stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טל רוכמן
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים (EP)

2020 – From the Depths EP
2020 – Destroyer EP
2019 – The Actual End of Dubstep
2019 – Sex EP
הערות שוליים

↑  זוהר צלח, ‏פרש מבית ספר וכבש את ארה"ב: הסיפור טל רוכמן, באתר ‏מאקו‏, 24 בספטמבר 2020
↑  עומר צוברי, ‏שיעור בדאבסטפ, באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2016
↑  Tal Rochman a.k.a Sex Whales Israeli TV Interview (2016), נבדק ב-2022-11-18
↑  BBC Radio 1 - Annie Nightingale presents..., Laidback Luke and Whales, BBC (באנגלית בריטית)
↑  Lisa Kocay, Whales On Coping With Mental Health, ‘Replay’ Collaboration With Kayzo, Forbes (באנגלית)
↑  WHALES on Instagram: "So excited to announce I will be joining United Talent Agency under Megan Braley's representation! It's such an honor to be a part of a family that includes some of my favorite artists and absolute superstars. This is a big milestone for my career, and after 10 years of this project, it really shows that new heights are reachable and the sky is the limit for what’s coming next. ❤️ Thankful & motivated to keep pushing boundaries 🙏", Instagram (באנגלית)
↑  DJ DIESEL on Instagram: "2 of the biggest Shaq’s Bass All star to date went a little something like this… 😤 🎥: @acremedia Song: 🆔 - @whalesfm X @djdiesel", Instagram (באנגלית)
יונקרס Ju 287

| --- | --- |

דגם של ה-Ju 287
 מאפיינים כלליים
 סוג:  מפציץ
 ארץ ייצור:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  יונקרס
 טיסת בכורה:  8 באוגוסט 1944
 צוות:  2
 יחידות שיוצרו:  2
יונקרס Ju 287 היה מטוס ניסוי שנבנה על ידי יונקרס לצורך פיתוח הטכנולוגיה הנדרשת למפציץ סילוני רב-מנועי. הוא הונע על ידי ארבעה מנועי יומו 004, כלל כנפיים משוכות קדימה מהפכניות ונבנה תוך שימוש רב ברכיבי מטוסים אחרים. האב טיפוס שטס ואב טיפוס שני שבנייתו לא הושלמה נתפסו בידי הצבא האדום בשלהי מלחמת העולם השנייה והתכנון שוכלל בברית המועצות לאחר תום המלחמה.
ה-Ju 287 נועד לספק ללופטוואפה מפציץ שיוכל להימנע מיירוט בכך שיהיה מהיר יותר ממטוסי היירוט של האויב. תכנון הכנפיים המשוכות קדימה הוצע על ידי המתכנן הראשי של המיזם, ד"ר האנס ווק כדרך ליצירת עילוי נוסף במהירויות נמוכות - הכרחי עקב המגבלות של מנועי טורבו-סילון מוקדמים ברגעים הקריטיים של ההמראה והנחיתה. האב-טיפוס הראשון נועד להעריך את הקונספט, והורכב מגוף המטוס של ההיינקל He 177, הזנב של היונקרס Ju 388, כן נסע ראשי שנלקח מה-Ju 352, וגלגלי אף שנלקחו ממטוסי B-24 ליברייטור אמריקאיים שהתרסקו. שני מנועי היומו 004 ניתלו תחת הכנפיים, ושניים נוספים חוברו לצידי החלק הקדמי של גוף המטוס.
טיסות ניסוי החלו ב-16 באוגוסט 1944, ובהן הפגין המטוס תכונות שליטה טובות מאוד, אך גם חשפו חלק מהבעיות של כנף משוכה קדימה בתנאי טיסה מסוימים. תוצאות הניסויים לימדו כי מוטב יהיה לרכז יותר ממסת המנועים תחת הכנפיים, לקח שיושם באבות הטיפוס הבאים. אלו נועדו להיות מונעים על ידי מנועי HeS 11, אולם עקב בעיות פיתוח, נבחר מנוע ה-BMW 003 במקומו. אבות הטיפוס השני והשלישי נועדו להיות מונעים על ידי שישה מנועים כאלו, הראשון עם אשכול של שלושה מנועים תחת כל כנף, והאחרון עם שני מנועים תחת כל כנף ועוד שני מנועים מחוברים משני צדיו של גוף המטוס, בדומה לאב טיפוס הראשון. מטוסים אלו נועדו להיות מורכבים מגופי מטוס חדשים וייעודיים למטרתם, והאב טיפוס השלישי נועד לשאת גם חימוש ולשמש כמטוס פיתוח לגרסאות הייצור.
אולם, בטרם הושלם האב טיפוס השני, השתלט הצבא האדום על מפעל יונקרס. ווק ואנשיו, ביחד עם שני אבות הטיפוס, נלקחו לברית המועצות. שם, הושלם האב טיפוס השני והוטס ב-23 במאי 1947. נגזרת סופית ומוגדלת של המטוס שכונתה OKB-1 EF 140 נוסתה  ב-1949 אך ננטשה תוך זמן קצר.
מאפיינים (Ju 287 V1) > מאפיינים כלליים

צוות: 2 (טייס וטייס משנה)
אורך: 18.30 מטר (60 רגל)
מוטת כנפיים: 20.11 מטר (65 רגל 11 אינץ')
גובה: 4.70 מטר (15 רגל)
שטח כנף: 61 מטר2 (655 רגל2)
משקל ריק: 12,500 ק"ג (27,500 ליברות)
משקל טעון: 20,000 ק"ג (44,000 ליברות)
הנעה: 4 מנועי טורבו-סילון מדגם ג'מבו 004B-1, תוצרת יונקרס, בעלי דחף של 8,825 קילו-ניוטון (1,984 ליברות-כוח) כל אחד
מאפיינים (Ju 287 V1) > ביצועים

מהירות מרבית: 560 קמ"ש (348 מיל/שעה)
טווח: 1,570 ק"מ (980 מיל)
סייג רום: 9,400 מטר (30,000 רגל)
קצב טיפוס: 575 מטר/דקה (1,840 רגל/דקה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536260105171  GND: 4806043-4  LCCN: sh85071055
יוסף זונדל מסלנט

| --- | --- |

קבר רבי יוסף זונדל מסלנט בהר הזיתים
 לידה:  1786 ה'תקמ"ו סלנט, ליטא 
 פטירה:  1866 (בגיל 80 בערך) ג' בחשוון ה'תרכ"ו ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1866 
 רבותיו:  חיים מוולוז'ין, עקיבא איגר 
 תלמידיו:  ישראל מסלנט, נתן פרידלנד 
 
רבי יוסף זונדל מסַלַנְט (1786 – אוקטובר 1865) היה מגדולי תלמידי התלמידים של הגר"א, איש תורה מוסר וחסידות, ומהמנהיגים של העדה האשכנזית בירושלים. תלמידו, ר' ישראל מסלנט, ייסד בהשראתו את תנועת המוסר.
תולדות חייו

נולד בשנת 1786 (תקמ"ו). אביו היה רבי בנימין ביינוש, והוא התייחס לרבי אורי שרגא פיבוש אשכנזי מי שהיה אב בית דין בווילנה ולאחר מכן נשיא עדת האשכנזים בירושלים. התחנך אצל אביו, ובישיבת וולוז'ין אצל רבו רבי חיים מוולוז'ין והתגורר רוב ימיו בעיירה סלנט. נחשב לגדול תלמידי רבי חיים מוולוז'ין, ועל כן כינוהו "פה שלישי לאליהו" (הגר"א).
בצעירותו עסק במסחר כשעה-שעתיים ביום, ואת שאר הזמן הקדיש לתלמוד תורה בבית המדרש בסלנט ולמעשים טובים. דרכי לימודו היו שונות משל חבריו, בשל העובדה שהיה מתבודד ולומד ביחידות. לעיתים קרובות היה נוסע לוולוז'ין, לרבו רבי חיים מוולוז'ין, לקבל ממנו הוראות בדרכי הלימוד והיראה. לאחר פטירת רבי חיים מוולוז'ין, עבר לעיר פוזנה אל רבי עקיבא איגר, ללמוד משיטת לימודו וחסידותו.
ב-ח' כסלו שנת תקצ"ח (1837) בהיותו בן 52 (כדברי תלמידו ר' יעקב ספיר ב"המגיד" שנה תשיעית גיליון 46) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. מכל העדות פנו אליו בשאלות "איסור והיתר", כך היה למעשה למורה הוראה. בשנת ת"ר (1840), על דעתו, התמנה חתנו, ר' שמואל סלנט, למורה הוראה ואב בית דין של העדה האשכנזית בירושלים. למרות זאת, וגם לאחר עליית הגאונים מקוטנא ומקאליש לירושלים, היו מביאים לר' יוסף זונדל שאלות קלות וקשות, כך שבפועל היה מורה הוראה כל ימיו בירושלים.
ר' יוסף זונדל היה למדן מובהק ואדם הבקיא בהליכות עולם, פרוש המלומד בחסידות שהיה קובע מדי יום עיתים ללימוד מוסר. הוא התרחק משררה כל ימיו, ועל-כן דחה הצעות לקבל על עצמו משרת רב או דיין. היה מתלבש כאחד מפשוטי העם, ולא נהנה מכספי "החלוקה". לפרנסת הבית אשתו עסקה במכירת חומץ. ר' יוסף זונדל מסלנט היה שוקד על התורה, עוסק בגמילות חסדים, ונחשב בירושלים לאיש פלאי בעל מידות תרומיות.
ר' יוסף זונדל נספה במגפת הכולרה (מגפת הכולרה הרביעית (אנ')), אור לג' מרחשון בשנת תרכ"ו (1865) בגיל 79, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
בספר "נוברדוק" כתב שמואל בן ארצי את המסה "אראלים" בו הוא מתאר את חייו של ר' זונדל לאחר העלייה לירושלים, את געגועיו לנכר (ופגישותיו עם ר' ישראל מסלנט) ואת ימיה האחרונים של אשתו רבקה.
אחד מתלמידיו היה רבי נתן פרידלנד.
דרך לימודו

רבי יוסף זונדל קבע לו דרך לימוד מיוחדת, שלא כדרך החידוד והפלפול הכוללת חידוש חידושים מופלאים בתורה ופלפולים ארוכים ומסובכים, שיטת לימוד נפוצה בזמנו. כן ר' יוסף זונדל לא הלך בדרכי אלה העסוקים רק בפסיקת הלכה, מבלי לחקור ולחדור לעומק העניינים במקורותיהם ובשורשיהם. הוא אחז בשיטת הבנת הלימוד הישרה בכל עומק עיונה, אך לא לשם ה'פלפול' כי אם לשם הסקת הלכה למעשה.
ר' ישראל מסלנט תיאר את לימודו של ר' יוסף זונדל כך:
משפט לימודו העיקרי היה בעיון הנצרך לו למעשה, לימוד הגמרא, ה"בית יוסף" וכל האחרונים בעיון. וביותר העיון הגדול בביאורי הגר"א ז"ל. וכשלמד סעיף השולחן ערוך היה הציור לפניו כמו שבא הדין לפניו למעשה. ועיין וחקר היטב משפטו עד אשר העמידו לפסק ניצב. ואז חקר פעמים רבות עד שהיו בידו כמונח בקופסה. וכן כל לימודו בתנ"ך, גמרא, מדרשים וזוהר - היסוד לחפש ידיעת המעשה.
שיטת לימודית זו מיוחדת לגר"א ש"הזהיר שלא לעסוק בפלפול אשר סופו להינטל... והפלפול טוב לכוון אל ההלכה". גם ר' חיים מוולוז'ין, תלמידו המובהק של הגר"א, הלך בדרך זו של הגר"א, ובדרך זו הלך גם ר' יוסף זונדל.
כמו בדרך הלימוד, כך גם הייתה לו שיטה מיוחדת בהיקף הלימוד, גם היא מיסודה של הגר"א. ר' יוסף זונדל לא הצטמצם בלימוד המקורות הידועים וההלכות המקובלות. הוא עבר על התורה לארכה ולרוחבה, על כל חלקיה ומקצועותיה, ולא השאיר שום מקור הלכה שלא עסק בו. גם דרך זו נבעה מתוך גישתו המעשית אל התורה, המשליכה את הלימוד אל פסיקת ההלכה למעשה, ועל כן יש לדעת את כל חלקי התורה.
שיטת לימודו העיונית של ר' יוסף זונדל חלה, כפי דברי ר' ישראל לעיל, גם על תנ"ך, מדרשים וזוהר. הוא התעמק בנביאים, מדרשים וזוהר באותו עיון והחריפות כמו בתלמוד ופוסקים, ובאותה מגמה של הלכה למעשה. בדרך זו יש משום חידוש גדול, אשר לא רבים נהגו בה. בשיטה לימודית זו טמונה מהפכה שלמה ביחס לספרים אלה, ההופכים מספרי קריאה או דרש בלבד לספרי עיון והלכה. שיטה לימודית זו ניכרת בכל המאמרים וחידושי התורה המעטים שנותרו מר' יוסף זונדל לפליטה. למעשה, בכל דבריו הוא מסתמך על מקומות נדחים ומפוזרים בכל ספרות הקודש, שברובם לא מקובל להשתמש להלכה, כגון: נביאים וכתובים, זוהר, ספרי המדרשים השונים, ספרי, תוספתא, מכילתא, פרקי דרבי אליעזר, תנא דבי אליהו ועוד. עניינים קשים ומסובכים, שאחרים היו בונים עליהם בניינים שלמים ועוקרים הרים בחריפותם כדי ליישבם, היה ר' יוסף זונדל מפרש כפשוטם, מתוך ראיות גלויות ממקורות התורה השונים.
על גדלותו בתורה של ר' יוסף זונדל כתב רבי שמואל סלנט:
כרב גדלו במידות - כך גודלו בתורה, וכרוב בקיאותו בנגלה, כך הייתה בקיאותו בנסתר. היה גדול הדור בתורה כמו במידות, אלא בענוותנותו הגדולה והנפלאה עלה בידו להעלים את גדולתו מבני אדם
לר' יוסף זונדל הייתה ידיעה רבה בתחום ההנדסה, ובקיאות רבה בחשבון. כמו כן היה שלט בשפות רבות והיה בקיא בהיסטוריה הכללית והיהודית והוא החשיב מאוד את נושא הדקדוק. כשאחד הרבנים נסע לווילנה, ר' זונדל ביקש ממנו שבחזרתו יביא משם ספרי “שפה לנאמנים” – קצור כללי מלעיל ומלרע. הוא כתב קונטרס “קיצור כללים בדקדוק", המתאימים לכללי הדקדוק של הגר"א.
דרך לימודו > שיטתו הפדגוגית

בכל לימודיו היה ר' יוסף זונדל משתמש בשיטות פדגוגיות מנוסות, כדי לחקור את עומק עניין הלימוד, לקלוט אותו קליטה נאמנה ולהטביעו בנפש. כאמור, בשעת לימודו היה מדמיין לעצמו כאילו בא הדין לפניו למעשה, שעל ידי כך הלימוד נעשה חי ומוחשי, וכן גורם להתאמצות ולהתעמקות יתרה בדין. הוא היה מוציא מכל ההלכות והעניינים את תמציתם ועיקרם, ומסדר אותם לפניו בקצרה כדי לזכרם היטב. היה אוחז בשיטת לימוד הדרגתי, "לא לבלוע הכל בבת אחת, כי אם לבוא מהמעט אל המרובה ומן הקל אל המרובה, והכל בדרך של מתינות הדעת ובהמשך זמן רב". ר' יוסף זונדל החשיב מאוד את השינון המרובה, ודווקא בביטוי שפתים ולא בחשיבה בלבד. הוא עצמו דבק בשיטה זו, ודרכו הייתה לשנן את כל לימודיו בעל פה. מאידך גיסא, הזהיר מפני הפרזה והגזמה בשיטות אלה ויעץ לתלמידיו להימנע מחזרה בבת אחת יותר מעשר פעמים, כי החזרה המופרזת לפעמים מבלבלת, וכן כל חזרה ככלל צריכה לבוא מתוך חשק, ולא מתוך הרגל וחוק קבוע.
בתרבות

רב זונדל מוזכר בשיר "ירושלים של אז" שכתב דן אלמגור, הלחין נועם שריף ושר מוטי פליישר:
זו ירושלים של רב שלום "תהילימזייגער"
ושל למד ווניק כמו רב זונדל הצדיק
של נגר בעיר העתיקה, שמואל-ליזר
של "פורים אליגרה" ומשלוח "פורימדיקס"
לקריאה נוספת

אליעזר ריבלין (עורך), רבי יוסף זונדל מסלאנט ורבותיו, ירושלים תרפ"ז.
יהודה ליב הכהן מימון, זכר צדיק לברכה, תל אביב: הצופה תשי"ט.
יהודה ליב הכהן מימון, שרי המאה, חלק שני, פרקים כח-לב, ע' 212–247, מוסד הרב קוק: ירושלים תשנ"ט.
סובו ציון והקיפוה, ב"הצופה", 18 בדצמבר 1967.
הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר - תולדותיה אישיה ושיטותיה, כרך א', ירושלים תש"ו.
מנחם מנדל פלאטו, ספר אור ישראל מסלנט: ספר תולדותיו של מחולל תנועת המוסר רבי ישראל מסלנט: ובראשו תולדות רבו רבי יוסף זונדל מסלנט
הערות שוליים

↑  אליעזר ריבלין, ר' יוסף זונדל מסלאנט, ירושלים, תשנ"ג, עמ' כה
↑  הקדמת בני הגר"א לשו"ע או"ח דפוס שקלוב
↑  זיכרון רש"ס, עמ' 113
↑  ר' זאב זוסיא לעווינהזאהן, מראשוני העולים ממינסק
↑  תנועת המוסר, ר' דב כ"ץ, הוצאת "ביתן הספר" תש"ו, עמ' 94
↑  יוסף יואל ריבלין, זיקתם של יהודי ליטא לארץ-ישראל, באתר benyehuda.org - פרויקט בן־יהודה, פרק ה - 1
↑  מתוך מכתבו לתלמידו ר' אורי סגל
↑  ירושלים של אז, באתר שירונט
| תנועת המוסר |
| --- | --- | --- |
| אישים | יוסף זונדל מסלנט • ישראל מסלנט • יצחק בלאזר • נפתלי אמסטרדם • אברהם שינקר • הסבא מקלם • הסבא מסלבודקה • הסבא מנובהרדוק • אליעזר גורדון • ירוחם ליבוביץ • יצחק אייזיק שר • אליהו לופיאן  • אברהם אליהו קפלן • יחזקאל לוינשטיין • אליהו דסלר |  |
| ישיבות | ישיבת סלבודקה • תלמוד תורה (קלם) • ישיבת נובהרדוק |  |
| ערכים נוספים | גדלות האדם • תנועת המוסר (ספר) • משגיח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298571705171  VIAF: 97392828   WorldCat (עם VIAF): 97392828
יהודים מחוץ לאירופה תחת כיבוש מדינות הציר

במסגרת תוכנית "הפתרון הסופי" תכננו הנאצים למחות את העם היהודי מעל פני האדמה.
הראיה הראשונה, לכך שמטרת הנאצים הייתה רצח-העם היהודי ככללו, נמצאת ביחסם של הנאצים ליהודים כגזע אחד, השולט בעולם. על פי דבריו של אדולף היטלר באוזני אאוגן קווטרניק, ב-21 ביוני 1941, אסור שתהיה מדינה שתארח ולו משפחה יהודית אחת, כי זאת "תהיה הבסיס לחתרנות חדשה". בה-בעת, אנשיו שקדו על תוכניות ה"שמורות": בתחילה, עודדו הגירת יהודים מגרמניה לארץ ישראל - הסכם העברה, אך במשך-הזמן התמקדו בפתרון קשה יותר: ריכוז היהודים ב"שמורות": ההצעה הראשונה הייתה תוכנית לובלין: ריכוז היהודים באזור לובלין, שהיה משופע ביצות והושם תחת פיקודו של אודילו גלובוצניק. הנאצים קיוו, שהיהודים יכלו במיתה "טבעית" בשמורה הסגורה. התוכנית הבאה, שמורת מדגסקר, נועדה להכיל כ-20 מיליון יהודים (ומניין יהודי אירופה בעת ועידת ואנזה היה רק 11 מיליון), ועוד הייתה מיועדת לשימוש באסורי מדגסקר כ"בני-ערובה" במאבק עם יהדות ארצות הברית.
בוועידת ואנזה, מנה אדולף אייכמן את יהודי אירופה לארצותיהם. ברם, ברשימה ההיא נכללו כלל יהודי ברית המועצות (גם בשטחים הלא-אירופאיים שלה).
התעמולה הנאצית פעלה ברחבי-העולם, וכיוונה לעשות נפשות במערכה-כלל-עולמית נגד היהודים.
יהודי צפון אפריקה בשואה

היהודים במדינות שהיו תחת חסות צרפת קיוו בראשית המלחמה לקבל את הגנתה. לאחר תבוסת צרפת ב-1940 וביסוס משטר וישי, החמיר מצב היהודים.
יהודי צפון אפריקה בשואה > יהודי אלג'יריה

שלטון וישי (ששלט בה מ-1940) ביטל את אזרחות היהודים והטיל עליהם את ההגבלות שחלו על יהודי צרפת (ואסר עליהם לעבוד עבור הממשלה, להיות בנקאים, מורים ותלמידים, כמו כן הוגבל מספר היהודים שאושרו לעבוד במקצועות חופשיים). ב-1941 הוחרם רכוש היהודים. הפגיעה ביהודי אלג'יריה הייתה קשה, בשל מעמדם הגבוה בחברה קודם לכן. ב-1941 הצטרפו יהודים למחתרת האנטי-נאצית. יהודים רבים נתפסו ונשלחו למחנות עבודה או הוצאו להורג. היודנראטים נדרשו לסייע בהכנת משלוחים להשמדה. בנובמבר 1942 שחררה ארצות הברית את אלג'יריה כחלק ממבצע לפיד. ב-1943 בוטלו ההגבלות על יהודי אלג'יריה.
יהודי צפון אפריקה בשואה > יהודי תוניסיה

תוניסיה הייתה גם היא, תחילה, תחת משטר וישי, עם אותן הגבלות דומות לאלה ששררו במרוקו ובאלג'יריה, לאחר נפילת צרפת ב-1940. בנובמבר 1942 נכבשה תוניסיה על ידי הגרמנים, תוך כדי נסיגת צבא רומל מלוב לאחר תבוסתו במערכת אל-עלמיין. בתקופת הכיבוש הגרמני הקימו הנאצים יודנראט מקומי, לקחו בני ערובה, החרימו את רכוש היהודים והטילו על הקהילה עונשים כספיים כבדים. הקהילה נדרשה לספק את צורכי הצבא הגרמני, בית-הכנסת בבירה תוניס הפך למחסן גרמני, ויהודים נדרשו לענוד טלאי צהוב. כ-5,000 יהודים נשלחו למחנות ריכוז בתוניסיה ומעטים גם נשלחו למחנות ההשמדה. תוניסיה שוחררה על ידי בעלות הברית במאי 1943, ולאחר שישה חודשי כיבוש הושם קץ לרדיפת היהודים. תוניסיה היא המדינה היחידה בצפון-אפריקה בה שרר כיבוש גרמני ישיר. במהלך הכיבוש הגרמני של תוניסיה נרצחו במישרין או מתו מהתנאים הקשים במחנות כ־600 יהודים, מתוך קהילה יהודית שמנתה כ-90,000 איש.
יהודי צפון אפריקה בשואה > יהודי מרוקו

בקיץ 1940 עברה גם מרוקו לשלטון וישי. חוקי האפליה פגעו ביהודי מרוקו יותר מיהודי אלג'יריה ותוניסיה,[דרוש מקור] על אף שהאוכלוסייה המוסלמית במרוקו, בשונה מהמדינות האחרות, לא ניצלה את המצב לפגיעה ביהודים. יהודי מרוקו ביצעו עבודת כפייה בפיקוח צרפתי. בנובמבר 1942 נכבשה מרוקו בידי ארצות הברית, וביוני 1943 בוטלו החוקים שהפלו את היהודים לרעה.
יהודי צפון אפריקה בשואה > יהודי לוב

החל משנת 1911 היה שטחה של לוב תחת שלטון איטליה. בשנת 1936 נוסד ציר רומא-ברלין כשנחתם הסכם שיתוף פעולה בין איטליה הפשיסטית לבין גרמניה הנאצית. בשנת 1938 פורסמה באיטליה ההצהרה אודות הגזע ובעקבותיה חוקקו חוקי גזע שהטילו מגבלות על היהודים באיטליה ובארצות הנשלטות על ידה. עם זאת, החלת חוקי הגזע על יהודי לוב הייתה איטית וחלקית בעקבות התערבותו של מושל לוב איטלו באלבו. באלבו ייחס חשיבות רבה לפיתוח לוב לכן עיכב את החלת ההגבלות הכלכליות על היהודים, בשל חשיבותם לכלכלת לוב. אף על פי כן, מספר חוקים נכנסו לתוקף כגון פיטורין של חלק מהיהודים משירות המדינה, הוצאת הילדים מבתי הספר הממלכתיים, הגבלת התנועה, איסור יציאה מהבתים בשעות הערב והלילה וציון הגזע על מסמכים רשמיים שנשאו יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נפגעו יהודי לוב מהאיטלקים ומהאוכלוסייה המוסלמית המקומית. הפגיעה ביהודים גברה עם התדרדרות מצבן של מדינות הציר במלחמה וגידול המעורבות של גרמניה הנאצית בנעשה בלוב.
עם כניסת איטליה למלחמה ביוני 1940, בוצע באופן חלקי צו שהורה לכלוא את נתיני מדינות האויב בלוב, ובכללם יהודי לוב בעלי נתינות זרה, במחנות הסגר בקרבת הערים טריפולי ובנגזי. בתחילת 1942 פונו כל בעלי הנתינות הזרה מלוב. בעלי נתינות צרפתית ותוניסאית גורשו לתוניסיה (בהם כ-1,600 יהודים), ובעלי נתינות בריטית הועברו למחנות פליטים באיטליה (בהם כ-300 יהודים). לאחר תפיסת השלטון באיטליה על ידי גרמניה, נשלחו קבוצות היהודים ממחנות הפליטים באיטליה לברגן-בלזן ולמחנה הריכוז באינסברוק.
בפברואר 1942 הורה מוסוליני על "דילול האוכלוסייה היהודית בקירנאיקה", שהייתה זירת הקרבות העיקרית בלחימה עם הבריטים. כ-2,600 יהודים נשלחו למחנה ג'אדו וכ-400 שוכנו בבתים בודדים בעיירות סמוכות.
החל מיוני 1942 הורחבו בלוב חוקי האפליה הגזעית וגברים בני 18–45 גויסו לעבודות כפייה. בלוב הוקמו המחנות ג'אדו, סידי אל-עזיז ובוקבוק. בכל לוב נשלחו במהלך המלחמה כ-6,000 יהודים למחנות כפייה וריכוז. מתוך כ-30,000 יהודי לוב נרצחו ומתו בשואה יותר מ-700 יהודים.
גם לאחר כיבוש בעלות הברית את לוב. לא חדלו הפעולות כנגד היהודים מצד שאר האוכלוסייה המוסתת כנגדד היהודים עקב שנות תעמולה רבות ועקב רצון המקומיים לפגוע לערער על מעמד היהודים בלוב. דבר זה שהיה מושפע באופן ישיר מהשלטון האיטלקי-גרמני בלוב לצד העלמת עין ראשון מצד הבריטים, הוביל לרציחתם של כמה מאות יהודים לצד פציעתם של רבים נוספים. כששיא האירועים היה עם מה שלימים יקבל את השם פרעות טריפולי של שנת 1945 בו לבד ירצחו כ-140 יהודים ועוד מאות יפצעו לצד נזק לרכוש. ועל כל זאת נהגו בקרב רבים מהחוקרים ליחס תקופה זאת כחלק בלתי נפרד משואת לוב.
יהודי צפון אפריקה בשואה > יהודי אתיופיה

הממשל האיטלקי לא גילה יחס עוין, יוצא דופן, כלפי יהודי אתיופיה לרבות יהודי אריתריאה במהלך הכיבוש הקולוניאלי.
עם זאת, רבים מהם הצטרפו לכוח גדעון - הכוח הקיסרי ולתנועת הפטריוטים האתיופית. חוקי הגזע שפורסמו באיטליה כוונו כנגד כל המיעוטים באתיופיה.
יהודי המזרח הרחוק בתקופת השואה

יפן הקיסרית הייתה בת-בריתה של גרמניה הנאצית, אלא שלא הייתה שותפה לעקרונותיה הגזעניים והאנטישמיים. עם זאת, האנטישמיות פשטה בקרב רבים מאנשי-השררה שביפן, וזה התגבר לרקע תעמולה נאצית. חסיד אומות העולם, חה פנגשאן, השיג אשרות כניסה ליהודים גרמניים ליפן, וזאת כנגד הוראות הממשלה, אשר שחררה אותו מתפקידו.
היפנים הקימו את גטו שאנגחאי (שנגהי) ליהודים המקומיים ולפליטים שנמלטו מגרמניה. ככל שהתקדמה המלחמה, הפכה השפעת הנאצים על יפן והלחץ שהפעילו לקשים יותר. הנאצים דרשו את הסגרת יהודי שאנגחאי לידיהם. היפנים לא נענו לדרישות אלו.
ב-18 בפברואר 1943 הוקם "אזור מיוחד המיועד לפליטים חסרי מדינה" וכל מי שהגיע לעיר לאחר 1937 צווה לעבור לגור בו בתוך שלושה חודשים. אף שהמקום לא נקרא בשם זה, היה זה גטו. באזור בן ארבעה קילומטרים רבועים שהוקף בגדר תיל, והיה במשטר של עוצר ובו סיירו חיילים יפנים, נדחסו כל אלפי הפליטים היהודים. על פי ד"ר דייוויד קרנצלר - "כחצי מאוכלוסיית הפליטים שהתגברו על מכשולים רבים ומצאו אמצעי מחיה ומגורים ראויים מחוץ ל"אזור המיועד" הוכרחו להשאיר מחוץ לגטו את בתיהם ומקורות מחייתם, ולעקור בפעם השנייה לאזור צפוף, שבו חיו בתנאי מחסור 100,000 פליטים וסינים. חלק מן היהודים בגטו השתתפו בתנועת מחתרת שמטרתה להשיג מידע ולהשתתף בפעולות חבלה במתקנים יפניים, וכן לסייע לטייסים אמריקנים שהופלו להימלט לטריטוריה סינית.
למרות שניתנו אישורים זמניים לעבוד מחוץ לגטו, אלו ניתנו בשרירות, ולעיתים נלקחו לאחר שנה. אך העובדה שהאוכלוסייה הסינית המקורית עדיין גרה בתחומי הגטו פירושה היה כי היהודים לא בודדו. עם כל זאת תנאיהם החמירו, ההכרה הפסיכולוגית במציאות הגטו הייתה קשה, והרעב שרר בכל. בסוף דצמבר 1943 התאפשרה שוב קבלת חבילות סיוע מארצות הברית בעקבות החלטה של משרד החוץ ומשרד האוצר בארצות הברית. החלטה זו שיפרה את מצב יהודי הגטו, ואיפשרה את שרידתם.
ב-1944 החלו הפצצות אוויריות על שאנגחאי. הגרועה ביותר אירעה ביולי 1945, כאשר בהפצצה על תחנת רדיו יפנית ברובע הונגקיו נהרגו 31 מהפליטים, וחמש מאות נפצעו. רבים נותרו ללא קורת גג.
יפן שהושפעה מגרמניה הנאצית פעלה בצורה דומה כלפי המדינות הכבושות שלה דוגמה לכך היא יהודי אינדונזיה, שהיו תחת כיבוש יפני בזמן מלחמת העולם הועברו למחנות ריכוז ועבודות כפיה בתת-תנאים, לצורכי מכונת המלחמה היפנית בעוד הם מופרדים משאר אוכלוסייה המחנה. כיום יש מתחם קטן בתוך הקהילה הנועד להנציח את אירועים אלה.
ראו גם

חוק מעמד היהודים
מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה
היהודים במלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

דן מכמן, "האם גורל יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה הוא חלק מ"השואה"?", בתוך: רוני שטאובר, אביבה חלמיש ואסתר ובמן (עורכים), שואה ואנטישמיות במחקר ובשיח הציבורי, ירושלים ותל אביב, תשע"ו.
בין שבט לחסד: השלטונות האיטלקיים ויהודי צרפת ותוניסיה בימי מלחמת העולם השנייה, דניאל קארפי, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, ירושלים 1993.
תולדות השואה: צרפת, עורך: אשר כהן, יד ושם, ירושלים, תשנ"ו.
הרחק מהמסילה: המזרחיים והשואה, חנה יבלונקה, הוצאת ידיעות ספרים, 2008. (הספר בקטלוג ULI)
בין צלב הקרס לסהרה, רוברט סטלוף, יד ושם ודביר.
כַּאן יא מַכַּאן – היבט ומבט בתמונת זיכרון הילדות בתקופת השואה והמלחמה בלוב, נאוה ט. ברזני, הוצאת רסלינג, 2017.
הערות שוליים

↑  נדב שרגאי, הפוגרום שנשכח, באתר ישראל היום, 12 בנובמבר 2015
↑  קולוניאליזם פאשיסטי ויהודי אתיופיה, פעמים, 1986
↑  תאמרת עמנואל, בית הספר לילדי היהודים באתיופיה עם פלישת איטליה, עמודים 98 - 103
↑  שירי הדר, שינדלר הסיני: פנגשאן הציל אלפי יהודים בשואה, באתר ynet, 5 במאי 2016
↑  Japanese, Nazis and Jews: The Jewish Refugee Community in Shanghai, 1938–1945 by David Kranzler, p.491.
↑  צופיה הירשפלד, שואה שלהם, באתר ynet, 28 בדצמבר 2010
↑  באתר טקסט
יהודים לובים ניצולי ברגן-בלזן חוזרים ללוב, 1945. על הקרון ניתן לזהות את הכיתוב "Going Home, To Tripoli".
יחסי גיאנה – הממלכה המאוחדת

| יחסי גיאנה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
גיאנה: הממלכה המאוחדת


גיאנה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
214,969: 243,610
אוכלוסייה
832,318: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,786: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
20,168: 48,237
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

הנציבות העליונה של גיאנה בלונדון
יחסי גיאנה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה השיתופית של גיאנה לבין הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

בטרם ההתיישבות האירופית היה האזור מיושב באינדיאנים מקומיים. ההתיישבות האירופית באזור החלה בראשית המאה ה-17. המתיישבים הראשונים היו הולנדים, שהקימו שלוש קולוניות נפרדות: אסקוובו (1616), ברביס (1627) ודמררה (1752). הבריטים כבשו את האזור בשנת 1814. שלוש הקולוניות הפכו למושבה בריטית אחת, גיאנה הבריטית, ב-1831.
ביטול העבדות ב-1834 הוביל להתיישבות של שחורים באזורים העירוניים והבאת עובדים זרים מהודו, מסין ומפורטוגל לעבודה במטעי הסוכר. החלוקה האתנית נשמרה, והובילה לפוליטיקה סוערת ולעיתים גועשת. בשנת 1953 התמרדו תושבי גיאנה כנגד בריטניה, שהגיבה במעצר ראשי המתמרדים שארגנו שביתות נגד בריטניה.
גיאנה זכתה לעצמאות מהממלכה המאוחדת ב-1966 והפכה לרפובליקה ב-1970, אולם המדינה נותרה חברה בחבר העמים הבריטי.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה בגיאנה נציבות עליונה בג'ורג'טאון.
גיאנה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
יחיד ורבים (אלבום)

יחיד ורבים (שם האלבום באנגלית: My fellow jew) הוא אלבום הסולו ה-16 של הזמר-יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא לאור במרץ 2001 בחברת גל פז, והוא מורכב מלחנים של יוצרים חרדיים מוכרים, בהם יוסי גרין, הלל פלאי ואברהם פריד עצמו. האלבום מכיל שירים באנגלית, עברית ויידיש.
רשימת הקטעים בדיסק

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עד הנה  | נשמת כל חי | הלל פלאי | 7:55 |
| 2. | טאנץ!  | תהילים | אברהם פריד | 6:42 |
| 3. | יחיד ורבים  | איכה רבה בסופו | יוסי גרין | 8:39 |
| 4. | לחיים בירושלים  | קהלת | משה לאופר ואברהם פריד | 5:32 |
| 5. | אשת חיל  | משלי | פינקי ובר | 5:08 |
| 6. | דע  | מסכת אבות | איצי באלד | 5:02 |
| 7. | my fellow jew  | אברהם פריד ומאניס פרידמן | אברהם פריד ויוסי גרין | 8:41 |
| 8. | מי מה!  | מקורות | יוסי גרין | 4:57 |
| 9. | ושמרו  | ספר שמות | אברהם פריד ויוסי גרין | 8:25 |
| 10. | שאי סביב  | ספר ישעיהו | הלל פלאי | 5:17 |
| 11. | ציון  | זמירות למוצאי שבת | פינקי ובר | 7:03 |
| 12. | חברון שלי  | אברהם פריד | אברהם פריד | 5:05 |
השתתפו בהקלטות

אברהם פריד - שירה
יוסי גרין - לחנים וקולות רקע בחלק מהשירים
משה לאופר- עיבוד
על האלבום

האלבום יצא לאור בשנת 2001 ובו 12 רצועות עם לחנים חסידיים, של המלחינים הגדולים במוזיקה החסידית, מהאלבום יצאו הלהיטים "עד הנה", "לחיים בירושלים", "שאי סביב" ועוד.
יחסי גיאנה – טרינידד וטובגו

| יחסי גיאנה – טרינידד וטובגו |
| --- | --- |
גיאנה: טרינידד וטובגו


גיאנה: טרינידד וטובגו
שטח (בקילומטר רבוע)
214,969: 5,128
אוכלוסייה
832,318: 1,508,631
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,786: 28,140
תמ"ג לנפש (בדולרים)
20,168: 18,653
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה ליברלית

הקונסוליה של גיאנה בפורט אוף ספיין
יחסי גיאנה-טרינידד וטובגו מתייחסים ליחסים בין הרפובליקה של גיאנה לרפובליקה של טרינידד וטובגו. לגיאנה יש שגרירות בפורט אוף ספיין ובטרינידד וטובגו יש שגרירות בג'ורג'טאון. שתי המדינות הן חלק מ-CARICOM, איחוד פוליטי של המדינות הקריביות.