stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאיושמיז'ה
יהודי לאיושמיז'ה

יהודים התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-19. רוב היהודים עסקו במסחר זעיר ובמלאכה והקהילה התארגנה רשמית בשנת 1898 והצטרפה לזרם האורתודוקסי. בית כנסת נבנה בעיר בשנת 1925.
בקיץ 1941 נשלחו עובדי כפייה יהודים מלאיושמיז'ה לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים, אחדים מהם נפלו בשבי הרוסי. לעיירה הובאו עובדי כפייה ממקומות אחרים והועסקו בעבודות בניין וחפירת תעלות.
בסוף אפריל 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו יהודי לאיושמיז'ה בגטו שנתחם בכמה בתים. בסוף יוני הועברו עם יהודי היישובים הסמוכים לגטו שהוקם בבית חרושת במונור (Monor), וכעבור זמן קצר שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
יהודים מעטים חזרו לעיר אחרי המלחמה וחיי הקהילה לא התחדשו.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 16 | 5,354 |
| 1910 | 129 |  |
| 1920 | 82 |  |
| 1930 | 60 |  |
| 1941 | 52 | 12,689 |
לקריאה נוספת

לאיושמיז'ה בפנקס הקהילות הונגריה, עמ' 335.
הערות שוליים

↑  נתוני העיר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי ללאוישמיז'ה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קצ'קמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קצ'קמט • אגשאג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קרקאג'האזה • קונברץ' • קונסאלאש • לדאנבנה • לאיושמיז'ה • ניארלרינץ • אורגוואן • וארושפלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007489590305171  GND: 7584859-4  LCCN: n2003105273  VIAF: 133894170   WorldCat (עם VIAF): 133894170
לימאט

| --- | --- |
נהר לימאט חוצה את ציריך
נהר לימאט חוצה את ציריך
 מידע כללי
 אורך:  35.9 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  96.8 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  2,416 קמ"ר
 מוצא:  אגם ציריך
 גובה מוצא הנהר:  405 מטרים
 יובלים:  Sihl, Gottesgraben, Fürtlibach, Furtbach, Schäflibach, Reppisch, Länggenbach 
 שפך:  נהר ארה
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ
 
 
מקום המפגש של הלימאט עם נהר ארה
לימאט (בגרמנית: Limmat) הוא יובל באורך 36 קילומטר של הנהר אַרֶה בשווייץ.
מוצא הנהר מהנהר לינת שבקנטון גלרוס, ראשיתו באגם ציריך ושפכו לנהר ארה בקנטון ארגאו, כשבדרכו הוא חוצה ערים רבות כשהבולטת בהן היא העיר ציריך השוכנת משתי גדותיו, כמו גם הערים שפרייטנבאך ובאדן שבקנטון ארגאו.
שמו של הנהר ניתן לו על שם נהר מוצאו הלינת וערוצו מאג.
לימאנדה

לימאנדה (באסטונית: Lümanda vald) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במערב האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת קארלה, מדרום סאלמה, ומצפון קיהלקונה.
שטחה של לימאנדה – 199 קמ"ר. בשנת 2006 אוכלוסייתה מנתה 915. היישוב הגדול ומרכזי בלימאנדה ("בירת הנפה") הוא העיירה לימאנדה (210 תושבים) שעל-שמה נקראת הנפה, וישנם גם 25 כפרים נוספים.
נפת לימאנדה הוזכרה לראשונה בכתב בשנת 1522.
חלק מהנפה נכללת בתוך שמורת וילסאנדי שעיקרה בקיהלקונה. יערות לא מוגנים מושכים חובבי-טבע בקיץ.
בשנת 2014, היא מוזגה עם העיריות קרלה וקארמה והפכה לעיריית לאנה-סארה.
ליודוביט שטור

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1815 Uhrovec, סלובקיה 
 פטירה:  12 בינואר 1856 (בגיל 40) מודרה (עיר), סלובקיה 
 שם לידה:  Ľudovít Velislav Štúr 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  סלובקיה,האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום לימודים:  Evangelical Lyceum (1836)  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 תרומות עיקריות
 מוביל התחייה הלאומית הסלובקית במאה ה-19, מחבר השפה הסלובקית הסטנדרטית
 חתימה:   
 
ליודוביט שטור (בסלובקית: Ľudovít Štúr, נ' 29 באוקטובר 1815 - 12 בינואר 1856) היה אבי התחייה הלאומית הסלובקית במאה ה-19, מתקנן השפה הסלובקית הסטנדרטית. חבר בבית הנבחרים של הממלכה ההונגרית, משורר, עיתונאי, מורה, פילוסוף ובלשן.
מורשתו

מורשתו של שטור לא זכתה ליחס חיובי מצד השלטונות במהלך רוב המאה ה-20. טומאש מסריק ביקש לבנות צ'כוסלובקיה מאוחדת ולא היה מעוניין לקדם את מורשתו של שטור שהטיף לבידול בין הצ'כים לסלובקים. הקומוניסטים שהשתלטו על צ'כוסלובקיה בשנת 1948 לא היו מעוניינים בכל הדגשה של לאומיות סלובקית שתזכיר את מדינת החסות הסלובקית של יוזף טיסו. אבל עם התמוטטות השלטון הקומוניסטי בשנת 1989, התעוררה הלאומיות הסלובקית ודמותו של שטור הועלתה על נס. למשל, שנת 1995 הוכרזה על ידי משרד התרבות הסלובקי כשנתו של שטור.
הערות שוליים

↑  JOSETTE A. BAER, National Emancipation, not the making of Slovakia: Ludivit Stur’s conception of the Slovak nation, Studies in Post-Communism Occasional Paper no. 2 (2003), pages 13-14
↑  JOSETTE A. BAER, page 13
↑  David L Cooper, Pavol Dobšinský, Traditional Slovak Folktales, M.E. Sharpe, 2001, page 281
↑  JOSETTE A. BAER, pages 3-4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463516305171  PLWABN: 9810673476205606  BIBSYS: 90517165  BnF: cb12023773q (data)  CiNii: DA07273679  GND: 118619713  ISNI: 0000 0001 1025 1995  LCCN: n50010734  NKC: jn20000701772  NLA: 35785529  NSK: 000426618  NTA: 071327495  SUDOC: 032468849  Trove: 1086834  VcBA: 495/173710  VIAF: 39390566   WorldCat (עם VIAF): 39390566
לומבנבן

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,496 מ' 
 מדינה:  ונואטו 
 מיקום:  ונואטוונואטו
 קואורדינטות:  15°24′25″S 167°50′46″E﻿ / ﻿15.406944444444°S 167.84611111111°E﻿ / -15.406944444444; 167.84611111111
  (למפת ונואטו מוגדלת) פורט וילה לוגנוויל לאקאטורו האוקיינוס השקט ים האלמוגיםלומבנבן(למפת ונואטו רגילה) פורט וילה לוגנוויל לאקאטורו האוקיינוס השקט ים האלמוגיםלומבנבן
 
לוֹמְבֶּנְבֶּן (באנגלית: Lombenben, לפעמים מכונה בטעות מַנַרוֹ על שם מכתש הלוע שלו) הוא הר געש בגובה 1,496 מטרים על האי אמבאה בונואטו. שמות אחרים עבור הר הגעש כוללים את: הר הגעש אַמְבַּאֶה, אַאוֹבַּה ואוֹמְבַּה.
במרכזו מכתש געשי גדול בשם מנרו (Manaro או Monaro).
פעילות וולקנית

לומבנבן הוא אחד מהרי געש המסוכנים והפעילים בעולם. ההתפרצות האחרונה נרשמה ב-2017. ישנם שלושה אגמי לוע של מים מתוקים על הר געש, ליד הפסגה. המכתש הפנימי לבדו מכיל 50 מיליון מטרים מעוקבים של מים.
ב-28 בספטמבר 2017 הוכרז פינוי של כ-11,000 איש (כל יושבי האי) על ידי ממשלת ונואטו בשל התפרצות הר הגעש.
הערות שוליים

↑  Powe, Edward Llewellyn (1994). The Lore of Melanesia. Armchair Travelers. p. 171.
↑  Arthus-Bertrand, Yann (1 באפריל 2007). The new earth from above: 365 days. Abrams. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  http://www.foxnews.com/world/2017/09/28/vanuatu-orders-evacuation-island-with-rumbling-volcano.html
לואי פול בון

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1912 אוילסט, בלגיה 
 פטירה:  10 במאי 1979 (בגיל 67) Erembodegem, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 שפות היצירה:  הולנדית, צרפתית 
 פרסים והוקרה:  פרס קונסטנטין הויגנס (1966)  פרס הנרייטה רולנד הולסט (1957)  פרס אדוארד דאווס דקר (1972)  פרס דירק מרטנס  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
לואי פול בון (בפלמית: Louis Paul Boon;‏ 15 במרץ 1912, אאלסט – 10 במאי 1979) היה סופר ועיתונאי בלגי שכתב בהולנדית.
ביוגרפיה

לואי פול בון נולד בשנת 1912 למשפחת פועלים. בגיל 16 הוא עזב את בית הספר והצטרף לאביו בעבודתו. בשנת 1936 הוא התחתן וכעבור שנה נולד בנו הבכור.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא גויס לצבא, נפל לשבי ולאחר מספר שבועות במחנה שבויים חזר הביתה. את ספרו הראשון פורסם בשנת 1942 ובשנת 1944 הוא פרסם את ספרו השני.
לאחר סיום המלחמה, בון עבד בעיתון קומוניסטי. בשנת 1947 הוא סיים את ספרו הרביעי My Little War על אירועי המלחמה.
בשנת 1953 לואי פול בון פרסם את ספרו המפורסם ביותר Chapel Road שכתיבתו הוא החל עוד בשנת 1943.
את הספריו הראשונים בון פורסם תחילה בהולנד ורק כעבור מספר שנים בבלגיה. בשנות ה-50 ספריו תורגמו לגרמנית זכו להצלחה במספר מדינות אירופה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל לספרות, אך בסופו של דבר הפרס לא הוענק לו. לבון הוענקו מספר פרסי ספרות בלגים, הראשון בשנת 1942 ואחרון בשנת 1972.
בשנת 2020 על בסיס ספרו 'הכנופיה של יאן דה ליכטה' משנת 1957, צולמה סדרת טלוויזיה "הגנבים מהיער".
לואי פיזר

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1899 קולומבוס, ארצות הברית 
 פטירה:  25 ביולי 1977 (בגיל 78) בלמונט, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית, כימיה, נשק כימי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  ויליאמס קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'יימס בריאנט קונאנט 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  דונלד ג'יימס קראם, ויליאם סאמר ג'ונסון, אלפרד ביידר, Charles C. Price 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' ק. פימנטל לחינוך בכימיה (1967)  פרס ויליאם ה. ניקולס (1963)  פרס ג'יימס פלאק נוריס (1959) 
 בן או בת זוג:  מרי פיטרס פיזר (1932–1977) 
 
לואי פיזר (באנגלית: Louis Fieser; ‏7 באפריל 1899, קולומבוס - 25 ביולי 1977, בלמונט) היה כימאי אמריקאי. בין הישגיו הבולטים פיתוח נפאלם בשנת 1942.
תולדות חייו

לואי פיזר נולד בקולומבוס ובשנת 1920 קיבל תואר בכימיה מויליאמס קולג'. בשנת 1924 הוא סיים עבודת תואר שלישי באוניברסיטת הרווארד בהדרכת ג'יימס בריאנט קונאנט. בשנים 1924–1925 פיזר עבד באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת פרנקפורט. בהמשך הוא חזר לארצות הברית ולימד בקולג' לבנות בפנסילבניה. שם הוא פגש את אשתו לעתיד מרי פיטרס פייזר.
בשנת 1930 הזוג עבר להרווארד. בהיותו בהרווארד הוא כתב ביחד עם אשתו סדרה של ספרים בנושא כימיה אורגנית שכונו "פיזר ופיזר".
בשנת 1937 פיזר מונה לפרופסור ועבד עד לשנת 1968.
בשנת 1939 הוא חקר ויטמין K. בשנים 1941 ו-1942 הוא היה מועמד לפרס נובל לכימיה, אך בשנים אלו הפרס לא הוענק.
בעת מלחמת העולם השנייה פיזר פיתח נוסחה לייצור נפאלם.
פיזר הדריך מספר עבודות דוקטורט לרבות דונלד ג'יימס קראם, חתן פרס נובל.
בנוסף לספרים פיזר פרסם כ-300 מאמרים. במהלך עבודתו הוא קיבל מספר פרסים.
לומאזי

| --- | --- |
סמל לומאזי

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  ביאלא פודולסק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,632 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°54′N 23°10′E﻿ / ﻿51.900°N 23.167°E﻿ / 51.900; 23.167
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילומאזי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטילומאזי(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהלומאזי(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהלומאזי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לומאזי (בפולנית: Łomazy) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15 ככפר על הדרך הראשית שבין ליטא ופולין גדול. בשנת 1568 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך בעקבות מרד ינואר.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי לומאזי

בין רבני העיר היו רבי שאול מחבר הספר "גבעת שאול", רבי דוד הורוביץ נכדו של החוזה מלובלין וחסידו של רבי מנחם מנדל מקוצק, רבי זאב וולף בן רבי אריה לייב הכהן, רבי אליקים גצל סמברג, מחבר הספר "ימי נח", רבי יעקב רבינוביץ ורבי יצחק בן רבי אברהם גרינברג מחבר הספר "בית יצחק" שכיהן מתרפ"ד עד הירצחו בשואה.
בעיר כיהן באדמו"רות רבי צבי הירש מורגנשטרן נכדו של רבי מנחם מנדל מקוצק.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-850 יהודים, כמחצית מתושביו, ופעל בו בית ספר מרשת בית יעקב. בשנת 1934 נערך פוגרום ביהודי הכפר, בו הושחת רכוש יהודי והוכו יהודים רבים.
ב-13 בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי שוד של רכוש היהודים בו, תוך חטיפת יהודים לעבודות כפייה. בתחילת 1940 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הובאו גם יהודים שגורשו מיישובי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-1,700 איש. יהודי הגטו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה.
ב-17 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה נרצחו מספר יהודים במקום, וכל היתר, כמו גם שוהי מחנה העבודה שהוקם בסמוך לכפר, הובלו ליער סמוך, ושם נרצחו בשלושה בורות ירי בידי שוטרים גרמנים ופולנים. בשעת הרצח השליכו הפולנים והגרמנים את התינוקות היהודים בחיים לבורות הירי, וכיסו את הבורות.
מקהילת לומאזי שרד את השואה יהודי אחד.
שער בית הקברות היהודי בלומאזי.
לואי פול קייטה

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1832 שאטיון-סיר-סן, צרפת 
 פטירה:  5 בינואר 1913 (בגיל 80) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  פיזיקה, כימיה, מטלורגיה 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות (1855) 
 מוסדות:  אנרי סנט-קלר דביל 
 פרסים והוקרה:  מדליית דייווי (1878)  פרס לה קאז (1884)  קצין בלגיון הכבוד (29 באוקטובר 1889)  מסדר קרלוס השלישי  קצין החינוך הציבורי 
 תרומות עיקריות
 הנזלה של חמצן
 חתימה:   
 
לוּאִי פּוֹל קַיֶטֶה (בצרפתית: Louis Paul Cailletet;‏ 21 בספטמבר 1832 – 5 בינואר 1913) היה פיזיקאי וממציא צרפתי.
ביוגרפיה

קייטה נולד בשאטיון-סיר-סן (אנ'), במחוז קוט-ד'אור. קייטה, שהתחנך בפריז, חזר לשאטיון כדי לנהל את מפעל כלי הברזל של אביו. במאמץ לקבוע את הגורם לתאונות שהתרחשו בעת חיסום ברזל מחושל באופן חלקי, מצא קייטה כי חימום הברזל הכניס אותו למצב מאוד לא יציב, עם גזים מומסים בו. לאחר מכן הוא ניתח את הגזים מתנור רם, מה שעזר לו להבין את תפקיד החום בשינויי המצבים (שלבים) של מתכות. זה הביא אותו לעבודת הנזלת הגזים השונים.
קייטה הצליח לייצר טיפות של חמצן נוזלי (אנ') בשנת 1877 בשיטה שונה מזו של הכימאי והפיזיקאי השווייצרי ראול פייר פיקטה (אנ'): הוא השתמש באפקט ג'ול-תומסון; חמצן עבר קירור בעודו דחוס מאוד, ואז הורשה להתפשט במהירות, מה שקרר אותו עוד יותר, וכתוצאה מכך לייצור טיפות קטנות של חמצן נוזלי.
בין שאר הישגיו, קייטה התקין מנומטר בגובה 300 מטרים במגדל אייפל; ערך חקירה של התנגדות אוויר על גופים נופלים; ערך מחקר על מכשיר נשימה עם חמצן נוזלי לעליה לגובה; ופיתח מכשירים רבים, כולל מצלמות אוטומטיות, מד גובה וקולטי דגימות אוויר למחקרי כדורים פורחים של האטמוספירה העליונה.
קייטה היה חבר האקדמיה הצרפתית למדעים וזכה במדליית דייווי ב-1878.
הערות שוליים

↑  Papanelopoulou, Faidra (2013). "Louis Paul Cailletet: The liquefaction of oxygen and the emergence of low-temperature research". Notes and Records of the Royal Society of London. 67 (4): 355–73. doi:10.1098/rsnr.2013.0047. PMC 3826198.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb131627410 (data)  GND: 117668567  ISNI: 0000 0000 0893 1820  Léonore: 62899  NTA: 157839818  SNAC: w6707zqn  SUDOC: 027315215  VIAF: 7525226   WorldCat (עם VIAF): 7525226
לוחמת הרשת האוקראינית-רוסית

לוחמת הרשת האוקראינית–רוסית היא מרכיב בעימות בין רוסיה לאוקראינה מאז התמוטטות ברית המועצות, אשר בשנת 2014 גדלה לעימות מזוין פתוח - הסכסוך הרוסי-אוקראיני. ההתקפות ההדדיות נמשכות גם תוך כדי המלחמה בין רוסיה לאוקראינה שפרצה ב-2022.
היסטוריה

ההתקפות הראשונות על מערכות מידע של גופים פרטיים ומוסדות מדינה באוקראינה נרשמו במהלך הפגנות המוניות בשנת 2013. מבצע "ארמגדון" הוא קמפיין רוסי של ריגול סייבר שיטתי במערכות המידע של סוכנויות ממשלתיות, רשויות אכיפת החוק וסוכנויות הביטחון באוקראינה, שהחל בשנת 2013. המידע שהושג בו אמור לסייע לרוסיה בשדה הקרב. לוחמת הסייבר הרוסית-אוקראינית הייתה הסכסוך הראשון במרחב הווירטואלי כאשר בוצעה מתקפה מוצלחת על מערכת האנרגיה, שהפילה אותה. על פי הממשל האמריקאי, מתקפת ההאקרים על אוקראינה שבוצעה על ידי רוסיה ביוני 2017 באמצעות וירוס NotPetya הפכה למתקפת ההאקרים הידועה הגדולה ביותר.
בפברואר 2014 החלה התוקפנות המזוינת הרוסית נגד אוקראינה, שבוצעה גם במרחב הווירטואלי. לדברי מנהל הסוכנות האמריקאית לביטחון לאומי, מייקל רוג'רס, עם תחילתה של הפלישה הצבאית לקרים, רוסיה פתחה במלחמת סייבר נגד אוקראינה כדי לפגוע בתשתיות חשובות כגון תקשורת ורשתות ממשלתיות. מומחים אוקראינים הצהירו גם על תחילתה של מלחמת סייבר עם רוסיה.
לאחר תחילת התוקפנות המזוינת של רוסיה נגד אוקראינה, חברות המתמחות במתן שירותי אבטחת סייבר החלו לרשום עלייה במספר התקפות הסייבר על מערכות המידע במדינה. הקורבנות של מתקפות סייבר רוסיות היו סוכנויות ממשלתיות של אוקראינה, האיחוד האירופי, ארצות הברית, סוכנויות הגנה, ארגוני הגנה ופוליטיים בינלאומיים ואזוריים, צוותי חשיבה, תקשורת ומתנגדי משטר.
בפרט, חוקרים זיהו שתי קבוצות של האקרים רוסים שהיו פעילים במלחמת הסייבר הרוסית-אוקראינית: מה שנקרא APT29 (הידוע גם בשם Cozy Bear, Cozy Duke) ו-APT28 (הידוע גם בשם Sofacy Group, Tsar Team, סופת פיון, דוב מפואר).
בין 2013 ל-2014, חלק ממערכות המידע של סוכנויות ממשלתיות אוקראיניות הושפעו מווירוס מחשב המכונה נחש/אורובורוס/טורלה. בפברואר-מרץ 2014, כאשר חיילים רוסים נכנסו למרכזי התקשורת של קרים, הם פשטו על מרכזי התקשורת של אוקראינה והתעסקו בכבלי הסיבים האופטיים של אוקראינה, תוך ניתוק הקשר בין חצי האי ליבשת אוקראינה. בנוסף, אתר האינטרנט של ממשלת אוקראינה, חדשות ומדיה חברתית נסגרו או ספגו מתקפות DDoS, בעוד שטלפונים סלולריים של חברי פרלמנט אוקראינים רבים נפרצו או נתקעו.
מתקפות סייבר > התקפות סייבר רוסיות

מבצע "ארמגדון"
מבצע "נחש"
התקפות על המערכת האוטומטית "בחירות"
פריצת רשת החשמל של אוקראינה - התקפות על חברות אנרגיה באוקראינה באמצעות הווירוס הטרויאני BlackEnergy (החברות המספקות אנרגיה לאזורי קייב, איוואנו-פרנקיבסק וצ'רנוביץ הפכו ליעדי תקיפה)
שיתוק של אוצר המדינה של אוקראינה
התקפת האקרים המונית בשנת 2017 באמצעות וירוס Petya
תקיפות סייבר של רוסיה על אוקאינה במסגרת המלחמה בין רוסיה ואוקראינה
תקיפות סייבר על שגרירויות של מערך תקיפה רוסי APT29
תקיפות סייבר על מערכת הדואר הבריטית המשויכות לרוסיה
מתקפות סייבר > התקפות סייבר אוקראיניות

מבצע "פריקורמקה (גראונדבייט)"
מבצע "9 במאי" (9 פריצות מוצלחות לאתרי הקבוצה הבדלנית "הרפובליקה העממית של דונייצק", כמו גם אתרים רוסיים של תעמולה אנטי-אוקראינית ומשאבים של חברות צבאיות פרטיות רוסיות)
הפסקת שידורי "הערוץ הראשון" (פריצה לשרת הארגוני של "ערוץ ראשון" הרוסי על ידי ברית הסייבר האוקראינית FalconsFlame, Trinity ו-Rukh8)
הדלפות סורקוב - הדלפה של 2,337 הודעות דואר אלקטרוני ומאות קבצים מצורפים החושפים תוכניות לכיבוש קרים מאוקראינה ולעורר תסיסה בדלנית בדונבאס (המסמכים מתוארכים בין ספטמבר 2013 לדצמבר 2014).
ראו גם

Russian Threat Group Targets Clinton Campaign באתר secureworks.com
התקפת תוכנת כופר של WannaCry, מאי 2017
לילסטרום (כדורגל)

מועדון הכדורגל לילסטרום (בנורווגית: Lillestrøm SK) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר לילסטרום, שהוקם ב-2 באפריל 1917 ולזכותו חמש אליפויות שישה גביעים. מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אצטדיון אראסן, המשמש כמגרשה הביתי מאז 1950.
ב-14 בספטמבר 1977 רשם המועדון את משחקו הראשון אי פעם במסגרת אירופית בניצחון המפתיע 0-2 נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה 4-0 בגומלין שנערך בהולנד.
תארים

אליפות ליגת העל הנורווגית (5): 1959, 1976, 1977, 1986, 1989
מחזיקת הגביע הנורווגי (6): 1977, 1978, 1981, 1985, 2007, 2017
לאיקו

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקה יוונית מסורתית, מוזיקה ביזנטית, רבטיקו
 מוצא:  יוון 
 נגזרות:  אנטקנו
 תת-סוגות
 סקילאדיקו
 
לַאִיקוֹ (נכתב גם לאייקו או לייקו, ביוונית: λαϊκό) הוא סגנון מוזיקלי יווני שנוצר בשנות ה-50 של המאה ה-20 מסגנון הרבטיקו באזורים העירוניים של יוון. זהו אחד מסגנונות המוזיקה המאפיינים את תרבות העם היווני.
סגנון הלאיקו מוכר בדמיון שלו למוזיקה מזרחית.
אטימולוגיה

משמעות המונח "לאיקו" ביוונית היא "עממי", "של העם". כדי לתאר סגנון מוזיקלי זה ביוונית, נוהגים להשתמש בביטוי המלא "לאיקו טרגוד'י" (λαϊκό τραγούδι), שתרגומו הוא "שיר עממי". לעיתים סגנון זה נקרא גם "לאיקה" (נכתב גם "לאייקה" או "לייקה", ביוונית: λαϊκά) מלשון הרבים ביוונית "לאיקה טרגוד'יה" (λαϊκά τραγούδια), כלומר "שירים עממיים".
היסטוריה

עד לשנות ה-30 של המאה ה-20 כללה המוזיקה היוונית שני סגנונות: ה"דמוטיקה", שהוא הסגנון הכפרי עממי, וה"אלפרו", שנחשב לסגנון ה"קל" ושהושפע מהמוזיקה האמריקאית של אותה תקופה. בשנים אלה הפך סגנון הרבטיקו למסחרי ופתח הזדמנות להיווצרות הסגנון החדש, לאיקו.
היסטוריה > לאיקו "עממי"

הלאיקו התפתח מסגנון הרבטיקו בשנות ה-50, כאשר הבוזוקי, כמו בסגנון הרבטיקו, היווה את כלי הנגינה העיקרי שלו. בהתפתחותו שילב הלאיקו מקצבים ערביים, טורקיים והודיים והפך לסגנון מוזיקלי קצבי ושמח, לעומת הרבטיקו האיטי והנוגה. דבר זה התאפשר לאחר שבשנת 1953 המוזיקאי מנוליס חיוטיס הוסיף שני זוגות מיתרים לבוזוקי. גם התכנים של שירי הלאיקו השתנו. נושאים כמו שימוש בסמים, אלכוהוליזם וסבלות החיים, שהיו אופייניים לרבטיקו פינו את מקומם לנושאים רומנטיים. נושא העוני נותר נושא מרכזי בשירי לאיקו אך נראה כדבר שניתן להתגבר עליו, ולא כעול כפי שמתארים שירי הרבטיקו.
בניגוד לרבטיקו, שהיה משויך לשכבות הסוציואקונומיות החלשות ביוון, הלאיקו התחבב על כל שכבות האוכלוסייה היוונית. העם היווני שהיה שרוי בעוני עד לסוף שנות ה-40 עקב מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים ביוון, החל לצאת מהעוני ולצרוך מוזיקה. חברות תקליטים הפיצו את מוזיקת הלאיקו ושירי לאיקו הושמעו בתחנות רדיו ונוגנו בטברנות.
בעקבות הפופולריות של סגנון הלאיקו מלחיני "מוזיקה קלה" כמו מיכאליס סוגיול וניקוס גונאריס הוסיפו את הבוזוקי, שעד כה היה בזוי על ידי השכבות הסוציואקונומיות הגבוהות, ללחניהם. הם שילבו אותו עם אלמנטים של מקצבי רבטיקו כגון "זבקיקו" ו"חסאפיקו". מלחיני רבטיקו כמו וסיליס ציצאניס ויורגוס מיצאקיס אימצו אופי יותר קליט בכתיבת לחניהם.
בשנות ה-60 נוצרו בלאיקו זרמים שונים. מלחינים גדולים כמו מיקיס תאודוראקיס ומאנוס חג'ידאקיס יצרו סגנון אמנותי בלאיקו והביאו אותו לתודעה העולמית. סוגים שונים של לאיקו הפכו לעיניין שבשגרה במועדוני לילה, בהם כיכבו זמרי לאיקו כמו סטליוס קזנג'ידיס וסטראטוס דיוניסיו.
בשנות ה-60 וה-70 נעשו נושאי חברה ופוליטיקה פופולריים גם הם בשירי לאיקו, כמו בשיריו של יורגוס דאלארס.
היסטוריה > לאיקו מודרני

בשנות ה-80 הושפע הלאיקו מסגנונות מערביים כמו השאנסון הצרפתי ותרבות הזמרים-היוצרים האירופאים. בהמשך, ההשפעה המערבית על הלאיקו גדלה וסגנונות כמו פופ, רוק ודאנס שולבו בלאיקו ויצרו זרם חדש המכונה "לאיקו-פופ", "לאיקו עכשווי" או "לאיקו מודרני".
סגנון הלאיקו המודרני נבדל מהסגנון הקלאסי ומאופיין בשימוש באמצעים מוזיקליים מודרניים כמו מגברים וסינתיסייזרים, ובכלי נגינה אלקטרוניים כמו קלידים וגיטרה חשמלית.
הלאיקו המודרני נחשב לסגנון מוזיקלי עיקרי ביוון. תרבות המוזיקה היוונית המסורתית של מועדוני הלילה ממשיכה גם בימינו כשזמרי לאיקו רבים ומפורסמים מופיעים בהם.
הערות שוליים

1 2 3  Laika songs in Greece (באנגלית)
1 2 3 4  Greek Roots (באנגלית)
1 2 3  Athens NightLife - The "Bouzoukia" (באנגלית)
1 2 3  Laika or Laiko tragoudi (באנגלית)
1 2 3 4  Laïko & Laïka (באנגלית)
1 2  Greek Music (באנגלית)
1 2  Urban Folk songs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534414305171  LCCN: sh89000132
לוצ'אנו מורפורגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1886 ספליט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 בספטמבר 1971 (בגיל 85) רומא, איטליה 
 תקופת הפעילות:  1905–1915 (כ־10 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום, פובליציסטיקה 
 
לוצ'אנו מורפורגו (באיטלקית: Luciano Morpurgo; ‏20 בפברואר 1886 – 21 בספטמבר 1971), צלם ומוציא לאור יהודי-איטלקי.
קורות חיים

מורפורגו נולד בספליט (אז אוסטרו-הונגריה) למשפחה יהודית עשירה. לאחר מות אימו בשנת 1899 שלח אותו אביו ללמוד בוונציה, שם רכש את מצלמתו הראשונה. במקביל ללימודיו סייר מורפורגו בתחילה איטליה ואחר כך גם במדינות הסמוכות, בצפון אפריקה, מזרח אירופה ובסקנדינביה. במסעותיו צילם את אשר ראה ופיתח את כישורי הצילום שלו. עם תום לימודיו עבר לרומא ונשא לאישה את מולי. לזוג נולדו שני ילדים.
בשנת 1924 יסד את המכון האיטלקי לצילום ובשנת 1925 הקים הוצאת ספרים. באותו זמן התיידד עם רוברטו אלמג'ה - פרופסור לגאוגרפיה מאוניברסיטת רומא, שעסק בין השאר בחקר ארץ ישראל. בשנת 1927 יצאו השניים למסע במזרח התיכון, שהחל במצרים. משם פנו לירדן ואחר כך לארץ ישראל. מורפורגו צילם מאות צילומים של נופי ארץ ישראל. בעקבות הסיור פרסם אלמג'ה בשנת 1930 פרסם אלמג'ה את הספר "פלשתינה" (בהוצאת מורפורגו) אשר כלל את הצילומים שצילם מורפורגו ידידו.
מורפורגו המשיך לטייל בעולם ולצלם, ואף פרסם שני ספרים אוטוביוגרפיים. בתקופת מלחמת העולם השנייה הסתתרה המשפחה במקומות שונים באיטליה וחייה ניצלו.
בספטמבר 1971 רכש הארכיון האיטלקי הלאומי 12,000 מצילומיו. הוא נפטר ברומא, בגיל 85, ימים מספר לפני פתיחת תערוכת צילום בינלאומית במילאנו אשר כללה פינה שהוקדשה לצילומיו.
בשנת 2001 נערכה תערוכת צילומיו של ארץ ישראל משנת 1927.
לומביני

לוּמְבִּינִי (בנפאלית: लुम्बिनी) הוא אחד מארבעת אתרי העלייה הקשורים בחייו של גאוטמה הבודהה. לומביני שוכנת במרכזה של דרום נפאל כ-7 ק"מ בלבד מגבול הודו, ובה, לפי המסורת הבודהיסטית, ילדה מאיה דווי את בודהה. למרות שהאתר אינו מרשים בחזותו ורוב המבנים שבו שוחזרו או נהרסו, הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו, בשל היותו אחד המקומות הקדושים ביותר לאחת הדתות הגדולות בעולם, ובשל כך שהוא מעיד על טיבם של מרכזי העלייה לרגל הבודהיסטים כבר בתקופה מוקדמת.