stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טהורה לעד
הפקת הסרט

היוזמה להפקת הסרט החלה לאחר שזינשטיין הבמאית נשלחה לבצע כתבה לתוכנית עובדה ששודרה בערוץ 2, על הגעת שני הכדורגלנים הצ'צ'נים. בעקבות הכנת הכתבה החליטה זינשטיין לצלם על הנושא סרט תיעודי. היא קיבלה על כך אישור מהנהלת בית"ר שאפשרה לה לצלם גם בחדר ההלבשה לפני ואחרי משחקים, באוטובוס הקבוצה, במגרש האימונים בבית וגן ובאצטדיון טדי בעת משחקים, ואפשרה לכדורגלנים בקבוצה להתבטא בפני המצלמה.
לסרט מתלווה קריינות עם שידור האירועים שבוצעה על ידי שדר הספורט מאיר איינשטיין, שהוקלט לאחר הצילומים כמשדר מן האירועים בזמן אמת.
עלילת הסרט

הסרט פותח בהסבר על העונה אותה החלה הקבוצה באופן טוב, ועוקב אחרי מסעה של הקבוצה בצ'צ'ניה. לאחר זמן קצר הובאו לקבוצה שני הכדורגלנים הצ'צ'נים-מוסלמים שהתקבלו באופן שלילי על ידי חלק מהאוהדים. הקבוצה אינה מצליחה לנצח את יריבותיה והיא מתדרדרת בדירוג בטבלת הליגה. במקביל האוהדים פותחים במחאה נגד הכדורגלנים החדשים, באמצעות קריאות גזעניות כנגדם במשחקים ובאימוניה הקבוצה. הסרט מלווה באופן אישי את הכדורגלנים הצ'צ'נים ומראה את קשיי ההתאקלמות של קדאייב הצעיר בן ה-19 המביע געגועים לביתו, ושל סדאייב המבוגר יותר.
באחד המשחקים הועלה קדאייב מהספסל ואוהדי הקבוצה היריבה מכבי תל אביב החלו להתעמת איתו. לאור תגובתו לאוהדים הוא הורחק מן המשחק בכרטיס אדום. סדאייב לעומת זאת כבש שער באחד המשחקים, ובתגובה עזב קהל גדול של אוהדי בית"ר ירושלים את המגרש לפני סיומו.
בהמשך הסרט מתועדת פעילות האוהדים נגד קבוצתם, שהגיעה בשיאה להחרמת משחקים של הקבוצה על ידי רוב האוהדים, ולהצתת חדרו של מנהל המשק מאיר הרוש במתקן בית וגן, ובו נשמרו פריטים מן ההיסטוריה של הקבוצה.
הסרט מסתיים במשחק מכריע מול בני סכנין הידועה ביריבות הגדולה עם ביתר ירושלים על ירידה מליגת העל, שבסיומו הצליחה בית"ר ירושלים להיחלץ מן הירידה.
הסרט מלווה מספר דמויות הקשורות לקבוצה. את חלקן ליווה בתיעוד בזמן אמת, וחלקן רואיינו לסרט. בסרט רואיין הבעלים גאידמק עליו נאמר בסרט כי רכש את הקבוצה על מנת להתחבב על תושבי העיר במאמציו להיבחר לראשות עיריית ירושלים, וכי לאחר כישלונו בבחירות רצה לנקום באוהדי הקבוצה ואיבד בה עניין. בסרט טען הבעלים דאז ארקדי גאידמק כי הביא את שני הכדורגלנים הצ'צ'נים-מוסלמים לא-בזכות יכולתם המקצועית, אלא רק כדי לשים מראה בפני בחברה הישראלית שלטענתו היא "גזענית", וכי ידע שהבאתם תעורר מהומות, ועל כן עורר את הפרובוקציה באופן מתוכנן.
הסרט עוקב אחר יו"ר הקבוצה איציק קורנפיין והקפטן אריאל הרוש שהביעו עמדה נחושה כנגד פעילות האוהדים, וספגו בשל כך קללות ואיומים מצד חלק מהאוהדים. עוד דמויות שבלטו בסרט הן אלי כהן, מאמן הקבוצה, והכדורגלן אופיר קריאף שהביע תמיכה בלה פמיליה, והושעה מן הקבוצה בשל כך.
לאחר הפקת הסרט

הסרט שודר בשנת 2017 בערוצים יס דוקו וכאן 11. לאחר הפקת הסרט נידון חבר בארגון לה פמיליה לעבודות שירות, לאחר שהטריד ואיים על חייה של במאית הסרט. הסרט נרכש על ידי נטפליקס, PBS ,BBC וערוצים נוספים.
פרסים

הסרט זכה בפרס על הבימוי והעריכה לסרט תיעודי, במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2016, ובציון לשבח בקטגוריית החוויה היהודית.
הסרט היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית סרטי תעודה לשנת 2017.
ב-2018 זכה הסרט בפרס אמי בקטגוריית סרטי תעודה העוסקים בפוליטיקה וממשל.
הערות שוליים

↑  דוד בן-שימול, בית"ר י-ם: הצ'צ'נים נחתו, יזכו לאבטחה צמודה, באתר ynet, 30 בינואר 2013
↑  איתי שטרן, עבודות שירות נגזרו על אוהד בית"ר שאיים על במאית "טהורה לעד", באתר הארץ, 17 ביולי 2017
↑  אלכסנדר כץ, לידיעת הלה פמיליה: כאן 11 רכש את הסרט 'טהורה לעד', באתר אייס, 10 בספטמבר 2017
↑   הארץ, הסרט התיעודי "טהורה לעד" של מאיה זינשטיין זכה באמי, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012342774505171
יאן פטר באלקננדה

יאן פטר באלקננדה (בהולנדית: ‏Jan Peter Balkenendeקובץ:Nl-Jan Peter Balkenende.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-7 במאי 1956) הוא מדינאי הולנדי, חבר המפלגה הנוצרית דמוקרטית בהולנד. שימש כראש ממשלת הולנד בין 22 ביולי 2002 ל-13 באוקטובר 2010.
תולדות חייו

יאן פטר באלקננדה נולד ב-7 במאי 1956 בכפר ביזלינגה שליד העיירה קפלה בדרום-מערב הולנד. אביו היה סוחר דגנים ואימו מורה. את לימודיו היסודיים סיים בבית ספר פרוטסטנטי בעיירה קפלה ואת לימודי התיכון סיים בשנת 1974 בבית ספר נוצרי בעיר גוס.
את לימודיו האקדמיים עשה ב"אוניברסיטה החופשית" (בהולנדית: Vrije Universiteit) באמסטרדם, שם סיים תואר שני בהיסטוריה בשנת 1980, תואר שני במשפטים בשנת 1982 ולבסוף תואר דוקטור במשפטים בשנת 1992.
באלקננדה נשוי לביאנקה הוגנדיק ולזוג בת אחת. באלקננדה אינו מתגורר בבית ראש הממשלה, אלא מעדיף דירה שכורה בעיר האג. הוא חבר בכנסייה הקלוויניסטית פרוטסטנטית של הולנד.
דרכו הפוליטית

בלקננדה החל בדרכו הפוליטית כחבר בסגל מכון המחקר של המפלגה הנוצרית דמוקרטית בהולנד וכחבר מועצת העיר אמסטלפיין, זאת בעת שהיה דוקטורנט באוניברסיטה והשלים מחקרו בנושא "רגולציה מינהלית וארגונים חברתיים", מחקר אשר הושפע במידה רבה מרעיונותיו של הסוציולוג אמיתי עציוני. מאוחר יותר הוא מונה לפרופסור חבר למחשבה נוצרית-חברתית באוניברסיטה החופשית של אמסטרדם.
באלקננדה נבחר לראשונה לבית הנבחרים של הפרלמנט של הולנד ב-19 במאי 1998, בעוד מפלגתו הייתה באופוזיציה. הוא הפך לדובר המפלגה בנושאים כלכליים והיה מעורב בנושאי חברה, משפט, ונושאי פנים. בתוקף תפקידו הוא דגל בהפחתה משמעותית בחוב הלאומי ובמדיניות כלכלית איתנה.
ב-1 באוקטובר 2001 הוא נבחר ליושב ראש הסיעה של מפלגתו בבית הנבחרים. ב-3 בנובמבר הוא נבחר כמועמדה של מפלגתו לראשות הממשלה, לקראת הבחירות הכלליות שנערכו בחודש מאי 2002. בחירות אלה זכורות עקב רציחתו של הפוליטיקאי הלאומני פים פורטאון, דבר שגרם להפסקת תעמולת הבחירות. בבחירות אלה שבה המפלגה הנוצרית דמוקרטית והייתה למפלגה הגדולה בהולנד.
ראש ממשלה

באלקננדה עמד בראש ארבע ממשלות בהולנד.
ב-4 ביולי 2002 הטילה המלכה ביאטריקס את הרכבת הממשלה על באלקננדה, זאת לאחר התפטרות ראש הממשלה וים קוק. ממשלה זו נודעה בכינוי "ממשלת בלקננדה הראשונה". ממשלה זו כללה את מפלגתו של פים פורטאון, אשר נרצח סמוך לבחירות, והיא החזיקה מעמד 86 יום בלבד, לאחר פילוג בתוך מפלגתו של פורטוין.
הבחירות שנערכו מוקדם מהצפוי, בשנת 2003, איפשרו את הקמת ממשלתו השנייה של באלקננדה, אשר הורכבה מהמפלגה הנוצרית דמוקרטית של בלקננדה, מפלגת העם לחירות ולדמוקרטיה (WD) והמפלגה הליברלית, דמוקרטים 66 (D66), אשר יחד יצרו קואליציית מרכז-ימין. המצע המשותף לממשלה זו התמקד בארגון מחדש של השירותים הציבורים בהולנד, הפחתת הפשיעה, הקשחת מדיניות ההגירה וקיצוץ בתקציב הציבורי. צעדים אלה הובילו לזעם בציבור ולירידתו של באלקננדה בסקרי דעת הקהל. בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2004 נותרה מפלגתו הגדולה ביותר בנציגות ההולנדית שנבחרה, ובלקננדה מונה ב-1 ביולי 2004 לנשיא התורן של האיחוד האירופי. ב-10 ביוני 2004, לקראת מינויו הצפוי לנשיאות האיחוד האירופי, ביקר באלקננדה בישראל ונפגש עם ראש הממשלה אריאל שרון. בבחירות המוניציפליות בשנת 2006 סבלה המפלגה מירידה בכוחה ואיבדה את השליטה ברבות מן הרשויות המקומיות. ניסיונות שנעשו בתוך מפלגתו, במחצית הראשונה של שנת 2006, להחליף את באלקננדה בראשות הממשלה לאור ירידתו בסקרים, כשלו. במחצית השנייה של השנה החלה עלייה באהדה שגילה לו הציבור ההולנדי, זאת כנראה על רקע התאוששות הכלכלה.
ב-30 ביוני 2006 פרשה החברה הזוטרה בממשלה, מפלגת דמוקרטים 66, מן הקואליציה, על רקע טיפולה של שרת ההגירה, ריטה ורדונק, באיזרוחה של חברת הפרלמנט ההולנדי, ממוצא סומלי, אייאן חירסי עלי. לנוכח התפתחות זו נאלץ באלקננדה להתפטר ולהכריז על הקדמת הבחירות. הוא הרכיב ממשלת מעבר, היא ממשלתו השלישית, אשר הורכבה מקואליציית מיעוט של המפלגה הנוצרית דמוקרטית ומפלגת העם לחירות ולדמוקרטיה. ממשלתו השלישית של בלקננדה כיהנה עד למועד הבחירות שנערכו ב-22 בנובמבר 2006.
לאחר בחירות 2006 הקים בלקננדה קואליציה חדשה, סוציאל-נוצרית, עם מפלגת העבודה ומפלגת האיחוד הנוצרי. באלקננדה קיבל את מינוי המלכה להרכבת הממשלה ב-9 בפברואר 2007 וממשלתו הושבעה לתפקידה ב-22 בפברואר 2007. ממשלה זו נפלה בפברואר 2010 לאחר פרישת מפלגת העבודה בשל דרישתה כי החיילים ההולנדים יעזבו את אפגניסטן עד אפריל 2010. באלקננדה היה מועמד מפלגתו לראשות הממשלה בבחירות שהתקיימו ב-9 ביוני 2010, ונחל מפלה קשה, כאשר מפלגתו איבדה מחצית ממושביה בפרלמנט. בעקבות הכישלון התפטר באלקננדה מתפקידו כראש המפלגה הנוצרית דמוקרטית ופרש מן החיים הפוליטיים.
הערות שוליים

↑  שיחת ראש הממשלה עם ראש ממשלת הולנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4105019  GND: 124897401  ISNI: 0000 0000 7867 3900  LCCN: n90643403  NTA: 074198343  SUDOC: 157615510  VIAF: 62149106265568492256   WorldCat (עם VIAF): 62149106265568492256 
באלקננדה בפגישה עם ג'ורג' בוש בוושינגטון הבירה, יולי 2008
טרומן קפוטה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Capote 
 בימוי:  בנט מילר
 הופק בידי:  קרוליין ברון ויליאם וינס מייקל אוהובן
 תסריט:  דן פוטרמן
 עריכה:  כריסטופר טלפסן 
 שחקנים ראשיים:  פיליפ סימור הופמן קתרין קינר קליפטון קולינס ג'וניור כריס קופר ברוס גרינווד
 מוזיקה:  מייקל דנה
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בספטמבר 2005 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט פשע, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 תקציב:  7,000,000‏$
 הכנסות:  49,233,161‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   capote
 פרסים:  פרס אוסקר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טרומן קפוטה (באנגלית: Capote) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2005, בבימויו של בנט מילר. הסרט הוא סרט ביוגרפי על חייו של הסופר טרומן קפוטה, בגילומו פיליפ סימור הופמן, אשר זכה בפרס אוסקר על תפקידו בסרט.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל בקנזס בשנת 1959, עם גילוי גופותיהם של בני משפחת קלטר על ידי ידידת משפחה. בעת קריאה בניו יורק טיימס אודות הרצח, נחרד טרומן קפוטה מהסיפור, ומודיע לוויליאם שון, אז עורך הניו יורקר, כי בכוונתו לתעד באופן אישי את הטרגדיה.
קפוטה נוסע לקנזס עם ידידתו נל הרפר לי, אשר עבדה אז על כתיבת ספרה "אל תיגע בזמיר". קפוטה מתחיל בראיון האנשים הקרובים למשפחה, בעזרתה של לי כמתווכת ומתרגמת של חיי הכפר. כאשר הרוצחים נתפסים, קפוטה מגורש על ידי הבלש הראשי של התיק, אלווין דיואי. אך אשתו של דיואי, כחובבת את עבודתו של קפוטה, משכנעת את בעלה להזמין את קפוטה ואת לי לארוחת ערב. בעקבות זאת מתיר דיואי לקפוטה לבקר בכלא בו מוחזקים החשודים (פרי סמית' ודיק היקוק). בביקוריו, מתחיל קפוטה ליצור קשר עם פרי. הוא מגלה כלפיו חמלה ודאגה, ומשיג עבור פרי ושותפו לרצח ייצוג משפטי לשם ערעור על תוצאות המשפט, שהסתיים בהרשעתם. בהמשך, קפוטה מצליח להשיג גישה לרוצחים על ידי שיחוד הסוהר. בשנים שלאחר מכן, קפוטה מבקר באופן קבוע את פרי, ולומד על חייו. נדמה כי סיפור חייו של פרי, הדומה בנסיבותיו העצובות לסיפורו של קפוטה עצמו, וכן נימוסיו, עדינותו ויושרו מרשימים את קפוטה, אשר מתחבר אליו רגשית, חרף מעורבותו ברצח. בתחילה מסרב פרי לספר מה קרה בליל הרצח, למורת רוחו של קפוטה, אך לבסוף משתכנע ומספר.
קפוטה מתכוון לכתוב בספר את סיפור חייו של הרוצח, ואולי מבקש בכך להחזירו לחברת בני האדם. אולם, נדמה כי עניינו של קפוטה ודאגתו לרוצח פרי מתחלפות במשך הזמן לרצון בהאדרה עצמית ובתהילה ספרותית, רצון אשר מתגבר ככל שקפוטה חוקר את סיפור המקרה. הוא מבין, ומציין זאת במפורש, כי הסיפור מכיל עבורו "מכרה זהב" וכי הוא עומד להפוך לסופר מפורסם ביותר בעקבותיו. עם הזמן, הופך כל עניינו של קפוטה בפרי להיות מונע רק מתוך הרצון לכתוב סיפור מצליח, עד  שהוא מקווה שהערעור שהוגש בעזרתו לא יתקבל, והרוצחים יוצאו בהקדם להורג, כדי שהוא יוכל  לסיים את ספרו ולהוציאו לאור. הוא גם מכריע מראש כי שם הספר יהיה "בדם קר", וזאת עוד לפני שהוא שומע את גרסת הרוצח לליל הרצח. קפוטה לא מספר לפרי על שם הספר שבחר ואף משקר לו בעניין זה.
לאחר שערעורו האחרון נדחה, מוצא פרי להורג בתלייה. קפוטה מגיע לאירוע התלייה לאחר תחנונים של פרי, ומזיל דמעות.
שחקנים

פיליפ סימור הופמן – טרומן קפוטה
קתרין קינר – נל הרפר לי
קליפטון קולינס ג'וניור – פרי סמית'
כריס קופר – אלווין דיואי
ברוס גרינווד – ג'ק דאנפי
בוב בלבן – ויליאם שון
איימי ראיין – מרי דיואי
מארק פלגרינו – ריצ'רד היקוק
אלי מיקלסון – לורה קיני
מרשל בל – מרשל קרוץ'
קתרין שינדל – רוז
הפקה

הסרט מבוסס על הסיפור האמיתי של רצח משפחת קלטר ב-15 בנובמבר 1959. בעקבות הרצח, כתב קפוטה את ספרו "בדם קר", כפי שמתואר בסרט. תסריט הסרט נכתב על ידי דן פוטרמן, והוא מבוסס על הביוגרפיה "קפוטה" מאת ג'רלד קלארק. במאי הסרט הוא בנט מילר.
הסרט צולם ברובו במניטובה שבקנדה, בין אוקטובר לדצמבר 2004. לאחר הקרנות בכורה בפסטיבלי הסרטים בטלורייד, טורונטו וניו יורק בספטמבר 2005, יצא הסרט בהפצה מצומצמת בבתי קולנוע בארצות הברית ב-30 בספטמבר באותה השנה - יום הולדתו של טרומן קפוטה. בישראל הוקרן הסרט לראשונה ב-23 בפברואר 2006.
תקציב הסרט עמד על 7 מיליון דולרים, והכנסותיו ברחבי העולם הן כ-50 מיליון דולרים.
תגובות

הסרט זכה בעיקר לתגובות חיוביות. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המאגד ביקורות שונות על סרטים, 91 אחוזים מן הביקורות על הסרט הן חיוביות. רוב המבקרים ציינו לטובה את משחקו המשובח של הופמן, אשר הוכתר על ידי אחדים כאחד הטובים ביותר של השנים האחרונות.
עם זאת, כלפי הסרט הופנו מספר ביקורות, בין השאר על תפקידן המזערי של דמויות המשנה, על העריכה המבלבלת ועל הצילום הסטטי. ביקורות נוספות טענו שהתסריט משעמם ואיננו עקבי.
פרסים

על משחקו בסרט זכה פיליפ סימור הופמן בעשרים פרסים שונים, ללא שהפסיד אפילו מועמדות אחת שלו. בין היתר זכה גם בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א. בשלושת הטקסים, היה זה הפרס היחיד בו זכה הסרט.
בטקס פרסי אוסקר ה-78 היה הסרט מועמד הסרט לחמישה פרסים:
הסרט הטוב ביותר
השחקן הראשי הטוב ביותר (הופמן)
שחקנית המשנה הטובה ביותר (קת'רין קינר)
הבמאי הטוב ביותר - בנט מילר
התסריט הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  Capote (2005) - Filming Locations - IMDb
↑  Capote (2005) - Release Info - IMDb
↑  Capote (2005) - Box office / business
↑  Capote (2005) - Box Office Mojo
↑
↑
↑  טרומן קפוטה | עין הדג
↑
↑  Capote - Awards - IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7541176-3  VIAF: 202977651   WorldCat (עם VIAF): 202977651
טייסון גיי

טייסון גיי (באנגלית: Tyson Gay; נולד ב-9 באוגוסט 1982 בארצות הברית) הוא אצן אמריקאי, אלוף עולם בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר (אוסקה 2007). הוא האצן השני המהיר בכל הזמנים בריצת 100 מטר, לאחר שיאן העולם יוסיין בולט מג'מייקה.
גיי הורשע באימרוץ, ומדליית הכסף האולימפית (לונדון 2012) בה זכה בריצת שליחים 4x100 נשללה ממנו ומהרביעייה האמריקאית כולה.
קריירה ספורטיבית

ב-18 באוגוסט 2006 קבע גיי את שיאו בריצת 100 מטר, 9.84 שניות. הוא השווה את השיא ב-22 ביוני 2007 באינדיאנפוליס ויומיים אחר כך קבע את התוצאה השנייה בכל בזמנים, דאז, בריצת 200 מטר, 19.62 שניות, אחרי שיאו של מייקל ג'ונסון (19.32) מאולימפיאדת אטלנטה (1996).
קריירה ספורטיבית > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן, בשנת 2007 זכה גיי ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.85 שניות, לפני דריק אטקינס מאיי בהאמה (9.91 שניות) ואסאפה פאוול מג'מייקה (9.96 שניות), בריצת 200 מטר בשיא אליפות חדש של 19.76 שניות, לפני יוסיין בולט מג'מייקה (19.91 שניות) ובן ארצו ואלאס ספירמון (20.05 שניות) ובריצת שליחים 100x4 יחד עם ספירמון, לירוי דיקסון ודרוויס פאטון שקבעו את תוצאת השנה בעולם, 37.78 שניות, לפני ג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 37.89 שניות ובריטניה (37.90 שניות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה גיי אחד המועמדים לזכייה במדליית הזהב, אך לא הצליח להעפיל למקצה הגמר לאחר שבחצי הגמר סיים את המקצה רק במקום החמישי. הוא סיים את האולימפיאדה ללא מדליה, לאחר שנבחרתו פסלה בריצת שליחים 100x4 מטר.
בתחרות ליגת הזהב ברומא קבע גיי שיא אישי ולאומי במאה מטר, כשניצח עם זמן של 9.77 שניות. באליפות העולם שנערכה בברלין, ב-16 באוגוסט 2009, שיפר את השיא והעמיד אותו על 9.71 שניות, אולם זכה רק במדליית כסף. ב-20 בספטמבר 2009, בגרנד פרי בשאנגחאי, הוא שיפר את שיאו האישי והלאומי פעם נוספת באותה שנה והעמיד אותו על 9.69, תוצאה אשר שווה לשיאו העולמי הקודם של יוסיין בולט מאולימפיאדת בייג'ינג.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה גיי במדליית כסף אולימפית בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם טרל קימונס, ג'סטין גטלין וראיין ביילי בשיא אמריקאי חדש של 37.04 שניות, אחרי ג'מייקה שקבעה שיא עולם חדש של 36.84 שניות ולפני טרינידד וטובגו (38.12 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.80 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכה גטלין.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שמהווה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכה בדה מוין שבאיווה ב-21 ביוני 2013 זכה גיי בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאת השנה בעולם של 9.75 שניות ובריצת 200 מטר גם כן בתוצאת השנה של 19.74 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2015 זכה גיי במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.87 שניות.
אמרוץ

ב-14 ביולי באותה השנה הודה גיי כי השתמש בחומרים אסורים, וכי ייעדר מאליפות העולם באתלטיקה 2013.
שיאים אישיים

| מקצוע | זמן | רוח | מקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 מטר | 9.69 | 2.0+ | שאנגחאי, סין | 20 בספטמבר 2009 |
| 200 מטר | 19.58 | 1.3+ | ניו יורק, ארצות הברית | 30 במאי 2009 |
הערות שוליים

↑  טייסון גיי: ירד גשם אז לא רצתי מהר, ONE,‏ 25.6.07
↑  אורן אהרוני, הלם: גיי ופאוול נתפסו על שימוש בחומרים אסורים, באתר ynet, 14 ביולי 2013
↑  100 מ': טייסון גיי השווה את הזמן השני בטיבו בהיסטוריה, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14238588
יוסף אבן-אודם

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1907 שאקי, ליטא 
 פטירה:  27 ביולי 1962 (בגיל 55) הרצליה, ישראל 
 שם לידה:  יוסף רובינשטיין = Joseph Rubinstein 
 מדינה:  ליטא, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס הספרות והמדע של הרצליה, 1962
 
יוסף אבן-אודם (23 ביולי 1907 – 27 ביולי 1962) היה רופא המושבה הרצליה ומנהל המרפאה העירונית שלה, מיום היותה לעיר. בלשן וחוקר.
קורות חייו

יוסף אבן-אודם (רובינשטיין) נולד בעיירה שאקי (sakiai) שבליטא, ב-23 ביולי 1907 (י"ב אב תרס"ז), לאסתר רובינשטיין ולסנטור הרב יצחק רובינשטיין (הרב הראשי בווילנה, וחבר הסנאט הפולני). סבו היה הרב חיים ירמיהו פלנסברג.
קיבל חינוך מסורתי בחיידר ובישיבות. למד רפואה באוניברסיטה וקיבל תואר דוקטור לרפואה.
עסק בפעילות ציבורית פוליטית-תרבותית בווילנה. היה מזכיר הוועד המנהל של הספרייה היהודית המפורסמת ספריית שטראשון.
עלה לארץ ישראל בשנת 1933, ולפי המלצת נחום סוקולוב קיבל עבודה בקופת חולים עממית ביבנאל, כפר תבור ומנחמיה. לאחר שנתיים-שלוש התיישב בהרצליה. שימש כרופא המושבה במשך עשרים וחמש שנה, ומעת היותה לעיר שימש כמנהל המרפאה העירונית.
כתב מאמרים מדעיים-בלשניים רבים ב"הרפואה", ב"השדה" ועוד. פעל בחקירותיו הבלשניות וחידושיו הלשוניים להכנסת מילים לשפה העברית, בעיקר מילים בתחום הרפואה, כמו "רחם". המילים "יוקרה" ו"אגורה" הן פרי מוחו של אבן-אודם.
בינואר 1962 העניקה עיריית הרצליה את הפרס הספרותי והמדעי הראשון והגדול שלה מעת הקמתה, סכום של 1,000 לירות ישראליות ליוסף אבן-אודם. הפרס הוענק על בלשנותו וספריו החשובים, וכן לציון 25 שנה לשירותו כרופא המושבה, ומנהל המרפאה העירונית בהרצליה מהיותה לעיר.
נפטר ב-27 ביולי 1962 (כ"ה בתמוז תשכ"ב), ונקבר בהרצליה.
על שמו נקרא רחוב אבן אודם בהרצליה.
בתו, אסתר גולדנברג, הייתה חברת האקדמיה ללשון העברית ואשתו של חתן פרס ישראל גדעון גולדנברג.
ספריו

"כתיב עברי חדש" (וילנה-תל אביב, 1933);
"על שפת לשון" (1950);
"לשון לימודים", ספר היסוד למונחי רפואה ומדעי הטבע בעשרה כרכים;
"ילקוט קצר", ליקוט וקיצור ערכים שימושיים מתוך הספר "לשון לימודים";
"בשוט לשון, (הרצליה, 1959), דין ודברים בענייני הלשון הרפואית העברית.
"מילון רפואי חדש", יצא לאור על ידי הוצאת ר. מס, בשנת 1988, מכיל 714 עמודים
לקריאה נוספת

דוד תדהר (עורך), "יוסף אבן-אודם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2866
י. רותם, הרפואה, כרך ג', 1963, עמוד 92
הערות שוליים

↑  "רופאיה של ארץ ישראל  1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 81
↑  ד"ר מרדכי הלפרין, על משמעות המושג "רחם" בלשון חז"ל ו"אוטם רחם" בלשון הפוסקים, באתר מכון שלזינגר לחקר הרפואה
↑  יוסף אבן-אודם באתר GRAVEZ
↑  אסתר גולדנברג זכרה לברכה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏24 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304315405171  PLWABN: 9810644265305606  BnF: cb10133854t (data)  GND: 1141832003  ISNI: 0000 0000 7152 1744  LCCN: nr93018148  NTA: 173622410  SUDOC: 236461362  VIAF: 54020159   WorldCat (עם VIAF): 54020159
טריי סונגז

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1984 (בן 39) וירג'יניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Tremaine Aldon Neverson 
 שם במה:  Trey Songz 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  תיכון פטרסבורג 
 סוגה:  R&B עכשווי, מוזיקת נשמה, מוזיקת היפ הופ, היפ הופ סול 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  Atlantic, Songbook
 שיתופי פעולה בולטים:  כריס בראון, ניקי מינאז'
 www.treysongz.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טריי סונגז (באנגלית: Trey Songz; נולד ב-28 בנובמבר 1984) הוא זמר ויוצר רית'ם אנד בלוז, מפיק מוזיקלי ושחקן אמריקאי. כמו כן, הוא משלב בשיריו היפ הופ וסול.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

טריי נולד בריצ'מונד, וירג'יניה ועבר לגור בפיטסבורג, וירג'יניה. הוא חי כ-7 שנים בבולטימור, עקב נישואיו של אימו לאיש צבא.
כשהיה ילד, השתתף טריי בתוכניות לכישרונות צעירים, ברבות מהם ניצח. בגיל 15, פגש טריי את המפיק טרוי טיילור, שהפיק בין היתר את ליונל ריצ'י ו-ויטני יוסטון. מוקסם מקולו של טריי, הנחה אותו טרוי להתמקד בקריירת מוזיקה.
טריי עבר לגור בניו ג'רזי, והוא התחיל לעבוד בניו יורק ובניו ג'רזי על שירים עם טרוי. ב-2004, חתם טריי בחברת התקליטים "Atlantic Records", ועימם החל לעבוד על אלבומו הראשון.
ביוגרפיה > I Gotta Make It

ב-2005, הוציא טריי את אלבום הבכורה שלו "I Gotta Make It" שדורג במקום ה-20 בטופ 200 של מצעד האלבומים של בילבורד ו-6 במצעד אלבומי ה-R&B והיפ הופ של בילבורד. האלבום מכר ברחבי ארצות הברית כ-200 אלף עותקים.
טריי הוציא שני סינגלים בלבד מן האלבום: הראשון- "Gotta Make It", שיר הנושא של האלבום, שבו התארח הראפר טוויסטה. הסינגל נכשל במצעד הטופ 100 של הבילבורד, כשדורג המקום ה-87. במצעד ה-R&B של הבילבורד, דורג הסינגל במקום ה-21. בווידאו הרשמי של הסינגל מופיע זמר ה-R&B כריס בראון, שנחשב לחברו הטוב.
הסינגל השני מהאלבום היה- "Gotta Go", שהצליח מעט יותר מהסינגל הראשון- דורג 67 בטופ 100 של הבילבורד, ו-11 במצעד הR&B של הבילבורד.
ביוגרפיה > Trey Day

אחרי שנתיים הפסקה, הוציא טריי לקראת סוף 2007 את אלבומו השני "Trey Day". האלבום הצליח יפה ודורג 11 במצעד האלבומים של הבילבורד, ו-2 במצעד אלבומי ה-R&B והיפ הופ של הבילבורד. האלבום מכר ברחבי ארצות הברית כ-253 אלף עותקים.
מן האלבום יצא לאורו ארבעה סינגלים-
הראשון- "Wonder Woman" שנכשל בכניסה לטופ 100 של הבילבורד, ודורג 54 במצעד ה-R&B של הבילבורד.
הסינגל השני- "Can't Help But Wait", נחשב לסינגל השני הכי מצליח ביותר של טריי עד היום, כשהוא דורג בשיאו במקום ה-14, בטופ 100 של הבילבורד. במצעד ה-R&B דורג הסינגל במקום ה-2.
הסינגל גם נכנס לטרייקליסט של הסרט "סטפ אפ 2", כשבגרסה המחודשת מתארח הראפר פילאס. גם לגרסה המחודשת יצא קליפ.
הסינגל השלישי- "Last Time" הופץ במהלך ינואר 2008, כשהוא נבחר במשאל בעמוד המייספייס של טריי על ידי מעריציו, להיות הסינגל השלישי מן האלבום. הסינגל דורג 69 בטופ 100 של הבילבורד, אבל הצליח במצעד ה-R&B כשנכנס למקום ה-9 והמצוין.
הסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום הוא- "Missing You", שנחשב לשיר הפופולרי ביותר על ידי מעריציו של טריי, ולשיר הטוב ביותר מהאלבום- "Trey Day". הסינגל כשל במצעדים ולא הצליח להיכנס לאחד משני המצעדים החשובים בבילבורד.
בתחילת 2008 יצא טריי לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית יחד עם זמר ה-R&B המצליח ג'יי הולידיי.
ביוגרפיה > Ready

טריי הוציא את אלבום הסטודיו השלישי שלו "Ready" ב-31 באוגוסט 2009, והוא נכנס בבכורה שלו למקום ה-3 במצעד האלבומים האמריקאי.
לפני כן, ב-29 בינואר, יצא הווידאו לסינגל החדש של טריי סונגז והראפר השוודי ראבסטאר לשיר "Without You". הסינגל הראשון שיצא מתוך אלבומו של טריי הוא "I Need A Girl", וסינגל נוסף שיצא הוא "Brand New". ‏"I Need A Girl" הגיע למקום ה-59 בטופ 200 בארצות הברית, ולמקום ה-6 במצעד ה-R&B של ארצות הברית.
הסינגל השני מן האלבום, שיתוף הפעולה עם דרייק בשיר "Sucessful" הגיע למקום ה-17 בארצות הברית, והוא נחשב לסינגל הרביעי הכי מצליח של סונגז, אחרי "Can't Help But Wait" שהגיע למקום ה-14 בארצות הברית. זהו גם הסינגל המצליח ביותר מתוך אלבומו "Ready".
הסינגל השלישי מן האלבום הוא "LOL" שבו מתארחים גוצ'י מיין וסולג'ה בוי. הסינגל דורג במקום ה-51 בארצות הברית.
הסינגל הרביעי מן האלבום הוא "I Invented Sex" שאף הוא שיתוף פעולה עם דרייק. הסינגל דורג במקום ה-42 בארצות הברית ובמקום ה-1 במצעד ה-R&B של ארצות הברית. זהו הסינגל הראשון של טריי סונגז שמגיע לפסגת מצעד ה-R&B האמריקאי.
הסינגל החמישי מן האלבום "Say Aah" שבו מתארח הראפר פאבולוס, דורג 9 בארצות הברית, והוא אחד הסינגלים הכי מצליחים שלו עד עטה של סונגז עד עתה.
הסינגל השישי מן האלבום "Neighbors Know My Name" יצא ב-1 במרץ והוא דורג 43 בארצות הברית.
לשיר "Yo Side Of The Bed" שמסמפל את להיטו הקלאסי של פרינס "Purple Rain" יצא קליפ רשמי במאי 2010. בקליפ לשיר, משתתפת קרי הילסון כבת זוגו של סונגז. השיר אולם, לא יצא כסינגל רשמי. שיר נוסף שיצא לו קליפ רשמי ולא יצא כסינגל- "One Love".
רגע לפני אלבומו הרביעי, הוציא סונגז כסינגל את השיר "Already Taken" מתוך פסקול הסרט "סטפ אפ 3". השיר זכה לפופולריות רבה על אף שלא היה להיט גדול במצעדים. השיר הגיע למקום ה-109 בארצות הברית, למקום ה-39 במצעד האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי ולמקום ה-79 בבריטניה, הלהיט הגדול ביותר של סונגז בבריטניה.
ביוגרפיה > Passion, Pain & Pleasure

ב-14 בספטמבר 2010 הופץ אלבומו הרביעי של סונגז "Passion, Pain & Pleasure" והסינגל הראשון והמוביל מתוכו הוא שיתוף פעולה עם הראפרית ניקי מינאז' בשיר "Bottoms Up". הסינגל דורג במקום ה-6 במצעד האמריקאי ובמקום ה-2 במצעד האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי, והסינגל נחשב עד היום לסינגל הכי מצליח של סונגז. הסינגל השני מן האלבום הוא "Can't Be Friends" שדורג במקום ה-43 במצעד האמריקאי ובמקום ה-1 במצעד האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי.
את האלבום הגדיר סונגז כאלבומו הטוב ביותר עד כה. האלבום דורג במקום ה-2 במצעד האלבומים האמריקאי ובמקום ה-1 במצעד אלבומי האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי. הסינגל השלישי מן האלבום אושר שיהיה השיר "Love Faces". הסינגל דורג במקום ה-3 במצעד האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי. הסינגל הרביעי מן האלבום יהיה "Unusual" שבו מתארח הראפר דרייק. הסינגל דורג במקום ה-7 במצעד האר אנ בי וההיפ הופ האמריקאי.