נווה צוף
היסטוריה

רכס ההר עליו נמצא היישוב מזוהה בהתאם לשם של הכפר הערבי ג'יפנה הנמצא מספר קילומטרים מזרחית ליישוב, עם חבל הארץ שנקרא "חבל גופנה" בימי החשמונאים.
ההתנחלות תוכננה על ידי גוש אמונים לפי "הצעת תוכנית להתיישבות ביהודה ושומרון בקיץ 1977".לאחר קבלת אישור הממשלה הוקמה ההתנחלות בכ' בחשוון ה'תשל"ח, 1 בנובמבר 1977, על ידי גרעין דתי בשם "נווה צוף" וגרעין חילוני בשם "נווה צלח" במבנה המשטרה המנדטורי של נבי סאלח, בהמתנה להקמת יישובים זמניים נפרדים לכל גרעין. מבנה המשטרה שימש לאחר מלחמת ששת הימים את משמר הגבול, עד לשנת 1972 שנה בה הוחלט לפנות את משמר הגבול מהמשטרה. החל משנת 1972 ועד לעליית גרעין נווה צוף היה המבנה מוזנח . עם עליית הגרעין בנובמבר שנת 1977, התושבים התגוררו במבנה המשטרה בצפיפות רבה, מספר משפחות בחדר, וחלקם התגוררו בתאי המעצר. בעקבות התנאים הקשים עזבו אנשי הגרעין החילוני כחודש לאחר העלייה. בהמשך עזבו מרבית אנשי הגרעין הדתי. רציחתו על רקע לאומני של נהג אוטובוס ישראלי ליד שער היישוב והתנאים הקשים הביאו כמעט לנטישת שבע המשפחות שנותרו.
באוקטובר 1978 מנה היישוב כ-20 משפחות.
בפברואר 1978 נתבקש היועץ המשפטי לממשלה להכריז על קרקעות באזור כאדמות מדינה, לאחר בדיקה שאין מי שעיבד אותם ותפס חזקה. במרץ 1978 הורה שר הביטחון עזר ויצמן על הקפאת תחילת העבודות להקמת היישוב הזמני והתושבים הפגינו נגד ההחלטה בירושלים. באמצע אפריל 1978 בעקבות שיחה של ראש הממשלה עם שר הביטחון, עלו הטרקטורים הראשונים להכשרת הקרקע דרומית מערבית למבנה המשטרה עבור היישוב הזמני המתוכנן בגבעת החובלתא. י. לאחר תחילת העבודות פנו תושבי נבי סאלח לבג"ץ בעתירה נגד הקמת היישוב וטענו לבעלות על שטח גבעת החובלתא וכנגד גדר שהוצבה במקום עוד בט"ו בשבט כדי להגן על נטיעות מפני רועי צאן. בעקבות הצהרת מנהלת מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה דורית ביניש שהיא אינה יודעת מי הקים את הגדר, הוציאו השופטים צו הפסקת עבודות ל-45 יום כדי שהמדינה תוכל לברר את העובדות לאשורן. הדיונים בבג"ץ נמשכו כשנה וחצי. עקב עצירת העבודות בגבעת החובלתא, החליט אריאל שרון שלא להמתין להחלטת בג"ץ ולמקם את היישוב הזמני ליד מבנה המצודה. כך הוקמה שכונה ראשונה שמנתה 12 מבנים זמניים. האכלוס התבצע באוקטובר 1978.
לאחר הצגת תצלום אוויר שאישר כי גבעת החובלתא לא עובדה בעבר, דחה בג"ץ את עתירת תושבי נבי צאלח ועבודות הבינוי חודשו באוגוסט 1979.
באוגוסט 1979 חסו תחת היישוב 900 דונם.
יישוב הקבע יועד לקום על גבעת החורש במקומו הנוכחי של היישובבפברואר 1980 החלו עבודות התשתית להקמת יישוב הקבע. הכשרת השטח בוצעה בהתאם לתוכנית שאושרה על ידי ועדת שיפוט והשטח היה מכוסה בעיקר בשיחים, אולם נבדקה טענה שבתהליך החישוף נכרתו עצי קטלב ואלון מוגנים ביער דיר ניזאם. הטענות נדחו[דרוש מקור: לא מצאתי מקור לכך שהטענות נדחו - לפי הידיעות העיתונאיות המצורפות נראה כי אכן נכרתו עצים ביער מוגן] ועבודות הקמת יישוב הקבע נמשכו כמתוכנן. הבנייה נעשתה בשיטת בנה-ביתך וכללה בנייה רגילה וגם בתי עץ שהובאו מפינלנד ומשוודיה. אכלוס השכונה הראשונה ביישוב הקבע החל בשנת 1983 (תיאור התפתחות היישוב והתשתיות בשנים 1977–1997 מפורט בעבודה סמינריונית על "יישובי כביש חוצה בנימין).
במשך שנות קיומו של היישוב אירעו בסביבתו פיגועים שבהם נהרגו ונפצעו כמה מתושביו. בשנת 2010 אהוד אמיתון חשף זיוף של תג מחיר סמוך לנווה צוף.
בליל שבת 25 בנובמבר 2016 במהלך גל השרפות בישראל, פרצה שרפה גם ביער נווה צוף, כנראה כתוצאה מהצתה מכוונת. האש התפשטה ביער והגיעה למרכז היישוב. באותו ערב היישוב פונה מיושביו, חלקם ליישוב הקרוב, עטרת. כ-18 בתים נשרפו כליל וקרסו וכ-25 בתים נוספים ניזוקו קשות מהאש. לא היו נפגעים בנפש.
גם יער נווה צוף נפגע קשות ועצים רבים נשרפו ונעקרו. ב-2019 החל פרויקט שיקום היער ובט"ו בשבט היו נטיעות רבות לחדש את הצמחייה ביער.
ב-21 ביולי 2017 נרצחו ביישוב שלושה בני משפחה בידי מחבל פלסטיני בן 19 מהכפר הערבי הסמוך כובאר. ב-1 ביוני 2023 חיילים ששמרו על ההתנחלות ירו בניגוד לפקודות לעבר נבי סאלח, ומהירי נהרג הפעוט מוחמד תמימי.