stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באוזר
הערות שוליים

↑  キャラクター紹介, www.nintendo.co.jp
| מריו (זיכיון) |
| --- | --- | --- |
| המשחקים הנמכרים ביותר בזיכיון | האחים סופר מריו (1985)‏ • האחים סופר מריו 3 (1988)‏ • סופר מריו וורלד‏ (1990)‏ • סופר מריו 64‏ (1996) • האחים סופר מריו החדשים‏ (2006) • האחים סופר מריו החדשים Wii‏ (2009)‏ • האחים סופר מריו החדשים U‏ (2012)‏ • מריו קארט 8‏ (2014)‏ • סופר מריו אודיסי‏ (2017) • רשימה מורחבת של כל משחקי הזיכיון |  |
| סדרות המשחקים המרכזיות | סופר מריו • מריו קארט • מריו פארטי • |  |
| סדרות משחקי ספין-אוף | דונקי קונג(אנ') • לואיג'י(אנ') • ואריו(אנ') • יושי(אנ')  • מריו נגד דונקי קונג |  |
| מדיות נוספות | סרט לייב-אקשן • סרט אנימה(אנ') • סדרת טלוויזיה • סרט הנפשה ממוחשבת |  |
| דמויות מרכזיות | מריו • לואיג'י • הנסיכה פיץ' • טואוד • יושי • באוזר • ואריו • ואלואיג'י • דונקי קונג • באוזר ג'וניור • הנסיכה דייזי • רוזלינה • דידי קונג • בירדו • פאולין(אנ') • קופלינגים(אנ') |  |
| שונות | נעימת הנושא של האחים סופר מריו • נינטנדו • שיגרו מיאמוטו • צ'ארלס מרטינה • סופר נינטנדו וורלד |  |
אל ים קנצפולסקי

אֵל-יָם קַנְצֶפּוֹלְסְקִי (נולד ב-22 בדצמבר 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר מרכזי בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית, ובנבחרות הצעירות עד גיל 20 ועד גיל 21.
קריירה > קריירת מועדונים

החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל הרצליה, ובגיל 11 עבר לזו של הפועל תל אביב בה שימש כקפטן קבוצת הנוער בצוותא עם סתיו למקין.
ב-24 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב וכן בהרכב הפותח, בניצחון החוץ 2–3 על בני סכנין, במסגרת ליגת העל. ב-28 ביולי 2022 חתם בהפועל תל אביב, למשך שלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת.
ב-11 בספטמבר 2022 כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים של הפועל תל אביב ובליגת העל, בהפסד הביתי 2–3 להפועל באר שבע.
קריירה > נבחרות ישראל

קנצפולסקי היה חלק מנבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17, ולזכותו שער מתוך ארבע הופעות במדיה.
הוא שיחק בהרכב הפותח של נבחרת הנוער באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022. בחצי הגמר היורו מול צרפת כבש קנצפולסקי את השער השני של הנבחרת בניצחון 1–2, שבעקבותיו עלתה ישראל לגמר הטורניר, בו הפסידה לאנגליה 1–3 לאחר הארכה. בזכות העפלתם למשחק הגמר, זכתה הנבחרת בכרטיס לגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 במאי 2023 בארגנטינה, בו קנצפולסקי שיחק ובלט לטובה בכל משחקיה של הנבחרת ועד לזכייתה במקום השלישי בטורניר זה.
קנצפולסקי כיום גם חבר בסגל של נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21 מאז משחקי הפלייאוף מול אירלנד עד גיל 21 במוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות - 2023 שדרכם העפילה ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה לשנה זו.
חיים אישיים

קנצפולסקי נולד בהוואי שבארצות הברית וגדל בהרצליה. אביו, אמור, הוא אלוף ישראל וסגן אלוף אירופה בגלישת גלים בעברו, וסבו, שמאי "טוֹפְּסִי" קנצפולסקי, היה ממייסדי ענף הגלישה בישראל, ומציל נודע בחוף פרישמן שבתל אביב. הוא גם דודן של מדריכת הגלישה מונדה קנצפולסקי שהתמודדה בעונה החמישית של "המירוץ למיליון".
הערות שוליים

1 2 3  נדב צנציפר, עושה גלים: הילד מהוואי שהפך לאחד מכוכבי נבחרת הנוער הישראלית, באתר ynet, 30 ביוני 2022
↑  כוכבת הריאליטי 'המירוץ למיליון': "מגיל חודשיים אני על הגלשן", באתר Xnet‏, 10 באוגוסט 2017
קראטין

ערך זה עוסק בתרכובת אורגנית החשובה לצורך אספקת אנרגיה לשריר. אם התכוונתם לחלבונים סיביים המצויים בשיער ובציפורניים, ראו .

קְרֵיאָטִין (creatine, creatin) היא תרכובת שנוצרת באופן טבעי בחולייתנים ועוזרת לספק אנרגיה לשרירים ותאי עצב. קריאטין זוהתה לראשונה בשנת 1832 בשרירי שלד.
תפקיד

קריאטין-פוספט נוצר על ידי האנזים קריאטין קינאז בעת שפע של אנרגיה. הזמינות של מולקולה עתירת אנרגיה שכזו עוזרת לשמור על רמת אנרגיה יציבה בתא. במצבו זה המזורחן קריאטין-פוספט היא תרכובת אורגנית בסיבי השריר המסוגלת למסור את הפוספט שלה למולקולת ADP על מנת ליצור ATP, המספק אנרגיה חיונית לשריר. תגובה זו שכיחה בשניות הראשונות של מאמץ פיזי מאומץ (לאחר ניצול של מלאי מולקולות ה-ATP החופשי בתא, וכשיכולת השריר לייצר ATP קטנה מקצב ניצולו). קריאטין מסייע להגדיל את יכולת השרירים לעבוד ולייעל את צריכת האנרגיה בשריר. זהו מקור אנרגיה לפרק זמן המספיק לפעילות השרירים במאמץ במשך שניות בודדות בלבד. סבורים כי חשיבותו היא בצורך האבולוציוני לברוח מטורפים. קריאטין עוזר לספק את האנרגיה שהשרירים צריכים כדי לזוז בייחוד עבור תנועות מהירות ופתאומיות.
בנוסף, קיימים איזוזימים של האנזים קריאטין קינאז המשמשים לצרכים פיזיולוגים נוספים. מערכת הקריאטין פוספט היא אחת הצורות לשנע אנרגיה בתא מאורגנלות ששם האנרגיה מופקת (כמו מיטוכונדריה) למקומות שבהם האנרגיה נצרכת.
מקורות קריאטין לבעלי חיים

כמחצית מכמות הקריאטין מסונתזת משלוש חומצות אמינו (ארגינין, גליצין ומתיונין) והמחצית השנייה נצרכת בעיקר מדגים טריים ובשר. רוב האנשים מקבלים כגרם אחד של קריאטין ביום מן המזון שהם צורכים, זה בתוספת של גרם אחד שנוצר בתוצאה מתהליכים בגוף מושגים סך הכל כשני גרם קריאטין ביום. גם בצריכת בשר מרובה לא ניתן להשיג תוספת משמעותית של קריאטין (ב-200 גרם בקר יש כשני גרם וקצת יותר מזה בדגים). כ-95% ממנו נאגר בסופו של דבר בשרירי השלד ו-5% הנותרים מתפלגים בעיקר בין המוח, הלב, האשכים, האוזן הפנימית ותאי זקיק השערה.
הערות שוליים

↑  פרופ ישעיהו ליבוביץ, קראטין, אנציקלופדיה העברית כרך ל, תשל"ח, עמ' 36
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531263405171  BNE: XX5097580  BnF: cb12544815b (data)  LCCN: sh85033819  NDL: 00567017
לחם חיטה מלאה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם 
 מרכיבים עיקריים:  קמח חיטה מלאה 
 
צבעו הטבעי של לחם חיטה מלאה הוא חום בהיר-צהבהב. צבע זה מתקבל בעיקר מן המעטפת החיצונית של הדגן ("סובין"), ורק בחלקו הקטן מן הנבט והמעטפת הפנימית.
לחם חיטה מלאה (נקרא גם לחם חיטה מלא), הוא כל לחם אשר הקמח היחיד ששימש להכנת בצקו הוא קמח חיטה מלא, כלומר קמח חיטה הכולל את כל ארבעת רכיבי דגן החיטה וללא כל תוספת של קמח לבן. בתקן הישראלי, לחם מלא מוגדר כלחם שבו שיעור הקמח המלא, מכלל מיני הקמחים, עומד על לפחות 80%.
מאפיינים

ארבעת רכיבי הגרעין המשמשים להכנת קמח חיטה מלאה נקראים נבט, אנדוספרם, מעטפת גרעין פנימית, ומעטפת גרעין חיצונית (המכונה לעיתים גם בשם "סובין").
יש להבדיל בין לחם חיטה מלאה לבין לחם דגנים מלאים, אשר הוכן מכמה דגנים מלאים נוספים, עם או ללא חיטה.
מאפיינים > ייצור והפקה

בישראל לא קיימת אסדרה למונחים "חיטה מלאה", "דגן מלא", ו"קמח מלא", ולכן יצרנים שונים עשויים לתת הגדרות שונות למונחים אלה, אשר שונות מן ההגדרה הנפוצה בקרב בוטנאים ודיאטנים. כך למשל "חיטה מלאה" יכולה להיות עם סובין וללא סובין (כלומר עם או ללא המעטפת החיצונית), והסובין עצמו יכול להימכר על ידי היצרנים הן כתוסף מזון עצמאי והן כמספוא, זאת בהנחה והיצרן מגדיר "חיטה מלאה" כ"חיטה מגרעין מלא ללא מעטפת חיצונית".
ללחם חיטה מלאה יש, באופן טבעי, צבע חום בהיר. ניתן להוסיף צבע מאכל קרמל לבצק של לחם העשוי מקמח לבן בלבד, כך שאפשר לטעות ולחשוב שמדובר במאפה דגנים מלאים. במדינות רבות, ובהן ישראל, פרקטיקה זו אינה מנוגדת לחוק, אך יש הרואים בה הטעיית צרכנים.
יתרונות בריאותיים

לחם חיטה מלאה עדיף מכמה בחינות בריאותיות על לחם חיטה מעובדת (ובפרט על לחם חיטה לבנה, המכיל רק רכיב חיטה אחד - האנדוספרם). ההמלצה להחליף את הלחם הלבן בלחמים מקמח חיטה מלאה היא המלצה נפוצה בקרב דיאטנים ורופאים העוסקים בתזונה.
לחם חיטה מלאה עשיר יותר למשל בסיבים תזונתיים בלתי-מסיסים הגורמים לשובע ואינם קלוריים כלל, היוצאים מן הגוף כביאתם. ולפיכך בנפח זהה, הוא בדרך כלל משמין פחות מלחם חיטה לבנה. כמו כן לחם חיטה מלאה עשיר יותר בנוגדי חמצון, חומצות אמינו, בפרט ליזין, מינרלים דוגמת מגנזיום, מנגן, זרחן וסלניום, וויטמינים דוגמת ניאצין, ויטמין B6, וויטמין E.
מן הראשונים בתרבות המערבית שהמליצו על אכילה של דגנים מלאים במקום דגנים מעובדים היה הרופא הבריטי תומאס אליסון. גם הרמב"ם שהיה רופא במקצועו, שילב הנחיה זו במסגרת המלצות התזונה שלו ביד החזקה ”ויש מאכלות שהם רעים ואינן כמו אלו...והסולת שנפו אותה כל צרכה עד שלא נשארה בה ריח מורסן וכו' אין ראוי להרבות מאכלות אלו ואדם שהוא חכם וכו' ולא יאכל מן הנזכרים כלום אלא אם נצרך להם לרפואה”.
ראו גם

לחם גרהם
לחם מונבט
הערות שוליים

↑  https://www.health.gov.il/Subjects/FoodAndNutrition/Nutrition/Adequate_nutrition/Pages/whole_wheat_bread.aspx
↑  כלומר חלקים הסמוכים לקליפת הגרעין.
↑  הדס יריב (M.Sc, MBA), טכנולוגית מזון ומוסמכת בתזונה, 22.1.2014, "בריא לדעת"; "מדף הלחם – כל ההסברים על מגוון סוגי הלחמים". ראו שם לשון הקטע: "מה ההבדל בין קמח לבן, קמח אחיד (כהה) וקמח מלא?: קמח כהה (אחיד) נטחן משכבת האנדוספרם, השכבה העמילנית העיקרית של גרעין החיטה, וכן מחלקים של גרעין החיטה הסמוכים לקליפת הגרעין. קמח זה מכיל כמויות קטנות יותר של סיבים תזונתיים ושאר רכיבים תזונתיים בהשוואה לקמח מלא".
↑  משרד הבריאות, שירותי בריאות הציבור, המחלקה לתזונה; ד"ר זיוה שטל - "נייר עמדה מפורט - היתרונות התזונתיים ללחם מקמח מלא"
↑  ליה שומרון פינדר, יועצת קולינרית, ‏שלא יעבדו עליכם: כך תדעו מה לא לאכול, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2012
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות דעות, פרק ד', הלכה י'.
נו (אל)

| --- | --- |

 צאצאים:  אתום, רע, נית', ח'נום, אמון 
 
נוּ ("המימי") או נוּן ("האדיש") היה במיתולוגיה המצרית אל של התהום המימי הקדמוני.
המצרים הקדמונים ראו את נו כתהום מימית, שבתוכה בועה שבה כמוסים החיים. במיתוסי הבריאה העתיקים של המצרים, התל הראשון של אדמה מגיע מתוך מי נון. נון הוא המקור של כל הקיים בעולם, ומקיף את כל ההיבטים של הקיום האלוהי והראשוני עלי אדמות.
נו מיוצג בדרך כלל כזכר, אך יש היבטים שיכולים להתפרש כזכרים וכנקבות נונת היא נון בתוספת "ת", מה שבמצרית עתיקה (כמו בעברית) מתייחס לשמות נשיים, והיא ההיבט הנקבי של נו. ונון הוא ההיבט הגברי של נו, שנכתב עם "ן" בסוף, מה שבמצרית עתיקה מיוחס למין זכר.
ההיבט הגברי של נו היה מתואר כצפרדע, או כאיש עם ראש של צפרדע. באמנות המצרית העתיקה, נון גם מופיע כגבר מזוקן, עם עור כחול ירוק, המייצג מים. נונת מיוצגת כנחש או כאישה עם ראש של נחש.
עם תחילת תקופת הממלכה התיכונה נון הוא "אב האלים" ומאז הוא מתואר על קירות המקדשים, במשך כל תקופת מצרים העתיקה.
ל"נו" לא יועדו מקדשים או מרכזי פולחן. אף על פי כן, נו היה מיוצג לעיתים על ידי אגם מקודש, או, כמו באבידוס, על ידי זרם תת-קרקעי.
בתקופה המאוחרת, כאשר מצרים נכבשה, התפיסה הרווחת של נו הפכה להיות שלילית. נו הפך לאל התוהו והכאוס, שמשקף את כוחות ההרס שייצגו את איבוד כוחה של הממלכה.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה
הערות שוליים

↑  "The Oxford Essential Guide to Egyptian Mythology", Daniel R. McBride, Berkley, 2003, ISBN 0-425-19096-X
↑  "Ancient Egypt", David P. Silverman, p. 120, Oxford University Press US, 2003, ISBN 019521952X
| המיתולוגיה המצרית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איסיס • אכר • אמון • אמונת • אנוביס • אפיס • עאפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • בת • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • חכא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור •  מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרתם • נפתיס • סתת • סבכ • סופדו • סח'מת • סת (סת־בעל) • ענקת • פאחת • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |     |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |     |
| כתבים דתיים | אמדואת • כתבי הפירמידות • כתבי ארונות קבורה • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |     |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים • חג הסד |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119192721  VIAF: 5735731   WorldCat (עם VIAF): 5735731
Bing Bang (Time to Dance)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סטפני (ג'וליאנה רוז מוריאלו/קלואי לאנג)
 מתוך האלבום נווה עצלנות
 יצא לאור:  27 בנובמבר 2006
 סוגה:  יורודאנס, דאנס-פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:16
 חברת תקליטים:  Gut Records
 כתיבה:  מאני סווארסון
 הפקה:  מאני סווארסון
"(Bing Bang (Time to Dance", בתרגום לעברית "בינג באנג (זמן לרקוד)", הוא סינגל יורודאנס ודאנס-פופ מתוך סדרת הטלוויזיה האיסלנדית-אמריקאית "נווה עצלנות". השיר מבוצע בסדרה ובמדיות השונות שלה על ידי דמותה של סטפני.
רקע

השיר נכתב והופק על ידי מאני סווארסון, המלחין ואחד התסריטאים של הסדרה "נווה עצלנות", עבור דמותה של סטפני. לדברי סווארסון, "רצינו שסטפני תשיר משהו קליט - שילדים בכל הגילאים יוכלו לחזור עליו לאחר ששמעו אותו פעם אחת. [...] רצינו גם שהמילים ייצגו את דמותה: חיוך, ריקוד ואהבה לכיף".
השיר בוצע לראשונה במחזמר "Glanni Glæpur í Latabæ" ("רובי רקב בנווה עצלנות") שעלה לראשונה בשנת 1999 ועליו מבוססת הסדרה, בו ביצעה את השיר לינדה אאוסגירסדוטיר. בשנת 2002 השיר בוצע על ידי שלבי יאנג בפרק פיילוט של הסדרה. בסדרה ביצעה את השיר ג׳וליאנה רוז מאוריאלו בשתי העונות הראשונות שלה, ולאחר מכן קלואי לאנג בעונות המאוחרות שלה. בסדרה השיר מבוצע בסיום כל פרק על ידי סטפני, כאשר לצליליו רוקדות הדמויות, מלבד הפרק "ספורטקס בתנועה!" בו הופיע במקום שיר זה השיר "אנרגיה" ו"הפנתר הסגול-חלק א" בו הופיע במקום שיר זה הצצה לפרק שאחריו. השיר זכה למספר גרסאות שהופיעו בסדרה, כמו גרסת חג המולד, סלסה, קרקס ורוק אנד רול.
בנוסף לביצועים המקוריים, השיר בוצע במעל 40 שפות בדיבובים השונים שנעשו לסדרה, ביניהן ערבית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, רוסית ורומנית. השיר בוצע גם בעברית וזכה לשתי גרסאות: הגרסה הראשונה בוצעה בסדרה על ידי ליאנה עיון, המדבבת העברית של סטפני, והשנייה על ידי מיטל פארן במופע "מותק של פסטיבל 1 - הגדולים של הקטנים", בו היא גילמה את סטפני.
ב-27 בנובמבר 2006 השיר יצא בבריטניה כסינגל להורדה דיגיטלית. ב-10 בדצמבר באותה שנה הוא הגיע למקום ה-4 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר הפך לתקליט זהב לאחר שמכר כ-100,000 עותקים בשבוע אחד.
ראו גם

We Are Number One
הערות שוליים

↑  Máni Svavarsson LTP Phone Clip, באתר יוטיוב
↑  ביצועי השיר בשפות שונות, באתר יוטיוב
↑  מותק של פסטיבל 1 - הגדולים של הקטנים, באתר יוטיוב
גן נעול

| --- | --- |
 שיר
 יצא לאור:  1928 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  רחל המשוררת
 לחן:  שוקי שוקי
 
"גַּן נָעוּל" הוא שיר עברי מאת רחל המשוררת אשר נכתב בתל אביב הקטנה באדר תרפ"ח 1928, והתפרסם בספר שיריה השני, "מנגד" (1930). השיר עוסק ביחסים ובתקשורת חזותית ומילולית בין בני אדם. רחל הקדישה את השיר "לזר" – על פי הפרשנות המקובלת, לאהובה הנשוי זלמן רובשוב (שזר).
תוכן השיר

השיר מתאר מערכת יחסים וכמיהה למגע בין שני בני אדם, שמבחינתם הוא ב"פגישה", מבלי שנמסר אם היא אקראית או שתוכננה מראש. הבית הראשון נפתח בשאלה כוללת על זהותו, מהותו ומניעיו של הזולת. המשוררת מתארת כישלון בתקשורת החברתית, היא מושיטה את ידה לזולת (דימוי שמופיע גם בשיריה האחרים כגון ב"קח את ידי"), אולם אין יד המושטת אליה במקביל. הידיים של שני בני האדם, ממשיות או מטפוריות, תחת אשר תבטאנה אחווה ("יד אחות"), אינן נפגשות. מעמד זה מייצר בנפשה רגשות אכזבה, מבוכה והתלבטות כיצד לנהוג מול הזולת שאינו חפץ בתקשורת עמה.
הדחייה של הזולת מביאה אותה למסקנה, ארעית או קבועה, על אודות טבע האדם, שהוא כמו "גן נעול". הביטוי "גן נעול" הוא שיבוץ מפסוק בשיר השירים: ”גַּן נָעוּל אֲחֹתִי כַלָּה, גַּל נָעוּל מַעְיָן חָתוּם” (שיר השירים ד, יב). המשוררת רומזת בהרמז זה כי לדעתה, הזולת הוא משאב חיוני לקיום האדם, כמו מים. משמעות המילים היא, כי הנגישות לזולת, או התקשורת הבינאנושית, עלולה להיות חסומה או עשויה להיות פתוחה כמצב נתון, ותלויה רבות גם במאמץ ההדדי לשנות ולעצב אותה לכאן או לכאן.
המשוררת מדמה את ניסיון התקשורת שערכה להכאה על הסלע של משה, בהיותו עם בני ישראל במדבר סיני. בניגוד להצלחתו של המנהיג הקדמון להנביע מים מהסלע, כאשר הכה עליו (אף כי נטען שההכאה תוארה ככישלון באמונתו של משה באפשרות נס הנביעה של מים במדבר, ועליה נענש באי כניסה אל ארץ ישראל), הרי שחוויָתה היא חוסר יכולת להנבעת המים - דימוי לתקשורת זורמת - ואף פציעתה המדממת האפשרית של ידהּ המושטת בשל ניסיון ההכאה על "הסלע",
מבטאת דימוי של התקשורת החסומה, ללא מענה.
| השיר המנוקד | השיר המנוקד בכתב ידה של רחל |
| --- | --- |
  מִי אַתָּה? מַדּוּעַ יָד מוּשֶׁטֶת  לֹא פּוֹגֶשֶׁת יַד אָחוֹת?  וְעֵינַיִם אַךְ תַּמְתֵּנָּה רֶגַע  וְהִנֵה שָׁפְלוּ כְּבָר נְבוֹכוֹת.    גַּן נָעוּל. לֹא שְׁבִיל אֵלָיו, לֹא דֶרֶךְ.  גַּן נָעוּל – אָדָם.  הַאֵלֵךְ לִי? אוֹ אַכֶּה בַּסֶּלַע  עַד זוֹב דָּם?  : מילות השיר גן נעול בכתב ידה של רחל המשוררת, השמור בארכיון גנזים
עיבודים

השיר הולחן בשנת 1979 על ידי שוקי שוקי ובוצע על ידו ועל ידי דורית פרקש (שהיו לצמד "שוקי ודורית"). פרט לביצועם המוכר, זכה השיר לביצועים רבים נוספים. גרסה זו של הצמד הגיעה למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג', למקום השישי במצעד השנתי של גלי צה"ל (ה'תשל"ט), ולמקום ה-86 ב"מצעד של המדינה" בשנת 2009 (ה'תש"ע). בשנת 2012 ביצעו דן שפירא ורוני דלומי גרסה לשיר במסגרת מחווה לרחל המשוררת של התיאטרון הקאמרי. בנוסף השיר זכה גם לביצוע בדרמה המוזיקלית היומית "השיר שלנו" של רן דנקר ואניה בוקשטיין, וכן באחד הפרקים הוא בוצע גם על ידי מושיק עפיה ורוני דואני (שכל אחד מהם שר בסגנון שונה). גם ריף נאמן ביצעה את השיר בסדרה "PPS".
הערות שוליים

↑  בלהה רובינשטיין, שירים ומה שביניהם: על משוררים ושירים בתוכנית הלימודים החדשה לבית הספר העל-יסודי, חלק ב: שירה עברית חדשה, שירה מתורגמת, תל אביב: עם עובד, 2001, עמ' 94.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ד', פסוק י"ב.
↑  ספר במדבר, פרק כ', פסוקים ז'–י"ג.
↑  במילים אלו השתמשה המשוררת בפסוק: "וְאִשָּׁה כִּי-יָזוּב זוֹב דָּמָהּ" בספר ויקרא, פרק ט"ו, פסוקים כ"ה–כ"ח.
↑  על נסיבות הלחנת השיר וביצועו ראו גם סמדר שיר, קפיצה מאלמוניות אל ראש המצעד, מעריב, 21 במאי 1979; דודי פטימר, ריאיון עם שוקי ודורית באתר "דודיפדיה", 30 בספטמבר 2015.
↑  גן נעול, מתוך אתר פזמונט
↑  גן נעול, מתוך אתר פזמונט
↑  המצעד של המדינה, מתוך אתר פזמונט
↑  דן שפירא ורוני דלומי, מחווה לאמן בקאמרי - רחל המשוררת חלק א, בעמוד היוטיוב של כאן חינוכית, ‏9 במאי 2012
| שירת רחל |
| --- | --- | --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |  |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |  |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |  |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |  |
המשוררת רחל בלוּבְשטיין-סלע
עיונים

| --- | --- |

גיליון 16 של כתב העת
 מו"ל:  מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות 
 תאריכי הופעה:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 אתר רשמי
 
גיליון 28 של כתב העת
עיונים - כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל, שעד שנת 2017 נקרא עיונים בתקומת ישראל, הוא כתב עת מדעי רב-תחומי, המתפרסם מאז 1991 על ידי הוצאת הספרים של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כתב העת פועל באמצעות ביקורת עמיתים ומשמש במה אקדמית מרכזית ומוקד למחקרים ופולמוסים בתחום של לימודי מדינת ישראל והיסטוריה של הציונות.
כתב העת יוצא לאור בשתי סדרות:
הראשונה היא מאסף חצי-שנתי של מאמרי מחקר המתמקדים בחברה היהודית המודרנית, בחברה הישראלית ובמדינת ישראל. המאמרים בגיליונות אלה עוסקים במגוון רחב של תחומים, כגון היסטוריה, סוציולוגיה, פילוסופיה, מדע המדינה, כלכלה, תרבות, גאוגרפיה, אמנות, מגדר ועוד.
הסדרה השנייה היא נושאית; כל אחד מהגיליונות של סדרה זו מוקדש לנושא אקטואלי משמעותי, בתוך תחומי העניין של כתב העת. מגמתה של הסדרה הנושאית היא להעלות לדיון נושאים מרכזיים בחברה הישראלית תוך העמקת השיח הציבורי ויצירת במה לשיח אקדמי עמוק.
את כתב העת ייסד העורך ד"ר פנחס גינוסר. כיום עורכים אותו פרופ' עופר שיף ופרופ' אבי בראלי. ד"ר אורן קלמן משמש כעורך המשנה. חברי המערכת הם: אבנר בן-עמוס, אבי בראלי, דני גוטוויין, אמיר גולדשטיין, מנחם הופנונג, נסים ליאון, אורנה מילר, סבטלנה נטקוביץ, קובי פלד, אורן קלמן, קימי קפלן, שלום רצבי ועופר שיף. החל משנת 2010 כתב העת נגיש באינטרנט.
כותרים שיצאו לאור כחלק מסדרת הנושא

ישראל 1977-1967: המשכיות ומפנה, 2017 (עורכים עופר שיף ואביבה חלמיש)
גָלויות ישראליות: מולדות וגלות בשיח הישראלי, 2015 (עורך עופר שיף)
מולדות בגולה: תפיסות של שייכות וזרות בתפוצה היהודית, 2015 (עורך עופר שיף)
מוזיקה בישראל, 2014 (עורכים מיכאל וולפה, גדעון כ"ץ וטוביה פרילינג)
מעבר להלכה: מיפוי מחדש של מסורת, חילוניות ותרבות העידן החדש בישראל, 2014 (עורכים יעקב ידגר, גדעון כ"ץ ושלום רצבי)
מגדר בישראל, כרכים א' ו-ב', 2011 (עורכים מרגלית שילה וגדעון כ"ץ)
מסביב לנקודה: מחקרים חדשים על מ"י ברדיצ'בסקי, י"ח ברנר וא"ד גורדון, 2008 (עורכים אבנר הולצמן, גדעון כ"ץ ושלום רצבי)
חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי, כרכים א' ו-ב', 2005 (עורכים אבי בראלי, דני גוטוויין וטוביה פרילינג)
איש בסער: מחקרים ומסות על זאב ז'בוטינסקי, 2004 (עורכים אבי בראלי ופנחס גינוסר)
כלכלה וחברה בימי המנדט, 2003 (עורכים אבי בראלי ונחום קרלינסקי)
ציונות: פולמוס בן זמננו, 1996 (עורכים פנחס גינוסר ואבי בראלי)
הערות שוליים

↑  אמיר רוזנבליט, מאמרי כתב-העת "עיונים בתקומת ישראל" הועלו לרשת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 בינואר 2010
בעל-מחשבות

ערך זה עוסק בשם העט של איסידור ישראל אליַשֵב. אם התכוונתם לאחד מכינויי הקב"ה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1871 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 בינואר 1924 (בגיל 52) קובנה, ליטא 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת היידלברג 
 תקופת הפעילות:  מ-כ-1895
 
בעל-מחשבות כאורח המערכת של כתב העת "דאס פולק", ריגה, 1921
בעל-מחשבות (בכתיב יידי: בעל-מחשבֿות, נהגה: "בַּאל-מחשׁוֹבֶס"; ברוסית: Ба‘ал-Махашавот, ולפי ההגייה האשכנזית Бал-Махшовес) הוא שם העט של ד"ר איסידור ישראל אליַשֵב (אלישיב; ביידיש: ישראל איזידאָר עליאַשעוו; בגרמנית: Isidor Eljaschoff; ברוסית: Исраэль Исидор Эльяшев;‏ 13 בספטמבר 1873, קובנה – 13 בינואר 1924, קובנה), נוירולוג, פובליציסט, פעיל ציוני, עורך ספרותי ועורך עיתונים יידי, מתרגם ומבקר ספרות, תיאטרון ואמנות, הנחשב למבקר הראשון של ספרות יידיש.
ביוגרפיה

איסידור (ישראל) אלישב נולד בעיר קובנה שבליטא בשנת 1873. למד בישיבת קלם, ישיבת תנועת המוסר של שמחה זיסל זיו ("הסבא מקלם") בעיירה גרובין שבקורלנד. בהמשך למד רפואה והתמחה בנוירולוגיה.
אלישב, אשר פעל ברוסיה, בפולין ובגרמניה, החדיר לביקורת של ספרות היידיש קני-מידה ומושגים אסתטיים אשר היו מקובלים בספרות האירופית בתקופתו, ונחשב לאחד מחשובי המבקרים של ספרות היידיש.
פרסם ביקורות בעיתונים שונים, בהם בין היתר בכתב-העת הציוני הגרמני Ost und West (אוֹסט אונד וֶסט, 'מזרח ומערב'). כן היה מעורכי העיתון היידי הציוני "די אידישע שטימע" ('הקול היהודי').
אלישב הוא שתרגם את הרומן "אלטנוילנד", לבקשתו האישית של הרצל. הואיל ובאותהּ העת הייתה יידיש שפת אמם של רוב יהודי אירופה, היה תרגומו של אלישב זה שבו קראו מרבית היהודים את קריאתו של הרצל לייסוד מדינה יהודית.
בנוסף לעבודתו הספרותית, פעל אלישב גם במישור הפוליטי: היה מחלוצי התנועה הציונית, והשתתף בקונגרס הציוני הראשון (בזל, 1897) כציר מברלין.
ביחס לריב הלשונות בין היידישיסטים לבין תומכי העברית (ה"הבראיסטים"), שביטויהּ הנודע היה "מלחמת השפות" בארץ ישראל (1913–1914), מצא עצמו בעל-מחשבות בתווך:
יש לנו שתי שפות ותריסר הדים משפות זרות נוספות, אך [...] יש לנו רק ספרות אחת. ולפיכך, הקורא המבקש להכיר את מהלכי החיים היהודיים, להבין את רוחו של הפרט היהודי והציבור היהודי ואת האופן שבו הם מוצאים ביטוי בספרות היהודית – קורא זה אינו מפריד סופרים עבריים מסופרי יידיש. [...] כולם מייצגים את ספרותנו, כולם כאחד מגלמים בכתיבתם חלק מהחיים היהודיים; כולם אמנים יהודים.
אחותו ד"ר אסתר אלישיב (1878–1941) הייתה סופרת, עורכת, מרצה לפילוסופיה ולביקורת ספרות ומחנכת.

בני אחותו שיינה היו מרדכי אלישיב (1898–1977), מחנך עברי בליטא ובישראל (מנהלו הראשון של תיכון קוגל בחולון), וד"ר שמואל אלישיב (1899–1955), איש ציבור בליטא וביישוב ודיפלומט ישראלי (שגריר ישראל בברית המועצות).
ביוגרפיה > ארכיון

ביוגרפיה שלו נמצאת בארכיונו של זלמן שניאור בארכיון גנזים, אגודת הסופרים בתל אביב.
כתביו

(ביחד עם יהושע חנא רבניצקי), זעמעלבוך קולטור, 1905 : ענטהאלט א פאעמא פון י"ל פרץערצעהלונגען און ארטיקלען פון שלום אש, א' ריזען, ד' פרישמאן...איבערזעצטע - פון א' טשעחאוו, מארק טווען...געאגראפיש - סטאטיסטישע איבערזיכט פון אלע לענדער און פעלקער - פאפולער - וויסענשאפטליכע ארטיקלען... / רעדיגירט פון יהושע חנא רבניצקי און איס עלשעוו < בעל מחשבות >, מינסק קולטור, 1905, (256 עמודים).
פלוגבלאט, ביחד עם שכנא לבנהרץ ו-יהושע חנא רבניצקי, מינסק קולטור, 1906, (4 כרכים).
סקירות ורשמים, (במספר כרכים), ורשה: ספרות, תרע"ב 1911.
קריטיק, קייב: קולטור-ליגע, 1920.
דאס דרום-יידנטום און די יידישע ליטעראטור אין XIX יארהונדערט: א היסטאריש-קריטישע שטודיע, ברלין: כלל, תרפ"ב-1922.
געקליבענע שריפטען , וילנה: ש. שרעבערק, 1910–1915. אסופת כל כתביו; יצאה בהמשך במהדורות נוספות:
אונטערן ראד: געזאמלטע שריפטן, ברלין: בעל-מחשבות-קאָמיטעט, 1927.
געקליבענע שריפטען, ורשה: ביכער, 1929.
געקליבענע ווערק, ניו יורק: ציקא, 1953.
Dr. J. Eljaschoff, "Ueber Jargon ("Juedisch") und Jargonliteratur", in: Berthold Feiwel & Ephraim Moses Lilien (Hgs.), Jüdischer Almanach 5663, Berlin: Jüdischer Verlag, 1902, p. 58, (עותק דיגיטלי ממהדורה שנייה, באתר Compact Memory) (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  מקור שם העט במסופר בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ט, עמוד ב': "אמר להן שמעון בן שטח: בעלי מחשבות אתם, יבוא בעל מחשבות ויפרע מכם".
↑  מובא באנגלית אצל: הלל הלקין, The Great Jewish Language War,‏ 8 במאי 2003, באתר Hagshama. ובהקשר זה ראו גם: איתמר אבן-זהר, "אספקטים של הרב מערכת עברית-יידיש", הספרות 35/36 (1986), 46–54.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307983905171  PLWABN: 9810564638305606  CiNii: DA14157168  GND: 171963997  ISNI: 0000 0003 6850 9623  LCCN: no94022062  NTA: 29732845X  SELIBR: 37975  VIAF: 73430184   WorldCat (עם VIAF): 73430184