stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתן זהבי
קריירה עיתונאית ופעילות ציבורית

בשנים 1977 – 1982 התגורר באופירה והיה כתב גלי צה"ל בדרום. כמו כן עסק בדיג. זהבי היה ממפוני אופירה לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים.
בשנים 1982 – 1984 היה בעל טור ב"ידיעות אחרונות" אך עיקר פרסומו הוקנה לו עם אזכורו בטורו של דן בן אמוץ בעיתון "חדשות" והמשך פעילותו שם. זהבי היה רכז הכתבים בחדשות.
בשנת 1989 עבר להיות עורך הירחון "מוניטין", עד שנמכר ביוני 1990. בשנת 1990 טבע לטענתו את הסיסמה "מושחתים נמאסתם", בעקבות הפרשה הפוליטית שזכתה לכינוי "התרגיל המסריח". הסיסמה הופיעה לראשונה בעמוד הראשון של העיתון חדשות כמודעה בתשלום, ובהמשך הופצה בבאנרים בכל רחבי הארץ. שנתיים מאוחר יותר היא שימשה את קמפיין הבחירות של  העבודה עם פרסום דו"ח מבקרת המדינה כחודש וחצי לקראת בחירות 1992.
החל משנת 1992 (למעט הפסקה בין השנים 2012–2014), זהבי כותב טור במעריב. בשנת 1995 יצא לאור ספרו "על גדות הביוב", המאגד 29 סיפורים קצרים על העולם התחתון התל אביבי, הכתובים ברוח קודרת וחסרת תקווה, ועשירים בהומור, בעגה ייחודית ובמשחקי מילים. בשנת 2016 יצא לאור ספר ההמשך "תקוות שחורות", שסגנונו דומה.
בין השנים 2004 – 2007 הגיש את "חדשות הוט" בערוץ HOT3.
ב-21 במאי 2006 הצטרף נתן זהבי לשביתת הרעב של חולי סרטן המעי הגס בירושלים, במחאה על כך שתרופות רבות לא נכנסו לסל התרופות. לאות הזדהות ארגן נתן זהבי הפגנה והשתתף בשביתת הרעב למשך יותר משבוע. בסיום המאבק נכנסו כמה מהתרופות לסל הבריאות. זהבי נעצר במהלך הפגנה זו בחשד שירה במהלכה פצצת תאורה. כחצי שנה לאחר מכן, ב-17 בדצמבר 2006, חשף זהבי כי הוא עצמו חלה בסרטן שלפוחית השתן לאחר שהתגבר על סרטן העור 12 שנים קודם לכן.
בשנת 2007, מעט לאחר גילוי הסרטן בגופו, השתתף זהבי בסדרה הדוקומנטרית 'על החיים ועל המוות' בערוץ 10. במסגרת הסדרה הפגיש אייל דורון אנשי תקשורת עם אנשים שהמוות הפך אצלם לאובססיה. זהבי הופיע בפרק העוסק בפרידה והנצחה, אמר שאינו מפחד מן המוות ושהוא מעדיף שגופתו תישרף.
בשנת 2010 הגיש בערוץ הספורט את התוכנית "שבת ביציע" יחד עם רון קופמן, שלמה שרף ואלי אוחנה.
בשנת 2012 הצטרף להפגנת עובדי מעריב ואף התעמת עם שוטרים במקום.
בסתיו 2017 פרסמה העיתונאית הדס שטייף שהגיעו אליה למעלה מעשר עדויות של נשים שהתלוננו שהן הוטרדו מינית בידי זהבי, "ממעשים מגונים בכוח ועד לכאורה אונס". זהבי הכחיש את ההאשמות והגיש נגד שטייף תביעת דיבה בסך 1.8 מיליון ש"ח. באפריל 2019 קבע בית המשפט כי שטייף תשלם פיצוי בסך 390 אלף ש"ח לזהבי. בנוסף חויבה שטייף בהוצאות משפט בסך 30 אלף ש"ח. שטייף ערערה על פסק דין זה, ובפסק דין של בית המשפט המחוזי הופחת הפיצוי לזהבי ל-130 אלף ש"ח.
קריירה עיתונאית ופעילות ציבורית > "זהבי עצבני"

בספטמבר 1997 החל להגיש את תוכנית הרדיו היומית "זהבי עצבני" בתחנת "רדיו ללא הפסקה". בתוכנית מציג זהבי עמדות סוציאל-דמוקרטיות מבחינה חברתית-כלכלית, ומנסה לפעול נגד השחיתות שפשתה, לדבריו, בפוליטיקה הישראלית. התוכנית מורכבת ברובה משיחות עם מאזינים, אשר לעיתים מתפתחות לעימותים חריפים. התוכנית משודרת ברציפות נובמבר 2022, למעט רוב שנת 2001. זהבי ידוע בסגנון הגשה תוקפני וצעקני שמלווה לעיתים קרובות בקללות. בעקבות סגנונו התוקפני הוגשו נגדו תלונות על ידי אישי ציבור וחברי כנסת. כמו כן תחנת הרדיו ספגה מספר קנסות ותביעות בעקבות התבטאויותיו. התבטאויותיו גם גררו השעיות מטעם התחנה, בשנת 2012 למשך יומיים, ופעמיים למשך שבוע, בשנים 2004 ו-2018.
בינואר 2018 הודיע זהבי שיעבור לשדר פעמיים בשבוע עד להודעה חדשה, הוא נימק זאת בכך שהוא צריך זמן לטפל במצבו הבריאותי וכן בתביעה שהוא מנהל נגד הדס שטייף. במרץ אותה שנה הודיע על לקיחת חופשה ללא הגבלת זמן משידור, הוא נימק זאת בעייפות וכן בכך ש"קשה לי לשדר בתחנה בה משדרים כמה מהשופרות של ראש הממשלה". כעבור חודשיים חזר לשדר את תוכניתו "זהבי עצבני" פעמיים בשבוע בימי ראשון ושני.
החל מסוף יולי 2021, לאחר פטירתו של העיתונאי רוני דניאל, ששידר באופן קבוע בימי חמישי תוכנית שיחות עם מאזינים, זהבי החליף אותו ושידר גם בימי חמישי.
בתוכנית העיד שהצביע למפלגת מרצ בעקבות חברותו עם אילן גילאון. בסוף 2016 הצהיר על הסרת תמיכתו במפלגה מכיוון שחברת הכנסת מטעם מרצ, מיכל רוזין התקזזה בהצבעה על חוק ההסדרה עם חבר האופוזציה, השר אופיר אקוניס. הוא הביע ביקורת רבה נגד המפלגה וכן תקווה שלא תעבור את אחוז החסימה. ב-2020 העיד שהצביע לעבודה-גשר-מרצ בעיקר בזכות ראש הרשימה עמיר פרץ. בהמשך הביע ביקורת חריפה בעקבות כוונתו להיכנס יחד עם בני גנץ לממשלת אחדות לאומית עם נתניהו.
ב-4 ביולי 2022 הושעה משידור בתחנת 103FM ומכתיבת טורו ב"מעריב" לאחר שאמר בתוכניתו כי הוא "מייחל לשריפת אולפן ערוץ 14 על יושביו". בהודעה מטעם התחנה נכתב כי "מדובר באמירה חמורה שאין לה מקום בשידורי רדיו ומהווה חציה בוטה של גבולות חופש הביטוי". לאחר כשבועיים התנצל על דבריו וחזר לשדר ולכתוב.
ב-13 בנובמבר 2022 הושעה זהבי משידור לאחר שהתבטא באופן חריף נגד נציגי ציבור דתיים: "הייתי שמח לו כמה מכם היו קושרים את התפילין לגרון שלהם ותולים את עצמם, מרוב שהם לא עושים כלום אבל הם נציגי ציבור". מאחר שלא התנצל על הדברים, הוחלט על השעייתו לצמיתות במרץ 2023. בעקבות החלטה זו תבע זהבי את הרדיו על הפרת חוזה.
לאורך השנים, שיחות רבות מהתוכנית נעשו ויראליות ברשתות חברתיות, ובאתר יוטיוב מספר ערוצים שכוללים שיחות נבחרות.
עבודתו בקולנוע ובטלוויזיה

בנוסף לפעילותו העיתונאית, שיחק זהבי במספר סרטים ובסדרות טלוויזיה ישראליות: בין היתר שיחק בסרטי הקולנוע, "מציצים", "שורו", "עפולה אקספרס", "הערב סרט", "החצי השני", "האח של דריקס", "שבזי", בתפקיד משני ב"מר באום" (הסרט השלישי בטרילוגיה "שמיכה חשמלית ושמה משה") ובסרט "על הקו", בכיכובה של ענת וקסמן. שיחק בין היתר בסדרות הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", "כחול עמוק" ו"עספור".
זהבי כתב את תסריט הסרט "לחץ" (1984). זהבי היה אחד מיוצרי הסרט "The Chain" ("השרשרת", 1996) וגם הופיע בו.
בשנת 2000, שידרה טלעד, זכיינית ערוץ 2, סדרה דוקומנטרית שיצר על יהדות "זהבי מחפש תשובה". הסדרה, שביצירתה היו שותפים התסריטאי והבמאי דרור סבו והעורכת מיקי מנדל מוזס, כללה 14 פרקים. בשנת 2002, שודרה עונה נוספת של הסדרה.
בשנת 2004, יצר את הסרט התיעודי "מכתב אישום" על רצח רבין ששודר בערוץ 10. בשנת 2007, השתתף בסדרה הדוקומנטרית "על החיים ועל המוות" בערוץ עשר.
ב-2009 דיבב זהבי את דמותו של מוסטפא בסדרת האנימציה הישראלית למבוגרים "סלב'ס", וגילם את שלמה, בעל מוסך, בסדרת הטלוויזיה "עספור".
כמו כן השתתף זהבי במספר פרסומות וכן בתפקיד דיבוב בסרט המצויר "משפחת סופר על".
בשנת 2023 זהבי החל להשתתף כחבר פאנל בתוכנית "אזור בחירה", תוכנית אקטואליה פוליטית המשודרת ברשת 13.
כדמות ספרותית

בשנת 1975 פרסם הסופר התל אביבי בונה תירוש את ספרו "הבית". הספר שעוסק בחיי צעירים תל אביבים בדירה שכורה בעיר, בשולי הבוהמה ובתוכה. אחד מגיבורי הספר הוא זהבי (שמו בספר: שמשון דומברובסקי). זהבי עצמו חזר ופרסם במהלך השנים קטע מהספר, המתאר כיצד פנה במכתב אל יצחק רבין, אז שר העבודה, וגינה אותו על ששכח את העניים.
חייו האישיים

זהבי מתגורר בתל אביב. לא נישא מעולם ואין לו ילדים ולדבריו הוא אל-הורי.
הצעת נישואין מפתיעה שקיבל ביוון בשנת 1988 מרימונדה טוויל, שהציעה לו לשאת את בתה סוהא - דחה זהבי על הסף. סוהא נישאה לבסוף ליושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.
זהבי היה חבר קרוב של דן בן אמוץ שקבע בצוואתו שזהבי יקבל כל חודש בקבוק ויסקי משובח.
זהבי מגדיר את עצמו כאתאיסט.
זהבי הביע רצון שלאחר מותו גופתו תשרף ושאפרה יושם בתוך צנצנת דבש.
ספריו

על גדות הביוב, זמורה ביתן, 1995
תקוות שחורות, חבר לעט, 2016
פרסים

עבודתו העיתונאית זיכתה את זהבי בפרסים אחדים:
בשנת 2000 קיבל את פרס סוקולוב לעיתונאות על עבודתו העיתונאית ועל תרומתו לחברה.
בכנסת קיבל את פרס ארגון "בזכות" על היותו לוחם למען נכים ומוגבלים.
פרס "מיקרופון הזהב" של הרדיו האזורי.
פרס אנשי השנה בקטגוריית רדיו.
פרס תנועת אומ"ץ, הנאבקת למען מנהל תקין וצדק חברתי, לשנת 2008.
סנג'ק (חבל ארץ)

חבל סנג'ק בסרביה ומונטנגרו
סנג'ק (בסרבית: Санџак או Sandžak) הוא חבל ארץ היסטורי וגאו-פוליטי, המשתרע בדרום-מערב סרביה וצפון-מזרחה של מונטנגרו. השם סנג'ק מקורו בסנג'ק נובי פאזאר, יחידה מנהלית עות'מאנית לשעבר. בשנים 1909-1878 האזור נמצא תחת כיבוש אוסטרו-הונגרי, עד שב-1909 הוחזר לאימפריה העות'מאנית. בשנת 1912 בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה חולק האזור בין ממלכות סרביה ומונטנגרו. הסרבים מכנים את החלק הצפוני שבו בשם "ראשקה", שהיה אחד השמות של הנסיכות סרביה בימי הביניים.
העיר החשובה ביותר בסנג'ק היא נובי פאזאר.
השם

סנג'ק הוא מילה בטורקית העות'מאנית ( sancak سنجق) שמשמעותה "דגל" ובהמשך קיבלה משמעות שם של יחידה מנהלית באימפריה העות'מאנית. יחידה כזאת הייתה קיימת גם באזור שמרכזו היה נובי פאזאר (Novopazarski sandžak). החלק של חבל סנג'ק שהסתפתח לסרביה נוהגים הסרבים לכנות ראשקה, אם כי השם ראשקה מציין בדרך כלל אזור יותר גדול.
האוכלוסייה הסרבית הנוצרית שנאלצה לנטוש את האזור במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ונמלטה לחבל שומאדיה נהגה לקרוא לאזור "סרביה הישנה".
השם סנג'ק של חבל הארץ השתרש יותר אחרי מלחמת העולם השנייה.
גאוגרפיה

הסנג'ק משתרע מהגבול הדרום-מזרחי של בוסניה והרצגובינה ועד לגבולות של חבל קוסובו ואלבניה על שטח של 8500 קמ"ר.
שש ערים חשובות של הסנג'ק נמצאות בסרביה (נובי פאזאר, סייניצה, טוטין, פרייפוליה, נובה וארוש ופריבוי), חמש ערים במונטנגרו (פלייבליה, ביילו פולה, בראן, רוז'איה ופלאב). לפעמים מתייחסים גם לעיר המונטנגרית אנדרייביצה כאל חלק מסנג'ק.
העיר הגדולה ביותר באזור היא נובי פאזאר -עם 100,410 תושבים, כשהערים החשובות האחרות הן פלייבליה (31,060 תושבים) ופריבוי (27,133 תושבים). בסרביה הערים נובי פאזאר וטוטין הן חלק מהמחוז ראשקה, בעוד שהערים סייניצה, פרייפוליה, נובה וארוש ופריבוי הן חלק ממחוז זלטיבור
דמוגרפיה

בשנת 2002 אוכלוסיית הסנג'ק רבתי הייתה כ-420,000 תושבים.
אוכלוסייתו כללה: 228,000 סלאבים מוסלמים (52%) ו-198,000 (45%) סרבים ומונטנגרים. בנוסף מיעוטים קטנים של אלבנים, צוענים ואחרים.
דמוגרפיה > חלוקה אתנית

בשנת 2002:
סלאבים מוסלמים — 220,265 (52,36 %)
לרבות בוסנים — 193,026 (45,93 %)
סרבים נוצרים — 152,825 (36,36 %)
מונטנגרים נוצרים — 28,438 (6,77 %)
הערים החשובות ביותר הן נובי פאזאר (55,000 תושבים), פלבליה (23,800 תושבים), פריבוי (19,600 תושבים)
בעיר נובי פאזאר בשנת 2002 : 85,996 תושבים.
בוסנים - 65,593 (%76,28)
סרבים - 17,599 - (20,47%)
"מוסלמים" - 1,599 (1,86%)
מונטנגרים - 109 (0,1%)
הערות שוליים

↑  R.Nikolić
↑  D.Bataković עמ'107
1 2  Górak-Sosnowska
↑  Górak-Sosnowska ע' 329
↑  על הפרק, האחדות, 3 בינואר 1913
↑  קאנסטאנטינאפיל, חבצלת, 8 במאי 1879
↑  מעיר הבירה, הצבי, 4 באפריל 1909
↑  המלחמה עם סרביה, החרות, 4 בנובמבר 1912
↑  השאלות המחכות לפתרון, הצבי, 5 בנובמבר 1912
↑  השבחת הפוליטיקה האוסטרית-סרבית, מוריה, 20 בנובמבר 1912
↑  לקראת השלום, החרות, 4 בדצמבר 1912
↑  המלחמה, המצפה, 26 בנובמבר 1915
↑  אוסתריה וסרביה, הצבי, 8 בספטמבר 1914
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555800905171  NKC: ge256121  VIAF: 242274358   WorldCat (עם VIAF): 242274358 
מפת הקבוצות האתניות בסנג'ק, לפי המפקדים משנת 2002 - בסרביה ו- 2003 במונטנגרו, לפי ולדימיר וריאצ'יץ'
מיפוי מנהלי ואתני של חבל סנג'ק
דגל הבוסנים המוסלמים בסנג'ק
סנג'ק והחלוקה המנהלית שלו בסרביה ובמונטנגרו של ימינו
קווין האטצ'ר

קווין ג'ון האטצ'ר (באנגלית: Kevin John Hatcher;נולד ב-9 בספטמבר 1966) הוא מגן הוקי קרח מקצועני אמריקאי לשעבר ששיחק בליגת ההוקי הלאומית במשך 17 עונות משנת 1984 עד 2001 עבור וושינגטון קפיטלס, דאלאס סטארס, פיטסבורג פינגווינס, ניו יורק ריינג'רס וקרוליינה הוריקנס. הוא אחיו הבכור של שחקן NHL לשעבר, דריאן האטצ'ר, עימו התקבל להיכל התהילה של הוקי ארצות הברית ב-21 באוקטובר 2010. האטצ'ר נולד בדטרויט, אך גדל בסטרלינג הייטס, מישיגן.
קריירת משחק

כנער, האטצ'ר שיחק בטורניר פי-ווי הוקי הבינלאומי של קוויבק ב-1979 עם קבוצת הוקי קרח קטנה ממישיגן.
האטצ'ר נבחר במקום ה-17 הכללי בדראפט בשנת 1984 על ידי וושינגטון קפיטלס, קבוצה שאיתה זכה למרבית הצלחתו ב-NHL ואף שימש בקבוצה כקפטן. האטצ'ר שיחק 1,157 משחקי NHL בקריירה, כבש 227 שערים ו-450 אסיסטים וביחד 677 נקודות. הוא גם צבר 1,392 דקות עונשין בקריירה. העונה הטובה ביותר של האטצ'ר בהתקפה הייתה עונת 1993, כאשר הוא כבש 34 שערים ו-79 נקודות, שניהם שיאי קריירה. 34 השערים שלו באותה עונה הפכו אותו למקום ראשון בקרב המגינים בכיבוש שערים.
פרסים והישגים

נבחר לחמישה משחקי אולסטאר: 1990, 1991, 1992, 1996, 1997
חבר היכל התהילה של הוקי ארצות הברית - 2010
הערות שוליים

↑  "Pee-Wee players who have reached NHL or WHA" (PDF). Quebec International Pee-Wee Hockey Tournament. 2018. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-03-06. נבדק ב-2019-01-15.
↑  "1992‑1993 NHL Defensemen Scoring Leaders". Quanthockey.com. 2019. נבדק ב-2019-05-17.
↑  "Past Inductess". USA Hockey Hall Of Fame. 2019. נבדק ב-2019-05-17.
חטיבת חשמונאים

| --- | --- |

תג חטיבת החשמונאים וסיכת לוחם
 פרטים
 כינוי:  החטיבה החרדית
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבת חי"ר
 בסיס האם:  מחנה תבץ
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2024–הווה
 מקים היחידה:  אבינועם אמונה
 נתוני היחידה
 ייעוד:  לאפשר ללוחם החרדי לשרת במסגרת התואמת את אורחות חייו ומקפידה על שמירת זהותו
 כוח אדם:  בהקמה
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד ההכשרות והאימונים
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  אבינועם אמונה
חטיבת חשמונאים (מוכרת גם בשם: החטיבה החרדית) היא חטיבת חיל רגלים סדירה בצה"ל הנמצאת תחת פיקוד ההכשרות והאימונים. החטיבה פועלת במסגרת ייחודית שנועדה לאפשר ללוחם החרדי לשרת בצה"ל תוך שמירה מלאה על אורח חייו ולהקפיד על שמירת זהותו. החטיבה מקפידה על קיום מדיניות שירות חרדים מותאמת, הכוללת שמירה על הפרדה מגדרית, זמני תפילה ולימוד תורה, מזון כשר למהדרין וסביבה המותאמת לערכי החיילים.
בראש החטיבה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה, מפקד החטיבה הנוכחי הוא אלוף-משנה אבינועם אמונה.
היסטוריה > רקע ההקמה

החטיבה הוקמה בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל ועל רקע פסיקת בג"ץ בנוגע לגיוס בני הישיבות והליך חקיקת חוק הגיוס.
ביוני 2024 פורסם כי הרמטכ"ל אישר את התוכנית להקמת החטיבה החרדית בצה"ל שתכלול 3,000 לוחמים. החטיבה תכלול שלושה גדודים של חיילים חרדים, שניים מהם גדודי חי"ר סדירים הכוללים שירות מלא, ועוד גדוד מילואים חרדי (שלב ב) בהכשרת רובאי 07, חי"ר מתמרן מיוחד.
הכשרת לוחמי המילואים החרדים תארך כשבעה חודשים, ותהיה ברמת רובאי 07. לאחר מכן הם יתפסו קו במשך חודשיים, ישוחררו ויזומנו על פי צורכי הצבא.
סגל הפיקוד של החטיבה הונחה על ידי האלוף דוד זיני, מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים, ש"מפקדים מהציבור הדתי-לאומי יצטרכו ללמוד לא להביא את הערכים של הרב קוק לחטיבה, ולא להתנצח בהשקפה עם הבחורים החרדים". עוד קבע כי סגל הפיקוד יורכב מ"חרדים עם טלפונים כשרים". הרב אייל קרים, הרב הראשי לצה"ל, אמר בכנס ההכנה לקראת הקמת החטיבה כי "בכל הנושאים הדורשים מעבר בבסיסים שיש בהם בנות, נתייעץ עם ההנהגה החרדית".
היסטוריה > יוזמי התוכנית

את התוכנית הובילו ראש אכ"א דאז האלוף יניב עשור ומפקד פיקוד ההכשרות והאימונים האלוף דוד זיני, לצד רבנים מהציבור החרדי. הוסכם כי החטיבה לא תכלול נשים, וגם לא דתיים לאומיים. כמו כן, תהיה לה ועדת קבלה מיוחדת שתוודא שאכן החיילים הם חרדים, וכל המפקדים יהיו דתיים.
במהלך פגישה עם הרב דוד לייבל לצורכי הקמת החטיבה החרדית, הותקפו האלוף זיני וראש חטיבת תכנון ומנהל כח האדם, תא"ל שי טייב, על ידי עשרות חרדים קיצוניים שהקיפו את רכבם, זרקו לעברם חפצים ובקבוקים וקראו קריאות נאצה. שר הפנים משה ארבל וחברי כנסת נוספים גינו את התוקפים.
גדוד המילואים בחטיבה, הגיע כמיזם של חיילים חרדים מהשטח, במטרה, בין היתר, לקחת חלק בכל הקשור לבניית האמון בין צה"ל והחרדים, ולהוות מודל לחיקוי למלש"בים צעירים יותר, כמו גם לוודא שעולמם הרוחני של הצעירים לא ייפגע.
היסטוריה > תחילת פעילות החטיבה

ב-18 ביולי 2024 אישר שר הביטחון דאז יואב גלנט את המלצת צה"ל להוצאת צווים ראשונים לבני המגזר החרדי, כאשר שליחת הצווים תתחיל ב-21 ביולי 2024 ותתבצע בשלוש פעימות, שבכל אחת מהן יישלחו כ-1,000 צווים ראשונים לבני 18–26 מהציבור החרדי.
ב-4 בנובמבר 2024, כחלק מעבודת מטה המתקיימת בצה"ל להקמת חטיבת החשמונאים, הוצג לרמטכ"ל, רב-אלוף הרצי הלוי, סטטוס הקמת החטיבה. עד כה, הושלמו תהליכי גיוס הסגל הפיקודי והקמת התשתיות לקליטת המתגייסים של הפלוגה הראשונה במהלך חודש דצמבר.
ב-5 בינואר 2025 התגייס המחזור הראשון לחטיבה, ובו כ-60 צעירים חרדים בפלוגה הסדירה ועוד כ-100 חיילים בפלוגת המילואים.
ב-28 בינואר 2025 שני חיילים מחסידות חב"ד הודחו מהיחידה בשל התעקשותם ליציאה למקווה בבוקר.
בפברואר 2025 דווח כי החטיבה לא מתחייבת לתת לחייליה אפשרות לטבול במקווה ומחתימה אותם על כתב ויתור בעניין זה.
החטיבה תכלול גם גדוד בשם "סיירת יהושע" על שם יהושע בן נון.
הכשרה > מסלול לוחם החשמונאים

לוחמי חטיבת החשמונאים עוברים הכשרה קרבית ברמה הגבוהה ביותר לרמת רובאי 07, הכוללת התמחות בירי, לוחמה בשטח בנוי ופתוח, לחימת לילה, התגנבות ופשיטה, בסיומה יהפכו המתגייסים ללוחמי חי"ר. המסלול נמשך כשמונה חודשים וכולל את שלב מעבר טירונות חי"ר למשך שמונה חודשים. עם סיום המסלול ישתבצו לוחמי החשמונאים תחת מסגרת גדודית לוחמת של חטיבת חשמונאים, כאשר איזור הפעילות משתנה ופועל במסגרת חלופה בגזרות ו"תפיסת קו" לפי הצורך המבצעי.
הכשרה > אורך שירות

משך השירות של לוחם בחטיבת החשמונאים הוא 32 חודשים.
הכשרה > בסיס האימונים החטיבתי מכבים

בסיס האימונים החטיבתי (בא"ח) של חטיבת חשמונאים הוא בא"ח מכבים השוכן במחנה תבץ (בין מזרח השומרון לבקעת הירדן, בסמוך לתבץ המקראית, על פי אחד הזיהויים). לרגל הקמת החטיבה החדשה, עבר מחנה תבץ שדרוג בעלות של 170 מיליון שקלים, שכלל הקמת ארבעה בתי כנסת ותשתיות המותאמות לציבור החרדי, במטרה לקבל את ראשוני הלוחמים החרדים שיהוו חלק מחטיבת חי"ר מן המניין. מג"ד הבא"ח הוא סא"ל עמרם חיון.
כמו כן, בהתאם לתפקידו בחטיבת חשמונאים, קיבל את השם "בא"ח מכבים", והחטיבה קיבלה את מספרה – 613 (מספר הרומז לתרי"ג מצוות).
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה כמפקד הגדוד | הערות |
| --- | --- | --- |
| אבינועם אמונה | 2024–הווה | מקים החטיבה ומפקדה הראשון |
ראו גם

תחל'ס – תוכנית חרדים לסדיר
הערות שוליים

↑  החטיבה החרדית החדשה בצה"ל: זו ההוראה שתינתן למפקדים מהציונות הדתית, באתר ערוץ 7, 18 ביולי 2024
↑  צה"ל אישר: תוקם חטיבה חרדית של כ-3,000 לוחמים, באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2024
↑  בלי נשים, עם ועדת קבלה ומפקדים דתיים: חטיבה חרדית תוקם בצה"ל,  באתר כיפה, 13 ביוני 2024
↑  אור גואטה, ‏צה"ל אישר הקמת חטיבה לוחמת לכ-3,000 חיילים חרדים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 ביוני 2024
↑  עקיבא ווייס, החטיבה החרדית החדשה בצה"ל: "אם מישהו יירד ברמה הרוחנית - נעשה תחקיר", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 ביולי 2024
↑  יקי אדמקר‏, המערכת הפוליטית סוערת אחרי תקיפת הקצינים בבני ברק: "לא יהודי ולא ישראלי", באתר וואלה, 16 ביולי 2024
↑  גלנט אישר: 1,000 צווים יישלחו לחרדים ביום ראשון, באתר ערוץ 7, 18 ביולי 2024
↑  יואב זיתון, קורין אלבז-אלוש, צה"ל: הלוי עודכן בסטטוס הקמת חטיבת חרדים, שתקלוט עד כ-4,000 חיילים, באתר ynet, 4 בנובמבר 2024
↑  יהודה שלזינגר, "גם מי שמגיע מבני ברק - יוכל להתחזק כאן": הצצה נדירה לבסיס החרדי הראשון, באתר ישראל היום, 19 בדצמבר 2024
↑  שילה פריד, חטיבת "החשמונאים" נפתחה, כ-50 חרדים התייצבו לגיוס: "הרבנים תומכים בי", באתר ynet, 5 בינואר 2024
↑  המאבק על המקווה: שני החיילים החב"דניקים הודחו מיחידתם, באתר חב״ד און ליין
↑  חטיבת הדגל לגיוס חרדים שוללת אפשרות מקווה לחייליה, באתר חב״ד און ליין
↑  חטיבת חשמונאים: החטיבה החרדית הראשונה בצהל הוקמה | מחזור ראשון: כסלו תשפה - חדשות רוטר, באתר Rotter.net
↑  חנן גרינווד, החטיבה החרדית החדשה יוצאת לדרך: בעוד חודש הלוחמים הראשונים יגיעו לבסיס האימונים המשודרג, באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2024
הרמטכ"ל הרצי הלוי מוביל ישיבה על הליכי הקמת החטיבה בהשתתפות מפקדה העתידי אבינועם אמונה, דובר צה"ל דניאל הגרי והאלופים דוד זיני, תמיר ידעי ואמיר ברעם, נובמבר 2024
אבינועם אמונה, מח"ט חשמונאים
שבתאי בן-יורם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס נכים
שבתאי (שבי) בן-יורם (נולד ב-1960) הוא שחקן ומאמן לשעבר של טניס נכים, נציג ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
ביוגרפיה

בן-יורם גדל בתל אביב והוא בוגר תיכון עירוני ג'. בצעירותו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן והיה מראשוני השחקנים בטניס כיסאות גלגלים עם כניסת הענף לארץ.
בשנת 1982 זכה באליפות ישראל הראשונה שנערכה בארץ בטניס כיסאות גלגלים. בן-יורם שמר על התואר עד אליפות הארץ בשנת 1985. בשנת 1990 זכה לראשונה במקום הראשון בתחרות עולמית.
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) התחרה בטניס יחידים ובטניס זוגות (עם אבי ויינברג) ובשתי התחרויות סיים בשמינית הגמר.
בן-יורם למד אדריכלות באורט טכניקום והוא מנהל סניף רעננה של רשת העיצוב סטודיו קרמיקה.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, שבי בן יורם - אלוף על גלגלים, חדשות, 16 באוקטובר 1984
↑  ללא כותרת, מעריב, 12 בספטמבר 1985
↑  טניס נכים:בן-יורם אלוף טורניר בינ"ל, מעריב, 10 ביולי 1990
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
אירונאוטיקס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אבי לאומי, צביקה נווה, משה כספי
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים)
 מיקום המטה:  יבנה 
 משרד ראשי:  יבנה, ישראל
 בעלות:  רפאל - מערכות לחימה מתקדמות
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק, תעשיית התעופה 
 מוצרים עיקריים:  כלי טיס בלתי מאויש 
 הכנסות:  375 מיליון ש"ח (2018)
 רווח תפעולי:  הפסד של 18.9 מיליון ש"ח (2018)
 רווח:  הפסד של 7.01 מיליון ש"ח (2018)
 הון עצמי:  364 מיליון ש"ח (2018)
 סך המאזן:  780 מיליון ש"ח (2018)
 יו"ר:  יואב תורג'מן
 מנכ"ל:  דני סלסקי
 עובדים:  1000
  
 aeronautics-sys.com
 
לוגו של החברה עד שנת 2023
לוגו של החברה עד שנת 2024
אירונאוטיקס בע"מ (Aeronautics Ltd) הינה קבוצה בינלאומית בתחום התכנון, הפיתוח והייצור של מערכות תעופה בלתי מאוישות. אירונאוטיקס הינה מהמובילות בעולם בתחום פיתוח וייצור מערכות הבלתי מאוישות (UAS) או בשמם הישראלי כלי טיס מאוישים מרחוק (כטמ"ם) ופתרונות מתקדמים לאיסוף מודיעין, סיור ומעקב (ISTAR). אירונאוטיקס, נוסדה בשנת 1997, ומאז היא נמצאת בחזית הפיתוח הטכנולוגי של מערכות בלתי מאוישות למגוון רחב של יישומים צבאיים, ביטחוניים ואזרחיים.
אירונאוטיקס מוכרת את מוצריה ללקוחות בישראל וברחבי העולם, כולל צבאות, סוכנויות ממשלתיות וגופים ביטחוניים, עם יותר מ-70 לקוחות בכ-50 מדינות שונות.
אירונאוטיקס נרכשה על ידי רפאל מערכות לחימה מתקדמות בשנת 2019. חברות הבת של הקבוצה כוללות את Magal Solutions, ‏Commtact‏, Zanzottera Technologies S.R.L, ‏Controp Precision Technologies ו-CP North America.
מטה החברה ממוקם ביבנה.
באפריל 2023 מונה כמנכ"ל מר דן סלסקי, אשר כיהן לפני כן כמנכ"ל חברת SCD. יו"ר דירקטוריון החברה הוא מנכ"ל רפאל אלוף-משנה (מיל') יואב תורג'מן.
היסטוריה > הקמת החברה

החברה נוסדה על ידי אבי לאומי ומשה כספי בנובמבר 1997. כספי, שירת כמהנדס אלקטרוניקה בחיל האוויר, ואחר כך עבד כמומחה לפיתוח מערכות זמן אמת. בתחילת דרכה הייתה החברה סטארט-אפ לפיתוח יישומים להתקני תדלוק אוטומטי, דוגמת פזומט ודלקן.
בעקבות זיהוי צורך בשוק, החלה אירונאוטיקס לפתח מערכות שליטה ובקרה של מטוסים זעירים ללא טייס (מזל"ט), תוך התבססות על שדרוג טכנולוגיות קיימות. תוך כמה שבועות בנתה החברה אב-טיפוס של המערכת. הפתרון היה מהפכני באותה עת, במקום לבנות תת-מערכות בקרה נפרדות לאופטיקה, לתקשורת, לחשמל, ולניווט, שעליהן פיקד מחשב מרכזי (שהמשקל הכולל של המערכות נע בין 20 ל-25 ק"ג), המערכת הייתה ממוזערת פי 40–50. עם צריכת חשמל נמוכה בגלל כמות הכבלים הקטנה יותר, כך משקל המטוס נמוך יותר, צריכת הדלק פוחתת, וזמן השהייה באוויר גדל. צבי נווה הצטרף לחברה כמשקיע, באמצעות חברה בבעלותו בשם אירוטים הנדסה, ומונה כיושב ראש ואבי לאומי שימש כמנכ"ל. החברה גייסה השקעה מקבוצת האחים עופר, ואיש העסקים  קובי מימון, שבפברואר 2000 רכש 26% ממניות החברה תמורת 600 אלף דולר. שנה אחר כך מכר תמורת 2.3 מיליון דולר, חלק מחבילת המניות לקבוצת משקיעים בראשותו של שלמה משיח שהחזיקו 11% ממניות החברה. בתחילת 2001 החלו מגעים עם התעשייה האווירית על הסכם להשקעה באירונאוטיקס תמורת 25% ממניותיה אך בספטמבר 2002 בוטל ההסכם, בהסכמת שני הצדדים.