stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורוב
יהודי קורוב

יהודים התיישבו בקורוב במאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 בנו ביישוב בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. בעת גזירות ת"ח ות"ט באמצע המאה ה-17 נפגעה הקהילה אנושות. רק בסוף המאה ה-18 התאוששה הקהילה, ובמהלך המאה ה-19 גדלה מאוד. מסוף המאה ה-18 הפך היישוב למרכז חסידי אזורי, ובין היתר, פעלו בו רבי שמואל מקארוב ורבי נח מקארוב.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-2,200 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום בתי ספר מרשתות בית יעקב, יבנה ותרבות.
יהודי קורוב > בשואה

בתחילת מלחמת העולם השנייה נמלטו מהכפר כ-200 משפחות יהודיות. עם כיבוש היישוב על ידי הגרמנים ב-15 בספטמבר 1939, החלו אלו להחרים את רכוש יהודיו, ולחטוף אותם לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ומעת לעת הגיעו אליו אנשי ס"ס, וביצעו מעשי רצח בקרב יהודיו.
בפברואר 1942 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו שררו רעב ומגפות. ב-8 באפריל 1942 חוסל הגטו המקומי, כאשר גרמנים ואוקראינים הצעידו את כל יושביו לגטו קונסקובולה, תוך רצח כעשרים איש במהלך הצעדה. משם שולחו כעבור חודש למחנה ההשמדה סוביבור. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים ביישוב, והוציאו להורג 27 יהודים שאיתרו. כ-30 יהודים נוספים, שהוחזקו במחנה עבודה ביישוב, נרצחו ב-10 בנובמבר 1942. מספר מיהודי הכפר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה חברו ליחידות פרטיזנים.
האנדרטה בבית הקברות נחלת יצחק, גבעתיים
קורו ספצאטו

קורו ספצאטו או קורי ספצאטי (באיטלקית: Coro spezzato או Cori spezzati, בתרגום: "מקהלה מפוצלת" או "מקהלות מפוצלות" או "נפרדות") הוא סוג של שירה כנסייתית שבה מנגינות עצמאיות של לחן פוליפוני מתחלקות לסירוגין במעין דו-שיח בין שתיים מקהלות או יותר, הנמצאות לעיתים קרובות במרחק זו מזו בתוך הכנסייה. לפעמים ברגעי שיא או בסיום היצירה המקהלות (למשל ב"דוקסולוגיה" כגון Gloria patri ו-"saeculorum.Amen") מתאחדות בזימרה ושרות ביחד. נקרא גם קורו באטנטה (Coro battente)., 
סוג זה של שירה דו-מקהלתית או רב-מקהלתית התפתח במאה ה-16 בעיקר בוונציה ובסביבתה והוא נחשב לפסגת הטכניקה של סגנון פוליכורלי (דו-מקהלתי או רב-מקהלתי).
תנאי בזיליקת סן מרקו בוונציה סיעו במיוחד להיווצרות סגנון זה הודות לשני יציעי מקהלה, אחד מכל צד של המזבח הראשי של הכנסייה והמצוידים כל אחד בעוגב משלו.
מקור טכניקת ההלחנה הזאת הוא באנטיפוניה של השירה הנוצרית במאות הראשונות של הכנסייה הרומית והיא שימשה בהתחלה בזמרת התהלים. קדמה לה גם כן שיטת ה alternatim, שבה שרו מונודיות גרגוריאניות ולחליפין קטעים פוליפוניים בביצוע מקהלה נוספת או עוגב. 
אולם "קורי ספצאטו" האופייניים לרנסטנס ביצעו מוזיקה פוליפונית, שבה כל מקהלה נפרדת שרה קטע עצמאי, שונה במודוס ובמקצב, לפעמים קטעיהם נפגשים או חופפים תוך כדי דו-שיח מתמיד ואחיד.
ובדרך כלל השתמשו במקהלות קטנות, למשל של 4 קולות כל אחת (קנטוס, אלטוס, טנור, באסוס).
עם ממציאי הסגנון הזה נמנו פרה רופינו בארטולוצ'י די אסיזי שהיה מנהל קפלה (magister cappellae) בפדובה ובויצ'נצה, פרנצ'סקו סנטה קרוצ'ה מפדובה, וניקולו אוליבטו הצרפתי, כשהשניים האחרונים ניהלו את הקפלה של קתדרלת טרוויזו., גספרו דה אלברטיס בברגמו וג'ורדנו פאזטו, ממשיכו של בארטולוצ'י בקתדרלה של פדובה.
בהמשך הצטיין בסגנון זה אדריאן וילארט (Salmi appartenenti alli Vesperi למקהלה ולשתי מקהלות, ונציה, גרדאנו, 1550).מלחינים אחרים של קורי ספצאטו שפעלו בוונציה היו ג'ובאני נאסקו, ג'אמאטאו אזולה, בלדאסארה דונאטו, קלאודיו מרולו, ג'ובאני קרוצ'ה, אנדראה גבריאלי וג'ובאני גבריאלי.
במהלך הזמן השימוש בקורי ספצאטו עבר אל סוגות שונות של מוזיקה פוליפונית כנסייתית כמו מיסות, המנונים, מוטטים.
השיטה שימשה מאוחר יותר באירועים חגיגיים גם מלחינים צפון-גרמנים כמו, למשל, יוהאן קונאו.
ביבליוגרפיה

Marc Honegger Connaissance de la musique de A à Z, Bordas, Paris 1996
Meyers Taschenlexikon Musik in 3 Bd, hrsg.von Hans Heinrich Eggebrecht, In Verbindung mit Meyers Lexiconred.unter Leitung von Gerhard Kwiatkowski, Mannheim, Wien, Zürich Bd.1, 1984.
לקריאה נוספת

D.Arnold Andrea Gabrieli und die Entwicklung der "cori spezzati" -Technik,,Die Musikforschung,12, 1959
Giovanni d'Alessi Precursors of Adriano Willaert in the Practice of Coro Spezzato. Journal of the American Musicological Society, Vol.5 Nr.3, Autumn, 1952,
הערות שוליים

↑  M.Honegger עמוד 263
↑  Musicologie Encyclopédie musicale
↑  Meyers Taschen-Lexikon Musik 1984 עמוד 206
↑  M.Honegger עמוד 833
↑  M.Honegger עמוד 833
↑  M.Honegger עמוד 263
↑  G.d'Alessi 1952 עמוד 187
↑  M.Honegger עמוד 263
↑  D.Princivalli 2012
↑  M.Honegger עמוד 263
↑  M.Honegger עמוד 263
קהילת יהודי ליפשה

יהודים החלו להתגורר בליפשה (ברותנית: Lipca, בהונגרית: Lipcse), כפר הסמוך לעיר חוסט במחוז מארמארוש ההיסטורי, בשנות השלושים-ארבעים למאה ה-18 וחיו בו עד לגירושם מיד לאחר חג הפסח בשנת תש"ד - 1944 לגטאות חוסט ואיזה ומשם למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. יהודי הקהילה היו חסידים אדוקים, ובדומה ליהודי הסביבה, החזיקו ברובם במשק חקלאי בנוסף למשלח ידם. מספר היהודים בכפר הגיע עד קרוב לחמש מאות איש לפני השואה שהיווה מעל עשרה אחוז מתושבי הכפר. הכפר נמצא בחבל זקרפטיה באוקראינה.
תחילת התיישבות היהודים במאה ה-18

חבל מארמארוש, ששכן בצפון-מזרח ממלכת הונגריה ההיסטורית, וגבל עם גליציה ובוקובינה, הוא חבל הררי השוכן בהרי הקרפטים. יהודים החלו להתיישב במארמארוש במאה ה-17, מפוזרים בכפרים השונים, ועסקו במלאכה אחת שהייתה פתוחה בפניהם - חכירת מבשלות מבעלי האחוזות, ייצור שיכר ומכירתו. יהודי האזור הגיעו רובם ככולם מגליציה ופעמים שמארמארוש שימשה להם תחנת מעבר לפנים הונגריה.
התיעוד המוקדם ביותר למגורי יהודים בליפשה הוא ממפקד אוכלוסין שנערך ב-1746 בו מוזכרים חמש נפשות - שני גברים, שתי נשים וילדה. במפקד שנערך בשנת 1768 מצוינים עשרה יהודים בליפשא שעיסוקם היה בישול משקאות חריפים ורוכלות וכן מלמד ילדים.
בבית העלמין היהודי בליפשה ישנה מצבה של זוג שנפטר בשנת תקכ"ט (1769) עדות נוספת לחיים יהודיים בכפר במאה הי"ח, על אף שאדמת בית העלמין נרכשה על ידי הקהילה רק כמאה שנים לאחר מכן.
המאה ה-19 עד למלחמת העולם הראשונה

בשנות ה-30 של המאה הי-19 כבר היו בליפשה כמאה יהודים, והם החלו לבסס את חיי הקהילה בכפר. מקווה טהרה הוקם, כן נרכשה קרקע לבית העלמין וייתכן כי נבנה בית מדרש כבר בתקופה זו. בית מדרש מאבן נבנה לקראת סוף המאה, בעל שבעים מושבים. רוב תושבי הכפר היו שייכים לחסידות סיגט שהלכה והתשפטה באזור במחצית השנייה של המאה ומיעוטם (כשלושים אחוז) היו שייכים לחסידות ספינקה ובנו להם בית מדרש נפרד בכפר.
ילדי הכפר למדו אצל מלמדים ותלמידי החכמים היו שייכים לחברה ש"ס וחברה משניות יחד עם יהודי כפרי הסביבה וסיימו את התלמוד הבבלי כל שנה. צדקה נאספה לקופת רבי מאיר בעל הנס של כולל מונקאטש.
רוב יהודי ליפשה היו בעלי מלאכה כגון חייטים, חוטבי עצים, סנדלים, מבשלי שיכר, בעלי חנויות או פועלי יום שעסקו במלאכות כגון סבלות. רובם הגדול היו עניים אולם החזיקו במשק חקלאי קטן שסיפק להם מזון.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוטל צו גיוס על הגברים. מעט מהגברים הצליחו לשחד את דרכם החוצה מהצבא אולם רוב הקהילה הייתה ענייה. חלק הטילו מום בגופם כדי שלא יתגייסו אך הרבה מהגברים גויסו לצבא האוסטרו-הונגרי, חלקם אף נפלו בשבי הרוסי.
ליפשה הייתה קרובה לחזית המלחמה ובשלב מסוים חלק מהקהילה העדיפה לנדוד מערבה אל פנים הונגריה.
בין מלחמות העולם

לאחר מלחמת העולם הראשונה הצטרפה קארפאטורוס כחבל אוטונומי לצ'כוסלובקיה שקמה באותה עת. צ'כוסלובקיה פיתחה את האזור, סללה דרכים, בנתה גשרים ופרצה מסילות רכבת. היהודים היו לראשונה שווי זכויות לשאר האזרחים ויכלו להקים עסקים ללא הגבלה. בית ספר צ'כי נוסד בכפר בו למדו יהודי הכפר שמונה שנות לימוד.
נערים נסעו ברחבי אירופה ללמוד בישיבות שונות לאחר בית הספר היסודי.
קהילת ליפשה בשואה

בשנת 1938 כאשר היטלר החל לדרוש את חבל הסודטים מצ'כוסלובקיה, החלה האחרונה להיערך למלחמה אולם המעצמות הגדולות העדיפו לקנות שקט מדומה ונתנו להיטלר את הסודטים בהסכם מינכן. מיד לאחר מכן בבוררות וינה הראשונה מערב חבל הקרפטים הועבר להונגריה ואילו הכפר ליפשה נשאר בתחום האוטונומיה הקרפאטית אולם החבל שינה את שמו לקארפרטסקה אוקראינה והועמד בראשו כומר קתולי-יווני בשם וואלושין אשר לא הסתיר את שנאתו ליהודים. וואלושין הקים קבוצת מליציה בשם "סיצים" שהורכבה מטרוריסטים שפלשו מהונגריה וכן קבוצות שברחו מהמשטר הסובייטי. המיליציה הייתה מושפעת מהשלטון הנאצי וקיוותה לצרף את אוקראינה לגרמניה הנאצית.
במרס 1939 נכבש האזור על ידי ההונגרים ויהודי הכפר היו נתונים למעשה לשלטון ההונגרי, שלא ראה בהם כאזרחי הונגריה.
קהילת ליפשה בשואה > הגירוש לקמניץ-פודולסקי

בקיץ 1941, אחרי כיבוש האזור על ידי ההונגרים, החלו ההונגרים במשלוח יהודים ללא תעודות אזרחות לגליציה, שם נרצחו על ידי האס אס בטבח בקמניץ-פודולסקי. יהודי הקרפטים, שנתפסו על ידי ההונגרים כיהודי גליציה, שולחו אף הם לטבח. בשבוע של פרשת עקב יצא כרוז והורה לכל יהודי הכפר לארוז את מטלטליהם ולהתכונן לעקירה מהכפר. בודדים חיפשו מסתור ואילו רוב יהודי הכפר התייצבו ליד משרדי הכפר, שם הובלו במשאיות לעיר חוסט ומשם ברכבת ליאסין, בו רוכזו במחסן עצים בשם "זמיר", בו חיכו לתורם להשלח לטבח בפולין. בינתיים יצאה ההוראה מבודפשט להפסיק את הטבח ויהודי ליפשה הוחזרו לכפר. עד לשנת 1944 החיים חזרו למסלולם.
קהילת ליפשה בשואה > הגירוש לגטאות ולאושוויץ

לאחר פסח תש"ד - 1944 הוקמו בערים הסמוכות חוסט ואיזה גטאות בהן רוכזו יהודי האזור. תושבי ליפשה התחלקו בין שני גטאות אלו. בגטאות גולחו זקני ופאות הגברים ומעט הרכוש שלקחו מהבתים נשדד מהם. כמה ימים לפני חג השבועות הועברו כולם לחוסט שם עלו על רכבות שהובילו אותם לבסוף למחנה הריכוז אושוויץ. לאושוויץ הגיעו יהודי הקהילה בשבת, ערב חג השבועות תש"ד, 27 במאי 1944. עם ההגעה למחנה עברו סלקציה, הילדים והמבוגרים נשלחו מיד לתאי הגזים ואילו הצעירים הועברו לבירקנאו. הגברים התאגדו יחד בעבודות הכפיה ועבדו במפעל אי. גי. פארבן בבונא בייצור גומי וכימיקלים, בין השאר ציקלון בי. היחידה של יוצאי ליפשה כונתה "קומנדו מספר 149". חלק מהנשים הועברו למחנה העבודה גרוס-רוזן.
לאחר השחרור על ידי הרוסים הגיעו כשלושים מיהודי ליפשה חזרה לכפר אך לא נותרו בו כשנוכחו לדעת שכל רכושם נבזז, בתי המדרש ובתי הכנסת נהרסו.
ראו גם

חוסט
זקרפטיה
יהדות קרפטורוס
לקריאה נוספת

ש"י גרוס/י' יוסף הכהן, ספר מארמארוש - מאה ושישים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן, בית מארמארוש תל אביב, תשמ"ג. דרך האתר HebrewBooks
שלמה רוזמאן, שפר הררי קדם גולת קארפאטורוס - מארמארוש בתפארתה ובחורבנה, תשנ"א כרך ראשון כרך שני
הערות שוליים

↑  ספר מארמארוש, עמוד 286
מספר הלידות שנרשמו בקהילה היהודית בליפשה, מתוך ארכיונים הנגישים דרך האתר JewishGen.org
התפלגות גילאי הפטירה בליפשה בשנים 1895–1940, מתוך: ארכיונים הנגישים דרך האתר JewishGen.org
קייל קוריץ'

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1989 (בן 35) אוונסוויל, ארצות הברית 
 שם מלא:  קייל מת'יו קוריץ'
 עמדה:  סמול פורוורד, קלע 
 גובה:  1.93 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל
 דראפט:  לא נבחר, 2012
 קבוצות כשחקן
 2012–2014 2014–2017 2017–2018 2018–2023 2023–:  אסטודיאנטס מדריד גראן קנריה זניט סנקט פטרבורג ברצלונה זניט סנקט פטרבורג
 הישגים כשחקן
 מועדון ה-50-40-90 של היורוליג (2021, 2022)  אליפות ספרד (2021)  3 גביעי המלך הספרדי (2020–2022)  הסופרקופה הספרדי בכדורסל (2016)  הסופר קאפ של הליגה המאוחדת של VTB ‏(2023)  3 חמישיית העונה השנייה ביורוקאפ (2015, 2017, 2018)  MVP של הסופרקופה (2016)  חמישיית העונה בליגה המאוחדת של VTB ‏(2018)  מוביל היורוליג באחוזי קליעות עונשין (2021)
 
קייל מת'יו קוריץ' (באנגלית: Kyle Matthew Kuric; נולד ב-25 באוגוסט 1989) הוא כדורסלן אמריקאי-סלובקי המשחק בזניט סנקט פטרבורג מהליגה המאוחדת של VTB בעמדות הקלע והסמול פורוורד. קוריץ' הוא ממוצא סלובקי, ויש לו גם דרכון סלובקי.
קריירה > תיכון

קוריץ' רשם כסיניור, תלמיד בשנתו האחרונה, ממוצעים של 20.8 נקודות, 6.7 ריבאונדים, 1.8 חטיפות ו-1.3 חסימות. קוריץ' הוביל את בית ספרו, ממוריאל באוונסוויל, אינדיאנה, לאליפות אזורית ראשונה זה 12 שנה.
קוריץ' נבחר לשחקן השנה ב-2008, חבר בחמישיית העונה של AP בכל אינדיאנה ודורג במקום ה-147 ברשימת 150 השחקנים המובילים במחזור 2008 של ESPN. הוא נבחר לקבוצת האולסטאר של אינדיאנה ב-2008. לאחר התיכון הוא חתם על מכתב הצהרה לשחק באוניברסיטת לואיוויל.
קריירה > קריירה במכללות

קוריץ' ראה מעט דקות משחק בשנה הראשונה שלו בעיקר כי שיחק בעמדה של טרנס ויליאמס, שנבחר במקום ה-11 בדראפט ה-NBA של 2009. המשחק הבולט ביותר של קוריץ' הגיע כסופומור (שחקן בשנתו השנייה) במהלך משחק הגמר של לואיוויל נגד סירקיוז המדורגת ראשונה. הוא קלע 22 נקודות, כולן במחצית השנייה, כדי להוביל את לואיוויל לניצחון. הוא הוסיף שלושה ריבאונדים, שני אסיסטים, חטיפה וארבע הטבעות תוך כדי קליעה ב-9 מ-11 מהשדה (4 מ-6 מהשלוש).
קוריץ' סיים את עונת הג'וניור, השלישית שלו, כסגן מלך הסלים של לואיוויל שהצליחה מעל הציפיות. הקרדינלס סיימו את העונה עם מאזן של 25-10 ומדורגים במקום ה-11. הם הגיעו למקום השלישי בעונה הסדירה של ביג איסט והגיעו לגמר טורניר הביג איסט, שם הפסידו לאוניברסיטת קונטיקט. הקרדינלס דורגו במקום הרביעי בטורניר ה-NCAA, אך הודחו בסיבוב הראשון על ידי המדורגת ה-13, אוניברסיטת מורהד סטייט. בעונה הסדירה העמיד קוריץ' ממוצעים של 15.1 נקודות ו-5.8 ריבאונדים ב-13 המשחקים האחרונים, כשהוא קולע 34 מ-74 מהשלוש (45.9%) ו-53.8% מהשדה. הוא היה שלישי באזור באחוזי השלשות (44.9%, 70 מ-156) והיה שביעי באחוז סלי השדה (51.4%).
קוריץ' קלע את הסל המנצח ארבע שניות לסיום והשלים ריצת 24–5 מול מרקט גולדן איגלס.
הטבעה של קוריץ' בשניות האחרונות של המחצית הראשונה נגד נוטרדאם נבחר ל"דאנק השנה של פאפא ג'ונס" 2011, עם 45% מהקולות בסקר.
קוריץ' נבחר לקפטן המשותף של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיוויל 2011–2012 יחד עם פייטון סיוה וכריס סמית'. קוריץ' היה הקלע המוביל במהלך עונת הסיניור שלו. הקרדינלס זכו בטורניר הביג איסט וקוריץ' נבחר לחמישיית הטורניר. לואיוויל עלתה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות לאחר קאמבק בניצחון על פלורידה במשחק רבע הגמר, אך הפסידה לקנטקי בחצי הגמר.
קריירה > קריירה מקצועית

לאחר ששיחק בלואיוויל, בחטיבה I של ה-NCAA, התחיל קוריץ' את הקריירה המקצוענית שלו ב-2012, במועדון ליגת העל הספרדית אסטודיאנטס מדריד, שם שיחק במשך שתי עונות, עד שחתם בגראן קנריה ב-31 ביולי 2014.
קוריץ' שיחק בקבוצת ליגת הקיץ של פיניקס סאנס 2016 בלאס וגאס. הוא חזר לגראן קנריה לעונת 2016/17. גראן קנריה זכתה בסופרקופה הספרדי 2016 בספטמבר, וקוריץ' נבחר ל-MVP של הטורניר.
ב-5 ביולי 2017, קוריץ' חתם על חוזה לשנתיים במועדון הרוסי זניט סנקט פטרבורג.
ב-18 ביולי 2018 קוריץ' חתם על חוזה לשנתיים בברצלונה מליגת ה-ACB והיורוליג לאחר שהגיע להסכם שחרור עם זניט. הוא קלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג ב-2019/2020. ב-7 ביולי 2020 חידש קוריץ' רשמית את חוזהו במועדון הספרדי עד 2023.
חיים אישיים

קוריץ' נולד בפנסילבניה, אך גדל באוונסוויל, אינדיאנה. יש לו אחות אחת, קייטי, שהייתה שוערת בקבוצת כדורגל הנשים של אוניברסיטת לואיוויל. אביו של קוריץ' הוא נוירוכירורג, ואמו היא אחות מוסמכת. קוריץ' התחתן עם טארנה מומני קוריץ' ב-5 ביולי 2013. הוא אב לבנים תאומים ובת.
ב-5 בנובמבר 2015 עבר קוריץ' ניתוח להסרת גידולים במוח שאובחנו יומיים קודם לכן. בסופו של דבר הוא עבר שני ניתוחים נוספים כדי לשלוט בנפיחות המוח ולהכניס שתל גולגולת. הוא חזר לשחק חמישה חודשים לאחר הניתוח וקלע 3 מ-4 מהשלוש במשחק הראשון שלו בגראן קנריה.
ב-7 בספטמבר 2020, קוריץ' עבר הליך כירורגי להחלפת שתל הגולגולת שהושתל ב-2015 ונסדק כתוצאה מהתנגשות באימון. הוא חזר להתאמן עם ברצלונה באוקטובר 2020.
הערות שוליים

↑  "nombre completo: Kyle Matthew Kuric nacionalidad | licencia: SVQ | EUR {{in lang|es}}". אורכב מ-המקור ב-2014-12-05. נבדק ב-2016-09-25.
↑  Kyle Kuric, un cañonero para el Herbalife Gran Canaria at ACB.com (בספרדית).
↑  Kyle Kuric player bio
↑  Courier Press Memorial's 12-year sectional drought is over.
↑  Courier Press Memorial's Kuric lived up to all the hype.
↑  Courier Journal Kuric writes final legend of the Hall.
↑  Louisville rocks No. 1 Syracuse in Freedom Hall finale Kuric scores 22 after half.
↑  Big East Season Summary.
↑  2010–11 Basketball Information
↑  Louisville's Kyle Kuric Named the 2011 Papa John's Dunk of the Year.
1 2  UofL basketball web site
↑  Kyle Kuric sign for Estudiantes at Spanish league website (בספרדית).
↑  Herbalife Gran Canaria inks Kuric.; EuroCup Basketball, 31 July 2014.
↑  "Zenit inks All-EuroCup scorer Kuric to two-year deal". Eurocupbasketball.com. 5 ביולי 2017. נבדק ב-5 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kyle Kuric, a great scorer for Barça Lassa | FC Barcelona". FC Barcelona. 18 ביולי 2018. נבדק ב-18 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Barcelona signs Kyle Kuric to contract extension". Sportando. 7 ביולי 2020. נבדק ב-7 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ex-L'ville star Kuric diagnosed with brain tumor". ESPN. 3 בנובמבר 2015. נבדק ב-5 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crawford, Eric (10 בנובמבר 2015). "Kuric off ventilator as condition improves following brain surgery". Louisville, KY: WDRB. ארכיון מ-12 בנובמבר 2015. נבדק ב-10 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
ציפורים מתות בסתר

ערך זה עוסק ברומן שנכתב על ידי קולין מקאלוג. אם התכוונתם למיני-סדרת טלוויזיה, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר בגרסתו העברית, 1980
 מידע כללי
 מאת:  קולין מקאלוג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 הוצאה:  הרפרקולינס
 תאריך הוצאה:  אפריל 1977
 מספר עמודים:  692 (בעברית: 529)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  אופירה רהט, 1980
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001049216
ציפורים מתות בסתר ("The Thorn Birds") הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית קולין מקאלוג, שראה אור בשנת 1977. הספר הפך לרב-מכר עם מכירות של למעלה מ-10 מיליון עותקים. הספר עובד לתוכנית טלוויזיה בעלת אותו שם בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין בשנת 1983, שהפכה למיני סדרה השנייה הנצפית ביותר, לאחר "שורשים", וכן לסדרת המשך בשם "ציפורים מתות בסתר: השנים הנעלמות". שתי הסדרות הופקו על ידי דוד ל. וולפר. ב-2009 עובד גם למחזמר.
עלילה

הרומן מתמקד במשפחת קלירי ובחייה באחוזת דרוגדה המבודדת, מקום דמיוני באוסטרליה ובו נחלה לעדרי כבשים. העלילה מתפרשת על פני יבשות ונמתחת על פני כ-60 שנים, החל משנת 1915 ועד 1969. הסאגה המשפחתית מחולקת לשבעה חלקים, כאשר כל חלק סובב סביב אחת הדמויות הראשיות בפרק זמן מסוים ומתואר מנקודות תצפית שונות.
דמויות

מגהן "מֶגִי" קְלִירִי - הדמות הראשית, הבת היחידה במשפחה גדולה של בנים. הרומן מלווה אותה החל מילדותה המוקדמת ועד לזיקנה.
האב (בהמשך קרדינל) ראלף דה-בריקאסאר - כומר קתולי אירי נאה, אהובה של מגי. אבי דיין.
פדריק "פאדי" קלירי - אביה של מגי, פועל פשוט מניו זילנד (אירי במקור), אחיה של מרי קארסון. נהרג בשריפת ענק.
פיאונה "פי" ארמסטרונג קלירי - אשתו של פאדי ואמה של מגי, אישה ממשפחה אריסטוקרטית ניו זילנדית, שירדה אל מעמד הפועלים עם נישואיה לפאדי קלירי.
פרנק ארמסטרונג קלירי - הבן הבכור במשפחה, הבן הראשון והלא-חוקי של פי.
מֶרי קארסון - אחותו המבוגרת והעשירה של פאדי. בעלת דרוגדה. כוח מניע ומעצב של עלילת הספר. היא אשר משנה את גורל המשפחה בהביאה אותם מעוני בניו זילנד לחיות ולעבוד בדרוגדה מתוך כוונה שיירשו אותה. היא משנה את חיי ראלף בהורישה לו את הונה.
בוב, ג'ק ויואי קלירי - אחיה הגדולים של מגי הדומים לפאדי. גרים כל חייהם בדרוגדה, לא נשואים.
לוּק אוֹ'ניל - בעלה של מגי ואביה של ג'אסטין.
דיין או'ניל - בנם (הסודי) של מגי וראלף, מקור השמחה והגאווה של אמו. גדל כבנו של לוק או'ניל. הופך לכומר, ומת מטביעה בים בגיל 26.
ג'אסטין או'ניל - בתם העצמאית והאינטליגנטית של מגי ולוק. בסוף הספר היא הנכדה החיה היחידה של פאדי ופי קלירי.
סטיוארט "סטיו" קלירי - אחיה הצעיר והשקט של מגי שדומה לאמם. נהרג בגיל צעיר על ידי חזיר בר, מיד לאחר מות אביו בשרפה.
הארולד "האל" קלירי - אחיה הצעיר של מגי, ובן טיפוחיה. נפטר בגיל ארבע.
ג'יימס ופאטריק "ג'יימס ופאטסי" קלירי - אחים תאומים, הבנים הצעירים לבית קלירי. שירתו כחיילים בכוח האוסטרלי במלחמת העולם השנייה.
רַיינר "ריין" מרלינג הארטהיים - חבר של ראלף ודיין. חבר בפרלמנט של מערב-גרמניה. בתום הספר - בעלה של ג'אסטין.
ארכיבישוף (בהמשך קרדינל) די קונטיני-וֶרקזה - מעסיקו של ראלף. חבר לראלף, לריינר ולדיין.
הערות שוליים

↑  יהודה קורן, הארי פוטר עדיין לא עבר את התנ"ך, באתר ynet, 26 ביוני 2003
↑  חגי לוי, הצירוף המסוכן של סקס ואלוהים, חדשות, 30 באפריל 1992
↑  שירות "הארץ", ציפורים מתות בסתר: עכשיו המחזמר, באתר הארץ, 5 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010984219905171  PLWABN: 9810653582105606  GND: 1090796641  LCCN: no2021089628  NLA: 54237261  VIAF: 309273100   WorldCat (עם VIAF): 309273100
קורודה קיוטאקה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קוּרוֹדה קיוטאקה (ביפנית: 黑田 清隆;‏ 16 באוקטובר 1840 – 23 באוגוסט 1900), קורודה ריוסוקה (黑田 了介), היה פוליטיקאי יפני בתקופת מייג'י, גנרו וראש ממשלת יפן השני, תפקיד בו כיהן מ-30 באפריל 1888 ועד 25 באוקטובר 1889.
ראשית חייו

קורודה נולד למשפחת סמוראים בעיר קגושימה שבהאן סצומה, בקיושו. הוא היה מעורב בתקרית נממוגי, בה הרגו סמוראים מסצומה נתין בריטי שסירב להשתחוות בפני הדאימיו של ההאן. התקרית הובילה להפגזת קגושימה על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-1863, וגם בה לקח קורודה חלק. לאחר מכן עבר קורודה לאדו, שם למד תותחנות.
בשובו לסצומה, לקח קורודה חלק פעיל בברית סאצ'ו, במסגרתה פעלו יחד סמוראים מסצומה ומצ'ושו במטרה להדיח את שוגונות טוקוגאווה. הוא קיבל תפקיד פיקודי במלחמת בושין, ונודע בזכות חנינתו של אנומוטו טקאקי, מפקד הצבא שעמד מול צבאו בקרב הקודאטה.
קריירה פוליטית

לאחר רסטורציית מייג'י והקמת ממשלת יפן, הפך קורודה לדיפלומט באי סחלין, עליו תבעו בעלות גם יפן וגם האימפריה הרוסית ב-1870. בחששו מההתפשטות הרוסית מזרחה, שב קורודה לטוקיו וקרא לממשלה לעודד את התיישבות ופיתוח הגבול הצפוני של יפן. הוא נסע לסיור באירופה ובארצות הברית ב-1871, ועם שובו לאחר חמישה חודשים הוא התמנה לאחראי על ניסיונות היישוב של הוקאידו.
קורודה התמנה למנהל המשרד ליישוב הוקאידו ב-1874, ויישב באי סמוראים לשעבר וחיילים שפרשו שהיו מחוסרי עבודה, וארגן אותם כך שיהיו בעיקר איכרים, אך גם מיליציה בשעת צורך. במקביל, הוא קיבל דרגת לוטננט-גנרל בצבא יפן. הוא הזמין מומחים לחקלאות ממדינות אחרות בעלות אקלים זהה לזה של הוקאידו על מנת שייעצו לתושבים כיצד להסתגל ולגדל גידולים בתנאים ששררו באי.
קורודה נשלח כנציג לקוריאה ב-1875, ותיווך בהסכם גנגווה, שפתח את השוק הקוריאני למסחר יפני ב-1876. בשנה לאחר מכן הוא נשלח כחלק מצבא הקיסר לדכא את מרד סצומה, וב-1878 התמנה למנהיג האן סצומה, לאחר ההתנקשות בטושימיצ'י אוקובו.
מעט לפני שעזב את תפקידו במשרד ליישוב הוקאידו ב-1881, הסתבך קורודה בשערורייה. כחלק מתוכנית ההפרטה של הממשלה, ניסה קורודה למכור את נכסי המשרד ליישוב הוקאידו לתאגיד מסחרי שהיה בבעלות חברו מסצומה. לאחר שדלפו פרטי העסקה לתקשורת, הביאה הסערה הציבורית שהתעוררה לביטולה. אשתו של קורודה נפטרה באותה שנה ממחלה במערכת הנשימה, ולאחר מותה צצו שמועות שקורודה הרג אותה בהתקף שכרות, וגופתה הוצאה מקברה ונותחה. קורודה זוכה מכל אשמה, אך שמועות לגבי האלכוהוליזם שלו המשיכו לצוץ.
קורודה התמנה לשר החלקות והמסחר ב-1887.
ראש ממשלה

קורודה החליף את איטו הירובומי, והיה לראש ממשלת יפן השני ב-1888. במהלך כהונתו נכנסה לתוקפה חוקת מייג'י. עם זאת, אי הצלחתה של יפן בביטול החוזים הבלתי שוויוניים עוררה אי שקט אזרחי. לאחר שהתפרסמו טיוטות לחוזים חדשים שהציע שר החוץ אוקומה שיגנובו ב-1889 נאלץ קורודה להתפטר.
לאחר מכן הוסיף לכהן בתור שר התקשורת ב-1892, תחת ממשלה אחרת.
מותו

קורודה נפטר מדימום תוך-גולגולתי ב-1900, ואנומוטו טקאקי ניהל את טקס ההלוויה שלו. הוא נטמן בטוקיו.
לקריאה נוספת

Gordon, Andrew. A Modern History of Japan: From Tokugawa Times to the Present. Oxford University Press, 2003. ISBN 9780195110609.
Jansen, Marius B. The Making of Modern Japan. Harvard University Press, 2000. ISBN 9780674003347
גדנסק

.
בזיליקת מריה הקדושה בגדנסק, כנסיית הלבנים השנייה בגודלה בעולם, לאחר בזיליקת פטרוניוס הקדוש
מזרקת נפטון בגדנסק
גְדַנְסְק (בפולנית: Gdańsk, ‏האזנהקובץ:Pl-Gdańsk.ogg‏Ⓘ‏; בגרמנית: Danzig, ‏האזנהקובץ:De-Danzig.ogg‏Ⓘ‏; בקשובית: Gduńsk; ביידיש: דאַנציג) היא עיר הנמל החשובה בפולין, והעיר השישית בגודלה במדינה. בירת פרובינציית פומרניה. בעבר נקראה בשמה הגרמני, "דנציג".
גדנסק שוכנת לחוף מפרץ בדרום הים הבלטי, ומהווה צלע במשולש הערים "טרוימיאסטו" לצד עיירת הנופש סופוט והעיר גדיניה. אוכלוסיות גדנסק רבתי מעל מיליון תושבים. בגדנסק גופא כ-460,000 תושבים. גדנסק נמצאת בשפך נהר הויסלה, דבר המעניק לה יתרון משמעותי כמרכז סחר ימי ונהרי.
לאורך ההיסטוריה שלה הייתה גדנסק עיר מסחר. בימי הביניים היא הייתה עיר הנזה, והיום היא מרכז מסחרי חשוב. במספנות גדנסק נולדה תנועת סולידריות בהנהגת לך ואלנסה, אשר מילאה תפקיד חשוב בהתמוטטות השלטון הקומוניסטי באירופה בסוף שנות השמונים.
היסטוריה

על פי ממצאים ארכאולוגיים הוקם מבצר גדנסק בידי מיישקו הראשון מלך פולין בשנות ה-80 של המאה העשירית. בשנת 997 נטבלו תושבי גדנסק לנצרות בידי הקדוש אדלברט מפראג, שנשלח על ידי מלך פולין בולסלאב האמיץ. לאחר מכן נשלטה העיר בידי דוכסי פומרניה. הדוכס שְוְויֶנְטוֹפֶּלְק השני העניק לעיר כתב זכויות בסביבות שנת 1235. במאה ה-14 עברה העיר לשליטת האבירים הטבטונים. ב-1343 הוחל בבניית בזיליקת מריה הקדושה (St. Marienkirche) (אנ') במקום כנסיית עץ שהוקמה כבר ב-1243, בזיליקה זו הייתה עד 1945 הכנסייה הלותרנית הגדולה בעולם, וכיום זו כנסייה קתולית. ב-1361 הצטרפה העיר לברית ערי הנזה. העיר המשיכה להתפתח ולשגשג, בעיקר הודות למעמדה החופשי ולכתבי-זכויות מצד מלכי פולין ופרוסיה שאפשרו לה לסחור באופן חופשי עם מדינות אלה.
המאות ה-16 וה-17 היוו "תור זהב" בתולדות העיר, אז התיישבו בה פולנים, יהודים, קאשובים, הולנדים וסקנדינבים. כתוצאה מכך התפתחה בעיר זהות רב-תרבותית ייחודית.
במאה השמונה-עשרה סבלה העיר מהאטה כלכלית בעקבות המלחמות שהביאו לחלוקתה של פולין. העיר (שנקראה אז בשמה הגרמני "דנציג") סופחה ב-1793 לממלכת פרוסיה. בשנת 1807 העיר נכבשה על ידי כחות של נפולאון והוקמה "רפובליקת דנציג". בשנת 1813 חיל מצב צרפתי בפיקוד ז'אן ראפ נכנע והעיר חזרה לשליטת פרוסיה ונשארה תחת שלטונה עד סוף מלחמת העולם הראשונה.