stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארמיון ון וויגנד
מאפיינים באומנותה

בתקופתה המוקדמת, בה עסקה באומנות כתחביב בלבד, ציירה וון וויגנד נופים. בהשפעת מונדריאן היא למדה נאו-פלסטיציזם, אך לא אימצה את תבנית הרשת המחמירה או את טווח הצבעים המוגבל שמונדריאן הציע. באמצע שנות ה-40 היא החלה לייצר קולאז'ים, שדמו הרבה יותר ליצירתו של קורט שוויטרס מאשר לקוביזם או נאו-פלסטיציזם. ב-transfer to cathey ובעוד יצירות שלה היא השתמשה ברצועות נייר צבעוניות, חלקי קופסאות גפרורים, כרטיסי אוטובוס ורכבת, תפריטים חתוכים ופתקים בכתב יד כדי להביא את האנרגיות של העולם החיצון לתוך היצירה. האומנות המאוחרת שלה התעסקה גם בבודהיזם טיבטי ופילוסופיה סינית, והמון סמלים מתחומים אלה מופיעים ביצירותיה החל מאמצע שנות ה-40. יצירתה של וון וויגנד אופיינה בצפיפות מרחבית, צורות גאומטריות, אלכסונים, קשתות מחודדות ועיקולים שמדגישים את דפוסי הצבע. במהלך שנות ה-50 היא התרחקה מהנאו-פלסטיציזם, וכשנשאלה על כך בשנת 1968, השיבה: "אני לא תלמידה של זה כיום... אני עדיין מאמינה בעקרונות הללו אבל אני מבטאת את עצמי בצורה שונה ומונעת בדרך אחרת ולכן הבסיס שלי הוא שונה."
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  MichaelRosenfeldArt.com Charmion von Wiegand, web.archive.org, ‏2010-11-26
1 2 3  Charmion Von Wiegand, Smithsonian American Art Museum (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513589705171  GND: 128951710  ISNI: 0000 0000 2529 6769  LCCN: n84088246  RKD: 84156  SUDOC: 177176849  ULAN: 500010948  VIAF: 95747561   WorldCat (עם VIAF): 95747561
קארל-הנינג פדרסן

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1913 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  20 בפברואר 2007 (בגיל 93) קופנהגן, דנמרק 
 תקופת הפעילות:  מ-1936
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  קוברה 
 פרסים והוקרה:  מדליית הנסיך אויגן (1980)  אביר דרגה 1 במסדר דנבורג (1974)  מדליית אקרסברג (1950)  מדליית תורוואלסן (1963)  אבירות במסדר דנבורג (1964) 
 בן או בת זוג:  Else Alfelt (7 בדצמבר 1934–9 באוגוסט 1974) 
 צאצאים:  Vibeke Alfelt 
 
קארל-הנינג פדרסן (בדנית: Carl-Henning Pedersen;‏ 23 בספטמבר 1913 – 20 בפברואר 2007) היה צייר דני וחבר חשוב בתנועת "קוברה". כונה "שאגאל של סקנדינביה" ונחשב לאחד האמנים הדנים המובילים במחצית השנייה של המאה ה-20.
התחלת הקריירה. אמנות מופשטת

הנינג פדרסן נולד בקופנהגן וגדל בשכונה ענייה קרוב ל- Vigerslev Allé. הוא החזיק בצעירותו בדעות פוליטיות רדיקליות.
בשנת 1933 נרשם לבית הספר הגבוה העממי הבינלאומי באלסינור, שבו פגש את הציירת, האוטודידקטית כמוהו, אלזה אלפלט. הם התחתנו בשנת 1934 ובתם הבכורה, פיבקה אלפלט, נולדה מאוחר יותר באותה השנה. אלפלט עודדה את פדרסן לצייר והוא הציג לראשונה - ארבע יצירות מופשטות - בתערוכת הסתיו של האמנים (Kunstnernes Efterårsudstilling) בקופנהגן בשנת 1936. סגנונו המודרניסטי הכעיס את חבריו הקומוניסטים שדגלו בריאליזם סוציאליסטי. פדרסן התווכח אף עם ברטולט ברכט בנוגע לאמנותו.
יצירותיו המופשטות, עם שטחים צבעוניים, התחרו עם יצירות הקוביסטים ואלו של פאול קלה. בשנת 1938 הציג הצייר לראשונה בתערוכה מחוץ לארצו, באולם הקונצרטים בברוז', בבלגיה.
בשנת 1939 יצא פדרסן לדרך ברגל לפריז. בהגיעו שם התוודע לציורי פיקאסו ומאטיס. לאחר מכן, בדרך לביתו ביקר פדרסן בפרנקפורט בתערוכת "האמנות המנוונת" שאורגנה על ידי השלטון הנאצי במטרה להכפיש את האמנות האוונגרדית ואת האמנים היהודים, והתרשם שם מאוד מציוריו של שאגאל, שהשפיעו על אמנותו בכל שאר חייו. בשנת 1940 נולדה בתו השנייה, קארי-נינה.
בעת הכיבוש הנאצי בדנמרק הצטרף פדרסן לקבוצת האמנים "הסט" (Høst). בכתב-העת של הקבוצה, Helhesten ("סוס הגיהנום"), כתב פדרסן על ציורי הקיר הדניים מימי הביניים והמשיך בחשאי לצייר תמונות מופשטות.
אמן "ספונטני"

יחד עם אשתו, בשנת 1948 הצטרף פדרסן למייסדי הקבוצה האמנותית COBRA שביקשה להפיץ ערכים רוחניים אופייניים לצפון אירופה. התנועה שאלה את שמה מראשי התיבות של שמות הערים שבהן התגוררו מייסדיה:קופנהגן, בריסל ואמסטרדם. הזוג פדרסן נשאר עם חברי הקבוצה עד שהתפזרה בשנת 1951. פדרסן תחילו באותן השנים להתרחק מהסגנון המופשט ויצר תמונות ספונטניות, בעלות צורות חופשיות, בצבעים עזים, פנטסטיים. היו בהן רמזים למציאות ויסודות פיגורטיביים עם מסר סמלי מוהבק. פדרסן זכה בשנת 1950 בפרס אקרסברג ובשנת 1958 במלגת גוגנהיים.
בשנת 1961 אורגנה רטרוספקטיבה של עבודותיו במוזיאון קרנגי בפיטסבורג. כעבור שנה הוא ייצג את דנמרק בביאנלה של וינציה.
בשנת 1963 הוענקה לו מדליית תורבלדסן.
בשנות ה-1960 ושנות ה-1970 עבר פדרסן לאמנות מונומנטלית. בין יצירותיו באותה תקופה נתין להזכיר את הפסיפס הגדול "ים קוסמי" שנועד למכון ארסטד באוניברסיטת קופנהגן, וכן את הקישוט הענק המרועף לקיר "משחק פנטזיה מסביב לגלגל החיים" שנועד לחצר אנגלי בהרנינג.
אלזה אלפלט נפטרה בשנת 1974. פדרסן, שנודע בדרך כלל בהתנגדותו למכירת יצירותיו, תרם אלפים מהן ל"מוזיאון על שם קארל הנינג פדרסן ואלזה אלפט" שנפתח בהרנינג בשנת 1976. ציורים אחרים הוא תרם בהתחלת שנת 2007 למוזיאון הלאומי לאמנות.
פדרסן עבר בשנות ה-1980 לגור בחבל בורגונדיה בצרפת, אך עדיין שאב את השראתו ממקורות דניים.
בשנים 1983–1987 הפתיע רבים כשקישט מחדש את קירות הקתדרלה הגותית בריבה בציורים, זכוכית מצוירת ופסיפסים בהשראת אפיזודות מכתבי הקודש. כמו כן הוא יצר פסלים מברונזה ותמונות בשמן ובצבע מים.
את אשתו השנייה, האמנית סידסל רמסון, הכיר פדרסן בעת ביקור בירושלים.
פדרסן נפטר בקופנהגן בשנת 2007 אחרי מחלה ארוכה.
לקריאה נוספת

Christian Dotremont Carl-Henning Pedersen Copenhague, 1950
E. Andreasen - Carl Henning Pedersen, 1965
V.Schade - Carl Henning Pedersen, 1966
הערות שוליים

↑  C.Prut עמוד 348
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507797605171  PLWABN: 9810590606505606  BIBSYS: 90138561  BNE: XX843578  BnF: cb124212219 (data)  GND: 119221039  ISNI: 0000 0001 1798 0955  KulturNav: 859ce8ab-6a78-4513-9f05-f191ae8f81b5  LCCN: n79113852  LNB: 000218598  NTA: 072271272  RKD: 62301  SELIBR: 230730  SUDOC: 033336105  Trove: 944399  ULAN: 500002493  VIAF: 89813283   WorldCat (עם VIAF): 89813283 
האפסיס של הקתדרלה בריבה, עם ציוריו וקישוטיו של קארל-הנינג פדרסן, 1987-1983
צלע בשר

צלעות חזיר
צלעות טלה עם תפוחי אדמה ושעועית ירוקה
צלע בשר היא נתח בשר החתוך בניצב לעמוד השדרה, שכולל לרוב חלק מהצלעות ולעיתים גם קטע מעמוד השדרה, ומוגש כמנה לסועד יחיד. הנתחים משמשים להכנת מנות שונות ומגוונות במטבחים רבים על פני העולם, וניתן להכין אותם באמצעות שיטות בישול שונות כגון עישון, צלייה ובישול איטי.
צלעות בשר נחתכות בדרך כלל מכבש, עגל או חזיר, אך גם מבשר ציד, כגון בשר צבי. החיתוך נעשה בניצב לעמוד השדרה וכולל בדרך כלל חלק מהצלע וקטע מעמוד השדרה. עובי החיתוך של הצלעות משתנה, אך הוא נע בדרך כלל בין 10 ל-50 מילימטרים.
חיתוך צלעות בשר ניתן לבצע בשתי שיטות עיקריות: בשיטה הראשונה מפרידים את הצלעות באמצעות סכין ולאחר מכן חותכים את עמוד השדרה באמצעות מסור-יד או קופיץ. בשיטה השנייה חותכים בניצב לעמוד השדרה באמצעות מסור סרט, שבו החיתוך מתבצע באלכסון על פני מספר צלעות. לעיתים מכים בצלעות באמצעות צידו של קופיץ או בפטיש בשר כדי להפוך אותן לדקות ורכות יותר.
בישול

צלעות בשר ניתנות לבישול במגוון רחב של שיטות, שכל אחת מהן מעניקה טעמים ומרקמים שונים למנה. בישול בתנור הוא אחת השיטות הנפוצות, כאשר הצלעות מתבשלות בחום גבוה עד להשגת פנים רכות וקרום חיצוני מזהיב. עישון הצלעות הוא שיטה פופולרית נוספת, במיוחד בדרום ארצות הברית, שם הצלעות מתבשלות בחום נמוך למשך שעות רבות, מה שמאפשר לעשן לחדור לבשר ולתת לו טעם עשיר ומעושן.
במזרח אסיה, צלעות בשר נפוצות במיוחד במטבח הקוריאני והסיני. בקוריאה, צלעות נאכלות בדרך כלל כ"גלבי", שם הן מוגשות ממורחות ברוטב סויה מתובל, ג'ינג'ר, שום וממתיקים. בסין, צלעות הבשר נפוצות במנות כמו צלעות בצ'אר סיו, שהן מצופות ברוטב מתוק ומוגשות עם אורז לבן פריך.
בעולם הערבי, צלעות בשר מתבשלות לעיתים קרובות בתנורי טאבון, שם הן מקבלות טעם עשיר ומעושן מהעצים הבוערים. ניתן למצוא צלעות בשר גם במאכלים כמו מחבושה,[דרוש מקור] שהיא תבשיל עם אורז ובשר טלה או חזיר, המתובל בתבלינים מזרח-תיכוניים כגון כמון וכורכום.
בסופו של דבר, צלעות בשר מהוות מרכיב מרכזי במטבחים רבים ומגוונים על פני הגלובוס, וכל אזור מתאים את שיטות הבישול לטעמים המקומיים ולמסורת הקולינרית הייחודית לו.
ראו גם

ספייר ריבס
הערות שוליים

מנגל דרום-אפריקאי מסורתי (braai) ועליו צלעות חזיר ונקניקייה
קומונה (צרפת)

| (נמדד ב-1 בינואר) | צרפת המטרופוליטנית | צרפת המטרופוליטנית | המושבות מעבר לים | המושבות מעבר לים | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 36,565 | - | 114 | - | 36,679 |
| 2000 | 36,566 | +1 | 114 | = | 36,680 |
| 2001 | 36,563 | -3 | 114 | = | 36,677 |
| 2002 | 36,565 | +2 | 114 | = | 36,679 |
| 2003 | 36,564 | -1 | 114 | = | 36,678 |
| 2004 | 36,568 | +4 | 114 | = | 36,682 |
| 2005 | 36,570 | +2 | 114 | = | 36,684 |
| 2006 | 36,571 | +1 | 114 | = | 36,685 |
| 2007 | 36,569 | -2 | 112 | -2 | 36,681 |
| 2008 | 36,569 | = | 112 | = | 36,681 |
| 2009 | 36,570 | +1 | 112 | = | 36,682 |
| 2010 | 36,570 | = | 112 | = | 36,682 |
| 2011 | 36,568 | -2 | 112 | = | 36,680 |
| 2012 | 36,571 | +5 -2 = +3 | 129 | +17 | 36,700 |
| 2013 | 36,552 | +8 -27 = -19 | 129 | = | 36,681 |
מפת הקומונות בצרפת
קומונה (בצרפתית: Commune) היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת.  קומונה היא למעשה כל יישוב בצרפת החל מערים בנות יותר ממיליון תושבים כגון פריז, וכלה בכפרים זעירים ביותר, שאוכלוסייתם מונה תושבים בודדים.
נכון לשנת 2013 ישנן בצרפת 36,700 קומונות. 129 מהן נמצאות במושבות הצרפתיות מעבר לים ("départements d'outre-mer").
היררכיית החלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת (המספרים בסוגריים מייצגים את החלוקה בין צרפת המטרופוליטנית למושבות שמעבר לים):
צרפת
18 חבלי ארץ (13 + 5)
101 מחוזות (96 + 5)
342 נפות
4,055 קנטונים (3,883 + 172)
36,700 קומונות (של צרפת) (36,571 + 129)
הערות שוליים

↑  "Code Officiel Géographique au 1er janvier de l'année (après les évolutions datées du 1er janvier)" (בצרפתית). le site de l'Insee. נבדק ב-16 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  INSEE, Government of France. "Le code officiel géographique (COG), avant, pendant et autour (Version 3, volume 1)" (PDF) (בצרפתית). נבדק ב-2008-06-27.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קבוצת סלה

| --- | --- |
קבוצת סלה
קבוצת סלה
 מידע כללי
 גובה:  קבוצת סלה, הפסגה הגבוהה ביותר 3,151 מטר
 מדינה:  איטליה 
 מיקום:  צפון איטליה
 רכס הרים:  הרי האלפים
 קואורדינטות:  46°30′00″N 11°50′00″E﻿ / ﻿46.5°N 11.833333333333°E﻿ / 46.5; 11.833333333333
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקבוצת סלה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןקבוצת סלה
 
קבוצת סלה (איטלקית Gruppo del Sella; גרופו דל סלה) היא גוש הרים סלעי, שהם חלק מהרי הדולומיטים בצפון איטליה.
גאוגרפיה

הפסגה הגבוהה ביותר בקבוצה היא פסגת Piz Boè שגובהה 3,151 מטר. הפסגה הגבוהה ביותר אליה ניתן להגיע עם רכבל היא סאס פורדוי (2,950 מטר). פסגות נוספות הן צ'ימה פישדו (Cima Pisciadù, ‏2,985 מטרים), בואסקופל (Boèseekofel, ‏2,910 מטר), וסלטירמה (Sellatürme ‏2,696 מטר). קבוצת סלה מהווה גבול טבעי בין נפות דרום טירול, טרנטו ובלונו. הכביש המקיף את קבוצת סלה (בחלקו SS48) עובר בארבעה מעברי ההרים: קאמפולונגו, פורדוי, סלה, וגארדנה. בחורף מקיפים את רכס סלה מסלולי הסקי של טבעת סלה רונדה, הכוללת מסלולי סקי ומעליות סקי שאורכם 40 ק"מ, וניתן להקיפו בשני הכיוונים. בכל שנה נערך מרתון סקי סביב קבוצת סלה.
גלריה

הרכבל לסאס פורדוי
רכס סלה בקיץ
מסלולי סלה רונדה
פרנס קריק

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 מחוז:  איניו
 שטח:  81.487361 קמ"ר
 גובה:  −58 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  136 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  36°27′29″N 116°52′15″W﻿ / ﻿36.458055555556°N 116.87083333333°W﻿ / 36.458055555556; -116.87083333333 
 אזור זמן:  UTC-8
 http://www.furnacecreekresort.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרנס קריק(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פרנס קריק(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפרנס קריק(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפרנס קריק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרנס קריק (באנגלית: Furnace Creek, מילולית "ערוץ הכבשן") הוא יישוב בעמק המוות במחוז איניו שבקליפורניה. היישוב אינו יישוב קבע, אלא יישוב שמוגדר על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לצרכים סטטיסטיים. בשנת 2000 "חיו" בו 31 איש, והאוכלוסייה בו הדלדלה ל-24 איש בלבד בשנת 2010. הוא נמצא בגובה של 58 מטרים מתחת לגובה פני הים. ביישוב זה נמדדה טמפרטורת האוויר הגבוהה ביותר בעולם, ב-10 ביולי 1913 נמדדה בו טמפרטורה של 56.7 מעלות צלזיוס, אם כי מספר מטאורולגים חולקים על אמיתותה של המדידה שנערכה בשנת 1913. כמו כן, טמפרטורת השטח שלו נמדדה ואף היא הגבוהה ביותר בעולם, 93.9 מעלות צלזיוס ב-15 ביולי 1917.
מרכז המבקרים, המוזיאון ומטהו של "הפארק הלאומי עמק המוות" נמצאים בפרנס קריק. בקרבת היישוב נמצא מסלול גולף הממוקם בגובה של 65 מטרים מתחת לגובה פני הים. זהו מסלול הגולף הנמוך ביותר בעולם. בקיץ, אתרי הלינה סגורים בפני המבקרים שכן הטמפרטורה בחודשי הקיץ עומדת בממוצע על 52 מעלות. במרחק של 1.21 קילומטרים מערבית ליישוב קיים נמל תעופה קטן.
גאוגרפיה ואקלים

על פי לשכת מפקד האוכלוסין שטחו של ה"יישוב" הוא 82 קילומטרים רבועים, כאשר 99 אחוזים משטחו הם שטח יבשה.
בין השנים 1911 עד 2006, הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת בפרנס קריק עמדה על 33 מעלות, ואילו הטמפרטורה בחודשי החורף עמדה על 17.2 מעלות (צלזיוס). בפרק זמן זה, החודש החם ביותר היה יולי וממוצע הטמפרטורות הגבוהות שלו עמד על 46.9 מעלות. החודש היבש ביותר היה יוני, וממוצע המשקעים בו עמד על 1.3 מילימטרים.
הערות שוליים

↑  על החום הלוהט של פרנס קריק
↑  לווין איתר את הנקודה החמה ביותר על כדור הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009294185605171  GND: 4414354-0  LCCN: no2013020759  VIAF: 242720585   WorldCat (עם VIAF): 242720585
פסקוגל אדום-זנב

| פסקוגל אדום-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
סוג:: פסקוגל
מין:: פסקוגל אדום-זנב
שם מדעי
 Phascogale calura ‏גולד, 1844
תחום תפוצה
    תפוצה בעבר   תפוצה כיום 

פסקוגל אדום-זנב (שם מדעי: Phascogale calura; קרוי גם פסקוגל זוטר), הוא מין של טורף כיס קטן בסוג פסקוגל שחי בדרום-מערב אוסטרליה. הוא תואר מדעית בשנת 1844 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד ומשמעות שמו המדעי היא "סמור-כיס יפה-זנב". בעבר המין היה נפוץ בכל רחבי האאוטבק האוסטרלי, אולם במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20 נעלם מרוב היבשת כתוצאה מאובדן בית גידול וטריפה על ידי מינים פולשים.הפסקוגל אדום הזנב הוא המין הקטן בסוגו.
אנטומיה ומראה

הפסקוגל אדום הזנב הוא כיסאי קטן דמוי אנטכינוס, וגודלו כשליש מקרוביו הגדולים בהרבה. מבנה גופו קומפקטי ודקיק, ראשו חרוטי וחוטמו צר ומחודד. אוזניו גדולות ודקות, ועיניו ואפו קטנים ושחורים. הכפות הזעירות והשטוחות שלו בעלות טפרים דקיקים וחדים שמשמשים אותו לטיפוס ולציד. לפסקוגל זנב ארוך שמתאפיין בציצת שיער גדולה דמוית מכחול.
אורך ראשו וגופו של הפסקוגל אדום הזנב 12.2-9.3 ס"מ, אורך זנבו: 14.5-11.9 ס"מ ומשקלו 38–68 גרם. הזכר גדול וכבד במקצת מן הנקבה.
הפרווה של הפסקוגל קצרה ועדינה. צבעה הכללי אפור מתכתי כהה, אפור כסוף או בז', והבטן, המפשעה והחזה בצבע שמנת עד לבן בוהק. סימוני הפנים כוללים פס כהה על החרטום וכתמים כהים מעל העיניים. האוזניים והזנב בצבע אדום-חלוד או כתמתם, וציצת השיער שחורה.
תפוצה וסביבת מחיה

הפסקוגל אדום הזנב אנדמי לאוסטרליה. טווח התפוצה ההיסטורי השתרע על מרבית אוסטרליה המערבית אוסטרליה הדרומית והטריטוריה הצפונית עד לאגן מארי-דרלינג בניו סאות' ויילס; בעקבות אובדן בית גידול והכנסת מינים פולשים, הפסקוגל נעלם מרוב הטווח שלו ומוגבל כיום לקצה הדרום-מערבי של אוסטרליה המערבית, בעיקר באזור חגורת החיטה בין פרת' לפארק הלאומי נהר פיצג'רלד בחופי מפרץ ברמר. ההישרדות של הפסקוגל באזור זה מיוחסת לנוכחות גבוהה של הצמחים הרעילים גסטרולוביום (Gastrolobium) ואוקסילוביום (Oxylobium) המכילים מונוסודיום פלואורצטט; רעלן זה קטלני במיוחד עבור מינים פולשים דוגמת השועל האדום אך לא למינים מקומיים שפיתחו עמידות מולו.
בית הגידול הנוכחי של הפסקוגל מורכב מכיסי יערות אקליפטוס ואלוקאזוארינה דלילים וסבך צפוף וגבוה בתוך סוואנה סובטרופית או צחיחה למחצה, עם כמות משקעים ממוצעת של 300–600 מילימטר לשנה. הוא מצוי גם ביערות גדותיים על שפת נחלים ונהרות ובשדות חיטה. בעבר, הוא שכן גם במדבריות צחיחים ברחבי האאוטבק האוסטרלי דוגמת מדבר החול הגדול, מדבר טאנאמי ומדבר ויקטוריה הגדול.
אקולוגיה

הפסקוגל אדום הזנב הוא יונק לילי ויחידאי. את שעות היום הוא מבלה בקינים שבנה לעצמו בחללי עצים או בתוך כיסי סבך. הוא יוצא לפעילות עם רדת החשיכה ותר אחר מזונו העיקרי - חסרי חוליות. בניגוד לפסקוגל זנב-מברשת, מין זה מבלה את מרבית שעות הפעילות שלו על האדמה. הפסקוגל זריז במיוחד ומסוגל לקפוץ לגובה 2 מטר בעת הצורך.
חרף גודלו הקטן, הפסקוגל טורף גם ציפורים ויונקים קטנים, ובפרט את עכבר הבית שהובא ליבשת אוסטרליה על ידי האדם והפך בה לנפוץ מאוד. מחקר אחד מצא ש-90% מהתזונה מורכבת מחסרי חוליות, 5% ציפורים 3% יונקים ו-2% ירקות. הפסקוגל אינו זקוק לשתיית מים, ומקבל את הלחות הנדרשת ממזונו.
לפסקוגל יש עונת רבייה אחת בשנה, שנופלת בחורף האוסטרלי (יולי). בדומה לטורפי כיס רבים, זכרי הפסקוגל מתים בדרך כלל לאחר עונת הרבייה הראשונה שלהם (סביבות גיל 11.5 חודשים) עקב תשישות, לחץ ומחלות. הנקבות עשויות לחיות עד גיל 3 שנים. ההיריון נמשך 28–30 ימים ובמהלכו הנקבה הופכת לאגרסיבית במיוחד כלפי זכרים. היא ממליטה שגר של 13 וולדות לכל היותר, אך רק 8 מתוכם ישרדו בהתאם למספר הפטמות בכיס. הגורים מבלים בכיס חודשיים וזמן קצר לאחר מכן מגיעים לבגרות. אצל שני הזוויגים, תוחלת החיים המקסימלית בשבי הייתה 5 שנים.
מצב

הפסקוגל אדום הזנב מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), מכיוון שאוכלוסייתו קטנה מ-10,000 פרטים, בית הגידול שלו מקוטע והוא חווה ירידה מתמשכת במספריו שצפויה לגרום לו להעפיל למצב הפגיע (VU). האיומים העיקריים שגרמו להתכווצות תפוצת הפסקוגל הם אובדן בית גידול למטרות חקלאות, משטרי אש לא-הולמים שהובילו לפריצת שריפות בר גדולות, והכנסת טורפים פולשים ליבשת על ידי האדם.
כיום, הפסקוגל רשום כיונק מוגן בחוק האוסטרלי, ונמצא בסביבות 40–50 אתרים שרובם מוגנים מפני הרס בית גידול או שרפה. למרות דילול אוכלוסיות החתולים והשועלים, לא נמצאו ראיות ממשיות שהדבר השפיע לטובה על אוכלוסיית הפסקוגל; מאידך, התפוצה הנוכחית של המין חופפת כאמור לתפוצת הצמחים הרעילים גסטרולוביום ואוקסילוביום שקטלני עבור מינים לא-אוסטרלים, כך שסביר להניח שלדילול הטורפים יש השפעה חיובית לטווח הארוך. על פי IUCN, נדרשים מחקרים נוספים אודות ההשפעה של דילול הטורפים, הקמת אוכלוסיות חדשות, וכן ניטור צמוד אחר האוכלוסיות הקיימות כדי לאתר התדרדרות במצבו מבעוד מועד.
רשויות השימור האוסטרליות הקימו גרעין רבייה בשבי בפארק מדברי באליס ספרינגס עבור השבות לטבע. ההשבה הראשונה לטבע התרחשה בשנת 2009, אז שוחררה קבוצת פסקוגלים למקלט חיות הבר ואדרן בחגורת החיטה המרכזית. בשנת 2020, קבוצה נוספת של 30 פסקוגלים שוחררה במקלט נידח של חיות בר בניו-הייבן. על הקבוצה האחרונה הותקנו שבבי מעקב זעירים על מנת לבדוק את ההתאקלמות שלהם וללמוד פרטים נוספים על הביולוגיה של המין.
אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, ונתון לתנודות חדות בהתאם לגשמים העונתיים.
לקריאה נוספת

Bradley, A. J. "Stress and mortality in the red-tailed phascogale, Phascogale calura (Marsupialia: Dasyuridae)." General and comparative endocrinology 67.1 (1987): 85-100.
Bradley, A. J. "Reproduction and life history in the red‐tailed phascogale, Phascogale calura (Marsupialia: Dasyuridae): the adaptive‐stress senescence hypothesis." Journal of Zoology 241.4 (1997): 739-755.
Kitchener, D. J. "Breeding, diet and habitat preference of Phascogale calura (Gould, 1844)(Marsupialia: Dasyuridae) in the southern wheatbelt, Western Australia." Records of the Western Australian Museum 9.2 (1981): 173-186.
הערות שוליים

↑  פסקוגל אדום-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7  ‏ Phascogale calura — Red-tailed Phascogale, Species Profile and Threats Database
1 2 3 4 5 6 7  ‏ Red-tailed Phascogale, The IUCN Red List of Threatened Species.
1 2 3 4 5  ‏ Phascogale calura (Gould, 1844), Parks and Wildlife Service
פסקוגל אדום-זנב בגן חיות.
איור של פסקוגלים אדומי-זנב.
קארי סייץ

| --- | --- |

קארי סייץ, 2013
 לידה:  2 בנובמבר 1970 (בת 53) ארצות הברית 
 
קארי סייץ (באנגלית: Kari Seitz; נולדה ב-2 בנובמבר 1970) היא שופטת כדורגל לשעבר אמריקאית. סייץ נחשבת לאחת השופטות המנוסות אי פעם, והיא האדם היחיד - גבר או אישה, ששפט בארבעה גביעי עולם שונים.
חייה

סייץ החלה את קריירת השיפוט שלה כבר בגיל 14, ועם הזמן עלתה בסולם הדרגות עד אשר הגיעה לשיפוט מקצועני ב-1998. את דרכה המקצוענית היא החלה בליגה האמריקאית לגברים, ה-MLS, וב-1999 כבר מונתה לשופטת בינלאומית על ידי פיפ"א. הטורניר הגדול הראשון שלה היה גביע העולם שנערך באותה שנה בארצות הברית, וסייץ זכתה לשפוט משחק אחד בין אוסטרליה לגאנה במסגרת שלב הבתים.
בשנת 2001, החלה סייץ לנהל משחקים במסגרת ליגת ה-WUSA, שהייתה לליגת הנשים הראשונה בעולם שבה כל השחקניות היו מקצועניות. בסוף העונה השנייה של הליגה, זכתה סייץ בפרס שופטת השנה ב-WUSA. בקיץ 2002, נבחרה סייץ לשפוט באליפות העולם לנשים עד גיל 20 שנערכה בפעם הראשונה אי פעם. במהלך הטורניר, היא זכתה לשפוט שני משחקים של נבחרת ברזיל, שבראשה שיחקו הכוכבות העתידיות -  מרטה וכריסטיאן רוזריה.
בגביע העולם שנערך ב-2003, כבר שפטה סייץ בשלושה משחקים. היא ניהלה שני משחקים במסגרת שלב הבתים ואת משחק רבע הגמר בין קנדה לסין. שנה לאחר מכן, היא שפטה בפעם הראשונה בחייה בטורניר הכדורגל האולימפי, כולל את המשחק על מדליית הארד בין גרמניה לשוודיה.
בשנת 2005, הייתה סייץ לשופטת הלא-אירופאית הראשונה אי פעם, שמנהלת משחק במסגרת אליפות אירופה לנשים. בטורניר עצמו, היא שפטה בשלושה משחקים - שניים בשלב הבתים (בהם משחק הפתיחה) ומשחק חצי הגמר בין נורווגיה לשוודיה. באותה שנה, היא אף זכתה בפרס נשיא פדרציית הכדורגל של ארצות הברית.
שנתיים אחר כך, בטורניר גביע העולם שנערך בסין, ניהלה סייץ שני משחקים בשלב הבתים, אך לא זכתה לשפוט בשלבי הנוקאאוט. בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, היא שפטה בשני משחקים - כולל רבע הגמר בין ברזיל לנורווגיה.
ב-2009, עם הקמת ליגת ה-WPS, החלה סייץ לשפוט בה. היא שפטה בגמר הפלייאוף בין סקיי בלו ללוס אנג'לס סול, במשחק שקבע את זהותה של אלופת הליגה. שנתיים לאחר מכן, בעונה הפעילה האחרונה של הליגה, חזרה סייץ למעמד גמר הפלייאוף ושפטה את המשחק בין ווסטרן ניו יורק פלאש לפילדלפיה אינדיפנדנס. בקיץ 2011, היא אף שפטה בפעם הרביעית והאחרונה שלה בטורניר גביע העולם. הטורניר עצמו התקיים בגרמניה, וסייץ ניהלה במהלכו שלושה משחקים, מתוכם המשחק על המקום השלישי בין שוודיה לצרפת.
ב-2012, שפטה סייץ בטורניר הגדול האחרון בקריירה הבינלאומית שלה. היה זה טורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון, וסייץ התכבדה לנהל את משחק הפתיחה בין המאחרת בריטניה לניו זילנד. בנוסף, היא שפטה את משחק רבע הגמר בין צרפת לשוודיה.
באוקטובר 2013, לאחר ששפטה עונה אחת בליגת ה-NWSL וכשמאחוריה 28 שנות שיפוט, הודיעה סייץ על פרישתה. באמתחתה של סייץ למעלה ממאתיים משחקי ליגה, אלף משחקי מכללות, ומעל חמישים משחקים בהם שפטה את נבחרת ארצות הברית. במהלך הקריירה שלה שפטה סייץ 45 נבחרות לאומיות שונות, והיא האדם היחיד ששפט בשלוש אליפויות יבשתיות שונות - צפון אמריקה, אירופה ואסיה.
הערות שוליים

↑  Longtime U.S. Soccer Referee Kari Seitz to Retire, באתר פדרציית הכדורגל של ארצות הברית
קארי סנודגרס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1945 פארק רידג', ארצות הברית 
 פטירה:  1 באפריל 2004 (בגיל 58) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1969–2004 (כ־35 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון מיין איסט  אוניברסיטת צפון אילינוי  בית הספר לתיאטרון באוניברסיטת דהפול 
 בן או בת זוג:  ניל יאנג (1971–1975) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (1970)  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה – שחקנית (1970) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרוליין "קארי" סנודגרס (באנגלית: Caroline "Carrie" Snodgress; ‏27 באוקטובר 1945 - 1 באפריל 2004) הייתה שחקנית אמריקאית זוכת שני פרסי גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "יומנה של עקרת בית עצבנית".