stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוסטב קלוציס
יצירה

קלוציס עבד במגוון מדיות ניסויות. הוא אהב להשתמש לתעמולה כתמונת רקע מהפכנית. הפרויקט הראשון שלו, ב-1922, היה סדרה של תצוגות ניידות למחצה, מולטימדיה, שהותקנו ברחובות מוסקבה, ושילבו רדיו, מסכי סרטים ותצוגות בעיתונים, והכל כדי לחגוג את יום השנה החמישי למהפיכה. כמו קונסטרוקטיביסטים אחרים הוא עבד בפיסול, הפיק תערוכות, איורים ועוד.
אבל קלוציס וקולגינה ידועים בעיקר בפוטומונטאז'ים שלהם. שמות של כמה מהכרזות הטובות ביותר שלהם: "חישמול הארץ" (1920), "לא יכולה להיות תנועה מהפכנית בלי תיאוריה מהפכנית" (1927), ו"עובדי שטח בראש המאבק לשיקום הסוציאליסטי." (1932).
הם הציגו לעיתים קרובות, והכניסו את עצמם לתמונות התעמולה האלה, כשהם מחופשים לעובדים או לאיכרים. הקומפוזיציות הדינמיות שלהם, עיוותים של קנה מידה ומרחב, נקודות מבט נועזות ומתנגשות הופכו אותם למודרניים תמידיים.
קלוציס הוא אחד מארבעה אמנים שאומרים שהמציאו את תת-הז'אנר של מונטאז' והצילום הפוליטי ב-1918 (יחד עם הדאדאיסטים הגרמנים חנה הוך וראול האוסמן, ואל ליסיצקי הרוסי). הוא עבד לצד ליסיצקי בתערוכה בינלאומית בקלן.
הערות שוליים

↑  Discover sculptor, collagist, photographer Gustavs Klucis, rkd.nl (באנגלית)
↑  Gustav Klutsis | MoMA, The Museum of Modern Art (באנגלית)
↑  Gustav Klutsis (Latvian, 1895–1938) | The Art Institute of Chicago, archive.artic.edu
↑  КЛУЦИС ГУСТАВ ГУСТАВОВИЧ — информация на портале Энциклопедия Всемирная история, w.histrf.ru
↑  Жертвы массового террора. Бутовский полигон НКВД в 1937-1938 гг., www.sinodik.ru
↑  Tupitsyn, Margarita (1999). "Back to Moscow". El Lissitzky: beyond the Abstract Cabinet : photography, design, collaboration (English ed.). New Haven, Conn.: Yale Univ. Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437737705171  BNE: XX988296  BnF: cb15037307d (data)  CiNii: DA16480845  GND: 118994484  ISNI: 0000 0000 8070 4657  LCCN: n86058387  LNB: 000008670  NKC: jx20091222005  NTA: 302318577  PIC: 315253  RERO: 02-A003460615  RKD: 314921  SNAC: w6rp0z8q  SUDOC: 077935012  ULAN: 500015350  VIAF: 103612525   WorldCat (עם VIAF): 103612525
גוסטב קפקא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1883 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בפברואר 1953 (בגיל 69) פייצהוכהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום מגורים:  אוסטריה גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  וילהלם וונדט 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  האוניברסיטה הטכנית של דרזדן  אוניברסיטת וירצבורג 
 
גוּסְטַב קַפְקָא (בגרמנית: Gustav Kafka;‏ 23 ביולי 1883 בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 בפברואר 1953 בפייצהוכהיים (אנ') שליד וירצבורג) היה פילוסוף, ופסיכולוג אוסטרי. אחת התרומות הבולטות של קפקא לתחומי הפסיכולוגיה, הייתה הביקורת שלו על יסודות ושיטות, כמו ביקורתו על הביהביוריזם, ומאמרים אחרים, שבהם חשף נקודות מבט חדשות המבוססות על חקירה קונקרטית.
ביוגרפיה

לאחר שלמד משנת 1902 בווינה, גטינגן ולייפציג, הוא קיבל את הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת לייפציג ב-1906 ("על העלייה בגירוי הטונר") אצל וילהלם וונדט. באוניברסיטת מינכן הוא השלים את ההביליטציה שלו ב-1911 ("ניסיון להציג ביקורתית של השקפות עדכניות יותר על בעיית האגו", 1910) וב-1915 הוא הפך לפרופסור חבר. קפקא השתתף במלחמת העולם הראשונה כחייל מילואים בצבא אוסטריה. לקראת סוף המלחמה, הוא וחברו גזה רווס, אז באוניברסיטת בודפשט, הוזמנו להקים שירות פסיכוטכני עבור הצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1919 קיבל קפקא משרת הוראה באוניברסיטת מינכן בנושא "פסיכולוגיה יישומית, בעיקר לצורך הדרכה בשיטות של מבחני כישורים מקצועיים".
ב-1 באפריל 1923, הוא מונה לפרופסור מן המניין לפילוסופיה וחינוך באוניברסיטה הטכנית של דרזדן. בשנים שלאחר מכן נשא הרצאות נוספות וגם הכין התמחויות להכשרת מורים. לאחר שייסד את המכון לפילוסופיה, פסיכולוגיה ופדגוגיה, הפך קפקא למנהל שותף שלו בשנת 1928. בסמסטר החורף 1929–30 היה פרופסור אורח באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבולטימור שבמרילנד בארצות הברית.
במחאה נגד רדיפת היהודים בגרמניה הנאצית ונגד הדרת עמיתים יהודים מהאגודה הגרמנית לפסיכולוגיה (אנ'), הוא פרש מהוראה בשנת 1934. בתקופת "הרייך השלישי" כתב מאמרים מדעיים רק כאזרח פרטי. במהלך תקופה זו הוא נחשף לפעולות תגמול רבות, כפי שניתן לקרוא ב"יומניו" של עמיתו מדרזדן ויקטור קלמפרר (Ich will Zeugnis ablegen bis zum letzten, "אני רוצה להעיד עד האחרון"). ספרו משנת 1949 "מה הם גזעים?" (Was sind Rassen?), עליו עבד בסתר בתקופה הנאצית, מייצג ניסיון לגבש את תיאוריות הגזע הנציונל-סוציאליסטיות שהופרכו מדעית. אולם היצירה, שהופיעה רק בתקופה שלאחר המלחמה, עוררה עניין מועט.
בשנת 1947 מונה קפקא לקתדרה לפילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וירצבורג, שם עמד בראש הסמינר הפילוסופי עם הנס מאייר (גר') והמנהל היחיד של המכון הפסיכולוגי, שם עבד בתחילה וילהלם יוזף רברס (גר') כעוזרו של קפקא. בשנת 1952 פרש קפקא לגמלאות. ב-1948 הקים מחדש את האגודה הגרמנית לפסיכולוגיה באזור הכיבוש האמריקני ומ-1951 ועד מותו בתחילת 1953 היה יו"ר האגודה באזורים המערביים והרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שאוחדו ב-1949.
מנישואיו הראשונים היו לו שני בנים (גוסטב אדוארד קפקא (גר'), נולד ב-4 בפברואר 1907 במינכן; נפטר ב-17 בינואר 1974 בגראץ, עורך דין ואיש מדע המדינה, ושטפן 1908; נפטר ב-8 במרץ 2002 ברכטמהרינג). אשתו נפטרה ב-1924 לפני שעבר לדרזדן. בת נולדה מנישואים שניים ב-1925 (מריה תרזיה, 1926 בדרזדן; נפטרה ב-30 באוגוסט 2022 במינכן). המשפחה הופצצה בדרזדן בפברואר 1945 ועברה לפייצהוכהיים (אנ') שבקרבת וירצבורג ב-1947.
כתביו

Einführung in die Tierpsychologie ("מבוא לפסיכולוגיה של בעלי חיים")
Aristoteles ("אריסטו"), 1922
Geschichtsphilosophie der Philosophiegeschichte ("פילוסופיה היסטורית של תולדות הפילוסופיה"), 1933
Naturgesetz, Freiheit und Wunder ("חוק טבע, חירות וניסים"), 1940
Was sind Rassen ("מה הם גזעים?"), 1949
Freiheit und Anarchie ("חופש ואנרכיזם"), 1949
הערות שוליים

↑  Revers, W. J. (1953). "Gustav Kafka: 1883-1953". The American Journal of Psychology. 66 (4): 642–644. JSTOR 1418970. PMID 13124579.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596703205171  PLWABN: 9810621664905606  BnF: cb10275746d (data)  CiNii: DA06271452  GND: 116016825  ISNI: 0000 0001 1032 9369  LCCN: no2009192455  NKC: kup19990000045957  NLA: 49850124  NTA: 070602727  RERO: 02-A003437886  SUDOC: 090074696  Trove: 1497351  VcBA: 495/324809  VIAF: 112344620   WorldCat (עם VIAF): 112344620
דז'ה מרקוש (משפטן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוקטובר 1862 פקש, הונגריה 
 פטירה:  3 בדצמבר 1912 (בגיל 50) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1885) 
 
דז'ה מרקוש (בהונגרית: Márkus Dezső; פקש, 13 באוקטובר 1862 – בודפשט, 3 בדצמבר 1912) היה משפטן, שופט בית המשפט המלכותי, סופר משפטי ועורך יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

לאחר סיום לימודי המשפטים, הפך לעורך דין בבודפשט בשנת 1886. משנת 1894 עבד במשרד המשפטים בתואר שופט ממונה, במחלקה להכנת חוקים והשתתף בהכנת חוק הנישואין (1894). בשנת 1906 מונה לעוזר שופט ובשנת 1911 לשופט רגיל בקוריה (אנ') (הקוריה המלכותית היה כינויו של בית המשפט העליון בממלכת הונגריה בין 1723 לבין 1949). בין השנים 1889–1893 ערך את כתב העת "הסקירה המשפטית". משנת 1896 ועד מותו הוא היה העורך הראשי של מהדורת הזיכרון לאלף שנה לייסוד ממלכת הונגריה של ספריית (וארכיב) המשפט ההונגרית - הקורפוס יוריס הונגאריקי (CJH-Corpus Juris Hungarici) (הו') שהיה ספרייה וארכיב החוקים החשוב ביותר - הלא רשמי - של הונגריה במשך מאות שנים. מ-1898 עד 1906 היה העורך ראשי של לקסיקון המשפטי ההונגרי הראשון, ובין 1901 לבין 1904 - בשיתוף עם ארמין פודור {פליישנר) ומור קיש - אסף את כל החוקים שנגעו ללמשפט הפרטי (הלא ציבורי) בהונגריה. בנוסף לכך פרסם מספר מחקרים מקוריים וערך ספריית פסקי דין שפורסמו. הערותיו השונות (במשפט אזרחי, באכיפת החוק, בסדר הדין האזרחי, בדיני זוגיות, בשכר טרחת עורכי דין וכו') שימשו רבות את העוסקים בתחום המשפט בהונגריה.
עבודותיו העיקריות

חוק ההוצאה לפועל (1886)
המהות של ה-Pragmatica Sanctio
מדריך דיני הנישואין והרישום (1895)
חוקי "מוגבלי השליטה ברכוש" בהונגריה (1896)
זכותם של ילדים שנולד מחוץ לנישואין (1897)
לקסיקון החוק ההונגרי (1898–1906)
קורפוס יוריס הונגאריקי וקידוד המשפט הפרטי (1899) מקוון
המקור הגאלי של ההליך המשפטי ההונגרי הישן (1899)
אודות חברות ביטוח פרטיות (1900)
המשפט הפרטי ההונגרי 1904-1901
המשפט הציבורי הונגרי (1906)
רפורמה בחוק ההוצאה לפועל (1907) מקוון
זכות ההצבעה ( 1912).
קורפוס יוריס הונגאריקי (מהדורת זיכרון של המילניום)
לקריאה נוספת

1896. ביוגרפיה של עורכי קורפוס יוריס הונגאריקי.
חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. דז'ה מרקוש.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. דז'ה מרקוש
קברו של דז'ה מרקוש בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה: 5-1-20.
דאף פוני

| --- | --- |

DAF Pony
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  דאף
 שנות ייצור:  1968–1969
 הרכבה:  הולנד הולנד
 אורך:  3,670 מ"מ
 רוחב:  1,650 מ"מ
 משקל:  830 ק"ג (ריק),  משקל מקסימלי - 1,530 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,100 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 844 סמ"ק, המפיק 40 כ"ס, ב-4,500 סל"ד (יחס דחיסה 7.50:1) (מנוע דגם ה-דאף 44)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית מסוג "Variomatic" (תיבת הילוכים רציפה)
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 צריכת דלק:  (קיבולת מכל דלק 35 ליטר)
דאף פוני (באנגלית: DAF Pony) הוא טנדר מטען אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב 
דאף ההולנדית בין השנים 1968–1969.
יוצרו 700 יחידות בלבד.
דאף פוני

דגם "דאף פוני" פותח בעקבות מכרז כושל של צבא ארצות הברית. בדגם ה"דף פוני" הורכב מנוע 2 הצילינדרים אשר הורכב בדגם הדאף 44.
תאוצת דגם ה"דאף פוני" מ-0-50 קמ"ש היא 12 שניות.
תמונות

דאף פוני, שנת 1969
שלדת דאף פוני (אב טיפוס משנת 1963)
שלדת דאף פוני
ראו גם

דאף (יצרן רכב)
דאף 44
דאף 46
דאף 55
דאף 66
דאף 600
דאף A10
דאף קאלמר
דאף YA-66
דאף MB200
דאף 2600
דאף 2800/3300/3600
לקריאה נוספת

משאיות דאף משנת  1949 (DAF Trucks Since 1949)
הערות שוליים

↑  דאף פוני -נתונים טכניים
דאפאונג

| --- | --- |
 מדינה:  טוגו טוגו
 מחוז:  סאוואן
 גובה:  306 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  64,800 (דירוג: 6, 2016)
 קואורדינטות:  10°52′00″N 0°12′00″E﻿ / ﻿10.866666666667°N 0.2°E﻿ / 10.866666666667; 0.2 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טוגו מוגדלת) לומה סוקודה קפאלימה קארה בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהדאפאונג(למפת טוגו רגילה) לומה סוקודה קפאלימה קארה בנין בורקינה פאסו גאנה מפרץ גינאהדאפאונג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דאפאונג (בצרפתית: Dapaong) היא עיר בצפון טוגו ובירת מחוז סאוואן.
על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2016, מתגוררים בעיר 64,800 תושבים. העיר ממוקמת 638 קילומטרים צפונית לבירה לומה, ליד הגבול עם בורקינה פאסו.
גובהה של העיר הוא 306 מטרים מעל פני הים.
החשמל בעיר מסופק מסכר אקוסומבו, אולם היא נתקלת בקשיים גדולים בתברואת המים ובבריאות הציבור.
כל בתי הספר בעיר הם בתי ספר ציבוריים.
בעיר נמצא נמל התעופה ג'נגו.
מועדון הכדורגל של העיר משחק באליפות טוגו בכדורגל.
כלכלה

לדאפאונג יש תפקיד אסטרטגי חשוב במסחר של מערב אפריקה, מכיוון שהיא נמצאת באזור בו מעבירים סחורות רבות לבורקינה פאסו, ניז'ר ובנין. המרכז הכלכלי של העיר הוא שוק עם חנויות שונות המוכרות בעיקר בדים, דוחן וכבשים. מקורות ההכנסה העיקריים בעיר הם ממסחר, בעלי חיים וחקלאות (בעיקר כותנה, דוחן, תירס, עגבניות וג'טרופה). מאז שנות האלפיים, גידול העגבניות התעצם, עקב הגדלת ייצוא העגבניות ללומה.
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה | עלייה במספר | עלייה באחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | 16,939 |  |  |
| 2003 | 49,000 | 22,061 | 45 |
| 2010 | 58,071 | 9,071 | 18.5 |
| 2016 | 64,800 | 6,729 | 11.6 |
גילם של רוב מכריע מהתושבים בעיר הוא מתחת ל-20.
נכון לשנת 2010, העיר היא העיר השישית בגודלה בטוגו, מבחינת אוכלוסייה.
משנת 1981, אחוז העלייה השנתי הוא 3.81%.
ערים תאומות

צרפת איסי-לה-מולינו, צרפת (מ־1989)
הערות שוליים

↑  דוח נסיעה TOGO - כפרי מכשפות וסחר בעבדים במושבה הגרמנית לשעבר - סוון לוקה וורלד, באתר Sven Luca World, ‏2018-10-15
1 2 3 4  Togo: Regionen, Städte & urbane Orte - Einwohnerzahlen, Karten, Grafiken, Wetter und Web-Informationen, www.citypopulation.de
↑  Jumelages et partenariats internationaux d'Issy-les-Moulineaux, data.issy.com (בצרפתית)
דייוויד ברין

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1950 (בן 74) גלנדייל, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Glen David Brin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, המכון הטכנולוגי של קליפורניה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  גאות הכוכב, The Postman, Earth 
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1983)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1988)  פרס אינקפוט (1985)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1985)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1986)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1988)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1984)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1984)  פרס לרומן מדע בדיוני על שם ג'ון וו. קמפבל (1986) 
 davidbrin.com
 חתימה:   
 
דייוויד גלן ברין (באנגלית: David Glen Brin,‏ 6 באוקטובר 1950) הוא סופר מדע בדיוני יהודי אמריקאי ומדען. דוקטור ופרופסור לאסטרופיזיקה, ששימש יועץ לנאס"א. זכה במספר פרסים בתחום המדע הבדיוני: פרס הוגו, פרס נבולה פרס לוקוס ופרס קמפבל.
קורות חיים

נולד ב-1950 בעיר גלנדייל (קליפורניה), בן שני (מתוך שלושה), לזוג יהודי שנישא עשר שנים קודם לכן, סלמה (לבית סטון) ברין (1918–2010) והרב ברין (1915–2003). האב הרב ברין היה צאצא למהגרים יהודים מפולין ומרוסיה, סופר, משורר ועיתונאי, שהירבה לעסוק בנושאים יהודיים. אחד מספריו הידועים ביותר של האב היה Shouting for Justice: The Journey of a Jewish Journalist Across the Century of Hitler and Israel, אוטוביוגרפיה, שיצאה לאור ב-2003, שנת פטירתו.
ב-1973 קיבל ברין תואר ראשון - בוגר במדעים באסטרופיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה. ב-1978 קיבל תואר שני - מוסמך בפיזיקה שימושית וב-1981 קיבל דוקטורט במדעי החלל. את שני התארים האחרונים הוא קיבל מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
החל משנת 2010 הוא חבר במכון לאתיקה וטכנולוגיות מתפתחות (Institute for Ethics and Emerging Technologies).
נשוי ואב לשני ילדים.
ספריו

ברין מגדיר את עצמו כעתידן והוא מביא לידי ביטוי את השקפת עולמו בספרים שכתב.
ברין ידוע בעיקר בסדרת הספרים שיצר עולם הרימום שפורסמה בשתי טרילוגיות. בסדרה זו יצר יקום בדיוני, המתקיים יותר ממיליארד שנים, ומשתרע על פני חמש גלקסיות ובו גזע של יצורים לא יכול להגיע לתבונה מבלי שגזע אחר יחליט לקחת אותו תחת חסותו ולרומם אותו בעזרת הנדסה גנטית. גזע שרומם הופך ללקוח של הגזע שרומם אותו ונעשה משועבד לו למאה אלף שנים כדי לשלם את חובו לגזע הפטרון. מעמדו וחשיבותו של גזע גלקטי בקרב הגזעים השונים נקבע לפי חשיבות הגזע הפטרון שלו ושושלת הגזעים הפטרונים שלו, ולפי רשימת הלקוחות שרומם ומספרם. היחידים שהגיעו לתבונה מבלי שיהיה להם גזע פטרון או לפחות בלי שנודע מי היה המרומם שלהם, הם בני האדם ולכן הם נקראים "יתומי פרא" ונחשבים נחותים בקרב הגזעים האחרים. בני האדם בתורם רוממו את השימפנזים ואת הדולפינים ובהסתר הם עובדים על רימום הגורילות. בני האדם הם ליברלים ביחס ללקוחותיהם וגישתם זו יוצרת בעיה לגזעים האחרים. אחת התעלומות המעסיקה את הגזעים השונים היא מי רומם את האנושות.
הסדרה נותנת דגש לחשיבות שימור הסביבה והיא כוללת את הספרים הבאים, שרק חלקם תורגמו לעברית:
Sundiver - פורסם ב-1980
Startide Rising – פורסם ב-1983. תורגם לעברת בשם "גאות הכוכב" – יצא בהוצאת אופוס בשנת 1999. הספר זכה בפרסי הוגו, נבולה ולוקוס
The Uplift War – פורסם ב-1987, תורגם לעברית בשם מלחמת הרימום. יצא לאור בהוצאת אופוס בשנת 1999. הספר זכה בפרסי הוגו ולוקוס והיה מועמד בפרס נבולה
Brightness Reef – פורסם בשנת 1995. היה מועמד לפרסי הוגו ולוקוס
Infinity's Shore – פורסם בשנת 1996
Heaven's Reach – פורסם בשנת 1998
סיפור קצר נוסף המהווה חלק מהסדרה, Life in the extreme‏ (1998) תורגם לעברית על ידי רחביה ברמן בשם "החיים על הקצה" ויצא לאור בקובץ סיפורים מיטב סיפורי המדע הבדיוני בהוצאת אופוס, 2002.
ברין כתב ספרים רבים נוספים שאינם חלק מסדרה, ספרים קצרים ורומנים גרפיים. אחד מהספרים שכתב היה The Postman שנכתב בשנת 1985. על בסיס הספר הופק סרט באותו שם בכיכובו ובביומו של קווין קוסטנר.
בשנת 1988 כתב את ספר העיון The Transparent Society המעלה את השאלה האם הטכנולוגיה תאלץ אותנו לבחור בין פרטיות וחופש. בספר זה השתמש בביטוי החברה השקופה . בשנת 1990 כתב את הספר Earth (כדור הארץ) המתאר את האנושות בשנת 2038, שבה חורים שחורים זעירים מיוצרים ונחקרים במעבדות. גם הגרם השמימי שגרם לאירוע טונגוסקה מוצג בספר זה כחור שחור, אלא שהוא מתואר שם כחור שחור טבעי וגדול יותר. הספר היה מועמד לפרס הוגו ופרס לוקוס.
ביחד עם גרג בר וגרגורי בנפורד כתב ברין טרילוגיה של ספרים מקדימים לטרילוגיית המוסד של אסימוב
בשנת 2004 יצא בעברית ספרו אנשי הכבשן (Kiln People) שפורסם בשנת 2002. הספר היה מועמד לפרסי הוגו, לוקוס קלארק וקמפבל.
פרסים ואותות הוקרה

זוכה פרס נבולה לרומן הטוב ביותר לשנת 1983
זוכה פרס הוגו לרומן הטוב ביותר לשנים 1984, 1988
זוכה פרס לוקוס לרומן המדע הבדיוני הטוב ביותר לשנים 1984, 1986, 1988
כוכב הלכת המינורי  5748 Davebrin שהתגלה על ידי אלינור הלין ב-1991 נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  John W. Campbell Memorial Award for Best Science Fiction Novel
↑  "Herb Brin: Remembering a Remarkable Man", הבלוג של דייוויד ברין, 2013
↑  דייוויד ברין משוחח על ספרו והסרט שנעשה על בסיס הספר, The Postman
↑  (5748) Davebrin In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_5421. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259040805171  PLWABN: 9810668949305606  BIBSYS: 99049483  BNE: XX1089740  BnF: cb12039728j (data)  CiNii: DA02510223  GND: 118095730  ISNI: 0000 0000 8160 9918  LCCN: n85026836  NDL: 00434381  NKC: xx0001233  NLA: 35615895  NLG: 78225  NLK: KAC199603446  NSK: 000029577  NTA: 074951130  SNAC: w6nc9sgq  SUDOC: 028592484  Trove: 1015795  VIAF: 85314364   WorldCat (עם VIAF): 85314364
דז'ה נובאק

דז'ה נובאק (בהונגרית: Dezső Novák; ‏3 בפברואר 1939 – 26 בפברואר 2014) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם. במשך רוב הקריירה שלו שיחק במועדון ההונגרי פרנצווארוש.
ביוגרפיה

נובאק נולד ב-3 בפברואר 1939 בז'אק שבהונגריה. בגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן בשנת 1955 עם Szombathelyi Postás. לאחר עונה בה שיחק בסומבטהיי האלאדאש ל-5 השנים הבאות, וכבש 12 שערים ב-82 הופעות. נובאק עבר לפרנצווארוש למשך 11 עונות והוא זכה עימה ב-4 תוארי אליפות, גביע וגביע הירידים אחד. אחרי 57 שערים ב-251 הופעות במועדון נובאק פרש בשנת 1972 כשהוא בן 33.
לאחר הפרישה מיד אימן את קבוצת הנוער של פרנצווארוש לארבע שנים. לאחר שהיה למאמנה של Dunaújváros חזר לפרנצווארוש, אך הפעם לקבוצה הבוגרת. עם חזרתו בשנת 1980 זכה עימה באליפות ובקדנציה נוספת שלו בשנות התשעים זכה בשתי אליפויות נוספות וגם פעמיים בגביע. בנוסף לכך נובאק אימן את נבחרת הונגריה באולימפיאדת 1988 ו-1992. הקבוצה האחרונה הייתה אל-איתיחאד הסעודית עימה זכה באליפות, גביע נסיך הכתר ובגביע הפדרציה הסעודית בשנת 1997, השנה בה פרש מאימון.
במדי נבחרת הונגריה השתתף ביורו 1964 אותו היא סיימה במקום השלישי, ונובאק היה מלך שערי הטורניר בצוותא לחברו לנבחרת, פרנץ בנה, כששניהם כובשים שני שערים. במשחק על המקום השלישי כבש צמד על דנמרק בניצחון 1–3. ברמה האולימפית זכה להצלחה עם שתי מדליות זהב ב1964 ו-1968. גם באולימפיאדה של 1960 סיים במקום טוב כשזכה עימה במדליית ארד.
תארים > כשחקן

אליפות הונגריה (4): 1963, 1964, 1967, 1968
הגביע ההונגרי: 1963
גביע הירידים: 1965
מקום שלישי באליפות אירופה: 1964
מדליית זהב אולימפית (2): 1964, 1968.
מדליית ארד אולימפית: 1960
תארים > כמאמן

אליפות הונגריה (3): 1981, 1995, 1996
הגביע ההונגרי (2): 1994, 1996
אליפות ערב הסעודית: 1997
הגביע הסעודי: 1997
גביע הפדרציה הסעודי: 1997
דייוויד ברי (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1984 (בן 40) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 בת זוג:  קריסטינה טסיק
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד ברי (שמאל) ולורן לייל (ימין) בכנס "Sasnak City Outlander" שנערך ב-17 בנובמבר 2018
דייוויד ברי (באנגלית: David Berry; נולד ב-18 בינואר 1984) הוא שחקן אוסטרלי. הוא מוכר מהופעתו בתפקיד ג'יימס בליי בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "מקום בלב", ובדמות לורד ג'ון גריי בסדרה "זרה" של רשת Starz.
ביוגרפיה

ברי נולד בטורונטו שבאונטריו קנדה, ועבר לאוסטרליה בנעוריו. הוא נולד למשפחת בת ארבעה ילדים. בילדותו קיבל מלגת לימודים בזכות קולו, וחילק את זמנו בין בית הספר והופעות מקצועיות, שכללו גם הופעות באופרה האוסטרלית ובפסטיבלים רבים. ב-2002 קיבל מלגה כדי ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטת מקגיל במונטריאול. עם סיום הלימודים נרשם והתקבל למכון הלאומי לאמנות הדרמה האוסטרלי (NIDA), שם סיים את הלימודים ב-2010.
הופעתו המקצועית הראשונה של ברי הייתה ב-2012 בתפקיד אורח בפרק בסדרה "תעלומות הרצח של מיס פישר". באותה שנה גילם את לוגן מייר בפרק העשירי של אופרת הסבון הוותיקה "קרוב רחוק" של ערוץ 7 האוסטרלי. ב-2013 כיכב ברי בסרט האימה "Progeny" של רוברט וייט. הוא הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הדרמה "A Place to Call Home" בתפקיד ג'יימס בליי, גבר הומוסקסואל באוסטרליה של שנות החמישים של המאה העשרים.
ב-2015 כיכב ברי בתפקיד בריאן קליבר בסרט "The Crater: A True Story of Vietnam". הסרט עוסק בחוויותיו של קליבר בקרב קורל-בלמורל, שהתרחש בין 12 במאי ל-6 ביוני 1968.
באוגוסט 2016 פורסם שברי ייצטרף לצוות שחקני הדרמה התקופתית של רשת Starz "זרה", לתפקיד לורד ג'ון גריי. הופעתו הראשונה בסדרה הייתה בפרק "All Debts Paid" בשנת 2017.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-2012 התחתן ברי עם קריסטינה טסיק. ב-2016 נולד להם בן.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | תעלומות הרצח של מיס פישר | Miss Fisher's Murder Mysteries | אלאסטר | בפרק "Murder on the Ballarat Train" |
| 2012 | קרוב רחוק | Home and Away | לוגן מייר | סדרת טלוויזיה (10 פרקים) |
| 2013 |  | Progeny | דמיין | סרט טלוויזיה |
| 2013–2018 | מקום בלב | A Place to Call Home | ג'יימס בליי | תפקיד קבוע |
| 2015 |  | The Crater: A True Story of Vietnam | בריאן קליבר | מבוסס על סיפור אמיתי |
| 2017–הווה | זרה | Outlander | לורד ג'ון גריי | סדרת טלוויזיה |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | אשליות אבודות | Lost Illusions | לוסיין שרדון | איאן סינקלר | NIDA |
| 2010 |  | Medea Material | ג'ייסון | קאט הנרי | NIDA |
| 2010 |  | Assassins | ג'ון וילקס בות' | טוני נייט | NIDA |
| 2011 |  | Men Without Shadows | ג'יני | הנדריק אלסטיין | Sly Rat/NIDA |
| 2011 |  | A Little Touch of Chaos | ארתור | ג'יימס מילאר / פיטר ראת'רפורד | תיאטרון גרנט סטריט |
| 2015 | בשבילך אני שר | Of thee I Sing | וינטרגרין | ג'יי ג'יימס מודי | בית האופרה של סידני |
הערות שוליים

↑  "On the Couch with Caitlin Berry". Australian Arts Review (בAustralian English). 2015-11-23. נבדק ב-2019-01-16.
1 2  "A Place To Call Home: David Berry". Yahoo! TV Australia. אורכב מ-המקור ב-10 ביוני 2013. נבדק ב-1 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Desk, TV News. "David Berry Cast as 'Lord John Grey' in Hit Starz Series OUTLANDER". BroadwayWorld.com (באנגלית). נבדק ב-2019-01-16.
1 2 3  Kinney, Valarie (3 בפברואר 2017). "Outlander's David Berry settles into fatherhood after birth of adorable tot". Daily Record (Scotland). נבדק ב-1 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steger, Sarah. "International TV star coming to Gladstone". Gladstone Observer. נבדק ב-2019-01-16.
↑  "Meet Outlander's Lord John Grey". E! Online. 29 באוגוסט 2016. נבדק ב-2019-01-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Molloy, Shannon (26 בספטמבר 2015). "Shunned, abused and tortured: David Berry portrays what many gay men endured in 1950s Australia". News.com.au. נבדק ב-1 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Outlander star David Berry: Why I've returned to A Place to Call Home". נבדק ב-2019-01-16 – via who.com.au.
1 2  "Vietnam War doco The Crater tells Brian Cleaver's story at Battle of Coral-Balmoral". נבדק ב-2019-01-17 – via news.com.au.
↑  Petski, Denise (29 באוגוסט 2016). "Outlander Casts David Berry As Lord John Grey". Deadline Hollywood. נבדק ב-29 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rice, Lynette (29 באוגוסט 2016). "Outlander finds its Lord John Grey". Entertainment Weekly. נבדק ב-29 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cliffe, Nicole (24 בספטמבר 2017). "Outlander Recap: Who's Afraid of Virginia Randall?". Vulture. נבדק ב-17 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yu, Juliana (2015-09-22). "Gershwin musical Of Thee I Sing shines a light on the farce of politics". The Sydney Morning Herald (באנגלית). נבדק ב-2019-01-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1237936063  LCCN: no2018051031  VIAF: 6446152502857110800003   WorldCat (עם VIAF): 6446152502857110800003
דייוויד ברנס

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1942 (בן 82)
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, טיפול קוגניטיבי התנהגותי
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה
 מנחה לדוקטורט:  אהרון בק 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד
 https://feelinggood.com/
 
דייוויד ד. ברנס (באנגלית: David D. Burns; נולד ב-19 בספטמבר 1942) הוא פסיכיאטר אמריקאי ופרופסור עזר אמריטוס במחלקה לפסיכיאטריה ומדעי ההתנהגות בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד ומחברם של ספרים רבי מכר כמו Feeling Good: The New Mood Therapy, The Feeling Good Handbook ו-Feeling Great: The Revolutionary New Treatment for Depression and Anxiety. ברנס הפך את הטיפול הקוגניטיבי התנהגותי (CBT) של אלברט אליס ואהרון ט' בק לפופולרי, כאשר ספריו נהיו לרבי מכר במהלך שנות ה-80. בראיון בינואר 2021, ברנס ייחס את עליית הפופולריות שלו, וחלק ניכר מהצלחתו, להופעתו ב-1988 בתוכנית הטלוויזיה הידועה The Phil Donahue Show, אליה הוזמן על ידי המפיקה לאחר שעזר לבנה המתבגר עם דיכאון.