stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפתור ופרח
גלגוליו של הספר

רבי אשתורי הפרחי סיים את חיבורו ההלכתי בבית שאן בשנת 1322. כמאתים שנה לאחר חיבורו נעלמו עקבותיו. אך עותק אחד הגיע לידי ר' יצחק כהן שולל במצרים, וממנו נעשו עותקים שהופצו במצרים ובארץ ישראל. השימוש העיקרי בספר היה לצורך המידע הרב הקיים בו על ההלכות התלויות בארץ ומידות בית המקדש, אך רבינו יוסף קארו בחיבורו בית יוסף מביא את הספר בהקשר להלכות ציצית. הספר הודפס לראשונה בשנת 1548 בוונציה שבאיטליה על-יד מאיר בן יעקב "איש פרענץ". בפעם השנייה הודפס בשנת 1850 בברלין שבגרמניה.
גלגוליו של הספר > מהדורת לונץ

המהדורה השלישית של הספר הודפסה על ידי אברהם משה לונץ בירושלים בשני חלקים:
ספר א' - יצא בשנת 1897 ובו פרקים א' עד נ"א, 418 עמודים.
ספר ב' - יצא בשנת 1899 ובו פרקים ט"ז עד נ"ט, 487 עמודים. בספר זה יש תוספת של מבואות, מפתחות והשלמות. הוא הודפס בתמיכת חברת כי"ח (כל ישראל חברים) בפריז ומכון צונץ (צונץ שטיפטונג) בברלין.
לונץ הקדיש את שני הספרים לכבוד הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. בספר א' מופיעה הפרענומעראנטן - רשימה של המנויים על פרסומיו, ביניהם "ירושלים, שנתון לידיעת ארץ ישראל" ו"לוח ארץ ישראל". לא מן הנמנע שאלו סיוע לו במימון הספר.
מהדורת לונץ כוללת את הספר המקורי ובו התדיינות במצוות התלויות בארץ, דיני הצדוקים והכותים לענייניהם, לוח הזמנים שהוא מגדירם כ"תכונת קשת הראיה", לוח השנה ("זמן השמיטות וחשבון השטרות") וכן תיאור הארץ, אנשיה, צמחייתה וגבולותיה. לונץ, וכן מחבר הספר, הוסיפו לו הגהות של חכמי העבר, מפתחות מפורטים ותולדות המחבר, תרשים של ה"בית השני" וכן "לוח תמונת המטבעות העתיקות פתוחי עין".
במבוא לספר, לונץ הגדיר את אשתורי הפרחי כ"ראשון בחוקרי ארה"ק", וכתב על בחירתו של אשתורי הפרחי להתגורר בבית שאן : " (הוא) החליט לעזוב את ירושלים לפני מלאת לו שנה לישיבתו בה (בשנת 1315 בקרוב), ולהאחז באחת הערים הקטנות, למען יהי' רחוק משאון הקריה, ויוכל לעסוק בתורה כחפצו, ויבחר לא את העיר הק ט נ ה (הדגש במקור) ונעימה "בית שאן" למושב לו, אשר בה הי' ישוב קטן מאחינו; למען יוכל לשבת במנוחה ולעסוק בחקירת ארה"ק ולחבר חיבור מיוחד כתוצאות חקירותיו ובה כלה את כל חייו".
גלגוליו של הספר > מהדורת בית המדרש להלכה בהתיישבות

מהדורה נוספת, יצאה לאור על ידי בית המדרש להלכה בהתיישבות (באמצעות המכון ללמודי המצוות התלויות בארץ המסונף לו) בשנת 1994, בהתבססות על שלושה כתבי יד שלמים וספר ליקוטים אחד, כך שמדובר במהדורה די בטוחה מבחינת נוסח, אם כי מדובר במהדורה "תורנית" כך שאין בה מנגנון שינויי נוסחאות גדול. בנוסף לכך נכללו בה מאמרים שונים בענייני הספר והנושאים המשתלשלים ממנו.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, ממזרח שמש, הוצאת קשרים ירושלים, עמודים 64–68
ד"ר דוד שניאור, "תחילת מחקר: תאוריה הגאוגרפיים של ארץ ישראל ב'כפתור ופרח' בהשוואה להסברים הגאוגרפיים של פרשני המקרא בימי הביניים", קתדרה 143 (תשע"ב), עמ' 93–110.
ישראל רוזנסון ושלמה גליקסברג (עורכים), רבי אשתורי הפרחי חלוץ חוקרי ארץ ישראל, הוצאת אפרתה, ירושלים, תשע”ה.
הערות שוליים

1 2  עמר, זהר. "הרב אשתורי הפרחי וצמחי ארץ ישראל", סיני קי"ב (תשנ"ג), עמ' רסג - רעג.
↑  הלכות מלכים, פרק ה' הלכה י'
↑  זהר עמר, "הגידולים החקלאיים בבקעת הירדן בימי הביניים", הכפר הקדום בארץ ישראל, (ש' דר וז' ספראי עורכים), תל אביב תשנ"ז, עמ' 297 - 326
↑  בית יוסף אורח חיים סימן י
↑  לפי המבוא של לונץ קדמו לו: בנימין מטודלה - אשר "עשה שם כולם בספר מסעותיו, רי פתחי׳ מרגנשבורג, הרב שמואל ב"ר שמשין והרב ר׳ יעקב שליח ישיבת פריז. אולם את ארבעה מטיבי לכת האלו לא נוכל לכנות כשם ״חוקרי ארה"ק" כי המה בבואם לארה"ק הלכו רק כדרך הסלולה דרך השיירות ולא נטו אף שעל אחר הצדה למען דעת את תכונת המקום היותר נודע בקורותינו ודברי ימינו, ולכן נשמע מכלם כמעט שפה אחת ודברים אחדים."
↑  עמ' xxxii ספר א': כפתור ופרח מתוך "אוצר ספרות ארץ ישראל", מאת הרב אשתורי הפרחי מאת אברהם משה לונץ. ירושלים, תרנ"ט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295903105171  VIAF: 235282809   WorldCat (עם VIAF): 235282809
מימן

ערך זה עוסק ביסוד כימי בעל המספר האטומי 1. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בדיקת ספקטרום מימן
מימן (Hydrogenium; מיוונית: ὕδωρ = מים, γίγνομαι = יוצר) הוא יסוד כימי גזי שסמלו הכימי H ומספרו האטומי 1. מולקולת המימן מורכבת משני אטומי מימן הקשורים ביניהם בקשר קוולנטי יחיד (H-H) ומסומלת כ-H2.
תכונות

בטמפרטורת החדר ובלחץ של אטמוספירה המימן הוא גז חסר צבע, אל-מתכתי. המימן יכול להגיב כמעט עם כל היסודות. מימן הוא היסוד הקל ביותר. בתנאי טמפרטורה ולחץ רגילים למימן טמפרטורת היתוך של 259.2°C- וטמפרטורת רתיחה של 252.8°C-. בלחץ כבד ביותר, כמו הלחץ המצוי בענק גז, מולקולת המימן מאבדת את זהותה והמימן הופך למתכת נוזלית. הנקודה הקריטית שלו היא בלחץ של 12.8 אטמוספירות ובטמפרטורה של 239.9- מעלות צלזיוס.
המימן הוא גז דליק ביותר, אך מתלקח בטמפרטורה גבוהה מאוד כ-535° (נקודת התלקחות). המימן מגיב בתגובה אקסותרמית מאד עם כלור ועם פלואור.
שימושים

גז המימן משמש כדלק לתחבורה, למשל להנעת טילים לחלל. מימן נוזלי משמש כדלק קריוגני (Cryogenic fuel). נאס"א עושה שימוש בדלק זה במנועים מטיפוס RL-10 בתוכנית קונסטליישן. חוזים שאם יפותחו בעתיד תהליכי הפקה זולים שלו, הוא יהווה תחליף נקי לנפט ומוצריו כדלק לכלי רכב.
גז המימן יכול לשמש כמקור אנרגיה ירוק המפיק חשמל על ידי טכנולוגיה הנקראת "תא דלק מימני". תא הדלק המימני פועל בעזרת מימן וחמצן. שמים את שני היסודות בתא אלקטרו-כימי אשר בו מתרחשת תגובת חמצון-חיזור ביניהם. כתוצאה מכך נוצר זרם חשמלי אשר ניתן לנצל אותו לכל שימוש. תוצר התגובה הוא מים. מימן נחשב באופן כללי למקור אנרגיה פחות יעיל ומשמעותית יקר בהשוואה למקורות אנרגיה מקובלים. בעשור השני של המאה ה-21 חלו מספר פריצות דרך ששיפרו משמעותית את יעילותו ומחירו, אולם עד סוף העשור טרם השתלב המימן כמקור אנרגיה נפוץ.
בעבר השתמשו במימן למילוי ספינות אוויר ובלונים כיוון שהוא קל מהאוויר. בשנת 1937 ניצת המימן שבספינת האוויר הינדנבורג, ובשריפה נהרגו 36 בני אדם. בעקבות זאת הופסק השימוש במימן ובמקומו נעשה שימוש בהליום. אסון זה הביא לקיצן של הטיסות המסחריות בספינות אוויר.
גז המימן משמש לייצור מוצרי תעשייה שונים, כמו אמוניה, כוהל וחומצת מלח.
דאוטריום משמש בשימושים גרעיניים להאטת נייטרונים. בדאוטריום משתמשים בכימיה ובביולוגיה בניסויים על השפעות איזוטופים.
טריטיום מיוצר בכורים גרעיניים ובעזרתו בונים פצצות מימן.
מבנה > מבנה אטומי

אטום המימן שונה משאר האטומים בטבלה המחזורית בכך שבאיזוטופ הנפוץ שלו הגרעין שלו אינו מכיל נייטרון, אלא פרוטון בלבד. אטום מימן נייטרלי (שאינו מיונן) מכיל, על כן, פרוטון ואלקטרון – ותו לא.
נוסף ל־1H, קיימים שני איזוטופים נפוצים פחות של מימן: דאוטריום (מסומן 2H, או D) וטריטיום (מסומן 3H, או T), בעלי נייטרון אחד ושני נייטרונים בהתאמה.
מבנה > איזוטופים של מימן

| סמל> סמל.סמל | (p)‏Z> התרגשות אנרגטית.הערות | (n)‏N> התרגשות אנרגטית.הערות | מסה איזוטופית (u)> התרגשות אנרגטית.הערות | זמן מחצית חיים> זמן מחצית חיים.הערות | ספין גרעיני> ספין גרעיני.הערות | שכיחות האיזוטופ (כשבר מולרי מהיסוד)> שכיחות האיזוטופ (כשבר מולרי מהיסוד).הערות | טווח השינוי הטבעי (כשבר מולרי מהיסוד)> טווח השינוי הטבעי (כשבר מולרי מהיסוד).הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1H (פרוטיום) | ‏1 | 0 | 1.00782503207(10) | יציב [>a‏ 1023‏×2.8] | 1/2+ | 0.999885(70) | 0.999816–0.999974 |
| 2H | ‏1 | 1 | 2.0141017778(4) | יציב | 1+ | 0.000115(70) | 0.000026–0.000184 |
| 3H | ‏1 | 2 | 3.0160492777(25) | a‏ (2)12.32 | 1/2+ |  |  |
| 3H | ‏1 | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. | דועך ל-3He באמצעות קרינת בטא. |
| 4H | ‏1 | 3 | 4.02781(11) | [MeV‏ (9)4.6] s‏ 10-22‏×(10)1.39 | 2- |  |  |
| 4H | ‏1 | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. |
| 5H | ‏1 | 4 | 5.03531(11) |  ? s‏ 10-22‏×9.1< | (1/2+) |  |  |
| 5H | ‏1 | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. | מאוד לא יציב, דועך באמצעות פליטת נייטרון. |
| 6H | ‏1 | 5 | 6.04494(28) | [MeV‏ (4)1.6] s‏ 10-22‏×(70)2.90 | 2-# |  |  |
| 6H | ‏1 | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. | דועך באמצעות פליטת נייטרון משולשת. |
| 7H | ‏1 | 6 | 7.05275(108)# | [MeV‏ #(5)20] s‏ 10-23#‏×(6)2.3 | 1/2+# |  |  |
מבנה > מבנה מולקולרי

מולקולת המימן מורכבת באופן רגיל משני אטומי מימן הקשורים ביניהם בקשר שתופי יחיד (H-H) ומסומלת כ-H2. בלחץ נמוך ביותר, כמו הלחץ הנמצא בחלל, המימן נוטה להתקיים כמולקולה בעלת אטום בודד.
המימן הוא מרכיב במולקולת המים ובכל תרכובת אורגנית.
יון מימן חיובי (הידרון) הוא בדרך כלל פרוטון בודד, למעט יונים של איזוטופים נדירים יותר של מימן. נוכחות של יוני מימן בתמיסה מימית נקראת חומציות; חומצה היא חומר הנוטה לתרום יוני מימן לחומרים אחרים. יון שלילי של מימן קרוי הידריד, והוא בסיס רב עוצמה.
היסטוריה

המימן זוהה במאה ה-17 על ידי רוברט בויל. הנרי קוונדיש זיהה אותו שוב ב-1766 וחקר את תכונותיו. את שמו המדעי "הידרוגניום" נתן לו לבואזיה ב-1783. פירוש השם הוא יוצר-מים ומכאן גם נגזר שמו העברי.
צורה בטבע

מימן הוא היסוד הנפוץ ביותר ביקום. מרבית החומר הקיים ביקום הוא מימן הנמצא במגוון כוכבים, בענקי גזים ובריכוזים גדולים של גז בין כוכבי שמהווים את השלב הראשון בהתפתחות כוכבים. רוב המימן בגז הבין כוכבי הוא מולקולרי. מולקולות המימן נוצרות על גרגירי אבק בין-כוכבי.
באטמוספירת כדור הארץ נמצא מימן בריכוזים זעירים (חלקיק אחד מתוך מיליון). המקור הנפוץ ביותר למימן בכדור הארץ הוא מים (H2O). מקורות אחרים הם חומרים אורגניים כמו פחם, גז טבעי ודלקי מאובנים אחרים.
מתאן (CH4) הוא מקור חשוב למימן.
תרכובות שכיחות של מימן הן:
מים – H2O
מי חמצן – H2O2
מי סודה – H2CO3
חומצה גופרתית – H2SO4
מימן מגיב עם חמצן לקבלת מים בתגובה הבאה:
\ 2H_{2(g)}+O_{2(g)}\rightarrow 2H_{2}O_{(l)}
הפקת מימן

ישנן מספר דרכים להפקת מימן, בהן פירוק פחמימות בעזרת חום, אלקטרוליזה של מים, תגובה בין בסיס חזק בתמיסה מימית לבין אלומיניום ועוד.
ניתן להפיק מימן בצורה מסחרית ממתאן וקיטור בטמפרטורות גבוהות (700–1100 מעלות צלזיוס) כך:
\ CH_{4(g)}+H_{2}O_{(g)}\rightarrow CO_{(g)}+3H_{2(g)}
ניתן להפיק מימן נוסף בעזרת הפחמן החד-חמצני שנוצר בעזרת קיטור כך:
\ CO_{(g)}+H_{2}O_{(g)}\rightarrow CO_{2(g)}+H_{2(g)}
מימן נוצר בתגובה של תמיסה חומצית עם מתכת, ולדוגמה, בתגובה בין תמיסה חומצית לבין מגנזיום:
\ 2H_{3}O_{(aq)}^{+}+Mg_{(s)}\rightarrow Mg_{(aq)}^{+2}+2H_{2}O_{(l)}+H_{2(g)}
מימן נוצר גם בתגובה בין מתכת אלקלית לבין מים (או כוהל), ולדוגמה, בתגובה בין נתרן למים:
\ 2Na_{(s)}+2H_{2}O_{(l)}\rightarrow 2Na_{(aq)}^{+}+2OH_{(aq)}^{-}+H_{2}(g)
מימן נוצר גם לאחר תגובת חיזור של פרוטונים, לדוגמה חיזור פרוטוני מימן:
{\ce {2H+ + 2e- -> H2}}
ניתן להפיק "מימן ירוק" על ידי שימוש באנרגיה מתחדשת כמו רוח או שמש להפרדה וזיקוק של אטומי המימן במים. זאת בניגוד לייצור מימן מדלקי מאובנים, המכונה "מימן אפור", או "מימן כחול", המיוצר כשהפליטות של דלקי המאובנים נאספות והמימן מחולצות מהן.
ראו גם

אטום המימן
הטבלה המחזורית
גז הסינתיזה
תהליך כלור-אלקלי
הידרוקסיד
הידרוניום
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ג, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ג, עמ' 254
↑  ד"ר ארז גרטי, תא דלק מימן, באתר מכון דוידסון, ‏30 באפריל 2010
↑   ולדי אומנסקי, אלה אלקלעי, שוק האנרגיה על סף מהפכה: המימן מתחיל להניע את העולם, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2020
↑  ליאור שליין, טיסה נעימה, בטאון חיל האוויר, דצמבר 1999
↑  U. Koelle, P. P. Infelta, and M. Grátzel, Kinetics and Mechanism of the Reduction of Protons to Hydrogen by Cobaltocene, Inorganic Chemistry
↑  אלכסנדרה ווקסלר, ‏העולם רוצה מימן ירוק, ונמיביה אומרת שהיא יכולה לספק אותו, באתר גלובס, 2 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533741005171  BNE: XX527582  BnF: cb120632855 (data)  GND: 4064784-5  LCCN: sh85063416  NDL: 00571624  NKC: ph127177
מיכאל כהן (מוזיקאי)

| --- | --- |

מיכאל כהן
 לידה:  5 באוקטובר 1986 (בן 38)
 שם לידה:  מיכאל רוברט כהן
 שם במה:  כהן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  ראפר, מפיק מוזיקלי, די ג'יי
 סוגה:  ראפ, היפ הופ
 חברת תקליטים:  שיגולה רקורדס, הליקון
 שיתופי פעולה בולטים:  מיכאל מושונוב (כהן@מושון), פלד, מיכאל סוויסה
 http://cohenbeats.com
 
מיכאל כהן (נולד ב-5 באוקטובר 1986), ידוע בשם הבמה כהן, הוא ראפר, די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי, יוצר עצמאי, ובעבר חלק מהרכב ההיפ-הופ כהן@מושון. בחו"ל פועל תחת שם הבמה כהןביטס (CohenBeats).
ביוגרפיה

כהן נולד וגדל במרכז תל אביב ולמד במגמת הקולנוע של עירוני א'. בצה"ל שירת ביחידת ההסרטה של חיל החינוך.
קריירה

כהן החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם מיכאל מושונוב, כאשר בימי שישי במקום לצאת היו יושבים בבית עם חברים ויוצרים שירים. תחילה נהג רק ליצור את הביטים והמלודיות ולאחר עצתו של מושון התחיל בעצמו לרפרפ. השניים הקימו את ההרכב כהן@מושון, ולאחר שהפיקו קליפים לשיריהם התעניינה בהם חברת התקליטים הד ארצי ושחררה את אלבומם הראשון "כושר גופני", בשנת 2008.
לאחר שלוש שנים, הוציאו את אלבומם השני, "מחשב לכל ילד", אשר זכה לשבחים רבים.
לאחר מכן הוציאו מיקסטייפ מחתרתי בשם "חרוימלה מכוכב משה". בו בזמן, הפיק כהן מספר רב של אלבומים וסינגלים לאמנים אחרים, כמו האלבום "משלוח מיוחד" של הצמד פלד ואורטגה.
לאחר שחרור האלבום השני החליט כהן לטוס לארצות הברית, בתחילה התגורר בניו יורק ולאחר מכן עבר לסצנת ההיפ הופ והביטים של לוס אנג'לס. שם פעל תחת שם הבמה CohenBeats, בעיקר כמפיק וכדי ג'יי. כהן בילה שם כ-3 שנים, במהלכן שחרר מספר רב של הפקות מקוריות יחד עם אמנים אמריקאיים וביניהם The Alchemist, והופיע פעמיים באתר המוזיקה Boiler Room, פעם אחת בלוס אנג'לס ובפעם השנייה בתל אביב.
בשנת 2014 חזר כהן לישראל, ושחרר את המיני-אלבום הראשון שלו, "ראפ", בהשקה במועדון התדר בתל אביב.
בשנת 2016 הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום השלישי של כהן@מושון, "ימים ארוכים".
בשנת 2021 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "מה שאפשר עם מה שנשאר".
בשנת 2024 הוציא את אלבום הסולו השני שלו בעברית, "הביתה".
ב-12 בינואר 2025, כחלק מהקמפיין להעלאת מודעות לבריאות הנפש על רקע מלחמת חרבות ברזל אותו השיקה עמותת ער"ן, הושק שיר בשם "S.O.S" בהשתתפות האמנים נונו, שרק, כהן, עדן דרסו והמפיק אורי שוחט.
חיים אישיים

כהן, בנם של במאי הקולנוע אבי כהן והשחקנית מירב גרי ונכדה של אשת התיאטרון פנינה גרי. אחיו למחצה הוא התסריטאי והעורך מולי שגב.
נשוי לעדי שמולביץ' ולהם בת בשם נינה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2017: Daily Affirmations (בתור CohenBeats)
2021: מה שאפשר עם מה שנשאר
2024: הביתה
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2016: סרנדות FM (ביחד עם אייטולה)
2020: Lingua Franca (בתור CohenBeats, ביחד עם אוליבר השני)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2014: ראפ
2014: Pennis (בתור CohenBeats, ביחד עם ג'רמאיה ג'יאה)
2014: The Weight (בתור CohenBeats)
2018: חצי אפוי
2019: גלישה בסתר (ביחד עם מיכאל סוויסה)
2024: בדרך הביתה
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2012: Milk & Honey Vol. 1 (בתור CohenBeats)
2021: שיגסטייפ
הערות שוליים

↑  עמית אטיאס, ‏המלחמה על בריאות הנפש: האומנים שהצטרפו לקמפיין של ער"ן, באתר ‏מאקו‏, 12 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304725305171  ISNI: 0000 0004 0224 6741  MusicBrainz: 636205ec-f773-4dee-9b3e-e8b1cb3023a3  VIAF: 297932983   WorldCat (עם VIAF): 297932983
סעיף היהודים (נורווגיה)

סעיף היהודים (בנורווגית: Jødeparagrafen) הוא השם הלא רשמי של הסעיף השני שהיה קיים במקור בחוקת נורווגיה בין השנים 1814 עד 1851 ואסר במפורש על יהודים להיכנס לתחומי נורווגיה. הסעיף אסר גם על ישועים ומסדרים נזיריים להיכנס לתחומי נורווגיה.
הסעיף היה מנוסח כדלהלן:
"הדת הלותרנית אוונגלית תישאר הדת הציבורית של המדינה. התושבים, המצהירים על שייכותם לאמונה זו, מחויבים גם לחנך את ילדיהם כך. לא תותר פעילות ישועים ומסדרי נזירים. נאסר על יהודים להיכנס לממלכה."
רקע

ניתן לראות בסעיף היהודים כהמשך לחוק הנורווגי(אנ') (Norske Lov) משנת 1687 שהוביל המלך כריסטיאן החמישי אשר קבע שיהודים לא יוכלו לגור בנורווגיה אלא אם כן קיבלו לכך אישור מהמלך.
במקומות אחרים ברחבי אירופה החלו בעידן נפוליאון להדגיש את החשיבות של זכויות האזרח. בין השנים 1782 ל-1814 מדינות כמו שוודיה, דנמרק, פרוסיה, אוסטריה והולנד ביצעו כולן שינויים להגבלות והתקנות המיוחדות שהיו קיימות נגד התיישבות של אוכלוסייה יהודית. באזורים מסוימים באירופה האוכלוסייה היהודית קיבלה מעמד של אורחים כאשר החוק לא איפשר להעניק להם מעמד של תושבים או אזרחים מן המניין. עם זאת, חוקת נורווגיה, אשר הייתה נחשבת לחוקה הפרוגרסיבית ביותר באירופה באותה העת, הייתה המחמירה ביותר כלפי האוכלוסייה היהודית. אנשים שהפרו את הסעיף השני הסתכנו בקנסות שיכלו להגיע עד לאלף ריקסדאלר, בעוד שלאדם שהיה מלשין לממשל על קיומם של יהודים בתחומי נורווגיה היה זוכה ב-50 ריקסדאלר. ליהודים שהתנצרו היה מותר לגור בתחומי נורווגיה.
הוספת הסעיף בחוקה הנורווגית

הסעיף נכלל בחוקה הנורווגית ב-4 במאי 1814, בעיקר בהשפעת כריסטיאן מגנוס פאלסן(אנ'), גיאורג סברדרופ(אנ') והכומר ניקולאי ורגלנד(אנ'). האישים הללו, אשר היו מבין האינטלקטואלים המשכילים ביותר בנורווגיה באותה העת, תמכו בהכללתו של הסעיף השני מסיבות שונות, כולל חששות לגבי ההשפעה הכלכלית הפוטנציאלית של הסוחרים היהודים על המקומיים וחששות מופרכים שמכך שהיהודים עלולים להקים "מדינה בתוך מדינה".
רבים מהמחוקקים של החוקה הנורווגית, כולל כריסטיאן מגנוס פאלסן וניקולאי ורגלנד, הצדיקו את הכללתו של הסעיף על בסיס הטענה שהאוכלוסייה היהודית היא "בלתי מתאימה" כאזרחי נורווגיה משום שלטענתם יהיו לחוקי היהדות עדיפות עבור היהודים על פני נאמנותם למדינה הנורווגית.
אכיפת הסעיף

סעיף היהודים נכנס לתוקף כמעט באופן מיידי. ב-1814 גורשו מברגן ארבעה גברים יהודים בלחץ הסוחרים המקומיים אשר חששו מתחרות כלכלית. לאורך השנים הסעיף נאכף באופן ספורדי כאשר סוחרים ומטיילים יהודים גורשו או נקנסו.
המאמצים לביטול הסעיף

לאורך השנים היו מאמצים מרובים לנסות לבטל את סעיף היהודים מהחוקה הנורווגית. בשנת 1837 הנריק ורגלנד, בנו של ניקולאי ורגלנד, החל לראשונה לפעול להסרתו של סעיף היהודים מהחוקה הנורווגית. הנריק ורגלנד פרסם את אוסף השירים "היהודי"(אנ') ("Jøden") אשר קרא לתמוך בהענקת זכויות אזרח ליהודים. מאמציו הובילו לבסוף לארבע הצבעות פרלמנטריות שונות בין השנים 1842 ל-1851. לבסוף, בשנת 1851, הוחלט להסיר את הסעיף מחוקת נורווגיה והדבר איפשר ליהודים להתיישב בנורווגיה לראשונה מזה כמעט ארבעה עשורים.
החזרת הסעיף במהלך הכיבוש הנאצי

הסעיף הוחזר לחוקת נורווגיה בשנת 1942 בעקבות הכיבוש הנאצי של נורווגיה, במסגרת המדיניות האנטישמית של גרמניה הנאצית, והוא נשאר בתוקף עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945.
גלריה

הכומר ניקולאי ורגלנד היה אחד משלושת האנשים המרכזיים שהעבירו את האיסור הגורף על כך שיהודים יורשו לגור בנורווגיה. ורגלנד תמך בשלב מאוחר יותר בחייו במאמצים של בנו להסיר את האיסור.
הנריק ורגלנד, בנו של ניקולאי, היה מהאישים המרכזיים שהסירו לבסוף את האיסור.
כריסטיאן מגנוס פאלסן היה אחד משלושת האנשים המרכזיים שהעבירו את האיסור הגורף על כך שיהודים יורשו לגור בנורווגיה.
ראו גם

יהדות נורווגיה
הערות שוליים

↑  "A digital dissemination of documents to the history of the Jews Act, § 2, last passus, in the Norwegian Constitution of 17 May 1814". ארכיון מ-21 בדצמבר 2019. נבדק ב-20 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Eisenträger, Stian (2014-05-05). "Jødene som reddet Norges selvstendighet". Verdens Gang (בנורווגית ספרותית). ארכיון מ-2022-05-15. נבדק ב-2022-05-13.
↑  Sverdrup-Thygeson, Ulrik (2021). "Tidligere § 2 fjerde punktum". Grunnloven. Historisk kommentarutgave 1814–2020 (בנורווגית). Oslo Universitetsforlaget. ISBN 9788215022581.
↑  Ulvund, Frode (2014). Fridomens grenser 1814-1851: handhevinga av den norske "jødeparagrafen" (בנורווגית). Oslo: Scandinavian Academic Press. pp. 141ff. ISBN 9788230401187. OCLC 884708238. ארכיון מ-2022-05-15. נבדק ב-2022-05-13.
↑  "The repeal of the Jew clause in Norway's Constitution 1814–1851–2001. Brief history and description of the documentation". stortinget.no. ארכיון מ-2019-12-21. נבדק ב-2017-05-20.
גודפרי צ'שייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1951 (בן 73) ראלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
גודפרי צ'שייר השלישי (באנגלית: Godfrey Cheshire III; נולד ב-3 ביוני 1951) הוא מבקר קולנוע, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי.
הוא היה מעורב בהקמת המגזין "Spectator" בריילי בשנת 1978. כמו כן, שימש כיושב ראש חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק.
בשנים 2001 ו-2005 זכה בשלושה פרסים לביקורת האמנות הטובה ביותר מטעם איגוד עיתוני השבוע האלטרנטיביים.
חייו אישיים

צ'שייר נולד וגדל בעיר ראלי שבצפון קרוליינה. הוריו הם סיס ובאדי צ'שייר. יש לו אח, ספרייג, ואחות בשם שוגר. הוא גם דוד לשתי אחייניות, שרה ודווי, ולאחיין אחד בשם ג'ו. צ'שייר מתגורר בניו יורק.
קריירה כבמאי

בשנת 2005 החל לצלם סרט דוקומנטרי בשם "Moving Midway", המתאר את השפעת העברת בית האחוזה המשפחתי ממיקום הסמוך לכביש סואן אל תוך היער, לאזור שקט ושלו יותר, על משפחתו, ובמקביל, את השפעת המפגש עם צאצאי עבדים שהיו בבעלות משפחתו, כולל אלו שמוצאם מעבד וסבו-רבא של צ'שייר.
קריירה כמבקר קולנוע

צ'שייר היה אחד ממייסדי המגזין "Spectator" בעיר ריילי בשנת 1978. באותה תקופה החל לכתוב ביקורת קולנוע באופן מקצועי. בשנת 1991 עבר לניו יורק, ומאז כתב עבור פרסומים לאומיים ובינלאומיים רבים, ביניהם: "הניו יורק טיימס", "וילג' ווייס", "וראייטי" ונוספים.
במיוחד מעניינים אותו ייצוגים קולנועיים של דרום ארצות הברית, קולנוע איראני, והמעבר מטכנולוגיה אנלוגית לדיגיטלית.
סרטים מועדפים

בשנת 2012 השתתף בסקר המבקרים של המגזין "Sight & Sound" ובו מנה את עשרת הסרטים האהובים עליו:
2001: אודיסיאה בחלל
פחד אוכל את הנשמה
אוניית הקרב פוטיומקין
Close-up
הסנדק חלק שני
אי-סובלנות
הנידון למוות ברח
האיש שירה בליברטי ואלנס
ז'אן ד'ארק
חלון אחורי
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Godfrey Cheshire biography & movie reviews | Roger Ebert, www.rogerebert.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Erika Beras (2005-12-05). "2005 AltWeekly Awards Winners Announced". Association of Alternative Newsweeklies. אורכב מ-המקור ב-2007-06-07. נבדק ב-2008-03-05.
↑  Roger Ebert (15 באוקטובר 2008). "Moving Midway Movie Review & Film Summary (2008)". נבדק ב-19 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Godfrey Cheshire | BFI". אורכב מ-המקור ב-23 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329922805171  LCCN: no2009053892  VIAF: 2125149489144093810000   WorldCat (עם VIAF): 2125149489144093810000
טנופוביר דיסופרוקסיל

| --- | --- |

 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  287.078 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B3 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון B 
 מזהים
 קוד ATC:  J05AF07 
 מספר CAS:  147127-20-6
 PubChem:  464205
 ChemSpider:  408154
 
טנופוביר דיסופרוקסיל (בלועזית:tenofovir disoproxil) הוא החומר הפעיל בתרופות אחדות ובהן: viread, truvada, atripla, eviplera, stribild . בחלקן זהו המרכיב היחיד של התרופה ובחלקן יש גם רכיבים אחרים.
זוהי תרופה נוגדת נגיפים המשמשת (לבד או בשילוב תרופות אנטי-ויראליות אחרות) לטיפול בהפטיטיס B כרוני ולמניעת וטיפול באיידס (HIV/AIDS). טיפול מומלץ גם באנטי-רטרו-וירוסים אחרים. תרופה זו משמשת למניעת HIV/איידס בקרב אלו בסיכון גבוה לפני חשיפה, ואחרי פציעה במחט או חשיפה אפשרית אחרת. התרופה נמכרת הן בפני עצמה והן בשילובים נוספים. התרופה זמינה דרך הפה כטבלייה או אבקה.
תופעות הלוואי השכיחות כוללות פריחה, בחילות, שלשולים, דיכאון וחולשה. תופעות לוואי חמורות כוללות כמות גבוהה של לקטט בדם וכבד מוגדל. אין התוויות נגד מוחלטות. ניתן ליטול אותה בהריון ונראה שהתרופה בטוחה לשימוש. התרופה עובדת על מנגנון של עיכוב רוורס טרנטקריפטאז ולכן מורידה את העומס הנגיפי בגוף.
בשנת 1996 נרשמה התרופה כפטנט על Tenofovir ולאחר מכן אושרה לשימוש בארצות הברית בשנת 2001. . התרופה זמינה בארצות הברית כתרופה גנרית החל משנת 2017. בישראל התרופה מצריכה מרשם רופא.
שימושים רפואיים

Tenofovir disoproxil משמש כטיפול כרוני בהפטיטיס B ובזיהום HIV-1, טנופוביר מיועד בשילוב עם תרופות אנטי-רטרו-ויראליות אחרות לאנשים מגיל שנתיים ומעלה כאשר מדובר באיידס. עבור חולי הפטיטיס B כרוני, טנופוביר מיועד לחולים מגיל 12 ומעלה.
שימושים רפואיים > הפחתת סיכון ל-HIV

ניתן להשתמש בטנופוביר כמניעת ל-HIV לאנשים שנמצאים בסיכון גבוה להידבקות באמצעות העברה מינית או שימוש בסמים בהזרקה. סקירת Cochrane בחנה את השימוש ב-tenofovir כטיפול מונע של HIV לפני החשיפה ומצאה שגם tenofovir לבדו הפחית סיכון להידבקות וגם השילוב של tenofovir/emtricitabine הפחיתו את הסיכון להידבק ב-HIV בחולים בסיכון גבוה.בנוסף המרכז האמריקאי לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ערכו מחקר בשיתוף עם משרד בריאות הציבור של תאילנד כדי לבדוק את היעילות של מתן טיפל יומי של טנופוביר לאנשים המזריקים תרופות לא חוקיות, כאמצעי מניעה. התוצאות מצאו שכיחות מופחתת של 48.9% של הנגיף בקרב קבוצת הנבדקים שקיבלו את התרופה בהשוואה לקבוצת הביקורת שקיבלה פלצבו וכך הוכח שהיא יעילה.