stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוליסטר
חנויות

אברקרומבי אנד פיץ' תכננו במקור את חנויות הוליסטר כדי לדמות את המראה של בקתות חוף וינטג' בקניון מקורה. העיצוב החיצוני כלל חלונות עם תריסים וקירות בדוגמת חום בהיר וכהה. טיילת תכלת עם שלוש מדרגות מובילה לכניסה. פנים החנות מוסתר ברובו ממראה חיצוני על ידי קיר. אברקרומבי אנד פיץ' התנסו עם חלונות עם תריסים כאשר יצרו את הולסיטר, והקונספט הורחב בסופו של דבר למותג אברקרומבי אנד פיץ'.
בנובמבר, אברקרומבי אנד פיץ' הודיעו על תוכניות לעצב מחדש את חנויות הוליסטר. העיצוב החדש כולל חלונות קדמיים ומבטל את הכניסה למרפסת הקדמית של בקתת החוף בקליפורניה. החנויות קטנות יותר בגודל מרובע, אך כוללות שטח סחורה גדול יותר. החל מינואר, כמה מחנויות בקתות החוף עם מדרגות שופצו וחנויות חדשות לגמרי כוללות את העיצוב המחודש.
חנויות > חנות הדגל

החברה פתחה את חנות הדגל הראשונה לקונספט הוליסטר ב-16 ביולי 2009. חנות הדגל הייתה ממוקמת בסוהו, ניו יורק, בברודוויי. ארבע קומות של הבניין המאוכלס מספקות שטח מסחר של 40,000 רגל רבוע (3,700 מטרים רבועים). נציג דגל של החברה הגיב, "החנות המדהימה היא מה שעוסק בהוליסטר - גלים גדולים, גלישה, שמש ובילוי על המזח. האווירה הנינוחה של הוליסטר מגניבה ללא מאמץ, ואנחנו מביאים את אורח החיים של SoCal ל-SoHo". מתוך סך ההוצאות ההוניות לשנת הכספים 2008 של אברקומבי אנד פיץ' (עד 445 מיליון דולר), כ-300 מיליון דולר הוצאו על בנייה ושיפוץ של חנויות חדשות, כולל חנות הדגל של הוליסטר. חנות הדגל של הוליסטר בסוהו נסגרה.
בעיות חוקיות > סכסוך סימן מסחרי עם הוליסטר, קליפורניה

לפי מאמר ב"לוס אנג'לס טיימס" באפריל 2009, אברקרומבי אנד פיץ' איימו על סוחרים ותושבי הוליסטר, קליפורניה שרוצים להשתמש בשם "הוליסטר" על בגדים. המאמר מצטט את דייוויד קאפס, היועץ המשפטי של אברקרומבי אנד פיץ': "אם הם ינסו, הם יקבלו שיחת טלפון ועוד הרבה יותר".
כמו כן, על פי הכתבה: "המחלוקת על השם התלהטה בשנת 2006 כאשר סטייסי קרמט, מנכ"לית Rag City Blues שבסיסה בהוליסטר, הוסיפה את המילה "הוליסטר" לתווית של הג'ינס הכחול הווינטג' שלה. בתגובה לה. בקשה לרישום סימן מסחר, עורכי הדין של אברקרומבי אנד פיץ' שלחו לה מכתב בטענה שהיא מפרה את הסימן המסחרי של החברה ומאיימת בתביעה". לאחר מכן, קרמט הפסיקה לייצר את הג'ינסים עם המילה "הוליסטר" עליהם.
בעיות חוקיות > מוריס נגד אברקרומבי אנד פיץ'

בשנת 2007, התביעה "מוריס נגד אברקרומבי אנד פיץ'" הסתיימה. אברקרומבי אנד פיץ' הודו שהם לא היו צריכים לבקש מהלקוחות שלהם בקליפורניה מידע זיהוי אישי במהלך עסקאות החזר בכרטיס אשראי. לקוחות שביקשו מהם מידע זה במהלך 9 ביוני 2005 עד 31 במאי 2007 עשויים להיות זכאים לקבל כרטיסי מתנה. מאז הפשרה, הפסיקו חנויות אברקרומבי אנד פיץ' לבקש מידע זה לצורך החזרות על רכישות שעבורן נעשה שימוש בכרטיס אשראי.
בעיות חוקיות > אפליה דתית

אברקרומבי אנד פיץ' הואשמה באשמת אפליה נגד עובד בחנות הוליסטר בקליפורניה. העובד טען שספגו ביקורת על כך שלבשו חג'אב בחנות. הסטודנטית המוסלמית התקבלה לעבודה בראיון שבו לבשה גם חג'אב. המראיינת אמרה לה שהיא יכולה ללבוש את זה רק בצבעים אפור, נייבי ולבן, אבל נאמר לה על ידי מנהל מחוז להסיר אותו במהלך יום עבודה. המועצה ליחסים אמריקאים-איסלאמיים הגישה נגד אברקרומבי אנד פיץ' ב-23 בפברואר לוועדה הפדרלית לשוויון הזדמנויות בעבודה. אברקרומבי אנד פיץ' קיבלה בעבר תלונה בספטמבר 2009 על אותן נסיבות שהתרחשו באוקלהומה.
בעיות חוקיות > נגישות לכיסאות גלגלים

באוגוסט 2011, השופט ווילי דניאל מבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז קולורדו קבע ששתי חנויות הוליסטר במדינה אינן עומדות בחוק האמריקאים עם מוגבלויות (ADA) בשל העובדה שיש להן כניסה דמוית מרפסת שמכילה מדרגות בזמן שלקוחות בכיסאות גלגלים צריכים לגשת לחנויות דרך דלתות צד אוטומטיות ולא דרך הכניסה הראשית.
בשנת 2012 התרחב התיק לתובענה ייצוגית לאומית. במרץ 2013 פסק השופט דניאל לטובת התובעים, ומצא כי בפריסה ארצית, ל-248 מתוך 483 חנויות הוליסטר – שכולן, כך ציינה מחלקת המשפטים של ארצות הברית לבית המשפט, נבנו שנים לאחר חקיקת ה-ADA – יש כניסות המפרות את ה-ADA. הוא הורה לחברה ולפעילי זכויות הנכים להגיע להסכמה על הנוסח הספציפי של צו מניעה המחייב את הוליסטר לשטח את כניסותיה, להתקין רמפות לכיסא גלגלים, או להפוך את הכניסות המוגבהות לדקורטיביות ולגרום לכל הלקוחות להשתמש בכניסות הצדדיות. נכון למאי 2013, שני הצדדים לא הגיעו להסכמה. באוגוסט 2013, הוליסטר וחברת האם אברקרומבי אנד פיץ' נפסקו על ידי שופט בקולורדו לחייב 248 חנויות עם "כניסת מרפסת", הכוללת מדרגות, לעצב מחדש כדי לשלב נגישות לכיסאות גלגלים או להסיר את המדרגות כליל. הוליסטר תתחיל לשפץ את כניסות החנויות למראה מודרני יותר, בדומה לפריסת החנות הנוכחית של אברקרומבי אנד פיץ' עד סוף 2013. הכניסה החדשה אינה כוללת מדרגות.
בעיות חוקיות > חיפוש שיטתי של עובדים

בבית המשפט המחוזי של קאסל, גרמניה, הוליסטר ומועצת העובדים בגרמניה ניהלו משא ומתן על הסכם להפסיק את החיפוש השיטתי בכל העובדים. ההסכם מאפשר לעובדים להטיל קובייה, ומי שמקבל ארבע נבדק.
מחלוקות > גלשני הוואסי מזויפים

בשנת 2005, הוליסטר יצרה 360 זיופים לא מורשים של גלשנים חתומים של רוב הוואסי לשימוש כקישוט בחנויות שלהם. לאחר התדיינות משפטית, הוואסי גבה מהוליסטר סכום לא ידוע כפיצויים. בספרו, הוואסי כותב על התקרית "זה על כמה זה מגניב להיות גולש – ואיך חברה של מיליארד דולר שמה את ידה על זה. הם קראו לזה".
מחלוקות > פרג אדום

בנובמבר 2010, עוזר מנהל בסניף ווסטקוויי, סאות'המפטון מנע מעובדת, הרייט פיפס, ללבוש את הפרג האדום, הנלבש כחלק מההנצחה של יום שביתת הנשק בבריטניה מדי נובמבר. הסיבה הרשמית של אברקרומבי אנד פיץ' לסירוב דווחה כי הפרג אינו נחשב לחלק מהמדים שאושרו על ידי החברה, ולכן אסור. הסכסוך משך עניין בתקשורת, כאשר פיפס הופיעה ב"דיילי מייל" ובעיתונים אחרים, כמו גם בעלוני חדשות ה-BBC ב-8 בנובמבר 2010.
ארצ'י פארסון, מזכיר סניף סאות'המפטון של הלגיון הבריטי המלכותי, אמר: "אני רק מקווה שהחנות תשקול מחדש את החלטתה וניתן יהיה לעשות פשרה כי זה נראה קצת חסר רגישות לא לתמוך בחיילים שלנו לשים את חייהם על הקו".
לאחר תלונות רבות בעמוד הפייסבוק של הוליסטר, הוליסטר פרסמו עדכון בעמוד שלהם ובו נאמר:
בתור חברה אמריקאית שקיימת בערך מ-1892, אנחנו מעריכים את הקרבות אנשי ונשות השירות הבריטים והאמריקאים בעולם של מלחמות עולם וקונפליקטים צבאיים שממשיכים עד היום. חוק החברה שלנו מרשים לעובדים ללבוש את הפרג האדום בתור אות הערכה ביום הזיכרון. לעתיד, נסתכל מחדש על החוק הזה בקשר לימים/שבועות הקודמים ליום הזיכרון.
מחלוקות > תמונה חסרת רגישות לגזע

באוגוסט 2012 פתחה הוליסטר חנות בדרום קוריאה והטסה כמה דוגמנים גברים כדי לקדם אותה. אחד הדוגמנים צילם את עצמו שם עם פרצוף "פזול", ודוגמן אחר נתן את האצבע האמצעית למצלמות. לאחר חקירה פוטרו הדוגמנים.
מחלוקות > הנקה

בינואר 2013, לאישה שהניקה בחנות הוליסטר ביוסטון נאמר על ידי מנהל שהיא לא יכולה להניק ועליה לזוז. כתוצאה מכך, התומכים ארגנו "nurse-in" בפריסה ארצית במקומות של הוליסטר בה היו מניקות בחנויות.
קבוצה של נשים שהניקו בהוליסטר בקניון בווילמינגטון, דלאוור, התעמתו עם אבטחת הקניון ונאמר להן לעזוב. זה התדרדר למחלוקת שכללה את עמוד הפייסבוק של הקניון.
מחלוקות > חששות לפרטיות

TechCrunch דיווחה כי אפליקציית הוליסטר לנייד ב-App Store משתמשת בפונקציונליות של הפעלה חוזרת של הפעלת האפליקציה כדי לתעד את פעילויות המשתמשים ולשלוח את הנתונים לחברת גלאסבוקס הישראלית ללא הסכמה מדעת של המשתמשים, תוך פגיעה בפרטיות המשתמשים ובניגוד לכללי ה-App Store.
לואל תומאס

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1892 Woodington, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1981 (בגיל 89) פאולינג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ולפראיסו (1911)  אוניברסיטת פרינסטון (1916)  אוניברסיטת דנבר (1912)  אוניברסיטת דנבר (1912)  Cripple Creek-Victor High School (1910) 
 צאצאים:  Lowell Thomas Jr. 
 פרסים והוקרה:  פרס פיבודי (1973)  פרס צלחת הזהב (1970)  היכל התהילה הלאומי של התעופה (1992)  מדליית ג'יימס מדיסון (1980)  מדליית החירות הנשיאותית (1976)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס הורשיו אלג'ר 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואל תומאס (באנגלית: Lowell Thomas;‏ 6 באפריל 1892 - 29 באוגוסט 1981) היה עיתונאי, שדרן, והרפתקן אמריקאי, אשר ידוע במיוחד כאיש שפרסם את תומאס אדוארד לורנס ברחבי העולם בתור "לורנס איש ערב".
קורות חייו > ילדות ולימודים

לואל תומאס נולד בשנת 1892 בוודינגטון, מחוז דרק באוהיו. אביו היה רופא ואימו מורה בבית ספר. בשנת 1900 עברה המשפחה לעיירת הכורים ויקטור בקולורדו.
בשנת 1910 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של ויקטור ושנה מאוחר יותר הוא סיים תואר ראשון בחינוך ומדעים מאוניברסיטת וַאלפַּראַיסוֹ (אנ') באינדיאנה. עד גיל 23 הספיק תומאס להשיג חמישה תארים אוניברסיטאיים הכוללים תואר ראשון ושני מאוניברסיטת דנוור (ב-1912), ותואר שני באוניברסיטת פרינסטון (1916). בשנים 1912–1914 לימד את תורת הנאום במכללת שיקגו-קנט למשפטים (אנ'), ובמכון הטכנולוגי של אילינוי, והחל 1914, עת עבר לניו ג'רזי הוא לימד בפרינסטון את תורת הנאום, במחלקה שאותה הוא עזר לייסד. במקביל לפעילותו האקדמית הספיק תומאס לעבוד ככתב וכעורך בשישה עיתונים מרכזיים. הוא צילם והפיק סרט בעת מסע הרפתקני באלסקה, וכן פרסם טורים בעיתונים מרכזיים המתארים מסע זה.
בשנת 1914, ככתב של ה-Chicago Evening Journal פרסם תחקיר בו חשף מעשה שחיתות של קרלטון האדסון בטס, אשר גנב מיליונים מהעיר שיקגו.
קורות חייו > מלחמת העולם הראשונה

עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ב-6 באפריל 1917, התבקש תומאס על ידי משרד המלחמה לסקר את המלחמה, עם הרשאות מיוחדות מעת הנשיא וודרו וילסון. לדיווחיו של תומאס על המלחמה היה פן פוליטי - המלחמה הייתה לא פופולרית בארצות הברית, ותומאס התבקש לשלוח מידע שיעודד אמריקאים לתמוך במאמץ המלחמתי. תומאס לא התבייש בפן התעמולתי של דיווחיו ואף חתם על חלק מדיווחיו בתור "לואל תומאס, איש תעמולה (Propagandist)". בנוסף לסיקור העיתונאי הכתוב של המלחמה, רצה תומאס להכין צילומי קולנוע, ולשם כך גייס סכום של 100,000 דולר מקבוצה של אנשי עסקים משוק הבשר בשיקגו (שלהם הוא עזר בפרשיית קרלטון בטס). בסכום זה הוא רכש את החוזה של הצלם הארי צ'ייס (Chase) ויצר חברה בשם "תומאס טרבלוגס" (Thomas Travelogues). מיד לאחר שהתחתן עם בחירת לבו, פרנסס, נסע עמה ועם צ'ייס לאירופה, לסקר את המלחמה.
בסיקור החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה תומאס שירת תחת הגנרל ווב הייז (בנו של הנשיא ה-19 של ארצות הברית, רתרפורד הייז) וזכה לגישה חסרת תקדים לשדות המערכה. אך תומאס העריך שאין ערך תעמולתי רב בתיעוד של מערכת החפירות העקובה מדם, ובחר לעבור לאלפים האיטלקיים. באיטליה נודע לתומאס על ההצלחות של הגנרל אדמונד אלנבי בארץ ישראל. באישור משרד החוץ הבריטי נסעו השניים לירושלים, שם צילמו את כניסת אלנבי לירושלים לאחר כיבושה מידי הטורקים. בירושלים פגש תומאס בתומאס אדוארד לורנס, אשר שימש כאיש הקשר של הביון הבריטי עם כוחות המרד הערבי. תומאס וצ'ייס צילמו סצנות דרמטיות בהם נראה לורנס לבוש בבגדים בדואים.
עם תום המלחמה חזר תומאס לארצות הברית והחל לייצר סרטים המבוססים על החומר התיעודי הרב שצילם במהלך המלחמה. כיוון שהמלחמה נגמרה והעניין בה בקרב הציבור האמריקאי דעך, רוב הסרטים נחלו כישלון קופתי. היוצא מן הכלל היה סרט תיעודי בשם "עם לורנס בערב", שהוצג בפני כ-4 מיליון צופים בארצות הברית וברחבי העולם, והרווחים מהסרט הסתכמו ב-1.5 מיליון דולר. בלונדון הוקרן הסרט במשך שישה חודשים ברציפות בבתי הקולנוע, ובערב הפתיחה הודלקה קטורת, ורקדניות בלבוש אקזוטי רקדו לפני תמונות של פירמידות, בליווי של תזמורת שומרים וולשים. הסרט, כמו גם המאמרים שכתב תומאס בנושא הפכו את ת.א. לורנס לדמות מפורסמת ברחבי העולם. תומאס עצמו הפך בזכות הסרט לכוכב תקשורת בינלאומי.
דוד כהן (קצין)

ערך זה עוסק במפקד בצה"ל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940
 פטירה:  4 במרץ 2025 (בגיל 85 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת גולני  מפקד גדוד 51 של חטיבת גולני  מפקד עוצבת חירם  מפקד חטיבת כרמלי  מפקד אוגדת יהודה
 פעולות ומבצעים
 פעולות התגמול   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
   עיטור המופת
 
דוד כהן (1940 – 4 במרץ 2025, ד' באדר ה'תשפ"ה) היה תת-אלוף בצה"ל. שירת כמפקד סיירת גולני ואוגדת יהודה. בעל עיטור המופת במלחמת ששת הימים על חלקו בקרב תל פאחר.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל, ב-1959, שובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שימש מפקד מחלקה ובהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק). בשנת 1965 מונה למפקד סיירת גולני, בין היתר בפעולות התגמול. לאחר מכן שימש כמדריך בבה"ד 1. במלחמת ששת הימים הצטרף לכוח הסיירת ולחם בין היתר בקרב תל פאחר.
לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת ההתשה. בדצמבר 1969 פיקד על מבצע פלצור - פשיטה גדודית כנגד יעדי מחבלים בהר דב (ג'בל רוס) ובדצמבר 1970 הוביל פשיטה גדודית על הכפר יאטר שבלבנון. במלחמת יום הכיפורים לקח חלק במבצע דוידקה. בתום המלחמה קיבל את הפיקוד על מחוז מירון בגבול לבנון מהר דב מערבה, ובמסגרת תפקידו פיקד על הכוחות שהרגו את המחבלים שביצעו את הפיגוע בקריית שמונה. לאחר מכן פיקד על חטיבת כרמלי. בשנים 1980–1982 פיקד על אוגדת יהודה.
הערות שוליים

↑  דוד כהן, מתוך אתר גדוד הסיור של חטיבת גולני
↑  אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמוד 47
↑  אורי שמחוני, יחס ישיר בין כמות הצל"שים וגודל התקלה, באתר nrg‏, 24 באפריל 2001
↑  אביחי בקר, "אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון", הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 17
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד צפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמוד 79
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד צפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 115–117
↑  מעוזיה סגל, "עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית", הוצאת מודן, 2007, עמודים 345–346
↑  רתם קליגר, עשרה טיפים למח"ט המתחיל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 11 במרץ 2014
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" – מתאר את שירותו כאלוף פיקוד צפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 259–260
↑  מפקדים, באתר אוגדת יהודה
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיל האוויר במלחמת חרבות ברזל

| --- | --- |

תג היחידה של חיל האוויר
 סוג היחידה:  חיל אוויר
 שייכות חיילית:   צה"ל
 מדינת מוצא:  ישראל ישראל
 מפקדים:   אלוף תומר בר
 יחידות משנה:   מערך ההגנה האווירית   כנף 7
 עימות:  מלחמת חרבות ברזל
 גזרת פעילות:  רצועת עזה   לבנון   סוריה   תימן   יהודה ושומרון   איראן
 קרבות:  טבח שבעה באוקטובר  הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל  מבצע יד זהב  ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי  המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024)  התקיפה הישראלית באיראן (אפריל 2024)  מבצע יד ארוכה  מתקפת המנע בלבנון  מבצע חיצי הצפון  מבצע סדר חדש  המתקפה האיראנית על ישראל (אוקטובר 2024)
 לחם לצד:   זרוע היבשה   זרוע הים
 לחם נגד:   גדודי עז א-דין אל-קסאם   פלוגות אל-קודס  צבא סוריה צבא סוריה  משמרות המהפכה האסלאמית משמרות המהפכה האסלאמית  חזבאללה חזבאללה  חות'ים חות'ים
 אמל"ח עיקרי:  כ-750 כלי טיס F-35I אדיר   F-15I
 סד"כ:  כ-38,000 חיילים סדירים  כ-55,000 חיילי מילואים
 אבדות:  20 חיילים הרוגים
חיל האוויר הישראלי לחם במלחמת חרבות ברזל עוד מיומה הראשון 7 באוקטובר 2023, במהלך מתקפת הפתע. מאז ולאורך המלחמה החיל לחם בכל החזיתות – בחזית העיקרית שברצועת עזה, החזית הצפונית בלבנון ובסוריה, וכנגד מעורבות איראן והחות'ים במלחמה. החיל פעל הן בהתקפה והן בהגנה על שמי המדינה על ידי מערך ההגנה האווירית במלחמת חרבות ברזל.
נכון לפברואר 2024 פגע החיל בכ-31,000 מטרות בכלל הזירות, מתוכן כ-26,000 תקיפות בוצעו באמצעות מטוסי קרב. נכון ל-21 ביולי 2024, במלחמה נפלו כ-18 חללים מזרוע האוויר: 9 חללים מיחידת שלדג, 3 חללים ממערך ההגנה האווירית, 4 חללים מיחידת 669, חללה אחת מלהק הציוד וחללה נוספת ממערך הבקרה.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בעקבות מתקפת הפתע הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל לשם מיטוט שלטון החמאס ברצועת עזה וחיסול כל המחבלים השוהים שם. באותה תקופה הגדודים של חטיבת גולני 13 ו-51 החזיקו את קו גזרת רצועת עזה וספגו נפגעים רבים במהלך בלימת המתקפה.
אירועים בולטים

יומיים לפני המתקפה, דווח בעיתונות כי מספר רב של טייסי חיל האוויר אינם כשירים לטוס.
עוד ביומה הראשון של המלחמה היה חיל האוויר מעורב בתקיפות ברחבי רצועת עזה. באותו היום חיל החריב את "מגדל פלסטין", שהכיל תשתיות טרור של חמאס.
לאורך המלחמה וגם במקביל לתחילת התמרון הקרקעי היה חיל האוויר מעורב בקרבות שונים, ובהם קרב ח'אן יונס, קרב ג'באליה וקרב עזה.
כשבוע שלאחר המלחמה החל פינוי צפון רצועת עזה. חיל האוויר היה מעורב בהפצת הכרוזים הקוראים לתושבי האזור לנוע דרומה.
לאורך המלחמה חוסלו על ידי חיל האוויר בכירים ובהם איימן נופל (17 באוקטובר), ג'יהאד מוחייסן וג'מילה עבדאללה טאהא א-שנטי (19 באוקטובר), ומרואן עיסא (11 במרץ).
ב-17 באוקטובר הואשם חיל האוויר בהפגזת בית החולים הערבי אל-אהלי, אך הוכח שהפיצוץ אירע כתוצאה משיגור רקטה כושל של הג'יהאד האסלאמי.
2 בינואר – אירעה ההתנקשות בסאלח אל-עארורי בלבנון.
ב-12 בפברואר חיל האוויר לקח חלק במבצע יד זהב לחילוצם של שני חטופים ברצועת עזה. חיל האוויר היה מעורב גם בחיפוי במבצע ארנון ב-8 ביוני שבו חולצו ארבעה חטופים נוספים.
ב-28 במרץ חיל האוויר יוחסה לחיל האוויר תקיפה ליד שדה התעופה הבין-לאומי חלב.
ב-1 באפריל יוחסה לחיל האוויר ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי, ליד הקונסוליה האיראנית בדמשק שבסוריה. כתגובה, ב-14 באפריל איראן תקפה את ישראל באמצעות כטב"מים וטילי שיוט. התקיפה נבלמה, גם בזכות מערך ההגנה האווירית. כמספר ימים לאחר מכן ישראל תקפה שוב בבסיס חיל האוויר האיראני.
13 ביולי – ההתנקשות במוחמד דף שחיסלה את ראפע סלאמה, מח"ט ח'אן יונס, ואת מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של חמאס.
21 ביולי – בפעם הראשונה בתולדות המדינה, תקף חיל האוויר מטרות של החות'ים בתימן במסגרת מבצע יד ארוכה.
30 ביולי – ההתנקשות בפואד שוכר.
25 באוגוסט – מתקפת המנע הישראלית נגד חזבאללה – מתקפת מנע להשמדת אלפי משגרי רקטות של חזבאללה, שנערכו לשגר רקטות וטילים לעבר ישראל, לרבות גוש דן, ב-5:00 לפנות בוקר.
9 בספטמבר – מבצע רבות הדרכים – יחידת שלדג פשטה על מפעל תת-קרקעי לטילים מדויקים סמוך למסיאף שבסוריה. המבצע החל בתקיפות אוויריות, שלאחריו כוחות שלדג ירדו בחבלים ממסוקים אל המתחם, תפסו חומרים מהמתקן, מלכדו אותו מבפנים והשמידו אותו.
11 בספטמבר – התרסקות מסוק ינשוף בציר פילדלפי – אירוע התרסקות מסוק ינשוף מטייסת 123, ועליו לוחמי יחידת 669. האירוע התרחש כאשר המסוק הגיע במטרה לפנות לבית החולים לוחם הנדסה שנפצע קשה. כתוצאה מההתרסקות נהרגו שני לוחמי 669.
19 בספטמבר – מתמשך - מבצע חיצי הצפון, תקיפת אלפי מאגרי טילים וכלי נשק של ארגון הטרור חזבאללה ברחבי מדינת לבנון.
27 בספטמבר – ההתנקשות בחסן נסראללה.
26 באוקטובר – התקיפה הישראלית באיראן (אוקטובר 2024)
אבדות

מיום תחילתה של מלחמת חרבות ברזל איבד חיל האוויר 20 מלוחמיו ואנשיו. (נכון ל-14 בספטמבר 2024)
| אבדות | יחידת שלדג | יחידה 669 | להק ציוד | מערך ההגנה האווירית | מערך הבקרה האווירית | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מתקפת הפתע | 5 | 0 | 1 | 3 | 1 | 10 חיילים |
| התמרון הקרקעי | 4 | 6 | 0 | 0 | 0 | 10 חיילים |
הערות שוליים

↑  ניר דבורי, ‏כ-29 אלף מטרות בעזה, יותר מ-1,000 בלבנון: ההישגים של חיל האוויר במלחמה - ותיעודי התקיפות, באתר ‏מאקו‏, 19 בפברואר 2024
↑   689 חללי המלחמה ששמותיהם הותרו לפרסום, באתר דובר צה"ל
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  הכתב הצבאי הבכיר חושף: התכנית של מפקד חיל האוויר לטייסים הסרבנים,  באתר כיפה, 5 באוקטובר 2023
↑  דן ארקין, בצה״ל טרם קבעו מדיניות לגבי טייסים שמסרבים להתנדב בגלל המחאה, Israel Defense, ‏4/10/2023
↑  עינב חלבי, יואב זיתון, צה"ל הפיל את "מגדל פלסטין" בלב עזה, חמאס הגיב במטחים כבדים על ת"א, באתר ynet, 7 באוקטובר 2023
↑  יואב זיתון, הותר לפרסום: שני לוחמי צה"ל נהרגו בהתרסקות מסוק בציר פילדלפי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2024
יוסי פוקס

יוסי (יוסף) פוקס (נולד ב-20 באוגוסט 1971) הוא עורך דין ישראלי המשמש מזכיר הממשלה בממשלת ישראל השלושים ושבע.
ביוגרפיה

נולד בברוקלין שבניו יורק. עלה לישראל בשנת 1974. גדל ברחובות ולאחר מכן בירושלים. למד בישיבות נתיב מאיר, הכותל והיכל אליהו. שירת בצה"ל בחטיבת גולני, ושירת במילואים כקצין בדרגת סרן באוגדה הצפונית.[דרושה הבהרה]
בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. מאז שנת 1998 עבד כעורך דין המתמחה במשפט חוקתי ובמשפט מנהלי. החל משנת 2002 ועד שנת 2023 היה בעלים ומייסד של משרד עורכי הדין י. פוקס ושות'.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

פוקס שימש יו"ר הפורום המשפטי למען ישראל. במשך תקופה ליווה את חבר הכנסת אפי איתם בהתנדבות, היה חבר הנהלת מועצת יש"ע וייצג את משה זר במאבקו נגד פינוי רמת גלעד.
בהמשך היה מראשי המאבק המשפטי בתוכנית ההתנתקות והיה שותף לשלל עתירות והליכים משפטיים. לאחר ביצוע התוכנית טיפל במפוני גוש קטיף. בין השאר, נמנה עם מייסדי ההתיישבות החדשה במזרח חבל לכיש, שנועדה למפונים. בשנת 2022 הוציא לאור את ספרו "גירוש בהכשר הבג"צ", המתאר מנקודת מבטו פעילות בניסיון למנוע את ביצוע תוכנית ההתנתקות, וכן את הסיוע שהעניקו עורכי הדין של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל בראשותו של פוקס לתושבי גוש קטיף לשעבר.
בשנת 2009 היה נציג הרשויות ביהודה ושומרון בוועדת המשנה של ועדת חוץ וביטחון לצמצום הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון.
במשך 22 שנה היה חבר מרכז הליכוד. בשנת 2015 התמודד בפריימריז במפלגת הבית היהודי. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש שוריין על ידי בנימין נתניהו במקום ה-43 ברשימת הליכוד לכנסת, אך לא נבחר לכנסת. פוקס שימש במשך תקופה כפרשן משפטי בערוץ "עכשיו 14". נטל חלק פעיל בהתנדבות במאבק הציבורי להגנת בנימין נתניהו במסגרת משפט נתניהו.
ביוגרפיה > מזכיר הממשלה

ב-29 בדצמבר 2022 הודיע ראש הממשלה נתניהו שבכוונתו למנות את פוקס למזכיר הממשלה בממשלת ישראל ה-37. המינוי אושר ב-8 בינואר 2023 ולמחרת הגיש פוקס את התפטרותו מרשימת הליכוד לכנסת.
בתחילת מאי 2024 טען מבקר המדינה שפוקס ניצל עתירה לבג"ץ על מנת לעכב העברת מסמכים על טבח שבעה באוקטובר לצורך הביקורת שניהל. פוקס שלל העברה של חלק מהמסמכים מנימוקי ביטחון המדינה. מדובר היה במסמכים העוסקים בהעברת הכסף מקטר לחמאס. פוקס טען שהעברת מסמכים אלה מנוגדת לסיכום ולכן יש להמתין להכרעת בג"ץ בעתירה.
עתירות לבג"ץ

בשנת 2007 עתר פוקס לבג"ץ בדרישה להורות לראש הממשלה אהוד אולמרט להתפטר מתפקידו על רקע מסקנות ועדת וינוגרד. העתירה נדחתה על הסף. עתר לבג"ץ נגד פיטורי השרים אביגדור ליברמן ובני אלון, שהתנגדו לתוכנית ההתנתקות, ופיטוריהם נועדו להשיג רוב בממשלה לאישור התוכנית. העתירה נדחתה. בינואר 2005 עתר לבג"ץ בדרישה שיורה לבטל את ההסכם הקואליציוני למינויו של ח"כ שמעון פרס למשנה לראש הממשלה, בנימוק שאין לכך בסיס בחוק יסוד: הממשלה. העתירה נדחתה על הסף.
בתחילת 2018 עתר לבג"ץ כנגד פרסום המלצות המשטרה בתיק 1000 ובתיק 2000. העתירה נדחתה. בדצמבר 2019, בעקבות הודעתו של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על החלטתו להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, עתר פוקס לבג"ץ בדרישה לבטל החלטה זו. העתירה נדחתה על הסף. ביוני 2021, בעקבות הודעתו של חבר הכנסת יאיר לפיד שעלה בידו להרכיב ממשלה, עתר פוקס לבג"ץ בדרישה לראות הודעה זו כבטלה, בנימוק שלפי חוק יסוד: הממשלה חבר הכנסת שהרכיב ממשלה הוא זה שיעמוד בראשה, ותנאי זה אינו מתקיים. בג"ץ דחה את העתירה.
חיים אישיים

פוקס נשוי לרחלי, אב לשישה ילדים ומתגורר בנווה דניאל.
הערות שוליים

↑  חדשות כיפה, ‏מי אתה יוסי פוקס? המשוריין הסרוג הנוסף של נתניהו,  באתר כיפה, 14 בספטמבר, 2022
↑  "מקווה שלא ירמסו עוד את זכויות המתיישבים", באתר ערוץ 7, 6 ביוני 2022
↑  חזקי ברוך, נתניהו החליט: יוסי פוקס ימונה למזכיר הממשלה, יוסי שלי יהיה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, באתר ערוץ 7, 29 בדצמבר 2022
↑  הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-25, ‏11 בינואר 2013
↑  שירית אביטן כהן, מזכיר הממשלה נגד מבקר המדינה: הרמטכ"ל צודק, אל תפגע במאמצי המלחמה, באתר ישראל היום, 8 במאי 2024
↑  שחר אילן ועמיר קורץ, מבקר המדינה: מזכיר הממשלה מנצל את העתירה לבג"ץ כדי לעכב העברת מסמכים על 7.10, באתר כלכליסט, 9 במאי 2024
↑  אביעד גליקמן, "הפרת סיכום": נתניהו מסרב להעביר למבקר מסמכי העברת כספים לחמאס, באתר חדשות 13, 9 במאי 2024
↑  שמואל דקלו, ‏בג"ץ דחה את העתירה שקראה לאולמרט להתפטר מיידית בעקבות דו"ח וינוגרד, באתר גלובס, 1 במאי 2007
↑  בג"ץ 5261/04 עו"ד יוסי פוקס נ' ראש הממשלה ואחרים, ניתן ב־26 באוקטובר 2004
↑  בג"ץ 243/05 עו"ד יוסי פוקס נ' ח"כ שמעון פרס ואחרים, ניתן ב־17 בינואר 2005
↑  אלון חכמון, ‏בגלל בג"ץ: היועמ"ש הורה למשטרה להמתין עם ההמלצות לגבי נתניהו, באתר מעריב אונליין, 11 בפברואר 2018
↑  בג"ץ 7944/19 יוסי פוקס נ' היועץ המשפטי לממשלה ואחרים, ניתן ב־1 בדצמבר 2019
↑  בג"ץ 3897/21 עו"ד יוסי פוקס נ' חבר הכנסת יאיר לפיד, יו"ר יש עתיד ואחרים, ניתן ב־7 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302749205171  ISNI: 0000 0004 0235 6254  LCCN: n2011005930  VIAF: 98457778   WorldCat (עם VIAF): 98457778
עמרי פדן

| --- | --- |

 לידה:  1952 (בן 73 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  יו"ר ובעלים של חברת אלוניאל
 תואר:  דוקטור לכלכלה
 בת זוג:  אריאלה פדן
 
עמרי פדן (נולד בשנת 1952) הוא איש עסקים וכלכלן ישראלי, יו"ר ובעלים של חברת אלוניאל בע"מ, זכיינית רשת מקדונלד'ס בישראל.