stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום ראשון הגדול
שחקנים

צוות השחקנים מגוון וכולל מספר רב של כוכבי קולנוע, פוטבול ואף מוזיקה. בין שחקני הקולנוע ניתן למנות את אל פצ'ינו (המגלם את טוני דימאטו), קמרון דיאז (כריסטינה פיצ'יונטי), ג'יימי פוקס (וילי בימן), דניס קווייד ("קאפ" רוני) וג'ון מקגינלי (ג'ק רוז). לצידם מופיעים גם מספר כוכבי פוטבול לשעבר, כגון לורנס טיילור ("שארק", רכז ההגנה של הקבוצה) וג'ים בראון (מאמן ההגנה של הקבוצה). עוד לצדם מופיע כוכב הראפ אל אל קול ג'יי (ג'וליאן) וארון אקהרט (ניק).
סגנון הסרט

במאי הסרט אוליבר סטון שיבץ במהלך הדיאלוגים והסצנות השונות "חיתוכים" שונים להמחשת הרגשות והאסוסיאציות של הדמויות. כך, למשל, בעוד שהמאמן משוחח עם שחקנו על ההקרבה הנדרשת ממנו משולבים בסצנה קטעים מתוך סצנות קרבות הגלדיאטורים בבן חור. במקרים אחרים, כאשר המאמן המזדקן מתרפק על עברו נראים קטעי ארכיון של משחקי פוטבול בהם, כביכול, נטל חלק.
קווי העלילה השונים משתלבים זה בזה גם במהלך סצנות, כך שנוצר רצף של קטעים קצרים משתי סצנות המשתלבים יחדיו, לעיתים במעין מונטאז'. דוגמה לכך היא סצנת השיא של הסרט, בו הקבוצה נאבקת לזכות במשחק הפלייאוף; סטון בחר להציג את השניות האחרונות והמכריעות של המשחק כאשר הן נקטעות שוב ושוב בשיחה בין בעלת הקבוצה כריסטינה לאמה, אודות אופן התנהלותה של כריסטינה. במהלך הקטעים המציגים את השיחה מופיע שעון הסופר את השניות לסוף המשחק, אשר מתנהל במקביל.
הסרט משופע גם בנעימות ושירים המלווים את הסצנות השונות. בין השירים בולטים במיוחד שירי ראפ, חלקם בביצועו של אל אל קול ג'יי המופיע גם בסרט.
הכנסות וביקורות

הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-22 בדצמבר 1999, לקראת ערב חג המולד - ובכך זכה לסוף שבוע ארוך בו סרטים נוטים לזכות בהכנסות רבות יותר בארצות הברית. כמו כן, היה זה שיא העונה הרגילה בליגת הפוטבול האמריקאית ולקראת משחקי הפלייאוף. תחת תנאים אלו היה הסרט למכניס ביותר באותו סוף שבוע בארצות הברית, בו גרף כ-13.5 מיליון דולר. הכנסות הסרט ירדו באופן מתון יחסית והסרט ירד מהאקרנים בארצות הברית לאחר שגרף כ-75.5 מיליון דולר. הכנסותיו מחוץ לארצות הברית הסתכמו בעוד כ-24.7 מיליון דולר, ובכך הביאו את סך ההכנסות למעט מעל 100 מיליון דולר, כמעט פי 2 מתקציב ההפקה של הסרט.
מבקרי הקולנוע קיבלו הסרט בדעות מעורבות. חלקם התלוננו על סגנון העריכה התזזיתי לעיתים בו השתמש סטון, בעוד אחרים הלינו על חוסר בשורה תחתונה או בלבול בין קווי העלילה הרבים. לעומתם, מבקרי קולנוע אחרים דווקא שיבחו את הסרט. כך, לדוגמה, כתב רוג'ר איברט כי אמנם הסרט עמוס בקלישאות, אך הבימוי והמשחק מצליחים להתעלות מעליהן. ביקורת אף מחמיאה יותר לסרט, נשמעה מפיו של ג'יימס בררדינלי. לטענתו של בררדינלי, שחקני הקבוצה מוצגים כגלדיאטורים המושלכים אל הזירה ללא כל אפשרות לשרוד. בדימוי חריף זה מפגין אוליבר סטון את חושיו המפותחים להיסטוריה, ומראה וירטואוזיות בבימוי ריאלסטי וסוריאליסטי כאחד[דרוש מקור]. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין והיה מועמד לפרס "דב הזהב".
הערות שוליים

↑  השם מזכיר את קבוצת הפוטבול האמיתית הידועה של מיאמי - מיאמי דולפינס
↑  סיכום הכנסות הסרטים בארצות הברית לסוף השבוע המדובר, מתוך אתר Box Office Mojo
↑  פירוט הכנסות הסרט לפי סוף שבוע באתר Box Office Mojo
1 2  סך הכנסות הסרט באתר Box Office Mojo
↑  כפי שדווח באתר Box Office Mojo; יש לציין כי התקציב לא כולל עלויות שיווק וכיוצא בזה
↑  End Games, ביקורת מאת ג'יי הוברמן, Village Voice‏, 21 בדצמבר 1999
↑  למשל ריצ'רד שיקל באתר הניו יורק טיימס
↑  ביקורתו של איברט באתרו
↑  פירוט מועמדויות ופרסים באתר IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 183239981   WorldCat (עם VIAF): 183239981
מחמוד אל-משהדאני

מחמוד דאוד אל-משהדאני (בערבית: محمود المشهداني; נולד ב-1948) הוא פוליטיקאי עיראקי המכהן כיושב ראש מועצת הנבחרים העיראקית מ-31 באוקטובר 2024. הוא נבחר למועצת הנבחרים כחלק מרשימת "החזית העיראקית המאוחדת" (ג'בהת א-תוואפֻק אל-עיראקיה) (אנ') הסונית.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1948 ברובע שיעי בבגדאד. הוא למד בבית ספר באל-כאט'מיה וסיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של בגדאד (אנ') בשנת 1972. בשנת 1975 התגייס לחיל הרפואה של הצבא העיראקי בדרגת לוטננט, והגיע לדרגת מייג'ור.
בשנת 1990 נאסר בשל התנגדותו למלחמת המפרץ ונידון למוות, אך עונשו הומתק ל-15 שנות מאסר לאחר תשלום שוחד. הוא היה ממייסדי "מועצת הדיאלוג הלאומי העיראקי" (אנ'), מפלגה פוליטית סונית שהוקמה כארגון גג של כעשר מפלגות סוניות קטנות יותר כדי לקחת חלק בתהליך ניסוח החוקה העיראקית ב-2005 והתפצלה לקראת הבחירות (אנ') בסוף אותה שנה.
אל-משהדאני מונה לתפקיד יושב ראש הפרלמנט מטעם "החזית העיראקית המאוחדת", לאחר שקואליציית המפלגות השיעיות הגדולה "הברית העיראקית המאוחדת (אנ'), התנגדה למועמדותו של טארק אל-האשמי לתפקיד. מינויו היה חלק מהסכם על חלוקת תפקידים בין החזית העיראקית המאוחדת, הברית העיראקית המאוחדת והברית הכורדית (אנ'). הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הפרלמנט ב-22 באפריל 2006.
ב-10 ביוני 2007 הסכימו הגושים הפוליטיים בעיראק להחליף את אל-משהדאני, כנראה במחוקק סוני אחר. ההסכמה הושגה לאחר דיווחים על כך שמאבטחיו תקפו מחוקק שיעי, שהיה שיאה של סדרת מעשים "בריוניים" מצד יושב הראש.
ב-17 בדצמבר 2008 הודיע על התפטרותו בעקבות המהומה שפרצה בפרלמנט סביב השאלה אם יש לשחרר מהכלא את מונתט'ר אל-זיידי (אנ'), העיתונאי שהשליך נעל על הנשיא ג'ורג' וו. בוש במסיבת עיתונאים שקיים ב-14 בדצמבר עם ראש הממשלה נורי אל-מאלכי. הפרלמנט העיראקי קיבל את התפטרותו ב-23 בדצמבר.
ב-2012 הצטרף לקואליציית 'אל-וואטאניה' (אנ').
ב-31 באוקטובר 2024, נבחר שוב לתפקיד יושב ראש מועצת הנבחרים של עיראק במקום מוחמד אל-חלבוסי.
הערות שוליים

↑  ידיעה על בחירתו באתר סוכנות הידיעות רויטרס, 31 באוקטובר 2024.
↑  Iraq's Parliament Leaders Agree to Remove Speaker, 11 ביוני 2007, ניו יורק טיימס (גישה דרך פרוקווסט)
איילין ברנן

| --- | --- |

איילין ברנן, 1990
 לידה:  3 בספטמבר 1932 לוס אנג'לס קליפורניה שבארצות הברית 
 פטירה:  28 ביולי 2013 (בגיל 80) ברבנק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Verla Eileen Regina Brennen 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1960–2009 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1956)  אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1960)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (1982)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1981) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ולאריה איילין רג'ינה ברנן (באנגלית: Verla Eileen Regina Brennen; ‏3 בספטמבר 1932 – 28 ביולי 2013) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס אמי ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1980 על הופעתה בסרט "טוראית בנג'מין".
ביוגרפיה

ברנן נולדה בלוס אנג'לס למשפחה קתולית. בתם של שחקנית הראינוע רג'ינה מנהאן ושל ד"ר ג'ון ג'רלד ברנן. בתחילת דרכה הופיעה במחזות שבמסגרת אוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם עבדה ברנן.
קריירה

התפרסמה לראשונה בשנת 1959 במחזמר "מרי סאנשיין הקטנה" בתפקיד שזיכה אותה בפרס התיאטרון העולמי.
שיחקה בסרט הקולנוע הראשון שלה ב-1967 "גירושין בנוסח אמריקה", מאז אותו תפקיד הפכה ברנן לאחת משחקניות המשנה המבוקשות ביותר בתעשייה עם הופעות רבות בסדרות טלוויזיה.
פיטר בוגדנוביץ' שהתלהב מכישרונה לקח אותה לסרטו המפורסם ביותר "הצגת הקולנוע האחרונה" לתפקיד מלצרית בית הקפה ז'נבה אשר יורשת את בית הקולנוע לאחר מותו של הבעלים סם האריה (בן ג'ונסון), על הופעתה בסרט הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר. שיחקה גם בסרט ההמשך של בוגדנוביץ' "טקססוויל" שיצאה כ-20 שנה לאחר מכן. הופיעה בתור הגברת ווקר גם בדרמה הספרותית "דייזי מילר" בבימויו ב-1974.
בשנת 1973 השתתפה בקומדיית הפשע הקלאסית "העוקץ" וקיבלה ביקורות אוהדות על תפקידה בתור ביילי העלמה האלימה ואשת סודו של הפושע הארי גונדורף (פול ניומן), באותה שנה שיחקה בתפקיד גדול יותר לצידם של אל פצ'ינו וג'ין הקמן בדרמת הפשע "הדחליל".
ב-1976 זכתה לתפקיד ראשי ראשון בקומדיית המסתורין מבית היוצר של המחזאי ניל סיימון "חמישה בלשים לקינוח" בתור טס סקפינגטון. בשנת 1979 השתתפה בסדרה הקומית שדרות קווינס 13.
תפקידה המפורסם ביותר היה בתור סרן דורין לואיס, קצינתה המרשעת של הטוראית ג'ודי בנג'מין (גולדי הון), בקומדיה הצבאית המצליחה "טוראית בנג'מין", על הופעת בסרט הועמדה ברנן לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, הפסידה את הפרס למרי סטינבורגן.
ברנן הופיעה באותו התפקיד גם בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הסרט וזכתה על הופעתה בשלוש עונות הסדרה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי.
ב-1985 שיחקה במותחן המסתורין "רמז מסתורי" בתור גברת פקוק המסייעת לבעלה הסנטור המושחת.
בשנת 1990 שיחקה את ג'ודי אחותה של נורה בייקר (סוזן סרנדון) בדרמה האירוטית "כשגבר אוהב אשה". ב-1991 התארחה ל-3 פרקים בסיטקום "בלוסום" של NBC. בשנת 1996 שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO, "אם הקירות האלה היו יכולים לדבר", לצידן של דמי מור, אן הייש וסיסי ספייסק.
בשנת 2001 התפרסמה באחת הסצנות הזכורות ביותר מסרט האימה בהפקתו של פרנסיס פורד קופולה "ג'יפרס קריפרס" בתור בעלת הבית המבודד מלא החתולים.
ב-2004 קיבלה מועמדות לפרס אמי על תפקיד אורח שעשתה בסדרה "ויל וגרייס".
ב-2005 השתתפה בתפקיד קטן בקומדיה המשטרתית המצליחה "איזו מין שוטרת 2".
חיים אישיים

הייתה נשואה במשך שש שנים לדייוויד ג'ון למפסון. לברנן שני ילדים: פטריק כדורסלן לשעבר ושחקן טלוויזיה בהווה וסם, זמר.
ברנן חלתה בסרטן השד. נפטרה ב-28 ביולי 2013 ממחלת סרטן שלפוחית השתן.
Going for the One

Going For The One הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק מתקדם יס, יצא לאור ב-15 ביולי 1977. אחרי שהלהקה לקחה הפסקה בשנת 1975 שבמהלכה כל אחד מחברי הלהקה הוציא אלבום סולו, הלהקה התמקמה במונטרה שבשוויץ להקלטת האלבום הבא שלהם.
במהלך החזרות הקלידן פטריק מוראז עזב את הלהקה, מה שסימן את חזרתו של ריק וייקמן, שעזב לפיתוח קריירת הסולו שלו לאחר האלבום "Tales from Topographic Oceans" בשנת 1973. בניגוד לאלבומיהם הקודמים, "Going For The One" מציג שירים קצרים יותר, ישירים יותר וללא קונספט.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ברחבי העולם, שקיבלו בברכה את חזרה של הלהקה למוזיקה יותר ישירה ונגישה. האלבום היה הצלחה מסחרית, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בריטניה למשך שבועיים ומקום שמיני במצעד "US Billboard 200". השירים "Wonderous Stories" ו-"Going For The One" יצאו כסינגלים; הראשון הגיע למקום ה-7 בבריטניה, והוא הסינגל המצליח ביותר שהגיע לדירוג הגבוה ביותר של הלהקה במדינה זו. האלבום הוכתר כאלבום זהב, כאשר הוא מוכר 500,000 עותקים. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של שישה חודשים לתמיכת האלבום, באמריקה הצפונית ואירופה. גרסת רימסטר יצאה בשנת 2003, מכילה רצועות שלא פורסמו באלבום.
רקע

באוגוסט 1975, יס סיימה את סיבוב ההופעות בצפון אמריקה ובבריטניה שתמך ביציאתו של אלבום האולפן השביעי שלהם, "Relayer". ההרכב באותו זמן היה הסולן ג'ון אנדרסון, הבסיסט כריס סקווייר, הגיטריסט סטיב האו, המתופף אלן וואיט, והקלידן פטריק מוראז. בסיום סיבוב ההופעות, הלהקה החליטה לקחת הפסקה בשביל שכל אחד מחברי הלהקה יוכל להקליט אלבום סולו. בשנת 1976 הלהקה התאחדה שוב ויצאה לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית ממאי עד לאוגוסט, סיבוב הופעות שנחשב לאחד הטובים בכל הקריירה של הלהקה. לאחר סיבוב ההופעות הלהקה התמקמה במונטרה, שווייץ להקלטת האלבום הבא שלהם. הם הגיעו לסטודיו כשלהקת אמרסון, לייק ופאלמר היו אמורים לסיים את עבודתם על האלבום "Works", אבל העבודה לקחה להם יותר זמן, והלהקה עשתה חזרות במקום אחר למשך כמה שבועות.
בחודשיים הראשונים של הכתיבה וההקלטה, מוראז פוטר מהלהקה. אנדרסון אמר שהוא "לא ניגן כאילו הוא היה מעורב", והסאונד שלו לא היה "טוב מדי, וזה השפיע על המצב-רוח שלו. זה היה ברור שהוא לא התחבר למה שאנחנו עושים". מספר חודשים לאחר עזיבתו, מוראז אמר ש"היה אז לחץ פסיכולוגי בתוך הלהקה. הרגשתי שהיו כמה דברים שלא ידעתי מהם". ההחלטה בוצעה לאחר שריק וייקמן הוזמן על ידי מנהל הלהקה, בריאן ליין לנגן באלבום כנגן אולפן. כשווייקמן הגיע לשווייץ הוא היה מופתע כמה הלהקה השתנתה. "התחלנו להתחבר אחד לשני בפעם הראשונה. אני חושב שכולנו התבגרנו". לאחר כמה שבועות של עבודה, מנהל הלהקה וכריס סקווייר שכנעו את וייקמן להפוך לחבר להקה באופן רשמי, וייקמן הסכים. שיתוף פעולה זה החזיק עד ליציאתו של האלבום "Drama" בשנת 1980.
רשימת השירים

| רשימת השירים> מס' | רשימת השירים> שם | רשימת השירים> משך | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  | רשימת השירים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Going For The One  | 5:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Turn Of The Century  | 7:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Parallels  | 5:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Wonderous Stories  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Awaken  | 15:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 38:49 |  |  |  |  |  |  |  |
חברי הלהקה

ג'ון אנדרסון – שירה מובילה
סטיב האו – גיטרה חשמלית, קולות רקע
כריס סקוויר – גיטרה בס, קולות רקע
ריק וייקמן – קלידים
אלן וואיט – תופים
530-539 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 539 - 530 לפנה"ס
אירועים ומגמות

539 לפנה"ס - כורש מלך פרס כובש את האימפריה הנאו-בבלית ומעניק ליהודים הגולים בבבל את הזכות לשוב לאוטונומיית יהוד מדינתא בארץ ישראל ולבנות את בית המקדש השני בירושלים.
538 לפנה"ס - "שיבת ציון"
534 לפנה"ס - לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס מתמנה למלך השביעי והאחרון של רומא אחר הירצחו של המלך השישי סרוויוס טוליוס.
534 לפנה"ס - תחרות מחזות טרגדיה מונהגות בפסטיבל דיוניסיה שמתרחש באתונה.
530 לפנה"ס - כורש נהרג בקרב עם שבטים.
כנבוזי השני מתמנה למלך פרס לאחר מות אביו כורש הגדול.
530 לפנה"ס - מסתיימת בניית מקדש אפולו בדלפי.
אישים משמעותיים

538/539 לפנה"ס - מותו של נבונאיד, אחרון מלכי בבל.
535 לפנה"ס - הולדתו של הרקליטוס מאפסוס, פילוסוף יווני.
531 לפנה"ס - מותו של לאו דזה, מייסד הטאואיזם.
השירות המטאורולוגי הישראלי

תבנית:סוכנות ממשלתית
התחנה המטאורולוגית במנזר בית ג'מאל שפועלת מאז 1919 ועד היום
שדה התעופה בלוד בו שכן השירות המטאורולוגי עם הקמתו, בצילום משנות ה-30 של המאה ה-20
השירות המטאורולוגי הישראלי הוא יחידת סמך במשרד התחבורה האחראית לחיזוי מזג האוויר, אספקת מידע מטאורולוגי וחקר האקלים בישראל. ראשיתו בשנת 1937 במסגרת ממשלת המנדט הבריטי, והוא חבר בארגון המטאורולוגי העולמי מאז 1949. השירות מפעיל יותר מ-100 תחנות מדידה ברחבי ישראל, ומרכזו בקצה הצפון-מערבי של ראשון לציון, בשטחו של מרכז וולקני ליד מחלף השבעה.
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > אגף בכיר למטאורולוגיה מבצעית

והפקת והפצת תחזיות מזג אוויר ואזהרות מטאורולוגיות בזמן אמת, לציבור הרחב, למשרדי הממשלה וגופי החירום וההצלה, לתחנות רדיו, ערוצי טלוויזיה, עיתונות ומדיה חדשה, לתעופה ולימאות כולל הערכות מצב שוטפות לקראת אירועי מזג אוויר חריגים
פיקוח על שירותים מטאורולוגיים לתעופה האזרחית
הפעלה, ביחד עם רשות המים, של מרכז חיזוי השיטפונות הלאומי
ביצוע תצפיות שעתיות של מזג האוויר וכן מעקב, ניטור ובקרה בזמן אמת של המידע הזורם ממקורות שונים בארץ ובעולם, ובכלל זה תצפיות מהתחנות המטאורולוגיות ברחבי הארץ (אוטומטיות ומאוישות)
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות

הצפות ושיטפונות בזק הם שניים מאירועי מזג האוויר הקיצוניים בעלי המידה הגבוהה ביותר של פגיעה בחיי אדם וברכושו, המתרחשים תדיר ברחבי העולם וגורמים לאבידות מרובות בנפש והרס רב.
הצפות מתרחשות, כאשר במעלה הנהר, בשל סיבה זאת או אחרת (הפשרת שלגים, גשמים חזקים וממושכים וכיוצא בזה), עולה בבת אחת גובה פני המים ועודף המים הנוצר מחפש לו דרך אל הים. אם כי בארץ, נדירים מקרים שכאלו, אך עדיין לנהרות ולנחלים שונים ישנה היכולת לגרום הצפות בקנה מידה נרחב, לגעתון, למשל או לאיילון.
שיטפונות הבזק מתרחשים על פי רוב באזורים מדבריים, בהם הקרקע יבשה וקשה וכל גשם חזק וקצר עשוי לגרום, בשל חוסר היכולת של המים לחלחל אל תוך הקרקע, לשיטפון רב-עוצמה, מהיר ולעיתים גם קטלני.
השירות המטאורולוגי הצטרף בשנת 2024 למערכת האירופאית לניטור וחיזוי שיטפונות EFAS ולחזאי השירות המטאורולוגי מפיקים תחזיות ואזהרות לגופי החירום ולקהל הרחב לגבי הצפות ושיטפונות בזק.
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות > אגף מחקר ופתוח מערכות חיזוי

יצירת אנליזות ושיפור המודלים והתחזית לטווח קצר, הבינוני והארוך
הערכת שינויי האקלים
פיתוח ושיפור המודל לתחזית קרינת UV, תחזית התאדות, לסיכונים משריפות ותחזית גובה גלי ים
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות > אגף אקלים

מנהל את ארכיון הנתונים האקלימיים של מדינת ישראל
מבצע בקרה על הנתונים האקלימיים בשיטות מתקדמות
מפרסם דוחות אקלימיים עתיים וגם לאירועי מזג אוויר מיוחדים. מפרסם גם ברמה הבינלאומית
עוקב אחר שינויי אקלים בישראל תוך שימוש בשיטות המתקדמות ביותר לצמצום ההשפעות של השינויים שחלו בתנאי המדידה על סדרות הנתונים (הומוגניזציה)
מסייע בהכנת תחזיות אקלימיות לעשורים הקרובים
מפיק אטלסים אקלימיים וממפה מידע אקלימי בשיטות חדשניות
מכין חוות דעת אקלימיות לגורמי הממשלה השונים ובכללן גם חוות דעת לגבי אסון טבע הנובע ממזג האוויר, כולל תיחום האזורים בהם החריגות הייתה מובהקת
מכין תרחישי ייחוס אקלימיים ולאירועי מזג אוויר קיצוניים מאד
בונה מערך מידע על המידע (מטה דטה)
מייעץ למשרדי ממשלה בכל הנושאים הקשורים באקלים ובפרט בהיערכות לשינויי אקלים ולמזג אוויר קיצוני
מספק מידע אקלימי ייעודי למגזר החקלאי כמו: מכסות צינון לעצים נשירים, התאדות וכדומה
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות > אגף רשת תחנות ושירותים הנדסיים

מקים, מפעיל ומתחזק את רשת התחנות המטאורולוגיות של השמ"ט
מפעיל מעבדות לכיול ציוד מדידה מטאורולוגי של השמ"ט
מייעץ בתחום הסטנדרטים הבינלאומיים למדידות מטאורולוגיות
אחראי לתפעול מערכת הרדיוסונדה וביצוע הפרחות רום, רדיוסונדה (מספקת מידע מטאורולוגי מהקרקע עד גבה רב) ובלוני פיילוט למדידת נתוני רוח ברום
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות > אגף טכנולוגיות דיגיטליות ומידע

האגף מספק את מערכות המידע הטכנולוגיות והשירות לצורכי לחיזוי, למחקר, לאקלים ולתשתיות הטכנולוגיות
מנגיש את המידע המטאורולוגי והאקלימי לציבור הרחב באמצעים טכנולוגיים שונים
מקיים שיתופי פעולה עם משרדי ממשלה וארגונים נוספים בארץ ובעולם
מפתח יישומים, מקים ומתחזק תשתיות מחשוב, רשת וסייבר, על מנת לתמוך, לשפר ולייעל את תהליכי העבודה בשירות המטאורולוגי
אגפי השירות המטאורולוגי ופעילויות עיקריות > מרכז חיזוי שיטפונות > מהנדס ראשי

אכיפת תקנים בינלאומיים על תשתיות וציוד המדידה של השמ"ט
ניהול מקצועי של מעבדות הכיולים
בחינה של טכנולוגיות חדשות והטמעתן
שיתופי פעולה בינלאומיים > חברות בארגונים

השירות המטאורולוגי מקיים שיתופי פעולה עם שירותים מטאורולוגיים אחרים וכן עם ארגונים בינלאומיים, בין השאר עם המרכז האירופאי לחיזוי לטווח בינוני European Centre for Medium-Range Forecasting (חברה בארגון מאז 2010). במסגרת שיתוף הפעולה, ישראל מקבלת את כלל התוצרים המופקים במרכז החשוב הזה, החל מתחזיות לטווח קצר, המשך בתחזיות ים, קרינה, אבק ועוד וכלה בתחזיות חודשיות ועונתיות.
ישראל חברה גם בתאגיד לפיתוח מודלים בקנה מידה קטן The Consortium for Small-scale Modeling מאז שנת 2017. במסגרת זו, אגף מחקר ופיתוח משתתף בפיתוח המודל ובהרצתו לאזור מזרח אגן הים התיכון.
בכל הנוגע לחיוזי לטווח הקצר (עד שש שעות), השרות המטאורולוגי הישראלי משתמש במערכת (INCA (Integrated Nowcasting through Comprehensive Analysis. מערכת INCA שפיתוחה החל על ידי השירות המטאורולוגי האוסטרי (ZAMG) מאז שנת 2011
השירות המטאורולוגי משתתף באופן פעיל בשלושה פרויקטים מרכזיים של תאגיד השירותים המטאורולוגיים של אירופה EUMETNET, ובהםEUMETCAL Meteo-Alarm,ו - OPERA.
שיתופי פעולה בינלאומיים > הסכמי שיתוף פעולה ופרויקטים בינלאומיים > SEE-MHEWS-A

פרויקט האזהרות המוקדמות לאירועי קיצון למדינות דרום מזרח אירופה SEE-MHEWS-A שהגה ארגון המטאורולוגיה העולמי בשנת 2016, ובו לוקחת ישראל חלק פעיל ומריצה את אחד מארבעת המודלים הנומריים של הפרויקט. תוצרי המודל מוצגים גם באופן שוטף באתר השירות המטאורולוגי, ומשמשים גם את חזאי השרות המטאורולוגי ומסייעים להם במתן תחזיות.
שיתופי פעולה בינלאומיים > הסכמי שיתוף פעולה ופרויקטים בינלאומיים > שיתוף הפעולה הטרילטרלי בין יוון, קפריסין וישראל

במסגרת הסכמי הברית האסטרטגית בין ממשלות יוון, קפריסין וישראל, שנחתמו בחודש מאי 2019, נחתם גם הסכם הבנות לשיתוף פעולה בין השירותים המטאורולוגיים של אותן מדינות. ההסכם כולל יצירת פלטפורמה לשיתופי נתונים וידע, קידום הקמת תחנות מדידה חדשות, שיתוף פעולה מחקרי בתחומי האגרומטאורולוגיה, המטאורולוגיה התעופתית והימית, המודלים הנומריים לתחזיות לטווח קצר ותחזיות עונתיות, קלימטולוגיה, תחזיות שריפות ואבק ועוד.
שיתופי פעולה בינלאומיים > RTC Bet-Dagan

השירות המטאורולוגי משמש כמרכז הדרכה בינלאומי Regional Training Center להדרכה במטאורולוגיה יישומית של ארגון המטאורולוגיה העולמי משנת 1967. במסגרת מרכז ההדרכה הבינלאומי, מקיימים השירות המטאורולוגי והמחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ (מש"ב) קורסים וסדנאות בתחומים שונים של המטאורולוגיה וההידרולוגיה למשתלמים מרחבי העולם ובעיקר ממדינות מתפתחות.
שיתופי פעולה בארץ > שינויי אקלים

אחד מהנושאים המדוברים ביותר בשנים האחרונות הוא שינוי האקלים, המהווה אתגר לכל המדינות וביניהן ישראל. לפי החלטת ממשלה 4079 מ-2018, המשרד להגנת הסביבה מרכז את היערכותה של מדינת ישראל אל מול הבעיות הנובעות משינויי האקלים באזורנו.
לפי אותה החלטה, השירות המטאורולוגי, כמוקד ידע בתחום, התחייב לספק את המידע המטאורולוגי ההיסטורי ואת ההערכות לגבי התנאים המטאורולוגיים הצפויים בעתיד, כבסיס לתוכנית ממשלת ישראל להתמודדות עם שינויי אקלים.
בהתאם להחלטה 1791 משנת 2022, יוקם בניהול השירות המטאורולוגי מרכז חישובים אקלימי לאומי בעל יכולת עיבוד גבוהה אשר ישמש להרצת סימולציות אקלימיות ברזולוציה גבוהה, לבחינת תסריטים שונים והשפעותיהם האפשריות, לסימולציה של הנגזרות על ענפים שונים ולסימולציה של מידת האפקטיביות של פעולות הסתגלות שונות.
מנהלי השירות לדורותיהם

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ראובן (רודולף) פייגה: 1948
מרדכי גלעד: 1948–1971
גדעון שטייניץ: 1975-1971
יהודה לוי טוקטלי: 1975–1987
שמואל יפה: 1987–1992
צבי אלפרסון: 1992–2002
הניה ברקוביץ: 2002–2015
ניר סתיו: 2015–2023
עמיר גבעתי: 2024–מכהן
הערות שוליים

↑  Home, The Palestine Exploration Fund (באנגלית אמריקאית)
↑  The Society – German Society for the Exploration of Palestine (באנגלית אמריקאית)
↑  אברהם ברוך, "על אקלים יפו - תל אביב - שרונה", עבודה קלימטולוגית השוואתית 1922
↑  ⁨ידיעות עירית תל אביב⁩ | 11 דצמבר 1927 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  דין וחשבון של ה.מ. הנציב העליון, דואר היום, 26 בספטמבר 1921
1 2  תיק ג - 108/22 ארכיון המדינה
↑  אבידן משיח, בעלייתו של פרופ' אשבל, חרות, 12 במאי 1964
↑  Weather and climate change, Met Office (באנגלית)
↑  Palestine Gazette, 19 December 1936, pg. 8.
↑  https://www.nevo.co.il/law_word/law21/pg-e-0650.pdfעמוד 1294
↑  Gliders Coming to Palestine, Palestine Post 17 march 1935, page 8.
↑  Volume 6 No. 1 Jan 1935, Sailplane & Gliding
↑  כהן, א. (2004) תולדות חיל האוויר, במלחמה לעצמאות ממטוסים קלים - למטוסי קרב והתקפה,
אוקטובר - 1948 יולי 1948, חיל האוויר - ההוצאה לאור של משרד הביטחון. עמ' 101, 439–440.
↑  כאוס בנתב"ג: מה עבר על נמל התעופה שלנו במלחמת העצמאות?, באתר הספרנים, ‏2022-07-13
↑  meteorological Magazine, VOL. 77. No. 915. SEPTEMBER 1948 obituary

MM_09_1948, 20(1).pdf

עמוד 212
↑  ישראל לארגון מטריאולוגי, על המשמר, 29 בספטמבר 1949
↑  אתר הארגון המטאורולוגי העולמי, באתר public.wmo.int (באנגלית)
↑  ב-1988 סופח שטח המרכז לשטחה המוניציפלי של ראשון לציון
↑  אתר בית הספר למדעי הסביבה
↑  עידן יוסף, שודרג אתר השירות המטאורולוגי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בינואר 2020
↑  הודעת דוברות משרד התחבורה והבטיחות ובדרכים
↑  הודעת דוברות משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
↑  European Flood Awareness System
↑  דף מאגרי הנתונים המטאורולוגיים באתר השירות המטאורולוגי
↑  עמוד הסקירות האקלימיות באתר השירות המטאורולוגי הישראלי
↑  עמוד האטלס האקלימי באתר השירות המטאורולוגי
↑  עמוד שינויי אקלים באתר השירות המטאורולוגי
↑  אתר הארגון ECMWF
↑  אתר התאגיד COSMO
↑  אתר המערכת INCA
↑  אתר התאגיד EUMETNET
↑  אתר Meteo-Alarm
↑  אתר EUMETCAL
↑  אתר OPERA
↑  דף הפרוייקט באתר של הארגון המטאורולוגי העולמי
↑  היערכות ישראל להסתגלות לשינויי אקלים: יישום ההמלצות לממשלה לאסטרטגיה ותכנית פעולה לאומית, החלטה מספר 4079 של ממשלת ישראל השלושים וארבע, משנת 2018, באתר של משרד ראש הממשלה
תבנית:מוסדות ממשלתיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312830105171
קרב מתחם אורחה

קרב אורחה היה קרב שניטש בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. הקרב התחולל ב-19 באוקטובר 1973, היום הארבעה-עשר למלחמה, סמוך לכפר המצרי סרפאום, בין חטיבת שריון 14 לבין חיילי הצבא המצרי.
רקע

ב-15 באוקטובר 1973 פתחו כוחות צה"ל בחזית הדרום במבצע אבירי לב – פעולה שמטרתה הייתה להקים ראש גשר ישראלי בגדה המערבית של תעלת סואץ, מתוך כוונה לשנות את מהלך הקרבות בזירה זו, ומעבר מקרבות בלימה ליוזמה התקפית בשטח המצרי. כזירת הצליחה נקבע קטע התעלה המצוי מצפון לאגם המר הגדול ובצמוד אליו (בסמוך למעוז מצמד).
ב-16 באוקטובר לפנות בוקר החלו חיילי חטיבה 247 לצלוח את התעלה בסירות גומי. עד הבוקר הקימה החטיבה ראש גשר שהשתרע על פני כ-4 קילומטרים לאורך גדת התעלה מצפון לאגם המר הגדול, ועומקו היה כ-2 קילומטר. באותו בוקר החלו גם טנקים של צה"ל לצלוח את התעלה מערבה.
במהלך יום המחרת, 17 באוקטובר, החלו מונחתות הפגזות מצריות על אזור ראש הגשר, וכוחות מצריים ניסו לתקוף את מתחם ראש הגשר מצפון. מפקד החטיבה, דני מט, החליט להוציא כוח של פלוגה מתוגברת שיתקדם צפונה לעבר הכפר סרפאום ויכבוש שטח מצפון לראש הגשר. הכוח נקלע לקרב קשה ("קרב סרפאום") כנגד כוחות מצריים עדיפים, כותר ונסוג בעזרת כוח שנשלח לחלצו תוך ספיגת נפגעים רבים.
ב-19 באוקטובר, יומיים לאחר קרב סרפאום, בסמוך לשעה 10:00, צלחה חטיבה 14 הישראלית את התעלה. לאחר הצליחה הוחלט בפיקוד הישראלי לנסות בשנית ולכבוש את המתחם המצרי שמצפון לראש הגשר, שסומן במפת סיריוס בשם "אורחה", והמשימה הוטלה על חטיבה 14.
לרשות חטיבה 14 עמדו הכוחות הבאים:
גדוד 79 בפיקוד נתן בן ארי (17 טנקים).
יחידה 88 - דב לבן בפיקוד יוסל'ה יודוביץ, שצויד ברק"ם שלל מצרי וכלל 5 טנקי PT-76 ו-9 נגמ"שים מדגם BTR-50.
סיירת שקד בפיקוד סא"ל משה ספקטור.
"כוח שמוליק" בפיקוד רס"ן שמואל ארד שמנה שתי פלוגות צנחנים סדירות (האחת מגדוד 202 בפיקוד רפי צוקר, והשנייה מגדוד 890 בפיקודו של דני גונן).
"כוח זמיר" - פלוגת צוערים מבה"ד 1 בפיקוד יצחק זמיר.
כמו כן הוקצו לחטיבה שני גדודי ארטילריה לסיוע.