stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייל דץ
הערות שוליים

↑  כתבותיו של אייל דץ, באתר Time Out תל אביב
↑  "עוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  הסרט "עוד", באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
↑  "אסתיר פניי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  טלי פרקש, "אלוהים, אפילו ששרפת את מיטתי - אין לי טענות", באתר ynet, 11 באפריל 2018
↑  הסרט "אסתיר פניי", באתר קרן מקור
↑  אסתיר פניי, באתר תחרות הקולנוע התיעודי הישראלי
↑  אסתיר פניי, באתר חברת ההפצה go2film
↑  "מחר כבר עבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  מחר כבר עבר, באתר קטלוג הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי
↑  מחר כבר עבר, באתר דוקאביב
↑  מחר כבר עבר, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
↑   בן שלו, סרט חדש מתעד את חייו ומותו של צ'ארלי מגירה, מהייחודיים שבמוזיקאי ישראל אי פעם, באתר הארץ, 15 במאי 2019
↑  "סטוריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  לא שותים? לא מקיימים יחסי מין? מתברר שדור ה-Z מהפכני משחשבנו, באתר Time Out, ‏29 בינואר 2020
↑  אליעזר היון, ברסלב-אומן-תל אביב: חייו ומותו של הרבי שהקדים את זמנו, באתר ynet, 2 בספטמבר 2020
↑  "עשרה ימים באוקטובר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  עשרה ימים באוקטובר, באתר כאן 11
↑  אבנר שביט‏, "שוטרים ירו במפגינים ערבים במטרה להרוג, ועד היום לא שילמו על כך מחיר", באתר וואלה, 23 בספטמבר 2020
↑  מאת עמירה הס, עשרה ימים באוקטובר, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2001
↑  שי ניר, ‏היום בו נמנעה בחיפה שפיכות דמים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 באוקטובר 2020
↑  ‏Ten Days in October, באתר Journeyman Pictures
↑  רועי אבן, ‏"שתפו בכל הכוח" דורשת שתתעלמו מהערוץ שהיא משודרת בו, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2022
↑  נדב מנוחין‏, "בואו לאכול איתי" הייתה הגילטי פלז'ר הלאומית. נשארה ממנה בעיקר מועקה, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2022
↑  אבישי סלע, ‏קשה להאשים את הרשתות החברתיות בפילוג הישראלי, אבל הן לא עזרו, באתר "Time Out ישראל", 14 באוגוסט 2022
↑  שירה יום טוב, כאן 11 בהישג מרשים: חצי מיליון צפיות ל"חידת שושני", באתר אייס, 23 במאי 2024
אלישבע אורבך

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 
אלישבע (לישייה) אורבך - פולק (בהולנדית: Elisheva (Liesje) Auerbach - Polak; ‏4 בפברואר 1922‏ – 28 בנובמבר 2016) הייתה אחות בשירות הציבורי, אחות אפדימיולוגית, ניצולת השואה, וסופרת ישראלית.
מאמסטרדם לברגן-בלזן

אורבך נולדה ב-4 בפברואר 1922 באמסטרדם לפרדריק פולק (חיים אליקים) ולחרטיה פולק-אשר. אביה היה רואה חשבון, והיו לה 4 אחים ואחיות. אח אחד נפטר בילדותו, האחות הבכורה יוליה נפטרה זמן לא רב לאחר שחרורה מברגן-בלזן, אחיה יאפ ואחות צעירה נוספת בשם בטי באוש-פולק. המשפחה הייתה מסורתית וציונית, ואורבך הייתה חברה בתנועת הנוער הציונית "המזרחי". אחרי סיום לימודיה בתיכון היהודי "Joodsche HBS", החליטה ללמוד לימודי אחיות בבית החולים היהודי (בהולנדית: het Nieuwe Israelitsche Ziekenhuis) באמסטרדם.
עם כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית במאי 1940, התחילו לגזור תקנות נגד היהודים וללכדם. ב־13 באוגוסט 1943 נאספו כל החולים ואנשי הצוות של בית החולים היהודי על ידי הגרמנים ונשלחו למחנות ההשמדה. אורבך הצליחה להסתתר בעליית הגג של ביתה ולאחר מכן עברה לגור אצל הורי החבר שלה. הוריו נתפסו מספר ימים לאחר מכן והציעו לה לברוח, אך לא היה לה לאן לברוח, לכן הלכה עמם למחנה המעבר וסטרבורק, שבו פגשה את אחיה ואחותה. אורבך עבדה במחנה כאחות, ובמכתבים שכתבה אל אחותה היא סיפרה על תנאי הסניטציה הנוראים ששררו שם. מווסטרבורק נשלחה לברגן-בלזן, עבדה כאחות, אך לא היו לה תרופות ולא יכלה לעשות דבר למען המטופלים מלבד לתמוך בהם רגשית.
אורבך נבחרה להיות אחת מ-222 יהודים הולנדים שהגרמנים הסכימו להחליפם תמורת הגרמנים הטמפלרים שנאסרו בארץ על ידי הבריטים כאזרחי ארץ אויב ונכלאו בעתלית. בסוף יוני 1944 יצאה עם רכבת המוחלפים במסע ארוך מברגן-בלזן, לווינה, טורקיה, סוריה, לבנון ודרך ראש הנקרה לחיפה ומשם הועברה לעתלית ב-8 ביולי 1944. באותה הרכבת הגיעה גם קלרה אשר-פינקהוף, מחברת הספר מאה כוכבים שלי. כאשר אלישבע יצאה מברגן-בלזן, הצליחה להבריח עמה רשימת שמות של משפחות אסירים אחרים, כדי להודיע להם על מקום הימצא האסירים, שאולי יוכלו לעזור להם. הוריה נרצחו במחנה הריכוז וההשמדה סוביבור.
החיים בישראל

כבר בספטמבר 1944 התחילה את לימודיה במחזור הראשון של בית הספר לאחיות של הדסה בירושלים. בגלל ידיעת עברית מועטה ואף על פי שכבר למדה לימודי אחיות בהולנד, חויבה להתחיל את לימודיה מחדש. מחזור זה למד על הר הצופים מ-1944 ועד 1947. פעם שנייה בחייה ניצלה ממוות, כאשר הזדמן לה להקדים את עלייתה בשיירה להר הצופים ל-12 באפריל 1948 במקום ב-13 באפריל 1948, היום בו הותקפה השיירה ממארב ו-78 אנשי הצוות הרפואי נרצחו וביניהם שלוש מחברותיה. לפני ובזמן מלחמת השחרור עבדה כאחות וטיפלה בפצועים רבים ואף הזדמן לה לתת זריקה לדוד בן-גוריון.
ב-1949 נישאה לחנן (הנס) אורבך, יליד 11 באפריל 1923 בדרזדן, שהגיע להולנד כפליט יהודי גרמני, נעצר ונשלח דרך וסטרבורק למחנה הריכוז ברגן-בלזן ושרד אותו. כזוגות רבים אחרים באותה תקופה הם היו יתומים מהוריהם שנרצחו בשואה. הזוג הצעיר עבר לגור במושב השיתופי רגבה, שם נולדו שני בניהם מיכה ב-1950 ויגאל ב-1952. ברגבה אורבך המשיכה לעבוד כאחות. משם עברו ב־1960 לראשון לציון, אורבך עבדה כאחות בריאות הציבור וחנן למד ראיית חשבון. בין השנים 1966 ו־1968 הייתה האחות האפדימיולוגית הראשית של נפת רחובות ובמסגרת תפקידה טיפלה בחולים עם מחלות מידבקות. אלישבע הייתה גם פעילה במסגרת 'אלה', ארגון של יוצאי הולנד לתמיכה ועזרה נפשית ליוצאי השואה.
ב-1990 עבר הזוג לדיור מוגן והיו בין הראשונים שגרו ב'בית בכפר' בכפר סבא. אורבך ציירה, יצרה בקרמיקה, והקימה קבוצת תמיכה לבני זוג שאחד מהם הפך לדימנטי. כתבה סיפורים וספרים, הלכה לבתי ספר לשוחח על חוויותיה מהשואה, לימדה מלאכות יד בדיור המוגן, התחרתה בתחרויות שבץ נא. אורבך נפטרה ב-28 בנובמבר 2016, והובאה למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.
ספרים

ההבטחה - ספר על התקופה הראשונה בארץ ובחיי הנישואים.
השקט שנשבר - נכתב יחד עם אחותה בטי באוש. הוצאת יד ושם, 2008.
ראו גם

שואת יהודי הולנד
הערות שוליים

↑  אלישבע אורבך (לבית פולק), באתר My Heritage
1 2  עפרה לקס, שתי אחיות, גורל אחד, באתר ערוץ 7, 1 במאי 2008
1 2  עופר אדרת, ואז הנאצים בישרו: "אתם נוסעים לפלשתינה!", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2016
↑  שקד נועה אורבך, 70 שנה אחרי, ניצולי העיסקה עם הנאצים נפגשו, באתר ynet, 28 באוגוסט 2019
↑  drs. Constant van den Heuvel, In Memoriam: Elisheva Auerbach-Polak (1922 - 2016), Christenen voor Israel Nederland NL, ‏6/12/2016 (בהולנדית) (ארכיון)
↑  דר' נירה חרובי-ברטל, השקט שנשבר (עמ' 7), באתר דבר הבוגרים, ארגון בוגרי בית ספר הדסה, גליון מספר 34, ‏דצמבר 2008 (ארכיון)
↑  אלישבע אורבך, מר אלגנט, באתר מרכז אלה להתמודדות אישית עם אבדן (ארכיון)
↑  אלישבע אורבך, על יום כיפור אחר, באתר בארות יצחק, נקודה ירוקה בלב כרך אפור, לגולל מעט למטה, ידיעון 2591 ערב יום כיפור תשס"ט, הובא לידיעון על ידי אורה אהרן, ‏12.10.2008 ערב יום כיפור תשס"ט (ארכיון)
↑  Elishava Auerbach, WESPA (באנגלית)
↑  אלישבע אורבך - סופר, באתר סימניה
↑  ספרים חדשים באפריל 2008, באתר קשר סבתא-כתיבת סיפורי חיים - טלי הכטמן, ‏אפריל 2008
↑  Renee Ghert-Zand, Dutch Holocaust survivor tells what her blue eyes have seen, The Times Of Israel, ‏14/4/2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305826805171  ISNI: 0000 0004 0208 9213  VIAF: 297235068   WorldCat (עם VIAF): 297235068
הנסיך אנדרו, דוכס יורק

הנסיך אנדרו אלברט כריסטיאן אדוארד וינדזור, הדוכס מיורק (באנגלית: Prince Andrew, Duke of York, נולד ב-19 בפברואר 1960) הוא נסיך הממלכה המאוחדת, בנה השני וילדה השלישי של המלכה אליזבת השנייה מבית וינדזור, ומחזיק בתואר "דוכס יורק" מאז 1986.
הנסיך אנדרו הוא השמיני בסדר הירושה לכתר הבריטי.
חייו > ילדות ונעורים

הנסיך אנדרו נולד ב-19 בפברואר 1960 בארמון בקינגהאם שבלונדון. אמו הייתה המלכה אליזבת השנייה, בתם של ג'ורג' השישי ואליזבת בווס-ליון, אביו היה פיליפ דוכס אדינבורו, בנם של אליס, נסיכת באטנברג ואנדראס, נסיך יוון ודנמרק, על שמו נקרא הדוכס מיורק.
ב-8 באפריל 1960 הטביל אותו הארכיבישוף מקנטרברי לנצרות. סנדקיו היו הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר, הנסיכה אלכסנדרה, לורד אלפינסטון, רוזן יוסטון וג'ורג'ינה קנארד.
אנדרו היה הילד הראשון שנולד למונרך בריטי מכהן מאז נולדה הנסיכה ביאטריס למלכה המכהנת ויקטוריה בשנת 1857.
בתחילה התחנך הנסיך בבית, ולאחר מכן למד במכינה "הית'רדאון" שבברקשייר. בספטמבר 1973 הלך בעקבות אביו ואחיו הגדול, והחל ללמוד בבית הספר הסקוטי "גורדונסטון". בשנת 1977, בין ינואר ליוני, השתתף הנסיך אנדרו בתוכנית חילופי תלמידים, שבמסגרתה למד בבית ספר באונטריו שבקנדה. ביולי 1979 סיים את לימודיו בגורדונסטון עם "A-Level" (המקבילה האנגלית לתעודת בגרות) באנגלית, היסטוריה, כלכלה ומדעי המדינה. בניגוד לאחיו, לא הלך אנדרו ללמוד באוניברסיטה.
חייו > שירות צבאי

בנובמבר 1978 נודע כי הנסיך אנדרו מתכוון להתגייס לצי המלכותי הבריטי בשנה שלאחר מכן. במרץ-אפריל 1979 למד טיסה בבית הספר הימי המלכותי. ב-11 במאי 1979 התקבל הנסיך לצי כמתלמד הטסת מסוקים, וחתם קבע ל-12 שנים. ב-1 בספטמבר 1979 מונה אנדרו לקצין, ואחד עשר ימים לאחר מכן החל לשרת בעיר דארטמות'. במהלך שנת 1980 עבר את קורס "הכומתות הירוקות" של חיל הנחתים המלכותי. לאחר שסיים את שירותו בדארטמות', החל באימוני טיסה עם חיל האוויר המלכותי ולאחר מכן גם עם הצי המלכותי, שם למד להטיס את מסוק הגאזל הצרפתי. בהמשך הסב אנדרו את מומחיותו למסוק מסוג וסטלנד סיקינג. ב-1982 הצטרף הנסיך בפעם הראשונה ליחידה מבצעית ושירת על סיפון נושאת המטוסים אה"מ אינווינסיבל (Invincible).
ב-2 באפריל 1982 פלשה ארגנטינה לאיי פוקלנד, ובכך החלה מלחמת פוקלנד. ספינתו של הנסיך אנדרו, האינווינסיבל, הייתה אחת משתי נושאות המטוסים היחידות שעמדו לרשות הצי ולכן מילאה תפקיד משמעותי בכוח המשימה שנשלח לכבוש מחדש את האיים. תחילה הייתה הממשלה הבריטית מסויגת מהצטרפותו של הנסיך אנדרו למשימה, וביקשה להעבירו לתפקיד משרדי. תרחיש בו בנה של המלכה נהרג בקרב היה אפשרי, והממשלה רצתה להימנע ממקרה כזה. אף על פי כן, המלכה התעקשה כי הנסיך אנדרו יישאר עם ספינתו, ואכן הוא הצטרף למשימה כטייס משנה של מסוק ה"סי קינג". כשהסתיימה הלחימה, וספינתו של הנסיך הגיעה בחזרה לנמל פורטסמות', הצטרפו המלכה אליזבת והנסיך פיליפ אל בני משפחותיהם של שאר חברי הצוות כשבירכו את החיילים בשובם.
ב-1983 הועבר הנסיך אנדרו לשירות האווירי של הצי המלכותי ולמד להטיס את מסוק הווסטלנד לינקס. ב-1 בפברואר 1984 קודם הנסיך לדרגת לוטננט. בשנים 1984–1986 שירת על סיפון אה"מ בראזן כטייס.
ב-1986 עבר הנסיך קורס לסגנים בקולג' הצי המלכותי שבגריניץ'. בנוסף, עבר גם קורס בן ארבעה חודשים להדרכה בלוחמת מסוקים. מפברואר 1987 עד אפריל 1988 שירת אנדרו כקצין ללוחמת מסוקים בטייסת 702 של הצי המלכותי. בשנים 1988–1989 שירת על סיפון אה"מ אדינבורו, מתוכן כחצי שנה בתרגיל במזרח הרחוק. מ-1989 עד 1991 היה אנדרו מפקד טיסה וטייס של מסוק הלינקס, על סיפון אה"מ קמפבלטאון, שהייתה במחצית השנייה של זמן שירותו עליה חלק מכוח נאט"ו בצפון האוקיינוס האטלנטי.
ב-1 בפברואר 1992 קודם הנסיך לדרגת לוטננט קומנדר, וב-12 בפברואר עבר את מבחני פיקוד האוניות. בין 1993 ל-1994 פיקד על "אוניית הוד מלכותה קוטסמור". ב-1995 וב-1996 שימש כטייס הראשי של טייסת 815 של הצי המלכותי, יחידת הטיסה הגדולה ביותר במחלקה האווירית של הצי המלכותי. תפקידו העיקרי היה לפקח על תקניות הטיסות ולהבטיח יכולת מבצעית יעילה.
ב-27 באפריל 1999 קודם הנסיך לדרגת קומנדר. הוא סיים את הקריירה שלו בצי המלכותי כקצין במשרד ההגנה הבריטי בלונדון, שם שירת מ-1999 עד יולי 2001, אז השתחרר מצבא הקבע. ביולי 2005 קודם לדרגת קפטן.
חייו > נישואין וגירושין

ב-23 ביולי 1986 נישא הנסיך אנדרו לשרה פרגוסון, בתם השנייה של סוזן ורונלד פרגוסון, בטקס שנערך במנזר וסטמינסטר. לאחר החתונה יצרה עבורו מחדש (בפעם השמינית) המלכה את התואר דוכס יורק עם תארים נלווים רוזן אינוורנס וברון קיליליג, התואר דוכס יורק ניתן באופן מסורתי לבן השני של המונרך. הדוכסים הקודמים היו סבו ואבי סבו, ג'ורג' השישי וג'ורג' החמישי. לנסיך אנדרו ולשרה, שנודעה מאז בתואר "הדוכסית מיורק", נולדו שתי בנות: הנסיכה ביאטריס (נולדה ב-8 באוגוסט 1988) והנסיכה יוג'יני (נולדה ב-23 במרץ 1990).
ב-19 במרץ 1992 הודיעו הנסיך אנדרו ואשתו שרה על כוונתם להיפרד. מספר חודשים לאחר שנפרדו, הופיעו בעיתונות תמונות של הדוכסית יחד עם ג'ון ברייאן האמריקני, פרסום שחיסל את מעט הסיכויים שנותרו לאיחוד מחודש שלה עם הנסיך. ב-1996 התגרש הזוג רשמית, ושרה חדלה מלהיקרא "הוד מעלתה המלכותית הדוכסית מיורק". על אף הגירושין, נשמרו קשרי ידידות בין הנסיך לדוכסית, שגרה בביתו שבסאנינגהיל פארק עד שנת 2004. בעבר הנסיך היה מעורב גם במערכות יחסים עם השחקנית והזמרת האוסטרלית, קיילי מינוג ועם השחקנית האמריקאית, דמי מור.
מכיוון שאין לדוכס בנים שיירשו את תוארו, עתידים תאריו להתבטל עם מותו.
משנת 2004 מתגורר הנסיך באכסניה המלכותית שבפארק וינדזור הגדול, ביתה לשעבר של סבתו, המלכה האם אליזבת בווס-ליון. קודם לכן גר הנסיך בסאנינגהיל פארק. כמו כן, יש לו משרד בארמון בקינגהאם.
חייו > תפקידים רשמיים

משנת 2001 עד 2011 עבד הנסיך במשרד המסחר והתעשייה הבריטי, כנציגה המיוחד של הממלכה המאוחדת לסחר והשקעות בינלאומית, במסגרת תפקידו נסע הנסיך לוועידות בכל רחבי העולם. קודמו בתפקיד זה היה אחיו הנסיך אדוארד.
לאחר 2011 מילא מספר תפקידים באקדמיה וקידם מספר יוזמות עסקיות וחברתיות.
חייו > קשריו עם ג'פרי אפשטיין

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספטמבר 2019 נחשף כי הנסיך אנדרו עמד בקשרים עם עבריין המין ג'פרי אפשטיין ואף נתפרסמו עדויות לפיהן ניצל מינית קטינות שסיפקו לו אפשטיין וצוותו.
בנובמבר 2019 הנסיך אנדרו השעה את עצמו מכל תפקידיו הציבוריים בעקבות הפרשה.
במאי 2020, דווח שיפרוש באופן קבוע מכלל תפקידיו הציבוריים.
ב-9 באוגוסט 2021, וירג'יניה רוברטס ג'ופרה תבעה את הנסיך אנדרו. על פי טענת התביעה, היא אולצה על ידי ג'פרי אפשטיין לקיים יחסי מין עם הנסיך אנדרו כשהייתה בת 17. ב-12 בינואר 2022 דחה בית בית משפט בניו יורק את בקשת פרקליטי הנסיך לסלק את תביעתה של ג'ופרה, ויום לאחר מכן, ב-13 בינואר, הודיע בית המלוכה הבריטי כי המלכה שללה מהנסיך אנדרו את כל תאריו הצבאיים ותפקידי הכבוד שלו, וכן את חסות משפחת המלוכה, והוא יגן על עצמו כאזרח פרטי נגד התביעה.
ב-15 בפברואר 2022, פורסם כי נחתם הסדר עקרוני מחוץ לכותלי בית המשפט בין הנסיך אנדרו ווירג'יניה ג'ופרה. בהסדר נקבע שג'ופרה תבטל את תביעתה נגד הנסיך תמורת תרומה מצידו לקרן צדקה שהקימה לתמיכה בנפגעות עבירות מין, ואילו הנסיך הביע חרטה על קשריו עם אפשטיין, והכיר בסבלה של ג'ופרה ובסבל נשים נוספות שאפשטיין פגע בהן.
הערות שוליים

↑   הגרדיאן, "תעשי איתו מה שעשית עם אפשטיין": המתלוננת נגד הנסיך אנדרו נחשפת, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2019
↑  פרשת אפשטיין: הנסיך אנדרו משעה את עצמו, באתר ynet, 20 בנובמבר 2019
↑  Nikkhah, Roya. "Prince Andrew didn't think it was all over, but it is now" – via www.thetimes.co.uk.
↑  ספיחי פרשת אפשטיין: הנסיך אנדרו ייתבע בניו יורק ע"י אחת מהנפגעות, באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2021
↑  Epstein accuser Virginia Giuffre sues Prince Andrew, the Guardian, ‏2021-08-09 (באנגלית)
↑  Goldbart, Max (January 13, 2022). Prince Andrew Stripped Of Military Titles And Royal Patronages: “He Will Defend This Case As A Private Citizen,” Says Buckingham Palace. Hollywood Reporter. Retrieved January 13, 2022
↑  הנסיך אנדרו הגיע להסכם בתיק התקיפה המינית, באתר סרוגים
↑  Goldbart, Max (February 15, 2022). Prince Andrew And Virginia Giuffre Reach “Settlement In Principle”. Deadline Hollywood, Retrieved February 15, 2022
↑  אלעד שמחיוף עמית ולדמן, ‏הסדר בין הנסיך אנדרו למתלוננת שתבעה אותו בגין תקיפה מינית, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2022
| דוכסי יורק |
| --- | --- | --- |
| בית יורק | אדמונד מלאנגלי (1385–1402) • אדוארד מנוריץ' (1402–1415) • ריצ'רד פלנטג'נט (1415–1460) • אדוארד מיורק (1460–1461) • ריצ'רד משרוסברי (1474–1483) |  |
| בית טיודור | הנרי מיורק (1494–1509) |  |
| בית סטיוארט | צ'ארלס מיורק (1605–1625) • ג'יימס מיורק (1633/1644–1685) |  |
| בית הנובר | ארנסט אוגוסטוס מיורק (1716–1728) • אדוארד מיורק (1760–1767) • פרדריק מיורק (1784–1827) |  |
| בית וינדזור | ג'ורג' מיורק (1892–1910) • אלברט מיורק (1920–1936) • הנסיך אנדרו (מ-1986) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811298064205606  BNE: XX4992093  GND: 122804732  ISNI: 0000 0001 1495 4495  LCCN: n79128351  NLA: 36020860  NTA: 073067024  SUDOC: 096661909  TePapa: 47491  Trove: 1189181  UKPARL: j18t4hgk  VIAF: 94139427   WorldCat (עם VIAF): 94139427
איבר מין

איברי המין של אצות ירוקות. האיברים הזכריים הם אדומים ומנוקדים כמו חיפושית משה רבנו והאיברים הנקביים הם חומים
איבר מין הוא האיבר המעורב ברבייה מינית בבעלי חיים ובצמחים. בדרך כלל יש שתי קבוצות שונות של איברי מין – זכריים ונקביים.
ביונקים

החלק הגלוי של איברי המין אצל יונקים זכרים מורכב משק האשכים והפין. אצל נקבות הוא מורכב מהפות והנרתיק.
אצל יונקים בעלי שליה לנקבות יש שני פתחים לאיברי המין – הנרתיק והשופכה, בעוד שלזכרים יש רק אחד – השופכה. לאיברי מין של זכרים ונקבות יש קצות עצבים רבים, וכתוצאה מכך המגע המיני הוא מהנה ורגיש.
ברוב החברות האנושיות, ובמיוחד בחברות השמרניות יותר, חשיפת איברי המין האנושיים בציבור אסורה.
בחיות אחרות

אצל בעלי חיים רבים אחרים, פתח אחד המכונה פתח ביב משמש כפתח היחיד עבור מערכת הרבייה, העיכול, והשתן (אם קיימים). אצל כל היצורים הדו-חיים, הציפורים, הזוחלים, כמה דגים, וכמה יונקים (יונקי הביב, טנרקיים, חפרפזיים וחפרפרות כיס) יש פתח מסוג זה.
בחיות אחרות > חרקים

איברי מין אצל חרקים מכונים אברי המין החיצוניים.
בחיות אחרות > שבלולים וחלזונות

איברי הרבייה של שבלולים וחלזונות משתנה מאוד מקבוצה אחת לאחרת.
מיקל לחרסה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 77 בערך) Areatza, ספרד 
 שם לידה:  Mikel Lejarza Eguía 
 מדינה:  ספרד 
 
מיקל לחרסה (בספרדית: Mikel Lejarza; נולד ב-1947) הוא סוכן בסקי לשעבר של סוכנות הריגול הספרדית. בתחילת שנות ה-70 הסתנן, מטעם סוכנות הריגול הספרדית, לארגון הטרור אט"א, שם תיפקד כסוכן כפול. לחרסה הגיע לדרגה בכירה בארגון והודות לכך נעצרו בשנת 1975 רבים מחברי אט"א, כולל המנהיגים הבכירים ונמנעה, ככל הנראה, סדרה של פיגועים מתוכננים וכן בריחה מסיבית של טרוריסטים מבית סוהר בעיר סגוביה.
אט"א הבטיח נקמה ואף נקבע מחיר על ראשו של מיקל לחרסה. בארץ הבסקים הופצו תמונותיו והוא נמנה ברשימת החיסול של הארגון עד 24 במרץ 2006 (התאריך שבו נכנסה לתוקף הפסקת האש הסופית של אט"א).
בשנת 2004 הופק סרט קולנוע בשם "El Lobo" (בספרדית: הזאב) על תולדות חייו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122928830  ISNI: 0000 0000 7865 5999  LCCN: n2001028174  VIAF: 53492685   WorldCat (עם VIAF): 53492685 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מזרח דלהי

| --- | --- |
 מדינה:  הודו הודו
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז מנהלי במזרח דלהי:  1,709,346 (2011)
 קואורדינטות:  28°38′N 77°17′E﻿ / ﻿28.64°N 77.29°E﻿ / 28.64; 77.29 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.delhi.gov.in/wps/wcm/connect/DoIT_DCEastUpdated/dc+of+east+delhi+updated/home
 he  Location in Delhi, India
 
מזרח דלהי (באנגלית: East Delhi) הוא מחוז מנהלי בעיר דלהי בהודו.
מיקום ונתונים

מחוז מזרח דלהי שוכן בגובה ממוצע 239 מטר מעל פני הים מעבר לנהר יאמונה החוצה את דלהי והוא גובל במדינת אוטר פראדש.
שטח המחוז: 64 קילומטרים רבועים.
מבנה ומאפיינים

זה החלק היותר מודרני בהודו, עם רחובות מסודרים ובתים חדשים יחסית.
מבנה ומאפיינים > הפן המינהלי

מבחינה מנהלית, המחוז מחולק לארבע תת-מחוזות:
פריט ויהאר (אנ').
מיור ויהאר (אנ').
Shahdara.
Patparganj
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין של 2011 במזרח דלהי יש אוכלוסייה של 1,709,346 כ-11% מתוך 15,673,000 כלל תושבי דלהי.
במחוז יש צפיפות אוכלוסין של 22,638 תושבים לקילומטר רבוע. שיעור גידול האוכלוסייה במהלך העשור 2001–2011 היה 16.68%. קיים יחס בעייתי בין המינים במזרח דלהי: 884 נשים לכל 1000 גברים. אנשי הקאסטות ה"נחותות" מהוות 16.5% (281,482) מכלל אוכלוסיית המחוז.
דמוגרפיה > דת

הינדואיזם היא דת הרוב באזור (82.54% מכלל האוכלוסייה), ולאחר מכן דת האסלאם (10.46%), סיקים (3.1%) וג'ינים (2.7%).
אטרקציות תיירותיות

אקשרדהאם (אחד המקדשים ההינדים הגדולים בעולם)
שוק רובע לאל (אנ')
שוק Lal Quarter Market
קניון V3S, Laxmi Nagar
אגם סאנג'י (אנ') והפארק לידו.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  East District, Delhi | Welcome to District East, Delhi | India (באנגלית)
1 2  Demographia: Delhi Districts: Population & Population Density, demographia.com
1 2  East Delhi District Map, Maps of India
1 2  East Delhi District Religion Data - Hindu/Muslim, www.census2011.co.in
↑  Delhi City Population 2024 | Literacy and Hindu Muslim Population, www.census2011.co.in
↑  Uma Kumar, Maumita Kanjilal, Lakshmy Ramakrishnan, Maheswari Thangavelu, Prevalence of pre-clinical autoimmunity in the normal adult population residing in a metropolitan city of India: A cross-sectional study, European Journal of Rheumatology 8, 2021-05-05, עמ' 79–83
↑  Delhi/Eastern Delhi – Travel guide at Wikivoyage, en.wikivoyage.org (באנגלית)
סאעקה (כטב"ם)

| --- | --- |

סאעקה בתצוגה בטהראן
 מידע בסיסי
 ייעוד:  כטב"ם תקיפה, כטב"ם מודיעין
 ארץ ייצור:  איראן איראן
 פיתוח:  הנדסה הפוכה ל-RQ-170 תוצרת לוקהיד מרטין
 משתמשים:  חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית 
 ממדים
 אורך:  4.26 מטר
 מוטת כנפיים:  26 מטר
 
סָאעֶקֶה או סָאאֶגֶה (פרסית: صاعقه; בתעתיק מדויק: "צאעקה"; בעברית: חזיז ורעם) הוא כלי טיס בלתי מאויש איראני המבוסס על כטב"ם חמקן אמריקאי מדגם RQ-170 סנטינל.
פיתוח

בדצמבר 2011 נפל בשטחה של איראן כטב"ם RQ-170 (אנ') כשהוא שלם. ארצות הברית אישרה שאכן איבדה כטב"ם מעל איראן וביקשה מאיראן להחזירו.
באפריל 2012, חיל האוויר של משמרות המהפכה האסלאמית טען כי הצליח לחלץ את מכלול הנתונים שנאספו על ידי המל"ט והחל בתהליך של בניית העתק שלו. איראן טענה שמדינות, ביניהן סין ורוסיה, פנו אליה בחיפוש אחר מידע על המל"ט. למרות שגורמים רשמיים בארצות הברית הביעו דאגה מהאפשרות שסין או רוסיה יקבלו את הטכנולוגיה של המל"ט, הם הטילו ספק אם איראן תוכל לשכפל את הטכנולוגיה של המטוס, כמו גם את כמות הנתונים המודיעיניים הזמינים, בשל אמצעי הזהירות שהותקנו עבור מל"טים לא תקינים.
באוקטובר 2014 דיווח אמיר עלי ח'אג'יזאדה, ראש חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית, כי הכוחות האיראניים סיימו לבצע הנדסה הפוכה לכטב"ם וקראו לזה מתוצרת איראן בשם חדש. במקביל פורסם סרטון של הכטב"ם בזמן טיסה.
ב-2016 דווח כי איראן מייצרת שני דגמים של הכטב"ם. כלומר שתוך שבע שנים הצליחה איראן להנדס לאחור את טכנולוגיית החמקנות העילאית של ארצות הברית, להפוך אותה לכלי טיס שמבוסס על הסנטינל. כשלפני אותו מבצע ב-2011 לא ידעה איראן דבר וחצי דבר על חמקנות. לצד הסאיקה, פותח עוד כלי חמקן בעיצוב דומה.
ככה"נ מבוססים עליו הכטב"מים שאהד 141, שאהד 171, שאהד 191 ושאהד 197 המיוצרים בשאהד תעשיות תעופתיות.
מאפיינים

הכטב"ם בנוי בתצורת "כנף מעופפת" (ללא זנב מטוס) ומסוגל לשאת חימוש של 4 פצצות מונחות. ייעודו הוא ריגול ותקיפה. מוטת כנפיו כ-26 מטר (85 רגל) ואורכו 4.26 מטר (14 רגל).
שירות מבצעי

שימוש מתועד ראשון בכטב"ם שייתכן מבוסס על הסאעקה מדגם שאהד 141 נעשה בעימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018): ב-10 בפברואר 2018 חדר המל"ט לשטח ישראל באזור בקעת הירדן והופל על ידי מסוק קרב AH-64D אפאצ'י לונגבו "שרף" של טייסת 113. שבריו נאספו על ידי צה"ל לצורך ניתוח טכנולוגי. הכלי מתואר כבעל "חתימה נמוכה", ועם זאת חיל האוויר הישראלי הצליח לגלותו ולעקוב אחריו כל הדרך לתוך ישראל. חודשיים לאחר ההפלה פורסם שהכטב"ם נשא עליו חומר נפץ וכי מטרתו הייתה לבצע פעולת חבלה בשטח ישראל.
במהלך מרץ 2021 יירט חיל האוויר שני מל"טים שהיו בדרכם לשטח ישראל על ידי מטוסי ״אדיר״. המל"טים שיורטו היו מסוג "שאהד 197" בדרך להעברת אמל"ח לארגון הטרור חמאס. על פי נתיבי הטיסה, ההערכה היא כי יעד ההעברה היה שטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה.
הערות שוליים

↑  "Iran builds attack drone similar to captured US model, local media say". The Guardian. 2 באוקטובר 2016. נבדק ב-2 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מתוך אתר  aviationweek.com‏
↑  IRAN HAS FLOWN ITS VERSION OF THE CAPTURED U.S. STEALTHY RQ-170 DRONE MODIFIED TO BOMB US NAVY WARSHIPS, aviationist
↑  איראן פיתחה שני דגמים חדשים של מל"טים, אוקטובר 2016, israeldefense
↑  Iran’s Game of Drones, פרזין נדימי, 2 במרץ 2022
↑  פוסט בפייסבוק של צה"ל באנגלית.
1 2   צפו - כך יירט מסוק קרב את הכטב"ם האיראני שחצה לשטח ישראל, אתר צה"ל, 10 בפברואר 2018.
↑  תמונה 1,תמונה 2 באתר צה"ל, ותמונה 3 באתר Times of Israel.
↑  הטייס שיירט את המל"ט: "זיהינו שמדובר במל"ט איראני, כשהוא חצה את הגבול - הפלנו אותו", אתר צה"ל, 11 בפברואר 2018. טייסת "הצרעה" (טייסת 113) מפעילה מסוקי "שרף".
↑  ניר דבורי, חדשות 2, ‏"המל"ט לא הושמד כדי שנוכל ללמוד עליו", באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2018.
↑  טל לב רם, ‏הותר לפרסום: המל"ט האיראני שהופל בצפון נשא חומר נפץ וכוון לביצוע פיגוע, באתר מעריב אונליין, 13 באפריל 2018.
↑  אודם כץ, מערכת את"צ, כך יירט צה"ל את המל"טים האיראניים בדרכם לישראל, באתר www.idf.il, ‏07.03.22
מלפנים- כטב"מ שאהד 171 שככה"נ מבוסס על סאעקה. מאחור- מסוק שאהד 285
ביבי מנופף בשברי המל"ט שאהד 141 שהופל
ג'ודי קנטור

| --- | --- |

ג'ודי קנטור, 2019
 לידה:  21 באפריל 1975 (בת 49) קווינס ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת קולומביה  בית הספר למשפטים בהרווארד  אוניברסיטת קולומביה  Holmdel High School 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מעסיק:  ניו יורק טיימס
 תחקירים בולטים:  חשיפת פרשת הארווי וויינסטין
 בן או בת זוג:  Ron Lieber 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'רלד לואב (2018)  רומי (2023)  The Sidney Award (2017)  טיים 100 (2018)  פרס פוליצר לשירות הציבור (2018)  פרס ג'ון ג'יי 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  jodikantor
 jodikantor.net
 
ג'וֹֹדי קנטור (באנגלית, Jodi Kantor) (נולדה ב-21 באפריל 1975) היא עיתונאית אמריקאית-יהודייה מניו-יורק שחשפה יחד עם עמיתה את פרשת הארווי וויינסטיין וקיבלה על כך את פרס פוליצר לשנת 2018, ובאותה שנה זכתה להימנות על רשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של טיים של המגזין "TIME".