stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מין מהנדס סביבה
דוגמאות למינים מהנדסי סביבה > דוגמאות למהנדסים אלוגניים > אספסת

כאמור, הנדסת סביבה אלוגנית אינה מוגבלת לבעלי חיים בלבד. מתכות כבדות מהוות בעיה זיהומית קשה בכך שהן מרעילות את האדמה ואינן מאפשרות לאורגניזמים רבים להתיישב באזורים מזוהמים כאלו. מתכות אלה כוללות מתכות הנחוצות לקיומם של אורגניזמים אך רעילות בריכוזים גבוהים, כגון נחושת ואבץ, וכן מתכות שאינן נחוצות לקיום האורגניזם והשפעתן השלילית מופיעה אף בריכוזים נמוכים, כגון כספית, עופרת או אורניום. בתי גידול מזוהמים כוללים אדמות מזוהמות על ידי תעשייה, מכרות נטושים, אזורי מלחמה ואזורים שעברו תאונה גרעינית או הפצצה גרעינית.
לצמח האספסת יש יכולת לספוח לגופו מתכות כבדות. יכולת זו עולה בכמה סדרי גודל על יכולתם של צמחים אחרים, רגישים יותר, ובנוסף הצמח יכול להתפשט לאזורים שהפכו צחיחים עקב זיהום במתכות כבדות. האספסת משגשגת באזורים אלו בעיקר בזכות היעדר תחרות מצד צמחים אחרים והיעדר לחץ רעייה מצד בעלי חיים אוכלי-צמחים (מכיוון שכמות המתכות הכבדות שבה הופכת את האספסת לרעילה עבור מרבית החולייתנים). לאחר התפשטות האספסת בבית גידול וספיחת כמות גדולה של מתכות כבדות, האדמה מתנקה חלקית, ומינים נוספים של צמחים ובעלי חיים קטנים שבים ומתיישבים בה. צמחים אלו ממשיכים בספיחת המתכות הכבדות (אך במידה קטנה יותר) וכן הלאה, עד שהאדמה מתנקה בצורה המאפשרת למרבית הצמחים ובעלי החיים להתיישב עליה. כך יוצר מין מהנדס סביבה טור סוּקצֶסיוני (שרשרת של חברות ביולוגיות המחליפות בהדרגה זו את רעותה). סך כמות המתכות הכבדות בחברה אינו משתנה עקב פעילות האספסת, אבל חלוקתם בריכוזים נמוכים בין האורגניזמים השונים במערכת הופכת את החיים על אדמות מזוהמות לנסבלים.
תכונה זו של האספסת לא נעלמה מעינם של אקולוגים המבקשים לשקם בתי גידול פגועים; ואמנם בשנים האחרונות נשתלו שדות אספסת באדמות מזוהמות על מנת לנקותן. בכך עושה האדם שימוש פעיל בתכונות הנדסת הסביבה של אורגניזם אחר על מנת להביא תועלת.
דוגמאות למינים מהנדסי סביבה > דוגמאות למהנדסים אוטוגניים > מטפסי היערות

ביער מתפקדים צמחים מטפסים כמין מהנדסים אוטוגניים. הצמח מטפס על עצים ביער ומסתעף מעץ לעץ. פעולה זו יוצרת רשת חיבורים מסועפת בין עץ אחד למשנהו. על מטפסים אלו יכולים קופים ומכרסמים (כגון סנאים) לנוע בקלות במרום היער ובכך להימנע מטורפים קרקעיים. ביערות נטולי מטפסים יונקים קטנים אלו חשופים לטריפה באחוזים גבוהים יותר. השפעתם של צמחים מטפסים על יערות היא גדולה, ובחקר האקולוגיה מוקדש להשפעה זו תחום ייחודי בשם אקולוגיית מטפסים.
דוגמאות למינים מהנדסי סביבה > דוגמאות למהנדסים אוטוגניים > צדפות שדרניות

בניגוד לחיים על היבשה, חברות ימיות עתירות במינים רבים של בעלי חיים נטולי יכולת תנועה (כמו אלמוגים, צדפות וספוגים). חברה ימית בבית גידול נתון המבוססת על מינים ישיבים נקראת בֶּנתוֹס (או חברה בנתונית). מינים ישיבים אלו לא נאבקים על מזון (הנמצא בשפע בצורת פלנקטון וחלקיקים אורגניים) אלא על מצע – מקום להתיישב עליו. מינים מהנדסים ימיים רבים ממלאים תפקיד חשוב בהגדלת שטח פנים של מצעי החברה הבנטונית.
דוגמה מובהקת למין מהנדס ימי וישיב שכזה היא הצדפה השִדְרנית, הנפוצה לאורך חופה הים תיכוני של ישראל. צדפות אלו מתאפיינות בגודל מרשים ובקוצים רבים על קשוותן אשר מגדילים את שטח הפנים שלהן. אורגניזמים ישיבים רבים מתיישבים על צדפות אלו – בלוטי ים, הידרוזואות, ספוגים, צדפות קטנות יותר ואלמוגים. מינים אלו אף מושכים אורגניזמים מוֹטיליים (בעלי יכולת תנועה) רבים כמו דגים, תמנונים, תולעים וסרטנים. כל אלו מוצאים מזון ומחסה בחברה הבנתונית הנוצרת על גבי הצדפות.
השפעתם של מינים מהנדסי סביבה > כימות השפעתם של מינים מהנדסי סביבה

על מנת להגדיר מין כמהנדס סביבה יש לבצע ניסוי השוואתי באחד משני המישורים הבאים:
המישור הביו-גאוגרפי – השוואה בין שני בתי גידול קרובים גאוגרפית ודומים במאפייניהם האקלימיים, הנבדלים ביניהם בהימצאותו של המין ה"חשוד" כמהנדס סביבה. אם לא ניתן למצוא בית גידול דומה שאותו המין נעדר ממנו, ההשוואה נעשית בין בתי גידול דומים שהמין נמצא בהם בתדירות שונה.
המישור הכרונולוגי – השוואה של נקודות זמן שונות באותו בית גידול. ניתן, לדוגמה, להציג את המין החשוד כמהנדס סביבה בבית גידול שבו לא הופיע קודם, ולהשוות את בית הגידול לפני ואחרי התאקלמותו של המין בו, או לבצע מדידות תקופתיות לאורך זמן ההתאקלמות.
עם הפרמטרים המשמשים להשוואה בין שני אזורים גאוגרפיים או שתי נקודות זמן נמנים:
מינים ספציפיים – עלייה או ירידה במספר הפרטים של מין ספציפי ליחידת שטח נתונה או לבית גידול נתון. לדוגמה, בבתי גידול שבהם דרים בונים קנדים קיימת ירידה מובהקת במספר הנקרים.
מספר פרטים כולל – עלייה או ירידה במספר הפרטים של כלל המינים ליחידת שטח נתונה או לבית גידול נתון. דוגמה למין המשפיע בצורה זו היא הצדפה השדרנית: עלייה במספר הצדפות השדרניות מעלה את מספר האורגנזמים הישיבים שעליהן.
עושר ביולוגי, או עושר מינים – בפשטות: מספר המינים בבית גידול נתון. עם זאת, לעיתים זיהוי טקסונומי מדויק של כל מין בבית הגידול דורש משאבים רבים ולא תמיד הוא אפשרי. כפשרה מחקרית ניתן לבדוק עושר סוגים, עושר סדרות וכך הלאה – כל עלייה ברמה הטקסונומית מקלה את הזיהוי הטקסונומי, אך מקשה על הוכחת ההבדלים ופוגעת באמינות המחקר. דוגמה למין שהשפיע על עושר מינים בבית גידול נתון היא צדפת הזברה – פלישתה לאגמים הגדולים בארצות הברית הורידה את עושר המינים הכולל בהם.
מגוון ביולוגי – זהו המדד לשונות בעולם הטבע המתאר את גיוון האורגניזמים בבית גידול נתון. מגוון ביולוגי משקלל את עושר המינים ואת השוויוניות בין המינים (היחס המספרי של הפרטים במינים השונים). שתי שיטות המדידה המקובלות למגוון ביולוגי הן מדד סימפסון ומדד שאנון-ויבר. דוגמה למין המשפיע בצורה זו הן שוניות אלמוגים, המעלות באופן משמעותי את המגוון הביולוגי של החברה הישיבה הימית.
השפעתם של מינים מהנדסי סביבה > האם השפעתם של מינים מהנדסי סביבה היא חיובית?

בראייה אקולוגית שלפיה ירידה בגיוון הביולוגי היא שלילית, השפעתם של המינים המהנדסים על החברה בבית הגידול הנתון אינה חיובית תמיד. פעולותיו של הבונה, למשל, מעודדות התיישבות של מינים רבים באזורו, אך גורמות לכך שמינים רבים נדחקים, ואי אפשר לקבוע בוודאות לכלל החברה שפעולותיו מעשירות ומגוונות את בית הגידול.
דוגמה מובהקת למינים מהנדסי חברה בעלי השפעה שלילית הם רבים מהמינים הפולשים. כך, לדוגמה, צדפת הזברה פלשה לאגמים הגדולים בארצות הברית מרוסיה, ובהיעדר אויבים טבעיים גדל מספר הצדפות לממדי ענק. הצדפות סיננו את המים וגרמו למי האגם העכורים להפוך לשקופים. דגים קטנים, אשר ניצלו את מי האגם העכורים כ"מסך עשן" בפני טורפיהם, נעשו חשופים לחלוטין ומספרם הצטמצם עד מאוד. מינים אנדמים רבים נפלו קורבן לפלישה זו, והשפעתה של הצדפה כמהנדסת סביבה שלילית עד מאוד (בנוסף לנזקיה האחרים).
| אקולוגיה |
| --- | --- | --- |
| תת-תחומים | אקולוגיה התנהגותית |  |
| רמות ארגון | אורגניזם • אוכלוסייה • חברה • מערכת אקולוגית • ביומה • ביוספירה • פרט |  |
| יחסי גומלין | טריפה • תחרות • קניבליזם • הדדיות • טפילות • פרזיטואידיות |  |
| תהליכים | אבולוציה • סוקצסיה • הכחדה • גמישות פנוטיפית • פירוק |  |
| מושגי יסוד | כושר נשיאה • גומחה אקולוגית • בית גידול • גורם מגביל • מגוון ביולוגי • מארג מזון • מין פולש • גילדה • מין מהנדס סביבה • אקולוגיה - מונחים |  |
פורטל ביולוגיה
צדפה שדרנית (למטה) מכוסה בספוגים, חיטחבים והידרוזואות, ואף מושבת סוסוני ים.
עץ הסקויה, מהנדס סביבה אוטוגני. על ענפיו וגזעו צומחים מינים נוספים של צמחים, גודלו העצום מספק הגנה למינים רבים של ציפורים וחסרי חוליות, וגובהו הרם גורם לכך שהלחות שבערפל סביבו מתעבה והופכת למים, הנוספים בדרך זו לבית הגידול.
הבונה הקנדי
דורבן מצוי
שדות אספסת במונטנה
עמוד תמיכה במזח הטענת הפחם של תחנת הכוח "אורות רבין" ליד חדרה. העמוד מכוסה כולו בצדפות שדרניות וחמתיות, ועליהן אחת מהחברות העשירות והמגוונות ביותר במינים לחופו הישראלי של הים התיכון.
צדפת הזברה
13 בספטמבר

13 בספטמבר הוא היום ה-256 בשנה בלוח הגרגוריאני (257 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 109 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1084 – רידיגר הוצמן, בישוף העיר שפייר מפרסם כתב זכויות נרחב ליהודים שיבואו להתגורר בעיר, ובכך מביא להתבססות יהדות שפיירא
1557 – העיר פירנצה הוצפה כאשר נהר הארנו עלה על גדותיו
1791 – לואי השישה עשר מלך צרפת קיבל את החוקה החדשה של המדינה
1882 – הצבא הבריטי כבש את קהיר כחלק מהמלחמה האנגלו-מצרית
1888 – מוקמת המושבה באר טוביה
1906 – הטיסה הראשונה באירופה
1940 – מלחמת העולם השנייה: איטליה פולשת למצרים
1940 – פצצות גרמניות פוגעות בארמון בקינגהאם בלונדון
1943 – צ'יאנג קאי שק נבחר לנשיא הרפובליקה הסינית
1944 – מסתיים טבח לודוש, בו נרצחו 15 יהודים ו-2 רומנים
1968 – אלבניה פורשת מברית ורשה
1971 – משטרת מדינת ניו יורק ואנשי המשמר הלאומי של ארצות הברית מסתערים על כלא אטיקה כדי לשים קץ למהומות שם. בהתקפה נהרגים 42 בני אדם
1973 – 12 מטוסי קרב סוריים מופלים בקרבות אוויר על ידי חיל האוויר הישראלי שמאבד מטוס אחד
1973 – הוקמה מפלגת הליכוד
1975 – פינק פלויד מוציאים את האלבום Wish You Were Here
1984 – שמעון פרס מציג את הממשלה העשרים ואחת (ממשלת האחדות הלאומית), ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל
1989 – דזמונד טוטו מוביל את הצעדה הגדולה ביותר שנערכה בדרום אפריקה כנגד משטר האפרטהייד
1993 – בבית הלבן נחתם הסכם אוסלו א' בין ישראל לפלסטינים בחסות נורווגיה וסיום האינתיפאדה הראשונה
1999 – פיגוע טרור בבית מגורים בן שמונה קומות במוסקבה, 118 אנשים נהרגו בפיצוץ. היה חלק מגל פיגועים דומים
2016 – הלוויין אופק 11 שוגר מבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר שביט
2016 – שמעון פרס לוקה באירוע מוחי ומאושפז בבית החולים תל השומר
נולדו

1087 – יוחנן השני, קיסר ביזנטי (נפטר ב-1143)
1475 – צ'זארה בורג'ה, פוליטיקאי איטלקי (נפטר ב-1507)
1520 – ויליאם ססיל, מדינאי אנגלי, יועצה הראשי של המלכה אליזבת הראשונה (נפטר ב-1598)
1819 – קלרה שומאן, מלחינה ופסנתרנית גרמניה (נפטרה ב-1896)
1873 – קונסטנטין קרתיאודורי, מתמטיקאי גרמני ממוצא יווני (נפטר ב-1950)
1874 – ארנולד שנברג, מלחין אוסטרי-אמריקאי (נפטר ב-1951)
1883 – ג'ובאני פסטרונה, מחלוצי הקולנוע האיטלקי (נפטר ב-1959)
1898 – מיכאל גור, שחקן תיאטרון ישראלי (נפטר ב-1969)
1899 – קורנליו זליה קודריאנו, פוליטיקאי רומני ומייסד "התנועה הלגיונרית" (נרצח ב-1938)
1903 – קלודט קולבר, שחקנית קולנוע אמריקאית ממוצא צרפתי (נפטרה ב-1996)
1913 – דוד יפית, מקציני בית"ר בלטביה ואסיר ציון במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 (נפטר ב-2000)
1916 – רואלד דאל, סופר בריטי (נפטר ב-1990)
1919 – יצחק פוגץ', צייר ישראלי (נפטר ב-2017)
1919 – מרי מידג'לי, פילוסופית של האתיקה (נפטרה ב-2018)
1924 – ישראל טל, אלוף בצה"ל וסגן הרמטכ"ל, אבי פרויקט טנק המרכבה (נפטר ב-2010)
1924 – מיכאל אשכול, פעיל ציוני ששימש כאיש חינוך, פעיל עלייה ומדריך קליטה (נפטר ב-2022)
1927 – עדה בן-נחום, מחזאית, תסריטאית ומתרגמת ישראלית (נפטרה ב-1990)
1928 – רוברט אינדיאנה, אמן אמריקאי שהיה מזוהה עם תנועת זרם הפופ ארט (נפטר ב-2018)
1928 – לובוש סלוקה, מלחין צ'כי
1929 – יצחק אלפסי, היסטוריון וחוקר חסידות ישראלי
1930 – ג'יימס מקליין, שחיין אמריקאי (נפטר ב-2020)
1931 – מרג'ורי ג'קסון, מושלת דרום אוסטרליה ואתלטית אוסטרלית
1932 – ברוניוס קוטאביצ'יוס, מלחין ליטאי של מוזיקה קלאסית (נפטר ב-2021)
1932 – שפרירה זכאי, במאית הדיבוב העברי הראשונה, אשר הייתה אחראית בין היתר על דיבוב סרטי דיסני ודיבוב תוכניות החינוכית
1933 – רפי הר-לב, טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מנכ"ל אל על (נפטר ב-2010)
1939 – צבי מויססקו, כדורגלן ומאמן ישראלי (נפטר ב-2013)
1939 – ריצ'רד קיל, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2014)
1939 – גד גלזר, רופא וחוקר ישראלי
1942 – מולי שפירא, איש רדיו (נפטר ב-2024)
1942 – בלה קארוי, מאמן התעמלות רומני-אמריקאי (נפטר ב-2024)
1943 – פנחס צינוביץ, צייר ישראלי (נפטר ב-2007)
1944 – יאיר מיכאלי, שייט ישראלי (נפטר ב-2024)
1949 – אביגדור יצחקי, יושב ראש מפעל הפיס, ראש מטה הדיור הלאומי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה וחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה
1949 – אבידב ליפסקר, חוקר ספרות ישראלי, פרופסור במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן
1949 – מיקי הרן, כימאית ישראלית
1955 – אירנה כגנובסקי, נבלאית ישראלית (נפטרה ב-2009)
1958 – פיליפה יורק, עיתונאית סקוטית ולשעבר רוכבת אופניים (נולדה כרוברט מילאר)
1960 – קווין קרטר, צלם דרום אפריקאי זוכה פרס פוליצר (נפטר ב-1994)
1961 – דייב מאסטיין, סולן וגיטריסט להקת מגאדת'
1965 – נילי גורן, אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות (נפטרה ב-2016)
1969 – דניאל פונסקה, כדורגלן וסוכן שחקנים אורוגוואי
1973 – שירלי בוגנים, דוגמנית ישראלית בעלת קריירה בינלאומית
1974 – עודד לאופולד, שחקן ישראלי
1975 – עידן טל, כדורגלן ישראלי
1977 – פיונה אפל, זמרת וכותבת שירים אמריקאית
1980 – בן סבאג', שחקן אמריקאי
1983 – עופר חיון, שחקן ישראלי
1989 – תומאס מולר, שחקן כדורגל גרמני
1993 – נייל הורן, זמר אירי
1995 – רובי קיי, שחקן בריטי
1996 – לילי ריינהרט, שחקנית אמריקאית
1997 – איליה גלדישב, שחיין ישראלי
2006 – אלין גולן, שחקנית וזמרת ישראלית
נפטרו

81 – טיטוס, קיסר רומאי (נולד ב-39)
531 – קבאד הראשון, מלך האימפריה הסאסאנית (נולד ב-473)
864 – פייטרו טראדוניקו, הדוכס ה-13 של ונציה
1313 – נוטבורגה, קדושה אוסטרית עממית (נולדה ב-1265)
1506 – אנדראה מנטניה,  צייר איטלקי רנסאנסי (נולד ב-1431)
1598 – פליפה השני, מלך ספרד (נולד ב-1527)
1592 – מישל דה מונטן, פילוסוף צרפתי ממוצא יהודי, מחבר ספר 'המסות' (נולד ב-1533)
1709 – כריסטופורו קארסאנה, מלחין, נגן עוגב וזמר איטלקי (נולד ב-1640)
1810 – ויליאם קושינג, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית ונשיא בית המשפט במשך יומיים (נולד ב-1732)
1813 – חאזקאיס, קיסר אתיופיה
1918 – ויליאם ניקולסון, ברון ניקולסון הראשון, קצין בצבא הבריטי וראש המטה הכללי (נולד ב-1845)
1959 – ישראל רוקח, ראש עיריית תל אביב, חבר הכנסת ושר מטעם הציונים הכלליים (נולד ב-1896)
1970 – עמנואל גולדברג, כימאי וממציא גרמני-ישראלי (נולד ב-1881)
1972 – חגי אבריאל, ממייסדי קיבוץ שדה בוקר, ממייסדי מצפה רמון וראש המועצה האזורית רמת נגב (נולד ב-1922)
1977 – לאופולד סטוקובסקי, מנצח אמריקאי-בריטי (נולד ב-1882)
1996 – טופאק שאקור, מוזיקאי ראפ אמריקאי (נולד ב-1971)
1998 – ג'ורג' וולאס, מושל אלבמה (נולד ב-1919)
1999 – ארמונד לוי, קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, כיהן כראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה וכסגן מפקד מחוז תל אביב (נולד ב-1932)
2006 – אן ריצ'רדס, פוליטיקאית פמיניסטית אמריקאית, המושלת ה-45 של מדינת טקסס (נולדה ב-1933)
2011 – ריצ'רד המילטון, אמן פופ ארט בריטי (נולד ב-1922)
2011 – דליה פן לרנר, שחקנית ועיתונאית ישראלית (נולדה ב-1936)
2015 – מוזס מלון, כדורסלן אמריקאי (נולד ב-1955)
2018 – שלמה אהרונסון, אדריכל נוף ישראלי (נולד ב-1936)
2019 – רודי גוטנדורף, כדורגלן גרמני ומאמן כדורגל (נולד ב-1926)
2021 – אנתוני יואיש, אסטרונום בריטי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1924)
2021 – ברוך נחשון, צייר ישראלי (נולד ב-1939)
2022 – ז'אן-לוק גודאר, במאי קולנוע צרפתי (נולד ב-1930)
2022 – חיים נוריאלי, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1943)
2022 – קנת' סטאר, עורך דין ושופט פדרלי אמריקאי (נולד ב-1946)
2023 – רוג'ר ויטאקר, זמר ומוזיקאי אנגלי (נולד ב-1936)
חגים ואירועים החלים ביום זה

12 בספטמבר – 14 בספטמבר
ספטמבר
לוח אירועים שנתי
13 בספטמבר 1993 - חתימת הסכמי אוסלו בין ישראל לאש"ף
יוחנן השני קומננוס
רואלד דאל
קווין קרטר
פיונה אפל
טיטוס
טופאק שאקור
אחמד עובייד בן דע'ר

אחמד עובייד בן דע'ר (בערבית: أحمد عبيد بن دغر; נולד ב-2 בדצמבר 1952 בחצרמוות, תימן) הוא פוליטיקאי תימני וראש ממשלת תימן לשעבר.
מ-11 בדצמבר 2011 עד 9 בנובמבר 2014 כיהן כשר התקשורת בממשלת תימן.
בן דע'ר כיהן כסגן ראש ממשלת תימן מ-11 ביוני 2014 עד 9 בנובמבר 2014, ומאוגוסט 2015 עד 4 באפריל 2016, עת נתמנה לראש ממשלת תימן, והחליף את ח'אלד בחאח, שכיהן בתפקיד משנת 2014. ממשלת תימן בראשות בחאח עזבה את תימן באוקטובר 2015. ב-22 בספטמבר 2016 חזר בן דע'ר מריאד, והקים ממשלה בעדן. הוחלף באוקטובר 2018 בידי מעין עבד אל-מאלכ סעיד.
בן דע'ר הוא מוסלמי סוני.
הערות שוליים

↑  "Yemen exile government returns to Aden". 22 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תימן ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רמת רחל

| --- | --- |
רמת רחל
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎777 מטר
תאריך ייסוד: 1926
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 580 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת ירושלים מוגדלת) רמת רחל(למפת ירושלים רגילה) רמת רחל(למפת הרי ירושלים רגילה) רמת רחל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) רמת רחל31°44′23″N 35°13′06″E﻿ / ﻿31.7398110594845°N 35.2183733116408°E﻿ / 31.7398110594845; 35.2183733116408  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה באדום - רמת רחל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

רָמַת רָחֵל הוא קיבוץ שהקימו חברי גדוד העבודה. הוא נחרב פעמיים ויושב מחדש. שטחו הוא מובלעת בדרום השטח המוניציפלי של ירושלים, סמוך לשכונות ארנונה, תלפיות, הר חומה וצור באהר. הקיבוץ שייך למועצה אזורית מטה יהודה והוא היישוב המזרחי ביותר בה.
תולדות הקיבוץ

קיבוץ רמת רחל הוקם בשנת 1926 על ידי חברי גדוד העבודה על שם טרומפלדור, עולים מליטא ומרוסיה. גרעין המייסדים השתייך לפלוגת גדוד העבודה בירושלים שהקים יצחק שדה בא' בכסלו תרפ"ב דצמבר 1921. חברי הפלוגה ראו את עצמם חיל חלוץ של האומה בארצה ורובם היו סוציאליסטים ואף קומוניסטים. הם התגוררו ברחבי העיר במחנות ובבתים שכורים ועסקו במגוון עבודות מזדמנות, כולל חציבת סלעים ובניית בתים בשכונות גבעת שאול, רחביה ובית הכרם וברובע היהודי בעיר העתיקה. גדוד העבודה התפורר בעקבות חילוקי דעות אידאולוגיים, וחלק מחברי פלוגת ירושלים עלו להתיישבות בקרקעות מדרום לעיר ירושלים שנרכשו מהכנסייה היוונית אורתודוקסית. הם קראו ליישובם רמת רחל בשל קרבת הקיבוץ לבית לחם, שם קבורה, לפי המסורת, רחל אמנו. בהקמת הקיבוץ סייעה קרן היסוד והוא הוקם על אדמות הקרן הקיימת לישראל.
בפרעות תרפ"ט (1929) ניטש הקיבוץ ונשרף כליל על ידי פורעים ערבים, יושבי הכפרים הסמוכים אליו. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 שבו החברים ובנו הכל מחדש: הוקמו בית ספר יסודי, גן ילדים ובית תינוקות, נבנו רפת, מכבסה ומאפייה. את השורות חיזקו גרעיני התיישבות של תנועת נוער וחברים נוספים שהצטרפו. הקיבוץ עמד איתן בהתקפות במהלך המרד הערבי. באירועי השבת השחורה נעצרו כ-70 חברים על ידי הבריטים, ונכלאו לזמן מה ברפיח.
תולדות הקיבוץ > קרב רמת רחל

הקיבוץ נחרב בשנית עם פרוץ מלחמת העצמאות. במהלך המלחמה עבר הקיבוץ מיד ליד בין שלושה כוחות: צבא מצרים, צבא ירדן וההגנה, אשר תוגברה בכוח אצ"ל. בתום חמישה ימי קרבות קשים, נמנו בצד הישראלי כ-35 הרוגים (מתוכם 14 חברי קיבוץ) ו-84 פצועים, כשליש מהם מן הקיבוץ. כלומר, כמחציתם של הלוחמים בקיבוץ נפגעו. אולם בסוף המלחמה נותרה רמת רחל בשטח ישראל. קו שביתת הנשק שנקבע בין ישראל לירדן ב-1949 הקיף את הקיבוץ כמעט מכל עבריו, והותיר מעבר קטן לקיבוץ משכונת תלפיות הסמוכה.
תולדות הקיבוץ > הקמה מחדש

חידוש ההתיישבות בקיבוץ לאחר המלחמה היה נתון בתחילה במחלוקת, אך ההחלטה הסופית הייתה חיובית, והקיבוץ הוקם מחדש ב-1951. בעת הפילוג בקיבוץ המאוחד בחר הקיבוץ בהשתייכות לאיחוד הקבוצות והקיבוצים. קבוצה של חברי הקיבוץ בחרו לעזוב את רמת רחל והצטרפו לקיבוץ עין כרמל.
ביום א', י"ח בתשרי תשי"ז, 23 בספטמבר 1956, נערך באתר החפירות הסמוך לקיבוץ (ראו להלן) סיור מטעם הכינוס הארצי ה-12 של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בירושלים. במהלך הסיור נורתה אש מקלעים ונשק קל מעמדת הלגיון הירדני על הגבעה שממזרח למנזר מר אליאס. מהאש נהרגו ארבעה, בהם האדריכל והארכאולוג יעקב פינקרפלד, ורבים נפצעו. הגבעה ממנה נפתחה האש זכתה לשם "גבעת הארבעה".
ב-1953 הוכרזה ברמת רחל מועצה מקומית, ובראשה הועמד משה אייזיקוביץ' (אביו של עוזי בר צור). בשנת 1963 בוטלה המועצה המקומית והקיבוץ הוכלל במועצה אזורית הרי יהודה, אשר בהמשך הוכללה במועצה אזורית מטה יהודה.
כיום פועל בקיבוץ בית מלון ואולם אירועים. על חלק מקרקעות הקיבוץ נבנה בעשור הראשון של המאה ה-21 רובע בנינים חדש, הרחבה של שכונת תלפיות. הקיבוץ מחזיק בבעלות משותפת של א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.
עתיקות > חפירות בשנות השלושים

החפירות הראשונות, מטעם החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, נערכו על ידי בנימין מזר ומשה שטקליס בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים. בחפירות נמצאה ברמת רחל מערת קבורה מימי בית שני, ובגבעת אליהו הסמוכה נמצאו שרידי עיר אותה זיהו עם נטופה המקראית, זיהוי שלא מקובל היום. הגבעה מצויה על קו פרשת המים הצר (בין נחל דרגה ונחל רפאים) המוביל מירושלים לבית לחם וחברון, זהו צוואר בקבוק טופוגרפי על נתיב דרך האבות, ולכן גם נקודה אסטרטגית לבנית מצודה ומרכז שלטוני.
עתיקות > חפירות בשנות החמישים והששים

בשנות החמישים החל לחפור במקום יוחנן אהרוני. בחפירות
בשנים 1959–1962 נתגלו שכבות מכמה תקופות. הממצאים החשובים ביותר שייכים למצודה, שיוחסה על ידי אהרוני לאחד ממלכי יהודה האחרונים, בזמן שהיו וסאלים לאשור ולבבל. המצודה ממוקמת על גבעה בסמוך לקיבוץ ומתוארך על ידי החופר למאות השמינית-שביעית לפני הספירה. אהרוני זיהה את המקום כבית הכרם, אחד המקומות שבהם הדליקו משואות בסוף ימי בית ראשון:
עתיקות > חפירות בשנות האלפיים

בשנים 2004 עד 2010 חקרו את האתר הארכאולוג עודד ליפשיץ ומשלחת ישראלית-גרמנית. התברר שלמצודה/ארמון שלושה שלבי בנייה עיקריים, והיא שימשה כמרכז שלטוני מבוצר שבו משולב ארמון (בשלב הביניים) מאז שלהי ממלכת יהודה. את הקמת המצודה משייכים החוקרים לאחד ממלכי יהודה הווסאלים, אולי יהויקים. המצודה הייתה מוקפת חומת סוגרים, עם שער כניסה מזרחי ומנהרת סתרים בחלק הצפוני. מרכז המצודה כלל רחבה מרוצפת קירטון כתוש, ומסביבה חדרים בנויים באבני גזית וכותרות פרוטו איאוליות. בשלב שני הוסבה המצודה למרכז שלטוני של הפחוה הבבלית, ובשלב השלישי מרכז שלטוני מהודר של פחוות "יהד" הפרסית (נתגלו כאן טביעות "יהד" רבות). לצידי המגדל המערבי של הארמון נחשף גן עם טרסה מפולסת, מצופה אדמת גן ומערכת בריכות וצינורות שעוצבו לנוי. בדיקת פולן (אבקת פרחים) שהשתמר בטיח הברכות הצביעה על פרדס עם עצי ארז, אגוז מלך ואפילו אתרוג. ליפשיץ מציע שלפי הסגנון והיכולת הטכנית שמתגלים בממצאים, הארמון הוא בחלקו מהתקופה הפרסית בארץ ישראל.
עתיקות > ממצאים ייחודיים

ברמת רחל נמצאו יותר ממאה חותמות מן הסוג הידוע בשם "למלך", חותמות הטבועות על כדי אחסון (פיטסים), המיוחסים לשכבת הבנייה הראשונה באתר. גבי ברקאי הציע כי רמת רחל היא "ממשת", אחת מארבע הערים מחותמות למלך. שאר המקומות המזוהים: "זיף", "חברן", ו"שוכה". החותמות מעידות על כך שהמקום היה פעיל כמרכז אדמיניסטרטיבי של ממלכת יהודה, טרם בניית הארמון. בין הממצאים החשובים שנתגלו באתר ניתן לציין חמש כותרות פרוטו-איאוליות, היחידות שנתגלו באזור ירושלים, למעט אחת שהתגלתה בעיר דוד ואחת בעין ג'ויזה. ממצא זה מעיד כי האתר מקורב מבחינה אדריכלית וארכאולוגית לבנייה הממלכתית הישראלית והפיניקית.
עוד חשף אהרוני באזור מכלול מבנים ובית מרחץ גדול מן המאה ה-3. בבית המרחץ נמצא מספר רב של לבנים ועל חלקן טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס. כמה מן הלבנים התגלו באתרן ברצפת בית המרחץ. כמו כן נמצאה באתר בולה של הקיסר אדריאנוס, טביעות רוזטה חשמונאית על ידיות כדים, מערת מקווה וכן מטבע מתקופת בר כוכבא.
בקולומבריום הדרומי נחשף מטמון של 15 שקלים צוריים מזהב שייתכן שהיו קשורים למס מחצית השקל.
על גבי חורבות המצודה נמצאו שרידי כפר ביזנטי עם כנסייה ואולם שכנראה נבנו מעל כנסיית הקתיסמה ואולי שירתו אותה. על גבי הכפר הביזנטי נמצאו שרידי כפר מוסלמי עבאסי.
הפארק הארכאולוגי שוקם בשנים האחרונות בידי הפסל רן מורין.
אמנות ואתרי עניין

האמן דוד פולוס יצר ב-1954 והעניק במתנה לחברי הקיבוץ פסל ברונזה המציג את רחל אמנו כבת איכרים סלאבית, האוחזת בידה האחת בלפיד, ואילו ידה השנייה מגוננת על ילדיה הקטנים, החוסים תחת גלימתה המתנופפת. הפסל ניצב מול הכניסה למלון רמת רחל. על כן הפסל רשום הפסוק "ושבו בנים לגבולם".
מזרחית לקיבוץ שוכן פסל עמודי הזית מעשה ידיו של הפסל רן מורין בשנת 1991. הפסל עשוי משלושה עצי זית הניצבים על גבי עמודים בגובה של 15 מטרים, ונראה היטב מרחבי ירושלים.
סמוך לפארק הארכאולוגי שממערב לקיבוץ, הקים מורין ב-1997 את מצפור יאיר לזכר בן רמת רחל שנהרג במהלך שירותו הצבאי בשייטת. בראש המגדל צומח עץ סרק, המסמל את קטיעת חייו של יאיר, וממנו יורדות מדרגות בספירלה אל שביל טבע המקיף את המצפור. המצפור מעוצב בצורת תלתל, בהשראת מראה הכותרת הפרוטו-איאולית אשר פריטים מסוגה התגלו באתר הארכאולוגי הסמוך
סמוך לפארק הארכאולוגי נמצאת חוות אייל, חווה אקולוגית טיפולית, המשמשת בית חינוכי-סביבתי וחוויתי עבור רבים. החווה הוקמה לזכרו והנצחתו של אייל יואל - בן רמת רחל, שנהרג בג'נין במבצע חומת מגן. בחווה פועל גם מרכז פנאי ותעסוקה-'למרחבים' לאוטיסטים.
ראו גם

מנזר מר אליאס
גבעת המטוס
הקתיסמה
גבעת הארבעה
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, "בית הכרם של יהויקים", דרכים ואתרים, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"א-1971, עמ' 183–191.
עמנואל בר-חיים, בדרך אל רמת-רחל (זכרונות מי שהיה חבר בגדוד העבודה ומבוני רמת-רחל), ירושלים, הספרייה הציונית, 1972 (הספר יצא לאור פעם שנייה בהוצאת מוסד ביאליק, 2022).
בן-ציון ונסקי (אשל), העשור לקיום פלוגת ירושלים (1921 - 1931), בתוך: גדוד העבודה ע"ש יוסף טרומפלדור, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ב
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד, 1980, עמודים 7590–7601
עודד ליפשיץ, מנפרד אומינג, יובל גדות, בנימין ארובס וגלעד צינמון, רמת רחל - 2005, חדשות ארכאולוגיות, 118, 2006
עודד ליפשיץ, יובל גדות, בנימין ארובס ומנפרד אומינג, "רמת רחל וצפונותיה", קדמוניות, 138, 2009, עמודים 58–77
עודד ליפשיץ, יובל גדות, בני ארובס ומנפרד אומינג, "מה לוחשות האבנים? רמת רחל 3000 שנה של היסטוריה נשכחת", יד בן צבי, ירושלים, 2014
פרחי יואב ועודד ליפשיץ, "בולה נדירה של הדריאנוס מחפירות רמת רחל", חידושים בחקר ירושלים, 10, (2009), עמודים 169–174
Ahroni, Y., Excavation At Ramat Rahel, Seasons 1959-1960, Rome 1962
Ahroni, Y., Excavation At Ramat Rahel, Seasons 1961-1962, Rome 1964
O. Lipschits, M. Oeming, Y. Gadot, B. Arubas and G. Cinamon, Ramat Rahal 2005, Israel Exploration Journal, 56, (2006), pp. 227–235
O. Lipschits, M. Oeming, Y. Gadot and B. Arubas, Exploration JournalT.pdf The 2006 and 2007 Excavation Seasons in Ramat Rahel, Israel Exploration Journal, 59, (2009), pp. 1-20