stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שימה ורסאלקו
תארים

ליגת העל הקרואטית: 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
הגביע הקרואטי: 2010/2011, 2011/2012
הסופר קאפ הקרואטי: 2010
תארים > אתלטיקו מדריד

לה ליגה: 2020/2021
תקוות השנה בקרואטיה: 2010
שירלי יוז

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1927 וסט קירבי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  25 בפברואר 2022 (בגיל 94) מערב לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר לדקדוק וסט קירבי 
 תחום יצירה:  ספר ילדים, איור ספרים, creative and professional writing, ספרות נוער 
 יצירות ידועות:  Dogger 
 פרסים והוקרה:  מדליית קייט גרינוויי (1977)  מדליית קייט גרינוויי (2003)  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  עמית החברה המלכותית לספרות 
 צאצאים:  Ed Vulliamy 
 
שירלי יוז (באנגלית: Winifred Shirley Hughes;‏ 16 ביולי 1927 – 25 בפברואר 2022) הייתה מאיירת וסופרת אנגליה. יוז כתבה ואיירה מעל 50 ספרים ואיירה כמאתיים ספרים.
ביוגרפיה

יוז נולדה בוסט קירבי (אנ') במחוז צ'שייר באנגליה ב-16 ביולי 1927. אביה היה הבעלים של רשת יוז - מותג חנויות כלבו מוזלות באנגליה. בילדותה הושפעה מאמנים כגון ארתור רקהאם והית רובינסון ונהגה ללכת לקולנוע ותיאטרון עם אמה. היא למדה בבית ספר לא דתי בוסט קירבי ובגיל 17 עזבה והחלה ללמוד רישום ועיצוב תלבושות בבית ספר לאמנות בליברפול. משם עברה ללמוד בעיר אוקספורד בבית ספר רסקין לאמנות (אנ') (בחטיבת מדעי הרוח (אנ') של אוניברסיטת אוקספורד).
היא נישאה לארכיטקט ג'ון ווליאמי בשנת 1952 ולזוג נולדו שלושה ילדים ביניהם העיתונאי אד ווליאמי (אנ').
יוז נפטרה בגיל 94 בשנת 2022 לאחר מחלה קצרה. ספריה היו פופולריים ודורות שלמים גדלו עליהם.
קריירה

באוקספורד עודדו את יוז לעבוד בפורמט של סיפורת מאוירת וליתוגרפיות. לאחר לימודיה ניסתה לעבוד כמעצבת במה בתיאטרון אך מהר מאוד החלה לעבוד כמאיירת. בהתחלה איירה ספרים של הסופרות דורותי אדוארדס (אנ') ונואל סטריטפילד. הספר הראשון שכתבה ואיירה נקרא "היום של לוסי וטום" ("Lucy & Tom's Day") שהפך לסדרה. מאז כתבה ואיירה עשרות סיפורים כולל הספר שזכה בפרסים רבים בשם "דוגר" ב-1977, סדרת "אלפי" וסדרת "אולי ואני" 1993.
בשנת 2003 גלריית ווקר לאמנות (אנ') בליברפול ערכה לה תערוכה גדולה, לאחר מכן תערוכה זו עברה למוזיאון אשמוליאן לאמנות וארכאולוגיה באוקספורד.
לאורך הקריירה שלה היא גם איירה 200 ספרי ילדים שנמכרו באלפי עותקים. ב-2015, בגיל 84 כתבה ספר ראשון למבוגרים בשם "Hero on a Bicycle".
ספריה זכו בפרסים רבים כגון מדליית קייט גרינאווי (אנ') על שם המאיירת קייט גרינאווי לשנת 1977 ו-2003 עבור איור ספרי ילדים בריטיים, ובפרס אלינור פרג'ן (אנ') על שם הסופרת אלינור פרג'ן, לשנת 1984 עבור שירות מכובד לספרות ילדים.
בשנת 1999 הוענק לה עיטור במסדר האימפריה הבריטית בדרגת קצינה, ובשנת 2000 הוכתרה כחברת כבוד של החברה המלכותית לספרות. כמו כן זכתה בתוארי כבוד באוניברסיטת ליברפול ובאוניברסיטת ג'ון מורס בשנת 2004 ובאוניברסיטת צ'סטר (אנ') בשנת 2012. היא הייתה פטרונית של איגוד המאיירים (אנ') הבריטי.
הערות שוליים

↑  בגיל 92 שירלי יוז מאיירת וכותבת ללא הפסקה לאחר שספרה “דוגר” נבחר לספר הילדים האהוב בכל הזמנים, באתר ARToday, ‏15 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588631505171  BIBSYS: 90737210  BNE: XX874316  BnF: cb12613715c (data)  CANTIC: a11107650  CiNii: DA03482495  GND: 120404354  ISNI: 0000 0001 1119 3918  LCCN: n79063808  LNB: 000012506  MusicBrainz: 615c228b-76ec-406b-9c8c-c2bf66ef6207  NDL: 00443977  NKC: jn19990003736  NLA: 36150276  NLK: KAC200606230  NTA: 072067543  RERO: 02-A003388835  RKD: 258663  SNAC: w68353f9  SUDOC: 056539150  VIAF: 49344765   WorldCat (עם VIAF): 49344765 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שירלי יוז".
שאנדור קובאץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 1886 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  24 בפברואר 1918 (בגיל 32) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Kohn Sándor 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט (1909) 
 
שאנדור קובאץ' (עד 1890 שאנדור כהן; בהונגרית: Kovács Sándor; בודפשט, 24 בינואר 1886 – בודפשט, 24 בפברואר 1918) היה מורה לפסנתר יהודי-הונגרי, דוקטור במדעי הרוח, אסתטיקן, היסטוריון מוזיקה. הוא היה אחד ממורי הפסנתר ההונגרים הטובים ביותר.
ביוגרפיה

שאנדור כהן (קוהן) נולד במשפחה יהודית כבנם של סוחר המצבות קארוי כהן (קוהן) ושל קטלין סטרליסקי. כסטודנט של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, הוא היה תלמידו של ארפאד סנדי ושל יאנוש קוסלר. קובאץ' היה האדם הראשון בהונגריה שכתב את עבודת הדוקטורט שלו על תולדות המוזיקה. לאחר מכן קובאץ' עסק במחקר בתולדות סגנונות המוזיקה אצל המוזיקולוג הגרמני יוהנס וולף (Johannes Wolf) בברלין. בשנים 1910-1918 היה מורה בבית הספר למוזיקה של פודור (תלמידי בית הספר הם מילדי הגן ועד סטודנטים שמקבלים הכשרה תאורטית בכלי נגינה, שירה ונגינה אינסטרומנטלית וכן מצטרפים לעבודה של הרכבים שונים בבית הספר).
קובאץ' היה הראשון ליישם את תוצאות הפסיכולוגיה המודרנית על הפדגוגיה המוזיקלית. הוא העמיד את מושגי השמיעה במרכז ההוראה. עסק בתולדות המוזיקה והאסתטיקה המוזיקלית. הוא הרעיל את עצמו, התאבד.
שאנדור קובאץ' הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
יצירותיו

פרולגומנה להיסטוריה האבולוציונית של המוזיקה (בודפשט, 1907)
בעיות אסתטיקה מוזיקלית (בודפשט, 1911)
כיצד יש להכניס ילדים למוזיקה (בודפשט, 1916)
כתביו המוזיקליים שהושארו מאחור (ליקט אנטל מולנאר, בודפשט, 1928)
יצירות מוזיקליות, חיבורים, תמלילים, פרסומים
לקריאה נוספת

Fodor Gyula: dr. Kovács Sándor (Zenei Szemle, 1918. 2. sz.)
Kálmán György: Kovács Sándor (Crescendo, 1926. 4. sz.)
Telegdi Bernát: Kovács Sándor (Zenei Szemle, 1928. 5–7. sz.)
Brockhaus-Riemann zenei lexikon. Szerkesztette: Dahlhaus, Carl és Eggenbrecht, Hans Heinrich. A magyar kiadás szerkesztette: Boronkay Antal. Budapest, Zeneműkiadó, 1983-1985.
A magyar muzsika könyve. Szerkesztette: Molnár Imre. Budapest, Havas Ödön, 1936.
Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. ISBN 963-547-414-8
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Szabolcsi Bence – Tóth Aladár: Zenei lexikon II. (G–N). Főszerk. Bartha Dénes. Átd. kiadás. Budapest: Zeneműkiadó. 1965.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 63909/1890. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1890. év 5. oldal 36. sor
↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 162/1886. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 511/1918. folyószám alatt.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאנדור קובאץ'".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5077832  BnF: cb143073791 (data)  GND: 105538510X  ISNI: 0000 0001 1574 7113  LCCN: no2016160246  NKC: mzk2011629238  NTA: 152330631  VIAF: 2770149198327474940001   WorldCat (עם VIAF): 2770149198327474940001
שירה פונטית

השיר "Karawane", (קרי קָרָוַו֫אנֵה, כלומר "קרוואן" או "שיירה") אשר הוקרא בידי הוגו באל בקברט וולטר.
שירה פונטית היא שירה המורכבת מהברות וצלילים, אשר אינם מצטרפים לכדי יצירת תוכן או משמעות במובנם המקובל.
השירה הפונטית התפתחה בראשית המאה ה-20, בידי חברי תנועת הדאדא. הוגו באל, מחברי התנועה, הגדיר את השירה הפונטית בהשוואה לציור המופשט "הצעד הבא בשירה היה סילוק הלשון, כשם שהציור סילק את האובייקט, ומסיבות דומות". סילוקה של משמעות כלשהי מן השיר יצרה אפקט של צעקות, חוסר הבנה ודיסהרמוניה. בכך הביעה שירה זו ניהיליזם וביקורת חברתית על התרבות האירופית. ביקורת אשר הובעה גם במתן גוון "פרימיטיבי" לשירה.
בין השירים הפונטיים הידועים ניתן לציין את שירו של האמן הפוטוריסט פיליפו טומאסו מארינטי (F. T. Marinetti) "זאנג טומב טומב" (1914), את שירו של באל "Karawane" ("קרוואן"), אשר בוצע ב"קברט וולטר" בציריך ואת שירו קורט שוויטרס "אורסונטה" (Ursonate), מן השנים 1921–1932.
השירה הפונטית היוותה את אחד המקורות הראשונים של תחום המיצג במחצית השנייה של המאה העשרים.
ראו גם

שירה סימולטנית
דאדא
פרויקט הג'יבריש
הערות שוליים

↑  ראו: דאדא וסוריאליזם בצרפת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992, עמ' 85.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560988405171  BnF: cb120438424 (data)  LCCN: sh85125383 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה סיטנוביצר

שלמה סיטנוביצר (Solomon Sitnovitzer‏; 1916–2007) היה שרטט במקצועו, מנהיג ציוני יהודי רומני, מנידוני משפטי הציונים ברומניה.
ביוגרפיה

סיטנוביצר נולד בחוטין שבבסרביה. מצעירותו היה פעיל בקן בית"ר. בשנת 1936 עבר לבוקרשט והיה מפקד גדוד בית"ר הצעירה. בתקופת שואת יהודי רומניה נשלח לעבודות כפייה בהרי הקרפטים. לאחר מלחמת העולם השנייה שב לבוקרשט ובינואר 1945 נבחר לנציב בית"ר ברומניה.
סיטנוביצר נעצר ביולי 1950 בעוון פעילות ציונית ולאחר חקירות קשות היה אחד הנאשמים במשפטי הציונים ברומניה, במהלך השנים 1953–1954 ונידון ל-15 שנות מאסר. בתקופת מאסרו בבית הכלא ערך למען האסירים עיתון בשם "הפתיל". הוא שוחרר בשנת 1956 אך נעצר מחדש בשנת 1959. שנה לאחר מכן שוחרר והתחתן עם ניצולת אושוויץ בשם דורה הכט. בשנת 1962 עלה לישראל ובהמשך היה לנשיא אגודת אסירי ציון וערך את "ספר קהילת חוטין".
שחייה באולימפיאדת פריז (1900)

אולימפיאדת פריז (1900) נערכה בפריז, צרפת. תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוגוסט 1900 ל-19 באוגוסט 1900. 7 משחים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 76 משתתפים מ-12 מדינות.
זינוק למשחה, באולימפיאדת פריז 1900 בנהר הסן
תחרויות השחייה נערכו בנהר הסן וחלק מהמשחים כמו המשחה ל-200 מטר חופשי נערכו במורד הזרם כך שהתוצאות שהושגו היו מהירות באופן יחסי. ביומיים הראשונים של התחרות (11 - 12 באוגוסט), טמפרטורת המים הייתה מעל 35° צלזיוס.
למעשה התחרות הייתה סוג של אליפות אירופה בשחייה בהשתתפות: אוסטריה, איטליה, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, צרפת ושוודיה. רק שני שחיינים אמריקאיים שלא נחשבו לשחייני הצמרת בארצות הברית השתתפו ואליהם הצטרף השחיין האוסטרלי המצטיין פרדריק ליין. שני שחיינים צמרת אוסטרליים ריצ'רד קאוויל שהמציא את סגנון החתירה (סגנון חתירה אוסטרלי) ובארני קירן (שיאן עולם) נעדרו מהתחרות.
המשחה ל-200 מטר מכשולים, נערך רק באולימפיאדה זו. המשחה כלל שלושה מכשולים, במהלך המשחה על השחיינים היה לטפס מעל שני מכשולים (אחד קורה ושני חבל שנימתח בין שתי סירות) ולצלול מתחת למכשול שלישי (חבל שנמתח אף הוא בין שתי סירות).
פרדריק ליין מנצח את המשחה ל-200 מטר מכשולים
המשחה ל-4000 מטר חופשי, אף הוא נערך רק באולימפיאדה זו. הוא היה למשחה הארוך ביותר במאה השנים של המשחקים האולימפיים עד שהמשחה ל-10 ק"מ נכנס במסגרת שחייה במים פתוחים.
תחרות הצלילה, אף היא נערכה רק באולימפיאדה זו, בטענה של חוסר התעניינות של הצופים.
השחיינים הבולטים

פרדריק ליין השחיין היחידי מאוסטרליה (אוסטרליה), ג'ון ארתור ג'רוויס (בריטניה בריטניה) וארנסט הופנברג ( גרמניה), כל אחד מהם זכה ב-2 מדליות זהב.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | בריטניה בריטניה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | בריטניה אוסטרליה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 |  גרמניה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | צרפת צרפת מארחת | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 5 |  אוסטריה | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 6 | הונגריה (1867–1918) הונגריה | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 200 מטר חופשי | פרדריק ליין   בריטניה אוסטרליה | 2:25.2 דקות | זולטאן הלמיי   הונגריה (1867–1918) הונגריה | 2:31.4 דקות | קארל רוברל    אוסטריה | 2:32.0 דקות |
| 1000 מטר חופשי | ג'ון ארתור ג'רוויס   בריטניה בריטניה | 13:40.2 דקות | אוטו ואלה    אוסטריה | 14:53.6 דקות | זולטאן הלמיי   הונגריה (1867–1918) הונגריה | 15:16.4 דקות |
| 4000 מטר חופשי | ג'ון ארתור ג'רוויס   בריטניה בריטניה | 58:24.0 דקות | זולטאן הלמיי   הונגריה (1867–1918) הונגריה | 1:08:55.4 שעות | לואיס מרטין   צרפת צרפת | 1:13:08.4 שעות |
| 200 מטר גב | ארנסט הופנברג    גרמניה | 2:47.0 דקות | קארל רוברל    אוסטריה | 2:56.0 דקות | יוהנס דרוסט   הולנד הולנד | 3:01.0 דקות |
| 200 מטר קבוצתי |  גרמניה   איגוד השחייה של גרמניה, ברלין |  | צרפת צרפת   |  | צרפת צרפת   קבוצת השחייה, תלמידי נפטון בליל |  |
| 200 מטר חופשי מכשולים | פרדריק ליין   בריטניה אוסטרליה | 2:38.4 דקות | אוטו ואלה    אוסטריה | 2:40.0 דקות | פיטר קמפ   בריטניה בריטניה | 2:47.4 דקות |
| צלילה | שארל דה ונדוויל   צרפת צרפת | 188.4 נקודות | אנדרה סיס   צרפת צרפת | 185.4 נקודות | פדר ליקברג   דנמרק דנמרק | 147.0 נקודות |
שדרות אנדראשי

שדרת אנדראשי (בהונגרית: Andrássy út) היא שדרה מרכזית באורך 2.5 קילומטרים, הממוקמת בפשט, ברובע השישי של בודפשט. השדרה מקשרת את "ארז'בט טר" (כיכר אליזבת – Erzsébet tér), הנמצאת במרכז פשט הוותיקה, לכיכר הגיבורים (Hősök tere), שנמצאת בכניסה לפארק העירוני (Városliget). בהיותה דוגמה מייצגת למגוון הסגנונות האדריכליים האירופיים של המאה ה-19, הוכרה שדרת אנדראשי בשנת 2002 כאתר מורשת עולמית, וצורפה להכרזה הקודמת שכללה את מרכזה ההיסטורי של העיר בודפשט.
היסטוריה

על הקמת השדרה הוחלט בשנת 1870 כחלק מתנופת הפיתוח הגדולה בבודפשט של סוף המאה ה-19, והבנייה עצמה החלה בשנת 1872. השדרה תוכננה על ידי ועדה מיוחדת שהוקמה לשם כך, ואשר ביצעה חלק מעבודות הסלילה וההקמה. השטח שנועד להקמת השדרה שכן באזור טרזווארוש (Terézváros – "העיר של תרזה"), שנקרא כך לכבוד הקיסרית מריה תרזה, ואשר כלל בנייה צפופה ללא תכנון.
עורק התנועה נפתח ב-1876, ובמשך עשור נוסף הושלמו 131 הבניינים שלאורכו. בנייני הפאר לאורך השדרה נבנו על ידי האדריכלים המוערכים ביותר של התקופה, ובנייתם מומנה בעיקרה על ידי הבנק ההונגרי. הם אוכלסו על ידי האצולה ההונגרית ועשירי העיר, ושמה של השדרה נקבע בשנת 1885 על שמו של דיולה אנדראשי, אחד התומכים הגדולים בבניית הפרויקט, שיזם את הקמתו לאחר ביקור בפריז. עם זאת, השדרה שינתה את שמה מספר פעמים, ונקראה על שמו של סטלין (Sztálin út) ב-1947, ומ-1957 ועד 1990 היה שמה "שדרת הרפובליקה העממית" (Népköztársaság útja).
בין השנים 1893–1896, ולכבוד חגיגות המילניום לכיבוש הונגריה בידי המדיארים, נבנה מתחת לשדרה קו רכבת תחתית שהיה השני בעולם לאחר הרכבת התחתית של לונדון והראשון שנבנה באירופה היבשתית. הקו שימש את הנוסעים ממרכז העיר אל יריד המילניום שנערך בשנת 1896 בפארק העירוני, בקצה הצפון-מזרחי של השדרה. קו זה הוא אחד משלושת קווי הרכבת התחתית בעיר, והוא פועל גם כיום.
אתרים לאורך השדרה

השדרה מתחלקת לארבעה קטעים שונים זה מזה באופיים. בחלקה המתחיל בארז'בט טר במרכז העיר היא נושאת אופי מסחרי, ורוחבה 34 מטר. לאחר כיכר אוקטגון (Oktogon) היא מתרחבת כדי 45.5 מטר ויש בה מוסדות אקדמיים לצד בתי מגורים. בכיכר קודאי קרנד (Kodály körönd) היא מתרחבת אף יותר, ולאורכה גנים המשתרעים בחזיתות הבתים. לבסוף, מרחוב באיזה (Bajza utca) ועד כיכר הגיבורים, משתרעות לאורכה וילות מוקפות גנים.
אתרי עניין לאורך השדרה:
מוזיאון הדואר (Postamúzeum), מס' 3.
בניין האופרה ההונגרית (Magyar Állami Operaház), מס' 22.
כיכר פרנץ ליסט (Liszt Ferenc tér) והאקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט (Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem) מצידה הדרומי; וכיכר יוקאי (Jókai tér) מצידה הצפוני.
כיכר אוקטגון (Oktogon tér) שוכנת בהצטלבות שדרת אנדראשי עם השדרה הגדולה (Nagykörút), ומקור שמה בצורת המתומן שלה. בין השנים 1936–1945 היא נודעה כ"כיכר מוסוליני" ועד 1990 כ"כיכר ה-7 בנובמבר".
בית הקפה אבזיה, מס' 49.
מוזיאון בית הטרור (Terror Háza múzeum), מס' 60.
בית הזיכרון לפרנץ ליסט (Liszt Ferenc-emlékház), הבניין הישן של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט.
המכללה לאמנויות יפות (Magyar Képzőművészeti Egyetem), מס' 69–71.
הנהלת הרכבת ההונגרית (MÁV székháza), מס' 63–75.
בכל אחת מארבע פינותיה של כיכר קודאי קרנד (Kodály körönd) המנציחה בשמה את זולטאן קודאי, ניצב פסל של גיבור הונגרי.
בית הזיכרון לזולטאן קודאי (Kodály Zoltán-emlékház).
התאחדות העיתונאים ההונגרית (Magyar Újságírók Országos Szövetségének), מס' 101.
מוזיאון פרנץ הופ לאומנות מזרח אסיה (Hopp Ferenc Kelet-ázsiai Művészeti Múzeum), מס' 103.
כיכר הגיבורים ואנדרטת המילניום (Millenniumi emlékmű) הניצבת במרכזה, והמנציחה את פסלי מנהיגיהם של שבעת השבטים ההונגריים שהנהיגו את המדיארים בעת הפלישה להונגריה בסוף המאה ה-10. הקמת הפסל החלה בחגיגות המילניום ב-1896, אך הסתיימה רק ב-1929, והכיכר זכתה לשמה. מצפון לכיכר ניצב המוזיאון לאמנות יפה (Szépművészeti Múzeum), מדרום לה ארמון האמנות (Műcsarnok) ובצדה המזרחי הכניסה לפארק העירוני.
חתך של השדרה המדגים את הקמת קו המילניום
שאנדור קוראני

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1866 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  12 באפריל 1944 (בגיל 77) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1888) 
 מעסיק:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 
לוח זיכרון של שאנדור קוראני במעונו פעם (ברובע 5, רחוב ואצי 42)
הברון מטולצ'בה שאנדור קוראני (בהונגרית: Báró tolcsvai Korányi Sándor;‏ 18 ביוני 1866, פשט – 12 באפריל 1944, בודפשט) היה רופא יהודי-הונגרי פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, בנו של פרידייש קוראני, שהיה פרופסור לרפואה פנימית. גם שאנדור קוראני, כאביו, היה חבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי.
ביוגרפיה

שאנדור קוראני למד בבודפשט, שהה בחו"ל זמן רב בכמה הזדמנויות, שם עסק במיוחד בתורת החיים ובבדיקות פתולוגיות. במשך שנה היה מורה מחליף ולימד פיזיולוגיה באקדמיה הווטרינרית. בשנת 1893 התקבל כמרצה בכיר לנוירולוגיה באוניברסיטה, בשנת 1895 מונה לתפקיד פרופסור במחלקה מספר 1 לרפואה פנימית, ולאחר מכן הפך לרופא נוירולוג בבית החולים לילדים שטפניה. משנת 1927 ייצג את קהילת הרפואה ההונגרית כחבר בבית העליון. בשנת 1930 הוענק לו "שרשרת קורווין ההונגרית". (שרשרת קורווין ההונגרית היא פרס המדינה ההונגרית הגדול ביותר אחרי "מסדר סטפן הקדוש", שניתן להעניק לאנשים שתרמו תרומה מיוחדת לשיפור החשיבה, המדע והתרבות הציבורית בהונגריה).
כמומחה

קוראני פרסם בכתבי עת מקומיים וזרים רבים. הוא חיבר ספרי לימוד בנושאי:
אבחון אופייני של מערכת העצבים המרכזית
יסודות הנוירולוגיה;
הוא היה מחבר שותף ב:
מדריך לרפואה פנימית, בעריכת בוקאי, קטלי וקוראני
חבר מערכת ב:
הארכיון הרפואי ההונגרי
השבועון הרפואי
הלקסיקון הגדול של פאלאס
עבודותיו העיקריות

בדיקות על תפקוד מערכת השתן בתנאים רגילים וחריגים (1894)
Beiträge zur Theorie und Therapie der Niereninsuffizienz (Berliner klinische Wochenschrift, 1899)
Die wissenschaftlichen Grundlagen der Kryoskopie in ihrer klinischen Anwendung (Berlin, 1904)
Physikalische Chemie und Medizin (Richter P. F. társszerzővel, I–II. Leipzig, 1907–08)
הרצאות ברפואה (1911)
טיפול בלוקמיה באמצעות בנזן (Orv. Hetit. 1912)
Functionelle Pathologie und Therapie der Nierenkrankheiten (Berlin, 1929)
פיזיולוגיה ומדעי הרפואה (חינוך רפואי, 1932)
על הזדקנות (הכשרה רפואית, 1937).
חברות

קוראני הוא בעל דוקטורט מאוניברסיטת ליון, אוניברסיטת וורוצלב, אוניברסיטת סגד ואוניברסיטת פץ', חבר כבוד באקדמיה הגרמנית למדעי הטבע לאופולדינה. משנת 1935 היה חבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים, ומשנת 1937 היה חבר דירקטוריון בה.
לקריאה נוספת

Bokor József (szerk.). Korányi (2.), A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. 968–969. o.
רקלה ברוני

רקלה ברוני (באיטלקית: Rachele Bruni; נולדה ב-4 בנובמבר 1990) היא שחיינית מים פתוחים איטלקייה, סגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ובעלת מדליית ארד מאלופת העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-10 ק"מ. היא 8 פעמים אלופת אירופה בשחייה במים פתוחים.
ביוגרפיה

ברוני נולדה וגדלה בפירנצה.
ביוגרפיה > 2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, הרפובליקה העממית של סין בשנת 2011 זכתה ברוני במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:06:49.31 שעות.
ביוגרפיה > 2016 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה ברוני במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:56:49.5 שעות, אחרי שרון ון רוונדאל מהולנד (1:56:32.1 שעות) ולפני פוליאנה אוקימוטו מברזיל (1:56:51.4 שעות). את המשחה היא סיימה שלישית אחרי אלופת העולם אורלי מולר מצרפת, אך מולר נפסלה לאחר שחסמה ודחפה את ברוני בנגיעת הסיום.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה ברוני במדליית ארד במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם ג'וליה גבריאלסקי, פדריקו ונלי ומריו סנזולו בתוצאה של 54:31.0 שעות, אחרי צרפת (54:05.9 דקות) וארצות הברית (54:18.1 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה ברוני בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים ל-5 ק"מ ביחד עם ג'וליה גבריאלסקי, דומניקו אצ'רנצה וגרגוריו פלטריניירי בתוצאה של 53:58.9 דקות, אחרי גרמניה (53:58.7 דקות) ולפני ארצות הברית (53:59.0 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 1:54:49.9 דקות, אחרי שין שין מסין (1:54:47.2 שעות והיילי אנדרסון מארצות הברית.
חייה האישיים

את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ברוני באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), היא הקדישה לבת הזוג שלה ובכך הייתה לספורטאית האיטלקייה הראשונה שזכתה במדליית אולימפית שיצאה מהארון כלהט"בית.
שימג

שימג (בהונגרית: Sümeg) היא עיר במחוז וספרם שבהונגריה, כ-20 ק"מ צפונית לאגם בלטון.
היסטוריה

בעיר נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה, בהם כדים וגרזן אבן. היום נמצא במקום מוזיאון, שמשמר ממצאים אלה. בתקופת האימפריה הרומית היה האזור מיושב, ובאזור נמצאו שרידי מחנה צבאי ובנייני מגורים.
במאה ה-13 בנה בלה הרביעי, מלך הונגריה, את טירת שימג (אנ'), המהווה בימינו אטרקציה תיירותית. במאה ה-16, בתקופת ההתפשטות העות'מאנית, לאחר קרב מוהאץ' ולאחר כיבוש וספרם על ידי העות'מאנים, הייתה לטירה זו חשיבות בהגנה על העיר.
בשנת 1700 חרבה רוב העיר בשרפה.
לעיר היה תפקיד משמעותי ב"מלחמת העצמאות של פרנץ ראקוצי", בתחילת המאה ה-17. עקב המרד שרפו האוסטרים את העיר ב-1713 ושללו ממנה את זכויות העיר. רק בשנת 1984 הושב ליישוב מעמד העיר.
אתרים בעלי חשיבות

העיר היא חלק מהאזור התיירותי של הפארק הלאומי רמות בלטון (אנ'). בעיר כנסייה קתולית בסגנון הבארוק המאוחר של לואי ה-16, ותוספות בסגנון הרוקוקו נבנו בה במאה ה-18. בתוכה פרסקו של האמן פרנץ אנטון מאולברץ' (אנ'). בעיר שוכנת גם "כנסיית בית הקברות", שנבנתה בסגנון הבארוק ב-1816. כנסיית הביקור בעיר היא מוקד צליינות, בעיקר של פרנציסקנים. בעיר גם מוזיאון לקדרות ומוזיאון ליין.
יהודים

בינואר 1941 היו בעיר 226 יהודים שהיו סוחרים, בעיקר בענף היין, והשתייכו לקהילה הנאולוגית. במקום קיימים עדיין בית כנסת ובית קברות
ב-1942 גויסו יהודי העיר לשירות העבודה.
במרס 1944 כבשה גרמניה הנאצית את הונגריה, ובמאי 1944 רוכזו יהודי העיר בגטו. ביוני 1944 הועברו היהודים מהגטו לנקודת ריכוז במחוז זאלה, וביולי 1944 גורשו לאושוויץ.
ילידי המקום

וִילְמוֹש ואַז'וִֹנִי (1868 – 1926) היה עורך דין הונגרי-יהודי, פוליטיקאי ליברל-דמוקרט, שכיהן כשר המשפטים.
שַנְדוֹר קִישְׁפַלוּדִי – היה משורר לירי הונגרי, שנחשב למשורר הרומנטי (אנ') הראשון מהונגריה.
אלדאר פישר (1872 – 1950) היה כירורג יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
הערות שוליים

↑  בית הכנסת בשימג
↑  שיפוץ בית הקברות בשימג
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת שימג |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שימג • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552775005171  GND: 4118879-2  LCCN: n81026015  NKC: ge1099806  VIAF: 136675094   WorldCat (עם VIAF): 136675094 
תצלום אוויר של שימג וטירת שימג