stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם כרמלי
ביוגרפיה

יורם כרמלי נולד בחיפה. למד צ'לו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בירושלים וכן לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית. למד תכנון עירוני וסביבתי בטכניון. סיים תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטה העברית והורה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה. סיים דוקטורט באנתרופולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL) ב-1985. נושא עבודת הדוקטורט: משפחה וכלכלה בקרקס הבריטי 1975–1979.
כרמלי מונה לפרופסור חבר (reader) באוניברסיטת חיפה ב-2003, ושימש כראש המגמה לאנתרופולוגיה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. שהה בשבתונים באוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת ברונל, ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
מחקריו

כרמלי חקר את משבר המודרניות והפוסט-מודרניות, ההשלכות החברתיות והייצוגים הסמליים השונים שלו. המוקדים התאורטים הם ניתוח של טקס ומשחק כמו גם פרקטיקות גופניות וטכנולוגיות העוסקות בגוף. תחומי המחקר הם הקרקס הבריטי, ומן הצד השני טכנולוגיות הפריה חדישות, כמו גם ספורט וצריכה בישראל. שיטות המחקר הן אתנוגרפיה כולל תצפית משתתפת, ראיונות עומק וניתוח מסמכים; במספר פרויקטים יישם גם שיטות סטטיסטיות.
מודרניות, מופע, זהות – הקרקס הבריטי
הקרקס הבריטי הוא השדה העיקרי בו חוקר כרמלי ובאמצעותו הוא בוחן את המודרניות. לצורך זה, ביצע עבודת שדה בקרקס בריטי נודד בשנים 1975–1979. במהלך השנים שעברו מאז, ערך ביקורים חוזרים ונשנים בקרקס הבריטי, וחזר לעבודת מחקר נוספת בשנים 2002–2003.
מחקריו > נוודות

מאמריו הראשונים של כרמלי עסקו בניתוח הנוודות של הקרקס של אמצע שנות ה-70. אנשי הקרקס הם נודדים, אבל חשוב יותר מהנודדים עצמם הוא אתוס הקרקס כקרקס נודד והצגתם של הנוודים. ההצגה העצמית של הנודד ככזה שלא שייך לשום מקום ולשום היסטוריה מקומית. המאפיין את הצגת הנוודות הוא האפקט של התנועה המתמדת של הקרקס, (כל החוזים הם קצרי טווח, הקרקס עוזב את המקום מהר גם אם צפוי להיות קהל מחר) והאובייקטיפיקציה העצמית המצויה בלב ההצגה העצמית שלו (ההצגה העצמית עוברת את גבולות הזירה, מקיפה את כל המגעים בין אנשי הקרקס ותושבי המקום, כל מגע הוא הזדמנות להצגת הנווד ולפרסומת עצמית).
השוליות החברתית ובעיקר האובייקטיפיקציה העצמית יוצרים אצל הקהל אשליה של טוטאליות: על ידי הקרקס שהוא חיצוני להיסטוריה ולמקום נוצרת אשליה בקרב הצופים, של זמן היסטורי, קהילה, וביוגרפיה שהקרקס הוא מחוצה להן. בהופעה שהיא מתרחשת במגע שבין המבצעים והקהל, נוצרת אשליה של טוטאליות, כזו שמשבר המודרנה יוצר את הגעגועים והנוסטלגיה אליה.
מחקריו > דמויות בקרקס

כרמלי הקדיש מאמרים ספציפיים לדמויות רבות בקרקס: הקוסם, האקרובט, מאלף החיות, המוקיונים, הפריק – הגמד.
למרות שמבחינה היסטורית שורשיו של הקרקס הנודד ביריד, בעיני אנשי הקרקס מהווה היריד "אחר" בזוי, מקום של הונאה ואחיזת עיניים לעומת הקרקס שהוא "אמיתי". הקוסם מציג הופעתו (הליכה על חרבות, בליעת אש) בלבוש פקיר ובלבוש אינדיאני ישיש. הקוסם עושה משהו תיאטרלי שעורר התנגדות רבה. הגמד – הפריק – גם הוא מדמויות היריד. ביריד הוא יצור אזוטרי, מסמן של גבולות האנושי, ואילו בקרקס הוא מופיע עם המוקיונים. כאן הוא מהווה איום: אם הפריק הוא אנושי, האנושי נושא בתוכו את הפריק. מאלף האריות עומד כאדם/תרבות מול חיות/טבע, אך בקרקס הוא גם דומה לחיה – הקרקס יוצר את חיצוניותו על ידי שהוא מפרק ומשווה קטגוריות וניגודים בסיסיים (תרבות טבע) בקוסמולוגיה של הקהל.
מחקריו > החיים בפנים – משפחות

בשנות ה-70 היו הקרקסים באנגליה מאורגנים במשפחות. משפחות היו בעלות קרקסים ואליהן נוספו משפחות של מבצעים. מלבד היותן בסיס לכוח עבודה, המשפחות גם הופיעו ככאלה בזירה והופעת "משפחה" (אפילו כשאיננה ממש כזאת) הייתה חשובה לקהל, ליצירה של האילוזיה של "קהילה" ו"משפחה" אצל הקהל כמו גם למסרים לאומיים ולאומניים שהקרקס הביא עמו. ההצגה העצמית של המשפחות השפיעה על הדינמיקה הפנימית ביחסי המשפחה וחיי היום יום של חבריה.
מחקריו > הגוף האקרובטי בקרקס והספורט

גם הקרקס המודרני וגם הספורט המודרני הופיעו במאה ה-19. כרמלי מראה במחקריו כיצד הם מנוגדים אך עדיין משלימים; שניהם מייצגים את ההגמוניה של הבורגנות וגם את משבר המודרנה. הגוף הספורטיבי משעתק באופן סמלי את התפיסות הבורגניות של היררכיה, כמותיות, וזמן ליניארי – פרוגרסיבי. לעומת זאת, האקרובטים ב"קרקס המסורתי" כלומר – הקרקס של עידן המודרניות, עוברים חיפצון והוצאה אל מחוץ לזמן וליחסים החברתיים. בעולם המודרני המקוטב והממוסחר, מעורר האקרובט אובייקטיפיקציה מדומה ונוסטלגיה אצל הקהל. הצופים שרואים בקרקס את ה-"really, real" חווים למעשה את אשליית ה-"really, real" של עצמם.
מחקריו > חיות בקרקס, התאכזרות לבעלי חיים, תקשורת inter-species

על פי כרמלי ההקשר העיקרי של מופעי חיות בקרקס הוא הרציונליזציה של הטבע, ניצחון התרבות על הטבע, כמו גם החרדות והפחדים שמעוררת התרבות שהתרחקה מקרקע הטבע עליה היא הושתתה. כל אלה לדעתו מאפיינים את עידן המודרניות והפוסט-מודרניות. במאמרים המפרשים את מופעי החיות (פילים, אריות) בקרקסים הבריטיים, מנותחים המופעים הללו כפי שהם מביאים לידי ביטוי את הדיכוטומיה המערבית של טבע/תרבות, כמו גם את הסחף שלה. אולם, האובייקטיפיקציה והטשטוש של הדיכוטומיה בקרקס כפי שהציבור רואה אותה, מעוררים גם נוסטלגיה ואשליה של שלמות. (...)
סוגיה מעניינת הממקמת את הקרקס המסורתי בין מודרנה לפוסט-מודרנה היא סוגיית ההאשמה ב"התאכזרות לבעלי חיים" ותגובות הציבור במהלך ההופעה. כרמלי טוען שיותר משבעלי החיים באמת סובלים בקרקס, דבר שהוא נדיר במציאות, הרי שהמראה של גופות מאולפים וחוויית ההפרה של "ההתנהגות הטבעית" של הטבע כפי שמעוררים באמצעות ההצגה האנתרופומורפית של בעלי החיים הן שעומדות בבסיס ההאשמות באכזריות. עבור רוב הצופים של הקרקס המסורתי, חוויה זו היא מרכיב ותנאי לאשליית הקרקס: עבורם הגופות המאולפים של בעלי החיים בקרקס כמו גם הגוף המחופצן של אקרובט הקרקס, מביאים את הקרקס כמעבר לדיכוטומיות של אדם/חיה, תרבות/טבע. אצל האחרים, אותו מראה מעורר התנגדות אם מחמת רומנטיזציה בורגנית של הטבע, ואם מתוך תפיסות מאוחרות יותר המבטלות את הניגוד טבע/תרבות ומצדדות בדיאלוג ביניהן.
בהקשר זה, עוסקים גם מחקריו של כרמלי העוסקים בעצם האפשרות של תקשורת בין חיה לאדם.
מחקריו > מתודולוגיה

המבנה החברתי הסגור של הקרקס מקשה על חקירתו. קושי נוסף מהווה המבנה של הצגה עצמית מתמדת וטוטאלית שהופכת גם לחלק מהאמונות של הצופים אודות "האמת" הקרקסית וכן גם תפיסת המציאות של אנשי הקרקס עצמם. בשביל אלה, האחרונים מהווים ההצגה העצמית והאובייקטיפיקציה העצמית תנאי קיומי (ולא רק כלי לפרנסתם). כרמלי מקדיש מאמרים מיוחדים לשאלות של עבודה אתנוגרפית ושל הבעיות האפיסטמולוגיות הכרוכות בחקר הקרקס.
מחקריו > המעבר ממודרניות לפוסט מודרניות

הקרקסים המסורתיים עברו טרנספורמציה יסודית מאז שנות ה-70. עם המעבר מהמודרניות לפוסט מודרניות. השתנה מראה האקרובט כאובייקטיפיקציה של גוף, התמעטה ההנגדה של טבע/תרבות (חיות כמעט ונעלמו מהופעות הקרקס), הנוסטלגיה לטוטאליות ולאותנטיות אשר הזינה את הקרקס הנודד הפכה במידה רבה לבלתי רלוונטית. הקרקס החדש השתלב בהצגות תיאטרון וריקוד, ומצד שני הפך לנושא ומופע שמשמש במרכזים קהילתיים ובאינטגרציה של שכבות חברתיות חלשות. מעמדו הסמלי של הקרקס הוזז מהשוליים למרכז. במהלך 2002 – 2003, ביצע כרמלי התבוננויות ותיעד חומרים רבים הנוגעים לתמורות אלה בבריטניה. חומר זה יהיה בסיס לשני פרסומים: האחד אוסף של מאמרים שנכתבו על ידי אנשי אקדמיה ואנשי קרקס, שהוא עוסק בעריכתן. האוסף עוסק בהיסטוריה ובקרקס העכשווי. הפרויקט השני הוא מונוגרפיה שתכלול 25 שנות פרספקטיבה על הקרקס.
מחקריו > היבטים חברתיים ופוליטיים של הספורט

עניינו של כרמלי בספורט הוא בהקשר של ספורט ומודרנה, ובהשוואה של הספורט עם הקרקס (ראו לעיל). בניתוחו את הספורט בשדה הישראלי, חקר כרמלי גם את נגיעתם של מופעי ספורט מודרניים, עם החוקים שלכאורה אינם פוליטיים והם אוניברסליים, לסוגיות של כוח וזהות קולקטיבית, ושילובם בהצגת יריבויות לאומיות, אתניות ומעמדיות. ביציאתו מנקודת מבט זאת, חקר כרמלי יחד עם סטודנטים שלו נבחרת כדורגל פלסטינית שנכנסה לתוך ליגת העל הישראלית והתעמתה עם נבחרות יהודיות בערים שונות בישראל. המפגשים אפשרו לו לחקור זהויות מקומיות ולאומיות בהקשר ייחודי של קונפליקט אינטנסיבי. במחקרים, הוא בחן כיצד מתגבשות ומיוצגות הזהויות היהודית-ישראליות במשחקי כדורגל אל מול הפלסטיני כאחר אולטימטיבי. מאמרי הספורט שלו נוגעים בקודים הבסיסיים של הלאומיות היהודית, אך גם בוואריאציות מקומיות של הזהות היהודית-ישראלית, עם המאפיינים הגאו-פוליטיים המיוחדים אליהם. נותחה גם הרטוריקה הלאומנית של כתבות הספורט בעיתונות העברית והגלישה של "מסגרת המשחק" לתוך החיים האמיתיים.
מחקריו > צריכה

הקונטקסטים הישראליים של צריכה קושרים יחד אלמנטים של מודרניות-פוסט מודרניות. הסצנה הישראלית באה לידי ביטוי בפלורליזם של מגזרים שונים (ביניהם: המעמד הבינוני-יהודי-חילוני, יהודים אולטרה אורתודוקסים, אזרחי ישראל פלסטיניים, ומהגרים רוסים). עבור המעמד הבינוני-יהודי-ישראלי, הצריכה היא גם מרקם של "נורמליות", המקיימת מראית עין של שגרת היום יום בתוך חוסר השוויון הכלכלי הגובר והאינטנסיביות של הקונפליקט הישראלי-פלסטיני. כרמלי, בצוותא עם ד"ר קלמן אפלבאום מאוניברסיטת ויסקונסין, ערכו אסופת מאמרים באנתרופולוגיה של צריכה בישראל בה משתתפים גם כמה מתלמידיו של כרמלי.
מחקריו > פוסט מודרניזם, גוף, זהות: היבטים חברתיים ותרבותיים של טכנולוגיות הולדה

את כל הפרויקטים בתחום זה ערך כרמלי בשיתוף עם רעייתו פרופסור דפנה בירנבוים כרמלי באוניברסיטת חיפה. מחקריהם המשותפים התרכזו בטכנולוגיות ההפריה החוץ גופית וההפריה המלאכותית. יחד עם חוקרים אחרים, סבורים גם הזוג כרמלי שסוגיות הנוגעות לטכנולוגיות רפואה חדשניות מעלות ומייצגות היבטים חדשים הקשורים לגוף בעידן הפוסט מודרני ומתבטאות בפירוק של מושגי הטבע, משפחה, הורות וזהויות מגדריות. בנוסף לכך, מעניינות הדרכים שבהן מהוות הטכנולוגיות החדשות כלי בידי המדינה וקבוצות שונות ביחסי כוח ותהליכים פוליטיים, וכאמצעי לקשור יחדיו את הפרט, הגוף הקולקטיבי, והאומה.
מחקריו > מגדר ומשפחה

כרמלי מראים במחקריהם כיצד הכנסת הטכנולוגיות החדשות הביאה לידי ביטוי אך גם הכניסה תמורות ביחסי מגדר. היא הדגישה מחדש את גבולות יחסי הקרבה והאינטימיות המשפחתית.
מחקריו > משפחה, מעמד, מוביליות

כרמלי מנסה להראות כיצד יישומן של הטכנולוגיות מתקשר גם אל יחסים ודימויים מעמדיים. הבדלים מעמדיים ניכרים בעצם הנגישות לטכנולוגיה, מאידך הטכנולוגיות מאפשרות גם ניעות חברתית או תקווה להזדמנות לניעות מעמדית. באמצעות הבחירה של תורמי זרע מסוימים ולא של אחרים, יכולים מקבלי הזרע להעניק לילדיהם העתידיים את המראה שהם תופסים אותו כנחשק ומגדיל את סיכוייהם בחיים. החוקרים מראים שלמרות הדרישות הגבוהות שלהן מהמשפחה, ישראלים יהודיים מעוניינים באופציות של שדרוג חברתי, אם כי בתוך הגבולות של דמיון סביר ל"משפחה טבעית". ניתן לראות שבתוך גבולות הדמיון "הטבעי" (כלומר, הדמיון במראה לבן הזוג הגברי במשפחה), היהודיים-ישראלים שואפים להולדת צאצאים שיהיו בעלי מראה של האוכלוסייה האשכנזית ההגמונית. וכך משתמשים בטכנולוגיית רבייה על מנת לשעתק הגמוניה בעידן של מסחור הטבע. עם זאת, מציעים כרמלי במחקריהם כי באוכלוסייה הישראלית הנאמנות "למשפחה" יכולה להמשיך ולהתקיים אפילו בעידן של בחירה.
מחקריו > מדינה, "משפחה טבעית" וזהות קולקטיבית

כרמלי מצאו שהשימוש בטכנולוגיות הפריה בישראל מקבל עידוד רב מהמדינה שמשתמשת בהם בעיקר לגבי האוכלוסייה היהודית אך השימוש בהן חוצה את כל הגבולות הסוציו-דמוגרפיים והתרבותיים. בהקשר זה, הם גם מצאו שרעיון "המשפחה הטבעית" מקודם בצורה נמרצת באמצעות חוקי המדינה והפרקטיקות הרפואיות של החוקים הללו. החוקרים רואים בכל אלה שימוש במושג "המשפחה הטבעית" כמגבש זהות שבטית-יהודית (כמו גם אמצעי בידי בעלי המקצוע הרפואיים על מנת לשעתק את כוחם ומעמדם).
מחקריו > מתודולוגיה; מבט כולל על טכנולוגיות הפריה בישראל

במחקרים השתמשו הזוג כרמלי במגוון שיטות מחקר כגון שאלונים, ראיונות, ארכיונים של בתי חולים, וכתבות בעיתונות.
החוקרים ערכו ספר העוסק בנושא טכנולוגיות ההפריה ויישומן בישראל. בספר משתתפים חוקרים שעסקו בנושא בישראל ומחוצה לה.
ימין אורד

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1953 
 על שם:  אורד צ'ארלס וינגייט 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר נוער:  500
 קואורדינטות:  32°42′09″N 34°59′15″E﻿ / ﻿32.70238889°N 34.98761944°E﻿ / 32.70238889; 34.98761944 
 http://www.yeminorde.co.il
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) ימין אורד(למפת הכרמל רגילה) ימין אורד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ימין אורד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ימין אורד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פסיפס על קיר חדר האוכל המציג את מפת הכפר
יְמִין אוֹרְד, על שם אורד וינגייט, הוא כפר נוער פנימייתי דתי לאומי בשולי הכרמל, סמוך ליישובים ניר עציון, עין הוד ועין חוד.
כפר הנוער מצוי בבעלותה ותחת אחריותה של הוועדה לעליית הנוער הדתי שהקימה תנועת הקיבוץ הדתי.
היסטוריה

המקום נוסד ב-1953 ונקרא תחילה "כפר וינגייט". גרים בו כ-500 בני נוער עולים מחבר המדינות, מאתיופיה, מאמריקה הלטינית, צרפת ועוד. הכפר שואף לחזק את אישיותם של החניכים תוך כבוד והבנה לרקע התרבותי שממנו באו, וללוותם כבוגרים.
בשטח הכפר וכחלק ממנו פעל מכון שבות עם, להנחלת זהות יהודית ולליווי בגיור.
בשנת 2000 הוקמה על ידי צוות כפר הנוער המכינה הקדם-צבאית ימין אורד.
בשרפה בכרמל ב-2010 ניזוקו רבים ממבני הכפר, ותושביו פונו.
מנהל הכפר בשנת 2015 היה שמולי בינג. בשנים 1961–1979 בראש הכפר עמד יצחק מאיר. בין השנים 1979–2006 עמד בראש הכפר ד"ר חיים פרי, שפיתח ומימש בו את שיטת החינוך "דרך הכפר" וזכה על פועלו בפרסים כגון "עולם הילדים" (אנ') פרס "מגן הילד" והשתתפות בטקס הדלקת המשואות.
משנת 2020 מנהל הכפר הוא בועז שוורץ.
הערות שוליים

↑  ניר כהן, בית היתומים נשרף: "זה כל מה שיש להם בעולם", באתר ynet, 5 בדצמבר 2010, רפי ברבירו, נס החנוכה של ימין אורד, באתר ynet, 7 בדצמבר 2010 .
↑  יואב איתיאל, דרך הכפר לפרס יוקרתי בארצות הברית באתר מגזין המושבות, 31 באוקטובר 2014
| רכס הכרמל |
| --- | --- | --- |
| הרים, עמקים ונקודות ציון גאוגרפיות | בקעת אלון • הר אלון • הר אורן • הר חורשן • הר ערקן • הר שוקף • הר סומק • הר טללים • חניון האגם •  מצוק מגדים • עין ורדיה • עין עמיקם • עמק מהר"ל •  סטלה מאריס • רום כרמל • חוטם הכרמל |  |
| נחלים | נחל אבן  • נחל אורן • נחל אזוב  • נחל אחוזה  • נחל אלרואי • נחל בוסתן • נחל גחר • נחל גיבורים • נחל גלים • נחל דורים • נחל הוד • נחל ורדיה • נחל חוסיפה • נחל חיק • נחל חרובים • נחל יגור • נחל כלח • נחל לוטם • נחל מגדים • נחל מהר"ל • נחל מערות • נחל נדר • נחל מעפילים • נחל נץ • נחל נשר • נחל סבך • נחל סעדיה • נחל ספונים • נחל עובדיה • נחל עמיק • נחל עמירם • נחל קטיע • נחל רקית • נחל רקפת • נחל שיח • נחל תן |  |
| אתרים ארכאולוגים | חורבת דובה • חורבת כרך • חורבת סומקה • חורבת קסטרא • חורבת רקית • מבצר ראש מיה • מחצבות קדומים • מערת אורן • מערות אורנית • מערת גמל • מערת הגדי • מערת הנחל • מערת תנור • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת ספונים • מערת רקפת • נווה דוד |  |
| נקודות ציון | בית אוליפנט • גבעת ההגנה • חוות משמר הכרמל • חורשת הארבעים • בית סוהר דמון • מלון יערות הכרמל • מקאם הנביא אבו אברהים • מצפה עופר • משמר הכרמל • קרן הכרמל • פארק הכרמל • פארק נשר • בית הקברות הצבאי בעספיא |  |
| יישובים | חיפה • נשר • טירת כרמל • דלית אל-כרמל • עספיא • יגור • בית אורן • גבעת וולפסון • ניר עציון • עין הוד • ימין אורד • עין חוד • כרם מהר"ל • עופר • מאיר שפיה • פוריידיס • זכרון יעקב • מעיין צבי |  |
| שונות | גאולוגיה של הכרמל • השרפה בכרמל בשנת 1989 • השרפה בכרמל בשנת 2010 • כביש 672 • כביש 705 • כביש 721 • כביש 7212 • דרך נוף כרמל • מטמון עספיא • חזירי הבר בחיפה • מלון יערות הכרמל • ההר הירוק תמיד  • גל השריפות בישראל בשנת 2016  • יקבי כרמל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007573236705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ימין ישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  שאול גוטמן, מרים לפיד, אליונור שיפרין
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 אפיון:  מפלגת ימין יהודית
 כנסות:  הכנסת השלוש עשרה
 אותיות:  יד
 שיא כוחה:  חבר כנסת אחד (כסיעת פורשים)
 רשימה פוליטית:  חרות (2003) חזית יהודית לאומית (2005-2007)
 נוצרה מתוך:  פורשי מולדת
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין
 אתר רשמי
 
ימין ישראל היא מפלגת ימין ישראלית. המפלגה נוצרה כאשר פרופ' שאול גוטמן פרש ממפלגת מולדת במהלך הכנסת השלוש עשרה והקים את סיעת היחיד "ימין ישראל". המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת מספר פעמים (לעיתים במשותף עם מפלגות אחרות), אך מעולם לא עברה את אחוז החסימה.
היסטוריה

ב-24 ביולי 1995 פרש ח"כ שאול גוטמן ממולדת ויצר סיעת יחיד. יחד עם מרים לפיד (שהייתה מס' 4 ברשימת מולדת, אך נשארה מחוץ לכנסת) הוא הקים את המפלגה ורשם אותה אצל רשם המפלגות. כנגד רישום המפלגה הוגשו ונדחו מספר ערעורים לרשם המפלגות ועתירה לבית המשפט העליון.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה (1996) התמודדו לפיד וגוטמן בראש רשימה לכנסת, אך המפלגה זכתה ב-2,844 קולות בלבד לא עברה את אחוז החסימה.
המפלגה המשיכה להתקיים, אך לא התמודדה בבחירות לכנסת החמש עשרה (1999). לאחר פרישת גוטמן ולפיד נבחרה אליונור שיפרין כיו"ר המפלגה ופרופ' פול איידלברג נבחר לנשיא המפלגה. בבחירות לכנסת השש עשרה (2003) חברה המפלגה לחרות - התנועה הלאומית בראשות מיכאל קליינר וברוך מרזל. שיפרין הוצבה במקום החמישי ואיידלברג הוצב במקום השביעי ברשימה. גם חרות לא עברה את אחוז החסימה.
בספטמבר 2005 התאחדה ימין ישראל עם חזית יהודית לאומית בראשות ברוך מרזל (מועמד מספר 2 ברשימת חרות לכנסת השש עשרה) ובבחירות לכנסת השבע עשרה (2006) הוצבו שיפרין ואיידלברג במקומות השישי והשביעי בהתאמה. גם רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה. במאי 2007 הודיעה ימין ישראל על היפרדותה מחזית יהודית לאומית עקב חילוקי דעות אידאולוגיים
. המפלגה לא השתתפה בבחירות מבחירות לכנסת השמונה עשרה (2009) והלאה.
נציגי המפלגה בכנסת ומועמדיה בבחירות

| כנסת | חברי כנסת ומועמדים בבחירות | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת ה-13 (1992) | 1 מנדט: שאול גוטמן | ב-24 ביולי 1995 פרש ממולדת והקים את סיעת ימין ישראל. |
| הכנסת ה-14 (1996) | מרים לפיד, שאול גוטמן, שלמה לנסקי | הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. רשימת מועמדים מלאה ראו כאן |
| הכנסת ה-16 (2003) במסגרת חרות - התנועה הלאומית | אליונור שיפרין, פול איידלברג | הרשימה המשותפת לא עברה את אחוז החסימה. רשימת מועמדים מלאה, הכוללת את כלל מועמדי חרות - התנועה הלאומית, ראו כאן. |
| הכנסת ה-17 (2006) במסגרת חזית יהודית לאומית | אליונור שיפרין, פול איידלברג, שלמה לנסקי | הרשימה המשותפת לא עברה את אחוז החסימה. רשימת מועמדים מלאה, הכוללת את כלל מועמדי חזית יהודית לאומית, ראו כאן. |
הערות שוליים

↑  רע"א 7504/95 גאנם יאסין נגד רשם המפלגות, פ"ד נ(2) 45
↑  שי חורב, סיעה זמנית: הסיעות והמפלגות בכנסת ישראל שהיו ואינן עוד, חיפה: הוצאת דוכיפת, ה'תשס"ח 2008, עמ' 211.
↑  מפלגת ´ימין ישראל´ הצטרפה למפלגת ´חירות´ בראשות קליינר, 11 בדצמבר 2002, באתר ערוץ 7.
↑  "The Merger of Yamin Israel and the Jewish National Front", ‏
14 בספטמבר 2005, הודעה רשמית באתר "Torah Democracy" (באנגלית).
↑  "Yamin Israel Dissociates From Hazit",‏ 16 במאי 2007, הודעה רשמית באתר "Torah Democracy" (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312233705171
כבד קצוץ

| --- | --- |

כבד קצוץ בסלט ביצים
 
 מאכלים
 סוג:  liver pâté 
 
כבד קצוץ על חלה, לצד הרינג
כבד קצוץ
כבד קצוץ (ביידיש: געהאַקטע לעבער) הוא מאכל מהמטבח האשכנזי, עשוי מכבד עוף, המוגש קר לרוב, כמנה ראשונה או כממרח לכריכים. יש המכינים אותו מכבד בקר.
המתכון הבסיסי כולל טיגון הכבד בשמן או שמאלץ (שומן אווז) או שומן כבש, לרוב עם בצל. לאחר הטיגון מניחים לתבשיל להתקרר, מועכים את הכבד לדרגה הרצויה (ישנן גרסאות עם מרקם גושי ואחרות עם מרקם דמוי משחה), מוסיפים מלח, פלפל שחור, בצל מטוגן או טרי קצוץ דק ולעיתים גם ביצה קשה או תפוח אדמה. בעבר נהגו להגישו עם "אייערלאך" (ביידיש, מילולית "ביצים קטנות") ביצים שלא הוטלו, שנמצאו לעיתים בקרבי תרנגולת, ונראות כחלמונים.
כבד קצוץ נחשב כמעדן, מוגש בארוחות חג ופופולרי כממרח במעדניות יהודיות בארצות הברית ובקנדה ובתרבות הסלאבית במזרח אירופה.
כבד קצוץ רגיש מאוד לטמפרטורה ומתקלקל בקלות, לכן יש לצרוך אותו סמוך ככל האפשר להכנה ולאחסן אותו בקירור לימים בודדים.
כבד הוא מוצר עתיר שומן וכולסטרול, אך גם עתיר ברזל.
בתקופת הצנע בישראל, כאשר כבד לא היה בנמצא, הומצא תחליף מחצילים שכונה חצילים בטעם כבד. למרות שמו, טעמו אינו דומה לזה של כבד קצוץ, והדמיון הוא בעיקר בצבע ובמרקם. מאכל זה הוא ממתכוני הצנע היחידים שעדיין פופולריים במטבח הישראלי, ואף קיימות גרסאות מסחריות שלו.
ביידיש קיים הפתגם "געהאַקטע לעבער איז בעסער ווי געהאַקטע צרות" (משחק מילים: 'כבד קצוץ עדיף מצרות צרורות').
בלקסיקון היהודי-אמריקאי (וכן בתרבות האמריקנית הכללית) קיים הביטוי "מה אני, כבד קצוץ?!" (What am I, Chopped Liver?!), הנאמר בשעת תסכול הנגרם מכך שאדם חש שמתעלמים ממנו (מקביל לביטוי העברי-גששי "מה אני, עז?!"). ייתכן כי מקור הביטוי הוא בכך שכבד קצוץ נחשב כמאכל של טעם נרכש, שאינו אהוד על הכל; לחלופין, ייתכן כי מקור הביטוי בהיותו של המאכל מנה נלווית ולא עיקרית.
ראו גם

פָּטֶה
הערות שוליים

↑  What Am I, Chopped Liver?.
כלל השרשרת

כלל השרשרת הוא כלל בחשבון אינפיניטסימלי המאפשר למצוא את הנגזרת של פונקציה שמורכבת ממספר פונקציות אחרות.
ניסוח פורמלי > המקרה הפרטי של פונקציות סקלריות

הגרסה הנפוצה ביותר של כלל השרשרת היא זו שעוסקת בהרכבה של פונקציה סקלרית ממשית במשתנה יחיד על פונקציה סקלרית ממשית נוספת במשתנה יחיד.
תהיינה  \ f(x),g(x):\mathbb {R} \rightarrow \mathbb {R}  פונקציות, כך שהטווח של  \ g מוכל בתחום ההגדרה של  \ f, וכן ששתיהן גזירות בתחום ההגדרה שלהן. אז גם הפונקציה המורכבת  \ h(x)=f(g(x)) גזירה בתחום ההגדרה שלה, ומתקיים  \ h'(x)=f'(g(x))\cdot g'(x).
כלומר, הנגזרת של  \ h בנקודה כלשהי היא מכפלת הנגזרות של  \ f,g, כאשר
 \ g' מחושבת בנקודה, ואילו  \ f' מחושבת בתמונת הנקודה על פי  \ g.
סגנון כתיבה מקובל אחר (שמיוחס ללייבניץ) לכלל השרשרת הוא באמצעות הסימון  \ {\frac {dh}{dx}}: ניתן לכתוב  \ {\frac {dh}{dx}}={\frac {dh}{dg}}\cdot {\frac {dg}{dx}}. כלומר, לכאורה "מצמצמים" דיפרנציאלים (אולם בפועל מדובר בסימון בלבד, שמקל על זכירת הנוסחה).
ניסוח פורמלי > מקרה כללי של פונקציות מרובות משתנים

בצורתו הכללית, שתקפה גם לפונקציות וקטוריות של מספר משתנים, כלל השרשרת אומר שהדיפרנציאל של פונקציה מורכבת הוא הרכבת הדיפרנציאלים של הפונקציות שמרכיבות אותה, זאת תחת דרישת הדיפרנציאביליות.
אם הפונקציה  \ f דיפרנציאבילית בנקודה  \ x והפונקציה  \ g דיפרנציאבילית בנקודה  \ f(x), אז:
{\mbox{D}}_{x}\left(g\circ f\right)={\mbox{D}}_{f\left(x\right)}\left(g\right)\cdot {\mbox{D}}_{x}\left(f\right)
כאשר  \ {\mbox{D}}_{x} פירושו הדיפרנציאל בנקודה  \ x.
הוכחה

לפי הגדרת הנגזרת, עלינו לחשב את  \lim _{x\to x_{0}}{\frac {f(g(x))-f(g(x_{0}))}{x-x_{0}}}
נניח קודם כל, כי יש סביבה של  x_{0} בה מתקיים לכל x,  g(x)\neq g(x_{0}). נכפיל מונה ומכנה בביטוי  g(x)-g(x_{0}) ונקבל:
\lim _{x\to x_{0}}{\frac {f(g(x))-f(g(x_{0}))}{g(x)-g(x_{0})}}\cdot {\frac {g(x)-g(x_{0})}{x-x_{0}}}
על פי הגדרת הנגזרת, המוכפל השמאלי שווה לנגזרת של f לפי g והמוכפל הימני לנגזרת של g.
ההוכחה הזו לא עובדת למשל בפונקציה  g(x)=x^{2}\sin({\frac {1}{x}}) בנקודה  x_{0}=0. במקרה הזה, אף על פי שהפונקציה g גזירה בנקודה 0, בכל סביבה של 0 יש נקודה t בה  g(0)=g(t)=0.
כדי לטפל במקרה הכללי נגדיר פונקציית עזר Q. הערך של Q יהיה שונה מהמוכפל השמאלי רק במקרים בהם  g(x)=g(x_{0}):
כעת נחשב את הגבול:
חישוב זה ייתן לנו את התוצאה הרצויה כיוון שמתקיים תמיד:
ניתן לראות זאת על ידי פירוק לשני מקרים – במקרה בו  g(x)=g(x_{0}) שני צדדי המשוואה מתאפסים, ואחרת המכנה בהגדרת Q מצטמצם עם המונה בשבר הימני.
כיוון ש-f גזירה בנקודה  g(x_{0}), Q רציפה באותה נקודה, ולכן מתוך אריתמטיקה של גבולות, נקבל את התוצאה הרצויה.
דוגמאות לשימוש בכלל

נרצה לגזור את הפונקציה  h(x)=(1+x^{2})^{3}
נשים לב כי  \ h(x)=f(g(x)) אם  \ g(x)=1+x^{2} ו־ \ f(x)=x^{3} ולכן מכלל השרשרת:
\ h'(x)=f'(g(x))\cdot g'(x)
\ f'(g(x))=3(1+x^{2})^{2}
\ g'(x)=2x
ועל ידי הצבה נקבל:
\ h'(x)=3(1+x^{2})^{2}\cdot 2x
דוגמאות לשימוש בכלל > נגזרת של פונקציה הפיכה

הנגזרת של הפונקציה  \ f^{-1}(x) ניתנת לחישוב על פי הנוסחה:
כלל זה נובע מכלל השרשרת מאחר ש- [f(f^{-1}(x)]=x ולכן הנגזרת שלה היא 1. מכפלת שני מספרים הופכיים היא 1, ולכן נגזרת הפונקציה החיצונית היא ההופכי של נגזרת הפונקציה הפנימית.