stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מניעת התאבדות
היסטוריה > צידוקים מוסריים וערכיים למניעת התאבדות > צידוקים כלכליים

תפיסת ההתאבדות כתופעה בעלת משמעות כלכלית היא תפיסה חדשה יחסית של עשרות השנים האחרונות, והיא חלק מתפיסה לפיה למחלות גוף ונפש יש משמעות מבחינת הנטל הכלכלי הגלום בהן. הצטברות ידע אפידמיולוגי אודות מתאבדים והתאבדויות אפשר ללמוד אודות המשמעויות הכלכליות של התאבדויות. לפי נתוני ארגון הבריאות העולמי (2004) קבוצת הגיל בה ההתאבדות שכיחה ביותר ברבות ממדינות העולם היא 15-55. כיוון שברוב חברות העולם זוהי גם קבוצת הגיל היצרנית ביותר, הרי שמשמעות הדבר היא שהתאבדות גורמת להפסד בתוצר. אם מוסיפים את הפגיעה בשאירי התאבדות ההפסד גדל אף יותר. היו מי שעבורם היה די בכך כדי לקרוא לנקוט בפעולות אקטיביות של מניעת התאבדות.
היסטוריה > מניעת התאבדות כחלק ממדיניות קידום בריאות

הרעיון לפיו אפשר וצריך לעשות צעדים כדי לקדם בריאות נפשית וגופנית התרחב במהלך המאה ה-20 והחל בהדרגה לכלול גם את ההתאבדות. עם זאת יוזמות מקומיות שונות למניעת התאבדות התפתחו במקומות שונים בעולם עוד קודם לכן, גם בלא הכוונה של קובעי מדיניות בריאות וללא תקצוב מסודר של תוכניות מניעה.
סוגי מניעה

בעולם הרחב התפתח מגוון רחב של אמצעים למניעת התאבדות. חלק מהאמצעים הללו מכוון לקבוצת גיל מסוימת (למשל נוער) או לקבוצת אוכלוסייה בסיכון גבוה כמו שאירי התאבדות. חלק מהשיטות למניעת התאבדות ממוקד בהעברת מסרים הפונים ספציפית לתרבות מסוימת. במקובל לחלק את האסטרטגיות למניעת התאבדות לשלוש רמות: מניעה ראשונית, שניונית ושלישונית.
| רמה | מוקד המניעה |
| --- | --- |
ראשונית: כלל האוכלוסייה
שניונית: אוכלוסייה בסיכון
שלישונית: אנשים עם התנהגות אובדנית פעילה
סוגי מניעה > מניעה שניונית

מניעה שניונית מתמקדת בקבוצות שונות הנמצאות בסיכון באוכלוסיית המדינה, זאת בהסתמך על סקרים אפידמיולוגים הנערכים מעת לעת, ובהסתמך על ידע מחקרי מהעולם. בין קבוצות הסיכון המוגבר להתאבדות: מהגרים, פליטים, אנשים החיים בעוני חמור, אנשים הסובלים ממחלות כרוניות (בעיקר סופניות), אנשים שחוו אובדן משמעותי (של מעמד, רכוש, חיי אדם, וכדומה), קורבנות עבירה, אנשים בודדים, אנשים השייכים לקבוצות מיעוט כמו להט"ב, שאירי התאבדות ואנשים שניסו בעבר להתאבד (מניעה בשתי קבוצות אלה נקראת באנגלית Postvention). מניעה שניונית תתמקד במתן שירותים לאחת מקבוצת אלה או אחרות. בישראל פועלת עמותת בשביל החיים, הפועלת למען מי שיקיריהם התאבדו ולמניעת התאבדות. עוד דוגמה למניעה שניונית היא תוכנית 'מיתרים', תוכנית טיפולית ויעוצית שמפעילה עמותת אנוש, כחלק מהתוכנית הלאומית למניעת אובדנות של מדינת ישראל.
סוגי מניעה > מניעה שלישונית

מניעה שלישונית היא מניעה המתייחסת לאדם הבודד המצוי בסכנה אובדנית פעילה. קיימות שיטות התערבות רבות שפותחו למניעת התאבדות. השיטות הנפוצות הן שיחה ישירה, הערכת מסוכנות על ידי כלי סקירה שונים, הרחקת אמצעים מסוכנים והתערבות חברתית.
בשנים האחרונות פותחו שיטות לאיתור אדם אובדני בעזרת אלגוריתם שפועל על מידע מאחד או מכמה מקורות כגון תיק רפואי, טלפון נייד, רשתות חברתיות. למסקנת כמה מחקרים, שימוש בשיטה מבוססת אלגוריתם יכול להוביל לאיתור מדויק יותר של אדם אובדני.
על פי מחקרים, בערך 75% מאנשים שביצעו התאבדות ראו פסיכיאטר במהלך השנה קודם למותם, ביניהם 45-66% שראו פסיכיאטר במהלך החודש הקודם להתאבדות. בין 33%-41% יצרו קשר עם שירותי בריאות נפש בשנה קודם לכן, וביניהם 20% בחודש שלפני. מחקר זה מלמד על החשיבות הגדולה והצורך של כלי סקר יעילים. נוסף לכך, על פי מחקר קנדי שנערך 48% ממטופלים שהיו להם מחשבות אובדניות וכ-24% מאנשים שביצעו ניסיון התאבדות לא קיבלו כל טיפול או אפילו ניגשו לקבל עזרה.
שיחה ישירה: ארגון הבריאות העולמית מציין דרך זו כצורה יעילה מאוד להעריך מסוכנות אובדנית אצל אדם. על פי מתודה זו, יש לשאול באופן ישיר על ניסיונות התאבדות בעבר ורצון להתאבד בהווה וכן על תחושת דיכאון. בניגוד לתפיסה פופולרית, דיבור עם אנשים על התאבדות אינו מעודד אותם לעשות כן או מכניס רעיון זה לראשם. עם זאת, שיחה בנושא צריכה להיות בזהירות, מתוך רגישות רבה. במהלך השיחה יש לנסות להפחית את תחושת העצב ולתת ביטחון לאדם כי יש אפשרות לטפל בתחושותיו הקשות. חשוב לציין בהקשר זה כי על פי מחקר שנערך 66% מחולים הסובלים מדיכאון לא ידעו כי מחלתן ניתנת לטיפול. מה שמדגיש את החשיבות של הצורך להסביר למטופל כי יש אפשרות לטפל ולהקל במחלתו. ארגון הבריאות העולמי ממליץ שלא לומר ש"הכל יהיה בסדר" ולנסות לגמד את הבעיה, כמו גם לא לתת הבטחות שווא. אלא להכיר בבעיה ובחומרתה, ולפרט את דרכי הטיפול וההתמודדות האפשריים..
אחד הפרסומים שזכו להדים בהקשר של מניעה שלישונית הוא "מה תאמר לאדם שעל הגג" שחיברו הפסיכולוגים אבשלום אליצור וחיים עומר. חיבור זה מציע טקסט שניתן להשתמש כאשר אדם העומד לבצע התאבדות. טקסט זה זמין לשימוש חופשי באינטרנט.
סוגי מניעה > מניעה שלישונית > זיהוי סימנים אישיים המרמזים על כוונת אובדנות

מראה עצוב או דיכאוני או עצבני
איטיות בהליכה ובדיבור
דיבור חלש ושקט
שינוי בהרגלים כך שמתרחשת ירידה בתפקוד בתחומים כגון: שינה מרובה, הרגלים והשקפות דתיות, ירידה בתיאבון, אי הקפדה על מראה חיצוני, ירידה בכמות הדיבור, הזנחת תחביבים, התבודדות, חוסר התעניינות לגבי המתרחש בסביבה ובחיים, הזנחת/שינויים בהרגלים ופעילויות יום יומיות.
הבעת תחושת היות האדם לטורח על חבריו ומשפחתו, או שינוי לרעה ביחסו אליהם.
נטייה לבכי, לכעס ולצעקות לעיתים קרובות.
דיבור בחופשיות, בחוסר פחד ואף במשיכה אל המוות ואל נושאים שקשורים אליו.
פיזור דיבורים המבטאים חוסר ערך עצמי ותחושת אשם.
חלוקת הרכוש כמתנות לאחרים.
אמירות המבטאות תפיסה פסימית על החיים או תחושת חוסר-מוצא.
נטייה להסתכן באמצעים מסוכנים כגון: כלי נשק ועבודה, חלון, כביש, אמצעי עישון, אלכוהול.
פגיעה עצמית פיזית בגוף.
ניסיונות אובדניים, פגיעה עצמית או דיבור על מוות הם התנהגויות מסכנות שאדם יכול לנקוט בהם לא על מנת להתאבד, אלא כדי לבקש עזרה, להעניש אדם אחר או כדי לקבל תשומת לב. לדוגמה, חיתוך ורידים בצורה שטחית היא פרקטיקה נפוצה שלא אמורה להביא למות המבצע אותה, ויכולה לנבוע מרצון האדם לאותת בצורה לא ישירה שמשהו לא בסדר. התנהגויות מהסוג שפורט יכולות לשמש כנורת אזהרה על התאבדות משמשת ובאה.
סוגי מניעה > כלי סקר

קיימים מספר כלים להערכה קלינית של אובדנות. הכלים נועדו לשימוש על יד אנשים שעברו הכשרה לכך: רופאים וצוות רפואי בחדר מיון וכדומה. דוגמה לכלי כזה הוא 'סולם קולומביה לדירוג חומרת אובדנות' (C-SSRS). לכלי זה יש גם חלק של דיווח עצמי. תרגום לעברית של כלי זה ניתן למצוא בספר "להאיר את הרי החושך, התנהגות אובדנית בקרב בני נוער" עמ' 321-330.
סוגי מניעה > חוזה למניעת התאבדות

חוזה למניעת התאבדות הוא חוזה המכיל הסכמה שלא להתאבד. חוזים אלו היו בשימוש לאורך ההיסטוריה על ידי אנשי מקצוע מתחומי הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, שהתמודדו עם לקוחות דיכאוניים בעלי מחשבות אובדניות. בדרך כלל, בחוזה מהסוג הזה, מתחייב הלקוח לדבר עם איש המקצוע, לפני ביצוע כל החלטה שלו להתאבד. עם זאת, חוזים למניעת התאבדות הוכחו כלא יעילים.
חוזים כאלו "עשויים למעשה להגביר את הסכנה בכך שהם מספקים לפסיכיאטרים תחושת ביטחון מזויפת, ובכך להפחית את ערנותם הקלינית", או עלולים להכעיס את הלקוחות.
דילמות במניעת התאבדות

ההפעלה של אסטרטגיות המניעה השונות עשויות להעלות מגוון של דילמות: מיהן הקבוצות שנמצאות בסיכון חמור יותר מאחרות כיום? באילו אמצעי מניעת התאבדות משתלם יותר להשקיע מבחינת יחס עלות / תועלת בהנחה שהתקציב המיועד להפעלת התוכנית אינו אינסופי? סוג אחר של דילמות מתייחס לנקודות חמות: האם יש להכריח הנהלה של קניון הממוקם במבנה גבוה להתקין אמצעים למניעת התאבדות? והאם אפשר להטיל אחריות על התאבדות על מקום שלא פעל כדי למנוע אותה? על פי המשפט העברי והחוק בישראל בעקבותיו, חובה להציל אדם מסכנת מוות גם בניגוד לרצונו.
בישראל

בשנת 1997, ערן אדרת, חייל בן 19, מת לאחר שהביע באינטרנט את רצונו להתאבד, וקיבל הנחיות מפורטות כיצד לבצע זאת עם רובה M16 שברשותו. בעקבות מקרה זה, בשנת 1999, הקים ד"ר אבשלום אדרת, אביו של ערן, את עמותת אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט, שעוסקת במניעת התאבדות. שנתיים לאחר ייסודה הקימה העמותה את פורום סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה המקוון הראשון בישראל.
בישראל > התוכנית הלאומית למניעת התאבדות בישראל

לאחר שנים של מחקר, פיילוט ולימוד מהנעשה בעולם יצאה לדרך התוכנית הלאומית למניעת אובדנות והתאבדות של ישראל. זאת אחרי שבדצמבר 2013 עברה פה אחד החלטת ממשלה לפיה מניעת התאבדות היא אינטרס לאומי שיש להתמודד עמו במאמץ משולב של כל המערכות הנוגעות לעניין. לצורך כך הוחלט להפעיל תוכנית לאומית למניעת אובדנות והתאבדות. המטרות שנקבעו לתוכנית היו: איתור יזום של אנשים בסכנת התאבדות והפנייתם לגורמי טיפול, שיפור הרצף הטיפולי בין המערכות במטרה למנוע ניסיון התאבדות נוסף ויצירת שיח נורמטיבי למניעת התאבדות בציבור בישראל. אסטרטגיות המניעה במסגרת התוכנית הן: הסברה והעלאת מודעות להתאבדות כבעיה חברתית, טיוב נתונים אפידמיולוגיים, איתור יזום, הכשרות לשומרי-סף, הבטחת רצף טיפולי באמצעות מתאמים, קווים חמים, סיוע למשפחות שיקירהן התאבדו והקטנת הגישה לאמצעים קטלניים.
בישראל > התוכנית הלאומית למניעת התאבדות בישראל > הטמעת התוכנית

הגוף האמון על הטמעת התוכנית הוא היחידה למניעת אובדנות במשרד הבריאות. התוכנית מוטמעת בהדרגה בבתי ספר, לשכות רווחה, לשכות שרות תעסוקה, קופות חולים, בתי חולים מוסדות וארגונים לטיפול בעולים, ועוד. כיום פעילות בתוכנית 40 רשויות מקומיות באזורים שונים בארץ. בשנים הקרובות עתידה התוכנית להתרחב לרשויות נוספות.
בישראל > התוכנית הלאומית למניעת התאבדות בישראל > המבנה הארגוני

| שם הגוף | מרכז | תפקיד הגוף |
| --- | --- | --- |
| ועדת שרים מצומצמת | שר הבריאות | התווית מדיניות ואישור תוכנית עבודה |
| מועצה לאומית למניעת התאבדות | פרופ' גיל זלצמן | גוף מייעץ מקצועי, מורכב מאנשי מקצוע ובעלי עניין |
| יחידה למניעת אובדנות, משרד הבריאות | עו"ד שושי איזנברג הרץ | הפעלה הובלה פיתוח ויישום של התוכנית |
לקריאה נוספת

אברמי, ש. (2006). אחרון מכתבו ילבין: השפעת ההתאבדות על בני משפחה. תל אביב הוצאת עם עובד.
אברמי, ש. (2013). למידה מהצלחות, תוכנית לאומית למניעת התאבדות. מרכז המידע של הכנסת
אלוורז, א. (2011). האל הפראי: עיון בהתאבדות. ירושלים: הוצאת כרמל.
דליהו, י., מלמד, י. (2002). התמודדות עם אובדנות שלא על רקע מחלת נפש. רפואה ומשפט. 27, 79-83.
ויצטום, א., מרגולין, י. (2009). פסיכיאטריה ומשפט בארץ ישראל: היבטים היסטוריים. רפואה ומשפט. 41, (דצמבר 2009), 124-140.
לוי-בלז, י' בורשטיין קלומק, ע', גביעון, י', ואפטר א'.(עורכים). להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער.תל אביב: דיונון.
Doessel, D.P., Williams, R.F.G.(2010). The Economic Argument for a Policy of Suicide Prevention. Suicidology Online 2010; 1:66-75.
Durkheim, E.(1952). Suicide : a study in sociology. London : Routledge & Kegan Paul.
Hawton, K., Bergen, H., Simkin, S., Dodd, S., Pocock, P., Bernal, W., Gunnell, D., Kapur, N. (2013). Long term effect of reduced pack sizes of paracetamol on poisoning deaths and liver transplant activity in England and Wales: interrupted time series analyses. British Journal of medicine. doi: 10.1136/bmj.f403
Hawton, K., Bergen, H.,Simkin, S.,Dodd, S., Pocock, P.,Bernal, W.,Gunell, D., Kapur, N.(2013). Long term effect of reduced pack sizes of paracetamol on poisoning deaths and liver transplant activity in England and Wales: interrupted time series analyses. British Medical Journal 2013;346: 403. doi: 10.1136/bmj.f403
Isaak, M., Elias, B., Katz, L.Y., Belik, S.L., Dean P.F. (2009). Gatekeeper training as a preventative intervention for suicide: A systematic review. Canadian Journal of Psychiatry-Revue Canadienne de Psychiatrie, 54 (4), 260-268.
Mann,J.J., Apter, A.,Beautrais,A., Currier, D., Hass, A., Hegrl, U, Lonnquist, J., Malone, K., Marusik, A., Mehlum, L., Patton, G., Phillips, M., Rutz, W.,Rihmer, Z., Shmidtke, A., Shaffer., D., Silverman, M., Takahashi, Y., Varnik, A., Wasserman, D., Yip, P., Hendin, H. (2005). Suicide Prevention Strategies: A Systematic Review. Journal of American medical association. 294 (16):2064-2074
Martin, G. & Page, A. (2009). National Suicide Prevention Strategies: a Comparison. The University of Queensland. Retrieved from the internet:
Monhan, J.,Steadman, H.J.,Robbins, P.C., Silver, E., Appelbaum
אלי רהב

| --- | --- |

תא"ל (מיל) אלי רהב, בשירות מילואים, 2009
 לידה:  23 בדצמבר 1940 (בן 84) כ"ג כסליו ה'תש"א פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1958–1985 (כ־27 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טרפדת  מפקד ספינת טילים  מדריך ראשי בבסיס הדרכה  מפקד פלגת ספינות טילים  מפקד שייטת ספינות הטילים  ראש מחלקת אמצעי לחימה  מפקד בסיס חיפה  ראש מספן הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 קבלן לעבודות נמלים יו"ר עמותת בוגרי קציני ים
 
אליעזר (אלי) רהב (נולד ב-23 בדצמבר 1940) הוא קצין לשעבר בחיל הים. בתפקידו הבכיר ביותר בחיל היה ראש מספן הים בדרגת תת-אלוף. לאחר השירות עסק בעבודות תשתית בנמלי ים ובהמשך היה לחוקר המורשת הימית של חיל הים.
ביוגרפיה

רהב נולד למשפחה שהגיעה למושבה רחובות בתחילת המאה ה-20. אביו, דב ליטמן, היה נגר עצמאי ובצעירותו ספורטאי בתחום אתלטיקה קלה בארגון הפועל; אמו, הוני לבית וורטיצקי זלצר, הייתה עקרת בית. רהב (שנקרא אז אליעזר ליטמן) התחיל ללמוד בבית חינוך לילדי עובדים. בכיתתו למדו גם: עמוס כץ, לימים תת-אלוף, קצין שריון ראשי ובעל עיטור המופת, ועמוס כרמל, לימים עיתונאי בדבר ובידיעות אחרונות.
כאשר בית החינוך עבר למשכנו החדש בצד הרחוק של המושבה, עבר רהב לבית הספר העממי שלימים נקרא ע"ש משה סמילנסקי, מנהלו הראשון.
בעת שמרבית חברי הכיתה הצטרפו ל"מכבי", רהב בחר להצטרף לתנועה המאוחדת ולארגון הספורט "הפועל". בחופשות הקיץ הצטרף לחברת הנוער בקבוצת כנרת אצל משפחת ישראלי – אם המשפחה חיה ישראלי הייתה דודת אמו. רעיון הגשמה הקיבוצית ליווה אותו אך לא מומש.
בית הספר לקציני ים

מתוך סקרנות לעולם הגדול נרשם לבית הספר הימי שבאותה עת (1954) ועבר מחיפה לעכו. רהב התקבל אף על פי שסבל מבעיית שמיעה בשל התפוצצות מטוס מצרי מעל רחובות ביוני 1948, שכתוצאה ממנה נפגע רהב באחת מאזניו. הוא הצליח להסתיר את הבעיה ונמנה עם 45 שהתקבלו, מבין 200 מועמדים.
הלימודים בבית הספר ארכו ארבע שנים בהן שקד סגל בית הספר, בניהול רב חובל אנריקו לוי, מפקד הקדטים יהודה קלאוז, המורה לשיט עמנואל קלמפרר ואחרים, להחדיר לתלמידיו הרגלי סדר, עבודת צוות, ומסירות לשירות הימי. בנוסף לרכישת המקצוע הימי עמד רהב גם במבחנים לתעודת בגרות.
רהב כקדט בתחילת הלימודים בבית הספר לקציני ים עכו, עם משפחתו 1954.
המורה לפיזיקה אברהם דוד עם קדטים במחזור ג', אלי רהב שלישי משמאל, 1958.
קורס חובלים ושירות במשחתות

עם סיום הלימודים בשנת 1958 התגייס רהב, עם כל המחזור, לקורס קצינים בבה"ד 1, אז במחנה סירקין. בסיום הקורס עברו הבוגרים לבסיס ההדרכה של חיל הים, והחלו בקורס חובלים (מחזור ז'). באוקטובר 1959 הוסמך רהב כקצין ים.
תפקידיו הראשונים היו על משחתות חיל הים. תחילה הוצב במשחתת אח"י אילת, במחלקת טורפדו ונגד צוללות. לאחר שנה בתפקיד נשלח לקורס קציני טנ"ץ בצי המלכותי הבריטי בפורטלנד. לקראת נסיעתו נדרש, כמקובל באותם ימים, לעברת את שם משפחתו. תוך חצי שעה היה עליו למסור את בחירתו. ישב על הרציף בכניסה לנמל ובעודו חושב, חלפה למולו הצוללת אח"י רהב (צ-73). כך בחר להחליף את שמו ל"רהב".
בקיץ 1960 יצא רהב לאנגליה עם עוד שני קצינים: סגן צבי פז וסרן יוסף הררי החניך הבכיר. הקורס נערך בדרום אנגליה בבסיס של הצי המלכותי הבריטי. החומר המקצועי כלל גם שליית מוקשים(Minesweeping). עם שובו הוצב במשחתת אח"י חיפה, אשר לא נשאה טורפדו, כמפקד מחלקת טנ"ץ. לאחר תפקיד זה עבר לשירות בטרפדות.
חניכי קורס חובלים מארחים קדטים של צי פרו בעת ביקור האניה "אסמרלדה" בחיפה – אלי רהב שני משמאל, 1959.
קורס קציני טנ"ץ בבסיס הצי המלכותי הבריטי בפורטלנד 1961.
טרפדות

רהב הוצב כמפקד טרפדת באילת מסוף 1961 ועד אמצע 1965, ואז הוצב לפלגת הטרפדות בחיפה כמפקד טרפדת ט-204. במרץ 1966 קודם לדרגת סרן, ומונה לסגן מפקד פלגה 914.
בתפקיד זה גיבש יחד עם מפקד הבסיס, אל"ם יצחק גזית, את העיקרון כי בכל פעם שספינה יוצאת לים היא תהיה כשירה לקרב. המוכנות מתבטאת לא רק בכשירות מערכות ההשטה, הניווט ואמצעי הלחימה, אלא גם במודעות הצוות לכוננות לחימה וסגל הבסיס לאחריות על השילוח. עיקרון זה הנחה את רהב בכל תפקידיו.
טרפדות > מלחמת ששת הימים וקרב רומני

במלחמת ששת הימים פיקד רהב על כוח טרפדות שפעל בים התיכון. מיד לאחר המלחמה התארגן חיל הים לסיורים לאורך חופי חצי האי סיני, לצורך אבטחת החוף. לאחר המלחמה החלו ספינות מכמורת ישראליות לפקוד את חופי סיני העשירים בדגה, שהיו סגורים בפניהן לפני המלחמה. גם הדייגים המצריים לא השלימו עם אובדן אזורי הדיג והמשיכו לדוג באזור. בתחילת יולי 1967 התברר לישראל שחיל הים המצרי מבצע סיורים ליליים חשאיים של כלי שיט מלחמתיים מול חוף סיני מעבר לקו הפסקת האש ועד סמוך לאל עריש. נוכחות מצרית חמושה, מזרחית לקו הפסקת האש, סיכנה את ספינות הדיג הישראליות ואת כוחות צה"ל בסיני.
בתגובה לסיורים הליליים המצריים לאורך חופי סיני החליט מפקד חיל הים, האלוף שלמה אראל, לשנות את שגרת הסיורים ולקיימם בשעות החשיכה, ולהפוך אותם למעשה למארב. ב-11 ביולי 1967 הביא סיור מסוג זה לתוצאות, כאשר כוח של שתי טרפדות (אח"י "דיה", ט-204, ואח"י "איה", ט-203) בפיקוד רהב, בליווי המשחתת "אח"י אילת" בפיקוד סא"ל יצחק שושן, נתקלו בשתי ספינות טורפדו מצריות מול חופי רומני, בצפון סיני. בקרב שהתפתח, שנודע בשם "קרב רומני", הוטבעו שתי ספינות הטורפדו המצריות, האחת על ידי הטרפדות והשנייה על ידי המשחתת.
טרפדות > גלריה

חניכי קורס חובלים מארחים קדטים של צי פרו בעת ביקור האניה "אסמרלדה" בחיפה.- אלי רהב שני משמאל, 1959.
קורס קציני טנ"ץ בבסיס הצי המלכותי הבריטי בפורטלנד 1961.
צוותי פלגת הטרפדות 912 במסדר חגיגי על גשרון העגינה באילת, 1962
מפקד מחזור חובלים י"ב אלי רהב מעלה את הצוערים לטקס הסיום מרץ 1965.
סגן שר הביטחון שמעון פרס ומפקד חיל הים יוחאי בן-נון בטקס סיום קורס חובלים מחזור י"ב, מרץ 1965.
עמי שר אל ואלי רהב על סיפון טרפדת 1966.
החלפת פיקוד בין שבתאי לוי למשה אורן על טיפון טרפדת ט-204 בבסיס חיפה, 1966.
הטרפדות הישראליות שהשתתפו בקרב רומני יולי 1967.
ספינות הסער

לאחר המלחמה קיבל רהב הודעה שהוא מתוכנן לשמש כקצין נשק בספינה השלישית אח"י מזנק בתקן סרן. רהב שבתפקידו כסגן מפקד פלגת הטרפדות לא נראה שיחזור להיות בתפקיד שאינו פיקוד על ספינה. כמו כן היה בתקן רס"ן והמשמעות הייתה ירידה בדרגה. מפקד חיל הים אברהם בוצר חזה שלא ימצאו קציני ים ותיקים בכמות מספקת לאיוש כל הספינות בבנייה ושינה את התקן למפקדי ספינת טילים מדרגת סא"ל לדרגת רס"ן.
ב-15 ביולי 1968 מונה רהב למפקד אח"י חיפה, החמישית בסדרת סער 2, שהייתה עדיין בבנייה. רהב נשלח למספנה בשרבור שבצרפת כדי להצטרף לאח"י אילת (סער 2) בפיקוד אלי לוי, ושימש בה כקצין משמרת גשר בהפלגה משרבור לישראל. נתיב ההפלגה כלל שלושה קטעים של כ-1,000 מיל ימי – במהירות 30 קשר, עם כניסה לתדלוק בגיברלטר ובאוגוסטה סיציליה. ההפלגה עברה ללא חוויות מיוחדות. רהב חזר לאח"י חיפה (סער 2) בשרבור בחודש האחרון ערך את ניסויי הים של הספינה ולמד לתמרן איתה.
יציאת אח"י חיפה (סער 2) משרבור נעשתה לפי כללי הימאות הטובה והנוהלים המחייבים. כולל פגישת פרידה אצל האדמירל הצרפתי מפקד הזירה. להפלגה הצטרף רס"ן יעקב ניצן שתוכנן לפקד על אח"י עכו, אך במפרץ ביסקאיה נתקלה הספינה בגלי עומק גבוהים והתקשתה להתקדם על הנתיב. לא ניתן היה להפליג ב-30 קשר בגלל חבטות בתחתית. בהקטנת המהירות התחפר חרטום הספינה ומים שטפו בעוצמה את הסיפון וכופפו את מגן הגלים.
רהב החליט להיכנס לנמל לוריין (ברטאן) בכוונה להמתין יממה ולתת לים להירגע. מפקד השייטת הדר קמחי הגיע למקום, העריך את המצב וקבע להקדים את היציאה. לאחר כ-8 שעות המשיך בהפלגה. הים היה גבוה אך ניתן היה להתקדם וכך הגיעה הספינה לגיברלטר. לאחר מנוחה של יממה יצאה לדרך לנמל אוגוסטה שם התקבלה הספינה בחביבות על ידי הצי האיטלקי והמשיכה לנמל חיפה.
ספינות הסער > תאונה קטלנית

באח"י חיפה (סער 2) הותקנה לראשונה מערכת טילי גבריאל. ב-19 בפברואר 1969, בעת האימונים הראשונים בהפעלת תותח 40 מ"מ שהיה מוצב על הספינה אירעה תאונה קטלנית שבה נהרג טוראי איתן שאול. רהב הלך אישית להודיע למשפחה והביא את האב לראות בדיוק את המקום בו התרחשה.
רהב נשלח לדווח לרמטכ"ל, רב-אלוף חיים בר-לב, בהנחה שיודח מפיקוד. הרמטכ"ל הביע את חוסר שביעות רצונו המוחלט, אך בהמלצת מפקד חיל הים אלוף אברהם בוצר, החליט בר-לב להשאיר את רהב בפיקוד על אח"י חיפה (סער 2).
ספינות הסער > גלריה

רס"ן אלי רהב בגשר אח"י חיפה (סער 2) בדרך משרבורג לישראל, אוקטובר 1968.
טיל גבריאל נורה ממערכת הטילים הראשונה שהורכבה על ידי התעשייה האווירית באח"י חיפה (סער 2) בפיקודו של אלי רהב, 7 באפריל 1969.
תעודה רשמית כמפקד כלי שיט מלחמתי של חיל הים הישראלי. הונפקה לקבלת הפיקוד על אח"י חיפה (ס-322)
טקס העברת הפיקוד על אח"י אילת (סער 2) ממפקדה הראשון אלי לוי למיכה רם. רס"ן אלי רהב ראשון מימין, אל"ם הדר קמחי שני מימין, 13 באוקטובר 1969.
ספינות הסער > בסיס הדרכה

בספטמבר 1970 מונה כמדריך ראשי בבסיס ההדרכה של חיל הים. חיל הים היה בעיצומו של תהליך קליטת ספינות הטילים החדשות, ורהב היה אחראי על החלפת נושאי ההכשרה – מנושאים שעסקו בעיקר בהפעלת משחתות, למקצועות ספינות הטילים. בסיס ההדרכה של חיל הים קלט את השיטות החדשות שפותחו אז במחלקת ההדרכה להגדרת מטרות אופרטיביות להדרכה. כן נערכו ביקורים בכל בסיסי ההדרכה של צה"ל, ואומצו נהלים שונים שהתקיימו בהם. במקביל לתפקיד זה למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה וסיים את לימודיו בהצטיינות.
ספינות הסער > קליטת ספינות סער 4

ב-12 ביוני 1972 מונה למפקד פלגת ספינות הטילים מדגם סער 4, והועלה לדרגת סא"ל. הוטלה עליו המשימה להביא את שתי הספינות החדשות, אח"י רשף ואח"י קשת, שנבנו באותה עת במספנות ישראל, לכשירות מבצעית. לאחר ההבאה לכשירות מבצעית היה רהב אמור להעביר את שתי הספינות לבסיס חיל הים בים האדום, בהפלגה סביב יבשת אפריקה.
לשם לימוד התנאים באוקיינוס ההודי נשלח רהב בנובמבר 1972 לדרום אפריקה והפליג מנמל דרבן (דרום אפריקה) באניית צים 'א.מ. נהריה' לאילת.
ספינות הסער > קליטת ספינות סער 4 > השמדת סירת מחבלים

בנוסף לתפקידו בהשלמת בנייתן של הספינות החדשות, שולב רהב בפעילות שייטת ספינות הטילים, בפיקודו של אלוף-משנה שבתאי לוי (לימים תת-אלוף וסגן מפקד חיל הים). בליל 7 בספטמבר 1972 יצא רהב כמפקד מחליף על ספינת סער 3 אח"י חנית לסיור מניעה מול חוף דרום לבנון. במכ"ם התגלתה מטרה קטנה, וכאשר התקרבה אליה הספינה הישראלית כדי לזהותה נורתה מן הסירה רקטת RPG-7 שפגעה בתורן. המטרה התגלתה כסירת מחבלים שהייתה בדרכה לביצוע פיגוע בשטח ישראל. רהב הרחיק את "אח"י חנית" מטווח נשק המחבלים. נערך מחדש בחסות החשיכה, פתח באש והשמיד את הסירה על כל אנשיה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה הופעל תותח אוטו מלרה 76 מ"מ בקרב לילי בהכוונת מכ"ם. הייתה זו התגובה המיידית של חיל הים לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שהתרחש יומיים קודם לכן.
ספינות הסער > קליטת ספינות סער 4 > הובלת פושטים

במבצע אביב נעורים, שהתקיים בליל 9 באפריל 1973, הופעלו כל ספינות השייטת. רהב נקרא לפקד על זוג ספינות אח"י אילת בפיקוד אילן שדה ואח"י חרב בפיקוד שמואל פרס, שמשימתן הייתה הורדת לוחמי סיירת מטכ"ל בפיקוד אהוד ברק, בסירות גומי, בפיקוד דני אבינון. ואיסופם לאחר שפשטו על בתי מנהיגי המחבלים בביירות. רהב ביצע אישית את תזמון פעילות סירות הגומי. שהגיעו לחוף בו זמנית עם חזרת הפושטים ופינו אותם ללא השהיה.
סרן אלי רהב (ראשון מימין בשורה התחתונה) בין מסיימי פו"מ ימי מקוצר, מחזור 1970.
רהב, חיים אברבנאל וקציני חיל הים עם עולים מסוריה שהובאו בדרך הים במבצע מלט, 1973.
ברכת הרב הראשי לצה"ל תא"ל מרדכי פירון משמאל מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם, מימין סא"ל אלי רהב מפקד פלגת סער 4 בהשקת אח"י קשת במספנות ישראל, 23 באוגוסט 1973.
ספינות הסער > קליטת ספינות סער 4 > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים היה רהב מפקד פלגה בשייטת ספינות הטילים בדרגת סגן-אלוף. הפלגה בפיקודו כללה את שתי ספינות הטילים מסדרת סער 4. צוותי ספינות פלגת סער 4 ניצלו את השהות במספנה לאימונים רבים. בקרב לטקיה הייתה אח"י רשף ראשונה לפגוע בתותחים בטרפדת סורית וראשונה לפגוע בטילים בשולת מוקשים. בקרב דמיאט הייתה אח"י קשת הראשונה לפגוע בטילים בספינת אוסה (ספינה) מצרית. ספינות הסער 4 שפעלו יחדיו הדליקו את מכלי הבניאס והמשיכו לפעול היטב לכל אורך המלחמה.
רהב פיקד על "אח"י קשת" ו"אח"י אילת" בקרב פורט סעיד, ועל אח"י רשף ואח"י קשת בקרב דמיאט. בקרב זה הוטבעו שלוש ספינות טילים של המצרים. ספינות הטילים השיגו שליטה ימית מלאה בזירת הים התיכון וניצלו אותה גם לצורך הפגזת מתקני חוף שונים, ובהם הפגזת מתקני הדלק בחוף בניאס, על ידי כוח של כמה סטי"לים ובהם הפלגה בפיקודו של רהב.
משימה חשובה של חיל הים במהלך המלחמה הייתה אבטחת נתיבי הים לישראל. ספינות סער 4 שהיו בעלות הטווח הרחוק ביותר נשלחו למרכז הים התיכון כדי להגן על אוניות הסוחר שהפליגו לישראל. עצם הופעתן של הספינות, שהוכיחו את יכולתן בקרבות הטילים, באזור סיציליה, הרתיעה את המצרים, ומשחתת מדגם סקורי שהייתה באזור התרחקה ללוב.
מתקני הדלק בנמל בניאס בוערים לאחר הפגזת אח"י קשת ואח"י רשף בפיקוד אלי רהב, 11 אוקטובר 1973.
ספינות הסער > שייטת ספינות הטילים

ב-27 ביוני 1974 הועלה רהב לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד שייטת ספינות הטילים. הוא שימש בתפקידו זה עד 30 במרץ 1976. השייטת הייתה באותה תקופה במיטבה, לאחר ההצלחות במלחמת יום הכיפורים, וזכתה לביקורם של אורחים רבים מישראל ומחוצה לה. עיקר פעילותו של רהב כמפקד שייטת הייתה יישום לקחי קרבות הטילים ומעקב אחר קליטת ספינות הטילים בזירת ים סוף. וכן ערכו מבצעים משולבים עם שייטת 13 כנגד המחבלים.
פרס לקצין מצטיין בשייטת ספינות הטילים סרן איתן לביא, נמסר על ידי מפקד השייטת אל"ם אלי רהב, 1975
ספינות הסער > הפלגה לארצות הברית

עם סיום תפקידו יצא רהב עם שתי ספינות סער 4, אח"י תרשיש ואח"י יפו, למבצע פעמון החירות – הפלגה לארצות הברית, שחגגה אז את יובל 200 השנים להיווסדה. לאחר סיום הביקור בארצות הברית ערכו הספינות ביקור בנמל קרטחנה בקולומביה, להצגת היכולת לציי דרום אמריקה. מאוחר יותר נרכשו מספר ספינות סער 4 וסער 3 על ידי הצי הצ'ילאני.
Naval Command College
רהב המשיך עם הספינות בדרך חזרה עד גיברלטר, שם מסר את הפיקוד לרס"ן שאול חורב. משם טס רהב ל'מכללה לפיקוד של הצי האמריקאי' בניופורט, רוד איילנד, לשנת לימודים.
ראש הממשלה יצחק רבין ושר הביטחון שמעון פרס בביקור בשייטת ספינות הטילים, 1975. אלי רהב בימין התמונה, בשמאלה – מפקד חיל הים, אלוף בנימין תלם.
שמחה דיניץ שגריר ישראל בארצות הברית ואל"ם אלי רהב בהנחת זר על מצבת אורד צ'ארלס וינגייט, בבית הקברות הלאומי ארלינגטון יולי 1976.
מזכיר הצי של ארצות הברית ויליאם מידנדורף מוסר למפקד ההפלגה אל"ם אלי רהב שלט הוקרה על השתתפות ספינות חיל הים בביקור, בנוכחות מפקד חיל הים האלוף בנימין תלם ורס"ן שאול חורב.
ספינות הסער > מפקדת חיל הים

עם שובו של רהב לישראל מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה במפקדת חיל הים. המחלקה האחראית על הגדרת הצורך והאפיון של האמצעים בשימוש בחיל ופיתוח מערכות הנשק העתידיות. בתפקיד זה נמצא מ-יולי 1977 עד ינואר 1979.