stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוריה סטיוארט (קריינית טלוויזיה)
הערות שוליים

1 2  צבי לביא, גלוריה סטיוארט - קנתה את עולמה בשעה אחת, מעריב, 18 אוגוסט 1968
1 2  נחום ברנע, גלוריה היפה, דבר, 16 אוגוסט 1968
↑  סופר למרחב, בארץ ובעולם, למרחב, 15 יוני 1970
↑  כתב מעריב, נישואי גלוריה סטיוארט לאדי סופר, מעריב, 21 יוני 1970
↑  סופר העולם הזה, בעל או טלוויזיה, העולם הזה, 25 בדצמבר 1974
↑  תלמה יגול, מפריעים לאדי סופר לעבוד, מעריב, 2 April 1973
↑  כתב העולם הזה, גלוריה הפכה לגליה והזוהר יצא מפניה, העולם הזה, 31 בדצמבר 1970
↑  כתב העולם הזה, פנים חדשות, העולם הזה, 5 בנובמבר 1969
↑  סופר העולם הזה, חתיכה חדשה במסך הערבי, העולם הזה, 27 באפריל 1971
↑  סופר דבר בירושלים, תכנית ראשונה בטלוויזיה הערבית, דבר, 14 אוגוסט 1968
1 2  כתב העולם הזה, פרשת גלוריה, העולם הזה, 18 במרץ 1970
↑  סופר מעריב, הטלוויזיה הכללית, מעריב, 13 מרץ 1969
↑  יוסף אסמעיל, סופר למרחב, גלוריה סטיוארט תגלם דמותה של אלמנת אלי כהן, למרחב, 1 מרץ 1970
↑  סופר דבר בירושלים, גלוריה סטיוארט הגישה התפטרותה בשל סיווג נמוך, דבר, 11 מרץ 1970
↑  סופר למרחב בירושלים, תכניות הקיץ ברדיו ובטלוויזיה, למרחב, 30 אפריל 1970
↑  סופר דבר בירושלים, גלוריה סטיוארט חוזרת מחר לעבוד בטלוויזיה, דבר, 10 מאי 1970
יהודה אריה לוי

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1916 קורפו, יוון
 נרצח:  15 בינואר 1948 (בגיל 31) רעננה, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 תאריך עלייה:  1935
 כינוי:  שמואל
 השתייכות:  בית"ר  אצ"ל  לח"י
 תקופת הפעילות:  1935–1948 (כ־13 שנים)
 תפקידים בשירות
 פעיל בבית"ר, פעיל באצ"ל, ראש המחלקה הטכנית בלח"י
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה
 תפקידים אזרחיים
 חקלאי, בנקאי, מלטש יהלומים
 
יהודה אריה (ליאון) לוי (1 בנובמבר 1916 – 15 בינואר 1948) היה איש לח"י ש"נשפט" בבית דין שדה ונרצח בפרדס, בתחילת מלחמת העצמאות.
ביוגרפיה

הוא נולד באי קורפו שביוון וגדל בעיר מילאנו שבאיטליה. בשנת 1935 עלתה משפחתו לארץ ישראל והוא הצטרף מאוחר יותר והתגייס לפלוגת בית"ר בראש פינה שם למד שימוש בנשק ושיטות לחימה.
מאוחר יותר עבר ללח"י וכינויו המחתרתי היה "שמואל". בשנת 1945 עבר לתל אביב ונתמנה לנשק ואחראי המחלקה הטכנית של לח"י. ביחד עם לוחם לח"י נוסף, יעקב חרותי יוצרו כמויות גדולות של חומר נפץ ששימשו את המחתרת לפעולות גדולות כמו פיצוץ בתי הזיקוק בחיפה, פיצוץ מרכז הקשר הבריטי בשרונה, פיצוץ בית הסראייה ביפו ועוד.
עם החלטת החלוקה ב-29 בנובמבר 1947 ופריצת מלחמת העצמאות הגיע לוי למסקנה כי המלחמה בבריטים עומדת להסתיים וכי מלחמת הקיום עתה היא נגד הערבים וכדי לנצח בה יש לאחד את כל הכוחות היהודים הלוחמים. הוא הציע להעמיד לרשות ההגנה את מלאי חומר הנפץ של לח"י ואת סוד ייצורו.
חברי מרכז לח"י שכללו את נתן ילין-מור וישראל אלדד לא היו שותפים לדעה זו. הם סברו כי הבריטים אינם חושבים לעזוב את הארץ. בעיתון הלח"י "המעש" פורסמה קריקטורה של שר החוץ הבריטי ארנסט בווין כשרגל אחת צועדת קדימה והשנייה אחורה.
מפקד החטיבה הלוחמת של הלח"י, יעקב בנאי נפגש עם לוי וניסה לשכנע אותו לקבל את מרות המרכז אבל לוי אמר כי דעתו נחרצת והוא עומד לפעול בכיוון זה.
ב-15 בינואר 1948 עם שחר נחטף לוי מדירתו על ידי אנשי לח"י והובא לבית בודד בפרדס ליד רעננה. שלושה מחבריו מונו על ידי המרכז לשופטיו. לאחר דיון ממושך וצעקני התברר כי רק אחד מהשופטים סבור שיש להוציאו להורג וכי האחרים סוברים שיש לבודדו או להגלותו.
שלושת השופטים יצאו להתייעצות עם המרכז בתל אביב וחזרו עם החלטה שיש להוציאו להורג. אחד מהם הקריא ללוי את גזר הדין אך הוא לא התחנן על חייו וסירב להצעה לכסות את פניו. הוא נורה ומת.
למשפחתו לא נמסר דבר. ב-3 בפברואר 1948 פורסמה בעיתון "המשקיף" בקשה מהרבנות הראשית בתל אביב להודיע לה על מקום הימצאות הגופה כדי שתהיה אפשרות להביאה לקבר ישראל. מכתב אנונימי שהגיע למשרדי חברה קדישא בתל אביב, פירט את המקום המדויק של הגופה. הגווייה נמצאה בקרבת הכביש בין רמתיים לפתח תקווה כשהיא במצב ריקבון מתקדם. בחזה נתגלו סימני ירייה של ארבעה כדורי אקדח.
לוי הובא לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק. ראשי לח"י התעלמו מהפרשה. כאשר פנה יעקב חרותי ליצחק שמיר בשנת 1953 בבקשה לצרף את שמו של לוי לרשימת חללי לח"י הנקראים בטקס יום הזיכרון ליאיר הוא נענה בשלילה, בנימוק שמדובר בטרגדיה שעלולה לעורר סערה בלתי מוצדקת.
רק בשנת 1977 צורף שמו לרשימת חללי לח"י ומשפחתו קבלה את עיטור לוחמי המדינה. על מצבתו נכתב: "נרצח ביום ד' שבט תש"ח בידי זדים, על הגנת המולדת לטובת עמו". בחדר ההנצחה במוזיאון לח"י "בית יאיר" נכתב תחת תמונתו כי "נהרג בשגגה".
בספרים של ילין מור ויעקב בנאי על לח"י, אין פרשה זו מוזכרת כלל. אריה אלדד הקדיש חלק ניכר מספרו "העצים והשבבים" לפרשה. בספרו נקרא לוי בכינוי "בניהו".
לקריאה נוספת

יעקב חרותי: אמת אחת ולא שתים. הוצאת יאיר, 2008
אריה אלדד, העצים והשבבים, כנרת, זמורה, דביר, 2020
הערות שוליים

↑  נמצאה גוויית החטוף , שנרצח על ידי הלח"י, על המשמר, 6 בפברואר 1948
↑  יהודה אריה לוי באתר GRAVEZ
↑   יחיעם ויץ, אריה אלדד מציג גרסה משלו להיסטוריה המרתקת של הלח"י, באתר הארץ, 20 בינואר 2021
קברו של יהודה אריה לוי
לקו

| --- | --- |
סמל לקוסמל לקו
מרכז העיר והר סן מרטינו
מרכז העיר והר סן מרטינו
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  לומברדיה לומברדיה
 נפה:  לקו
 ראש העיר:  וירג'יניו בריביו
 שטח:  45.93 קמ"ר
 גובה:  214 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  46,871 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  1,000 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  45°51′12″N 9°23′26″E﻿ / ﻿45.85334°N 9.39048°E﻿ / 45.85334; 9.39048 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.comune.lecco.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןלקו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןלקו(למפת לומברדיה רגילה) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץלקו(למפת לומברדיה מוגדלת) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץלקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לקו (באיטלקית: Lecco) היא עיר בלומברדיה שבצפון איטליה, 50 ק"מ צפונית למילאנו ובירת נפת לקו. העיר נמצאת בפינה הדרום-מזרחית של אגם קומו. לקו שוכנת על נהר אדה הממשיך לזרום הלאה מאגם קומו, ועל הנהר נבנו בעיר 4 גשרים כדי לשפר את התחבורה בין העיר לערים קומו ומילאנו.
העיר מכונה "עירו של מנצוני" (La Città Manzoniana) על שם אלסנדרו מנצוני, אשר בחר בה כזירת ההתרחשות של יצירתו המפורסמת המאורסים (אנ').
ללקו הייתה חשיבות בתקופת הימי הביניים, כאשר בעקבות שלום קונסטנץ (אנ') סופחה לדוכסות מילאנו. במאה ה-19, תחת שלטון האוסטרים, העיר שגשגה ונבנו בה מבנים ומבנים נאו-קלאסיים. לאחר איחוד איטליה התפרסמה לקו כאחד ממרכזי התעשייה הראשונים במדינה, בזכות פיתוח תעשיית הברזל שלה, אשר העניקו לה את הכינוי "עיר הברזל".
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מעידים שבאזור הייתה התיישבות קלטית לפני הגעתם של הרומאים לעיר. הרומאים בנו במקום קסטרום והפכו את המקום למרכז תחבורתי חשוב. לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית כבשו הלומברדים את העיר במאה ה-6 ואחריהם הפרנקים, שהפכו את העיר למרכזה של רוזנות.
אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בילה זמן ארוך בלקו במסגרת המרד שנערך ב-964 כנגד האימפריה הרומית הקדושה. מאוחר יותר נהפכה העיר למשכנו של המנזר המילאנזי סנט אמברוז. קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בילה גם הוא זמן מה בלקו בניסיון לשחרר אותה מהכנסייה, אך כתוצאה מכך נערכו מלחמות שבסופה הייתה נתונה העיר לשליטתה של מילאנו. העיר הייתה שייכת לדוכסות מילאנו עד לסיפוחה לממלכת לומברדיה-ונציה שסופחה גם היא לממלכת איטליה ב-1866. מאז ועד היום שייכת העיר למחוז לומברדיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר מרכז חשוב לפרטיזנים האיטלקיים במלחמתם כנגד הכובשים הנאציים.
ספורט

לקו משמשת כנקודת הסיום של מרוץ האופניים הקלאסי ג'ירו די לומברדיה, הכולל את גבעת מדונה דל גישלו המפורסמת.
קבוצת הכדורגל של לקו משחקת בסרייה ב'.
קבוצות אתניות

הקבוצה האתנית הראשית בלקו היא האיטלקים, אך בעיר קבוצות אתניות נוספות מאסיה, אירופה, אפריקה ואמריקה. בסך הכול בלקו ישנן קבוצות אתניות מ-97 מדינות. אלו הן מדינות מוצאן של הקבוצות האתניות הגדולות ביותר בלקו נכון לשנת 2009:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אלבניה אלבניה  מרוקו מרוקו  רומניה רומניה  סרביה סרביה  חוף השנהב חוף השנהב  סנגל סנגל  מולדובה מולדובה  פרו פרו  אוקראינה אוקראינה  הרפובליקה העממית של סין  סין |  תוניסיה תוניסיה  בורקינה פאסו בורקינה פאסו  סרי לנקה סרי לנקה  אקוודור אקוודור  פולין פולין  מצרים מצרים  ניגריה ניגריה  אתיופיה אתיופיה  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית  גאנה גאנה |  הפיליפינים הפיליפינים  קוסובו קוסובו  בנין בנין  אריתריאה אריתריאה  רוסיה רוסיה  אלג'יריה אלג'יריה  טורקיה טורקיה  הודו הודו  צרפת צרפת  מונטנגרו מונטנגרו |
גלריית תמונות

כיכר ה-20 בספטמבר
גדת האגם בחורף
מבט על לקו
מבט כללי על לקו ועל סביבתה מפלאני ד'ארנה
מבט על אגם קומו
למבורגיני גאיארדו

| --- | --- |
למעלה: הדור השני. למטה: הדור הראשון.
למעלה: הדור השני. למטה: הדור הראשון.
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2003–2013
 יחידות שיוצרו:  14,022 
 מודל קודם:  למבורגיני ג'לפה
 מודל אחריו:  למבורגיני הורקאן
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  קופה, 2 דלתות ספיידר, 2 דלתות
 פלטפורמה:  MR/M4
 אורך:  4,345 מ"מ
 רוחב:  1,900 מ"מ
 גובה:  1,165 מ"מ
 משקל:  1,520 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,560 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  5,200 סמ"ק, V10
 הילוכים:  ידנית, 6 הילוכים  רובוטית מצמד יחיד, 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  320 קמ"ש
 קשר:  למבורגיני אסטריון, למבורגיני אסטוק
 
למבורגיני גאיארדו (באיטלקית: Lamborghini Gallardo) היא מכונית ספורט איטלקית אשר מהווה את דגם הבסיס בהיצע דגמי למבורגיני, אשר נשלטת על ידי קבוצת פולקסווגן. הגאיארדו יוצרה לראשונה בשנת 2003 והייתה המכונית הראשונה אשר עשתה שימוש במנוע V-10 החדש של למבורגיני, מנוע ששימש בהמשך דגמים אחרים של הקונצרן. הגאיארדו קרויה על שמו של זן מפורסם של שור לוחם. בנוסף, משמעות המילה גאיארדו בספרדית היא "אבירי/מרשים".
בשלוש השנים הראשונות לקיומה ייצרה למבורגיני 5,000 יחידות מהגאיארדו, כמות אשר הציבה את הגאיארדו כלמבורגיני הנמכרת ביותר בהיסטוריה של היצרנית. ביחד עם המורצ'יילאגו, פתחו מכוניות אלו עידן חדש בלמבורגיני תחת ניהולה של חברת אאודי, צעד אשר הביא עמו שיתוף טכנולוגי בין היצרניות וכן איכות חלקים והרכבה משופרת בלמבורגיני.
בסוף נובמבר 2013 הודיעה למבורגיני על הפסקת ייצורו של דגם הגאיארדו, לאחר ייצור של 14,022 יחידות. היורשת של הגאיארדו, למבורגיני הורקאן, הוצגה במהלך שנת 2014.
היסטוריה

הגאיארדו עוצבה על ידי לוק דונקרוולקה, מעצב בלגי אשר הגיע אל למבורגיני מחברת אאודי. דונקרוולקה זכה בפרס "הנקודה האדומה" בעבור עיצוביו של הגאיירדו ושל אחותה הגדולה יותר מבית למבורגיני, המורצ'יילאגו. מתחילת דרכה פותחה, מותגה ותומחרה הגאיארדו כיריבה לפרארי 360 מודנה ולמחליפתה – הפרארי F430.
לגאיארדו מערכת הנעה לכל ארבעת הגלגלים, תכונה אשר הופכת אותה למכונית ספורט ידידותית יותר עבור נהגים לא מנוסים. למרות ניסיונה הרב של חברת-האם אאודי עם מערכות הנעה לכל הגלגלים, בחרה למבורגיני לפתח מערכת משלה עבור הגאיארדו כדי ליצור מנגנון ספורטיבי יותר.
בשנת 2007 היה מחירה הבסיסי של הגאיארדו בארצות הברית 180,050 דולר עבור גרסת ה"קופה" ו-206,000 דולר עבור גרסת ה"ספיידר".
האאודי R8 מבוססת קלות על הגאיארדו. כדי למנוע תחרות פנימית בין מוצריה של קבוצת פולקסוואגן, ה-R8 מצוידת במנוע V8 בנפח 4.2 ליטר המספק 414 כוח סוס, לעומת 520 כוח סוס במנוע ה-V10 בגאיארדו, בנפח 5.0 ליטר.
גרסאות > גאיארדו קופה

ה"קופה" היא הגרסה הבסיסית והראשונה אשר בתחילת דרכה הוצעה עם מנוע V10 בעל הספק של 493 כוחות סוס. בסוף שנת 2005 הועלה הספק המנוע ל-520 כוח סוס ובסוף 2007 החליפו את ה-V10 הישן בV10 חדש בנפח 5.2 ל' שמספק 550 כוחות סוס.
גרסאות > גאיארדו ספיידר

ה"ספיידר" הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בינואר 2006.
מדובר בגרסה בעלת גג נפתח ומספר מועט של מרכיבים מכניים שונים מדגם ה"קופה", כגון תיבת הילוכים בעלת יחסי העברה קצרים ו-520 כוחות סוס.
גרסאות > גאיארדו סופרלג'רה

ה"סופרלג'רה" (Superleggera), אשר שמה מתורגם לעברית כ-'מאוד קלה' נוצרה כתגובה של למבורגיני לפרארי 360 צ'לנג' סטראדאלה ומחליפתה, ה-פרארי 430 סקודריה, אשר גורפות הצלחה ושבחים עבור פרארי. כפי שמעיד שמה, ההבדל העיקרי בין ה"סופרלג'רה" לגרסת ה"קופה" הוא במשקל – גרסה זו השילה 70 קילוגרם ממשקל ה"קופה" בעיקר הודות לשימוש נרחב בסיבי פחמן. בנוסף, שדרוגים מכניים נוספים העניקו למנוע ה-V10 תוספת של 10 כוח סוס לסך הכל של 570.
ה"סופרלג'רה" מאיצה מ-0 ל-100 קילומטר לשעה ב-3.4 שניות, 0.2 שניות מהר יותר מגרסאות ה"קופה" ו"הספיידר".
ניידת משטרה

בסוף שנת 2004 העניקה למבורגיני מספר רכבי גאיארדו למשטרה האיטלקית לכבוד יום-השנה ה-152 להיווסדות הארגון. רכבי המשטרה המיוחדים הללו משמשים את משטרת התנועה להתמודדות עם מקרי-חירום לאורך אוטוסטרדה בדרום איטליה. בנוסף, משמשות הגאיארדו המשטרתיות לשינוע איברי גוף המיועדים להשתלה. בשנת 2009 נהרסה אחת הניידות בתאונת דרכים כשכלי רכב התנגש בה בעודה חונה.
בשנת 2005 ו-2006 הושמשו באופן זמני מכוניות גאיארדו עבור כוח המשטרה בלונדון כתרגיל יחסי ציבור. המכונית של 2006 הוצגה בתחילת מרוץ הגמבול 3000 אשר החל באותה שנה בלונדון.
הערות שוליים

↑  כתבה על הפסקת הייצור באתר הרשמי של למבורגיני (באנגלית)
↑  ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, נחשפה: למבורגיני הורקאן, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2013
↑  "למבורגיני גאיארדו 2007 - דף מידע טכני ומחירים".(הקישור אינו פעיל)
הלמבורגיני גאיארדו ספיידר בתערוכת רכב באוסטריה
ניידת הגאיארדו של המשטרה האיטלקית
יואב מרדכי (אלוף-משנה)

ערך זה עוסק במפקד חטיבת ירושלים. אם התכוונתם למתאם פעולות הממשלה בשטחים, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1972 (בן 52) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2017 (כ־27 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 13  סגן מפקד חטיבת גולני  מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי  ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר  מפקד חטיבת ירושלים  מדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
יואב מרדכי (נולד ב-21 באוגוסט 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מפקד חטיבת ירושלים וראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר.
שירותו הצבאי

מרדכי גדל בקדומים, בוגר הפנימיה הצבאית אור עציון. התגייס לצה"ל בשנת 1990, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים החל מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. כעבור כעשרה חודשים הודח מן המסלול ועבר לסיירת גולני. בסיירת השלים את מסלול הלוחם ויצא לקורס קציני חי"ר, עם סיום הקורס מונה למפקד צוות בסיירת. בהמשך שימש כסגן מפקד הסיירת. לאחר מכן שירת כמפקד פלוגה של מרץ 1995 בגדוד 12, אותה הוביל בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. ב-4 במרץ 1996 נפצע בעת מרדף אחרי חוליית מחבלי חזבאללה ליד מוצב צבעוני, כתוצאה מהתפוצצות מטען צד. בהתפוצצות נהרגו מפקד גדוד 12 סא"ל חוסיין עאמר וסגן אורי הלמן.
לאחר תקופת שיקום ארוכה חזר ושימש בתפקיד מטה בחטיבה. לאחר מכן שימש כמפקד מגמת האימון המתקדם בבא"ח גולני. בהמשך מונה לסגן מפקד גדוד 12, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע חומת מגן. לאחר מכן שימש כרל"ש מפקד זרוע היבשה, יפתח רון-טל.
בנובמבר 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 13, ושימש בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה, את תפקידו סיים באוגוסט 2007. בהמשך מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בין השנים 2007–2008. לאחר מכן מונה למפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. בעקבות פציעת מחליפו, אורן כהן, במהלך מבצע עופרת יצוקה, חזר לגדוד והובילו בהמשך המבצע עד לסיומו. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לשמש כראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך מונה למפקד חטיבת ירושלים, ושימש בתפקיד בין השנים 2013–2015. לאחר מכן שימש כמדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בין השנים 2015–2016. באוגוסט 2017 פרש מצה"ל.
הערות שוליים

↑  יוחאי עופר, למי מחבריו של בנט יש רסיס בישבן?, באתר nrg‏, 18 ביוני 2013.
↑  דב גיל-הר‏, "מנהיג בין שווים": המג"ד הדרוזי הראשון בגולני שנפל בלבנון, באתר וואלה, 11 במאי 2016.
↑  חן קוטס-בר, נלחם, מעריב מוסף פסח, 12.04.2006, עמודים 40–44, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 393.
↑  עידן סונסינו, עמוק באדמה: בצה"ל ממשיכים להתאמן במתווה לחימה תת-קרקעי, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 16 ביולי 2012.
↑  יפתח כרמלי, מההגנה על ירושלים לאיומים בגבולות: חטיבת 'ירושלים' מתאמנת, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 17 במאי 2015.
↑  יוסי יהושוע וקורין אלבז־אלוש, המעגל נסגר, באתר ynet, 24 בדצמבר 2017.
פרשת נצבים

.
פָּרָשַׁת נִצָּבִים היא פרשת השבוע השמינית בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק כ"ט, פסוק ט' ומסתיימת בפרק ל', פסוק כ'.
בפרשה משה פונה לעם ישראל, כולל הדורות הבאים, מצווה על הברית בין העם לאלוהים ומפציר בהם לשמור על הברית ולזכות לברכה. העם מצווה לפי הברית לשמור אמונים לאלוהים ולא לעבוד עבודה זרה, אם  יעברו על הברית העונש על כך הוא גלות מארץ ישראל וצרות נוספות. משה אומר לעם שלאחר העונשים על הפרת הברית יחזרו בתשובה ואז ישובו לארצם ויזכו לברכה.
פרשת ניצבים נקראת תמיד בשבת שלפני ראש השנה. הפרשה פותחת את סדרת ארבע הפרשות האחרונות שבתורה - ניצבים, וילך, האזינו, וזאת הברכה - שהן גם ארבע הפרשות הקצרות ביותר בתורה. בשנים שבהן ראש השנה חל ביום חמישי או בשבת קוראים ביחד איתה את פרשת וילך.
תוכן הפרשה > הברית עם ישראל

הפרשה ממשיכה את נושא חידוש הברית בין עם ישראל ואלוהים בערבות מואב. לאחר שבפרשה הקודמת, כי תבוא, פורטו הברכות והקללות, בפרשה זו מודגש כי הברית חלה גם על העם כולו כיחידה אחת וגם על כל פרט ומשפחה בו:
וְלֹא אִתְּכֶם לְבַדְּכֶם אָנֹכִי כֹּרֵת אֶת הַבְּרִית הַזאת וְאֶת הָאָלָה הַזֹּאת. כִּי אֶת אֲשֶׁר יֶשְׁנוֹ פֹּה עִמָּנוּ עֹמֵד הַיּוֹם לִפְנֵי ה' אֱלֹהֵינוּ וְאֵת אֲשֶׁר אֵינֶנּוּ פֹּה עִמָּנוּ הַיּוֹם. כִּי אַתֶּם יְדַעְתֶּם אֵת אֲשֶׁר יָשַׁבְנוּ בְּאֶרֶץ מִצְרָיִם וְאֵת אֲשֶׁר עָבַרְנוּ בְּקֶרֶב הַגּוֹיִם אֲשֶׁר עֲבַרְתֶּם...
ה' מזכיר את הקללות שיבואו על הארץ ועל כל דורות עם ישראל אם יחטאו.
תוכן הפרשה > תשובה

בהמשך מוצגת הדרך, שבה ניתן להתגבר על הצרות, אשר יבואו כעונש על הפרת המצוות, היא דרך התשובה. הכתוב מדגיש כי גם לאחר שעם ישראל יצא לגלות, הוא יוכל לחזור בתשובה ואז יזכה לקיבוץ גלויות. התורה מדגישה את פשטות קיום המצוות:
כִּי הַמִּצְוָה הַזֹּאת אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוְּךָ הַיּוֹם לֹא נִפְלֵאת הִוא מִמְּךָ וְלֹא רְחֹקָה הִוא. לֹא בַשָּׁמַיִם הִוא לֵאמֹר מִי יַעֲלֶה לָּנוּ הַשָּׁמַיְמָה וְיִקָּחֶהָ לָּנוּ וְיַשְׁמִעֵנוּ אֹתָהּ וְנַעֲשֶׂנָּה. וְלֹא מֵעֵבֶר לַיָּם הִוא לֵאמֹר מִי יַעֲבָר לָנוּ אֶל עֵבֶר הַיָּם וְיִקָּחֶהָ לָּנוּ וְיַשְׁמִעֵנוּ אֹתָהּ וְנַעֲשֶׂנָּה. כִּי קָרוֹב אֵלֶיךָ הַדָּבָר מְאֹד בְּפִיךָ וּבִלְבָבְךָ לַעֲשֹׂתוֹ.
התורה מציגה בפני בני ישראל את הבחירה שעומדת בפניהם בין החיים והטוב בקיום המצוות ובין המוות והרע בהפרתן.
מבנה הפרשה

בפרשת נצבים יש 40 פסוקים, אשר מאוגדים בפרשיה אחת פתוחה ועוד 3 סתומות. הפרשה מכילה 2 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת באמצע סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה באמצע פרק ומסתיימת בסוף פרק לפי החלוקה לפרקים.
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת ניצבים יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים.
יחד עם פרשת וילך:
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - כ"ג באלול
שנת השג ושנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - כ"ה באלול
בנפרד:
שנת החא, שנת השא ושנת זחא - כ"ז באלול
שנת הכז, שנת בשז ושנת גכז - כ"ח באלול
הפטרה

ההפטרה הבבלית המקורית של פרשת נצבים, הקשורה לפרשת השבוע, היא בספר יהושע, פרק כ"ד, פסוק א' ("ויאסף יהושע") עד פסוק י"ח. הפטרה זו מתועדת במשנה תורה לרמב"ם, וכך נוהגים במנהג איטליה שנוהגים רק שלש הפטרות דנחמה.
אולם, בשאר הקהילות (חוץ מקהילות איטליה) החל בתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות העוסקות בנבואות נחמה ונקראות שבע דנחמתא. לכן, אין קוראים את הפטרת הפרשה, ובמקומה קוראים את ההפטרה השביעית משבע דנחמתא. מפטירים בספר ישעיהו, פרק ס"א, פסוק י' ("שוש אשיש") עד פרק ס"ג, פסוק ט'. התימנים מתחילים את ההפטרה פסוק אחד קודם.
ראו גם

לא בשמיים היא
הערות שוליים

↑  רש"י דברים כט, יד.
↑  כ-60.5% מכלל השנים.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, סדר התפילה, סדר ההפטרות, אלא שמסיימים פסוק י"ג.  על כל פנים, וריאציה זו של מנהג זה לא נוהגת היום בשום קהילה.
| פרשות השבוע |
| --- | --- | --- |
| ספר בראשית | בראשית • נח • לך לך • וירא • חיי שרה • תולדות • ויצא • וישלח • וישב • מקץ • ויגש • ויחי |  |
| ספר שמות | שמות • וארא • בא • בשלח • יתרו • משפטים • תרומה • תצוה • כי תשא • ויקהל • פקודי |  |
| ספר ויקרא | ויקרא • צו • שמיני • תזריע • מצורע • אחרי מות • קדושים • אמור • בהר • בחוקותי |  |
| ספר במדבר | במדבר • נשא • בהעלותך • שלח לך • קרח • חקת • בלק • פינחס • מטות • מסעי |  |
| ספר דברים | דברים • ואתחנן • עקב • ראה • שופטים • כי תצא • כי תבוא • נצבים • וילך • האזינו • וזאת הברכה |  |
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
פרשת וזאת הברכה

פרשת וזאת הברכה בכתר ארם צובא. באדיבות מכון בן צבי.
פָּרָשַׁת וְזֹאת הַבְּרָכָה (גם פרשת ברכה) היא פרשת השבוע האחת-עשרה והאחרונה בספר דברים והאחרונה בתורה כולה. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק ל"ג, פסוק א' ומסתיימת בסוף הספר, פרק ל"ד, פסוק י"ב.
בקריאת פרשת וזאת הברכה מסיימים את קריאת התורה של ספר דברים ושל התורה כולה, ורבים נוהגים להכריז בסיום הקריאה "חזק חזק ונתחזק". פרשת וזאת הברכה היא הפרשה הקצרה ביותר במניין המילים והאותיות.
בניגוד לכל שאר פרשות השבוע, שקוראים אותן בשבתות, את פרשת וזאת הברכה קוראים בחג שמחת תורה, שנקבע לציון סיום מחזור קריאת התורה על פי מנהג הקריאה הבבלי, שבו מסיימים את התורה כולה בכל שנה. העולה האחרון לקריאת הפרשה נקרא "חתן תורה", ומיד אחריו קוראים לעולה נוסף, המתחיל לקרוא את פרשת בראשית, והוא נקרא "חתן בראשית".
תוכן הפרשה > ברכת משה

חלקה הראשון של הפרשה (פרק ל"ג) מתאר את הברכות, שברך משה את שבטי ישראל לפני מותו. אחרי מבוא כללי מברך משה כל אחד מהשבטים, פרט לשבט שמעון. רוב הברכות עוסקות בתיאור אופי השבט או אופי נחלתו.
תוכן הפרשה > מות משה

חלקה השני של הפרשה (פרק ל"ד) מתאר כיצד עלה משה להר נבו, צפה על כל ארץ ישראל, מת ונקבר. בני ישראל מתאבלים על משה ומקבלים עליהם את הנהגת יהושע בן נון. התורה מסתיימת בתיאור גדולתו של משה וייחודו משאר הנביאים.
נחלקו תנאים במעמד הפסוקים האחרונים בתורה, המתארים את מיתת משה עצמה ומה שאחריה. לפי רבי יהודה פסוקים אלו לא נכתבו על ידי משה, שכבר מת בזמן כתיבתם, אלא על ידי יהושע בן נון. רבי שמעון חולק ואומר שלא ייתכן שחלק מהתורה נכתב שלא בידי משה, אלא משה כתבם בדמע מפי ה’, על אף שבפועל הם עדיין לא התקיימו בפועל.
מבנה הפרשה

בפרשת וזאת הברכה יש 41 פסוקים, אשר מאוגדים ב-2 פרשיות פתוחות ועוד 8 סתומות. הפרשה מכילה סדר אחד, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת הסדר ומסתיימת בסוף הסדר בדומה לכך שהיא מתחילה בתחילת פרק ומסתיימת בסוף פרק לפי החלוקה לפרקים.
הפטרה

הגמרא קובעת: "ליו"ט האחרון קורין: כל הבכור מצות וחוקים ובכור ומפטירין: "ויהי ככלות שלמה" (מלכים א', ט', א'), למחר קורין: "וזאת הברכה" ומפטירין: "ויעמד שלמה" (מלכים א', ח', כ"ב)."
עם זאת, מובא בסדר רב עמרם גאון ש"יש שמפטירין בראשית יהושע: "ויהי אחרי מות משה עבד ה'" עד: "רק חזק ואמץ"", פרשה המתארת את מה שהתרחש מיד אחרי מות משה. במשך ימי הביניים, היו קהילות שנהגו בשני המנהגים, והיום נוהגים כולם להפטיר ביהושע.
ישראל פריצקר

ישראל פריצקר, רעייתו קלמנטין, ובתו דליה
מצבתו של ישראל פריצקר בבית הקברות נחלת יצחק
עיטור לוחמי המדינה על חלקו במאבק לתקומת ישראל
אות האצ"ל
ישראל פריצקר (30 באפריל 1914 - 3 בספטמבר 1943) היה איש אצ"ל שהוצא להורג על ידי לח"י בעקבות חשד לשיתוף פעולה עם הבריטים.