ג'ניה ברגר
הערות שוליים

↑  כך על פי “Berger, Genia,” in: Frithjof Trapp (ed.), Handbuch des deutschsprachigen Exilt,heaters 1933–1945, 2, Munich: K.G. Saur, 1999, p. 71.
↑  על מצבת קברה נכתבה שנת הלידה 1907, ראו הקבר של ג'ניה ברגר גבאי בבית הקברות נחלת יצחק, באתר BillionGraves. במקורות אחרים מופיעה השנה 1910.
↑  ראו: אוסטרובסקי, גרגורי, "יצירה", בתוך: ג'ניה ברגר, מבט גלריה לאמנות, תל אביב, 1999 (ללא מספרי עמודים)
↑  ראו: י. בעאם, יצחק ברגר ז"ל, הארץ, 3 במאי 1937; וגם: י. בעאם, יצחק ברגר ז"ל, הארץ, 14 באפריל 1947
1 2  ראו: חזרה למגדלים על החול, דבר, 19 במרץ 1965
↑  ראו: זאב בר נוף, ג'ניה ברגר: העבר חי בהווה, דבר, 28 במאי 1970
↑  ראו: בן מאיר, אורנה, "ג'ניה ברגר - השפעות והתפתחות", בתוך: ג'ניה ברגר: ציירת אופרה, אמנות לעם, עין הוד, 1997, עמ' 6
↑  ראו: שבא, שלמה, "ג'ניה ברגר - מסורת וחידוש בתיאטרון", בתוך: זך, נתן (עורך), ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, הוצאת שפיר, תל אביב, 1994 (ללא מספרי עמודים).
↑  ליאונורה בלוך (1943-1881; Eleonora Abramovna Bloch) הייתה פסלת שלמדה אצל אוגוסט רודן בפריז. ראו: טלפיר, גבריאל, "ג'ניה ברגר", גזית, כרך כ"ח, חוב' ט-יב, עמ' 73.
↑  יקל החל בשנת 1925 ללמד בבית הספר הממלכתי לאמנויות של ברלין.
↑  ברגר הגיע יחד עם שושנה פרסיץ, שהגיעה באניה "קאנדה". ראו: הלוית הד"ר יוסף פרסיץ ז"ל, דואר היום, 12 בנובמבר 1925
↑  בית הספר נפתח בשנת 1925 על ידי י.גלזרמן ברחוב מונטפיורי 7. לצד מכונאות ואלקטרוניקה נלמד בו גם "תורת הבניין". ראו: מודעה, דבר, 27 בספטמבר 1929 על פי ברגר, האב התנגד ללימודי אמנות חופשיים וההרשמה ללימודי אדריכלות הייתה פשרה. ראו: רב-נוף, זאב, "גניה ברגר: העבר חי בהווה", דבר, 28 במאי 1970.
↑  ראו: עפרת, גדעון, "יצחק פרנקל", פריז-תל אביב: הקשר הצרפתי של האמנות הישראלית, הוצאת עופר לוין, ירושלים, עמ' 253-241.
↑  ראו: אברהם מלניקוב, לתערוכת הסטודיה לציור שעל יד ועה"ת, דבר, 6 באוגוסט 1928. ייתכן וברגר הציגה בתערוכות קודמות, אולם אין אפשרות לאשר או לשלול זאת.
1 2  ראו: לבטוב, יצחק, "גלריה של תקופה", על המשמר, 26 בספטמבר 1994.
1 2  ראו: זאב רב-נוף, גניה ברגר: העבר חי בהווה, דבר, 28 במאי 1970
1 2  ראו: Sraya Shapiro, Poets Should'nt Preach Despair, The Jerusalem Post, Movember 29, 1990.
↑  ראו: שבא, שלמה, "ג'ניה ברגר - מסורת וחידוש בתיאטרון", בתוך: ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, זך, נתן (עורך), הוצאת שפיר, תל אביב, 1994 (ללא מספרי עמודים). על פי מאמר ברגר התכוונה לעסוק בציור פרסקו, אולם תחום זה לא היה אפשרי בפלשתינה של שנות ה-30 של המאה ה-20. ראו: "שיר השירים אשר לג'ניה ברגר", מעריב, 1 בספטמבר 1964.
1 2  ראו: דוד גלעדי, מסילות באמנות, 1986, עמ' 57.
↑  ראו: אופרה בגרוש, דואר היום, 6 בספטמבר 1933
↑  ראו: זך, נתן, "ארץ לא נודעת", בתוך: ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, זך, נתן (עורך), הוצאת שפיר, תל אביב, 1994 (ללא מספרי עמודים)
↑  ראו: שלמה שבא, נשים בחלונות ובפתחים, דבר, 14 בינואר 1983
↑  ראו: משלוח, המשקיף, 9 באפריל 1944
↑  ראו: שביתת רעב של אסירים פוליטים, דבר, 22 ביולי 1935, להגנת האיסרים הפוליטיים, הארץ, 30 ביולי 1935 ברגר המשיכה בפעילות פוליטית מתונה, בעיקר במסגרת ההסתדרות. ב-1944 הייתה פעילה בארגון תערוכה של "הוועד המאוחד לעזרת יהודי פולין" על מנת לממן משלוחי סיוע ליהודים בשטחי ברית המועצות. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 השתתפה בארגון תצוגות של ארגון האימהות העובדות בהסתדרות.
↑  ראו:א. קיסרי, הקומדיה הא"י מציגה את "המכשפה" מאת גולדפדן, דואר היום, 19 בנובמבר 1935, המשך
↑  ראו: יעקב פיכמן, על גולדפאדן: (להצגת "המכשפה"), דבר, 6 בדצמבר 1935
↑  ראו: הרמן סוויט, במות: המכשפה: בהצגת הבכורה של הקומידיה הא"י בת"א, הארץ, 20 בנובמבר 1935
↑  מרדכי אבי-שאול, תערוכת האמנים לזכר דיזנגוף, הארץ, 17 בדצמבר 1936
↑  ראו: מאחורי הקלעים של ממלכת הבדים, הַבֹּקֶר, 27 ביוני 1938
↑  ראו: הציירת ג'ניה ברגר, אמר, 10 באפריל 1940; וגם: תערוכת הציירת ג'ניה ברגר, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1940
↑  ש. שריה, תערוכות, הַבֹּקֶר, 28 באפריל 1940
↑  תערוכת תמונותיה של הציירת ג'ניה ברגר, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1940
↑  ראו: שבא, שלמה, "גניה ברגר - מסורת וחידוש בתיאטרון", בתוך: זך, נתן (עורך), גניה ברגר: עבודות לתיאטרון, הוצאת שפיר, תל אביב, 1994 (ללא מספרי עמודים)
↑  ראו: שיא ההצלחה ב"מיכל בת שאול", המשקיף, 12 במרץ 1941
↑  ראו: ש. גורליק, תיאטרון, הארץ, 14 בינואר 1941
↑  ראו: חיים גמזו, "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", הארץ, 15 בינואר 1943
↑  ראו: גולינקין מנצח שוב, הַבֹּקֶר, 4 במרץ 1948
↑  ראו: בן-ארויו, שבתאי, "'כוחו של גורל' או סיפור הצגתם של ציורי ג'ניה ברגר", בתוך: ג'ניה ברגר: ציירת אופרה, אמנות לעם, 1997, עמ' 5
↑  מריוס טימן, המנימליזם הילדותי של ג'ניה ברגר, דבר, 5 בינואר 1983 ראו גם: זומר-טל, רעיה, לטפס על הר גבוה ותלול, מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד, 2008, עמ' 19-8
↑  נפתחה תערוכת גניה ברגר וא. מרזר, דבר, 30 במאי 1957
↑  ראו: אברהם רונן, תערוכת ג'ניה ברגר, הארץ, 14 ביוני 1957
↑  במוזיאון תל-אביב, על המשמר, 12 ביוני 1957
↑  ראו: פישר, יונה, ג'ניה ברגר: פיסול קרמי, [חמו"ל], תל אביב, 1998, עמ' 11 (ללא מספרי עמודים)
↑  ראו: רחל אנגל, מה חדש בעין-הוד, מעריב, 27 ביוני 1958
↑  ראו: רחל אנגל, תבליטי הקרמיקה של ג'ניה ברגר, מעריב, 6 ביולי 1962
↑  ראו: ציורי קרמיקה של ג'. ברגר, הצופה, 13 במרץ 1959
↑  ראו: יונה פישר, ג'ניה ברגר, למרחב, 13 במרץ 1959
↑  ראו: עומר, מרדכי (עורך), יואב בראל: בין פיכחון לתמימות, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 2004, עמ' 261.
↑  ראו: גמזו, חיים, הסנסציה של ה״ביאנאלא" בסאן פאולו, הארץ, 25 באוקטובר 1963
↑  ראו: פרי, שרונה, חדשות הקולנוע, 16 באוקטובר 1966; וגם: רחל אנגל, קראמיקה בינלאומית - מעין-הוד, מעריב, 3 בפברואר 1967
↑  ראו: ת. אבידר, ציור, במה וקרמיקה, דבר, 17 במרץ 1959, המשך
1 2  ראו: "מצורות בחול - לבד ולאבן", גזיר עיתון ללא ציון מקור, 31 במאי 1968, תיק ג'ניה ברגר, ספריית מוזיאון תל אביב לאמנות.
↑  מצוטט בתוך: מיכאל אוהד, מן החשמלית אל הקרמיקה, דבר, 13 במרץ 1959
↑  תהליך דומה עבר על אמנים ישראלים שונים במהלך שנות ה-40–50 של המאה ה-20. ראו לדוגמה: עפרת, גדעון, אהרון כהנא, הוצאת לוין, ירושלים, 2022, עמ' 219-206.
↑  שבא, שלמה, "ג'ניה ברגר - מסורת וחידוש בתיאטרון", בתוך: ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, זך, נתן (עורך), הוצאת שפיר, תל אביב, 1994 (ללא מספרי עמודים)
↑  ראו: ד. א. פרידמן, הציירת ברגר והתיאטרון (להצגה "קולחוז של נשים" ב"אהל"), דבר, 11 באוגוסט 1944
↑  ראו: בן-עמי, אורנה, "ציירת תיאטרון", בתוך: זך, נתן (עורך), ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, הוצאת שפיר, תל אביב, 1994
↑  ראו: בן-עמי, אורנה, "ציירת תיאטרון", בתוך: זך, נתן (עורך), ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון, הוצאת שפיר, תל אביב, 1994; וגם: בן מאיר, אורנה (אוצרת), ג'ניה ברגר: ציירת אופרה, אמנות לעם - המדור לאמנות פלאסטית, תל אביב, 1997, עמ' 9
↑  על פי הרומן אהבת ציון מאת אברהם מַאפּוּ.
↑  שריר, דוד, "הקוסמת הגדולה של התיאטרון הישראלי", הארץ, ספרים, 22 ביוני 1994
↑  הרשימה נבנתה על-פי רשימת העבודות שבספר "ג'ניה ברגר: עבודות לתיאטרון" (הוצאת שפיר, 1994), בצירוף מידע שנשאב מעיתונות התקופה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272011  NLI: 987007258518505171  ISNI: 0000 0001 1422 0520  LCCN: nr95014323  ULAN: 500485676  VIAF: 22031605   WorldCat (עם VIAF): 22031605 
"אופרה בגרוש" בתיאטרון אהל (1933)
יהודה גבאי וג'ניה ברגר לפני אולם מוגרבי, מאי 1936, תל אביב
בכורת האופרה "תאיס". מימין לשמאל: מרק לברי, אברהם וילקומירסקי, אדיס דה-פיליפ, הבמאי פרידריך לובה, המנצח מרדכי גולינקין, שלמה קפלן, ג'ניה ברגר והכוריאוגרפית יהודית אורנשטיין. אברהם פעמוני יושב באמצע.
ברגר בעין הוד (1960)
איצ'ה ממבוש וג'ניה ברגר בעין הוד (1966 בקירוב)
שמחה צחובל ולאה דגנית כשלמה המלך ואמו במחזה "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", (אהל, 1943)