stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוון ליסיאק רודניצקי
הערות שוליים

↑  Matthew Hodes, Thinking about young refugees’ mental health following the Russian invasion of Ukraine in 2022, Clinical Child Psychology and Psychiatry 28, 2022-09-07, עמ' 3–14 doi: 10.1177/13591045221125639
1 2  Ivan L. Rudnytsky, Essays in modern Ukrainian history, Cambridge, Mass.: Distributed by Harvard University Press for the Harvard Ukrainian Research Institute, 1987, ISBN 0-916458-19-9
1 2  U. Kyrchiv, Ivan Lysiak-Rudnytsky and Piotr Rawicz: Ukrainian-Jewish friendship, Ukraïnsʹka bìografìstika, 2019-06-10, עמ' 105–115 doi: 10.15407/ub.18.105
↑  Andriy Fedchuk, Dmytro Cheberkus, Sofiia Zherebchuk, Principles of open science in Antarctic research, First International Conference "Open Science and Innovation in Ukraine 2022", State Scientific and Technical Library of Ukraine, 2022 doi: 10.35668/978-966-479-129-5-4-2
↑  Mykhailo BOYCHENKO, BATTLE FOR HAPPINESS: UKRAINE AGAINST RUSSIA, Proceedings of The Third International Scientific Conference “Happiness and Contemporary Society”, SPOLOM, 2022-03-20 doi: 10.31108/7.2022.9
↑  Roman Kushnir, Andrii Feloniuk, 30th anniversary of the restored in Ukraine Shevchenko Scientific Society activities (achievements in the encyclopedic area), Entsykpopedychnyi Visnyk Ukrainy [The Encyclopedia Herald of Ukraine] 11, 2019-12-09, עמ' 58–64 doi: 10.37068/evu.11.7
↑  The Intellectual Origins of Modern Ukraine, www.ditext.com
↑  Lubomyr R. Wynar, Thomas M. Prymak. Mykhailo Hrushevsky: The Politics of National Culture. (University of Toronto Ukrainian Studies, No. 3). Toronto: University of Toronto Press, 1987. xi, 323 pp. $40.00., Canadian-American Slavic Studies 24, 1990, עמ' 355–357 doi: 10.1163/221023990x00228
↑  Lypynsky's Political Ideas from the Perspective of Our Time, www.ditext.com
↑  TREVOR ERLACHER, Ukrainian Nationalism in the Age of Extremes, Harvard University Press, 2021-05-04, ISBN 978-0-674-25096-3
↑  Volodymyr Vynnychenko's Ideas in the Light of His Political Writings, www.ditext.com
↑  British Art after Brexit, dx.doi.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441839205171  PLWABN: 9810537088605606  BnF: cb120357486 (data)  GND: 119286092  ISNI: 0000 0001 0870 1870  LCCN: n88005877  LNB: 000101913  NKC: js20020812391  NLA: 35881418  NTA: 129036854  SUDOC: 225596768  Trove: 1129305  VIAF: 12324561   WorldCat (עם VIAF): 12324561 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איוון ליסיאק רודניצקי".
מסילת הרכבת קרומפורד והיי פיק

סדנאות עבודה ומשרדים צבומת היי פיק - הקצה הדרומי והצומת עם קו עמק דרוונט
שיפוע בונסול בעמק גויט
שיפוע מידלטון
מסילת הרכבת קרומפורד והיי פיק (אנגלית: The Cromford and High Peak Railway) בדרבישייר שבאנגליה הושלמה ב-1831, על מנת להוביל מינרלים וסחורות בין מזח תעלת קרומפורד שבצומת היי פיק לתעלת פיק פורסט שליד וולי ברידג'.
בניית המסילה

אזור פיק דיסטריקט שבדרבישייר היה בעייתי מבחינת שינוע סחורות, ומאז בנייתה של תעלת פיק פורסט בתחילת המאה ה-19 נוצר צורך בנתיב חלופי לדרך הארוכה של תעלת טרנט אנד מרזי, בה הובילו מינרלים וסחורות למנצ'סטר וכותנה גולמית לתעשיית הטקסטיל שבמזרח המידלנדס. אחת התוכניות הייתה לבנות מעבר דרך טאנסלי, מטלוק ובייקוול. ב-1810 פורסמה תוכנית לבניית נתיב דרך גרידלפורד, הופ ואדייל, אך היא בוטלה כיוון שלא הייתה מספיק רווחית. הבעיה הייתה לא רק לבנות תעלה שתוביל מים לגובה של למעלה מ-1,000 רגל, כי אם גם אספקת מים ברמות אבן הגיר.
בסופו של דבר התבקש ג'וסיאס ג'סופ, בנו של ויליאם ג'סופ, לסקור את הנתיב. הוא, אביו ושותפו לשעבר של אביו בנג'מין אאוטרם צברו ניסיון עשיר בבניית מסילות קלות (Tramway) במקומות שבהם התנאים לא מתאימים לתעלות, וכך אכן הוצע לבסוף. למרות זאת היה מדובר בפרויקט שאפתני בגלל הפרשי הגובה הרבים שבהם נבנתה המסילה. היה זה אחד הקווים הגבוהים ביותר שנבנו אי פעם בממלכה המאוחדת. ב-1825 הועבר חוק בפרלמנט הבריטי שאישר את הקמת המסילה.
החלק הראשון של המסילה, מהמזח שבצומת היי פיק להארדלו, נפתח ב-1830. המסילה הגיעה עד לגובה של 330 מטרים ואורך של שמונה קילומטרים, כשבדרך יש בה ארבעה קטעים משופעים - קרומפורד, שיפ פאסטור, מידלטון והופטון, מעל וירקסוורת'. קטע המסילה הבא היה שיפוע הארדלו המתון. ב-1832 נפתח החצי השני של המסילה, בין הארדלו לוולי ברידג', וכלל ארבעה שיפועים. שיא הקטע היה באזור לדמנלו, בו הגיעה המסילה לגובה של 386 מטרים.
פסי המסילה הונחה בצורה דמוית "בטן דג" על גושי אבן תומכים, כפי שהיה נהוג אז, ולא על קורות עץ כיוון שבקטעים השטוחים הסחורה אמורה הייתה להיות משונעת על ידי סוסים. בקטעים הללו נעשה שימוש במנועי קיטור נייחים, למעט הקטע המשופע האחרון שהגיע עד וולי ברידג', שהופעל על ידי סוסים. המנועים, הפסים וחלקי הברזל האחרים סופקו על ידי חברת באטרלי. המסע לאורך 53 הקילומטרים של המסילה נמשך בדרך כלל יומיים.
לאורך המסילה היו עיקולים רבים שבמשך השנים הפריעו לתפעולה. הגדול מביניהם היה ברדיוס של 50 מטרים לאורך שמונים מעלות באזור גות'אם. הקו היה מבודד עד 1853 כאשר, בניסיון לשפר את מצב התחבורה דרכו, נוצר חיבור בצומת היי פיק, צפונית לווטסטנדוול, עם צומת המסילות שחיברו את מנצ'סטר, בקסטון, מטלוק ואזור המידלנדס. בערך באותה תקופה נוצר הצורך מצד תושבי וירקסוורת' לקו רכבת, ולפיכך הוחלט לבנות עיקול נוסף במסילה אל יישובם.
ב-1862 נחכרה המסילה על ידי חברת לונדון אנד נורת' וסטרן, ועברה לשליטתה באופן מלא ב-1887. ב-1890 הושג האישור לחבר את המסילה באופן ישיר לבקסטון באמצעות בניית קו חדש שיחבר את הרפר היל עם מרכז העיירה. ב-1892 ננטש הקטע הצפוני של המסילה מלדמנלו שבקרבת הרפר היל ועד וולי ברידג'.
התנועה במסילה פסקה כמעט לחלוטין בתקופת ביצ'ינג, כאשר הקטע הראשון של המסילה נסגר ב-1963. באביב 1967 נסגרה שאר המסילה.
תפעול

הקו הופעל על ידי קבלנים עצמאיים זמן רב לאחר קווים אחרים שהחלו לפעול עם הכנסתם לשימוש של קטרים. בתקופה שלאחר הקמתו הקו לא היה בשימוש רב כיוון שלא היה יכול לספק את צורכיהם של עיקר לקוחותיו הפוטנציאליים, והוא מומן בעיקר על ידי חברת בארטלי. העלות הסופית הייתה 180,000 לירות שטרלינג, שהייתה גבוהה יותר מהערכתו של ג'סופ שעמדה על 155,000, אך עדיין יותר זולה מבניית תעלה. למרות זאת הקו מעולם לא הניב רווחים גבוהים.
קטר הקיטור הראשון של המסילה, שהחל לפעול ב-1841, נבנה על ידי חברת רוברט סטיבנסון. ב-1860 נעו על המסילה שישה קטרים נוספים, ובהדרגה החליפו את הסוסים. כיוון ששיפועי המסילה היו תלולים מכדי לשמור על אחיזה באמצעות הקטרים, הם הועלו והורדו בה באמצעות מנועי קיטור נייחים. האמצעים הראשונים ששימשו למשיכת הרכבות היו חבלי או שרשראות קנבוס, ובהדרגה הם הוחלפו בכבלי פלדה.
ב-1855 העניק הפרלמנט הבריטי את האישור הדרוש להסעת נוסעים על הקו. אולם, הרכבת החד-יומית לכל כיוון כמעט ולא הניבה רווחים, וכאשר נהרג נוסע ב-1877 השירות בוטל. שגשוגה של המסילה היה תלוי בזה של התעלות שביניהן היא חיברה, ובשנות ה-30 של המאה ה-19 מעמדן החל להתדרדר. היה זה באופן חלקי כתוצאה מהעלייה בסחר של אבן גיר מהמחצבות.
לאורך שנות פעילותה היו במסילה מעט תאונות. ב-1857 מוזגו שיפוע קרומפורד ושיפ פסטור, וב-1888 התנתק קרון מהרכבת ליד הפסגה. מהירות הקרון הלכה וגדלה, ובשל כך הוא לא היה יכול להשלים את העיקול למזח קרומפורד. הקרון הועף מעל תעלה ונחת בשדה סמוך. כתוצאה מכך הוחלט לחפור במקום בור ביטחון, אותו ניתן עדיין לראות מכביש A6 הסמוך. תאונה נוספת התרחשה ב-1937. המסילה הייתה מאוזנת בקרבת שיפוע הופטון, והיה נהוג להאיץ את הרכבת על מנת לצבור מהירות במעלה המסילה. במסילה היה עיקול מתון, ובנקודה זו הקטר ירד מהפסים ביחד עם ארבעה קרונות. נהג הרכבת נהרג, וכתוצאה מכך הוחלט להגביל את מהירות הנסיעה ל-40 מייל לשעה.
שימור

ב-1971 נרכש חלק מהמסילה (בין דאולו שליד בקסטון לצומת היי פיק שליד קרומפורד) על ידי חבר תכנון פארק פיק ומועצת מחוז דרבישייר, על מנת להופכו לשביל היי פיק בן 27 הקילומטרים - המוכרז כיום כנתיב לאומי המהווה חלק מרשת שבילי האופניים הלאומית, ומשמש צועדים למטרות ספורט, רוכבי אופניים ורוכבי סוסים. שביל היי פיק (ביחד עם שביל טיסינגטון) הם גם חלק מפנין בריידלוויי (Pennine Bridleway), שהוא נתיב נופש בן 209 קילומטרים המתחיל במידלטון טופ שליד קרומפורד, וכולל קטע באורך 117 קילומטרים בדרבישייר המוביל לרכס הפנינים.
בכפריר פארסלי היי, הנמצא במרחק שמונה קילומטרים בכיוון דרום-מערב מבייקוול, המסילה חוברת לשביל טיסינגטון, שבו היה בעבר קטע המסילה מבקסטון לאשבורן. שביל זה הוא באורך 21 קילומטרים.
גם בית המנוע של שיפוע מידלטון שומר, והמנוע הישן ששימש להנפת קרונות עמוסים מופעל לעיתים למטרות הדגמה. אטרקציה נוספת היא המסילה הקלה סטיפל גריינג'.
אליפות וימבלדון 1913

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  23 ביוני 1913 – 4 ביולי 1913 (12 ימים) 
 מספר תחרות:  37 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:אנתוני וילדינג (ניו זילנד) נשים:דורותי דאגלס צ'יימברס (הממלכה המאוחדת) זוגות גברים:הרברט רופר-בארט/צ'ארלס דיקסון (הממלכה המאוחדת) זוגות נשים:דורה בוטבי/וינפריד מקנייר (הממלכה המאוחדת) זוגות מעורבים:הוף קריסף/אגנס טוקי (הממלכה המאוחדת)
 → אליפות וימבלדון 1912 אליפות וימבלדון 1914 ← 
 
אליפות וימבלדון 1913 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה כמדי שנה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. החל משנה זו לתוכנית התווספו תחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1912 על התואר. לתחרות זו נרשמו 116 טניסאים, מהם 89 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים מוריס מקלאפלין (ארצות הברית) ניצח את סטנלי דאסט (אוסטרליה) ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1912) והפסיד ב-4 מערכות. לטוני וילדינג זה היה ניצחון רביעי ברציפות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 41 טניסאיות (מהם 39 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת בשנים 1903, 1904, 1906, 1910 ו-1911) נפגשה עם וינפריד מקנייר וניצחה ב-2 מערכות. מנצחת של השנה הקודמת אתל לרקומב לא התייצבה עקב פציעתה במהלך משחק זוגות מעורבים. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בניצחון טכני וקיבלה את תואר בפעם השישית.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות הזוגות השתתפו 48 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1912. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג בריטי הרברט ססיל פארק ואלפרד במיש נפגשו עם הגרמנים היינריך קליינשרות ופרידריך ראה והפסידו ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הגרמנים שיחקו נגד הזוג בריטי הרברט רופר-בארט וצ'ארלס דיקסון שהיו מנצחי תחרות בשנת 1912. הבריטים ניצחו ב-4 מערכות וזכו באליפות בפעם השנייה ברציפות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

השנה התווספו לראשונה תחרויות זוגות נשים. בתחרות השתתפו 22 זוגות, כמעט כול המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). בגמר התחרות הזוג שכלל את דורותי דאגלס צ'יימברס ושרלוט קופר נפגש עם הזוג דורה בוטבי ווינפריד מקנייר. במהלך המערכה השנייה הזוג צ'יימברס/קופר פרש מהתחרות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

השנה התווספו לראשונה תחרויות זוגות מעורבים. בתחרות השתתפו 41 זוגות. כמעט כל המשתתפים היו בריטים (כמו בתחרות הנשים). בגמר התחרות נפגשו הזוגות הבריטיים ססיל פארק ואתל לרקומב נגד הוף קריסף ואגנס טוקי. המשחק הופסק לאחר שתי מערכות כאשר אתל לרקומב נפצעה. הניצחון הוענק לזוג הוף קריסף ואגנס טוקי.
טוני וילדינג, מנצח תחרות הגברים
דורותי דאגלס צ'יימברס, מנצחת תחרות הנשים
LiveRamp

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית NYSE: RAMP
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 מיקום המטה:  סן פרנסיסקו 
 משרד ראשי:  ארצות הברית קליפורניה, ארצות הברית
 רווח:  617 מיליון דולר (2020)
 נשיא:  סקוט האווי
 עובדים:  3,380
  
 אתר החברה
 
לייב ראמפ אחזקות (באנגלית: LiveRamp Holdings) היא חברה אמריקאית המתמחה בניתוח נתונים, המפתחת תוכנה כשירות (SaaS) לשיווק מותאם אישית.
נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־3,380 עובדים המועסקים בסניפי החברה בארצות הברית, אירופה, אוסטרליה ואסיה.
מטה החברה הראשי ממוקדם בסן פרנסיסקו, ארצות הברית.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1969, תחת השם Demographics במטרה לספק פתרון לניהול משכורות ורשימות דיוור.
החברה הכריזה על מיתוג מחדש תחת השם Acxiom Corporation בשנת 1988.
בשנת 1997 רכשה את ספקית השירות הרפואי בקלי דמנט (Buckley Dement) . בשנת 1998, רכשה את חברת מאי & ספה (May & Speh) תמורת סכום שלא פורסם.
בשנת 2003, נפרצו מערכות החברה ונגנבו ממנה כ-1.6 מיליארד רשומות.
בשנת 2010, רכשה חלק מחברת השיווק הברזילאית גודיגיטל (GoDigital).
בשנת 2012, בכתבה שהתפרסמה בעיתון הניו יורק טיימס דווח כי לחברה יש את מסד הנתונים המסחרי הגדול בעולם.
בשנת 2014, רכשה את חברת LiveRamp תמורת סכום של כ-310 מיליון דולר ובהמשך מיתגה את עצמה תחת השם החדש.
בשנת 2018, מכרה Acxiom את חטיבת שירותי הנתונים שלה לחברת Interpublic Group (IPG) והתמקדה לחלוטין בפעילות לייברמפ.
בשנת 2021, הכריזה החברה על שיתוף פעולה עם חברת קרפור במטרה לספק פתרונות לתחום הקמעונאי.
הערות שוליים

↑  Mapping, and Sharing, the Consumer Genome, New York Times
↑  History of Acxiom Corporation – FundingUniverse, www.fundinguniverse.com
↑  Abby Miller, Acxiom Expands Health Unit With Horizon Acquisition, DMNews, ‏1999-04-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Abby Miller, Acxiom to Buy May & Speh for $600 Million, DMNews, ‏1998-05-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Acxiom hack exposes 1.6 billion customer records | Privacy International, privacyinternational.org, ‏2004-07-21 (באנגלית)
↑  Luke Jones, Analysts Skeptical As Acxiom Works to Retain Global Presence, Arkansas Business — Business News, Real Estate, Law, Construction, ‏2012-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Acxiom holds world's largest commercial database on consumers | Privacy International, privacyinternational.org, ‏2012-06-16 (באנגלית)
↑  Acxiom to rebrand as LiveRamp after successful sale to IPG, Mumbrella
↑  LiveRamp (formerly Acxiom) - selling you - without owning your data, Digital Innovation and Transformation (באנגלית אמריקאית)
↑  לייב-ראמפ וקרפור משתפות פעולה כדי לספק פתרונות מהדור הבא לתחום הקמעונאי, באתר IT News, ‏2021-06-16
ג'ולה ז'יבוצקי

ג'ולה ז'יבוצקי (בהונגרית: Gyula Zsivótzky;‏ 25 בפברואר 1937 – 29 בספטמבר 2007) היה אתלט הונגרי אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968), פעמים ברציפות סגן אלוף אולימפי (רומא 1960 וטוקיו 1964), אלוף אירופה (בלגרד 1962) ושיאן עולם (1965–1969) ביידוי פטיש.
ביוגרפיה

ג'ולה ז'יבוצקי נולד ב-1937 בבודפשט, הונגריה. את הקריירה החל כבר בתקופת לימודיו באוניברסיטה אז ייצג את הונגריה באוניברסיאדה. בהמשך השתתף בארבע אולימפיאדות כשבשיא הקריירה שלו זה במדליית זהב אולימפית ב-1968. לאחר שנה זו חלה דעיכה בקריירה שלו וב-1973 פרש מפעילות ספורטיבית.
לאחר פרישתו עסק ז'יבוצקי בתעשיית הטקסטיל ובמקביל מונה לחבר בוועד האולימפי של הונגריה. כמו כן מונה למשנה לנשיא מועדון הספורט Újpesti TE בו התאמן בנעוריו.
קריירה ספורטיבית > 1958

באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה זכה במדליית ארד ביידוי פטיש בשיא לאומי של 63.68 מטר אחרי טדיאוש רוט (אנ') מפולין (64.78 מטר) ומיכאיל קריבונסוב (אנ') מברית המועצות (63.78 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1959

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 63.65 מטר, לפני אנטולי סמוצבטוב (אנ') מברית המועצות (63.61 מטר) וקרזימיר ראצ'יץ' (אנ') מיוגוסלביה (62.32 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1960 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 65.79 מטר, אחרי וסילי רודנקוב (אנ') מברית המועצות שקבע שיא אולימפי חדש 67.10 מטר ולפני טדיאוש רוט (65.64 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1961

באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 64.62 מטר, לפני גנאדי קונדרשוב (אנ') מברית המועצות (63.38 מטר) וג'ון לאולור (אנ') מאירלנד (63.33 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1962

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 69.64 מטר, לפני אלכסיי בלטובסקי (66.93 מטר) ויורי בקרינוב (אנ') (66.57 מטר), שניהם מברית המועצות.
קריירה ספורטיבית > 1964

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 69.09 מטר, אחרי רומולד קלים מברית המועצות שקבע שיא אולימפי חדש של 69.74 מטר ולפני אווה באייר (אנ') מגרמניה (68.09 מטר). בשבל המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 67.99 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1965

באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט הוא זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 67.74 מטר, לפני גנאדי קונדרשוב (65.76 מטר) ויורי בקרינוב (63.74 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1965 > שיאן עולם

בתחרות אתלטיקה שנערכה בספטמבר בדברצן, הונגריה הוא קבע ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 73.74 מטר, שיפור לשיא בן 3 חודשים של הרולד קונולי (אנ') מארצות הברית (71.26 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1966

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט הוא זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 68.62 מטר, אחרי רומולד קלים שקבע שיא אליפות חדש של 70.02 מטר ולפני אווה באייר (67.28 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1968

בתחרות אתלטיקה שנערכה בספטמבר בבודפשט הוא שיפר את שיאו העולמי והעמידו על תוצאה של 73.76 מטר. שיאו נשבר ביוני 1969 על ידי רומולד קלים (74.52 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1968 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה ז'יבוצקי במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אולימפי חדש של 73.36 מטר לפני רומולד קלים  (73.28 מטר) ולאזאר לובאס (אנ') מהונגריה (69.78 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1969

באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון סיים במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 69.68 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1971

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים במקום 11 ביידוי פטיש בתוצאה של 64.94 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1972

באולימפיאדת מינכן סיים במקום חמישי ביידוי פטיש בתוצאה של 71.38 מטר.
פרסים והוקרה

ז'יבוצקי נבחר ב-1965 וב-1968 לספורטאי השנה של הונגריה.
משפחתו

ז'יבוצקי נישא לקופצת לגובה האולימפית מגדולנה קומקה (אנ') שהשתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים (מקסיקו סיטי 1968 - מקום תשיעי ומינכן 1972). לזוג נולדו שני בנים, אטילה וג'ולה ג'וניור. אטילה התחרה בקרב 10 והשתתף בשלוש אולימפיאדות (סידני 2000 - מקום שמיני, אתונה 2004 - מקום שישי ובייג'ינג 2008 - לא סיים) וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (הלסינקי 2005) בעוד שג'ולה ג'וניור היה שחקן כדורגל.
ז'יבוצקי נפטר ב-2007 מסרטן ונקבר בבודפשט.
אנה סגן כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
אנה סגן כהן היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

כהן היא בוגרת בית הספר לתיאטרון חזותי.
קריירה

ב-2000 כיכבה בתפקיד ראשי בקלטת הילדים "תוף הלב של דין דין" בתפקיד מנואט.
ב-2001 שיחקה בתפקיד ראשי בעונה הראשונה של סדרת דרמת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים גילמה את אלה.
ב-2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "תפקיד בעל משמעות" הסרט זכה בפרס בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, גילמה את הילי.
ב-2019 כיכבה בתפקיד ראשי בסרט "נולדתי בירושלים ואני עדיין חי" גילמה את דמותה של תמרה קראוס.
כהן השתתפה בהצגות "אמלט", ו"פינאלה".
בשנים 2024־2025 עתידה להדריך וללמד בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
הערות שוליים

↑  פסטיבל ריקודי חדר, פסטיבל ריקודי חדר - 2015 - בא מולי - אנה סגן-כהן, באתר פסטיבל ריקודי חדר
↑   תוף הלב של דין דין עם דין דין אביב (קלטת מלאה) 2000, סרטון בערוץ "Dinostalgic 90'", באתר יוטיוב (אורך: 49:58)
↑  אינה טוקר, הזוכים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, באתר ynet, 16 ביוני 2018
↑  תפקיד בעל משמעות, באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-40חיפה
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  תיאטרון אורנה פורת א-ג, באתר בית עמנואל
שיטת הטרפז

שיטת הטרפז היא שיטה נומרית המשמשת להערכת אינטגרל מסוים של פונקציה רציפה בתחום סגור, על ידי חישוב שטחים תחת עקומת הפונקציה באמצעות קירוב לטרפזים. זוהי טכניקה בסיסית ופופולרית באנליזה נומרית, המשמשת לחישוב ערכם של אינטגרלים מוגדרים כאשר פתרון אנליטי אינו מעשי או קשה מאוד לחישוב.
שיטת הטרפז מסתמכת על חלוקה של התחום הרצוי לרצועות קטנות, חישוב השטח של כל רצועה בהנחה שהיא קרובה לצורת טרפז, וסיכום השטחים הללו. כך ניתן לקרב את ערך האינטגרל של פונקציה  f(x) על התחום הסגור  [a,b].
איור מוצג גרף הפונקציה המקורית בכחול וקירוב ליניארי שלה באדום, היוצר טרפז לצורך חישוב השטח.
היסטוריה

מאמר משנת 2016 שפורסם בכתב העת Science מציין כי כלל הטרפז היה בשימוש בבבל לפני שנת 50 לפני הספירה לצורך חישוב אינטגרלים של מהירות כוכב הלכת צדק לאורך מישור המילקה.
נוסחת שיטת הטרפז

עבור פונקציה רציפה  f(x) המוגדרת בקטע  [a,b], מחלקים את הקטע לרשת של  n תתי-קטעים שווים ברוחב  h={\frac {b-a}{n}}. ערך האינטגרל  \int _{a}^{b}f(x)\,dx מוערך באמצעות הסכום:
\int _{a}^{b}f(x)dx\approx {\frac {h}{2}}\left(f(a)+2\sum _{k=1}^{n-1}f(x_{k})+f(b)\right)
כאשר  x_{k}=a+k\cdot h הם נקודות החלוקה של התחום.
שגיאה של שיטת הטרפז

שגיאת שיטת הטרפז המורכבת היא ההפרש בין ערך האינטגרל לבין התוצאה הנומרית:
{\text{E}}=\int _{a}^{b}f(x)\,dx-{\frac {b-a}{N}}\left[{f(a)+f(b) \over 2}+\sum _{k=1}^{N-1}f\left(a+k{\frac {b-a}{N}}\right)\right]
בקירוב, השגיאה ניתנת להערכה באמצעות הנוסחה:  {\text{E}}\approx -{\frac {(b-a)h^{2}}{12}}f''(\xi )
כאשר  \xi  היא נקודה כלשהי בקטע  [a,b].
כמו כן, רמת הדיוק של שיטת הטרפז תלויה במספר תתי-הקטעים  n ובמאפייני הפונקציה. עבור פונקציות חלקות, שגיאת שיטת הטרפז קטנה ככל שמספר תתי-הקטעים גדל, והיא תלויה בערכה של הנגזרת השנייה של הפונקציה.
ראו גם

שיטות נומריות לחישוב אינטגרלים מסוימים
נוסחאות ניוטון-קוטס
תרבוע גאוסיאני
הערות שוליים

↑  Mathieu Ossendrijver, Ancient Babylonian astronomers calculated Jupiter’s position from the area under a time-velocity graph, Science 351, 2016-01-29, עמ' 482–484 doi: 10.1126/science.aad8085
↑  3.6: Numerical Integration, Mathematics LibreTexts, ‏2020-01-20 (באנגלית)
ויליאם ויסטון

| --- | --- |

דיוקן של ויסטון מאת שרה הודלי, 1720 בערך
 לידה:  9 בדצמבר 1667 Norton Juxta Twycross, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  22 באוגוסט 1752 (בגיל 84) Lyndon Hall, ממלכת בריטניה הגדולה 
 ענף מדעי:  מתמטיקאי 
 מקום קבורה:  Church of St Martin 
 מקום לימודים:  Landau Forte Academy QEMS (1686)  קלייר קולג' (1690)  אוניברסיטת קיימברידג' (1695) 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' (1701–1710)  קלייר קולג' (1691–1699)  Anglican Diocese of Norwich (1694–1698) 
 צאצאים:  ג'ון ויסטון 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
ויליאם ויסטון (באנגלית: William Whiston;‏ 9 בדצמבר 1667 – 22 באוגוסט 1752) היה איש מדע, מתמטיקאי ותאולוג אנגלי. ויסטון ירש את כס הפרופסור למתמטיקה על שם לוקאס בקיימברידג' ממורו אייזק ניוטון וסייע רבות לפרסום ולקבלת הרעיונות של ניוטון בקרב בני תקופתו. הוא נודע גם בשל מאמציו לכונן את ועדת קו האורך, שהבטיחה פרס למי שימצא דרך לחישוב מיקום בלב ים, וכמתרגם של קדמוניות היהודים מאת יוסף בן מתתיהו לאנגלית. תרגומו לקדמוניות היהודים היה פופולרי ביותר והודפס במהדורות רבות עד שלהי המאה העשרים. ויסטון כתב מאות ספרים, מאמרים ופמפלטים, שעסקו בנושאים מגוונים, כגון גאולוגיה, מתמטיקה, אסטרונומיה, תאולוגיה, היסטוריה, תרגומים של כתבי הקודש וביקורת המקרא.
ספרו "תאוריה חדשה של הארץ" (A New Theory of the Earth) משנת 1696 שילב רעיונות מדעיים ופרשנות של המקרא וטען שהמבול, כמו גם כל האסונות הגאולוגים הגדולים על פני כדור הארץ ועצם בריאתו, קשורים בפעולה של שביטים. ויסטון הגדיר את עצמו כ"אוסיביאני" ואמונתו הדתית, הקרובה לאריאניות, שללה את רעיון השילוש הקדוש ואת הרעיון של עינויי נצח בגיהנום. בשל עמדותיו הגלויות בענייני דת, הוא איבד בשנת 1710 את משרתו כפרופסור.
ראשית חייו והשכלה

ויסטון נולד בקהילה קטנה במחוז לסטרשייר באנגליה. הוא היה הילד הרביעי מתוך תשעה של ג'וזיה ויסטון, רקטור הקהילה, וקתרין רוס, בתו של הרקטור הקודם. הוא חונך בבית על ידי אביו. האב הלך והתעוור במהלך חייו וויליאם הקריא וכתב עבורו. בשנים 1684–1686 הוא למד בבית הספר העיוני בתמוורת'. הוא ירש מאביו את ספרייתו ומימון להשכלה גבוהה, מה שאיפשר לו ללמוד לתואר ראשון בקיימברידג' בשנים 1686–1689.
ויסטון הצטיין בלימודיו לתואר ראשון וקיבל מלגה להמשיך את לימודיו ולעסוק בהוראה. ב-1693 הוא קיבל תואר שני והיה לדיאקון, תפקיד ממנו התפטר מסיבות בריאותיות ב-1694. לאחר שהתפטר הוא היה לכומר (chaplain) והמשיך ללמוד, בעיקר מתמטיקה ופילוסופיה קרטזית. ויסטון העיד שבמהלך לימודיו לתואר ראשון, הוא נכח בהרצאה או שתיים של ניוטון ומצא את רעיונותיו בלתי מובנים. עם זאת, בשנת 1694 הוא נפגש עם ניוטון ופיתח עמו ידידות שנמשכה שני עשורים.
תאוריה חדשה של הארץ

ויסטון השתכנע שהתאוריה של ניוטון מציעה הבנה טובה ושלמה יותר מזו של רנה דקארט, והפך במהרה לאחד מתומכיה הבולטים. בשנת 1696 הוא פרסם את ספרו "תאוריה חדשה של הארץ". הכותרת המלאה של הספר היא "תאוריה חדשה של הארץ, ממקורו ועד להגשמה של כל הדברים, שבה מוכח שבריאת העולם בשישה ימים, המבול האוניברסלי, והכליה של הכל, כפי שכתוב בספרי הקודש, מוסכמים לחלוטין על התבונה והפילוסופיה: עם דיון מקדים נרחב על הטבע האמיתי, הסגנון והקף של ההיסטוריה של הבריאה". לפני הפרסום, ויסטון הראה את הספר לריצ'רד בנטלי, כריסטופר רן, ואייזק ניוטון, שלו הספר מוקדש. לדבריו ניוטון התעניין בספר והביע את אהדתו.
בספר נסמך ויסטון על התאוריה הניוטונית ועל הגאולוגיה בת זמנו כדי להראות שהכתוב על בריאת העולם בספר בראשית הולם את הידוע באמצעות התבונה. הוא התעניין במיוחד בעבודה של ניוטון על מסלולי שביטים, וטען שכדור הארץ וכלל כוכבי הלכת במערכת השמש נוצרו כתוצאה ממשיכה של שביטים על ידי כוח הכבידה של השמש והתגבשותם לכוכבי לכת. המבול נוצר לטענתו כשאלוהים הנחה שביט במסלול קרוב לכדור הארץ, דבר שגרם לתחילת התנועה של כוכב הלכת סביב צירו, לשינוי המסלול של כדור הארץ ממסלול מעגלי למסלול אליפטי ולמבול.
הספר כלל גם הקדמה שבה הוא דן בסגנון הכתיבה של ספר בראשית. בדומה לניוטון, ויסטון תמך בקריאה מילולית של כתבי הקודש. הספר זכה לקהל קוראים רחב והפך את ויסטון לדמות מוכרת בציבור. הוא יצא בחמש מהדורות באנגלית, ותורגם גם לגרמנית. גרסה מקוצרת שלו יצאה גם בצרפתית. ג'ון לוק שיבח את הספר על השערותיו האמיצות. דה בופון, לעומת זאת, כתב על הספר על מנת להפריכו.