stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חולות עגור

| --- | --- |

דיונה בחולות עגור
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  12 בינואר 2010
 כניסה בתשלום:  ללא תשלום. הגישה לאזור ברכב מוגבלת
 נתונים ומידות
 שטח:  176 קמ"ר
 גובה ממוצע:  100-250 מטר מעל פני הים
 מאפיינים עיקריים:  אזור דיונות
 בעלי חיים:  גרבילים, דרבנים, ארנבות, צבאים וגם צבועים, שועלים מצויים, תנים וחתולי בר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  חולות חלוצה
 קואורדינטות:  31°06′16″N 34°28′24″E﻿ / ﻿31.104444°N 34.473333°E﻿ / 31.104444; 34.473333
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) חולות עגור(למפת צפון הנגב רגילה) חולות עגור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חולות עגור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חולות עגור he
 
חולות עגור היא שמורת טבע ואזור דיונות במערב הנגב, החלק המרכזי של אזור חולות חלוצה.
גבולות השמורה

שמורת חולות עגור גובלת בצפון ובצפון-מזרח בשטחי אש של המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, במזרח בשמורת חולות שונרה, בדרום בהר קרן ושלוחת קרן ובמערב בסיני וגבול ישראל-מצרים.
גאוגרפיה

מקורם של החולות הוא בבליית הרי גרניט במזרח אפריקה, שהוסעו לאורך הנילוס לעבר הים התיכון, ונישאו על ידי הרוח לפנים הארץ מצפון סיני. תהליך זה נעצר עם הקמת סכר אסואן בשנת 1962.
בשנת 2002 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובניה רמת נגב את הכרזתה של שמורת טבע בחלק מחולות חלוצה, על מנת למנוע בנייה שתפגע בשטחי הטבע שבהם נמצאים בעלי חיים וצמחים מוגנים. השטח הוכרזו בסוף 2010 כשמורת טבע בשם "חולות עגור" ששטחה כ־176,000 דונם.
גאוגרפיה > חולות עגור צפון

השמורה נמצאת בתהליך אישור להרחבתה לכיוון צפון עד לאזור יישובי חבל שלום.
הערות שוליים

↑  תמר נהרי‏, חולות חלוצה יוכרזו שמורת טבע, באתר וואלה, 7 בינואר 2002
↑  יעל דראל, שמורת טבע חדשה בישראל: חולות עגור, באתר ynet, 13 בדצמבר 2010
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498878605171  VIAF: 316602152   WorldCat (עם VIAF): 316602152 
חולות עגור
ונדיקט ירופייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1938 קנדלאקשה, רוסיה 
 פטירה:  11 במאי 1990 (בגיל 51) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  סאטירה 
 זרם ספרותי:  מודרניזם 
 יצירות בולטות:  מוסקבה פטושקי 
 
ונדיקט ואסילייביץ' ירופייב (ברוסית: Венедикт Васильевич Ерофеев;‏ 24 באוקטובר 1938 – 11 במאי 1990) היה סופר, מחזאי ומסאי רוסי בתקופת ברית המועצות.
בשנת 1969 כתב את ספרו הנודע ביותר "מוסקבה פטושקי". הספר נאסר לפרסום בברית המועצות אך הופץ בעשרות אלפי עותקי "סאמיזדאט" והפך לספר פולחן. הספר הודפס לראשונה ב-1973 בישראל. ירופייב כתב גם מסות ואת המחזה "ליל ואלפורגיס".
ביוגרפיה

ירופייב נולד בעיירה הקטנה קנדלאקשה במחוז מורמנסק. אביו נכלא בטיהורים הגדולים אך שרד 16 שנים בגולאג. רוב ילדותו עברה עליו בבית יתומים בקירובסק שבקרליה. הוא התקבל ללימודי בלשנות באוניברסיטת מוסקבה אך סולק לאחר שנה וחצי משום שסירב להשתתף באימוני החובה הצבאיים. הוא המשיך ללמוד במספר מוסדות בערים קולומנה וולדימיר, אך לא סיים תואר שכן לרוב סולק בשל "בעיות התנהגות" והתבטאויות שלא עלו בקנה אחד עם הדעות השליטות בברית המועצות. בשנים 1958–1975 התגורר ללא רישום רשמי ("פרופיסקה") באוקראינה, בלארוס, ליטא, אוזבקיסטן וטג'יקיסטן תוך שהוא עובד בעבודות דחק שונות. כתביו, אותם החל לכתוב מגיל 17, לא נתקבלו אפילו בספריות ציבוריות.
ירופייב מת מסרטן הגרון בשנת 1990.
זבונימיר סולדו

זבונימיר סולדו (בקרואטית: Zvonimir Soldo, נולד ב-2 בנובמבר 1967 בזאגרב שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בעיקר בדינמו זאגרב ובשטוטגרט. לסולדו 61 הופעות במדי נבחרת קרואטיה, עמה הגיע למקום השלישי במונדיאל 1998, והשתתף גם ביורו 1996 ומונדיאל 2002. סולדו אימן בשנת 2008 את דינמו זאגרב ובעונת 2009/10 את פ.צ. קלן.
קריירת מועדונים

סולדו שיחק כנער במועדון הקרואטי אינטר זפרשיץ', ולמד בצעירותו משפטים באוניברסיטת זאגרב במשך שלוש שנים. הוריו שכנעו אותו להפוך לכדורגלן מקצועני, ובשנת 1988, כאשר היה בן 21, החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דינמו זאגרב. סולדו שיחק בקבוצה שנתיים, ועבר לקבוצת NK זאדאר, שם שיחק שנה אחת. לקראת עונת 1991/92 חזר למועדון נעוריו אינטר זפרשיץ', וזכה עמו בגביע הקרואטי, לאחר ניצחון במפגש כפול על דינמו זאגרב. סולדו נשאר באינטר זפרשיץ' עד לשנת 1994, אז חזר לדינמו זאגרב, ושיחק במועדון שתי עונות נוספות. בעונת 1995/96 זכה סולדו עם דינמו זאגרב בדאבל מקומי, לאחר שזכה באליפות ליגת העל הקרואטית ובגביע הקרואטי, לאחר ניצחון במפגש כפול על ורטקס.
בתום עונת 1995/96 עזב סולדו את דינמו זאגרב, והחל קריירה מפוארת בשטוטגרט מהבונדסליגה, שם שיחק במשך עשר עונות, צבר 301 הופעות ומדורג חמישי בטבלת שיאני ההופעות של שטוטגרט בכל הזמנים. סולדו שיחק לעיתים כבלם ולרוב כקשר הגנתי, ויצר שיתופי פעולה עם שחקנים כפאבלו תיאם, תומאס ברטולד ומרסלו בורדון. סולדו שימש קפטן בשטוטגרט במאתיים משחקים. כבר בעונתו הראשונה בשטוטגרט, 1996/97, זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על אנרגי קוטבוס, בו שיחק סולדו 90 דקות. זכייה זו הקנתה לשטוטגרט כרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1997/98. שטוטגרט הפסידה בגמר של גביע המחזיקות 0–1 לצ'לסי. סולדו שיחק בגמר זה 90 דקות. בבונדסליגה הישגו הגדול ביותר של סולדו עם שטוטגרט היה המקום השני בעונת 2002/03, מרחק 16 נקודות מהאלופה באיירן מינכן. הישג זה הקנה לסולדו ולשטוטגרט מקום בליגת האלופות בעונת 2003/04, ממנה הודחה הקבוצה בשמינית הגמר, שוב על ידי צ'לסי. בהמשך, סולדו הפך לסמל בשטוטגרט ומודל לחיקוי עבור השחקנים הצעירים בקבוצה, לאחר מהפכת הצעירים שנעשתה בשטוטגרט בתחילת שנות ה-2000 בעקבות בעיות כלכליות מהן סבלה הקבוצה. במאי 2006 ערך סולדו את הופעתו האחרונה בקבוצה, ופרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

סולדו החל לשחק בנבחרת קרואטיה בשנת 1994, והשתתף עמה ביורו 1996, ממנו הודחה קרואטיה ברבע הגמר על ידי נבחרת גרמניה לאחר הפסד 1–2. במונדיאל 1998 סולדו היה שותף מלא להישג הגדול ביותר בתולדות הכדורגל הקרואטי, כאשר נבחרתו הגיעה למקום השלישי במונדיאל בהופעת הבכורה שלה בטורניר זה, כאשר הפסידה בחצי הגמר 1–2 לנבחרת צרפת, וניצחה 1–2 את נבחרת הולנד במשחק על המקום השלישי. סולדו שיחק את מלוא הדקות בטורניר זה, למעט משחק שמינית הגמר מול נבחרת רומניה, ממנו היה מושעה בגין צבירת כרטיסים צהובים. סולדו השתתף עם קרואטיה גם במונדיאל 2002, ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים. לאחר הטורניר, פרש מהנבחרת לאחר שצבר במדיה 61 הופעות והבקיע שלושה שערים.
קריירת אימון

בשנת 2008, לאחר התפטרותו של ברנקו איבנקוביץ' במהלך העונה, מונה סולדו כמאמן דינמו זאגרב. קודם לכן, סולדו היה מאמן קבוצת הנוער של דינמו זאגרב. באותה עונה, זכה סולדו עם דינמו זאגרב בדאבל מקומי, והתפטר מיד לאחר הזכייה בגביע, כדי לפנות את מקומו בחזרה לאיבנקוביץ'. ביוני 2009 מונה סולדו כמאמן פ.צ. קלן, לאחר שמאמנה כריסטוף דאום עזב במפתיע לפנרבחצ'ה. סולדו אימן בקלן לכל אורך עונת 2009/10, וסיים עמה במרכז הטבלה בבונדסליגה. באוקטובר 2010 פוטר סולדו עקב תוצאות חלשות.
תארים > כשחקן

עם אינטר זפרשיץ':
הגביע הקרואטי: 1991/92
עם דינמו זאגרב:
אליפות ליגת העל הקרואטית: 1995/96
הגביע הקרואטי: 1995/96
עם שטוטגרט:
הגביע הגרמני: 1996/97
תארים > כמאמן

עם דינמו זאגרב:
אליפות ליגת העל הקרואטית: 2007/08
הגביע הקרואטי: 2007/08
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של שטוטגרט בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת קרואטיה – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 לדיץ' •  2 יורקביץ' •  3 יארני •  4 שטימץ •  5 ירקן •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 בוקסיץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 פבליצ'יץ' • 16 מלדנוביץ' • 17 פמיץ' • 18 ברייקוביץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 סביטנוביץ' • 22 גבריץ' • מאמן: בלז'ביץ' |  1 לדיץ' •  2 יורקביץ' •  3 יארני •  4 שטימץ •  5 ירקן •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 בוקסיץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 פבליצ'יץ' • 16 מלדנוביץ' • 17 פמיץ' • 18 ברייקוביץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 סביטנוביץ' • 22 גבריץ' • מאמן: בלז'ביץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 1998 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 לדיץ' •  2 קרפן •  3 שריץ' •  4 שטימץ •  5 יוריץ' •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 מריץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 טודור • 16 קוזניקו • 17 יארני • 18 ממיץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 יורצ'יץ' • 22 וסילי • מאמן: בלז'ביץ' |  1 לדיץ' •  2 קרפן •  3 שריץ' •  4 שטימץ •  5 יוריץ' •  6 ביליץ' •  7 אסנוביץ' •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 בובאן •   11 מריץ' •  12 מרמיץ' • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 טודור • 16 קוזניקו • 17 יארני • 18 ממיץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 יורצ'יץ' • 22 וסילי • מאמן: בלז'ביץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 פלטיקוסה •  2 שריץ' •  3 שימוניץ' •  4 תומאס •  5 רפאיץ' •  6 ז'יבקוביץ' •  7 ווגרינק •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 נ. קובאץ' •   11 בוקסיץ' •  12 בוטינה • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 שריץ' • 16 ורנייש • 17 יארני • 18 אוליץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 ר. קובאץ' • 22 בלבאן • 23 וסילי • מאמן: יוזיץ' |  1 פלטיקוסה •  2 שריץ' •  3 שימוניץ' •  4 תומאס •  5 רפאיץ' •  6 ז'יבקוביץ' •  7 ווגרינק •  8 פרוסינצ'קי •  9 שוקר •  10 נ. קובאץ' •   11 בוקסיץ' •  12 בוטינה • 13 סטאניץ' •  14 סולדו • 15 שריץ' • 16 ורנייש • 17 יארני • 18 אוליץ' • 19 ולאוביץ' • 20 שימיץ' • 21 ר. קובאץ' • 22 בלבאן • 23 וסילי • מאמן: יוזיץ' | קרואטיה |
חיים בעוולה

תובענה בגין חיים בעוולה היא תובענה של רשלנות רפואית של אדם שנולד עם מומים מולדים כנגד אלה שאפשרו את צאתו לאוויר העולם עם מומים אלה. התובענה מופנית, למשל, כנגד רופא שבדק ברשלנות את האם ולא איתר מומים אלה.
התובענה של חיים בעוולה מוגשת לרוב בצמוד לתובענה של הולדה בעוולה בה ההורים של היילוד תובעים על הנזקים שנגרמו להם בהולדתו של יילוד בעל מום. עילת התביעה של חיים בעוולה מוכרת בפחות מערכות משפט מאשר עילת ההולדה בעוולה וסכומי הפיצוי הם לרוב גבוהים בהרבה.
בישראל

פסק הדין הראשון שעסק בעוולת חיים בעוולה בישראל הוא "זייצוב נגד כץ". הוא נחשב לפסק דין מכונן בתחום, שכן היה הראשון בו נקבעו פיצויים ליילוד על שנולד. בפסק הדין הוכרו שתי עילות תביעה נפרדות בעקבות לידה שקדמה לה התנהגות רשלנית: עילתם של ההורים, ועילתו של הילד עצמו. עילת התביעה של הילד מכונה "חיים בעוולה", ונבדלת מעילת התביעה של ההורים, שסווגה כ"הולדה בעוולה". בפסק הדין זייצוב נקבע כי אין מניעה להכיר בעילת תביעת ההורים - עילת ה"הולדה בעוולה" - במסגרת עוולת הרשלנות ובהתאם לעקרונות נזיקיים רגילים. המחלוקת בפסק הדין ניטשה סביב עילת התביעה של הילד, כאשר בדעת רוב הוכרה גם עילת "חיים בעוולה". השופטים אהרן ברק ושלמה לוין
סברו שהולדה בעוולה מתקיימת בכל לידה של ילד בעל מום כתוצאה מרשלנות, וכי הפיצוי נועד לפצות על החיים עם המום, אף על פי שההתרשלות לא גרמה למום אלא ללידה עם המום. השופטים מרים בן-פורת ודב לוין סברו, לעומת זאת, שהולדה בעוולה קיימת רק על אותם מקרים בהם ניתן יהיה לקבוע שטוב היה לאדם פלוני לולא נולד. הסבירה השופטת בן פורת:
"לקטין הפגום במקצת לא תהא לדעתי עילה כלשהי בנזיקין. הוא זכה כתוצאה מרשלנות היועץ, בחיים כמעט מלאים... הכרה בקיומו של נזק לקטין במצב המתואר מנוגדת לתקנת הצבור ולעקרון קדושת החיים גם יחד. אם הקטין נולד עם מום גופני קל יחסית, אין לגרוס שנגרם לו נזק בר פיצוי מחמת הרשלנות שהרי בעטיה הוא זכה בחיים."
. השופט אליעזר גולדברג סבר שכלל אין מקום לתביעה על הולדה בעוולה.
השופט יעקב מלץ סיכם: "מכאן ששופט מחוזי שבאה בפניו תביעה כזאת עומד בפני מספר אפשרויות: יכול הוא להחליט לאמץ את עמדת ברק - ש. לוין ולקבוע כי יש בפניו עילת תביעה, בכל מקרה. יכול הוא לאמץ את עמדת בן פורת - ד. לוין ואז יהא עליו להחליט אם המקרה הספציפי שבפניו, מעמיד לקטין התובע עילת תביעה. בכל אחד מהמקרים לא יחטא נגד הוראת ס' 20(ב) לחוק יסוד: השפיטה הקובע כי "הלכה שנפסקה בבית המשפט העליון מחייבת כל בית משפט, זולת בית המשפט העליון." מה שאין הוא יכול לעשות זה לקבוע כי בשום מקרה אין לקטין עילת תביעה כזאת. בנושא זה, ובנושא זה בלבד, נקבעה בפרשת זייצוב הלכה על ידי 4 שופטים, כי תיתכן תביעה כזו."
השופטת דבורה ברלינר כתבה על תינוק שנולד עם מום של ספינה ביפידה שגרם ל-100% נכות שהוא כלול באותם מקרים קשים שבהם ניתן לומר כי "עדיף לו שלא נברא מאשר שנברא" ועל כן אין צורך להכריע בין העמדות השונות בשאלת היקף עוולת הולדה בעוולה. עם זאת, באותו מקרה קבע בית המשפט העליון שלא הייתה התרשלות ועל כן התביעה נדחתה.
השופטת מרים נאור כתבה: "לא אוכל להימנע מלומר כי קשה, לדעתי, לומר על ילד חסר כף יד (הסובל גם מבעיות נוספות) כי "לידתו בעוולה" וכי "טוב מותו מחייו"."
במרץ 2012 המליצה דעת הרוב של ועדת מומחים, בראשות שופט בית המשפט העליון בדימוס אליהו מצא, לבטל את ההכרה בעילת "חיים בעוולה". ולהקים מנגנון פיצוי שיפעל במקרי נכות של למעלה מ-20% עיקרי המלצות הוועדה קיבלו תוקף בפסק דין של בית המשפט העליון בעניין ליאור המר, שניתן על ידי השופט אליעזר ריבלין ביום פרישתו מבית המשפט.
בפסק דין ליאור המר ביטל בית המשפט העליון את עילת ה"חיים בעוולה" ובמקביל הרחיב את עילת התביעה של ההורים מכוח "הולדה בעוולה". באמצעות עילת תביעה זו האחרונה, יכולים הורים לתבוע פיצוי שיכסה את הוצאות גידולו ומלוא צרכיו של הילוד גם לאחר בגירותו ולמשך כל תוחלת חייו המוערכת.
הערות שוליים

↑  ע"א 518/82 זייצוב נ' כץ, פ"ד מ (2) 85, מתוך המאגר המשפטי "נבו"
↑  השופט יעקב מלץ, ע"א 913/91, כמצוטט ב ת"א 7482/05, פסקה 41
↑  ע"א 119/05 אמין מחמוד חליפה נ' מדינת ישראל, משרד הבריאות, ניתן ב־10 בספטמבר 2006, סעיפים 24-26
↑  ע"א 4960/04 ערן סידי ו-2 אחרים נ' קופת חולים של ההסתדרות הכללית, ניתן ב־19 בדצמבר 2005, חוות דעת של מרים נאור, פסקה 7
↑  יובל יועז, ‏ועדת מצא ממליצה לבטל את עילת התביעה של הולדה בעוולה, באתר גלובס, 19 במרץ 2012
↑  דו"ח וועדת מצא בנושא הולדה בעוולה
↑  דו"ח ועדת מצא באתר משרד המשפטים
↑  ע"א 1326/07 ליאור המר נ' פרופ' עמי עמית, ניתן ב־28 במאי 2012
| דיני נזיקין |
| --- | --- | --- |
| העוולות הספציפיות | תקיפה • כליאת שווא • גרם הפרת חוזה • הסגת גבול • הפרת חוזה נישואין והפרת חוזה עקב שביתה והשבתה כחריג לגרם הפרת חוזה • מטרד לציבור • מטרד ליחיד • הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה • תרמית • שליחת יד • נגישה |  |
| עוולת הפרת חובה חקוקה | הפרת חובה חקוקה |  |
| עוולת הרשלנות | התרשלות • חובת הזהירות • הדבר מעיד על עצמו • חובת הראיה ברשלנות |  |
| קשר סיבתי | קשר סיבתי משפטי • קשר סיבתי עובדתי |  |
| נזק | נזק כלכלי טהור • נזקי ריקושט • נזק בלתי ממוני טהור • גולגולת דקה • פגיעה באוטונומיה • ריחוק הנזק • עקרון הקטנת הנזק |  |
| נזיקין מתחום הרפואה | רשלנות רפואית • הסכמה מדעת • הולדה בעוולה • הפלה בעוולה • חוק זכויות החולה |  |
| לשון הרע | ההגנה על הפרטיות בנזיקין • לשון הרע על המת ולשון הרע על ציבור • הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע • הגנת תום הלב בלשון הרע |  |
| עוולות מסחריות | גנבת עין • פגמי ייצור והעדר אזהרות • גזל סוד מסחרי • פגמי תכנון |  |
| עוולות חוקתיות | עוולות חוקתיות |  |
| הגנות | מעשה של מה בכך • קטין • הגנה עצמית • כורח |  |
| דוקטרינות המשפיעות על החיוב בנזיקין | אשם תורם כהגנה מוחלטת • אשם תורם כהגנה יחסית • הסתכנות מרצון • אשם תורם וקטינים • מעילה בת עוולה לא תצמח תרופה • התיישנות בנזיקין |  |
| ריבוי מעוולים | ריבוי מעוולים • מעוולים במשותף • נזק שאינו ניתן לחלוקה |  |
| אחריות שילוחית | אחריות שילוחית ואחריות מעביד • אחריות מעסיק קבלן • אחריות משתף ומשדל • אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה |  |
| פיצויים | פיצויים עונשיים • הטבת נזקי גוף • תשלום עתי ותשלום חד-פעמי • פיצוי ללא הוכחת נזק |  |
| מטרות דיני הנזיקין | צדק מתקן • צדק חלוקתי • הרתעה |  |
| ערכים נוספים בדיני נזיקין | כללי ברירת הדין • המחאת תביעה • מלחמה בדיני הנזיקין • מחדלים בנזיקין |  |
זונדרקומנדו (אס אס)

המונח זונדרקומנדו (בגרמנית: Sonderkommando – "יחידה מיוחדת") שימש באס אס לתיאור תת-יחידה, לעיתים אד-הוק, לביצוע משימות מיוחדות ופעולות שעשויות להיות כרוכות בשליחת סוכנים או כוחות לשטח. שימוש במונח "זונדרקומנדו" החל כנראה בשנת 1938 והפך נפוץ מאוד באס אס. קבוצות זונדרקומנדו התגבשו, התפרקו ואורגנו מחדש למשימות שונות.
נשארו רישומים על יחידות זונדרקומנדו שאורגנו תחת המשרד הראשי למנהל וכלכלה (המשרד למנהל ומשק) של האס אס, כולל יחידות שפעלו זמן רב ותפקידן היה לאסוף חפצי ערך מהיהודים, הן מהגטאות והן מהמחנות (כלומר, לפני ואחרי המוות).
בתוך האיינזצגרופן היו יחידות מיוחדות רבות בזמן כיבוש ברית המועצות. חלק גדול מהן פעלו לתפיסת יהודים והשמדתם.
זונדרקומנדו אייכמן

במרץ 1944, לאחר השתלטות הנאצים על הונגריה, הגיע אדולף אייכמן בראש צוות מיוחד של האס אס (Sondereinsatzkommando Eichmann, SEK) לבודפשט וניהל בעצמו את הגירוש.
יחידתו של אייכמן הייתה מקושרת למשרד הראשי לביטחון הרייך במונחים של הקצאת משאבים כולל כוח האדם, אבל שמרה על מעמד מיוחד באס אס בשל תפקידה הישיר בגירוש יהודים למחנות ההשמדה במסגרת הפתרון הסופי.
זונדרקומנדו קונסברג

זונדרקומנדו קונסברג (על שם מפקדו, אוֹבר-שטורמבאנפיהרר אברהרד פון קונצברג, Eberhard von Künsberg) היה גוף שפעל להחרמת ואיסוף אוצרות תרבות ואוצרות אחרים (זהב למשל) מהשטחים הכבושים.
גוף זה הוקם במקור כדי לאבטח במהלך הפלישה לפולין משלחות דיפלומטיות של מדינות-אויב ומדינות נייטרליות ולתפוס חומר רלוונטי. במהלך הזמן הוסטה פעילותו של הכוח לאיסוף שלל.
זונדרקומנדו R

אחת מהיחידות של משרד רווחה ראשי לגרמנים אתניים (VoMi), זונדרקומנדו R, מחליפתה של האיינזצגרופה D באזור טרנסניסטריה, בפיקודו של הורסט הופמייר (Horst Hoffmeyer), ביצעה מעשי טבח רבים של יהודים במחצית הראשונה של 1942. הקורבנות היו מגורשים משטח רומניה, המרשל יון אנטונסקו שאף "לנקות" את העם הרומני מיהודים. הטכניקה המועדפת עליו הייתה לגרש אותם לטריטוריה בשליטת גרמניה והשארת האחריות להשמדתם ליחידות האס אס / משטרה. רבים מיהודים אלו הועברו הלוך ושוב במשך שבועות לפני שתמהיל של יחידות זונדרקומנדו R ומיליצית Selbstschutz של גרמנים אתנים רצחו אותם.
זונדרקומנדו 1005

לשם ביצוע מבצע 1005 הוקמה יחידה מיוחדת שנקראה "זונדרקומנדו 1005", בפיקודו של שטנדרטנפיהרר פאול בלובל. החל בסתיו 1943 החלה היחידה לפעול בשטחי מזרח אירופה, המקום בו ארעה עיקר ההשמדה. לצורך העבודה גויסו אסירים יהודים מהמחנות.
זונדרקומנדו בותמן

"זונדרקומנדו בותמן" הייתה יחידה בפיקודו של הנס בותמן, מפקד מחנה ההשמדה חלמנו.
עם הפסקת פעילותו של מחנה חלמנו, באפריל 1943, הועבר בותמן ליוגוסלביה בראש 85 אנשי סגל המחנה, ושם צורפה יחידתו, שנקראה "זונדרקומנדו בותמן" (Sonderkommando Bothmann), לפלוגת הז'נדרמריה באוגדת 'פרינץ אויגן' (Prinz Eugen Division). במסגרת האוגדה פעל בותמן נגד הפרטיזנים היוגוסלביים.
בסוף אביב 1944 נקראה יחידתו של בותמן לחזור לחלמנו ובחודשים יוני-יולי 1944 חידשה את פעולות רצח ההמונים בגזים. באוגוסט 1944 השתתפה "זונדרקומנדו בותמן" בפעולות חיסול גטו לודז' ואחר כך עסקה בטשטוש עקבות רצח ההמונים בחלמנו על ידי שריפת גוויות הנרצחים במסגרת 'מבצע 1005'.
הערות שוליים

↑  The Volksdeutsche
↑  תרגום מילולי של Selbstschutz הוא התגוננות עצמית. יחידות אלו לא עסקו בהתגוננות אלא בהשמדה
עובדים מהזונדרקומנדו של מבצע 1005, לצד מכונה לגריסת עצמות, במחנה ינובסקה, 1943
חלוצי המחר

| --- | --- |

 יוצרים:  Hazim Al-Sha'arawi 
 בימוי:  פתחי חמאד 
 ארץ מקור:  מדינה פלסטינית 
 שפות:  ערבית 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  17 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ אל-אקצא 
 תקופת שידור מקורית:  13 באפריל 2007 – 21 ביולי 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חלוצי המחר (בערבית: رواد الغد) היא תוכנית טלוויזיה שבועית לילדים ששודרה מ-13 באפריל 2007 עד 16 באוקטובר 2009 בערוץ הטלוויזיה הרשמי של חמאס, ערוץ אל-אקצא ושידרה תעמולה לוחמנית, אסלאמיסטית ואנטיציונית. התוכנית עלתה לכותרות ברחבי העולם בעקבות שימושה בדמות הדומה למיקי מאוס בשם "פרפור" ("פרפר" בערבית, או גלגול של "פיר", "עכבר" בערבית). הדמות הוחלפה מאז בדבורה הדומה לדבורה מאיה בשם "נחול", לאחר שבפרק האחרון בכיכובו של "פרפור" נטען בתוכנית כי הוכה כביכול למוות על ידי ישראלי שניסה לגנוב את המפתח ליישוב הפלסטיני הבדיוני תל א-רביע (תרגום מילולי לערבית של השם "תל אביב"), שעל פי התוכנית נכבש על ידי היהודים והפך לתל אביב. פרפור שנרצח בעינויים הפך לשאהיד.
ב-8 בפברואר 2008 הסבירו מגישי התוכנית כי "נחול" "הורעל בביתו" והחליף אותו הארנב הלבן "אסוד" (אריה בערבית), הדומה לבאגס באני. "אסוד" מסביר את שמו בכך ש"ארנב" הוא כינוי לפחדנים, ואילו "אני, אסוד, אגמור עם היהודים ואוכל אותם!"
בפרק האחרון של העונה השלישית, ב-2 בינואר 2009, נראה אסוד מת בבית חולים לאחר מתקפה ישראלית במהלך מבצע עופרת יצוקה.
אותו החליף דוב הדומה לבוריס מדובים ונהנים שנקרא "נאסור" (Nassur).
התוכנית עוסקת במסורות ובסגנונות חיים אסלאמיסטיים. בין היתר, עוסקת התוכנית בחשיבות של תפילה יומיומית ושל תזונה נכונה, אך גם בנושאים קיצוניים יותר, כעליונות אסלאמית, תיעובם של ישראל ושל ארצות הברית והדרכתם של הצופים הצעירים על עקרונות הג'יהאד.
גורמים רשמיים בישראל ובארצות הברית גינו את התוכנית כמסיתה, אנטי-ישראלית, אנטי-אמריקאית ואנטישמית. מפיק התוכנית הגיב כי התוכנית עוסקת בילדים שמביעים את רגשותיהם בנוגע לדברים שהם עדים להם. ב-16 באוקטובר 2009 התוכנית ירדה מלוח השידורים.
הערות שוליים

↑  הארץ, שירות "", באגס באני בשירות החמאס, באתר הארץ, 13 בפברואר 2008
זאב הערבה

| --- | --- |

כריכת הדפסה מחודשת, 2006
 מידע כללי
 מאת:  הרמן הסה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  רומן
 נושא:  זהות אישית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1927
 מספר עמודים:  221
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  1972
 תרגום:  עדנה קורנפלד
 סדרה
 הספר הבא:  נרקיס וגולדמונד 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001339196, 001099124
 
זאב הערבה (בגרמנית: Der Steppenwolf) הוא הרומן העשירי מאת הרמן הסה. במקור פורסם הרומן בגרמניה בשנת 1927, והוא תורגם לראשונה לאנגלית בשנת 1929. הרומן הוא תמהיל של מרכיבים אוטוביוגרפיים וכן של פנטזיה. הרומן הוא על שם זאב הערבה האפור. הרומן משקף ברובו את המשבר העמוק בעולמו הרוחני של הסופר בשנות ה-20 של המאה ה-20. ברומן מוצג הקונפליקט של הפרוטגוניסט בין ההומניות שלו לבין האגרסיביות הזאבית שלו. הרומן הפך להצלחה בקנה מידה בינלאומי, אף שהסה טען מאוחר יותר שהספר לא הובן כהלכה ברובו.
הרקע לרומן

ב-1924 התחתן הרמן הסה מחדש עם הזמרת רות ונגר. לאחר מספר שבועות הוא עזב את בזל, וחזר לקראת סוף אותה שנה. בשובו שכר דירה נפרדת והתבודד. לאחר מסע קצר לגרמניה יחד עם ונגר חדל הסה לראותה כמעט לחלוטין. התחושה הנלווית של בידוד וחוסר יכולת לתקשר עם העולם שבחוץ הובילה את הסה ליאוש ולמחשבות אובדניות.
הסה החל לכתוב את "זאב הערבה" בבזל, וסיימו בציריך.