stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוף בריאן
היסטוריה > גילוי ומיפוי החוף

הקצה המזרחי של חוף זה התגלה מן האוויר תוך כדי הטיסות של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנים 1939–1941 ומשלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948.
כל החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בשנים 1961–1967.
היסטוריה > מקור השם

במקור היה השם "חוף ג'ורג' בריאן", על שם אדמירל ג'ורג' ס. בריאן (George S. Bryan), הידרוגרף בצי ארצות הברית בין השנים 1946-1938, שבהנהגתו התבצעו מסעות חקר שתרמו תרומה רבת-ערך לחקר הגאוגרפיה של הקטבים.
לימים קוצר שם החוף, למען הנוחות.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 210
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
חוף ג'ורג' החמישי

| --- | --- |

מפת חוף ג'ורג' החמישי. מיקום קרחון מרץ מסומן.
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  ג'ורג' החמישי 
 קואורדינטות:  68°30′S 148°00′E﻿ / ﻿68.5°S 148°E﻿ / -68.5; 148 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף ג'ורג' החמישי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף ג'ורג' החמישי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוף ג'ורג' החמישי (באנגלית: George V Coast) הוא אזור חוף באנטארקטיקה, המהווה את חופה של ארץ ג'ורג' החמישי.
החוף הוא האזור שבין נקודת אולדן בקו אורך '148°2 מזרח, וכף הדסון בקו אורך '153°45 מזרח.
בשטח חוף ג'ורג' החמישי מצוי קרחון מרץ.
היסטוריה > גילוי ומיפוי החוף

חלקים מחוף זה נצפו מרחוק על ידי משלחת החקר של ארצות הברית בשנת 1840.
לאחר מכן נחקר אזור החוף על ידי קבוצת הבסיס המרכזי (Main Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא לחוף על שמו של מלך הממלכה המאוחדת (מלך אוסטרליה באותה עת) ג'ורג' החמישי.
לקריאה נוספת

• Cantero ÁLP, Marzal MF, , Zootaxa, 26 Jun 2018, 4441(1):121-136 DOI: 10.11646/zootaxa.4441.1.7
• G. D. Williams, S. Aoki, S. S. Jacobs, S. R. Rintoul, T. Tamura, N. L. Bindoff, , JOURNAL OF GEOPHYSICAL RESEARCH, VOL. 115, C04027 https://doi.org/10.1029/2009JC005812
• Eugene Walter Domack; John B. Anderson; Dennis D. Kurtz, , Journal of Sedimentary Research (1980) 50 (3): 813–819. https://doi.org/10.1306/212F7AF4-2B24-11D7-8648000102C1865D
• Frezzotti, M., Cimbelli, A., & Ferrigno, J. (1998), , Annals of Glaciology, 27, 643-650. doi:10.3189/1998AoG27-1-643-650
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה • המשלחת האנטארקטית הבלגית • המשלחת השוודית לאנטארקטיקה • משלחת הקוטב הדרומי • משלחת טרה נובה • אמנת אנטארקטיקה |  |
| תביעות טריטוריאליות |  ארץ אדלי •  אנטארקטיקה הארגנטינאית • אוסטרליה הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית •  הטריטוריה האנטארקטית הבריטית • צ'ילה אנטארקטיקה צ'ילנה • ניו זילנד שטח חסות רוס • ברזיל "אזור האינטרסים" של ברזיל באנטארקטיקה • נורווגיה ארץ המלכה מוד ואי פטר הראשון •  שוואביה החדשה (1939–1945) • ארץ מרי בירד |  |
| המדינות והטריטוריות של אוסטרליה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית • אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית • ויקטוריה (אוסטרליה) ויקטוריה • טסמניה טסמניה • ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס • קווינסלנד קווינסלנד |  |
| טריטוריות פנימיות | טריטוריית הבירה האוסטרלית טריטוריית הבירה האוסטרלית • הטריטוריה הצפונית הטריטוריה הצפונית • טריטוריית מפרץ ג'רוויס |  |
| טריטוריות חיצוניות | איי אשמור וקרטייה • איי ים האלמוגים • איי קוקוס • האי הרד ואיי מקדונלד • הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית • אי חג המולד • נורפוק |  |
זואוגאוגרפיה

לווייתן גדול-סנפיר הוא אחד מבעלי החיים שנודדים לאורך קילומטרים רבים מהאזור הארקטי או אנטארקטיקה לקו המשווה וחזרה והוא עובר מעל 25,000 קילומטרים בנדידה אחת.
נסטור הררי, תוכי האנדמי לאי ניו זילנד
זואוגאוגרפיה (Zoogeography) היא ענף בביוגאוגרפיה העוסק בתפוצה הגאוגרפית של מיני בעלי חיים ותכונותיהם. במילים אחרות, זואוגאוגרפיה היא חקר מגוון ביולוגי ביחס לזמן ולמרחב.
הקדמה

זואוגאוגרפיה היא חקר התבניות בהתפלגות בעלי חיים בעבר, הווה ועתיד, ותהליכים המכוונים את ההתפלגויות האלה, זואוגאוגרפיה משלבת מידע על אקולוגיה היסטורית וכיום, גנטיקה, ופיזיולוגיה של אורגניזמים וההשפעה שיש ללחצים סביבתיים (כולל תנועת היבשות, שינוי אקלים) על ויסות התפלגות גאוגרפית של חיות.
מדענים משתמשים שיטות תאוריות ואנליטיות בבדיקת היפותזות בזואוגאוגרפיה, המדגימות את ההיבטים השימושים של זואוגאוגרפיה (תכנון מקלטים לבע"ח)
גישות

הגישה הסטטית היא גישה תיאורית שבה מתארים את התפוצה של הזוחלים או של הקבוצה באופן כללי בלי הבנה מה הסיבה.
הגישה הדינמית היא גישה המסתכלת על התפוצה של הקבוצה או של המין במבט זמני. בוחנים את המצב בנקודת זמן מסוימת ויכול להיות שהתפוצה תשתנה בעתיד או הייתה שונה בעבר. ניתן להסתכל בשני כיוונים: אקולוגי כאשר שואלים למה רואים מין מסוים בבית גידול אחד ולא בשני לדוגמה מדוע רואים שנונית חולות במישור ימין ולא במצוקי עין-גדי. ההסבר יהיה מכיוון אקולוגי משום שהתנאים באזור זה נוחים ומתאימים לה יותר. או אבולוציוני כאשר שואלים על התפוצה במהלך האבולוציה, לדוגמה מהי תפוצת השנונית במהלך האבולוציה ולראות שהן הגיעו לנקודה זו כי מין קרוב אליהם, או שממנו התפתחו היה קרוב לאזור.
זואוגאוגרפיה ישראלית

בשנת 1870, כאשר אלפרד ראסל וולאס הגה את קו וולאס, ניתן חשיבות לראשונה לאזור הים התיכון שעד אז נחשב לאזור מעבר בלבד. ישראל מחולקת לשלושה אזורים: האזור הים-תיכוני המאופיין באזורי חורש ים תיכוני ובתה עם כמות משקעים שעולה מ-250 מ"מ בשנה. האזור האירנו-טורני, אזור צר יחסית בישראל, שמאופיין בכמות משקעים לא יציבה לעיתים אך הקטנה מ-250 מ"מ בשנה. האחרון זהו האזור הסהרו-ערבי עם כמות משקעים שנמוכה מ-150 מ"מ בשנה. בנוסף ישנה חדירה של האזור הסודאני, קטנה יחסית, בעיקר לאזור הבקע הסורי-אפריקני. ייצוג של אזורים אלו מקנה הטרוגניות גדולה בישראל.
חוף גרהאם

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ג'יימס גרהאם 
 סוג:  קו חוף 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  65°45′S 64°00′W﻿ / ﻿65.75°S 64°W﻿ / -65.75; -64
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף גרהאם(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחוף גרהאם(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף גרהאם(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף גרהאם
 
מפת מיקום חוף גרהאם בחצי האי האנטארקטי
חוף גרהאם (באנגלית: Graham Coast) הוא אזור חוף המהווה חלק מהחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של החוף 172 קילומטרים.
החוף משתרע בין כף בלו שמדרום-מערב לחוף, לכך רנאר שמצפון-מזרח לחוף(המהווה את הקצה של חצי האי קייב).
היסטוריה > גילוי ומיפוי החוף

ג'ון ביסקו גילה את חוף ארץ גרהאם בהפלגת החקר שערך ב-17 בפברואר - 18 בפברואר 1832, ביסקו מיפה לראשונה את החוף ב-21 בפברואר 1832. ביסקו היה הראשון שהבין שחצי האי האנטארקטי הוא חלק מאנטארקטיקה.
החוף נסקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם באוגוסט - ספטמבר 1935, בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.
החוף מופה באופן מדויק על ידי סוקרים בריטיים בין השנים 1971–1976.
החוף צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

ביסקו נתן לאזור כולו, ובפרט לחוף, את שמו.
החוף (והארץ) נקראים על שם סר ג'יימס גרהאם, שהיה הלורד האדמירליות הראשון, בעת חקירת האזור על ידי בריסקו.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , PP 139 - 143
• Curtis, R.. 1966, , Cambridge, British Antarctic Survey, 51pp. (British Antarctic Survey Scientific Reports, 50)
• Loisel, J., Yu, Z., Beilman, D.W. et al., , Sci Rep 7, 12344 (2017). https://doi.org/10.1038/s41598-017-12479-0
• Conor J. Ryan, B.A, , The University of Brighton in collaboration with the Natural History Museum of London
• P. G. MOTT, , The Falkland Islands & Dependencies Aerial Survey Expedition 1955-57
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי
חוליו פלגסואלו

חוליו חוסה פלגסואלו סלבה (בספרדית: Julio José Pleguezuelo Selva; נולד ב-26 בינואר 1997 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פלימות' ארגייל מהצ'מפיונשיפ.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

פלגסואלו הצטרף אל מחלקת הנוער של אספניול בשנת 2004, לאחר שתחילה שיחק במחלקת הנוער של אתלטיקו בלארס. בשנת 2010 עבר אל מחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, שנה לאחר מכן עבר פלסגואלו אל מחלקת הנוער של ברצלונה, ובמהלך תקופתו שם קושר שמו למעבר אפשרי לקבוצות הפרמייר ליג ארסנל, מנצ'סטר סיטי וטוטנהאם הוטספר.
קריירת מועדונים > ארסנל

בחודש יולי 2013, זמן קצר לאחר שחגג את יום הולדתו ה-16, הצטרף פלגסואלו למחלקת הנוער של ארסנל. ב-11 באפריל 2014, לאחר שהפך לשחקן מפתח בקבוצת המועדון עד גיל 18, חתם פלגסואלו על החוזה המקצועני הראשון שלו.
ב-31 באוקטובר 2018 ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק גביע הפוטבול ליג נגד בלקפול.
קריירת מועדונים > ההשאלה למיורקה

ב-5 באוגוסט 2016 הושאל פלגסואלו למשך עונה אחת למיורקה מהליגה הספרדית השנייה. ב-7 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ראוס דפורטיו במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-9 באוקטובר ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השנייה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3-0 על וסקה. לאחר 15 הופעות ליגה במיורקה, בעונה שהסתיימה בירידת המועדון לליגה הספרדית השלישית, חזר פלגסואלו לארסנל.
קריירת מועדונים > ההשאלה לז'ימנסטיק טרגונה

ב-31 בינואר 2018 הושאל פלגסואלו למשך חצי עונה לז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה. בסך הכל הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירת מועדונים > טוונטה

ב-21 במאי 2019 חתם פלגסואלו בהעברה חופשית בטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-3 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה במועדון ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה.
ב-14 בינואר 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, השער היחיד של קבוצתו בהפסד 3-1 לאייאקס במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת 2020/2021. בעונה זו ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה, והבקיע שער אחד.
קריירת מועדונים > פלימות' ארגייל

ב-21 ביוני 2023 חתם בפלימות' ארגייל מנצ'מפיונשיפ.
הערות שוליים

↑  Aterrizaje fallido de Pleguezuelo באתר Diario de Mallorca,‏ 4 באוגוסט 2016 (בספרדית)
↑  Arsenal’s Barcelona ‘signing’ – check him out here! talkSPORT Talent Spotter באתר Talksport,‏ 25 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  Nou signing? Arsenal ponder fresh raid on Barcelona's youth academy for Prem wannabe defender באתר דיילי מירור, 16 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  'IT IS MY TYPE OF FOOTBALL HERE' באתר הרשמי של ארסנל, 28 במאי 2014 (באנגלית)
↑  Pleguezuelo signs professional contract באתר הרשמי של ארסנל, 11 באפריל 2014 (באנגלית)
↑  Transfer news: Arsenal's Julio Pleguezuelo has signed professional terms באתר סקיי ניוז, 11 באפריל 2014 (באנגלית)
↑  Arsenal youngster Julio Pleguezuelo targets Tottenham start after impressive debut in EFL Cup באתר Evening Standard,‏ 1 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  Julio Pleguezuelo joins Mallorca on loan באתר הרשמי של ארסנל, 5 באוגוסט 2016 (באנגלית)
↑  Brandon Thomas acaba con la maldición copera באתר מארקה, 8 בספטמבר 2016 (בספרדית)
↑  Cuando más falta hacía... apareció Brandon באתר מארקה, 9 באוקטובר 2016 (בספרדית)
↑  Pleguezuelo loaned to Gimnastic de Tarragona באתר הרשמי של ארסנל, 31 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  JULIO PLEGUEZUELO JOINS FC TWENTE באתר Arseblog,‏ 21 במאי 2019 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוליו פלגסואלו".
המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה

המערכה בסוריה ולבנון או מבצע יצואן (באנגלית: Operation Exporter) הייתה סדרת קרבות, שהתחוללו באזור סוריה ולבנון במהלך מלחמת העולם השנייה. המערכה החלה עם פלישת כוחות בעלות הברית ובהם הצבא הבריטי, צבא צרפת החופשית וכוחות ממושבות בריטניה והדומיניונים אל סוריה ולבנון שהיו תחת שלטון צרפת של וישי.
המערכה, שהתחוללה בחודשים יוני ויולי 1941 הסתיימה בניצחון מכריע של בעלות הברית, בכיבושן של סוריה ולבנון, נסיגה מסודרת של כוחות צרפת של וישי כתוצאה מהסכם עם הבריטים והעברתן לשלטון אנשי צרפת החופשית. לאחר המערכה הכריזו אנשי צרפת החופשית על עצמאות מדינות אלו ועל ביטול המנדט הצרפתי שניתן על ידי חבר הלאומים.
פעולות ההכנה וההערכות למערכה בוצעו בארץ ישראל תוך השתתפות ערה של אנשי היישוב. יחידות סיירים וגששים מבני היישוב השתתפו במערכה באופן פעיל, והיא מסמלת את תחילת פעילותו של הפלמ"ח ככוח צבאי לוחם.
רקע היסטורי, פוליטי וצבאי > רקע היסטורי ופוליטי > סוריה ולבנון בין שתי מלחמות העולם

לאחר מלחמת העולם הראשונה והתפרקות האימפריה העות'מאנית הוחלט בוועידת סן רמו למסור את סוריה ולבנון במנדט לצרפת. בשתי המדינות היו בעיות וסכסוכים עדתיים קשים, וכן סכסוכי גבולות עם שכנותיהן, ובשתיהן עלתה דרישה לעצמאות.
בשנת 1936 חתמה צרפת עם סוריה ועם לבנון על הסכמים לפיהם מוענקת להן עצמאות, אך לצרפת יישאר מעמד מפקח מיוחד. אך החוזים לא אושררו על ידי הפרלמנט הצרפתי, ולא נכנסו לתוקף מעולם. המצב בסוריה היה רווי מתח. עליית מפלגת הגוש הלאומי בראשות האשם אל אתאסי לא הצליחה להביא לעצמאות המקווה, והחלה תקופה של אי יציבות שלטונית וחברתית. בעיית מדינת האטיי שבשנים אלו סופחה רשמית לטורקיה התסיסה אף היא את הרוחות. הלכי רוח לאומניים, עדתיים ובדלניים, הובילו לתסיסה ולתמיכה בהיטלר. כאשר בראשית 1939 סירבה הממשלה הצרפתית לאשרר את החוזה הפרנקו-סורי, נפלה ממשלת הגוש הלאומי. מצב דומה היה בלבנון. חתימת החוזה עם צרפת הביאה לתסיסה עדתית חזקה בקרב הלבנונים ולהקמת ארגונים צבאיים-למחצה, שנועדו להגן על העדות השונות והאינטרסים שלהן.
ביולי 1939 פיזר הנציב האזרחי הצרפתי בסוריה ובלבנון, גבריאל פואו את הפרלמנטים בשתי המדינות, הקפיא את חוקותיהן, ומשל בשתי המדינות בעצמו, באמצעות פקידים.
רקע היסטורי, פוליטי וצבאי > רקע היסטורי ופוליטי > נפילת צרפת והשפעותיה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, היו שטחי סוריה ולבנון תחת שלטון צרפתי ישיר, ללא ממשל עצמי. לצד הנציב האזרחי פואו, שימש בתפקיד מפקד הכוח הצבאי במזרח התיכון הגנרל מקסים וייגאן. ב-17 במאי 1940 נקרא הגנרל וייגאן לשוב לצרפת, על מנת לקבל שם את הפיקוד על הצבא הצרפתי לאחר פיטוריו של הגנרל מוריס גמלאן, שכשל בשלביה הראשונים של המערכה על צרפת. את מקומו החליף הגנרל אז'ן מיטלהאוזר.
כאשר הגיע מיטלהאוזר למזרח התיכון, עמדו כבר צבאות צרפת בצרפת גופא בפני התמוטטות מוחלטת ותבוסה צבאית ניצחת, אך כוחות הצבא הצרפתי במזרח התיכון, לרבות הכוח המקומי, צבא הלבאנט, היו עדיין רבי כוח, לא ניזוקו, לא היו מעורבים בלחימה פעילה, ויכלו לשמש להמשך הלחימה גם לאחר נפילת צרפת. בתחילה דחקו מיטלהאוזר ופואו בממשלת בצרפת כי תורה להם להמשיך ולהילחם, ואף שלחו מברק ברוח זו לנשיא הרפובליקה לברן. הם קראו בפומבי להמשך הלחימה משטחי סוריה ולבנון, על מנת להגן על כבודה של צרפת, אך לאחר שממשלתו של אנרי פיליפ פטן הכריזה על כניעה, ופקודתו של וייגאן גם לאנשי מיטלהאוזר להניח את נשקם, הודיע מיטלהאוזר, ב-28 ביוני 1940 כי הוא מקבל את תנאי הפסקת האש, וכי הפסקת האש חלה מבחינתו הן כלפי גרמניה ואיטליה, והן כלפי בריטניה.
התגובה הבריטית להצהרת מיטלהאוזר הייתה כי הם מפרשים הצהרה זו באופן שבו במצב בו ייעשה ניסיון גרמני או איטלקי לכבוש את סוריה ולבנון, ייתקל ניסיון זה בהתנגדות צרפתית, וכי לא יאפשרו מצב בו ישמשו שטחי סוריה ולבנון להיכבש על ידי גורם זר, או לשמש בסיס לפעולות עוינות. הייתה זו הכרה משתמעת בשלטון צרפת של וישי בסוריה ובלבנון. באותה העת חששו הבריטים מפעולות כוחות הציר לכיבוש תעלת סואץ שאכן התרחשו עם הפלישה האיטלקית למצרים בספטמבר 1940, ולא היו מסוגלים להתערב בנעשה בסוריה ובלבנון.
רבים מקציני הצבא הצרפתי סירבו לקבל את הסכם הכניעה הצרפתית. כך, למשל, מפקד הכוחות בחלב, קולונל אדגאר דה לרמינא ארגן בחשאי את יציאתם של אנשי צבא צרפתים מסוריה ולבנון לארץ ישראל. הגנרל ויוול שפיקד על הכוחות הבריטים במזרח התיכון סירב לשתף פעולה עם יזמה זו, והחזיר את אלו שהצליחו לעבור את הגבול וכך התגלו פעולותיו של דה לרמינא על ידי מיטלהאוזר, והוא הורה לכלוא את דה לרמינא בדמשק. דה לרמינא הצליח להימלט. ב-3 ביולי 1940 התפטר מיטלהאוזר מתפקידו ושב לצרפת. הוא הוחלף בגנרל פוז'ר (François-Marie-Jacques Fougère).
בה בעת החל להתגבש בלונדון צבא צרפת החופשית בפיקודו של הגנרל שארל דה גול. דה גול ניסה להעביר לצידו את אנשי המושבות הצרפתיות באפריקה, להן ייחס חשיבות, במיוחד לאור הלחימה הפעילה בשטחי אפריקה במערכה במדבר המערבי ובמערכה במזרח אפריקה. בשלב זה לא ניסה ליזום פעולות להשתלטות על אזור הלבאנט.
במחצית השנייה של 1940 שלט פואו כנציב בסוריה ובלבנון מטעם משטר וישי, אך ניהל מדיניות עצמאית במידה רבה. הוא ניסה למנוע את ניסיונות השתלטותם של אנשי מדינות הציר על אזור הלבאנט, שלבשו צורה של אכיפת הסכמי שביתת הנשק בין מדינות הציר וצרפת באמצעות "ועדת שביתת נשק" איטלקית. פואו דחה את דרישת האיטלקים להעביר את מטוסי חיל האוויר הצרפתי שנמצאו בלבאנט אל האיים הדודקאנסיים שהוחזקו בידי איטליה, ולהקטין את גודלו של הצבא הצרפתי בלבנאט עצמאות זו הובילה לירידת חינו בעיני משטר וישי, ולהחלפתו, בנובמבר 1940, בנציב בשם קיאפ. במהלך טיסתו מצרפת ללבנון הופל מטוסו של קיאפ בים התיכון בטעות על ידי מפציץ איטלקי. בסוף דצמבר הוחלף פואו על ידי הגנרל אנרי פרנאן דנץ.
רקע היסטורי, פוליטי וצבאי > רקע היסטורי ופוליטי > קאטרו ודנץ

לקראת סוף 1940 חל שינוי ביחסם של אנשי צרפת החופשית אל הלבאנט. התבוסה שנחלו אנשי צרפת החופשית בקרב על דקר בספטמבר 1940, מיקדה את מאמציו של דה גול בלבאנט כמקום בו יוכל להשיג הישגים, שהיו דרושים לו בדחיפות. מעבר לכך, חשד דה גול שעם סיום המלחמה, אם יגורשו משם אנשי וישי על ידי האנגלים, יאבדו שטחים אלו לצרפת, ולכן החליט החלטה אסטרטגית כי עליו לעשות כל הנדרש כדי להשליט את מרותה של צרפת החופשית על דמשק ועל בירות.
אל הזירה הגיע הגנרל ז'ורז' קאטרו. קאטרו היה איש הממסד הקולוניאלי הצרפתי, ושימש בעבר במשרות רמות במזרח התיכון. הוא הצטרף לאנשי דה גול, לאחר שהסתכסך עם שלטונות וישי כאשר שימש כמושל הודו סין הצרפתית. עתה הסכים להיות כפוף לדה גול (שהיה נמוך ממנו בדרגה), ולשמש כמוציא לפועל של התוכנית לכיבוש סוריה ולבנון. הוא קבע את מושבו בקהיר ומשם ניסה לשכנע את בכירי שלטון וישי בלבאנט, פואו ופוז'ר, כי יצטרפו לצרפת החופשית.
ניסיונות אלו תמו כאשר הוחלף פואו בדנץ, וזמן מה לאחר מכן הוחלף גם פוז'ר בגנרל ז'וזף דה ורדיליאק שנהנה מאמונו האישי של  המרשל פטן. חילופי גברי אלו נתפסו כהפיכה שכנגד של אנשי וישי בלבאנט, וכפעולה שמנעה ברגע האחרון את נפילתו של הלבאנט מרצון בידי אנשי צבא צרפת החופשית.
שלטונו של דנץ בסוריה היה חלש. הוא עמד מול דרישות להכרה מלאה בעצמאות סוריה, שלוו בשביתה כללית, ונאלץ להיענות לחלק מהדרישות. מחוץ עמד מול לחץ הולך וגובר של מדינות הציר. הגרמנים שלחו את הדיפלומט ורנר אוטו פון הנטיג לנסות ולהטות את הלבאנט הצרפתי לטובת המאמץ המלחמתי של מדינות הציר. האיטלקים, מצידם, העלו דרישות מדרישות שונות, ובמיוחד דרישות צבאיות, במסווה של ועדה שנועדה לפקח על הסכמי שביתת הנשק בין מדינות הציר וצרפת. נראה היה כי הלבאנט הצרפתי, תחת שלטונו של דנץ, בשל ליפול לידי מדינות הציר.
מנגד, לא הביעו הבריטים עניין מיוחד בלבאנט. מפקד פיקוד המזרח התיכון הבריטי, הגנרל ארצ'יבלד וייוול, עמד במלחמה בת מספר חזיתות. הופעתו של רומל במערכה במדבר המערבי בישרה רעות באשר להמשך הלחימה, וכך גם הפקודה להעביר גייסות לסיוע ליוון במלחמת איטליה–יוון, שמתחה את כוחותיו הדלילים ממילא של ויוול עד לקצה גבול היכולת. ויוול סירב להפצרותיהם של דה גול וקאטרו לשלוח גייסות אל סוריה ולבנון, וטען כי הוא מאמין שבבוא יום פקודה יתנגד דנץ לגרמנים. הוא גם פעל להסרת המצור הימי על סוריה ועל לבנון שהוטל לאחר כניעת צרפת, וביד אחת עם האמריקנים ניהל מדיניות של פיוס כלפי אנשי וישי בסוריה ובלבנון.
דה גול, ועמו הגנרל הבריטי אדוארד ספירס ניסו לעקוף את ויוול, ולקבל גישה ישירה לאזנו של צ'רצ'יל. באפריל 1941 ניסו מספר פעמים לקדם רעיון של פלישת כוחות צרפת החופשית ללבאנט (במקום תוכניתו של קאטרו לערער את היציבות השלטונית ולהביא להפיכה). בתוכנית זו, שגם דה גול מודה בזכרונותיו שאינה ריאלית, שכן כוחותיה של צרפת החופשית חסרו חיפוי ארטילרי ואמצעי תובלה היה לפחות את היתרון שהיא אינה דורשת כוח אדם בריטי, אך גם לכך התנגד ויוול. באמצע אפריל 1941 חזר דה גול למפקדתו בברזוויל, ונראה כי הרעיון לכבוש את הלבאנט נדחה לפי שעה.
רקע היסטורי, פוליטי וצבאי > רקע היסטורי ופוליטי > ההחלטה לפעול

במאי 1941 אירע אירוע בלתי צפוי, שגרם לצ'רצ'יל להכריע בעד מתקפה בלבאנט. בתחילת אפריל התחוללה בעיראק הפיכה צבאית שהעלתה לשלטון את המנהיג הפרו-נאצי רשיד עאלי אל-כילאני. באותה התקופה החזיקה בריטניה בשני בסיסי RAF גדולים בעיראק, האחד בחבניה, ליד בגדאד והשני בשועבייה, ליד בצרה. בסיסים אלו היו נכס אסטרטגי שבריטניה לא הייתה יכולה לוותר עליו. אל-כילאני דרש את פינוי כל הכוחות הבריטים מעיראק. המצב הידרדר למשבר, שהביא בתחילת מאי 1941 לפלישה בריטית משני כיוונים לעיראק. כוחות שאורגנו בארץ ישראל חברו לכוחות של צבא הודו הבריטית שהגיעו מקראצ'י ונחתו בבצרה. הכוח המאוחד שנוצר נקרא כוח עיראק. המלחמה האנגלו-עיראקית שהתחוללה בחודש מאי 1941 הביאה בסופו של דבר לנפילתו של אל-כילאני ולהשתלטות בריטית על עיראק.
בעוד הכוחות הבריטים לוחמים בעיראק, ניסו הגרמנים לתת סיוע צבאי לאל-כילאני. מטוסים של חיל האוויר האיטלקי ושל חיל האוויר הגרמני נתנו סיוע אווירי לכוחות הקרקע העיראקיים. מכיוון שלא היו יכולים לעבור את המרחקים הכרוכים בכך מבלי לתדלק, ביקשו הגרמנים מדנץ כי יאפשר להם לנחות ולתדלק בבסיסי האוויר של וישי בסוריה ובלבנון, ונענו בחיוב. אצל בעלות הברית נתפסה פעילות זו כמסוכנת ביותר, עד שב-15 במאי 1941 ערך ה-RAF פשיטה אווירית בה השמיד מטוסים שחנו בשדות תעופה בסוריה ובלבנון.
במשא ומתן שערך עם הגרמנים האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, סגנו של המרשל פטן, הוסכם כי לא רק שמטוסי הציר יוכלו לחנות בשדות התעופה של וישי בלבאנט, אלא גם שחלק מהנשק והציוד הצבאי שאספה "ועדת שביתת הנשק" האיטלקית בלבאנט, יועבר לעיראק וישמש ללחימה כנגד הבריטים. צ'רצ'יל, שקיבל בחוסר רצון עד עתה את דעתו של ויוול, נטה עתה לדעתם של ספירס ודה גול, והחליט כי הגיע הזמן לפעול.
ויוול סבר כי לא יוכל להקצות לפעולה כוחות כלשהם, והדרך היחידה היא לפעול באמצעות צבא צרפת החופשית, שאינו ערוך לפעולה ועלול רק להחמיר את המצב. צ'רצ'יל, שמאס בהססנותו של ויוול (והיה עתיד להדיחו מפיקוד המזרח התיכון בתוך חודש ימים) פקד עליו להכין מתקפה בכל האמצעים העומדים לרשותו. ב-21 במאי הורה ויוול לדיוויזיית הרגלים האוסטרלית ה-7 לנוע לכיוון ארץ ישראל. כמו כן, הורה לגנרל הנרי מייטלנד וילסון שהיה מפקד הכוחות הבריטים בארץ ישראל ובירדן להכין תוכניות לכיבוש סוריה.
רקע היסטורי, פוליטי וצבאי > שיתוף הפעולה של היישוב > הקשר הצרפתי

מיד עם הקמת צבא צרפת החופשית, בראשותו של דה גול, ביוני 1940, נוצר עמו קשר הדוק על ידי מנהיגי הסוכנות היהודית. ב-9 באוגוסט 1940 נפגש דה גול בלונדון עם איש הסוכנות, הסופר אלבר כהן, והשניים סיכמו על שיתוף פעולה הדוק בין הצדדים. עם הזמן נוצרו שני מסלולים לשיתוף פעולה, האחד מדיני, בלונדון, והשני מבצעי, בארץ ישראל. ככל שקרב מועד הפלישה כך אוחדו שני מסלולים אלו, ושיתוף הפעולה הגיע לשיאו ב-8 ביוני 1941 עת נפגש דה גול עם משה שרת ויגאל אלון בעת ביקורו אצל חיילי צבאו בקסטינה.
מסגרת הקשר הביאה לכמה וכמה פעולות חשובות. בביתו של איש הסוכנות, דוד הכהן, הוקמה תחנת רדיו בשם רדיו לבאנט צרפת החופשית ששידרה תעמולה לסוריה ולבנון מפי קצינים צעירים בצבא צרפת החופשית, וביניהם ריימון שמיטלן, פייר ז'ילבר, פרנסואה קולה (Francois Coulet) שעלה לאחר מכן לדרגת גנרל, ופאול רפיטון-פרנף (Paul Repiton-Préneuf).
פעולה נוספת שהתבצעה היא יצירת רשתות ריגול וחבלה בסוריה ובלבנון עצמן. שתי רשתות ריגול הוקמו ופעלו החל משנת 1940. בראש הראשונה עמד יוסף פיין מחניתה שהפעיל רשת מסועפת בראשותו של טוביה ארזי. הרשת עסקה בעיקר בהפצת תעמולה בלבנון, ומרכזה היה בביירות. בדצמבר 1940 נחשפה הרשת. אנשיה הועמדו למשפט ונשפטו לשנות מאסר ארוכות עם עבודת פרך. ארזי הצליח להימלט, והגיע לגבול ארץ ישראל כשהוא פצוע, לאחר שבמהלך ניסיון בריחה שבר את רגלו. חוליה אחרת פעלה בנפרד בערים שונות בסוריה ובלבנון, בראשותם של יוסף קוסטיקה וישראל בן-יהודה המכונה "עבדו". ז'ק סעד ויצחק יפה התמקמו בדמשק, שלם מואס ושלמה צאלח בביירות, ויוסף קוסטיקה בטריפולי. חוליה זו לא נחשפה, ואנשיה העבירו מידע מודיעיני רב ערך עד ליום הפלישה ובמהלכה. לאחר המערכה יהיו רשתות אלו בסיס להקמתן של המחלקה הסורית ולאחריה המחלקה הערבית של הפלמ"ח.
פעולות אלו לוו בליווי צמוד על ידי אנשי המודיעין הבריטי, ומשום כך עוררו חשד אצל אנשי צרפת החופשית בקהיר ובראשם קאטרו. קאטרו הפעיל בסוריה ובלבנון רשת סוכנים משלו, וחשד בכל מי שהיה קשור עם הבריטים. הדבר הקשה מאוד על עבודת אנשי הביון היהודים בסוריה ובלבנון.