stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביום בהיר רואים את דמשק
הפקה

זהו סרט הביכורים של הבמאי ערן ריקליס והיה סרט הגמר שלו במסגרת לימודיו בבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה באנגליה. הוא נועד להיות במקור סרט קצר באורך שעה, ומאמץ משותף עם השחקנים במהלך הפקתו הפך אותו לסרט באורך מלא. את התקציב בסך 16 אלף ליש"ט (40 אלף דולר) והציוד תרם בית הספר. השחקנים והצוות הטכני, כולל הצלם, עבדו כולם בהתנדבות. מיכאל שרפשטיין סייע גם בהתנדבות כמפיק בפועל של הסרט. התסריט נכתב בהשראת פרשת אודי אדיב כמותחן ריגול אידאולוגי שדמויותיו מגלות בהדרגה שהן משמשות כלי משחק בידי כוחות גדולים מהם.
צילומי הסרט נערכו בתל אביב (בין השאר בקפה כסית), על ספינת קול השלום של אייבי נתן, ברמת הגולן ובלונדון
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים הראשון במאי 1984.
עלילה

אורי שרון (דניאל וקסמן) הוא קיבוצניק שנדון למאסר, לאחר שהואשם בריגול לטובת סוריה. אחרי מעצרו, חייהם של שני חבריו הטובים משתנים. רון (אלי דנקר), מוזיקאי בן קיבוץ שאינו מעורב בעשיה פוליטית, עוקר לתל אביב וגר יחד עם ג'וזף, מתנדב יהודי מאנגליה שעזר לאורי בעבר. רון מגלה שהמתנדב האנגלי שימש סוכן שב"כ שתול שחשף את אורי. ג'וזף עובר לאנגליה שם הוא משמש כסוכן מוסד ועוסק בחשיפת קבוצות טרור ערביות בלונדון. רון מצדו מתעניין במוזיקה ערבית ומתידד עם מוזיקאי פלסטיני (מוחמד בכרי). הסרט מסתיים בסצנה דרמטית שהשלושה נפגשים ליד גבול סוריה.
הערות שוליים

1 2  אהוד אשרי, לא מצליחים לגעת - "ביום בהיר רואים את דמשק", בימוי והפקה: ערן ריקליס, כל העיר, 15 ביוני 1984
1 2  רועי אלדור, כחול־לבן בצבעים, כל העיר, 13 בינואר 1984
↑  שבא סלהוב, שרפשטיין בחוץ. הקולנוע מחכה לו, חדשות, 24 בפברואר 1985
1 2  רחל נאמן, קולנוע בפסטיבל / ישראלים - מחוץ לגדר, כותרת ראשית, 20 ביוני 1984
↑  רחל נאמן, סוף סוף: פסטיבל סרטים, כותרת ראשית, 4 באפריל 1984
חמישה סרטים ישראליים יוקרנו לראשונה במסגרת הפסטיבל, חדשות, 18 במאי 1984
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסינמטק. התוכנית, נכון לעכשיו, כל העיר, 4 במאי 1984
בנגקוק

בַּנְגְּקוֹק (בתאית: กรุงเทพมหานคร, ‏האזנהקובץ:Th-Krung Thep Maha Nakhon.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת תאילנד והעיר הכי מאוכלסת בה, אחת הערים הגדולות באסיה ומיעדי התיירות הפופולריים בעולם עם אוכלוסייה של מעל 10 מיליון תושבים נכון לשנת 2020, 15.3% מאוכלוסיית המדינה. יותר מ-14 מיליון בני אדם (22.2 אחוזים) חיו באזור המטרופוליני של בנגקוק על פי מפקד האוכלוסין של 2010, מה שהפך את בנגקוק לעיר ראשה קיצונית.
העיר נמצאת בעיקול של נהר צ'או פראיה, קרוב למפרץ תאילנד.
שם העיר

פירוש השם העתיק "בנגקוק" בתאית הוא "כפר השזיפים" (באנג=כפר), אבל שמה התאי "קרונג טפ" (עיר המלאכים), הוא קיצור לשם שרשום בספר השיאים של גינס כשם העיר הארוך בעולם (150 אותיות):
"קְרוּנְגְ-טֶפּ-מַהָנָאכוֹן אָמוֹן-רַטָנָאקוֹסִין מַהִינְטָרָה-יוּתָאיָה מַהָאדִילוֹקְפוֹפּ נוֹפַרָאט-רַצַ'טָאנִי-בּוּרִירוֹם אוּדוֹם-רַצָ'נִיוְוֶט-מַהָאסָטַן אָמוֹן-פִימַנָוּוָאטָן - סַטִיט סָקַטַטִיָּה-וִיצָאנוּ-קַמְפְּרָאסִיט" (กรุงเทพมหานคร อมรรัตนโกสินทร์ มหินทรายุธยา มหาดิลกภพ นพรัตนราชธานีบูรีรมย์ อุดมราชนิเวศน์มหาสถาน อมรพิมานอวตารสถิต สักกะทัตติยวิษณุกรรมประสิทธิ์).
שם שתרגומו הוא "העיר הגדולה של המלאכים, משכן בודהה האזמרגד, מושב השלטון השמימי, הבירה הגדולה של העולם המעוטרת בתשע אבני החן, עיר נפלאה מלאת ארמונות מלכותיים אשר דומים לארמונות השמימיים של התגלמויות האלים, העיר של האל אינדרה".
היסטוריה

בנגקוק החלה כעיירת מסחר קטנה על גדותיו המערביים של נהר צ'או פראיה לפני הקמתה של ממלכת איוטהאיה, שהתקיימה בין 1350 לבין 1767.
ב-1767 נפלה איוטהאיה לממלכת בורמה והמלך החדש טקסין ייסד בירה בשם "טונבורי" על גדות נהר הצ'או-פראיה באזור של בנגקוק בתקופה זו. לאחר תקופת שלטונו של טקסין עלה לשלטון ראמה הראשון ב-1782, וייסד בירה חדשה על הגדה המזרחית של הנהר וקרא לה "קרונג-טפ מהאנכון אמון". העיר החדשה, ירשה את השם בנגקוק, שהמשיך לשמש את הזרים בהתייחסם לעיר, והפך לשמה הרשמי של העיר באנגלית. בתאית בנגקוק מתייחס רק לאזור הישן בגדה המערבית של הנהר. במהלך המאה ה-19, גדלה והתפתחה העיר בזכות מיקומה על גדות הנהר ותושביה קיימו יחסי מסחר טובים עם הסינים ולאחר מכן גם עם המערב. במהלך שלטונם של ראמה הרביעי וראמה החמישי התפתחה בנגקוק ועברה מספר שינויים בהם פיתוח של התחבורה הציבורית ותשתיות, והפכה למרכז הכלכלי של תאילנד.
במהלך מהפכת סיאם ב-1932, בעקבותיה בוטלה המונרכיה במדינה, בנגקוק שימשה כמרכז העימותים בין כוחות הצבא לאליטה הפוליטית. ב-8 בדצמבר 1941 נכנעה תאילנד לפלישה היפנית. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הופצצה על ידי בעלות הברית. לאחר המלחמה, התיירות בעיר החלה לשגשג, הרבה בזכות חיילים אמריקנים שהוצבו באזור. אז גם נולדה תיירות מין בתאילנד.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 בנגקוק כבר מנתה כ-3 מיליון תושבים.
כלכלת העיר שגשגה החל מאמצע המאה ה-20 ועד המשבר הפיננסי באסיה ב-1997, בעקבותיו התרסק הבאט התאילנדי והפך את תאילנד לפושטת רגל בעקבות חובות חיצוניים. החל מ-1999 החלו סימנים להתאוששות בכלכלה.
בעקבות היותה המרכז הפוליטי, כלכלי והתרבותי של המדינה, בנגקוק ידעה גם מספר רב של הפגנות ועימותים אלימים ואף פיגועים על ידי בדלנים מוסלמים מדרום המדינה.
בבנגקוק יש קהילה יהודית ובית חב"ד בהנהלת הרב יוסף חיים קנטור והרב נחמיה וילהלם.
שלטון

בנגקוק היא אחד משני אזורים אדמיניסטרטיביים מיוחדים בתאילנד (האזור השני הוא פאטאיה), שבהם התושבים בוחרים את המושל, בשונה משאר 75 המחוזות האחרים של תאילנד (המכונים בתאית ג'אנגוואט). הבחירות נערכות כל 4 שנים.
בנגקוק מחולקת ל-50 אזורים אשר גם הם מחולקים ל-169 תת-אזורים. כל אזור בוחר נציג מטעמו שישב במועצה העירונית. המועצה היא גוף חקיקתי ולא כפוף לעירייה. לכל אזור ישנו 'מנהל אזור' אשר נבחר על ידי המושל.
היות שבנגקוק היא עיר הבירה של תאילנד, נמצאים בה כל מוסדות השלטון: בניין השלטון, בניין הפרלמנט, בית הדין העליון וכל שאר מוסדות השלטון כמו גם שגרירויות וקונסוליות.
כמו כן, הארמונות הראשיים: ארמון מלך תאילנד (אשר שימש כמקום המגורים של משפחת המלוכה עד 1925) וצ'יטרלדה, מקום מגוריהם של המלך הקודם ראמה התשיעי, מלך תאילנד המנוח, והמלכה סיריקיט קיטיאקון.
גאוגרפיה

שטחו של האזור האדמיניסטרטיבי של בנגקוק הוא 1,568.7 קמ"ר, והוא המחוז ה-68 בגודלו בתאילנד. 700 קמ"ר מתוכו הוא שטח עירוני בנוי. רוב שטחו של המחוז נחשב כחלק מבנגקוק, והיא אפוא אחת הערים הגדולות בעולם.
נהר הצ'או פראיה שאורכו 372 ק"מ הוא האטרקציה הגאוגרפית העיקרית בבנגקוק. באגן הצ'או פראיה, האזור הסובב את בנגקוק, והפרובינציות הסמוכות נמצאים נהרות רבים המובילים אל מפרץ תאילנד הנמצא 30 ק"מ דרומית מהעיר.
בנגקוק נמצאת כשני מטרים מעל גובה פני הים, ולכן קיים קושי להגן על העיר מפני הצפות בתקופת המונסון. לעיתים קרובות סובלת העיר מהצפות לאחר גשמים כבדים.
אקלים

| אקלים בבנגקוק> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בבנגקוק> ינואר.32.0.21.0.9 | אקלים בבנגקוק> פברואר.32.7.23.3.30 | אקלים בבנגקוק> מרץ.33.7.24.9.29 | אקלים בבנגקוק> אפריל.34.9.26.1.65 | אקלים בבנגקוק> מאי.34.0.25.6.220 | אקלים בבנגקוק> יוני.33.1.25.4.149 | אקלים בבנגקוק> יולי.32.7.25.0.155 | אקלים בבנגקוק> אוגוסט.32.5.24.9.197 | אקלים בבנגקוק> ספטמבר.32.3.24.6.344 | אקלים בבנגקוק> אוקטובר.32.0.24.3.242 | אקלים בבנגקוק> נובמבר.31.6.23.1.48 | אקלים בבנגקוק> דצמבר.31.3.20.8.10 | אקלים בבנגקוק> ... |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: הארגון המטאורולוגי העולמי
כמו רוב תאילנד, בבנגקוק שורר מזג אוויר טרופי. מזג האוויר חם ולח לאורך כל השנה אך עם זאת גשמים יכולים לרדת בכל עונה. טמפרטורת המקסימום היומית נעה בין 31 מעלות צלזיוס בממוצע בעונה הקרה יחסית (החל מדצמבר) ל-35 מעלות צלזיוס בעונה החמה (החל מאפריל). טמפרטורת המינימום נעה בין 21 מעלות צלזיוס בדצמבר-ינואר ל-26 מעלות צלזיוס במאי-אפריל. עונת הגשמים מתחילה באמצע מאי עם הגעת המונסון הדרום-מערבי. ספטמבר הוא החודש הרטוב ביותר, עם ממוצע של 344.0 מילימטר גשמים. העונה הגשומה מסתיימת לקראת סוף אוקטובר, אז מתחילים המונסונים הצפון-מזרחיים אשר יבשים יותר אך קרים יותר.
כלכלה

בנגקוק היא המרכז הכלכלי של תאילנד. במהלך שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20 בעקבות התפתחותה הכלכלית של תאילנד מספר תאגידים בינלאומיים הקימו בבנגקוק מטות אזוריים. ב-2009 הייתה בנגקוק העיר השנייה ביוקרתה בדרום מזרח אסיה אחרי סינגפור.
נהר צ'או פראיה מאפשר לה לתפקד כנמל. מזון מעובד, עצים ואריגים הם מוצרי היצוא העיקריים של העיר. מפעלים תעשייתיים כוללים מטחנות אורז, מפעלי מלט, מנסרות, בתי זיקוק לנפט ומספנות. העיר היא מרכז תכשיטים מפורסם ובה נקנים ונמכרים כלי ברונזה וכסף. הבורסה לניירות ערך של תאילנד נמצאת בעיר.
בעיר מאות גורדי שחקים, שהגבוה שבהם הוא מגדל באייוק II המתנשא לגובה של 304 מטר. רחוב תאנון סוקומוויט (Sukhumvit) שתחילתו בבנגקוק ושאורכו כ-400 ק"מ, הוא אחד הרחובות הארוכים ביותר בעולם. זיהום האוויר הנגרם מהתנועה הסואנת מהווה בעיה חמורה בעיר. הבנייה החדשה של כבישים מהירים ומערכת הרכבות סקייטריין הקלה את הבעיה במקצת. בשנת 2006 נפתח בעיר נמל תעופה חדש ומודרני - סוּבַרנַבהוּמִיי, בו עוברים בשנה כ-50 מיליון נוסעים.
בין אזורי התיירות המרכזיים בעיר ניתן למנות את סוקהומוויט (Sukhumvit) קאו-סאן, תונגלור (Thonglor), סיאם (Siam), פראטונאם (Prathunam) ועוד.
תיירות

בנגקוק היא שער הכניסה האווירי לתאילנד ומשמשת כנקודת התחלה מרכזית לטיולים באזור המזרח הרחוק.
ענף התיירות בעיר מהווה מקור הכנסה ראשי. מדי שנה מבקרים בעיר כ-30 מיליון תאילנדים וכ-12 מיליון תיירים מחו"ל. בעיר נמצאים מקדשים בודהיסטיים רבים, המפורסמים ביותר הם ואט פרה קיאו, ואט פהו וואט ארון, ואט סאקט, ואט סותאט ועוד. רחוב קַאוֹ-סָאן הוא מקום שהות פופולרי לתרמילאים צעירים מכל העולם.
תופעת מכירת מוצרים מזויפים ובלתי חוקיים נפוצה בבנגקוק. אחד המקומות הפופולריים ביותר בבנגקוק לרכישת תוכנות פיראטיות הוא פנטיפ פלאזה. בבנגקוק תופעה נרחבת של זנות שהופכת את העיר ליעד פופולרי לתיירות מין.
בבנגקוק נמצאות מספר אוניברסיטאות, התיאטרון הלאומי והמוזיאון הלאומי. אחד המוזיאונים הפופולריים בעיר הוא ביתו של ג'ים תומפסון.
בין הפארקים והריאות הירוקות של העיר נמנים פארק לומפיני, פארק צ'אטוצ'אק ופארק המלכה סיריקיט.
בעיר קיים צ'יינה טאון ודרך יאווראט הוא רחוב מסחר ראשי באזור.
תיירות > אתרי תיירות מרכזיים

מקדשים בודהיסטיים: ואט פרה קיאו (מקדש בודהה מברקת), ואט פהו, ואט ארון (מקדש השחר), ואט סאקט, ואט סותאט, ואט בנצ'מבופיט (מקדש השיש), ואט הוא למפונג, וואט ראצ'אבופיט.
ארמונות: ארמון דוסיט (ארמון המלוכה הנוכחי), ארמון מלך תאילנד, אולם הכס אננטה סמקום, ארמון פאיה תאי, ארמון וימנמק.
מוזיאונים: מרכז התרבות והאמונות של בנגקוק, מוזיאון הבובות של בנגקוק, מוזיאון העם, ארמון סואן פאקד, המוזיאון הארצי בנגקוק המוזיאון הגדול ביותר בדרום-מזרח אסיה, מוזיאון הבנקאות של תאילנד, מוזיאון הילדים בנגקוק, אולם מורשת הרכבת, ביתו של ג'ים תומפסון, מוזיאון סיאם, מוזיאון חיל האוויר התאילנדי, אייקון סיאם.
מרכזי קניות: שוק הסוף שבוע צ'טוצ'אק, שוק הלילה סון לום, אסיהטק, אמפוריום בנגקוק, מרכז הקניות גייסורן, סנטרל וורלד, סיאם פאראגון, MBK Center, פנטיפ פלאזה, טרמינל 21.
תחבורה ציבורית

בנגקוק כרך מטרופוליטני עצום. היא עיר הבירה, מרכז התרבות והכלכלה של תאילנד ועיר תיירותית פופולרית. על כן הצפיפות בכבישי בנגקוק גדולה מאוד.
במהלך המאה ה-19 בנגקוק נקראה גם "ונציה של דרום-מזרח אסיה" בזכות התעלות הרבות בה. בעבר התעלות הללו היו עורקי התחבורה הראשיים של העיר. כיום, אף על פי שעדיין ניתן לשוט בתעלות ובנהר צ'או פראיה ורבים משתמשים בסירות הארוכות (לונג בוט) ואוטובוסי-סירה על מנת להגיע ממקום למקום בעיר, נעשית רוב התחבורה הציבורית בדרכים מודרניות יותר כגון רכבות, רכבת תחתית, אוטובוסים ומוניות.
צ'רונג קרונג, הוא הכביש הראשון שנסלל בבנגקוק ב-1864 במקביל לנהר. מאז נבנו אין ספור כבישים, רחובות וכבישים מהירים שחוצים את העיר לכל כיוון. אך למרות זאת, בנגקוק סובלת מפקקי תנועה גדולים מאוד. בין השנים 1893 עד 1968 פעלה בעיר רכבת קלה.
הדרך היעילה ביותר לשינוע ברחבי העיר על ידי המקומיים היא רכבת העילית סקייטריין, הכוללת שני קווים והרכבת התחתית של בנגקוק MRT, שכיום כוללת קו אחד בלבד (הקו הכחול) ו-Airport Link, קו רכבת עלית המוביל מנמל התעופה למרכז העסקים של העיר.
מערכת האוטובוסים משרתת את תושבי מטרופולין של בנגקוק ומופעלת על ידי חברת BMTA אשר נמצאת בבעלות ממשלתית ומספר חברות פרטיות קטנות אשר לא באמת נותנות תחרות למונופול הממשלתי. בנוסף ישנו קו BRT אחד המוביל ממרכז העסקים של העיר למערב העיר. סך הכול יש 470 קווי אוטובוסים. אמצעי תחבורה מעט יותר פרימיטיביים הם הטוקטוק והסונגטאו (מוניות שירות בצורת טנדר).
מוניות הן אמצעי תחבורה פופולרי על ידי תיירים היות שהמחירים בדרך כלל זולים מאוד. ישנן כ-106,000 מוניות ברחבי בנגקוק, כ-60,000 אופנועים-מוניות וכ-8,000 טוקטוקים.
רכבות בתאילנד מופעלות על ידי חברת SRT הנמצאת כולה בבעלות המדינה. תחנת רכבת בנגקוק היא תחנת הרכבת הראשית בעיר, שוכנת במרכזה. ממנה יוצאות רכבות לכל חלקי תאילנד ולמדינות השכנות.
שני נמלי תעופה משרתים את בנגקוק, המשמשת כבסיס פעולה מרכזי מאוד בדרום-מזרח אסיה. נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג הוא הנמל הישן המשמש כיום בעיקר לטיסות פנים ומספר טיסות למדינות שכנות, טיסות צ'רטר ולואו קוסט. נמל התעופה סוברנבהומי, הוא נמל התעופה החדש שנבנה ב-2006. הוא משרת כ-50 מיליון טסים מדי שנה. במקור, נמל התעופה תוכנן לשרת כ-45 מיליון תושבים בשנה. שיפור המצב הכלכלי של התאילנדים וכמות הולכת וגדלה של תיירים גרמו לנמל התעופה לעומס רב, על כן החלו עבודות הרחבה בנמל.
ישנם שני נמלי ים בבנגקוק. הראשון, נמל קלונג טיי שוכן על נהר הצ'או פראיה. הוא נבנה ב-1947 ושימש כנמל הראשי של העיר עד בנייתו של נמל לים צ'אבאנג בדרום העיר לחופי מפרץ תאילנד.
ערים תאומות

לאוס ויינטיאן, לאוס
בנגקוק במדיה האמנותית > מוזיקה

1989 להקת "אסאני ואסאן" - שיר על בגנקוק (קְרוּנְגְ-טֶפּ-מַהָנָאכוֹן ...) - גרסה אחרת של סיירוס אסטבן -ב- 2021
1976 - A Passage to Bangkok של להקת הרוק ראש
1984 One Night in Bangkok - שיר על לחן של בני אנדרסון וביורן אולבאוס . מלים מאת אולבאוס וטים רייס בהשתתפותו של מארי הד המדקלם ומקהלה
באלבום "צ'ס" (שחמט) המזכיר, בין השאר, את העיר, אם כי לא צורה מחמיאה
2013 - Bangkok City -בביצוע Orange Caramel
2015 העיר נתנה השראה לשיר "רומא-בנגקוק" של זמרת הראפרית האיטלקייה בייבי קיי
ראו גם

תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד
מנדרין אוריינטל (בנגקוק)
נדנדת הענק
פאהוניות'ין
הערות שוליים

↑  יאיר אטינגר, אננס, תפילין ופאד-תאי, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2007
↑  נכון לפברואר 2010
↑  "World Weather Information Service".
↑  Skyscrapers of Bangkok @ Emporis.com
↑  SukhumvitBangkok
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564232305171  BNE: XX453413  BnF: cb15284306q (data)  GND: 4004432-4  ISNI: 0000 0001 2214 9998  LCCN: n79065460  MusicBrainz: 768367d2-ac8c-4daf-ba70-94710ad4870a  NARA: 10044476  NDL: 00628998  NKC: ge205817  SUDOC: 02779735X  VIAF: 123143268   WorldCat (עם VIAF): 123143268 
ארמון מלך תאילנד
פסל בודהה במרכז העיר
אילן רכטמן

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1963 (בן 61)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  פסנתרן, מלחין, מנהל מוזיקלי
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 http://www.ilanrechtman.com/
 
אילן רכטמן (נולד ב-4 באפריל 1963) הוא פסנתרן, מלחין ומנהל מוזיקלי ישראלי.
קריירה

הופעת הבכורה של רכטמן הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כשהיה בן 11. מאז הופיע כמעט עם כל התזמורות בארץ ועם תזמורות רבות מחוצה לה וכן ברסיטלים ובקונצרטים של מוזיקה קאמרית. בשירותו הצבאי ניגן רכטמן בתזמורת חיל האוויר כנגן סינתיסייזר. רכטמן הופיע בקרוב ל-40 מדינות מסביב לעולם, וביותר מ-80 ערים בארצות הברית, באולמות קונצרטים חשובים כדוגמת קרנגי הול (ניו יורק) האולם הסימפוני (שיקגו), סאל פלייל (פריז) ויגמור (לונדון) ושיתף פעולה עם אמנים כמו יו יו מה, עברי גיטליס, אליסה ויילרשטיין, הרביעייה הירושלמית והכוריאוגרף מרק מוריס.
רכטמן זכה בכמה פרסים, ביניהם פרס נורי באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל בניו יורק, פרסי קלרמונט ושפירא בישראל ובמדליית כסף בתחרות הפסנתר הבין-לאומית הראשונה בסן אנטוניו. הוא החל לכתוב מוזיקה כבר בגיל תשע. עם יצירותיו להרכבים שונים נמנות יצירות שהזמינו המנצחים זובין מהטה ולורין מאזל ופסטיבל המוזיקה צ'אטאקווה לרגל חגיגות 125 שנים לפסטיבל.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, המתעמלת האמריקאית נסטיה ליוקין השתמשה ביצירה פרי עיטו של רכטמן כשזכתה במדליית זהב בתרגיל התעמלות הקרקע שלה.
רכטמן שהה שש שנים בברזיל (2007-2001), ניגן עם תזמורות מקומיות ובקונצרטים קאמריים ושימש מנהל מוזיקלי של סדרות המוזיקה הקאמרית "אום סרטו אולהר" בסאו פאולו. בעת שהותו בברזיל כתב כמה יצירות לסרטים ולטלנובלה "אספרנסה" ושימש כמנהלה של תחרות הפסנתר הבין-לאומית ע"ש וילה לובוס.
רכטמן הקליט בחברות, כמו נקסוס, סנטאוור, וול טמפרד פרודקשנס, מרידיאן BIS, ו-MMC. הקלטתו של "שורו מס' 5" מאת וילה לובוס זכתה בפרס בחירת העורכים של כתב העת "גרמופון".
רכטמן היה המייסד והמנהל המוזיקלי של כמה הרכבים וסדרות קונצרטים בניו יורק והפיק למעלה מ-1,500 קונצרטים.
ב-2008 התמנה רכטמן למנהל המוזיקלי של סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות, הוא סיים את תפקידו בשנת 2023.
אביו היה המנצח, נגן הבסון והמעבד מרדכי רכטמן.
הרעב בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  רעב
 תקופה:  1914–1918 (כ־4 שנים)
 
בתקופת מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) התרחש רעב בקרב יישוב היהודי בארץ ישראל שגבה כ-15,000 הרוגים. מלחמת עולם בה היו מעורבות אומות, המקיפות חצי מהעולם, התנהלה באירופה. היישוב היהודי בארץ היה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, שהייתה אחד הצדדים במלחמה, ונותק מהמדינות שנלחמו נגדה, מהן הוא קיבל את הכסף הדרוש לקיומו, הן בצורת החלוקה והן בצורת תמיכה משפחתית. כל זאת בשעה שמצבו הכלכלי של היישוב היהודי לא היה מבוסס. רק הקשר עם ארצות האימפריה הגרמנית והקיסרות האוסטרו-הונגרית שנלחמו לצידה של האימפריה העות'מאנית לא נותק. הייצוא המועט, בעיקר של תפוזי Jaffa לארצות חוץ פסק. צבא האימפריה העות'מאנית, ששהה על אדמת ארץ ישראל בדרכו למערכה על תעלת סואץ, נזקק לאספקה והחרים בכפרי הארץ את מלאי המזון הדרוש לקיומו. בנוסף לכל פקדו את הארץ מכות טבע: בצורת ונחילי ארבה פשטו על השדות. מהדיווחים מאותם הימים עולה כי היו מאות חללי רעב. לפי ההערכה, במלחמת העולם הראשונה, נספו כשליש מיהודי ירושלים מרעב ומגפות. כ-15,000 חללים, בעיקר בני היישוב הישן. היישוב היהודי בארץ בכלל והיישוב המכוּנה היישוב הישן בארבע ערי הקודש: ירושלים, חברון, טבריה וצפת התאושש מאירועי המלחמה רק שנים אחדות לאחר סיומה.
גורמי הרעב

הרעב בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה הורגש כבר מתחילת המלחמה, משנת 1914 - כאשר פחתה במידה ניכרת זרימת הכספים לארץ. גם מהארצות שקיימו קשרים עם האימפריה העות'מאנית ירדה כמות התרומות עקב המצב הכלכלי בארצות אלה. הרעב נמשך במשך כל שנות המלחמה, עד סיומה בשנת 1918 - כאשר הממשל הבריטי בשיתוף עם ועד הצירים של ההסתדרות הציונית העולמית החל לדאוג לכלכלת יהודי ארץ ישראל.
העיתונאי ש. טשרנוביץ כתב בעיתון הצפירה בתחילת המלחמה, בספטמבר 1914:
הרעב פרץ בארץ! זוהי המילה הנוראה, המגדירה את המצב. הכל נחרב ונהרס. נפלו בתי-הספר, רעבים ללחם מאות מורים, נשארו ללא עבודה אלפי פועלים, שבעלי האחוזות שהם עובדים בהן הם בחוץ לארץ.

נשארו בלי אמצעי כסף נתיני רוסיה, שמרכלתם ומשאם ומתנם הם ברוסיה; נשארו בלי אמצעים ובלי עזרה תלמידי בתי-הספר מארצות אחרות, שאינם יכולים לקבל כסף מהוריהם;

נוטים לנפול כל המוסדות החקלאיים של הקופה הלאומית וכל הפועלים המתפרנסים מהם; נמצאים במצב קשה המוסדות של הוועד באודיסה; נתערעו כמה מושבות של חברות ושל אנשים פרטים, שרב עמל הושקע בהן והרבה כסף, ואין אפשרות להמשיך בהן את העבודה;

כל עמל הקולוניסטים (תושבי המושבות) במשך השנה עלה בתהו, כי פרי האדמה וגידולי הקרקע מתגוללים באין דורש, באין אקספורט מחופי ארץ ישראל.

ונוסף לזה משפחות רבות נשארו בלי מפרנסים.

הרעב פרץ ואין עזרה. הרעב פרץ ברגע אשר בו פורש הרעב את כנפיו גם על היהודים יושבי ארצות אחרות. כשל עוזר ונפל גם עזור. אין ממי לדרוש ואין ממי לבקש.
חלק גדול מאנשי היישוב הישן התקיימו מתרומותיהם של יהודי העולם, שהגיעו לארץ מקהילות ישראל בחו"ל. היו אלו בעיקר תלמידי חכמים ולומדי תורה. על-פי ההערכות, כ-85% מאנשי היישוב הישן התקיימו מתרומות אלה. חלק ניכר הגיע מהארצות שהיו במצב מלחמה עם האימפריה העות'מאנית: האימפריה הבריטית, צרפת, רומניה והאימפריה הרוסית.
חלק מהעברות הכספים, כמו תשלומי פנסיות והעברות לקרובי משפחות בארץ בוצעו באמצעות הקונסוליות הזרות: בעיקר הרוסית. אלו נסגרו עקב הכרזת מצב המלחמה עם האימפריה העות'מאנית.
שנת 1915 הייתה שנת בצורת וכן נחתה על הארץ מכת ארבה קשה. להקות גדולות של ארבה הגיעו ארצה וחיסלו יבולים שלמים. הגידולים החקלאיים בארץ הושמדו.
משה סמילנסקי מתאר כך את הארבה:
כפי שמתאר יואל רפל, היעלמותו של נחיל ארבה לא הביאה עמה הקלה, שכן:
אהרון אהרונסון מונה אז על ידי המושל הצבאי למפקח הכללי למלחמה בארבה, אולם התפטר בסופו של דבר, אחרי שהשלטונות מצאו דרך להפיק כסף מהארבה, הם הטילו חובה על כל אדם שגילו עבר את 15 ללקט 16 ק"ג של ארבה או לשלם קנס גדול.
בו בזמן שהו בארץ גייסות טורקיים בדרכם למערכת כיבוש תעלת סואץ. אלו החרימו כל יבול חקלאי, ושחטו בהמות ונטלו את בהמות המסע: סוסים, גמלים, פרדות וחמורים. היצור החקלאי בארץ שועבד לטובת מאמץ המלחמה הטורקי. הצבא לא שילם תמורה נאותה עבור היבול והתוצאה הייתה מחסור גובר והולך בתוצרת חקלאית. התופעה של חיילים טורקיים רעבים מסתובבים בחוצות הכפרים ונוטלים מכל הבא ליד הייתה נפוצה.
בתור דוגמה למצוקה מציינים[דרוש מקור: מי?] את העובדה כי מטילי הזהב שאנשי ניל"י הביאו באונייה ממצרים (ללא ידיעת הטורקים) ומסרו אותם ל"ועד ההצלה" של דיזנגוף הצילו את היישוב בירושלים מכליון. מה שלא עזר ליהודי צפת שחלקם מתו מרעב בשנים אלו.
התמודדות הכלכלית של היישוב היהודי

היישוב היהודי הגיב לאסון הכלכלי שנחת עליו בדרכים הבאות: (בנפרד לאסון המדיני - חברתי - ביחסם של השלטונות אליו)
עזיבת הארץ - במלחמת העולם הראשונה עזבו אלפי יהודים את ארץ ישראל. חלקם עזבו באופן קבוע וחלקם קיוו לחזור בתום המלחמה, הם קיוו שטורקיה תפסיד במלחמה והארץ תיכבש כל ידי מדינה אחרת שתהיה ידידותית יותר לציונות (ככל הנראה בריטניה). רבים מבין העוזבים עברו למצרים שנמצאה תחת שליטה בריטית והצטרפו לצבא הבריטי.
גיוס לצבא העות'מאני, כולל לדרגות קצונה. מי שהיה כשיר לכך ורחש נאמנות מסוימת לשלטונות התגייס לצבא הטורקי. חלקו גם מחוסר ברירה, בהתאם לחוק.
הוועד להקלת המשבר הוקם בשנת 1914 בתל אביב בראשותו של מאיר דיזנגוף במטרה לסייע ליהודים בארץ בהקטנת המצוקה שאליה נקלע היישוב היהודי כתוצאה מהמלחמה ומגזירות הטורקים שהצטרפו למדינות המרכז. הוועד ריכז יהודים מכל המגזרים בארץ כדי להתמודד עם המצוקה. פעולות הוועד היו: ייצוגם של היהודים מול השלטונות, אספקת מזון ומכירתו במחירים זולים כדי להתמודד עם הרעב בארץ, הקמת בתי תמחוי למתן מזון בחינם לנזקקים. איסוף כספים בעולם ובארץ למען יהודי ארץ ישראל וסיוע לחסרי העבודה בארץ.
ארגון הפקידים והאמרכלים - הרב יונתן הורוויץ נציג הארגון, ששהה באירופה בפרוץ המלחמה, גייס כספים בקרב יהודי גרמניה, (שהייתה לצידם של הטורקים במלחמה, ועל כן ניתן היה להעביר ממנה לארץ ישראל), וד"ר וולך והרב משה אוירבך סדרו את עבודת הסיוע של הארגון בירושלים, ובין היתר פתחו בתי תבשיל.
ג'וינט, ארגון הסיוע האמריקאי, הצטרף לפעולות הסיוע ליהודי ארץ ישראל, בשנים האחרונות למלחמה. המנהל בפועל של בנק אנגלו-פלשתינה אליעזר הופיין קבל את המינוי לניהול פעולות הג'וינט בארץ. הוא היה הבכיר מבין ראשי היישוב שלא גורש מהארץ או הפך לנתין עות'מאני. והוא קיבל את המינוי במקביל לפעילות הבנקאית.
עם סיום המלחמה חיבר הופיין עבור ראשי הג'וינט בארצות הברית דו"ח מפורט על פעילותו בתקופה שבין 1.8.1917 עד 31.5.1918.
הארץ חולקה לצורך טיפולה של הג'וינט לשמונה יחידות משנה שאליהן הוזרמו מזון וכספים. חלקה של ירושלים בקבלת העזרה היה הגדול ביותר בשל אופייה הסוציו-אקונומי של אוכלוסייתה, והסתכם ב-50%. הדו"ח מפרט את כמויות האורז והחיטה שנמסרו בין השאר לבתי ספר, לישיבות, לבתי יתומים לכוללים ולמלמדים (באנגלית Melamdim). בפירוט מתאר הופיין את העזרה הרפואית שניתנה על ידי רופאים שונים, עזרה שאיפשרה לתלמידים לשרוד את הרעב הקשה ששרר בארץ ישראל באותה עת. תמיכות בסדר גודל גבוה ביותר הועברו גם לגולי הארץ ששכנו בחומס שבסוריה, בסך 741 ליש"ט.
ראו גם

היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה
בנק אנגלו-פלשתינה
ג'וינט
סלבוי ז'יז'ק

| --- | --- |

ז'יז'ק בשנת 2015
 לידה:  21 במרץ 1949 (בן 75) הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ליובליאנה, יוגוסלביה
 השקפה דתית:  אתאיזם נוצרי 
 מקום לימודים:  Bežigrad Grammar School, אוניברסיטת ליובליאנה, אוניברסיטת פריז VIII 
 מנחה לדוקטורט:  ז'אק-אלן מילר 
 מוסדות:  European Graduate School  בירקבק, אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת ליובליאנה 
 זרם:  מרקסיזם, פסיכואנליזה
 תחומי עניין:  אונטולוגיה, אידאולוגיה, קפיטליזם, תרבות הצריכה, פילוסופיה של הקולנוע
 עיסוק:  פילוסוף, פוליטיקאי, מבקר תרבות, תאולוג, פובליציסט, שחקן, פסיכואנליטיקאי, מרצה באוניברסיטה, מסאי, חוקר לימודי תרבות, סוציולוג, תסריטאי 
 הושפע מ:  הגל, לאקאן, מרקס, ניטשה, אדורנו, באדיו, אלתוסר, רנסייר, בנימין, פוקו, פרויד, לאקלאו, ברגסון, קאנט, שלינג, שפינוזה, שמיט, פיכטה, שטראוס, צ'סטרטון, ירמיהו יובל, בוזוביץ', דולר, זופאנצ'יץ'
 השפיע על:  מלאדן דולר, אלנקה זופאנצ'יץ', ג'ודי דיין, מארק פישר, יאניס וארופאקיס, אלכסיס ציפראס, ג'ודי דין
 מדינה:  סלובניה סלובניה
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב של החוג לאמנויות היפות (2018) Ambassador of Science of the Republic of Slovenia 
 בן או בת זוג:  Jela Krečič (2013–?)  Renata Salecl 
 
סלבוי ז'יז'ק (בסלובנית: ‏Slavoj Žižekקובץ:En-us-Slavoj Žižek.oga‏Ⓘ‏; נולד ב-21 במרץ 1949) הוא פילוסוף, מבקר תרבות וסוציולוג סלובני.