stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
UN Watch
פעילויות ועמדות > פעילויות או"ם אחרות > דו"ח גולדסטון

UN Watch הגיש עצומה בת 29 עמודים לצוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה בבקשה לפסילה עצמית של כריסטין צ'ינקין מחברות בצוות הבדיקה, כיוון שהיא הייתה אחת מ-31 אקדמאיים ועורכי דין אשר חתמו על מכתב שפורסם בסאנדיי טיימס לפני שנבחרה לתפקיד, והאשימה את ישראל בחוסר ציות למשפטים ולחוקים הבין-לאומיים להומניטריות ולזכויות אדם. המכתב תיאר את תקיפתה הצבאית של ישראל בעזה כ"מעשה תוקפנות" תוך קביעת "פלישה והפצצה כללית של עזה כהענשה קולקטיבית של 1.5 מיליון תושבים בניגוד לחוק הבין-לאומי להומניטריות וזכויות אדם" והוסיף ש"חסימת העזרה ההומניטרית, הריסת תשתית אזרחית ומניעת גישה לדברים נחוצים כמו מזון ודלק נראים על פניו כפשעי מלחמה". UN Watch קבע שמאחר וצ'ינקין כבר גיבשה והביעה את דעתה על הנושאים שצוות החקירה היה אמור לחקור, היא אינה עומדת בדרישה להיות בלתי משוחדת בנושא, דרישה אשר הכרחית לצוות חקירה שמטרתו למצוא ולקבוע את העובדות. העצומה מצטטת דמויות סמכות מהמשפט הבין-לאומי כולל קביעה תקדימית משנת 2004 מהמשפט של סיירה לאון, שבה נקבע שהשופט ג'ופרי רוברטסון אינו כשיר לשפוט בשל מראית עין של הטיה.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פעילויות ועמדות > פעילויות או"ם אחרות > השקפת הארגון לגבי הטיות אנטי-ישראליות ואנטישמיות באו"ם

UN Watch פעיל באו"ם במאבק כנגד מה שלהשקפתו מהווה אנטישמיות ודעות אנטי-ישראליות, ומה שהוא מכנה טיפול סלקטיבי ופוליטי בישראל בידי גופים רבים באו"ם. הארגון תמך במטרתו המוצהרת של מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן להפסיק את הטיפול הלא מאוזן בישראל.[דרושה הבהרה]
קלאודיה רוסט (אנ') ציטטה את מנהל UN Watch הלל נוייר, אשר אמר שמאז הקמת המועצה לזכויות אדם של האו"ם באמצע 2006 ועד תחילת 2010, הוציאה המועצה 33 החלטות גינוי; מתוכן, שש עסקו בקוריאה הצפונית ובבורמה בעוד 27 האחרות התמקדו בגינויה של ישראל, נוייר טען כי האו"ם פטר את ארגוני הטרור חמאס וחזבאללה אשר מגובים על ידי איראן מהחלטות דומות.
פעילויות ועמדות > פעילויות או"ם אחרות > נאום במועצת האו"ם לזכויות אדם במרץ 2007

ב-27 במרץ 2007 מנכ"ל UN Watch הלל נוייר נשא נאום ביקורתי וקשה במועצת האו"ם לזכויות אדם והצהיר שהמועצה בגדה בחלומם של מייסדיה והפכה ל"סיוט". נוייר האשים את מועצת האו"ם לזכויות אדם בהתעלמות מהפרת זכויות אדם בכל רחבי העולם תוך בחירה לחוקק "החלטה אחרי החלטה כדי לגנות מדינה יחידה: ישראל". נוייר הוסיף וטען כי דאגת האו"ם לזכויות האדם הפלסטיניות מטעה, וסיפק דוגמאות למצבים שבהם המועצה התעלמה ממעשי זוועה כלפי הפלסטינים "כיוון שלא ניתן היה להאשים את ישראל... לעריצים אשר מפעילים את המועצה לא היה יכול להיות אכפת פחות מהפלסטינים, או מזכויות אדם. הם שואפים ליצור דמוניזציה לדמוקרטיה הישראלית, לגרום לדה-לגיטימציה כלפי המדינה היהודית, להפוך את היהודים לשעיר לעזאזל".
נשיא מועצת האו"ם לזכויות אדם, לואיס אלפונסו דה אלבה ממקסיקו, הגיב באיום "למחוק מהפרוטוקול" את העדות, ואמר שהוא לא "יודה על הצהרה זו... אני לא אסבול הצהרות דומות במועצה. הדרך בה התייחסו לחברות במועצה, ולמעשה הדרך שבה התייחסו למועצה עצמה, כל זה בלתי קביל". מועצת זכויות האדם של האו"ם הצהירה מאוחר יותר כי לא נמחקו מהפרוטוקול.
נאומו של נוייר קיבל שבחים במספר מאמרי מערכת ובמדורי דעות בעיתונים. הWall Street Journal סבר כי גילוי הלב של נוייר הפריע ל"ערפולה" ול"הונאתה" של המועצה. כותב אשר הביע דעה ב-The National Post הצהיר כי הנאום הפך "ללהיט ענק ביוטיוב". מאמר מערכת בניו יורק סאן קרא לנאום "דקה דיפלומטית (נדירה) הראויה להיזכר" ופרסם את מלוא הערותיו של נוייר. אלן גולד, פעיל זכויות אדם אוסטרלי, הביע את דעתו כי נאומו של נוייר היה "ארגון לא ממשלתי המציג ברורות את השקרנות והדעה הקדומה של גוף מפתח באו"ם".
פעילויות ועמדות > אחר > ניצול מיני

UN Watch ותנועת YWCA העולמית וכן ברית ימק"א העולמית פרסמו הצהרה נגד ניצול מיני ופורנוגרפיית ילדים. "כיום הרבה יותר מדי ילדים מנוצלים מינית או חווים התעללות והדבר גורם לנזקים ארוכי טווח, לכל החיים. יותר מ-2 מיליון ילדים נוצלו בתעשיית המין אשר מגלגלת ביליוני דולרים רבים כל שנה. 1.2 מיליון ילדים נסחרים באופן סדרתי", נאמר בהצהרה.
פעילויות ועמדות > אחר > מדליית החירות הנשיאותית של מרי רובינסון

ביולי 2009, נשיא ארצות הברית ברק אובמה העניק למרי רובינסון, נשיאת אירלנד לשעבר ונציבת זכויות האדם העליונה של האו"ם לשעבר את מדליית החירות הנשיאותית. הענקת המדליה לרובינסון גררה תגובות מעורבות. ג'ון בולטון, שגריר ארצות הברית באו"ם לשעבר הביע את הדעה שהיא לא הייתה צריכה לקבל את המדליה בשל התנגדותה "לביטחון או לאינטרסים הלאומיים של ארצות הברית". ננסי רובין, השליחה לשעבר של ארצות הברית לוועדת האו"ם לזכויות אדם, אמרה שרובינסון "הדגישה את הזכויות של נשים וילדים וקידמה פיקוח ודיווח ברחבי העולם" וכן הוסיפה "כיהודייה אמריקאית אשר מצהירה כי הגנה על זכויות אדם לכל היא מרכיב חשוב מהאמונה שלי, אני מאשרת בלב שלם בהכרתך (בתרומתה של) במרי רובינסון בשל סיפור חייה". יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי, דין רובין המדורג שני במפלגה הדמוקרטית בקונגרס, ואיש הקונגרס הניו-יורקי מייקל מק'מהון, תמכו במתן הפרס לרובינסון. 55 אנשי קונגרס רפובליקנים חתמו על מכתב לנשיא ארצות הברית אובמה שבו ביקשו שלא להעניק את הפרס לרובינסון וציטטו את "עברה המוטה והמאכזב כנציבה העליונה של האו"ם לזכויות אדם". איש הקונגרס הדמוקרטי אליוט אנגל מניו יורק קרא בנפרד להענקת המדליה לרובינסון "טעות".
רובינסון טענה שבהתנגדות להענקת המדליה, "אלמנטים מסוימים" של הקהילה היהודית העלו האשמות "חסרות בסיס לחלוטין". במכתב תגובה גלוי לדבריה של רובינסון, דחה הלל נוייר מ-UN Watch את טענותיה וביקר את חלקה בוועידת דרבן הראשונה תוך הצהרה כי "מנהיגות פירושה לקחת אחריות. אולי לא היית האשמה העיקרית בנסיגה של דרבן, אבל לעולם תהיי הסמל הבולט שלה".
היחס אל הארגון

מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן אמר "אני מאוד מעריך את העבודה החשובה שמבצע ארגון UN Watch. אני מאמין שאבולוציה עצמאית ומעודכנת של פעולות האו"ם יוכיחו את עצמן כמקור חיוני, כאשר אנו שואפים להתאים את הארגון לצרכיו של העולם המשתנה".
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

זכויות אדם
מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם
הערות שוליים

1 2  אודות, אתר UN Watch
↑  UN Watch holds NGO Activist Summit on Darfur, אתר UN Watch, ‏28 במרץ 2007
↑  "Justice for Darfur"‏ Campaign Launched, אמנסטי אינטרנשיונל, 15 באפריל 2008
↑  Tovah Lazaroff, ‏UN Watch in the News, ‏The Jerusalem Post, 16 בפברואר 2010
↑  UN rights body concerned for Haiti's children, אתר NWCN, ‏28 בינואר 2010
↑  דנה בלאנדר ועופר קניג, דמוקרטיה ישירה בפעולה: איסור חוקתי על בניית צריחים בשווייץ, אתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 5 בדצמבר 2009
↑  הלל נוייר, A Swiss Ban on Minarets, אתר New York Times‏, 18 בדצמבר 2009
↑  unwatch, Rights Group Exposes Palestinian Torture Ahead of First UN Review, UN Watch, ‏2022-07-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  דו"ח חדש חושף: מורים של האו"ם תומכים בפומבי ברצח ישראלים, באתר מעריב אונליין, 2 באוגוסט 2021
↑  Tovah Lazaroff, ‏‏Iran under fire at UNHRC, ‏The Jerusalem Post‏, 6 בפברואר 2010
↑  ‏REQUEST TO DISQUALIFY PROF. CHRISTINE CHINKIN FROM UN FACT FINDING MISSION ON THE GAZA CONFLICT
עיירה

העיירה פרבולד שבסלובניה.
העיירה פורבו שבפינלנד.
העיירה דבוס במזרח שווייץ
אופקים, כשהייתה עיירת פיתוח
עיירה היא סוג של יישוב אשר מרבית תושביו אינם מתפרנסים מחקלאות אך מספר התושבים בו קטן ביחס למספר התושבים בעיר. מספר התושבים בעיירה נע בדרך כלל בין כמה מאות לכמה עשרות אלפים. גודל האוכלוסייה כשלעצמו איננו קובע באופן נחרץ אם מדובר בעיירה או בכפר.
באזורים שונים בעולם, למשל בהודו, מספר התושבים בכפר גדול יכול להיות גדול בהרבה מאשר בעיירה קטנה אך בדרך כלל עיירה תהיה גדולה מכפר וקטנה מעיר.
אחד ההבדלים העיקריים בין כפר לעיירה הוא אופי הכלכלה ביישוב; האנשים אשר מתגוררים בעיירות בדרך כלל מתפרנסים מתעשייה (בתי חרושת), מסחר (חנויות) ומתן שירותים, ואילו בכפר, ענף הפרנסה העיקרי הוא בדרך כלל חקלאות. עיירה יכולה להיות פרבר של עיר גדולה ויכולה גם להיות מרוחקת מאוד מכל יישוב עירוני אחר. מרביתן של העיירות בישראל מנוהלות על ידי מועצה מקומית.
העיירה בתרבות העברית

המילה עיירה בשפה העברית כיום מזוהה בעיקר עם שלושת ההקשרים הבאים:
העיירה היהודית
עיירת פיתוח
עיירות הפזורה הבדואית בנגב, שעבורן הוקמה "משטרת העיירות".
הגדרת "עיירה" לפי חוקי מדינת ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

שטעטל (העיירה היהודית)
עיירת פיתוח
מושבה
אפרים מרגנסבורג

| --- | --- |
 לידה:  1110 בסביבות ד'תת"ע רגנסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1175 (בגיל 65 בערך) בסביבות ד'תתקל"ה רגנסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  ?–1175 
 השתייכות:  בעלי התוספות
 תחומי עיסוק:  תלמוד ופסיקה
 רבותיו:  ריב"א, רבנו תם
 תלמידיו:  רבי יואל הלוי מבונא (אבי הראבי"ה)
 בני דורו:  רבנו תם
 חיבוריו:  קונטרס גרמא וגרמי, פיוטי סליחות ותפילות
 
רבי אפרים בר' יצחק בר' אברהם מרגנסבורג (כונה לרוב רבינו אפרים; 1110 בקירוב – ד'תתקל"ה, 1175 בקירוב) היה מבעלי התוספות ומראשוני תלמידיו של רבנו תם, וכן תלמידו של ריב"א. התגורר בגרמניה. חיבר את הפיוט המפורסם על עקדת יצחק – "אם אפס רבע הקן".
מכונה גם "רבי אפרים הגדול", "רבי אפרים הגיבור", "ר' אפרים הצרפתי", "ר' יקיר" ו"ר' אפרים מאלמניא [גרמניה]". יש גם מזהים את 'רב החובל' בתוספות על מסכת מגילה עם רבי אפרים.
לעיתים לא הבחינו בינו לבין רבנו אפרים מקלעת חמאד, תלמידו של הרי"ף, המכונה גם הוא "רבינו אפרים".
ביוגרפיה

למד בישיבתו של ריב"א והיה חבר בית הדין של רבי יצחק בן מרדכי. בצעירותו היה תלמידו של רבינו תם בצרפת. נאלץ לעזוב את שפיירא, שבה ישב זמן מה, בעקבות מחלוקת עם חכמי העיר, ר' שמריה משפיירא ור' אברהם בר' שמואל החסיד, בנושא פת שנחמץ בשמרי יין של נכרים. ייתכן שמשפיירא עבר לוורמייזא, וגם בה ערער על מנהגי הקהילה.
על פי המובא בדברי הראשונים, רבי יואל הלוי מבונא, אביו של הראבי"ה, היה תלמיד חבר שלו.
חיבוריו > על התלמוד

הוציא קונטרס בשם "גרמא וגרמי" העוסק בדיני גרמא וגרמי, שנדפס לראשונה בספר אוהל ישעיהו בעריכת הרב הלל מן.
חיבר תוספות על כמה מסכתות, ספר בשם "ארבעה פנים" (מוזכר גם בשם "חיבור ר' אפרים"), שהיה כנראה ספר חידושים על סדר נזיקין ותשובות רבות (קטעים ממנו מובאים בספרי הפוסקים).
חיבוריו > פיוטים וסליחות

חיבר פיוטים וסליחות רבים. בין פיוטיו הפיוט "אם אפס רובע הקן", הסליחה לעשרה בטבת "אבותי כי בטחו", והפיוט "אשר יצר אור", לשבת שנייה של חנוכה, במבנה הפיוט "שני זיתים", לשבת הראשונה של חנוכה. בפיוטיו ניתן למצוא הדים לגזירות רגנסבורג (1137) ולמסע הצלב השני (1146-1147). קרוב לוודאי שנקבר ברגנסבורג.
מפסקיו המפורסמים

בהלכה נודע רבינו אפרים כבעל הפלוגתא של רבינו תם בעניין חתיכה נעשית נבילה. רבינו אפרים מצמצם כלל זה וטוען שאינו תקף אלא בתערובת של בשר בחלב, אך לא בתערובת של שאר איסורים. בשולחן ערוך נפסק כדעתו, אבל הרמ"א חולק עליו.
בספר הגהות אשרי מובא שרבי אפרים התיר לאכול דג הנקרא בורביטא, ואחר כך נגלו אליו בחלום ואמרו לו שהתיר שרצים, וחזר בו מהיתרו.
בספר האגודה ובראשונים נוספים מובא ששאל רבי יואל את רבי אפרים על צורות של עופות וסוסים בבית הכנסת, אם יש בזה חשש איסור משום לא תעשון אתי או חשד עבודה זרה, ורבי אפרים השיב שאין חשש. תשובתו הובאה באחרונים רבים.
התנגד בחריפות למנהג יהודי ריינוס להתיר באכילה את החֵלֶב שעל הקיבה (שנתכנה משום כך חלב דבני ריינוס), בניגוד לרוב הפוסקים, שאסרוהו באיסור חלב. בעניין זה התפלמס עם תלמידו רבנו יואל, שהיה מבני ריינוס ונהג לאוכלו.
התיר לקבל עדות גויים בענייני ממון אם הם מוחזקים ככשרים והגונים. לפי הב"ח היתרו זה אינו לכתחילה אלא רק במקרה שכבר העמידו הגויים כעדים על הסכם - מותר לקבל עדותם בבית דין.
משפחתו

בנו ר' משה חיבר כנראה את הפיוט "מגיני וקרן ישעי" שסימנו "משה בר' אפרים". בנו של ר' משה, ר' יהודה, היה קשור לחוג החסידים, וכדי להבדילו מר' יהודה בר' משה אחר, נקרא "בן בנו של רבנו אפרים". ייתכן שהיה לו בן שנקרא גם הוא ר' אפרים, והוזכר בתוספות (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ו, עמוד א', ד"ה במקום: "רבי אפרים בר אפרים הגיבור"). יש משערים שנולד אחרי פטירת אביו ('ילקוט המאירי' פסחים שם).
לקריאה נוספת

"אפרים בר' יצחק מִרֶגֶנְשׂפּוּרְק", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ב, עמוד 177, באתר היברובוקס
מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' אֶפְרַיִם (בר' יִצְחָק) מֵרֶגֶנְשׂבּוּרג", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 225–226, באתר היברובוקס
אברהם מאיר הברמן, פיוטי רבינו אפרים ב"ר יצחק מרגנשבורק, ידיעות המכון לחקר השירה העברית, כרך רביעי, עמ' קכא–קצה, באתר היברובוקס
אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם, הוצאת מוסד ביאליק, תש"ם, עמ' 199–207
Louis Ginzberg, ‏"EPHRAIM B. ISAAC OF REGENSBURG (also called Ephraim the Great):", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
הערות שוליים

↑  תוספות על מסכת פסחים, דף ל"ו, עמוד א' ד"ה במקום ושו"ת מהרש"ל סימן כט
↑  על שם הפסוק ”הֲבֵן יַקִּיר לִי אֶפְרַיִם” (ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ט).
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ל"א, עמוד ב'
↑  דניאל שפרבר, מנהגי ישראל חלק ג', ירושלים: מוסד הרב קוק, תשנ"ה, עמ' לז בהערה 3.
↑  חיד"א, שם הגדולים, ערך רבינו אפרים תלמיד הרי"ף
↑  תוספות על תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ד, עמוד א', ד"ה דורדיא, פסקי אור זרוע על עבודה זרה, סימנים קפ"ב–קפ"ג
↑  אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם, הוצאת מוסד ביאליק, תש"ם, עמ' 200–201
↑  אורבך, עמ' 201
↑  למשל בספר הראבי"ה חלק ב' בהלכות מגילה סימן תקנ"א מכנה אביו רבי יואל את רבי אפרים "מורי": "שאלתי אני יואל הלוי מאת מורי הרב רבי אפרים זצ"ל ברבי יצחק".
↑  ראו למשל שבלי הלקט, סימן יב: "כתב רבינו אפרים בסוף מסכת ראש השנה".
↑  מעשה בפזמון שכלל לא עלה על דעתו של המשורר
↑  פיוט זה נתקבל במנהג אשכנז המזרחי לשבת שנייה של חנוכה וכן לשבת בהעלותך. ראו "סדר עבודת ישראל", עמ' 640.
↑  תוספות למסכת חולין, דף ק', עמוד א'. טור יורה דעה סימן צב.
1 2  יורה דעה, צב, ד.
↑  הגהות אשרי על עבודה זרה פרק ב' סעיף קטן מ"א.
↑  ספר האגודה על עבודה זרה פרק ג' סימן ל"ח.
↑  ראו בחושן משפט סימן לד בדברי בית יוסף ובית חדש.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260734705171  GND: 100969992  ISNI: 0000 0000 7100 8780  LCCN: n90676968  SUDOC: 033257175  VIAF: 5284547   WorldCat (עם VIAF): 5284547
צבי אלימלך הלברשטאם

רבי צבי אלימלך הלברשטאם (נולד בב' בחשוון ה'תשי"ג, 21 באוקטובר 1952), הוא האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג (מכונה: האדמו"ר מצאנז), חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, ויושב ראש מפעל הש"ס העולמי. מרכז החסידות שבראשותו הוא בקריית צאנז שבנתניה.
ביוגרפיה

נולד בברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית, לרבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר הראשון מצאנז-קלויזנבורג, ולרבנית חיה נחמה, בת רבי שמואל דוד הלוי אונגר. הוא קרוי על שם אחד מאבותיו (מצד סבתו חיה מינדל), רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב בעל ה"בני יששכר".
למד במחיצת אביו, בישיבת צאנז שבקריית החסידות בנתניה. בגיל 17 קיבל מאביו תעודת "מורינו" לאחר שנבחן על למעלה מ-1,000 דפי גמרא בעל פה. בא' באלול ה'תש"ל (ספטמבר 1970), נישא בקריית צאנז לחיה שרה, בת רבי שמואל אלכסנדר אונסדורפר (רב קהילת "ראשית חכמה" במונטריאול, ובהמשך רב קהילת "דברי חיים" צאנז, בפתח תקווה). לאחר נישואיו למד בכולל צאנז בקריה בנתניה.
נסמך לרבנות מהרבנים: אברהם צבי וייס, אפרים פישל הרשקוביץ ואהרן וידר - אב"ד לינז.
בשנת ה'תשל"ד מונה על ידי אביו לרבה של קריית צאנז בנתניה וכ"רב הצעיר" של חסידי צאנז. לאחר פטירת אביו, בט' בתמוז ה'תשנ"ד (יוני 1994), הוא מונה לאדמו"ר.
ביוגרפיה > אדמו"רות

מלבד מוסדות החסידות בראשותו, עומד הרב הלברשטאם גם בנשיאות "מרכז רפואי צאנז - בית חולים לניאדו". הוא יושב ראש "מפעל הש"ס" וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
האדמו"ר מתגורר בקריית צאנז שבנתניה. קרייה נוספת של החסידות שבהנהגתו קיימת בירושלים. שלוחות של החסידות ישנן בערים: אלעד, אשדוד, ביתר עילית, בית שמש, בני ברק, חיפה, מודיעין עילית, פתח תקווה וצפת. בשנת ה'תשע"ב נוסדה בהוראתו "קריית צאנז" חדשה בטבריה. היא נחנכה באלול ה'תשע"ד (ספטמבר 2014) ומתוכננת להכיל 400 דירות. שלוחות החסידות בארצות הברית: בויליאמסבורג, בורו פארק ומונסי שבניו יורק. שלוחות נוספות יש בלונדון שבאנגליה, ובאנטוורפן שבבלגיה.
האדמו"ר נושא בטיש הנערך מידי שבת פלפול תורני במשך כשעה, המשלב הלכה ואגדה. הוא מוסר שיחה גם בסעודה שלישית. כמנהג אדמו"רי צאנז, דבריו לא מודפסים בספר בחייו, וחלק מהם רואה אור בגיליון השבועי "בצילא דמהימנותא" ובגיליון צאנז החודשי, שבהם מתפרסם מהנעשה בחצרו.
באוגוסט 2007 נפגש בקריית צאנז עם רבי אהרן טייטלבוים, אחד משני אדמו"רי סאטמר, לאחר נתק של שנים בין חסידות צאנז לחסידות סאטמר.
במובן הפוליטי הרב הלברשטאם מוביל קו דומה לזה של אביו. קו הפרגמטי אך לא תומך ביחס לציונות אך בכל זאת מכיר במדינה ובמוסדותיה וחבר במועצת גדולי התורה ומתנגד למסירת שטחים.
משפחתו

נשוי לחיה שרה (לבית אונסדורפר). ילדיו:
הרב יחזקאל שרגא ברוך - "הרב הצעיר" של קריית צאנז. נשוי למינדל צירל, בת דודו רבי יצחק אריה לייבוש הלפרין (בן רבי אלחנן).
הרב יוסף משה דוב - ראש רשת ישיבות צאנז, ורב קהילות צאנז בארצות הברית. נשוי לשרה לאה, בת דודו הרב אשר אנשיל למברגר ממאקווא אלעד.
הרב אברהם - אב"ד קריית צאנז בטבריה. נשוי לנחמה אסתר, בת רבי אברהם שלום ישכר דוב ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר מסטרופקוב
הרב מאיר משולם, ראש חבורות הבחורים צאנז. נשוי לברכה, בת דודו הרב יעקב אליהו אונסדורפר, רב קהילת "ראשית חכמה" במונטריאול.
הערות שוליים

↑  יקי אדמקר‏, הצצה: נשות האדמו"רים נחשפות, באתר וואלה, 29 במאי 2014
↑  משה ויסברג • צילום: משה גולדשטיין, טבריה: צפו בנחשונים שהגיעו לגור בקרית צאנז, באתר בחדרי חרדים, 30 בנובמבר 2014
משה ויסברג, הרבי מצאנז הופיע, הגאב"ד הליטאי שלף יין, באתר בחדרי חרדים, 22 באוגוסט 2018
↑  כתב בחדרי חרדים, היסטוריה: האדמו"ר מהר"א מסאטמר נפגש עם האדמו"ר מצאנז, באתר בחדרי חרדים, 20 באוגוסט 2007
משה ויסברג, הפיוסים ההיסטוריים בעולם החסידות | חלק 1, באתר בחדרי חרדים, 25 בספטמבר 2018
↑  צבי שיימן, ‏כפיות טובה: "אין מקום סכנה ליהודים בעולם כמו ארץ ישראל", באתר "סרוגים", 8 באפריל 2013
↑  יקי אדמקר‏, כשהאדמו"ר זרק תפוחים באוויר: כך ניסו החסידים "לזכות בלוטו", באתר וואלה, 25 באוקטובר 2016
↑  קובי נחשוני, חתונת ענק בעולם החסידי: 19 אלף מנות לאורחים, באתר ynet, 4 באוקטובר 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311673905171  VIAF: 299084832   WorldCat (עם VIAF): 299084832 
ישיבת מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, ה'תשע"ג. הרב הלברשטאם נראה יושב חמישי משמאל
בצעירותו בעת ייסוד מפעל הש"ס (מימין; נראים גם, אביו, והרבנים יוסף ואלישיב)
האדמו"ר מצאנז מתפלל בקבר אביו בנתניה
ארגון הספורט של החרשים בישראל

.
| --- | --- |

 ענפי ספורט:  אופניים הרים, אופניים כביש, טניס, קטרגל, כדורסל, כדורעף, כדורעף חופים, כדורשת, קליעה, קראטה
 יושב ראש:  עידו רושינק
 מנכ"ל:  עידו רושינק 
 תאריך ייסוד:  1953
 http://www.israeldeafsport.org/
 
ארגון הספורט של החרשים בישראל (אס"ח) הוא עמותה המפעילה מסגרות ספורט תחרותיות ועממיות לקהילת החירשים וכבדי השמיעה בישראל.
הארגון הוקם בשנת 1953 על ידי קבוצת אנשים חירשים – ותיקים ועולים, אשר היו מעורבים בפעילויות ספורט ייחודי עבור חירשים בישראל ובאירופה.
אס"ח מקיים פעילות למגוון רחב של אוכלוסיות – יהודים, ערבים, ותיקים ועולים בכל הגילים.
ספורט חירשים

חירש מוגדר כמי שנמצא במנעד שבין מי שאינו שומע לחלוטין ועד כבד שמיעה בדרגת 55 דציבל.
לרוב הספורטאים החירשים ישנו קושי משמעותי להשתתף בפעילויות הספורט המתקיימות במועדוני הספורט הרגילים, בשל בעיות השמיעה והשפה. לדוגמה, חירש המשתתף במרבית ענפי הכדור אינו יכול לעקוב אחרי דברי המאמן, לשמוע את עמיתיו לקבוצה ולשמוע את שריקות השופטים.
היסטוריה

ארגון הספורט של החירשים נוסד ב-4 במאי 1949, בשם "אגודת החרשים היהודים בתל אביב – מחלקת הספורט".
ב-9 במאי 1953 הכריזו העולים החירשים באספה מיוחדת שמחלקת הספורט תהיה גוף נפרד בחסות אגודת החרשים התל אביבית. מרדכי סולוביציק שהיה בין היוזמים, נעשה היו"ר הראשון.
ב-1953 השתתף החבר ישראל סביר, חירש ישראלי, בקונגרס CISS (שם קודם של ICSD (אנ'), ועדה בינלאומית של ספורט לחירשים) במילאנו, איטליה. זו הייתה הפעם הראשונה שישראלי השתתף בקונגרס CISS (הוא מימן בעצמו את הנסיעה). במפגש הוא הציע את צירוף ישראל כחברה ב-CISS והדבר התקבל.
ב-26 בדצמבר 1953 נערכה אספה מיוחדת בה ארגון הספורט נפרד מאגודת החירשים בישראל ונעשה עצמאי. שמו נקבע כ"ארגון הספורט של החרשים", והוא נרשם כמוסד ללא מטרות רווח.
ב-1957 השתתפה ישראל לראשונה ב"משחקי החרשים העולמיים" (שמה הקודם של אולימפיאדת החירשים) במילאנו. ישראל יוצגה על ידי קבוצת כדורסל שלה.
ב-23 במאי 1964 הצביעה האספה הכללית של החרשים שארגון הספורט של החרשים ייעשה גוף לאומי. כך נוספה לשמו המילה "ישראל".
ב-1987 נעשה ארגון הספורט של החרשים (אס"ח) גוף עצמאי לחלוטין, לאחר שהתקנון שלו שוכתב ואושר.
ב-1988 בקונגרס EDSO בטריר, גרמניה, התקבלה ישראל כחברה בארגון.
ישראל גם אירחה אליפויות אירופיות שונות כמו אליפות אירופה החמישית בכדורסל לחירשים במאי 1992, אליפות אירופה בטניס שולחן ב-1995, טורניר מוקדמות אליפות אירופה קטרגל ב-2014 ו-2017, וטורניר מוקדמות אליפות אירופה כדורסל ב-2016.
ב-13 במרץ 2020 הודיע הארגון על הקפאת פעילותו עד להודעה חדשה, עקב התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
יושבי ראש העמותה

1964–1966 מרדכי סולוביציק
1966–1968 יעקב ארנפלד
1968–1970 משה במברגר
1970–1974 נחום לוי
1974 יצחק לבינגר
1975–1979 חיים ספורטה
1979–1984 עזר לוי
1984–1986 ניסים צבר
1986–1994 יעקב ארנפלד
1994–1998 יעקב קרן
1998–2009 דוד לנסמן
2009–2010 משה איבגי
2010–2012 אורטל מאיר
2012–2015 אלי קוסובר
2015– עידו רושינק
ענפי ספורט

ענפי ספורט פעילים: אופניים הרים, אופניים כביש, טניס, כדורגל אולמות (קטרגל), כדורסל (גברים, נשים, עתודה), כדורעף, כדורעף חופים, כדורשת נשים, קליעה, קרטה.
ענפי ספורט בעבר: אתלטיקה, באולינג, בדמינגטון, ג'ודו, היאבקות, טניס שולחן, כדורגל, ניווט, שחייה.
ענפי ספורט > הישגים בינלאומיים

1977 – היאבקות – באולימפיאדת החירשים בבוקרשט, רומניה, מתאבק יוסף עזרא הגיע למקום רביעי בקטגוריית משקל עד 57 ק"ג.
1993 – כדורסל – באולימפיאדת החירשים בסופיה, בולגריה, נבחרת ישראל זכתה במקום שלישי ובמדליית ארד.
2001 – קרטה – באליפות העולם בקרטה ברומא, איטליה, קרטיסט אבי בוקלר זכה במקום ראשון אלוף עולם ובמדליית זהב בקרבות משקל פתוח. זכה גם במקום שני ובמדליית כסף בקרבות במשקל 65–70 ק"ג.
2002 – שחייה – באליפות אירופה בשחייה באמסטרדם, הולנד, שחיין אופיר רוזנפלד הגיע למקום רביעי בגמר משחה 1,500 מטר עם תוצאה של 18.59.7 דקות.
2004 – קרטה – באליפות העולם בקרטה במוסקבה, רוסיה, קרטיסט אבי בוקלר זכה במקום ראשון אלוף עולם ובמדליית זהב בקרבות משקל 70 ק"ג. זכה גם במקום שני ובמדליית כסף בקרבות משקל פתוח. בנוסף לנ"ל זכה במקום שלישי ובמדליית ארד בתחרות קרטה.
2008 – קרטה – באליפות העולם בקרטה בטולוז, צרפת, קרטיסט אבי בוקלר זכה במקום ראשון אלוף עולם ובמדליית זהב בקרבות משקל 75 ק"ג.
2009 – כדורסל – באולימפיאדת החירשים בטאיפי, טאיוואן, הגיעה נבחרת ישראל למקום רביעי בעולם.
2010 – כדורסל U21 (צעירים) – באליפות העולם בלובין, פולין, נבחרת ישראל הגיעה למקום רביעי בעולם.
2014 – כדורסל U21 – באליפות העולם בסמסון, טורקיה, נבחרת ישראל זכתה במקום שלישי ובמדליית ארד.
2015 – טניס נוער – באליפות העולם בטניס נוער בנוטינגהאם, אנגליה, טניסאית רתם אשכנזי זכתה במקום ראשון אלופת עולם ובמדליית זהב בתחרויות טניס בודדות. זכתה גם במקום ראשון אלופת עולם ובמדליית זהב בתחרויות זוגות מעורב.
2015 – קרטה – באליפות אירופה בקרטה בירוואן, ארמניה, קרטיסט אבי בוקלר זכה במקום שלישי ובמדליית ארד בקרבות משקל 75 ק"ג.
2016 – טניס נוער – באליפות אירופה בטניס נוער בפורטורוז', סלובניה, טניסאי גבי לוצקי זכה במקום שני ובמדליית כסף בתחרויות טניס בודדים. טניסאית רתם אשכנזי זכתה במקום שלישי ובמדליית ארד בתחרויות טניס בודדות. גבי לוצקי ורתם אשכנזי זכו במקום שני ובמדליית כסף בתחרות טניס זוגות מעורב.
2016 – קליעה – באליפות העולם בקליעה בקאזאן, רוסיה, קלע סער ינקו הגיע למקום רביעי בגמר 50 מטר רובה טוטו עם 159.4 נק'. במוקדמות השיג שיא עולמי חדש כשזכה במקום הראשון עם 603.1 נק'.
2017 – קליעה – ב-Deaflympics בסמסון, טורקיה, קלע סער ינקו זכה במקום השלישי ומדליה ארד בקטגוריה 50 מטר רובה טוטו.
2017 – כדורגל אולמות – בנובמבר התקיים בישראל טורניר מוקדמות לאליפות אירופה בקטרגל, והתוצאות היו: ישראל–בולגריה 2:4, ישראל–סקוטלנד 3:10 וישראל–הולנד 4:2.
2019 - טניס - אליפות עולם בטניס נוער אנטליה, טורקיה, טניסאי גבי לוצקי זכה במקום שלישי ובמדליית ארד בתחרויות טניס נוער בודדים.
2019 – כדורגל אולמות – אליפות עולם בווינטרטור, שווייץ, נבחרת ישראל זכתה במקום החמישי.
2019 – שחמט – ב-Winter Deaflympics באיטליה, שחמטאי יהודה גרינפלד זכה במקום הראשון ומדליה זהב בתחרות בליץ.
2021 - כדורסל - באליפות אירופה בכדורסל בפסקרה, איטליה, נבחרת ישראל זכתה במקום השלישי ובמדליית ארד.
2021 - שחמט - באליפות אירופה בשחמט, אמסטרדם, הולנד, שחמטאי יהודה גרינפלד זכה במקום הראשון ומדליה זהב בתחרות יחידים.
2022 - קרטה - ב-Deaflympics בברזיל, קרטיסטי אבי בוקלר זכה במקום השלישי ומדליה ארד בקטגוריית קומיטה -75 ק"ג.
2024 - באליפות העולם בשחמט בבלגרד, סרביה, זכה רב אמן יהודה גרינפלד במקום הראשון ובמדליית זהב בשחמט בליץ.
ספורטאי השנה של אס"ח

1993 – מיקי דהן, כדורגל; מוטי אלשוור, כדורסל; דניאל אשכנזי, כדורגל; יוסי עג'מי, טניס שולחן.
2001 – אבי בוקלר, קרטה.
2004 – אבי בוקלר, קרטה; סגן: יוני ברוך, כדורגל אולמות.
2005 – יעל רז, שחייה; סגן: אדוארד כצמן, ניווט.
2006 – יוני ברוך, כדורגל אולמות.
2007 – יניב סמידוברסקי, כדורסל; סגנים: שלומי וקנין, כדורסל, ורועי בירנבאום, כדורגל אולמות.
2008 – אבי בוקלר, קרטה; סגן: משה שרקה, כדורגל אולמות.
2014 – אסף סמואל, כדורסל.
2015 – רתם אשכנזי, טניס.
2016 – אופיר אטלס, כדורסל.
2017 – סער ינקו, קליעה.
2018 - מוחמד עליאן, כדורגל אולמות.
2019 - גבריאל לוצקי, טניס.
2021 - יהודה גרינפלד, שחמט.
2022 - אבי בוקלר, קרטה.