stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Go Your Own Way
מילים

כמו רוב הרצועות ב-Rumors, התוכן המילי של "Go Your Own Way" מציג מתח אישי ביחסים בין חברים בלהקה. בקינגהאם כתב את "Go Your Own Way" כתגובה לפרידה שלו מסולנית הלהקה סטיבי ניקס, שאותה הכיר מאז שהיה בן 16. "הייתי הרוס לגמרי כשהיא עזבה... ובכל זאת הייתי צריך לייצר להיטים. הייתי צריך לעשות בשבילה הרבה דברים שממש לא רציתי לעשות. ובכל זאת עשיתי אותם. אז ברמה אחת הייתי מקצוען גמור בלהתעלות על זה, אבל היה בי הרבה תסכול וכעס עצור כלפי סטיבי במשך שנים רבות".
כשניקס שמעה את השיר, היא דרשה מבקינגהם להסיר את השורה "Packing up, shacking up is all you wanna do", אבל בסופו של דבר הוא השאיר אותה. מאוחר יותר הסבירה ניקס את תחושותיה לגבי השורה: "מאוד התנגדתי לכך שהוא אומר לעולם שרציתי רק 'לארוז ולהשתחרר' עם גברים שונים... הוא ידע שזה לא נכון. זה היה רק דבר שהוא אמר מכעס. בכל פעם שהמילים האלה עלו על הבמה, רציתי ללכת ולהרוג אותו. הוא ידע את זה, אז הוא ממש זרה מלח על הפצעים שלי. זה היה כמו, 'אני אגרום לך לסבול על שעזבת אותי'. ואני אכן סבלתי."
קבלה וביקורת

"Go Your Own Way" דורג במקום ה-120 על ידי מגזין רולינג סטון ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים בשנת 2010, ודורג מחדש במקום ה-401 בשנת 2021. הוא נמצא ברשימת 500 השירים של היכל התהילה של הרוקנרול שעיצבו את הרוקנרול. הרולינג סטון גם דירג אותו במקום הראשון ברשימת 50 השירים הטובים ביותר של הלהקה. בשנת 2012, "Go Your Own Way" נרשם על ידי מגזין המוזיקה NME במקום ה-33 ברשימת "50 הפזמונים הכי קליטים". The Guardian ו-Paste דירגו את השיר במקום השני והשמיני, בהתאמה, ברשימת 30 השירים הטובים ביותר של פליטווד מק.
"Go Your Own Way" היה מועמד לפרס הגראמי עבור העיבוד הקולי הטוב ביותר ב-1978, אך הפסיד ל"New Kid in Town" של האיגלס.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 20 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 45 |  |
|  ארצות הברית | קאש בוקס טופ 100 | 10 |  |
|  גרמניה המערבית | GfK – טופ 100 | 11 |  |
|  דרום אפריקה | ספרינגבוק רדיו | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | סינגל טופ 100 | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 38 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 9 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 23 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים הקנדי (RPM) | 11 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים מבוגרים (RPM) | 43 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 19 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 85 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 94 |  |
|  ארצות הברית | קאש בוקס טופ 100 | 86 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הולנד | סינגל טופ 100 | 6 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 17 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 109 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 91 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 96 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 91 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 49 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| איטליה (FIMI) | זהב | 50,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 90,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 4× פלטינה | 2,400,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 8× פלטינה | 240,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 30,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 2,810,000 |
הערות שוליים

↑  Lamb, Bill. "Top 10 Fleetwood Mac Songs". Thoughts CO. נבדק ב-1 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tangerine74, Go Your Own Way has officially reached 1 billion plays on Spotify, r/FleetwoodMac, ‏2024-07-14
1 2  ""Go Your Own Way" — Fleetwood Mac". Medium. 24 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Male, Andrew (ביוני 2017). "THE MOJO INTERVIEW: CHRISTINE MCVIE" (Interview). Fleetwood Mac UK. Mojo Magazine. נבדק ב-5 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "December 5, 2018 EPISODE 150: FLEETWOOD MAC "GO YOUR OWN WAY"" (Podcast). Song Exploder. 5 בדצמבר 2018. נבדק ב-6 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleetwood, Mick; Bozza, Anthony (באוקטובר 2014). Play On (first ed.). New York, NY: Little Brown and Company. p. 187. ISBN 978-0-316-40342-9. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Ken Caillat & Stiefel Steve (2012). Making Rumours: The Inside Story of the Classic Fleetwood Mac Album. Wiley & Sons. pp. 27-28, 59-61. ISBN 9781118218082.
↑  Bosso, Joe. "Fleetwood Mac's classic album Rumours track-by-track". Musicradar. אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2015. נבדק ב-17 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mac's Buckingham, Nicks still have tension, love". CNN. 19 במרץ 2009. נבדק ב-17 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Elliott, Paul (באוקטובר 2013). "Eye of the hurricane". Classic Rock #189: 59. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Buskin, Richard. "Fleetwood Mac 'Go Your Own Way'". SOS. SOS Publications Group. נבדק ב-12 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "500 Songs That Shaped Rock". infoplease. Pearson Education, Inc. נבדק ב-17 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "50 Most Explosive Choruses – #33 Fleetwood Mac – Go Your Own Way". NME. ארכיון מ-2 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petridis, Alexis (19 במאי 2022). "Fleetwood Mac's 30 greatest songs – ranked!". The Guardian. נבדק ב-10 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mitchell, Matt (7 באוגוסט 2023). "The 30 Greatest Fleetwood Mac Songs". Paste. נבדק ב-10 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| פליטווד מק |
| --- | --- | --- |
| חברי הלהקה |  1967–1970: פיטר גרין • מיק פליטווד • ג'ון מקווי • ג'רמי ספנסר • דני קירוון    1970–1974: בוב וולש • כריסטין מקווי • דייב ווקר • בוב וסטון    1975–1987: סטיבי ניקס • לינדזי בקינגהאם • מיק פליטווד • ג'ון מקווי • כריסטין מקווי   1987 ואילך: ניל פין • מייק קמפבל     |  |
| אלבומי אולפן | Fleetwood Mac (1968) • ‏ Mr. Wonderful • ‏ Then Play On • ‏ Kiln House • ‏ Future Games • ‏ Bare Trees • ‏ Penguin • ‏ Mystery to Me • ‏ Heroes Are Hard to Find • ‏ Fleetwood Mac (1975) • ‏ Rumours • ‏ Tusk • ‏ Mirage • ‏ Tango in the Night • ‏ Behind the Mask • ‏ Time • ‏ Say You Will |  |
| אלבומי הופעה | Live • ‏ The Dance |  |
| אוספים | Greatest Hits • ‏ 25 Years – The Chain • ‏ The Very Best of Fleetwood Mac • ‏ 50 Years – Don’t Stop |  |
| סינגלים | Over My Head • ‏ Rhiannon • ‏ Landslide • ‏ Go Your Own Way • ‏ Dreams • ‏ Don't Stop • ‏ You Make Loving Fun • ‏ Songbird • ‏ The Chain • ‏ Never Going Back Again • ‏ Silver Springs • ‏ Tusk • ‏ Sara • ‏ Hold Me • ‏ Gypsy • ‏ Big Love • ‏ Little Lies • ‏ Everywhere |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 52017ad2-3db5-36e8-bda6-c4f33cdec82d 
האולפן בו הוקלט "Go Your Own Way"
אלכסנדר דה-קרו

אלכסנדר דה-קרו (בהולנדית: Alexander De Croo;‏ נולד ב-3 בנובמבר 1975) הוא פוליטיקאי בלגי במפלגה הדמוקרטית-הליברלית הפלמית. ב-1 באוקטובר 2020 עד ל-3 בפברואר 2025 כיהן כראש ממשלת בלגיה ה-53.
ביוגרפיה

דה-קרו נולד בווילבורדה (אנ') בחבל פלנדריה. אביו הוא הרמן דה-קרו (אנ'), לשעבר שר בממשלה ויו"ר בית הנבחרים הבלגי וגם סבו היה מעורב בפוליטיקה המקומית הבלגית. למד מנהל עסקים באוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB).
בתום לימודיו, עבד דה-קרו בבוסטון קונסלטינג גרופ ובשנת 2006 הקים את חברת Darts-ip. VJK V. החל להיות מעורב בפוליטיקה כשהצטרף למפלגה הליברלית הפלמית.
בבחירות 2010 מונה דה-קרו לסנאטור, ובסוף שנת 2012 מונה לסגן ראש הממשלה ושר הפנסיות. לאחר מכן מונה ליו"ר המפלגה. לאחר כשנתיים חדל לכהן כשר הפנסיה והחל לכהן כשר לשיתוף פעולה אזורי. בשנת 2018 כשהממשלה נפלה, מונה דה-קרו לשר האוצר.
במאי 2019 נערכו בחירות כלליות בבלגיה, כשבסופן העניק המלך פיליפ מנדט לשורה של פוליטיקאים שונים שניסו להקים ממשלה, אולם נכשלו, ובמקביל כיהנה ממשלה זמנית בראשותה של סופי וילמס. לאחר כמעט 500 יום של שיתוק פוליטי, ב-30 בספטמבר 2020 נחתם הסכם קואליציוני לפיו תוקם ממשלה המבוססת על שבע מפלגות – הסוציאליסטים הפלמים והפרנקופונים, הירוקים, הליברלים והנוצרים-דמוקרטים הפלמים. את ההסכם הובילו דה-קרו, ופול מגנט, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית של דוברי הצרפתית, אולם בסופו של דבר הוחלט שדה-קרו, נציג דוברי ההולנדית, יקבל את ראשות הממשלה מאחר ששארל מישל, שעמד בראש הממשלה הקבועה האחרונה, היה דובר צרפתית. ב-10 ביוני 2024 התפטר מתפקידו לאחר כישלון מפלגתו בבחירות לפרלמנט האירופי.
נשוי ואב לשני ילדים.
עמדותיו כלפי ישראל

ב-24 בנובמבר לאחר שפורסם ההסכם על ההפוגה במלחמת חרבות ברזל, אמר במסיבת עיתונאים ליד רפיח: "אומנם היה טבח בישראל, אבל אסור לישראל להרוג כל כך הרבה אנשים". דבריו הובילו לגינויים על ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וגרמו לסערה תקשורתית.
ב-7 בדצמבר הודיע כי יאסור את כניסתם של "מתנחלים-קיצונים" לבלגיה.
שחר-מריו מרדכי

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 50 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 יצירות בולטות:  'יעקב', 'תפוס מקום לגשם'
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים, פרס זלדה לשירה, פרס גולדברג, פרס דוליצקי
 
שחר-מריו מרדכי הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה

שחר-מריו מרדכי נולד בחיפה בשנת 1975 וגדל בקריית ביאליק. הוא בוגר החוג לתקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעבר שימש כאנליסט וכיועץ פוליטי לשגריר בריטניה בישראל, וכיום עוסק בהוראה. הנחה את תוכנית הספרות "על המדף" בטלוויזיה הישראלית, והגיש פינות תרבות ואקטואליה בתוכניות הבוקר של ערוץ 10.
שירו של מרדכי, "יעקב", זכה במקום הראשון בתחרות הארצית "שירה על הדרך", לשנת תש"ע (2010), הנערכת מטעם עיריית תל אביב-יפו.
שחר-מריו מרדכי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017, במלגה מטעם תוכנית בוסתן של הספרייה הלאומית, וכן היה 'פואט אין רזידנס' באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד בין 2018 ל-2019.
בשנת 2021 זכה ספרו, "תפוס מקום לגשם", במקום הראשון בקטגוריית השירה של פרס גולדברג מטעם קק"ל.
זכה בפרס זלדה לשירה לשנת 2023. ובשנת 2024 זכה בפרס דוליצקי לשירה מטעם החוג לספרות באוניברסיטה העברית בירושלים.
ספריו

אהבת מריו לרוזה: שירים (ספרית פועלים, תשס"א 2001)
תולדות העתיד: שירים (אבן חושן, תש"ע 2010)
מי בעניין שלנו: שירים (עם עובד, תשע"ד 2013)
תפוס מקום לגשם: שירים (פרדס הוצאה לאור, 2019)
עבור את הלילה בלוע אש: שירים (עם עובד, 2022)
הערות שוליים

↑  בוסתן, חממה לשירה
↑  שחר-מריו מרדכי, זוכה פרס גולדברג-קקל לשנת 2020
↑   שחר־מריו מרדכי בטקס הענקת פרס זלדה לשירה לשנת 2023, סרטון בערוץ "ShacharMario", באתר יוטיוב (אורך: 16:51)
↑   רינו צרור מראיין את שחר־מריו מרדכי עם צאת הספר "עבור את הלילה בלוע האש", סרטון בערוץ "ShacharMario", באתר יוטיוב (אורך: 10:16)
↑  עופרה עופר אורן, שחר־מריו מרדכי, "עבור את הלילה בלוע האש": מרומם את הנפש, ‏2 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303751905171  LCCN: no2009124327  VIAF: 96840320   WorldCat (עם VIAF): 96840320
זביגנייב פרייזנר

| --- | --- |

זבגנייב פרייזנר, 2011
 לידה:  20 במאי 1955 (בן 69) ביילסקו-ביאלה, פולין
 שם לידה:  Zbigniew Kowalski 
 שם במה:  Van den Budenmayer 
 מוקד פעילות:  פולין 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה היגלונית 
 זרם:  מוזיקה קלאסית
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  פולנית 
 חברת תקליטים:  EMI קלאסיקס 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה (24 באפריל 2012)  פרס סזאר למוזיקה הטובה ביותר שנכתבה לסרט (1996)  פרס סזאר למוזיקה הטובה ביותר שנכתבה לסרט (1995)  Silver Bear for an outstanding single achievement  פרידריק  מדליית זהב להצטיינות בתרבות 
 www.preisner.com
 פרופיל ב-IMDb
 
זביגנייב פרייזנר (בפולנית: Zbigniew Preisner, נהגה: zbiɡɲɛf ˈpɾajsnɛɾ‏; נולד ב-20 במאי 1955) הוא מלחין פסקולים, פולני, שהתפרסם בעיקר בעקבות עבודתו עם הבמאי קשישטוף קישלובסקי. פרייזנר החל לעסוק, החל מסוף שנות התשעים, גם במוזיקה קלאסית, יצירתו הראשונה והידועה ביותר היא רקוויאם לחבר שלי שנכתבה לזכרו של קישלובסקי.
קורות חייו

זביגנייב פרייזנר נולד בביילסקו-ביאלה שבפולין בשנת 1955 תחת השם "זביגנייב אנטוני קובלסקי". את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת קרקוב, שם למד היסטוריה ופילוסופיה. פרייזנר מעולם לא לקח שיעורי מוזיקה מסודרים ואת הידע המוזיקלי שלו רכש באופן אוטודידקטי, על ידי האזנה ליצירות ומעקב אחרי התווים שלהם בפרטיטורה. המוזיקה של פרייזנר מושפעת ממלחיני התקופה הרומנטית ובייחוד מז'אן סיבליוס ומניקולו פאגאניני.
בשנת 1981 החל פרייזנר לעסוק בהלחנת פסקולים לסרטים. עד מהרה פגש בבמאי קשישטוף קישלובסקי, ובין השניים התפתחה ידידות עמוקה שתרמה לפרסומו של פרייזנר. פרייזנר הלחין את הפסקול לסרטים רבים של קישלובסקי, ביניהם טרילוגיית שלושת הצבעים (אנ'), שזכתה לפרסים רבים. בנוסף, הלחין פרייזנר פסקולים לסרטים רבים והוא נחשב לאחד ממלחיני הקולנוע החשובים באירופה.
פרייזנר זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס דב הזהב מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (1997) ופעמיים פרס סזאר (1995, 1996). בנוסף, פרייזנר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב פעמיים.
בשנת 1998, לזכרו של קישלובסקי שנפטר בשנת 1996, כתב פרייזנר את היצירה "רקוויאם לחבר שלי", יצירתו הגדולה הראשונה שאיננה פסקול. היצירה יצאה באלבום באותה השנה, ביחד עם יצירה נוספת "חיים". בין שתי היצירות באלבום יש קשר, והן למעשה שני חלקים של יצירה גדולה. מאז הרקוויאם כתב פרייזנר כמה יצירות קלאסיות, כמו "עשרה קטעים קלים לפסנתר" (2000) ו"שתיקה, לילה וחלומות" (2007).
בעשור הראשון של המאה ה-21 שיתף פרייזנר פעולה עם המוזיקאי דייוויד גילמור, לשעבר גיטריסט להקת פינק פלויד. פרייזנר הלחין קטעים תזמורתיים לאלבומים ולהופעות שונות של גילמור.
ב-29 באוקטובר 2018 פרייזנר התארח בפסטיבל הקולנוע הבין־לאומי בחיפה וניצח על קונצרט בו נוגנו את מיטב יצירותיו. בנוסף, הוענק לו פרס מטעם הפסטיבל עבור תרומה אמנותית לקולנוע העולמי.
רשימה חלקית של יצירותיו > מוזיקה קלאסית

Requiem for my friend‏ (רקוויאם לחבר שלי, 1998)
Life‏ (1998)
10 Easy Pieces for Piano ‏(2000)
Silence, Night and Dreams ‏(2007)
The Funeral ‏(2010)
Diaries Of Hope ‏(2013)
רשימה חלקית של יצירותיו > עם דייוויד גילמור

On an Island‏ (2006)
Live in Gdańsk ‏(2008)
Rattle That Lock‏ (2015)
רשימה חלקית של יצירותיו > רשימת סרטים נבחרים

אירופה אירופה (1990)
חייה הכפולים של ורוניק (אנ') (1991)
שלושת הצבעים: כחול (1993)
סוד הגן הנעלם (1993)
שלושת הצבעים: לבן (1994)
שלושת הצבעים: אדום (1994)
הערות שוליים

↑  אבנר שביט‏, המלחין האגדי זביגנייב פרייזנר ("חייה הכפולים של ורוניק") יתארח בפסטיבל חיפה, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332416805171  PLWABN: 9810544235905606  BIBSYS: 3117335  BNE: XX1089044  BnF: cb13984514t (data)  CiNii: DA16927878  GND: 123838959  ISNI: 0000 0001 2280 0162  LCCN: n95022531  MusicBrainz: d229ee11-fc4e-4a1c-8e0a-1e8f84950532  NDL: 01113828  NKC: xx0093058  NTA: 104762322  RERO: 02-A003710564  SELIBR: 299502  SNAC: w6sq9wgn  SUDOC: 055669220  VIAF: 54132324   WorldCat (עם VIAF): 54132324
ניו זילנד

ערך זה עוסק במדינה באוקיאניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בניין הפרלמנט של ניו זילנד, המכונה כוורת הדבורים
גידול כבשים, ענף חקלאות מרכזי בכלכלת ניו זילנד
תמונת לוויין של ניו זילנד.
קיווי, עוף אנדמי לניו זילנד.
ניו זילנד (באנגלית: New Zealand, במאורית: Aotearoa) היא מדינת אי בדרום-מערב האוקיינוס השקט המורכבת משני איים גדולים, האי הצפוני והאי הדרומי, וכן מספר איים קטנים יותר.
ניו זילנד ידועה כמדינת איים מבודדת – היא רחוקה כ-2,000 קילומטרים מאוסטרליה, וביניהן חוצץ ים טסמן. שכנותיה הקרובות ביותר מצפון במרחק של כ-1,000 ק"מ הן קלדוניה החדשה, פיג'י וטונגה.
בניו זילנד חיים כחמישה מיליון תושבים על שטח של 268,680 קמ"ר. שפתה הרשמית בפועל היא אנגלית. המתיישבים הראשונים בה היו המאורים, אנשים ממוצא פולינזי כהה-עור.
בירת ניו זילנד היא ולינגטון, והעיר הגדולה ביותר היא אוקלנד עם כ-1.3 מיליון תושבים.
ניו זילנד חברה בחבר העמים הבריטי ובממלכות חבר העמים הבריטי, ומבחינה רשמית ראש המדינה הוא מלך ניו זילנד, המיוצג בידי המושל הכללי.
ממלכת ניו זילנד מורכבת מכל האזור בו משמש המלך של ניו זילנד כראש המדינה.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים בניו זילנד היו פולינזים שהגיעו לאיים בין המאות ה-13 ל-15, וחיו באיים במנותק מתרבויות אחרות תוך יצירת תרבות ייחודית. מתיישבים אלו נקראים מאורים, וניו זילנד מכונה בשפתם "אאוטארואה" (ארץ הענן הלבן הארוך).
האירופאי הראשון שהגיע לניו זילנד היה מגלה הארצות ההולנדי אבל טסמן, שהגיע אל צפון מערב האי הדרומי ב־1642. טסמן העניק למקום את השם "Staten Landt" מתוך מחשבה מוטעית כי מדובר במסת יבשה, המחוברת למקום בעל שם זהה (כיום "Isla de los Estados") אל מול חופי ארץ האש שבדרום אמריקה. טסמן ניסה לעגון באי, אך הותקף על ידי הילידים המאורים ונסוג. ב-1645, משעמדו על טעותו של טסמן, העניקו קרטוגרפים הולנדים למקום את השם נובה זילנדיה, על שם מחוז זילנד שבהולנד.
ב-1769 הגיע מגלה הארצות הבריטי ג'יימס קוק אל האיים ומיפה אותם. קוק הסב לאנגלית את שמו ההולנדי של המקום, והעניק לאיים את שמם העכשווי: ניו זילנד.
הגעתו של קוק סימנה את תחילתה של התיישבות אירופאית בניו זילנד. המתיישבים האירופים הביאו לאיים רובים, שהפרו את האיזון העדין בין השבטים המאורים וגרמו לתקופה של קרבות בין השבטים המאורים השונים, שנודעה בשם מלחמות המוסקט.
בשנת 1834 איחד ג'יימס בוסבי מספר שבטים מאורים בחלקו הצפוני של האי הצפוני, שבחרו בתמיכתו וב־1835 הכריזו על עצמאותה של ניו זילנד. למעשה, נועדה הצהרה זו בעיקר למנוע מההשפעה הצרפתית להתפשט באזור, ולשמר אותו כאזור בעל השפעה בריטית. בינואר 1840 סיפחה בריטניה את ניו זילנד, ובפברואר נחתם בין הבריטים למאורים הסכם ואיטנגי, שהכריז על ניו זילנד כמושבה בריטית, וקבע את זכויותיהם של המאורים ואת בעלותם על השטחים שבהם ישבו. בתחילה נחשבה ניו זילנד לחלק ממדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה, ובנובמבר 1840 הוכרזה כקולוניה עצמאית וזמן קצר לאחר מכן הוכרזה אוקלנד כבירתה. ההסכם כובד רק זמן קצר וב-1845 החלה סדרת קרבות בין המתיישבים האירופים (פָּקֶהָה בלשון המאורים) לבין השבטים המאורים בנוגע לשליטה על השטח, קרבות שנמשכו לסירוגין עד 1872. בשנת 1861 התגלה זהב במחוז אוטאגו שבאי הדרומי. עקב החשש שתושבי האי הדרומי ירצו להכריז על קולוניה נפרדת, הוחלט ב-1865 להעביר את עיר הבירה לוולינגטון, הנמצאת בדרום האי הצפוני.
ניו זילנד השתתפה בוועידת החוקה של הקולוניות האוסטרליות שהתקיימה בסידני ב-1891, שבה נדונה אפשרות להקים פדרציה של כל הקולוניות הבריטיות באוסטרליה ובניו זילנד, עם זאת החליטה ניו זילנד שלא להצטרף לפדרציה. ניו זילנד הייתה הראשונה שהעניקה לנשים זכות בחירה שווה לזכותם של הגברים בשנת 1893, אך עד שנת 1919 לא הורשו נשים להיבחר לפרלמנט.
ניו זילנד קיבלה מעמד של דומיניון עצמאי ב-26 בספטמבר 1907. הפרלמנט הבריטי העניק לה עצמאות מלאה ב-1931, אך רק ב-25 בנובמבר 1947 הכריז הפרלמנט הניו זילנדי על ניו זילנד כמדינה עצמאית.
מאז שהסתיימו הסכסוכים בין המתיישבים האירופים למאורים במאה ה-19 לא הייתה ניו זילנד נתונה באיום מלחמה על שטחה. עם זאת, חיילים ניו זילנדים נלחמו לצד הבריטים במלחמת העולם הראשונה והשנייה. ב-1951 התאגדו ניו זילנד, אוסטרליה וארצות הברית בברית ANZUS, אך בשל מדיניות הגרעין של ניו זילנד, שהכריזה ב-1985 על כל שטחה כאזור מפורז מנשק גרעיני, לא יכלו עוד ספינות צבא ארצות הברית לעגון בנמלי ניו זילנד וזו הודיעה שלא תוכל לקיים את התחייבויותיה.
פוליטיקה וממשל

ניו זילנד מתפקדת כמונרכיה חוקתית עם דמוקרטיה פרלמנטרית. מלך ניו זילנד צ'ארלס השלישי מוגדר כראש המדינה, והוא מיוצג על ידי המושלת הכללית סינדי קירו. בפועל מנוהל הממשל על ידי הקבינט ובראשו ראש הממשלה כריסטופר לקסון. הפרלמנט של ניו זילנד מורכב מבית אחד, בית הנבחרים, המונה 120 חברים שנבחרים בבחירות המתקיימות אחת לשלוש שנים.
לניו זילנד אין חוקה פורמלית, אך חוק משנת 1986 (Constitution Act 1986) קובע את מבנה השלטון את העקרונות החוקתיים של המדינה. חברי הפרלמנט נבחרים בבחירות דמוקרטיות בשיטה הנקראת Mixed Member Proportional (או MMP) בבחירות כלליות אחת לשלוש שנים. המושל הכללי ממנה את ראש הממשלה (לרוב – ראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט), ויש בידו הסמכות גם לפזר את הפרלמנט ולפטר את ראש הממשלה. הרשות המבצעת היא הקבינט, המורכב על ידי ראש הממשלה.
ניו זילנד הייתה המדינה הראשונה בעולם שהעניקה זכות הצבעה לנשים בשנת 1893, והיא המדינה היחידה בעולם שכל משרות השלטון הבכירות בה היו מוחזקות על ידי נשים בעת ובעונה אחת – מחודש מרץ 2005 עד אוגוסט 2006 כיהנו אליזבת השנייה כמלכה, סילביה קרטרייט כמושלת הכללית, הלן קלארק כראש הממשלה, מרגרט וילסון כיושבת ראש הפרלמנט ושאן אליאס כנשיאת בית המשפט העליון.
בראש מערכת המשפט בניו זילנד עומד בית המשפט העליון של ניו זילנד שהוקם ב-2004 בעקבות חוק בית המשפט העליון מ-2003 (Supreme Court Act 2003). עד להקמתו של בית המשפט העליון הייתה ועדת שיפוט בריטית (Judicial Committee of the Privy Council) הסמכות העליונה לערעורים במערכת המשפט הניו זילנדית. בתי משפט מחוזיים דנים ברוב הפשעים, פשעים חמורים נידונים בבית המשפט הגבוה וקיים גם בית משפט לערעורים.
פוליטיקה וממשל > חלוקה מנהלית

המתיישבים האירופים המוקדמים בניו זילנד חילקו אותה לפרובינציות אשר היו מחוזות עם מידה מוגבלת של אוטונומיה. עקב לחצים פיננסיים שונים והרצון לאחד את המדינה על ידי פריסת מערכת רכבות ארצית, רשת חינוך אחידה כמו גם ענייני מקרקעין, בשנת 1876 הממשלה ביטלה את הפרובינציות ותחת זאת הנהיגה מנהל ריכוזי יותר. החל מאותה השנה, מועצות מקומיות שונות ניהלו רבדים רבים בחיי התושבים על פי חקיקה של השלטון המרכזי שישב בולינגטון הבירה.
בשנת 1989 ארגנה הממשלה מחדש את השלטון המקומי למבנה הנוכחי שלו: שכבה עליונה של שישה עשר חבלים המחולקים בעצמם ל-67 רשויות אזוריות, אשר אלו בתורן כוללות מחוזות וערים. מערכת מנהל זו החליפה את 249 המועצות המקומיות שהיו מונהגות במדינה עד לאותה העת. לאיי צ'טהאם ניתן מעמד מיוחד המקביל לזה של רשות מקומית.
ממלכת ניו זילנד היא אחת מ-16 ממלכות חבר העמים הבריטי ולצד ניו זילנד עצמה היא כוללת אזורים נוספים המשויכים עליה אך זוכים למעמד מיוחד תחת הכתר הניו זילנדי. אזורים אלו כוללים את האי טוקלאו שנמצא במעמד של טריטוריה תלויה (Non-self-governing territory) ושטח חסות רוס שהוא התביעה הטריטוריאלית של ניו זילנד באנטארקטיקה. בנוסף בנמצא גם מספר טריטוריות המצויות תחת מנהל ניו זילנדי ישיר. איי קוק והאי ניואה חונים במעמד של מדינות בעלות שלטון עצמי בהשתייכות חופשית לניו זילנד (States in free association). קטגוריה שלישית היא אזורים מחוץ לתחום רשות אזורית (Area Outside Territorial Authority) – סדרת איים ללא שלטון מקומי הכוללים את האיים הסאב-אנטארקטיים, איי קרמדק ואיי שלושת המלכים.
| חלוקה מנהלית של ניו זילנד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
ממלכת ניו זילנד: 
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד |  |  |  |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | 16 חבלים | 67 רשויותאזוריות | 53 מחוזות |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | 16 חבלים | 67 רשויותאזוריות | 13 ערים |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | 16 חבלים | 67 רשויותאזוריות | איי צ'טהאם |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | אזורים מחוץ לרשות אזורית | האיים הסאב-אנטארקטיים | האיים הסאב-אנטארקטיים |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | אזורים מחוץ לרשות אזורית | איי קרמאדק (אנ') | איי קרמאדק (אנ') |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | אזורים מחוץ לרשות אזורית | איי שלושת המלכים (אנ') | איי שלושת המלכים (אנ') |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | ניו זילנד  שטח חסות רוס | ניו זילנד  שטח חסות רוס | ניו זילנד  שטח חסות רוס |
| ממלכת ניו זילנד | ניו זילנד  ניו זילנד | טוקלאו טוקלאו | טוקלאו טוקלאו | טוקלאו טוקלאו |
ממלכת ניו זילנד: איי קוק איי קוק
ממלכת ניו זילנד: ניואה ניואה