stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן שוורץ
קריירה

במרוצת קריירה שנמשכת למעלה מארבעה עשורים כתב שוורץ מחזות זמר מצליחים כמו גודספל (1971), פיפין (1972) ומרשעת (2003). הוא כתב שירים למספר סרטים מצליחים, ביניהם פוקהונטס (1995), הגיבן מנוטרדאם (1996), נסיך מצרים (1998, מילים ומוזיקה) ומכושפת (2007). שוורץ זכה בפרס דרמה דסק על תמלילי שירים יוצאים מהכלל, שלושה פרסי גראמי, שלושה פרסי אוסקר והיה מועמד לשישה פרסי טוני. הלחין וביים את המחזמר נסיך מצרים (2020) המבוסס על סרט האנימציה באותו השם.
מוצק

קרח יבש
מוצק הוא אחד ממצבי הצבירה של החומר, להבדיל מנוזל או גז, שגם הם מצבי צבירה.
זהו מצב הצבירה הצפוף והקשה ביותר בו המולקולות של החומר קרובות האחת לשנייה יותר מאשר בשני מצבי הצבירה האחרים. אף על פי שאין היפרדות בין החלקיקים, מתרחשות תנודות של כל אטום, שבהן הוא רועד ומתנגש בשאר האטומים שלידו. לחומרים במצב מוצק יש צורה מוגדרת (להבדיל מנוזל ומגז שלהם אין צורה מוגדרת – הם מקבלים את צורת הכלי שבו הם נמצאים) ונפח שאינו תלוי בצורת הכלי (בדומה לנוזל, אך להבדיל מגז).
כדי להפוך מים למצב מוצק (קרח), צריך להגיע לנקודת הקיפאון (C°‏ 0) בלחץ של אטמוספירה אחת. (בדומה להפיכת המים למצב גז שמתחיל בנקודת הרתיחה C°‏ 100).
יש מוצקים הזקוקים לחום קיצוני כדי לעבור למצב נוזלי (למשל ברזל), יש מוצקים שמספיק בחום אש רגילה כדי להפוך אותם לנוזלים (למשל שעווה), ויש מוצקים שכבר בטמפרטורה של כ־C°‏ 80- יהפכו לגז (קרח יבש).
מבנה

רוב החומרים במצב מוצק הם גבישיים, כלומר האטומים בהם מסודרים. מרבית החומרים הגבישיים הם רב-גביש, כלומר מורכבים ממספר רב של גבישים קטנים, בגדלים וכוונים שונים. לעומתם גבישים יחידים נמצאים בטבע (אבני חן מסוימות) וגם מגודלים בתעשייה לצרכים שונים, כמו גבישי צורן (סיליקון) למעבדי מחשבים.
קיימים גם מוצקים אמורפיים (לא מסודרים, למשל זכוכית). לחומרים אמורפיים אין נקודת התכה, כלומר אין להם טמפרטורה מדויקת שבה הם הופכים לנוזל, אלא טווח טמפרטורות שבו משתנות התכונות של החומר עד לנוזל מובהק.
חקר המוצק

בפיזיקה, חקר תכונותיהם של מוצקים קרוי פיזיקת מצב מוצק. מסגרת זו כוללת חקר מוליכים למחצה ומוליכות על.
הנדסת חומרים עוסקת בעיקר בתכונותיהם של מוצקים, כגון חוזק ושינוי מצב צבירה, וחופפת במידה רבה לפיזיקת מצב מוצק.
כימיית מצב מוצק חופפת לשני התחומים הללו, אך מתמקדת בעיקר בסינתזה של חומרים חדשים.
ביל מילנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במרץ 1995 (בן 29) טדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  Teddington School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם הנרי מילנר (באנגלית: William Henry Milner; נולד ב-4 במרץ 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם בתפקיד הבכורה שלו בסרט "הבן של רמבו" ומתפקידו כמגנטו בסרט "אקס-מן: ההתחלה".
ביוגרפיה

ויליאם הנרי מילנר נולד בפרוור טדינגטון ברובע ריצ'מונד שעל התמזה בלונדון וגדל והתחנך בפרוור המפטון, גם הוא בלונדון.
קריירה

מילנר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרטו של הבמאי גארת' ג'נינגס "הבן של רמבו" משנת 2007, ועל הופעתו הועמד מילנר לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי בקטגוריית השחקן המבטיח של השנה. באותה שנה, הוא הופיע בסרטי הטלוויזיה "Who Killed Mrs De Ropp?" ו-"My Boy Jack" לצד דניאל רדקליף.
בשנת 2008 כיכב מילנר לצד מייקל קיין בסרט "Is Anybody There?". בשנת 2009, הופיע בסרט הטלוויזיה המבוסס על ספרו של דייוויד אלמונד, "סקליג". מילנר גילם את בנו של איאן דיורי, מילנר שיחק גם בסרט הביוגרפי "סקס סמים ורוקנרול" משנת 2010.
בשנת 2011 הוא שיחק את התפקיד של מגנטו הצעיר בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה". בשנת 2016 שיחק בתפקיד טום הארווי בסרט המדע הבדיוני של נטפליקס, "אייבוי".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | הבן של רמבו | וויל פראודפוט |  |
| 2008 | Is Anybody There? | אדוארד |  |
| 2010 | סקס סמים ורוקנרול | בקסטר דורי |  |
| 2011 | אקס-מן: ההתחלה | מגנטו |  |
| 2012 | I, Anna | תיאו |  |
| 2012 | שבורה | ג'ד |  |
| 2013 | לוק | שון לוק | דיבוב |
| 2016 | מבצע אנתרופואיד (אנ') | אטה מוראבץ |  |
| 2017 | אייבוי | טום הארווי |  |
| 2017 | דנקרק | חייל |  |
| 2017 | הדיירים | אדוארד |  |
| 2018 | כופר נפשה | ג'רמי |  |
| 2019 | ליל קיץ | ראביט |  |
| 2019 | מחכים לברברים | חייל משמר #5 |  |
| TBA | Midas Man | קלייב אפשטיין |  |
| TBA | Burial |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Who Killed Mrs De Ropp? | ניקולס | סרט טלוויזיה של BBC 4 |
| 2007 | My Boy Jack | פיטר קרטר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2009 | סקליג | מייקל | סרט טלוויזיה של Sky 1 |
| 2012 | הסוד של קריקלי הול | מוריס סטפורד | 3 פרקים |
| 2014 | The 7.39 | אדם מת'יוס | מיני-סדרה |
| 2014 | החבר'ה מהלשכה | מייקל ג'נינגס | פרק: "MP" |
| 2022 | דירת שותפים (אנ') | סי | 5 פרקים |
| 2023 | אור קטן | טוני | 3 פרקים |
| 2024 | The Serpent Queen | שארל התשיעי, מלך צרפת | תפקיד בעונה השנייה |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי עבור שחקן המבטיח ביותר | הבן של רמבו | מועמדות |
| 2007 | פרס האמן הצעיר להופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי בינלאומי - מבצעים צעירים מובילים (with Will Poulter) | הבן של רמבו | מועמדות |
| 2008 | פרס הסרט של מעגל המבקרים של לונדון עבור המבצע הבריטי הצעיר של השנה | Is Anybody There? | מועמדות |
| 2010 | פרס הסרט של מעגל המבקרים של לונדון עבור המבצע הבריטי הצעיר של השנה | סקס וסמים ורוקאנרול | מועמדות |
הערות שוליים

↑    Sally Williams, ‏Son of Rambow: ready for action, The Telegraph, 22 March 2008
↑  Maher, Kevin (4 בדצמבר 2009). "Andy Serkis brings Ian Dury back to life". The Times. נבדק ב-8 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McClintock, Pamela (17 באוגוסט 2010). "January Jones joins 'X-Men'". Variety. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2010. נבדק ב-18 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4856613  GND: 138413894  ISNI: 0000 0001 0815 8046  LCCN: no2010192603  VIAF: 100950959   WorldCat (עם VIAF): 100950959
ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  דמויותיהם של "ארבעת המופלאים" מאת סטן לי וג'ק קירבי
 בימוי:  מאט שקמן
 הופק בידי:  קווין פייגי
 תסריט:  ג'ף קפלן איאן ספרינגר ג'וש פרידמן קמרון סקווירס
 שחקנים ראשיים:  פדרו פסקל ונסה קירבי ג'וזף קווין איבון מוס-בכרך (אנ') ג'וליה גארנר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  25 ביולי 2025
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  גיבורי-על פעולה מדע בדיוני
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים (באנגלית: The Fantastic Four: First Steps) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי המבוסס על דמויותיהם של רביעיית גיבורי-על באותו השם מאת מארוול קומיקס. הסרט יבוים על ידי מאט שקמן על פי תסריט מאת ג'ף קפלן, איאן ספרינגר וג'וש פרידמן, מופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי אולפני וולט דיסני, והוא מיועד לאתחל מחדש את קורותיהם של "ארבעת המופלאים", הפעם במסגרת היקום הקולנועי של מארוול. בסרט מככבים פדרו פסקל, ונסה קירבי, ג'וזף קווין ואיבון מוס-בכרך (אנ') בדמויותיהם של ארבעת חברי הרביעייה.
לאחר כישלונו הקופתי והביקורתי של הסרט "ארבעה מופלאים", אולפני פוקס המאה ה-20 החלה לשקוד על פיתוח סרט חדש העוסק ברביעייה. במרץ 2019, לאחר רכישת החברה על ידי דיסני, השליטה בזיכיון הועברה לאולפני מארוול. ביולי 2019 נמסר כי האולפנים שוקדים על פיתוח סרט חדש העוסק ברביעייה, בדצמבר 2020 נמסר כי על בימוי הסרט יהיה אמון הבמאי ג'ון וואטס, אך באפריל 2022 נודע כי וואטס החליט לפרוש מההפקה.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-25 ביולי 2025 ולהיות חלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
צוות השחקנים והדמויות

פדרו פסקל – ריד ריצ'רדס / מיסטר פנטסטיק, מדען גאון ומנהיג קבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכה ליכולות אלסטיות מוגברות ועל-אנושיות המאפשרות לו למתוח את גופו לכל צורה בה יחפוץ.
ונסה קירבי – סוזן "סו" סטורם / האישה הבלתי-נראית, חברה מייסדת של קבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכתה ליכולת להפוך את עצמה ועצמים אחרים בקרבתה לבלתי-נראים באמצעות כיפוף גלי האור, כמו-כן להשתמש בשדות כוח רבי-עוצמה למגוון שימושים.
ג'וזף קווין – ג'וני סטורם / הלפיד האנושי, אחיה הצעיר והראוותן של סו וחבר מייסד של קבוצת "ארבעת המופלאים", המתגאה ומנצל את מעמדו הציבורי לצרכיו האישיים; אשר זכה ליכולת לאגף את כל גופו בלהבות, לעוף וכן לשלוט באש בכוח רצונו בלבד.
איבון מוס-בכרך (אנ') – בנג'מין "בן" גרים / הדבר, אסטרונאוט לשעבר של סוכנות נאס"א וחבר מייסד של קבוצת "ארבעת המופלאים", אשר זכה לכוח וחוזק על-אנושיים, אך במחיר הפיכת עורו לסלעי. בכרך עתיד לגלם את הדמות באמצעות לכידת תנועה ואפקטי CGI במקום שימוש בתותבות ואפקטים פרקטיים.
ג'וליה גארנר – שאלה-בל / הגולשת הכסופה (אנ'), אהובתו של נורין ראד, אשר הופכת בעצמה לגולשת כסופה כמוהו.
ראלף אינסון (דיבוב) – גלקטוס
הפקה > רקע

לאחר כישלונו הקופתי והביקורתי של הסרט "ארבעה מופלאים", אולפני פוקס המאה ה-20 החלה לשקוד על חיפוש "זוויות שונות" לקחת אליהם את הזיכיון במקום להפיק סרט המשך. ביוני 2017, נמסר כי התסריטאי סת' גרהאם-סמית' כתב תסריט לסרט חדש שלא יאתחל מחדש את הזיכיון, אלא יעביר את הפוקוס אל פרנקלין וריה ריצ'רדס, ילדיהם של מנהיגי ארבעת המופלאים המקוריים, ריד ריצ'רדס וסו סטורם. בהשראת הקומיקס האולטימטיבי ארבעת המופלאים, התסריט כלל גם את דמויותיהם של בן גרים וג'וני סטורם, ותואר כסרט העוסק בדור הבא שלו אווירה קרובה יותר לזו של "משפחת סופר-על" (2004) מאשר לסרט הקודם של ארבעת המופלאים. הבסיס עבור התסריט הגיע מתסריט אחר שאותו עיבד קרטר בלנשרד על פי ספר ילדים מאת מארק מילר. מילר התייעץ בעבר עם "פוקס" על סרטיהם המבוססי-מארוול. במרץ 2019, נמסר כי חברת וולט דיסני רכשה רשמית את אולפני "פוקס מאה ה-20", ובכך קיבלה את הזכויות עבור דמויות של מארוול קומיקס שבהן שלטה "פוקס" בעבר, כולל דמויותיהם של ארבעת המופלאים. פיתוחם של שאר הסרטים המבוססים על מארוול קומיקס שהיו בתהליכי פיתוח במועד הרכישה הוקפאו.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט עתידים להתחיל באוגוסט 2024 באולפני פיינווד שבלונדון. במקור, התעתדו צילומי הסרט להתחיל בשנת 2023, ולאחר מכן בינואר 2024, בנוסף, מתכנן שקמן לצלם מספר קטעים מהסרט בפורמט IMAX.
הפצה

הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-25 ביולי 2025 ולהיות חלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול. במקור, נמסר כי הסרט יעלה לאקרנים ב-8 בנובמבר 2024, ולאחר מכן, ב-14 בפברואר 2025; וב-2 במאי 2025.
ב-4 בפברואר 2025, מארוול חשפה את הטריילר הראשון לסרט.
הפצה > שיווק

ב-4 באפריל 2024 ("יום ה-4–4"), פרסמו אולפני מארוול כרזת טיזר לסרט בו הופיע דמותו של הלפיד האנושי בעודו יוצר את סמל הקבוצה. בפוסט שצורף לכרזה נכלל גם קישור שהוביל לדף שגיאת 404 שהציג את דמותו של H.E.R.B.I.E. וקוד QR מוטבע המוביל לדף עם רשימה של חוברות קומיקס הזמינים לקריאה כהכנה לסרט.
פרדריק לאו

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1901 שרלוטנבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  14 בפברואר 1988 (בגיל 86) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Fritz Löw 
 שם במה:  Frederick Loewe 
 מקום קבורה:  בית הקברות דזרט 
 מוקד פעילות:  אוסטריה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1915 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון שטרן 
 סוגה:  אופרטה, מחזמר 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי של חבר הנאמנים (1997)  פרס מרכז קנדי 
 www.frederickloewe.org
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק (פריץ) לֵאוּ (באנגלית: Frederick Loewe, בגרמנית: Friedrich (Fritz) Löwe (מבוטא "לֵוֵה");‏ 10 ביוני 1901 - 14 בפברואר 1988) היה מלחין אוסטרי-אמריקאי ממוצא יהודי. הוא יצר עם הלבריתן אלן ג'יי לרנר את מחזות הזמר "גברתי הנאווה" ו"קמלוט", שהוצגו בברודוויי במשך שנים והיו גם לסרטי קולנוע מצליחים.
חייו

לאו נולד בברלין להורים וינאיים, אדמונד ורוזה לווה. אביו היה כוכב אופרטה יהודי ידוע-שם, שהופיע ברחבי אירופה ובשתי האמריקות. הוא הופיע בתפקיד הרוזן דנילו בהפקה הברלינאית של האלמנה העליזה בשנת 1906.
פרדריק לאו גדל בברלין ולמד בבית הספר הפרוסי לקדטים מגיל חמש עד שלוש-עשרה. בגיל צעיר למד לנגן בפסנתר משמיעה ועזר לאביו לחזור על תפקידיו. בגיל שבע החל לחבר שירים. בהמשך למד בקונסרבטוריון למוזיקה בברלין (קונסרבטוריון שטרן), הווירטואוז קלאודיו אראו למד שנה אחת מעליו, ובין חבריו ללימודים היו פרוצ'ו בוזוני ואז'ן ד'אלבר. הוא זכה במדליית הולנדר מטעם בית ספרו והופיע כפסנתרן קונצרטים עוד בהיותו בגרמניה. בגיל 13 היה הפסנתרן הסולן הצעיר ביותר שהופיע אי פעם עם הפילהרמונית של ברלין. ג'פרי בלוק מציין, בערך "פרדריק לאו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין, שלכל הפרטים האלה אין שום אישור או תיעוד פרט לדברי לאו עצמו, והם מוטלים בספק.
בשנת 1924 קיבל לווה האב הצעה להופיע בניו יורק ופרדריק נסע עמו לשם, נחוש בהחלטתו להלחין לברודוויי. החלטה זו התגלתה כקשה לביצוע, והוא קיבל על עצמו עבודות שונות, בהן החתמת בקר, כריית זהב והיאבקות. לבסוף מצא עבודה כפסנתרן במועדונים גרמנים ביורקוויל ובבתי קולנוע כמלווה לסרטים אילמים. גם לפרטים אלה אין כל תיעוד פרט לדברי לאו עצמו.
לאו החל להסתופף במועדון, שהיה מקום מפגש קבוע לאנשי תיאטרון, שחקנים, מפיקים, מנהלי תיאטרון ובמאים. שם פגש את אלן ג'יי לרנר בשנת 1942. עבודתם המשותפת הראשונה היה עיבוד מוזיקלי של הפארסה של בארי קונור "הפראייר" (The Patsy), בשם "מסמר המסיבה" (Life of the Party), ללהקת קבע מדטרויט, החזיקה מעמד על הבמה תשעה שבועות רצופים, שכנעה את הצמד לעשות יד אחת עם ארתור פירסון במחזה "מה קורה?" (?What's Up), שנפתח בברודוויי ב-1943 וזכה ל-63 הצגות. שנתיים אחריו עלתה על הבמה הצגת "היום שלפני האביב". שתי הצגות אלה היו כישלונות, אך עבודתם המשותפת הבאה, "בריגדון", פנטזיה מוזיקלית רומנטית שהתמקדה בעיקר בסקוטלנד, הציב את הצמד במעמד של היוצרים המצליחים ביותר של מחזות זמר משולבים. אחרי שיתוף הפעולה הבא שלהם, "המכורים לזהב" (1951) שעסק בימי הבהלה לזהב בקליפורניה בשנות ה-50' של המאה ה-19 והצליח פחות מקודמו, כתב הצמד את "גברתי הנאוה" (1956), עיבוד לפיגמליון של ג'ורג' ברנרד שו, והמחזמר הזה האריך ימים על הבמה יותר מכל הצגה אחרת בתקופתו ונחשב לאחד ממחזות הזמר המצליחים ביותר בכל הזמנים. כעבור שנתיים הוציאו מתחת ידיהם את ג'יג'י, עיבוד לנובלה של קולט, שזכה לפרס האקדמיה. יצירתם המשותפת האחרונה לברודוויי, "קמלוט", משנת 1960, עיבוד לגרסתו של ט. ה. וייט לאגדת המלך ארתור, עמדה בתלאות ההפקה, שכללו בעיות בריאות של הבמאי מוס הארט, מתחים אישיים וביקורות ראשונות גרועות, וזכתה לתקופת הצגות מכובדת בברודוויי.
אחד המאפיינים למחזות הזמר של לרנר ולאו לאחר "בריגדון" היה הצגת דמות מרכזית בגילומו של שחקן שאינו זמר, המגיש את שיריו בשילוב של דיבור ושירה. דוגמאות לכך הם לי מרווין בסרט "המכורים לזהב"; רקס הריסון על הבמה ובסרט "גברתי הנאוה"; לואי ז'ורדן בז'יז'י"; ריצ'רד ברטון (במה) וריצ'רד האריס (סרט) ב"קמלוט".
אוסף יצירותיו של לאו נשמר במדור המוזיקה של ספריית הקונגרס בוושינגטון.
לקריאה נוספת

A.J. Lerner: The Street Where I Live (New York, 1978)
S. Suskin: Show Tunes …: the Songs, Shows, and Careers of Broadway's Major Composers (New York, 1986, enlarged 3/2000), 221–6
G. Lees: Inventing Champagne: The Worlds of Lerner and Loewe (New York, 1990)
J.P. Swain: The Broadway Musical: A Critical and Musical Survey (New York, 1990)
G. Block: ‘My Fair Lady: from Pygmalion to Cinderella’, Enchanted Evenings: the Broadway Musical from ‘Show Boat’ to Sondheim (New York, 1997), 225–44, 340–41
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בלוק, גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308547805171  PLWABN: 9810585536005606  BIBSYS: 1054260  BNE: XX1088100  BnF: cb138967513 (data)  CiNii: DA04229229  GND: 118573950  ICCU: RAVV092966  ISNI: 0000 0001 1772 6690  LCCN: n50047986  LNB: 000047755  MusicBrainz: 673d3a45-5f49-4b5e-9910-4869a613d37f  NKC: jn20011018067  NLA: 35679868  NSK: 000124347  NTA: 071214844  RERO: 02-A003528263  SNAC: w6h23t1p  SUDOC: 059864397  Trove: 1039355  VIAF: 84079242   WorldCat (עם VIAF): 84079242
טל איילה

טל איילה (נולד ב-12 בפברואר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בעירוני בית שמש.
קריירה

איילה נולד באתיופיה וכשהיה בן שנתיים עלתה משפחתו לישראל. תחילה גר ביקנעם עילית ולאחר מכן עברה המשפחה לבת ים. כשהיה בן שמונה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וב-6 במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה במשחק מול מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. במקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ובעונת 2008/2009 ערך שתי הופעות נוספות בגביע הטוטו. בינואר 2010 הושאל למכבי עירוני בת ים מליגה א'. בספטמבר 2010 הושאל להפועל נחלת יהודה מליגה א', במדיה כבש את שערו הראשון בקריירה, אך כעבור שלושה חודשים עבר לקבוצת מכבי השקמה/רמת חן, במדיה שיחק עונה וחצי בליגה א' וכבש עשרה שערים ב-38 הופעות. בהמשך הושאל איילה לבית"ר כפר סבא, במדיה כבש חמישה שערים ב-34 הופעות בליגה א'.
בקיץ 2013 הרשים את הצוות המקצועי של הפועל רמת גן וחתם בשורות המועדון, אך נעצר על ידי המשטרה הצבאית באשמת עריקות משירות צבאי. איילה נידון לתשעה חודשי מאסר, אך שוחרר לאחר שריצה שישה מהם עקב התנהגות טובה. לאחר שיצא מהכלא חזר לשחק בשורות הפועל מרמורק עד לסיום העונה. בקיץ 2014 חתם בעירוני קריית גת מהליגה הלאומית. בקריית גת הפך לשחקן מוביל בעונה בה סיימה הקבוצה בחלק העליון של הטבלה. בקיץ 2015 הצטרף למכבי נתניה. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול מכבי פתח תקווה. בינואר 2016 חתם בהפועל כפר סבא. ב-14 במאי 2016 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 מול קבוצתו הקודמת מכבי נתניה. איילה המשיך בהפועל כפר סבא גם בעונה שלאחר מכן, בה כבש שני שערים ב-27 הופעות, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-15 ביוני 2017 חתם לעונה אחת בהפועל אשקלון. במחזור הפתיחה של עונת 2017/2018 כבש את שערו הראשון במועדון, בהפסד 1–3 להפועל חיפה, ובסך הכל כבש שלושה שערים בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. ב-3 ביוני 2018 חתם לשנתיים הפועל רעננה.
ב-4 בפברואר 2019 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.
ב-12 באוגוסט 2019 חתם במכבי יבנה מליגה א'.
ב-13 בינואר 2020 חתם בבית"ר נורדיה ירושלים עד לסוף העונה.
ב-8 בנובמבר 2020 חתם בהפועל אשדוד, עמה עלה לליגה הלאומית בסיום העונה.
ב-8 באוגוסט 2021 הצטרף למ.ס. דימונה. בדצמבר 2021 חתם בצעירי טייבה מהמחוז הצפוני.
באוקטובר 2022 חזר לליגה הלאומית וחתם במכבי יפו. ב-24 בינואר 2023 חתם בהפועל כפר שלם.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם במכבי עירוני קריית מלאכי,אך לבסוף נשאר בהפועל כפר שלם. בסיום עונת 2023/2024 העפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-22 ביולי 2024 חתם במועדון ספורט טירה וכעבור ארבעה חודשים חתם בעירוני בית שמש מליגה ב' דרום ב'.
הערות שוליים

↑  אלי אמסלם, עולה ליגה: טל איילה חתם בקרית גת, באתר גולר1, 26 ביוני 2014
↑  גל ברקן, ‏טל איילה חתם בהפועל כפר סבא, גם שכטר על הכוונת, באתר ONE‏, 18 בינואר 2016
↑  עמית קרקו, ‏טל איילה חתם לעונה אחת בהפועל אשקלון, באתר ONE‏, 15 ביוני 2017
↑  תום נחום, ‏מירקו אורמוש וטל איילה חתמו לשנתיים ברעננה, באתר ONE‏, 3 ביוני 2018
↑  מערכת ONE, ‏מתחזקת: טל איילה ודניאל גרץ חתמו בהפועל ר"ג, באתר ONE‏, 4 בפברואר 2019
↑  שלומי והבה, טל איילה חתם רשמית במכבי יבנה, באתר דאבל פס, 12 באוגוסט 2019
↑  עובר לבירה: טל איילה חתם עד תום העונה בנורדיה, באתר ONE‏, 13 בינואר 2020
↑  מיכאל וייסרמן, טל איילה חתם ב'קביליו' יפו, באתר דאבל פס
↑  מיכאל וייסרמן, טל איילה חתם בכפר שלם, באתר דאבל פס, 24 בינואר 2023
↑  יונתן גינזבורג, ‏טל איילה ואיתי אלקסלסי חתמו במכבי קריית מלאכי, באתר ONE‏, 3 באוגוסט 2023
↑  אביחי דלאל, טל איילה עזב את מ.ס טירה וחתם בליגה ב׳, באתר דאבל פס, 25 בנובמבר 2024
ברני טופין

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1950 (בן 74) Ruskington, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Bernard John Taupin 
 שם במה:  Carte Blanche 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  רוק, מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דה רוקט רקורד קומפני 
 בת זוג:  Maxine Feibelman‏ (1971–1976)  Toni Lynn Russo‏ (1979–1991)  Stephanie Haymes‏ (1993–1998)  Heather Kidd (ממרץ 2004)
 פרסים והוקרה:  פרס ג'וני מרסר (2013)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2023)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר 
 www.berniejtaupin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ברני טופין (באנגלית: Bernie Taupin; נולד ב-22 במאי 1950) הוא פזמונאי בריטי, הידוע בעיקר הודות לשיתוף הפעולה עם המוזיקאי אלטון ג'ון.
ביוגרפיה

טופין נולד בצפון אנגליה למשפחת חוואים. בשנת 1967, כשהיה בן 17, ענה ל"מודעת דרושים" שביקשה למצוא פזמונאי שיעבוד בשיתוף פעולה עם מלחין צעיר אחר. בכך, החל למעשה שיתוף הפעולה הידוע בין טופין לבין אלטון ג'ון, שיתוף פעולה שנמשך בלמעלה מ-40 אלבומים עד היום.
בשנת 1991 יצא הסרט התיעודי "Two Rooms" (שנלווה להוצאת אלבום באותו שם) שסקר את דרכם של השניים ואת השילוב המוצלח שהצליחו ליצור.
לכבוד תחילת העשור הרביעי לשיתוף הפעולה בין השניים, הקליט ג'ון אלבום שלם למילותיו של טופין, המתייחס לקריירות של השניים ולחיבור המיוחד שלהם. באלבום זה, הופיע טופין לראשונה על גבי עטיפת האלבום.
בשנת 2006 זכה בפרס גלובוס הזהב על שירו "A Love That Will Never Grow Old" (ללחן של המוזיקאי הארגנטינאי גוסטבו סנטאולז'ה ובוצע על ידי זמרת הפולק אמילו האריס) שהופיע בפס-קול סרט הקולנוע "הר ברוקבק". באותה השנה עלה גם על בימות ברודוויי המחזמר הראשון בו שיתפו טופין ואלטון ג'ון פעולה, ונקרא "Lestat".
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | עבודה מועמדת | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | "Never Too Late" מתוך "Elton John: Never Too Late" (בתור פזמונאי) | שיר מקורי – סרט דוקומנטרי | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388043905171  PLWABN: 9810643047505606  BIBSYS: 44837  BNE: XX1088010  BnF: cb14014190z (data)  CiNii: DA12199859  GND: 134536738  ICCU: CFIV167778  ISNI: 0000 0001 1437 7173  LCCN: n50008646  LNB: 000140032  MusicBrainz: 9a0d0b2d-a727-44a6-a172-53766f186834  NDL: 00516525  NKC: pna2005262074  NLA: 35540357  NLK: KAC2018N7168  NSK: 000048037  NTA: 070373736  SUDOC: 251620204  Trove: 989510  VIAF: 10046047   WorldCat (עם VIAF): 10046047
פיאג'ו אפה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאג'ו 
 
פיאג'ו אפה (באיטלקית: Piaggio Ape; דבורה) הוא דגם של רכב מסחרי בעל שלושה גלגלים מתוצרת חברת פיאג'ו האיטלקית המיוצר ברציפות בדגמים שונים כ-70 שנים, מאז השקתו, כאשר במשך הזמן פותחו דגמים ועיצובים לשימושים שונים ומגוונים.
היסטוריה ועיצוב

כתוצאה מהשפעות מלחמת העולם השנייה סבלה איטליה מן המחסור באמצעי תחבורה ומקשיים פיננסים הכרוכים בתכנון ויצור של כלי רכב בן ארבעה גלגלים. בשנת 1947 העלה המתכנן והמעצב של קטנוע הוספה את הרעיון ליצור כלי רכב מסחרי קל בעל שלושה גלגלים אשר יסייע בהתנעת הפעילות הכלכלית במדינה. חברת פיאג'ו בנתה במהירות אב טיפוס ראשוני של הרכב אשר התבסס על מכלולי הקטנוע הדו גלגלי שלה בעל מנוע בן 125 סמ"ק. מושב הנהג ממוקם מעל המנוע בדומה לקטנוע. על הציר האחורי שלו הותקנו שני גלגלים ומעליהם ארגז שטוח מעץ בעל כושר העמסה של כ-200 ק"ג. העברת הכוח בוצעה באמצעות שרשרת ישירה. החברה נשענה על המוניטין המעולה של הקטנוע מתוצרתה ושיווקה את הרכב החדש תחת המותג "מכונית-וספה".
הדגמים הראשונים הונעו באמצעות מגוון מנועים בנפח 50 ועד 150 סמ"ק ובדגמים הבאים גם 175 סמ"ק. ביצועי המנוע הותאמו להשגת מומנט גבוה יחסית על חשבון המהירות הסופית של כלי הרכב כך שיתאים למטרות המסחריות שלשמן עוצב בתוך הסביבה העירונית.
בדגמים ששווקו החל משנת 1956 הוחלף מושב הנהג בתא סגור להגנה מפני פגעי מזג האוויר, בתחילה ללא דלתות שהוספו מאוחר יותר.
בשנת 1966 הוצג דגם MP אשר היווה קפיצת מדרגה טכנולוגית משמעותית. המנוע הועבר לחלקו האחורי של הרכב והעברת הכוח לגלגלים נעשתה באמצעות ציריות. בנוסף, הותקנו בולמי זעזועים הידראולים משולבים עם קפיץ גומי.
בשנת 1982 הציגה פיאג'ו גרסה חדשה ומשודרגת של אפה בעיצובו של מעצב העל, ג'יאוג'יארו, בעל מנוע בנפח 220 סמ"ק ובעל כושר הטענה של 700 ק"ג, ושנתיים לאחר מכן גרסה נוספת עם מנוע דיזל. הדגם הגדול ביותר הוצג בשנת 1986 והיה בעל כושר העמסה של כ-900 ק"ג.
הפעלת פיאג'ו אפה נעשית באמצעות כידון ידיות בדומה לאלה של הקטנוע שעל בסיסו יוצר אם כי בדגמים המאוחרים ניתן להשיגו גם עם הגה עגול. בנוסף קיימת ידית הפעלה המאפשרת שילוב להילוך אחורי שאינו קיים בקטנוע. עיצוב סביבת הנהג בסיסית ביותר ורק מספר שנים לאחר ההשקה של הגרסאות עם תא נהג סגור נוספה לו מערכת חימום. תא הנהג הותאם בתחילה לאדם אחד בלבד אך בדגמים מאוחרים יותר הורחב והותאם להסעת נוסע נוסף לצידו. היציאה והכניסה לתא הנהג מתאפשרת משני צדדיו על מנת לספק נוחות והתאמה לפעילות הפריקה והטעינה משני צידי הדרך.
שימושים

פיאג'ו אפה עוצב בגרסאות רבות במטרה להתאימו למגוון רחב במיוחד של שימושים מסחריים. השימוש המקורי שלשמו עוצב כלי הרכב הוא לצורכי שינוע של מטענים מסחריים קלים וציוד לשימושם של בעלי מקצוע עצמאיים כגון חשמלאים, שרברבים וטכנאים, ולהובלת דואר וחבילות קטנות. השימוש העיקרי כיום בדגמי פיאג'ו אפה הוא להסעת נוסעים בתצורת ריקשה בעיקר בהודו ובמדינות דרום מזרח אסיה.
מבנהו וצורתו הבלתי שגרתית של פיאג'ו אפה משמשים פעמים רבות כבסיס מתנייע לקידום מכירות ופרסום של מוצרים ואירועים.
יצור

פיאג'ו אפה כבר לא מיוצר כיום באיטליה אך עדיין משמש בה רבות בהיותו בעל יתרונות רבים וחסרי תחליף לתנועה בסימטאות הצפופות והצרות של מרכזי הערים העתיקות. היצור מתבצע בהודו לשימוש מקומי ועבור שאר מדינות דרום מזרח אסיה.
בהודו מתבצע היצור על ידי בג'אג' אוטו לשימוש כרכב הסעה-ריקשה, במגוון גרסאות של מנועי בנזין ודיזל בנפחים שונים.
ראו גם

פיאג'ו אפה קלסינו
וספה
הדגם הראשון
דגם C -הראשון עם תא נהג סגור
ריקשה להובלת נוסעים
עיצוב ייחודי כבסיס לפרסומת
פיאג'ו אפה עם נגרר מקורי כעמדת מכירה
בית זינאתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מרכז מבקרים 
 מיקום:  פקיעין 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°58′37″N 35°20′09″E﻿ / ﻿32.97691°N 35.33573°E﻿ / 32.97691; 35.33573
 he
 
מרכז המבקרים בית זינאתי
בית זינאתי הוא אתר מורשת בפקיעין. אתר המורשת מספר על ההיסטוריה היהודית של פקיעין, ועל משפחת זינאתי, אשר על פי לפי רשימות יוחסין מקורה מהישוב היהודי בכפר חנניה, ולפי גרסה אחרת היא מתגוררת בפקיעין מתקופת חורבן בית שני. סביב אתר המורשת נמצאים, בין היתר, מערת הרשב"י, בית הכנסת העתיק של פקיעין, הקשורים לסיפור המקום. במרכז המבקרים מתקיימות פעילויות רבות, כגון סיורים לכל המשפחה, מסיק זיתים והצגת תיאטרון.