stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט סמירקה
ביוגרפיה

סמירקה נולד בויגטון ליד קרלייל, בנו של אמן נודד. כשהיה בן שתים עשרה למד אצל צייר בלונדון, ובגיל עשרים החל ללמוד בבית הספר של האקדמיה המלכותית.
ב-1775 הפך לחבר באגודת האמנים המשולבת, איתה הציג גם ב-1777 וב-1778. ב-1786 הציג את "הנרקיס, הגברת והסברינה" באקדמיה המלכותית. אחריהם באו יצירות רבות, לרוב קטנות בגודלן, הממחישות את המשוררים האנגלים, במיוחד את ג'יימס תומסון.
בשנת 1791 נבחר סמירקה לחבר נלווה של האקדמיה המלכותית, שבה הציג את "האלמנה". הוא הפך לחבר מן המניין ב-1793, כאשר צייר את עבודתו "דון קישוט וסנצ'ו". תרומתו האחרונה לאקדמיה הייתה ב-1813, אך הוא המשיך להציג מדי פעם במקומות אחרים עד 1834.
ב-1804 הוא היה מועמד לרשת את ג'וזף וילטון כראש האקדמיה המלכותית, אך ג'ורג' השלישי סירב לאשר את המינוי בשל דעותיו הפוליטיות המהפכניות, והמינוי עבר במקום זאת להנרי פוסלי.
בשנת 1815 המוסד הבריטי הרגיז אמנים בריטים רבים על ידי ההקדמה לקטלוג של תערוכת המאסטרים הישנים, מה שרימז בצורה חזקה למדי שלאמנים הבריטים, יש הרבה מה ללמוד מהישנים. כנראה, סמירקה בשנים 1815–1816 חיבר סדרה של סאטירות, אשר הצביעו על החסות הגדולה של האמנות הבריטית.  מבין בניו, ריצ'רד סמירקה (1778–1815), היה אמן עתיקות בולט. רוברט וסידני הפכו שניהם לאדריכלים בולטים ונבחרו שניהם חברים באקדמיה המלכותית. בנו הרביעי, אדוארד, היה עורך דין.
סמירקה מת בלונדון, ב-5 בינואר 1845, בגיל 92, ונקבר בבית הקברות קנסל גרין.
יצירה

תמונותיו של סמירקה היו בדרך כלל בגודל קטן וצבועות במונוכרום, וכך הותאמו לחריטה. הוא עיצב איורים לתנ"ך, ליצירות של שייקספיר (1783), לילות ערב (1811), הרפתקאות הגיבן (1814), דון קיחוטה. כמו כן אייר יצירות של משוררים וסופרים בריטים שונים.
סמירקה גם צייר כמה תמונות עבור גלריית שייקספיר של ג'ון בוידל ועבור תולדות אנגליה של בוייר. יצירות אלו כללו את קתרין ופטרוצ'יו, ג'ולייט והאחות, הנסיך הנרי ופלסטף ושבעת העידנים.
הערות שוליים

↑  Robert Smirke, R.A." The Art Journal. 43: 345–346. 1891.
↑  Fiske, Tina (2004). "Smirke, Robert (1753–1845)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/25762
↑  Robert Smirke Online, www.artcyclopedia.com
↑  Egerton, Judy. The British School (National Gallery Catalogues, new series, 1998) p. 382.
↑  Paths of Glory. Friends of Kensal Green Cemetery. 1997. p. 91
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276819905171  PLWABN: 9810605407005606  BNE: XX1620682  BnF: cb14933683s (data)  CiNii: DA03788892  GND: 133144003  ISNI: 0000 0000 8142 426X  KulturNav: 107ba5d7-7cb8-44ff-8bf2-862da6d8f3ef  LCCN: n85305874  NGV: 23901  NLA: 36139303  NTA: 151819483  RKD: 73280  SNAC: w61n8nq0  SUDOC: 094379343  Trove: 1218882  ULAN: 500009443  VIAF: 62728924   WorldCat (עם VIAF): 62728924
רבה יוסי

| --- | --- |
 מקום פעילות:  פומבדיתא שבבבל, האימפריה הסאסאנית
 פטירה:  514 ד'רע"ד
 תקופת הפעילות:  הדור הראשון לסבוראים
 רבותיו:  רב סמא בריה דרבא
 
רבה יוסי, המוזכר גם בשמות רב יוסי, רבה יוסף, רב יוסף ועוד (ראו להלן), היה מאחרוני האמוראים בבבל וראש הדור הראשון של הסבוראים במאה החמישית. עמד בראשות ישיבת פומבדיתא משנת ד'רל"ו (476) עד לפטירתו בשנת ד'רע"ד (514). היה שותף לסיום השלב הראשון של עריכת התלמוד הבבלי ביד רבינא, ובראשותו החלה העריכה הסבוראית של התלמוד, שכללה בעיקר ביאורים, השלָמות והכרעות הלכתיות.
ראש ישיבת פומבדיתא

לאחר פטירתו של רב סמא בריה דרבא, ראש ישיבת פומבדיתא, בשנת ד'רל"ו (476), כיהן רבה יוסי כראש ישיבת פומבדיתא. בתפקיד זה עמד רבה יוסי במשך כשלושים ושמונה שנה, עד לפטירתו בשנת ד'רע"ד (514). במקביל אליו, בראשות ישיבת סורא עמד רבינא האחרון, שהתמנה לתפקיד אחרי פטירת רבה תוספאה בשנת ד'רל"ד (474). בימיו של רבינא, כבימי קודמיו מן רב אשי ואילך, ישיבת סורא הייתה המרכז הרוחני הגדול של יהודי בבל בפרט ושל יהודי העולם בכלל, ובה התבצעה מרבית מלאכת עריכת התלמוד הבבלי.
אחרי פטירתו של רבינא האחרון בי"ג בכסלו שנת ד'ר"ס (499), התאריך המסמל בעיני רבים את סיומה של תקופת האמוראים, עבר המרכז היהודי הרוחני הגדול לישיבת פומבדיתא, בראשותו של רבה יוסי. בתקופה זו ירד קרנה של ישיבת סורא באופן משמעותי, בעיקר בגלל הרדיפות כלפי היהודים, שהתחזקו בעיר סורא ובסביבותיה. היישוב היהודי בעיר פומבדיתא היה חזק דיו כדי להמשיך את הלימוד בישיבה למרות הקשיים והגזירות, וכך הפכה ישיבת פומבדיתא למרכז היהודי המוביל בבבל. עבודת עריכת התלמוד נמשכה בפומבדיתא.
אחרי פטירתו של רב יוסף חודש הלימוד בישיבת סורא, בראשותו של רב עינא. לראשות ישיבת פומבדיתא התמנה רב סימונא. מצבם של היהודים בעיר סורא היה בלתי יציב, וישיבת פומבדיתא המשיכה להיות דומיננטית גם בתקופתו של רב סימונא.
מעבר בין שתי תקופות

כתב רב שרירא גאון באיגרתו ליהודי קירואן, בסקירת ראשי ישיבת פומבדיתא:
והראב"ד, ב"ספר הקבלה", כתב:
רבה יוסי היה אחרון האמוראים וראשון הסבוראים. תקופת האמוראים הסתיימה, לפי הנאמר באיגרת רב שרירא גאון (וזו היא הגישה המקובלת), עם פטירתו של רבינא האחרון, ראש ישיבת סורא, בי"ג בכסלו ד'ר"ס (499). משם ואילך התחילה תקופת הסבוראים. נמצא, שרוב ימי כהונתו של רבה יוסי כראש ישיבת פומבדיתא (כ-23 שנה) היו בתוך תקופת האמוראים, ומיעוטם (כ-15 שנה) בימי הסבוראים.
אולם, הקו המפריד בין תקופת האמוראים לתקופת הסבוראים אינו חד ואיננו מוחלט. ב"ספר הקבלה" להראב"ד, ויש מי שטען שכך היא הנוסחה הנכונה גם באיגרת רב שרירא גאון, נכתב שרבינא האחרון נפטר בשנת ד'רל"ד (474), באותה שנה שבה נפטר רבה תוספאה. הראב"ד מנה משם את תחילתה של תקופת הסבוראים. רבה יוסי נתמנה לראש ישיבת פומבדיתא כשנתיים אחרי כן, לאחר פטירתו של רב סמא בריה דרבא, ואם כן פעולתו כראש ישיבה הייתה רק בתקופת הסבוראים. חתימת התלמוד, גם לדעת הראב"ד, הייתה בשנת ד'ר"ס. הדור הראשון של הסבוראים הסתיים עם פטירתו של רבה יוסי.
כשאר חכמי הסבוראים, השתתף רבה יוסי בעריכת התלמוד הבבלי, שכללה הוספת ביאורים, הכרעות במחלוקות, הערות ודיוקים לשוניים, לרוב באופן אנונימי, בלא הזכרת שם החכם הסבוראי. מלאכה זו נעשתה גם על ידי אחרוני האמוראים, ואין קו ברור שמפריד בין אלו לאלו. איגרת רב שרירא גאון היא המקור הקדום הכמעט בלעדי לתולדותיהם של הסבוראים, כיוון שהם לא השאירו כתבים מיוחסים או יצירות עצמאיות ופירושיהם נכנסו כהערות בגוף התלמוד או שנאמרו בעל פה ולא נכתבו.
זהותו ואזכוריו בתלמוד

רבה יוסי היה תלמידו של רבה תוספאה. פעמים בודדות מוזכר רבה יוסי בתלמוד. נשא ונתן עם חכמים בני דורו, כרב רחומי השלישי. חוקרי התלמוד ציינו מספר מקורות בתלמוד שמוזכר בהם רבה יוסי, במספר כינויים שונים, אך ברוב המקורות אין הסכמה בין החוקרים על הזיהוי. להלן מספר דוגמאות.
אזכור ודאי של רבה יוסי, היחיד שאינו שנוי במחלוקת בקרב החוקרים, הוא במחלוקת אחת של רבה יוסי עם רב רחומי, שמובאת פעמיים בתלמוד הבבלי. באחת מהן מוזכר רבה יוסי בשם "רב יוסף", ובשנייה "אבא יוסי". המחלוקת היא בפירוש המושג "פתחי שימאי", שמוזכר בעירובין בעניין "צורת הפתח" ובמנחות בפרטי דיני מזוזה. לדעה אחת, "פתחי שימאי" הם פתחים חסרי משקוף מלמעלה; ולדעה השנייה אלו פתחים חסרי מזוזות - שתי דפנות הפתח.
בדיון תלמודי על מחלוקת תנאים בנושא עירוב חצרות בלחם וביין, נאמר שחלקו "רב נחומאי ורבה" בהסבר נקודת המחלוקת. יש מי שזיהו את "רב נחומאי" עם הסבורא רב רחומי השלישי ולפי זיהוי זה מדובר בשני סבוראים. באותו מקור תלמודי קיימות נוסחאות אחרות בספרי הראשונים והאחרונים, כמו: "רב רחומי ורבה בר יוסף", "רבה יוסי ורב רחומאי", "רב ריחומאי ואבא יוסי", "רב רחומאי ורב יוסף" ועוד.
בנושא חתימתה (נוסח הסיום) של ברכת קדושת היום, מסכם התלמוד: "אמר רב יוסף: הלכה כרבי, וכדתריץ (=וכפי שהסביר) רבינא". בספר "דורות הראשונים" טען ר' יצחק אייזיק הלוי ש"רב יוסף" זה הוא רבה יוסי ולא רב יוסף האמורא חברו של רבה בר נחמני, כיוון שמתייחס הוא לדבריו של רבינא, ורבינא היה מאוחר לרב יוסף. לכן זיהה את רב יוסף כאן עם רבה יוסי. הזיהוי הזה נדחה על ידי חוקרים אחרים, אם בטענה שדברי רב יוסף מתייחסים לאמורא קדום בשם רב אבינא שהיה בן דורו של רב יוסף, ואם מפני שדרך התלמוד לקצר ולבאר דברי אמוראים, וכדבר הרשב"ם במסכת בבא בתרא (נא ע"א, ד"ה "כדרב יוסף").
בנושא סדרת התעניות שבית הדין היה גוזר על הציבור בעקבות עצירת גשמים או כנגד צרות אחרות, בימי שני וחמישי ושני, נאמר במשנה ש"אין גוזרים תענית על הציבור בראשי חודשים, בחנוכה ובפורים; ואם התחילו - אין מפסיקין". התלמוד דן בכך: "וכמה הויא (=כמה היא) התחלה? רב אחא אמר: שלוש. רבי אסי אמר: אחת". בפירוש רש"י שם מציין שלפי הסגנון אלו אמוראים ולא תנאים. בספר "רבנן סבוראי ותלמודם" כתב רבי בנימין מנשה לוין שמדובר בסבוראים, ו"רבי אסי" הוא רבה יוסי (לפי זה, ר' אחא הוא רב אחאי). זיהוי זה נתמך על ידי חוקרים נוספים, אך קמו לו מתנגדים. ההתנגדות באה לאחר השוואה לסוגיה דומה מן התלמוד הירושלמי, או מכיוון אחר - עוד בתקופת הראשונים כתב הר"ן שמדובר בתנאים.
מקורות נוספים בתלמוד הבבלי שנידונו בהקשר הזה הם במסכת חולין (מח, ע"א); נדה (מא, ע"ב) ובבא קמא (כא, ע"א).
זהותו ואזכוריו בתלמוד > כינויים וספקות בזיהוי

רבה יוסי מוזכר בכמה שמות וכינויים, עד כי אין ברור מהו שמו המקורי. באזכורים התלמודיים מוזכר כרב יוסף, אבא יוסי ור' יוסי; ובנוסחאות שבידינו לספרי הגאונים והראשונים הוא מוזכר גם כרב יוסי, רבה יוסי, רבה יוסף. מכאן הדרך אינה ארוכה לשם רבה בר יוסף, שמוזכר גם הוא בספרות הראשונים (ספר יוחסין השלם ועוד). בנוסחאות מסוימות של אגרת רב שרירא גאון מוזכר חכם סבוראי בשם רבה. לגבי מקצת מהשמות קיים ספק אם הם כינוי נוסף של רבה יוסי, או שמדובר בחכם אחר מאותה התקופה. חלק מהחוקרים הבינו ש"רבה" או "רבה בר יוסף" הוא חכם אחר. באטלס עץ חיים, מוזכרים שני תלמידים לרבה תוספאה, רבה ורב יוסף. לעומתם, היה מי שכתב להגיה ולכתוב "רב יוסי" במקום "רבה בר יוסף".
על הזיהוי של "אבא יוסי" (רבה יוסי) עם "רב יוסי" שמוזכר באיגרת רב שרירא גאון כמי שהיה ראש ישיבת פומבדיתא לפני רב עינא ורב סימונא, זיהוי שמוסכם על חוקרים רבים ובהם רבי בנימין מנשה לוין, מערער הרב אליהו רחמים זייני בספרו "רבנן סבוראי וכללי ההלכה". לדעתו אלו שני חכמים שונים, רב יוסי הוא ראש הישיבה בזמנו של רבינא (השני) ובזמן "סוף הוראה" ותחילת תקופת הסבוראים, ואילו אבא יוסי היה ראש ישיבה בדור השני, לפני רב סימונא.
בעקבות נוסחה אחת באגרת רב שרירא גאון, רבים הזכירו חכם בשם רב יוסף מבי חתים (או: מבי חתום), אבל ברוב הנוסחאות מופיע באגרת "רבה יוסף ורב אחאי מבי חתים". לפי הנאמר באיגרת, בי חתים היא עיר בסביבות נהרדעא. יש שהסיקו שרבה יוסי הוא רב יוסף מבי חתים, אבל "סדר הדורות" סבר שיש לחלק בין רבה יוסי לרב יוסף מבי חתים, רב יוסף מבי חתים - לשיטתו - החל לשמש כראש ישיבה בשנת ד'רע"ד למשך ארבע שנים.
לדעתו של הרב אליהו רחמים זייני, מוזכר רב יוסי, שהיה ראש ישיבת פומבדיתא בתקופתו של רבינא האחרון, גם בשם רב אסי.
רוברט סלמון

| --- | --- |

 לידה:  1775 וויתהאבן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1845 (בגיל 70 בערך) קמברלנד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  אומנות ימית 
 זרם באמנות:  לומניזם 
 
רוברט סלמון, המגדלור בבוסטון
רוברט סלמון (באנגלית: Robert Salmon;‏ 1775 – בערך 1845) היה אמן ימי, שפעל באנגליה ובאמריקה כאחד. סלמון השלים כמעט 1,000 ציורים, כולם מציגים סצנות ימיות או נופי ים. הוא נחשב כאבי הלומיניזם האמריקני.
החיים באנגליה

סלמון נולד בווייטהבן, קמברלנד, אנגליה באוקטובר או בנובמבר 1775 כרוברט סלומון; הוא הוטבל ב-5 בנובמבר 1775. אביו, פרנסיס סלומון, היה צורף. סלמון הצעיר חקר בבירור את עבודתם של ציירי הים ההולנדים של המאה ה -17, את הציירים האיטלקיים ואת עבודתו של קלוד לוריין, אך מעט מאוד ידוע על הכשרתו המוקדמת. העבודות המוקדמות ביותר שלו, הם משנת 1800; העבודה הראשונה שהציג באקדמיה המלכותית הייתה בשנת 1802.
סלמון התיישב בעיר הנמל ליברפול בשנת 1806 ושינה את שמו מסלומון לסלמון. רבים מציוריו הימיים מהתקופה המוקדמת שרדו, ושוכנים במוזיאון הימי הלאומי בלונדון. ציורי הספינה שלו מעידים שהייתה לו היכרות עם ספינות מפרש וידע טוב כיצד הן פועלות. ציורים אלה נוטים לעקוב אחר התרגול המסורתי שלו להראות את אותה ספינה לפחות בשתי תנוחות על אותו בד. באפריל 1811 עבר מאזור ליברפול לגרינוק, סקוטלנד ואז חזרה לליברפול באוקטובר 1822. בשנת 1826 חזר לגרינוק, ואז עזב ללונדון בשנת 1827. זמן קצר לאחר מכן נסע לסאות'המפטון וליברפול.
יחד עם אמנים צעירים רבים אחרים, האמין סלמון כי עתידו האמנותי טמון בארצות הברית. לפני עזיבתו בשנת 1828, צייר האמן את הדיוקן של ג'ון פול ג'ונס, יצירה שהייתה חלק מהאתוס הרומנטי של זמנו. הוא הניח שדמותו של פול ג'ונס תיצור קשר עם הצופים באמריקה. הוא לא יכול היה לדעת, כי זכרו של ג'ון פול ג'ונס, הגיבור הימי הגדול ביותר של אמריקה יעלם למעשה בזיכרון הקולקטיבי האמריקאי לפני השלמת הציור.
החיים בבוסטון

בשנת 1828 עזב סלמון את אירופה לארצות הברית בספינת מטען "ניו יורק", והגיע ביום השנה החדשה, 1829 ונשאר עד 1840. הוא התגורר בבקתה קטנה ברציף הרכבת המשקיף על נמל בוסטון. שם התמזל מזלו כצייר, וקיבל עבודות רבות לצייר דיוקנאות של ספינות. במהלך צמיחתו של נמל בוסטון במחצית הראשונה של המאה, סלמון צייר בין 300–400 ציורים של הנמל, בסגנון ציור הז'אנר ההולנדי של המאה ה-17. הוא נחשב לאדם תמהוני, בודד.
סלמון הפך במהרה לאחד מציירי הנוף הבולטים בבוסטון. במהלך השנים שלאחר מכן, הוא חילק את זמנו בין ציור לעבודה בסטודיו הליטוגרפי של ויליאם ס. פנדלטון, שם הוא פגש בויליאם ברדפורד ובפיץ' הנרי ליין. הקשר הזה בין ליין לסלמון היה חשוב מאוד לליין, כפי שהתברר בתצוגותיו הימיות.
במהלך חייו, עבודתו של סלמון הייתה פופולרית מאוד, והיא נאספה על ידי בוסטונאים סמואל קאבוט, רוברט בנט פורבס ואחרים.
שנים מאוחרות

סלמון עזב את בוסטון בשנת 1842 ובמשך שנים רבות האמינו שמת זמן קצר לאחר שעזב את המקום. במקום זאת הוא חזר לאירופה ונסע לאיטליה. מספר תצוגות איטלקיות המיוחסות לו שרדו, האחרונה בהן מתוארכת 1845, שנת עבודתו האחרונה המתועדת. התאריך בפועל למותו נותר לא ברור.
ניתן למצוא את עבודותיו של רוברט סלמון באקדמיה הימית בארצות הברית; המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון; המוזיאון הימי הלאומי, גריניץ'; גלריית ווקר לאמנות, ליברפול; המוזיאון לאמנות אמריקאית החדשה בבריטניה, קונטיקט; מרכז ייל לאמנות בריטית, ניו הייבן, קונטיקט; מוזיאון המרינס, ניופורט ניוז, וירג'יניה; מוזיאון האמנות ויליאם פרנסוורת', רוקלנד, מיין; מוזיאון שלבורן, ורמונט; והמוזיאון לאמנות בווסטר, מסצ'וסטס.
הערות שוליים

↑  "Artists on artnet – Modern and Contemporary Artist"
↑  "Robert Salmon Biography" (ארכיון)
↑  "Robert Salmon (1775 - c.1845)", www.rehs.com
↑  Franklin Riehlman Fine Art - Robert Salmon, www.franklinriehlman.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5087 9958  LCCN: nr89009689  RKD: 69415  SNAC: w67q2rht  ULAN: 500115419  VIAF: 21988178   WorldCat (עם VIAF): 21988178 
רוברט סלמון, כניסה לנמל
רוברט סלמון, נמל ליברפול
רוברט סלמון, דייג לווייתנים בים הדרומי
רבובנק

| --- | --- |

מטה רבובנק באוטרכט
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 מיקום המטה:  אוטרכט 
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים, מימון, economics of banking 
 מוצרים עיקריים:  בנק 
  
 www.rabobank.com
 
רבובנק (בהולנדית: Rabobank) הוא קואופרטיב הולנדי בינלאומי לשירותים כלכליים ופיננסיים – בנק קואופרטיבי. הקואופרטיב כולל 136 בנקים עצמאיים, ארגון מרכזי בשם רבובנק-הולנד, וחברות בת נוספות שתחומי התמחותן חופפים את אלו של הבנק.
בראשיתו היה רבובנק בנק חקלאי ועד היום הוא מחזיק בנתח שוק של 85%–90% מהשירותים למגזר החקלאי בהולנד. לאורך השנים, הרחיב הבנק את קהלי היעד שלו והתמקד גם בחברות ועסקים קטנים ובינוניים.
רבובנק הוא כיום אחד מ-30 המוסדות הפיננסיים הגדולים ביותר בעולם. נכון ליוני 2012, סך נכסיו מוערך בכ-771 מיליארד אירו והרווח הנקי שלו מסתכם ב-1.3 מיליארד אירו. הוא ממוקם במקום השמיני ברשימת הבנקים הבטוחים העולם.
הבנק מחזיק בכ-40% מחשבונות החיסכון בהולנד ו-30% מהמשכנתאות הפרטיות במדינה, ניתנו על ידו. הבנק הוא הבנק השלישי בגודלו בנתח השוק הקמעונאי, ושני בגודלו במספר חשבונות העובר ושב.
היסטוריה

הבנק נוסד בהשראת בנק האיכרים הראשון שנוסד ב-1864 בגרמניה על ידי פרידריך וילהלם רייפאייזן. השמועות על המודל הגיעו להולנד בסוף המאה ה-19. באותה התקופה, התקשה המגזר החקלאי בהולנד להשתלב בשוק הקפיטליסטי ורבים מהחקלאים היו נתונים באופן מתמיד תחת סכנה של עוני ופשיטת רגל. בשלב מסוים, הם החליטו לנסות לסייע אחד לשני להשיג גישה למשאבים הדרושים כדי להוציא עצמם מהקושי אליו נקלעו. הם התאגדו יחד, והקימו שני בנקים קואופרטיבים. הראשון נוסד באוטרכט והשני באיינדהובן.
במשך עשרות שנים לא התאחדו שני הבנקים, על אף הדמיון ביניהם. הסיבה לכך, טמונה ככל הנראה באי הסכמות על בסיס דת – חברי הבנק באיינדהובן היו קתולים, בעוד שחברי הבנק באוטריכט היו פרוטסטנטים. שוני נוסף בין שני הבנקים בא לידי ביטוי ביחסם לסניפיהם המקומיים. הבנק באיינדהובן נהג במדיניות ריכוזית מאוד, בעוד שסניפי הבנק באוטריכט נהנו מאוטונומיה ומעצמאות כלכלית. שני הבנקים אפשרו לחקלאים גישה למשאבים שנזקקו להם כדי להניע את הייצור, והביאו לשגשוג בקרב המגזר החקלאי במדינה. ב-1972, התאחדו לכדי בנק אחד – רבובנק. הגורמים שהביאו להחלטה על האיחוד: גידול במספר הסניפים שהוביל לתחרות קשה, צמצום הפער האידאולוגי בין שני הבנקים ודרישה גוברת להון בתעשייה ההולנדית שהעלתה את קרנם של עסקי הבנקאות.
בשנות ה-80 הפך הבנק לבנק בינלאומי. ההחלטה על ההתרחבות נבעה בעיקר משאיפתו של הבנק לסייע למגזר החקלאי בעולם כולו, ולא רק בהולנד. כחלק ממגמה זו רכש בשנות התשעים בנקים באוסטרליה ובניו זילנד שזוהו גם הם עם המגזר החקלאי.
ב-2006, ייסדה רבובנק בנק אינטרנטי לחסכונות בלבד שהחל לפעול באירלנד ולאחר מכן הוקמו סניפים שלו גם בבלגיה, ניו זילנד ובאוסטרליה. הקמפיין הפרסומי שנערך במדינות הללו העלה את קרנו של הבנק, ולא רק בתחום החסכונות, אלא גם בתחום ההלוואות. ב-2010, החליט הבנק לאחד את כל הבנקים האינטרנטיים תחת שם אחד – רבודיירקט (Rebodirect). רבובנק השלים את רכישתו של ה-Mid-state bank & trust ב-2007, מה שאפשר לו לפתוח סניפים גם בארצות הברית.
בספטמבר 2006, החל הבנק להנפיק כרטיס אשראי שמתגמל רכישת מוצרים ידידותיים לסביבה. הכרטיס מזהה רכישה של מוצרים פוגעניים וזוללי אנרגיה ויגבה עבור רכישתם עמלות וריביות גבוהות יותר.
בפברואר 2013, חברת הפיננסים היפנית אוריקס רכשה תמורת 2.6 מיליארד דולר את חטיבת ניהול הנכסים של רבובנק.
בינואר 2014, הוגשו כתבי אישום בארצות הברית נגד 3 סוחרים לשעבר ברבובנק בגין חלקם במניפולציה בליבור על הין, במסגרת פרשת שערוריית הליבור. פול רובסון מבריטניה, פול תומפסון מאוסטרליה וטטסויה מוטומורה מיפן הואשמו בקשירת קשר להונאה בנקאית והונאת תשלומים, לפי כתב האישום שהוגש בבית משפט פדרלי במנהטן. ממאי 2006 ועד ינואר 2011, שלושת הגברים ואנשים נוספים בבנק "הסכימו להגיש דיווחי ריבית כוזבים לטובת פוזיציות המסחר של הבנק". בנובמבר 2015, הורשעו שניים מהם.
תהליך ההתפתחות

הבנקים הקואופרטיביים שגשגו כבר מראשית הדרך. הסיבה המרכזית לכך הייתה שבעלי הבנק היו חקלאים בעצמם, ועל כן הכירו טוב יותר מהבנקים בעיר את המגזר החקלאי, ידעו לאמוד ולהעריך בצורה טובה יותר את כושר ההחזר שלהם, ולפיכך להציע ריבית נמוכה יותר.
הבנקים המקומיים נוהלו בצורה אוטונומית על ידי חבריהם. הם דבקו בעיקרון של ניהול ללא שכר, ובחרו את חבר המנהלים מתוכם. היחיד שקיבל משכורת היה הקופאי. הייתה זו משכורת סמלית בלבד, והראיה לכך היא שרוב הקופאים החזיקו במשרה נוספת. משרד הבנק המקומי, היה בשנות החמישים מעין "סלון" של הקופאי ותו לא. בשנות ה-60, עברו רוב הבנקים המקומיים למשרדים חדשים ומודרניים. משרת הקופאי, הוחלפה במשרה של מנהל בנק מקומי. מאז 1998, מנהל הבנק המקומי הוא בנקאי מקצועי, אשר עומד בראש דירקטוריון שחבריו נבחרים מבין חברי הבנק.
אחד הדברים שאפיינו את הבנק מרגע האיחוד, הוא האוטונומיה שישנה לבנקים המקומיים. זו האחרונה תמיד הייתה בעלת חשיבות עליונה, אך מפעם לפעם נאלץ הבנק לקבל החלטות בעלות אופי ריכוזי, ולפגוע בעצמאות הסניפים המקומיים. הסיבה לכך הייתה הצורך לשמור על היכולת להעניק תנאים טובים ולספק שירותים טובים מספיק ללקוחות. הביקוש הגובר של לקוחות למוצרים סטנדרטיים וזמינים באופן נרחב שיחק גם הוא חלק משמעותי בהתפתחות זו.
באופן מסורתי שימש הבנק בעיקר חקלאים ועסקים קטנים. בשנות השישים, גדל בצורה משמעותית מספר הלקוחות הקמעונאיים מה שהביא את רבובנק להיות שחקן מרכזי בתחום חשבונות החיסכון והמשכנתאות בהולנד.
מבנה ארגוני

קבוצת רבובנק מורכבת מרשת של בנקים מקומיים, מרבובנק-הולנד, ומשורה של חברות בת. באופן רשמי רשת הבנקים המקומיים היא ארגון האם, ורבובנק הולנד הוא ארגון הבן. עם זאת, אחד הדברים המעניינים המאפיינים את הבנק, הוא הדינמיקה הייחודית בין חברת האם וחברת הבת. בעוד שברוב החברות חברת האם היא המכתיבה לחברת הבת את המדיניות, במקרה של רבובנק, הסיטואציה מורכבת יותר. פעמים רבות, דווקא רבובנק-הולנד, על אף היותה חברת הבת, מתערבת בענייניהם של הבנקים המקומיים ופוגעת באוטונומיה שלהם, אף כי באופן רשמי מהווים הם את חברת האם.
בעת המיזוג היו חמישה מנגנוני ניהול ברבובנק הולנד:
אספה כללית – בפורום זה מיוצגים הדירקטוריונים של כל הבנקים המקומיים.
ועד מייעץ – פורום זה מורכב מנציגים מהבנקים המקומיים.
הנהלה כללית – הנהלה זו היוותה באופן תאורטי גוף מנהל אוטונומי, אבל בפועל נאלצו חבריה לקחת בחשבון החלטות שהתקבלו במנגנון הרביעי – המועצה המנהלת.
המועצה המנהלת – מועצה מייעצת עצמאית שהיושב ראש שלה גם נכח בישיבות של ההנהלה הכללית.
דירקטוריון מפקח.
ב-2002, הוחלט כי מבנה זה מסורבל מדי וכי יש לערוך בו שינויים. כחלק מהשינויים הללו הוחלט על פירוק המועצה המנהלת. עקב כך קיבלה ההנהלה הכללית את כל הסמכות הקשורה בניהול הבנק. כמו כן, הוגדר מחדש תפקידו של הדירקטוריון המפקח, והובהר כי הפיקוח יערך אך ורק על ידו.
ראו גם

בנקאות קואופרטיבית
לקריאה נוספת

ראיון עם סגן נשיא רבובנק-הולנד – עירית אבישר, ‏"המחיר להלוואה ללקוח בישראל גבוה והתנאים לא טובים", באתר גלובס, 9 ביוני 2013
הערות שוליים

1 2   סיון איזסקו, בנקים קואופרטיביים יידרשו להחזיק הון מינימלי של 75 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 16 ביוני 2014
↑  מאת אליהו חסין, ‏רבובנק ואקמה יתמזגו לקב' מימון שתהיה הגדולה בהולנד, באתר גלובס, 14 ביולי 1998
↑  סוכנויות הידיעות, בנק בהולנד ינפיק כרטיס אשראי שיתגמל רכישת מוצרים ידידותיים לסביבה, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2006
↑   בלומברג, הבנק ההולנדי רבובנק מכר את חטיבת הנכסים ב-2.6 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2013
↑   רויטרס, שני סוחרים לשעבר הורשעו בארה"ב במניפולציה בריבית הליבור, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2005078429  VIAF: 193512698   WorldCat (עם VIAF): 193512698
ריצ'רד ברגמן

ריצ'רד ברגמן (באנגלית: Richard Bergmann;‏ 10 באפריל 1919 - 5 באפריל 1970) היה שחקן טניס שולחן יהודי-אוסטרי ובריטי, בעל 22 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 7 זהב, 4 ביחידים (באדן 1937, קהיר 1939, לונדון 1948 ובודפשט 1950), שני בכל הזמנים אחרי ויקטור ברנה. עקב מלחמת העולם השנייה נמנע ממנו להשיג מדליות זהב ומדליות אחרות רבות נוספות. הוא זכה בשתי מדליות זהב לפני המלחמה ובשתי מדליות זהב נוספות אחרי המלחמה. ברגמן היה לשחקן טניס השולחן הצעיר ביותר שזכה באליפות העולם ליחידים כשזכה בגיל 18, עד לשנת 2004.
ברגמן נחשב לאחד משחקני טניס השולחן הגדולים היסטוריה ולשחקן ההגנה הטוב בהיסטוריה.
קורות חיים

ברגמן נולד וגדל בווינה, בן למשפחה יהודית ממוצא פולני ואיטלקי. היו לו ארבע אחיות ואח.
באליפות העולם שנערכה בבאדן, אוסטריה בתחילת פברואר 1937 הוא זכה במדליית הזהב הראשונה שלו ביחידים לאחר ניצחון במשחק הגמר על אלויזי ארליך שחקן יהודי-פולני ב-5 מערכות (21-19, 21-23, 21-19, 14-21, 11-21) ובכך היה לשחקן טניס השולחן הצעיר ביותר שזכה בתואר זה עד לשנת 2004. לפני מלחמת העולם השנייה הוא זכה במדליית הזהב השנייה באליפות העולם שנערכה בקהיר, מצרים בתחילת מרץ 1939 לאחר ניצחון ב-3 מערכות (7-21, 15-21, 18-21), שוב על אלויזי ארליך.
עם פלישת הגרמנים לאוסטריה, ברח ברגמן לאנגליה. בגלל מלחמת העולם נמנע ממנו לזכות במדליות רבות נוספות כולל מדליות זהב. הוא קיבל אזרחות בריטית בשנת 1946.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 1948 הוא זכה במדליית הזהב השלישית שלו ביחידים, במדליית כסף זכה בוהומיל וניה מצ'כיה. במדליית הזהב הרביעית ביחידים באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1950, במדליית כסף זכה פרנץ שוש מהונגריה ששנה קודם לכן, הדיח אותו באופן מפתיע בשלב שמינית הגמר. בשנת 1951 איגוד טניס השולחן הבריטי מנע ממנו להגן על תוארו העולמי בגלל שהוא השתתף בתחרויות בדרום אפריקה בניגוד להוראות.
בשנת 1948 הוא נישא לאלן או'פלין ושנתיים לאחר מכן הם התגרשו. בשנות ה-50 הוא הפך לשחקן טניס שולחן מקצוען הראשון בענף והחל להשתתף בתחרויות ברחבי העולם ולהופיע עם כדורסלני הארלם גלובטרוטרס.
בשנת 1970 נפטר ברגמן מסרטן המוח.
תארים והישגים

בשנת 1982 נבחר ברגמן להיכל התהילה של הספורט היהודי
בשנת 1993 נבחר ברגמן להיכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן
הערות שוליים

↑  ריצ'רד ברגמן, באתר היכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1060063069  ICCU: RMSV119114  VIAF: 311574739   WorldCat (עם VIAF): 311574739
ריבוי קרניים

ארבע קרן הוא הפרסתן היחיד שלכל פרטיו ממין זכר יש ריבוי קרניים
גולגולת של כבשת יעקב
ריבוי קרניים או פוליסריטציה (Polycerate) היא תופעה המשמשת לתיאור יונקים פרסתנים מקבוצת מעלי הגירה שלהם למעלה מזוג אחד של קרניים.
התופעה קיימת בקרב בקר, כבשים, עיזים ואף בקרב חיות בר כאנטילופות. בקרב בקר מבוית התופעה נדירה יחסית היות שחקלאים מעדיפים לטפח בקר ללא קרניים, מחשש לפציעות. בקרב כבשים ישנם מספר זנים מרובי קרניים - אחד מהם הוא זן כבשת יעקב המזוהה עם הכבשה המקראית. בשל הברירה המלאכותית התופעה נדירה בקרב זנים אחרים של כבשים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רפאל שכטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במאי 1905 רומניה בראילה, רומניה 
 פטירה:  ינואר 1945 (בגיל 39) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
רפאל שֶכטֶר (Rafael Schächter;‏ 25 במאי 1905, בראילה, רומניה – 1945, במצעד המוות מאושוויץ) היה מלחין, פסנתרן ומנצח יהודי-צ'כוסלובקי, מראשי ארגון חיי התרבות במחנה טרזין.