תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל
היסטוריה > התנאים מאז טבח שבעה באוקטובר

בתאריך 18 באוקטובר 2023, בעקבות טבח שבעה באוקטובר במסגרתה נהרגו ונרצחו כ-1,145 ישראלים וזרים, רובם אזרחים, על ידי מחבלים פלסטינים; העבירה הכנסת תיקון לפקודת בתי הסוהר, שעיקרו צמצום שטח המחיה של האסירים והחמרת תנאיהם. התיקון אושר כהוראת שעה, המחייבת את אישורו המחודש כל שלושה חודשים. על-פי הוראת השעה, רשאי השר לביטחון לאומי להכריז על "מצב חירום כליאתי", שעיקרו הסדרת פגיעה בזכויות האסירים על-מנת להתמודד עם העומס על מתקני הכליאה. בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי "ערב פרוץ המלחמה נמצאו בתי הסוהר בתפוסה גבוהה. על רקע זה, העלייה החדה במצבת העצורים מאז תחילת המלחמה הביאה לגידול משמעותי בצפיפות במתקני הכליאה, באופן שאינו מאפשר לעמוד בהוראות הדין". הוראות דין אלו נובעות מפסיקת בג"ץ בנושא מ-2017 המורה לספק שטח מחיה מינימלי של 4.5 מ"ר.
האסירים הביטחוניים במלחמת חרבות ברזל, כללו הן מחבלים והן שוהים בלתי חוקיים ואף מי ששהו בישראל עם היתר עבודה בעת פרוץ המלחמה. לפי תחקירים 27 מהם מתו במהלך תקופת מאסרם. לטענת צה"ל רבים מהאסירים הגיעו עם מצב רפואי מורכב ועם פציעות. חלק מהאסירים טענו שעברו התעללויות מצד סוהרים, בניגוד לנוהלי השב"ס וצה"ל.
בנובמבר 2023, צייץ ב־X השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, כי הנחה לכלוא את הכלואים הביטחוניים בתנאים מחמירים: "שמונה מחבלים אזוקים בתא חשוך, מיטות ברזל, שירותים בחור ברצפה והמנון התקווה שמתנגן כל העת ברקע".
ביוני 2024 פורסם בהארץ כי 48 עצורים תושבי רצועת עזה מתו מתחילת המלחמה במתקנים צבאיים בישראל שבהם הוחזקו, או בדרך אליהם, בעיקר במחנה שדה תימן ומחנה ענתות. נמסר כי צה"ל מנהל חקירה פלילית נגד חיילים בנוגע למקרים אלה. חקירת מותם של שני עצירים מהרצועה מעלה כי חיילים הכו אותם בדרכם למתקן שדה תימן.
מאז פרוץ המלחמה הפסיקה ישראל באופן גורף את ביקורי הצלב האדום אצל אסירים פלסטיניים. בפברואר 2024 עתרו האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם והמוקד להגנת הפרט לבג"ץ בעניין, וביוני 2024 הודיעה המדינה כי תקים מנגנון שיחליף ביקורים אלה.
ביוני 2024 פורסם כי נמסרו עשרות עדויות של אסירים וכלואים ביטחוניים שאינם קשורים לחמאס, על כך ששב"ס הפחית את כמות המזון שלהם באופן ניכר, עד כדי הרעבה, וכי הם השילו עשרות ק"ג ממשקלם. האגודה לזכויות האזרח הגישה עתירה לבג"ץ בנושא זה. העדויות באו, בין היתר, מעצורים שטרם הועמדו לדין וגם מעצורים במעצר מנהלי. מקורות ביטחוניים טענו ששירות בתי הסוהר מסתיר מידע על כמות המזון הניתנת לאסירים ביטחוניים מאז החלה המלחמה. היועץ המשפטי של שב"ס אישר באפריל 2024, בכנס בו השתתף, את הצמצום הדרמטי במזון המסופק לאסירים הביטחוניים. בדיון בבג"ץ העירו השופטים כי המדינה לא סיפקה חוות דעת רפואית לעצם האישור של הפחתת כמות המזון בבתי הסוהר, ולא הובהר מדוע מפרידים בין התפריט שמקבלים אסירים ביטחוניים לזה של אסירים פליליים.
ב-31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים. לפי הדו"ח, אלפי עצירים פלסטינים מוחזקים על ידי ישראל באופן שרירותי, בתנאים מחפירים ורובם ללא אישום או משפט. בין העצירים יש נשים, ילדים, רופאים, עיתונאים, פעילי זכויות אדם, חולים ותושבים שנמלטו מהלחימה ברצועת עזה.
בתחילת אוגוסט 2024 ארגון "בצלם" פרסם עשרות עדויות של עצירים שנכלאו מאז פרוץ המלחמה, כאשר רובם שוחררו בסופו של דבר מבלי שהועמדו לדין. הדו"ח הצביע על "מציאות של עינויים, פגיעות מיניות, אלימות, השפלה, הרעבה ומניעת טיפול רפואי הולם". בנוסף, הדו"ח מנה לפחות 60 מקרי מוות של כלואים פלסטינים מאז פרוץ המלחמה, ביניהם 48 עצורים תושבי עזה שמתו במתקני מעצר של הצבא ועוד 12 שמתו במשמורת שב"ס.