stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטינה 3
שחקנים

ליסה (יוהנה בראדי) - אחותו הקטנה של מקס ואחותה הגדולה של רוז. בתחילת הסרט מתכננת לעבור לניו יורק כדי לפתח קריירה ביחד עם בן זוגה אנדי, אולם מחליטה להישאר בבניין ולהציל את משפחתה מהקללה.
מקס (גיל מכ'קיניי) - אחיהן הגדול של ליסה ורוז ואחראי על הבניין שהם גרים בו. רוחו של טאקאו משתלטת עליו וגורמת לו להפוך לאגרסיבי וחשדן.
נאוקו קאוואמטה (אמי אייקהאטה) - אחותה הקטנה של קיאקו. נאוקו מודעת לעובדה שעל הבניין קיימת קללה דיירים נהרגים בגלל רוחה של אחותה. עברה מיפן לבניין הדירות בשיקגו כדי לעצור את הקללה.
רוז (ג'ודי הובסון) - אחותם הקטנה של מקס וליסה והיא סובלת מהתקפי אסתמה.
קיאקו סא'אקי (אייקו הוריוצ'י) - בעברה עקרת בית שנרצחה באכזריות על ידי בעלה לאחר שגילה שיש לה רגשות לגבר אחר. בעקבות מותה הפכה לאונריו (רוח נקמנית יפנית) וקללה הוטלה על בית משפחתה. קיאקו היא דמות האנטגוניסט המרכזית בסרט וקולה האייקוני הוא חרחורי גסיסה.
אנדי (בו מירצ'וף) - החבר של ליסה.
דוקטור פרנסין סאליבן (שוני סמית') - רופאה בבית חולים פסיכיאטרי והמטפלת של ג'ייק. בתחילה היא מאמינה שסיפוריו של ג'ייק על קיאקו הן הזיות, אולם לאחר שג'ייק מת היא מתחילה לחקור בעצמה על הקללה.
גרטשן (מרינה סירטיס) - ציירת והבייביסיטר של רוז.
טושיו סא'אקי (שימבה טסוצ'יה) - בעבר היה בנם של קיאקו וטאקאו, אולם הוא נרצח על ידי אביו והפך לרוח נקמנית בעצמו. כיוון שהוא ומר החתול הוטבעו ביחד באמבטיה, נשמותיהם נקשרו זה בזה ומאז טושיו מוציא ייללות של חתול מפיו.
מר פרסקי (מייקל מכ'קוי) - הבוס של מקס.
ג'ייק קימבל (מת'יו נייט) - ילד קטן במצב טראומטי לאחר שכל משפחתו נרצחה על ידי קיאקו. השורד היחיד מהסרט הקודם.
דאיסוקי (טקאטסומה מוקאי) - בעלה של נאוקו.
רנה (לאורה ג'וש) - דיירת שעוזבת את הבית אחרי שמשפחת קימבל מתה.
ברנדה (מיכאלה ננקובה) - בתה המפוחדת של רנה.
דמויות המתות במהלך הסרט

| נרצח/ת | רוצח/ת | אופן הרצח |
| --- | --- | --- |
| ג'ייק קימבל | קיאקו סא'אקי | הטחה בקירות ושבירת כל העצמות בגוף |
| ברנדה | טאקאו סא'אקי | הטבעה באמבטיה וחטיפה לעולם הרוחות |
| גרטשן | קיאקו סא'אקי | ניתוק הלסת ועקירת העיניים מהגולגולת |
| פרנסין סאליבן | קיאקו סא'אקי | שבירת המפרקת |
| אנדי | קיאקו סא'אקי | גרימת דום לב |
| אדון פרסקי | טושיו סא'אקי | לא ידוע |
| נאוקו קוומטה | טאקאו סא'אקי (כשהוא בגוף של מקס) | נעיצת סכין בגרון |
| מקס | נאוקו קוומטה | נשיכה בגרון |
המשכיות וטריוויה

בניגוד לשני הסרטים הקודמים, טאקאשי שימיזו לא ביים את הסרט הזה, אך כן כתב לו את התסריט.
הסרט הוא לא עיבוד של שום סרט מסדרת הסרטים היפנית.
בניגוד לשני הסרטים הקודמים, הסרט הוא בעל עלילה רציפה.
עלילת הסרט מתרחשת רק בשיקגו ולא ביפן (מלבד קטע קצרצר בתחילתו).
בשונה משני הסרטים הקודמים, לכתוביות הפתיחה הרגילות נוספה הכתובית "השורדים יישאו את הקללה איתם עד לידתה מחדש", מה שמרמז שקיאקו נולדה מחדש בגופה של רוז.
לידתה מחדש של קיאקו דרך רוז מבוססת בחלקה על לידתה מחדש של קיאקו בסרט "ג'ו-און: הטינה 2" בו היא נולדה מחדש כשהשתלטה על אישה הריונית ועל עוברה.
ג'ייק קימבל, ששרד את הסרט הקודם מת בסרט הזה, בכך הוא הדמות השנייה שמופיעה ביותר מסרט אחד (הראשונה הייתה קרן דייוויס).
בסרט מוסבר שמקס, ליסה ורוז חיו בבניין עוד בזמן שמשפחותיהם של אליסון וג'ייק חיו בו. אולם, ליסה לא הכירה את אליסון כיוון שאליסון בזמנו התגוררה ביפן.
בסרט מתברר שהרשויות מאמינות שהמשפחות קימבל ופלמינג נרצחו על ידי טריש קימבל, שלאחר מכן התאבדה. נאמר גם שאליסון נחשבת לנעדרת.
נאוקו היא אחת משתי הדמויות היחידות בסדרת הסרטים האמריקאית שמתייחסות לקללה בשם "ג'ו-און" (הדמות השנייה היא הבלש וילסון מהסרט "הטינה" משנת 2020).
סרט זה מאשר שהקללה נוצרה בגלל טקסי גירוש השדים שקיאקו לקחה בהם חלק ביחד עם אמה בעבר.
נאוקו הופכת בסוף הסרט לאונריו (רוח נקמנית יפנית) ובניגוד לקיאקו, לבושה (קימונו לבן) מזכיר את הביגוד של האונריו מהפולקלור היפני.
מותה של נאוקו יוצר קללה חדשה על הבניין, אך לא ידוע אם היא רצחה מישהו נוסף מלבד מקס.
טאקאו ומר החתול לא מופיעים פיזית בסרט, אלא בעזרת קטעי ארכיון מהסרטים הקודמים (קולו של מר עדיין בוקע מפיו של טושיו).
קיאקו לא גולמה על ידי השחקנית טקאקו פוג'י, שגילמה את קיאקו בסרטים הקודמים (היפניים והאמריקאים). במקום זאת היא גולמה על ידי השחקנית אייקו הוריוצ'י.
סרטי המשך

סרט המשך, הוכרז באוגוסט 2011, עם תאריך יציאה בשנת 2013. הסרט הוא מעין "אתחול מחדש" של הסדרה, ולא יהיה המשך ישיר, אולם הדבר לא אושר והמידע מסתמך על שמועות. הסרט צפוי להציג עלילה חדשה, ולא על הקללה של משפחת סאקי שהייתה העלילה של שלושת הסרטים הקודמים.
בשנת 2020 יצא הסרט "הטינה" שמתרחש במקביל לאירועי הסרט הראשון והשני.
דמותה של האונריו (רוח נקמנית בפולקלור היפני) מצד שמאל לבושה בקימונו לבן.
ג'ו-און: הטינה 2

| --- | --- |

 בימוי:  טאקאשי שימיזו
 הופק בידי:  שינייה אוגואנה טאגאסי איצ'י קוניו קוואקמי יושיהורי קומוזווה הוריקו מאטסושיטה הירוקי נומטה
 תסריט:  טאקאשי שימיזו
 עריכה:  נובויוקי טאקאהשי
 שחקנים ראשיים:  נוריקו סאקאי שינגו קאטסוראיימה צ'הרו נייאמה אמי יאמאמוטו
 מוזיקה:  שירו סאטו
 צילום:  Tokushō Kikumura 
 מדינה:  יפן
 חברת הפקה:  Nikkatsu, Pioneer LDCE 
 הקרנת בכורה:  16 במאי 2003 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  אימה, על טבעי
 הכנסות:  ¥1.1 מיליארד (יפן) $1,790,687 (ארצות הברית)
 סרט קודם:  ג'ו-און: הטינה
 סרט הבא:  ג'ו-און: רוח שחורה
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ו-און: הטינה 2 (ביפנית: 呪怨2じゅおん2) הוא סרט אימה יפני וההמשך לסרט ג'ו-און: הטינה. הסרט יצא לאקרנים ביפן בשנת 2003 וכמו קודמו, גם הוא נכתב ובוים על ידי טאקאשי שימיזו. הסרט הכניס ביפן כ-1.1 מיליארד יין, וכמעט 2 מיליון דולר בארצות הברית.
כמו בשאר הסרטים, העלילה אינה ליניארית ומחולקת לפרקים. גם סרט זה עוקב אחר הקללה שרובצת בבית משפחת סא'אקי שבטוקיו, יפן. הקללה נוצרה לאחר שטאקאו סא'אקי רצח את אשתו קיאקו ואת חתול המשפחה מר. לאחר מכן, קיאקו חוזרת כרוח נקמנית ההורגת את בנם טושיו וכן את טאקאו ומאז רוחותיהם של בני המשפחה הורגות את כל מי שנכנס אל ביתם או את אלו ששהו בקרבת אנשים שביקרו בבית. בסרט זה, קאיסוקה, במאי תוכנית טלוויזיה שמתעסקת בעל טבעי מצלם פרק בתוכנית על רצח משפחת סא'אקי ולאחר מכן כל מי שמעורב בהפקה נדבק בקללה השוררת בבית.
עלילה

העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
השחקנית ההרה קיוקו הרסה וארוסה מאסאשי אישיקורה נוהגים חזרה לביתם לאחר שקיוקו השתתפה בצילומי פרק בתוכנית העוסקת בעל טבעי. השניים עוברים תאונה לאחר שהם מבחינים ברוחו של טושיו סא'אקי בתוך רכבם ובעקבות התאונה מאסאשי נכנס לתרדמת וקיוקו עוברת הפלה. בזירת התאונה, קיוקו נתקלת ברוחו של טושיו המניחה את ידה על בטנה של קיוקו ונעלמת. קיוקו מספרת לאמה שהיא חושבת שרוחו של טושיו היא בעצם רוחו של בנה המת. שלושה חודשים לאחר מכן, קיוקו מופתעת לגלות שהיא בחודש השלישי להריונה. בזמן הזה אמה של קיוקו מתה בפתאומיות.
קיוקו חוזרת לאתר הצילומים במטרה לצלם פרק נוסף לתוכנית, המתרחשת בבית משפחת סא'אקי המקולל. צוות התכנית כולל את הבמאי קאיסוקה אוקוני, מנחת התכנית טוקומה מיורה והמלבישה מאגומי אובייאשי. הצילומים מתקדמים טוב מלבד כמה הפרעות טכניות שנגרמות על ידי רוחה של קיאקו. בזמן שהוא במשרד, קאיסוקה נרדם ומפספס אירוע על טבעי שמוצג במוניטור בזמן הצילומים. בחדר ההלבשה, מאגומי לפתע נופלת לרצפה, גופה משתתק והיא נהרגת על ידי קיאקו.
טומוקה שומעת רעשי דפיקות על הקיר בביתה בכל לילה בשעה 12:27. בן זוגה של טומוקה, נוריטאקה יאמאשיטה הולך לביתה של טומוקה בערב לאחר הצילומים. כשטומוקה חוזרת לביתה, היא רואה את גופתו של נורטיאקה תלויה בעזרת שיער שחור ארוך ואת טושיו דוחף את גופתו לכיוון הקיר, מה שיוצר את רעש הדפיקות שטומוקה שומעת. קיאקו תולה למוות את טומוקה בדיוק בשעה 12:27 בלילה (מה שיוצר לולאת זמן שבה טומוקה בעבר שומעת את גופתה נטרקת כנגד הקיר בעתיד). בינתיים, מאסאשי מתעורר מהתרדמת, הפך לאילם ומתנייד בעזרת כיסא גלגלים. מאסאשי מנסה לתקשר עם קיוקו ולספר לה שהעובר שבבטנה לא שלהם וכן להזהיר אותה מהרוחות, אך לא מסוגל בגלל מצבו.
קאיסוקה מסיע את קיוקו חזרה לביתה והשניים רואים את רוחה של מאגומי נכנסת אל ביתה של קיוקו ונותנת לה את היומן של קיאקו. קאיסוקה מספר לקיוקו על ההיסטוריה של הבית ולוקח את היומן במטרה לשכפל ממנו עותקים. הוא מותקף על ידי קיאקו, אך מצליח לברוח. בחזרה בבית המקולל, קיוקו חווה צירי לידה וחוזה בצ'הירו (שהופיעה בסרט הקודם בתור אחת מחברותיה של איזומי), נערה מתבגרת שבעצת חברתה הירומי, אחותו של אחד מצלמי התכנית הסכימה להשתתף בתור ניצבת. בזמן שהיא בבית משפחת סא'אקי, צ'הירו מותקפת על ידי קיאקו ובבריחתה נשאבת לתוך לולאת זמן מתמשכת שבה היא קופצת מחוץ ואל תוך בית משפחת סא'אקי עד שלבסוף היא מתה בזרועותיה של הירומי.
קאיסוקה מגיע לבית המקולל, רואה את צ'הירו המבוהלת ואת קיוקו חסרת ההכרה. הוא לוקח אותה לבית החולים ושם היא יולדת. בזמן הזה מתרחשת מהומה בחדר: מאסאשי מפיל עצמו למוות מגג בית החולים, טושיו מופיע בזמן הלידה והצוות הרפואי מת בפתאומיות מפחד. קאיסוקה נכנס לחדר הלידה ורואה את קיאקו זוחלת החוצה מרחמה של קיוקו והורגת אותו. קיוקו מתעוררת ורואה על ידיה את התינוק שנולד ומחבקת אותו.
כמה שנים לאחר מכן, קיוקו הולכת ברחוב עם בתה, הדומה מאוד לקיאקו. הילדה דוחפת את קיוקו למוות מגשר ולאחר מכן פונה לעתיד לא ידוע עם היומן של קיאקו בידה.
שחקנים

| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
נוריקו סאקאי: קיוקו הרסה
שינגו קאטסוראיימה: קאיסוקה אוקוני
צ'יהרו נייאמה: טומוקה מיאורה
אמי יאמאמוטו: מאגומי אובאיאשי
קאי הורי: נוריטקה יאמאשיטה
יואי איצ'יקאווה: צ'הירו
איומו סאיטו: מאסאשי אישיקורה
אריקה קורוישי: הירומי
קאורו מיזוקי: אקי הרסה
שינובו יוקי: קאורו אישיקורה
טאקאקו פוג'י: קיאקו סא'אקי
יויה אוזקי: טושיו סא'אקי
המשכיות

צ'הירו, אחת מחברותיה של איזומי שביקרו אותה בסרט הקודם מוצאת את מותה בסרט הזה.
קיאקו נולדת מחדש בתור בתה של קיוקו, הורגת את אמה ופונה לעתיד לא ידוע.
טריוויה

גם בסרט הזה הקללה משפיעה על מרחב הזמן והחלל פעמיים: בפעם הראשונה טומוקה שומעת רעשי דפיקות בקיר ולאחר מכן מתברר שזאת גופתה שלה, אותה טושיו דוחף כנגד הקיר. בפעם השנייה, צ'הירו משוגרת על ידי קיאקו אל תוך ומחוץ לבית המקולל עד שהיא מתה על ידה.
באחד מרגעי הסרט, קיאקו וטושיו מופיעים בצורות האנושיות שלהם.
זהו הסרט האחרון בסדרת סרטי "ג'ו-און" המקורית. הסרטים שיצאו לאחר מכן עוסקים בקללה שלא קשורה למשפחת סא'אקי וכן באתחול מחדש של הסדרה.
עלילת הסרט לא עובדה לגרסה אמריקאית.
טאקאו פוג'י, שגילמה את דמותה של קיאקו חוזרת לגלם את דמותה גם בסרט זה והיא השחקנית היחידה שהופיעה בכל סרטי הסדרה.
הפצה ביתית

גרסת ה-DVD שוחררה ב-18 בינואר 2005.
גרסת ה-DVD הכילה שני תקליטורים ותוספות כגון קדימונים, צילומים מאחורי הקלעים, ראיונות עם שחקני הסרט וסצנות שהוסרו בעריכה.
הערות שוליים

↑  eiren_kosyu
↑  Ju-On: The Grudge 2 2006 Re-release, Box Office Mojo
ליאור בירקאן

ליאור יהודית בירקאן (4 בנובמבר 1963 – 22 במאי 2020) הייתה שחיינית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. החזיקה בכל שיאי ישראל בסגנונות חופשי, גב, פרפר ומעורב אישי. בעלת 3 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף מהמכביה האחת עשרה (1981). בו זמנית היא החזיקה ב-7 שיאי ישראל. נחשבת לאחת השחייניות הגדולות בישראל בכל הזמנים.
בירקאן זכתה 17 פעמים בתואר אלופת ישראל, 4 פעמים ברציפות (1981-1978) במשחה ל-400 מטר חופשי, 4 פעמים ברציפות (1983-1980) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, 4 פעמים (1981-1979 ו-1983) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות (1980-1979) במשחה ל-800 מטר חופשי, פעמיים (1981 ו-1983) במשחה ל-100 מטר גב ופעם אחת (1979) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

ליאור בירקאן נולדה וגדלה בירושלים. היא התאמנה בקבוצת הפועל ימק"א ירושלים, בהדרכתו של דוד סיבור, "סוכו" (מאמן ראשי) וברי אבנר (עוזר מאמן). היא למדה בגימנסיה העברית רחביה.
ביוגרפיה > 1978 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה בירקאן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:50.08 דקות, לפני אסנת ארליך מהפועל חולון/בת ים (4:51.43 דקות) ונטע יוסף מהפועל בית ברל (4:53.60 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.79 דקות, אחרי נטע יוסף (1:03.43 דקות) ולפני אסנת ארליך (1:04.57 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:18.71 דקות, אחרי ארליך (12:17.22 דקות) ויוסף (2:18.09 דקות).
ביוגרפיה > 1979

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1979, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, סיימה בירקאן במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 9:48.55 דקות, שיפור לשיא של אסנת ארליך (9:52.90 דקות). היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 2:15.82 דקות, שיפור לשיא של ארליך (2:16.71 דקות), אך לא עלתה לשלב הגמר. בנוסף, היא השוותה את השיא הישראלי של ארליך במשחה ל-400 מטר חופשי בזמן של 4:47.30 דקות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה בבלגיה ביולי אותה שנה סיימה בירקאן במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:42.35 דקות, במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:53.74 דקות, ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.33 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות בינלאומית בשחייה שנערכה בדרמשטט שבמערב גרמניה היא קבעה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 2:33.59 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-11 שנים של איבונה טוביס (2:35.6 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:02.51 שניות, מאית השנייה לאט מהשיא הישראלי של נטע יוסף.
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה קבעה בירקאן במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 2:13.82 דקות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט היא זכתה ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.06 דקות, לפני חברתה לקבוצה מישל קובין (2:15.78 דקות) ועופרה מוניוז מהפועל מטה יהודה (2:20.02 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:39.71 דקות, לפני מישל קובין (4:41.99 דקות) ועופרה מוניוז (4:48.10 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 9:40.49 דקות, לפני מישל קובין (9:44.61 דקות) ועופרה מוניוז (9:58.48 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.05 דקות, לפני טובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:33.97 דקות) ומירב הדר מהפועל שפיים (2:35.54 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.43 דקות, אחרי מירב הדר (1:02.36 דקות) ומישל קובין (1:03.44 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.29 דקות, אחרי טובה אברמוב (1:08.03 דקות) ולפני נטע יוסף (1:08.73 דקות).
ביוגרפיה > 1980

עקב החרם המערבי שהובילה ארצות הברית במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, החמיצה בירקאן את אולימפיאדת מוסקבה (1980).
באליפות הפועל שנערכה בווינגייט ביולי 1980 קבעה בירקאן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:07.60 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של נטע יוסף (1:07.65 דקות).
ביוגרפיה > 1980 > 8 מדליות מהן 6 מדליות זהב באליפות ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה בירקאן ב-8 מדליות, מהן 6 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף, וקבעה שלושה שיאים ישראלים. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:34.67 דקות, לפני מישל קובין (4:42.12 דקות) ופבי סקלרובסקי מהפועל תל אביב (4:48.36 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:43.83 דקות, אחרי מישל קובין (9:44.92 דקות) והדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (9:49.89 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:29.01 דקות, לפני מירב הדר (2:34.05 דקות) והדר רובינשטיין (2:37.77 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 5:17.95 דקות, לפני הדר רובינשטיין (5:31.68 דקות) וטלילה יודפת מהפועל מטה יהודה (5:36.48 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.69 דקות, אחרי עופרה מוניוז שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:00.91 דקות ולפני מירב הדר (1:02.39 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:06.58 דקות, אחרי עופרה מוניוז שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:06.46 דקות ולפני הדר רובינשטיין (1:07.10 דקות).
ביוגרפיה > 1981

בתחרות הכנה לקראת המשימות הלאומיות לשנת 1981 שנערכה בקיבוץ רמת רחל (בריכה של 25 מטר) בסוף יוני הוכיחה בירקאן שהיא נימצאת בכושר טוב לקראת התחרויות החשובות, כשזכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.5 דקות, לפני השיאנית הישראלית במשחה זה עופרה מוניוז ובמשחה ל-100 מטר גב בו החזיקה בשיא הישראלי בתוצאה של 1:10.9 דקות.
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי אותה שנה סיימה בירקאן במקום השישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:29.63 דקות, במקום השביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:31.32 דקות ובמקום השביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:26.39 דקות. בנוסף, סיימה במקום השמיני במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, יחד עם רבקה פרידלנדר, הדר רובינשטיין, ומוניוז בשיא ישראלי חדש של 4:43.36 דקות, כששחתה את סגנון הגב.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב מספר ימים לאחר מכן זכתה בירקאן ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.92 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:18.74 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי יחד עם מוניוז, עדי בן יהודה ורובינשטיין בשיא ישראלי חדש ובשיא מכביה חדש של 4:08.85 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:31.61 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם האחיות מוניוז (תמי ועופרה) ורובינשטיין בשיא ישראלי חדש של 4:39.86 דקות.
באליפות הגילאים בשחייה שנערכה בווינגייט בתחילת חודש אוגוסט אותה שנה קבעה בירקאן שיא ישראלי חדש במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.81 דקות, שיפור לשיאה הקודם שעמד על 1:10.40 דקות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששוחה משחה זה מתחת ל-1:10 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכתה בירקאן ב-6 מדליות, 4 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.41 דקות, לפני יונת לב מהפועל נהריה (1:11.68 דקות) ורינת גורן מהפועל עמק יזרעאל (1:13.07 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.21 דקות, לפני פבי סקלרובסקי (4:40.80 דקות) ומיכל כהן ממכבי תל אביב (4:50.86 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:27.87 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי 5:23.69 דקות, לפני איה קופילביץ' (5:27.32 דקות) וענת עדות (5:30.19 דקות), שתיהן מהפועל גש"מ. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.98 דקות, לאחר קרב מרתק עם רובינשטיין שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:04.83 דקות והייתה לשחיינית הראשונה שירדה במשחה זה מתחת ל-1:05 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.74 שניות, אחרי עופרה מוניוז (28.18 שניות) ועדי בן יהודה (28.59 שניות).
ביוגרפיה > 1982

לאליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1982 הגיעה בירקאן חולה ולמרות זאת היא זכתה ב־3 מדליות אישיות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:21.33 דקות, לפני איה קופילביץ' ויונת לב. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.94 דקות, אחרי העולה החדשה מדרום אפריקה שחיינית מכבי תל אביב לוריין רוזובסקי (2:29.60 דקות) ולפני יונת לב (2:34.48 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:07.92 דקות, אחרי רובינשטיין (1:06.45 דקות) ולפני איה קופילביץ' (1:09.47 דקות).
ביוגרפיה > 1983

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1983, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, סיימה בירקאן במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:09.28 דקות ובמקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:28.36 דקות.
בתחרות "שמונה האומות", בשחייה שנערכה בטנריפה, ספרד ביולי אותה שנה סיימה בירקאן במקום השישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 5:15.41 דקות, במקום השביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.86 דקות, במקום השביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.88 דקות ובמקום השביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:30.10 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום השמיני במשחה ל-4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 4:39.12 דקות ביחד עם נוגה ויזל, רובינשטיין ורותם גרטל ובמקום השמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.30 דקות, ביחד עם רובינשטיין, גרטל וענת עדות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1983 זכתה בירקאן ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.96 דקות, לפני עירית גלוסקינוס מהפועל ימק"א ירושלים (1:10.74 דקות) ותמר הראל מהפועל עמק חפר/נתניה (1:14.12 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.69 דקות, לפני נוגה ויזל שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:33.77 דקות וענת עדות (2:36.14 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:25.03 דקות, לפני נוגה ויזל (5:33.13 דקות) וגליה פינצ'י מהפועל ימק"א ירושלים (5:39.28 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.32 שניות, אחרי מוניוז (28.55 שניות) וגרטל (28.74 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.11 דקות, אחרי רובינשטיין (1:01.45 דקות) ומוניוז (1:01.73 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.49 דקות, אחרי רובינשטיין (1:06.96 דקות) ורותם פורת מהפועל בני שמעון (1:09.26 דקות).
ביוגרפיה > 1984

באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1984 בשל מחלה, השתתפה וזכתה בירקאן במדליית ארד, במשחה אישי אחד ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:10.10 דקות, אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (1:07.10 דקות) ורותם פורת (1:09.28 דקות).
ביוגרפיה > 1985

באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1985 זכתה בירקאן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.97 דקות, אחרי עירית גלוסקינוס (1:11.66 דקות) ולפני ליאורה ארז (1:13.39 דקות), שתיהן מהפועל ימק"א ירושלים.
השגים בתחרויות שחייה לוותיקים

בשנים האחרונות ארגנה, אימנה והשתתפה בירקאן בתחרויות שחייה לוותיקים. היא מחזיקה בשיאי ישראל רבים לוותיקים בגילאים השונים. בשנת 2008 דורגה בירקאן במקום השמיני באירופה לגילאי 45–49 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:14.01 דקות (בריכה של 25 מטר).
בשנים 2010–2019 ניצחה בירקאן בכל תחרויות שחייה במים פתוחים (31) בהן השתתפה, והמשיכה להתחרות ולנצח גם כשהייתה חולה. התחרות האחרונה שבה היא השתתפה הייתה משחה עמק חפר (2.5 ק"מ) שנערך ב-8 בנובמבר 2019, כחצי שנה לפני מותה.
חיים אישיים

בירקאן הייתה נשואה ואם לשלושה ילדים. עבדה בריפוי בעיסוק במרכז הרפואי שערי צדק וכיהנה כיו"ר הפועל ירושלים בשחייה.
חיים אישיים > מותה

ב-22 במאי 2020 נפטרה לאחר מאבק ממושך של כשלוש שנים במחלת הסרטן.
תארים והישגים

בשנת 1980 זכתה בירקאן בתואר שחיינית השנה של ישראל.
תארים והישגים > ריכוז מדליות אישיות

| אליפויות ישראל> שנה | אליפויות ישראל> 50 חופשי | אליפויות ישראל> 100 חופשי | אליפויות ישראל> 200 חופשי | אליפויות ישראל> 400 חופשי | אליפויות ישראל> 800 חופשי | אליפויות ישראל> 100 פרפר | אליפויות ישראל> 100 גב | אליפויות ישראל> 200 מ.א. | אליפויות ישראל> 400 מ.א. | אליפויות ישראל>  | אליפויות ישראל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 |  |    1:03.79 |    2:18.71 |    4:50.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 1979 |  |    1:02.43 |    2:14.06 |    4:39.71   שיא ישראל |    9:40.49   שיא ישראל |    1:08.29 |  |    2:32.05 |  |  |  |
| 1980 |  |    1:01.69 |  |    4:34.67   שיא ישראל |    9:43.83 |    1:06.58 |  |    2:29.01   שיא ישראל |    5:17.95   שיא ישראל |  |  |
| 1981 |    28.74 |  |  |    4:39.21 |  |    1:04.98 |    1:10.41 |    2:27.87   שיא ישראל |    5:23.69 |  |  |
| 1982 |  |  |  |  |  |    1:07.92 |  |    2:32.94 |    5:21.33 |  |  |
| 1983 |    29.32 |    1:02.11 |  |  |  |    1:09.49 |    1:09.96 |    2:32.69 |    5:25.03 |  |  |
| 1984 |  |  |  |  |  |    1:10.10 |  |  |  |  |  |
| 1985 |  |  |  |  |  |  |    1:12.97 |  |  |  |  |
שיאים אישיים > בריכה אולימפית > שיאים ישראלים

| משחה | תוצאה | תאריך | נשבר על ידי | תוצאה | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 מטר חופשי | 1:02.10 דקות |  | עופרה מוניוז | 1:01.72 דקות | 8 באוגוסט 1980 |
| 200 מטר חופשי | 2:13.82 דקות | 17 באוגוסט 1979 | מישל קובין | 2:12.80 דקות | מאי 1980 |
| 400 מטר חופשי | 4:39.71 דקות | 25 באוגוסט 1979 | מישל קובין | 4:37.41 דקות | מאי 1980 |
| 400 מטר חופשי | 4:34.67 דקות | 28 באוגוסט 1980 | הדר רובינשטיין | 4:31.37 דקות | 30 באוגוסט 1982 |
| 800 מטר חופשי | 9:48.55 דקות | 6 במאי 1979 |  |  |  |
| 800 מטר חופשי | 9:40.49 דקות | 25 באוגוסט 1979 | מישל קובין | 9:36.06 דקות | מאי 1980 |
| 800 מטר חופשי | 9:35.37 דקות | אוגוסט 1980 | מישל קובין | 9:21.97 דקות | 15 ביולי 1981 |
| 100 מטר גב | 1:10.40 דקות | 8 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 100 מטר גב | 1:09.81 דקות | 15 באוגוסט 1981 |  |  |  |
| 100 מטר גב | 1:09.28 דקות | 2 במאי 1983 | הדס פדה | 1:09.00 דקות | יוני 1989 |
| 200 מטר גב | 2:30.13 דקות | 8 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 200 מטר גב | 2:29.63 דקות | 5 ביולי 1981 |  |  |  |
| 200 מטר גב | 2:28.36 דקות | 4 במאי 1983 | רוית אלון | 2:26.63 דקות | 15 באוגוסט 1989 |
| 100 מטר פרפר | 1:07.60 דקות | 12 ביולי 1980 | עופרה מוניוז | 1:06.46 דקות | 27 באוגוסט 1980 |
| 200 מטר פרפר | 2:27.99 דקות | 8 באוגוסט 1980 | הדר רובינשטיין | 2:27.90 דקות | 28 באוגוסט 1980 |
| 200 מטר מעורב אישי | 2:33.59 דקות | 7 ביולי 1979 |  |  |  |
| 200 מטר מעורב אישי | 2:29.57 דקות | 8 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 200 מטר מעורב אישי | 2:29.01 דקות | 27 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 200 מטר מעורב אישי | 2:27.87 דקות | 29 באוגוסט 1981 | קרן רגאל | 2:25.47 דקות | 4 באוגוסט 1991 |
| 400 מטר מעורב אישי | 5:29.05 דקות | 15 באוגוסט 1979 |  |  |  |
| 400 מטר מעורב אישי | 5:26.30 דקות | 8 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 400 מטר מעורב אישי | 5:17.95 דקות | 28 באוגוסט 1980 |  |  |  |
| 400 מטר מעורב אישי | 5:15.41 דקות | 15 ביולי 1983 | הדר קליינמן | 5:08.33 דקות | 23 ביוני 1984 |
שיאים אישיים > בריכה אולימפית > שיאים אישיים שלא היו שיאים ישראלים

50 מטר חופשי: 28.74 שניות (1981)
100 מטר חופשי: 1:01.69 דקות (1980)
100 מטר פרפר: 1:04.98 דקות (1981)