stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל תל אביב (כדורסל)
סמל המועדון

סמל תנועת הפועל נבחר ב-15 במאי 1926, בצריף של הנוער העובד ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב (בשטח בו שוכן בימינו גן מאיר), עת נערך במקום כינוס מועצת הייסוד להקמת התאגדות הפועל והוחלט על חידוש פעולתו של מועדון הפועל תל אביב. בכינוס נבחרה סיסמת התנועה "בריאות העובד ערובה לניצחונו", ונקבע כי הסמל ישלב בין דמות של ספורטאי ההודף באגרופו את היריב לבין הפטיש והמגל, סמל הקומוניזם המייצג את מעמד הפועלים (פועלי התעשייה מיוצגים באמצעות הפטיש והחקלאים באמצעות המגל). הצבע שנבחר הן לסמל והן למדי הקבוצה הוא הצבע האדום, שאף הוא מזוהה עם השמאל ונחשב למייצג את תנועת הפועלים ומבטא את ההשקפה כי כל בני האדם שווים ואותו דם זורם בעורקיהם.
ב-1935 הוקם מועדון הכדורסל של הפועל תל אביב ובתחילה אימץ המועדון את סמל התנועה. בהמשך הוסף הכיתוב "תל אביב" מתחת לסמל על מנת לבדל אותה מקבוצות הפועל אחרות.
ב-2003 המועדון שינה את הסמל והכניס בו את הספונסר דאז חברת "SAMSUNG" ישראל. ב-2005 סיימה הקבוצה את ההתקשורות עם הספונסר והסירה את שמו מהסמל. בין השנים 2007–2011 המועדון המקורי התדרדר וקמה קבוצת האוהדים "הפועל אוסישקין תל אביב", בהמשך לאחר התפרקות המועדון המקורי, לקחה קבוצת האוהדים את סמלה ושמו הרשמי של המועדון הישן. בהמשך ומאז שנת 2017, כחלק ממהלך שיווקי נוהגת הנהלת הקבוצה להוסיף לסמלה בכל עונה משפט משיר אוהדים, הנבחר על ידי חברי העמותה, על מנת לייצג את העובדה ש"עמותת הפועל אוסישקין תל אביב" שהיא בעצם אוהדי הקבוצה היא חלק מהבעלים ומחוברים אליה יותר מכולם.
סמל המועדון בשנותיו הראשונות - סמל איגוד הפועל
סמל המועדון בין השנים 2003–2005
סמל המועדון לאחר הסרת הספונסר ב–2005
סמל המועדון הפועל אוסישקין תל אביב
סמל המועדון לאחר איחוד עם קבוצת האוהדים (אוסישקין) ב-2011
סמל המועדון בהווה
מלך הסלים בכל הזמנים

נכון ל-25 באפריל 2024. השחקנים המודגשים עדיין פעילים.
| # | שם השחקן | נקודות | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרק טורנשיין | 3904 | 189 | 20.7 |
| 2 | בארי לייבוביץ' | 3468 | 208 | 16.7 |
| 3 | גרשון דקל | 3462 | 253 | 13.7 |
| 4 | לבן מרסר | 3184 | 174 | 18.3 |
| 5 | פיני חוזז | 2757 | 172 | 16 |
| 6 | רמי גוט | 2569 | 226 | 11.4 |
| 7 | צבי לובצקי | 2275 | 216 | 10.5 |
| 8 | רביב לימונד | 2216 | 165 | 13.4 |
| 9 | תומר גינת | 2197 | 177 | 12.4 |
| 10 | עמוס פרישמן | 2121 | 202 | 10.5 |
| 11 | דני ברכה | 1847 | 184 | 10.0 |
| 12 | ג'ון ויליס | 1750 | 124 | 14.1 |
| 13 | חיים חזן | 1695 | 175 | 9.7 |
| 14 | ארז לוסטיג | 1655 | 147 | 11.3 |
| 15 | אילן זייגר-זוהר | 1582 | 148 | 10.7 |
הישגי הקבוצה במאה ה-21 לפי עונות

| עונה | מאמן | מיקום סופי בליגה | שלב הפלייאוף | גביע המדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | אריק שיבק | 1 | אלופה | רבע גמר |
↓ העפלה לליגת העל ↓
| 2002/2003 | אריק שיבק / ארז אדלשטיין | 7 | – | חצי גמר |
| 2003/2004 |  ארז אדלשטיין | 2 | גמר | חצי גמר |
| 2004/2005 | אפי בירנבוים | 2 | גמר | רבע גמר |
| 2005/2006 | אפי בירנבוים | 5 | – | רבע גמר |
↓ ירידה לליגה הלאומית ↓
| 2006/2007 | מני זולדן | 14 | ירידת ליגה | שמינית גמר |
↓ הפועל אוסישקין תל אביב - ליגה ב' ↓
| 2007/2008 | אורי שלף | 1 | אלופה | זכייה (גביע האיגוד לליגה ב') |
↓ העפלה לליגה א' ↓
| 2008/2009 | אורי שלף | 1 | אלופה | זכייה (גביע האיגוד) |
↓ העפלה לליגה הארצית ↓
| 2009/2010 | שרון אברהמי | 1 | גמר | זכייה (גביע האיגוד) |
↓ העפלה לליגה הלאומית ↓
| 2010/2011 | שרון אברהמי | 1 | גמר | חצי גמר |
| 2011/2012 | ארז אדלשטיין | 1 | אלופה | רבע גמר |
↓ העפלה לליגת העל ↓
| 2012/2013 | ארז אדלשטיין | 8 | רבע גמר | שמינית גמר |
| 2013/2014 | ארז אדלשטיין | 4 | רבע גמר | חצי גמר |
| 2014/2015 | עודד קטש | 7 | רבע גמר | רבע גמר |
| 2015/2016 | עודד קטש / שרון אברהמי | 8 | רבע גמר | שמינית גמר |
| 2016/2017 | שרון אברהמי / רמי הדר / רועי חגאי | 10 | - | שמינית גמר |
| 2017/2018 | דני פרנקו | 5 | חצי גמר | רבע גמר |
| 2018/2019 | דני פרנקו | 8 | רבע גמר | חצי גמר |
| 2019/2020 | אריאל בית הלחמי / יאניס קאסטריטיס | 8 | רבע גמר | שמינית גמר |
| 2020/2021 | יאניס קאסטריטיס / דני פרנקו | 10 | - | רבע גמר |
| 2021/2022 | דני פרנקו | 7 | רבע גמר | גמר |
| 2022/2023 | דני פרנקו | 3 | גמר | רבע גמר |
| 2023/2024 | דני פרנקו/סטפאנוס דדאס | 2 | גמר | רבע גמר |
שחקנים בולטים

בין השחקנים הבולטים של הפועל תל אביב לאורך השנים:
שנות ה-50 וה-60: שמעון שלח, ארז לוסטיג, חיים חזן, דוד הייבלום, דני ארז, צבי לובצקי, רמי גוט, עזרי לובושיץ, גדעון בנדל, עמי שלף, דוד קמינסקי, אייבן לישינסקי, אורי שטרן, עמוס קופפר-תובל, אורי גוטהלף, זוהר כהן, אילן זייגר-זוהר, בילי וולד.
שנות ה-70: מרק טורנשיין, גור בן-דוד, דני ברזילי, דני ברכה, שמואל (מולי) אבישר, פיני חוזז, גרשון דקל, בארי לייבוביץ', עופר אשד, בועז ינאי, אריה אלבו.
שנות ה-80: שמעון אמסלם, עמוס פרישמן, עופר פליישר, לבן מרסר, ג'ון ויליס, קני לבנובסקי, מייק לארגי, חיים זלוטיקמן, האווי לאסוף, לינטון טאונס, איתמר מרזל, ארל ויליאמס
שנות ה-90: תומר שטיינהאור, עמי נאווי, מאיר טפירו, ליאור ארדיטי, פרוויס שורט, דייוויד ת'רדקיל, רדנקו דובראש, באק ג'ונסון, ג'יימס טרי, ג'ונתן דלזל, ננאד מרקוביץ', קרטיס מקנטס, מיקי ברקוביץ'
העשור הראשון של המאה ה-21: גילי מוסינזון, טוהר חיימוביץ', יואב בר, דרור חג'ג', ליאור ליובין, ווילאם אייברי, ג'סמין הוקיץ' (אנ'), יניב גרין, סאמו אודריך (אנ'), אור איתן, קני ויליאמס, קלווין גיבס, גיא גודס, דורון שפר, ישראל שיינפלד
העשור השני של המאה ה-21: מתן נאור, אדריאן יוטר, יהונתן שולדבראנד, טוני גפני, בר טימור, רביב לימונד, ג'ף אלן, קרלון בראון, ג'וש אוונס (אנ'), נייט רובינסון, ג'רל מקניל (אנ'),אדריאן בנקס, תומר גינת, ריצ'רד האוול.
שנות ה-20 של המאה ה-21: ים מדר, עידן זלמנסון, גיל בני, ג'יי. פי. טוקוטו, ג'ייקובן בראון, אקסבייר מנפורד, צ'ינאנו אונואקו, ג'ורדן מקריי, פטריק בוורלי.
ראו גם: רשימת כדורסלני הפועל תל אביב
ראו גם

הפועל תל אביב
הפועל תל אביב (כדורגל)
הפועל תל אביב (כדורסל נשים)
אולם אוסישקין
היכל קבוצת שלמה
עונת 2024/2025 בצ'מפיונשיפ

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  10 באוגוסט 2024 – 3 במאי 2025 (267 ימים)
 מספר משתתפות:  24
 מספר משחקים:  349
 מספר שערים:  867 (2.48 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  7,627,044 (21,854 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד בורחה סאינס   (15 שערים)
 → 2023/20242025/2026 ←
עונת 2024/2025 בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, היא העונה ה־33 במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ האנגלית.
הקבוצות שיסיימו במקומות הראשון והשני, יעפילו אוטומטית לפרמייר ליג, הקבוצות שיסיימו במקום 3–6, יתחרו ביניהן במשחקי הפלייאוף. שלוש הקבוצות שיסיימו במקומות האחרונים, ירדו לפוטבול ליג הראשונה.
שינויים בקבוצות הליגה > הקבוצות שעלו לפרמייר ליג

לסטר סיטי
איפסוויץ' טאון
סאות'המפטון
שינויים בקבוצות הליגה > הקבוצות שירדו לפוטבול ליג הראשונה

ברמינגהאם סיטי
האדרספילד טאון
רות'רהאם יונייטד
שינויים בקבוצות הליגה > הקבוצות שעלו מהפוטבול ליג הראשונה

פורטסמות'
דרבי קאונטי
אוקספורד יונייטד
שינויים בקבוצות הליגה > הקבוצות שירדו מהפרמייר ליג

ברנלי
שפילד יונייטד
לוטון טאון
קבוצות הליגה

| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אוקספורד יונייטד | אוקספורד | אצטדיון קאסם | 12,500 |
| בלקברן רוברס | בלקברן | איווד פארק | 31,367 |
| בריסטול סיטי | בריסטול | אשטון גייט | 27,000 |
| ברנלי | ברנלי | טרף מור | 21,944 |
| דרבי קאונטי | דרבי | פרייד פארק | 32,956 |
| האל סיטי | קינגסטון על ההול | אצטדיון KCOM | 25,400 |
| ווטפורד | ווטפורד | ויקארג' רואד | 22,000 |
| ווסט ברומיץ' אלביון | וסט ברומיץ' | ההות'ורנס | 26,850 |
| לוטון טאון | לוטון | קנילוורת' רואד | 10,350 |
| לידס יונייטד | לידס | אלנד רואד | 37,608 |
| מידלסברו | מידלסברו | אצטדיון ריברסייד | 34,000 |
| מילוול | לונדון | אצטדיון הדן | 20,146 |
| נוריץ' סיטי | נוריץ' | קארו רוד | 27,244 |
| סוונסי סיטי | סוונסי | אצטדיון ליברטי | 21,088 |
| סטוק סיטי | סטוק-און-טרנט | אצטדיון Bet365 | 30,089 |
| סנדרלנד | סנדרלנד | אצטדיון האור | 49,000 |
| פורטסמות' | פורטסמות' | פראטון פארק | 20,688 |
| פלימות' ארגייל | פלימות' | אצטדיון הום פארק | 17,900 |
| פרסטון נורת' אנד | פרסטון | דיפדייל | 23,408 |
| קארדיף סיטי | קארדיף | אצטדיון קארדיף סיטי | 33,316 |
| קובנטרי סיטי | קובנטרי | ריקו ארנה | 32,000 |
| קווינס פארק ריינג'רס | האמרסמית' ופולהאם | לופטוס רואד | 18,439 |
| שפילד יונייטד | שפילד | בראמל ליין | 32,050 |
| שפילד ונסדיי | שפילד | אצטדיון הילסבורו | 39,732 |
טבלת הליגה

מעודכן ל-31 בינואר 2025
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שפילד יונייטד | 37 | 24 | 7 | 6 | 52 | 28 | 24+ | 77 | עלייה לפרמייר ליג |
| 2 | לידס יונייטד | 36 | 22 | 10 | 4 | 72 | 23 | 49+ | 76 | עלייה לפרמייר ליג |
| 3 | ברנלי | 37 | 20 | 15 | 2 | 50 | 11 | 39+ | 75 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 4 | סנדרלנד | 37 | 19 | 12 | 6 | 55 | 34 | 21+ | 69 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 5 | קובנטרי סיטי | 37 | 16 | 8 | 13 | 52 | 48 | 4+ | 56 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 6 | וסט ברומיץ' אלביון | 37 | 13 | 17 | 7 | 47 | 33 | 14+ | 56 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 7 | בריסטול סיטי | 37 | 13 | 15 | 9 | 47 | 40 | 7+ | 54 |  |
| 8 | מידלסברו | 37 | 15 | 8 | 14 | 57 | 48 | 11+ | 53 |  |
| 9 | בלקברן רוברס | 36 | 15 | 7 | 14 | 41 | 37 | 4+ | 53 |  |
| 10 | שפילד ונסדיי | 37 | 14 | 9 | 14 | 53 | 58 | 5– | 51 |  |
| 11 | נוריץ' סיטי | 37 | 12 | 13 | 12 | 59 | 52 | 7+ | 49 |  |
| 12 | ווטפורד | 36 | 14 | 7 | 15 | 46 | 50 | 4– | 49 |  |
| 13 | מילוול | 36 | 12 | 12 | 12 | 36 | 37 | 1- | 48 |  |
| 14 | קווינס פארק ריינג'רס | 37 | 11 | 11 | 15 | 42 | 48 | 6– | 44 |  |
| 15 | פרסטון נורת' אנד | 37 | 9 | 17 | 11 | 37 | 43 | 6– | 44 |  |
| 16 | סוונסי סיטי | 36 | 12 | 8 | 16 | 38 | 46 | 8– | 44 |  |
| 17 | פורטסמות' | 36 | 11 | 9 | 16 | 44 | 57 | 13– | 42 |  |
| 18 | אוקספורד יונייטד | 36 | 9 | 12 | 15 | 37 | 53 | 16– | 39 |  |
| 19 | האל סיטי | 36 | 9 | 10 | 17 | 36 | 45 | 9– | 37 |  |
| 20 | סטוק סיטי | 36 | 8 | 12 | 16 | 36 | 50 | 14– | 36 |  |
| 21 | קארדיף סיטי | 37 | 8 | 12 | 17 | 40 | 61 | 21– | 36 |  |

| 22 | דרבי קאונטי | 37 | 9 | 8 | 20 | 37 | 49 | 12– | 35 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
| 23 | לוטון טאון | 37 | 9 | 7 | 21 | 34 | 60 | 26– | 34 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
| 24 | פלימות' ארגייל | 36 | 6 | 12 | 18 | 36 | 73 | 37– | 30 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
↑  לשפילד יונייטד הופחתו שתי נקודות בשל אי תשלום למועדונים אחרים במהלך עונות 2022/2023 ו- 2023/2024.
טבלת הליגה > פלייאוף

העולה השלישית לפרמייר ליג תקבע במשחקי הפלייאוף הקבוצות שיסיימו את העונה במקומות 3–6 יעפילו למשחקי הפלייאוף, הקבוצה שסיימה במקום השלישי תפגוש את הקבוצה שסיימה במקום השישי (הקבוצה מהמקום השישי תארח את המשחק הראשון ואילו הקבוצה מהמקום השלישי תארח את משחק הגומלין) ואילו הקבוצה שסיימה במקום הרביעי תפגוש את הקבוצה שסיימה במקום החמישי (הקבוצה מהמקום החמישי תארח את המשחק הראשון ואילו הקבוצה מהמקום הרביעי תארח את משחק הגומלין), המנצחות יפגשו למשחק הגמר שבו המנצחת תעפיל לפרמייר ליג.
הערות שוליים

↑  EFL, EFL Sky Bet Championship table, results, fixtures, stats, EFL (באנגלית)
אברהם מרדכי שוורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 עיסוק:  זמר-יוצר, גראמער, מלחין, מפיק מוזיקלי
 זרם:  חסידות סאטמר
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה מועדפת:  יידיש
 שיתופי פעולה בולטים:  לוי פולקוביץ, מקהלת שירה
אברהם מרדכי שוורץ הוא מלחין, גראמער, מפיק מוזיקלי וזמר-יוצר חסידי אמריקאי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קריירה מוזיקלית

שוורץ החל את הקריירה המוזיקלית שלו כחבר במקהלת שירה.
בשנת 2015 הפיק עבור לוי פולקוביץ את אלבום הבכורה שלו אחכה לו. בשנת 2017 הפיק את האלבום השני של פולקוביץ טוב לי.
בשנת 2017 הוציא את סינגל הבכורה שלו "לאמיר מאכן קידוש", בלחן של שרולי ליפשיץ ובדואט עם שרולי ליפשיץ ויואלי הורוויץ (מנצח מקהלת שירה), השיר זכה להצלחה רבה, ובוצעו לו מספר גרסאות כיסוי בהם על ידי אברהם פריד באלבום פרויקט רילקס עם אברהם פריד.
בשנת 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו כרובים עליונים. באלבום השתתפו לוי פולקוביץ, וילדי הפלא שלום סאל ושלום בראדט.
בשנת 2020 הוציא את אלבומו א סדר נאכט קומזיץ פארברענג הכולל בעיקר שירי פסח, באלבום השתתפו מקהלת שירה וילד הפלא שלום סאל.
בשנת 2024 הוציא את האלבום 'אפריון' עם 16 שירים שהלחין ר' אשר אנשיל פרידמאן.
דיסקוגרפיה > אלבומים

כרובים עליונים, 2019
א סדר נאכט קומזיץ פארברענג, 2020
אפריון, 2024
דיסקוגרפיה > סינגלים

לאמיר מאכן קידוש, עם שרולי ליפשיץ ויואלי הורוויץ, 2017
אזכרה, 2018
נשמת, 2019
א יידישע מאמע, עם שלום בראדט ומקהלת שירה, 2019
אלקא, 2020
מנן ומאן, 2020
בראשית, 2020
כי לא תעזוב, 2021
מעז’יבוז, 2021
ווארקא, 2024
די הייליגער באשעפער וועט העלפן, 2024
הערות שוליים

↑  ידיעה באתר חסידיניוז.
↑  אברהם מרדכי שוורץ באלבום בכורה, ידיעה באתר קול חי מיוזיק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 464fb8d1-a47d-49b7-9272-911ff5cd55f5  VIAF: 284149366575885602877   WorldCat (עם VIAF): 284149366575885602877 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'אן-מארי לוסטיז'ה

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1926 פריז, צרפת 
 פטירה:  5 באוגוסט 2007 (בגיל 80) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  נוטרדאם 
 מקום מגורים:  פריז, אורליאן, דקאזוויל 
 השכלה:  הפקולטה לאמנויות של פריז  המכון הקתולי של פריס  תיכון מונטן 
 תפקיד:  חשמן (2 בפברואר 1983) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  הסרט הגדול של מסדר הארז  אביר מסדר האמנויות והספרות  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לויולה בשיקגו  הצלב הגדול של מסדר הנסיך אנריקה  אביר במסדר הדקל האקדמי 
 
ז'אן-מארי לוסטיז'ה
הקרדינל ז'אן-מארי לוסטיז'ה (בצרפתית: Jean-Marie Lustiger, ‏האזנהקובץ:Fr-Jean Marie Lustiger.ogg‏Ⓘ‏; נולד כאהרון לוסטיגר 17 בספטמבר 1926 - 5 באוגוסט 2007) היה יהודי מומר שהיה לאיש כמורה צרפתי.
לוסטיז'ה נולד יהודי. בגיל 14 המיר את דתו לנצרות הקתולית. לאחר מכן הגיע לדרגת קרדינל בכנסייה הקתולית ושימש במשך 24 שנים כארכיבישוף של פריז, אחת המשרות הגבוהות בהיררכיה הכנסייתית בצרפת ובעולם הקתולי. לוסטיז'ה נבחר לאקדמיה הצרפתית, היה דמות אהובה על צרפתים רבים, ונחשב לסמכות רוחנית ומורה דרך מוסרי. מעולם לא התנכר למוצאו היהודי, והתבטא כי הוא "יהודי שהגשים את עצמו".
חייו > ילדות ונעורים

לוסטיז'ה נולד כאהרון לוסטיגר בפריז ליהודים חילונים ממוצא פולני, שארל וז'יזל לוסטיגר, מהעיירה בנדין שבשלזיה, שהיגרו מפולין בסביבות מלחמת העולם הראשונה. סבו מצד אמו - שנקרא גם הוא אהרן - כיהן כרב בבנדין. אביו היה בפולין אופה, אולם בצרפת הוריו פתחו חנות ללבנים ברובע ה-18 של פריז. לוסטיז'ה למד בבית הספר הידוע "ליסה מונטן" (Lycée Montaigne) בפריז, בו נתקל לראשונה בתופעות של אנטישמיות כשהתלמידים האחרים היו מכים אותו בצורה קשה וקוראים לו "יהודי מלוכלך". בשנת 1937 התארח אצל משפחה אנטי-נאצית פרוטסטנטית בגרמניה הנאצית שילדיה הוכרחו להצטרף לארגון ההיטלריוגנד.
בגיל 11 החדיר בו מורה לספרות את נושא האמונה באלוהות, המורה, צרפתי קתולי, היה הראשון שדיבר איתו על אמונה. בהמשך, גילה לוסטיז'ה את הברית החדשה, וחש אליה משיכה לא מוסברת. הוא הרגיש שהברית החדשה הייתה פשוט המשכיות לברית הישנה.
כאשר נכבשה צרפת ב-1940 בידי גרמניה הנאצית מצאו לוסטיז'ה, הוריו ואחותו ארלט מחסה באורליאן אצל משפחה קתולית. באותה שנה, במהלך השבוע הקדוש, הוא השבוע האחרון של תענית הלנט שלפני חג הפסחא, החליט לוסטיז'ה להמיר את דתו, בניגוד לרצון הוריו, והפך לקתולי. הוא הוטבל על ידי הבישוף של אורליאן, ב-25 באוגוסט 1940, וקיבל את השם הנוצרי "ז'אן-מארי", שני שמות שמקורם הוא בעברית. לוסטיז'ה נהג לטעון שמעולם לא ויתר על שמו היהודי, שכן הכהן הגדול אהרון, אחיו של משה רבנו, נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית. אחותו אף היא המירה את דתה לאחר מכן. באוקטובר 1940 החליט משטר וישי להעביר חקיקה אנטי-יהודית שחייבה את היהודים לשאת את הטלאי הצהוב. בספטמבר 1942 נשלחו הוריו של לוסטיז'ה לאושוויץ לאחר שמעבידה של אמו הלשין עליהם. אמו מתה שם בשנת 1943, ואביו שרד, ושב לפריז לאחר המלחמה. הוא ניסה לבטל את הטבלת בנו, אך לשווא.
לאחר שהשלים את לימודיו באורליאן, נרשם לוסטיז'ה ללימודי ספרות בסורבון.
חייו > קריירה כנסייתית מוקדמת

לוסטיז'ה סיים תואר בספרות בסורבון בשנת 1946. לאחר מכן נכנס לסמינר לכמרים של המסדר הכרמליתי בפריז, שהיה שייך לבית הספר הכנסייתי הגבוה "Institut Catholique de Paris". ב-1951 ביקר לראשונה בישראל. ולאחר מכן הוסמך לכמורה באפריל 1954.
בין 1954 ל-1959 שימש ככומר האוניברסיטאי של פריז, ושירת את קהילת התלמידים והמורים של אוניברסיטת הסורבון וכן של שאר המוסדות האקדמאים בעיר. הכריזמה שלו הפכה אותו לפופולרי מאוד באוניברסיטאות, אולם אירועי מאי 1968 גרמו לו להבין שאין בהן מקום לבשורת הנצרות עם כל המהומה שהתרחשה שם.
בין 1969 ל-1979 היה הכומר בכנסיית סן-ז'ן-דה-שנטל, כנסייה ברובע ה-16 העשיר של פריז.
ב-10 בנובמבר 1979 מונה לוסטיז'ה לבישוף מאורליאן, על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, אך הוא ישב בתפקיד זה רק 15 חודשים.
חייו > הארכיבישוף של פריז

ב-1981 מונה לוסטיז'ה לארכיבישוף של פריז. במילוי משרה זו גילה מרץ רב. הוא ניצל את הרפורמות שערך פרנסואה מיטראן בתחום התקשורת, כדי ליצור ערוצי טלוויזיה ורדיו קתוליים, והפך לדמות תקשורתית מוכרת.
ב-2 בפברואר 1983 מונה לקרדינל. מינוי זה הפך אותו לדמות בינלאומית מוכרת. הקרדינל לוסטיז'ה ביצע רפורמות במבנה הכנסייה בפריז, במיוחד בכל הנוגע להסמכת כמרים. ב-1984 פתח פקולטה עצמאית לתאולוגיה במוסד הלימודים הגבוה "École cathédrale de Paris", באופן עצמאי מה"Institut Catholique". הוא תמך בהקמת כנסיות חדשות, ותנועות המונים כקהילת אמנואל, קבוצת תפילה פריזאית שהפכה לתנועה עממית לחידוש פני הכנסייה הקתולית.
ב-1984 עמד בראש הפגנת המונים נגד חקיקה שקיצצה את התמיכה הכספית בחינוך הקתולי בצרפת. לוסטיז'ה לא התנגד לחוק משנת 1905 המפריד את הכנסייה בצרפת מהמדינה, אך הביע התנגדותו לחוק האוסר על הצגת סמלים דתיים בבתי הספר, כאשר העיד בפני "ועדת סטאזי" שהייתה חלק מהליך חקיקת החוק.
במהלך כהונתו השתדל לפייס ולגשר בין זרמים שונים בכנסייה, בין שמרנים וחדשנים, ובין ליברלים ומסורתיים. הוא מתח ביקורת על סרטו של מרטין סקורסזה "הפיתוי האחרון של ישו" בשנת 1988, בניגוד לעמדתם של בישופים ליברלים שלא ראו פסול בסרט.
בנוסף לתפקידיו הכנסייתיים, שמר על קשרים טובים עם העולם הפוליטי. על אף שהיה מנוגד לדעותיו של פרנסואה מיטראן הסוציאליסט, שמר על קשרים טובים עם הממשל במהלך כל תקופת כהונתו. בשנת 1989, במהלך חגיגות מאתיים השנה למהפכה הצרפתית עמד בוויכוח מתוקשר עם שר התרבות ז'אק לאנג שביקש לכבד את "אבה גריגואר", כומר מימי המהפכה שהיה הראשון נשבע שבועת אמונים לממשל האזרחי בקבורה בפנתיאון. בשנת 1995 הדיח את הכומר אלאן מייארד לה מורנדא, שנשא במשרה דיפלומטית מטעם הכנסייה, מכיוון שסבר שבעמדותיו הוא נוטה למועמד אדואר בלאדור. כקרדינל, היה אחראי לסידורי הקבורה של מיטראן, שנערכו בכבוד רב ובפאר ממלכתי. בשנת 1997 ארגן את "יום הנוער העולמי" בפריז, אירוע בינלאומי שבו השתתפו יותר ממיליון בני אדם.
לוסטיז'ה לא נבחר מעולם לעמוד בראש המועצה האפיסקופלית הצרפתית. חבריו להיררכיה הכנסייתית העדיפו על פניו מועמדים אחרים בשלוש הפעמים בהם נערכו בחירות בתקופת כהונתו כארכיבישוף של פריז. יחד עם זאת הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1995. יוקרתו של מוסד זה, שבכל זמן נתון יש בו ארבעים חברים המייצגים את האליטה האקדמית והתרבותית של צרפת, היא כה רבה, עד שחבריו נקראים "בני האלמוות".
חייו > פרישה ומוות

ב-11 בפברואר 2005 הכריז לוסטיז'ה על פרישתו. את הופעתו האחרונה בציבור ערך בינואר 2007. באפריל אובחן כלוקה בסרטן העצמות ובסרטן הריאה, וב-5 באוגוסט 2007 מת.
מותו עורר תחושות של צער בציבור הצרפתי. נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, ששהה בחופשה בארצות הברית, קיצר את חופשתו ושב לצרפת על מנת להשתתף בהלווייתו. האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר שלח לארכיבישוף של פריז מכתב בו הביע צערו על מות לוסטיז'ה, והתבטא כי לוסטיז'ה היה "אדם מלא אמונה ורצון לדיאלוג, והקדיש את עצמו באופן נדיב לקדם עוד ועוד את היחסים הקרובים בין נוצרים ויהודים".
הלווייתו של לוסטיז'ה נערכה בקתדרלת נוטרדאם, שבה גם נטמן, ב-10 באוגוסט 2007 בנוכחות נשיא צרפת ונכבדים רבים, בהם ראש ממשלת צרפת פרנסואה פילו, שרי ממשלה, ונציגים נכבדים של שלוש הדתות, היהודים הנוצרים והמוסלמים. בתחילת ההלוויה נאמר, ע"פ צוואתו, פרק קי"ג בתהילים בעברית ובצרפתית על ידי בן אחיינו של לוסטיז'ה, שגם הניח חופן אדמה שנלקח מהר הזיתים וממקומות קדושים נוספים בארץ ישראל והוענק למשפחת לוסטיז'ה על ידי שגריר ישראל בצרפת. לאחר מכן אמר בן דודו, הסופר וההיסטוריון ארנו לוסטיגר (1924–2012) קדיש על קברו, והסביר לאחר מכן לעיתון לה פיגארו שקריאת הקדיש הייתה אחת מבקשותיו האחרונות של לוסטיז'ה. ההלוויה שודרה בשידורים ישירים ברשתות הטלוויזיה הגדולות בצרפת.
תאולוגיה ואתיקה

לוסטיז'ה האמין כי על הכמרים לשמור על נדר הפרישות, התנגד להסמכת נשים לכמורה ולהפלה מלאכותית. על אף שהסכים עם דעותיו של יוחנן פאולוס השני בנוגע לביואתיקה, סבר כי אמצעים למניעת הריון אינם אסורים, במידה ואחד מבני הזוג הוא נשא איידס. הוא ייסד עמותה בשם "טיבריאד" שליוותה הורים נשאי איידס.
לוסטיז'ה ראה בנצרות את השלמתה של היהדות ובברית החדשה את השלמתו של התנ"ך. בספרו "Le Choix de Dieu" (בחירת האל) בשנת 1997 הצהיר כי האנטישמיות המודרנית היא פרי הנאורות, שאותה תקף. בה בעת סירב להצטרף לקתולים שמרנים יותר, ובהם הקרדינל רצינגר, שהיה לימים לאפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר.
לוסטיז'ה היה דובר ידוע נגד הגזענות והאנטישמיות. הוא יצא נגד ז'אן-מארי לה פן, והשווה את הקסנופוביה של לה פן לנאציזם. לוסטיז'ה הבהיר כי הנצרות רואה באדם את צלם האל, ובשל כך כל בני האדם שווים.
לוסטיז'ה היה מקורב מאוד אל האפיפיור יוחנן פאולוס השני, אם בשל הרקע הפולני המשותף לשניהם, השפות המשותפות שדיברו (פולנית, צרפתית ואפילו יידיש) או בשל דעותיהם שזכו לביקורת מהאגף הליברלי בכנסייה. דבר זה הוליך לאפשרות כי לוסטיז'ה יירש את יוחנן פאולוס כאפיפיור, אך הוא תמיד סירב לדון באפשרות זו. בשנת 2005 היה בין הקרדינלים שבחרו את יורשו של יוחנן פאולוס, האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר.
לוסטיז'ה והיהודים

לוסטיז'ה מעולם לא התנכר למוצאו היהודי, והתבטא כי הוא "יהודי שהגשים עצמו". לוסטיז'ה דיבר עברית ויידיש. רבם הראשי לשעבר של יהודי צרפת, הרב רנה שמואל סירא, אומר כי צפה במו עיניו בקרדינל אומר קדיש לזכר אמו בבית הכנסת.
עם מינויו כארכיבישוף של פריז התבטא לוסטיז'ה כי: "נולדתי יהודי וכך אשאר, אפילו אם רבים לא יסכימו לכך. עבורי ייעודו של עם ישראל הוא להביא אור לגויים. זו תקוותי, ואני מאמין כי הדרך לכך היא הנצרות".
הרב הראשי לישראל ישראל מאיר לאו יצא בשנת 1995 נגד הזמנתו של לוסטיז'ה לאוניברסיטת תל אביב לנאום בכנס שעסק ב"שתיקת אלוהים בשואה", וטען כי "דרך השמד הרוחני שמייצג לוסטיז'ה מובילה, כמו ההשמדה הפיזית, לפתרון הסופי של בעיית היהודים". בביקורו באוניברסיטה שהתקיים ביום השואה אמר: "אני יודע שאני יהודי, אבל בדת אחרת".
התנגדות דומה הביע יו"ר המועצה הלאומית של יד ושם, יוסף בורג, שטען כי "מי שהתנצר עבר את הגבול, ולא שייך לעם היהודי" והתנגד להזמנתו לטקס יום השואה ביד ושם. בעקבות ההתנגדות ביטל שר החינוך אמנון רובינשטיין את הזמנתו, בהסבירו שאין לפגוע באחדות העם ביום השואה.
עם זאת, תמיכתו של לוסטיז'ה במדינת ישראל, לעיתים בניגוד לנייטרליות המוצהרת של הוותיקן, הקנתה לו ידידים בעולם היהודי.
ב-1987 היה מעורב לוסטיז'ה במשא ומתן הנוגע לבניית המנזר של אחיות המסדר הכרמליתי באושוויץ, וזאת לצדם של נציגים של הקהילה היהודית, ובהם תיאו קליין. ב-2005 ייצג את האפיפיור בטקסי הזיכרון לרגל מלאת שישים שנה לשחרור מחנה אושוויץ. במאי 2006 צעד לצדו של האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר כאשר זה ביקר במחנה ההשמדה בירקנאו.
ב-1995 נכח ביחד עם קבוצה של רבנים צרפתים בקריאת מסמך חרטה, שבו התנצלו הקתולים הצרפתים על יחסה הפאסיבי של הכנסייה הצרפתית למדיניות שיתוף הפעולה בצרפת של וישי.
ב-1998 זכה בפרס נוסטרה איטאטה, על קידום היחסים בין הקתולים והיהודים. הפרס הוענק על ידי המרכז להבנה נוצרית יהודית, קבוצה פלורליסטית שמרכזה באוניברסיטת פיירפילד בקונטיקט. הליגה נגד השמצה מחתה נגד מתן הפרס, בטענה שאין זה יאות להעניקו ללוסטיז'ה בשל היותו מומר. ב-2006 ביקר לוסטיז'ה ב"ישיבת חובבי תורה", בית ספר גדול לרבנים במנהטן, ונשא שם נאום בפני התלמידים.
לאחר מותו הביע הקונגרס היהודי העולמי צער על פטירתו.
הנצחה

גשר על נהר הסן ליד קתדרלת נוטרדאם נקרא על שמו Petit-Pont-Cardinal-Lustiger (אנ').
במנזר הבנדיקטיני באבו גוש הוקמה גינה לזכרו ובה קורות חייו בעברית ובצרפתית וציטוטים מדבריו.
הערות שוליים

↑  AP, האפיפיור על החשמן "היהודי": הוא קירב בין הדתות, באתר ynet, 6 באוגוסט 2007
↑  אומנם פרקי התהילים נאמרו מחוץ למקום הטקס, על פי הוראת הרב הראשי של צרפת דאז הרב יוסף סיטרוק
↑  Paris sonne le glas pour le cardinal Lustiger
↑  דניאל בן סימון, 'הוא נהג לומר קדיש על אמו' נזכר רבם הראשי של יהודי צרפת, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2007
↑  שחר אילן, קרדינל זה לא מקצוע ליהודי, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264878505171  PLWABN: 9810646495205606  BIBSYS: 98008866  BNE: XX970395  BnF: cb119136562 (data)  GND: 119022923  ICCU: CFIV069376  ISNI: 0000 0001 2128 774X  LCCN: n78045270  LNB: 000060799  NKC: jn19990005234  NLA: 35973839  NTA: 072882948  SUDOC: 02699836X  Trove: 1169373  VcBA: 495/286091  VIAF: 39380557   WorldCat (עם VIAF): 39380557 
ז'אן-מארי לוסטיז'ה, 1988
לוחית זיכרון ללוסטיז'ה בגינה לזכרו במנזר הבנדקטיני באבו גוש
לוחית זיכרון בצרפתית ללוסטיז'ה בגינה לזכרו במנזר הבנדקטיני באבו גוש