stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנג'לינה בלרינה (סדרת טלוויזיה)
דמויות ומדבבים

הסדרה דובבה לעברית מספר פעמים.
אנג'לינה בלרינה – פינטי ויליאמס/דורית טל שלב (2002)/רוזי רבינוביץ' (2009)/מייה קדוש (2015)
מיס לילי – ג'ודי דנץ'/מיקי פלג רוטשטיין (2002)//מיה בכר (2009)/תמי ברק (2015) – מורה לבלט, מדברת במבטא רוסי
אליס ניבלטוס – ג'ו וייאט/מיכל צפיר (2002)/דפנה קידק (2009)/עדן גמליאל (2015) – חברתה הטובה של אנג'לינה
ויליאם ג'ון לונגטייל – קית' ויקהאם/ציפי מור (2002)/אוהד עיל (2009) /גדי לוי (2015) – ילד שלומד בלט
מיסטר לונגטייל – קית' ויקהאם – אביו של ויליאם
שנייה

ערך זה עוסק ביחידת זמן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מנגנון של שעון מטוטלת המתקתק מדי שנייה
שנייה היא יחידת המידה לזמן במערכת היחידות הבין-לאומית, SI.
הגדרת יחידת הזמן "שנייה" משנת 1889: שנייה היא חלק ה-1/86,400 של היממה השמשית הממוצעת. אורך היממה, המבוסס על סיבוב כדור הארץ סביב צירו, התגלה כיחידת זמן לא מדויקת, עקב שינוי מחזורי של זמן הסיבוב של כדור הארץ סביב צירו בין עונות השנה, ואף מגמה כללית של התארכות היממה לאורך מיליוני שנים.
כדי שהגדרת ה"שנייה" תהיה חדה יותר, ניתנה בשנת 1967 לשנייה הגדרה חדשה. עם פיתוח השעון האטומי, המאפשר מדידת זמן מדויקת ביותר, הוחלט לזנוח את תנועת כדור הארץ כבסיס להגדרת השנייה, והחל משנת 1967 מוגדרת השנייה כ-9,192,631,770 מחזורי מעבר (תדירות רטט) בין שתי רמות האנרגיה של הפיצול העל-דק של רמת היסוד של אטום צסיום-133 (גודל ספציפי זה נבחר כך שאורך השנייה לפי הגדרה זו יהיה דומה מאוד לאורכה לפי ההגדרה הקודמת. להרחבה בנושא עיינו בערך שעון אטומי). בגלל ההבדל שנוצר בין אורכם של 86,400 שניות לבין יממה, נוצר צורך בהוספת שנייה לזמן האוניברסלי המתואם כאשר ההפרש בין היממה הנמדדת בשניות ליממה האמיתית מתקרב לשנייה שלמה.
חלוקת היממה

יחידת הזמן הטבעית, היממה הממוצעת, מחולקת ל-24 שעות – בחירה שמקובל לשייך למצרים הקדמונים. המצרים והבבלים חילקו את היום ואת הלילה בצורות שונות. היום חולק באמצעות שעון שמש ל-10 חלקים שווים ועוד חלק דימדומים בתחילת היום וחלק נוסף בסופו. כלומר סה״כ ל-12 חלקים. את הלילה נהוג היה לחלק רק באופן גס ל-3 חלקים או אשמורות. כיוון שלא ניתן לחלק את הלילה עם שעון שמש. וגם לאחר המצאת שעון המים לא היה בכך שימוש רב.
בעולם העתיק כל אחת מהשעות מחולקת ל-60 דקות, שכל אחת מהן מחולקת ל-60 שניות.
כיוון שאורך היום משתנה לאורך השנה, ושעה הייתה חלוקה שווה של היום, משך שעה היה משתנה מיום ליום. בניגוד לנהוג כיום.
עם התפתחות החלופות המכניות הניידות לשעוני שמש ועם התרחבות החברה הבורגנית, עלה הצורך בתיאום לוחות זמנים שדיוקו טוב יותר משעה שלמה, וכך נוצרה חלוקה נוספת, מעודנת יותר ("דקה"), של הזמן, ובה חולקה כל שעה ל-60 חלקים שווים. מקור המספר 60 בהנחה הלא-מדויקת כי שנה (הקפה סביב השמש על ידי כדור הארץ) היא בת 360 ימים, וחלוקת שעוני השמש העונתיים לפי מעלות דומות, מנהג שדבק גם בגאומטריה (שבה המעגל מחולק ל-360 מעלות). המספר 60 נבחר בצורה שרירותית, שכן היה מקובל בשיטות הספירה של העולם העתיק, ומקורו ככל הנראה בשיטת הספירה הבבלית, שהתבססה על בסיס 60. גם לאחר חורבן תרבות זו, השימוש המתקדם שעשו בשעוני שמש ובלוחות אסטרונומיים הביא לאימוץ השיטה על ידי עמים אחרים.
חלוקה נוספת לא איחרה לבוא, וכבר בשלהי המאה ה-16 נוצרו שעונים מתקדמים בעלי חלוקה נוספת. חלוקה זו, שהייתה השנייה במספרה, כונתה בעברית (כמו בשפות נוספות) בקיצור פשוט – "שנייה".
עם זאת, ישנן גם חלוקות אחרות, המופיעות בברייתות שונות. אחת מהן – חלק – משמשת עד היום לחישובי הלוח העברי.
חלוקות סטנדרטיות

במדידת זמנים קצרים במיוחד נהוג להשתמש בחלוקות של השנייה. לשם כך ניתנו שמות על פי התחיליות התקניות הנהוגות במדע. הנפוצות שבהן:
מילישנייה (ms) – אלפית שנייה (10−3 שניות) – משמשת למדידת זמני מחצית חיים של חומרי ביניים בתגובות כימיות
מיקרושנייה (µs) – מיליונית השנייה (10−6 שניות) – משמשת למדידת זמנים של מצבי מעבר בתגובות כימיות
ננושנייה (ns) – מיליארדית השנייה (10−9 שניות)
פיקושנייה (ps) – אלפית של מיליארדית השנייה (10−12 שניות)
פמטושנייה (fs) – מיליונית של מיליארדית השנייה (10−15 שניות)
אטושנייה (as) – מיליארדית של מיליארדית השנייה (10−18 שניות) (אנ')
חלוקה נוספת, שהייתה מוכרת בעיקר בימי קדם, היא חלוקה של השנייה ל-60 "שלישיות" (thirds), כך ש"שלישית" אחת מהווה חלק 1/60 של השנייה (כפי שהשנייה מהווה חלק 1/60 של הדקה). במספר שפות קיימות עדיין מילים שמתארות חלוקה זו, כגון בפולנית (tercja) ובטורקית (salise).
זמן פלאנק (tp) – זמן פלאנק זהו משך הזמן הקטן ביותר הניתן למדידה באופן תאורטי. הוא משמש בעיקר אסטרונומים ואסטרופיזיקאים לתיאור רגעו הראשון של המפץ הגדול בעת היווצרות היקום. זמן פלאנק שווה לכ- \ 5\cdot 10^{-44} שניות.
הערות שוליים

↑  ראו רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה#מידות זמן
| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- | --- | --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |  |
| יחידות משנה | אוהם •  בקרל •  ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד •  פסקל • קולון • קטל • רדיאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1188905376
אפקט דופלר

ערך זה עוסק בתופעה בשינוי תדר ואורך גל בשל תנועה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אֵפֵקְט דוֹפְּלֶר או תּוֹצָא דוֹפְּלֶר (באנגלית: Doppler effect) הוא תופעת שינוי התדירות הנצפית של גל, כתוצאה מתנועה יחסית בין מקור הגל לצופה. האפקט קרוי על שמו של הפיזיקאי האוסטרי כריסטיאן אנדראס דופלר, שחזה את קיומו.
דוגמה יומיומית להיווצרות אפקט דופלר היא כאשר כלי רכב המשמיע צליל (רעש מנוע או סירנה) נע יחסית לאדם העומד בצד הכביש. הצליל שנשמע לאוזני האדם גבוה מהצליל האמיתי כשהרכב מתקרב, ונמוך מהצליל האמיתי כשהוא מתרחק.
לאפקט דופלר בגלים אלקטרומגנטיים יש שימושים בתחום הצבאי ובחיזוי מזג אוויר (מכ"ם מזג אוויר) וכן באסטרונומיה, ברפואה, במדידות מהירות זרימה ובפיזיקה אטומית.
אנימציה המדגימה את אפקט דופלר
צופר של מכונית חולפת
גילוי התופעה

התופעה נחזתה לראשונה על ידי המתמטיקאי האוסטרי כריסטיאן אנדראס דופלר בשנת 1842 בגלי קול. היא אומתה שלוש שנים מאוחר יותר בשנת 1845, על ידי המדען ההולנדי כריסטוף באלוט. בשנת 1848, חקר הפיזיקאי הצרפתי ארמן איפוליט פיזו את התופעה וניסח אותה גם בגלים אלקטרומגנטיים. בכך הושלם הניסוח המלא של אפקט דופלר כ"דחיסה" או "מתיחה" של גלים בנקודת המדידה כתוצאה של תנועה יחסית בין נקודת המדידה לנקודת פליטת הגלים (ללא תלות בתווך).
הסבר אינטואיטיבי

תדירות הגלים הנפלטים ממקור הגל באפקט דופלר לא משתנה באופן מוחלט. השינוי שיוצר האפקט מובחן רק בנקודת המדידה הספציפית (הצופה) עקב תנועתה ביחס למקור הגל. אפשר להבין זאת על ידי אנלוגיה למכונה הזורקת כדורי טניס לעבר שחקן. המכונה זורקת את כדוריה לעבר השחקן בקצב קבוע. כשהמכונה נעה לעבר השחקן, הוא יבחין שהתדירות שבה הוא מקבל כדורים גבוהה יותר מאשר במצב הנייח. זוהי הדגמה לשינוי בתדירות (קצב קבלת הכדורים) עקב תנועה יחסית של מקור הגל (מכונת כדורי הטניס) לבין נקודת המדידה (שחקן הטניס). קצב קבלת הכדורים ירד כתוצאה מהתרחקות המכונה מן השחקן.
ניסוח מתמטי > צופה קבוע

אם תדירות הגל הנפלט מסומנת ב-fs, המהירות בה נע מקור הגל מסומנת ב-vs ומהירות הגל בתווך מסומנת ב-v, אזי תדירות הגל הנמדדת על ידי הצופה תהיה:
f_{o}=f_{s}{\frac {v}{v-v_{s}}}.
התוצאה המתקבלת מראה שהאפקט משמעותי יותר ככל שמהירות מקור הגל גדולה יותר.
אפקט דופלר - צופה נע
במקרה הכללי, כאשר גם הצופה וגם מקור הגל נמצאים בתנועה הנוסחה תהיה:
f_{o}=f_{s}{\frac {v+v_{o}}{v-v_{s}}}
כאשר:
v0 - המהירות בה מתקרב הצופה למקור.
vs - המהירות בה המקור מתקרב לצופה.
אפקט דופלר בגלים אלקטרומגנטיים מנוסח בצורה שונה, משום שמהירותם של הגלים האלקטרומגנטיים היא מהירות האור, שהיא מהירות קבועה בכל מערכת. ניסוח אפקט דופלר במקרה זה מתבסס על תורת היחסות הפרטית, אבל התוצאה דומה לזו שבגלי קול:
\ {\frac {\lambda _{\mathrm {obs} }}{\lambda _{\mathrm {emit} }}}={\frac {1+v/c}{\sqrt {1-v^{2}/c^{2}}}}\approx 1+{\frac {v}{c}}
כאשר המהירות v היא חיובית אם הגוף מתרחק, c היא מהירות האור,  \lambda _{\mathrm {obs} } הוא אורך הגל הנמדד על ידי הצופה, ו- \lambda _{\mathrm {emit} } הוא אורך הגל הנפלט ממקור הגלים. הקירוב בסוף הנוסחה הוא במקרה שמהירות המקור קטנה משמעותית ממהירות האור.
שימושים באפקט דופלר

השימוש היום-יומי באפקט דופלר נפוץ ביותר, בנוסף לשימושים צבאיים ומשטרתיים, ישנם יישומים נוספים בתחומי הרפואה והפיזיקה למשל למדידת תנודות על ידי לייזר דופלר ויברומטר.
שימושים באפקט דופלר > מכ"ם

מכ"ם דופלר מאפשר לגלות מהירויות רדיאליות של מטוסים בהתאם לשינויי התדר של הגלים האלקטרו-מגנטים שפוגע במטוס. כלומר בעזרת האפקט, יכולים לחשב את מהירות ההתקרבות/התרחקות של המטוס ביחס למכ"ם. המכ"ם שולח אלומה של גלים אלקטרומגנטים, הפוגעת במטוסים (או בעצמים אחרים באזור). חלק מהגלים חוזרים אל המכ"ם, ואם הם פוגעים בעצם שנע לכיוון המכ"ם או הרחק ממנו, תדירות האלומה החוזרת תהיה שונה מזו שנשלחה. בהסתמך על השינוי בתדירות, ניתן לחשב את מהירותו של העצם, על פי הנוסחה שניתנה לעיל.
גם מד-מהירות אלקטרוני לרכב (ממא"ל) שבשימוש משטרת התנועה פועל באותה שיטה, ומסוגל לחשב את מהירות הרכב הנוסע ולהשוות לסף שנקבע לאכיפה. אם המהירות המחושבת גבוהה מהסף שנקבע - המצלמה שבמכשיר תנציח את הרגע.
שימושים באפקט דופלר > אסטרונומיה

אור העובר דרך חומר נבלע בתדרים מסוימים, ומשאיר "חורים" בספקטרום של האור. חורים אלו נקראים "קווי בליעה", והם שונים מחומר לחומר. כשמודדים ספקטרום אור המתקבל מכוכבים רואים את קווי הבליעה במבנה המוכר ממדידות על כדור הארץ, אלא שהם מוסטים עקב תנועת הכוכב. כשהכוכב מתקרב לכדור הארץ, מתרחשת עלייה בתדירות, תופעה הנקראת הסחה לכחול; כשהכוכב מתרחק מתרחשת ירידה בתדירות – הסחה לאדום. ככל שהמהירות גדולה יותר, כן גדלה יותר ההסחה.
בניגוד לטעות רווחת, ההסחה לאדום הקוסמולוגית שנתגלתה על ידי אדווין האבל לא נובעת מאפקט דופלר. היו מדענים (וביניהם פריץ צוויקי) שניסו להסביר את התופעה כ"התעייפות האור": עליה מתמדת באורך הגל של אור ככל שהדרך שהוא עושה ארוכה יותר. הסברים אלה נשללו אחר ניתוח מדוקדק של התצפיות. האבל עצמו נטה לתמוך באפשרות שההתארכות באורך הגל היא תוצאה של עקרון טבע בלתי ידוע, ואיננה בהכרח נובעת מהתפשטות אמיתית של המרחב. כיום מניחים רוב החוקרים שהסחה לאדום קוסמולוגית נובעת מהתמתחות המרחב תוך כדי שהאור עובר דרכו.
ראו גם

Chirp - אות שבו התדירות משתנה בזמן
הערות שוליים

↑  במאמר מ-1937 שולל האבל את גישתו של מקוויטי, שהתייחס להסחה לאדום קוסמולוגית כאל אפקט דופלר (ראו עמ' 513)
↑  מאמר על האבל באתר של נאס"א, ראו פיסקה המתחילה במילים Hubble concluded
↑  Edward Harrison (2000). Cosmology: The Science of the Universe (באנגלית) (2 ed.). Cambridge University Press. pp. 320. ISBN 0 521 66148 X. (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
| גלים |
| --- | --- | --- |
| מאפיינים | משרעת • תדירות • מופע • אורך גל • וקטור גל • מספר גל • מהירות פאזה • מהירות חבורה • קיטוב |  |
| תופעות | החזרה  • העברה • שבירה • התאבכות • עקיפה • נפיצה • בליעה |  |
| מושגים | גל עומד • אפנון • חבילת גלים • תווך • מתנד הרמוני • תהודה • אפקט דופלר |  |
| אנליזה | משוואת הגלים • משוואת הלמהולץ • עקרון הויגנס • עקרון פרמה • חוקי פרנל |  |
| סוגי גלים | גל מישורי • גל כדורי • גל רוחב • גל אורך • פולס • קרינה אלקטרומגנטית • גל קול • גל (מים) • פונקציית גל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560322305171  BNE: XX543365  BnF: cb11979430h (data)  GND: 4012769-2  LCCN: sh85039083  NDL: 00561685  NKC: ph195844 
הסחה לאדום בספקטרום של צביר-על של גלקסיות רחוקות (ימין), בהשוואה לספקטרום של השמש שלנו
הדמיית אולטרה סאונד דופלר של עורק תרדמני
חתול שטות

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  סדרת הנפשה, סדרה לילדים
 יוצרים:  מארק טיילור 
 כותבים:  פמלה היקי, דניס מקקוי
 בימוי:  מארק טיילור 
 מדבבים:  אלכסיי סייל
 מדבבים בעברית:  דור צויגנבום
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  ITV Wales & West A Productions
 אורך פרק:  כ-10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV (במסגרת CITV)
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  29 ביוני 1993 – 2 בספטמבר 1994
 תקופת שידור בישראל:  1995
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חתול שטות (באנגלית: Rubbish, King of the Jumble; בתרגום חופשי לעברית: "רוביש, מלך הזבל") היא סדרת הנפשה בריטית לילדים, שנוצרה ובוימה על ידי מארק טיילור. הסדרה נכתבה על ידי פמלה היקי ודניס מקקוי, אשר לקחו חלק גם בכתיבת חלק מהפרקים של סדרות הנפשה נוספות, ביניהן "עלילות טייני טון", "אגדות ברווזים" ו"מכסחי השדים - האמיתיים". הסדרה הופקה על ידי חברות ITV Wales & West ו-A Productions.
הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה החל מ-29 ביוני 1993 עד 2 בספטמבר 1994 בערוץ ITV במסגרת רצועת השידור CITV. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 1995. לסדרה הופקו שתי עונות הכוללת 26 פרקים באורך 10 דקות.
תקציר העלילה

הסדרה מתמקדת בחתול שטות, חתול שגר בעליית גג של בית ישן. במהלך הסדרה, חתול שטות מנסה להשיג אוכל בדרכים שונות (שלרוב הן מתנהלות בצורה הדומה לפעולות של טרזן וג'יימס בונד) בתקווה שהחיות, האויבות שלו, לא יפריעו.
דיבוב

בגרסת המקור של הסדרה, חתול שטות דובב על ידי אלכסיי סייל.
בגרסה העברית של הסדרה, חתול שטות דובב על ידי דור צויגנבום, כאשר במאית הדיבוב הייתה טלי סולגניק, והמפיקה הייתה חסיה ורטהיים. הקלטת הסדרה נעשתה באולפני זזה.
ראו גם

היתקליף (סדרת טלוויזיה, 1984)
גארפילד (סדרת טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  Alexei Sayle dot ME, באתר הרשמי של אלכסיי סייל
הגופיט

| --- | --- |
צילום לוויין של הגופיט ב-4 בדצמבר 2014, לאחר שהתפתח לסופה בדירוג המסוכן ביותר, דרגה 5 בסולם ספיר-סימפסון
צילום לוויין של הגופיט ב-4 בדצמבר 2014, לאחר שהתפתח לסופה בדירוג המסוכן ביותר, דרגה 5 בסולם ספיר-סימפסון
 סוג:  טייפון
 תאריך התחלה:  29 בנובמבר 2014
 תאריך סיום:  12 בדצמבר 2014 
 משך האסון:  29 בנובמבר 2014 – 12 בדצמבר 2014 (14 ימים) 
 עוצמה:  5 בסולם ספיר-סימפסון
 במדינות או באזורים:  מערב האוקיינוס השקט
 מהירות הרוח:  270 קמ"ש עם משבים של 305 קמ"ש
 לחץ נמוך:  905 מיליבר
 הרוגים:  19
 פצועים:  900
 נזק:  $74,800,000
 מסלול התקדמות ועוצמת טייפון הגופיט
 
הגוּפּיט (תרגום מפיליפינית: "תקיפה", באנגלית: Typhoon Hagupit, בפיליפינים מכונה Typhoon Ruby) היה ציקלון טרופי גדול ממדים שהתפתח במערב האוקיינוס השקט ונע לכוון מזרח הפיליפינים. הגופיט הוא הגדול שבציקלוני 2014 מבחינת עוצמת רוח, עם נתונים שווים לקודמו, טייפון "ווֹנפונג" (אנ'). הוא הטייפון ה-11 שזכה לקבל שם ב-2014.
התפתחות

הגופיט התפתח לסופה טרופית ב-1 בדצמבר 2014 ולטייפון ביום שלמחרת. ב-4 בדצמבר נרשמו רוחות במהירות של 285 קמ"ש, וכתוצאה מכך הוגדר כסופה ברמת העוצמה הגבוהה ביותר - "דרגה 5".
הטייפון פגע צפונית לאזור שחווה הרס רב מטייפון האיאן שנה לפני כן, כולל מוות של מעל 6,000 אנשים והשארת כ-4 מיליון ללא קורת גג. בזכות התרעות מוקדמות, ברחו כמיליון אנשים מבתיהם למקלטים מוגנים או לאזורים מחוץ לטווח הסכנה, כאשר מעל 120,000 אנשי צבא וכוחות ביטחון סייעו במיגון והכנות לסערה הצפויה. בסופו של דבר נחלש הטייפון משמעותית בעת פגיעתו.
הטייפון עלה על הקרקע ליד העיר לגזפי (אנ') שבדרום מזרח לוזון. לאחר מכן נחלש הטייפון לרמה של סופה טרופית ופנה מערבה לכוון מנילה. נזקי הטייפון כללו 19 הרוגים ולמעלה מ-900 פצועים.
מאה (תקופה)

מאה היא מושג המציין 100 שנים עוקבות.
ברוב מערכות התאריכים, מאות ממוספרות באופן עוקב. אולם, המאה הראשונה של מסגרת זמן היא "המאה הראשונה" ולא "מאה 0".
מערכות התאריך העתיקות ביותר עשו שימוש בתאריך סידורי ולא יסודי. במערכות כאלו, ניתן לדבר על השנה הראשונה למלכותו של המלך ג'ון למשל. מאוחר יותר צצו מערכות תאריך שהחלו לתת תאריכים החל מיסודה של שושלת, עיר, או דת. מערכות אלה המשיכו להיות סידוריות. אב אורבה קונדיטה סופרת את השנה 1 כשנת היווסדה של רומא. ספירת הנוצרים רואה בשנת אחד כשנת חייו הראשונה של ישו, אם כי מבחינה היסטורית נראה שישו נולד לפחות ארבע שנים קודם לכן. הלוח המוסלמי רואה בשנת אחד כשנת ההג'רה. הלוח העברי רואה בשנה 1 את בריאת העולם.
בלוח השנה הגרגוריאני, לוח השנה הנפוץ ביותר בעולם, השנה הראשונה היא שנת הולדתו של ישו על פי האמונה הנוצרית. לפי הלוח לא קיימת "שנת אפס". לפיכך, המאה הראשונה מכילה את השנים 1–100 לספירת הנוצרים, האלף הראשון את השנים 1–1000 לספירת הנוצרים וכך הלאה.
מערכות תארוך מודרניות יותר כמו מספור שנים אסטרונומי המשמשת אסטרונומים, מתחילות את הספירה מהשנה אפס. במערכות כאלה נעשה שימוש ב-0 עד 99 לציון המאה הראשונה.
השימוש בקו זמן כרונולוגי המבוסס על ספירת הנוצרים הצליח ליצור אחידות בדיווח על האירועים שונים מההיסטוריה האנושית. שימוש בשנים, עשורים, מאות ואף אלפים להגדרת תקופות היסטוריות מהווה קנה מידה למיקום האירועים מסוימים על ציר הזמן.
השימוש בשנים ובעשורים מתאר אירועים נקודתיים ומגמות לאורך מספר שנים. תקופות היסטוריה ארוכות יותר דוגמת מאות, נפוצו בתקופה המודרנית, תרומת בכך שהשימוש במאות מאפשר לתאר מהלכים היסטוריים ארוכי טווח דוגמת שלטונן של אימפריות שונות לאורך ההיסטוריה האנושית, מי שלט באילו שטחים לאורך ההיסטוריה האנושית ולאורך אילו תקופות היסטוריות ועוד. שימוש ביחידות זמן של אלפים שנים אינו נפוץ בקרב הקהל הרחב, אלא בעיקר בקרב היסטוריונים החוקרים בין השאר תנועת אוכלוסיות, שינויי אקלים, התפתחות והכחדת מינים וכדומה.
רשימת מאות לפני הספירה

| אלפים | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| האלף ה-3 לפנה"ס | המאה ה-30 | המאה ה-29 | המאה ה-28 | המאה ה-27 | המאה ה-26 | המאה ה-25 | המאה ה-24 | המאה ה-23 | המאה ה-22 | המאה ה-21 |
| האלף ה-2 לפנה"ס | המאה ה-20 | המאה ה-19 | המאה ה-18 | המאה ה-17 | המאה ה-16 | המאה ה-15 | המאה ה-14 | המאה ה-13 | המאה ה-12 | המאה ה-11 |
| האלף ה-1 לפנה"ס | המאה ה-10 | המאה ה-9 | המאה ה-8 | המאה ה-7 | המאה ה-6 | המאה ה-5 | המאה ה-4 | המאה ה-3 | המאה ה-2 | המאה ה-1 |
רשימת מאות לספירה

| אלפים | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות | מאות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| האלף ה-1 | המאה ה-1 | המאה ה-2 | המאה ה-3 | המאה ה-4 | המאה ה-5 | המאה ה-6 | המאה ה-7 | המאה ה-8 | המאה ה-9 | המאה ה-10 |
| האלף ה-2 | המאה ה-11 | המאה ה-12 | המאה ה-13 | המאה ה-14 | המאה ה-15 | המאה ה-16 | המאה ה-17 | המאה ה-18 | המאה ה-19 | המאה ה-20 |
| האלף ה-3 | המאה ה-21 | המאה ה-22 | המאה ה-23 | המאה ה-24 | המאה ה-25 | המאה ה-26 | המאה ה-27 | המאה ה-28 | המאה ה-29 | המאה ה-30 |
תווך

תווך הוא מה שדרכו מתפשט גל. חומר (מוצק, נוזל או גז) יכול לשמש כתווך לסוגים שונים של גלים, לדוגמה גלי קול. ריק יכול לשמש כתווך לגל אלקטרומגנטי (כמו אור או גלי רדיו), אך לא לגל קול. תווך יכול להיות גם מבנה כמו גלבו, סיב אופטי או חוט נחושת. תווך מאופיין על ידי מהירות ההתקדמות של גל דרכו ועל ידי האזור במרחב התלת־ממדי שבו הוא מוגדר. כאשר גל מתקדם בתווך מתרחשת בינו לבין התווך אינטראקציה מסוגים שונים, ביניהם ניחות, בליעה, החזרה ושבירה. מעבר מתווך בעל מהירות התקדמות אחת לתווך בעל מהירות התקדמות אחרת גורם לשבירה והחזרה.
תכונות של תווך

האופן שבו גלים עוברים בתווך נקבע לפי משוואת הגלים של התווך. משוואת הגלים היא משוואה דיפרנציאלית הקושרת בין הנגזרות של הגל לפי הזמן לנגזרות לפי המרחב, וקובעת את האופן שבו גלים מתקדמים בתוך התווך, ואת התכונות הפיזיקליות המאפיינות אותם.
תכונות של תווך > מהירות הגל ומקדם השבירה

מהירות הגל היא המהירות שבה הפרעה מתקדמת לאורך הטווח. המהירות, שלרוב מסומנת על ידי האות  \ v (או  \ c), נגזרת מתוך משוואת הגלים בתור:
\ v\equiv {\frac {\partial \omega }{\partial k}}
עבור גלי קול, מהירות הקול ניתנת בנוסחה:
כאן  \ \rho  מסמל את צפיפות החומר ו- \ C הוא מודול האלסטיות של החומר עבור תווך מוצק, או מודול הנפח עבור נוזלים וגזים. מהירות הקול באוויר היא כ-343 מטר לשנייה, בלחץ של אטמוספירה אחת ובטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס. מהירות זו תלויה בטמפרטורה ובלחץ, ומשתנה מאוד מתווך לתווך.
עבור גלים אלקטרומגנטיים מהירות הגל נקראת מהירות האור, והיא קשורה למקדם השבירה של החומר, שהוא היחס בין מהירות האור בריק (כ- 300,000 ק"מ בשנייה) לבין מהירות האור בתווך. מכיוון שהאור תמיד נע לאט יותר כשהוא עובר בחומר, מקדם השבירה של כל תווך יהיה תמיד גדול מ-1.
| החומר | n כאשר λ=589> 3 nm |
| --- | --- |
ריק: 1 (בדיוק)
הליום: 1.000036
אוויר ב-STP: 1.0002926
פחמן דו-חמצני: 1.00045
קרח מים: 1.31
מים נוזליים (20°C): 1.333
אתנול: 1.36
גליצרין: 1.4729
ברום: 1.661
זכוכית: 1.5 עד 1.9
יהלום: 2.419
גליום פוספיד: 3.5
צורן (סיליקון): 4.01
תכונות של תווך > נפיצה (דיספרסיה)

התדירות הזמנית  \ \omega  של גל העובר בחומר תלויה בתדר המרחבי של הגל  \ {\vec {k}} (מספר הגל) ולכן גם באורך הגל. תלות זו נקראת הנפיצה (דיספרסיה) של חומר ומוגדרת כנגזרת השנייה של התדירות הזמנית לפי התדירות המרחבית:  {\frac {\partial ^{2}\omega }{\partial k^{2}}}. מקדם הדיספרסיה (שהוא יחסי לנגזרת הזו) קובע את הקצב שבו הפרעה גלית תתרחב בעת ההתקדמות שלה בתווך (רוחב ההפרעה מתרחב כמו מקדם הדיספרסיה כפול שורש הזמן).
פתרון משוואת הגלים בחומר מאפשר מציאה של הקשר בין התדר הזמני  \ \omega  למספר הגל  \ {\vec {k}}. קשר זה נקרא יחס הנפיצה של התווך. לדוגמה, יחס הנפיצה של גל מישורי הוא:  \ \omega =kv.
תכונות של תווך > רוחב סרט

רוחב הסרט של תווך הוא תחום התדרים שהתווך מעביר. רוחב הסרט קובע גם את רוחב הפס ובכך את קצב הנתונים שניתן להעביר בתווך. עבור אור נראה, רוחב הסרט קובע את צבע החומר - לדוגמה: תווך שמעביר את כל גלי האור הנראה ייראה שקוף, ותווך שמעביר רק פס אור צר סביב 700 ננו-מטר הוא בעל צבע אדום.
תכונות של תווך > קיטוב

קיטוב של גל יכול להשפיע על המעבר בתווך, אם מקדם שבירה של התווך תלוי בקיטוב. תווך המעביר אור אך ורק בקיטוב מסוים נקרא מקטב. בחומרים שבהם מקדם השבירה תלוי בקיטוב מתרחשות תופעות כגון שבירה כפולה וסיבוב קיטוב (optical rotation).
תכונות של תווך > מקדם דיאלקטרי, מקדם מגנטי וסוספטיביליות

התקדמות גל אלקטרומגנטי בתווך נקבעת לפי המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות של החומר, בהתאם למשוואות מקסוול.
הסוספטיביליות היא האופן שבו החומר מגיב להפרעות. כך לדוגמה, כאשר מופעל שדה חשמלי על חומר, השדה גורם לקיטוב חשמלי בחומר, תופעה הקרויה סוספטיביליות חשמלית. היחס בין השדה החשמלי  \,\mathbf {E}  לבין הפולריזציה  \,\mathbf {P} , מסומן:
כאשר  \ \varepsilon _{0} הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו- \ \chi _{e} היא הסוספטיביליות החשמלית של החומר.
הקשר בין הסוספטיביליות של חומר למקדם הדיאלקטרי היחסי שלו  \,\varepsilon _{r} הוא  \,\chi _{e}\ =\varepsilon _{r}-1
באופן דומה מקדם מגנטיות (פרמיאביליות) של החומר, המסומן באות  \ \mu , מוגדר כיחס בין שדה מגנטי המופעל על חומר לשדה הנוצר בתוכו. עבור קרינה אלקטרומגנטית, המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות קובעים את מקדם השבירה של החומר בנוסחה  n={\sqrt {\epsilon _{r}\mu _{r}}}
תכונות של תווך > בליעה

בליעה מתרחשת כאשר עוצמת הגל נחלשת כשהוא עובר בתווך. בליעה קשורה לתהליכי רלקסציה (relaxation) בחומר. תדירות הגל שבה הבליעה מקסימלית תהיה קרובה לתדר שהוא ההופכי של זמן הרלקסציה, כלומר הזמן האופייני שבו החומר מגיב להפרעה הגלית.
מכיוון שמבחינה מתמטית נהוג להתייחס לגל המתקדם כאל פונקציה מעריכית, ניתן להתייחס לבליעה כאל רכיב מדומה של מהירות הגל, שגורם לירידה במשרעת הגל עם ההתקדמות בחומר. תפקיד דומה ימלא רכיב מדומה במקדם הדיאלקטרי, במודול האלסטיות, במספר הגל ובקבועים נוספים של התווך. במקרה של גל אלקטרומגנטי, מעבר בחומר מוליך חשמלית יגרום תמיד לבליעה.
לעיתים, במקום לעסוק במקדם הבליעה של הגל, נוח יותר להשתמש בעומק אופטי (optical depth) של התווך. זהו גודל שניתן למדידה בצורה ישירה יותר, והוא מוגדר כמרחק שבו משרעת הגל יורדת לאחד חלקי e מערכה ההתחלתי (בערך שליש).
תכונות של תווך > תכונות לא ליניאריות

במשוואות גלים שאינן ליניאריות יכולים להתרחש תהליכים שבהם אורך הגל משתנה עם ההתקדמות בחומר. כך לדוגמה בתווך אופטי יכול להתרחש תהליך של יצירת הרמוניה שנייה, שבו שני פוטונים של הגל המקורי נבלעים בחומר, ונוצר פוטון בעל תדירות כפולה. מידת התרחשותם של תהליכים לא ליניאריים בחומרים נקבעת לפי מקדמי הסוספטיביליות הלא ליניאריים של אותם חומרים. כך לדוגמה, היחס בין הפולריזציה של חומר לבין השדה החשמלי המופעל עליו ניתן לקירוב על ידי פיתוח לטור באופן:
בעוד ש- \ \chi _{1} קובע את מקדם השבירה של החומר, המקדמים הגבוהים יותר קובעים את מידת התרחשותם של תהליכים לא ליניאריים.
ראו גם

מעבר קרינה
מוביל גלים
חוק סנל
| גלים |
| --- | --- | --- |
| מאפיינים | משרעת • תדירות • מופע • אורך גל • וקטור גל • מספר גל • מהירות פאזה • מהירות חבורה • קיטוב |  |
| תופעות | החזרה  • העברה • שבירה • התאבכות • עקיפה • נפיצה • בליעה |  |
| מושגים | גל עומד • אפנון • חבילת גלים • תווך • מתנד הרמוני • תהודה • אפקט דופלר |  |
| אנליזה | משוואת הגלים • משוואת הלמהולץ • עקרון הויגנס • עקרון פרמה • חוקי פרנל |  |
| סוגי גלים | גל מישורי • גל כדורי • גל רוחב • גל אורך • פולס • קרינה אלקטרומגנטית • גל קול • גל (מים) • פונקציית גל |  |
מיכל זמורה-כהן

| --- | --- |

מיכל זמורה-כהן, 2006
 לידה:  1926 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  19 בינואר 2015  (בגיל 89 בערך) תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  התיכון ליד האוניברסיטה, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אוניברסיטת אופסלה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  חיים כהן (1966–2002) 
 צאצאים:  גדי רול 
 
קברה של המוסיקולוגית מיכל זמורה כהן בבית העלמין בשפיים
מיכל זְמוֹרָה-כהן (1926 - 19 בינואר 2015) הייתה פסנתרנית ומוזיקולוגית ישראלית. מנהלת חטיבת המוזיקה בקול ישראל. זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1998.