stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השירות הפדרלי לקניין רוחני
גלריה

תעודת פטנט
פטנט על מודל שירות
פטנט על עיצוב תעשייתי
תעודת סימן מסחר
תעודת רישום שם מקום
תעודת רישום חומרה
תעודת רישום במאגר נתונים
ראו גם

המכון הפדרלי לקניין תעשייתי, מכון לרישום פטנטים תעשייתיים
ויליאם שרויף

ויליאם שרויף (בצ'כית: Viliam Schrojf;‏ 2 באוגוסט 1931 – 1 בספטמבר 2007) היה כדורגלן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת השוער.
ביוגרפיה

הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כוסלובקיה בשנת 1953 בתבוסה הביתית 5–1 בפראג להונגריה כאשר נכנס כמחליף. שרויף ייצג את אותה בשלושה טורנירי מונדיאל רצופים מ-1954 ועד 1962. בגביע העולם של 1962 צ'כוסלובקיה הגיעה למשחק הגמר, בו הפסידה לברזיל. לכמעט כל אורך הטורניר שרויף הציג יכולת שוערות מרשימה, דבר שזיכה אותו בתואר השוער המצטיין והוא נכלל בנבחרת המצטיינת של הטורניר. עם זאת, משחק הגמר היה ליום שחור עבורו כשהוא מבצע שתי טעויות בשערים שנבחרתו ספגה מברזיל. בשער השוויון של אמרילדו עזב את השער מכיוון שחשב שזה בכלל ימסור, ובשער השלישי השמיט את הכדור היישר אל רגליו של ואוה שכבש מול שער ריק כתוצאה מכך שהשמש סינוורה אותו.
תארים

אליפות צ'כוסלובקיה: 1955
הגביע הצ'כוסלובקי (2): 1961/62, 1962/63
סגנית גביע העולם: 1962
השוער המצטיין בגביע העולם: 1962
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1962
ויקטור חלואני

| --- | --- |

דוד עם הקלע, גן הפסלים בקצרין
 לידה:  1930 גיזה, מצרים
 פטירה:  8 במאי 2024 (בגיל 94 בערך) ישראל
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול
הפסל "אם משחקת עם בנה"
ויקטור חלואני (1930 – 8 במאי 2024) היה פסל ישראלי. פיסל בברונזה.
ביוגרפיה

נולד בכפר ליד גיזה שבמצרים לאב שופט, ואם שהייתה נצר לבית רבנים. כבר מילדותו התעניין באמנות וביקר רבות במוזיאון קהיר, שם עסק ברישום המוצגים. רישומיו הקנו לו מלגת לימודים בפקולטה לאמנות של אוניברסיטת קהיר בזמאלכ. אולם, קום מדינת ישראל גרם לפרעות ביהודים ומשפחתו היגרה לצרפת וממנה לישראל. בעת שירותו הצבאי הכיר את רעייתו מרגלית.
בשנת 1953 למד חלואני בבצלאל ובשנת 1956 סיים תואר ראשון בחינוך במדרשה לאמנות שפעלה אז בתל אביב וב-1970 קיבל תואר שני בהוראת האמנות ובפיסול. במשך שלושה עשורים עסק בעיקר בהוראה ולימד בבית המדרש למורים וגננות בתל אביב, במוזיאון הארץ, בבית הספר לאומנות בעין הוד, אותו יסד וניהל, ובאוניברסיטאות תל אביב וחיפה בהן פיתח ולימד קורסים בתרפיה באמנות.
בשנת 1974 עברו ויקטור ומרגלית לכפר האמנים עין הוד בין השנים 1980 ועד שנת 2012 חילק חלואני את זמנו בין עין הוד לבין בית וגלריה בקריית האמנים צפת, שם הפך לאחד האמנים המובילים בתקופה זו. ב-2012 שב וריכז את ביתו והסטודיו שלו בעין הוד. ב-1984 החליט חלואני לפרוש מן ההוראה ולהקדיש את כל כולו לפיסול בברונזה. פסליו, בהם פסלים גדולי-ממדים, הוצבו בכיכרות ובגני פסלים בצפת ובקצרין. פסלו "דוד מנגן בנבל" ממוקם בכניסה לכפר האמנים עין הוד. פסלו המונומנטלי "חלום יעקב", נבחר לחנוכת מבנה הקונגרס העולמי לאומנות ע"ש הסנאטור ג'ייקוב יעבץ (Jacob K. Javits Convention Center) ב-1986.
ב-1993 נחנך בצפת פארק הפסלים ע"ש חלואני על פני שטח של 50 דונם. הפסלים המוצבים בפארק: "התקווה לשלום", "הסוס הטרויאני", "עקדת יצחק", "משפחה בעידן החלל ", "רות ונעמי", "מרים והתוף".
ויקטור חלואני נפטר ב-8 במאי 2024.
מקורות ההשראה

בין מקורות ההשראה שלו ציין חלואני את אמנות מצרים העתיקה כפי שנחשף אליה בילדותו, סיפורי התנ"ך אותם הכיר לראשונה באמצעות סיפוריה של בלה אמו, ולאחר מכן מתוך קריאה ולימוד תנ"ך ואהבת אסטרונומיה הכוללת צפייה בגרמי השמיים, היכרות עם יצירות מדע בדיוני וקריאת טקסטים מדעיים בנושא.
הערות שוליים

↑  דף הפייסבוק halvani.art
↑  מקורות השראה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279069  NLI: 987007519006205171  ULAN: 500484831  VIAF: 308268312   WorldCat (עם VIAF): 308268312
וים יונק

ויילמוס "וים" מריה יונק (בהולנדית: Wilhelmus Maria Jonk; נולד ב-12 באוקטובר 1966 בפולנדם) הוא מאמן כדורגל הולנדי ומאמן. בעברו היה כדורגלן ששיחק בעמדת הקשר המרכזי, וזכה להצלחה במדי קבוצות כמו אייאקס אמסטרדם, אינטר מילאנו ופ.ס.וו. איינדהובן.
קריירה

יונק שיחק במסגרת המועדון החובבני RKAV מפולנדם, בטרם הצטרף למועדון הכדורגל פולנדם המקצועני ב-1986. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה סייע לה להעפיל לליגת העל ההולנדית, תוך שהבקיע שערים רבים ביחס לשחקן בתפקידו. יכולתו המרשימה משכה את עיני קבוצת הצמרת אייאקס אמסטרדם, שצירפה אותו לשורותיה ב-1988.
במשך שנותיו באייאקס הפך יונק לשחקן קבע בהרכב הקבוצה, ונודע בשל עבודתו הקשה במרכז המגרש וקריאת המשחק הטובה שלו. הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות הולנד ב-1990 ובגביע אופ"א ב-1992, לאחר שהבקיע בבעיטה חזקה ממרחק בגמר מול טורינו. על אף הצטיינותו הרבה במדי אייאקס הוא זכה להתעלמות ממאמני נבחרת הולנד בסוף שנות השמונים ובתחילת התשעים, והופיע לראשונה במדי הנבחרת רק במהלך משחקי ההכנה ליורו 1992. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר זה בתור מחליף.
ב-1993, לאחר עונה בה סייע לאייאקס לזכות בגביע ההולנדי, עבר יונק לאינטר מילאנו האיטלקית יחד עם דניס ברגקאמפ. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא סייע לה לזכות בגביע אופ"א, ובגמר מול קזינו זלצבורג הבקיע שער זכור נוסף בהקפצה מעל שוער היריבה. יונק פתח בקביעות בהרכב נבחרת הולנד של דיק אדבוקאט במונדיאל 1994 והיה שותף בכיר להעפלתה לרבע הגמר, כשהבקיע שני שערים במהלך הטורניר - הראשון, ממרחק של 35 מטרים במשחק נגד ערב הסעודית בשלב הבתים, והשני בשמינית הגמר נגד אירלנד.
לאחר עונת 1994/1995, כשהוא מתקרב לגיל 30, חש יונק כי מעמדו באינטר נמצא בירידה והחליט לעבור בחזרה להולנד, לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן. במדי איינדהובן הפגין יכולת טובה שסייעה לקבוצה לזכות באליפות הליגה ב-1997, ועקב כך, אף שנותר מחוץ לסגל ליורו 1996, נכלל על ידי חוס הידינק בסגל נבחרת הולנד למונדיאל 1998. הוא סייע לנבחרת להעפיל לחצי הגמר לאחר ששותף בחמישה משחקים, כולל משחקי רבע הגמר נגד ארגנטינה וחצי הגמר נגד ברזיל שבהם פתח בהרכב. לאחר מינויו של פרנק רייקארד למאמן הולנד הוא מיעט לשתף את יונק, והקריירה שלו בנבחרת הגיעה לסיומה ב-1999.
בעונת 1998/1999 עבר יונק לשפילד ונסדיי האנגלית, ששילמה תמורתו 2.5 מיליון לירות שטרלינג. בתחילת דרכו בקבוצה הוא פתח בקביעות בהרכב, אך בהמשך סבל מפציעות רבות והקבוצה ירדה לליגת המשנה בשנת 2000. זמן קצר לפני תחילת עונת 2000/2001 הודיע יונק על פרישתו ממשחק.
לאחר הפרישה ממשחק פעיל

לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל לשמש כפרשן במשחקי הליגה ההולנדית וכיועץ טכני למועצת המנהלים של קבוצת נעוריו פולנדם.
ב-2008 עבר לעבוד בשורות אקדמית הכדורגל של אייאקס אמסטרדם ומונה למנהל האקדמיה, בתפקיד זה החזיק עד 2015 אז עזב את הקבוצה עקב חילוקי דעות מקצועיים עם הנהלת המועדון.
לאחר הפרישה ממשחק פעיל > קרירת אימון

באפריל 2019 מונה למאמנה של פולנדם אז בליגה השנייה. בעונתו הראשונה במועדון עונת 2019/2020 סיימה הקבוצה במקום ה-3 כאשר הליגה נעצרה עקב מגפת הקורונה. בעונה הבאה הצליח יונק להוביל את הקבוצה למקום ה-6 ולסדרת הפלייאוף על העלייה, אך הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לנאק ברדה. בעונת 2021/2022 הוביל את הקבוצה למקום ה-2 ולעלייה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של 13 שנים.
תארים

אייאקס
אליפות הולנד 1989/1990
הגביע ההולנדי 1992/1993
גביע אופ"א 1992
אינטר מילאנו
גביע אופ"א 1994
פ.ס.וו. איינדהובן
אליפות הולנד 1996/1997
הגביע ההולנדי 1995/1996
מגן יוהאן קרויף 1996, 1997, 1998
יונק במדי אייאקס 1989
וייד בולדווין

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1996 (בן 28) בל מיד, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.93 מטרים
 דראפט:  בחירה מספר 17, 2016 ממפיס גריזליס
 קבוצות כשחקן
 2016–2017   2016–2017   2017–2019   2017–2018   2019   2019   2019   2019–2020   2020–2021   2021-2022   2022–2024   2024–:  ממפיס גריזליס   ← איווה וולבס   פורטלנד טרייל בלייזרס   ← טקסס לג'נדס   קליבלנד קאבלירס   יוסטון רוקטס   אינדיאנה פייסרס   אולימפיאקוס   באיירן מינכן   סאסקי בסקוניה   מכבי תל אביב   פנרבחצ'ה
 
וייד מנסון בולדווין הרביעי (באנגלית: Wade Manson Baldwin IV; נולד ב-29 במרץ 1996, ג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בפנרבחצ׳ה מליגת העל הטורקית והיורוליג.
ביוגרפיה

בולדווין נולד בעיירה מונטגומרי, ניו ג'רזי, למד בתיכון אימקולטה בסומרוויל, ניו ג'רזי, והועבר לתיכון סנט ג'וזף במטוקן, ניו ג'רזי לפני שנתו הראשונה.
כסטודנט שנה ראשונה בקולג' בולדווין פתח 24 מתוך 35 משחקים והעמיד ממוצעים של 9.3 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 1.4 חטיפות ו-4.4 אסיסטים למשחק, תוך כדי קליעה של 43.9% מטווח של שלוש נקודות. במהלך השנה השנייה שלו, הוא העמיד ממוצעים של 14.1 נקודות, 4 ריבאונדים ו-5.2 אסיסטים למשחק, תוך כדי קליעה של 40.6% מטווח שלוש נקודות 80% מהקו.
ב-28 במרץ 2016, הכריז בולדווין על מועמדותו לדראפט ה-NBA, תוך שהוא מוותר על השנתיים האחרונות שלו בקולג'.
ביוגרפיה > ממפיס גריזליס

לאחר שנבחר בדראפט ה-NBA‏ 2016 במקום ה-17 על ידי ממפיס גריזליס, חתם בולדווין על חוזה בקבוצה. במשחקו הראשון בליגת ה-NBA הוא רשם שבע נקודות, חמישה ריבאונדים, שישה אסיסטים, שלוש חסימות ושלוש חטיפות ב-24 דקות בניצחון קבוצתו 102–98 על מינסוטה טימברוולבס. הפעם הראשונה שקלע בולדווין בדו ספרתי היה כשקלע 11 נקודות בניצחון קבוצתו 96–91 על פילדלפיה 76'.
לאחר כמה חודשים מוצלחים עם הגריזליס עבר בולדווין בהשאלה לאיווה וולבס מליגת הפיתוח של ה-NBA. באוקטובר 2017 הגריזליס שחררו את בולדווין, והוא נאלץ לעזוב גם את ממפיס גריזליס וגם את איווה וולבס.
ביוגרפיה > פורטלנד טרייל בלייזרס

ב-19 באוקטובר 2017 חתם בולדווין בפורטלנד טרייל בלייזרס. תחת הטרייל בלייזרס הושאל בולדווין לטקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA למשך עונת 2017/2018.
ב-4 בפברואר עבר בולדווין כחלק מטרייד ל-קליבלנד קאבלירס יחד עם ניק סטאוסקאס ועוד שתי בחירות דראפט עתידיות, עבור רודני הוד. ב-7 בפברואר עברו בולדווין וסטאוסקאס ליוסטון רוקטס. יום אחר כך כחלק מטרייד עבר עם סטאוסקאס לאינדיאנה פייסרס, תמורת שתי בחירות דראפט עתידיות בסיבוב השני ב-2021. יום אחרי שהגיע לקבוצה היא שחררה אותו.
ביוגרפיה > ראפטורס 905

בפברואר 2019 הצטרף לראפטורס 905 מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ביוגרפיה > אולימפיאקוס

ב-17 ביולי 2019 חתם בולדווין באולימפיאקוס מליגת העל היוונית והיורוליג, שם העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק (ביורוליג).
ביוגרפיה > באיירן מינכן

ב-27 ביולי חתם בולדווין בבאיירן מינכן מליגת העל הגרמנית והיורוליג, שם העמיד ממוצעים של 15.3 נקודות, 3.9 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים למשחק (ביורוליג). בהופעת הבכורה שלו עם באיירן מינכן ביורוליג רשם 18 נקודות, 4 אסיסטים ו-3 ריבאונדים.
ביוגרפיה > סאסקי בסקוניה

ב-10 ביולי 2021 חתם בסאסקי בסקוניה.
ביוגרפיה > מכבי תל אביב

ב-30 ביוני 2022 חתם במכבי תל אביב. ב-19 בינואר שבר בולדווין שיא קריירה של 33 נקודות ביורוליג נגד אלבה ברלין בניצחון קבוצתו 87-74. ב-9 בפברואר שבר שיא קריירה שוב עם 38 נקודות בהפסד קבוצתו 86–89 לכוכב האדום.
בחודש מרץ 2023 נבחר לשחקן מצטיין החודש ביורוליג עם ממוצעים חודשיים של 18.7 נקודות ו-5 אסיסטים יחד עם מדד יעילות של 20.3.
בסיום עונת 2022/2023 נבחר בולדווין ל-MVP של סדרת הגמר בליגת העל הישראלית, כשמכבי בהובלתו מנצחת את הפועל תל אביב בסדרה בתוצאה 2:1 וזוכה באליפות.
בחודש מרץ 2024 נבחר שוב לשחקן מצטיין החודש ביורוליג.
ביוגרפיה > פנרבחצ'ה 2024-הווה

ב-10 ביולי 2024 חתם בולדווין על חוזה לשנתיים בפנרבחצ'ה.
הערות שוליים

↑  אולימפיאקוס מחתימה את בולדווין, באתר היורוליג, 17 ביולי 2019
↑  בסקוניה מחתימה את בולדווין, באתר היורוליג, 10 ביולי 2021
↑  רשמי: ווייד בולדווין חתם בפנרבחצ`ה, באתר ערוץ הספורט, 10 ביולי 2024.
הפרת חוזה נישואין והפרת חוזה עקב שביתה והשבתה כחריג לגרם הפרת חוזה

עוולת גרם הפרת חוזה מעוגנת בסעיף 62 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש] ומעניקה לצדדים לחוזה הגנה מפני צד חיצוני, המתערב בחוזה באופן שמביא להפרתו. הגנה זו מעמידה לנפגעים מהפרת החוזה זכות תביעה בנזיקין כנגד הצד החיצוני שגרם להפרה. סעיף 62(ב) קובע שני חריגים: יחסים הנוצרים על ידי נישואים, ושביתה או השבתה. במקרים אלה הצדדים המתקשרים בחוזה אינם מוגנים מפני צד חיצוני שהתערב וגרם להפרתו ואינם יכולים לתבוע ממנו פיצוי בנזיקין בגין גרם הפרת חוזה.
עוולת גרם הפרת חוזה

סעיף 62 לפקודת הנזיקין קובע כי מי שביודעין ובלי צידוק מספיק גורם לאדם' שיפר חוזה מחייב כדין שבינו לבין אדם שלישי, הריהו עושה עוולה כלפי אותו אדם שלישי, וניתן להיפרע ממנו. אולם, האדם השלישי לא יוכל להיפרע פיצויים בעד עוולה זו אלא אם סבל על ידי כך נזק ממון.
לפי סעיף 62(ב) לפקודת הנזיקין, לעניין עוולת גרם הפרת חוזה, יחסים הנוצרים על ידי נישואין לא ייחשבו כחוזה, ושביתה והשבתה לא ייחשבו כהפרת חוזה.
וזו לשון סעיף 62 לפקודת הנזיקין:
(א) מי שביודעין ובלי צידוק מספיק גורם לאדם שיפר חוזה מחייב כדין שבינו לבין אדם שלישי הריהו עושה עוולה כלפי אותו אדם שלישי, אולם האדם השלישי לא יוכל להיפרע פיצויים בעד עוולה זו אלא אם סבל על ידי כך נזק-ממון.
(ב) לעניין סעיף זה, היחסים הנוצרים על ידי נישואין לא ייחשבו כחוזה, ושביתה והשבתה לא ייחשבו כהפרת חוזה.
מיקום העוולה בדיני הנזיקין

דיני הנזיקין מצויים בענף המשפט האזרחי ועוסקים בהסדרת היחסים בין פרטים. המקור לחיוב הנזיקי מצוי בדין, ולפיכך הפרה של הוראת דין הגורמת לנזק מקימה לנפגע זכות לתבוע מהמזיק פיצויים. בפקודת הנזיקין קיימים שני סוגים של עוולות: עוולות מסגרת העוסקות בהיקף המשפטי של האחריות הנזיקית וכוללות מספר בלתי מוגבל של מצבים שונים (עוולת הרשלנות ועוולת הפרת חובה חקוקה), ועוולות פרטיקולריות העוסקות בהגנה על אינטרס מוגבל ופרטני.
עוולת "גרם הפרת חוזה שלא כדין" כלולה במסגרת העוולות הפרטיקולריות ומצויה בפרק העוסק בהגנה על אינטרסים כלכליים שונים. העוולה נועדה להגן על האינטרס הכלכלי הטמון בחוזה. בעוד דיני החוזים מקימים לנפגע מהפרת החוזה עילת תביעה חוזית כנגד צד לחוזה שהביא להפרתו, הדין הנזיקי מקים לו עילת תביעה נזיקית מפני התערבות של גורם חיצוני לחוזה.
שני החריגים לעוולה, יחסים הנוצרים על ידי נישואין ושביתה והשבתה, מעידים כי הדין הנזיקי מכיר באינטרסים שונים הגוברים על הצורך להגן על חוזים מסוימים.
התפתחות היסטורית

בעבר היחסים בין עובד למעביד ובין בני זוג היו בעלי אופי קנייני, שעה שהאישה והעבד נחשבו לרכוש בעליהם. מעמד זה הקנה לבעלים הגנה קניינית מפני כל מי שפגע ב"רכושם" או שידל את האישה או העבד לעזבם. בתחילה הבעל והמעסיק שלטו בגופם של האישה או העבד, ומאוחר יותר עברה השליטה גם לשירותים שהעניקו. צד שלישי שהתערב ומנע שירותים אלו - חויב בנזיקין.
עוולת גרם הפרת חוזה הופיעה לראשונה בפסיקה האנגלית בשנת 1853 בפסק-דין Lumley v. Gye. בפסק הדין נדון מקרה שבו בעל תיאטרון שידל זמרת אופרה להפר את החוזה שחתמה עם בעל תיאטרון אחר שאצלו התחייבה להופיע באותו ערב. בעל התיאטרון שנפגע מהפרת החוזה ביקש לתבוע את בעל התיאטרון שגרם להפרת החוזה. השופטים הקישו מהאופי הקנייני של יחסי עובד-מעביד לחוזה לשירותים אישיים ובכך הרחיבו את ההגנה הקניינית גם לחוזים שאינם בעלי אופי קנייני במקור, וקבעו כי ניתן לתבוע פיצויים ממי שגרם להפרתם. השופטים, למעשה, שיוו לזכות החוזית את האופי הקנייני שמשווים לה כיום.
הקשר בין החריגים
עם הזמן חלו שינויים בתפיסה החברתית של יחסי עובד-מעביד ושל קשר הנישואין, והיסוד הקנייני נעלם מיחסים אלו. בתחום הנישואין גברה התפיסה של שוויון בין המינים, ובתחום יחסי העבודה קמו תפיסות של הגנה על זכויות העובד. התפיסות הללו הניבו רצון להעניק לצדדים החלשים בחוזה (האישה והעובד) כוח להשתחרר מהחוזה ביתר קלות. השינויים התפיסתיים "החלישו" את מעמדם של חוזים אלו, שכן לשני הצדדים החופש לפרקם. בשל אופיים החלש של החוזים לא ראתה המערכת המשפטית לנכון לחייב צד שלישי שגרם להפרתם. כך נוצרו החריגים לעוולת גרם הפרת חוזה, שהביאו לשלילת ההגנה הקניינית מחוזה הנישואין ומחוזה העבודה לעניין שביתה והשבתה.

למעשה, מעמדם של יחסי הנישואין ויחסי העבודה עבר מהפך. החל ממעמדם כחוזים נוקשים ביותר וחריגים באופיים הקנייני, דרך היותם המקור לעוולת גרם הפרת חוזה, וכלה בכך שהפכו לחריגים לעוולה זו כחוזים החלשים ביותר ונטולי הגנה קניינית.
הדין הישראלי
עוולת גרם הפרת חוזה שלא כדין הייתה קבועה בסעיף 32 לפקודה המנדטורית הישנה ונקלטה לפקודת הנזיקין [נוסח חדש] בשנת 1968. המחוקק המנדטורי קלט את העוולה מהדין הקפריסאי, אשר מציין בדברי ההסבר של החוק כי התבסס על העוולה שהתפתחה בדין האנגלי.
חוזה נישואין > רקע ומטרות

לפי סעיף 62(ב) לפקודת הנזיקין, לעניין עוולת גרם הפרת חוזה, יחסים הנוצרים על ידי נישואין לא ייחשבו כחוזה.
משמעות החריג היא שאין לצדדים הקשורים בברית נישואין הגנה מפני צד שלישי זר לחוזה, הגורם לאחד מהצדדים להפר חיובים הנובעים מיחסי הנישואין.
הטעם לחריג נובע מאופיים הרגשי של יחסי הנישואין. בבסיסו עומדת התפיסה כי על אף שיחסי הנישואין מקימים חובות וזכויות הדדיות על בני הזוג, בקשר המבוסס על שותפות רגשית קשה לקבוע מהי הפרה ומי גרם לה. כמו כן, הרצון לאפשר לצדדים להשתחרר ביתר קלות מחוזים מסוג זה מחייב שמירה על אופיו החלש של חוזה הנישואין. מטעמים אלה הגיע המחוקק למסקנה כי אין הצדקה לחייב צד שלישי שהביא לסיומו של חוזה נישואין.
דוגמה טיפוסית: כיוון שקשר הנישואין נתפס כקשר בעל שותפות רגשית, ניתן להניח שתביעות כנגד מי שגרם להפרתו ינבעו לרוב ממניעים רגשיים, כמו תחושת עלבון ונקם. עם זאת על התביעה לעמוד בתנאי להוכחת נזק ממון.
תביעה שמעוררת תחושות כאלו בצורה החזקה ביותר היא תביעה כנגד מאהב. לדוגמה, מקרה שבו גבר נשוי המקיים רומן מחוץ לנישואין עם אישה המשכנעת אותו לעבור לחיות אתה, ובכך גורמת להפרת קשר הנישואין בין בני הזוג. אשתו, שנפגעה רגשית וכלכלית מהפרת הקשר (למשל, ירידה ברמת החיים) תרצה אולי לתבוע את המאהבת בגין עוולת גרם הפרת חוזה. כיוון שהחריג מעניק למאהבת הגנה מפני תביעה כזו, תביעת האישה לפיצויים תידחה.
הרקע לחריג
חריג הנישואין אומץ, במסגרת הסעיף כולו, מהדין הקפריסאי. בעוולת גרם הפרת חוזה מניח המחוקק כי קשר הנישואין הוא קשר חוזי, על אף היעדר הסכמה מוחלטת בעניין, ולכן נדרש חריג מפורש על מנת להוציא את חוזה הנישואין מתחולתה. המשפט העברי רואה בקשר הנישואין חוזה, וייתכן שראייה זו היא שעומדת בבסיס ההתייחסות החוזית של המחוקק לקשר הנישואין, שכן דיני הנישואין והגירושין בישראל נידונים על פי הדין העברי.
על פי עוולת גרם הפרת חוזה, על ההתערבות להיעשות ללא צידוק מספיק. חריג הנישואין מצהיר למעשה כי לגרימת הפרת חוזה הנוגע לנישואין קיים צידוק מוחלט.
היתרון בקביעת הצידוק מוחלט הוא בכך שניתן כלל ברור לשופטים החוסך מהם הפעלת שיקול דעת. ככל שמרחב שיקול הדעת שמעניק החוק לשופט רחב יותר, כך גדלה אי-הוודאות של הצדדים, שכן שיקול דעתו של כל שופט שונה ממשנהו. לפיכך היתרון שבשלילת שיקול הדעת מן השופטים הוא הקטנת אי הוודאות.
החיסרון בהענקת צידוק מוחלט, כמו בכל כלל גורף, הוא בסיטואציות שבהן הכלל גורם לעיוות הצדק. חריג הנישואין כולל בו את כל החיובים הנובעים מן הנישואין ואינו מבחין ביניהם, ובכלל זה גם הפרת חיובים רכושיים. בשיח המשפטי כיום נשאלת השאלה, האם מבחינת מדיניות משפטית, נרצה לפטור מאחריות את מי שגרם לאדם להפר את חובתו לתשלום מזונות, לדוגמה.
חוזה נישואין > הפרת הבטחת נישואין

האם יוכל צד להבטחת נישואין לתבוע אדם שגרם להפרתה בגין גרם הפרת חוזה?
הבטחת נישואין אינה מצוינת מפורשות בחריג הנישואין בעוולה, ועל כן הכללתה בו נעשית בדרך של פרשנות. הבטחת נישואין הוכרה בפסיקה הישראלית כחוזה מחייב. לכן, על פניו, אמורה עוולת גרם הפרת חוזה לחול עליה כעל יתר החוזים בעוולה. עם זאת פירוש שכזה יביא למצב אבסורדי, שבו מעניק החוק הגנה חזקה יותר להבטחת נישואין מאשר לנישואין עצמם. אי לכך, הבטחת הנישואין מפורשת כחלק מהחריג, בדומה לנישואין, על דרך קל וחומר: אם קשר הנישואין נתפס כחוזה חלש מטבעו אשר אינו ראוי להגנה הנזיקית, לא כל שכן הבטחת הנישואין המהווה תנאי מקדים בלבד לקשר הנישואין ומחייבת עוד פחות.
נדבך נוסף הוא האינטרס הציבורי התומך ביציבותו של קשר הנישואין ולפיו רצוי לאפשר לבני הזוג לצאת מהקשר עוד לפני שיתחתנו. גישה זו בעייתית מכיוון שהיא יוצרת אי-אחידות באשר לפירוש מעמדה של הבטחת הנישואין: בעוד שבמישור החוזי-פנימי בין בני הזוג נחשבת הבטחת נישואין לחוזה, במישור הנזיקי כלפי צדדים חיצוניים לקשר, היא לא זוכה להגנה כיתר החוזים.
חוזה נישואין > ידועים בציבור

מעמדו של מוסד הידועים בציבור נמצא עדיין בתהליך התהוות במשפט הישראלי. בדומה להבטחת נישואין, גם מוסד הידועים בציבור אינו מוזכר מפורשות בחריג וניתן לפרשו ככלול בו, כפי שמפורשת הבטחת הנישואין. 

מוסד הידועים בציבור מבוסס בעיקרו על החופש הבלעדי של כל אחד מבני הזוג להביא לסיום הקשר בכל עת. לכן נראה, על פניו, כי מטרת החריג משרתת אינטרס זה. הסכם לחיים משותפים כידועים בציבור נוצר על ידי התנהגות הצדדים ומהווה הסכם מפורש או מכללא. מבחינה זאת, הסכם בין ידועים בציבור הוא בעל אופי חוזי חלש ביותר.
מאידך, הפסיקה הישראלית מתבלטת לעומת מדינות אחרות בעולם, בכך שהיא מייחסת לקשר הידועים בציבור יותר זכויות וחובות המאפיינות את מוסד הנישואין. מגמה זו דווקא מחזקת את מעמדם החוזי. ההסבר לכך טמון בתופעת סרבנות הגט הקיימת בישראל. בתי המשפט מנסים להתמודד עם בעיה זו, בין היתר על ידי יצירת אלטרנטיבות לנישואין עבור מסורבות הגט, על מנת שיוכלו להמשיך בחייהן ולהתקשר עם גברים אחרים. במצבים כאלו הצורך בהכרה בידועים בציבור לא נובע מרצון הצדדים לחופש ולקשר חלש, אלא מהמצוקה שמונעת מהם להינשא כדת וכדין. לכן היחס למוסד הידועים בציבור בישראל אינו בהכרח כאל קשר חוזי חלש והנכונות להגן עליו גדולה.
חוזה נישואין > פיתוחים פסיקתיים

עד כה, טרם הגיעה לבית המשפט העליון תביעה העוסקת בחריג הנישואין לעוולת גרם הפרת חוזה ועל כן הנושא טרם פותח בפסיקה. עם זאת, ניתן לבחון תהליכים ומגמות המגולמים בפסיקת בית המשפט העליון וכיצד הם משפיעים על הרציונל שבבסיס חריג הנישואין שנקלט בפקודת הנזיקין לפני כ-40 שנה.
כוונה ליצירת יחסים משפטיים
בעבר שלטה במשפט תפיסה על פיה "כף רגלו של המשפט לא תדרוך על סף הבית המשפחתי". המשפחה נתפסה כסביבה חמה ואוהבת אשר הכלים המשפטיים שנועדו לשרת עולמות של מסחר ועסקים גסים מדי עבורה. לכן נמנעו מלהגדיר את היחסים שבתוך המשפחה כבעלי אופי חוזי.
בתי המשפט קבעו כי בהסכמים שנעשו במסגרת הזוגית ומשפחתית לא הייתה לבני הזוג כוונה ליצור יחסים משפטיים. בכך נשלל תוקפו המשפטי של ההסכם כחוזה ולא ניתן היה לאכפו בבית המשפט. בפרשת בלפור (אנגליה, 1919) ביקשה אישה מבית המשפט לאכוף חוזה שנערך בינה לבין בעלה (בו התחייב לשלם לה סכום כספי מסוים מדי חודש). בית המשפט סירב לקבל את הרעיון שבני זוג יהיו קשורים בקשר חוזי וקבע שמדובר בהסכם "ג'נטלמני" בלבד.
חוזה נישואין > פיתוחים פסיקתיים > פיתוח הפסיקה בבית המשפט העליון

בפסיקה הישראלית התרחש תהליך שבמסגרתו נעשה מעבר מגישה הנרתעת מהתערבות בחוזים הנכרתים במסגרת חיי המשפחה לגישה המגלה נכונות להכניס את בית המשפט לתוך הבית והמשפחה.
בשנות ה-80 ניתן פסק דין גרדוס נ' גרדוס במסגרתו נידון תוקפו של הסכם בין בני זוג שנערך בהתכתבות לאחר גירושיהם. דעת הרוב בפסק הדין (שניתנה על ידי השופטת בן-פורת) הכירה אמנם בכוונת בני הזוג ליצירת יחסים משפטיים, אך דחתה את התביעה בשל נימוק טכני. יש הסוברים כי המניע שעמד מאחורי דחיית התביעה היה הרתיעה מהכרה בתוקף החוזי של הסכמים בין בני זוג. גם אם סברה זו נכונה, ניתן לראות שבשנות ה-90 רתיעה זו דעכה.
 בפרשת נחמני נ' נחמני נדון מקרה של בעל ואישה שהסכימו ביניהם להשתתף בהפריה חוץ גופית. בזמן הליך ההפריה נפרדו בני הזוג והבעל חזר בו מהסכמתו. בית המשפט דן באפשרות לאכוף על הבעל לקיים את התחייבותו. חבר השופטים נחלק בדעותיו, אך כולו התייחס להסכם שנכרת בין השניים כאל חוזה. גם השופטים שהתנגדו לקבלת העתירה דחו אותה על סמך טיעונים חוזיים.
כיום התפיסה השלטת בפסיקה, כפי שנקבעה בפסק דין פלונית נ' פלוני על ידי נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, בשנת 2004, היא כי "דיני החוזים בישראל אינם נעצרים על סף הבית המשפחתי. המשפט אינו שולל תוקף משפטי מחוזים... המבוססים על אדנים רגשיים והנוצרים בנסיבות אנטימיות בין-אישיות". זאת ועוד - "הכרה בתוקפם של חוזים מסוג זה, לרבות הסכם להינשא, מבטיחה הגנה משפטית נאותה גם לנפגעים במעגל המשפחתי-האינטימי. גם הפרה של התחייבויות במרחב המשפחתי והזוגי גוררת עלויות ונזקים. אין הצדקה לחשוף מי מבני-הזוג לנזקים הנובעים מהפרת ההתחייבות בלי שהמשפט יבוא לעזרתם". עם זאת, ציין השופט ריבלין בדעת מיעוט כי "המשפט יתקשה לספק מזור לרגשות הפגועים וללב הדואב".
התלבטות סביב הפרת הבטחת נישואין
בעבר הבטחת נישואין של אדם, שהבטיחה בעודו נשוי, נחשבה לנוגדת את תקנת הציבור ובלתי מוסרית. בתי המשפט סירבו לאכוף חוזים מסוג זה ונפגעים מהפרת ההבטחה לא זכו לפיצויים. מאחורי גישה זו עמדה התפיסה באשר לקדושת מוסד הנישואין שרווחה בחברה הישראלית. בתי המשפט היו נכונים לתת לנפגע פיצויים רק במידה והנישואים הקיימים היו "מעורערים עד היסוד" (פס"ד ריזנפלד נ' יעקובסון). בפרשת נתן נ' עבדאללה שהתרחשה בשנות ה-60 התמתנה גישת בית המשפט בקבלו תביעה על הפרת הבטחת נישואין שבבסיסה ניצבת עילת התרמית הנזיקית. זאת על אף שבמסגרת הדין החוזי הטענה הייתה נדחית בטענה שהחוזה נוגד את טובת הציבור. פסק דין "פלונית" אשר ניתן בשנת 2004, ביטל את ההלכה הנהוגה וקבע כי אין הבדל בין הבטחת נישואין של אדם נשוי - לא משנה מה היה טיב נישואיו - לזו של רווק. השופט ברק נימק את ההחלטה בכך שהתפיסות המוסריות בחברה השתנו ומוסד הנישואין אינו נתפס עוד כקדוש כפי שהיה בעבר.
חוזה נישואין > פיתוחים פסיקתיים > ערכאות נמוכות

פסק-דין רוזנברג נ' חזן:
פסה"ד ניתן בשנות ה-70 ועסק בתביעתה של נפגעת מהפרת הבטחת נישואין. התובעת תבעה את הורי החתן המיועד ששכנעו אותו שלא להינשא לה בגין עוולת גרם הפרת חוזה. בית המשפט המחוזי דחה את טענתה בהסתמך על החריג שבסעיף 62(ב). בית המשפט פירש את הבטחת הנישואין ככלולה בחריג, וטען כי אם מוענקת חסינות מוחלטת לאדם הגורם להפרת ברית הנישואין, קל וחומר שהיא מוענקת לאדם הגורם להפרת הבטחת נישואין.
פסק-דין בדהני נורית נ' אליהו נמני חנה:
פסק הדין ניתן בשנת 2007 ועסק בתביעתה של אישה נגד המאהבת של בעלה לשעבר. האישה טענה שהרומן בין השניים הביא לפירוק נישואיהם ותבעה מהמאהבת פיצויים. התובעת ניסתה להשתית את תביעתה, בין היתר, על עילת גרם הפרת חוזה. בית משפט השלום דחה את התביעה בהסתמך על החריג בסעיף 62(ב), אך סייג את החלטתו. השופט שטרנליכט טען, בניגוד לתפיסה שהוצגה לעיל ויושמה בפסק דין רוזנברג נ' חזן, כי "לשונו של הסעיף מביאה לאבסורד כלשהו. ס"ק (ב) אינו מדבר על הבטחת נישואין, וממילא ניתן יהיה לתבוע מי שפיתה אדם להפר הבטחת נישואין שנתן. מאידך, אם הבטחת הנישואין קוימה ובני הזוג נישאו, לא ניתן יהיה לתבוע את מי שפיתה את אחד מבני הזוג וגרם לפירוק קשר הנישואין. המדובר בתוצאה קשה, אך הכרחית לאור לשון החוק".

בנוסף מציע השופט לשקול מחדש את ההצדקה להגנה בכל הנוגע לגרימת פירוק קשר נישואין, "המגנה על מי שגרם לגירושין והביא לחורבן חייהם של אנשים".