stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יל בולטה טיילור
שבץ

ב-10 בדצמבר 1996, בולטה טיילור התעוררה לגלות כי היא נמצאת בעיצומו של התקף שבץ. מאוחר יותר נקבע כי הרקע הרפואי לכך היה דימום בלתי שגרתי באזור חיבור לא תקין בין עורק לווריד בהמיספירה השמאלית במוחה (AVM). לאחר שבועיים וחצי, ב-27 בדצמבר 1996 היא עברה ניתוח מוח מורכב בבית החולים הכללי מסצ'וסטס (MGH) להסרת גוש בגודל כדור גולף של קריש הדם אשר לחץ על מרכזי השפה (אנ') בהמיספירה השמאלית במוחה.
שבץ > התקף התובנה שלי

בעקבות ההתמודדות עם השבץ, בשנת 2006 בולט טיילור הוציאה לאור את המהדורה הראשונה של הספר "התקף התובנה שלי" אשר עסק בתהליך ההחלמה מהשבץ והתובנות על פעילות מוחה אותן הפיקה כתוצאה מחוויה זו.
הרצאתה של בולטה טיילור בועידת TED בפברואר 2008 בו דיברה בגילוי לב על זכרונותיה מהתקף השבץ, הפכה לסנסצייה אינטרנטית, שעוררה עניין ותשומת לב רבה ברחבי העולם. הרצאה זו זכתה למספר הצפיות השני בגודלו אי פעם במדד הפופולריות של ועידת TED. ספרה של טיילור במהדורתו השנייה הוכרז כרב מכר סמוך להוצאתו לאור.
לאחר שנערכה מכירה פומבית לקבלת זכויות היוצרים על הספר התקף התובנה שלי בניהולו של הסוכן ועורך הדין של טיילור, אלן שטיפלר, הוצאת Penguin זכתה לקבל את זכויות ההפצה. הספר יצא בכריכה קשה במאי 2008, הגיע לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, נשאר ברשימה במשך שבעה שבועות ובשיא - במקום הרביעי ברשימה.
הספר תורגם ויצא לאור במעל ל-30 שפות ברחבי העולם. ב-2010 תורגם לעברית על ידי נעמי כרמל ופורסם בהוצאת מודן.
בולטה טיילור התארחה במופע של אופרה וינפרי ב-21 באוקטובר 2008. כשנה לאחר מכן, במהלך נאומה בטקס חלוקת תארים באוניברסיטת דיוק, ציטטה וינפרי משפט מספרה של טיילור. בולטה טיילור הייתה האורחת הראשונה של אופרה ווינפרי בשידורי הסדרה האינטרנטית העוסקת ברוחניות (Soul Series) באתר Oprah.com, ובתוכנית הרדיו של אופרה.
הערות שוליים

↑  Dick Clark, Scientists & Thinkers: Jill Bolte Taylor, The 2008 TIME 100, ‏12 במאי 2008
↑  Leslie Kaufman, A Superhighway to Bliss, אתר הניו יורק טיימס, ‏25 במאי 2008
↑  "התקף התובנה שלי" זמין במעל ל-30 שפות ביניהן: פורטוגזית בברזיל ופורטוגל Ediouro Publicacoe S.A.; Editorial Presenca; Bulgaria, Janua '98 LTD; Chinese, Hainan Publishing House; Croatian, Planetopija; Danish Borgen Forlag; Estonian Pilgrim Publishing; Finnish, Otava Publishing; French in France, Editions Jean-Claude Lattes; German in Germany, Droemer; Greek in Greece, Livanis Publishing Organization S.A.; Hungarian in Hungary Agykontroll Kft.; Indonesian in Indonesia, PT Elex Media Komputindo; Hebrew in Israel Modan Publishing House; Italian in Italy, Arnoldo Mondadori Editore SPA; Japanese in Japan, Shincho-Sha Co. Ltd; Korean in Korea, Will Books; Mandarin Chinese in Mainland China, Hainan Pub House; Marathi and other Indian dialects and languages in India (Marathi), Mehta Publishing House,;Dutch in theNetherlands, Kosmos Uitgevers BV; Norwegian in Norway, Cappelen Damm A/S; Polish inPoland, Galaktyka; Romanian in Romania, Curtea Veche; Russian in Russia, Atticus Publishing Group LLC; Slovene in Slovenia, Mladinsk Knjiga; Spanish in Spain, Random House Mondadori; Swedish in Sweden, Bra Bocker; Mandarin Chinese and Taiwanese inTaiwan, Commonwealth Publishing Co. LTD.; Thai in Thailand, Saengdao Publishing House Co., LTD.; Turkish in Turkey, Kuraldisi Yayincilik; British English in United Kingdom, Hodder Headline Ltd. and American English in the United States, Penguin Books
↑  התקף התובנה שלי באתר סימניה
↑  "Dr. Jill Bolte Taylor Explains Her Stroke of Insight ד"ר ג'יל בולט טיילור מסבירה על השבץ שגרם להארה שלה". Oprah.com. 2008-10-21. נבדק ב-2012-10-23.
↑  אופרה ווינפרי בטקס חלוקת תארים של האוניברסיטה, באתר האתר של אוניברסיטת דיוק, ‏10 במאי 2009 (ארכיון).
↑  באתר יוטיוב, הריאיון שנערך במסגרת התוכנית, ‏14 בינואר 2014 (מועד פרסום הסרטון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603860205171  PLWABN: 9810632101905606  BnF: cb15969986v (data)  CiNii: DA16631168  GND: 136181511  ISNI: 0000 0000 5629 5654  LCCN: no2008088309  NDL: 01155756  NKC: xx0130539  NLK: KAC201012018  NTA: 313893799  SUDOC: 129392189  VIAF: 79230117   WorldCat (עם VIAF): 79230117
ג'ון גריגס תומפסון

| --- | --- |

ג'ון גריגס תומפסון
 לידה:  13 באוקטובר 1932 (בן 92) אוטווה (קנזס), ארצות הברית 
 שם לידה:  John Griggs Thompson 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, אנגליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל (1955)  אוניברסיטת שיקגו (1959)  Ottawa High School 
 מנחה לדוקטורט:  סאונדרס מק ליין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1959–1962)  אוניברסיטת קיימברידג' (1968–1993)  אוניברסיטת שיקגו (1962–1968)  אוניברסיטת פלורידה (1993) 
 תלמידי דוקטורט:  Richard Lyons, Robert Sandling, David Shaw, Anne R. MacWilliams, Pamela A. A. Ferguson, Sister Miriam P. Cooney, David John Benson, Tanush Shaska, Aron Bereczky, Urmie Ray, David Walter Erbach, David John Jackson, Aviad M. Broshi, Milbern James Rust, David Goldschmidt, Charles Sims, Robert Griess, Gordon Douglas James, Albert Whitcomb, Chat-Yin Ho, Nick Patterson, Richard Foote, Edward Lawrence Spitznagel, Larry Lee Dornhoff, David Andrew McNeilly 
 פרסים והוקרה:  מדליית דה מורגן (2013)  פרס אבל (2008)  המדליה הלאומית למדעים (2000)  פרס וולף למתמטיקה (1992)  פרס אנרי פואנקרה (1992)  מדליית סילבסטר (1985)  פרס בריק הבכיר (1982)  עמית החברה המלכותית (1979)  מדליית פילדס (1970)  פרס קול באלגברה (1965) 
 תרומות עיקריות
 חקר ומיון חבורות סופיות
 
ג'ון גריגס תומפסון (אנגלית: John Griggs Thompson, נולד ב-13 באוקטובר 1932) הוא מתמטיקאי אמריקאי שידוע במחקרו על חבורות סופיות. הוא זכה במדליית פילדס ב-1970, בפרס וולף ב-1992 (יחד עם לנארט קארלסון), ובפרס אבל ב-2008 (יחד עם ז'ק טיץ).
קורות חיים

ג'ון נולד באוטווה שבקנזס ב-1932. בילדותו נחשף למתמטיקה מאחיו הגדול ממנו בשלוש שנים, והתעניין בשחמט ובקומבינטוריקה שבמשחקי קלפים.
ב-1955 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ייל, וב-1959 את הדוקטורט אותו עשה באוניברסיטת שיקגו בהנחייתו של סאונדרס מק-ליין. לאחר שנה באוניברסיטת האוורד, חזר לאוניברסיטת שיקגו (1962–1968) וב-1970 עבר לאוניברסיטת קיימברידג', אנגליה. מאוחר יותר הצטרף לאוניברסיטת פלורידה. כיום תומפסון מכהן כפרופסור אמריטוס באוניברסיטאות קיימברידג' ופלורידה.
מחקר

תזת הדוקטורט של תומפסון פתרה בעיה בת שישים שנה בתורת החבורות הסופיות, בכך שהוכיח שאם לחבורה סופית יש אוטומורפיזם מסדר סופי ללא נקודת-שבת, אזי החבורה נילפוטנטית. בעבודתו זו השתמש בטכניקות פתרון בעיות חדשות.
ב-1963 ביחד עם וולטר פייט, הוכיח כי החבורות הפשוטות הסופיות והלא-אבליות הן מסדר זוגי בהוכחה בת 250 עמודים. משפט זה נחשב לאחד המשפטים החשובים במאה ה-20, והוא היווה את הבסיס לפרויקט המתמטי הקולקטיבי הנרחב של מיון החבורות הפשוטות הסופיות.
החבורות הפשוטות מהוות מעין אבני בניין לחבורות הסופיות, בדומה למספרים הראשוניים שמרכיבים את המספרים הטבעיים. באמצעות משפט המיון, אפשר לבדוק תכונות של חבורות פשוטות על ידי בדיקת כל המקרים.
תומפסון עסק במיון החבורות הפשוטות הסופיות, שבהן לכל תת-חבורה פתירה יש מנרמל פתיר. בנוסף הציג את חבורת תומפסון Th, אחת מ-26 החבורות הספורדיות.
תומפסון חקר את הבעיה של בניית חבורות גלואה מעל שדות מספרים (במיוחד רציונליים). הוא מצא קריטריון לחבורה סופית להיות חבורת גלואה, דבר שבפרט מראה שחבורת המפלצת היא חבורת גלואה.
וולטר פייט המנוח, איתו תומפסון הוכיח את משפט פייט-תומפסון, אמר עליו: "הוא מתמטיקאי שלומד בעיות חשובות ולא נותן לקשיים להרתיעו. הוא לעיתים מתגבר על קשיים כאלה בהצגת רעיונות חדשים אשר בעלי השפעה אדירה על פיתוחים עתידיים".
פרסים ואותות כבוד

בין הפרסים שזכה בהם נמנים:
פרס קול (1965)
מדליית פילדס (1970)
חברות בחברה המלכותית (1979)
פרס בריק (1982)
מדליית סילבסטר (1985)
פרס וולף (1992)
פרס פואנקרה (1992)
המדליה הלאומית למדעים (2000)
פרס אבל (2008)
מדליית דה מורגן (2013)
בשנת 2013 ערכה אוניברסיטת קיימברידג' כינוס לכבודו, לרגל מלאת לו שמונים שנה.
לקריאה נוספת

A short Introduction to Group Theory, באתר פרס אבל (באנגלית)
אליהו לוי- על הזוכים בפרס וולף למתמטיקה 1992 (מתוך "מאמרים במתמטיקה", עמודים 4–6)
הערות שוליים

↑  רשימת זוכים במדליית פילדס, באתר International Mathematical Union (IMU)
1 2  ההכרזה על הזכייה בפרס וולף, באתר קרן וולף (ארכיון)
1 2  מידע על תומפסון באתר של פרס אבל, באתר The Abel Prize
↑  Martin Raussen and Christian Skau, Interview with John G. Thompson and Jacques Tits, Volume 56, Number 4, Notices of the AMS, 2009, עמ' 471-478
1 2  מידע על תומפסון באנציקלופדיה בריטניקה
↑  אוניברסיטת קיימברידג'
↑  אוניברסיטת פלורידה
↑  John A. Osmundsem, Major Mathematical Conjecture Propounded 177 Years Ago Is Disproved, New York Times, 1959
↑  הדף באוניברסיטת קמברידג' העוסק בכינוס (ארכיון)
| זוכי פרס אבל |
| --- | --- | --- |
| 2003–2009 | ז'אן-פייר סר (2003) • מייקל עטיה ואיזדור זינגר (2004) • פיטר לקס (2005) • לנארט קרלסון (2006) • סריניוסה ואראדהאן (2007) • ג'ון תומפסון וז'ק טיץ (2008) • מיכאיל גרומוב (2009) |  |
| 2010–2019 | ג'ון טייט (2010) • ג'ון מילנור (2011) • אנדרה סמרדי (2012) • פייר דלין (2013) • יעקב סיני (2014) • ג'ון נאש ולואיס נירנברג (2015) • אנדרו ויילס (2016) איב מאייר (2017) • רוברט לנגלנדס (2018) • קארן אולנבק (2019) |  |
| 2020–היום | הלל פורסטנברג וגרגורי מרגוליס (2020) • אבי ויגדרזון ולסלו לובאס (2021) • דניס סאליבן (2022) • לואיס קפארלי (2023) |  |
| זוכי מדליית פילדס |
| --- | --- | --- |
| המאה ה־20 | אלפורס, דאגלס (1936) • סלברג, שוורץ (1950) • סר, קודאירה (1954) • רות, תום (1958) •  הרמנדר, מילנור (1962) • גרותנדיק, כהן, סמייל, עטיה (1966) • בייקר, הירונקה, נוביקוב, תומפסון (1970) • בומביירי, ממפורד (1974) • דלין, מרגוליס, פפרמן, קווילן (1978) • יאו, קון, ת'רסטן (1982) • דונלדסון, פאלטינגס, פרידמן (1986) •  ג'ונס, דרינפלד, ויטן, מורי (1990) • בורגיין, זלמנוב, יוקוז, ליון (1994) • בורכרדס, גוורס, מקמולן, קונטסביץ' (1998) |  |
| המאה ה־21 | וויבודסקי, לפורג (2002) • אוקונקוב, ורנר, טאו, פרלמן (2006) • וילאני, לינדנשטראוס, סמירנוב, צ'או (2010) • אבילה, בהרגבה,  היירר, מירזאח'אני (2014) • בירקאר, ונקאטש, פיגאלי, שולצה (2018) • דומיניל-קופן, הא, מיינרד, ויזובסקה (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810671487405606  BnF: cb15028687r (data)  dblp: 40/2452-1  GND: 17375306X  ISNI: 0000 0000 3668 1849  LCCN: n84123804  MGP: 6488  SNAC: w6xs7zr7  SUDOC: 083157573  VIAF: 68339202   WorldCat (עם VIAF): 68339202
דוד סופר

ערך זה עוסק במנצח, מעבד ופסנתרן ישראלי. אם התכוונתם לשחיין ושחקן כדורמים יהודי-הודי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1976 (בן 48)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים  תלמה ילין (בית ספר)  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה
 עיסוק:  מוזיקאי, מנצח, מעבד, פסנתרן
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 שיתופי פעולה בולטים:  הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל  תלמה ילין (בית ספר)
 
דוד (דודי) סופר (נולד ב-13 באוגוסט 1976) הוא מוזיקאי, מנצח, מעבד ופסנתרן ישראלי.
חייו

דוד סופר התחיל את לימודי הפסנתר בגיל שמונה בקונסרבטוריון העירוני גבעתיים אצל אנה דורטרוט. לאחר שירותו הצבאי, המשיך את לימודי הפסנתר אצל רינה ולדמן והופיע כפסנתרן ג'אז ולאחר תקופה לא ארוכה כסולן בתוכניות קלאסיות.
את לימודי התזמור והקומפוזיציה הרחיב באופן פרטי אצל רפי קדישזון ובמקביל למד נגינה בקונטרבס אצל אלי מגן שהיה נגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. את לימודי הניצוח סיים בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה אצל יואב תלמי, אי-אן שו, רונן בורשבסקי וואג פפיאן. הוא לקח חלק פעיל בכיתות אמן אצל פרופסור נעם שריף ואצל זובין מהטה.
משנת 2021 דוד מנהל מרכז המוזיקה- הקונסרבטוריון העירוני הרצליה. סופר מכהן כמנצח הראשי והמנהל המוזיקלי של תזמורת השרון - הרצליה, התזמורת הסימפונית הבין-דורית - הוד השרון, התזמורת הסימפונית של הטכניון ותזמורת כלי הנשיפה של הטכניון. כמו כן, הוא משמש כמנהל האמנותי של תוכנית "צלילים שלובים" של התזמורת הסימפונית חיפה, תוכנית קונצרטים לבני נוער הפעילה כל אזור הצפון במסגרת פעילות סל תרבות ארצי.
סופר הוא גם מנהל מוזיקלי ומנצח על תוכנית "אלחאן" עם "תזמורת הגליל" - התזמורת הקאמרית הערבית יהודית מנצרת, וכמו כן מנצח ומשתף פעולה עם מגוון תזמורות ביניהן, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, תזמורת סימפונט רעננה והתזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה.
בנוסף מקדיש חלק ניכר מעבודתו לחינוך ועבודה עם נוער - ריכז את מגמת המוזיקה בבית הספר רעות לאמנויות ניהל מוזיקלית וניצח על התזמורת הסימפונית הייצוגית של בית הספר, ניצח על התזמורת הייצוגית של "מרכז חינוך ליאו באק" בחיפה ובעבר שימש כמנצח מקהלת תיכון "אוהל שם" ברמת גן. במסגרת תפקידיו יוצא דוד מדי שנה כראש משלחת לסיורי קונצרטים בחו"ל.
סופר כתב מוזיקה למחול – שיתוף פעולה עם הכוריאוגרפית דנה רוטנברג, מוזיקה לתוכניות ילדים יחד עם ד"ר עידית סולקין והקים את תזמורת ה"דיבנד" וה"סימפוג'אז" איתן הופיע ברחבי הארץ.
החל משנת 2024 הוא המנהל המוזיקלי והמנצח של התזמורת הסימפונית בבית הספר הארצי לאמנויות ע"ש תלמה ילין.
ג'וליה רסניק

| --- | --- |

פרופ' ג'וליה רסניק (2023)
 לידה:  9 ביולי 1952 (בת 72) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם לידה:  ביאטריס חוליה דורפמן 
 ענף מדעי:  חינוך 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (21 באוקטובר 2001)  האוניברסיטה העברית בירושלים (ספטמבר 2019)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
ג'וליה רסניק (נולדה ב-9 ביולי 1952) היא פרופ' חבר בגמלאות בבית ספר לחינוך באוניברסיטה העברית. תחומי המחקר העיקריים שלה הם גלובליזציה של מדיניות חינוך, חינוך משווה, רב תרבותיות, הגירה וילדי מהגרים וחינוך בינלאומי. רסניק ערכה ספרים וגיליונות מיוחדים ופרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מובילים בישראל ובשאר העולם, באנגלית ובצרפתית. בבית ספר לחינוך הקימה ב־2018 את המסלול האישי למצטיינים לתלמידי מוסמך ומשמשת ראש המסלול. מכהנת כחברת הוועד המנהל של AFEC Association Francophone d ’Education Comparée וכראש הסקציה Comparaisons Internationales בארגון AISLF Association International des Sociologies de Langue Française. היא חברת מערכת בכתבי עת אקדמיים Education comparée ו-International Studies of Sociology of Education.
הייתה חוקרת אורחת ביוניברסיטי קולג' לונדון, באוניברסיטת סאן אנדרס (ספ') בבואנוס איירס, באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, בהפקולטה הלטינו-אמריקנית למדעי החברה (ספ') (FLACSO אקוואדור) (FLACSO בואנוס איירס), באוניברסיטת קוסטה ריקה, באוניברסיטת מקגיל, באוניברסיטת מונטריאול ובאוניברסיטת קולומביה.
זכתה במענקים מהקרן הישראלית למדע (אחד מהם בשיתוף עם פרופ' אדריאנה קמפ, אוניברסיטת תל אביב) ומקרן GIF עם שותפיה הגרמניים (Prof. Helmut Bremer, Duisburg-Essen University; Prof. Fabian Kessl and Dr. Friederike Lorenz, Wuppertal University).
ביוגרפיה

רסניק נולדה בשם ביאטריס חוליה דורפמן בבואנוס איירס, ארגנטינה, לבנחמין דורפמן ואתל קלוקס, ולה אח ושלוש אחיות (אלברטו, רינה, דורה ואנה). ב-1964 עלתה עם אחיה דרך עליית הנוער לארץ ושמה הוחלף לטובה דורפמן. היא התחנכה במוסד אחוזת שרה בבני ברק ובקיבוץ עין צורים. לאחר מלחמת ששת הימים חזרה לבואנוס איירס ולמדה בבית ספר התיכון תלפיות, למדה במדרשה למורים ובמקביל עבדה כמורה בבית ספר של הקהילה הספרדית. נישאה לראול רסניק והם עברו להתגורר במאר דל פלאטה, בה הקים ראול מפעל לייצוא דגים. ראול וג'וליה היו חברים פעילים בקהילה היהודית: ראול כחבר בוועד המנהל ורסניק כחברה בוועדת החינוך וועדת בית הכנסת של הקהילה. ב-1984 עלו לישראל עם שלושת ילדיהם: אריאל, חביאר- פבלו ומאיה.
משנת 2002 חייתה בזוגיות עם איב דוטרק (Yves Dutercq) פרופ' באוניברסיטת נאנט (צר'), צרפת. דוטרק נפטר במרץ 2020 בגיל 64 מנגיף קורונה, והשאיר אחריו אם ושלוש בנות.
השכלה ותחומי מחקר

רסניק סיימה את לימודי התואר הראשון, השני והשלישי במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה לתואר שני הוגשה באוקטובר 1993 ועסקה בדימויים לאומיים במערכת החינוך - אידאולוגיה לאומית מדינתית בישראל. עבודת הדוקטורט שלה הוגשה ביוני 2001 ועסקה בגלובליזציה של מודלים חינוכיים והשוותה בין רפורמות מבניות של מערכות החינוך בישראל (1968) ובצרפת (1975, 1963, 1959).
מיד לאחר סיום הדוקטורט התקבלה רסניק כמרצה בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית והיא פרופסור חבר שם עד היום.
את השוואת מדיניות חינוך בין ישראל וצרפת בשנות ה-2000 חקרה בשיתוף עם פרופ' איב דוטרק. המחקר העלה את ה-managerialization של מערכות החינוך בישראל (דו"ח דוברת) ובצרפת.
מעורבות ציבורית וחינוכית

רסניק ייסדה מחדש את האגודה הישראלית לחינוך משווה ב־2014, אגודה אקדמית שמטרתה לקדם את המחקר החינוכי ההשוואתי ואת ההוראה במוסדות אקדמיים בתחום דעת זה. היא שימשה נשיאה ראשונה של האגודה ומכהנת כיום כמזכירתה.
ב-2019 ו-2020 התקבלה כחברת ועדה לבדיקת בקשות המכללה האקדמית כנרת והמכללה האקדמית גורדון להארכת ההסמכה להעניק תואר ראשון.
מחקרים

התפתחות החינוך הבינלאומי בבתי ספר ציבוריים ברחבי העולם
מחקר בין־לאומי רחב היקף של בתי ספר IB (International Baccalaureate) שכלל עבודת שדה באנגליה, ארגנטינה, אקוודור, ארצות הברית, צרפת, ספרד, קוסטה ריקה וקנדה. אימוץ של תוכניות IB בבתי ספר ציבוריים ברחבי העולם הוא תוצר מובהק של הגלובליזציה ושל מדיניות חינוכית נאו-ליברלית.
הלימינליות החוקית של ילדי מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בישראל
ילדי מהגרים הגדלים בסטטוס חוקי עמום חווים השלכות חברתיות כתוצאה מקיומם של משפחותיהן בצל החוק. בישראל מעריכים כי אלפי ילדים וצעירים גדלים באי ודאות חוקית כתוצאה מגלי מהגרי עבודה ומבקשי מקלט. מחקר זה בדק את תופעת הלימינליות החוקית בקרב צעירים וילדים ברמת המקרו, ברמת המסו (רמת הביניים) ורמת המיקרו ושופך אור על הסיפיות (לימינליות) החוקית ומשמעותה למהלך חייהם של ילדים ובני נוער מהגרים.
המחקר במימון הקרן הישראלית למדע ובשיתוף עם פרופ' אדריאנה קמפ, המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, אוניברסיטת תל אביב.
מורים גרמניים לומדים על השואה בישראל - השפעת אוריינטציות דוריות
פרויקט המחקר האתנוגרפי בוחן את הפרקטיקות והפרספקטיבות של מורים גרמניים המגיעים לישראל להשתתף בסמינר בבית הספר הבינלאומי ללימודי שואה ביד ושם, בירושלים. במסגרת פרויקט המחקר, החוקרים ליוו ארבע קבוצות מורים מאזורים שונים בגרמניה בטיולים החינוכיים שלהן ביד ושם. המחקר כלל תצפיות, קבוצות מיקוד וראיונות עם המורים ועם אנשי הצוות של יד ושם. ההבדלים בין הדוריים וההיסטוריה המשפחתית של המורים משפיעים על התייחסותם לזיכרון השואה. התגלעה מתח בין מטרת יד ושם בהעברת זיכרון השואה לדורות הבאים לבין מטרת המורים המחפשים בלימודי השואה ביד ושם דרכים להתמודד עם אנטישמיות גואה בארצם.
המחקר מומן על ידי הקרן הגרמנית-ישראלית למחקר ופיתוח מדעי.
ספרים שכתבה

Benavot, A.PI and Resnik, J.C (2006) Lessons from the Past: A Comparative Socio-Historical Analysis of Primary and Secondary Education, in Benavot, A. Resnik, J. and Corrales, J. Global Educational Expansion: Historical Legacies, Political Obstacles, American Academy of Arts and Sciences, Occasional Paper.
The Power of Numbers and Networks: Understanding the Mechanisms of Diffusion of Educational Models. © 2018  © 2018 – Routledge www.routledge.com/9781138570498.
הערות שוליים

↑  http://www.ices-group.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426443805171  LCCN: no2009061284  ORCID: 0000-0002-4311-146X  SUDOC: 132834561  VIAF: 86382374   WorldCat (עם VIAF): 86382374
בלה קלנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1904 Duboševica, קרואטיה 
 פטירה:  17 ביולי 1975 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פץ' 
 תפקידים:  רופא, אונקולוג, פתולוג, מרצה באוניברסיטה 
 פרסים והוקרה:  פרס הרפובליקה העממית ההונגרית (1966)  מסדר הדגל הרפובליקה של הונגריה (1974) 
 
בלה קלנר (בהונגרית: Kellner Béla; דאיוק, 10 במרץ 1904 – בודפשט, 17 ביולי 1975) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, אונקולוג, פתולוג, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. במהלך המחקר המעמיק שלו לאבחון סרטן והתהליכים הפיזיולוגיים של גידולים, הוא הציג שיטות בדיקה היסטולוגיות וביוכימיות מודרניות למחקר האונקולוגי בהונגריה. הוא היה הראשון בהונגריה שהשתמש באיזוטופ רדיואקטיבי בניסויים ביו-רפואיים.
ביוגרפיה

בלה קלנר נולד במשפחה יהודית, למד בבודפשט ולאחר מכן בעיר פץ' שם קיבל את התואר ברפואה בשנת 1929 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ארז'בט. מ-1926 עבד במכון האוניברסיטאי לפתולוגיה תחת ד"ר בלה אנץ, תחילה כחניך ללא שכר מ-1929 כמתמחה בשכר ומ-1931 גם כמרצה מ-1929 לימד כעוזר הוראה גם במחלקה לביוכימיה, וב-1932 למד גם ביוכימיה באוניברסיטת וינה. הוא קיבל הסמכה בתחום ב-1936 והפך לפרופסור חבר לפתולוגיה של גידולים באוניברסיטת פץ'. משנת 1940 עבד כרופא ראשי של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) הוא נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנים 1942 עד 1944 ולאחר מכן, באותה השנה, גורש למחנה ריכוז באוסטריה. הוא שרד את השואה, חזר הביתה עם שחרורו ב-1945 והמשיך לעבוד בבית החולים היהודי.
ב-1947 מונה באוניברסיטת דברצן כפרופסור מן המניין לפתולוגיה וכמנהל המכון לפתולוגיה של האוניברסיטה. משנת 1951 הפך לראש המחלקה לפתולוגיה באוניברסיטה העצמאית לרפואה בדברצן. בינתיים, בשנת הלימודים 1949/1950, כיהן כדקאן הפקולטה לרפואה. הוא עזב את הקתדרלה שלו בדברצן ב-1954, חזר לבודפשט והפך למנהל המכון לחקר האונקופתולוגיה של המכון הלאומי ההונגרי לאונקולוגיה. במקביל הרצה אוניברסיטת זמלווייס, שם היה משנת 1955 ראש הקתדרה לאונקופתולוגיה, פרופסור מן המניין.
מחקריו

פעילותו הרפואית ומחקריו המדעיים התמקדו בפתולוגיה ובאבחון של סרטן ובנתיחה ובאנטומיה של גידולים. מחקרים בעלי חשיבות ובולטות הם לגבי סוגי הגידול של הגידולים, התפתחות סוגי סרטן ומנגנון ה-גרורות. הוא חקר רבות המטבוליזם של שומן הגידולים, במנגנון הפעולה של ארגוסטרול (אנ') - שהוא סטרול המצוי בקרום תאים של פטריות ופרוטוזואה, המשרת רבות מאותן פונקציות שכולסטרול משרת בתאים של בעלי חיים - המוקרן לתאים חולים, ובטיפול בלוקמיה ובגידולי קשרי לימפה (למשל לימפומת הודג'קין). במהלך הפתולוגיה הניסויית שלו והיסטוכימיה של הגידולים, הוא ביצע מודרניזציה של שיטות הפרוגנוזה האונקולוגיות, מהראשונות בהונגריה שהשתמשו בטיפולים כימותרפיים, והוא הציג את השימוש באיזוטופים רדיואקטיביים במחקר ביו-רפואי. בנוסף לעבודתו האונקולוגית, הוא עסק גם בטיפול בוויטמין D2 בזאבת ובפתולוגיה של דימום בלוטת יותרת הכליה הקשורים לזיהומים מסוימים.
בנוסף לספריו, הוא פרסם יותר מ-130 מחקרים מדעיים. במהלך הקריירה האוניברסיטאית שלו בדברצן ולאחר מכן בבודפשט, הוא גידל תלמידים (כמו קארוי לאפיס, יאנוש שוגר ולאסלו הולצינגר). בשנים 1948–1949 לקח חלק בשינוי הארגוני של האקדמיה ההונגרית למדעים, בפיתוח מערכת חדשה של כישורים מדעיים.
חברויות

כהוקרה על הישגיו המדעיים, הוא נבחר כ:
חבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1949
חבר מן המניין ב-1973
משנת 1948 היה נשיא הוועדה האונקולוגית של האקדמיה ההונגרית למדעים
נשיא האגודה ההונגרית לאונקולוגים,
לאחר 1953 עמד בראש עבודת הוועדה האונקולוגית של משרד הבריאות.
חבר חיצוני באגודה המלכותית לרפואה בלונדון מאז 1958 (Royal Society of Medicine)
כיהן במשך כמה שנים במועצה המדעית של "המרכז הבינלאומי לחקר הסרטן" (Centre international de recherche sur le cancer, CIRC) בליון,
משנת 1968 היה חבר בתוכניות ארגון הבריאות העולמי כחבר במועצה המדעית.
פרסים והוקרה

מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית דרגה 4 (1950)
מסדר הצטיינות בעבודה דרג זהב (1964)
פרס המדינה (1966) על הישגיו בחקר הסרטן
מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית דרג 2. (1974)
כתביו העיקריים

Rákos áttételek diagnostizálása a primaer daganat szövettani vizsgálata alapján. Budapest: Globus ny. 1938.
A rák terjedése a szervezetben. MTA Biológiai és Orvosi Tudományok Osztályának Közleményei, (1951)
A rák terjedésére vonatkozó vizsgálatok. MTA Biológiai és Orvosi Tudományok Osztályának Közleményei, (1953)
A nyirokcsomók daganatai. Budapest: Akadémiai. 1965. (Lapis Károllyal és Eckhardt Sándorral)
בגרמנית: Lymphknotengeschwülste. Budapest: Akadémiai. 1966.
Die Ausbreitung des Krebses: Invasion und Metastasierung. Budapest: Akadémiai. 1971.
Rákkutatás, daganatellenes küzdelem: Eredmények és kilátások. Budapest: Akadémiai. 1972. Korunk Tudománya
ראו גם

Kellner Béla. Pécsi Egyetemi Almanach 1367–1999 (Hozzáférés: 2022. jan. 29.)
Sugár János: Dr. Kellner Béla. Orvosi Hetilap, CXVI. évf. 28. sz. (1975) 2222–2223. o.
Sugár János: Kellner Béla. Magyar Tudomány, (1976)
Sugár János: Megemlékezés Kellner Béláról. Orvosi Hetilap, CXXVI. évf. 34. sz. (1985) 2109. o.
Tímár József: Tumor-sinusok avagy vaszkuláris csatornák malignus daganatokban: Kellner Béla (1904–1975) szellemi öröksége. Magyar Onkológia, XLIV. évf. 2. sz. (2000) 105–107. o.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. 378–379. o. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar nagylexikon X. (Ir–Kip). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2000. 728–729. o. ISBN 963-9257-02-8 (הלקסיקון ההונגרי הגדול)
Magyar tudóslexikon A-tól Zs-ig. Főszerk. Nagy Ferenc. Budapest: Better; MTESZ; OMIKK. 1997. 447–448. o. ISBN 963-85433-5-3 (לקסיקון המדענים ההונגרי)
Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. 841. o. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  Magyar Közlöny - Hivatalos lap, 1950. december 17. (206-208. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1964. március 27. (19. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1974. július 6. (48. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8013 9379  NKC: mzk2013788384  NTA: 139213708  SUDOC: 095550933  VIAF: 121426186   WorldCat (עם VIAF): 121426186