stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוקו קומיאמה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
יוקו קומיאמה (ביפנית: 小宮山 洋子; ‏נולדה ב־17 בספטמבר 1948) היא פוליטיקאית יפנית מהמפלגה הדמוקרטית, שרת הבריאות, הרווחה והעבודה של יפן וחברת בית הנבחרים היפני בדיאט של יפן, המייצגת את מחוז הבחירה השישי של טוקיו.
קומיאמה היא ילידת רובע שיבויה בטוקיו ובוגרת אוניברסיטת סייג'ו. בין השנים 1972 ל-1998 היא עבדה בתאגיד השידור היפני. היא נבחרה לראשונה לבית היועצים היפני ב-1998, ובאפריל 2003 נבחרה לבית הנבחרים היפני. בספטמבר 2011 מונתה על ידי יושיהיקו נודה, ראש ממשלת יפן, לכהן כשרת הבריאות, העבודה והרווחה.
הערות שוליים

↑  לכתבה, באתר ג'פאן טיימס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA08136108  GND: 173155324  ISNI: 0000 0000 8315 1226  LCCN: nr95024007  NDL: 00147072  VIAF: 113673262   WorldCat (עם VIAF): 113673262
טוני מקאלפין

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1960 (בן 64) ספרינגפילד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ספרינגפילד, מסצ'וסטס
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  בית הספר הארט 
 סוגה:  רוק אינסטרומנטלי, מטאל נאו-קלאסי, הבי מטאל, מטאל מתקדם, מוזיקה קלאסית, בלוז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, פסנתר, סינתסייזר, כינור
 חברת תקליטים:  Squawk, Sharpnel, Roadrunner
 אתר רשמי
 
טוני ג'ף מקאלפין (באנגלית: Tony Jeff MacAlpine, נולד ב-29 באוגוסט 1960 בספרינגפילד, מסצ'וסטס), גיטריסט וקלידן אמריקני. רוב הקריירה שלו עבד לבד, אם כי עבד עם אמנים אחרים כסטיב ואי, ויני מור, מארק בואלס, ויטאלי קופרי ולהקות כדוגמת Planet X ו-CAB.
ביוגרפיה

מקאלפין היה קלידן וכנר מוזיקה קלאסית טרם החל ללמוד נגינה בגיטרה, והוא מנגן בקלידים באלבומיו. אחד מהשפעותיו המוזיקליות הבולטות ביותר הוא פרדריק שופן (והתקופה הרומנטית בעיקר), והוא מרבה להשתמש בחיבוריו המוזיקליים באלבומי הסולו שלו.
מקאלפין עזר להשפיע על מוזיקת המטאל הנאו-קלאסי בסוף שנות ה-80 ונודע בזכות המוזיקה האינסטרומנטלית שלו ששילבה בין סגנונות השרדינג, בלוז ופיוז'ן.
בהמשך ליווה מקאלפין את הקלידנים ויטאלי קופרי ודרק שריניאן (לשעבר מלהקת דרים ת'יאטר) וכן את הגיטריסטים ויני מור וג'ואי טאפולה.
בשנים האחרונות מלווה מקאלפין את סטיב ואי בסיבובי ההופעות שלו, כמו גם את הרכב G3 שואי חבר בו יחד עם ג'ו סטריאני בהופעות G3: Live in Denver, שבו הם הופיעו יחד עם ינגוויי מלמסטין ו-G3: Live in Tokyo, שבו הם הופיעו יחד עם ג'ון פטרוצ'י.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1984 Demo 84
1986 Edge of Insanity
1987 Maximum Security
1992 Freedom to Fly
1993 Madness
1994 Premonition
1995 Evolution
1996 Violent Machine
1997 Live Insanity (אלבום הופעה חיה)
1999 Master of Paradise
2001 Chromaticity
2006 The Sharpnel Years (אלבום אוסף)
דיסקוגרפיה > עם להקת מקאלפין

1990 Eyes of the World
דיסקוגרפיה > עם להקת Planet X

2000 Universe
2002 Live from Oz (אלבום הופעה חיה)
2002 MoonBabies
דיסקוגרפיה > עם להקת CAB

2000 CAB
2001 CAB 2
2003 CAB 4
דיסקוגרפיה > עם להקת Devil's Slingshot

2007 Clinophobia
דיסקוגרפיה > עם להקת Ring of Fire

2002 Burning Live Tokyo
2002 Dreamtower
2004 Lapse of Reality
דיסקוגרפיה > עם ויני מור

1986 Mind's Eye
1999 The Maze
דיסקוגרפיה > עם ג'ואי טאפולה

1987 Out of the Sun
דיסקוגרפיה > עם הרכב מ.א.ר.ס (טוני מקאלפין/טומי אלדרידג'/רוב רוק/טוני סרזו)

1986 Project: Driver
דיסקוגרפיה > עם ויטאלי קופרי

1999 VK3
דיסקוגרפיה > עם מארק בואלס

2000 Ring of Fire
2002 Edge of the World
טרסטניה

| --- | --- |
סמל טרסטניהסמל טרסטניה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אדלן
 שטח:  8.69 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  21 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°26′44″N 20°36′17″E﻿ / ﻿48.445519444444°N 20.60475°E﻿ / 48.445519444444; 20.60475 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.teresztenye.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרסטניה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טרסטניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרסטניה (בהונגרית: Teresztenye) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בטרסטניה חיו מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 7 | 210 |
| 1910 | 6 |  |
| 1920 | 7 |  |
| 1930 | 3 |  |
| 1941 | 0 | 168 |
יום שישי ה-13 (סרט, 2009)

| --- | --- |

 מבוסס על:  יום שישי ה-13 
 בימוי:  מרקוס ניספל 
 הופק בידי:  מייקל ביי, בראד פיולר, שון ס. קנינגהאם 
 תסריט:  דמיאן שאנון, מארק סויפט 
 עריכה:  Ken Blackwell 
 שחקנים ראשיים:  דרק מירס (ג'ייסון וורהיס) נאנה ויזיטור (Pamela Voorhees) ריצ'רד בורגי אמריקה אוליבו ארלן אסקארפטה בן פלדמן ראיין הנסן Willa Ford אהרון יו Julianna Guill ג'ארד פדלקי ג'ונתן סדווסקי דניאל פאנאבייקר טרוויס ואן ווינקל אמנדה ריגטי Travis Davis 
 מוזיקה:  סטיב ג'בלונסקי 
 צילום:  דניאל פרל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט, אולפני MTV אנטרטיינמנט, פלטינום דיונס, ניו ליין סינמה, New Line Cinema's House of Horror 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בפברואר 2009 
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט סלאשר 
 הכנסות באתר מוג'ו:   fridaythe13th09
 www.fridaythe13thmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
יום שישי ה-13 (באנגלית: Friday the 13th) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 2009 בבימויו של מרכוס ניספל ונכתב על ידי דמיאן שאנון ומארק סוויפט, על פי סיפור שכתבו. זהו הפרק השנים-עשר בזיכיון שישי ה-13.  הסרט מהווה עיבוד מחדש לסרט האימה הקלאסי משנת 1980 ועוקב אחר קבוצת צעירים שמגיעים לאגם קריסטל כדי לחקור את ההיעלמות של אחד מחבריהם. כשהם מגיעים, הם נתקלים ברוצח האגדי ג'ייסון וורהיס, אשר מתחיל לצוד אותם בזה אחר זה. הסרט משלב אלמנטים מהסרט המקורי עם תפניות חדשות.
הסרט תוכנן במקור כסיפור מקור אך הפרויקט התפתח לרימייק של ארבעת הסרטים הראשונים של יום שישי ה-13 . דמותו של ג'ייסון וורהיס עוצבה מחדש כרוצח רזה ומהיר עם סיפור רקע המאפשר לצופה לחוש אהדה כלפיו אבל לא מספיק כדי שיאבד את האיום שלו. בהתאם לטון של הסרט, המסכה של ג'ייסון נוצרה מחדש מתבנית של המסכה המקורית ששימשה ליום שישי ה-13 חלק 2 עם שינויים קלים. הסרט כולל חלק מהפרטים המוזיקליים של הארי מנפרדיני מהסרטים של יום שישי ה-13 הקודם מכיוון שהמפיקים הכירו במעמדו האיקוני.
יום שישי ה-13 יצא לאקרנים בארצות הברית ב-13 בפברואר 2009. הוא ספג לביקורות שליליות אך זכה להצלחה קופתית עם הכנסות בגובה 92.7 מיליון דולר בקופות בתקציב של 19 מיליון דולר, והפך לסרט השני עם הרווחים בזיכיון אחרי פרדי נגד ג'ייסון (2003).
עלילה

הסרט מתחיל כשקליי מילר (ג'ארד פדלקי) מחפש את אחותו וויטני שנעלמה באזור אגם קריסטל. בזמן שהוא עובר בין הבקתות הנטושות, הוא נתקל בקבוצה של צעירים שמגיעים למקום כדי לבלות את סוף השבוע. מה שהם לא יודעים הוא שהאגדה על הרוצח ג'ייסון וורהיס אמיתית, והוא אורב ביער הסמוך. ככל שהלילה מתקדם, ג'ייסון מתחיל לרדוף אותם ולהרוג אחד אחד. הסרט מתמקד במאבק ההישרדות שלהם ובניסיון של קליי למצוא את אחותו.
צוות השחקנים

דרק מירס בתפקיד ג'ייסון וורהיס
ג'ארד פדלקי בתפקיד קליי מילר
דניאל פאנבייקר בתפקיד ג'נה
אמנדה ריגטי בתפקיד וויטני מילר
ארון יו בתפקיד צ'וי
ג'ונתן סאדובסקי בתפקיד וייד
נאנה ויזיטור בתפקיד פמלה וורהיס
ביקורות

יום שישי ה-13 קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות. המבקרים שיבחו את הבימוי והעיצוב המחודש של דמותו של ג'ייסון, אך העלילה נחשבה לשגרתית וללא חידושים משמעותיים. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 25%, וב-Metacritic, ציון של 34 מתוך 100.
הערות שוליים

↑  Joal Ryan (16 בפברואר 2009). "Sorry, Shopaholic, Hockey Masks Are the New Black". E! Online. ארכיון מ-29 ביולי 2012. נבדק ב-20 בפברואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nathan Lee (13 בפברואר 2009). "A Slice of Life". The New York Times. ארכיון מ-14 ביוני 2018. נבדק ב-18 בפברואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ryan Stewart (28 בנובמבר 2008). "Friday the 13th: The Producers". SuicideGirls.com. אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2009. נבדק ב-1 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
| סדרת סרטי יום שישי ה-13 |
| --- | --- | --- |
| סרטים | יום שישי ה-13 (1980) • יום שישי ה-13 חלק 2 (1981) • יום שישי ה-13 חלק 3 (1982) • יום שישי ה-13: הפרק האחרון (1984) • יום שישי ה-13 חלק 5: התחלה חדשה (1985) • יום שישי ה-13 חלק 6: ג'ייסון חי (1986) • יום שישי ה-13 חלק 7: הדם החדש (1988) • יום שישי ה-13 חלק 8: ג'ייסון לוקח את מנהטן (1989) • ג'ייסון הולך לגיהנום: יום שישי האחרון (1993) • ג'ייסון אקס (2002) • פרדי נגד ג'ייסון (2003) • יום שישי ה-13 (2009) |  |
| יוצרים ושחקנים | בטסי פאלמר • ארי להמן • סטיב מיינר • ויקטור מילר • איימי סטיל • אדריאן קינג • קיין הודר • קן קירזינגר • טד וויט • קורי פלדמן • פולה שו • ננה ויסיטור • וורינגטון ג'ילט • סטיב דסקאביץ • טום מורגה • סי. ג'יי. גרהאם • דרק מירס |  |
| דמויות | ג'ייסון וורהיס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017162149   WorldCat (עם LCCN): no2017-162149
יובל אור

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בן 71 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 110 מטר משוכות, ריצת 200 מטר משוכות, ריצת 400 מטר משוכות, ריצת 400 מטר
 מועדון:  הפועל רמת גן
 מאמן:  דוד קושניר
 הישגים
 שיאים אישיים:  110 מטר משוכות: 15.3 שניות (1974)   200 מטר משוכות: 25.0 שניות (1974)   400 מטר משוכות: 55.0 שניות (1975)   400 מטר: 49.9 שניות (1975)
יובל אור (נולד בשנת 1953), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצות ל-110 מטר משוכות (1974) ול-400 מטר משוכות (1973 ו-1974) ושיאן ישראל בריצת 200 מטר משוכות.
ביוגרפיה

בתחילת דרכו התאמן אור בהפועל רמת גן בהדרכתו של דוד קושניר, ועם עלייתו ארצה של המאמן סטפן קובלסקי הוא היה האתלט הראשון שסטפן אימן בישראל.
ביוגרפיה > 1973

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1973 זכה אור בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 56.9 שניות, לפני דני אייטלברג מהפועל חיפה (57.1 שניות) וצבי שוורץ מהפועל חיפה (1:02.4 דקות). מדליית כסף, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 16.8 שניות, אחרי דני אייטלברג (16.4 שניות) ולפני משה רם מהפועל כפר סבא (16.9 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 הוא סיים במקום רביעי בשיא ישראלי חדש של 55.72 שניות, שיפור לשיא של עודד גינדין (56.1 שניות) ובמקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 16.3 שניות.
ביוגרפיה > 1974

במסגרת אליפות אליצור באתלטיקה שנערכה בתחילת יולי 1974 קבע אור בריצת 200 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 25.0 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.5 שניות, לפני טים בוכלטר מהפועל ירושלים (17.0 שניות) ורפי פרץ מאליצור ירושלים (17.2 שניות) ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 57.2 שניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהולנד ב-27 ביולי הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 55.6 שניות ובתחרות שנערכה בלוורקוזן, גרמניה ב-31 ביולי הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.3 שניות.
ביוגרפיה > 1975

באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי 1975 זכה אור במדליית כסף, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 49.9 שניות, אחרי עמיר כחולי (49.1 שניות) ולפני דני לוי (50.0 שניות). בתחרות שנערכה בקופנהגן, דנמרק ב-4 בספטמבר הוא זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 55.0 שניות.
שיאים אישיים

ריצת 110 מטר משוכות: 15.3 שניות (1974), שיא ישראלי בעבר
ריצת 200 מטר משוכות: 25.0 שניות (1974), שיא ישראלי בעבר
ריצת 400 מטר משוכות: 55.0 שניות (1975), שיא ישראלי בעבר
ריצת 400 מטר: 49.9 שניות (1975)
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, האיש שאימן את אריק איינשטיין, באתר ynet, 19 בדצמבר 2014
↑  יעקב פתאל, באליפות ישראל - וכמבחן לקראת המכביה ה-9, דבר, 24 ביוני 1973
↑  יורם רייס, תוצאות מאכזבות בריצת 100 מ', דבר, 15 ביולי 1973
↑  אמש במכביה, דבר, 15 ביולי 1973
↑  יורם רייס, שיאי המכביה החדשים בא"ק לא חיפו על הרמה הירודה, דבר, 16 ביולי 1973
↑  אור קבע שיא ב-200 מש' באליפות "אליצור" בא"ק, מעריב, 5 ביולי 1974
↑  אורי ירון, אליפות של משוכות, מעריב, 10 ביולי 1974
↑  אורי ירון, נעילה בלי שיאים, מעריב, 11 ביולי 1974
↑  סיגורה הטיל כידון לאיראן, מעריב, 28 ביולי 1974
↑  יעקב פתאל, רוט וכחולי השלימו זכיה בשלוש מדליות מוזהבות, דבר, 2 ביולי 1975
טרסטוורה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  עיריית רומא 
 תאריך ייסוד:  המאה ה־13 
 שטח:  180.08 הקטאר 
 אוכלוסייה:  13,447 (31 בדצמבר 2020)
 קואורדינטות:  41°53′14″N 12°27′56″E﻿ / ﻿41.887222222222°N 12.465555555556°E﻿ / 41.887222222222; 12.465555555556
  (למפת רומא מוגדלת) טרסטוורה(למפת רומא רגילה) טרסטוורה
 
סמטה אופיינית לרובע. ברקע – גבעת ג'יאניקולו
הכיכר שלפני בזיליקת סנטה מריה די טרסטוורה
טְרַסְטֶ֫וֶורֵה (באיטלקית: Trastevere – בהטעמה על הטי"ת השנייה) הוא הרובע ה-13 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
רובע טרסטוורה נמצא דרומית לקריית הוותיקן, על גדתו הדרומית-מערבית (השמאלית) של נהר הטיבר. בדרומו, גובל הרובע ברובע בורגו – הרובע ה-14 של רומא.
מקור השם

מקור שמו של הרובע מלטינית: "טרנס טיברים" – trans Tiberim שמשמעו "מעבר לטיבר".
היסטוריה

בעת העתיקה, בתקופת הממלכה הרומית, שלטו באזור בו נמצא כיום הרובע, האטרוסקים העוינים לרומא. האזור כונה על ידי תושבי רומא (שמעבר לנהר) "ריפה אטרוסקה" (בלטינית: Ripa Etrusca – "הגדה האטרוסקית"). במאה השישית לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרומאים, אולם לא יושב. גשר עץ שנקרא גשר סובליקיוס (בלטינית: "גשר עמודי העץ") קישר בין הגדה המזרחית לגדת טרסטוורה.
בשנת 509 לפנה"ס, עם הקמת הרפובליקה הרומית, החלו להתיישב דייגים לאורך חוף הנהר, וגם לאורך גדת טרסטוורה. בהמשך עם גידולה של העיר רומא לכיוון שדה מרס, החלה התיישבות גם לגדתו המערבית של הנהר – בעיקר של מהגרים מהמזרח התיכון (ובהם יהודים רבים) ואזור מגורים זכה לכינוי "פלאטיאָה יוּדיאוֹרוּם".
בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס, בשל גודלה של האוכלוסייה שישבה באזור זה, הפך האזור לאחד מ-14 רובעי העיר – שנקרא "רובע 14" ובהמשך כונה "טרנס טיברים". בשיא תקופת האימפריה הרומית נבנו מספר וילות של עשירי רומא באזור טרסטוורה, ובהן הווילה של יוליוס קיסר וגניה שנקראו "גני קיסר" (Horti Caesaris – "הורטי קיסריס")
בתקופת שלטונו של הקיסר אורליאנוס נבנתה חומת אורליאנוס שהקיפה את העיר כולה, ובין היתר גם את רובע טרסטוורה וגבעת הוותיקן. ברובע נבנו שתיים מהכנסיות העתיקות ביותר ברומא: בזיליקת סנטה מריה אין טרסטוורה ובזיליקת סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה.
בימי הביניים הפך הרובע לרובע צפוף של סמטאות צרות ומתפתלות, ועד תקופת שלטונו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי בשלהי המאה ה-15 לא היו רחובות הרובע מרוצפים. סיקסטוס הורה על ריצוף הרובע בלבנים, ואלה הוחלפו בהמשך במרצפות אבן. בשנת 1744 שינה האפיפיור בנדיקטוס ה-14 את גבולות הרובע, וקבע את גבולותיו כפי שהם היום.
תושבי הרובע, המבודדים מיתר תושבי רומא בשל הנהר החוצה את העיר, יצרו תרבות שונה מעט מזו של שאר חלקי העיר, ונוהגים לחוג פסטיבל הייחודי לרובע.
גם כיום שומר הרובע על צביון ימי הביניים שלו, בשל הרחובות הצרים והמרוצפים אבן, והרובע הפך בשל כך לרובע אמנים ולאתר תיירות פופולרי. ברובע ממוקמת אוניברסיטת ג'ון קאבוט, האקדמיה האמריקאית של רומא וכן קמפוסים של מכללת תומאס מור לאמנויות הליברליות ושל בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת ווטרלו הקנדית.
יוסי משולם (כדורגלן)

יוסי משולם (נולד ב-7 באפריל 1946, תל אביב, פלשתינה (א"י)) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת המגן השמאלי ומזוהה עם קבוצות גדנ"ע תל אביב יהודה ושמשון תל אביב.
קורות חייו

יוסי משולם נולד בתל אביב ב-1946. ב-1956 הצטרף לקבוצת גדנ"ע תל אביב יהודה, ובהמשך בעונות 1961/1962 ו-1962/1963 זכה עם קבוצתו בגביע המדינה בכדורגל לנוער שנקרא "קרנר" באותה העת. ב-1964 נפצע בכתפו, עבר ניתוח ונעדר מספר חדשים מהמגרשים. בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית עבר לשחק בקבוצת הבוגרת של שמשון תל אביב. משחקו הראשון היה ב-3 באוקטובר 1964 מול הפועל תל אביב. במשחקי גביע המדינה בכדורגל 1965/1966 סיימה שמשון תל אביב כסגנית מחזיקת הגביע. משולם שיחק בשורות שמשון תל אביב עד 1967, עיצומה של עונת 1966/1968 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון בשורות הקבוצה היה ב-1 באוקטובר 1967 מול הפועל תל אביב. בסך הכל הופיע ב-50 משחקי ליגה בשורות שמשון תל אביב, ובעוד 2 משחקי גביע. הוא סבל מהשלכות הפציעה הקשה שעבר מספר שנים קודם לכן ובמהלך העונה נאלץ לפרוש ממשחק פעיל. ב-1964 זומן משולם לשורות נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, ובהמשך ועד 1966 שיחק בשורות נבחרת הנוער בכדורגל.
משולם עבר קורס מאמני כדורגל, בין השנים 1970–2003 אימן ילדים ונערים בגדנ"ע תל אביב יהודה, ובין חניכיו היו סלים טועמה וחיים רביבו. משולם מתגורר ביפו, נשוי לאתי, הם הורים לשני ילדים וסבים לנכדים.
הישגים

מחזיקת גביע המדינה לנוער "קרנר": 1961/1962
מחזיקת גביע המדינה לנוער: 1962/1963
סגנית מחזיקת גביע המדינה בכדורגל: 1965/1966
הערות שוליים

↑  גביע קרנר לגדנ"ע יהודה, הארץ, 7 ביולי 1963.
טרינקסט

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מסורת, מנה על בסיס תפוח אדמה, תבשיל חזיר 
 מוצא:  ספרד, אנדורה 
 מרכיבים עיקריים:  תפוח אדמה 
 
טרינקסט עם מליחים
טרינקסט (בקטלאנית: Trinxat; בספרדית: Trinchado) הוא מזון מהרי הפירנאים, בעיקר אנדורה והקומרקונים הקטלאניים של Cerdanya ו-Alt Urgell.
מאפיינים

הוא עשוי מתפוחי אדמה, כרוב ובשר חזיר, ומזכיר באבל אנד סקוויק. השם, שפירושו "מעוך" או "קצוץ", הוא חלק העבר של המילה הקטלאנית trinxar, שפירושה "לחתוך". לפעמים הוא מוגש עם מליח או נאכל בפני עצמו עם לחם.
המאכל נראה כמו טורטייה קטנה, משובצת בחתיכות כרוב שנותנות לה מגע של ירוק כהה. הוא נאכל בדרך כלל במהלך החורף, בהיותו מזון מחמם. הוא מלווה לעיתים קרובות עם בייקון. זוהי מנה בולטת במטבח ההרים הקטלוני והפסטה דל טרין נחגגת מדי שנה ב-Puigcerdá.
מתכון

המרכיבים הם תפוח אדמה, כרוב חורף, מלח, בשר חזיר או בייקון, ולתיבול שמן זית ושום. לעיתים קרובות בלט אורגל מחליפים בייקון בחלקי חזיר אחרים.
ראו גם

רשימה של מנות תפוחי אדמה
רשימה של מנות חזיר
הערות שוליים

↑  Trinxat at purpletravel.co.uk
↑  Ashkenazi, Michael; Jacob, Jeanne (2006). The World Cookbook for Students. Greenwood. p. 20.
טרינלי טאיה דורג'ה

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1983 (בן 41) להסה, טיבט
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תפקיד:  קרמאפה 
 תואר:  הוד-קדושתו קרמאפה ה-17
 השקפה דתית:  בודהיזם
 
טרינלי טאיה דורג'ה (בטיבטית: ཕྲིན་ལས་མཐའ་ཡས་རྡོ་རྗེ།; ‏6 במאי 1983) הוא איש דת טיבטי, הוא הגלגול ה-17 של קרמאפה שהוכר על ידי קונזיג שמאר רינפוצ'ה ה-14 מיפאם צ'וקיי לודרו.[דרושה הבהרה]
קרמאפה הוא ראש של אסכולת הקארמה קאג'יו, אחד מהאסכולות הגדולות של הבודהיזם הטיבטי.
שנותיו הראשונות

טאיה דורג'ה נולד ב-1983 בלהסה, טיבט. הוא הבן הגדול של מיפאם רינפוצ'ה, לאמה מאסכולה נינגמה, ודצ'ן וונגמו, בת למשפחה אצילית, צאצאית למלך גיסר של ממלכת לינג. ברגע שהוא התחיל לדבר טאיה דורג'ה אמר שהוא קרמאפה.
ב-1994 טאיה דורג'ה יחד עם משפחתו נמלט מטיבט לנפאל ומשם להודו. באותה שנה הומלך טאיה דורג'ה כקרמאפה ה-17 על ידי שמארפה במכון הבודהיסטי הבינלאומי של קרמאפה (Karmapa International Buddhist Institute) בניו דלהי שבהודו.
חינוך

טאיה דורג'ה קיבל הכשרה והסמכות בפילוסופיה ובתרגול בודהיסטיים. בין המורים שלו היו שמאר רינפוצ'ה ה-14, פרופסור סמפה דורג'ה וקנפו צ'ודראק טנפל. כהשלמת החינוך הנזירי שלו ב-2003 טאיה דורג'ה הומלך כווידיאדהרה - מחזיק החוכמה.
יחד עם החינוך המסורתי הבודהיסטי טאיה דורג'ה קיבל חינוך מערבי מודרני ממורים אנגליים ואוסטרליים וגם כן יסודות הפילוסופיה המערבית מפרופסור האריסון פמברטון מאוניברסיטת וושינגטון וליי שבארצות הברית.
פעילות

מאז השלמת חינוכו טאיה דורג'ה נוסע ברחבי העולם ונפגש עם תלמידיו, נוער, מנהיגי העולם ודמויות בולטות בתחומי רוחניות, שלום, פתירת סכסוכים וחינוך. טאיה דורג'ה כלאמה קו-המשכיות של אסכולת הקארמה קאג'יו הוא פטרון רוחני של כ-900 מנזרים ומרכזי מדיטציה. בתוכם מרכזי מדיטציה חילוניים של בודהיזם דרך היהלום שנוסדו על ידי לאמה אולה נידהל, מרכזי לימוד ומדיטציה של דהגפו קאג'יו לינג, מרכזים של בודהי פאת' או קארמה מיגיור לינג.
פעם בשנה בדצמבר טאיה דורג'ה מנהיג את קאג'יו מונלם - אחד מהאירועים המשמעותיים ביותר בבודהיזם הטיבטי שמתקיים בבודגאיה שבהודו.
בנוסף טאיה דורג'ה הוא מייסד של עמותה בודהיסטית בינלאומית KIBS (Karmapa International Buddhist Society) שהיא ארגון צדקה המפיץ חינוך בודהיסטי קלאסי ותרבות טיבטית. העמותה מנהלת את המכון הבודהיסטי הבינלאומי של קרמאפה.
מ-2005 בשמו של קרמאפה פועלת עמותה ללא מטרות רווח - פרויקט שירותי הבריאות של קרמאפה (Karmapa's Healthcare Project) - שמטרתה לשפר את מצבם של שירותי הבריאות באזור ההימלאיה.
הערות שוליים

↑  טיבטית: ཀུན་གཟིགས།, "רואה כל" - תואר מכובד
↑  Karma Thinley, History of the Sixteen Karmapas of Tibet, PRAJÑA PRESS, 1980, עמ' 22
↑  Biography of the 17th Karmapa Thaye Dorje, The 17th Karmapa: Official website of Thaye Dorje, His Holiness the 17th Gyalwa Karmapa (באנגלית אמריקאית)
↑  Karmapa International Buddhist Institute, web.archive.org, ‏2009-02-08
↑  VIDYADHARA-CEREMONY, web.archive.org, ‏2006-09-16
↑  Faculty, Staff and Student Honors, web.archive.org, ‏2006-08-29
↑  ו ג, האתר הרשמי, באתר בודהיזם דרך היהלום
↑  Spiritual masters, Dhagpo Kagyu Ling (באנגלית אמריקאית)
↑  Teachers, Bodhi Path (באנגלית אמריקאית)
↑  Présentation, Montchardon - Centre d'études tibétaines (ב־)
↑  बोधगया में शुरू हुई काग्यु मोनलम चेनमो पूजा - Kagyu Monlam Chenmo Puja started in Bodh Gaya - Bihar Gaya International News, Jagran (בהינדי)
↑  About KIBI - The Karmapa International Buddhist Institute, ‏2014-05-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  History, www.karmapa-healthcare.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb136232814 (data)  GND: 132949008  ISNI: 0000 0001 1454 535X  LCCN: n2009217221  NKC: jn20020903013  NTA: 264847156  SUDOC: 086132342  VIAF: 107317707   WorldCat (עם VIAF): 107317707
יאקאב ולטנר

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1873 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  18 באפריל 1936 (בגיל 62) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
יאקאב ולטנר (בהונגרית: Weltner Jakab; בודפשט, 6 בדצמבר 1873 – בודפשט, 18 באפריל 1936) היה פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי, יהודי-הונגרי, עיתונאי, סופר פוליטי, חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט).
קורות חיים

ולטנר נולד במשפחה יהודית, התחנך בבית יתומים בשל מותו בטרם עת של אביו, שמו ולטנר שהיה פקיד רכבת. אמו הייתה אֶמָה רייניץ. לאחר שסיים שתי כיתות בחטיבת הביניים למד את מקצוע הנגרות. בשנת 1894 הצטרף לאיגוד המקצועי של הנגרים, לקח חלק פעיל בארגון עובדי העץ והיה מעורב גם בעבודת המזכירות של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). בשנים 1896–1898 עבד באוסטריה ובגרמניה, שם בא בקשר עם הארגונים הסוציאל-דמוקרטיים. הוא למד כל הזמן והכשיר את עצמו לתחום העיתונאות והכתיבה. הוא הפך לסוציאליסט בווינה, שם היה עד להתפתחות המאבקים הפוליטיים של הפועלים הווינאים.
כתביו

Mit mond János gazda a szociáldemokratákról. Írták német eredeti után Baron Ede, Weltner Jakab; Népszava, Bp., 1899 (Munkás-könyvtár)
Tíz év a szervezkedésről (Bp., 1901)
A kisgyermekek megrontói és a törvény előtti egyenlőség Weltner Jakab beszéde, az 1902. július hó 27-én tartott népgyűlésen; Népszava, Bp., 1902
A katonai javaslatok, az ellenzék, a klerikalizmus. Két beszéd. Tartották: Weltner és Bokányi 1903. március 22-én Budapesten, a Szabadságtéren; Népszava, Bp., 1903
Garbai Sándor–Weltner Jakab: A nemzeti uralom vívmányai. Népbutítás. A sajtószabadság letiprása. A fogyasztási adók felemelése; Világosság Ny., Bp., 1906
A földalatti Magyarország Weltner Jakab beszéde 1909. január 21-én; Népszava, Bp., 1909
A Tisza-kormány szociálpolitikája. Bihari szociálpolitika. Weltner Jakab beszéde a Szociáldemokrata Párt 1913. évi október hó 19, 20. és 21. napjain megtartott XX. pártgyűlésen; Népszava, Bp., 1913
Famunkások zsebnaptára az 1913. évre (szerk., Bp., 1913)
A gazdasági harc. Be a szakszervezetbe; Népszava, Bp., 1914
A Németbirodalom; Népszava, Bp., 1915 (A háborús nagyhatalmak)
Hazugságok és jelszavak; Népszava-Könyvkereskedés, Bp., 1917 (Szocialista agitációs iratok)
A Szociáldemokrata Párt és a béke; Népszava, Bp., 1918 (Munkáskönyvtár)
"Milljók egy miatt". Emlékek; szerzői, Bp., 1927
Forradalom, bolsevizmus, emigráció; szerzői, Bp., 1929
Weltner Jakab–Buchinger Manó: Kapitalizmus, fasizmus, szocializmus; Esztergályos János, Bp., 1933 (Szociáldemokrata füzetek)
ספרות

בשפת המקור:
Mónus Illés: A párt mindenese (Szocializmus, 1936)
-ó: Weltner Jakab (Századunk, 1936)
Révész Mihály: Weltner Jakab (Bp., 1936)
Révész Mihály: Weltner Jakab könyve. (Nyugat, 1928. 2. sz.)
Varsányi Erika: Weltner Jakab életútja. (Kossuth Könyvkiadó, Bp., 1988)
E. Fehér Pál: A Népszava és a magyar szociáldemokrácia. (Töredékek az újság históriájából) In: Németh Péter (főszerk.): A 130 éves Népszava. Töredékek a 130 éves Népszava históriájából.
Varga Lajos (szerk.): A magyar szociáldemokrácia kézikönyve. (Napvilág Kiadó, Bp., 1999)
בתרגום לעברית:
אילש מונוש: העושה הכל של המפלגה ( סוציאליזם, 1936)
יאקאב ולטנר ( המאה שלנו, 1936)
מיהאי רווס: יאקאב ולטנר (בודפשט, 1936)
מיהאי רווס: ספרו של יאקאב ולטנר . ( ניוגט, 1928. מס '2)
אריקה ורשאני: חייו של יאקאב ולטנר. ( הוצאת קושוט בודפשט 1988)
א. פאל פהר: דבר העם והדמוקרטיה הסוציאליסטית ההונגרית. (קטעים מההיסטוריה של העיתון) בתוך: פטר נעמת (עורך): נפסבה בן 130 שנה. קטעים מההיסטוריה של נפסבה בת 130 שנה.
לאיוש ורגה (עורך): המדריך של הסוציאל-דמוקרטיה ההונגרית. ( הוצאת Napvilág, Bp., 1999)