stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניל יאנג
ביוגרפיה > באפלו ספרינגפילד

ברגע שהם הגיעו ללוס אנג'לס, יאנג ופאלמר פגשו במקרה את סטיבן סטילס וריצ'י פוראי בפקק תנועה בשדרות סאנסט. יחד עם דיואי מרטין, הם הקימו את להקת "באפלו ספרינגפילד". שניגנה תערובת של מוזיקת פולק, קאנטרי, פסיכדליה ורוק. הגיטרות המובילות של סטילס ויאנג, הפכו את "באפלו ספרינגפילד" להצלחה ביקורתית, והתקליט הראשון שלהם שיצאה לאור ב-1966 נמכר היטב, לאחר שהשיר "For What It's Worth" הפך ללהיט, בסיוע ההרמוניות המלודיות של יאנג שניגן בגיטרה חשמלית. השיר תיאר את ההפגנות האלימות של התקופה נגד מלחמת וייטנאם. לפי רולינג סטון, היכל התהילה של הרוקנרול ומקורות אחרים, באפלו ספרינגפילד עזרה ליצור את ז'אנר הפולק רוק.
חוסר האמון במנהל שלהם, כמו גם המעצר והגירוש של פאלמר לקנדה על החזקת קנאביס, החמירו את היחסים המתוחים ממילא בין חברי הקבוצה והובילו לפרוקה של "באפלו ספרינגפילד" תוך זמן קצר. אלבומה השני של הלהקה, "Buffalo Springfield Again", יצא בסוף 1967, אך שתיים משלושה השירים של יאנג הוקלטו ללא שאר חברי הלהקה. מאותו אלבום השיר "Mr. Soul" היה השיר היחיד של יאנג מבין השלושה שכל חמשת חברי הלהקה ביצעו יחד. יאנג גם הלחין את השיר "Broken Arrow", יצירה פסיכדלית מורכבת, ברוח השיר "A Day in the Life" של הביטלס.
במאי 1968 התפרקה הלהקה סופית, אך כדי לעמוד בהתחייבות חוזית, יצא אלבום אולפן אחרון, "Last Time Around." האלבום הורכב בעיקר מהקלטות שנעשו מוקדם יותר באותה שנה. יאנג תרם את השירים "בדרך הביתה" ו-"I Am a Child" אותו גם שר. ב-1997, הלהקה נכנסה להיכל התהילה של הרוקנרול; יאנג לא הופיע בטקס. שלושת החברים ששרדו הופיעו יחד בתור באפלו ספרינגפילד באוקטובר 2010, ובקיץ 2011. חבר הלהקה ריצ'י פוראי היה אמור להופיע בירושלים ב-2 באוגוסט 2012,, אולם ביטל אותה משום שהמפיק המוזיקלי של להקתו נפצע קשה.
יאנג ניגן כגיטריסט אולפן בכמה הקלטות מ-1968 של להקת "המאנקיז". יאנג הכיר את חבר הלהקה מייק נסמית' כאשר ניגן מוזיקת פולק במועדון ה"טרובדור" ב-1965.
ביוגרפיה > שנות ה-80

ב-1981 חתם יאנג על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "גפן רקורדס", בה היו חתומים אמנים כגון שר ואלטון ג'ון, הנמנים מהמצליחים בכל הזמנים. יאנג נקלע לאינספור סכסוכים עם ראשי החברה. הוא טען כי המפיקים של גפן אינם מאפשרים לו לדבוק ביושרו האומנותי ומנסים לשחזר הצלחות מהעבר.
בתחילת העשור הקליט יאנג אלבומים בעלי צליל בלתי מסחרי בעליל, כגון "Trans"‏ (1982) הכולל ניסיונות חדשניים במוזיקה אלקטרונית ו-"Everybody's Rockin'"‏ (1983), אלבום בעל צליל רוק אנד רול מיושן. יאנג לא הוציא אלבום ב-1984, השנה הלא פרודוקטיבית הראשונה שלו מאז תחילת הקריירה שלו עם "באפלו ספרינגפילד" ב-1966. חוסר הפרודוקטיביות של יאנג נבע בעיקר מהמאבק המשפטי המתמשך עם "גפן רקורדס", הוא גם היה מתוסכל מכך שהלייבל דחתה את אלבום קאנטרי, "Old Ways", שהקליט ב-1982. זו הייתה גם השנה שבה נולד הילד השלישי של יאנג, בת בשם אמבר ג'ין, שלימים אובחנה כחולה באפילפסיה תורשתית. יאנג בילה את רוב 1984 ואת כל 1985 בסיבוב הופעות עבור האלבום "Old Ways", עם להקת הקאנטרי שלו, "International Harvesters". האלבום יצא לאור לבסוף בצורה שונה מההקלטה המקורית באמצע 1985. באלבום השתתפו נגנים מנאשוויל, בירת הקאנטרי. בנוסף וילי נלסון וויילון ג'נינגס שרו באלבום דואטים עם יאנג. יאנג גם הופיע במופע הצדקה לייב אייד באותה השנה בפילדלפיה, ושיתף פעולה עם "קרוסבי, סטילס ונאש" להופעה הראשונה של הרביעייה מזה למעלה מעשר שנים.
בקיץ 1986 היה אמור יאנג להופיע בישראל, במופע שארגן המפיק יהודה טלית, אך ביטל את הופעתו.
ב-1988 עזב יאנג את חברת "גפן", חזר לחברת "Reprise Records", והקליט את האלבום "This Note's for You". ב-1989 הוציא לאור את האלבום "Freedom" הכולל את הלהיט הבינלאומי הראשון שלו מזה כמעט עשור, "Keep on Rocking in the Free World" בעל התכנים הפוליטיים. השיר הגיע למקום השני במצעד שירי הרוק של "הבילבורד". השימוש בפידבק כבד ובדיסטורשן בכמה רצועות באלבום "Freedom" תאמו את עלייתו של תת-הז'אנר "הגראנג'", דבר שתרם לתחיית הקריירה של יאנג. בשנת 1989 יצאה לאור אלבום מחווה בשם "The Bridge: A Tribute to Neil Young", הכולל גרסאות כיסוי של שיריו מבוצעים בידי מגוון אמני רוק אלטרנטיבי, בהם: "סוניק יות'", ניק קייב, "Soul Asylum", "דינוזאור ג'וניור" ו"פיקסיז".
ביוגרפיה > שנות ה-90

בשנות ה-90 שב יאנג לתחום בתנופה מחודשת והחל להקליט אלבומים נוספים. ב-1990 הקליט יאנג יחד עם קרייזי הורס את "Ragged Glory" שלווה במסע הופעות מצליח, וכעבור שנה הוציא את "Harvest Moon". שיר הנושא, שיר קאנטרי, זכה להצלחה.
"Sleeps with Angels" מ-1994 היה אלבום שהקדיש לקורט קוביין המנוח שציטט שיר של יאנג במכתב ההתאבדות שלו. באותה שנה תרם יאנג שיר לפסקול הסרט "פילדלפיה" שזיכה אותו במועמדות בטקס פרסי אוסקר.
ב-1995, נכנס יאנג להיכל התהילה של הרוק אנד רול. באותה שנה הגיע ניל יאנג לשתי הופעות בישראל (בתיאטרון קיסריה ובריכת הסולטאן) בלווי להקת פרל ג'ם לאחר הוצאת אלבומו המצליח "Mirror Ball" בו שיתף פעולה עם הלהקה. בהופעה זו ביצע ניל יאנג מגוון רחב של שירים מאלבומיו השונים. בנוסף, בשנה זו הלחין יאנג את הפסקול לסרטו של ג'ים ג'ארמוש, "איש מת", והקים עם המנהל שלו אליוט רוברטס הקימו חברת תקליטים, Vapor Records"", שהוציאה לאור הקלטות של אמנים רבים ויאנג עצמו.
ב-1996 יאנג חבר מחדש ללהקת "קרייזי הורס" עבור האלבום וסיבוב ההופעות "Broken Arrow". סרט בבימויו של ג'רמוש ואלבום הופעה, "Year of the Horse", יצאו בשנת 1997. בתקופה זו במשך שנתיים הופיעו "קרייזי הורס" ברחבי אירופה וצפון אמריקה.
בשנת 1998, יאנג שיתף פעולה עם להקת "פיש", וחלק את הבמה איתם בהופעה השנתית של Farm Aid ולאחר מכן במופע צדקה נוסף. הלהקה דחתה את הזמנתו של יאנג להיות להקת הליווי שלו בסיבוב ההופעות שלו בצפון אמריקה ב-1999.
העשור הסתיים עם יציאתו בסוף 1999 של האלבום "Looking Forward", אלבום נוסף עם "קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג". סיבוב ההופעות שלאחר מכן בארצות הברית וקנדה עם הרביעייה הרוויח 43 מיליון דולר בשנת 2000.
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 הקליט יאנג את האלבום "סילבר אנד גולד", אלבום אקוסטי בו ניגן בגיטרה אקוסטית ומפוחית בלבד.
ב-9 באפריל 2002 יצא לאור האלבום "Are You Passionate?", אלבום בו לראשונה יאנג ביצע מוזיקת הנשמה, בסגנון שונה מאלבומים שהוא הוציא עד אז. יוצאי דופן הם שיר הרוק "Goin' Home", שהוקלט עם "קרייזי הורס", ו-"Let's Roll" המהורהר, שהוקלט כתגובה לפיגועי 11 בספטמבר.
ב-2003 התאחד יאנג עם קרייזי הורס והוציא את "Greendale", אלבום קונספט מלווה במסרים אקולוגים. השירים באלבום נסבו באופן רופף סביב רצח של שוטר בעיירה קטנה בקליפורניה והשפעותיו על תושבי העיירה. תחת השם הבדוי "ברנרד שייקי", יאנג ביים סרט נלווה באותו השם. הוא ערך סיבוב הופעות עם החומרים של "Greendale" לאורך 2003 ו-2004, תחילה עם מופע סולו אקוסטי באירופה, ולאחר מכן עם מופע במה מלא בצפון אמריקה, יפן ואוסטרליה.
במהלך הקלטת אלבומו הבא, "Prairie Wind", הכולל בעיקר שירים אקוסטיים, חטף יאנג שבץ מוחי חמור במרץ 2005. כשחזר לעבוד על אותו אלבום השירים קיבלו צבע שונה לחלוטין בעקבות החוויה הקשה.
ב-2 ביולי 2005, הופיע בלייב 8 באונטריו, קנדה.
בשנת 2006 החל יאנג את פרויקט "הארכיון של ניל יאנג", פרויקט הכולל הוצאת אלבומי הופעה, שהראשון היה "Live at the Fillmore East", אסופות של הקלטות אולפן והופעות, כמו גם מהדורות וידאו של חומר ארכיוני שלו. החל משנת 2019, הפרויקט התפתח לאתר למנויים ואפליקציה שבה כל המוזיקה שלו זמינה להזרמה באודיו ברזולוציה גבוהה. באפריל אותה שנה גם, תוך פחות מחודש, הקליט והוציא את "Living with War", אלבום מחאה אגרסיבי נגד ממשלו של ג'ורג' ווקר בוש.
ב-23 באוקטובר 2007 יצא לאור האלבום "Chrome Dreams II", יאנג השתמש בשם שיועד לאלבום שנגנז 30 שנה קודם. אלבום שכולל 10 שירים, שלושה שנכתבו בעבר הוקלטו מחדש ושבעה שירים שנכתבו במיוחד לאלבום. שניים מהשירים ארוכים במיוחד: האחד נמשך 13 דקות והאחר 18 דקות וחצי. בעקבות יציאת האלבום ערך יאנג מסע הופעות ארוך בצפון אמריקה ואירופה. במהלך מסע ההופעות ניהל המפיק שוקי וייס משא ומתן להבאתו של יאנג להופעה בישראל, אך הדבר לא יצא לפועל.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

במאי 2010, הוכרז כי יאנג החל לעבוד על אלבום אולפן חדש בהפקת דניאל לנואה, והוא החל מסע הופעות סולו בצפון אמריקה בו ניגן שילוב של שירים ישנים וחומרים חדשים. האלבום "Le Noise" יצא לאור ב-28 בספטמבר 2010.
בספטמבר 2011, יצא לאקרנים הסרט הדוקומנטרי השלישי של ג'ונתן דמי על יאנג, "Neil Young Journeys", שהקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו.
ב-5 ביוני 2012 יאנג יחד עם "קרייזי הורס" הוציאו לאור את האלבום "Americana". זה היה שיתוף הפעולה הראשון של יאנג עם "קרייזי הורס" מאז האלבום וסיבוב ההופעות של "Greendale" ב-2003 ו-2004. התקליט הוא מחווה לשירי וכולל בין השאר: גרסה לא מצונזרת של "This Land Is Your Land"‏, "Clementine" וגרסה של "God Save the Queen", שיאנג נהג לשיר כל יום כתלמיד בבית הספר בקנדה. "Americana" היה האלבום הראשון של יאנג המורכב כולו מגרסאות כיסוי של שירים. האלבום הגיע למקום הרביעי ב-Billboard 200, מה שהפך אותו לאלבום הנמכר ביותר של יאנג בארצות הברית מאז "Harvest". ב-24 באוקטובר 2012 יאנג ו"קרייזי הורס" הוציאו לאור אלבום נוסף, "Psychedelic Pill", שכלל הפעם חומר מקורי. באותה שנה גם יצאה לאור האוטוביוגרפיה הראשונה של יאנג "Waging Heavy Peace".
ב-19 באפריל 2014, יאנג הוציא לאור את האלבום "A Letter Home", דרך חברת התקליטים של ג'ק וייט. האלבום כולו, מורכב מגרסאות כיסוי לשירים של האמנים: ברוס ספרינגסטין, בוב דילן, ווילי נלסון, גורדון לייטפוט ואחרים. ב-14 באוקטוברו יצא לאור ספר הזיכרונות השני שלו, "Special Deluxe". יאנג הוציא את אלבום האולפן השלושים וחמישה שלו, "Storytone" ב-4 בנובמבר 2014. השיר הראשון שיצא מהאלבום, "Who's Gonna Stand Up?", יצא בשלוש גרסאות שונות ב-25 בספטמבר 2014.
ב-17 ביולי 2014 היה יאנג אומר להופיע בפארק הירקון, עם להקתו הוותיקה "קרייזי הורס". המופע בוטל ברגע האחרון בגלל מבצע צוק איתן.
ביוני 2015 התלונן יאנג של השימוש שעשה דונלד טראמפ בשירו "Rockin' In The Free World" בעת ההכרזה על מועמדותו לנשיאות. יאנג גם הודיע כי הוא תומך בסנאטור העצמאי ברני סנדרס לנשיאות. בנובמבר 2018 מתח ביקורת על הנשיא טראמפ בגין חוסר הרצון שלו לפעול בעניין משבר האקלים, זאת אחרי ששריפות בקליפורניה גבו חייהם של עשרות אנשים והרסו את ביתו.
ב-19 באוגוסט 2019, יאנג ו"קרייזי הורס" הכריזו על אלבום חדש, "Colorado", התקליט החדש הראשון של יאנג עם הלהקה מזה שבע שנים. הסינגל הראשון מתוך האלבום "Milky Way" יצא לאור באותה עת והאלבון כולו ב-25 באוקטובר 2019.
ביוגרפיה > העשור השלישי של המאה ה-21

בינואר 2021 מכר את זכויות השירים שלו תמורת 150 מיליון דולר.
ב-24 בינואר 2022 דרש יאנג, שורד מגפת הפוליו, להסיר את כל שיריו משירות ההשמעה ספוטיפיי, במחאה על המשך שידור הפודקאסט הפופולרי של ג'ו רוגן, המעודד מאזינים שלא להתחסן נגד מגפת הקורונה. בעקבות יאנג, החליטה גם הזמרת הקנדית ג'וני מיטשל, אף היא שורדת פוליו, להסיר את תכניה מהשירות ואחר גם גרהאם נאש נטש את ספוטיפיי.
ב- 12 במרץ 2024 הודיע יאנג כי החליט להחזיר את שיריו לספוטיפיי. הוא נימק זאת בכך שאפל מיוזיק ואמזון בהם שיריו מופצים, החלו גם הם לשדר פודקאסטים המפיצים מידע כוזב, ומכיוון שיאנג לא מעוניין להחרים את שאר שירותי הסטרימינג באופן שלא יאפשר לאנשים להאזין ליצירותיו, הוא ביטל את החרם על ספוטיפיי.
חיים אישיים

יאנג התחתן עם אשתו הראשונה, המסעדנית סוזן אסבדו, בדצמבר 1968. הם היו יחד עד אוקטובר 1970, אז הגישה בקשה לגירושין.
מסוף 1970 עד 1975, יאנג היה במערכת יחסים עם השחקנית קארי סנודגרס. היא עברה לגור איתו בחווה שלו בצפון קליפורניה זמן קצר לאחר שנפגשו. ב-8 בספטמבר 1972, נולד בנם, זיק, שאובחן כלוקה בשיתוק מוחין.
יאנג פגש את אשתו לעתיד פגי יאנג (לבית מורטון) בשנת 1974, כאשר עבדה כמלצרית בדיינר ליד החווה שלו, סיפור שהוא מספר בשיר "אגדה לא ידועה" משנת 1992. הם נישאו באוגוסט 1978 ונולדו להם שני ילדים משותפים, בן וענבר. בן אובחן כלוקה בשיתוק מוחין, וענבר אובחנה כלוקה באפילפסיה. בני הזוג שיתפו פעולה מוזיקלית והקימו את בית הספר "ברידג'" לילדים עם קשיי למידה ב-1986. ב-29 ביולי 2014, יאנג הגיש בקשה לגירושין לאחר 36 שנות נישואים. פגי נפטרה ב-1 בינואר 2019.
במאי 2008 ביולוג מאוניברסיטת מזרח קרוליינה גילה מין חדש של עכביש והחליט לקרוא לו על שם ניל יאנג. שמו המדעי נקבע כמירמקיאפילה ניליאנגי (Myrmekiaphila neilyoungi).
יאנג נמצא במערכת יחסים עם השחקנית והבמאית דריל האנה מאז 2014. יאנג והאנה נישאו ב-25 באוגוסט 2018 באטאסקדרו, קליפורניה. יאנג אישר שנישאו בסרטון שפורסם ב-31 באוקטובר 2018.
בינואר 2020, קיבל את אזרחותו האמריקאית, 54 שנים אחרי שעבר להתגורר שם, ולאחר עיכוב רב עקב שימוש בקנביס.
עסקים

מאז 1995 יאנג הוא בעל מניות בחברת "Lionel, LLC", חברה המייצרת רכבות צעצוע. הוא לקח חלק מרכזי בתכנון מערכת הבקרה "Trainmaster Command Control" עבור רכבות צעצוע והוא ממציא שותף בשבעה פטנטים אמריקאים הקשורים לדגמי רכבות הצעצוע של החברה.
בשנת 2008 השקיע מאות אלפי דולרים בפרויקט שהפך את מכוניתו מדגם ""לינקולן"" למכונית ירוקה בעלת הנעה היברידית. הרכב קיבל את השם "LincVolt" והיה אמור להיות רכב הדגמה לפרויקט ששאף להשיק בייצור המוני ובמחיר שווה לכל נפש מכונית ירוקה.
יאנג טען שנים רבות שפורמטי האודיו הדיגיטליים שבהם רוב האנשים מורידים מוזיקה הם פגומים, ואינם מספקים את הצליל העשיר והחם של הקלטות אנלוגיות. הוא טוען שהוא מודע היטב להבדל כאשר הוא מקשיב לפורמטים הדיגיטליים. יאנג היה שותף להקמת חברה, "PonoMusic" שפיתחה את "פונו" ("Pono"), שירות הורדת מוזיקה ונגן מוזיקה ייעודי המתמקד באודיו דיגיטלי לא דחוס ו"איכותי". הוא תוכנן להתחרות בפורמטים מסוג MP3 דחוסים במיוחד. השירות ומכירת הנגן הושקו במרץ 2014.
אלבומיו

1968 – Neil Young
1970 – After the Gold Rush
1972 – Harvest
1973 – Time Fades Away
1974 – On the Beach
1975 – Tonight’s Night
1977 – American Stars ’n Bars
1978 – Comes a Time
1980 – Hawks and Doves
1982 – Trans
1983 – Everybody’s Rockin’
1985 – Old Ways
1986 – Landing on Water
1988 – This Note’s for You
1989 – Freedom
1992 – Harvest Moon
1995 – Mirror Ball
2000 – Silver & Gold
2002 – Are You Passionate?
2005 – Prairie Wind
2006 – Living with War
2006 – Living with War: „In the Beginning”
2007 – Chrome Dreams II
2009 – Fork in the Road
2010 – Le Noise
2012 – Americana
2012 – Psychedelic Pill
2014 – A Letter Home
2016 – Peace Trail
1976 – Long May You Run
1969 – Everybody Knows This Is Nowhere
1975 – Zuma
1979 – Rust Never Sleeps
1981 – Re-ac-tor
1987 – Life
1990 – Ragged Glory
1994 – Sleeps with Angels
1996 – Broken Arrow
2003 – Greendale
2012 – Americana
2012 – Psychedelic Pill
1966 – Buffalo Springfield
1967 – Buffalo Springfield Again
1968 – Last Time Around
1970 – Déjà Vu
1988 – American Dream
1999 – Looking Forward
1975 – Homegrown
1977 – Chrome Dreams
1982 – Island in the Sun
1988 – Blue Note Cafe
1989 – Times Square
2000 – Toast
ראו גם

מירמקיאפילה ניליאנגי
מושל וירג'יניה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  גלן יאנגקין
 תאריך כניסה לתפקיד:  15 בינואר 2022
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  וירג'יניה וירג'יניה
 מעון:  מעון מושל וירג'יניה 
 מושב המשרה:  ריצ'מונד
 משך כהונה קצוב:  4 שנים, ללא אפשרות לכהונה רצופה נוספת
 ייסוד המשרה:  5 ביולי 1776
 איוש ראשון:  פטריק הנרי
 www.governor.virginia.gov
 
מושל קהיליית וירג'יניה (באנגלית: Governor of the Commonwealth of Virginia) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וירג'יניה שבארצות הברית והמפקד העליון של המשמר הלאומי שלה. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובידיו הסמכות לאשר את החוקים שמתקבלים באספה הכללית של וירג'יניה או להטיל עליהם וטו, לכנס את בית המחקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של הדחה.
69 אישים, כולם גברים, כיהנו עד היום כמושלי וירג'יניה ב-73 תקופות כהונה, לא כולל 11 תקופות כהונה של מושלים בפועל שלא נכללים בספירה הרשמית.
מושל וירג'יניה הנוכחי הוא הרפובליקני גלן יאנגקין, שהושבע לתפקידו ב-15 בינואר 2022.
בחירת המושל

משרת המושל נוצרה בחוקת וירג'יניה הראשונה, שכוננה ב-1776 וקבעה שהמושל ייבחר מדי שנה על ידי בית המחוקקים של המדינה. המושל יכול היה לכהן במשך לא יותר משלוש שנים רצופות, וכדי לכהן בכהונה נוספת היה עליו להמתין ארבע שנים נוספות. החוקה שהתקבלה ב-1830 שינתה את משך כהונת המושל משלוש כהונות שנתיות מתחדשות לכהונה אחת של שלוש שנים ללא אפשרות לבחירה לכהונה נוספות, אלא רק לאחר המתנה של שלוש שנים נוספות, וקבעה את מועד תחילת כהונת המושל ל-1 בינואר שלאחר הבחירות. בחוקת 1851 הוארכה כהונת המושל לארבע שנים ונקבע שהמושל ייבחר בבחירות ישירות על ידי תושבי המדינה ולא על ידי בית המחוקקים. בחוקת 1902 שונה מועד תחילת כהונת המושל ל-1 בפברואר. החוקה הנוכחית, שהתקבלה ב-1971, קבעה את מועד תחילת כהונת המושל ליום השבת שלאחר יום רביעי השני של חודש ינואר.
מאז האיסור על בחירה לתקופת כהונה רצופה נוספת ב-1830, נבחרו רק שני מושלים לשתי תקופות כהונה בלתי רצופות, ויליאם סמית' ומילס גודווין. סמית' נבחר לכהונה שנייה לאחר פרישתה של וירג'יניה מן האיחוד עם פרוץ מלחמת האזרחים, וגודווין היה המושל הראשון בכל מדינות ארצות הברית שנבחר על ידי שתי המפלגות הגדולות, כאשר נבחר ב-1965 מטעם המפלגה הדמוקרטית וב-1973 מטעם המפלגה הרפובליקנית. טרם קבלת תיקון זה כיהנו ביותר בשתי כהונות בלתי רצופות פטריק הנרי, ג'יימס מונרו, בנוסף לג'ורג' ויליאם סמית', שכיהן פעמיים כמושל בפועל ובהמשך לכהונתו השנייה נבחר בזכות עצמו.
במקרה בו מתפנה משרת המושל בשל אי-כשירות, מוות או התפטרות, הופך סגן המושל למושל. משרת סגן המושל נוצרה בחוקת 1851. קודם לכן הייתה קיימת בווירג'יניה מועצת המדינה (Council of State), שנבחרה על ידי שני הבתים של בית המחוקקים ,ובחרה מבין חבריה נשיא ששימש כסגן המושל וכיהן כמושל בפועל כאשר התפנתה משרת המושל.
דרישות התפקיד

הדרישות לבחירה כמושל וירג'יניה הן:
על המועמד להיות אזרח ארצות הברית.
על המועמד להיות בן 30 לכל הפחות.
על המועמד להיות תושב וירג'יניה ובוחר רשום בה במשך לפחות חמש שנים טרם מועד הבחירות.
כדי להגיש מועמדות למשרת המושל על המועמד לאסוף לכל הפחות 10,000 חתימות של בוחרים רשומים, כולל 400 חתימות לכל הפחות מכל אחד מ-11 מחוזות הבחירה לקונגרס של וירג'יניה.
סמכויות ותפקידי המושל

למושל סמכות חקיקתית להגיש המלצות בפני בית המחוקקים ולכנס ישיבות מיוחדות שלו על פי שיקול דעתו.
למושל מוקנית הסמכות להטיל וטו. כל הצעות החוק שמתקבלות בבית המחוקקים נשלחות למושל לפני היותן לחוק. המושל ראשי לחתום על החוק, להשהות את חתימתו על הצעות החוק במשך שבעה ימים שלאחריהן הן הופכות לחוק, או להטיל וטו. לאחר ההחלטה על הווטו, חוזרת הצעת החוק לבית המחוקקים וניתן לעקוף את הווטו על ידי הצבעה של שני-שלישים בכל אחד משני הבתים.
המושל גם רשאי להטיל וטו חלקי (Line-item veto). הוא יכול לשלוח את הצעת החוק בחזרה לבית המחוקקים עם המלצות ותיקונים. על בית המחוקקים לאשר את השינויים בכל אחד בשני בתי המחוקקים או לעקוף את הווטו החלקי בהצבעה של שני-שלישים בשני הבתים.
המושל הוא המפקד העליון של כוחות המיליציה של המדינה.
המושל יכול לקיים קשרים עם מדינות אחרות בארצות הברית ועם מדינות זרות.
בסמכות המושל למנות מחליפים למשרות שהתפנו, אלא אם כן עושה זאת בית הנבחרים.
בסמכות המושל להמתיק עונשים וקנסות ולהעניק חנינות. המושל גם יכול להשיב את זכות הבחירה מאדם שהיא נשללה ממנו או לבטל עונשים פוליטיים נוספים.
היסטוריה

שורשיה של משרת מושל וירג'יניה החלו עם ראשית ההתיישבות האנגלית באמריקה בג'יימסטאון. "חברת וירג'יניה של לונדון" (Virginia Company of London) הקימה ממשל שנוהל על ידי מועצה. נשיא המועצה כיהן למעשה כמושל. המועצה ישבה בלונדון ושלטה על המושבה ממרחקים. באופן רשמי היה תומאס סמית' נשיא המועצה הראשון, אך הוא מעולם לא עזב את אנגליה. נשיא המועצה הראשון שהתגורר במושבה היה אדוארד מריה וינגפילד, ובכך הוא היה לראשון ששלט למעשה בווירג'יניה. עד מהרה ויתרה חברת וירג'יניה על השליטה על ידי מועצה ומינתה לה נשיא, ולמעשה מושל, המנהיג המפורסם והדינמי ג'ון סמית'.
ב-1624, בשנת מלוכתו האחרונה, נטל ג'יימס הראשון, מלך אנגליה מידי חברת וירג'יניה ובעלי המניות שלה את השליטה על מושבת וירג'יניה והפך אותה למושבת כתר. במשך שנים רבות מונו מושלי המושבה על ידי המונרך. לעיתים קרובות התגורר המושל באנגליה, בה בשעה שסגן המושל ניהל הלכה למעשה את חיי המושבה.
במלחמת העצמאות של ארצות הברית הפכה וירג'יניה למדינה עצמאית. מושלה הראשון (והשישי) היה פטריק הנרי. מכינונה של וירג'יניה כמדינה ועד 1851 נבחרו המושלים על ידי האספה הכללית של וירג'יניה. לאחר מכן עברה בחירת המושל לידי תושבי המדינה בבחירות ישירות.
במהלך מלחמת האזרחים שימש פרנסיס הריסון פיירפונט כמושל על החלקים של וירג'יניה שהיו בשליטת האיחוד, ומאוחר יותר הוקמה על חלק מהם מדינת וירג'יניה המערבית. פיירפונט גם שימש כאחד מהמושלים הזמניים במהלך תקופת השיקום שלאחר המלחמה. מושלים אלו מונו על ידי נשיא ארצות הברית והקונגרס, שאז נשלט על ידי האגף הרדיקלי של המפלגה הרפובליקנית. ב-1874 שבה וירג'יניה לחיק האיחוד, קיבלה מחדש את זכותה לממשל עצמי ובחרה כמושל בג'יימס קמפר, איש המפלגה הדמוקרטית ולשעבר גנרל בצבא הקונפדרציה. לאחר תום תקופת השיקום ועד 1969 לא נבחרו בווירג'יניה מושלים רפובליקנים, למעט ויליאם קמרון, שב-1881 נבחר מטעם "מפלגת המתאמים מחדש" (Readjuster Party), קואליציה של רפובליקנים ודמוקרטים פופוליסטים. דאגלס ויילדר, שכיהן בשנים 1990–1994, היה האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר כמושל וירג'יניה, והשני בכל מדינות ארצות הברית.
שלא כמו רוב מדינות ארצות הברית, מאז 1851 נערכות הבחירות למשרת מושל וירג'יניה בשנים שבהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית או בחירות אמצע הכהונה. הבחירות מתקיימות בשנה שלאחר בחירת נשיא ארצות הברית, כלומר בשנים 2001, 2005, 2009 וכו'. בכל מערכות הבחירות למושל וירג'יניה שנערכו מאז 1977, המושל הנבחר היה מהמפלגה היריבה לזו של הנשיא שנבחר שנה קודם לכן, גם כאשר וירג'יניה הצביעה עבור הנשיא, כפי שהיה במקרים של רונלד רייגן וברק אובמה. היוצא מן הכלל היחידי היה ב-2013, כאשר נבחר הדמוקרט טרי מקאוליף לאחר בחירתו לכהונה שנייה של אובמה בבחירות 2012.
שלושה ממושלי וירג'יניה כיהנו לימים כנשיאי ארצות הברית: תומאס ג'פרסון, ג'יימס מונרו, שכיהן כמושל בשתי תקופות כהונה נפרדות, וג'ון טיילר. בנוסף אליהם כיהנו רבים ממושלי המדינה כחברי הקבינט של ארצות הברית וכחברי הקונגרס של ארצות הברית.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  הנרי נבחר על ידי ועידת וירג'יניה החמישית, שבה התקבלה חוקת וירג'יניה, והיא הוכרזה כמדינה עצמאית.
↑  המושלים נבחרו על ידי בית המחוקקים של וירג'יניה ולא בבחירות כלליות.
↑  כיהן כמושל בפועל לאחר פרישתו של נלסון עקב מחלה ועד לבחירתו של בנג'מין הריסון החמישי.
↑  התפטר כדי לכהן כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של וירג'יניה.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית.
↑  התפטר מסיבות בריאותיות.
↑  התפטר מסיבות אישיות.
↑  התפטר כדי לאייש מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית.
↑  על פי חוקת 1851, היו אלו הבחירות הישירות הראשונות, משך כהונת המושל הוארכה לארבע שנים, ונוצרה משרת סגן המושל.
1 2 3  ג'ון לצ'ר נבחר ב-1859 כמושל וירג'יניה ה-34. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים ופרישת וירג'יניה מן האיחוד, הוקמה "ממשלת וירג'יניה המוכרת" שמשלה בחלקים של וירג'יניה שהיו בשליטת האיחוד, והיו בהמשך לשטחים שעל חלק מהם הוקמה מדינת וירג'יניה המערבית. האספה הכללית של ממשלה זו בחרה בפרנסיס הריסון פיירפונט כמושל וירג'יניה בשטחים אלו עד 1868. במקביל המשיך לצ'ר לכהן כמושל בחלקים של וירג'יניה שהמשיכו להיות בשליטת הקונפדרציה עד שבבחירות 1863 נבחר במקומו ויליאם סמית'. סמית' כיהן כמושל וירג'יניה במסגרת הקונפדרציה עד מעצרו והדחתו על ידי כוחות האיחוד ב-9 במאי 1865.
↑  מונה על ידי הממשל הצבאי.
↑  עד 1 בינואר 1870 מושל זמני.
↑  נבחר כרפובליקני ולאחר מכן עבר לשורות המפלגה הדמוקרטית
1 2  שינוי מועד תחילת כהונת המושל ל-1 בפברואר על פי חוקת 1902.
הערות שוליים

↑  פרק 5 לחוקת וירג'יניה
1 2  חוקת וירג'יניה משנת 1776
1 2  פרק 4, סעיף 1 לחוקת וירג'יניה מ-1830.
1 2  Constitution of 1851 - West Virginia Encyclopedia
↑  פרק 5 סעיף 69 לחוקת וירג'יניה מ-1902
↑  פרק 5, סעיף 1 לחוקת וירג'יניה
↑  פרק 5, סעיף 16 לחוקת וירג'יניה
↑  פרק 5, סעיף 3 לחוקת וירג'יניה
↑  "§ 24.2-506. Petition of qualified voters required; number of signatures required; certain towns excepted". Code of Virginia.
↑  "A Timeline of Events and References - Leading up to and through the founding of Jamestown". Archived from the original on November 22, 2005.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
אלעזר בירבי קליר

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־6 
 פטירה:  המאה ה־7 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
רבי אלעזר בירבי קליר (גם קיליר), או רבי אלעזר הקליר (המאה ה-6 – המאה ה-7) היה פייטן ארץ ישראלי שחי כנראה בסוף התקופה הביזנטית ובשנותיו הראשונות של השלטון המוסלמי בארץ ישראל, ומחשובי הפייטנים הקלאסיים. חיבר פיוטים רבים, שחלקם נכנסו למחזורי התפילה של יהודי אשכנז, צרפת, איטליה ורומניא, ורבים נוספים נמצאו בגניזה הקהירית.