stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורן גודווין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1950 (בת 74) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורן גודווין (באנגלית: Doran Godwin; נולדה ב-1 בינואר 1950) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה

גודווין מוכרת בעיקר מהופעותיה בתפקיד אריקה בייליס בסדרה הבלשית הפופולרית "Shoestring" ובדמות פיליפה ייטס בסדרת הדרמה-קומית "The Irish R.M." לצדו של פיטר בולס. ב-1972 שיחקה גודווין בתפקיד הראשי בדמות אמה וודהאוס במיני-סדרה "אמה", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. היא הרבתה להופיע בתיאטרון.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 |  | Softly Softly | פקידת קבלה |  |
| 1971 |  | The Search for the Nile | לואיזה סיגרייב | מיני-סדרה |
| 1972 | אמה | Emma | אמה וודהאוס | מיני-סדרה |
| 1973 |  | Harriet's Back in Town | דורותי בראון | סדרת טלוויזיה |
| 1975 |  | The Fight Against Slavery | ליידי נוג'נט | מיני-סדרה |
| 1974–1977 |  | Rooms | מרסיה / הלן ווספר | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 1975–1978 |  | Dave Allen at Large |  | סדרת טלוויזיה (7 פרקים) |
| 1978 | תיאטרון הכורסה | Armchair Thriller | האחות לוסי | סדרת טלוויזיה |
| 1977-1978 |  | Devenish | אודרי פילבים | סדרת טלוויזיה |
| 1978 |  | The Upchat Connection | כריסטין | בפרק "A Game of Singles" |
| 1979–1980 |  | Shoestring | אריקה בייליס | סדרת טלוויזיה |
| 1982 |  | Crown Court | אמילי קולמן | בפרק "Too Bad for Tobias" |
| 1983 | רמפול | Rumpole of the Bailey | מיס קליימור | בפרק "Rumpole and the Last Resort" |
| 1983–1984 |  | The Irish R.M. | פיליפה ייטס / פיליפה באטלר | סדרת טלוויזיה |
| 1986 |  | Masterpiece Theatre | אליזבת וורד | בפרק "Lord Mountbatten - The Last Viceroy" |
| 1988 |  | Game, Set, and Match | דפני קרויר | סדרת טלוויזיה |
| 1989 |  | Storyboard | סטלה | בפרק "Snakes & Ladders" |
| 1991 |  | El C.I.D. | דינה ריצ'י | בפרק "Thursday's Child" |
| 1995 |  | The Plant | אמא של קוני | סרט טלוויזיה |
| 1996 |  | Vintage Dave Allen | תפקידים שונים | וידאו |
הערות שוליים

↑  IMDb
↑  Doran Godwin, tv.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4315 6858  LCCN: no00066898  VIAF: 71149106257268492114   WorldCat (עם VIAF): 71149106257268492114
האמת שלי

ערך זה עוסק בתנועה ישראלית. אם התכוונתם לספרו של אביגדור ליברמן, ראו .
| --- | --- |
סמליל "האמת שלי"
 פעילות:  איסוף והפצה של עדויות חיילים על מוסריות צה"ל  הסברה ישראלית  פעילות נגד "שוברים שתיקה"
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  אביחי שורשן, מתן כצמן ואיתמר עצמוני
 מנכ"ל:  אביחי שורשן
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 האתר הרשמי
 
"האמת שלי" היא עמותה של לוחמי צה"ל במילואים שהוקמה במאי 2015. הארגון מציג עדויות גלויות של חיילים וחיילות במילואים שבהן החיילים מספרים על חוויות אישיות משירותם הצבאי, באופן המתאר את צה"ל הפועל בסיטואציות מורכבות וקשות. פעילות הארגון נפסקה בשנת 2021.
היסטוריה

כעשרה חודשים לאחר מבצע "צוק איתן" ברצועת עזה פרסם ארגון "שוברים שתיקה" דו"ח בשם "כך לחמנו בעזה 2014". מקימי "האמת שלי" חשו כי הדו"ח מציג את פעילות חיילי צה"ל בצורה מעוותת, נטולת הקשר וחד צדדית. כאות מחאה, עשרות קצינים וחיילים החלו לפרסם בעמודי פייסבוק שלהם את חוויותיהם מהלחימה ברצועת עזה, המתארות את פעולות חיילי צה"ל כמוסריות. את הפוסט הראשון כתב אביחי שורשן, לוחם גולני במילואים ופעיל רשת. את התיאורים האישיים חתמו החיילים תחת ההאשטג #האמת_שלי, שלימים הפך לשם הארגון. מספר קצינים ומפקדים במילואים הבינו כי ישנו חוסר אמיתי בארגון אזרחי המדבר בשם חיילי צה"ל ומציג את אופן פעולתם. הם החליטו לאחד את המחאה תחת ארגון בשם "האמת שלי" שמטרתו לחנך על חיילי צה"ל ועל הערכים שלאורם הם פועלים בארץ ובעולם.
בעקבות מימון תערוכה של ארגון "שוברים שתיקה" בידי ממשלת שווייץ בציריך במאי 2015, יזמו מקימי הארגון הפגנה של חיילי מילואים מול שגרירות שווייץ בתל אביב.
ביוני 2015 הוזמן אחד ממייסדי הארגון, סרן במילואים מתן כצמן, לדבר בפני תת-ועדה לזכויות אדם באיחוד האירופי לבדיקת אירועי המבצע הצבאי צוק איתן והעיד על ההתנהלות של חיילי צה"ל. בפאנל השתתפה גם דוברת מטעם ארגון "שוברים שתיקה", דנה גולן. "ראיתי את הרס המלחמה" ציין כצמן והבהיר לנוכחים כי צה"ל פעל באופן הומני ככל שניתן. "במו עיניי ראיתי איך לפני כל ירי הפצנו כרוזים, שלחנו הודעות טקסט, שיגרנו פצצות דמה. אנחנו בחרנו לוותר על אלמנט ההפתעה". כמו כן טען כצמן כי "יש מדיניות אחת בצה"ל והיא ברורה לכל חייל... המדיניות היא לנהוג באופן ההומני ביותר כדי להגן על חייהם של פלסטינים חפים מפשע. כל אמירה שאני או כל חייל אחר מתנהגים באופן שונה, זו הונאה. זה פשוט לא נכון".
ביוני 2015 השתתפו חברי הארגון במהלך שיזם חבר הכנסת מטעם הליכוד יואב קיש, בו חברי הכנסת מסיעות המחנה הציוני, יש עתיד, כולנו, הליכוד, ש"ס וישראל ביתנו הקריאו במסגרת "נאומים בני דקה" 20 עדויות של לוחמים החברים ב'האמת שלי' שבהן מודגשת מוסריותו של צה"ל.
בעקבות דו"ח האו"ם על מבצע צוק איתן שהתפרסם ביוני 2015, קיימו חברי 'האמת שלי' שלחמו במבצע צוק איתן ברצועת עזה מסיבת עיתונאים משותפת עם ח"כ יאיר לפיד ממפלגת יש עתיד. במסיבת העיתונאים חשפו הלוחמים עדויות מהלחימה אשר לטענתם: "סותרות באופן שאינו משתמע על שני פנים את הדוח שפורסם באו"ם נגד ישראל ואת הניסיונות לייצר דה לגיטימציה לחיילי צה"ל."
בנובמבר 2016 פרסם "שוברים שתיקה" פוסט בפייסבוק ובו טען שצה"ל מגרש באופן קבוע תושבים מראס אל אחמר כדי להתאמן על בתיהם. בתגובה חשף ארגון "האמת שלי" שהבתים המדוברים נבנו באופן בלתי-חוקי על שטח אש צה"לי, דבר שלא הוזכר בהודעת "שוברים שתיקה", ושצה"ל נותן לתושבים להתגורר שם מלפנים לשורת הדין, למעט בזמן שיש אימונים. הארגון ביקר את הפרסום של "שוברים שתיקה" כיוצר מצג שקר שנועד להכפיש את ישראל בחו"ל.
בנובמבר 2018 ארגון "האמת שלי" אסף והקליט עדויות של לוחמי צה"ל ובפרט של צלפים שהוצבו להגן על גדר המערכת סביב רצועת עזה במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018). הצלפים העידו על מקרים רבים של מחבלים שהשתמשו בילדים כמגן אנושי, בהם מקרה בו מחבל ידה רימון יד כאשר הוא אוחז בילד.
בנוסף בנובמבר 2018, התפרסם הפרויקט Human shield. בפרויקט מוצגות עדויות של חיילי צה"ל המתארות את השימוש הפלסטיני באוכלוסיות אזרחיות כמגן אנושי בלחימה. פרויקט זה נועד לשמש כתשתית ראייתית כנגד הפלסטינים בזירת המשפט הבינלאומית.
פעילות

פרסום עדויות גלויות של חיילים משירותם הצבאי, תרגומן ופרסומן. מטרת העדויות להציג את הפנים המוסריות של צה"ל.
הגנה בתקשורת על חיילי צה"ל באמצעות פרסום מאמרי דעה, הודעות לתקשורת וראיונות ברדיו ובטלוויזיה.
ליווי משלחות בישראל ומתן סיורים מודרכים על פעילות חיילי צה"ל.
הרצאות והדרכות של חיילי מילואים בפני תנועות נוער, מכינות קדם צבאיות ובתי ספר, על מנת להציג את הדילמות המוסריות בשירות הצבאי וכיצד צה"ל מתמודד איתן.
פעילות בתגובה ל"שוברים שתיקה", כגון הזמת עדויות שלהם ופרסום ביקורת על פעילות "שוברים שתיקה".
הסברה ישראלית והצגת מציאות צה"ל ולוחמיו בפני הקהילה הבינלאומית (הן דעת הקהל והן אנשי ממשל ודיפלומטים).
פרסום שימוש של הפלסטינים באוכלוסייה אזרחית כמגן אנושי בלחימה.
פעילות > איסוף העדויות

גרעין הפעילות של 'האמת שלי' הוא פרסום עדויות גלויות של חיילים במילואים. בעדויות מוצגות חוויות והתמודדויות מגוונות של חיילים משירותם הצבאי, מגזרות הלחימה השונות. מטרתו של הדו"ח, בין היתר, היא להציג את הדילמות המוסריות עמן מתמודדים חיילי צה"ל. צוות תחקירנים של הארגון בוחר חיילים אשר מצאו עצמם במהלך שירותם בצמתים המרכזיות של פעילות צה"ל. צוות התחקירנים מבצע תהליך של אימות והצלבת נתונים בעזרת עדי ראייה, חברים ליחידה הצבאית, פרסומים של דובר צה"ל, התקשורת הישראלית והזרה, ותמונות וסרטוני וידאו של החיילים עצמם מהשטח. לאחר כל ראיון, העדויות עוברות תמלול, תחקיר נוסף ואימות.
הערות שוליים

↑  מחברים שונים, ככה נלחמנו בעזה 2014, ארגון שוברים שתיקה
↑  רחלי מלק בודה, האמת שלהם: הלוחמים שמשיבים ל"שוברים שתיקה", באתר nrg
↑   matan katzman Speaking truth about the IDF to the European Union, סרטון  באתר יוטיוב
↑  חדשות 2, ‏"אף חייל לא רצה לפגוע בחפים מפשע", באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2015.
↑  שלמה פיוטרקובסקי, ח"כים נגד "שוברים שתיקה", באתר ערוץ 7, 23 ביוני 2015
↑   יאיר לפיד, וקצינים וחיילים של ארגון האמת שלי נגד שוברים שתיקה. 15.12.15, סרטון  באתר יוטיוב
↑  חדשות nrg, עדות חיילים: "המוסריות שלנו עלתה לנו בחיי אדם", באתר nrg
↑  גדעון דוקוב, "פוסט שנאה": שוברים שתיקה וגירוש המשפחה שלא קרה, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2016
↑   ריאיון עם אביחי שורשן, "האמת שלי" (דקות 13:00–22:00), פתחי וזמרי בעם, רדיו גלי ישראל, 2 בנובמבר 2016
↑  ניר דבורי, ‏המהומות על הגדר - גרסת הלוחמים, באתר ‏מאקו‏, 28 בנובמבר 2018 - עדויות של לוחמים וצלפים בצה"ל על שימוש של חמאס בילדים, נשים וזקנים כמגן אנושי בהעימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018), כתבת וידאו מחדשות 2.
הדוב הרוסי

ערך זה עוסק בדמות האנשה של רוסיה. אם התכוונתם למפציץ אסטרטגי הנושא כינוי זה, ראו .
הדוב הרוסי (ברוסית: Русский медведь) הוא האנשה (האנשת מדינות) של רוסיה (ובעבר ברית המועצות והאימפריה הרוסית). השימוש הראשון בדוב הרוסי כהאנשה למדינה הרוסית נעשה עוד ב-1539, כסמל לא-רשמי לנסיכות מוסקבה.
היסטוריה

הדוב הרוסי נולד מן המיתוס שהיה נפוץ באירופה בשלהי המאה ה-16 ולפיו דובים מסתובבים חופשי ברחובות מוסקבה – מיתוס שנולד מרישומיו של זיגיסמונד פון הרברשטיין (Sigismund von Herberstein) בספרו "רישומי מוסקבה" (לטינית: Rerum Moscoviticarum Commentarii) מ-1549. הרברשטיין, דיפלומט אוסטרי ששירת שנים רבות בנסיכות מוסקבה, כתב על המבנה האתנוגרפי של רוסיה ושם תיאר את החורף הקשה של שנת 1526, שהביא לכך כי דובים רבים פלשו לכפרים. המאורעות החריגים הללו פורשו על ידי המערב כמאורעות נפוצים ברחובות ערי רוסיה.
ההשוואה בין המדינה הרוסית לדוב הייתה נפוצה מאוד במדינות המערב ובעיקר על ידי בריטניה, כשההשוואה נועדה לתאר את רוסיה כ"מדינה ענקית, מסורבלת וחזקה". הרוסים עצמם עשו שימוש בדב הרוסי כדימוי למדינה מתחילת המאה ה-20, והדוב מופיע רבות באגדות עם ובשירי פולקלור. כך למשל סמל אולימפיאדת מוסקבה (1980) היה מישקה הדב.
לאחר התפרקות ברית המועצות, הונחה הצעה בפני הבית העליון בפרלמנט, הסובייט העליון של רוסיה, להפוך את הדוב לסמל רוסיה, כיוון שרוסיה מעלה בקרב מדינות העולם אסוציאציות לדוב החום, אך ההצעה לא זכתה לתמיכה רבה ולבסוף התקבל העיט הדו-ראשי ה"צארי" כסמל המדינה.
מאוחר יותר הפך הדוב לסמלה של המפלגה הגדולה ביותר ברוסיה - רוסיה המאוחדת.
כמה רפובליקות של רוסיה ומחוזות אף אימצו את הדוב כסמלן הרשמי. אוהדי נבחרת רוסיה בכדורגל מניפים לא פעם בעת משחקים גדולים את דגל רוסיה ובמרכזו ראש דוב חום, שהפך לסמל הנבחרת.
הדב הרוסי אף עמד במרכז הדיונים לביצוע רפורמה ומודרניזציה ברוסיה כדי להפוך את הדימוי של רוסיה למושך יותר ותוקפני פחות. כיום משמש הדוב כסמלן של מספר מחוזות ברוסיה וכן כסמל מפלגת שלטון, סמל ליגת העל הרוסית בכדורגל, סמל פדרציית הרוגבי הרוסית ועוד.
גלריה

קריקטורה מימי המשחק הגדול המתארת את הדוב הרוסי יושב על זנב החתול הפרסי ומתריס כנגד האריה הבריטי
קריקטורה משנת 1900 המתארת את מדינות אסיה ואירופה עם דמויות ההאנשה שלהן
הדוב הרוסי על גבי דגל רוסיה; מונף בדרך כלל על ידי אוהדי הנבחרת הרוסית
דגל רוסיה שהוצע לפרלמנט הרוסי ונדחה ב-1991
סמל רוסיה המאוחדת - המפלגה הגדולה ביותר ברוסיה כיום (מאז 2003)
דגל רוסיה המאוחדת בעבר (2001–2003)
סמל צ'וקוטקה
קרליה
מארי אל
מחוז חברובסק
מחוז פרם.
מחוז נובגורוד
מחוז ירוסלבל
המחוז האוטונומי של ימלו-ננץ
הערות שוליים

↑  ראו למשל: מדבדב: על הדוב הרוסי להפוך לאטרקטיבי יותר, באתר ynet, 26 ביולי 2009.
האספה הלאומית של פרנקפורט

אספת פרנקפורט מקושטת בצבעי השחור-אדום-זהב
האספה הלאומית של פרנקפורט (גרמנית: Frankfurter Nationalversammlung) הייתה האספה הלאומית (אנ') הראשונה אשר נבחרה בבחירות בכל שטח גרמניה, בתקופה שבה הייתה עדיין מחולקת לנסיכויות רבות. האספה שירתה בתפקידה כרשות מחוקקת מה-18 במאי 1848 ועד ה-31 במאי 1849 והתכנסה בכנסיית פאולסקירכה שבפרנקפורט. אדוארד פון זימזון נבחר לנשיא הוועידה. כינוס האספה היה אחת התביעות של המהפכנים במהפכת מרץ במדינות הקונפדרציה הגרמנית.
באמצעות דיונים סוערים וממושכים הצליחה האספה לחוקק את חוקת פאולסקירכה, אשר הכריזה על כינון קיסרות גרמנית מאוחדת, שמדינות גרמניה השונות יהיו כפופות אליה. חוקה זו הגשימה את דרישות התנועות ליברליות והלאומיות אשר עמדו כאופוזיציה לשיטתו של מטרניך. החוקה פירטה זכויות אדם רבות, וקבעה את צורת המשטר על-פי עקרונות הדמוקרטיה הפרלמנטרית, במשולב עם מונרכיה חוקתית העוברת בירושה.
אספת פרנקפורט וחוקתה נכשלו. המלך הפרוסי פרידריך הרביעי סירב לקבל עליו את משרת הקייזר שהוצעה לו. האצולה רבת-העוצמה בפרוסיה ושליטי המדינות הגרמניות הקטנות התנגדו לתיקונים הליברליים שהציעה האספה ואף לעצם קיומה, והאספה התפוררה בהדרגה. עם זאת, השפעות רבות של החוקה שקיבלה האספה הלאומית הפכו לחלק אינטגרלי מחוקת ויימאר של 1919 ושל חוקת גרמניה של 1949.
ראו גם

רשימת חברי האספה הלאומית של פרנקפורט שיש להם ערך בוויקיפדיה העברית
דרך נוף

דרך נוף בסלטה, ארגנטינה.
דרך נוף או  דרך נופית היא דרך שהנוסעים בה נחשפים לנופי טבע. במקומות מסוימים נסללות דרכים במיוחד למטרה זו, להבדיל מדרכים אחרות, שנועדו להוביל נוסעים ומסעות ממקום למקום. דרכי נוף הן לעיתים סלולות, אך בדרך כלל הן עוברות על פני תשתיות טבעיות, אבנים פשוטות או אדמה הדוקה בתוספת של מוצרי מחצבה, כמו כורכר או חצץ, וזאת על מנת לא לפגוע במרקם הנוף ובצבע הטבעי הנשקף בפני המטייל. היוזמה לבניית דרך נוף היא בידי גופים העוסקים בפיתוח סביבתי. בישראל עוסקת בכך בעיקר הקרן קיימת לישראל. 
במפות מסוימות מודגשת דרך נופית בצבע ירוק.
הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אריק ג'אגר
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2005 
 
הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים הוא ספר מאת הסופר האמריקאי אריק ג'אגר משנת 2004, שעסק בדו-קרב האחרון שהוכר רשמית בצרפת.
עלילה

הספר מגולל את סיפור המשפט שנערך ב-29 בדצמבר 1386 והדו-קרב בין האביר הנורמני ז'אן דה קארוז' לבין ז'אק לה גרי. קארוז' האשים את לה גרי באונס אשתו מרגריט דה קארוז', ששם נעוריה היה דה תיבוויל, בינואר הקודם ופנה למלך שארל השישי בבקשה לערער על ההחלטה שניתנה על ידי הרוזן פייר ד'אלנקון, שלדעת קארוז' העדיף את לה גרי. כל לוחם שעדיין חי בסוף הדו-קרב יוכרז כמנצח כסימן לרצון האל. אם ז'אן דה קארוז' היה מפסיד, מרגריט דה קארוז' הייתה נשרפת על המוקד כעונש על האשמתה השקרית.
במאות מאז מותו של לה גרי המקרה הפך לאגדה תרבותית חשובה בצרפת והאשמה או חפותם של משתתפיה היו מקור לוויכוח גדול בקרב היסטוריונים ומשפטנים.
עיבודים

גרסה מקוצרת של הספר הוקראה על ידי רוברט גלניסטר ברדיו BBC כ"ספר השבוע" בין 10 בינואר ל-14 בינואר 2005.
"הדו-קרב האחרון", סרט תיעודי דרמטי המבוסס על הספר וכולל הערות של ג'אגר שודר על ידי BBC Four כחלק מעונה על ימי הביניים ב-24 באפריל 2008.
ביולי 2019 דווח שבן אפלק ומאט דיימון יכתבו, יפיקו ויככבו בעיבוד קולנועי לרומן, אותו רידלי סקוט אמור לביים. ג'ודי קומר תככב בתפקיד מרגריט דה קארוז'. הצילומים התרחשו בצרפת בפברואר ומרץ 2020 ואמורים להתחדש באירלנד. הסרט אמור היה במקור לצאת במהדורה מוגבלת ב-25 בדצמבר 2020, לפני שיופץ לאקרנים ב-8 בינואר 2021. עם זאת, כתוצאה ממגפת COVID-19, תאריך הקרנת הבכורה נדחה ל-15 באוקטובר 2021.
הערות שוליים

↑  The Last Duel, Eric Jager, Retrieved on 4 August 2007
↑  Daoust, Phil (10 בינואר 2005). "Radio Pick of the Day". The Guardian. London. נבדק ב-2010-06-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fleming Jr., Mike (22 ביולי 2019). "Ridley Scott, Matt Damon, Ben Affleck & Nicole Holofcener Huddle On 14th Century Tale 'The Last Duel'". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Last Duel. "The Last Duel Film Extras Open Casting". נבדק ב-2020-02-13.
↑  Kroll, Justin (2019-11-16). "Ridley Scott's 'The Last Duel' Gets the Greenlight as Disney Dates Multiple Titles". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-11-16.
↑  Rubin, Rebecca (23 ביולי 2020). "'Star Wars' Films, 'Avatar' Sequels Pushed Back a Year in Disney Release Calendar Shakeup". Variety. נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
דיסקוגרפיה

דיסקוגרפיה (מאנגלית: Discography) הוא מונח מתחום המוזיקה, המתייחס למחקר וקיטלוג פרטי הקלטות הרלוונטיות לאמן או לסוגה מוזיקלית מסוימת. השם מורכב משילוב בין המינוחים דיסק וגרפיה. דיסק הוא כינוי מקובל לתקליט וגרפיה הוא מונח המתייחס לרישום נתונים.
תוכני הדיסקוגרפיה

המידע הכלול בדיסקוגרפיה משתנה בהתאם לסוגה והיקפה, אך מכיל בדרך כלל את שמות האמנים המבצעים, תאריכי ביצוע ההקלטות, משך כל רצועה, שם הרצועה המוקלטת, תאריכי הפקתה והפצתה, נתוני מכירות ובסוגות הרלוונטיות גם מיקום הרצועה במצעדי הפזמונים. הדיסקוגרפיה עשויה לכלול גם חלוקה גאוגרפית בהתייחס לנתוני מכירות ומצעדים ביבשות ובמדינות ספציפיות. הדיסקוגרפיות הוסיפו על המידע שהיה מודפס על עטיפות התקליטים השונים וכללו גם מידע על אולפני ההקלטות וכתובותיהם, כלי הנגינה השונים, פירוט מקיף על הנגנים ובסוגות הרלוונטיות גם על זמרי הליווי.
היסטוריה

דיסקוגרפיות חלקיות נוצרו לראשונה בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20. חברות תקליטים ובמיוחד קטנות, לא הקפידו על קטלוג התקליטים שהפיצו ועל רישום תאריכי ההפקה וההפצה וכך נולד הצורך בשימור המידע ותיעודו. האזכור הראשון למילה דיסקוגרפיה הופיע ב-1932 במילון אוקספורד. ב-1934 היה שארל דלונאי, מבקר מוזיקה צרפתי לראשון שפרסם דיסקוגרפיה מקיפה ושנה מאוחר יותר פורסמה הדיסקוגרפיה הראשונה בבריטניה שנקראה ‏"Rhythm on Record". המונח הפך לנפוץ מאמצע שנות ה-30 על ידי אספני תקליטי ג'אז בארצות הברית, אשר חקרו ופרסמו מאות דיסקוגרפיות של תקליטי הסוגה, האמנים הרלוונטיים וחברות התקליטים.
ב-1957 פורסמה בארצות הברית דיסקוגרפיה בשם "המדריך השלם להקלטות ג'אז ובלוז", שנחשבה למקיפה והמקצועית שנוצרה וכללה מיון לפי מספר רב של מפתחות ומידע נרחב נוסף לגבי היצירות. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הוחל בעריכת דיסקוגרפיות מקיפות לסוגות מוזיקליות נוספות כגון מוזיקה קלאסית, רוק אנד רול ובהמשך מוזיקה אתנית. במהלך שנות ה-70 החלו לפרסם דיסקוגרפיות גם בכתבי עת שעסקו במוזיקה. הכניסה לעידן המחשב ככלל והאינטרנט בפרט, הרחיבה מאוד את יכולות יצירת מסדי נתונים ואת אפשרויות אחסונם והפצתם. כמו כן נוצרה אינטראקציה מקוונת ומהירה בין יוצרי מסדי נתונים שונים בעולם. כך נוצר מאגר דיסקוגרפיות ממוחשב שחלקו שיתופי ונגיש לגולשים באינטרנט וכן גדלה בצורת משמעותית כמות המידע בתחום ורמתו המקצועית.
הערות שוליים

1 2 3 4  שפרד, ג'ון, האנציקלופדיה למוזיקה פופולרית בעולם, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
1 2  שאקר, רוי, מוזיקה פופולרית – תפישות מפתח, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555305305171  BnF: cb11976273h (data)  GND: 1071864416  LCCN: sh85038344  NKC: fd132026 
ארכיון תקליטי ויניל
דורנאך

| --- | --- |
סמל דורנאךסמל דורנאך

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  זולותורן זולותורן
 מחוז:  דורנק
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  5.8 קמ"ר
 גובה:  338 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,778 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  1,100 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°29′0″N 7°37′0″E﻿ / ﻿47.48333°N 7.61667°E﻿ / 47.48333; 7.61667
 אזור זמן:  UTC +1
 www.dornach.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.דורנאך(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.דורנאך(למפת זולותורן רגילה) זולותורן אולטן גרנשן אונסינגןדורנאך(למפת זולותורן מוגדלת) זולותורן אולטן גרנשן אונסינגןדורנאך  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דורנאך (בגרמנית: Dornach, בגרמנית שווייצרית: Dornech) היא עיר[דרושה הבהרה] במחוז דורנק שבקנטון זולותורן שבשווייץ.
היסטוריה

דורנאך מוזכרת לראשונה במקור משנת 1223 בשם Tornacho ולפחות מאז היא מיושבת על ידי כומר שהיה ידוע בשם יוהאנס דה טורנאצ'ו. במקור משנת 1307 היא מוזכרת בשם Dornach.
במקום התחולל ב-1499 קרב דורנאך שהיה אירוע הסיום של המלחמה השוואבית ולמעשה הבטיח את עצמאותה של הקונפדרציה השווייצרית הישנה מידי האימפריה הרומית הקדושה. הקרב מונצח באנדרטה משנת 1949.
כיום דורנאך מפורסמת בשל המרכז העולמי (Goetheanum) של התנועה האנתרופוסופית ששוכן בה ושנוסד על ידי רודולף שטיינר.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה של דורנאך הוא 5.8 קמ"ר. מתוכם 17.3% משמשים לחקלאות, 46.3% הם שטחים מיוערים, 35.5% הם שטחים בנויים, 0.3% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר שוכנת במחוז דורנק. היא מורכבת משני כפרים שעד לרבע האחרון של המאה ה-19 היו נפרדים לחלוטים, דורנאכדורף (או אוברדורנאך) ודורנאכברוג.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית דורנאך 6,505 תושבים.
הערות שוליים

1 2  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547820205171  BnF: cb11963003v (data)  GND: 4012790-4  HDS: 001098  LCCN: n79075508  MusicBrainz: 523cd035-f424-4abb-8f9d-d8812788c7ec  NKC: ge129070  VIAF: 155927123   WorldCat (עם VIAF): 155927123 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרך משה דיין

ערך זה עוסק ברחוב בתל אביב. אם התכוונתם לרחובות אחרים על שם משה דיין, ראו .
| --- | --- |

בית האבות "בית גיל הזהב", בפינת הרחובות משה דיין ולה גוארדיה
 מידע כללי
 על שם:  משה דיין 
 מיקום
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  9
 שכונה:  נווה כפיר, נווה בארבור, נווה צה"ל, יד אליהו, תל חיים, ביצרון, רמת ישראל
 קואורדינטות:  32°03′33″N 34°48′01″E﻿ / ﻿32.059194444444°N 34.800277777778°E﻿ / 32.059194444444; 34.800277777778
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) דרך משה דיין(למפת תל אביב רגילה) דרך משה דיין(למפת גוש דן רגילה) דרך משה דיין(למפת גוש דן מוגדלת) דרך משה דיין  he דרך משה דייןhe דרך משה דייןמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דרך משה דיין היא אחת משני צירי האורך הראשיים בדרום-מזרח תל אביב, לצדו של רחוב יגאל אלון המקביל לה ממערב. בעבר נקראה הדרך "דרך הניצחון". בשנות ה-80 שונה שמה, והיא נקראת כיום על שמו של משה דיין.
ראשיתה של דרך משה דיין בדרך לח"י, מול שכונת הארגזים, וקצהּ 2.7 ק"מ צפונה משם, בדרך השלום, מול בית הקברות נחלת יצחק. המשכה של דרך משה דיין הוא רחוב עליית הנוער, שברובו מהווה את גבול תחום השיפוט של תל אביב וגבעתיים.
ממזרח לדרך השכונות נווה כפיר, נווה בארבור, תל חיים ורמת ישראל וממערב לה נווה צה"ל, יד אליהו וביצרון. הרחובות העיקריים החוצים אותה הם דרך ההגנה, לה גוארדיה ויצחק שדה. מרבית הבתים בדרך הם בתי מגורים, בחלקה הדרומי בתים משותפים בני שלוש עד שמונה קומות, ובשכונות ביצרון ורמת ישראל הצפוניות בתים צמודי קרקע. יוצא דופן הוא הקטע שבין הרחובות ההגנה ולה גוארדיה, ממזרח לדרך, שבו מרכז מסחרי, בית אבות ומגרשי ספורט, שמאחוריהם בית הספר אורט סינגלובסקי והמרכז הקהילתי בית ברבור.
דניס מאסינה

דניס יוקי מקאבו מאסינה (בסוואזי: Dennis Yuki Mcebo Masina; נולד ב-29 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר אסוואטיני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מאסינה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל מאנזיני וונדררס עמה זכה באליפות בעונת 1998/1999. בגיל 18 הצטרף לבוש באקס מליגת העל של דרום אפריקה במדיה שיחק שנתיים.
ביולי 2002 יצא למבחנים בפיינורד ההולנדית, בסיומן לא חתם במועדון. זמן קצר לאחר מכן, חתם בסופרספורט יונייטד. לאחר עונה אחת במועדון, נבחן בטוטנהאם הוטספר האנגלית אך לבסוף חתם בפיינורד.
אולם כעבור זמן קצר שוחרר מהמועדון וחתם באאנדרכט אאלסט הבלגית במדיה כבש 5 שערים ב-23 משחקים. בסיום העונה ירדה אאנדרכט לליגה השלישית ומאסינה חתם במכלן במדיה שיחק עונה אחת בסיומה חזר לסופרספורט יונייטד הדרום אפריקאית. היה שותף לשני האליפויות של המועדון בעונות 2007/2008 ו-2008/2009.
בהמשך הקריירה שיחק באורלנדו פירטס, מפומלנגה בלאק אייסס ומבומבלה יונייטד.
ב-5 בספטמבר 1999 מאסינה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סוואזילנד בניצחון 1-3 נגד מוזמביק, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. מאסינה רשם 42 הופעות בנבחרת וכבש שני שערים.
תארים

ליגת העל של אסוואטיני: 1998/1999
ליגת העל של דרום אפריקה: 2007/2008, 2008/2009
הדוב פדינגטון

ערך זה עוסק בגיבורה של סדרת ספרים מאת מייקל בונד. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

פסל ברונזה של הדוב בתחנת פדינגטון
 יוצרים:  מייקל בונד 
 מידע
 תאריך לידה:  25 ביוני 1958 
 מקום לידה:  פרו 
 
הדוב פדינגטון (באנגלית: Paddington Bear) הוא הדמות הראשית בסדרת ספרי ילדים מאת הסופר הבריטי מייקל בונד, המספרים על הרפתקאותיו של דוב קטן שנקרא על שמה של תחנת הרכבת פדינגטון הלונדונית.
הספר הראשון בסדרה יצא לאור בשנת 1958, ואחריו יצאו עשרה ספרי המשך ובעקבותיהם גם ספרי תמונות, לילדים שטרם למדו קרוא וכתוב. דמות הדוב התפרסמה והפכה לסימן היכר של תחנת הרכבת ולסמל לונדוני מובהק. דובי צעצוע מעוצבים לעיתים בדמותו.
הספרים עובדו למספר סדרות טלוויזיה, שחלקן דובבו בין השאר לעברית. בתחילת 2015 יצא סרט קולנועי המבוסס על הספר. בתחילת 2018 יצא סרט המשך בשם "פדינגטון 2" שאף הוא דובב לעברית.