stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משרד הבריאות והרווחה (שוודיה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  שוודיה 
 תחום שיפוט:  שוודיה 
 סוכנות בת:  Alcoholic Beverages Product Range Board 
 תאריך הקמה:  1 ביולי 1920 
 סוכנות קודמת:  Ministry of Civil Affairs (Sweden) 
 מטה מרכזי:  סטוקהולם 
 עובדים:  200
 www.government.se/sb/d/2061
 קואורדינטות:  59°19′44″N 18°03′55″E﻿ / ﻿59.3289°N 18.0654°E﻿ / 59.3289; 18.0654
 he
 
משרד הבריאות והרווחה (בשוודית: Socialdepartementet) הוא המשרד הממשלתי בשוודיה האחראי על מדיניות הרווחה: ביטחון פיננסי, שירותים סוציאליים, שירותי רפואה ובריאות, קידום בריאות וזכויותיהם של ילדים ונכים. משרד הבריאות והרווחה מעסיק כ-200 עובדים. כ-20 מתוכם הם מינויים פוליטיים וכ-180 נציגים שאינם ממונים פוליטית.
בראש המשרד עומדת "שרת הבריאות והרווחה", לנה הולנגרן (ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית). השרה הנוספת המכהנת במשרד היא השרה לביטוח לאומי (תפקיד במשרד הבריאות שאין לו משרד ממשלתי נפרד) אניקה סטרנדהיל (אף היא ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית).
מטה המשרד ממוקם בפרדסגטן 8 במרכז סטוקהולם.
תחומי מדיניות

שירותי בריאות, רפואה, סוגיות ביטוחיות
דיור ובינוי
קהילות דתיות
ניהול ממשלתי ורכש ציבורי
סוכנויות ממשלתיות וגופים אחרים

משרד הבריאות והרווחה מנהל 17 סוכנויות ממשלתיות, שתי חברות בבעלות המדינה (האחת, סיסטמבולגט, המפעילה מונופול, ואחת נוספת, אפוטקט, הפועלת כישות בבעלות ממשלתית) ושני מכונים.
Alkoholsortimentsnämnden, המועצה לבקרת אלכוהול
Tandvårds - och läkemedelsförmånsverket, הסוכנות לבקרה על תרופות ורפואת שיניים
Provinsialläkarstiftelsen, הקרן להתמחויות רפואיות
Inspektionen för socialförsäkringen, המפקח על הביטוח הסוציאלי
Forskningsrådet för arbetsliv, hälsa och välfärd, מועצת המחר לחיי עבודה ובריאות
Pensionsmyndigheten, סוכנות הפנסיות
Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd, הרשות לתמיכה במשפחה
Arvsfondsdelegationen, קרן הירושות
eHälsomyndigheten, סוכנות ממשק אלקטרוני בתחום הבריאות
Läkemedelsverket, הסוכנות למוצרים רפואיים
Statens beredning för medicinsk och social utvärdering, הסוכנות להערכת טכנולוגיה ושירותים סוציאליים
Myndigheten för delaktighet, סוכנות המעורבות החברתית
Myndigheten för vård - och omsorgsanays, הסוכנות לניתוח שירותי בריאות
Hälso - och sjukvårdens ansvarsnämnd מועצת האחריות הרפואית
Inspektionen för vård och omsorg, המפקח על הבריאות והרווחה
Socialstyrelsen, המועצה הלאומית לרווחה ובריאות הציבור
Statens institutionsstyrelse, המועצה לטיפול מוסדי
Försäkringskassan, הסוכנות לביטוח סוציאלי
Folkhälsomyndigheten, הסוכנות לבריאות הציבור
Systembolaget, מונופול האלכוהול השוודי
משרד הבריאות של רוסיה

| --- | --- |

   מטה המשרד בסמטת רחמנובסקי 3 במוסקבה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה 
 סוכנות בת:  אוניברסיטה רוסית לאומית לחקר מדעי הרפואה 
 תאריך הקמה:  1918
 שר:  מיכאיל מוראשקו
 תאריך כניסה:  21 בינואר 2020
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 http://www.rosminzdrav.ru/
 
סמל המשרד בעבר
משרד הבריאות הרוסי (ברוסית: Министерство здравоохранения Российской Федерации, בקיצור Минздрав России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה האחראי להענקת שירותי בריאות ורפואה עבור אזרחי הפדרציה הרוסית.
היסטורית, המשרד היה אחראי גם לענייני רווחה, בדומה למשרד הרווחה הישראלי. ב-2012, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב פיצל את הטיפול בענייני הרווחה והקים משרד נפרד העוסק בתחום זה.
עד 2020, אחת מיחידות הסמך החשובות במשרד הייתה הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית הנחשבת למרכז למניעת מחלות של רוסיה ומשתף פעולה באופן הדוק עם השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן. בינואר 2020 הועברה לאחריות ישירה של ממשלת רוסיה.
המשרד אחראי גם לפיקוח על הקרן הפדרלית לביטוח בריאות חובה.
היסטוריה

בשנת 1916 הוקם לראשונה גוף מדיני לניהול תחום הבריאות ברוסיה, "המינהל הראשי לבריאות המדינה" (Главное управление государственного здравоохранения, ברוסית) אך משרד ממשלתי לענייני בריאות נוצר לראשונה בשנת 1918 בשם הקומיסריון העממי לענייני בריאות, שהפך למשרד הבריאות ב-1946.
בשנת 1963 במסגרת המשרד הוקם מכון המחקר המדעי המרכזי לאפידמיולוגיה. בשנת 1992 הוקם משרד הבריאות ותעשיית התרופות שהתקיים עד 1996 ופורק.
בשנת 2004 הוקם מחדש כמשרד הבריאות והרווחה. ב-2012 שינה שמו למשרד הבריאות.
מבנה

השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות (roszdravnadzor.ru)
משחק התעמלות ממוחשב

מכשיר Cyberbike
משחק הריקוד הפופולרי Dance Dance Revolution
מערכת Gamercize אשר מחברת את ציוד הכושר לפלייסטיישן 2
משחק התעמלות ממוחשב (באנגלית: Exergaming) הוא ז'אנר של משחקי וידאו אשר מטרתו לגרום לשחקן לעסוק בפעילות גופנית ואף לשפר את רמת הכושר של השחקן. המשחקים בז'אנר מסתמכים לרוב על שימוש בבקרי תנועה, כמו מצלמות או מכשירים אותם השחקן לובש בעת המשחק, על מנת לעקוב אחר התנועות הפיזיות של השחקן. ישנם משחקים מגוונים בז'אנר כולל סימולציות של משחקי ספורט, משחקי ריקוד, וביצוע תרגילי התעמלות.
ראו גם

ערכים על משחקי התעמלות ממוחשבים
משחקי ספורט ממוחשבים
הערות שוליים

↑  Rosenberg, Michael (2014-01-29). "Sorry gamers, Wii Fit is no substitute for real exercise". The Conversation. נבדק ב-2015-10-28.
↑  Ma, Minhua; Jain, Lakhmi C.; Anderson, Paul, eds. (2014). Virtual, augmented reality and serious games for healthcare 1. Berlin, Heidelberg: Springer Berlin Heidelberg. p. 199. ISBN 9783642548161.
↑  Rettner, Rachael (12 ביולי 2016). "'Pokémon Go' Catches High Praise from Health Experts". LiveScience.com. נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Viana, Ricardo B.; Vancini, Rodrigo L.; Silva, Wellington F.; Morais, Naiane S.; Oliveira, Vinnycius N. de; Andrade, Marília S.; Lira, Claudio A. B. de (4 במרץ 2021). "Comment on: Problematic online gaming and the COVID-19 pandemic – The role of exergames". Journal of Behavioral Addictions. -1 (aop): 1–3. doi:10.1556/2006.2021.00014. PMC 8969849. PMID 33666566. {{cite journal}}:  (עזרה)
| סוגות משחקי וידאו |
| --- | --- | --- |
| משחקי פעולה | משחק מכות (Hack and slash) • משחק לחימה • משחק פלטפורמה (משחק ריצה אינסופית) • משחק יריות (משחק ירי בגוף ראשון • Shoot 'em up • משחק יריות טקטי • משחק ירי בגוף שלישי • משחק באטל רויאל) |  |
| משחקי פעולה-הרפתקאות | משחק דמוי GTA • משחק התגנבות • משחק מטרוידבניה • משחק הישרדות-אימה |  |
| משחקי הרפתקה | משחק הרפתקאות גרפי • משחק הרפתקאות מבוסס טקסט • סרט אינטראקטיבי • רומן חזותי |  |
| משחקי תפקידים | משחק פעולה-תפקידים • Dungeon crawler • משחק תפקידים המוני ברשת • משחק תפקידים טקטי |  |
| משחקי אסטרטגיה | משחק אסטרטגיה בזמן אמת (הגנת מגדלים) • משחק אסטרטגיה מבוסס תורות • 4X • משחק ארטילריה ממוחשב • משחק זירת קרב מרובת משתתפים • משחק אסטרטגיה מקוון מרובה משתתפים בזמן אמת • משחק טקטיקה בזמן אמת • משחק טקטיקה מבוסס תורות • משחקי מלחמה ממוחשבים |  |
| משחקי סימולציה | סימולציות ניהול ובנייה (משחקי בניית ערים) • סימולציות חיים (סימולציות חברתיות • חיות מחמד וירטואליות) • משחק אלוהות • משחק ספורט ממוחשב • משחקי סימולציית כלי רכב (סימולציות טיסה • סימולציות טיסה בחלל • סימולציות מרוצים • משחקי מרוצי קארטינג • סימולציות רכבות) |  |
| סוגות אחרות | משחק חשיבה • משחק חינוכי • משחק התעמלות  • משחק וידאו מוזיקלי • משחק חברה ממוחשב • משחק שולחן ממוחשב |  |
| כללי | היסטוריה של משחקי הווידאו • משחק וידאו לשחקן יחיד • משחק מרובה משתתפים (Co-op • PVP) • משחק קונסולה • משחק מחשב • משחק ארקייד • משחק מובייל • משחק וידאו המבוסס על מיקום גאוגרפי • משחק מציאות מדומה • משחק רשת (משחק דפדפן • משחק רשת מרובה משתתפים • משחק רשת חברתית) • משחק מבוסס טקסט • משחק גלילה צדדית • משחקי עולם פתוח • משחק אינדי |  |
יאיר קלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1940 (בן 83) פלשתינה (א"י), האימפריה הבריטית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  כינור 
 www.yairkless.net
 
יאיר קְלֶס (נולד ב-12 בנובמבר 1940) הוא כנר ישראלי ופרופסור למוזיקה.
חייו

קלס נולד בארץ ישראל ולמד באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל ישראל עמידן ואנדרה גרטלר, ובהמשך באקדמיה למוזיקה ע"ש המלכה אליזבת בבריסל. הוא החל להופיע בגיל צעיר ועשה לו שם הן כסולן והן במוזיקה קאמרית. הרפרטואר שלו מקיף יצירות מתקופת הבארוק ועד ליצירות בנות זמננו, שנכתבו בשבילו.
קלס ניגן בקבוצת נגני הבארוק הישראלית והיה כנר ראשון ברביעיית המיתרים "סול-לה-רה", ברביעיית הפסנתר תל אביב ובטריו ניו ארט האמריקאי. הוא חבר בשלישיית מודוס הישראלית.
שנים רבות עמד קלס בראש מחלקת המיתרים באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, שאותה ניהל בשנים 1989 עד 1993.
קלס יושב בחברי השופטים של כמה תחרויות בינלאומיות ומשתתף דרך קבע בקורסי קיץ ובפסטיבלי מוזיקה יוקרתיים, כגון פסטיבל זלצבורג ומכון בראבו! וכפרופסור אורח בכיתות אמן בארצות הברית, רוסיה, גרמניה, אירלנד, פינלנד, צרפת, אנגליה, איטליה, פולין, הולנד ואוסטרליה. מאז 1995 הוא מחלק את זמנו בין אירופה - כפרופסור באוניברסיטת גראץ באוסטריה - לבין ישראל.
יאיר קלס הוא אביו של הכנר איל קלס.
משרד הבריאות של הרשות הפלסטינית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 תאריך הקמה:  1994
 שר:  מאי אל-קאילה
 תאריך כניסה:  13 באפריל 2019
 מטה מרכזי:  רמאללה 
 www.moh.ps
 
משרד הבריאות הפלסטיני הוא משרד ממשלתי השייך לממשלת הרשות הפלסטינית.
בראשות משרד הבריאות הפלסטיני עומד שר הבריאות הפלסטיני. שרת הבריאות המכהנת כיום היא ד"ר מאי אל-קאילה (אנ'). המשרד הוקם בשנת 1994 כמשרד הבריאות של הרשות הפלסטינית, ושינה את שמו למשרד הבריאות הפלסטיני לאחר החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 2012. מאז השתלטות חמאס על רצועת עזה ב-2007 פועל בעזה גם משרד בריאות מטעם ממשל החמאס.
שרי הבריאות הפלסטינים

רשימת שרי הבריאות הפלסטינים:
ד"ר ריאד זנון (5 במרץ 1994 – 28 באוקטובר 2002)
ד"ר אחמד שיבי (29 באוקטובר 2002 – 29 באפריל 2003)
ד"ר כמאל שרפי (30 באפריל 2003 – 5 בספטמבר 2003)
ד"ר ג'וואד טיבי (7 באוקטובר 2003 – 23 בפברואר 2005)
ד"ר ת'ני ווהאידי (24 בפברואר 2005 – 27 במרץ 2006)
ד"ר באסם נעים (29 במרץ 2006 – 17 במרץ 2007)
ד"ר רודוואן אחרס (17 במרץ 2007 – 14 ביוני 2007)
ד"ר פתחי אבומגלי (17 ביוני 2007 – 13 במאי 2012)
ד"ר חני עבדין (16 במאי 2012 – 5 ביוני 2013)
ד"ר מאי אל-קאילה (אנ') (5 ביוני 2013 – הווה)
משרד הבריאות של רצועת עזה

משרד בריאות נוסף הוקם בעזה בראשות ממשלת חמאס ברצועת עזה.
כיום משמש בתפקיד מדאת עבאס. שר הבריאות הראשון של חמאס היה באסם נעים, שכיהן בעת השתלטות חמאס על רצועת עזה. דובר משרד הבריאות הוא אשרף אל-קודרה.
הערות שוליים

↑  List of Health Ministers of the State of Palestine on the ministry website. Viewed on 8-4-2020.
↑  "وزارة الصحة الفلسطينية".
↑  "Palestinian Health minister leaves for Egypt". אורכב מ-המקור ב-2012-02-14.
מרדכי צהלון

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ? – 30 באוקטובר 1748 
 פטירה:  30 באוקטובר 1748 
 חיבוריו:  מציץ ומליץ, מגלת נהרות
 
שער ספר מציץ ומליץ, תע"ה
הרב מרדכי צהלון (לפני ה'ת"ל, 1670 - ח' בכסלו ה'תק"ט, 1748) היה רב ורופא בפרארה שבאיטליה בסוף המאה השבע עשרה ובראשית מאה השמונה עשרה.
ביוגרפיה

נולד לרבי יעקב צהלון, ששימש רבה של פרארה. החליף את אביו כרבה של פרארה לאחר פטירתו בשנת ה'תנ"ג. כיהן כדיין ראשי בפרארה משנת ה'ת"פ עד ה'תצ"א. חתנו היה יעקב דניאל אולמו, מחבר ספר "עדן ערוך" (ונציה תק"ב). מספר חוקרים שיערו כי בין רבי מרדכי צהלון לרבי יצחק למפרונטי, שררה מתיחות לאורך שנים רבות.
נפטר בח' בכסלו ה'תק"ט (1748), והוא בן יותר מ-80.
חיבוריו

חיבר מספר שירים. פסקים ותשובות רבים ממנו נדפסו בספר פחד יצחק ובספר שמש צדקה. ארבעה פיוטים שכתב נאמרו באופן סדיר בבית הכנסת פאניסי.
מגלת נהרות (תס"ז) ספרו המתאר את הצלת היהודים בזמן השיטפונות שאירעו בפרארה.
מציץ ומליץ קונטרס בנושא פסק נחמיה הכהן ותשובות נוספות על נגינת הכהנים האשכנזיים באות ך' בברכת הכהנים. נדפס בעילום שם. (מציץ הוא ר"ת של: מרדכי צהלון ישמרהו צורו). נדפס מחדש בתוספת מבוא והערות בתשפ"ג.
לקריאה נוספת

יעקב שפיגל, ספר נעימת הכהנים: ויכוח באיטליה בעניין ניגון ברכת כהנים ותוקפו של מנהג, פתח תקווה, תשפ"ג.
גירונדי מרדכי שמואל, חננאל ניפי, תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליאה, טריאסי, תרי"ג, עמ' 235, 228
הערות שוליים

1 2  ישעיהו זנה, אבני בנין לתולדות היהודים באיטליה, חורב ו (יא-יב)
↑  ספר תפתה ערוך וספר עדן ערוך, 1777, עמ' כה ע"ב
↑  מאיר בניהו, רבי יצחק לאמפרונטי ורבי שבתי אלחנן מן הזקנים, סיני מ** ספר היובל
1 2 3  גירונדי מרדכי שמואל, חננאל ניפי, תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליאה, טריאסטי, תרי"ג, עמ' 235, אות ט.
↑  ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט: מזמן חתימת כתבי הקדש עד ראשית תקופת ההשכלה א, בית מדרש הרבנים דאמיריקה, 1929, עמ' 62, 124
↑  ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט: מזמן חתימת כתבי הקדש עד ראשית תקופת ההשכלה ד, בית מדרש הרבנים דאמיריקה, 1929, עמ' 438
↑  מאיר איילי, 'Givat Pinḥas', The Responsa of R. Pinḥas Hai ben Menahem Anau of Ferrara / שו"ת 'גבעת פינחס' לר' פינחס חי ענו, תרביץ נג, 1984, עמ' 273–284
↑  יעקב שפיגל, ספר נעימת הכהנים : ויכוח באיטליה בעניין ניגון ברכת כהנים ותוקפו של מנהג, פתח תקוה, תשפ"ג
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011337448805171  ISNI: 0000 0000 5275 3515  LCCN: nr96001283  NTA: 255926286  VIAF: 26958797   WorldCat (עם VIAF): 26958797
מרגריטה צרפתי

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1880 ונציה, איטליה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1961 (בגיל 81) Cavallasca, איטליה 
 שם לידה:  Margherita Grassini 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית 
 בן או בת זוג:  צ'זארה צרפתי   בניטו מוסוליני 
 
פורטרט של בעלה של צרפתי, עורך הדין צ'זארה צרפתי
מרגריטה צרפתי (סרפָטי) (באיטלקית: Margherita Sarfatti;‏ 8 באפריל 1880 – 30 באוקטובר 1961) הייתה פטרונית מבקרת אמנות, עיתונאית, סופרת ואספנית יהודייה-איטלקייה. צרפתי הייתה מאהבת של בניטו מוסוליני, כתבה את הביוגרפיה שלו, והייתה פעילה בניסוח התעמולה של המפלגה הפשיסטית הלאומית.
ביוגרפיה > ראשית חייה

צרפתי נולדה למשפחת גראסיני (Grassini) בגטו היהודי בוונציה, הוריה היו אמדאו גראסיני ואמה לוי (דודה היה ג'וזפה לוי, אביה של הסופרת נטליה גינצבורג וסבו של קרלו גינצבורג). היא הייתה בת זקונים למשפחה אמידה. אביה היה עורך דין ואיש עסקים. הוא שימש כעורך דין של הממשלה הוונציאנית והיה ידידו הקרוב של ג'וזפה מלכיור סארטו, לימים האפיפיור פיוס העשירי. אביה וגם סבה קיבלו תואר אביר מסדר הכתר של איטליה (אנ').
צרפתי גדלה בבית מפואר על גדות התעלה הגדולה בוונציה ולמדה אצל מורים פרטיים. עם זאת, עד מהרה נמשכה לרעיונות סוציאליסטיים ובגיל 18, חרף התנגדות הוריה, היא התחתנה עם צ'זארה צרפתי ("סרפתי" בהגייה איטלקית), עורך דין יהודי, סוציאליסט, שהיה מבוגר ממנה ב-14 שנים. לזוג צרפתי נולדו שלושה ילדים: רוברטו, אמדיאו ופיאמטה. ב-1902 עברו בני הזוג למילנו, המרכז הכלכלי והתרבתי של איטליה. צרפתי הפכה את ביתה לסלון ספרותי ואמנותי, בייחוד לאנשי האוונגרד והפוטוריזם. ניתן לומר שזרם הנובצ'נטו (Novecento), שבין מבשריו היה ג'ובאני מוציו, התחיל בטרקלין ביתהּ. זהו זרם אמנותי המהווה פשרה בין הנאו קלאסיציזם לבין המודרניזם, ולכן התאים מאוחר יותר לתורה הפשיסטית שקידשה את העבר בכלים מודרניים. עם מות אביה ב-1908, צרפתי קיבלה ירושה גדולה, שאפשרה למשפחה לעבור לדירה גדולה במילאנו, לרכוש בית קיץ ליד אגם קומו ולתמוך באמנים ובפעילות המפלגה הסוציאליסטית של איטליה (אנ').
ביוגרפיה > התקרבות לפאשיזם

ב-1911 פגשה את מוסוליני, לאחר שמונה כעורך ראשי בעיתון הסוציאליסטי "אוואנטי!", בו כתבה צרפתי ביקורת אמנות. הוא היה בן 29, צעיר ממנה בשלוש שנים, ויחדיו עברו מסלול מסוציאליזם לפאשיזם. נתיב אידאולוגי שאליו פנו יהודים-איטלקים רבים, ושהחל עם השוואת זכויות יהודי איטליה באמנסיפציה ב-1848. שהמהפך החיובי והמהיר במעמדם התקדם, במקביל לתהליך שחרורה ואיחודה של איטליה, הפך אותם לפטריוטים איטלקים נלהבים. בשנה בה פגשה את מוסוליני הוא פרסם ספרון בשם "מחוז טרינטינו בעיני סוציאליסט" (Il Trentino veduto da un socialista). ספר שהתנגד לתעמולה פאן־גרמניות שהחלה להופיע באזור, אשר אחת ממטרותיה הייתה סיפוח מחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה לגרמניה והפצת האנטישמיות באיטליה. בספר התקיף בעוז ובאירוניה את תורת־הגזע ומוכיח את נאמנותם של היהודים לערכי התרבות באירופה ואת אהבתם למולדתה. צרפתי עצמה כתבה באותה עת מאמרים בשמו של מוסוליני, וייתכן שהייתה מעורבת גם בכתיבת ספרון זה.
בנה הבכור, רוברטו, התגייס לצבא האיטלקי במהלך מלחמת העולם הראשונה, ונהרג בפעולה במונטה באלדו בינואר 1918, בגיל 18. בנאום מיוחד על גבורתם של צעירי איטליה בזמן המלחמה הזכיר מוסוליני ושיבח את רוברטו צרפתי, "הצעיר היהודי שקבל אות הצטיינות גבוה ביותר בצבא האיטלקי". בתום המלחמה, צרפתי סולקה מהמפלגה הסוציאליסטית בגלל עמדותיה. לאחר מכן היא החלה לעבוד ולשתף פעולה עם איל פופולו ד'איטליה, העיתון הרשמי של התנועה הפשיסטית שהקים מוסוליני ב-1914 (אז סולק מהמפלגה הסוציאליסטית בעצמו). אך גם כתבה מאמרים לעיתונים אחרים, ובכתב עת לתיאוריה פוליטית. בינתיים היא חיזקה את הקשר שלה עם מוסוליני וסייע לו בארגון המצעד על רומא באוקטובר 1922.
ב-1924 לאחר מות בעלה עברה צרפתי עם ילדיה לרומא, ובתקופה זו הגיעה גם השפעתה הפוליטית לשיאה. היא שימשה כסופרת צללים של הדוצ'ה, כתבה בשמו מאמרים, ערכה את ביטאון המפלגה הפאשיסטית וכתבה את הביוגרפיה הרשמית הראשונה שלו, שראתה אור תחילה באנגלית, בבריטניה ב-1925, תחת השם "The Life of Benito Mussolini". לאחר מכן היא תורגמה ל־18 שפות והייתה לרב-מכר. בנוסף באותה שנה הייתה מבין האינטלקטואלים שחתמו על מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים והאישה היחידה שחתמה על המכתב. היא גם קיבלה תפקידים רשמיים בניהול אירועי תרבות ואמנות.
ב-1930 התנצרה צרפתי, החל מתחילת שנות השלושים גילתה שמוסוליני מתרחק ממנה ולוטש עיניים אל נשים אחרות, צעירות ממנה. היא הפכה לשתלטנית ויומרנית מדי לטעמו, והשמינה. והוא הרחיק אותה מכל השפעה. עם החלת חוקי הגזע באיטליה בשנת 1938, הבינה שלמרות התנצרותה, עליה לעזוב, ונמלטה לשווייץ. היא לקחה אתה שתי מזוודות בהם 1,272 מכתבים שכתב לה מוסוליני, מעין "תעודת ביטוח". בתה פיאמטה ובעלה נשלחו מטעם מוסוליני לשכנע אותה לחזור, אך היא עברה לבדה לארגנטינה, חילקה את זמנה בינה לאורוגוואי, ועבדה, בין השאר, כעיתונאית. ילדיה שנותרו באיטליה שרדו את המלחמה, אך אחותה וגיסה הוסגרו למשטר הפשיסטי, ונספו בדרכם לאושוויץ.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-1947 חזרה צרפתי לאיטליה, הפכה בשנית לבעלת השפעה באמנות האיטלקית ואף ביקרה מספר פעמים בישראל. בריאיון נדיר לעיתון "חרות" ב-1951 אמרה שראתה בברית החדשה "פירוש לתנ"ך" ובנצרות פירוש הולם לבעיות החברה. צרפתי לא תמכה בציונות אך גילתה יחס חיובי לגורמים בתנועה הרוויזיוניסטית שלהם היו קשרים עם משטרו של מוסוליני. מספר צעירים רוויזיוניסטים אף למדו באוניברסיטאות איטלקיות. אחד מהם, צבי קוליץ, אף פרסם בתום לימודיו את ספרו "מוסוליני: אישיותו ותורתו", שלצד ביוגרפיה מחמיאה כלל גם מבחר מכתביו. בוגר נוסף של אוניברסיטה באיטליה באותו עשור, אברהם שטרן, טען שמוסוליני לא היה אנטישמי אך אולץ, מסיבות שסירב לפרסם, להחיל את חוקי הגזע באיטליה.
צרפתי נמנעה לדבר על העבר או לפרסם מסמכים ומסמכים שהיו ברשותה, אך הוציאה ב-1955 ספר זיכרונות בשם "Acqua passata" (מים שעברו). צרפתי נפטרה בשנת 1961.
לאחר מותה

ב-1988 עלה במסגרת המרכז לתיאטרון ניסויי, מחזה שכתב וביים מיכאל כהנא, על חייהם של צרפתי ומוסוליני. השחקנית דליה פרידלנד גילמה את צרפתי.
ב-1993 יצאה לאור ביוגרפיה של צרפתי שכתבו ההיסטוריונים פיליפ קניסטרארו ובריאן ר. סאליבן.
ב-1999 גילמה את צרפתי השחקנית סוזן סרנדון, בסרטו של טים רובינס "העריסה תתנועע". הסרט מתרחש בניו יורק בשנות ה-30, שאליה הגיעה צרפתי לקדם אמנות איטלקית וכדי לגייס תמיכה במשטרו הפאשיסטי של מוסוליני.
ב-2006 יצאה לאור בספרדית הביוגרפיה "אהובתו היהודייה של מוסוליני: ההשראה הגדולה של מנהיג הפשיזם", שכתב דניאל גוטמן. היא יצאה לאור בעברית ב-2009 בתרגומו של ארז וולק.
ב-2014 יצא לאור באנגלית הספר "My Fault: Mussolini As I Knew Him" (אשמתי, מוסוליני כפי שהכרתי), בעריכתו של ההיסטוריון בריאן סליוואן. הספר מבוסס על מאמרים שפרסמה צרפתי בעיתון "קריטיקה" הארגנטיני, שבהן חשפה טפח מיחסיה עם הדוצ’ה. ועל מחקר שערך המחבר במשך כ–30 שנה באיטליה, צרפת, שווייץ, בריטניה וארצות הברית.
הערות שוליים

↑  בית התפוצות, שלושה יהודים שנפלו בצד הלא נכון של ההיסטוריה, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2019
1 2  Acobas, Patrizia (2010). "Margherita Sarfatti 1880-1961". Jewish women: A comprehensive historical encyclopedia. נבדק ב-16 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  סביונה מאנה, רומא, האמא היהודייה של הפאשיזם, באתר הארץ, 5 ביולי 2006
↑  יוסף כהן, האיטלקים הם אנשים טובים? כך סייעו היהודים להלבין את הפשיזם, באתר "שיחה מקומית", 4 באוקטובר 2022
1 2 3  באיטליה הפשיסטית לפני חוקי הגזע, הד-המזרח, 1 ביוני 1945
↑  ילקוט קריאה - איך נתנוונה האמנות באיטליה הפאשיסטית, משמר, 8 באוקטובר 1943
↑  מרגריטה צרפתי, תלמידתו של מוסוליני ממירה את דתה, דואר היום, 16 בספטמבר 1930
1 2  אלאונורה לב, הפילגש היהודיה של הדוצ'ה, חדשות, 13 במאי 1993
↑  על השגעון הגזעי שתקף את איטליה - הגורמים: רעב ללחם ומלחמה באנגליה, דבר, 2 באוגוסט 1938
↑  התנועה האנטישמית באיטליה, הארץ, 30 באוגוסט 1938
↑  La amante judía de Mussolini que vivió en Montevideo (ביקורת בספרדית על ספרו של גוטמן)
1 2  סביונה מאנה, המאהבת היהודייה של הדוצ'ה, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2014
1 2  י. בן עמי, מרגריטה צרפתי - יועצתו היהודית של מוסוליני, חרות, 4 במאי 1951
1 2  דן תמיר, סיפורם של הפשיסטים הראשונים של ארץ ישראל, באתר הארץ, 18 ביולי 2019
↑  הארץ, איפה המכתבים - נכדתה של מרגריטה צרפתי משוכנעת שמכתבי מוסוליני לאהובתו מצויים בידי קרוביה ברומא, באתר הארץ, 5 ביולי 2006
↑  שוש אביגל, ביקורת - יורים ובוכים - "בניטו" מחזה ובמימוי מיכאל כהנא, תיאטרון הסימטה, חדשות, 12 ביוני 1988
הדיקטטור הגדול - "בניטו", מיום ד' בהבימרתף, מעריב, 14 במרץ 1988
↑  עכבר העיר, לנענע את העריסה, ערוץ 4, שישי 22:00, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2001
↑  נעמה שפי, לימינו של הדוצ'ה | "אהובתו היהודייה של מוסוליני", באתר הארץ, 9 בספטמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267657505171  PLWABN: 9810625344205606  BNE: XX1433553  BnF: cb124389632 (data)  CiNii: DA04576277  GND: 11916194X  ICCU: VEAV021327  ISNI: 0000 0001 1453 8184  LCCN: n85049735  LNB: 000125847  NTA: 067946100  SNAC: w6p564fh  SUDOC: 033531277  Trove: 1087183  ULAN: 500325502  VcBA: 495/38215  VIAF: 102330009   WorldCat (עם VIAF): 102330009 
אנדרטה שהקימה מרגריטה צרפתי לזכר בנה רוברטו, שנהרג במלחמת העולם הראשונה.
יחסי ברזיל – קוריאה הצפונית

| יחסי ברזיל – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
ברזיל: קוריאה הצפונית


ברזיל: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 120,538
אוכלוסייה
212,203,410: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

יחסי ברזיל–קוריאה הצפונית (קוריאנית: 브라질-조선민주주의인민공화국 관계) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל והרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה. לברזיל שגרירות בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
לפי סקר של ה-BBC, כ-22% מהברזילאים רואים בהשפעתה של קוריאה הצפונית דבר חיובי, בעוד ש-47% רואים בה דבר שלילי.
היסטוריה

על אף היחסים הכלכליים של ממשלת ברזיל עם קוריאה הצפונית, לרוב, נוהגת ממשלת ברזיל לגנות פעולות שנויות במחלוקת של צפון קוריאה אשר מאיימות על היציבות המדינית במזרח אסיה, כמו במקרה בשנת 2009 של הניסוי הגרעיני הצפון קוריאני 2009, שלאחריו פרסם משרד החוץ הברזילאי הודעה, לפיה ממשלת ברזיל מגנה בתקיפות את הניסוי הצפון קוריאני, ודוחקת בה לחתום על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים ולחזור לשיחות המשא ומתן עם המעצמות. בנוסף, לאחר טיבוע הקורבטה צ'אונן, פרסם משרד החוץ הברזילאי הצהרה, לפיה הממשלה מביעה הזדהות עם קוריאה הדרומית וקוראת להחזרת היציבות בחצי האי קוריאה.
קוריאה הצפונית השתתפה באולימפיאדת ריו 2016, מה שמרמז על שיפור יציבות היחסים בין המדינות.
יאיר קארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1953 (בן 71) גבע, ישראל 
 ענף מדעי:  קומבינטוריקה, תורת הגרפים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  יוחנן שונהיים 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  אורנים - המכללה האקדמית לחינוך 
 
יאיר קארו (נולד ב-10 במאי 1953) הוא מתמטיקאי ואיש חינוך ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה ונשיאה לשעבר של מכללת אורנים.
ביוגרפיה

יאיר קארו נולד וגדל בקבוצת גבע, למד מתמטיקה לתואר ראשון, שני ושלישי, אותם סיים בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב. כמתמטיקאי עוסק קארו בקומבינטוריקה ותורת הגרפים. בצעירותו עבד בקיבוץ גבע בתחום המחשבים עד שהחל ללמד באוניברסיטת חיפה, בה מונה לפרופסור מן המניין בשנת 1996. בשנים 1991–1995 היה חבר בוועדת הוראה של חטיבת האוניברסיטה במכללת אורנים ובשנים 1992–1994 שימש כראש המחלקה למתמטיקה ולפיזיקה. בשנת 1997, בעקבות פניה של רחל יעקב, אחותו של יצחק רבין וחברת הנהלת מכללת אורנים, החל לכהן כנשיא מכללת אורנים ושימש בתפקיד זה עד שנת 2013.
קארו נמנה עם צאצאיו של יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך, הוא נשוי ואב לארבעה, מתגורר בקיבוץ גבע.
הערות שוליים

↑  רוח אורנים, מגזין מכללת אורנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311876505171  PLWABN: 9810536076305606  dblp: 34/5039  MGP: 69200  VIAF: 54154074455711742010   WorldCat (עם VIAF): 54154074455711742010 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ברזיל – קוריאה הדרומית

| יחסי ברזיל – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
ברזיל: קוריאה הדרומית


ברזיל: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 99,720
אוכלוסייה
212,203,410: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 33,126
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לבין קוריאה הדרומית.
לדברי סקר ה-BBC‏ World Service‏, 68% מאזרחי דרום קוריאה רואים את השפעת ברזיל באופן חיובי, ו-19% רואים זאת באופן שלילי, התפיסה החיובית ביותר של ברזיל מכל מדינות אסיה.