stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרד

| תרד |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: סלקיים
סוג:: תרד
מין:: תרד
שם מדעי
 Spinacia oleracea ‏לינאוס, 1753
צלחת עם תרד.
תרד (שם מדעי: Spinacia oleracea) הוא צמח חד שנתי בעל עלים ירוקים המשמש למאכל ולרפואה. מקור הצמח הוא ממרכז אסיה והוא גדל באזורים ממוזגים וגם בישראל. לתרד שלושה זנים עיקריים המסווגים על פי סוג העלים. טעמם של העלים וההרכב התזונתי שלהם משתנים לפי עונות השנה.
מתרד אפשר להכין פשטידות וקציצות מסוגים שונים.
בקרב היהודים ההרריים מכינים מתרד מאכל מסורתי לפסח בשם תרה. מאכל זה התקבל כמאכל הלאומי של דאגסטן. התרד פופולרי מאוד גם במטבחים של חבל הבלקן והים האגאי, ומופיע במאכלים כגון הספנקופיטה והספנוקוריזו במטבח היווני, והבולמאס והרביקוס במטבח היהודי ספרדי.
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  91.4 ג'
 
 קלוריות:  23 קק"ל
 
 חלבונים:  2.86 ג'
 פחמימות:  3.63 ג'
 שומן:  0.39 ג'
 שומן רווי:  0.063%
 שומן חד בלתי רווי:  0.01%
 שומן רב בלתי רווי:  0.165%
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  469 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.078 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.189 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.724 מ"ג
  ‑ ויטמין B5:  0.065 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.195 מ"ג
  ‑ ויטמין B9:  194 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  28.1 מ"ג
  ‑ ויטמין D:  0 מ"ג
  ‑ ויטמין E:  2.03 מ"ג
  ‑ ויטמין K:  482 מק"ג
 
 ברזל:  2.71 מ"ג
 סידן:  99 מ"ג
 מגנזיום:  79 מ"ג
 זרחן:  49 מ"ג
 אשלגן:  558 מ"ג
 נתרן:  79 מ"ג
 אבץ:  0.53 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2.2 ג'
 
 מקור: http://www.fitlife.co.il/archives/4203
תזונה

לפי אמונה נפוצה, אכילת תרד מוסיפה ברזל לתזונה, אך הדבר אינו בהכרח נכון. במנת הגשה של 60 גרם עלים מבושלים יש 1.9 מ"ג ברזל בלבד – כמות דומה לעלים ירוקים אחרים. ניתן לייחס את האמונה בדבר כמות הברזל הגדולה בתרד לטעות רישום המדידה של המדען אריק וון-וולף במחקרו משנת 1870, שמיקם את הנקודה העשרונית בתוצאת המדידה שלו ספרה אחת ימינה ממקומה, דבר שהביא לתוצאה של כמות ברזל הגדולה פי 10 מערכה האמיתי. בנוסף, החומצה האוקסלית שבתרד סופחת ברזל, כך שתרומת התרד לצורכי הגוף בברזל נמוכה.
לעומת זאת במחקרים שנעשו נמצא כי תרד עשוי לשפר את בריאות הלב והשרירים עקב נוגד חמצון חשוב שנמצא בו בשם C0-Q10[./תרד#cite_note-2 [2]].
לתרד כמות גדולה של סידן, אך החומצה האוקסלית שבו קושרת את הסידן ומאטה משמעותית את ספיגתו בגוף.
בתרד יש ערך תזונתי גבוה והוא מכיל כמות גבוהה של ויטמינים ומינרלים ביניהם מגנזיום, ויטמין A, ויטמין K (שלא מומלץ לנוטלי קומדין עקב הפחתת האפקט התרפואיטי), חומצה פולית, סיבים תזונתיים, ונוגדי חמצון.
סוגים שונים של תרד

לתרד שלושה זנים למאכל:
סוגים שונים של תרד > סאבוי

עליו מסולסלים, ירוקים כהים ופריכים למגע.
סוגים שונים של תרד > תרד חלק עלים

עליו גדולים וחלקים, והוא קל לניקוי יותר מהסאבוי. נהוג לשווק אותו בצעירותו (עלי בייבי תרד) או בקופסאות שימורים.
סוגים שונים של תרד > סאבוי למחצה

הרכבה של הזנים הקודמים. דומה במראהו לסאבוי, אך קל יותר לניקוי.
תרד בתרבות פופולרית

אזכור מפורסם של התרד בתרבות הפופולרית הוא בסדרה המצוירת פופאי המלח. גיבור הסדרה, פופאי, נעזר באכילת תרד כדי להיחלץ ממצבי ביש אליהם הוא או חבריו נקלעים. כאשר מוצא עצמו פופאי בצוק העיתים, הוא שולף פחית שימורי תרד ואוכל את תוכנה (לרוב, תוך לחיצת הפחית הסגורה באגרופו, כך שהמכסה נבקע ותכולת הפחית מתעופפת ישירות לפיו). אכילת התרד מקנה באופן מיידי לפופאי כוחות פיזיים חזקים ביותר, גם אם לזמן קצר בלבד, המאפשרים לו לגבור על אויביו ולהחלץ מצרה. הבחירה בתרד, כמזון רב בריאות המקנה כוחות יוצאי דופן, נבעה ככל הנראה מתפישה מוטעית אודות כמות הברזל בתרד. תפישה זו רווחה בשנות ה-30 של המאה ה-20 (השנים שבהן נכתבה והופקה הסדרה המצוירת) והופרכה רק שנים לאחר מכן.
רגישות למזיקים

תרד נמכר ברשתות השיווק גם כצרור עלים, ולכן רגיש למגוון מזיקים, שאינם מוסרים תמיד טרם השיווק. המזיקים שניתן למצוא בתרד הם זחלים ורמשים קטנים. שטיפה קלה במים עם חומץ תנקה היטב את העלים.
תרד, כמו גידולי עלים אחרים, מרוסס באופן תדיר בחמרי הדברה המכילים זרחן. לכן יש המעדיפים לצרוך תרד מגידול אורגני.
הערות שוליים

↑  Maria Popova, The True Science of Spinach and What the Popeye Mythology Teaches Us about How Error Spreads, The Marginalian, ‏2013-07-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  7 סיבות לאכול תרד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4182304-7  LCCN: sh85126659  NKC: ph260618
הדס פארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1986 (בת 38) ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית ספר מאנס למוזיקה, אוניברסיטת פריז VIII, בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (2015) 
 www.hadaspeery.com
 
הדס פארי (נולדה ב-10 באוקטובר 1986) היא מלחינה, אמנית סאונד ומרצה ישראלית, המתמחה במוזיקה אלקטרונית ומוזיקה ניסיונית. זוכת פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2015.
ביוגרפיה

פארי נולדה ב-1986 ליצחק רפאל פארי ולצפרירה לבית פסטרנק. אחות לעוד שלושה בנים ובת.
פארי החלה את לימודי הקומפוזיציה בבית ספר מאנס למוזיקה בניו יורק בהדרכתו של רוברט קאקסון (אנ'). לאחר סיום תואר בוגר אוניברסיטה בקומפוזיציה ותיאוריה מוזיקלית בהצטיינות יתרה, המשיכה פארי את לימודי הקומפוזיציה בפריז. במקביל החלה להתעניין באלקטרואקוסטיקה, ובעקבות כך השלימה שני תארים בתחום. בין מוריה בפריז נמנים ז׳אן לוק הרווה (צר'), פיליפ לרו (אנ') וכריסטין גרוט (צר'). כמו כן, היא סיימה תואר מוסמך אוניברסיטה במוזיקולוגיה באוניברסיטה של פריז (אנ'), עם התמחות במוזיקה אלקטרונית. פארי התעמקה ביצירת ממשקים למוזיקה אלקטרונית חיה במהלך לימודי תואר מוסמך מוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין בהדרכתו של וולפגנג הייניגר.
משנת 2015 מלמדת פארי קומפוזיציה, מוזיקולוגיה, מוזיקה אלקטרונית ואקוסטיקה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. כמו הן, היא מעבירה הרצאות וסדנאות בנושאי מוזיקה אלקטרונית, בניית מיצגים וחוסר ייצוג של מלחינות בעולם המוזיקה במוסדות אקדמיים בישראל ומחוצה לה, כגון בצלאל, Hochschule für Musik Hanns Eisler Berlin (אנ') ואוניברסיטת חיפה.
משנת 2015 אוצרת פארי את סדרת הקונצרטים "זה מה שקורה כשמשחקים בחשמל" במרכז התיבה ביפו, המתמקדת במוזיקה אלקטרונית וניסיונית, והנותנת במה ליוצרות ומבצעות צעירות בתחום זה.
משנת 2019, עובדת פארי עם הלייבל הצרפתי Elli Records, המפיק אלבומים של יצירותיה האלקטרוניות.
יצירותיה של פארי מוזמנות על ידי גופי תרבות רבים ברחבי העולם, ביניהם: המכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם), אנסמבל מודרן (אנ'), האקדמיה לאמנות בברלין (אנ') ועוד.
פרסים ומענקים

פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2015
מענקים מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב (2013 ו-2017)
הערות שוליים

↑  פרס היצירה לקומפוזיטורים מטעם ראש הממשלה לשנת 2015, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  הזוכים בפרסי יצירה מטעם ראש הממשלה לשנת 2015, באתר Efifo Magazine,‏ 16 בפסטמבר 2015
↑  הדס פארי, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  רשימת מקבלי תמיכות - מוזיקה
תרנגול הודו

| תרנגול הודו |
| --- | --- |
 זכר של תרנגול הודו מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
תת־משפחה:: תרנגולי הודו
סוג:: תרנגול הודו
שם מדעי
 Meleagris ‏לינאוס, 1758

Meleagris gallopavo
תרנגול הודו
תרנגול ההודו של חצי האי יוקטן
תרנגול הודו בטבע
להקת תרנגולי הודו בלול
תרנגולי הודו בצרפת
תרנגול הודו (שם מדעי: Meleagris) הוא עוף ממשפחת הפסיוניים, והגדול בסדרת התרנגולאים. תרנגול ההודו הוא היחידי בתת-המשפחה תרנגולי הודו והוא כולל כיום רק שני מינים, החיים רק באמריקה הצפונית, והם גדולים יותר משאר מיני התרנגולאים. תרנגול ההודו בוית לפני 2,000 עד 500 שנים בקירוב, ומגדלים אותו בכל העולם למאכל.
מיון

תרנגול הודו מצוי (Meleagris gallopavo)
תרנגול הודו עינוני (Meleagris ocellata).
תרנגול הודו קליפורני (Meleagris californica) – נכחד.
Meleagris crassipes – נכחד.
מקור

באתר קדום של תרבות המאיה התגלו שרידים של תרנגול הודו המתוארכים לתקופה שבין 327 לפנה"ס לבין 54 לספירת הנוצרים, וזו העדות המוקדמת ביותר לביותו. תרנגול ההודו הגיע לאירופה במאה ה-16 ממקסיקו.
מאפיינים

משקלו 12–18 קילוגרמים לערך. גופו גדול אך ראשו קטן. בחלק העליון של גופו שקית עור אדומה ומעין גידול המשתפל מבעד למקורו. על עורו ישנם קמטים אשר בולטים יותר אצל הזכר ופחות אצל הנקבה. הוא ניזון מחרקים וזרעים. רגליו וטפריו חזקים וגדולים, ישנן 3 אצבעות מלפנים ואחת לאחור. בשעת כעסו פורש כנפיו בשל זרימת הדם, וקפליו נהיים כחולים ולבנים.
תרנגולי ההודו מגיעים לבגרות מינית בין גיל חצי שנה לשבעה חודשים. האם דוגרת על הביצים כ-28 ימים. בדרך כלל מוטלות 8–15 ביצים בטבע, וכ-150 במשק. כאשר האפרוחים קטנים הם קשורים מאוד ללולם, כמו כן קשה להם למצוא מזון בעצמם, בשל ראיתם החלשה.
תכולת החלבון והברזל בבשר הודו גדולה משל תרנגול הבית, ותכולת השומן קטנה יותר.
תרנגולי הודו משווקים בישראל עוד מימי המנדט הבריטי. בישראל, כמות הצריכה לאדם של בשר הודו היא הגבוהה בעולם, בין היתר בזכות השימוש בבשר הודו עבור הפקת פסטרמה, בניגוד לרוב העולם בו מקובל השימוש בבשר בקר. היקף גידולם בארץ הולך ומתרחב אך לא מייצאים אותם בשל מגבלות ותחרויות שונות.
בארצות הברית תרנגול ההודו הוא המאכל המסורתי של חג ההודיה. בתקופת כהונתו של הארי טרומן החלה מסורת של הענקת תרנגול חי לנשיא, לצורך הגשתו בארוחת חג ההודיה. מאז ימי ג'ון קנדי כל הנשיאים חוננים את תרנגול ההודו ואינם משתמשים בו לארוחת החג.
מקור השם

מקורו של תרנגול ההודו הוא במקסיקו שביבשת אמריקה. הבלבול שהביא לשמו הוא טעות כפולה. במהלך מסעו להודו ואסקו דה גאמה מצא פניניות בגינאה וגם הביא אותן לאירופה, כיוון שהפורטוגלים לא חשפו את המסלול בו שט דה גאמה, האירופאים הניחו שהוא מגיע מהודו, מאוחר יותר כשהגיעו לאמריקה הם חשבו בטעות את תרנגולי ההודו לפניניות וקראו גם להם "תרנגולי הודו". גרסאות שונות שבסיסן "הודו" קיימות בשפות רבות בהן רוסית וצרפתית. השם העברי הגיע ככל הנראה דרך היידיש בה הוא מכונה "אינדיק". הבלשן יצחק אבינרי הציע את ההלחם "תרנהוד". יש הטועים לחשוב שמקור השם "הודו" הוא במילה "הודיה" שכן נהוג בצפון אמריקה לאכול את העוף בחג ההודיה.
בפורטוגל קוראים לתרנגול "פרואני" על שם פרו משום שנתנו את השם "פרו" לאזור גדול יותר מהאזור שכיום אנחנו קוראים לו פרו, כולל האזור בו נמצא תרנגול ההודו, וכך גם כינויו בהודו עצמה. ביוונית הוא מכונה "תרנגול צרפתי" ובערבית נקרא "תרנגול ביזנטי" או חבשי.
הכינוי "turkey" השגור באנגלית התפתח בשל טעות כפולה ואף על פי שאינו קשור לטורקיה שבה מכונה העוף "תרנגול הודי". גם הטעות הזאת מבוססת על בלבול בין תרנגול הודו לבין פניניה. נודעת כנראה לאנגלים דרך סוחרים טורקיים ומכאן שמו.
גרסה נוספת למקור השם טוענת ללואיס דה טורס, שהתנצר בסמוך להפלגה וכאשר ראה את הציפור לראשונה במהלך הפלגתו עם כריסטופר קולומבוס נתן לו את השם "תוכי" בהתאם לשמו של הטווס אצל יהודים באותה העת.
במזרח הרחוק מקובלים שמות שונים לגמרי: השם היפני (七面鳥) והקוריאני (칠면조) פירושם "תרנגול בעל שבעה פנים". בווייטנאמית הוא מכונה "תרנגול מערבי" ובאורדו המדוברת בפקיסטן ובהודו הוא מכונה תרנגול פרואני, כאמור לעיל.
כשרות העוף

תרנגול ההודו נזכר בספרות ההלכה לראשונה במאה השבע-עשרה. הוא הוכשר לאכילה ברוב קהילות ישראל על אף שהובא מיבשת חדשה, שלא התקיימה בה מעולם קהילה יהודית, שיכולה הייתה להעביר מסורת קדומה. הדבר מנוגד לשיטת הפסיקה האשכנזית, לפיה חובה שתהיה מסורת אכילה לעוף על מנת שיותר לאכילה.
לקושי זה ניתנו מספר הסברים, והחוקר זהר עמר מציע פירוש היסטורי. לפיו, נראה שהתרת פוסקי אשכנז את אכילת תרנגול ההודו היא תוצאה של התבססות תרנגול זה במשק החי של האימפריה העות'מאנית, בה שלטה עדיין בעיקר שיטתו של הרמב"ם במאות השש-עשרה והשבע-עשרה. לפי שיטה זו ניתן להסתפק בסימני טהרה בלבד כדי להתיר את העוף למאכל ואין צורך גם במסורת. רק מאוחר יותר התקבלה שיטת רבי יוסף קארו לפיה אין להתיר עוף בסימנים בלבד, וקיים חיוב הכרחי במסורת אכילה.
כאשר תרנגול ההודו התפשט באירופה, סמכו הקהילות שם על ההיתר של אנשי המזרח, על פי ההנחה שניתן להעביר מסורת למי שאין בידיו מסורת.
רבי שמואל שניאורסון כתב כי מלבד סימני הטהרה הקיימים בתרנגול ההודו, יש שלוש סיבות להתירו: 1) התרנגולות הכשרות שיש עליהן מסורת, היו מתעברות מתרנגולי ההודו, מה שמוכיח שגם התרנגולים כשרים שהרי יש כלל בתלמוד הקובע כי "לעולם אין מתעברת לא טמאה מן הטהור ולא טהורה מן הטמא" 2) בדבר שלא נהגו בו איסור, ניתן לסמוך על מסורת של ארץ אחרת. לכן גם האשכנזים מסתמכים על המסורת שיש באנגליה לאכול תרנגולי הודו. 3) הדגירה של ביצי תרנגולת ההודו נעשית על ידי תרנגולת שיש לה מסורת טהרה
כיום העוף נחשב לכשר לאכילה, אף על פי שבשנים הראשונות להופעתו באירופה, אסרוהו רבים מחכמי אירופה, מאחר ש"אין עוף טהור נאכל אלא במסורת". בספר דרכי תשובה מובאות דעות האוסרים והמתירים. גם היום יש המחמירים שלא לאכול תרנגול הודו, בפרט במשפחות המיוחסות לשל"ה.
ראו גם

תרנגול הודו מצוי
תרנגול הודו עינוני
תרנגול הודו מבוית
בשר הודו
הערות שוליים

↑  David Shamah, Israelis gobble up more turkey than anyone, thanks in part to ‘pastrami’, The Times of Israel, ‏2014-11-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Harry Golden and Martin Rywell, Jews in American History: Their Contribution to the United States of America (Charlotte, NC: H. L. Martin Co., 1950), p. 9
↑  להרחבה: זהר עמר, מסורת העוף, תל אביב תשס"ד. עמ' 118–146
↑  זהר עמר, לסוגיית כשרותו של תרנגול ההודו, בדד 13, תשס"ג, עמ' 69–89
↑  תלמוד בבלי, מסכת בכורות, דף ז', עמוד א'
↑  כך היה נהוג בזמנו. מובן כי סיבת התר זו קיימת במקום שהדגירה היא אכן על ידי תרנגולת עם מסורת.
↑  שניאורסאהן, שמואל בן מנחם מענדל (אדמו"ר מהר"ש), אגרות קודש (אדמו"ר מוהר"ש), באתר היברובוקס
↑  הרב צבי הירש שפירא, דרכי תשובה, סימן פ"ב, סעיף קטן ל"ד, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556446005171  BNE: XX533616  GND: 4644834-2  LCCN: sh85138859  NKC: ph165979
ברברה אלפנט-רייסקין

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1930 צ'כוסלובקיה
 פטירה:  18 ביוני 2013 (בגיל 82) תל אביב
 תאריך עלייה:  1978
 מקום מגורים:  מוקצ'בו, ברוקלין, מנהטן, נווה אביבים, ליברפול, אדה, לונדון, כפר גנים 
 פעילות בולטת:  מחנכת, מרצה, מחברת ספרים, משוררת, וציירת
 השכלה:  ברוקלין קולג'  מכללת האנטר (1959)  תיכון ניו אוטרכט  P.S. 16  אוניברסיטת ניו יורק 
 מעסיק:  תלמוד תורה דרכי נועם ז'יטומיר, בית כנסת בני ישראל, Morris High School, תלמוד תורה דרכי נועם ז'יטומיר, Long Island City High School, Stanton Street Settlement House, אוניברסיטת תל אביב, אהבת תורה, תלמוד תורה דרכי נועם ז'יטומיר 
 השקפה דתית:  יהדות אורתודוקסית
 בן זוג:  מרדכי רייסקין
 צאצאים:  חנה קטן
 מספר צאצאים:  8
 פרסים והוקרה:  אם השנה (1979) 
 
פרס אם השנה, 1979
פרס אשת חיל, 1998
ברברה אלפנט-רייסקין (באנגלית: Barbara Elefant-Raiskin) (11 באוקטובר 1930 – 18 ביוני 2013) הייתה מחנכת יהודיה-אמריקאית-ישראלית, מרצה באוניברסיטה, משוררת, ציירת, מחברת ספרות ילדים וספרי לימוד.
ביוגרפיה

אלפנט-רייסקין נולדה במוקצ'בו, אז בצ'כוסלובקיה, ליוסף-מאיר ושרה אלפנט. אביה היה רב ומורה אורתודוקסי. בשנת 1936 עברה משפחתה לאדה, סרביה. בזמן שהותם שם הם הפכו לחסרי אזרחות, מכיוון שהחלק של צ'כוסלובקיה שבו התגוררו הועבר לידי הונגריה, שהייתה בעלת בריתם של הנאצים. המשפחה הצליחה להגר לארצות הברית בשנת 1939, רגע לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. בדרך לארצות הברית הם שהו באנגליה מספר חודשים, ובליברפול, היא נרדמה על מזוודה וצולמה על ידי ג'ון אלבוק תמונה שפורסמה בעיתונות. לאחר שסיימה את לימודיה בברוקלין קולג' וב- NYU היא הייתה גננת בכמה מוסדות יהודיים, האחרון שבהם היה המכון העברי באיסט סייד. היו לה תארים אקדמיים בתחומי החינוך, יהדות, היסטוריה, אמנות ופסיכולוגיה. בשנת 1957 נישאה לרב מרדכי רייסקין, ולאחר מכן החלה ללמד היסטוריה בבתי ספר תיכוניים, במקביל לעבודתה כמפקחת בגן הילדים של המכון העברי באיסט סייד. לאחר שלקחה מספר שנות חופש כדי לגדל את 8 ילדיה ולהשלים את הדוקטורט, עלתה אלפנט-רייסקין לישראל בשנות ה-70, שם החלה ללמד באוניברסיטת תל אביב, והחזיקה במשרת מרצה במשך כמעט 25 שנים.
חיים אישיים

בשנת 1957 נישאה לרב פרופ' מקס רייסקין, ולהם שמונה ילדים, בתה היא ד"ר חנה קטן, בשנת 1973 עלתה לישראל, היא נפטרה ב-18 ביוני 2013, ונקברה בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
עבודות נבחרות

English Conversation Through Literature : intermediate level, Tel Aviv University*English Conversation Through Literature : Intermediate and Advanced Levels, Tel Aviv University (Textbook)
Velvety Blackness (Selected poems & paintings)
About the Wind (An illustrated Children's book, English)
A Visit to The Pet Shop, (An illustrated Children's book, English)
A Discussion About God (An illustrated Children's book, English)
Jaffa's Little Red-Striped Lighthouse (An illustrated Children's book, English)
Ma Osa HaRuach?, (An illustrated Children's book, Hebrew)
Habikur Shel Gan Hayeladim Bachanut Lechayot Machmad, (An illustrated Children's book, Hebrew)
Post Datal Depression LCCN 2005423665 (Illustrated by Elefant-Raiskin)
Geva Eino Ro'e Kol Tzeva (Illustrated by Elefant-Raiskin)
Sahar Hu Bachur Saharuri (Illustrated by Elefant-Raiskin)
יצירותיה שתורגמו לעברית

מה עושה הרוח? / חברה ואירה: ברברה אלפנט-רייסקין ; תרגם: זלמי רייסקין. פתח תקווה, תשעו.
הבקור של גן-הילדים בחנות לחיות מחמד / חברה ואירה: ברברה אלפנט-רייסקין ; תרגם: זלמן רייסקין. פתח תקווה תשעו.
פרסים

אם השנה 1979 – פרס עיריית תל אביב.
פרס אשת חיל 1998.
הערות שוליים

↑  Yosef Galili, Hashomrim Laboker, Bnei Brak : Hasidim 1992, p. 367.
↑  See photo at: Dvoira Tarant, "Kinder Vus Reitzen Zich" (קינדער וואס רייצן זיך), Heim Un Derziung (היים און דערציאונג, New York), Feb. 1939, p. 13.
↑  Ma Osa Haruach. Israel. 2016. Book's back cover describing a bit of the Author's history. ISBN 978-965-92551-0-8.
↑  Yael Fishbein, "Hamimush Hagadol Shel Dr. Chana Katan", Etrog (Israeli Educational Journal, July 1999, Gilyon 4), p. 14.
↑  See: ד"ר חנה קטן, the book חיי אשה, Jerusalem: Sifriyat Beit El, 2012, pp. 108–109.
↑  See: “'The 70 good years' – Manhattan’s 'Zitomir Talmud Torah Darchei Noam' and 'East Side Hebrew Institute' (E.S.H.I.) – 1910–1981". Dor LeDor, 25 (2005), pp.158–172; also see: Zahava Shergal, "Shevet Qatan Gadol", Makor Rishon (April 19, 2000), p. 31.
↑  Jerusalem Post Staff, "Outstanding moms lauded on their day", Jerusalem Post, "Mothers Day", page 7, February 28, 1979: "Among those honoured were five Tel Aviv women who were given 'Mother of the Year' awards for their work... Barbara Raiskin, mother of eight and university lecturer...".
↑  See: : "Hakarat HaTov: We Acknowledge and appreciate your good deeds", The Jewish Press, Heritage Southwest Jewish Press (Friday, June 5, 1998), p. 3: "The Gala event also honoring Mrs. Barbara Raiskin "Woman of Valor"... will be held in the Grand Ballroom of the Warner Center Marriott Hotel in Woodland Hills, Ca..."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260885505171  GND: 120581650X  ISNI: 0000 0000 4781 896X  LCCN: n2005060071  VIAF: 4343249   WorldCat (עם VIAF): 4343249
יפן (אפקוט)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מתחם שעשועים 
 מיקום:  פלורידה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
 קואורדינטות:  28°22′03″N 81°33′02″W﻿ / ﻿28.3674°N 81.5505°W﻿ / 28.3674; -81.5505
  (למפת אורלנדו מוגדלת) יפן(למפת אורלנדו רגילה) יפן
 
הפגודה בביתן
שער הטוריאי
ביתן יפן (אנגלית: Japan Pavilion) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
פעילות

הביתן היפני נועד להציג את תרבותה, מטבחה והארכיטקטורה של יפן. 
מבני הביתן היפני בנויים בסגנון ארכיטקטוני יפני. המבנים בנויים סביב חצר מרכזית, בפתח הביתן, לחוף הלאגונה, שער טוריאי יפני מסורתי. בביתן גן יפני בו זורם פלג בין מספר ברכות עיטוריות. בגן מצויה פגודה יפנית. בביתן, מעבר לחפיר נמצאת מצודה יפנית פאודלית בה מוצגים חפצי אומנות יפניים. בביתן כלבו המוכר מוצרים יפניים: ספרים, מאנגה, תכשיטים, ביגוד (קימונואים ונעליים יפניות), צעצועים וכלי הכנה והגשה של מאכלים יפניים.
בביתן מספר מסעדות יפניות.
במבנה מקום למתקן שעשועים או מתקן אפל, אולם מתקן זה מעולם לא עבר את השלב התכנוני.
צרפת (אפקוט)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מתחם שעשועים 
 מיקום:  פלורידה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1 באוקטובר 1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוקטובר 1982 
 
 קואורדינטות:  28°22′08″N 81°33′10″W﻿ / ﻿28.3689°N 81.5528°W﻿ / 28.3689; -81.5528
  (למפת אורלנדו מוגדלת) צרפת(למפת אורלנדו רגילה) צרפת
 
הביתן הצרפתי
ביתן צרפת הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
פעילות

הביתן הצרפתי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של צרפת. הביתן בנוי בסגנון של רחוב אופייני בפריז. בביתן גן צרפתי פורמלי הכולל מזרקות וערוגות פרחים, וברקע הביתן ניתן לראות דגם של מגדל אייפל. בביתן חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם צרפת: בשמים, כובעי בארט, ומזון צרפתי (בביתן שתי מסעדות ומאפיה צרפתית).
בביתן מוצג הסרט התרשמויות מצרפת - המוצג על פני מסך פנורמי של 270 מעלות.
הביתן נפתח לציבור עם פתיחת פארק השעשועים, ב-1 באוקטובר 1982.
יעקב לפקין

| --- | --- |
יעקב לפקין
יעקב לפקין
 לידה:  8 בדצמבר 1935 יב' כסלו תרצ"ו תל אביב
 פטירה:  21 במרץ 2019 (בגיל 83) יד' באדר ב' תשע"ט
 ענף מדעי:  צמחי ים ויבשה
 מקום קבורה:  הוד השרון
 עיסוק:  בוטנאי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 בת זוג:  שושנה לבית פרוכטר
 מספר צאצאים:  4 
 תרומות עיקריות
 מחלוצי חוקרי הצומח הימי של ארץ ישראל
 
יעקב לפקין (8 בדצמבר 1935 – 21 במרץ 2019) היה בוטנאי מחלוצי חוקרי האקולוגיה של הצומח הימי של ארץ ישראל, ומראשוני המרצים במחלקה לבוטניקה באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

לפקין נולד בתל אביב, להוריו צבי ושרה חיה (לבית וילקובריסקי). היה נינו של יצחק לפקין (הידוע בכינוי "אבו באסל", בונה שכונות שערי ירושלים ואהל שלמה, מן השכונות היהודיות הראשונות של ירושלים מחוץ לחומה). סבו, חיים לפקין, היה נשוי לגלה (לבית שלאנק), בתו של יוחנן צבי שלאנק מראשי כולל הו"ד בירושלים. לפקין היה הבכור בשלושה ילדים, אח לתמר ולאמנון (לימים אמנון ליפקין-שחק, הרמטכ"ל ה-15 של מדינת ישראל).
לפקין למד בבית הספר היסודי תל נורדוי ובתיכון בית הספר החקלאי בפרדס חנה. בצבא שירת בשנים 1954–1957 כקצין חקלאות במדרשה החקלאית ובהאחזויות של הנח"ל.
ב־1963 נישא לשושנה פרוכטר. אב לארבעה ילדים.
עבודתו המדעית

בתום שרותו הצבאי למד לפקין ביולוגיה וגאולוגיה באוניברסיטה העברית. ב-1962 קיבל תואר מוסמך בהצטיינות יתרה עבור עבודתו על אצות חוף מכמורת, בהנחייתו של פרופ' אימרא פרידמן. לצורך עבודתו זו למד לצלול ב-1960, והיה מבין הצוללנים הראשונים בישראל. מחקרו היה הראשון בארץ, ובין הראשונים בעולם, שכללו צלילה בים. את תואר הדוקטור קיבל ב-1972 עבור עבודתו על צומח הנגב הדרומי בהנחיית הפרופסורים מיכאל זהרי וגדעון אורשן.
ב-1963 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, שם שימש כמרצה מן המניין עד צאתו לגמלאות ב-2002. את השתלמות הפוסט דוקטורט שלו עשה באוניברסיטת טקסס טק שבלאבוק, טקסס ב-1972. בשנים 1994–1997 שירת כראש המחלקה לבוטניקה באוניברסיטת תל אביב. לפקין התמחה בחקר האקולוגיה של אצות ועשבי הים של ים סוף, הים התיכון ואצות גופי המים היבשתיים של ארץ ישראל, והיה בקיא היטב גם בצמחי היבשה של הארץ. הוא לימד קורסים כלליים על צומח הארץ, פלוריסטיקה ואקולוגיה של אצות ועשבי ים ושל אצות מים מתוקים ועוד, והכשיר את הדור הבא של ביולוגיים ימיים בארץ.
לפקין הגדיר מיני אצות חדשים לארץ ולמדע, פרסם מאמרים רבים בכתבי יד מקצועיים בארץ ובעולם, והשתתף בכנסים בין-לאומיים. הוא נטל חלק במשלחות בין-לאומיות לאריתריאה (1965), קפריסין ורודוס (1970), נסע לשבתונים בארצות הברית ובאוסטרליה, ושיתף פעולה עם מדענים ברחבי העולם. במסגרת עבודתו ייעץ לגורמים ממשלתיים בענייני אצות, ועזר לאקדמיה ללשון העברית למצא שמות עבריים לצמחי המים של הארץ. כמו כן היה מעורב בפרויקט איתור והתראה על צמחים בסכנת הכחדה בישראל. לפקין היה בין הראשונים שחקרו את הגירתן של אצות מים סוף לים התיכון, דרך תעלת סואץ.
אחת מתרומותיו החשובות הייתה בניית אוסף גדול של אצות ועשבי ים. הוא החל את האוסף ב-1960 עם צמחי הים התיכון, ואחר כך הוסיף לו אצות מים סוף, כולל צמחים שנאספו במסגרת המשלחת הישראלית השנייה לדרום ים סוף (1965). החל ב-1967 הוסיף גם צמחים שאסף בחופי חצי האי סיני ובתעלת סואץ. בין 1968–1970 הוסיף צמחים מרודוס וקפריסין. האוסף המקיף כולל מעל 7,000 דגימות יבשות ומעל 8,000 דגימות משומרות בנוזל. האוסף שמור במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט שבאוניברסיטת תל אביב.
תחומי עניין נוספים

לפקין גדל על סיפוריהם של אביו וסבו על חייהם בעיר העתיקה בירושלים ובשכונות הראשונות מחוצה לה. מגיל צעיר התעניין בהיסטוריה של ארץ ישראל ושל היישוב היהודי בה, וערך מחקר גניאולוגי מקיף על משפחתו. הוא טיפח ארכיון שליבתו מסמכים היסטוריים משפחתיים, והתמחה בנושאים רבים הקשורים לישוב היהודי הישן בארץ ולתולדות ההתיישבות היהודית בה. בין השאר ארגן כנסים לצאצאי משפחות לפקין ושלנק, בהשתתפות מאות אנשים. לאחר צאתו לגמלאות השקיע את מלא מרצו במחקרים גיניאולוגיים. הוא התנדב בעמותה למחקר גנאלוגי בישראל ממנה קיבל פרס הוקרה על פעילותו, בחבר'ה קדישא של העיר לודג', ובפרויקט הגיניאולוגי של המורמונים. עבור ארגונים אלה ואחרים תרגם מסמכים רבים מיידיש, גרמנית, פולנית ורוסית.
שמעון שצמילר

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1942 (בן 82) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת אריאל בשומרון 
 
שמעון אליעזר שצמילר (נולד ב-10 באוקטובר 1942) הוא כימאי ישראלי. בשנים 1973–1998 נמנה עם הסגל האקדמי של בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1998–2009 שימש פרופסור מן המניין באוניברסיטת אריאל בשומרון והוא פרופסור אמריטוס שם.