stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גורבנגולי ברדימוחמדוב
ביוגרפיה

ברדימוחמדוב נולד בשנת 1957 בכפר בבראפ (Babarab) במחוז אשגאבט של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית.
בשנת 1979 סיים ברדימוחמדוב לימודי רפואת שיניים במכון הטורקמני הממלכתי לרפואה. משנת 1980 עבד כרופא שיניים ומאוחר יותר ניהל את מחלקת רפואת השיניים באחד מבתי החולים במדינה. מ-1990 עד 1995 שימש במספר תפקידים אקדמיים בפקולטה לרפואת שיניים במכון שבו למד ואף התמנה לדיקן הפקולטה.
משנת 1995 עד 1997 היה ברדימוחמדוב מנהל האגף לרפואת שיניים במשרד הבריאות והתעשייה הרפואית של טורקמניסטן. בשנת 1997 מונה לשר הבריאות של המדינה. בשנת 2001 מונה לסגנו של הנשיא ספרמורט ניאזוב.
כשר הבריאות היה אחראי על ביצוע הוראתו של ניאזוב לסגור בתי-חולים מחוץ לעיר הבירה ולמנות אלפי אנשי צבא במקום הסגל הרפואי הקיים. מערכת הבריאות של טורקמניסטן נחשבת לאחת הגרועות בחבר המדינות; על-פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, "לרוב האזרחים אין גישה לשירותי רפואה מסיבות כספיות".
ביוגרפיה > נשיא טורקמניסטן

לאחר מות ספרמורט ניאזוב, ב-21 בדצמבר 2006, מונה ברדימוחמדוב על ידי מועצת הביטחון הממלכתית של טורקמניסטן לממלא מקום הנשיא. על־פי חוקת טורקמניסטן יושב ראש הפרלמנט אובזגלדי אטאייב היה אמור להתמנות לתפקיד, אך זה נשלח למעצר זמן קצר לאחר מות ניאזוב.
ב-11 בפברואר 2007 נערכו לראשונה בחירות לנשיאות בטורקמניסטן, שבהן התמודדו מספר מועמדים. על-פי התוצאות הרשמיות ברדימוחמדוב זכה בהן ברוב של 89%‏.
עם בחירתו הודיע כי הוא ימשיך את דרכו של ניאזוב, אך בפועל החל לצמצם בהדרגה את פולחן האישיות של קודמו ופעל להפסקת הבידוד הבינלאומי של המדינה. ברמה הסמלית אחדים מהפסלים של ניאזוב פורקו או הועברו ממרכזי ערים למקומות נידחים יותר, החובה ללמוד את ספר רוחנמה של ניאזוב בבתי ספר ומקומות עבודה צומצמה. דיוקנו של ניאזוב עומד להיעלם משטרות הכסף של המדינה וכך גם האזכורים הרבים של שמו בהמנון המדינה. בנוסף, ברדימוחמדוב הסיר במידה מסוימת בהדרגה את ההגבלות שהוטלו על חופש המידע, חופש העיתונות וחופש התנועה במדינה ושחרר מספר אסירים פוליטיים. עם זאת, הוא עדיין זכה לביקורת מפי אנשי אופוזיציה גולים על כך שבמדינה אין עדיין דמוקרטיה אמיתית ושלשלטונו מאפיינים דיקטטוריים, גם אם מרוככים יחסית לקודמו.
בשנת 2013, במהלך אירוע המוני, רכב הנשיא על סוס מרוצים ותועד כאשר לפתע נפל עם הסוס. הנשיא הובהל לבית החולים, ונמצא כי לא נפגע מתאונה זו. בעקבות האירוע, השביתה ממשלת טורקמניסטן את שירותי האינטרנט ברחבי המדינה, כדי למנוע את הפצת הסרטון בו נראה הנשיא נופל עם סוסו, במטרה לשמור על כבודו.
בבחירות בפברואר 2013 נבחר ברדימוחמדוב שוב לנשיא עם 97% מהקולות. בסתיו 2013 הרשה הנשיא הקמתן של עוד שתי מפלגות - מפלגת התעשיינים והיזמים ומפלגה אגררית. בבחירות לנשיאות שנערכו בפברואר 2017 נבחר לקדנציה שלישית בת 7 שנים. גם הפעם דווח כי זכה ב-97% מהקולות.
הערות שוליים

↑  Bagila Bukharbayeva, "Turkmenistan's New Leader Little-Known", Associated Press, December 25, 2006.
↑  Президентом Туркмении стал Гурбангулы Бердымухаммедов, Lenta.ru (ברוסית); New Turkmen leader is inaugurated, bbc.co.uk (באנגלית)
↑  הרודן הפיל את הרשת - כדי שלא ייראה נופל מסוס, באתר וואלה, 2 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810644701305606  CiNii: DA18137333  GND: 132785927  ISNI: 0000 0001 1560 0314  LCCN: no2008083071  MusicBrainz: 92ab8c51-e796-4088-b34e-981420ba805c  NLK: KAC201113502  NSK: 000668119  NTA: 39281496X  RSL: 000097530  VIAF: 12120042   WorldCat (עם VIAF): 12120042
ברכת בורא מאורי האש

ברכה על הנר
ברכת בורא מאורי האש היא ברכה שתיקנו חז"ל לברך במוצאי שבת ובמוצאי יום כיפור, בשעה שנהנה מהנר. לכתחילה יש לברך ברכה זו על אש של אבוקה ולא על אש של נר יחידי. מי שלא בירך על הנר במוצאי שבת, שוב לא יכול לברך עליו.
לכתחילה יש לברך ברכה זו על הכוס כחלק ממצות הבדלה.
מקור התקנה וטעמה

כתבו בראשונים שטעם תקנת ברכה זו במוצאי שבת הוא על פי מעשה המובא בתלמוד שבו מסופר על בריאת האש במוצאי שבת על ידי אדם הראשון:
שני דברים עלו במחשבה ליבראות בערב שבת ולא נבראו עד מוצאי שבת ובמוצאי שבת נתן הקב"ה דיעה באדם הראשון מעין דוגמא של מעלה והביא שני אבנים וטחנן זו בזו ויצא מהן אור
אך יש שכתבו שברכה זו היא ברכת הנהנין, כלדלהלן.
הגדרת הברכה

בראשונים נחלקו בהגדרת ברכה זו לדעת הרשב"א ברכת האש היא ברכת השבח, ומקבילה לברכת יוצר אור שמברכים על בריאת אור השמש בכל יום בברכת יוצר המאורות. אמנם על השמש תיקנו לברך כל יום מאחר שכל בוקר מתחדשת פעולתה, ואילו על האש מברכים רק במוצאי שבת, מאחר שעיקר תשמישו פסק בשבת.
אך לדעת הרא"ש אין ברכה זו בכלל ברכות השבח, מאחר שאור הנר אינו מפסיק לעולם. לדעתו ברכה זו היא 'זכר בעלמא' לבריאת האש שנברא במוצאי שבת.
דעה נוספת ומחודשת כתב בספר המכתם וכן בכל בו, שברכת האור במוצאי שבת היא ברכת הנהנין, והטעם שאין מברכים על האש בכל יום כיוון שאין הפסקה בשימוש באור הנר, והברכה במוצאי שבת פוטרת את כל השבוע.
על איזה נרות אין מברכים

בתלמוד מבואר כי הברכה נתקנה רק על נר שהודלק בשביל להאיר, אבל נר שלא הודלק על מנת להאיר אין מברכין עליו. לכן נר שהולדק לכבוד המת כגון נר נשמה אין מברכים עליו, וכן נר שנוהגים להדליק בבית הכנסת במקומו של השליח ציבור (נר תמיד) מאחר שהנרות לא הודלקו על מנת להאיר.ולכך יש להקפיד ביו"ט שחל לאחר השבת שלא לברך ברכת מאורי האש על הנר שהודלק לצורך בישול אלא יעביר מאש לאש לנר לצורך ההבדלה, ויש סוברים שניתן לברך ברכת מאורי האש על נרות יו"ט.
כמו כן, אין לברך על נר שהדליקו אותו באיסור בשבת, ואפילו אם גוי הדליק אותו בשבת לצורך עצמו, אסור לברך עליו מכיוון שליהודי היה אסור להדליקו באותן הנסיבות. אמנם, אם הדליקו נר לצורך יולדת או חולה בשבת, כיוון שהודלק בהיתר, מותר לברך עליו.
נוסח הברכה

נחלקו התנאים בנוסח ברכה זו, לדעת בית שמאי אומרים שיש לברך בלשון יחיד 'שברא מאור האש'. ואילו לדעת בית הלל יש לברך בלשון רבים 'בורא מאורי האש'. להלכה נפסק ברמב"ם ובשולחן ערוך כדברי בית הלל.
בטעמם של בית הלל שיש לברך בלשון רבים אמרו בתלמוד שהוא מאחר ש'יש הרבה מאורות באש'. לדעת רבי שלמה יצחקי (רש"י) הכוונה היא לשלהבת אדומה ולבנה שישנם באש, אמנם יש שפירשו שכוונת התלמוד הוא שיש לאש שימושים שונים כגון אפיה תאורה חימום, ועוד.
מדיני הברכה

במשנה נאמר ש"אין מברכין על הנר עד שיאותו לאורו".
בפירוש הדבר אמרו בתלמוד במסכת ברכות דף נ"ג, עמוד ב' ”אמר רב יהודה אמר רב לא יאותו יאותו ממש אלא כל שאילו עומד בקרוב ומשתמש לאורה ואפילו ברחוק מקום וכן אמר רב אשי ברחוק מקום שנינו.” ואמרו שם בתלמוד ששיעורו הוא כדי שיוכל להכיר בין סוגי מטבעות שונים.
במקום להבדיל בין מטבעות, המנהג להסתכל על הציפורניים לאור הנר, על מנת להבדיל בין מקום הבשר למקום הציפורן. מנהגים רבים נאמרו בפרטי צורת ההסתכלות, אשר מבוססים על ענייני סגולות וסימן טוב ועל ענייני קבלה.
כתב המטה משה שיש להסתכל בצפרנים קודם הברכה. ולכאורה סובר כשיטה הנ"ל שהברכה היא ברכת השבח, שאם היא ברכת הנהנין, לא סביר שיסתכל קודם שיברך.
יש שכתבו שלאותם דעות שברכה זו היא ברכת הנהנין, יש לברך קודם שמסתכל בנר ונהנה ממנו, ככל ברכות הנהנין שמברכין קודם ההנאה, אך לדעות שברכה זו היא ברכת השבח, יש להסתכל קודם ורק לאחר מכן יברך כשאר ברכות השבח כגון ברכת הרעמים והברקים שמברך רק לאחר שרואה ושומע אותם.
יש שדקדקו מהמשנה ברורה שנראה מלשונו שדעתו היא שצריך לברך לאחר שנהנה. אך הרב שלמה גאנצפריד בספרו קיצור שולחן ערוך (סימן צו ט) כ' שנהגו להסתכל לאחר הברכה.
יש שכתבו שכדי לצאת ידי חובת שתי הדעות, יסתכל קודם הברכה ולאחריה.
ברכת הנר במוצאי יום כיפור

הטעם שתיקנו ברכה במוצאי יום כיפור על האש, משום שנאסר ביום כיפור להדליק אש, או להעביר אש, ולהבדילו משאר יום טוב שמותר בו להדליק אש מאש קיימת.
ברכת הנר במוצאי יום כיפור > חילוקי דינים בין מוצאי שבת למוצאי יום כיפור

מטעם זה יש שכתבו שאין לברך רק על אש שהייתה דולקת ביום כיפור, שעל ידי זה ניכר שלא השתמשו בו בשונה משאר יום טוב.
מאחר שטעם התקנה הוא להבדיל את יום כיפור משאר יום טוב, כתב הרב שלמה זלמן אוירבך שנראה שבמוצאי יום כיפור יכול לברך אף על נר יחידי, ולא צריך דווקא אבוקה.
חילוק נוסף כתב בשולחן ערוך שבשבת אין חיוב לחזר אחרי נר, אבל במוצאי יום כיפור יש שכתבו שהוא חיוב גמור מדרבנן.
מדוע לא מברכים כל השנה על הנר

בראשונים הקשו מדוע אין חיוב לברך על הנר בכל שעה שנהנה ממנו, מטעם שאסור ליהנות מן העולם הזה בלא ברכה, כשם שתיקנו את שאר ברכות הנהנין כגון על האכילה ועל הנאת הריח. וכתבו לבאר שחז"ל תיקנו ברכה רק על הנאה שהגוף נהנה ממנה.
לדעת חלק מהראשונים ברכת הנר במוצאי שבת, היא אכן ברכת הנהנין, כמבואר לעיל.
מנורה חשמלית

באחרונים נחלקו האם אפשר לברך ברכת 'בורא מאורי האש' על נורה חשמלית. יש שכתבו שדין הנורה כדין החשמל ומותר לברך עליה, וכן נהגו הרב חיים הלוי סולובייצ'יק והרב חיים עוזר גרודזנסקי, וכן דעת הרוגצ'ובר.
אך רבים סוברים, שאין לברך על נורה חשמלית, וטעמם מפני שאינה נחשבת כאש, מאחר שסתם אש בוערת על ידי חמצן, ואילו בנורה החשמלית אין חמצן אלא מתכת מחוממת בלבד.
ויש שכתבו דאף אם נאמר שנחשבת אש, מכל מקום אין לברך על אש שמכוסה בזכוכית מאחר שהברכה על הנר נתקנה לזכר האש שהוציא אדם הראשון במוצאי שבת, היא צריכה להיות דומה לאותה האש שהייתה גלויה בלא כיסוי זכוכית.
ראו גם

הבדלה
בורא מיני בשמים
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ד, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ו, עמוד א', וכן פסק בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן רצ"ט, סעיף ו'
↑  שו"ת הרשב"א ח"א, סימן קנט.
↑  על מסכת פסחים, דף ק"ו, עמוד א'.
↑  סימן מא.
↑  לנפקא מינא בין השיטות, עיין לקמן.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ב, עמוד א'.
↑  משנה ברורה, סימן רצ"ח, סעיף קטן ל'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רצ"ח, סעיף ה'
1 2  שולחן ערוך רצח א
↑  חלקם מובאים ברמ"א סימן רצח ג בשם הזוהר.
↑  סימן תקו.
↑  משנה ברורה, סימן רצ"ו, סעיף קטן ל"א
↑  שולחן ערוך תרכד ד
↑  שלחן שלמה סימן רצח ג
↑  פירוש הרא"ש (ברכות, פרק ח, ג).
↑  שו"ת כוכבי יצחק ח"א סימן יא
↑  הובא בשו"ת הר צבי אורח חיים ח"ב סימן קיד,
↑  מאורי אש פרק ה ענף א עמוד צד
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רצ"ח, סעיף ט"ו
↑  שו"ת הר צבי אורח חיים חלק ב סימן קיד.
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
גיורא יוספטל

גיורא יוספטל (9 באוגוסט 1912 – 23 באוגוסט 1962) היה פעיל ציוני בגרמניה, מבכירי הסוכנות היהודית, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
תחילת דרכו

נולד בשם גאורג יוזפטל (Georg Josephthal), בן הזקונים הרביעי לפאול ואֵמה לבית שנבל בנירנברג שבגרמניה. משפחתו הייתה אמידה וליברלית באופיה, אביו פאול יוזפטל היה מנהל מפעל למוצרי מתכת, לחם כקצין במלחמת העולם הראשונה, נפצע וזכה לעיטור גבורה. סבו גוסטב יוזפטל היה עורך דין, ראש לשכת עורכי הדין ויושב ראש הקהילה היהודית בנירנברג.
בגיל 14, בהיותו תלמיד בגימנסיה בנירנברג, הצטרף לאגודת הנוער היהודית "יידישער יוגנדבונד" (Jüdischer Jugendbund). הוא סיים את לימודיו התיכוניים במגמה ההומניסטית של הגימנסיה בשנת 1930.
פעיל ציוני

יוספטל החל בלימודי משפטים בהיידלברג, מתוך כוונה להצטרף למשרד עורכי הדין המשפחתי.
בשנת 1932 הצטרף לתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "הבונים".
הוא המשיך את לימודיו בברלין ובמינכן ובמהלכם עבד בהתנדבות עבור הקהילה היהודית שם. במסגרת פעילותו הקים סדנאות הכשרה מקצועית וחוות להכשרה חקלאית לצעירים שהכינו אותם לקראת עלייתם לארץ ישראל. בשנת 1933 התמנה לתפקיד ראש מחלקת הנוער של הקהילה היהודית בבוואריה.
בגלל עליית הנאצים לשלטון בתחילת אותה שנה נאלץ יוספטל להמשיך את לימודיו בבזל שבשווייץ, וסיים שם את הדוקטורט במשפטים.
בשנת 1934 עבר לברלין והתמנה למנהל עליית הנוער. בתחילת שנת 1936 התמנה למזכיר הכללי של "החלוץ" בגרמניה, ובאותה שנה נישא לסֵנֵטָה לבית פונדוב, לימים חברת הכנסת.
יוספטל פעל להקמת חוות הכשרה גם מחוץ לגבולות גרמניה, ובשנות ה-30 סייע ל"הגנה" ברכישות נשק חשאיות.
בשנת 1937 תפסו הנאצים את אחד מרוכשי הנשק וברשותו תמונה משותפת עם יוספטל. בעקבות כך נעצר גם יוספטל, אולם שוחרר מחוסר ראיות. יוספטל היה בקשרי ידידות טובים עם מנהל מחוז, והלה סידר לו ולאשתו דרכונים עמם יצאו השניים את גרמניה.
הזוג עלה לארץ ישראל בספטמבר 1938, ונקלט בקיבוץ גבעת חיים. בעקבות אירועי ליל הבדולח ב-9 בנובמבר אותה שנה יצא גיורא זמן קצר לאחר מכן בשליחות ללונדון למען הצלת יהודי גרמניה. במסגרת תפקידו ניסה לפעול בקרב מדינות אירופה לקליטת יהודי גרמניה באופן זמני, כאשר היעד הסופי היה ארץ ישראל. לשם כך אורגן נתיב בריחה דרך רוטרדם ואנטוורפן והוכנו ספינות מעפילים.
באביב 1939 נתפס יוספטל בפריז כשברשותו מאה דרכונים מזויפים. בזכות קשרים עם בעלי השפעה הוא שוחרר לבסוף. תחילת מלחמת העולם השנייה סתמה את הגולל על נתיב בריחה זה, ולכן שב בסוף אותה שנה לארץ.
מינואר 1943 ועד ספטמבר 1945 התנדב לשרת בצבא הבריטי, והוצב בארץ ישראל ובמצרים. הוא הגיע לדרגת סמל, אולם הורד בדרגה בגלל סירוב פקודה. רעייתו סנטה הצטרפה לגרעין של יוצאי גרמניה שהקים במרץ 1945 את קיבוץ גלעד. עם שחרורו של יוספטל מן הצבא הבריטי הגיע אף הוא לקיבוץ ועבד שם תקופה קצרה.
פעילותו בסוכנות היהודית

בסתיו 1945 החל את פעילותו בסוכנות היהודית ושימש כאחראי על מדור הקליטה במחלקת העלייה.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 1947, התמנה לחבר הנהלת הסוכנות וקודם לתפקיד ראש מחלקת הקליטה תפקיד אותו מילא בתקופת העלייה ההמונית ועד שנת 1956. יוספטל ראה בתרבותם של המזרחים מכשול לחזון מיזוג הגלויות וראה את שינוי תפיסות העולם ואורחות החיים של אותם עולים כך שיתאימו לנורמות של הוותיקים כחלק חשוב בתפקיד הקולטים. כך ביטא את עמדתו בקונגרס הציוני הכ"ג בשנת 1951:
תנאי יסודי למיזוג גלויות הוא שינוי מידות החיים של יוצאי הארצות המפגרות ואחת הדרכים לכך היא: התמיכה בחלשים ובמקופחים שבתא המשפחתי – בילד ובאשה. אין דבר משותף בין הורים הנותנים את הכל לילדיהם ורואים בחינוך ובשמירה על בריאות ילדיהם את תוכן חייהם; שמוסרים את האוכל ואת ההלבשה ואת כספם כדי שלילדיהם יהיה טוב – ובין אלה שגוזלים את המנות המיועדות לילדיהם והמתכסים בשמיכות המיועדות לילדיהם, השולחים את ילדיהם בגיל רך לעבודה ואינם מבינים מה זאת חובת החינוך ואינם יודעים מה זה רופא ותרופה. אין מיזוג גלויות, אם במשפחה אחת שולחים את האשה לעבודה ימים אחדים אחרי הלידה ובמשפחה אחרת מוציאים את הפרוטה האחרונה כדי לדאוג לעזרה ליולדת. מיזוג גלויות לא ייעשה בדיבורים אלא בחינוך ובטיפול, על-ידי השרשת מידות-חיים, על-ידי שמירה על זכות חיים לחלשים, על-ידי ביטול שלטונו של בעל-גוף, על-ידי ריסון שלטונו הפראי של הגבר.
כדי לחולל שינוי תרבותי זה הציע יוספטל בעיקר פעולות המכוונות לחינוך ילדים ונוער וכן הכשרה והשכלה לנשים. יוספטל תמך בשינוי המדיניות מעליה המונית לעלייה סלקטיבית עקב תפיסתו את תרבותם של העולים מצפון אפריקה: ”נשברנו עם אחרוני העלייה המרוקאית והטריפוליטאית ב-1951. זה היה 'לומפן פרולטריון' (ביטוי מרקסיסטי: פרולטריון של בלויי סחבות, חסר תודעה מעמדית), אנשים ללא עתיד”. כשפרצו מחאות במעברות בעקבות הצפות בחורף 1951 האשים יוספטל את העולים המזרחים בפסיביות ובחוסר נכונות לסייע לעצמם ”העולים העיראקים הראו חוסר אפשרות לעזור לעצמם שעוברת כל גבול. אנו רגילים תמיד לתימנים האדישים, המקבלים את הכל כגזרת שמים” באותה התקופה, היו עולים, רובם בני עדות המזרח, שהתנגדו לשיכונם במקומות נידחים (כמו ירוחם). יוספטל הציע לנצל "חור בחוק" המאפשר להאשים הורים בהפקרת ילדיהם, ולאיים בפנייה למשטרה שייקחו את ילדיהם בכוח. הוא אף הציע להחתים עולים מרוקאים טרם עלייתם על התחייבותם להתיישב במקום שיוחלט עבורם. על כך אמר: ”זאת בירוקרטיה פרוסית לעומת אנשים פרימיטיביים. לחתימות שלהם אין שום ערך, אין מושג לאנשים אלה על מה הם חותמים”.
בשנת 1952 התמנה גם לתפקיד גזבר הסוכנות וכן יצא להאג כאחד מראשי המשלחת הישראלית לניהול המשא ומתן עם גרמניה המערבית על הסכם השילומים.
בשנת 1950 יצא לראשונה למסע התרמות בקרב יהודי ארצות הברית עבור מדינת ישראל הצעירה.
פעילות פוליטית

באוגוסט 1956 נבחר בתמיכתו של בן-גוריון כמזכיר הכללי של מפא"י, והתבקש, בעקבות הפסד קולות רבים בבחירות, לערוך רפורמה במפלגה. תפקיד זה לא התאים לאופיו, ושחק אותו מאוד. במאי 1959 סבל יוספטל מהתקף לב קשה, שבעקבותיו נאלץ להפסיק את עבודתו למשך חצי שנה.
יוספטל כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסות ה-4 וה-5, בין השנים 1959–1962. בדצמבר 1959 (בכנסת ה-4) נכנס לכנסת, וב-1960 החל לשמש כשר העבודה.
במהלך כהונתו הקצרה התמקד בהכשרה מקצועית לצעירים ולעולים, בפיתוח הביטוח הלאומי, ויזם חקיקת חוק להגנה על עובדים מוגבלים ונכים.
בעקבות התפטרותו של בן-גוריון והבחירות לכנסת ה-5 זכה בנובמבר 1961 בתפקיד שר השיכון והפיתוח.
במקביל לתפקידו בכנסת שימש יוספטל בין השנים 1953–1955 ו-1960–1962 כיו"ר מועצת המנהלים של עמידר. בנוסף היה חבר וסגן יושב ראש המועצה המייעצת של בנק ישראל.
בעקבות מצבו הבריאותי המעורער הזמינו אחיו הבכור לשהייה בווילה שלו בלוצרן לצורך החלמה. הוא נפטר שם כשאשתו לצידו, באמצע כהונתו כשר הבינוי והשיכון. גופתו הועברה לירושלים ונטמנה בבית העלמין בקיבוץ גלעד.
הנצחתו

על שמו של גיורא יוספטל נקראו מוסדות, שכונות ורחובות ברחבי ישראל:
"מכון יוספטל" – הוקם כמלכ"ר בשנת 1973 על ידי ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית, ארגון ג'וינט ישראל ואנשי ציבור מתחום הרווחה, החינוך והעבודה הקהילתית.
"פרס יוספטל" ("פרס מגן בטיחות") מטעם התאחדות התעשיינים בישראל.
המרכז הרפואי יוספטל באילת.
שכונות יוספטל בפתח תקווה, נהריה, קריית ים, כפר סבא, חדרה, גבעת עדה לוד ורמלה.
שכונת גיורא באור יהודה, גבעת שמואל, טירת כרמל ועוד.
רחוב יוספטל בבת ים, בו גם ממוקמת תחנת הרכבת בת-ים יוספטל.
חטיבת הביניים "יד-גיורא" בהרצליה.
בית הספר על-שם גיורא יוספטל באזור.
בית הספר על שם גיורא יוספטל מגדל העמק.
"גן גיורא" – גן ציבורי על-שם יוספטל בחולון.
"בית גיורא" – בית התרבות בקיבוץ גלעד.
רחובות בערים רבות בארץ.
בתחילת 2018, בעקבות השיח שיצר הסרט "סאלח, פה זה ארץ ישראל", שבו יוחסו ליוספטל התבטאויות גזעניות ביחס לעדות המזרח, ובעקבות דרישת הקשת הדמוקרטית המזרחית, הודיעה מרים פיירברג, ראש עיריית נתניה על החלטתה לפעול לשינוי שם הרחוב הנושא את שמו של יוספטל, ולקרוא אותו על שמה של ברכה צפירה. ראש עיריית מגדל העמק, אלי ברדה, החליט לפעול להחלפת שם בית הספר הקרוי על שם יוספטל בעיר, בשמם של אילן ואסף רמון.
לקריאה נוספת

גיורא יוספטל, חייו ופעלו: מבחר כתבים: דברים שפעל פה, יומנים, מכתבים / בעריכת שלום וורם, תל אביב: מפלגת פועלי ארץ ישראל בשיתוף איחוד הקבוצות והקיבוצים, תשכ"ג-1963.
חזי לופבן, איש יוצא אל אחיו, תל אביב: עם עובד, תשכ"ח-1967.
הערות שוליים

↑  אורית רוזין, תנאים של סלידה: היגיינה והורות של עולים מארצות האסלאם בעיני ותיקים בשנות החמישים, עיונים בתקומת ישראל 12, 2002, עמ' 195–238, בעמ' 197
↑  אלישיב רייכנר, מחקר: מזרחים הועלו לארץ רק כשיכלו לפרנס, באתר nrg, אתר nrg
↑  ענת שפרה, עידן הציונות (מקראה) עמוד 289
↑  אפשר לקחת להם את הילדים בכוח באתר "הצטטת"
↑  יוצאי מרוקו נגד גיורא יוספטל, באתר ערוץ 7, 15 במרץ 2018;
יעל בן צבי, התושבים חלוקים בדעותיהם: יו"ר ש"ס מציע לשנות את שם שכונת יוספטל לרמב"ם, mynet כפר סבא, 16 במרץ 2018
↑  אריק בנדר, ‏סערת "סלאח פה זה ארץ ישראל": שמו של הרחוב ע"ש יוספטל בנתניה ישונה, באתר מעריב אונליין, 6 במרץ 2018
↑    ישראל מושקוביץ, רמון במקום יוספטל, באתר "ידיעות אחרונות", 9 במרץ 2018
| שרי העבודה בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי העבודה והבינוי  (1948–1949) | מרדכי בנטוב |  |
| שרי העבודה והביטוח העממי   (1949-1951) | גולדה מאיר |  |
| שרי העבודה  (1951-1977, 2023 ואילך) | גולדה מאיר • מרדכי נמיר • גיורא יוספטל • יגאל אלון • יוסף אלמוגי • יצחק רבין • משה ברעם • יואב בן צור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291929105171  GND: 126224501  ISNI: 0000 0000 6676 6675  LCCN: nr96040859  NKC: jo2005274189  VIAF: 37718757   WorldCat (עם VIAF): 37718757
ג'מאסין אל-ע'רבי

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  לוד
 נפה:  נפת יפו
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  1,365 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  ינואר 1948
 יישובים יורשים:  שכונות גבעת עמל ב' ובבלי בתל אביב
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,080 (1945)
 קואורדינטות:  32°05′33″N 34°47′50″E﻿ / ﻿32.092615°N 34.797134°E﻿ / 32.092615; 34.797134
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גַ'מַּאסִין אַל-עַ'רְבִּי (בערבית: جمّاسين الغربي) היה כפר ערבי מדרום לירקון, בתחומי תל אביב-יפו של ימינו. תושביו נמלטו במהלך מלחמת העצמאות.
משמעות שם הכפר, "ג'מאסין", היא מגדלי ג'מוסים. "ג'מאסין אל-ע'רבי" הוא ג'מאסין המערבית. כפר סמוך נקרא ג'מאסין א-שרקי הוא ג'מאסין המזרחית.
בהליכים משפטיים

בתחיל 1948 נאלצו תושבי אזור הספר שבין תל אביב ליפו במלחמת השחרור לעזוב את מקום מגוריהם, והם הופנו על-ידי מחלקת הפיקוח העירונית ו"ההגנה" למבנים ריקים של הכפר העזוב ג׳מוסין. בשנת 1954 הגישה העירייה תביעת סילוק-יד נגד המערערים, כמסיגי גבול. הדיון הגיע עד לבית המשפט העליון, שדחה את תביעת העירייה.
הערות שוליים

↑  רועי מרום,"ההתיישבות הערבית המחודשת באזור רעננה", בתוך: יצחק שטייגמן, משממה למושבה פורחת – רעננה – דגם להתיישבות פרטית בארץ ישראל (1981-1922), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017, עמ' 437
↑  רועי מרום,"ההתיישבות הערבית המחודשת באזור רעננה", בתוך: יצחק שטייגמן, משממה למושבה פורחת – רעננה – דגם להתיישבות פרטית בארץ ישראל (1981-1922), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017, עמ' 437.
↑  Roy Marom, Al-Sheikh Muwannis: Transformations in the Arab Countryside between the Mountainous Interior and the City of Jaffa, 1750-1848 הכפר אלשיח' מונס תמורות במרחב הכפרי הערבי בין שדרת ההר לעיר יפו 1948-1750, קתדרה, 2023-01-01, עמ' 16 -15
↑  רבקה שפק ליסק, רוב המוסלמים בארץ במאה ה-19 ממוצא מצרי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 ביוני 2017
1 2  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  הגאוגרף משה ברוור, במחקרו, "הגירה כגורם בגידול הכפר הערבי בארץ ישראל" (מרחבים 2, קובץ מרחבים בגאוגרפיה של ארץ ישראל והמזרח התיכון, 1975, 72-81) שעסק בהגירה של פועלים ממצרים בתקופת המנדט הבריטי והשתקעותם בעיקר במישור החוף, הגיע למסקנה שלפחות שליש מהגידול במספר הערבים תושבי מישור החוף בתקופת המנדט מקורו בהגירה ממצרים ולא נבע מריבוי טבעי או כתוצאה מהגירה פנימית של ערבים שעזבו את כפריהם בגליל ובשומרון והשתקעו באזור החוף היכן שאפשרויות התעסוקה היו טובות יותר. לעומתו, כותב בני מוריס בספרו "קורבנות - תולדות הסכסוך הציוני-ערבי", כי בשנות ה-30 "ניכר תהליך של התרוששות מתמדת בכפרי ההר ובערים שבתוך הארץ פנימה, שנתלווה לו מעבר אוכלוסייה אל עיבורי חיפה ויפו, שם צצו והתפרסו שכונות עוני"
↑  בני מוריס, קורבנות, הוצאת עם עובד, 2003, עמ' 136
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 80–81.
↑  יגאל לב, תושבי ג'מסין לא יפונו, מעריב, 14 באוגוסט 1961
↑  הסיפור שמאחורי גבעת עמל ב', באתר TheMarker‏, 27 בספטמבר 2008
↑  סיון חילאי, קורין אלבז-אלוש, תושבי גבעת עמל פונו, אבל כספי הפיצוי לא הגיעו; הם ישוכנו במלון בדרום ת"א, באתר ynet, 15 בנובמבר 2021.
↑  דוד טברסקי, ‏גבעת עמל, הסוף: הבתים פונו ונהרסו, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 בנובמבר 2021
↑  ע"א 160/62 לוי, ו-2 אח נ' ראש העיר, חברי המועצה ובני העיר תל אביב-יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411480005171
ג'באט צ'ובאנלי

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1870 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  13 במרץ 1938 (בגיל 67) איסטנבול, טורקיה טורקיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין הממלכתי של טורקיה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, טורקיה 
 השכלה:  War Academy  הקולג' הצבאי העות'מאני  תיכון גלאטסראיי 
 השתייכות:  האימפריה העות'מאנית הצבא העות'מאני   טורקיה הצבא הטורקי
 תקופת הפעילות:  מ-1891 
 דרגה:  גנרל 
 תפקידים בשירות
 מפקד האזור המבוצר בדרדנלים   מפקד הקורפוס ה-14   מפקד הקורפוס ה-15   מפקד הקורפוס ה-14   מפקד הקורפוס ה-7   סגן מפקד הארמייה השביעית   מפקד הארמייה השמינית   שר המלחמה   ראש המטה הכללי   מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמות הבלקן  המלחמה האיטלקית-עות'מאנית 
 
ג'באט צ'ובאנלי (בטורקית: Cevat Çobanlı;‏ 14 בספטמבר 1870  או 1871 – 13 במרץ 1938) היה מפקד צבאי של הצבא העות'מאני, שר המלחמה (Harbiye Nazırı) של האימפריה העות'מאנית וגנרל של הצבא הטורקי שהיה ידוע בכך שגרם הפסדים ימיים גדולים לבעלות הברית במהלך מערכת הדרדנלים שלהם במלחמת העולם הראשונה.
משפחתו

ג'באט נולד ב-14 בספטמבר 1870 או ב-1871 בסולטנאחמט (איסטנבול, האימפריה העות'מאנית) אמו הייתה אמינה האנים ואביו היה מושיר שאקיר פאשא, ראש המטה של הצבא העות'מאני. משפחתו במקור ממלטיה.
השכלה וקריירה צבאית

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון גלאטסראיי, הוא נרשם לאקדמיה הצבאית העות'מאנית (Mekteb-i Fünûn-u Harbiyye-i Şâhâne) ב-1888. הוא סיים את בית הספר כרביעי בכיתתו בשנת 1891 והצטרף לצבא העות'מאני כלוטננט שני בחיל רגלים (Mülâzım-ı Sani). הוא המשיך את לימודיו במכללה הצבאית העות'מאנית (Mekteb-i Erkân-ı Harbiye-i Şâhâne). ב-1892 הועלה לדרגת לוטננט ראשון (Mülâzım-ı Evvel). ב-1894 סיים את לימודיו במכללה הצבאית כקפטן מטה (Erkân-ı Harp Yüzbaşısı) והחל את שירותו במטה הכללי של הארמון (Mayet-i Seniyye Erkân-ı Harbiyesi) כשליש של הסולטאן.
הוא הועלה לדרגת קולונל ב-1900 ולגנרל כוכב אחד ב-1901. הוא הופקד על שיפור ההגנות של אדירנה לאחר כמה פריסות בחו"ל. הוא הפך לגנרל שני כוכבים ב-1906. בשנת 1909, כתוצאה מארגון מחדש של דרגות צבאיות (Tasfiye-i Rütbe Kanunu) הוא הורד בדרגה בשתי דרגות.