stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברונו טאוט
הערות שוליים

↑  דבר, 11 בינואר 1939, עמוד 5
↑  Bruno (Julius) (Florian) Taut, archinform
↑  אפרת מאירי, השפעות אדריכליות – ביתני זכוכית pavilion glass, ‏19 בפברואר 2019
↑  באוהאוס תל אביב: ברונו טאוט–אדריכל, אמן הבנייה בצבע בברלין
↑  Wegweisende Architektur
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268722105171  PLWABN: 9811523310805606  BNE: XX1133887  BnF: cb12130770b (data)  CANTIC: a12306575  CiNii: DA0063354X  GND: 118621041  ICCU: CFIV000309  ISNI: 0000 0001 2099 3693  LCCN: n50008649  LNB: 000221942  NDL: 00458366  NKC: jx20110208027  NLA: 35540425  NLG: 276545  NLK: KAC199627120  NTA: 068725590  RKD: 211847  SELIBR: 257554  SNAC: w6gq7p9c  SUDOC: 06703215X  Trove: 989536  ULAN: 500029660  VcBA: 495/269898  VIAF: 17257069   WorldCat (עם VIAF): 17257069
ג'ון ברוקס

ג'ון אנתוני ברוקס ג'וניור (באנגלית: John Anthony Brooks, Jr.; נולד ב-28 בינואר 1993) הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

ברוקס, בנו של טכנאי אמריקאי, במקור משיקגו, נולד וגדל בברלין שבגרמניה. הוא התחיל לשחק כדורגל בשורות מחלקת הנוער של קבוצת הרטה ברלין. לקבוצת המילואים של הרטה ברלין, עלה ברוקס באמצע עונת 2010/2011. לאחר עונה זו ברוקס חתם על חוזה מקצועני ל-4 שנים בהרטה ברלין. בעונת 2011/2012 הרטה ברלין ירדה לבונדסליגה השנייה. בעקבות כך, שחקנים רבים עזבו את הקבוצה, דבר שאיפשר לברוקס לקבל דקות משחק. את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי ערך באוגוסט 2012, בפתיחת עונת 2012/2013. בסיום עונה זו הרטה חזרה לבונדסליגה. ברוקס כבש בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, ב-10 באוגוסט 2013, בניצחון הרטה 1–6 על איינטרכט פרנקפורט.
במאי 2017 חתם ברוקס בוולפסבורג מהבונדסליגה תמורת 20 מיליון אירו, והפך לכדורגלן האמריקאי היקר ביותר בכל הזמנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2017/18, סבל ברוקס מפציעה ארוכה, וערך תשע הופעות ליגה בלבד. עם זאת, ברוקס היה כשיר למשחקי המבחן, בהם גברה וולפסבורג על הולשטיין קיל ונשארה בבונדסליגה.
בספטמבר 2022 חתם בבנפיקה ליסבון. ברוקס ערך בבנפיקה שתי הופעות ליגה בלבד, ובינואר 2023 שב לגרמניה, וחתם בהופנהיים. ברוקס שיחק בהופנהיים במשך עונה וחצי, ובסיום עונת 2023/24 עזב את המועדון.
נבחרת לאומית

ברוקס, שמחזיק באזרחות כפולה, גרמנית ואמריקאית, היה זכאי לשחק בשתי הנבחרות של בתי המדינות. ברוקס שיחק מספר משחקים בנבחרות ארצות הברית עד גיל 20 ועד גיל 23, ובמקביל שיחק גם בנבחרת גרמניה עד גיל 20.
ברוקס זומן לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית ביולי 2013, לקראת משחק ידידות נגד בוסניה והרצגובינה. ברוקס ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק זה, בו ארצות הברית ניצחה 3–4.
ברוקס זומן לסגל ארצות הברית למונדיאל 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר במשחק הראשון של נבחרתו, נגד גאנה, כאשר נכנס כמחליף במקום מאט ביזלר שנפצע. בדקה ה-86 באותו משחק ברוקס כבש בנגיחה מבעיטת קרן של גרהאם זוסי את שער הניצחון של נבחרתו, שהיה גם שער הבכורה שלו במדי ארצות הברית. המשחק הסתיים בתוצאה 1–2 לארצות הברית. ברוקס הפך לשחקן המחליף הראשון בתולדות נבחרת ארצות הברית שכובש שער בגביע העולם.
בית ענון

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,809 (2007)
 קואורדינטות:  31°33′54″N 35°07′44″E﻿ / ﻿31.565°N 35.1288°E﻿ / 31.565; 35.1288 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) בית ענון(למפת הר חברון רגילה) בית ענון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ענון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ענון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית עינון (בערבית: بيت عينون, בתעתיק מדויק: בית עינון) הוא כפר פלסטיני, השוכן כ-5 ק"מ מצפון-מזרח לחברון. בשנת 2007 נמנו בו 1,809 תושבים ב-282 משפחות.
היסטוריה

לפי הסברה, המבוססת על זיהויו של אוסביוס, הכפר בית ענון שוכן באזור של היישוב המקראי בית ענות, ומשמר את שמו.
בח'רבת בית עינון הסמוכה נערכה חפירה ארכאולוגית. במקום נמצאו מספר גלוסקמאות המתוארכות למאה ה-1 לספירה. על כמה מהם כתובות בארמית וביוונית, ואחת נושאת כתובת בעברית עם המילה "ישראל". בתקופה הביזנטית נבנו במקום שלוש כנסיות. ממצאים נוספים כוללים שני בורות מים, שתי גתות וקברים אחדים.
לפי הגאוגרף המוסלמי מוקדסי, בית עינון נודע בתקופה העבאסית באיכות הצימוקים שייצר. הכפר, ובו 18 משפחות, מופיע ברישומי גביית מסים מהתקופה העות'מאנית. ויקטור גרן ביקר במקום בשנת 1863, וייחס את השרידים שמצא בחירבת בית ענון לתקופה הביזנטית. המקום מוזכר גם בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
במלחמת ששת הימים עבר הכפר לשליטת ישראל, ואוכלוסייתו, שהייתה בת 4,967 נפש, הצטמצמה במידה ניכרת, לאחר שרבים מתושביו עברו לירדן.
לקריאה נוספת

Yuval Baruch, Biet-Anun, Kh. Abu-Rish - A Byzantine Christian Site in Central Judean Hill, Atiqot, 32, 1997-01-01
https://www.antiquities.org.il/Article_eng.aspx?sec_id=17&sub_subj_id=388&id=695
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2007, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"ט
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב'.
↑  I. Magen, Y. Baruch, KHIRBET ABU RISH (BEIT ‘ANUN)
↑  Corpus inscriptionum Iudaeae/Palaestinae: a multi-lingual corpus of the inscriptions from Alexander to Muhammad. Vol. IV: Iudaea / Idumaea. Eran Lupu, Marfa Heimbach, Naomi Schneider, Hannah Cotton. Berlin: de Gruyter. 2018. pp. 1237–1241. ISBN 978-3-11-022219-7. OCLC 663773367.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402126905171
ג'ון ברטון פיין

ג'ון ברטון פּיין (באנגלית: John Barton Payne;‏ 26 בינואר 1855 –  24 בינואר 1935) היה פוליטיקאי עורך דין ושופט אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1920–1921 בממשלו של הנשיא וודרו וילסון.
ביוגרפיה

ג'ון פיין נולד בפרנטיטאון, וירג'יניה המערבית כבנם של איימוס פיין, רופא וחוואי, ושל אליזבת ברטון.
ב-1876 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה המערבית וחמש שנים לאחר מכן הוא נכנס לפוליטיקה כאשר נבחר כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז פרסטון. ב-1883 הוא עבר לשיקגו וב-1893 נבחר כשופט בבית המשפט הגבוה של מחוז קוק, תפקיד בו הוא כיהן עד התפטרותו ב-1898. לאחר התפטרותו היה פיין לשותף בכיר במשרד עורכי הדין "וינסטון, פיין, סטראון ושאו".
ב-1913 דחה פיין הצעה של הנשיא וודרו וילסון לשמש כפרקליט המדינה של ארצות הברית. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה עבר פיין לוושינגטון די. סי. כדי לשמש כיועץ המשפטי של "תאגיד צי החירום" (Emergency Fleet Corporation). בשנים 1919–1920 הוא שימש כיושב ראש "מועצת הספנות של ארצות הברית" (United States Shipping Board). במרץ 1920, לאחר התפטרותו של פרנקלין ליין, מינה הנשיא וילסון את פיין כמזכיר הפנים של ארצות הברית במקומו. פיין כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של וילסון.
מאוקטובר 1921 ועד מותו שימש פיין כיושב ראש הצלב האדום האמריקאי.
חיים אישיים

ב-1878 נשא פיין לאישה את קייט בנקר. היא נפטרה לאחר מחלה קשה. ב-1913 הוא נישא בשנית לג'ני ביירד בראיין, שהלכה לעולמה ב-1919.
ג'ון ברטון פיין נפטר ב-24 בינואר 1935 כתוצאה מדלקת ריאות לאחר ניתוח כריתת התוספתן בגיל 79. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל בוושינגטון, לצד אשתו השנייה. במלחמת העולם השנייה נקראה אחת מאוניות ליברטי על שמו.
הערות שוליים

↑  Lyon Gardiner Tyler, Encyclopedia of Virginia Biography, Lewis Historical Publishing Company, New York 1915, .Volume III, page 367, Archived from the original on 2012-03-03
↑  "John B. Payne (1920–1921) - Miller Center". millercenter.org. 4 October 2016.
↑  Toler, John (1 July 2018). "The Greatest Volunteer to Humanity". Piedmont Lifestyle.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5014 6607  LCCN: nr95035874  NARA: 10583266  SNAC: w6xw4x36  SUDOC: 168649802  VIAF: 76208685   WorldCat (עם VIAF): 76208685
ברנהרד באטרסאק

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1858 Bad Liebenzell, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  12 במאי 1925 (בגיל 67) איקינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הממלכתית לאמנויות היפות שטוטגארט 
 תקופת הפעילות:  1880–1924 (כ־44 שנים) 
 
ברנהרד באטרסאק (בגרמנית: Bernhard Buttersack‏; 16 במרץ 1858 – 6 במאי 1925) היה צייר נוף גרמני של בית הספר במינכן.
ביוגרפיה ועבודה

הוא הפגין כישרון אומנותי כבר בגיל צעיר, עודד על ידי הוריו והחל את לימודיו בבית הספר המלכותי לאמנות בשטוטגרט בהנהלת ג'ייקוב גרונוואלד ואלברט קאפיס. עם סיום הקורס שם, הפך לתלמיד של הרמן באיש וגוסטב שנלבר בקרלסרוהה. הוא עבד במינכן בין השנים 1884 - 1889 ובמהרה מונה לפרופסור מלכותי על ידי הנסיך יורש העצר לויטפולד. בשנת 1891 הוענק לו מדליית זהב ב"גלספאלסט ", ובשנה שלאחר מכן היה ממייסדי הזצסיון במינכן.
לקראת סוף 1889 עבר למחוז דכאו בהשראת הנופים הדרמטיים שם. ארבע שנים לאחר מכן, לאחר מספר מהלכים, התיישב בהיימהאוזן, שם בנה בית מרווח עם סטודיו גדול לאמנות וגן מטופח. עד מהרה הוא פתח בית ספר פרטי לאמנות והחל את מה שהפך למושבה לאמנות היימהאוזן.
בשנותיו המאוחרות יותר, הוא סבל מ"מחלה עצבית" שקשה היה להגדיר אותה. השמחה שחש בסביבה המקומית פחתה בהדרגה והוא התלונן על הרוחות המזרחיות התכופות אשר הרסו, לדבריו, את האווירה הציורית. בשנת 1914, הוא הפך למתבודד ועבר לכפר אחר באזור.
הערות שוליים

↑  Thiemann-Stoedtner: Die Malerkolonie Haimhausen. In: Amperland. Jg. 10, 1974, S. 519.
↑  Ottilie Thiemann-Stoedter: Die Malerkolonie Haimhausen. In: Amperland. Jg. 10, 1974, pp. 518–527.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117185914  ISNI: 0000 0000 6676 4637  RKD: 14507  ULAN: 500055446  VIAF: 35227549   WorldCat (עם VIAF): 35227549
בית הספר אחד העם (תל אביב)

| --- | --- |

חזית בית הספר אחד העם
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־100 שנה) 
 מיקום
 מיקום:  רח' אחד העם 37 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′54″N 34°46′29″E﻿ / ﻿32.06511944°N 34.77480833°E﻿ / 32.06511944; 34.77480833
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית הספר אחד העם(למפת תל אביב רגילה) בית הספר אחד העם(למפת גוש דן רגילה) בית הספר אחד העם(למפת גוש דן מוגדלת) בית הספר אחד העם  he בית הספר אחד העםhe בית הספר אחד העםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
"בית הספר אחד העם" הוא מבנה בית ספר השוכן ברחוב אחד העם 37 בתל אביב.
היסטוריה

בית הספר נבנה בשנת 1924 בתכנונו של האדריכל דב הרשקוביץ כ"בית הספר העירוני", אולם לאחר שהוענק לאחד העם תואר אזרח כבוד של העיר, בשנת 1924, הוסב שמו של המבנה ל"בית הספר אחד העם".
בית הספר אחד העם הוקם ב-1924 וכבר בימיו הראשונים אירח את יריד המזרח השני. למרות שהיה בית ספר חילוני, למדו בו בנים בלבד  עד אמצע שנות ה-40, ורק אז נעשה לבית ספר מעורב. במסגרת בית הספר התנהל בשעות אחר הצהריים "בית התלמיד", שכלל חוגים שונים למעוניינים בכך. דמות אהובה ונערצת במיוחד על כל תלמידי אחד העם היה המורה חיים קלר, יליד המושבה ראש פינה, שהקנה לתלמידים אהבת הטבע, ידע בחקלאות (בשטח הגינה שהשתרע מעבר לבניין האחורי, בחלק החצר המקביל לרחוב בן זכאי) וערכים הומניים. חיים קלר פרש אחרי עשרות שנים של עבודה בבית הספר בשנת 1959, בגיל 70.  לכבוד פרישתו נערך טקס מיוחד בנוכחות כל תלמידי המוסד ועובדיו.
בשנות ה-50 התקיימה בבית הספר אחד העם אינטגרציה טבעית, הרבה לפני שמושג זה נכנס לשימוש במערכת החינוך. בכיתות הצטופפו חמישים תלמידים ויותר, ותיקים וחדשים, מבתים אמידים וקשי-יום, מלב תל אביב ומשכונותיה הדרומיות.
בתחילת שנות ה-80 הייתה כוונה להרוס את מבנה בית הספר, אולם בעקבות מחאות הודיעה עיריית תל אביב שבכוונתה לשמר את המבנה. במהלך שנות ה-80 שונה שמו של המבנה ל"בית-הספר גבעת יונתן", על שמו של יוני נתניהו, והוא שימש כבית ספר לחינוך מיוחד.
כיום משמש המבנה את רשת בתי הספר החרדית לבנות, "בית יעקב".
המבנה ועיטורי הקרמיקה

המבנה הוא דוגמה לסגנון האדריכלות האקלקטית שאפיינה את תל אביב בשנות ה-20 של המאה ה-20. ייחודו של המבנה הוא בעיטורים של לוחות קרמיקה מזוגגים היוצרים מערך עיטור מורכב בחזית המבנה. לוחות הקרמיקה נוצרו בסדנאות בית הספר לאמנות "בצלאל" ותוכננו על ידי מורי בית הספר כגון זאב רבן. במרכז החזית קבועים כמה עיטורים הנושאים איקונוגרפיה דתית-יהודית, בעוד שבשני צדי הכניסה מופיעם עיטורים בעלי משמעות לאומית.
בראש המבנה, מתחת לשלט בית הספר, קבועה גומחה בדמות לונטה ועליה תיאור של חזון אחרית הימים - "וגר זאב עם כבש", הלקוח מספר ישעיהו, פרק י"א. בשני צדי הלונטה קבועים אריחים מרובעים ובהם דמויות של "כרובים" בדמות אריות מכונפים האוחזים במנורה. מעל דלת הכניסה קבוע אפריז עיטורי ועליו סמלי שבטי ישראל וכן עיטור שריגים של רימונים בפנדנטיבים שעל קשת הכניסה. מעל לאפריז הוצב לוח ועליו תיאור העיר ירושלים ובו קבועה גם הכתובת "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" מספר תהילים, פרק קל"ז.
בצידי הכניסה מופיעים ארבעה לוחות המתארים ערים עבריות. הם קבועים ברווח שבין חלונות הקומה הראשונה לשנייה, ממוסגרים בתוך מסגרות מרובעות. הלוחות מתארים את הערים יפו, טבריה, חיפה וחברון. התיאורים, נתונים גם בתוך מסגרת פנימית בסגנון אר נובו.
חוקר האמנות אליק מישורי מוצא במערך העיטורים ניסיון לקשר בין המסורת היהודית לבין המפעל הציוני.
גלריית תמונות

השלט עם מספר הבית - רחוב אחד העם 37.
חלקה המרכזי של החזית .
מבט צד על בית הספר.
דלת העץ בכניסה לבית הספר אחד העם.
"אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".
עיטורי הקרמיקה בחזית הבניין.
חברון.
טבריה.
דמויות הכרובים בדמות אריות מכונפים האוחזים במנורה.
"וגר זאב עם כבש".
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
לקריאה נוספת

מישורי, אליק, "תחיה ותקומה ציונית על חזית 'בית-הספר העירוני' ברחוב אחד העם בתל אביב", בתוך: שורו הביטו וראו, עם עובד, תל אביב, 2000, עמ' 94–116.
הערות שוליים

↑  דנקה הרניש, לא ייהרס בית הספר אחד העם בתל אביב, דבר, 8 בדצמבר 1981
בית הספר בסיום בניתו, 1924. תצלום מאת אברהם סוסקין.
תל אביב הקטנה - בית הספר אחד העם.
בלינקי ביל (סדרת אנימציה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "בלינקי ביל" מאת דורות'י וול
 סוגה:  הנפשה, ילדים, קומדיה, הרפתקאות
 יוצרים:  דורות'י וול 
 כותבים:  יורם גרוס, Sally Farrell Odgers 
 בימוי:  יורם גרוס (עונות 1-2) דייוויד אוונס (עונה 3) גיא גרוס (סרט טלוויזיה)
 מדבבים:  Robyn Moore (Blinky Bill, Nutsy, Mrs. Koala) קית' סקוט 
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  78
 הפקה
 חברת הפקה:  Yoram Gross Film Studios (עונות 1–2) Yoram Gross-EM.TV (עונה 3 וסרט טלוויזיה)
 מוזיקה:  גאי גרוס 
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Australian Broadcasting Corporation (1993-1995) Seven Network (2004-2005) ABC Kids(1993-2004)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים (1995-1996) ערוץ הופ! (2004)
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 1993 – 5 ביולי 2004
 תקופת שידור בישראל:  1995
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בלינקי ביל (באנגלית: The Adventures of Blinky Bill, בתרגום חופשי: הרפתקאותיו של בלינקי ביל) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית מונפשת המבוססת על ספריה של דורותי וול על בלינקי ביל, והיא סדרת המשך לסרט "בלינקי ביל: דב הקואלה השובב" משנת 1992. הסדרה מופקת על ידי חברות יורם גרוס: אולפני יורם גרוס (מ-1993 עד 1995) ויורם גרוס-אם. טלוויזיה (מ-2004 עד 2005), עם ההפקה המרכזית של EM. טלוויזיה ו-WDR. כל שלוש העונות של הסדרה וסרט הטלוויזיה הונפשו בחו"ל על ידי Colorland Animation Productions Co., Ltd בהונג קונג. הסדרה מתרחשת בגרינפץ', עיירת שיחים בדיונית באוסטרליה, ומציגה סיפורים דרך הפעילויות וההרפתקאות של בלינקי ביל, כמו גם בני משפחתו וחבריו.
עלילת הסדרה > עונה 1 (הרפתקאותיו של בלינקי ביל, 1993)

בעונה הראשונה של "הרפתקאות בלינקי ביל" ששודרה ב-1993 וארכה 26 פרקים, בלינקי ביל וחבריו בונים מחדש את הבניינים והקהילה בגרינפץ', בעקבות הרס שלה על ידי בני אדם. הם גם משלימים עם שכניהם החדשים, משפחת דינגו המפורסמת. העונה שודרה לראשונה באוסטרליה בטלוויזיה ABC ב-1993. יורם גרוס (עם האולפנים הראשונים שלו יורם גרוס אולפני קולנוע ) הפיק את הסדרה הראשונה עם: EM. בידור (גרמניה), WDR / ARD (גרמניה), ABC (אוסטרליה) ו-BBC (בריטניה). בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1995 בערוץ הילדים ולאחר מכן בשנת 2004 בערוץ הופ!
עלילת הסדרה > עונה 2 (הטיול יוצא הדופן של בלינקי ביל, 1995)

בעונה השנייה של הסדרה ששודרה ב-1995 וארכה 26 פרקים, בלינקי וחבריו אבדו בזמן טיול בית ספר בשיחים. כאשר הם מנסים לחזור הביתה הם מבקרים בכל מיני מקומות באוסטרליה, בהרפתקאות שלהם הם עוזרים לכל מיני חיות בצרה, ביניהם: תנינים, פינגווינים וחיות חווה וקרקס.
העונה השנייה הייתה הפקה משותפת של אולפני הסרטים יורם גרוס עם EM. בידור, WDR / ARD ו-VIDEAL של גרמניה, כמו גם תאגיד השידור האוסטרלי. הוא שודר בטלוויזיה ABC באוסטרליה. גם עונה זו דובבה ושודרה בערוץ הילדים ולאחר מכן בערוץ הופ!.
עלילת הסדרה > עונה 3 (בלינקי ביל, 2004)

בעונה 3 (הידועה לחלופין בתור "הרפתקאות בכדור הפורח יוצאות הדופן של בלינקי ביל" וההרפתקאות "מסביב לעולם של בלינקי ביל" בשיווק), בלינקי ביל, נאטסי ופלאפ מסתובבים ברחבי העולם בכדור פורח שלוקח אותם להרפתקאות מרגשות ששני בני אדם רודפים אחריהם בשם בזיל וסיריל שהם האחים קרקס. החיות שהוא הציל היו: סליפרי כלב הים, ליאו האריה, לינג-לינג דובת הפנדה, טיקו הטוקאן, יויו הקופיף ופנלופה כלבת הפודל (שעובדים במקור עבור האחים קרקס). הם נסעו לאנטארקטיקה, מישורי אפריקה, סין, יער הגשם של האמזונס, הודו ופריז.
העונה שודרה ב-10 ביוני 2004 בערוץ Seven Network. הסדרה השלישית הייתה הפקה משותפת של יורם גרוס-EM. עם EM. טלוויזיה (גרמניה), WDR (גרמניה), ABC (אוסטרליה) ו-Wavery (הולנד). בניגוד לשתי העונות הקודמות, עונה זו לא דובבה לעברית ולא שודרה בישראל.
עלילת הסדרה > ספין אוף

שני פרקי פיילוט ספין-אוף, "משפחתו של פלאפ" ו"האי של פלאפ", שניהם בעקבות סיפורה של דמות המשנה פלאפ, פותחו על ידי יורם גרוס בסיוע ועדת הקולנוע האוסטרלית ומשרד הקולנוע והטלוויזיה של ניו סאות' ויילס ב-1996, אך שתי הסדרות לא אושרו.[דרוש מקור]
עלילת הסדרה > סרט טלוויזיה ("חג המולד הלבן של בלינקי ביל", 2005)

בשנת 2005 הופק סרט טלוויזיה בשם "חג המולד הלבן של בלינקי ביל" על ידי יורם גרוס-אם. טלוויזיה, עם ההפקה המשותפת של WDR (גרמניה). הסרט שודר לראשונה ברשת Seven ב-24 בדצמבר 2005. שיר הנושא שלו, "Christmas in Australia", בוצע על ידי כריסטין אנו. סרט זה לא שודר בישראל.
בפיליפינים, הספיישל שודר בשני חלקים ברשת GMA ב-1 וב-2 בדצמבר 2020.
דמויות

בלינקי ביל - קואלה, הדמות הראשית בסדרה, קואלה עם מכנסיים אדומות אשר עושה תעלולים לעוברים ולשבים ובעיקר בכיתה אצל גברת מקסי.
נאטסי - קואלה, חברה טובה של בלינקי ביל וגרה יחד איתו בביתו, היא לובשת שמלה סגולה וצעיף ורוד.
פלאפ - ברווזן, חבר טוב של בלינקי ביל, הוא אוהב לאכול ולא אוהב שקוראים לו "ברווז", הוא לובש מכנסיים צהובים.
מרסיה - נמיית כיס (בכרסה העברית היא עכברת שדה), חברה טובה של בלינקי ביל, היא אוהבת להתאגרף ולובשת בגד ורוד.
ספלודג' - קנגורו, חבר טוב של בלינקי ביל, הוא לובש בגדים ירוקים וחובש כובע ירוק, הוא אוהב לקפוץ.
שיפטי - דינגו, חבר טוב של בלינקי ביל, פעם היו אויבים, אולם לאחר שמצא את אביה של נאטסי, בלינקי וחבריו קיבלו אותו בברכה. הוא הכי צעיר במשפחת הדינגו.
מר וולטר וומבט - וומבט, הוא לא אוהב שקוראים לו "וומבו", המנטור של בלינקי וחבריו אשר נותן לו עזרה מתי שהוא צריך.
המושל פליקאן - שקנאי, ראש העיר של העמק.
גברת מקסי - עורבת, המורה בבית הספר בו לומדים בלינקי וחבריו.
מר ביל - אביו של בלינקי ביל ואביה המאמץ של נאטסי.
גברת ביל - אמו של גברת ביל ואמה המאמצת של נאטסי.
מר גלופ - אמו, מנהל בית קפה.
מדבבים בעברית

בישראל, שתי העונות של הסדרה דובבו לעברית פעמיים:
בשנת 1995, גרסת הדיבוב הראשונה דובבה בערוץ הילדים בבימויו והפקתו של קובי אשל.
שרית סרי - בלינקי ביל / גברת ביל [1995]
אור אזולאי - בלינקי ביל [1996]
טלי גוטפריד - נאטסי / דייזי דינגו
מרית יפה - מרסיה
אלי לולאי - שיפטי דינגו / דני דינגו
גיורא קנת - פלאפ / ראש העיר
יואב בר לב - ספלודג'
דבי בסרגליק - גברת ביל [1996]
קובי אשל - מר וומבט
בשנת 2004, גרסת הדיבוב השנייה שודרה בערוץ הופ! בבימויו של חיים אדן והפקתה של קרן עוז. רוב המדבבים חזרו לדבב גם בגרסה השנייה:
אור אזולאי - בלינקי ביל
טלי גוטפריד - נאטסי
מירב דמארי - מרסיה
אלי לולאי - שיפטי דינגו
גיורא קנת - פלאפ
דבי בסרגליק - גברת ביל
יואב בר לב - ספלודג'
עמי מנדלמן - מר וומבט
סרט הקולנוע "בלינקי ביל: הסרט"

בחודש אוגוסט 2015 יצא לאקרנים הסרט "בלינקי ביל: הסרט". עלילת הסרט עוקבת אחרי בלינקי, שיום אחד מחליט לעזוב את העיירה הקטנה שלו וללכת בעקבות אביו מגלה הארצות המפורסם. אך למרבה הצער, עקבותיו של האב אבדו לפני זמן רב ובלינקי היחיד שעדיין מאמין כי אביו עדיין נותר בחיים. כאשר בלינקי מגלה סימן מסתורי הרומז על מיקומו של האב, הוא יוצא למסע שייקח אותו מעבר לגבולות העיירה הקטנה בא הוא חי, היישר לתוך הערבה הפראית והמסוכנת.
הסרט דובב על ידי השחקנים: טוני קולט, דבורה מיילמן, רופוס סיוול, ריצ'רד רוקסברג, ריאן קוואנטן, דייוויד וונהם ורובין מק'ליבי.
הערות שוליים

↑  "Marsupial Madness: The Success of Yoram Gross". Animation News Network. נבדק ב-22 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Erickson, Hal (2005). Television Cartoon Shows: An Illustrated Encyclopedia, 1949 Through 2003 (2nd ed.). McFarland & Co. p. 62. ISBN 978-1476665993.
↑  Crump, William D. (2019). Happy Holidays—Animated! A Worldwide Encyclopedia of Christmas, Hanukkah, Kwanzaa and New Year's Cartoons on Television and Film. McFarland & Co. p. 30. ISBN 9781476672939.
↑  "Xmas TV battle hots up". The Sydney Morning Herald. 20 בדצמבר 2005. נבדק ב-5 בדצמבר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Naghahangad ang lahat ng 'di malilimutang Pasko sa pangalawang linggo ng 'Christmas Cartoon Festival Presents'". GMA Network. 26 בנובמבר 2020. נבדק ב-2 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בלינקי ביל: הסרט, 2019-08-02, נבדק ב-2024-03-10
ג'ון בריאון

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1963 (בן 60) גלן רידג', ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 סוגה:  רוק, קלאסי, היפ-הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בריאון או ג'ון בריון (באנגלית: Jon Brion, נולד ב-11 בדצמבר 1963) הוא מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה

בריאון נולד בניו-ג'רזי. הוא נשר מהתיכון בגיל 17 והתמקד במוזיקה ואף לקח חלק בלהקה. בשנות ה-80 החל להתמקד בלחנים ונגינה בכלים רבים. מ-1993 והלאה התמקד בהפקה מוזיקלית. בריאון הפיק אלבומים לרופוס ויינרייט, פיונה אפל ועוד. הוא גם עבד וכתב עם שון לנון, קין ובשנים האחרונות התמקד בהפקה לסרטי קולנוע, בעיקר עם פול תומאס אנדרסון. בריאון זכה לשתי מועמדויות בטקס גראמי עבור הפקה מוזיקלית מקורית לסרטים שמש נצחית בראש צלול (2004) ומגנוליה (1999).
הפקות וכתיבה > לאמנים

רופוס ויינרייט
אליוט סמית' - From a Basement on the Hill
בראד מלדאו
פיונה אפל - Extraordinary Machine
The Polyphonic Spree
קין - Perfect Symmetry
דיידו - Safe Trip Home
קייטי פרי -The One That Got Away
הפקות וכתיבה > לסרטים

Hard Eight (עם מייקל פן) (1996)
מגנוליה (1999)
Punch-Drunk Love (2002)
שמש נצחית בראש צלול (2004)
I ♥ Huckabees (2004)
The Break-Up (2006)
Synecdoche, New York (2008)
אחים חורגים (2008)
The Other Guys (2010)
The Future (2011)
ParaNorman (2012)
This Is Forty (2012)
ליידי בירד (2017)
בית עמרה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 גובה:  717 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,859 (2016)
 קואורדינטות:  31°26′53″N 35°03′13″E﻿ / ﻿31.44815°N 35.053688888889°E﻿ / 31.44815; 35.053688888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) בית עמרה(למפת הר חברון רגילה) בית עמרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עמרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עמרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית עמרה (خربة بيت عمرة) הוא כפר פלסטיני, הנמצא 12 ק"מ דרומית מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון שבדרום יהודה ושומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה 2,859 תושבים.