stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוריס בוריסוביץ' רוטנברג

בוריס בוריסוביץ' רוטנברג (ברוסית: Бори́с Бори́сович Ротенбе́рг; נולד ב-19 במאי 1986 בסנקט פטרבורג שברוסיה) הוא כדורגלן יהודי-רוסי-פיני המשחק בעמדת המגן.
קריירת מועדונים

בוריס רוטנברג נולד ב-19 במאי 1986 למשפחה יהודית בעיר לנינגרד שבברית המועצות. בגיל 4 עבר רוטנברג יחד עם משפחתו לפינלנד. ב-1994 התחיל לשחק כדורגל במסגרת קבוצת הילדים של פוניסטוס הלסינקי. הוא שיחק בקבוצת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי, בקבוצת ליגת העל הפינית יוקריט ובקלובי-04, ורשם 12 הופעות בנבחרת הצעירה של פינלנד.
ב-2006 חזר לסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בוריס היה קרוב לחתום בזניט-2, אך בשל האיסור עבור זרים לשחק בליגה השנייה הוא עבר לקבוצת הנוער של זניט, שם בשנים 2006–2007 השתתף ב-46 משחקים.
ב-2008 הושאל לשיניק. הוא שיחק בהרכב פעם אחת בלבד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-85 מול קריליה סובטוב. בקבוצת הנוער רשם 10 הופעות. ביולי 2008 רוטנברג ועוד שחקן יהודי-רוסי, יעקוב ארליך, עברו מבחנים בקבוצת הפועל פתח תקווה, שהתעניינה בשירותים. באותו חודש בוריס רוטנברג בהשאלה לסאטורן, וגם שם שיחק בהרכב הנוער בלבד. ב-16 בינואר 2009 הושאל לעונה לחימקי, שם רשם 13 הופעות בליגת העל, 1 בגביע ו-3 באליפות הנוער.
בסוף ינואר 2010 הושאל למשך שנה למכבי תל אביב, אך כבר במרץ עבר לאלניה ולדיקווקז באותם תנאים.
ב-4 בפברואר 2011 חתם חוזה בדינמו מוסקבה, קבוצה שהייתה בבעלות אביו בוריס רומנוביץ' רוטנברג. בינואר 2012 הושאל לקובאן וסיים את העונה ללא הופעות במדי הקבוצה.
עונת 2014/15 הייתה מוצלחת יחסית עבור רוטנברג, אחרי שרשם 10 הופעות במדי הקבוצה וקיבל לראשונה זימון לנבחרת הבוגרת של פינלנד.
ב-28 באוגוסט 2015 עבר בהשאלה שנתית לרוסטוב. לאחר עונה חתם בלוקומוטיב מוסקבה.
נבחרת לאומית

רוטנברג רשם 12 הופעות בנבחרת הצעירה של פינלנד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-9 בינואר 2015 במשחק ידידות מול אסטוניה, כאשר פתח בהרכב והוחלף במחצית.
חיים פרטיים

אביו - בוריס רומנוביץ' רוטנברג - אזרח פינלנד, איש עסקים רוסי, סגן נשיא התאחדות הג'ודו הרוסית והבעלים של בנק ס.מ.פ. שב-2009 היה הספונסר של חימקי (באותה שנה בנו גם שיחק שם). כמו כן, על פי רשימת פורבס, ב-2010 הוא דורג במקום ה-100 בין האנשים העשירים ברוסיה. כמו כן הוא חבר של ולדימיר פוטין עוד משנות ה-60, כאשר הם התאמנו ביחד בשיעורי ג'ודו.
אחיו, רומן בוריסוביץ' רוטנברג (גם מייקל אוליבר רוטנברג), חבר בצוות ניהולי (סגן נשיא) של גזפרום-אקספורט.
דודו ,ארקדי רומנוביץ' רוטנברג, מיליארדר, סגן הנשיא הראשון של התאחדות הג'ודו הרוסית, הבעלים של בנק ס.מ.פ, מקום 60 ברשימת העשירים של רוסיה לשנת 2015.
בן דודו, איגור ארקדייביץ' רוטנברג, מנהל מחלקת הנכס של רכבת רוסיה. מנהל הנכס לשעבר של מחלקת התעשייה, התחבורה והתקשורת של רוסיה.
בתו לידיה נולדה ב-2013.
תארים

אליפות רוסיה: 2017/2018
הגביע הרוסי: 2016/2017
בית הקברות היהודי ברקושקרסטור

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות אזרחי
 פעיל:  לא פעיל
 דת:  יהדות
 רשות מנהלת:  הקהילה היהודית בבודפשט
 תאריך הקמה:  בערך בשנת 1900
 מיקום:  הונגריה בודפשט, הונגריה
 קואורדינטות:  47°28′44″N 19°10′40″E﻿ / ﻿47.47891°N 19.177778°E﻿ / 47.47891; 19.177778
  (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בית הקברות היהודי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בית הקברות היהודי
 
מצבות ישנות בבית הקברות היהודי ברקושקרסטור
בית הקברות היהודי ברקושקרסטור, בודפשט
בית הקברות היהודי ברַקוֹּּשְקֶרֶסְטוּר (בהונגרית: Rákoskeresztúri izraelita temető) היה בית קברות ששימש את היישוב הגדול רקושקרסטור (שצורף לעיר בודפשט בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20) ותוחזק על ידי הקהילה היהודית לשעבר ברקושקרסטור. עם פתיחתו של בית הקברות ברחוב קוזמה הוא הפך למיותר, ולמעשה, כמעט לא קברו בו מאז פתיחת בית הקברות ברחוב קוזמה.
היסטוריה

אין נתונים לגבי מועד ייסוד והקמה של בית הקברות; על פי המצבות שעדיין נמצאות במקום, רוב הקבורים נטמנו סביב תחילת המאה ה-20. יש להניח כי לאחר פתיחת בית הקברות ברחוב קוזמה, הועברו לשם כמה קברים או לא השתמשו במלוא גודלו של בית הקברות, כיוון שהשטח המגודר ריק ברובו.
בית הקברות ממוקם על מגרש פינתי בין סמטה להולכי רגל לבין הכביש הסואן של רובע 17 דרך פריהדי (Ferihegyi), משם הוא נראה בבירור. הוא די קטן בגודלו ושטחו רק כשלושה ארבעה בתים גדולים. אף על פי שהאזור הוקף בגדרות וגם את העשבים עוקרים ממנו באופן קבוע, עם זאת האתר מוזנח באופן קיצוני מכיוון שככל הנראה אין שימור או שיפוץ של הקברים והמצבות. אחוזת הקבר המשפחתית הדומיננטית בבית הקברות היא של איגנץ פוקס, בעל אחוזות באזור. פוקס רכש חלקות רבות באזור ממשפחה מקומית, שם פיתח את עסקיו. המקום גדל ליישוב בשם רקושהדי (Rákoshegy). בית הקברות היה בשימוש בפעם האחרונה בסביבות מלחמת העולם השנייה.
לקריאה נוספת

Minden sír szent föld, örök időkre – de megadjuk-e a tiszteletet?. zsido.hu, 2010. augusztus 27. (Hozzáférés: 2012. április 3.)
הערות שוליים

↑  בית הקברות ברחוב קוזמה איננו זה של רקושקרסטור, אף על פי שיש שמבלבלים ביניהם.
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298846205171  LCCN: n2010009879  VIAF: 130422162   WorldCat (עם VIAF): 130422162
אקילה לאורו

| --- | --- |
אקילה לאורו, 1986/7
אקילה לאורו, 1986/7
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית תענוגות 
 צי:  MSC קרוז, Royal Rotterdam Lloyd 
 חברת ספנות:  Royal Rotterdam Lloyd ‏(1947–1964) Flotta Lauro Lines ‏(1965–1986) StarLauro ‏(1987–1994)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Damen Schelde Naval Shipbuilding 
 הוזמנה:  1938
 תחילת הבנייה:  1939
 הושקה:  1946
 תקופת הפעילות:  2 בדצמבר 1947 – 2 בדצמבר 1994 (47 שנים)
 אחריתה:  טבעה ב-2 בדצמבר 1994 ליד חופי סומליה כתוצאה משריפה
 מיקום:  2°N 47°E﻿ / ﻿2°N 47°E﻿ / 2; 47 
 מידות
 מעמס:  23,629 לאחר השיפוץ
 אורך:  192 מטר
 רוחב:  25 מטר
 שוקע:  8.9 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  22 קשר 
 גודל הצוות:  400
 מספר נוסעים:  900
 
אָקילֶה לָאוּרוֹ (באיטלקית: MS Achille Lauro) הייתה אוניית נוסעים איטלקית שנחטפה על ידי ארבעה טרוריסטים פלסטינים מארגון החזית לשחרור פלסטין באוקטובר 1985, בעת שהפליגה מאלכסנדריה לפורט סעיד שבמצרים. החוטפים רצחו נוסע אחד – יהודי־אמריקני מרותק לכיסא גלגלים בשם ליאון קלינגהופר.
הספינה

הספינה הוזמנה בשנת 1938 על ידי חברת ספנות הולנדית, ובנייתה החלה בשנת 1939, במספנה בנמל פליסינגן שבהולנד. בנייתה התעכבה בגלל מלחמת העולם השנייה, והושלמה בשנת 1947. נתוניה המקוריים: אורך 192 מטר, רוחב 25 מטר, שוקע 9 מטר ומעמס מרבי של 21 אלף טון, עם 900 נוסעים ו-400 אנשי צוות. שמה המקורי היה "וילם רייס". הפלגת הבכורה שלה נערכה ב-5 בדצמבר 1947, והיא יצאה מהולנד אל איי הודו המזרחית ההולנדיים. ב-6 בינואר 1953 אירעה התנגשות בין ה"וילם רייס" לספינה נוספת של אותה חברה בזמן ששתיהן הפליגו בים האדום וחלפו זו על פני זו כדי שהנוסעים בשתי הספינות יוכלו לנופף אלה לאלה. נגרם נזק קל בלבד לספינה ואיש לא נפגע.
בשנת 1964 נמכרה הספינה לחברת הספנות האיטלקית "לאורו ליין", ועברה שיפורים משמעותיים, שהתעכבו בין היתר בשל פיצוץ שאירע ב-1965 במהלך העבודות. שמה שונה והיא נקראה על שמו של אקילה לאורו (Achille Lauro), איש העסקים שעמד בראש החברה, ובעברו חבר המפלגה הפאשיסטית של מוסוליני. ב-1966 החלה הספינה לשוט במסלול קבוע מאיטליה לסידני שבאוסטרליה. ב-1972 היא עברה שיפוצים נוספים במהלכם פרצה שריפה על הספינה. ב-1985 התנגשה שוב בספינה אחרת
הספינה > נוסעים מפורסמים

לי קואן יו, לימים ראש ממשלתה הראשון של סינגפור העצמאית, הפליג על הספינה לאחר שסיים את לימודיו בבריטניה ב-1950.
הסופרת ויטה סקוויל וסט ובעלה הסופר ואיש שירות החוץ הרולד ניקולסון הפליגו על הספינה במסגרת מסע של חודשיים לאסיה ב-1957. ניקולסון תיעד את ההפלגה בספרו "מסע לג'אווה".
בעת שכיהן כשר האנרגיה, נפגש משה שחל עם עמיתו המצרי עבד אלהאדי קנדיל(אנ') על סיפון האונייה ב-1989 כדי לדון בפשרה בין ישראל למצרים על סימון הגבול בטאבה.
החטיפה

ב־7 באוקטובר 1985, בעת שהספינה הפליגה מאלכסנדריה לפורט סעיד שבמצרים, השתלטו עליה ארבעה טרוריסטים חמושים מארגון "החזית לשחרור פלסטין" שבראשו עמד מוחמד זידאן (אבו עבאס). החוטפים איימו לפגוע בבני הערובה אם לא ישוחררו חמישים אסירים פלסטינים שהיו כלואים בישראל, והרגו נוסע אחד. לאחר שסוריה לא אישרה לחוטפים לעגון בשטחה הספינה הפליגה בחזרה למצרים, ואחרי יומיים של משא ומתן הסכימו החוטפים לעזוב את הספינה. החוטפים היו אמורים לטוס לתוניסיה במטוס נוסעים מצרי, אך מטוסי קרב של חיל הים האמריקני אילצו את המטוס לנחות בסיציליה ושם נעצרו החוטפים על ידי המשטרה האיטלקית.
החטיפה > החוטפים

ארבעת החוטפים הגיעו לאיטליה כחודשיים לפני החטיפה, בדרכונים מזויפים של נורווגיה, ארגנטינה ופורטוגל, ונרשמו לאוניברסיטאות שונות כדי לא לעורר את חשד השלטונות לגבי מטרת שהייתם. הארבעה הם:
יוסוף מאג'ד אלמלקי (يوسف ماجد الملقي) – מנהיג החוטפים. בן 23 בעת החטיפה. גויס על ידי אבו עבאס ממחנה פליטים בירדן.
עבד אללטיף אבראהים פטאייר (عبد اللطيف إبراهيم فطاير) - בן 21 בעת החטיפה, ממחנה פליטים בלבנון.
אחמד מערוף אלאסדי (أحمد معروف الأسدي) - בן 23 בעת החטיפה, מסוריה.
בסאם אלאשקר (بسام الأشقر) – היה בן 17 בלבד בעת החטיפה, מלבנון.
החטיפה > העמדות לדין

ארבעת החוטפים ומוחמד עבאס עמדו למשפט כבר בחודש נובמבר 1985, אך רק באשמת החזקת נשק וחומרי נפץ בלתי חוקיים. הם נידונו לעונשי מאסר שנעו בין ארבע לתשע שנים והוטלו עליהם קנסות כספיים של 500$-1600$ כל אחד, לאחר משפט בן יום אחד. במאי 1986 הגישו פרקליטיהם של הארבעה ערעור על פסק הדין, ובעקבותיו הוחלט להמתיק את עונשם על עבירות אלה ולקצר את המאסר בכשנתיים לכל אחד. ב-18 ביוני 1986 נפתח באיטליה המשפט העיקרי באשמת מעורבות בחטיפה כנגד 15 נאשמים. התביעה דרשה לגזור על 7 מהם מאסרי עולם, ותקופות מאסר ממושכות לכל היתר. לאחר שגזר הדין במשפט ניתן ב-10 ביולי הודיעה התביעה האיטלקית כי תערער עליו בשל קלות העונשים שהוטלו.
החטיפה > העמדות לדין > החוטפים

ארבעת החוטפים הועמדו לדין באיטליה ונגזרו עליהם עונשי מאסר ממושכים. אלמלקי נידון ל-30 שנות מאסר, פטאייר ל-25 שנות מאסר ואסאדי ל-15 שנים. אלאשקר, שהיה קטין בעת החטיפה, נשפט בנפרד מהחוטפים האחרים באשמת החזקת נשק וסיוע לרצח ובדצמבר 1986 נגזרו עליו 16 שנות מאסר. שנה לאחר מכן החמיר בית המשפט בעונשו והוסיף לו תשעה חודשי מאסר נוספים באשמת השתייכות לארגון חמוש והסתרת גופתו של קלינגהופר.
שלושה מבין הארבעה לא סיימו את העונשים שהוטלו עליהם - ב־16 בפברואר 1996, במהלך חופשה של 12 יום מכלאו שברומא, נמלט מולקי לספרד. הוא נתפס והוסגר לאיטליה. בסוף אפריל 2009 שוחרר מהכלא בתום 23 שנה בכלא, ושהה מאז במתקן מהגרים. ב־27 ביוני 2009 גורש לסוריה. אלאסאדי שוחרר על תנאי בשנת 1991, נמלט ועקבותיו נעלמו. גם אלאשקר נמלט מהמאסר, בעת שהועבר לטיפול רפואי בידי הצלב האדום בגנואה. פטאייר ריצה את מאסרו בכלא ווגרה בצפון איטליה והשתחרר ב-2008. לאחר שבקשתו למקלט מדיני על רקע היותו פליט שאינו מחזיק באזרחות כלשהי נדחתה, והוא הועבר למתקן למהגרים לא חוקיים וגורש מאיטליה לאלג'יר. שנה לאחר שחרורו קיבל מצבא אלג'יר דרגת סגן וקצבה של כ-400 דולר בחודש כפיצוי על מאסרו.
החטיפה > העמדות לדין > מעורבים נוספים

סעיד ע'נדורה (سعيد غندورة) - הואשם בסיוע לחוטפים לפני שעלו לספינה ונידון ל-8 חודשי מאסר. בזמן שהיה במעצר לפני פתיחת המשפט ניסה ע'נדורה להתאבד בתאו בתלייה.
מוחמד עיסא עבאס - בן דודו של אבו עבאס, שהיה בן 23 בעת החטיפה והוגדר כ"יד ימינו" של מנהיג הארגון. הועמד לדין באשמת אספקת הנשק לחוטפים לאחר שהבריח אותו לאיטליה במעבורת מתוניס. הוא נידון ל-9 שנות מאסר.
ח'אלד חסין (خالد حسين) - נולד ב-1935 בלטקיה ונעצר באשמת סיוע לחוטפים. נידון למאסר עולם ומת בכלא בבנוונטו ב-2009 מהתקף לב.
מונזר אל-קצאר(אנ'), סוכן ביון וסוחר נשק ספרדי עשיר ממוצא סורי, העומד לדין באשמת אספקת נשק למחבלים, והעברת אבו עבאס למקום מבטחים במטוסו הפרטי בסיום הפרשה. ב-24 בפברואר 2009 הוא נידון ל-30 שנות מאסר בגין מכירת נשק למורדים קולומביאנים. הוא מרצה עונש בכלא פדרלי באילינוי. הוא אמור להשתחרר ב-2033.
אבו עבאס - נשפט שלא בפניו ונידון למאסר עולם, אך מעולם לא ריצה את עונשו. הוא מת ב-2004 במעצר בארצות הברית לאחר שנלכד בעיראק.
עז אלדין בדרח'אן (عز الدين بدرخان) - סגנו של אבו עבאס, נידון למאסר עולם שלא בפניו.
זיאד אלעמר (زياد العمر) - עוזרו של אבו עבאס, נידון למאסר עולם שלא בפניו.
פלורוס פטרוס - אזרח יוון
יוסוף אסמאעיל - שמו נמחק מכתב התביעה מחוסר ראיות כנגדו.
החטיפה > העמדות לדין > תביעות נזיקין

משפחתו של ליאון קלינגהופר תבעה את "הארגון לשחרור פלסטין" (אש"ף) על חלקו ברצח, אך התביעה בוטלה בעקבות תשלום פיצויים בסכום לא ידוע שהעביר הארגון לבנותיו של קלינגהופר. הכסף שימש למימון קרן לזכרם של ליאון ומרילין קלינגהופר מטעם הליגה למניעת השמצה.
בישראל עדיין מתבררת תביעת נזיקין שהגישו בשנת 2000 העזבונות של שתי יהודיות מנוסעי האונייה נגד "הארגון לשחרור פלסטין" ואחרים, בגין נזקים נפשיים שנגרמו להן עקב חטיפת האונייה. בשנת 2021 נקבע סכום של 400,000 $ פיצויים לכל אחת מהתובעות.
החטיפה > בתרבות הפופולרית

חטיפת אקילה לאורו(אנ') - סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1989 בבימויו של רוברט קולינס ובכיכובם של קארל מולדן ולי גרנט בתפקיד בני הזוג קלינגהופר. הסרט הוקרן גם בשידורי הטלוויזיה בישראל זמן קצר לאחר ששודר בארצות הברית.
מסע הטרור: פרשת אקילה לאורו(אנ') - סרט טלוויזיה איטלקי משנת 1990 עם ברט לנקסטר ואווה מארי סיינט בתפקיד בני הזוג קלינגהופר והשחקן הישראלי יוסי אשדות כאחד החוטפים.
מות קלינגהופר - אופרה משנת 1991 מאת המלחין האמריקאי ג'ון אדמס, המבוססת על חטיפת הספינה ורציחתו של קלינגהופר, ביוזמתו של הבמאי פיטר סלרס. הליברית נכתבה על ידי אליס גודמן (Alice Goodman). באופרה התייחסויות רבות למקורות הסכסוך הישראלי-ערבי. בנותיו של קלינגהופר, שצפו בהצגת הבכורה בניו יורק, ראו בהצגה ניצול ציני של רצח אביהן. לקראת העלאת האופרה במטרופוליטן אופרה בשנת 2014 היו מחאות רבות שראו באופרה האדרה והצדקה של מעשה טרור.
המשך פעילות הספינה

חודשים ספורים לאחר החטיפה חזרה הספינה לשירות פעיל. כבר באוגוסט 1986 החלו לשווק בישראל שיט על סיפון הספינה מאשדוד לדרום אפריקה בנובמבר אותה שנה, במסלול שעבר בפורט סעיד, תעלת סואץ ואיי סיישל. באוקטובר 1985 עגנה הספינה בנמל אשדוד לראשונה מאז החטיפה, עדיין תחת פיקודו של רב החובל דה רוסה, בדרכה לקפריסין, רודוס ופיראוס. חבילות נופש הכוללות שיט על הספינה המשיכו להתפרסם בעיתונות בישראל גם בשנות ה-90. ב־30 בנובמבר 1994 היא עלתה באש מול חופי סומליה. בעקבות כך ננטשה, ולבסוף טבעה ב־2 בדצמבר 1994.
ראו גם

הפיגוע בנמל אשדוד
בית הקברות היהודי החדש (ריגה)

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 רשות מנהלת:  עיריית ריגה
 תאריך הקמה:  1928
 שטח:  0.146 ק"מ ריבועיים
 מספר קבורים:  22,500
 https://www.smerli.lv/site
 מיקום:  ריגה, לטביה
 קואורדינטות:  56°59′20″N 24°12′31″E
 
 
בית הקברות היהודי החדש בריגה "שמרלי" ( בלטבית: Rīgas Jaunie Ebreju kapi "Šmerlis" ) הוא בית קברות יהודי בריגה, ברחוב Lizuma, 4.
השם קשור לטופוניום המקומי שמרלי ( בלטבית: Šmerlis ).
שטחו של בית הקברות הוא 14.6 דונם, מספר הקברות כ-22.5 אלף .
היסטוריה

נוסד בשנת 1928 כאשר בית הקברות היהודי הישן של העיר מיצה את שטחיו. פרויקט הנקרופוליס בוצע על ידי אדריכל של ריגה פאול מנדלשטם, בית הקברות חולק לחלקות, נבנה אולם לטקסי אבל, הוקמה גדר, ששרדו עד היום .
במאי 1934 הוקמה בשדרה המרכזית של הנקרופוליס אנדרטה לזכר 37 קצינים וחיילים יהודים שנפלו במלחמת העצמאות של לטביה (1918 - 1920).
לאחר כיבוש ריגה ביולי 1941 שרפו הנאצים את אולם האבל יחד עם בני הערובה הכלואים בו.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, יהודים ששרדו את השואה וחזרו לריגה שיקמו את מבני בית הקברות ששרדו.
ב-1964 החליטו השלטונות הסובייטיים לפתוח את בית הקברות לקבורה חופשית של תושבי ריגה, ללא קשר ללאום או דת ובית הקברות עצמו נקרא בית הקברות שמרלי .
בקיץ 1990 הקימה הקהילה היהודית של ריגה בבית הקברות אבן זיכרון לבני הזוג ז'ניס ויוהנה ליפקה, שהצילו יותר מחמישים יהודים במהלך הכיבוש הנאצי.
לאחר החזרת עצמאותה של לטביה הפך בית הקברות שוב ליהודי.
ידועים מקרים של ונדליזם בבית הקברות הזה
מקומות קבורה של ידוענים

מיקום הקבורה המפורסמת ביותר בבית הקברות הוא קברו של אלוף העולם בשחמט לשעבר מיכאיל טל (1936 - 1992) . קבורים כאן גם הפילולוג נאום פרפרקוביץ ', הציירים מיכאיל יו וחיים ריסין , איש ציבור מקס שץ-אנין, המלחינים אוסקר סטרוק ולדימיר חוויניצקי, הסופר מארק רזומני, אקדמאי האקדמיה הלטבית למדעים יוליוס אנשלביץ '.כאן נקברו מחדש קורבנות השואה מאגליין ודובלה, יש אנדרטה ליהודי גרמניה שנהרגו בריגה על ידי הנאצים, ואנדרטאות נוספות.
הערות שוליים

1 2  "Рижское Новое еврейское кладбище «Шмерли»". אורכב מ-המקור ב-2019-06-28. נבדק ב-2019-12-06.
↑  "Еврейский погром в Шмерли". אורכב מ-המקור ב-2019-04-18. נבדק ב-2019-12-06.
↑  Могила Таля
↑  "Захоронения >> Рысин Хаим Симонович 1894—1963". אורכב מ-המקור ב-2019-12-06. נבדק ב-2019-12-06.
ג'ורדן רודס

| --- | --- |

ג'ורדן רודס
 לידה:  4 בנובמבר 1956 (בן 67) מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ורדן צ'ארלס רודס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 סוגה:  פרוגרסיב רוק, פרוגרסיב מטאל, רוק אינסטרומנטלי, ג'אז פיוז'ן, מוזיקת העידן החדש, מוזיקה אלקטרונית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלידים, גיטרת ברכיים, גיטרה חשמלית, שירה, קונטינום, קיטרה, בסון
 שיתופי פעולה בולטים:  דרים ת'יאטר, דיקסי דרגס, ליקוויד טנשן אקספרימנט,ג'ון פטרוצ'י, דייוויד בואי, סטיבן וילסון, ניל מורס, Project RnL
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורדן רודס, 2006
ג'ורדן רודס, 2008
ג'ורדן רודס (באנגלית: Jordan Charles Rudess; נולד ב-4 בנובמבר 1956) הוא קלידן יהודי אמריקאי, חבר בלהקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר ובסופרגרופ הרוק פרוגרסיבי ליקוויד טנשן אקספרימנט.
ביוגרפיה

הכישרון המוזיקלי של רודס התגלה עוד בבית הספר היסודי (בכיתה ב') בשעה שניגן על פסנתר, ובעקבות כך קיבל מלגת לימודים שעזרה לפתח את כישוריו. בגיל 9 התקבל ללימודי פסנתר קלאסי בקונסרבטוריון "ג'וליארד" היוקרתי שבניו יורק.
בגיל 19, בעקבות חיבתו ההולכת וגדלה לסינתיסייזרים ולז'אנר הרוק המתקדם ובניגוד לעצת הוריו ומוריו, עבר לנגן כקלידן בלהקות רוק אף על פי שרודס מקליט היום גם יצירות קלאסיות ונחשב לפסנתרן וקלידן גדול בשני התחומים.
במהלך שנות ה-80 השתתף רודס בפרויקטים שונים והקליט את אלבום הבכורה שלו Arrival, אך פרץ לתודעת הציבור רק בשנת 1994, שבה הקליט את אלבום הסולו שלו Listen. כתוצאה מאלבום זה נבחר רודס ל"תגלית השנה" בתחום הקלידנים בסקר קוראים שנערך על ידי ה-Keyboard Magazine. בעקבות האלבום והתואר שהוענק לו רודס הוזמן להחליף את קווין מור בלהקת דרים ת'יאטר כחבר קבוע, ובאותו זמן הוזמן להופיע יחד עם הלהקה Dixie Dregs. ג'ורדן העדיף להצטרף ל-Dixie Dregs, בעיקר משום שלא רצה להזניח את משפחתו הצעירה.
במהלך אחת מהופעות הלהקה התחוללה הפסקת חשמל, ובמהלכה אילתרו רודס ומתופף הלהקה רוד מורגנשטיין במשך כרבע שעה עד לחידוש ההופעה. בעקבות ערב זה החליטו השניים להופיע יחד על בסיס קבוע, ואף הקליטו אלבום אולפן ואלבום הופעה חיה בשם "הפרויקט של רודס/מורגנשטיין" (RMP).
הפרויקט הבא בו נטל ג'ורדן חלק היה Steinway To Heaven – פרויקט בו השתתפו גדולי קלידני הרוק בעולם. רודס ניגן יחד עם קית' אמרסון (ELP), ריק וייקמן (Yes) ופטריק מורז את האטיוד המהפכני של שופן.
בשנת 1997 הצטרף רודס לסופרגרופ האוונגרדי Liquid Tension Experiment. בהרכב אינסטרומנטלי זה חברים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי (דרים ת'יאטר) וטוני לוין (קינג קרימזון). ההרכב הוציא 2 דיסקים בלייבל Magna Carta. במהלך הקלטת האלבומים הבינו פטרוצ'י ופורטנוי שרודס מתאים ללהקתם, והזמינו אותו פעם נוספת להיות חבר בדרים ת'יאטר, והפעם ג'ורדן הסכים.
ביוגרפיה > שנותיו עם דרים ת'יאטר

בשנת 1999 הצטרף רודס ללהקת דרים ת'יאטר במקומו של דרק שריניאן, שהיה קלידן הלהקה באותה תקופה ופוטר סמוך להצטרפותו של רודס. הוא הוציא במקביל את אלבום הסולו השלישי שלו Resonance, אלבום שמורכב מאלתורי פסנתר, שנכתבו עבור חבר קרוב שהיה אמור לעבור ניתוח חשוב.
כבר באותה שנה הוציאה דרים ת'יאטר את אלבום הקונספט המוערך Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory. טביעות אצבעותיו של רודס בלטו באלבום זה במוטיבים הסימפוניים, ברעיונות התזמור, בסולואים מרשימים, וביכולת תיאום בכתיבה ובהלחנה יחד עם ג'ון פטרוצ'י. לאחר הוצאת האלבום יצאה דרים ת'יאטר למסע הופעות עולמי ענק בשם Metropolis 2000, ולאלפי מעריצים ניתנה האופציה לראות את דרים ת'יאטר יחד עם רודס בהופעה חיה. מסע ההופעות הסתיים בהופעה מיוחדת בניו-יורק, אשר צולמה ונערכה ב-DVD (זהו ה-DVD הראשון של הלהקה-Live Scenes from New York). הצטרפותו של רודס ללהקה העלתה את רמתה הטכנית בכמה רמות, כמו גם הפכה את המוזיקה ליותר פרוגרסיבית, עם הרבה מאפיינים השייכים לרוק המתקדם של שנות ה-70 (מוזיקה עליה רודס גדל).
לאחר סיום מסע ההופעות, החל רודס בעבודת ההלחנה של אלבום הסולו Feeding The Wheel, שיצא לאור ב-2001. באלבום משתתפים בין היתר ג'ון פטרוצ'י, טרי בוזיו (פרנק זאפה) וסטיב מורס.
ב-2002 הקליטה דרים ת'יאטר את אלבומה הכפול Six Degrees of Inner Turbulence, ובו שוב ניכרת השפעתו הרבה של רודס, והשינוי המוזיקלי שהוא הביא עמו ללהקה, בין היתר באוברטורה הקלאסית שהלחין.
לאחר אירוע הטרור הנורא ב-11 בספטמבר בניו יורק, החליטו רודס ואשתו דניאל על קונצרט מיוחד בעיר, שכל הכנסותיו יתרמו לצדקה. בקונצרט שנערך ב-25 בספטמבר 2002 נאספו 12,000 דולרים, שנתרמו לצלב האדום האמריקאי. לאחר ההופעה רודס הוציא לאור את האלבום 4NYC, הכולל הקלטות אולפן וקטעים מההופעה החיה.
בתקופת חג המולד של אותה שנה הוציא רודס אלבום סולו נוסף בשם Christmas Sky. 

בתחילת 2002 הקליט רודס יחד עם דרים ת'יאטר את אלבום הקונספט הכפול Six Degrees of Inner Turbulence.
בשנת 2003 הוציאה דרים ת'יאטר את אלבומה השביעי Train of Thought, ובו חתום רודס על המילים של אחד השירים, ושותף לכתיבה ולהלחנה של שירים נוספים. בסתיו של אותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי, ובמהלכו הופיעה עם להקת Yes, אחת הלהקות המשפיעות ביותר על סגנונו המוזיקלי של רודס.
בקיץ 2004 הוציא ג'ורדן את אלבומו השמיני- Rhythm of Time בהשתתפותם של ג'ו סאטריאני, גרג האו (Yes), ויני מור, רוד מורגנשטיין, דייב לארו, סטיב מורס וקיפ וינגר. על מנת להספיק ולהוציא את האלבום לפני צאתו לסיבוב ההופעות של דרים ת'יאטר, הסתגר רודס באולפן ההקלטות והתנתק מהעולם החיצוני למשך 14 יום. בשבועיים אלו לא הייתה לו גישה לטלוויזיה, רדיו ומחשב, ואפילו את הקשר עם בני משפחתו ניהל הסוכן האישי שלו.
בתחילת 2005 הופיע עם ההרכב הישראלי-בריטי בלקפילד, בזמן ששהו בחוף המזרחי של ארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה יצא האלבום Octavarium של דרים ת'יאטר, ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות לתקופה של אחד עשר חודשים.
בנובמבר 2006 הגיע רודס לישראל לחמישה ימים, ובמהלכם קיים הופעה עם אביב גפן וערך מופע סולו פסנתר.
ג'ורדן נשוי לדניאל, ולהם שתי בנות- קיילה ואריאנה.
פרויקטים נוספים בהם השתתף

ניגן עם גיטריסט ה-Dixie Dregs סטיב מורס.
הקליט ויצא לסיבוב הופעות עם הגיטריסט ויני מור.
הקליט וכתב שירים עבור הזמרת אנני הסלם מלהקת Renaissance.
הקליט מספר קטעים עבור דייוויד בואי.
יצא לסיור הופעות בינלאומי עם הקלידן יאן האמר והמתופף טובי ויליאמס.
הופיע יחד עם אנריקו איגלסיאס.
הופיע (ועדיין מופיע לעיתים) עם זוכי פרס גראמי Paul Winter Consort.
השתתף בקונצרט הצדקה של קייתי קוריץ', יחד עם סטינג, אלוויס קוסטלו ואחרים.
השתתף בפרויקט הישראלי Project RnL.
הוראת המוזיקה

בנוסף לקריירה של מוזיקאי בתור חבר להקה ואמן סולו, רודס מקדיש מזמנו ללימוד נגינה בקלידים. במסגרת זו פרסם מספר ספרי לימוד, וביניהם ספר המאגד את קטעי הקלידים של דרים ת'יאטר. 

את רוב מאמצי ההוראה עורך ג'ורדן דרך האינטרנט. באתרו הוא מציג קונסרבטוריון וירטואלי, העוזר ללומדים נגינה ברמות שונות.