stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטר מחילה
היסטוריה > ימי הביניים

על מונח "מכתבי השלום" יסדה הכנסייה במאה ה-11 מונח משפטי - אינדולגנציה. עם ייפוי כח מישו והקדושים הנוצריים, היה ביכולתה של הכנסייה להעניק לחוטא "מאוצר הרחמים" שלה את מה שחסר לו כדי שיעמוד כצדיק מול בורא עולם. האינדולגנציות בצורתן הפופולרית נועדו להבטיח מחילה ללוחמים שיצאו להשתתף במסעות הצלב, ומטרתן היה להפיג את החשש של מיתה בקרב ללא הטקס הדתי הנדרש מהמאמין הנוצרי.
כסמל לחזרה בתשובה קבעה הכנסייה תנאים שונים למחילת החטאים כגון תפילה, עלייה לרגל, צדקה או ביקור בכנסייה.
לאחר מכן היה ניתן אפילו לקנות מחילות לאנשים אחרים כסמל לאהבת רעים.
גישה זו עוררה מספר בעיות:
אנשים רבים חטאו ופשעו תוך מחשבה שכל חטאיהם יסלחו ברגע שהם יקנו את שטר המחילה
אפיפיורים רבים לקחו בחשבון את מכירת האינדולגנציות כמקור הכנסה רווחי.
באותה תקופה במערב אירופה רכוש המשפחה היה מרוכז בידי ראש המשפחה. ראשי משפחות שחששו מהמצפה להם לאחר מותם, מכרו את רכושם כדי לקנות אינדולגנציות והותירו את משפחתם בחוסר כל.
האפיפיור ליאו העשירי ידוע בכך שהתייחס לשטרות האלה כמוצא מהקשיים הכלכליים אליהם נקלעה הכנסייה, כך שמחילותיו נמכרו ונקנו כמו ניירות ערך בכל רחבי אירופה.
קידום המכירות של שטרות המחילה כלל דרשה מלאת תיאורים תיאטרליים על כאבם של האהובים בכור המצרף. יוהאן טצל (Johann Tetzel), הנזיר הדומניקני הגרמני היה ידוע לשמצה בשל דרשותיו. כך למשל מתועדת עדות על דרשה שנשא טצל בבוואריה במהלכה הצהיר כי "אם שכב נוצרי עם אימו ושם כסף בתיבת כתבי המחילה הרי שיש לאפיפיור סמכות בשמיים ובארץ למחול על החטא ואם עשה כך חייב גם האלוהים למחול... ברגע שיצלצל המטבע בתיבה תעוף הנשמה עבורה שולם הכסף לגן העדן".
היסטוריה > העת החדשה

תופעה זאת הייתה הרקע עליו צמחה התנועה הפרוטסטנטית במערב אירופה. הרפורמיסטים חקרו את ספרי הקודש ולא מצאו בסיס לתורה זו. מרטין לותר במסתו הידועה "95 התזות" התנגד למכירת האינדולגנציות משום ששלל את האמונה לפיה ניתן "למכור" מחילה לאדם. אחת מטענותיו המרכזיות כנגד הכנסייה הקתולית הייתה כי היא משלה את המאמינים הנוצריים כי יזכו במחילה הודות למעשיהם, בעוד לדבריו המחילה האלוהית היא דבר קבוע מראש שאינו תלוי בהתנהגות האנושית.
ברפורמת הנגד של הכנסייה הקתולית היא מנעה כל סוג של שימוש לרעה בשטרות מחילה, אך המונח עצמו עודנו קיים. לדוגמה, בתקופת מגפת הקורונה הנפיקה הקוריה הרומאית שטרות מחילה למי שחלה במחלת הקורונה ולמי שעזר להם.
ראו גם

סימוניה
פרדסטינציה
הערות שוליים

↑  Andrew Graham-Dixon, Renaissance, p206-207
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548365805171  BNE: XX525156  BnF: cb119815829 (data)  GND: 4141067-1  HDS: 011741  LCCN: sh85065813  LNB: 000151877  NKC: ph123698  TDVİA: enduljans 
אינדולגנציה מהאפיפיור פיוס האחד עשר שניתנה בשנת 1925
קלוויניזם

| --- | --- |

"קיר הרפורמציה" בז'נבה, המוקדש לארבעת התאולוגים הרפורמים הגדולים, משמאל לימין: גיום פארל (אנ'), ז'אן קלווין, תאודור בזה וג'ון נוקס
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  נצרות 
 זרם:  נצרות פרוטסטנטית 
 תאריך ייסוד:  1 בינואר 1519 
 ארגונים ופעילות
 פלגים:  רפורמים, פרסביטריאנים וקונגרגציונליסטים
 אזורי פעילות:  צרפת, אנגליה, סקוטלנד, הולנד וארצות הברית.
 מוסדות:  פרסביטריאניזם, קונגרגציונליזם, Continental Reformed Protestantism 
 
קלוויניזם (Calvinism; ידוע גם בשם נצרות רפורמית, נצרות מתוקנת) הוא ענף בנצרות הפרוטסטנטית, הקרוי על שם אחד ממייסדיו, התאולוג והמשפטן הצרפתי ז'אן קלווין, שפעל סביב הרבע השני של המאה ה־16. משנתו של קלווין פורסמה בשני חיבורים עיקריים שכתב: "מוסדות הדת הנוצרית" ו"הדרכה באמונה נוצרית". אולם, קלווין לא היה התורם הבלעדי ואף לא המכריע לאמונה המתוקנת, אלא המשיך במידה מסוימת את רעיונותיו של אולריך צווינגלי. רעיונותיו של קלווין פותחו על ידי תלמידיו, בעיקר תאודור בזה וגיום פארל (אנ'), ועל ידי הוגים נוצרים־רפורמים במאות השנים הבאות.
העיקרון המרכזי של הקלוויניזם הוא עיקרון ריבונות האל. התאולוגיה הקלוויניסטית מייחסת לאל מעורבות מוחלטת בכל היבטי החיים – הרוחניים, הגופניים והאינטלקטואליים, החילוניים והדתיים, הפרטיים והציבוריים, השמימיים והארציים; הכול הוא חלק מתוכנית אלוהית בראשיתית שנקבעה עוד לפני יצירת האדם ולפי הגיון אלוהי שאין האדם מסוגל להבין אותו, והכל נעשה לפי רצונו וכתוצאה מהתערבותו הישירה של האל. לפי תפיסה זו, האדם תלוי לחלוטין באל, לא רק כאשר הוא עוסק בפנייה ישירה אליו, כמו תפילה, אלא בכל אשר יעשה. כיוון שכך, אורח החיים הקלוויניסטי דורש מהמאמינים מודעות מתמדת למילוי רצונו של האל.
הזרם הקלוויניסטי השפיע בעיקר על הנצרות הפרוטסטנטית בשווייץ, בהולנד ובסקוטלנד, ומאוחר יותר התפשט גם באמריקה הצפונית.
עקרונות הקלוויניזם

להבדיל מהנצרות הלותרנית, המבוססת על שלושה עקרונות יסוד, לנצרות הקלוויניסטית שני עקרונות נוספים, ובסך הכול חמישה עקרונות יסוד:
"כתבי הקודש לבדם" (sola scriptura) – הברית הישנה והברית החדשה הן הסמכות היחידה להבנת דבר האל ולא מסורת הכנסייה. תפיסה זו מנוגדת לתפיסה הקתולית, המעניקה לכנסייה מונופול על פרשנות כתבי הקודש וגורסת שיש לאמונה חוקים נוספים, שאינם מופיעים בכתבי הקודש – למשל החלטותיו של האפיפיור.
"החסד לבדו" (sola gratia) – הגאולה נובעת מחסד האל בלבד, ולא כתוצאה ממעשיו הטובים של האדם החוטא. הגאולה היא מתנה מהאל, ולא נקנית בזכות. תפיסה זו מנוגדת לתפיסה הקתולית, הגורסת שהצטיינות מוסרית היא הדרך לגאולה.
"האמונה בלבד" (sola fide) – הגאולה נקנית רק דרך האמונה, ולא דרך מעשים טובים. תפיסה זו מעוגנת בכתבי הקודש, בפסוק "צדיק באמונתו יחיה" (חבקוק, ב', ד'). עם זאת, בעלי האמונה אינם יכולים אלא לבצע מעשים טובים.
שני העקרונות הנוספים הם:
"המשיח לבדו"  (Solus Christus) – רק ישו הוא "הדרך, האמת והחיים". שום ישות אחרת – ובכלל זה מריה הקדושה, הקדושים, אלים אחרים או בני האדם עצמם – אינם יכולים להביא לגאולה.
"התהילה לאל בלבד" (Soli Deo gloria) – כל התהילה מיוחסת לאל, כולל האמונה בלבם של בני האדם. לא הצדיקים בחרו באמונה, אלא האל הוא שנטע את האמונה בלבם. כיוון שכך, גם הכנסייה ומוסדותיה והקדושים אינם זכאים להערצה.
התוספות הקלוויניסטיות הן אלו הנוגעות לגדולת האל – עקרון ישו לבדו ועקרון התהילה לאל בלבד. הנצרות הקלוויניסטית, כמו הנצרות הלותרנית ואף ביתר שאת, מדגישה את חוסר האונים של האדם מול האל. בעוד האל אדיר ומנהל את העולם כולו, האדם אינו אלא בורג חסר עצמאות במכונה האדירה שברא האל.
תפיסה זו מתבטאת בעיקרון מרכזי נוסף בקלוויניזם – עקרון הגזירה הקדומה (פרדסטינציה), הקיים בגרסה חריפה פחות גם בלותרניזם. הקלוויניסטים טענו שהאל בחר במספר מוגבל של בני אדם שיזכו בגאולה כבר בראשית הימים, בלי קשר לסגולותיהם. היכולת לעשות את הטוב בעיני האל אינה, אפוא, סיבה לגאולה, אלא תוצאה של הבחירה המוקדמת של האל באותו אדם.
למרות עקרון הפרדסטינציה, אין הקלוויניזם גורס שיש לקיים חיים פסיביים בנוסח "שב ואל תעשה". ההפך הוא הנכון. היות שהחיים לא ניתנו למאמין לשם הנאה אלא לשם מילוי חובתו לאלוהים, עליו מוטלת חובת החריצות, ההסתפקות במועט, עליו לנהוג בכובד ראש בכל מעשיו ולשמור על קדושת הנישואין, להימנע מבזבוז, מותרות ושעשועים, להרבות בתפילה ובקריאה בספרי הקודש. אורח חיים פוריטני זה מאפיין מאוד את הקלוויניזם.
מבנה הכנסייה הקלוויניסטית שונה מהכנסיות שקדמו לה. הכנסייה הפרידה עצמה מהמדינה. כוהני הדת, המכונים פסטורים, נבחרים על ידי המאמינים עצמם. הכנסייה מנוהלת על ידי מועצה הנקראת קונסיסטוריה ומורכבת מהדיאקונים של הכנסייה והפרסביטרים (זקני הכנסייה), שגם הם נבחרים על ידי המאמינים.
כיום הכנסייה הקלוויניסטית מתחלקת לשלושה זרמים: הרפורמים, הפרסביטריאנים והקונגרגציונליסטים. שני הזרמים הראשונים התאחדו ב־1875 ל"איגוד העולמי של הכנסיות הרפורמיות בנוסח האמונה הפרסביטריאנית".
קלוויניזם וקפיטליזם

הסוציולוג מקס ובר וחוקרים נוספים הצביעו על הקשר ההדוק שבין קלוויניזם לקפיטליזם, שהתבטא, בין השאר, בצמיחה משותפת שלהם – תקופת התפתחות הקפיטליזם בשווייץ זהה כמעט לחלוטין לתקופת ייסוד הקלוויניזם. לפי חוקרים אלו, האמונות הקלוויניסטיות מעודדות את 'רוח הקפיטליזם', בעיקר בשל האמונה בפרדסטינציה – האמונה כי גורל האדם בעולם הבא נקבע כאשר הוא נולד. גורל זה אינו ידוע לאדם מראש, והוא יכול ללמוד מעט עליו רק דרך הצלחתו בעולם הזה. דרך חשיבה זו מביאה לכך שהאדם יפעל כל העת למקסם את הצלחתו – דרך חשיבה ההולמת את השיטה הקפיטליסטית.
כאמור, הקלוויניזם מילא תפקיד נכבד בהתפתחות הקפיטליזם עוד מראשיתו, במאות 16–17 עם המעבר מהחברה הפאודלית חקלאית אל החברה המתפתחת של קפיטליזם תעשייתי ומסחרי. קלווין פסל את הגישות הנוצריות שהתנגדו לריבית ובנקאות וצבירת הון. הוא העניק תוקף דתי ליזמות במסחר, בנקאות ותעשייה. על ידי כך עודד את הבורגנות להרחבת הפעילות הכלכלית ולצבירת הון. עקרון הפרדסטינציה נתן לבורגנות את הביטחון שמעשיו והצלחתו הם רצון האל והבורגנות שייכת ל"נבחרי האל".
אידאולוגיה זו היא אחת הסיבות העיקריות להתפתחות הקלוויניזם בארצות אירופה העשירות והמפותחות ביותר ובעלות האוכלוסייה העירונית הגדולה ביותר כמו צרפת, אנגליה, סקוטלנד, הולנד ועוד. מאוחר יותר חלה התפשטות רחבה מאוד לארצות הברית: בשנות הרפובליקה האמריקנית המוקדמת, במחצית השנייה של המאה השמונה עשרה, היה הקלוויניזם נפוץ במושבות הבריטיות בצפון אמריקה יותר מכל פלג נוצרי אחר.
הערות שוליים

↑  ערן שלו, "'ישראל השנייה' - הרפובליקה האמריקנית המוקדמת כאומה תנ"כית", היסטוריה: כתב עת של החברה ההיסטורית הישראלית 34, ירושלים, 2014, עמ' 138-107
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293648305171  BnF: cb11960572b (data)  GND: 4136802-2  HDS: 011419  LCCN: sh85019050  LNB: 000055833  NARA: 10042751  NDL: 00561171  NKC: ph121400
חיים ילין (פוליטיקאי)

חיים יֶלין (נולד ב-12 באוגוסט 1958) הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית אשכול בין השנים 2007–2015 וכחבר הכנסת מטעם מפלגת יש עתיד בין השנים 2015–2019.
חיים ילין (מימין) עם שגריר ארצות הברית בישראל, דן שפירו, דצמבר 2012
חיים ילין נואם בכנס שדרות לחברה במכללה האקדמית ספיר
ביוגרפיה

ילין נולד בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, במשפחה ציונית. בין גיל 3 ל-6 חי בישראל. בהיותו בן 8 התגרשו הוריו. בגיל 18 עלה לישראל עם קבוצת "אתגר", שחצי מחבריה הצטרפו לקיבוץ החותרים וחציים לבארי. שירת בצה"ל כחייל בודד בתפקיד מדריך בקורס מפקדי טנקים.
השלים תואר ראשון בכלכלה וניהול ממכללת ספיר ומאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בתום שירותו הצבאי, הצטרף כחבר לקיבוץ בארי. כעבור שנים, כאשר קיבוץ נחל עוז נקלע למשבר, והיה על סף פשיטת רגל, התבקש לעבור אליו כדי לעזור לשקמו. הוא שימש יושב ראש הקיבוץ ובהמשך, שימש יושב ראש גם בקיבוצים להב ומשאבי שדה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בנובמבר 2007 נבחר לראשונה לתפקיד ראש המועצה אזורית אשכול, וב-2012 נבחר לקדנציה שנייה ברוב של 91%. במהלך כהונתו ערך צה"ל את מבצעי עופרת יצוקה, עמוד ענן וצוק איתן, שבמהלכם נאלץ להתמודד עם ירי של רקטות ופצמ"רים אל יישובי המועצה האזורית. במבצע צוק איתן נחשפה תשתית מנהרות הלחימה של החמאס המאיימות על יישובי עוטף עזה. איומים אלה שיבשו את שגרת החיים ביישובי המועצה וביישובים נוספים במהלך המבצע, גרמו להרוגים ופצועים ולנזק רב. נוסף לדאגות ציבוריות אלה, בנו, ששירת כלוחם במבצע, נפצע קל ואושפז לימים אחדים בבית החולים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הצטרף ילין למפלגת "יש עתיד" והוצב במקום השביעי. לאחר שהרשימה זכתה ב-11 מושבים, נבחר ילין לכנסת. שימש כחבר בוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת וכיהן כיושב-ראש השדולה למען השלטון המקומי, יושב-ראש השדולה לעוטף ישראל וכיושב-ראש השדולה החקלאית.
בראשית 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, הודיע ליו"ר מפלגתו יאיר לפיד כי הוא עוזב את מפלגת יש עתיד ולא יתמודד מטעמה לכנסת. ב-20 בפברואר 2019 שוריין במקום ה-10 ברשימת העבודה. המפלגה זכתה בשישה מנדטים וילין לא נכנס לכנסת.
לאחר פיזור הכנסת העשרים ואחת בסוף מאי 2019 ולקראת הבחירות לכנסת ה-22, הודיע ילין כי הוא מוותר על השריון ברשימת העבודה לכנסת שקיבל מהיו"ר הפורש אבי גבאי, וכי הוא פורש מהחיים הפוליטיים.
עמדותיו

ילין תמך בתוכנית ההתנתקות, אך לימים טען שזאת הייתה טעות והיה צריך לצאת אך ורק בהסכם. האשים בשנת 2018 את ממשלת ישראל בחוסר נחישות להילחם בטרור מרצועת עזה, ובהישענות על החוסן של תושבי עוטף עזה.
הוקרה

ילין הוא בעל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רייכמן ומאוניברסיטת בר-אילן, שניהם משנת 2024.
חיים אישיים

ילין הוא תושב בארי. נשוי לאמנית זיוה ילין, אמנית ואוצרת. לזוג ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  רוצים לגור בעוטף עזה? תעמדו בתור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2009.
↑   ינאי יחיאל, שי פוגלמן, ענייני פנים - חיים ילין, באתר הארץ, 11 בינואר 2023.
↑  חיים ילין, באתר "פייסבוק"
↑  על-פי דבריו של ילין בתוכנית "חידק פוליטי" עם נחמה דואק, ערוץ הכנסת, 21 בדצמבר 2017
↑  עוזי ברוך, חיים ילין הצטרף ל'יש עתיד': "החלטה לא קלה", באתר ערוץ 7, 18 בדצמבר 2014
↑  יובל קרני ומורן אזולאי, חיים ילין ישוריין במקום העשירי ברשימת העבודה, באתר ynet, 21 בפברואר 2019
↑  טל לב רם, ‏חיים ילין: "מוותר על השיריון ברשימת העבודה, טס לבקר את ילדי באוסטרליה", באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2019
↑    שירית אביטן כהן, ‏"העבודה לא צריכה לעסוק רק במחיר המילקי בתל־אביב", בעיתון מקור ראשון, 22 בפברואר 2019
↑  "אני מאשים את ממשלת ישראל" בדף הפייסבוק של חיים ילין, 18 באוקטובר 2018
↑  תואר דוקטור לשם כבוד לחיים ילין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012775970805171
סמואל לינו

סמואל דיאס לינו (בפורטוגזית: Samuel Dias Lino; נולד ב-23 בדצמבר 1999 בסנטו אנדרה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר כנף בקבוצת אתלטיקו מדריד מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

לינו החל את הקריירה המקצוענית שלו בסן ברנרדו הברזילאית. ב-30 ביוני 2019 חתם בז'יל ויסנטה מליגת העל הפורטוגלית. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–3 על אווש. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–3 למוריירנסה. ב-2 בפברואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–5 למוריירנסה. בשתי עונותיו הראשונות במועדון ערך 53 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-8 בינואר 2022 חתם באתלטיקו מדריד, וב-28 ביולי 2022 הושאל לוולנסיה. ב-4 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–5 על חטאפה.
סיפורי מעשיות של רבי נחמן (סרט)

ערך זה עוסק בסרט של צבי פישמן המבוסס על הספר סיפורי מעשיות משנים קדמוניות. אם התכוונתם לקובץ סיפורים בסגנון של אגדות עם שסיפר רבי נחמן מברסלב לתלמידיו, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפורי מעשיות משנים קדמוניות של רבי נחמן מברסלב
 בימוי:  צבי פישמן
 הופק בידי:  צבי פישמן
 תסריט:  צבי פישמן, דוד פישמן
 עריכה:  יוסף ואנדריאה פלתניה
 שחקנים ראשיים:  יהודה ברקן, דניאל דיין
 מוזיקה:  ישראל דגן (מוזיקה מקורית), אודי דוידי, סטס גוטמן
 צילום:  חורחה גורביץ'
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  1 בספטמבר 2015 (סינמטק תל אביב)
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 תקציב:  175,000 דולר
 תרגום לעברית:  כן
 דף הסרט ב־IMDb
סיפורי מעשיות של רבי נחמן הוא סרט אותו כתב, ביים והפיק צבי פישמן. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל ב-1 בספטמבר 2015.
הסרט מחולק לשני חלקים: החלק הראשון נקרא סיפורי מעשיות של רבי נחמן - כולל את הסיפורים מעשה מביטחון, האינדיק, מעשה מאוצר תחת הגשר שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 55 דקות; החלק השני נקרא החכם והתם והוא מבוסס על הסיפור מעשה מחכם ותם מתוך סיפורי מעשיות משנים קדמוניות שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 45 דקות.
הסרט הופק בסיוע המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים, והתמודד בתחרות פרס אופיר בקטגוריית סרט עלילתי באורך מלא במסלול פרינג', אך לא עלה לגמר.
שחקנים והפקה

השחקנים הראשיים בסרט הם יהודה ברקן ודניאל דיין. הסרט דובר אנגלית עם כתוביות בעברית.
הסרט שייך לסוגת קולנוע חרדי ולכן לא מופיעות בו נשים והוא לא הוקרן בבתי קולנוע הפתוחים בשבת. הסרט זכה להסכמות של הרבנים שלמה אבינר, אברהם בל"ס (ראש מכון הירושלמי – תלמודה של ארץ ישראל), מאיר טויבר (ראש ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר) ועוד.
את הסרט צילם חורחה גורביץ', על העיצוב האמנותי ועיצוב התפאורה והתלבושות אחראית פרנסואז קוריאט, ועל האיפור אחראי יוסי לוי. את הסרט הפיקה חברת "שושנה סטריט פרודקשן בע"מ".
ב-2016 יצאה מהדורת DVD של הסרט.
הערות שוליים

↑  סיפורי מעשיות של רבי נחמן באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
↑  יונתן דורון, סקירת הסרטים המתמודדים על פרסי אופיר 2015 באתר אידיבי, 5 במאי 2015
↑  שלמה אבינר, ‏"אפשר ליצור סרטים צנועים וטובים וטהורים שהם בעלי ערך אומנותי רב", באתר "סרוגים", 16 באוגוסט 2015
↑  הרב אברהם הכהן בל"ס, סיפורים, סרטים, ותלמוד הירושלמי, באתר ערוץ 7, 18 באוגוסט 2015
↑  הרב מאיר טויבר, על סיפור ההינדיק בסרטו של צבי פישמן, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2015
שמור אותי

"שמור אותי" הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. האלבום יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני, בדצמבר 1987.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "שמור אותי", הפך ללהיט ישראלי, ולאחד משיריה המוכרים ביותר של צנעני. הוא נכתב והולחן על ידי ציון שרעבי. בנוסף, הסינגל "כמו שאתה יודע" זכה להצלחה במצעד הסינגלים השבועי של רשת ג'. הוא נכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן, והגיע בשיאו למקום ה-18.
רשימת רצועות

| שמור אותי> מס' | שמור אותי> שם | שמור אותי> משך | שמור אותי>  | שמור אותי>  | שמור אותי>  | שמור אותי>  | שמור אותי>  | שמור אותי>  | שמור אותי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שמור אותי  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מה קרה לה  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אמשיך בדרכי  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ניגונים  | 2:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | יאבבא יאבבא  | 5:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מלכה בלי מלך  | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | כמו שאתה יודע  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אשיר עליך כל חיי  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | שמועה  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | לחזור אל השכונה  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 37:48 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

עיבודים: יגאל חרד, חיים חדד וננסי ברנדס
קלידים: דריו מלכי, חיים חדד וננסי ברנדס
גיטרה בס: יוסי מנחם ומיקי שביב
גיטרה חשמלית: שמוליק בודגוב
כלי הקשה: רוני בוני
בוזוקי: חיים רומנו
הוקלט באולפני "קיסר" פברואר – נובמבר 1987
טכנאי הקלטה ומיקס: ישי בן-צור
השירים "כמו שאתה יודע" ו"לחזור אל השכונה" הוקלטו באולפני "קולינור"
טכנאי הקלטה ומיקס באולפני "קולינור": יהודה (UG) גבאי
הערות שוליים

↑  ספוטיפיי, שובה אליי - מרגלית צנעני, ‏1987
↑  נושמים מזרחית, מילים לשיר מרגלית צנעני - שמור אותי, ‏1 באוגוסט 2011
↑  נושמים מזרחית, מילים לשיר מרגלית צנעני - כמו שאתה יודע, ‏1 באוגוסט 2011
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
יובל מלחי

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1973 (בן 51) ישראל גבים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  היסטוריון ציבורי, מפיק ומגיש את הפודקאסטים "קטעים" ו"היסטוריה לילדים", סופר
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית
 סוגה:  לקסיקון, היסטוריה
 נושאי כתיבה:  היסטוריה
 יצירות בולטות:  הסיפורים הטובים בהיסטוריה
 
יובל מלחי (נולד ב-7 באוקטובר 1973 בקיבוץ גבים) הוא היסטוריון ציבורי, פאנליסט מומחה למלחמת העולם הראשונה, מפיק ומגיש את הפודקאסט "קטעים", היסטוריה לילדים ופודקאסטים נוספים מטעם תאגיד השידור הישראלי.
מלחי מנהל את "קטעים הפקות מקור" אשר מפיקה את הפודקאסט "קטעים" ופודקאסטים נוספים כגון "ילדין" (בשיתוף הקריה האקדמית אונו), "פרונטירז" (בשיתוף מוזיאון המדע בירושלים), מלחמת העולם השנייה (בשיתוף החינוכית), "סיפור אחר" (בשיתוף דרך שירה בנקי) נשלחנו כך (בשיתוף הסוכנות היהודית) ועוד.
ביוגרפיה

מלחי נולד בקיבוץ גבים שבנגב וגדל במושב אביחיל שבשרון. אביו עיברת את שם משפחתו מ"זלצמן" (מוכר מלח). בנעוריו עזבה משפחתו את ישראל והיגרה לארצות הברית. לאחר סיום לימודיו האקדמיים, חזר לישראל והתגייס לחיל השריון. במהלך שירותו שירת ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר שחרורו עבר מלחי לניו יורק ועבד בתחום ההייטק על קו ישראל–ניו־יורק.
ב-2002 היה שותף בכתיבת ספר בתחום מחסני הנתונים יחד עם ג'פרי ר' גארבוס.
ב-2012 החל לפרסם כתבות העוסקות בהיסטוריה. הכתבות התפרסמו, בין השאר, במגזין סגולה, במגזין עיניים ואצל העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בא"י.
מלחי שימש כפאנליסט במספר תוכניות טלוויזיה, בהן לונדון את קירשנבאום, העולם הבוקר עם אברי גלעד והילה קורח ובערוץ i24news בשפה האנגלית. מלחי גם מלמד קורס הפקת פודקאסטים בבית אריאלה.
ברדיו מתארח מלחי באופן קבוע בתוכנית "שלושה שיודעים" בהנחית דודו ארז בכאן תרבות ובתוכנית "השעה הבינלאומית" עם ערן סיקורל המשודרת ברשת ב'. כמו כן, משמש מלחי מרצה ביחידת המרצים של חיל החינוך.
מלחי בעל תואר ראשון ושני ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת סירקיוז. במהלך לימודיו התמחה בארגון הצלב האדום בז'נבה שבשווייץ ובקונגרס ארצות הברית, בוועדה ליחסים בינלאומיים בבית הנבחרים.
ב-2017 הוציא את הספר "הסיפורים הטובים בהיסטוריה".
ב-2020 הגיש את סדרת המפגשים "סודות משפחתיים" של בית אבי חי, בה לימד ליצור פודקאסט ביתי על המשפחה. הקורס הצליח מאוד ונפתחה לו עונה נוספת.
פודקאסטים

בשנת 2008 החל מלחי להפיק ולשדר את הפודקאסט "קטעים בהיסטוריה". במהלך השנים פרסם פרקים בנושאים שונים כמו מרד בר כוכבא, מלחמת האזרחים האמריקנית, סדרה רחבת היקף על מלחמת העולם הראשונה, כמו גם ראיון יוצא דופן עם איש ה-SS ארי אוטלינדֶה. במהלך השנים התרחבה פעילות הפודקאסט. בשנת 2013 הפך מלחי לפודקאסטר הראשון בישראל במשרה מלאה. מאחר שהפודקאסט התחיל לעסוק בנושאים שהם לא היסטוריים שמו שונה ל"קטעים".
בסוף שנת 2017 החלה הטלוויזיה החינוכית לשדר סדרת פודקאסטים נוספת, בת שלושים פרקים, המספרת את סיפורה של מלחמת העולם השנייה. את סדרת הפודקאסטים הפיק מלחי יחד עם רני שחר ובעזרת צוות נרחב של חוקרים וכותבים. מלחי גם הפיק פרויקט בשם "גיבורים נשכחים", יחד עם בית אבי חי, בו מסופר על דמויות יהודיות וישראליות יוצאות דופן שנשכחו מהתודעה הציבורית. בשנת 2016 החל להפיק פודקאסט נוסף בשם "סיפור אחר", לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במצעד הגאווה בירושלים בקיץ 2015. הפרויקט נוצר בשיתוף משפחתה של בנקי ובעזרת מימון המונים.
בשנת 2017 החל להגיש עבור מיזם הפודקאסטים של תאגיד השידור הציבורי את הפודקאסט הפילוסופי "לא סופי", לצידו של ד"ר אושי שוהם קראוס, ואת הפודקאסט "היסטוריה לילדים".
נכון לשנת 2017, הפודקאסט "קטעים" הוא הפודקאסט העצמאי השני המואזן ביותר בישראל על פי נתוני אתר ICast.
בתוך הפודקאסט "קטעים" ישנן מיני סדרות רבות כגון "אמנקאסט", "אנו מכריזים בזאת", "יציאת אתיופיה", ועוד.
הערות שוליים

↑  יובל מלחי, , ASE 12.5 Performance and Tuning, 1998, איך לשפר את ביצועי מחסני הנתונים
↑  יובל מלחי,
 מאה שנים למערכה על גליפולי, 27 באפריל 2015, בתוכנית  לונדון את קירשנבאום
↑  יובל מלחי, על הצהרת בלפור, 2 באוקטובר 2017
↑  יובל מלחי,הסיפורים הטובים בהיסטוריה
↑  סודות משפחתיים - מפגש שישי | בית אבי חי, באתר www.bac.org.il
↑  יובל מלחי,סיפורו של איש האס אס, 21 בספטמבר 2016
↑  יובל מלחי ורני שחר,פרויקט הדסטרט לזכר שירה בנקי, 1 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410746005171  LCCN: no2018080103  VIAF: 20153833160964331585   WorldCat (עם VIAF): 20153833160964331585
הפיגוע בצומת אשקלון

| חלק מפיגועי שנות ה-90 בישראל |
| --- | --- |
 תאריך:  25 בפברואר 1996
 תאריך עברי:  ה' באדר ה'תשנ"ו
 מקום:  צומת אשקלון,  אשקלון, ישראל
 מטרה:  יהודים, חיילי צה"ל
 קואורדינטות:  31°39′30″N 34°36′07″E﻿ / ﻿31.658409757673°N 34.602042385742°E﻿ / 31.658409757673; 34.602042385742
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  1
 פצועים:  36
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי, שנאת יהודים
  (למפת השפלה מוגדלת) הפיגוע בצומת אשקלון(למפת השפלה רגילה) הפיגוע בצומת אשקלון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בצומת אשקלון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בצומת אשקלון
 
פיגוע ההתאבדות בצומת אשקלון היה פיגוע התאבדות שבוצע ב-25 בפברואר 1996, ה' באדר ה'תשנ"ו בו נרצחה סמלת חופית אייש, ונפצעו 36 איש. הפיגוע אירע פחות משעה לאחר הפיגוע הראשון בקו 18, שבו נרצחו 26 בני אדם, ביניהם 9 חיילי צה"ל.
הפיגוע

בבוקר 25 בפברואר 1996, פחות משעה לאחר הפיגוע הראשון באוטובוס של קו 18 בירושלים, מחבל מתאבד שהסתנן מרצועת עזה וחיכה בתחנת האוטובוס בצומת אשקלון, הניח מטען חבלה במקום, ומספר שניות לאחר מכן התפוצץ המטען. כתוצאה מכך נרצחה החיילת סמלת חופית אייש ונפצעו 36 נוסעי האוטובוס.
בנובמבר 2004 נגזר 48 מאסרי עולם למחמוד אבו ורדה ששילח את המחבל לפיגוע ולפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים. ב-17 בינואר 2025 החליטה ממשלת נתניהו השישית לשחרר את מחמד אבו ורדה במסגרת עסקת שחרור החטופים השנייה  במלחמת חרבות ברזל.
הנצחה

לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה לזכר סמל חופית אייש במקום הפיגוע. נכתב בה פסוק ד' בתהילים קכ"א: "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל".