stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלב הבית
פיזיולוגיה > פרווה

כלבים מאופיינים בשכבה יחידה או כפולה של פרווה. הפרווה הכפולה מורכבת מחלק עליון של שערות נוקשות המסייעות בדחיית מים והגנה מפני לכלוך, ופרווה רכה ומבודדת מתחת. כלבים עם שכבה יחידה הם בעלי שיערות נוקשות עליונות ומעט שיערות תחתונות, אם בכלל. כלבים משירים את פרוותם לאורך השנה ובמיוחד בעונות המעבר, אז מחליפים הכלבים את פרוותם לקראת שינויי הטמפרטורה. קיימים הבדלים בעוצמת הנשירה בין מינים שונים.
בדומה ליונקים אחרים, גם לפרווה של הכלב ישנם שימושים רבים, כולל ויסות תרמי והגנה מפני חתכים או שריטות; יתר על כן, הפרווה של הכלב ממלאת תפקיד חשוב בהצגת כלבים כגזעיים. התקנים כוללים לרוב תיאור מפורט של אופי ותכונות הפרווה של אותו גזע.
מחלות

אקלמפסיה (כלבות)
טפילי עור בכלבים וחתולים
כלבלבת
מחלת אגן תורשתית
נגיף הפארוו הכלבי
שעלת המכלאות
תולעת הפארק
תסמונת לג-קלב-פרטס
כלבת
דלקת עור אטופית
מחקר שפורסם ב-2020 ונעשה בפינלנד מצא כי 70% מהכלבים שנבדקו סבלו מתסמינים של בעיות התנהגות שונות כמו חרדה, תוקפנות, אימפולסיביות והתנהגות כפייתית. עוד נמצא כי בעיות מסוימות אופייניות לגזעי כלבים ספציפיים, כלומר ייתכן שיש לבעיות מרכיב גנטי.
היריון והמלטה

גיל הבגרות המינית של הכלבה (הגיל בו היא מתייחמת לראשונה) משתנה מכלבה לכלבה ונע בין חצי-שנה לשנתיים. ככלל, ככל שהכלבה מגזע גדול יותר פיזית, כך היא מבשילה מינית מאוחר יותר. תקופת הייחום של הכלבה נמשכת בין שבועיים לשלושה, כל 6–7 חודשים.
משך ההיריון הוא כחודשיים בממוצע, וככל שהכלבה מגזע גדול יותר – ההיריון ארוך יותר.
וטרינר יוכל לזהות היריון כבר מהשבוע השני-שלישי, אך אדם בלתי מיומן סביר כי יבחין בו רק חודש לאחר תחילתו.
כאשר נולדים הגורים עיניהם עצומות והם אינם שומעים. בגיל 10–14 ימים פותח הגור לראשונה את עיניו. ימים בודדים לאחר מכן נפתחות גם תעלות האוזן שלו.
תקופת ההנקה משתנה בין כלבה לכלבה, ונמשכת בין שבועיים לחמישה שבועות.
הכלב ובני האדם > ביות ואבולוציה

הכלב הוא בעל החיים המבוית הקדום ביותר. מחקרים ארכאוזואולוגיים וגנטיים מעידים כי כלבים בויתו מזאבים יותר מפעם אחת החל מלפני עשרות אלפי שנים ברחבי אירואסיה; מחקר גנטי העלה כי מוצאם של כלבי הבית בני ימינו בשושלת מבויתת שגילה לפחות 15,000 שנים ועל פי ממצאי DNA מיטוכונדריאלי נמצא קשר גנטי בין כלבים מודרניים לכלבים שבויתו כבר לפני 33,000 שנים. הציידים-לקטים בני התרבות הנאטופית בארץ ישראל החזיקו כלבים מבויתים כבר לפני כ-15,000 שנים, לפי קבורות כלבים ושרידים אחרים שלהם בשלושה אתרים שונים.
התאוריה המקובלת כיום לתהליך האבולוציוני מזאב לכלב (PROTODOG) היא "תאוריית הנישה" אותה הגה ופיתח פרופסור ריימונד קופינג'ר (אנ'). זוהי תאוריה מהפכנית שמתייחסת להתפתחות הכלב מהזאב כתהליך מהיר ביותר במונחים אבולוציוניים, שייתכן והתרחש במשך עשרות שנים ספורות וככל הנראה חזר על עצמו מספר פעמים לאורך ההיסטוריה, וזאת בניגוד לעמדה העקרונית של דרווין שתהליכים מסוג זה נמשכים על פני מאות אלפי שנים ואף מיליוני שנים. על פי פרופ' קופינג'ר, הזאב "ביית את עצמו" בתהליך שהחל לפני כ-15,000 שנים, בסוף עידן הקרח אחרון, תקופה שבה החלו בני אדם להתיישב בקהילות ויצרו את הכפרים הראשונים. התיישבות קטנה זו יצרה נישה חדשה – שאריות מזון שבני האדם השליכו בסמוך למקום מושבם. למעשה מדובר ב"מזבלות האורגניות" הראשונות. בתנאים החדשים הללו היה יתרון לזאבים בעלי מרחק בריחה קצר יותר. מרחק בריחה משלב בתוכו שני אספקטים עיקריים: המרחק המינימלי שזאב שומר מפני איום, וכן, כמה רחוק הוא בורח כאשר גורם מאיים חודר לתחום המדובר. בנישה החדשה כאמור היה יתרון לזאבים שנשארו קרובים למזבלה כאשר אדם השליך בה שאריות מזון. עם התרחקות האדם, הם אלה שהגיעו ראשונים לשאריות. פרופ' קופינג'ר משווה את התהליך לניסוי המפורסם של בלייב על ביות שועלים.
לאחר הביות התפתח הכלב לאלפי גזעים שונים. כך, למשל, גובהם של כלבים נע בין סנטימטרים ספורים (כמו במקרה של הצ'יוואווה) לכמעט מטר במקרה של וולפהאונד אירי. תכונות הכלבים עברו שינוי והתאמה בברירה מלאכותית שנעשתה בכלבים במהלך השנים. בהתאם לצרכים השונים, פותחו התמחויות לפי דרישותיו של האדם. זהו למעשה בעל החיים שיש לו את מספר ה"גרסאות" הרב ביותר בכדור הארץ.
הכלב ובני האדם > חיבור עתיק

החיבור החברתי בין האדם והכלב הוא ייחודי. תכונתו של הכלב, המייחדת אותו משאר המינים הפיקחים ובעלי היכולות (כקופים), היא רגישותו למסרים אנושיים. מחקרים הראו שכלבים, בניגוד לקופים, מסוגלים למצוא מזון על ידי קריאת "רמזים" אנושיים כגון מבט לכיוון המקום בו הוא מוסתר. כלבים מציגים את הטיית המבט שמאלה כאשר הם מביטים בפנים אנושיות. תכונה זאת משותפת לכלבים ולאנשים, והיא מאפשרת לזהות את המצב הרגשי של האדם שמנגד. מחקרים הראו שכלבים סוקרים באופן שונה אובייקטים נייטרליים לעומת פנים אנושיות. הטיית המבט שמאלה מובהקת רק בעת סריקת פנים אנושיות. לא ברור האם תכונה זו גרמה לחיבור בין האדם לכלב מלכתחילה, או שהיא תוצר של שנים רבות בצוותא.
הכלב ובני האדם > הכלב בשירות האדם

האדם השתמש בכלב משחר דרכם המשותפת למטרות רבות, החל משמירה ותקיפה, עזרה ברעיית צאן ובקר וגרירת מטענים, וכלה בציד, כלב חיפוש והצלה לאיתור נעדרים תחת מפולות שלגים וכחיית מחמד. במלחמת וייטנאם הציב הצבא האמריקני בראש היחידות הלוחמות כלבים לגילוי אויב ומלכודות. כלבים הופעלו על ידי ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה לשימוש כנגד טנקים גרמניים. גם צה"ל משתמש בכלבים למטרות צבאיות. בין היתר לשם פריצה לבתים בהם מוחזקים בני ערובה ולמעקב אחר עקבות מחבלים. במבצע כחול וחום נגד החזבאללה התגלה שצה"ל השתמש בכלבי נפץ, דבר שגרם לרעש תקשורתי גדול ולנסיגה של צה"ל משימוש זה בכלבים.
לכלבים שימושים אזרחיים נוספים כמו: כלבי נחייה לעיוורים, כלבי שמיעה לחרשים, כלבי גישוש לגילוי אנשים תחת הריסות בתים, כלבים לאיתור מוקדי שריפות, כלבי מזחלות, וכלבי הרחה לגילוי חומרי נפץ, סמים וחומרים אסורים אחרים. בשנת 2020 אף הוכשרו כלבי הרחה לזיהוי וירוס הקורונה והיו בשימוש בשדה התעופה הבינ"ל בהלסינקי, פינלנד.
בנוסף פותחו סוגי ספורט בהם משתמשים בכלבים שאינם "מועסקים" בעבודות מסורתיות, וממצים בכך את היכולות הטבעיות שלהם (ראו למשל רכבות כלבים).
כיום, רבים מגזעי הכלבים אינם משמשים עוד למילוי תפקידים שרווחו בעבר, אלא מוחזקים כחיית מחמד וככלבי תצוגה בתערוכות. בעלי כלבים נוטים לעיתים לטפח את כלביהם בתספורות, תסרוקות, בסידור ציפורניים ובפריטי לבוש.
קיימות מספרות לכלבים בהן כלבים מקבלים טיפוח כולל. קיימים גם בתי מלון לכלבים, שם משאירים אותם בעלי הכלבים אם הם נעדרים מביתם, ושירותי הורדת כלבים בתשלום לבעלי-כלבים עסוקים (דוגווקר).
הכלב ובני האדם > גזעים

כלבים הם היונק המגוון ביותר על פני כדור הארץ, עם כ-500 גזעי כלבים מוכרים בעולם. בתקופה הוויקטוריאנית פיתחו בני האדם את גזעי הכלבים המודרניים באמצעות ברירה מלאכותית, ויצרו מגוון עצום של פנוטיפים. רוב הגזעים נגזרו ממספר קטן של אבות גנטיים, אשר עברו ב-200 השנים האחרונות שינוי פנוטיפי מהיר והתגבשו לגזעים המודרניים של ימינו. כלבים מציגים מגוון פנוטיפי עשיר יותר מאשר זה הקיים בכל סדרת הטורפים, כאשר פרופורציות הגולגולת, הגוף והגפיים משתנות באופן משמעותי בין גזעים. לגזעים הללו יש תכונות מובהקות הקשורות למורפולוגיה, הכוללות גודל גוף, צורת גולגולת, פנוטיפ זנב, סוג הפרווה והצבע. התכונות ההתנהגותיות שלהם כוללות שמירה, רעיית צאן, ציד והחזרה של ציד וזיהוי ריח. תכונות האישיות שלהם כוללות התנהגות היפר-חברתית, תעוזה ותוקפנות, מה שממחיש את המגוון התפקודי וההתנהגותי של כלבים. כתוצאה מכך, כלבים של ימינו הם המינים הטורפים השכיחים ביותר והם נפוצים ברחבי העולם, כשהדוגמה הבולטת ביותר לשכיחות ולמגוון הללו, היא הכמות העצומה של גזעים מודרניים שפותחו באירופה בתקופה הוויקטוריאנית.
זו חלוקת גזעי הכלבים לפי FCI:
קבוצה 1 – כלבי בקר וצאן
קבוצה 2 – פינצ'ר ושנאוצר, דמויי דוגה וכלבי הרים שווייצריים
קבוצה 3 – טריירים
קבוצה 4 – דאקלים
קבוצה 5 – שפיץ וטיפוסים פרימיטיבים
קבוצה 6 – ציידי ריח וקרוביהם
קבוצה 7 – פוינטרים וסטרים
קבוצה 8 – רטריברים, ספניאלים וכלבי מים
קבוצה 9 – כלבי לוויה וזעירים
קבוצה 10 – כלבי רוח
הכלב ובני האדם > קשר נפשי, בריאותי וחברתי

מעבר לתפקידים כלביים "מסורתיים", מוכרת יותר ויותר השפעתו של הכלב על הבריאות הפיזית והנפשית של האדם, בייחוד כשמדובר בילדים. הקשר בין אדם לכלב הוא קשר רגשי עמוק ומשמעותו לאדם נוסקת מעבר לתועלת המעשית שהאדם עשוי להפיק מהכלב. מחקרים פסיכולוגיים ופיזיולוגים רבים נעשו לגבי חיות מחמד בכלל וכלבים בפרט, ומהם עולה שהקשר עם חיית מחמד מפתח תחושות הערכה עצמית, אחריות, אמפתיה ורגישות אצל ילדים. בנוסף, נמצא שלכלב השפעה מרגיעה על בעליו. דבר זה בא לידי ביטוי בלחץ דם נמוך יותר בסביבת הכלב, בירידת קצב לב בעת ליטופו, ואף נמצא שלבעלי כלבים תוחלת חיים גבוהה יותר. מחקרים מהעשורים האחרונים מעידים כי ליטוף הכלב גורם לייצור הורמון אוקסיטוצין, הידוע גם כהורמון האהבה, הן אצל המלטף והן אצל הכלב, בדומה לייצורו במגע בין הורים לתינוקם ובין בני זוג. כלבים וחיות אחרות משמשים כ"מתווכים" חברתיים המקלים על יצירת קשר עם ילדים, דבר המשמש בעיקר לטיפול במסגרת החינוך המיוחד, כשמדובר בילדים בעלי נכויות ובעיות רגשיות והתנהגותיות. במספר מדינות מתקיים פרויקט הקראת ספרים לכלבים, לשיפור יכולת הקריאה של ילדים, העלאת ביטחונם העצמי וכישוריהם הקוגניטיביים והרגשיים.
אם לא די בכך, מספר מחקרים מציינים שנוכחות כלבים בגיל מוקדם או אפילו בשלב ההיריון עלולה להקטין משמעותית את הסיכוי לאלרגיות מסוימות בגילים צעירים, המחקרים משערים שהסיבה לתופעה זו קשורה להשערת ההיגיינה.
חיי הכלבים עם בני האדם הקנו להם את הכינוי "חברו הטוב ביותר של האדם". לעומת זאת, קיימות חברות בהן מתייחסים לכלבים כטמאים, וקיימות תרבויות בהן משמש בשרם (אנ') של גזעים מסוימים של כלבים למאכל. נכון ל-2014 ישנן כ-40 מדינות שבהן אין איסור בחוק על אכילת כלבים.
הכלב ובני האדם > צואת כלבים ברחובות העיר

בערים רבות בישראל קיימת בעיה של צואת כלבים שמושארת על ידי בעלי הכלב ברחובות ועל גבי המדרכות והופכות אותן לשדה מוקשים של צואה ומקשות על חיי התושבים. בערים רבות נקבעו קנסות לבעלי הכלבים שלא אוספים את צואת הכלב שלהם. אבל יש קושי לתפוס את בעלי הכלבים, כי פעמים רבות בעלי הכלב לא מזוהה. גובה הקנסות יכול להגיע ל-750 ש"ח (למשל בנשר). הועלו רעיונות לקחת בדיקות DNA של כלבים וכך לגלות מי בעליו. רעיונות כאלה פורסמו בערים תל אביב-יפו, רעננה וקריית מוצקין.
הכלב בספרות ובאומנות

חלקו הנכבד של הכלב בחיי האדם ניכר גם בהתייחסות אליו ביצירות ספרותיות ואמנותיות לאורך ההיסטוריה. ברישומים מצריים עתיקים מופיעים כלבים בתפקידי ציד או לוויה. כלבים מופיעים בציורים מהמאה ה-18 וה-19 כמלווים בדיוקנאות, כנושא הציור, או כחלק מהתרחשויות וכן בפסלים.
בספרים וסרטים רבים משמשים כלבים בתפקיד הגיבור הראשי, מהידועים שבהם, "פנג הלבן" מאת ג'ק לונדון, "לאסי חוזרת הביתה" מאת אריק נייט, "עזית הכלבה הצנחנית" מאת מוטה גור ועוד (ראו גם קטגוריה:סרטים על כלבים). באחרים, לכלב תפקיד משני, כגון "טוטו" ב"הקוסם מארץ עוץ" מאת ל. פרנק באום, "שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)" מאת ג'רום ק. ג'רום ואחרים, "קפצן" ב"שביעייה הסודית" ו"טימי ב"חמישייה המפורסמת" מאת איניד בלייטון ועוד. תוכנית האנימציה בטלוויזיה "מרתה מדברת" הייתה להיט ברחבי העולם.
כלבים אף זכו להתייחסויות מיוחדות בשירים, דוגמת שירו של ניל יאנג, "קינג הזקן" (Old King), או שירו של פול מקרטני "מרתה יקירתי" (martha my dear), שנכתב על כלבתו של פול מקרטני, מרתה, מסוג כלב צאן אנגלי עתיק. גם שירם של אהוד מנור ומתי כספי "מי ראה את באני" נכתב על כלבתם של משפחת מנור.
הכלב במקורות היהדות

ככלל, לאורך השנים שרר ביהדות יחס שלילי כלפי הכלב, ויש שטוענים שהוא נובע משתי סיבות: העובדה שרוב הכלבים בתקופת המקרא והמשנה בישראל היו לא מאולפים ונטולי בעלים, והשנייה – היעדר תרבות ציד בישראל, בעיקר בשל החשש בהטלת מום בבעל החיים הניצוד והפיכתו לטרפה, וביחס השלילי בכלל כלפי ספורט. מין מסוים של הכלבים, "הכלב הכופרי", זכה ליחס מעט יותר חיובי.
בהלכה היהודית משתמשים בביטוי "ראוי למאכל כלב" כאמת-מידה להגדרת דבר-מה כמאכל. למשל חמץ עשוי להיות דבר הראוי לפחות למאכל כלב, אולם דבר שאינו ראוי אפילו למאכל כלב אינו יכול להיקרא "חמץ".
הכלב במקורות היהדות > מקורות הדורשים את הכלב לגנאי

התורה אוסרת להביא למזבח בעל חיים שקנו אותו על ידי החלפה בכלב: "לֹא תָבִיא אֶתְנַן זוֹנָה וּמְחִיר כֶּלֶב בֵּית ה' אֱלֹהֶיךָ לְכָל נֶדֶר כִּי תוֹעֲבַת ה' אֱלֹהֶיךָ גַּם שְׁנֵיהֶם".
בספרי הנביאים מוזכר הכלב מספר פעמים כביטוי גנאי לאדם, למשל בפיו של גולית הפלישתי: "וַיֹּאמֶר הַפְּלִשְׁתִּי אֶל דָּוִד הֲכֶלֶב אָנֹכִי כִּי אַתָּה בָא אֵלַי בַּמַּקְלוֹת וַיְקַלֵּל הַפְּלִשְׁתִּי אֶת דָּוִד בֵּאלֹהָיו", בפיו של דוד המלך: "אַחֲרֵי מִי יָצָא מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל אַחֲרֵי מִי אַתָּה רֹדֵף אַחֲרֵי כֶּלֶב מֵת אַחֲרֵי פַּרְעֹשׁ אֶחָד" ובפיו של אבישי בן צרויה: "לָמָּה יְקַלֵּל הַכֶּלֶב הַמֵּת הַזֶּה אֶת אֲדֹנִי הַמֶּלֶךְ אֶעְבְּרָה נָּא וְאָסִירָה אֶת רֹאשׁוֹ".
הנביא ישעיהו מתאר את הכלבים כעזי נפש: "וְהַכְּלָבִים עַזֵּי נֶפֶשׁ לֹא יָדְעוּ שָׂבְעָה (ופרש המצודת דוד: כמו שהכלבים המה בטבעם חזקי התאווה ואינם יודעים משביעה כי בכל עת יתאוו תאווה") וְהֵמָּה רֹעִים לֹא יָדְעוּ הָבִין כֻּלָּם לְדַרְכָּם פָּנוּ אִישׁ לְבִצְעוֹ מִקָּצֵהוּ".
בספר תהלים נמשלים הרשעים לכלבים: "כִּי סְבָבוּנִי כְּלָבִים עֲדַת מְרֵעִים הִקִּיפוּנִי כָּאֲרִי יָדַי וְרַגְלָי", "הַצִּילָה מֵחֶרֶב נַפְשִׁי מִיַּד כֶּלֶב יְחִידָתִי".
בתלמוד הבבלי נכתב: "שְׁלֹשָׁה שׂוֹנְאִין זֶה אֶת זֶה, אֵלּוּ הֵן: הַכְּלָבִים, וְהַתַּרְנְגוֹלִין, וְהַחַבָּרִין".
במשנה נאסר לגדל כלב רע, ובתלמוד מובאים דברים חריפים שאמר רבי אליעזר בן הורקנוס, לפיהם "המגדל כלבים כמגדל חזירים".
בספר הזוהר נכתב על אלו שמתפללים לתועלת עצמם ומבקשים רק צרכים גשמיים: "דצווחין ככלבא 'הב, הב' - הב לנא חיי, הב לנא מזונא". במקום אחר בספר הזוהר נכתב: "אם זכו ישראל, היה יורד כמו אריה של אש לאכול קורבנות. ואם לא זכו, היה יורד כמו כלב של אש".
הכלב במקורות היהדות > להלכה

בתלמוד מצינו מספר מקורות האוסרים לגדל כלב (רובם עוסקים בגידול כלב רע), מחשש של פיקוח נפש:
"דתניא, רבי נתן אומר: מניין שלא יגדל אדם כלב רע בתוך ביתו, ואל יעמיד סולם רעוע בתוך ביתו? ת"ל: (דברים כ"ב) 'לא תשים דמים בביתך' ".
"לא יגדל אדם את הכלב - אלא אם כן היה קשור בשלשלת" (ומפרש רש"י: "מפני שנושך ומנבח ומפלת אשה מיראתו".
אמר רבי שמעון בן לקיש: כל המגדל כלב רע בתוך ביתו - מונע חסד מתוך ביתו (ומפרש רש"י: "שאינו מניח העניים לבא לפתחו"), שנאמר (איוב ו) 'למס מרעהו חסד', שכן בלשון יונית קורין לכלב למס, רב נחמן בר יצחק אמר: אף פורק ממנו יראת שמים, שנאמר (איוב ו) 'ויראת שדי יעזוב'".
"מגדל את הכלב בעיר הסמוכה לספר, וקושרו ביום ומתירו בלילה. תניא, רבי אליעזר הגדול אומר: המגדל כלבים כמגדל חזירים. למאי נפקא מינה? למיקם עליה בארור".
ופסק הרמב"ם להלכה: "וכן אסרו חכמים לגדל חזירים בכל מקום, ולא את הכלב אלא אם כן היה קשור בשלשלת, אבל מגדל הוא כלבים בעיר הסמוכה לספר, ביום קושרו ובלילה מתירו, ואמרו חכמים ארור מגדל כלבים וחזירים מפני שהזיקן מרובה ומצוי".
רבי יעקב עמדין פסק כדעת רמב"ם שמותר להחזיק רק כלב אחד, בתנאי שהוא קשור בשלשלת ולצורכי שמירה בלבד.
כמה מחכמי ההלכה בימי הביניים סייגו את האיסור, וקבעו ש"כלב שאינו רע מותר לגדל", וש"כלבים קטנים בני תרבות (מאולפים), אינם בכלל האיסור".
הכלב במקורות היהדות > להלכה > כשם

בעבר, המילה כלב שימשה כשם פרטי של אנשים כפי שנהוג במילים זאב ודוב, אף הם שמות של חיות. אחד משנים עשר המרגלים שנשלחו על ידי משה רבנו לרגל את הארץ היה כָּלֵב בן יפונה[דרושה הבהרה]. כלבא שבוע, שם ארמי, היה חותנו של רבי עקיבא.
אומנם בעברית שם זה אינו מקובל עוד, אך השם התנ"כי שרד בתרבויות אחרות, ואפשר למוצאו, למשל, בארצות הברית.
ההיסטוריון עדיה חורון זיהה את יקטן ויקשן כאב קדמון שסמלו כלב, על-פי המילה הבֶרבֶרית ikjan/ikzan שמשמעה כלב רובץ.
הכלב במקורות היהדות > להלכה > ככינוי גנאי

למרות הקשר הייחודי בין הכלב לאדם נותרו בעברית, וגם בשפות אחרות, כינויי גנאי עם המילה "כלב" שמעידים על יחס שלילי אליהם. בשפת הדיבור היום-יומי נפוצים ביטויים כמו "כלב בן כלב"/"בן כלבה" – אדם בזוי ושפל, "כלבה" – אישה מרשעת ומופקרת (גם באנגלית: son of a bitch ו-bitch בהתאמה), "חיי כלב" – חיים אומללים ועלובים, ועוד.
ראו גם

כלבת
הולכת כלבים
גיניפורט הקדוש
נשיכת כלב
בארק מצווה
הזדקנות אצל כלבים
לקריאה נוספת

"אני כלב", סיפורים שכלב מספר, מאת אלי רון (הוצאה לאור: הוצאת סער)
דייוויד טיילור, "הכלב-המדריך השלם לטיפול בכלבים וגידולם", תרגום: גבי פלג, בית הוצאה כתר, 1986.
אלישבע דיין, החי במקרא: יונקים, ירושלים תשע"ח.
ערגה הלר, עצם העניין, ייצוגים של כלבים ביצירה העברית לילדים, רסלינג, 2024
"Reymond Coppinger: "Dogs: A New Understanding of Canine Origin, Behavior and Evolution
ביאורים

↑  כדוגמת ה-Nureongi בקוריאה והכלבים חסרי השיער (אנ') במקסיקו.
↑  תרגום: שצווחים ככלב 'הב הב' [=תֵן, בארמית], תן לנו חיים, תן לנו פרנסה.
↑  ומפרשים שהכוונה שאם זכו ישראל, היינו שעוסקים ברצון השפעה, היה יורד כמו אריה, שהוא מידת החסד (השפעה), במידה כנגד מידה. וכלב, היינו כשעוסקים רק ברצון לקבל, אזי הוא כמו כלב שצועק הב-הב (=תֵן, תֵן).
↑  תרגום: רבי לוי אמר: שש מאות אלף כלבים. חכמים [אחרים] אמרו: מיליון ומאתיים אלף כלבים. ולא חלוקים הם באמת, כי לשיטת שניהם היו ליעקב שש מאות אלף עדרי צאן: מי שאמר שש מאות אלף כלבים, התכוון לומר שהיה ליעקב כלב אחד לכל עדר ועדר. ומי שאמר מיליון ומאתיים אלף כלבים, התכוון לומר שהיו ליעקב שני כלבים על כל עדר.
↑  לדוגמה, קיילב לנדרי ג'ונס וקיילב פולוויל.
16 במרץ

16 במרץ הוא היום ה-75 בשנה (76 בשנה מעוברת), בשבוע ה-11 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 290 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

597 לפנה"ס – נבוכדנצר כבש את ירושלים לאחר מצור שארך כחודשיים. בעקבות זאת הדיח והגלה את יהויכין לבבל, והמליך במקומו את צדקיהו למלך יהודה
1190 – הטבח ביהודי יורק שבממלכת אנגליה
1521 – פרדיננד מגלן מגיע לאיי הפיליפינים
1802 – נוסדת האקדמיה הצבאית וסט פוינט
1815 – וילם הראשון מוכתר כמלך הראשון של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה (איחוד של הולנד ובלגיה)
1902 – האימפריה הרוסית חותמת על הסכם הגנה עם צרפת
1912 – לורנס אוטס, חבר משלחת לקוטב הדרומי אשר חלה, מקריב עצמו למען חבריו, עוזב את אוהל המשלחת ואומר: "אני רק יוצא החוצה, ייתכן ואתעכב זמן מה"
1926 – רוברט גודרד משגר לראשונה טיל המונע בדלק נוזלי
1934 – נבחרת ישראל בכדורגל עורכת את המשחק הרשמי הראשון בתולדותיה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1934, ומפסידה 1 – 7 בקהיר לנבחרת מצרים
1935 – אדולף היטלר מבטל את חוזה ורסאי ומורה על חימוש גרמניה
1942 – ניסוי השיגור הראשון לטיל V-2 (הטיל מתפוצץ בהמראה)
1966 – במסגרת תוכנית ג'מיני האמריקאית, שיגור ג'מיני 8, המשימה הראשונה בה שתי חלליות נפרדות התחברו זו לזו בחלל. במקביל משגר אטלס D שיגר את מטרת ההתחברות אנג'ינה
1968 – מלחמת וייטנאם: טבח מי ליי
1970 – יוצא לאור התנ"ך האנגלי החדש המלא
1974 – הגשושית מארינר 10 מבצעת יעף שלישי וקרוב ליד כוכב חמה
1978 – אלדו מורו ראש הממשלה המיועד של איטליה נחטף על ידי הבריגדות האדומות. הוא נרצח ב־9 במאי
1978 – נחיתת החללית סויוז 27 והחזרת צוות מתחנת החלל סאליוט 6
1984 – ארגון החזבאללה חוטף את ויליאם באקלי, ראש תחנת ה־CIA בביירות. הוא מת אחרי יותר משנה בשבי
1985 – העיתונאי האמריקאי טרי אנדרסון נחטף על ידי החזבאללה. הוא משוחרר ב־4 בדצמבר 1991
1988 – כוחותיו של סדאם חוסיין טובחים אלפי כורדים בעזרת נשק כימי בעיר חלבג'ה שבצפון מזרח עיראק
1988 – מוגשים כתבי אישום נגד הקולונל אוליבר נורת' והאדמירל ג'ון פוינדקסטר בפרשת איראן-קונטראס
1995 – 130 שנים לאחר שנכנס לתוקף, מאשרת מיסיסיפי את התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית, האוסר על עבדות
1998 – האפיפיור יוחנן פאולוס השני מתנצל באופן רשמי על אי-פעילותה של הכנסייה הקתולית כנגד השמדת היהודים בשואה
2010 – מתחם קברי מלכי בוגנדה בקסובי, אחד מאתרי המורשת העולמית היחידים באוגנדה, עלה באש ונשרף כמעט כליל. דבר אשר הביא למהומות באזור
2014 – נערך משאל עם בחצי האי קרים בנוגע לשאלת הצטרפותו לפדרציה הרוסית, רוב המצביעים הצביעו בעד הסתפחות לפדרציה
2017 – ח"כ באסל גטאס (הרשימה המשותפת) חותם על עסקת טיעון במסגרתה הוא מתפטר מהכנסת ונכנס לשנתיים בכלא, זאת לאחר שנתפס בהברחת טלפונים סלולריים למחבלים בכלא
נפטרו

37 – טיבריוס, קיסר רומא (נולד ב-42 לפנה"ס)
455 – ולנטיניאנוס השלישי, קיסר האימפריה הרומית המערבית (נולד ב-419)
1185 – בלדווין הרביעי, מלך ירושלים (נולד ב-1161)
1405 – מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה (נולדה ב-1350)
1485 – אן נוויל, רעייתו של ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה (נולדה ב-1456)
1736 – ג'ובאני באטיסטה פרגולזי, מלחין, כנר ונגן עוגב איטלקי (נולד ב-1710)
1898 – אוברי בירדסלי, צייר ומאייר אנגלי (נולד ב-1872)
1914 – שארל אלבר גובאט, עורך דין ומדינאי שווייצרי, חתן פרס נובל לשלום (נולד ב-1843)
1930 – מיגל פרימו דה ריברה, שליט ספרד (נולד ב-1870)
1935 – אהרון נימצוביץ', רב אמן יהודי לטבי בשחמט וסופר שחמט משפיע (נולד ב-1886)
1940 – סלמה לגרלף, סופרת שוודית, כלת פרס נובל לספרות, מחברת נילס הולגרסון (נולדה ב-1858)
1957 – קונסטנטין ברנקושי, פסל רומני (נולד ב-1876)
1967 – כתריאל שלמון, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה ודיפלומט ישראלי. שירת כנספח צה"ל בבריטניה ובארצות הברית (נולד ב-1914)
1968 – מריו קסטלנואובו-טדסקו, מלחין יהודי-איטלקי (נולד ב-1895)
1971 – תומאס דיואי, מועמד לנשיאות ארצות הברית בשנים 1944 ו־1948 בה העיתונים הודיעו על ניצחונו על הארי טרומן (נולד ב-1902)
1977 – כמאל ג'ונבלאט, מנהיג הדרוזים בלבנון (נולד ב-1917)
1979 – ז'אן מונה, נחשב לאבי האיחוד האירופי (נולד ב-1888)
1988 – דן לנר, מצנחני היישוב, לוחם פלמ"ח, אלוף בצה"ל (נולד ב-1922)
2003 – רייצ'ל קורי, פעילת שמאל אמריקאית (נולדה ב-1979)
2013 – פרנק ת'ורנטון, שחקן טלוויזיה אנגלי (נולד ב-1921)
2013 – מרינה סולודקין, חברת הכנסת מטעם ישראל בעליה וקדימה (נולדה ב-1952)
2014 – צבי קינן, ימאי, קצין בכיר בחיל הים הישראלי ומנהל ישראלי (נולד ב-1921)
2015 – צבי וינמן, טוען רבני, שמאי מקרקעין, רב, היסטוריון ועסקן חרדי (נולד ב-1940)
2019 – אורי שלגי, מו"ל ישראלי (נולד ב-1927)
2019 – דיק דייל, גיטריסט אמריקני שנחשב לממציא סגנון ה"סרף רוק" (נולד ב-1937)
2019 – ברברה האמר, יוצרת סרטים אמריקאית פמיניסטית (נולדה ב-1939)
2019 – עמוס קלונר, פרופסור במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס א.מ.ת (נולד ב-1940)
2019 – מאיר אלעזר עטיה, מורה, פייטן ומשורר יהודי-מרוקאי (נולד ב-1948)
2020 – יעקב שדה, פרופסור למחלות אף אוזן גרון בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב (נולד ב-1925)
2020 – סטיוארט ויטמן, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי (נולד ב-1928)
2020 – מנחם פרידמן, פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן (נולד ב-1936)
2021 – מריו זוכוביצקי, כדורגלן ארגנטינאי-ישראלי (נולד ב-1953)
2024 – אלקס הרטמן, עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד ש. הורוביץ ושות' (נולד ב-1956)
2025 – יוסי פרוסט, זמר ישראלי ומהחשובים ביזמי ומנהלי התרבות והאמנות הישראלית (נולד ב-1937)
חגים ואירועים החלים ביום זה

15 במרץ – 17 במרץ
מרץ
לוח אירועים שנתי
קוניגונדה מאוסטריה
ג'יימס מדיסון
ג'רי לואיס
טיבריוס
ולנטיניאנוס השלישי
ז'אן מונה
יוסי אליטוב

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1973 (בן 51) כ"ג באב תשל"ג ארגנטינה 
 מדינה:  ישראל
 מעסיק:  עיתון משפחה, כאן ב'
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  yoelituv
 
יוסי (יוסף יצחק) אליטוב (נולד בכ"ג באב ה'תשל"ג, 21 באוגוסט 1973) הוא עיתונאי חרדי, פרשן פוליטי, חסיד חב"ד, עורך העיתון החרדי "משפחה" חבר נשיאות מועצת העיתונות, ויזם נדל"ן.
ביוגרפיה

נולד בארגנטינה, לרב שמעון אליטוב, שהיה אז רבה של קהילת "סוכת דוד". בהיותו בן ארבע שבה משפחתו לישראל. למד והתחנך בישיבות תומכי תמימים של חסידות חב"ד בירושלים ובקריית גת.
בשנת תשנ"ד, 1994, נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק, באותה שנה נפטר הרבי מנחם מנדל שניאורסון, ואליטוב סיקר את השנה הדרמטית עבור ביטאון החסידות "כפר חב"ד". לאחר מכן הצטרף לשבועון החרדי "משפחה". הוא ערך עם אליעזר שולמן את מוסף החדשות וכותב טור פוליטי. בינואר 2011 מונה לעורך העיתון.
בשנת 2000 נבחר למנהל תא כתבי הדתות, לצדם של העיתונאים ניצן חן ושלמה צזנה. באותה שנה נבחר לדירקטור במרכז הקונגרסים בנייני האומה ולדירקטור בחברה העירונית "הגיחון". בינואר 2007 מונה לחבר מועצת הרשות השנייה על ידי שר התקשורת אריאל אטיאס. לקראת המכרז על תחנות הרדיו האזוריות עמד בראש ועדת הפיקוח על המכרזים לתחנות הרדיו האזוריות. כמו כן היה אחראי מטעם הרשות על חברת החדשות וחדשות 10. בינואר 2010 נבחר לכהונה שנייה במועצת הרשות השנייה - החבר היחיד במועצה היוצאת המכהן גם במועצה החדשה. ביוני 2010 מונה כיו"ר ועדת הרדיו של הרשות האחראית על אישור לוחות השידורים בתחנות האזוריות עד לסיום הקדנציה ביולי 2014. באותה תקופה נבחר כחבר נשיאות מועצת העיתונות וחבר במועצה הציבורית לשירות לאומי.
בין השנים 2005-2003 שימש כמגיש אורח בתוכנית "עניין אחר" ברשת ב' ובתוכנית האקטואליה "שבע וחצי" בערוץ הראשון. מעת לעת הוא מפרסם מאמרים על יחסי דת ומדינה באתר ynet ובאתר וואלה!. מתארח כפרשן בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות, בערוץ הכנסת, בערוץ 2 ובערוץ 10, בנושאים פוליטיים ודתיים. תחום התמחותו הוא ש"ס ויחסי דת ומדינה.
בשנת 1997 חיבר ביחד עם בנימין ליפקין את הספר "שלימות הארץ", על משנתו המדינית של הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד ופעילותו הענפה של איל ההון האוסטרלי יוסף גוטניק בשליחותו נגד החזרת שטחים.
בשנים 2014–2016 שידר תוכנית אקטואליה בתחנת הרדיו קול ברמה בשם "אליטוב בשישי". הגיש ברדיו קול חי תוכנית שבועית עם אריה ארליך בשם "חמישי בשניים". החל מפברואר 2018 מגיש עם אריה ארליך את התוכנית "אליטוב וארליך" המשודרת מדי יום חמישי בכאן ב'.
אליטוב מחזיק בנתח בעלות בשלוש חברות – "אחלמה התחדשות עירונית", "ספיר התחדשות עירונית" ומתחם "החרצית התחדשות עירונית" – אשר בונות, במשותף, כ-3,000 יחידות דיור באשדוד.
אליטוב נבחר כאחד ממאה המשפיעים בישראל על ידי מגזין פירמה של העיתון גלובס בשנים 2009, 2010, 2011, 2013.
נשוי לצרויה יפה גנץ ואב לשישה בנים ובת, מתגורר בביתר עילית.
חשדות לשחיתות

ב–2011 דווח כי מועצת הרשות השנייה בודקת ניגוד עניינים בתפקודו של אליטוב, על רקע העובדה שרדיו קול חי, המזוהה פוליטית עם יו"ר ש"ס אריה דרעי, נהג לשדר את שיעורי התורה של אביו של אליטוב. ממצאי הבדיקה מעולם לא פורסמו.
ב–2018 מנכ"ל אתר "בחדרי חרדים" גיא כהן הורשע בסחיטה כספית של מושאי הפרסום באתר באמצעות פרסומים שליליים. אליטוב העיד בבית המשפט מטעם התביעה, וסיפר שלבקשתו של כהן הוא פנה לשורת מיליארדרים שהיו מקורבים לרב יאשיהו פינטו, כולל אילן בן דב, לשעבר בעל השליטה בפרטנר, וג'י שוטנשטיין, בעלי רשת אמריקן איגל, וביקש מהם לרכוש פרסום באתר. כשדרישותיו של כהן לא נענו, עלו באתר החרדי שורת פרסומים לא נעימים מבחינת פינטו.
באוקטובר 2021 פרסמו העיתונאים גור מגידו והגר שיזף כי אליטוב לקח חלק מפעילות הונאה בה מעלו הוא ושותפיו במיליוני שקלים מכספי תרומות שנתרמו למען חולים ונזקקים.