stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוניטור (אונייה, 1862)
רקע

התפתחויות בארטילריה הימית במחצית הראשונה של המאה ה-19 הפכו את ספינות העץ לחסרות מגן, למעשה. שריון הספינות, כמענה, הפך למעשי עם התפתחות מנוע הקיטור, אשר אפשר את הנעת הספינות למרות תוספת המשקל הנדרשת. כך, באמצע המאה החלו מספר ציים בתכנון ובבניית ספינות מלחמה משוריינות, כאשר לקחי מלחמת קרים מהווים זרז לנושא. הראשונות שבהן הופיעו בצרפת ב-1859 ובבריטניה ב-1860. גם בארצות הברית החלו באותה תקופה בתכנון ובבניה של ספינות מלחמה משוריינות, אם כי בעצלתיים. פרוץ מלחמת האזרחים, ובייחוד הידיעה כי צי הקונפדרציה עוסק בהשלמת ספינת מלחמה משוריינת, לשעבר של צי ארצות הברית, ה'מרימק' (Merrimack, הפכה ל-'CSS וירג'יניה'), שינו את גישת צי האיחוד, וגם הכספים הדרושים הוקצבו בהתאם, על ידי הקונגרס האמריקני. הוגשו 17 הצעות שונות לבניית ספינות משוריינות עבור צי האיחוד, ושלוש מהן, כולל ה'מוניטור' נתקבלו.
תכנון ובנייה

'USS מוניטור' תוכננה על ידי ג'ון אריקסון, מהנדס מכונות אמריקני ממוצא שוודי, ב-1861, בהתבסס על תכנונים בהם החל מספר שנים קודם לכן, והוא גם זה שהעניק לה את שמה ('מתריע'). לאחר היסוסים, בשל תכנונה הבלתי שגרתי, ובשל ספקות לגבי יכולתה לצוף, קיבל צי האיחוד את הצעתו של אריקסון. בשל מבנה הספינה, היא הייתה איטית ומסורבלת ולא התאימה לשירות בים הפתוח, בייחוד לא במזג אוויר סוער, אלא במים רדודים, בעיקר לצורך הסגר ימי על מדינות הקונפדרציה. הספינה נבנתה ללא תורן, כך שצלליתה תהווה מטרה קטנה ככל האפשר, ואכן, הספינה בלטה רק 460 מ"מ מעל המים. חימוש הספינה כלל שני תותחי 11 אינץ' (280 מ"מ) על צריח מסתובב, דבר אשר היה חידוש לזמנו. הספינה שוריינה בלוחות פלדה. מנוע הקיטור של הספינה סיפק 320 כוח סוס ומהירות הספינה הייתה 7-6 קשר. ב-4 באוקטובר אריקסון חתם חוזה עם ממשלת האיחוד, וזו התחייבה לשלם לו 275,000$ בהדרגה, על פי התקדמות העבודה, שנועדה להימשך 100 יום.
היסטוריית השירות

הספינה הושקה ב-30 בינואר 1862, תוך חריגת-מה, שממשלת ארצות הברית בחרה להתעלם ממנה, מ-100 הימים שהוסכמו. לאחר מספר הפלגות ניסוי, שלאחריהן תוקנו ליקויים שנתגלו, נכנסה ה'מוניטור' לשירות ב-25 בפברואר. בשל חדשנותה, החפזון בו נבנתה והבהילות שבהכנסתה לשירות פעיל, גם לאחר מכן התגלו בספינה ליקויים רבים יחסית.
צוות הספינה, שכלל רק מתנדבים, מנה 10 קצינים, כולל המפקד, לוטננט ג'ון לורימר וורדן (Worden), ו-39 מלחים. ב-6 במרץ ה'מוניטור' עזבה את ניו יורק, בה נבנתה, ונגררה לכיוון פורט מונרו (Fort Monroe), בקצהו הדרומי של חצי האי וירג'יניה. ב-8 במרץ, לעת ערב, היא הגיעה להמפטון רודס הסמוכה ליעדה.
היסטוריית השירות > קרב המפטון רודס

באותו היום 'וירג'יניה' עשתה שמות בצי האיחוד, שהיה כמעט חסר אונים כנגד ספינת הדרום המשוריינת. ספינה אחת של האיחוד, ה'מינסוטה' (Minnesota), עלתה על שרטון. למחרת היום, ב-9 במרץ 1862, שבה 'וירג'יניה' לזירה כדי לחסל את 'מינסוטה' התקועה. דרכה נחסמה על ידי ה'מוניטור' שזה עתה הגיעה, ואשר תוארה אחר כך על ידי מפקד האונייה המורדת כ"לא יותר מקופסת גבינה על רפסודה".
לאחר לחימה של שעות, בעיקר מטווח קרוב, לא עלה בידי אף אחת משתי האוניות לגבור על יריבתה. ל'מוניטור' הקטנה והזריזה יותר היה צריח מסתובב והיא יכלה לחמוק מ'וירג'יניה', אך אף אחת מן השתיים לא הצליחה להסב נזק משמעותי לאחרת. במהלך הקרב נפצע וורדן והפיקוד עבור ללוטננט סמואל דנה גרין (Greene).
שתי האוניות עזבו את זירת ההתגוששות בעצמן וכאמור, ללא נזקים משמעותיים. תותחי ה'מוניטור' היו גדולים הרבה יותר מאלו של 'וירג'יניה', ועל כן עלה בידה להבקיע את לוחות השריון שלה במקומות אחדים, בעוד ש'וירג'יניה' הצליחה רק לקמט את שריונה של 'מוניטור', אשר ספגה 22 פגיעות. צוות ה'מוניטור' השתמש בעיקר בקלעים מלאים וכיוון אל חלקיה העיליים של 'וירג'יניה'. כששמע זאת אריקסון, מתכנן האונייה, רתח מזעם וקרא, כי לו השתמשו בפגזים נפיצים ויורים לכיוון קו המים, היו מטביעים את 'וירג'יניה' על נקלה.
היסטוריית השירות > המשך פעילות בנהר הג'יימס

ב-11 באפריל 'וירגיניה', מלווה בכמה ספינות תותחים, עשתה דרכה שוב לפורט מונרו, שם שהתה עדיין ה'מוניטור'. שתי הספינות ירו זו בזו מרחוק, ללא תוצאות, ושתיהן ניסו לפתות האחת את השנייה להגיע לעמדה בה יהיה קל לפגוע בהן, אף זאת ללא תוצאות. ב-8 במאי שוב הגיעו שתי הספינות האמורות לטווח התכתשות, עת ה'מוניטור', יחד עם עוד ארבע ספינות, הפגיזו סוללות תותחים של הקונפדרציה בסיואל'ז פוינט (Sewell's Point), כיום בנורפוק (וירג'יניה) (מול פורט מונרו). 'וירג'יניה' לא התפתתה לצאת לקראתן, ומספר ימים אחר כך הטביעו אותה כוחות הקונפדרציה הנסוגים. מחיקת 'וירג'יניה' מסדר הכוחות של הדרום שחררה את ה'מוניטור', כעת בפיקודו של ויליאם ניקולסון ג'פרס (Jeffers), לסייע לצבא האיחוד במערכת חצי האי שנערכה באותה העת. ב-15 במאי ה'מוניטור' נכנסה לנהר ג'יימס כחלק משייטת בת חמש ספינות. בהגיעה למרחק של 13-11 ק"מ מריצ'מונד, בירת הדרום, היא נטלה חלק בקרב דרורי'ז בלאף (Drewry's Bluff), כנגד סוללות תותחי הדרום וצלפים, שחסמו את הדרך במעלה הנהר. ה'מוניטור' ספגה מספר פגיעות, שלא הסבו נזק רב, מצד אחד, ומצד שני, התועלת שתותחיה הביאו הוגבלה, כיוון שלא יכלה להגביהם כדי לירות מטווח קרוב, ולכן, כדי לירות, נאלצה להתרחק. משנוכחו הדרומיים לדעת כי ה'מוניטור' עמידה, ריכזו את אישם בספינות האחרות. גם לאחר הקרב נותרה המוניטור בנהר הג'יימס, וסייעה מדי פעם לכוחות האיחוד, אך כללית, הצטיינה תקופת הקיץ בחוסר פעילות. ב-15 באוגוסט החליף תומאס ה. סטיבנס (Stevens) הבן את ג'פרס בפיקוד על הספינה, ובספטמבר שוב הוחלף המפקד, וזו הפעם נתמנה ג'ון פיין בנקהד (Bankhead).
היסטוריית השירות > בוושינגטון

ב-30 בספטמבר ה'מוניטור' נשלחה לוושינגטון לצורך שיפוצים, והגיעה ב-3 באוקטובר. בהגיעה זכתה לקבלת פנים המונית נלהבת בתור 'הספינה שהצילה את האיחוד'. גם הנשיא אברהם לינקולן הגיע לחלוק כבוד לספינה ולצוותה, כולל המפקד לשעבר וורדן. בהמשך מבקרים הורשו לעלות על סיפונה, ועקב 'מזכרות' שלקחו, נגרם לספינה נזק. בימים הבאים הועלתה ה'מוניטור' על מבדוק יבש לצורך טיפולים ושיפוצים יסודיים, ואלה הסתיימו בנובמבר. ב-24 בדצמבר קיבלה ה'מוניטור' פקודה לשוט לבופורט, קרוליינה הצפונית, ולהצטרף לשתי ספינות נוספות, על מנת ליטול חלק במבצע משולב עם כוחות יבשתיים בוילמינגטון, וכמו כן, להצטרף להסגר על צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. בשל מזג האוויר יציאתה נדחתה ל-29 לחודש.
היסטוריית השירות > מסע אחרון

ה'מוניטור', אשר נגררה על ידי ספינה אחרת, הגיעה לים ב-31 בחודש, עת התפתחה סערה באזור כף האטרס (Cape Hatteras) בצפון קרולינה. הספינה הכבדה, המסורבלת והקשה לתמרון לא הצליחה לעמוד באותה סערה. מים חדרו לתוך הספינה, שסיפונה בלט מעליהם רק כמה עשרות ס"מ, ומשאבותיה, כמו גם מאמצי אנשי הצוות, לא עמדו בקצב חדירת המים. לבסוף ה'מוניטור' טבעה כ-26 ק"מ מדרום מזרח לכף. 16 מאנשי צוותה נספו ו-47 ניצלו.
אחרית דבר

ב-27 באוגוסט 1973, לאחר מספר ניסיונות כושלים בעשורים הקודמים, נתגלתה ה'מוניטור', ובדיקות באמצעות מצלמות תת-מיימיות אישרו בחודשים הבאים את זיהוי הספינה. בשנים הבאות העלו צוללים חפצים שונים מן הספינה, כולל העוגן, שהועלה ב-1983. בשל חשיבותה ההיסטורית, החל מ-1995, הצי האמריקני וגורמים נוספים עיינו באפשרות להעלות את הספינה. כיוון שהעלאת הספינה כולה יקרה ובלתי מעשית, הוחלט להעלות רק את חלקיה העיקריים: המדחף, המנוע, התותחים והצריח, ולשם כך הוקצו עשרות מיליוני דולרים, ועסקו בכך לעיתים מאות צוללים. המדחף אכן הועלה ב-8 ביוני 1998, המנוע ב-16 ביולי 2001 והמעבה שלושה ימים אחר כך. הצריח, ובו התותחים, הועלה ב-5 באוגוסט 2002. מספר שלדים של אנשי צוות נתגלו תוך כדי העבודה. לאחר עבודות שימור שארכו מספר שנים, הוצגו שרידי הספינה במוזיאון הימי בניופורט ניוז.
לקריאה נוספת

Bennett, Frank Marion; Weir, Robert (1896). The Steam Navy of the United States: A History of the Growth of the Steam Vessel of War in the U. S. Navy, and of the Naval Engineer Corps. Pittsburgh: Warren & Company; Press of W. T. Nicholson..
Gott, Kendall D. (2003). Where the South Lost the War: An Analysis of the Fort Henry—Fort Donelson Campaign, February 1862. Stackpole books. ISBN 0-8117-0049-6.
Holzer, Harold (2013). The Civil War in Fifty Objects. New York: Penguin Books: New York Historical Society..
Johnson, Robert Underwood; Buel, C.C. (1887). Battles and Leaders of the Civil War. Vol. I. New York: Century Company.
Quarstein, John V. (2000). C.S.S. Virginia, Mistress of Hampton Roads. self-published for the Virginia Civil War Battles and Leaders Series. ISBN 1-56190-118-0.
—— (1997). The Civil War on the Virginia Peninsula. Arcadia Publishing. ISBN 978-0-7385-4438-0..
Sheridan, Robert E. (2004). Iron from the Deep: The Discovery and Recovery of the USS Monitor. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 978-1-55750-413-5..
Still, William N., Jr. (1988). Iron Afloat: The Story of the Confederate Armorclads (Reprint of the 1971 ed.). Columbia, South Carolina: University of South Carolina Press. ISBN 978-0-87249-616-3.
Welles, Gideon (1911). Diary of Gideon Welles, Secretary of the Navy Under Lincoln and Johnson. Vol. 2. Boston and New York: Houghton Mifflin Company.
—— (1911). Diary of Gideon Welles, Secretary of the Navy Under Lincoln and Johnson. Vol. 3. Boston and New York: Houghton Mifflin Company.
חתך רוחב, העובר מבעד לצריח, של גוף הספינה
ג'ון אריקסון, מתכנן הספינה
מפקד הספינה וורדן, 1862
מונרק אנטרטיינמנט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 מייסדים:  מריה קארי
 תקופת הפעילות:  2002–2004 (כשנתיים)
 חברת אם:  איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ
 משרד ראשי:  ארצות הברית
 מוצרים עיקריים:  תקליטים • תקליטורים
 
מונרק אנטרטיינמנט (באנגלית: MonarC Entertainment) הייתה חברת תקליטים אמריקאית שהוקמה על ידי מריה קארי בשנת 2002, כחברת בת של איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ. שם החברה ניתן לה בעקבות האהבה של קארי לפרפרים. כמו כן, ניתן לראות פרפר בסמליל חברת התקליטים.
האלבומים היחידים שיצאו על ידי חברת התקליטים הזו הם Charmbracelet ו-The Remixes. בקיץ 2004, על פי הדיווחים, קארי השביתה את חברת התקליטים שלה, מכיוון שהעדיפה להוציא את שאר אלבומיה על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
אמנים

מריה קארי
טריי לורנץ
מדברית פסים

| מדברית פסים> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: מדברית
מין:: מדברית פסים
שם מדעי
 Mesalina olivieri ‏אודואן, 1829
שמות נוספים
 Eremias olivieri

מִדְבָּרִית פַּסִּים (שם מדעי: Mesalina olivieri) היא מין של לטאה קטנה מהסוג מדברית. היא דומה בצורתה ובצבעיה למדברית העינונית. היא מגיעה לאורך של 18 ס"מ עם אורך זנב של עד 12 ס"מ. משקלה מגיע לרוב עד 4 גרם. הצבע הבסיסי אפרפר, ירקרק זיתני או בז' צהבהב, על הגב נמשכים פסי אורך חומים או צהבהבים, ומכאן שמה. הפסים של הצעירים ברורים וצבעם חום וצהוב לסירוגין. הפסים של הבוגרים מובהקים פחות ולעיתים מטושטשים.
תפוצתה מוגבלת לצפון אפריקה, לסיני ולישראל. היא מאכלסת קרקעות קלות וחולות עצורים ומכוסי צומח, וכן מישורי טרשים. בארץ היא שוכנת בין חולות החוף דרומית ליפו, בנגב ובערבה. בכמה אזורים היא חולקת את תפוצתה עם המדברית העינונית. באזורי המפגש והחפיפה שבין שני המינים של המדברית נמצאת מדברית הפסים בערוצי הלס שבין הגבעות, והמדברית העינונית על הגבעות הטרשיות.
רבייה

עונת החיזור באביב. הנקבה מטילה בקיץ 2-4ביצים פעם או פעמים בשנה. הצעירים בוקעים אחרי 5-7 שבועות ואורכם 5 סנטימטרים. רק מעטים מגיעים לבגרות.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 113-114
הערות שוליים

↑  מדברית פסים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאיל חודורקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1963 (בן 61) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום מגורים:  לונדון 
 השכלה:  האוניברסיטה לטכנולוגיה כימית על שם דמיטרי מנדלייב  האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב 
 בן או בת זוג:  Inna Khodorkovskaya 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס לך ואלנסה (2013) 
 khodorkovsky.ru
 
מיכאיל בוריסוביץ' חודורקובסקי (ברוסית: Михаи́л Бори́сович Ходорко́вский; נולד ב-26 ביוני 1963), הוא איש עסקים, פובליציסט ופעיל פוליטי רוסי ממוצא יהודי, היה אחד מהאוליגרכים הרוסים.
בשנים 1997–2004 היה מייסד ומנכ"ל חברת הנפט "יוקוס". נאסר ב-25 באוקטובר 2003 על ידי רשויות החוק הרוסיות והואשם בגנבת והעלמת מס. בעת מאסרו הוא היה אחד האנשים העשירים ביותר בעולם והונו הוערך בסך של 15 מיליארד דולרים. ב-2005 הואשם על ידי בתי המשפט הרוסיים ונשלח למעצר. יוקוס פשטה את הרגל בתהליך ובשנים 2010–2011 נוספו סעיפי אישום נוספים שהביאו להארכת תקופת מאסרו והוא שהה במאסר 10 שנים ו-10 חודשים.
החלטת בתי המשפט הרוסיים הייתה מקור לביקורת ציבורית מקומית ובינלאומית והוא הוכרז על ידי רבים כאסיר פוליטי, שנעצר בהוראת הקרמלין על מנת למנוע אפשרות כי חודורקובסקי יתמודד למשרת נשיא רוסיה בבחירות. ארגון אמנסטי הבינלאומי העניק לו מעמד של אסיר מצפון, לו ולשותפו פלטון לבדב, שנאסר עמו. במאי 2011 בית הדין האירופי לזכויות אדם הודה כי נעשה שימוש לא חוקי בהליכי מעצרו של חודורקובסקי אך בית המשפט לא ראה סימנים למניעים פוליטיים.
ב-12 בנובמבר 2013 חודורקובסקי הגיש בקשה רשמית לנשיא רוסיה לחנינה. ב-19 בדצמבר הודיע ולדימיר פוטין כי חודורקובסקי ישוחרר ולמחרת בבוקר פוטין כבר חתם על צו חנינה וחודורקובסקי שוחרר ממעצרו, הועבר למטוס גרמני והוטס לברלין. לאחר שחרורו הוא עבר עם משפחתו לשווייץ והקים מספר חברות בז'נבה. הונו בשלב זה הוערך בסכום של 100 מיליון דולרים. ב-2016 עבר להתגורר בלונדון. אף שהצהיר תחילה כי יעסוק בנושאים חברתיים ולא יעסוק בפוליטיקה, הוא הודה כי לא איבד תקווה לרוץ כמועמד בבחירות לנשיאות רוסיה.
בדצמבר 2015 שוב נפתחו נגדו חקירות כאשר הודיעה ועדת החקירות של רוסיה כי היא בודקת את מעורבותו של חודורקובסקי ברצח ראש עיריית נפטיוגנסק ולדימיר פטוחוב ב-26 ביוני 1998.
בשנת 2020 קבע בית הדין האירופי לזכויות אדם כי חודורקובסקי ולבדב הורשעו במעשים שאינם מהווים פשע, אך לא הכיר בהליך כמניע פוליטי.
קורות חיים

חודורקובסקי נולד במוסקבה שברוסיה הסובייטית. אביו היה יהודי ואימו ממשפחה נוצרית-רוסית-אורתודוקסית. עד 1971 התגוררה המשפחה בדירה קהילתית ולאחר מכן עברו לדירה משלהם. הוא למד בבית הספר 277 (כיום גימנסיה 1503) והצטיין בכימיה ומתמטיקה.
בשנת 1981 החל ללמוד כימיה באוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב וסיים אותה בשנת 1986. לאחר סיום הלימודים הוא היה במנגנון הקומסומול. עם תחילת מדיניות הפרסטרויקה החל לעסוק בפעילות עסקית בתחומים שונים.
אחרי התפרקות ברית המועצות החלה ממשלת רוסיה בהפרטה אינטנסיבית. מיכאיל חודורקובסקי היה אחד מאותם אנשי עסקים שניצלו את המצב החדש והמיוחד ששרר ברוסיה באותה תקופה, ובמהלך פיננסי מבריק רכש את השליטה על ענקית הנפט "יוקוס".
קורות חיים > מאסרו

בשנת 2003 נחשב חודורקובסקי לאיש העשיר באירופה, הונו הוערך על ידי המגזין "פורבס" בכ-15.7 מיליארד דולר. בקיץ 2003 הוא נעצר באיומי נשק והורשע בעבירות של הלבנת הון והעלמות מס. תנאי מעצרו של חודורקובסקי היו קשים והוא החל לסבול מבעיות בריאותיות. בתקופת מעצרו ביצעה המשטרה פשיטות רבות על משרדי חברת יוקוס והחרימה מסמכים ומחשבים ואף על בית היתומים שניהלו הוריו של חודורקובסקי. פרקליטיו של חודורקובסקי יצאו בקריאות לקהילה הבינלאומית וניסו לרתום את מנהיגי העולם למה שכינו מאסר פוליטי. חודורקובסקי נידון ל-9 שנות מאסר בפועל. ולאחר ערעור הופחת מאסרו ל-8 שנים. תומכיו טוענים כי הוא נרדף על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על רקע פעילותו האופוזיציונית הכוללת מימון מפלגות ורשתות תקשורת אופוזיציונריות. כמו כן נפוצו שמועות על רצונו להתמודד לנשיאות רוסיה. סיבה משוערת נוספת למאבק היא ניסיונו למכור את רוב האחזקות של חברתו לחברות אמריקאיות כנגד מדיניותו הריכוזית של הנשיא פוטין. לחודורקובסקי שלושה שותפים יהודים אשר הספיקו לעלות לישראל בטרם מעצר, והם לאוניד נבזלין, ולדימיר דובוב ומיכאיל ברודנו. השלושה מנהלים יחד את עסקיהם מישראל לנוכח צו מעצר של האינטרפול שהוצא נגדם בגין עבירות שביצעו לכאורה ברוסיה.
בדצמבר 2010 בית משפט במוסקבה הרשיע אותו בגנבה של מיליוני טונות של דלק והוא נשפט ל-14 שנות מאסר. לאחר ערעור העונש הופחת ל-13 שנים החל מתחילת המעצר הראשון בשנת 2003. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכריז עליו ב-2011 כעל אסיר מצפון, יחד עם שותפו, פלטון לבדב, מייסד בנק מנאטפ ולשעבר יו"ר דירקטוריון קבוצת מנאטפ, ששהה 11 שנים במאסר במושבת עונשין במחוז ארכנגלסק, צפון רוסיה ושוחרר ב-24 בינואר 2014, על פי דרישת בית המשפט העליון של רוסיה.
קורות חיים > שחרורו

ב-19 בדצמבר 2013 הודיע נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על מתן חנינה קרובה למיכאיל חודורקובסקי שצפוי היה להשתחרר באוגוסט 2014. פרשנים פוליטיים טענו שזוהי עוד דרך של נשיא רוסיה להדוף את טענות האופוזיציה על כינון שיטת נשיאותו השוללת את חופש הביטוי ברוסיה ומהווה סתירה מוחלטת לחופש האדם וחירותו ביקורת שספג במקביל גם מהקהילה הבינלאומית לאחר הכנסתו לכלא של חודורקובסקי. חודורקובסקי שוחרר למחרת מכלאו והוטס לגרמניה.
קורות חיים > פעילותו הפוליטית

למן רגע שחרורו, חודורקובסקי לא חדל לבקר את שלטון פוטין וב-9 במרץ 2014 אף נאם בפני מפגינים בקייב. בספטמבר אותה שנה הכריז על שיבה לחיים הפוליטיים והצהיר כי על האופוזיציה הרוסית להיערך לבחירות הפרלמנטריות ברוסיה בשנת 2016. בספטמבר 2014 הכריז חודורקובסקי על הקמתה מחדש של תנועת "רוסיה הפתוחה" (Открытая Россия), ארגון פוליטי שעמד בראשו בשנים 2003-2001.
מתגורר בלונדון לאחר שעבר לשם מקנטון סנט גאלן בשווייץ.
חייו האישיים ומשפחתו

הוריו היו בוריס מויסייביץ' (יליד 1933) ומרינה פיליפובנה (1934–2014), כימאים ומהנדסים בהכשרתם שעבדו במפעל "קליבר" שייצר מכשירי מדידה. סבו מצד האם היה בתקופת הצאר איש עסקים שניהל מפעל, אך זה נלקח ממנו עם פרוץ מהפכת אוקטובר.
נשוי בפעם השנייה לאינה ולנטינובנה מאז 1991. בעבר היה נשוי לילנה דוברובולסקאיה, ממנה יש לו בן, פאבל, יליד 1985, שחי בארצות הברית.
את אשתו השנייה, אינה ולנטינובנה חודורקובסקאיה (ילידת 1969), הכיר במסגרת עבודתו בבנק מנאטפ. ממנה יש לו בת (אנסטסיה, ילידת 1991) ותאומים (איליה וגל, ילידי 1999).
לקריאה נוספת

דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמ' 527
מרטין סיקסמית, הנפט של פוטין: המאבק על עתידה של רוסיה, בן שמן: מודן, 2012.
מידות הראי"ה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אברהם יצחק הכהן קוק 
 שפת המקור:  עברית 
 נושא:  מידות טובות
 הוצאה
 הוצאה:  מוסד הרב קוק 
 עורך:  הרצי"ה קוק
 
מידות הראי"ה הוא ספר מוסר שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. הספר מבאר מידות בעבודת ה', את הדרך להשיג אותם (או להימנע מהם), את חשיבותם והשפעתם על האדם והעולם, ועוד. גם ספר זה נערך על ידי בנו, הרב צבי יהודה הכהן קוק. הספר הוא במידה רבה המשך של הספר מוסר אביך, וברוב המהדורות נדפס בצמוד אליו. בסדרה הלבנה של מוסד הרב קוק (מהדורה שנייה בתשמ"ה), שני החיבורים כרוכים יחד עם אורות התורה, אורות התשובה אורות הראי"ה וראש מילין. בשנת ה'תש"ע יצא החיבור בהוצאת ראש יהודי עם ביאור של הרב יובל פרוינד שממשיך את ביאורו על מוסר אביך.
מבנה הספר

לאחר הקדמה של הרב צבי יהודה הכהן קוק, הספר פותח בשתי פסקאות "אל המידות", מעין הקדמה קצרה, ולאחר מכן מתחיל לבאר את ח"י המידות לפי סדר האלף בית:
| --- | --- |
 אהבה (12 פסקאות)  אמונה (34 פסקאות)  ברית (3 פסקאות)  גאוה (27 פסקאות)  דבקות (5 פסקאות)  העלאת ניצוצות (7 פסקאות)  חופש (פסקה אחת)  יראה (19 פסקאות)  כבוד (9 פסקאות):  כעס (פסקה אחת)  סבלנות (פסקה אחת)  ענוה (11 פסקאות)  פחדנות (4 פסקאות)  צדקות (פסקה אחת)  צניעות (פסקה אחת)  רצון (4 פסקאות)  תוכחה (פסקה אחת)  תיקון (שתי פסקאות)
לקריאה נוספת

מידות הראי"ה: טהרת מידות הנפש - 'מידות הראי"ה' עם ביאור של הרב יובל פרוינד, "ראש יהודי", תש"ע. (הספר בקטלוג ULI)
הרב חגי לונדין, ביאור על מידות הראי"ה, סדרת הראי"ה קוק המבואר, הוצאת ידיעות ספרים, 2015.
יסוד חיי עולם - הפרק "ברית" מספר מידות הראי"ה, עם ביאור מאת הרב מיכאל לוצקי, הוצאת מכון "מים חיים", ירושלים תשפ"א. (הספר בקטלוג ULI)
מידות הראי"ה / הרב אברהם יצחק הכהן קוק ; עם ביאורים / מאת הרב זאב סולטנוביץ'. הר ברכה : מכון הר ברכה, ה'תשפ"ב 2021. (הספר בקטלוג ULI)
מיוזין

מיוזין (Myosin) הוא חלבון מוטורי, אשר פעילותו דורשת השקעת אנרגיית ATP ומהווה לצד מולקולת האקטין חלק ממערך השלד הציטופלמסטי של התא.
סוגי המיוזין

בין חלבוני המיוזין, ניתן להבחין במספר סוגי מבנים:
סוגי המיוזין > מיוזין I

מצוי בכל התאים, בציטוזול (נוזל תוך תאי).
חלבון המיוזין I מורכב מ"ראש" האחראי על הפעולות המוטוריות ו"זנב" קצר המהווה אתר קשירה לקרום התא או לחלבון האקטין (חלבון בעל תפקיד מרכזי בשלד התא, בעיקר בייצוב מבני). קיימים סוגים שונים של חלבון מסוג מיוזין, הנבדלים זה מזה באזור ה"זנב" שלהן.
סוגי המיוזין > מיוזין II

מצוי בתאי שריר, בשכבה החיצונית של הציטופלסמה.
בנוי משני "ראשים" ו"זנב" אחד ארוך במבנה צר. ה"זנב" הוא בעל מבנה אלפא הליקס (בדומה למבנה השניוני של החלבון) וה"ראשים" נמצאים בקצה המולקולה ומתקיימים בהם פעילות ATPpase ופעילות מוטורית.
למעשה מולקולת מיוזין II היא מונומר המורכבת משתי מולקולות מיוזין המלופפות באזור זנבותיהן, בעוד ראשיהן פונים לכיוונים מנוגדים.
פילמנט (סיבי) מיוזין – מספר מולקולות מיוזין המלופפות באזור זנבותיהן, כאשר ראשיהן פונים לכיוונים מנוגדים.
תפקיד המיוזין

על מנת שחלבון המיוזין יבצע את פעילותו המוטורית עליו להיקשר לסיב האקטין.
בעזרת קשר אקטין-מיוזין ואנרגיית ATP המשתחררת מפירוק המולקולה עתירת האנרגיה, מתבצעת תנועת התכווצות השריר.
בתאים אאוקריוטים יוצרים סיבי אקטין ומיוזין II קשר זמני ביניהם וגורמים לפעולת התכווצות בדומה לתהליך ההתכווצות המתרחש בהשתנצות (חלוקת התא לשני תאי בת).
על מנת להבין כיצד מתרחשת האינטראקציה בין סיבי האקטין למיוזין ותהליך ההתכווצות, חשוב להבחין בין שני סוגי תאי שריר:
שריר חלק, הקיים בקיבה, במעיים ובדפנות העורקים, הבנוי מסיבים היוצרים מבנה כהה.
שריר "משורטט", סיבים המאורגנים לאורך הממברנה בריכוזים שונים היוצרים מעין מבנה מפוספס כהה ובהיר לסירוגין.
מנגנון ההתכווצות בשריר החלק שונה מהמנגנון בשריר המשורטט.
בשריר החלק, התכווצות מבוקרת בעיקרה על ידי תהליך פוספורילציה (זרחון) של שרשרת המקיפה את מבנה ה"ראש" של מולקולת המיוזין. תהליך בקרה זה מאפשר את התקשרות מולקולת האקטין למיוזין. במידה ויתרחש תהליך הפוך (דה-פוספורילציה) יתנתקו מולקולת האקטין והמיוזין זו מזו.
כמו כן, התכווצות השריר מבוקרת גם על ידי עלייה בריכוז יוני הסידן. תהליכי בקרה אלה מבוצעים על ידי אנזימים (Myosin light-chain kinase).
בשריר המשורטט, מולקולות המיוזין יוצרות מבנה של סיב עבה (מכיל 300–400 מולקולות) המקנה צבע כהה, ולצידו אזור של מולקולות אקטין היוצרות מבנה של סיב דק אשר מקנה צבע בהיר. האזור הבהיר מכונה "Z-disc".
בקצוות המבנה הקוטבי קיימים "ראשים" הפונים לכיוונים מנוגדים, והאזור המרכזי של המבנה אינו מכיל "ראשים".
תהליך התכווצות השריר

הקשר בין מולקולות האקטין למיוזין מתבצע באזור ה"ראשים" של המולקולות.
מנגנון התכווצות השריר מבוסס על אינטראקציה בין כמה גורמים:
סיבים דקים – מולקולות האקטין
סיבים עבים – מולקולות המיוזין
מולקולות חלבון שונות – טרופומיוזין (Tropomyosin) וטרופונין
יוני סידן
ATP
הקשר בין כל גורמים אלה הוא בעובדה שהמולקולות בעלות הסיבים הדקים (אקטין, טרופומיוזין וטרופונין) מצויות במבנה מלופף סביב הסיבים העבים לאורך השריר (מיוזין).
המבנה המרחבי של הקומפלקס אקטין-טרופומיוזין-טרופונין, אשר במצב קשור חוסם את אתרי הקשירה לאקטין, מונע את התקשרות האקטין למיוזין וכך גם אינו מאפשר את התכווצות השריר.
מנגנון התכווצות השרירים מבוסס על כושר התנועה של "ראשי" מולקולות המיוזין.
קיימים ארבעה שלבים הגורמים לתנועתם:
1 "מחובר" (attached) – שלב ראשוני הגורם לתנועת מולקולות הטרופומיוזין והטרופונין החוסמות את אתרי הקשירה של האקטין. בעזרת קשירת יוני סידן לטרופומיוזין הוא נע מאזור אתר הקשירה ומתאפשרת אינטראקציה מרחבית בין האקטין למיוזין.
2 "משוחרר" (release) - הקשר בין המיוזין לאקטין משתחרר בעקבות קשירת ATP למולקולת המיוזין. השרירים מצויים בשלב זה במצב נוקשה.
3"דרוך" (cocked) – הידרוליזה של ATP המחוברת ל"ראש" המיוזין גורמת למעין פעולת דריכה (בדומה לדריכה בכלי ירייה), כאשר תוצרי ההידרוליזה (ADP+Pi) נשארים קשורים ל"ראש" המולקולה.
4 "הפעלת כוח" (force generating) - המגע המינימלי בין "ראשי" המיוזין עם סיבי האקטין גורם לשחרור ה-Pi, תוצר הידרוליזת ה-ATP, שגורם לחיזוק ההתקשרות בין המיוזין לאקטין ולמעין התגבשות של המבנה כולו בכוחות דחיפה ודחיסה.
השותפים בתהליך: מיוזין, אקטין, טרופומיוזין, טרופונין ויוני סידן
מונסטה X

| --- | --- |

מונסטה X בשנת 2019 מימין לשמאל:  מינהיוק, שונוו, קיהיון, היונגוון, איי.אם וג'והוני
 מקום הקמה:  סיאול 
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומיתסיאול, קוריאה הדרומית
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 סוגה:  קיי-פופ, היפ-הופ
 חברת תקליטים:  סטארשיפ אנטרטיינמנט
 שיתופי פעולה בולטים:  sistar, K.Will,Boyfriend
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה של Melon  פרסי המוזיקה של סיאול  2020 Mnet Asian Music Awards 
 http://www.starship-ent.com/monstax/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 שונהו מינהיוק קיהיון היונגוון ג'והוני איי.אם
 חברים לשעבר
 וונהו
 
מונסטה X (באנגלית: Monsta X, בקוריאנית: 몬스타엑스) היא להקת בנים של היפ-הופ מקוריאה הדרומית שנוצרה על ידי חברת התקליטים סטארשיפ אנטרטיינמנט, ופעילה בתעשיית המוזיקה מהתאריך ה-14 במאי 2015. חברי הלהקה אשר מורכבת מהזוכים בתוכנית הריאליטי "NO.MERCY" עשו את הופעת הבכורה שלהם כמונסטה X. הלהקה מורכבת משישה חברים: שונוו, מינהיוק, קיהיון, היונגוון, ג'והוני ואיי.אם.