stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרעין האקומבנס
תפקוד

גרעין האקומבנס מקבל מידע ממבנים לימביים החיוניים לעיבוד רגשי וכן ממבנים האחראיים על קואורדינציה של התנועה.
הוא מקושר לטגמנטום הגחוני כחלק מהמערכת המזולימבית mesolimbic system של המוליך העצבי דופמין.
גרעין האקומבנס מעורב במנגנוני חיזוק וקשב. אותות דופמינרגיים הנשלחים אל גרעין האקומבנס מסמנים נוכחות או אפשרות של גמול. לפיכך, הוא מעורב בתהליכים שונים הקשורים להנעה (מוטיבציה) וגמול, ולעיתים אף מכונה "מרכז העונג" של המוח. 
גרעין האקומבנס שולח מידע אל קליפת המוח הקדם-מצחית כדי לסייע בארגון של פעולות מוטוריות וקוגניטיביות
וממלא תפקיד מרכזי במערכת החיזוק במוח.
לגרעין האקומבנס יש חשיבות רבה לתהליכי הוויסות של התנהגויות המכוונות לקבלת גמול.
הוא חיוני ליצירת אינטגרציה של מידע מוטיבציוני לצורך ויסות ההתנהגות.
עלייה ברמות הדופמין שמגיע לגרעין האקומבנס מתרחשת בעקבות ציפייה לגמול עתידי ולא רק בעקבות גישה לתגמולים קיימים. 
על ידי כך הוא מעודד בחירה של פעולות, אשר יובילו לגמול מצופה.
בנוסף, לגרעין האקומבנס יש תפקיד מרכזי בוויסות של אימפולסיביות.
אזור זה נחקר רבות בהקשרים של התמכרות לסמים, וידוע כי סמים ממכרים גורמים לעלייה ברמת הדופמין בתוך גרעין האקומבנס.
מבנה

גרעין האקומבנס מורכב משני חלקים עיקריים:
ליבה (The NAC core (NACc - לליבה של גרעין האקומבנס יש תפקיד חיוני ביכולת של חיזוקים מותנים (CR - Conditioned Reinforcer) להשפיע על ההתנהגות.
קליפה The NAC shell -
הערות שוליים

1 2 3 4  Basar, K., Sesia, T., Groenewegen, H., Steinbusch, H. W., Visser-Vandewalle, V., & Temel, Y. (2010). Nucleus accumbens and impulsivity. Progress in neurobiology, 92(4), 533-557.
1 2 3  By Vaidya, Chandan J.; Gordon, Evan M.  ROLE OF DOPAMINE IN THE PATHOPHYSIOLOGY OF ATTENTION'DEFICIT/HYPERACTIVITY DISORDER Kar, Bhoomika Rastogi (Ed), (2013). Cognition and brain development: Converging evidence from various methodologies. APA human brain development series., (pp. 105-125). Washington, DC, US: American Psychological Association, xiii, 328 pp.
↑  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2 3  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
1 2  Madden, Gregory J. (Ed); Bickel, Warren K. (Ed), (2010). Impulsivity: The behavioral and neurological science of discounting. Washington, DC, US: American Psychological Association, xvi, 453 pp.
↑  Ranganath, A., & Jacob, S. N. (2016). Doping the mind: dopaminergic modulation of prefrontal cortical cognition. The Neuroscientist, 22(6), 593-603.
↑  Catharine A. Winstanley, Dawn M. Eagle, Trevor W. Robbins (2006). Behavioral models of impulsivity in relation to ADHD: Translation between clinical and preclinical studies. Clinical Psychology Review 26, 379–395
| גרעיני הבסיס |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | סטריאטום (הגרעין הזנבי • פוטמן • גלובוס פלידוס • גרעין האקומבנס) •  אמיגדלה • פקעת ההרחה (אנ') • הגרעין התת-תלמי (אנ') • החומר השחור |  |
| תפקודים | שליטה מוטורית • למידה |  |
| המערכת הלימבית |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | קליפת המוח הלימבית: פיתול החגורה (פיתול החגורה הקדמי, פיתול החגורה הקדמי העליון), הפיתול הפארהיפוקמפאלי (אנ') • קליפת המוח הארובתית-מצחית • היפוקמפוס • פורניקס • אמיגדלה •  גרעין האקומבנס • היפותלמוס • הגופים הדדיים • תלמוס |  |
| תפקודים | רגשות • מוטיבציה • זיכרון • למידה • הרחה • תגובת הילחם או ברח • ויסות של מערכת העצבים האוטונומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.1.09.440 
הקישורים העצביים לגרעין האקומבנס (AMY = amygdala; HC = hippocampus; PFC = prefrontal cortex; NAc = nucleus accumbens; VTA = ventral tegmental area).
גרעין האקומבנס הוא חלק מהמערכת הדופמינרגית
ג'יימס פארלי

ג'יימס אלווישס פארלי (באנגלית: James Aloysius Farley;‏ 30 במאי 1888 – 9 ביוני 1976) היה פוליטיקאי אמריקאי, האירי-קתולי הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית שנחל הצלחה בפוליטיקה הארצית. הוא כיהן בו-זמנית כיושב ראש הוועדה של המפלגה הדמוקרטית במדינת ניו יורק, כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשתי תקופות הנשיאות הראשונות של פרנקלין דלאנו רוזוולט. כאיש עסקים בעל מעמד מכובד וכחבר במסדר מלטה, זכה פארלי למעמד של "ממליך מלכים" פוליטי ובמידה רבה היה האחראי לבחירתו של רוזוולט כנשיא. פארלי היה מנהל מסע הבחירות למשרת מושל ניו יורק של אל סמית' ב-1922 ושל אלו של רוזוולט ב-1928 וב-1930 וכן של מסעות הבחירות של רוזוולט לנשיאות ב-1932 וב-1936. בשתי מערכות בחירות אלו חזה פארלי ניצחון סוחף וחולל מהפכה בשימוש בנתוני הסקרים.
פארלי היה אחראי ליצירת שיתוף הפעולה של קואליציית הניו דיל של הקתולים, איגודי העובדים, האפרו-אמריקאים, והחוואים. הוא היה איש מנגנון הפטרונות של הממשל שסייע לקדם את התוכניות החברתיות והתשתיתיות של הניו דיל. הוא שלט ברוב המינויים בדרג הביניים ובדרג הנמוך, תוך התייעצות עם הארגונים המדינתיים והמקומיים של המפלגה הדמוקרטית.
פארלי הצליח ליצור נורמליזציה ביחסי ארצות הברית עם הוותיקן ב-1933. הוא היה פקיד הממשל האמריקאי הבכיר הראשון שנסע לרומא והתקבל שם לראיון אצל האפיפיור פיוס האחד עשר. הוא גם סעד יחד עם הקרדינל פאצ'לי, לימים האפיפיור פיוס השנים עשר.
פארלי התנגד לשבירת המסורת שביצע רוזוולט, על פיה הנשיא לא כיהן ביותר משתי תקופות כהונה. על רקע זה התערערו יחסיו הקרובים עם הנשיא. ב-1942 הוא נחשב לבוס העליון של המפלגה הדמוקרטית במדינת ניו יורק. ב-1947 מינה הנשיא הארי טרומן את פארלי למשרה הבכירה של הנציב של ועדת הובר (Hoover Commission), או בשמה הרשמי "הוועדה לארגון הזרוע הביצועית של הממשלה".
פארלי היה פעיל במסגרת ההנהגה של חברת קוקה-קולה העולמית במשך יותר משלושים שנה והיה אחראי על התרחבותה העולמית של החברה כמעין סוכנות ממשלתית במהלך מלחמת העולם השנייה. מוצרי החברה שימשו כאמצעי להעלאת המוראל ואספקת אנרגיה לאנשי הכוחות הלוחמים. המוצרים נשלחו יחד עם מזון ותחמושת כ"פריט בעל חשיבות מלחמתית" וכך הורחב השוק העולמי של החברה על חשבון הממשלה. לאחר המלחמה, גם אז על חשבון הממשלה, הוקמו 59 מפעלים חדשים של החברה כדרך לשיקומה של אירופה.
ראשית חייו

ג'יימס פארלי נולד בכפריר גראסי פוינט שבמדינת ניו יורק למשפחה של חמישה בנים. סביו היו מהגרים אירים-קתולים. אביו, ג'יימס פארלי האב, היה מעורב בתעשיית ייצור לבנים, תחילה כפועל ולאחר מכן כשותף בשלושה סקונרים להובלת לבנים. אמו הייתה אלן לבית גולדריק.
לאחר מותו הפתאומי של אביו, סייע פארלי לאמו בהפעלת בר וחנות מכולת שהיא רכשה לפרנסת המשפחה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון, למד פארלי בקולג' העסקי פקארד בניו יורק, שם הוא למד הנהלת חשבונות ושאר מיומנויות עסקיות. לאחר סיום לימודיו שם הוא החל לעבוד בתאגיד הגבס של ארצות הברית (USG Corporation).
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1911 החל פארלי את פעילותו הפוליטית, כאשר הוא נבחר כפקיד העירייה של העיירה סטוני פוינט שבניו יורק. על אף הנטייה הרפובליקנית של העיירה, נבחר פארלי מחדש פעמיים. ב-1918 הוא נבחר כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז רוקלנד, ובתפקיד זה הוא עשה שימוש לחיזוק קשריו עם הבוס של טמאני הול, צארלס מרפי (אנ'), ושכנע אותו שאל סמית' יהיה הבחירה הטובה ביותר למשרת מושל ניו יורק. ב-28 באפריל 1920 נשא פארלי לאישה את אליזבת א. פינגן. לזוג נולדו שתי בנות ובן אחד.
פארלי הצליח להבטיח את הצבעתם של הבוחרים באפסטייט ניו יורק מצפון לקו הברונקס עבור סמית', כאשר זה התמודד על משרת המושל באותה שנה. לפני שפארלי ארגן את המנגנון המפלגתי באזורים אלו, לא עלה בידם של הדמוקרטים לנצח שם. לאחר שסייע לסמית' להיבחר כמושל, הוא מונה כמפקח הנמל של עיריית ניו יורק. הוא היה הדמוקרט האחרון שהחזיק במשרה זו, שבהמשך הייתה במסגרת רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי.
ב-1922 התמודד פארלי על מושב באספה המדינתית של ניו יורק וניצח במחוז רוקלנד, שקודם לכן היה מעוז של הרפובליקנים. הוא כיהן באספה שהתכנסה ב-1923, אך בשנה שלאחר מכן הוא נוצח בעקבות הצבעתו נגד חוק היובש של מדינת ניו יורק.
לאחר מכן הוא מונה לוועדה האתלטית של מדינת ניו יורק, על פי הצעתו חבר הסנאט המדינתי, ג'ימי ווקר. הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1924, שם הוא התיידד עם רוזוולט, שנשא את נאום "הלוחם המאושר" המפורסם שלו בעד סמית'.
כיושב ראש הוועדה האתלטית נאבק פארלי למען זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים. ב-1926 הוא איים להתפטר מתפקידו בוועדה אם אלוף האיגרוף ג'ק דמפסי לא יתמודד מול המתאגף האפרו-אמריקאי הארי וילס. פארלי מנע מדמפסי להתמודד מול ג'ין טאני ואיים באופן פומבי לבטל את הרישיון של טקס ריקרד לעריכת תחרויות במדיסון סקוור גארדן אם זה יתעלם מהנחיית הוועדה. עמידתו של פארלי לטובת זכויות השחורים הוכחה כנכס יקר ערך למפלגה הדמוקרטית לדורות הבאים, והיא זרעה את זרעי הבלוק השחור של הניו דיל.
באותה תקופה מיזג פארלי חמש חברות קטנות לאספקת חומרי בניין והקים את "תאגיד הבנאים הכללי" (General Builders Corporation) שהיה לחברת אספקת חומרי הבניין הגדולה ביותר בעיר ניו יורק. החברה של פארלי זכתה בחוזים פדרליים בתקופת ממשלו של הרברט הובר הרפובליקני לאספקת חומרי הבנייה לבניינים שכיום נחשבים לנקודות ציון חשובות בעיר, כמו מכלול הבניינים שמהווה כיום את בניין הדואר על שמו של פארלי ובניין אמפייר סטייט. עם מינויו לתפקידו החדש בממשלו של רוזוולט פרש פארלי מהחברה.
מנהל מסע הבחירות של רוזוולט

לאחר מאמצי שכנוע של פארלי ושל לואיס האו, ביקש רוזוולט מפארלי לקבל את תמיכתו על ההתמודדות ב-1928 על משרת מושל ניו יורק. פארלי ניהל את מערכת הבחירות שבה זכה רוזוולט בניצחון דחוק. לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הוועדה המדינתית של המפלגה הדמוקרטית וניהל גם את מסע הבחירות לבחירתו מחדש של רוזוולט כמושל ב-1930. הוא נבחר כיושב ראש הוועדה המדינתית של ניו יורק ובתפקיד זה הוא שימש עד 1944. פארלי סייע לגיוסו של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט למחנהו של רוזוולט ועזר לרוזוולט לקבלת מועמדות המפלגה לנשיאות בבחירות 1932.
יכולתו של פארלי לקבץ סביבו קתולים, אנשי איגודי העובדים, ואת המנגנון המפלגתי של העיר, במקביל לשמירה על "הדרום המבוסס" (Solid South) בקואליציית הניו דיל, סייעו מאוד לרוזוולט. פארלי חזר על התהליך בבחירות של 1936, כאשר הוא חזה נכונה באילו מדינות רוזוולט ינצח ובאילו שתי מדינות הוא יפסיד. עם קבלת תוצאות הבחירות הכריז פארלי, "לאן שתלך מיין, תלך ורמונט" (שתי המדינות היחידות שהצביעו בעד מועמד הרפובליקנים אלף לנדון), כמשקל נגד לאמירה הידועה "לאן שתלך מיין, תלך האומה" (As Maine goes, so goes the nation). תחזית זו הקנתה לפארלי את המוניטין שלו בהיסטוריה של ארצות הברית כנביא פוליטי.
שנותיו האחרונות

לאחר התפטרותו מתפקידו בממשל, התמנה פארלי ליושב ראש מועצת המנהלים של תאגיד הייצוא של חברת קוקה קולה, תפקיד שכאילו נתפר לפי כישוריו של פארלי. הוא שימש בתפקיד זה עד לפרישתו ב-1973. בבחירות המקדימות למשרת מושל ניו יורק ב-1942 תמך פארלי במועמד שנבחר בסופו של דבר, ג'ון בנט, אל מול המועמד המועדף על הנשיא רוזוולט, ג'יימס מיד. בבחירות הכלליות נוצח מיד על ידי מועמד הרפובליקנים תומאס דיואי. פארלי קיבל קול אחד בלבד בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1944. חשיבותו כבעל כוח פוליטי ארצי חזרה כאשר ידידו הוותיק, הארי טרומן נבחר כנשיא לאחר פטירתו של רוזוולט.
ב-1948 פורסמה האוטוביוגרפיה השנייה של פארלי, "סיפורו של ג'ים פארלי: השנים עם רוזוולט". בספר זה שיבח פארלי את השקפותיו בנוגע לחשיבותו לממשל, הגן על מורשתו, וכלל לא דיבר בחיבה על הבוס לשעבר שלו, רוזוולט. הוא המשיך לתאר באריכות את מעמדו רב החשיבות ואת תחומי האחריות הרבים מספור בבית הלבן של רוזוולט. עם זאת, לדבריה של מזכירתו של רוזוולט, גרייס טלי (אנ'), בספרה "פ.ד.ר: הבוס שלי" (F.D.R: My Boss), שיצא לאור ב-1949, "...למעט תפקידו כמנהיג המפלגה, בתוך הקבינט הוא תרם מעט מאוד או בכלל לא לעיצוב מדיניות הממשל". טלי ממשיכה ומתייחסת לספרו של פארלי כ"המנון של שנאה כלפי רוזוולט". למעשה, בספרו תיאר פארלי את הפנטזיה שלו כיורש אפשרי לרוזוולט בבחירות של 1940, שכן הוא העריך יתר על המידה את הפופולריות שלו על סמך התשבחות שהוא קיבל לעיתים קרובות כאיש הממשל. למעשה, הסבירה טלי, "ג'ים שגה כאשר הוא חשב שמחיאות הכפיים שהוא קיבל בפתיחתם של משרדי דואר חדשים היו מחיאות כפיים שהופנו אליו אישית".
ב-1974 הוענקה לפארלי מדליה על ידי אוניברסיטת נוטרדאם (Laetare Medal), שהיא אות הכבוד הוותיק והמכובד ביותר שמוענק לאמריקאים קתולים. הוא המשיך להיות פעיל בפוליטיקה המדינתית והארצית עד ליומו האחרון.
ג'יימס פארלי נפטר בגיל 88, בניו יורק, ב-9 ביוני 1976. הוא היה אחרון חברי הקבינט של רוזוולט שנותרו בחיים. פארלי נטמן בבית הקברות גייט אוף הייבן שבהאות'ורן, ניו יורק.
מורשתו והנצחתו

פארלי היה האדם היחיד ששימש בו-זמנית כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית במדינת ניו יורק, וכמנהל הכללי של הדואר. הכבוד שרחשו לפארלי חצה את הקווים הפוליטיים. לקראת סוף הקריירה שלו, היה פארלי כבר מדינאי וותיק והוא דחף לרפורמות בשיטות מימון מסעות הבחירות וצמצום ההשפעה של קבוצות ההשפעה והשחיתות בפוליטיקה.
הדיוקסיה הקתולית של ניו יורק כללה את פארלי ברשימת האישים החשובים שלה לכבוד שנת ה-200 שלה שצוינה ב-2007. "פרס ג'יימס א. פארלי" הוא הפרס המכובד ביותר שמוענק על ידי איגוד כתבי האגרוף לאלו שמגלים הגינות ויושרה בספורט האגרוף. "התא של פארלי" הוא השם שניתן לקבוצת מושבים בשורה הראשונה של יציעי היאנקי סטדיום הקרובים לקו הבסיס הראשון. פארלי ואישים אחרים נהגו לפקוד את המושבים הללו. בשנותיו האחרונות נהג פארלי לתרום את הכרטיסים הללו למועדוני הנוער בניו יורק ובסביבה.
פארלי היה האורח הראשון בתוכנית הוותיקה של רשת NBC, פגוש את העיתונות. הוא נודע גם בשל "תיק פארלי" (Farley file), סדרה של תיעודים על אישים שקיימו פגישות עמו או עם רוזוולט, שאותם היה מכין לקראת הפגישה עם הנשיא ובהם היה כל המידע האישי או הכללי אודות האיש שנאסף מפגישות קודמות או על סמך מקורות אחרים.
ב-1962 קיבל פארלי מדליית זהב מ"אגודת מאה השנים של ניו יורק" (The Hundred Year Association of New York), כאות הוקרה לתרומתו יוצאת הדופן לעיר ניו יורק.
פארלי נהג לומר שבאמצע אוקטובר, כשבועיים לפני הבחירות, אלו שהחליטו כבר על המועמד לנשיאות שלו הם יצביעו, כבר לא ישנו את דעתם. הוא היה ידוע ביכולתו לזכור שמות של אנשים שעמם נפגש ופרטים אישיים עליהם.
"בניין ג'יימס א. פארלי" (James A. Farley Building) הוא בניין הדואר המרכזי של ניו יורק והוא רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. על שמו קרויים גם בית ספר יסודי וגשר זיכרון בסטוני פוינט.
הערות שוליים

↑  Farley Dies - Jun 10, 1976 - NBC - TV news: Vanderbilt Television News Archive. Tvnews.vanderbilt.edu (June 10, 1976).
↑  Daniel Mark Scroop, Mr. Democrat: Jim Farley, the New Deal and the Making of Modern American Politics (University of Michigan Press, 2006)
↑  Full text of "Jim Farley S Story". Archive.org.
↑  Ken Rudin (2000-07-14). "The Significance of the V.P. Pick". The Washington Post.
↑  ANDREW GLASS, 'As Maine goes, so goes the nation,',  POLITICO, 09/08/2016.
↑  What are Farley’s Follies? - Mystic Stamp Company
↑  Grace G. Tully, F.D.R., My Boss, C. Scribner's Sons, 1949, p. 180.
↑  Grace G. Tully, F.D.R., My Boss, C. Scribner's Sons, 1949, p. 182.
↑  "Recipients - The Laetare Medal". University of Notre Dame.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599139705171  BnF: cb11551983f (data)  GND: 133593606  ISNI: 0000 0001 1660 2880  LCCN: n79135041  NARA: 10580819  NTA: 070472068  SNAC: w6gh9hpx  SUDOC: 09569854X  VIAF: 65200618   WorldCat (עם VIAF): 65200618 
פארלי עם רוזוולט, 1931
פארלי יושב על חבילות של דבר דואר אוויר, 1938
גיליון מזכרת של בולי התקופה שהוצא על ידי פארלי, 1936
בניין ג'יימס א. פארלי בניו יורק
גן הגתות

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ראשון לציון 
 קואורדינטות:  31°57′44″N 34°48′26″E﻿ / ﻿31.962138888889°N 34.807277777778°E﻿ / 31.962138888889; 34.807277777778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גן הגתות(למפת גוש דן רגילה) גן הגתות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן הגתות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן הגתות  he גן הגתותhe גן הגתותמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מבט אל הגן מהרחוב
הגת הביזנטית. המשטח המרוחק הוא משטח הדריכה. באמצע משמאל בור הסינון והשיקוע ומימין לו בור האיגום
גת מתקופת הברזל
בור האיגום של הגת מהתקופה ההלניסטית
משטח הדריכה של הגת הלימודית
גן הגתות הוא גן ארכאולוגי בראשון לציון שבו מרוכזות גתות מתקופות שונות שנמצאו בסביבתה של העיר.
הגן ממוקם בפינת רחוב שפרינצק ושדרות ההסתדרות, במקום שבו נחשפה ב-1991 גת תעשייתית עם רצפת פסיפס מהתקופה הביזנטית. ב-2003 התגלו בסביבתה של ראשון לציון מספר גתות מהתקופה ההלניסטית ומתקופת הברזל. שתיים מהן הועתקו לגן בשנים 2004 ו-2006. בגן נבנתה גם גת מודרנית על בסיס מודל של גת ביזנטית. גת זו שימשה את תלמידי בית הספר הסמוך ללימוד על תהליך ייצור היין ולהתנסות בהפקתו.
הגן נקרא על שמו של שמעון פ' רוזנטל, שהיה יינן ראשי ביקב ועסקן מקומי.
הגן תחום בגדר והגישה אליו נעשית בתיאום עם עיריית ראשון לציון.
הגתות בגן > גת ביזנטית

גת לייצור יין שמתוארכת למאות ה-5–6 לספירה. זוהי אחת משתי גתות שנחשפו במהלך עבודות פיתוח בשנת 1991 במקום שבו שוכן הגן. ב-2009 נחשפה גת ביזנטית נוספת כ-400 מטר מדרום-מערב לאתר. על פי גודלה ומורכבותה היחסית, מסתבר כי הייתה זו גת ציבורית ששימשה את האוכלוסייה הכפרית באזור. בתקופה המוסלמית פסק השימוש בגת והיא ננטשה. הגת מורכבת ממשטח דריכה (5.35x5.4 מ'), בור לשיקוע וסינון פסולת (1.1x1.2 מ') ובור איגום לאיסוף התירוש (קוטרו 2.75 מ'), שמחוברים ביניהם במרזב ובצינורות חרס. בצמוד לאגנים משטח לאחסון ענבים ותאים שבהם אוחסנו כנראה חומרי לוואי שהוּספו לתירוש. שטחי הגת מטויחים ומרוצפים בפסיפס לבן. במרכזו של משטח הדריכה ניצב בסיס אבן עגול בעל נקב רבוע, שבו הותקן מכבש בורג לסחיטת זגים. בתחתית הנקב צינור חרס שדרכו נוקז התירוש מתחת למשטח ואל בור השיקוע והסינון. בעבר ניצב בגן שחזור של המכבש. בתחתית בור האיגום שֶקע לאיסוף הזגים, שבו מותקן פסיפס בצורת צלב. הגת מוקפת בחומת אבן נמוכה שהשתמרה חלקית. אחת משתי הגתות שוחזרה על ידי רשות העתיקות ועיריית ראשון לציון, ואילו השנייה כוסתה בחזרה. מעל הגת הותקן גג רעפים ונוסף כבשׁ גישה מוגבה שמקיף חלקית את הגת.
הגתות בגן > גת מתקופת הברזל

גת שמתוארכת למאות ה-8–6 לפנה"ס, ששימשה כנראה לעיבוד מספר זני ענבים. הגת נחשפה בחפירות הצלה שנערכו בספטמבר-אוקטובר 2003 ממערב לשכונת "חתני פרס נובל". הגת בנויה משלושה אגנים בעומק של כ-70 ס"מ, ערוכים בשורה, ללא חיבור ביניהם, שהאמצעי שבהם קטן יותר מרעיו. האגנים מצופים שכבת טיח לבן מסיד וצדפים למניעת חלחול. בתחתית כל אגן, לצד אחת מדופנותיו, נמצאת גומת שקיעה לאיסוף נוזלים. אין לגת משטח דריכה חיצוני, ודריכת הענבים נעשתה ככל הנראה באגנים עצמם. בתוך האגנים נמצאו חרסים מתקופת הברזל II. כ-30 מטר מהגת נתגלו שרידי יישוב, ולא הרחק מאתר החפירה שוכנת גם המצודה האשורית. גתות דומות לה מצויות בתל קסילה, תל גזר, תל מיכל ולוד. עם העתקתה של הגת נחנך הגן.
הגתות בגן > גת הלניסטית

אחת ממספר גתות שנחשפו בשנת 2003 במסגרת חפירות הצלה שנערכו באזור מעוין שורק, מתוארכת למאות ה-3–2 לפנה"ס. גודל המתחם שבו התגלתה מעיד על ייצור תעשייתי, שייתכן שאף נועד לייצוא. הגת מורכבת ממשטח דריכה, בור סינון ובור איגום לאיסוף תירוש, מטויחים למניעת חלחול. התירוש זרם ממשטח הדריכה דרך מרזב לבור הסינון, שבו שקעה הפסולת, ומשם לבור האיגום. במרכז בור האיגום גומת שיקוע לריכוז הזגים. בשנת 2006 הועתקה הגת לגן.
הגתות בגן > גת למטרות חינוכיות

גת מודרנית שנבנתה בשטח הגן על פי מודל של גת מהתקופה הביזנטית, במסגרת פרויקט משותף לעירייה, לבית הספר "ידלין" הסמוך וליקבי כרמל. תלמידי המוסד תחזקו את המתחם, למדו על תהליך הפקת היין והתנסו בו בעצמם. בתקופת הבציר הובאו אל הגת ענבים, התלמידים דרכו עליהם והתירוש שמופק מועבר לתסיסה בחביות שאוחסנו בבית הספר. בסוף התהליך היין בוקבק ונמכר. נכון ל-2013 הפרויקט אינו פעיל.
לקריאה נוספת

ערן שביט, "ראשון לציון", חדשות ארכאולוגיות ק (1993), עמ' 48
הערות שוליים

↑  שילוט במקום. ראו גם רוזנטל פאול שמעון באלבום המשפחות - מוזיאון ראשון לציון.
↑  ערן שביט, "ראשון לציון", חדשות ארכאולוגיות ק (1993), עמ' 48.
↑  אלי הדד, ‏ראשון לציון, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 125 (28 בנובמבר 2013).
↑  גן הגתות באתר רשות העתיקות.
↑  שילוט בגן.
↑  יואב ארבל, ‏ראשון לציון, חולות, דוח סופי, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 121 (10 בנובמבר 2009).
↑  שילוט בגן.
↑  צחר רותם, גן גתות בראשון: גת ביזנטית, גת מתקופת הברזל וגפנים עתיקות, באתר הארץ, 25 במרץ 2004.
↑  עוזי עד ואנג'לינה דגוט, ‏גן שורק (דרום), באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 118 (1 במרץ 2006).
↑  שילוט בגן.
↑  שילוט בגן.
↑  דברי הסבר שניתנו בע"פ במסגרת סיור מטעם מוזיאון ראשון לציון.
↑  על הפרויקט באתר בית הספר ידלין.
גבעת בורובאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  בורובאן 
 גובה:  878 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°54′39″S 59°28′49″W﻿ / ﻿63.9108°S 59.4803°W﻿ / -63.9108; -59.4803
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת בורובאן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת בורובאן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת בורובאן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת בורובאן
 
גבעת בורובאן (באנגלית: Borovan Knoll; בבולגרית: Борованска могила) היא גבעה בחוף המערבי של מפרצון לינדבלאד, בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
גבעת בורובאן ממוקמת 1.85 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מגבעת דראגור.
גבעת בורובאן ממוקמת 3.88 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מנקודת אלמונד- נקודת אלמונד מהווה שלוחה של גבעת בורובאן.
גובהה של גבעת בורובאן 878 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מיפוי הגבעה

הגבעה מופתה לראשונה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים ובריטיים.
היסטוריה > מקור השם

הגבעה נקראת על שם הכפר בורובאן שבצפון מערב בולגריה.
גיגאנטומכיה

ערך זה עוסק במלחמת הגיגאנטים. אם התכוונתם לענקים נחשיים, ראו .
הגיגאנטומכיה (ביוונית עתיקה: γιαγαντομοηια), או מלחמת הגיאגנטים, היא מלחמה שהתרחשה במיתולוגיה היוונית. היא התרחשה לאחר הטיטאנומכיה, ומות אכידנה וטיפאוס.
צדדים

| אלים | גיגאנטים |
| --- | --- |
זאוס: פורפיריון
האדס: אלקיאונאוס
אתנה: אנקלדוס
פוסידון: פוליבוטס
ארס: דמסן
דיוניסוס: אפיאלטס ואוטוס
הפייסטוס: מימאס
אפולו וארטמיס: אוריון
הרמס: היפוליטוס
אלות גורל: תואס
אפרודיטה: פריבויה
הקטה: קליטיוס
עלילה > הגיגאנטים במלחמה

כל גיגאנט במלחמת האלים בגיגאנטים נלחם באל המתאים אליו בכוחו. במלחמה היו גיגאנטים רבים שכל אחד מהם נלחם באל אחר. החזקים שבגיגאנטים היו פורפיריון, אנקלדוס ואלקיאונאוס. פורפיריון הוא הענק הבכיר מביניהם ובקרב האלים והגיגאנטים הוא נלחם נגד זאוס, בכיר האלים. אלקיאונאוס, לעומת זאת, היה מחובר לאדמה ומאפייניו דמו למאפייניו של האדס, ולכן הוא נלחם בהאדס. אנקלדוס היה החכם מבין הגיגאנטים ולכן נלחם באלת החוכמה אתנה. בנוסף ישנם גיגאנטים נוספים כמו: פוליבוטס שנלחם בפוסידון, דמאסן שנלחם בארס, אפיאלטס ואוטוס שנלחמו בדיוניסוס, מימאס שנלחם בהפייסטוס, אוריון שנלחם בארטמיס ואפולו, היפוליטוס שנלחם בהרמס, פריבויה באפרודיטה, תואס שנלחם בשלוש אלות הגורל, קליטיוס נלחם בהקטה.
עלילה > המלחמה

לחזק שבגיגאנטים, אלקיאונאוס, היה מתת מיוחדת, כל עוד הוא נשאר בתוך תחומי מולדתו, אף אחד לא יכול להורגו. הרקולס ירה באלקיאונאוס חיצים, אך כאשר נגע גופו באדמה הוא חזר לחיים. כדי להתגבר על כך, גרר אותו הרקולס אל מחוץ לפלגרה, מולדתו (שם אירעה המלחמה), ושם הרגו. כדי להרוג את פורפיריון שלח אליו זאוס את אשתו הרה. פורפיריון ניסה לאנוס אותה ואז זאוס שילח בו ברק והרגו. את אנקלדוס קברה אתנה תחת האי סיציליה.
בתרבות

בספרי "גיבורי האולימפוס" של ריק ריירדן, השבעה: פרסי ג'קסון, ג'ייסון גרייס, הייזל לבסק, פייפר מקלין, פרנק ז'אנג, ליאו ואלדס ואנבת' צ'ייס, מתחילים את מלחמת הענקים השנייה, שבראשה עומדת גאיה, אלת האדמה. בכל ספר יש את הענקים שהם נלחמים בהם. לפי נבואת השבעה, אחד: ג'ייסון או ליאו, ימות:
"שבעה חצויים יענו לאתגר.
עולם במלואו יסער או יבער.
נדרים לקיים עד כלות נשימה,
בשערי המוות תגעש מלחמה."
בתרבות > הגיבור האבוד

הראשונים מנבואת השבעה היו ג'ייסון, פייפר וליאו. הם יוצאים למסע לשחרור האלה הרה. במסעם נוספים מטרות נוספות, עצירת הענק פורפיריון, ושחרור טריסטן מקלין, אביה של פייפר. הם נלחמים בענק אנקלדוס, ולאחר מכן, דוחים את התעוררות פורפיריון בעזרת האלה הרה. ג'ייסון, פייפר, ליאו ואנבת' יצאו למסע אל רומא החדשה, ששם נמצא פרסי, החצוי האבוד.
בתרבות > בן נפטון

השניים מהנבואה הם פרסי, הייזל, ופרנק. הם יוצאים למסע חיפושים לשחרור האל תנטוס, שבמהלכו נלחמים עם הענק אלקינואוס, שנהרג על ידי פרנק והייזל. בסוף המסע, הם מגיעים לרומא, שמותקפת על ידי הענקים. פרסי, יחד עם האל טרמינוס, אל הגבולות הרומאי, הורגים את פוליבטס. הם מודעים להגעת הספינה של ליאו, "ארגו 2" לרומא החדשה.
בתרבות > אות אתנה

החצויים מנבואת השבעה מתאספים באספת סנאט ברומא החדשה, שבא ליאו מותקף על ידי אידולון, ומתקיף את רומא החדשה. כתוצאה מכך, הם יוצאים למסע לעצירת הענקים אוטוס ואפיאלטס שמתכוונים להחריב את רומא האמיתית, ואת העולם, לשחרר את ניקו די אנג'לו, אחיה למחצה של הייזל, ולהשגת פסל אתנה פרתנוס, שייתן שלום בין היוונים והרומאים. בסוף הספר אנבת' ופרסי נופלים לטרטרוס.
בתרבות > בית האדס

בספר הזה יש מקביליות: צד אחד מופנה לג'ייסון, לפייפר, לליאו, להייזל, לפרנק ולניקו על סיפון ארגו 2. צד אחר מופנה לאנבת' ולפרסי בטרטרוס. הקטה, אלת הקסמים, נותנת להייזל משימה: לפתוח את שערי המוות בבית האדס, ולהילחם בענק קליטיוס, אנטי הקטה, ובפסיפאה, אשתו של מינוס, מלך כרתים. במקביל, פוגשים אנבת' ופרסי את בוב, שבעצם הוא הטיטאן יאפטוס, שנשטף על ידי נהר לתה, שמוחק זיכרון, ובדמאסן, האנטי ארס שוחר השלום.