stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאן ז'וזה
הערות שוליים

↑  Por GLOBOESPORTE COM São Paulo, Willian José confirma acerto com o Grêmio: 'Espero ser muito feliz', globoesporte.com
↑  Por Lincoln Chaves Santos, SP, Santos apresenta Willian José, e atacante promete muitos gols, globoesporte.com
↑  MARCA.com, Willian Jos�, otro brasile�o para el Real Madrid Castilla, MARCA (בספרדית)
↑  Willian José, nuevo refuerzo para el ataque zaragocista | Real Zaragoza Web Oficial, www.realzaragoza.com
↑  El delantero Willian José llega cedido hasta final de temporada | Las Palmas - Web Oficial, El delantero Willian José llega cedido hasta final de temporada | Las Palmas - Web Oficial (בספרדית)
↑  Web oficial de la Real Sociedad S.A.D, www.realsociedad.eus (בספרדית)
↑  "Wolves sign striker Jose on loan". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-01-23.
כאן ואומן

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה
 כותבים:  יגאל שפירא   אורי גבריאלי
 בימוי:  אהרון קפלן
 מנחים:  טל פרידמן
 שחקנים:  יוסי סגל   מעיין בלום
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  30
 הפקה
 מפיקים בפועל:  גלית קרספי
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית כאן חינוכית
 תקופת שידור בישראל:  2 ביולי 2015 – 18 באוגוסט 2015
 קישורים חיצוניים
 כאן ואומן
 
כאן ואומן הייתה תוכנית טוק-שואו קומית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנת 2015 בהנחייתו של טל פרידמן. בין האומנים שהתארחו בתוכנית ניתן למצוא את ראובן רובין, פייר-אוגוסט רנואר ונחום גוטמן.
מבנה התוכנית

בכל תוכנית מארח יקי כץ (טל פרידמן) אומן מפורסם מהעבר (מגולם על ידי מעיין בלום) לראיון בדבר הקריירה האמנותית שלו. תוך כדי הראיון מסופר על חייו, יצירותיו, סגנון הציור והתקופה בה חי האומן. כמו כן במהלך התוכנית מנהל המנחה שיחות וידאו עם דמויות משמעותיות בחיי האומן דוגמת אמו, מודל הציור של האומן ועוד, כשכולם מגולמים על ידי טל פרידמן. לצד המנחה משתתף בתוכנית גם עמליה, שנקרא גם "המפיק הוותיק ביותר בטלוויזיה" בגילומו של יוסי סגל.
דמויות

יקי כץ (טל פרידמן) - מנחה התוכנית. בתחילת כל תוכנית משוחח עם המנהל שלו על המרואיין בתוכנית.
עמליה (יוסי סגל) - מפיק התוכנית, נקרא גם "המפיק הוותיק ביותר בטלוויזיה". לרוב מופיע בתוך קלנועית כשהוא מסיע את האומן לבמה וממנה.
מעיין בלום - משחק את כל האומנים שמופיעים בתוכנית וגם את איציק המנהל של יקי.
מועדון 27

גרפיטי בתל אביב של כמה מחברי מועדון 27 (מימין לשמאל: איימי ויינהאוס, קורט קוביין, ז'אן-מישל בסקיה, ג'ים מוריסון, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס ובריאן ג'ונס), צייר יהונתן כיס-לב
מועדון 27 או מועדון 27 לנצח (באנגלית: Forever Club 27) הוא מטבע לשון לקבוצת זמרים (לרוב מסוגות הרוק והבלוז), לשחקנים ולאמנים שמתו כאשר היו בני 27. המושג הפך לביטוי ידוע בתרבות הנעורים האמריקאית ומוזיקת הרוק, משום שכמה אמנים, שחלקם נחשבו לגדולים ולמובילים בדורם, הלכו לעולמם בגיל 27.
בתרבות הפופולרית, שימוש מושאל בשם המועדון מהווה התייחסות לרדיפה אחר נעורים, כמו גם לחיים פרועים ומלאי הרס עצמי, ולהשפעה ההרסנית של התהילה על האנשים שזוכים בה.
התהוות המושג

ב-3 ביולי 1969 השתכר וטבע בריאן ג'ונס, חבר מייסד של להקת הרולינג סטונז, בבריכת שחייה. בתוך שנתיים מאותו היום נפטרו שלושה מהמוזיקאים החשובים בדורם, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס וג'ים מוריסון - כולם בגיל 27. מותו של מוריסון אירע בדיוק שנתיים לאחר מותו של ג'ונס, ב-3 ביולי 1971. הדעה הרווחת היא שהרצף הטרגי הזה החל את השימוש במטבע הלשון "מועדון ה-27".
ג'ופלין, הנדריקס, מוריסון וג'ונס היו כולם מוזיקאים בשיא הקריירה שלהם, אשר נחשבים עד היום לאגדות רוקנרול, ומשום כך הם גם נחשבים למפורסמים שב'מועדון'. בדרך כלל מצורף אליהם חבר חמישי, קורט קוביין, הסולן והמנהיג של להקת נירוונה, שהתאבד כ-20 שנה מאוחר יותר, ב-1994, בגיל 27, ואף הוא נחשב לאחד הזמרים והמוזיקאים החשובים של דורו וכך גם איימי ויינהאוס, שהלכה לעולמה אף היא בגיל 27 מהרעלת אלכוהול.
ל"מועדון" צורפו כ-40 חברים נוספים. מספר נכבד זה של אנשים דומים כל כך בגילם ובאופי עיסוקם אך כאלה שאינם קשורים זה לזה ישירות בדרך הנראית לעין הביא להתעניינות רבה בנושא. לדברי צ'ארלס קרוס, הביוגרף של קורט קוביין וג'ימי הנדריקס, הרעיון של "מועדון 27" זכה לתפוצה רחבה לאחר מותו של קורט קוביין, כשאמו צוטטה כאומרת:
עכשיו הוא הלך והצטרף למועדון הטפשי הזה. אמרתי לו לא להצטרף למועדון הטפשי הזה.
ראו גם

קללת הסימפוניה התשיעית
קללת טיפקאנו
הערות שוליים

↑  ‏Charles R. Cross, "exploring the darker side of 'only the good die young", February 23, 2007.‏
↑  "The delta blues", September 16, 2008.
↑  "Blindowl biography by Skip Taylor & Brett Lemke, 2006.
↑  "An all-experts website article dedicated to kristen pfaff.
↑  ליאור פרידמן, ‏מה הרג את איימי וויינהאוס? לא הסמים, באתר ‏מאקו‏, 23 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: c833c115-7920-44a7-a544-fa2faefb8bca  NKC: ko20181018795  VIAF: 16154681850747861897   WorldCat (עם VIAF): 16154681850747861897 
ב-1994, בעקבות מותו של קורט קוביין (מימין), סולנה של להקת נירוונה, התפרסם מועדון 27 בציבור.
אור ומיה

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית בוקר, אקטואליה
 מנחים:  אור הלר מיה זיו וולף
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 תוכנית מקור:  אורלי וגיא בוקר אור שישי בבוקר
 תוכנית המשך:  דני רופ עד 10
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  160 דקות (ימי חמישי) 220 דקות (ימי שישי)
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 פורמט (תמונה):  16:9
 תקופת שידור מקורית:  2016 – 29 בספטמבר 2017
 
אור ומיה היא תוכנית בוקר ישראלית בהגשת אור הלר ומיה זיו-וולף. התוכנית שימשה כתוכנית מחליפה של ערוץ 10 ושודרה מ-2016 עד ירידתה מהאוויר ב-29 בספטמבר 2017 בעקבות עזיבתה של זיו-וולף.
תוכן

התוכנית שודרה בימי חמישי בשעות 06:20-09:00 ובימי שישי בשעות 06:20-10:00, במסגרת "חדשות 10" ובהפקת אולפני הרצליה. התוכנית כללה מבזקי חדשות וראיונות בנושאי אקטואליה ופנאי עם אורחים ומומחים שהתארחו באולפן.
התוכנית שודרה גם בימים בהם אורלי וגיא לא הגישו את תוכנית הבוקר.
רקע לעליית התוכנית

בעקבות שידור התוכנית "אורלי וגיא" הוחלט שבימי חמישי ושישי תוחלף התוכנית "אורלי וגיא" בתוכנית חדשה בהגשת אור הלר ומיה זיו וולף תחת השם "אור ומיה".
היסטוריה

התוכנית עלתה לאוויר ב-2016. את התוכנית הגישו אור הלר ומיה זיו וולף.
בשנת 2016 ערכו את התוכנית דני ליבר ואילן שניג. במאי 2016 עזב שניג את תפקידו.
בספטמבר 2017 הודיעה מיה זיו וולף כי היא עוזבת את הגשת התוכנית ואת ערוץ 10.
ב-29 בספטמבר 2017 שודרה התוכנית האחרונה בהגשתה של מיה זיו וולף.
התוכנית ירדה מהאוויר לאחר עזיבת מיה זיו וולף, ואור הלר החל להגיש את התוכנית "בוקר אור" בימי שישי לצד ימית סול.
ראו גם

אורלי וגיא
בוקר אור
דני רופ עד 10
יחידה מעורבת (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 שיר הנושא:  "אריות" (בביצוע לורן דה-פז)
 סוגה:  דוקו-ריאליטי
 יוצרים:  רם לנדס עמי טיר ליה חפץ
 בימוי:  ליה חפץ
 משתתפים:  נעמה אולמן משה אייכנשטיין קרינה יודביץ' יאנה רחמנוב אלמוג ברנד אביגיל קפלנר נועם מגד תומר טודריה יאיר באומהאפט אלמוג ג'יבלי אופיר כלב
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אלון וידר
 מפיקים בפועל:  עומר דושינצקי
 חברת הפקה:  קודה תקשורת
 עורכים:  עידו נצר, גיא לוי, עוז גוטמן, תמיר שפירא, שי מזרחי, יניב סגלוביץ, ויטלי קריביץ', נעה גוסקוב, גילי דגן
 אתר צילומים:  מחנה מגן סיירים
 צלמים:  אמיל סוויד, נעמה בונימוביץ, גבי מואטי
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  15 ביולי 2018 – 3 בספטמבר 2018
 קישורים חיצוניים
 מתחם יחידה מעורבת באתר כאן
יחידה מעורבת - אריות הירדן הייתה תוכנית מציאות תיעודית ישראלית, העוקבת אחר טירונות קרבית ביחידה מעורבת (חיילים וחיילות) בגדוד "אריות הירדן" בבסיס מחנה מגן סיירים בדרום הארץ. התוכנית שודרה בין ה-15 ביולי עד ה-3 בספטמבר 2018 בכאן 11 וכללה 10 פרקים.
נושא הסדרה

הסדרה עוקבת אחר השירות המשותף בגדוד אריות הירדן, אחד מתוך ארבעת הגדודים המעורבים בצה"ל במהלך תקופת הכשרתו והעלאתו לקו בשירות הסדיר.
הסדרה מתעדת מקרוב את תהליך השירות המעורב, עוסקת בשוויון מגדרי ובאופן ביטויו בשטח. תמהיל הדמויות בסדרה מורכב מחמישה בנים וחמש בנות מכל קצוות הארץ, שונים ומגוונים בעלי אג'נדות שונות. כל דמות בסדרה מביאה למסך את עולם הערכים שלה יחד עם קונפליקט אישי המעלה בטירונים סימני שאלה במסגרת הצבאית ומחוצה לה. על הטירונים ממונה סגל המפקדים ומפקדת מחלקה אחת, רגישה ונחושה להנחיל לחייליה את מורשת הגדוד ואת חשיבות השירות המעורב.
פרקים

| מספר הפרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | פרק הבכורה | 15 ביולי 2018 |
| 2 | הכניסה למסגרת | 17 ביולי 2018 |
| 3 | ההשבעה | 22 ביולי 2018 |
| 4 | אחים לנשק | 29 ביולי 2018 |
| 5 | אהבה מעבר לפינה | 5 באוגוסט 2018 |
| 6 | שבוע הפק"לים | 12 באוגוסט 2018 |
| 7 | מלחמת המינים | 19 באוגוסט 2018 |
| 8 | מי בנוי ללוחמה | 26 באוגוסט 2018 |
| 9 | השירות האמיתי | 2 בספטמבר 2018 |
| 10 | פרק סיום העונה | 3 בספטמבר 2018 |
הערות שוליים

↑  "אריות", בביצוע לורן דה-פז
דייט ראשון

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  קורין גדעון
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 מספר עונות:  2
 שידור
 רשת שידור בישראל:  שידורי קשת: ערוץ 2 (עונה 1) קשת 12 (עונה 2 ואילך)
 תקופת שידור מקורית:  12 בספטמבר 2017 – 2018
דייט ראשון היא תוכנית מציאות ששודרה בערוץ קשת 12, בהנחייתה של קורין גדעון. שודרה בתחילה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, בחודשים שלפני הפיצול.
"דייט ראשון" מבוססת על פורמט בריטי, שזכה להצלחה בבריטניה. התוכנית עלתה לשידור בספטמבר 2017 בערוץ 2. התוכנית מתעדת זוגות שנפגשים לפגישה עיוורת במסעדה. המסעדה מרושתת במצלמות ומיקרופונים והדייט מתועד. בכל תוכנית משתתפים מספר זוגות אשר הדייט שלהם מצולם. התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017, בתחום תוכניות הדוקו-ריאליטי.
בתום המפגש על כל אחד מבני הזוג לבחור האם הוא רוצה להפגש פעם נוספת עם בן הזוג השני.
עם עליית התוכנית הזמין הערוץ עונה שנייה לתוכנית. בספטמבר 2018 עלתה העונה השנייה של התוכנית.
אחד מהזוגות שנפגשו בעונה הראשונה, נישא בעקבות הדייט שנוצר.
ביקורות

סמדר שילוני, "דייט ראשון": אל תתביישו לעזוב באמצע, באתר ynet, 18 בספטמבר 2017
מעריב אונליין, קורין גדעון חוטפת: "איי רובוט יכול לעשות את זה יותר טוב", מעריב, 26 בספטמבר 2017
איתי זיו, "דייט ראשון" - פייסבוק הגיעה לטלוויזיה, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2017
הערות שוליים

↑  זוהר ישראל, ‏קורין גדעון בריאיון על "דייט ראשון" והחבר חילי סורוצקין, באתר ‏מאקו‏, 17 בספטמבר 2017
↑  שגיא בן נון‏, "פאודה" היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הטלוויזיה 2018, באתר וואלה, 9 במרץ 2018
↑  ערן סויסה, מריאליטי למציאות ומ"דייט ראשון" לחופה, באתר ישראל היום, 11 במרץ 2018
על המשמר (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  תיעודי, תחקירים
 מנחים:  לינוי בר-גפן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  22
 הפקה
 מפיקים בפועל:  אלון אליאס
 חברת הפקה:  ארצה הפקות
 עורכים:  דפנה לוצקי, טליה אלוני
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  17 באוקטובר 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 http://www.kan.org.il/Program/?catId=1170
 
על המשמר הייתה תוכנית תחקירים תיעודית, בהנחיית לינוי בר-גפן ששודרה בערוץ כאן 11.
שידור התוכנית החל ב-17 באוקטובר 2017. במסגרת התוכנית משודרות כתבות תחקיר וחשיפות הנוגעות לחיי היום יום בישראל, כמו צרכנות, דיור, מזון, שחיתות וחוקים חברתיים. התוכנית שודרה בעבר מדי יום שני בכאן 11. ב-9 באפריל 2018 שודר הפרק האחרון של התוכנית.
דייט בחשיכה

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  ירון ברובינסקי
 ארץ מקור:  הולנד הולנד
 שפות:  צרפתית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  18 
 שידור
 רשת שידור:  TF1 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  13 באוקטובר 2012 – עדיין רץ
 
דייט בחשיכה היא תוכנית מציאות ישראלית המשודרת החל מ-13 באוקטובר 2012 בערוץ 2 בזכיינית רשת בהנחיית ירון ברובינסקי. התוכנית מבוססת על התוכנית ההולנדית "Daten in het Donker", שעלתה לשידור לראשונה בהולנד בשנת 2007 ברשת RTL 5.
הפורמט

התוכנית מבוססת על הפורמט ההולנדי, שבו 3 גברים ו-3 נשים גרים בווילה מפוארת. הגברים והנשים חיים באגפים נפרדים באותו הבית ונפגשים זה עם זו רק בחדר אשר מוחשך באופן מוחלט. למשתתפים בתוכנית יש שלושה ימים להכיר זה את זה רק באותו החדר המוחשך, כאשר הם מצולמים בכל העת במצלמות אינפרא אדום. העונה הראשונה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים.
לקראת סוף התוכנית כל המשתתפים נחשפים באור. לאחר שהם נחשפים, כל המשתתפים בוחרים אם הם רוצים להמשיך את מערכת היחסים שלהם עם מושא אהבתם או אם הם מעדיפים לעזוב את הווילה.
לאורך עונות הסדרה, הופיעו בה גם מפרסמים, כמו נתן בשבקין (הישרדות) וקארין כהן.
בפרק הראשון של העונה השלישית, מנחה התוכנית, ירון ברובינסקי, השתתף כאחד המתמודדים בתוכנית. בתפקיד המנחה באותו פרק הייתה ירדן הראל.
בעונה השלישית, פרק אחד הוקדש לקהילה הגאה ולגיל הזהב.
נכון לאוקטובר 2013 שודרו כשלוש עונות.
הערות שוליים

↑  עידן חגואל, עכבר העיר, עף בחשיכה: ירון ברובינסקי משתלט על המסך, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2012
1 2  עכבר העיר, הריאליטי החדש של רשת: "דייט בחשיכה", באתר הארץ, 1 באוגוסט 2012
↑  גילי איזיקוביץ, "דייט בחשיכה" השיגה 24.1 אחוזי צפייה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2012
לי-אור אברבך, ‏"דייט בחשיכה" פותחת חזק: רשמה אמש 30.4% רייטינג, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2012
פאקל וורונז'

מועדון הכדורגל “פַאקֵל וורונֵז'“ (ברוסית: Футбольный клуб «Факел» Воронеж) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וורונז' המתמודד בליגת העל הרוסית בכדורגל. משמעות שמו של המועדון ברוסית הוא "לפיד" (ברוסית: Факел) וזהו שמו מאז 1977.
המועדון נוסד בשנת 1947 והתמודד בליגת העל הסובייטית בשנים 1961—1985 ובליגת העל הרוסית בכדורגל בשנים 1992, 1997, 2000, 2001 וב-2022. המועדון זכה באליפות ליגת המשנה הסובייטית בעונת 1984 ושלוש פעמים באליפות הליגה השנייה בעונות 1994, 2004, 2014/15). בעונת 1984 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הסובייטי בכדורגל. הישג השיא של הקבוצה בליגת העל הרוסית בכדורגל הוא מקום 13 בעונת 2000. בגביע הרוסי הקבוצה העפילה לשלב רבע גמר בעונת 2011/2012.
היסטוריה > בתקופה הסובייטית

בשנת 1947, אגודת הספורט "קריליה סובייטוב", בחסות מפעל התעופה של וורונז' הקימה קבוצת כדורגל. הקבוצה קיבלה את השם "קריליה סובייטוב", אך בשל משטר הסודיות במפעל הביטחוני, בעיתונות ובכמה מסמכים הקבוצה החלה להיקרא קבוצת מחוז סטלין. בשנת 1949 הקבוצה זכתה באליפות מחוז וורונז' וקיבלה את הזכות לייצג את וורונז' וסביבתה באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל. ב-18 באפריל 1954, הקבוצה השתתפה לראשונה באליפות ברית המועצות במשחק הביתי מול שחטיור דונסקוי שממחוז טולה. וורונז' הפסידה במשחק זה בתוצאה 1:2. את משחק הבכורה שלה בגביע הסובייטי קריליה סובייטוב ערכה בקייב מול משינוסטרויטל המקומית והפסידה 0:1. הקבוצה התמודדה במשך חמש שנים בליגות המקצועניות של ברית המועצות, אך הקבוצה מוורונז' לא זכתה להצלחה רבה וההישג הגבוה ביותר היה מקום 6 בעונות 1956 ו-1957 בליגה הסובייטית השנייה.
בשנת 1959, בשל מעבר מפעל התעופה לבעלות אגודת הספורט "טרוד" (עמל), הקבוצה החלה להיקרא בשם זה. בשנת 1960, המועדון העפיל לראשונה לליגה העליונה באליפות ברית המועצות (ליגת העל הסובייטית בכדורגל), אך לא הצליח להחזיק מעמד שם, כשהוא סיים במקום 15 בעונת 1961. ב-1977 שמה של הקבוצה שונה ל"פאקל".
בשנת 1977, בליגה השנייה של אליפות ברית המועצות, סיים המועדון במקום השני באזור השלישי ופינה את מקומו לקובאן. בשנת 1978, הקבוצה בזכתה באליפות הליגה השנייה והעפילה לליגה הראשונה בעונה הבאה. בעונת 1979, וורונז' הייתה בדרך הבטוחה לסיים במקום השני ולהבטיח העפלה לליגת העל הסובייטית בכדורגל אך בסופו של דבר סיימה במקום החמייש, כאשר מלך השערים של הקבוצה, ולדימיר מוחנוב, הבקיע 31 שערים, שנותר לשיא בהיסטוריה של הקבוצה. את עונת 1980 סיימה הקבוצה במקום ה-12.
בעונת 1984 זכה המועדון באליפות הליגה הראשונה והעפיל לליגת העל הסובייטית. בגביע, פאקל הגיעה לחצי הגמר. בדרך, פאקל גברה על טקסטילשצ'יק איוואנובו, פחטקור טשקנט וז'לגיריס וילנה. במשחק רבע הגמר, ב-28 באפריל 1984, באצטדיון טרוד, ניצחה וורונז' את ספרטק מוסקבה בתוצאה 2:0. את השערים כבשו ויאצ'סלב מורשקינצב (דקה 4) ואלכסנדר מינייב (דקה 88). בחצי הגמר שנערך באצטדיון קירוב בלנינגרד צפו 73,000 איש, מהם 7,000 צופים מוורונז', אך פאקל הפסידה למי שתסיים את העונה כאלופת המדינה: זניט סחטה ניצחון 0:1 בתוספת הזמן (משער עצמי של אנדריי ששקין בדקה 92). בשנת 1985, וורונז' חזרה לליגה הבכירה. אך סיימה את העונה במקום הלפני אחרון, 17 וירדה לליגת המשנה הסובייטית.
בשנת 1988, וורונז' זכתה שוב באליפות הליגה השנייה וחזרה לליגה הראשונה. בשנים 1989-1991 נמנעה מירידת ליגה. עם זאת, בתקופה שבין 1977 ל-1992, הרשויות האזוריות לא השקיעו כספים בקבוצה.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

בשנת 1992, לאחר קריסת ברית המועצות, זכתה פאקל בזכות לשחק בליגת העל הרוסית בכדורגל, אך לא יכלה להישאר בה. לפני תחילת העונה כל השחקנים המובילים עזבו את הקבוצה, כשרובם שיחקו מאוחר יותר בטקסטילשצ'יק קמישין. הקבוצה הייתה צריכה לגייס שחקנים ממועדון הכדורגל בוראן, שייצג את מפעל התעופה של וורונז'. בשנת 1993, פאקל ירדה גם מהליגה הראשונה ועברה לליגה השנייה. עם זאת, בעונת 1994 וורונז' עם 62 נקודות זכתה באליפות המרכז של הליגה השנייה ושוב חזרה לשחק בליגה הראשונה. בעונת 1995 פאקל סיימה במקום 13. ברם, בעונת 1996, לאחר שחיזקה את הסגל שלה עם כדורגלנים כמו ולרי גורודוב, אולג ואלכסיי מורוזוב, אנדריי יודין ומיכאיל זובצ'וק, סיימה פאקל במקום השלישי, מה שהספיק לה לקבל את הזכות לשחק בליגת העל בעונת 1997. אך גם כעת הקבוצה ירדה חזרה לליגה הראשונה בתום עונה אחת בלבד.
בשנת 1998, הקבוצה סיימה במקום העשירי בליגה הראשונה ובשנת 1999 סיימה במקום השני וחזרה להתמודד בליגת העל בעונת 2000, כאשר בעונה זו הצליחה הקבוצה לראשונה בתולדותיה להישאר בליגה העליונה, כאשר הצליחה לגבור במהלך העונה על קבוצות כמו ספרטק, צסק"א ודינמו.
היסטוריה > החזרה לליגת העל הרוסית

| --- | --- |
 :  ראו גם – עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל
לאחר 22 שנים בליגות הנמוכות, פאקל הצליחה להעפיל לליגת העל הרוסית בעונת 2022/2023, כאשר באותה עונה הצליחה לסחוט הישגים נאים מול הקבוצות הגדולות בליגה, כולל שוויון 3:3 מול דינמו מוסקבה ושוויון 2:2 מול קרסנודאר ועם ממוצע של כ-19,000 צופים במשחקי הבית שלה.
אצטדיון הקבוצה ומתקן אימונים

בשנים 1947-2024, פאקל אירחה את משחקי הבית באצטדיון המרכזי בוורונז' המכיל 21,305 מושבים וכולל 4 יציעים המקיפים את האצטדיון. ב-17 בנובמבר 2010 נערך כאן משחק ידידות בין רוסיה לבלגיה, שבו רוסיה הפסידה 0:2. ב-18 במאי 1985 נמדדה כמות שיא של צופים למשחק כאשר במחזור 12 בליגת העל הסובייטית בכדורגל מול דינמו קייב, 36,500 צפו היו ביציעים. מאז 2024 מארחת פאקל את משחקי הבית באצטדיון פאקל וורונז' הקטן יותר ומכיל 10,000 מושבים, בעקבות סגירת האצטדיון המרכזי לשיפוצים.
הקבוצה מתאמנת במתקן האימונים בשכונת טניסטי בוורונז' ברחוב שדרת קלנובאיה 1.
מראה האצטדיון המרכזי בלילה
מראה היציע המזרחי של האצטדיון המרכזי
תארים

גביע ליגת הכדורגל הלאומית
זכייה (1): 2017
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל
זכייה (1): 1977
הערות שוליים

↑  "Облсовпроф и воронежский «Факел» обсудят новые условия аренды Центрального стадиона". РИА Воронеж. 2021-03-29. נבדק ב-2021-08-25.
↑  "Чемпионат СССР 1985. 18 мая 1985. Факел (Воронеж) — Динамо (Киев) 1:3 12 тур". fc-dynamo.ru. נבדק ב-2021-08-26.
ערב טוב אירופה

| --- | --- |
 סוגה:  תרבות
 מנחים:  דפנה לוסטיג, אביה מלכה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  19
 הפקה
 חברת הפקה:  קסטינה תקשורת
 צלמים:  משה נחמוביץ
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 קישורים חיצוניים
 https://www.kan.org.il/program/?catid=1454
 
ערב טוב אירופה הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ כאן 11 וסיקרה ועסקה באירוויזיון, לקראת התחרות שהתקיימה בשנת 2019 בעיר תל אביב. את התוכנית הגישו דפנה לוסטיג ואביה מלכה. בכל פרק התארחו באולפן אישים ופאנליסטים שונים, אשר רובם מגיעים מעולם האירוויזיון, כגון: אימרי זיו, צדי צרפתי, דפנה דקל, יואב צפיר, משה דץ. בנוסף, התוכנית אירחה זמרים שהגיעו לשיר בתחרות בתל אביב.
פינות בתוכנית

מבזק יומי עם כל החדשות החמות לקראת האירוויזיון- בהגשת כתבת התרבות של כאן חדשות, שני נחשוני.
שיר על הגריל- אמנים ופאנליסטים מגיבים לשירים שישתתפו באירוויזיון 2019.
המדובבים- דיבוב חדש והומוריסטי לקטעים מתוך תחרות הקדם אירוויזיון הישראלי.
שטח הפקר (תוכנית טלוויזיה, 2017)

| --- | --- |

 סוגה:  תיעודי, תחקירים
 בימוי:  בועז פרמדר, מקיקס (רונן) עמר
 מנחים:  גיא זהר רוני זינגר גור מגידו קרן אוזן דני ענבר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 מפיק:  יעל לשם, אוריאט אלה לוי, רעות דסקלו, מיכל ספיר
 חברת הפקה:  קודה תקשורת
 עורכים:  דני ליבר, קרן קירש
 צלמים:  ישראל פרידמן, מקיקס (רונן) עמר, אלירן קנולר
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  תאגיד השידור הישראלי כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  6 בספטמבר 2017 – 28 במאי 2019
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית
שטח הפקר הייתה תוכנית תחקירים תיעודית טלוויזיונית, ששודרה בערוץ כאן 11 בין השנים 2017–2019.
במסגרת התוכנית שודרו סרטים אשר חשפו תופעות חברתיות ישראליות, הונאות ושחיתויות, תחקירי אקטואליה ותופעות עולמיות. התוכנית שמה דגש על תופעות וסיפורים שנמצאים בדרך כלל מחוץ לשיח התקשורתי והפוליטי.
לתוכנית הופקו שלוש עונות. את העונה הראשונה, שעלתה ב-6 בספטמבר 2017 הגישו רוני זינגר, גור מגידו וקרן אוזן. בעונה השנייה שעלתה ב-24 ביולי 2018 החליף העיתונאי דני ענבר את גור מגידו. העונה השלישית, בהנחיית גיא זהר, החלה ב-4 במרץ 2019 והסתיימה ב-28 במאי.
לתוכנית היו גם שלושה סרטים תיעודיים ששודרו בין העונה הראשונה לשנייה.
דיבור חדיש (תוכנית טלוויזיה)

דיבור חדיש הוא שמה של תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוג מגזין תרבות, בהגשת השחקן והקומיקאי אסף הראל והסופרת והעיתונאית מירי חנוך. העונה הראשונה והיחידה של התוכנית שודרה ב-2010 בערוץ 8 ב-HOT ובהמשך ירדה מהשידור ולא חזרה לעונה נוספת.
תיאור התוכנית

הרעיון לתוכנית הגיע ממנכ"ל ערוץ 8, אייל אופנהיים, שביקש ליצור תוכנית יומית בערוץ שתעסוק בתרבות. התוכנית מתבססת בעיקרה על אייטמים קצרים ומתחלפים, בדומה לתוכנית אחרת שיצר אופנהיים, "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. האייטם הראשון עוסק בדרך כלל בנושא החם של אותו יום או אותה תקופה (כגון הצלחתה של המוזיקה המזרחית, ההומור העברי וגסיסתה של השפה העברית), פינות קבועות של אחד הפאנליסטים, ומסתיימת בריאיון מרכזי עם אורח, שעומד במרכז תשומת הלב; לעיתים קרובות מדובר בריאיון עם זמר, שגם מסיים את התוכנית בביצוע שיר.
בין האורחים בעונה הראשונה היו אורי גוטליב, מיקי רוזנטל, יורם קניוק, גיל קופטש, אסי כהן, מוני מושונוב, רון קופמן, נתן זהבי, מילי אביטל; וכן זמרים כגון רונה קינן, תמר אייזנמן, יוני רכטר, אריאל זילבר, שי גבסו, משה פרץ, שלמה גרוניך ולהקת הבלקן ביט בוקס.
פאנליסטים בתוכנית

מאיר ויזלטיר
תמר גלבץ
גל אוחובסקי
ניסן שור
אייל רוב
יהודה ויזן
רוגל אלפר
איילה פנייבסקי
דני דותן
עומר גולדמן
אדם אבולעפיה
מריו אלי

| --- | --- |

מריו אלי בשנת 2008
 לידה:  26 בנובמבר 1963 (בן 61) ניו יורק, ניו יורק
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  8, 20, 17
 מכללה:  המכללה האמריקאית הבינלאומית (1981–1985)
 דראפט:  בחירה 160 (סיבוב שביעי), 1985 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 1986–1987 1987 1987 1987–1989 1989–1991 1990 1991–1992 1992–1993 1993–1998 1998–2000 2000–2001:  קילסטר מיאמי טרופיקס אוניון דה סנטה פה אובארנסה אולבני פטרונס פילדלפיה 76' גולדן סטייט ווריורס פורטלנד טרייל בלייזרס יוסטון רוקטס סן אנטוניו ספרס פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 שלוש אליפויות NBA ‏(1994, 1995, 1999) זכייה בגביע האירי (1987) שחקן העונה בליגה האירית (1987) אליפות פורטוגל (1988) הסופרקאפ הפורטוגזי (1989) הגביע הפורטוגזי (1989)
 קבוצות כמאמן
 2003–2004 2004–2006 2007–2009 2009–2011 2011–2013 2015–2016:  סן אנטוניו ספרס (עוזר) גולדן סטייט ווריורס (עוזר) דאלאס מאבריקס (עוזר) סקרמנטו קינגס (עוזר) ניו ג'רזי/ברוקלין נטס (עוזר) אורלנדו מג'יק (עוזר)
מריו אנטואן אלי (באנגלית: Mario Antoine Elie; נולד ב-26 בנובמבר 1963) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA. אלי גדל בניו יורק, שיחק כדורסל מכללות בקולג' האמריקאי הבינלאומי. בשנת 1985 נבחר על ידי מילווקי באקס בבחירה ה-160 בדראפט ה-NBA.
אלי החל את קריירת הכדורסל שלו ב-1986 בליגת העל האירית בכדורסל, ומאוחר יותר שיחק בפורטוגל, בארגנטינה, ב-CBA, ב-USBL ובליגת הכדורסל העולמית. אלי הראשונה שיחק ב-NBA ב-1990, בפילדלפיה 76', והמשיך לשחק עבור גולדן סטייט ווריורס, פורטלנד טרייל בלייזרס, יוסטון רוקטס, סן אנטוניו ספרס ופיניקס סאנס לפני שפרש מה-NBA ב-2001. אלי זכה בשלוש אליפויות NBA: ב-1994 וב-1995 עם הרוקטס, ואחת נוספת ב-1999 עם הספרס.
אלי החל את קריירת האימון שלו ב-2003 כעוזר מאמן בספרס, ולאחר מכן החזיק תפקידים דומים בדאלאס מאבריקס, בסקרמנטו קינגס, בניו ג'רזי/ברוקלין נטס ובאורלנדו מג'יק.
ראשית חייו

אלי, שמוצא משפחתו בהאיטי, גדל בעיר ניו יורק. הוא נקרא בשם "מריו" על שמה של זמר האופרה מריו לנצה. אביו מת אחרי שאלי סיים את לימודיו בקולג'. היה לו אח בשם קלארק, שחקן כדורסל חובבן שמת בתאונת דרכים באוקטובר 2009. יש לו גם אחות בשם ננסי.
בשנות התיכון שלו למד ושיחק בבית הספר שבו למד גם כוכב ה-NBA לעתיד כריס מאלין. אלי שיחק כדורסל רחוב ב"סנטרל פארק" ובמקומות אחרים בעיר ניו יורק במהלך שנות ה-80. הכינוי שלו במגרשי המשחקים המאולתרים של ניו יורק היה "הג'דיי".
אלי שיחק כדורסל מכללות בקולג' האמריקאי הבינלאומי בספרינגפילד שבמסצ'וסטס. מריו אלי הוביל את המכללה לרבע הגמר הראשון של קבוצה מהליגה שלהם בטורניר אליפות החטיבה השנייה של ה-NCAA, אך לא משך את עינם של סקאוטים ב-NBA. הוא נבחר בבחירה ה-160 הכללית (מתוך 162 סך הכל) בדראפט 1985 על ידי מילווקי באקס. עם זאת, הוא נופה מסגל הקבוצה פחות מחודשיים לאחר מכן. הוא היה גם בסגל טרום-העונה של לוס אנג'לס לייקרס לעונת 1990/1991, אבל שוחרר מעט לפני שהעונה התחילה.
ב-1986, אלי התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקילסטר האירית, שם זכה בפרס שחקן העונה בליגת העל האירית. מאוחר יותר הוא שיחק בליגה הפורטוגזית במדי אובארנסה אארוסולס, ולאחר מכן בליגת הכדורסל העולמית, ובאולבני פטרונס מליגת ה-CBA. הוא גם שיחק לתקופה קצרה בליגה הארגנטינאית, בקבוצת אוניון דה סנטה פה.