stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ככה לא בונים חומה
הערות שוליים

↑    יותם זמרי, ‏יורם ארבל התעצבן כשהזכרתי את "ככה לא בונים חומה", בעיתון מקור ראשון, 26 באפריל 2023
↑  Videos Portal (2021-08-26), יורם ארבל - ככה לא בונים חומה, נבדק ב-2024-06-24
↑  מוקדמות גביע העולם 1990 - שלב ראשון פרטי המשחק, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  יהודה ספרא, 75 רגעי הספורט שכל ישראלי צריך להכיר: "ככה לא בונים חומה", באתר ישראל היום, 20 באפריל 2023
↑  ככה לא בונים תקציב, מעריב, 25 בדצמבר 1989
↑  אורי אבנרי, ככה לא בונים דו"ח, מעריב, 6 בנובמבר 1990
↑  מרדכי אלקן, דניגילרמן: "ככה לא בונים משק", מעריב, 5 בספטמבר 1991
כיכר אירואסיה

| --- | --- |

כיכר אירואסיה, תחנת הרכבת קייבסקי, וקניון אברופייסקי
 מידע כללי
 על שם:  אירואסיה 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  דורוגומילובו
 קואורדינטות:  55°44′37″N 37°34′09″E﻿ / ﻿55.743611111111°N 37.569166666667°E﻿ / 55.743611111111; 37.569166666667
 he
 
כיכר אירואסיה (ברוסית: Площадь Евразии; עד 24 ביולי 2024 נקראה כיכר אירופה) היא כיכר הממוקמת ברובע דורוגומילובו במוסקבה.
כיכר אירואסיה ממוקמת מחוץ לטבעת הגנים, על גדות נהר מוסקבה.
הכיכר נבנתה מספטמבר 2001 עד 15 בספטמבר 2002 כחלק מפרויקט רוסי-בלגי משותף כסמל לאחדות אירופה.
גלריה

מלון רדיסון סלביאנסקאיה
הכיכר בלילה
פסל "חטיפת אירופה"
יחסי ארצות הברית – חוף השנהב

| יחסי ארצות הברית – חוף השנהב |
| --- | --- |
ארצות הברית: חוף השנהב


ארצות הברית: חוף השנהב
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 322,463
אוכלוסייה
345,891,750: 32,128,398
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 78,789
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 2,452
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית-חוף השנהב הם היחסים בין ארצות הברית לבין רפובליקת חוף השנהב. חוף השנהב היא אחת המדינות הפרו-אמריקאיות הדומיננטיות ביותר באפריקה ובעולם, כאשר נכון לשנת 2007 כ-88% מתושבי חוף השנהב תומכים בארצות הברית באופן נלהב (לעומת 85% בשנת 2002).
נשיא חוף השנהב הראשון פליקס הופואה-בואני ביקר בארצות הברית בשנת 1983, דבר שהוביל לביקור מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' שולץ באביג'אן בשנת 1986.
לחוף השנהב שגרירות בוושינגטון די. סי. ואילו לארצות הברית שגרירות באביג'אן.
יחזקאל משה הלוי

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1838 י"ב בכסלו ה'תקצ"ט
 פטירה:  6 בדצמבר 1913  (בגיל 75) ז' בכסלו ה'תרע"ד
 תקופת הפעילות:  ?–1914 
 חתימה:  
הרב יחזקאל משה הלוי (י"ב בכסלו ה'תקצ"ט, 29 בנובמבר 1838 – ז' בכסלו ה'תרע"ד, 6 בדצמבר 1913) שימש כראש אב בית דין בבגדאד.
ביוגרפיה

בכ"א באלול ה'תרי"א (18 בספטמבר 1851) התייתם מאביו משה. היה אחד מתלמידיו של הרב עבדאללה סומך. בז' בניסן ה'תרי"ז (1 באפריל 1857) בהיותו בן 18 נשא לאשה את הרבנית טובה, ונולדו להם שישה ילדים: חכם ששון, חכם משה, פרחה, כתון, מסעודא, ג'חלא (רחל). בכ"ג בניסן ה'תרל"ח (26 באפריל 1878) התייתם מאמו הרבנית מתנה. בשנת ה'תרמ"א (בגיל 41) החל לכהן במשרת הדיינות כחבר בית דין יחד עם הרב אלישע דנגור והרב אברהם משה הלל. בשנת תרנ"ח החליף את הרב אברהם אברהם משה הלל במשרת ראש אב בית דין, כשעמו מכהנים הרב משה חיים שמאש והרב עזרא צאלח אדם.
הרב היה ביחסי ידידות עם הרב יוסף חיים, על כך הוא אמר: "אם יאמר לי ר' יוסף חיים על ימין שמאל ועל שמאל ימין לא אהרהר אחרי דבריו ואקבלם כהלכה למשה מסיני". בשנת ה'תרל"ו (1876) היה בין 27 גדולי ההוראה בבגדד שחתמו על כתב חרם לכל הקהילה נגד המורה יעקב אוברמאיר בעקבות פגיעתו וזלזולו בכבוד הרב יוסף חיים ובענייני הדת. ובנוסף לכך גם פרסמו מכתב תשובה חריף לעורך המגיד ולרבני ירושלים.
הרב יוסף חיים שרים כתב על הרב:
אתייא ראש ראש, ראש נשיא בית אב בית דין הגדול אב בית דין מקודש, עצום ורב, מופלא ומופלג בתורה, גאון עזנו, דיין סופר ושוקל, קדוש משבט לוי, כמוהר"ר יחזקאל הלוי יחי[ה] עד בא לויים בדוכנם וישראל במעמדם, הוא וכל ילדי ביתו.
הרב נפטר בליל ז' בכסלו ה'תרע"ד (יום שבת). ביום ראשון עשו לו דרשה בבית הכנסת הגדול (שם היה נוהג לדרוש מדי יום) והביאו את הרב למנוחות. מבין סופדיו היו הרב משה שמאש והרב שמעון אגסי.
הרב יחזקאל משה הלוי יושב שני מימין עם רבני עיראק
הרב יחזקאל משה הלוי יושב ראשון מימין
הרב יחזקאל משה הלוי יושב שלישי משמאל
לקריאה נוספת

אברהם טווינה, גולים וגאולים, עמ' 47, רמלה: הוצאת בית הכנסת גאולה, 1968.
הרב יהושע משה, קץ הימין - תולדות חכמי ורבני בבל ראשונים ואחרונים, עמ' 54, ירושלים: הוצאת ספרים בקאל, 1966.
אפרים חדד, בבל וחכמיה - תולדות רבני בבל בתקופה האחרונה, עמ' 117, בהוצאת מכון הכתב, 1989.
הערות שוליים

1 2 3 4  ימה וקדמה, עמ' 10, מכון ניר דד, ה'תש"ן.
↑  משה שבת, ישיבות בגדאד, עמ' 218, ה'תשע"ו.
↑  יליד וינה שבה לבגדד ללמד צרפתית ובאותו זמן בנסותו לשנות את ענייני הדת פרסם בעיתון המגיד דברים קשים ומזלזלים נגד הרב יוסף חיים.
↑  מכתב הרבנים הודפס בהוספה מיוחדת בעיתון הלבנון משנת תרל"ו.
↑  ד"ר אברהם בן יעקב, השליח הנודד, עמ' 94, ירושלים: נוריאל שרים, 1998.
יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית

| --- | --- |
 
 Rangers lead the way   (ריינג'רס מובילים את הדרך)
 פרטים
 כינוי:  Airborne Rangers  ('ריינג'רים מוצנחים)
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 בסיס האם:  פורט בנינג, ג'ורג'יה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  19 ביוני 1942 – הווה (82 שנים)
 מקים היחידה:  ויליאם או. דארבי
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם, מבצע זעם דחוף, מבצע מטרה צודקת, מלחמת המפרץ, הפלישה האמריקאית לאפגניסטן, מלחמת עיראק, קרב מוגדישו
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית
צניחת רגימנט הריינג'רס ה־75 בפלישה לגרנדה בשנת 1983
יחידת הריינג'רס (באנגלית: The United States Army Rangers) היא יחידת עילית של כוחות מוצנחים (אנ') בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, הנמנית עם כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. היא מאורגנת במסגרת רגימנט הריינג'רס ה־75, בכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (USASOC).
רגימנט הריינג'רס ה־75

רגימנט הריינג'רס ה־75 היא יחידת עילית מוצנחת בעלת כוח פריסה מהיר למבצעים מיוחדים של זרוע היבשה. לוחמי הרגימנט עוברים תהליך מיון אינטנסיבי. זהו כוח מאומן ביותר הפועל במסגרות מסדר גודל צוותי ועד חטיבתי.
רגימנט הריינג'רס ה־75 > משימות

מבצעי תקיפה מוצנחים
תפיסת אזורי מפתח כגון שדות תעופה
חבלה במתקנים אסטרטגיים
פשיטות קומנדו
סיורים מיוחדים
פעולה ישירה (DA)
תגובה למשבר חירום לאומית ובינלאומי
מודיעין ומודיעין נגדי
חיפוש והצלה קרבי
השתלטות וחילוץ בני ערובה
מלחמה בטרור
רגימנט הריינג'רס ה־75 > כוחות

הגדוד ה־1, רגימנט הריינג'רס ה־75, שדה תעופה האנטר, ג'ורג'יה.
הגדוד ה־2, רגימנט הריינג'רס ה־75, פורט לואיס, וושינגטון.
הגדוד ה־3, רגימנט הריינג'רס ה־75, פורט בנינג, ג'ורג'יה.
גדוד הכוח המיוחד החטיבתי (RSTB), פורט בנינג, ג'ורג'יה – פיקוד, שליטה, תקשורת ומודיעין.
גדוד מודיעין וסייבר, פורט בנינג, ג'ורג'יה – תצפיות, סיורים מיוחדים, לוחמת סייבר ולוחמה אלקטרונית
פלוגת סיור חטיבתית – מקצה צוותי סיור מיוחד לכל אחד מגדודי הריינג'רס ולפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
רקע היסטורי

היחידה היא יחידה בעלת מסורת ואתוס המגיעים עד ליחידה בשם "רוג'רס ריינג'רס" שלחמה לצד הבריטים במלחמת הצרפתים והאינדיאנים באמצע המאה ה־18, אך אין לה קשר רציף וישיר עם יחידה זו. בעבר היו יחידות דומות שפעלו בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וכן בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
רקע היסטורי > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1942 הטיל צבא ארצות הברית על הקולונל לוסיאן טראסקוט ללמוד את המבנה ואופי הפעולה של יחידות הקומנדו הבריטי על מנת להקים יחידה דומה בצבא האמריקני. טראסקוט המליץ להקים את היחידה במתכונת דומה תחת השם "ריינג'רס". במאי 1942 נוסד גדוד הריינג'רים ה־1 בפיקוד ויליאם דארבי. דארבי ניצח על הקמת הגדוד בבית הספר של הקומנדו הבריטי שבסקוטלנד. כמה מלוחמי ומפקדי הגדוד לקחו חלק בפשיטה על דייפ.
לאחר מכן השתתף הגדוד בפלישה לצפון אפריקה במסגרת מבצע לפיד. דארבי הוביל את הגדוד בנחיתה בעיירה ארזיו (Arzew). ב־11 בפברואר 1943 הוביל דארבי את הגדוד בפשיטה על מוצב סאנאד שבמרכז תוניסיה, 19 קילומטרים בעומק קווי האויב. המוצב אויש על ידי חיילים איטלקים מאוגדת צ'נטאורו ומחטיבת החי"ר העשירית ברסאגלירי, שנחשבה לחטיבה עילית ללוחמה ההררית. בקרב נפצעו עשרים מלוחמי הגדוד ואחד נהרג. הכוח הפושט הרג כשבעים וחמישה חיילים ושבה עשרה. לאחר מכן לחם הגדוד בקרב על רכס אל־גואטר.
לאור הישגיו של גדוד הריינג'רס ה־1 הקים דארבי גדודי ריינג'רס נוספים. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד כוח הריינג'רס ה־6615, הכולל את גדודי הריינג'רס ה־1, ה־3 ה־4 וגדוד הצנחנים ה־509. בפלישת בעלות הברית לסיציליה נחת צוות הקרב של הריינג'רס נחיתת סער אמפיבית בג'לה. במערכה על איטליה הוטלה על צוות הקרב המשימה לכבוש את העיירה ציסטרנה. במהלך הלחימה על היעד נקלעו שניים מן הגדודים למארב של כוח גרמני עדיף בהיקף שני רגימנטים. הכוח ספג כמות נפגעים אנושה ולמעשה חדל מלהתקיים ככוח לוחם. כוחות ריינג'רס השתתפו במסגרת מבצע אוואלאנש, גם בנחיתה ובלחימה באזור סאלרנו. לזכר הריינ'רים שנפלו באותם קרבות, הקומה אנדרטה בעיירה מאיורי, שהנה חלק מהחוף האמלפיטאני וממוקמת  במרחק קצר צפונית לסאלרנו.
לאור אחוז הנפגעים הגבוה הוחזרו מפקדי ולוחמי כוח 6615 לארצות הברית במטרה להקים יחידות ריינג'רס חדשות. במהלך הפלישה לנורמנדי נחתו גדודי הרינג'רס ה־2 וה־5 בחוף אומהה וכבשו את פואנט דו אוק. בהמשך לחמו באירופה עד תום המלחמה, בין היתר כבש גדוד הריינג'רס ה־2 את גבעה 400 ביער הירטגן. בחזית האוקיינוס השקט לחם גדוד הריינג'רס ה־6. וביצע פשיטה לשחרור 500 שבויים ממחנה השבויים היפני שבקבנטואן אשר בפיליפינים. לאחר המלחמה פורקו גדודי הריינג'רס.
בנוסף ליחידות אלו נחשבת יחידת הפשיטה 5307, הפושטים של מריל (Merrill's Marauders), גם היא לחלק ממורשת הקרב של רגימנט הריינג'רס ה־75. היחידה, בפיקוד גנרל פרנק מריל, הוקמה בינואר 1944 כרגימנט המתמחה בסיור, לוחמת ג'ונגל ופשיטה ארוכת טווח. הרגימנט, תחת שם הקוד "גלאהד" (Galahad), יועד לפעול במשימות חדירה ארוכות־טווח בג'ונגלים של בורמה, בעומק הקווים היפנים, בדומה לפעולותיהם של הצ'ינדיטים של הגנרל אורד צ'ארלס וינגייט. בפברואר 1944 נכנסו שלושה גדודים של פושטים לבורמה והרגו כ־800 יפנים בקרבת ולאואובום. בשל הפעילות האינטנסיבית כמו גם בשל פגעי הג'ונגל, ובהן מחלות טפילים, סבלו הפושטים של מריל משיעור נפגעים גבוה ובאוגוסט 1944 פורק הכוח ואוחד העם רגימנט החי"ר ה־475. שתי הספרות האחרונות של רגימנט זה נבחרו כמספרו של רגימנט הריינג'רס במתכונתו הנוכחית.
רקע היסטורי > מלחמת קוריאה

במלחמת קוריאה נתברר לצבא ארצות הברית כי דרושות לו יחידות מיוחדות למבצעים מיוחדים בעומק האויב. ראש מטה צבא ארצות הברית, גנרל קולינס, יזם את הקמתן של פלוגות ריינג'רס בכל הדיוויזיות של צבא ארצות הברית בקוריאה. ב־23 במרץ 1951, כחלק ממבצע טומהוק, במהלכו צנחו לוחמי הרגימנט המוטס ה־187, צנחו שתי פלוגות ריינג'רס במונסאן־ני במטרה לחסום את נסיגת יחידות צבא צפון קוריאה ולמנוע את חבירתן לארמייה ה־26 של הצבא הסיני. המבצע הוכתר בהצלחה, אולם עם ייצוב החזית בקיץ 1951 הסתיים הצורך בפלוגות הריינג'רס והן פורקו. מנגד, בית הספר של הריינג'רס שהוקם ב־1950 בפורט בנינג הוסיף להכשיר קצינים מש"קים בחיל הרגלים האמריקני. הללו עברו את מסלול ההכשרה של הריינג'רס ושבו ליחידותיהם.
רקע היסטורי > הריינג'רס כיום

בשלהי מלחמת וייטנאם, ביוני 1969, אוחדו כל פלוגות הסיור האוגדתיות של צבא ארצות הברית לכדי רגימנט הרגלים ה־75. בשנת 1974 הורה ראש מטה צבא ארצות הברית, הגנרל קרייטון אברמס, על מיסוד יחידות הסיור האוגדתיות לכדי רגימנט הריינג'רס ה־75, אשר יהווה להגדרתו את יחידת החי"ר הקלה הטובה בעולם שתקבע את רף המצוינות לכל הצבא. באותה שנה הוקמו גדוד הריינג'רס ה־1 וה־2. בשנת 1984 הוקם הגדוד ה־3 ובשנת 1986 הוקם הרגימנט במתכונתו הנוכחית. בשנים האחרונות השתתפו יחידות של הרגימנט במבצעים הבאים – המבצע הכושל של הצלת מבצע ציפורן הנשר בשנת 1979, המבצע בגרנדה ב־1965, המבצע בפנמה ב־1989, מלחמת המפרץ ב־1991, מבצעי ארצות הברית בסומליה ב־1993 והבולט שבהם קרב מוגדישו, המבצע בהאיטי ב־1994, המלחמה באפגניסטן שהחלה ב־2001 בה צנחו לוחמי גדוד הריינג'רס ה־3 בקנדהר במסגרת מבצע "קרנף", מלחמת עיראק.
על הרגימנט ה־75 פיקדו בין היתר ויין דאונינג, סטנלי מק'קריסטל, ג'וזף ווטל, פול לקאמרה, ריצ'רד ד. קלארק, מייקל קורילה.
הכשרה ואימונים

כדי להתקבל לריינג'רס חייבים החיילים בצבא האמריקני להתנדב שלוש פעמים, ראשית לצבא, שנית לכוחות המוטסים ושלישית ליחידת הריינג'רס. או אז הם נדרשים לעבור מיון אינטנסיבי, בדומה לגיבושים בצה"ל הכולל מבדקים הבוחנים את כושרו הגופני, כושר הסבולת ואופיו של המועמד. הכשרת הריינג'רס מתבצעת בעיקר בפורט בנינג, בית הספר ללוחמת חיל רגלים של צבא היבשה האמריקני, בו עוברים הלוחמים את קורס הסיירים, וכן בפורט בראג, המרכז בתוכו את ההכשרות לכוחות מוטסים, בו הם מוכשרים כצנחנים ומתמחים בביצוע איגוף אנכי הן בצניחה והן בנחיתת סער באמצעות מסוקי סער.
ראו גם

יחידת מגלן
יחידת אגוז
פיקוד הכוחות המיוחדים ה־1 "הכומתות הירוקות"
כוח דלתא
לקריאה נוספת

מרק באודן, "התרסקות במוגדישו",הוצאת משרד הביטחון, 2002.
ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965.
המפטון סיידס, "חיילי רפאים", הוצאת כנרת זמורה ביתן, שנת 2005,
שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין־זרועית לפיקוד ולמטה – המכון – לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007.
הערות שוליים

↑  ARMY MIL, The 75th Ranger Regiment
1 2  טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמוד 61.
↑  טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמוד 56.
1 2  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 27-29.
↑  ירון פלינט, התפתחות הכוחות המיוחדים במלחמת העולם השנייה, מערכות 408, אוגוסט 2006, עמוד 31.
↑  בן מקנטייר, מבצע קציצה: פרשיית הריגול האמיתית ששינתה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, תל אביב: עם עובד, 2010, עמוד 173.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 116-141.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 196-229.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 236-241.
↑  גל פרל פינקל, "יחידה שתוכל להתגנב אל האויב ולהמם אותו בהלם ובהפתעה", מערכות, 25 באוגוסט 2021.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 242-247.
↑  מרטין בלומנסון, "פאטון – האיש והאגדה", הוצאת מערכות, 1989, עמוד 130.
↑  ג'יימס אלטיירי, "ראשי־החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 308-313.
↑  US Rangers memorial in Maiori, Italy - Paratrooper.be, ‏2018-12-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  גל פרל, "אולי תגידו לי איך לעזאזל עשינו את זה?", הבלוג על הכוונת, ‏ 6 ביוני 2014.
↑  גל פרל פינקל, ‏החטיבה בת 3, אבל עדיין בהקמה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 באוגוסט 2018
↑  אורן לינצ'בסקי, ללמוד מהריינג'רים, מערכות גיליון 457, ‏ אוקטובר 2014, עמוד 47.
↑  המפטון סיידס, חיילי רפאים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005, עמודים 27-30.
↑  המפטון סיידס, חיילי רפאים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005, עמודים 228-232.
↑  דונובן ובסטר, דרך בורמה, מטר, 2006, עמודים 135-144.
↑  טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמוד 57.
↑  טל טובי, כוחות מיוחדים בסדר כוחות רגימנטי – רגימנט הריינג'רס 75, מערכות 409-410, דצמבר 2006, עמוד 36.
↑  אורן לינצ'בסקי, ללמוד מהריינג'רים, מערכות גיליון 457, ‏ אוקטובר 2014, עמוד 42.
↑  שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין־זרועית לפיקוד ולמטה – המכון – לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 60.
↑  שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין־זרועית לפיקוד ולמטה – המכון – לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 80.
↑  שי לוי, ‏הופכים כל אבן: המבצעים הגדולים של המלחמה בטרור, באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2013.
↑  חיילי קומנדו אמריקניים נחתו באפגניסטן ותקפו שתי מטרות, ערוץ 7, ‏ 21/10/01.
אנדרטה בעיירה מאיורי באיטליה, לזכר חיילי ריינג'רס שנפלו בפלישה באזור סאלרנו.
כיכר אליאנס

כיכר אליאנס (בצרפתית Place d'Alliance) היא כיכר עירונית בעיר נאנסי שבצפון-מזרח צרפת, השוכנת כ-150 מטרים ממזרח לכיכר סטניסלאס הגדולה והידועה ממנה. בשנת 1983 הוכרזו שתי הכיכרות, ביחד עם כיכר קרייר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

הכיכר הוקמה בהוראתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין שנשא גם בתואר דוכס לורן בין השנים 1766-1738. היא תוכננה על ידי האדריכל עמנואל ארה (Emmanuel Héré), וסביבה הוקמו בתי מידות פרטיים ("hôtel particulier"). בתחילה נקראה הכיכר על שמו של סטניסלה הקדוש, אך עד מהרה הוסב שמה לכיכר אליאנס, על מנת להנציח את הברית שנחתמה בשנת 1756, בעקבות מלחמת שבע השנים, בין לואי החמישה עשר, מלך צרפת, למריה תרזה מאוסטריה. ברית זו שינתה בריתות קודמות שנכרתו לאחר מלחמת הירושה האוסטרית, ואשר במסגרתן היו צרפת ואוסטריה יריבות.
צורתה של הכיכר היא כשל מלבן באורך של כ-70 מטרים מצפון לדרום, וברוחב של כ-60 מטרים ממזרח למערב. הרחבה אינה מרוצפת ושדרת עצי טיליה שנטעה בשנת 1763 מקיפה אותה מכל כיווניה. במרכז הרחבה נצבת מזרקה ועליה מתנוססת הכתובת:
Éternel traité de concorde année 1756
L'ancienne et la nouvelle fidélité forment maintenant un même vœu
La discorde est vaincue par cette alliance voulue de tous
L'ancienne et la nouvelle fidélité forment maintenant un même vœu
ברית הסכמה נצחית, שנת 1756
הנאמנויות הישנה והחדשה מהוות כעת שבועה אחת
המחלוקת נוצחה על ידי ברית זו, מושא רצון הכל
הנאמנויות הישנה והחדשה מהוות כעת שבועה אחת
מעל אגן האבן נצבות דמויות אלגוריות עשויות עופרת המשמשות כמזרקות, ומעליהן אובליסק אבן שבראשו דמות התוקעת בביוגל.
ככה כל יום

"ככה כל יום" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון. הוא יצא לאור ב-9 בפברואר 2022, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השלישי של חסון, אלבום 3. הוא נכתב על ידי חסון, שגם הפיק את השיר עם יעקב למאי. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.6 מיליון השמעות.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הישראלי של המדיה פורסט.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-9 בפברואר 2022, ביום צאת השיר, בבימויו של רן יחזקאל. נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-4.2 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | העשירייה | 3 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 9 בפברואר 2022 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | Mobile1 Music |  |
הערות שוליים

↑  ככה כל יום - עדן חסון - ספוטיפיי
↑  ככה כל יום - עדן חסון - יוטיוב
↑  ככה כל יום - עדן חסון - אפל מיוזיק
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
כנסיית גבירתנו הדואבת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, מכלול מבנים 
 על שם:  גבירתנו המיוסרת 
 כתובת:  ויה דולורוזה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1881
 תאריך פתיחה רשמי:  1881 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′57″E﻿ / ﻿31.779921°N 35.232411°E﻿ / 31.779921; 35.232411
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) כנסיית גבירתנו הדואבת(למפת ירושלים העתיקה רגילה) כנסיית גבירתנו הדואבת(למפת ירושלים רגילה) כנסיית גבירתנו הדואבת(למפת ירושלים מוגדלת) כנסיית גבירתנו הדואבת
 
פסל מעל הפסיפס בתחנה הרביעית
כנסיית גבירתנו הדואבת (בארמנית: Սուրբ Աստվածածին եկեղեցի) היא כנסייה ארמנית קתולית הניצבת בצומת רחוב הוויה דולורוזה (מזרח) עם רחוב הגיא בעיר העתיקה שבירושלים.
בתוך הכנסייה שוכנת התחנה הרביעית בוויה דולורוזה. תחנה זו מנציחה את מפגשה של מרים, אם ישו עם בנה, בראותה אותו נושא את הצלב, ושלאחריו התעלפה. מפגש זה אינו מתואר בברית החדשה, אלא זוהי מסורת מן המאה ה-14. שם התחנה בלטינית: Mater Dolorosa.
הכנסייה הוקמה בשנת 1874 על חורבותיה של כנסייה צלבנית. במהלך הכשרת השטח לבנייה נתגלה קטע מרצפת פסיפס ביזנטית, ובו צמד סנדלים או כפות רגליים הפונות לצד צפון. מאחר שמסורת המפגש בין מרים וישו מאוחרת לתקופה הביזנטית, לא ניתן לקשור את הפסיפס לאירוע זה, ונראה שמדובר בסך הכל ברצפת מבוא לחדר רחצה קדום. למרות זאת, מזהים הנוצרים את הפסיפס כציון מקום עמידתה של מרים בעת שראתה את בנה צועד בוויה דולורוזה. בשל כך שולב הפסיפס בקריפטה של כנסיית 'גבירתנו הדואבת' לצד פסל המתאר את המפגש.
הכנסייה שוכנת בלב מתחם השייך לארמנים-קתולים, ואשר כולל מוסדות לימוד וחדרי מגורים. עד שנת 2009 הייתה הכנסייה סגורה לקהל שאינו ארמני-קתולי, ולכן צוינה התחנה הרביעית בחדרון קטן סמוך לתחנה החמישית על רחוב הגיא, בה יכלו צליינים לשאת תפילות השייכות לתחנה זו. חדרון זה משמש עתה חנות מזכרות לצליינים, וניתן עוד לראות את הריצוף החצי-עגול שבפתחו.
כיכר אלברט איינשטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אלברט איינשטיין 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  ירושלים ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′15″N 35°12′54″E﻿ / ﻿31.77083333°N 35.215°E﻿ / 31.77083333; 35.215
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) כיכר אלברט איינשטיין(למפת ירושלים רגילה) כיכר אלברט איינשטיין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר אלברט איינשטיין היא כיכר, אשר נמצאת בירושלים. הכיכר נקראת על שמו הפיזיקאי היהודי אלברט איינשטיין. הכיכר ממוקמת בשכונת קריית שמואל, בסמוך לבניין המועצה להשכלה גבוהה בישראל, בניין האקדמיה הישראלית למדעים ומדעי הרוח ומכון ון ליר בירושלים.
מבנה נוסף לזכרו של אלברט איינשטיין בישראל הוא ארכיון אלברט איינשטיין אשר ממוקם בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית.
כיכר אלברט איינשטיין
היסטוריה

אלברט איינשטיין ביקר בארץ ישראל ב-1923 במשך 12 ימים, ונתן את ההרצאה הראשונה בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
איינשטיין תמך באוניברסיטה העברית בפרט ובציונות בכלל, ולכן הוקמה הכיכר לכבודו של איינשטיין, וכן הוקם פסל של איינשטיין בגינת בניין האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
הערות שוליים

↑  "Albert Einstein Square (Jerusalem)". Wikimapia. נבדק ב-28 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel Academy of Sciences and Humanities". InterAcademies.net. אורכב מ-המקור ב-25 ביוני 2015. נבדק ב-28 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robinson, Andrew (2015). Einstein: A Hundred Years of Relativity (revised ed.). Princeton University Press. p. 189. ISBN 978-0-691-16989-7.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי הודו–סומליה

| יחסי הודו–סומליה |
| --- | --- |
הודו: סומליה


הודו: סומליה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 637,657
אוכלוסייה
1,454,183,987: 19,169,848
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 11,680
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 609
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי (מימין) נפגש עם נשיא סומליה חסן שייח' מחמוד בניו דלהי, 2015
יחסי הודו–סומליה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לסומליה.
היסטוריה

הודו פתחה את שגרירותה במוגדישו בשנת 1961. השגרירות נסגרה בעקבות פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991. הנציבות העליונה של הודו בניירובי, קניה מוסמכת במשותף לסומליה. סומליה מחזיקה שגרירות בניו דלהי.
ראש ממשלת סומליה עבדיראשיד עלי שרמרקה ביקר בהודו ב-1963. הוא ביקר שוב במדינה כנשיא בשנת 1968. הנשיא חסן שייח' מחמוד ביקר בניו דלהי כדי להשתתף בפסגת הפורום השלישית של הודו אפריקה באוקטובר 2015. למחמוד הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברקטולה במהלך הביקור. עוד כמה פקידים סומליים ברמה גבוהה ביקרו במדינה. מהודו, הביקורים הבכירים ביותר בסומליה היו ברמת שר המדינה.
בהיותה חברה לא קבועה ב-UNSC בשנים 2011–2012, הודו שימשה כיושבת ראש ועדת הסנקציות של סומליה-אריתריאה של ה-UNSC.
יחסי סחר

הסחר בין הודו לקרן אפריקה החל מימי קדם.
הסחר הדו-צדדי בין הודו וסומליה הסתכם ב-391.05 מיליון דולר בשנים 2014–2015, ורשם צמיחה של 51% לעומת התקציב הקודם. הודו ייצאה לסומליה סחורות בשווי 352.81 מיליון דולר וייבאה בשווי 38.25 מיליון דולר.
מאז 2008, הודו מספקת לסומליה גישה חד-צדדית לשוק פטורות ממכס ליצוא של סחורות ושירותים.
סיוע חוץ

הודו סיפקה לסומליה תרופות ובגדים ב-1961, ו-160,000 דולר של ציוד סיוע בשנת 1992. הודו תרמה 100,000 טונות של חיטה לסומליה, קניה וג'יבוטי בשנת 1985.
פרויקט Pan African e-Network, יוזמת הדגל של הודו באפריקה, נחנך ב-16 באוגוסט 2010 בסומליה. הודו תרמה 2 מיליון דולר לנציגות האיחוד האפריקאי לסומליה (AMISOM) במאי 2011, ומיליון דולר נוסף במרץ 2012. בספטמבר 2011, הודו סיפקה 8 מיליון דולר לסומליה, קניה וג'יבוטי באמצעות WFP.
אזרחי סומליה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.