stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת נלסון (אנטארקטיקה)
הערות שוליים

↑  ]https://books.google.co.il/books?id=_DIRAAAAYAAJ&pg=PA92&lpg=PA92&dq=%22Nelson+Peak%22+Antarctica&source=bl&ots=sgHiWYeuvb&sig=ACfU3U0kCYHciNS9CEvzoFv9s31QrjTECQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiNyIOd7YL3AhVBSfEDHSAuBMQQ6AF6BAgSEAM#v=onepage&q=%22Nelson%20Peak%22%20Antarctica&f=false גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי] של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2  מידע על גובה הפסגה
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
פיזיקה ניסויית

בפיזיקה, פיזיקה ניסויית (או לפעמים, "פיזיקה נסיונית") היא תחום המחקר המתמקד בביצוע ניסויים על מנת לבחון השערות פיזיקליות. התחום עומד לצד פיזיקה תאורטית (או "פיזיקה עיונית"), שעוסקת בהכללת הידע הפיזיקלי וניסיונות להרחבתו באמצעים מתמטיים.
הפיזיקאי הניסויי (לפעמים, בקיצור, "הניסיונאי") מתכנן ניסויים כדי לנסות לאשש או להפריך השערות העומדות על הפרק, ובכך לצבור ידע נוסף בתת-תחום שבו הוא עוסק.
פיגוע ההתאבדות בכוויתה

| חלק מהמלחמה בצפון-מערב פקיסטן |
| --- | --- |
 תאריך:  8 באוגוסט 2016 
 מקום:  כוויתה 
 קואורדינטות:  30°22′N 67°01′E﻿ / ﻿30.36°N 67.02°E﻿ / 30.36; 67.02
 סוג:  פיגוע, פיגוע תופת 
 הרוגים:  70 
 פצועים:  150
 מבצע:  המדינה האסלאמית מחוז ח'וראסאן
  (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפיגוע ההתאבדות(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפיגוע ההתאבדות
 
פיגוע ההתאבדות בכוויתה הוא פיגוע שהתרחש ב-8 באוגוסט 2016, במסגרתו התפוצץ מחבל מתאבד בבית החולים "Sandeman" במחוז בלוצ'יסטן שבדרום-מערב פקיסטן. הפיצוץ, שנהרגו בו כ-70 בני אדם וכ-150 נפצעו, אירע בבירת המחוז כוויתה, בזמן שעשרות אנשים התאספו כדי ללוות את גופתו של עורך דין מוכר שנורה למוות מוקדם באותו היום. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגוע. כמה שעות לאחר מכן, פרסם גם ארגון "ג'מעת אל-אחראר" שהתפצל משלוחת ארגון טליבאן בפקיסטן והצטרף למחוז ח'וראסאן, הודעת קבלת אחריות על הפיגוע ועל רצח עורך הדין.
בתקופה שקדמה לפיגוע, אירעו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים וזאת על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.
ב-6 בדצמבר 2016 נהרג מתכנן הפיגוע, ג'האנגיר בדיני, במהלך מבצע של כוחות הביטחון הפקיסטניים בעיר פישין שבבלוצ'יסטן.
פרטי האירוע

בבוקר 8 באוגוסט 2016 נרצח בילאל אנוואר קאסי, נשיא לשכת עורכי הדין של מחוז בלוצ'יסטן, כשהיה בדרכו במכוניתו מביתו למשרדו בעיר. גופתו הועברה לנתיחה שלאחר המוות בבית החולים הממשלתי שבעיר כוויתה. לאחר הגעת הגופה והתאספות עשרות עורכי דין ומכרים של קאסי מרחבי המחוז, כמו גם עיתונאים מקומיים בבית החולים, אירע פיצוץ עז בחדר המיון של בית החולים, שלווה לפי דיווח המשטרה בירי של אדם בלתי מזוהה. כתוצאה מהפיגוע המשולב, נהרגו כ-70 אנשים ונפצעו כ-150, מרביתם עורכי דין ועיתונאים (מתוכם 20 נפצעו קשה). דובר המשטרה ציין כי בפיגוע נעשה שימוש במטען כבד במשקל 8 קילוגרמים אשר כלל כדוריות מתכת, לשם העצמת הפגיעה.
לאחר הפיגוע, אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, הוכרזו שלושה ימי אבל על ידי ממשלת המחוז.
ראו גם

פיגוע ההתאבדות במסטונג (2018)
פיגוע ההתאבדות במסטונג (2023)
הערות שוליים

1 2 3  Mohammad Zafar, Quetta weeps again, The Express Tribune, August 8, 2016
↑  בזמן שליוו עורך דין שנרצח: 70 נהרגו בפיגוע בבית חולים בפקיסטן, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2016
↑  פקיסטן: מחבל פוצץ עצמו בבית חולים, עשרות נהרגו, באתר ynet, 8 באוגוסט 2016
↑  65 killed, over 150 injured in blast at hospital in Pakistan's Quetta, Times Of India, August 8, 20016
↑  AFP, Timeline of deadliest insurgent attacks in Pakistan, The Express Tribune, August 8. 2016
פחד גבהים (אלבום)

פחד גבהים הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. האלבום יצא לאור ב-23 בפברואר 2016, על ידי חברת התקליטים NMC.
האלבום הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
ביקורת והצלחה

מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום ”ריבו הוכיח שהוא יכול לכתוב שירים מרגשים, מיוחדים, כאלה שמתכתבים עם המקורות אבל בעברית צחה ועכשווית. פיוט ישראלי מודרני. התעוזה המלודית שלקח לעצמו ריבו באלבום השני וההצלחה שלה חיזקה את התחושה שישי ריבו נמצא איתנו כדי להישאר וכי מעיין היצירה שלו עוד צפוי לנבוע רבות ולרגש ולשמח אותנו כבר עשור.”
ביולי 2016 הוכרז כי זכה האלבום במעמד "אלבום זהב" על כך שנמכר ביותר מ-15 אלף עותקים.
רשימת רצועות

| פחד גבהים> מס' | פחד גבהים> שם | פחד גבהים> משך | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  | פחד גבהים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אינטרו  | 0:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אור החיים  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | לבדו הוא  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | מציל אותי כל יום  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | קול פעמונים  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | פחד גבהים  | 4:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | זוכר אני  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | דרך הישר  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מקשה אחת זהב  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | יצחק ורבקה  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | לכשאשתנה  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | לולא היותך  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:00 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ישי ריבו | פחד גבהים, באתר דיסק סנטר
↑  פחד גבהים, נבדק ב-2020-03-10
↑  נתנאל לייפר, ‏החנוכיה המוזיקלית: אלבומו השני של ישי ריבו, באתר כיכר השבת, 19 בדצמבר 2022
↑  ישי ריבו קיבל אלבום זהב על אלבומו השני, באתר כיכר השבת
פיתגורס פאפאסטמטיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באפריל 1930 אגריניו, יוון 
 פטירה:  12 בנובמבר 1979 (בגיל 49) אתונה, יוון 
 מדינה:  יוון 
 מקום לימודים:  Athens Conservatoire Drama School 
 שפות היצירה:  יוונית מודרנית 
 
פיתגורס פאפאסטמטיו (יונית: Πυθαγόρας Παπασταματίου; ‏ 1930 - 12 בנובמבר 1979) היה משורר ומחזאי יווני.
חייו

פאפאסטמטיו נולד באגריניו שם התגורר עד שהיה בן 18. משפחתו במקור הגיע מסאמוס. אמו מריה הייתה מורה ואביו ג'ון היה סוחר טבק. הוריו הכירו באיזמיר זמן קצר לפני מלחמת יוון–טורקיה. המלחמה השפיע על יצירתו המאוחרת ובשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם אפוסטולוס קאלדארס. בשנת 1940 החל ללמוד בתיכון ועם כיבוש יוון על יד הגרמנים התחבא באזור ואלורס. בשנת 1944 למחתרת היוונית העממית. בשנת 1945 עבר לאתונה. הוא למד בבית הספר לדרמה של הקונסרבטוריון של אתונה.
הוא נפטר בשנת 1979 מהתקף לב.
פורמולה 2 עונת 2017

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  15 באפריל 2017
 תאריך סיום:  26 בנובמבר 2017
 מספר עונה:  1
 מספר מרוצים בעונה:  22
 זוכה באליפות הנהגים:  שארל לקלר
 נקודות הנהג הזוכה:  282
 זוכה באליפות היצרנים:  Russian Time
 נקודות היצרן הזוכה:  395
 אתר רשמי
 → 2016 GP2 Series season פורמולה 2 עונת 2018 ← 
 
עונת 2017 בפורמולה 2 היא עונת הבכורה של אליפות הפורמולה 2, שנוסדה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כמחליפתה של אליפות ה-GP2 במסגרת תוכנית השלבים הגלובלית. קטגוריית הפורמולה 2 מדורגת כרמה השנייה של מרוצי מכוניות גלגל-פתוח אחרי הפורמולה 1. אירועי האליפות מתנהלים במקביל לאירועי הקטגוריה הבכירה.
שארל לקלר זכה באליפות הנהגים, כשהוא מבטיח את הזכייה בתואר שלושה מרוצים לפני סיום העונה. קבוצת Russian Time זכתה באליפות הקבוצתית בקרב שהוכרע רק במרוץ סיום העונה.
קבוצות ונהגים

| קבוצה | מספר | נהג | סיבובים |
| --- | --- | --- | --- |
| איטליה פראמה רייסינג | 1 | מונקו שארל לקלר | 1–11 |
| איטליה פראמה רייסינג | 2 | איטליה אנטוניו פוקו | 1–11 |
| ספרד Racing Engineering | 3 | שווייץ לואי דלטראז | 1–7 |
| ספרד Racing Engineering | 3 | הולנד ניק דה פריס | 8–11 |
| ספרד Racing Engineering | 4 | שוודיה גוסטב מאליה | 1–11 |
| רוסיה Russian Time | 5 | איטליה לוקה גיוטו | 1–11 |
| רוסיה Russian Time | 6 | רוסיה ארטם מרקלוב | 1–11 |
| צרפת ART Grand Prix | 7 | יפן נובוהארו מאצאשיטה | 1–11 |
| צרפת ART Grand Prix | 8 | תאילנד אלכסנדר אלבון | 1–3, 5–11 |
| צרפת ART Grand Prix | 8 | רוסיה סרגיי סירוטקין | 4 |
| צרפת DAMS | 9 | בריטניה אוליבר רולנד | 1–11 |
| צרפת DAMS | 10 | קנדה ניקולאס לטיפי | 1–11 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 11 | שווייץ ראלף בשונג | 1–10 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 11 | בריטניה לנדו נוריס | 11 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 12 | מונקו סטפנו קולטי | 1 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 12 | ספרד רוברטו מרהי | 2 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 12 | רומניה רוברט ויסויו | 3–9 |
| ספרד קמפוס רייסינג | 12 | ספרד אלאכס פאולו | 10–11 |
| הולנד MP Motorsport | 14 | ברזיל סרחיו סט קאמרה | 1–11 |
| הולנד MP Motorsport | 15 | בריטניה ג'ורדן קינג | 1–11 |
| איטליה טריידנט רייסינג | 16 | מלזיה נביל ג'פרי | 1–11 |
| איטליה טריידנט רייסינג | 17 | ספרד סרחיו קנאמאסאס | 1–4 |
| איטליה טריידנט רייסינג | 17 | איטליה רפאל מרסאלו | 5 |
| איטליה טריידנט רייסינג | 17 | בריטניה קאלום אילוט | 6 |
| איטליה טריידנט רייסינג | 17 | ארצות הברית סנטינו פרוצ'י | 7–11 |
| איטליה ראפקס | 18 | הולנד ניק דה פריס | 1–7 |
| איטליה ראפקס | 18 | שווייץ לואי דלטראז | 8–11 |
| איטליה ראפקס | 19 | ונצואלה ג'וני סיקוטו | 1–4 |
| איטליה ראפקס | 19 | ספרד סרחיו קנאמאסאס | 5–7 |
| איטליה ראפקס | 19 | ספרד רוברטו מהרי | 8–9, 11 |
| איטליה ראפקס | 19 | אוסטריה רנה בינדר | 10 |
| בריטניה פרטמינה ארדן | 20 | צרפת נורמן נאטו | 1–11 |
| בריטניה פרטמינה ארדן | 21 | אינדונזיה שון גלאל | 1–11 |
רשימת מרוצים

| סיבוב | מרוץ | תאריך | פול פוזישן | הקפה מהירה | מנצח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בחריין סאח'יר, בחריין | 15 באפריל 2017 | מונקו שארל לקלר | רוסיה ארטם מרקלוב | רוסיה ארטם מרקלוב |
| 1 | בחריין סאח'יר, בחריין | 16 באפריל 2017 |  | מונקו שארל לקלר | מונקו שארל לקלר |
| 2 | ספרד ברצלונה, ספרד | 13 במאי 2017 | מונקו שארל לקלר | רוסיה ארטם מרקלוב | מונקו שארל לקלר |
| 2 | ספרד ברצלונה, ספרד | 14 במאי 2017 |  | קנדה ניקולאס לטיפי | יפן נובוהארו מאצאשיטה |
| 3 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 26 במאי 2017 | מונקו שארל לקלר | בריטניה אוליבר רולנד | בריטניה אוליבר רולנד |
| 3 | מונקו מונטה קרלו, מונקו | 27 במאי 2017 |  | רוסיה ארטם מרקלוב | הולנד ניק דה פריס |
| 4 | אזרבייג'ן באקו, אזרבייג'ן | 24 ביוני 2017 | מונקו שארל לקלר | מונקו שארל לקלר | מונקו שארל לקלר |
| 4 | אזרבייג'ן באקו, אזרבייג'ן | 25 ביוני 20177 |  | מונקו שארל לקלר | צרפת נורמן נאטו |
| 5 | אוסטריה שפילברג, אוסטריה | 8 ביוני 2017 | מונקו שארל לקלר | יפן נובוהארו מאצאשיטה | מונקו שארל לקלר |
| 5 | אוסטריה שפילברג, אוסטריה | 9 ביוני 2017 |  | רוסיה ארטם מרקלוב | רוסיה ארטם מרקלוב |
| 6 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 15 ביולי 2017 | מונקו שארל לקלר | יפן נובוהארו מאצאשיטה | מונקו שארל לקלר |
| 6 | בריטניה סילברסטון, בריטניה | 16 ביולי 2017 |  | מונקו שארל לקלר | קנדה ניקולאס לטיפי |
| 7 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 29 ביולי 2017 | בריטניה אוליבר רולנד | קנדה ניקולאס לטיפי | בריטניה אוליבר רולנד |
| 7 | הונגריה בודפשט, הונגריה | 30 ביולי 2017 |  | רוסיה ארטם מרקלוב | יפן נובוהארו מאצאשיטה |
| 8 | בלגיה סטבלוט, בלגיה | 26 באוגוסט 2017 | מונקו שארל לקלר | רוסיה ארטם מרקלוב | רוסיה ארטם מרקלוב |
| 8 | בלגיה סטבלוט, בלגיה | 27 באוגוסט 2017 |  | הולנד ניק דה פריס | ברזיל סרחיו סט קמארה |
| 9 | איטליה מונצה, איטליה | 2 בספטמבר 2017 | יפן נובוהארו מאצאשיטה | קנדה ניקולאס לטיפי | איטליה אנטוניו פוקו |
| 9 | איטליה מונצה, איטליה | 3 בספטמבר 2017 |  | איטליה אנטוניו פוקו | איטליה לוקה גיוטו |
| 10 | ספרד חרס, ספרד | 7 באוקטובר 2017 | מונקו שארל לקלר | בריטניה אוליבר רולנד | מונקו שארל לקלר |
| 10 | ספרד חרס, ספרד | 8 באוקטובר 2017 |  | הולנד ניק דה פריס | רוסיה ארטם מרקלוב |
| 11 | איחוד האמירויות הערביות אבו דאבי | 25 בנובמבר 2017 | רוסיה ארטם מרקלוב | תאילנד אלכסנדר אלבון | רוסיה ארטם מרקלוב |
| 11 | איחוד האמירויות הערביות אבו דאבי | 26 בנובמבר 2017 |  | קנדה ניקולאס לטיפי | מונקו שארל לקלר |
↑  סטפנו קלוטי קבע את זמן ההקפה המהיר ביותר, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
↑  סרחיו סט קמארה קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
↑  ראלף בשונג קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
1 2  שארל לקלר קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
↑  אנטוניו פוקו קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
↑  שארל לקלר ניצח את המרוץ, אך הניצחון נפסל לאחר מכן בשל עבירה על הכללים הטכניים
1 2 3  ג'ורדן קינג קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
1 2  לוקה גיוטו ניצח את המרוץ וקבע את זמן ההקפה המהירה, אך התוצאה נפסלה לאחר המרוץ
↑  רנה בינדר קבע את זמן ההקפה המהירה, אך סיים מחוץ לעשרת המקומות הראשונים
↑  אוליבר רולנד ניצח את המרוץ, אך הניצחון נפסל לאחר מכן בשל עבירה על הכללים הטכניים
שיטת הניקוד

הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המהירים במרוץ הפתיחה ולשמונת נהנגים המהירים במרוץ הספרינט. 4 נקודות נוספות ניתנות לנהג המזנק מהפול פוזישן במרוץ הפתיחה. 2 נקודות נוספות מוענקות לנהג שקובע את זמן ההקפה המהירה בכל אחד משני המרוצים.
הזינוק למרוץ הספרינט נקבע בהתאם לסדר הסיום של מרוץ הפתיחה, כאשר שמונה המקומות הראשונים נקבעים בסדר הפוך לתוצאות שמונה הנהגים הראשונים במרוץ הפתיחה, כך שנהג שהגיע למקום שמיני במרוץ הפתיחה יזנק מהמקום הראשון במרוץ הספרינט. לא מוענקות נקודות נוספות על זינוק מהפול פוזישן במרוץ זה.
שיטת הניקוד > מרוץ פתיחה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | פול פוזישן | הקפה מהירה |
| נקודות | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 4 | 2 |
שיטת הניקוד > מרוץ ספרינט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | הקפה מהירה |
| נקודות | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 2 |
פחד במה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הנובלה "Man Running" של סלוין ג'פסון
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק 
 הופק בידי:  אלפרד היצ'קוק 
 תסריט:  ווייטפיאלד קוק   ראנל מקגונאל   אלמה רוויל
 עריכה:  אדוארד ג'ארוויס 
 שחקנים ראשיים:  ג'יין ויימן   אלאסטייר סים   מייקל וילדינג   ריצ'רד טוד   מרלן דיטריך
 מוזיקה:  ליג'טון לוקאס 
 צילום:  וילקי קופר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באפריל 1950
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פשע, סרט פלאשבק 
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פחד במה (באנגלית: Stage Fright) הוא סרט מתח בריטי משנת 1950 בבימויו של אלפרד היצ'קוק. בסרט משחקים ג'יין ויימן, מרלן דיטריך, מייקל וילדינג, ריצ'רד טוד, אלאסטייר סים, סיביל תורנדיק, קאי וולש, פטרישיה היצ'קוק (ביתו של הבמאי) וג'ויס גרנפאל בהופעה קומית.
תסריט הסרט עובד על ידי ווייטפיאלד קוק, ראנל מקגונאל, אלמה רוויל (אשתו של הבמאי) וג'יימס ברידי. התסריט מבוסס על ספרו של סלוין ג'פסון, "Man Running".
עלילה

ג'ונת'ן מפריע לשחקנית בשם איב באמצע חזרה ומספר לה שהוא המאהב של שחקנית אחרת בשם שרלוט, שיום אחד הגיעה אליו עם שמלה מוכתמת וביקשה ממנו להביא לה מביתה שמלה אחרת. כשהוא הגיע לביתה הוא מצא את גופת בעלה שנרצח על ידה בוויכוח, לקח בשבילה שמלה חדשה, וניסה לגרום לזה להראות כמו שוד, אבל נתפס על ידי העוזרת שלה נלי, שחשדה בו, ועכשיו הוא במנוסה מהמשטרה. לאיב יש רגשות כלפי ג'ונתן, והיא מחביאה אותו בבית בחוף שבבעלות אביה. אביה הוא איש משטרה, ושם לב שהכתם על השמלה נעשה בכוונה ולא בתאונה, וחושד שהפלילו את ג'ונתן. ג'ונתן מתנגד, ושורף את השמלה.
איב מחליטה להתחזות לדוריס, בת דודה של נלי, ובכך לחדור לביתה של שרלוט. איב פוגשת בלש בשם סמית', אבל צריכה לכסות על כך שהיא גם דוריס. ג'ונתן מגיע אל שרלוט, ואומר לה שתברח איתו, אבל היא אומרת שלא תוותר על הקריירה שלה, וגם שהיא מנהלת רומן עם פרדי המנהל שלה. איב שוב עוזרת לג'ונתן לברוח מהמשטרה ומסתירה אותו בבית אביה בלונדון, אבל הוא רואה שהיא מתאהבת בבלש סמית'. יום אחד איב משכנעת את סמית' לבוא איתה להופעה של שרלוט, והם מראים לה ילדה שמחזיקה בובה עם שמלה מוכתמת מה שגורם לה להתעלף, כשסמית' רואה את איב באה לעזור לה הוא מבין שהיא ודוריס זו אותה האחת. איב מצליחה לעשות כך שבאמצעות מיקרופון מוסתר היא מוציאה הודאה משרלוט שהיא קשורה לרצח, אבל מאשימה את ג'ונתן ברצח עצמו. סמית' אומר למשטרה שג'ונתן רצח את הבעל, ואחר כך ג'ונתן מתוודה ששרלוט שכנעה אותו לעשות את זה בשביל שהיא תוכל להיות עם פרדי. הוא מאיים להרוג גם את איב אבל היא בורחת והווילונות הורגים אותו.
צוות שחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
ג'יין ויימן: איב גייל
מרלן דיטריך: שרלוט אינווד
מייקל וילדינג: אורדנרי סמית'
ריצ'רד טוד: ג'ונתן קופר
אלאסטייר סים: מר גייל
סיביל תורנדיק: גברת גייל
קאי וולש: נלי גוד
הפקה

אף על פי שבמאי הסרט אלפרד היצ'קוק עבר להוליווד כבר בשנת 1939, הסרט צולם בלונדון ומקומות אחרים בממלכה המאוחדת. השחקניות היחידות שאינם בריטיות הן ג'יין ווימן האמריקאית ומרלן דיטריך הגרמנייה.
הסרט זכה להתעניינות עקב סצנת התעתוע המפורסמת, שמשנה את התסריט מיסודו. להפקת הסרט לקח זמן רב לצלם אותו, כמו סרטיו הקודמים של היצ'קוק: "החבל" (1948) ו"תחת חוג הגדי" (1949). הסרט היה אמור במקור לצאת בחברת ההפקה Transatlantic Pictures אך לבסוף יצא בחברת האחים וורנר.
בתה של דיטריך, מריה ריבה, טענה בספרה שהראשונה לא חיבבה את ויימן עקב ההבדל הגדול ביניהן. למרות זאת, באחת הסצנות דמותה של דיטריך מחמיאה לדמותה של ויימן על שינוי הופעתה החיצוני.
היצ'קוק הופיע בהופעת קמע בדקה ה-39, בסצנה בה דמותה של ויימן מדברת אל עצמה ברחוב.
הסרט זכה לדירוג גבוה באתר "Rotten Tomatoes" עם ציון של 88% בהתבסס על 16 ביקורות.
פטרולקוזאורוס

| פטרולקוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרבון פנסילבני 302 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דיאפסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: Araeoscelidia
משפחה:: Petrolacosauridae
סוג:: פטרולקוזאורוס
מינים
 Petrolacosaurus kansensis
שם מדעי
 Petrolacosaurus

פטרולקוזאורוס (שם מדעי: Petrolacosaurus) הוא סוג חולייתן קדום מקבוצת הדיאפסידה שהיה מראשוני הזוחלים האמיתיים. הוא חי לפני  302 מיליון שנה.
יצור קטן זה הגיע לאורך 40 ס"מ והיה דומה ללטאה. הוא הכיל גולגולת צרה בעלת שיניים פרימיטיביות לאורך הקצה וכמה שיניים חזקת מאחורי הלסת. היצור נע על ארבע ויכל לנוע מהר בעת הצורך. הוא הטיל ביצים מכוסות קילפה קשה.
היצור חי ביערות הקדומים של הקרבון בו צמחו שרכים ענקיים והיו חרקים גדולים כמו שפירית הענק. הוא צד חרקים קטנים יותר בזריזות.
המאובן הראשון של היצור נמצא בגרנט, קנזס ב-1932 על ידי משלחת של מוזיאון אוניברסיטת קנזס.
בתרבות

זוחל זה מופיע בסדרה ללכת עם מפלצות שם נראים מספר פרטים צעירים שנטרפים על ידי מסוטליים ענקיים ושפיריות ענק.
פחד ותיעוב: בקמפיין הפרסום 72'

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האנטר ס. תומפסון
 איורים:  ראלף סטידמן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  קובץ מאמרים
 נושא:  פוליטיקה
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת חץ ישר
 תאריך הוצאה:  1973
 מספר עמודים:  506
 
פחד ותיעוב: בקמפיין הפרסום 72' (באנגלית: Fear And Loathing: On The Campaign Trail '72) הוא ספר שנכתב על ידי הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון ב-1973 ועוקב אחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1972, בו נבחר הנשיא ריצ'רד ניקסון לכהונה שנייה כנשיא של ארצות הברית. הספר אויר על ידי ראלף סטדמן ומורכב ברובו ממאמרים שפורסמו על ידי תומפסון במגזין הרולינג סטון לאורך אותה שנה.
הספר עוסק בעיקר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ובקרע שנוצר בה בשל חילוקי הדעות בין המועמדים אד מאסקי ויוברט האמפרי, וכן בשל התמרונים הכמעט-מאניים של המועמד ג'ורג' מגוורן במהלך הכנס המפלגתי במיאמי בו התאמץ להבטיח את ניצחונו על אף ניסיונות המועמדים האחרים להכשילו.
תומפסון החל לסקר את הקמפיין בדצמבר 1971, בדיוק כשמירוץ הפרסום של הבחירות המקדימות החל, מתוך דירה שכורה בוושינגטון די. סי. (מצב אותו הוא השווה ל"חיים בתוך מחנה חימוש, מצב של פחד תמידי"); במהלך שנים עשר החודשים הבאים הוא סיקר כל פרט ופרט בקמפיין, החל מהכנס הקטן ביותר ועד להמולות הכי גדולות.
לאחר שתומפסון נפגש עם חברו הקפיטליסט מקס פלבסקי שבאותה העת היה מנכ"ל חברת זירוקס וכן של מגזין הרולינג סטון, שלח לו זה מכונת פקס חדשה אותה כינה תומפסון "חוט הקסם" והשתמש בה כדי לשלוח את כתביו לעורכיו, לעיתים שעות מספר לפני הדדליין בו המגזין נשלח להדפסה. עמיתיו העיתונאים והעורכים נאלצו לאסוף את הפתקים שהיה שולח ולסכם אותם לכדי מאמר סופי יחד איתו דרך הטלפון.
בדומה לספרו השני פחד ותיעוב בלאס וגאס, תומפסון אימץ כמה סגנונות כתיבה ייחודיים גם בקמפיין הפרסום 72', כגון שימוש בוולגריות מוגזמת ובהומור קיצוני. על אף אופייה הלא מקובל של כתיבתו, הספר עדיין נחשב כסמל בסוגת העיתונאות הפוליטית ועזר לקדם את מעמדו של תומפסון כמסקר פוליטי.
מבט אל פנים הקמפיינים הפוליטיים

בספר תומפסון מרכז את מרבית תשומת לבו למועמד ג'ורג' מקגוורן לאחר שמאס בשאר המועמדים, פוטר את המועמד יוברט האמפרי באמירה שהוא "רמאי חסר תקווה" ואת המועמד אד מאסקי בכך שהקמפיין שלו "מסריח ממוות"; עם זאת מועמדותו של ג'ורג' מקגוורן לא הובטחה, שכן פעילים אחרים במפלגה הדמוקרטית ניסו לגייס את טד קנדי למירוץ לנשיאות, או את ג'ורג' וואלס בשל סיכוייו הרבים לנצח בדרום.
תומפסון מתאר בברוטליות לפרטי-פרטים את כלל ההחלטות; איזה נאום יש לנאום והיכן יש לעשות זאת, החל ממוסדות הלימוד בהם יש מצביעים צעירים, אולמות ציבוריים במחוזות הפולניים של מילווקי, הניסיונות ליצור התלהבות עבור המועמד אד מאסקי דרך סיור בפלורידה ברכבת, והבחירה הרעה, לכאורה, של תומאס איגלטון כמועמד להיות סגן הנשיא.
הספר ראוי לציון גם בשל היכרותו לא רק של המועמדים לבחירות של 1972 אלא גם למבטים הקצרים שהוא מספק על המנהיגים הפוליטיים העתידיים. גארי הארט מקולורדו, ששימש כמנהל הקמפיין של מקגוורן ולאחר מכן זכה במושב בסנאט, ומושל ג'ורג'יה ג'ימי קרטר, שב-1976 זכה במושב הדמוקרטי ולימים גם בנשיאות, הם שתי דוגמאות בולטות.
שנאתו של תומפסון כלפי ריצ'רד ניקסון אינה מוסתרת לכל אורך הספר - והיא באה בדמות התקפות חריפות על מדיניותו, על מעגלו הפנימי, ועליו כאדם. למרות זאת, תומפסון מנסה לייחס לניקסון אנושיות פעמים מספר, והוא מתאר בספרו ריאיון פרטי עם ניקסון בניו המפשייר במהלך הבחירות לנשיאות ב-1968, ראיון בו הם דיברו בעיקר על פוטבול. בשנים מאוחרות יותר תומפסון נזכר שוב בתדהמתו על כך שניקסון לא דיבר "סתם" על פוטבול אלא שהוא נראה כי יש לו "עניין אמיתי" במשחק, ולעיתים ציטט את המפגש כהוכחה לכך שתמרוניו הפומביים של ניקסון היו מחושבים מבחינה פוליטית גם אם הוא הסתיר את פרצופו האמיתי.
עד סוף 1972 הקמפיין ותוצאותיו ההרסניות עבור מקגוורן (שזכה רק במסצ'וסטס ובוושינגטון די. סי., זאת לאחר שהפסיד אפילו במדינת ביתו, דקוטה הדרומית), תומפסון היה מותש ועייף מכל עולם הפוליטיקה.
ביקורת העיתונאות

עם כמה שהספר עוסק בקמפיינים, במועמדים ובתהליכים הפוליטיים, הוא מספק באותה מידה מבט ביקורתי על המדיה והפרסום המקובלים המסקרים את העולם הפוליטי. תומפסון יוצא כנגד "המומחים הפוליטיים", יחסיהם עם הפוליטיקאים, וטובות ההנאה שבין השניים. הוא מצטט כעובדה מוכרת לכולם את העניין של תומאס איגלטון, שותפו של מקגוורן שהוסר מתפקידו לאחר שמונה עשר ימים בתפקיד, זאת בשל פרסום הסקנדל כי הוא עבר טיפול בנזעי חשמל נגד דיכאון.
עמדה זו של הצגת הקמפיינים כערוצי פרסום המפרסמים רק את החדשות שהם מעוניינים לכסות ולא את כל החדשות שמתרחשות הלכה למעשה, קיבלה הכרה רחבה כמתארת אמת שעד אז לא העזו לדברה. פרנק מנקיביץ', אחד ממנהלי הקמפיין של מקגוורן, אמר בשנים מאוחרות יותר על הספר שעל אף כל הקישוטים סביבו, הוא מייצג את "התיאור הכי פחות עובדתי, ועם זאת הכי מדויק" של הבחירות ב-1972.
תימות'י קרוז אשר סיפק סיקורים משלימים עבור מגזין הרולינג סטון על קמפיין הבחירות, כתב ספר זיכרונות בשם "הילדים על האוטובוס" ב-1973 המנתח ומבקר את הכיסוי התקשורתי של הקמפיין. הספר נחשב לטקסט סטנדרטי באוניברסיטאות ארצות הברית עבור קורסי עיתונאות ותקשורת; הוא מציג את הבחנותיו של תומפסון על מנטליות מסוג "עיתונאות עדר", דבר שבא לידי ביטוי בקמפיין ב-1972 בכך שהעיתונאים היו תלויים במידה רבה בגישה שניתנה להם לכנסים על ידי אנשי הסגל של ניקסון. קרוז מתאר את תומפסון כעיתונאי היחיד שיצא מהעדר, והדפסות מאוחרות יותר של "הילדים על האוטובוס" מכילות היכרות שנכתבה על ידי תומפסון עצמו.
הערות שוליים

↑  Seligson, Tom (July 15, 1973). "The tripping of the Presidency, 1972". The New York Times.
↑  Thompson, Hunter S. "Fear and Loathing on the Campaign Trail in '72". Rolling Stone. Retrieved May 27, 2017.
↑  "Fear & Loathing: On the Campaign Trail '72". Books You May Like. Retrieved May 27, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: ea082cf3-4a5a-4b8f-9ced-df5569df4020