וסט לאווינגטון (אנ') במערב סאסקס ב-7 באפריל. קברו היה מוקף בקהל רב של אבלים, ביניהם גלאדסטון, ברייט, מילנר גיבסון, צ'ארלס וילייר ואורחים מכל חלקי הארץ. ב-1866 נוסד בלונדון מועדון קובדן (Cobden Club), כדי לקדם את כלכלת הסחר החופשי, והוא הפך למרכז לתעמולה פוליטית בנושא זה; ופרסים הוקמו על שמו באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת קיימברידג'.
קובדן התחתן ב-1840 עם קתרין אן ויליאמס (Catherine Anne Williams) מוויילס, והותיר אחריו חמש בנות. מבין אלה, ג'יין (אנ'), פוליטיקאית של המפלגה הליברלית הבריטית, התחתנה עם המו"ל תומאס פישר אונווין (Thomas Fisher Unwi) והייתה ידועה בשם גברת קובדן אונווין; אלן (Ellen) הייתה הראשונה מבין שלוש נשותיו של הצייר וולטר סיקרט; ואן (אנ') נישאה לכורך הספרים ט. ג'. סנדרסון (אנ') והוא הוסיף את שם משפחתה לשלו. הן התבלטו בתחומים שונים, וירשו את העניין הפוליטי של אביהם. בנו היחיד מת, בגיל חמש עשרה, בשנת 1856.
מורשתו > הנצחה

נכדו של נינו של קובדן, ניק קובדן-רייט (Nick Cobden-Wright), החל במערכה להצלת ביתו הקודם, בית דנפורד (Dunford House) במידהרסט (אנ') (גם ביתה של בתו אן קובדן-סנדרסון (אנ'), הסוציאליסטית ואשת התנועה הסופרג'יסטית) ממכירה ב-2019 על ידי בעליה, YMCA. הוא הכיל את השלט שלה 'ללא הצבעה ללא מיסוי' שהיא ערכה במחאה ברחוב דאונינג. מסע הפרסום שלו לקרן קובדן נתמך, בין היתר, על ידי נינתה של אמלין פנקהרסט, מנהיגת התנועה הסופרג'יסטית, הלן פנקהרסט (אנ').
היישובים קובדן (אונטריו) (אנ'), קובדן (אילינוי) (אנ'), קובדן (מינסוטה) (אנ') וקובדן (ויקטוריה) (אנ') בקנדה, ארצות הברית ואוסטרליה בהתאמה קרויים כולם על שם ריצ'רד קובדן, כמו גם היישוב קובדן באי הדרומי של ניו זילנד.
כמו כן קרויים על שמו: בית הספר היסודי ריצ'רד קובדן בקמדן טאון, מועדון הגברים העובדים קובדן בצפון קנסינגטון, בלונדון וגשר קובדן בסאות'המפטון. רחוב קובדן קיים במנצ'סטר, בדרלינגטון, בנוטינגהאם בנלסון בלנקשייר, בברנלי בלנקשייר, בוורטינג' במידהרסט ובאדינבורו וכיכר קובדן קיימת בבדפורד. כמו-כן יש פאבים על שמו בוורטינג', בשפילד, בצ'טהאם ובליברפול.
פסלים בדמותו מוצבים במקומות שונים בבריטניה. פרוטומה של קובדן מוצבת בספינה הצדדית המערבית של הטרנספט הצפוני של מנזר וסטמינסטר.
ביאורים

↑  Dame school, מילולית "בית ספר של הגברת". כינוי לבתי ספר קטנים, בניהול פרטי לילדים צעירים, שצמחו באי הבריטי ובמושבותיו במהלך התקופה המודרנית המוקדמת. את בתי הספר הללו לימדה אישה מקומית, "הגברת", שחינכה ילדים תמורת תשלום קטן.
↑  בדי כותנה לא מולבנת, ולעיתים קרובות לא מעובדת במלואה ארוגים בצורה גסה וצבועים בצבעים עזים
↑  תאוריה פסואדו-מדעית הטוענת כי ניתן לקשר בין מבנה הגולגולת לבין אישיותו של האדם ותכונות אופי, כגון פשיעה
↑  Little Englander – כינוי לחבר המפלגה הליברלית שהתנגד להרחבת האימפריה הבריטית
הערות שוליים

1 2 3  John Morley, The Life of Richard Cobden
↑  McGilchrist, John, Richard Cobden, the apostle of free trade. His political career and public services, a biography
↑  "Cobden, England, Ireland, and America ToC: The Online Library of Liberty". אורכב מ-המקור ב-9 בפברואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cobden, Russia, 1836 ToC: The Online Library of Liberty". אורכב מ-המקור ב-27 ביוני 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  West, Julius (1920). A History of Chartism, III. London: Constable and Company. p. 193.
↑  "Dunford House West Lavington (Ymca) Dunford House, Heyshott". BritishListedBuildings.co.uk. 2014.
↑  Karl Marx, The Eastern Question: A Reprint of Letters Written 1853–1856 Dealing with the Events of the Crimean War, ed. Edward and Eleanor Marx Aveling, New York: Burt Franklin (1968) p. 258
↑  "Cobden, the Three Panics: An Historical Episode ToC: The Online Library of Liberty". אורכב מ-המקור ב-27 ביוני 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Declaration of Causes of Seceding States". 15 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Encyclopædia Britannica (Ninth ed.). 1902.
↑  Raico, Ralph (29 March 2011) Neither the Wars Nor the Leaders Were Great, Mises Institute]]
↑  Frank Trentmann, Free Trade Nation. Commerce, Consumption, and Civil Society in Modern Britain (Oxford University Press, 2008), p. 1
↑  John Jewkes, Ordeal by Planning (Macmillan, 1948), p. 112, n. 2.
↑  Arthur Penrhyn Stanley, Historical Memorials of Westminster Abbey
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277751005171  PLWABN: 9810609915405606  BIBSYS: 90721291  BNE: XX1449914  BnF: cb123422224 (data)  CANTIC: a10922465  CiNii: DA01427306  GND: 119230011  ICCU: MILV107961  ISNI: 0000 0001 0910 6344  LCCN: n79040052  NDL: 00547595  NKC: mzk2010597128  NLA: 35029229  NLG: 234846  NTA: 070404623  SELIBR: 182845  SNAC: w61c20rj  SUDOC: 032381573  Trove: 802471  VcBA: 495/1855  VIAF: 66539206   WorldCat (עם VIAF): 66539206 
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1865
ביתו של קובדן ברחוב קאי במנצ'סטר
פסל של ריצ'רד קובדן מחוץ לכנסיית סנט אן, במנצ'סטר
מפגש של הליגה נגד חוקי הדגן (אנ') באולם אקסטר (אנ') בשנת 1846
איור של קובדן על קרמיקה שיוצרה בסנדרלנד

קברו של קובדן בחצר הכנסייה של וסט לאווינגטון (אנ') במערב סאסקס
פסל של ריצ'רד קובדן ברובע קמדן בלונדון
מיוזיק הול

אוקספורד מיוזיק הול, 1875
מיוזיק הול (באנגלית: Music hall) הוא סוג של בידור תיאטרלי בריטי פופולרי שהתקיים בשנים 1850–1960, וכלל תערובת של שירים פופולריים, קומדיה, מיצגים מיוחדים ובידור מגוון. המונח נגזר מסוג התיאטרון או המקום שבו בידור כזה התקיים. מיוזיק-הול הבריטי היה דומה לוודביל האמריקאי, הכולל שירים מלהיבים ומערכונים קומיים, ואילו בבריטניה המונח "וודביל" יוחס לסוג הבידור המיועד למעמד הפועלים, מה שכונה באמריקה "בורלסקה".
המיוזיק-הול צמח בבתי מרזח במהלך שנות השלושים של המאה ה-19, והפך לפופולרי יותר ויותר בקרב הקהל עד כדי כך, שבמהלך שנות ה-50 של המאה ה-19, נהרסו בתי מרזח לטובת אולמות המיוזיק-הול שנפתחו במקומם. תיאטראות אלו נועדו בעיקר כדי שאנשים יוכלו לצרוך מזון ואלכוהול ולעשן טבק בתוך האולם בו המופעים התקיימו. סוג בידור זה היה שונה במידה מסוימת מהתיאטרון הקונבנציונלי, שהושיב את הקהל בתוך תאים, כשהבר היה בנפרד.
באמצע המאה התשע-עשרה יצר בידור זה ביקוש לשירים פופולריים חדשים וקליטים. כתוצאה מכך, כותבי שירים מקצועיים גויסו על מנת לספק את המוזיקה לשפע של מבצעים כוכבים, שכללו בין היתר את מארי לויד, דן לנו וג'ורג' ליבורן. המיוזיק-הול לא אימץ סגנון ייחודי משלו, אלא הכיל ביצועים של כל צורות הבידור. חקיינים (הן גברים והן נשים), "בידור אריות", אמני פנטומימה ואימפרסיוניסטים, פעלולני טרמפולינה ופסנתרנים קומיים היו רק כמה מסוגי הבידור הרבים שהקהל יכול היה למצוא במופעי המיוזיק-הול בארבעים השנים הבאות.
המיוזיק-הול בלונדון הפך בשנת 1907 לזירה של מאבק תעשייתי חשוב בין האמנים ועובדי הבמה לבין מנהלי התיאטראות, שהסתיים בשביתה. האולמות התאוששו עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, ושימשו לבימוי אירועי צדקה על מנת לסייע למאמץ המלחמתי. מופעי המיוזיק הול המשיכו גם לאחר המלחמה, אך איבדו את הפופולריות שלהם לג'אז, לסווינג ולמוזיקת הביג בנד לריקודים. גם מגבלות הרישוי השתנו ונאסרה השתייה באולמות. סוג חדש של בידור הגיע, רחב ומגוון, ורבים מאמני המיוזיק-הול לא הצליחו לעשות את המעבר. עם דימוי של בידור מיושן ועם סגירת אולמות רבים, המיוזיק-הול פסק מלהתקיים ופינה את מקומו למגוון סוגי בידור אחרים.
ניר איפרגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד דוכיפת   ראש ענף ללוחמה אורבנית במל"י   מפקד חטיבת ירושלים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
ניר איפרגן הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כמפקד חטיבת ירושלים. קודם לכן שימש מפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה

איפרגן התגייס לצה"ל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושירת במספר תפקידי שטח ופיקוד בחטיבת כפיר. בין השנים 2019–2021 כיהן כמפקד גדוד דוכיפת, לאחר מכן בשנים 2021–2023 שימש ראש ענף ללוחמה אורבנית במל"י. ב-2023 היה קצין אג"ם מל"י, וב-7 באוקטובר נלחם באזור רעים וסייע בחילוץ גופות במסיבה בנובה.
ביולי 2024 הועלה לדרגת אל"ם והחל לפקד על חטיבת ירושלים, ופיקד על צק"ח ירושלים בלחימה במסדרון נצרים ושכונת זייתון.
איפרגן נשוי, אב לבן ובת ומתגורר בצפון השרון.
הערות שוליים

↑  אבי אשכנזי, ‏מפקד האוגדה שמשמיד את החמאס עולה צפונה: "נערכים לכך כבר במשך שנים", באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2024
↑   כך נראה המבצע של חטיבה 16 בשכונת 'זייתון', באתר צה"ל, 9 בספטמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דארק הורס קומיקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  מייק ריצ'רדסון
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־38 שנים)
 חברות בנות:  Berger Books 
 מיקום המטה:  Milwaukie 
 משרד ראשי:  מילווקי, אורגון
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור, תעשיית הקומיקס 
 מוצרים עיקריים:  קומיקס
  
 http://www.darkhorse.com/
 
דארק הורס קומיקס (באנגלית: Dark Horse Comics) היא הוצאה לאור של חוברות קומיקס החמישית בגודלה בארצות הברית, לפי מדד צרכנים מינואר 2014.
החברה נוסדה בשנת 1986 בידי מייק ריצ'רדסון במילווקי, אורגון, כאשר בין החוברות שבפרסומה נמנות עיר החטאים של האמן פרנק מילר, הלבוי של הכותב מייק מינולה, אוסאגי יוג'ימבו של סטן סאקאי וכן עיבודים לסרטים וסדרות טלוויזיה כדוגמת מלחמת הכוכבים, הטורף, הנוסע השמיני, שליחות קטלנית, רובוקופ, אינדיאנה ג'ונס, הדבר, טיימקופ, Mass Effect, טרזן, כוכב הקופים ובאפי ציידת הערפדים.
בנוסף, החברה מוציאה לאור ספרי מאנגה מצליחים מיפן, בעיקר מז'אנר הסיינן, בתרגום לאנגלית, כמו "הלסינג", "טריגאן", "ברזרק", "אקירה", "הרוח במעטפת", "שירות משלוח הגופות של העורבני השחור", ו-"Blade of the Immortal".
הערות שוליים

↑  Publisher Market Shares: January 2014
| דארק הורס קומיקס |
| --- | --- | --- |
| קומיקס מקורי | הלבוי • קרל רופרכט קרוינן • המסכה • אקדמיית המטרייה • טיימקופ • נערת הטנק • מחלקת המתים • עיר החטאים • המכשף |  |
| עיבודים קולנועיים | Dr. Giggles ‏(אנ') (1992) • המסכה (1994) • טיימקופ (1994) • פצצה על טנק (1995) • חתיכה דוקרנית (1996) • Mystery Men ‏(אנ') (1999) • וירוס (אנ') (1999) • G-Men from Hell ‏(אנ') (2000) • American Splendor ‏(אנ') (2003) • Timecop 2: The Berlin Decision ‏(אנ') (2003) • Alien vs. Predator ‏(אנ') (2004) • הלבוי (2004) • עיר החטאים (2005) • המסכה חוזרת (2005) • 300 (2007) • 30 יום של לילה (2007) • Aliens vs. Predator: Requiem ‏(אנ') (2007) • הלבוי 2: צבא הזהב (2008) • עיר החטאים: עלמה להרוג (2014) • 300: עליית האימפריה (2014) • המתנקש (אנ') (2019) • הלבוי (2019) • הלבוי: האדם העקום (2024) |  |
| עיבודים טלוויזיוניים | דאקמן (אנ') (1994–1997) • המסכה (1995-1997) • טיימקופ (אנ') (1997–1998) •‏ Fat Dog Mendoza‏ (אנ')‏ (1998–2000) •‏ Big Guy and Rusty the Boy Robot‏ (אנ')‏ (1999–2001) • חומר אפל (2015–2018) • אקדמיית המטרייה (2019–הווה) •‏ RIPD‏ (אנ')‏ (2013) |  |
| כותבים ומאיירים | מייק אלפרד • ג'ף דארו • ג'וס וידון • ג'רארד ויי • פרנק מילר • מייק מינולה • סטן סאקאי • דייוויד סקרוגי • אריק פאוול • מייק ריצ'רדסון |  |
אודה

ערך זה עוסק בסוג שירה לירית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אוֹדָה (מיוונית עתיקה: ᾠδή) היא סוגה של שירה לירית. מבנה האודה מורכב משלושה חלקים עיקריים: סטרופה (אנ'), אנטיסטרופה (אנ') ואפודה (אנ'). האודה היא פואמה מבנית שתפקידה לשבח או להלל מאורע או דמות, לרוב על ידי שימוש בתיאורי טבע ונוף. מקורה בשירי ההלל היוונים והלטינים, שנכתבו לאירועים רשמיים.
אודות יווניות היו במקור קטעים שיריים, שאותם ליוו כלי נגינה, כמו למשל במחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס המכיל אודות רבות. בהמשך, האודות הפכו לחיבורים אינדיבידואליים, כדוגמת ארבעת ספרי האודות של הורטיוס, ולעיתים הן שימשו כמזמור או דוקלמו בעל-פה.
במאות ה-17 וה-18 החלו משוררים בריטיים לכתוב אודות במבנה מודרני יותר, כדוגמת חמש האודות של ג'ון קיטס מ-1819 ("אודה לכד יווני", "אודה לפסיכה" ועוד) או האודות של פרסי ביש שלי.
לקריאה נוספת

Gosse, Edmund (1911). "ODE". The Encyclopædia Britanica. Volume XX (11th ed.). New York: The Encyclopædia Britanica Company. pp. 1–2.
Oh My Goddess!

| --- | --- |
 
 סוגה:  קומדיה, רומנטיקה, פנטזיה

 מאנגה
 יוצר:  קוסוקה פוג'ימה
 הוצאה:  Kodansha (יפן)
 התפרסם לראשונה במגזין:  Afternoon
 קהל יעד:  סיינן
 תקופת הפרסום המקורית:  25 באוגוסט 1988 – עד היום
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  34+

 אנימה
 אורך פרק:  24 דק'
 במאי:  הירוקו קאוזי, יאשוהירו מאטסומורה
 אולפני אנימציה:  Toei Animation
 רשת שידור:  WOWOW (יפן)
 תקופת שידור מקורית:  6 באפריל 1998 – 29 במרץ 1999
 מספר הפרקים:  48

 OVA
 במאי:  הירואקי גודה
 סטודיו:  OLM
 מספר הפרקים ששודרו:  48
 תקופת שידור מקורית:  2 בפברואר 1993 – 17 במאי 1994
Oh My Goddess! (ביפנית: ああっ女神さまっ וברומאג'י: Aa! Megami-sama) הוא כותר מאנגה ואנימה המשויך לז'אנר הסיינן והמאהו שוג'ו. המאנגה נכתבה על ידי קוסוקה פוג'ישימה, הסדרה נכתבה במקור כקומדיה-רומנטית אך במשך הזמן נוספו לה קרבות ואקשן עם דגש על האספקטים המיסטיים בסדרה. הגיליון הראשון של המאנגה יצא ב-25 באוגוסט 1988 ועדיין מודפס כיום, עם יותר מ-34 גיליונות קיימים. המאנגה גם התפתחה לשלוש סדרות אנימה (אחת מהם יצא כ-OVA) שאחת מהם עדיין רצה, וסרט באורך מלא.
תקציר העלילה

המאנגה מספרת את סיפורו של קיישי מוריסאטו, שבגלל טוב ליבו נבחר על ידי מחשב גן העדן, יגדראסיל (Yggdrasil) לקבל משאלה אחת. האלה (Goddess) בלדנדי נשלחה לכדור הארץ כדי להסביר לקיישי על המשאלה שקיבל, שיוכל בעזרתה לבקש כל דבר שירצה. לקיישי בהתחלה יש הסתייגויות לגבי בלדנדי וחושב שהיא סוג של מתיחה אך במהרה לומד על האותנטיות של המפגש ביניהם וגם על כך שבלדנדי היא האדם היחידי שמבינה ומעריכה את קיישי ולכך משתמש במשאלתו כדי לבקש מבלדנדי להישאר עמו לנצח. הסדרה עוקבת אחרי מערכת היחסים שלהם והתקרבותם אחד לשני.
הדמויות הראשיות

קייצ'י מוריסאטו: סטודנט בן 21 אשר לומד במוסד הטכנולוגי של נקומי, קייצ'י נבחר על ידי מחשב השמיים לקבל משאלה והאלה בלדנדי נשלחה לחדר המעונות של קייצ'י כדי לספר לו על המשאלה, קייצ'י בהתחלה חושב שזוהי מתיחה שנעשתה על ידי חבריו למעונות משום חוסר המזל שלו עם נשים, קייצ'י במהרה מבין את אמינותה של בלדנדי ולכן מבקש ממנה שתישאר עמו. קייצ'י הוא גם מכונאי ונהג מרוצים מוכשר.
בלדנדי: אלה רמה ראשונה ואחת משלוש האלות של גן העדן תתבקש על ידי קייצ'י להישאר לצידו. בלדנדי היא אלה טובת לב, סובלנית ואדיבה, יכולה להרגיש את רגשותיהם של אחרים ובעלת כוח קסם רב.
אורד: אלה רמה שנייה ואחותה המבוגרת והאלה השנייה שהופיעה לקיישי. האלה בעלת כוחות הקסם החזקים ביותר מבין השלושה. היא יכלה להפוך להיות אלה רמה ראשונה עם אלמלא נטיותיה לשקר ואלמלא אנוכיותה. אורד, בניגוד לאחותה בלדנדי יכולה להיות עקשנית ודי אימפולסיבית אך גם מאוד מסורה לכל מה שהיא עושה.
סקולד: אלה רמה שנייה ואחותה הקטנה של בלדנדי, היא האלה השלישית שהופיעה לקיישי. סקולד נטולת כוחות קסם, אך מפצה בכך בחוש האלתור שלה ובחוכמתה הרבה. סקולד נוטה לגונן על בלדנדי לרוב, ואף חוששת שמערכת היחסים בינה לבין קייצ'י תרחיק את בלדנדי ממנה, לכן היא מנסה להגביל את יחסיהם בכל הזדמנות.
רון דהן

| --- | --- |
Ron Dahan
 לידה:  1979 (בן 45 בערך) הרצליה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  פרדס חנה-כרכור 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ע"ש חיים גורי, פרס יהודה עמיחי
 
רון דהן (נולד ב-1979) הוא סופר ומשורר ישראלי, ממייסדי הוצאת אינדיבוק.
ביוגרפיה

רון דהן גדל בהרצליה, בנם של אילנה ויואל, אח למיכל ועינב. שירת בחטיבת הצנחנים והשתתף במלחמת לבנון השנייה בשירות מילואים. בעל תואר ראשון במזרח אסיה ואמנות מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2012 ייסד ביחד עם איש הטכנולוגיה ניר גרינהויז את אתר אינדיבוק, חנות ספרים עצמאית, המוכרת ספרים מודפסים ודיגיטליים, ואודיו. משמשת גם כהוצאה לאור.
מתגורר בפרדס חנה, פרוד ואב לשני ילדים.
רון דהן זכה בפרס ע"ש חיים גורי לשנת 2023. מנימוקי השופטים: "שירתו של רון דהן היא רבת פנים: הוא יודע לכתוב את הקולות הצועקים כאב חברתי אבל גם את הקולות הכמוסים של חדרי הבית. זו שירה של אדם, אב, גבר, שמבקש בשורותיו להשיל את הזהויות הללו ולתת להן קול חדש, רך וחסר בושה."
רון דהן זכה בפרס יהודה עמיחי לשנת 2023 מנימוקי השופטים: "רון דהן הוא משורר וסופר, מרצה, עורך ומבקר ספרות. הוא כתב מגוון ספרים ו"מגול" הוא ספר השירה החמישי פרי עטו. שירתו של דהן היא שירה וידויית, הנכתבת בכנות גדולה ובכאב ומספרת על בית שחרב, על בדידות ועל אהבה."
מספריו

מגול - 2023 שירה, הקיבוץ המאוחד
מתעוררים - גברים מדברים מיניות - 2020, אסופה, פן וידיעות אחרונות
הגעגוע של קין - 2011, שירה, גוונים
נעורים - 2012, שירה, הוצאה עצמית
בוא כמו שאתה - 2013, רומן, הקיבוץ המאוחד
עקרונות הגן - 2014, שירה, אינדיבוק
נדידת הדיונות באפריקה - 2015, סיפורים קצרים, אינדיבוק
לראות לויתן - 2016, נובלה, פרדס
מות הציפור - 2018, שירה, אינדיבוק
בעל חיים - 2018, נובלה, בלה לונה
הערות שוליים

רון דהן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
רון דהן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
רון דהן, אֵלֶּה חַיֵּי כָּעֵת, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2016
רון דהן - שני שירים - באתר 'קפל' - כתב עת לשירה בעריכת טלי וייס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308791305171  BnF: cb16578355b (data)  ISNI: 0000 0001 3993 0748  LCCN: n2011070168  VIAF: 187095419   WorldCat (עם VIAF): 187095419
כביש הפינגווינים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טומיהיקו מורימי 
 איורים:  booota 
 שפת המקור:  יפנית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  29 במאי 2010 
 פרסים
 Nihon SF Taisho Award (2010) 
 
כביש הפינגווינים (ביפנית: ペンギン・ハイウェイ) הוא רומן יפני משנת 2010 שנכתב על ידי הסופר היפני טומיהיקו מורימי. יצא לאור במקור בשנת 2010. הספר משלב אלמנטים מהז'אנרים מדע בדיוני, מסתורין ופנטזיה.
הצלחת הספר הובילה ליצירת עיבוד קולנועי בבימויו של הירויאסו אישידה וליצירה של סדרת מאנגה המבוססת על עלילת הספר.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בעיירה יפנית רגילה לכאורה ומתמקדת בילד סקרן בן 10 בשם אויאמה שמגלה שפינגווינים מתחילים להופיע בעיירה באופן מסתורי, לכאורה משום מקום. אויאמה הסקרן אשר נחוש לפענח את התעלומה מחליט לצאת ולגלות מהיכן הם מגיעים. אויאמה מגלה בהמשך שישנו קשר בין הפינגווינים לאישה מסתורית שעובדת במרפאת שיניים מקומית.
הדמויות הראשיות

אויאמה - ילד סקרן וחכם בן 10. אויאמה יוצא לחקור היטב מדוע פינגווינים מסתוריים החלו להופיע בעיירה שלו.
ליידי - אישה מסתורית שעובדת במרפאת השיניים המקומית. היא מחליטה לסייע לאויאמה להשתפר בשחמט. היא הופכת בהמשך למושא אהבתו של אויאמה ולדמות מרכזית שתסייע לו להבין את האירועים הבלתי מוסברים המתחוללים בעיירה שלו.
אוצ'ידה - חברו הביישן של אויאמה אשר מצטרף אליו במסע שלו לחשוף את האמת מאחורי ההתרחשויות המוזרות בעיירה.
האמאמוטו - בת כיתתו של אויאמה. האמאמוטו היא ילדה חכמה במיוחד שמאוהבת באויאמה ומקנאה בליידי. מחליטה בהמשך לשתף עימו פעולה.
סוזוקי - חבר לכיתה של אויאמה. סוזוקי הוא הבריון של הכיתה. הוא מאוהב בהאמאמוטו.
אביו של אויאמה - מרבה לקחת חלק בנסיעות עסקים מחוץ ליפן.
אביה של האמאמוטו - חוקר מטאורולוגיה.
סרט אנימה

| --- | --- |
  כרזת הסרט
כביש הפינגווינים
 סוגה:  אנימה, מדע בדיוני, מסתורין, פנטזיה

 סרט
 במאי:  הירויאסו אישידה
 סטודיו:  אולפני קולורידו
 הופעת בכורה:  29 ביולי 2018 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי "פנטזיה") 17 באוגוסט 2018 (ביפן)
 משך הקרנה:  118 דקות

 מאנגה
 מאייר:  קייטו יאנו
 הוצאה:  מדיה פאקטורי
 התפרסם לראשונה במגזין:  Monthly Comic Alive
 קהל יעד:  סיינן
 תקופת הפרסום המקורית:  27 במרץ 2018 – 27 בפברואר 2019
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  3
בשנת 2018 סטודיו קולורידו הפיקו את העיבוד הקולנועי לספר אשר בוים על ידי הירויאסו אישידה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "פנטזיה" במונטריאול ב-29 ביולי 2018. הסרט יצא לראשונה לאקרנים ביפן ב-17 באוגוסט 2018.
ב-6 באוגוסט 2019 יצאו לשווקים מהדורות ה-DVD וה-Blu-ray של הסרט.
סדרת מאנגה

עיבוד המאנגה לרומן, אשר מכיל איורים מאת קייטו יאנו, פורסם במקור במגזין "Monthly Comic Alive" מ-27 במרץ 2018 עד 27 בפברואר 2019. המאנגה פורסמה בשלושה כרכים.
הערות שוליים

↑  Pineda, Rafael Antonio (26 ביולי 2018). "Penguin Highway Film Wins Satoshi Kon Award at Fantasia Int'l Film Festival". Anime News Network. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hikaru Utada Performs Penguin Highway Anime Film's Theme Song". Anime News Network. 14 בנובמבר 2018. נבדק ב-30 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anime Feature 'Penguin Highway' Comes to Blu-Ray, DVD & Digital August 6". Anime News Network. 20 במאי 2019. נבדק ב-2 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Komikku Araibu 2018-nen 5-gatsu-gō" コミックアライブ 2018年5月号 [Comic Alive May 2018 Issue]. Monthly Comic Alive (ביפנית). Media Factory. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Penguin Highway 01" [ペンギン・ハイウェイ 01] (ביפנית). Monthly Comic Alive. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
יחסי אלג'יריה–ספרד

| יחסי אלג'יריה–ספרד |
| --- | --- |
אלג'יריה: ספרד


אלג'יריה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 505,370
אוכלוסייה
46,970,063: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 32,996
משטר
דמוקרטיה חצי נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי אלג'יריה–ספרד הם יחסי החוץ בין אלג'יריה לספרד. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון.
בניגוד ליחסי ספרד עם מרוקו, יחסי אלג'יריה–ספרד אינם נפגעים על ידי סכסוך טריטוריאלי ישיר; עם זאת, היו פערים בגישה לסכסוך בסהרה המערבית.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

ספרד ואלג'יריה נשלטו יחדיו על ידי כמה אימפריות לפני ימי הביניים כמו האימפריה הרומית או הח'ליפות הערבית.
בתחילת המאה ה-16, האימפריה הספרדית והאימפריה העות'מאנית לחמו להשגת שליטה באלג'יריה. ספרד כבשה בשנת 1510 את סלע אלג'יר והחזיקה אותו לזמן קצר לפני שגורשה על ידי ח'יר א-דין בשנת 1529.
המלוכה הספרדית שלטה באוראן (1509–1708; 1732–1792) ובנמל השכן מארס אל כביר במשך רוב העת החדשה המוקדמת.