stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה לאון
קריירה > אתלטיקו מדריד (2014 - 2017)

בשנת 2014 הצטרפה לאתלטיקו מדריד. במהלך העונה הראשונה שלה במועדון, אתלטיקו סיימה במקום ה-2 בליגה והעפילה לליגת האלופות. ב-2015 לאון ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת האלופות מול קבוצת זורקי קרסנוגורסק הרוסית. באתלטיקו מדריד שינתה עמדה ממגן לבלם. בעונת 2016/2017 זכתה לאון עם הקבוצה באליפות ספרד בפעם הראשונה בקריירה בזכות ניצחון במחזור האחרון על ריאל סוסיאדד, ובאותה עונה נבחרה גם לנבחרת העונה של הליגה הספרדית.
קריירה > ברצלונה (2017 -)

בשנת 2017 הייתה לאון לשחקנית האישה הראשונה בספרד ששולמו עבורה דמי העברה, כשברצלונה שילמה כ-50 אלף אירו לאתלטיקו מדריד. בשנת 2018 זכתה לאון בתואר הראשון שלה בברצלונה כשהקבוצה זכתה בגביע המלכה, לאחר ששמרה על רשת נקייה במהלך 120 דקות במשחק הגמר מול קבוצתה לשעבר - אתלטיקו מדריד. באוקטובר 2018 כבשה את שערה הראשון בליגת האלופות מול גלאזגו סיטי בשלב הבתים של ליגת האלופות. בשנת 2019 שחקה לאון בגמר הראשון שלה בליגת האלופות בהפסד 1–4 לליון, כשקבוצתה סופגת 4 שערים ב-30 הדקות הראשונות למשחק. לאחר הגמר חידשה לאון את החוזה שלה בברצלונה עד 2022.
בינואר 2021 לאון שחקה במשחק התחרותי הראשון של קבוצת נשים בקאמפ נואו, במהלכו היא בישלה שני שערים. ב-16 במאי 2021 זכתה עם ברצלונה בליגת האלופות לנשים אחרי ניצחון 0–4 בגמר שנערך בגטבורג שבשוודיה על קבוצת צ׳לסי האנגלית. במאי 2021 זכתה עם ברצלונה באליפות ספרד וב-30 במאי 2021 השלימה טרבל לאחר ניצחון 2–4 בגמר גביע המלכה על לבנטה.
ב-7 במרץ 2022 האריכה את החוזה בברצלונה עד 2024.
ב-8 בדצמבר 2023 קרעה לאון את המניסקוס ונאלצה לעבור ניתוח.
ב-22 בדצמבר 2023 חתמה על הארכת חוזה בברצלונה עד יוני 2026.
חיים אישיים

בשנת 2018 יצאה מהארון בתור לסבית בראיון לעיתון מונדו דפורטיבו. בשנת 2019, לאון הייתה הדוברת הראשית בפתיחת של מצעד הגאווה במדריד. העיתון הספרדי אל מונדו דרג אותה כאחת מ-50 הלהט"בים המשפיעים ביותר בספרד ב-2018 ו-2019. בשנת 2021, היא הייתה חלק ממסע הפרסום של Levi's Beauty of Becoming לחודש הגאווה של להט"ב.
ללאון יש מספר קעקועים, התרגום לעברית של הקעקוע הבולט על צווארה הוא ״מראה יכול להטעות״. כמו כן היא מתאמנת בציור קעקועים על ידיה ורגליה.
מאז 2022, לאון נמצאת במערכת יחסים עם חברתה לקבוצה אינגריד אנגן.
תארים > קבוצתיים > אתלטיקו מדריד

אליפות ספרד (1): 2016/2017
גביע המלכה (1): 2016
תארים > קבוצתיים > ברצלונה

ליגת האלופות לנשים: 2020/2021, 2022/23
אליפות ספרד (4): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/23
גביע המלכה (4): 2018, 2020, 2021, 2022
גביע קטלוניה (1): 2019
תארים > נבחרות > נבחרת ספרד בכדורגל נשים

גביע אלגארבה: 2017
גביע קפריסין: 2018
הערות שוליים

↑  מאפי 2024, באתר www.fcbarcelona.com
↑  Barcelona dealt huge injury blow! Femeni defender Mapi Leon faces extended spell on sidelines after meniscus rupture in training that will require surgery | Goal.com, www.goal.com, ‏2023-12-08 (באנגלית)
↑  Maddie Jamieson, Mapi León extends contract at Barcelona, Her Football Hub, ‏2023-12-22 (באנגלית בריטית)
↑  mundodeportivo, הכתבה בעיתון אל מונדו, באתר www.mundodeportivo.com, ‏5 ביולי 2018
↑  mapi leon on mundodeportivo, mapi leon on mundodeportivo, www.mundodeportivo.com
↑  panenka, ראיון עם מאפי לאון בפננקה, באתר www.panenka.org, ‏17 במאי 2021
↑  Juan I. Irigoyen, Mapi León: “Se demostró que el fútbol femenino solo había que saber venderlo”, El País, ‏2022-07-08 (בספרדית)
מאפי לאון במדי ברצלונה במשחק ליגת האלופות מול באיירן מינכן, אפריל 2019
יהודה פן

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1922
 לידה:  5 ביוני 1854 זרסאי, פלך וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 במרץ 1937 (בגיל 82) ויטבסק, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1886) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  פאבל צ'יסטיאקוב 
 
יהודה (יוּדל, יוּרי) פֶּן (ביידיש פען; ברוסית: Юдель (Юрий) Пэн;‏ 5 ביוני 1854 – 1 במרץ 1937) היה צייר, מעצב ומורה לאמנות, מייסד בית הספר לאמנויות בוויטבסק, דמות בולטת של הרנסאנס היהודי באמנות הרוסית של ראשית המאה ה-20 ומורם של אמנים יהודים חשובים.
קורות חיים

יהודה פן נולד בעיר נובו-אלכסנדרובסקי שבתחום קובנה, האימפריה הרוסית (ביידיש: אֶזֶ'רֶני; כיום: זרסאי בליטא). הוא נולד למשפחה מרובת ילדים וענייה ונשלח ללמוד בחדר בהיותו בן ארבע, עם מותו של אביו. כישרונו בציור התגלה כבר בילדותו. בשנת 1867, בגיל 13, עבר לעיר דווינסק ועבד כשוליית מעצב. במסגרת זו הוא עיצב בתי קהילה יהודית, בתי כנסת ורחובות בעיר.
בשנת 1880 עבר לבירה סנקט פטרבורג ובה למד באקדמיה הקיסרית לאמנות (אנ') עד שנת 1886. בשנת 1891, בתום לימודיו באקדמיה, עבר לעיר ויטבסק, שכמחצית מתושביה היו יהודים, ובה הקים בית ספר פרטי לציור. ייחודו של בית הספר היה שרוב תלמידיו היו יהודים ולכן שפת הלימוד הייתה יידיש והלימודים בו לא התקיימו בשבתות ובחגים היהודיים.
ציוריו של פן עוסקים בעיקר בחיי היומיום של היהודים בעיירה ובישיבה. הוא צייר דמויות שונות מחיי הקהילה, בהם בעלי מלאכה. כמו כן, צייר את רחובות העיר ותמונות נוף.
עם תלמידיו נמנו האמנים מארק שאגאל, אל ליסיצקי, אבל פן, אוסיפ זאדקין, משה מימון וזאיר אזגור.
אחרי מהפכת אוקטובר הפך בית הספר הפרטי של פן ל"מכללה עממית לאמנות". פן לימד בבית הספר עד שפרש לגמלאות בשנת 1923.
פן נרצח בביתו בליל ה-28 בפברואר 1937. נסיבות הרצח טרם פוענחו.
לקריאה נוספת

מארק שאגאל, חיי, ספרית דורון, ספרית הפועלים 1951
רולס-רויס קורניש

| --- | --- |

Rolls-Royce Corniche
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Rolls-Royce Motors
 שנות ייצור:  1995–1971
 יחידות שיוצרו:  6,643
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Rolls-Royce Silver Shadow 
 מודל אחריו:  רולס-רויס קורניש 2000
 סיווג:  מכוניות  סלון יוקרה בתצורות : קופה וקבריולה
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,169 מ"מ (דור ראשון)  5,258 מ"מ (דור שלישי)  5,197 מ"מ (דור רביעי)
 רוחב:  1,829 מ"מ (דור ראשון)  1,836 מ"מ (דור שני, דור שלישי, דור רביעי)
 גובה:  1,492 מ"מ (דור ראשון)  1,519 מ"מ (דור שלישי, דור רביעי)
 משקל:  2,268-2,159.1 ק"ג (ריק, דור ראשון)  2,358.7-2,268 ק"ג (ריק, דור שני)  2,430-2,268 ק"ג (ריק, דור רביעי)
 בסיס גלגלים:  3,042 מ"מ (דור ראשון, בין השנים 1971–1973)  3,048 מ"מ (דור ראשון, בין השנים 1974–1979)  3,061 מ"מ (דור ראשון - בין השנים 1979–1987, דור שני, דור שלישי, דור רביעי)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 6,750 סמ"ק המפיק 218 כ"ס ב-4,200 סל"ד, יחס דחיסה 8.0:1 (דור ראשון, דור שני, דור שלישי, דור רביעי)  V8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 6,750 סמ"ק (מגדש טורבו) (דור רביעי)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור שלישי)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות (דור רביעי)
 מהירות מרבית:  210 קמ"ש (מנוע 6,750 סמ"ק)
 
רולס-רויס קורניש באנגלית: Rolls-Royce Corniche) היא מכונית סלון יוקרתית, בתצורות קופה ו-קבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 1995–1971 בבריטניה
מאפיינים

יוצרו 6,643 יחידות.
2 דלתות.
4-5 מושבים.
מנוע קדמי מתוצרת "רולס רויס" ("Rolls-Royce V8 engine" (אנ')), בדור הרביעי גם מנוע מגדש טורבו.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור מים.
צמיגים : 235/70 VR 16 (דור רביעי)
יחס כוח / משקל: 89.71 כ"ס ל-1,000 ק"ג (דור רביעי).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.0 שניות (מנוע 6,750 סמ"ק, דגם קבריולה).
דורות

דור ראשון, יוצר בין השנים 1971–1977 בדגמי קופה וקבריולה. יוצרו 4,343 יחידות.
דור שני, יוצר בין השנים 1977–1988 בדגמי קופה וקבריולה. יוצרו 1,226 יחידות.
דור שלישי, יוצר בין השנים 1989–1992 בדגם קבריולה.
דור רביעי, יוצר בין השנים 1993–1995 בדגמי קבריולה
תמונות

"רולס-רויס קורניש", שנת 1981 - קבריולה
"רולס-רויס קורניש", שנת 1984, קבריולה - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"רולס-רויס קורניש", דור שלישי - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"רולס-רויס קורניש", 1984 - קבריולה
"רולס-רויס קורניש", דור שני - קבריולה
"רולס-רויס קורניש"
"רולס-רויס קורניש", שנת 1989
"רולס-רויס קורניש", שנת 1994
"רולס-רויס קורניש", שנת 1977 - קופה
ראו גם

רולס-רויס סילבר דאון
רולס-רויס סילבר סראף
רולס-רויס ריית (2013)
הערות שוליים

↑  [Wood, Jonathan (2001), Rolls-Royce & Bentley: Spirit of Excellence, Sparkford, Nr Yeovil, Somerset: Haynes, s. 102, ISBN 1-85960-692-X
↑  "רולס-רויס קורניש" bmwgroup-classic.com/en/classic-heart/classic-heart-pool/classic-heart/RR-Corniche-Cabriolet
↑  "רולס-רויס קורניש" drivetribe.com/p/rolls-royce-corniche
↑  "רולס-רויס קורניש", דור רביעי - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
וויטייך הינאיס

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1854 וינה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  22 באוגוסט 1925 (בגיל 70) Podolí, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות וישהראד 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 זרם באמנות:  האומנות האקדמית 
 
וויטייך הינאיס (בצ'כית: Vojtěch Hynais;‏ 14 בינואר 1854 – 22 באוגוסט 1925) היה צייר, מעצב וגרפיקאי צ'כי. הוא עיצב את המסך של התיאטרון הלאומי של פראג, עיטר מספר מבנים בפראג ובווינה, והיה חבר מייסד של הזצסיון הווינאי.
ביוגרפיה

אביו של הינאיס היה חייט צ'כי שעבר לווינה, ולא רצה שילדיו יקבלו חינוך גרמני, ולכן לימדו את הינאיס בבית. הוא החל ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות, וינה ב-1870, אצל קרל ורזינגר ואוגוסט אייזנמנגר, ולאחר מכן בבית הספר של אנסלם פוירבאך באביב 1873; הוא נחשב לאחד מתלמידיו המבטיחים ביותר. הוא ביקר באיטליה וראה את רומא ב-1874 ושוב ב-1877.
הינאיס התגורר בפריז בין השנים 1878 ל-1893, שם למד אצל ז'אן-לאון ז'רום, והכיר את אלפונס מוכה. בשנת 1885, הוא זכה לציון כבוד מהתערוכה האוניברסלית לאמנויות יפות ב-1885, ומדליה ביריד העולמי של 1889.
הוא התחתן עם אשתו, אוגוסטה וורינובה, בפריז, איתה נולדו לו שני ילדים.
במהלך שנות ה-1870 הופקו יצירות אמנות כדי לקשט את התיאטרון הלאומי של פראג שנמצא בשלבי בנייה. הינאיס לא נחשב כמייצג את הרוח הלאומית על ידי מבקרי האמנות הצ'כיים, משום שהוא חי בווינה, וספג יותר מדי השפעה גרמנית. ובכל זאת, הוא יצר תמונות לאומניות עבור הטרקלין המלכותי, כולל סצנות אלגוריות, היסטוריות-מיתיות ונופים של בוהמיה.
ב-12 באוגוסט 1881, חודש לפני הפתיחה המתוכננת של התיאטרון הלאומי, שריפה הרסה כליל את הבניין. הינאיס עיצב את המסך החדש, והשתמש באלגוריה היסטורית כדי ליצור רושם לאומני, וגם כדי לספר את סיפורו של התיאטרון הלאומי. סלביה, ההתגלמות הלאומית, מוצגת כשהיא מקבלת מתנות מהאומה- פועלים בונים מחדש את התיאטרון, בעוד אמנים מקשטים אותו, דגלים וסמלים לאומיים מוצגים מסביב.
הינאיס יצר את הסקיצות הראשונות למסך בזמן שגר במונמארטר. הדמות המכונפת מעוצבת על פי סוזן ואלאדון. עבודתו של הינאיס עבור התיאטרון הלאומי היא מה שפרסמה אותו. הוא היה חלק מ"דור התיאטרון הלאומי" יחד עם מיקולש אלס, ואצלב ברוז'יק, יוליוס מאז'ק ופרנטישק ז'נישק, בין היתר. סגנונה של היצירה הושווה לזה של מורו פוירבאך.
הינאיס יצר את הכרזה הראשונה לתערוכת המאה בשנת 1891, תוך שימוש בסמלים צ'כיים מובהקים בעיצוב. הכרזה זיכתה אותו בהכרה. טומאש מסריק, נשיא צ'כוסלובקיה, ישב לפניו לדיוקן תשעים וארבע פעמים. בשנת 1894 זכתה עבודתו במדליה, ביריד העולמי של אנטוורפן.
הוא הפך לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, פראג ב-1894. בזמן שחי בפראג היה חבר מייסד של הזסציון הווינאי. אמיל אורליק ומקסימיליאן פירנר היו גם בין הפורשים בקבוצה הזאת. בשנת 1900, יחד עם שניים מתלמידיו, צייר הינאיס את תקרת הפנתיאון במוזיאון המלכותי של פראג. ב-1923 הוא מונה לקצין לגיון הכבוד וב-1924 הוענק לו תואר פרופסור לשם כבוד באקדמיה של פראג.
ביוגרפיה > יצירה

בתקופתו האיטלקית צייר בעיקר דימויים דתיים ומיתולוגיים, בין היתר עבור ההוספיס הצ'כי ברומא. מפריז הוא הביא את אמני האר נובו הצ'כיים למגע עם השפעות זרות, הוא עצמו יצר בהשפעת הסימבוליזם. הינאיס היה חלק מקבוצת אמנים צ'כים נוספים שחיו בפריז, באותה העת, וכללו בין היתר את אלפונס מוכה, פרנטישק קופקה ולודק מרולד.
הינאיס התעניין במיוחד בעירום הנשי. הוא תואר כ"משורר עדין המתאר את יופיו של הגוף הנשי." הוא גם צייר נושאים דתיים, ונושאים בעלי מגמה פוליטית לאומית.
הערות שוליים

↑  Carl von Lützow (1889). "Die Kunst in Wien under der Regierung seiner kaiserlich und königlich apostolischen Majestät Franz Joseph I". Die Graphischen Künste. 1: 18.
1 2 3  Jeremy Howard (1996). Art Nouveau: International and National Styles in Europe. Manchester University Press. p. 83
↑  Derek Sayer (2000). The Coasts of Bohemia: A Czech History. Princeton University Press. p. 148
↑  Exposition des Beaux-Arts". Journal des Beaux-arts et de la Littérature (16): 123. 1885
↑  Alofsin, Anthony (2006). When Buildings Speak: Architecture as Language in the Habsburg Empire and Its Aftermath, 1867-1933. University of Chicago Press. P. 38
↑  Alofsin, Anthony (2006). When Buildings Speak: Architecture as Language in the Habsburg Empire and Its Aftermath, 1867-1933. University of Chicago Press.P. 40-42
↑  Sayer, Derek (2014). "Modernism, Seen from Prague, March 1937". Artl@s Bulletin. 3 (1).
1 2  Derek Sayer (2013). Prague, Capital of the Twentieth Century: A Surrealist History. Princeton University Press. p. 75
↑  "Zur Wiener Dekorationsmalerei". Kunstgewerbeblatt. 12: 183. 1896.
↑  Hugh LeCaine Agnew (2007). "The Flyspecks on Palivec's Portrait: Franz Joseph, the Symbols of Monarchy, and Czech Popular Loyalty". In Laurence Cole; Daniel L Unowsky (eds.). The Limits of Loyalty: Imperial Symbolism, Popular Allegiances, and State Patriotism in the Late Habsburg Monarchy. p. 99.
↑  "Mucha als Illustrator". Mitteilungen der Gesellschaft für Vervielfältigende Kunst. 8: 33. 1897.
↑  Andrea Orzoff (2009). Battle for the Castle: The Myth of Czechoslovakia in Europe, 1914-1948. Oxford University Press
↑  "Sammlungen und Ausstellungen". Kunstchronik: Wochenschrift für Kunst und Kunstgewerbe. 32: 524. 1894.
↑  "Ordentliche Mitglieder" [Ordinary Members]. Ver Sacrum. 1: 28. 1898.
↑  Alois Woldman (2006). "Życie". In Stefan Simonek (ed.). Die Wiener Moderne in slawischen Periodika der Jahrhundertwende. p. 138.
↑  Czechoslovakia. University of California Press. 1949. p. 335.
↑  Michaela Marek (2004). Kunst und Identitätspolitik: Architektur und Bildkünste im Prozess der tschechischen Nationsbildung. p. 276
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452443305171  PLWABN: 9810604393605606  BnF: cb14969725z (data)  GND: 11905101X  ISNI: 0000 0000 6663 4760  KulturNav: 3db4228a-91a1-4dfe-829d-3d90e9700601  LCCN: n91030837  NKC: jk01043430  RKD: 40861  SUDOC: 067390994  ULAN: 500109614  VIAF: 64279239   WorldCat (עם VIAF): 64279239 
וויטייך הינאיס, מסך התיאטרון הלאומי, 1883
אדולף שלאביץ

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1854 סיצוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  4 בספטמבר 1943 (בגיל 89) בריקסלג, אוסטריה 
 
אדולף שלאביץ (בגרמנית: Adolf Schlabitz;‏ 7 ביוני 1854 – 4 בספטמבר 1943) היה צייר דיוקנאות וז'אנר גרמני.
ביוגרפיה

הוא נולד כילד שני של יצרנית סבונים.
בשנים 1875 - 1882, הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות, בין היתר אצל פאול תומאן, קארל גוסו וארנסט הילדברנד. בעזרת מלגה, שהוענקה על ציורו של משפט בבית המשפט המחוזי ברסלאו, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן בפריז, אצל ז'ול-ז'וזף לפבר וגוסטב בולאנז'ה. לאחר מכן נערכו נסיעות במספר מקומות באירופה ובארצות הברית.
עם שובו לגרמניה, הוא התגורר במינכן במשך שלוש שנים, ואז פתח בית ספר פרטי לאמנות בברלין. עד 1901, הוא היה מסוגל להרשות לעצמו בית בבריקסלג, שבו הוא השתמש כמעון קיץ. בשנת 1907, הוא יצר ציור קיר מונומנטלי, המתאר סצנה מחייו של המשורר והמלחין הדתי מרטין רינקרט, עבור הגימנסיה המלכותית באיילנבורג.
באותה תקופה הוא קיבל תפקיד כעוזר בשיעורי הרישום של ארנסט הנקה (1834–1914), במה שהיא אוניברסיטת ברלין של האמנויות. ב-1911, לבקשת אנטון פון ורנר, הוא מונה לפרופסור. במהלך קריירת ההוראה שלו, שנמשכה עד 1918, היו לו כמה תלמידים שיהפכו לבולטים, כמו ליונל פיינינגר, אלברט ווינדיש, אלכסנדר קולדה, ארנסט ליבברט ואוגוסט ברימזה. הוא גם היה חבר באקדמיה הפרוסית. בנוסף לציור שלו, הוא היה אספן נלהב של אמנות עממית.
ב-1921 פרש לגמלאות והתגורר בביתו בבריקסלג. ב-1935 הצטרף לקהילת הסטודיו קלוסטרסטרסה, שירות שסיפק שטח סטודיו לאמנים. בגיל שמונים ואחת, הוא היה החבר המבוגר ביותר בקהילה.
הוא נפטר בביתו ב-1943, בן שמונים ותשע, ונקבר בגרוס וורטנברג.
הערות שוליים

↑  Schlabitz, Adolf", In: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, Vol. 30: Scheffel–Siemerding, E. A. Seemann, Leipzig 1936
↑  Hans-Joachim Danzmann: "Adolf Schlabitz – ein Künstlerporträt", in: Nordsächsische Rundschau, 4 September 1993
↑  Ateliergemeinschaft Klosterstraße - Berlin 1933-1945. Künstler in der Zeit des Nationalsozialismus, Akademie der Künste (Edition Hentrich), Berlin 1994. ISBN 3-894-68134-9 (S. 228)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117278351  ISNI: 0000 0000 7858 9493  RKD: 70586  ULAN: 500100759  VIAF: 96427616   WorldCat (עם VIAF): 96427616 
אדולף שלאביץ, בבית המשפט המחוזי ברסלאו
פנייאר סופר-ספורט

| --- | --- |

Fenyr SuperSport
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  W Motors (אנ')
 שנות ייצור:  2017 – הווה
 הרכבה:  אוסטריה אוסטריה
 מודל קודם:  לייקאן הייפר-ספורט 
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  מנוע מרכזי-אחורי, הנעה אחורית
 אורך:  4,684 מ"מ 
 רוחב:  1,983 מ"מ 
 גובה:  1,199 מ"מ 
 משקל:  1,350 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,625 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,800 סמ"ק המפיק 810 כ"ס ב-7,100 סל"ד (מגדש טורבו כפול)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') דגם "PDK"
 מהירות מרבית:  394.2 קמ"ש
 צריכת דלק:  13.5 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  אנטוני ג'נרלי (Jannarelly)
 
פנייאר סופר-ספורט (באנגלית: Fenyr SuperSport) היא מכונית ספורט בעלת ביצועים של מכונית על מתוצרת W Motors (אנ') הלבנונית אשר מיוצרת משנת 2017 במפעל "Magna Steyr" (אנ') בגראץ, אוסטריה.
ייצור המכונית תוכנן במקור להיות עד 25 יחידות בשנה, עלייה דרסטית מפעילות הייצור הכוללת המוגבלת של 7 מכוניות של קודמתה. עם זאת, זה שונה מאוחר יותר לסך הכל של 100 כלי רכב.
היצרן "W Motors"

W Motors היא חברת מכוניות היפר ערבית-לבנונית שנוסדה בשנת 2012, והייתה המפתחת הראשונה של מכוניות ספורט יוקרתיות בעלות ביצועים גבוהים במזרח התיכון. החברה ממוקמת בדובאי משנת 2013 ומשולבת באופן מלא בפעילויות הכוללות תכנון רכב, מחקר ופיתוח, הנדסה וייצור. W Motors מבצעת גם ייעוץ לרכב במסגרת חטיבת הפעולות המיוחדות שלה.
בראשות המייסד והמנכ"ל ראלף דבאס (Ralph R. Debbas) וצוות הניהול, "W Motors" מייצרת רכבי ייצור מוגבלים בשיתוף עם חברות הנדסת רכב וייצור מובילות מכל רחבי העולם. "Magna Steyr", "Studiotorino", "RUF Automobile" "AKKA Technologies".
"פנייאר סופר-ספורט"

2 דלתות קופה.
מנוע מרכזי-אחורי - 3.8 ליטר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
התמסורת משולבת עם דיפרנציאל עם החלקה מוגבלת והיא מותקנת לרוחב בחלק האחורי של הרכב ומעבירה כוח לגלגלים האחוריים.
מתלים - "פנייאר סופר-ספורט" עושה שימוש במתלי הנתיב של "מקפרסון" (אנ') על הציר הקדמי, ומתלים מרובי קישור (אנ') עם סליל אופקי מעל בולמי הזעזועים בציר האחורי. מוטות נגד גלילה (אנ') מותקנים גם בשני הסרנים.
בלמים - לבלמים יש דיסקים מורכבים קרמיים מורכבים, בקוטר 420 מ"מ (1.653 אינץ') כל אחד, ומשתמשים במכוני אלומיניום עם שש בוכנות מלפנים ומאחור.
צמיגים מתוצרת פירלי מסוג "Pirelli P Zero", קוד צמיגים קדמיים: "255/35 ZR 19", קוד צמיגים אחוריים: "335/30 ZR 20".
פנים הדגם "פנייאר סופר-ספורט" כולל לוח מחוונים כולל במקום מסך, תצוגת הולוגרמה, וקונסולה מרכזית המוגמרת בסיבי פחמן ואלקנטרה (אנ').
ברכב הורכב נתב 3G ואפליקציה סלולרית לשיפור קישוריות וניטור נתונים מרחוק.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 2.7 שניות.
תאוצה בין 0–200 קמ"ש היא 9.4 שניות.
איש עסקים יפני רכש 5 יחידות מדגם "פנייאר סופר-ספורט" במחיר של 1,500,000 דולר ליחידה.
תמונות

"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט" - מבט לתא הנהג
"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט"
"פנייאר סופר-ספורט"
ראו גם

מכונית-על
הערות שוליים

↑  "פנייאר סופר-ספורט" תגיע למהירות 245 מיל topgear.com/car-news/supercars/new-fenyr-supersport-will-do-245mph
↑  "פנייאר סופר-ספורט" thenational.ae/lifestyle/motoring/a-new-hypercar-supercar-and-dubai-flagship-for-uae-s-w-motors
↑  "פנייאר סופר-ספורט" אתר היצרן wmotors.ae/the-fenyr-supersport
↑  "פנייאר סופר-ספורט" (בווידאו) motor1.com/news/258236/fenyr-supersport-walkaround-video
↑  נמכרו 5 יחידות לקונה יחיד archive.org/web/20190815050739
↑  מיליון וחצי דולר ליחידה web.archive.org/web/20190815050623
זכויות להט"ב בלבנון

| --- | --- |

לבנון
 מעמד בחוק:  מעורפל דה יורה
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 2016
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד, תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בלבנון כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים, אם כי מעמד חברי קהילת הלהט"ב בלבנון מוגדר כחופשי יותר מאשר בחלקים אחרים של העולם הערבי. בתי משפט שונים קבעו כי אין להשתמש בסעיף 534 לחוק העונשין הלבנוני, האוסר על קיום יחסים ה-"סותרים את חוקי הטבע", עבור העמדות לדין של הומוסקסואלים. עם זאת, החוק קיים בשימוש עבור הטרדות ורדיפות אחר חברי הקהילה באמצעות מעצרים משטרתיים לעיתים.
מצעד הגאווה בביירות, בירת לבנון התקיים לראשונה בשנת 2017 בו השתתפו כ-4,000 צועדים במקביל ליום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה. שבוע הגאווה טרם ציון האירוע כלל תצוגות אופנה, ערב סיפורי להט"ב, הקרנות סרטים, מספר מסיבות, מופעי דראג, ועוד. בשנת 2018, לפני שהמשטרה עצרה את המארגן, האדי דמיאן, השתתפו קרוב ל-3,000 צועדים במהלכו. מעצרו של דמיאן זכה לגינויים על ידי ארגנוי זכויות אדם בהם "Human Rights Watch" שהצהיר כי: "מעצרו של דמיאן על ידי המשטרה מפר את חופש ההתאגדות ומהווה צעד אחורה במדינה שהתקדמה לקראת כיבוד זכויותיהם של חברי קהילת הלהט"ב".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

לבנון אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
הורות ואימוץ

זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בלבנון, הן עבור אימוץ חורג או משותף.
הגנה מפני אפליה

לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בלבנון.
זהות מגדרית

ישנה הכרה בשינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים בלבנון לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית. בינואר 2016 אישר בית המשפט לערעורים של ביירות את זכותו של גבר טרנסג'נדר לשנות את מסמכיו הרשמיים בעודו העניק לו גישה לטיפול ופרטיות הכרחית.
טיפולי המרה

ב-11 ביולי 2013, האגודה הפסיכיאטרית הלבנונית (LPS) פרסמה הצהרה שבה נאמר כי הומוסקסואליות אינה הפרעה נפשית ואין צורך לטיפולה, באומרה: "הומוסקסואליות כשלעצמה אינה גורמת לשום פגם בשיקול דעת, יציבות, אמינות או יכולות חברתיות ומקצועיות. ההנחה שהומוסקסואליות היא תוצאה של הפרעות במשפחה דינמית או התפתחות פסיכולוגית לא מאוזנת מבוססת על מידע שגוי". כמו כן, האגודה קבעה כי לטיפולי המרה המבקשים "להמיר" הומוסקסואלים וביסקסואלים להטרוסקסואלים, "אין רקע מדעי" וביקשה מאנשי מקצוע בתחום הבריאות "להסתמך רק על המדע" במתן דעה וטיפול בעניין זה. הצהרת האגודה הפכה את לבנון למדינה הערבית הראשונה שהוציאה הומוסקסואליות מסיווג מחלות נפשיות.
תרומת דם

גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים בלבנון לא רשאים לתרום דם.
תנאי מחיה > כתבי עת

לבנון ידועה בתור המדינה הערבית הראשונה בעלת כתב עת להט"ב משלה בעל הכותרת Barra. גיליון להט"ב ניסיוני נוסף יצא לאור במרץ 2005 אשר הוציא כשני גליונות בקיץ 2005 ואביב 2006.
בשנת 2009, פורסם הספר "Bareed Mista3jil" בשפה הערבית והאנגלית על ידי ארגון הלסביות הלבנוני "Feminist Collective" בביירות המציג אוסף של כ-41 סיפורים אישיים של נשים לסביות, ביסקסואליות, טרנסג'נדריות וקוויריות מכלל רחבי לבנון.
תנאי מחיה > פוליטיקה

במשך השנים, רק מפלגת הפלנגות הנוצריות תמכה באי-הפללה של הומוסקסואליות בלבנון, בעוד אף אחת מהמפלגות או הפלגים הפוליטיים הנוספים במדינה, אינם תמכו בפומבי בזכויות להט"ב. מפלגת קולונה וואטאני, אשר התמודדה עם כ-66 מועמדים בבחירות הכלליות בלבנון 2018, תמכה באי-הפללתה של הומוסקסואליות בלבנון לצד עשרות מועמדים נוספים אשר קראו אף הם לאי-ההפללה.
ב-1 בספטמבר 2020, מרטין נג'ם קטילי, סגנית הנשיא לניהול מפלגת הזרם הפטריוטי החופשי (FPM) הצהירה בראיון כי המפלגה תומכת בביטול סעיף 534 של חוק העונשין הלבנוני ותומכת באי-הפללתה של הומוסקסואליות במדינה.
תנאי מחיה > חופש הביטוי

ב-29 במאי 2006, פרסמה רשת הטלוויזיה אל-ערביה מאמר בו חבר מועצת עיריית ביירות, סעד-אדין וואזאן, קרא בפומבי לראש הממשלה פואד סניורה ולשר הפנים אחמד פתפאת לסגור את ארגון הלהט"ב "Helem" בשל תוכנו.
ב-16 ביוני 2006, דרשות במסגדים של ביירות גינו הומוסקסואליות והצביעו על העובדה שלביירות ישנו ארגון להט"ב מורשה ("Helem") בעודן קראו לממשלה לספק הסברים בנושא. למחרת, שר הפנים אחמד פאטפאת הכחיש את האשמות של אנשי דת איסלאמיסטים לפיהם "הממשלה אישרה הקמת ארגון לזכויות להט"ב בלבנון".
אנשי להט"ב ופעילי זכויות להט"ב לבנונים

אטל עדנן, משוררת, מסאית ואמנית חזותית לבנונית.
רביה אלאמדין, צייר וסופר לבנוני.
פיטר מקדיסי, שחקן ומפיק לבנוני.
מיקה, זמר-יוצר לבנוני.
חאמד סינו, זמר לבנוני.
האז סלימן, שחקן לבנוני.
חיאת מירשאד, פמיניסטית ופעילת זכויות להט"ב.