הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן
ביוגרפיה > קריירה צבאית

| --- | --- |

הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן
 מקום קבורה:  הקריפטה הקיסרית 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), הונגריה 
 בן או בת זוג:  הילדגרד, נסיכת בוואריה (1 במאי 1844–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1845–1927), Archduchess Mathilda of Austria, Archduke Karl Albrecht of Austria 
 השתייכות:  האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית   האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 תקופת הפעילות:  1837–1895 (כ־58 שנים)
 דרגה:   פלדמרשל בצבא האוסטרו-הונגרי    גנרל-פלדמרשל בצבא הקיסרות הגרמנית (דרגת כבוד)
 תפקידים בשירות
 מפקד בכיר בצבא האוסטרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אוסטריה–פרוסיה
 עיטורים
 אביר במסדר גיזת הזהב (1830)  מפקד עליון במסדר לאופולד (1 באוגוסט 1856)  מפקד במסדר הצבאי של וילם (27 ביוני 1856)  צלב הברזל (1914)  אות מסדר העיט הלבן  מסדר הבז הלבן  מסדר אריה הזהב של בית נסאו  אביר הצלב הגדול במסדר מריה תרזיה  מסדר לודוויג  מסדר הכתר  מסדר הגואלפים  המסדר הצבאי של מקס יוזף  מסדר הוברטוס הקדוש  המסדר המלכותי של השרפים  מסדר המגדל והחרב  מסדר אוסמאני  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה 1  מסדר הפיל  מסדר הצלב הדרומי  מסדר פרננדו הקדוש וההצטיינות  מסדר יוסף הקדוש  מסדר הבשורה הקדושה  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  מסדר בית הנאמנות  מסדר ולדימיר הקדוש  צלב ההצטיינות הצבאית  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1  מסדר המושיע  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  עיטור אנדריי הקדוש  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  מסדר הכתר של סקסוניה  מסדר גיזת הזהב  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה  פור לה מריט  מסדר בית הוהנצולרן  המסדר הצבאי של מריה תרזה  מסדר העיט האדום  צלב גדול של לגיון הכבוד  מסדר העיט השחור  צלב ההצטיינות הצבאית  אביר במסדר אלכסנדר נבסקי 
 
בשנת 1837 התגייס אלברכט לצבא האוסטרי, ושירת תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל יוזף רדצקי פון רדץ. בשנת 1840 הועלה אלברכט לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1843 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ב-1 במאי 1844 התחתן אלברכט עם הילדגרד, נסיכת בוואריה בתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. בשנת 1845 הועלה אלברכט לדרגת גנרל חיל הפרשים, ומונה למפקד הצבא באוסטריה עילית, אוסטריה תחתית, וזלצבורג.
בשנת 1847 מת אביו של אלברכט - קרל, ואלברכט ירש את תאריו ואת נחלותיו.
ב-13 במרץ 1848 נפצע אלברכט במהלך מהפכות אביב העמים. אלברכט הורה לחייליו להשתמש באש חיה, והגן על העיר הפנימית של וינה, אך לא הצליח לדכא את ההפגנות במחוזות הפריפריה. עם נפילת מטרניך והקמת המשמר הלאומי, הכניס אלברכט את חייליו לקרקסטינים. בעקבות כך, נתפס אלברכט כהססן בעיני הרדיקלים בצבא, והוחלף על ידי הרוזן מאאורספרג.
לאחר מכן, נשלח אלברכט לפקד על דיוויזיה תחת פיקודו של רדצקי, ולחם עימה במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. אלברכט לחם בקרבות כנגד קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, והביס את הכוחות האיטלקים בקרב נובארה ב-23 במרץ 1849.
בשנת 1851 מונה אלברכט למושל הונגריה, וכיהן בתפקידו עד לשנת 1860. במרץ 1864 נסעה הילדגרד, אשתו של אלברכט, למינכן להלוויית אחיה מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ובמהלך נסיעתה חלתה בדלקת ריאות שגרמה למותה ב-2 באפריל 1864.
בשנת 1866 מונה אלברכט למפקד ארמיית הדרום, שלחמה נגד האיטלקים במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית. אלברכט הביס את האיטלקים בקרב קוסטוצה, אך עקב תבוסת הכוחות האוסטריים בקרב קניגרץ, נאלצה אוסטריה לחתום על שלום פראג, שבו הפסידה את אזור ונטו לאיטלקים.
בשנת 1869 מונה אלברכט למפקח הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1895. בשנת 1878 תמך אלברכט בסיפוח בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית, ואף זירז את משרד החוץ לפעול בעניין. בשנת 1888 הועלה אלברכט לדרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האוסטרו-הונגרי, ובשנת 1893 קיבל דרגת כבוד של גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית.