stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליס איב
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | המין היפה | גברת פריין |  |
| 2006 | שאלת הפתיחה | אליס הרבינסון |  |
| 2006 | שום כלום | ג'וסי |  |
| 2009 | לחצות גבולות (אנ') | קלייר שפרד |  |
| 2010 | היא לא בליגה שלך | מולי מק'ליש |  |
| 2010 | סקס והעיר הגדולה 2 | ארין |  |
| 2011 | כלה בהפתעה | לארה טיילר |  |
| 2012 | הכספומט | אמילי ברנדט |  |
| 2012 | העורב | אמילי הרמילטון |  |
| 2012 | גברים בשחור 3 | הסוכנת O בצעירותה |  |
| 2013 | לפענח את אנני פרקר | לואיז |  |
| 2013 | Some Velvet Morning | וולווט |  |
| 2013 | האויב בתוכנו - סטארטרק | ד"ר קרול מרקוס |  |
| 2013 | הלילה קר | קלואי |  |
| 2014 | לפני שניפרד (אנ') | ברוד דלטון |  |
| 2014 | לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר | עצמה |  |
| 2015 | Dirty Weekend | נטלי המילטון |  |
| 2016 | קרימינל | מרתה לינץ' |  |
| 2016 | ההונאה | שרלוט |  |
| 2017 | Bees Make Honey | האני |  |
| 2017 | המתיני בבקשה | אודרי |  |
| 2017 | The Stolen | שרלוט לוקטון |  |
| 2018 | בנפרד | איירין |  |
| 2018 | הבריטים באים | ג'קי |  |
| 2018 | משוכפלים | מונה פוסטר |  |
| 2019 | פצצה | איינסלי ארהרדט |  |
| 2021 | Warning | קלייר |  |
| 2022 | The Infernal Machine | לורה היגינס |  |
| 2023 | Haunting of the Queen Mary | אן קולדר |  |
| 2023 | עצמאי בשטח | ג'ני פטיטיס |  |
| 2024 | Cult Killer | קאסי הולט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | הוקינג | מרת'ה גאטרי | סרט טלוויזיה של BBC Two |
| 2005 | מועדון האידיוטים | סיסלי בויד | מיני-סדרה |
| 2005 | Beethoven | ג'ולי | פרק: "The Rebel" |
| 2005 | פוארו | לנוקס טמפלין | פרק: "The Mystery of the Blue Train" |
| 2006 | Losing Gemma | אסתר | מיני-סדרה |
| 2011 | הפמליה | סופיה | 4 פרקים |
| 2016 | מראה שחורה | נעמי ג'יין | פרק: "Nosedive" |
| 2018 | תעלומת האליבי החסר | גוונדה ווהאן | מיני-סדרה |
| 2018 | רובוט צ'יקן | ג'נה פורטר / אלכסיס | דיבוב; פרק: "Jew No. 1 Opens a Treasure Chest" |
| 2018 | איירון פיסט | טיפואיד מרי | תפקיד ראשי (עונה שנייה); 10 פרקים |
| 2020 | בלגרביה | סוזן טרנצ'ארד | מיני-סדרה |
| 2023 | הכוח | קריסטן | 2 פרקים |
| 2024 | בלגרביה: הפרק הבא (אנ') | סוזן | 3 פרקים |
| TBA | The Lovers | פרנקי | סדרת טלוויזיה עתידית של Sky Atlantic |
מועדון הכדורגל קרטרו

מועדון הכדורגל קרטרו הוא מועדון כדורגל מקסיקני מהעיר קרטרו שבמדינת קרטרו אשר משחק בליגת העל המקסיקנית.
היסטוריה

הצעת הפדרציה המקסיקנית לכדורגל בשנת 1949 הביאה ליצירת "סגונדה דיוויזיון" לקידום הספורט. התאריך הרשמי להקמת הקבוצה הוא ה-8 ביולי 1950.
בשנת 2002, קבוצת "סי אפ לה פיאדד" מהליגה העל הוזזה מעיר לה פיאדד בכדי לשחק בסנטיאגו דה קרטרו, שם נשארה למשך שנתיים תחת השם "קרטרו". הקבוצה הראתה ביצועים נמוכים במשך ארבע עונות. לאחר מכן, בשנת 2004, הוחלט להפחית את מספר הקבוצות בליגת העל המקסיקנית מ-20 ל-18, ובחרה להוציא את שתי הקבוצות עם המצב הכלכלי הגרוע ביותר, ביניהם נמנתה גם קרטרו. ב-28 במאי 2006, קרטרו עלתה לליגה העל המקסיקנית לאחר שניצחה את פואבלה. לאחר עונת 2007-08 בליגת המשנה המקסיקנית, בה הקבוצה לא הצליחה להגיע לפלייאוף, דברים השתנו ב-2008. קרטרו, הפכה לקבוצה ההתקפית המסוכנת ביותר בליגה והשיגה את מספר הנקודות הגבוה ביותר בליגת המשנה. בין השנים 2002 ל-2012, הקבוצה חוותה ירידות ועליות, עם רגעים חשובים כמו הזכייה בליגת המשנה והעלייה לליגה הבכירה. הקבוצה נתקלה בקשיים כלכליים ושינויים בבעלות. ואף נתקלה באיסורים ובעיות אלימות על ידי הקהל שלה ב-2022, שתובילו להעברת הקבוצה לבעלות אחרת.
נוה מונוסון

#תנאי:34.8725227280911
| --- | --- |
 
שלט בכניסה מכביש 461 
מדינה : ישראל ישראל 
מחוז : המרכז 
מעמד מוניציפלי : ועד רובע עירוני 
ראש הוועד : אמיר מרדכי 
תאריך ייסוד : 1953 
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לספטמבר 2003 
  - אוכלוסייה : 2,600 תושבים 
http://www.neve-monosson.muni.il 
נְוֵה מוֹנוֹסוֹן (הידוע גם כנְוֵה אֶפְרָיִם מונוסון) הוא יישוב קהילתי בעל מעמד חוקי סטטוטורי של ועד רובע עירוני עם מנהלה מקומית, בעיר המאוחדת יהוד-מונוסון, שבבקעת אונו. היישוב הקהילתי נקרא על שם מייסדו, פרד (אפרים) מונוסון. היישוב עבר איחוד רשויות מקומיות עם העיר יהוד, בשנת 2003.
מעמד מוניציפלי

היישוב נווה מונוסון, נוסד בשנת 1953, כאגודה שיתופית במסגרת מועצה אזורית. לימים היו שראו בו את היישוב הקהילתי הראשון, שנים רבות לפני שהמושג הומצא, שכן הוא נועד להתיישבות לא חקלאית באזור כפרי. בשנת 1964, לבקשתו של המייסד והיזם של היישוב, פרד מונוסון, מראש הממשלה דאז דוד בן-גוריון, הוענק ליישוב מעמד של מועצה מקומית. בשנת 2003, במסגרת תוכנית איחוד הרשויות, הוחלפה המועצה המקומית במנהלה מקומית, אשר קיבלה משר הפנים בשנת 2005 מעמד סטטוטורי של ועד רובע עירוני לפי פקודת העיריות, על פי תקנות העיריות (רובע עירוני - נווה מונוסון), התשס"ו-2006. ועד הרובע אחראי להיבטי הפעילות התרבותית-קהילתית והיבטים אחרים ברובע (ראו להלן) ומייצג את תושבי הרובע מול עיריית יהוד-מונוסון, והוועדה המקומית לתכנון ובניה.
נווה מונוסון מקבלת שירותים מוניציפליים בסיסיים וסטטוטוריים (טיפול אדמיניסטרטיבי של החינוך הפורמלי, רווחה, תחזוקת היישוב, מינהל הנדסה וגזברות) מעיריית יהוד-מונוסון. בכל שאר ההיבטים, היישוב נהנה מאוטונומיה יישובית בדומה למערכת היחסים בין ועד מקומי לבין מועצה אזורית. דגם מוניציפלי דו-רובדי זה נבנה במסגרת מדיניות משרד הפנים, לאחד רשויות. אימוץ מדיניות זו של שלטון מקומי דו-רובדי, בדומה למועצות האזוריות היום המכילות מספר ועדים מקומיים, קיבל ביטוי מוחשי בהצעת-חוק העיריות, התשס"ו-2005 במסגרתה הוצע להקים "עיריות אזוריות" המכילות ועדים מקומיים או ועדי רובע עירוני, תוך שמירת אופיו העצמאי של כל יישוב ויישוב. בשנת 2006 העניק משרד הפנים מעמד סטטוטורי דומה ליישוב הקהילתי מכבים-רעות במסגרת איחודו המוניציפלי עם העיר מודיעין.
היסטוריה

אבן הפינה של היישוב הונחה בדצמבר 1953 ביזמתו של פרד מונוסון, נדבן ציוני מבוסטון, ארצות הברית, שחפץ להקים יישוב לעובדי שדה התעופה בלוד, שיהיה להם קרוב למקום העבודה. באותה תקופה דוד בן-גוריון התנגד לכל שם לועזי ולכן נאלץ פרד לעברת את שם היישוב לאפרים. המשפחות הראשונות נכנסו לבתיהן בתחילת 1955. במשך השנים גדל היישוב בהתמדה עד שהגיעה אוכלוסייתו לכ-3,000 תושבים וזכה לדימוי יוקרתי. במהלך שנות ה-70 חלה הרחבה של מאות משפחות בבתים צמודי קרקע ובתים משותפים (רחוב תמר), בין השאר משפחות של טייסים בחברת אל על. במהלך שנות ה-80 וה-90 עברו להתגורר ביישוב משפחות רבות של עצמאים. בשנים האחרונות ניכרת מגמה של בניית בתים פרטיים גדולים עבור משפחות אמידות חדשות במקום "בתי הסוכנות" הקטנים שאפיינו את ראשית היישוב.
לפי נתוני הלמ"ס (הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה), נכון לספטמבר 2003 היו בנווה מונוסון 2,600 תושבים. לפי נתוני הלמ"ס, היישוב מדורג בדרוג חברתי-כלכלי גבוה (9 מתוך 10).
היישוב מתאפיין ברמת התנדבות גבוהה וייחוד קהילתי-חברתי. בנווה מונוסון יש בית ספר יסודי קהילתי עם חטיבה צעירה (בית ספר "אורנים"), מערך גני ילדים, שבט צופים (שבט "מכבים" נווה מונוסון אשר נוסד בשנת 1964), בריכת שחייה, מועדון נופש הכולל מגרשי טניס, חדר כושר וסאונה, פרויקט קהילה תומכת לקשישים. ספרייה קהילתית, אולם ספורט גדול לאירועים עם מאות משתתפים, אולם מחול ובית תרבות רחב-ידיים אשר תוכננו על ידי האדריכל אלי שפיר והושלמו בשנת 1994.
בשנת 1995 צוין יום השנה ה-40 ליישוב נווה מונוסון בערב מייסדים ובהוצאת חוברת.
כל הפעילות הנ"ל מנוהלת על ידי המנהלה המקומית, במישרין ובאמצעות עמותות קהילתיות ייעודיות.
אירוע מיוחד במינו ביישוב הוא ערב שירי לוחמים, המתקיים בין יום השואה ליום הזיכרון. ערב זה הוא מסורת שהחלה בנווה מונוסון בשנת 1984, היא נחלה הצלחה גדולה והתפשטה ליישובים רבים אחרים ברחבי המדינה.
את היישוב חוצה נחל אונו, שהוא נחל אכזב.
ייצוג פוליטי

במסגרת הבחירות המוניציפליות, בוחרים תושבי הרובע את ראש המנהלה המקומית וחברי המנהלה, וכן משתתפים, ביחד עם שאר תושבי יהוד-מונוסון, בבחירות לראשות ולמועצת העיר. בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בשנת 2008, הצביעו למעלה מ-90% מהבוחרים ביישוב לרשימת קולנו נוה, שמצעה דוגל בהמשך האוטונומיה הקהילתית-חברתית של נווה מונוסון ובשימור האופי הכפרי של הרובע, בתוך הסביבה העירונית של בקעת אונו.
בחודש נובמבר 2008 קיים משרד הפנים, לראשונה בתולדות המדינה, בחירות לוועדי הרובע העירוני של נווה מונוסון ושל מכבים-רעות, כחלק מהבחירות המוניציפליות ביישובים אלה, אשר תושביהם יצביעו בשלושה פתקי בחירות (בנווה מונוסון רשימת קולנו נווה הוכרזה כזוכה בכל המושבים במנהלה על פי הוראות חוק הבחירות, בשל אי-התמודדות רשימות נוספות).
לרשימת קולנו נווה שני נציגים במועצת עיריית יהוד-מונוסון הנוכחית, וכל תשעת הנציגים במנהלה המקומית.
ייצוג פוליטי > ראשי המועצה והמנהלה המקומית

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
ראשי היישוב נוה מונוסון
| כוועד מקומי | אברהם קרסין | 1953–1964 |
| כמועצה מקומית | אברהם קרסין | 1964–1965 |
| כמועצה מקומית | גדעון אייגס | 1965–1968 |
| כמועצה מקומית | משה מועלם | 1968–1969 |
| כמועצה מקומית | דן לוי | 1969–1974 |
| כמועצה מקומית | גדעון ארבל | 1974–1978 |
| כמועצה מקומית | אברהם וינר | 1978–1979 |
| כמועצה מקומית | מיכאל שגיא | 1979–1980 |
| כמועצה מקומית | גדי שלו | 1980–1982 |
| כמועצה מקומית | דוד גודאל | 1982–1983 |
| כמועצה מקומית | מיכה הלוי | 1983–1993 |
| כמועצה מקומית | יוסף קסטל | 1993–2003 |
| כמנהלה מקומית | איתן פולק | 2003–2013 |
| כמנהלה מקומית | נועה מאור | 2013–2018 |
| כמנהלה מקומית | שלמה מגדל | 2024—2018 |
| כמנהלה מקומית | אמיר מרדכי | 2024—הווה |
| --- | --- |
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  נְוֵה אֶפְרָיִם הוא שמו הקרטוגרפי של היישוב לפי ועדת השמות הממשלתית, בעוד ששמו המוכרז של ועד הרובע העירוני הוא נוה מונוסון. שמה של המועצה המקומית שבוטלה ב-2003 היה נוה אפרים מונוסון, לאחר שהוחלף לבקשת התושבים מנוה אפרים. לפירוט ראו כאן.
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2006-09-08
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2007-09-28
↑  מתוך הסרט "אני הייתי שם בצבע" של הבמאי אבישי כפיר, שהוקרן בערוץ הראשון במסגרת סדרת התעודה "הסיפור האמיתי".
↑  ראו: נוה מונוסון 40 שנה – ואלו תולדות היישוב 1955–1995.
תבנית:בקעת אונו
תבנית:מחוז המרכז
תבנית:בקרת זהויות
בית פרד מונוסון המשמש כיום את המנהלה המקומית של נוה מונוסון
שלט על ביתו של פרד מונוסון בנווה מונוסון
דניאל בריילובסקי

דניאל אלברטו בריילובסקי (בספרדית: Daniel Alberto Brailovsky; נולד ב-18 בנובמבר 1958) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ממוצא יהודי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל. את הקריירה החל באורוגוואי, ומאוחר יותר שיחק במועדוני צמרת בליגת העל הארגנטינאית ובמכבי חיפה ונבחרת ישראל.
קריירה כשחקן

בריילובסקי נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה לקראת מונדיאל 1982, יחד עם דייגו ארמנדו מראדונה. מכבי חיפה קלטה אותו לשורותיה לאחר שנה בה שבת מפעילות לאחר שמכרה את רוני רוזנטל. בשלב זה סומן בריילובסקי כמניה בטוחה. בריילובסקי הופיע במדי מכבי חיפה 61 פעמים וכבש במדיה 11 שערים, אולם בתקופתו לא הגיעה הקבוצה להישגים משמעותיים וסיימה במרכז טבלת הליגה. באמצע שנות ה-80 זומן בריילובסקי לשורות נבחרת ישראל על ידי המאמן מיליינקו מיחיץ'. בנבחרת שיחק 18 משחקים וכבש 3 שערים.
לאחר מספר שנים במכבי חיפה, צוטט יושב ראש הקבוצה יצחק אביעד באומרו כי אינו מתכוון לחדש את חוזהו של בריילובסקי בגלל עלותו הגבוהה. הנהלת המועדון חזרה בה והייתה מוכנה לסגת אם יסכים להפחית משכרו אך בריילובסקי העדיף לעזוב את ישראל ולפרוש מכדורגל.
בעבר היה חבר במועדון ימי הכוח.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו אימן בריילובסקי את מכבי כפר כנא ומכבי הרצליה, ובשנת 1997 שב למכבי חיפה, הפעם כחבר הצוות המקצועי. במהלך העונה הודח המנג'ר, גיורא שפיגל – ובריילובסקי נטל את שרביט האימון. תחת הדרכתו זכתה מכבי חיפה בגביע המדינה ב-1998. כעבור שנה שוב נקרא לדגל אחרי עזיבת המאמן הצ'כי, דושאן אוהרין, לו שימש כעוזר. בשנים 2000–2001 שימש פרשן במשחקי ליגת העל בערוץ 2 לצד יורם ארבל.
בריילובסקי שימש מאמן בקבוצת קלוב אמריקה ממקסיקו מאוקטובר 2007 ועד פברואר 2008, ובקבוצת נקקסה מ-2010 עד 2011. בריילובסקי משמש גם פרשן כדורגל ברשת FOX בספרדית, ולפני כן ברשת ESPN בספרדית.
פאבלו לאסו

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1967 (בן 57) ויטוריה, ספרד 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.75 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1984–1995   1995–1997   1998–1999   1999   1999–2002   2002   2003:  קאחה לבורל ויטוריה   ריאל מדריד   פלקנסטרו טריאסטה   אוניקאחה מאלגה   סנט ג'וזף ז'ירונה   ליידה ויאדוליד
 הישגים כשחקן
 גביע המלך הספרדי (1995)   גביע ספורטה (1997)   השחקן המצטיין בגביע המלך הספרדי (1995)
 קבוצות כמאמן
 2003–2004   2004–2005   2006–2007   2007–2011   2011–2022  2011– 2023–2024   2024–:  קאסטיון דה לה פלאנה   ולנסיה   קנטבריה   גיפוסקואה באסקט   ריאל מדריד  חבל הבסקים באיירן מינכן   באסקוניה
 הישגים כמאמן
 עלייה לליגת העל הספרדית (2008)   5 אליפות ליגת העל הספרדית (2013, 2015, 2016, 2018, 2019)   5 גביעי המלך הספרדי (2012, 2014, 2015, 2016, 2017)   3 הסופרקופה הספרדי בכדורסל (2012, 2013, 2014)   הגביע הבין-יבשתי (2015)   2 אליפות היורוליג (2015, 2018)   מאמן השנה בליגה הספרדית (2013)   2 מאמן השנה ביורוליג (2015, 2018)
 
פאבלו לאסו ביורון (בספרדית: Pablo Laso Biurrún ; נולד ב-13 באוקטובר 1967) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ספרדי המשמש כמאמן באסקוניה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג. הוא שיחק בנבחרת ספרד בכדורסל. במאזנו 17,378 דקות משחק (מקום רביעי) ב-654 משחקים (מקום חמישי) בליגת העל הספרדית בכדורסל. הוא מחזיק בשיא האסיסטים בליגה הספרדית עם 2,896, וכן בשיא החטיפות (1,219).
בידוד אקוסטי

חדר עם ציפוי קירות ותקרה עבה ומחוספסת במיוחד למניעת מעבר קול מן החוץ, מניעת כניסת קול פנימה ומניעת הד.
לוחות למניעת הד - פריטי בידוד אקוסטי, תלויים מתקרת רחבת בית הספר היסודי "רמות", באר שבע, ישראל.
מחסום לרעש, לצד כביש ראשי בפולין.
בידוד אקוסטי הוא שימוש באמצעים שונים על מנת למזער מעבר של אנרגיית קול בין שני חללים או להקטין את ההד בתוך חלל אחד. בידוד אקוסטי משמש למטרות שונות: מניעת מטרדי רעש בבתי מגורים, הפחתת רעש מכבישים מהירים ליד שכונות מגורים, מניעת רעש מאולמות בידור החוצה, ומניעת הדהוד בתוכם, בידוד אקוסטי באולפני הקלטה ועוד.
דרכים לבידוד אקוסטי

ישנן מספר דרכים לטפל בגלי קול לא רצויים: ספיגה, ריסון, בידוד, הרחקת גורם הרעש ואף ביטול רעשים אקטיבי. בעזרת חומרים שונים ניתן להשיג את האפקט הרצוי, למשל על ידי ספוגים המוצמדים לקירות, דלתות וקירות מאסיביים (חומר דחוס וכבד יותר מרסן באופן אפקטיבי יותר גלי קול). כמו כן, בחדר ביתי שנדרשת בו אקוסטיקה טובה, מומלץ להשתמש בריהוט כבד, שטיחים, תמונות ואף תבניות ביצים, אם כי יעילותן של האחרונות מוגבלת.
הגורמים המשפיעים על הבידוד האקוסטי

אי חדירת רעש:
מיקום דלתות, חלונות ופתחי אוורור הן זה ביחס לזה (מעבר קול מחדר לחדר) והן ביחס למקורות רעש חיצוניים (הכביש הסמוך).
מיקום המזגנים או מכשירים רועשים אחרים ביחס לחלונות, לדלתות ולפתחי האוורור.
מקדם העברת הקול בחומר הבנייה (בחומרים מוקצפים עובר פחות קול).
קירות, דלתות וחלונות רב שכבתיים מעבירים פחות קול.
מיקום החלל ביחס לחללים אחרים שבהם יש הד רב או שמתנקז אליהם רעש רב.
מניעת הד:
חספוס הקירות (ככל שיותר מחוספס יש פחות הד).
ריהוט - ככל שחדר מלא ביותר חפצים, כך יש בו פחות הד.
גודל החלל - ככל שהתקרה גבוהה יותר והקירות רחוקים יותר זה מזה, כך לוקח להד זמן רב יותר לחזור מהקירות ומהתקרה וקל לתפוס את קיומו. לעומת זאת, בחללים קטנים ההד מגיע לאוזן תוך זמן קצר אחרי הצליל המקורי והמוח אינו מפריד אותו מהצליל המקורי.
הגברת הקולות הרצויים:
השמת מקור הקול הרצוי (המרצה או התזמורת) בתוך מבנה דמוי קונכייה, היוצר מראה לגלי הקול.
בחדר כיתה ארוך בו יושבי הספסלים האחוריים מתלוננים כי הם לא שומעים היטב את המרצה ניתן לצפות בחומר מחוספס את השליש הראשון והשליש השלישי של התקרה ובחומר חלק את השליש האמצעי של התקרה. באופן זה תוגבר העברת הקול מקדמת הכיתה אל חלקה האחורי ביחס לקולות שמקורם במרכז חדר הכיתה.
בדיקת האיכות האקוסטית

את איכות השמע בכיתה בודקים בעזרת קבוצת אנשים בעלי יכולת שמיעה מקובלת. מעמידים אחד האנשים בעמדת המורה ומושיבים את שאר האנשים במקומות שונים בכיתה. האדם שבעמדת המורה מקריא רשימה של מילים מקריות כאשר הוא מחזיק מכשיר למדידת עוצמת קול (מד דציבל) ומוודא שהוא אינו מרים את קולו. שאר האנשים כותבים את מה שאומר האדם שבעמדת המורה כפי שהם שומעים את הדברים. אם יש לשומעים מעט שגיאות שמיעה, משמע שקל לשמוע את האדם שבעמדת המורה. ניתן לחזור על מדידה זו כאשר רשימת מילים מקרית אחרת מוקראת במקום אחר בחדר כדי לוודא שקשה לשמוע תלמיד מרעיש.
את מידת ההד בחדר ניתן לבדוק על ידי מחיאת כף והמתנה להד. אם יש הד ברור למחיאת הכף, יש לשפר את סידורי מניעת ההד.
ראו גם

אטמי אוזניים
הערות שוליים

↑  מאמר לסוף שבוע: שימוש קרטוני ביצים לצורך אקוסטיקה, מיתוס ?,באתר Fxp.co.il ‏, 8 בינואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4052023-7  NKC: ph881361 
שלט עבודות בידוד אקוסטי שנעשו בעקבות רעש מטוסי נמל התעופה בן-גוריון
אדריאן פסדר

| --- | --- |

אדריאן פסדר
 לידה:  30 באפריל 1965 (בן 59) מסצ'וסטס, אמריקה
 שם לידה:  Adrian Kayvan Pasdar 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פלורידה  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע 
 בן או בת זוג:  נטלי מיינס (24 ביוני 2000–דצמבר 2019) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדריאן פסדר (באנגלית: Adrian Pasdar; נולד ב-30 באפריל 1965) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות גילום ניית'ן פאטרלי בסדרת הטלוויזיה "גיבורים".
ביוגרפיה

פסדר נולד במסצ'וסטס. אביו, שהיגר לארצות הברית מאיראן, היה מנתח ואימו שהיגרה מגרמניה הייתה אחות ומורה. אחרי שפסדר גמר את לימודיו בפנסילבניה, הוא קיבל מלגת ספורט מאוניברסיטת פלורידה. במהלך שנתו הראשונה באוניברסיטה, הוא נפצע קשות בתאונת דרכים בעקבותיה נזקק לכיסא גלגלים.
אחרי פציעתו הוא החליט להתחיל בקריירת משחק. בהתחלה הוא שיחק בעיקר בהצגות תיאטרון. במהלך אחת מההצגות הוא עבר תאונה נוספת, בה נקטעה אחת מאצבעותיו.
קריירה

בשנת 1987 שיחק בסרט הערפדים "Near Dark", שזהו סרטה העלילתי הראשון של הבמאית קתרין ביגלו.
פסדר הופיע ב-2000 בתפקיד שוטר בקליפ לשיר של הלהקה "דיקסי צ'יקס". באותה שנה התחתן עם סולנית הלהקה, נטלי מיינס.
בגיל 19, הוא הלך למבחן בד לסרט "אהבה בשחקים", והבמאי כל כך התלהב, שכתב בשבילו תפקיד מיוחד. זה הוביל אותו למספר תפקידים חשובים בסרטים "Solarbabies", "קוקי", "רחובות של זהב" ו-"Near Dark". ב-1992, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "Just Like a Woman" עם ג'ולי וולטרס. הוא עבר מהוליווד לניו יורק ושם הוא שיחק בתפקידים פחות משמעותיים. הוא כתב וביים את הסרט העצמאי "Cement" שזכה בפרסים.
ב-1996 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה קצרת הימים "Profit". ב-1997 שיחק במיני-סדרת האימה של NBC "הבית של פרנקשטיין" בתור הבלש ורנון קויל.
הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "מגע של מלאכים". מ-2000 עד 2002 פסדר שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "דרכים מסתוריות". במשך שנתיים הוא שיחק בסדרה "המשפט של איימי". הוא שיחק דמות של עורך דין עצלן בפרק של "עקרות בית נואשות". מ-2005 הוא מגלם בסדרה "גיבורים" את ניית'ן פאטרלי.
מ-2012 הוא מגלם את אלק ריבק בסדרת הדרמה "משחק השקרים" המשודרת בערוץ ABC Family ובישראל בערוץ Yes Drama HD.
כמו כן, החל משנת 2015 הוא משתתף בסדרה "המושבה" המשודרת בערוץ USA, בה הוא מגלם את נולן ברגס.
ב-2016 שיחק בסרט הדרמה "דרך שדה שיפון". בין 2013 ל-2018 שיחק בסדרה סוכני שילד. בשנת 2020 שיחק בסרט המתח "קריסה" שביים טיילר פרי.
בשנת 2024 השתתף בסרט האימה העל-טבעי "דיבוק על הסט" (אנ').
האראלד השלישי, מלך נורווגיה

האראלד השלישי, מלך נורווגיה (נולד כהאראלד סיגורדסון, בנורדית עתיקה: Haraldr Sigurðarson;‏ 1015 – 25 בספטמבר 1066) כונה גם האראלד הארדרדה (harðráði, מילולית: המלך הקשוח, הקפדן), היה מלך נורווגיה בין השנים 1046–1066, וטען לכתר דנמרק עד לשנת 1064, ולכתר אנגליה קודם מותו. קודם לעלייתו לשלטון, האראלד היה בגלות במשך חמש-עשרה שנים ברוס של קייב ובאימפריה הביזנטית כאיש צבא וכשכיר חרב.
ב-1030, כאשר מלאו לו 15 שנים, לחם האראלד בקרב סטיקלסטד יחד עם אחיו-למחצה, אולף האראלדסון (לימים אולף הקדוש). אולף טען לזכותו על לכס המלכות הנורווגי, שאותו הוא איבד למלך דנמרק, קנוט הגדול, שנתיים קודם לכן. אולף והאראלד הובסו בקרב על ידי נאמניו של קנוט והאראלד אולץ לצאת לגלות ברוס של קייב. לפיכך הוא בילה זמן מה בשירות צבאו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, בסופו של דבר הגיע לדרגת קפטן, עד שבשנת 1034 לערך הוא עבר לקונסטנטינופול יחד עם חבריו לנשק.
בקונסטנטינופול הוא הגיע במהרה להיות מפקד המשמר הוורנגי, והשתתף בקרבות בים התיכון, באסיה הקטנה, בסיציליה וייתכן שגם בארץ ישראל, בבולגריה ובקונסטנטינופול עצמה, שם הוא נעשה מעורב בעימותים שושלתיים. האראלד צבר עושר רב במהלך שהותו באימפריה הביזנטית, אותו הוא העביר למשמרת אצל יארוסלב. בסופו של דבר הוא עזב את האימפריה הביזנטית ב-1042 ושב לרוס של קייב כדי להתכונן לטעון לכתר הנורווגי. כפי שנודע לו, בהיעדרו מנורווגיה הושב הכתר הדני מידיהם של הדנים לידי בנו הבלתי חוקי של אולף, מגנוס הטוב.
ב-1046 איחד האראלד את כוחותיו עם יריבו של מגנוס בדנמרק, הטוען לכתר, סוון השני ויצא ברכיבה אל החוף הדני. מגנוס, שלא חפץ להילחם כנגד דודו, הסכים לחלוק את המלוכה עם האראלד, מאחר שהאראלד הסכים לחלוק עמו את עושרו. השלטון המשותף הסתיים באופן פתאומי בשנה שלאחר מכן כאשר מגנוס מת וכך הפך האראלד להיות השליט היחיד של נורווגיה. בתחום מדיניות הפנים ריסק האראלד את כל ההתנגדות מבית והתווה את אחדותה הטריטוריאלית של נורווגיה תחת ממשל מרכזי. תקופת מלכותו של האראלד הייתה ככל הנראה תקופה של שלום ויציבות והוא מיסד מערכת מטבע, כלכלה יציבה ומערכת סחר חוץ. מתוך רצון להשיב לקדמותה את "אימפריה הים הצפוני" של קנוט, תבע האראלד ככל הנראה גם את כס המלכות הדני ובילה כמעט את כל השנים עד ל-1064 ברכיבה לאורך החוף הדני ובלוחמה כנגד בעל בריתו לשעבר, סוון. אף על פי שהמערכות הצבאיות הללו היו מוצלחות, הוא לא הצליח מעולם לכבוש את דנמרק. זמן לא רב לאחר שהוא ויתר על תביעתו לכתר הדני, חידש טוסטיג גודווינסון, רוזן נורת'מבריה שלעבר, אחיו של המלך האנגלי שנבחר זה מכבר, הרולד גודווינסון, את בריתו עם האראלד והזמינו לטעון את זכותו לכתר האנגלי. האראלד נענה לאתגר והגיע לאנגליה בספטמבר 1066, פשט על החוף והביס את הכוחות האנגלים המקומיים בקרב פולפורד, ליד יורק. למרות שבתחילה נחל הצלחות, הובס האראלד ונהרג בהתקפה של כוחותיו של הרולד גודווינסון בקרב גשר סטמפורד.
היסטוריונים מודרניים מחשיבים את מותו של האראלד השלישי בקרב גשר סטמפורד, ששם קץ לפלישתו, כקיצה של התקופה הוויקינגית. האראלד נחשב גם כמלך הויקינגי הגדול האחרון, או אף כוויקינגי הגדול האחרון.
ראשית חייו

האראלד נולד במחוז רינגריקה (Ringerike) שבנורווגיה ב-1015 או ב-1016 (על פי הסאגות, הוא היה בן 15 כשהשתתף בקרב סטיקלסטד שהתנהל בשנת 1030). הוא היה בנה של אוסטה גודבראנדסטאר מבעלה השני, זיגורד סיר שהיה מלך משנה ברינגריקה ובין ראשי השבטים החזקים והעשירים באזור. מצד אמו היה האראלד הצעיר מבין שלושת אחיו-למחצה של אולף האראלדסון (לימים האראלד הקדוש). בנעוריו התאפיין האראלד בתכונות של מרדן טיפוסי עם שאיפות גדולת והעריץ את אולף וראה בו מקור לחיקוי. כך הוא נבדל משני אחיו הגדולים שהיו דומים יותר לאביהם, בלטו יותר כאנשי מעשה והתרכזו יותר באחזקת אדמותיהם.
הסאגות האיסלנדיות, במיוחד מחזור העולם של סנורי סטורלוסון, טוענים שזיגרוד, כמו אביו של אולף, היה נינו של האראלד הראשון, בקו זכרי. רוב החוקרים המודרניים מאמנים שהמידע אודות אבותיו של האראלד שדרכם הוא היה צאצא של האראלד הראשון, יחד עם פרטים נוספים בגנאלוגיה של שושלת פיירהייר, הם בדיות ששיקפו את הצרכים הפוליטיים והחברתיים בתקופה בה נכתבו המקורות (כמאתיים שנה לאחר זמנו של האראלד), והיו רחוקים מהמציאות. קרבתו המשפחתית לכאורה של האראלד השלישי להאראלד הראשון לא הוזכרה ולא הייתה משמעותית כלל בימי חייו ותמוהה הטענה שקשר זה סיפק לגיטימיות של ממש לטענתו לכס המלכות הנורווגי.
לאחר מרד שאירע בשנת 1028 אולץ אולף לצאת לגלות עד לשובו לנורווגיה בראשית 1030. בשומעו את החדשות על שובו המתוכנן של אולף, קיבץ האראלד 600 איש כדי לפגוש את אחיו ואת אנשיו עם נחיתתם במזרח נורווגיה. לאחר שהתקיימה קבלת פנים ידידותית, יצא אולף לקבץ צבא ובסופו של דבר הוא לחם בקרב סטיקלסטד שהתנהל ב-29 ביולי 1030, בו השתתף האראלד לצד אחיו. הקרב היה חלק מניסיון של אולף להשיב לעצמו את הכתר הנורווגי, שנתפס על ידי המלך הדני, קנוט הגדול. הקרב הסתיים בתבוסה של האחים מידיהם של הנורווגים שהיו נאמנים לקנוט, אולף נהרג והאראלד נפצע קשה. אף על פי כן, הפגין האראלד במהלך הקרב כישרון צבאי ראוי לציון.
הגלות במזרח > ברוס של קייב

לאחר התבוסה בקרב סטיקלסטד הצליח האראלד להימלט בסיועו של רוגנואלד ברוססון (לימים רוזן אורקני) לחווה מבודדת במזרח נורווגיה. הוא נשאר שם לזמן מה כדי להחלים מפציעתו בקרב ולאחר מכן (ככל הנראה לאחר חודש), הוא יצא למסע בהרי שוודיה. שנה לאחר קרב סטיקלסטד הגיע האראלד לרוס של קייב. ככל הנראה הוא בילה לפחות חלק מזמנו שם בעיר סטרייה לדוגה, לשם הוא הגיע במחצית הראשונה של שנת 1031. האראלד ואנשיו התקבלו בברכה על ידי יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, שאשתו אינגגרד, הייתה קרובת משפחה רחוקה של האראלד. מתוך צורך נואש במפקדים צבאיים, הכיר יארוסלב ביכולת הצבאית של האראלד ומינה אותו להיות מפקד צבאותיו. אחיו של האראלד, אולף, היה עוד קודם לכן בגלות בחצרו של יארוסלב בעקבות המרד של שנת 1028. במקור הקרוי "הקלף העבש" (Morkinskinna) מצוין שיארוסלב אימץ את האראלד בראש ובראשונה בשל היותו אחיו של אולף. האראלד לקח חלק במערכה הצבאית של יארוסלב כנגד פולין ב-1031 וככל הנראה לחם כנגד אויבים ומורדים אחרים של רוס של קייב כמו הצ'ודים באסטוניה, האימפריה הביזנטית, הפצ'נגים ועמים נוודים אחרים.