stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנם

האנם או האנום (בטורקית: Hanım; בפרסית: خانم) הוא שם תואר לנשים בטורקית ובשפות איראניות והודיות.
כמו שאר התארים בטורקית מקומו הוא לאחר  השם הפרטי. מקורו של התואר בכינוי הטורקי-מונגולי לגבר חאן, ובמקור הוא שימש ככינוי למלכה או לאשת אצולה. במקביל להיררכיית התארים לגברים בטורקית עות'מאנית: פאשה, ביי, אע'א ואפנדי, הייתה באימפריה העות'מאנית היררכיה לתוארי נשים האנמאפנדי לנשים אצילות ומכובדות והאנם לשאר הנשים. בטורקיה המודרנית משמש התואר האנם כמקבילה למילה העברית גברת, וזאת למרות ניסיונות להחליפו בתואר בָּייאן (Bayan), שבא לפני שם המשפחה. באיראן, אפגניסטן ובמדינות אחרות משמש  האנם ככינוי לאישה לא נשואה. בקזחסטן הוא משמש ככינוי כבוד לנשים, ובפקיסטן כתואר כללי לנשים.
ראו גם

פאשה
ביי
אע'א
אפנדי
דניאל הרטמן

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1958 (בן 65) ניו יורק, ארצות הברית
 ענף מדעי:  פילוסופיה יהודית
 מקום מגורים:  ירושלים, ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת ניו יורק
 מנחה לדוקטורט:  פול מנדס-פלור
 מוסדות:  מכון שלום הרטמן 
 
הרב דניאל הרטמן (נולד ב-13 באוקטובר 1958) הוא נשיא מכון שלום הרטמן ומנהל פרויקט Speaking iEngage.
ביוגרפיה

הרטמן נולד בניו יורק בשנת 1958 לברברה ודוד הרטמן. כשהיה בן 13 עלתה משפחתו לישראל.
למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת הר עציון. התגייס לחיל השריון שם פיקד על טנק ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בעקבות המלחמה חזר הרטמן לארצות הברית שם למד לתואר שני וכיהן כרב במרכז קהילתי בניו ג'רזי.
בהמשך חזר הרטמן לישראל והחל לעבוד עם אביו במכון שלום הרטמן, מאז 1997 הוא המוביל בפועל של המכון ומאז 2005 הוא הנשיא הרשמי של המכון.
להרטמן תואר דוקטור לפילוסופיה יהודית מהאוניברסיטה העברית, תואר שני בפילוסופיה מדינית מאוניברסיטת ניו יורק, תואר שני בלימודי דתות מאוניברסיטת טמפל והסמכה לרבנות ממכון שלום הרטמן.
הרטמן כיהן בעבר כחבר הוועד המנהל של הקריה האקדמית אונו.
הרטמן הקים תוכנית במכון שלום הרטמן, שתוביל להסמכה של רבנים מחוץ לסמינרים הרבניים הדתיים הקיימים בישראל.
משפחתו

נשוי לעדינה, אב לשלושה, וסב לשלושה.
אחיו ואחיותיו הם:
פרופ' טובה הרטמן - דיקנית הפקולטה למדעי הרוח והחברה בקריה האקדמית אונו, פעילה לשוויון מגדרי ומיני, מייסדת קהילת שירה חדשה בירושלים.
פרופ' עדינה מאיר הרטמן - ראש החוג לריפוי בעיסוק באוניברסיטה העברית
רנן הרטמן - יוזם ומנכ"ל הקריה האקדמית אונו
דבורה כ"ץ - הייתה אשתו של הנווט אהרן כץ, שנהרג במלחמת שלום הגליל.
ספריו

גבולות היהדות (2007)
יהדות ואתגרי החיים המודרניים (2007)
אלוהים בעדיפות שנייה: כיצד להציל את הדת מעצמה (2016)
הערות שוליים

1 2  יאיר שלג, ראיון עם הרב ד"ר דניאל הרטמן: "דרך ארץ לא קדמה לתורה. דרך ארץ היא התורה", באתר מכון שלום הרטמן, ‏23 בספטמבר 2021
↑  אורן מג'ר, הרב הרטמן: "כשאני חולה אני הולך לרופא - ולא פותח דף גמרא", באתר TheMarker‏, 8 בפברואר 2012
↑  הקריה האקדמית אונו, באתר גיידסטאר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491620705171  BIBSYS: 9042466  BnF: cb15671589j (data)  ISNI: 0000 0000 6661 8285  LCCN: no2008004201  NKC: jo2013776631  NTA: 305369091  VIAF: 34782371   WorldCat (עם VIAF): 34782371
דש בית השקעות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
  
 www.meitav.co.il
 
דש בית השקעות הייתה חברה ישראלית הפעילה בתחום הפיננסים, שמוזגה עם מיטב השקעות בשנת 2013 ליצירת מיטב דש השקעות בע"מ (כיום: מיטב בית השקעות), חברה ציבורית שמניותיה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. נכון לסוף הרבעון השני של 2014 ניהלה מיטב דש נכסים בשווי של כ-133 מיליארד ש"ח.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1992 על ידי עמית ברגר ואודי דור תחת השם דור-ברגר ניהול תיקי השקעות בע"מ. בשנת 1998, הפכה החברה לחברה ציבורית, כשמניות החברה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך
בתל אביב.
בשנת 2001 מכר אודי דור את חלקו בחברה לעמית ברגר תמורת 5.3 מיליון שקל. בעל מניות נוספים באותה עת היו כור בית השקעות (חברת-בת של מנורה-גאון שוקי הון) שהחזיקה ב-29% ממניות החברה ומיכאל שטראוס שהחזיק ב-10% (שטראוס מכר את חלקו בשנת 2004). בשנת 2002, שונה שמה של החברה לשם ברגר הולדינגס בע"מ, באותה שנה קנה עמית ברגר את מניותיה של כור בית השקעות בברגר הולדינגס, ובמקביל צירף שותפים חדשים לגרעין השליטה, את חיים סקאל וחברת הוד יובלים שבבעלות קרן הפנסיה של הסתדרות העובדים הלאומית.
בשנת 2004, רכשה ברגר הולדינגס את השליטה בבית ההשקעות הפרטי אייפקס השקעות תמורת כ־34 מיליון שקל. איפקס שהוקמה בשנת 1989, הוחזקה אז בידי ויקטור שמריך (24%), עידו נויברגר (24%) ומוזי ורטהיים (15.4%). כמו כן רכשה ברגר הולדינגס את חברת דש מידי קבוצת "שרם-פודים-קלנר" תמורת 50 מיליון שקל (דש השקעות הוקמה בשנת 1991 תחת השם דוברת שרם ושות' ניהול השקעות בע"מ, על ידי אהרן דוברת ויצחק שרם). באותה שנה השלימה חברת הוד יובלים השתלטות הדרגתית על חברת ברגר הולדינגס והחזיקה כ-88% ממניות החברה. אך אגף שוק ההון במשרד האוצר הורה להוד יובלים למכור את השליטה בחברה, מכיוון שהשליטה בחברה נוגדת את תקנות האוצר לניהול קרנות פנסיה, האוסרות על קרן פנסיה להחזיק את השליטה בחברה ריאלית. עקב דרישת משרד האוצר הכניסה חברת הוד יובלים את מוזי ורטהיים כשותף בברגר הולדינגס ואחר כך מכרה כ-25% מברגר הולדינגס תמורת 24 מיליון שקל לחיים כצמן ונתן חץ. בשנת 2005, שונה שמה של החברה לשם "דש איפקס הולדינגס בע"מ", לאחר שרכשה את מלוא הבעלות של "איפקס".
בינואר 2010, השתלטה על דש קבוצת BRM (שבבעלות האחים ניר ואלי ברקת ויובל רכבי) בעסקה מורכבת, שכוללה רכישת מניות מחמישה בעלי מניות בו זמנית, מוזי ורטהיים (12%), נתן חץ (8.3%), קרן אולד לאן שבבעלות סיטי (13%) והמנכ"לים המשותפים ויקטור שמריך ועידו נויברגר (כ־3.9% כל אחד) תמורת כ-600 מיליון שקל. בחודש מרץ 2013 הודיעה דש בית השקעות על השלמת המיזוג בינה לבין מיטב בית השקעות, מהלך אשר הפך את הגוף הממוזג לשני בגודלו בישראל בתחום. שמו של הגוף המאוחד שונה, והוא עתה מיטב דש בית השקעות. בעקבות עסקת המיזוג פוטרו כ-200 עובדים, ומספר מנהלים פרשו מתפקידם, וביניהם שני המנכ"לים הקודמים של דש בית השקעות, עידו נויברגר וויקטור שימריך. את הגוף החדש מנהל מי שהיה מנכ"ל בית ההשקעות מיטב, אילן רביב. יו"ר דירקטוריון החברה הוא אלי ברקת.
תחומי עיסוק

כיום מציעה החברה מגוון שירותים בעולם הפיננסי ובשוק ההון, וביניהם:
| --- | --- |
 קופות גמל  קרנות השתלמות  קרנות פנסיה  קרנות נאמנות:  תעודות סל  ניהול תיקי השקעות פרטיים ומוסדיים  מכללה ללימודי שוק ההון
מבנה ארגוני

קבוצת דש בית השקעות מורכבת מכמה חברות בנות אשר אחראיות, כל אחת בתחומה, לניהול השוטף של השירותים השונים. בתחום הגמל והפנסיה מטפלת חברת הבת דש גמל ופנסיה בע"מ, שהתמזגה בשנת 2012 עם חברת מיטב גמל ופנסיה בע"מ. בתחום תעודות הסל מטפלת חברת תכלית תעודות סל.
משרדי מיטב דש בית השקעות ממוקמים במגדל צ'מפיון בבני ברק, ברחוב ששת הימים 30, מול קניון איילון.
הערות שוליים

↑  אמיר אייזנברג, אודי דור פורש לעסקים פרטיים; מכר את חלקו בחברת הברוקרים דור-ברגר לעמית ברגר ב-5.3 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2001
1 2  רותם שטרקמן, מדוע חיסל מיכאל שטראוס את העסקים עם עמית ברגר, באתר הארץ, 1 בינואר 2004
↑  TheMarker digital, הוד יובלים רכשה את חלקו של עמית ברגר בברגר הולדינגס בכ-13 מיליון שקל; יחדל לכהן כמנכ"ל בחברה, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2004
הארץ, רכישת ברגר הולדינגס בידי קרנות של ההסתדרות הלאומית - בניגוד לתקנות, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2004
↑  אמיר טייג, לפי דרישת האוצר: הוד יובלים תמכור את השליטה בחברת ברגר הולדינגס לחברה קשורה בתוך שנה, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2004
↑  הרצל לקס, חיים כצמן ונתן חץ יקבלו כ-25% מברגר הולדינגס תמורת 24 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2004
↑  TheMarker digital, ברגר הולדינגס מימשה אופציה לרכישת הבעלות על קבוצת איפקס תמורת 7.7 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 9 בינואר 2005
↑  רם דגן, שרית מנחם, נועם בר, "לאלי ברקת יש חשיבה אמריקאית וכסף כמעט בלי הגבלה - זה יוביל לרכישות" אלי ברקת השלים אתמול בערב את רכישת דש-איפקס באמצעות קרן BRM., באתר הארץ, 25 בינואר 2010
↑  גיא בן סימון, עכשיו זה רשמי: הושלם מיזוג מיטב-דש לבית ההשקעות השני בגודלו בישראל, באתר כלכליסט, 19 במרץ 2013
↑  עירן פאר, ‏ניתוח: 200 עובדים יפוטרו בעקבות מיזוג מיטב-דש אייפקס, באתר גלובס, 21 במרץ 2012
| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
די-די-טי

| --- | --- |

מולקולת DDT
 
 שם סיסטמטי:  1,1,1Trichloro-2,2-bis(4-chlorophenyl)ethan
 כתיב כימי:  C₁₄H₉Cl₅ 
 מסה מולרית:  354.48 גרם/מול
 מספר CAS:  50-29-3
 צפיפות:  0.99±0.01 גרם/סמ"ק
 טמפרטורת היתוך:  108.5 °C   381.65 K
 NFPA 704:       2 ‏ 2 0 
 הערה כללית:  מתפרק ב-260°C
 
DDT (או D.D.T, קיצור של: Dichloro-Diphenyl-Trichloro-ethane, בתעתיק לעברית: די-די-טי, או ד.ד.ט, קיצור של: דיכלורו-דיפניל-טריכלורו-אתאן), הוא חומר להדברת מזיקים ממשפחת האורגנוכלורינים (Organochlorine), שהנוסחה הכימית שלו היא  {\ce {(ClC6H4)2CH(CCl3)}}. חומר זה נמכר גם תחת שמות מסחריים רבים אחרים.
פעולה ותכונות

ה-די-די-טי אינו נמצא בטבע בצורה טבעית, הוא חומר אורגני קריסטלי, נטול צבע, בעל מסיסות נמוכה במים ובעל מסיסות רגילה בממיסים ייעודיים. הדי-די-טי רעיל מאוד למגוון רחב של חרקים. עם זאת, ישנם סוגים של חרקים שהוא אינו יעיל נגדם, כמו אחד ממיני היתושים המעבירים את קדחת מערב הנילוס.
הדי-די-טי הוא רעל מתון, עם מינון סמי-לתלי לחולדות של 113 מ"ג לק"ג של משקל גוף.
ראשית השימוש בדי-די-טי

סינתזה ראשונה של החומר נעשתה בשנת 1874 על ידי אוטמר זיידלר (Othmar Zeidler), אך על תכונותיו כמדביר חרקים עמד הכימאי השווייצרי פאול הרמן מילר רק בשנת 1939, על תגליתו נאמר שתציל את העולם מרעב, תמנע מזיקים, תקטול חרקים ותפתור בעיה של מחלות זיהומיות קשות. על תגלית זו קיבל מילר את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1948.
די-די-טי היה בשימוש נרחב של לוחמי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, כאמצעי למלחמה בטיפוס ובמלריה. ערים שלמות באיטליה רוססו בדי-די-טי, כדרך למלחמה במחלת טיפוס שמופצת על ידי כינים. משנת 1945 נעשה שימוש בדי-די-טי בחקלאות. הדי-די-טי נחשב אז לבטוח לגמרי לבני אדם והחסרון העיקרי שלו נחשב היכולת שלו לפגוע בחרקים רצויים לבני האדם כמו דבורים. בשנת 1948 פתח ארגון הבריאות העולמי במתקפה על המלריה ברחבי העולם באמצעות הדי-די-טי. ההוראות היו להתיז די-די-טי על הקירות של הבתים כדי שכל יתוש שיתיישב על הקיר ימות.
עם השנים נעשה שימוש במינון גדל והולך, משום שהחרקים החלו לגלות עמידות לחומר.
הפופולריות של החומר, אשר הפכה אותו לכה מבוקש בחקלאות המתועשת, כמו גם במשקי הבית, הייתה שילוב של מספר גורמים. הוא חזק מאוד, זמין, זול, יש לו טווח פעולה רחב וממושך ובעיקר נחשב כבטוח לשימוש. עובדות אלה שנתמכו על ידי היצרנים בגיבוי משרדי בריאות ברחבי העולם, הפכו אותו לחומר ההדברה הנפוץ ביותר.
ראשית השימוש בדי-די-טי > השגות על בטיחות החומר

עם הזמן החלו מדענים לגלות חששות בקשר לנזקים אפשריים מהחומר הנפוץ כל כך, הביולוגים קלרנס קוטם (Clarence Cottam) ואלמר היגינס (Elmer Higgins) פרסמו בשנת 1946, שנתיים לפני הענקת פרס נובל למילר, מאמרים המדגישים את ההשפעות המסוכנות שיש לו על חייהם ועל בריאותם של יונקים, דגים, בעלי כנף ובני אדם.
תפוצתו הנרחבת של החומר נעצרה בעיקר בעקבות עבודתה של הביולוגית והאקולוגית האמריקאית רייצ'ל קרסון, וספרה "האביב הדומם" שפורסם בשנת 1962. קרסון הצביעה על העובדה שהחומר פוגע בציפורי טרף ובהן הסמל האמריקאי, העיטם לבן-הראש האמריקאי שממדי ההתרבות שלו צנחו באופן מדאיג. הסיבה המרכזית לכך, טענה קרסון, הייתה נעוצה בכך שהדי-די-טי הביא לירידה בעובי קליפת הביצים, שלא יכלו לשאת עוד את משקל ההורים כאשר אלו דגרו עליהן. טיעון זה נדחה על ידי חוקרים.
עם הזמן, הצליחו המדענים המתנגדים לשימוש בחומר להשפיע על ממשלות שונות להוציא את השימוש בו אל מחוץ לחוק. תרמו לכך טענות שהחשיפה לחומר גרמה, אחרי שלושים שנות שימוש בו, לעליה בתחלואה במחלות שונות אצל בני אדם, ובעיקר בסרטן הקיבה. נטען גם כי החומר נכנס לשרשרת המזון וגרם לסכנת הכחדה של בעלי חיים רבים.
בשנת 1972 הוצא החומר אל מחוץ לחוק בארצות הברית, דבר שגרם לסחף בארצות נוספות, עד אשר יצא משימוש בכל ארצות העולם המערבי. בארצות המתפתחות, לעומת זאת, במיוחד באזורים הטרופיים, נשאר החומר בשימוש לשם מניעת מלריה. נכון ל-2004 משתמשים בו בהודו להדברת מזיקים בגידולי קשיו ובוטנים.
בניגוד לאמור לעיל יש טענות, למשל של פרופסור אהרון וילדבסקי שהייתה הפרזה בהגדרת הסכנה מהחומר.
ב-15 בספטמבר 2006 פרסם ארגון הבריאות העולמי הודעה בה הוא חוזר בו מההגבלה על החומר, שיצאה לפני כמעט 30 שנה, וממליץ לעשות שימוש נרחב בדי-די-טי בריסוס בחללים סגורים למניעת מחלת המלריה. הארגון אף טוען שבשימוש נכון, החומר אינו גורם נזק לאנשים ולסביבה.
טיעון על הסכנות שבדי-די-טי

על פי טענות שוללי הדי-די-טי, החומר, כמו גם תוצרי הפירוק שלו, הדי-די-די ודי-די-אי, רעילים מאוד לאדם כמו לכל חי. החומרים האלה מוכרים כיום על ידי מרבית משרדי הבריאות במדינות העולם, כולל משרד הבריאות בישראל, כקרצינוגניים, כלומר גורמים למחלות סרטן. ארגון הבריאות העולמי מסווג את החומר בקטגוריית 2B שפירושה "אפשרות קרצינוגנית לבני אדם", כלומר סכנה לגידולים סרטניים.
מלבד זאת הם גורמים לפגיעה במערכת העצבים, במערכת הרבייה ובמערכות נוספות. נקבע שכמות של יותר מחלק אחד ממיליארד של די-די-טי לליטר מים היא מסוכנת. על שום מסיסות הדי-די-טי ותוצרי הפירוק שלו בשומנים, הם מצטברים בגוף החי ובמיוחד ברקמות השומן, כך שלבעלי חיים העומדים בראש שרשרת המזון וניזונים מבשר בעלי חיים, נגרמת פגיעה הולכת ומצטברת בבריאותם.
הדי-די-טי מצוי עדיין במזוננו, למרות הפסקת השימוש בו, עקב זמן מחצית החיים של הדי-די-טי, הארוך יחסית, וכן עקב ייבוא של מוצרי מזון מארצות מתפתחות שבהן לא הופסק השימוש בו.
די-די-טי בישראל

בשנת 1945 הזמינה מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט טון וחצי של די-די-טי לצורך המאבק במלריה ובטיפוס. באמצע שנת 1946, במענה לתלונות על מכירת די-די-טי מזויף ומדולל, מחלקת הבריאות הבטיחה לפקח על איכות החומר הנמכר. בעיתונות דווח על מקרים של אנשים שנפגעו משתיית די-די-טי.
הבריטים נהגו לרסס את המעפילים שהגיעו לחופי הארץ בדי-די-טי, טרם שליחתם למחנות המעפילים בקפריסין או בעת כניסתם למחנה המעפילים בעתלית.
לאחר הקמת המדינה, היה הדי-די-טי בשימוש נרחב בצה"ל. די-די-טי נתקבל במשלוחי חירום רפואיים שנשלחו על ידי יהודי ארצות הברית לישראל. בעת קליטת העלייה ההמונית בראשית ימי המדינה, נהגו לרסס את כל העולים החדשים בדי-די-טי, במטרה להשמיד טפילים. פעולה זו נתפסה כמשפילה בעיני חלק מהעולים. הדי-די-טי היה גם אמצעי עיקרי לריסוס מקורות מים נגד יתושים.
בשנת 1954 הוחל בייצור די-די-טי בישראל על ידי מכתשים מפעלים כימיים.
עד שנות ה-60 של המאה ה-20 בבתים רבים בישראל היה מזלף או מרסס די-די-טי, שהיו משתמשים בו כדי לרסס את הבית וקירותיו כנגד יתושים וחרקים אחרים. בשנת 1964 הפסיקה מכתשים לייצר די-די-טי ועברה לייצור תיונקס. בשנות ה-70 נאסר השימוש בדי-די-טי להדברה בצמחי מאכל והותר רק בכותנה.
ראו גם

הדברת מזיקים
הערות שוליים

↑  קדחת הנילוס המערבי, הַבֹּקֶר, 17 בספטמבר 1953
↑  http://www.who.int/ipcs/publications/pesticides_hazard_rev_3.pdf
↑  Verbindungen von Chloral mit Brom- und Chlorbenzol, Othmar Zeidler, Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft, 1874, volume 7, issue 2, pages 1180 - 1181, doi 10.1002/cber.18740070278
1 2  די-די-טי ברכה וסכנה, לחייל, 10 באוקטובר 1945
↑  התקדמות בחקר הקדחת, דבר, 25 באוגוסט 1948
↑  דוגמאות עדכניות משש השנים האחרונות הן פלק, מולר ומטוס (כאן), גיטרט ואחרים (כאן), אואדה ואחרים (כאן), ת'יאן, בקר ובהמן (כאן), ועוד. הסיבה העיקרית, ככל הנראה, לשגיאתה של קרסון הייתה שיטת האיתור שהייתה מקובלת באותה תקופה, והתבססה על כרומטוגרפיה של גז.
↑  A. Wildavski, But Is It True? A Citizen's Guide to Environmental Health and Safety Issues (Cambridge, MA, 1995).
↑  WHO | WHO gives indoor use of DDT a clean bill of health for controlling malaria, WHO
↑  איתי גל, ארגון הבריאות העולמי: סלולרי עלול לגרום לסרטן, באתר ynet, 31 במאי 2011
↑  ד"ר מקווין: המצב באשפוז ירוד, הַבֹּקֶר, 24 באוגוסט 1945
↑  די-די-טי איך?, הַבֹּקֶר, 15 במאי 1946
↑  יהיה פיקוח על די-די-טי, הַבֹּקֶר, 10 במאי 1946
↑  ילד יהודי בגיל 8 שתה די-די-טי, הַבֹּקֶר, 22 באוקטובר 1946
שתתה די-די-טי במקום מים, משמר, 14 ביולי 1947
↑  817 מעפילי טירת צבי גורשו לקפריסין, הצופה, 14 באפריל 1948
↑  עלון בחפירות בשני גליונות, הַבֹּקֶר, 11 ביוני 1948
טובה פירון, מסע ליל, דבר, 11 ביוני 1948
↑  חמרי רפואות לישראל, הצופה, 16 באוגוסט 1948
↑  אין חשש להתפשטות המלריה, הַבֹּקֶר, 20 בספטמבר 1950
↑  ביכורי ייצור להדברת מזיקים, דבר, 16 באפריל 1954
↑  מכתשים - באר שבע, דבר, 28 ביולי 1970
↑  אדם מחטא פירות וירקות ורעל הריסוס חוזר אליו, מעריב, 8 באפריל 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543365005171  BnF: cb119679008 (data)  GND: 4148933-0  LCCN: sh85035995  LNB: 000350024  NDL: 00561287 
רישום הדברה ב-DDT על קיר ב-BOSA (סרדיניה)
עובדי נמל חיפה מרססים בDDT את חבילותיהם של העולים החדשים, 1948
תאי חיטוי ב-DDT לגברים ולנשים, נמל חיפה, 1948
דה הרלרס

| --- | --- |
האבנים העומדות במעגל המרכזי של דה הרלרס
האבנים העומדות במעגל המרכזי של דה הרלרס
 היסטוריה
 עשוי מ:  אבן
 נבנה:  בין 2,100 ל-1,500 לפנה"ס
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  חורבות
 אתר אינטרנט:  https://www.english-heritage.org.uk/visit/places/hurlers-stone-circles/ 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  50°30′59″N 4°27′30″W﻿ / ﻿50.5163239°N 4.4582182°W﻿ / 50.5163239; -4.4582182
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים דה הרלרס(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים דה הרלרס
 
דה הרלרס מצפון
המעגל הצפוני
מפה של מעגלי האבנים
דה הרלרס (באנגלית: The Hurlers; בקורנית: An Hurlysi) הוא אתר ארכאולוגי הכולל קבוצה של שלושה מעגלי אבנים המתוארכים לתחילת תקופת הברונזה במועצה המקומית (civil parish) של סנט קליר (St Cleer) במחוז קורנוול בדרום-מערב אנגליה.
מיקום

האתר נמצא כ-800 מטרים מערבית לכפר מיניונס (Minions) באגף המזרחי של בודמין מור (Bodmin Moor), וכ-6 קילומטרים צפונית לליסקרד. מעגלי האבנים הוצבו בנתיב ששימש לחציית ערבת בודמין מור בין מורדות גבעת סטואו (Stowe’s Hill), יישוב קדום על ראש גבעה (והאתר עליו מצויה התצורה הגאולוגית הטבעית המכונה צ'יזרינג) מצפון, לבין גבעת קראדון (Caradon Hill) מדרום. האתר נמצא בין יובלים של הנחל פואי (Fowey) ממערב והנחל לינהר (Lynher) ממזרח.
מערבית למעגלי האבנים ניצבות שתי אבנים עומדות המכונות דה פייפרס (the Pipers, החלילנים), ובסמוך נמצאים רוגם רילאטון (Rillaton Barrow) וטרתווי קואיט (Trethevy Quoit), קבר כניסה מהתקופה הנאוליתית.
מקור השם

מקור השם "דה הרלרס" (מילולית "הזורקים" או "המשליכים") באגדה, על פיה גברים שיחקו בקורניש הרלינג ביום ראשון הקדוש לנוצרים, וכעונש הפך אותם הקדוש סנט קליר (St. Cleer) לאבנים. שתי האבנים הניצבות הסמוכות המכונות "דה פייפרס" (מילולית "החלילנים") הם על פי האגדה שני אנשים שניגנו בחמת חלילים ביום ראשון וזכו לאותו גורל. על פי אגדה נוספת, בלתי אפשרי לספור במדויק את מספר האבנים העומדות.
תיאור

האתר כולל שלושה מעגלי אבני גרניט הנמצאים על קו אחד לאורך 162 מטרים מדרום-דרום-מערב לצפון-צפון-מזרח וקוטרם הוא 35 מטרים, 42 מטרים ו-33 מטרים בהתאמה. צורת שני מעגלי האבנים החיצוניים היא מעגל מושלם, בעוד שהמעגל המרכזי הוא אליפטי במקצת. מעגל האבנים הדרומי שרד בצורה הגרועה ביותר. הוא מכיל כיום תשע אבנים, רק שתיים מתוכן עדיין עומדות, ושאר השבע מכוסות בחלקן באדמה. במעגל המרכזי שרדו 14 אבנים מתוך 28. על פני האבנים יש עקבות ברורים שהן עברו החלקה באמצעות סיתות. המעגל הצפוני מכיל כ-30 אבנים עומדות, שמתוכן 15 עדיין נראות.
גובה האבנים נע בין 1.07 מטרים ל-1.55 מטרים במעגל הצפוני ובין 1.4 ל-1.74 מטרים במעגל המרכזי, כאשר האבנים הגבוהות ביותר הוצבו בקצה הצפוני של הציר המחבר בין המעגלים והנמוכות ביותר בקצה השני של המעגל כאשר גובהן של שאר האבנים הותאם כך שלמי שמגיע מדרום נראה כאילו כולן באותו הגובה. המעגל המרכזי והמעגל הצפוני היו פעם מקושרים באמצעות דרך של אבני גרניט ברוחב 1.8 מטרים ובאורך 27.4 מטרים שעברה דרך הציר המחבר בין שניהם.
שני מונוליתים אחרים הקרויים דה פייפרס, ניצבים 120 מטרים מדרום-מערב למעגל המרכזי, וייתכן ששימשו לסמן את הפתח אל ההרלרס.
נזקים

שימוש משני באבנים פגע בכל המעגלים במידה מסוימת. רעיית בקר בערבת בודמין מור גרמה לנפילת רבות מן האבנים, שכן הפרות נהגו להתחכך באבנים, וגרמו לסחיפת הקרקע סביבן.
הבורות הקטנים שניתן לזהות במעגלים הדרומי והצפוני והסוללה הנמוכה שחוצה את המעגל המרכזי הם שרידים לכריית בדיל בתקופה שלאחר ימי הביניים.
דיווחים מוקדמים

האזכור הראשון של ההרלרס היה של ההיסטוריון ג'ון נורדן (John Norden), שביקר באתר סביב 1584. ויליאם קמדן (William Camden) תיאר אותם בספרו "בריטניה" מ-1586. ב-1754 פרסם ויליאם בורלס (William Borlase) את התיאור המלא של האתר.
חפירות

ראלי רדפורד (Ralegh Radford) חפר באתר זה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ושחזר חלקית את שני מעגלי האבנים הצפוניים באמצעות הצבה מחודשת של חלק מהאבנים והצבת אבני סימון במקומן של האבנים החסרות. הארכיונים של דוחות החפירה שטרם התפרסמו עברו הערכה מחודשת על ידי ג'קי נובאקובסקי (Jacky Nowakowski) מיחידת הארכאולוגיה של קורנוול (Cornwall Archaeological Unit) וג'ון גולד (John Gould) מקרן המורשת האנגלית, וייתכן שיניבו פרסום של ניתוחים נוספים.
בין 1975 ל-1985 נעשה שימוש בצילומי אוויר שנותחו על ידי צוותים שונים (כולל אוניברסיטת קיימברידג', הקולג' האוניברסיטאי של לונדון והוועדה המלכותית למונומטים היסטוריים באנגליה בתיאום של יחידת הארכאולוגיה של קורנוול) על מנת לזהות ולמפות את מאפייני האתרים בערבת בודמין מור. קרן המורשת האנגלית ביצעה סקר גאופיזי ב-2004. סקר שערכה יחידת הארכאולוגיה של קורנוול ב-2009 מצא שייתכן שישנו מעגל אבנים רביעי ושתי שורות אבנים.
דה הרלרס הוכרזו כמונומנט עתיק (ancient monument), הראוי לשימור ב-1981.
כיוונים

ב-1967 העלה המהנדס הסקוטי אלכסנדר תום (Alexander Thom) השערה לגבי הכיוונים של ההרלרס. ההשערה הייתה לגבי כיוונם של ארבע אבנים כלפי מערכות כוכבים. שתיים מתוכן מכוונות כלפי וגה וארקטורוס ושתיים כלפי ארקטורוס. השערה זו מסתמכת על מיקום הכוכבים כפי שנראו בשמיים בין 2,100 לפנה"ס עד 1,500 לפנה"ס.
קרן המורשת של קורנוול

האתר מנוהל על ידי קרן המורשת של קורנוול (Cornwall Heritage Trust) מטעם קרן המורשת האנגלית.ב-1999 הייתה מחלוקת בנוגע לאתר זה ואחרים שתחת השגחת קרן המורשת האנגלית. חברים בקבוצת בעלי עניין התומכים בתחייה של קורנוול הסירו כמה שלטים משום שהתנגדו לשימוש בשם "המורשת האנגלית", בטענה שקורנוול היא אומה בזכות עצמה. שלושה אנשים שהיו מעורבים בהסרת השלטים חויבו לשלם פיצויים בסך 4,500 ליש"ט לקרן המורשת האנגלית, והושת עליהם קנס על תנאי למשך שנה של 500 ליש"ט. בעקבות אירוע זה הועברו כמה אתרים קטנים, כולל ההרלרס לניהולה של קרן המורשת של קורנוול.
בתרבות הפופולרית

האגדה על היווצרות מעגל האבנים הייתה מקור לשיר The Hurlers שחיבר ושר זמר העם מדבון סת' לייקמן.
לקריאה נוספת

John Barnatt, Prehistoric Cornwall, The Ceremonial Monuments, Wellingborough: Turnstone Press Limited, 1982 (ISBN 0-85500-129-1)
ביאורים

↑  באנגלית entrance grave, סוג קבר מתחילת ועד אמצע תקופת הברונזה שבו תא קבורה בודד שהכניסה אליו משולבת בתא הקבורה. היה נפוץ לאורך החוף האטלנטי של אירופה
↑  באנגלית Cornish hurling, משחק כדור קבוצתי ייחודי לקורנוול העושה שימוש בכדור מוכסף
הערות שוליים

↑  Westwood, Jennifer (1985), Albion. A Guide to Legendary Britain, London : Grafton Books. ISBN 0-246-11789-3. p. 21.
1 2 3 4 5 6  The Hurlers Stone Circles: History and Research, English Heritage
↑  The Hurlers, www.stone-circles.org.uk
1 2 3  Heritage Gateway:- The Hurlers: three stone circles with paired outlying stones
↑  www.historic-cornwall.org.uk
↑  William Borlase (1754) Antiquities Historical and Monumental of the County of Cornwall, London: Bowyer and Nichols
↑  Cornwall Heritage Trust’s Sites
↑  "The Cornish Stannary Parliament". The Cornish Stannary Parliament. אורכב מ-המקור ב-2012-11-23. נבדק ב-2018-08-25.
↑  "ENGLAND | Historic signs case trio bound over". BBC News. 2002-01-18.
↑  Cornwall Heritage Trust
↑   The Hurlers, בביצוע סת' לייקמן, סרטון  באתר יוטיוב
דרשת השבת

דרשת השבת (נקראת גם פירקא) היא דרשה, שנושא המרא דאתרא בענייני הלכה ביום השבת. במהלך השנים נתקנו לה הלכות והנהגות מיוחדות. בארבע שבתות בשנה נהוגות דרשות מרכזיות, העוסקות בענייני החג הסמוך אליהן.
מקור הדין

המקור לדרשת השבת הוא במדרש אבכיר המובא במדרש ילקוט שמעוני על הפסוקים בספר שמות ”וַיַּקְהֵל מֹשֶׁה אֶת כָּל עֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם אֵלֶּה הַדְּבָרִים אֲשֶׁר צִוָּה ה' לַעֲשֹׂת אֹתָם: שֵׁשֶׁת יָמִים תֵּעָשֶׂה מְלָאכָה וּבַיּוֹם הַשְּׁבִיעִי יִהְיֶה לָכֶם קֹדֶשׁ שַׁבַּת שַׁבָּתוֹן לַה'” (שמות פרק ל"ה, פסוקים א'-ב'):
רבותינו בעלי אגדה אומרים: מתחלת התורה ועד סופה אין בה פרשה שנאמר בראשה 'ויקהל' אלא זאת בלבד. אמר הקדוש ברוך הוא: עשה לך קהלות גדולות, ודרוש לפניהם ברבים הלכות שבת, כדי שילמדו ממך דורות הבאים להקהיל קהלות בכל שבת ושבת ולכנוס בבתי מדרשות ללמד ולהורות לישראל דברי תורה, איסור והיתר, כדי שיהא שמי הגדול מתקלס בין בני. מכאן אמרו, משה תקן להם לישראל שיהיו דורשין בענינו של יום: הלכות פסח - בפסח, הלכות עצרת - בעצרת, הלכות החג - בחג, אמר משה לישראל: אם אתם עושים כסדר הזה, הקדוש ברוך הוא מעלה עליכם כאילו המלכתם אותי בעולמי
הלכות ומנהגים > נושא הדרשה

במדרש מובא שנושא הדרשה הוא בענייני איסור והיתר ובהלכות השבת והחגים. וכך גם מובא באחרונים להלכה. אולם בבית יוסף מתואר המנהג לקרוא במקרא ולדרוש בדברי אגדה, וכך פסק בשולחן ערוך.