ויליאם סלים
מלחמת העולם השנייה > המערכה על בורמה

במרץ 1942, קיבל סלים את הפיקוד על גיס בורמה, שכלל את הדיוויזיה ההודית ה-17 ואת דיוויזיית בורמה הראשונה, וקיבל בפועל דרגת לוטננט-גנרל ב-8 במאי 1942. בבורמה היה הגיס תחת התקפת הצבא היפני הקיסרי ונאלץ לסגת להודו, תוך שהוא נתון במצב של נחיתות מספרית אל מול היפנים. ב-28 באוקטובר, קיבל סלים את עיטור מסדר האימפריה הבריטית בדרגת מפקד.
לאחר מכן נטל סלים את הפיקוד על הגיס ה-15 של הארמייה המזרחית, שהיה אמון על הגנת קו החוף מבורמה להודו, מזרחית לעיר צ'יטגונג, אך בשל סכסוך שפרץ בינו לבין מפקד הארמייה, לוטננט-גנרל נואל אירווין, נטל האחרון פיקוד ישיר על הגיס בעת התקדמותה לחצי האי ארקאן. המבצע הסתיים באסון, ובמהלכו שב סלים לפקד על הגיס, אף על פי שהיה זה מאוחר מדי בשביל להציל את המצב. לאחר מכן הטיחו סלים ואירווין את האשמה בכישלון איש ברעהו, אך בסופו של דבר היה זה אירווין שהודח מתפקידו וסלים קיבל את הפיקוד על הארמייה ה-14, שנוצרה מאיחוד הגיס הרביעי, הגיס ה-15 והגיס ה-33. ב-14 בינואר 1943 קיבל סלים את אות מסדר השירות המצטיין עבור פעולותיו במזרח התיכון ב-1941.
במהרה החל סלים לאמן את הארמייה החדשה שבפיקודו כדי להובילה למתקפת-נגד נגד היפנים. ההנחה שעמדה בבסיס ההכנות למתקפה הייתה שעל הארמייה לרכוש יכולות תנועה באזורים לא סלולים. עקב כך, נזנחו כלי הרכב הכבדים ואת מקומם תפסו פרדות, שהתאימו יותר ללחימה באזור הגאוגרפי התובעני של בורמה. הדוקטרינה החדשה גרסה שאם היפנים הצליחו לנתק את קווי התקשורת של הכוחות בחזית - היו היפנים מכותרים בעצמם. במצב זה הורתה הדוקטרינה על יצירת "קופסאות" מגננתיות אליהן יצניחו מטוסי בעלות הברית אספקה ואף יספקו להן חיפוי אווירי. קופסאות אלה באו לתת מענה לשיטת הסתננות על מעבר לקווי האויב, בה עשו היפנים שימוש נרחב במהלך המלחמה. סלים אף הורה על ביצוע יותר פטרולים התקפיים על מנת להפיג את פחדם של חייליו מהג'ונגל ובשביל להפריך את דעתם שהיפנים לוחמי ג'ונגל טובים מהם.
בינואר 1944, עת נתקלה המתקפה השנייה בארקאן בהתנגדות, כיתרו היפנים את הדיוויזיה ההודית השביעית וחלקים מהדיוויזיה ההודית החמישית ומהדיוויזיה ה-81. ההגנה של הדיוויזיה השביעית נשענה בעיקר על קופסת הגנה - בראשיתה איישו אותה נהגים, טבחים ואפסנאים מכיוון שנמצאה באזור המנהלה של הדיוויזיה - אליה הצניחו בעלות הברית אספקה ובכך הפחיתו בחשיבות ניתוק קווי האספקה היבשתיים. אף שמספר האבדות בצד בעלות הברית היה גבוה יותר, נחשב הקרב להפסד יפני, שכן החיילים היפנים נכשלו בהסגת כוחות בעלות הברית, ומכיוון שלא הצליחו להשתלט על אספקה גוועו רבים מהם ברעב, שכן קווי האספקה היפניים שובשו.
בראשית 1944 הצטרף סלים למסדר האמבט בדרגת עמית. במרץ 1944 פתחו היפנים בפלישה להודו, כשהמטרה היא העיר אימפהל. בתגובה השיב סלים שתי דיוויזיות ממרכז בורמה ישירות לקרב באימפהל. לחימה קשה ניטשה גם בקוהימה, שיחד עם אימפהל שימשו מוצבים של הארמייה ה-14, אך חיל האוויר המלכותי הצניח אספקה לחיילים המכותרים. היפנים אמנם הצליחו לכתר את הכוחות הבריטים אך לא הצליחו להכניעם, ולא ויתרו אף כשהגיעה עונת המונסונים. הגשמים הפכו את תנועת היפנים לבלתי אפשרית בתנאי שטח שקשים לתנועה לאורך כל השנה, הם ספגו אבדות רבות והמתקפה כולה החלה להתמוטט. לבסוף נאלצו היפנים לסגת בחזרה לבורמה ביולי, תוך שהם מותירים אחריהם הרוגים רבים. ב-8 באוגוסט 1944 קיבל סלים קידום לדרגת לוטננט-גנרל, וב-28 בספטמבר קיבל קידום לדרגת אביר מפקד במסדר האמבט.
ב-1945 שיגר סלים מתקפה נוספת אל בורמה תוך שהוא מותח את קווי האספקה כמעט עד לנקודת שבירה לאורך ג'ונגל כמעט בלתי עביר. הוא נתקל באותה הבעיה בה נתקלו היפנים במתקפתם ההפוכה בשנה הקודמת. אף על פי כן חצו חייליו את הנהר איראוואדי (אנ') (על גבי גשר ביילי, אז הארוך בעולם, שרוב חלקיו שונעו על גבי פרדות) וכבשו את העיר מיקיטלה ולאחריה את מנדליי. בעלות הברית הגיעו עד המישורים של מרכז בורמה והצליחו להבקיע את הקווים היפנים, תוך שהם מסתייעים בחיל האוויר המלכותי ובחיל האוויר האמריקאי.
בשילוב עם המתקפה הקרקעית הנרחבת, פעל בבורמה כוח 136 הבריטי, כוח חשאי שתפקידו היה לעורר מרי אזרחי כנגד היפנים, ובכך הביא המלחמה גם לעורף היפני. בשל מתיחת קווי האספקה עד הקצה, ראו בעלות הברית בכיבוש עיר הנמל ראנגון יעד עיקרי שיש להשלימו לפני עונת המונסון, שכן בעת הגשמים לא ניתן להעביר אספקה בדרכי היבשה והאוויר. כיבוש ראנגון הושלם לבסוף בפעולה משולבת של כוחות קרקע (הארמייה של סלים), כוחות אוויר (הצנחת כוחות מדרום לעיר) וכוחות החפה. לכיבוש ראנגון סייעה גם ליגת החופש העממית האנטי-פשיסטית בהנהגת ת'אקין סואה ואונג סן (ראש הממשלה העתידי של בורמה).
עם סיום המערכה על בורמה נודע לסלים מלוטננט-גנרל אוליבר ליס, מפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה, כי הוא לא ימשיך כמפקד הארמייה ה-14 בפלישה המתוכננת למלאיה, אלא יטול את הפיקוד על הארמייה ה-12, עליה הוטלה משימת טיהור בורמה. סלים סירב למינוי זה, באומרו כי הוא מעדיף לפרוש. כשהתפשטה השמועה בארמייה ה-14, זעמו אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי, וקלוד אוקינלק, ראש פיקוד הודו, על שליס לא התייעץ עמם בנושא והחלו להפעיל לחץ לשינוי ההחלטה. בסופו של דבר, הורה לורד לואי מאונטבאטן לליס לבטל את החלטתו. סלים קיבל קידום לדרגת גנרל ב-1 ביולי 1945 ונאמר לו כי יחליף את ליס כמפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה, אך עד שנכנס לתפקידו החדש - הסתיימה המלחמה.