stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום חנוך
ביוגרפיה > המשך שנות ה-80

בשנת 1983 הקליט חנוך את האלבום "על פני האדמה", שכלל בעיקר חידושים לשירים שכתב לאמנים אחרים, "כי האדם עץ השדה", "עצים", ו"הבלדה על יואל משה סלומון". לצדם מנה האלבום שלושה שירים חדשים: "על פני האדמה", "ירוק על ירוק" ו"ניגע אל החלום". להפקה המוזיקלית באלבום היה שותף לראשונה משה לוי, שהפיק מאז את כל אלבומיו של חנוך. האלבום לא הצליח, וכן גם המופע שקידם אותו, ולאחר מכן לקח חנוך הפסקה למשך שנה.
בדצמבר 1984 וינואר 1985 הקליט חנוך את אלבומו המצליח ביותר, "מחכים למשיח", שבו בלטו שירי מחאה פוליטיים וחברתיים: "מחכים למשיח", שעסק במשבר מניות הבנקים ובמשבר הכלכלי, "לא עוצר באדום", שההשערה הרווחת היא שנכתב על אריאל שרון, שר הביטחון במלחמת שלום הגליל, "אין מחלוקת" ו"שוקו". לצדם נכללו שירים אישיים כמו "זה לא נוח" ושירי אהבה כמו "קרן שמש מאוחרת" ו"דז'ה וו". האלבום כלל הפקה יותר פופ-רוקית שהתאימה לרוח התקופה ולמוזיקה האמריקאית הפופולרית של ברוס ספרינגסטין, שהצליח באותו זמן עם האלבום "Born in the U.S.A.". האלבום יצא במרץ 1985 והצליח רבות ביקורתית ומסחרית, ומכר עד סוף שנות ה-90 בפורמט של תקליט ובהוצאה מחודשת על דיסק כ-70,000 עותקים. הופקו קליפים לשירים "מחכים למשיח" ו-"דז'ה וו", שצולמו בהאנגר בנמל יפו שם נערכו חזרות לפני תחילת סיבוב ההופעות "מחכים למשיח". עם חנוך בשירה וגיטרה השתתפו המעבד משה לוי בקלידים וקולות, חיים רומנו בגיטרה, אוהד אינגר בבס ואלון הלל בתופים. בחלק מההופעות הצטרפו ירוסלב יעקובוביץ' בסקסופונים ודפנה ארמוני בשירה.
בעקבות האלבום תכנן חנוך מסע הופעות באולמות קטנים, אך בסופו של דבר הוחלט לקחת הימור, ולערוך ארבע הופעות אצטדיון גדולות בבריכת הסולטן בירושלים, באמפיתיאטרון בקיסריה, באמפי בצמח (במסגרת "ליל אהבה בצמח") ובפארק הירקון, שם הופיע חנוך מול 150,000 איש. הופעות אלו נחלו הצלחה חסרת תקדים, שהפכה את חנוך לכוכב הרוק הפופולרי בישראל באותה תקופה. התופעה "מחכים למשיח" והביקוש הבלתי נגמר הובילו לכך שנערכו עוד 10 הופעות ענק ב-1985, ביניהם בפסטיבל טאבה ביולי ובהיכל התרבות בתל אביב, ולעוד סיבוב שנקרא "מחכים למשיח ב'" עם 14 הופעות באמצע 1986, ביניהם שוב בפארק הירקון, בצמח, בבריכת הסולטן ועוד.
בשנת 1986 הפיק חנוך מוזיקלית את אלבום הבכורה של דפנה ארמוני, וכתב והלחין בו את רוב השירים, בהם "אלה", "אוהבת אותך עוזבת אותך", "למה דווקא איתך" ו"היא תיקח אותך". באותה שנה חיבר את המוזיקה לסרט כפפות בבימויו של רפי אדר.
בשנת 1988 הפיקה גרושתו של חנוך, ליהי, סרט המתעד את הופעותיו בשם "רומן אמיתי". בסרט תועדו הופעותיו בשנה זו בעיקר עם חומר חדש שטרם יצא על גבי אלבום. הקהל עדיין נהר להופעות, אך לא עיכל בקלות את השירים החדשים. בהמשך השנה הופיעו שירים אלה ואחרים באלבום "רק בן אדם", שכלל שירים כ"נגד הרוח", "כדי לחיות", "בסוף אמצא אותך" ושיר הנושא. האלבום לא זכה להצלחה, לדעת חנוך מכיוון שנגינת הכלים הוקלטה באנגליה ואילו השירה בישראל, מה שגרם, לכאורה, לניתוק מסוים בין השניים. האלבום קיבל גם ביקורת על כך שניגנו נגנים לא ישראלים. גם ההופעות שליוו את האלבום לא זכו להצלחה רבה.
ביוגרפיה > שנות ה-90

בשנת 1991 הקליט חנוך את אלבומו "בגלגול הזה", שזכה להצלחה גדולה. בין השירים בלטו "אומרים שבלי" (למילותיו של מאיר אריאל), "דיאלוג", "בדיוק כמוך", שיר הנושא ו"ככה וככה", שהיה הסינגל המצליח ביותר מהאלבום.
בשנת 1992 הוציא אוסף שירים שקטים (חלקם מתוך סיבוב הופעות אקוסטי שנקרא "מישהו הפסיק את הזרם"), בשם "לא יכול לישון עכשיו", ובו שיר אחד חדש, "מביאה הכל", שהוקדש לידידתו של חנוך, השחקנית טליה שפירא, שנפטרה באותה תקופה.
בשנת 1994 הקליט חנוך את אלבומו "א-לי-מות", שבו בלטו השירים "לאט לאט", "אל תוותר", "במכונית החדשה של אבא" ושיר הנושא. אלבום זה נחשב לאלבום איכותי, ותוכנו עסק בעיקר באלימות המתגברת והולכת בארץ.
בשנת 1997 הקליט חנוך את אלבומו "ערב ערב", שבו בלטו השירים "אל תקרא לי עם", "המלצה ליומית", "הליקופטר", "לעולם לא אעזוב אותך עוד", "אוזניים לטלפון" ושיר הנושא. בהמשך השנה הלחין לאלבומו של אריק איינשטיין "לאן פרחו הפרפרים" את השיר "שלום חבר" למילותיו של יעקב רוטבליט, שנכתב לזכר ראש הממשלה יצחק רבין. היה זה שיתוף פעולה ראשון של איינשטיין ושל חנוך לאחר 17 שנה. שיתוף הפעולה הביא להקלטת אלבום משותף של השניים, "מוסקט", שיצא ב-1999. חנוך הלחין את כל שירי האלבום, כתב את המילים לחלק מהם, ועיבד אותם יחד עם משה לוי ואמיר צורף. בין השירים בלטו הדואט של חנוך ואיינשטיין "כל אחד רוצה", "גיטרה וכינור" ו"שמור על עצמך".
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2001 הפיק לייבל עצמאי בשם C90 בוטלג של חנוך מסיבוב ההופעות של "חתונה לבנה", בשם "לבן של חתונה". בדיסק הכפול, שהופץ בעשרים עותקים ממוספרים בלבד, תועדה הופעה שהוקלטה על טייפ פשוט בתיאטרון "הדר" בגבעתיים בינואר 1982. בשנת 2002, במלאת 25 שנים לצאת האלבום "אדם בתוך עצמו", הוצא האלבום מחדש בתוספת הקלטה מחודשת של השיר "כל פעם קצת יותר" (שהופיע בעבר ב"ערב ערב") שהוקלטה בשנת 2000 בביתו של טכנאי ההקלטה טומי פרידמן בשיתוף עם דויד ברוזה.
בשנת 2001 הלחין חנוך שני שירים לאלבום לאט של יוסי בנאי, "מכתבים ברוח" ו"איך זה קורה", שניהם בהפקתו המוזיקלית של יונתן בר גיורא.
בשנת 2003 הקליט חנוך את אלבומו "אור ישראלי", פרויקט משותף שלו עם להקת הרוק מוניקה סקס, שמלווה אותו באלבום. באלבום בלטו השירים "אהבת נעורי", שיצא כסינגל רק לאחר שזכה להצלחה בתחנות הרדיו, הסינגל הראשון "היום", "ראש המשלה" הפוליטי ושיר הנושא.
בשנת 2004 הוקלט המופע "יציאה" של חנוך עם משה לוי, ויצא כאלבום הופעה אקוסטי כפול. בסוף השנה הוציאה חברת "מדיה דיירקט" אוסף בן חמישה תקליטורים, המסכם את הקריירה של חנוך מתחילתה ועד אז. באלבום נכללה גרסה חדשה של חנוך לשיר "למה לי לקחת ללב". בקיץ 2005 חבר חנוך לשלמה ארצי למופע משותף בשם "התחברות". המופע זכה להצלחה רבה, ויצא גם הוא באלבום כפול וב-DVD. עבור המופע כתבו ארצי וחנוך ביחד את השיר "אני רואה אותך".
משנת 2005 מופיע חנוך בקביעות במועדון הבארבי בתל אביב, במופעים שנפתחים בשעות הקטנות של הלילה. מופעים אלה, שזכו לשם "חיות לילה", תועדו על גבי DVD שיצא במארז אחד עם אלבומו "שלום חנוך" מ-2009.
בשנת 2008 הופיע ככוכב אורח בתפקיד עצמו בתוכנית הפרודיה "רד בנד", שעוסקת בעולם המוזיקה הישראלי.
באפריל 2009 הוציא חנוך את האלבום "שלום חנוך", בהפקה מוזיקלית של משה לוי ואייל קצב. הסינגלים שקדמו לאלבום היו "פתוחים לאהבה", שיר המחאה "אלוהים" ו"אומרת לי לעד".
בספטמבר 2009 זכה שירו של שלום חנוך "מחכים למשיח" בתואר "השיר הטוב ביותר בכל הזמנים" במוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות", שהוצא לכבוד ראש השנה. המדרגים היו אנשי מוזיקה בכירים. בשנת 2021 פרסם שולי רנד קאבר לשיר, הקאבר מסתיים בשורה מתוך השיר אני מאמין.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

ב-2010 יצא חנוך עם סדרת מופעים בשם "ארבע תחנות", העוברת בתחנות הזמן שלו כיוצר. התחנה הראשונה הוקדשה לאלבומים "שבלול", "פלסטלינה" ו-"Shalom", השנייה ל"אדם בתוך עצמו" ו"סוף עונת התפוזים", השלישית ל"חתונה לבנה" ו"על פני האדמה" והרביעית ל"מחכים למשיח" ו"רק בן אדם". בהופעות נהג לארח בהפתעה אמנים כדוגמת: אהוד בנאי, ברי סחרוף, ריטה, אביב גפן, תום ואורית פטרובר (היהודים), נינט טייב, אסף אמדורסקי, דנה ברגר, יזהר אשדות וקרן פלס. הופעות אלו תועדו הן על גבי אלבום הופעה בן ארבעה תקליטורים, והן על גבי DVD.
במרץ 2012 יצא אלבום ההופעה של חנוך "יציאה 2", שכלל שירים נוספים מהמופע "יציאה". באותה שנה יצא גם אלבום בשם "לילה של כוכבים", ובו גרסאות כיסוי של אמנים שונים לשיריו של חנוך, שעובדו כשירי ילדים.
בשנת 2014 נודע כי חנוך עובד על אלבום אולפן חדש. ב-1 באפריל באותה שנה הוציא את הסינגל "זאת'י ההורה", שיר שלבסוף לא שולב באלבום.
ב-4 בינואר 2015 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "תמיד זה עכשיו". הסינגל הגיע למקום השביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט. ב-3 במרץ באותה שנה הופיע חנוך בתוכנית "גב האומה" והציג בהופעת בכורה את השיר "אנשים". למחרת, ב-4 במרץ, יצא הסינגל הרשמי לתחנות הרדיו. האלבום המלא, אשר נקרא "המקרה והטעות", יצא ב-20 במרץ 2015. לסינגלים, ולשירים נוספים מהאלבום, צולמו גם קליפים בבימויו של הבמאי והעורך עודד פרבר. בעקבות האלבום יצא שלום חנוך לסיבוב הופעות ארצי, בין השאר במועדון הזאפה, מועדון הפורום בבאר שבע ובפסטיבל ישראל. ב-22 באוקטובר באותה שנה קיים מופע מיוחד בפסטיבל הפסנתר, "צד ב'", ובו ביצע שירים שמעולם לא בוצעו בהופעותיו.
ב-29 בנובמבר 2015 הוציא חנוך סינגל חדש, "גיטרה", שמקדם את חידוש סיבוב ההופעות האקוסטי משנת 1992 "מישהו הפסיק את הזרם" עבור מועדון בארבי. ב-29 בינואר 2016 התקיימה ההופעה הראשונה.
ב-26 במאי 2016 הוציא את הסינגל "המדינה הזאת צריכה אמא", שיר מחאה פמיניסטי שעתיד היה להשתלב באלבומו הבא. ב-8 ביולי באותה שנה הוציא כסינגל את "איך זה את", שיר שהופיע באלבומו עם אריק איינשטיין "מוסקט", שהקליט מחדש בדואט עם הזמרת שרית חדד. ב-30 באוגוסט באותה שנה הוציא את הסינגל "זום" - שיר הנושא מתוך אלבומו החדש, וב-4 בספטמבר באותה שנה יצא האלבום המלא - "זום".
ב-20 וב-22 בספטמבר 2018, שלום חנוך ומתי כספי קיימו מופע משותף, "העיקר זה השירים", שנערך במשכן אמנויות הבמה בתל אביב. בעקבות הצלחת המופע השניים המשיכו לסיבוב הופעות משותף. בשנת 2019 השתתף במופע מחווה לאלבום "מזל גדי" שיצר עבור אריק איינשטיין כחמישים שנה לפני כן.
בסוף 2020 הלחין חנוך וביצע עם נינט טייב את השיר "לילה טוב תפילילה" - השיר הפותח את האלבום "שרים תפילילה", ובו ביצועים מולחנים לשירי ספר הילדים המצליח "תפילילה" שכתבה ביתו מאיה חנוך עם מיכל כהן-חי. האלבום יצא בהליקון (חברה) בהפקתו המוזיקלית של יונתן בר גיורא וזכה ללמעלה מחצי מיליון האזנות בשנת 2021.
ביוגרפיה > שנות העשרים המאה ה-21

במהלך שנת 2020, עם השבתת עולם התרבות עקב פרוץ משבר הקורונה, הוציא את השיר "הטוב, הרע ואחותך", יחד עם הראפר טונה. באותה שנה הציג בפסטיבל הפסנתר, שנערך במתכונת טלוויזיונית בערוץ כאן 11, את המופע "תמונת מצב", שכלל שירים ברוח אקטואלית. בפברואר 2021 הוציא את שיר המחאה "שלטון".
ב-26 באפריל 2021 יצא אלבומו ה-14 בעברית, אלבום אקוסטי ברוחו שהוקלט בשיתוף המוזיקאים משה לוי (פסנתר), אלי מגן (קונטרבס) ותמיר מוסקט (תופים) - "הרצל לילנבלום". האלבום זכה לביקורות אוהדות בקרב מבקרי המוזיקה.
ב-2022 השתתף ב"שלום" - סדרה דוקומנטרית בת 3 פרקים שצילמה ענת גורן, ושמתעדת בין היתר את יצירת האלבום "הרצל לילנבלום". בהמשך השנה הוציא ספר שירה ראשון - "פתקים" - המכיל גם כמה מפזמוניו. בסוף אותה שנה קיבל פרס מפעל חיים מטעם אמ"י וכן תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן.
ב-2024 השתתף בטקס הזיכרון הלאומי, וביצע את השיר "ילדים של החיים".
זמר מחאה

שלום חנוך נודע במשך רוב שנות פעילותו כזמר מחאה חריף, ואף נחשב על ידי רבים כמי שפיתח את ז'אנר "שירי המחאה" בזמר העברי [דרוש מקור]. שירו "מחכים למשיח" נחשב לשיר המחאה הבולט ביותר ברוק הישראלי וכאב הטיפוס של שירי המחאה בישראל[דרוש מקור].
בין שירי המחאה הידועים שכתב:
מחכים למשיח - שיר שנכתב בתקופת משבר מניות הבנקים. למרות היותו שיר בעל טקסט נוקב, הפך השיר ללהיט הגדול ביותר של חנוך בכל שנות הקריירה שלו, ולמזוהה עמו ביותר.
"לא עוצר באדום" - שיר אנטי-מלחמתי שכתב חנוך בזמן מלחמת שלום הגליל. רבים מאמינים שהשיר נכתב על שר הביטחון אריאל שרון, אף על פי שחנוך טען שלא כיוון באופן ספציפי על שרון, ושהתיאורים בשיר תקפים לגבי כל אישיות שלטונית שרואה בכוח פיזי אמצעי להשגת יעדים.
"לצאת מהלחץ" - שיר אנטי-ממסדי היוצא בעיקר נגד שלטון הדת והלאומנות.
"אל תקרא לי עם" - שיר אנטי-דתי, בעל קונוטציה אתאיסטית מובהקת, שגם מביע סלידה מהלאומנות ומהמיליטריזם.
"ראש המשלה" - השיר בקצב ההיפ הופ מבקר, תוך שימוש בהומור שחור, את התנהלות ראש הממשלה בפרט ואת הממשלה ושריה בכלל. כמו כן השיר כולל ביקורת נגד תרבות השכול הישראלית ("ראש המשלה" - הטעות במקור).
"אלוהים" - בשיר מביע חנוך את סלידתו מעסקנות דתית ומפקפק בכנות מניעיהם של אנשי ציבור דתיים.
"המדינה הזאת צריכה אמא" - השיר הוא בעל טקסט פמיניסטי. הוא מתאר מצב קיומי דיסטופי ומשתוקק למנהיגות נשית. הפזמון, "המדינה הזאת צריכה אמא", מושר כג'ינגל בחירות.
אלבומיו א-לי-מות ורק בן אדם תוארו כאלבומי קונספט מחאתיים.
חיים אישיים

בשנת 1968 נישא לליהי עפרון-חנוך, נכדתו של גדעון מר ובת-דודתו של ג'וליאנו מר. לשניים בת אחת שנולדה ב-1970, מאיה חנוך - סופרת, במאית, ציירת וכותבת ספרי ילדים (לה הקדיש את שירו "מאיה", עוד בטרם נולדה. הזוג היו חלק מחבורת לול, והקליטו את השיר). נכדו עמרי קרן (בן למאיה חנוך ולדרור קרן) הוא מוזיקאי. חנוך התגרש מעפרון בסוף שנות השבעים; תקופה מסוימת לאחר מכן היה בזוגיות עם השחקנית והזמרת דפנה ארמוני. מאז אמצע שנות השמונים מצוי בזוגיות עם לימור ירון, ולהם בת בשם רומי שנולדה ב-1994, מוזיקאית אף היא. הוא מתגורר בתל אביב בשכונת נווה צדק. בראיונות שונים, וכן בכמה משיריו, הזדהה כאתאיסט.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Shalom‏ (1971)
אדם בתוך עצמו (1977)
חתונה לבנה (1981)
על פני האדמה (1983)
מחכים למשיח (1985)
רק בן אדם (1988)
בגלגול הזה (1991)
א-לי-מות (1994)
ערב ערב (1997)
אור ישראלי (2003)
שלום חנוך (2009)
המקרה והטעות (2015)
זום (2016)
הרצל לילנבלום (2021)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > עם אריק איינשטיין

שבלול (1970)
פלסטלינה (1970)
מוסקט (1999)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > עם השלושרים

השלושרים (1969)
היושבת בשורה הראשונה / פגישה לאין קץ (תקליטון), 1970
זה לא יכול להיות / תסתכל אלוהים ותראה (תקליטון), 1970
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן > עם תמוז

סוף עונת התפוזים (1976)
דיסקוגרפיה > הופעות

בהופעה חיה (1978)
אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת (1979)
שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי (1989)
יציאה (במשותף עם משה לוי) (2004)
שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה (2005)
4 תחנות (2011)
יציאה 2 (במשותף עם משה לוי) (2012)
דיסקוגרפיה > אוספים

לא יכול לישון עכשיו (1992)
משירי שלום חנוך בשנים 1969–1976 (1995)
הקופסה (מארז תקליטורים) (2004)
המיטב (2006)
האלבומים המקוריים (2013)
הערות שוליים

↑  אמיר שוורץ, גם בשלהי העשור השמיני לחייו, שלום חנוך נותר יחיד סגולה שמחבר ישראליות ורוק, באתר ynet, 14 ביולי 2024
↑  הדרכים הידועות - פרויקט מחווה לחתונה לבנה, באתר וואלה, 2 במרץ 2008
↑  ניר גורלי, "עבודה עברית" מציגים: מחווה לשירי הילדים של שלום חנוך, באתר הארץ, 8 בפברואר 2012
↑  אלון הדר, חידת שלום חנוך: אהבת נעוריו, באתר nrg‏, 14 במרץ 2009
↑  על האלבום באתר של לאה נאור
↑  אור ברנע, שלום חנוך מעלה את הווליום, באתר ynet, 27 בינואר 2009
↑  אסף נבו, ‏שלום חנוך שר על אלוהים, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2009
↑  העשירייה הפותחת, באתר ynet, 26 באוגוסט 2010
↑  "משיח לא מטלפן": שולי רנד מחדש את השיר של שלום חנוך, באתר "ערוץ 2000"
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏4–10 בינואר 2015
↑  וואלה! תרבות‏, מפגש פסגה: שלום חנוך ומתי כספי יקיימו מופע משותף, באתר וואלה, 25 ביוני 2018
↑  עמית סלונים‏, היה כדאי: גם כשהמופע של מתי כספי ושלום חנוך לא עובד - הוא עושה טעם של עוד, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2018
↑  לילה טוב תפילילה - מתוך האלבום "שרים תפילילה"
↑  נדב מנוחין‏, "הם יעשו אותך נתין": ההפגנות בבלפור מחזירות סוף סוף גם את שירי המחאה, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2020
↑  איציק יושע, "פנו דרך הנה בא הרוצח", חדשות, 25 במרץ 1985
↑  שלום חנוך: "אריק שרון עדיין לא עוצר באדום", באתר ynet, 1 ביולי 2002
↑  https://103fm.maariv.co.il/pages/page.aspx?cntrVQ=HFH שלום חנוך - מאיה, באתר של 103FM
↑  מאיה כהן, דרור קרן מיואש: "הכל מתמסמס", באתר ישראל היום, 14 בדצמבר 2020
↑  עומר טסל, "בתעודת זהות אני רומי חנוך, על הבמה - רומי או", באתר ynet, 24 ביוני 2022
| שלום חנוך |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | Shalom‏ (1971) • אדם בתוך עצמו (1977) • חתונה לבנה (1981) • על פני האדמה (1983) • מחכים למשיח (1985) • רק בן אדם (1988) • בגלגול הזה (1991) • א-לי-מות (1994) • ערב ערב (1997) • אור ישראלי (2003) • שלום חנוך (2009) • המקרה והטעות (2015) • זום (2016) • הרצל לילנבלום (2021) |  |
| עם אריק איינשטיין | שבלול (1970) • פלסטלינה (1970) • מוסקט (1999) • מחוברים: שבלול ופלסטלינה (2011) |  |
| עם השלושרים | השלושרים (1969) • היושבת בשורה הראשונה / פגישה לאין קץ (1970) • זה לא יכול להיות / תסתכל אלוהים ותראה  (1970) |  |
| עם תמוז | סוף עונת התפוזים (1976) |  |
| אלבומי הופעה | בהופעה חיה (1978) • אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת (1979) • שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי (1989) • יציאה (עם משה לוי) (2004) • שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה (2005) • 4 תחנות (2011) • יציאה 2 (עם משה לוי) (2012) |  |
| אוספים ומארזים | לא יכול לישון עכשיו (1992) • משירי שלום חנוך (1995) הקופסה (2004) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297097305171  BnF: cb16549994h (data)  GND: 1220559156  ISNI: 0000 0001 1878 2926  LCCN: n93031848  MusicBrainz: 5dfde28d-8e46-43f8-bb33-2f593ee8c9f1  VIAF: 77988556   WorldCat (עם VIAF): 77988556 
שלום חנוך במופע במסגרת פסטיבל בנימינה ליצירה ישראלית
שלום חנוך ואמנים נוספים מחבורת לול, מופיעים בפני חיילים במהלך מלחמת יום הכיפורים
שלום חנוך עם אריק איינשטיין, ועימם דפנה ארמוני, 1979
שלום חנוך בפסטיבל ערד, 1992
שלום חנוך בהופעה, 2007
שלום חנוך ומשה לוי במופע "יציאה"
בלייק קלארק

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1946 (בן 79) מייקון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  קולג' לגרנג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
בלייק קלארק (באנגלית: Blake Clark; נולד ב-2 בפברואר 1946) הוא שחקן מדובב וקומיקאי אמריקאי, הוא ידוע בעיקר בתור צ'ט האנטר בילד פוגש עולם והארי בשפץ ביתך., וכן כמדבב של דמותו של כלב הצעצוע סלינקי בסדרת סרטי "צעצוע של סיפור" החל מהסרט השלישי.
ביוגרפיה

קלארק נולד במייקון, ג'ורג'יה, ארצות הברית. הוא שירת כקצין בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם, ולאחר שחרורו פנה לקריירה בתעשיית הבידור.
קריירה

קלארק החל את דרכו בתחום המשחק בטלוויזיה, ובשנת 1984 כיכב לצד ג'ורג' קרלין בתוכנית של רשת HBO, Apt. 2C, אשר הופק ממנה רק פרק פיילוט. במהלך השנים הופיע בתפקידי אורח רבים בסדרות טלוויזיה פופולריות, בהן "שפץ ביתך", "בוי מיטס וורלד", "המופע של ג'יימי פוקס", "המופע של דרו קארי", "גירל מיטס וורלד" ו"קומיוניטי". כמו כן, גילם את פרד הנהג בסדרה "רמינגטון סטיל". לצד קריירת הטלוויזיה הענפה, קלארק השתלב גם בתעשיית הקולנוע, והפך לשחקן קבוע בסרטיו של אדם סנדלר. בין הסרטים בהם השתתף נמנים נער המים, שטן על הזמן, מר דידס, 8 לילות מטורפים, מגודלים,צ'אק ולארי,50 דייטים ראשונים, וזה הבן שלי.
בשנת 2010 החל לדבב את דמותו של סלינקי הכלב בסרט "צעצוע של סיפור 3", בעקבות מותו של המדבב המקורי, ג'ים וארני, שהיה חברו הקרוב. אולפני פיקסאר חיפשו מדבב שיוכל לשחזר את קולו של וארני, ולבסוף מצאו בקלארק את הקול שתפס את רוח הדמות. הוא המשיך לדבב את סלינקי הכלב גם בסרט "צעצוע של סיפור 4" ובהפקות נוספות של הזיכיון.
חיים אישיים

בלייק קלארק נשוי ואב לילדים. הוא מתגורר בארצות הברית וממשיך לעסוק בתחום הבידור.
הערות שוליים

1 2 3  Brie Hearn (2016). "Blake Clark". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2016-03-22.
↑  Brie Hearn (2016). "Blake Clark". Movies & TV Dept. The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2016-03-22.
↑  "Blake Clark replaces Jim Varney". YouTube. 23 בינואר 2016. ארכיון מ-2021-12-15. נבדק ב-9 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Toy Story 4 Director & Producers Reveal Where Slinky Dog Got His Accent From". Movies (באנגלית). נבדק ב-2020-09-04.
↑  "The Travis Clark Channel – Laugh Factory Comedy Network". Laughfactory.com. אורכב מ-המקור ב-13 ביוני 2020. נבדק ב-17 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
קלארק הופיע עבור חיילים בתיאטרון הבסיס במהלך סיור לחיצת יד בחג בעיראק ב-14 בדצמבר 2004
מוריס האלבווקס

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1877 ריימס, צרפת 
 פטירה:  16 במרץ 1945 (בגיל 68) גרמניה הנאצית בוכנוואלד, גרמניה הנאצית 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, agrégation de philosophie, אוניברסיטת גטינגן, סורבון 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס  אוניברסיטת שיקגו  האוניברסיטה של שטרסבורג  סורבון  אוניברסיטת קן נורמנדי 
 מונחה לדוקטורט:  Slobodan S. Zarkovich 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, סוציולוגיה 
 עיסוק:  סוציולוג, פרופסור, פילוסוף, פסיכולוג, סטטיסטיקאי 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  מדליית הרזיסטנס (10 בנובמבר 1955) פרס מונטיון - מדע (1925) Prix Fabien (1939) מוות למען צרפת אביר בלגיון הכבוד 
 צאצאים:  Francis Halbwachs, Pierre Halbwachs 
 
מוריס האלבווקס, 1898, בגמר לימודיו באקול נורמל סופרייר
מוריס האלבווקס (צרפתית: Maurice Halbwachs;‏ בהגייה צרפתית: mɔˈʁis ˈalbvaks‏; 11 במרץ 1877 – 16 במרץ 1945) היה פילוסוף וסוציולוג צרפתי אשר פיתח את מושג הזיכרון הקולקטיבי.
תולדותיו

מוריס הלבווקס נולד בריימס, ולמד ב"אקול נורמל סופרייר" בפריז, אחד ממוריו בפילוסופיה היה אנרי ברגסון, שהשפיע עליו מאוד. נסע לגרמניה ב-1904, שם למד באוניברסיטת גטינגן, ועבד בקיטלוג כתבי-יד של לייבניץ.
בשנת 1905, חזר לצרפת ופגש את אמיל דורקהיים, והחל להתעניין בסוציולוגיה. בשנת 1909 הוא חזר לגרמניה ולמד מרקסיזם וכלכלה בברלין.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד במשרד המלחמה. לאחר המלחמה, כיהן כפרופסור לסוציולוגיה ופדגוגיה באוניברסיטת שטרסבורג. היה פרופסור אורח כשנה באוניברסיטת שיקגו, בשנת 1935, התמנה לפרופסור בסוציולוגיה בסורבון; היה שותף למחקרים עם מרסל מוס ושימש עורך ה-Annales de Sociologie, כתב העת, שהיה יורשו של L'Année Sociologique.
הלבוואקס היה ידוע בדעותיו הסוציאליסטיות, בתפיסת עולמו ובביקורתו ההומניסטית על תהליכים חברתיים הקשורים במודרניזציה, וכמו כן, בהתנגדותו ללאומנות ולפאשיזם. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, במלחמת העולם השנייה, הוא נעצר על ידי הגסטפו, וגורש למחנה הריכוז בוכנוואלד בגרמניה, שם נפטר מדיזנטריה בשנת 1945.
תולדותיו > משנתו

האלבווקס פיתח את התפיסה כי זיכרון משותף של קבוצה, או חברה, לגבי עברה ההיסטורי עשוי להיות יזום ומתוכנן על ידי אליטות מנהיגות, בעלות משאבים מסוגים שונים. הזיכרון הקולקטיבי הוא במידה רבה תלוי המנהיגות או המנהיגים של חברה מסוימת, ומושפע מכללי המוסדות והמסגרות שלה. התודעה של הפרט לגבי העבר ההיסטורי של החברה אליה הוא משתייך, מוזן בדרך כלל מהזיכרון הקולקטיבי, וללא מודעות מלאה לכך.
מספריו

Les cadres sociaux de la mémoire, 1935, 1952
Le calcul des probabilités à la portée de tous, 1924
La Classe ouvrière et les niveaux de la vie, 1970
Esquisse d’une psychologie des classes sociales, 1955
Leibniz, 1907
Memorie di Terrasanta, 1988
Morphologie sociale, 1938, 1970
Population and society; introduction to social morphology, 1960
Sources of religious sentiment, 1962
La topographie légendaire des Évangiles en Terre Sainte :étude de mémoire collective, 1941
יעקב דורי

יעקב דוֹרִי (דוֹסְטְרוֹבְסקי) (8 באוקטובר 1899, ד' בחשוון ה'תר"ס – 29 בינואר 1973, כ"ו בשבט ה'תשל"ג) היה הרמטכ"ל הראשון של צה"ל, בשנים 1948–1949. כיהן כרמטכ"ל "ההגנה" בשנים 1939–1945 ו-1947–1948, עד להקמת צה"ל עם קום המדינה.
נשיא הטכניון בשנים 1951–1965 וסגן ראש העיר חיפה.
משפחתו

דורי היה נשוי מ-1929 לבַּדַּנַה לבית פינטוב, מורה במקצועה וחברה בהגנה, והיה אב לשלושה. בנו ירחמיאל דורי כיהן כקצין הנדסה ראשי במלחמת ההתשה, וכמהנדס העיר תל אביב-יפו. בנו צבי דורי היה פרופסור לכימיה בטכניון וממייסדי מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל (בעבר: "טכנודע") ומנהלו. בתו פרופ' איתנה פדן היא ביוכימאית בהכשרתה ופרופסור אמריטה לביוכימיה של חלבוני ממברנה, במחלקה לכימיה ביולוגית במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית. נכדתו, רות אשרי-פדן, היא פרופסור במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, הרמטכ"ל הראשון יעקב דורי, הוצאת משרד הביטחון, 2011
גיא אביעד, הרמטכ"לים - ראשי המטה הכללי של צה"ל בשנים 1948–1963, הוצאת מודן, 2021
הערות שוליים

↑  ד. דיוקנאי [דוד לאזר], ראשים בישראל: רב-אלוף יעקב דורי, או: וכיתתו חרבותיהם ל...עטים, מעריב, 27 ביוני 1952
↑  י' זיבנברג, פרקים מתולדות ההגנה בנשר, בתוך אברהם ברוידס, בני נשר, עמ' 13
↑  אריה אשל, שבירת הגרדומים, זמורה ביתן, 1990, עמ' 74
↑  דיוויד סלע, צה"ל נגד תאונות, באתר ישראל היום, 7 בדצמבר 2018
↑  יגאל ידין – רמטכ"ל, דבר, 10 בנובמבר 1949
↑  אהרן להב, יורחבו סמכויות ועדות ההתאחדות שיורכבו על בסיס דמוקרטי, דבר, 24 בנובמבר 1963
↑  אבנר שפירא, מרדכי נאור מתאר את חייו של יעקב דורי, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2011
↑  המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308301905171  BnF: cb16671525f (data)  ISNI: 0000 0000 7018 1725  LCCN: n2012039652  VIAF: 97572602   WorldCat (עם VIAF): 97572602 
דיוקן של דורי מימיו כראש המטה הכללי
פייר שודרלו דה לאקלו

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1741 אמיין, צרפת 
 פטירה:  5 בספטמבר 1803 (בגיל 61) טאראנטו, ממלכת נאפולי 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 סוגה:  רומן מכתבים 
 יצירות בולטות:  יחסים מסוכנים 
 בן או בת זוג:  Marie Soulange Duperré 
 
פּיֵיר שׁוֹדֶרְלוֹ דה לַאקְלוֹ (Pierre Choderlos de Laclos;‏ 18 באוקטובר 1741 – 5 בספטמבר 1803) היה סופר צרפתי, איש ממשל וגנרל בצבא, הידוע בזכות רומן המכתבים שכתב, "יחסים מסוכנים".
תקופה ארוכה[דרושה הבהרה] הייתה תדמיתו של לאקלו בספרות הצרפתית כשל סופר שערורייתי, בדומה למרקיז דה סאד. לאקלו היה קצין צבא חסר אשליות באשר לטבעם של יחסי אנוש, וסופר חובב. תוכניתו הייתה "לכתוב סיפור שונה מן הרגיל, אשר ייצור תהודה, ואשר יישאר על פני האדמה גם לאחר מותו." תוכנית זו התגשמה במידה רבה בספרו "יחסים מסוכנים". הספר, החוקר את נפתולי האהבים של האריסטוקרטיה, נחשב ליצירת מופת בספרות הרומן של המאה ה-18. הספר שימש השראה למספר רב של חיבורים בתחום הביקורת והניתוח הספרותי, מחזות וסרטים.