stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטרורפטור

| אוסטרורפטור |
| --- | --- |
איור אוסטרורפטור והשוואה לאדם  תרשים אורך של אוסטרורפטור
תקופה
קרטיקון עליון 78–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרומאוזאוריים
סוג:: אוסטרורפטור
מין:: Austroraptor cabazai
שם מדעי
 Austroraptor ‏2008

אוסטרורפטור (שם מדעי: Austroraptor) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שחי באמריקה הדרומית בתור הקרטיקון. הוא היה קרובו של היוננלנגיה, והוא נחשב לאחד מגדולי הדרומזאוריים. סוג זה התגלה ב-2002 בתצורת אלן (אנ') שבפרובינציה ריו נגרו בארגנטינה בידי צוות בראשות החוקר פרננדו נובאס (אנ') ממוזיאון הטבע של בואנוס איירס. הוא תואר בידי נובאס והחוקרים דייגו פול, חואן קנאל, חואן פורפירי וחורחה קלבו. משמעות שמו היא: "auster" - רוח דרומית (בדומה לשם אוסטרליה) ו-"raptor" - שודד. הסוג כלל מין אחד - Austroraptor cabazai, על שם הקטור קבסה (Héctor "Tito" Cabaza), שהקים את המוזיאון "Museo Municipal de Lamarque", בו הדוגמה נחקרה.
מאפיינים

האוסטרורפטור נחשב לאחד מגדולי הדרומזאורים לצד הדקוטרפטור, האכילובאטור והיוטרפטור, והיה גדול בהרבה מסוגים כמו הולוצירפטור. הוא הגיע לאורך של 5 עד 6 מטרים לרבות הזנב ולמשקל של 91 עד 300 קילוגרם בקירוב. היו לו לסתות מוארכות עם מבנה שיניים שהזכיר את הספינוזאוריים ורגליים גדולות, שריריות וארוכות, אך טפרים יותר שטוחים בקצה. הגפיים הקדמיות היו קצרות יחסית לקרוביו והוא הותאם לתנועה מהירה אחרי טרף. כמו מינים דומים הוא כוסה בנוצות על פני גופו.
מבנה גופו של האוסטרורפטור התאים לרדיפה אחרי טרף קטן ומהיר, בדומה לברדלס. כמה מהחוקרים סוברים שמבנה השיניים הותאם לציד דגים בדומה לספינוזאורוס. המבנה הגדול יחסית שלו נובע כנראה ממיעוט טורפי-על ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, מה שגרם לדרומזאורים המקומיים לגדול. הוא תפס כנראה את מקום טורף-העל לצד סוגי אבליזאוריים כמו הקווילמזאורוס.
האוסטרורפטור התקיים מלפני 78 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
שלד של אוסטרורפטור
אויב הציבור (סרט, 1931)

| --- | --- |

 בימוי:  ויליאם ולמן 
 הופק בידי:  דריל זאנוק 
 תסריט:  Kubec Glasmon, הארווי טוי 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס קאגני דונלד קוק מיי קלארק Murray Kinnell Snitz Edwards רוברט אמט או'קונור בריל מרסר ג'ואן בלונדל Leslie Fenton ג'ין הארלו Edward Woods Sam McDaniel 
 צילום:  Devereux Jennings 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1931 
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אויב הציבור (באנגלית: The Public Enemy) הוא סרט פשע אמריקאי קלאסי משנת 1931 בבימויו של ויליאם ולמן ובכיכובם של ג'יימס קאגני, ג'ין הארלו, אדוארד. וודס, דונלד קוק וג'ואן בלונדל. הסרט עוקב אחר חייו של טום פאוורס, צעיר שעולה לגדולה בעולם הפשע בשיקגו בתקופת היובש. הסרט מתאר את עלייתו ונפילתו כעבריין, תוך שהוא חושף את האלימות והסכנות של עולם הפשע.
התסריט מבוסס על רומן שלא פורסם - בירה ודם מאת שני אנשי עיתונים לשעבר, ג'ון ברייט וקובק גלסמון - שהיו עדים לכמה מיריבות הכנופיות הרצחניות של אל קפונה בשיקגו.
בשנת 1998 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס כ"משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה

הסרט עוקב אחר טום פאוורס (ג'יימס קאגני) ושותפו מאט דויל, שנמשכים לעולם הפשע מגיל צעיר. טום, שגדל בסביבה קשה בשכונות של שיקגו, מפתח קריירה של פשע ועולה במעמדו. למרות הצלחתו בעסקי האלכוהול והברחת המשקאות במהלך תקופת היובש, חייו סובבים סביב אלימות, בגידה ומוות. ככל שהוא עולה בסולם הפשע, כך גם האיומים סביבו מתגברים, עד שהמחיר הופך כבד מנשוא.
צוות השחקנים

ג'יימס קאגני בתפקיד טום פאוורס
ג'ין הארלו בתפקיד גוון אלן
אדוארד וודס בתפקיד מאט דויל
ג'ואן בלונדל בתפקיד מיימי
לזלי פנטון בתפקיד סקריב
בוריס קרלו בתפקיד המפקח פלמר (הופעת אורח)
ביקורות והשפעה

אויב הציבור נחשב לאחד מסרטי הגנגסטרים הגדולים ביותר בתולדות הקולנוע. הופעתו המחשמלת של קאגני בתפקיד טום פאוורס הפכה אותו לכוכב גדול, והסרט היה פורץ דרך בתיאורו של הפשע והשלכותיו, מה שהשפיע על הדמויות הקשוחות בקולנוע במשך שנים רבות. הוא קיבל ציון של 100% באתר Rotten Tomatoes על תפקידו ההיסטורי בז'אנר הפשע.
הערות שוליים

↑  Whiteley, Chris. "The Public Enemy (1931)". Hollywood's Golden Age 2010-18. נבדק ב-10 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AFI|Catalog". catalog.afi.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420172905171  BIBSYS: 13031040  BNE: XX5009473  BnF: cb16995848t (data)  GND: 4644105-0  LCCN: n80141578  VIAF: 206868750   WorldCat (עם VIAF): 206868750 
ג'יימס קגני, ג'ין הארלו, לסלי פנטון ודורותי גי בפרסום סטילס לסרט
אורי ש. כהן

| --- | --- |
אורי ש. כהן, 2019
אורי ש. כהן, 2019
 לידה:  1970 (בן 54 בערך) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר, חוקר ספרות, מתרגם, פרופסור מן המניין לספרות.
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 https://humanities.tau.ac.il/profile/urisco
 
אורי שמואל כהן (נולד ב-1970) הוא סופר וחוקר ספרות ישראלי, מלמד באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, עוסק בספרות עברית ואיטלקית ובתרבות עברית ואיטלקית.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1970 בשיקגו שבארצות הברית למשפחה ישראלית, האם ממוצא גרמני והאב ממוצא מרוקאי. בגיל חמש הגיע עם משפחתו לישראל. שירת בחיל הים, עבר קורס חובלים והשתחרר בדרגת סגן.
למד באוניברסיטה העברית בתוכנית "אמירים". עבד כמלצר במסעדת "אוקיינוס" בירושלים. עם שני מלצרים נוספים פתח בית קפה בנווה צדק. קיבל תואר דוקטור לספרות מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. היה כתב של העיתון "דבר" ברומא.
בשנת 2004 הפיק, יחד עם רוני אבולעפיה, את הסרט הדוקומנטרי "רישומים לקורות חיים" על הסופרת אידה פינק.
ספריו

על מקומו בשלום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003 (עריכה: שי צור) – רומן.
הישרדות: תפיסת המוות בין מלחמות העולם בארץ ישראל ובאיטליה, הוצאת רסלינג, 2007.
לקרוא את אורלי קסטל-בלום, אחוזת בית, 2011.
הנוסח הביטחוני ותרבות המלחמה העברית, מוסד ביאליק.
תרגם לעברית את ספרו של ארי דה לוקה "היפוכו של אחד".
ספריו > ספרים בעריכתו

ג'ורג'יו אגמבן, מה שנותר מאושוויץ, הוצאת רסלינג, 2007.
פייר פאולו פאזוליני,  קולנוע של שירה: מבחר מאמרים, הוצאת רסלינג, 2009.
לקריאה נוספת

שירה סתיו, "כהן, אורי ש.", לקסיקון הֶקְשֵרִים לסופרים ישראלים (תשע"ד 2014), עמ' 502.
אולכסיי בייליק

אולכסיי הריהורוביץ' בייליק (באוקראינית: Олексій Григорович Бє́лік; נולד ב-15 בפברואר 1981 בדונצק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות החלוץ בקבוצות שחטאר דונצק ודניפרו מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון.
קריירת מועדונים

בייליק גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל שחטאר דונצק, בגיל 17 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון ובהמשך עבר לקבוצה הראשית של שחטאר. בייליק כמעט ולא שותף במשחקים כשחקן ההרכב הפותח, המאמן מירצ'ה לוצ'סקו העדיף לשתפו במשחקים כשחקן מחליף, אשר עשוי לשנות את התוצאה לקראת סוף המשחק.
בתחילת 2008 הושאל לקבוצת בוכום הגרמנית. באוגוסט 2008 נמכר תמורת 5.5 מיליון דולר לקבוצת דניפרו. בקבוצתו החדשה שוב שובץ בייליק לתפקיד דומה לזה שהיה לו בשחטאר. לאחר 3 שנים בדניפרו עזב לקבוצת מטאלורג זפוריז'יה, שם הפך לשחקן הרכב קבוע. בסוף עונת 2011/2012 פרש ממשחק פעיל בשל פציעה.
קריירה בינלאומית

בייליק שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים והיה לאחד מכוכבי הנבחרת - השתתף ב־24 משחקים בהם הבקיע 15 שערים.
מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 27 משחקים, הבקיע 17 שערים. בשנת 2001 היה בסגל הנבחרת באליפות העולם לנבחרות צעירות. הוא השתתף בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, בהם הבקיע 3 שערים.
בייליק זומן לנבחרת הלאומית של אוקראינה בשנת 2004. במשחקו הראשון במדי הנבחרת (מול קזחסטן) גם הבקיע שער.
הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא השתתף במשחקים, פרט למשחק רבע הגמר מול איטליה, בו נכנס כמחליף בדקה 70.
לאחר פרישה ממשחק פעיל

בייליק עבד כסוכן שחקנים בשנים 2015–2020. החל משנת 2022 עובד בייליק בצוות האימון של שחטאר דונצק. הוא משמש כמאמן קבוצת הנוער של המועדון.
תארים

אליפות אוקראינה (3): 2001/2002 ,2004/2005, 2005/2006
הגביע האוקראיני (2): 2001/2002, 2003/2004
אדי סלוביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1920 דטרויט, ארצות הברית 
 הוצאה להורג:  31 בינואר 1945 (בגיל 24) סנט-מארי-או-מארי, צרפת 
 מקום קבורה:  מישיגן 
 מדינה:  ארצות הברית, פולין 
 השכלה:  תיכון פורדסון 
 השתייכות:   צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1944 
 דרגה:  טוראי 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
אדוארד דונלד 'אדי' סלוביק (באנגלית: Edward Donald "Eddie" Slovik‏; 18 בפברואר 1920 – 31 בינואר 1945) היה טוראי בצבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא היה החייל האמריקאי הראשון שהוצא להורג מאז מלחמת האזרחים האמריקנית בגין עריקות.
חייו

סלוביק נולד בדטרויט אשר במדינת מישיגן. כבר מנעוריו סלוביק עבר על החוק. בפעם הראשונה נעצר כשהוא בן 12, כאשר פרץ עם חברים לבית יציקה בניסיון לגנוב פליז. בין השנים 1932–1937 נתפס מספר פעמים בעוון גנבה, פריצה והפרת הסדר הציבורי. באוקטובר בשנת 1937 נשפט לתקופה בכלא ובספטמבר בשנת 1938 קיבל חנינה ושוחרר. בינואר בשנת 1939, נשלח שוב פעם לכלא בעקבות גנבת מכונית עם חברים כשהוא בגילופין.
באפריל 1942 קיבל חנינה נוספת ושוחרר מן מהכלא. הוא החל לעבוד בחברת שרברבות, ושם פגש את אשתו לעתיד, אנטואנט ויסינווסקי (Antoinette Wisniewski), שעמה התחתן ב-7 בנובמבר 1942. התיק הפלילי שאותו החזיק העניק לו סטטוס של בלתי כשיר לגיוס, אך זמן קצר לאחר החתונה, שונה סיווגו והוא גויס לצבא.
סלוביק החל את הטירונות ב-24 בינואר 1944 בטקסס. באוגוסט באותה שנה נשלח ללחום עם כוחות האמריקאים המוצבים בצרפת. הוא צורף לפלוגה G של החטיבה ה-109 באוגדת חיל הרגלים ה-28.
עריקה מן הצבא

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בדרך להצבה ביחידתם, סלוביק, ביחד עם חברו הטוראי ג'ון טאנקי (John Tankey), נפרדו מהפלוגה כאשר הסתתרו מהפגזה. ביום למחרת, הם הצטרפו לכוחות קנדיים לא לוחמים שעמם נפגשו ושהו בחברתם במשך שישה שבועות. חברו טאנקי שלח מכתב ליחידה בו הסביר את השתלשלות האירועים וב-7 באוקטובר הם התייצבו בחזרה לשירות. לא ננקטו נגדם כל הליכים.
ביום למחרת, ה-8 באוקטובר, הודיע סלוביק למפקד פלוגתו, סרן רלף גרוט (Captain Ralph Grotte), כי הוא מפחד להצטרף לפלוגה הרובאית הלוחמת ושהוא מעוניין לעבור לתפקיד בעורף הכוחות. הוא אמר לגרוט כי יברח אם יישלח לפלוגה לוחמת ושאל אותו האם הצעד יחשב כעריקה. בניגוד לבקשתו הציב אותו גרוט בפלוגה הלוחמת והודיע לו כי אי התייצבות תחשב כעריקה משירות.
יום למחרת, ב-9 באוקטובר, ניגש סלוביק אל שוטר צבאי והגיש לו פתק בו רשם כי יברח אם ישלח אל הקרב. הוא נשלח אל סגן-אלוף רוז הנבסט, שהציע לו לקרוע את הפתק ובכך לסיים את הפרשה. סלוביק סירב.
משפט צבאי

סלוביק הועמד למשפט צבאי ונידון למוות. פסק הדין אושר על ידי מייג'ור גנרל נורמן קוטה, מפקד אוגדת חיל הרגלים ה-28. קוטה אמר לאחר מכן שאלה היו 15 הדקות הקשות בחייו אבל לא הייתה לו ברירה אלא לאשר את גזר הדין כדי שיוכל להמשיך להסתכל בעיני חייליו.
ב-9 בדצמבר כתב מכתב בו הוא מבקש חנינה מהמפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה, דווייט אייזנהאואר. אייזנהאואר דחה את בקשת החנינה, לדבריו על מנת להרתיע את חיילי ארצות הברית מעריקה בתקופה של לחימה עזה.
אדי סלוביק הוצא להורג בידי כיתת יורים בשעה 10:04 ב-31 בינואר 1945, ליד הכפר סנט-מארי-או-מארי, בחבל אלזס הצרפתי. הוא היה בן 24 במותו.
סלוביק נקבר בבית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אואז-אן בצרפת, בחלקה E, חלקה המיועדת לחיילים שהוצאו להורג בגין פשעים כרצח ואונס, כשהוא החייל היחיד שהוצא להורג בגין עריקות. בשנת 1987, ארבעים ושתים שנים לאחר מותו, הוצאו עצמותיו והוא הובא לקבורה מחודשת במישיגן לצד אשתו, אנטואנט, שמתה בשנת 1979. מאז מותו הוגשו לשבעה נשיאי ארצות הברית בקשות לחון את סלוביק, אך הבקשות טרם נענו.
העיתונאי האמריקאי ויליאם בראדפורד הוי (William Bradford Huie) כתב 1954 ספר העוסק בסיפורו של סלוביק. על בסיס הספר הופק ב-1974 סרט בכיכובו של מרטין שין.
Somebody to Love (שיר של סוזי בוגוס)

Somebody to Love (בעברית: מישהו לאהוב) הוא סינגל משנת 1998 של זמרת הקאנטרי האמריקאית סוזי בוגוס.
השיר יצא לאור בתור הסינגל הראשון מתוך אלבומה "Nobody Love, Nobody Gets Hurt". הוא בילה 19 שבועות במצעד שירי הקאנטרי של המגזין בילבורד, ובשיאו דורג במקום ה-33.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 18 |  |
הערות שוליים

↑  Suzy Bogguss, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Whitburn, Joel (2004). The Billboard Book Of Top 40 Country Hits 1944-2006, Second edition. Record Research. p. 48.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Sinsirella

Sinsirella הוא אלבום האולפן התשיעי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילין ג'ושקון. הוא יצא לאור ב-27 באפריל 2018, בהוצאת חברת התקליטים של ג'ושקון, AC פרודקשנס. הסינגל המוביל, "Sinsirella", יצא לאור ב-15 בדצמבר 2017 והיה לשיר הנושא מתוכו. בהמשך, יצא הסינגל "Manzara" ביחד עם האנדה ינר.
במהלך יציאת האלבום, הופצו וידאו קליפים נלווים לחלק משירים, במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו.
רשימת רצועות

| Sinsirella> מס' | Sinsirella> שם | Sinsirella> משך | Sinsirella>  | Sinsirella>  | Sinsirella>  | Sinsirella>  | Sinsirella>  | Sinsirella>  | Sinsirella>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sinsirella  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Anladın Sen Onu  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Manzara  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Don Kişot  | 3:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Diğer Yanım  | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Uzağında  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Noluyo Sana  | 3:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Yok Artık  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Çok Bariz  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Bay Bay  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Geçersiz Oy  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Kolpa  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Sinsirella – Erhan Bayrak Versiyon  | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Sinsirella – Remix  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Anladın Sen Onu – Remix  | 4:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Don Kişot – Remix  | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 60:49 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 27 באפריל 2018 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | AC |  |
הערות שוליים

1 2 3  Sinsirella, 2018-04-27, נבדק ב-2022-12-11
↑  Sinsirella, 2017-12-08, נבדק ב-2022-12-11
1 2  Aylin Coşkun ft. Hande Yener - Manzara (Official Video ), נבדק ב-2022-12-11
↑  Aylin COŞKUN - Sinsirella (Official Video), נבדק ב-2022-12-11
אוליקה

| --- | --- |
סמל אוליקהסמל אוליקה

טירת משפחת רדזיוויל בעיר
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 אובלסט:  מחוז ווהלין ווהלין
 תאריך ייסוד:  1564
 שטח:  491 קמ"ר
 גובה:  198 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,079 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  637 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  50°43′00″N 25°49′00″E﻿ / ﻿50.716666666667°N 25.816666666667°E﻿ / 50.716666666667; 25.816666666667 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאוליקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאוליקה(למפת מחוז ווהלין רגילה) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןאוליקה(למפת מחוז ווהלין מוגדלת) לוצק קובל נובו-וולינסק לודמיר קאמין-קושירסקי לובומל בלארוס רובנו טרנ. לבוב פוליןאוליקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוליקה (באוקראינית: Олика, בפולנית: Ołyka, בקרב היהודים: אליק) היא עיר בנפת ווהלין באוקראינה, ממזרח ללוצק, ובה כ-3,000 תושבים (2022).
תולדות העיר

אוליקה מוזכרת לראשונה בימי הביניים המוקדמים. תיעוד ראשון שלה קיים משנת 1149. במאה ה-14 נכבשה העיירה על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא וב-1569, בעת איחוד לובלין, הפכה לחלק מפולין.
במאה ה-16 הפכה העיירה למרכז קלוויניסטי חשוב באיחוד הפולני-ליטאי. בעת התקוממות חמיילניצקי ב-1648 נתפסה העיירה על ידי הקוזקים, והתפתחותה הכלכלית נפגעה. העיירה התאוששה מהר, וב-1654 קיבלה מעמד של עיר, והפכה לעיר מרכזית בחבל ווהלין. במהלך המאה ה-18 פעל בעיר רב צבי הירש בן עזריאל.
עם חלוקת פולין השלישית סופחה אוליקה לרוסיה. במאה ה-19 המשיכה העיר להוות מרכז לסחר בעץ ובתבואה.
במלחמת העולם הראשונה הייתה אוליקה זירת קרבות עזים בין כוחות רוסיה ואוסטרו-הונגריה. לאחר המלחמה נכללה אוליקה בשטח פולין.
במלחמת העולם השנייה נכבשה אוליקה על ידי הגרמנים. לאחר המלחמה נכללה אוליקה בשטח ברית המועצות.
משנת 1991 נכללת אוליקה בשטח אוקראינה העצמאית.
יהודי אוליקה

הידיעות הראשונות על יהודים בעיר הן משנת 1577. בעת פשיטותיו של חמלניצקי על האזור, בשנים 1648 ו- 1651, התבצרו במבצר העיר יהודי המקום לצד פליטים יהודים מיישובים אחרים, ובהם הרב דוד הלוי סגל, וכך ניצלו.
בסוף המאה ה-17 נעשתה קהילת העיר לעצמאית, וקיבלה כתבי זכויות מן המלכים יאן סובייסקי ואוגוסט השני. בסוף המאה ה-18 נוסדה בעיר חסידות אליק, אשר המשיכה להתקיים בה עד השואה. בשנת 1847 נמנו בעיר ובסביבתה 2,381 יהודים. היהודים בעיר עסקו ברובם במסחר זעיר ובמלאכה.
בעת מלחמת העולם הראשונה, כשהתקרבה החזית לעיר, נתמלאה העיר בפליטים יהודים מעיירות הסביבה. לאחר עזיבת הרוסים את העיר בשנת 1915, ערכו הקוזקים שנותרו בה מעשי שוד וביזה, והטילו על יהודי המקום תשלום כופר בכסף ובמצרכים. בקרב שנערך על העיר נהרגו כמה יהודים מן ההפגזה. בשנת 1920 סבלו יהודי העיר ממעשי שוד והתעללות מצד חיילי הצבא הכחול.
בשנות העשרים הוקמו בעיר מפלגות וארגונים יהודיים וציוניים, ונוסדה בה ספרייה עברית, שנקראה על שם יחיאל צ'לנוב. בשנת 1921 ייסדה קבוצת מורים מקומיים בית ספר עברי, ובשנת 1927 נפתח בעיר גן ילדים עברי. בעיר פעלו תנועות הנוער הציוניות החלוץ, השומר הצעיר ובית"ר, וכן שני קיבוצי הכשרה. כמו כן, פעל בעיר סניף של ישיבת נובוגרודק.
בין מלחמות העולם חיו באוליקה כ-2,100 יהודים.
יהודי אוליקה > בשואה

עם כיבוש הצבא האדום את האזור בספטמבר 1939 פורקו הארגונים והמוסדות היהודיים בעיר.
ביום 29 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר במבצע ברברוסה, ולאחר שהסובייטים הצליחו לשוב אליה לזמן קצר, העיר הופצצה קשות ביום 1 ביולי על ידי הגרמנים. כתוצאה מכך, רוב בתי העיר נהרסו, וכ- 100 יהודים נספו. לאחר הפצצה זו, שבו הגרמנים לעיר. זמן קצר לאחר כניסתם, ציוו על היהודים לענוד סרט עם מגן דוד על הזרוע, הקימו יודנרט, החלו להחרים דברי ערך מהיהודים, וחייבו את היהודים בתשלום כופר.
באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים כ-100 גברים יהודים מהעיר, ובהם הרב אלתר יוסף דוד לנדא, האדמו"ר מאליק. בסתיו 1941 נשלחו 50 צעירים יהודים מהעיר לעבודה בקייב, ונרצחו שם.
במרץ 1942 הוקם בעיר גטו, והובאו אליו יהודים רבים מכפרי הסביבה. מספר תושבי הגטו הגיע לכ- 3,500. באביב 1942 נשלחו 30 צעירים לעבודה ברובנו, ונרצחו שם.
בגטו פעלה קבוצת מחתרת יהודית, אשר פוצצה תשתיות וחיבלה במסילת הברזל באזור, ואשר ביולי 1942 הרגה באמצעות מוקשים שהטמינה מספר שוטרים אוקראינים ופקיד ממשל גרמני. אחד מיוזמי ההתארגנות היה שלמה צאם. פעילות הקבוצה, שמנתה כמה עשרות יהודים, המשיכה גם לאחר חיסול הגטו, והגרמנים ערכו אחריה מצוד.
ביום 27 באוגוסט 1942 חוסל הגטו בעיר. רוב תושביו הובלו לאתר בסמוך לעיר, שם נורו למוות ונקברו בבורות. כ- 500 יהודים ניסו להסתתר או לברוח מהעיר, אך רובם נתפסו ונרצחו.
כ-130 יהודים שהושארו בעיר למטרות עבודה נרצחו ערב כניסת הצבא האדום לעיר בינואר 1944.
לאחר השואה נותרו בחיים כ-20 איש מיהודי העיר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484884505171  LCCN: n2001096595  NKC: ge1183119  SUDOC: 176006664  VIAF: 146771967   WorldCat (עם VIAF): 146771967 
אנדרטה לזכר יהודי אוליקה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
אין איש פה, פרט... (סיפור)

ערך זה עוסק בסיפור קצר. אם התכוונתם לקובץ סיפורים, ראו .
|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1953 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Star Science Fiction Stories בשנת 1953
 
אין איש פה, פרט... (באנגלית: —Nobody Here But) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1953, ותורגם לעברית ב-1980 בקובץ 'אין איש פה, פרט...' (בו הוא נקרא אין איש פה, מלבד -) ושוב ב-2011 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב חלק 3'.
עלילה

המתמטיקאי קליף אנדרסון ומהנדס החשמל ביל בילינגס עובדים במכון טכנולוגי, ובונים מחשב בגודל של כמה מטרים בלבד – קטן בקנה המידה של מחשבים משנות החמישים של המאה העשרים.
ביל משתוקק להתחתן עם חברתו מרי אן, אבל הוא ביישן מכדי להציע לה נישואין.
שני החברים עובדים על פיתוח המחשב, לו הם קוראים ג'וניור, מגדילים את יכולותיו ומקטינים את גודלו. אבל בעת ביקור במעבדה יחד עם מרי אן הם מגלים שג'וניור מתקדם ממה שהם חשבו. יש לו בינה מלאכותית והוא מתכנת את עצמו.
מתוסכל מחוסר ההחלטיות של ביל, קליף דורש ממנו להציע נישואים למרי אן. מאוחר יותר מבינים ביל וקליף שהיה זה ג'וניור שאמר זאת, תוך כדי חיקוי קולו של קליף.
אוליפו

אוליפו (OuLiPo) ) הוא שמה של תנועה שיסדה בספטמבר 1960 קבוצה של אנשי רוח, רובם צרפתים, ובראשם הסופר רמון קנו (Raymond Queneau) והמתמטיקאי פרנסואה לה-ליאונה (François Le Lionnais). שם הקבוצה הוא ראשי תיבות, בצרפתית, של "סדנה לספרות פוטנציאלית" (Ouvroir de litérature potentielle), או בתרגום שהציעה עינת ליבשיץ, ואשר שומר על ראשי התיבות היוצרים את שם הקבוצה, "אולפנה ליצירה פוטנציאלית". מטרת הקבוצה הייתה ליצור תבניות מוגדרות מראש לכתיבת ספרות על־פי אילוצים שונים שהתבנית כופה על מבנה היצירה הספרותית.
אילוצים (constraints) נועדו להיות מקור השראה ליצירת רעיונות, או כדבריו של ז'ורז' פרק, חבר הקבוצה, בספרו "החיים – הוראות שימוש": "מכונה ליצירת סיפורים", צורות ספרותיות שהיו קיימות, כמו ליפוגרמה (יצירה שבה אין עושים שימוש באות מסוימת) או פלינדרום וצורות אחרות שהקבוצה המציאה, שנבעו במקרים רבים מבעיות מתמטיות כמו חידת מסע הפרש, פרמוטציות וכדומה.
היסטוריה

אוליפו נוסדה ב-24 בנובמבר 1960, כוועדת משנה בשם 'הסמינר לספרות ניסויית' (Séminaire de litérature expérimentale), מטעם ה-Collège de 'Pataphysique, שנדחה אחר כך לטובת השם 'אוליפו', כהצעתו של אלבר-מרי שמידט. המייסדים היו הסופר רמון קֵנו (Raymond Queneau) והמתמטיקאי פרנסואה לה ליאונה (François Le Lionnais). הרעיון צץ כחודשיים קודם לכן, כאשר קבוצה של סופרים ומתמטיקאים נפגשו כדי לדון ביצירתו של קֵנו. באותה הזדמנות הגו קֵנו ולה ליאונה את הקמת החברה.
לקבוצה חברו סופרים ומתמטיקאים אחדים ובהם ז'ורז' פרק, איטלו קאלווינו (איטלקי), אוסקר פסטיאור, ז'אק רובו, ז'אן קואל, קלוד ברג, הארי מאתיוס (אמריקאי), מרסל דושאן, ז'אק דושאטו, ז'אן לסקור, מרסל רנבו, לוק אטיין, מישל מטאי, ז'אן פורנל, ואחרים.
אף שכל אחד מחברי הקבוצה היה פעיל בתחומו, הקבוצה לא הייתה ידועה בציבור. רק בשנת 1973, לאחר פרסום האסופה בשם La Littérature Potentielle יצאה החבורה הזו מאלמוניותה.
ב-2020 זכה חבר הקבוצה, הרווה לה טלייה, בפרס גונקור.
אילוצי כתיבה ורעיונות אוליפיאניים אחדים

המניפסט האוליפיאני הראשון היה חיבור הקנו "מאה אלפי מיליארדים של שירים" (Cent Mille Milliard de Poèms), שיצא בהוצאת גלימר. זהו ספרון ובו עשר סונטות, שכל אחת מהן חתוכה לרוחבה ל-14 רצועות (רצועה לכל שורת שיר). דפדוף אקראי ברצועות יכול ליצור 10 בחזקת 14 צירופים, כולם נכונים מבחינת המבנה והמשמעות (בדומה להרכבת דמויות אנושיות לאלפי צירופים משעשעים). קריאת סונטה שסודרה באופן אקראי שכזה היא כמעט חד פעמית. צורות אחדות נוספות מיצירותיהם של חברי אוליפו:
ליפוגרם - משפט או יצירה ארוכה יותר הנמנעת מלעשות שימוש באות מסוימת. היצירה הידועה ביותר תוצרת אוליפו היא 'ההעלמות' מאת ז'ורז' פרק (La Disparition), שפורסמה ב-1969. זהו רומן שאינו עושה שימוש באות e, שהיא האות הנפוצה ביותר בשימוש בשפה הצרפתית.
פלינדרום - טקסט הנקרא באופן זהה משני הכיוונים. פרק פרסם ב-1969 סיפור פלינדרומי ("הפלינדרום הגדול") בן 1,247 מילים.
אלגוריתם אוליפיאני שהוצע על ידי לסקור הוא זה המכונה Substantif+7) S+7), המחליף כל שם עצם, בקטע פרוזה ידוע בשם העצם השביעי שאחריו במילון מסוים, לדוגמה משפטי הפתיחה של התנ"ך בסיועו של מילון אבן-שושן (המרוכז): "ברבב ברא אלוף את השמיר ואת הארר. והארר היה תהל ובהילה, וחשל על-פני תהלוכה. ויאמר אלוף יהי אורדו..."
אלגוריתם אוליפיאני אחר של לסקור הוא החלפת הסדר של סוג מסוים של מילה בסיפור, למשל החלפת הנושאים בין המשפט הראשון והאחרון, אחר כך בין השני והלפני אחרון וכן הלאה.
צורה אחרת שעשויה להביא לתוצאה משעשעת ולעיתים גם לכזו שניתן למצוא בה משמעות חבויה היא חיבור פתגמים או אמרות: מחצית ראשונה מפתגם ידוע אחד עם מחצית שנייה מפתגם ידוע אחר. אפשרויות אחדות בעברית: "כשנגיע לגשר, השיירה עוברת", "אם בארזים נפלה שלהבת הכלבים נובחים", "שלושה המה נפלאו ממני ומה יגידו אזובי הקיר?".
ז'אק בן כתב על סונטה אי רציונלית. 14 שורות הסונטה מחולקות לחמישה חלקים: 3 שורות, שורה, ארבע שורות, שורה וחמש שורות. חלקים אלו מיצגים את המספר האי רציונלי פאי עד הספרה הרביעית לאחר הנקודה העשרונית, 3.1415. החריזה מסודרת כך: אאב, ג, באאב, ג, גדגגד (כאשר השורות הבודדות מסתיימות באותה מילה).
לקריאה נוספת

דורי מנור, על הו 3, הו! 3 2006, עמ' 9–11.
רמון קנו, תרגילים בסגנון, הוצאת מקום לשירה, 2016
Martin Gardner, The Oulipo, in: Penrose Tiles to Trapdoor Ciphers, W.H. Freeman, New York, 1989, pp. 79-101. (באנגלית)
La Litérature Potentielle, Oulipo, Gallimard, 1973 (בצרפתית)
Atlas de Litérature Potentielle, Oulipo Gallimard, 1981. (בצרפתית)
הערות שוליים

↑  Oulipo, Historique de l’Oulipo, oulipo.net, ‏2004-09-28 (בצרפתית)
↑  אבנר שביט‏, רגע לפני שהוא הופך לסדרה הכי חמה על המסך, מהרו לקרוא את רב המכר הזה, באתר וואלה, 12 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266239005171  BnF: cb11877813c (data)  GND: 1042500-7  ISNI: 0000 0001 2196 6400  LCCN: n81114410  NKC: kn20100201001  SELIBR: 394117  SUDOC: 026551675  VIAF: 160331316   WorldCat (עם VIAF): 160331316
אוליסס דה לה קרוס

אוליסס הרנן דה לה קרוס ברנרדו (בספרדית: Ulises Hernán de la Cruz Bernardo; נולד ב-8 בפברואר 1974) הוא כדורגלן עבר אקוודורי. כיום חבר הפרלמנט האקוודורי מטעם התנועה הירוקה.