stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חבורה (מבנה אלגברי)
יוצרים ויחסים

קבוצה  S של איברים בחבורה  G היא קבוצת יוצרים של  G, אם תת-החבורה הקטנה ביותר המכילה את  S היא  G עצמה. חבורה שיש לה קבוצת יוצרים ובה איבר יחיד, נקראת חבורה ציקלית; כל חבורה נוצרת סופית היא בת-מנייה.
היוצרים של חבורה יכולים לקיים ביניהם יחסים; למשל, חבורת התמורות של שלושה עצמים נוצרת על ידי התמורות  \sigma =(123),\tau =(12), המקיימות את היחסים  \sigma ^{3}=\tau ^{2}=(\sigma \tau )^{2}=1. חבורה שבין היוצרים שלה אין יחסים כלל נקראת חבורה חופשית; כל חבורה היא חבורת מנה של חבורה חופשית.
את האופן שבו החבורה מכוסה על ידי מילים הולכות ומתארכות מודד קצב הגידול של החבורה. לקצב זה יש קשרים הדוקים למבנה של החבורה.
פעולות יסודיות ואיברים צמודים

לחבורות יש מעמד מרכזי במתמטיקה בגלל היכולת שלהן לפעול על קבוצות שונות. כמעט בכל מקרה, אוסף הפונקציות ההפיכות ממרחב נתון אל עצמו, השומרות על תכונות מסוימות של המרחב, מהווה חבורה. פעולה של חבורה על קבוצה  X מציגה את אברי החבורה כפונקציות הפיכות מן הקבוצה  X לעצמה, וכך מאפשרת לחקור תכונות מעניינות של  X מחד, ולנתח ביתר קלות את המבנה של החבורה, מאידך.
כל חבורה פועלת על עצמה בשתי דרכים חשובות: על ידי פעולת הכפל (משמאל או מימין), ועל ידי פעולת ההצמדה. פעולת הכפל משמאל מוגדרת באופן שאיבר  x שולח את האיבר  y לאיבר  xy. בדרך זו הופך האיבר  x לתמורה על אברי החבורה, וכך מתקבלת הוכחה של משפט קיילי: כל חבורה היא תת-חבורה של חבורת תמורות. בפעולת ההצמדה, האיבר  x שולח את  y ל- xyx^{-1}; פעולה זו מחלקת את החבורה  G למחלקות שקילות מן הצורה  \{xyx^{-1}:x\in G\}, הקרויות "מחלקות צמידות". פעולת ההצמדה היא גם אוטומורפיזם של החבורה עצמה, ולכן היא יוצרת הצגה של החבורה, כתת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים של עצמה. הצגה זו היא נאמנה אם ורק אם לחבורה יש מרכז טריוויאלי.
ראו גם

מונואיד
חוג חבורה
חבורה טופולוגית
חבורה אלגברית
חבורה ציקלית
חנוך לוין - מחזות

חנוך לוין כתב 62 מחזות, קברטים ורביואים. 42 מהם הועלו (ובנוסף אסופה של כתביו שנערכה והועלתה לאחר מותו), ואילו 20 מכתביו הערוכים עוד לא הועלו.
רשימת המחזות שהועלו

(על פי סדר אלף-ביתי, במחזות עם ערכים משל עצמם מופיע קישור בלבד)
רשימת המחזות שהועלו > אורזי מזוודות

המחזה עלה בתיאטרון הקאמרי ב-1983 (עם תיקי דיין, דב רייזר וזהרירה חריפאי), וב-2011 (עם חנה מרון, רבקה מיכאלי ודרור קרן).
רשימת המחזות שהועלו > איחש פישר

המחזה הועלה לראשונה בקאמרי באוקטובר 2010 בבימויו של רוני פינקוביץ.
ובהשתתפות: שמואל וילוז'ני, אלברט כהן, מוטי כץ, קרן מור, סיימון קריכלי, יוסי רחמני, וערן שראל.
רשימת המחזות שהועלו > איש'ל ורומנצקה

מחזה שמבוסס על מערכון מתוך הספר "החולה הנצחי והאהובה", עלה לראשונה במועדון "צוותא" ב-2019, בכיכובם של דרור קרן וגוני כנעני, בשיתוף “תזמורת התיאטרון הישראלית” בניצוחו של יוסי בן נון.
רשימת המחזות שהועלו > הופס והופלה

הועלה לראשונה בתיאטרון "הבימה" ב-23 בנובמבר 1991 בבימויו של אורי פסטר.
תפאורה ותלבושות: בוקי שיף
מוזיקה: אורי וידיסלבסקי
קרבות במה: אילן גזית
תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי)
בהשתתפות: ארז שפריר, לאורה ריבלין, רמה מסינגר, רוזינה קמבוס, יגאל נאור, סנדרה שונוולד, שמואל אייזר, צפנת דגן, סמדר הרץ, איליה דובוסרסקי, איליה מגלניק, ויטלה פודולסקי, חיים גורביץ.
רשימת המחזות שהועלו > הוצאה להורג - אופרטה אכזרית

הועלה לראשונה בנובמבר 1979 בהפקת התיאטרון הקאמרי על בימת "צוותא" בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רות דר
מוזיקה: פולדי שצמן
בהשתתפות: יוסי פולק - כתמים צהובים; יצחק חזקיה - זיעה קרה; דב רייזר - צמרמורת פח; ששון גבאי - אלף עיניים; ישראל גוריון - מתוק מר המוות; ששי סעד - זוהי חזירות; דפנה ארמוני - חיוכי סתיו; טל אמיר - שלוות הטבע; אסתי קוסוביצקי - והשמיים צחקו; זהרירה חריפאי - האם; יוסף כרמון - האב; תיקי דיין - האשה; דן שמר - שמש
מקהלה: דבורי בורשטיין/ננסי גלפנד, יעל ארז/ליאורה לוי, ורדה שילה/מריאן פרגר, אבי שילה/דרור גרין, רענן שפע/אריה בורשטיין
נגנים: מישה בלכרוביץ' - ניצוח ופסנתר; עדנה בוכמן - נבל; מנשה רגיב - חצוצרה; מיקי דור - טרומבון; בני קדישזון/עופר שלחין - תופים; נפתלי גורביץ'/חיים קגן - צ'לו
רשימת המחזות שהועלו > הלוויה חורפית - בורלסקה בשמונה מערכות

הועלה לראשונה בספטמבר 1978 בתיאטרון "הבימה" בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: משה שטרנפלד
מוזיקה: פולדי שצמן
בהשתתפות: שמואל סגל - לצ'ק בובצ'יק; שושנה דואר - אלטה, שחמנדרינא; ליא קניג - שרציה; אברהם רונאי - רשס; סנדרה שדה - ולווציה; שלמה בר-שביט - ציצקיבא; מוסקו אלקלעי - ברגונצלא; דוד שטרן - פופוצ'נקו; ישראל בקר - קיפרנאי; פסח גוטמרק - רוזנצווייג; נתן וולפוביץ' - ליכטנשטיין; גדעון זינגר - סמואלוב; מירב גרי - פשושיציה
ההצגה הועלתה 39 ערבים.
רשימת המחזות שהועלו > הזונה הגדולה מבבל

הועלה לראשונה באפריל 1982 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רות דר
מוזיקה: פולדי שצמן
בהשתתפות: יוסף כרמון - בראדך; חוה אורטמן - אשימא; רזיה ישראלי - בגווי; יהודית ינאי - איטיס; דב רייזר - ציחא ציחא; ששון גבאי - שוחט; נורית כהן - מיילדת; ששי סעד - איכר; רוז משיחי - מריק שפכים; ירמי עמיר - טבח; אלי גלזר - סריס דקדקן; ילון לוריא, יהודה דרי, תמיר רוזניס, דורון ברבי - עבדים
נגנים: מישה בלכרוביץ' - פסנתר; בני קדישזון/עופר שלחין - כלי הקשה; מורטון קם - קלרינט, סקסופון, חליל; מנשה רגיב - חצוצרה; מיקי דור - טרומבון; תמי אשל - זימרה
רשימת המחזות שהועלו > הקיסר- על פי 'איון' לאוריפידס

הועלה לראשונה בבכורה עולמית בינואר 2020 בסטודיו למשחק מייסודו של יורם לוינשטיין. בבימוי יאיר שרמן.
מוזיקה: אלדד לידור | תאורה: נדב ברנע | תפאורה: שובל שלוי | תלבושות: יובל לוי.
בהשתתפות: רם רחמים גואטה- פודרגה | טל מאיר/שי כהן נאמן- מלכה | אורי מחרז- נער | מתן בן עמי- טחורים | דניאל אביטל/אריאל יגן- אולקוס / מצחק בבשר | אלון ליאור- מלך| אודיה ירון/שני שטיינגרט - נסיכה / שיפחה.
רשימת המחזות שהועלו > הקיסר גוק - מחזה בחמש מערכות ואפילוג

המחזה היה אמור לעלות בתיאטרון גשר בשנת 2010, אך לא הופק לבסוף. הועלה לראשונה בגודמן - בית ספר למשחק בנגב בדצמבר 2019 בבימויו של אריאל וולף.
מוזיקה מקורית: שלומי ברטונוב{{הערהעליס בליטנטל, עוד קיסר: גוק, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 בפברואר 2020}};
תאורה: חני ורדי;
תלבושות ותפאורה: ליה חוזה.
בהשתתפות: דניאל קדוש - גוק, נעה אוחיון - יאזווה, אלון בראל - קלאפטי; תומר פאר - ליטוטריפטר, טוק טוק; שיר אשכנזי - בספצ׳י, קומא; אורן אלימלך - בטוקס, רטמאוס, צ׳פטר; עידן ארגוב - אהף, בורודום; עדי שפרן - תהה, צ׳יבו; יארא אזרייק - הזמרת.
רשימת המחזות שהועלו > חפץ - מחזה בשתי מערכות

הועלה לראשונה בתיאטרון העירוני של חיפה במרץ 1972 בבימויו של עודד קוטלר
בהשתתפות: נתן מייזלר - טיגלך; מרים גבריאלי - כלמנסע; לאורה ריבלין - פוגרא; אילן תורן - ורשביאק; אמנון מסקין - חפץ; מרדכי בן-זאב - אדש ברדש; הלן קופילביץ' - חנה צ'ארליץ'; גדליה בסר - שוקרא.
רשימת המחזות שהועלו > כולם רוצים לחיות - קומדיה

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי במרץ 1985 בבימויו של חנוך לוין. עלה שוב בקאמרי ב-2014
תפאורה ותלבושות: רות דרורינסקוביץ'
סאונד דפקט: שנירגול מרליפו
מוזיקה: יוני רכטר
תנועה: אושרה אלקיים
תאורה: בריאן האריס
בהשתתפות: יוסף כרמון - פוזנא; ג'יטה מונטה - פוזנבוכא; ששון גבאי - במבה; רזיה ישראלי - ציצי; עדנה פלידל - האם; אבנר חזקיהו - האב; אילן דר - גולגלביץ'; יצחק חזקיה - מווצקי, מגיד עתידות זקן; דרור טפליצקי - רחמנינוף, שחקן נודד, גיבן; יהודה מור - זקן גוסס, מגיד עתידות צעיר; יונתן צ'רצ'י - קיטע, קברן, אורח בנשף; נטע אורן - מצחצח נעליים, פוזנסמרק, אורחת בנשף; יהודית ינאי - גולגלה, אשה זאב, אורחת בנשף; רוני בליץ - מצורע, אורח בנשף, משרת; אסתי חיים - עיוורת, אורחת בנשף, פוזנסמרק; לשה רוזנברג - נערה בוכה, אורחת בנשף; יוני חן - בעל זפקת, אורח בנשף; אלינור מואב - זקנה גיבחת, אורחת בנשף, אלמנה, זמרת
רשימת המחזות שהועלו > כריתת ראש

מחזה-גרוטסקה בשתי מערכות, עם פרולוג, אפילוג ותמונת ביניים. הועלה לראשונה בתיאטרון "הבימה" ב-13 בינואר 1996 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רקפת לוי
מוזיקה: אורי וידיסלבסקי
תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי)
הדרכה קולית: רחל הוכמן
בהשתתפות: ג'יטה מונטה - המלך; רוזינה קמבוס - המלכה; נאוה אורבך - הנסיכה; רבקה נוימן - שוליית גורף הביבים; עופר זוהר - המענה; דינה בליי - שוליית המענה; אייל נחמיאס - הסוהר; קטיה זימבריס - שוליית הסוהר; אמיתי יעיש - הגמד, המשורר; מיכאל כורש - הרופא; רבקה גור - הטבחית; סנדרה שונוולד - הגיבנת; ערן לביא, סם קליימן, שוקה ברגמן, אלי דיקר, רמברנדט, זיו בליסיאנו - אנשי שרת בארמון; גלית דדון, אתי קארי - זימרה
נגנים: רן בנגו - פסנתר; אורי וידילסלבסקי - תוף
רשימת המחזות שהועלו > המדמה

הועלה לראשונה ב-12 בפברואר 2005 בתיאטרון האוניברסיטה של אוניברסיטת תל אביב, בבימויה של שיר גולדברג.
תפאורה: סונה הארוטיוניאן-קורצר
תאורה: תמר אור
מוזיקה: שי אלון ודן שפירא
ייעוץ ווקאלי: יונתן בן כנען
בהשתתפות: אפרת קרמזין - המדמה; נילי סחר - הכוזבת/נסיכה/סריס אומנת; סימה גורן - האמיתית/סריס שוט; אפרת בורוכובסקי - סריס המשכב/המפקד; ניר בלאסן - "הנסיכה"/יורש העצר; מיכל מוזר - סמל רפובליקה/סריס שער/סריס צעצוע; שירה קליין - כהן חצר/קצין רפובליקה; שירי אלרז - סריס נחרד/רופא/ילד/סריס צעצוע; יואב אמיר - סריס נבעת/נושא התלבושת; רועי שולברג - הכוזב/סריס האסלה; יוני גוטליב - האמיתי/"הקיסרית"; שירי גורפינקל - סריס השער; דן שפירא - זקן הסריסים; נתלי פיינשטיין - הקיסרית; ליאת קיסלוביץ' - סריס נרעש/חייל/סריס צעצוע/ילד קבר; קרן שכטר - סריס מתפלץ/ילד/סריס צעצוע; ליאת רוחם - סריס נבהל/נושא התלבושת.
רשימת המחזות שהועלו > המתלבט - קומדיה

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי בנובמבר 1990 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: בוקי שיף
מוזיקה: דן הנדלסמן
תאורה: הת'ר קארסון
תנועה: דניאלה מיכאלי
בהשתתפות: מוני מושונוב - קוקלוש; אורלי זילברשץ-בנאי - פיילה; ענבל אברהם - מונט-בלאן, הימאלייה; רות סגל - מרידנה; אלכס מונטה - ביינקס; נגה פז - משכנתה; יעקב כהן- ללקו; אליעזר אפלבוים - פוצ'ס; יוסף כרמון - שפאק; מירי פביאן - הויסה; יעל עמית - קישטא; צביקה שוורצברג - דובר נשיא ארצות הברית; עופר גולן - נשיא ארצות הברית; דוד קורן - קברן; עדי כהן, שרון כהן, שרה גילאון, ליאור מסורי, ענת אפרתי, מיכל דדשוב, שרון שר - רופאים, סניטרים, אחיות, אנשי פמליית נשיא ארצות הברית
נגנים: סמדר הנדלסמן - פסנתר וקלידים; מיקו נרונסקי - קלידים; אברהם פלדר/איתמר ארגוב - חצוצרה
רשימת המחזות שהועלו > נכנע ומנוצח - קומדיה

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי בינואר 1988 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רות דר
מוזיקה: דן הנדלסמן
תאורה: בריאן האריס
בהשתתפות: ג'יטה מונטה - בברה; תחיה דנון - חוטק; משה איבגי - ברוך; אברהם שושנר - בולא; שמוליק לוי - שפליצקה; יהויכין פרידלנדר - איצהו; יעקב כהן - משרת
נגנים: יעקב פורמן - כינור; מורטון קם - קלרינט, קלרינט בס; סמדר הנדלסמן/דן הנדלסמן - קלידים
רשימת המחזות שהועלו > נעורי ורדה'לה - מחזה בשתי מערכות

הועלה לראשונה בפברואר 1974 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של חנוך לוין
תפאורה: אודרי ברגנר
מוזיקה: אלכס כגן
בהשתתפות: רונית פורת - ורדה'לה; יהודה פוקס - האב; מרים גבריאלי - האם; יוסי גרבר - גנן; אלברט כהן - טבח; זהרירה חריפאי - מטפלת; שמעון בר - מורה לצרפתית; יוסף כרמון - נהג; הלן קופילביץ' - אשת הנהג; יצחק חזקיה - אהוב; אסתר גרינברג-שבק - אם האהוב
רשימת המחזות שהועלו > הנשים האבודות מטרויה - מחזה על-פי אוריפידס

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי בפברואר 1984 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רוני תורן
מוזיקה: פולדי שצמן
תאורה: בריאן האריס
בהשתתפות: יוסף כרמון - אגממנון; יונתן צ'רצ'י - אודיסאוס; יצחק חזקיה - מנלאוס; דב גליקמן - נאופטולמוס; אלברט כהן - טלתיביוס; זהרירה חריפאי - הקובה; רבקה נוימן - קסנדרה; ג'יטה מונטה - אנדרומכה; יהודית ינאי - אסטיאנקס; פביאנה מיוחס - הלנה; רונית אופיר - שבויה א'; חני נחמיאס - שבויה ב'; חנה פיק - שבויה ג'
רשימת המחזות שהועלו > פופר - קומדיה עם פזמונים

הועלה לראשונה בבמה 2 של תיאטרון חיפה ב-13 ביוני 1976 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רות דר
מוזיקה: אלכס כגן
תאורה: יחיאל אורגל
תנועה: טוביה טישלר
בהשתתפות: ישראל גוריון - שורץ; רות סגל - שורציסקה; אלכס מונטה - פופר; אלברט כהן - כץ; רבקה גור - קולפה
פסנתר: מישה בלכרוביץ'
עוזרת במאי: נורית יערי
רשימת המחזות שהועלו > פעורי פה - מחזה בשתי מערכות, פרולוג ואפילוג

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-28 באוקטובר 1995 בבימויו של רוברט סטורואה
תפאורה ותלבושות: מירון שבלידזה
מוזיקה: יוסף ברדנשווילי
תאורה: רוברט סטרואה, מירון שבלידזה
בהשתתפות: אירינה סלזניובה - האם, המלכה; תומי יואל-פינקוביץ' - הילד; יוסי ידין - האיש; שולי רנד - פעור-פה; יונתן צ'רצ'י - לוטש-עין; עפרון אטקין/אורי הוכמן - סריס; ארז שפריר - מוודה; שמעון מימרן - מענה; יוסף כרמון - זעוף-גבות; אביתר לזר - שמוט-ראש; אלכסנדר כהן - קברן; שמואל אדלמן, ניר ארז, איתן נווה, רמי עמית - שליחים
רשימת המחזות שהועלו > קרום - מחזה עם שתי לוויות ושתי חתונות

הועלה לראשונה בתיאטרון חיפה בדצמבר 1975 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה ותלבושות: רות דר
בהשתתפות: אילן תורן - קרום; פני ליוביץ - האם; שמואל וולף - שקיטא; אלכס מונטה - תוגתי; מרדכי בן-זאב - דולצ'ה; רות סגל - פליציה; אילן דר - תכטיך; חנה רוט - טרודה; רחל דובסון - דופה; מאיה רוטשילד - צוויצי; שמואל קלדרון - ברתולדו; גיורא שמאי - ד"ר שיבויגן; שלמה בר-אבא - ספר, צלם, קברן; מכרם ח'ורי - סניטר, חתן; דליה כהן - כלה, אחות; יוסי קלמן - סניטר ב'
רשימת המחזות שהועלו > רווקים ורווקות - קומדיה

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-2002 בבימויו של אלדד זיו.
תפאורה ותלבושות: רות דר
מוזיקה: דני סנדרסון
תאורה: פליס רוס
בהשתתפות: נדב אסולין; רמי ברוך; אורנה בנאי; אלון דהן; עירית קפלן
עלה שוב ב-2019 בתיאטרון גשר בבימויו של עמית אפשטיין.
רשימת המחזות שהועלו > רומנטיקאים

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-2002 בבימויו של מיכה לבינסון
תפאורה ותלבושות: רוני תורן
מוזיקה: אלון אולארצ'יק
תאורה: מישה צ'רניאבסקי
בהשתתפות: זהרירה חריפאי; יוסף כרמון; גבי עמרני; מישה בלכרוביץ - קלידים
רשימת המחזות שהועלו > שוזס ובז'ז'ינה

עלה בחודש מאי 2012 בתיאטרון מיקרו הירושלמי בבימויה של אירינה גורליק, עם אילן חזן בתפקיד שוזס ואולגה קטאייבה בתפקיד בז'ז'ינה.
רשימת המחזות שהועלו > שיץ - מחזה מוזיקלי

הועלה לראשונה בבמה 2 של תיאטרון חיפה בינואר 1975 בבימויו של חנוך לוין
תפאורה: ארטור גולדרייך
מוזיקה: אלכס כגן
בהשתתפות: ליה דוליצקיה - צשה; אילן דר - צ'רכס; יוסי ידין - פפכץ; חנה רוט - שפרכצי
נגינה בפסנתר: מישה בלכרוביץ'
רשימת המחזות שהועלו > השמשים

הועלה לראשונה בתיאטרון הסמטה ב-2005 בבימויו של יובל זמיר
תפאורה ותלבושות: דלית ענבר
מוזיקה: יוסי בן נון
תאורה:אלון שטמפקה
בהשתתפות: דורי אנגל - צָ'בצָ'בַדזֶה/שוליקר; מאיר אשרף - נינו המצביא; אורן יאדגר - שמקדרולי/בוזס/חושט/חריאלתי; מיכל כהן - זאזא; אלחי לויטפפ - כרתלינה/ארצ'יל/רוחו של שוליקר; שגית סול - פוטי; סאמי קורן - קשקה/ רוחו של פוטי.
רשימת קברטים ורביואים שהועלו > הג'יגולו מקונגו - גלויות מהחיים

הועלה לראשונה במועדון "צוותא" בתל אביב ב-7 ביולי 1989 בהפקה משותפת של "צוותא" והתיאטרון הקאמרי, בבימויו של חנוך לוין
תפאורה: משה שטרנפלד
תלבושות: עפרה צדיק
תאורה: חני ורדי
מוזיקה : מיקי גבריאלוב
בהשתתפות: גידי גוב, תיקי דיין, יוסי פולק
נגנים: רון דרויאן - קלידים; אלכס פולק - גיטרה; מורן אפשטיין - סקסופון
רשימת קברטים ורביואים שהועלו > קברט לוין

הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-2001 בבימויו של ישראל גוריון
תפאורה ותלבושות: רקפת לוי
מוזיקה: יוסי בן-נון
תאורה: מישה צ'רניאבסקי
בהשתתפות: נדב אסולין/אלון נוימן; מירב גרובר; לימור עובד; תמר קינן; דרור קרן
המופע הורכב ממבחר מערכוניו של חנוך לוין, כאשר לעיתים מערכונים אחרים פרי עטו הוספו או הוסרו, או נתווספו שחקנים וזמרים אורחים.
רשימת קברטים ורביואים שהועלו > איש עומד מאחורי אישה יושבת

המופע הורכב ממבחר מערכונים מתוך מלכת אמבטיה, הג'יגולו מקונגו ורביואים אחרים, המחזות של קטעי פרוזה מאת חנוך לוין, (הכוללים את קטע הפרוזה הפותח את הספר "איש עומד מאחורי אישה יושבת", אשר נותן למופע את שמו), כמו גם את השיר "הקומדיה הגדולה".
הועלה לראשונה באולם נחמני בתל אביב ב-2011 בבימויו של אהרון לוין.
מוזיקה: איתמר גרוס
שחקנים: נעמה ארמון, דניאל סבג
קריינות: דב רייזר
תפאורה ותלבושות: ליהי זוהר
רשימת קברטים ורביואים שהועלו > אוי אליאס אליאס

מופע שהורכב ממבחר מערכונים של לוין, עלה בהפקה עצמאית במועדון "צוותא" בסוף 2013 לכבוד יום ההולדת השבעים של לוין.
בימוי ומשחק: מוני מושונוב, ליליאן ברטו ודרור קרן
ניהול מוזיקלי: טל בלכרוביץ'
פסנתר: טל בלכרוביץ' / מיכל סולומון
הפקה וניהול הצגה: עינת בסר
מחזה ילדים > מסע הדוד מקס

הופק על ידי תיאטרון אגדה חדשה, הוצג לראשונה בפסטיבל להצגות ילדים בחיפה ב-1987 בבימויו של צביקה קורמן-כרמון
עיבוד הספר המקורי מאת לוין נעשה על ידי גיל הר אבן. מוזיקה מאת עדי כהן.
המחזה מספר את סיפורו של מקס הליצן שעוזב את הקרקס בו נולד ויוצא למסע במטרה לפגוש אנשים חדשים ולהכיר את העולם האמיתי להפתעתו הוא מגלה שבעולם מתנהלת מלחמה נוראה אשר הולכת ומכחידה כל דבר טוב מקס מחליט לגלות מי אשם במלחמה במטרה לעצור אותה, מכאן הופך מסעו למירוץ של לך ושוב בין דמויות שונות שכל אחת מאשימה את השנייה ומתנערת מחלקה באשמה אבל מקס לא מוותר ולאחר מאמצים רבים מצליח להביא לסיום המלחמה
ולהשכנת שלום בעולם.
שחקנים:קרן מור/קטיה זימבריס, כץ/יוסי אשדות, זרה ורתניין, אמנון בעהם, משה מלכה, יוסי סמדג'ה
ההצגה זכתה במקום השני בפסטיבל הבינלאומי להצגות ילדים בחיפה 1987.
מחזות שטרם הועלו

(על פי סדר אלף-ביתי)
האיש עם הסכין באמצע.
אלמו ורות - קומדיה.
ונשיקה לדודה - קומדיה בארבע עונות.
חייב להיענש - קומדיה.
חרד ומבוהל - בורלסקה.
הכובש.
כל הנערים.
כלודוג המלך האומלל - בעקבות 'אדוראד ה-2' למרלו ועיבודו של ברכט.
מבויש עד תום - קומדיה.
המביט.
משפט אונס - חזיון כלימה.
משרת מסור לגברת מחמירה - קומדיה.
הנאחזים - מחזה בשתי מערכות.
עווית והתפתלות - מחזה בשתי מערכות.
תיאופנו היפה.
טל ברנר

| --- | --- |

 לידה:  1982 (בת 43 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
טל ברנר (נולדה ב-19 באוגוסט 1982) היא במאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

טל ברנר נולדה וגדלה בחיפה ובקיבוץ רמת יוחנן. אביה, בנימין ברנר, פרופ' להמטולוגיה ואמה, תמר ברנר, סוכנת נסיעות.
ברנר בוגרת לימודי בימוי בבית הספר לאמנויות הבמה סמינר הקיבוצים משנת 2006.
הייתה הראשונה לביים שני מחזות של חנוך לוין: "גאולה" בבכורה עולמית ו"החייל הרזה" בבכורה ישראלית. ביימה את ההצגה " מי שלא נולד מפסיד" בתיאטרון הקאמרי לרגל 80 שנה להולדתו של חנוך לוין.
מלמדת במסלול בימוי ובמסלול משחק בסמינר הקיבוצים משנת 2011. עבדה וביימה בתיכון לאמנויות תלמה ילין. היא ממקימות פורום יוצרות התיאטרון בישראל.
זוכת במאית השנה ומעבדת השנה בפרס הפרינג' לשנת 2010.
ב־2019 זכתה בפרס הבימוי עבור "נקודה על הגב" בפסטיבל "כאן ועכשיו" בתיאטרון הקאמרי.
מתגוררת בתל אביב.
תמונות מהצגות

"החייל הרזה" (פסטיבל עכו, הקאמרי)
"הסערה" (סמינר הקיבוצים)
"גאולה" (הקאמרי, סמינר הקיבוצים ותיאטרון נחמני)
"היצור" (צוותא)
"מתחם התפודים" (עכו, תמונע)
"רומיאו ויוליה" (תמונע, מדיטק)
"התרוממותו של בנו כופתא בוכתא" (צוותא)
"הגלגול" (גודמן - בית ספר למשחק בנגב)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313335505171  VIAF: 298388805   WorldCat (עם VIAF): 298388805
ראש השנה

ערך זה עוסק בחג יהודי, יום דין, היום הראשון של השנה העברית, ותחילת עשרת ימי תשובה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| --- | --- |

 שמות נוספים:  יום הזיכרון, יום תרועה
 סוג:  תחילת שנה חדשה 
 סיבה:  יום הדין, יום המלכת ה', יום בריאת אדם הראשון, אחד מראשי השנה בלוח העברי
 סמלים:  תקיעה בשופר, מאכלים המסמלים ברכות שונות לשנה החדשה, ובפרט תפוח בדבש
 מתקשר עם:  עשרת ימי תשובה ובסופם יום הכיפורים
 מועד
 תאריך התחלה:  א' בתשרי  ה'תשפ"ו  יום שלישי 23 בספטמבר 2025
 תאריך סיום:  ב' בתשרי  ה'תשפ"ו  יום רביעי 24 בספטמבר 2025
 
רֹאשׁ הַשָּׁנָה הוא חג יהודי מהתורה ואחד מ־4 ראשי שנה עבריים המצויינים בספרות חז"ל. הוא מצוין בימינו בא' ובב' בתשרי ופותח את עשרת ימי תשובה עד יום הכיפורים. החג מכונה בתורה "יום תרועה" ולכן מצוות החג העיקרית היא תקיעת שופר. על פי המסורת היהודית, זהו יום דין שבו עם ישראל מכתיר את אלוהים כמלך, והוא בוחן כל אדם וכותב את דינו. על פי חלק מהדעות, אופיו של היום נגזר מהיותו יום בריאת האדם. בהלכה נחשב יום זה ליום הראשון בשנה במניין השנים, במניין שנות השמיטה והיובל ובמניין שנות עצי הפרי.
לקראת החג, נוהגים לאחל "שנה טובה" ורבים שולחים למכריהם איגרות שנה טובה. בערב החג יש המקיימים סדר התרת נדרים. בליל החג נהוגה אכילת מזונות סמליים המייצגים ברכות לשנה החדשה, כל עדה והמאכלים הנהוגים אצלה. תפילות החג מתאפיינות באריכות ובחגיגיות מיוחדת, והשמעת קולות שופר פעמים רבות. בקרב האשכנזים נהוג לקיים "תשליך", מעמד של השלכת חטאים באופן סמלי אל מקווה מים.
שני ימי החג נחגגים כיום טוב; הראשון מדאורייתא והשני מדרבנן. מכיוון שזהו ראש חודש, אותו ציוותה התורה לקבוע עם ראיית מולד הלבנה, האריכו חז"ל את החג ביום נוסף כדי למנוע שגגה בקביעת זמנו. לפי הכלל לא אד"ו ראש, היום הראשון של ראש השנה לעולם אינו חל בימים ראשון, רביעי ושישי.
כינויי החג

בתורה מכונה החג ”יום תרועה” או ”זיכרון תרועה”. השם ”ראש השנה” בהתייחסות לא' בתשרי מופיע לראשונה במשנה, במסכת שביעית ובמסכת ראש השנה. בלוח השנה במגילות קומראן, וכן בתפילות ראש השנה ובברכות הנאמרות בו, נקרא החג ”יום הזיכרון”. ראש השנה ויום הכיפורים יחד נקראים "הימים הנוראים" או "ימי הדין".
עשרת הימים שבין ראש השנה ויום הכיפורים נקראים "עשרת ימי תשובה", ובלשון מליצית מקובל לכנותם כימים ש"בין כֶּסֶּה לעשור". ”כֶּסֶּה” רומז לראש השנה ולמולד הירח ביום זה, כאשר הירח כביכול "מתכסה", בעקבות המדרש המקשר לראש השנה את הפסוק בתהילים: ”תִּקְעוּ בַחֹדֶשׁ שׁוֹפָר, בַּכֵּסֶה לְיוֹם חַגֵּנוּ”. עם זאת, יש שפירשו את הפסוק כמתייחס לתקיעה בשופר שנערכה בבית המקדש בכל ראש חודש.
מקור החג > בתורה

על פי המקרא, היום הראשון של החודש השביעי (הוא תשרי במניין החודשים המתחיל בחודש ניסן) הוא יום טוב שבו שובתים ממלאכה ומקריבים קרבנות מיוחדים. עיקר החג הוא מצוות ה"תרועה" שמוזכרת הן בספר ויקרא והן בספר במדבר:
מקור החג > במחקר

במחקר, מקורות ראש השנה מקושרים לחגיגות קדומות של ראש השנה בבבל ואכד. חוקרים סבורים כי התפתחותו של ראש השנה קשורה לחגי השנה החדשה הבבליים, כדוגמת חג האכיתו, אשר נחוג באביב בחודש ניסן הבבלי לכבוד אלי הפנתיאון הבבלי ושימש לשם הבאת סדר והרמוניה באמצעות תהלוכות, הקרבת קורבנות, והקראת מיתוסים. בדומה, חג האכיתו מציין את סיפור בריאת העולם הבבלי. חגי השנה החדשה היו נפוצים במסופוטמיה ובאזורי הסהר הפורה, וכללו רעיונות של שיפוט ושינוי גורל שנכתבו מראש על ידי האלים. נוסף על כך, במקורות עתיקים אחרים כגון במצרים ויוון וברחבי הסהר הפורה, חגגו את תחילת השנה בתקופות סתיו אשר סימנו את האסיף והכנות לשנה החקלאית החדשה. במקרא, ראש השנה, הנחגג בחודש השביעי, תשרי, התגבש עם הזמן כחג לאומי-דתי של חידוש רוחני ושיפוט אישי וציבורי, על אף שייתכן שמקורו טמון בטקסי מעבר עונתיים מהעבר הרחוק.
מקור החג > היום השני של החג

אורך חודש עברי הוא עשרים ותשעה ימים או שלושים ימים. בעבר קידוש החודש היה נעשה על פי עדים שהעידו בבית הדין בירושלים על ראיית הירח החדש. מכיוון שלא יכלו לדעת מראש מתי יבואו עדים, חגגו תמיד את ראש השנה ביום הראשון שבו היה יכול לחול ראש חודש תשרי ואם לא באו עדים על ראיית המולד באותו יום – חגגו גם את היום הבא. בנוסף, בזמן בית המקדש, לאחר שתיקנו חכמים שלא לקבל עדות החודש בשעה מאוחרת ("מן המנחה ולמעלה"), אם העדים באו ביום הראשון אך רק בשעה מאוחרת, היו צריכים לחגוג את שני הימים (על אף שהיום הראשון לא הוכרז כראש חודש במקרה כזה, חכמים לא רצו שבשנים הבאות יזלזלו בשמירת החג ביום הראשון). בפועל מסופר שכמעט תמיד היו מגיעים עדים ביום הראשון בזמן, כך שבירושלים תמיד חגגו את ראש השנה רק יום אחד. לעומת זאת, מחוץ לירושלים הייתה מגיעה ההודעה על תחילת החודש באיחור, ולכן תמיד נאלצו לחגוג את ראש השנה במשך יומיים מפאת הספק. באותה תקופה, בחוץ לארץ נאלצו לחגוג גם את כל שאר המועדים במשך יומיים, מכיוון שנדרש זמן רב עד שהגיעו השליחים להודיע בדיעבד על זמן קידוש החודש.
לאחר חורבן בית המקדש תיקן רבן יוחנן בן זכאי, שניתן לקבל עדות גם בשעה מאוחרת, אך לפי שיטת רש"י (בניגוד לשיטת תוספות), במקרה שהגיעו עדים מאוחר ביום הראשון, היו חוגגים את היום השני מדרבנן, גם בארץ ישראל, כדי לשמור על תקנת שני הימים במקרה של עדות בשעה מאוחרת, אף על פי שכן קיבלו את העדות וראש החודש הוכרז ביום הראשון.
לאחר המעבר ללוח העברי הקבוע וביטול קידוש החודש על פי הראייה, המשיכו בחוץ לארץ לשמור על יום טוב שני של גלויות בכל המועדים כדי שלא לשנות מן המנהג. ומשום שחששו חכמים שתגזור המלכות גזירה שלא יעסקו בתורה ויטעו בעיבור החודש. השאלה שהתעוררה הייתה כיצד לנהוג בארץ ישראל: האם להמשיך לחגוג את ראש השנה במשך יומיים, כפי שנהגו בזמן קידוש החודש על פי הראייה, או שבארץ ישראל ניתן לסמוך לגמרי על הלוח הקבוע ולחגוג את ראש השנה ביום א' בתשרי בלבד.
הראשונים נחלקו בעניין זה והשמיעו טענות שונות לשני הצדדים. משאלת רב ניסים גאון ותשובת רב האי גאון נראה שבמשך תקופה מסוימת נהגו בארץ ישראל לחגוג יום אחד בלבד. לפי המובא בספר המאור, תלמידי הרי"ף שבאו לארץ הנהיגו למעשה כפסיקתו, לעשות שני ימים וכך התקבל להלכה. לעומת העדויות מחוץ לארץ, פיוט של הקליר מעיד על יומיים ראש השנה וכן משתמע מפיוט של רבי פינחס ברבי יעקב הכהן. כמו כן, ספר הפטרות מירושלים מהמאה ה-11 מציין יומיים ראש השנה. לעומתם נמצאה תשובה מארץ ישראל ממנה מוכח שעשו רק יום אחד. מסמך נוסף מגניזת קהיר מציין שבארץ ישראל חוגגים את כל החגים יום אחד ואילו בסוריא חוגגים ראש השנה יומיים ושאר החגים יום אחד.
הקראים מקיימים את ראש השנה (שנקרא אצלם "יום תרועה") במשך יום אחד בלבד. בחלק מהקהילות הרפורמיות והרקונסטרוקטיביות נמשך ראש השנה יום אחד בלבד, הן בארץ ישראל והן בחוץ לארץ.