stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורית ירון
פילמוגרפיה > טלוויזיה

שאלתיאל קוואק - שאלתיאל קוואק, שיר פתיחה וסיום
שלום סומסום
דנבר הדינוזאור האחרון - אתי
חבורת הבובונים - מינו התינוק
במצולות הים עם דלפי- דלפי
מיקי צ'יק צ'אק ועוד- מיקי
אצבעונית - אצבעונית
יוסף מנחם מרגלית

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1925 כפר מל"ל,  פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  5 במאי 2008 (בגיל 82) כפר מל"ל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  רמות השבים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יוסף (יוסי) מנחם מרגלית (כ' באלול תרפ"ה, 11 בספטמבר 1925 – ל' בניסן תשס"ח, 5 במאי 2008) היה עיתונאי, עורך, סופר ועיתונאי ילדים ישראלי חתן פרס יציב לספרות ילדים (1955), מחנך, לשונאי, עורך ב"קול ישראל" וחקלאי איש כפר מל"ל.
עורך הירחון החקלאי "השדה" מ-1958 ועד 1996.
בעל הפינה "עברית של יום יום" בקול ישראל (1955–1970).
ביוגרפיה

מרגלית נולד בסתיו 1925 במושב כפר מל"ל שבדרום השרון, בנם של רחל לבית קרבל ויצחק מרגלית, חקלאים אנשי העלייה השנייה, ממייסדי המושב. לאחר שסיים את חינוכו במושב, למד חינוך בבית המדרש למורים העברי בירושלים.
בראשית שנות ה-40 חיבר עבור מתנדבי היישוב בבאפס את השיר "הורה חיילית" ("השתלבו כבר הידיים בחישול איתן של ברית"), שהולחן על ידי משה ביק, שניהל מקהלה צבאית שלהם.
באמצע אותו עשור, לקראת השלמת לימודיו בסמינר למורים, היה למורה הכיתות הגבוהות של בית הספר היסודי (ד'–ח') במושבה סג'רה שבגליל התחתון.
בהמשך למד לשון עברית, ספרות עברית ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל תואר מוסמך במדעי הרוח (כותרת עבודת הגמר, שהגיש בשנת תשי"ג: "הברייתות של סדר זרעים בתוספתא, בתלמודים ובמדרשי ההלכה: השוואה לשונית").
היה חבר ארגון "ההגנה" בשרון, ובמלחמת העצמאות בגוש עציון ובירושלים. במלחמה נהרג אחיו הצעיר, יהושע מרגלית.
כהוריו, היה מרגלית חבר מושב כפר מל"ל, ועיבד משק חקלאי. כיהן כיו"ר ועד המושב.
בשנת תשי"א (1950) הצטרף למערכת הירחון "השדה", ביטאון המרכז החקלאי, כעוזרו של העורך שמעון דוד יפה. בשנת תשי"ח-1958, עם פטירתו של יפה, התמנה כעורך הראשי. מרגלית ערך את כתב העת עד פרישתו לגמלאות ב-1996.

בשנים תשי"א–תשי"ז היה חבר מערכת "בַּמַּעֲלֶה", עיתון תנועת הנוער העובד, וכתב במדור לנוער העולה ובמדור לשכבה הצעירה.
כתב סיפורים, שירים ומחזות. מראשית שנות ה-50 השתתף ב"דבר לילדים", ובמשך עשרות שנים פרסם מיצירותיו בו ובעיתוני ילדים ונוער נוספים: "משמר לילדים" (של "על המשמר"), "הצופה לילדים" (של תנועת "המזרחי"), "עתידות" ו"מענית" (ביטאון הנוער במושבים).
משנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-70 פרסם שמונה ספרי ילדים (בחתימת "יוסי מרגלית"), מהם שהתפרסמו במקור כסיפורים בהמשכים בעיתונות הילדים. רבים מסיפוריו עוסקים בחייהם של ילדי המושב.
בשנת 1955 זכה בפרס יציב לספרות הילדים.
במשך עשרות שנים הוקראו ברדיו תסכיתים שעובדו מסיפורי הילדים שלו. בנוסף, הגיש ברדיו תוכניות לילדים.
השתתף בכתב העת הספרותי "מאזנים", ב"תלמים" (ביטאון תנועת המושבים) ועוד. פרסם פיליטונים בחתימת "י. ממר".
ערך יותר מ-35 ספרים בנושאי חקלאות, יישובי ההתיישבות העובדת ואנשיה (רבים מהם בהוצאת "ספריית השדה").
כעורך "השדה" הקפיד על דקדוק וטרמינולוגיה תקניים.
ערך מדורי לשון ב"דבר הפועלת", בירחון לחינוך ילדים "אורים להורים" וב"מעריב לנוער". בנוסף, שימש עורך לשוני בפרסומים רבים.
משנת תשי"ז-1955 ועד 1970 ערך את הפינה "עברית של יום יום" בקול ישראל – משדר שבועי בן חמש דקות ששודר בשעות הערב, שעסק בשפה העברית היומיומית, והציע תיקונים של שיבושי לשון נפוצים וביאור מובנם המדויק של מילים וניבים. (מ-1971 פועלת פינה במתכונת דומה בשם "רגע של עברית".)
החל ב-1988 כיהן כחבר ועדת השמות הממשלתית.
משנת תשי"ב היה נשוי לרחל לבית גרינברגר, והיה אב לשלושה: לאה, תרצה ואהרן-יהושע (שוקי).
מרגלית התגורר עם אשתו רחל בכפר מל"ל, שם נפטר ב-2008. נקבר בבית העלמין המשותף לכפר מל"ל ורמות השבים .
כתביו > סיפורי ילדים

המערה: סיפור מחיי הילדים בכפר; הציורים: יוסי שטרן, כפר מל"ל: שִבֹּלֶת, תשי"ד. (הופיע כסיפור בהמשכים ב"דבר לילדים" ב-1953)
כזה גִבּור!: אחד עשר ספורים לילדים; צייר דניאל קרון, תל אביב: מ' ניומן ('הדס'), תשי"ז.
אש בחֻרשה: שלשה ספורים מימי מְשֹל האנגלים בארץ; ציורים: בינה גבירץ, תל אביב: מ' ניומן ('הדס'), תשי"ט.
עד צאת הכוכבים: ספורים; רִשומים: אריה נבון, תל אביב: הקבוץ המאחד, תשכ"ב. (שבעה סיפורי הרפתקאות מחיי ילדים בכפר בשרון)
השליט מדוּנגָא-דוּנגָא; ציורים: בינה גבירץ, ירושלים – תל אביב: מ' ניומן, תשכ"ז.
למי אבד דבר: ספורים מבית-הספר, תל אביב: אלף, תשל"ב. (שמונה סיפורים, בלוויית איורים)
איך מצילים חתלתול; צייר: יקי קאופמן, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ג 1972. (קובץ סיפורים מחיי ילדי כפר במושב בשרון)
בלעם לא נכנע; ציירה: נורית יובל, תל אביב: מ' מזרחי ('מועדון הספר הטוב לבני הנעורים'), 1976.
מסיפוריו:
"הבית על העץ"
כתביו > סיפורי ילדים > יצירות נוספות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בוני החומה: מחזה בשלש תמונות מתקופת נחמיה, תל אביב: איגוד בימות החובבים, [-196?]. (הופיע במקור ב"במעלה" יט, 12 (ד' בתמוז תש"ט).)
הפחדן, מהדורת ניסוי א, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המרכז לתוכניות לימודים, תשל"ה. (סיפור)
רמתיים בשנות השלושים; 1997-1998. פרקים קצרים המתארים את המוסדות התשתיות העיסוקים האוכלוסייה התרבות חיי הנוער ועוד ביישוב רמתיים (כיום הוד-השרון).
אסיף; עורך: יעקב גורן, 2011. קובץ סיפורים ורשימות למבוגרים שפרסם מרגלית בשנות החמישים.
שירת הבוקר; עורך: יעקב גורן, 2012–2014. קובץ שירים שרובם טרם התפרסמו.
הערות שוליים

↑  יהושע מרגלית באתר "יזכור".
↑  מיכל אלעזר (טפליצקי), יוסף מרגלית, אוקטובר 2009, באתר זמרשת (זיכרונות).
↑  אהרן יפה, ‏'"השדה" – צמיחתו של ירחון חקלאי', קשר 21, אביב 1997, 134-137.
↑  "פרס יציב" לסופרים צעירים, דבר, 9 בפברואר 1955.
↑  איך מצילים חתלתול, דבר, 2 בפברואר 1973.
↑  ביקורת: יוסף שה-לבן, "בית במושב", דבר, 24 באוגוסט 1962.
↑  ביקורת: יוסף פ., ממדף הספרים: "ברוך בנתיבותיו", דבר, 14 בספטמבר 1966.
↑  ביקורת: אליעזר שמאלי, ספר נאה על פרחי נוי, דבר, 10 בנובמבר 1971.
↑  סקירה: צבי אילן, פרסומים בידיעת הארץ, דבר, טורים 1–2, 23 באוגוסט 1972.
↑  ראו: חיה ישראלי, באתר קבוצת כנרת.
↑  ראו: יצחק שפירא, באתר צופית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312692805171  ISNI: 0000 0000 6694 7468  LCCN: nr91013578  VIAF: 49081857   WorldCat (עם VIAF): 49081857
סיי יאנג

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1897 סוג'ואו, ג'יאנגסו, שושלת צ'ינג
 התאבד:  16 בינואר 1964 (בגיל 66) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  יאנג שיה (楊錫冶)
 לאום:  סיני-אמריקאי
 תקופת הפעילות:  1920–1946 (כ־26 שנים)
 תחום יצירה:  אנימטור
 בת זוג:  דורולס (1934-1935) רוברטה "בטי" קול (1935)
סיירוס "סיי" יאנג (באנגלית: Cyrus "Cy" Young; בסינית מפושטת: 杨左匋; בסינית מסורתית: 楊左匋;‏ 7 במרץ 1897 - 16 בינואר 1964) היה אנימטור אפקטים מיוחדים סיני-אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות עבודתו עבור חברת וולט דיסני.
ביוגרפיה

יאנג נולד בעיר סוג'ואו שבמחוז ג'יאנגסו, שושלת צ'ינג. הוא אחיהם של הפוליטיקאי הסיני יאנג צ'יאנלי (אביו של הבמאי ההונג קונגי איוון יאנג), האדריכל יאנג שיליו (ס. ג'יי. יאנג), היזם יאנג זיירן ויאנג רנלן (אימו של האנתרופולוג והסוציולוג פיי שיאוטונג). בסין הוא עבד על הסרטים "Pause" ו-"New Year". עבודתו הראשונה של יאנג בארצות הברית הייתה כאנימטור ראשי בסרט הקצר "Mendelssohn's Spring Song" משנת 1931, פרויקט שהושלם בזמן שהיה סטודנט בניו יורק. וולט דיסני כל כך התרשם מעבודתו שהוא שכר אותו להיות ראש מחלקת ההנפשה החדשה לאפקטים מיוחדים והוא שימש כשותף לאנימטור אוגו ד'אורסי.
פרנק תומאס ואולי ג'ונסטון כתבו בספרם "הנפשות דיסני: האשליה של חיים"(אנ'): "במהלך כל שנות ה-30, כל מחלקת האפקטים כללה שני גברים בלבד: אוגו ד'אורסי, איטלקי ישיר, עקשן ומסור, וסיי יאנג...שקט ורגיש... שאהב לנגן בקונטרבס בתור תחביב". תומאס וג'ונסטון הוסיפו, "מכיוון ש[ד'אורסי ויאנג] עשו את רוב העבודה הקפדנית בעצמם, הם היו צריכים רק עוזר אחד ביניהם". הפרויקט הגדול הראשון של המחלקה היה "שלגיה ושבעת הגמדים". הוא בנוסף עבד על "פנטסיה" ועל "דמבו הפיל המעופף". הוא היה אנימטור ללא קרדיט בסרט "במבי", שם סיפק גם את העיצוב הוויזואלי העדין של היערות והאחו.
יאנג עזב את הסטודיו לאחר שביתת האנימטורים של דיסני בשנת 1941 ועבד כאמן צוות ופקיד בחיל האוויר, שם עבד על פרויקטים שונים. הוא התאבד על ידי מנת יתר של ברביטורט בינואר 1964 בהיותו בן 66.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1933 | ציפורים באביב | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1933 | התיבה של אבא נוח | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1933 | מופע הבכורה החגיגי של מיקי | אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1933 | Old king Cole | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1933 | החלילן מהמלין | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1933 | עולם הענקים | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | Shanghaied | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | הצרצר והנמלה | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1934 | ארנבונים קטנים ומצחיקים | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | גוליבר מיקי | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | Hollywood Party | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | העכבר המעופף | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | Servants' Entrance | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | Mickey Plays Papa | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1934 | אלת האביב | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1934 | Two-Gun Mickey | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1935 | קונצרט הלהקה | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1935 | Water Babies | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1935 | מכבי האש | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1935 | ארץ המוזיקה | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1935 | צעצועים שבורים | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1936 | יריבו של מיקי | אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1936 | מיקי מאוס באופרה | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1936 | עוברים דירה | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1936 | בן הדוד מהכפר | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1937 | Woodland Café | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור אפקטים - ללא קרדיט |
| 1937 | הטחנה הישנה | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1937 | שלגיה ושבעת הגמדים | אנימטור |
| 1938 | הטריילר של מיקי | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1939 | תערוכת הכלבים | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1940 | פנטסיה | אנימטור - מקטעים "טוקטה ופוגה ברה מינור", "סוויטת מפצח האגוזים" ו"שוליית הקוסם" |
| 1941 | דמבו | אנימטור |
| 1942 | במבי | אנימטור - ללא קרדיט |
| 1946 | הבה לי מוזיקה | אנימטור - ללא קרדיט; אנימטור - מקטע "הנהר הכחול" |
הערות שוליים

1 2  "Terrytoons "Indian Pudding" (1930) |".
↑  Zeng, Run; Yin, Fujun (2014). "中国首位动画专家杨左匋生卒年考" [A textual research about Cy Young's birth and death year]. Film Art (בסינית) (6): 137–142.
1 2 3  "The New York Times". Movies & TV Dept. Baseline & All Movie Guide. 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-02-01. נבדק ב-2017-03-04.
↑  同里骄杨 (in Chinese)
↑  Yin, Fujun (2013). "万氏兄弟早期动画作品《舒振东华文打字机》创作时间及相关问题" [Some problem about Wan brother's early animation work Shuzhendong Chinese Typewriter]. Journal of Chengdu University(Social Sciences) (בסינית) (1). 而杨左匋在1923年创作的《暂停》及《过年》两部动画短片是中国最早的动画片,中国动画诞生于1923年。
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1103497537  VIAF: 32146635492141980416   WorldCat (עם VIAF): 32146635492141980416
סטרייק (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 מבוסס על:  סדרת "קורמורן סטרייק" מאת ג'יי קיי רולינג
 שיר הנושא:  "I Walk Beside You" מאת בת' רוליי
 סוגה:  דרמה מסתורין מותחן
 יוצרים:  ג'יי קיי רולינג 
 כותבים:  בן ריצ'רדס, טום אדג' 
 בימוי:  Michael Keillor, צ'ארלס סטארידג' 
 שחקנים:  טום ברק הולידיי גריינג'ר
 פסקול:  אדריאן ג'ונסון
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  15 
 הפקה
 מפיק:  ג'קי לארקין
 מפיקים בפועל:  ג'יי קיי רולינג ניל בלייר רות קנלי-לטס אליזבת קילגאריף
 חברת הפקה:  Brontë Film and Television
 הפצה:  BBC
 עורכים:  גארת' סי. סקאלס סאם ויליאמס סטיבן הרן
 אתר צילומים:  לונדון, בריטניה
 מוזיקה:  אדריאן ג'ונסטון 
 אורך פרק:  57 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 רשת שידור בישראל:  HOT סלקום tv ‏Yes
 פורמט (תמונה):  16:9 (1080i)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  27 באוגוסט 2017 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  7 במרץ 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סטרייק (באנגלית: Strike) היא סדרת טלוויזיה בריטית המבוססת על סדרת ספרי המתח "קורמורן סטרייק" מאת ג'יי קיי רולינג, שכתבה את סדרת הספרים בשם העט רוברט גלבריית'. הסדרה שודרה לראשונה ב-27 באוגוסט 2017, תחת הפצת רשת הטלוויזיה הבריטית "BBC", לאחר ששודרה לראשונה ב-10 באוגוסט במכון הסרטים הבריטי.
בסדרה מככבים בתפקידים ראשיים טום ברק כקורמורן סטרייק, יוצא צבא שהשתחרר משירותו הצבאי לאחר שנפצע ונאלצו לקטוע את רגלו וכעת מתפרנס כבלש פרטי, והולידיי גריינג'ר כרובין אלקוט, מזכירתו הזמנית של סטרייק שמתחילה לקחת חלק פעיל יותר בחקירותיו ואף להתקרב אליו. ליהוקו של ברק כסטרייק אושר בשלבי שנת 2016, יחד עם אישור רשמי שגריינג'ר לוהקה לדמותה של רובין. בתחילת שנת 2017, אושר שהשחקן קר לוגאן יגלם את דמותו של מת'יו, ארוסה של רובין.
עד כה, הסדרה שידרה את שלושת העיבודים שלה לשלושת הרומנים שפורסמו - "קריאת הקוקייה", "תולעת משי" ו"דרך הרשע". גריינג'ר ציינה שייתכן שיחלוף פרק זמן מסוים עד שפרקים נוספים של הסדרה ישודרו ואמרה: "אני חושבת שהם תמיד די הבהירו את זה שהם לא רוצים לכתוב את העלילה מבלי לבסס את זה על רומן [מהסדרה]. זה הכל תלוי בכתיבה של ג'ו [ג'יי. קיי. רולינג], וכל מה שג'ו כותבת אודות הדמויות. אז, אתם תצטרכו לחכות." הסדרה עלתה לשידור לראשונה בארצות הברית ב-1 ביוני 2018 ברשת "Cinemax" ובקנדה ברשת "HBO Canada" תחת השם "C.B. Strike" ("ק. ב. סטרייק"). בישראל, הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-7 במרץ 2018 ב-HOT, סלקום tv ו-yes.
סקירה > רקע עלילתי

הסדרה מספרת את סיפורו של קורמורן ב. סטרייק, חייל שהשתחרר מהצבא לאחר שאיבד את רגלו באפגניסטן והפך לבלש פרטי המנהל משרד חקירות קטנטן בלונדון. המלחמה הותירה את סטרייק כשהוא פגוע נפשית ופיזית, אך האינטואיציה הייחודית והחריפה שלו – בנוסף לניסיונו כחוקר צבאי – הופכים אותו לבעל הבחנה חדה ובעל יתרון משמעותי. בעזרתה של מזכירתו הנאמנה, רובין אלקוט, סטרייק צולל אל תיקים מורכבים ומוזרים שמותירים את המשטרה חסרת אונים ויכולת.
סקירה > סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 3 | 3 | 26 באוגוסט 2017 | 3 בספטמבר 2017 |
|  | 2 | 2 | 2 | 10 בספטמבר 2017 | 17 בספטמבר 2017 |
|  | 3 | 2 | 2 | 25 בפברואר 2018 | 4 במרץ 2018 |
|  | 4 | 4 | 4 | 30 באוגוסט 2020 | 13 בספטמבר 2020 |
סקירה > קריאת הקוקייה

פרקי "קריאת הקוקייה" הופצו על גבי DVD ב-27 בנובמבר 2017.
|  מספר פרק |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרק 1 | מייקל קילור | בן ריצ'רדס | 27 באוגוסט 2017 | 8.89 |
| 2 | פרק 2 | מייקל קילור | בן ריצ'רדס | 28 באוגוסט 2017 | 8.28 |
| 3 | פרק 3 | מייקל קילור | בן ריצ'רדס | 3 בספטמבר 2017 | 8.18 |
סקירה > תולעת משי

פרקי "תולעת משי" הופצו על גבי DVD ב-19 בפברואר 2018.
|  מספר פרק |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 | פרק 1 | קיירון הוקס | טום אדג' | 10 בספטמבר 2017 | 8.67 |
| 5 | פרק 2 | קיירון הוקס | טום אדג' | 17 בספטמבר 2017 | 8.02 |
סקירה > דרך הרשע

פרקי "דרך הרשע" הופצו על גבי DVD ב-16 באפריל 2018.
|  מספר פרק |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 | פרק 1 | צ'ארלס סטארידג' | טום אדג' | 25 בפברואר 2018 | 8.43 |
| 7 | פרק 2 | צ'ארלס סטארידג' | טום אדג' | 4 במרץ 2018 | 7.72 |
סקירה > לבן קטלני

|  מספר פרק |  שם הפרק |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | פרק 1 | סו טאלי | טום אדג' | 30 באוגוסט 2020 | 7.29 |
| 9 | פרק 2 | סו טאלי | טום אדג' | 31 באוגוסט 2020 | 6.30 |
| 10 | פרק 3 | סו טאלי | טום אדג' | 6 בספטמבר 2020 | 6.51 |
| 11 | פרק 4 | סו טאלי | טום אדג' | 13 בספטמבר 2020 | 6.41 |
צוות השחקנים והדמויות > ראשי

טום ברק – קורמורן סטרייק
הולידיי גריינג'ר – רובין אלקוט
צוות השחקנים והדמויות > משני

קר לוגאן – מת'יו קנליף
בן קרומפטון – "שאנקר"
נטשה או'קיף – שרלוט קמפבל
קיליאן סקוט – המפקח אריק וורדל
שאגון ילדה – המפקח ריצ'רד אנסטיס
צוות השחקנים והדמויות > אורח

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קריאת הקוקייה שאן פיליפס – ליידי איווט בריסטו  ליאו ביל – ג'ון בריסטו  מרטין שו – טוני לנדרי  דייוויד אברי – ניקו קולובאס-ג'ונס  טרה פיצג'רלד – טנסי בסטיגווי  קאדיף קירוואן – גי סומה  ברונסון וב – אוון דפילד  אבובכר סלים - ג'ונה אגימן |  תולעת משי מוניקה דולן – לאונורה קווין  ליה ויליאמס – ליז טאסל  דומיניק מפהאם – ג'רי וולדגרייב  טים מקינרני – דניאל צ'ארד  פיטר סאליבן – אנדרו פאנקורט  ג'רמי סוויפט – אואן קווין  דורותי אטקינסון – קתרין קנט |  דרך הרשע אנדרו ברוק – נייל ברוקבנק  עמנואלה קול – אליסה  ג'סיקה גאנינג – הולי ברוקבנק  מאט קינג – ג'ף ויטקר  ניל מסקל – דונלנד לאיינג  קריסטון וריינג – לדה סטרייק |  לבן קטלני ניק בלאד – ג'ימי נייט  רוברט גלניסטר – ג'ספר צ'יזוול  ג'וזף קווין – בילי נייט  סופי וינקלמן – קינברה צ'יזוול  כריסטינה קול – איזי צ'יזוול  אדם לונג – ראף צ'יזוול  נטלי גומדה – לורליי בוואן  ספרון קומבר – פליק פארדו  דני אשוק – אמיר מאליק  רוברט פיו – גריינט וין  ג'ק גרינליס – סאם ברקלי |  |  |  |  |
ביקורות

הביקורות על עיבוד הרומן "קריאת הקוקייה" לסדרה היו לרוב חיוביות. האתר "Digital Spy" שיבח את הופעותיהם של ברק וגריינג'ר, והגדיר את ביצועיו של ברק כסטרייק כ"התגלות". כריסטופר סטיבנס מ"דיילי מייל" נתן לפרק הראשון ביקורת חיובית, ושיבח את הופעותיהם של ברק ושל גריינג'ר וכן את הופעתו של מרטין שו כטוני לנדרי, ואמר ש"כרובין התוססת, העלמה גריינג'ר מאזנת את אישיותו האבלה [של סטרייק] עם המון אנרגיה ותזזיות". עם זאת, סטיבנס היה ביקורתי בעיקר כלפי חוסר הרגישות כלפי נכותו של סטרייק.
כמו כן, גם עיבודו של "תולעת משי" קיבל ביקורות חיוביות, כשהמבקרים שוב שיבחו את הופעותיהם של ברק וגריינג'ר. עם זאת, העיבוד הטלוויזיוני ספג ביקורת על כך שהוא מתאר בצורה גרפית את התאבדותה של אלספת פאנקורט, סצנה שאינה קיימת בספר. תאריך שידור הפרק נפל על יום ההתאבדות הבינלאומי באותה השנה, מה שגרם לחלק מהצופים לטעון שהסצנה המדוברת לא הייתה מלאה מספיק רגישות לנושא.
המלכה הרעה (דיסני)

| --- | --- |

שחקנית בתחפושת של "המלכה הרעה" בדיסני וורלד
 שם סרט:  שלגיה ושבעת הגמדים
 הופעה ראשונה:  שלגיה ושבעת הגמדים
 יוצרים:  ארט באביט (הנפשה) וולט דיסני וג'ו גרנט (עיצוב)
 גילום הדמות:  אן פרנסין (מחזמר) ג'יין קרטין (ספיישל טלוויזיה) קאתי נג'ימי (היורשים) לאנה פרייה (עד עצם היום הזה) גל גדות (גרסת לייב אקשן)
 דיבוב:  לוסיל לה ורן (סרט 1937) אלינור אודלי (ספר אודיו 1949) ג'ון פיורי (דיסני על הקרח) ג'נט וולדו (אלבום לחג המולד) לואיז צ'ומיס (1992-2001) סוזן בלקסלי (2001-היום)
 דיבוב בשפה העברית:  שושיק שני
 מידע
 כינויים:  Wicked Queen, Queen Grimhilde, Old Witch, Wicked Witch, Witch Queen, Queen-witch, Old Hag, Snow White's stepmother
 מין:  נקבה
 מקצוע:  מלכה, מכשפה
 תואר:  המלכה הרעה
 צורה:  old woman 
 דמויות קשורות
 משפחה:  שלגיה (בת חורגת) איווי (בת, היורשים)
 
המלכה הרעה (באנגלית: Evil Queen), הידועה גם בתור המלכה המרושעת, המלכה גרימהילד, או סתם המלכה, היא דמות בדיונית המופיעה כנבל הראשי בסרט ההנפשה הראשון באורך מלא של אולפני ההנפשה של וולט דיסני "שלגיה ושבעת הגמדים" (1937) ונותרה דמות נבל בזיכיון המורחב שלהם "שלגיה". היא מבוססת על דמות המלכה הרעה מהאגדה הגרמנית "שלגיה ושבעת הגמדים" משנת 1812. תופיע בעיבוד הלייב אקשן לסרט "שלגיה".
בסרט, בדומה לסיפור של האחים גרים שעליו הוא מבוסס, המלכה המרושעת היא קרה, סדיסטית, אכזרית ושואבת ביותר, בעלת מראת קסמים ומשתוקקת באופן אובססיבי להישאר "הכי יפה בארץ". היא הופכת לקנאה מזעם על יופייה של בתה החורגת, הנסיכה שלגיה, כמו גם על תשומת הלב של הנסיך יפה-התואר מארץ אחרת; אלמנט כזה של משולש אהבה הוא אחד השינויים של דיסני בסיפור. זה מוביל אותה לתכנן את מותה של שלגיה ובסופו של דבר גורם למותה שלה, שבסרט נגרם בעקיפין על ידי שבעת הגמדים. הגרסה של הסרט לדמות המלכה משתמשת בכוחות הכישוף האפלים שלה כדי להפוך את עצמה לאישה זקנה במקום פשוט לקחת תחפושת כמו בסיפורם של גרים; ההופעה הזו שלה מכונה בדרך כלל המכשפה המרושעת או לחלופין המכשפה הזקנה או רק המכשפה בצורתה המחופשת של האם החורגת. המלכה מתה בסרט, אבל ממשיכה לחיות במגוון יצירות דיסני לא קאנוניות.
הגרסה של הסרט למלכה נוצרה על ידי וולט דיסני וג'ו גרנט, ובמקור מונפשת על ידי ארט באביט ומדובבת על ידי לוסיל לה ורן. ההשראה לעיצובה הגיעה מדמויותיה של המלכה האש-א-מוטפ מ"היא" והנסיכה קרימהילד מ-Die Nibelungen. המלכה דובבה מאז על ידי אלינור אודלי, יוני פוריי, ג'נט וולדו, אדה רייס מרין, לואיז צ'מיס וסוזן בלייקסלי, והוצגה בשידור חי על ידי אן פרנסין (מחזמר), ג'יין קרטין (ספיישל טלוויזיה ליום ההולדת ה-50), אוליביה ויילד (Disney Dream Portraits), וקתי נג'ימי (היורשים). גל גדות תגלם גרסת לייב אקשן של הדמות בעיבוד הלייב אקשן הקרוב של הסרט המקורי מ-1937, "שלגיה". בגרסה העברית של שלגיה ושבעת הגמדים משנת 1937 הדמות דובבה על ידי שושיק שני.
הופיעה גם ב"בית העכבר"(house of mouse) ספיישל האלווין לצד הנבלים.
גרסה זו של דמות האגדות התקבלה היטב על ידי מבקרי הקולנוע והציבור, והיא נחשבת לאחד הנבלים האייקוניים והמאיימים ביותר של דיסני. מלבד בסרט, המלכה המרושעת הופיעה רבות באטרקציות ובהפקות של דיסני, כולל לא רק אלה הקשורות ישירות לסיפור על שלגיה, כמו פנטזמיק!, The Kingdom Keepers ו-Kingdom Hearts Birth by Sleep, לפעמים מופיעים בהם לצד מליפיסנט מהיפהפייה הנרדמת. גרסת הסרט למלכה הפכה גם לארכיטיפ פופולרי שהשפיע על מספר אמנים ויצירות שאינן של דיסני.
הדמות של המלכה הרעה הופיעה גם בסדרה האמריקאית "עד עצם היום הזה", את המלכה הרעה גילמה לאנה פרייה במשך 7 עונות.
הערות שוליים

↑  Archive, Snow White (22 ביוני 2013). "Filmic Light - Snow White Archive: 1949 Dennis Day w/ Ilene Woods as Snow White - RCA-Victor Record Y-33". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Mickey's Christmas Carol" -". cartoonresearch.com.
↑  Jim Razzi, Walt Disney's Snow White and the Seven Dwarfs, page 41.
↑  Grant, John (1998). Encyclopedia of Walt Disney's animated characters. Hyperion Books. p. 161.
לואיג'י מאייר

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1755 איטליה 
 פטירה:  1 בינואר 1803 (בגיל 47) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 בן או בת זוג:  Clara Barthold Mayer 
 
לואיג'י מאייר (באיטלקית: 
Luigi Mayer;‏ 1755–1803) היה צייר איטלקי שפעל בעיקר ברחבי אימפריה העות'מאנית.
לואיג'י מאייר נולד גרמניה ולמד ציור ברומא. בתחילת הקריירה הוא עבד עבור פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות וערך בשבילו ציורים של סיציליה.
לואיג'י מאייר היה חבר קרוב של רוברט איינסלי שהיה שגריר בריטניה באימפריה העות'מאנית בשנים 1776-1792. בתקופה זו הוא הזמין ציורים רבים אצל מאייר. מאייר סייר ביחד עם חברו ברחבי המזרח התיכון בשנים 1776–1794 ובתקופה זו צייר נופים של ארצות הבלקן, יוון, טורקיה, מצרים ולבנט. רוב הציורים נשמרו באוסף הפרטי של איינסלי שנתרם אחרי מותו למוזיאון הבריטי.
עבודות

בית לחם
בורגס
איסטנבול
כנסיית הקבר
רודריגו דה פול

רודריגו חאבייר דה פול (בספרדית: Rodrigo Javier De Paul; נולד ב-24 במאי 1994) הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדת הקשר באתלטיקו מדריד מהלה ליגה ובנבחרת ארגנטינה.
קריירה > קריירת מועדונים > ראסינג קלוב

דה פול הצטרף לקבוצת הילדים של ראסינג קלוב בשנת 2002, כשהיה בן שמונה. הוא עבר דרך מחלקות הילדים והנוער של המועדון, עד שביוני 2012 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת.
את הופעת הבכורה שלו ערך במחזור הפתיחה של טורניר הפינאל בעונת 2012/2013 בליגת העל הארגנטינאית, כשהחליף את מאורו קאמורנזי בדקה ה-76 בהפסד 0–3 לאתלטיקו דה רפאלה. כחודש לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, כאשר הבקיע בבעיטה ממרחק את השער שקבע את תוצאת המשחק בניצחון 0–3 על סן מרטין דה סן חואן. עד לתום העונה שותף בכל 19 משחקיה של הקבוצה בטורניר, וכבש בסך הכול שני שערים, כאשר ראסינג סיימה במקום השישי בטבלה.
בעונת 2013/2014 חוותה ראסינג קשיים מקצועיים רבים, וסיימה את שני הטורנירים בתחתית הטבלה, נקודות ספורות מהמקום האחרון בכל טורניר. עם זאת, דה פול עצמו חווה עונה אישית מוצלחת, והפך לשחקן מפתח בקבוצה, עם 35 הופעות ליגה בהן כבש ארבעה שערים.
קריירה > קריירת מועדונים > ולנסיה

ב-9 במאי 2014, לקראת עונת 2014/2015 בלה ליגה וכשבועיים לפני יום הולדתו העשרים, עבר דה פול לולנסיה תחת המאמן נונו אספריטו סנטו תמורת כ-4.7 מיליון אירו, עשרה אחוז ממכירה עתידית וזכות ראשונים להחתמת לוסיאנו וייטו (הזכות לא מומשה והשחקן עבר לויאריאל). דה פול חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה, ואת הופעת הבכורה שלו ערך במחזור הפתיחה של העונה, כשעלה כמחליף במקומו של פאקו אלקאסר בדקה ה-65. לאחר 62 שניות בלבד על המגרש, ביצע דה פול עבירה גסה על אלייש וידאל וספג כרטיס אדום ישיר, שהפכה אותו למורחק המהיר אי פעם בליגה הספרדית, וכן גררה השעיה מארבעה משחקים. את שערו היחיד בליגה באותה העונה כבש רק במחזור השלושים, בשוויון 1-1 מול אתלטיק בילבאו, ובסך הכול שותף ב-26 משחקי ליגה, מתוכם תשעה בלבד בהרכב, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום הרביעי בטבלה.
עונה לאחר מכן, ערך דה פול את הופעתו הראשונה במסגרת אירופית, כאשר פתח בניצחונה של ולנסיה על מונקו בפלייאוף ההעפלה לליגת האלופות, ואף ערך שתי הופעות בשלב הבתים של המפעל. עם זאת, הוא לא זכה לקרדיט מאספיריטו סנטו שכמעט ולא שיתף אותו במסגרת הליגה. החלפתו של המאמן בגארי נוויל העלתה את דקות המשחק של דה פול, אך בעקבות כישלונה המקצועי של הקבוצה ורצונו של השחקן לקבל יותר דקות משחק, הוא הושאל בחודש פברואר בחזרה לראסינג קלוב עד לתום העונה.
בארבעה חודשים במדיה של קבוצת נעוריו, הוסיף דה פול 11 הופעות ליגה ושלוש הופעות בגביע ליברטדורס 2016, שם גם כבש את שערו היחיד בתקופת ההשאלה, לרשתה של בוליבר. בתום תקופת ההשאלה הוא הוחזר לסגל ולנסיה על ידי המאמן פאקו אייסטאראן, אך לבסוף לא מצא את מקומו בסגל הקבוצה. בסך הכול סיים את תקופתו בספרד עוד לפני פתיחת עונת 2016/2017, כאשר בעונה וחצי במדיה של ולנסיה כבש שער ליגה אחד ב-32 הופעות.