stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוח השנה הבהאי
השבוע הבהאי

| השם בערבית | תעתיק ערבי | משמעות | היום בשבוע |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'לאל | جلال | תהילה | יום השבת |
| ג'מאל | جمال | יופי | יום ראשון |
| כמאל | كمال | שלמות | יום שני |
| פידאל (תעתיק מדויק: פצ'אל) | فضال | חסד | יום שלישי |
| עִדאל | عدال | צדק | יום רביעי |
| אִסתג'לאל | استجلال | הדר | יום חמישי |
| אִסתקלאל | استقلال | עצמאות | יום שישי |
חודשי השנה

| השם בערבית | בכתב ערבי | משמעות השם | התאריכים לפי הלוח הגרגוריאני |
| --- | --- | --- | --- |
| בַּהָאאְ | بهاء | זוהר | 21 במרץ - 8 באפריל |
| ג'לאל | جلال | תהילה | 9 באפריל - 27 באפריל |
| ג'מאל | جمال | יופי | 28 באפריל - 16 במאי |
| עזמת (תעתיק מדויק: עט'מה) | عظمة | גדולה | 17 במאי - 4 ביוני |
| נור | نور | אור | 5 ביוני - 23 ביוני |
| רחמת | رحمة | רחמים | 24 ביוני - 12 ביולי |
| כַּלִמאת | كلمات | מילים | 13 ביולי - 31 ביולי |
| כמאל | كمال | שלמות | 1 באוגוסט - 19 באוגוסט |
| אסמאא | اسماء | שמות | 20 באוגוסט - 7 בספטמבר |
| עִזַת | عزة | עוצמה | 8 בספטמבר - 26 בספטמבר |
| מַשִיַת | مشية | רצון | 27 בספטמבר - 15 באוקטובר |
| עִלְם  | علم | ידע | 16 באוקטובר - 3 בנובמבר |
| קֻדרַת | قدرة | כוח | 4 בנובמבר - 22 בנובמבר |
| קול | قول | נאום | 23 בנובמבר - 11 בדצמבר |
| מסַאאֶל | مسائل | שאלות | 12 בדצמבר - 30 בדצמבר |
| שרף | شرف | כבוד | 31 בדצמבר - 18 בינואר |
| סֻלטאן | سلطان | ריבונות | 19 בינואר - 6 בפברואר |
| מֻלְכּ | ملك | שלטון | 7 בפברואר - 25 בפברואר |
| איאם-י הא | ایام هاء | ימי הַאאְ | 26 בפברואר - 1 במרץ |
| עַלַאאְ | علاء | רוממות | 2 במרץ - 20 במרץ (צום תשעה עשר הימים) |
מחזור השנים

| מס"ד | השם בערבית | בכתב ערבי | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלִף | أﻟﻒ | אל"ף |
| 2 | בּאאְ | باء | בי"ת |
| 3 | אבּ | أب | אב |
| 4 | דאל | دﺍﻝ | דל"ת |
| 5 | בּאבּ | باب | דלת |
| 6 | ואו | وﺍو | ו"ו |
| 7 | אבד | أبد | נצח |
| 8 | ג'אד | جاد | נדיבות |
| 9 | בהאא | بهاء | פאר |
| 10 | חֻבּ | حب | אהבה |
| 11 | בהאג' | بهاج | מענג |
| 12 | ג'ואב | جواب | תשובה |
| 13 | אחד | احد | יחיד |
| 14 | והאב | وﻫﺎب | שופע |
| 15 | וִדאד | وداد | חיבה |
| 16 | בדיאְ | بديء | ראשית |
| 17 | בהי | بهي | זוהר |
| 18 | אבהא | ابهى | זוהר ביותר |
| 19 | ואחִד | واحد | אחדות |
החגים

נו רוז - ראש השנה - 21 במרץ – ביטול מלאכה – נחגג באיראן כבר אלפי שנים.
היום הראשון של רזואן - 21 באפריל - ביטול מלאכה – פסטיבל של שנים עשר ימים, המציין את הגעתו של בהאא אללאה מבגדד לקונסטנטינופול ב-1863, היום הזה מסמל גם את יום הגעתו לגנים מחוץ לבגדד שם שהו הוא ופמלייתו במסעם.
היום התשיעי של רזואן - 29 באפריל - ביטול מלאכה – יום זה מציין את הגעת משפחתו של בהאא אללאה לגנים מחוץ לבגדד.
היום השנים עשר של רזואן - 2 במאי - ביטול מלאכה – יום זה מציין את היציאה של בהאא אללאה לקונסטנטינופול.
הכרזת הבאב על התגלותו ב-1844 - 23 במאי - ביטול מלאכה – הבאב מכריז למולה חוסיין על משימתו ב-1844, לציון תחילתו של העידן הבהאי, ההנצחה צריכה להיות שעתיים לאחר השקיעה.
פטירת בהאא אללאה - 29 במאי - ביטול מלאכה – שנת 1892, פטירת הבהאא אללאה בשנתו, ההנצחה קורית בשעה שלוש בלילה.
הריגת הבאב ב-1850 - 9 ביולי - ביטול מלאכה – הוצאתו של הבאב להורג על ידי כיתת יורים בשנת 1850, ההנצחה קורית בצהריים.
יום הולדת הבאב ב-1819 - 20 באוקטובר - ביטול מלאכה.
יום הולדת בהאא אללאה ב-1817 - 12 בנובמבר - ביטול מלאכה.
יום הברית - 26 בנובמבר – אין ביטול מלאכה – עבד אלבהאא לא הסכים שיחגגו את יום הולדתו ב-23 במאי, שכן זהו יום ההצהרה של הבאב. עם זאת, לאחר בקשות רבות, הוא ייעד יום זה לחגיגות חייו.
יום פטירת עבד אלבהאא ב-1921 - 28 בנובמבר – אין ביטול מלאכה – לכתו מן העולם של עבד אלבהאא, ההנצחה קורית בשעה אחת בלילה.
מאפייניו של לוח השנה הבהאי

לוח השנה הבהאי תוכנן על ידי הבאב בספר השמות ולאחר מכן הוא מקבל אשרור. בהאא אללה איננו משנה אותו ומשאיר אותו על כנו כאשר הוא כותב את אל-כתאב אל-אקדס. אם כן, לוח השנה הבהאי הוא לוח השנה של הבאב תוך כדי הכנסת אירועים של הבאב עצמו לאחר מכן. הפעם הראשונה בה חגגו הבאבים את ראש השנה הייתה שנת 1855, שנה אחת לאחר מות הבאב, ראש השנה,נו–רוז, מוסד בשנה זו על ידי בהאא אללה. הבהאים מתחילים את יומם בשקיעה, כלומר חילוף התאריך נעשה בשקיעה, בדומה לחילוף הימים בדת היהודית. אין הסבר לעניין זה והדעה הרווחת היא שהבהאים עקבו אחרי המסורת הנהוגה במזרח התיכון.
בכל ראש חודש בהאי מתקיים פסטיבל תשעה עשר הימים, בו חגים את חידושו של החודש החדש. הפסטיבל מתחלק לשלושה חלקים. חלקו הראשון של הפסטיבל הוא החלק הדתי, בו מתפללים וקוראים את כתביהם של הבאב ובהאא אללה. החלק השני דן בענייני היום יום ומסביר אודות המשך דרכה של הקהילה, בדומה לדרשות שניתנות בבתי הכנסת והמסגדים. את החלק השני מנהל ראש עדת המאמינים המקומית. החלק השלישי והאחרון הוא החלק החברתי, בו מתראים חברי הקהילה ונהנים מכיבוד ומענקים.
שאלה מעניינת עולה עם בחינת התאריכים של לוח השנה הבהאי המגלה את תשומת הלב הרבה הניתנת למספר תשעה עשר. הבהאים מאמצים את המספר תשע עשרה בעת בחירתם במעגלי הזמן שלהם מפני שבפסוק הראשון של הקוראן, "בשם אללה המיטיב והרחמן", יש 19 אותיות ערביות. הבהאים מאמינים שזוהי נקודת ההתחלה ועל כן תמיד יש להתחיל ממנה ולסיים בה, כלומר תשע עשרה האותיות האלה הן בעצם המחזור של הזמן הבהאי. כמו כן, שמות החודשים הבהאים אומצו על ידי הבאב מתוך תפילת הבוקר השיעית של צום הרמדאן, הידועה בשמה הנוסף תפילת התהילה (ערבית: دعاء السحر; דועאא' אל-סחר; دعاء البهاء; דועאא' אל-בהאא'). תפילה אשר חוברה על ידי האימאם החמישי השיעי מוחמד אל-באקר, בראיית התריסריים. שמות החודשים הללו, לדידם של הבהאים הם ייחוסים ותארים המוענקים לאל. בנוסף לכך, ישנה תפילה שיעית מקבילה לתפילה זו, הכוללת את אותם שמות, אך ארוכה יותר, הידועה בשם תפילת הקללה ההדדית (ערבית: دُعاء ٱلْمُبَاهَلَة; דועאא' אלמובהלה). תפילה שנייה זו מציינת את אירוע הקללה ההדדית, המאוזכר במסגרת חדית' הקללה, הקשורה קשר הדוק לנביא מוחמד, פאטמה בת מוחמד, עלי בן אבי טאלב, חסן וחוסיין, הידועים בכינויים אנשי הגלימה. שתי התפילות הללו מאוזכרות באופן תכוף ביותר על ידי הבאב, במיוחד במסגרת ספר השמות וספר חמש הדרגות.
רשימה ביבליוגרפית

McMullen, Michael. The Bahá’ís of America: The Growth of a Religious Movement. New York, NYU Press, 2015.
שרון, משה. הדת הבהאאית וכתב הקדש שלה הספר הקדוש ביותר. ירושלים: כרמל, 2005.
הערות שוליים

↑  משה שרון, הדת הבהאאית וכתב הקדש שלה הספר הקדוש ביותר, (ירושלים: כרמל, 2005), עמ' 168
1 2 3  Holy Days and Bahá'í Calendar, bahai-library.com
↑  משה שרון, הדת הבהאאית וכתב הקדש שלה הספר הקדוש ביותר, (ירושלים: כרמל, 2005), עמ' 169
↑  שרון, 107.
↑  Michael McMullen, The Bahá’ís of America: The Growth of a Religious Movement, (New York, NYU Press, 2015), 25.
↑  The Kitab al-asma' (Book of Names) I, or Chahar Sha`n (The Book of the Four Grades) of Sayyid `Ali Muhammad, the Bab (d. Tabriz 1850). Stephen Lambden UC Merced
↑  The Kitab al-asma' (Book of Names) of the Bab II : Select Excerpts in Translation. Stephen Lambden UC Merced
↑  دعاء البهاء, The Du`ā Saḥar, or Du`ā al-Bahā'
↑  دُعاء يوم المباهلة, The Du`ā' yawm al-mubāhala ("Supplication for the Day of Mutual Execration"): A devotional work paralleling and closely related to the Du`ā' al-saḥar (Dawn supplication) of the 5th Imam Muhammad al-Bāqir (d. 126/743), as transmitted by the 8th Imām `Ali al-Ridā' (d. 201/818).
↑  Lambden, S. A Translation of the Arabic Duʿāʾ al-Saḥar (The Dawn Supplication) or Duʿāʾ al-Bahāʾ (The Supplication of Splendour) with Select Expository Scriptural Writings of the Bāb and Bahāʾu’llāh. Religions 2023, 14, 426. https://doi.org/10.3390/rel14030426
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| לוחות שנה |
| --- | --- | --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • איראני • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |  |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430982605171  LCCN: sh92003637
מדע זבל

מדע זבל (מאנגלית: Junk science) הוא ביטוי המשמש לתיאור נתונים מדעיים, מחקר מדעי או ניתוח הנחשב על ידי האדם המשתמש בביטוי להיות זיוף או הונאה. הרעיון משמש לעיתים קרובות בהקשרים פוליטיים או משפטיים. לביטוי יש בדרך כלל קונוטציה מזלזלת המייחסת למחקר אג'נדה פוליטית, אידאולוגית, כספית או אחרת, ולא מניעים מדעיים טהורים.
הקונספט נכנס ללקסיקון הציבורי ב-1990 ביחס לעדות מומחה בבית דין אזרחי. לאחרונה[דרושה הבהרה] הביטוי משמש כחלק מטקטיקה לביקורת על מחקר על מזיקים סביבתיים או השפעות פעילויות תאגידיות על בריאות הציבור, ומדי פעם בתגובה לביקורת הזאת. המונח נמצא בשימוש על ידי התומכים של שני הצדדים בוויכוחים בעלי אופן שכזה. הסופר דן אגין, בספרו "מדע-זבל", מתח ביקורת חריפה כלפי אלו אשר שוללים את ההנחה הבסיסית של התחממות כדור הארץ, הפרשן לשעבר של רשת פוקס ניוז, סטיבן מילויי גינה בהרחבה מחקר אשר קישר את תעשיית דלקי המאובנים לסוגיית שינוי האקלים, באתר האינטרנט שלו junkscience.com.
בכמה הקשרים, מדע זבל הוא ההפך מ"מדע מבוסס" אשר נועד לקדם את השקפת העולם האישית של המשתמש. הדיכוטומיה הזו מקודמת בעיקר על ידי סטיבן מילויי והמרכז לקידום מדע מבוסס, אשר לפיה מדע זבל שונה במקצת מ-"פסאודו-מדע" ו "מדע שוליים".
שימוש ביחסי ציבור של תאגידים

ג'ון סטאובר ושלדון רמפטון מ"משמר יחסי הציבור" אומרים שהמושג "מדע זבל" החל להיות מופעל בניסיונות לביטול ממצאים מדעיים אשר עומדים בדרכם של רווחים קצרי טווח לתאגידים. בספרם, "תסמכו עלינו, אנחנו מומחים" (2001), הם כותבים כי תעשיות השיקו קמפיינים במיליוני דולרים במטרה לייצג תאוריות מסוימות כמדע-זבל במוחו של הציבור, ולעיתים קרובות נכשלים בהעסקת השיטה המדעית בעצמם. לדוגמה, תעשיית הטבק תארה מחקר המדגים את ההשפעות המזיקות של עישון ועישון פסיבי כמדע-זבל, באמצעות שימוש בקבוצות דשא מלאכותי שונות.
תאוריות נוחות יותר לפעילות חברות מוצגות כ"מדע מבוסס", דוגמאות עבר בהן היה שימוש ב"מדע מבוסס" כוללות את המחקר על הרעילות של עלאר, אשר עבר ביקורת קשה על ידי מתנגדי רגולציה, ומחקרו של הרברט נידלמן על הרעלת עופרת במינונים נמוכים. נידלמן הואשם בהונאה, והותקף באופן אישי.
פרשן חדשות פוקס סטיבן מילויי לעיתים קרובות משתמש במושג של מדע זבל על מנת לתקוף את התוצאות של אמין מחקר מדעי על נושאים כמו התחממות כדור הארץ, הידלדלות שכבת האוזון ועישון פסיבי. האמינות של אתרו של מילויי junkscience.com נחקרה על ידי פול ד. תאקר, כתב ה"ניו ריפבליק", בעקבות ראיות כי מילויי קיבל מימון מפיליפ מוריס, RJR טבק, ואקסון מוביל. תאקר גם ציין כי מילויי היה מקבל כמעט 100,000$ לשנה כדמי ייעוץ מבית פיליפ מוריס בזמן בו מתח ביקורת על ראיות לגבי הסכנות של עישון פסיבי כמדע-זבל. בעקבות פרסום מאמר זה, מכון קאטו, אשר אירח את האתר junkscience.com, הפסיק את הקשר עם האתר והסיר את מילויי מרשימת העורכים הנספחים שלו.
מסמכים מתעשיית הטבק חושפים כי פיליפ מוריס מנהלים הגה את "פרויקט ההלבנה" בשנת 1980 בתגובה להופעתם של נתונים מדעיים על הנזק של עישון פסיבי. מטרת הפרויקט, כפי שנהגה על ידי פיליפ מוריס ועוד חברות הטבק, הייתה שצריך להשתמש ב"יועצים מדעיים" כביכול עצמאיים כדי להפיץ ספק בעיני הציבור לגבי נתונים מדעיים באמצעות הפעלת מושגים כמו מדע-זבל. על פי האפידימולוג דייוויד מייקלס, עוזר השר לאנרגיה, הסביבה, בטיחות ובריאות בממשל קלינטון, תעשיית הטבק המציאה את תנועת ה"מדע המבוסס" בשנת 1980 כחלק מהקמפיין נגד רגולציה של עישון פסיבי.
דייוויד מייקלס טען כי מאז פסיקת בית המשפט העליון בארצות הברית במשפט "דוברט נגד מראל דאו תרופות בע"מ", השופטים הפכו ל"שומרי הסף" של עדות מדעית, וכתוצאה מכך מדענים מכובדים לעיתים לא יכולים להגיש עדות, כך שקואופרטיבים במגננה נהיו "יותר אמיצים" להאשים את יריביהם בשימוש במדע זבל.
שימוש על ידי מדענים

ב-1995, האיחוד של מדענים מודאגים השיק את יוזמת המדע המבוסס, רשת ארצית של מדענים המחויבים לחשיפה של מדע זבל באמצעות תקשורת הסברה, שתדלנות, ופיתוח משותף של אסטרטגיות להשתתפות בפגישות מועצה או דיונים ציבוריים. עלון האיחוד על המדע והטכנולוגיה בקונגרס, האגודה האמריקאית לקידום המדע גם זיהתה את הצורך להגברת ההבנה בין מדענים ומחוקקים: "אמנם רוב האנשים יסכימו כי מדע מבוסס עדיף על פני על מדע זבל, פחות יזהו מה שעושה מחקר מדעי 'טוב' או 'רע'.". איחוד התזונה האמריקאי, בהעברת ביקורת על טענות שיווקיות אשר נעשו בשביל מוצרי מזון יצר רשימה של "עשרה דגלים אדומים למדע זבל."
חוקרים עצמאיים נוספים העלו גם הם את הרעיון באופן נפרד.
ראו גם

אגנוטולוגיה
בריאתנות
דיסאינפורמציה
הלכת דאוברט
השיטה המדעית
חדשות מזויפות
תכנון תבוני
פסאודו-מדע
לקריאה נוספת

Goldacre, Ben (2008). Bad Science. ISBN 978-0-00-724019-7.
Agin, Dan (2006). Junk Science: How Politicians, Corporations, and Other Hucksters Betray Us. ISBN 0-312-35241-7.
Huber, Peter W. (1993). Galileo's Revenge: Junk Science in the Courtroom. ISBN 0-465-02624-9.
Milloy, Steven J. (2001). Junk Science Judo: Self-defense Against Health Scares & Scams. Washington, DC: Cato Institute. ISBN 1-930865-12-0. OCLC 47283040.
Mooney, Chris (2005). The Republican War on Science. ISBN 0-465-04675-4.
Kiss Sarnoff, Susan (2001). Sanctified Snake Oil: The Effect of Junk Science on Public Policy. ISBN 0-275-96845-6.
מות אדוניס

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פטר פאול רובנס
 תאריך יצירה:  1614
 טכניקה וחומרים:  שמן על קנבס
 ממדים בס"מ
 רוחב:  325 ס״מ 
 גובה:  212 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B00.0735 (מוזיאון ישראל) 
 מיקום:  מוזיאון ישראל ירושלים שבישראל
 
מות אדוניס הוא ציור שמן על קנבס משנת 1614 לערך מאת האמן הפלמי פטר פאול רובנס. הציור המונומנטלי במידות של 3.25 מטר לרוחב ו 2.12 מטר לגובה, מתאר את האלה ונוס המבכה את אהובה המת כאשר מצטרפים אליה בצערה שלוש הגראציות וקופידון. הציור מוצג במוזיאון ישראל בירושלים.
הרקע המיתולוגי

אדוניס הוא דמות מסיפורי האהבה של המיתולוגיה היוונית והרומית ובעיקר בהקשר של הרפתקאותיו המשותפות עם ונוס אלת האהבה והיופי.
על פי הסיפור המיתולוגי היה אדוניס בן אדם ולא בן אלים אך למרות זאת נחשב כאל האחראי על הפריון החקלאי. אדוניס מתקשר לעולמם של אנשי הטבע והציידים והוא מגלם בדמותו את היופי והעלומים הגבריים. על פי המיתולוגיה גידלה האלה ונוס את אדוניס כאם והוא הפך למאהב שלה. באחת מגיחות הציד שלו נפצע אדוניס פציעה קשה בירכו על ידי חזיר בר ומת מפצעיו בידיה של ונוס. ונוס יצקה את נקטר האלים על הדם הניגר וממנו צמחו פרחי הכלנית האדומים. ונוס התחננה על חיי אהובה אצל יופיטר והוא התיר לאדוניס לבלות מחצית השנה עם ונוס ואת המחצית השנייה בשאול.
מותו ותחייתו של אדוניס מרמזים על חילופי עונות השנה בטבע.
ההיבט המיסטי

בציור הושפע רובנס עמוקות מן המיסטיקה הנוצרית אשר דנה בסיפור צליבתו של ישו, קינת הנשים עליו ותחייתו מחדש.
בהשפעת המקורות הנוצריים הקלאסיים ונוס מופיעה כאם ומאהבת אשר מבכה את מות בנה שהיה גם מאהבה. שלוש הגרציות מסמלות את אלות החן והחסד. ההקשר המיסטי בא לידי ביטוי בדמו של אדוניס המחלחל לאדמה והופך לפרח, וגורלו שהומתק לבקשתה של ונוס על ידי אבי האלים.
צבעי הבדים העוטים את הדמויות נושאים גם הם בתוכם משמעויות נסתרות: האדום מסמל את המלכות, הכחול מסמל את השמימי והנשגב, והלבן מרמז על הטוהר וצבע התכריכים של המת.
בניגוד לתיאורים הקלאסיים מן המיתולוגיה שבהם בני האדם קמלים ומתכערים ולעומתם האלים נותרים צעירים ויפים לנצח, הרי שכאן מופיעה ונוס האבלה, האלה בת האלמוות המתוארת כמי שיופייה אבד לה ונתכערה, ולעומתה בן התמותה המת נותר צעיר ויפה.
היצירה האומנותית

רובנס יוצר בציור קומפוזיציה מורכבת של משולשים הכוללת את רגלו של אדוניס, שלוש הגרציות, והמשולש שנוצר בין אדוניס וונוס הרוכנת מעליו. הקומפוזיציה גורמת לריכוז מבטו של הצופה לעבר מפשעתו המדממת של אדוניס ומרמזת למוטיב הסירוס המובלע בה.
בניגוד לסיפור המיתולוגי המקורי אשר בו מתוארת פציעתו של אדוניס בירכו, מעדיף כאן רובנס לערוך שינוי קטן המרמז לעובדה כי יש הרואים בחזיר הבר שתקף את אדוניס את התגלמותו של האל מארס שהיה אחד ממאהביה של ונוס ואשר בקנאתו גרם לסירוסו של אדוניס. יש המציעים את ההקבלה שבין הסירוס לבין פעולת הקציר האופיינית לאדוניס שהיה אל הפריון החקלאי.
הכלבים הם היחידים בציור אשר אינם מפגינים רגשות צער. בניגוד לוונוס והגרציות, הכלבים מסמלים את הטבע במובנו הרחב ביותר ובעיקר אדישות הנצח שלו לרגשות החיים המוות והאהבה, שאינם משפיעים על מסלולו, לעומת סבלם של האוהבים והחיים.
הערות שוליים

↑  מות אדוניס (עם ונוס, קופידון ושלוש הגרציות), מוזיאון ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 294323
מוזיאון המחשבים האישיים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון למחשבים אישיים
 כתובת:  ברנטפורד, אונטריו, קנדה
 מיקום:  אונטריו 
 מדינה:  קנדה 
 בעלים:  סיד בולטון
 מייסדים:  סיד בולטון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2005
 תאריך פתיחה רשמי:  2005 
 תאריך פירוק:  2018
 קואורדינטות:  43°09′26″N 80°15′54″W﻿ / ﻿43.1572°N 80.265°W﻿ / 43.1572; -80.265
 http://www.pcmuseum.ca/
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מוזיאון המחשבים האישיים(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מוזיאון המחשבים האישיים(למפת אונטריו רגילה) טורונטו אוטווה מיסיסוגה וינדזור ת'אנדר ביי טימינס קנורה גרייטר סדברי מניטובה קוויבק ארצות הברית מפרץ הדסוןמוזיאון המחשבים האישיים(למפת אונטריו מוגדלת) טורונטו אוטווה מיסיסוגה וינדזור ת'אנדר ביי טימינס קנורה גרייטר סדברי מניטובה קוויבק ארצות הברית מפרץ הדסוןמוזיאון המחשבים האישיים
 
מוזיאון המחשבים האישיים הוא מוזיאון, המכיל למעלה מ-45 מחשבים אישיים פועלים מתקופות שונות בהיסטוריה ומעל ל-1,000 מחשבים שאינם פועלים. בין השאר, המחשבים הכלולים הם של אפל, אטארי, קומודור, מרתל, IBM, ועוד רבים. המוזיאון ממוקם בברנטפורד, אונטריו, קנדה.
המטרה של המוזיאון היא שימור טכנולוגיית המחשב הישנה, ולהציע פעילות חינוכית עם אותם מחשבים; הורים מביאים את ילדיהם לראות את המחשבים שהם השתמשו בהם פעם וגם כדי להבין את התפתחות הטכנולוגיה.
המוזיאון מציע מבחר תוכנות בספרייה שלו, כמו כן מבחר גדול של מגזינים של מחשבים. המוזיאון פתוח בפני סטודנטים על מנת ללמוד את המקור וההיסטוריה של המחשבים האישיים וכן את הטכנולוגיה העומדת מאחורי אותם מחשבים.
המוזיאון נפתח לראשונה לציבור בספטמבר 2005, על ידי סיד בולטון, שהוא היסטוריון משחקי מחשב. המוזיאון הופעל על ידי בולטון וקבוצה של מתנדבים, עד לסגירתו בשנת 2018 בעקבות פטירתו של בולטון.
ראו גם

המוזיאון לתולדות המחשב האישי בישראל
מוזיאון המניפות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אופנה
 כתובת:  גריניץ' 
 מיקום:  גריניץ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסדים:  Hélène Alexander 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1991
 תאריך פתיחה רשמי:  1991 
 קואורדינטות:  51°28′43″N 0°00′28″W﻿ / ﻿51.4786°N 0.00777778°W﻿ / 51.4786; -0.00777778
 www.thefanmuseum.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמוזיאון המניפות(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמוזיאון המניפות(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) מוזיאון המניפות(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) מוזיאון המניפות
 
מוזיאון המניפות (באנגלית: Fan Museum) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של המניפה. המוזיאון ממוקם באזור גריניץ' הימית - אתר מורשת עולמית על פי הגדרת אונסק"ו, ברובע גריניץ' של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת.
היסטוריה ותצוגות

המוזיאון, שנפתח בשנת 1991 ממוקם בשני מבנים היסטוריים שנבנו בשנת 1721. כמו כן מבנה המוזיאון כולל חממה (אורנז'רי) וגן יפני.
במוזיאון מוצגות למעלה מ-4,000 מניפות, והוא אחד משני מוזיאונים בעולם המוקדש לנושא זה. המניפה העתיקה ביותר באוסף מקורה במאה ה-11, אולם מרבית האוסף כולל מניפות אירופאיות מהמאות ה-18 וה-19. המניפות מוצגות לפי עיצובן, ולפי הקשרן ההיסטורי והחברתי.
בשל רגישות המניפות, רק חלק קטן מהאוסף הקבוע מוצג לציבור, והתצוגה מתחלפת שלוש פעמים בשנה. כמו כן כוללת התצוגה תערוכה קבועה על מבנה המניפה, יצור המניפות וההיסטוריה של המניפות.
במוזיאון מחלקת שימור המעניקה שירותי שימור למניפות עבור מוזיאונים אחרים ועבור הציבור, וכן המוזיאון כולל ספרייה מקיפה בנושא ומעביר שיעורים בנושא ייצור מניפות.
המוזיאון מנוהל על ידי עמותה, ונתמך על ידי רשות התיירות של לונדון, ארגון מסורת אנגליה, קרן אוספי האמנות הלאומים של אנגליה והלוטו האנגלי.
מיון כלי נגינה

בתקופות ובתרבויות שונות יושמו גישות מגוונות למיון כלי נגינה.  השיטה המקובלת במערב כיום מחלקת את הכלים לכלי מיתר, כלי נשיפה וכלי הקשה. עם זאת, תרבויות אחרות מקיימות שיטות אחרות.
שיטת מיון כלי הנגינה העתיקה ביותר הידועה לנו היא סינית ומקורה במאה ה-5 לפנה"ס. שיטה זו ממיינת את הכלים לפי החומר ממנו הם עשויים. כל הכלים העשויים מאבן משויכים לקבוצה אחת, כל הכלים העשויים מעץ משויכים לקבוצה שנייה, כל הכלים העשויים ממשי משויכים לקבוצה שלישית, וכן הלאה.
בדרך כלל, ממוינים כלים לפי הדרך בה מפיקים מהם צליל. מקור שיטת המיון המקובל כיום במערב, המחלקת את הכלים לכלי מיתר, כלי נשיפה וכלי הקשה, ביוון. שיטה זו הורחבה על ידי מרטין אגריקולה (Martin Agricola), שהבדיל בין כלי מיתר המנוגנים בפריטה, כמו גיטרה, לכלי מיתר המנוגנים בעזרת קשת, כמו כינור. מוזיקאים קלאסיים לא מיישמים תמיד הפרדה זו, אך מבדילים בין כלי נשיפה בעלי עלה (כלי נשיפה מעץ) לכלי נשיפה בהם מפיקות השפתיים את הצליל (כלי נשיפה ממתכת).
שיטה זו אינה נטולת חסרונות. ישנם כלים נדירים ולא-מערביים שלא נכנסים באופן נוח להגדרותיה. כלי הנגינה העתיק סרפנט, למשל, אמור להיכלל במשפחת כלי הנשיפה ממתכת, מכיוון שהשפתיים מרעידות בו את עמוד האוויר שבכלי. עם זאת, הוא נראה כמו כלי נשיפה מעץ, וקרוב יותר לקבוצה זו במובנים רבים, מכיוון שהוא משתמש בנקבים ולא בבוכנות כדי לשלוט בגובה הצליל. קיימת בעיה לקטלג גם כלי מקלדת מסוימים. לדוגמה, לפסנתר יש מיתרים, אך הם מופעלים על ידי פטישים, כך שלא ברור אם לשייך אותו לקבוצת כלי המיתר או לכלי ההקשה.
מות'רה (מפלצת)

| --- | --- |

מות'רה, כפי שהוצגה בסרטה הראשון ״מות'רה״, בשנת 1961
 סוג:  קאייג'ו
 הוצאה לאור:  טוהו
 הופעה ראשונה:  מות'רה (סרט, 1961)
 הופעה אחרונה:  גודזילה: מלך המפלצות (סרט, 2019)
 יוצרים:  שיניצ'רו נקאמורה
 גילום הדמות:  Haruo Nakajima 
 מידע
 כינויים:  מלכת המפלצות, הדבר
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  עש ענק
 מין:  נקבה
 נטייה:  טוב
 כוחות:  מהירות קינטית אדירה, ספיגת אש, יצירת הוריקן, כוח וסיבולת רבים, מהירות על-קולית, כוח-על, יריקת קורי עכביש
 דמויות קשורות
 משפחה:  באטרה (אח ביולוגי מיקום אחר) ליאו (בן מיקום אחר) ליאה (בת מיקום אחר)
 חברים:  גודזילה, רודן, קינג קונג, קומונגא, גורוזאורוס, מנדה, ג׳ט-יגואר, קינג סיסאר, אנגירוס
 אויבים:  קינג גידורה, הידורה, גייגן, מכה-גודזילה, אבירה, ספייס-גודזילה, דסטורויה, טיטונוזאורוס, קמקורס
 
מות'רה (באנגלית: Mothra, ביפנית: モスラ, לכן בשמה האמיתי: מוזורה) היא פרפרית בדיונית בסדרת סרטי גודזילה. בניגוד לגודזילה ולרודן, מות'רה הייתה טובת-לב כבר מההתחלה. היא הופיעה לראשונה במהלך 30 ליולי, 1961, בסרט מות'רה, מבית היוצר של טוהו. דמותה של מות'רה מדורגת במקום השלישי ברשימת 10 מפלצות-הענק היפניות הגדולות ביותר בכל הזמנים, לפי אתר IGN.
עיצוב

מראה של מות'רה הוא כשל עש צבעוני. צבעיה העיקריים של מות'רה הם אדום, לבן, שחור, כתום, צהוב, חום ועיניה בצבע כחול. בניגוד לשאר המפלצות, מראה של מות'רה כמעט ולא השתנה בכל סרטי גודזילה, אך בסרטי לג׳נדרי המראה שלה ישתנה במשמעותיות.
סרטי שוהה

בסדרת סרטי שוהה, מות'רה מוצגת כמשכינת שלום היוצאת חוצץ נגד הניסויים הגרעיניים של ארצות הברית. היא גם מוצגת כאויב חזק לקינג גידורה.
מות'רה (1961)
מות'רה נגד גודזילה (1964)
גידורה, המפלצת התלת-ראשית (1964)
אבירה, אימת המעמקים (1966)
השמדת כל המפלצות (1968)
סרטי הייסי

בסדרת סרטי הייסי, מות'רה נאלצת להילחם לצד גודזילה נגד אויבה הראשי: באטרה. מעין העתק מפחיד, חזק וקטלני למות'רה. בנוסף, מות'רה גם נלחמת מול יצור הדומה לקינג גידורה בשם דס-גידורה, ומטילה על בנה, מות'רה ליאו, להמשיך את המורשת שלה: להשמיד את דס-גידורה.
גודזילה נגד מות'רה (1992)
גודזילה נגד ספייס-גודזילה (1994)
הלידה של מות'רה החדשה (1966)
הלידה של מות'רה החדשה 2 (1997)
הלידה של מות'רה החדשה 3 (1998)
סרטי מילניום

בסדרת סרטי מילניום, מות'רה היא שומרת מגנה של יפן, לצד גידורה ובראגון.
גודזילה, מות'רה וקינג גידורה: מפלצות-ענק בהתקפה חזקה (2001)
גודזילה נגד מכה-גודזילה 3 (2002)
גודזילה: טוקיו אס-או-אס (2003)
גודזילה: המלחמות הסופיות (2004)
סרטי Legendary Pictures

מות'רה בסרטים האמריקאים החדשים מתוארת כמין של פרפראים קדמוניים ששרדו מספר הכחדות עוד לפני בוא האדם.
גודזילה: מלך המפלצות (2019)