stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איבר יחידה

איבר יחידה (גם: איבר נייטרלי או איבר אדיש) מוגדר עבור פעולה בינארית  במבנה אלגברי. תכונתו היא שהפעלת הפעולה הבינארית על אבר זה ואבר אחר, כלשהו, תמיד יוחזר האבר האחר כתוצאת הפעולה.
כאשר נתונים קבוצה  \ S ופעולה בינארית, שנסמנה  \ \star , המוגדרת על איבריה, אזי:
איבר  \ e\in S ייקרא איבר יחידה שמאלי, אם לכל  \ x\in S מתקיים  \ e\star x=x.
איבר  \ e\in S ייקרא איבר יחידה ימני, אם לכל  \ x\in S מתקיים  \ x\star e=x.
אם  \ e הוא איבר יחידה שמאלי וגם איבר יחידה ימני, הוא ייקרא בפשטות איבר היחידה.
נניח כי  \ e,e^{\prime } איברי יחידה, אז  \ e=e\star e^{\prime }=e^{\prime } ומכאן שאם ישנו איבר יחידה, אז הוא בהכרח יחיד.
נניח כי e_{R},e_{L} איבר יחידה ימיני ואיבר יחידה שמאלי בהתאמה, אז  e_{L}=e_{L}\star e_{R}=e_{R} ומכאן שאם קיימים הן איבר יחידה שמאלי והן איבר יחידה ימני, אז הם אותו איבר.
במבנים אלגבריים רבים, כגון חבורה, חוג ושדה, קיומו של איבר יחידה הוא אחד המאפיינים של המבנה האלגברי.
דוגמאות

בפעולת החיבור המקובלת, איבר היחידה הוא 0, משום שלכל מספר a מתקיים:  a+0=0+a=a. איבר יחידה זה קרוי איבר האפס.
בפעולת הכפל המקובלת, איבר היחידה הוא 1, משום שלכל מספר a מתקיים:  a\times 1=1\times a=a.
בפעולת החזקה המקובלת, איבר היחידה הימני הוא 1, משום שלכל מספר a מתקיים:  a^{1}=a.‏ 1 אינו איבר היחידה השמאלי,  1^{a}=1, לא קיים איבר יחידה שמאלי לחזקה.
בכפל מטריצות איבר היחידה הוא מטריצת היחידה  \ I, שהיא המטריצה שרכיבי האלכסון שלה הם 1 ושאר הרכיבים אפס, המקיימת:  \ A\cdot I=I\cdot A=A.
בפעולת איחוד בין קבוצות, איבר היחידה הוא הקבוצה הריקה.
בהרכבת פונקציות, איבר היחידה הוא פונקציית הזהות.
3 בנובמבר

3 בנובמבר הוא היום ה-307 בשנה בלוח הגרגוריאני (308 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 58 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1493 – כריסטופר קולומבוס מגלה את איי גוואדלופ
1840 – הפגזת עכו – ציי בריטניה, האימפריה העות'מאנית והקיסרות האוסטרית מפגיזים את עכו, נפילתה תוביל לקץ שלטון מוחמד עלי בארץ ישראל ובסוריה ומחזירים אותו לידי האימפריה העות'מאנית
1848 – בהולנד מתקבלת חוקה חדשה, המגבילה באופן משמעותי את כוחו של בית המלוכה ההולנדי ומחזקת את הפרלמנט והשרים. חוקה זו עדיין בתוקף
1903 – פנמה זוכה בעצמאות מקולומביה
1918 – תחילת מרד המלחים בקיל – מלחים ואנשי תחזוקה של צי הים הפתוח הגרמני שמוצבים בספינות ובמתקני חוף בנמל קיל ובעיר עצמה פותחים במרד, שמתפשט ברחבי גרמניה. המרד הוא חוליה בשרשרת המאורעות שמובילים בסופו של דבר את המהפכה ששמה קץ למשטר הקיסרי, ואשר גורמת לכניעת גרמניה במלחמת העולם הראשונה
1943 – אקציית ארנטפסט – 'מבצע חג קציר', בו נטבחו 43,000 פועלי כפייה יהודים במחנות באזור לובלין הקשורים למיידנק
1950 – הוקמה להקת הנח"ל
1954 – נפתחת לתנועה תחנת הרכבת תל אביב מרכז
1954 – הראשון בסדרת סרטי גודזילה יוצא לאקרנים ביפן
1955 – תחילת כהונתו השנייה של דוד בן-גוריון כראש ממשלת ישראל, והצגת ממשלת ישראל השביעית בפני הכנסת
1957 – ברית המועצות משגרת לחלל את הלוויין השני בהיסטוריה, ספוטניק 2, כשעל סיפונו היצור החי הראשון בחלל – הכלבה לייקה
1959 – מפא"י בראשות דוד בן-גוריון זוכה בבחירות לכנסת הרביעית
1966 – נהר הארנו עולה על גדותיו, גורם נזקים בנפש ומציף אלפי יצירות אמנות בפירנצה
1969 – טרפדת של חיל הים מטביעה סירה ותופסת 4 מחבלים, מול חוף ראש הנקרה
1970 – סלבדור איינדה מושבע לנשיא צ'ילה
1971 – "המדריך למתכנת UNIX" יוצא לאור
1973 – נאס"א משגרת את הגשושית מארינר 10 לעבר כוכב חמה (מרקורי). ב-29 במרץ 1974 הייתה מארינר 10 לגשושית הראשונה שהגיעה לכוכב-לכת זה
1978 – דומיניקה זוכה בעצמאות מבריטניה
1986 – העיתון הלבנוני אשריעה מפרסם לראשונה ידיעה על מכירת נשק מארצות הברית לאיראן, מה שנודע אחר-כך כפרשת איראן-קונטראס
1994 – מופצת הגרסה הראשונה של Red Hat Linux
1998 – המתאבק המקצועי לשעבר ג'סי ונטורה נבחר למושל מדינת מינסוטה בארצות הברית
נולדו

39 – מרקוס אנאוס לוקאנוס, משורר רומי (נפטר ב-65)
1500 – בנוונוטו צ'ליני, צורף ופסל איטלקי (נפטר ב-1571)
1569 – דונה גרציה נשיא, אשת עסקים, נדבנית ומדינאית אנוסה שחזרה להיות יהודייה (נולדה ב-1510)
1587 – סמואל שיידט, מלחין, נגן עוגב ומורה גרמני (נפטר ב-1654)
1696 – טוביה בועז, בנקאי, שתדלן ופרנס יהודי־הולנדי
1757 – רוברט סמית', מדינאי אמריקני (נפטר ב-1842)
1801 – וינצ'נצו בליני, מלחין אופרות איטלקי (נפטר ב-1835)
1900 – אדולף דסלר, מייסד חברת הביגוד אדידס (נפטר ב-1978)
1901 – לאופולד השלישי, מלך בלגיה (נפטר ב-1983)
1903 – ווקר אוונס, צלם אמריקאי (נפטר ב-1975)
1912 – אלפרדו סטרסנר, שליטה העריץ של פרגוואי (נפטר ב-2006)
1917 – פרנסואז סלמון, פסלת ויוצרת מדליות יהודייה-צרפתייה (נפטרה ב-2014)
1921 – צ'ארלס ברונסון, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2003)
1921 – פרידה ורקשטל, לוחמת ארגון לח"י (נפטרה ב-2023)
1926 – ולדאס אדמקוס, נשיא ליטא
1926 – עליזה גרינברג, משוררת ישראלית (נפטרה ב-2024)
1927 – יקותיאל "קותי" אדם, אלוף בצה"ל (נהרג ב-1982)
1930 – שלום כהן, ראש ישיבת פורת יוסף ונשיא מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס (נפטר ב-2022)
1931 – מוניקה ויטי, שחקנית איטלקייה (נפטרה ב-2022)
1932 – אלברט ריינולדס, פוליטיקאי אירי שכיהן פעמיים כראש ממשלת אירלנד (טישך) (נפטר ב-2014)
1933 – אמרטיה סן, כלכלן הודי, זוכה פרס נובל לכלכלה
1933 – מייקל דוקאקיס, פוליטיקאי אמריקאי
1933 – ג'ון בארי, מלחין בריטי (נפטר ב-2011)
1936 – רוי אמרסון, טניסאי אוסטרלי
1940 – יצחק לוריא, שחיין ישראלי
1942 – פנחס כהן גן, אמן ישראלי, פרופסור לאמנות וחתן פרס ישראל לציור
1945 – גרד מילר, כדורגלן גרמני (נפטר ב-2021)
1948 – לולו, שחקנית וזמרת סקוטית, זוכת אירוויזיון 1969 (אירוויזיון בו זכו 4 מדינות) כנציגת בריטניה
1949 – אנה וינטור, עורכת אופנה בריטית-אמריקאית והעורכת הראשית של מגזין ווג האמריקאי
1952 – ג'ים קאמינגס, שחקן, מדבב וזמר אמריקאי
1952 – רוזאן בר, קומיקאית, כוכבת טלוויזיה, מפיקה וסופרת אמריקאית
1953 – קייט קאפשו, שחקנית קולנוע אמריקאית
1954 – אלימלך פירר, יועץ רפואי, מקים אגודת "עזרה למרפא"
1956 – עובד יושע, כלכלן ישראלי (נפטר ב-2003)
1956 – צביקה פוגל, תת-אלוף בצה"ל וחבר הכנסת מטעם עוצמה יהודית
1957 – גארי אולסן, שחקן אנגלי (נפטר ב-2000)
1957 – דולף לונדגרן, שחקן קולנוע שוודי
1957 – חורחה גורביץ', במאי, תסריטאי, צלם, מפיק ומורה לקולנוע ישראלי
1962 – גייב לוגאן ניוול, מייסד ומנכ"ל חברת המשחקים Valve
1962 – פיל כץ, מתכנת אמריקאי, מפתח פורמט ZIP (נפטר ב-2000)
1967 – סטיבן וילסון, זמר ומלחין, סולן להקת הרוק המתקדם פורקיופיין טרי
1975 – טלי גוטליב, עורכת דין פלילית וחברת הכנסת מטעם הליכוד
1978 – שוקי בן-נעים, תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי
1979 – פאבלו איימר, כדורגלן ארגנטינאי
1981 – דייגו לופס, כדורגלן ספרדי
1983 – נסלי ברדה, עיתונאית, מגישת חדשות, אשת רדיו וטלוויזיה ישראלית
1983 – אפרת גוש, זמרת ישראלית
1984 – ליטל רוזנצוייג, שחקנית, מנחה ודוגמנית ישראלית
1989 – אנדרדה, מתאבק ב-WWE
1995 – קנדל ג'נר, דוגמנית אמריקאית
1998 – מיקל ביירג, רוכב אופני כביש דני
2002 – סטיבן סאנצ'ז, זמר-יוצר אמריקאי
נפטרו

361 – קונסטנטיוס השני, קיסר רומא (נולד ב-317)
644 – עומר, הח'ליפה השני (נולד ב-584)
1254 – יוחנן השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-1193)
1324 – פטרונילה דה מית', משרתת של דיים אליס קייטלר (נולדה ב-1300)
1428 – תומאס מונטגיו, בן אצולה ואיש צבא אנגלי בתקופת מלחמת מאה השנים (נולד ב-1388)
1584 – קארלו בורומאו, קרדינל וארכיבישוף מילאנו (נולד ב-1538)
1639 – מרטין דה פורס, קדוש נוצרי (נולד ב-1579)
1793 – אולמפ דה גוז', מחזאית ועיתונאית צרפתית (נולדה ב-1748)
1926 – אנני אוקלי, צלפית (נולדה ב-1860)
1934 – יחיא אביץ', הרב הראשי ליהדות תימן ואב בית הדין (נולד ב-1863)
1954 – אנרי מאטיס, צייר צרפתי (נולד ב-1869)
1957 – וילהלם רייך, פסיכיאטר וסופר אוסטרי (נולד ב-1897)
1957 – לייקה, הכלבה הראשונה בחלל
1998 – בוב קיין, קומיקסאי אמריקאי (נולד ב-1915)
2000 – חיים אורן, תת-אלוף בצה"ל, מפקדה הראשון של חטיבת הנח"ל (נולד ב-1943)
2001 – ארנסט גומבריך, חוקר תולדות האמנות, יהודי (נולד ב-1909)
2010 – ויקטור צ'רנומירדין, מדינאי רוסי (נולד ב-1938)
2015 – נורית כנען-קדר, מומחית להיסטוריה של אמנות ימי הביניים ובפרט בפיסול בימי הביניים (נולדה ב-1938)
2016 – מגי פיורי, סופרת פנטזיה בריטית (נולדה ב-1955)
2017 – ד. אליר, משורר ישראלי (נולד ב-1929)
2020 – רחמים מלמד כהן, איש חינוך ישראלי (נולד ב-1937)
2021 – דורותי מנלי, אצנית בריטית (נולדה ב-1927)
2021 – יוסף בנימין לסינג, ראש האגף למיילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי מעייני הישועה, פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב (נולד ב-1947)
2021 – יצחק ג'קי אדרי, פעיל חברתי ישראלי (נולד ב-1959)
2022 – עוזי אורנן, בלשן, פרופסור ללשון ולעיבוד שפות טבעיות באוניברסיטה העברית ובטכניון וחבר באקדמיה ללשון העברית (נולד ב-1923)
2022 – יוכבד קאשי, מפקדת יחידת מקפלות המצנחים והאישה הראשונה (יחד עם מנוחה פידל) שעברה קורס צניחה צבאית של צה"ל (נולדה ב-1929)
2022 – דאגלס מקגרת', תסריטאי, במאי קולנוע ושחקן אמריקאי (נולד ב-1958)
2024 – קווינסי ג'ונס, זמר, מלחין ומפיק מוזיקלי אמריקאי (נולד ב-1933)
חגים ואירועים החלים ביום זה

פנמה – יום העצמאות (1903)
דומיניקה – יום העצמאות (1978)
מיקרונזיה – יום העצמאות (1986)
יפן – יום התרבות (לפני 1946 – יום הולדתו של הקיסר)
2 בנובמבר – 4 בנובמבר
נובמבר
לוח אירועים שנתי
דונה גרציה נשיא
סטיבן ווילסון
קונסטנטיוס השני
עומר
אולמפ דה גוז'
לייקה
באר הגביע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  באר מים 
 מיקום:  גלסטונברי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  51°08′40″N 2°42′21″W﻿ / ﻿51.1444°N 2.70583°W﻿ / 51.1444; -2.70583
 www.chalicewell.org.uk
 he
 
המכסה של באר הגביע
זרם המים לתוך הבריכה בצורת וסיקה פיסקיס
מעיין ראש האריה, שמתוכו יכולים אנשים לשתות את המים ולמלא בקבוקים על מנת לקחת מים איתם
באר הגביע (באנגלית: Chalice Well), הידועה גם כ"המעיין האדום", היא באר השוכנת למרגלות גלסטונברי טור בעיירה גלסטונברי במחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה.
המעיין הטבעי והגנים הסובבים אותו שייכים לקרן באר הגביע (Chalice Well Trust) ומנוהלים על ידה. הקרן גובה תשלום בגין הכניסה לגנים. הקרן הוקמה ב-1959, רכשה את השטח שבו זרמו מי המעיין ונטעה גנים סביבו. מייסד הקרן היה ולסלי טיודור פול (Wellesley Tudor Pole‏; 1884-1968), ספיריטואליסט אנגלי שבעקבות מפגש עם עבד אל-בהאא, מנהיג הדת הבהאית, המיר את דתו לבהאית.
מחקר שנעשה על ידי בית הספר לגאולוגיה של אוניברסיטת אקסטר ב-2009 מצא שבאר הגביע מוזן מאקווה עמוקה ברבדים הנמוכים של חולות פנרד (Pennard Sands).
ראו גם

ולסלי טיודור פול
ביאורים

↑  באנגלית Glastonbury Thorn, עץ מהמין עוזרר חד-גלעיני, שעל פי האגדה המקומית צמח שעה שיוסף הרמתי, שהביא את הנצרות לבריטניה, נעץ את מקלו באדמה
↑  תושבים בגלסטונברי מצביעים על מקומות שונים שבהם התרחש הנס של המטה שהפך לעץ, כאשר הגרסה הנפוצה ביותר דווקא על "גבעת ההלך העייף" (Wearyall Hill)
הערות שוליים

1 2  Mather, J D (2009). "Wonder-working water: the history and hydrogeology of the Chalice Well and other Glastonbury springs" (PDF). Geoscience in South-West England. 12. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-07-11. נבדק ב-2018-09-01.
↑  Members of the World Peace Gardens Network
↑  Mann, Nicholas; Fletcher, Paul (2007). "The Story of the Cover for the Chalice Well" (PDF). The Chalice (18): 9–12. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04. נבדק ב-2018-09-01.
↑  Arthur woz 'ere. Or was he?
↑  Hadhrat al-Hajj Mirza Bashirudeen Mahmood Ahmad - Khalifatul Masih II.  The Holy Quran with English Translation & Commentary (5 volumes)
↑  "The Chalice Well". Images of England. אורכב מ-המקור ב-2012-10-12.
מיכאל בייזר

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1950 (בן 74) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  האוניברסיטה העברית בירושלים, ג'וינט 
 אתר רשמי
 
הספר "יהודי סנט-פטרבורג" בהוצאה עצמית (סאמיזדט) מאת מיכאל בייזר
מיכאל בייזר (ברוסית: Михаэль (Михаил) Бейзер, נולד ב-8 באפריל 1950) הוא היסטוריון ישראלי המתמחה בהיסטוריה של יהודי רוסיה וברית המועצות. לפני עלייתו ארצה היה מסורב עלייה סובייטי.
ביוגרפיה

בייזר נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). סיים לימודי תואר ראשון ושני כמהנדס פיזיקה (קיברנטיקה) באוניברסיטה הפוליטכנית של לנינגרד. מ-1973 עד 1987 עבד כמתכנת במכון למחקר ומדע בענף בניית ספינות (ЦНИИ Румб) ובמכון "אנרגומאש" לתכנון וטכנולוגיה בענף האנרגיה.
בשנת 1979, לאחר שהגיש בקשה לקבלת אשרת יציאה לישראל וסורב, הצטרף למאבק מסורבי העלייה על הזכות לצאת מברית המועצות ולעלות לישראל. במסגרת היותו פעיל עלייה, ניהל סמינר ביתי על היסטוריה ותרבות יהודית, והיה אחד מהעורכים והמחברים של כתב העת הבלתי חוקי "האלמנך היהודי של לנינגרד" (Ленинградский еврейский альманах - ЛЕА) שהופץ בשיטת סאמיזדאט (Самиздат).  בתחילה חקר באופן עצמאי את ההיסטוריה של יהודי לנינגרד, והעביר הרצאות בנושא ברחבי העיר. עד אז לא היו הדרכות טיולים בעיר שעסקו בהיסטוריה יהודית (או טיולים לפי קבוצות אתניות באופן כללי), כיוון שהמשטר הסובייטי פעל לטשטוש הזהויות האתניות של העמים השונים שהיו בשליטתו. בייזר פרסם את הרצאותיו כספר בשיטת סאמיזדט ב-1986. את הספר בייזר הבריח בחשאי במיקרופילם בעזרת תיירים יהודים מחו"ל ללונדון, להיסטוריון הבריטי הנודע מרטין גילברט. בשל חלוציותו של הספר, הראשון שעסק בהיסטוריה של יהודי לנינגרד בעת החדשה, גילברט דאג למימון ולתרגום של הספר לאנגלית. ב-1989 יצא הספר "יהודי סנט-פטרבורג" (The Jews of St. Petersburg) באנגלית וברוסית בעריכתו של גילברט.
ב-23 מרץ 1987 מיכאל בייזר השתתף בהפגנה של שבעה מסורבי עלייה מול הכניסה לבנייני הוועד המחוזי של המפלגה הקומוניסטית של לנינגרד. יום למחרת היה סיקור קצר של ההפגנה בתוכנית הרדיו "הפנורמה של לנינגרד", ובעיתון "ערבי לנינגרד" (Вечерний Ленинград) הודפסה כתבה עם תצלום של המפגינים אשר לפיה הם לא הורשו לעזוב את ברית המועצות כיוון שנחשפו לסודות מדינה של הממשל הסובייטי. שלושה ימים לאחר מכן בייזר קיבל אשרת יציאה מברית המועצות.
במאי 1987 עלה לישראל והחל את לימודי תואר השלישי בהיסטוריה במכון ליהדות זמננו של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1996 קיבל תואר דוקטור על עבודתו תחת הכותרת "יהודי לנינגרד (פטרוגרד) בין מלחמות העולם" בהנחיית פרופ' מרדכי אלטשולר. במקביל ללימודי התואר השלישי עבד כעורך-שותף של כתב-העת Jews in Eastern Europe במרכז לחקר ותיעוד יהדות מזרח אירופה, ובהמשך כיהן כסגן עורך ראשי של כתב-העת האקדמי של האוניברסיטה העברית ברוסית Вестник Еврейского университета.
לאחר קבלת הדוקטורט, בייזר שימש כמרצה בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים וכחוקר עמית במכון למדעי היהדות על שם מנדל. במקביל לעבודתו המחקרית באוניברסיטה עבד בארגון הג'וינט, שם בתחילה עסק בסיוע לקהילות יהודיות במדינות ברית המועצות לשעבר בקבלת ובמיצוי זכויות וכן בשיפוץ בתי כנסת שהולאמו על ידי השלטונות הסובייטים. לאחר מכן כיהן כיועץ ההיסטורי של המחלקה הרוסית של הג'וינט.
מ-2018 משמש כעורך המדעי של האנציקלופדיה המקוונת "פטרבורג היהודית". מ־2002 מכהן כיועץ היסטורי וחבר הנהלה של העמותה לתיעוד התנועה היהודית הלאומית בברית המועצות "נזכור ונשמור". פרסם כחמישה עשר ספרים (חלקם כתב וחלקם ערך) וכ-80 מאמרים מחקריים בעברית, באנגלית וברוסית.
ספריו > ספרים פרי עטו

יהודי לנינגרד: 1917-1939, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
The Jews of St. Petersburg, Excursions through a Noble Past,edited, with an introduction and maps, by Martin Gilbert, Jewish Publication Society, Philadelphia - New York, 1989. (הספר בקטלוג ULI)
Евреи в Петербурге, Библиотека Алия, Иерусалим, 1989. (הספר בקטלוג ULI)
Our Legacy: CIS Synagogues, Past and Present, Institute of Jewish Studies, Hebrew University of Jerusalem and Gishrei Tarbut Association, Jerusalem-Moscow, 2002.(הספר בקטלוג ULI)
M. Beizer & M. Mitsel, The American Brother: The "Joint" in Russia, the USSR and the CIS, AJJDC, Jerusalem, 2004. (הספר בקטלוג ULI)
Relief in Time of Need: Russian Jewry and the Joint, 1914-24, Slavica Publishers, Indiana University, Bloomington, 2014.
(הספר בקטלוג ULI)
Евреи Ленинграда 1917-1939, Национальная жизнь и советизация, Мосты культуры-Гешарим, Москва-Иерусалим, 1999.(הספר בקטלוג ULI)
ספריו > ספרים בעריכתו

דע מאין באנו: רקע היסטורי-חברתי של עולי ברית המועצות, עורכים מיכאל בייזר וריבה פרלמוטר, ירושלים: משרד החינוך והתרבות, הרשות לקליטת עלייה, 1992. (הספר בקטלוג ULI)
תולדות יהודי רוסיה, עורך ראשי: ישראל ברטל, כרך 3, ממהפכות 1917 עד נפילת ברית המועצות, בעריכת מיכאל בייזר, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
Антропова И. Сборник документов по истории евреев Урала, Из фондов учреждений досоветского периода Государственного архива Свердловской области Под научной редакцией Бейзера М. и Раскина Д. Москва: Древлехранилище, 2004.
История еврейского народа в России, От революций 1917 года до распада Советского Союза, Под ред, Михаэля Бейзера. — М.; Иерусалим: «Мосты культуры», «Гешарим», 2017.
Таратута, Ида и Аба. «Негрустные воспоминания о нашей семье, жизни в Ленинграде и борьбе за выезд в Израиль». Научный ред. Михаэль Бейзер. Хайфа, 2016.
Daughter of the Shtetl, The Memoirs of Doba-Mera Medvedeva, Translated by Alice Nakhimovsky, Edited and introduced by Michael Beizer and Alice Nakhimovsky, Boston, Academic Studies Press, 2019. (הספר בקטלוג ULI)
Aba & Ida Taratuta. Cheerful Memories/Troubled Years: A Story of a Refusenik’s Family in Leningrad and its Struggle for Immigration to Israel, Academic editor — Michael Beizer, Boston, Academic Studies Press, 2019.
הערות שוליים

↑  תצלום של ההפגנה כפי שהתפרסם בעיתון "ערבי לנינגרד" (Вечерний Ленинград)
↑  המכון למדעי היהדות על שם מנדל, הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  אתר עמותת "נזכור ונשמור" (באנגלית וברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258300105171  PLWABN: 9811352358505606  BnF: cb14414479z (data)  GND: 1018792597  ISNI: 0000 0000 8391 6698  LCCN: n88081966  NTA: 175349509  SELIBR: 180073  SUDOC: 069457395  VIAF: 69145100   WorldCat (עם VIAF): 69145100
שקר אין לו רגליים

לאותיות המילה "שקר" אין זוג "רגליים". לאותיות המילה "אמת" יש. (על פי איור לפתגם במילון אבן-שושן)
שקר אין לו רגליים, או כפי שהאמרה ידועה יותר בדורות המאוחרים: "לשקר אין רגליים" - הוא פתגם, שמקורו במדרש ובתלמוד, ופירושו: לשקר אין בסיס איתן, ועל כן הוא מתקשה לעמוד זמן רב, והוא מתמוטט. מה שאין כן בדברי אמת. "דבר שקר אין לו קיום והשקרן סופו שיתגלה".
המקורות השונים מסבירים את משל הרגליים בשלוש דרכים: לאותיות המילה "אמת" יש זוג "רגליים" התומכות במילה, בעוד שלאותיות המילה "שקר" יש רק תמיכה של רגל אחת; הפתגם הארמי אומר שהאמת עומדת והשקר אינו עומד; הפתגם הלטיני מבוסס על הסיפור המיתולוגי על השוליה של פרומתאוס שיצר פסל של שקר ללא הרגליים, כי אזל לו החומר.
במחקר

חוקר הלשון העברית, בן ציון פישלר, שפרסם מאמר מקיף על הפתגם, כותב: "חוקרי פולקלור מלמדים שהפתגם הוא לפעמים תמציתו של סיפור שאבד (או נשכח), ויש מקרים שהוא תשתית לסיפור חדש שנרקם סביבו". אחד ממשלי איזופוס מספר על פרומתאוס שפיסל את האמת ואת השקר. באמצע עבודתו נקרא לאל זאוס, והותיר את השלמת היצירה בידי השוליה שלו. אך מכיוון שאזל החומר לשוליה, הכניס את אחת הדמויות לתנור ללא הרגליים. פרומתאוס קרא לדמות השלמה אמת ולדמות החסרה שקר, משום ש"לשקר אין רגליים".
ייתכן, סובר פישלר, שחז"ל הכירו את האגדה הזו, וביססו עליה את המדרשים, כדי להסביר אותה בדרכם שלהם.בן ציון פישלר, השקר אין לו רגליים, ואנו בעוונותינו משימים לו רגליים של ברזל, באתר הארץ, 17 באפריל 2006
באותיות סת"ם

אימרה זו משמשת כראיה גם לנידון ההלכתי של סגנונות הכתב בכתיבת סת"ם.
אחד ההבדלים שבין סוגי הכתב הוא בכתיבת האות ש, הן בכתיבת סת"ם, והן בהבלטת אות ש' על תפילין של ראש. יש שכותבים את האות כשתחתית האות ישרה (כתב בית יוסף), ויש שכותבים אותה כשתחתיתה חדה (כתב ספרדי), ויש שמשלבים את שני הסוגים (כתב האדמו"ר הזקן). מהמימרה "שקר על רגל אחת עומד" למדו הרשב"א והר"ן "מכאן שצריך לעשות סוף השי"ן חד ולא רחב". ראייתו נובעת מפרשנותו שכל אות ואות במילה 'שקר', היא בעלת רגל אחת. לעומת זאת, אחרים פירשו שהמילה כולה עומדת על רגל אחת, כי כל המילה עומדת על הרגל של האות ק אשר בולטת בתחתית המילה כולה.
שימושים בעברית המודרנית

משה סנה דוחה את הטענות שחרושצ'וב הוא זה שהכשיל את הפגישה של ארבע המעצמות הגדולות בפריז, (1960), וטוען: "אכן, לשקר אין רגליים, והוא הדין לגבי טענות שקר".
במאמר, שכותרתו: "שקר אין לו רגליים, אך יש לו תפוצה" (1971) מתלונן העיתונאי על כך שבעיתונות הצ'כסלובקית המצונזרת לאחר הפלישה הסובייטית, מפרסמים דברי שקר אבסורדיים על ישראל.
"לשקר אין רגליים'. הדבר מוכח פעמים רבות מבחינה היסטורית (ראה תופעת שבתאי צבי)" מגיב קורא במדור "מכתבים" בעיתון "מעריב" (1990) על מאמר שמכפיש לטענתו את אחד האדמו"רים.
ראו גם

ניכרין דברי אמת
הערות שוליים

↑  מילון אבן שושן, קריית ספר, 1969, במילה "רגל"
↑  ראו הרחבה בפרקי המקורות והמחקר
1 2  בן-ציון פישלר, השקר אין לו רגליים, ואנו בעוונותינו משימים לו רגליים של ברזל
↑  הטקסט נלקח מתלמוד שטיינזלץ
↑  אוצר מדרשים, מדרשי רבי עקיבא, אלפא ביתא דרבי עקיבא, נוסחא ב'
↑  ילקוט שמעוני, תורה, ג'
↑  בן ציון פישלר
↑  חידושי הרשב"א מסכת שבת דף קד עמוד א
↑  מהרש"א שם
↑  משה סנה, "מי הכשיל? ומה לא נכשל?", קול העם, 20 במאי 1960
↑  יהודה להב, "שקר אין לו רגליים אך יש לו תפוצה", למרחב, 16 במרץ 1971
↑  אבנר רועי, "רושם מוטעה", מעריב, מכתבים, 3 ביולי 1990
שרה פיה אנדרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1952 (בת 72) סנט אולבנס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 https://sarahpiaanderson.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה פיה אנדרסון (באנגלית: Sarah Pia Anderson; נולדה ב-19 ביולי 1952) היא במאית טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. כמו כן, היא מרצה ופרופסורית לקולנוע ולמדיה דיגיטלית באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. במהלך הקריירה שלה בתיאטרון עבדה אנדרסון עם התיאטרון המלכותי הלאומי על "רוסמרהולם", עם הלהקה השייקספירית המלכותית בהפקה "מרי וליזי", ובתיאטרון אבי על "Carthaginians".
בטלוויזיה הייתה חלק מצוות ההפקה והבימוי של עשרות סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, דוגמת "חשוד ראשי 4: מעגלים פנימיים" (1995), בכיכובה של הלן מירן. החל משנות ה-90 עובדת בעיקר בארצות הברית. בין הסדרות שביימה ניתן למנות את "ER", "בנות גילמור", "מתים במשרה חלקית", "האנטומיה של גריי", ו"ורוניקה מארס". בשנת 2011 ביימה את פרק הפתיחה של "סקוט וביילי" בהפקת חברת RED Production עבור ITV1. עבודותיה האחרונות כוללות פרקי פתיחה של הסדרות "תחנת ברלין" ו"החיים עצמם".
פילמוגרפיה נבחרת כבמאית – סדרות טלוויזיה

ילדות טובות
להתעורר
סקוט וביילי
מתים במשרה חלקית
אהבה גדולה
בטי המכוערת
ורוניקה מארס (פרק: שובו של קיין)
האנטומיה של גריי
אד
אלי מקביל
מלאך אפל
בנות גילמור
ER
הערות שוליים

↑  Sarah Pia Anderson Biography (1952), Film Reference
↑  "Sarah Pia Anderson". Cinema and Digital Media. נבדק ב-2022-12-23.
↑  UC Davis News & Information: Sarah Pia Anderson (אורכב 05.08.2012 ב Archive.today)
מריה קוניקובה

| --- | --- |

 לידה:  1984 (בת 40 בערך) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, טיצ'רס קולג', אוניברסיטת קולומביה, Acton-Boxborough Regional High School 
 שפות היצירה:  אנגלית, רוסית 
 יצירות בולטות:  Mastermind, The Biggest Bluff 
 פרסים והוקרה:  פרס רוברט בלס לחשיבה ביקורתית (2016) 
 www.mariakonnikova.com
 
מריה קוניקובה (באנגלית: Maria Konnikova; נולדה ב-1984) היא סופרת ושחקנית פוקר אמריקאית אשר כתבה 3 ספרים שהגיעו לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
קורות חיים

קוניקובה נולדה במוסקבה והיגרה עם משפחתה לארצות הברית בגיל 4. היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה וכתיבה יוצרת מאוניברסיטת הרווארד שם למדה תחת הדרכתו של סטיבן פינקר, ודוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קולומביה תחת הדרכתו של וולטר מישל.
בשנים 2011–2012 פרסמה טור קבוע בשם Mind & Brain בכתב העת המדעי סיינטיפיק אמריקן, ובשנים 2013–2018 פרסמה עשרות כתבות בנושאי פסיכולוגיה בשבועון הניו יורקר.
שלושת ספריה של קוניקובה הופיעו ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
ב-2024 התחילה פודקסט יחד עם נייט סילבר בשם Risky Business, בו הם מדברים על נושאים שונים הקשורים לעולם קבלת ההחלטות, עם הקשרים לעולם הפוקר.
קריית פוקר

קוניקובה יצרה קשר ב-2016 עם שחקן הפוקר אריק סיידל והחלה ללמוד תחת הדרכתו את משחק הפוקר, במטרה להבין את הצד הפסיכולוגי של המשחק ובהמשך לכתוב על כך ספר בו תתעד את צעדיה הראשונים בעולם הפוקר ותהליך למידת המשחק. ב-2017 היא החלה לשחק בטורנירי פוקר שונים וכבר בשנתה הראשונה סיימה במקום השני במספר טורנירים. ב-2018 ניצחה בטורניר הראשון שלה במסגרת סדרה של פוקרסטארס באיי בהאמה וזכתה בכ-85 אלף דולר.
ב-2024 זכתה בטבעת סבב אליפות העולם בפוקר כאשר ניצחה את האירוע המרכזי בסבב האינטרנטי שהתקיים בינואר, וזכתה בפרס של 57.5 אלף דולר. באוקטובר זכתה גם בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלה כאשר ניצחה את טורניר ה-Crazy 8 שהתקיים כחלק מסדרת הטורנירים באינטרנט, וזכתה ב-68.5 אלף דולר.
נכון לאוקטובר 2024, קוניקובה זכתה בסך של כ-750 אלף דולר מטורנירי פוקר.
ספריה

Mastermind: How to Think Like Sherlock Holmes‏ (2013)
The Confidence Game‏ (2016)
The Biggest Bluff‏ (2020)
הערות שוליים

1 2  Alumni Profile: Maria Konnikova, אוניברסיטת קולומביה, ‏11 באוקטובר 2021
↑  פרסומים באתר סיינטיפיק אמריקן
↑  פרסומים באתר הניו יורקר
↑  Mo Nuwwarah,‏ Konnikova Changes Plans, Delays Book After Incredible Poker Success, באתר PokerNews,‏ 1 במאי 2018 (באנגלית)
↑  Connor Richards,‏ No Bluff – Author Maria Konnikova Wins First WSOP Bracelet, באתר PokerNews,‏ 14 באוקטובר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008914576005171  PLWABN: 9810661359605606  BIBSYS: 13030356  BnF: cb16719925d (data)  CANTIC: a11712338  GND: 1042718229  ISNI: 0000 0003 8264 0900  LCCN: n2012057295  MusicBrainz: 0face524-aa77-4944-8e95-e11a8b2c1dd4  MGP: 299660  NKC: osa2013796197  NLK: KAC201326213  NTA: 357277864  SUDOC: 199572135  VIAF: 266419639   WorldCat (עם VIAF): 266419639