stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיסטי (פוקימון)
הופעות > באנימה

האנימה עוקבת אחר המסע של אחת הדמויות הראשיות, אש קטצ'אם, כשהוא וחבריו מסתובבים בעולם הפיקטיבי של פוקימון יחד עם שותפיהם הפוקימונים. מיסטי היא ילדה עיקשת, מאמנת פוקימוני מים ויש לה שלושה אחיות: דייזי, לילי וויולט. היא השאירה את המכון לשלוש אחיותיה הגדולות לפני שנסעה עם אש באנימה, למרות זאת עדיין שמרה על תואר מנהיגת המכון. היא נתקלת לראשונה באש כשהיא בטעות דגה אותו ואת הפיקאצ'ו שלו מתוך נהר בזמן דיג פוקימוני מים. זמן קצר לאחר התקרית הזו, אש "שואל" את אופניה בניסיון לברוח מלהקת ספיראו פראית. האופניים נשרפים מאוחר יותר על ידי מתקפה של פיקאצ'ו. מיסטי אומרת לאש שהיא לא תעזוב אותו עד שהוא יחליף את האופניים ומתחייבת לעקוב אחריו במסעו והשניים הופכים עד מהרה לחברים טובים. לאחר שאופניה תוקנו בתום ועידת הכסף של ליגת ג'וטו, היא חוזרת לביתה בעיר סרוליין וחוזרת להנהיג את המכון המשפחתי.
בפרקים המוקדמים, מיסטי מתוארת כבעלת מזג קצר, עיקשת וחסרת סבלנות. עם זאת, ככל שהסדרה מתקדמת, היא מראה את עצמה בהדרגה כדמות חביבה והגיונית. מיסטי מאמצת את הפוקימון טוגפי, ומטפלת בו לאורך כל הסדרה. מיסטי נוטה לרסן את ברוק כאשר הוא מתאהב בבנות, ולעיתים קרובות מושכת אותו מהאוזן. היא גם פוחדת מרוב הפוקימונים מסוג חרק. מיסטי שואפת להיות מאמנת פוקימונים ברמה עולמית למרות זלזולן של אחיותיה.
מיסטי הופכת לדמות מרכזית בפוקימון: דברי הימים, ספין-אוף לסדרה פוקימון, ומופיעה בכמה ספיישלים ובפרקים נוספים. היא שומרת על ידידותה עם אש ובסופו של דבר הולכת למחוז הואן להיפגש איתו, פוגשת את מיי ומקס, שותפיו החדשים למסע, ורואה אותו שוב כשהוא חוזר לעיר הולדתו, פאלט. היא הופיעה גם בשני פרקים בעונה ה-12, שמש וירח, שם היא וברוק פוגשים את אש וחבריו במחוז קנטו, ומאוחר יותר מופיעה בשני פרקים נוספים בעונה כשהיא מתאחדת מחדש עם אש במחוז אלולה.
הופעות > עיבודים מודפסים

דמותה של מיסטי הופיעה בסדרת המאנגה "סיפורו החשמלי של פיקאצ'ו", המבוססת באופן חלקי על האנימה, דמותה זו דומה לדמותה בסדרת האנימה, בעוד שמיסטי במנגה "הרפתקאות פוקימון" דומה למיסטי במשחקי הווידאו. היא מופיעה בסדרה "סיפורו החשמלי של פיקאצ'ו" כדמות המלווה את אש במסעו. ב-"הרפתקאות פוקימון", כאשר רד, גיבור המנגה, פוגש אותה לראשונה, היא מנסה להשיב את הגרידוס שלה שהופנט על ידי צוות רוקט בעזרת הסטאריו שלה. הם מחליטים לחבור ולהתעמת עם צוות רוקט. למחרת בבוקר, לאחר שבילה את הלילה במנוחה באחוזה של מיסטי, מיסטי מובילה את רד למכון שלה ומתגלה כמנהיגת המכון. הם מנהלים קרב בו מיסטי מביסה בקלות את רד עם הסטארמי שלה. לאחר הקרב, מיסטי אומרת מתוך חשש כי אם לא יתאמנו, צוות רוקט יוכל בקלות לגבור עליהם. רד מסכים להתאמן ועם הזמן הם הופכים לחברים קרובים.
במנגה "חיות כיס", רד, גיבור הסדרה, מחפש אבן ירח יחד עם הפיקאצ'ו והקלפיירי שלו (שמדבר בשפה אנושית). בעת המפגש עם מיסטי, קלייפרי שם לב כי היא עונדת שרשרת של אבן ירח. מיסטי מכריזה שאם הם מעוניינים לקבל את השרשרת עליהם להביסה בקרב. בזמן שקלפיירי להוט בתחילה להילחם, הוא משנה את דעתו במהרה לאחר שמגלה שיריבו הוא בלאסטויז ענקי. לבסוף הם נלחמים והקרב מנוצח כאשר קלפיירי שואב את כל מי הנהר סמוך ומשחרר אותם כסילון מים אל עבר הפוקימון של מיסטי מה שגורם לו לעוף לשמיים ולהפסיד. בדיוק כשמיסטי עומדת לתגמל את הקבוצה של רד בפרס שהם חיפשו, האבן נגנבת.
ביקורת

הספר The Japanification of Children's Popular Culture תיאר את הצגתה של מיסטי באנימה כדמות אם, וכינה אותה "מרכיב מטפח" בשלישייה המקורית הכוללת אותה, את אש וברוק. בנוסף היא תוארה כ-"בחורה 'שלמה' בצורה יוצאת דופן בעולם הסדרות המצוירות", תוך ציון הרגשיות הנשית שלה ו-"זעמה הנפיץ". בספר "Anime Classics Zettai!" שיבחו את הדמות כ"מלאת דקויות" ותיארו אותה כתורמת רבות להימשכות לסדרה. בספר "ההרפתקה הגלובלית של פיקאצ'ו: עלייתו ונפילתו של פוקימון" נכתב שאף על פי שהאנימה התמקדה באש, מיסטי הייתה דמות משמעותית במיוחד עבור צופות צעירות, לא "בוצ'ית" ולא "נשית בצורה מסחרחרת", לכאורה "נבנתה בקפידה כדי לפנות לנערות בגיל ההתבגרות". הוא הוסיף כי בניגוד לדמויות נשיות אגרסיביות אחרות בסדרה, מיסטי לא הקריבה את הנשיות שלה כדי להצליח, מה שהפך את הדמות לפופולרית יותר בקרב נשים אמריקאיות צעירות, בניגוד לילדים יפניים שהתמקדו יותר בפוקימון הבודד איתו חיפשו להזדהות.
במחקרים שנעשו על התגובות של ילדים וילדות על הרעיון כי מיסטי היא גיבורת הסדרה, בנות הסכימו ברובן והיו להוטות לשייך את עצמן לדמות, בעוד שבנים ניסו לזלזל במאמציה. מצד שני, ילדים משני המינים הרגישו שהדמות לצד ברוק העניקה לאש תחושת זהות ותמיכה מוסרית, שהחוקרים ייחסו למושג הזהות הקבוצתית. במחקר אחר, הוכח כי ילדים מקשרים בין תכונות של אטרקטיביות ואגרסיביות, בעוד שסטודנטים תיארו את הדמות כרומנטית. ההרפתקה הגלובלית של פיקאצ'ו קבעה בנוסף כי מיסטי שימשה גם כמקור למיניות לא מאיימת עבור צופים גברים מבוגרים וצעירים כאחד, אם כי גישה זו נצפתה באופן עדין יותר בקרב צופים בצפון אמריקה.
בשנת 2013, לקראת ליל כל הקדושים, המאייר ריאן ג'מפול מארצ'י קומיקס השתמש במיסטי כאחת מ-31 התחפושות של הדמות רול בעיבוד של ארצ'י קומיקס לזיכיון מגה מן.
ראו גם

פוקימון - דמויות
הערות שוליים

↑  Staff. "Credits". Pokeani. אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2008. נבדק ב-2008-03-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Staff (1999-04-06). "Press Session: Mayumi Iizuka". Ex. אורכב מ-המקור ב-11 במאי 2008. נבדק ב-2008-05-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pokémon Blowout!". Official Nintendo Magazine. Nintendo Viacom Nickelodeon (45): 33. 2012.
↑  Kunihiko Yuyama (Director). "The Waterflowers of Cerulean City". Pokémon. Episode 7. Ash: What are you doing here?! // Misty: I'm a gym leader, too! The Fourth Sensational Sister!. Cartoon Network.
↑  
Kunihiko Yuyama (Director). "Pokémon, I Choose You!". Pokémon. Episode 1. Cartoon Network.
↑  Hiroshi Sakai (Director). "Who Gets To Keep Togepi?". Pokémon. Episode 50. Cartoon Network.
↑  Brock and Misty Return to the Pokemon Anime Comicbook.com, Retrieved 28 August 2017
↑  'Pokemon' Anime Teases Brock, Misty Return In New Promo Comicbook.com, Retrieved 16 December 2018
↑  West, Mark I. (2008). The Japanification of Children's Popular Culture. Rowman & Littlefield. p. 58. ISBN 978-0-8108-5121-4.
↑  West, Mark I. (2008). The Japanification of Children's Popular Culture. Rowman & Littlefield. p. 78. ISBN 978-0-8108-5121-4.
↑  Camp, Brian; Julie Davis (במאי 2007). Anime Classics Zettai!: 100 Must-See Japanese Animation Masterpieces. Stone Bridge Press. p. 283. ISBN 978-1-933330-22-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Tobin, Joseph Jay (2004). Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press. p. 21. ISBN 0-8223-3287-6.
↑  Tobin, Joseph Jay (2004). Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press. pp. 231–232, 282. ISBN 0-8223-3287-6.
↑  Tobin, Joseph Jay (2004). Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press. p. 176. ISBN 0-8223-3287-6.
↑  Katch, Jane (2004). They Don't Like Me: Lessons on Bullying and Teasing from a Preschool Classroom. Beacon Press. ISBN 0-8070-2321-3.
↑  Tobin, Joseph Jay (2004). Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press. pp. 169–170, 177. ISBN 0-8223-3287-6.
↑  Ogletree, Shirley M. (28 באוקטובר 2004). "Pokémon: Exploring the Role of Gender". Sex Roles. Springer Netherlands. 50 (11–12 / June, 2004): 851–859. doi:10.1023/B:SERS.0000029102.66384.a2. ISSN 0360-0025. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Tobin, Joseph Jay (2004). Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon. Duke University Press. p. 284. ISBN 0-8223-3287-6.
↑  "31 Days of Halloween Costumed Roll by Ryan Jampole - TheMMNetwork". themmnetwork.com. 2013-10-31. נבדק ב-2014-11-02.
מעגלים (שיר)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"מעגלים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-12 באוקטובר 2015 כסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו הראשון של רייכל, היד החמה, על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעדים השבועיים של מדיה פורסט,רשת ג' ורדיו אמצע הדרך ולמקום השלישי במצעד הרשמי של גלגלצ. כמו כן, זכה במקום העשירי במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי. השיר הוא בסגנון פופ רוק בשילוב עם מוזיקת דאנס.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית ונתן לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם פורסם ווידאו קליפ מלא לשיר, העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפת הסינגל, מילות השיר בעברית ותרגום לאנגלית.
נכון לאוגוסט 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ־5.2 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 28 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 10 |  |
הערות שוליים

1 2  מעגלים, באתר יוסמיוסיק, ‏2015-10-12
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group, 18 באוקטובר 2015
↑  המצעד השבועי, באתר גלגלצ, 29 באוקטובר 2015
1 2  Idan Raichel - Ma'agalim (Circles) - עידן רייכל - מעגלים, נבדק ב-2019-11-12
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
מספר הרשאד

מספר הרשאד (Harshad number), או מספר ניבן (Niven number) הוא מספר שלם בבסיס ספירה מסוים המתחלק בסכום ספרותיו באותו בסיס ספירה.
דוגמאות

בבסיס ספירה כלשהו, המספרים בין 1 לבסיס הספירה (מספרים חד-ספרתיים והמספר "10" בבסיס הספירה) הם מספרי הרשאד.
מספרי הרשאד הראשונים בעלי יותר מספרה אחת, בבסיס ספירה עשרוני, הם:
מספר שמהווה מספר הרשאד בכל בסיס ספירה נקרא מספר כל-הרשאד, או מספר כל-ניבן. ישנם רק ארבעה מספרים כאלה: 1, 2, 4 ו-6.
מספרים היכולים להיות מספרי הרשאד

מבחן ההתחלקות של המספר 9 בבסיס ספירה עשרוני יכול לרמוז שכל המספרים המתחלקים ב-9 הם מספרי הרשאד בבסיס זה. אולם כדי לבדוק אם מספר הוא הרשאד, ספרות המספר מחוברות פעם אחת והמספר חייב להתחלק בסכום זה, אחרת הוא אינו הרשאד. לדוגמה: המספר 99 אמנם מתחלק ב-9, אך אינו מתחלק בסכום ספרותיו 18.
בנוסף למספרים החד-ספרתיים שהם מספרי הרשאד באופן טריוויאלי,  גם מספר הבסיס הוא מספר הרשאד, כיוון שהוא נכתב "10", וכל מספר מתחלק ב-1.
מספר ראשוני הוא מספר הרשאד בדיוק בכל בסיסי הספירה השווים לו או גדולים ממנו. בכל בסיס ספירה קטן יותר, סכום ספרותיו הוא מספר גדול מ-1 וקטן מהמספר עצמו, ומעובדת היותו ראשוני נובע שאינו מתחלק בסכום.
אף על פי שמספרי העצרת הראשונים בבסיס 10, הם מספרי הרשאד, לא כל מספרי העצרת הם מספרי הרשאד בבסיס 10. המספר הראשון שאינו מספר הרשאד הוא !432.
מספרי הרשאד עוקבים

רוברט אי. קנדי הוכיח בשנת 1982 שבלתי אפשרי לקבל יותר מ-21 מספרי הרשאד עוקבים.
בשנת 1993 הוכיחו קרטיס קופר ורוברט אי. קנדי  שניהם מהמחלקה למתמטיקה באונ' מרכז מיזורי שבוורנסבורג, שלא יותר מ-20 מספרי הרשאד עוקבים אפשריים.
הלן ג. גרונדמן (אנ') הוכיחה בשנת 1994  שלא קיימים רצפים של יותר מ-2n  מספרי הרשאד עוקבים בבסיס n. כמו כן, היא מצאה את רצף 20 מספרי הרשאד העוקבים הקטנים ביותר. מספרים אלו הם מסדר גודל 1044.
ט. קאי (אנ') הראה ב-1996 שבבסיס ספירה בינארי יש אינסוף רצפים של 4 מספרי הרשאד עוקבים, ובבסיס ספירה טרנארי (אנ') יש אינסוף רצפים של 6 מספרי הרשאד עוקבים. בבסיס אונרי,  כל המספרים הם מספרי הרשאד.
הערכת הצפיפות של מספרי הרשאד

נציין ב  \ N(x) מציין את מספר מספרי הרשאד הקטנים או שווים ל-x.
ז'אן-מרי דה קונינק (אנ') וניקולה דויון (Doyon);
 הוכיחו שלכל ε > 0 מתקיים:
יתר על כן, דה קונינק, דויון וקטאי (Kátai) הוכיחו ש:
כאשר  \ c=(14/27)\ln 10
השווה בערך ל-1.1939
מנחת מישר

מנחת מישר הוא מנחת השוכן במישר שבהר הנגב, סמוך ממערב לכביש 40, וכ-25 ק"מ דרומית-מזרחית למצפה רמון. במקום מסלול טיסה עשוי עפר דק, ואין בו שירותי תעופה משום סוג. את המנחת מפעילה רפא"ל.
במקום התרחשה תאונת מטוס קל ביוני 2015, המטוס ניזוק באורח בינוני, הטייס והנוסע לא נפגעו.
הערות שוליים

↑  משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, דו"ח בדיקה בטיחותית, ‏9 ביולי 2015(הקישור אינו פעיל)
| נמלי תעופה ומנחתים אזרחיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| נמלי תעופה בין-לאומיים | חיפה • בן-גוריון • רמון |  |
| שדות תעופה | ראש פינה • הרצליה |  |
| מנחתים | קריית שמונה • פיק • שמרת • אסיף • מגידו • הבונים • עין שמר • תנובות • ראשון לציון • בר-יהודה • ערד • באר שבע • שדה בוקר • קציעות • מצפה רמון • מישר • ספיר • קדמה |  |
| לא פעילים | דלתון • ציקלון • עטרות • דימונה • עובדה (צבאי בלבד) • יטבתה |  |
| נהרסו או פונו | בצת • שדה דב • קרני • קטיף • נווה זוהר • אילת |  |
| מנחתים מאולתרים | מנחת עמק המצלבה • מנחת גבעת שאול |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקצוע (גאומטריה)

קובייה עם פאות אדומות, מקצועות כסופים ופינות מוזהבות
בגאומטריה מִקְצוֹעַ הוא כל אחת מצלעות הפאות של הפאון. לכל שתי פאות סמוכות יש מקצוע משותף. כל מקצוע מחבר בין שני קדקודים סמוכים של הפאון, וכל קדקוד הוא נקודת מפגש של לפחות שלושה מקצועות. מקור השם מקצוע הוא בפעולת ההקצעה של עץ ההופכת את פני השטח המעוגלים שלו לפני שטח מישוריים, שביניהם קווים ישרים ומחודדים.
כלל מקצועות הפאון מהווים את השלד שלו.
האטימולוגיה של המונח נגזרת מהכתוב בשמות, ל"ו, כ"ט וביחזקאל, מ"ו, כ"א.
הערות שוליים

↑  המילון החדש, כרך רביעי, הוצאת קרית-ספר בע"מ, ירושלים (1979), עמ' 1507.
מצוקילס

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, עממי 
 מוצא:  יהודי מקסיקני
 אופן הגשה:  כארוחת בוקר או ארוחת ערב
 מרכיבים עיקריים:  מצה, ביצים, שמן, ירקות
 
מצוקילס זאת גרסה כשרה לפסח של המאכל המקסיקני הפופולרי צִ'ילָקִילֶס בה פיסות הטורטיה מוחלפות בפיסות מצה.
אופן ההכנה

מצוקילס דומה מאוד למצייה (ביידיש מצה בריי). ההבדל הוא בתוספות המיוחדות למטבח המקסיקני.
תחילה שוברים מצה ומטגנים בשמן עמוק. את חתיכות המצה הפריכות מוסיפים למחבת בה סלסה אדומה או ירוקה, בצל מטוגן וביצים. התערובת מתבשלת עד שחתיכות המצה מתחילות להתרכך. מצוקילים מוגשים בדרך כלל יחד עם שמנת חמוצה, מיני גבינות, בצל פרוס, פרוסות אבוקדו או גואקמולה, פרוסות צנון, שעועית או כל ירק אחר לפי הטעם.
הערות שוליים

↑  צ'ילקילס - וואלה! אוכל, באתר וואלה!
↑  Extra Crispy Staff, Make Matzoquiles with Your Leftover Matzo from Passover Recipe | Extra Crispy, MyRecipes (באנגלית)
מרגרט דראמונד

| --- | --- |
 לידה:  1340 
 פטירה:  31 בינואר 1375 (בגיל 35 בערך) ארמון הולירוד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת סקוטלנד 
 מקום קבורה:  Cimetière Saint-Véran 
 בן או בת זוג:  סר ג'ון לוגי דייוויד השני 
 
מרגרט דראמונד (באנגלית: Margaret Drummond; שנת 1340 לערך - 31 בינואר 1375) הייתה המלכה הרעיה השנייה של מלך סקוטלנד דייוויד השני. מרגרט הייתה בתו של האביר סר מלקום דראמונד ורעייתו מרגרט.
קורות חיים

מרגרט נישאה לסר ג'ון לוגי, אולם לא נולדו להם ילדים. לאחר שהתאלמנה הפכה לפילגשו של המלך דייוויד השני, לאחר שהתאלמן מרעייתו הראשונה, ג'ואן מהמצודה ב-14 באוגוסט 1362.
המלך דייוויד השני נשא את מרגרט לאישה ב-20 בפברואר 1364 בפיף. מאחר שלא נולדו להם ילדים התגרש המלך ממרגרט ב-20 במרץ 1369. מרגרט התנגדה לגירושים, ונסעה אל האפיפיור לאביניון בבקשה שיבטל את הגירושים. המלך דייוויד השני נפטר בטרם האפיפיור הכריע בבקשה.
מרגרט נפטרה ב-31 בינואר 1375 או זמן קצר לאחר תאריך זה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: ג'ואן מהמצודה | מלכות רעיות בסקוטלנד | הבאה: יופמיה דה רוס |
מצור (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ילברטו טופאנו
 הופק בידי:  יעקב אגמון
 תסריט:  דן בן אמוץ גילה אלמגור
 עריכה:  דני שיק
 שחקנים ראשיים:  גילה אלמגור יהורם גאון דן בן אמוץ ערן אגמון יעל אביב אמנה גולדשטיין מיכה כגן רביב אורן (בלייברג) אמיר אוריין ברוך שדה אורי שרוני
 מוזיקה:  יוחנן זראי
 צילום:  דוד גורפינקל
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  1969
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן
 דף הסרט ב־IMDb
 
מצור הוא סרט משנת 1969 בבימויו של ג'ילברטו טופאנו. הסרט עוסק בשכול, וביחסה של הסביבה אליו. הסרט מספר על המועקה הגוברת של האדם השכול אל מול יחס החברה ויחסם של הסובבים אותו.
עלילה

גילה אלמגור, בתפקיד הראשי, ממלאת תפקיד של אשה שכולה בשם תמר המנסה להתגבר על אובדן בעלה במלחמת ששת הימים, כאשר באותה עת, עליה לשחק את תפקיד "האלמנה הנצחית" אל מול חבריו וחברותיה. חייה בשכונת קציני צבא מובילים אותה להסתגר בבית עד לאותו הרגע בו היא יוצאת ו"מורדת": מסתפרת, קונה שמלה, ומתחילה להתראות עם גבר זר (דן בן אמוץ). לאט לאט מתגלים בתוך הסרט גם הצוות וגם המצלמה. בסוף הסרט, נשמע דיווח חדשותי ובו תיאור של היתקלות בגבול, שהובילה למותם של מספר חיילים. נראה שטופאנו התכוון ליצור הלם אצל הצופה, ולא להותיר אותו בתחושה אופטימית בצאתו מן הסרט.
הפקת הסרט

הסרט צולם על ידי דוד גורפינקל, תוך שימוש בצבעי שחור-לבן חדים וניגודיים ותפיסה של תחושת האור הישראלי. בסרט משולבים קטעי ארכיון, וכמו כן נעשה שימוש לא מבוטל בפלאשבקים. שימוש בעדשות רחבות מקל על השילוב בין צילומי ארכיון ובין צילומים מבוימים. במספר קטעים מורגשת תנועה חופשית מאוד של מצלמה. טופאנו לא ידע עברית כלל, אך הוא הצליח בבימוי השחקנים, בקליטת האווירה הישראלית ובהעברתה אל המסך, על אף חיסרון זה. את המוזיקה לסרט הלחין יוחנן זראי ושיר הנושא היה "עם רדת יום" שזראי הלחין למילים של יעקב שבתאי. השיר בוצע בסרט על ידי אבי טולדנו וזכה להצלחה רבה.
הסרט זכה לביקורות נלהבות בישראל ואף זכה להצלחה מסחרית. היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון

צוללת גרמנית דגם 212 המונעת במערכת A.I.P מסוג תאי דלק
מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון או בשם הלועזי A.I.P) Air Independent Propulsion) הוא מונח המקיף את כל הטכנולוגיות המאפשרות לצוללת לנוע מתחת לפני המים, בלי הצורך לעלות על פניהם או להיעזר בשנורקל על מנת להשתמש באוויר לצורך הפעלת מנוע בעירה פנימית שיספק אנרגיה להפעלתן. המונח אינו כולל בדרך כלל צוללות גרעיניות כי בהן לא קיימת מלכתחילה תלות כלשהי באוויר החיצון לצורך הנעת הצוללת.
צי ארצות הברית משתמש בסימול SSP לסמן צוללות שמותקן בהן AIP, בזמן שצוללות סטנדרטיות דיזל-חשמל מסומנות SS בלבד.
בצוללות שבהן מותקנת מערכת AIP מותקנות גם מערכות ההנעה הרגילות (הנעת דיזל/חשמל), כיוון שתפקיד ה- AIP הוא רק להגדיל את הזמנים והטווחים בהם הצוללת מנותקת מן האוויר החיצון. בשאר מצבי ההפלגה השימוש הוא במערכות ההנעה הרגילות.
הרקע הרעיוני

כאשר צוללת נמצאת במצב של צלילה מלאה, דהיינו מנותקת מן האוויר החיצון, האנרגיה האצורה בה נמצאת במצברי חשמל, אשר מספקים את הכוח הדרוש להנעה ולשימושי המערכות השונות שלה. כמות האנרגיה מגבילה את פעילות הצוללת למשכי זמן קצובים לפי שגרות ההפעלה ומהירות התנועה. לאחר ניצול האנרגיה הזאת חייבת הצוללת לטעון מחדש את המצברים, פעילות המחייבת להעלות שנורקל ולהפעיל את מנועי הדיזל, או לחלופין- לצאת מצלילה ולעלות על פני המים, ובכל מקרה להיחשף לאפשרויות של התגלות. מטרת החיפושים אחרי אלטרנטיבות הנעה היא למצוא פתרונות אשר יאפשרו לצוללת להישאר בצלילה מלאה למשכי זמן ארוכים יותר ולהגדיל את טווח הפעולה שלה ללא חשיפה. מדינות שונות עסקו בפיתוח מערכות הנעה אלטרנטיביות בכיוונים שונים.
היסטוריה

בשנת 1867, הצליח נרסיס מונטוריול אי אסטריול (Narcís Monturiol i Estarriol) לפתח גרסה מוקדמת של מערכת הנעה אנאירובית (שאינה משתמשת באוויר). בשנת 1908, השיק הצי הרוסי את הצוללת Pochtovy, בעלת מנוע בנזין, תוך שימוש באוויר דחוס ופליטת גזי השרפה אל תוך המים. בתקופת מלחמת העולם השנייה, עסקה חברה גרמנית בשם ולטר (Walter) בפיתוח ותכנון של צוללת שנקראה צוללת ולטר, המונעת בזמן צלילה בעזרת חמצן שהופק ממי חמצן מרוכזים. ההנעה הייתה באמצעות טורבינת קיטור. הקיטור נוצר משריפת סולר על ידי החמצן שהופרד ממי החמצן בעזרת אשלגן פרמנגנט ששימש כקטליזטור. נבנו מספר צוללות מסוג זה. אחת מהן, U-1407, אשר טובעה על ידי הגרמנים בסוף המלחמה, הוצפה מחדש ושופצה על ידי הצי הבריטי והוכנסה לשימוש בשם HMS Meteorite בצי הבריטי.
בשנות ה-50 המאוחרות, בנו הבריטים שני דגמים משופרים של צוללות המתבססות על הנעה באמצעות מי חמצן, HMS Explorer ו-HMS Excalibur וגם הצי הסובייטי ערך ניסויים בטכנולוגיה הזאת, ובנה צוללת ניסוי אחת.
הרעיון להשתמש במי-חמצן נזנח בגלל הסיכון ליצירת ריאקציה כימית חריפה בין מי החמצן ומתכות שונות, ובגלל העובדה שמי חמצן מרוכזים הם מאוד לא יציבים. הטכנולוגיה ננטשה סופית כאשר נודע שהאמריקאים הצליחו לבנות כור גרעיני קטן המספיק להנעת צוללות. השימוש היחיד שנותר בטכנולוגיה הזאת היה במספר סוגי טורפדו בצי הבריטי והסובייטי, שהופסק גם הוא בעקבות האסון בצוללת HMS Sidon. האסון ב-HMS Sidon וגם בצוללת הרוסית קורסק נבע מתקלות בטורפדו המונעים באמצעות מנועי מי-חמצן.
מנוע דיזל במעגל סגור

טכנולוגיה זאת משתמשת במנוע דיזל של הצוללת, אשר פועל בצורה רגילה בהפלגה על פני המים, אבל יכול לפעול בצלילה על ידי אספקת חמצן, שמאוחסן בלחץ במצב נוזלי. מאחר שהמתכת במנוע עלולה להתאכל על ידי החמצן הנקי, הוא מדולל בדרך כלל בעזרת גזי השרפה הממוחזרים מן המנוע. בהתנעה הראשונית כאשר עדיין אין גזי שרפה, מדולל החמצן בעזרת גז ארגון.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ערך הצי הגרמני ניסויים במערכת כזאת כאלטרנטיבה למערכת מי החמצן של ולטר, וגם בנה צוללת ננסית דגם XXVIIB בשם "כלב ים" (זה-הונד Seehund). המנוע שהותקן בה היה מנוע דיזל בעל הספק של 96 כוח סוס, אשר היה בשימוש רחב בצי הגרמני והיה זמין בכמויות גדולות. החמצן היה מאוחסן בשידרית הצוללת בכמות של 1,250 ליטר ובלחץ של 4 אטמוספירות. ההערכה הייתה שלצוללת תהיה מהירות תת-מימית של 12 קשרים ימיים וטווח של 70 מיילים ימיים. במהירות של 7 קשרים ההערכה הייתה שהטווח יגדל ל-150 מיילים.
לאחר המלחמה המשיכו הסובייטים בניסויים מן המקום שאליו הגיעו הגרמנים, והשקיעו מאמצים ותקציבים רבים בפיתוח הטכנולוגיה הזאת, כולל בניית צוללות מדגם Quebec בת 650 טון. בין השנים 1953 ו-1956 נבנו שלושים צוללות מדגם זה. בכל צוללת הותקנו שלושה מנועי דיזל, שניים רגילים, ואחד מנוע במחזור סגור המופעל באמצעות חמצן נוזלי.
במערכת ההנעה הסובייטית, שנקראה "מערכת הנעה יחידה", סופק החמצן למנוע באמצעות העברת גזי השרפה דרך מסנן מבוסס סיד, אשר ספח חלק מדו-תחמוצת הפחמן. הצוללת יכלה לנוע גם בצלילה תוך שימוש במנועי הדיזל הרגילים ואספקת אוויר דרך שנורקל. לצוללות Quebec היו שלושה מנועים שפעלו על שלושה צירים. על הציר המרכזי הותקן מנוע מטיפוס 32D בעל 900 כ"ס, ועל שני הצירים האחרים הותקנו מנועים מטיפוס M-50P בעלי 700 כ"ס כל אחד. בנוסף, הותקן על הציר המרכזי גם מנוע חשמלי ל"זחילה איטית" של הצוללת המיועד למצבים בהם דרוש שקט מרבי, הן להאזנה והן כדי למנוע גילוי.
מכיוון שלא ניתן לאחסן חמצן נוזלי לזמן ממושך, לא יכלו צוללות אלה להתרחק מבסיסן. זאת הייתה גם מערכת מסוכנת. לפחות שבע צוללות סבלו מתאונות ופיצוצים בהן, ואחת מהן, M256, אף טבעה כתוצאה מפיצוץ ושרפה. הן כונו בלעג "מציתי סיגריות". הצוללת האחרונה מדגם זה הוצאה מהשרות בשנות ה-70 המוקדמות.
הצי הגרמני התקין בצוללת שיצאה מן השרות U-01 מדגם 205 מנוע ניסיוני בעל 3,000 כ"ס.
טורבינת קיטור במעגל סגור

במערכת זו החום מופק מבעירת אתנול וחמצן. המדובר ביחידת כוח של טורבינת קיטור קונבנציונלית אשר מונעת בעזרת הקיטור המופק מתהליך של שריפת אתנול וחמצן נוזלי שמאוכסן בלחץ של 60 אטמוספירות. שרפה זאת שמתבצעת בלחץ מאפשרת לפלוט את גזי השרפה (דו-תחמוצת פחמן) למים בכל עומק ללא צורך בשימוש במדחס.
ההתקנה של מערכת מסוג זה כפי שהיא מתוכננת עבור דגמי אגוסטה (Agosta 90B), וסקורפן (Scorpène) הצרפתי, מאפשרת לפעול בצלילה רציפה במשך 21 ימים ויותר, כתלות במשתנים השונים כמו מהירות הפלגה ועוד.