stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסי, המרגל המתחרט

| --- | --- |
 סוגה:  דרמת ריגול
 יוצרים:  דניאל בורמן 
 כותבים:  סבסטיאן בורנשטיין, Sergio Dubcovsky, Andrés Gelós, Emiliano Torres 
 בימוי:  דניאל בורמן סבסטיאן בורנשטיין
 שחקנים:  נטליה אוריירו גוסטבו בסאני אלחנדרו עבדה קרלה קבדו מינרווה קאסרו חואן ליארדו מרקו אנטוניו קאפוני דניאל קוזניצקה מתיאס מאייר
 ארץ מקור:  ארגנטינה ארגנטינה אורוגוואי אורוגוואי
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  16
 הפקה
 חברת הפקה:  Mediapro 
 הפצה:  אמזון פריים וידאו 
 אתר צילומים:  אורוגוואי
 מוזיקה:  פרדריק חוסיד
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  פריים וידאו
 פורמט (תמונה):  4K 2160p (UHDTV) 1080p (HDTV)
 פורמט (קול):  5.1 Surround Sound
 תקופת שידור מקורית:  29 באפריל 2022 – 27 באוקטובר 2023 
 קישורים חיצוניים
 https://www.primevideo.com/region/eu/detail/Yosi-The-Regretful-Spy/0MXBTSNB0WTTO5QQN4KQ236Z8D
 דף התוכנית ב-IMDb
 
יוסי, המרגל המתחרט (בספרדית: Iosi, el espía arrepentido) היא סדרת טלוויזיה מבית פריים וידאו שהופקה בשיתוף פעולה בין אורוגוואי לארגנטינה. הסדרה מבוססת על הספר "יוסי, המרגל המתחרט: וידויו של שוטר פדרלי שחדר לקהילה היהודית" (Iosi, el espía arrepentido: la confesión del policía federal infiltrado en la comunidad judía) מאת מרים לוין והוראציו לוצקי, המגולל את סיפורו האמיתי של סוכן המשטרה הפדרלית הידוע רק בשם יוסי וריגל בארגונים היהודיים בארגנטינה בשנים 1986 עד 2000.
הסדרה נוצרה על ידי דניאל בורמן עבור אמזון פריים וידאו. עלילת הסדרה מגוללת את סיפורו של מרגל מטעם המשטרה הפדרלית שנשלח לחדור לקהילה היהודית ולאסוף מודיעין שככל הנראה שימש לביצוע מתקפות הטרור על השגרירות הישראלית בבואנוס איירס ב-1992 ובניין AMIA ב-1994. בסדרה מככבים נטליה אוריירו, גוסטבו בסאני, אלחנדרו עבדה, קרלה קבדו, מינרווה קאסרו, חואן ליארדו, מרקו אנטוניו קאפוני, דניאל קוזניצקה ומתיאס מאייר.
העונה הראשונה עלתה ב-29 באפריל 2022. צילומי העונה השנייה החלו במאי 2022 והיא עלתה לשידור ב-27 באוקטובר 2023.
עלילה

חוסה פרז הוא סוכן ביון צעיר במשטרה הפדרלית הארגנטינאית שהממונים עליו, בעיצומה של התקופה הדמוקרטית, משנת 1985 שולחים אותו לחדור לקהילה היהודית בארגנטינה לתקופה של שנים כיהודי בשם יוסי פרס, על מנת לאסוף מודיעין אודות תוכנית אנדיניה, אלא שמידע זה שימש בהמשך לביצוע מתקפות הטרור על השגרירות הישראלית ב-1992 ועל בניין הקהילה היהודית שנתיים לאחר מכן, בפיגועים שהביאו למותם של 107 איש. עם הזמן, יוסי מוצא עצמו נרדף על ידי שירותי הביון וממשלת ארגנטינה, בשל כוונתו לחשוף את מעורבות הממשל בפיגועים.
שחקנים ודמויות

נטליה אוריירו - קלאודיה, מפעילתו של יוסי במשטרה הפדרלית
גוסטבו בסאני - חוסה פרז / יוסי
אלחנדרו עבדה - שאול מנחם, נדבן יהודי
קרלה קבדו - אלי
מינרווה קאסרו - דפנה מנחם, בתו של שאול
חואן ליארדו - אברהם גלוסברג, אביו המאמץ של יוסי
מרקו אנטוניו קאפוני - לואיס גארידו
דניאל קוזניצקה - אהרון, איש השגרירות הישראלית
מתיאס מאייר - ויקטור קסלמן
חוליאן אצקה פרז זינולה - חונאס / יונה
איציק כהן - משה
מורן רוזנבלט - רינה דיין
הפקה

בפברואר 2017 דווח שחברת ההפקות הארגנטינאית Oficina Burman של הבמאי דניאל בורמן תשתף פעולה עם חברת Mediapro מאורוגוואי להפקת כמה פרויקטים, כולל עיבוד לספר "יוסי, המרגל המתחרט: וידויו של שוטר פדרלי שחדר לקהילה היהודית", המספר כיצד מרגל מהמשטרה הפדרלית הארגנטינאית ריגל עבור הממשלה בתוך ארגוני הקהילה היהודית וחשף מידע חיוני עבור מי שיתכננו לאחר מכן את הפיגועים בשגרירות הישראלית ובבית הקהילה היהודית, שהיה הפיגוע החמור בהיסטוריה של ארגנטינה.
בינואר 2020 דניאל בורמן וסבסטיאן בורנשטיין נשכרו כיוצרים לסדרה, שעונתה הראשונה כוללת 8 פרקים באורך שעה. הצילומים החלו במונטווידאו בינואר 2021 ונערכו במספר מיקומים בדרום המדינה, כמו לה פאס ולוס קריוס. צילומי העונה השנייה באורוגוואי יצאו לדרך במאי 2022.
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, נחשף "יוסי", המרגל נגד יהודי ארגנטינה בימי הטרור, באתר ynet, 16 בספטמבר 2014
יקוב ואן מופס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוגוסט 1876 האג, הולנד
 נרצח:  26 במרץ 1943 (בגיל 66) סוביבור, פולין
 מידע כללי
 מדינה:  הולנד הולנד
 ספורט
 ענף ספורט:  היאבקות 
 
יקוב ואן מופס (בהולנדית: Jacob van Moppes;‏ 18 באוגוסט 1876 – 26 במרץ 1943) היה מתאבק בסגנון יווני-רומי אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת לונדון (1908), שנספה בסוביבור.
ביוגרפיה

ואן מופס עבד כשוחט.
ביוגרפיה > קריירה של ספורטאי

בין השנים 1895–1917 זכה ואן מופס ב-20 טורנירים. בשנת 1905 זכה באליפות אמסטרדם. באולימפיאדת לונדון (1908) הודח ואן מופס בסיבוב הראשון וסיים במקום 17 בטורניר ההיאבקות יווני-רומי במשקל קל (עד 66 ק"ג).
ביוגרפיה > עסקן ספורט

בשנים 1895–1934 שימש ואן מופס יו"ר איגוד ספורט הכוח (KDO).
ב-12 ביולי 1903 הוא ייסד את ארגון הגג לענפי ספורט הכוח (NKB), שכלל הרמת משקולות, היאבקות, פיתוח גוף, אימון בחדר כושר, סומו.
לאחר הפצצת רוטרדם ב-14 במאי 1940 הוא ארגן סיוע כלכלי לספורטאים בענפי הכוח שאיבדו את ביתם.
חיים אישיים

ואן מופס התחתן עם שרה הרינגמן ב-9 ביולי 1902. לאחר מותה של אשתו באפריל 1930 הוא התחתן עם מיטייה הרינגמן ב-27 במאי 1931. בלילה של ה-18 במרץ 1943 הגיע הזוג לווסטרבורק וב-26 במרץ 1943 הם נרצחו בסוביבור.
יואנה בליקמן

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1989 (בת 35) פריז, צרפת 
 תאריך עלייה:  2009
 מקום לימודים:  Laboratoire de l'Acteur, פריז הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 תחום יצירה:  מחול, אמנויות לחימה
 www.yoannablikman.com
 
יואנה בליקמן (נולדה ב-26 במאי 1989) היא אמנית מופע ישראלית-צרפתייה, פרפורמרית, רקדנית, צלמת, ומפתחת שיטה של לחימה נשית.
ביוגרפיה

בליקמן נולדה בפריז, ובשנת 2009 עלתה לישראל.
בילדותה למדה קונג פו עם המאסטר צ'אנג שיאו יאן. היא הייתה חלק מהנבחרת הצרפתית בתחום, וזכתה שש פעמים באליפות צרפת בקטגוריית הילדים.
בתור נערה התחברה לצילום ועבדה כמודל לצילום ניסיוני. בהמשך החליטה לעבור לצד השני של המצלמה והחלה לעבוד כצלמת.
בשנת 2007, למדה משחק בפריז ב-Laboratoire de l'Acteur, ומאוחר יותר בתל אביב בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. בעת לימודי המשחק היא גילתה התעניינות עמוקה בתנועה ובשפת הגוף, שהובילה אותה ללמוד בבית הספר למחול עכשווי: הקבוצה, שביפו.
לאחר סיום לימודיה במוסד, המשיכה ללמוד מחול בחוג לתנועה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בהתמחות בכוריאוגרפיה והוראה. בזמן הלימודים בירושלים פגשה בליקמן את דן רוברט להיאני, אמן וידאו שהפך לשותפה האמנותי ולבן זוגה לתקופה של כ-8 שנים. השניים שיתפו פעולה ביצירות: עבודת הווידאו "וJeu claque", המופע "Body Montage", היצירה "The Orphan's Gift", ו"קונג פו" - שיתוף פעולה בין האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ומרכז מחול שלם שנבחר לפסטיבל של תלמידים מצטיינים אירופאים, The Neu Now Festival for Emerging European artists.
בשנת 2014 החלה בליקמן להופיע עם יצירותיה על במות, גלריות ופסטיבלים בישראל ובעולם, כגון: "דוק 11" בברלין, פסטיבל "Experimentica" בקרדיף, שבוע המחול הבינלאומי בירושלים, הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות, פסטיבל בין שמיים לארץ, פסטיבל מנופים לאמנות עכשווית, פסטיבל שירות חדרים, פסטיבל יממה ועוד.
במקביל למופעים, בליקמן הציגה את עבודות הצילום שלה בגלריות רבות. בהן: הספרייה הלאומית, גלריה ביתא, גלריה מקום לאמנות, מרכז לאמנות ומחקר מעמותה, סדנאות האמנים.
בשנת 2020 בליקמן שבה לעסוק בעולם אמנויות הלחימה. היא למדה חמש שנים קפוארה לצד מסטרה מקוללה, עשתה קורס הדרכה של קפוארה וקורס הגנה עצמית מעצימה בשיטת "אל הלב". במסגרת שיתוף פעולה עם "עמותת אל הלב", בליקמן יצרה וניהלה אמנותית פסטיבל בשם "לחימה לחופש" בו היא הזמינה כוריאוגרפיות מכל העולם ללמד סדנאות ולשוחח על המושג אמנות לחימה נשית.
במקביל ללימודיה ועשייתה המקצועית היא פיתחה שיטה של לחימה נשית בשם "קונג פו דאנס" המשלבת בין אמנויות לחימה, הגנה עצמית ומחול. השיטה מקנה כלים להגנה עצמית וגם לביטוי עצמי בתנועה ומותאמת לצרכים של ילדות ונשים בחברה. משנת 2019 בליקמן מלמדת קונג פו דאנס במסגרות שונות בארץ, בהן בבית הספר לאמנויות המחול של המרכז הערבי יהודי ביפו בניהולה של דליה שיימסקי.
בשנת 2022 הצטרפה בליקמן לעמותת הכוריאגרפים.
רשימת יצירות

מן - עלתה בבכורה ב-13/7/2023 בקיבוץ בארי.
חדר אימון - עלתה בבכורה ב-18/4/2022 במלון בראון בתל אביב.
Foto Fight - עלתה בבכורה ב-11/2/2021 ב-Zoom.
Money Rain - עלתה בבכורה ב-16/7/2018, בז'רר בכר בירושלים.
Breathing Room - עלתה בבכורה ב-1/11/2018 במוזיאון ישראל בירושלים.
Photographic Circle - עלתה בבכורה ב-31/5/2018 במוסררה בירושלים.
In Yoanna’s Cell Phone - עלתה בבכורה ב-7/12/2017 מחול שלם, הקרנף.
לוחמת הקונג פו נגד המפלצת האדומה - עלתה בבכורה ב-5.8.2017 בתיאטרון הקרון.
Body Montage - עלתה בבכורה ב-1/11/2017 בגלריה ביתא.
Kung Fu - עלתה בבכורה בשנת 2016, בשבוע המחול הבינלאומי ירושלים.
השכלה

2018-2023 - בי׳׳ס לקפוארה "המרכז הישראלי לקפוארה" מסטרה מקוללה ותעודת הדרכה אצל עידן הררי, ישראל.
2017-2018 - לימודי הדרכה של הגנה עצמית מעצימה בשיטה "אל הלב".
2013-תואר ראשון B.A DANCE, האקדמיה למוסיקה ולמחול, ירושלים. החוג לתנועה במסלול כוריאוגרפיה.
2011-2013 לימודי מחול בבית הספר "הקבוצה", תל אביב - אימפרוביזציה, בלט, רליס, קונטקט, מחול מודרני ויצירה בהנחיית אודליה קופרברג.
2010 - לימודי תיאטרון בבית הספר ע"ש יורם לווינשטיין, תל אביב.
2008-2011 - לימודי משחק בבית הספר Le Laboratoire de l'acteur, פריז.
1996-2004 - בית הספר לקונג פו של המאסטרית Chang Xiao Yen, פריז.
מלגות ופרסים

קרן ליוצרים עצמאיים, 2019
מפעל הפיס, 2018
מפעל הפיס, 2017.
מרכז נווה שכטר לאמנות ותרבות יהודית עכשווית, 2017.
בית אורי צבי גרינברג, ליצירת צילומים, 2016.
פרסים:
1997-2002 - אלופת צרפת בקונג פו במשך 6 שנים ברציפות, בקטגוריית ילדים.
הערות שוליים

1 2 3 4  Pursuing Freedom - Finding the Art in Martial Art, creative writing, ‏February 3, 2021
1 2 3  עומר נצר, התקבלה הודעה אלימה חדשה בוואטסאפ: הרקדנית שלא עושה חשבון, באתר mynet, ‏27 בדצמבר 2017
1 2  יובל סער, מה אם יצירה תהיה תמיד אינטרפטציה של עצמה, דרך התיעוד המצולם שלה?, באתר פרוטפוליו, ‏16 בדצמבר 2015
↑  JEU CLAQUES, YOANNA BLIKMAN, ‏2016
↑  BODY MONTAGE, YOANNA BLIKMAN, ‏2017
↑  KUNG FU, https://www.yoannablikman.com/kung-fu, ‏2015
1 2  יואנה בליקמן, Body Montage, הרמה: מגזין לאמנות #24 דיסאוריינטציה, מרץ 2019
↑  ראיון לתוכנית ישראל הבוקר, "הריקוד שלה", ערוץ 14
↑  קונג פו - דאנס עם יואנה בליקמן, באתר הפצתרבות
↑  יואנה בליקמן, באתר סדנאות האמנים
↑  TRAINING ROOM, YOANNA BLIKMAN, ‏2022
↑  וידאו מתוך תהליך העבודה על חדר אימון, צילום: תמר לם, 2021
↑  BREATHING ROOM, YOANNA BLIKMAN, ‏2018
↑  קטע מהמופע, לכבוד חגיגות העשור למגזין המרה, מנופים 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יואנה בליקמן".
יואנה בליקמן
יואנה בליקמן
יואנה בליקמן
יואן תאודור קאלימאקי

חתימת השליט: "יו יואן תאודור"
יואן (ינאקי) תאודור קאלימאקי או בצעירותו - יואן תאודור קַלמֶשוּל (ברומנית: Ioan Teodor Calmășul) (ברומנית: Ioan Theodor Callimachi, ביוונית: 
Ιωάννης Θεόδωρος Καλλιμάχης- יואניס תאודורוס קאלימאכיס ,‏ בסביבות 1690 ככל הנראה קמפולונג מולדובנסק - בסביבות 1780, אולי באיסטנבול) היה אציל, דיפלומט ומתרוגמן רומני עם שורשים יווניים, שליט נסיכות מולדובה בין אוגוסט 1758 ולבין מאי/יוני 1761.
מוצא המשפחה ושנותיו המוקדמות

יואן תאודור קאלימאקי היה אציל ממוצא רומני. ככל הנראה שם המשפחה המקורי היה Bene אליו נדבק מאוחר יותר הכינוי "קלמש" (Calmăș) או "קלמשול" (Calmășul),
 שהתייוון לצורה "קאלימאכיס", המורכבת מן המלים היווניות - "קאלי"= "יפה" ו"מאכי" = "מאבק". יואן קאלימאקי בחר לשנות את שם משפחתו לקאלימאקי ככל הנראה אחרי שהתמנה לדרגומן ראשי בקושטא.. 
סבו של יואן תאודור, ואסילה בֶּנֶה היה בעל אחוזה בכפר היגידיש, על-יד אורהיי, בחבל הארץ שנקרא אחרי 1812 בסרביה והיו לו שני בנים: תאודור (תואדר) (כ-1660-כ-1740) וניקולאיה. חלק מנסיכות מולדובה. ככל כנראה אביו של השליט, תאודור, הגיע לעיר קמפולונג בדרום החבל בוקובינה והיה לוורניק באותה עיר. 
יואן תאודור קאלימאקי נולד ככל הנראה בעיר הזאת והיה בנו השני של תאודור קלמש-קאלימאכיס ושל רוקסנה לבית גיקה, בתו של השליט גריגורה הראשון גיקה.. אחים אחרים היו גאורגה, לימים גבריל, מיטרופוליט של תסלוניקי ואחר כל של יאשי, הבאן ודומיטרשקו ו שתי בנות -, פרסקיבה ומריה.
יואן תאודור למד בלבוב, אז מרכז חינוך חשוב של כל האזור, שנמצא בפולין השכנה.
תפקידיו במולדובה ובקושטא

בצעירותו היה יואן קלימאקי, אז עדיין קלמשול, חבר ממשלחת של 50 לוחמים צעירים שנשלחה על ידי השליט מיכאיל רקוביצה לביקור בחצר הצאר פטר הגדול.
בשובו לנסיכות מולדובה, נשלח על ידי השליט ניקולאיה מברוקורדט כמזכיר ו"תרזימן" (מתורגמן) ליד אחיו, הדרגומן הראשי יואן מברקורדט באיסטנבול (קונסטנטינופול). נשאר באותו תפקיד גם ליד היורש בתפקיד של יואן, גריגורה גיקה (1726-1716). הדרגומן הראשי היה מתורגמן אישי של הסולטן העות'מאני ושיחק תפקידים חשובים בדיפלומטיה העות'מאנית. 
יואן קאלימאקי שלט היטב בשפות רומנית (שבה התכתב למשל עם אחיו), פולנית, לטינית, יוונית, צרפתית, איטלקית וטורקית.
עם עלייתו של גריגורה השני גיקה לכס המלכות במולדובה, עלה יואן קאלימאקי בהייררכית התפקידים בחצר - מלוגופט שלישי למדלניצ'ר ואחר כך קאופקחאיה, כלומר שגריר. קיבל שליחות דיפלומטית שנועדה לתווך בין הטטרים מבוג'אק לחאן של קרים. בתוקף תפקידו האחרון חזר לפעול באיסטנבול והיה לסגן דרגומן, ומקורב לאחים גריגורה ואלכסנדרו גיקה.
בתעודות העות'מאנית הוא מוזכר בתפקיד "סארי-ביי".
תפקידיו במולדובה ובקושטא > דרגומן גדול

אחרי עריפת ראשו של הדרגומן הגדול אלכסנדרו גיקה, אחרי הסכם השלום בבלגרד (1739), התמנה יואן קאלימאקי במקומו בשנת 1741. הוא מילא תפקיד זה בתקופות -1741-1751 ו-1752-1758.כדרגומן דגל קאלימאקי ביחסים טובים עם האימפריה ההבסבורגית. 
במשבר שנוצר עקב מות קיסר אוסטריה, קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, פעל קאלימאקי בהצלחה למנוע את כניסת האימפריה העות'מאנים במלחמת הירושה האוסטרית כפי שציפו פרוסיה וההרפתקן האוסטרי המומר לאסלאם, המרקיז דה בונוואל, שהתנגדו ליורשת הכתר האוסטרי, מריה תרזה. 
ב-1751, ככל הנראה בעקבות תככים של גריגורה השני גיקה, מיטיבו בעבר, שביקש הפעם לקדם את אחד מבניו, ואולי גם עקב מזימות הדיפלומטים הפרוסים והצרפתים ששנאו את גישתו הפרו-אוסטרית, פוטר קאלימאקי מתפקידו והוחלף במאטיי גיקה. לצורך העיניין שילמו בני גיקה לטורקים 200 שקיות צהובים. יואן קאלימאקי נשלח לכלא יחד עם הפטריארך היווני של קושטא. שניהם מילאו שליחויות תיווך מטעם הוזיר הגדול בקפריסין והואשמו אחר כך האשמות שוא על אי-סדרים כביכול בטיפול בקובלנות הקפריסאים. 
. בסופו של דבר ניצל קאלימאקי מעונש מוות הודות להתערבויות של כמה בכירים בחצר העותמ'אנית ויואן הוגלה לאי היווני טנדוס בצפון הים האגאי. 
אולם עבור זמן לא רב, באוגוסט 1752 הוחזר לתפקיד באיסטנבול.
שליט מולדובה

באוגוסט 1758 קיבל יואן תאודור מינוי מהשער העליון כשליט מולדובה במקום סקרלט גיקה. באופן מוזר, ביקש קאלימאקי מהסולטן שבטקס מינויו שלא ישתתפו השגרירים הזרים (ה"אלצ'").
שליט מולדובה > תואר

Io Ioan Teodor Voevod Domn țării Moldovei ‏ יו יואן תאודור וויבוד דומְן (שליט) של ארץ מולדובה
שליט מולדובה > מדיניות הפנים

שלטונו הסתמך במידה רבה על הלוגופט והרופא ממוצא יווני יורדאקה סטבראקה (סטבראקיס או סטבראקולו), שכיהן כ"באש קאופקחאיה" - שגריר מולדובה ב"שער הנשגב". הוא סייע לקאלימאקי לקנות מהטורקים את המינוי כשליט. המדינה הייתה כבר מתחילת השלטון של קאלימאקי במצב משבר, בגלל פלישת הטטרים מדרום בוג'אק. הטטרים התפרעו בנסיבות מאבק פנימי שלהם על כתר הח'אנות של קרים בין אסלן גיריי, שהתמנה על ידי הסולטן, ול קרים גיריי, האהוד על ידי העם.
בספטמבר 1758 זרעו הטטרים הרס וחורבן באזורי לפושנה, פלצ'יו, קובורלוי, ואסלוי, טוטובה ופוטנה. תושבים רבים (כ-15,000, לפי עדות הדיפלומט הצרפתי ה ורז'ן) נחטפו כעבדים. קשישים ונכים נרצחו ללא רחמים. רק שלושה מחוזות נשארו ללא פגע. לבסוף התרצה הסולטן ומינה את קרים גיריי לח'אן.
בהגעתו ליאשי התקיים טקס דתי להכתרת השליט בכנסיית ניקולאיה הקדוש. בעקבות הפשרה שהושגה לגבי בחירת הח'אן של קרים, הצליח קאלימאקי להשיג את שחרור העבדים מידי הטטרים ואף החזרת חלק מהנכסים גנובים. אולם אחרי נזקי הטטרים באו הגזרות מבפנים. סטבראקה חזר לנסיכות ויישם בה, בין היתר, באמצעות שר האוצר - הויסטיירניק קונסטנטין קולגלניצ'אנו מדיניות של הכבדה רבה של עומס המסים. יחד עם סטבראקה, שתיפקד כמעין שר אוצר או אף "משנה לנסיך" (כדברי הכרוניקן ינאקה קוגלניצ'אנו, המצוטט ב), ביקש השליט לחדש את המס על הבקר (וקריט văcărit) שבוטל רק שנתיים קודם לכן על ידי השליט קונסטנטין רקוביצה אך המיטרופוליט יאקוב פוטניאנו שנשבע בזמנו לאסור על מס זה, לא הסכים להפר את שבועתו ופרש. יואן מינה אז במקומו את אחיו, גבריל, שכיהן קודם כמיטרופוליט בתסלוניקי, אך גם זה לא העז לתמוך במיסוי. אז המציא קאלימאקי מס חדש בשם "אז'וטורניצה" (מס "לעזרה" "ajutorniță") שהוטל על ראש כל בעל משק, מכל השכבות החברתיות, אף על הבויארים והמנזרים. נגד חרושת השמועות העוינות לשלטון נאבק השליט בעזרת צו מלכותי שאסר על "המצאת שקרים" והפצתם.
אחרי שסטבראקה הכין מלכודת לכמה מהבויארים שהתנגדו להטלת המיסים, וגרם להם ליפול לידי הטטרים, 
זעם רב התעורר בקרב העם, לרבות האצולה. ב-18 במרץ 1759 באמצע התענית הגדולה פרץ מרד ביאשי נגד סטבראקה. לדברי ינאקה קוגלניצ'אנו, ההמון שמנה אלפי איכרים וסוחרים דרש את ראשו של היועץ יווני. המורדים הצליחו לפרוץ את שער הארמון וחדרו פנימה. סטבראקה הצליח להימלט בעור שיניו, לבוש בבגדים טורקיים, והגיע בשלום לאיסטנבול.
ב-25 בדצמבר 1759 החליט קאלימאקי על הקמת בית חולים ביאשי.
באיסטנבול סוכלו בינתיים מזימות החצר של גריגורה גיקה ושל מיכאי רקוביצה ומקורבו הצרפתי, לנשו, להדיח את קאלימאקי מכס המלכות.
שליט מולדובה > מדיניות החוץ

יואן קאלימאקי שלט, כמו שאר הנסיכים הפנרים בחסות האימפריה העות'מאנית, מה שלא מנע ממנו לעודד את המסחר הישיר עם פולין ופרוסיה. במסגרת מדיניות עידוד המסחר, העניק cab, 1760 ליהודים פריבילגיות כמו הפטור מן המס על המלח.. בימי שלטונו הקצרים הורעו היחסים עם אוסטריה שהחליטה לשים מחסומים בגבולות עם מולדובה מחשש ממגפת דבר.
אחרי שצרפת התקרבה לאוסטריה, גם קאלימאקי התקרב לצרפת.
שליט מולדובה > דת ותרבות

יואן קאלימאקי תרם תרומות למנזרים ביוון - למנזרים קסרופוטאמו ופנטלימון הקדוש (רוסיקון) בהר אתוס ולמנזר יוחנן הקדוש התאולוג באי פטמוס. ביוני 1760 הוא העמיד את מנזר "בוגדאן סאראי" בקונסטנטינופול, שהיה מקום ההארחה של שליטי הארצות הרומניות בברית האימפריה העות'מאנית, תחת חסות המנזר רוסיקון. בנו, השליט גריגורה קאלימאקי, אישר את ההחלטה ושילם את הסכום שאביו התחייב לו.
חובב תרבות, קאלימאקי מימן הדפסת ספר תהלים בלייפציג והזמין גלובוסים גאוגרפיים ומפות.
שליט מולדובה > סוף שלטונו והמשך חייו

יואן קאלימאקי ויתר על השלטון, בנסיבות לא ברורות, ייתכן כי בגלל גילו המופלג, לטובת בנו גריגורה קאלימאקי. להבדיל משליטים אחרים באותה תקופה, זכה להיות נוכח בהכתרת בנו כשליט.
נראה כי חזר לגור באיסטנבול. נפטר שם בערך כעבור 19 שנה, בסביבות שנת 1680 כשהוא בן 90. אך נסיבות מותו ומקום קבורתו אינם ידועים. גם אחיו המיטרופוליט גבריל חי חיים ארוכים ונפטר בשנת 1786 בסביבות גיל 100.
היה נשוי לראליצה (ראלו) חריסוסקולאו והיו להם 4 ילדים"
שתי בנות:
סבסטיצה (נ' 1736) נישאה למיכאיל הראשון סוצו, לימים שליט ולאכיה ושליט מולדובה
מריה (1831-1740) נישאה לאלכסנדרו הראשון מברוקורדט, לימים שליט מולדובה
ושני בנים:
גריגורה (1769-1735), ירש מאביו את כתר נסיכות מולדובה, שלט בה פעמיים
אלכסנדרו קאלימאקי (1821-1737), היה גם הוא לשליט נסיכות מולדובה
לקריאה נוספת > אחרים

Baron De Tott, Mémoires sur les Turcs et les Tartares, Paris 1785,
(דיפלומט צרפתי, המתאר ביקור בבית קאלימאקי, בעת כהונתו כדרגומן באיסטנבול, )1755
הערות שוליים

↑  Ștefan Gorovei ע'113-114 ‏
↑  M."Țipău ע' 53
↑  A.Xenopol מצטט את הכרוניקן היווני קונסטנטינוס דפונטס, ע'3
↑  A.Xenopol ע' 8
↑  M."Țipău ע' 53
↑  Ștefan Gorovei ע'116 לפי ק.סיון
↑  Mona &Florin Budu-Ghyka
↑  A. Xenopol ע' 21, 37
↑  M."Țipău ע' 53
↑  לפי הכרוניקה של יואן קנטה, מצוטטת ב-A.Xenopol ע'23
↑  A.Xenopol ע' 34
↑  A.Xenopol ע' 34
↑  M."Țipău ע' 53
↑  A.Xenopol ע' 24-25
↑  M.Țipau ע' 54
↑  A.Xenopol  ע' 38
↑  A.Xenopol  ע' 40
↑  A.Xenopol  ע' 40
↑  A.Xenopol  ע' 41
↑  M.Țipău ע' 24
↑  A.Xenopol ע' 44-43
↑  M.Țipău ע' 54
↑  Manfred Reifer, transl.Jerome Silverbusch History of Jews in Bukovina p. 6
↑  A.Xenopol ע' 52
↑  A.Xenopol ע'53
לורי מאייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בת 63 בערך)
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית 
 www.lauriemayer.com
 
לורי מאייר (באנגלית: Laurie Mayer; נולדה ב-1961) היא מלחינה ופזמונאית ילידת ארצות הברית, שפעלה ברוב הקריירה המוזיקלית שלה בממלכה המאוחדת. היא התמחתה במוזיקה ובאמנות יפה באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס לפני שעברה ללונדון. היא הייתה חלק מלהקת טורץ' סונג (אנ').
קריירה

במהלך שנות ה-80 וה-90 היא הייתה חלק מלהקת טורץ' סונג. הלהקה הוציאה ארבעה אלבומי אולפן: Wish Thing, Ecstasy, Exhibit A ו-Toward the Unknown Region. יחד, הם ניהלו את אולפני גרילה, עם ריקו קונינג, בתור מהנדס הקול הראשי. קונינג היה גם חבר בלהקת הליינס, שהוציאה מוזיקת פוסט-פאנק בממלכה המאוחדת.
היא עבדה עם אטיין דאהו על אלבומיו Pop Satori ו-Pour Nos Vies Martiennes. במהלך אותה תקופה היא הוציאה מיני-אלבום בשם Bright Blue Night. שיר הנושא הוקלט בשם "Le seul cœur que je brise" וזו גרסה שהופקה על ידי דאהו. מאייר הוציאה את אלבום הבכורה שלה Black Lining ב-2006, אותו הפיק וכתב ריקו קונינג.
השיר "Falling Free" באלבום MDNA של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה (2012), נכתב בהשתתפות מאייר, מדונה, ג'ו הנרי והמפיק של מדונה.
ב-2009, היא כתבה יחד עם אם. ג'יי. הווארד את הספר "איך שהיינו בקליפורניה: תמונות נוסטלגיות של גולדן סטייט".
בשנת 2022 היא הוציאה אלבום אוסף של יצירות חדשות בשם Under Gold Dust and Heat. ארבעת השירים בו הופקו ביחד עם קונינג.
עבודותיה

| --- | --- |
 אלבומים 1987: Bright Blue Night  2006: Black Lining  2022: Under Gold Dust and Heat:  ספרים 2009: "איך שהיינו בקליפורניה: תמונות נוסטלגיות של גולדן סטייט"
הערות שוליים

↑  Laurie Mayer music, videos, stats, and photos, Last.fm, ‏2023-05-21 (באנגלית)
1 2  The Library of Congress, Torch Song (Musical group) - LC Linked Data Service: Authorities and Vocabularies | Library of Congress, from LC Linked Data Service: Authorities and Vocabularies (Library of Congress), id.loc.gov
↑  Torch Song - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  BBC World Service | The Judges, www.bbc.co.uk
↑  Interview: Acid House and Post-Punk Engineer Rico Conning, daily.redbullmusicacademy.com (באנגלית)
↑  Black Lining - Laurie Mayer | Release Info, AllMusic (באנגלית)
↑  MDNA by Madonna (באנגלית אמריקאית), 2012-01-01, נבדק ב-2023-11-19
↑  Mayer, Laurie; Howard, M.J. (2009). The way we were California : nostalgic images of the Golden State. Globe Pequot Press. ISBN 9780762754526.
↑  Under Gold Dust and Heat, by Laurie Mayer, Laurie Mayer (באנגלית)
ליב דוסון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1998 (בת 26) שפרטון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Twenty Eight Music
 www.livdawson.com
 
ליב דוסון (באנגלית: Liv Dawson; נולדה ב-7 באוגוסט 1998) היא זמרת-יוצרת בריטית.
ביוגרפיה

דוסון נולדה ב-7 באוגוסט 1998 בשפרטון (אנ') שבממלכה המאוחדת.
ב-2 בנובמבר 2016, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Open Your Eyes.
ב-16 בנובמבר 2018, היא הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Bedroom.
הערות שוליים

↑  Open Your Eyes, נבדק ב-2019-06-22
↑  Open Your Eyes (באנגלית), נבדק ב-2019-06-22
↑  Bedroom EP, נבדק ב-2019-06-22
↑  Bedroom (באנגלית), נבדק ב-2019-06-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: c5aa288a-c8c8-4008-9ae6-4d8b4c410617 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כתר ממלכתי

כתר מלכותי של מלכת ספרד
כתר ממלכתי הוא הכתר בו עושה המונרך שימוש דרך קבע (בניגוד לכתר הכתרה, המשמש רק בטקס ההכתרה). במדינות בהן אין טקס הכתרה רשמי, הכתר הממלכתי הוא הכתר היחיד של המונרך.
מונח זה מציין בעיקר את כתרי הממלכה המאוחדת (ובממלכות שקדמו לה היסטורית - אנגליה ובריטניה הגדולה) בה משמש כתר נפרד לטקס ההכתרה, וכתר נפרד לטקס פתיחת הפרלמנט הנערך מדי שנה.
 הכתר בו נעשה שימוש מדי שנה נקרא "הכתר הממלכתי" (באנגלית: State Crown).
 הכתר הממלכתי הראשון היה כיתרו של המלך צ'ארלס השני - כתר זה לא שרד עד ימינו. הכתר הממלכתי הקדום ביותר ששרד היה כתרו של ג'ורג' הראשון, המהווה כיום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
מאפיינים

בניגוד לכתר הכתרה בו נעשה שימוש לעיתים נדירות (אחת לכמה עשרות שנים), בכתר הממלכתי נעשה שימוש מספר פעמים בשנה. בשל כך נתון הכתר הממלכתי לשחיקה רבה יותר, וזקוק לתיקונים ולשיפוץ פעמים תכופות יותר. כמו כן, הכתר הממלכתי מעוטר פחות מכתר ההכתרה. הסיבה לכך היא בעבר נהגו לשבץ את כתר ההכתרה באבנים יקרות ויהלומים מושכרים, ואלה הושבו למשכירים בתום הטקס. הכתר הממלכתי לעומתו שובץ דרך קבע ביהלומים ואבנים יקרות השייכים לאוצר ממלכה, ולכן מספרם מועט יותר.
כתר משולש (אופניים)

בענף האופניים, כתר משולש הוא מושג המתייחס לרוכב המנצח באליפות העולם, בג'ירו ד'איטליה ובטור דה פראנס באותה העונה. זהו ההישג הגדול ביותר שאליו יכול להגיע רוכב אופניים מקצועי בעונה אחת.
שלושה רוכבים בלבד זכו להישג זה: אדי מרקס הבלגי בשנת 1974, סטפן רוץ' האירי בשנת 1987 וטאדיי פוגאצ'אר ב-2024..
עקב הקושי הרב ושכיחותו הנמוכה של ההישג, קיימים הישגים משולשים נוספים הזוכים לשם זה בענף האופניים: ניצחון בכל שלושת הגרנד טורס (טור דה פראנס, וואלטה אספניה וג'ירו ד'איטליה) לאורך כל הקריירה (שכן אף רוכב לא ניצח מעולם בשלושתם בשנה אחת); או ניצחון באליפות העולם וכן בשניים מתוך הגרנד טורס.
הקושי הרב הטמון בהישג זה, פרט לעובדה שמרוצי הגרנד טורס מפרכים, טמון בכך שיש שוני מהותי בין התחרויות: גרנד טור הוא מרוץ ארוך (בן שלושה שבועות), בעוד שאליפות העולם היא מרוץ חד-יומי, מהיר מאוד ועתיר רוכבים המתמחים במרוצים מסוג זה.
ראו גם

גרנד טורס
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.