stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוליוס רינגל
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

רינגל נולד ב-16 בנובמבר 1889 בפלקרמארקט, ובשנת 1905 החל את לימודיו בבית ספר צבאי בווינה. בשנת 1909 התגייס רינגל לצבא האוסטרו-הונגרי והצטרף לרגימנט הרובאים ההררי ה-2, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובסופה נפל בשבי האיטלקי.
לאחר המלחמה לחם רינגל בקרינתיה נגד יוגוסלביה, ולאחר מכן הצטרף לצבא האוסטרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1932 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1936 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1938 תמך באופן נלהב באנשלוס והצטרף לוורמאכט. רינגל מונה לקצין מטה בדיוויזיה ההררית ה-3 בפיקודו של אדוארד דיטל, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה רינגל לקצין האג"ם של הדיוויזיה ה-268, וב-27 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-266, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-72 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-14 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-3, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-5. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בבלקנים בשנת 1941, בתחילה היא הוצבה בבולגריה, ובהמשך נעה אל מקדוניה במסגרת מבצע מריטה נגד ממלכת יוון. במהלך המבצע נעה הדיוויזיה דרך קו מטאקסס וחדרה דרך סלוניקי ותרמופילאי, ולאחר כניעת יוון הוצבה באתונה ככוח כיבוש. הייתה חלק מהכוחות שהונעו דרך הים במהלך הקרב על כרתים באותה שנה. הדיוויזיה הונעה לכרתים במסגרת שני משטים, הראשון של 2,331 איש והשני של 4,000. המשט הראשון יצא לכרתים ב-20 במאי, והותקף על ידי כוח המשימה ימי בריטי בפיקוד אדמירל ברנרד רולינגס. 12 כלי שיט אבדו, ו-300 מאנשי הדיוויזיה נהרגו. המשט השני יצא יומיים לאחר מכן, והותקף על ידי כוח משימה בריטי נוסף בפיקוד אדמירל אדוארד סטיוארט ליי. למזלם של אנשי המשט הלופטוואפה פתח בהתקפות נמרצות ואילץ את הבריטים לסגת. המשט חזר לנמל. בהמשך הונעו לוחמי חיל הרים לכרתים באמצעות כלי טיס בלבד. על פעולותיו במהלך הקרבות הוענק לרינגל ב-12 ביוני 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בנובמבר אותה שנה, הוחזרה הדיוויזיה לזלצבורג לשיקום, ובאפריל 1942 נפרשה בחזית המזרחית נגד הצבא האדום, שבה סופחה לקבוצת ארמיות צפון, וב-1 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באפריל 1943 הדיוויזיה נשלחה ללחום נגד כוחות בעלות הברית באיטליה. הדיוויזיה סופחה לארמיית ליגוריה הגרמנית-איטלקית, ולחמה בין היתר בקרב מונטה קאסינו, וב-25 באוקטובר 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 מונה רינגל למפקד הקורפוס ה-69, אשר לחם בקרבות השונים בקרואטיה כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים. בסוף יוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-18, ובינואר 1945 מונה למפקדו עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר רינגל בבאייריש גמיין, עד מותו ב-11 בפברואר 1967.
הערות שוליים

↑  הדיוויזיה ההררית החמישית באתר אקסיס היסטורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 103358391X  VIAF: 298229335   WorldCat (עם VIAF): 298229335
יונייטד טכנולוג'יס

| --- | --- |


המטה לשעבר בצפון אמריקה של חברת אוטיס שימש כמטה UTC מ-2015 עד 2020
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  NYSE
 סימול:  UTX
 מייסדים:  פרדריק רנטשלר 
 תקופת הפעילות:  1929 – 3 באפריל 2020 (כ־91 שנים)
 חברות בנות:  Sicli  Collins Aerospace  פראט אנד ויטני  קרייר גלובל 
 מיקום המטה:  פרמינגטון
 משרד ראשי:  פרמינגטון, קונטיקט, ארצות הברית ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  חברת החזקות 
 מוצרים עיקריים:  מערכות צבאיות, מנועי סילון
 הכנסות:  13,100,000,000 מיליארד דולר (2019)
 יו"ר:  גרגורי ג'יי הייז
 מנכ"ל:  גרגורי ג'יי הייז
 עובדים:  215,000
  
 www.utc.com
 
יונייטד טכנולוג'יס (באנגלית: United Technologies Corporation; בראשי תיבות: UTC) היה קונצרן רב-לאומי אמריקני שהנהלתו ישבה בהרטפורד (מ-1975 עד 2015), קונטיקט, והיצרן העשרים בגודלו בארצות הברית. החברה ייצרה מנועי מטוסים, מסוקים, מערכות חימום וקירור, מעליות ודרגנועים. החברה גם ייצרה מערכות צבאיות, ובהן את מסוק הבלק הוק. מניות החברה נסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק, והיא נכללה במדד הדאו ג'ונס. מנכ"ל ויושב ראש החברה היה גרגורי ג'יי הייז.
היסטוריה

ב-1929 מוזגו החברות בואינג, Chance Vought, המילטון סטנדרד, פראט & וויטני וסיקורסקי והוקם תאגיד יונייטד איירקראפט ותחבורה. ב-1934 התאגיד פורק לשלוש חברות עצמאיות: בואינג, יונייטד איירקראפט ויונייטד איירליינס.
ב-1975 יונייטד איירקראפט שינתה את שמה ליונייטד טכנולוג'יס, וב-1976 היא רכשה את חברת אוטיס. ב-1979 החברה רכשה את קרייר ואת מוסטק, שנמכרה ב-1985 לתומסון. ב-1999 החברה רכשה את תאגיד סנדסטרנד ואיחדה אותו ואת המילטון סטנדרד לחברה אחת: המילטון סנדסטרנד. כמו כן התאגיד רכש את החברות צ'אב, קידה ורוקטדיין.
במרץ 2020, חברת יונייטד טכנולוג'יס הודיעה על הפרדות מהחברות קרייר גלובל ואוטיס.
באפריל 2020, החברה התמזגה עם חברת ריית'יאון כדי להקים את ריית'יאון טכנולוג'יס.
חברות בבעלות התאגיד

קרייר גלובל: יצרנית מערכות חימום וקירור.
המילטון סנדסטרנד: יצרנית מערכות תעופה למטוסים מסחריים וצבאיים.
אוטיס: יצרנית מעליות ודרגנועים.
פראט & וויטני: יצרנית מנועי מטוסים, טורבינות גז וטילים.
קולינס אירוספייס: מתכננת ומייצרת מערכות תעופה וחלל למטוסים מסחריים, ארגוניים וצבאיים. מספקת מוצרים תעשייתיים לתעשיות הכימיקלים ועיבוד המזון, חברות הבנייה והכרייה.
UTC אש וביטחון: יצרנית מערכות גילוי וכיבוי אש.
UTC כוח: יצרנית גנרטורים חשמליים ותאי דלק.
הערות שוליים

↑  "CorpWatch : United Technologies"
↑  Tomi Kilgore, Raytheon Technologies' stock, formerly United Technologies, starts trading in the Dow Friday, MarketWatch, April 3, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387777505171  GND: 252750-9  ISNI: 0000 0004 0469 4927  LCCN: n78030221  NKC: ko20201074097  SUDOC: 094202079  VIAF: 252148995747059750538   WorldCat (עם VIAF): 252148995747059750538
יוהאן גוסטב רנאט

| --- | --- |
 לידה:  1682 סטוקהולם, שוודיה 
 פטירה:  1 במאי 1744 (בגיל 62 בערך) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום מגורים:  דזונגריה 
 
אחת מהמפות של רנאט של ג'ונגאר
יוהאן גוסטב רנאט (בשוודית: Johan Gustaf Renat;‏ 1682 – 1744) היה חייל וקרטוגרף יהודי-שוודי. הוא ידוע בעיקר בתפקידו בהבאת מפות מפורטות של מרכז אסיה לאירופה לאחר קרוב לשני עשורים בשבי הרוסי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת ושבי רוסי

רנאט היה בנם של מהגרים יהודים הולנדים לשוודיה, שזכו באזרחות שוודית בשנת 1681, שנה לפני לידתו.
במהלך המלחמה הצפונית הגדולה נגד רוסיה, הוא שירת בצבאו של קרל ה־12 כקצין (styckjunkare) בתותחנים. הוא נלקח בשבי לאחר קרב פולטבה בשנת 1709. בשנת 1711 נשלח לטובולסק שם הוחזקו קצינים שוודים רבים כאסירי מלחמה. הוא נכנס לשירות הרוסי בתנאי שלא יילחם נגד שוודיה. רנאט עזר ביצירת מפות של סיביר עבור ממשלת רוסיה.
בשנת 1716 השתתפו רנאט ושבויי מלחמה שוודים אחרים במסע של איוון בוחהולץ לחקור את מרבצי הזהב סביב אגם יאמיש על נהר אירטיש. המשלחת נפלה למטרה של כוח ג'ונגארי, ורנאט שהה בשבע עשרה השנים הבאות בשבי הג'ונגאר.
ביוגרפיה > שבי ג'ונגארי וחזרה לשוודיה

בחאנות ג'ונגאר, רנאט עזר חאנים צוואנג רבטאן וגלדן צרן לארגן את המערכות שלהם נגד צ'ינג במרכז אסיה. בין היתר הוא ארגן גדוד ארטילרי ועזר בחימוש תותחים.
רנאט פגשה גם אישה שוודית שהייתה גם היא שבויה. זו היה בריגיטה שרזנפלדט, שמוצאה מסקונה. אלמנה פעמיים היא התחתנה עם אסיר גרמני שהצטרף לשירות רוסי ונשלח לסיביר. השיירה שלהם נתפסה על ידי שודדי ג'ונגאר בשנת 1716, שהרגו את בעלה. בהמשך התחתנה עם רנת.
בשנת 1733 הורשו רנאט ואשתו לעזוב. הם חזרו בשנה שלאחר מכן לסטוקהולם, בליווי ארבע משרתות מג'ונגאר, שהוטבלו כשהגיעו לשוודיה. משפחתו של רנאט קנתה בית בגמלה סטאן שם התיישבה. בשנת 1739 הועלה רנאט לדרגת קפטן בצבא השוודי. באותה שנה הוא נישא בשנית לתעשיינית אליזבט פריץ.
מפות מרכז אסיה

רנאט הביא לשוודיה שתי מפות מפורטות של מרכז אסיה. אך מפות אלה הושארו באפלוליות יחסית במשך שנים רבות. בשנת 1878 התגלו עותקים של המפות על ידי הסופר השוודי אוגוסט סטרינדברג, אז עוזר ספרן בספרייה המלכותית השוודית. הוא נתן חסות לפרסומם מחדש ברוסיה בשנת 1881. עשור לאחר מכן התגלה המקור בספרייה של אוניברסיטת אופסלה, שם הם עדיין מוחזקים.
ראו גם

טובול (סרט)
ביבליוגרפיה

Renat, Johan Gustaf. Carte de la Dzoungarie: dressée par le suédois Renat pendant sa captivité chez les kalmouks de 1716-1733. St. Petersburg: Societé Impériale Russe de Géographie, 1881.
הערות שוליים

↑  "August Strindberg, "En svensk karta över Lop-nor och Tarimbäckenet" (in Swedish)". אורכב מ-המקור ב-2007-09-28. נבדק ב-2007-08-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1236636066  LCCN: no2020107249  SUDOC: 253647150  VIAF: 1563160062404235790006   WorldCat (עם VIAF): 1563160062404235790006
יוליוס שרק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביולי 1898 מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  16 במאי 1936 (בגיל 37) מינכן, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  גרפלפינג 
 תפקיד:  רייכספיהרר אס אס 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  צלב הברזל  אות הזהב המפלגתי  מסדר הדם  מסדר ההצטיינות הצבאית 
 
יוליוס שרק (13 ביולי 1898 – 16 במאי 1936) היה מראשוני המפלגה הנאצית ומקורב לאדולף היטלר.
הוא נולד במינכן, שירת במלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן הצטרף לתנועות ימניות לוחמניות בגרמניה. הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1920 ויצר קשר חזק עם היטלר. שרק היה ממייסדי השְׁטוּרְמְאַבְּטַיְילוּנְג (האס אה) וכן סייע להרחבת התנועה. בשנת 1925 נהיה למפקדה הראשון של תנועת האס אס (שׁוּצְשְׁטָאפֶל) ולאחר מכן היה לתקופה זמנית נהגו האישי של היטלר. הוא לקה בדלקת קרום המוח בשנת 1936 ומת ממנה במאי של אותה השנה. היטלר ערך לו הלוויה ממלכתית בה נכחו בכירים במפלגה הנאצית והיטלר עצמו אמר עליו ניחומים.
ביוגרפיה

יוליוס שרק נולד ב-13 ביולי 1898 במינכן בוואריה. הוא שירת בצבא הקיסרות הגרמנית בעת מלחמת העולם הראשונה. לאחר שהמלחמה הסתיימה בנובמבר 1918 הוא הצטרף לפרייקור, ארגון ימני צבאי שנועד להילחם בקומוניזם בגרמניה. שרק היה מן החברים הראשונה במפלגה הנאצית, מספרו האישי במפלגה היה 53. עוד מימיה הראשונים של המפלגה הוא נקשר היטב לאדולף היטלר.
כמפקד האס אה

שרק היה ממקימי השְׁטוּרְמְאַבְּטַיְילוּנְג (האס אה), סייע להרחבת התנועה ופיקח על התקדמותה. האס אה היה ארגון ימני פאשיסטי שתפקידו היה לדכא הפגנות והתקהלויות שמאל וכן להוות "שרירים" לצורכי אבטחה. בשנת 1923, היטלר הורה על הקמת יחידת אבטחה אישית עבורו שתהיה יעילה יותר מאשר מספר פעילים מן האס אה. בתחילה, היו ביחידה רק 8 חיילים-מאבטחים ומפקדיה היו יוליוס שרק ויוזף ברכטולד. חיילי היחידה קיבלו מדים מיוחדים (שם היחידה בגרמנית: Stabswache), אך הם עדיין היו כפופים לאס אה שגדל מיום ליום. שרק החיה מחדש את ה"טוטנקופף", סמל של גולגולת על המדים, סמל שהיה בו שימוש בעבר עבור יחידות עילית וכן של יחידות סער תחת פיקודו של אוסקר פון הוטייה במלחמת העולם הראשונה.
במאי 1923 יחידת האבטחה האישית של היטלר נקראה "סטרוסטרופ היטלר" (יחידת הסער היטלר). תפקידה היחיד של היחידה היה להגן ולאבטח את היטלר. ב-9 בנובמבר 1923, אנשי יחידה, יחד עם פעילים רבים משורות האס אה השתתפו בניסיון הפוטש במרתף הבירה. התוכנית הייתה לבצע הפיכה ולהשתלט על העיר (מינכן) ואז לקרוא תיגר על הממשלה בברלין. הפוטש דוכא במהרה ותוצאתו הייתה מוות ל-16 פעילים נאצים וארבעה שוטרים גרמנים. האחראים לניסיון הפוטש ושרק יחד עימם, נכלאו בבית הכלא בלנדסברג. המפלגה הנאצית והיחידות הנוספות הנלוות לה הוצאו מחוץ לחוק.
כמפקד באס אס

לאחר שחרורו של היטלר ממעצר ב-20 בדצמבר 1924, המפלגה הנאצית נוסדה מחדש. בשנה שלאחר מכן היטלר הורה לשרק להקים יחידת אבטחה אישית חדשה עבורו, היחידה נקראה שוצקומנדו ("פיקוד האבטחה"). היטלר רצה שמאבטחיו האישיים יהיו חיילים מנוסים לשעבר כמו שרק ושיהיו נאמנים לו. ליחידה החדשה שהוקמו נכללו חיילים לשעבר מהסטרוסטרופ כגון אמיל מוריס וארהרד היידן. את הופעת "הבכורה" שלה בליווי היטלר ערכה היחידה באפריל 1925. באותה השנה, יחידת השוצקומנדו התרחבה וכללה פעילים מרחבי גרמניה. שם של היחידה שונה לשטורמשטאפל ("פלוגת סער") ולבסוף לשׁוּצְשְׁטָאפֶל, שמו הרשמי של האס אס מ-9 בנובמבר 1925. שרק נהיה לחבר מספר 5 של האס אס. לבקשת היטלר הוא פיקד על יחידת האבטחה שלו. שרק מעולם לא הציג את עצמו כרייכספיהרר אס אס, אך דרגה זו ניתנה לו בדיעבד לאחר שנים.
בשנת 1926 שרק היה מפקד באס אס וברכטולד היה בדרגה מעליו. שרק המשיך להיות פעיל באס אס בדרגת פיהרר אס-אס והיה נהגו האישי של היטלר לאחר אמיל מוריס בשנת 1934. בשנת 1930, כאשר האס אס התרחב תחת פיקודו של היינריך הימלר, שרק קודם לדרגת שטנדרטנפיהרר (מפקד יחידה), אך בפועל היו בידיו סמכויות מועטות. שרק המשיך להתלוות להיטלר וזכה לתנאי העסקה נוחים.
מותו

בשנת 1936 שרק לקה בדלקת קרום המוח וממנה מת ב-16 במאי באותה שנה. הוא היה אהוד בקרב אנשי המפלגה הנאצית והיטלר נעצב מאוד עקב מותו. לאות כבוד הוא הועלה לדרגת אס-אס בריגדפיהרר ("מפקד חטיבה"), דרגה המקבילה לגנרל בוורמאכט. נערכה לו הלוויה ממלכתית כאשר היטלר קרא את נאום האבל. בהלווייתו נכחו בכירים נאצים רבים ביניהם הרמן גרינג, יוזף גבלס, רודולף הס, יואכים פון ריבנטרופ, קונסטנטין פון נויראט, אמיל מוריס, הנס באואר, היינריך הופמן ובאלדור פון שיראך. הימלר כינה אותו בתור "איש האס-אס הראשון של היטלר". כמו בקברים רבים של בכירים נאצים אחרים, שמו הוסר מעל המצבה וכן המספר על המצבה, מחשש שקברו יהיה לאתר עלייה לרגל לניאו נאצים.
יחסי טורקיה–צ'כיה

| יחסי טורקיה–צ'כיה |
| --- | --- |
טורקיה: צ'כיה


טורקיה: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 78,867
אוכלוסייה
87,527,097: 10,703,802
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 30,910
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

ראש ממשלת צ'כיה פטר נצ'אס במסיבת עיתונאים ביחד עם ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, 2013
יחסי טורקיה–צ'כיה הם יחסי החוץ בין טורקיה לצ'כיה.
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין טורקיה לצ'כיה ב-3.65 מיליארד דולר (יצוא טורקי: 1.001 מיליארד דולר; יבוא: 2.65 מיליארד דולר). היעד להיקף הסחר הדו-צדדי נקבע כ-5 מיליארד דולר. פריטי היצוא העיקריים של טורקיה לרפובליקה הצ'כית כוללים מכוניות, חלקים ואביזרים לרכב מנועי, תכשיטים ותכשיטים, ואילו פריטי היבוא העיקריים של טורקיה מצ'כיה כוללים כלי רכב, חלקים ואביזרים לרכב מנועי, צנטריפוגות, חיות משק.
הסכום הכולל של השקעות חוץ ישירות של טורקיה בצ'כיה הגיע ל-18 מיליון דולר בין 2002 ל-2018, ואילו השקעות החוץ הישירות של צ'כיה בטורקיה באותה תקופה היו 623 מיליון דולר. חברות צ'כיות מתעניינות בעיקר בתחום האנרגיה; לפיכך, ההשקעות הצ'כיות בטורקיה ממוקדות בעיקר בתחום זה. ישנן גם חברות צ'כיות בתחום התרופות. המושב האחרון של הוועדה הכלכלית המשותפת בין המדינות התקיים באנקרה באפריל 2015.
תיירות

מעל 228 אלף תיירים צ'כים ביקרו בטורקיה בשנת 2018, עלייה של 181% בהשוואה לשנה הקודמת.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג ו-2 קונסוליות בברנו ואוסטרבה.
צ'כיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה ו-4 קונסוליות באנטליה, איסטנבול, איזמיר ומרסין.
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  נביה ברי
 תאריך כניסה לתפקיד:  20 באוקטובר 1992
 דרכי מינוי:  בחירה על ידי הפרלמנט
 תחום שיפוט:  לבנון
 ייסוד המשרה:  23 במאי 1926 
 איוש ראשון:  דאוד אמון
 www.lp.gov.lb
 
יושב ראש הפרלמנט הלבנוני מוגדר על פי חוקת לבנון כאחראי על ניהול ישיבות הפרלמנט (בפרק II סעיף 46). כיום משמש בתפקיד זה ראש מפלגת אמל, נביה ברי. על פי האמנה הלאומית של 1943 על המחזיק במשרת יושב ראש הפרלמנט הלבנוני להיות מוסלמי שיעי. זהו התפקיד הבכיר ביותר אליו יכול להגיע שיעי בפוליטיקה של לבנון. טרם ההסכם על האמנה, בתקופת המנדט הצרפתי, חלק מיושבי ראש של הפרלמנט היו נוצרים.
חברי הפרלמנט הם אלו הבוחרים את היושב ראש בהצבעה חשאית (על פי פרק II, סעיף 1) בעת הכינוס הראשון של הפרלמנט הנבחר. ברוב של שני שלישים מהמחוקקים ניתן להדיח את יושב ראש הפרלמנט בהצבעת אי-אמון, אולם רק לאחר שהלה ריצה שנתיים מתוך ארבע שנות כהונתו, אם המהלך הראשון כשל, הפרלמנט לא יכול לנסות להדיח את יו"ר הפרלמנט שוב עד סוף כהונתו (חלק II, פרק 44, סעיף 3). סעיף זה תוקן רק לאחר מלחמת האזרחים בלבנון כדי להקשות על הדחת היו"ר השיעי. צעד זה בוצע מאחר שזהו התפקיד הזוטר ביותר בשלישייה המנהיגה בפוליטיקה הלבנונית (יחסית לנשיא לבנון שהוא מרוני וראש ממשלת לבנון הסוני), אולם השיעים בלבנון מהווים את העדה הגדולה באוכלוסיית לבנון. סעיף 19 בחלק II של החוקה מגדיר כי ליו"ר הפרלמנט יחד עם עוד כל עשרה מחוקקים מהפרלמנט הלבנוני זכות לערער על התאמת חוקים קיימים לחוקת לבנון, בפני מועצת החוקה הלבנונית.
יושבי ראש הפרלמנט הלבנוני > טרם קבלת העצמאות

החל מכינון פרלמנט לבנון ב-1922 בתקופת המנדט הצרפתי על לבנון עמדו בראשו:
דאוד אמוּן: 22 בספטמבר 1920 - 8 במרץ 1922
חביב אסעד: 25 במאי 1922 - 15 באוקטובר 1923
נַאוּם לבאכי: 15 באוקטובר 1923 - 29 באוקטובר 1924
אמיל אדה: 21 באוקטובר 1924 - 13 בינואר 1925
מוסא נאמור: 13 ביולי 1925 - 18 באוקטובר 1927
מוחמד אל-ג'סר: 18 באוקטובר 1927 - 10 במאי 1932
צ'ארלס דיבאס: 30 בינואר 1934 - 31 באוקטובר 1934
ח'אלד שאהב: 22 באוקטובר 1935 - 5 ביוני 1937
פטרו תראד: 29 באוקטובר 1937 - 21 בספטמבר 1939
יושבי ראש הפרלמנט הלבנוני > לאחר קבלת העצמאות

צברי חמדה: 21 בספטמבר 1943 - 22 באוקטובר 1946
חביב אבו שהלא: 22 באוקטובר 1946 - 7 באפריל 1947
צברי חמדה: 9 ביוני 1947 - 20 במרץ 1951
אחמד ביי אל-אסעד: 5 ביוני 1951 - 30 במאי 1953
אעדל ביי אוסריאן: 13 באוגוסט 1953 - 15 באוקטובר 1959
צברי חמדה: 20 באוקטובר 1959 - 8 במאי 1964
כאמל ביי אל-אסעד: 9 במאי 1968 - 22 באוקטובר 1968
צברי חמדה: 22 באוקטובר 1968 - 20 באוקטובר 1970
כאמל ביי אל-אסעד: 20 באוקטובר 1970 - 16 באוקטובר 1984 (בשנות מלחמת האזרחים לא נערכו בחירות לפרלמנט והוא לא התכנס באופן סדיר).
חוסיין אל-חוסייני: 16 באוקטובר 1984 - 20 באוקטובר 1992
נביה ברי: 20 באוקטובר 1992 - היום
יחסי טורקיה–קוסובו

| יחסי טורקיה–קוסובו |
| --- | --- |
טורקיה: קוסובו


טורקיה: קוסובו
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 10,887
אוכלוסייה
87,527,097: 1,682,095
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 10,438
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 6,206
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי טורקיה–קוסובו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של קוסובו לבין טורקיה.
היסטוריה

בשנות ה-90 פרצו עימותים חמושים בבוסניה וקוסובו, וממשלת טורקיה גם כן הייתה מעורבת בתהליך זה. באותה תקופה סיפקה טורקיה סיוע מוגבל לאלבנים הקוסובריים, וארגון הביון הלאומי אימן את לוחמי צבא שחרור קוסובו בבסיס צבאי באיזמיר. מצד שני, ממשלת טורקיה דאגה מהמניע הבדלני למלחמת קוסובו, מכיוון שהדבר יכול להשפיע לרעה על המצב עם הכורדים בתוך המדינה, והטורקים בקוסובו לא התאחדו עם האלבנים במהלך מאבקם נגד הסרבים. במהלך המלחמה, האוכלוסייה הטורקית אהדה את האלבנים הקוסובריים, בניגוד לאוכלוסיית מרבית מדינות אירופה, שהייתה לה השקפות שליליות על האלבנים בקשר לפעילות המאפיה האלבנית במדינותיהן.
במהלך מלחמת קוסובו, הרשויות הטורקיות חשו באחריות היסטורית לסייע לאלבנים הקוסובריים בהיותם מוסלמים, כמו גם אזרחים נאמנים לשעבר של האימפריה העות'מאנית. האוכלוסייה הטורקית דאגה לאירועים בקוסובו, ובזכות קשריה ההיסטוריים, התרבותיים, הדתיים ואחרים עם חצי האי הבלקני, תמכה בעמדתה האנטי-סרבית ופרו-נאט"ו של ממשלת הרפובליקה של קוסובו. כחברת נאט"ו, טורקיה תמכה בתוקף בהפצצת יוגוסלביה, בה השתתפו 18 מטוסי קרב טורקים. לאחר המלחמה, טורקיה סיפקה סיוע לקוסובו על מנת להשיג יציבות וביטחון באמצעות משלחות ה-OSSE ,UNMIK ושל KFOR, בה השתתפו כוחות טורקיים בשנת 2000. בשנת 2013 היו בקוסובו 540 אנשי צבא טורקיים שפעלו כחלק ממשימת KFOR.
ב-17 בפברואר 2008, באורח חד-צדדי הכריזה קוסובו על עצמאותה מסרביה, וב-18 בפברואר 2008 הכירה טורקיה בעצמאות קוסובו. מפלגת הצדק והפיתוח של טורקיה יזמה את סוגיית ההכרה בעצמאותה של הרפובליקה של קוסובו, משום שתמכה בהתפתחות היחסים עם מדינות הקשורות לאימפריה העות'מאנית. יחסי הרפובליקה של קוסובו עם טורקיה הם ידידותיים, מכיוון שהאוכלוסייה האלבנית של טורקיה מקיימת קשרים הדוקים עם האלבנים בבלקן ולהפך, וכן בגלל מדיניות ממשלת טורקיה שמטרתה ליצור קשרים הדוקים-סוציו-פוליטיים, תרבותיים, כלכליים וצבאיים עם הרפובליקה של קוסובו. טורקיה תומכת באינטרסים הגאו-פוליטיים של רפובליקת קוסובו בבלקן. בשנת 2011 ערך מכון גאלופ סקר בקרב אוכלוסיית הרפובליקה של קוסובו, על פי תוצאותיו נודע כי 85% מהקוסוברים רואים בטורקיה מדינה ידידותית.
טורקיה נתפסת כבעלת ברית מסורתית של האלבנים והמערב, כולל בגלל תמיכתה בעצמאות קוסובו. לרוב האלבנים בקוסובו יש רק דרכון של הרפובליקה של קוסובו, וטורקיה היא אחת המדינות הבודדות, בהם הם יכולים לבקר ללא ויזה. טורקיה תומכת באופן רשמי במשא ומתן לשלום בין קוסובו וסרביה, וכן מספקת תמיכה פוליטית להצטרפותה של קוסובו לנאט"ו ולאיחוד האירופי. באוקטובר 2013, במהלך ביקורו הרשמי במדינה ברפובליקה של קוסובו, אמר ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן כי הטורקים והקוסוברים מאוחדים על ידי היסטוריה משותפת, תרבות, ציוויליזציה וששני העמים האלה הם אחים. הערות ראש ממשלת טורקיה גרמו לזעם בסרביה.
יחסי כלכלה ותרבות

הפזורה האלבנית בטורקיה תמכה בתוקף בהכרה בעצמאותה של הרפובליקה של קוסובו על ידי טורקיה. על פי כמה הערכות, יותר אלבנים בקוסוברים חיים בטורקיה מאשר ישירות ברפובליקה של קוסובו. מפלגת הצדק והפיתוח של טורקיה מכירה בכך שאנשים רבים ממוצא אלבני מתגוררים במדינה, שיש לה השפעה מסוימת על מדיניות הפנים והחוץ. בקוסובו קבור אביו של מהמט אקיפ ארסוי (מחבר ההמנון הטורקי), כמו גם טורקים רבים ומפורסמים אחרים ממוצא אלבני. ברפובליקה של קוסובו מתגוררים 20,000 טורקים והשפה הטורקית היא אחת מהשפות האזוריות הרשמיות של מדינה זו.
טורקיה היא שותפת סחר חשובה עבור הרפובליקה של קוסובו, הסחר בין המדינות מראה דינמיקה חיובית וצמיחה מתמדת. טורקיה משקיעה בבניית כבישים מהירים ונמלי תעופה ברפובליקה של קוסובו: בתחילת 2010, הוענקו לה חוזים בשווי 500 מיליון דולר. טורקיה היא אחת משלושת המשקיעים המובילים במשק הרפובליקה של קוסובו.
השפעת טורקיה על הפוליטיקה של הרפובליקה של קוסובו

במהלך העשור השני של המאה ה-21 ממשלת טורקיה ביקשה מהרפובליקה של קוסובו לשנות את תוכן ספרי הלימוד בבתי הספר אודות התקופה העות'מאנית של מדינה זו, שלדעתה, הכילה חומרים פוגעניים. לאחר בחינת בקשת טורקיה, הרפובליקה של קוסובו החליטה לערוך שינויים בתוכן ספרי הלימוד בבתי הספר, תוך הוספת מונחים נייטרליים.
בפברואר 2018 אסרה משטרת הרפובליקה של קוסובו את עצרת "החופש לכורדיסטן". על פי עמדת רשויות הרפובליקה של קוסובו, למארגני העצרת לא הייתה רשות לקיים את העצרת, כמו גם העובדה שאירוע כזה עלול להוביל לתוצאות בלתי צפויות. הרשויות הטורקיות העריכו מאוד את המעשה הזה של הרפובליקה של קוסובו והוסיפו כי קיום העצרת עלול להשפיע לרעה על היחסים בין המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה מחזיקה בקוסובו שגרירות בפרישטינה וקונסוליה כללית בפריזרן.
קוסובו מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
יושוופה

יושוופה (בהונגרית: Jósvafő) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית יושוופה קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-358 תושבים בשנת 1990 עד 216 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-39%).
ביושוופה חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 30 |  |
| 1880 | 61 | 666 |
| 1910 | 22 |  |
| 1920 | 32 |  |
| 1930 | 10 |  |
| 1941 | 16 | 607 |
יושה סטראדובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1995 (בן 29 בערך) רוטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  האקדמיה לתיאטרון ומחול (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יושה סטראדובסקי (בהולנדית: Josha Stradowski; נולד ב-1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הולנדי.
קריירה

סטראדובסקי החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2006 עם הפקות תיאטרון מוזיקליות כמו 'Kuifje: De Zonnetempel', 'Ciske de Rat' וצלילי המוסיקה. הוא למד באקדמיה לדרמה לוסיה מרטנס וב-אקדמיה לאומנויות "CodArts". הופעת הבכורה שלו במסך הייתה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההולנדית לנוער 'Naranjina en de Kadekapers', ואחריה הופיע בסדרות הטלוויזיה 'Spangas', 'Dokter Tinus' ו'Verborgen Verhalen'. יושה סיים בשנת 2018 את בית הספר לתיאטרון AHK באמסטרדם עם תואר ראשון במשחק.
הוא שיחק במחזות כמו 'מגדר' ו'ברומנס' של קבוצת התיאטרון אוסטפול והבמאי טימותי דה גילדה ובאדיפוס המלך בתיאטרון הבינלאומי אמסטרדם של איבו ואן הוב והבמאי רוברט איקה.
סטראדובסקי שיחק בכמה סרטים קצרים ובסרט הטלוויזיה "Just Friends", שזכה בפרסים בינלאומיים רבים.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "High-Flyers" משנת 2020, בה גילם את רוטגר דה מן, צוער שמתחיל את קורס ההכשרה שלו לטייס קרב באקדמיה הצבאית המלכותית, לצד סינם קאבוס וסוי קרון. בגרסה בשפה הגרמנית, הוא דובב על ידי טים שוורצמאייר .
החל מ-2021 הוא משחק יחד לצד רוזמונד פייק בסדרת הפנטזיה של פריים וידאו בסדרת הטלוויזיה מחזור כישורי הזמן, המבוססת על סדרת הספרים באותו שם מאת רוברט ג'ורדן.
בשנת 2022 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "גראן טוריסמו".
הערות שוליים

↑  Justin Kroll, Deadline, Deadline, ‏31 במרץ 2021
↑  Christian Hoffer, Wheel of Time's Josha Stradowski on Rand's Big Revelation and Moving Forward, ComicBook.com, ‏17 בדצמבר 2021
↑  Borys Kit, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏4 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1296864227  NTA: 434372498  VIAF: 663163874641745722881   WorldCat (עם VIAF): 663163874641745722881
יוסף אלבו (ערד)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1942 (בן 82 בערך) ה'תש"ב לערך מרוקו
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ערד 
 מקום פעילות:  ערד
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 רבותיו:  הרב מאיר קובנר
 אב:  הרב דוד אלבו
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר ערד
 
הרב יוסף אלבו (נולד ב-1942) הוא הרב הראשי של העיר ערד.