stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברייס סנסאבו
הערות שוליים

↑  Lake Highland Prep senior tops boys basketball All-Area, Orlando Sentinel, ‏2022-03-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Brice Sensabaugh back for Lake Highland | Private School Basketball Preview, Orlando Sentinel, ‏2021-11-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  New Buckeyes: Sensabaugh bounced back from injury to win Mr. Basketball award, 247Sports (באנגלית)
↑  Ohio State signee Brice Sensabaugh wins Florida Mr. Basketball award; DP’s Ernest Udeh Jr. is second, Orlando Sentinel, ‏2022-04-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Brice Sensabaugh scores 51; Sean Stewart aids U.S. 17U (4-0), Orlando Sentinel, ‏2022-07-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ohio State lands commitment from four-star 2022 forward Brice Sensabaugh, The Columbus Dispatch (באנגלית אמריקאית)
↑  Three games in, Ohio State freshman Brice Sensabaugh scoring at prolific clip, The Columbus Dispatch (באנגלית אמריקאית)
↑  Ohio State's Brice Sensabaugh keeps impressing with 'ridiculous, God-given touch' for scoring, The Columbus Dispatch (באנגלית אמריקאית)
↑  Ohio State's Brice Sensabaugh voted third-team all-Big Ten by media, The Columbus Dispatch (באנגלית אמריקאית)
↑  Brice Sensabaugh injury: Ohio State's leading scorer to miss rest of season after exiting Big Ten Tournament, CBSSports.com, ‏2023-03-11 (באנגלית)
↑  ברייס סנסאבו, ציוץ בטוויטר, ‏25 במרץ 2023
↑  cleveland com Stephen Means, What Brice Sensabaugh declaring for the NBA Draft means for Ohio State basketball, cleveland, ‏2023-03-25 (באנגלית)
↑  Utah Jazz select Brice Sensabaugh with No. 28 pick of 2023 NBA draft, Deseret News, ‏2023-06-23 (באנגלית)
ברייסי רייט

| --- | --- |

רייט במדי הפועל ירושלים, 2015
 לידה:  1 ביולי 1984 (בן 40) דה קולוני, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת אינדיאנה
 דראפט:  בחירה מספר 47, 2005 מינסוטה טימברוולבס
 קבוצות כשחקן
 2005–2007 2005–2006 2007–2008 2008–2009 2009 2009–2010 2010–2011 2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2018 2018–2019:  מינסוטה טימברוולבס ←פלורידה פליים אריס סלוניקי חובנטוד בדאלונה אריס סלוניקי אוסטנדה פריז לבלואה צדביטה זאגרב סרגוסה באסקט צדביטה זאגרב קרסניה קריליה סמרה הפועל ירושלים פינאר קרשיאקה אסיבדם יוניברסיטסי בויוצ'קמצ'ה נימבורק
קארל ברייסי רייט (באנגלית: Carl Bracey Wright; נולד ב-1 ביולי 1984) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע והרכז. גובהו הוא 1.91 מטרים.
בארצות הברית

נולד בדה קולוני שבטקסס. בתיכון שיחק רייט לצדו של דרן ויליאמס. רייט בלט לצד ויליאמס והשתתף במשחק מקדונלד'ס אול אמריקן (אולסטאר התיכונים). עם סיום לימודיו הצטרף רייט לאוניברסיטת אינדיאנה, שהעפילה שנה קודם לכן לגמר המכללות. אחרי עונה ראשונה מצוינת (16.2 נק' ו-5 ריב' בממוצע למשחק) הגיעו שתי עונות חלשות יותר של המכללה כולה, במהלכן לא הצליחה אינדיאנה להעפיל לטורניר ה-NCAA. בעונתו השלישית והאחרונה בקולג' נבחר רייט לחמישיית ליגת הביג טן והוביל את הליגה בנקודות (18.3 נק' בממוצע למשחק). באותן שנים נמנה רייט גם על נבחרת ארצות הברית למשחקים הגלובליים ב-2002 ועל נבחרת העתודה של ארצות הברית לאליפות פיב"א אמריקה עד גיל 21 ב-2004. עם שתי הנבחרות זכה רייט במדליות זהב.
ב-2005 החליט רייט לצאת לדראפט, ונבחר בסיבוב השני במקום ה-47 על ידי מינסוטה טימברוולבס. רייט הצליח לקבל חוזה בקבוצה, אך לאחר חודשיים בהם שותף בשלושה משחקים בלבד הוא הועבר לפלורידה פליים מליגת הפיתוח, הצטיין במדיה (22 נק', 4 ריב' ו-4 אס' בממוצע למשחק) וחזר לשבעה משחקים נוספים בטימברוולבס. בעונתו השנייה ב-NBA שותף רייט ב-19 משחקים.
באירופה

ב-2007/2008 חתם רייט באריס סלוניקי. בשנים הבאות עבר רייט בחובנטוד בדלונה הספרדית, במועדון הכדורסל אוסטנדה הבלגי, בסרגוסה הספרדית ופעמיים בצדביטה זאגרב (בה שיחק לצד דרווין קיצ'ן), וכן חזר לקדנציה נוספת בסלוניקי. עם צדביטה העפיל רייט לפיינל פור היורוקאפ ונבחר לחמישייה השנייה של המפעל ב-2010/2011. ב-2013 חתם בקרסניה קיריליה סמארה הרוסית, במדיה רשם 17 נק', 3 ריב' ו-2 אס' בממוצע למשחק. בינואר 2014 ניצל רייט סעיף המאפשר לו להשתחרר לקבוצת יורוקאפ וחתם בהפועל ירושלים עד לסיום העונה. לאחר עונה בהפועל ירושלים חתם רייט על חוזה חדש לשלוש שנים. בעונת 2014/2015 זכה עם ירושלים באליפות ליגת העל בכדורסל לראשונה בתולדותיה. ב-17 באוקטובר 2015 שוחרר מקבוצה, לאחר שניהל משא ומתן עם קבוצות אחרות. לבסוף חתם בפינאר קרשיאקה הטורקית. ב-3 באוגוסט 2016 חתם באסיבדם יוניברסיטסי מהליגה הטורקית השנייה. ב-12 ביולי 2017 חתם בבויוצ'קמצ'ה.
בקטקק

| --- | --- |
סמל בקטקקסמל בקטקק

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אנץ'
 מושל:  János Soltész
 שטח:  18.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  790 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°22′09″N 21°01′44″E﻿ / ﻿48.3693°N 21.028880555556°E﻿ / 48.3693; 21.028880555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.Baktakek.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקטקק(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקטקק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בקטקק (בהונגרית: Baktakék) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בקטקק הוקם בשנת 1950 לאחר איחוד בין שני כפרים: בקטה (Bakta) וסארזקק (Szárazkék)
בבקטקק קיים בית קברות יהודי.
יהודים חיו בבקטה במאה ה-19 ובמאה ה-20.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 66 |  |
| 1880 | 46 | 590 |
| 1910 | 34 |  |
| 1920 | 39 |  |
| 1930 | 28 |  |
| 1941 | 17 | 706 |

יהודי סארזקק
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 4 |  |
| 1880 | 16 | 287 |
| 1910 | 4 |  |
| 1920 | 10 |  |
| 1930 | 9 |  |
| 1941 | 2 | 389 |
בנקר44

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-2019 
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ פאנק
 www.bnkr44.com
 פרופיל ב-IMDb
בנקר44 (באיטלקית: Bunker Quarantaquattro, מעוצב כ-bnkr44) היא להקה איטלקית שהוקמה באמפולי ב-2019.
קריירה מוזיקלית

ב-4 באפריל 2019 נוסדה בנקר44 כקולקטיב המונה שישה מוזיקאים באמפולי, עיירה בטוסקנה. תחילה העלתה הקבוצה את שיריה לסאונקלאוד, שם גם פורסם אלבום הבכורה שלה, 44.Deluxe. הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2020 דרך חברת התקליטים בומבה דישי.
ב-19 בדצמבר 2023 השתתפה ב-Sanremo Giovani 2023, השלב המקדים לפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לתחרות הזמר של האירוויזיון. היא צלחה את שלב זה, ועברה להשתתף באירוע בסן רמו עם השיר "Governo punk".‏
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שם | תאריך יציאה לאור | חברת תקליטים | מיקומי שיא> ITA |
| --- | --- | --- | --- |
| 44.Deluxe | 4 בנובמבר 2020 | בומבה דישי | — |
| Farsi male a noi va bene	 | 26 בנובמבר 2021 | בומבה דישי | 34 |
| Farsi male a noi va bene 2.0	 | 26 במאי 2022 | בומבה דישי | – |
| Fuoristrada | 28 באפריל 2023 | בומבה דישי | 48 |
הערות שוליים

↑  Stefanini, Simone (4 בנובמבר 2020). "Bnkr44, il futuro della musica è restare puri". Rockit.it (באיטלקית). נבדק ב-21 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nasto, Vincenzo (23 באוגוסט 2022). "Bnkr44 tra provincia e collettivo: "Questo disco è come un falò attorno a cui si raccontano storie"". Music Fanpage (באיטלקית). נבדק ב-22 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bnkr44 a Sanremo 2023, chi è la band in duetto con Sethu (e cosa significa il loro nome)". La Nazione (באיטלקית). 10 בפברואר 2023. נבדק ב-21 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Basso, Andrea (19 בדצמבר 2023). "Tutte le canzoni e tutti i cantanti del Festival di Sanremo 2024". Radio Italia (באיטלקית). נבדק ב-21 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "bnkr44". italiancharts.com. נבדק ב-21 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: MILV422957  MusicBrainz: b372713a-6339-440f-85e8-ab0e775a65ed
בני ביניון

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1904 Grayson County, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בדצמבר 1989 (בגיל 85) לאס וגאס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות באנקרס עדן וייל 
 מקום מגורים:  לאס וגאס, Binion House 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הפוקר
 
בני ביניון (באנגלית: Lester Ben Binion ;‏ 20 בנובמבר 1904 – 25 בדצמבר 1989) היה הבעלים של בית הקזינו ומלון ה-Horseshoe, בעל קריירה פלילית עשירה ורוצח מורשע אמריקאי. בניון יצר את אליפות העולם בפוקר והקים את היכל התהילה של הפוקר, אליו נכנס ב-1990 לאחר מותו.
ביוגרפיה

ביניון נולד וגדל בפיילוט גרוב שבטקסס. לפי דו"ח ה-FBI עליו, הקריירה הפלילית שלו החלה ב-1924 וכללה גניבה, החזקת נשק מוסתר ושני מקרי רצח.
בגיל 18 עבר לאל פאסו ועסק בהברחת אלכוהול בתקופת היובש. ב-1928 הקים לוטו לא חוקי בדאלאס.
ב-1931 הורשע ברצח של מבריח האלכוהול האפרו-אמריקאי פרנק בולדינג, ונגזר עליו מאסר על תנאי של שנתיים.
ב-1936 הקים רשת של משחקי קובייה בבתי מלון שונים ברחבי דאלאס ועד סוף שנה זו ארגן את רוב ההימורים הלא חוקיים בעיר. באותה השנה ביניון ואדם נוסף רצחו את בן פריידן, מתחרה שלו בעולם ההימורים. ביניון הורשע ברצח אך בהמשך הרשעה זו בוטלה מפני הגנה עצמית. ב-1938 ביניון ואדם נוסף אחר רצחו את סם מורי, מתחרה נוסף שלו, אך הוא לא הועמד לדין על כך.
בשנות הארבעים היה לראש הפשע המאורגן בדאלאס. בתקופה זו נכנס גם לפורט וורת' והשתלט על הפשיעה בעיר.
ב-1951 ביניון רכש קזינו ובית מלון בלאס וגאס ופתח בהם את ה-Horseshoe. אחת האטרקציות המוכרות בקזינו הייתה פרסה עם מיליון דולר בשטרות של 10,000.
ב-1953 הורשע בעבירות מס וכתוצאה מעלויות המשפט וגזר הדין, מכר את רוב חלקו ב-Horseshoe. ב-1957 משפחת ביניון רכשה בחזרה את חלקו. בעקבות ההרשעה איבד את היכול לקבל רישיון הימורים ובנו ג'ק ביניון ניהל רשמית את הקזינו.
ביניון נפטר מאי-ספיקת לב בגיל 85.
פוקר

ביניון נהג לארגן משחקי פוקר עם עלויות כניסה גבוהות. ב-1970 הזמין שבעה שחקני פוקר מוכרים למשחק טקסס הולדם, שבסופו ערך הצבעה בה השחקנים בחרו את השחקן הטוב ביותר באותו המשחק והם בחרו בג'וני מוס. שנה לאחר מכן ארגן טורניר עם עלות כניסה של 5,000 דולר, שלימים היה לטורניר המרכזי הראשון של אליפות העולם בפוקר.
ב-1979 הקים את היכל התהילה של הפוקר במטרה לחזק את השם והמורשת של שחקני הפוקר הטובים בעולם, ובמטרה לשמש כאטרקציה נוספת ב-Horseshoe.
לקריאה נוספת

Blood Aces: The Wild Ride Of Benny Binion, Doug Swanson
הערות שוליים

↑  Benny Binion Is Dead; Casino Owner Was 85, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  Poker Hall of Fame, באתר אליפות העולם בפוקר (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4093 9208  LCCN: n2004110843  SNAC: w61r89dv  VIAF: 38774037   WorldCat (עם VIAF): 38774037 
ביניון וביתו בקי ליד פרסת הכסף, 1969
בן גזארה

| --- | --- |

בן גזארה ב-1960
 לידה:  28 באוגוסט 1930 מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בפברואר 2012 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם במה:  Ben Gazzara 
 שם לידה:  Biagio Anthony Gazzarra 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1955–2012 (כ־57 שנים) 
 מקום לימודים:  ניו סקול  אולפן השחקנים  תיכון סטאיווסנט 
 בן או בת זוג:  ג'ניס רול (1961–1979)  Louise Erickson (1951–1957) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס דונוסטיה (2005)  פרס עולם התיאטרון (1954)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (2003) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בן גזארה (באנגלית: Ben Gazzara, שמו המלא: Biagio Anthony Gazzarra;‏ 28 באוגוסט 1930 - 3 בפברואר 2012) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, זוכה פרס אמי לשנת 2003 על תפקידו בסרט "עיוורון היסטרי".
היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "מרוץ לחיים" (אנ') שאף הוקרנה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1970–1971.
ביוגרפיה

גזארה נולד בניו יורק למשפחת מהגרים איטלקית. הוא גדל בשכונת לואר איסט סייד ברחוב 29 מזרח. השתתף בתוכנית דרמה של "מועדון בנים ובנות" ששכן באותו רחוב. למד בבית הספר התיכון סטויווסנט (Stuyvesant) ואחר כך בבית הספר "Our Lady of Angels" ברובע הברונקס. הוא התחיל ללמוד הנדסת חשמל בסיטי קולג' של ניו יורק, אבל אחרי שנתיים פנה לקריירת משחק והחל ללמוד ב"סדנת הדרמה" (Dramatic Workshop) באוניברסיטה ניו סקול אצל הבמאי הגרמני ארווין פיסקטור. אחרי כן הצטרף לאולפן השחקנים.
ב-1954 החל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Justice", סדרת דרמה משפטית של רשת NBC. באותה תקופה כיכב בתיאטרון בברודוויי בין השאר שיחק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" שביים איליה קאזאן. ב-1957 הופיע בסרט "The Strange One" יחד עם שחקנים נוספים מאולפן השחקנים. ב-1959 קיבל תפקיד משמעותי בסרטו של אוטו פרמינגר "אנטומיה של רצח", כשגילם את דמותו של חייל העומד למשפט על רצח בנקמה על אונס אשתו.
גזארה הפך לדמות מוכרת מסדרות טלוויזיה כגון "המושבעים" (Arrest and Trial) של ABC, שרצה בשנים 1963–1964, והסדרה המצליחה "מרוץ לחיים" (אנ') של NBC, שרצה בין 1965 ל-1968. על תפקידו בסדרה היה מועמד פעמיים לפרס אמי ושלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב. בשנות השישים השתתף גם בסרטי קולנוע כגון "The Young Doctors"‏ (1961), ‏"A Rage to Live" ‏(1965) ו-"The Bridge at Remagen"‏ (1969).
בשנות השבעים יצר כמה דמויות מטילות אימה יחד עם ידידו ג'ון קאסאווטס. שיתוף הפעולה ביניהם החל ב-1970 בסרט "בעלים", שהשתתפו בו גם פיטר פאלק וקאסאווטס עצמו. בסרט "רצח סוכן הימורים סיני" (1976) שיחק גזארה בתפקיד הראשי כקוזמו ויטלי, בעל מועדון חשפנות חסר מזל. שנה אחר כך כיכב בסרט נוסף שביים קאסאווטס "ליל הבכורה", בתפקיד מנהל במה המתמודד עם כוכבת המופע, שאינה יציבה נפשית, בגילומה של ג'ינה רולנדס. עוד בשנות השבעים הופיע במיני-סדרה הטלוויזיונית "משפט דיבה" (QB VII), הסרט "קאפונה" (1975), "מסע הארורים" (1976), High Velocity, וכן ב"המלאך ג'ק" (1979).
בשנות השמונים הופיע גזארה בסרטו של פיטר בוגדנוביץ' "הם צחקו על כולם", ובתפקיד הנבל בסרט "שומר הברים", לצדו של פטריק סווייזי. ב-1985 שיחק עם ג'ינה רולנדס בסרט הטלוויזיה שזכה לשבחים "קיפאון מוקדם", על תפקידו זה היה שוב מועמד לפרס אמי.
גזארה השתתף ב-38 סרטים, חלקם סרטי טלוויזיה. בשנות התשעים עבד עם במאים ידועים רבים, ביניהם האחים כהן ("ביג לבובסקי"), ספייק לי ("הקיץ של סם"), דייוויד מאמט ("העוקץ הספרדי"), טוד סולונדז ("אושר"), ג'ון טורטורו ("אילומינטה") וג'ון מקטירנן ("השוד המושלם")
גם בשנות האלפיים כשהיה מעל גיל שבעים המשיך בפעילות קולנועית. ב-2003 השתתף בצוות השחקנים של "דוגוויל" סרטו של לארס פון טרייר בכיכובה של ניקול קידמן. בטלוויזיה השתתף בסרט "עיוורון היסטרי", וזכה בפעם הראשונה בפרס אמי.
בנוסף להיות שחקן היה גם במאי טלוויזיה, בין השאר ביים פרקים מהסדרה קולומבו ב-1974 וב-1975. שלוש פעמים היה מועמד לפרס טוני כשחקן הטוב ביותר, ב-1956 עבור המחזה "כובע מלא גשם" (A Hatful of Rain), ב-1975 על שני מחזות קצרים Hughie ו- Duet, וב-1977 על הפקה מחודשת של "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" לצידה של קולין דיוהרסט.
גזארה התחתן שלוש פעמים. בין השנים 1951 עד 1957 היה נשוי לשחקנית לואיז אריקסון. מ-1961 ועד 1979 היה נשוי לג'ניס רול (Janice Rule) ומשנת 1982 היה נשוי לדוגמנית הגרמניה אלקה קריבאט. בספרו גילה שהיה לו רומן עם השחקנית אודרי הפבורן, איתה הופיע בסרטים "Bloodline" וב"הם צחקו על כולם".
ב-1999 אובחנה אצלו מחלת הסרטן. ב-3 בפברואר 2012 נפטר מסרטן הלבלב בבית חולים בניו יורק.
פילמוגרפיה

האיש המוזר (1957) The Strange One
אנטומיה של רצח (1959) Anatomy of a Murder
הרופאים הצעירים (1961)
התאווה לחיים (1966) A Rage to Live
הקרב על גשר ברמגן (1969) The Bridge at Remagen
בעלים (1970) Husbands
גורם נפטון (1973) The Neptune Factor
(1975) Capone
מסע הארורים (1976) Voyage of the Damned
רצח סוכן הימורים סיני (1976) The Killing Of A Chinese Bookie
ליל הבכורה (1977) Opening Night
מלאך ג'ק (1979) Saint Jack
הם צחקו על כולם (1981) They All Laughed
סיפור של שיגעון פשוט (1981) Tales of Ordinary Madness
הפרופסור (1986) Il camorrista
רצח בכביש המהיר (1987) Police Story: The Freeway Killings
שומר הברים (1989) Road House
נשיקות שקרים ורצח (1991) Lies Before Kisses
אהבה, כבוד וציות (1993) Love, Honor & Obey: The Last Mafia Marriage
העוקץ הספרדי (1997) The Spanish Prisoner
היום האחרון (1998)
באפלו 66 (1998) Buffalo '66
ביג לבובסקי (1998) The Big Lebowski
אושר (1998) Happiness
אילומינטה (1998) Illuminata
עייף מכדי למות (1998) Too Tired to Die
השוד המושלם (1999) The Thomas Crown Affair
הקיץ של סאם (1999) Summer of Sam
עיוורון היסטרי (2002) Hysterical Blindness
דוגוויל (2003) Dogville
(2006) Paris, Je T'aime
13 (2010)
לקריאה נוספת

Gazzara, Ben In the Moment: My Life as an Actor, NY: Carroll & Graf Publishers
הערות שוליים

↑  Gazzara, Ben In the Moment: My Life as an Actor, NY: Carroll & Graf Publishers, pp.187–93
| פרס אמי לשחקן משנה מצטיין במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | אנתוני קווייל (1975) ‏•‏‏ אד פלנדרס (1976) ‏•‏‏ ברג'ס מרדית' (1977) ‏•‏‏ האוורד דה סילבה (1978) ‏•‏‏ מרלון ברנדו (1979) ‏•‏‏ ג'ורג' גריזרד (1980) ‏•‏‏ דייוויד וורנר (1981) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1982) ‏•‏‏ ריצ'רד קיילי (1983) ‏•‏‏ ארט קרני (1984) ‏•‏‏ קארל מולדן (1985) ‏•‏‏ ג'ון מלקוביץ' (1986) ‏•‏‏ דבני קולמן (1987) ‏•‏‏ ג'ון שיה (1988) ‏•‏‏ דרק ג'קובי (1989) ‏•‏‏ וינסנט גרדניה (1990) ‏•‏‏ ג'יימס ארל ג'ונס (1991) ‏•‏‏ יום קרונין (1992) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1993) ‏•‏‏ מייקל גורג'יאן (1994) ‏•‏‏ דונלד סאת'רלנד (1995) ‏•‏‏ טום הולס (1996) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1997) ‏•‏‏ ג'ורג' סי. סקוט (1998) ‏•‏‏ פיטר או'טול (1999) ‏•‏‏ האנק עזריה (2000) |  |
| 2001–הווה | בריאן קוקס (2001) ‏•‏‏ מייקל מוריארטי (2002) ‏•‏‏ בן גזארה (2003) ‏•‏‏ ג'פרי רייט (2004) ‏•‏‏ פול ניומן (2005) ‏•‏‏ ג'רמי איירונס (2006) ‏•‏‏ תומאס היידן צ'רץ (2007) ‏•‏‏ טום וילקינסון (2008) ‏•‏‏ קן האוורד (2009) ‏•‏‏ דייוויד סטראתיירן (2010) ‏•‏‏ גאי פירס (2011) ‏•‏‏ טום ברנג'ר (2012) ‏•‏‏ ג'יימס קרומוול (2013) ‏•‏‏ מרטין פרימן (2014) ‏•‏‏ ביל מארי (2015) ‏•‏‏ סטרלינג קיי בראון (2016) ‏•‏‏ אלכסנדר סקושגורד (2017) ‏•‏‏ ג'ף דניאלס (2018) ‏•‏‏ בן וישו (2019) ‏•‏‏ יאיא עבדול-מאטין השני (2020) ‏•‏‏ אוון פיטרס (2021) ‏•‏‏ מאריי בארטלט (2022) ‏•‏‏ פול וולטר האוזר (2023) ‏•‏‏ למורן מוריס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431257005171  PLWABN: 9810643872905606  BNE: XX1484285  BnF: cb13935203j (data)  GND: 129596620  ISNI: 0000 0001 1471 2306  LCCN: n2009078537  MusicBrainz: 872f2a57-8357-4196-8fc8-ef1aa1872d48  NKC: xx0077900  NTA: 072556420  SNAC: w6q8998t  SUDOC: 058932488  VIAF: 42029149   WorldCat (עם VIAF): 42029149
בית הספר המחתרתי לרפואה בגטו ורשה

פרופסור לודוויג הירשפלד
פרופסור אדוארד לוט
בית הספר לרפואה בגטו ורשה היה מוסד אקדמי מחתרתי שפעל בגטו ורשה שבפולין מחודש מאי 1941 ועד יולי 1942. הוא היה אחד מבתי הספר המחתרתיים לרפואה שפעלו בפולין בתקופת השואה והכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה, והיה חלק מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ורשה. בבית הספר בגטו למדו כ-500 תלמידים ותלמידות.
רקע

בנובמבר 1939, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, אסר שלטון הכיבוש על קיום לימודים אקדמיים בה. האוניברסיטאות נסגרו וחלק ממוריהן נאסרו.
כמעט מיד החלו להתארגן ברחבי פולין לימודי רפואה ורוקחות שנערכו במחתרת בתמיכת ממשלת פולין הגולה ששכנה בלונדון שבבריטניה. הלימודים התקיימו בארבע ערים, ופרק הלימודים הקליניים התקיים בבתי חולים ברחבי פולין. הלימודים נערכו תחת שלטון הטרור הנאצי תוך סכנה מתמדת למורים ולתלמידים, שמקצתם נתפסו ונרצחו.
אוניברסיטת ורשה קיימה אף היא לימודי רפואה במחתרת. תוכנית הלימודים בה נבנתה כדי לאפשר לתלמידים ללמוד חומר לימודים של שלוש שנים בתוך שנתיים. קרוב לוודאי שהפעילות הרבה של מורי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ורשה הייתה מקור של עידוד לרופאים ולמרצים לרפואה בגטו.
בית הספר לרפואה בגטו

לימודי הרפואה בגטו ורשה באו לעולם תחת מסווה של קורסים ללימודי סניטציה לשם מניעת מחלות מידבקות. קורסים אלו נערכו במסגרת פעולותיו של היודנראט בגטו לשם שיפור המצב הבריאותי הקשה ששרר בו. הרופא הגרמני הראשי בוורשה אישר את פתיחת הקורס, אך הגרמנים אישרו רק לימודים מעשיים וקיימו ביקורות בנדון. לימודים אלו החלו במאי 1941, מספר חודשים לאחר כניסת יהודי ורשה לגטו באוקטובר 1940.
המרצים הראשונים בבית הספר המחתרתי לרפואה היו פרופסור לודוויג הירשפלד ופרופסור יוליוש צווייבאום (פול'), אשר שימש כדיקן. שניהם לימדו בעבר באוניברסיטת ורשה והירשפלד היה מדען בעל שם עולמי. שניהם גויסו למשימה על ידי ראש מחלקת הבריאות של הגטו דוקטור ישראל מייליקובסקי וראש היודנראט אדם צ'רניאקוב, שתמך בלימודי הרפואה ככל שיכול. צוויבאום ארגן את לימודי השנים הראשונות והירשפלד היה אחראי ללימודים המתקדמים. בסך הכל לימדו בבית הספר לפחות 14 מרצים.
דוקטור לודוויג שטבהולץ שימש לפני המלחמה כעוזרו של פרופסור אדוארד לוט הפולני, מומחה לאנטומיה. שטבהולץ פנה אל לוט ובסיועו הסכים סנאט אוניברסיטת ורשה להכיר בבית הספר לרפואה בגטו כמוסד אקדמי לכל דבר ותלמידיו הוכרו כתלמידי האוניברסיטה. האוניברסיטה קיימה עם בית הספר בגטו שיתוף פעולה מקצועי ומנהלי. פרופסור פרנצ'ישק צ'ובלסקי (פול') מונה כאחראי מטעם אוניברסיטת ורשה על בית הספר לרפואה בגטו.
לתלמידים נדרש על פי החוק בפולין אישור בחתימת מרצה בדרגת פרופסור על סיום הלימודים במקצועות הרפואה הבסיסיים. לצורך כך מינה פרופסור לוט באישור סנאט האוניברסיטה את שטבהולץ ומרצה נוסף לפרופסורים כדי שיוכלו לתת את האישורים הנדרשים. רשימות התלמידים הועברו אל משרדי האוניברסיטה ששכנו מחוץ לגטו.
בשל המחסור הכללי נגבה מהתלמידים שכר לימוד. הם שילמו כ-40–60 זלוטי לחודש וחלקם לא שילמו דבר. למרצים שולם שכר של 200–300 זלוטי לחודש.
פרופסור הירשפלד העיד כי עמיתו פרופסור צוויבאום התייחס לתפקידו הלימודי בצורה פורמלית והאמין שבהמשך לימודי התלמידים יובאו בחשבון הקורסים שילמדו. להירשפלד לעומתו הייתה לדבריו נבואת הלב שרוב תלמידיו לא יזכו לסיים את לימודיהם, והוא ביקש להעניק להם בהרצאותיו פיצוי על סבלותיהם וחוויה מדעית ורוחנית.
המניעים של מורי בית הספר לרפואה לקיים את הלימודים בו היו רגילים - קיום מאגר של מרצים מוכשרים ותלמידים מעוניינים ללמוד וכן מטופלים רבים שנזקקו לטיפול - אבל הם גם חשו אחריות רבה כלפי הצורך לפעול על מנת להכשיר רופאים נוספים ולבנות את דור העתיד של הרופאים היהודים והיו מסורים מאוד לתלמידיהם. לתלמידים בבית הספר היוו הלימודים מקור לתחושת נורמליות ולעניין בחייהם בגטו, מעין נחמה על המציאות הנוראה והמסוכנת סביבם ובריחה ממנה. מקצת הניצולים מבית הספר גם ראו בהקמתו צורה של מרד בדיכוי הגרמני. קיום בית הספר גם היווה תרומה לשמירת המוראל בגטו.
מורי בית הספר ותלמידיו היו שותפים בעריכת מחקר הרעב בגטו.
בית הספר לרפואה בגטו > הלימודים

הלימודים התקיימו בגטו במספר אתרים לרבות מבנה שהיה בעבר בית ספר תיכון. בנוסף לכיתות הייתה בו מעבדה ובה ציוד מיושן ללימודי ביולוגיה וכימיה. ציוד לימוד נוסף וספרים הוברחו מהאוניברסיטה אל תוך הגטו. פרופסור לוט הגיע מדי שבוע אל הגטו באמתלה של סיוע לקורסי הסניטציה שאישרו הגרמנים. הוא נשא עמו את חומרי הלימוד והספרים תוך סיכון עצמי גדול והנחה את דוקטור שטבהולץ כיצד ללמד. ספרים ועזרי לימוד אחרים, שנמצאו בצמצום, הועברו בין הסטודנטים בתורנות.
הלימודים הקדם-קליניים תוכננו להימשך שנתיים והלימודים הקליניים ארבע שנים. הלימודים הקדם קליניים כללו פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, היסטולוגיה, אנטומיה (גם במסגרת נתיחות של נפטרים בגטו) ופרמקולוגיה והיו זהים לקורסים הבסיסיים שנלמדו באוניברסיטת ורשה. הלימודים התקיימו בשעות הערב (חמש עד שמונה). הם כללו הרצאות ומעט ניסויים במעבדה. בנוסף לכך עבדו התלמידים בשעות היום בבתי החולים ומוסדות הרפואה האחרים בגטו.
ההרצאות לתלמידים ניתנו בפולנית במסווה של הקורסים לתברואה. על כן החל כל שיעור בנושאים של מחלות זיהומיות, חיסונים ומגפות, ובהמשך עברו המרצים ללמד את חומר הלימודים האסור על ידי הגרמנים. חומר לימוד על מחלות מידבקות פוזר בכיתות הלימוד וחומרי חיטוי רוססו בהם כדי להגביר את ההסוואה. כל המשתתפים בשיעורים היו מודעים לסיכון הרב שבעריכתם.
הלימודים התקיימו כמובן בתנאים הנוראים ששררו בגטו. בכיתות שרר קור רב, לעיתים לא היה חשמל והלימודים נערכו לאור מנורות ונרות, והופסקו כל אימת שנשמע רעש חשוד בקרבתם. התלמידים התקשו לנוע בין אתרי הלימוד בשל העוצר הלילי ואלימות שומרי הגטו.
בגטו נמצאו כשלושים תלמידים שכבר סיימו את לימודי השנים המוקדמות ברפואה. עבורם אורגנו לימודים בשנים הקליניות, שמומנו על ידי היודנראט. הם התקיימו במוסדות הרפואיים של הגטו בסיועם של בכירי הרופאים שעבדו בהם ובתנאים הקשים ששררו בהם. התלמידים התנסו בהם בעבודה מעשית רבה יותר מאשר בלימודים קליניים רגילים לרפואה. הם נתנו זריקות וכתבו מרשמי תרופות ותפקדו גם כאחים. בנוסף הוקמה עבורם מעבדה מיוחדת, שהצטיינה בעזרי הלמידה שלה, בציודה המדעי המתקדם (שנרכש גם בעזרת הג'וינט) וכן בניקיונה. מראה המעבדה היה מרשים ובתנאים ששרו בגטו הוא עורר השתאות ותחושת שיבה לציוויליזציה.
תלמידי בית הספר לרפואה בגטו נבחנו ככל האפשר במבחנים רגילים, בכתב ובעל פה. מבחני סוף השנה הראשונה התקיימו ב-20 בינואר 1942.
הלימודים בבית הספר לרפואה בגטו פסקו בעקבות האקציה הגדולה בגטו שהחלה ביולי 1942, אשר במהלכה נשלחו יותר מ-250 אלף מיושביו להשמדה במחנה טרבלינקה.
בית הספר לרפואה בגטו > מרצים בבית הספר

דוקטור אמיל אפלבאום - המעבדה ללימודי שנים מתקדמות
פאול בורנשטיין
פרופסור אדם דרוזדוביץ' - עוזר לפרופסור הנריק מקובר
פרופסור לודוויג הירשפלד (1884-‏1954) - בקטריולוגיה
הנריק לבנפיש ווינארובסקי (1894-‏1956)
דוקטור ברוניסלב וישינסקי (ברנרד וקסמן) (1909-‏2009)
פרופסור היליי לקס - כימיה פיזיקלית
פרופסור הנריק מקובר (1904-‏1964) - פיזיולוגיה
דוקטור יוליאן פלידרבאום (1898-‏1943) - המעבדה ללימודי שנים מתקדמות
דוקטור הנרי פניגשטיין - אנטומיה ופתולוגיה
דוקטור יוליוש צווייבאום (1887-‏1959) - היסטולוגיה
פרופסור מצ'יסלב צנטנרשוור (1874-‏1944) - כימיה
הנריק שטבהולץ (1882-‏1941)
דוקטור לודוויג שטבהולץ (1911-‏2007) - אנטומיה
דוקטור יוסף שטיין (1904-‏1943) - מחלות מידבקות
ולדיסלב שטרלינג (1876-‏1943) - מחלות ילדים
ברוניסלבה פייגין