צופן בלוקים
קריפטואנליזה

המשימה של קריפטאנליסט היא 'שבירת' צופן בלוקים במובן שיהיה באפשרותו לפענח כל טקסט שהוצפן איתו. שבירה טוטאלית היא מצב שבו התוקף מצליח לחשוף את מפתח ההצפנה ששימש להצפנת בלוק מסוים ואז לפענח כל בלוק שהוצפן עם מפתח זה. לעיתים התוקף מצליח לפענח טקסט מוצפן כלשהו מבלי לחשוף את המפתח. התקפת כוח גס היא ההתקפה הישירה והפשוטה ביותר. לפי מודלים שונים של ביטחון (להלן) מהקל לכבד; נתון בידי התוקף בלוק מוצפן אותו הוא מעוניין לפענח, או שבכוונתו לחשוף את מפתח ההצפנה איתו נעשה שימוש כדי לפענח בלוקים אחרים שהוצפנו איתו. במודל חזק יותר, בנוסף בידי התוקף בלוק אחר מוצפן אחד או יותר ויחד איתם בלוקים של טקסט-קריא המתאימים להם (שהוצפנו עם מפתח ההצפנה אותו התוקף מנסה לחשוף). התקפה שמניחה שהתוקף יכול לראות גם את הטקסט המקורי של בלוק מסוים (אך לא של הבלוק המותקף) נקראת התקפת גלוי-ידוע או במקרה חמור יותר היא נקראת התקפת גלוי-נבחר אם ביכולתו לבחור את הבלוקים שברצונו להצפין ולראות את התוצאה (אך עדיין אינו יכול לראות את מפתח ההצפנה או את המקור של הבלוק המותקף). התוקף מנסה את כל המפתחות האפשריים ומריץ את הצופן פעם אחר פעם, בכל פעם עם מפתח אחר עד שעולה על המפתח איתו נעשה שימוש ומנקודה זו ואילך הוא יכול לפענח כל בלוק שהוצפן או יוצפן עם מפתח זה. כל צופן למעט פנקס חד-פעמי ניתן לשבירה באמצעות כוח גס, אך יעילותה ברוב המקרים לא כדאית ואף בלתי אפשרית. למשל ניסוי כל המפתחות האפשריים כאשר המפתח הוא בגודל 256 סיביות בטכנולוגיה הנוכחית עלול להימשך מאות שנים, אפילו בשיתוף פעולה של מיליוני מחשבים. מנקודת ראות תאורטית אין צורך בפועל לשבור צופן, מספיק להוכיח ששבירתו קלה מכוח גס במידה ניכרת כדי להצביע על חולשה. במרוצת השנים פותחו מספר התקפות טובות כנגד צפני בלוקים מהן שיושמו בפועל ולמעשה הביאו לקיצם של כמה אלגוריתמים. מבין ההתקפות העיקריות המפורסמות כיום, אפשר למנות את:
קריפטואנליזה ליניארית. שהיא שיטה לניתוח צופן סימטרי (לרוב צופן בלוקים), מסוג התקפת גלוי ידוע שבה התוקף מחפש אחר קירובים ליניאריים אפיניים לפעולת הצופן באמצעות הצבות זוגות רבים של טקסטים ידועים ותוצאת הצפנתם, בשאיפה לגזור מהם ערכי המפתח. השיטה התגלתה ב-1992 על ידי הקריפטוגרף היפאני מיטסורו מאטסוי שניסה אותה לראשונה על הצופן FEAL. כיום היעד בצפנים מודרניים בין היתר הוא עמידות כנגד התקפה ליניארית.
קריפטאנליזה דיפרנציאלית היא שיטת אנליזה שעוסקת בניתוח ההשפעה של שינויים בקלט פונקציה קריפטוגרפית על הפלט שלה. מטרתה היא למצוא היכן הצופן מתנהג בצורה שאינה אקראית וכך לגלות את המפתח. הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית פותחה ב-1993 על ידי אלי ביהם ועדי שמיר. צפנים מודרניים בדרך כלל עמידים כנגד התקפה זו, בשלבי הפיתוח מוודאים שהצופן לא מכיל מה שקרוי דיפרנציאלים בעלי הסתברות גבוהה.
קריפטואנליזה אינטגרלית היא התקפה שמתאימה במיוחד כנגד צופן בלוקים במבנה רשת החלפה-תמורה, בדומה לקריפטואנליזה דיפרנציאלית בשיטה זו בוחנים את תוצאת חיבור XOR של קבוצות של טקסטים גלויים כאשר חלקם קבועים וחלקם משתנים רק בבתים מסוימים שנקראים 'בתים פעילים'. השיטה יושמה לראשונה על ידי לרס קנודסן בהתקפה שנכללה בתיאור הצופן SQUARE שמהווה בסיס לצופן AES. וכן יושמה בווריאציות שונות כנגד צפנים אחרים כמו Twofish.
slide attack שפותחה ב-1999 על ידי אלקס בריוקוב ויושמה נגד Blowfish. ההתקפה מתמקדת במפתח ההצפנה ומאתגרת את ההנחה שכל צופן חלש ניתן לחיזוק על ידי מספר מרובה של סבבים.
התקפת בומרנג היא התקפה שמבוססת על אנליזה דיפרנציאלית שפותחה ב-1999 על ידי דויד וגנר. ההתקפה סותרת את ההנחה שאם הצופן אינו מכיל דיפרנציאלים בעלי הסתברות גבוהה הוא בטוח לפחות כנגד התקפה דיפרנציאלית. וריאציות של ההתקפה נוסו בהצלחה על צפנים שונים. בכל אופן חמשת האלגוריתמים שעברו את מבחן תקן ההצפנה החדש אינם מושפעים באופן משמעותי מהתקפה זו.