stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הממלכה המאוחדת – מלזיה
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

סוחרים אנגלים שהו במים מלאיים מאז המאה ה-17. לפני אמצע המאה ה-19, האינטרסים של בריטניה באזור היו כלכליים בעיקרם, עם מעט עניין בשליטה טריטוריאלית. הצמיחה של הסחר עם סין באוניות בריטיות הגבירה את רצונה של חברת הודו המזרחית הבריטית (EIC) לבסיסים באזור. איים שונים שימשו למטרה זו, כאשר הרכישה הקבועה הראשונה הייתה פננג, שהושכרה מסולטן הקדה בשנת 1786. זמן קצר לאחר מכן נחכר שטח קרקע ביבשת מול פננג (המכונה פרובינציה וולסלי). בשנת 1795, במהלך מלחמות נפוליאון, כבשו הבריטים בהסכמת הולנד את מלאקה ההולנדית כדי למנוע שליטה צרפתית באזור.
בשנת 1824 בחלה רשמית ההגמוניה הבריטית במלאיה על ידי האמנה האנגלו-הולנדית, שחילקה את הארכיפלג המלאי בין בריטניה להולנד. ההולנדים פינו את מלאקה והתנערו מכל העניין במלאיה, ואילו הבריטים הכירו בשלטון ההולנדי בשאר הודו המזרחית. עד שנת 1826 שלטו הבריטים על פניאנג, מלאקה, סינגפור והאי לאבואן, שהוקמו כמושבות כתר של ישובי המיצרים, אשר ניתנו תחילה תחת ה-EIC עד 1867, כאשר הועברו למשרד המושבות בלונדון. לעומת זאת, הראג'ות הלבנים (שנוסד על ידי ההרפתקן הבריטי ג'יימס ברוק) שלט בראג' של סרוואק משנת 1841 עד 1946, ואילו צפון בורניאו הוקמה על ידי חברת בורנאו הצפונית. בהמשך הפכו גם סרוואק וגם צפון בורנאו לפרוטקטורט בריטי, ומושבת כתר ב-1946. בשנת 1944 ערכו הבריטים תוכניות לאיחוד מלאי, שיאחד את המדינות המלאיות (למעט סינגפור), למושבת כתר אחת, במטרה לעצמאות. היא הוקמה בשנת 1946, והתפרקה בשנת 1948 והוחלפה על ידי הפדרציה של מלאיה. הפדרציה נעשתה עצמאית מבריטניה ב-31 באוגוסט 1957, והצטרפה לצפון בורניאו, סרוואק וסינגפור כדי להקים פדרציה גדולה יותר חדשה המכונה הפדרציה של מלזיה ב-16 בספטמבר 1963. עם זאת, תוך פחות משנתיים לאחר הקמת הפדרציה גורשה סינגפור כתוצאה ממהומות הגזע ב-1964.
היסטוריה > היחסים כיום

היחסים המודרניים בין שתי המדינות הותנו ועוצבו על ידי השלטון הקולוניאלי הבריטי במדינה החל מהמאה ה-19 ועד לעצמאותה. מאז הקמת הפדרציה המלזית נערכו מספר ביקורים רשמיים של מנהיגי המדינות. יאנג די-פרטואן אגונג סולטן עבדול חלים מקדה ערך ביקור ממלכתי בבריטניה ביולי 1974. יאנג די-פרטואן אגונג סולטן אזלן שאה מפראק ערך ביקור ממלכתי בבריטניה בנובמבר 1993. המלכה אליזבת השנייה ערכה ביקור רשמי במלזיה באוקטובר 1989 וספטמבר 1998. דייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה ביקר במלזיה במחצית הראשונה של 2012 כחלק מסיבוב ההופעות שלו באסיה. הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' ואשתו קתרין, דוכסית קיימברידג' ביקרו במלזיה בין התאריכים 13-16 בספטמבר 2012, כחלק מסיור בן תשעה ימים ברחבי מדינות חבר העמים בדרום-מזרח אסיה ובאוקיינוס השקט כדי לחגוג את יובל היהלום של המלכה אליזבת. ב-2 בנובמבר 2017, הנסיך צ'ארלס ואשתו קמילה, דוכסית קורנוול, ערכו ביקור רשמי במלזיה לציון 60 שנה ליחסים הדו-צדדיים בין המדינות.
יחסים כלכליים

מאז 1963, לשכת המסחר המלזית הבריטית (BMCC) מספקת לעסקים בריטים חילופי ידע, סיוע בסחר ותמיכה במלזיה. בשנת 2017 בריטניה הייתה שותפת הסחר הרביעית בגודלה במלזיה באיחוד האירופי (האיחוד האירופי) עם סחר ושירותים שנתיים בסכום של 3.34 מיליארד ליש"ט. באפריל 2017 אמר שר המסחר הבינלאומי של בריטניה, ד"ר ליאם פוקס, כי בריטניה אישרה את מחויבותה להגדיל את הסחר וההשקעות כחלק ממאמץ נחוש לפנות לשותפות הסחר שלה ולהרגיע כי בריטניה פתוחה לעסקים מעבר לברקזיט, לאחר שהראשון הפעיל את סעיף 50 לפרישה מהאיחוד האירופי תוך הכרה בהשקעות האדירות של חברות מלזיות במדינה כמו בתחנת הכוח באטרסי. הצד המלזי הודיע שהוא גם מוכן לעבוד עם בריטניה. בספטמבר 2017, ביקר שליח הסחר של ראש ממשלת בריטניה למלזיה, ריצ'רד גרהאם, בביקור במלזיה במטרה לקדם את מומחיות החינוך של בריטניה וליצב את המדינה כיעד ההשקעה בחו"ל שבחר בחברות ומשקיעים מלזיים, והוסיף כי המדינה הכפילה את הייצוא שלה יותר מכפליים לחמישה מיליארד ליש"ט לתמיכה בסחר דו כיווני עם מלזיה. באוקטובר 2017, מועצת המגה הטכנית של בריטניה 2017 (הכוללת 50 חברות טכנולוגיה מהשורה הראשונה) פנתה למלזיה להרחיב את ההיקף העסקי ולחקור עסקאות טכנולוגיות חדשות עם שחקנים מקומיים.
יחסי חינוך

המועצה הבריטית מספקת חונכות בשפה האנגלית לאלפי מורים מקומיים לבתי ספר יסודי במזרח מלזיה במסגרת פרויקט פיתוח מורים לשפה האנגלית (ELTDP) עם ממשלת מלזיה.
יחסי ביטחון

בריטניה מקיימת יחסים עם משרד ההגנה של מלזיה ועם הכוחות המזוינים של מלזיה. קשר זה החל במהלך השלטון הקולוניאלי של מלאיה וסינגפור לפני עצמאותה של מלאיה בשנת 1957, כולל העימותים בין הממשלה השלטון לכוחות הקומוניסטים. הן מלזיה והן הממלכה המאוחדת הם חלק מהסדרי ההגנה של חמש המעצמות.
יהושע שטיינבוק

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יהושע (שני) שטיינבוק (1901 - 1 ביוני 1956) היה אדריכל שתכנן ובנה בניינים בתל אביב בשנות ה-30 בסגנון הבינלאומי. היה מתכנן הבית של בנק לאומי והקים מספר סניפים של הבנק. פעיל בתחום העיתונות המקצועית של האדריכלים בארץ ישראל.
ביוגרפיה

יהושע נולד בלודז' שבפולין ליעקב ובלימה שטיינבוק. למד בעיר בבית ספר יסודי ותיכון. עם תום לימודיו נדד באירופה עד שהתקבל ב-1921 ללימודי אדריכלות בפוליטכניקום של העיר דנציג. בעיר זו נחשף לזרמים החדשים באדריכלות בהובלת בית הספר לעיצוב ואדריכלות "באוהאוס".
ב-1925 עלה עם משפחתו ארצה והחל לעבוד כפועל בניין. ב-1927 הצטרף למשרד האדריכלים של בנימין צ'ייקין בירושלים שם עבד 4 שנים. ב-1931 זכה יהושע בפרס הראשון בתחרות היוקרתית לתכנון בניין בנק אנגלו-פלשתינה. זכייה זו עודדה את יהושע לפתוח משרד עצמאי בתל אביב. את שנותיו הראשונות הקדיש לבניית בניין בנק לאומי בתל אביב על פי הדגם שתכנן. בהמשך הפך למתכנן הבית של הבנק ועסק בתכנון סניפים אחרים. היה פעיל בתכנון ובניה עד לפרישתו.
בנוסף לעבודתו הפרקטית כאדריכל ייסד יהושע את קבוצת "החבר" למחקר בניין תכנון ואדריכלות שעסקה בחקר בעיות תכנון, מטרות ושיטות בתכנון העירוני ובעיצוב בניינים. בנוסף היה פעיל בקרב ציבור האדריכלים בישראל בתחום עריכת עיתונות מקצועית:
נמנה עם צוות העורכים של ביטאון האדריכלים "הבניין במזרח הקרוב".
כיהן כיו"ר המערכת של עיתון אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל.
ערך את העיתון "הבניין במזרח הקרוב".
היה פעיל בוועד הלשון העברית, בתחום מינוחי בניה, וחידושיו התפרסמו בלשוננו.
נפטר בתל אביב ב-1956 והובא לקבורה בבית העלמין קריית שאול.
אופי עבודותיו

יהושע תכנן מגוון רחב של מבנים: בתי דירות, וילות פרטיות, גני ילדים, בנייני משרדים, עיריות, בנקים, בתי דפוס, מפעלים ועוד.
גישתו לתכנון הוגדרה כ"טוטאלית" דהיינו תכנון הפרויקט מהיסודות עד פריט הריהוט האחרון.
עבודותיו > בתי מגורים בתל אביב

ברחוב מזא"ה: בית מספר 12
בשדרות רוטשילד: בתים מספר 24, 108, 123 ו-138–142. הבניין בשדרות רוטשילד 123 פינת החשמונאים פורסם בסדרה קרובים קרובים, כבניין "ויטק 9", שם מתרחשת עלילת הסדרה, ומוכר מפתיח הסדרה.
ברחוב החשמונאים: בית מספר 46
ברחוב מאפו: בתים מספר 14 ו-17
ברחוב בלפור: בית מספר 37
ברחוב טרומפלדור: בית מספר 10
ברחוב הס: בית מספר 4
ברחוב יעב"ץ: בית מספר 27
ברחוב זמנהוף: בית מספר 14
ברחוב אלנבי: בית מספר 70
ברחוב נצח ישראל: בית מספר 7
ברחוב אחד העם: בתים מספר 67, 72, ו-74
ברחוב החשמל: בית מספר 12
ברחוב דב הוז: בית מספר 17
ברחוב בן עמי: בית מספר 5
ברחוב כורש: בית מספר 3
ברחוב טשרניחובסקי: בית מספר 7
עבודותיו > בתי מסחר, מבני ציבור ומפעלים בתל אביב

בניין בנק אנגלו-פלשתינה (לימים בנק לאומי) ברחוב הרצל 19
בניין בנק לאומי בפינת רחוב דיזנגוף ורחוב ארלוזורוב
בית הדפוס של העיתון דבר
בית הדפוס של העיתון על המשמר
בית חרושת "צוף"
בית חרושת יצהר
בית חרושת תנובה
בית הכנסת "גאולת ישראל" ברחוב בעלי מלאכה
עבודותיו > מחוץ לתל אביב

בית התרבות על שם גורדון ברחובות (כיום אולם מופת), רחוב לוין אפשטיין, רחובות
סניף בנק לאומי בבאר שבע
סניף בנק לאומי, רחוב הרצל, רחובות
משפחתו

יהושע נישא ב-1924 לגוטה לבית ליכטנשטיין. ב-1925 נולד בכורו נחום (שלמד גם הוא אדריכלות) וב-1930 נולדה בתו איה.
לאחר מותו התגלה שיהושע ניהל קשר עם אישה נוספת ולבת שנולדה מקשר זה קרא גם איה. ב-2014 הפיקה נינתו, רותם אזולאי, סרט בשם "שתי לוויות" המתאר את חייו הכפולים של יהושע (שם הסרט לקוח מהסיטואציה שליהושע נערכו שתי הלוויות בהבדל של שעתיים). בסופו של הסרט נמסר כי לאחר הקרנת הבכורה שלו, טענה "איה השנייה" שהיא לא הייתה בתו הביולוגית של יהושע.
הערות שוליים

↑  עם עלייתו שינה שמו לשני אך המשיך להשתמש בשם שטיינבוק
↑  בתקופת עבודתו בירושלים היה שותף לתכנון בתי הבריאות על שם נתן שטראוס בתל אביב ובירושלים, כמה בניינים באוניברסיטה בהר הצופים ואת מלון המלך דוד
↑  תוצאות התחרות אדריכלים אחת, דבר, 30 ביוני 1931
↑  יהושע שני למנוחות, דבר, 3 ביוני 1956
↑  באתר חברה קדישא מופיעה בטעות שנת פטירה 1959
↑  הבניין מופיע בסצנת הפתיחה של הסדרה קרובים קרובים
↑  נחמן בן עמי, מערכת "על המשמר" לביתה החדש, על המשמר, 21 בדצמבר 1952
↑  בית תרבות ע"ש א.ד, גורדון ייחנך היום ברחובות, דבר, 28 בינואר 1954
↑  איה נישאה בנישואין ראשונים ליריב שיינבוים בנו של בנימין שיינבוים. יריב, שהיה טייס, נהרג במלחמת העצמאות
יחסי מיאנמר–סרביה

| יחסי מיאנמר–סרביה |
| --- | --- |
מיאנמר: סרביה


מיאנמר: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
676,578: 77,474
אוכלוסייה
54,588,239: 6,724,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
64,815: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,187: 11,181
משטר
משטר צבאי: רפובליקה

יחסי מיאנמר–סרביה (בסרבית: Odnosi Mjanmara i Srbije) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לרפובליקה של סרביה. מיאנמר והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 בדצמבר 1950, והשגרירים הראשונים מטעם שתי המדינות מונו ב-1952. סרביה כמדינה היורשת של יוגוסלביה, מקיימת כיום יחסים עם מיאנמר, ולשתי המדינות יש שגרירים תושבים בכל אחת מן הבירות של השנייה.
היחסים בתקופת יוגוסלביה

היחסים בין יוגוסלביה לבורמה החלו רשמית ב-1950, ולשתי המדינות הייתה מערכת יחסים קרובה בצורה יוצאת דופן במהלך המלחמה הקרה. ביולי 1947 ביקרו ביוגוסלביה קיאו ניין ופוליטיקאי בורמזי בכיר נוסף, וחוקת יוגוסלביה משנת 1946 הייתה הבסיס לחוקה הבורמזית מ-1947. שגרירות סין בראנגון תיארה את היחסים בין יוגוסלביה לבורמה בדו"ח סודי משנת 1958 ככאלה ש"נכללים בקטגוריה מיוחדת של יחסים...בעוד שאי אפשר להתעלם משיתוף הפעולה הפוליטי בין שתי המדינות".
ממשלת בורמה ראתה ביוגוסלביה דוגמה מצוינת לדרך הסוציאליסטית שהיא רצתה בורמה תלך, וכמה פוליטיקאים בורמזים רמי דרג, כולל קיאו ניין, הביעו את רצונותיהם להפוך את בורמה ל"יוגוסלביה של אסיה". גם בורמה וגם יוגוסלביה חלקו קווים משותפים רבים, ביניהם הקבוצות האתניות והדתות המגוונות, והשאיפה למדיניות של נייטרליות במהלך המלחמה הקרה.
ב-1952, זמן קצר לפני ששתי המדינות מינו שגרירים אחת אצל השנייה, פנתה ממשלת בורמה לשגרירות יוגוסלביה בפקיסטן כדי לבקש להוציא לפועל עסקת נשק בין שתי המדינות, והעסקה התגבשה מאוחר יותר במהלך ביקור ממלכתי בבלגרד. בעשורים הבאים הפכה יוגוסלביה לאחת מספקיות הנשק העיקריות של בורמה, אם לא לספקית הנשק העיקרית.
יחסים עכשוויים

בשנת 2013, שגריר מיאנמר בסרביה, תרם פסל של גאוטמה הבודהה לאגודת הבודהיסטית "Middle Way Therawada" בבלגרד בשנת 2013, והשגרירות שם מארחת מגוון אירועי תרבות בודהיסטים.
הגנרל הבכיר הבורמזי, מין אונג הלינג, ביקר בשגרירות מיאנמר בבלגרד ובמצודת בלגרד בשנת 2015.
נציגויות דיפלומטיות

מיאנמר מיוצגת בסרביה באמצעות שגרירותה בבלגרד, בירת המדינה.
סרביה מיוצגת במיאנמר באמצעות שגרירותה ביאנגון, בירת המדינה.
יחסי נמיביה–שוודיה

| יחסי נמיביה–שוודיה |
| --- | --- |
נמיביה: שוודיה


נמיביה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
824,292: 450,295
אוכלוסייה
3,045,810: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,351: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,055: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

שגרירות נמיביה בסטוקהולם
יחסי נמיביה–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין רפובליקת נמיביה לבין ממלכת שוודיה. לנמיביה שגרירות בסטוקהולם, כאשר שוודיה סגרה את שגרירותה בווינדהוק בשנת 2008. שוודיה הייתה תומכת חזקה בעצמאותה של נמיביה מדרום אפריקה. עד 2007, שוודיה ונמיביה נהנו מיחסים ידידותיים, אך ב-2007 היחסים החלו להידרדר.
היסטוריה

היחסים הקרובים בין נמיביה לבין המדינות הנורדיות נובעים בעיקר בהיותן כולן מדינות פרוטסטנטיות לותרניות. עם זאת, הסחר בין נמיביה לשוודיה היה מצומצם עד מאוד, כך שרק 0.003% מהסחר הבינלאומי של שוודיה היה עם נמיביה. קשרים בין מפלגות פרו-עצמאות בדרום-מערב אפריקה לממשלה השוודית החלו בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בשנים אחר מכן, עד שנת 1990, המשיכה שוודיה לתמוך בעצמאותה של נמיביה.
נציגויות

לנמיביה שגרירות בבירה סטוקהולם.
לשוודיה שגרירות בבירה וינדהוק.
יוסף גונן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 1952  (בן 72)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  ג'ינו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1970–2000 (כ־30 שנה)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
   מפקד טייסת 144   מפקד טייסת 105   מפקד בסיס רמת דוד  מפקד להק המודיעין  מפקד להק האוויר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל אזימוט טכנולוגיות
 
יוסף (יוסי) גונן (ג'ינו) (נולד ב-26 בינואר 1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמת דוד, עמד בראש להק המודיעין ובראש להק האוויר.
גונן שירת במשך כ-30 שנה כטייס ומפקד בחיל האוויר. ב-1972 סיים קורס טיס. במלחמת יום הכיפורים שירת כטייס קרב בטייסת 107 בה היה במהלך הסבה למטוסי F-4 פנטום.
במלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד טייסת 105, טייסת מטוסי פנטום והשתתף במבצע ערצב 19. בהמשך פיקד על טייסת 144, על טייסת 105 ועל בסיס רמת דוד בשנים 1994 עד 1996. לאחר מכן שירת כראש להק המודיעין. בתקופת כהונתו של איתן בן-אליהו כמפקד חיל האוויר מונה גונן לעוזר מיוחד לנושא היערכות לתקיפת משגרי טילי קרקע-קרקע. בתפקידו הבא שירת כראש להק האוויר, כיהן בתפקיד עד יוני 2000.
לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל תפעול בחברת סאיטקס ויז'ן מקבוצת סאיטקס כנשיא אורביט אויוניקה מקבוצת אורביט טכנולוגיות וכמנכ"ל אזימוט טכנולוגיות מ-2005 עד מכירתה ומיזוגה עם אלביט מערכות בסוף 2010.
גונן בוגר לימודי הנדסת חשמל מהטכניון, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, הרכנת ראש או מכת מנע, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2001
↑  יואב רוזן, ‏שורה של חילופי תפקידים בחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
יחסי אוסטרליה–נאורו

| יחסי אוסטרליה–נאורו |
| --- | --- |
אוסטרליה: נאורו


אוסטרליה: נאורו
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 21
אוכלוסייה
26,778,707: 11,967
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 154
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 12,880
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי אוסטרליה–נאורו הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לנאורו. אוסטרליה ניהלה את נאורו כטריטוריה תלויה בשנים 1914–1968 ונשארה אחת השותפות העיקריות בכלכלה וסיוע לנאורו לאחר מכן. לנאורו יש קונסוליה כללית בבריסביין. אוסטרליה היא אחת משתי מדינות בלבד שיש לה שגרירות (נציבות עליונה) בנאורו. שתי המדינות חברות בחבר העמים.
היסטוריה

במהלך מלחמת העולם הראשונה, אוסטרליה תפסה שליטה על נאורו, שטח גרמני. בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד קיבלו מנדט של חבר הלאומים על נאורו בשנת 1920, אך האי נוהל על ידי אוסטרליה. אוסטרליה שלטה באי כטריטוריית נאמנות של האו"ם לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1968 הפכה נאורו לאומה ריבונית עצמאית.
היחסים הדו צדדיים מאז עצמאותה של נאורו

בשנת 1989, נאורו הגישה ערעור נגד אוסטרליה לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ), בשל ההרס הסביבתי שנגרם מכריית הפוספטים בתקופה הקולוניאלית. בשנת 1993 הציעה אוסטרליה לנאורו הסדר מחוץ לבית המשפט של 2.5 מיליון דולר אוסטרלי מדי שנה במשך 20 שנה.
בשנת 2001 התחזקו היחסים הדו-צדדיים על ידי הסכם המכונה "הפתרון הפסיפי". נאורו הסכימה לארח בית מעצר לפליטים המבקשים מקלט באוסטרליה, בתמורה לסיוע כלכלי. הסכם זה הסתיים בשנת 2007, לאחר בחירתו של קווין ראד לראש ממשלת אוסטרליה, מה שהגביר את חששותיה של נאורו לגבי עתיד הכנסות האי. בשנת 2008 החלו שיחות בין אוסטרליה לנאורו בנוגע לעתיד סיוע הפיתוח הכלכלי של אוסטרליה לנאורו. שר החוץ והאוצר של נאורו, ד"ר קיארן קיי, הצהיר כי ארצו אינה רוצה חלוקות סיוע. פתרון אפשרי אחד שנבחן כעת יהיה שאוסטרליה תסייע לנאורו בהקמת "תעשיית תיקון סירות" עבור ספינות דיג אזוריות. ביולי 2008, אוסטרליה התחייבה בסכום של 17 מיליון אירו לשנת הכספים שלאחר מכן, יחד עם סיוע ל"תוכנית שמטרתה לסייע לנאורו לשרוד ללא עזרה", כך דיווחה ABC Radio Australia.
יחסים כלכליים

בשנת 1972 קנתה ממשלת נאורו את האדמה במחיר של 19 מיליון דולר שהפכו לבית נאורו במלבורן כהשקעה בינלאומית. בשנת 2004 נאלצה ממשלת נאורו למכור את בית נאורו כדי לפרוע חובות.
אוסטרליה נותרה אחת משתי השותפות הדיפלומטיות והכלכליות העיקריות של נאורו, יחד עם הרפובליקה של סין (טאיוואן).
יחסי נפאל–סורינאם

| יחסי נפאל–סורינאם |
| --- | --- |
נפאל: סורינאם


נפאל: סורינאם
שטח (בקילומטר רבוע)
147,181: 163,820
אוכלוסייה
29,642,749: 635,793
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,908: 3,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,380: 5,949
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית דמוקרטית

יחסי נפאל–סורינאם הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל ורפובליקת סורינאם.
סקירה כללית

נפאל וסורינאם כוננו יחסים רשמיים ב-11 באוקטובר 2018, עם חתימתה של הצהרה משותפת.
שתי המדינות הסכימו להדק את הקשרים בנושאים שיתופיים בדרג בילטרלי.
נפאל וסורינאם משתפות פעולה זה מכבר באו"ם ובתהליכים ממשלתיים אחרים, כולל בארגון המדינות הבלתי-מזדהות ובקואליציית G77 בהם הן חברות.
יוסף חזן

ערך זה עוסק ברב מראשוני האחרונים. אם התכוונתם לנכד נכדו, מחבר שו"ת חקרי לב, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1618 האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1698 (בגיל 80 בערך) ירושלים
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר, קושטא, ירושלים
 רבותיו:  מהרי"ט
 חיבוריו:  עין יוסף - דרשות על התורה עין יהוסף - חידושים על מסכת בבא מציעא
 אב:  הרב אליהו חזן
 צאצאים:  הרב חיים חזן (הראשון), הרב כלב חזן.
 
שער ספר עין יהוסף על מסכת בבא מציעא לרבי יוסף חזן
הרב יוסף חזן (1618–1698) היה ר"מ, מו"צ, אב"ד ופרשן באזמיר ובירושלים במאה ה-17.
תולדותיו

נולד בקושטא או בשאלוניקי או באזמיר בסביבות שנת שע"ה (1615) לרבי אליהו חזן. גדל בקושטא, וייתכן שלמד בנערותו למד אצל המהרי"ט. על ילדותו מעיד:”מבן י"ב שנים הייתי מתאבק בעפר רגלי החכמים השלמים המעמיקים בהלכה ולא מנעתי עצמי מלקבוע ישיבה בכל יום זולת אם אירע אונס ואחר שגדלתי בין החכמים הרבצתי תורה בתלמידים והרחבתי גבולי בתלמידים” (עין יהוסף, הקדמה). בנו מעיד עליו כי הנהגתו זו התחיל כבר מגיל תשע.
תולדותיו > אזמיר

בסביבות שנת ה'ת' עבר לאזמיר וכיהן כרב קהילת קודש וישיבת נוה שלום בעיר, שרובה היו יוצאי פורטוגל. שם התקין לראשונה לימוד הלכה קבוע אחרי התפילה תמורת פרס קבוע. מנהג זה התקבע בקהילה והתרחב בהמשך לקהילות נוספות עד שבזמן הרב חיים פאלאג'י היה זה המנהג הרווח בבתי הכנסיות באזמיר. לימד בישיבת ק"ק שלום: ”ומסכת שבועות אשר אני עומד עליה היום בפרק שבועת העדות עם חברת החכמים השלמים העומדים בישיבה של ק"ק שלום יע"א חברים מקשיבים לקולי ואני לקולם” (עין יוסף (דרושים) הקדמה). כיהן כמו"ץ וכן כדיין יחד עם הרב חיים בן יוסף בנבנישתי והשניים חתומים יחד על פסק בנושא היתר עגונה על ידי גוי המשיח לפי תומו, בשנת תכ"א. בני דורו משבחים אותו, וביניהם מרן החבי"ב והרב חסדאי הכהן פרחיה בספרו תורת חסד: ”החכם השלם בחכמה ובבינה ובדעת ובכל מלאכה מלאכת שמים”. התכתב גם עם מהר"ם בן חביב.
בשלב מסוים התעוור לתקופה של שנה וחצי: ”אשר באתי בתכלית העורון וסמיות עינים ואור עיני אין איתי והייתי ממשש בצהרים כאשר ימשש העור באפילה ואמרתי אבד נצחי ותוחלתי מה' אותי נהג וילך כשנה וחצי חשך ולא אור אך כי שב ידו מבלע יד החסד והרחמים בעבור שמו הגדול קו לקו זעיר שם זעיר שם עד שהייתי יכול לקרוא באותיות, באותיות רש"י וכיוצא וכ"ש לכתוב בספר...” (עין יוסף, דרושים, הקדמת המחבר נר"ו). בעקבות חזרת מאור עיניו קרא לספריו עין יוסף ועין יהוסף, כפי שמכנה אותם הרב חיד"א, "שתי העיניים".
תולדותיו > ירושלים

בשנת ה'ת"ן בערך עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם התקבל בשמחה רבה: ”וישמח כל העם מאד, בא ברוך ה' קדוש יאמר לו, אשרי מי שבא לכאן ותלמודו בידו בישישים חכמה”, שם כיהן כאב"ד, חתם על פסק להתרת עגונה יחד עם רבני ירושלים. בשנת התנ"ד חתם שם על תקנת פרעון האלמנות יחד עם רבני העיר. חתום יחד עם רבני ירושלים על אגרת השליחות לרבי משה ששפורטש. והשתתף בפולמוס אודות רבי משה חאגיז, כאשר בשנת ה'תנ"ד חתם על אגרת המדברת בשבחו, ובשנת ה'תנ"ח חתם על מכתב תקיף כנגדו לקהילת ליוורנו.
נפטר בסביבות שנת 1700 בירושלים, שם נקבר.
תלמידיו וצאצאיו

בניו היו:
הרב כלב חזן, שכיהן כדיין באזמיר יחד עם רבי חיים בנבנישתי, ומימן את הוצאת ספרי אביו כמו כן הבטיח פרס למי שימצא את חידושי אביו על מסכתות בבא קמא ושבועות.
הרב חיים חזן (הראשון), אביו של הרב דוד חזן, שהיה סבו של הרב רפאל יוסף חזן - מחבר שו"ת חקרי לב, אביו של הרב רחמים אליהו חזן, הרב אליעזר חזן, הרב חיים דוד חזן, וסבו של הרב חיים פאלאג'י ושל הרב ישראל משה חזן.
חתניו של הרב היו: הרב יעקב קרודו, מו"ץ באזמיר וייתכן שחיבר פירוש על התנ"ך. והרב אברהם אלגאזי השני, בנו של רבי נסים שלמה אלגאזי. נינו של הרב יוסף היה הרב ישראל יעקב אלגאזי, ונכד נכדו היה המהרי"ט אלגאזי
מתלמידיו נמנה רבי אברהם בן יצחק אזובי, שגם הגיה את ספר עין יוסף
חיבוריו

עין יוסף (אזמיר ת"מ) חלק ראשון - דרושים על סדר התורה עד פרשת משפטים. החלק השני נכתב כמתואר בהקדמה, אך לא נדפס.
עין יהוסף (אזמיר ד'ת"צ) - חידושים על מסכת בבא מציעא. בשנת ה'תשפ"ב יצא לאור במהדורה חדשה על ידי מכון זכרון אהרן יחד עם הערותיו על הרא"ם ותשובות שלוקטו מספרי רבני דורו.
כתב חידושים גם על מסכת בבא קמא ומסכת שבועות (דיהנפורט תס"ח), אך בעקבות שריפה בבית הדפוס אבדו כל העותקים. כתב גם פירוש על עין יעקב וכן שו"ת וחידושים על מסכתות נוספות (סנהדרין וכתובות) וכן קונטרס בענייני נדר ונזירות שמשון.
תשובות ממנו נדפסו בספר בעי חיי, ספר תורת חסד, בספר חקרי לב ובשו"ת רבינו יצחק אלגאזי.
בשנת התשנ"א נדפסו הערותיו מכתב יד על ספר הרא"ם שנמצא בספריית האדמו"ר מקארלין בקובץ בית אהרן וישראל
לקריאה נוספת

קובץ בית אהרן וישראל - לב (שנה ו' גיליון ב), ירושלים תשנ"א
ספר עין יהוסף, מהדורת זיכרון אהרן ה'תשפ"ב, מבוא ותולדות.
אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 323
הערות שוליים

↑  רבי אליהו בכור חזן, נוה שלום, מהדורה חדשה, הקדמה, וספר עין יהוסף, מהדורת זיכרון אהרן ה'תשפ"ב, מבוא ותולדות.
↑  כך כתב רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה חלק ד, עמוד 287.
↑  כך כתב בסוף שו"ת נדיב לב, ובתולדות חכמי ירושלים חלק ב' עמוד 71
↑  יש המאחרים את שנת לידתו לה'ש"פ, כמו רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה חלק ד, עמוד 287.
↑  תולדות חכמי ירושלים חלק א' עמ' 71
1 2  הקדמת בן המחבר לספר עין יהוסף
↑  רבי חיים פאלאג'י, כף החיים, סימן כ' אות יג
↑  בעי חיי, חלק אבן העזר הלכות עיגונא סימן ח'
↑  בעי חיי, חושן משפט סימן י"ז
↑  סימן ח'
↑  שו"ת חקרי לב, חו"מ ח"ב סימן ז, שו"ת מהרמב"ח, הוצאת מכון חכמת שלמה, סימן רמ"ד ורמ"ה,ספר עין יהוסף, מהדורת זיכרון אהרן ה'תשפ"ב, נספח התשובות, סימן יא-יג
↑  שם הגדולים בערכו
↑  גנת וורדים, אה"ע, ג, ח
↑  רבי יהודה ב"ר עמרם דיוואן, חוט המשולש (קושטא התצ"ט) סימן כו דף מ"ט ע"ד.
↑  ריבקינד, אגרות י-ם, שי לישעיהו, תל אביב התשט"ז עמ' 226-228
↑  מהר"ם חאגיז, שבר פושעים, (אמסטרדם ה'תע"ד), עלזי בכל לב בת ירושלים עמוד א-ב. הבלין, רבי אברהם הלוי בעל גינת ורדים ובני דורו, חיבור לשם קבלת התואר 'דוקטור לפילוסופיה', שבט התשמ"ג, הערה 287.
↑  שם הגדולים, י, קכט. מקום קבורתו לא נודע כיום.
↑  עין יהוסף, שער הספר
↑  עין יהוסף, הקדמת רבי דוד חזן
↑  ספר עין יהוסף, מהדורת זיכרון אהרן ה'תשפ"ב, מבוא ותולדות. ע"פ עין יוסף פרשת בראשית דף ה' עמוד ב'
↑  סימן ז'
↑  סימן נ"ה
↑  קובץ לב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283507705171  ISNI: 0000 0003 8142 1298  VIAF: 260674854   WorldCat (עם VIAF): 260674854
יחסי נפאל–צ'ילה

| יחסי נפאל–צ'ילה |
| --- | --- |
נפאל: צ'ילה


נפאל: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
147,181: 756,102
אוכלוסייה
29,642,749: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,908: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,380: 16,956
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי נפאל–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין נפאל לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-1962.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בנפאל אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי נפאל שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בנפאל בדרג השגרירות. צ'ילה מיוצגת בנפאל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקטמנדו, בירת המדינה.
נפאל אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. נפאל האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על צ'ילה.
ילדה קטנה כותבת מכתב

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"ילדה קטנה כותבת מכתב" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמר והיוצר הישראלי אמיר דדון ויצא ב-3 ביוני 2024.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על-ידי דדון בשיתוף הצמד עמרי קסטן ואור מילשטוק, שגם הלחינו אותו, והופק על-ידי דדון, מתן דרור וליעד גרושקה. השיר יצא ברקע המורכבות של תקופת מלחמת חרבות ברזל ומאורעות ה-7 באוקטובר, ודדון שיתף בראיון כי השיר הגיע אליו "בדרך נס" לאחר שנה שבה לא הצליח למצוא את המילים בעצמו.
השיר התקבל בחום מצד המאזינים, זכה לשבחים מהמבקרים, נכנס לפלייליסט של גלגלצ והיה בשיאו לאחד מ-10 השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בישראל.
וידאו קליפ

הקליפ שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אמיר דדון ב-3 ביוני 2024, ובו מוצגת תמונה מאלבום התמונות הפרטי של אמיר יחד עם ביתו.
נכון ליולי 2024, מונה הצפיות של השיר עומד על כ-80,000.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
הערות שוליים

↑  אמיר דדון בשיר חדש: "במקום שנגמרות המילים מתחילה המוזיקה", באתר ערוץ 7, ‏03-06-2024
↑  מאיה גדש, ‏״במקום שנגמרות המילים, באה המוזיקה״: אמיר דדון בסינגל חדש, באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2024
↑  אמיר דדון ילדה קטנה כותבת מכתב, באתר yosmusic.com, ‏2024-06-03
1 2  Amir Dadon - אמיר דדון (2024-06-03), אמיר דדון - ילדה קטנה כותבת מכתב, נבדק ב-2024-07-08