stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת סן רמו
לקריאה נוספת

אריק יאן צורשר, תורכיה: היסטוריה מודרנית, (תרגום מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש), תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2005.
David Fromkin, A Peace to End All Peace, New York, Henry Holt, 1989
Zvi Hauser, The San Remo Conference, a century on, JNS, 2020.
הערות שוליים

↑  מתוך מאגר המידע "מסע בארץ ישראל" מסדרת "סביבות למידע".
↑  "גבולות המדינות האמורות ובחירת המנדט בהן ייקבעו על ידי מעצמות הברית הראשיות. ובמסגרת אותם גבולות שייקבעו על ידי הצדדים מסכימים להפקיד את ניהול פלשתינה, תוך יישום הוראות סעיף מעצמות הברית הראשיות, בידי בעל מנדט שייבחר על ידי המעצמות האמורות." החלטת ועידת סן רמו, מתוך "זכויותיה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי", המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
↑  כתב המנדט של חבר הלאומים באתר מרכז המידע של האו"ם על "סוגיית פלשתינה"
| מלחמת העצמאות של טורקיה |
| --- | --- | --- |
| התגבשות התנועה הלאומית הטורקית | חוזר אמסיה • ועידת ארזורום • ועידת סיוואס • האספה הלאומית הגדולה של טורקיה |  |
| הסכמים בינלאומיים | הפסקת האש של מודרוס • ועידת סן רמו • הסכם סוור • הסכם אלכסנדרופול • הסכם קארס • הסכם מוסקבה • הסכם אנקרה • שביתת הנשק של מודניה • הסכם לוזאן |  |
| מאבקים מזוינים | מלחמת יוון–טורקיה • מלחמת טורקיה–צרפת • מלחמת טורקיה–ארמניה |  |
| המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון |
| --- | --- | --- |
| הסכמים | הסכם סייקס–פיקו (1916) • ועידת סן רמו (1920) • הסכם אנקרה (1921) • הסכם ניוקומב-פולה (1923) • חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936) • גבול טורקיה–סוריה • יום העצמאות של לבנון (1943) |  |
| ישויות פוליטיות | מנהלת שטחי האויב הכבושים • הממלכה הערבית של סוריה (1920) • יצירת לבנון הגדולה (1914–1920) • לבנון הגדולה (1920–1943) • מדינת דמשק (1920–1925) • מדינת חלב (1920–1925) • מדינת העלווים (1920–1936) • מדינת ג'בל א-דרוז (1921–1936) • סנג'ק אלכסנדרטה (1921–1938) • הפדרציה הסורית (1922–1925) • מדינת סוריה (1925–1930) • הרפובליקה הסורית הראשונה (1930–1946) |  |
| עימותים צבאיים | המרד העלווי של 1919 (אנ') • מלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת (1920) • קרב מייסלון (24 ביולי 1920) • כיבוש דמשק (24 ביולי 1920) • מאורעות תל חי (1920) • מרד הנאנו (אנ') (1920–1921) • מלחמת טורקיה–צרפת (1920–1921) • המרד הסורי הגדול (1925–1927) • השביתה הכללית הסורית 1936 (אנ') • הפלנגות הנוצריות • צבא הלבאנט • המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה (1941) • משבר הלבנט (אנ') (1945) |  |
| נציבים עליונים | אנרי גורו (1920–1922) • רובר דה קה (צר') (1923–1922) • מקסים וגאן (1923–1924) • מוריס סראי (1924–1925) • אנרי דה-ז'ובנל (אנ') (1925–1926) • אנרי פונסו (אנ') (1926–1933) • דמיאן דה מרטל (אנ') (1933–1939) • גבריאל פואו (1939–1940) • ז'אן שיאפ (אנ') (1940) • אנרי פרנאן דנץ (1940–1941) • ז'ורז' קאטרו (1941–1943) • ז'אן הלו (צר') (1943) • איב שטאיינו (אנ') (1943–1944) • אטיין פול באינט (Étienne Paul Beynet, 1944–1946) |  |
| הנהגה מקומית  | האמיר פייסל בן חוסיין • הקונגרס הלאומי הסורי (1919–1920) • יוסוף אל-עזמה • סאלח אל-עלי • אדהם ח'נג'ר (אנ') • אבראהים הנאנו (אנ') • אליאס חויכ (אנ') • אמיל אדה • בשארה אל-ח'ורי • סולטאן אל-אטרש • עבד אל-רחמן שהבנדר (אנ') • חסן אל-חראט (אנ') • עיאש אל-חאג' (אנ') • אנטון סעאדה • שוכרי אל-קוותלי • האשם אל-אתאסי • הגוש הלאומי • זכי אל-ארסוזי • ריאד א-סולח |  |
פורטל צרפת צרפת
ז'ונאס בלוקה

| --- | --- |
בלוקה, 2017
בלוקה, 2017
 לידה:  10 ביולי 1992 (בן 32) בריסל, בלגיה
 מדינה:  צרפת, בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  שחקן
 
ז'ונאס בלוקה (באנגלית: Jonas Bloquet; נולד ב-10 ביולי 1992) הוא שחקן בלגי, הידוע בתפקידיו כג'ונאס בסרט הדרמה הבלגי "שיעורים פרטיים" (2009), מה שזיכה אותו במועמדות לפרס מגריט לשחקן המבטיח ביותר, וינסנט לבלאן במותן הפסיכולוגי "היא" (2016), שעליו היה מועמד לפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר, ומוריס "פרנצ'י" ת'ריאול בסרט האימה "הנזירה" (2018), תפקיד שאותו הוא גילם בשנית בסרט ההמשך שעלה לאקרנים בשנת 2023, "הנזירה 2".
פילמוגרפיה > משחק

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | "שיעורים פרטיים" | ג'ונאס | מועמדות – פרס מגריט לשחקן המבטיח ביותר |
| 2009 | Noctambules | תומאס | סרט קצר |
| 2010 | "אליינה" | אדריאן | סרט קצר |
| 2012 | "שלושה לבבות פועמים" | ניקולאס | סרט קצר |
| 2013 | "החבר'ה הרעים" | אנדרה |  |
| 2013 | "מרחק ארוך" | קווין | סרט קצר |
| 2013 | R.I.S, police scientifique | אלכסנדר בובייה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | Enquêtes réservées | ג'רמי קארבסקי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 | "שלושה ימים להרוג" | יו |  |
| 2014 | "רעם" | איבן |  |
| 2014 | Mauvaise tête | פול | סרט קצר |
| 2015 | Conte sur moi | לוקאס | סרט קצר |
| 2015 | "מקס" | מקס | סרט קצר |
| 2016 | "היא" | וינסנט לבלאן | מועמדות – פרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר |
| 2016 | "הנציב מגלן" | סטניסלס פרו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2017 | "יתומה" | פטריק |  |
| 2017 | "ולריאן ועיר אלף הכוכבים" | הלוחם קיי-טרון |  |
| 2017 | Transferts | באו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2018 | "הנזירה" | מוריס "פרנצ'י" ת'ריאול |  |
| 2018 | "לבד בחתונה שלי" | ז'אן-לופ |  |
| 2018 | Par le sang | הארגרולד | סרט קצר |
| 2018 | eLegal | אטיין לומברד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2019 | "חיות הבר" | וינסנט |  |
| 2019 | La paix intérieure |  | סרט קצר |
| 2020 | One and Thousand Nights | ויקטור | סרט קצר |
| 2021 | Dans les parages | ג'ונאס | סרט קצר |
| 2021 | Germinal | שאבל | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2021 | Baragaki: Unbroken Samurai | ז'ול ברונט | סרט יפני |
| 2022 | "אבא וחייל" |  |  |
| 2022 | 1899 | לוסין | סדרת טלוויזיה |
| 2023 | "הנזירה 2" | מוריס "פרנצ'י" ת'ריאול |  |
| 2023 | "מארי אנטואנט" | יוזף השני | סדרת טלוויזיה (5 פרקים) |
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | שם | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2015 | Conte sur moi | סרט קצר |
| 2015 | "מקס" | סרט קצר |
| 2016 | Je suis un troc | סרט קצר |
תיאטרון

| שנה | שם | מחבר | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | "פופקורן" | בן אלטון | קלייר בוייה |
| 2013 | "ל'אטלייה" | ז'אן קלוד גרימברג | דליה בונט וקורלי פאקלייר |
| 2016 | "משחק ילדים" | רוברט מרסקו | דורות'י דבלטון |
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרסי מגריט | השחקן המבטיח ביותר | "שיעורים פרטיים" | מועמדות |
| 2017 | פרסי סזאר | השחקן המבטיח ביותר | "היא" | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Jonas Bloquet: "We can't allow ourselves to remain silent", web.archive.org, ‏2018-05-02
↑  A MOMENT WITH: JONAS BLOQUET, web.archive.org, ‏2022-05-02
↑  UBBA, web.archive.org, ‏2021-03-01
↑  - Films CANALPLUS.FR, web.archive.org, ‏2018-08-13
↑  Jonathan James, Interview with THE NUN’s Jonas Bloquet, Daily Dead, ‏2018-09-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142980366  ISNI: 0000 0003 9152 5939  LCCN: no2017034007  NTA: 326405836  SUDOC: 142986852  VIAF: 285360567   WorldCat (עם VIAF): 285360567
ח'ירבת ג'ומג'ום

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת בית שני 
 מיקום
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 קואורדינטות:  31°40′14″N 35°05′25″E﻿ / ﻿31.670476404375°N 35.09030711438°E﻿ / 31.670476404375; 35.09030711438
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ח'ירבת ג'ומג'ום(למפת הרי ירושלים רגילה) ח'ירבת ג'ומג'ום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ירבת ג'ומג'ום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ירבת ג'ומג'ום
 
ח'ירבת ג'ומג'ום הוא אתר יישוב עתיק הממוקם במורדות המערביים של גוש עציון, בקצה שלוחת ההר של משואות יצחק הישנה,  כקילומטר מצפון ליישוב בת עין.
השם ג'ומג'ום הוא תרגום ערבי של גולגולת, וניתן לחורבה בגלל צורת הסלעים בצידה הדרום-מזרחי המזכירה מעט מעט צורת גולגולת. החורבה ממוקמת ברצועת המצלעות המערביים של הרי יהודה, ומנצלת היטב את הטופוגרפיה המצוקית. מהחורבה תצפית למרחקים.
האתר נסקר בעבר על ידי דוד עמית ובועז זיסו. בסקר תועדו בין השאר מאגרי מים מרשימים, מקוואות טהרה, מערת קבורה ושברי גלוסקמות אבן, המלמדים על קיומו של יישוב יהודי באתר בשלהי תקופת הבית השני ובימי מרד בר-כוכבא. כמו כן התגלו חרסים המעידים על המשך קיומו של האתר בתקופה הביזנטית.
בית ספר שדה כפר עציון יזם שתי עונות חפירה באתר בשנים 2005 ו-2008. עונת 2005 נוהלה על ידי אחיה הכהן-תבור. עונת 2008 נוהלה על ידי ערן מאיר ובועז זיסו. בעונה זו נחפר חלק ממבנה מן התקופה הממלוכית ושני מקוואות טהרה הממוקמים בראש הגבעה. המבנה מבטל כניסה אל מערכת של חללים תת-קרקעיים קדומים יותר. בשטח החפירה שבאוכף שלמרגלות הגבעה נתגלו שרידי בית יוצר וחרסים רבים מן התקופה הרומית המאוחרת והביזנטית.
התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 מיקום המטה:  זייסט, הולנד
 יושב ראש:  Just Spee 
 תאריך ייסוד:  8 בדצמבר 1889
 https://www.knvb.com/
 
התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית (בהולנדית: Koninklijke Nederlandse Voetbalbond או KNVB) היא הגוף המנהל את ענף הכדורגל בהולנד. ההתאחדות מנהלת את ליגת העל ההולנדית, ליגת המשנה ההולנדית, ליגות החובבים, הגביע ההולנדי והנבחרת הלאומית לגברים ונבחרת הנשים.
מטה ההתאחדות נמצא בעיר זייסט ורשומים בה 1.2 מיליון חברים.
היסטוריה

בשנת 1889 הוקמה התאחדות הכדורגל והאתלטיקה ההולנדית (Nederlandsche Voetbal en Athletiek Bond). בעקבות אי הסכמות מספר קבוצות פרשו מההתאחדות והקימו במקומה את התאחדות הכדורגל המלכותית הבלגית (Koninklijke Belgische Voetbalbond), שבהמשך שינתה את שמה לשם הנוכחי. ההתאחדות הייתה אחת מהגופים המייסדים של פיפ"א בשנת 1904 והייתה אחת ההתאחדויות הלא-בריטיות הראשונות באירופה. קבוצת הכדורגל הראשונה בהולנד נוסדה בהארלם בשנת 1879. הליגה ההולנדית התקיימה, באופן לא רשמי, כעשור לפני הקמת ההתאחדות. בתחילת דרכה התנגדה ההתאחדות למקוצענות בספורט. בשנת 1909 הצהירה כי "תמחה כנגד התופעה בכל האמצעים האפשריים".
הערות שוליים

↑  Sports Around the World: History, Culture, and Practice, P.239
↑  Organisation and Complexity: Using Complexity Science to Theorise Organisational Aliveness, p.18
|  כדורגל בהולנד הולנד |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל ההולנדית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| ליגות | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה השלישית • הליגה הרביעית • ליגה א' • ליגה ב' • ליגה ג' • ליגה ד' • ליגה ה' |  |
| גביעים | הגביע ההולנדי • מגן יוהאן קרויף |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 210569-X  ISNI: 0000 0001 0681 5620  LCCN: n80122622  VIAF: 125491612   WorldCat (עם VIAF): 125491612
הרצון לעוצמה (סדרת משחקים)

| --- | --- |
עטיפת המשחק הרביעי
עטיפת המשחק הרביעי
 כללי
 סוגה:  משחקי הרפתקה ממוחשבים/משחקי תפקידים (משחקים 1,2,3,4) משחק פעולה-תפקידים (המשחק החמישי)
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  Microsoft Windows 
 
הרצון לעוצמה (באנגלית: Quest For Glory) הוא שמה של סדרת משחקי מחשב של חברת Sierra, ששילבה בין ז'אנר משחקי ההרפתקה וז'אנר משחקי התפקידים. הסדרה שילבה בה הומור, חידות, רקעים ודמויות השאובים מאגדות ומיתוסים שונים, והיא אחת מהסדרות הזכורות לטובה ביותר מבית היוצר של Sierra.
במקור נקרא המשחק הראשון "Hero's Quest", במסורת השמות של משחקים אחרים דוגמת "מסע המלך", אך מכיוון שכבר היה קיים משחק בשם דומה, חברת Sierra נאלצה לשנות את שם הסדרה ל-"Quest For Glory", ובשם זה היא מוכרת.
המשחקים

הסדרה כללה חמישה משחקים כאשר כל אחד מהם ממשיך במקום שבו קודמו הפסיק. כל משחק כלל אזכורים רבים למשחקים שקדמו לו, כולל הופעות חוזרות של דמויות. כל משחק שאב השראה מתרבות ומיתולוגיה אחרות: הראשון מהפולקלור הגרמני ומסיפורי מעשייה, השני מהתרבות הערבית ומסיפורי אלף לילה ולילה, השלישי מהמיתולוגיה המצרית והאפריקנית, הרביעי מהתרבות המזרח אירופאית ומסיפורי האימה הגותיים, והאחרון מהתרבות הים תיכונית והמיתולוגיה היוונית. מדי פעם שולבו אלמנטים שלא התאימו לאווירה הכללית - למשל, המכשפה באבא יאגה הלקוחה מהמיתולוגיה הסלאבית שולבה במשחקים הראשון והרביעי. כמו כן שולבו במשחק מספר אנכרוניזמים מתוכננים היטב - למשל, מדען חובב פיצה מטורף, בן דמותו של פרנקנשטיין, במשחק הרביעי.
במשחק הראשון משחק השחקן דמות של "גיבור" שזה עתה יצא מבית הספר לגיבורים, וטרם צבר לעצמו מוניטין. בהתאם, שמו של המשחק נקרא בלגלוג "Quest For Glory: So You Want to be a Hero". הגיבור נאלץ להוכיח את עצמו, ובמשחקים שלאחר מכן הוא כבר צובר מוניטין מה, אך בכל המשחקים התבנית הבסיסית זהה: הגיבור מגיע לארץ חדשה, שזקוקה לגיבור שיגן עליה מפני סכנה מתקרבת, ושם עליו להסתגל לעולם החדש ולסכנות שבו, לזכות לאמונם של התושבים, לפתח את יכולותיו וכישוריו, ובסופו של דבר להתמודד מול הסכנות ולהשמיד אותן.
בבסיסם, המשחקים התבססו על סגנון משחק הרפתקה ממוחשב של Sierra - הגיבור מדבר עם דמויות, מוצא חפצים ומשתמש בהם, ומנסה לפתור מצבים בהם הוא נתקל. החידוש שבמשחק היה שילוב אלמנטים של משחק תפקידים - תכונות הגיבור יוצגו באמצעות סטטיסטיקות (למשל, כושר הלחימה שלו, כושר פריצת המנעולים שלו וכדומה) וכדי להצליח במשחק היה הגיבור צריך לפתח את הכישורים הללו באמצעות שימוש בהם. גם עלילת המשחק נתנה חופש במידת מה לשחקן להחליט מה ברצונו לעשות, אף על פי שהיא שמרה על ליניאריות עלילתית (סיום כל משימות החובה כאשר הגדולות שבהן לפי סדר). עם סיום המשחק, לשחקנים ניתנה האפשרות לשמור את הדמות שלהם ולהעביר אותה למשחק הבא, עם הכישורים שצברה, וכך ניתן היה לפתח את אותה הדמות תוך כדי מעבר על כל משחקי הסדרה.
בפני השחקן היו שלוש דמויות שונות שיכול היה לבחור לפני שהחל לשחק - לוחם, קוסם או גנב, כשמצבים שונים במשחק יכולים להיפתר בצורה שונה, בהתאם לדמות שאותה משחקים (למשל, אפשר להילחם במינוטאור חזק אם אתה לוחם, להתגנב מאחוריו אם אתה גנב, או להרדים אותו באמצעות כישוף אם אתה קוסם). במשחק הראשון ההבדל בין הדמויות התבטא בעיקר בכישורים שונים, אך דמות שניחנה בכל הכישורים יחד יכלה לנקוט באיזו גישה שרצתה. במשחקים שלאחר מכן ההבדלים בין הדמויות היו חדים יותר. כמו כן נוספה דמות נוספת - פלאדין, אך היא הייתה אפשרית רק למי שהפך לפלאדין בסוף המשחק השני או המיר אליה את הלוחם לקראת סיום השלישי (לחלופין, מהמשחק השלישי היה ניתן להמיר כל דמות לפלאדין בזמן היבוא).
סדר המשחקים ושנת הוצאתם:
1989 Quest for Glory I: So You Want To Be A Hero; בשנת 1991 יצאה גרסה רשמית מחודשת של המשחק
1990 Quest for Glory II: Trial by Fire; בשנת 2008 יצאה גרסת מעריצים מחודשת של המשחק
1992 Quest for Glory III: Wages of War
1994 Quest for Glory IV: Shadows of Darkness
1998 Quest for Glory V: Dragon Fire
הרעיון המקורי

במקור, הסדרה חוברה כטטרולוגיה, המונה 4 משחקים, עם הנושאים והמחזורים הבאים: ארבע רוחות השמים, ארבעת היסודות, ארבע עונות השנה וארבע מיתולוגיות.
כך תכננו היוצרים את הסדרה במקור:
| משחק | רוחות השמיים | יסוד בסיס | עונה | מיתולוגיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Quest for Glory I: So You Want to be a Hero | מערב | אדמה | אביב | גרמנית |
| Quest for Glory II: Trial by Fire | דרום | אש | קיץ | ערבית |
| Quest for Glory III: Shadows of Darkness | מזרח | רוח | סתיו | סלבית |
| Quest for Glory IV: Dragon Fire | צפון | מים | חורף | יוונית |
אולם, כאשר הגיעה השעה לכתוב את Shadows of Darkness, חשבו היוצרים שיהיה קשה לגיבור באותו שלב לעבור מארץ שַׁפּיר (Shapier) ישירות לארץ מורדביה (Mordavia), ולהילחם באפל (The Dark One). לכן החליטו להוסיף משחק נוסף, Wages of War, אשר לא נכלל בתכנון המקורי שלהם, וגרם למיספור מחדש של הסדרה. עדות לכך ניתן למצוא בסופו של Trial by Fire בו נכתב כי המשחק הבא יהיה Shadows of Darkness וברקע נראה ירח ערפדי מעוטר בניבים - רמז לנושאו של המשחק הבא.
יוצרי המשחק דיברו על כך במהדורת סתיו 1992 של מגזין סיירה InterAction, ובחדר צ'אט אינטרנטי:
הפרק השלישי המקורי היה אמור להיות Shadows of Darkness, ממוקם בטרנסילבניה - המזרח - בסתיו, תוך שימוש ברוח כיסוד המרכזי.

Wages of War הוא הגשר. אתה מתחיל עם אנשים שאתה מכיר על מנת שיעזרו בהתחלה. אבל בבוא העת לקרב, אתה זה שנמצא שם, שאמור לפתור את המסתורין. תוך כדי התקדמות, כאשר אתה כבר חושב שאתה לבדך, בעלי בריתך שבים אליך, אולם אתה נדרש להתמודד עם האתגר הסופי בעצמך.
Blackwine: השאלה שלי היא בנוגע לעולם של גלוריאנה באופן כללי. אני יודע שכל משחק היה אמור להתאים לכיוון מסוים על המצפן (כמו צפון, דרום, מזרח, מערב) ולעונה. למשל שפילבורג (Spielburg) הייתה צפון, והעונה הייתה אביב. שַׁפּיר (Shapier) - דרום, קיץ. היכן מוקמה טרנה? מורדביה (Mordavia) הייתה סתיו, וסילמריה (Silmaria) תהיה חורף, אבל היכן הן ממוקמות?

Lori C: טרנה (Tarna) שברה את החוקים. היא מוקמה בפריקנה, הלא היא אפריקה. הוספנו את Wages of War לסדרה מכיוון שהמשחק דרש זאת. אז שברנו את המטאפורה של עצמנו.
ראו גם

באבה יאגה
הארון א-רשיד
אלמנטלים
צ'רנובוג
זיגמונד יאן

| --- | --- |

זיגמונד יאן
 לידה:  13 בפברואר 1937 סקסוניה, גרמניה
 פטירה:  21 בספטמבר 2019 (בגיל 82) שטראוסברג, ברנדנבורג, גרמניה 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט במסגרת אינטרקוסמוס
 לאום:  מזרח גרמניה מזרח גרמני
 השכלה:  Franz Mehring Military Academy  אקדמיית חיל האוויר ע"ש גגארין  Otto Lilienthal Military Academy  Central Institute for Earth Physics 
 עיסוקים נוספים:  טייס
 תקופת השירות:  1976–1979 (כ־3 שנים)
 דרגה:   גנרל-מיור
 זמן שהייה בחלל:  7 ימים, 20 שעות, 49 דקות
 משימות
 סויוז 31 סויוז 29 (חזרה)
 
 עיטורים
   גיבור ברית המועצות   גיבור גרמניה המזרחית
 
זיגמונד ורנר פאול יאן (בגרמנית: Sigmund Werner Paul Jähn)‏ (13 בפברואר 1937 – 21 בספטמבר 2019) היה הקוסמונאוט היחיד בהיסטוריה של גרמניה המזרחית, גנרל בחיל האוויר של צבא מזרח גרמניה.
ביוגרפיה

זיגמונד יאן נולד בעיירה מורגנרטה-ראוטנקרנץ (גר') שבסקסוניה. בשנת 1955 הוא התגייס לצבא, שם הוכשר כטייס קרב. בשנים 1966–1970 למד באקדמיה צבאית בברית המועצות. לאחר סיום לימודיו מילא שורה של תפקידי מטה במפקדת חיל האוויר של צבא מזרח גרמניה. הוא עסק בהכשרת טייסים ובנושאי בטיחות בטיסה.
בשנת 1976 נבחר יאן יחד עם עוד טייס מזרח גרמני, אברהרד קלנר, להשתתף בתוכנית החלל הסובייטית אינטרקוסמוס. לאחר הכשרה של שנתיים יצא יאן יחד עם קוסמונאוט סובייטי ויקטור ביקובסקי למשימה בחלל בתוך החללית סויוז 31. לאחר שהייה בת 7 ימים בתחנת חלל סליוט 6, חזרו הקוסמונאוטים חזרה לכדור הארץ. על ביצוע משימה זו עוטר זיגמונד יאן בתוארי גיבור הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וגיבור ברית המועצות והועלה לדרגת גנרל בצבא מזרח גרמניה.
לאחר החזרה לגרמניה נותר יאן בשירות פעיל ועסק במחקר מדעי. ב-1983 הוא השלים דוקטורט בפיזיקה.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, החל יאן לעבוד כיועץ חיצוני עבור סוכנות החלל הגרמנית והחל משנת 1993 גם עבור סוכנות החלל האירופית. בשנת 2002 פרש זיגמונד יאן לגמלאות.
בשנת 2001 נקרא אסטרואיד מס' 17737 על שמו.
בסרט להתראות לנין, שהופק בשנת 2003 ועוסק בתקופת התפרקות הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, מופיעה דמותו של זיגמונד יאן, כגיבור ילדותו של הדמות הראשית, אלכס.
יאן נפטר ב-21 בספטמבר 2019.
הערות שוליים

↑  Weltraumpionier Sigmund Jähn verstorben, DLR Portal (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118556533  ISNI: 0000 0000 7147 7819  LCCN: n00011617  MusicBrainz: 77407d16-8d00-42b6-b805-19822c1ba764  NKC: mzk2015880119  SUDOC: 126536171  VIAF: 50017214   WorldCat (עם VIAF): 50017214
ח'ירבת זלפה

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 גובה:  25 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  210
 קואורדינטות:  32°24′09″N 34°56′44″E﻿ / ﻿32.40252778°N 34.94554444°E﻿ / 32.40252778; 34.94554444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) ח'ירבת זלפה(למפת נתניה רגילה) ח'ירבת זלפה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ירבת זלפה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'ירבת זלפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ח'רבת זלפה (בערבית: خربة زلفة) היה כפר ערבי שהתקיים באדמות המישור של עתיל בקרבת קיבוץ גבעת חיים איחוד בנפת טולכרם.
הכפר נוסד במאה ה-19 בידי פלאחים מכפר האם עתיל שבהרי השומרון.
במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 63 נפשות: 30 גברים ו-33 נשים, כולם מוסלמים. במפקד שנערך ב-1931 נמנה הכפר עם אוכלוסיית עתיל ולא נמסרו נתונים נפרדים.
הכפר פונה מתושביו במהלך מלחמת העצמאות.
הערות שוליים

↑  Conder, C.R; Kitchener, H.H. (1882). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 2: Samaria, London: Committee of the Palestine Exploration Fund, p. 153
↑  Roy Marom, מרום, רועי, הפרכת השממה ההתיישבות הערבית המתרחבת בשרון ובמערב הר שכם, 1948 1700, חיפה, 2022 (עבודת דוקטורט) Dispelling Desolation: The Expansion of Arab Settlement in the Sharon Plain and the Western Part of Jabal Nablus, 1700-1948 (PhD dissertation), הפרכת השממה ההתיישבות הערבית המתרחבת בשרון ובמערב הר שכ, 2022-01-01, עמ' 173
↑  Barron, J.B, . Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Government of Palestine., 1923, עמ' table ix
↑  Mills, E, Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas, Jerusalem: Government of Palestine, 1932, עמ' 53
↑  Sharif S. Elmusa, Muhammad Ali Khalidi, All that Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Institute for Palestine Studies, 1992, עמ' 568, מסת"ב 978-0-88728-224-9. (באנגלית)
ז'אן בואטו

ז'אן אוגוסט בואטו (בצרפתית: Jean Auguste Boiteux; ‏20 ביוני 1933 – 11 באפריל 2010) היה שחיין צרפתי, אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) במשחה ל-400 מטר חופשי ושיאן עולם במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
בואטו היה לשחיין הצרפתי הראשון והיחידי שזכה במדליית זהב אולימפית, 52 שנים עד לזכייתה של לור מנודו (אתונה 2004) במדליית זהב אולימפית שנייה בשחייה עבור צרפת.
ביוגרפיה

בואטו נולד במרסיי. הוא גדל במשפחה שבה ענף השחייה הוא מסורת. אביו, גסטון בואטו, בשנת 1921 זכה באליפות צרפת בשחייה במדליית כסף במשחה ל-500 מטר חופשי. אמו, ביביין פלגרי, השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים (פריז 1924 ואמסטרדם 1928) וסיימה פעמיים במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וקבעה שיא צרפת במשחה ל-800 מטר חופשי. דודו, אחיה של אמו, סלווטור פלגרי השתתף אף הוא באולימפיאדת פריז וסיים במקום 16 במשחה ל-400 מטר חופשי (5:56.2 דקות) ובמקום 15 במשחה ל-1500 מטר חופשי (24:07.6 דקות).
ביוגרפיה > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה שבאוסטריה בשנת 1950 זכה בואטו ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:50.1 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (19:48.4 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (9:10.0 דקות).
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בעיר הולדתו, מרסיי ב-2 באוגוסט 1951 קבע בואטו ביחד עם חבריו ג'וזף ברנרדו, וילי בליוך ואלכסנדר ז'אני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:33.0 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה ו-4 חודשים של יפן 8:40.6 דקות. שיא זה החזיק מעמד 6 חודשים וחצי ונשבר על ידי ארצות הברית (8:29.4 דקות). חודשיים לאחר מכן, במשחקי הים התיכון הראשונים שנערכו באלכסנדריה שבמצרים הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (4:47.5 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (19:32.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (9:05.2 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (60.0 שניות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה בואטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:30.7 דקות, לפני פורד קונו מארצות הברית (4:31.3 דקות) ופר-אולוף אסטרנד משוודיה (4:35.2 דקות). לאחר ניצחונו, קפץ אביו למי הבריכה בלבוש מלא וכומתה לראשו על מנת לחבקו, דבר שכמעט עלה לו בפסילה. כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 4:33.1 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם חבריו ג'וזף ברנרדו, אלדו אמיננט ואלכסנדר ז'אני בתוצאה של 8:45.9 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 8:31.1 דקות ויפן (8:33.5 דקות). כשחיין רביעי הוא שחה "בזינוק שליחים" תוצאה של 2:06.4 דקות, התוצאה השנייה המהירה בתחרות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:12.3 דקות
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בטורינו שבאיטליה בשנת 1954 זכה בואטו במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (8:54.1 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי (4:43.2 דקות).
במשחקי הים התיכון שנערכו בברצלונה שבספרד בשנת 1955 הגן בואטו על תואריו לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:42.2 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (19:14.1 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (9:03.8 דקות).
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים בואטו במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:38.3 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:37.9 דקות ולא הצליח להגן על תוארו ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:56.5 דקות.
במשחקי הים התיכון שנערכו בביירות שבלבנון בשנת 1959 זכה בואטו במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (9:09.7 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-400 מטר חופשי (4:49 דקות).
באולימפיאדת רומא (1960) סיים בואטו במקום 12 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:41.2 דקות.
ב-11 באפריל 2010 נפטר בואטו לאחר שנפל מעץ בגינתו.
שיאים אישיים

200 מטר חופשי: 2:08.3 דקות (1956)
400 מטר חופשי: 4:29.0 דקות (1956)
800 מטר חופשי: 9:38.2 דקות (1952)
1500 מטר חופשי: 18:25.2 דקות (1956)
תארים והישגים

בואטו זכה ב-15 תוארי אליפות צרפת, 5 פעמים במשחה ל-200 מטר חופשי (1951, 1952, 1955, 1956, 1958), 6 פעמים במשחה ל-400 מטר חופשי (1950, 1951, 1952, 1953, 1956, 1958) ו-4 פעמים במשחה ל-1500 מטר חופשי (1950, 1951, 1956, 1958).
בואטו קבע 15 שיאי צרפת בשחייה ו-10 שיאי אירופה בשחייה.
בשנת 1982 זכה בואטו להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.