stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלנה שרה בלם (קורק)
הערות שוליים

↑  תיק חסיד אומות העולם מס' M.31.2/47 ארכיון יד ושם.
↑  הלנה שרה בלם, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ארגון נכי צה"ל

| --- | --- |
לוגו (סמליל) ארגון נכי צה"ל
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 יושב ראש:  עידן קלימן
 מנכ"ל:  יוסי מתתיהו
 עובדים:  726 
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה) 
 www.inz.org.il
 
ארגון נכי צה"ל הוא עמותה המוכרת על ידי משרד הביטחון כארגון היציג של נכי צה"ל.
ראשיתו

ארגון נכי צה"ל נוסד בסתיו 1949 על ידי קומץ נכי צה"ל שהיו מאושפזים אותה העת בביתן 6 במחלקת השיקום בתל השומר. ראשית הארגון בשביתה על תנאי האשפוז, שביתה שהסתיימה בפגישה עם ראש הממשלה ושר הביטחון דאז, דוד בן-גוריון, בתיווכו של ד"ר חיים שיבא, מנהל בית החולים.
בראשיתו עוד ניסה ארגון נכי צה"ל שנקרא בתחילה "ארגון נכי מלחמת השחרור" ומנה כ-3,400 חברים, לאחד 2 ארגונים נוספים, קטנים יותר אשר קדמו לו: " אגודת נכי המלחמה בישראל"- שאיגדה את החיילים המשוחררים והפרטיזנים היהודים הנכים, יוצאי צבאות בעלות הברית, אשר נלחמו כנגד הנאצים ו-"נכי מלחמת העולם השנייה ממתנדבי היישוב"-חיילים משוחררים אשר נפגעו בעת שירותם ביחידות העבריות של הצבא הבריטי.
ניסיונות אלו לבסוף לא צלחו, בעיקר בשל בירוקרטיה מצד מוסדות השלטון.
חברי הארגון

כ-50 אלף נכים רשומים בארגון (משלמים לארגון דמי חבר חודשיים) מתוך כ-54 אלף נכי צה"ל המוכרים על ידי אגף השיקום של משרד הביטחון ואשר נכותם היא מעל 19%. כמו כן מוכרים נכים בעלי נכות של 10% עד 19%, שהוכרו לפני 1 בינואר 1996, עת שונה החוק המעלה את רף קבלת הקיצבה הקבועה ותעודת נכה צה"ל מ-10% ל-19%. 89% מכלל חברי הארגון הם נכי צבא שהיו חיילים בעת פציעתם. יתר החברים הם אנשי משטרת ישראל ומשמר הגבול, שירות בתי הסוהר, שירות הביטחון הכללי, המוסד, משמר הכנסת, אנשי צד"ל, כיתות כוננות ביישובי ספר וחריגים שהוכרו.
הכרה בנפגע כנכה צה"ל מתבצעת רק על ידי קצין התגמולים באגף השיקום תוך בדיקה שנסיבות הפציעה היו בעת השירות הצבאי ועקב השירות בצבא גם יחד.
בראש הארגון מכהן יו"ר הארגון הנבחר אחת ל-5 שנים בבחירות, וכהונתו מוגבלת בתקנון לשתי תקופות של 5 שנים בלבד. יו"ר הארגון הוא עו"ד עידן קלימן. מנכ"ל הארגון הוא סא"ל במיל' יוסי מתתיהו.
ראשי ארגון נכי צה"ל

| שם | משנה | עד שנה | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| רפי קוצר | 1949 | 1950 |  |
| משה רשקס | 1951 | 1957 |  |
| עו"ד משה שרון | 1957 | 1959 |  |
| דוד ארד | 1959 | 1960 |  |
| אברהם הראל | 1960 | 1964 |  |
| דב ויינר | 1964 | 1969 |  |
| שלמה לדור | 1969 | 1979 |  |
| יעקב מעוז | 1979 | 1986 |  |
| יוסף לוטנברג | 1986 | 2000 |  |
| משה (מוץ) מטלון | 2000 | 2009 |  |
| חיים בר | 2009 | 2019 |  |
| עו"ד עידן קלימן | 2019 | מכהן |  |
פעילות הארגון

עמידה על זכויותיהם של חברי הארגון באגף השיקום של משרד הביטחון, ובין השאר עתירה לבג"ץ לטובת הנכים.
פעילות ביטוחית:
השגת ביטוחי חיים וביטוחים סיעודיים לנכי צה"ל במימון שמחציתו על חשבון משרד הביטחון ומחציתו על חשבון הנכים, כאשר הארגון משמש כקולקטיב פעיל מול החברה המבטחת.
השגת ביטוח רפואי משלים במימון מלא של אגף השיקום ללא תלות בארגון הנכים
הלוואות ומלגות:
הענקת הלוואה נוחה לחברי הארגון מקרן הלוואות מיוחדת.
השגת מלגות לסטודנטים (לצד המלגות ממשרד הביטחון)
הפעלת מרכזי ספורט שיקומי "בית הלוחם".
פעילות חברתית לחברי ארגון המשלמים בנפרד גם לבית הלוחם, כגון חוגים, בריכה, תחרויות, צעדות, הרצאות ומפגשים חברתיים.
הוצאת ביטאון הלוחם - ירחון נכי צה"ל המעדכן את חברי הארגון על זכויותיהם, על החדשות בקהילתם ומכיל בכל גיליון שלושה ראיונות עם אנשי ציבור הממוקדים בנכי צה"ל.
בכנסת ה-23 הקמת והפעלת שדולת נכי צה"ל בכנסת בראשות חבר הכנסת האלוף במיל' עוזי דיין. עיקר תפקיד השדולה הוא השבת זכויות נכי צה"ל באמצעות חקיקה ובקרה על אגף השיקום-נכים במשרד הביטחון.
במקביל לארגון קיימת קרן נכי צה"ל כעמותה נפרדת שהוקמה לשמש כזרוע כלכלית לגיוס תרומות כדי לפתח את התשתית למתקני שיקום, לרכישת ציוד, להפעלתו ואחזקתו, ולממן את צורכי הארגון. בראש הקרן מכהן יו"ר הקרן שהוא נפרד מתפקיד יו"ר הארגון עצמו וממונה על פעילות גיוס התרומות בעיקר בקהילות היהודיות בעולם.
המעמד של ארגון נכי צה"ל כארגון יציג מאפשר לראשי הארגון לייצג את כלל הנכים בפני אגף השיקום בדיונים על הטבות ושינויים בזכויות הנכים - להכריז על שביתה ואין אפשרות של התארגנות קבוצת נכים אחרת לייצוג את נכי צה"ל מול המדינה.
בסוף שנת 2013 הוקמה אגודת הידידים ישראל בארגון נכי צה"ל שמטרתה להעמיק את המודעות והמחויבות של הציבור הישראלי לתהליך השיקום של פצועי ונכי צה"ל. אגודת הידידים בישראל לקחה על עצמה להיות נדבך משמעותי בהובלת פרויקטים ייחודיים שיסייעו לכל פצוע ונכה לשקם עצמו ולחזור למעגל החיים. יו"ר האגודה (בהתנדבות) הוא האלוף (מיל') אליעזר שקדי. בשנת 2015 גיבשה אגודת הידידים ישראל מיזם ראשון מסוג - "טיול שחרור" בהודו - מסע תרמילאים לנכי צה"ל כחלק מהליך השיקום.
פעילות הארגון > תקציב

הארגון מקבל תמיכה ממשרד הביטחון בגובה של כ-8 מיליון ש"ח בשנה (2009) לצד התשלומים הקבועים שהוא מקבל מחבריו ולצד גיוס כספים מתרומות שמגייסת קרן נכי צה"ל בקהילות יהודיות מחוץ לישראל.
מרכזי "בית הלוחם"

הארגון מפעיל ארבעה מרכזי "בית הלוחם" בארץ: בחיפה, תל אביב, ירושלים ובאר שבע. כמו כן מפעיל את בית קיי - בית הבראה לנכי צה"ל בנהריה. מרכזים אלה מציעים מגוון רחב של שירותים ספורטיביים, שיקומיים וחברתיים לנכי צה"ל. חלק מהפעילויות פתוחות גם לבני משפחות חברי הארגון.
לקריאה נוספת

שיקום למופת-מאבקם של נכי צה"ל לחיים חדשים, הוצאת משרד הביטחון ואגף השיקום בשיתוף עם ארגון נכי צה"ל, 1992
גיבורי חיל-ארגון נכי צה"ל 1948-1998, הוצאת ארגון נכי צה"ל, 1998
רפי קוצר, "חזרה לחיים – מארגון נכי מלחמת השחרור לארגון נכי צה"ל", תל אביב: הוצאת ארגון נכי צה"ל, 2006.
ראו גם

טכנולוגיה מסייעת
נגישות
נכה צה"ל
נשיא המדינה ראובן ריבלין מזניק את מרוץ הלפיד המסורתי של ארגון נכי צה"ל, דצמבר 2017
נשיא המדינה
ראובן ריבלין מארח את נציגי ארגון נכי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה לציון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה. מבין המשתתפים: עילאי חיות, שנפצע בשנת 2018 בתאונת אימונים אחריה נותר משותק ועידן קלימן, יו״ר ארגון נכי צה״ל, דצמבר 2020
מדבקה עם הכיתוב "חזקים ביחד מכל הלב" מטעם ארגון נכי צה"ל ברמת גן במהלך מלחמת חרבות ברזל
אסתר גרינברג (בואסביין)

| --- | --- |
תמונתה של חסידת אומות העולם אסתר גרינברג (בואסביין)
תמונתה של חסידת אומות העולם אסתר גרינברג (בואסביין)
 לידה:  5 באפריל 1934 הולנד
 פטירה:  14 באפריל 2020 (בגיל 86) ישראל
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מידע חסידת אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרדה את המלחמה
 מקום ההצלה:  הולנד
 אופן ההצלה:  הסתרת יהודים בביתה
 תאריך הכרה:  27 ביולי 2007
 מקום ההכרה:  יד ושם
 אופן הנצחה:  ניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (22 ביולי 2007) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אסתר גרינברג
 
אסתר גרינברג (בואסביין) (בהולנדית: Esther (Boissevain) Grinberg; 1934 – 2020), הייתה ישראלית ממוצא הולנדי, חסידת אומות העולם, שהצילה כילדה יחד עם משפחתה יהודים במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

אסתר נולדה ב-1934 באמסטרדם למשפחה נוצרית. בתם של הלנה סונייה ואן טינהובן ורוברט לוקאס בוספן, פעיל במחתרת ההולנדית נגד הנאצים. משפחתה נרדפה על ידי הנאצים עקב בעלותם של סבה ואביה על מפעל אמוניה. ב-1936 ברחה משפחתה מאמסטרדם לעיירה זאנדרפורט (אנ'), שם למדה במשך שנתיים. לאחר מכן ברחה המשפחה לעיר הארלם שם למדה במשך שנה עד סגירת בתי הספר ב-1943.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

כשהייתה בת 9 הביא אביה לביתם משפחה יהודית (הורים ובת), את משפחת גולדברג שהתיישבה בהולנד בשנות ה-30 של המאה ה-20. לאחר מכן הצטרף אליהם יעקב (יאפ) פכט, יהודי נוסף שברח במהלך גירושו. בעת חיפושים הסתתרו היהודים מתחת לרעפי גג הבית, כשעל בני הבית ובהם אסתר הוטל תפקיד העלמת כל הראיות לקיומם כדי למנוע את חשיפתם. בעקבות ההסתרה נאלצה להתמודד עם הצקות מצד תושבי השכונה כי לא הורשתה להכניס חברים הביתה כדי להימנע מחשיפת המסתתרים, וכן מפני שידעו שאביה מבוקש על-ידי הנאצים (באחת הפעמים בית המשפחה הוצת).
המסתתרים שהו בביתם בין מרץ 1943 ל-5 במאי 1945, עם שחרור הולנד משליטת הנאצים.
לאחר המלחמה

בסיום המלחמה חזרה אסתר ללמוד בתיכון וסיימה את לימודיה. בתום הלימודים התארחה אצל משפחה באנגליה במשך שנה ועבדה בחווה חקלאית. לאחר מכן חזרה להולנד, למדה בבית ספר לאחיות, עבדה במחלקת יולדות בבית חולים והשלימה תואר בעבודה סוציאלית.
בשנת 1961 פנתה לנציגי הסוכנות היהודית בהולנד בבקשה להגיע לישראל ולתרום כאחות. היא הגיעה לקיבוץ בית העמק, שם קיבלו אותה יהודים שעלו מהולנד. לאחר כמה חודשים עברה לאולפן לעברית בעין שמר, ומשם לקיבוץ חורשים. שם, פגשה את אדי (אדוארד) גרינברג, שעלה עם אמו ואחותו (השופטת דליה דורנר) מטורקיה ב-1944. אסתר התגיירה והשניים נישאו ב-1964. הם עברו לאשקלון לתקופה קצרה ומשם לקריית טבעון. עד לפרישתה עבדה גרינברג כאחות בקופת חולים כללית ובמשרד הבריאות. לאחר יציאתה לגמלאות יזמה את ההקמה והתנדבה בהפעלת בית קפה "נגיש קפה" ברמת ישי המופעל על ידי אנשים עם צרכים מיוחדים. בנוסף הקימה בהתנדבות מרפאה לבדיקות למניעת סרטן השד בקריית טבעון והובילה את הפעילות במשך 13 שנים.
לאסתר שני ילדים, בן ובת, ו-5 נכדים. בעדותה ציינה אסתר שדורות רבים מתחנכת משפחתה על האמרה, שגם רשומה בסמל המשפחה: "לא להצטער על העבר, ולא לפחד מהעתיד". היא נפטרה בשנת 2020.
הכרה והנצחה

בעקבות פעילותם בתקופת השואה להצלת יהודים הוכרו הוריה וחמשת אחיה כחסידי אומות העולם ב-1980 על ידי יד ושם, כאשר אסתר הוכרה ב-27 ביולי 2007, וכן ניטע עץ לכבודם בשדרת חסידי אומות העולם.
ב-2011 הופק ערב הוקרה עבור אסתר בתיכון ליאו באק בחיפה בו השתתפה יחד עם בני משפחתה ו-12 ניצולים.
על הקמת מרפאת בדיקות למניעת סרטן השד במסגרת הפעילות ההתנדבותית קיבלה את אות "מגן שר הבריאות" ב-9 בדצמבר 2012.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של אסתר, נוצר קשר עם משפחתה, ואותר קברה בבית הקברות מנוחה נכונה בקרית טבעון.
לקריאה נוספת

Greif, G.,The Encyclopedia of the Righteous Among the Nations Rescuers of Jews During the Holocaust, pp.130.
פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 56
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ראיון עם אסתר גרינברג: רון כספי, קריית-טבעון, באתר "לדורות", ‏יוני 2013
1 2  מכתב מאת אסתר גרינברג למנהל יד ושם, 7 באוגוסט 1979, ארכיון יד ושם, תיק 1743
1 2  מבט שני - חסידת אומות עולם, מתוך שידורי הערוץ הראשון
1 2 3  Grinberg Esther (Boissevain), The Righteous Among The Nations Database, Yad Vashem
1 2 3  אודות תושבת טבעון – אסתר גרינברג (בואסוביין), באתר מרכז העניינים, ‏2019-05-02
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
קברה של אסתר גרינברג בבית העלמין מנוחה נכונה בקריית טבעון
עוברת אורח בסן סוסי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של ז'וזף קסל
 בימוי:  ז'אק רופיו
 הופק בידי:  ארתור בראונר, ריימון דנון
 תסריט:  ז'אק קירשנר, ז'אק רופיו
 עריכה:  ויליאם ריינולדס
 שחקנים ראשיים:  רומי שניידר מישל פיקולי ונדלין ורנר
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו
 צילום:  ז'אן פנזר
 מדינה:  צרפת צרפת  גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 חברה מפיצה:  Parafrance Films
 הקרנת בכורה:  14 באפריל 1982
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית  גרמנית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בישראל נערכה לסרט בכורה חגיגית בקולנוע פאר בתל אביב, בהשתתפות אופירה נבון, רעיית נשיא המדינה.
עוברת אורח בסן סוסי (בצרפתית: La Passante du Sans Souci) הוא סרט קולנוע צרפתי-מערב גרמני משנת 1982 בבימויו של ז'אק רופיו, עם רומי שניידר ומישל פיקולי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן חפשי ורופף על רומן בשם זה מ-1936, מאת הסופר היהודי-צרפתי ז'וזף קסל.
הספר העלה בזמנו את בעיית דיכוי הפרט ומחנות הריכוז בגרמניה שרבים לא היו מודעים לה. התסריט מורחב ל-50 שנה לאחר העלילה הראשונה ומראה שגם לאחר השואה, האנטישמיות קיימת. רומי שניידר משחקת בתפקיד כפול. העלילה מתרחשת בפלאשבק בין ההווה לעבר.
סן סוסי (בלי דאגה) הוא פאב-מסעדה בפריז שאליו היו באים פליטים מגרמניה שנמלטו מהנאצים.
הנעימה "שיר הגולים" מושמעת בסרט בכינור ובשירה.
תקציר העלילה

מקס באומשטיין (מישל פיקולי) נמצא בראש ארגון זכויות אדם בשם "סולידריות" אותו הקים ונלחם באמצעים לא אלימים למען זכויות אדם המופרות במדינות רבות. הוא מגיע לפריז להיפגש עם שגריר פרגוואי בצרפת כדי לדון איתו על שחרור אסירה הכלואה שם בגלל מלחמתה בדיכוי זכויות הפרט בפרגוואי.
הוא מתקבל אצל השגריר פדריקו לגו (מתייה קארייה) ושואל אותו אם הוא מכיר אישה בשם אלזה וינר ואם לא שירת כדיפלומט גרמני בפריז בשם רופרט פון לגארט?
השגריר משיב בהן מהוסס ואז שולף מקס אקדח. יורה והורג אותו. הוא נאסר ועומד למשפט. אשתו לינה (רומי שניידר) מבקרת אותו בכלא והוא מספר לה את הסיפור שהביא אותו לרצח.
1 במרץ 1933, הנער מקס באומשטיין (ונדלין ורנר) הולך עם אביו בברלין ושניהם מותקפים על ידי נאצים במדים. האב נהרג ומקס נפצע קשה ברגלו ונשאר כל חייו צולע וזקוק למקל הליכה. אלזה וינר (רומי שניידר) רואה זאת ממרפסת ביתה ומפרידה אותו מהתוקפים. אלזה ובעלה מישל (הלמוט גרים), מאמצים אותו, הם לא יהודים. מישל הוא בעל בית דפוס ששם מדפיסים ביקורת על הממשלה. הנאצים פורצים ומחבלים במכונות ומישל מציע לאלזה ולמקס לברוח לפריז.
בהתחלה הוא שולח להם כסף והם גרים במלון יקר ומקס מנגן בכינור בחדר האוכל לבקשתה של אלזה (נעימה שמזכירה את זו מרשימת שינדלר) אבל אחר כך הם נאלצים לעבור למקום זול יותר ואלזה שהייתה זמרת אופרה בברלין נאלצת להופיע במועדון לילה, לשיר ולהזמין את האורחים לשתיית אלכוהול. אחד מהאורחים הוא הדיפלומט הגרמני רופרט פון לגארט (מתייה קארייה) שחושק באלזה.
לפני שמישל נעצר, הוא מצליח לעלות על הרכבת לפגוש בסוחר יין צרפתי בשם מוריס בוייאר (ז'ראר קליין) ולדחוף לו שטרות כסף להעביר לאלזה. מתפתחת ידידות אפלטונית בין מוריס לאלזה. היא שולחת אותו לברר אצל עו"ד הלוויג בעניין שחרורו של מישל. הוא פוגש בברלין את אנה הלוויג (מריה של) אשתו, והיא מספרת לו כי בעלה נלקח לחקירה ואחר כך הוחזר כאפר בכד.
אלזה המיואשת מתמסרת לפון לגארט כדי שיעזור בשחרור מישל. מישל משוחרר לבסוף וחוזר כשבר כלי לפריז. הם הולכים לסן סוסי ובפתח מחכים להם שליחיו של לגארט שהורגים אותם כשלגארט מתבונן מרחוק.
מקס מודה באשמה וטוען שהוא וארגונו נגד אלימות אבל יש לפעמים צורך שהחלשים יגיבו גם הם כמו שהוא הרגיש במקרה הזה. המושבעים גוזרים עליו חמש שנים על תנאי. בחוץ, אחד יורק על לינה ואומר: "זה בשביל היהודים שלך, זונה". אנטישמי אחר (ז'אן רנו) קורא לעברה: "הוא לא יזכה לגן עדן"...
שניהם הולכים לאכול במסעדת סן סוסי שבכניסה אליה יש שלט הנצחה לאלזה ומישל וינר שנרצחו שם ב-1935.
לבסוף מופיעה כתובית כי מקס ולינה באומשטיין נרצחו כעבור חצי שנה ליד ביתם והרוצחים לא נתפסו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רומי שניידר | אלזה וינר/לינה באומשטיין |  |
| מישל פיקולי | מקס באומשטיין |  |
| ונדלין ורנר | מקס באומשטיין הצעיר |  |
| מריה של | אנה הלוויג | אשתו של עו"ד הלוויג |
| הלמוט גרים | מישל וינר | בעלה של אלזה |
| מתייה קארייה | רופרט פון לגרט/פדריקו לגו | דיפלומט גרמני/שגריר פרגוואי בפריז |
| ז'ראר קליין | מוריס בוייאר | ידיד של אלזה |
זהו סרטה האחרון של רומי שניידר: כחודש לאחר הקרנת הבכורה, היא נמצאה מתה בחדרה, ונקבע כי סיבת המוות הייתה דום לב. היא הקדישה את הסרט לבעלה הראשון ולבנה שמתו טרם זמנם. בעלה הראשון, השחקן הארי מאיין (אנ') היה מישלינג שנכלא במחנה הריכוז נוינגמה וסבל מאז מדיכאון, התאבד בתלייה ב-1979. בנם דייוויד-כריסטופר היה בן 14 כשמת מאיבוד דם לאחר פציעתו כתוצאה מניסיון טיפוס על גדר מחודדת בביתו של סבו החורג. חברות הביטוח סירבו לבטח אותה לסרט מחשש שתתאבד במהלך הצילומים.
זהו הסרט היחידי בו הופיע הנער הגרמני ונדלין ורנר, ששיחק בתפקיד של מישל פיקולי בתור נער, ושאחר כך הפך לאחד מחשובי המתמטיקאים בעולם, זוכה מדליית פילדס.
פרסים

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי סזאר וזכה באחד:
פרס סזאר לסאונד הטוב ביותר
מועמד לפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר – רומי שניידר
פרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר – ז'ראר קליין
פרס סזאר לפסקול הטוב ביותר – ז'ורז' דלרו
רות גונזלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במאי 1970 (בת 54) הובוקן, ניו ג'רזי, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Ruth Enid Gonzales 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
רות אניד גונזלס (נולדה ב-8 במאי 1970) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה

גונזלס נולדה כבת בכורה להורים פוארטו-ריקנים נוצרים שהיגרו להובוקן, ניו ג'רזי שבארצות הברית, ולה אח אחד קטן ממנה.
בשנת 1990 הכירה את בעלה-לעתיד קובי אהרוני, וב-1991 עברה לגור איתו בישראל. ב-1995 השניים נישאו ובשנה שלאחר מכן, נולד בנם. ב-2001 השניים התגרשו.
בדצמבר 1991 הצטרפה לסוכנות הדוגמנות "אימאג'" של בטי רוקאווי.
גונזלס התגיירה ב-1993 אחרי שנה של לימודי יהדות ועברית, תוך שהיא שומרת על שמה המקורי.
עם הקמתה של סוכנות הדוגמנות "יולי" בבעלות אריק בן זינו ביולי 1993, עברה גונזלס לסוכנות זאת ונותרה מיוצגת שם עד 2005.
בשנת 1995 התפרסמה גונזלס כשנבחרה לתפקיד "נערת הגלגל" בגרסה הישראלית של שעשועון הטלוויזיה "גלגל המזל", בהנחיית ארז טל, תפקיד בו החזיקה במשך שנה וחצי. במקביל שיחקה גונזלס באותה השנה בהצגת הילדים "מחסן ההפתעות" לצד דובי גל, אריה מוסקונה וענת עצמון.
ב-1997 לאחר שעזבה את "גלגל המזל", השתתפה כפיה בהצגה "רובין הוד" בכיכובם של ישראל פוליאקוב, נתן דטנר, סיגל שחמון וליאור מילר. באותה השנה היא שיחקה גם בקלטת לילדים "המפוזר מכפר אז"ר המבוססת על ספר הילדים לצד גדי יגיל, ברוריה אלבק ומנחם זילברמן,
ובקלטת לילדים "איה פלוטו", המבוססת על ספר הילדים, לצד גדי יגיל, וברוריה אלבק.
ב-1998 החלה לייצג חברות היי-טק ישראליות בכנסים ברחבי העולם ובמקביל להופיע בהצגות תיאטרון לילדים.
בשנת 2001 שיחקה בסדרה "סיטי טאוור" בתפקיד שני טל.
ב-2002 היא הצטרפה ללהקת הסלסה "ג'רוזלם סלסה באנד", איתם שרה חצי שנה, ומאז 2005 היא מנחה פסטיבלי סלסה בישראל כמו "קונגרס הסלסה הבינלאומי" באילת ופסטיבל פיאסטה בתל אביב.
בשנת 2005 פרסם אתר פורנו, בהסכמתה, סרטון בו נראתה חשופת חזה ומאוננת.
בשנת 2006 היא השתתפה בתפקיד ראשי בסרט "סינדרום ירושלים".
גונזלס דגמנה לחברות אופנה והופיעה בפרסומות כמו ל"תיק תק", "מנה חמה", מעריב, צבעי טמבור, סופר פארם, ד"ר פישר וגלידות נסטלה. בנוסף, שיחקה בהצגת ילדים המבוססת על "אלאדין" בתפקיד הנסיכה.
ב-2020 השתתפה בתוכנית נינג'ה ישראל VIP.
ב-2022 החלה לשמש פרזנטורית של רשת בתי הספר ללימודי אנגלית "ברלינגטון אינגליש", בו היא גם מלמדת.
גונזלס ניהלה את המחלקה הבינלאומית בסוכנות הדוגמנות "רוברטו" של רוברט בן-שושן, שם החלה לעבוד בשלהי 2007. מעבר לכך, היא מדבבת מדי פעם בשפות שונות ומנחה אירועים.
חיים אישיים

באוקטובר 2010 נישאה בשלישית, והתגרשה ב-2015.
נכון ל-2023, גונזלס בזוגיות ומתגוררת במושב לכיש.
הערות שוליים

↑  רות גונזלס מתפשטת, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2005
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏משלנו: המתגיירים הנוצצים ביותר בתולדות המדינה, באתר מעריב השבוע, 7 ביוני 2014
נייר אורז

ניירות אורז למאכל
נייר אורז הוא השם נפוץ לשני סוגים שונים של חומר גלם. האחד הוא נייר המשמש לכתיבה, קליגרפיה וסוגי יצירה נוספים ועשוי מהסיבים הלא אכילים של הצמח Tetrapanax Papyrifer (שאינו קרוב לאורז), והשני הוא מוצר מזון אכיל העשוי מעמילן אורז וטפיוקה. המונח משמש גם עבור נייר שעשוי להכיל צמחים אחרים, כגון במבוק, תות עץ או קנבוס.
צמח נייר אורז

סוג זה של נייר משמש מאות שנים לכתיבה ויצירה במזרח אסיה, בין השאר קליגרפיה, ציור בצבעי מים ועבודות ניר שונות. הנייר מיוצר מהסיבים של צמח מהמין Tetrapanax Papyrifer, מין שאינו קרוב לאורז. נייר זה קיבל את הכינוי "נייר אורז" במערב בתחילת המאה ה-20 בגלל תפיסה מוטעית שהוא עשוי מאורז, והצמח ממנו הוא עשוי מכונה היום "צמח נייר האורז".
הצמח גדל ביערות של טאיוואן וטופח בתנאים ביתיים כצמח נוי המאופיין בעלים גדולים. כדי לייצר את הנייר, מרתיחים את ענפיו במים ומשחררים אותם מקליפתם. ליבת גלילי השעם מגולגלת על גבי משטח ישר וקשה ונחתכת בסכין ליריעות דקות של מרקם דמוי שנהב.
את נייר האורז ניתן לצבוע בצבעים שונים והוא משמש להכנת פרחים מלאכותיים. הנייר הלבן הלא צבוע משמש לציור וקליגרפיה.
נייר אורז אכיל

ניירות אורז אכילים משמשים להכנת ספרינג רולס במטבח הווייטנאמי והסיני. בווייטנאמית הוא מכונה באן טראנג (bánh tráng) או באן דה נם (bánh đa Nem). בהכנת נייר האורז משתמשים בקמח אורז, עמילן טפיוקה, מלח ומים. קמח הטפיוקה הופך את נייר האורז לדביק וחלק. בדרך כלל הנייר הדק נמכר לאחר יבוש, חתוך לעיגולים שקופים קשיחים ושבירים. על מנת לרכך את הניירות הם נטבלים במים ומשתמשים בהם כמעטפת סביב מאכלים מלוחים או מתוקים.
הערות שוליים

1 2  Lisa Takahashi, Discover What Goes into Your Fine Art Paper, Jackson's Art Blog, ‏2021-01-13 (באנגלית בריטית)
↑   צורי שמר, שימושי נייר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, 2005
תהליך הכנת נייר אורז
יגדראסיל

עץ העולם. איור מכתב יד משנת 1680
יגדראסיל (בנורדית עתיקה:  Yggdrasill) הוא עץ מרכזי במיתולוגיה הנורדית, הניצב במרכז העולם (ציר העולם). בעץ זה קשורות אגדות רבות. יגדראסיל מתואר כעץ מילה (עץ ממשפחתו של הזית). במקורות, בעיקר האדה הפרוזאית והאדה הפואטית, הוא מכונה גם "עץ העולם".
כל העולמות בתמונת היקום במיתולוגיה הנורדית מחוברים על ידי העץ יגדראסיל (Yggdrasil), בכל עולם ישנו ענף של העץ ובשלושה עולמות ישנם שורשים, אולם המקורות לא עקביים בכל הנוגע למיקומם. לפי גרסה אחת השורשים של העץ מצויים באסגארד, ניפלהיים ויוטונהיים. לפי גרסה אחרת השורשים נמצאים בהלהיים, בעולם ענקי הכפור (ככל הנראה יוטונהיים או ניפלהיים) ובמידגארד.
ישנה גם גרסה נוספת שלפיה השורשים מצויים בהלהיים, ביוטנהיים, ובמוספלהיים, ובגרסה אחרת השורשים נמצאים באסגארד, מידגארד ואוטגארד.
על צמרת העץ נמצא עיט (או לפי גרסה אחרת תרנגול) עצום אשר נקרא וידופניר (Vidofnir). על מצחו יושב הנץ ודפולניר (Vedrfolnir). את השורש העמוק ביותר מכרסם הדרקון נידהוג (Níðhöggr). הסנאי רטטוסק (Ratatoskr) רץ הלוך ושוב על העץ ומעביר עלבונות וקללות בין הדרקון והנץ. בנוסף, ארבעה איילים - דוני (Duneyrr), דורתרור (Durathror), דוואלין (Dvalin) ודאין (Dainn) - ניזונים מקליפת העץ.
בצל העץ יושבות הנורנות, הטוות את גורל היצורים החיים. חייו של כל אדם הוא חוט אשר נשזר לתוך אריג החיים. שלוש הנורניות, המתוארות כנשים זקנות, הן אורד (Urd), ורדנדי (Verdandi) וסקולד (Skuld), ניתן לתרגם את השמות בפשטות כ"זה אשר קרה", "זה אשר קורה" ו"זה אשר יקרה" בהתאמה. הנורניות שולטות גם בגורל האלים.
מסופר שאודין, אבי-הכול והאל המרכזי בפנתאון האלים הנורדי, תלה ושיפד את עצמו על גזע העץ במשך תשעה לילות, על מנת להחכים עוד, שכן אודין לא פוסק מחיפושו אחר הרחבת ידיעותיו והגדלת חוכמתו, והוא מוכן אף להקריב ולסבול לשם כך.
הוא השאיר את עצמו על יגדראסיל, כשהוא משופד בחניתו שלו, גונגניר (Gungnir). בסוף תשעת הלילות קיבל אודין הארה וגילה את סוד הרונות - הכתב הנורדי העתיק, ששימש גם לכתיבה וגם להטלת גורל וכישוף.
השפעה מודרנית

תומאס קרלייל אימץ את "איגרסיל" כסמל מועדף; הוא מופיע גם ב - On Heroes, Hero-Worship, & the Heroic in History (1841) (אנ') וגם במתוך עבר והווה (1843) (אנ'). כתב יד שלא פורסם של קרלייל בשם Igdrasil. From the Norse נתן השראה לעורך The Ruskin Reading Guild Journal להוסיף את יגדארסיל לשמו בשנת 1890. ג'ון ראסקין התייחס לזה במסקנה של חוקי פסול (1877–1878).
יצירות אמנות מודרניות המתארות את יגדרסיל כוללות את Die Nornen (ציור, 1888) מאת ק. ארנברג; Yggdrasil (פרסקו, 1933) מאת Axel Revold, ממוקם באודיטוריום של ספריית אוניברסיטת אוסלו, נורווגיה; Hjortene beiter i løvet på Yggdrasil asken (גילוף תבליט עץ, 1938) על בניין עיריית אוסלו מאת Dagfin Werenskiold; ותבליט הברונזה על דלתות המוזיאון השוודי לעתיקות לאומיות (בסביבות 1950) מאת B. Marklund בסטוקהולם, שוודיה.
שירים המזכירים את יגדארסיל כוללים את Vårdträdet מאת ויקטור רידברג ואת "יגדארסיל" מאת J. Linke.
ב-Overlord (אנ'), סדרת רומנים יפנית שנכתבה על ידי Kugane Maruyama, יגדראסיל הוא שמו של משחק תפקידים המוני ברשת פופולרי, שבו הגיבור נלכד לאחר כיבוי המשחק.
יגדרסיל הוא מוטיב נפוץ במדיה של היקום הקולנועי של מארוול, המופיע בת'ור, קפטן אמריקה: הנוקם הראשון, ת'ור: העולם האפל ולוקי (סדרת טלוויזיה).
אזכור ליגדראסיל (בנוסף לאלמנטים נוספים מהמיתולוגיה הנורדית) מופיע במשחק הווידאו "Assassin's Creed Valhalla", שמהווה חלק מזיכיון  משחקי Assassin's Creed.
הערות שוליים

↑  האדה הפרוזאית, פרק ראשון - ההטעיה של גילבי, פסקה 15. ראו תרגום לאנגלית כאן
↑  האדה הפואטית, חלק רביעי - הבלדה של גרימניר, בית 31. ראו תרגום לאנגלית כאן
↑  The Summer 2015 Anime Preview Guide, Overlord
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568362205171  GND: 1045404756  LCCN: sh2013001180 
יגדראסיל, עם שלוש הנורנות היושבות תחתיו, הציפור וידופניר בראשו והסנאי רטטוסק המתרוצץ על ענפיו
אירה ריסנזון

אירנה (אירה) ריסנזון-נחמני (נולדה ב-14 בינואר 1988) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת בייג'ינג 2008 וסיימה במקום תשיעי. זכתה במדליית כסף בתרגיל החישוק באוניברסיאדת בלגרד (2009) ובמדליית כסף בתרגיל עם סרט במסגרת סבב הגביע העולמי. ריסנזון הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה בתחרות סבב הגביע העולמי בהתעמלות אומנותית.
ביוגרפיה

ריסנזון נולדה בהונגריה, בילדותה עברה משפחתה לאוקראינה, והיא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית כבר בגיל 5, ולאחר שעלתה לישראל בגיל 9, המשיכה באימוניה במסגרת מועדון עירוני חולון. בשנת 2007 זכתה במקום השביעי באליפות אירופה שנערכה בבאקו ובמקום השביעי באליפות העולם שנערכה בפטרס. היו אלה ההישגים הגבוהים ביותר אליהם הגיעה מתעמלת אמנותית ישראלית עד לזמנה, והם גם הבטיחו את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג.
באולימפיאדת בייג'ינג הפכה לישראלית הראשונה שעלתה לגמר קרב רב אישי בהתעמלות אומנותית. לגמר עלתה מהמקום השביעי, ובגמר עצמו סיימה במקום התשיעי. באוניברסיאדת בלגרד (2009) זכתה במדליית כסף בתרגיל החישוק וסיימה במקום הרביעי בתרגילי החבל והסרט.
באוגוסט אותה שנה זכתה ריסנזון במדליית כסף בתרגיל עם סרט בתחרות שנערכה בקייב במסגרת סבב הגביע העולמי. בכך הפכה ריסנזון לספורטאית הישראלית הראשונה שזוכה במדליה בתחרות הגביע העולמי בהתעמלות אומנותית. בחבל ובכדור הגיעה ריסנזון למקום הרביעי, ובחישוק הגיעה למקום השביעי.
באליפות אירופה באפריל 2010 סיימה ריסנזון במקום ה-11 בדירוג הכללי. באליפות העולם בהתעמלות אומנותית שנערכה במוסקבה בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום ה-9.
מלבד התעמלות אמנותית, עוסקת ריסנזון גם בדוגמנות, ובין היתר נטלה חלק בקמפיין פרסום של חברת "מגה ספורט", לצדו של דודי בלסר. בשנת 2016 יצא ספרה "מציירת בסרט", אודות חוויותיה בספורט, בהוצאת הספרים מדיה 10.