stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקולטה
הפקולטות באוניברסיטאות כיום

הפקולטה כיום היא יחידה עצמאית בעלת סגל מוגדר (בארצות הברית "פקולטה" משמעה גם "הסגל הבכיר של הפקולטה") ואמצעים עצמאיים (מעבדות, כיתות לימוד, ספרייה, מכוני מחקר וכדומה). בראש הפקולטה ניצב דקאן, המנהל את פעילותה הן מבחינה אקדמית והן מבחינה תקציבית. הפקולטות כוללות בתי ספר, חוגים ומחלקות ללימודי מקצועות מוגדרים ומתוחמים יותר במסגרת הרחבה של הפקולטה.
הפקולטות הנפוצות באוניברסיטאות כיום הן מדעי הרוח, מדעים מדויקים, מדעי הטבע, מדעי החברה, רפואה, משפטים והנדסה. עם זאת, כל אוניברסיטה מגדירה לעצמה את הרכב החוגים בתוך פקולטה ולעיתים מאגדת חוגים שונים במסגרות פקולטות שונות (למשל מעמדו של החוג להיסטוריה משתנה באוניברסיטאות שונות בין הפקולטה למדעי הרוח והפקולטה למדעי החברה, לפי התפיסה האקדמית).
הערות שוליים

↑  על אוניברסיטת בולוניה והרנסאנס (מאמר מתורגם מאיטלקית)
↑  ר' הקדמת המשנה לרמב"ם (לערך מהמאה ה-11 לספירה הנוצרית), בו כותב: "והנני נותן לך בו משל מבואר: כגון שנשאל לאיש מאנשי חכמת הרפואה והחשבון והניגון, ומהיר בחכמת הטבע, ונבוב ומשכיל, והוא נעור וריק (כלומר: אבל הוא אינו יודע) מחכמת התשבורת (=טריגונומטריה) וחכמת הכוכבים (=אסטרונומיה), ונאמר לו: מה אתה אומר באיש – שהוא טוען שגוף השמש שאנו רואים כאילו היא עגולה קטנה, ויאמר שהוא גוף כדור? וגודל הכדור ההוא כגודל כדור הארץ מאה ושישים ושישה פעם ושלושה שמיני פעם? וכדור הארץ שבמידתה עשינו המידות האלה, הוא כדור שיש בהיקפו ארבעה ועשרים אלף מיל? – ויהיה על הדרך הזה מגיע לדעת כמה מילין יש במידות גודל כדור השמש. אין ספק שהאיש ההוא, זך הרעיון, אשר השכיל מן החכמות כל מה שאמרנו, לא ימצא בנפשו מקום לקיים זאת האמונה, וכל זה דבר רחוק בעיניו בלי מושג! והטענה השכלית תבאר לו בתחילת המחשבה, שהטענה הזאת בטלה... אבל כשירגיל נפשו בלימוד ספרי המידות וחכמות... רוצה לומר: ספר תכונת הגלגלים הידוע, ספר אלמגסט"י, אז יתברר אצלו זאת הטענה, ותשוב לו הטענה אמת שאין בה ספק... (הקדמת המשנה לרמב"ם (בתרגום אלחריזי))
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4016344-1  NKC: ph870435 
משל כדור הארץ בהקדמת המשנה לרמבם
פרדיננד כהן

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1828 ברסלאו, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  25 ביוני 1898 (בגיל 70) ברסלאו, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  טקסונומיה, בוטניקה 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי בורוצלב 
 מקום לימודים:  Maria-Magdalenen-Gymnasium (1844)  אוניברסיטת ורוצלב (1846)  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1847) 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורוצלב (1851) 
 תלמידי דוקטורט:  Georg Lunge 
 פרסים והוקרה:  מדליית לוונהוק (1885)  חבר כבוד (1849)  חבר זר של החברה המלכותית (4 במרץ 1897)  מדליית ליניאוס (1895)  אזרחות כבוד של ורוצלב 
 
פרדיננד יוליוס כהן (בגרמנית: Ferdinand Julius Cohn;‏ 24 בינואר 1828 – 25 ביוני 1898) היה ביולוג גרמני ממוצא יהודי. ממייסדי הבקטריולוגיה והמיקרוביולוגיה המודרניים.
קורות חיים

כהן נולד ברובע היהודי של ברסלאו בפרובינציית שלזיה בפרוסיה (כיום ורוצלב, פולין). אביו, אייזיק כהן, היה סוחר ויצרן מצליח. בגיל 10 פרדיננד סבל מירידה בשמיעה מסיבה לא ידועה. החל מגיל 16 למד בוטניקה אצל היינריך גופרט באוניברסיטת ברסלאו. בשל הרקע היהודי של כהן נמנע ממנו מלהיבחן בבחינות התואר האחרונות בברסלאו. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בגיל 19, בשנת 1847, קיבל תואר בבוטניקה בברלין. הוא המשיך ללמוד בוטניקה בברלין עוד שנתיים, שם בא במגע עם רבים מבכירי המדענים של זמנו.
בשנת 1849 חזר לאוניברסיטת ברסלאו שם נשאר למשך שארית דרכו כמורה וחוקר. כאשר חזר לברסלאו בתחילת שנות העשרים לחייו, אביו קנה לו מיקרוסקופ גדול ויקר מתוצרת סיימון פלוסל. מיקרוסקופ זה, שלא היה קיים באוניברסיטת ברסלאו ובמרבית האוניברסיטאות, היה כלי המחקר העיקרי של פרדיננד כהן בשנות ה-50 של ה-19. בתקופה זו הוא חקר את הגדילה והחלוקה של תאי הצמח. בשנת 1855 הוא פרסם חיבורים בנושא המיניות של אצות ירוקות מסוג Sphaeroplea annulina ומאוחר יותר globator Volvox. 
בשנות ה-60 של המאה ה-19 הרחיב את השכלתו בפיזיולוגיה של צמחים. משנת 1870 ואילך הוא למד בעיקר על חיידקים.
כהן ביסס את השימוש בתרביות סטריליות וגילה מחדש את הגן הבוטני של לורנץ שולץ פון רוזנאו בברסלאו. הוא פרסם למעלה מ-150 דוחות מחקר במהלך חייו. אוניברסיטת ברסלאו הפכה למרכז חדשני לפיזיולוגיה של צמחים ולמיקרוביולוגיה בזמן שהותו בה.
כהן היה הראשון שסיווג אצות כצמחים, והגדיר מה מבדיל אותם מצמחים ירוקים. סיווג החיידקים שלו לארבע קבוצות על פי צורה (כדורים, מוטות קצרים, חוטים וספירלות) נמצא בשימוש עד היום. בין השאר כהן היה הראשון שהראה שבצילוס יכול לעבור למצב נבג כאשר הוא נתון לסביבה מזיקה.
בשנת 1885 זכה במדליית לוונהוק.
הערות שוליים

↑  Chung, King-Thom. Ferdinand Julius Cohn (1828-1898): Pioneer of Bacteriology. Department of Microbiology and Molecular Cell Sciences, The University of Memphis.
↑  Drews, Gerhart (1999). "Ferdinand Cohn, a founder of modern microbiology" (PDF). ASM News. 65 (8): 547–552. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-07-13.
↑  Ferdinand Cohn Facts. Biography.yourdictionary.com (2014-06-20). Retrieved on 2014-06-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259960705171  PLWABN: 9810625956605606  BIBSYS: 98031973  BnF: cb146262992 (data)  Botanist: Cohn  CiNii: DA14490043  DSI: 1586  GND: 116629207  ICCU: PUVV344296  ISNI: 0000 0001 0979 3199  LCCN: n87147074  NKC: ola2002158989  NLA: 35254601  NLG: 341102  NTA: 140570411  RERO: 02-A012582005  SNAC: w68k96m4  SUDOC: 073441783  Trove: 883894  VIAF: 61803207   WorldCat (עם VIAF): 61803207
פמונד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  203.3964 קילומטר רבוע
 אורך:  60 קילומטר
 רוחב ממוצע:  5 ק"מ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Røa 
 מקור לנהר:  Trysilelva 
 ‏אגן ניקוז:  1,791.0077 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 קואורדינטות:  62°11′00″N 11°54′00″E﻿ / ﻿62.183333333333°N 11.9°E﻿ / 62.183333333333; 11.9
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהפמונד(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.פמונד
 
מפת פמונד
פמונד (בנורווגית: Femund) הוא האגם השלישי בגודלו והאגם הטבעי השני בגודלו בנורווגיה. הוא ממוקם במחוזות ינלנה וטרנדלג שבנורווגיה. האגם מרוחק מהגבול של נורווגיה עם שוודיה בכ-13 קילומטרים.
שטחו של האגם הוא 203.52 קמ"ר ויש בו 6 קילומטרים מעוקבים של מים. עומקו המרבי של האגם הוא כ-130 מטר. גובה פני המים הם כ-662 מטר מעל פני הים.
שם

שמו של האגם הוא הלחם של שתי מילים. פירושה של תחילית המילה (Fe או Fem) אינו ידוע ואילו חלקה השני (mund או und) הוא סיומת נפוצה בנורווגיה.
הערות שוליים

1 2  Store norske leksikon. "Femunden" (בנורווגית). נבדק ב-2011-02-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246108585   WorldCat (עם VIAF): 246108585
פיירבי

פיירבי 1 במוזיאון חיל האוויר בחצרים
פיירבי (באנגלית: Firebee, דבורת אש) הייתה סדרה של כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) שיועדו לשמש מטרות לצורכי אימון והטעייה, שפותחו על ידי ראיין איירונאוטיקל החל מ-1951. היו אלו מראשוני הכטב"מים בעלי הנעה סילונית, ומכטב"מי המטרה שנעשה בהם השימוש הנרחב ביותר שנבנו מעולם. כטבמ"י פיירבי נכנסו לשירות בארצות הברית, ישראל, סין ואיראן.
פיתוח > פיירבי 1 > Q-2/KDA-1 פיירבי

הפיירבי 1 היה התוצאה של דרישת חיל האוויר האמריקני וחוזה שהעניקה לראיין ב-1948 עבור מטרה בעלת הנעה סילונית שתשמש לאימון מפעילי תותחי נ"מ. טיסת הבכורה של אב הטיפוס XQ-2 פיירבי נערכה בתחילת 1951. הכטב"ם כלל משטחי טיסה משוכים לאחור וכונס אוויר עיגולי. את הפיירבי ניתן היה לשגר ממטוס באוויר, או ממשגר קרקעי עם מאיץ רקטי יחיד.
לאחר הערכה מוצלחת, הפיירבי נכנס לייצור עבור חיל האוויר האמריקני וכונה Q-2A. ה-Q-2A הונע על ידי מנוע טורבו-סילון מדגם J69-T-19B מתוצרת קונטיננטל, בעל דחף של 1,060 פאונד (481 ק"ג). בהמשך הזמין חיל האוויר מספר  קטן של Q-2B בעל מנוע חזק יותר לטיסה בגובה רב.
הצי האמריקני רכש גרסה של הפיירבי אותה כינה KDA-1, שדמתה חיצונית ל-Q-2A, ונבדלה ממנו בעיקר במנוע שלה שהיה מנוע טורבו-סילון מדגם J44-R-20B מתוצרת חברת פיירצ'יילד (אנ'), בעל דחף של 1,000 פאונד (453 ק"ג). צבא ארצות הברית קיבל אף הוא גרסה של הפיירבי שכונתה XM21 הנבדלת מה-KDA-1 רק בפרטים מינוריים.
הצי האמריקני קיבל מספר גרסאות משופרות של ה-KDA-1, הכוללות את ה-XKDA-2 וה-XKDA-3, שלא ייוצרו בכמויות גדולות, ואת ה-KDA-4, שהיה גרסת הייצור העיקרית של הסדרה. קשה היה להבחין בין גרסאות אלו ל-KDA-1, ונבדלו ממנו בעיקר במנועי J44 משודרגים ובשינויים מינוריים.
פיתוח > פיירבי 1 > דגם 124/BQM-34A

בשנות החמישים המאוחרות, העניק חיל האוויר האמריקני לראיין חוזה לפיתוח גרסה משופרת של הפיירבי, דגם 124, שכינויו המקורי היה Q-2C. טיסת הבכורה של אב הטיפוס הראשון נערכה בסוף 1958 והוא נכנס לייצור ב-1960. ב-1964 הוא צוין מחדש כ-BQM-34A.
כטב"מי הדור הראשון, ה-KDA-1 וה-KDA-4 שהיו עדיין בשירות הצי צוינו מחדש AQM-34B ו-AQM-34C בהתאמה.
ל-BQM-34A היה מבנה גדול יותר, כנפיים ארוכות יותר, וכונס אוויר מסוג "סנטר" תחת אף מחודד, בניגוד לכונס העיגולי של כטב"מי הדור הראשון של הפיירבי. הוא הונע על ידי מנוע טורבו-סילון מדגם J69-T-29A מתוצרת קונטיננטל, בעל דחף של 1,700 פאונד (770 ק"ג). הצי אימץ אף הוא את ה-BQM-34A בעוד שהצבא קיבל את הגרסה המשוגרת מהקרקע שכונתה MQM-34D, בעלת כנפיים ארוכות יותר ומאיץ רקטי כבד יותר.
במהלך שנות השבעים, הצבא התאים כמה מה-MQM-34D שלו כדי שישמשו מטרות לאימון בירי של טיל הקרקע-אוויר הזעיר סטינגר. השינויים כללו החלפת המנוע במנוע טורבו-סילון מדגם J85-GE-7 מתוצרת ג'נרל אלקטריק, בעל דחף של 10.9 קילו-ניוטון. ה-MQM-34D המותאם צוין מחדש MQM-34D Mod II.
בינתיים, הצי שדרג את כטב"מי ה-BQM-34A שלו באוויוניקה משופרת, ואז צוינו BQM-34S. בשנות השמונים המוקדמות, הצי החל גם להחליף את מנועי כטב"מי הפיירבי שלו במנועי J69-T-41A, המספקים דחף של 1,920 פאונד (871 ק"ג). חיל האוויר החל לשדרג את כטב"מי ה-BQM-34A שלו באוויוניקה משופרת, והתקין בהם את מנוע ה-J85-GE-7. המנוע החדש הותקן מבלי לשנות באופן משמעותי את מבנה הפיירבי, והגרסה המשופרת שמרה על הכינוי BQM-34A.
ייצור ה-BQM-34A נפסק ב-1982, אך פס הייצור נפתח מחדש ב-1986 על-מנת לייצר כטב"מי BQM-34S נוספים. כטב"מי הפיירבי של חיל האוויר והצי שודרגו שוב בינתיים, כשבמרביתם הותקנו החל מ-1989 מנוע J85-GE-100 משופר, אף הוא בעל דחף של 2,450 פאונד (1,110 ק"ג), ואוויוניקה מודרנית. בשנות התשעים המאוחרות, מספר כטב"מי פיירבי צוידו במקלטי GPS לניווט לווייני.
הפלטפורמה האווירית העיקרית ממנה משוגר הפיירבי היא ה-DC-130 הרקולס, גרסה של ה-C-130 הרקולס לשליטה בפיירבי, היכולה לשאת ארבעה כטב"מי פיירבי תחת פיילונים המותקנים תחת הכנפיים. בסיום משימתו, הפיירבי נתפס באוויר על ידי מסוק שתופס את מצנח הפיירבי, מה שמונע את הנזק שייגרם לפיירבי מפגיעה בקרקע. הפיירבי יכול לצוף זמן רב במקרה שנפל למים.
את הפיירבי ניתן לצייד במערכות בקרה שונות, חלקן מספקות לו יכולת תמרון הדומה לזו של מטוס קרב. ניתן לצייד אותו גם במערכות נגד גילוי ופגיעה, ובנורים בקצות הכנפיים, הגורמים לטילים מונחי חום לכוון אליהם במקום לצינור הפליטה של המנוע, על-מנת לחוס על הכטב"ם. הוא יכול גם לגרור סוגים אחרים של מטרות אוויריות.
הפיירבי התגלה כמוצלח ביותר והוא נמצא עדיין בשירות הצי וחיל האוויר האמריקניים. הפיירבי שרת גם בכוחות המזוינים של קנדה, ובכוח ההגנה העצמית היפני, עבורו נבנו כטב"מי הפיירבי על ידי פוג'י האבי אינדוסטריז. מספר קטן של כטב"מי פיירבי סופקו גם לנאט"ו. יותר מ-7,000 כטב"מי פיירבי נבנו, מתוכם 1,280 הם דגמים מהדור הראשון.
פיתוח > פיירבי 2

טלדיין-ראיין פיתחה גם דור שלישי של כטב"ם הפיירבי שכונה דגם 166 פיירבי 2 בעל מהירות על-קולית. הצי האמריקני העניק את חוזה הפיתוח לחברה ב-1965 וטיסת הבכורה שלו נערכה ב-1968. אף-על-פי שמראהו החיצוני היה שונה באופן ניכר מהפיירבי המקורי, הפיירבי 2 השתמש באותו המנוע ומערכות הבקרה, ושמר באופן מבלבל על הכינוי BQM-34. הגרסה של הצי כונתה BQM-34E, בעוד הגרסה של חיל האוויר כונתה BQM-34F.
ה-BQM-34F של חיל האוויר היה כבד מעט יותר, וצויד במצנח נוסף לתפיסתו באוויר על ידי מסוק. האוויוניקה של ה-BQM-34E של הצי שודרגה באמצע שנות השבעים, והגרסה המשודרגת כונתה מחדש BQM-34T.
הפיירבי 2 הונע באמצעות מנוע טורבו-סילון מדגם CAE J69-T-6 מתוצרת טלדיין בעל דחף של 1,840 פאונד (835 ק"ג). נפח הדלק הפנימי היה קטן, אך ניתן היה להתקין על הפיירבי 2 מכל דלק תצורתי חיצוני שהושלך לפני האצה למהירויות על-קוליות.
בסך-הכל, נבנו 286 כטב"מי פיירבי 2, כמות זעומה בהשוואה למספר הפיירבי 1 שיוצרו. הפיירבי 2 יצא משירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, בעוד השימוש בפיירבי 1 נמשך, מה שהופך אותו לאחד מכלי הטיס הוותיקים ביותר בשירות הכוחות האמריקניים.
פיתוח > פייר פליי וליטנינג באג

כטב"ם המטרה היה כה מוצלח שראיין התבקשה לפתח גרסה שלו למשימות צילום אוויר, שהפך לסדרת דגם 147 פייר פליי וליטנינג באג בהם נעשה שימוש נרחב במלחמת וייטנאם.
פיתוח > שימוש מודרני

בשנות התשעים המוקדמות, טלדיין-ראיין התקינה בשני כטב"מי פיירבי מצלמות ומערכות תקשורת על-מנת שייספקו מודיעין זמן-אמת לרכישת מטרות ולהערכת נזקי הפצצה. שני כטב"מים אלו, שכונו "ארגוס" ("Argus"), שימשו את חיל האוויר האמריקני בתרגיל הגרין פלאג, בשידור תמונות בזמן-אמת ממטווח נליס בנבדה. לקציני חיל האוויר בפלורידה.
חמישה כטב"מי BQM-34-53 פיירבי לטווח מורחב שימשו ליצירת מסדרוני מוץ במהלך מלחמת עיראק באביב 2003. הכטב"מים עברו השבחה מהירה על ידי נורת'רופ גראמן (שרכשה את טלדיין-ראיין ב-1999) מוקדם יותר באותה שנה, וצוידו במפזרי מוץ ושיפורים אחרים. הייתה להם מערכת ניווט מבוססת GPS והם נמסרו לשירות עם סכמת צביעה שחורה.
היה רק מטוס DC-130 אחד לשיגור הפיירבי בשירות ארצות הברית בזמן זה, ומאחר והוא קורקע עקב תקלות, שני כטב"מי פיירבי שוגרו מהקרקע בלילה הראשון של המבצע. שלושת האחרים שוגרו מהאוויר על ידי ה-DC-130 בלילה השני של המבצע. הם טסו עד שאזל להם הדלק והתרסקו. הטלוויזיה העיראקית צילמה את הריסות הפיירבי ושידרה אותם, באומרה שהיו אלו הריסות מטוס מאויש.
הפיירבי האחרון נמסר ב-2002, אך נורת'רופ גראמן מבצעת שדרוגים למערכות קיימות, כגון מערכות ניווט מבוססות GPS ומערכות תקשורת לווינית.
פיתוח > WZ-5

בתקופת מלחמת וייטנאם הצליחה סין לחלץ יחידות AQM-34N פיירבי אמריקניות, והנדסה אותם לאחור. החיקוי הסיני ידוע כ"וו זן 5" (WZ-5), או בשם הייצוא שלו, "צ'אנג הונג 1". ה-WZ-5 נכנס לשירות ב-1981 והוא צפוי להתחלף בכטב"ם חדש יותר בעתיד הקרוב.
שירות בחיל האוויר הישראלי

כטב"ם הפיירבי מדגם 147I נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי ב-1971 וקיבל שם את הכינוי "מב"ט (מטוס בלי טיס)". הוא הופעל על ידי טייסת 200 במשימות צילום אוויר שנועדו לשם מעקב אחר תנועת סוללות טילי הקרקע-אוויר של המצרים באזור תעלת סואץ.
הפיירבי היה משוגר ממשגר קרקעי, בעזרת רקטת האצה ובסיום המשימה היה חוזר לשטח ישראל ופותח את המצנח הראשי לשם האטה. מסוק CH-53 סי סטאליון ("יסעור") שצויד במערכת הנצלה, היה תופס את הפיירבי בעודו באוויר בעזרת ווי-תפיסה בצורת מזלג וגורר אותו עד לנחיתה. במלחמת יום הכיפורים פעלו כטב"מי הפיירבי בהצלחה בחזית המצרית והסורית. כטב"מי פיירבי שחלפו מעל קהיר גרמו לבהלה רבה, ותושביה ירדו למקלטים מחשש שהעיר מותקפת.
ב-1975 נכנסו לשירות בחיל האוויר הישראלי חמישה כטב"מי פיירבי 1 שקיבל שם את הכינוי "שדמית". גם כטב"מים אלו הופעלו על ידי טייסת 200, והם שימשו לאימוני ירי, ולהטעיות מערכת מכ"ם ונ"מ.
מפרט (פיירבי 2) > מאפיינים כלליים

אורך: 28 רגל 3 אינץ' (8.61 מטר)
מוטת כנפיים: 8 רגל 11 אינץ' (2.71 מטר)
גובה: 5 רגל 7 אינץ' (1.70 מטר)
משקל ריק: 1,446 ליברות (656 ק"ג)
מפרט (פיירבי 2) > ביצועים

מהירות מרבית: 1,140 מייל/שעה (1,835 קמ"ש)
טווח: 1,400 מייל (2,253 ק"מ)
סייג רום: 60,000 רגל (18,300 מטר)
הערות שוליים

↑  יובל שוהם ומאי אפרת צילום: ארכיון הבטאון וטייסת "המלטים הראשונה", ‏40 שנה בלי טייס, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 בספטמבר 2011
1 2  אסיף טור-פז, ‏אבולוציה של שם: מדוע מערך ה"כטמ"ם"?, באתר חיל האוויר הישראלי, 11 בנובמבר 2021
BQM-34 פיירבי 1 על כן השיגור
BQM-34A פיירבי משוגר
צמד AQM-34 פיירבי נישאים על ידי DC-130H הרקולס, גרסה מיוחדת לשיגור הפיירבי ושליטה עליו
מסוק CH-3 סי קינג אוסף פיירבי
פיירבי מדגם 147I ("מבט") מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים עם סמל טייסת 200
פרדיננד טניס

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1855 אולדנסוורט, שלזוויג 
 פטירה:  9 באפריל 1936 (בגיל 80) קיל, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות אייכהוף 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת פרידריך שילר  אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיל 
 בן או בת זוג:  Marie Tönnies 
 
Ferdinand Tönnies
פרדיננד טֶנִיס (בגרמנית: Ferdinand Tönnies;‏ 26 ביולי 1855 - 9 באפריל 1936) היה סוציולוג גרמני.
חייו

טניס היה בין התאורטיקנים הראשונים שעסקו בשאלה הקהילתית. הוא הבחין בין שני סוגי קהילות, שכינה במונחים שנלקחו מהשפה הגרמנית: גֵּמַיְינְשַׁאפְט (Gemeinschaft) וגֵּזֶלְשַׁאפְט (Gesellschaft). האקדמיה ללשון העברית קבעה מונחים עבריים לשני המונחים האלו: חֶבְרָה קְהִלָּתִית (גֵּמַיְינְשַׁאפְט) וחֶבְרָה הֶסְדֵּרִית (גֵּזֶלְשַׁאפְט).
הסוג הראשון, גֵּמַיְינְשַׁאפְט, מתאר חברה חקלאית טרום-תעשייתית. חברה זו היא אורגנית באופן תפקודה ותוחמת את החברים בה בקהילות ברורות. הקשרים בה הם קשרים ראשוניים, הדוקים, מלוּוים בחיי משפחה, אמונה ומסורת. אופני היצור (לרוב היצור החקלאי) מוסדר על ידי מבנה המשפחה והמסורת, כלומר חלוקת ההון וחלוקת האחריות תלויים ומוסדרים על ידי תחושת השייכות וההקשר החברתי.
לעומת זאת, בקהילה המכונה גֵּזֶלְשַׁאפְט, החברה היא בעלת אפיון מכני, לפרט חסרים כל תחושה של שייכות או חיבור לסביבה או לקהילה. הקשרים בין האנשים אינם הדוקים, לרוב מלווים בניכור והתבודדות. אופני היצור בחברה הזו אינם מוסדרים על ידי הקשר חברתי או תחושת שייכות, אלא באמצעי כוח מכנים, כמו כסף ומערכת המשפט והחוק (לדוגמה עובד שכיר המקבל כסף תמורת כוח עבודתו). קהילה מהסוג הזה התפתחה כתוצאה מהתגברות השפעות התיעוש, הטכנולוגיה והעיור המואץ בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ניתוח היסטורי זה השפיע רבות על תאורטיקנים אחרים, לדוגמה מרטין בובר אשר תרגם אותם לעברית כחברה (גזלשאפט) וחברותא (גמיינשאפט).
נינתו, ד"ר מויה טניס, כתבה באוניברסיטה החופשית של ברלין, את עבודת הדוקטור שלה, העוסקת בירושלים בשנים הראשונות של תקופת המנדט הבריטי, בהנחייתו של פרופ' ויקטור עזריה מהמחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
הערות שוליים

↑  מונחי האקדמיה ללשון העברית - חברה קהילתית, באתר מונחי האקדמיה ללשון העברית, תשע"ו 2015
↑  מונחי האקדמיה ללשון העברית - חברה הסדרית, באתר מונחי האקדמיה ללשון העברית, תשע"ו 2015
↑  Moya Toennies, The Dome of the Rock and Cultural Heritage: Aesthetics and Politics in Jerusalem under Early British Rule, Berlin: The Free University of Berlin, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269278105171  PLWABN: 9810542237705606  BIBSYS: 90186175  BNC: 000106718  BNE: XX1138052  BnF: cb119267370 (data)  CANTIC: a19741911  CiNii: DA00815875  GND: 118623095  ICCU: UBOV020621  ISNI: 0000 0001 2117 1771  LCCN: n50013855  LNB: 000042381  NDL: 00526624  NKC: jo2002105480  NLA: 35552870  NLG: 97230  NLK: KAC199627654  NSK: 000404358  NTA: 068996209  RERO: 02-A003916905  SELIBR: 97187  SNAC: w65168t2  SUDOC: 027164551  Trove: 993626  VIAF: 18242   WorldCat (עם VIAF): 18242 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטרנודונטואידה

| פטרנודונטואידה |
| --- | --- |
 שלד של קולובורינכוס
תקופה
קרטיקון תחתון-עליון 127–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
קבוצה:: פטרנודונטואידה
שם מדעי
 Pteranodontoidea

שלד של גאוסטרנברגיה
פטרנודונטואידה (שם מדעי: Pteranodontoidea) הוא ענף של פטרוזאורים מתת-סדרת הפטרודקטיליים. הוא הוגדר בידי החוקר אלכסנדר קלנר ב-1996. המאובנים של בני הקבוצה התגלו לאורך אירופה, אסיה ולאורך אמריקה.
קבוצה זו כוללת את כל בני ענף הפטרנודונטיה, למעט את בני משפחת הניקטוזאוריים שהיו בעלי "מפרש" רחב מאחורי ראשם, והיא מכילה את האב הקדמון המשותף בין הפטרנודון לאנהגוארה.
מרבית בני קבוצה זו היו יצורים גדולים עם מוטת כנפיים ארוכה מאוד. הלסתות שלהם היו בעלות שיניים חרוטיות שהותאמו לתפיסת דגים, אך אצל חלקם לא היו שיניים כלל. ייתכן שהם התאימו לאכילת נבלות.
בדומה לשאר הפטרוזאורים הם נכחדו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
מיון

סוג Piksi?
סוג סנטנדקטילוס (Santanadactylus)?
משפחה פטראנודוניים (Pteranodontidae)
קבוצה Ornithocheiromorpha
משפחה Lonchodectidae
קבוצה Lanceodontia
משפחה Mimodactylidae
משפחה איסטיודקטיליים (Istiodactylidae)
קבוצה Anhangueria
משפחה בוראופטריים (Boreopteridae)
משפחה Hamipteridae
קבוצה Targaryendraconia
משפחה Cimoliopteridae
משפחה Targaryendraconidae
קבוצה Ornithocheirae
משפחה אנהגואריים (Anhangueridae)
משפחה אורניתוכיריים (Ornithocheiridae)
פרולוג (ספרות)

פרולוג (בעברית: פֶּתַח דָּבָר) הוא חלק בסיפור המשמש כרקע לסיפור, יכול להכיל פרטים על המקום והזמן בהם מתרחשת העלילה, דמויות העלילה או אפילו להוות סיפור עצמאי שמתקשר לסיפור הראשי שבא בעקבותיו.
מקור המילה מיוונית (πρόλογος) כאשר פרו משמעותו לפני ולוגוס הוא מילה או מאמר.
לפרולוגוס היווני הייתה משמעות רחבה מזו של המושג המודרני והוא לרוב היה מערכה נפרדת בתיאטרון היווני. המחזאי הראשון שידוע בשימושו בסוג זה של פרולוג הוא אוריפידס מגדולי המחזאים ביוון העתיקה.
השימוש הראשון בפרולוג בטקסט שאינו מחזה היה ככל הנראה במאה ה-14, בסיפורי קנטרברי, שם מופיע פרולוג כהקדמה לחלק מהסיפורים וכן כרקע לספר כולו מתוארת קבוצת הדמויות של הספר בפרולוג הכללי.
ראו גם

אפילוג
הערות שוליים

↑  פֶּתַח דָּבָר במילון ספרנות (תשל"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538888505171  BnF: cb11965158w (data)  LCCN: sh85107398  LNB: 000077911 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים

פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים (בגרמנית: Ferdinand IV; ‏ 8 בספטמבר 1633 - 9 ביולי 1654), היה מלך גרמניה (1653-1654), מלך הונגריה (1647-1654) ומלך בוהמיה (1646-1654).
ביוגרפיה

פרדיננד נולד בווינה ב-8 בספטמבר 1633 לפרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו הראשונה מריה אנה מספרד, בתם של פליפה השלישי, מלך ספרד ומרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד. מגיל צעיר, היה פרדיננד הרביעי שותף בתפקידו של אביו בתור הארכידוכס של אוסטריה. בשנת 1646 הוכתר פרדיננד הרביעי למלך בוהמיה בשותפות עם אביו, ובשנת 1647 הוכתר פרדיננד הרביעי למלך הונגריה וקרואטיה בשותפות עם אביו.
ב -31 במאי 1653 נבחר פרדיננד למלך הרומאים, למרות ניסיונות ממלכת צרפת לשנות את תוצאות הבחירות, וב-18 ביוני 1653 הוכתר בטקס ברגנסבורג.
ב-9 ביולי 1654 מת פרדיננד בווינה בפתאומיות במגפת אבעבועות שחורות, ואחיו לאופולד הראשון נבחר למלך הרומאים, ולאחר מותו של פרדיננד השלישי, נבחר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
פירט (עיר)

פירט, ציור משנת 1852
פירט (מאוית גם פירת. בגרמנית: Fürth; בפרנקונית מזרחית: Färdd; בפי היהודים: פיורדא או פיורדה) היא העיר השביעית בגודלה במדינת בוואריה שבגרמניה, שוכנת במחוז המנהלי פרנקוניה התיכונה, שבצפון-מערב המדינה.
מרכז העיר פירט מרוחק שבעה קילומטרים בלבד ממרכז העיר נירנברג. יחד עם ארלנגן יוצרות שלוש הערים את "המטרופולין האירופי של נירנברג".
בשנת 2007 חגגה העיר אלף שנים להיווסדה.
היסטוריה

העיר נזכרת לראשונה במסמך מ-1 בנובמבר 1007, לפיו היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תרם את רכושו לבישופות במברג. מוצאו של שם העיר במילה הגרמנית "Furt" שפירושה "מעברה", שכן העיר שכנה בקרבת מעברה. בשנים שלאחר מכן קיבלה פירט הרשאת "עיירת שוק" (Marktrecht), הרשאה המאפשרת ליישובים המחזיקים בה להקים שוק בשטחן. אך היה זה מאוחר מדי, ופירט הפסידה את השוק לנירנברג השכנה. משנת 1062 קיבלה העיירה שוב את ההרשאה, אך נירנברג כבר הייתה עיר חשובה יותר.
במאות השנים שלאחר מכן שלטו בעיר סמכויות שונות, בהן בישופות במברג, נסיכות אנסבך, והעיר נירנברג. במשך זמן רב הייתה פירט יישוב חקלאי, בשנת 1600 עמדה האוכלוסייה במקום על 1,000–2,000 תושבים.
בימי הביניים ובתחילת תקופת הרנסאנס התפתחה העיר באיטיות, זאת עקב מלחמות, מגפות ורעב. במלחמת שלושים השנים, שהתרחשה בין השנים 1618–1648, איבדה העיר כמחצית מאוכלוסייתה. חיילים קרואטים הציתו את העיר, והיא נהרסה כמעט לחלוטין. בסוף המלחמה עמדה אוכלוסיית פירט על כשמונה מאות תושבים בלבד.
בשנת 1685 התיישבו בפירט הוגנוטים מצרפת. בשנת 1700 הושלם שיקום העיר, ואוכלוסייתה גדלה לכששת אלפים איש.
עם תחילת המהפכה התעשייתית במאה התשע עשרה, גדלה האוכלוסייה במהירות. בשנת 1800 התגוררו בעיר כ-12,000 תושבים, ובסוף המאה, בשנת 1895, הוכפלה האוכלוסייה פי ארבעה, ועמדה על כ-47,000 תושבים.
ב-7 בדצמבר 1835, נפתחה מסילת הרכבת בין נירנברג לפירט, הרכבת השנייה שפעלה בגרמניה. אורך המסילה היה שישה קילומטרים, והרכבת פעלה באמצעות סוסים 75%, וקיטור 25%.
בשל קרבתה של העיר לגבולות גרמניה המזרחית וצ'כוסלובקיה, בשנות המלחמה הקרה פעלו בה כוחות גדולים של נאט"ו, במיוחד של צבא ארצות הברית
בשנת 1950 עברה פירט את מחסום המאה אלף תושבים, וקיבלה מעמד של עיר גדולה (Großstadt). במפקד האוכלוסין שנערך בסוף שנת 2005, נפקדו בעיר 113,076 תושבים, נתון שדירג את פירט כעיר השנייה בגודלה בפרנקוניה התיכונה, וכעיר השביעית בגודלה בבוואריה.