stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול ברנייס

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1888 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 בספטמבר 1977 (בגיל 88) ציריך, שווייץ 
 ענף מדעי:  לוגיקה מתמטית, תורת הקבוצות 
 מקום קבורה:  שריפת גווייה 
 מקום לימודים:  הגימנסיה הקלנית (1907)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1910)  אוניברסיטת גטינגן (1912) 
 מנחה לדוקטורט:  אדמונד לנדאו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך (1912–1917)  אוניברסיטת גטינגן (1922–1933)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1934–1959) 
 תלמידי דוקטורט:  Martin Altwegg, סאונדרס מק ליין, Alexander Israël Wittenberg, גרהרד גנצן, Hugo Ribeiro, Julius Richard Büchi, Erwin Engeler, Karl Kaufmann, Corrado Böhm, Franz Zimmermann, Hugo Ribeiro, Martin Altwegg, Max Eduard Eisenring, Hersz Wermus, Walter Strickler 
 
פאול יצחק ברנייס (17 באוקטובר 1888 – 18 בספטמבר 1977) היה מתמטיקאי ופילוסוף יהודי-שווייצרי שעסק בלוגיקה מתמטית, תורת הקבוצות האקסיומטית ופילוסופיה של המתמטיקה.
ביוגרפיה

פאול ברנייס נולד בשנת 1888 בלונדון, בן בכור לשרה ויוליוס ברנייס, חלק ממשפחה יהודית מכובדת של מלומדים ואנשי עסקים. אבי סבו היה הרב יצחק ברנייס, רבה של המבורג. היו לו אח ושלוש אחיות. מלונדון עברה משפחתו לפריז, ומשם לברלין, שם למד ברנייס ב-Köllnisches Gymnasium (גר') בשנים 1895–1907. בנעוריו עסק בנגינה בפסנתר ובהלחנה. ב-1907 החל ללמוד באוניברסיטת ברלין ולמד בה מתמטיקה אצל ישי שור, אדמונד לנדאו, פרדיננד גאורג פרובניוס ופרידריך שוטקי, פילוסופיה אצל אלואיס ריל, קארל שטומפף וארנסט קסירר ופיזיקה אצל מקס פלאנק. בשנים 1910–1912 למד באוניברסיטת גטינגן -  מתמטיקה אצל דויד הילברט, אדמונד לנדאו, הרמן וייל ופליקס קליין, פיזיקה אצל מקס בורן ופילוסופיה אצל לאונרד נלסון. ב-1912 קיבל תואר דוקטור, על עבודה בהנחיית אדמונד לנדאו שעסקה בתורת המספרים האנליטית ובתבניות ריבועיות בינאריות. בסוף אותה שנה השלים הביליטציה באוניברסיטת ציריך.
בשנים 1912–1917 היה פריבט-דוצנט ועוזר לארנסט צרמלו באוניברסיטת ציריך, שם הכיר את ג'ורג' פוליה. ב-1917 עבר לעבוד כעוזרו של הילברט במחקריו על יסודות המתמטיקה, ועסק בכך במשך 14 שנים. במקביל לימד מתמטיקה באוניברסיטת גטינגן. ב-1918 השלים שם הביליטציה נוספת, בעבודה על האקסיומות של תחשיב הפסוקים בפרינקיפיה מתמטיקה.
בשנת 1922 מונה לפרופסור ללא קביעות באוניברסיטת גטינגן. לאחר חקיקת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי ב-1933 הוא פוטר מחמת יהדותו. לאחר חצי שנה שבה עבד באופן פרטי אצל הילברט, היגר עם משפחתו לשווייץ, שאת האזרחות בה ירש מאביו. הוא הועסק במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH), היה אורח באוניברסיטת פנסילבניה, ובשנים 1935–1936 ו-1959–1960 היה מדען אורח במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. ב-1959 פרש לגמלאות מ-ETH כפרופסור אמריטוס.
בשנת 1976 העניקה לו אוניברסיטת מינכן תואר דוקטור לשם כבוד.
ברנייס לא נישא מעולם, ובציריך התגורר עם אמו ושתי אחיותיו.
עבודתו המתמטית

עבודתו עם הילברט הניבה ספר בשני כרכים, "Grundlagen der Mathematik" ("יסודות המתמטיקה"), שיצא לאור בשנים 1934 ו-1939. בין השאר נכלל בעבודה זו הפרדוקס של הילברט-ברנייס (אנ').
בסדרה של שבעה מאמרים, שפורסמה בשנים 1937–1954 בכתב העת Journal of Symbolic Logic הציג ברנייס תורת קבוצות אקסיומטית ששורשיה בתאוריה של ג'ון פון נוימן משנות ה-20 של המאה ה-20. עבודתו זו, עם שינויים של קורט גדל, ידועה בשם תורת הקבוצות של פון נוימן-ברנייס-גדל (אנ') (NBG).
בשנת 1958 יצא לאור ספרו Axiomatic Set Theory, Studies in Logic and the Foundations of Mathematics.
בשנת 1976 יצא לאור ספרו Abhandlungen zur Philosophie der Mathematik ("מאמרים על הפילוסופיה של המתמטיקה").
הנצחתו

במכון הטכנולוגי של ציריך מתקיימת מדי שנה סדרה של שלוש הרצאות על שמו, העוסקות בפילוסופיה של הלוגיקה, המתמטיקה או הפיזיקה.
מאז שנת 2011 מעניקה האגודה השווייצרית ללוגיקה ופילוסופיה של המדע את מדליית פאול ברנייס למדען צעיר שהרים תרומה יוצאת דופן ללוגיקה ופילוסופיה של המדע.
הערות שוליים

↑  Paul Bernays, Institute for Advanced Study
↑  MacLane, Saunders (1935). "Review: Grundlagen der Mathematik, Volume I. By D. Hilbert and P. Bernays" (PDF). Bull. Amer. Math. Soc. 41 (3): 162–165. doi:10.1090/s0002-9904-1935-06048-3.
↑  Paul Bernays, A System of Axiomatic Set Theory, The Journal of Symbolic Logic, in JSTOR
↑  Paul Bernays Lectures, ETH
↑  Paul Bernays Award, SSLPS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258393105171  PLWABN: 9810618037205606  BIBSYS: 90741795  BnF: cb12361656q (data)  CANTIC: a11417638  CiNii: DA01959065  dblp: 00/4654  GND: 11865845X  HDS: 031301  ISNI: 0000 0001 0889 8319  LCCN: n50007396  LNB: 000142093  MGP: 7863  NDL: 00463185  NKC: ola2002152829  NLA: 35017923  NTA: 068448201  RERO: 02-A002996970  SELIBR: 327617  SNAC: w6jq4vs6  SUDOC: 032621485  Trove: 792435  VIAF: 39455306   WorldCat (עם VIAF): 39455306
האספה של צפון אירלנד

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  90 
  
 משכן
  
 Parliament Buildings 
 קואורדינטות:  54°36′18″N 5°49′55″W﻿ / ﻿54.604886°N 5.831808°W﻿ / 54.604886; -5.831808
 אתר אינטרנט
 www.niassembly.gov.uk
 
האספה של צפון אירלנד (באנגלית: Northern Ireland Assembly; אירית: Tionól Thuaisceart Éireann; סקוטית של אלסטר: Norlin Airlan Assemblie), המכונה לעיתים קרובות סטורמונט, הוא בית המחוקקים המסורתי של צפון אירלנד. יש לה סמכות לחוקק חקיקה במגוון רחב של תחומים שאינם שמורים במפורש לפרלמנט של בריטניה, ולמנות את הרשות המבצעת של צפון אירלנד ("המועצה המבצעת" או ממשלת צפון אירלנד). הוא יושב בבנייני הפרלמנט בסטורמונט (אנ') שבבלפסט.
האספה היא בית מחוקקים חד-ביתי, שנבחר באופן דמוקרטי, הכולל 90 חברים. החברים נבחרים לאחר בחירות בשיטה היחסית בשיטת הקול הנייד. בתורה, האספה בוחרת את רוב שרי המועצה המבצעת של צפון אירלנד תוך שימוש בעקרון חלוקת הסמכויות בשיטת ד'הונד כדי להבטיח השתתפות בניהול האזור של גושי ההצבעה הגדולים ביותר בצפון אירלנד, היוניוניסטים-פרוטסטנטים והקתולים-רפובליקנים (מכונים גם הלאומנים האירים). הוראות הקבע של האספה מאפשרות להצעות מסוימות שנויות במחלוקת לדרוש הצבעה חוצת קהילה; בנוסף לדרישה לתמיכת רוב כולל של חברים, הצבעות כאלה חייבות להיות נתמכות ברוב בתוך שני הגושים כדי לעבור.
קדם לו הפרלמנט של צפון אירלנד (אנ'), אשר פעל מ-7 ביוני 1921 עד 30 במרץ 1973, כאשר הוא הושעה בגלל חוסר יכולתו להשיב את הסדר על כנו במהלך הצרות. כתוצאה מכך ממשלת בריטניה שלטה באזור בלי פרלמנט מקומי. האספה היא אחד משני מוסדות "תלויים הדדית" שנוצרו במסגרת הסכם יום שישי הטוב משנת 1998, והשני הוא ועידת צפון-דרום (אנ') עם הרפובליקה של אירלנד. ההסכם נועד לשים קץ לצרות האלימות של צפון אירלנד אשר נמשכו 30 שנה. הבחירות הראשונות לאספה נערכו ביוני 1998.
ניהול

לאספה שלושה מנגנונים עיקריים להבטיח חלוקת כוח יעילה:
במינוי שרים לרשות המבצעת (למעט שר המשפטים), נהוגה שיטת ד'הונד כך שתיקי השרים מחולקים בין הצדדים באופן יחסי לכוחם באספה. משמעות הדבר היא שכל המפלגות בעלות מספר מנדטים לא מבוטל זכאיות לשר אחד לפחות. בראש הרשות המבצעת, עומדים השר הראשון של צפון אירלנד וסגנו.
החלטות מסוימות חייבות לקבל "תמיכה חוצת קהילה", או תמיכה של מספר מינימלי של חברים משתי הקהילות, כדי שיעברו על ידי האספה. כל חבר מוגדר רשמית כלאומני, יוניניסטי או אחר. בחירת יושב הראש, מינוי שר המשפטים, כל שינוי בהוראות הקבע ואימוץ שטרות כספיים מסוימים חייבים להתרחש כולם בתמיכה חוצת-קהילות. בחירת השרים הראשון וסגני השרים הראשונים התרחשו בעבר בהסכמה מקבילה אך התפקידים אוישו בהמשך במינוי.
כל הצבעה שתתקבל על ידי האספה יכולה להיות תלויה בתמיכה חוצת קהילה אם תוגש עצומה מדאיגה ליושב ראש. 30 חברים או יותר יכולים להגיש עתירה זו. במקרים כאלה, הצבעה על הצעת חקיקה תעבור רק אם היא נתמכת ברוב משוקלל (60%) מהחברים המצביעים, כולל לפחות 40% מגוש היוניוניסטים-פרוטסטנטים ומגוש הקתולים-רפובליקנים הנוכחים ומצביעים. למעשה, המשמעות היא שבתנאי שמספיק חברים מקהילה נתונה מסכימים, אותה קהילה (או מפלגה מספיק גדולה באותה קהילה) יכולה להפעיל וטו על החלטות האספה. המטרה היא להגן על כל קהילה מפני חקיקה שתעדיף את הקהילה האחרת.
לאספה יש סמכות לזמן עדים ומסמכים, אם האחריות הרלוונטית הועברה לסמכותה. הליכים מכוסים בחסיון בדיני לשון הרע.
הרכב

הרכב האספה נקבע בשנת 1998. בתחילה היו 108 חברים שנבחרו מ-18 אזורי בחירה של שישה חברים על בסיס זכות בחירה אוניברסלית למבוגרים והקול שניתן להעברה יחיד .
על פי חוק משנת 2016, צומצם מספר החברים לכל אזור בחירה מ-6 ל-5, והותיר 90 מושבים בסך הכל. החוק נכנס לתוקף בבחירות במרץ 2017. אזורי הבחירה בהם נעשה שימוש היו זהים לאלו המשמשים לבחירות לפרלמנט של בריטניה בוסטמינסטר.
חוק צפון אירלנד משנת 1998 קובע כי אלא אם כן האספה תפורק מוקדם, הבחירות צריכות להתקיים אחת לארבע שנים ביום חמישי הראשון של מאי. חקיקה משנת 2014 הועברה כדי להתאים את אספת צפון אירלנד עם בתי המחוקקים האחרים ולהאריך כל כהונה של אספה לחמש שנים במקום ארבע. הבחירות השניות לאספה נדחו על ידי ממשלת בריטניה עד ל-26 בנובמבר 2003. האספה מפורקת זמן קצר לפני קיום הבחירות ביום שנבחר על ידי שר החוץ. לאחר כל בחירות על האספה להתכנס תוך שמונה ימים. האספה יכולה להצביע לפירוק עצמה מוקדם ברוב של שני שלישים מכלל חבריה. היא גם מפורקת אוטומטית אם אין ביכולתה לבחור שר ראשון וסגן שר ראשון (למעשה שרים ראשונים משותפים, שההבחנה היחידה היא בתארים) תוך שישה שבועות מהפגישה הראשונה שלו או מהתפנות תפקידים אלה.
הסובייט העליון של רוסיה

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־88 שנים) 
 רשות יורשת:  האספה הפדרלית של רוסיה 
 משכן
 מוסקבה 
 
הסובייט העליון של רוסיה, (ברוסית: Верхо́вный сове́т РСФСР; מילולית: המועצה העליונה של הפדרציה הרוסית) היה הגוף השלטוני הבכיר של רוסיה הסובייטית בשנים 1937–1990 (עד לבחירת קונגרס צירי העם, שהפך לסמכות העליונה החדשה עד 1993), במקביל לשנים 1937 עד 1993 הייתה המועצה לגוף המחוקק של רוסיה.
הסובייט העליון של רוסיה נבחר לראשונה ב-26 ביוני 1938. בהתאם לחוקת ברית המועצות משנת 1936 ולחוקת רוסיה הסובייטית משנת 1937, כל סמכויות המדינה של קונגרס הסובייטים הרוסי הועברו לידי הסובייט העליון. הסובייט נבחר על בסיס זכות בחירה אוניברסלית, שווה וישירה בהצבעה חשאית של אזרחים מעל גיל 18, ללא הבחנה בין מין, דת או לאום, לתקופה של 4 שנים (ומאז 1978 לתקופה של 5 שנים). בסך הכל נערכו 11 מערכות בחירות של המועצה, שבכולן זכתה המפלגה הקומוניסטית.
לאחר אימוץ תיקונים לחוקה בשנת 1989 (הקמת קונגרס צירי העם כגוף ממלכתי, הפכה המועצה לאחד מגופי הקונגרס) נערכו הליכי פירוק למועצה וסמכויותיה פגו בשנת 1990.
בשנים 1990–1993 היה הסובייט גוף של קונגרס צירי העם, גוף מחוקק, מינהלי וגוף בקרה קבוע של המדינה, שהורכב משני בתים - מועצת הלאומים ומועצת הרפובליקה. בשנת 1989 הפכה לפרלמנט הקבוע הראשון ברוסיה לאחר ספטמבר 1917. במהלך תקופה זו נבחר הסובייט העליון על ידי קונגרס צירי העם לתקופה מסוימת עד שהקונגרס החדש שנבחר הקים הרכב חדש של הסובייט העליון של הפדרציה הרוסית. ב-21 בספטמבר 1993 הופסקו סמכויותיהם של צירי העם ושל הסובייט העליון של הפדרציה הרוסית על פי הצו לרפורמה חוקתית, במסגרת המשבר החוקתי במדינה. הצו עצמו נמצא כמנוגד לחוקה על ידי בית המשפט לחוקה של הפדרציה הרוסית. למרות התנגדותם של מרבית צירי העם של הפדרציה הרוסית ותומכיהם, ב-4 באוקטובר 1993 הם התפזרו באמצעות כלי נשק וכלי רכב משוריינים שהובאו למושב הפרלמנט.
במסגרת החוקה שאומצה משנת 1993 הסובייט העליון של הפדרציה הרוסית פורק וחדל מלהתקיים ואת מקומו בתור הבית התחתון של הפרלמנט תפסה הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית.
משכן הסובייט העליון

אסיפות וכינוסי הסובייט העליון של רוסיה הסובייטית התקיימו בארמון הקרמלין הגדול, באולם שנבנה מאולמות אלכסנדר ואנדריי בארמון. בשנת 1990 הועבר הסובייט העליון לבניין ייעודי על סוללת קרסנופרנסקאיה, המכונה הבית הלבן עד 1993, עת הועבר לידי ממשלת רוסיה, שהשתכנה בו.
יו"ר הסובייט העליון של הפדרציה הרוסית בשנים 1990–1993

בוריס ילצין (29 במאי 1990–10 ביולי 1991)
רוסלאן חסבולאטוב (29 באוקטובר 1991–4 באוקטובר 1993)
הערות שוליים

↑  בהתאם לסעיף 22 בחוקת 1937
↑  בהתאם לסעיף 104 לחוקת 1978
↑  בהתאם לסעיף 24 לחוקת 1937
↑  בהתאם לסעיף 104 לחוקת 1978 ותיקונים לחוקה משנת 1989
↑  Постановление Верховного Совета РСФСР от 27 октября 1989 года О назначении выборов народных депутатов РСФСР и народных депутатов местных Советов народных депутатов РСФСР двадцать первого созыва
↑  Постановление Верховного Совета РСФСР от 27 октября 1989 года О порядке введения в действие Закона РСФСР «Об изменениях и дополнениях Конституции (Основного Закона) РСФСР»
↑  בהתאם לסעיף 107 בחוקת 1978 ותיקונים משנת 1989
↑  Съезд народных депутатов и Верховный Совет РСФСР/РФ. 1990—1993
↑  לאחר פיזור הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית על ידי הממשלה הזמנית, האספה המחוקקת שהוקמה נועדה להתקיים באופן זמני לצורך אימוץ חוקה
הבית הלבן – בניין הסובייט העליון של רוסיה בין 1990–1993
הפרלמנט של הקהילה הצרפתית (בלגיה)

| --- | --- |
 מדינה:  בלגיה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1972 – הווה (53 שנים) 
 רשות קודמת:  Cultural Council for the French Cultural Community 
 הרכב
 מספר מושבים:  94 
  
 מנהיגים
 יושב ראש:  Rudy Demotte 
 משכן
  
 קואורדינטות:  50°50′48″N 4°21′49″E﻿ / ﻿50.8467495°N 4.3636809°E﻿ / 50.8467495; 4.3636809
 אתר אינטרנט
 www.pfwb.be
 
הפרלמנט של הקהילה הצרפתית (בצרפתית: Parlement de la Communauté française או PCF) הוא הרשות המחוקקת אשר מייצגת את הקהילה הצרפתית בבלגיה. הפרלמנט בנוי בשיטת בית מחוקקים חד-ביתי. בפרלמנט זה חברים כל 75 החברים של הפרלמנט של ולוניה, מלבד שניים הדוברים גרמנית, אשר מוחלפים בדוברי צרפתית מאותה המפלגה. אליהם מתווספים 19 נבחרים דוברי צרפתית ממחוז בריסל. בסך הכל ישנם כ-94 חברים הנבחרים מדי 5 שנים. הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2024, משמע שהבחירות הבאות ייערכו בשנת 2029.
הפרלמנט יושב בבירת המדינה, בריסל.
המפלגה הגדולה בפרלמנט היא המפלגה הסוציאליסטית הולונית אשר מונה מטעמה 28 נציגים.
מרשל ברית המועצות

תמונה של חמשת המרשלים הראשונים - יושבים (מימין לשמאל): אלכסנדר יגורוב, קלימנט וורושילוב, מיכאיל טוכאצ'בסקי; עומדים: וסילי בליוכר, סמיון בודיוני
מרשל ברית המועצות (ברוסית: Маршал Советского Союза) הייתה דרגת קצונה בכירה בכוחות המזוינים של ברית המועצות, שהייתה נמוכה רק מדרגתו של סטלין.
הדרגה הוגדרה רשמית ב-22 בספטמבר 1935 בהחלטה של מועצת הקומיסרים העממיים (מועצת השרים) של ברית המועצות. לפי ההחלטה, הייתה זו הדרגה הבכירה ביותר בכוחות הביטחון של ברית המועצות. עם זאת, ב-26 ביוני 1945 הונהגה דרגת אחת מעליה – דרגת גנרליסימו של ברית המועצות, אשר הוענקה ליוסיף סטלין.
בשנת 1953, לאחר מות סטלין, חזרה דרגת מרשל ברית המועצות להיות הדרגה הבכירה ביותר בכוחות המזוינים של ברית המועצות (אם כי רק דה פקטו, היות שדרגת גנרליסימו של ברית המועצות לא בוטלה באופן רשמי). בשנת 1955 נוסדה בצי הסובייטי דרגת אדמירל צי ברית המועצות, שהייתה מקבילה לדרגת מרשל ברית המועצות.
דרגת מרשל ברית המועצות הוענקה לראשונה ב-1935, לחמישה אנשים: שר ההגנה קלימנט וורושילוב, הרמטכ"ל אלכסנדר יגורוב ושלושה מפקדי צבא בכירים – וסילי בליוכר, סמיון בודיוני ומיכאיל טוכאצ'בסקי.
הדרגה בוטלה בשנת 1991 עם פירוק ברית המועצות. בסך הכול, בין השנים 1935–1991 הוענקה דרגה זו ל-41 אנשים: ארבעה פוליטיקאים, אחד מהנ.ק.ו.ד. והשאר אנשי צבא. מיכאיל טוכאצ'בסקי היה המרשל הצעיר ביותר - קיבל את הדרגה בגיל 42. לאוניד ברז'נייב קיבל את הדרגה בגיל המבוגר ביותר בין כל המרשלים - בגיל 70.
לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית במקומו של הצבא הסובייטי, נוצרה דרגת מרשל הפדרציה הרוסית.
הפרלמנט הפלמי

| --- | --- |
 מדינה:  בלגיה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  7 בדצמבר 1971 – הווה (53 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  124 
  
 מנהיגים
 יושב ראש:  Liesbeth Homans 
 משכן
  
 בריסל 
 אתר אינטרנט
 www.vlaamsparlement.be
 
הפרלמנט הפלמי (בהולנדית: Vlaams Parlement) הוא הרשות המחוקקת של פלנדריה, אחת מהיחידות הפדרליות של בלגיה. הפרלמנט מתעסק בחקיקה פנימית בתוך היחידה, מפקח על הממשלה הפלמית, מאשר את התקציב הפלמי ולמעשה דואג לרוב מאפייני החיים בפלנדריה (כלכלה, תרבות, תחבורה, וכו'). הפרלמנט בנוי בצורת בית מחוקקים חד-ביתי, והוא מכיל 124 נציגים (118 מפלנדריה, ועוד כשישה מבריסל) אשר נבחרים מדי 5 שנים. המפלגה הגדולה ביותר היא הברית הפלמית החדשה, אשר מחזיקה מטעמה 43 נציגים, והיא זו שמנהלת את הקואליציה ואת הממשלה פלמית.
הפרלמנט יושב בעיר הבירה של המדינה- בריסל.
הפרלמנט נוצר כחלק מתהליך פדרליזציה של בלגיה, אשר החל בשנת 1970 ובמהלכו (עד שנת 2001) אושרו חמש רפורמות שחיזקו את היחידות הפדרליות של המדינה. קודם לכן, היה פרלמנט אחד בבלגיה שהיה בעל שני בתים.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2014 והבחירות הבאות ייערכו בשנת 2019.
משה אדרי (קולנוען)

| --- | --- |
משה אדרי
 לידה:  1 באוגוסט 1951 (בן 73) מרוקו טנג'יר, מרוקו
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 בן או בת זוג:  פנינה אדרי 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתגלית השנה באירופה (2010)  פרס ישראל (2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 
משה אדרי (נולד ב-1 באוגוסט 1951) הוא מפיק, מפיץ ובעל בתי קולנוע ישראלי, מבכירי תעשיית הקולנוע הישראלית, ממקימי ומבעלי "יונייטד קינג", יושב ראש דירקטוריון ובעלי חברת " NMC יונייטד". חתן פרס ישראל למפעל חיים לשנת ה'תשפ"ד (2024).
ביוגרפיה

אדרי נולד בטנג'יר שבמרוקו ב-1951 לקלרה ואברהם אדרי. בשנת 1961, בגיל 10, עלה ארצה עם הוריו וארבעת אחיו ואחיותיו. המשפחה הגיעה לדימונה והשתקעה שם. מגיל צעיר נהג אדרי יחד עם אחיו הגדול ושותפו, לאון, להתגנב לבתי קולנוע ולצפות בסרטים. בגיל 15 החל לעבוד באחד מבתי הקולנוע בעיר.
עד מהרה החל להגיע לתל אביב מטעם בית הקולנוע לצורך רכישת סרטים להקרנה. בהמשך חבר לבעלי קולנוע אחרים בדימונה, ורכש יחד עם שותפיו את בית הקולנוע "אילת" בעיר.
אדרי הקים יחד עם אחיו ושותפיו את חברת ההפצה "יונייטד קינג" ועבר לפעול באזור המרכז. הלהיט הראשון שהפיצה החברה היה "סופרמן" בשנת 1978.
אדרי רכש בתי קולנוע ברחבי הארץ, ובהם "מקסים" ו"אופיר" בתל אביב.
החברה בבעלותו נכנסה לענף הפצת סרטים זרים ולהפקות סרטים ישראליים כגון "סוף העולם שמאלה", "הורה 79", "עמק", "יונה", "בופור", "מבול", "סוכריות", "נמל בית", "רסיסי אהבה", "הכל שבור ורוקד", "שאיפה לחיים", "כיפה אדומה", "צילי", "השכן שלי אדולף", "הערת שוליים", "מסתור", "הולכת שבעה" "אילוף הגוררת", "חמדה", "הטבעת", ולאחרונה אף הפיקה החברה סדרות כמו "שעת נעילה" ו"המזח" ותפיק את הסדרה "באש ובמים", סדרת מקור ראשונה של נטפליקס בישראל. החברה מפיקה כ-10-20 סרטים בשנה.
בתחילת שנות ה-2000 פתחה החברה במתחם גלילות שברמת השרון את מתחם בתי הקולנוע סינמה סיטי. כיום נמצאים בבעלות הרשת מתחמים נוספים במערב ראשון לציון, ירושלים, כפר סבא, נתניה ובאר שבע וישנם עוד מתחמים אשר נמצאים בשלבי תכנון ובנייה.
חברת סרטי יונייטד קינג בבעלותו של אדרי מחזיקה בספרייה הגדולה ביותר של סרטים ישראליים ובהם הזכויות לסרטיו של אפרים קישון.
בשנת 2007 ניסתה החברה לרכוש נתח מחברת קשת, אך כשלה. החברה היא גם הבעלים של חברת המוזיקה אן אם סי.
בשנת 2010 הוענק למשה אדרי ולאחיו לאון אדרי פרס הוקרה על מפעל חיים בפסטיבל ירושלים.
משנת 2014 ערוץ הקולנוע הישראלי של yes מופק על ידי החברה.
ב-2019 זכה בפרס עמית כבוד של מוזיאון ישראל בירושלים עבור "תרומתו לתעשיית הסרטים המקומית והקולנוע הישראלי".
בשנת 2021 הוענק לאדרי פרס מפעל חיים מפסטיבל הסרטים בחיפה. באותה שנה הוכרז כזוכה פרס איגוד אמי למפעל חיים. באותה שנה הקים את שירות הטלוויזיה Screen IL.
באפריל 2024 זכה בפרס ישראל למפעל חיים.
אדרי הוא יו"ר אגודת הידידים של עמותת "אור למשפחות" לתמיכה בהורים שכולים ובעבר היה גם יו"ר בית הספר לתסריטאות מיסודה של עידית שחורי.
חיים אישיים ומשפחה

אדרי נשוי לפנינה אדרי, מנכ"לית NMC, אב לארבע בנות וסב לנכדים.
פעילותו הקולנועית

אדרי עם שותפים הפיק את סדרת הטלוויזיה "זינזאנה". למרות הצלחת הסדרה, הרי שבהיבט הכספי נחלו המשקיעים כישלון כלכלי צורב. למרות זאת החליט אדרי להיכנס להפקת סרטי איכות ישראליים. הוא הפיק יחד עם המפיק דודי זילבר וחברת "מטרו תקשורת" את "סימה וקנין מכשפה", ואחריו את "ללכת על המים" ו"סוף העולם שמאלה", שהגיע לצפיית שיא של כ-450,000 צופים, ובכך הפך לסרט הישראלי הנצפה ביותר מאז שנות ה-80. על סרט זה אמר אדרי:
... אמרתי לאחי ליאון: לא ייתכן שסרט כזה לא יהיה שלאגר....שכנעתי את הבנקאים שלי שמאוד לא האמינו. הם אמרו לי:'את מי מעניין סרט על מרוקאים והודים, ועוד בדימונה בשנות ה-60?...אמרתי להם: 'זה עלי'.
אדרי היה שותף גם להפקת סרטים אחרים, כ"אהבה קולומביאנית", "כבוד", "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן", "פנסיון פראכט", "אנשים כתומים", "אביבה אהובתי", "לרדת מהעץ", "לב שקט מאוד", "טוביאנסקי", "תיקון", "הקפות","הבועה", "בופור" ו"ההילולה". במאי בופור, יוסף סידר, אמר עליו כי: ”מה שחסר בתעשיית הקולנוע שלנו זו התלהבות, רצון, צורך להצליח, זוהר. אדרי הוא מפיק כמו שמפיק צריך להיות. הוא גרנדיוזי, הוא לארג' והוא גדול מהחיים, וזה מה שהתעשייה הזו הייתה צריכה.”
אדרי היה שותף להפקת סרט הקומדיה "זוהי סדום" בשיתוף עם ארץ נהדרת. בשנת 2011 זכה בשיתוף פעולה יחד עם סידר במספר פסטיבלים בישראל ומחוצה לה על סרטו "הערת שוליים".
אדרי תכנן להפיק גם את סרט ההמשך ל"גבעת חלפון אינה עונה", והשקיע חצי מיליון שקלים בתסריט, אך מותו של ישראל פוליאקוב ב-2007 שם קץ לתוכניותיו.
ב-2023 השתתף בהפקת הסרט "אמצע החיים".
הפיק את הסרט "לצוד פילים", ועשרות סרטים נוספים, במתן עדיפות על היצירה הישראלית, שבו אדרי היום נחשב למפיק, והמפיץ המרכזי של סרטים אלו.
הערות שוליים

↑  מעריב אונליין, ‏נשארים מעודכנים גם בחו"ל: פרטנר בשת"פ בלעדי עם שירות הטלוויזיה Screen iL, באתר מעריב אונליין, 31 ביולי 2024
↑   שירה קדרי־עובדיה, זוכי פרס ישראל למפעל חיים: ח"כ לשעבר עדנה סולודר והקולנוען משה אדרי, באתר הארץ, 10 באפריל 2024
↑  עוז ישראל שוורץ, ‏חתן פרס ישראל למפעל חיים: משה אדרי, באתר "סרוגים", 10 באפריל 2024
↑  גל אוחובסקי, מיסטר סינמה, באתר nrg‏, 9 במאי 2008
↑  רז שכניק, "יש חגיגה", מוסף 7 לילות של ידיעות אחרונות, 21 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298349005171  PLWABN: 9810680159705606  BIBSYS: 1535375966479  BNE: XX5573545  ISNI: 0000 0004 0224 3049  LCCN: no2017002786  NLK: KAC2020M7982  VIAF: 297732255   WorldCat (עם VIAF): 297732255
הפרלמנט של ולוניה

| --- | --- |
 מדינה:  בלגיה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  15 באוקטובר 1980 – הווה (44 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  75 
 
 מנהיגים
 יושב ראש:  Jean-Claude Marcourt 
 משכן
  
 Hospice Saint-Gilles 
 אתר אינטרנט
 www.parlement-wallonie.be
 
הפרלמנט של ולוניה (בצרפתית: Parlement de Wallonie) הוא הרשות המחוקקת בוולוניה, האזור דובר הצרפתית בבלגיה. הוא אחד מתוך שלושה פרלמנטים פדרליים בבלגיה (יחד עם הפרלמנט הפלמי והשלטון האוטונומי בבריסל). הוא בנוי בשיטת בית מחוקקים חד-ביתי ומכיל כ-75 נציגים הנבחרים מדי 5 שנים. הפרלמנט יושב בבירת המחוז, נאמור, על נהר המז.
כל חברי הפרלמנט הם גם חברי הפרלמנט של הקהילה הצרפתית.
המפלגה הגדולה בפרלמנט היא התנועה הרפורמיסטית אשר לה 26 נציגים.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2024, משמע שהבחירות הבאות יתקיימו בשנת 2029.
אליפות הזוגות של NXT UK

| אליפות הזוגות של NXT UK> .פרטים | אליפות הזוגות של NXT UK> .פרטים |  |
| --- | --- | --- |
| ארגון מפעיל | WWE |  |
| מותג | NXT UK |  |
| תאריך יצירה | 18 ביוני 2018 |  |
| תאריך ביטול התואר | 4 בספטמבר 2022 |  |
| סטטיסטיקות | סטטיסטיקות |  |
| האלופים הראשונים | ג'יימס דרייק וזאק גיבסון |  |
| האלופים האחרונים | ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס |  |
| הכי הרבה זכיות | כל האלופים ‏(זכייה אחת לכל אחד) |  |
| האלופים לזמן הארוך ביותר | Gallus (מארק קופי ווולפגנג) ‏(497 ימים) |  |
| האלופים לזמן הקצר ביותר | פלאש מורגן ובסטר ומארק אנדרוז ‏(34 ימים) |  |
| האלוף המבוגר ביותר | טרנט סבן ‏(40 שנים, 110 ימים) |  |
| האלוף הצעיר ביותר | ברוקס ג'נסן ‏(20 שנים, 306 ימים) |  |
| האלופים במשקל הכבד ביותר | ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס ‏(232 ק"ג) |  |
| האלופים במשקל הקל ביותר | פלאש מורגן ובסטר ומארק אנדרוז ‏(137 ק"ג) |  |
אליפות הזוגות של NXT UK (באנגלית: NXT UK Tag Team Championship) הייתה תואר אליפות זוגות בהיאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ושייך למותג הפיתוח שלו, NXT UK, ששימש כמותג האחות של NXT בממלכה המאוחדת. האליפות נוצרה ב-18 ביוני 2018, כשהאלופים הראשונים היו ג'יימס דרייק וזאק גיבסון. האלופים האחרונים היו ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס. אליפות זו אוחדה עם אליפות הזוגות של NXT ב-4 בספטמבר 2022 באירוע Worlds Collide.
ארגון ה-WWE הודיע על תוכניותיו ליצור מותג בממלכה המאוחדת במהלך דצמבר 2016, לעומת זאת, תוכנית זו יצאה לפועל רק באמצע שנת 2018, כש-NXT UK הפך למותג המדובר. האליפות נוצרה ב-18 ביוני 2018 במהלך הלילה הראשון של טורניר אליפות בריטניה לשנת 2018. למרות שתואר אליפות זה הוא אחת מארבע חגורות אליפות הזוגות ב-WWE, הוא נחשב לאחרון בחשיבותו במחלקת הזוגות, כששלוש חגורות אליפות הזוגות של שלושת המותגים הראשיים (אליפות הזוגות של Raw, אליפות הזוגות של סמאקדאון ואליפות הזוגות של NXT) נחשבות לבכירות ממנו.
היסטוריה

במסיבת עיתונאים שנערכה ב-O2 ארנה ב-15 בדצמבר 2016, טריפל H חשף את תוכניות ה-WWE להקמת מותג בממלכה המאוחדת, שבו מתאבקים מהמדינות השונות יתחרו. כמו כן, אליפות בריטניה של ה-WWE נוצרה באותו היום, לעומת זאת, תוכניות אלו לקחו זמן, כשרק באמצע שנת 2018 הן התממשו. ב-18 ביוני 2018 במהלך הלילה הראשון של טורניר אליפות בריטניה, אליפות הזוגות של NXT UK, ביחד עם אליפות הנשים של NXT UK, הוכרזו למותג NXT UK. ב-14 באוקטובר, במהלך הקלטות התוכנית NXT UK בפלימות', טריפל H והג'נרל מנג'ר, ג'וני סיינט, חשפו את חגורות אליפות הזוגות. טורניר הדחות של ארבעה זוגות התקיים בהקלטות התוכנית NXT UK ב-24 וב-25 בנובמבר (ששודרו לאחר מכן ב-2 וב-9 בינואר 2019, בהתאמה). הגמר התקיים באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool, שנערך ב-12 בינואר, ובו ג'יימס דרייק וזאק גיבסון ניצחו את מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים.
עיצוב האליפות

חגורות האליפות נחשפו על ידי מנהל התפעול הראשי של ה-WWE וראש צוות NXT, טריפל H, ביחד עם הג'נרל מנג'ר של NXT UK, ג'וני סיינט, ב-14 באוקטובר, במהלך הקלטות התוכנית NXT UK בפלימות'. הפלטה המרכזית מעוצבת סביב הלוגו של NXT UK, כשלעצמו מכיל בצדדיו את סמל הממלכה המאוחדת, עם אריה וסוס (במקום החד קרן המסורתי) בנוסף ללוגו של NXT בצורה אנכית. החיות הן מזהב, בעוד שהלוגו הוא מכסף. הכיתוב מעל הגלובוס העליון הוא "הזוגות של UK", בעוד שהכיתוב מתחת לגלובוס התחתון הוא "אלופים". גבול מעוטר בזהב עם תכשיטים אדומים תוחמים את הפלטה המרכזית. פסים מפרידים מזהב בכל קצה מפרידים בין הפלטה המרכזית לשתי הפלטות הצדדיות. במה שהפך למאפיין בולט של חגורות האליפות בארגון, הפלטות הצדדיות ניתנות לשליפה ולהחלפה עם הלוגו של אלופי הזוגות הנוכחיים; ברירת המחדל של פלטות אלו היא הלוגו של ה-WWE. הפלטות מוטמעות על רצועת עור בצבע שחור.