stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון ברטוש
ביוגרפיה

ברטוש הוא בוגר תואר ראשון ומוסמך תואר שני מהחוג לתולדות האמנות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. כמו כן הוא בוגר תוכנית העמיתים של עלמא בית לתרבות עברית, והתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית של מכון מנדל למנהיגות. ברטוש אצר תערוכות רבות במוזיאונים, גלריות, אוניברסיטאות ומוסדות תרבות אחרים. בשנת 2021 ברטוש ייסד את גלריית "טרקלין האמנות בבית עלמא", בה הוא שימש כאוצר. בשנת 2023 נבחר לתפקיד האוצר הראשי של מוזיאון הנגב לאמנות בבאר שבע.
בתערוכות שאצר ובספרים שהוציא לאור, ברטוש הרבה לעסוק בהיסטוריה של האמנות הישראלית ובפרקים נשכחים מתולדות האמנות המקומית. כך למשל, בספר על אודות גלריה לאמנות כ"ץ פרשו ברטוש וד"ר גדעון עפרת את סיפורה של הגלריה הראשונה בישראל, אשר פעלה בתל אביב החל משנות העשרים ועד לשנות השבעים של המאה ה-20, הייתה מוסד תרבות מרכזי ומקום מפגש לאמנים. ברטוש חיבר מונוגרפיות ואצר תערוכות לאמנים משמעותיים שהשתכחו עם השנים, כגון אליהו גת, אהרן אבני, שרגא ווייל, אהרן שאול שור, גרשון קניספל ואחרים. בספרים ותערוכות שונות הוא התמקד בפרקי יצירה נשכחים של אמנים כדוגמת דני קרוון, מיכה אולמן, צבי מאירוביץ, אברהם אופק, פאול קונראד הניך, נחום ארונסון, משה הופמן, אברהם אילת, חוה מחותן, מילכה צ'יזיק ועוד. למשל, במלאת שנה למותו של האמן דני קרוון ברטוש הקדיש ספר על אודות יצירתו הסביבתית הראשונה, אשר נערכה במסגרת חג החומש לקיבוץ הראל ונשכחה כמעט לגמרי. כמו כן, בספר ותערוכה שהוקדשו למיכה אולמן התמקד ברטוש בסדרת רישומים מוקדמת שיצר האמן בתקופות של שירות מילואים, ובחן את משמעותם והשפעתם של רישומים אלה על פסליו ומכלול יצירתו של אולמן.
ברטוש מרצה ומלמד אמנות ואוצרות במסגרות שונות. משנת 2019 הוא מנחה סטודנטים לאוצרות ב"תוכנית ללימודי אוצרות עכשווית ומוזיאולוגיה ע"ש יונה פישר" של בית לאמנות ישראלית במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
מבחר ספרים וקטלוגים

חן שיש: תאווה לעיניים, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2025. (מחברים נוספים: עודד וולקשטיין, יונית נעמן).
מיכה אולמן: אשמורת ראשונה, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2024.
מתן בן כנען: כל הסימנים מראים, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2024. (מחברים נוספים: דויד גרוסמן, חיים גורי).
נירית טקלה: כרומטיק, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2023.
לינדה אדמס: שלג ואש, בית האמנים, תל אביב, 2023.
יעל בוברמן: שני רגעים, גלריה מרי, ירושלים, 2022.
נורית גור לביא קרני: פְלוֹרָה פַּלֶשְׂתִינָה II, ברוש, תל אביב, 2022.
תערוכת חג החומש: היצירה הסביבתית הראשונה של דני קרוון, הוצאת לוין, תל אביב, 2022.
אלה כהן ונסובר: תַּקְשִׁיטִים, הוצאת גלריה מאיה, תל אביב, 2021.
בסטודיו ובסטודיה של אהרון אבני, הוצאת מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2021.
אהרן שאול שוּר: לקראת דיוקנאות עברית, הוצאת מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה, 2020.
משה הופמן: נלחם בכח המשיכה, הוצאת בית האמנים, ירושלים, 2018.
אליהו גת, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע; ברוש, תל אביב, 2017.
נורית גור לביא קרני: פלורה פלשתינה, הוצאת ברוש, תל אביב, 2016.
גרשון קניספל, רטרוספקטיבה: 2015-1950, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2016. (מחברים נוספים: פרופ' גילה בלס, ד"ר גדעון עפרת, בתיה דונר, נתן זך, פאביו מגלנס).
אבנר לוינסון: פסלים, הוצאת ברוש, תל אביב, 2016.
שלדון שונברג בישראל, 1956-1948, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע; ברוש, תל אביב, 2015.
גלריה לאמנות כ"ץ: סיפורה של הגלריה הראשונה בתל אביב, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע; ברוש, תל אביב, 2015. (מחבר נוסף: ד"ר גדעון עפרת).
שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947, הוצאת ברוש, תל אביב, 2015.
אלי שמיר: יצירות מוקדמות, הוצאת המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן, 2015. (מחברים נוספים: ד"ר גדעון עפרת, ד"ר יעל גילעת).
יונתן הירשפלד, אהרֹן שבתאי: זימה, הוצאת ברוש, תל אביב, 2014.
"קבוצת הברביזון החדש: ריאליזם-חברתי דהיום", קטלוג הברביזון החדש בברעם, הוצאת מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה, קיבוץ ברעם, 2014.
גידי סמילנסקי: ציורים, 2013-2011, הוצאת גלריה אלפרד, תל אביב, 2013.
עופר ללוש: תשעה, הוצאת גלריה זימאק, תל אביב, 2013.
יונתן הירשפלד: על הארץ, הוצאת משכנות שאננים, ירושלים, 2013.
אורי בלייר: ציורים, הוצאת גלריה רוטשילד, תל אביב, 2013.
בעד הנגד! - תחריטי גרשון קניספל לשירי אלכסנדר פן, הוצאת ברוש, תל אביב, וגלריה חנינא, תל אביב, 2013.
אלי שמיר: כפר-יהושע, הוצאת גלריה זימאק, תל אביב, 2013.
ליאת אלבלינג: התקפות על צילום, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2013.
אליהו אריק בוקובזה - לאום: יהודי, הוצאת המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד, 2012.
עמית קבסה: בלי נדר, הוצאת גלריה חזי כהן, תל אביב, 2011.
פיתוחי עם: חיתוכי-העץ של פאול קונרד הניך, הוצאת הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל, חיפה; ברוש, תל אביב, 2011.
נעמי מנדל: פרגמנטים, הוצאת גלריה החדר, תל אביב, 2010.
רתם רשף: מרחבי רוח, בית האמנים, תל אביב, 2010.
הערות שוליים

↑  בוגרי תוכנית מנדל למנהיגות בתרבות יהודית, באתר מכון מנדל למנהיגות
↑  רון ברטוש מונה לאוצר מוזיאון הנגב לאמנות, באתר ערב רב Erev Rav, ‏2023-09-22
↑  רון ברטוש, גלריה לאמנות כ"ץ: סיפורה של הגלריה הראשונה בתל אביב, אוניברסיטת בן גוריון, תשע"ה, 2015, עמ' 27
↑  גדעון עפרת, המנוצחים, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏15.2.2024
↑  רון ברטוש, תערוכת חג החומש: היצירה הסביבתית הראשונה של דני קרוון, תל אביב: הוצאת לוין, 2022
↑  רון ברטוש, מיכה אולמן: אשמורת ראשונה, באר שבע: מוזאון הנגב לאמנות, 2024
↑  הצצה לתכנית האוצרות והמוזיאולוגיה, באתר בית לאמנות ישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295996205171  BnF: cb17158416r (data)  ISNI: 0000 0003 7015 653X  LCCN: no2013117934  NKC: zmp20221165155  VIAF: 234395932   WorldCat (עם VIAF): 234395932
כריסטופר ויילדר

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1945 סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
 פטירה:  13 באפריל 1984 (בגיל 39) קולברוק (אנ'), ניו המפשייר, ארצות הברית
 מדינה:  אוסטרליה ארצות הברית
 מקום קבורה:  גופתו נשרפה ואפרו פוזר במקום לא ידוע
 בת זוג:  אישה אלמונית (1968–1969)
כריסטופר "כריס" ברנרד ויילדר (באנגלית: Christopher Bernard Wilder,‏ 3 במרץ 1945 – 13 באפריל 1984) היה רוצח ואנס סדרתי אוסטרלי-אמריקאי אשר חטף, עינה, אנס ורצח לפחות שמונה ילדות, נערות ונשים צעירות במהלך מסע קטל בין-מדיני שערך בראשית 1984 בארצות הברית. נודע לשמצה גם בשם רוצח מלכות היופי משום שהפך לחשוד העיקרי במקרה היעלמותה של מלכת היופי בת השמונה עשרה תמי לין לפרט (אנ') ב-1983, וכן רוצח התמונות בשל מנהגו לפתות את קורבנותיו על ידי הצעות לצלמן עבור סוכנויות יוקרתיות מעולם הדוגמנות. ירה בעצמו למוות בשוגג כאשר נאבק בשוטר אשר ניסה לעצרו בניו המפשייר, ונותר עד היום החשוד המרכזי במקרי רצח לא-מפוענחים רבים.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

כריסטופר "כריס" ברנרד ויילדר נולד ב-13 במרץ 1945 בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, הבכור מבין ארבעת ילדיהם של קולי צ'אפמן ויילדר, קצין ימי אמריקאי ובחייו המאוחרים עוזר מעבדה (אנ') באוניברסיטת ניו סאות' ויילס, וג'ון דקר ויילדר, עקרת בית אוסטרלית. לידתו לא עברה בקלות והוא כמעט איבד את חייו במהלכה בעקבות סיבוכים רפואיים.
עקרונות המשמעת שספג אביו במסגרת הצבאית בה שהה חלחלו לביתם וילדיו חונכו לפנות אליו בתור "אדוני", על אף שלא היה נוקשה איתם יתר על המידה. לאורך שנותיו המוקדמות של ויילדר נאלצה משפחתו לעזוב את מקום מגוריה לעיתים תכופות בעקבות עבודתו של אביו, שמטבעה התחלפה בין בסיסים צבאיים שונים של הצבא האמריקאי בארצות הברית ובעולם, בין השאר בנורפוק, סן פרנסיסקו, לאס וגאס, והפיליפינים. באחרית שנות החמישים, עם זאת, לאחר פרישתו של אביו לגמלאות, התיישבה המשפחה בקביעות ברייד (אנ'), סידני.
בשנים הבאות החל את חוק חינוכו בבית הספר התיכון אפינג בויז (אנ') אך נחשב לתלמיד ממוצע לכל היותר ובעל ציונים גרועים למדי. מנת המשכל שלו נמדדה באותה העת ונקבעה בכ-104. על אף זאת הפך לספורטאי נלהב, אם כי העדיף את ענף הבייסבול אשר נתפש יותר כתחום אמריקאי מאשר את ענף הקריקט שהיה נפוץ יותר באוסטרליה דאז. במרוצת הזמן התדרדרו ציוניו מדכי לדכי עד שלבסוף נכשל במבחני הבגרות הראשונים שלו ונשר מלימודיו, ובמקום זאת פנה לחפש אחר לימודי מקצוע שבתומם הפך לשוליית נגר. באותה העת פיתח אובססיה ארוכת שנים כלפי מכוניות שבשיאה עתיד היה להפוך לנהג מרוצים.
ביוגרפיה > ניצני הפשע

בחודשים האחרונים לפני שהפך באופן רשמי לאדם מבוגר בן שמונה עשרה שנים נהג ויילדר להסתובב עם חבריו ברכבו בסביבת חופי הים המקומיים. במקרה אחד שהתרחש ב-4 בינואר 1963 בילו הוא ושניים מחבריו עם מספר נערות, בטרם שכנע ילדה בת שלוש עשרה להצטרף אליהם בתואנה כי יסיעו אותה לביתה. לאחר שחלפו על פני מקום מגוריה, עם זאת, נבהלה וניסתה לצאת מהרכב, אולם ויילדר החזיק בה בכוח והמשיך לנסוע לאורכה של דרך כפרית עד שהגיעו למחצבה נטושה.
עם הגעתם למקום פתח ויילדר בהתרברבות אודות בילוי משפחתי עתידי בקווינסלנד אליו תכנן לצאת בטרם אמר לילדה, ”אני הולך לתת לך מתנת פרידה”; הוא הורה לשני חבריו לצאת החוצה ולהתרחק מהרכב לפני שעבר למושב האחורי והחל לאנוס אותה לקול צרחותיה. השניים שבו למקום כעבור עשר דקות והבחינו בה לובשת את חזייתה. ויילדר פנה אליהם ושאל האם ירצו לשכב איתה גם, אך הם סירבו. לאחר שחזרו העירה אמרה לו הילדה כי תספר להוריה אודות מה שקרה.
ויילדר נעצר ב-11 בפברואר אותה שנה בידי מספר בלשים שהגיעו לביתו. הוא הואשם באונס ובידע בשרי (אנ') ולאחר שהאפשרות לשחררו בערבות נדחתה נלקח למוסד בשם "המחסה לילדים ברחוב אלבינון" למשך שמונה ימים, בו טען מאוחר יותר כי עבר התעללות שטבעה אינו ברור. אישומי האונס הופלו לבסוף ב-18 באפריל כחלק מהסדר טיעון שבמסגרתו הודה רק באישום הידע הבשרי, בגינו הורשע ב-18 ביוני ונידון לשנים עשר חודשי מאסר על תנאי. הערכה פסיכיאטרית שעבר באותה העת בהוראת בית המשפט לא מצאה ראיות להפרעות נפשיות כלשהן. מאוחר יותר טען כי קיבל טיפול בנזעי חשמל במהלך אותה תקופה על אף שלא נמצאו כל ראיות לכך.
ביוגרפיה > נישואים

כעבור ארבע שנים סיים ויילדר את התמחותו והחל לעבוד כנגר במשרה מלאה. את זמנו הפנוי בילה על חוף הים של הפרבר פאלם ביץ' (אנ') בו צד אחר נשים צעירות, פעילות שבמהלכה גם הכיר לראשונה אישה אלמונית שעתידה הייתה להפוך לאשתו. באחד הימים נתקל בהוריה, אשר הגיעו למקום יחד עם שתי בנותיהן, האחת בת החמש עשרה והשנייה בת העשרים. החמישה בילו יחדיו במשך זמן-מה ואף המשיכו להיפגש בשבועות הבאים, אולם לאחר שהוריהן של הבנות הבחינו כי הלה גילה עניין בבתם הצעירה והבהירו לו כי היא קטנה מדי מכדי להיכנס למערכת יחסים עם אדם בגילו, העביר את מלוא תשומת לבו לאחותה המבוגרת יותר, חרף סלידתם מכך.
בשבועות הראשונים לזוגיותם ביקר ויילדר בביתם ויצא עמה מספר פעמים לבית הקולנוע. במקרה אחד הסיע אותה לאזור מיוער לא הרחק מהמחצבה בה אנס את הילדה הצעירה וביקש לצלמה, בטרם משך בחוזקה בחולצתה עד שכפתוריה נתלשו וניסה להתיר את חזייתה. כאשר ביקשה ממנו לעצור השיב ”אני רוצה שתורידי את הבגדים כדי שאוכל לצלם אותך עירומה, ואם לא תעשי את זה אני אשכב איתך כאן ועכשיו”; לאחר שסירבה דחף אותה ארצה, אך כאשר החלה לצרוח באיומים כי לא תיפגש איתו שוב לעולם הניח לה לנפשה, והשניים נסעו חזרה לביתה.
על אף התקרית הזו, וכן אירוע אלים אחר בו ניפץ ויילדר את חלונית הדלת של בית משפחתם עם אגרופו החשוף, בנוסף לעוד מאורע בו ניסה לפתות את אם המשפחה אשר איימה עליו כי אם לא יעזוב אותה תתקשר למשטרה ואף תרצח אותו במו ידיה, השניים נישאו זה לזו ב-17 בפברואר 1968. הוריה של אשתו הבהירו כי לא יקבלו אותו לחיק משפחתם, אולם בתם עזבה את ביתם ולנה באופן זמני בהוסטל לנשים עד שויילדר והיא עברו לגור יחדיו.
נישואיהם, עם זאת, עלו על שרטון במהרה ולא החזיקו מעמד במשך זמן רב. דרישותיו הבלתי פוסקות של ויילדר לקיים עמה יחסי מין, לעיתים עד שלוש פעמים מדי לילה, אשר כללו בקשות תכופות למין אנאלי, תנוחות כואבות ו-BDSM, בנוסף לאוסף תמונות נרחב של נשים עירומות אשר צילם באופן אישי ושאותו מצאה אשתו כאשר סידרה את ציוד הצילום שלו, וכן מנהגו לבגוד בה עם נשים אחרות, הובילו אותה לעזוב אותו פעמיים, על אף שחזרה בסופו של דבר. רק כעבור שנה שלמה, בפברואר 1969, עזבה את ויילדר באופן סופי לאחר שמספר שוטרים הגיעו למפתן ביתם על מנת לעצור אותו באשמת אונס של אחות בת שמונה עשרה שפגש ב-29 בנובמבר אשתקד.
במהלך שיטוטיו על חוף הים בחיפוש אחר נערות ונשים צעירות, פעילות בה המשיך אף לאחר נישואיו, פגש באחות בת שמונה עשרה בשעה שהשתזפה והציע לצלם אותה בטענה כי תוכל להרוויח כסף נוסף מעיסוק צדדי בדוגמנות. לאחר שפיתה אותה לעלות לרכבו ונסע למקום מיוער ביקש לצלם אותה בעירום, אך כאשר סירבה והחלה לבכות החזיר אותה לביתה. בשבועות הבאים המשיך להטריד אותה תוך איומים כי יפרסם את התמונות שצילם אם לא תיפגש איתו שוב. ב-2 בפברואר הסיע אותה ליחידת דיור ששכר בה אנס אותה תוך שהוא ממשיך לאיים עליה שתעשה כרצונו. לאחר שאמה שכנעה אותה לדווח אודות העניין למשטרה נעצר ויילדר בביתו, אך משסירבה להעיד נגדו הוא שוחרר לאלתר.
ביוגרפיה > הימלטות לארצות הברית > התחלה חדשה

בתום תקרית האונס אשר משכה את תשומת ליבן של רשויות החוק אליו, ולאחר שהפך לחשוד אפשרי בשני מקרים נוספים של אונס ורצח אשר התרחשו בסידני באותה העת ונותרו בלתי מפוענחים עד היום, החליט ויילדר לעזוב את אוסטרליה לארצות הברית בה קיווה למצוא עבודה כנגר בזמן שיתגורר אצל קרובי משפחתו של אביו. הגירתו התאפשרה הודות לאזרחות הכפולה בה החזיק. הוא טס לפורט לודרדייל, פלורידה, והשתכן אצל סבתו עד שהרוויח די כסף על מנת לעבור לגור לבדו.
מנהגו הכרוך בשוטטות על החוף בחיפוש אחר נשים בודדות אותו אימץ בנעוריו לא דעך בחלוף הזמן, אלא רק התגבר והפך זה מכבר לאובססיה ארוכת שנים אשר ליוותה אותו גם למסעו לארצות הברית. במרץ 1971 נעצר בפומפנו ביץ' כאשר אישה אלמונית דיווחה אודותיו למשטרה לאחר שהציע לה לדגמן עבורו בעירום. הוא הורשע בסעיף של התנהלות לא הולמת ונקנס בסכום בגובה של כעשרים וחמישה דולרים בטרם שוחרר לחופשי.
אופק הקריירה שלו התפתח במהירות והחל להיראות מבטיח יותר מיום ליום, לאחר שהקים מספר עסקים קטנים בתחום המקרקעין. כמו כן ניהל מעין בר חשפנות מסוג טופלס במשך תקופה קצרה. מכריו מאותה תקופה טענו כי סדר יומו היה ארוך וקשה, ושנהג לקום השכם בבוקר וללכת לישון רק לקראת חצות, לאחר שעסק בעבודה מאומצת לאורך כל שעות היום. מצבו הכלכלי השתפר בהתאם, והוא עבר להתגורר ביחידות דיור יקרות אותן שכר במחירים של אלפי דולרים בחודש, ואף לנהוג ברכבי יוקרה שנהג למכור או להחליף מדי שנה.
באותה העת הכיר ויילדר אישה אמריקאית בשם נולה אשר עסקה בגידול כלבים למחייתה, ובין השניים התפתחה מערכת יחסים רומנטית. על אף שמעולם לא נישאו הפכה זוגיותם למוצלחת יותר ממה שנישואיו הראשונים באוסטרליה אי פעם היו, והשניים אף גרו יחדיו במשך שמונה שנים, ושמרו על קשר חברותי גם לאחר שנפרדו.
ביוגרפיה > הימלטות לארצות הברית > התקרית במקום העבודה

במרוצת השנים שקע ויילדר בעבודתו ובחייו החדשים ונדמה כי זנח את דרכיו הישנות, עד שב-1 באוקטובר 1976 התפרץ טבעו האלים שוב. בסביבות השעה 16:00 בצהריים הגיע לבוקה ראטון עם משאיתו ונתקל בנערה בת שש עשרה אותה זיהה כבתו של אחד מלקוחותיו שאת גג ביתו תיקן באותה העת. לאחר שנעצר בסמוך אליה שוחחו השניים במשך מספר דקות עד שרכש את אמונה והציע להסיע אותה לביתה. רק לאחר שנסעו כברת דרך החל לסטור לה בחוזקה על פניה ולהכות אותה, לפני שעצר בצדי הכביש והתפשט לחלוטין באומרו, ”מעתה והלאה את הולכת לעשות כל מה שאני אגיד לך”; הוא ניסה לאנוס אותה אולם היא הצליחה לשכנע אותו שלא לעשות זאת לאחר שטענה כי כבר נאנסה קודם לכן וכעת הייתה בהיריון. לבסוף כפה עליה לבצע בו מין אוראלי והסיע אותה לביתו של בן זוגה בטרם עזב את המקום.
כעבור שלושה ימים נעצר במקום עבודתו לאחר שהנערה והוריה הגיעו לחפשו בליווי שוטרי משרד השריף המקומי וזיהו אותו. האישום המרכזי שהופנה נגדו היה בגין תקיפה מינית, וקודם לתחילת ההליכים הורה בית המשפט לערוך עבורו אבחנה פסיכיאטרית שתבחן את כשירותו לעמוד לדין. הוא נבדק על ידי שני פסיכיאטרים שונים שהגיעו למסקנות רחוקות זו מזו אודותיו.
חוות הדעת המרוסנת מבין השתיים מצאה כי היה מודע למעשיו בעת ביצועם וחש חרטה עמוקה בגינם, מבלי שניסה או שכלל היה מסוגל לסלוח לעצמו עבורם. כמו כן לא סבל מהזיות או מחשבות שווא כלשהן, היה בעל אינטליגנציה ממוצעת והבנה מוצלחת, יחסיו הבין-אישיים היו טובים למדי אם כי מוגבלים מבחינת כמות הקשרים שניהל בחייו, ובראייתו העצמית נתפשה דמותו כשל טיפוס בעל מזג מתון ונדיב שהרשה לאחרים לנצל אותו בשל כך. לאורך הבדיקה חזר והדגיש את נכונותו לקבל טיפול רפואי כדי שיוכל להבין את הסיבות להתנהגותו, ואף הודה בקיומה של בעיה. הבדיקה שעבר קבעה כי אינו לוקה בנפשו או סובל מהפרעה נפשית כלשהי, ושלא הותיר רושם התואם לפרופיל ממוצע של עברייני מין.
חוות הדעת הנחרצת יותר, אשר התבססה על מפגש בן שלוש שעות עם פסיכיאטר אחר, הייתה שונה בתכלית מקודמתה והגיעה למסקנות אחרות לחלוטין אודות אופיו הנסתר כביכול של ויילדר. לדעת הממצאים הוא היה טיפוס נעים רוח ובעל רצון לשתף פעולה אשר ידע להתבטא בצורה רציונלית ונוגעת לעניין על אף שלעיתים הפך דיבורו לתמוה ומאולץ. הרושם הכללי שהותיר לא היה אמין לחלוטין מאחר שנהג לספק הצהרות מסוימות ולאחר מכן לחזור בו מדבריו, ולעיתים תכופות גם לסתור את עצמו. יכולתו להבין ולעקוב אחר ההוראות שניתנו לו הייתה מוצלחת, והוא היה בעל אינטליגנציה ממוצעת או גבוהה מגדר הרגיל. הדרכים בהן השתמש כדי לפתור בעיות היו הגיוניות, אך רצונו ליצור שינוי או שיפור בחייו נותר ירוד. הסתמן כי היה מסוגל לשים את עצמו במקומם של אנשים אחרים ולהזדהות עם מצבם. במרבית הזמן נותר דרוך יתר על המידה כנגד סכנות אפשריות בצורה שלימדה אודות קיומה של תחושת פרנויה אצלו. בנוסף לא סבל מנזק מוחי או מפיגור שכלי. על אף שנחשב לעבריין מין על פי החוק בפלורידה ואף הציג מידה מסוימת של מסוכנות, נמצא שפוי למדי ולפיכך כשיר לעמוד לדין.
למרות ההבדלים התהומיים בין שתי חוות הדעת המסקנה המשותפת של שתיהן הייתה כשירותו של ויילדר לעמוד לדין. משפטו החל, אפוא, בראשית 1977, כאשר טען לחפות מפשע בגין כל האישומים שהופנו נגדו, ובתום ההליכים נמצא זכאי ושוחרר לחופשי.
ביוגרפיה > הימלטות לארצות הברית > התקרית במרכז הקניות

במרוצת שלוש השנים הבאות נפלה בחלקו של ויילדר הצלחה עסקית משמעותית שבשיאה ניהל או לכל הפחות היה מעורב באופן ניכר בניהולן של שלוש חברות מקרקעין שונות. הוא נחשב למשקיע מיומן שנהג לרכוש בתים שהזדקקו לשיפוץ באמצעות הלוואות נמוכות ריבית וארוכות טווח, לתקנם, ולמכרם במהירות רבה. הצלחתו אף החלה להסתמן באורח חייו הראוותני לאחר שרכש מספר רכבי יוקרה ועבר להתגורר בבתים מפוארים יותר מאלו בהם שכן עד כה. לאחר שהוא ובת זוגו, נולה, נפרדו זה מזו בתום שמונה שנים יחדיו, נהג לשכור את שירותיהן של זונות צעירות עמן נהג להסתובב בפומבי כדי להציגן לראווה. מדי כמה חודשים נסע לטייל בהוואי ובאיי בהאמה, וכמו כן ביקר לראשונה באוסטרליה מזה עשור מבלי שנתקל בבעיות מכל סוג שהוא בשל עברו הפלילי הקודם.
למראית עין נדמה היה כי זנח את מנהגו ארוך השנים של שיטוט בחופי ים ובמרכזי קניות בניסיון לצוד נשים קלות לפיתוי. בנוסף חיפש פתרון לשיפור בריאותו הנפשית בדמות פסיכולוג עמו החל להיפגש בקביעות מדי שבוע. אחיזת עיניים זו לא החזיקה מעמד במשך זמן רב, וב-21 ביוני 1980 החיים הנסתרים שניהל התפרצו שוב לאחר שפגש בשתי נשים בנות כשמונה עשרה במרכז קניות בפאלם ביץ', ושכנען לדגמן עבורו לאחר שהכיר את עצמו בתור סוכן דוגמנות בשם ”דייוויד פירס” וביקש מהן להתלוות עמו.
השלושה הסתובבו יחדיו במשך מספר שעות תוך שויילדר מצלם אותן במקומות שונים עד שלבסוף הצליח להפרידן זו מזו. בזמן שאחת מהן נותרה בחנות מקומית הוביל את השנייה עמו למשאיתו בה הורה לה לפשוט את בגדיה לפני שאנס אותה. הדבר לא נעשה בכפייה מאחר שהיא חשה מטושטשת, ככל הנראה בשל סמים שטמן בפיצה שאכלו יחדיו קודם לכן. במקביל דיווחה חברתה המודאגת אודות היעלמותה לסגל האבטחה של מרכז הקניות אשר יצר קשר עם המשטרה.
ויילדר נעצר ב-3 ביולי אותה שנה והואשם בתקיפה מינית. הערכתו המקצועית של התובע את המצב, עם זאת, הייתה שלילית למדי, מאחר שלא נמצאו כל עדי ראייה והראיות המעטות שנאספו נחשבו לבלתי מספקות. לפיכך, בתום הדיונים בין שני הצדדים, הגיעו הפרקליטות וההגנה להסדר טיעון שבמסגרתו הודה ויילדר באשמה ונידון לחמש שנות מאסר על-תנאי בכפוף למתן טיפול פסיכולוגי ושמירה על התנהגות טובה.
ביוגרפיה > חזרה לאוסטרליה

באחרית שנת 1982 שב ויילדר לאוסטרליה לזמן קצר כדי לבקר את הוריו, דבר שהתאפשר רק באישורו של שופט מאחר שעונש המאסר על-תנאי שקיבל בארצות הברית עדיין היה בתוקף. הוא נחת בסידני ב-6 בדצמבר אותה שנה ונסע כמעט מיד לחופי הים המקומיים כשבידיו ציוד הצילום שלו, כדי להתחקות אחר בחורות צעירות ולצלמן.
פעילותו נמשכה לאורך השבועות הבאים ועד ל-28 בדצמבר, אז נתקל בשתי נערות צעירות בנות כחמש עשרה שטיילו על החוף לאחר שהתפצלו מחבריהן, שלושה נערים בני גילן, מספר דקות קודם לכן. ויילדר שוחח עמן ושכנע אותן להתלוות עמו כדי שיוכל לבדוק האם כישרונותיהן צפנו להן עתיד כדוגמניות, ולאחר שנכנסו לרכבו והסתובבו בעיר במשך זמן-מה לקח אותן לבית המלון בו שהה. כאשר נכנסו פנימה הכריח אותן להתפשט, לנשק אותו, להצטלם בתנוחות שונות, ולבסוף כפה עליהן לצפות בו מאונן. כאשר סיים עטה כיסוי עיניים על פניהן והסיע אותן חזרה לחוף הים ממנו הגיעו.
חבריהן של הנערות הבחינו בהתנהגותן המוזרה ודיווחו אודות התקרית להוריהן ולמשטרה. למחרת היום הן מסרו את גרסתן להשתלשלות האירועים ונסעו יחד עם בני משפחותיהן וגורמי החוק למלון אליו לקח אותן ויילדר, בו הוא אותר בחדרו בטרם זוהה ונעצר באופן רשמי. האישומים העיקריים שהועלו נגדו היו תקיפה בלתי הולמת ופיתוי בניסיון לעכב, ושחרורו בערבות נדחה כך שנאלץ להישאר בתא המעצר המשטרתי בערב ראש השנה האזרחית.
שימועו הבא של ויילדר נערך ב-3 בינואר 1983 ובמהלכו הצליח עורך דינו לשכנע את השופט לאפשר את שחרורו בערבות, אשר נקבעה על סך של כארבע מאות אלף דולרים. הסכום כולו הושג בסיועם של בני משפחתו, אשר השתמשו בנכסיהם השונים ואף בבתי מגוריהם בתור ערבויות. ויילדר שוחרר למחרת היום לאחר שהתחייב להופיע לשימועו הבא ועזב באופן מידי לפלורידה במה שנדמה תחילה כניסיון הימלטות, על אף שחזר לבסוף לסידני ב-18 ביולי 1983 כפי שהתחייב לעשות. תהליך הצגת הראיות ושמיעת העדים נמשך מספר ימים, ושימוע נוסף נקבע ל-4 באפריל 1984.
מוות

מסע הקטל של ויילדר הסתיים ב-13 באפריל 1984 כשעצר בתחנת דלק בקול ברוק (אנ'), ניו המפשייר, כדי לבקש מעוברים ושבים הוראות כיצד יוכל להגיע לקנדה. כאשר שני שוטרים מקומיים שנכחו במקום באותה שעה התקרבו אליו הוא ניסה להימלט לרכבו על מנת לקחת את האקדח שהשאיר בתוכו. אחד השוטרים תפס אותו בזרועו בדיוק לאחר שהספיק לאחוז בכלי הנשק והשניים נאבקו זה בזה במשך מספר שניות, במהלכן ירה ויילדר שתי יריות בשוגג. הקליע הראשון פגע בחלקו הקדמי של גופו ויצא דרך גבו לפני שפגע גם בשוטר עמו נאבק, והשני פגע בחזהו, הורג אותו באופן מידי. השוטר נפצע אף הוא באופן קשה אך שרד. גופתו של ויילדר הוחזרה לפלורידה ונשרפה, ואפרו פוזר במקום לא ידוע. הוא השאיר אחריו הון בשווי של כשבעה מיליון דולרים, אשר לפי החלטת בית משפט מיוני 1986 חולק בין משפחות הקורבנות.
קורבנות

ויילדר מעולם לא נחקר באופן ישיר בדבר מקרי הרצח הרבים שקושרו אליו מאחר שהפך לחשוד המרכזי בביצועם רק לאחר מותו. לדעת הקונצנזוס הרווח כיום, עם זאת, הוא היה אחראי מעל לכל ספק לשמונה מקרי רצח, ונותר החשוד המרכזי בשנים עשר נוספים. לפיכך, מספר הקורבנות שמתו תחת ידיו עשוי להיות עשרים לכל הפחות. שמותיהם ונסיבות מותם של כל הקורבנות המאומתים והמשוערים שנרצחו וכן של אלו שחייהם ניצלו הם כדלהלן.
תרבות > קולנוע

סרט הטלוויזיה טרף קל (אנ') מבוסס על חייו ופשעיו של ויילדר.
תרבות > ספרות

ספר העיון "רוצח מלכות היופי" מאת ברוס גיבני מ-1990 עוסק בחייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר, ומתרכז בעיקר במסע הקטל בן ששת השבועות שערך הלה בארצות הברית לאורך שנת 1984. זה הוא הספר הראשון שהעלה לכתב אי פעם מידע אודות הפרשה.
ספר העיון "כריסטופר ויילדר: סיפורו האמיתי של רוצח מלכות היופי" מאת ג'ק רוזווד ובעריכתו של דוויין ווקר מ-2016 הוא הכרך השישה עשר בסדרת ספרי הפשע האמיתי "פשע אמיתי בידי רוצחים מרושעים"; הוא מסכם בקצרה את חייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר ומסתמך בעיקר על מקורות קודמים מאשר על חומרי חקירה או ראיונות מקוריים.
ספר העיון "רוצח התמונות: סיפורו המצמרר והאמיתי של הרוצח הסדרתי כריסטופר ויילדר – מחופיה של סידני לרשימת המבוקשים ביותר של ארצות הברית" מאת דנקן מקנאב מ-2022 הוא כתב היד המקיף ביותר אודות חייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר. הוא נשען במידת-מה על ספרו של גיבני מ-1990, אולם גם מציג תוכן חדש שנאסף מתוך חומרי החקירה הרבים של הפרשה, לרבות תגליות חדשות שנחשפו בשלושת העשורים שחלפו מאז מותו של ויילדר.
תרבות > הסכתים

פודקאסט הפשע האמיתי "פשע אמיתי כל הזמן" שידר פרק אודות כריסטופר ויילדר ב-15 במאי 2017 בשם "כריסטופר ויילדר – רוצח מלכות היופי".
פודקאסט הפשע האמיתי "רוצחים סדרתיים" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר בינואר 2021 בשם "רוצח מלכות היופי", חלק א' וב'.
פודקאסט הפשע האמיתי "אי הפשע האמיתי" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר ב-29 בנובמבר וב-21 בדצמבר 2020 בשם "כריסטופר ויילדר" חלק א' וב'.
פודקאסט הפשע האמיתי "פשעים והשלכותיהם" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר ב-1 וב-8 במאי 2023 בשם "רוצח מלכות היופי", חלק א' וב'.
לקריאה נוספת

| --- | --- |
גיבני, ברוס; רוצח מלכות היופי; ספרי פסגות, 1990 (מסת"ב 1558173455, מסת"ב 978-1558173453): Gibney, Bruce; The Beauty Queen Killer; Pinnacle Books, 1990 (ISBN 1558173455, ISBN 978-1558173453)
רוזווד, ג'ק; פשע אמיתי בידי רוצחים מרושעים, כרך ט"ז; כריסטופר ויילדר: סיפורו האמיתי של רוצח מלכות היופי; קרייטקייס אינדפנדט פובלישינג פלאטפורם, 2016 (מסת"ב 153307030X, מסת"ב 978-1533070302): Rosewood, Jack; True Crime By Evil Killers, Volume XVI; Christopher Wilder: The True Story Of The Beauty Queen Killer; Createspace Independent Publishing Platform, 2016 (ISBN 153307030X, ISBN 978-1533070302)
מקנאב, דנקן; רוצח התמונות: סיפורו המצמרר והאמיתי של הרוצח הסדרתי כריסטופר ויילדר – מחופיה של סידני לרשימת המבוקשים ביותר של ארצות הברית; האצ'ט אוסטרליה, 2022 (מסת"ב 0733644708, מסת"ב 978-0733644702): Mcnab, Duncan; The Snapshot Killer: The Shocking True Story Of Serial Killer Christopher Wilder – From Sydney's Beaches To America's Most Wanted; Hachette Australia, 2022 (ISBN 0733644708, ISBN 978-0733644702)
ביאורים

↑  ידע בשרי (באנגלית: Carnal Knowledge) הוא מונח משפטי מיושן המתאר קיום של יחסי מין והוחלף זה מכבר במרבית מדינות העולם במושגים חדשים יותר כגון חדירה.
↑  שני האישומים המקוריים הם "תקיפה בלתי הולמת" (באנגלית: Indecent Assault) כלומר אלימות שיש בה נטייה למעשה מגונה כלשהו, וכן "פיתוי עם כוונה להחזיק" (באנגלית: Entice With The Intention To Hold) משמע שכנוע של אדם אחר לחבור או להצטרף במטרה לחטוף, לעכב או להחזיק בו מאוחר יותר.
↑  בארצות הברית גופה לא מזוהה מכונה "ג'ון דו" במקרה של גבר ו"ג'יין דו" במקרה של אישה.