stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת מגן שלום
בית הכנסת

בית הכנסת הוקם בשנת 1893 על ידי סולומון דויד אומרדיקר, ראש הקהילה היהודית בעיר, והורחב בשנת 1912 על ידי שני בניו, גרשון סלומון ורחמים שלמה (אומרדיקר).
בית הכנסת שירת את הקהילה הקטנה של יהודי קראצ'י שבראשם עמד אברהם ראובן קמרליקר, והוא הפך במהרה למרכז הקהילה היהודית הקטנה אך התוססת. בשנת 1936 הפך אברהם ראובן קמרליקר, לחבר מועצת העיר.
בין השנים 1916–1918 שימש בית הכנסת גם כבית ספר יהודי עברי, כאשר הלימודים התקיימו בחצר בית הכנסת, וב־1918 הוקם האולם 'נתן אברהם' ובניין 'סגולה' עבור בית הספר. בשנת 1927 הקים אברהם ראובן קמרליקר בנין נפרד עבור בית הספר של הקהילה הקיים עד היום בשכונת Liaquatabad (אנ') שבקראצ'י. על בית הכנסת נתלה שלט "קהילת בני ישראל פקיסטן" (Pakistan Bene Israel Community), "בני ישראל מסג'יד", וכן כיתוב הקובע כי, "רק בני העם היהודי מורשים להיכנס למקום הזה".
לאחר הקמת המדינה

מאז הקמת מדינת ישראל ב־1947 ועליית יהודי קראצ'י לארץ, בית הכנסת הפסיק לתפקד. ב־17 ביולי 1988, נהרס בית הכנסת מגן שלום על ידי ממשלת פקיסטן כדי לפנות מקום למרכז הקניות 'קניון חוראם' בשכונת קווי רנצ'ור בקראצ'י. רוב בני יהדות פקיסטן שעלו לישראל השתקעו בערים לוד, דימונה, רמלה, אשדוד ואור עקיבא, ומשפחות בודדות בשאר רחבי הארץ. ברמלה נבנה בית כנסת על שם בית הכנסת מגן שלום, בנוסף לכך נקרא רחוב סמוך לבית הכנסת ברמלה גם בשם זה.
בשנת 1989, אוחסנו ארון הקודש והתיבה המקוריים אצל אחד מתושבי העיר הלא יהודים, וספרי התורה נלקחו על ידי יהודי אמריקאי. בשנת 2004 נתרם פנקס בית הכנסת המכסה את פעילות הקהילה בתקופה שבין 1961–1976 לספריית יד יצחק בן-צבי בירושלים. בספרי חשבונות אלה, נרשמה ברית מילה אחת בשנת 1963 ומספר חתונות בשנים 1963–1964. בשנת 1973 רק 15 שמות יהודים הוזכרו בפנקס.
היהודייה האחרונה אשר עלתה רשמית לארץ הייתה רחל יוסף-אווסקר (1918–2006).
נשיאי הקהילה

תפקיד נשיא הקהילה כתפקיד רשמי מתועד משנת 1893, עם פתיחת בית הכנסת "מגן שלום" בקראצ'י. תפקיד הנשיא וסגן הנשיא עברו בירושה תחת משפחת אומרדיקר ובני דודתם, משפחת קמרליקר:
סולומון דויד אומרדיקר (1839–1901)
גרשון סולומון אומרדיקר (15.9.1861–16.7.1930), בנו של סולומון.
אברהם ראובן קמרליקר (29.5.1871–28.5.1936), סגן הנשיא אשר מילא את מקום הנשיא, אחיינו של סולומון.
דויד גרשון אומרדיקר (נולד 1883), בנו של גרשון, פינה את מקום הנשיא מסיבות לא ידועות.
שמעון אברהם קמרליקר (10.5.1902–18.2.1968), בנו של אברהם, שימש הנשיא האחרון בפועל.
חזני הקהילה

שמואל מוזס נאגבקר (1857–19.8.1939), נפטר בקראצ'י.
דויד חי משה מדי (22.5.1882–13.7.1958), נולד בקוצ'ין ונפטר במושב תעוז בישראל.
שמשון בנימין מפגאוקר (15.1.1898–16.8.1967), נולד בכפר מהסלה ונפטר באשדוד.
ראו גם

יהדות פקיסטן
לקריאה נוספת

יואל ראובן (סטמקר), יהודי פקיסטן-מורשת נשכחת, מוזיאון ומרכז לחקר מורשת הבני ישראל, 2010.
אליעז ראובן-דנדקר, אז מה הקר שלך? מסע אל הודו הנסתרת, הוצאת קמודן מוכאדם, 2018.
אליעז ראובן-דנדקר, המדריך לבני ישראלי המתחיל-תרבות, היסטוריה, מנהגים, הוצאת קמודן מוכאדם, 2019.
אליעז ראובן-דנדקר, הג'מאט-א.נשים מעוררי השראה מקהילת הבני ישראל מהודו, הוצאת קמודן מוכאדם, 2020.
ראשד חוסיין

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1936 מוסמוס, פלשתינה (א"י) 
 התאבד:  1 בפברואר 1977 (בגיל 40) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 שפות היצירה:  ערבית 
 פרסים והוקרה:  מסדר ירושלים לתרבות, אמנויות וספרות (1990) 
 
ראשד חוסיין (בערבית: راشد حسين; 28 בדצמבר 1936, מוסמוס – 1 בפברואר 1977, ניו יורק) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

חוסיין נולד ב-1936 בכפר מוסמוס שבואדי עארה. בשנת 1944 עבר עם משפחתו לחיפה, ובשנת 1948 עזב אותה. לאחר שסיים את לימודי התיכון עבד שלוש שנים כמורה, אולם פוטר עקב פעילותו הפוליטית. בשנות החמישים והשישים היה העורך של "אלמרצאד", "אל-פאג'ר" ו"אל-מוסוואר", שלושה ירחונים בערבית שיצאו לאור על ידי מפ"ם. בשנת 1967 נסע לארצות הברית ובשנת 1971 נסע לסוריה והיה ממייסדי מרכז המחקר הפלסטיני ועבד בעבור המחלקה העברית ברדיו סוריה. בשנת 1973 ברח לארצות הברית ושימש שם כעיתונאי של סוכנות הידיעות הפלסטינית וואפא.
בשנת 1974 הופיע בסרטו של הבמאי ליונל רוגוזין "Arab Israeli Dialogue", בדו-שיח עם הסופר הישראלי עמוס קינן, שעסק בשורשי הסכסוך ובדרכים אפשריות לפתרונו.
ב-1 בפברואר 1977 מת בשריפה שפרצה בבית המלון שבו שהה בניו יורק. הוא נקבר בכפר הולדתו מוסמוס.
כתיבתו עסקה בנושאים לאומיים פלסטיניים. כמו כן עסק בתרגום, הוא תרגם לערבית שירים של חיים נחמן ביאליק ולעברית תרגם שירי עם ערבים. שירו "אשה אנאלפביתית" תורגם על ידי נתן זך ובוצע בלחן של שפי ישי על ידי חוה אלברשטיין באלבומה "שיר במתנה".
בשנת 1967 יצא לאור בהוצאת דביר הספר "דקלים ותמרים", שכלל מבחר תרגומי שירה ערבית שתרגם בצוותא עם נתן זך.
מבחר משירתו של חוסיין תורגם לעברית על ידי ששון סומך ופורסם באנתולוגיות שונות.
גלריה

ראשד חוסיין בוועידת-יסוד תנועת העולם הזה בתל אביב, 1965
ראשד חוסיין בחתונה של קרובים בכפר מוסמוס, 1964
ראשד חוסיין עם עברון ואבנרי בהפגנה נגד הפקעת אדמות, 1965
ראשד מתרגם דברי עד במשפט ציבורי על הפקעת אדמות, באולם מוגרבי, 1965
גוט וינקל (חוות הכשרה)

גוט וינקל (בגרמנית: Gut Winkel, מילולית - "זווית טובה") היה שמה של חוות הכשרה ציונית לנוער יהודי גרמני בפרברי ברלין. החווה הוקמה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה בשנות העשרים והתקיימה עד 1941.
היסטוריה

בגרמניה התקשו המוסדות היהודיים להקנות חינוך והכשרה מקצועית לנוער, לשם הקניית מקצוע שיאפשר לנוער לעזוב את גרמניה, אם לארץ ישראל או לארצות שמעבר לים, בין אם ארצות הברית או דרום אמריקה. כדי לפתור בעיה זו, הקימו המוסדות היהודיים - לימים, בתקופת גרמניה הנאצית, הנציגות הארצית של יהודי גרמניה - מרכזי הכשרה מקצועית לנוער יהודי שביקש להגר מגרמניה, לאו דווקא לארץ ישראל, וזאת כדי לפתור את בעייתו של הנוער היהודי שהיה בן לבתים מתבוללים, ולכן היה מרוחק, הן מהדת והן מהציונות. היו גם יוזמות ציוניות פרטיות בכיוון של הקמת מרכזי הכשרה חלוצית, בהן יוזמתו של זלמן שוקן.
כשנסע שוקן לארץ ישראל ב-1921, הוא ביקר במושבים וקיבוצים. החלוצים דוברי העברית שראה שם חסרו ידע חקלאי מודרני. הוא שב לגרמניה וביקש לסייע לנוער יהודי להגר לארץ ישראל ולהצטרף להתיישבות העובדת. בראשית שנותיו של המשטר הנאצי, היה שוקן ממקימיה של חוות הכשרה חקלאית - גוט וינקל - באחוזה באזור ברלין. החווה פעלה בסגנון הציוני-חלוצי של ורקלויטה, והכשירה בני נוער יהודי-גרמני להיות חקלאים שעתידים לעלות ארצה ולעבוד בקיבוצים ובמושבים. הצלם רומן וישניאק ביקר בגוט וינקל וצילם את הווי החווה ויושביה.
החווה הכשירה מאות בני נוער. רבים מהם עזבו את גרמניה והצטרפו לקיבוצים, בעיקר בית זרע והזורע, שם יישמו את הידע וההכשרה החקלאית שרכשו. חלקם עלו לארץ ישראל באופן לא חוקי, כמעפילים.
בשנת 1941 סגרו הנאצים את גוט וינקל ואסרו את תלמידי החווה במחנה ריכוז. מנהל החווה מרטין-מנחם גרזון (Gerson) קיבל הצעה להישאר בה, אך הוא הצטרף אל תלמידיו ונרצח איתם באושוויץ.
הנצחה

הצלם רומן וישניאק ביקר בגוט וינקל ופרסם ספר צילומים המתעדים סצנות מחיי החווה.
בשנת 2003 הוציאה הוצאת שוקן ספר לזכר תלמידי החווה ומוריה, שנרצחו בשואה.
ראו גם

גרוס ברזן (חוות הכשרה)
הערות שוליים

↑  על ביקורו של שוקן בארץ ישראל, באתר המוקדש לו
↑  מאמר של רוני כוכבי-נהב, על ורקלויטה
↑  על אחד המעפילים האלה, באתר יד ושם
↑  בזכות אותה הכשרה: זכרונותיהם של יוצאי הכשרת "גוט וינקל", מאת אילנה מיכאלי, בקטלוג המקוון של הספרייה הלאומית
מאיר שמעון גשורי

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1897 י"ז בניסן תרנ"ז מיסלוביצה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  9 בדצמבר 1977 (בגיל 80) כ"ט בכסלו תשל"ח 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 השכלה:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין  אקדמיית דרזדן לאמנות יפה  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 מפלגה:  הפועל המזרחי 
 
מאיר שמעון גְשוּרי (בּרוּקנֶר) (על פי רוב: מ. ש. גשורי; י"ז בניסן תרנ"ז, 19 באפריל 1897 – כ"ט בכסלו תשל"ח, 9 בדצמבר 1977) היה ממייסדי תנועת "הפועל המזרחי" וממנהיגיה, מבקר מוזיקה ישראלי וחוקר מוזיקה יהודית ומוזיקה חסידית.
ביוגרפיה

גשורי נולד בשנת תרנ"ז (1897) במיסלוביץ שבשלזיה עילית, בקיסרות הגרמנית (כיום מיסלוביצה, Mysłowice, בדרום פולין) בנם של פרומה לבית לאנגר ואליעזר ברוקנר. אביו וסבו אברהם מרדכי ברוקנר היו בעלי תפילה ידועים, והיו קשורים במיוחד לאדמו"ר מחנצ'ין (נכדו של החוזה מלובלין). גשורי למד ב"חדר" ובישיבת בריסק בליטא. כבר בילדותו החל ללמוד מוזיקה והיה מסייע לאביו בעת שהיה עובר לפני התיבה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה בברלין למד באוניברסיטת ברלין ובקונסרבטוריון למוזיקה בברלין, באקדמיה לאמנות בדרזדן ובטכניון בווינה.
במקביל ללימודיו היה חבר ההנהלה המחוזית של צעירי מזרחי באזור שלזיה וזגלמביה, והיה שותף להקמת אגודות ציוניות ולפעילות חינוכית בקרב הנוער המקומי. ב-1921 עלה לארץ ישראל. לפרנסתו עבד כפועל בכביש טבחה-ראש פינה. מאוחר יותר עבר לירושלים ועבד כסדר בדפוס "הסולל". במקביל פרסם רשימות ומאמרים בעיתוני התקופה: "דאר היום", "העם", "התור", בשבועון "המזרחי" שהופיע בוורשה, בהארץ ובהצופה.
ב-1922 היה ממייסדי תנועת הפועל המזרחי, אשר יצאה מתוך תנועת המזרחי. שימש כחבר ומזכיר כללי של התנועה והיה עורכם של ביטאוני התנועה: הירחון "הפועל המזרחי", הדו-שבועון "נתיבה" והמאסף "תורה ועבודה". כנציג הפועל במזרחי השתתף בשלושה קונגרסים ציוניים והיה מזכיר הכבוד בוועידה העולמית של המזרחי שהתכנסה באנטוורפן בשנת 1929. היה מראשי המתנגדים להצטרפות להסתדרות הכללית. בעקבות זאת הוא הורחק בשנת 1935 מהפועל המזרחי, יחד עם יעקב רימון ויחיאל דונקלרוט, והשתתף בניסיון להקים את תנועת "הפועל המזרחי המקורי".
גשורי השתתף באופן פעיל בחיים הציבורים בארץ ישראל. בין השאר היה חבר "איגוד סופרים דתיים" וגזברו, מזכיר אגודת פועלי הדפוס, חבר באספת הנבחרים השנייה, ממייסדי שכונת מקור חיים, וחבר ועד שכונת בית וגן. עבד כמזכיר מחלקת המסחר והתעשייה בסוכנות היהודית ומאוחר יותר של משרד המסחר והתעשייה וניהל את הגנזך לציונות דתית שבמוסד הרב קוק.
משנת תרפ"ז היה נשוי לשושנה לבית יקימובסקי, ובני הזוג היו הורים לבת, רנה.
מאיר שמעון גשורי נפטר בשנת 1977, בגיל 80. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ארכיונו, הכולל אוסף שירים וניגונים (כתבי יד), ספרים ומאמרים, התכתבויות ומסמכים, שמור בספרייה הלאומית.
מוזיקה יהודית

גשורי, שהיה בעל חוש מוזיקלי מפותח, הרבה לחקור את תולדות המוזיקה היהודית, ובייחוד את ניגוני החסידים. הוא פרסם מאמרים רבים בנושאים אלו בעיתונות העברית והלועזית, והיה עורך הירחון המוזיקלי "הלל" והירחון "צלילי חסידים". נהג לאסוף ניגונים מקוריים מפי זקני העדות השונות, אדמו"רים וחסידים ותיקים ולהעלותם על הכתב. אוסף הניגונים שלו הכיל אלפי ניגונים של עדות ישראל, אשר נרשמו בלמעלה מעשרה כרכים של תווים.
גשורי הקים את המקהלה לנגינת חסידים בירושלים ואת התזמורת הראשונה לניגוני עם. היה ממייסדי איגוד החזנים וחובבי השירה הדתית בארץ ישראל, חבר המרכז העולמי לנגינה עברית שליד הסוכנות היהודית, וחבר הנהלת המכון לנגינה מזרחית בירושלים.
בשנת 1955 זכה בפרס אנגל על מחקר מוזיקלי, על ספרו "הניגון והריקוד בחסידות". ספר זה חורג בהרבה ממה שמציינת כותרתו, ויש בו מידע רב על החסידויות השונות, תולדותיהן ומאפייניהן.
מספריו

מסלילת הכביש עד בניית בית הפועלים (1926)
הסוציאולוגיה בישראל (1937)
החקלאות במקרא ובתלמוד
שירתו של הרב א. י. הכהן קוק
רננים (1931)
מוזיקה ופיוט בספרות הרמב"ם (1933)
לחסידים מזמור (1936)
צלילי חסידים (1938)
ירושלים עיר המוזיקה (1968)
מספריו > בעריכתו

נגינה וחסידות בבית קוזמיר ובנותיה
נגינת ישראל (חלק א' עד חורבן בית ראשון - עם פרקים מיוחדים לנגינות מצרים, אשור ובבל; חלק ב' עד חורבן בית שני)
הנגינה היהודית בימי הבניים
ניגוני חגים ומועדים
עבודת הניגון והריקוד בחסידות למימי הבעש"ט ועד ימינו:
הנגינה בחצרות הצדיקים בוויז'ניץ וקוסוב (תש"ז)
ספר פודהייצה תל אביב תשל"ב
וולברום עירינו, ארגון יוצאי וולברום בישראל, תל אביב, 1962
ספר סוסנוביץ והסביבה, ארגון יוצאי סוסנוביץ בזאגלמביה בישראל תל אביב, 1973-1974
ספר טורבין, ארגון יוצאי טורבין בישראל, תל אביב, 1968 תשכ"ח
לקריאה נוספת

'גשורי (ברוקנר), מאיר שמעון', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 150. (הספר בקטלוג ULI)
עקיבא צימרמן, 'זיכרון לראשונים', דוכן: מאסף למוזיקה יהודית, יג (תשנ"א), 136–138.
הערות שוליים

↑  המילה "Brücke" בגרמנית פירושה 'גשר', ומכאן שם משפחתו המעוברת.
1 2  מאיר שמעון גשורי באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  דוד תדהר (עורך), "אליעזר ברוקנר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2163.
↑  ב"הפועל המזרחי" המקורי, דואר היום, 23 ביולי 1935
פילוג בהסתדרות "הפועל המזרחי", הַבֹּקֶר, 22 באוקטובר 1935
↑  פרס לבעל הנגינות, מעריב, 29 באפריל 1955; מ. ג., "הניגוּן והריקוד בחסידות", דבר, 3 ביוני 1955.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309143205171  BnF: cb128924159 (data)  GND: 1146891695  ISNI: 0000 0001 1821 5681  LCCN: nr96008340  NTA: 307887987  VIAF: 100842592   WorldCat (עם VIAF): 100842592
Bad Idea Right?

"Bad Idea Right?" (בעברית: "רעיון רע, נכון?") הוא סינגל של אוליביה רודריגו, השני מתוך אלבומה השני, Guts. הסינגל יצא לאור ב-11 באוגוסט 2023 תחת הוצאת חברת התקליטים גפן רקורדס.
רקע וקידום

"Vampire", הסינגל המוביל מהאלבום Guts, יצא ב-30 ביוני 2023 והגיע היישר למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 ובילה חמישה שבועות בחמישייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי, כולל חודש במקום השני. רשימת השירים המלאה לאלבום נחשפה בחודש יולי 2023 וכללה בסך הכל 12 שירים. הלהיטים הקודמים של רודריגו שהגיעו למקום הראשון בבילבורד הוט 100 היו "Drivers License" ו-"Good 4 U", שניהם מתוך אלבום הבכורה שלה Sour. רודריגו ודניאל ניגרו כתבו את הפזמון של השיר ב-2022 בזמן שהם היו בניו יורק. הפזמון התחיל בהתחלה כבדיחה, אבל הם החליטו להפוך אותו לשיר מלא.
ההודעה על צאת הסינגל "Bad Idea Right?" פורסמה ב-7 באוגוסט 2023, באמצעות פוסטים בחשבונות המדיה החברתית שלה ומייל למעריצים. העטיפה של הסינגל כוללת תמונה מטושטשת של רודריגו מצטלמת מאחורי קיר זכוכית, כששם השיר כתוב מול פניה בשפתון אדום. ב-10 באוגוסט, יום לפני צאת השיר, רודריגו פרסמה טיזר לווידאו קליפ הנלווה לסינגל. רודריגו שיתפה עלון מסתורי למעריציה דרך הניוזלטר הרשמי שלה, ורמזה על אירוע שקורה ב"בית של אוליביה" עם כתובת ומספר טלפון מזויפים. מספר הטלפון המסופק בעלון זהה למוקד הטלפוני שלה. העלון שותף גם בסטורי האינסטגרם של יוניברסל מיוזיק גרופ ובחשבון המעריצים הרשמי של רודריגו בטוויטר. העלון חושף גם שהקליפ מבוים על ידי פטרה קולינס, שגם ביימה את הקליפים האחרונים של רודריגו. כולל "Vampire",‏ "Good 4 U" ו-"Brutal". רודריגו גם קידמה את הקליפ בחשבון הטיקטוק שלה, ושיתפה קליפ ריקוד עם חברותיה טייט מקריי, מדיסון הו ואייריס אפאטאו. העלון מכיל את המילים "Can't two people reconnect" (בעברית: "שני אנשים לא יכולים להתחבר מחדש?") בפינה השמאלית העליונה, ורימז על נושא השיר. בנוסף, טיזר לקליפ הציג את רודריגו ספוגת גשם על רכבת, עם סצנות של מסיבות וזיקוקים, בליווי נגינת גיטרה עדינה.
הסינגל עורר השקה של שלושה פיצ'רים מוזיקליים חדשים באינסטגרם: מוזיקה בקרוסלות, יותר משתמשים שיכולים לשתף פעולה בפוסט, והוספת הפונקציה "Add Yours" ב-Reels.
במהלך נסיעתה ללונדון שם היא קידמה את הסינגל, רודריגו הפכה לאדם הצעיר ביותר שקיבל את פרס "בריט ביליון" על השגת מיליארד השמעות בפלטפורמות הסטרימינג בבריטניה, כפי שחושב על ידי חברת המצעדים הרשמית.
הרכב

רודריגו תיארה את השיר כ"די שונה" מהסינגל הקודם שלה, "Vampire", והזכירה שהוא מראה צד נוסף של האלבום שלה Guts שהוא "קצת יותר כייפי ושובב". "Bad Idea Right?" הוא הרצועה השנייה באלבום, מה שמעיד על חשיבותו מבחינת יציאתו. השיר מופק על ידי דן ניגרו.
הסינגל כולל את סגנון השירה-דיבור של רודריגו עם מילים על הרצון לראות בן זוג לשעבר למרות הידיעה שאולי זו לא ההחלטה הטובה ביותר. הפזמון של השיר חוזר על השורה, "Seeing you tonight — it’s a bad idea, right?"(בעברית: "לראות אותך הערב - זה רעיון רע, נכון?"). בשיר רודריגו שרה על כך שהיא נמצאת במסיבה ומרגישה "דפוקה לגמרי". היא סיפרה כי היא היססה אם לכלול את השורות האלה באלבום: ”האמת שכל כך פחדתי להוציא את זה, יש לי המון מעריצות צעירות, ואני מאוד מודעת לזה. אבל גם - זה אמיתי. כל המודלים שלי לחיקוי הם המודלים שלי לחיקוי כי הם לא מתנצלים על מי שהם. אני לא יכולה לעשות סלקציה על חלקים מעצמי שאותם אני אבטה. ואם זה הדבר הנוראי ביותר שאני עושה, אז אני חושבת שאני בסדר גמור.”.
רודריגו סיפרה כי השיר נתפס בהתחלה כשיר בדיחה על חידוש קשר עם חבר לשעבר, אבל הוא התפתח למשהו יותר משמעותי. רודריגו תיארה את תהליך היצירה של השיר, וציינה שהם התנסו באלמנטים שונים ושילבו צלילים ייחודיים, כולל חלק בפזמון שנשמע כמו כלי נגינה אבל הוא בעצם הצרחות שלה חזק יותר ויותר.
ווג השווה אותו לשירים של לה טיגרה וצ'ארלי XCX.
ביקורות

בסקירה שפורסמה באתר פיצ'פורק, נכתב כי הסינגל הוא חקירה ערמומית ושובבה של רגע הכניעה לאהוב לשעבר. השיר מציג את המחויבות של רודריגו לתפקיד הדמות הראשית המרושלת, ומספר את ההחלטה לחדש את הקשר עם בן זוג לשעבר. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שונה מהסינגל הקודם שלה "Vampire", ומושפע מסוגות מוזיקליות של מחזמר וסינת'ים של מוזיקת הגל החדש, המגובשים על ידי התמימות החצופה והמדומה של רודריגו, מה שהופך אותו לאחת מהופעות הפופ הטובות של השנה. האתר הכתיר את הסינגל כ"רצועה החדשה הטובה ביותר".
בסקירה שפורסמה באתר "The A.V. Club", נכתב כי השיר הוא להיט פופ-פאנק גראנג'י ובוגר שממשיך את חקר הז'אנר, בעקבות הסינגל המוביל של רודריגו, "Vampire". הקליפ הנלווה, בבימויה של פטרה קולינס ובהשתתפות חברותיה של אוליביה, לוקח את הצופים למסע בהשראת שנות ה-90, מלא בהחלטות רעות ושילוב של ויז'ואלים מעוררי השראה. הרצועה מציגה את הצליל המיוחד של רודריגו עם השפעות פופ-פאנק, מה שהופך אותו להמנון מושלם להופעות. לסיכום, נכתב שהשיר הוא תוספת חזקה לאלבומה השני של רודריגו.
בסקירה שנכתבה על ידי קאט ג'אנג על האלבום ופורסמה ב"פיצ'פורק", נכתב כי השיר מצטייר כהמנון להתנהגות פזיזה, כאשר רודריגו מבצעת הגשה תיאטרלית שמזכירה את קשה. בביקורת אלבום שפורסמה ב-"NME" על ידי סופי וויליאמס, וויליאמס הכירה ברגעים של הפקה אלגנטית וביכולתה של רודריגו לבטא את הפעולות שלה בהומור בשירים כמו "Bad Idea Right" ו-"Get Him Back!". בביקורת אלבום שהתפרסמה במגזין "DIY" על ידי ליסה רייט, מוזכר השיר כרצועה בולטת, עם אווירה חצופה ורוקיסטית, המשלבת קולות של חבורת בנות ותחושה שרודריגו מעדיפה את מה שטוב לה.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| NME | 10 השירים הטובים ביותר של אוליביה רודריגו... מדורגים! | 6 |  |
| בילבורד | Guts של אוליביה רודריגו: כל 12 השירים מדורגים | 5 |  |
| The Tab | דירוג יום ההוצאה של כל שיר באלבום החדש של אוליביה רודריגו, Guts | 3 |  |
| רולינג סטון | כל שיר של אוליביה רודריגו, מדורג | 7 |  |
| Evie | דירוג כל שיר באלבום החדש של אוליביה רודריגו, Guts מהגרוע לטוב ביותר | 12 |  |
וידאו קליפ

בצמוד לצאת הסינגל, רודריגו הוציאה קליפ לסינגל בבימוי פטרה קולינס. הקליפ נוצר בהשראת סרטי בי מובי מתחילת שנות ה-90 ומכיל ביצי פסחא נסתרות הקשורות לשירים אחרים באלבום.
לקליפ יש אסתטיקה של שנות ה-90 ומתחיל במסיבת בית שבה רודריגו וחברותיה, שביצעו הופעת קמע בקליפ - טייט מקריי, אייריס אפאטאו ומדיסון הו נמצאות בשירותים. היא חושבת על החבר לשעבר שלה שלא שמעה ממנו כבר חודשים. משתתפי המסיבה אומרים לרודריגו שלראות את האקס שלה זה רעיון רע, אבל היא מתעלמת מהעצות שלהם ומחליטה ללכת לראותו בכל זאת. היא עוזבת את המסיבה ויוצאת למסע פרוע לראות אותו, כולל נסיעה במשאית של זר ונסיעה ברכבת. למרות המסע הכאוטי, דמותה של רודריגו לא מתרגשת, וחוזרת על המשפט: "Fuck it, it's fine." (בעברית: "לעזאזל, זה בסדר"). הקליפ מסתיים בכך שהיא מתאחדת עם החבר לשעבר שלה, שלפתע עולה בלהבות, ומסמל את כך שהם הציתו מחדש את הקשר.
בקליפ יש התייחסויות ישירות לתוכניות הטלוויזיה "Glee" ו-"אופוריה". הקליפ משלב סצנות שנראות כמחווה לסדרות הללו. התייחסות בולטת אחת היא סצנה שבה ברד אדום מותז על פניה של אוליביה רודריגו, המזכירה סצנה מ"Glee" שבה מתרחשת סיטואציה דומה לדמות של רייצ'ל. סצנה אחרת בסרטון מציגה את אוליביה רודריגו דופקת על דלת באופן דומה לדמותה של מאדי ב"אופוריה", במיוחד בסצנה שבה היא מתעמתת עם נייט וקאסי בחדר השירותים.
הופעות חיות

רודריגו החלה את סיבוב ההופעות העולמי שלה, "Guts World Tour", ב-23 בפברואר 2024, בפאלם ספרינגס, קליפורניה. שיר הפתיחה של המופע היה "Bad Idea Right?".
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | הבימוי האמנותי הטוב ביותר | מועמדות |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 5 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 9 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 35 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  אוסטרליה | 20 הסינגלים החדשים | 3 |  |
|  אוסטרליה | מצעד השירים האוסטרלי | 3 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 32 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 4  |  |
|  אירלנד | מצעד השירים האירי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 25 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 18 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הטרנדים החמים | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 26 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 64  |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 29 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג הבריטי | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד השירים הבריטי של בילבורד | 4 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 97 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 14 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | – |  |
|  יפן | Hot Overseas | 6  |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 92 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ – בינלאומי | 3 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 18  |  |
|  ליטא | AGATA | 40 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 27 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 4  |  |
|  סינגפור | RIAS | 11 |  |
|  סינגפור | מצעד השירים הסינגפורי של בילבורד | 11 |  |
|  סלובקיה | מצעד 100 הסינגלים הדיגיטליים | 43 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 73 |  |
|  פולין | מצעד שירי הסטרימינג | 67 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 19 |  |
|  פורטוגל | מצעד השירים הפורטוגלי של בילבורד | 20 |  |
|  פנמה | מוניטור לטינו | 17  |  |
|  צ'כיה | מצעד 100 הסינגלים הדיגיטליים | 35 |  |
|  צרפת | SNEP | 122 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 9 |  |
|  קנדה | מצעד השירים הדיגיטליים | 26 |  |
|  קנדה | מצעד ההוט AC | 45 |  |
|  קנדה | CHR/טופ 40 | 31 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 58  |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 58  |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |   ‏‏‏  2023>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 67 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 6 |  |
|  ישראל | המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ | 8 |  |
|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |   ‏‏‏  2024>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 26 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 19 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 20,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | 2× פלטינה | 80,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 400,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | פלטינה | 30,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 10,000 |
| פולין (ZPAV) | זהב | 25,000 |
| פורטוגל (AFP) | זהב | 5,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 40,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 750,000 |
יחיאל חייבי

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1911 צנעא, תימן 
 פטירה:  21 במאי 1977 (בגיל 66) ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום
 
יחיאל חַיְיבִּי (במקור: יחיא; 1 באפריל 1911 – 21 במאי 1977) היה צלם ישראלי יליד תימן, שנודע בצילומיו האתנוגרפיים המתעדים את החיים היהודים בתימן.
ביוגרפיה

יחיא חייבי, בן יוסף וזהרה חייבי, נולד בצנעא שבתימן בשנת 1911. בהיותו בן 12 או 13 למד לימודי קודש אצל הרב יחיא קאפח, ועזר לאביו בחנות לממכר שמנים. בגיל 18 טייל באריתראה ונסע לאיטליה. בדרכו חזרה לתימן פגש רופא ומהנדס אירופאי שהפליג לתימן. חייבי הצטרף לצוות המרפאה שהקים בצנעא ולמד ממנו גם את מלאכת הצילום, על אף שזה היה לא חוקי בתימן באותה עת. לאחר זמן קיבל חייבי אישור רשמי לצלם בצנעא. באותה עת היה הצלם היחידי בעיר וצילומי החוץ והסטודיו שלו מתעדים את הווי החיים בעיר.
בשנת 1944 עלה חייבי עם משפחתו לארץ ישראל דרך פורט סעיד. בתחילה התגורר במחנה מעבר ברמת השרון ומשם עברה המשפחה להתגורר במושבה רעננה. לאחר עלייתו הפסיק חייבי לעסוק בצילום והיה שותף בבעלות על מכבסה.
חייבי נפטר בטרם עת מהתקף לב אשר פקדו בביתו בבני ברק והותיר אחריו אישה, רומה חייבי, וחמישה ילדים.
לאחר מותו, אשתו רומה הגשימה את חלומו ודאגה להוציא לאור את הספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" שבו מתועדות התמונות אשר צילם.
אוסף תצלומיו של חייבי נמצא כיום במרכז המידע לאמנות ותרבות יהודית ע"ש אן ואיזידור פאלק במוזיאון ישראל, ירושלים. תצלומיו פורסמו בספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" (1985) והוצגו בתערוכה בבית טיכו (2014).
פרסומים

יוסף שער (עורך), צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי, בני ברק: רומה חייבי, תשמ"ה 1985.
אסתר מוצ'בסקי שנפר (אוצרת), רגעים בצנעא: תצלומי יחיא חייבי, 1930–1944, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2014.
הערות שוליים

↑  יחיא יחיאל חייבי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  חיבי, יחיאל, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, מורשת יהודי תימן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 525306  NLI: 987007524115105171  GND: 1058093746  ISNI: 0000 0004 3694 5487  PIC: 390411  SUDOC: 187535477  VIAF: 310661501   WorldCat (עם VIAF): 310661501