stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודי פייפר
ביוגרפיה

פייפר נולד בססקטון, קנדה. בגיל 15 ערך פייפר את הופעת הבכורה שלו כמתאבק בקנדה. כשנכנס לזירה וניגן בחמת חלילים, הציג אותו הכרוז כרודי החלילן (Roddy the Piper). פייפר המשיך בשם זה. בשנת 1973 החל את קריירת ההאבקות המקצועית שלו בארגוני ההיאבקות שונים. בתחילת שנות השמונים התאבק ב-NWA וזכה שם באליפות ארצות הברית.
בשנת 1984 החל להתאבק ב-WWF. בגלל מראו ומוצאו הסקוטים הוא הוצג כמתאבק מגלאזגו, סקוטלנד ולבש חצאית סקוטית. למרות שבמשך השנים גילם דמות "רעה", הוא היה אהוב על הקהל. פייפר השתתף בקרבות ואירועים רבים, שיא הקריירה שלו היה בשנות השמונים כיריבו של האלק הוגאן, ובתוך כך השניים היו חלק מהאירוע המרכזי של רסלמניה 1 בשנת 1985, בה הוגאן ומיסטר טי ניצחו את פייפר ופול אורנדורף. בין השנים 1996 ל-2001, הופיע פייפר ב-WCW. בהמשך הנחה תוכנית אירוח ב-WWE שנקראה "פייפר'ס פיט".
פייפר מעולם לא זכה באליפות עולם, אך החזיק באליפות הבין יבשתית של ה-WWE פעם אחת ונכנס להיכל התהילה של ה-WWE בשנת 2005.
בנוסף לקריירת ההיאבקות פייפר השתתף כשחקן בסרטים ובסדרות ובין היתר: They Live, The Love Boat: A Valentine Voyage, Zorro, Back in Action.
ביולי 2015 נפטר פייפר בביתו שבקליפורניה לאחר שלקה בדום לב.
קורס קצינים נבו

קורס קצינים נבו (קק"ץ נבו) הוא מסלול קצונה בצה"ל המכשיר קציני מטה מאוכלוסיות מוגבלות ביכולתן לביצוע המסלול הסטנדרטי בבה"ד 1 (מסלול נחשון). דרישות הסף למסלול זהות למסלול קצונה "נחשון".
אל הקורס מגיעים חיילים שהתנדבו לשירות בצה"ל (פרופיל 25, 30 או 45), חיילים בעלי מגבלות רפואיות ייחודיות או סעיפים מיוחדים בפרופיל הרפואי (כדוגמת אפילפסיה או סוכרת) אשר מגבילים את הצוערים בפעילות של עד 30 דקות מפינוי מיידי וחיילי תוכנית תתקדמו.
מטרתו המרכזית של הקורס היא ליצור הכשרה מתאימה לכלל הצוערים, ללא הבדל במגבלות הרפואיות השונות. למעשה, תוך התאמת התכנים המועברים בקורס למגבלות הרפואיות של כלל הצוערים, הקורס מתמקד בתכנים הלימודיים תוך דילוג על תכנים פיזיים, שלרוב מהווים סכנה לבריאות הצוערים. בשל כך, ייתכן שפעילות מסוימת תהיה במחזור אחד ובאחר לא (כדוגמת ניהול מטווח), אך לעיתים אותן פעילויות יכולות להיכלל בהכשרה באופן התנדבותי ואופציונלי, תוך יוזמה מהצוערים באותו מחזור, ובמתכונת של "מי שיכול – מוזמן".
אורך ההכשרה כ-8 שבועות והיא מתקיימת במתכונת של פעמיים בשנה במחזורי הקצונה של יוני ודצמבר. הכשרת "נבו" מתחילה מספר שבועות לאחר תחילתה של מגמת "נחשון" שתחתיו היא נמצאת (כך שהיא מסופחת לגדוד "ברוש" שבבה"ד 1 מטעמים לוגיסטיים), וכך שתי ההכשרות מסתיימות באותו יום, ומסתכמות באותו טקס סיום.
מהלך ההכשרה

בפלוגת נבו מועברים התכנים על ידי סגל ייעודי ומצטיין ממסלול "נחשון" אשר התנדב לכך, ואותו סגל נבחר בצורה פרטנית. הקורס ממוקם בקריית ההדרכה שבנגב, ומסופח לאחד הבה"דים בקריית ההדרכה (כיום בה"ד 10). בשל מיקומה הייחודי, ההכשרה נמצאת במרחק מספק ממתחם בית חולים סורוקה שבבאר-שבע.
בהווייתה, ההכשרה דינמית, מתפתחת ומתעדכנת ממחזור למחזור. לרוב, השינויים בהכשרות מתבצעים בעקבות יוזמות שונות מצד הצוערים, כך שכל הכשרה בכל מחזור מתאימה באופן ייחודי לצוערים הנמצאים בה. ההכשרה פוטרת מהעברת התכנים הפיזיים הנדרשים לקצין מטה במגמת "נחשון", כגון ניהול מטווח, נשיאת נשק לאורך ההכשרה, שבוע שטח, בוחן כושר גופני (בוחן בר-אור) ועוד. יתרה מזאת, אין הצוערים נדרשים בפעילויות של תורנויות שונות כגון שמירה, הגנת יישובים, תורנויות מטבח ועוד.
כלל התכנים המועברים בהכשרת "נבו" זהים לתכנים המועברים בהכשרת "נחשון", ועל כן כלל החומרים, הבחנים והעבודות משותפים בין הקורסים.
תנאי קבלה להכשרה

תהליך המיון להכשרת נבו זהה לזה של שאר ההכשרות (למעט הדרישות הפיזיות כגון בוחן בר-אור), כך שכל חיל מבצע את ההכשרה המתאימה לו. במסגרת כלל תהליכי המיון, נדרשים המועמדים להכשרה להפיק טופס 102. במסגרת הפקת הטופס, ייתכן שיעלה כי המועמד להכשרה נדרש בבחינת המקרה הרפואי שלו באופן פרטני על ידי ענף מיו"ר. כך, התיק הרפואי שלו מועבר לענף מיו"ר, וזה נדרש לאשר את השתתפותו בהכשרת "נבו", כתלות בתקנים המתאימים.
התקנים למועמדי הקורס נקבעים על ידי ועדה באגף כוח אדם ולא בכל אגף לעצמו כמו בקורס רגיל.
מאחר שהקורס מתבצע במתכונת מצומצמת ורק פעמיים בשנה, מספר ההקצאות אליו מועט, ועל כן חל קושי נוסף בקבלה אליו (בכל מחזור יש בין 40 ל-60 צוערים בלבד).
הערות שוליים

↑   יובל טל, מפטור שירות לבה"ד 1 - המסע לקק"ץ נבו, באתר צה"ל, 25 באוגוסט 2022
↑   מיכל עבר-הדני, מה זה קק"ץ נבו?, באתר צה"ל, 17 במרץ 2019
↑  הסיפור של זוהר: קצין ומתנדב, באתר מתגייסים
MK-84

| --- | --- |
 פצצת סימן 84  פצצת סימן 84 עם ערכת GBU-31 JDAM
 מידע בסיסי
 ייעוד:  פצצת שימוש כללי
 ארץ ייצור:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  ג'נרל דיינמיקס 
 עלות יחידה:  כ-16,000 דולר ללא ערכת הנחיה
 מאפיינים כלליים
 משקל:  כ-907 ק"ג
 ממדים
 אורך:  3,300 מ"מ 
 קוטר:  457 מ"מ 
 
פצצת סימן 84 (Mark 84 או בקיצור MK-84) היא פצצת שימוש כללי אמריקנית. פצצת הסימן 84 היא הגדולה ביותר מבין סדרת הפצצות סימן 80. היא נכנסה לשירות במהלך מלחמת וייטנאם, וכונתה "האמר" ("Hammer"; מאנגלית: "פטיש") בשל עוצמתה הרבה יחסית.
אורכה של פצצת הסימן 84 הוא 10 רגל ו-9 אינץ' (3.3 מטר) וקוטרה 18 אינץ' (457 מ"מ). משקלה הנומינלי של פצצת הסימן 84 הוא 2,000 ליברות (כ-907 ק"ג), אך משקלה האמיתי משתנה בהתאם לסנפירים, המרעום, ותצורת ההאטה, מ-1,972 ליברות (896 ק"ג) ל-2,083 (947 ק"ג). זיווד הפלדה האווירודינמי של הפצצה ממולא ב-945 ליברות (429 ק"ג) של חומר נפץ מרסק (חנ"ם) מסוג טריטונל.
פצצת סימן 84 מסוגלת ליצור מכתש ברוחב של 50 רגל (15.2 מטר) ובעומק של 26 רגל (11 מטר). היא מסוגלת לחדור עד ל-15 אינץ' (380 מ"מ) של מתכת או 11 רגל (3.3 מטר) של בטון, תלוי בגובה ממנו הוטלה, וגורמת לרסס קטלני ברדיוס של 400 יארדים (366 מטר).
פצצת סימן 84 משמשת גם כראש קרב למגוון "מערכות פצצה מונחות" ובכלל זה מערכות פצצות מונחות הלייזר GBU-10 וה-GBU-24 פייבוואי, הפצצה האלקטרו-אופטית GBU-15, ה-GBU-31 (מונחית JDAM) והספייס 2000 (תוצרת ישראל).
פצצות מסוג זה הוטלו ממטוסי חיל האוויר הישראלי על הכור הגרעיני בעיראק ב-1981. פצצות סימן 84 עם ערכת הנחיה JDAM, המכונות בחיל האוויר "ברד כבד", שימשו במלחמת חרבות ברזל לתקיפות בעזה ובלבנון, וכן לביצוע ההתנקשות במוחמד דף, ובחסן נסראללה במבצע סדר חדש.
במהלך מלחמת חרבות ברזל בתקופת ביידן סיפקה ארצות הברית לישראל מעל ל-14,000 פצצות מסוג MK-84.. לאחר עליית טראמפ סופקו 1,800 פצצות נוספות.
פצצת סימן 84
(חמשים מכינים פצצת MK-84 להטענה על F-16 של כנף לוחמה טקטית 401 (אנ') של חיל האוויר האמריקאי,
בעת מלחמת המפרץ, 1 בפברואר 1991)
הערות שוליים

↑  מערכת או יחידת פצצה (Bomb Unit) המורכבת מפצצה וערכת הנחיה.
↑  מעריב אונליין, ‏נשק אכזרי: צה"ל השתמש בפצצה הקטלנית לראשונה בלבנון, באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2024
↑  רויטרס, 14 אלף פצצות 908 ק"ג, אלפי טילים מונחים: הסיוע האמריקני מאז 7/10 נחשף, באתר ynet, 29 ביוני 2024
↑  איתי בלומנטל, אחרי שטראמפ ביטל משלוחי פצצות לישראל: הפצצות הכבדות הגיעו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 בפברואר 2025
צבי פלדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1956 תל אביב-יפו, ישראל 
 נעדר:  11 ביוני 1982 (בגיל 25)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  צבי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   רב-סמל
 תפקידים בשירות
 טען-קשר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה
 
צבי פלדמן (נולד ב-29 בדצמבר 1956; נעדר מאז 11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) הוא חייל צה"ל שהוגדר כאחד משלושת הנעדרים בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון, יחד עם זכריה באומל (שגופתו הושבה בשנת 2019) ויהודה כץ.
ביוגרפיה

פלדמן הוא בנם הבכור מבין ארבעה של אברהם ופנינה. נולד בתל אביב. אביו עלה מאירופה לישראל לאחר שאיבד את כל משפחתו בשואה. אמו עלתה לישראל ממרוקו. הוא קרוי על שם אביו של אברהם שנרצח בשואה. לאחר שירותו בחיל השריון עבד כמדריך טבע לתלמידי בתי ספר תיכוניים. פלדמן תכנן ללמוד באוניברסיטה והתקבל לסמסטר הסתיו. במקביל תכננו פלדמן וחברתו להינשא.
קרב סולטאן יעקוב

כשפרצה מלחמת לבנון הראשונה, הצטרף צבי לחבריו שם, ולחם בטנק יחד עם מפקד הטנק חזי שי וזכריה באומל ששימש כנהג הטנק. הוא נשלח לקרב סולטאן יעקוב, ב-11 ביוני 1982 עשרה ימים בלבד לפני מועד שחרורו מהצבא. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכוח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. מתוכם היו שני שבויים, שהוחזרו מאוחר יותר בחילופי שבויים, והרוג אחד - מפקד הטנק זוהר ליפשיץ - שגופתו הוחזרה. פלדמן, זכריה באומל ויהודה כץ נחשבו במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב, ובשנת 2019 גופתו של באומל אותרה והובאה לישראל במרץ. גורלם של פלדמן ושל יהודה כץ לא נודע עד היום.
מאמצי החיפוש

מאז הכרזתו של פלדמן כנעדר עסקו צה"ל ובני משפחתו בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטינים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של פלדמן.
בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.
ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.
הערות שוליים

↑  צה"ל לא להפקיר את גורלו - מבחינה לוגית הוא חיי
↑  אלי פייבלזון, הפרטים מאחורי המבצע להשבת גופתו של באומל, באתר הידברות, ‏4 באפריל 2019
↑  שלמה פיוטרקובסקי, אימו של הנעדר יהודה כ"ץ הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 16 במרץ 2011
↑  חדשות nana10, דיווח: בריטניה מסתירה מידע על נעדרי סולטן יעקב, באתר nana10‏, 18 בדצמבר 2010
המופע של ג'רי ספרינגר

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית אירוח
 יוצרים:  Burt Dubrow 
 מנחים:  ג'רי ספרינגר 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  27
 מספר פרקים:  4,969
 הפקה
 מפיקים בפועל:  Richard Dominick 
 חברת הפקה:  NBC 
 הפצה:  Multimedia Entertainment 
 שידור
 רשת שידור:  סינדיקציה
 פורמט (תמונה):  NTSC (1991–2012) HDTV 1080i (2012–2018)
 תקופת שידור מקורית:  30 בספטמבר 1991 – 26 ביולי 2018 
 קישורים חיצוניים
 www.jerryspringertv.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המופע של ג'רי ספרינגר (באנגלית: The Jerry Springer Show) היא תוכנית אירוח אמריקאית, ששודרה במקור בין 30 בספטמבר 1991 ל-26 ביולי 2018. התוכנית הופקה והונחתה על ידי ג'רי ספרינגר, שודרה במשך 27 עונות וכללה 4,969 פרקים. התוכנית הופקה ושודרה במקור עבור NBCUniversal (אנ') ובהמשך עבור רשת The CW. התוכנית הגיעה לשיא הפופולריות שלה במהלך סוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
התוכנית לא הצליחה לזכות ברייטינג גבוה במהלך העונות הראשונות, משום שהיא התמקדה באותה העת בנושאים פוליטיים יותר. בשל הרייטינג הנמוך הוחלט לשנות לחלוטין את קונספט התוכנית במהלך אמצע שנות ה-90, כך שהיא תתמקד רק בנושאים שנויים במחלוקת (כגון גילוי עריות וניאוף), ותכיל ניבולי פה מצונזרים, קרבות פיזיים, ובמקרים מסוימים עירום חלקי מצונזר.
התוכנית עלתה לראשונה ב-30 בספטמבר 1991. התוכנית צולמה באולפנים בשיקגו בין שנת 1991 לשנת 2009 ובסטמפורד שבקונטיקט בין 2009 עד 2018. הפרק האחרון של התוכנית שודר ב-26 ביולי 2018. התוכנית ממשיכה להיות משודרה בסינדיקציה ברשת The CW מאז ואילך.
שרי ג'ונס

| --- | --- |

ג'ונס בהקרנת פרקי הסיום של העונה השביעית של 24, (2009)
 לידה:  21 בנובמבר 1956 (בת 68) פריס, טנסי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 בן או בת זוג:  סופי הובר (2015–?)   שרה פולסון (2004–2009) 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר (1995)  פרס לוסיל לורטל לשחקנית הטובה ביותר (2005)  פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה (2009)  פרס לוסיל לורטל לשחקנית הטובה ביותר (1998)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר (2005)  פרס דרמה דסק לשחקנית הטובה ביותר במחזה 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרי ג'ונס (באנגלית: Cherry Jones; נולדה ב-21 בנובמבר 1956) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס טוני ופרס אמי.
ביוגרפיה > ראשית חייה והשכלה

ג'ונס נולדה לג'ואן, מורה לאנגלית, ולג'ק ג'ונס, בעל חנות פרחים בפריס, טנסי. יש לה אחות אחת. היא החלה לשחק בגיל צעיר, ובעידוד המשפחה והמורה לדרמה, נרשמה לתוכנית משחק באוניברסיטת קרנגי מלון.
בשנת 1978, היא סיימה את לימודיה בקולג' לאמנויות (אנ') בדרמה באוניברסיטת קרנגי מלון.
ביוגרפיה > קריירה > 1980–1988

בשנת 1980, ג'ונס החלה את דרכה בתיאטרון כשהייתה בין החברים המייסדים של התיאטרון הרפרטוארי האמריקני בקיימברידג', מסצ'וסטס.
בשנת 1983 גילמה את ליז בהפקת המחזה "הנדבן", אשר הועלתה בבמה 73. באותה שנה השתתפה בסרט הטלוויזיה "או'מלי" בתפקיד מזכירה.
בשנת 1986 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי כשגילמה את לין בהפקה המקורית של המחזה "Stepping Out", אשר הועלתה בתיאטרון ג'ון גולדן. היא הופיעה במחזה עד לירידת ההפקה בשנת 1987. באותה שנה, ג'ונס גילמה את סינדי מונטגומטרי בסרט "לאור היום", ואת ג'ינג'ר מקדונלד בסרט "The Big Town".
בשנת 1988 גילמה את ליידי מקדף בהפקה המחודשת של המחזה "מקבת'" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון מארק הלינגר.
ביוגרפיה > קריירה > 1991–1999

בשנת 1991 גילמה את דמויותיהן של ליז מורדן ורוורנד ג'ונסון בהפקה המקורית של המחזה "מדינתינו הטובה" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון נדרלנדר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה.
בין השנים 1991–1992 גילמה את פרנקי בשבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "Loving".
בשנת 1992 גילמה את פטי בסרט "Housesitter", בכיכובם של סטיב מרטין וגולדי הון. באותה שנה גילמה את אנה במחזה "ואלס בולטימור", ואת קונסטנס לדבלי במחזה "לילה טוב דסדמונה (בוקר טוב יוליה)". על תפקידה במחזה "ואלס בולטימור" זכתה בפרס אובי להופעה יוצאת מהכלל.
בשנת 1993 גילמה את ביאנקה בהפקת המחזה "דסדמונה", אשר הועלתה על ידי להקת סירקל רפרטורי.
בין השנים 1993–1994 גילמה מגוון תפקידים בהפקות המקוריות של המחזה "מלאכים באמריקה" בברודוויי, אשר הועלו בתיאטרון וולטר קר.
בשנת 1995, ג'ונס גילמה את קתרין סלופר בהפקה המחודשת של המחזה "היורשת", המבוסס על הרומן "כיכר וושינגטון" מאת הנרי ג'יימס, בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון קורט. על תפקיד זה זכתה בפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה ובפרס דרמה דסק לשחקנית יוצאת מהכלל במחזה.
בשנת 1996 גילמה את האנה ג'קלס בהפקה המחודשת של המחזה "ליל האיגואנה"בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון מרכז הבמה הימנית קריטריון.
בשנת 1997 גילמה את לוסי בסרט "ג'וליאן פו". בשנת 1998 גילמה את ליז האמונד בסרט "הלוחש לסוסים".
בשנת 1999 גילמה את היילי פלנגן בסרט "לנענע את העריסה", ואת מימי בסרטי הטלוויזיה "Murder in a Small Town" ו-"The Lady in Question" בכיכובו של ג'ין ויילדר.
ביוגרפיה > קריירה > 2000–2010

בשנת 2000, ג'ונס גילמה את פמלה דאנקן בסרט "ארין ברוקוביץ'", ואת אדי ביילי בסרט "הסערה המושלמת". באותה שנה גילמה את ליזבת סטודוונט בסרט הטלוויזיה "קורה לא מתביישת". כמו כן, גילמה את ג'וזי הוגאן בהפקה המחודשת של המחזה "A Moon for the Misbegotten" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון וולטר קר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה.
בשנת 2001 גילמה את סנדי קטלדי בסרט הטלוויזיה "קשר משפחתי", ודיבבה את ג'נט בפרק בסדרת הטלוויזיה "פרייז'ר". באותה שנה גילמה את ברברה אנדרשאפט בהפקה המחודשת של המחזה הקומי "מייג'ור ברברה" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון אמריקן איירליינס.
בשנת 2002, היא הופיעה בסרט "סיינס" בתפקיד השוטרת פאסקי. באותה שנה שימשה כמספרת בפרק "מיס אמריקה" בסדרת הטלוויזיה "American Experience". בין השנים 2002–2003 גילמה את מרי מקרתי בהפקה המקורית של המחזה "חברים דמיוניים" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון אתל ברימור.
בשנת 2004, הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה העניקה לה את פרס ויטו רוסו. באותה שנה גילמה את גברת קלאק בסרט "הכפר", ואת מולי סטאר/ גב' קולדוול בסרט "אושן 12". כמו כן, הופיעה בתפקיד ברברה לייטון בפרק בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן".
בין השנים 2005–2006, ג'ונס גילמה את האחות אלויסיוס בהפקה המקורית של המחזה "ספק: משל" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון וולטר קר. על תפקיד זה זכתה בפרס אובי להופעה יוצאת מהכלל, בפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה, ובפרס דרמה דסק לשחקנית יוצאת מהכלל במחזה. בשנת 2006 גילמה את גרייס הארדי בהפקה המחודשת של המחזה "Faith Healer" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון בות, לצד רייף פיינס ואיאן מקדרמיד. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק לשחקנית יוצאת מהכלל במחזה.
בשנת 2008, ג'ונס גילמה את הנשיאה אליסון טיילור בסרט הטלוויזיה "24: גאולה".
בשנת 2009 גילמה את אלינור רוזוולט בסרט "אמיליה", ואת האחות ג'ואן בסרט "אמהות וילדים" בבימויו של רודריגו גרסיה ובכיכובן של נעמי ווטס וקרי וושינגטון. בין השנים 2009–2010, היא שבה לגלם את דמותה של הנשיאה אליסון טיילור בסדרת הטלוויזיה "24". על תפקיד זה זכתה בפרס אמי לשחקנית משנה יוצאת מהכלל בסדרת דרמה. בשנת 2010 גילמה את גברת קייטי וורן בהפקה המחודשת של המחזה הקומי "Mrs. Warren's Profession" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון אמריקן איירליינס, לצד אדם דרייבר וסאלי הוקינס.
ביוגרפיה > קריירה > 2011–2019

בשנת 2011 גילמה את סגנית הנשיא בסרט "החיים הכפולים של וולטר", בכיכובו של מל גיבסון. באותה שנה גילמה את גברת רוז אהרן בסרט "סילבסטר בניו יורק".
בשנת 2012 גילמה את דוקטור ג'ודית אוונס בסדרת הטלוויזיה "להתעורר".
בין השנים 2013–2014 גילמה את אמנדה בהפקה המחודשת של המחזה "ביבר הזכוכית" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון בות. על תפקיד זה זכתה בפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקנית יוצאת מהכלל במחזה, והייתה מועמדת לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה.
בשנת 2014, היא גילמה את מרי בסרט "יום וליל" בבימויו של כריסטיאן קמרגו. באותה שנה, נכנסה לעולם התהילה של התיאטרון בברודוויי.
בשנת 2015 גילמה את רות בסרט "אביר הגביעים", בכיכובם של כריסטיאן בייל, קייט בלאנשט ונטלי פורטמן. כמו כן, היא גילמה את לילי ויליאמס בסרט הביוגרפי "ראיתי את האור" על חייו של האנק ויליאמס, בכיכובם של טום הידלסטון ואליזבת אולסן.
בין השנים 2015–2019 גילמה את לזלי מקינו בסדרת הטלוויזיה "טרנספרנט". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה קומית, ולפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן האורח הטוב ביותר בסדרת קומדיה.
בשנת 2016, ג'ונס גילמה את סוזן בפרק "תגובת שרשרת" בסדרת הטלוויזיה "מראה שחורה", ואת מרגריט אוסוואלד במיני סדרה "נובמבר 1963". באותה שנה השתתפה בתפקיד גרי טאוב בסרט "כתבת אמריקאית", בכיכובה של טינה פיי.
בשנת 2017 גילמה את מרתה בסרט הבריטי "המסיבה", ואת לורי אן הסבי בארבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "פשע אמריקאי". באותה שנה שבה לגלם את אמנדה בהפקה המחודשת של המחזה "ביבר הזכוכית" בווסט אנד, אשר הועלתה בתיאטרון הדוכס מיורק. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2018, היא גילמה את ד"ר מולדון בסרט "ילד מחוק", ואת מנהלת הגשר בפרק "Rose Route" בסדרת הטלוויזיה "פורטלנדיה". כמו כן, גילמה את אמילי בהפקה המקורית של המחזה "The Lifespan of a Fact" בברודוויי, אשר הועלתה בסטודיו 54, לצד דניאל רדקליף ובובי קנאבלי.
בין השנים 2018–2019 הופיעה בתפקיד הולי מדוקס בשלושה פרקים בסדרת הטלוויזיה "סיפורה של שפחה". על תפקיד זה זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת יוצאת מהכלל בסדרת דרמה.
בשנת 2019, היא גילמה את ליידי סנשיין בסרט "טיול לנאפה", את אמו של גטסבי בסרט "יום גשום בניו יורק" בבימויו של וודי אלן. בנוסף, גילמה את גבי הורוביץ בסרט "עיר יתומה", ואת פיית פרואט בסרט "החבר שלנו". באותה שנה גילמה את מל קינקייד בארבעה פרקים בסדרת הטלוייזיה "צ'ימאריקה", ואת נאן פירס בשני פרקים בסדרת הטלוויזיה "יורשים". על תפקיד זה זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת יוצאת מהכלל בסדרת דרמה.
ביוגרפיה > קריירה > 2020–הווה

בשנת 2020, ג'ונס גילמה את ג'ואנה קליין במיני סדרה "להגן על ג'ייקוב".
בשנת 2021 גילמה את רייצ'ל גרובר בסרט "העיניים של תמי פיי", בכיכובם של ג'סיקה צ'סטיין ואנדרו גארפילד.
בשנת 2022 גילמה את סוזן מולדריק במיני סדרה "חמישה ימים בממוריאל", ואת פיונה בסרט "The Sky Is Everywhere".
בשנת 2023, היא שבה לגלם את נאן פירס בפרק "The Munsters" בסדרת הטלוויזיה "יורשים", על הופעה זו הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת יוצאת מהכלל בסדרת דרמה. כמו כן, גילמה את לורה בפרק "The Orpheus Syndrome" בסדרת הטלוויזיה "פוקר פייס".
בין השנים 2023–2024, היא דיבבה את ויקטוריה באחד עשר פרקים בסדרת הטלוויזיה "ולמה".
בשנת 2024 גילמה את מא ג'וד במחזה "The Grapes of Wrath", אשר הועלה בתיאטרון המלכותי הלאומי, לונדון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ג'ונס היא לסבית מוצהרת.
בין השנים 2005–2009, הייתה בזוגיות עם השחקנית שרה פולסון.
בשנת 2015 נישאה לשחקנית סופי הובר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | לאור היום | סינדי מונטגומטרי | — |  |
| 1987 | The Big Town | ג'ינג'ר מקדונלד | — |  |
| 1992 | Housesitter | פטי | — |  |
| 1995 | Polio Water | וירג'יניה | סרט קצר |  |
| 1997 | ג'וליאן פו | לוסי | — |  |
| 1998 | הלוחש לסוסים | ליז האמונד | — |  |
| 1999 | לנענע את העריסה | היילי פלנגן | — |  |
| 2000 | ארין ברוקוביץ' | פמלה דאנקן | — |  |
| 2000 | הסערה המושלמת | אדי ביילי | — |  |
| 2002 | סיינס | השוטרת פאסקי | — |  |
| 2004 | הכפר | גברת קלאק | — |  |
| 2004 | אושן 12 | מולי סטאר/ גב' קולדוול | — |  |
| 2009 | אמיליה | אלינור רוזוולט | — |  |
| 2009 | אמהות וילדים | האחות ג'ואן | — |  |
| 2011 | החיים הכפולים של וולטר | סגנית הנשיא | — |  |
| 2011 | סילבסטר בניו יורק | גברת רוז אהרן | — |  |
| 2014 | יום וליל | מרי | — |  |
| 2015 | אביר הגביעים | רות | — |  |
| 2015 | ראיתי את האור | לילי ויליאמס | — |  |
| 2016 | כתבת אמריקאית | גרי טאוב | — |  |
| 2017 | המסיבה | מרתה | — |  |
| 2018 | ילד מחוק | ד"ר מולדון | — |  |
| 2019 | טיול לנאפה | ליידי סנשיין | — |  |
| 2019 | יום גשום בניו יורק | אמו של גטסבי | — |  |
| 2019 | עיר יתומה | גבי הורוביץ | — |  |
| 2019 | החבר שלנו | פיית פרואט | — |  |
| 2021 | העיניים של תמי פיי | רייצ'ל גרובר | — |  |
| 2022 | The Sky Is Everywhere | פיונה | — |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | או'מלי | מזכירה | סרט טלוויזיה |  |
| 1986 | Alex: The Life of a Child | טינה קרופורד | סרט טלוויזיה |  |
| 1986 | Adam's Apple | ג'ניס איטון | סרט טלוויזיה |  |
| 1987 | Spenser: For Hire | טרייסי קינקייד | פרק: "Sleepless Dream" |  |
| 1991–1992 | Loving | פרנקי | 7 פרקים |  |
| 1993 | טרייבקה | אישה קשוחה | פרק: "The Loft" |  |
| 1999 | Murder in a Small Town | מימי | סרט טלוויזיה |  |
| 1999 | The Lady in Question | מימי | סרט טלוויזיה |  |
| 2000 | קורה לא מתביישת | ליזבת סטודוונט | סרט טלוויזיה |  |
| 2001 | קשר משפחתי | סנדי קטלדי | סרט טלוויזיה |  |
| 2001 | פרייז'ר | ג'נט | דיבוב; פרק: "Junior Agent" |  |
| 2002 | American Experience | מספרת | דיבוב; פרק: "מיס אמריקה" |  |
| 2004 | הבית הלבן | ברברה לייטון | פרק: "Eppur Si Muove" |  |
| 2004–2005 | Clubhouse | האחות מארי | 3 פרקים |  |
| 2008 | 24: גאולה | הנשיאה אליסון טיילור | סרט טלוויזיה |  |
| 2009–2010 | 24 | הנשיאה אליסון טיילור | 44 פרקים |  |
| 2012 | להתעורר | דוקטור ג'ודית אוונס | 13 פרקים |  |
| 2015–2019 | טרנספרנט | לזלי מקינו | 12 פרקים |  |
| 2016 | נובמבר 1963 | מרגריט אוסוואלד | 7 פרקים; מיני-סדרה |  |
| 2016 | מראה שחורה | סוזן | פרק: "תגובת שרשרת" |  |
| 2017 | פשע אמריקאי | לורי אן הסבי | 4 פרקים |  |
| 2018 | פורטלנדיה | מנהלת הגשר | פרק: "Rose Route" |  |
| 2018–2019 | סיפורה של שפחה | הולי מדוקס | 3 פרקים |  |
| 2019 | צ'ימאריקה | מל קינקייד | 4 פרקים |  |
| 2019 | יורשים | נאן פירס | 2 פרקים |  |
| 2020 | להגן על ג'ייקוב | ג'ואנה קליין | 8 פרקים; מיני-סדרה |  |
| 2022 | חמישה ימים בממוריאל | סוזן מולדריק | 8 פרקים; מיני-סדרה |  |
| 2023 | יורשים | נאן פירס | פרק: "The Munsters" |  |
| 2023 | פוקר פייס | לורה | פרק: "The Orpheus Syndrome" |  |
| 2023 | Extrapolations | הנשיאה אליזבת בורדיק | פרק: "2059: Face of God" |  |
| 2023–2024 | ולמה | ויקטוריה | דיבוב; 11 פרקים |  |
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | מיקום | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | הנדבן | ליז | במה 73 |  |
| 1986–1987 | Stepping Out | לין | תיאטרון ג'ון גולדן |  |
| 1988 | מקבת' | ליידי מקדף | תיאטרון מארק הלינגר |  |
| 1991 | מדינתינו הטובה | ליז מורדן, רוורנד ג'ונסון | תיאטרון נדרלנדר |  |
| 1992 | ואלס בולטימור | אנה | להקת סירקל רפרטורי |  |
| 1992 | לילה טוב דסדמונה (בוקר טוב יוליה) | קונסטנס לדבלי | תיאטרון CSC |  |
| 1993–1994 | מלאכים באמריקה: המילניום מגיע | מגוון תפקידים | תיאטרון וולטר קר |  |
| 1993–1994 | מלאכים באמריקה: פרסטרויקה | מגוון תפקידים | תיאטרון וולטר קר |  |
| 1993 | דסדמונה | ביאנקה | להקת סירקל רפרטורי |  |
| 1995 | היורשת | קתרין סלופר | תיאטרון קורט |  |
| 1996 | ליל האיגואנה | האנה ג'קלס | מרכז הבמה הימנית קריטריון |  |
| 2000 | A Moon for the Misbegotten | ג'וזי הוגאן | תיאטרון וולטר קר |  |
| 2001 | מייג'ור ברברה | ברברה אנדרשאפט | תיאטרון אמריקן איירליינס |  |
| 2002–2003 | חברים דמיוניים | מרי מקרתי | תיאטרון אתל ברימור |  |
| 2005–2006 | ספק: משל | האחות אלויסיוס | תיאטרון וולטר קר |  |
| 2006 | Faith Healer | גרייס הארדי | תיאטרון בות |  |
| 2010 | Mrs. Warren's Profession | גברת קייטי וורן | תיאטרון אמריקן איירליינס |  |
| 2013–2014 | ביבר הזכוכית | אמנדה | תיאטרון בות |  |
| 2017 | ביבר הזכוכית | אמנדה | תיאטרון הדוכס מיורק, וסט אנד |  |
| 2018 | The Lifespan of a Fact | אמילי | סטודיו 54 |  |
| 2024 | The Grapes of Wrath | מא ג'וד | התיאטרון המלכותי הלאומי, לונדון |  |
מודגש – הפקת ברודוויי או וסט אנד