stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרדינל אמריקאי
תיאור

הקרדינל דומה במראהו לדרור, והוא בעל הרגלים דומים. אורך הקרדינל 14 עד 16 סנטימטרים, מוטת כנפיו 24.6 עד 28 סנטימטרים ומשקלו 25.6 עד 38.4 גרם. הוא בעל נוצות אפורות, עם כתפיים וכנפיים חומות מפוספסות לאורכם בשחור. הראש צהוב, כשהלחיים אפורות. המקור אפור, והעיניים צהובות ומעליהם עובר פס צהוב עד אחורי הראש. מעל הראש ישנה ציצה זקורה נמוכה ואפורה. הסנטר לבן ומוקף בפסים שחורים, והגרון והחזה וכן הבטן צהובים.
הוא מצוי בסביבות פתוחות כמו הפרריה וערבות המישורים הגדולים וגם בגידולים חקלאיים כמו דגניים, שם להקות גדולות נחשבות למזיקות גדולות. מזונם הוא זרעים שונים וחרקים שהם מוצאים בעשבים.
חלק מהאוכלוסיות פרחו בתחילת המאה ה-19 והגיעו מזרחה עד ניו-אינגלנד והאזור המיד-אטלנטיק, אך הם נעלמו בסוף המאה. גם הגעתם וגם היעלמותם קשורים לשינויים בצורת הקרקע, שהפכה לעירונית יותר. עדיין הקרדינלים פורחים ואינם מצויים בסכנת הכחדה ממשית.
הערות שוליים

↑  קרדינל אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552915305171
קראצ'י (משפחת אמנים)

משמאל לימין, אניבלה, לודוביקו ואגוסטינו קראצ'י
משפחת קַרַאצִ'י (באיטלקית: Carracci) הייתה משפחת אמנים מבולוניה שמילאה תפקיד מרכזי בקידום סגנון הבארוק בציור. האחים אניבלה (1560–1609) ואגוסטינו (1557–1602) יחד עם בן דודם לודוביקו (1555–1619) עבדו בשיתוף פעולה. משפחת קראצ'י השאירה את מורשתה בתורת האמנות על ידי פתיחת בית ספר לאמנים בשנת 1582. בית הספר נקרא אקדמיה דלי אינקאמינאטי (אנ') (Accademia degli Incamminati), והתמקדותו העיקרית הייתה להתנגד ולאתגר את המנהגים והעקרונות האמנותיים המנייריסטיים על מנת ליצור אמנות מחודשת של נטורליזם ותפיסת עולם הבעתית.
תאוריה אמנותית

הפעילות האמנותית והתאורטית של בני משפחת קראצ'י מוכרת על ידי מבקרים והיסטוריונים כמו אנדרה שסטל (אנ') וג'וליו קרלו ארגאן (אנ') כמי שתרמה באופן מכריע להיווצרות הבארוק הפיגורטיבי ולפתרונות ציוריים חדשים המבוססים על שיקום המסורת הקלאסית והרנסאנסית, שהתחדשו על ידי לימוד הטבע. "יחד הם ביצעו רפורמה אמנותית שהפילה את האסתטיקה המנייריסטית ויזמה את הבארוק".
המשבר של התרבות הקתולית הודגש לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית (ב-1517 פרש מרטין לותר את 95 התזות שלו בוויטנברג), והאירוע שבא מיד אחריה "ביזת רומא" על ידי חיילי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1527, עובדות שהפכו את בירת האפיפיור ליותר חסרת ביטחון ולא יציבה, ופחות אטרקטיבית לאמני התקופה הרומאית, שבסוף המאה ה-16 נטו פחות לייצר תנועה אמנותית חדשה.
האמנות המנייריסטית ששחזרה עד לעייפה את הסגנון של רבי האמנים של הרנסאנס, תוך שימת דגש על סיבוכים צורניים ווירטואוזיות, לא צייתה עוד לצורך בבהירות ובדבקות דתית. בולוניה הייתה במרכזה של טריטוריה שבה עבודתם של האמנים הייתה בעלת אופי דתי ואדוק בולט, והושפעה מהאמנות הצפון איטלקית והוונציאנית. על יסודות תרבותיים ואסתטיים אלה פיתחו בני משפחת קראצ'י את עבודתם כתאורטיקנים של התחדשות אמנותית, תוך שימת דגש על אנושיות הנושאים ועל בהירות הסצנות הקדושות.
הלקטנות של אומנותם, הכבוד למסורת ושפה המותאמת למקומות הציבוריים אותם פוקדים מעמדות הפועלים סיפקו את רצונותיה של כנסיית הקונטרה-רפורמציה שהייתה זקוקה לאופן חדש כדי לבטא את עליונותה על פני הדתות האחרות ולאשר כי האמנות יכולה וצריכה להיות כלי לכיוון האמונה.
בני משפחת קראצ'י התאימו בצורה מושלמת לרגע הפוליטי והאמנותי של התקופה - הם הכירו בצורך בסגנון אמנותי שיוכל לשקף את הרצונות החדשים וחופשי מהמלאכותיות והמורכבות של המנייריזם.
עקרון נוסף של דוקטרינת קראצ'י היה ההיבט האדוק, כיבוד האורתודוקסיה של ההיסטוריה המיוצגת. בני משפחת קראצ'י מילאו את ההוראות הכלולות בעבודתם של התאורטיקנים של אותה תקופה כמו הקרדינל גבריאלה פלאוטי (אנ'), מחבר ב-1582 של ה-"De sacris et profanis imaginibus" ("על דימויים קדושים וגסים"), אשר דגל בשליטה מצד סמכות כנסייתית של תוכני הסצנות הקדושות (הקדושים ותכונותיהם היו צריכים להיות ניתנים לזיהוי בקלות ולכבד את המסורתי, בנוסף היה על הסיפורים להפגין נאמנות כלפי הטקסטים הקדושים), בעוד שהאמנים שמרו על ה"חופש" לבחור את הסגנון המתאים ביותר.
נקודת התייחסות נוספת הייתה עבודתו של ג'ובאני אנדריאה ג'יליו (Giovanni Andrea Gilio), מחבר הספר Due Dialoghi...degli errori dei pittori ("שני דיאלוגים...על שגיאות ציירים") ב-1564, שבה ביקר את ההגזמות של העידון, של האלגוריות. וההמצאות המוזרות של האמנות המנייריסטית. הסיפורים והדמויות שהוצגו כמציאותיים בחיקוי הטבע היו צריכים אז להיות מואצלים על ידי האמנות ולחדד את הדוגמה של רבי האמנים הגדולים של העבר כמו רפאל ומיכלאנג'לו, אבל גם טיציאן, ורונזה, טינטורטו, קורג'ו, ופארמיג'אנינו.
אגוסטינו היה גם יוצר הדפסים חשוב, ושחזר את יצירותיהם של רבי האמנים מהמאה ה-16 (בעיקר קורג'ו וורונזה) כדוגמאות לחיקוי עבור התלמידים הרבים של האסכולה שלהם. אניבלה היה המוכשר ביותר ומי שבעקבות נסיעתו לרומא ב-1595, שם הוצגו היצירות עד מותו ב-1609, הפעיל השפעה מכרעת על גורלו של הציור האיטלקי בשחר המאה ה-17.
אקדמיה דלי אינקאמינאטי

מונעת על ידי הרצון לחקור ולשתף את גישתם החדשה לציור, ייסדה משפחת קראצ'י ביחד בית ספר לאמנות בבולוניה בסביבות 1582. בית הספר נקרא בתחילה "אקדמיה דאי דזידרוס" (Accademia dei Desiderosi - "האקדמיה לבעלי הרצון"), ככל הנראה התחיל בית הספר כמפגש לא רשמי של אמנים צעירים בסטודיו של לודוביקו קראצ'י. בסביבות שנת 1590 שונה שמה של האקדמיה ל"אקדמיה דלי אינקאמינאטי" (Accademia degli Incamminati - "האקדמיה של אלה שמתקדמים" או "אקדמיית המסע"), ואימצה תוכנית אקדמית דידקטית יותר.
יש ויכוחים לגבי הארגון והמבנה האקדמי של בית הספר. עם זאת, סביר להניח שהאקדמיה תפקדה כשילוב של סדנת ציירים ומוסד רשמי, והשתתפו בה הן סטודנטים והן אמנים מבוססים כאחד.
כל אחד מבני משפחת קראצ'י תרם תרומה ייחודית לאקדמיה. מאמינים כי לודוביקו קראצ'י מילא תפקיד אדמיניסטרטיבי, בעוד אגוסטינו היה אחראי על איסוף מידע חדש, ואניבלה על יצירתיות, השראה ושיעורים על טכניקת ציור. לודוביקו הרכיב ואיחד חומרים חדשים לשימוש כעזרי הוראה, כולל אוסף של יציקות גבס של יצירות קלאסיות. אגוסטינו הביא לבית הספר שפע של ידע במגוון נושאים, כולל אמנות, מוזיקה, פילוסופיה, מתמטיקה, אסטרונומיה, גאוגרפיה, קרטוגרפיה, אנתרופולוגיה והיסטוריה של הטבע. הוא השתמש בידע שלו באנטומיה כדי לבנות ציורים מפורטים של צורת האדם, וסיפק ספרים ומדליות מהאוסף שלו לטובת התלמידים. אניבלה, האמן המנוסה ביותר של הקבוצה, חילק את הידע שלו בציור באמצעות עבודות שיתופיות עם תלמידיו.
בני משפחת קראצ'י התכוונו להעניק לדור הבא המשכיל של אמנים השכלה תקפה הן מבחינה מעשית והן מבחינה תאורטית. התלמידים הוכשרו במספר נושאים כדי לבסס רקע אינטלקטואלי שממנו יוכלו לפתח את כישוריהם האמנותיים. דגש רב הושם על חקר הטבע, והתלמידים עודדו לתרגל ציור מהחיים. בני משפחת קראצ'י הובילו את תלמידיהם בלימודי רישום ניסיוני, קריקטורה, ציור נוף, חיקוי, אנטומיה, פרספקטיבה ותאוריה אמנותית. התלמידים גם למדו היסטוריה, אגדות והמצאות פיוטיות שמהן ניתן לשאוב השראה.
סטודנטים בולטים באקדמיה של קראצ'י כוללים את פרנצ'סקו אלבני (אנ'), גווידו רני, דומניקו דזמפיירי (דומניקינו) (אנ'), ג'ובאני לנפרנקו (אנ'), אנטוניו קראצ'י (אנ'), וסיסטו בדאלוקיו (אנ').
פתיחת האקדמיה דלי אינקאמינאטי הביאה מוניטין רב לשם קראצ'י והם קיבלו עבודות רבות. פרויקטים אלה הוקצו בדרך כלל בין בני המשפחה על ידי לודוביקו או הושלמו במשותף על ידי שלושת בני משפחת קראצ'י.
עבודות משותפות

יש הרבה ספקולציות וויכוחים בין היסטוריונים של האמנות לגבי מי מבני משפחת קראצ'י עיצב והוציא לפועל היבטים שונים של ציורי הקיר שציירו. סקיצות הכנה קיימות לציורי פרסקו מצביעות על כך שלכל יצירת אמנות, הסקיצות המקדימות נוצרו ככל הנראה על ידי כל בני משפחת קראצ'י בשיתוף פעולה. כמו כן, הציורים המוגמרים היו מצוירים על ידי כל שלושת בני קראצ'י, אך "למרות ויכוחים רבים, אין הסכמה בין החוקרים לגבי ייחוסן של מספר סצנות". "כששואלים אותם מי עשה כל סצנה, בני משפחת קראצ'י, לאחר שהחליפו בחופשיות רעיונות וסקיצות, ואחרי שעבדו מרפק אל מרפק, טוענים כי הגיבו, 'זה של קראצ'י, עשינו את זה ביחד'. שיתוף פעולה אינטימי שכזה, שבו הסגנון האינדיבידואלי עבר זיכוך לטובת אפקט חלק, תוסס ואשליותי ביותר, מאפיין את התקופה המוקדמת של בני משפחת קראצ'י".
מ-1583 עד 1594, אניבלה, אגוסטינו ולודוביקו עבדו בשיתוף פעולה כדי לצייר ציורי קיר על תקרות וקירות של ארמונות בבולוניה ובפרארה. אחת העבודות המשותפות הראשונות שלהם הייתה פאלאצו פאבה בבולוניה. כאן ציירו בני משפחת קראצ'י ציורי קיר של "סיפורי אירופה" (1583–84), "סיפורי יאסון" (1583–84) ו"סיפורי אניאס" (1586). יצירת המופת של משפחת קראצ'י, "סיפורי ייסוד רומא", הושלמה בסביבות 1589–90, והיא ממוקמת בסלון הראשי בפאלאצו מאניאני (אנ') בבולוניה. בשנת 1592 נסעו בני משפחת קראצ'י לפרארה כדי לקשט את תקרת פאלאצו דיי דיאמנטי (אנ') בסצנות של "אלי האולימפוס". בשנים הבאות, 1593–94, הוזמנו בני משפחת קראצ'י לצייר ציורי פרסקו של סצנות ודמויות של הברית החדשה בשלושה חדרים של פאלאצו סמפיירי טאלון (אנ') בבולוניה.
הפופולריות של ציורי הקיר של בני משפחת קראצ'י בארמונות איטלקיים אלה (במיוחד הציורים בפאלאצו מאניאני) משכה את תשומת לבה של משפחת אצולה אחרת, משפחת פארנזה. הדוכס מפארמה ופיאצ'נצה, רנוצ'ו השישי (Ranuccio VI), ואחיו, הקרדינל אודוארדו (Odoardo), פנו אל בני משפחת קראצ'י ב-1593 וביקשו מהם לבוא לרומא כדי לקשט את ארמון פארנזה. בשנת 1594 נסעו אניבלה ואגוסטינו לרומא בעוד לודוביקו נשאר בבולוניה. "הזימון הזה סימן את סופו של הסטודיו המשותף של בני משפחת קראצ'י".
עבודות

"ראש פאון בשקע" (ציור בעגול, 1595 לערך, הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון הבירה)
"מגדלנה החוזרת בתשובה" (אוסף פרטי)
"הבשורה למרים", מוזיאון הלובר, פריז
"הקינה", ארמיטאז', סנקט פטרבורג
"Reciprico Amore" (אני מחזיר באהבה), מוזיאון בולטימור לאמנות (אנ')
הערות שוליים

↑  "Louvre Museum Official Website". louvre.fr.
↑  Agostino Caracci, The Lamentation in the Hermitage
↑  Cuno, James B. (ביולי 1980). "Matisse and Agostino Carracci: A Source for the 'Bonheur de Vivre'". The Burlington Magazine. 122 (928): 503–505. JSTOR 880057. {{cite journal}}:  (עזרה)
רוד פאראדו

| --- | --- |

פאראדו, 2018
 לידה:  4 באפריל 1996 (בן 28) סן-דני, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוד פאראדו (בצרפתית: Rod Paradot; נולד ב-4 באפריל 1996) הוא שחקן קולנוע צרפתי. הוא זכה בפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר בשנת 2016 על תפקידו בסרט "עומד זקוף" לצד קתרין דנב.
ביוגרפיה

פאראדו נולד בסן דני בחבל איל-דה-פראנס, צרפת.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | עומד זקוף | מלוני פרנדו | פסטיבל הסרטים בקאבורג - Rendez-vous של פרמייר פרמייר פרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר פרס לומייר לשחקן המבטיח ביותר |
| 2017 | לונה |  |  |
| 2017 | קפטן מארלו | גבריאל | סדרת טלוויזיה (פרק 1) |
| 2020 | Lost Bullet | קוונטין |  |
| 2021 | כבודו | לוקאס אלטמן | מיני-סדרה |
| 2022 | אומאמי (אנ') | נינו קרוין | סרט קולנוע |
בשנת 2019 פאראדו וכיכב בקליפ "We Were Young" של פטיט ביסקוויט.
הערות שוליים

↑  "Cesar Awards: Philippe Faucon's Drama 'Fatima' Wins Best Film". Variety. נבדק ב-27 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://www.indiewire.com/2015/05/cannes-review-the-first-great-discovery-of-2015-is-rod-paradot-in-emmanuelle-bercots-standing-tall-62095/
↑  "WATCH PETIT BISCUIT'S DREAMY "WE WERE YOUNG" MUSIC VIDEO".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706042605171  GND: 119309030X  ISNI: 0000 0004 5673 0707  LCCN: no2017059573  SUDOC: 188806318  VIAF: 403144782732708078036   WorldCat (עם VIAF): 403144782732708078036
רב המנונא (השני)

| --- | --- |
 מקום קבורה:  ארץ ישראל
 מקום פעילות:  בבל
 תקופת הפעילות:  שני אמוראים
 רבותיו:  רב
 בני דורו:  רב חסדא
 
רב המנונא היה אמורא בבלי בדור השני של התקופה.
היה תלמיד אהוב של רב, עד שכונה על ידו "בני". מסר כמה אמרות בשמו, ובאופן כללי העביר הרבה מתורתו של רבו - רב, ובכל מקום שנאמר אמרי בי רב, הכוונה לרב המנונא. על תלמידיו נמנה רב יוסף, והוא זכה להבנה מיוחדת בדברי רבו, גם כאשר רבים אחרים לא הבינו אותם.
משנתו

בתלמוד מובאות בשם רב המנונא גם אמרות הנסובות על דברי אגדה; כך לדוגמה אמר: ”לא חרבה ירושלים, אלא בשביל שביטלו בה תינוקות של בית רבן.” וכי ”אין תחילת דינו של אדם אלא על דברי תורה.”
באופן כללי רב המנונא עסק רבות בתפילה; כך לדוגמה קבע כמה מההלכות הבסיסיות למתפלל: ”וחנה היא מדברת על לבה - מכאן למתפלל צריך שיכוין לבו, רק שפתיה נעות - מכאן למתפלל שיחתוך בשפתיו, וקולה לא ישמע - מכאן שאסור להגביה קולו בתפלתו, ויחשבה עלי לשכורה - מכאן ששכור אסור להתפלל.”
באותו נושא, רב המנונא קבע חלק מברכות התורה - חלק מהותי מהתפילה המוכרת בימינו - את ברכת "אשר בחר בנו מכל העמים ונתן לנו את תורתו..." וקבע כי "זוהי מעולה שבברכות". כמו כן מובאות בתלמוד נוסחים של כמה ברכות נוספות שתיקן רב המנונא.
בתלמוד מובאות שני נוסחי תפילות שנהג לומר. האחת היא: ”הא רב המנונא מצלי לה ורבי אלכסנדרי בתר דמצלי אמר הכי: רבון העולמים גלוי וידוע לפניך שרצוננו לעשות רצונך, ומי מעכב? - שאור שבעיסה ושעבוד מלכיות; יהי רצון מלפניך שתצילנו מידם, ונשוב לעשות חוקי רצונך בלבב שלם.” והאחרת היא: ”יהי רצון מלפניך השם אלוהינו שתעמידנו בקרן אורה ואל תעמידנו בקרן חשיכה, ואל ידווה ליבנו, ואל יחשכו עינינו.”
רפואת ספורט

רפואת ספורט
רפואת ספורט היא תחום ברפואה המתמחה במניעה, אבחון, טיפול ושיקום בפגיעות שנגרמו כתוצאה מעיסוק בספורט ופעילות גופנית וכן בשיפור הישגי ספורטאים. הפציעות בהן עוסקת רפואת הספורט הן בעיקר סיבוב או דפורמציה (עיוות-צורה) של מפרקים ושרירים.
רפואת ספורט מערבת תחומים רבים מן הרפואה המודרנית ומקשרת אותם אל הפעילות הגופנית: רפואת משפחה, אורתופדיית ספורט, רפואת ילדים, רפואת נשים, פיזיותרפיה, פיזיולוגיה של המאמץ, תורת האימון, תזונה, פסיכולוגיה, ביומכניקה (תורת התנועה), וכן טיפולים כגון עיסוי, כירופרקטיקה, אוסטיאופתיה, וטיפולי רפואה משלימה.
רופאי ספורט הם רופאים אשר סיימו בית ספר לרפואה ובעלי רישיון לעסוק ברפואה ממשרד הבריאות, ועברו הכשרה תאורטית ייעודית משך כשלוש שנים וכן הכשרה מעשית (סטאז') של 350-700 שעות (בהתאם למומחיות הרופא).
הפרופסור ויקטור גוטהיינר היה מחלוצי רפואת הספורט בישראל.
רוני גנור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
רוני גנור (נולד ב-1960) הוא סופר ילדים ישראלי.
ביוגרפיה

רוני גנור נולד בחיפה והיה חבר בתנועת הנוער השומר הצעיר, במסגרתה הצטרף לגרעין נח"ל.
אחרי הצבא הגיע לקיבוץ נחשון, שם הוא מתגורר עד עצם היום הזה.
בכתיבה לילדים החל כשעבד כמטפל בבית הילדים בקיבוץ עם ילדי גן וילדי בית הספר היסודי.
הוא היה ממציא להם סיפורים בזמן המקלחות ומנוחת הצהריים. את הסיפורים נהג להדפיס ולשלוח לעיתוני ילדים כולנו ופילון, והם החלו להתפרסם.
ספרו הראשון – סיפורי הענק יונתן הוא בעצם אוסף סיפורים שנולדו בבית הילדים.
למד באוניברסיטת תל אביב קולנוע וחינוך מיוחד. כיום עוסק בטלוויזיה קהילתית כעורך ורכז, ומלמד בני נוער קולנוע בבתי ספר ובמסגרות בלתי פורמליות.
גנור כותב ספרי ילדים שההומור שולט בהם וסגנונם מערב דמיון ומציאות.
כמעט כל ספריו הופיעו ברשימות מצעד הספרים של משרד החינוך.
נפגש עם ילדים בכל רחבי הארץ ומשוחח איתם על ספריו, חשיבות הקריאה והכתיבה, אגדות ילדים והחוויה שבהמראה על כנפי הדמיון.
ספריו

שבלול מכוכב אחר; ציורים ועטיפה: איתן קדמי, תל אביב: עם עובד ('טוב לקרוא: סדרה לילדים שכבר קוראים בעצמם'), 1988.
מה קרה לעץ התות?; איורים: עינת פלד, תל אביב: עלמה, תשנ"ד 1994. (הדפסה מחודשת: אור יהודה: כנרת, תשע"א 2011)
ספורי הענק יונתן, ירושלים: כתר ('ראשית קריאה לקוראים מתחילים'), 1995.
טוטי כלב פרסומות; איורים: נעם נדב, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 1997.
קסמים וכשופים: קֹבץ אגדות; אירה יוליה קיסלב, קריית גת: דני ספרים ('ראשית: סדרת ספרים המיועדת לילדים בראשית הקריאה'), 1998.
להדליק את יולי; איורים: נתן הלפרן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 1999.
חבורת המערוך בפעולה; איורים: אורי אשי, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 2007.
רבבית

| רבבית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
‱
| סימני פיסוק | סימני כתב נוספים |  |  |  |  |  |
|  נקודה .   פסיק ,   נקודה ופסיק ;   סוגריים ( ) [ ] { }  נקודתיים :   מקף ־   שלוש נקודות …   קו מפריד –   סימן שאלה ?   סימן קריאה !   אפוסטרוף ’   גרש ׳   גרשיים ״   מירכאות “ ” ‘ ’   לוכסן /   סימן תמיהה ?!   |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
|  סימן קריאה הפוך ¡  סימן שאלה הפוך ¿  סימן אירוניה ⸮  |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
רְבָבִית (מלשון רבבה, לעיתים מכונה גם: נקודת בסיס, באנגלית: Basis Point) היא מושג המציין את החלק העשרת-אלפים מתוך השלם (1/10,000). ניתן להגדיר רבבית גם כמאית האחוז, 0.01%, 0.0001 או 10-4.
סימול

סימולה של הרבבית הוא ‱ (Unicode U+2031). בחישובים כלכליים, נהוג להשתמש בסימון bps (קיצור של basis point).
תצורת השם

כשהסיומת "ית" נוספת למספר (בדרך-כלל בכפולות של עשר), היא מציינת את חלקו מתוך השלם; כך "עשירית" היא החלק העשירי מתוך השלם (1/10), "מאית" היא החלק המאה מתוך השלם (1/100) ו"אלפית" היא החלק האלף מתוך השלם (1/1000).
שימושים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחד השימושים המרכזיים במושג הרבבית (Basis Point) הוא בחישובים כלכליים, כמדד לעליה או ירידה ברווחים. על מנת לתאר את אחוז הגידול באחוזי הרווח, לדוגמה, נעשה השימוש ברבבית, המתארת למעשה "אחוז של אחוז".
הערות שוליים

↑  "רבבית", מילון אבן שושן המרוכז
רקס ולהיים

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1962 (בן 61) רד ווד, קליפורניה
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  אמריקאי ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני (1992)  אוניברסיטת יוסטון (1989)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1984) 
 תקופת השירות:  1996–2020 (כ־24 שנים)
 דרגה:   קולונל, חיל האוויר של ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  36 שעות, 8 דקות, 31 שניות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  5
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  36 שעות 23 דקות
 עיסוק נוכחי:  אסטרונאוט
 ביוגרפיה בנאס"א:  רקס ולהיים
 משימות
 STS-110‏, STS-122,‏ STS-135
   
 עיטורים
  מדליית השירות הראוי לשבח
 
רקס ג'וזף ולהיים (באנגלית: Rex Joseph Walheim; נולד ב-10 באוקטובר 1962) הוא אסטרונאוט בנאס"א, קולונל לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא שהה בחלל 566 שעות בשלוש משימות חלל: STS-110,‏ STS-122‏ ו-STS-135.
נולד בקליפורניה בשנת 1962 וגדל בסן קרלוס. סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1984. בשנת 1989 סיים תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת יוסטון.
בשנת 1984 החל לעבוד בחיל האוויר של ארצות הברית ובאפריל 1985 הוצב בדקוטה הצפונית. שנה לאחר מכן הועבר למרכז החלל ג'ונסון ביוסטון, טקסס.
בשנת 1992 הוא עבר קורס ולאחר סיומו עבד בבסיס חיל האוויר אדוארדס. במקביל הוא היה מדריך בקורסים לטייסי ניסוי.
ולהיים נבחר ליחידת אסטרונאוטים והוסמך כאסטרונאוט בשנת 1996. בשנת 2000 הוא היה מומחה משימה במעבורת החלל אטלנטיס, משימה STS-110 (מייקל בלומפילד היה מפקד צוות). במשימה זו הותקן חלק ה-S0 Truss, שנותן תמיכה למבנה התחנה. ולהיים השתתף ב-2 משימות חוץ רכביות באורך כולל של כ-13 שעות. בשנת 2008 הוא טס במעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-122 (סטיבן פריק היה מפקד צוות). המשימה היה להביא מודול חדש "קולומבוס" שנבנה בסוכנות החלל האירופית. במהלך טיסה זו ולהיים ביצע 3 פעילויות חוץ-רכביות באורך כולל של כ-22 שעות. בשנת 2011 הוא טס לחלל בפעם השלישית במשימה STS-135 (כריסטופר פרגוסון היה מפקד צוות). במשימה זו לתחנת החל הבין-לאומית הואב ציוד ומצרכים.
פרש מנאס"א באוגוסט 2020.
הערות שוליים

↑  Rex J. Walheim, (Colonel, U.S. Air Force, Ret.) NASA Astronaut, NASA, ‏August 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל ארדיט

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  איזמיר 
 רבותיו:  הרב רפאל יוסף חזן
 חיבוריו:  מרפא לשון
 אב:  הרב שלמה ארדיט
 
שער ספר מרפא לשון לרבי רפאל ארדיט
רבי רפאל ארדיט היה רב באזמיר במאה ה-18. מחבר ספר מרפא לשון.
תולדותיו

בנו השני של הרב שלמה ארדיט. היה מגדולי תלמידיו של הרב רפאל יוסף חזן. סבו היה הרב יצחק ארדיט, שנפטר בירושלים.
רבני עירו משבחים אותו ואת מידותיו:”המשמח אלוקים ואנשים מתוך רוב שמחה, דמפיק מליבא יגון ואנחה, בנועם שיח חן שפתיו... מעלת החכם השלם והכולל עצום ורב אין גומרים עליו את ההלל כמוה"ר רפאל ארדיט ז"ל לשון הזהב ענותן כהלל” (הסכמת שני המאורות הגדולים, הרב חזן והרב מאיו לספרו.)
אחיו של הרב יצחק ארדיט, מחבר ספר יקר הערך על מסכת ערכין, אותו הרב רפאל מזכירו רבות בספרו.
תשובה ממנו נדפסה בספר שפת הים לרבי יצחק מאיו. לא ידועה לנו שנות לידתו ופטירתו של הרב.
חיבורו

ספרו מרפא לשון (שאלוניקי תקפ"ו) - שיטה על מסכת שבועות שחיבר בימי בחרותו, וחידושים על הרמב"ם. בסוף הספר נדפסו שתי דרשות. נערך על ידי הרב יצחק נאבארו. לספרו הסכימו רבני אזמיר הרב רפאל אשכנזי והרב דוד אמאדו.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמ' 419
הערות שוליים

↑  מרפא לשון, הסכמה
↑  אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, ג, עמ' 101 והערת המו"ל שם.
↑  לדוגמה: מרפא לשון, הלכות שכנים, דף ל"ו עמוד ב'
↑  מרפא לשון דף כ"ט עמוד ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527101305171  VIAF: 308275316   WorldCat (עם VIAF): 308275316
קרדיומיופתיה רסטריקטיבית

| --- | --- |
 תחום:  קרדיולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  153062 
 MeSH:  D002313
 סיווגים
 ICD-11:  BC43.2 
 
קרדיומיופתיה רסטריקטיבית היא מחלה של שריר הלב, השייכת לקבוצת מחלות הטרוגניות מסוג קרדיומיופתיה. מחלה זו אינה שכיחה יחסית, ומאופיינת על ידי תפקוד דיאסטולי שאינו תקין, לרוב יחד עם ירידה בכושר התכווצות שריר הלב. הסיבות לכך כוללות מחלות שונות, כגון מחלות הסננה, עמילואידוזיס למשל, מחלות אגירה, מחלות המביאות להפיכת שריר הלב לפיברוטי כגון סקלרודרמה, וכן מצבים נוספים. במחלה זו העליות מורחבות ומרבים למצוא פרפור עליות כאשר הלחץ הסוף דיאסטולי בחדרים מוגבר (לאור חוסר היכולת של החדרים להתרחב באופן משמעותי). לרוב התסמין הראשון יהיה סבילות למאמץ ולעיתים יש סימן קוסמאול חיובי.
עמילואידוזיס

עמילואידוזיס (במרבית המקרים: ראשוני) הוא סיבה עיקרית למחלה זו, לאור ייצור מוגבר של שרשראות קצרות של אימונוגלובולינים אשר מסנינים את שריר הלב. לרוב, מצבורי העמילואיד מסנינים את שריר הלב בעיקר ליד מערכת ההולכה וליד העורקים הקורונריים וכתוצאה מכך יש הפרעות קצב וחסמי הולכה. הסיכון לקיום של קרישי דם בעליות מוגבר וזה מצדיק שימוש בטיפול נוגד קרישה.
מחלות אגירה

מחלות אלו לרוב מתגלות במהלך הילדות ועוברות באופני תורשה שונים. במחלת פברי מחסור באנזים ליזוזומלי הקרוי אלפא גלקטוזידאז A, גורם הצטברות של גליקוליפידים וכתוצאה מכך מביאה לקרדיומיופתיה של שריר הלב. האבחנה קריטית היות שמתן תחליף לאנזים משפרת את התפקוד הלבבי ומפחיתה את המצבורים הגליקוליפידים. מחלות נוספות הן מחלת גושה, מחלות אגירת גליקוגן, מוקופוליסכרידזות ותסמונות נוספות, חלקן ניתנות לטיפול באמצעות מתן תחליפי של האנזים החסר.
פיברוזיס של שריר הלב

מצבים שונים יכולים להביא להחלפת שריר הלב לרקמה פיברוטית. אחד מן המצבים הללו כולל סקלרודרמה או למשל מצבים כגון קרינה.
רקסהאם

| --- | --- |

מרכז העיר רקסהאם
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  ויילס ויילס
 מחוז:  רקסהאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  61,603 (2011)
 קואורדינטות:  53°02′53″N 2°59′34″W﻿ / ﻿53.048065°N 2.992697°W﻿ / 53.048065; -2.992697
 אזור זמן:  UTC
 http://www.wrexham.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט בארי אנגליה הים האירי אנגלסירקסהאם(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט בארי אנגליה הים האירי אנגלסירקסהאם(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים רקסהאם(למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים רקסהאם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רקסהאם (באנגלית: Wrexham, בוולשית: Wrecsam) היא עיר בוויילס והמרכז המנהלי של המחוז העירוני רקסהאם. זוהי העיר הגדולה ביותר בצפון ויילס והרביעית בגודלה בוויילס כולה.
היסטוריה

למרות ממצאים המעידים על התיישבות באזור כבר לפני 8,000 שנים, ההתיישבות המתועדת הראשונה באזור היא טירת ריסטלהאם, מספר קילומטרים ממיקום העיר כיום, בשנת 1161 לספירה. בשנת 1536 העיר שויכה למחוז דנבישייר וחולקה לשני חלקים: רקסהאם רגיס תחת משטר המלך ורקסהאם אבוט תחת מנזר הווָאלי קרוּסיס אָבִּי שליד העיירה ל'אנגול'ן. במהלך המאה ה-18 נודעה רקסהאם בתעשיית הבורסקאות שלה, ובמחצית המאה ה-18 היא החלה תהליך של תיעוש וגדילה כחלק מהמהפכה התעשייתית.
במחצית השנייה של המאה ה-20, כמו ערים ולשיות רבות, נפגעה רקסהאם מדעיכת תעשיית הפחם וסגירת מפעלים רבים, אך בשנים האחרונות היא החלה להתאושש מעט ולבסס את מעמדה כמרכז מסחרי ותרבותי אזורי, יחד עם ביסוס תעשיית היי-טק.
בעיר רקסהאם שוכנים מכללת ייל (Yale College) ובית החולים מיילור, אחד משלושת בתי החולים הראשיים של צפון ויילס. כמו כן היא משמשת מקום משכנו של שירות הבריאות הלאומי (NHS) בצפון מזרח ויילס.
רוני דורה

רוני דורה (נולד ב-29 במרץ 1954) הוא מאמן כדורגל ישראלי.
הערות שוליים

↑  אחרי 24 שנים מגשים רוני דורה את חלומו להיות במכבי חיפה, האתר הרשמי של מכבי חיפה, 16 ביוני 2000
רקס וורנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במרץ 1905 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  24 ביוני 1986 (בגיל 81) ולינגפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  ברברה ג'ודית האצ'ינסון  Frances Chamier Grove 
 צאצאים:  Anna J. Warner, Jonathan Warner, George F. Warner 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1960) 
 
רקס וורנר (באנגלית: Rex Warner; ‏9 במרץ 1905 - 24 ביוני 1986) היה סופר, מתרגם, היסטוריון, ומשורר, אנגלי.