stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוסטב באוארנפיינד
תולדות חייו > הגירה לארץ ישראל

ב-1896 היגרה משפחת באוארנפיינד לארץ ישראל. מנותקים מכל קהילה, הן הגרמנית-פרוטסטנטית והן זו של הטמפלרים הם חיו בבדידות במושבה הגרמנית, אצל גיסו של גוסטב, תיאודור זנדל. מפעלו הגדול באותן שנים היה הכנת האלבום הקיסרי. אלבום זה מכיל את ציורי "המושבות השוואביות בארץ ישראל" (מושבות הטמפלרים) והוא הוגש כשי לקיסר וילהלם השני, קיסר גרמניה בביקורו בארץ ב-28 באוקטובר 1898, מטעם האגודה הטמפלרית ובהיעדרו של הצייר.
בשנים אלה הרבה באוארנפיינד בסיורים על גבול הסכנה במדבר יהודה בעוד אשתו מסייעת בפרנסת המשפחה בטחנת הקמח של המושבה הגרמנית. בשנים אלה חזר באוארנפיינד לעסוק באדריכלות במשרדו של זנדל, בין היתר סייע בהרחבת מבנה בית היתומות טליתא קומי.
הוא מת ערב חג המולד של שנת 1904 והוא קבור בבית הקברות של האגודה הטמפלרית ברחוב עמק רפאים 39 בירושלים, עם מותו לא פורסם כל הספד אלא רק ידיעה קצרה בביטאון הקהילה. בנו אוטו סיכם את חיי אביו במילים:
אבי, שעשה את אחרית ימיו במושבה הגרמנית בירושלים… היה נוהג לשוטט עמי לפני מותו (הוא מת בהיותי בן 10) לעת ערב בשולי-המדבר ולהשקיף חרש על שקיעת החמה … אבי מת ביום 24 בדצמבר 1904 מתחת לעץ חג המולד שכבר היה מקושט למחצה. הוא לא היה איש כנסייה מאמין, בניגוד גמור לאמי … בעת שהיה משוטט עמי נהג להצביע לאחור אל עבר העיר ירושלים ולומר: 'אלה שם מאמינים כל אחד באלוהיו וכל אחד סבור כי אלוהיו הוא האל אמיתי. אני מאמין כי הכוכבים והמדבר - המה אמיתיים.' … כעבור שנתיים שמה אמי קץ לחייה... ערבי שתום עין הסיע אותה ברחובותיה המאובקים של ירושלים אל בית העלמין של המושבה שלנו… אני הייתי המלווה היחיד.
תולדות חייו > לאחר מותו

במהלך חייו הוכר באוארנפיינד כאחד מגדולי הציירים האוריינטליסטים בגרמניה, אך יצירתו נשכחה בהדרגה לאחר מותו. עם זאת, החל משנות השמונים של המאה ה-20 התעורר עניין מחודש ביצרתו, ועבודותיו הועמדו למכירה במכירות פומביות עבור שווי רב. בשנת 1997, ציור נוסף של באוארנפיינד, "נמל יפו", נמכר בבית המכירות הפומביות Van Ham Kunstauktionen בעיר קלן תמורת מיליון וחצי מארקים גרמניים, והפך בשעתו לציור המאה ה-19 היקר ביותר שנמכר אי פעם על אדמת גרמניה. עבודתו "הכותל המערבי" הועמדה למכירה בבית המכירות הפומביות כריסטי'ס בלונדון תמורת 326 אלף אירו. בשנת 2007 אותו ציור נמכר תמורת 4.5 מיליון אירו בבית המכירות סותבי'ס, גם הוא בלונדון.
אומנותו

באוארנפיינד השתייך לאסכולה האקדמיסטית הגרמנית. ציוריו היו ריאליסטים והוא שאף אל התיאור המדויק של המציאות. הוא מיעט לצייר בסטודיו ויצא אל חוצות העיר על מנת לצייר. בדרך כלל לא חיפש מונומנטים או אתרים קדושים כנושאים לציוריו אלא העדיף לצייר דמויות וסצנות יומיומיות ברחוב ובשוק. אף על פי ששאף ליצירה ריאליסטית, לא העתיק את מראה הרחוב במדויק. הוא השתמש בדוגמנים עבור הדמויות בציוריו ו"ניקה" את האתרים שצייר מלכלוך ו"הפרעות אסתטיות" ונטה להציגם בניקיון בוהק.
אור השמש במזרח הקסים את באוארנפיינד והוא הנושא המרכזי של ציוריו. לפי דיווחיו יכול ללכת אל אותה נקודה במשך ימים רצופים באותה שעה כדי לקלוט את כל השתקפויות האור על האובייקטים באותה שעה.
שיטותיו היו מתקדמות והוא השתמש בחידושי הצילום. הוא צילם (בשחור-לבן) מראות-רחוב כדי שישמשו לו כסקיצות שלאחר מכן יוכל לעבד בסטודיו.
לקריאה נוספת

אלכס כרמל, כאן בארץ ששמיה כחולים תמיד, פרשת חייו של צייר המזרח גוסטב באוארנפיינד, אוניברסיטת חיפה, תש"ס 1999.
אלכס כרמל, התיישבות הגרמנים בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית. הוצאת האוניברסיטה העברית, 1973.
יהושע בן אריה, צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, ירושלים 1993.
אלי שילר, ירושלים וארץ ישראל בציורי של גוסטב באוארנפיינד: גדול ציירי ארץ ישראל במאה התשע-עשרה, הוצאת אריאל, 2017.
הערות שוליים

↑  אלכס כרמל, כאן בארץ ששמיה כחולים תמיד, פרשת חייו של צייר המזרח גוסטב באוארנפיינד, אוניברסיטת חיפה, תש"ס 1999, עמודים 45–46
↑  אלכס כרמל, כאן בארץ ששמיה כחולים תמיד, פרשת חייו של צייר המזרח גוסטב באוארנפיינד, אוניברסיטת חיפה, תש"ס 1999, עמוד 48
↑  אלכס כרמל, כאן בארץ ששמיה כחולים תמיד, פרשת חייו של צייר המזרח גוסטב באוארנפיינד, אוניברסיטת חיפה, תש"ס 1999, עמוד 11
↑  Galerie der Rekorde, VAN HAM Kunstauktionen
↑  Sefanie Stadel: Aufstieg eines Orientmalers (lit. 'Rise of an Orientalist Painter'; German). In: Welt am Sonntag, Nr. 27/2007, S. 74
↑  יהושע בן אריה, צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, ירושלים 1993, עמודים 162–163
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271981505171  PLWABN: 9810666027705606  BnF: cb12309515j (data)  CiNii: DA18075123  GND: 118938568  ICCU: TO0V497901  ISNI: 0000 0000 6678 4400  LCCN: n91074094  NTA: 113319371  RKD: 213515  SNAC: w6vx1j37  SUDOC: 031978568  ULAN: 500050723  VIAF: 67264960   WorldCat (עם VIAF): 67264960 
"ירושלים", הכותל המערבי
בכניסה להר הבית, ירושלים, 1886.
קברו בבית הקברות הטמפלרי במושבה הגרמנית בירושלים.
גונתר שטיינר

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1965 (בן 59) מראנו, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  מורסוויל 
 מעסיק:  האס 
 
גונתר שטיינר (באיטלקית: Guenther Steiner, נולד ב-7 באפריל 1965) הוא מהנדס. שטיינר נולד באיטליה ומתגורר בארצות הברית. שימש בעבר כמנהל הפעילות בקבוצת יגואר וכמנהל טכני בקבוצת רד בול וכמנהל קבוצת הפורמולה 1 האס .
קריירה > ראלי (1986–2001)

שטיינר נולד במראנו שבצפון איטליה. הוא למד הנדסה, אך לא סיים את התואר. לאחר שירות בצבא עבר לבלגיה, שם החל לעבוד כמכונאי בקבוצת מאזדה שהתחרתה באותו הזמן באליפות העולם בראלי. בשנת 1988, לאחר שנתיים בתפקיד, עבר לעבוד כסגן מנהל בקבוצת Top Run האיטלקית. בין השנים 1991–1996 שימש כמנהל הטכני בקבוצת Jolly Club.
בשנת 1997 ניהל את קבוצת פרודרייב וזכה עימה באליפות אירופה בראלי. שנה לאחר מכן גויס לעבודה בקבוצת אם-ספורט כמנהל פרויקט. בשנת 2000 קודם לתפקיד מנהל ההנדסה ועבד עבור קבוצת פורד לצד קולין מקריי וקרלוס סאינס.
קריירה > יגואר (2001–2003)

בשנת 2001 מונה ניקי לאודה למנהל קבוצת יגואר בפורמולה 1. לאודה מינה את שטיינר למנהל בקבוצה. במסגרת תפקידו היה אחראי על הצד ההנדסי בקבוצה, לצידו של ג'ון אליסון, שניהל את הצדדים האדמיניסטרטיביים. שטיינר הוביל תהליך של ארגון מחדש בקבוצה והביא לקיצוץ בעלויות. בעונת 2002 צברה הקבוצה רק 8 נקודות. בעקבות כך פוטר לאודה מתפקידו, יחד עם 70 עובדים נוספים, ביניהם שטיינר. הנהלת הקבוצה החדשה הציעה לו תפקיד, אך הוא סירב להצעה. בנובמבר 2003 הצטרף כמנהל טכני למרכז הפיתוח של אופל.
קריירה > רד בול (2005–2008)

חברת רד בול רכשה את קבוצת יגואר בנובמבר 2014 והציעה לשטיינר לשוב לקבוצה. ההחלטה של אופל לפרוש מאליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) בסוף שנת 2005 שכנעו אותו להצטרף לקבוצה החדשה. שטיינר פעל לצידו של כריסטיאן הורנר במהלך עונת 2005. לאחר הצטרפותו של אדריאן ניואי לקבוצה הציע הבעלים, דיטריך מאטשיץ, לשטיינר לעבור לארצות הברית על מנת לסייע בהקמת קבוצת נאסקאר. שטיינר עבר עם משפחתו למורסוויל, קרוליינה הצפונית ונשאר לגור במקום גם לאחר שעזב את רד בול באפריל 2008.
קריירה > האס (2014–2023)

לאחר הפרישה מקבוצת רד בול הקים שטיינר את חברת Fibreworks Composites. יוג'ין האס, שביקש להקים קבוצת פורמולה 1, על בסיס שלדה קיימת, גייס את שטיינר לסייע לו. שטיינר יצר את הקשר עם חברת דלארה שסיפקה את השלדה למכונית ועם קבוצת פרארי על מנת שזאת תספק את המנוע. באפריל 2014 מונה רשמית למנהל קבוצת האס. הקבוצה החלה להתחרות בשנת 2016 וצברה 8 נקודות במרוץ הבכורה. את עונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום השמיני באליפות היצרנים עם 29 נקודות, שכולן הושגו על ידי רומן גרוז'אן.
שטיינר זכה לפרסום רב בעקבות השתתפותו בתוכנית "פורמולה 1: המרוץ לניצחון" של נטפליקס.
בעונת 2023 הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון באליפות היצרנים עם 12 נקודות בלבד. בעקבות כך בתחילת ינואר 2024 החליט האס על סיום תפקידו של שטיינר באופן מיידי. את מקומו כמנהל הקבוצה תפס אייאו קומאטסו, ששימש כמנהל ההנדסה בקבוצה.
הערות שוליים

1 2  Breakfast with Guenther Steiner, F1i.com, 23 October 2016
↑  Jaguar Racing names Managing Director, Motorsport.com, 1 December 2001
↑  Lauda sacked by Jaguar, BBC, 26 November 2002
↑  Pitchforth Replaces Steiner as Jaguar MD, Autosport, 5 December 2002
↑  The resurrection of Gunther Steiner, GrandPrix.com, 7 January 2005
↑  Steiner joins Red Bull team, Autosport, 3 March 2006
↑  Gene Haas & Guenther Steiner Q and A: The blueprint beyond 2016 for America's F1 team, ESPN, 19 October 2016
↑  Guenther Steiner leaves role as Haas Team Principal with immediate effect as Ayao Komatsu promoted, Formula1.com, 10 January 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2023122239  NKC: osa20231197105  VIAF: 4168840810645402278   WorldCat (עם VIAF): 4168840810645402278
גבעת השלושה

| --- | --- |
שלט הכניסה לקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: דרום השרון
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1925
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 922 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גבעת השלושה(למפת גוש דן רגילה) גבעת השלושה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת השלושה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת השלושה32°05′52″N 34°55′17″E﻿ / ﻿32.0977891862478°N 34.9213737308309°E﻿ / 32.0977891862478; 34.9213737308309  heמפת היישובים של מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) באדום - גבעת השלושה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

חברות קיבוץ גבעת השלושה בשנות ה-20
בית התרבות ע"ש בנדורי בתכנון האדריכל שמואל ביקלס בלב הקיבוץ, בנובמבר 2006, בהיותו מבנה נטוש
חדר האוכל של גבעת השלושה שנבנה ב-1936. בשנות האלפיים, ברחוב ארלוזורוב בלב פתח תקווה ונטוש, 2004
גִּבְעַת הַשְּׁלֹוֹשָׁה הוא קיבוץ המשתייך למועצה האזורית דרום השרון ופועל כחלק מהתנועה הקיבוצית. הוא שוכן כארבעה קילומטר מזרחית לפתח תקווה, ליד מקורות נחלי הירקון.
הקיבוץ נקרא על שם שלושה מפועלי פתח תקווה, מנחם גרויליך, שמואל שטרייפלר ואייזיק מרינג, אשר הואשמו במהלך מלחמת העולם הראשונה בריגול, נשלחו על ידי השלטון העות'מאני לכלא דמשק, עונו ומתו שם בשנת 1917. אנדרטה לזכרם נמצאת בקיבוץ עינת.
היסטוריה

הקיבוץ נוסד ב-1 במאי 1925 על ידי גרעינים שהשתייכו לתנועת "החלוץ": גרעין 'אחווה', פלוגת עין חרוד וקבוצת 'מעבר' (שאנשיה ברובם היו אף הם יוצאי 'אחווה'). בסוף שנות ה-20 וראשית ה-30 הצטרף לקיבוץ גרעין גדול של פועלים מ"קיבוץ חוצבי האבנים" בקלוסובה שבפולין. מיקומו המקורי של הקיבוץ היה ממערב לפתח תקווה, באזור שנמצא בשנות האלפיים בסביבות קרן הרחובות ארלוזורוב וצה"ל בעיר פתח תקווה. ליד מתחם הקיבוץ פעל בית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן, בית ספר חקלאי על יסודי שהפך לחווה החקלאית העירונית וכן סמינר למורים. בעשור השלישי של המאה ה-21, בשטח הקיבוץ הישן פועל מוסד גריאטרי השייך לעירית תל אביב-יפו.
בקיבוץ פעל אחד מחדרי האוכל הגדולים ביותר בארץ ישראל שהיו קיימים באותה העת, שתוכנן על ידי האדריכל אריה שרון, שתכנן בקיבוץ עוד מספר מבנים. מבנה חדר האוכל הוכרז כמבנה המיועד לשימור.
בשנת 1932 על רקע של תחרות קשה על עבודות עפר באזור פתח תקווה, הקיבוץ היה בין יוזמי הקמת חברת חריש שהייתה חברה לעבודות עפר יהודית ראשונה בארץ.
בתקופה שקדמה להקמת המדינה היה גבעת השלושה אחד הקיבוצים שבהם התאמנו ועבדו הכשרות הפלמ"ח, ובסליקים שבקיבוץ הוסתר נשק של ההגנה. לפיכך הבריטים פשטו עליו, ועל קיבוצים נוספים, באירועי ה"שבת השחורה". עם עליית שארית הפליטה קלט הקיבוץ חברות נוער רבות במסגרת מפעל עליית הנוער. בשיאו (חצי יובל להיווסדו) מנה הקיבוץ כ-900 חברים.
בראשית ימי מדינת ישראל, התרחבה פתח תקווה וסגרה על הקיבוץ, שנחשב לאחד הקיבוצים הגדולים בישראל, מכל עבריו. עקב כך הוחלט באמצע שנת 1950 לעזוב את המקום ולעבור לאדמות החקלאיות של הקיבוץ ב"נזלה" בין פתח תקווה וראש העין. לקראת המעבר, על רקע של מתיחות בין חברי מפא"י שהיו מיעוט בקיבוץ, לחברי מפ"ם שהיו הרוב, הודיעו חברי מפא"י שבמהלך המעבר הם דורשים לחלק את הקיבוץ לשניים. ההודעה זעזעה את הקיבוץ. האספה הכללית דחתה את הדרישה. מזכירות הקיבוץ המאוחד הביעה גם היא התנגדות לפילוג. אולם בעקבות התעקשותם של חברי מפא"י מונתה בדצמבר 1950 ועדה לפיצול הקיבוץ. מזכירות הקיבוץ המאוחד לא ויתרה והודיעה שהיא תוציא משורותיה את חברי הקיבוץ אשר יתפצלו. במאי 1951 החליטה מועצת הקיבוץ המאוחד על הוצאה משורותיה של המתפלגים בגבעת השלושה ובאשדות יעקב ובעקבות זאת אירע הפילוג בקיבוץ המאוחד, ובין דוברי מפ"ם ומפא"י התנהל ויכוח האם פרשת גבעת השלושה הייתה תירוץ או הגורם לפילוג.
ב-3 באפריל 1952 הונחה אבן פינה ליישוב החדש של גבעת השלושה, של חברי מפ"ם שנשארו בקיבוץ המאוחד. באותו זמן הונחה אבן פינה לקיבוץ של חברי מפא"י, שלימים קיבל את השם עינת, שלאחר הפילוג השתייכו לאיחוד הקבוצות והקיבוצים. בשנת 1953 עברו חברי הקיבוץ ליישוביהם החדשים. במסגרת הפילוג פוצל גם מפעל הנעליים וכל קיבוץ הקים מפעל נעליים משלו.
תוכנית המיקום החדש של הקיבוץ נעשתה על ידי האדריכל שמואל ביקלס, אשר תכנן בו גם את מבני הציבור המרכזיים: חדר האוכל ובית התרבות ע"ש בנדורי.
במהלך שנת 2018 נמצא הקיבוץ במרכזה של ביקורת ציבורית, זאת על רקע הסכמת הקיבוץ לאפשר הקמת תחנת כוח מונעת גז טבעי על אדמות בבעלות הקיבוץ הנמצאות בצמוד למחלף קסם ושאינן סמוכות למבני המגורים של הקיבוץ. טענת המבקרים היא כי הקמת תחנת כוח מונעת גז לייצור חשמל תגרום לפגיעה סביבתית חמורה ותהווה סכנה ממשית לתושבים המתגוררים או עובדים בסמיכות לשטח המתוכנן וזאת עקב סמיכות לאזורי מגורים ומקורות מים. מוסדות הקיבוץ אישרו את הקמת התחנה. תוכנית ההקמה מקודמת על ידי ות"ל (הוועדה לתשתיות לאומיות). בעל השליטה במבטח שמיר, מאיר שמיר נמצא במגעים מתקדמים עם הקיבוץ להקמת תחנת הכוח בשווי של 450 מיליון דולר.
גלריה

חדר האוכל המיועד לשימור באתר קיבוץ גבעת השלושה המקורי (כיום ברחוב ארלוזורוב בלב פתח תקווה), בתכנון האדריכל אריה שרון. צולם ב-2004
חדר האוכל המיועד לשימור באתר קיבוץ גבעת השלושה במצבו כיום, ינואר 2013
מגדל המים בקיבוץ
הגבעה בפתח תקווה ממנה נגזר שמו של קיבוץ גבעת השלושה. בראש הגבעה ניצב מבנה חדר האוכל ושלט הסבר של המועצה לשימור אתרים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מ. מייזלס, הקבוץ המאוחד בסכנת פילוג, מעריב, 9 בנובמבר 1950
↑  גבעת השלושה בחרה ועדה לחלוקת שטחיה לשתי נקודות, דבר, 12 בנובמבר 1950
↑  פרשת אשדות יעקב וגבעת השלושה, דבר, 1 בפברואר 1951
המשך
האמנם ייבצר לגול אבן מעל פי הבאר, על המשמר, 20 במאי 1951
↑  מרדכי אורן, פ. לבון גילה את האמת, על המשמר, 11 ביוני 1951
↑  גבעת השלושה, דבר, 3 באפריל 1952
↑  גבעת השלושה מתחלקת, מעריב, 27 במרץ 1952
↑  מפעלי הנעליים התבססו בשוק, דבר, 29 ביולי 1964
↑  "בצע הכסף: חברי גבעת השלושה הצביעו בעד הקצאת שטח להקמת תחנת כוח - מלאבס פתח תקווה". מלאבס פתח תקווה. 2018-06-09. נבדק ב-2018-06-18.
↑  גולן חזני, מאיר שמיר יקים תחנת כוח בקיבוץ גבעת השלושה, באתר כלכליסט, 20 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467858905171  VIAF: 316747179   WorldCat (עם VIAF): 316747179
גוביסומבר

גוביסומבר (במונגולית: Говьсүмбэр аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא צ'ויר.
סומים (תת-מחוזות)

ביינטאל (Bayantal)
שיבגובי (Shibeegovĭ)
סומבר (Sümber)
גובי-אלטאי

גובי-אלטאי (במונגולית: Говь-Алтай аймаг) הוא השני בגודלו מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה - רק מחוז אומנוגובי גדול ממנו. האיימאג ממוקם במערב המדינה ובירתו היא אלטאי.
סומים (תת מחוזות)

אלטאי (Altay)
ביין-אול (Bayan-Uul)
ביגר (Biger)
בוגט (Bugat)
צ'נדמני (Chandmanĭ)
דריב (Dariv)
דלגר (Delger)
ארדנה (Erdene)
חריון (Hariun)
חוחמוריט (Höhmorĭt)
ג'רגלן (Jargalan)
שרגה (Sharga)
טאישיר (Tayshir)
טוגרוג (Tögrög)
טונחיל (Tonhil)
צל (Tseel)
צוגט (Tsogt)
יוסונבולג (Yösönbulag)
גוביקונודון

| גוביקונודון |
| --- | --- |
שלד של גוביקונודון  איור משוער של גוביקונודון
תקופה
יורה תיכון-קרטיקון עליון 166–94 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אאוטריקונודונטים
משפחה:: Gobiconodontidae
סוג:: גוביקונודון
מינים
 Gobiconodon bathoniensis  Gobiconodon borissiaki  Gobiconodon hoburensis  Gobiconodon hopsoni  Gobiconodon luoianus  Gobiconodon ostromi  Gobiconodon palaios  Gobiconodon zofiae  Gobiconodon haizhouensis  Gobiconodon tomidai
שם מדעי
 Gobiconodon

גוביקונודון (שם מדעי: Gobiconodon) הוא סוג של יונק פרהיסטורי, שחי בתור היורה והקרטיקון לפני 166 עד 94 מיליון שנה מזמננו. סוג זה כלל מינים רבים שחיו בעיקר ברחבי אסיה, אך כמה מינים התגלו גם בבריטניה וספרד, במרוקו, והמין Gobiconodon ostromi התגלה בארצות הברית (שבעבר הייתה מאוחדת עם אסיה). הוא השתייך לסדרת האאוטריקונודונטים, לצד הרפנומאמוס. עם זאת כמה חוקרים משייכים אותו לסדרה הנכחדת Gobiconodonta.
מאובניו של הגוביקונודון התגלו לראשונה במדבר גובי שבמונגוליה, שבו נמצאו לסתות תחתונות שבורות שלו. הוא תואר למדע ב-1978.
הגוביקונודון היה מהגדולים שבכל יונקי המזוזואיקון, אך לא עלה על משקל של 4.5-5 קילוגרם ובאורך 45 עד 50 סנטימטרים. יונק זה היה בעל מבנה שרירי עם ראש גדול ונראה שדמה באורח חייו לגירית. עם זאת היו לו לסתות קשוחות בעלות ניבים בולטים ומלתעות חזקות כמו של צבועים. מבנה זה מתאים בעיקר למינים אוכלי נבלות וייתכן מאוד שהיה אוכל נבלות כמו קרובו הרפנומאמוס, אך אולי גם צייד של חיות קטנות, לרבות צעירי דינוזאורים. המינים הרבים ותפוצתם הרחבה רומזים על כך שהיה יונק מצליח מאוד בתקופתו.
גלריה

איור של גוביקונודון
גוביזאורוס

| גוביזאורוס |
| --- | --- |
 איור אפשרי
תקופה
קרטיקון עליון 92 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: אנקילוזאוריים
סוג:: גוביזאורוס
מינים
 Gobisaurus domoculus
שם מדעי
 Gobisaurus

גוביזאורוס (שם מדעי: Gobisaurus; מילולית: "לטאת גובי") הוא סוג של דינוזאור צמחוני בן למשפחת האנקילוזאוריים שחי בסין הפרהיסטורית לפני 92 מיליון שנה, בקרטיקון העליון.
מאובניו של הדינוזאור התגלו במשלחת מ-1959-1960 למדבר גובי של מונגוליה הפנימית, סין ומספר שלדים נוספים התגלו בין 1990 ל-1997. ממצאים אלה השתייכו למין דינוזאור אחד, Gobisaurus domoculus שקיבל את שמו ב-2001 מפיליפ קורי ושאו קסיג'ין (Zhao Xijin). המשמעות של שם המין היא: "נחבא מהנוף", עקב הימצאותו לאחר 3 חודשי חיפושים.
מאפיינים

דינוזאור זה הגיע, ע"פ החוקר גרגורי ס. פאול לאורך 6 מטרים ולמשקל 2.5 טונות והוא היה מכוסה בגבשושיות גרמיות על פני גופו והוא היה קרובו של השמוזאורוס, מאותו אזור. אורך הגולגולת שלו הגיעה ל-46 ס"מ. הוא היה צמחוני בעל שורת שיניים אחוריות גדלות וקצה החרטום הגדול כוסה במקור קרני. לדינוזאור זה היו נחיריים בולטים גדולים מאוד.
ככל הנראה הוא היה סוג פרימיטיבי במשפחת האנקילוזאוריים ולעיתים משויך יחד עם השמוזאורוס הקרוב לתת-משפחה Shamosaurinae.
גביע הקונפדרציות 2001

| --- | --- |
 מארחת:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית   יפן יפן
 תקופת התחרות:  30 במאי 2001 – 10 ביוני 2001 (12 ימים) 
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  צרפת צרפת
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  31 (1.94 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  557,191 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אוסטרליה שון מרפי   צרפת אריק קרייר   צרפת רובר פירס   צרפת פטריק ויירה   צרפת סילביין וילטורד   קוריאה הדרומית הוואנג סון-הונג   יפן טקיוקי סוזוקי   (2 שערים)
 השחקן המצטיין:  צרפת רובר פירס
 → 19992003 ←
 
גביע הקונפדרציות 2001 הוא טורניר ספורט אשר נערך בקוריאה הדרומית וביפן, כחלק מההכנות אל מונדיאל 2002 שנערך גם הוא במדינות אלו. הטורניר, שבו משתתפות 8 נבחרות, החל ב-30 במאי 2001 והסתיים ב-10 ביוני 2001, לאחר ניצחונה של צרפת בגמר מול יפן בתוצאה 0-1. הטורניר היווה את מהדורתו החמישית של גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, האלופה העולמית ומארחת גביע העולם.
נבחרת צרפת הפכה לשנייה בהיסטוריה המחזיקה בתואר אלופת העולם (לאחר זכייתה במונדיאל 1998), אלופה יבשתית (לאחר זכייתה ביורו 2000) ומחזיקת גביע הקונפדרציות במקביל, לאחר שברזיל עשתה זאת ב-1997.
קבוצות משתתפות

| נבחרת | מייצגת קונפדרציה | משתתפת בתור |
| --- | --- | --- |
|  קוריאה הדרומית | AFC | מארחת מונדיאל 2002 |
|  יפן | AFC | מארחת מונדיאל 2002 ומחזיקת גביע אסיה בכדורגל 2000 |
|  צרפת | UEFA | אלופת העולם 1998 ואלופת אירופה 2000 |
|  ברזיל | CONMEBOL | מחזיקת קופה אמריקה 1999 |
|  מקסיקו | CONCACAF | מחזיקת גביע הקונפדרציות 1999 |
|  קמרון | CAF | מחזיקת גביע אפריקה לאומות 2000 |
|  קנדה | CONCACAF | מחזיקת גביע הזהב 2000 |
|  אוסטרליה | OFC | זוכת גביע אוקיאניה לאומות 2000 |
אצטדיונים > קוריאה הדרומית

| טגו | סוואן | אולסן |
| --- | --- | --- |
| אצטדיון טגו | אצטדיון גביע העולם סוואן | אולסן מונסו |
| תכולה: 66,422  | תכולה: 43,959  | תכולה: 44,466  |
אצטדיונים > יפן

| ניאיגטה | יוקוהמה | איבראקי |
| --- | --- | --- |
| אצטדיון ניאגיטה | האצטדיון הבינלאומי | אצטדיון קאשימה סאקר |
| תכולה: 42,300  | תכולה: 72,327  | תכולה: 40,728  |
הטורניר

שמונה הנבחרות המשתתפות הוגרלו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שיסיימו ראשונות בכל בית יעלו לשלב חצי הגמר. המנצחות של חצאי הגמר יעלו למשחק הגמר, בעוד שהמפסידות שלהם יתמודדו ביניהן על המקום השלישי.
הטורניר > שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 9 | 1 | 8 |
|  אוסטרליה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 1 | 2 |
|  קוריאה הדרומית | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 6 | -3 |
|  מקסיקו | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 8 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  צרפת | 5 – 0 | קוריאה הדרומית   |
|  מקסיקו | 0 – 2 | אוסטרליה   |
|  אוסטרליה | 1 – 0 | צרפת   |
|  קוריאה הדרומית | 2 – 1 | מקסיקו   |
|  צרפת | 4 – 0 | מקסיקו   |
|  קוריאה הדרומית | 1 – 0 | אוסטרליה   |
הטורניר > שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יפן | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 0 | 5 |
|  ברזיל | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 |
|  קמרון | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
|  קנדה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 5 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברזיל | 2 – 0 | קמרון   |
|  יפן | 3 – 0 | קנדה   |
|  קנדה | 0 – 0 | ברזיל   |
|  קמרון | 0 – 2 | יפן   |
|  ברזיל | 0 – 0 | יפן   |
|  קמרון | 2 – 0 | קנדה   |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביוני 2001 |  יפן | 1–0 |  אוסטרליה | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה צופים: 48,699 |
| 7 ביוני 2001 | הידטושי נקטה  43' |  |  | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה צופים: 48,699 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביוני 2001 |  צרפת | 2–1 |  ברזיל | אצטדיון גביע העולם, סוואן צופים: 34,527 |
| 7 ביוני 2001 | רובר פירס  7'   מרסל דסאיי  54' |  | ראמון  30' | אצטדיון גביע העולם, סוואן צופים: 34,527 |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 ביוני 2001 |  אוסטרליה | 1–0 |  ברזיל | אולסן מונסו, אולסן צופים: 28,520 |
| 9 ביוני 2001 | שון מרפי  84' |  |  | אולסן מונסו, אולסן צופים: 28,520 |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביוני 2001 |  צרפת | 1–0 |  יפן | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה צופים: 65,533 |
| 10 ביוני 2001 | פטריק ויירה  30' |  |  | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה צופים: 65,533 |
תארים ופרסים

| כדור הזהב | נעל הזהב |
| --- | --- |
צרפת רובר פירס
כדור הכסף: נעל הכסף
צרפת פטריק ויירה: צרפת אריק קרייר
כדור הארד: נעל הארד
יפן הידטושי נקטה: קוריאה הדרומית הוואנג סון-הונג
| מיקום | שחקן | נבחרת | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רובר פירס | צרפת | 2 |
| 1 |  |  | 2 |
| 1 | אריק קרייר | צרפת | 2 |
| 1 |  |  | 2 |
| 1 | הוואנג סון-הונג | קוריאה הדרומית | 2 |
| 1 |  |  | 2 |
| 1 | סילביין וילטורד | צרפת | 2 |

| פטריק ויירה | צרפת |  |  |

| טקיוקי סוזוקי | יפן |  |  |

| שון מרפי | אוסטרליה |  |  |


* 17 שחקנים כבשו שער אחד כל אחד
הנבחרות שהשתתפו בגביע הקונפדרציות 2001.
באדום: נבחרות בית 1, בכחול: נבחרות בית 2
ג'יימס ביי

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1990 (בן 34) היצ'ין, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ג'יימס מייקל ביי
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  Hitchin Boys' School, המכון למוזיקה מודרנית הבריטית והאירית 
 סוגה:  רוק • פופ רוק • פולק רוק • דאנס-רוק • פופ • אלקטרונית • נשמה
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  וירג'ין EMI רקורדס, ריפבליק רקורדס 
 www.jamesbay.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס מייקל ביי (באנגלית: James Michael Bay; נולד ב-4 בספטמבר 1990), המוכר בשם הבמה ג'יימס ביי (James Bay), הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי.
ראשית חייו

ג'יימס ביי נולד ב-4 בספטמבר 1990 בהיצ'ין (אנ'), לג'יל, מאיירת אופנה לשעבר של Marie Claire (אנ'), וניק ביי, סוחר יין. יש לו אח גדול בשם אלכס. בגיל 11 קיבל ביי השראה לנגן בגיטרה קלאסית לאחר ששמע את הסינגל "Layla" של אריק קלפטון. הוא השתמש בגיטרה חלודה ישנה עם 5 מיתרים שמצא בארון בביתו. ביי הוא מעריץ ניוקאסל יונייטד.
לאחר שהתחיל ללמוד במכון למוזיקה מודרנית הבריטית והאירית (אנ') בברייטון, הוא ניגן בערבי המיקרופון הפתוחים בעיר, עליהם אמר כי: "זה לימד אותי הרבה לכתוב ולהופיע לבד ולנסות תחזיק את שלי ... אני מנסה לגרום לשירים שגורמים לאנשים להרגיש משהו, ואם יש לי מזל, אפילו להרקיד אותם".
ביי משך את תשומת ליבם של חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, לאחר שמעריץ העלה סרטון ליוטיוב בו הוא מופיע במיקרופון פתוח בלונדון.