stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צלי יום ראשון
מרכיבים אופייניים

סוגי הבשר המקובלים בצלי הם בשר בקר, בשר עוף, כבש ובשר חזיר, אם כי עשויים להשתמש גם באווז, ברווז, הודו, קותל חזיר מעושן או לעיתים נדירות גם בשר ציד. לאחרונה קיימים גם תחליפים צמחיים כמו קואורן.
ישנן תוספות המצורפות מסורתית לצלי מבשר מסוים (אם כי יש המערבים סוגים שונים של תוספות, כך שקיימים גם הרכבים אחרים):
צלי בקר - מוגש עם פודינג יורקשייר, וחזרת הגינה או חרדל כתבלינים.
צלי חזיר - מוגש עם גלדי עור חזיר, מרווה, מילוי בצל. רוטב תפוחים או חרדל מוגשים לתיבול.
צלי כבש - עם רוטב מנטה או ג'לי דומדמניות.
צלי עוף - עם נקניקיות אפויות בבצק, מילוי, רוטב לחם, רוטב חמוציות או ג'לי דומדמניות.
הצלי מוגש עם ירקות שבושלו ואחר כך נצלו, מסורת בישול שכבר כמעט אינה מתקיימת, אלא בארוחה זו. הירקות שונים לפי האזור והעונה אך לרוב כוללים תפוחי אדמה שנצלו בשומן מן החי (בשנים האחרונות, עם הגברת המודעות הבריאותית לחסרונות השומן הרווי, יש המחליפים אותו בשמן צמחי או שמן זית) ורוטב בשר העשוי מקוביות ציר מיובש ולעיתים גם רביכה בשרית או קורנפלור (אולם בעבר הוכן מציר או מרק מבוסס מרכיבים מן החי).
תבשילי ירקות נוספים שעשויים להתלוות לצלי הם מחית סווייד (swede, נקרא גם Rutabaga, סוג של ירק שורש), לפת, כרוב מבושל, גזר לבן (parsnip) צלוי, ברוקולי, שעועית ירוקה, פרוסות גזר מבושל ואפונה.
משאריות הבשר נהגו להכין פאי רועים. אם נותרו ירקות הכינו מהם באבל אנד סקוויק.
שימוש מושאל

המושג roast (צלי) משמש בסלנג אנגלי לתיאור ריאיון תוקפני וחריף. בשנים האחרונות משודרות בטלוויזיה הבריטית, בשעות הצהריים של יום ראשון, תוכניות חדשות הכוללות ראיונות נוקבים עם פוליטיקאים מובילים, שזכו לפיכך לכינוי "צלי יום ראשון".
צלי יום ראשון הכולל צלי בקר, תפוחי אדמה צלויים, ירקות ופודינג יורקשייר
צלי יום ראשון הכולל עוף עם מלית, תפוחי אדמה צלויים, כרוב ניצנים, אפונה, גזר וגזר לבן, פודינג יורקשייר ורוטב בשר
צלי יום ראשון עם קציצה, תפוחי אדמה צלויים, גזר, שעועית ירוקה, פודינג יורקשייר, ברוקולי מוקרם, כרובית ורוטב בשר
הערות שוליים

↑  בדומה לגריבען היהודי המבוסס מטעמי כשרות על גלדי עור אווז
צבי בן-פורת

אין תמונה חופשית
צבי בן פורת (1930 - 9 בפברואר 2010) היה מלחין, מעבד ומנצח מקהלות ישראלי.
ביוגרפיה

צבי בן פורת (פירר) נולד בבודפשט, הונגריה. ניצל מן השואה, שבה נספה אביו, איש אופרה בבודפשט, ועלה לארץ ישראל באוניית מעפילים בשנת 1947. אחרי תקופה שעשה בקפריסין, לשם גורש בצו הבריטים, הגיע לישראל ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון בירושלים אצל המלחין יוסף טל. בין חבריו ללימודים היה המנצח אליהו ענבל.
במשך שנותיו בישראל עבד בהוראת זמרה בבית ספר ובתיאטרון "במתנו" לנוער ובעיקר באולפני קול ישראל ובאולפן ההקלטות בימק"א. בן פורת ניצח על מקהלות הילדים והנוער של קול ישראל. תלמידיו מאותם ימים, גדעון ברוידא והזמרות ירדנה שלומי-איתן, רוחמה רז ואביבה אבידן, מתארים אותו כ"אישיות חינוכית מהמעלה הראשונה" ומציינים את מסירותו לעבודה ולזמרים הצעירים.
ב-1966 כתב בן פורת את המוזיקה לסרטם של אבשלום כ"ץ ורם לוי "אני אחמד".
במאי 1971 השתתף עם גיל אלדמע ועזרא גבאי ביצירות "3 שירים ללא מילים", (פסטרולה - צבי בן פורת), (שיר ללא מילים - עזרא גבאי) ו (מחול הניצחון - גיל אלדמע) .
בן פורת כתב את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "סמי וסוסו", לתסכית "בלופר וחצי" מאת יוסי גודארד ולמחזמר "עוד לא נותקה השלשלת" של רעיה בלטמן.
צבי בן פורת נפטר בדירתו בירושלים אחרי שנים של הסתגרות, לאחר שפרש מעבודה ויצירה.
מיצירותיו

אלגיה לכינור
אימפרומפטו לפסנתר
"גזוזטראות", זיכרון מבודפשט המופצצת במלחמת העולם השנייה
נעימת "פסוקו של יום"
שירי ילדים - רשימה חלקית:
הערות שוליים

↑  על פי כתבה בעיתון "מעריב" מיום 7 בינואר 1966, עמוד 13 "הצלם סם וילדי אקסודוס", עלה באוניית המעפילים "אקסודוס" ולכן המידע על היותו בקפריסין הוא בספק
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך גיל אלדמע, "3 שירים ללא מילים", פסטרולה - צבי בן פורת, שיר ללא מילים - עזרא גבאי, מחול הניצחון - גיל אלדמע, מאי מיוזיק, תל אביב, 1971.(1 כרך תווים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311432405171  GND: 1200894758  ISNI: 0000 0000 6697 8483  LCCN: nr97018424  NTA: 29653305X  VIAF: 66373566   WorldCat (עם VIAF): 66373566
צלטנר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  דורית צלטנר
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  יפו
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור
 מוצרים עיקריים:  ספרות ילדים
  
 zeltner.co.il
 
צלטנר היא הוצאה לאור ישראלית המתמקדת בספרות ילדים ונוער.
היסטוריה

ההוצאה הוקמה בשנת 2003 על ידי דורית צלטנר, משפטנית, במה שהתחיל כאיתור ספרים מתאימים מהעולם לביתה בת הארבע, ותרגומם "במיוחד עבורה". עם השנים התחביב הפך לעיסוקה העיקרי של דורית, שעוסקת בכל תהליך הייצור וההפצה בעצמה, מה שיוצר תהליך ייצור ארוך ומלווה לכל ספר, ומשתקף גם בהגדרתה העצמית של ההוצאה - "בית מלאכה לספרי ילדים".
אופי ההוצאה

תהליך הייצור בהוצאה ידידותי לסביבה. הספרים מודפסים על נייר ממוחזר או שמיוצר בתהליכים ידידותיים לסביבה, וגם השקיות מודבקות תוך שימוש חוזר בחומרים. ההוצאה אף עורכת סדנאות המחברות בין אמנות ועבודת אדמה.
בסטודיו פועלת גם חממת מאיירים, הקוראת למאיירים לעבוד בסטודיו, תוך תרומת איור לפרויקטים של המקום.
ההוצאה שמה דגש על הוצאה לאור של ביוגרפיות מקוריות ומתורגמות לילדים של "אנשים שסיפור חייהם היה לנכס רוחני בתולדות העולם והארץ".
הערות שוליים

1 2    סמדר שיר, ברית מילה, באתר "ידיעות אחרונות", 23 באפריל 2016
1 2 3  אודות צלטנר, באתר צלטנר | Zeltner
↑  Zeltner Publishing צלטנר. בית מלאכה לספרי ילדים, באתר www.facebook.com
↑  חממת המאיירים, באתר צלטנר | Zeltner, ‏2016-07-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298968205171  VIAF: 136581041   WorldCat (עם VIAF): 136581041
קבוצת גולד בונד

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב 
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 שליטה בחברה:  עתליה שמלצר, שלומי פוגל, חברת מסופי ספנות
 ענפי תעשייה:  לוגיסטיקה
 שווי שוק:  528 מיליון ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  185 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  14.7 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  27.9 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  863 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.08 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  שלומי פוגל
 מנכ"ל:  אריה קרמן
 עובדים:  203 (31 בדצמבר 2021)
  
 goldbond.co.il
 
קבוצת גולד בונד בע"מ, המוכרת גם במותג קונטרם, היא חברה ציבורית ישראלית שבשליטת עתליה שמלצר (בעלת השליטה בקבוצת שלמה), שלומי פוגל וחברת מסופי ספנות. עיקר פעילותה באזור נמל אשדוד.
פעילות

ישירות ובאמצעות חברת הבת סי.די.אל קונטרם קווי הפצה בע"מ עוסקת החברה בתחומים הבאים:
הפעלת מסוף מכולות מלאות (FCL - full container load): מתן שירותי מסוף ואחסנת מכולות מלאות (מכולות שכל אחת מהן מכילה סחורה של יבואן אחד), לרבות מכולות קירור ומכולות ריקות.
הפעלת מסוף מטענים (LCL - less than a container load): מתן שירותי מסוף ואחסנת מכולות שכל אחת מהן מכילה סחורות של יבואנים אחדים. הפעילות כוללת פריקת וריקון המכולות ופיצול המטענים לפי הלקוחות.
פעילות חופשית: כוללת שירותי אחסנה למכולות ומטענים לאחר שחרורם מהמכס, טיפול במטענים, פריקת מכולות ומתן שירותים לוגיסטיים (לרבות הובלת מטענים).
הפעלת מחסן רובוטי לפעילות מסחר מקוון.
הובלה ושינוע של מטענים ומכולות, באמצעות צי משאיות שבבעלות החברה ובאמצעות קבלני משנה, בהם רכבת ישראל. בבעלות החברה תחנת רכבת המאפשרת שינוע מטענים וסחורות מאשדוד לשאר חלקי ישראל.
מרכז לאחסנה פתוחה בעורף נמל המפרץ ונמל חיפה, הכולל טיפול במכולות ובמטענים, ייבוא וייצוא.
מסוף מטענים בבית שאן, סמוך למעבר נהר הירדן.
החברה מחזיקה ב-20% ממניות תעשיות מספנות ישראל בע"מ.
היסטוריה

החברה התאגדה בחודש ינואר 1963 כחברה פרטית בשם ח.מ.ן חרושת מוצרי נייר בע"מ, שעסקה בייצור מחברות. באפריל 1983 הפכה החברה לחברה ציבורית.
בתחילת שנות ה-90 רכש שלמה שמלצר את חברת קונטרם, שנוסדה בשנת 1973 והפעילה מסוף מטענים עורפי בנמל אשדוד. אחר כך רכש את חברת ח.מ.ן הבורסאית ומכר לה את חברת קונטרם. בפברואר 1994 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי - קבוצת גולד בונד בע"מ. בפברואר 1997 מכרה החברה לשמלצר את פעילות הנייר שלה.
בשנת 1996 רכשה חברת "משאב" 24% ממניותיה של קבוצת גולד בונד. בשנת 1998 מכרה "משאב" את החזקתה ב"גולד בונד".
בשנת 2007 רכשה החברה כ-20% ממספנות ישראל תמורת כ-13 מיליון דולר.
בשנת 2019 רכשה החברה פעילות בתחום הפעלת מסוף מטענים בבית שאן, בסמוך למעבר הגבול נהר הירדן, תמורת כ-3.2 מיליון ש"ח.
בינואר 2022 סבלה החברה ממתקפת סייבר של קבוצת Hackers of Saviors, שגרמה להשבתה בת ימים אחדים של פעילות החברה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קבוצת גולד בונד בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  קבוצת גולד בונד בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2021, באתר "מאיה"
↑  שמלצר קנה מגולד בונד את פעילות הנייר תמורת 1.3 מיליון שקל, באתר גלובס, 3 בפברואר 1997
↑  שי שלו , ‏שנה לאחר השקעתה של משאב: גולד בונד עברה לגירעון בהון העצמי, באתר גלובס, 5 באפריל 1997
↑  שי פאוזנר, גולד בונד רוכשת 20.25% ממספנות ישראל ב-13 מ' ד', באתר ביזפורטל, 21 בינואר 2007
↑  גולד בונד רכשה מסוף מטענים במעבר נהר הירדן, באתר port2port,‏ 15 ביולי 2019
↑  רפאל קאהאן, מתקפת סייבר על קבוצת גולד בונד השביתה את פעילותה, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2022;
רפאל קאהאן, בניגוד להנחיית הרשות לניירות ערך: גולד בונד לא שיקפה למשקיעים את סיכוני הסייבר, באתר כלכליסט, 5 בדצמבר 2022
קבוצת גיל

באנתרופולוגיה, קבוצת גיל הא קטגוריה חברתית או קבוצה חברתית משותפת, המכילה אנשים בעלי גיל דומה, בעלי זהות משותפת, השומרים על קשרים לאורך זמן רב והעוברים יחדיו שורה של מעברי סטטוס. זאת בניגוד למעמד גילאי אותו אנשים עוברים באופן אינדיבידואלי.
בעוד קבוצת שנה או מחזור בבית-הספר יכולים להוות דוגמה לקבוצת גיל (כגון: מחזור שנת 2004), המושג נפוץ בעיקר בעת התייחסות למערכות בחברות שבטיות. תופעה זו שכיחה בעיקר במזרח אפריקה, מרכז ברזיל ומספר אזורים בגינאה החדשה, בהם בחברות רבות הדגש על קיבוץ חברתי מבוסס גיל מאפיל על קיבוץ חברתי מבוסס שארות ומוצא. קבוצות גיל בחברות אלו נוצרות על ידי הקיבוץ המחזורי של אנשים צעירים – בדרך-כלל גברים – ליחידה משותפת בעלת שם וזהות שיתופיים. בכל עת שהחברים מתבגרים, וותק הקבוצה עולה בעוד קבוצות מבוגרות יותר נעלמות וחדשות נוצרות מתחת.
ניתן להתייחס אל קבוצות הגיל והמערכות אשר בתוכן הן נמצאות כאל מחזוריות או פרוגרסיביות. במערכות מחזוריות, ישנו מספר סופי של קבוצות, כאשר כל קבוצת גיל שבה ומופיעה עם חברים חדשים במהלך הדורות. במערכות פרוגרסיביות, קבוצת גיל מופיעה פעם אחת וכאשר חברי הקבוצה מתים היא פוסקת מלהתקיים. חברות בעלות מערכת מחזורית או פרוגרסיבית, בדרך-כלל מגיעות לאותם רעיונות לגבי קוסמולוגיה וטבע הזמן.
דוגמה טיפוסית

מערכות במזרח אפריקה מספקות את הדוגמאות הקלאסיות, כגון: מערכת הזולו אימפי בה חטיבות לוחמים מבוססות על קבוצות גיל. רוג'ר קיסינג (1981), מביא את הדוגמה של שבט הקרימוג'ונג שבאוגנדה בו ישנן כשש קבוצות גיל פעילות בכל זמן נתון, בהן הגברים הצעירים מצורפים לקבוצה הצעירה ביותר אשר נסגרת לאחר פרק זמן של כ־5–6 שנים ולאחר-מכן נפתחת קבוצה חדשה. באופן המתאים לצורתן המורכבת של מערכות רבות במזרח אפריקה, קבוצות גיל בשבט הקרימוג'ונג מקובצות גם הן לקבוצות דור המכילות חמש קבוצות גיל רציפות. ישנן בסך-הכל ארבע קבוצות דור; כל אחת בעלת שם קבוע וחוזרת באופן מחזורי כל מאה שנים. בזמן נתון, שתי קבוצות דור תהיינה פעילות: אחת צעירה ואחת וותיקה. שתי קבוצות הדור מוצמדות, לסירוגין, לשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטי פליז ומיוחסים באופן סימבולי כ"צהובים", ולשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטים מנחושת והמיוחסים באופן סימבולי כ"אדומים". השמות לקבוצות הגיל נבחרים ממאגר שמות המשויך אל כל זוג קבוצות דור, אשר להם אין סדר קבוע.
כאשר מתים מרבית מחברי קבוצת דור, החברים הנותרים מאותה קבוצה פורשים, ובמקומם עולה קבוצת הדור הצעירה ונהפכת לוותיקה. בנקודה זו המצטרפים החדשים נהפכים לחברים הראשונים בקבוצת הדור הבאה ברצף. קבוצת הדור הוותיקה אחראית על חניכת המצטרפים החדשים אל תוך קבוצת הגיל הצעירה של קבוצת הדור הצעיר, וכל קבוצת גיל כפופה רשמית לזו שמעליה. בעוד שחברי קבוצת גיל מסוימת חיים עם משפחתם הקרובה ועם חברי שארות קרובים אחרים, וקבוצות גיל אינן מאורגנות באופן הדוק מבפנים, בכל זאת יש להם תפקיד חלקי ומעמד במקרים חברתיים רחבים יותר. לדוגמה, קבוצות הגיל הוותיקות אחראיות על מערכת השפיטה.
ראו גם

קבוצת השווים
לקריאה נוספת

Keesing, R. M. 1981. Cultural Anthropology: A Contemporary Perspective (2nd ed.). New York: Holt, Rinehart and Winston. ISBN 0-03-046296-7.
Keesing cites Dyson-Hudson (1963) as his source for the Karimojong example, but no full reference is given.
קבוצת ברן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ברן
 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים)
 משרד ראשי:  עומרים 8, אזור תעשייה עומר
 מוצרים עיקריים:  שירותי הנדסה, ניהול פרויקטים
 שווי שוק:  286 מיליון ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  681 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  39.6 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  37.7 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  234 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  730 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  דור מאיר
 מנכ"ל:  איציק פרנק
 עובדים:  1,110
  
 www.barangroup.com
 
קבוצת ברן (BARAN) נוסדה בשנת 1979 והיא חברת ההנדסה הגדולה בישראל.
המחזור הכספי של החברה נאמד בלמעלה ממיליארד ש"ח. לקבוצת ברן משרדים בישראל, מזרח אירופה ומערבה, צפון אמריקה, מרכזה ודרומה, דרום אפריקה ומרכזה וכן דרום-מזרח אסיה.
פעילות הקבוצה

החברה מתמחה במתן מגוון שירותים הנדסיים. פעילות החברה מחולקת בין שני תחומים עיקריים:
ברן ישראל
ניהול פרויקט, ביצוע סקרים, תכנון, תיאום תכנון, ניהול ביצוע וביצוע בפועל של מגוון רחב של פרויקטים:
בינוי: משרדים; מתקני ספורט ובילוי; שטחי קמעונאות; מרכזים לוגיסטיים; שירותי בריאות; חניונים; מוסדות חינוך; מחנות צבא;
תחבורה: כבישים; רכבת קלה; גשרים; מסילות רכבת; נמלי ים; נמלי אוויר.
ייצור: קווי ייצור; מפעלי מתכת ותעשיית המוליכים למחצה, חדרים נקיים ועוד;
תקשורת: תשתיות רשתות סלולריות כולל תחנות בסיס ומתגים; תשתיות סיבים אופטיים ותמסורות מיקרוגל; התקנת תשתיות לוויין; מערכות אבטחת גבולות ותצפית;
תעשייה תהליכית: מפעלי כימיקלים; תעשיית המזון; פרמצבטיקה ובתי זיקוק;
אנרגיה: תחנות כוח; קוגנרציה; אנרגיות חלופיות בתחומי אנרגיה סולרית, (CPV ,PV, תרמו) רוח, אתנול ועוד;
תעשיית הפטרוליום: הולכת גז טבעי; בתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים; אחסנת LPG;
טיפול במים: התפלה ומפעלי טיפול במים;
ביוב: מתקני טיפול בשפכים, פסולת מוצקה ופסולת רעילה; מתקני פסולת תעשייתית; פסולת כימית;
ברן אינטרנשיונל
בפעילותה של הקבוצה בחו״ל, החברה מתמחה במתן שירותי מלאים בפרויקטים, turn key או Epc, לרבות תכנון, ביצוע, מימון, רכש ותפעול. בין פרויקטי הקבוצה ניתן למצוא פרויקטי תשתיות מים באפריקה, מפעלים בדרום-מזרח אסיה, תשתיות תקשורת במרכז אירופה, תשתיות תחבורה באסיה וכו׳.
חברות בנות

קל בנין - חברת ביצוע בעלת סיווג ג-5.
כפיר קידוחים - חברת ביצוע המתמחה בקידוחי עומק.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קבוצת ברן בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  דירוג משרדי ההנדסה הגדולים ל-2013 , אתר דן אנד ברדסטריט
↑  דירוג dun& Bradstreet לשנת 2023
קולטינה

קולטינה (בפורטוגזית: Colatina) היא העיר הגדולה בדרום אספיריטו סאנטו,[דרושה הבהרה] ברזיל.
העיר ממוקמת 127 ק"מ צפונית לעיר הבירה ויטוריה ועל קו הרכבת מוויטוריה למינאס ז'ראיס. היא שוכנת על גדות נהר הדוס, שזרימת מימיו מגיעה עד ל-700 קוב לשנייה.
קארה (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  טוגו טוגו
 בירת המחוז:  קארה
 שטח:  11,738 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  769,940 (2010)
  ‑ צפיפות:  66 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  9°36′N 0°54′E﻿ / ﻿9.6°N 0.9°E﻿ / 9.6; 0.9 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז קארה (בלועזית: Kara) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית. בירת המחוז היא העיר קארה. אוכלוסיית המחוז מונה קרוב ל־800 אלף תושבים.
גאוגרפיה

קארה הוא המחוז השלישי בגודלו במדינה. הוא גובל בצפון במחוז סאוואן, במזרח בבנין, בדרום במחוז המרכז, ובמערב בגאנה. שטחו 11,738 קילומטרים רבועים.
ראו גם

מחוזות טוגו
פסל ברתולומאו קולאוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אנדראה דל ורוקיו
 תאריך יצירה:  1481-1496
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  394
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסאנס האיטלקי, רנסאנס מוקדם 
 מיקום:  כיכר הקדושים ג'ובאני ופאולו ונציה שבאיטליה
 קואורדינטות:  45°26′21″N 12°20′29″E﻿ / ﻿45.4392°N 12.3414°E﻿ / 45.4392; 12.3414
 
צילום של האנדרטה מסוף המאה ה-19
פסל ברתולומאו קולאוני (1481–1496) היא מצבת זיכרון עשויה ברונזה הניצבת בכיכר הקדושים ג'ובאני ופאולו (באיטלקית: Campo SS. Giovanni e Paolo) בוונציה. האנדרטה, בגובה של 395 ס"מ, פוסלה על ידי הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו ועשייתה נשלמה בידי אלסנדרו ליאופרדי (Alessandro Leopardi).
הפסל הוקם לזכרו של הקונדיטורה (Condottieri) ברתולמאו קולאוני, אשר נפטר בשנת 1475 והותיר בצוואתו את הבקשה כי יבנה לכבודו פסל ברונזה בכיכר סן מרקו בעיר. אולם, בישיבה אשר התנהלה ב-30 ביולי 1479, החליטה הסניורה של ונציה כי האנדרטה תוקם במקום אחר בעיר. התחרות לעיצוב האנדרטה השתתפו אמנים כגון ברתולומיאו בלאנו (Bartolomeo Bellano) ואלכסנדרו ליאופרדי. באפריל 1480 הוכרז ורוקיו כמנצח בתחרות. עם מותו של ורוקיו, בשנת 1488, נותר דגם האנדרטה שיצר ובו פסל הסוס היה עדיין לא גמור. בנוסף נותר עוד ליצוק את הפסל בברונזה. מלאכת הפיסול והיציקה הושלמה בידי ליאופרדי וחתימתו מצויה על ריתמת הסוס.
האנדרטה פוסלה כ-40 שנה לאחר יצירת האנדרטה לארסמו דה נרני ("גאטאמלאטה") בידי דונטלו בעיר פדובה. באנדרטה של ורוקיו בולטת ההתקדמות בעיצוב התנועה של הסוס, שאינו זקוק עוד לתמיכה, ובחיבור הטבעי יותר בין הפרש לסוסו, חיבור המתבטא בפרופורציה נכונה יותר בין הרוכב לסוס ובתנוחת הרכיבה. פניו של קוליאוני מעוצבות בהבעה בעלת אפקט דרמאטי. פניו שקטות אך בעלות ריכוז ועוצמה המתבטאת גם בעיצוב שרירי הפנים. גם גופו של הסוס מעוצב באקספרסביות. הוא נמצא בצעידה זקופה, רגלו הקדמית מונפת באוויר. שריריו ועורו של הסוס  מתארים בצורה ריאליסטית, באופן יחסי, את המאמץ של הסוס. רעמת השיער שלו מסוגננת  מעט ורתמות הרכיבה מעוטרות בדגמים דקורטיביים מורכבים. גם שריונו של קוליאוני מאופיין גם הוא בפרטים דקורטיביים מורכבים המואמים את סגנון עיצוב השריון בתקופה זו.
הבסיס הגבוה עליו עומד הפסל הוצב במרכז החלל, כך שניתן להביט בו מכל עבריו. הוא מעוצב בשיש כקוביה מלבנית וגבוהה. הוא מעוטר בפילסטרים בעלי כותרות מפוסלות. בין העמודים הוצבו סמלי משפחה ואצולה המגולפים שיש. תחתית הבסיס מעוטרת בתבליטים ועליהם תיאורי קרבות.
לקריאה נוספת

אליק מישורי ועדה טיבר, אמנות הרנסנס באיטליה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידות 7-8, עמ' 182-187.
John Pope-Hennessy, Italian Renaissance Sclpture, Phaidon, London, 1971, pp. 298-299
קונסטנטין פאוקטיסטוב

| --- | --- |

ונסטנטין פאוקטיסטוב, 1969
 לידה:  7 בפברואר 1926 וורונז' ברית המועצות
 פטירה:  21 בנובמבר 2009 (בגיל 83) מוסקבה, רוסיה 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית 
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה (1949) 
 עיסוק בעבר:  מהנדס
 תקופת השירות:  1964 – מסיבות בריאותיות ב-1987
 זמן שהייה בחלל:  יממה ו-17 דקות
 משימות
 ווסחוד 1
 עיטורים
     
 
קונסטנטין פאוקטיסטוב (ברוסית: Константин Феоктистов; 7 בפברואר 1926 –  21 בנובמבר 2009) קוסמונאוט סובייטי שהיה חלק מצוות הטיסה הראשונה בה שוגר צוות קוסמונאוטים. על תרומתו לתכנון חלליות בשנת 1966 הוענק לו פרס לנין ובשנת 1976 פרס ברית המועצות. פאוקטיסטוב היה הקוסמונאוט הסובייטי היחיד שלא היה חבר המפלגה הקומוניסטית.
קורות חיים

קונסטנטין פאוקטיסטוב נולד בוורונז'. בשנת 1942 הוא התנדב לצבא האדום. במהלך ביצוע משימה מעבר לקווי החזית נתפש ונורה בראשו על ידי קצין גרמני, אך שרד. לאחר החלמה פאוקטיסטוב שוחרר מהצבא והשלים לימודי בית הספר. בשנת 1949 התחיל ללמוד הנדסה באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן.
עם סיום האוניברסיטה החל לעבוד במשרד תכנון תחת מיכאיל טיכונראבוב. בשנת 1955 השלים עבודת הדוקטורט. בשנת 1957 הם עברו למשרד תכנון שבראשה עמד סרגיי קורוליוב. פאוקטיסטוב תכנן שלמערכות חלל סובייטיות והתמחה במערכות נחיתה. בשנת 1964 ניקיטה חרושצ'וב דרש מצוות הטכני להכין חללית לטיסה בו ישתתף צוות קוסמונאוטים וזאת תוך זמן קצר. פאוקטיסטוב התנדב להשתתף במשימה זו. סרגיי קורוליוב תמך ברעיון וחשב שזה חשוב שאחד ממתכנני המערכות יהיה גם קוסמונאוט, בתמיכתו הוגמשו הדרישות הבריאותיות מה שאיפשר לכלול את פאוקטיסטוב ביחידת הכנה לטיסות חלל. הטיסה נערכה ב-12-13 באוקטובר בחללית ווסחוד 1 שלמעשה הייתה חללית ווסטוק משופרת להתאמה לצוות אנשים. בנוסף לפאוקטיסטוב כלל הצוות גם את ולדימיר קומרוב ובוריס יגורוב. לראשונה קוסמונאוטים טסו ללא חליפות חלל מיוחדות.
בהמשך פאוקטיסטוב עבר הכנות לטיסות נוספות אך לאור מצב בריאותו בדבר לא יצאה לפועל. בשנת 1987 עזב את יחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1990 פאוקטיסטוב עזב תאגיד הטילים והחלל אנרגיה בו עבד. פאוקטיסטוב היה שותף בכיר בתכנון כל החלליות המאוישות הסובייטיות.
החל משנת 1990 עד לשנת 2005 לימד פאוקטיסטוב באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן.
פאוקטיסטוב פרסם כ-150 ספרים בנושא תכנון חלליות והוא בעל כ-20 המצאות בתחום החלל.
פרשנות התלמוד הבבלי

ספרי התלמוד מודפסים כך שנוסח התלמוד עצמו במרכז, והפירושים מקיפים אותו. שני הפירושים המרכזיים הם פירוש רש"י, הנדפס בצידו הפנימי של הדף, ופירוש התוספות, הנדפס בצידו החיצוני. במעגל חיצוני יותר מובאים פירושים נוספים, הגהות וציונים.
פרשנות התלמוד הבבלי מתקיימת החל מתקופת התלמוד עצמו, וחיבורים של פרשנות הולכים ונכתבים גם בימינו. החיבורים החשובים נכתבו בעיקר בתקופת הראשונים. החיבורים המפורסמים והנלמדים ביותר הם פירושו של רש"י, שנכתב במאה ה-11, והתוספות, שנכתבו בין המאה ה-12 למאה ה-14. עיון בפירושים אלה, שנדפסו כמעט בכל מהדורות הש"ס, מהווה חלק אינטגרלי מלימוד התלמוד בישיבות גם היום.
פרשנות בתקופת התלמוד

למעשה התלמוד בעצמו מכיל פרשנות התלמוד, משום שהוא מורכב רבדים של דברי אמוראים המפרשים את דברי קודמיהם. בין השאר עסקו האמוראים ביישוב מקורות סותרים, בקושיות על מהלכים למדניים בדורות שקדמו להם ובתירוצים לקושיות, ובעיון בדרכי הלימוד וההיסק של הדורות הקודמים, כגון אופן השימוש במידות שהתורה נדרשת בהן. הסבוראים שבאו בדור שאחרי חתימת התלמוד לא כתבו חיבורי פרשנות נפרדים לתלמוד, אלא עסקו בעיקר בהטמעה והשלמה של התלמוד, בכינוסו ועריכתו.
הגאונים עסקו רבות בפירוש התלמוד אבל כמעט שלא השאירו חיבורים כתובים בתחום זה, מכמה סיבות: (א) מאחר שהידע היה מרוכז בישיבות הגדולות בסורא ובפומבדיתא, ולא היה צורך להפיץ את הידע ממקום למקום; (ב) משום שאופי הלימוד היה כזה שהעניק דומיננטיות רבה לרב המלמד, ולא עודד עצמאות לימודית מצד התלמידים, ולפיכך לא היה צורך בפירוש כתוב שיאפשר לתלמידים ללמוד בעצמם; (ג) משום שכל צורת הלימוד בתקופה ההיא הייתה צורה של לימוד בעל-פה, ולא היה מקובל להעלות טקסטים על הכתב (גם נוסח התלמוד עצמו נלמד כנראה בעל-פה ולא מן הכתב). עם זאת, קיימים כמה חיבורים פרשניים של הגאונים, שנתחברו לפי בקשתן של קהילות מספרד ומצפון-אפריקה ונשלחו אליהן.
תקופת הראשונים > ביאורים

בתקופת הראשונים, עם שקיעת קרנה של יהדות בבל והמעבר לספרד ולאשכנז (גרמניה וצרפת), החלה להיכתב ספרות ענפה של פרשנות לתלמוד הבבלי. במעבר מתקופת הגאונים לתקופת הראשונים נכתבו פירושיהם של רבנו נסים ורבנו חננאל, וכן פירושו של הרי"ף, שעיקרו ציטוט הטקסט התלמודי בהשמטת כל החומר הלא-הלכתי. במהרה קיבל ספר הרי"ף מעמד של בכורה, ובהרבה מקומות החליף את התלמוד כספר העיון העיקרי.
באשכנז נכתבו בראשית תקופת הראשונים אוסף של פירושים לתלמוד המתאפיינים בתמציתיות ובבהירות, שמטרתם לסייע ללומד בהבנת הסוגיה. פירושים אלו מכונים "פירושי מגנצא", ולהם משתייך למשל הפירוש מבית מדרשו של רבנו גרשום מאור הגולה. סוגת פירושים זו הגיעה לשיא בפירוש רש"י לתלמוד, שהפך עד מהרה לחלק בלתי נפרד של לימוד הגמרא.
תקופת הראשונים > תוספות

נכדיו של רש"י, רשב"ם ורבנו תם, יחד עם ר"י הזקן, ר"ש משאנץ והריצב"א כבר היו מראשי המדברים בסוגת הפרשנות החדשה שהתפתחה בצרפת: התוספות. בעלי התוספות כבר לא עסקו רק בפרשנות הטקסט אלא החלו להקשות מסוגיה אחת על חברתה. הם לא חששו לכלול בדיון אחד סוגיות ממסכתות שונות, לחפש בהן קוהרנטיות, ולתרץ את הסתירות ביניהן בדרכים שונות. חלק מבעלי התוספות, למשל הרא"ש, שילבו בחיבוריהם בין הפרשנות ופסיקת ההלכה. ספרות התוספות המשיכה להיכתב בצרפת עוד כמאתיים שנה (לערך מאמצע המאה ה-12 ועד המאה ה-14).
תקופת הראשונים > פרשנות ספרד

במקביל, נכתבה פרשנות עשירה גם בספרד. פרשני ספרד המוקדמים – בראשם הרי"ף, וכן ר"י מיגאש, רבי יצחק אבן גיאת ואחרים, פעלו כבר מתחילת תקופת הראשונים. במאה ה-13, כתב הרמב"ן את פירושו לתלמוד, ששילב את חריפותם של בעלי התוספות עם הפרשנות הספרדית. אחרי הרמב"ן נכתבו עוד פירושים וחידושים רבים בספרד, כשהחשובים שבהם הם פירושי הרא"ה והרשב"א תלמידי הרמב"ן, הריטב"א תלמידם והר"ן.
קו נוסף של פרשנות התלמוד נמשך בקהילות פרובאנס, החל מהראב"ד ומרבי זרחיה הלוי בעל "המאור" שחיבר השגות על הרי"ף ועד פירושו המקיף של רבי מנחם המאירי, שאסף וסיכם את כל פרשנות התלמוד שקדמה לו. פרשנות תלמוד שנשתמרה לדורות התקיימה במידה מועטה גם בארצות נוספות, בהן איטליה (רבי נתן מרומי, רי"ד, ריא"ז) ואף אנגליה.
תקופת האחרונים > פלפול

בתחילת תקופת האחרונים התמקדה פרשנות התלמוד בפלפול בסוגיות התלמוד, בשיטה שכונתה "שיטת החילוקים", שהגיעה לשיאה בין המאה ה-15 והמאה ה-17 בגרמניה ובפולין, אם כי ניצנים ראשונים של השיטה ניתן לזהות ב"תוספות גורניש" של המאה ה-14. שיטת פלפול זו הגיעה לעיתים לקיצוניות, שהתבטאה בעיסוק בפרטי פרטים וערימת תלי תלים של השערות והנחות שלא הייתה להן משמעות מלבד האתגר האינטלקטואלי. אמנם רוב הלימוד בשיטה זו התקיים בעל-פה, וכמעט שלא הועלו על הכתב חיבורים של פרשנות פלפולית כזו. שיטה זו עוררה עליה ביקורת, גם מצד רבנים, שהעדיפו עיון במידה המספיקה לעמוד על עקרונות הסוגיה והבנת השיטות המרכזיות בה. פירושים ברוח זו של התנגדות לפלפול קיצוני נכתבו למשל בידי המהרש"א והמהרש"ל, והם התמקדו בעיון בסוגיה ובדברי רש"י והתוספות על הסוגיה.
תקופת האחרונים > שיטת בריסק

במחצית תקופת האחרונים לערך גבר כוחם של השוללים את הפלפול המוגזם, ובהם רבי יעקב יהושע פאלק בעל "פני יהושע" ורבי אריה לייב גינצבורג בעל "שאגת אריה". את פלפול החילוקים החליף לימוד בעל אופי חקרני יותר, שהתמקד בהבנה קונספטואלית של הרעיונות ההלכתיים ובפענוח הגורמים העקרוניים המשפיעים על מהלכי הסוגיה. דרך לימוד זו, שמופיעה כבר בפירוש קצות החושן של רבי אריה לייב הלר, הגיעה למיצוי בשיטת בריסק שפותחה בידי רבי חיים מבריסק. במקביל נכתבו קובצי חידושים רבים, כגון אלו של רבי עקיבא איגר, הגר"א, הנצי"ב, רבי שמעון שקופ וראשי ישיבות נוספים. דרך לימוד זו הדגישה את הראשונים ובעיקר את ראשוני ספרד כמקורות סמכות ולימוד; והמשיכה את המגמה של בעלי התוספות שפעלו למצוא קוהורנטיות בין המקורות.