stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע האלופות הבין-לאומי

ערך זה עוסק בטורניר משחקי ידידות בכדורגל. אם התכוונתם לתחרות כדורגל אירופית שידועה גם בשם גביע האלופות, ראו .
| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2013
 ארגון מפעיל:  Relevent Sports
 מספר מתמודדים:  8-18 (משתנה משנה לשנה)
 זוכה:  פורטוגל בנפיקה ליסבון (זכייה ראשונה)
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ריאל מדריד (3 זכיות)
 האתר הרשמי
 
ריאל מדריד נגד מנצ'סטר יונייטד באצטדיון מישיגן בשנת 2014
גביע האלופות הבין-לאומי (באנגלית: International Champions Cup; בראשי תיבות: ICC) הוא טורניר כדורגל ידידותי שנתי, המשוחק לפני תחילת העונה הסדירה, בחודשים יולי ואוגוסט. רוב הקבוצות המשתתפות בטורניר הן מאירופה, ובשנתיים הראשונות הן שיחקו רק בארצות הברית ובקנדה, אבל עם השנים גם בסין, אוסטרליה, ומשחקים בודדים היו גם במקסיקו ובאירופה.
גביע האלופות הבינלאומי נוסד על ידי Relevent Sports, חטיבה של RSE ventures, חברת מיזמי ספורט שנוסדה בשנת 2012 על ידי הבעלים של קבוצת הפוטבול מיאמי דולפינס, המיליארדר סטיבן רוס ומנכ"ל הניו יורק ג'טס לשעבר, מאט היגינס.
במהלך הטורניר בשנת 2014, במשחק בין מנצ'סטר יונייטד לבין ריאל מדריד באצטדיון מישיגן, נקבע שיא של כל הזמנים של כמות צופים במשחק כדורגל בארצות הברית עם 109,318 צופים. בשנת 2017 ריאל מדריד וברצלונה שיחקו במסגרת הטורניר, באל קלאסיקו השני אי פעם שמשוחק מחוץ לספרד, ובמשחק עצמו ברצלונה ניצחה 3–2.
בשנת 2018, חברת Relevent השיקה את גביע האלופות הבינלאומי גם בכדורגל נשים. ארבע קבוצות, שלוש אירופאיות ואחת אמריקאית, כאשר "נורת' קרוליינה קוראג'" האמריקאית ניצחה את אולימפיק ליון בגמר 0-1 וזכתה בגביע האלופות הבינלאומי הראשון לנשים. טורניר העתיד של ה-ICC החל גם כן בשנת 2018 עם 24 קבוצות, 8 אקדמיות מאירופה, 8 אקדמיות של הMLS, ו-8 קבוצות אול-סטאר אמריקאיות של כמה מדינות ארצות הברית. בגמר הטורניר העתיד, גברה באיירן מינכן על צ'לסי בתוצאה 1-3, וזכתה בגביע ה-ICC Futures הראשון.
פורמט

הפורמט השתנה כמ הפעמים לאורך השנים, ומספר הקבוצות המשתתפות בטורניר גם כן משתנה מדי שנה.
פורמט > הפורמט הנוכחי

כיום הטורניר משוחק כיחידה אחת עולמית בלי הפרדה לאזורים גאוגרפים. הקבוצות המשתתפות משובצות בטבלה אחת, וכל קבוצה משחקת שלושה משחקים נגד חלק מן הקבוצות המשתתפות האחרות. בסיום כל המשחקים הקבוצה בעלת מספר הנקודות הגבוה ביותר, מוכתרת כאלופת הטורניר.
שיטת הניקוד בטורניר שונה במעט מהרגיל, על ניצחון בתוך פרק הזמן החוקי של ה-90 דקות קבוצה מקבלת 3 נקודות, ועל הפסד בפרק זמן של 90 דקות מקבלים 0 נקודות. בגביע האלופות הבינלאומי אין אפשרות לסיים משחק בתיקו, לכן במקרה של שוויון בתוצאה לאחר שתמו 90 דקות עוברים ישר לדו-קרב בעיטות עונשין, ואין הארכה. על ניצחון בפנדלים מקבלים 2 נקודות, ועל הפסד בפנדלים מקבלים נקודה אחת.
* הפורמט הנוכחי בשימוש משנת 2018.
פורמט > שינויים בפורמט לאורך שנות קיום הטורניר

בשנת 2013 הטורניר חולק לשני בתים "מזרח" ו-"מערב" בעלי 4 קבוצות כל אחד, המבוססים על מיקום קיום המשחקים. הקבוצות לא שיחקו במבנה מעגלי (כל אחת נגד שלוש האחרות); במקום זאת, התקיים מחזור ראשון של משחקים, ושתי המנצחות משני המשחקים במחזור הראשון התמודדו זו נגד זו במחזור השני, ושתי המפסידות משני המשחקים בסיבוב הראשון שיחקו זו מול במחזור השני. שתי הקבוצות משני הבתים שינצחו את שני המשחקים הראשונים יעפילו לגמר הטורניר. שלוש הקבוצות האחרות מכל בית ידורגו על סמך התוצאות שלהן בשני המשחקים ששיחקו. שיטת הניקוד הייתה כך: על ניצחון במשחק בתוך 90 הדקות החוקיות מוענקות 2 נקודות, ואם המשחק לא הוכרע תוך הזמן החוקי, יערך דו-קרב בעיטות עונשין על מנת לקבוע את המנצחת (לא אופשר למשחקים להסתיים בתיקו) אשר מוענקת לה רק נקודה אחת בלבד. ובנוסף עם השיטות מסורתיות של הדירוג - הפרש שערים, מספר שערים שהובקעו, וכו'- אשר יקבעו את הדירוג במקרה של שוויון בנקודות בין שתי קבוצות. לאחר שכל הקבוצות בבתים דורגו, הן היו מוצלבות עם הדירוג המקביל מהבית השני, השנייה נגד השנייה, השלישית נגד השלישית, הרביעית נגד הרביעית, כשתוצאות המשחקים האלה קובעות את המיקום הסופי בטורניר עבור כל קבוצה, ממקום 1 (הזוכה) עד ל-8 (האחרונה).
בשנת 2014, שיטה מסובכת זו הוחלפה. 8 הקבוצות הופרדו לשני בתים ללא תלות באזורים גאוגרפים, בפורמט מעגלי, כשכל קבוצה משחקת נגד כל שלוש בקבוצות האחרות באותו בית. לאחר שכל קבוצה שיחקה שלושה משחקים, הקבוצות שמדורגות במקום הראשון בשני הבתים מעפילות לגמר הטורניר, ומתמודדות זו מול זו על הזכייה בטורניר.
החל משנת 2015 הטורניר הופרד לשלושה אזורים גאוגרפים שונים, והוכתרה זוכה עבור כל אזור בנפרד בהתבסס על מספר הנקודות שהקבוצה צברה. מהדורות 2015 ו-2016 נערכו בשלושה אזורים גאוגרפים: בצפון אמריקה ובאירופה (כיחידה אחת), אוסטרליה וסין. בטורנירים באוסטרליה ובסין (ריאל מדריד השתתפה בשניהם) היו שלוש קבוצות בכל אחד, כשכל קבוצה פוגשת את שתי הקבוצות האחרות פעם אחת, באזור צפון אמריקה ובאירופה השתתפו עשר קבוצות (כולל שלוש קבוצות מה-MLS) ששיחקו ארבעה משחקים כל אחת. מהדורת 2016 שמרה על פורמט זהה והאזורים, כשקבוצת ליגת העל האוסטרלית, מלבורן ויקטורי הצטרפה ככבוצה הרביעית באזור אוסטרליה. בשנת 2017 החליפה סינגפור את אוסטרליה כאחד משלושת האזורים.
בשנת 2018, כל 18 הקבוצות המשתתפות בטורניר שיחקו במסגרת טבלה אחת בלי חלוקה לאזורים או מדינות. במסגרת הטורניר, כל קבוצה משחקת שלושה משחקים והקבוצה עם מספר הנקודות הרב ביותר תוכתר לזוכה בטורניר. המשחקים התקיימו ברחבי 15 ערים בארצות הברית, 7 באירופה ו-1 בסינגפור.
עבור מהדורת 2019, 12 קבוצות השתתפו בטורניר בשנה זו. גוודלחרה השתתפה לראשונה בטורניר זה והיא הקבוצה הלא אירופית היחידה שמשתתפת. המשחקים נערכו ב-15 ערים בארצות הברית, אירופה, סינגפור וסין.
תוצאות לפי שנים > חלוקה אזורית (2013–2017)

| שנה | מס' קבוצות | צפון אמריקה ואירופה> זוכה | צפון אמריקה ואירופה> סגנית | אוסטרליה> זוכה | אוסטרליה> סגנית | סין> זוכה | סין> סגנית | סינגפור> זוכה | סינגפור> סגנית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 8 | ספרד ריאל מדריד | אנגליה צ'לסי | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים |
| 2014 | 8 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | אנגליה ליברפול | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים | לא התקיים |
| 2015 | 15 | צרפת פריז סן-ז'רמן | ארצות הברית ניו יורק רד בולס | ספרד ריאל מדריד | איטליה רומא | ספרד ריאל מדריד | איטליה מילאן | לא התקיים | לא התקיים |
| 2016 | 17 | צרפת פריז סן-ז'רמן | אנגליה ליברפול | איטליה יובנטוס | ספרד אתלטיקו מדריד | לא נקבעה זוכה עקב ביטול משחק | לא נקבעה זוכה עקב ביטול משחק | לא התקיים | לא התקיים |
| 2017 | 15 | ספרד ברצלונה | אנגליה מנצ'סטר סיטי | לא התקיים | לא התקיים | לא נקבעה זוכה | לא נקבעה זוכה | איטליה אינטר מילאנו | גרמניה באיירן מינכן |
תוצאות לפי שנים > עולמי

| שנה | מס' קבוצות | זוכה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | 18 | אנגליה טוטנהאם הוטספר | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 2019 | 12 | פורטוגל בנפיקה ליסבון | ספרד אתלטיקו מדריד |
תוצאות לפי מועדונים

| מועדון | זכיות | סגנויות | שנות זכייה | שנות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 3 | 0 | 2013, 2015, 2015 | — |
| צרפת פריז סן-ז'רמן | 2 | 0 | 2015, 2016 | — |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 1 | 0 | 2014 | — |
| איטליה יובנטוס | 1 | 0 | 2016 | — |
| ספרד ברצלונה | 1 | 0 | 2017 | — |
| איטליה אינטר מילאנו | 1 | 0 | 2017 | — |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 1 | 0 | 2018 | — |
| פורטוגל בנפיקה ליסבון | 1 | 0 | 2019 | — |
| אנגליה ליברפול | 0 | 2 | — | 2014, 2016 |
| אנגליה צ'לסי | 0 | 1 | — | 2013 |
| איטליה מילאן | 0 | 1 | — | 2015 |
| ארצות הברית ניו יורק רד בולס | 0 | 1 | — | 2015 |
| איטליה רומא | 0 | 1 | — | 2015 |
| ספרד אתלטיקו מדריד | 0 | 1 | — | 2016 |
| גרמניה באיירן מינכן | 0 | 1 | — | 2017 |
| אנגליה מנצ'סטר סיטי | 0 | 1 | — | 2017 |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 0 | 1 | — | 2018 |
תוצאות לפי מדינות

| מדינה | זכיות | סגנויות | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| ספרד ספרד | 4 | 1 | 5 |
| אנגליה אנגליה | 2 | 4 | 6 |
| איטליה איטליה | 2 | 2 | 4 |
| צרפת צרפת | 2 | 0 | 2 |
| פורטוגל פורטוגל | 1 | 0 | 1 |
| גרמניה גרמניה | 0 | 2 | 2 |
| ארצות הברית ארצות הברית | 0 | 1 | 1 |
הערות שוליים

↑  International Champions Cup to feature Galaxy, Real Madrid and "Juventus "esbisoccer ‏ 16 באפריל 2013
↑  Michigan Crowd at Man U and Real Madrid Soccer Match Sets U.S. Attendance Record, באתר "Mashable" ‏ 3 באוגוסט 2014
↑  El Clásico Miami brings thousands of fans, millions of dollars to South Florida Biz Journals ‏, 26 ביולי 2017
↑  North Carolina Courage hold on for 'good, gutsy, American' win in ICC women's final Sun Sentinel ‏, 30 ביולי 2018
↑  The International Champions Cup Futures Youth Soccer Tournament Has Lofty Goals si.com ‏, 20 ביולי 2018
↑  Bayern wins ICC Futures Championship, defeats Chelsea SBNation ‏, 23 ביולי 2018
↑  מהדורות 2014 ו-2017 לא שוחקו באירופה
↑  יעקב זיו, ‏‏יחכו לספטמבר: נדחה הדרבי בין סיטי ליונייטד, באתר ספורט1, 25 ביולי 2016
↑  משום שבורוסיה דורטמונד, אינטר מילאנו, ארסנל ואולימפיק ליון שיחקו רק משחק אחד, בעוד שמילאן ובאיירן מינכן שיחקו שני משחקים.
↑  מהדורת 2018 התקיימה כטורניר עולמי, ללא חלוקה ליבשות/מדינות.
↑  מהדורת אוסטרליה
↑  מהדורת סין
הסמליל הישן של גביע האלופות הבינלאומי (2013-2017).
נחל יתלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  8.5 קילומטרים
 יובלים:  נחל החמישה 
 שפך:  נחל כפירה 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל יתלה(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל יתלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יתלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יתלה
 
נַחַל יִתְלָה הוא נחל הזורם בשמורת נחל כפירה שבהרי ירושלים ונשפך לנחל כפירה. אזור הנחל משתרע בין כביש ירושלים-ת"א לבין השטחים הבנויים של ירושלים, ומהווה בית גידול למאות זנים של צמחים וחיות בר.
הנחל נקרא על שמה של העיר יתלה, מיישובי שבט דן, המוזכרת בתנ"ך:
"לְמַטֵּה בְנֵי-דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם יָצָא הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי. וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל וְעִיר שָׁמֶשׁ וְשַׁעֲלַבִּין וְאַיָּלוֹן וְיִתְלָה..."
מעל הנחל עובר התוואי של קו הרכבת המהיר לירושלים באמצעות גשר הרכבת מעל נחל יתלה. תוכנית זו זכתה להתנגדות של הארגונים הירוקים בשל הפגיעה האקולוגית והנופית הצפויה לשמורה.
גלריה

נחל יתלה נשפך למבוא חורון
נחל יתלה בחלקו ההררי, והפיתול שבו גשר הרכבת
נחל יתלה במבט מכיוון חורבת מצד
קומפאק

| --- | --- |


משרדי היולט פקארד ארצות הברית במחוז האריס, טקסס - לשעבר המטה של קומפאק
 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק (CPQ) 
 מייסדים:  רוד קניון 
 תקופת הפעילות:  16 בפברואר 1982 – 2002 (כ־19 שנים) 
 חברת אם:  היולט פקארד 
 מיקום המטה:  יוסטון 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המחשבים 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה, חומרה, מחשב 
 עובדים:  63,700 (נכון ל־2001) 
  
 www.compaq.com
 
קומפאק (Compaq; שם מלא Compaq Computer Corporation) הייתה חברה שנוסדה ב-1982 ועסקה בפיתוח, מכירה ותמיכה במחשבים, ובמוצרים ובשירותים נלווים של טכנולוגיית מידע. קומפאק מכרה מחשבים תואמי IBM PC. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה קומפאק הספקית הגדולה ביותר בעולם של מחשבים אישיים, תואר שבו החזיקה עד 2001 אז השיגה אותה דל. ב-2002 נמכרה החברה לחברת היולט פקארד בסכום של 25 מיליארד דולר. היולט פקארד המשיכה למכור מוצרים תוך שימוש במותג קומפאק עד 2013.
היסטוריה > שנות ה-80 - הקמת החברה וצמיחה מהירה

קומפאק נוסדה בפברואר 1982 על ידי רוד קניון, ג'ים האריס וביל מורטו. השלושה היו קודם מנהלים בכירים ביצרנית המוליכים למחצה טקסס אינסטרומנטס. כל אחד השקיע 1,000 דולר כדי להקים את החברה, שנוסדה בשם הזמני Gateway Technology. נאמר כי השם "COMPAQ" נגזר מ"תאימות ואיכות" ("Compatibility and Quality"), אך ההסבר הזה היה המצאה בדיעבד. השם נבחר מתוך רבים שהוצעו על ידי חברת הפרסום Ogilvy & Mather. המחשב הראשון של קומפאק שורטט על שולחן על ידי טד פפג'ון בזמן שסעד עם המייסדים בחנות עוגות. את ההון הראשוני גייסו מקרן הון סיכון של בנג'מין (בן) רוזן, בסך 1.5 מיליון דולר, מימון שעזר להם לייצר את המחשב הראשון של החברה. בסך הכל, המייסדים הצליחו לגייס 25 מיליון דולר מקרנות הון סיכון, והדבר נתן יציבות לחברה החדשה כמו גם ביטחון לעובדים ולמפיצים שלה.
בניגוד לחברות סטארט-אפ אחרות שייצרו מחשבים תואמי IBM באותה עת, קומפאק הבדילה את עצמה בכך שלא התמקדה בעיקר במחיר, אלא התרכזה בפיתוח תכונות חדשות, כגון ניידות ותצוגות גרפיות טובות יותר, כמו גם ביצועים טובים יותר, והכל במחירים דומים לאלו של IBM. קומפאק שכרה מהנדסים ותיקים עם ניסיון של 15 שנים בממוצע, מה שהעניק אמינות למוצריה בקרב הלקוחות. בנוסף בשל שותפות שייצרה עם אינטל, הצליחה קומפאק לשמור על מובילות טכנולוגית בשוק, שכן היא הייתה הראשונה שיצאה עם מחשבים המכילים את הדור הבא של כל מעבד אינטל שיצאה לשוק. כך לדוגמה הייתה הראשונה למכור מחשב אישי עם מעבד 386 פורץ הדרך. בנוסף, בניגוד ל-IBM היא לא מכרה ישירות אלא רק דרך מפיצים שקיבלו גמישות בקביעת המחיר הסופי, כך שנהגו תמיד להמליץ על קומפאק כמחשב איכותי ולדרוש מחיר גבוה.
במהלך שנת המכירות הראשונה שלה (שנת הפעילות השנייה שלה), מכרה החברה 53,000 מחשבים אישיים תמורת 111 מיליון דולר. החברה הייתה הסטארט-אפ הראשון מעולם שהגיע לרף מכירות 100 מיליון דולר בזמן כל כך קצר. קומפאק הונפקה ב-1983 בבורסה לניירות ערך בניו יורק וגייסה 67 מיליון דולר. ב-1986 היא הגיעה למכירות של 329 מיליון דולר מ-150,000 מחשבי PC, והפכה לחברה הצעירה ביותר אי פעם שנכנסה לרשימת ה-Fortune 500. ב-1985, מכירות החברה הגיעו ל-504 מיליון דולר ובשנת 1987, קומפאק עברה את רף המיליארד דולר במכירות שנתיות, החברה הראשונה מעולם שהגיעה לרף זה בזמן הקצר ביותר.
היסטוריה > שנות ה-90 - הפיכה למובילת השוק

בשנת 1991 מונה אקהרד פייפר למנכ"ל החברה, לאחר שיושב ראש החברה בן רוזן הדיח את המנכ"ל והמייסד רוד קניון. באותה שנה מכירות החברה הגיעו לכ-3.3 מיליארד דולר אולם החברה סבלה מהאטה במכירות ותחרות גוברת מצד מתחרים מהמזרח הרחוק. רוד קניון ביקש להמשיך להתמקד באיכות אך בן רוזן טען שיש לשנות את הגישה של החברה. תחת כהונתה של פייפר כמנכ"ל, קומפאק נכנסה לשוק המחשבים הביתי עם המחשב Compaq Presario, כאחת היצרניות הראשונות באמצע שנות ה-90 ששווקה מחשב אישי במחיר של פחות מ-1000 דולר. על מנת לשמור על רמת המחירים הנמוכה, קומפאק הפכה ליצרנית המחשבים הראשונה מהשורה הראשונה שהשתמשה במעבדים של AMD ו-Cyrix. מלחמות המחירים של קומפאק פגעה בסופו של דבר במספר מתחרים, דוגמת פאקרד בל. קומפאק הייתה ליצרנית המחשבים השנייה בגודלה בעולם ב-1993, לאחר שעקפה את אפל ועברה את IBM כיצרנית המחשבים המובילה בעולם ב-1994. ניהול המלאי והרווחיות הגולמית של קומפאק היו טובים יותר משל מתחרותיה, מה שאפשר לה לנהל מלחמות מחירים ולזכות בנתח שוק.
קומפאק החליטה להיכנס לשוק המדפסות ב-1989, והדגמים הראשונים יצאו לשוק עם לביקורות חיוביות ב-1992. עם זאת, פייפר חשב שהסיכויים לעקוף את מובילת השוק היולט-פקארד (שהיה לה 60% נתח שוק) היו קשים, שכן זה יאלץ את קומפאק להקדיש יותר כספים ואנשים לפרויקט זה מהתקציב המקורי. בסופו של דבר, קומפאק מכרה את עסקי המדפסות לחברת זירוקס תמורת 50 מיליון דולר. ב-26 ביוני 1995, קומפאק הגיעה להסכם עם חברת סיסקו מערכות. על מנת להיכנס לתחום רשתות מחשב ותקשורת נתונים, לרבות מודמים דיגיטליים ונתב עבור עסקים קטנים ומחלקות ארגוניות, שהיה כעת עסק של 4 מיליארד דולר, והשוק הצומח ביותר בשוק המחשוב העולמי. קומפאק גם הקימה צוות פיתוח לתחום רשתות המחשב וצוות שיווק ייעודי לתחום.
בשנת 1998 רכשה קומפאק, תמורת 9.6 מיליארד דולר, את חברת המחשבים דיגיטל, שנוסדה ב-1957 ובשיאה הייתה חברת המחשוב השנייה בגודלה, אחרי חברת IBM אך איבדה נתח שוק בשנות ה-80. זו הייתה העסקה הגדולה ביותר בהיסטוריה של תעשיית המחשוב עד אז. את שנת 1999 סיימה עם הכנסות שיא של 38 מיליארד דולר. שנת 2000 הייתה שנת השיא של החברה שהכנסותיה הגיעו ל-42.4 מיליארד דולר והיא נמנתה עם 100 החברות הגדולות בעולם על פי דירוג המגזין פורצ'ן. היא הייתה חברת המחשוב השנייה בגודלה בעולם וספקית ציוד החומרה הגדולה בעולם. באותה עת גם פיתחה ושיוקה תוכנה, פתרונות ושירותים באמצעות חברות בת שהיו פרושות ב-200 מדינות ברחבי העולם. אך החלה לסבול מהאטה בעסקיה בתחילת 2001.
היסטוריה > קשיים ומיזוג עם HP

בתקופת בועת הדוט-קום, בסוף שנות ה-90, שוק המחשוב העולמי גדל במהירות אך קומפאק סבלה מתחרות גוברת ומחוסר מיקוד. החברה נכנסה באיחור לפעילות מכירה ישירה דרך האינטרנט. בתחילת 1999 קומפאק פרסמה שתי אזהרות רווח בחודשיים ומנכ"ל החברה אקהארד פייפר התפטר. במרץ 2000 הכריזה החברה על השקעה של מיליארד דולר בכניסה לשירותי אינטרנט. באוקטובר 2000 חברת דל עקפה את קומפאק במכירות מחשבים בארצות הברית, ונתח השוק שלה ירד ל-16%. ברבעון הראשון של 2001 דל מכרה 4.16 מיליון יחידות, או 12.8% בשוק העולמי וקומפאק ירדה למקום השני עם 3.9 מיליון יחידות, או 12.1% מהשוק העולמי. באפריל 2001 דווח כי דל נטלה את ההובלה מקומפאק גם במכירת שרתים בארצות הברית, בנוסף הודיעה על פיטורי 7,000 כ-10% מכוח האדם שלה. ביוני 2001 הודיעה החברה כי היא מתכננת מהפכה בעסקיה ותתמקד בתוכנה ושירותים במקום חומרה.
בספטמבר 2001 הוכרז כי היולט פקארד תרכוש את קומפאק תמורת 25 מיליארד דולר במניות, מחיר שהווה פרמיה של כ-19% מעל מחירה של קומפאק בבורסה באותה עת. כך שהמיזוג ייצור חברה בעלת הכנסות של כ-87.4 מיליארד דולר, בסדר הגודל של הכנסות IBM, שהייתה החברה בעלת ההכנסות הגדולות ביותר אז בענף המחשוב וטכנולוגיות המידע העולמי. על פי תנאי העסקה מחזיקי המניות של קומפאק קיבלו 0.6325 מניות היולט פקארד תמורת כל מניית קומפאק שברשותם. בסך הכל החזיקו בעלי המניות של היולט פקארד ב-64% מקומפאק. אולם משפחות פקארד והיולט של מייסדי HP התנגדו לרכישה. וולטר היולט, בנו של ביל, מייסד החברה שהחזיק גם ב-10% ממניות HP טען שהמיזוג הוא אינטרס של מנכ"לי החברות אך לא מועיל לחברה. הוא חשף כי HP צפויה לתת מענק כולל של 115 מיליון דולר למנכ"לית HP קרלי פיורינה ולמייקל קאפלס, מנכ"ל קומפאק. לאחר שהתקבל אישור של רוב בעלי המניות, המיזוג הושלם לבסוף במאי 2002.
HP המשיכה לשווק מחשבים תחת המותג קומפאק עד 2013.
פעילות בישראל

מחשבי קומפאק החלו להימכר בישראל בשנת 1984, שנתיים לאחר שהחברה הוקמה, על ידי חברת "מ.ל.ל מחשבים". המחשבים של קומפאק זכו להצלחה רבה וחברת יבמ ישראל ניסתה להפסיק את היבוא שלהם, לאחר שפגעו במכירות שלה. מחשבי קומפאק אף נרכשו על ידי צה"ל. ב-1996 הקימה קומפאק סניף בישראל, שעסק במכירה ושיווק בעיקר לשוק העסקי והארגוני. בשנת 1996 החזיקה קומפאק ב-45% משוק השרתים בישראל. החברה גם עסקה ביצירת שיתופי פעולה עם חברות ישראליות, בעיקר בתחום התוכנה.
בשנת 1998 גדלה פעילות קומפאק בישראל באופן משמעותי עם רכישת חברת "דיגיטל", שהייתה לה חברת בת גדולה בישראל. מנכ"ל דיגיטל ישראל, מונה למנכ"ל החברה הממוזגת בישראל. קומפאק הרחיבה את פעילותה גם לתחום הייעוץ, השירות והאנטגרציה של מערכות מחשוב. ב-1999 נכנסה לפעול גם בשוק הביתי בישראל. ברבעון הראשון של שנת 2000 קומפאק תפסה את המקום הראשון בשוק המחשבים האישיים בארץ, עם נתח שוק של יותר מ-18%, ומכירות של יותר מ-21 אלף מחשבים. במכירת שרתים הובילה קומפאק עם נתח שוק של כ-29% (יותר מאשר שני היצרנים המדורגים אחריה גם יחד) והובילה במכירת מחשבים הניידים עם נתח שוק של 25%. את שנת 2000 סיימה עם הכנסות של 300 מיליון בישראל והיא העסיקה כ-500 עובדים בישראל באותה עת.
בעקבות המיזוג עם HP גדל נפח הפעילות של החברה. קומפאק ישראל הקימה חברה בת בבעלות מלאה, OMS, לאספקת שירותי מיקור חוץ מנוהלים (IT Managed Services) ללקוחות החברה בישראל. ב-2002 הכנסות החברה הממוזגת בישראל היו כ-420 מיליון דולר, היקף דומה למכירות יבמ ישראל, שהייתה עד אז חברה המחשוב הגדולה בישראל.
בשנת 2008 הודיעה HP על השקה מחודשת של המותג קומפאק בישראל, במטרה ליצור בידול בין המותגים של החברה בתחום המחשבים, שתחת המותג קומפאק שווקו מחשבים ניידים בעלויות נמוכות ומחשבי HP שווקו כמותג איכותי. כמו בשאר העולם, גם בישראל חדלה HP לשווק מוצרים תחת המותג בשנת 2013.
מוצרים

Compaq Deskpro - מחשב שולחני לעסקים שהיה מוצר הגדל של החברה.
Compaq Portable - גרסה מוקדמת של מחשב נייד שהחברה השיקה ב-1983.
Compaq Presario - מחשב שולחני שנועד לשוק הצרכני.
iPAQ - מחשב כף יד שהושק באפריל 2000 ומקיץ 2001 היה המותג המוביל בשוק זה.
טיברינוס

| --- | --- |

טיברינוס (פסל מהמוזיאונים הקפיטוליניים, רומא).
 תפקיד:  מגן ופטרון נהר הטיבר
 תרבות:  דת רומא העתיקה 
 מקום מגורים:  נהר הטיבר
 אב:  אוקיינוס
 אם:  טתיס
 אחים:  האוקיינידים
 בן או בת זוג:  ריאה סילביה 
 צאצאים:  אוקנוס, אאולטס 
 
אינאיס וטיברינוס, מאת ברתולומאו פינלי
מזבח, המציג את סצנת גילוי התאומים רמוס ורומולוס (למטה משמאל) על ידי טיברינוס (למטה מימין) והזאבה לופה המניקה אותם.
טיברינוס (בלטינית: Tiberinus) הוא האל והפטרון של נהר הטיבר במיתולוגיה הרומית. הוא אחד מ-3,000 האוקיינידים, בניהם של הטיטאנים אוקיינוס וטתיס.
מיתולוגיה

על פי הספר השמיני של הפואמה האפית אינאיס מאת ורגיליוס, טיברינוס עזר לאיניאס עם בואו לחצי האי האפניני מטרויה החרבה, וייעץ לו לכרות ברית עם המלך אוונדר מפלנטיום על מנת שהלה יעזור לו במלחמתו כנגד טורנוס ובעלי בריתו. טיברינוס אף השקיט את מימי הטיבר על מנת שסירתו של איניאס תצליח להגיע ליעדה בשלום.
ההיסטוריון הרומאי טיטוס ליוויוס, בחיבורו ההיסטורי רחב ההיקף "מאז ייסוד העיר", טוען כי שמו המקורי של הנהר טיבר היה אלבולה, ואילו טיברינוס היה אחד ממלכי אלבה לונגה, שטבע בניסיון לחצות את הנהר, ונתן לו את שמו בעקבות כך.
טיברינוס ידוע במסורת הרומית גם בשל היותו אל הנהר שמצא את התאומים רמוס ורומולוס, מייסדיה האגדיים של רומא לימים, ומסרם לזאבה לופה על מנת שתניק אותם ותדאג להם, ובכך הצילם. בהמשך הוא אף הציל והתחתן עם ראיה סילביה, אם התאומים ובתולה וסטלית שנידונה למוות.
פולחן

בהיותו הפטרון של הנהר הראשי של העיר רומא, טיברינוס נחשב לאחד מאלי הנהר החשובים ביותר ברומא העתיקה, ומאמינים הקפידו להניח מנחות לכבודו על גדות נהר הטיבר מדי חודש מאי.
הערות שוליים

↑  ורגיליוס, אינאיס, ספר 8.
↑  טיטוס ליוויוס, מאז ייסוד העיר, ספר 1, פרק 3.
↑  Brittany Garcia, Romulus and Remus, World History Encyclopedia (באנגלית)
| המיתולוגיה הרומית ודת רומא העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים עיקריים | אפולו • דיאנה • וולקן • ויקטוריה • ונוס • יונו • יופיטר • לארס • מינרווה • מרס •  מרקוריוס • נפטון • סול אינוויקטוס • פורטונה • פלוטו • קווירינוס • קרס |  |
| אלים משניים | אדראנוס • אוורונקי • אוורונקוס • אורקוס • איניואוס • בונה דיאה • בלונה • ברומיוס • האדס • וריטאס • טיברינוס • טרה • יאנוס • לופרקוס • לימנטינוס • סטורנוס • פאונוס • פבריס • פולגורה • פומונה • פורינה • פרוסרפינה • פריאפוס • קאלוס • קופידון • קליטוני • קסטור ופולוקס • רומא |  |
| גיבורים מרכזיים | איניאס • הרקולס • רמוס ורומולוס |  |
| נושאי משרה דתית | אוגור • בתולה וסטלית • הרוספקס • פונטיפקס מקסימוס • פלאמן • רקס נומרנסיס |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא רומא העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיריל שטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1928 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בפברואר 2011 (בגיל 82) ירושלים 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
סיריל שטיין (באנגלית: Cyril Stein, ‏ 20 בפברואר 1928 – 15 בפברואר 2011) היה סוכן הימורים, איש עסקים ונדבן יהודי בריטי.
ביוגרפיה

שטיין נולד באזור האיסט אנד של לונדון למשפחה של יהודים מהגרים מרוסיה. אביו, שכונה "ג'ק הישר", הקים את "סוכנות הידיעות הספורטיבית הלונדונית והמחוזית", שהעבירה מידע בין סוכני הימורים מחוץ לתוך מתחמי מרוצי סוסים. שטיין למד בבית תיכון בשכונת וסטהאם.
שטיין ניהל משרד קטן משלו להימורים באשראי בווסט אנד של לונדון כאשר ב-1956 (בגיל 28) יחד עם דודו מארק שטיין, רכש את חברת ההימורים הוותיקה אך הכושלת "לאדברוקס" (Ladbrokes), שנוסדה בשנת 1886, תמורת סכום של 100,000 ליש"ט. פריצת הדרך של החברה הגיעה בשנת 1961, אז אישרה ממשלת בריטניה לראשונה פתיחה של חנויות הימורים, בהם הותר לראשונה להמר על מרוצי סוסים ללא צורך להיות נוכח במרוץ עצמו (בהמשך הותרו הימורים על אירועי ספורט אחרים). "לאדברוקס" תחת ניהולו של שטיין פתחה מאות חנויות הימורים ברחבי הממלכה המאוחדת, רכשה ופתחה גם בתי קזינו, בעיקר בלונדון. אך בשנת 1979 "לאדברוקס" איבדה את רישיונות הקזינו שלה, לאחר ששטיין הואשם כי ארגן הונאה כדי לפתות מהמרים בעלי הכנסה גבוה ממועדונים יריבים, באמצעות נערות לווי. החברה גם החלה לפעול בענף מלונאות ותכננה להקים מלונות גם בחיפה ובאילת.
שטיין מונה ליו"ר לדברוקס ב-1966 ושנה אחר כך החברה הונפקה בהצלחה בבורסה לניירות ערך בלונדון לפי שווי שוק של מיליון ליש"ט. סיריל סטיין נשאר יו"ר עד שפרש בסוף 1993 (בגיל 65), אז החברה הייתה בעלת שווי שוק של יותר מ-2 מיליארד ליש"ט.
בשנת 1987 רכש את פעילות רשת מלונות הילטון מחוץ לארצות הברית, תמורת 645 מיליון ליש"ט. היא נמכרה חזרה לתאגיד הילטון ב-2005, תמורת 3.6 מיליארד ליש"ט. בישראל גם רכש את הבעלות על מבנה מלון הילטון ירושלים, אך מיד אחר כך פרץ סכסוך בין שטיין לאיש העסקים מרכוס כץ, שטען ששטיין הבטיח לו שותפות במלון. שטיין הסתכסך גם עם עורך דין יעקב נאמן שייצג אותו בעסקה, אך לבסוף הסכים למכור את מחצית הבעלות לכץ. באותה תקופה גם רכש את מלון "קלאב אין" באילת ומגרש בהרצליה פיתוח עליו הוקם פרויקט "הרצליה ביזנס פארק". לאחר פרישתו של שטיין מהחברה מכרה "לאדברוקס" את כל פעילותה בישראל.
ביוגרפיה > פרויקט ממילא

במאי 1988 השתתפה חברת "לאדברוקס" במכרז שערכה החברה הממשלתית " קרתא - חברה לפיתוח מרכז ירושלים" לשיקום ופיתוח אזור שכונת ממילא וסביבתו. לאחר שכל המתחרים האחרים במכרז למעט אחד פרשו, נבחרה חברת "לאדברוקס" של שטיין כזוכה, והחל משא ומתן על פרטי החוזה. הפרויקט כלל פיתוח של ארבעה מתחמים אזור מסחרי, אזור למגורים, מתחם מלונות וחניון רב קומות הכולל שטח ציבורי פתוח. במהלך המשא ומתן שטיין הודיע שהוא מסרב לקחת על עצמו חלקים לא רווחים בפרויקט כולל פיתוח החניון והשטח הפתוח, זאת אף על פי שהמכרז היה על פיתוח המתחם כולו כמקשה אחת, דבר שהביא לעיכוב בחתימת החוזה עמו. בנוסף, במהלך המשא ומתן פרצה האינתיפאדה הראשונה. לאחר יותר משנה של משא ומתן הוסכם כי הוא לא יהיה אחראי לבניית החניון והשטחים הציבוריים (שנבנו מתקציב המדינה), בנוסף קיבל את הזכות להקים במתחם מלון של רשת הילטון שבבעלותו, והגדיל את השטח המוגדש למגורים (החלק הרווחי ביותר בפרויקט) על חשבון הקמת שטחי משרדים.
שטיין החל בהקמת מתחם המגורים בפרויקט, ששווק תחת השם "כפר דוד", כמתחם יוקרה בעיקר לתושבי חוץ. בשנת 1993 הכניס את היזם אלפרד אקירוב כשותף לפרויקט, והחל בהקמת מלון הילטון (שקיבל אחר כך את השם מלון מצודת דוד). בדצמבר 1996 מכרה "לאדברוקס" את יתרת הזכויות שהחזיקה בפרויקט לחברת אלרוב נדל"ן ומלונאות של אקירוב.