stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחזקאל אינגסטר
המשפט > הערעור ולאחריו

אינגסטר ערער לבית המשפט העליון על הרשעתו ועל חומרת עונשו. בדיון בערעור ישבו נשיא בית המשפט העליון, משה זמורה, והשופטים יצחק אולשן ושניאור זלמן חשין. אחרי הגשת הערעור החליף אינגסטר את סניגורו, ובדיון באפריל 1952 הופיע מטעמו עו"ד אשר לויצקי, אשר מיקד את הטיעון בעל-פה בהרשעה בפשע כלפי האנושות.
בית המשפט קיבל את הערעור וביטל את ההרשעה של אינגסטר בעבירה של פשע כלפי האנושות, בהתאם לסעיף 1(א)(2) של החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, וכך ביטלו את גזר הדין של מוות. גזר הדין של בית המשפט העליון קבע שנתיים מאסר לאינגסטר.
אינגסטר קיבל חנינה משר המשטרה בסוף יוני 1952 ונפטר ממחלתו ביולי באותה שנה. הוא קבור בבית העלמין קריית שאול.
הערות שוליים

↑  איתמר לוין, קאפו באלנבי: העמדת יהודים לדין בישראל באשמת סיוע לנאצים, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 2015
↑  איתמר לוין, 9, קאפו באלנבי, יד יצחק בן-צבי, 2015, עמ' 257, 263, 272, 273-274
1 2  איתמר לוין, קאפו באלנבי, עמ' 263
↑  איתמר לוין, קאפו באלנבי, עמ' 286-287
↑  יובל לביא, החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, תש"י-1950: מבט על ה'עוזרים , שורשים במשפט.
↑  איתמר לוין, קאפו באלנבי, עמ' 289-290
↑  איתמר לוין, קאפו באלנבי, עמ' 291-292
↑  יחזקאל אינגסטר באתר GRAVEZ
כתבה בעיתון מקומי על יחזקאל אינגסטר
כתב השחרור של יחזקאל אינגסטר בהוראת שר המשטרה
פיטר טיטס

פיטר ב. טיטס (באנגלית: Peter B. Teets;‏ נולד ב-12 בפברואר 1942) הוא איש מחלקת ההגנה של ארצות הברית לשעבר. הוא כיהן כמנהל ה-13 של משרד הסיור הלאומי וכתת-מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית
ביוגרפיה

פיטר טיטס נולד בדנוור, קולורדו. ב-1963 הוא סיים תואר בוגר במדעים במתמטיקה שימושית באוניברסיטת קולורדו בבולדר. ב-1965 הוא סיים תואר מוסמך במדעים במתמטיקה שימושית באוניברסיטת קולורדו בדנוור. ב-1978 הוא סיים תואר מוסמך במדעים בניהול מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בין השנים 1963–1995 הוא עבד בתאגיד מרטין מריאטה במגוון תפקידים. עד 1970 הוא היה שם מהנדס לניתוח בקרת טיסה. לאחר מכן ועד 1975 הוא היה מנהל מערכות ההנחיה האינרציאלית של הטיל טיטן 3C מסדרת טיל הטיטן. בחמש השנים הבאות הוא היה מנהל מיזם טרסטייג' ומנהל מערכות החלל של החברה. בשנים 1980–1982 הוא שימש כסגן הנשיא לפיתוח עסקי ולאחר מכן ועד 1985 הוא שימש כסגן הנשיא והמנהל הכללי של חטיבת מערכות שיגורי חלל אסטרטגיים. בשנים 1985–1993 הוא היה נשיא שלוחת החברה בדנוור, ולאחר מכן ועד 1995 הוא היה נשיא קבוצת החלל של החברה בבת'סדה, מרילנד.
בשנים 1995–1999 עבד טיטס בחברת לוקהיד מרטין, בתחילה כנשיא ומנהל כללי של מגזר המידע והשירותים של החברה ולאחר מכן כנשיא והמנהל הכללי של כל החברה.
בשנת 2001 מונה טיטס על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש כתת-מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד שנת 2005 ובחודשים ינואר עד מרץ שנה זו הוא גם כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל. במקביל לתפקידו כתת-מזכיר חיל האוויר, שימש טיטס גם כמנהל משרד הסיור הלאומי.
מארי פרולז

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1874 לימריק, אירלנד 
 פטירה:  12 בדצמבר 1950 (בגיל 76) דבלין, אירלנד 
 ידועה בשל:  פעילות רפובליקנית למען עצמאות אירלנד
 בן זוג:  ג'יימס מייקל פלנגן
 
מארי פרולז (באנגלית: Marie Perolz;‏ 7 במאי 1874 – 12 בדצמבר 1950) הייתה ידועה גם בשמות מרי פרולז, מורה פרולז, וכ"מיס פרוז" במסמך רשמי אחד. היא הייתה לאומנית אירית ופמיניסטית, מארגנת איגודי עובדים, סוציאליסטית, וחברה בארגון הנשים הלאומני-תרבותי איניניה נה הרין וכן בארגון הפארה-צבאי קומן נה מאן, זרוע הנשים של ארגון המתנדבים האירים.
רקע

מרי פרולז נולדה בלימריק ב-7 במאי 1874, הילדה השלישית של ריצ'רד פרולז וברידג'ט קרטר, ולה שתי אחיות ואח. אביה והסבא-רבא שלה היו דפסים במקצועם, דבר שהשפיע על הקריירה הספרותית שלה. אביה היה פרוטסטנטי, ואמה קתולית. הם חיו בשנותיה הראשונות בטראלי, ואז עברו לקורק, שם עבד אביה בעיתון The Examiner. בנערותה, עברה המשפחה לדבלין.
היא הצטרפה לאיניניה נה הרין עם הקמתו בשנת 1900. היא הייתה חברה בוועדה הזמנית בראשות מוד גון ולאחר מכן קונסטנס מרקייביץ', אשר חברותיה כללו גם את האחיות גיפורד והלנה מולוני. היא גם פעלה כמזכירת הארגון לתקופה. היא הביאה נשים נוספות, כגון בנות משפחתה המורחבת כמו רוז מקנמרה לארגון. כמו חברות איניניה אחרות, היא הייתה מעורבת בתיאטרון, ושיחקה במחזה הראשון שהוצג בפומבי בשפה האירית בעיר דבלין, בדצמבר בשנת 1902, כשהיא מגלמת את תפקיד מיידה (Meadda) במחזה Eillis agus an Bhean Deirce (אליס והקבצנית) מאת המחזאי פדר טונר מקפינלי המוכר יותר בשם העט Cú Uladh. היא, הלנה מולוני ושון קונולי, אשר נהרג מאוחר יותר במרידת 1916, היו הגרעין של הלהקות התיאטרליות "שחקני החירות" ו"השחקנים הלאומיים".
פרולז, כפי שקראו לה חברותיה, לימדה את השפה וההיסטוריה האירית בכיתות שאורגנו על ידי איניניה עבור תלמידי בית הספר בדבלין, ואשר נערכו לאור עששיות בלילות.
פעילות מהפכנית

בשנים שלפני מרידת 1916, פרולז כבר הייתה מהפכנית מחויבת, אשר הצטרפה לקומן נה מאן, וכן למיליציה הסינדיקליסטית צבא האזרחים האירי, אשר קם במהלך "הנעילה", השביתה הגדולה של 1913, בו חברתה הרוזנת מרקייביץ' הייתה קצינה בכירה. בתקופה זו, היא עבדה בחנות פירות, והייתה מחביאה שם נשק שהשיגה מאיש קשר בטירת דבלין, ואותו הייתה מעבירה לארגון. היא הייתה חברה טובה של ג'יימס קונולי ובקשר עם ג'ים לרקין, המנהיגים של איגוד עובדי התחבורה הפועלים (ITGWU), ועבדה באיגוד הפועלות האיריות (IWWU), והייתה נציגת האיגוד באסיפות קונגרס האיגודים.
פרולז היה רשומה בתור הבעלים הרשמיים של Spark, שבועון סוציאליסטי אשר יצא בין פברואר 1915 לאפריל 1916, אשר ג'יימס קונולי היה המו"ל ונערך על ידי מרקייביץ'. באירוע ציבורי גדול במרץ 1916, היא דיברה בשמה של מרקייביץ', אשר הייתה תחת צו השתקה תחת החוק להגנת הממלכה 1914 ונאסר עליה לנאום בפומבי. פרולז הקריאה את הטקסט של מרקייביץ', והקריאה גם את צו ההשתקה, ואז ענתה על שאלות הקהל.
לפני ובמהלך מרידת חג הפסחא פרולז פעלה כשליחה, והעבירה נשק וכן את פקודת הגיוס של פטריק פירס לווטרפורד, קורק, לימריק וטיפררי, וגם ארגנה שש שליחות נוספות לשאת את הפקודה לאזורים אחרים ברחבי הארץ. היא חזרה לדבלין ביום הרביעי או החמישי של המרידה, קרוב לסופה. היא חזרה עם שחר לביתה, עליו סיפרה שחיו בדירה הקטנה כשישה בני משפחתה, כולם מובטלים, ושאפילו פת לחם היה קשה להם להשיג. אך בעדותה ללשכת ההיסטוריה הצבאית, היא סיפרה שסירבה לקבל תשלום על שליחויותיה, ורק מה שיכלה לעשות עבור "קייט הוליהאן" - שם קוד לאירלנד - היה בראש מעייניה. אבטלה ועוני היו מנת חלקן של רבות מהפעילות הרפובליקניות באותה תקופה, כשאת כל זמנן ומרצן הקדישו למטרה. כפי שניסחה זאת פרולז, "היו אלה זמנים גדולים, והייתי זוחלת על ברכיי לעשות זאת שוב. כמובן שאני ענייה, אך איני ממורמרת".
לאחר המרידה פרולז הייתה מבוקשת, יחד עם חברות קומן האחרות, והיא הסתתרה בטראלי, אך מישהו הלשין עליה, והיא נעצרה ב-2 במאי 1916, והובאה למחנה ריצ'מונד, ואחר כך לכלא קילמיינהאם, בזמן שהוצאו להורג מנהיגי המרידה. האישום שהובא נגדה היה בהקשר ל"בעלותה" של העיתון של קונולי, אשר כונה בכתב האישום "העיתון השבועי המסית". הסתה הייתה פשע חמור, שווה ערך לבגידה, ויכול היה לשאת עונש מוות. ביוני, היא נשלחה לכלא באנגליה יחד עם עוד מספר מחברותיה: מרקייביץ', נשלחה לכלא איילסברי, קתלין לין נשלחה לכלא הנשים בבאת', ופרולז, מזכירתו של ג'יימס קונולי, ויניפרד קרני, הלנה מולוני בריג'יד פולי, ואלן ריאן נשלחו לכלא לואיס, כלא גברים בסאסקס. יתר הנשים מתוך כ-77 שנעצרו אחר המרידה שוחררו בדבלין לאחר זמן קצר יותר.
עם הגעתן לאנגליה, ניתנו לנשים שבעה ימים לערער על משפטן. הערעורים נשלחו לשופט בית המשפט העליון בלונדון.
המעצר של פרולז נחשב כסקנדל במשפחתה, שחלקם היו פרוטסטנטים ולא חלקו את האידאולוגיה הרפובליקנית שלה; כמה מהם החליטו לשנות את שמם לפרול (Prole) כדי לא להיות מקושרים אליה. פרולז, לאחר שענתה על שאלות בפרלמנט הבריטי והופיע בבית משפט, שוחררה יחד עם בריג'יד פולי ביולי 1916, והן חזרו לאירלנד. שם, היא מיד נבחרה כנשיאה בפועל של איגוד הפועלות האיריות במקומה של מרקייביץ', שעדיין ישבה בכלא. כשזו השתחררה מכלא איילסברי ב-17 ביוני 1917, פרולז נסעה לאנגליה לברך פניה, וליוותה אותה בחזרה לאירלנד.
חיים אישיים

ב-1919 נישאה פרולז לג'יימס מייקל פלנגן, פעיל שמאל שהיה מכונה בשם החיבה "האזרח פלנגן". היא המשיכה לפעול למען זכויות נשים בתנועת העבודה. היא נפטרה ב-12 בדצמבר 1950.
לקריאה נוספת

Royal Commission on the Rebellion in Ireland, Report (1916), Cd. 8279. Minutes of Evidence, Cd. 8311.
Benton, Sarah, 'Women Disarmed: The Militarization of Politics in Ireland 1913–23', Feminist Review 50 (1995)
Conlon, Lil, Cumann na mBan and the Women of Ireland 1913–1925 (Kilkenny 1969)
De Paor, Liam, On the Easter Proclamation and Other Declarations (Dublin 1997)
Fox, R.M., Rebel Irishwomen (Dublin 1935)
Mannix, Joyce, 'The Story of Limerick and Kerry in 1916', "Capuchin Annual" (1966)
McCarthy, Cal, Cumann na mBan and the Irish Revolution (Dublin 2007)
McCoole, Sinead, No Ordinary Women: Irish Female Activists in the Revolutionary Years 1900–1923 (Dublin 2003)
McKillen, Beth, 'Irish Feminism and National Separatism, 1914–23', Eire-Ireland 17 (1982)
Townshend, Charles, Easter 1916: The Irish Rebellion (London 2006)
Townshend, C, The Republic: The Fight For Irish Independence (London 2014)
Ui Chonail, Eilis Bean, 'A Cumann na mBan Recalls Easter Week', Capuchin Annual (1966)
הערות שוליים

↑  "Rose McNamara (1885–1957)". Central Statistics Office.
↑  Charles Townshend, "Easter 1916: The Irish Rebellion", p.162.
↑  Bureau of Military History (BMH), Witness Statements (WS) (Margaret Keogh).
↑  McCoole, Sinead, "No Ordinary Women", p.53.
↑  http://snap.waterfordcoco.ie/collections/ejournals/100704/100704.pdf
↑  http://mspcsearch.militaryarchives.ie/docs/files//PDF_Pensions/R2/MSP34REF20982MaryMarieFlanagan/WMSP34REF20982MaryMarieFlanagan.pdf
↑  Irish Nationalist Women, 1900-1918, Senia Pašeta, Cambridge University Press, 2013
↑  "The Spark" during the period of its circulation was estimated to be 2,382 copies.
↑  http://www.bureauofmilitaryhistory.ie/reels/bmh/BMH.WS0398.pdf#page=2
↑  Letter from Gen. John Maxwell to the Secretary of State for the War Office, 5 June 1916, Class WO141/20. PRO.
↑  Notice Regulation Order 14B 1916. Class HO144/1457/314179. PRO.
↑  Class 10 114/1455/313106/0. PRO. McCoole, op cit., p.56.
↑  http://mspcsearch.militaryarchives.ie/docs/files//PDF_Pensions/R2/24SP910JamesMichaelFlanagan/WDP18721JAMESMICHAELFLANAGAN.pdf
↑  National Archives pension records
השפעת גירושים על ילדים בגיל הרך

כתוצאה מהעלייה בשיעור הגירושים, חלה גם מדי שנה עלייה במספר הילדים בגיל הרך בגילאי 3–6 שנים המעורבים בתהליך המשברי הזה. פירוק המשפחה מטה את מסלול החיים של חברי המשפחה ומקבל צביון משברי ברבים מהמקרים. העלייה הגבוהה בשיעור הגירושים היא אחד מהשינויים המשמעותיים והדרמטיים שחלו במבנה מוסד המשפחה במהלך העשורים האחרונים. למשל, במאה ה-21 אחד מכל שלושה זוגות בישראל מתגרש.
גירושים מוגדרים כפירוק התא המשפחתי, שהוא פירוק של סדר חברתי וחוקי מוכר. זוהי תופעה מתמשכת הקיימת שנים רבות והיא משותפת לתרבויות וחברות רבות בעולם ומשפיעה לאורך שנים במידה רבה על ילדי המשפחה בכל מישורי החיים שלהם - כישורי החיים של הילדים, כושר ההסתגלות, הרווחה הנפשית, הדימוי העצמי, הביטחון העצמי, רמת התפקוד האישית והחברתית ובריאותם הפיזית.
השפעת הגירושים על ילדים בגיל הרך (3–8 שנים) > השפעות הגירושין לטווח הקצר

קשת רחבה של תגובות קשורה ונובעת ממצבי משבר. בהקשר למשבר של גירושין נצפו התגובות הבאות:
תחושת חוסר אונים – חוסר שליטה בחיים: מתפתחת תחושה של חוסר אונים ובהיותה נמשכת וחוזרת על עצמה היא הופכת לדפוס נלמד שמביא עמו רגשות פסימיים, פוגע במוטיבציה ובכושר ללמוד
תסוגה: היא תגובה הנפוצה בקרב הילדים בגיל הרך. בהיותם חווים חרדה, הם נסוגים וחוזרים לצעצועים ולחפצים שנטשו, ולדפוסי התנהגות, כמו אי שליטה בצרכים
תוקפנות,­ והתפרצויות כעס וביטויים פיזיים: תגובה זו היא ביטוי של חוסר האונים. היא מלווה לעיתים בתגובות פיזיקליות למצב הקשה שבו הם נמצאים. תגובות פיזיות אלו יכולות להתבטא בהקאות, טיקים בפנים, מחלות חום לא מוסברות ועוד. מטרת ההתנהגויות הפיזיקליות הללו הם בעצם קריאה לא מודעת לתשומת הלב מצד ההורים
ילדים נעשים מתווכים בין הוריהם­ לעיתים במצבי גירושין המלווים בקונפליקטים, הילדים נגררים ללב ליבו של הסכסוך בין בני הזוג. ההורה מנסה להסית את הילדים נגד ההורה האחר ואף לשפוט על מצבים מסוימים. במקרים רבים נקלעים הילדים לאש צולבת של דרישות מנוגדות מצד ההורים. המאבק של נאמנות כפולה גורם נזק ישיר לילד
ילדים החווים הזדהות יתר עם אחד ההורים כתוצאה מההשפעה הקודמת הילדים נכנסים למעורבות רגשית-אישית בסכסוך, בוחרים צד במאבק ומגיעים למתח פנימי ולמצבים שבהם הם אינם מוכנים ליצור קשר ולהיפגש עם ההורה האחר במשך תקופה ארוכה ומאשימים אותו בהתרחשות הפרידה
בריחה מהמצב ושקרים לעיתים הילדים "בורחים" מהמציאות על ידי כך שהם ממלאים את שגרת חייהם בפעילות חברתית ענפה מחוץ לבית . יש ילדים (בגילאי2–5) הבורחים אל מחוזות הדמיון כמקום מפלט, וזאת מתוך רצון להתעלם מהמצב אשר קורה בבית
ירידה בהישגים הלימודיים בקרב ילדים, בעיקר במהלך משבר הגירושים, ההישגים הלימודיים צונחים וזאת בהשוואה לילדים אשר לא חוו את משבר הגירושים במשפחתם.
אמוציונאליות ניתן לראות כי במהלך השנה הראשונה וכן גם לאחר מכן, ילדים להורים גרושים הם בעלי 'פיוז' קצר יותר. הם נוטים להתפרץ ביתר קלות ואף להגיב בקיצוניות רבה יותר.
פגיעה בתחושת הערך העצמי והדימוי העצמי והמשפחתי נמצא כי הדימוי העצמי ואף המשפחתי ("המשפחה שלי היא לא נורמלית") נפגע. ככל שהילד היה צעיר יותר בזמן הגירושים הוא יסבול מערך עצמי ומשפחתי ירוד יותר.
אי-קבלה והשלמה עם המצב נמצא כי בטווח הגילאים 2–5 שנים,ילדים המשיכו לקוות ולצפות שהוריהם יחזרו וכך הם לא הגיעו לשלב ההשלמה עם האובדן (לפי קובלר רוס). הגילאים הבוגרים יותר הראו קבלה והשלמה לאחר שנה.
נצפו דפוסים נוספים של התנהגויות: ביטוי עקיף לכעס על ההורים והתקתו לחברים ומחנכים תלות מוגברת באחד ההורים או בשניהם, חרדה מתמדת ופתולוגית לשלום ההורה אשר אינו מתגורר עמם וגעגועים אליו.
אפקט ההרדמה – נמצא כי קיימים מצבים בהם ילדים מציגים התמודדות טובה בטווח של שנה ממשבר הגירושים. בתקופה ראשונה זו הם מתפקדים באופן נורמטיבי ולא נותנים ביטוי לקשיים, לתסכולים, לחוסר הוודאות ולחוסר ביטחון שהם חווים. התנהגות כזו יכולה להיות לא מודעת והיא גם מטעה, כי אינה מאפשרת עיבוד של תהליך האובדן. יש בכך סכנה של התפרצות הקשיים בזמן עתידי. חוקרים קראו לתקופה זו "הלטנטית" שלפני המשבר הפסיכולוגי וזהו "אפקט ההרדמה".
השפעת הגירושים על ילדים בגיל הרך (3–8 שנים) > השפעות לטווח הארוך

רבים המחקרים המראים כי ילדים אשר חוו גירושין במשפחות במערכות יחסים לא מאוזנות, מגלים קשיים רבים וגדלים להיות מבוגרים חרדים, תת-משיגים, בעלי הערכה עצמית ירודה ואף בעלי התפרצויות זעם לא מובנות. מבוגרים כאלה עשויים להתייחס לכל עזיבת אדם כאובדן מחודש. דבר זה גורם לכך שחייהם הם רצף של אבדנים והם אינם מסוגלים להתמודד עם זה כיאות. הילדים האלה גדלים להיות מפוחדים וחשדניים לחידושים בסביבתם. הם יתקשו לתת אמון באנשים. מחקרים אחרים הצביעו על כך כי לאירוע הגירושין יכולות להיות גם השפעות אחרות בטווח הארוך, בהם נמצא כי אחד הגורמים המשפיעים על דרך ההתמודדות של ילדים הוא סגנון מערכת היחסים במשפחה – הן ללא גירושין, הן לפני גירושין והן בתהליך עצמו. כלומר לא עצם תהליך שינוי המסגרת, אלא הדרך בה הוא נעשה. לאופי האווירה המשפחתית לפני הגירושין ובתהליך הגירושין ישנה השפעה מכרעת על יכולתו של הילד להתמודד עם המשבר. יש ומצבי קונפליקט בין ההורים (בנשואים ובגירושים) הם אלה הפוגעים בבריאות הנפשית של ילדים, ולא עצם שבירת המסגרת. הם מביאים ליתר כעס, רגשות אשם וחרדות. חוקרים מצאו כי במשפחות שעברו גירושין והייתה בהן מערכת יחסים מאוזנת, הילד מתמודד באופן טוב, הוא מצליח לשמור על קשר קרוב ויציב עם ההורה הלא משמורן, למשל. כמו כן נמצא שחוויה טראומטית של גירושי ההורים בילדות יכולה להשפיע באופן חיובי על האופן שבו אותו ילד יגדל להיות מבחינה פסיכולוגית, מנטלית ואף הישגית. נמצא כי לאחר 5 שנים 45% מהילדים שחוו גירושין יצאו מהמשבר כאנשים נורמטיביים, אכפתיים ואף אמיצים ולא מפחדים מאתגרים, חזקים יותר מילדים אשר הוריהם נשארו יחדיו, וחוו מערכות יחסים קונפלקטואליות.
במצבים בהם ילדים הציגו התמודדות טובה בטווח של שנה ממשבר הגירושים ("אפקט ההרדמה") ולא נתנו ביטוי לרגשותיהם (ולכן גם לא עבדו אותם), הם נהיו חשופים לסיכון של התפרצות קשיים בשלב מאוחר יותר של התפתחותם. בגיל ההתבגרות המאוחרת, לדוגמה, עם בהגיעם לשלב של הצורך לפתח מערכת יחסים אינטימית עם בת או בן זוג, הם מתקשים לעשות זאת.
הסברים לתגובות הילדים בגיל הרך (3–8 שנים)

חוקרים הציעו הסברים רבים לתגובות של ילדים בגיל הרך לתהליך הגירושין. ההסברים מתייחסים למספר תחומים ולקשרים ביניהם: זיהוי והגדרת הצרכים של הילד בשלב זה של חייו, זיהוי והגדרת היכולות והמיומנויות שלו, התייחסות לניסיון החיים הקצר שלו, תיאור החסרים, השיבושים והפגיעה המתלווים לתהליך הגירושין ותיאור התגובות של הילד במישורים השונים שתוארו בפרק הקודם.
הסברים לתגובות הילדים בגיל הרך (3–8 שנים) > אפיון הצרכים של הילד בגיל הרך והקשר ביניהם לבין תגובות הילד לגירושין

ילדים בגיל זה הם פגיעים, תלויים בהורים וזקוקים לתשומת לב רבה ולהענקה אהבה וחיבה. ההורים והבית הם כל עולמו של הילד בגיל הרך וכשאלה נפגעים, חסרים או נעלמים נהרס כל עולמו. סיפוק הצרכים ההתפתחותיים בגיל הרך מותנה בשימור יחסי התקשרות ראשוניים ילדים מגיבים למצב החדש שנוצר בכאב-צער, געגועים להורה החסר, חרדה וכעס. הכעסים מביאים לגילויי תוקפנות, לעיתים, הן במשפחה והן בגן, וכך עשויה להיפגע התדמית החברתית של הילד ובעקבותיה עשויים להתעורר קשיים נוספים.
הסברים לתגובות הילדים בגיל הרך (3–8 שנים) > אפיון גבולות היכולות של הילד בגיל הרך והקשר ביניהם לבין תגובות הילד לגירושין

לגבולות היכולת של ילדים בגיל הרך יש כמה ביטויים אופייניים. ילדים בגיל הרך, מתקשרים בערוץ מילולי ראשוני ופשוט שאינו יכול לבטא מצבים וחוויות מורכבים. כך שערוץ התקשורת עם ההורים לא יכול לבטא את מכלול חוויות המצוקה, הקריאה לעזרה וחוסר האונים של הילד וכמו כן, יכולת המענה המלא מצד ההורים היא מוגבלת. במצב כזה ההורים נותרים חסרי אונים והילדים נותרים ללא התייחסות ראויה למצוקתם. המצוקה מקרינה ומשפיעה על בריאותם, תפקודם ושמחת החיים שלהם.
ילדים בגיל זה טרם פיתחו הבחנה ברורה בין מציאות ודמיון ואופן החשיבה שלהם הוא אגוצנטרי. כתוצאה מכך, יש לילדים בגיל הצעיר נטייה לחשיבה מגית בה הם תופסים את עצמם ומעשיהם כבעלי יכולת השפעה על הסביבה גם כאשר אין לכך אחיזה במציאות. סתירה זו בין מציאות לדמיון עשויה להביא לבלבול, מבוכה, תסכול, כעס והתנהגות פוגעת. ילד בגיל הרך אינו מסוגל להכיל ולהבין את השינויים שחלים בחייו והוא חש בלבול וחרדה. גם קשה לו לקלוט ולעקוב השינויים בסדר היום ולוח הזמנים המשתנה המסדיר את חלוקת הזמן שלהם עם כל אחד מההורים הילד בגיל זה, אינו מסוגל עדיין לעבד תהליכים טבעיים של אבל המאפשרים פרידה ממצב קיים ומעבר למצב חדש. כאשר הוא חווה אובדן בשלב מוקדם מדי בחייו, עדיין אין לו יכולת להכיל אותו ולעבד אותו והוא מוצף באשמה
רמת ההמשגה של הילד בגיל הרך שונה משמעותית מהמשגה בוגרת. המשגת הגירושין הנה הבנה של הגירושין באופן מופשט תוך הסתכלות על הסביבה ולא רק על עצמך. כאשר ילד ממשיג טוב את הגירושין הוא ממשיג אותם גם בהמשגה אישית וגם בהמשגה כללית. בהמשגה הכללית - הוא מבין מה הסיבות לגירושין, מבין את העובדה שלא ניתן לשנות את המצב החדש, את השייכות שלו להוריו ואת התוצאות שיבואו בהמשך. בהמשגה האישית - הוא מבין איך הגירושין יבואו לידי ביטוי בחייו האישיים, וכיצד חייו ישתנו מעתה ואילך. בגילאי 3–6 הילדים עדיין אינם מבינים את מלוא המשמעות של מה שקורה להורים ואיזו השפעה תהיה לכך עליהם. כאשר ההורים מתערבים ועוזרים לילדים להמשגת הגירושים, הילדים מסתגלים יותר מהר למצב החדש, ומתמודדים טוב יותר עם התחומים הרגשיים, החברתיים והלימודיים. כדי שההורים יוכלו לעזור לילדיהם, עליהם לדעת איזו רמת המשגה מתאימה לילד - בהתאם לגילו ולהתפתחותו הקוגניטיבית. בגילאי 6–8 רמת ההמשגה יותר גבוהה, אך האגוצנטריות עדיין דומיננטית. בגילאים אלו, הילדים מבינים את הקשר בין מעשיהם של הוריהם לבין ההשפעה שתהיה אולם, במצב חשיבה אגוצנטרית, הם עדיין עלולים לחוש שהגירושין קרו באשמתם ולכן הם מנסים לרצות את הוריהם. אחת התופעות הנובעות ממצבי אשמה היא הנטייה לשקר. ילדים, בעיקר בגילאים 5–8, נוטים לשקר אודות המצב שאליו נקלעה המשפחה מתוך תחושת בושה, רצון להיות 'נורמלי' ומשאלות ודמיונות על איחוד המשפחה מחדש. אתגר נוסף העומד בפני הילדים, הוא כאשר ההורים יוצרים קשרים חדשים. אז אנשים נוספים נכנסים לחיי הילד, בהיותו שרוי כבר במשבר הגירושין של הוריו ועניין זה מבלבל אותו וגורם לו פחדים. עליו להיפתח להכרות עם הורה חורג, אחים חורגים, לקבל "חצאי אחים" ודמויות של המשפחה הרחבה, בין אם ירצה או לא וקשה לו להתמודד עם זה. נישואים שניים לא תמיד צולחים, חלק מהם נכשל והילדים נחשפים לחוות משבר גירושין פעם נוספת
הסברים לתגובות הילדים בגיל הרך (3–8 שנים) > הקשר בין ניסיון החיים הקצר ויכולת ההתמודדות הילד בגיל הרך

ילדים החווים גירושין בגיל הרך לא הספיקו לחוות חיי משפחה יציבים ותומכים והם צעירים מכדי לזכור את התקופה שקדמה לגירושין. עמדות החוקרים חלוקות לגבי השפעתה של עובדה זו. יש חוקרים המציינים כי ככל שגיל הילדים בעת הגירושין נמוך יותר, כן טובה הסתגלותם לטווח ארוך גם הורים, נוטים להאמין כי ילדים מטבעם מסתגלים למצבים חדשים, כך שהחוויות והקשיים עימם הם מתמודדים בזמן הווה, יחלפו עם הזמן. עם זאת, יש חוקרים הטוענים כי התפתחותם של ילדים שהוריהם התגרשו בגיל צעיר עשויה להיפגע, ולהיות מושפעת עד בגרות, כי הם לא זכו ליצור בתודעתם דפוס של יחסים זוגיים יציבים ותומכים.
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין

ילדים אשר הוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין זקוקים למערכת תמיכה רציפה מהמבוגרים שמסביבם (הורים, מורים וקרובי משפחה), וזאת על מנת שיוכלו להתמודד עם החוויית הקשות המתלוות לתהליך הגירושים.
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין > השיקולים לפניה לעזרה מקצועית

הילד מבטא את קשייו בדרכים שונות, הוא נותן סימנים: פגיעה בתפקוד היומיומי – קשיי התנהגות קיצוניים, שקיעה בדיכאון, התבודדות, הימנעות מפעילות חברתית, חוסר ביטחון עצמי, סיוטי לילה, הרטבות בגיל גמילה, סימפטומים פסיכוסומטיים, הפרעות אכילה והתנהגות נסוגה. סימנים אלה ואחרים הם אותות קריאה לעזרה, להתערבות טיפולית, חינוכית. בשלב הראשון של ההתערבות יש צורך לבצע הערכה של מצבו של הילד וכוחותיו, וכן הערכה של הקשרים המשפחתיים וקשייהם. בשלב הערכה יילקחו בחשבון גילו, יכולותיו, השלב ההתפתחותי שלו, רמתו הקוגניטיבית, מזג אישיותו, תפקודו בגן, או בבית הספר, יחסיו הבינאישיים, תחביביו, ההיסטוריה הרפואית שלו וניסיונו הקודם בהתמודדות עם אובדן או משבר, הגורמים הקשורים למשפחה כוללים את המשפחה הגרעינית, תגובת ההתמודדות עם הגירושים של בני המשפחה, המשפחה המורחבת, בית הספר והחברים – ההכרה באובדן ותגובתם. כמו כן, גורמים אלה כוללים את הקהילה התרבותית-דתית, תרבות המשפחה ומערכת האמונות ביחס לאובדן. כמו כן יש ללמוד ולהעריך מה הוא יודע אודות הגירושין, מה חווה בתקופה שקדמה להם, כיצד ההורים מגישים או לא מגישים לו את התמיכה וההבנה הדרושות, האם הוא מביע את רגשותיו, האם הוא פתוח ומשתף, או סגור ומכונס בתוך עצמו.
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין > איך לספר לילד

ככל שתהליך ההכנה לקראת הגירושין והליווי של התהליך בכל שלביו יהיה שקול ומוגש בתשומת לב לכל הפרטים, בישירות, בתמיכה ובשיתוף פעולה של שני ההורים, כך יגדלו הסיכויים שהילד יוכל להתמודד עם השינויים והאתגרים העומדים בפניו. הגשה תומכת זו כוללת את טון הדיבור, בחירת המילים, הסבר של ההורים אודות הסיבות שהביאו לכך, הדגשת המשמעות של ההחלטה, הדגשת המחויבות ההורית המשותפת והכוונה לעצב את דרך התנהלות המשפחה לטובת כל חבריה. יש לשקול מה לא לחשוף בפניו, עובדות ושיקולים שאין ביכולתו להכיל ולקבל. בנוסף לאלה, ככל שההורה שאינו משמורן ימשיך לשמור קשר ולקחת חלק בחיי הילד, סיכוייו לעבד את המשבר ולצאת ממנו מחוזק, גדלים. רצוי ששני ההורים ביחד יספרו לילד על החלטתם, למעט מצבים בהם המתח והקונפליקט לא מאפשרים שיתוף פעולה הולם. העיתוי המתאים לספר לילד תלוי בגילו, בנסיבות ההחלטה ובמועד שבו הוריו מתכננים להיפרד פיזית . חשוב להדגיש ש"לספר לילדים" אינו עניין חד-פעמי. מתחילים בהודעה הראשונה, מלווים אותה בהסברים מרגיעים וממשיכים להסביר בכל תקופת המעבר, ובמידה מסוימת, גם בשנים שלאחר הגט. אפשר לשוחח פעמים נוספות לאחר ההודעה הראשונה עם כל ילד בנפרד או עם כולם יחד, על פי שיקול דעת ומתוך היכרות עם הילדים.
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין > מעורבות מערכת הגן ובית הספר בתהליך ההתערבות

בית הספר או הגן במצב של גירושים בגיל הילדות יכול לסייע רבות כמוקד תמיכה, סיוע, הדרכה ויצירת מקום בטוח לילד החווה תהליך של אובדן במהלך גירושי הוריו. ילדי גירושין בגיל הרך זקוקים לתמיכה עקבית וממושכת ולאוזן קשבת מצד כל המבוגרים בחייהם – הורים, קרובי-משפחה, מטפלות וגננות. ההורים, אשר עד אתה היוו גורם משמעותי בחיי הילד נוטים להתכנס בתוך עצמם בעת המשבר ופחות פנויים למצבו הרגשי שלו, לכן למערכות החינוך, בית הספר או הגן יש תפקיד חיוני במצב זה.
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין > דוגמה לתוכנית התערבות רחבה

מודל זה פותח בשנת 1995 על ידי שירות הרווחה של משרד הרווחה, המועצה הלאומית לשלום הילד ו"אשלים". התוכנית המוצעת בו כוללת: מרכיבים טיפוליים (פרטניים וקבוצתיים לאבות, אימהות, ילדים), מרכיבים ייעוצים-מדריכים (מרכז מידע, ערוץ טלפוני) ומרכיבי למידה והעשרה (סדנאות, הרצאות, ספריה). באגף רווחה בו הופעלה התוכנית במלואה, נמצא כי ככל ששני ההורים שותפים בתהליך וככל שרב מספר חברי המשפחה המעורבים בתוכנית, כך הושג שיתוף פעולה, הידברות והסדר מוסכם. ניכר היה תהליך של הבנת התהליכים, הסיכונים, דרכי הפתרון ונרכשו כלים ליישומו. המודל כוון למשפחות בשלב טרום גירושין, גירושין ולאחריו.
ראו גם

הורות לאחר גירושין או פרידה
מור מזאי

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1836 שאטוראליאויהיי, הונגריה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1925 (בגיל 89) הרובע החמישי של בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 
מור מזאי (במקור גרינפלד, בהונגרית: Mezei Mór; שאטוראליאויהיי, 17 בינואר 1836 – בודפשט, 20 בנובמבר 1925) היה עיתונאי, עורך, עורך דין יהודי-הונגרי. אחיו הגדול של העיתונאי והפוליטיקאי ארנה מזאי, סבו של הסופר זוכה פרס קושוט פטר נאדאש.