stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המהפכה האתיופית
מהלכי המהפכה > חלק שני: השלטון

באותו הזמן מספר גורמים בתוך צבא אתיופיה טענו שהם הנציגים של הצבא והממשלה צריכה לנהל משא ומתן אתם, קבוצה זו כללה בתוכה אישים מהמשמר הקיסרי, קציני צבא, מספר גדול של חיילים וקציני משטרה. קבוצה זו התרכזה סביב אלוף-משנה עלם זאווד טסמה, המפקד של החטיבה המוטסת שבסיסה בבירה באדיס אבבה. בסוף חודש מרץ טסמה נהפך למנהיג הלא רשמי של הוועדה המתאמת הבין-יחידתית הידועה גם בשם הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים. גוף זה קיבל אישור מראש הממשלה לפעול, למרות זאת יותר מאוחר טסמה נעצר יחד עם מספר גדול של קצינים מחיל האוויר בגין המרדה, קצינים שבדרך כלל תמכו במדיניות ראש הממשלה. מעצרים אלו של הממשלה, לא הרתיעו קצינים אחרים והם דרשו רפורמות פוליטיות משמעותיות. בתחילת יוני מספר קצינים שמספרם מוערך בכשנים עשר נתנו הוראה וביקשו שכל יחידת צבא ומשטרה תישלח שלושה קצינים לבירה להתייעצות. בסוף יוני, גוף של קצינים שמנו כ-120 שאף אחד מהם לא היה מעל דרגת רב-סרן וכמעט כולם היו אלמוניים ארגנו את עצמם והקימו גוף חדש הנקרא הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים, המשטרה וצבא היבשה או בשמו המקוצר מאמהרית דרג שמשמעותו ועדה. גוף זה בחר במנגיסטו היילה מריאם בתור היושב ראש ובאטנפו אבטה כסגן היושב ראש.
חברי הדרג מעולם לא השתנו אחרי הפגישות התחיליות ב-1974. מספר קצינים סולקו מהוועדה אך לא מונו במקומם חברים חדשים, גוף זה היה חשדן כלפי קצינים אחרים ופעל בזהירות. כיוון שחברי הדרג היו קציני צבא הם יכלו להשפיע על חיילים מצבא אתיופיה להצטרף אליהם ואכן גוף זה גייס חיילים משלו ובכך קיפח את כוחה של הממשלה הקיסרית. למרות שהדרג דגל בנאמנות לקיסר הוא החל כמעט באופן מיידי לאסור חברי אצולה, אנשי צבא וממשלה שהיו קרובים לקיסר.
ביולי הדרג הצליח לסחוט חמישה ויתורים מהקיסר שחרור כל האסירים הפוליטיים, חקיקת חוקה חדשה והבטחה שהדרג יפעל יחד עם הממשלה ליישם את הפעולות האלו. הכוח פוליטי שקיבל הדרג החל להשפיע על העם ואזרחי אתיופיה תמכו בגוף זה. הדרישות עשו מהקיסר בובה אך היו רק הראשונות בסדרה של הנחיות ופעולות שפירקו למעשה את המערכת הקיסרית. הדרג החל לקדם את המדיניות שלו שנקרא 'אתיופיה תחילה' ובכך הכריחו את ראש הממשלה אנדלקטצ'או מקונן להתפטר ומינו את מיכאל ימרו אציל שוואני בעל רקע ליברל לראש ממשלה.
באוגוסט, החוקה המתוקנת שהייתה קשורה עוד למונרכיה החוקתית, נדחתה על ידי הדרג. לאחר מכן, הדרג החל לחתור בסמכות הקיסר שיטה שנהנתה מתמיכה ציבורית רבה. הדרג עצר את מפקד המשמר הקיסרי, פיטר את מושלי המחוזות, סגר את חשבונו הפרטי של הקיסר, הלאים את הארמון הקיסרי ונכסי עסק אחרים. בסוף אוגוסט, הקיסר הואשם בכיסוי מכוון של הרעב בוואלו ובתיגראי שבו נהרגו בין 100,000 ל-200,000 נפש. הפגנות רחוב שהתקיימו על בסיס יומי דרשו לאסור את הקיסר, הדרג הדיח את הקיסר היילה סלאסי באופן רשמי ב-12 בספטמבר וכלא אותו. שלושה ימים לאחר מכן, הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים, המשטרה וצבא היבשה (הדרג) שינה את שמו ל-המועצה הצבאית המנהלית הזמנית ואמן אנדום נבחר ליושב בראש הדרג הכריז על העם כגוף השולט.
לקריאה נוספת

Andargachew Tiruneh, The Ethiopian Revolution 1974-1987: A Transformation from an Aristocratic to a Totalitarian Autocracy (LSE Monographs in International Studies), Cambridge University Press (1993), ISBN 0521430828
הלמה של גרנוול

במתמטיקה, הלמה של גרנוול (על שמו של המתמטיקאי השוודי תומאס ה. גרנוול - Grönwall) היא אי-שוויון, המשמש בין היתר להוכחת היחידות במשפט הקיום והיחידות עבור הפתרונות של משוואה דיפרנציאלית רגילה.
ניסוח הלמה

תהי  \ f(x)\geq 0 פונקציה רציפה ואי-שלילית, המקיימת עבור קבוע  \ A ועבור  \ x>x_{0} את האי-שוויון הבא:
 f(x)\leq A\int _{x_{0}}^{x}f(t)dtאזי פונקציה זו היא בהכרח פונקציית האפס -  \ f(x)\equiv 0.
הוכחה

ברור שמתקיים  A\geq 0 כי אם לא נקבל באגף ימין ביטוי שלילי, כעת על ידי העברת אגף ימין ניתן לראות כי:
\ g(x)=\int _{x_{0}}^{x}f(t)dt
\ g'(x)=f(x) (לפי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי)
החלטה 1860 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  8 בינואר 2009
 ישיבה מספר:  6,059
 קוד:  S/2009/186 (מסמך)
 נושא:  קריאה להפסקת הלחימה במבצע עופרת יצוקה
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 1 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו קוסטה ריקה קוסטה ריקה קרואטיה קרואטיה יפן יפן לוב (1977–2011) לוב מקסיקו מקסיקו טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה וייטנאם וייטנאם
 
החלטה 1860 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-8 בינואר 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה, לאחר שנזכרה בהחלטות 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002), 1515 (2003) ו-1850 (2008) על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, המועצה קראה להפסקת אש מיידית לאחר 13 ימי לחימה בין ישראל לחמאס.
בסופו של דבר, ההחלטה לא התמשמשה, והן ישראל והן החמאס התעלמו ממנה.
פרטים

ההחלטה קראה ל"הפסקת אש מיידית בעזה שתוביל לנסיגה ישראלית מלאה, אספקה ללא הפרעה דרך עזה של מזון, דלק וטיפול רפואי, ולהגברת ההסדרים הבינלאומיים למניעת הברחות נשק ותחמושת". כל החברות הדגישו את החשיבות של "הפסקת אש מיידית ועמידה".
הצבעה

ההחלטה התקבלה בתמיכת 14 מדינות, בלא מתנגדים ובהימנעות מארצות הברית. מזכירת המדינה האמריקנית, קונדוליזה רייס, הסבירה את ההימנעות ואמרה כי ארצות הברית רוצה לראות תחילה את התוצאות של מאמצי השלום המצריים, אך אפשרה להחלטה להתקדם כי זה היה צעד בכיוון הנכון. מאוחר יותר התברר כי ההימנעות נעשתה על פי הוראתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש ראש הממשלה אהוד אולמרט אמר כי בוש פעל לפי עצתו.
השפעה ואכיפה

ההחלטה לא לוותה בהצעות אכיפה ולא מנעה את המשך הלחימה.
תגובות > ישראל

בהודעה שפורסמה מיד לאחר ישיבת הקבינט ב-9 בינואר, הצהירה הממשלה כי לא תקבל את ההחלטה, והכריזה כי "צה"ל ימשיך לפעול על מנת להשיג את מטרות המבצע – להביא לשינוי המצב הביטחוני בדרום הארץ – זאת בהתאם לתוכניות שאושרו עם היציאה למבצע". בנוסף, ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט כינה את ההחלטה "בלתי ישימה" בשל המשך ירי הרקטות בידי החמאס.
תגובות > חמאס

באותו יום אמר אימן טה, דובר החמאס בעזה: "למרות שאנחנו השחקנים העיקריים בשטח בעזה, לא התייעצו איתנו לגבי ההחלטה הזו והם לא לקחו בחשבון את החזון שלנו ואת האינטרסים של עמנו."
הערות שוליים

↑  "Security Council calls for immediate, durable, fully respected ceasefire in Gaza leading to full withdrawal of Israeli forces". United Nations. 8 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Security Council overwhelmingly calls for immediate Gaza ceasefire". UN News Center.
↑  "Security Council calls for cease-fire in Gaza". CNN.com. 8 בינואר 2009. נבדק ב-26 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bush ordered ceasefire retreat at UN, The Independent, January 10, 2009
↑  Sengupta, Kim (14 בינואר 2009). "Olmert claims he told Bush to backtrack on UN ceasefire deal". The Independent. London. נבדק ב-26 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Olmert says called Bush to force change in U.N. vote". Reuters. Jerusalem. 13 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Israel rejects UN truce resolution, says Gaza operation to continue, Haaretz, January 9, 2009
↑  UN ceasefire call goes unheeded, BBC News Online. Published January 9, 2009.
↑  "UN ceasefire call goes unheeded". BBC News Online. 9 בינואר 2009. נבדק ב-26 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
הלמה של לינדלף

בטופולוגיה, הלמה של לינדלף היא למה הקובעת שמרחב מנייה שנייה הוא מרחב לינדלף.
הלמה היא ניסוח כללי יותר של העיקרון לפיו כל קבוצה פתוחה בישר הממשי היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים.
הוכחת הלמה

יהי  X מרחב מנייה שנייה, ויהי  {\mathcal {U}} כיסוי פתוח של  X. נראה שקיים לו תת-כיסוי בן מנייה. מהנתון, קיים ל- X בסיס בן מנייה  {\mathcal {B}}=\{B_{n}\}_{n=1}^{\infty }. לכל  n\in \mathbb {N}  נבחר איזושהי קבוצה בכיסוי  {\mathcal {U}} המכילה את  B_{n}, אם ישנה. נסמן את אוסף הקבוצות שהתקבל ב- {\mathcal {U}}'. הוא בן מנייה מעצם בנייתו, ונראה כעת שהוא כיסוי של  X. אכן, תהי  x\in X. מהגדרת הכיסוי, קיימת איזושהי  U\in {\mathcal {U}} כך ש- x\in U. זהו כיסוי פתוח, ולכן מהגדרת בסיס קיים  n עבורו  x\in B_{n}\subseteq U. אבל, מבניית  {\mathcal {U}}' יש איזושהי קבוצה בו המכילה את  B_{n} (ייתכן שזו  U, אמנם זה לא משנה) ולכן היא מכילה גם את  x. מכך נקבל ש- {\mathcal {U}}' תת-כיסוי בן מנייה כנדרש.  \blacksquare
קבוצות פתוחות בישר הממשי

הלמה של לינדלף בגרסתה הממשית, קובעת כי כל קבוצה פתוחה  U\subset \mathbb {R}  היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים, שכן כל  x\in U מוכל באיזה קטע ממשי  x\in I_{x}\subset U בעל קצוות רציונליים. היות שיש מספר בן-מניה של קטעים ממשיים בעלי קצוות רציונליים, ניתן לבחור ל- U כיסוי בן-מניה של קטעים פתוחים.
התאבדויות המוניות בשלהי הרייך השלישי

יוזף גבלס ומשפחתו. גבלס היה מראשי המשטר הנאצי וכן שר התעמולה, שיחד עם אשתו דאגו לרציחת ששת ילדיהם והתאבדו. הדעות חלוקות האם ד"ר לודוויג שטומפפגר הרגם או מגדה בעצמה.
בימיו האחרונים של הרייך השלישי במאי 1945, הוכתה גרמניה בגל התאבדויות ברחבי המדינה. הסיבות להתאבדויות היו רבות, אך הושפעו מהתעמולה הנאצית – בהתאם לערכיה של המפלגה הנאצית; מהתאבדותו של אדולף היטלר – כתגובה לכיבוש גרמניה הנאצית בידי בעלות הברית ותבוסתה במלחמת העולם השנייה; וכן מתחושת חוסר ביטחון והיעדר פרספקטיבה לעתיד.
מגזין "לייף" האמריקאי התייחס ב-14 במאי להתאבדויות ההמוניות – "בימיה האחרונים של המלחמה, ההכרה בתבוסתה המוחלטת של גרמניה הייתה יותר מדי עבור רבים מהגרמנים. ללא הכידונים והמליצות שהעניקו להם כוח, הם לא יכלו לערוך חשבון נפש מול כובשיהם או מצפונם. המוצא היה השיטה המהירה והבטוחה, במה שהגרמנים מכנים "selbstmord" (התאבדות), רצח עצמי".
התעמולה הנאצית וההתאבדויות

הן החורבן והן הנכונות להתאבד היו רעיונות מרכזיים באידאולוגיה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. היטלר עצמו הכריז על רצונו להתאבד במקום לנחול תבוסה, כבר בספטמבר 1939 במהלך הפלישה הגרמנית לפולין (שהובילה לפרוץ מלחמת העולם השנייה), ואף נאם בנושא ברייכסטאג: "אני לא רוצה להיות שום דבר מלבד החייל הראשון של הרייך הגרמני. לכן לבשתי את הטוניקה שהייתה תמיד קדושה ויקרה ביותר עבורי. לא אפשוט אותה עד שננצח, או שלא אחיה כדי לראות את היום ההוא!"
ככל שהתקרבה תבוסתה של גרמניה, הטיפו מנהיגיה שהתאבדות עדיפה על תבוסה. היטלר הכריז ב-30 באוגוסט 1944 במהלך תדרוך צבאי: "זה לוקח רק שנייה. ואז אתה נגאל ומוצא שלווה ושלום נצחי." בניגוד לאימפריה היפנית, סירבה גרמניה הנאצית להיכנע והמשיכה להילחם, על פי חזונו של היטלר שכלל רק שתי תוצאות אפשריות: ניצחון או חורבן; תומכים רבים של האידאולוגיה ושל המפלגה הנאצית קיבלו את המסר האפוקליפטי של המשטר הנאצי והביטו לעבר סוף חייהם. לאחר שנים רבות של חשיפה לאידאולוגיה הנאצית שתיארה את העולם במונחים קיצוניים, ולאחר חוויות החודש האחרון של המלחמה – לרבים מהגרמנים המוות נראה כמו המוצא היחיד.
גורם נוסף שהוביל להלך רוח אובדני בגרמניה, היה העובדה שהנאצים הפיצו פחד מפני הצבא האדום הסובייטי. כרוז תעמולה נאצי שהופץ בפברואר 1945 בשטחים הצ'כיים, למשל, הזהיר מפני "חבורת הרוצחים הבולשביקים", שניצחונם יוביל ל"שנאה שלא תיאמן, ביזה, רעב, יריות בצוואר, גירוש והשמדה" ופנה לגברים הגרמניים "כדי להציל נשים גרמניות מן הטומאה והטבח בידי כלבי הציד הבולשביקים". במזרח גרמניה שהייתה נתונה לשלטון סובייטי, היו גרמנים שלא יכלו להתמודד עם נוכחותם של הסובייטים, שתוארו על ידי הנאצים כתת-אנושיים; ידועה במיוחד ההתאבדות ההמונית בדמין אחרי שחיילים סובייטים נכנסו אליה והחלו בביזה ובאונס. אחת הפקידות בעיר שונלנקה (Schonlanke) במקלנבורג-מערב פומרניה הכריזה "מתוך פחד מהחיות האלה ממזרח, שונלנקרים (תושבי העיר) רבים סיימו את חייהם (כ-500 מהם!). משפחות שלמות נמחקו כך."
הפחד מהכיבוש הסובייטי היה כה גדול עד שההתאבדויות הגיעו גם למקומות הרבה מעבר להישג ידם של הסובייטים, למשל בהמבורג. במקרים אחרים התנהגותם של החיילים הסובייטים שיחקה תפקיד – ובייחוד מעשי אונס, שהובילו לעיתים להתאבדויות, או התאבדות על מנת למנוע מראש מקרה כזה. מלבד הזדהות עם המשטר השולט ועם המנהיגים הנאצים, סיבות להתאבדות כללו מניעים נוספים, כמו דיכאון שנגרם בשל המלחמה, בהשפעת הפצצות האוויריות ומראות ההרס לאחר המלחמה.
לקראת הכיבוש של בעלות הברית, הגרמנים אכסנו כמוסות ציאניד, ואף יש המספרים כי היטלר חילק לחבריו ומכריו (כפי שניתן לראות בסרט "הנפילה"), וכן שמועות כי במהלך הקונצרט האחרון של "הנוער ההיטלראי" בפילהרמונית של ברלין ב-12 באפריל 1945 הרעל ניתן לקהל.
מספר ההתאבדויות המרבי בברלין הגיע באפריל, כאשר 3,881 איש התאבדו במהלך הקרב על ברלין; סך הכל 7,057 מקרי התאבדויות דווחו בעיר במהלך השנה, כשבפועל המספרים היו בוודאי גבוהים יותר, אם כי לא ניתן היה לספור אותם במדויק עקב תנאי המלחמה. בנוסף, נערכו התאבדויות משפחתיות שמרמזות על רמה גבוהה של הזדהות עם התעמולה הנאצית ביחס לסובייטים ותחושת חוסר האונים; בין מקרי המוות דווח שהן אמהות והן אבות רצחו את ילדיהם.
שלושת השלבים של גל ההתאבדויות

ניתן לחלק את גל ההתאבדויות לשלושה חלקים עיקריים.
תחילת ינואר 1945: הכוחות הסובייטים חזרו לניסיון נוסף של כיבוש גרמניה הנאצית על שטחיה במזרח פרוסיה ושלזיה, והיו מוכנים להתחיל השתלטות על שטחים אלה.
אפריל – מאי 1945: פקידים נאצים רבים, הן מהחלק העליון והן מהחלק התחתון של ההיררכיה המפלגתית.
לאחר הכיבוש הסופי של בעלות הברית.
מתאבדים בולטים

נאצים בולטים רבים, חסידיהם, כמו גם אנשי הכוחות של גרמניה הנאצית התאבדו במהלך ימיו האחרונים של הרייך השלישי; אחרים התאבדו לאחר הכיבוש. מתוך 41 מנהיגי המפלגה הנאצית בין השנים 1926 – 1945, שמונה שמו קץ לחייהם; 7 מתוך 47 בעלי דרגות גבוהות באס אס עשו גם כן, בנוסף למנהיגים משטרתיים ובנוסף למספר לא ידוע של פקידים נאצים בעלי דרגות נמוכות יותר. מהצבא, 53 מתוך 554 התאבדו; מהלופטוואפה 14 מתוך 98 גנרלים ו-11 מתוך 53 מהקריגסמרינה.
דוגמאות למתאבדים נאצים:
אדולף היטלר ואווה בראון
תיאודור דנקר
אודילו גלובוצניק
רוברט ריטר פון גריים
הרמן גרינג (למעשה, התאבד יום לפני הוצאתו להורג עקב גזר דין המוות שניתן לו במשפטי נירנברג).
יוזף גבלס ומגדה גבלס
קארל האוסהופר
היינריך הימלר
רוברט ליי
ולטר מודל
ברנהרד רוסט
רשימה מורחבת – מתאבדים נאצים.
לקריאה נוספת

Christian Goeschel (2009). Suicide in Nazi Germany. Oxford University Press. ISBN 0199532567.
Richard Bessel, Alf Lüdtke, Bernd Weisbrod No man's land of violence: extreme wars in the 20th century Wallstein Verlag 2005
Richard Bessel Nazism and War Modern Library 2006
David R. Beisel “The German Suicide, 1945.” The Journal of Psychohistory 34 (2007)
Florian Huber, Promise Me You’ll Shoot Yourself: The Downfall of Ordinary Germans, 1945, Allen Lane, 2019
הערות שוליים

↑  בסרט "הנפילה" המבוסס, בין היתר, על יומנה של טראודל יונגה (מזכירתו האישית של היטלר), רוצחת מגדה את ילדיה בעצמה.
↑   עודד היילברונר, למה התאבדו המוני גרמנים עם תבוסת הנאצים, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2019
קורט ליסו, הגזבר הנאצי של העיר לייפציג, התאבד עם משפחתו, כשהוא אוחז תעודת זהות של המפלגה הנאצית לצד מרפקו, לפני כניסת חיילים אמריקאים לעיר.
אדולף היטלר, אווה בראון וכלבתם, בלונדי. היטלר דאג להמית את בלונדי וגוריה כדי שלא יהיו נתונים למעללי הסובייטים, בדומה לשריפת גופתו.
הלמה של יונדה

הלמה של יונדה היא תוצאה יסודית בתורת הקטגוריות המראה כיצד אובייקט בקטגוריה נקבע לפי המורפיזמים ממנו לשאר האובייקטים בקטגוריה.
פונקטורים יציגים וניסוח לא פורמלי

תהא  {\mathcal {C}} קטגוריה ויהא  c אובייקט ב- {\mathcal {C}}. ההעתקה
h_{c}:{\mathcal {C}}\rightarrow (Sets)
המוגדרת על ידי  h_{c}(d)=Hom_{\mathcal {C}}(c,d) מגדירה פונקטור בין  {\mathcal {C}} לבין הקטגוריה של קבוצות. גרסה חלקית של הלמה של יונדה אומרת שכל המידע שיש על האובייקט  c נמצא בפונקטור  h_{c}. בניסוח מדויק יותר, הטענה היא שההעתקה  c\mapsto h_{c} מהקטגוריה  {\mathcal {C}} לקטגוריה  Func({\mathcal {C}},(Sets)) של פונקטורים מ- {\mathcal {C}} לקטגורית הקבוצות היא שיכון (פונקטור מלא ונאמן), כלומר שההעתקה
Hom_{\mathcal {C}}(c,d)\rightarrow Nat(h_{c},h_{d})
היא חד חד ערכית ועל.
הניסוח המלא מאפשר להחליף את הפונקטור  h_{d} בפונקטור כללי.
ניסוח פורמלי

תהא  {\mathcal {C}} קטגוריה, יהא  c אובייקט של  {\mathcal {C}}, ויהא  F פונקטור מ- {\mathcal {C}} לקטגורית הקבוצות. אזי יש איזומורפיזם טבעי
Nat(h_{c},F)\cong F(c)
התאחדות הכדורגל של דרום אפריקה

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 השתייכות:  פיפ"א CAF   COSAFA
 תאריך ההשתייכות:  1992 (פיפ"א)   1992 (CAF)   1997 (COSAFA)
 מיקום המטה:  יוהנסבורג, דרום אפריקה
 יושב ראש:  דרום אפריקה דני ג'ורדן
 תאריך ייסוד:  1991
 www.safa.net
התאחדות הכדורגל של דרום אפריקה (באנגלית: South African Football Association; בראשי תיבות: SAFA) היא הגוף הממונה על ענף הכדורגל במדינת דרום אפריקה. היא חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) ואחראית על נבחרת דרום אפריקה בכדורגל. יחד עם פיפ"א, SAFA הייתה המארגנת של מונדיאל 2010.
היסטוריה

התאחדות הכדורגל של דרום אפריקה נוסדה ב-8 בדצמבר 1991 עם תום תקופת האפרטהייד. קודם לכן התחלקה הנהגת הכדורגל במדינה בין ארבעה ארגונים שונים: "Football Association of South Africa",‏ 
"South African Soccer Association",‏ 
"South African Soccer Federation"‏
ו-"South African National Football Association". 
תום האפרטהייד ואיחודם של הארגונים הללו הכשירו את הקרקע לחברותה בהתאחדות הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א), אליה הצטרפה ביוני 1992, ועקב כך גם לחברוּת ב-CAF.
מאז, הצליחה נבחרת דרום אפריקה לזכות במקום ראשון בגמר גביע המדינות האפריקאיות (אשר נערך בדרום אפריקה ב-1996), להעפיל פעמיים לגמר המונדיאל (ב-1998 ו-2002), ולזכות במקום הרביעי בגביע הקונפדרציות 2009, אותו היא עצמה אירחה.
דרום אפריקה התמודדה על הזכות לארח את מונדיאל 2006, אך הפסידה בהפרש של קול אחד לגרמניה. בעקבות החלטת פיפ"א לקיים את משחקי הגביע העולמי ב-2010 ביבשת אפריקה, התמודדה שוב, הפעם נגד מצרים, לוב (שפרשה ב-2004), מרוקו ותוניסיה. ב-15 במאי 2004 נבחרה דרום אפריקה לארח את מונדיאל 2010.
ב-2007 מינתה SAFA את מאמן נבחרת ברזיל לשעבר קרלוס אלברטו פריירה למאמן נבחרת דרום אפריקה. עם פרישת פריירה מסיבות אישיות, העבירה SAFA באפריל 2008 את התפקיד לז'ואל סנטנה (אף הוא ברזילאי). סנטנה פוטר ב-19 באוקטובר 2009 אחרי הפסד שמיני בתוך תשעה משחקים. לאחר מכן, חזר פריירה לנבחרת דרום אפריקה והוא היה מאמנה במונדיאל 2010.
נכון למרץ 2018, נשיא הארגון הוא דני ג'ורדן.
ליגות

SAFA קיימת שלוש ליגות לגברים ואחת לנשים. הליגה היוקרתית ביותר היא ה-‏Premier Soccer League‏ (PSL), המוכרת גם כ-ABSA Premier League. אחריה באה ה-National First Division‏ (NFD), שהיא למעשה הליגה השנייה. הליגה השלשית היא ה-Vodacom Promotional League‏ (VPL). ליגת הנשים היא SAFA Women's League.
נבחרות לאומיות

חמש הנבחרות הלאומיות הכפופות ל-SAFA הן:
נבחרת הנשים ("Banyana Banyana")
נבחרת לנוער עד גיל 17 ("Amajimbos"‏)
נבחרת לצעירים עד גיל 20 ("Amajita")
נבחרת צעירים עד גיל 23 ("Amaglug-glug")
הנבחרת הבוגרת ("Bafana Bafana")
הערות שוליים

↑  ‏נבחרות דרום אפריקה מאתר ההתאחדות.
↑  ‏כתבה על ה-Amajimbos באתר CAF.‏
↑  ‏נבחרת ה-Amaglug-glug‏ מאתר ההתאחדות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006009210  VIAF: 134057670   WorldCat (עם VIAF): 134057670
השידור העברי מרדיו קול דמשק

השידור העברי מרדיו קול דמשק הוא שידור בעברית שהחל בשנת 1952, המשודר בתחנת הרדיו "קול דמשק" - תחנת השידור של סוריה, ובו דברי תעמולה המיועדים לציבור בישראל.
היסטוריה > משנות ה-60 ואילך

בשנות ה-60 פחתה מאוד ההאזנה לשידור העברי מדמשק בישראל. עד 1960 שידר קול ישראל בתדר אחד בלבד והשידור העברי מדמשק סיפק הזדמנות נוספת להאזין לתחנה דוברת עברית. ב-1960 החלו שידורי רשת ב', שנקראה אז "הגל הקל", שלראשונה שידרה שידורי בידור, פזמונים לועזיים ותסכיתי מתח, בערוץ שידור ראשי של קול ישראל. השידור העברי מדמשק לא עמד בתחרות, אך המשיך בשידוריו הסדירים.
בפרוץ מלחמת ששת הימים, הגיעה שעתם של קול הרע"ם מקהיר ושל השידור העברי מדמשק. שתי התחנות נסחפו בגל תרועות הניצחון המדומה. תחנות הרדיו הסוריות בערבית טענו כי הכוחות הסוריים מתקדמים לכיוון נצרת ועכו. כבר ב-5 ביוני שידר רדיו דמשק בעברית הוראות לתושבי ישראל, כיצד להתנהג כשיגיעו הצבאות הערביים.
במלחמת יום הכיפורים שידרו התחנות המצרית והסורית בשידוריהן בעברית ראיונות עם שבויים ישראלים ודרישות שלום מפיהם. השבויים הסכימו לכך מרצון, מאחר שידעו כי בכך הם מביאים לידיעת בני משפחותיהם כי הם בחיים, והדבר היווה מעין תעודת ביטוח עבורם. טייס חיל האוויר הישראלי שנפל בשבי סיפר לימים:
"ברגע שדיברתי ברדיו, ידעתי שכל השטויות שהכריחו אותי לומר, אינן חשובות. העיקר שאמרו את שמי וכך המשפחה ידעה שאני חי ושנפלתי בשבי".
במרוצת השנים פחתה ההאזנה לשידור העברי של רדיו דמשק, הן בשל כך שהפך לכלי תקשורת שולי וזניח והן מחמת קשיי קליטה. בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת ממשיכה התחנה לשדר את שידוריה בשפה העברית. התחנה משדרת מדי ערב ממשדר הנמצא בעיר טרטוס. השידור הוא בגלים בינוניים, בתדר של KHz 783 ובתדר 87.8 FM בצפון הארץ. קליטתו בישראל כמעט בלתי אפשרית, ותלויה לרוב בתנאי מזג האוויר.
בחודש יוני 2000 החלה אף הטלוויזיה הסורית לשדר שידור בעברית של חצי שעה ביום. מטרת השידור, לדברי מנהלי התחנה, היא "לגלות את האמת לישראלים".
ראו גם

קול הרע"ם מקהיר
קול דויד
רדיו בעולם הערבי
הערות שוליים

↑  רצח המהנדס הישראלי - נוסח קול דמשק, דבר, 18 ביוני 1957
↑  סיפורו של הטייס יעקב יעקובי באתר חיל האוויר.
רבחי כמאל, אחד משדרני התחנה הקבועים
השיבה מהודו

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  א.ב יהושע
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, הולנדית, פורטוגלית, פולנית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הספריה החדשה
 תאריך הוצאה:  1994
השיבה מהודו הוא הרומן החמישי של הסופר אברהם ב. יהושע. הספר יצא לאור בשנת 1994 בהוצאת הספריה החדשה והיה לרב מכר ולאחד הספרים הפופולריים של הסופר.
סרט המבוסס על הספר, בבימויו של מנחם גולן, יצא בשנת 2002, אך יהושע התנגד בדיעבד לעיבוד הקולנועי.
דמויות מרכזיות

בנג'י - רופא צעיר, יליד ירושלים, שמתמרן בין ניסיונות להתניע את הקריירה הרפואית שלו לאהבתו חסרת הסיכוי לדורי.
דורי - אהובתו של בנג'י. עורכת דין מצליחה הנשואה ללזר, מנהל אדמיניסטרטיבי חזק של בית החולים.
לזר - המנהל האדמיניסטרטיבי של בית החולים. אוהב מאוד את בנג'י וקשור לאשתו.
מיכאלה - אשתו של בנג'י. בחורה פשוטה, מאוד רוחנית, בת למשפחה מפורקת. צנועה ומרותקת מהעולם ההודי.
עינת - הבת החולה של הזוג לזר. נוסעת להודו וסובלת מזיהום קשה. בנג'י מגיע לחלץ אותה ביחד עם הוריה.
אמנון - חברו של בנג'י מילדות. בדרך לדוקטורט בפיזיקה. מאוהב בסתר במיכאלה, לדעתו של בנג'י.
אייל - חברו של בנג'י מילדות. רופא כמוהו ומי שבחתונתו מכירים מיכאלה ובנג'י.
פרופ' חישין - מנהל המחלקה הכירורגית של בית החולים. רופא נערץ ואחד המנטורים של בנג'י.
פרופ' לוין - מנהל המחלקה הפנימית של בית החולים. איש קשה ומריר. מעין יריב של בנג'י.
ד"ר נקש - רופא מרדים בכיר. מציע לבנג'י להתמחות בהרדמה כיוון הוא מזהה בו תכונות מתאימות. טוען שמרדימים הם טייסים של הנפש.
הוריו של בנג'י - זוג בריטי קצת קר. אנשים צנועים שגאים מאוד בהצלחתו של בנג'י וחרדים לשינויים בחייו.
העיבוד לסרט

הסרט "השיבה מהודו", בבימויו של מנחם גולן, יצא בשנת 2002. סרט מבוסס על הספר, אך עם שינויים מהסיפור המקורי. אברהם ב. יהושע טען בכלי התקשורת לאחר יציאת הסרט, כי הסרט כולו לא דומה כלל לכתביו, וכי מנחם גולן, שיהושע מפקפק בכישוריו הקולנועיים, החמיץ לגמרי את עלילת הספר ומשמעותו. בין השניים נוצר ריב מתוקשר על הקשר בין הספר לסרט ועל איכותו הכללית.
הערות שוליים

↑  אברהם ב. יהושע, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
↑  יואל דונחין, אני הרופא מ"השיבה מהודו", באתר הארץ, 22 ביוני 2022
↑  מרב יודילוביץ', זה לא הסיפור שלי, באתר ynet, 21 בנובמבר 2002
↑  אורי קליין, נקודה אדומה, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2002
↑  מרב יודילוביץ', בולי וגולן, סיבוב שני, באתר ynet, 25 בנובמבר 2002
| כתבי אברהם ב>  יהושע |
| --- | --- | --- |
| סיפורים קצרים | מות הזקן • שלושה ימים וילד • מול היערות • בתחילת קיץ • עד חורף 1974 • כל הסיפורים • מסע הערב של יתיר |  |
| רומנים | המאהב • גירושים מאוחרים • מולכו • מר מאני • השיבה מהודו • מסע אל תום האלף • הכלה המשחררת • שליחותו של הממונה על משאבי אנוש • אש ידידותית • חסד ספרדי • ניצבת • המנהרה • הבת היחידה |  |
| מחזות | מאי - ערב, לילה ושחר • לילה במאי • חפצים • הילכו שניים יחדיו |  |
| ספרי ילדים | העכבר של תמר וגאיה • חיית המחמד של עפרי |  |
| ספרי עיון | בזכות הנורמליות • הקיר וההר • כוחה הנורא של אשמה קטנה • אחיזת מולדת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401757105171  VIAF: 312504867   WorldCat (עם VIAF): 312504867
התאחדות הכדורגל השוודית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 תחום השיפוט:  ארצי, שוודיה
 השתייכות:  פיפ"א אופ"א
 תאריך ההשתייכות:  פיפ"א - 1904 אופ"א - 1954
 מיקום המטה:  סולנה, סטוקהולם
 נשיא:  שוודיה קרל-אריק נילסן
 תאריך ייסוד:  1904
 svenskfotboll.se
התאחדות הכדורגל השוודית (בשוודית: Svenska Fotbollförbundet, או בקיצור SvFF) היא הגוף האחראי על הליגות השונות בשוודיה, בהן ליגת העל בכדורגל לגברים ולנשים (אלסונסקאן ודמאלסוונסקאן, בהתאמה), משחקי הגביע השונים, נבחרת שוודיה בכדורגל לגברים ונשים והנבחרות הצעירות. מקום מושבה של ההתאחדות לכדורגל הוא באצטדיון פרנדס ארנה שבסולנה, סטוקהולם. התאחדות הכדורגל השוודית היא חברה בארגונים פיפ"א ואופ"א, והיא המנהלת של 24 אזורי-הספורט השוודים (22 המחוזות + שתי הערים סטוקהולם וגטבורג הנפרדות).
אחריות ההתאחדות > ליגות הגברים

אלסונסקאן (Allsvenskan)
סופראטאן (Superettan)
דיוויז'ון 1 (Division 1)
דיוויז'ון 2 - (Division 2)
דיוויז'ון 3 - (Division 3)
עממי/חובבני
אחריות ההתאחדות > ליגות הנשים

דמאלסוונסקאן (Damallsvenskan)
עליתאן (Elitettan)
דיוויז'ון 1: צפון ודרום (Division 1 Norrettan, Division 1 Söderettan)
דיוויז'ון 2 (Division 2)
אחריות ההתאחדות > נוער

נוער אלסונסקאן (Juniorallsvenskan)
ילדי אלסונסקאן (Pojkallsvenskan)
אחריות ההתאחדות > גביעים

הגביע השוודי - לגברים
הגביע השוודי - לנשים
גביע הילדים - בנים
גביע הילדות - בנות