stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנון שילוח
מסורות המוזיקה היהודית

ספרו Jewish Musical Traditions צמח על בסיס הקורס המקיף "המורשת המוזיקלית של קהילות ישראל" שהכין לאוניברסיטה הפתוחה. שתים עשרה היחידות של הקורס הופיעו בדפוס בארבע חוברות בין השנים 1985–1987. הספר האנגלי ראה אור פעמיים ב-1992 וב-1995 בהוצאת אוניברסיטת ויין (ארצות הברית). ובאותה שנה של 1995 הופיע הספר בתרגום צרפתי וזכה לפרס המוזות. הספר, כותב שילוח, אם כי הוא מקיף אירועים מישראל הקדומה ועד ימינו, לא ניתן למצוא בו התפתחות כרונולוגית ורציפות היסטורית בגלל התנאים המיוחדים בהם עם ישראל חי בארצות הגלות. מאותה סיבה לא ניתן גם לדבר בו על מוזיקה אחידה והומוגנית, מפני שבפועל קיימות מסורות מוזיקליות רבות אשר רובן ככולן צמחו והתגבשו בארצות הגולה תוך חשיפה ארוכת שנים לתרבויות המוזיקליות של העמים שבקרבם הם חיו. על-כן שילוח אימץ את השיטה שדנה במוזיקה בהקשרה התרבותי ובחינתה בנושאי חתך המשותפים לכל קהילות ישראל.
בין שלל הנושאים, שילוח נסה לברר האם שרד משהו מן המוזיקה של ישראל הקדומה במסורות המוזיקליות העכשוויות. כאן נתקל המחפש מיד בקושי של העדר תעודות מוזיקליות היכולות להאיר לנו את העבר, היות שהמוזיקה שאנו מחפש את עקבותיה נמסרה מפה לאוזן. על קושי זה יש להוסיף את ההשפעות הוודאיות שנספגו בה כתוצאה מן החשיפה הממושכת לתרבויות מוזיקליות אחרות. מאידך הדורות הקודמים השאירו לנו שפע של תעודות מילוליות מסוגים שונים. שילוח בדק בספרו זה מה ניתן ללמוד מן החיבורים האלה ומצא בהם שפע של מידע על הנושאים הבאים: עמדות הסמכויות הרבניות למוזיקה; טעמי המקרא, שירת בית-הכנסת והתפתחות הפיוט; השירה מחוץ לבית-הכנסת והפולקלור המוזיקלי; השפעת עולם הקבלה על המוזיקה היהודית; שירת הנשים; הריקוד ועוד.
כך למשל כששילוח מתאר את תקופת תור הזהב של יהדות ספרד, שהיה גם תור הזהב של התרבות היהודית הספרדית, ציין את הופעתו בספרות של זרם מחשבתי שביקש לרומם את האלמנט היהודי העתיק במוזיקה ואת זכות הראשונים שיש לו. לפי הרעיון הזה בתקופת התנ"ך הגיעה המוזיקה האנושית לשיא שלמותה ומה שקרה במרוצת הזמן לאחר החורבן מהווה הידרדרות וניוון. הד לרעיון זה נמצא אצל הסופר והמשורר היהודי איטלקי עמנואל הרומי אשר טבע במשפט מפורסם על דרך של חידה:: "מה אומרת המוזיקה לגויים? גונב גונבתי מארץ העברים", הכוונה לכך שמקורה הראשון והראשוני של המוזיקה הוא בארץ העברים. בתקופת התנ"ך ובאומנותם הנעלה של הלויים משרתי המקדש.
הספר מתחיל ומסתיים במבט בוחן על מה שקרה למסורות המוזיקליות של עדות המזרח בישראל לאחר העלייה לארץ ומה הם מגמות השינוי שהתחוללו בהן כתוצאה מהמפגש עם התרבות המוזיקלית המערבית. במאמר חלוצי פרסמו שילוח והסוציולוג פרופסור אריק כהן את פרי מחקרם המשותף "דינאמיקת השינוי במוזיקה של עדות המזרח בישראל" בו תארו את מגמות השינוי בטיפולוגיה של תשע דינמיקות סגנון המבוססת על ארבעה משתנים שניים מהם בעלי אופי מוזיקולוגיים ושניים סוציולוגיים. המאמר הופיע בעברית

ובאנגלית

והוא נכלל גם בספר על מסורות המוזיקה היהודית.
המוזיקה בעולם האסלאם: מבט חברתי תרבותי

ספר שנכתב במקור באנגלית (Music in the World of Islam – A Socio-Cultural Studies), תורגם לעברית וראה אור בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 1999 ותורגם גם לערבית וצרפתית. חיבור זה מגולל את סיפורה של המוזיקה בעולם האסלאם במשך כאלף חמש מאות שנים. הטענה המובאת בספר היא כי ראשיתה של מוזיקה זו בשירה של השבטים הבדווים בחצי האי ערב קודם להופעת האסלאם, בה משתקפים אורח חייהם ומגעיהם עם הממלכות הערביות של חירה וגסאן, בנות חסותם של השליטים הססאנים והביזנטים. אל ממלכות אלה נהגו להגיע מוזיקאים ומשוררים מן המדבר. מסורת מוזיקלית טרום-אסלאמית זו יכולה להיחשב למבשרת אמנות המוזיקה שהתגבשה בשלטון האסלאם. עם זה תולדותיה של מה שמכנה שילוח "המסורת המוזיקלית הגדולה" שנוצרה ונתגבשה בשתי המאות הראשונות של האסלאם קשורה בקשר אמיץ עם התרבויות המוזיקליות המשגשגות של הארצות שכבשו צבאות האסלאם. היא צמחה בתהליך מהיר בהשתתפות כובשים ונכבשים, מוזיקאים בני עמים שונים ובני דתות ושכבות חברתיות שונות, נשים וגברים והתפשטה עד מהרה ברחבי ארצות האסלאם. לדעת שילוח אין ספק שבתהליך זה פעלה מגמת הערביזציה (הדרישה לשליטה במכמני השפה והשירה הערבית וכל הקשור להם) כקטליזטור. לקראת סוף המאה השלישית למניין המוסלמי התחילו מופיעים סגנונות מקומיים, בייחוד פרסיים וטורקיים. אבל העקרונות הבסיסיים של המסורת המוזיקלית הגדולה ממשיכים להיות מעין מכנה משותף לסגנונות האמנותיים השונים.
בחלקו הראשון של הספר דן שילוח בהשפעת התרגומים של חיבורים יווניים על המוזיקה לערבית במאה התשיעית והעשירית על היווצרותם של כתבים תאורטיים ערביים בנושאי מוזיקה שונים; בספרות הענפה שהוקדשה לפלוגתא האין סופית בין מתנגדים ומחייבים של המוזיקה והריקוד מבחינה הלכתית. חכמי דת מחמירים ראו במוזיקה גורם שלילי, מזיק מפתה ואף שטני. כנגד הגישה המחמירה הזו טענו התנועות המיסטיות של הצופים היפוכו של דבר וראו במוזיקה דווקא גורם של התעלות רוחנית. תנועת הביזור הנ"ל הביאה ליצירת מרכזים תרבותיים חשובים במרכז אסיה, פרס, הארצות תחת שלטון טורקי וספרד בה השתתפו בעיצוב סימביוזה לוקאלית מוסלמים, יהודים, נוצרים, עבדים סלכים שנקנו בארצות אירופה וברברים. ספרד הפכה למתווך בין התרבות היוונית העתיקה לבין התרבות האירופית המתגבשת.
מוזיקה וסגולותיה בכתבים המוסלמים והיהודים

בכרך מאמרים זה (Music and its Virtues in Islamic and Judaic Writings Variorum) של אמנון שילוח שראה אור בשנת 2007 כמו בכרך הקודם שראה אור בשנת 1993 כלולים גם טקסטים של מסות ערביות ששילוח תרגם לערבית או לצרפתית.
אחד מעשרים ושניים המאמרים הכלולים בקובץ החדש עוסק בריקוד באסלאם והוא המאמר המדעי הראשון שפרסם שילוח בשנת 1962. הוא מזכיר בו את ההתנגדות של אנשי ההלכה המוסלמים כנגד הריקוד. בתרבות האסלאם ומוסיף שקיימים שלושה סוגי ריקודים שתוארו בהרחבה בספרו "המוזיקה בעולם האסלאם" שהם: א) הריקודים הפולקלוריים שביחס אליהם אנשי ההלכה לא הקפידו על איסורם. מספרם של ריקודים אלה רב, בטורקיה למשל מונים המומחים כאלף ריקודים. ב) הריקוד הדתי המייחד את הטקסים הצופיים ומסייע להם להגיע לאכסטזה; הריקוד הדתי מקבל ביטוי מעודן ואומנותי מיוחד בטקסים של מסדר הדרווישים המסתובבים שנוסד על ידי המשורר המפורסם ג'לאל א-דין רומי. ריקודי הצופים למיניהם היו מטרה להתקפות החריפות ביותר של חכמי ההלכה. ג) הריקוד האומנותי ששאב את יסודותיו מהריקוד הפרסי ששגשג לפני הופעת האסלאם. דיון מיוחד הוקדש במאמר ל"ריקוד סוס העץ" המבוצע לפי כוריאוגרפיה מפותחת המתארת קרב בין יריבים. ריקוד זה שמקורו אולי בפרס, נפוץ באזורים רבים בעולם, כולל בתרבות הספרדית האנדלוסית.
מאמר אחר בקובץ עוסק במוזיקה של היהודים הרומניוטים, כלומר אלה שחיו בעבר באימפריה הביזנטית והושפעו מן המסורת המוזיקלית שלה. שילוח נסה למצוא עקבות השפעה זו במסורתם המוזיקלית של הקהילות הרומניוטיות במספר יישובים ביוון (בעיקר במרכז החשוב שב"ינינה") ובקרב הקהילה הקראית הגוועת באיסטנבול. בניתוח מספר דוגמאות מוזיקליות המובאות בסוף המאמר, דוגמאות שהוא פענח בתיווי מהקלטות שביצע בשנות השישים, שילוח מציין מספר ממצאים המצביעים על קיומה של השפעה.
דוגמה שלישית ואחרונה מתייחסת למאמר האחרון בקובץ. מאמר זה דן בחיבור מפורסם של הסופר בן המאה העשירית ששמו אל-שאקונדי (שאקונדה היא עיירה סמוכה לקורדובה) בו הוא מונה ומפאר את מעלותיה של סביליה ועל עליונותה בתחומים רבים על פני ערים אחרות. בחיבור מקדיש המחבר פרק על הצטיינותה של סביליה בכלי מוזיקה, בנייתם ונגינה עליהם ובחינוך של שפחות מזמרות המושלמות ביותר. שפחות אלו הצטיינו בתורת המוזיקה, בשירה, בנגינה, בריקוד ובהשכלה כללית מקיפה; הן היו נמכרות במחירים גבוהים לאנשי שלטון ולעשירים במרוקו ובתוניסיה. הפרק כולל 18 מונחים שבחלקם הם אניגמטיים וחוקרים רבים סברו שמדובר בכלי מוזיקה. המאמר מראה שמונחים אלה קשורים בעקיפין למוזיקה והם נוגעים בריקודים, בתיאטרון צלליות, במימיקה ובאופן נרחב בהצגות גלובליות של בידור.
ספר יובל לכבודו

בין עבר לערב ד- המגעים בין הספרות הערבית לבין הספרות היהודית בימי הבינים ובזמן החדש - ספר היובל לכבוד פרופ' אמנון שילוח ערך יוסף טובי, חיפה תשס"ח.
ספר יובל לכבודו > לקריאה נוספת

רונית סתר, אמנון שילוח על המוזיקה האומנותית הישראלית, בתוך: ספר היובל לכבוד פרופ' אמנון שילוח, ע' 21–36.
אמנון שילוח, "דת ומוזיקה באסלאם", שם, ע' 246–255.
ספרים שערך

יובל - קובץ מחקרים של המרכז לחקר המוזיקה היהודית כרך ב'/ נערך בידי אמנון שילוח בשיתוף עם בתיה באיאר, הוצאת מאגנס, ירושלים, ינואר 1971.
Consulting Editor, Pe‘amim, 19 (1984), an issue devoted to the musical traditions of Sephardi and Oriental Jewry.
The performance of Jewish and Arab Music in Israel Today, Musical Performance, Harwood Academic Publishers, London (1997), I/2, part one, 95p. Ibid., Part two, 1977.+CD.
הערות שוליים

↑  ארכיון אמנון שילוח באתר הספרייה הלאומית
↑  Lois Ibsen al-Faruqi, Asian Music, XIV/2 (1982), 183-185)
↑  "פעמים" 12 (1982), עמ' 3–25
↑  Ethnomusicology, XXVII/2 (1983), 227-252.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268019605171  PLWABN: 9810682933005606  BIBSYS: 90232763  BNE: XX1254871  BnF: cb12169822j (data)  CANTIC: a10234081  CiNii: DA08764541  GND: 103433945  ISNI: 0000 0001 1023 0932  LCCN: n80104038  NKC: xx0180573  NLG: 73000  NTA: 067509681  SUDOC: 030239613  Trove: 974324  VcBA: 495/17629  VIAF: 27107407   WorldCat (עם VIAF): 27107407
אסון מוסך הרכבת בחיפה

| חלק ממלחמת לבנון השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  16 ביולי 2006
 מקום:  נמל חיפה, חיפה, ישראל
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  32°48′17″N 35°00′46″E﻿ / ﻿32.80465653019°N 35.012776360807°E﻿ / 32.80465653019; 35.012776360807
 סוג:  הפצצה 
 נשק:  רקטה ארטילרית סורית בקוטר 220 מ"מ
 הרוגים:  8
 פצועים:  23
 מבצע:  חזבאללה
 מניע:  לאומני
  (למפת חיפה מוגדלת) אסון מוסך הרכבת בחיפה(למפת חיפה רגילה) אסון מוסך הרכבת בחיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) אסון מוסך הרכבת בחיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) אסון מוסך הרכבת בחיפה he
 
אסון מוסך הרכבת בחיפה אירע ב-16 ביולי 2006 בראשית מלחמת לבנון השנייה ובו נהרגו שמונה ונפצעו 23 מעובדי מוסך הרכבת בחיפה, בהתפוצצות רקטת ארטילריה סורית בקוטר של 220 מ"מ שנורתה מלבנון.
רקע

בתחילת מלחמת לבנון השנייה נכנסה חיפה לראשונה למעגל הירי מלבנון. בפתיחת המלחמה נורה טיל לעבר כביש סטלה מאריס, שגרם לנזק קל וללא נפגעים.
ביום ראשון סמוך לשעה 9 בבוקר נורו טילים מלבנון לעבר ראש הנקרה, נהריה, עכו, הקריות, אזור מפרץ חיפה וחיפה. מן הירי נהרגו שמונה עובדי המקום, שלא הספיקו להגיע למקלט.
יומיים לאחר מכן נחתה במקום "קטיושה" נוספת שנורתה מלבנון, אך הפעם לא היו נפגעים משום שבמוסך לא הייתה כל פעילות.
הנצחה

תחנת הרכבת חיפה מרכז שינתה את שמה לתחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה.
בקריית ים בה התגוררו חמישה מהרוגים באסון הוקמה אנדרטה לזכרם.
בשנת 2017 העניק נשיא המדינה ראובן ריבלין למשפחות החללים את אות המערכה.
ראו גם

פגיעת הרקטה במג'דל שמס
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, החיזבאללה תקף את חיפה; 8 נהרגו, באתר ynet, 16 ביולי 2006
↑  אלי לוי, יובל לידור ודורון נחום, שוב קטיושות על מוסך הרכבת בחיפה, באתר nrg‏, 18 ביולי 2006
↑  אבי אשכנזי, שמים פס: האנדרטה תועבר כדי לפנות מקום לרכבת הקלה, באתר nrg‏, 26 במאי 2011
↑  אריק בנדר, ‏משפחות הרוגי אסון הרכבת במלחמת לבנון ה-2 מקבלים את "אות המערכה" מהנשיא, באתר מעריב אונליין, 15 באוקטובר 2017
כביש 7110

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  5 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 מיקום
 ערים ראשיות:  עתלית
 נקודת התחלה:  מחלף עתלית
 נקודת סיום:  הכניסה לנווה ים
 כבישים מסתעפים:  כביש 721, כביש 2
 מפגשים עיקריים:  משעול הגפנים, לאחר מכן הופך לדרך חקלאית שמקשרת אותו לכביש 4 ולכביש 7111.
 
 קואורדינטות:  32°41′46″N 34°56′45″E﻿ / ﻿32.696138888889°N 34.945944444444°E﻿ / 32.696138888889; 34.945944444444
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הכרמל מוגדלת) כביש 7110(למפת הכרמל רגילה) כביש 7110(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 7110(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 7110  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 7110 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את כביש 2 לוועד המקומי עתלית ולקיבוץ נווה ים.
הכניסה לכביש היא ממחלף עתלית.
הכביש נסלל כדי לאפשר גישה לעתלית (אז מועצה מקומית) ולקיבוץ נווה ים מכביש 2.
הכביש עובר לכל אורכו ברחוב דרך הים, שמהווה את הרחוב הראשי של עתלית, ובהמשך, את כביש הגישה לנווה ים.
ראו גם

כבישי ישראל
דרך הים
כביש 721
כביש 7111
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים

מערכת PET-CT. המכשיר המחובר לתקרה הוא משאבה המזריקה חומר ניגוד עבור סריקת הCT
טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (באנגלית: Positron Emission Tomography, ובראשי תיבות: PET) היא טכניקת דימות ברפואה גרעינית, המשמשת להתבוננות בתהליכים מטבוליים בגוף האדם. המערכת מזהה זוגות של קרני גאמא, הנפלטות כתוצאה מדעיכתו של חומר רדיואקטיבי (טרייסר), שהוחדר לגוף על פני מולקולה פעילה ביולוגית. לאחר מכן, נבנות תמונות תלת-ממדיות של ריכוז הטרייסר בתוך הגוף.
רוב סריקות PET (כ-90% מהסריקות) משמשות לדימות ריכוז הגלוקוז ברקמות הגוף, מידע המאפשר זיהוי גידולים ממאירים וגרורות שלהם, ואבחון מחלות מוח.
אחד החסרונות העיקריים של סריקות PET הוא העלות הגבוהה שלהן, הנובעת מעלות מכשיר הסריקה, מעלות הכנת החומרים הרדיואקטיביים הדרושים לסריקה ומשלוחם, ומהזמן והמיומנות הנדרשים לניתוח הסריקה.
כיום, סורקי PET-CT מאפשרים לשלב את טכניקת PET עם טכניקת CT על מנת לתת תמונה מלאה יותר של המטופל. סריקות ה-CT מבוצעות על החולה באותו המכשיר כמו סריקות הPET.
שימושים

ל- PET שימוש נרחב באונקולוגיה קלינית (דימות של גידולים, וחיפוש אחר גרורות) ובאבחון של מחלות מוח, כגון אלה הגורמות לסוגים שונים של שיטיון. בנוסף, PET היא כלי מחקרי חשוב למיפוי פעילות תקינה של המוח והלב האנושיים ולפיתוח תרופות. חשיבותה של PET מתבטאת בכך שמאפשרת להתמקד רק בחומרים מסוימים, המשמשים בגוף לפעולה הנחקרת.
PET משמשת גם במחקרים טרום קליניים על בעלי חיים, בהם היא מאפשרת חקירות חוזרות ונשנות על אותם הפרטים. יתרון זה גורם לעלייה באיכות הסטטיסטית של הנתונים, כיוון שהפרטים יכולים לשמש כקבוצת הבקרה של עצמם, ולירידה משמעותית במספר בעלי החיים הנחוצים לכל מחקר.
שיטות חלופיות של סריקה כוללות טומוגרפיה ממוחשבת באמצעות קרני רנטגן (CT), דימות תהודה מגנטית (MRI), דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI), אולטרה סאונד (US) וטומוגרפיית פליטת פוטון בודד (SPECT).
בעוד חלק משיטות הסריקה, כמו CT ו-MRI, מדגימות שינויים אנטומיים בגוף, PET ו-SPECT מסוגלות לאתר אזורים בהם יש פעילות ביולוגית מולקולרית מסוימת, אפילו לפני שינוי אנטומי. סריקת ה-PET עושה זאת באמצעות שימוש בגששים מולקוריים מסומנים רדיואקטיבית, אשר נספגים במידה שונה בהתאם לסוג הרקמה המעורבת ותפקידה. סריקת ה-PET מסוגלת לכמת וליצור הדמיות של שינויים בזרימת הדם המקומית במבנים אנטומיים שונים.
דימות ה-PET היעיל ביותר נעשה באמצעות שימוש בסורק PET המיועד לכך. למרות זאת, ניתן לבצע דימות PET בעזרת מצלמת קרני גאמא דו-ראשית, מצוידת בגלאי אשר מסוגל לזהות אירועים סמוכים מאוד זה לזה בזמן (coincidence detector). איכות ה-PET המבוצע בעזרת מצלמת הגאמא נמוכה משמעותית מהשיטה המקובלת, והפקת הנתונים ממנה איטית. למרות זאת, שיטה זו מאפשרת דימות במוסדות עם ביקוש נמוך לבדיקות PET, ומונע הפנייתם של חולים למרכזים אחרים, או הסתמכות על סורקים ניידים.
שימושים > אונקולוגיה

סריקות PET משתמשות באיזוטופ רדיואקטיבי של פלואור (18F) המחובר למולקולת גלוקוז. החומר שמתקבל כתוצאה מכך הוא פלואורודיאוקסיגלוקוז (FDG), הנקרא גם FDG-PET. במנה טיפוסית של FDG בסריקה אונקולוגית יש מנת קרינה אפקטיבית של 14 מיליסיוורט. טרייסר זה הוא אנלוג כימי של גלוקוז. הוא נספג על ידי תאים המשתמשים בגלוקוז ועובר זרחון על ידי הקסוקינאז (אנזים שריכוזו גבוה בתאים ממאירים). אטום החמצן של הגלוקוז, המוחלף בפלואור-18 בעת ייצור FDG מגלוקוז, נחוץ עבור השלב הבא של מטבוליזם של גלוקוז, ולכן FDG, שאטום זה חסר לו, לא משתתף בתגובות נוספות. בנוסף, רוב הרקמות (פרט לכבד ולכליות) אינן מסוגלות להסיר את הזרחן שנוסף למולקולות ה-FDG על ידי הקסוקינאז. משמעות הדבר היא שהמולקולה כלואה בכל תא שסופג אותה, עד דעיכתה, משום שסוכרים מזורחנים אינם יכולים לצאת מהתא, הודות למטענם היוני. כליאה זו מובילה למעשה לסימון רדיואקטיבי של רקמות עם ספיגת גלוקוז גבוהה, כמו המוח, הכבד, ומרבית הגידולים הסרטניים. כתוצאה מכך, סריקות FDG-PET יכולות לשמש לאבחון גידולים סרטניים, קביעת שלב המחלה ומעקב אחרי הטיפול בה, במיוחד במחלות מסוג לימפומת הודג'קין, לימפומה שאינה הודג'קין, וסרטן הריאות.
כיום, נכנסים בהדרגה גם איזוטופים ורדיוטרייסרים אחרים לשימוש בתחום האונקולוגיה. החומר 11C-metomidate, לדוגמה, יכול לשמש לזיהוי גידולים שמקורם בקליפת בלוטת יותרת הכליה (קליפת האדרנל). דוגמה נוספת היא סריקת FDOPA PET-CT, שהוכיחה עצמה כשיטה רגישה יותר לזיהוי ואיתור פאוכרומוציטומה מאשר סריקת MIBG.
שימושים > דימות מוחי > דימות נוירולוגי

דימות מוחי בעזרת PET מבוסס על ההנחה, לפיה אזורים פעילים רדיואקטיבית הם אזורים בהם מתרחשת פעילות מוחית. הערך הנמדד בעקיפין בסריקות אלה, על ידי הטרייסר חמצן-15, הוא זרימת הדם לאזורים שונים במוח. אך מדידה שכזו היא קשה לביצוע, כיוון שחמצן-15 הוא אטום רדיואקטיבי בעל זמן חיים של שתי דקות בלבד, ולכן על מנת להשתמש בו בסריקה יש להזרים אותו ישירות מציקלוטרון רפואי.
בפועל, סריקת FDG-PET סטנדרטית של המוח, שמודדת שימוש מקומי בגלוקוז, יכולה גם היא לשמש להבחנה בין מחלת אלצהיימר לבין תהליכי שיטיון מוחי אחרים, וגם לאבחון מוקדם של אלצהיימר. זאת משום שהמוח לרוב צורך כמויות גדולות של גלוקוז, ופתולוגיות מוחיות כמו מחלת אלצהיימר מפחיתות מאוד את המטבוליזם של גלוקוז ושל חמצן במוח. היתרון של סריקת FDG-PET על פני סריקות אחרות בנושא זה הוא נגישותו הגבוהה.
דימות PET בעזרת FDG יכול לשמש גם לאיתור מוקד של התקף אפילפטי, שכן המוקד יופיע בסריקות בין-התקפיות כאזור היפומטבולי. בנוסף, פותחו עבור שימוש בסריקות PET רדיוטרייסרים שהם ליגנדים, הנקשרים לסוגי קולטנים עצביים מסוימים. למשל:
11C] raclopride]
[18F] fallypride]
18F] desmethoxyfallypride]
נקשרים לקולטני דופמין D2/D3;
11C] McN 5652]
[11C] DASB]
נקשרים לטרנספורטרים של סרטונין;
18F] Mefway]
נקשר לקולטני סרטונין 5HT1A;
ו-18F] Nifene]
נקשר לקולטנים ניקוטיניים או למצעי אנזימים.
חומרים אלו מאפשרים לחזות בקבוצות של קולטנים עצביים מסוימים בהקשר למספר רב של מחלות נוירולוגיות ונוירופסיכיאטריות.
דימות עמילואידים נמצא כיום על סף שימוש קליני, הודות לפיתוחם של מספר גששים חדשניים עבור דימות לא פולשני של משקעים במוח האדם. הגששים המוקדמים ביותר לדימות עמילואידים היו:
{\ce {2-(1-{6-[(2-[18F]fluoroethyl)(methyl)amino]-2-naphthyl}ethylidene)malononitrile ([18F]FDDNP)}}
שפותח באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס, ו-
{\ce {2-(4'-methylaminophenyl)-6-hydroxybenzothiazole}} {\ce {N-methyl-[11C]}}
הנקרא גם תרכובת פיטסבורג B, שפותח באוניברסיטת פיטסבורג. גששי דימות עמילואידים אלו מאפשרים לחזות בלוחיות עמילואידים במוחותיהם של חולי אלצהיימר, ויכולים לסייע לקליניקאים לאבחן אלצהיימר ולפתח טיפולים חדשניים נגד עמילואידים. המולקולה 11C]PMP] היא תרכובת רדיואקטיבית פורצת דרך המשמשת ב-PET על מנת לבחון את הפעילות של מערכת המוליכים העצביים האצטילכוליניים, בכך שהיא משמשת מצע לאצטילכולין אסטראז. ניתוחים לאחר המוות של חולי אלצהיימר מצביעים על רמות נמוכות של אצטילכולין אסטראז. 11C]PMP] משמשת למיפוי פעילות האצטילכולין אסטראז במוח, ולכן יכולה לסייע באבחון מחלת אלצהיימר ובמעקב אחרי הטיפול בה. חברת Avid Radiopharmaceuticals מפילדלפיה פיתחה חומר בשם 18F-AV-45 שמשתמש ברדיונוקליד ארוך-החיים פלואור-18 על מנת לזהות לוחיות עמילואידים בעזרת סריקות PET.
שימושים > דימות מוחי > נוירופסיכולוגיה / נוירולוגיה קוגניטיבית

בחינת הקשר בין תהליכים פסיכולוגיים או הפרעות לבין פעילות מוחית.
שימושים > דימות מוחי > פסיכיאטריה

מספר תרכובות הנקשרות באופן בררני לקולטנים עצביים מסוימים, יכולות להיות מסומנות רדיואקטיבית בעזרת C-11 או F-18. רדיוליגנדים הנקשרים לקולטני דופמין (D1, D2), קולטני סרטונין (5HT1A, 5HT2A), קולטני אופיואיד ועוד, שימשו בהצלחה במחקרים על בני אדם. ישנם מחקרים הבוחנים את מצבם של קולטנים אלו בחולים בסכיזופרניה, מכורים לסמים, בעלי הפרעות אפקטיביות ועוד, ביחס לקבוצות בקרה בריאות.
שימושים > דימות מוחי > כירורגיה סטריאוטקטית ורידוכירורגיה

כירורגיה המונחית באמצעות דימות PET מאפשרת טיפול בגידולים תוך-גולגולתיים, במלפורמציה עורקית-ורידית ובמצבים אחרים הניתנים לטיפול כירורגי.
שימושים > קרדיולוגיה

בקרדיולוגיה קלינית, סריקות FDG-PET מסוגלות לזהות לקויות בהתכווצותם של חלקי שריר הלב (hibernating myocardium), אבל התועלת של סריקה זו ביחס לעלותה אינה ברורה לעומת יעילותה של בדיקת SPECT.
דימות FDG-PET של טרשת עורקים, לאיתור חולים עם סכנה לשבץ, יכול לסייע לבחון את יעילות הטיפולים החדשניים בטרשת עורקים.
שימושים > מחלות זיהומיות

הדמיית זיהומים עם טכנולוגיות דימות מולקולריות יכולה לשפר את האבחון ואת טיפולי ההמשך. בעבר, סריקות PET שימשו להדמיית זיהומים בקטריאליים רפואיים תוך שימוש ב-FDG לזיהוי תגובה דלקתית הקשורה לזיהום.
לאחרונה, שלושה סוגים שונים של חומרי ניגוד פותחו עבור PET להדמיית זיהומים בקטריאליים:
18F]maltose]
18F]maltohexaose]
(18F]2-fluorodeoxysorbitol (FDS]
FDS הוא בעל ערך מוסף בדמות יכולת להתמקד בחיידקים ממשפחת Enterobacteriaceae.
שימושים > פרמקוקינטיקה

בניסויים טרום-קליניים, ניתן לסמן רדיואקטיבית תרופה חדשה ולהזריק אותה לבעלי חיים. סריקות כאלו מכונות מחקר פיזור ביולוגי (biodistribution). באמצעות שיטה זו, ניתן לפקח באופן אפקטיבי ומהיר יותר על ספיגת התרופה, הרקמות בהן היא מתרכזת, והיעלמותה בסופו של דבר. לעומתה, שיטות ישנות יותר כללו הרג וניתוח בעלי החיים על מנת להשיג ולגלות מידע זהה.
אולם, בדרך כלל, ניתן להסיק בדרך עקיפה את מידת הימצאות התרופה במקום מסוים על ידי מחקר תחרותי בין תרופה שאינה מסומנת לבין תרכובת מסומנת רדיואקטיבית הידועה כתרכובת הנקשרת לאתר הנחקר. רדיוליגנד בודד יכול לבחון בצורה זו מספר רב של תרופות פוטנציאליות למטרה אחת. שיטה דומה מערבת סריקה באמצעות רדיוליגנד שמתחרה עם חומר טבעי בקולטן מסוים על מנת להדגים שהתרופה גורמת לשחרור החומר הטבעי.
להלן קטע מתוך מאמר של הכותב פיטר ראואל מאוניברסיטת הרווארד, שפורסם באתר HarvardScience: "תהליך כימי חדש, יכול להרחיב את האפשרויות של טומוגרפיית פליטת הפוזיטרונים (PET) על ידי יצירת תמונה תלת־ממדית (3D) בזמן אמת של הפעילות הכימית שמתרחשת בתוך הגוף. היכולת החדשה הזאת, מעלה אפשרות מפתה של שימוש בסריקות PET על מנת להתבונן במספר תהליכים המתרחשים בתוך בעלי חיים ובני אדם על ידי פישוט תהליך השימוש בגלאים מולקולריים לצורך יצירת תמונה תלת־ממדית." (מחקר זה יוכל לשמש לפיתוח תרופות).
שימושים > דימות בעלי חיים קטנים

לצורך מטרה זו, נבנה סורק PET מיניאטורי, שניתן להלבשה על ראשה של חולדה הנמצאת בהכרה מלאה, בעת שהיא נעה בחופשיות. סורק זה, הקרוי RatCAP, מאפשר סריקת בעלי חיים ללא תופעות הלוואי של הרדמה. סורקי PET, המכונים microPET, שעוצבו במיוחד לדימות מכרסמים, וכן סורקים המיועדים ליונקים קטנים, משווקים כיום למחקר אקדמאי ותרופתי. הסורקים מבוססים על חומרים פולטי אור (scintillators) מיניאטוריים ודיודות מפולת (APDs). בנוסף, מערכת שהומצאה לאחרונה משתמשת במכפילור סיליקון.
שימושים > דימות שלד ושרירים

סריקות PET הוכיחו את עצמן גם כשיטה לחקר שרירי השלד במהלך פעילות, כגון הליכה. יתרון מרכזי בשימוש בPET הוא שסריקה זו יכולה לספק מידע אודות שרירים פנימיים, כגון שריר העכוז הקטן, לעומת שיטות מחקר אחרות כמו אלקטרומיוגרפיה, שמאפשרות התבוננות בשרירים הקרובים לעור בלבד. עם זאת, חיסרון מובהק של סריקת PET בעניין זה הוא שאינה מספקת מידע לגבי תזמון פעילות השריר, מכיוון שהיא נמדדת לאחר שהפעילות נגמרה, וזאת בשל פרק הזמן שלוקח למולקולה FDG להצטבר בשרירים הפעילים.
בטיחות

סריקת PET אינה פולשנית, אך היא כוללת חשיפה לקרינה מייננת.
הרדיוטרייסר הסטנדרטי כיום בדימות מוחי וטיפול בחולי סרטן הוא 18F-FDG, והוא בעל מנת חשיפה לקרינה של 14 mSv.
מנת קרינה זו דומה למנת הקרינה שנחשפים אליה בשהייה במשך שנה שלמה בעיר האמריקאית דנוור, קולורדו (12.4 mSv/year). לשם השוואה, מנת הקרינה של סוגי סריקות אחרות נעה בין 0.02 mSv עבור צילום רנטגן של בית החזה, עד 6.5-8 mSv לסריקת CT של בית החזה.
צוות הטיסה האזרחי הממוצע נחשף בשנה לכ-3 mSv. המגבלה לעובדים בתחום האנרגיה הגרעינית בארצות הברית היא 50 mSv בשנה. להמשך קריאה בנושא סדרי גודל בקרינה, ראה Orders of magnitude (radiation).
עבור סריקת PET-CT' החשיפה לקרינה נעה בין 23–26 mSv לאדם השוקל 70 ק"ג, כאשר מנת הקרינה עלולה לעלות ככל שמשקל האדם עולה.
פעולה > רדיונוקלידים ורדיוטרייסרים

הרדיונוקלידים המשמשים לסריקות PET הם לרוב איזוטופים בעלי זמן מחצית חיים קצר, כמו:
פחמן-11 - זמן מחצית חיים של כ-20 דקות.
חנקן-13 - זמן מחצית חיים של כ-10 דקות.
חמצן-15 - זמן מחצית חיים של כ-2 דקות.
פלואור-18 - זמן מחצית חיים של כ-110 דקות.
גאליום-68 זמן מחצית חיים של כ-67 דקות.
זירקוניום-89 זמן מחצית חיים של כ-78.41 שעות.
רובידיום-82 זמן מחצית חיים של כ-1.27 דקות.
רדיונוקלידים (רדיואיזוטופים) אלה משולבים במולקולות בעלות שימוש רב בגוף, כמו גלוקוז (או אנלוגיות לגלוקוז), מים או אמוניה. הם יכולים להיות משולבים גם במולקולות הנקשרות לקולטנים או אתרים אחרים בהם ישנה פעילות של תרופה. מולקולות מסומנות אלה נקראות רדיוטרייסרים. טכנולוגיית PET יכולה לשמש על מנת לעקוב אחרי המסלול הביולוגי של כל תרכובת בבני אדם חיים (ובמינים רבים אחרים), בהנחה שתרכובת זו נתונה לסימון באמצעות איזוטופ PET. בכך, התהליכים הספציפיים הנתונים למחקר באמצעות PET הם כמעט בלתי מוגבלים, וסינתזה של רדיוטרייסרים עבור מולקולות ותהליכים חדשים מתרחשת כל הזמן. כיום, עשרות רדיוטרייסרים נמצאים בשימוש קליני, ומאות בשימוש מחקרי. הרדיוטרייסר הנפוץ ביותר בסריקות PET קליניות הוא פלואורדאוקסיגלוקוז (FDG), אנלוג כימי של גלוקוז שמסומן באמצעות פלואור-18. רדיוטרייסר זה משמש בכמעט כל הסריקות האונקולוגיות וברוב הסריקות הנוירולוגיות, ולכן מהווה הרדיוטרייסר העיקרי (מעל 95%) המשמש בסריקות PET ו-PET-CT.
הודות לזמני מחצית החיים הקצרים של רוב הרדיואיזוטופים פולטי הפוזיטרונים, הרדיוטרסיירים מיוצרים לרוב בעזרת ציקלוטרון הנמצא בסמוך למתקן דימות ה-PET. זמן מחצית החיים של פלואור-18 ארוך מספיק על מנת לאפשר ייצורו מחוץ למתקן והעברתו למרכזי הדימות. לאחרונה, מייצרי רובידיום-82 הפכו נגישים בשוק הרחב. אלה מכילים סטרונציום-82, הדועך באמצעות לכידת אלקטרון לרובידיום-82, הפולט פוזיטרונים.