טוני דוריגו
קריירת משחק

דוריגו, יליד אוסטרליה, החל את דרכו בקבוצת הנוער של אדלייד סיטי מעיר הולדתו. כשהיה נער כתב ל-14 מועדוני כדורגל אנגלים בבקשה להיבחן בשורותיהם. הקבוצה הראשונה שהגיבה הייתה אסטון וילה, שהציעה לדוריגו מבחנים באורך ארבעה ימים. דוריגו עבר את המבחנים וחתם בקבוצה בעונת 1983/1984. באותה העונה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האנגלית מול איפסוויץ' טאון, שהייתה להופעת הליגה היחידה שלו באותה העונה.
במהלך שלוש העונות הבאות השתלב דוריגו בהרכב הקבוצה והפך לאחד מהבולטים שבשחקניה. עם זאת, בסיומה של עונת 1986/1987 ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ודוריגו סיים את דרכו במועדון. בסך הכול ערך דוריגו 111 הופעות ליגה בארבע עונות במדי הקבוצה, וכבש בהן שני שערים.
לקראת עונת 1987/1988 נרכש דוריגו על ידי צ'לסי, בסכום שהוערך בכ-475 אלף ליש"ט. דוריגו השתלב במהרה וערך ארבעים הופעות ליגה כבר בעונת הבכורה שלו, ועל יכולתו אף זכה בתואר שחקן העונה של המועדון. עם זאת, חווה דוריגו ירידת ליגה עונה שנייה ברציפות, כשצ'לסי נשרה לליגת המשנה. דוריגו נותר בקבוצה וסייע לחזור תוך עונה אחת בלבד לליגה הבכירה, מהמקום הראשון בליגת המשנה. דוריגו רשם את עונת השיא שלו בקריירה מבחינת כיבוש שערים, עם שישה שערים בארבעים הופעות. דוריגו הוסיף לשחק שתי עונות נוספות במדי צ'לסי בליגה הבכירה, ובמרץ 1990 אף כבש את השער היחיד בגמר גביע פול ממברס, בו גברה צ'לסי 0–1 על מידלסברו בדרך לזכייה בתואר.
בקיץ 1991 הגיש דוריגו בקשה לעזוב את המועדון. דוריגו משך בתחילה את בקשתו, אך המועדון החליט לשחררו והוא נמכר תמורת כ-1.3 מיליון ליש"ט ללידס יונייטד. הוא סיים את דרכו בצ'לסי בתום ארבע עונות, בהן רשם 146 הופעות ליגה וכבש 11 שערים.
הצטרפותו של דוריגו ללידס לקראת עונת 1991/1992 הפכה להצלחה הן עבור המועדון והן עבור השחקן. תחת המאמן הווארד וילקינסון, זכתה לידס באליפות הליגה (בעונה האחרונה לפני המעבר לפרמייר ליג), תוך שהיא מקדימה בארבע נקודות את יריבתה מנצ'סטר יונייטד. דוריגו עצמו, שכבש שלושה שערים ב-38 הופעות ליגה באותה העונה, אף זכה בתואר שחקן העונה של אוהדי לידס.
בפתיחת העונה הבאה גברה לידס על מחזיקה הגביע האנגלי, ליברפול, במשחק על מגן הצדקה. דוריגו עצמו כבש בדקה ה-43 את השער שקבע את תוצאת המחצית, 1–2 ללידס, בדרך לניצחון 3–4 בסיום (אריק קנטונה כבש שלושער לזכות לידס באותו המשחק). עם זאת, המעבר לפרמייר ליג לא בישר טובות עבור הקבוצה, שכשלה לשחזר את ההישג ולהתברג בצמרת הטבלה. החל מעונת 1994/1995 הלכו ופחתו דקות המשחק של דוריגו, וגם עזיבתו של וילקינסון בפתיחת עונת 1996/1997 לא הביאו לשינוי הרצוי מבחינתו של דוריגו. בסיום אותה העונה סיים דוריגו את דרכו במועדון, לאחר שכבש חמישה שערי ליגה ב-171 הופעות.
לקראת עונת 1997/1998 עזב דוריגו לראשונה את אנגליה, והצטרף לטורינו האיטלקית, ששיחקה באותה העונה בסרייה ב'. טורינו סיימה את העונה במקום החמישי עם מספר נקודות זהה לזה של פרוג'ה, מה שהוביל למשחק פלייאוף בין השתיים על העלייה לסרייה א'. לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 1–1, הפסידה טורינו את העלייה לאחר הפסד 5–6 בדו-קרב בעיטות עונשין. דוריגו החמיץ פנדל בדו-קרב, אך עם זאת, הצלחתו להשתלב היטב בקבוצה והיכולת שהפגין לאורך העונה זיכו אותו בתואר שחקן העונה של המועדון.
בעקבות בעיות כלכליות אליהן נקלעה טורינו, נאלצה הקבוצה לשחרר את דוריגו בתום עונה אחת בלבד. דוריגו הצטרף לדרבי קאונטי בפרמייר ליג, ובשתי עונות במדי הקבוצה כבש שער ליגה אחד ב-41 הופעות. את הקריירה סיים במעבר לסטוק סיטי מהליגה השלישית, שם שימש כקפטן הקבוצה. הוא רשם 36 הופעות ליגה וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף מהמקום החמישי, אך סטוק סיימה את דרכה בהפסד בחצי הגמר.
בתום העונה פרש דוריגו ממשחק פעיל בגיל 35.