stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1999/2000 ב-NBA
פרסים

MVP של העונה הסדירה - שאקיל אוניל, לוס אנג'לס לייקרס
שחקן ההגנה של העונה - אלונזו מורנינג, מיאמי היט
רוקי העונה - אלטון ברנד, שיקגו בולס וסטיב פרנסיס, יוסטון רוקטס
השחקן השישי של העונה - רודני רוג'רס, פיניקס סאנס
השחקן המשתפר של העונה -  ג'יילן רוז, אינדיאנה פייסרס
מאמן העונה - דוק ריברס, אורלנדו מג'יק
מנהל העונה - ג'ון גבריאל, אורלנדו מג'יק
פרס הספורטיביות - אריק סנואו, פילדלפיה 76'
פרס האזרחות - ולאדה דיבאץ, סקרמנטו קינגס
פרסים > פרסים עונתיים

חמישיות העונה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה | החמישייה השלישית |
| --- | --- | --- |


| גארי פייטון (סיאטל) | אלן אייברסון (פילדלפיה) | סטפון מרבורי (ניו ג'רזי) |
| ג'ייסון קיד (פיניקס) | קובי בראיינט (לייקרס) | אדי ג'ונס (שארלוט) |
| קווין גארנט (מינסוטה) | גרנט היל (דטרויט) | וינס קרטר (טורונטו) |
| טים דאנקן (סן אנטוניו) | קארל מלון (יוטה) | כריס ובר (סקרמנטו) |
| שאקיל אוניל (לייקרס) | אלונזו מורנינג (מיאמי) | דייוויד רובינסון (סן אנטוניו) |
חמישיות ההגנה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


גארי פייטון (סיאטל): ג'ייסון קיד (פיניקס)
קובי בראיינט (לייקרס): אדי ג'ונס (שארלוט)
קווין גארנט (מינסוטה): סקוטי פיפן (פורטלנד)
טים דאנקן (סן אנטוניו): קליף רובינסון (פיניקס)
אלונזו מורנינג (מיאמי): שאקיל אוניל (לייקרס)
חמישיות הרוקיז
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


אנדרה מילר (קליבלנד): צ'אקי אטקינס (אורלנדו)
סטיב פרנסיס (יוסטון): ג'ייסון טרי (אטלנטה)
וולי זרביאק (מינסוטה): ג'יימס פוזי (דנבר)
למאר אודום (קליפרס): רון ארטסט (שיקגו)
אלטון ברנד (שיקגו): שון מריון (פיניקס)
פרסים > פרסים חודשיים

| חודש | שחקן החודש | רוקי החודש | מאמן החודש |
| --- | --- | --- | --- |
| אוקטובר - נובמבר | שאקיל אוניל (לייקרס) | למאר אודום (קליפרס) אדריאן גריפין (בוסטון) | מייק דאנליבי (פורטלנד) |
| דצמבר | אלונזו מורנינג (מיאמי) | סטיב פרנסיס (יוסטון) | פיל ג'קסון (לייקרס) |
| ינואר | קווין גארנט (מינסוטה) | אלטון ברנד (שיקגו) | פליפ סונדרס (מינסוטה) |
| פברואר | שאקיל אוניל (לייקרס) | אלטון ברנד (שיקגו) | פיל ג'קסון (לייקרס) |
| מרץ | שאקיל אוניל (לייקרס) | סטיב פרנסיס (יוסטון) | ג'רי סלואן (יוטה) |
| אפריל | גארי פייטון (סיאטל) | אלטון ברנד (שיקגו) סטיב פרנסיס (יוסטון) | פול סיילאס (שרלוט) |
פרח מלאכותי

צילום של זר פרחים בעל עומק שדה קטן. חפץ שמעוצב בצורת פרח, בדרך כלל לצורכי נוי. צולם בפארק הירדן בינואר 2016.
פרחים מלאכותיים מפלסטיק
קטע מאוסף פרחי הזכוכית המוצג באוניברסיטת הרווארד
פרח מלאכותי או כְזַבְזֵר – חפץ שמעוצב בצורת פרח, בדרך כלל לצורכי נוי.
נוסף על שימושם לנוי, לעיתים נעשה אף שימוש בפרחים מלאכותיים לצרכים מדעיים, למשל באוסף פרחי הזכוכית אשר באוניברסיטת הרווארד, שמציג את מגוון הצומח בארצות הברית.
היסטוריה

בראשית המאה ה-18 התקדמו הצרפתים, שבמקור למדו את אמנות ייצור הפרחים המלאכותיים מן האיטלקים, התקדמות ניכרת במידת הדיוק של חיקוי מראה הפרח, ולקראת סוף המאה נהנו יצרני פריז ממוניטין עולמי בתחום זה. בסביבות אותה תקופה אמנות זו אף חדרה לאנגליה דרך פליטים צרפתים, ולא מאוחר מכך היא התפשטה גם לאמריקה.
חומרי הכנה

לאורך ההיסטוריה יצר האדם פרחים מלאכותיים מחומרים שונים ומגוונים, בהם בדי פשתן צבועים וחומר קרני צבעוני במצרים; זהב וכסף ברומא העתיקה; מעטה הגולם של טוואי המשי באיטליה; נוצות צבעוניות בדרום אמריקה; וכן שעווה וצדפות ססגוניות. גם כיום ישנן שיטות שונות להכנת פרחים מלאכותיים, ובהן פיסול ועיבוד סבון; הכנת מבנה שלדי מתיל המכוסה בכיסוי ניילון; עיבוד של תערובת אדמה, מים וצבע; פרחים מבד או מנייר (שניתן, בין היתר, ליצור באוריגמי); וכן פרחי פלסטיק שמיוצרים בייצור המוני על פי תבנית קבועה.
פיליפ דה ויטרי

| --- | --- |
 לידה:  31 באוקטובר 1291 ויטרי-אן-אטרואה, ממלכת צרפת 
 פטירה:  9 ביוני 1361 (בגיל 69) מו, ממלכת צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקת ימי הביניים 
 סוגה:  ארס נובה 
 שפה מועדפת:  לטינית 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ דה ויטרי (בצרפתית: Philippe de Vitry, ‏31 באוקטובר 1291 – 9 ביוני 1361) היה מלחין, תאורטיקאי מוזיקה ומשורר צרפתי. הוא היה מלחין מוכשר, חדשני ועתיר השפעה וייתכן שהיה גם מחבר המסה ארס נובה.
קורות חייו

יש מקורות מימי הביניים ,שגורסים שדה ויטרי נולד במחוז שמפאן. מחקר מאוחר יותר מצביע על האפשרות שמוצאו בוויטרי-אן-ארואה הסמוך לאראס . במסמכים מתייחסים אליו פעמים רבות כ"מגיסטר", לכן סביר להניח שלמד באוניברסיטת פריז.
הוא התבלט בחצרותיהם של שארל הרביעי, פיליפ השישי וז'אן השני, בתפקידי מזכיר ויועץ. כמו כן החזיק, אולי הודות לקשריו עם בני בורבון, בכמה משרות כמורה, ביניהן קלרמון, בובה ופריז, וכן שירת זמן מה בפמליית מתנגדי האפיפיור באביניון, החל בקלמנט השישי.
הוא  היה דיפלומט וחייל. הוא השתתף במצור על אגיון (Aiguillon) ב-1346. בשנת 1351 התמנה לבישופ של מו, מזרחית לפריז. כמי שהיה בן בית בכל החוגים הנחשבים ביותר בתחומי הפוליטיקה, האמנות והכנסייה, התוודע אל מאורות רבים מבני התקופה, ביניהם פטררקה והמתמטיקאי, פילוסוף ותאורטיקאי מוזיקה ניקול אורסמה. דה ויטרי מת בפריז ב-9 ביוני 1361.
פרסומו העיקרי של ויטרי בתולדות המוזיקה בא לו מכתיבת ה"ארס נובה" (1322), מסה על מוזיקה, שנתנה את שמה למוזיקה של התקופה כולה. אף כי בתקופה האחרונה הוטל ספק הן בזהותו כמחבר המסה והן בעצם קיומה של מסה כזאת מלכתחילה, קומץ מיצירותיו המוזיקליות שרד והוא מעיד על חידושי התיווי שלו, בעיקר המדוד והריתמי, שנרשמו לזכותו כעבור מאה שנים מייסודם. חשיבות מיוחדת נודעה לאותם חידושים שהופיעו במוטטים של ה"רומן דה פובל" המיוחסים לו סגנונית וסללו את הדרך לכתיבת המוזיקה החופשית והמורכבת של מאה שנים הבאות, שהגיעה לשיאה ב"ארס סובטיליור". מבחינות מסוימות, השיטה ה"מודרנית" של תיווי ריתמי החלה בארס נובה, שבמהלכה השתחררה המוזיקה מן הרעיון הקודם של מודוסים ריתמיים, תבניות שחזרו על עצמן ללא רישום אינדיבידואלי בתווים. גם מבשרי התיווי של המקצבים המודרניים מקורם בארס נובה.
הסברה היא, שוויטרי כתב שאנסונים ומוטטים, אך רק מוטטים ספורים שלו שרדו עד ימינו. כל אחד מן המוטטים מרשים בייחודו, נאמן לרעיון מבני יחיד במינו. לוויטרי מייחסים גם את פיתוח מושג האזוריתמוס (קו מלודי המכיל תבניות חוזרות של מקצבים וגבהי-צליל, אבל התבניות לא בהכרח חופפות זו לזו - לדוגמה, קו של שלושים צלילים עוקבים עשוי להכיל חמש חזרות על מלודיה בת שישה צלילים, ושש חזרות של מקצב בן חמישה צלילים).
חמישה מן המוטטים בשלושה קולות של ויטרי שרדו ברומן דה פובל; עוד תשעה אפשר למצוא ב"קודקס איבראה".
מקובל לראות בוויטרי את גדול המוזיקאים של ימיו ואפילו פרנצ'סקו פטרארקה כתב דברי שבח והוקרה לשמו: "... הוא הפילוסוף ושוחר האמת הגדול בדורנו."
לקריאה נוספת

Margaret Bent and Andrew Wathey, "Philippe de Vitry," Grove Music Online, Laura Macy, ed., accessed 18 December 2005 <http://www.grovemusic.com>.
Richard H. Hoppin, Medieval Music. New York, W.W. Norton & Co., 1978. ISBN 0-393-09090-6
Daniel Leech-Wilkinson, "The Emergence of Ars Nova," The Journal of Musicology 13 (1995): 285-317.
Ernest H. Sanders, "Philippe de Vitry", in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Andrew Wathey, "The Motets of Philippe de Vitry and the Fourteenth-Century Renaissance," Early Music History 12 (1993): 119-150.
הערות שוליים

↑  Anne Walters Robertson, "Which Vitry? The Witness of the Trinity Motet from the Roman de Fauvel" in Hearing the Motet: Essays on the Motet of the Middle Ages and Renaissance, ed. Dolores Pesce (New York and Oxford: Oxford University Press, 1997): 52-81.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269658405171  PLWABN: 9810532819105606  BIBSYS: 5025458  BNE: XX1724557  BnF: cb13925246m (data)  CiNii: DA12604345  GND: 118805517  ICCU: SBLV286124  ISNI: 0000 0001 1593 5878  LCCN: n85205418  MusicBrainz: c7afae27-844a-4361-854b-0afe20218639  NKC: xx0025202  NLA: 35726387  NTA: 068027877  RERO: 02-A000173322  SELIBR: 266426  SNAC: w6zq1v2c  SUDOC: 027070581  Trove: 1060022  VcBA: 495/238736  VIAF: 10035697   WorldCat (עם VIAF): 10035697
פיטר פורז בורדט

| --- | --- |

כנראה דיוקן של פיטר פרז בורדט, 1770
 לידה:  1734 איסטווד (עיירה), הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 בספטמבר 1793 (בגיל 59 בערך) קרלסרוהה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1735–1793 (כ־58 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  פרידריקה קוטבסקי  האנה ונזל 
 צאצאים:  אנה ננסי פרז בורדט 
 
פיטר פרז בורדט (באנגלית: Peter Perez Burdett‏; בערך 1734 – 9 בספטמבר 1793) היה קרטוגרף, מודד, אמן ושרטט מהמאה ה-18 במקור מאיסטווד באסקס, אך הוא בילה את השנים האחרונות בחייו בקרלסרוהה, תוך התחמקות מנושים.
ביוגרפיה

בורדט נולד ב-1734 או 1735 באיסטווד שבאסקס, בנם של ויליאם ואליזבת בורדט. הוא ירש אחוזה קטנה ואת השם פרז מסבו מצד אמו שהיה איש דת באיסטווד. מעט ידוע על חייו עד שבורדט נפגש עם ג'וזף רייט מדרבי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-18 והצליח ללוות ממנו כסף למימון יצירת המפות שלו. בורדט היה מודל לכמה מציוריו של רייט, והוא הצליח להפיק תועלת מידידותו וממונו.
בשנת 1766 בערך צייר רייט "פילוסוף שמעביר את ההרצאה על מערכת השמש", ובו מונחת מנורה במקום השמש. הציור מתאר הרצאה פומבית אודות מערכת השמש, עם מנורה - המאירה את פני המרצה ואת פני הקהל. בהתאם לנושא האסטרונומי, הפנים המוארות חלקית עשויות לייצג את שלבי הירח. הדמות משמאלו של המרצה זוהתה בבירור כבורדט, בעוד שהאיש מימין נחשב לוושינגטון שירלי, הרוזן מפרז שבורדט שהה איתו בסטאונטון הרולד שנמצא ממש בתוך לסטרשייר. הרוזן, כמו בורדט, התעניין במדע והוא היה הבעלים של הציור הזה לזמן קצר.
בשנת 1767 הוא ייצר מפה של דרבי בקנה מידה של סנטימטר אחד למייל. עם מפה זו היה בורדט הזוכה השני המצליח של אתגר 1759 שהקימה החברה לאמנות עבור אלה שיצרו מפות מחוזיות בקנה מידה זה.
ליברפול

בשנת 1768 עבר בורדט מדרבי לליברפול כדי ליצור מפה עבור לנקשייר כפי שעשה בהצלחה עבור דרבישייר. הוא השיג פטרונים חדשים וסייע לג'ורג' פרי במפתו ובהיסטוריה של ליברפול. בורדט יצר רישומים וכתב תיאורים של מבנים מרכזיים להיסטוריה של פרי בשנת 1773.
בורדט הצליח כל כך בזיהוי וניצול אנשי הקשר החדשים שלו, עד שהזמין את חברו רייט להצטרף אליו לליברפול. זה היה מהלך מוצלח גם עבור רייט והוא קיבל במהירות עבודות מהסוחרים המקומיים, אולם בורדט הוא שהקים אגודת אמנים בליברפול בשנת 1769 והיה לנשיא הראשון שלה.
האמן הראשון של שימוש בחריטה בשיטת האקוויטנט היה בורדט, שהציג את התחריטים הראשונים שלו בשנת 1772. נראה כי הטכניקה שלו הייתה חדשנית והייתה שונה מהשיטות המוקדמות שפותחו בצרפת. בורדט פרסם אקוטינט ראשון המבוסס על תמונה של ג'ון המילטון מורטימר, אך בסופו של דבר הוא מכר את התהליך לקרטוגרף אחר, פול סנדבי. בורדט פיתח גם תהליך להעברת אקווטינט לקדרות.
בורדט למד את טכניקת האקוטינט שלו מלה פרינס מפריז. הוא הציג שני לוחות בתערוכת אגודת האמנויות בשנת 1772, תחריט בחיקוי ציור ותחריט מעיצובו של מר מורטימר. בשנת 1773 הציג לוח הדפסה שנעשה בהשפעה רישום עם כתמים שנוצרו בדרך כימית, ללא שימוש בכלי חיתוך כלשהם. ישנן שלוש תמונות ידועות של בורדט בשיטת חריטה זו.
האמן פול סנדבי למד את הטכניקה הבסיסית של אקווטינט מצ'ארלס גרוויל, שבעצמו רכש את הידע מבורדט או מלה פרינס. נראה כי גרוויל קיבל מידע שלם, וסנדבי התקשה לייצר לוחות בשיטתו של לה פרינס.
בנג'מין פרנקלין כתב לבורדט ב־21 באוגוסט 1773 שהיה שמח ללמוד את שיטת ההדפסה החדשה שהוא משתמש בה, וכי "זאת חייבת להיות המצאה חשובה מאוד".
בשנת 1771 הוא הפיק "תרשים לנמל ליברפול", וב-1772 סקר של מחוז פאלטין של צ'סטר.
קרלסרוהה

בשנת 1774 הוא עזב את ליברפול, כדי להימלט מחובות, ונכנס לשירותו של צ'ארלס פרידריך, הדוכס הגדול של באדן. הוא לקח איתו את הציור שלו ושל אשתו, אך השאיר את אשתו באנגליה להתמודד עם חייביו. הציור של בורדט ואשתו נמצא כעת בגלריה הלאומית בפראג. היא חזרה לתערוכה בליברפול. זו הייתה הפעם השנייה שהיצירה נראית בבריטניה מאז שהיא יצאה עם בורדט עם צאתו מליברפול במאה השמונה עשרה.
הוא לא עזב את חבריו לחלוטין וג'וזף רייט ביקר אותו בשנת 1774 בדרום גרמניה. הוא התחתן שוב עם פרידריקה קוטקובסקי בגרמניה ב־11 ביולי 1787 ונולדה לו בת, אנה, שהתחתנה עם רוזן. באותה שנה הוא תכנן תוכניות לשוק קרלסרוהה, שניתן עדיין לראות את המתווה בפריסת הבניינים של ימינו.
בורדט נפטר בקרלסרוהה ב־9 בספטמבר 1793.
גלריה

רישום רחוב בדרבי
הדפס אקווינט של בורדט
מתבוננים בפסל של גלדיאטור. הדמות האמצעית היא ככל הנראה בורדט.
תוכנית השוק בקרלסרוהה
הערות שוליים

↑  "Oxford Dictionary of National Biography"
↑  Liverpool Museums, www.liverpoolmuseums.org.uk
↑  A Philosopher Lecturing on the Orrery (1764-1766)
↑  BBC - A History of the World - Object : Burdett's Map, www.bbc.co.uk
↑  The Collection | MoMA, The Museum of Modern Art (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117700207  ISNI: 0000 0000 9383 0281  LCCN: no2013038061  RKD: 14119  VIAF: 50009514   WorldCat (עם VIAF): 50009514 
ג'וזף רייט מדרבי, פיטר בורדט ואשתו הראשונה אנה.
פנטזיה מס. 4 בדו מינור (מוצרט)

עטיפת המהדורה הראשונה של הפנטזיה בדו מינור K 475 ושל הסונאטה בדו מינור מס.14 K 457 מאת מוצרט, הוצאת ארטאריה, וינה 1785
מוצרט בשנת 1781
הפנטזיה מס. 4 בדו מינור K 475 היא פנטזיה לפסנתר סולו, שנכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט ב-20 במאי 1785 בווינה והוקדשה לתלמידתו, תרזה פון טראטנר. 
הפנטזיה פורסמה באותה שנה על ידי המוציא לאור העיקרי של מוצרט בווינה, ארטאריה. היא הופיעה כאופוס 11 יחד עם הסונטה מס. 14 K 457, שנכתבה לפניה, ונחשבת להמשכה הלוגי. נראה שבמכתב שאבד רמז המלחין שראה בפנטזיה מעין פרולוג לסונטה מס. 14. שתי היצירות קשורות ביניהן לא רק בטונליות שלהן אלא גם באווירה, על אי השקט והסבל המורגשים בה.
להבדיל מיצירות קודמות של המלחין, פנטזיה זאת נכתבה מלכתחילה לפסנתר ולא לצ'מבלו ועל כן צליליה נשמעים כספציפיים לפסנתר. מוצרט מנצל את יכולות הגוון של הכלי ומכניס ליצירה אפקטים כרומטיים מיוחדים.
טראטנרהוף בווינה
היסטוריה

תרזה פון טראטנר הייתה תלמידתו של מוצרט החל מדצמבר 1781. בעלה היה מוציא לאור ובינואר–ספטמבר 1784 היה בעל דירה שאותה השכיר למלחין בבניין הקרוי טראטנרהוף ברחוב גראבן בווינה (לימים הבית 591–596, שנהרס בשנת 1911) . בני הזוג טראטנר היו הסנדקים של ארבעת ילדיו של מוצרט.
מבנה

היצירה כוללת חמישה חלקים – במקצבים איטיים ומהירים לסירוגין: אדאג'ו, אלגרו, אנדנטינו, פיו אלגרו ואדאג'ו=טמפו פרימה ("מקצב כמו בהתחלה"). יש לה מהלך מעגלי. המוטיב ההתחלתי (adagio) בדו מינור מתבסס על האקורד היסודי ומזכיר את הנושא מן ה"קיריה" שבמיסה סולמניס בדו מינור K 139 שהלחין מוצרט כשהיה בן 12 וממשיך אל נושאים שהטונליות שלהם מתרחקת כל הזמן מזו שבבסיס כדי להתעכב אחר כך בקטע לירי ארוך ברה מז'ור. אחר כך בא קטע allegro בעל טונים דרמטיים (מלה מינור דרך סול מינור, פה מז'ור עד לפה מינור) וקטע andantino בעל מקצב לירי וקודר בסי במול מז'ור עם שינויים מפתיעים בדינמיקה. הקטע più allegro ברה מינור, ממשיך בחומר שבאנדנטינו, אולם באווירה שונה, עם משפטים קצרים ושבורים המובילים אל ה-adagio השני. כאן חוזר החומר ההתחלתי עם הרמוניות המעניקים לקטע טונים קודרים. כשנראה שהמהלך מסתיים בהשלמה מופיעה התפרצות סופית הדוחה את פתרון המתחים (אולי לקראת ההמשך בסונטה)
בדומה ליצירות רבות לפסנתר הפנטזיה בדו מינור היא מאוד תובענית. בה מצאה ביטוי "היכולת הגאונית לאלתור של מוצרט, מחוזקת גם על ידי שפה מוזיקלית חופשית ונועזת כאחד" .
לקריאה נוספת

Adelaïde de Place en François René Franchefort (dir) Guide de la Musique du piano et de clavecin, Fayard 1987 p.546
William Cowdery (Editor), Neal Zaslaw (Editor) The Compleat Mozart: A Guide to the Musical Works of Wolfgang Amadeus Mozart 1991
הערות שוליים

↑  Adelaïde de Place1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439713205171  BnF: cb14785726d (data)  LCCN: n81112133  MusicBrainz work: 95557a03-c668-3619-ab8f-74a141f277dc  VIAF: 185089369   WorldCat (עם VIAF): 185089369
פוקו

ערך זה עוסק באנטילופה אפריקנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| פוקו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאי סוף
סוג:: קובוס
מין:: פוקו
שם מדעי
 Kobus vardonii ‏ליווינגסטון, 1857
תחום תפוצה


פּוּקוּ או קובוס וארדון (שם מדעי: Kobus vardonii) הוא מין של אנטילופה אפריקנית בינונית החיה באזורי ערבות לחים בזמביה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. תחום לאזור אגן הניקוז של הזמבזי ויובליו הראשיים, למעט מספר כיסים מבודדים כגון עמק רוקואה בדרום טנזניה. בשמורת לואנגה שבזמביה הפוקו הוא האנטילופה הנפוצה ביותר לאחר האימפלה.
מאפיינים

גובהו של פוקו בוגר הוא כ-100 ס"מ ומשקלו כ-90 ק"ג. צבע פרוותו של הפוקו הוא חום חולי, באזור שיפולי הבטן צבעו חום בהיר יותר. פרוותו גסה יותר מאשר הפרווה של האימפלה. לזכר זוג קרניים באורך של 50 ס"מ כל קרן. הקרניים חרוצות תלמים מעוצבות בעיקול בצורת לירה (נבל קדום).
את הפוקו ניתן למצוא באופן בלעדי באזורי ערבות ביצתיים ליד מקורות מים בהם הוא אוכל עשב. הפוקואים חברותיים ופעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות אחר הצהריים המאוחרות. כאשר הפוקו מבוהל הוא משמיע קול שריקה צווחני. נקבות הפוקו חיות בעדרים של עד 20 פרטים. בעונה הגשומה,  המתקיימת  מנובמבר עד פברואר, מתאחדים מספר עדרים לעדר אחד של עד כ-50 פרטים וזאת כדי להגביר את ביטחונם. הזכרים השולטים מחזיקים  טריטוריות עליהן הם מגנים כנגד פלישת זכרים אחרים. לעיתים קרובות אפשר לראות זכרים אלה עם כתם כהה על צווארם מגינים על הטריטוריה שלהם. הזכרים מנסים לגרום לנקבות להישאר בשטח הטריטוריה שלהם זמן ארוך ככל האפשר.
תקופת ההתרבות של הפוקו אינה קבועה. תקופת ההיריון נמשכת בין 8-7.5 חודשים.
אורך חיי הפוקו: 10 עד 12 שנים.
גלריית תמונות

עדר של פוקו רועה בשמורת דרום לואנגה בזמביה
פוקו על רקע נהר לואנגה, ברקע היפופוטם טובל במי הנהר
נקבת פוקו אוכלת בשמורת דרום לואנגה בזמביה
נקבה
זכר
הערות שוליים

↑  פוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
פלטרו ואני
תרגום לעברית

תרגומו העברי הראשון, מאת עמנואל אולסבנגר, התפרסם בהוצאת עם עובד בשנת 1956. בשנת 2006 ראה אור תרגום של רמי סערי בהוצאת כרמל, ובשנת 2021 יצא לאור תרגום חדש של הספר, פרי עטם של שמואל רגולנט ושמואל בנג'ו, בהוצאת גמא.
הערות שוליים

↑  פלטרו ואני, באתר הוצאת כרמל
↑  פלטרו ואני, באתר הוצאת גמא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX2032771
עונת 2021/2022 ביורוליג

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  30 בספטמבר 2021 
 תאריך סיום:  29 במאי 2022 
 מספר משתתפות:  15 (בעקבות הדחת הקבוצות הרוסיות)
 מארחת:  פיינל פור: קומבנק ארנה, בלגרד, סרביה
 זוכה:  טורקיה אנאדולו אפס
 סגנית:  ספרד ריאל מדריד
 מספר משחקים:  עונה סדירה: 28   רבע גמר: הטוב מ-5   פיינל פור: חצאי גמר, משחק על מקומות 3–4 וגמר
  אתר האינטרנט הרשמי של היורוליג
 → 2020/20212022/2023 ←
 
עונת 2022/2021 ביורוליג היא העונה ה-65 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-22 בשם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה השישית ברציפות בפורמט הליגה ובדרך בחירת הקבוצות המשתתפות בה, שנקבעו עקב סכסוך יורוליג-פיב"א בשנים שקדמו לה.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה הוחלט על השעיית שלוש הקבוצות הרוסיות מהמפעל (אוניקס קאזאן, צסק"א מוסקבה וזניט סנקט פטרבורג). תוצאות המשחקים מול הקבוצות הרוסיות נמחקו והטבלה שונתה בהתאם.
מתכונת התחרות

בתחרות משתתפות 18 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים – כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו המנצחות יעפילו לפיינל פור.
המשתתפות בתחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רישיון קבוע: ספרד ברצלונה  יוון אולימפיאקוס  טורקיה אנאדולו אפס  ליטא ז'לגיריס קובנה  ספרד בסקוניה  יוון פנאתינייקוס  טורקיה פנרבחצ'ה  רוסיה צסק"א מוסקבה  ספרד ריאל מדריד  ישראל מכבי תל אביב  איטליה ארמאני מילאנו  גרמניה באיירן מינכן  צרפת אסוול ליון-וילרבאן |  קבוצות משויכות: גרמניה אלבה ברלין  צרפת מונקו   רוסיה אוניקס קאזאן  סרביה הכוכב האדום בלגרד  רוסיה זניט סנקט פטרבורג |  |  |  |  |  |  |
↑  זכתה לכרטיס חופשי למשך שתי עונות
1 2  העפילה לגמר היורוקאפ
| קבוצה | עיר | אולם | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| יוון אולימפיאקוס | פיראוס | היכל השלום והאחווה | 11,640 |
| רוסיה אוניקס קאזאן | קאזאן | היכל באסקט ארנה (אנ') | 7,482 |
| גרמניה אלבה ברלין | ברלין | מרצדס-בנץ ארנה | 14,500 |
| טורקיה אנאדולו אפס | איסטנבול | אבדי איפקצ'י ארנה | 12,270 |
| צרפת אסוול ליון-וילרבאן | ליון ווילרבאן | אסטרובל | 5,556 |
| איטליה ארמאני מילאנו | מילאנו | מדיולאנום פורום | 12,700 |
| גרמניה באיירן מינכן | מינכן | אאודי דום | 6,700 |
| ספרד בסקוניה | ויטוריה | פרננדו בואסה ארנה | 15,517 |
| ספרד ברצלונה | ברצלונה | פלאו בלאוגרנה | 7,585 |
| סרביה הכוכב האדום בלגרד | בלגרד | בלגרד ארנה | 24,232 |
| ליטא ז'לגיריס קובנה | קובנה | ז'לגיריס ארנה | 15,450 |
| רוסיה זניט סנקט פטרבורג | סנקט פטרבורג | סיבור ארנה | 7,120 |
| צרפת מונקו | מונקו | סאל גסטון (אנ') | 3,000 |
| ישראל מכבי תל אביב | תל אביב | היכל מנורה מבטחים | 10,383 |
| יוון פנאתינייקוס | אתונה | אואקה ארנה | 18,989 |
| טורקיה פנרבחצ'ה | איסטנבול | אולקר ספורט ארנה | 13,059 |
| רוסיה צסק"א מוסקבה | מוסקבה | מגה-ספורט ארנה | 13,344 |
| ספרד ריאל מדריד | מדריד | ויזינק סנטר | 17,453 |
שינוי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבת עזיבה | תאריך עזיבה | מיקום | מאמן נכנס | תאריך המינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוון פנאתינאיקוס | ישראל עודד קטש | הסכם הדדי | 26 ביוני 2021 | קדם העונה | יוון דימיטריס פריפטיס | 26 ביוני 2021 |
| רוסיה אוניקס קאזאן | יוון דימיטריס פריפטיס | הוחתם על ידי פנאתינאיקוס | 26 ביוני 2021 | קדם העונה | קרואטיה ולימיר פראסוביץ' | 29 ביוני 2021 |
| טורקיה פנרבחצ'ה | סרביה איגור קוקושקוב | הסכם הדדי | 27 ביולי 2021 | קדם העונה | סרביה אלכסנדר ג'ורג'ביץ' | 31 ביולי 2021 |
| גרמניה אלבה ברלין | ספרד אייטו גארסייה רנסס | יצא לשבתון | 17 באוגוסט 2021 | קדם העונה | ספרד ישראל גונסאלס | 17 באוגוסט 2021 |
| ליטא ז'לגיריס קובנה | אוסטריה מרטין שילר | פוטר | 8 באוקטובר 2021 | מקום 18 (2-0) | סלובניה יורה זדובץ | 8 באוקטובר 2021 |
| ספרד בסקוניה | מונטנגרו דושקו איבאנוביץ' | פוטר | 15 בנובמבר 2021 | מקום 16 (6-3) | קרואטיה נבן ספאחיה | 15 בנובמבר 2021 |
| צרפת מונקו | מונטנגרו זבזדן מיטרוביץ' | הסכם הדדי | 13 בדצמבר 2021 | מקום 14 (9-5) | סרביה סשה אובראדוביץ' | 13 בדצמבר 2021 |
| ישראל מכבי תל אביב | יוון יאניס ספרופולוס | הסכם הדדי | 15 בפברואר 2022 | מקום 12 (12-11) | ישראל אבי אבן (זמני) | 15 בפברואר 2022 |
עונה סדירה

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד ברצלונה | 28 | 21 | 7 | 2275 | 2101 | 174+ | פלייאוף |
| 2. | יוון אולימפיאקוס | 28 | 19 | 9 | 2149 | 1979 | 170+ | פלייאוף |
|  |  |  |  |  |  |  |  | פלייאוף |
| 3. | איטליה ארמאני מילאנו | 28 | 19 | 9 | 2069 | 1992 | 76+ | פלייאוף |
| 4. | ספרד ריאל מדריד | 28 | 18 | 10 | 2093 | 1982 | 111+ | פלייאוף |
| 5. | ישראל מכבי תל אביב | 28 | 17 | 11 | 2272 | 2209 | 63+ | פלייאוף |
| 6. | טורקיה אנאדולו אפס | 28 | 16 | 12 | 2156 | 2052 | 104+ | פלייאוף |
| 7. | צרפת מונקו | 28 | 15 | 13 | 2220 | 2151 | 69+ | פלייאוף |
| 8. | גרמניה באיירן מינכן | 28 | 14 | 14 | 2026 | 2017 | 9+ | פלייאוף |
| 9. | גרמניה אלבה ברלין | 28 | 12 | 16 | 2047 | 2148 | 101- |  |
| 10. | ספרד בסקוניה | 28 | 12 | 16 | 2116 | 2186 | 70- |  |
| 11. | סרביה הכוכב האדום בלגרד | 28 | 12 | 16 | 1948 | 2004 | 56- |  |
| 12. | טורקיה פנרבחצ'ה | 28 | 10 | 18 | 2051 | 2099 | 48- |  |
| 13. | יוון פנאתינייקוס | 28 | 9 | 19 | 2027 | 2176 | 149- |  |
| 14. | ליטא ז'לגיריס קובנה | 28 | 8 | 20 | 2084 | 2249 | 165- |  |
| 15. | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 28 | 8 | 20 | 2036 | 2239 | 203- |  |

| 16. | רוסיה זניט סנקט פטרבורג | - | - | - | - | - | - | הורחקה |
| 17. | רוסיה צסק"א מוסקבה | - | - | - | - | - | - | הורחקה |
| 18. | רוסיה אוניקס קאזאן | - | - | - | - | - | - | הורחקה |