יוטה (BB-31)
היסטוריית שירות > 1922–1941

יוטה חזרה לארצות הברית ב-21 באוקטובר, שם חזרה לתפקידה הישן כספינת הדגל של פלגת אוניות המערכה 6. בתחילת 1924, יוטה השתתפה בתמרוני בעיית הצי III, שם היא ואחותה פלורידה פעלו כניצבים עבור אוניות המערכה מסדרת קולורדו. מאוחר יותר באותה שנה, יוטה נבחרה לשאת את הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית לחגיגת המאה של קרב איאקוצ'ו, שהתרחשה ב-9 בדצמבר 1924. היא עזבה את ניו יורק ב-22 בנובמבר עם גנרל הצבאות ג'ון פרשינג על הסיפון למסע רצון טוב באמריקה הדרומית; יוטה הגיעה לקאלאו, פרו, ב-9 בדצמבר. בסיום הסיור של פרשינג, יוטה פגשה אותו במונטווידאו, אורוגוואי, ולאחר מכן נשאה אותו לנמלים אחרים, כולל ריו דה ז'ניירו, ברזיל, לה גוארה, ונצואלה והוואנה, קובה. הסיור הסתיים בסופו של דבר כאשר יוטה החזירה את פרשינג לניו יורק ב-13 במרץ 1925. יוטה ערכה הפלגות הכשרה לאנשי מקצוע במהלך קיץ 1925. היא הוצאה משירות במספנת הצי בבוסטון ב-31 באוקטובר 1925, והושמה במזח יבש למודרניזציה. המודרניזציה החליפה את הדוודים הפחמיים שלה בדגמים חדשים המבוססים על נפט, ותורן הכלוב האחורי שלה הוחלף בתורן מוט. היא הונעה מחדש עם ארבעה דוודי נפט של White-Forster שהוצאו מאוניות המערכה ומסיירות המערכה שנגרטו כתוצאה מהסכם הצי של וושינגטון. ליוטה הותקנה גם קטפולטה על הצריח מספר 3 שלה יחד עם מנופים לטיפול במטוסים הימיים.
יוטה חזרה לשירות פעיל ב-1 בדצמבר, ולאחר מכן שירתה בצי הסיור. היא עזבה את המפטון רודס ב-21 בנובמבר 1928 לשייט נוסף באמריקה הדרומית. הפעם, היא אספה את הנשיא הנבחר הרברט הובר ופמלייתו במונטווידאו, והעבירה אותם לריו דה ז'ניירו בדצמבר, ולאחר מכן נשאה אותם הביתה לארצות הברית, והגיעו להמפטון רודס ב-6 בינואר 1929. על פי תנאי הסכם הצי של לונדון משנת 1930, יוטה הוסבה לספינת מטרה מבוקרת רדיו, כדי להחליף את דקוטה הצפונית הישנה יותר. ב-1 ביולי 1931, יוטה זכתה בהתאם לשם "AG-16". כל הנשק העיקרי והמשני שלה הוסרו, למרות שהצריחים שלה עדיין היו מורכבים. ציוד הטיפול במטוס הוסר יחד עם בליטות הטורפדו שנוספו ב-1925. העבודה הסתיימה עד 1 באפריל 1932, כאשר היא נכנסה לשירות מחדש.
ב-7 באפריל, יוטה עזבה את נורפוק לניסויים ימיים כדי לאמן את צוות חדר המכונות שלה ולבדוק את ציוד בקרת הרדיו. ניתן היה לשלוט בספינה בקצבים משתנים של מהירות ושינויים כמובן: תמרונים שספינה תנהל בקרב. המנועים החשמליים שלה, שהופעלו על ידי אותות מהספינה השולטת, פתחו וסגרו את שסתומי המצערת, הזיזו את גלגל ההיגוי שלה והסדירו את אספקת הנפט לדוודים שלה. בנוסף, מכשיר ג'ירו של ספרי שמר על הספינה במסלול. היא עברה את ניסויי בקרת הרדיו שלה ב-6 במאי, וב-1 ביוני, הספינה הופעלה במשך 3 שעות תחת בקרת רדיו. ב-9 ביוני, היא שוב עזבה את נורפוק, בדרכה לסן פדרו, לוס אנג'לס, שם הצטרפה לשייטת האימון 1, כוח הבסיס, צי ארצות הברית. החל מסוף יולי, הספינה החלה את הסיבוב הראשון של שירות המטרה, תחילה עבור הסיירות של צי האוקיינוס השקט, ולאחר מכן עבור אוניית המערכה נבדה. היא המשיכה בתפקיד זה במשך תשע השנים הבאות; היא השתתפה בבעיית הצי ה-16 במאי 1935, במהלכה שימשה כאוניית תובלה עבור יחידת נחתים. ביוני שונתה הספינה כדי להכשיר תותחנים נגד מטוסים בנוסף לתפקידי ספינת המטרה שלה. כדי לבצע משימה זו, היא צוידה בתותח נ"מ ארבע קני 1.1 אינץ' (28 מ"מ)/75 קליבר לניסויים ופיתוח של סוג הנשק החדש.
יוטה חזרה לאוקיינוס האטלנטי כדי להשתתף בבעיית הצי XX בינואר 1939, ובסוף השנה היא התאמנה עם שייטת הצוללות 6. לאחר מכן חזרה לאוקיינוס השקט, והגיעה לפרל הארבור ב-1 באוגוסט 1940. שם, היא ערכה אימוני ירי נ"מ עד 14 בדצמבר, אז עזבה ללונג ביץ', קליפורניה, והגיעה לשם ב-21 בדצמבר. שם, היא שימשה כיעד הפצצה למטוסים מנושאות המטוסים לקסינגטון, סרטוגה ואנטרפרייז. היא חזרה לפרל הארבור ב-1 באפריל 1941, שם חידשה את אימוני הירי נגד מטוסים. היא הפלגה ללוס אנג'לס ב-20 במאי כדי לשאת יחידת נחתים מכוח הנחתים של הצי לברמרטון, וושינגטון, ולאחר מכן היא נכנסה למספנת הצי Puget Sound ב-31 במאי, שם עברה שיפוץ. היא צוידה בתותחים דו-תכליתיים 5 אינץ' (127 מ"מ)/38 קליבר ברכיבים בודדים כדי לשפר את יכולתה לאמן תותחנים נגד מטוסים. היא עזבה את פוגט סאונד ב-14 בספטמבר, לכיוון פרל הארבור, שם חזרה לתפקידיה הרגילים עד סוף השנה.