stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורורואה
הניסויים הגרעיניים

בשנת 1962 נבחרו מורורואה ושכנו פנגטאופה לשמש כאתרי ניסויים של תוכנית הגרעין הצרפתית, ניסויים שהתקיימו לפני כן במדבר אלג'יריה. החל ב-1963 הוקמה באטול תשתית לצורך עריכת הניסויים. אטול האו (Hao), כ-450 קילומטר מצפון-מערב למורורואה, נבחר לשמש כבסיס הסיוע של הניסויים הגרעיניים.
חרף התנגדותם של 30 מחברי אספת פולינזיה הצרפתית נערך הניסוי הגרעיני הראשון במורורואה ב-2 ביולי 1966. היה זה ניסוי אטמוספירי שלו ניתן השם אלדברן (Aldebaran). לטענת ארגון גרינפיס התפזרה הנשורת הרדיואקטיבית מניסוי זה לרוחב האוקיינוס השקט, מפרו ועד ניו זילנד. עד לשנת 1974 נערכו במקום עוד 40 ניסויים גרעיניים אטמוספיריים. בשלושה מניסויים אלו מוקמו המתקנים הגרעיניים על גבי אסדות, בשלושה ניסויים אחרים הוטלו המתקנים ממפציצים, והיתר נערכו באמצעות תליית המתקנים הגרעיניים מתחת לכדורים פורחים שמולאו בהליום. רוב הניסויים נערכו בעברו המערבי של האטול. כמה מהם, קטנים יותר, נערכו בצפונו.
הניסויים עוררו מחאות בינלאומיות והביאו ללחץ בינלאומי על צרפת להפסיקם. ממשלת ניו זילנד בראשותו של נורמן קירק שלחה כמחאה לאטול ביולי 1973 את הפריגטות אוטאגו וקנטרברי. ב-1974 נטשה צרפת את הניסויים האטמוספיריים ופנתה לעריכת ניסויים תת-קרקעיים במורורואה. המתקנים הגרעיניים הורדו לפירים שנקדחו בסלע הגעשי שמתחת לאטול ופוצצו שם. המחאה נגד ניסויים אלו התמדה בחשש לערעור יציבות הסלעים ("תסמונת ההר העייף") ולהימלטות שרידי החומר הרדיואקטיבי מתוכם אל מימי האוקיינוס וזיהומם עקב כך. ב-25 ביולי 1979 גרם ניסוי תת-קרקעי במורורואה לתקרית חמורה: מתקן גרעיני שנתקע במחצית הדרך לתחתית הפיר בן 800 המטרים שאליו הורד הופעל שם וגרם למפולת תת-ימית ברכס הדרום-מערבי של האטול. המפולת גרמה לצונאמי שפגע במורורואה ופגע בעובדים שם. הפיצוץ חולל סדק באטול ברוחב של 40 סנטימטרים ובאורך של שני קילומטרים.
ב-1995 החליט נשיא צרפת ז'אק שיראק לערוך סדרה נוספת של ניסויים במורורואה, שנה בלבד לפני פתיחתה לחתימה של האמנה למניעת ניסויים גרעיניים. החלטה זו עוררה מחאה בינלאומית נרחבת ומהומות בפולינזיה. הניסוי הגרעיני האחרון נערך במורורואה ב-27 בינואר 1996. מאז נשמר עדיין האטול על ידי הכוחות המזוינים של צרפת. בסך הכל נערכו במורורואה ובפנגטאופה ביחד 175 או 181 ניסויים גרעיניים, אשר 41 מהם היו ניסויים באטמוספירה.
מכונה לשטיפת רצפות

מכונה לשטיפת רצפות נהוגה במרכז קניות
מכונה לשטיפת רצפות היא כלי מכני אוטומטי המיועד לניקיון של שטחים נרחבים יחסית, אשר נמצא בשימוש כאשר שטיפה מסורתית יותר, באמצעות דלי וסמרטוט, נהיית קשה למדי ודורשת צוות פועלים ומשאבים רבים. המכונה מגיעה ברמות שונות ובצורות שונות של מיכון, בין אם רק סמרטוט או רק מברשת, התזת מים או שואב אבק וכן בשילוב בין האפשרויות.
עד העשור השני של המאה ה-21 המכונות היו נהוגות או מופעלות על ידי המפעיל שלהן, או כאלו שניתן להוליך אותן וללכת מאחוריהן. עם התפתחות הרובוטיקה ישנן מכונות שטיפה רובוטיות המבוססות על ראייה ממוחשבת, דבר אשר נחוץ לשם מניעת נזקים למכונה ולשם בטיחות הנמצאים בדרכה.
ראו גם

מטאטא כבישים
מירב הלפרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1960 (בת 63) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מירב הלפרין (נולדה ב-ו' בכסלו תשכ"א, 25 בנובמבר 1960) היא סופרת ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

הלפרין נולדה בחיפה והיא בוגרת בית הספר הריאלי, בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב. בעברה הייתה עורכת תוכניות בגלי צה"ל ובערוץ 10 בטלוויזיה ובמהלך שנות ה-90 הייתה העורכת הראשית של ביטאון חיל האוויר.
ספריה

מירב הלפרין כתבה שלושה ספרי פרוזה: "בעלי לא בבית" (יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת ידיעות ספרים) "על גופתי המתה" (יצא לאור בשנת 2016, בהוצאת ידיעות ספרים) ו"מה יש לאהוב בדורון" (יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת ידיעות ספרים). שלושת הספרים היו רבי-מכר ונמכרו בעשרות אלפי עותקים. הם מתאפיינים בכתיבה שנונה ורוויית הומור ומתארים את הקשיים הכרוכים במערכת זוגית ארוכת טווח. "על גופתי המתה" מתרחש על רקע אחד המבצעים הצבאיים בעזה ומתאר, בהומור גם הוא, את המצב הנפשי-רגשי המורכב של זוג הורים, שבנם לוחם בחזית.
על ספרה הראשון, "בעלי לא בבית", זכתה בפרס סטימצקי ובספר זהב מטעם התאחדות הוצאות ספרים בישראל.
בשנת 1988 זכתה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על הספר "חליפת לחץ", שאותו כתבה ביחד עם אהרון לפידות. הספר, שיצא בהוצאת משרד הביטחון, תורגם ל-13 שפות. בספר מתועדים מבצעיו הגדולים והמפורסמים של חיל האוויר, כאשר כל פרק מופיע בלשונו של אחד הטייסים. בשנת 2000 הופיעה מהדורה חדשה ומורחבת של "חליפת לחץ".
בשנת 2019 כתבה מירב הלפרין את הספר "טורפי הלילה", המתעד את סיירת גולני מאז הקמתה ועד ראשית האלף הנוכחי. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים.
משפחה

מירב הלפרין מתגוררת בתל אביב והיא אם לבן, עידו הלפרין.
אחותה היא העיתונאית, סמדר פרי, כתבת ידיעות אחרונות לענייני המזרח התיכון. שתיהן נינות של הרב הראשי לשעבר של חיפה, הרב ברוך מרקוס, ונכדותיו של עו"ד ישראל עמיקם, מלוחמי השפה העברית בתקופת המנדט.
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס, עורכת ביטאון חיל האוויר פוטרה לאחר חקירת מצ"ח - ותפוצה ב-90 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 19 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262356205171  GND: 1221314491  LCCN: no91004401  NKC: jx20090619006  SUDOC: 175035393  VIAF: 14332680   WorldCat (עם VIAF): 14332680
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים

| --- | --- |

מנהרה 3 הצפונית דקות ספורות אחרי סיום הכרייה
 מידע כללי
 שימוש:  רכבת
 מיקום ההתחלה:  סמוך לשער הגיא
 מיקום הסוף:  ממזרח ליישוב מבשרת ציון
 מפעיל:  רכבת ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  אוקטובר 2012 – אוקטובר 2014 (כשנתיים)
 חברת בנייה:  שפיר הנדסה בשיתוף עם חברת Pizzarotti
 שיטת כרייה:  שילוב בין TBM ל-NATM
 מידות
 אורך:  11.6 קילומטר מטר
 רוחב:  10 מטר מטר
 מידע טכני
 מסלולים:  2 מסילות רכבת
 מידע נוסף:  המנהרה הארוכה בישראל
 
מנהרה 3 הדרומית, יציאה מערבית
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים היא מנהרה כפולה המשמשת את הרכבת במסילת ירושלים - גנות. אורכה של המנהרה הוא 11.6 קילומטר, והיא הארוכה ביותר בישראל.
מנהרה 3 היא השלישית מתוך חמש מנהרות במסילת ירושלים גנות, והשנייה בקטע ג' של הפרויקט. פתחה האחד של המנהרה סמוך לשער הגיא ופתחה השני ממזרח ליישוב מבשרת ציון. כרייתה נעשתה באמצעות שתי מכונות TBM שיוצרו בגרמניה לצורך הפרויקט ומשאירות אחריהן מנהרה מדופנת בקוטר 10 מטר. הכרייה נעשתה במקביל, מכיוון תל אביב לכיוון ירושלים. קטע של מעל 800 מטר נחפר בכל אחת מצמד המנהרות מהכיוון הנגדי בשיטת הכרייה הקונבנציונלית (NATM) ובסופו הוקם אולם חילוץ (chamber) לטובת פירוק מכונות הכרייה שבאו מצפון. ב-25 באוגוסט 2014 הושלמה כריית המנהרה הצפונית, בתום 22 חודשי עבודה, וכריית המנהרה הדרומית הושלמה ב-6 באוקטובר אותה שנה.
הקבלן המבצע היה שפיר הנדסה בשיתוף עם חברת Pizzarotti האיטלקית. העפר שהוצא מהמנהרות מוסע על גבי מסוע ארוך עד למתחם התפעול שהוקצה לפרויקט בסמוך לכביש 1 במחלף שער הגיא, וחלק ממנו שימש להרחבת הכביש.
בתאונת עבודה שהתרחשה במנהרה באוגוסט 2013, מצא את מותו מהנדס כרייה של שפיר הנדסה, יוסי אייבינדר.
הערות שוליים

↑  10,720 מטר באמצעות ה-TBM והיתר בשיטת NATM
↑  845 מטר מתוכה נכרו בשיטת NATM והיתר בשיטת ה-TBM
↑  אורנית עצר, נפרצה הדרך לירושלים, באתר ערוץ 7, 6 באוקטובר 2014
↑   אבי בר-אלי, אחרי הטעות בכרייה: נהרג מנהל בפרויקט הרכבת לירושלים, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2013
| מסילת ירושלים - גנות |
| --- | --- | --- |
| תחנות | נתב"ג • ירושלים – יצחק נבון • ירושלים - מרכז (בתכנון) • ירושלים - החאן (בתכנון) | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
| גשרים | מעל כביש 1 (גשר 1) • גשר 2 • גשר 3 • גשר 4 • גשר 5 • עמק איילון (גשר 6) • גשר 7 •  נחל יתלה (גשר 8) • גשר 9 • עמק הארזים (גשר 10) | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
| מנהרות | מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים • מנהרה 1 • מנהרה 2 • מנהרה 3 • מנהרה 3A • מנהרה 4 | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
מעשייה אישית

מעשייה אישית (אנגלית: Personal fable) היא תופעה פסיכולוגית בה אדם מבדיל את רגשותיו מרגשות אחרים, וכך רוכש אמונה מוטעית בייחודיות שלו. מתוך אמונה זו, צומחות שתי תפיסות שגויות:
הוא חווה רגשות אשר האחרים לא חווים באותה הדרך והעוצמה
הוא לא נתון לאותם קשיים וסכנות להם נתונים האחרים (בלתי־פגיע, כל־יכול)
המונח הונחל על ידי דייוויד אלקינד (David Elkind) ב־1967‏ כדי לתאר תופעה האופיינית למתבגרים צעירים. המשמעות המילולית של המושג מתארת את האגדה (השקרית) שהמתבגר בונה מאירועי חייו, בהן רואה את עצמו מבחוץ כגיבור הנאבק למען מטרות נעלות בעולם מוזר ומנוכר. אצל מתבגרים, התופעה יכולה להתבטא בהצהרות כגון "אתה לא יודע איך זה מרגיש", בכתיבת יומן אישי בו המתבגר מתאר את רגשותיו וחוויותיו כבעלות משמעות אוניברסלית, ובאמונה באל אישי מדריך ותומך.
בהקשר לתופעה, ישנן תאוריות שונות:
הופעה: לפי אלקינד, התופעה מתפתחת בשלב האופרציות הפורמליות בתאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה (גילאים 12-13), השלב בו החשיבה המופשטת מופיעה לראשונה. לפי לפסלי ומרפי, התופעה מתפתחת בשלב השלישי בתאוריית לקיחת נקודת-המבט החברתית וההבנה הבינאישית, שלב שבו האני המתבונן מופיע לראשונה (גילאים 10-15).
היעלמות: לפי אלקינד, התופעה פוחתת עם הכניסה לשלב האינטימיות, בו האדם מחליף יחסים אנוכיים ביחסים הדדיים (גיל 19 ומעלה). לפי לפסלי ומרפי, התופעה פוחתת בשלב הרביעי בתאוריית לקיחת נקודת-המבט החברתית וההבנה הבינאישית, השלב שבו האדם מקבל את היכולת לתאם בין מספר נקודות-מבט שונות כדי ליצור השקפה חברתית כללית (גילאים 12 עד בגרות).
לפי אלקינד, התופעה היא אחות לתופעת הקהל המדומה, ואת הקשר בין התופעות ניתן להגדיר בפשטנות בכך שאדם הראוי לתשומת לב מכל הסובבים אותו מוכרח להיות אדם מיוחד. התופעה, יחד עם תופעת הקהל המדומה (שגם אותה הגדיר אלקינד), מתיישבת לתוך הטענה הרחבה, לפיה מתבגרים צעירים נוטים לאגוצנטריות.
חיוניות: לפי אלקינד, התופעה שלילית וההיפטרות ממנה מסמנת התבגרות מוצלחת: לעיתים קרובות, האמונה במעשיה האישית ותחושת הבלתי־פגיעות ("לי זה לא יקרה") שנלוות לה דוחפת את המתבגר לסכנות מיותרות (כאשר הדוגמאות הקלאסיות הן הריון לא רצוי ועבריינות נוער). לפי לפסלי, התופעה היא אמצעי המסייע בהתבגרות: הדגשת תחושות של ייחודיות, כל־יכולת ובלתי־פגיעות (כלומר, הגייה של מעשיה אישית) עוזרת למתבגר להתגבש אישיותית במנותק מקשרים משפחתיים.
הערות שוליים

↑  Elkind, D. (1967). Egocentrism in Adolescence. Child Development, 38, 4, 1025-1035.
↑  Daniel K. Lapsley ו־Murphy M.N.
↑  Theory of Social Perspective Taking, Robert R. Selman, 1980
↑  כפי שהיא מוגדרת בתאוריית השלבים של אריקסון
↑  התמקדות מוגזמת של האדם בעצמו
↑  Lapsley, D. K (1993). Toward an integrated theory of adolescent ego development: The "new look" at adolescent egocentrism. American Journal of Orthopsychiatry, 63, 562-571.
מדשן אמיק

| --- | --- |

וונדרקון 2017
 לידה:  12 בדצמבר 1970 (בת 53) ספארקס, נבדה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Mädchen Elaina Amick 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  Robert McQueen High School 
 צאצאים:  Mina Tobias 
 פרופיל ב-IMDb
 
מדשן איילין אמיק (באנגלית: Mädchen Elaina Amick; נולדה ב-12 בדצמבר 1970) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור שלי ג'ונסון (אנ') בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס" (1990–1991), בתור וונדי בושאמפ בסדרה "המכשפות מאיסט אנד" (2013–2014) ובשל הופעתה בתור אליס קופר בסדרת הנעורים "ריברדייל" (2017–2023).
ביוגרפיה

מדשן איילין אמיק נולדה בספארקס, נבאדה, בתם של ג'ודי (לבית רוס), מנהלת משרד רפואי, וביל אמיק, מוזיקאי. הוריה של אמיק הם ממוצא גרמני חלקי, השם מדשן, שפירושו "ילדה" בגרמנית, נבחר על ידי הוריה כי הם רצו שם יוצא דופן.
הוריה של אמיק עודדו אותה כבר מגיל צעיר לממש את היצירתיות שבה. בצעירותה למדה נגינה על פסנתר, גיטרה, כינור וכן למדה ריקודי סטפס, מחול מודרני, בלט וג'אז. היא למדה בתיכון רוברט מקווין (אנ') ברינו, נבאדה עד גיל 16, אז עזבה את בית הוריה ועברה ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירה במשחק.
קריירה

בשנת 1988, השתתפה בשני קליפים, "My Guitar Wants to Kill Your Mama" של גיטריסט הרוק וונדי בושאמפ (אנ') והשני "Temptation" של להקת הרוק הסקוטית Wet Wet Wet.
הופעת הבכורה של אמיק על המסך הקטן הייתה ב-1989 בעונה הראשונה של הסדרה "משמר המפרץ", בה גילמה נערה חולנית שמתאהבת במציל שהציל את חייה.
הפריצה הגדולה של אמיק התרחשה ב-1990 כאשר לוהקה על ידי דייוויד לינץ' לסדרת הפולחן "טווין פיקס", שם גילמה את המלצרית שלי ג'ונסון. לאחר שהסדרה ירדה מהמרקע, שבה אמיק לגלם את דמותה של ג'ונסון בסרט "טווין פיקס: אש הולכת איתי", שבוים אף הוא על ידי לינץ' ויצא לאקרנים ב-1992.
מאז השתתפה אמיק בסדרות טלוויזיה ובסרטים רבים, כגון אופרת הסבון "סנטרל פארק וסט" (אנ'), "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "דוסון קריק", "Damages", "ג'ואי", "ER", "בנות גילמור", "קליפורניקיישן", "המכשפות מאיסט אנד" ו"אחת שיודעת".
מאז 2017 היא מגלמת את אליס קופר, אמה של בטי, בסדרת הלהיט של The CW "ריברדייל".
חייה האישיים

ב-16 בדצמבר 1995 אמיק נישאה לבן זוגה מזה שמונה שנים, דייוויד אלכסיס, יחד יש להם שני ילדים; בן, סילבסטר טיים אמיק-אלכסיס (נ. ב-5 ביולי 1992) ובת, מינה טוביאס אמיק-אלכסיס (נ. ב-2 בספטמבר 1993). טוביאס, היא מוזיקאית, הוציאה את הסינגל שלה "Freedom" ב-2016, בו מוצגת מחווה לסדרה "טווין פיקס".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Don't Tell Her It's Me | מנדי |  |
| 1991 | The Borrower | מייגן |  |
| 1992 | טווין פיקס: אש הולכת איתי | שלי ג'ונסון (אנ') |  |
| 1992 | סהרורים | טניה רוברטסון (אנ') |  |
| 1994 | אהבה זדונית | לינה מאת'רס |  |
| 1994 | לכודים בגן עדן | שרה קולינס |  |
| 1995 | French Exit | זינה |  |
| 1997 | Wounded | ג'ולי קלייטון |  |
| 1997 | Bombshell | אנג'לינה |  |
| 1998 | Twist of Fate | רייצ'ל דויר |  |
| 2000 | The List | גבריאלה מיטשל |  |
| 2001 | Italian Ties | ג'יימי |  |
| 2001 | תמונות מזירת הפשע | כרמן |  |
| 2002 | Global Effect | ד"ר שרה לויט |  |
| 2005 | Four Corners of Suburbia | רייצ'ל סמסון |  |
| 2011 | המאמין | שאנון פייס |  |
| 2014 | Twin Peaks: The Missing Pieces | שלי ג'ונסון (אנ') |  |
| TBA | Reminisce |   | במאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | מסע בין כוכבים: הדור הבא | אניה הצעירה | פרק: "The Dauphin" |
| 1989 | משמר המפרץ | לורי האריס | פרק: "Panic at Malibu Pier" |
| 1990 | The Great American Sex Scandal | מיס דודסוורת' | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1990 | I'm Dangerous Tonight | איימי | סרט טלוויזיה של USA Network |
| 1990–1991 | טווין פיקס | שלי ג'ונסון (אנ') | תפקיד ראשי (2 עונות); 30 פרקים |
| 1991 | For the Very First Time | רונדה | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1993 | Love, Cheat & Steal | לורין הארינגטון | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1995 | The Courtyard | לורין | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1995 | Fallen Angels | מיס קורדל | פרק: "Love and Blood" |
| 1995–1996 | סנטרל פארק וסט (אנ') | קארי פיירצ'ילד | תפקיד ראשי (2 עונות); 21 פרקים |
| 1997 | Heartless | אן "אנני" אוק'יף | סרט טלוויזיה של USA Network |
| 1998 | The Hunted | סמנת'ה קלארק | סרט טלוויזיה |
| 1998–1999 | אי האשליות | אריאל | 13 פרקים |
| 1999 | דוסון קריק | ניקול קנדי | 3 פרקים |
| 1999 | Mr. Rock 'n' Roll: The Alan Freed Story | ג'קי מק'וי | סרט טלוויזיה של NBC |
| 2001 | Hangman | גרייס מיטשל | סרט טלוויזיה |
| 2002 | The Rats | סוזן קוסטלו | סרט טלוויזיה של Fox |
| 2002–2003 | בנות גילמור | שרי טינסדייל | 3 פרקים |
| 2003 | Queens Supreme | ליסה סלינג'ר | פרק: "The House Next Door" |
| 2003 | Wild Card | קריסטל סטיבנסון | פרק: "Black Sheep" |
| 2003 | אד | סלסטה "סי-סי" רויס | פרק: "Home for Christmas" |
| 2004–2005 | ER | וונדל מיד | 10 פרקים |
| 2005 | Lies and Deception | ג'ין ברוקס | סרט טלוויזיה של LMN |
| 2005 | ג'ייק מתקדם | קיילי | 2 פרקים |
| 2005 | ג'ואי | שרה | 5 פרקים |
| 2005–2006 | פרדי | אליסון | תפקיד ראשי; 21 פרקים |
| 2006 | חוק וסדר | אליסה גודווין | פרק: "Home Sweet" |
| 2006–2007 | חטוף | איבון גוטמן | 3 פרקים |
| 2007 | Viva Laughlin | נטלי הולדן | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2008 | שארק (אנ') | ג'ינה רומרו | פרק: "One Hit Wonder" |
| 2008 | אחת שיודעת | הדוכסית קת'רין ביטון | 4 פרקים |
| 2008 | קליפורניקיישן | ג'ייני ג'ונס | 5 פרקים |
| 2008 | האויב הכי גרוע של עצמי | אנג'ליקה "אנג'י" ספיבי | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2010 | Damages | דניאלה מרצ'טי | 6 פרקים |
| 2010 | CSI: ניו יורק | אוברי האנטר | 3 פרקים |
| 2010 | Unanswered Prayers | איב אנדרסון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2011 | צווארון לבן | סלינה תומאס | פרק: "Veiled Threats" |
| 2012 | בניחוש חוקר | ז'קלין מדרוס | פרק: "Indiana Shawn and the Temple of the Kinda Crappy, Rusty Old Dagger" |
| 2012 | היפה והחיה | לואיז וויטוורת' | פרק: "Basic Instinct" |
| 2012 | מתחזה (אנ') | גריר שרידן | 2 פרקים |
| 2012 | שומרת סוד | סוזן קמפבל | 2 פרקים |
| 2012 | מד מן | אנדראה רוד'ס | פרק: "Mystery Date" |
| 2012 | גדולה מהחיים | ג'ינה בלאנט | 2 פרקים |
| 2012 | חיות פוליטיות | מינדי מאיירס | פרק: "Lost Boys" |
| 2013–2014 | לונגמייר | דינה | 3 פרקים |
| 2013–2014 | המכשפות מאיסט אנד | וונדי בושאמפ | תפקיד ראשי (2 עונות); 23 פרקים |
| 2015 | אימה אמריקאית: המלון | מיס אליסון | 3 פרקים |
| 2016 | הזדמנות שנייה | ג'ואן סולודאר | פרק: "May Old Acquaintance Be Forgot" |
| 2016–2017 | אהבה | אמא | 3 פרקים |
| 2017 | טווין פיקס | שלי בריגס (אנ') | 7 פרקים |
| 2017–2023 | ריברדייל | אליס קופר | תפקיד ראשי (7 עונות); 122 פרקים גם ביימה שני פרקים |
מישור (גאוגרפיה)

הפרריה של צפון אמריקה בקליפורניה.
מישור באוקראינה.
מישור הוא צורת נוף ששטחה חלק מהתרוממות ונמוך יחסית משאר האזורים. במישור, הגבעות אינן עוברות את גובה ה-100 מטר, ובדרך כלל הוא נטול עצים. מישורים מתאימים לחקלאות, בשל האדמה השטוחה והלא סלעית שלהם.
מישור יכול להכיל מגוון סוגי אזורים שטוחים הכוללים: ערבות, בתות, סוואנות, טונדרות ואזורי שיחים וגם מדבריות או אפילו יערות וחלק מהמישורים יכולים להיות מוצפים בחלק מהשנה. גם רמות או עמקים שטוחים יכולים להיחשב למישורים.
המישור הוא גם חלק נמוך ושטוח על פני כדור הארץ. לעיתים מתרוממות מעל המישור גבעות נמוכות.
המישור הגדול ביותר בעולם, מישור הקרח הגדול (הקרוי בשם זה בשל הקרחונים וההרים המקיפים אותו), נמצא ביבשת אנטארקטיקה, בשטחה של אנטארקטיקה הארגנטינאית. שטחו הוא 3,672 קילומטרים רבועים.
המישור השלישי בגודלו בעולם, מישור סחלין, נמצא במזרח רוסיה באי סחלין.
בקו החוף של ישראל עם הים התיכון משתרע מישור החוף, שאורכו כ-238 קילומטרים.
מישור בנמיביה
מעבר איזואר

| --- | --- |

קול ד'איזואר
 מידע כללי
 גובה:  2,360 מטר
 מדינה:  צרפת 
 מיקום:  צרפת צרפת
 רכס הרים:  הרי האלפים
 מסלול ההעפלה הקל:  כביש
 שיפוע כביש מרבי:  10%
 קואורדינטות:  44°49′12″N 6°44′07″E﻿ / ﻿44.82°N 6.7352°E﻿ / 44.82; 6.7352
 he
 
קול ד'איזואר (בצרפתית: Col d'Izoard) הוא מעבר הרים בהרי האלפים הצרפתים, המתנשא לגובה של 2,360 מטרים מפני הים וממוקם באלפים העליונים.
ניתן לטפס אל ההר מצפון, באורך של 31.5 קילומטרים בשיפוע ממוצע של 4.9% ושיפוע מרבי של 10%. אם בוחרים לטפס אותו מצפון מערב, הוא יהיה באורך של 19 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של 5.8% ושיפוע מרבי של 8.9%.
טור דה פראנס

מעבר ההרים על צלע ההר נחשבת לאחת מהעליות המיתולוגיות והידועות במרוץ, היא נכנסה לשימוש לראשונה בקטע ה-10 של טור דה פראנס 1922, כשפיליפ תייס הבלגי חוצה את הפסגה ראשון.
עד 2017, מעבר ההרים נכלל במרוץ במהלכו, ולא בסופו. כשב-2017 הוחלט שלראשונה המעבר יכלל בסוף הקטע ה-18, כשסיום הקטע הוא בפסגת העלייה. וורן ברגיל הצרפתי ניצח את הקטע והפך לרוכב הראשון אי פעם שמנצח קטע שמסתיים בעלייה לאיזואר.
העלייה נמצאת בקטגוריה HC במרוץ, הקטגוריה הכי קשה לעלייה במרוץ.
הערות שוליים

↑  ראשי תיבות של Hors catégorie
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיאון פרארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון רכב
 כתובת:  Via Dino Ferrari, 43,  - Maranello, Viale Alfredo Dino Ferrari 43, 41053 Maranello 
 מיקום:  מרנלו 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  פרארי 
 מבקרים בשנה:  398,000 (נכון ל־2022)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – פברואר 1990
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 אדריכל:  Tiziano Lugli 
 מידות
 שטח:  3,500 מ"ר (נכון ל־2018) 
 קואורדינטות:  44°31′47″N 10°51′43″E﻿ / ﻿44.529678°N 10.861835°E﻿ / 44.529678; 10.861835
 אתר רשמי
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמוזיאון פרארי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמוזיאון פרארי
 
מוזיאון פרארי (איטלקית: Museo Ferrari; בעבר: גלריה פרארי) הוא מוזיאון יצרנית הרכב פרארי, אשר מוקדש לקורות יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית. המוזיאון ממוקם בעיירת הבית של פרארי, מאראנלו, ליד מודנה באיטליה.
פעילות

המוזיאון הוקם לראשונה בפברואר 1990, כאשר הרחבה של המוזיאון בוצעה בסוף 2004.
שטח המוזיאון הכולל הוא כ-2,500 מ"ר.
מספר המבקרים השנתי במוזיאון מוערך בכ-180,000.
מרבית המיצגים הם מכוניות מהעבר וההווה של פרארי. כמו כן מוצגות במוזיאון מכוניות תצוגה חד-פעמיות אשר לא הוצעו למכירה, כגון פרארי 408.
פעילות > מיצגים זמניים

מדי מספר חודשים נערכת תערוכה מתחלפת במוזיאון.
ב-22 באוקטובר 2007 נפתח מיצג "פרארי ונשים", אשר הסתיים ב-30 באפריל 2008.
גלריה

הכניסה לגלריה פרארי
שחזור משרדו של אנצו פרארי
מכוניות פורמולה 1 מתקופתו של מיכאל שומאכר
מכוניות פורמולה 1 מן העבר
פרארי F50 מול פרארי F40
ראו גם

מוזיאון למבורגיני
הערות שוליים

↑  "Galleria Ferrari". ddavid.com. נבדק ב-2007-08-02.
↑  "Another Ditec entrance for the magical Ferrari world". ditec.it. 2 באפריל 2007. אורכב מ-המקור ב-2007-09-29. נבדק ב-2007-08-02. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2014006224  VIAF: 307426545   WorldCat (עם VIAF): 307426545
מינסמיט

ערך זה עוסק במזון. אם התכוונתם למבצע צבאי, ראו .
| --- | --- |
Mincemeat
 
 מאכלים
 סוג:  רכיב קולינרי 
 
מינסמיט (מאנגלית: Mincemeat) הוא ביטוי שמקורו בסביבות שנת 1660, ומשמעותו המילולית באנגלית היא בשר קצוץ. המינסמיט הוא מאכל מסורתי מהמטבח הבריטי: תערובת של פירות יבשים קצוצים, משקאות מזוקקים או ליקרים ותבלינים. התערובת המקורית הכילה בעיקר בשר, אך לאורך ההיסטוריה השתנה המאכל המסורתי והפך לתערובת צמחית מתוקה. תערובת ה-Mincemeat משמשת כמלית, בעיקר למאכלי חג המולד, כגון Mince pie - פאי הממולא בתערובת המתוקה.
גרסאות שונות של התערובת מקובלות במטבחי הממלכה המאוחדת, אירלנד, קנדה, אוסטרליה, צפון אירופה, ברטאן וארצות הברית.
היסטוריה וגרסאות > גרסה בשרית

מתכונים אנגליים מהמאות ה-15 עד ה-17 מתארים תערובת בשר ופירות ששימשה למילוי פאי, בעיקר בשר בקר או בשר צבי. תבלינים כגון ציפורן, אגוז מוסקט וקינמון היו נפוצים בתבשילי בשר במטבח ימי הביניים המאוחרים ובעת הרנסאנס. מתכונים מוקדמים אלו כללו חומץ ויין, אך החל מהמאה ה-18 הוחלפו במשקאות מזוקקים, בעיקר בברנדי.
מאמצע עד סוף המאה ה-18 נתפס Mincemeat כמאכל כפרי, מיושן וביתי. בתקופה הוויקטוריאנית הוא זכה להכרה מחודשת כמעדן מסורתי לתקופת חג המולד. מתכון אופייני מהמאה ה-19 כלל בשר בקר וחלב, מיץ, קליפות מגורדות וקליפות מסוכרות של פירות הדר, צימוקים, דומדמניות, תפוחי עץ, סוכר וברנדי. הגברת המתיקות, שנבעה מהוספת סוכרים ומתסיסה, תרמה להסטת השימוש ב-Mincemeat ממנות מלוחות לקינוחים.
היסטוריה וגרסאות > תערובת מתוקה

מאמצע המאה ה-20 משמש המונח Mincemeat גם לתיאור תערובת דומה שאינה כוללת בשר, אך עשויה לכלול שומן מהחי או חמאה או תחליפים צמחיים. עם זאת, קיימים עדיין גם מתכונים הכוללים שומן, בשר צבי, בשר קצוץ מסינטה או בשר לב קצוץ, לצד פירות יבשים, פירות מסוכרים, תבלינים, תפוח עץ קצוץ, גרד קליפות הדרים ומשקאות מזוקקים כגון ברנדי או רום.
את התערובת מיישנים לשם העמקת טעמים ולהשגת שינוי מרקם התערובת עקב פעולת האלכוהול, השובר את קשרי החלבונים של הבשר. תערובת Mincemeat משומרת עשויה לשרוד עד עשר שנים. מתכונים ביתיים להכנת Mincemeat משתנים בהתאם לאזור ולוותק המסורת המשפחתית. ישנן גרסאות מסחריות רבות, רובן ללא בשר, הארוזות בצנצנות, קופסאות מדופנות ברדיד אלומיניום או פחיות שימורים.
כיום התערובת משמשת למילוי מאכלי חג המולד - פאי וטארטים. בצפון-מזרח ארצות הברית פאי Mincemeat הוא גם חלק מארוחת חג ההודיה, ומוגש לעיתים עם גבינת צ'דר.