stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נייס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נאסד"ק: NICE
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  נייס
 מייסדים:  דוד ארזי, בני לוין, יואב אבטליון, מיקי גולן, רמי לזר ונסים אברהם.
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 מיקום המטה:  ישראל רעננה, ישראל
 ענפי תעשייה:  תעשיית התוכנה 
 מוצרים עיקריים:  מערכות תקשורת ממוחשבות
 שווי שוק:  34.2 מיליארד ש"ח (10 במרץ 2025)
 הכנסות:  2.38 מיליארד דולר (2023)
 רווח תפעולי:  435 מיליון דולר (2023)
 רווח:  338 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  3.35 מיליארד דולר (2023)
 סך המאזן:  5.12 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  דוד קוסטמן
 מנכ"ל:  סקוט ראסל
 עובדים:  כ-6,000 (2018)
  
 www.nice.com
 
נייס בע"מ (באנגלית: NICE Ltd, בשמה הקודם נייס מערכות) היא אחת מחברות המחשוב הגדולות בישראל. החברה מפתחת מערכות מחשוב ענן ומערכות מקומיות המבוססות על ניתוח נתונים מתקדם, לשם שיפור איכות שירות הלקוח, שמירה על חוקים ונהלים במהלך הטיפול בלקוחות ומניעת הונאות פיננסיות. נייס משרתת לקוחות ביותר מ-150 מדינות ואת רוב החברות הכלולות תחת דירוג "Fortune 100". החברה נסחרת בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבה היא נכללת במדד תל אביב 35. מטות החברה נמצאים ברעננה ובניו ג'רזי. החברה פועלת באמצעות שלוש חטיבות – חטיבת ה-Enterprise, הפונה לחברות עסקיות, חטיבת Actimize, הפונה לגופים פיננסיים וחטיבת Public Safety הפונה לארגוני הצלה וחירום.
היסטוריה > רכישות ומיזוגים נוספים

נייס הרחיבה את פעילותה במשך השנים באמצעות רכישת חברות:
ב-1997 רכשה את החברה הקנדית "Dees Communications", המייצרת מערכות לבקרת איכות השירות, ולהדרכה במרכזי שירותים טלפוניים, תמורת כ-21 מיליון דולר במזומן ובמניות.
ב-1998 את החברה האמריקאית "International Blue Software Corp" המייצרת מוצרים דומים תמורת כ-6 מיליון דולר.
ב-1999 רכשה את חברת "אס.טי.אס מערכות תוכנה" (STS Software Systems) הישראלית, שפיתחה פתרון להקלט דיבור על-גבי רשתות IP, תמורת כ-6 מיליון דולר.
ב-2002 רכשה את חברה TCS הבריטית ב-55 מיליון דולר.
בשנת 2006 רכשה את חברת IEX Corpotation בסכום של 204.9 מיליון דולר ואת חברת פרפורמיקס ב-13.2 מיליון דולר.
בשנת 2007 רכשה נייס את חברת Actimize הישראלית ב-280 מיליון דולר.
ב-2010 רכשה את חברת "eGlue".
בשנת 2011 רכשה את חברת Fizzback ואת חברת Cybertech בכ-60 מיליון דולר.
בשנת 2016 הודיעה החברה על רכישת inContact תמורת סכום של כ-940 מיליון דולר. בנוסף רכשה נייס את חברת ניתוח הנתונים Nexidia בסכום של כ-135 מיליון דולר ואת חברת VPI.
בשנת 2017 נייס רכשה את חברת Satmetrix ואת חברת Workflex Solutions.
בשנת 2018 הודיעה החברה על רכישת חברת Mattersight
הנהלת נייס

בשנים 2014–2024 כיהן ברק עילם כמנכ"ל חברת נייס. במהלך כהונתו הוביל את החברה לצמיחה משמעותית בתחומי הענן, הבינה המלאכותית וניהול מרכזי שירות לקוחות. בתקופתו הציגה נייס רווחיות יוצאת דופן וצמיחה עקבית, כאשר הכנסות החברה ברבעון השני של 2024 צמחו ב-14% ל-664 מיליון דולר. עילם, שעבד בנייס במשך 25 שנים, הודיע במאי 2024 על פרישתו הצפויה בסוף השנה, תוך שהוא מציין כי החברה ממוצבת היטב להמשך צמיחה תחת הנהגה חדשה.
בעקבות פרישתו של עילם מונה סקוט ראסל, לשעבר מנהל ההכנסות הראשי (CRO) של חברת SAP, למנכ"ל החדש של נייס ונכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2025. ראסל, אוסטרלי במקור, מביא עמו ניסיון עשיר של 14 שנים בתפקידי ניהול בכירים ב-SAP, כולל אחריות על מכירות גלובליות, שימור לקוחות ותכנון אסטרטגי. הוא צפוי לנהל את החברה ממשרדיה בניו ג'רזי ולהמשיך את מגמת הצמיחה שהנהיג עילם.
הנהלת נייס > מנכ"לים

דידי ארזי 1986–1997
בני לוין 1997–2000
משה רונן 2000 (שימש בתפקיד חודש אחד בלבד)
מיקי גולן 2000–2001 (שימש גם כמנהל טכנולוגיות ראשי)
חיים שני 2001–2009 (עזב את החברה כדי לשמש כמנכ"ל משרד האוצר)
זאב ברגמן 2009–2014
ברק עילם מ-2014
סקוט ראסל מ-2025
הנהלת נייס > יושבי ראש הדירקטוריון

דידי ארזי 1986–1998
בני לוין 1998–2001
רון גוטלר 2002–2013
דוד קוסטמן מ-2013
עתניאל

ערך זה עוסק בהתנחלות בדרום הר חברון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מבט על עתניאל משכונת נחלת עמי
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: הר חברון
גובה ממוצע: ‎700 מטר
תאריך ייסוד: 1983
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,016 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,015 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מוגדלת) עתניאל(למפת הר חברון רגילה) עתניאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עתניאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עתניאל31°26′22″N 35°01′47″E﻿ / ﻿31.4394598285748°N 35.0296149300443°E﻿ / 31.4394598285748; 35.0296149300443  heמפת היישובים של מועצה אזורית הר חברון באדום - עתניאל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

מצפה דפנה על שם דפנה מאיר
עָתְנִיאֵל (קראו: עותניאל) היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בדרום הר חברון, השייך למועצה אזורית הר חברון. היישוב נוסד בד' בחשוון ה'תשמ"ד (11 באוקטובר 1983), ונקרא על שם השופט עתניאל בן קנז. היישוב ממוקם בין הערים הפלסטיניות יטא ודאהרייה, ובצמוד אל כביש 60 המחבר את ירושלים ובאר שבע. עתניאל מהווה מרכז אזורי בהר חברון ויש בה מוסדות חינוך רבים: ישיבת הסדר, ישיבה תיכונית, חטיבת ביניים ובית ספר יסודי אזורי לילדי היישוב והאזור. היישובים היהודיים הסמוכים לעתניאל הם בית חגי ואדוריים מצפון ושמעה ומצפה אשתמוע מדרום.
תיאור

ביישוב מתגוררות כ-170 משפחות. רבים מהתושבים עוסקים בחינוך במוסדות ביישוב או במוסדות חינוך בבאר שבע והסביבה. עתניאל יושבת על קו פרשת המים - לצד מזרח נשקף נוף מדברי, לצד מערב נשקף נחל חברון שמתנקז לנחל באר שבע. כ-2 ק"מ מהישוב נמצאת ח'רבת בית עמרה המזוהה עם יישוב עתיק בית עמר. ממערב לעתניאל ניצב תל רבוד, המזוהה על פי חלק מהחוקרים כדביר המקראית.
ביישוב קיימים שירותים שונים כגון, מכולת, קופת חולים, טיפת חלב, מקווה גברים ונשים, בריכת שחיה, מועדון נוער, חוגים, תלמוד תורה אחר הצהריים, מגרשי ספורט, גני שעשועים, סניף בני-עקיבא ומועדון חברים.
ביישוב נמצאת ישיבת ההסדר בית ועד הר חברון - עתניאל בראשות הרב רא"ם הכהן והרב אלחנן שרלו, לשעבר גם הרב בנימין קלמנזון. הרב רא"ם הכהן משמש גם כרב היישוב.
בעתניאל גם ישיבה תיכונית המונה כ-100 תלמידים. בראשות הישיבה עומד הרב חברון שילה, לשעבר ר"מ בישיבת ההסדר ביישוב. הישיבה מתאפיינת בגישה חינוכית המעניקה לתלמידים אחריות, שותפות, חיבור עמוק לתורה וידע כללי רחב במקצועות החול.
פיגועי טרור ביישוב

ב-27 בדצמבר 2002 התרחש הפיגוע בישיבת עתניאל, במהלכו נרצחו 4 מתלמידי הישיבה, ונפצעו 7 תלמידים נוספים.
בעקבות רצח שלושת הנערים, נוער עתניאל הקימו את עמותת "בשבילם" וסללו סביב היישוב את "שביל בשבילם" ולצדו "עין אבידן" שמנציח שניים מהתושבים, הרב דן מרצבך ואביעד מנצור.
ב-17 בינואר 2016 התרחש פיגוע דקירה בו נרצחה תושבת המקום דפנה מאיר, אם צעירה, בנוכחות ילדיה, על ידי מחבל. לאחר הרצח, נוער עתניאל הקימו במקום ממנו חדר המחבל את "מצפה דפנה", לזכרה של דפנה מאיר.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נהרגו כארבעה מתושבי היישוב: אלחנן קלמנזון שנהרג במהלך חילוץ תושבי קיבוץ בארי (קיבוץ) (בעקבות כך זכה צוות אלחנן בפרס ישראל), פדיה מרק (בנו של תושב היישוב מיכי מרק שנרצח גם הוא) שנהרג במהלך התמרון הקרקעי והאחים אביעד וגדעון ריבלין שנרצחו במסיבת הנובה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אתר העמותה
↑  מעיין אבידן- אתר תיירות חבל יתיר
↑  אמיר בוחבוט ושבתי בנדט‏, גורמי ביטחון: עלינו על עקבות המחבל; מסתמן כי היה פועל בניין בהתנחלות, באתר וואלה, 18 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588171605171  VIAF: 317132361   WorldCat (עם VIAF): 317132361
סטיבן סודרברג

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1963 (בן 62) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 שם לידה:  Steven Andrew Soderbergh 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 עיסוק:  במאי קולנוע
 מקום לימודים:  Louisiana State University Laboratory School 
 בן או בת זוג:  Jules Asner (10 במאי 2003–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של דלאס-פורט וורת' לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק לסרט הטוב ביותר (2000)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק לבימוי (2000)  פרס אגודת מבקרי הסרטים הלאומית לבימוי הטוב ביותר (2000)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו לבימוי הטוב ביותר (2000)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס סטלייט לבמאי הטוב ביותר (2001)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי מיני סדרה, סרט או ספיישל דרמטי (2013)  פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק לבימוי (2000)  פרס איגוד עיתונאי הברודקאסט לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס אינדפנדנט ספיריט לבימוי (1990)  פרס דקל הזהב (1989)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס אגודת מבקרי הסרטים הלאומית לבימוי הטוב ביותר (1998)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לבמאי הטוב ביותר (2000)  פרס אגודת מבקרי הסרטים הלאומית לבימוי הטוב ביותר (2000)  פרס גילדת הבמאים האמריקנית 
 https://extension765.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן אנדרו סודרברג (באנגלית: Steven Andrew Soderbergh; נולד ב-14 בינואר 1963), הוא במאי, תסריטאי, צלם, עורך ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס האוסקר.
ביוגרפיה > השנים הראשונות

סודרברג נולד באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא שוודי, אירי ואיטלקי. בהיותו ילד, משפחתו עברה מאטלנטה לבאטון רוז', לואיזיאנה, בעקבות מינויו של אביו לדיקן לענייני לימודים של אוניברסיטת לואיזיאנה. כבר בנעוריו החל ליצור ולביים סרטי 8 מ"מ קצרים, בעזרת ציוד שלווה מסטודנטים שלמדו באוניברסיטה בה עבד אביו. במקביל ללימודיו בבית הספר התיכון שליד אוניברסיטת לואיזיאנה, החל בגיל 15 לקחת קורסים באוניברסיטה שעסקו בסרטי אנימציה, וליצור סרטי 16 מ"מ קצרים.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, העדיף סודרברג לנסות את מזלו בהוליווד, מאשר ללמוד באוניברסיטה. בתחילה עבד לפרנסתו בתפקידי הפקה זוטרים, עד שמצא עבודה כעורך סרטים פרילנסר. הפריצה הגדולה שלו הגיעה לאחר שביים את "9012Live" - תיעוד ההופעה החיה של להקת יס בשנת 1985, שהיה מועמד לפרס גראמי.
קריירה > חייו האישיים

בשנת 1989 נשא לאישה את השחקנית בטסי ברנטלי. ב-1990 נולדה להם בת. השניים התגרשו ב-1994.
ב-10 במאי 2003 התחתן עם ג'ולס אסנר - עיתונאית, מגישת תוכניות טלוויזיה ודוגמנית לשעבר. סודרברג מרבה לציין כי אשתו מהווה השראה לדמויות הנשיות המופיעות בסרטיו.
פילמוגרפיה נבחרת > כבמאי

1989 - סקס, שקרים ווידאוטייפ (זכה בפרס דקל הזהב והיה מועמד לפרס האוסקר על התסריט המקורי) (גם תסריטאי ועורך)
1991 - האדם הנרדף (סרט על חייו של קפקא) (גם עורך)
1993 - מלך הגבעה (גם תסריטאי ועורך)
1995 - במעמקי התשוקה (גם תסריטאי)
1996 - האנטומיה של גריי
1996 - Schizopolis ‏ (גם תסריטאי וצלם)
1998 - רומן לא חוקי (היה מועמד ל-2 פרסי אוסקר)
1999 - הקשר האנגלי
2000 - ארין ברוקוביץ' (היה מועמד ל-5 פרסי אוסקר וזכה באחד עבור השחקנית הטובה ביותר)
2000 - טראפיק (היה מועמד ל-5 פרסי אוסקר וזכה בארבעה, כולל לסודרברג על הבימוי) (גם צלם)
2001 - חיים בהקיץ (רק שחקן)
2001 - אושן 11 (גם צלם)
2002 - עירום מלא (גם צלם)
2002 - סולאריס (גם תסריטאי, צלם ועורך)
2004 - רחוק קיי (סדרת טלוויזיה של HBO)
2004 - אושן 12 (גם צלם)
2004 - סיפורי ארוס (גם תסריטאי)
2005 - Bubble ‏ (גם צלם ועורך)
2006 - הגרמני הטוב (היה מועמד לפרס האוסקר על הפסקול המקורי) (גם צלם ועורך)
2007 - אושן 13 (גם צלם)
2008 - צ'ה (סרט על חייו של צ'ה גווארה) (גם צלם)
2009 - חברה בתשלום
2009 - המודיע!
2011 - התפשטות (גם צלם)
2012 - בגידה כפולה
2012 - מג'יק מייק
2013 - תופעות לוואי
2013 - חיי עם ליברצ'ה
2014 - הניק - (סדרת טלוויזיה) (גם מפיק ראשי)
2017 - לוגאן לאקי (גם צלם ועורך)
2018 - לא שפויה
2018 - פסיפס (סדרת טלוויזיה של HBO)
2019 - ציפור בשחקים (גם צלם ועורך)
2019 - המכבסה
2020 - הכל דיבורים
2021 - מהלך מתוכנן
2022 - קימי
2023 - מג'יק מייק: ריקוד אחרון
2023 - Full Circle‏ - מיני-סדרה
2024 - נוכחות (אנ')
2025 - תיק שחור (אנ')
פילמוגרפיה נבחרת > כמפיק

1998 - פלזנטוויל
2002 - הרחק מגן עדן
2002 - וידויים של מוח מסוכן
2004 - קין
2004 - קרימינל (גם תסריטאי)
2005 - סוריאנה
2005 - השמועה אומרת ש...
2005 - לילה טוב ובהצלחה
2005 - החליפה
2007 - אני לא שם
2007 - משב רוח
2009 - איש בודד
2011 - חייבים לדבר על קווין
2015 - הדם המתוק של ישו
2018 - אושן 8
2019 - הדו"ח
הערות שוליים

↑  סטיבן סודרברג הודיע על כוונתו לפרוש מקולנוע, באתר ynet, 11 בינואר 2011
↑  nrg מעריב, "זה רק שבתון": סטיבן סודרברג מפריך שמועות על פרישה, באתר nrg‏, 4 בספטמבר 2011
| פרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1927–1940 | פרנק בורזייגי (1927) • לואיס מיילסטון (1928) • פרנק לויד (1929) • לואיס מיילסטון (1930) • נורמן טאורוג (1931) • פרנק בורזייגי (1932) • פרנק לויד (1933) • פרנק קפרה (1934) • ג'ון פורד (1935) • פרנק קפרה (1936) • לאו מקארי (1937) • פרנק קפרה (1938) • ויקטור פלמינג (1939) • ג'ון פורד (1940) |  |
| 1941–1960 | ג'ון פורד (1941) • ויליאם ויילר (1942) • מייקל קורטיז (1943) • לאו מקארי (1944) • בילי ויילדר (1945) • ויליאם ויילר (1946) • איליה קאזאן (1947) • ג'ון יוסטון (1948) • ג'וזף ל. מנקייביץ' (1949) • ג'וזף ל. מנקייביץ' (1950) • ג'ורג' סטיבנס (1951) • ג'ון פורד (1952) • פרד זינמן (1953) • איליה קאזאן (1954) • דלברט מאן (1955) • ג'ורג' סטיבנס (1956) • דייוויד לין (1957) • וינסנט מינלי  (1958) • ויליאם ויילר (1959) • בילי ויילדר (1960) |  |
| 1961–1980 | רוברט וייז/ג'רום רובינס (1961) • דייוויד לין (1962) • טוני ריצ'רדסון (1963) • ג'ורג' קיוקור (1964) • רוברט וייז (1965) • פרד זינמן (1966) • מייק ניקולס (1967) • קרול ריד (1968) • ג'ון שלזינגר (1969) • פרנקלין שפנר (1970) • ויליאם פרידקין (1971) • בוב פוסי (1972) • ג'ורג' רוי היל (1973) • פרנסיס פורד קופולה (1974) • מילוש פורמן (1975) • ג'ון ג. אבילדסן (1976) • וודי אלן (1977) • מייקל צ'ימינו (1978) • רוברט בנטון (1979) • רוברט רדפורד (1980) |  |
| 1981–2000 | וורן בייטי (1981) • ריצ'רד אטנבורו (1982) • ג'יימס ברוקס (1983) • מילוש פורמן (1984) • סידני פולאק (1985) • אוליבר סטון (1986) • ברנרדו ברטולוצ'י (1987) • בארי לוינסון (1988) • אוליבר סטון (1989) • קווין קוסטנר (1990) • ג'ונתן דמי (1991) • קלינט איסטווד (1992) • סטיבן ספילברג (1993) • רוברט זמקיס (1994) • מל גיבסון (1995) • אנתוני מינגלה (1996) • ג'יימס קמרון (1997) • סטיבן ספילברג (1998) • סם מנדס (1999) • סטיבן סודרברג (2000) |  |
| 2001–2020 | רון הווארד (2001) • רומן פולנסקי (2002) • פיטר ג'קסון (2003) • קלינט איסטווד (2004) • אנג לי (2005) • מרטין סקורסזה (2006) • האחים כהן (2007) • דני בויל (2008) • קתרין ביגלו (2009) • טום הופר (2010) • מישל הזנוויציוס (2011) • אנג לי (2012) • אלפונסו קוארון (2013) • אלחנדרו גונסלס איניאריטו (2014) • אלחנדרו גונסלס איניאריטו (2015) • דמיאן שאזל (2016) • גיירמו דל טורו (2017) • אלפונסו קוארון (2018) • בונג ג'ון-הו (2019) • קלואי ז'או (2020) |  |
| 2021–היום | ג'יין קמפיון (2021) • הדניאלס (2022) • כריסטופר נולאן (2023) • שון בייקר (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426907505171  PLWABN: 9810651389005606  BIBSYS: 90851671  BNE: XX1275824  BnF: cb139546970 (data)  CiNii: DA05418238  GND: 122100778  ICCU: UBOV038133  ISNI: 0000 0003 6864 7153  LCCN: n89129530  LNB: 000240301  MusicBrainz: 38896969-8b1e-4068-a408-722d2703ef13  NDL: 00475320  NKC: jx20050506028  NLA: 42288052  NLK: KAC199636629  NTA: 074986139  RERO: 02-A005589165  SNAC: w6hd9bjb  SUDOC: 060909331  Trove: 1457441  ULAN: 500471115  VIAF: 111735227   WorldCat (עם VIAF): 111735227
משלב

ערך זה עוסק במונח בבלשנות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בבלשנות, מִשְלָב (בנטייה: משלבּים) או משלב לשוני הוא אופן שימוש בשפה, התואם לנסיבות מסוימות. על פי רוב, זו מידת הרשמיות (פורמליות) או התקניות הדקדוקית או הסמנטית (או ההגייתית) של טקסט מדובר, כתוב, או מסומן.
במשלב בא לידי ביטוי ההקשר החברתי של הלשון – כורח הנסיבות והסיטואציה הספציפית שבה נאמרו, נכתבו או סומנו הדברים. אדם עשוי לשנות את משלב שפתו לפי בחירתו וראות עיניו ובהתאם לנסיבות. למשל כאשר אדם משוחח עם אשתו או ילדיו סביר שרמת הרשמיות של השיח תהיה נמוכה (משלב נמוך), ואילו אם אותו אדם יישא נאום בטקס רשמי סביר שיבחר להעלות את רמת לשונו (משלב גבוה).
מגזרים שונים ואוכלוסיות שונות נוקטים משלבים שונים.
מקובל לקבוע את המשלב בהשפעת כמה גורמים:
תחום השיח: ישנם תחומים שמאלצים שימוש במשלב יותר גבוה לעומת תחומים אחרים, למשל שיח בתחום המשפט או הרפואה לעומת שיח בתחום הספורט.
האמצעי (המדיום) התקשורתי: רמת הרשמיות הנדרשת בכתיבת מכתב למשל, שונה מהרמה הנדרשת בשיחה שבעל פה (גם כאשר מדובר באותם מוען ונמען).
תפקיד המשתתפים במסרים: כאמור, אופי השפה שונה כאשר מדובר למשל בשיחה בין בעל לאישה לעומת מפקד וחייל, מראיין ומרואיין וכו'.
מידת הפורמליות של השיח: המשלב בטקס רשמי שונה ממשלב של שיחה אינטימית, משלב של מאמר מדעי שונה ממשלב של רשימת קניות, משלב של מכתב הממוען לחבר שונה ממשלב של מכתב הממוען למרצה באקדמיה וכו'.
משלבּים עיקריים

אין דרך מדויקת לקבוע או למדוד משלב, אך באופן גס, החלוקה הנפוצה של הלשון מציגה ארבעה משלבים עיקריים:
משלבּים עיקריים > לשון גבוהה / מליצית ("שפה גבוהה")

שפה פיוטית המאפיינת את הלשון הספרותית והמקראית. כמעט שלא נמצאת בשימוש בשפה היום־יומית ומופיעה בעיקר בספרות, באקדמיה, בנאומים, במכתבים רשמיים וכו'. שימוש במשלב זה יציית לרוב לכל כללי "הלשון התקנית" ויכיל גם מילים נדירות שימוש או ארכאיות וצורות תחביר שגרתיות פחות, שמוכרות בעיקר למלומדים. משלב זה יכיל גם פתגמים וביטויים, שיעידו על הכרת יצירות ספרות חשובות. לדוגמה: "טוב היה אילו חזרתי לביתי, אלא שכבר ירד היום וביתי רחוק מן העיר" (עגנון, תשי"ט, עמוד 187). דוגמה נוספת: "ומני אז כבו עיניי / כל עולמי חשך עליי / כי לעגו לי ידידיי / טוב לי מותי מחיי / אנה אלך, אנה אברח / איך אתנחם, איכה אשכח" (אביהו מדינה, "כבר עברו השנים").
משלב זה, במיוחד בדוגמאות הקיצוניות שלו, הוא ספק משלב וספק סוציולקט – דהיינו ניב של שכבה סוציאלית, במקרה זה, של שכבת המלומדים. עובדה זו הופכת את השימוש במשלב הזה לנושא נוח לבדיחות. בספרם של דן בן אמוץ וחיים חפר, "ילקוט הכזבים", מופיעה בדיחה המלמדת על חשיבות השימוש במשלב הנכון:
פעם טבע בכנרת המורה לעברית של דגניה א'. דווקא באותו זמן ישבו במקום המון חברה מהקורס לספורט של הפלמ"ח, אבל המורה צעק "הושיעו, הושיעו", ואיש לא הבין מה הוא רוצה.
משלב זה נוח גם כדי להדגים קשיים אישיים בכושר במעברי משלב. כדוגמה לדובר עברית שבלט בחוסר מיומנותו לעבור ממשלב למשלב ודיבר במשלב זה יתר על המידה, אפשר להביא את הנשיא זלמן שזר, אשר נודע כדובר מליצי בנאומיו, בסגנון שפתו ובשפת הגוף שלו. מערכון בתוכנית "לול", שהוקרן בטלוויזיה הישראלית, כלל חיקוי שלו כשהוא מברך את שחקני הכדורגל לפני משחק הגמר בגביע המדינה בכדורגל, והדגים את התופעה המגוחכת של שימוש לשוני לא נכון במקום הלא נכון. במיוחד זכור המשפט הפתטי, בליווי הנפת יד בצורת "אצבע משולשת": "תחזקנה רגליכם!". מערכון זה מבוסס על המציאות, כשבגמר גביע המדינה בשנת 1972, מיד בסיום המשחק שבו הפסידה קבוצת הפועל ירושלים לקבוצת הפועל תל אביב, אמר את הדברים האלה: "הידד למנצחים, ולמפסידים נאמר 'אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני' – יום יבוא וגם ירושלים תנצח!"
משלבּים עיקריים > לשון תקנית

הלשון שנקבעה רשמית על ידי הממסד הלשוני, וכפי שבאה לידי ביטוי בנוסח החדשות בכלי התקשורת. יש לה שימוש ביום־יום בעיקר בקרב אנשי מקצוע, נותני שירותים, אנשי חינוך וכו'. במשלב זה אין דגש במילים, בביטויים או בדרכי תחביר שהשימוש בהם נדיר, אך הדגש מושם בעמידה בכללי התחביר ובשימוש במילים שמופיעות במילונים הרשמיים ובפירושן הרשמי. בעברית יש במשלב זה הקפדה על הגייה במלרע ובמלעיל, ובערבית תהיה במשלב זה הקפדה על הגייה נכונה של כל העיצורים והתנועות. 
לדוגמה, הפיכת דברי עגנון למשלב זה תיראה בערך כך: "היה עדיף לשוב הביתה, אך בא הערב וביתי נמצא הרחק מהעיר".
יוצרים בולטים, שהקפידו על חוקי השפה אך לא נהגו לרוב לשלב בה מליצות היו נעמי שמר ונתן יונתן.
בלשונות שבהן יש הרבה מבטאים, מעבר למשלב זה עשוי לכלול גם מעבר להגייה שנחשבת ל"תקנית". לדוגמה, קריינים בכלי התקשורת בארצות הברית משתמשים במבטא של המערב התיכון כמבטא "תקני" כשהם מתבטאים במשלב זה. באותו אופן, בלשונות שבהן יש שלל ניבים אזוריים, המעבר למשלב זה עשוי לכלול גם מעבר לניב אזורי שהוכרז כ"תקני". באיטלקית, למשל, זהו הניב של פירנצה.
משלבּים עיקריים > משלב דיבורי או לשון מדוברת

לשון מדוברת מתבססת על הלשון התקנית אך ללא הקפדה מדויקת על כל כלליה, מאופיינת בשימוש על ידי הציבור הרחב בשגרה היום־יומית וכוללת לעיתים מבעים אשר לרוב אינם בשימוש בשפה התקנית. דוגמה: 
הפיכת דברי עגנון למשלב זה תיראה בערך כך: "היה הכי טוב אם הייתי חוזר הביתה, אבל כבר היה חושך ואני גר מחוץ לעיר". 
יוצר בולט, שנהג לכתוב במשלב זה, היה יוסי בנאי – אילו נכתב שירו "אני וסימון וְמואיז הקטן" בעברית תקנית, היה שמו "אני וסימון וּמואיז הקטן". בנאי הקפיד גם ששמו יבוטא במלעיל כמקובל בעם, ולא במלרע, התואם את תקני השפה הרשמיים.
משלבּים עיקריים > לשון תת־תקנית

לשון תת-תקנית, עגה או סלנג היא לשון שאינה כפופה לכללים רשמיים, והשימוש בה נעשה כראות עיניו של הדובר. משלב זה נפוץ ביותר בקרב בני נוער. מעין תמונת מראה של הלשון הגבוהה – סביר שלא ייעשה בה שימוש בטקסט או שיח ספרותי, אקדמי או רשמי ואילו עיקר הופעתה תהיה במצבים בהם רמת הרשמיות המצופה היא הנמוכה ביותר כגון שיחות רחוב, שיח בין חברים, התכתבויות במסרונים וכו'. במקרים קיצוניים, סלנג כבד הוא סימן היכר של קבוצות אוכלוסייה המרוחקות מן הממסד, ומשלב זה הוא בעל חפיפה חלקית לסוציולקט. משלב זה היה מקובל בכתיבתם של נתן זהבי ובוקי נאה, כשאלו היו כתבי פלילים. בעזרת שליטה בסלנג קיצוני הם הוכיחו התמצאות באורחותיה של תת־תרבות הרחוקה מן הממסד.
לדוגמה, לו כתב עגנון את דבריו בצורת סלנג הם היו נראים בערך כך: "אם הייתי עף הביתה זה היה הכי טוב, אבל כבר היה לילה ואני גר רחוק לאללה".
אפיון דמויות ספרותיות בעזרת שימוש במשלב

ישנם יוצרים שמסתייעים בהשמת משלב שונה בפיה של כל דמות, כדי לאפיין את הדמויות. דוגמה קיצונית לכך היא המערכון של הגשש החיוור "חושחש הנחש". במערכון, השוטר, המדבר בשפה מדוברת (שייקה לוי), משחרר ממעצר עבריין (גברי בנאי) שמדבר בסלנג, ועוצר במקומו עובר אורח (ישראל פוליאקוב) שמדבר בלשון מליצית. שלוש הדמויות מתקשות להבין זו את דיבורה של זו והדבר יוצר מתחים ביניהן ("הנה התעודות, פשפש בהן ככל רצונך" / "אתה קראת לי 'פִשפש'?!"). במקרה זה, המשלב משמש כמעט כנושא המרכזי של המערכון ולא רק ככלי עזר לאפיון.
בספרו של דויד גרוסמן מישהו לרוץ איתו, לדמויות יש משלבים מגוונים. המספר עצמו, כשהוא מתאר את המעשים, כביכול כצופה נסתר, משתמש בעברית תקנית, עם נטייה מליצית קלה ("הנערה הייתה מרוכזת כולה בתנועות החבלים, ותמר לא יכלה להמשיך משם, כי הוקסמה אל הריכוז המוחלט שלה, שהכירה גם מעצמה"). הדמויות של הנערים בני הטובים מדברים בעברית ספק תקנית ספק מדוברת – הן משתמשות, למשל, בצורת העתיד במקום בצורת הציווי. לדמויות אחרות יש עברית מדוברת של ממש – הפושע, פסח בית־הלוי, הוגה את המילה "זכוכית" עם ס' במקום ז'. הנערה ששמה שלי מדברת עברית מדוברת עם ניואנסים של חברה דתית ("ישתבח שמו"), ויש גם דמויות עם נטיות לסוגי סלנג שונים. סלנג בהשפעה יידישאית אצל אמא של פסח, סלנג בהשפעה ערבית אצל עובד העירייה (שאומר "כַּלְבְּ" במקום "כֶּלֶב" ודמות ברחוב שאומרת "אחלה") וסלנג כבד, שהוא כבר ספק סוציולקט, של חברת המסוממים. הגיבורה, תמר, הייתה צריכה ללמוד מילים חדשות כדי להבין את הקבוצה הזו.
לכאורה טבעי לחלוטין שכל דמות ספרותית תתבטא באופן המצופה מאופייה ומהרקע הסוציאלי שלה. אולם אין הדבר כך. הספרות הקלאסית כתובה באחידות משלבית וגם חלק נכבד מספרות העת החדשה כתוב כך. לדוגמה, בספר אליפים מאת אסתר שטרייט־וורצל, כל הדמויות – בני טובים, נערי מצוקה, אנשי חינוך ודמות המספר – מדברות בעברית תקנית בלא מליצה ובלא שגיאת דקדוק. אפילו כשהדמות המספר מציגה לקורא את הביטוי "נכנס בשמחה ויוצא בתרועה", שהוא ספק סלנג וספק מליצה, היא מכינה את הקורא מראש ובמפורש לפגישה עם ביטוי ושמה את הביטוי במירכאות.
ראו גם

ניב (סיווג שפה)
דיגלוסיה
הערות שוליים

↑  עגנון, ש' (תשי"ט). "קשרי קשרים", כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון, כרך שישי. ירושלים: שוקן, עמ' 186-190.
↑  חלק נכבד מיצירתו של עגנון הוא אפילו מליצי יותר ממשפט הדוגמה הקודם. למשל בפתיחת הספר בדמי ימיה: "בדמי ימיה מתה אמי.... מעט ורעים היו ימי שני חייה" - המשפט האחרון הוא פרפרזה של עגנון על דברי יוסף מן המקרא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529437005171  GND: 4182506-8  LCCN: sh85112377
אגירופוביה

מעבר חצייה
אגירופוביה (באנגלית: agyrophobia או dromophobia) היא פוביה ספציפית מחציית כבישים או דרכים שבהם עלולים לחלוף כלי רכב.
הגורם לפוביה

הפוביה עלולה להיווצר כתוצאה מחוויה שלילית כגון תאונת דרכים, ובמקרה כזה יכולות להיות מעורבות בה גם הפרעת פאניקה ואגורפוביה. אגירופוביה, ובעיקר פחד מחציית כבישים לבד, עלולה להיות השלכה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, כתגובה למצב שמזכיר את האירוע הטראומטי שהיה בעבר.
אגירופוביה עלולה גם להיגרם בשל התקף חרדה שעלולים לסבול ממנו אנשים הלוקים בתסמונת האדם הנוקשה, הסובלים מהתכווצויות שרירים בלתי נשלטות וחוששים שהדבר יקרה להם באמצע חציית כביש.
אגירופוביה עשויה להופיע אצל לוקים באוטיזם, במיוחד אצל ילדים, שכן חציית כביש כרוכה במיומנויות מורכבות, כמו למשל לשפוט מהירות של מכונית מתקרבת.