stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיאודראג בוז'וביץ'
קריירת אימון

משנת 2000 עובד כמאמן. ב-2007 לאחר שבודוצ'נוסט פודגוריצה לא הפסידה איתו במשך 27 משחקים והובילה את הטבלה בליגת העל של מונטנגרו. עזב בוז'וביץ' את המועדון מאחר שההנהלה התערבה בעבודתו עם הקבוצה. מיאודראג גם הצליח בבוראץ צ'אצ'ק כאשר הוא בנה צוות תחרותי ממועדון צנוע.
ב-2008 חתם באמקאר פרם הרוסית והוביל אותה למקום הרביעי בליגה, כך המועדון לראשונה בתולדותיו העפיל לליגה האירופאית. בתום העונה עזב את הקבוצה ועבר למועדון הכדורגל מוסקבה, לפי אחת מהגרסאות הוא עשה זאת כי שקל שהישגיו באמקאר לא הוכרו. יש גם גרסאות שהסיבה לפרידתו עם המועדון יכלה להיות יחסים מורכבים עם הנשיא של הקבוצה, וגם העובדה שבמוסקבה הציעו עבורו שכר הגבוה בהרבה מאשר יכל להציע אמקאר.
את עונתו הראשונה במוסקבה הקבוצה סיימה במקום 6, מה שנתפס כתוצאה טובה מאוד. לאחר סיום האליפות נודע על הבעיות הכלכליות הקשות שהיו במועדון. כתוצאה מכך, הבעיות לא נפתרו, ובתחילת 2010 מועדון הכדורגל מוסקבה איבד את מעמדו המקצועי, ובוז'וביץ' ביטל את החוזה עם המועדון.
ב-27 באפריל 2010 מונה בוז'וביץ' למאמן ראשי של דינמו מוסקבה. אחרי משחק מול מועדונו לשעבר, אמקאר, הוא נשאל בריאיון אם הוא הרגיש שהוא שיחק מול קבוצה שנבנתה על ידיו, תשובתו הייתה: "אני מרגיש שאני משחק נגד שחקנים שעשו אותי מאמן". את עונה 2010 דינמו סיימה במקום 7. הנהלת דינמו קיוותה למקום גבוה יותר, אך נתנו לו סיכוי לשיפור בעונה הבאה. ב-5 בנובמבר 2010 הופיעו שמועות על כך שהכוכב האדום בלגרד מעוניין לחתום אותו, קבוצה שאותה הוא תמיד חלם להוביל. עם זאת, בוז'וביץ' נשאר בדינמו והכין את הקבוצה לקראת עונת 2011/12. גם בעונה זו הקבוצה שיחקה מתחת לציפיות ההנהלה והייתה ממוקמת באמצע הטבלה. ב-20 באפריל 2011 אחרי הפסד ביתי 2:1 ברבע-גמר הגביע הרוסי לרוסטוב (הגביע היה התקווה האחרונה של דינמו להעפיל לאירופה) בוז'וביץ' התפטר מתפקידו כמאמן דינמו. ב-28 בספטמבר 2011 מיאודראג חזר להיות מאמן אמקאר פרם.
ב-11 ביוני עזב את אמקאר מרצונו האישי וחתם עם רוסטוב ל-3 שנים. בעונת 2013/14 זכה בהישג הכי גבוה בתולדות הקריירה ובתולדות המועדון – גביע רוסיה ומקום 7 בליגה. ב-24 בספטמבר 2014 לאחר הפסד משפיל לקבוצה מהליגה השנייה (3:0) בוז'וביץ הגיש בקשה להתפטרות, שהתקבלה יום למחרת אחרי ניסיונות רבים של מנהלי המועדון להשאירו. רוסטוב היה המועדון היחיד בקריירה שלו שבו הוא נשאר ליותר משנה.
ב-2015 עבר לאמן את הכוכב האדום בלגרד בסרביה, עמה זכה באליפות ליגת העל הסרבית ב-2016 וכעבור שנתיים חזר לליגה הרוסית והוחתם ביוני 2017 כמאמן ארסנל טולה. במאי 2018 הודיע על התפטרותו.
באוקטובר 2018 מונה למאמן קבוצת קריליה סובייטוב סמרה והוליך אותה לליגת העל הרוסית בכדורגל, אך פוטר ביוני 2020 לאחר שהקבוצה התדרדרה למקום 16 והאחרון בסכנת ירידה לליגה הלאומית.
הוא דובר 4 שפות: מונטנגרית, אנגלית, הולנדית ורוסית.
תארים

סרביה הכוכב האדום בלגרד
הגביע היוגוסלבי: 1993
רוסיה רוסטוב
הגביע הרוסי: 2013/14
רוסיה אמקאר פרם
גמר הגביע הרוסי: 2008
סרביה הכוכב האדום בלגרד
אליפות סרביה: 2015/2016
מוסד וקיסרות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזיק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  טרמינוס, Kalgan 
 הוצאה
 הוצאה:  Gnome Press 
 הוצאה בשפת המקור:  Gnome Press
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1952
 מספר עמודים:  247
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מסדה
 תאריך:  1978
 תרגום:  עמוס גפן
 מספר עמודים:  189
 מהדורות נוספות
 מקורות לכתיבת הספר:  שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת המוסד
 ספר קודם:  המוסד השמיימי
 הספר הבא:  המוסד האחר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001319219
 
מוסד וקיסרות (באנגלית: Foundation and Empire) הוא ספר מסוגת המדע הבדיוני מאת אייזיק אסימוב. מוסד וקיסרות הוא הספר השני בטרילוגית המוסד, והספר הרביעי בכרונולוגית סדרת המוסד. הספר נחשב לאחד מקלסיקות ז'אנר המדע בדיוני, ואף זיכה את אסימוב בפרס הוגו לסדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני לשנת 1965. הספר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1952 כחלק מטרילוגית ספרים, אשר התבססו על לקט סיפורים קצרים שפרסם אסימוב במגזין Astounding Science-Fiction בין השנים 1942–1944. לצורך הוצאת הספרים אסימוב אף הוסיף כמה סיפורים נוספים על-מנת ליצור סדר כרונולוגי לסיפורים.
השראה לסיפור ותהליך הפרסום

אסימוב הצהיר פעמים רבות בנוגע לרעיון סיפורי המוסד, שההשראה הגיעה אליו לאחר שקרא את ספרו של ההיסטוריון בן המאה ה-18 אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית. אסימוב החליט שברצונו לכתוב היסטוריה עתידית של אימפריה מתפוררת, תוך בחינת תהליכי ההתפרקות של האימפריה, והאופנים בם ניתן למנוע הידרדרות זו או לצמצמה. לאחר שקרא את הספר, אסימוב הציע לעורך שלו במגזין "Astounding Science Fiction" לכתוב סיפור קצר שעוקב אחר השקיעה של אימפריה גלקטית עתידנית. קמבפל אהב את הרעיון, ובתום ישיבה של שעתיים ודיונים, אסימוב החליט לכתוב סדרה של סיפורים קצרים שמתארים את המעבר מנפילת האימפריה הראשונה לעליית האימפריה השנייה. אסימוב הגיש את הסיפור הראשון של "המוסד" לקמפבל ב-8 בספטמבר 1941, הסיפור נרכש שבוע לאחר מכן ופורסם במגזין "Astounding Science Fiction" במאי 1942. אסימוב כתב שבעה סיפורים קצרים נוספים במשך שמונה שנים, אשר נאספו ופורסמו כטרילוגיית המוסד בין 1951–1953. הספרים הפכו להיות בין הספרים הכי אהובים של אסימוב, ואף זיכו אותו בפרס הוגו עבור הסדרה הכי טובה של כל הזמנים ב-1966.

מוסד וקיסרות מחולק לשני חלקים. "הגנרל" ו"הפרד". שני הסיפורים מתארים כיצד אדם אחד מנסה להביס את המוסד ובכך חושפים את קיומו של מוסד שני, נסתר. שני הסיפורים בספר פורסמו לראשונה במגזין Astounding Science Fiction (אנ'). "הגנרל" פורסם באפריל 1945 תחת הכותרת "יד מתה" והפרד פורסם בנובמבר–דצמבר 1945.
עלילת הספר > הגנרל

בסיפור "הגנרל", מתואר כיצד הגנרל האחרון החזק באימפריה הגלקטית, בל ריוסה, מנסה להוציא לפועל מתקפה על המוסד כדי לבלום את התחזקותו. בשלב זה, האימפריה הגלקטית עדיין מחזיקה משאבים רבים יותר ומספר רב יותר של פקודים מאשר המוסד, וריוסה מתכוון להשתמש במשאבים אלו במלואם כדי להביס את המוסד ואת אנשיו. לת'ן דיוורס, יליד המוסד, ודוקהם בר, פליט מהכוכב סיוונה, תופסים מסר שמסכם את מעשיו של ריוסה, ונוסעים לטרנטור כדי להראות לקיסר קליאון השני מה מעולל ריוסה. במהלך ניסיונותיהם ליצור קשר עם הקיסר מעוררים דיוורס ובר את חשדנותם של שלטונות החוק בטרנטור ולפיכך נאלצים לברוח מהכוכב.
למרות בריחתם, הקיסר מבין שריוסה מהווה איום לשלטונו ולאיזון הכוחות באימפריה, ומורה על הוצאתו להורג.
הדמויות של הקיסר קליאון השני והגנרל בל ריוסה מבוססות על הדמויות ההיסטוריות של יוסטיניאנוס הראשון והגנרל שלו בליסאריוס. סיפורם היה מוכר לאסימוב בעקבות קריאתו בסמוך לכתיבת הסיפור, את הנובלה של רוברט גרייבס הרוזן בליזאריוס, וכמו כן הודות להיכרותו עם עבודתו של אדוארד גיבון שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית שהיוותה השראה עבור כל טרילוגיית המוסד.
עלילת הספר > הפרד

החלק השני של הספר מספר את סיפורו של הפרד, ומתרחש כמאה שנה לאחר החלק הראשון. האימפריה חדלה מלהתקיים, הכוכב טרנטור עבר את "החורבן הגדול" לאחר שנבזז על ידי צי ברברי, ורק ספיח של 20 כוכבים חקלאיים נותרו מהאימפריה הגלקטית שהתפוררה. רוב הגלקסיה התחלקה לממלכות ברבריות. האימפריה עצמה נכנסה ביתר שאת להידרדרות ומלחמות אזרחים בכל עבר. המוסד הפך לכוח הדומיננטי בגלקסיה, ומצליח להחזיק שליטה במחוז שלו באמצעות רשת המסחר שהתפתחה סביבו. אולם ההנהגה של המוסד עצמו הפכה למנוונת. בעקבות ניוון זה, קבוצה של 30 כוכבים שהפכו לאמידים בפני עצמם בזכות המסחר, מחליטים לפתוח במלחמת התנתקות במוסד.
במקביל, איום חדש עולה. אדם מסתורי שידוע רק בשם "הפרד" זורע פחד ומשתלט בהדרגה על כל הכוכבים עימם הוא בא במגע. הפרד הוא מוטאנט, שמסוגל לחוש ולבצע מניפולציות על תחושותיהם של אחרים, הן באופן פרטני והן באמצעות המוזיקה שהוא מנגן בכלי הנגינה דמוי החליל שלו. לרוב הפרד יוצר תחושה של פחד או הערצה מוחלטים כלפיו, מה שמאפשר לו לשלוט בכל אדם שהוא פוגש. הפרד מנצל יכולתו זו כדי להשתלט על כל הכוכבים העצמאיים שמקיפים את אזור הכוכבים שמצויים בשליטת המוסד, ומשכנע אותם לשקול פתיחת מלחמה כנגד המוסד.
דמויות

| הגנרל> שם הדמות | הגנרל> תפקיד |
| --- | --- |
בל ריוסה: הגנרל החזק האחרון שמנסה להשתלט על המוסד
דוקהם בר: פליט מהכוכב סיוונה, ובנו האחרון החי של אונו בר
לת'ן דיוורס: סוחר שנשלח לרגל אחר ריוסה
קליאון השני: הקיסר האחרון החזק של האימפריה הגלקטית
אמל ברודריג: מזכירתו האישית של קליאון השני
הפרד
הפרד: מוזח שמשתלט על המוסד ומנסה ליצור את האימפריה השנייה
טורן ובייתה דרל: בני הלוויה של הפרד
קפטן האן פריצ'ר: סוכן נבון של המוסד, והראשון שמכיר בכוחו של הפרד
ראש העיר אינדבור השלישי: ראש העיר של המוסד בזמן כיבושו של הפרד
אבלינג מיס: הפסיכולוג שגילה את מקום הימצאו של המוסד השני ולא שרד לאחר גילויו
דגוברט התשיעי: אחד מאחרוני הקיסרים בטרנטור החדשה
התפתחות סדרת ספרי המוסד

הספר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1951 כחלק מטרילוגית ספרים, אשר התבססו על לקט סיפורים קצרים שפרסם אסימוב במגזין Astounding Science-Fiction בין השנים 1942–1944. לצורך הוצאת הספרים אסימוב אף הוסיף כמה סיפורים נוספים על-מנת ליצור סדר כרונולוגי לסיפורים. תחילה פורסמה הטרילוגיה על ידי הוצאה קטנה שנסגרה שנים ספורות לאחר מכן, בשם דפוס גנום. עקב סגירתה של ההוצאה לאור, שקנתה את זכויות ההפצה מאסימוב, לא הייתה באפשרותו לפרסם את הסדרה בהוצאתו לאור החדשה. [דרוש מקור] לאחר מספר שנים, נרכשו הזכויות של הטרילוגיה על ידי חברת ההוצאה לאור הקבועה של אסימוב, דאבלדיי, שהוציאה את הספרים מחדש.[דרוש מקור] יש להניח שהסיבה להוצאה המחודשת הייתה עקב ההתעניינות הגוברת של ציבור קוראיו של אסימוב בסדרה, והמוניטין שיצא לה בקרב חובבי הז'אנר. (הסדרה זכתה ב-1965 בפרס הוגו על סדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני). להפתעתו של אסימוב, ההוצאה המחודשת זכתה להצלחה מסחררת בחנויות הספרים. בלחץ מעריצים ובקשות חוזרות ונשנות מחברת ההוצאות שלו, בתחילת שנות ה-80 ניגש אסימוב לחבר ספרי המשך לסדרה המקורית, כ-30 שנה לאחר שפרסם את שלושת הספרים הראשונים.
לימים הוסיף אסימוב שני ספרי המשך לסדרה (פאתי המוסד, ומוסד וארץ), ושני ספרי קדם סדרה (בטרם המוסד ולקראת המוסד, אשר מתארים ההתרחשויות שקורות כרונולוגית לפני ספרי הטרילוגיה המקורית). התפתחויות אלו אפשרו לאסימוב לשלב את סדרת המוסד עם סדרה נוספת מפרי עטו, סדרת ספרי הרובוטים, וכך ליצור אלטרנטיבה מגובשת ושלמה של עתיד האנושות.
הערות שוליים

↑  History as inspiration: Foundation trilogy
↑  The Early Asimov
↑  בתרגום עמוס גפן, "מוזח"; אדם בעל מוטציה גנטית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 3f1da747-eeab-4c4f-8a39-753627553f70 
הפרד מנגן על ויסי-סונור, כלי הנגינה שלו. הציור נעשה בידי דון איוון פונשץ עבור מהדורה אנגלית של המוסד וקיסרות משנות ה-60
מינרלוגיה

מינרלוגיה היא מדע העוסק בזיהוי וסיווג המינרלים. הסיווג מתבצע על פי ההרכב הכימי, המבנה הגבישי והמאפיינים הפיזיקליים (כולל האופטיים) של המינרל.
כבר בעת העתיקה עסקו חוקרים במינרולוגיה. מרכז ההתעניינות שלהם היה סיווג המינרלים על פי התגבשות הסלעים בטבע. מדע המינרלוגיה המודרני עדיין עוסק בסיווג זה אך מתבסס על ניתוח המבנה האטומי של המינרלים. עקב כך, תחומיים מדעיים כגון פיזיקת מצב מוצק והנדסת חומרים חופפים במידה רבה את תחומי העיסוק של המינרלוגיה.
ראו גם

גביש
ביומינרליזציה
ממו די פיליפוצ'ו

| --- | --- |
 לידה:  1250? סיינה, Republic of Siena 
 פטירה:  1325? (בגיל 75 בערך) סיינה, Republic of Siena 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת סיינה 
 
ממו די פיליפוצ'ו: המדונה והילד, כנסיית Santi Jacopo e Filippo בעיירה קרטלדו שבטוסקנה
ממו די פיליפוצ'ו  (באיטלקית:  Memmo di Filippuccio;‏ סביבות 1250, סיינה – 1325, סן ג'ימיניאנו), היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה.
המידע המתועד על קורות חייו מועט, זאת בדומה לרבים מהאמנים בני אותה תקופה. על כן הביוגרפיה שלו היא משוערת ברובה, משוחזרת על ידי החוקרים על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור. לכן יש גם הבדלים בין המקורות השונים.
נולד בסיינה לאב שהיה צורף זהב. בנו ליפו ממי היה צייר אף הוא. ביתו ג'ובנה הייתה נשואה לצייר סימונה מרטיני.
היה פעיל בסן ג'ימיניאנו לפחות מ-1303, ייתכן שבתחילת דרכו יחד עם דוצ'ו. בנו ליפו ממי קיבל את הכשרתו הראשונית בסדנה שלו בסן ג'ימיניאנו. מ-1317 יצרו יחד סדרה של פרסקאות מאסטה לבית העירייה של סן ג'ימיניאנו.
הערות שוליים

↑  קורות חיי בנו באנציקלופדיה איטלקית מקוונת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3145 0216  LCCN: n95094493  ULAN: 500030914  VIAF: 50940245   WorldCat (עם VIAF): 50940245 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיס אולימפיה

| --- | --- |
 ענף:  פיתוח גוף 
 תאריך ייסוד:  1980 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף
 mrolympia.com/ms-olympia
 קואורדינטות:  28°25′30″N 81°28′10″W﻿ / ﻿28.4249°N 81.4694°W﻿ / 28.4249; -81.4694
 he
 
קייק אלומה, המנצחת השנייה בתחרות.
מיס אולימפיה (באנגלית: Ms. Olympia) היא תחרות מקצועית לפיתוח גוף לנשים שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB).
התחרות נערכה לראשונה בשנת 1980, ומאז שנת 2000 היא נערכת באותו זמן שנערכת תחרות מר אולימפיה כחלק מ-"Olympia Weekend" (סוף שבוע אולימפיה).
משנת 2000 החלו להבחין בתחרות בין גם קבוצות משקל שונות. בשנת 2000 לא היו זכיות כוללות אך חג.אוריתבשנת 2001 זכתה מתמודדת אחת בקבוצות משקל שונות וזכתה בתואר הכולל. בשנת 2005 חזרה התחרות לפורמט הפתוח שבו אין קבוצות משקל.
הזוכות הגדולות ביותר מכל הזמנים הן לנדה מארי (8 זכיות), קורי אוורסון (6 זכיות),וקים צ'יזבסקי ואייריס קייל (4 זכיות).
זוכות התחרות

| שנה | זוכה כללית |
| --- | --- |
1980: רייצ'ל מקליש
1981: קייק אלומה
1982: רייצ'ל מקליש
1983: קרלה דונלאפ
1984: קורי אוורסון
1985: קורי אוורסון
1986: קורי אוורסון
1987: קורי אוורסון
1988: קורי אוורסון
1989: קורי אוורסון
1990: לנדה מארי
1991: לנדה מארי
1992: לנדה מארי
1993: לנדה מארי
1994: לנדה מארי
1995: לנדה מארי
1996: קים צ'יזבסקי
1997: קים צ'יזבסקי
1998: קים צ'יזבסקי
1999: קים צ'יזבסקי
2000: אנדרולה בלנצ'יט  ולנטינה צ'פיגה
2001: ג'ולייט ברגמן
2002: לנדה מארי
2003: לנדה מארי
2004: אייריס קייל
2005: יאקסני אוריקן
2006: אייריס קייל
2007: אייריס קייל
2008: אייריס קייל
2009: אייריס קייל
2010: אייריס קייל
2011: אייריס קייל
2012: אייריס קייל
2013: אייריס קייל
2014: אייריס קייל
עד שנת 1999 נבחרה זוכה כללית בלבד.
בשנת 2000 נבחרו שתי זוכות בקטגוריות משקל. משקל קל: אנדרולה בלנצ'יט, משקל כבד: ולנטינה צ'פיגה.
משנת 2001 נבחרו זוכות בקטגוריות המשקל וגם זוכה כללית מבין השתיים.
ראו גם

מר אולימפיה
פיגר אולימפיה
פיטנס אולימפיה
הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף
ממויידה

| --- | --- |
סמל ממויידהסמל ממויידה
מסכה של ממותה
מסכה של ממותה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  סרדיניה סרדיניה
 בירת העיר:  ממויידה 
 שטח:  49 קמ"ר
 גובה:  650 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,385 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  53 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  40°13′N 9°17′E﻿ / ﻿40.217°N 9.283°E﻿ / 40.217; 9.283
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.bovezzo.bs.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןממויידה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןממויידה(למפת סרדיניה רגילה) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אולביה אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון ממויידה(למפת סרדיניה מוגדלת) קליארי סאסארי קוארטו סנט'אלנה  אולביה אלגרו נואורו אוריסטאנו קורסיקה הים הטירני  הים התיכון ממויידה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ממויידה (איטלקית Mamoiada; סרדינית: Mamujada) היא עיר בנפת נואורו במחוז סרדיניה. העיר שוכנת בגובה של 644 מעל פני הים, כ- 17 ק"מ מהעיר נואורו, בירת הנפה, בלב אזור ברבג'יה של אולולאי (Barbagia di Ollolai). פרסומה של העיר בא לה בזכות הקרנבל ומוזיאון מוזיאון המסכות הים תיכוני (Museo delle Muschere Medierranee) ששוכן בה. האירועים הנערכים בעיר נעשה שימוש בשני סוגי מסכות בולטים - הממוטות וה"איסוהדורס" (Issohadores).
מינרלי קונפליקט

מינרלי קונפליקט הם מינרלים שנכרו באזורים בהם מתקיים סכסוך הנגועים באלימות רחבת היקף והפרת זכויות אדם, ומאופיינים באי יציבות פוליטית, דיכוי, וקריסת התשתית האזרחית. לרוב, המינרלים הם אלו שמהווים את הגורם לתחילת הסכסוך או להחרפתו.
מקורם של רוב מינרלי הקונפליקט הוא במחוזות המזרחיים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. האחראים המרכזיים לסכסוך באזורים אלו, הם גורמים מקומיים הנאבקים על שליטה במכרות המינרלים היקרים, וכוללים את הצבא הלאומי של קונגו, וקבוצות מורדים חמושות. עם זאת, ביזת המשאבים הטבעיים של קונגו אינה מוגבלת לגורמים מקומיים בלבד, ושותפים לה גם גורמי חוץ כגון מדינות אוגנדה, רואנדה ובורונדי המבריחות משאבים רבים ממדינת קונגו ומפיקות רווח ממכירתם. רווחים אלו עזרו במימון מלחמת קונגו השנייה בה היוו המכרות שבקונגו יעד מרכזי לכיבוש ושליטה.
במכרות של אזורי הסכסוך, נכרות מספר עפרות שלאחר תהליך זיקוק מפיקים מהן את המינרלים בדיל, טונגסטן, טנטלום וזהב. מינרלים אלו משמשים לייצור מוצרים אלקטרוניים רבים כגון טלפונים ניידים, מחשבים ניידים וטאבלטים, הנמכרים ברחבי העולם. העלייה העצומה בעשור האחרון בביקוש ובמחיר מינרלים אלו בתעשיות האלקטרוניקה והתכשיטים, הביאה לנטישת ענפי תעסוקה אחרים במזרח קונגו לטובת הכרייה, זאת לצד החרפת מאבקי השליטה במכרות בין המיליציות המקומיות, ובין קונגו והמדינות השכנות.
בין סוגי הפרת זכויות האדם וחוקי המשפט הבינלאומי, הקשורים במאבקים אלו, ניתן למנות עבודה בכפייה, ענישה באמצעות אונס וביזה על ידי המיליציות, שימוש בילדים לוחמים, העסקת ילדים במכרות (40% מהכורים הם ילדים לפי הערכות), זיהום מקורות מים, כרייה בתנאים מסוכנים ועוד.
ראו גם

יהלומי דמים
קולטן (מחצב)
הערות שוליים

1 2  אתר מינהל סחר חוץ
מיס אוסטריה

אוולין אנגלדר, מיס אוסטריה 1974
מיס אוסטריה היא תחרות יופי הנערכת באוסטריה.
התחרות אורגנה לראשונה ב-1929 על ידי מערכת העיתון "Neues Wiener Tagblatt", וליזל גולדארבייטר היהודיה זכתה בה (ולאחר מכן זכתה ב"תחרות היופי הבינלאומית").
ב-1932 הופסקה התחרות, עם זאת במהלך שנות השלושים נערכו תחרויות יופי מקומיות כמו "מיס וינה" ו"מלכת הדנובה".
לאחר המלחמה התחרות החלה התחרות להיערך מחדש ותקופה מסוימת חברת הקוסמטיקה מקס פקטור הייתה נותנת החסות של התחרות. בכל אחת מתשע מדינות אוסטריה נערכת תחרות והזוכה והסגנית נשלחות להשתתף בתחרות הארצית של מיס אוסטריה ובכך בכל שנה מתמודדות שמונה עשר מתחרות על התואר, מספר זוכות בתואר נהיו לאחר מכן לשחקניות בתיאטרון ובקולנוע .
אוסטריה השתתפה לראשונה בתחרות מיס תבל ב-1953 ומ-1957 באופן מסורתי הזוכה במיס אוסטריה הלכה לייצג את מדינתה בתחרות.
בשנת 2000 בתואר זכתה פטרישיה קייזר והיא בת 15 בלבד.
הזוכות

| שנה | הזוכה |
| --- | --- |
1929: ליזל גולדארבייטר
1949: נדיה טילר
1959: כריסטינה שפאציר
1969: אווה ריבר-שטייר
1974: אוולין אנגלדר
1977: אווה דירינגר
2000: פטרישיה קייזר
2002: סלין רושק
מנדה נאזר

| --- | --- |

 לידה:  1980? (בת 44 בערך) הרי הנובה, סודאן 
 מדינה:  סודאן, הממלכה המאוחדת 
 
מנדה נאזר (נולדה ב-1982) היא תושבת בריטניה, מחברת סודאנית ופעילה לזכויות אדם. במשך שמונה שנים, היא הייתה שפחה בסודאן ובלונדון. נאזר נולדה וגדלה בכפר בהרי נובה בסודאן. בגיל שתים עשרה או שלוש עשרה (תאריך לידתה המדויק אינו ידוע), היא נחטפה ונמכרה לעבדות בסודאן לאחר פשיטה על הכפר שלה. משפחתה הצליחה לברוח מהפושטים אל ההרים, אולם היא נלכדה ונמכרה לעבדות. במשך שש שנים, מנדה שימשה כשפחה במשפחה ערבית בח'רטום שם עברה התעללות פיזית.
בריחה ומקלט

לאחר שש שנות שבי,  נאזר נשלחה ללונדון כדי להיות משרתת בית לדיפלומט סודאני, עבד אל אל-קורונקי, הממונה בפועל של סודאן, שהתגורר בווילסדן גרין. לאחר שלושה חודשים, היא הצליחה להימלט בעזרת אחד מבני הקהילה הסודנית בלונדון. עם הימלטה, היא בקשה מקלט. משרד הפנים האנגלי דחה את בקשתה שנתיים לאחר שהוגשה. דחיית הבקשה הביאה לעליה בתמיכה בנאזר, הן מצד ארגוני זכויות אדם והן מצד של ארגונים המתנגדים לעבדות. בין לבין  פרסמה נאזר את האוטוביוגרפיה שלה בגרמניה, בשיתוף פעולה עם עיתונאי בריטי מקצועי.
בנובמבר 2002, משרד הפנים שינה את החלטתו וקיבל את בקשתה..
בשנת 2005 פורסמה המהדורה האנגלית לאוטוביוגרפיה שלה. בשנת 2010, סיפור חייה הומחז בתוכנית של ערוץ 4, "אני שפחה", בכיכובם של וונמי מוסקו (Wunmi Mosaku), ובמחזה "עבדים - שאלה של חופש".
תביעת דיבה בידי דיילי טלגרף

לאחר שהסאנדיי טלגרף פרסם בשנית את סיפורה בספטמבר 2000, אל קורונקי הגיש תביעת דיבה כנגד העיתון. בחודש יולי 2002, לפני שהמקרה הגיע לבית המשפט, העיתון חזר בו מהסיפור, והסכים לשלם פיצויים. נאזר והמחבר המשותף של האוטוביוגרפיה שלה טענו כי תוצאה זו נבעה מאוזלת היד המקצועית של הסאנדיי טלגרף. בפרט, הכתב מעולם לא פגש או דיבר עם נאזרה טרם פרסום המאמר.
עוד נטען כי  העיתון חזר בו מהסיפור כולו, מבלי לתת לנאזר ההזדמנות להבהיר את אי הדיוקים הנטענים, ולהצביע על האמיתות שבו.
מקורות מידע

"Mende Nazer - from slavery to freedom". אורכב מ-המקור ב-2004-02-21. נבדק ב-2011-07-08.
BBC Woman's Hour (2004-01-21). "Mende Nazer". BBC online. נבדק ב-2011-07-10.
Guardian. "Foreign Office Investigates Claim That Woman Was Kept As Slave By Diplomat". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-2011-02-19. נבדק ב-2011-07-10.
Guardian (2003-01-08). "Home Office grants asylum to Sudanese "slave"". The Guardian online. נבדק ב-2011-07-10.
Nazer, Mende; Lewis, Damien (2005). Slave: My True Story. PublicAffairs. ISBN 1-58648-318-8.
לקריאה נוספת

"Statement on the case of Mende Nazer". 2002-10-25. אורכב מ-המקור ב-2002-12-20. נבדק ב-2011-07-10.
"Mende Nazer Wins Fight for Asylum". National Coalition of Anti-Deportation Campaigns online. אורכב מ-המקור ב-2010-04-26. נבדק ב-2009-03-17.
Szymanski, Tekla (בינואר 2003). "Mende Nazer: Fighting for Asylum". World Press online. נבדק ב-2011-07-08. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2  World Press Review, January 2003
↑  Guardian, 2003-01-08
↑  Nazer & Lewis 2005
↑  Nazer & Lewis 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383105905171  PLWABN: 9810563433605606  BNE: XX1662461  BnF: cb14644698r (data)  GND: 124123287  ISNI: 0000 0001 1049 6837  LCCN: n2003056391  NKC: xx0022596  NTA: 252196678  SUDOC: 08710217X  VIAF: 29790603   WorldCat (עם VIAF): 29790603
מייקל גלדיס

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1977 (בן 47) יוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק  אוניברסיטת המדינה ניו יורק בניו פאלץ  Farmington High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל ג'יימס גלדיס (באנגלית: Michael James Gladis; נולד ב-30 באוגוסט 1977) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. ידוע בעיקר מתפקידו הכפול בתור קינסי בסדרת הטלוויזיה "מד מן", בה שיחק בשלוש העונות הראשונות. בעקבות הופעתו במד מן, הוא קיבל תפקיד קטן בסדרה "משמרת שלישית". כיכב בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "לב של נשר".
קריירה

הופיע באחד מפרקי "חוק וסדר: מדור מיוחד". מדבב במשחק הווידאו "L.A. Noire".
בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. באותה שנה שיחק בסרט "תגובה קטלנית". בשנת 2015 הצטרף לעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "אקסטנט" ברשת CBS, בכיכובה של האלי ברי.
בשנת 2016 גילם את פטריק וויצ'יק בדרמת הפשע של AMC "להאכיל את המפלצת" בכיכובו של דייוויד שווימר.
בשנת 2020 שיחק בסדרת המתח "פני דרדפול: עיר המלאכים". בשנת 2021 ביצע הופעת אורח בסדרה "חדשים בשכונה".
בשנת 2023 גילם את בראד וילפורד בסדרת הדרמה והפשע "The Company You Keep" מבית רשת ABC.
בשנת 2024 גילם את איש העסקים קית' טרוביצקי בסדרת המסתורין "מוות ופרטים אחרים" (אנ') של רשת הולו. באותה שנה גילם את העיתונאי טים רוטן (אנ') בסדרת הדרמה הביוגרפית "Monsters: The Lyle and Erik Menéndez Story" בנטפליקס.
חיים אישיים

גלדיס נולד בטקסס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה, אם כי סבו מצד אימו היה יהודי.
מאז 2018 נשוי לשחקנית האמריקאית בת' ברס.
הערות שוליים

↑  https://twitter.com/michaelgladis/status/675217415379263489
↑  https://twitter.com/MichaelGladis/status/796539155266306048
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4033 4532  LCCN: n2006056612  VIAF: 21571844   WorldCat (עם VIAF): 21571844 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2021

מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2021 עם השיר "Here I Stand", שיבוצע על ידי הזמר המקדוני וסיל גרוונלייב.
לפני האירוויזיון

במרץ 2020, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב נבחר לייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2020 עם השיר "You". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-20 בינואר 2021, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב ייצג את ארצו באירוויזיון 2021. באותו היום, נפתחה תקופת הגשת השירים, שנמשכה עד 27 בינואר. ב-11 במרץ 2021, רשות השידור המקדונית פרסמה את השיר אותו גרוונלייב יבצע בתחרות, "Here I Stand".
באירוויזיון

ב-18 במאי 2021, גרוונלייב ביצע את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשל להעפיל לגמר.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, בעקבות התפשטות הקורונה: בוטל אירוויזיון 2020, באתר וואלה, 18 במרץ 2020
↑  Vasil is back for North Macedonia!
↑  Latest News: North Macedonia's Vasil reveals song title and artwork
מפלגת הפעולה הדמוקרטית

| --- | --- |

 מדינה:  בוסניה והרצגובינה 
 מייסד:  אלייה איזטבגוביץ' 
 מנהיגים:  בקיר איזטבגוביץ' 
 תקופת הפעילות:  26 במאי 1990 – הווה (34 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות סוציאלית, פרו־ארופאיות, Bosnian nationalism, דמוקרטיה אסלאמית 
 מטה:  סרייבו 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז ימין
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת העם האירופית, האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 www.sda.ba
 
מפלגת הפעולה הדמוקרטית (Stranka Demokratske Akcije ובקיצור SDA) היא מפלגה בבוסניה והרצגובינה.
המפלגה נוסדה ב־1990 והייתה למפלגה הבוסניאקית הראשונה ביוגוסלביה לשעבר. המפלגה בעלת השפעה על הבוסניאקים בתוך בוסניה והרצגובינה ומחוצה לה.
בבחירות האחרונות לאספה הפרלמנטרית של בוסניה והרצגובינה שנערכו ב-12 באוקטובר 2014, זכתה המפלגה ב-10 מתוך 42 המושבים בבית הנבחרים (הבית התחתון) וב-3 מתוך 15 המושבים ב"בית העמים" (הבית העליון). כמו כן מיוצגת המפלגה בשתי הישויות האוטונומיות המרכיבות את המדינה: בפדרציה של בוסניה והרצגובינה מחזיקה המפלגה ב-29 מתוך 98 מושבי בית הנבחרים (הבית התחתון) וב-10 מתוך 58 המושבים ב"בית העמים" (הבית העליון), ובאספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה מחזיקה המפלגה ב-4 מתוך 83 המושבים.