stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2013/2014 בליגת העל ההולנדית
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אייאקס  | 34 | 20 | 11 | 3 | 69 | 28 | 41 | 71 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 2. | פיינורד  | 34 | 20 | 7 | 7 | 76 | 40 | 36 | 67 | שלב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 3. | טוונטה  | 34 | 17 | 12 | 5 | 72 | 37 | 35 | 63 | סיבוב הפלייאוף בליגה האירופית |
| 4. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 18 | 5 | 11 | 60 | 45 | 15 | 59 | שלב המוקדמות ה-3 בליגה האירופית |
| 5. | הירנפיין  | 34 | 16 | 9 | 9 | 72 | 51 | 21 | 57 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב המוקדמות ה-2 בליגה האירופית |
| 6. | ויטסה ארנהם  | 34 | 15 | 10 | 9 | 65 | 49 | 16 | 55 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב המוקדמות ה-2 בליגה האירופית |
| 7. | חרונינגן  | 34 | 14 | 9 | 11 | 57 | 53 | 4 | 51 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב המוקדמות ה-2 בליגה האירופית |
| 8. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 13 | 8 | 13 | 54 | 50 | 4 | 47 | פלייאוף הליגה על כרטיס לסיבוב המוקדמות ה-2 בליגה האירופית |
| 9. | דן האג  | 34 | 12 | 7 | 15 | 45 | 64 | 19- | 43 |  |
| 10. | אוטרכט  | 34 | 11 | 8 | 15 | 46 | 65 | 19- | 41 |  |
| 11. | זוולה  | 34 | 9 | 13 | 12 | 47 | 49 | 2- | 40 | סיבוב הפלייאוף בליגה האירופית |
| 12. | קמבור  | 34 | 10 | 9 | 15 | 40 | 50 | 10- | 39 |  |
| 13. | גו אהד איגלס  | 34 | 10 | 8 | 16 | 45 | 69 | 24- | 38 |  |
| 14. | הראקלס אלמלו  | 34 | 10 | 7 | 17 | 45 | 59 | 14- | 37 |  |
| 15. | נאק ברדה  | 34 | 8 | 11 | 15 | 43 | 54 | 11- | 35 |  |
| 16. | ואלבייק  | 34 | 7 | 11 | 16 | 44 | 64 | 20- | 32 | פלייאוף ירידה |
| 17. | ניימכן  | 34 | 5 | 15 | 14 | 54 | 82 | 28- | 30 | פלייאוף ירידה |
| 18. | רודה  | 34 | 7 | 8 | 19 | 44 | 69 | 25- | 29 | ירידה לליגת המשנה |
↑  זוולה זכתה בגביע והעפילה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית
מבנה > פלייאוף הירידה

אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרטה רוטרדם | 4–1 | ניימכן | 1–0 | 3–1 |
| פנלו | 2–5 | דורדרכט | 1–3 | 1–2 |
| דה חראפסחאפ | 1–2 | ואלבייק | 0–1 | 1–1 |
| דן בוס | 2–5 | אקסלסיור רוטרדם | 1–3 | 1–2 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרטה רוטרדם | 3–5 | דורדרכט | 2–2 | 1–3 |
| ואלבייק | 2–4 | אקסלסיור רוטרדם | 0–2 | 2–2 |
מבנה > פלייאוף על הכרטיס לסיבוב המוקדמות השני של הליגה האירופית

| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| חרונינגן | 5–1 | ויטסה ארנהם | 1–0 | 4–1 |
| א.ז. אלקמאר | 3–1 | הירנפיין | 3–0 | 0–1 |
| קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | תוצאה משחק 1 | תוצאה משחק 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| א.ז. אלקמאר | 0–3 | חרונינגן | 0–0 | 0–3 |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פונטיאנוס

פונטיאנוס (בלטינית: Pontianus; מת ב-28 בספטמבר 235) היה אפיפיור על–פי הערכות מ-21 ביולי 230 ועד 28 בספטמבר 235.
על–פי ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" נולד פונטיאנוס ברומא ושם אביו היה קלפורניוס. תיאור חייו נוצר על–ידי כותב במאה הרביעית, ובזכות הקרבה בזמן מעניק תיאור מדויק יותר של חייהם של האפיפיורים, ובכך יותר פרטים אודות פונטיאנוס מאשר על קודמיו. ההערכות לתקופת כהונתו שאובות מספר זה.
הקרע בכנסייה מול האנטי-אפיפיור היפוליטוס מרומא נמשך בזמן כהונתו. לפי הירונימוס הקדוש ורופינוס המצטט אותו התכנס בערך בשנת 231 או 232 סינוד (סנאט) שאישר את גינויו של אוריגנוס מאלכסנדריה על–ידי סינוד שנערך באלכסנדריה קודם לכן. אם אכן היה סינוד כזה, וספק אם כך היה, הרי שפונטיאנוס עמד ללא ספק בראשו.
בשנת 235, תחת שלטון הקיסר מקסימינוס התראקי, החלה רדיפה נגד ראשי הכנסייה, בהם פונטיאנוס. יחד עם היפוליטוס הוא גורש למכרות בסרדיניה. כדי לאפשר בחירת אפיפיור חדש, התפטר פונטיאנוס ב-28 בספטמבר 235, וליורשו נבחר אנטרוס. זאת הייתה הפעם הראשונה שבא האפיפיור התפטר מתפקידו. זמן קצר לפני או אחרי הדברים הללו התפייס היפוליטוס עם הכנסייה ברומא והקרע בכנסייה בא אל קיצו. לפי תיאור מעשי המרטירים שאינו מצוי עוד בידינו אך שימש את כותב ה"ליבר פונטיפיקליס" מת פונטיאנוס כתוצאה מהתנאים הקשים במכרות בסרדיניה. האפיפיור פביאנוס הביא את שרידיהם של פונטיאנוס והיפוליטוס לרומא. כתובת שנתגלתה בשנת 1909 מציינת את שמו ואת היותו אפיפיור ומרטיר: PONTIANOS, EPISK. MARTUR. התוספת "מרטוּר" היא מאוחרת ואינה חלק מן הכתובת המקורית.
הערות שוליים

↑  "מכתבי הירונימוס" 33, פסקה 4"האנציקלופדיה הקתולית טוענת בטעות כי האסמכתא נמצאת במכתב 32, פסקה 5.
↑  "אפולוגיה נגד הירונימוס", ספר שני, קטע 20
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אורבנוס הראשון | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: אנטרוס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397419905171  BNE: XX1290472  GND: 119222817  ISNI: 0000 0000 2011 0929  LCCN: nb2007022914  NKC: kup19980000078456  VcBA: 495/28592  VIAF: 816944   WorldCat (עם VIAF): 816944
פארידי מוסה

פארידי מאליק מוסה שאהה (באנגלית: Faridi Malik Mussa Shaha; נולד ב-21 ביוני 1996) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקיצוני ביאנג אפריקאנס.
קריירה

מוסה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אזאם והצטרף לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17.
בשנת 2016 התאמן בטנריפה ובהמשך הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-14 בינואר 2017 מוסה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים בתיקו 2-2 נגד אוניון ויירה, בה גם הבקיע את שערו הראשון. ב-30 באפריל הבקיע צמד בניצחון 1-5 נגד לנזרוטה.
ב-12 באוגוסט 2020, מוסה חזר לטנזניה וחתם ביאנג אפריקאנס.
ב-19 בנובמבר 2013 מוסה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה בתיקו 0-0 נגד זימבבואה. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
פונטיאק

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ויליאם דוראנט 
 תקופת הפעילות:  1926 – 31 באוקטובר 2010 (כ־84 שנים)
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מיקום המטה:  ארצות הבריתדטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  כלי רכב
 אנשי מפתח:  סימון קנודסן ג'ון דלוריאן
  
 www.pontiac.com
 
פונטיאק (באנגלית: Pontiac) הוא מותג רכב, של חברת ג'נרל מוטורס. ייצור רכבי פונטיאק הופסק בשנת 2010, אך המותג נותר רשום על שם חברת ג'נרל מוטורס.
היסטוריה

באמצע שנות ה-20 של המאה העשרים החלה ג'נרל מוטורס בתוכנית שיווק שמטרתה הייתה לבדל מספר מותגי רכב על בסיס מחירם. באותה תקופה היה פער מחירים גדול בין המותג הזול ביותר (שברולט) למותג הבא אחריו (אוקלנד) ונוצר צורך במותג רכב נוסף במדרגת מחיר שתסגור את הפער. המותג "פונטיאק" החל לפעול בשנת 1926 כמותג אח למותג אוקלנד, והיה אחד ממספר מותגי אח שהחלו לפעול באותה תקופה. במהרה עלו רכבי פונטיאק על המותג האח בפופולריות.
בשנת 1933 ולאור הפופולריות הגואה של רכבי פונטיאק, הוחלט להחליף את שם החברה מ"אוקלנד" ל"פונטיאק", ופונטיאק הפכה למותג אח לשברולט. בכך הפך פונטיאק למותג האח היחיד ששרד לאחר המותג המקורי, ובדיעבד גם למותג האח היחיד שהמשיך לפעול אחרי שנות ה-40 של המאה העשרים. ג'נרל מוטורס מכרה רכבי פונטיאק בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. במשך שנים מותג פונטיאק כרכב ביצועים, אך בפועל היה רכב רגיל. פונטיאק הייתה פופולרית בעיקר בקנדה, שם שווקה במשך שנים כרכב זול.
בסוף שנת 2008 ותחילת שנת 2009, לאור בעיות כספיות והחלטה לבצע ארגון מחדש של החברה, הודיעה ג'נרל מוטורס שתחדל מלשווק רכבים תחת המותג "פונטיאק" החל מסוף שנת 2010, ותתמקד בשיווק ארבעה מותגים בלבד בצפון אמריקה, שברולט, ביואיק, קאדילק ו-GMC. הרכב האחרון שמותג כ"פונטיאק" נבנה בינואר 2010, אך בפועל הופסק הייצור כבר בדצמבר 2009. ההסכמים עם סוכנויות פונטיאק הגיעו לסיומם בחודש מרץ 2010.
הערות שוליים

↑  "Trademark Basics". legalhelp.org. נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Niedermeyer, Paul (13 במרץ 2010). "An Illustrated History Of Pontiac: Part I – 1926 To 1970". The Truth About Cars. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pontiac". General Motors. נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Why Did GM Discontinue Pontiac?". gmauthority.com. נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563139705171  LCCN: sh85104810 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יצרני רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוגו פונטיאק בחזית מכונית
עסקי אוויר

עסקי אוויר (ביידיש: לופט געשעפט; בגרמנית: Luftgeschäft) הוא כינוי גנאי לעסקים לא יצרניים המבוססים על סחר במוצרי הון לא פיזיים. השם מרמז על פרנסה שאינה כוללת עבודה בעלת תועלת ואף טפילות. פרנסה מעסקי אוויר הוא אחד הסטראוטיפים שיוחסו ליהודי גלותי שהוצב כנגד היהודי החדש שעוסק בחקלאות ותעשייה.
שימוש בביטוי

דב בר בורוכוב תיאר את המבנה התעסוקתי של יהדות אשכנז כ"פירמידה הפוכה": בסיס צר בו יהודים מועטים עוסקים בפעילות יצרנית בתחומי התעשייה וחקלאות. מעליו החלק העליון והרחב הכולל את רוב היהודים העוסקים בעסקי אוויר שונים, בעיקר מתווכים, סוחרים ומלווים בריבית.
בעברית ישראלית הביטויים "לופט גשעפט", "עסקי אוויר" ו"עבודות חרטא" (Bullshit Jobs) שימשו בעבר ועדיין משמשים במידה פחותה ככינוי גנאי לעיסוקים שונים, בין היתר: ספרות ואמנות, עריכת דין, השקעות בשוק ההון ובבורסה לניירות ערך, עסקי מסחר ופיננסים לסוגיהם, שיווק רשתי, והשקעה במטבע וירטואלי.
לדוגמה, יש המשווים בין איש העסקים נוחי דנקנר וקבוצת אי די בי חברה לאחזקות לבין התעשיין סטף ורטהיימר וקבוצת ישקר, כדי להמחיש את ההבדל בין עסקי אוויר לבין תעשייה יצרנית.
חברה ישראלית מכרה כגימיק בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים, קופסאות שימורים הדומות לקופסאות סרדינים ובהן אוויר בלבד, ועליהן כתוב (באנגלית) – "אוויר טהור מארץ הקודש". היצרן על פי הכתוב היה חברת "לופט געשעפט" (עסקי אויר). המוצר נחל הצלחה בקרב חנויות התיירים.
הערות שוליים

↑  צמרת פרנט, אבא נבהל ואמר: "משפטים? זה לופט גשעפט", באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
↑  נירית גורביץ, ‏אורי אבנרי: "הטייקונים טפילים. דנקנר עוסק רק בעסקי אוויר", באתר גלובס, 26 בספטמבר 2013
↑  יניב רחימי, הנפקת אלטשולר שחם גמל מוכיחה: אפשר ליצור יש מאין, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2019
1 2  "עסקי אוויר", אתר מידה
↑  יוסי גורביץ, עסקי אוויר: הממסד הבנקאי מסביר מדוע ביטקוין זה בלוף, באתר כלכליסט, 13 בספטמבר 2017
↑   סמי פרץ, ההבדל בין ורטהיימר לדנקנר, באתר TheMarker‏, 3 במאי 2013
↑  אוויר נקי בחסות דגל ישראל
פאריזר פלאץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  פריז 
 כתובת:  מִיטֶה 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1732
 תאריך פתיחה רשמי:  1732 
 אדריכל:  קארל גוטהארד לאנגהאנס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 שטח:  1.5 הקטאר 
 קואורדינטות:  52°30′59″N 13°22′44″E﻿ / ﻿52.516389°N 13.378889°E﻿ / 52.516389; 13.378889
  (למפת ברלין מוגדלת) פאריזר פלאץ(למפת ברלין רגילה) פאריזר פלאץ
 
פאריזר פלאץ. ברקע: שער ברנדנבורג.
שער ברנדנבורג והריסות הכיכר בתום הקרב על ברלין
הכיכר בשנת 1982. למעט שער ברנדנבורג, כל שרידי מבניה של הכיכר פונו על מנת ליצור את "רצועת המוות" כחלק מחומת ברלין.
הכיכר. מבט מצפון לדרום. משמאל: מלון אדלון. במרכז: האקדמיה לאמנות של ברלין.
פאריזר פלאץ (בגרמנית: Pariser Platz; "כיכר פריזאית") היא כיכר במרכז ברלין, בירת גרמניה. הכיכר ממוקמת בקצה המערבי של שדרת אונטר דן לינדן ובה ניצב שער ברנדנבורג. הכיכר קרויה על שם פריז בירת צרפת, לזכר כיבושה של העיר פריז על ידי כוחות בעלות הברית (ובהם צבא פרוסיה) שנלחמו במלחמות השחרור נגד צבאות הקיסרות הראשונה בשנת 1814.
הכיכר היא אחת הכיכרות המרכזיות והמתוירות ביותר בברלין. בסמוך לכיכר נמצאים בניין הרייכסטאג, האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, ושגרירות ארצות הברית בגרמניה.
היסטוריה

פאריזר פלאץ הושלמה בין השנים 1732–1734 בסגנון נאו קלאסי בהתאם לתכנונו של האדריכל קארל גוטהארד לאנגאנס במסגרת הרחבת העיר ברלין שנעשתה בהוראת מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון. עד שנת 1814 נקראה הכיכר בשם "הכיכר הרבועה" (בצרפתית: "Quarrée", בגרמנית: "Viereck"). בשנת 1814, בעקבות הניצחון של צבאות הברית כנגד נפוליאון בונפרטה (בהם השתתף גם הצבא הפרוסי) שונה שמה של הכיכר על מנת לציין את הניצחון ואת כיבוש העיר פריז בירת צרפת.
בעת הקמתה הייתה הכיכר בקצה המערבי של העיר. במקום בו עומד כיום שער ברנדנבורג, במערב הכיכר, עמד שער העיר הפונה לכיוון פוטסדאם בירת ברנדנבורג. השער נבנה בקצהָ של שדרת אונטר דן לינדן (שהכיכר הייתה הקצה המערבי שלה) כחלק מציר התהלוכות שנבנה בהוראת בית הוהנצולרן במטרה לקיים בו מצעדי ניצחון צבאיים.
קודם למלחמת העולם השנייה נחשבה הכיכר לכיכר המרכזית של ברלין, והיו ממוקמות סביבה שגרירויות ארצות הברית וצרפת וכן מלון היוקרה אדלון והאקדמיה לאמנויות של ברלין (אקדמי דר קינסטֶה).
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו מבני הכיכר בהפצצות בעלות הברית ובהפצצות הארטילריות של הצבא הסובייטי במהלך הקרב על ברלין. סביב הכיכר התרחשו קרבות עזים שבמהלכם כבשו החיילים הסובייטים את בניין הרייכסטאג הסמוך. מלון אדלון ושער ברנדנבורג נפגעו בקרבות אך לא נהרסו כליל. המלון נהרס זמן קצר לאחר המלחמה לאחר שהוצת בטעות על ידי חיילים סובייטים.
לאחר הקמת חומת ברלין בסמוך לשער ברנדנבורג הפכה הכיכר לחלק מ"רצועת המוות" שממזרח לחומה. שרידי הבניינים פונו על מנת להקל על כוחות מזרח גרמניה אשר מנעו מתושבי מזרח ברלין להתקרב לחומה.
עם איחוד העיר בשנת 1990 הוחלט על שיקום הכיכר. בכיכר נבנו מבני השגרירויות, האקדמיה לאמנות וכן שוקם מלון אדלון. כיום נמצא בכיכר בניין בנק דרזדן יוצא הדופן.
בשנת 2005 נבנתה בסמוך לכיכר (דרומית לה) האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.
בכיכר יש תחנה של האו באן והאס באן, הנקראת Brandenburger Tor, על שם השער; עד שנת 2009 נקרא התחנה Unter den Linden.
סרט צילום

סרט צילום לא מפותח
סרט צילום (או: פִילְם, כתעתיק מאנגלית: Film) הוא אמצעי לאחסון מידע בצורה של תמונות המצולמות במצלמה על גבי רצועה ארוכה של צלולואיד שמצופה בחומרים הרגישים לאור. הציפוי הוא אמולסיה של ג'לטין כחומר מדביק ומקשר, עם הלידי כסף רגישים לאור. כאשר האמולסיה נחשפת לכמות מספקת של אור, הלידי הכסף יוצרים תמונה סמויה (שאינה נראית לעין) ובעזרת תהליכים כימיים ניתן להפוך את התמונה לגלויה ולקבע אותה.
תיאור סרט הצילום

סרט הצילום נראה כמו רצועה שחורה עם משבצות ולמעלה מחוררות נקודות קטנות.
סוגי סרטים

סרטי נֵגָטִיב (תַּשְׁלִיל) צבעוני יוצרים תמונה נגטיבית אשר הצבעים בה הפוכים למציאות. הסרטים מורכבים משלוש שכבות הרגישות לצבעים שונים. בדרך כלל השכבה העליונה רגישה לכחול, אחריה שכבה הרגישה לירוק ולבסוף שכבה הרגישה לאדום. בסיס סרט הצילום צבוע בדרך כלל בצבע כתום אשר משפר את דיוק הצבעים המתקבלים. את התמונה המתקבלת על גבי סרט הצילום ניתן להגדיל בצורה אנלוגית בחדר חושך על גבי ניירות צילום נגטיביים וכך לקבל תמונה פוזיטיבית. בזמן חשיפת הנייר יש צורך להחסיר את הגוון הכתום של בסיס האמולסיה כדי לקבל צבעים התואמים את המציאות. תהליך הפיתוח הנפוץ לסרטי נגטיב הוא C-41.
סרטי שקופיות מפותחים בתהליך שונה מסרטי הנגטיב, בדרך כלל בתהליך E-6, ויוצרים תמונה פוזיטיבית עם צבעים התואמים למציאות. את התמונה המתקבלת ניתן להקרין בעזרת מקרן שקופיות. לשקופיות הייתה חשיבות בתחילת עידן הדפוס הצבעוני בכך שהצלם היה יכול לספק לבית הדפוס שקף פוזיטיבי צבעוני של התמונה ללא החשש מאי-דיוק-בצבע הקיים בשימוש בסרטי נגטיב (הדורשים תהליך ביניים ידני לקבלת תמונה פוזיטיבית). כיום, שימוש בקבצים דיגיטליים עם מרחבי ניהול צבע החליפו את השימוש בשקופיות בדפוס.
סרטי שחור לבן רגישים לכל ספקטרום האור אך מייצרים דימוי נגטיבי בגווני שחור בלבד (ה"לבן" הוא הבסיס השקוף של הסרט). תהליך הפיתוח מתחלק לשלושה שלבים - שלב הפיתוח שבו התמונה הסמויה הופכת לגלויה על המרה של הלידי הכסף לכסף מתכתי. השלב השני הוא עצירה של תהליך הפיתוח Stop Bath. בשלב השלישי מתבצע קיבוע של הדימוי והסרה של כל הלידי הכסף שלא התפתחו. לסיום התהליך מתבצע ניקיון הסרט על ידי שטיפה במים של הכימיקלים אשר הצטברו על גבי סרט הצילום ויבוש, כך נשמר סרט הצילום לאורך שנים רבות. אין תהליך סטנדרטי לפיתוח סרטי שחור לבן וניתן לשלוט במנעד הגוונים המתקבל על ידי שימוש בכימיקלים שונים בשלב הפיתוח. קיימים סרטי שחור לבן אשר רגישים לחלקים מעבר לספקטרום הנראה (תת אדום, על סגול, רנטגן,...)
חשיפה לאור

החומרים המשמשים להכנת סרטי צילום הם לרוב מלחי כסף; רובם נעשים כהים בעקבות חשיפתם לאור. הם מתפרקים לגרגרים זערערים של כסף מתכתי כהה, אפילו מבלי שעברו תהליך פיתוח. ניתן לראות זאת כאשר מוציאים – באפלה – דף של נייר צילום ומניחים על צדו הרגיש לאור עצם אטום, כגון צרור מפתחות. הנחת דף הנייר עם המפתחות באור השמש תגרום לכך שלאט-לאט ישנו המלחים הרגישים לאור את צבעם לאפור או לארגמן (אך לא לשחור ממש). לאחר הרמת המפתחות תישאר צורתם בבירור על הנייר כנגטיב בלבן, אך הדימוי הלבן אינו קבוע והוא יתחיל להתכהות ברגע ששוב לא יהיה מוסתר מהאור. במקום לחשוף את הנייר חשיפה ממושכת ב"הדפסת מגע" זו, ניתן לחשוף את הנייר לזמן קצר ולאור חלש יותר, ואז לקבל דימוי על רקע שחור עז על ידי שימוש בחומר מפתח. התוצאה תהיה דימוי נגטיב ברור וקבוע.
מאפייני סרט הצילום > רגישות לאור

ג'לטין הספוג בשילוב של מלחים שונים וכסף חנקתי יוצר שכבת גבישים המגיבים ליחידות של אור - פוטונים - שמגיעות אליהם. ללא כל תוספת השכבה הזאת רגישה בעיקר לספקטרום בין העל סגול ועד הכחול הנראה. בעזרת צבענים מיוחדים ניתן להפוך אותה לרגישה לכל ספקטרום האור הנראה.
כשאור פוגע בגביש, נוצרת תגובה כימית ש"משנה" את הגביש בצורה שלאחר מכן, בפיתוח הסרט, נראה כצבע (או גוונים שונים של שחור-לבן).
ככל שיש יותר גבישים על סרט הצילום, צריך יותר אור שיפגע בגבישים. ככל שיש פחות גבישים - צריך פחות אור. סרטי צילום נמדדים לפי גודל שנקרא ASA או ISO. הגדלים הנפוצים ביותר בשימוש הם 100, 200 ו-400 ASA. ככל שהגודל יותר גדול, מספר הגבישים קטן יותר, ונדרשת כמות קטנה יותר של אור בשביל לצלם תמונות. כך, בסרט של 400 ASA יהיה שימוש בצילום כשיש עננים או תחת צל, ובסרט של 100 ASA - יהיה שימוש בצילום תחת אור יום.
מאפייני סרט הצילום > צבע

בסרטי צילום צבעוניים ובשקופיות, בכל שכבת צבע בנוסף לשכבת הלידי הכסף נמצאים גם מצמדי צבע. בתהליך הפיתוח, כאשר הלידי הכסף הופכים לכסף מתכתי, בתהליך כימי נוסף מצמדי הצבע יוצרים ענן צבע בסמוך לכסף. בהמשך תהליך הפיתוח (בדרך כלל בשלב ההלבנה) הכסף הופך בחזרה להליד כסף שקוף ואחר כך נשטף מסרט הצילום בתהליך הקיבוע (עם הלידי הכסף שלא התפתחו).
גורמים המשפיעים על בהירות התמונה

גורמים נוספים שמשפיעים על כמות האור שמגיעה לסרט הצילום הם מהירות החשיפה וגודל הצמצם. בגבישים של סרט הצילום יפגעו יותר מנות של אור אם הוא יחשף לאור זמן רב יותר (מהירות חשיפה נמוכה יותר), או שהפתח דרכו מגיע האור יהיה גדול יותר (צמצם גדול יותר). כשמצלמים לוקחים בחשבון את כל הגורמים האלו, בימינו - לרוב באופן אוטומטי, משום שהמצלמה הדיגיטלית מחשבת את כל הנתונים בעצמה.
חשיפת סרט הצילום לאור, כתוצאה מפתיחת הצמצם, מחוללת תגובה כימית בחומרים שעל סרט הצילום, וכתוצאה מכך נשמר על-גבי הסרט נגטיב של התמונה שצולמה. בנגטיב מוצגים צבעים משלימים לצבעים המציאותיים: שחור מוצג בנגטיב כלבן, ולבן מוצג כשחור.
קבלת פוזיטיב מדימוי נגטיב

עיבוד הסרט במעבדה מציג את הנגטיב בצורה גלויה, ומאפשר את הדפסת הנגטיב בצורת פוזיטיב, שהוא התמונה המצולמת המוצגת לעינינו.
כדי להפוך את הנגטיב לפוזיטיב עלינו להדפיס אותו על דף נייר רגיש לאור. פעולה זו יוצרת "נגטיב של נגטיב" – דימוי פוזיטיבי.
פיתוח סרטי צילום בימינו נעשה אוטומטית במכונה, כשלמפעיל יש יכולת להתערב ולהשפיע על הצבעים, ושחור לבן עדיין לעיתים מפותח ידנית.
היסטוריה

סרט הצילום הגמיש הראשון יוצר בשנת 1885 על ידי חברת איסטמן קודאק. בסרט זה החומר הרגיש לאור היה מונח על-גבי נייר. סרט פלסטי יוצר לראשונה בשנת 1889. קודם לכן היו בשימוש פלטות זכוכית מכוסות בחומר רגיש לאור, והשימוש בהן היה מגושם.
בתחילת המאה ה-21, עם התקדמות הצילום הדיגיטלי, הלך ופחת השימוש בסרט הצילום.
גדלים נפוצים לסרטי צילום > סרטי סטילס

35 מ"מ: הגודל הנפוץ במצלמות הביתיות והמקצועיות. רוחב הסרט הוא 35 מ"מ אך התמונה המתקבלת היא ברוחב 24 מ"מ בגלל הפרופורציות.
APS: פילם ברוחב 24 מ"מ (עם דימוי ברוחב 16.7 מ"מ). הפורמט יוצר החל משנת 1996 וכיום כבר אינו מיוצר. חשיבותו היא בכך שמצלמות הרפלקס הדיגיטליות אימצו את הפורמט לגודל החיישן בהן.
110, 126: סרטי צילום אשר יוצרו במחסניות בעוביים 13 מ"מ ו-28 מ"מ בהתאמה וחלקו עיצוב דומה. הם יועדו למצלמות חובבים.
120 (פורמט בינוני): סרט צילום גלילי אשר יוצר בהתחלה על ידי קודק עבור מצלמות בראוני 2 בשנת 1901. הוא יועד לשוק החובבים ובמרוצת השנים הפך לפורמט הנפוץ ביותר עד שהוחלף על ידי סרטי 35 מ"מ. כיום הסרט משמש בעיקר צלמים מקצועיים ונישות של צלמים חובבים. רוחב הסרט הוא 60 מ"מ ורוחב הדימוי הוא 56 מ"מ.
127: סרט צילום גלילי הדומה לפורמט 120 אך רוחב הסרט היה רק 40 מ"מ והוא היה בשימוש במצלמות חובבים בלבד.
פלטות (פורמט גדול): בניגוד לסרטי הצילום אשר מיוצרים בגלילים, הפלטות יוצרו כיריעות בודדות. הפלטות מיוצרות במגוון גדלים החל מ-4X5 אינץ' ועד 20X24 אינץ'.
גדלים נפוצים לסרטי צילום > סרטי קולנוע

בצילום סרטי קולנוע משמשים סרטי צילום בכמה מידות רוחב סטנדרטיות:
8 מ"מ: משמש בעיקר לסרטי חובבים, ומתאים להקרנת הסרט בחדר ביתי.
16 מ"מ: משמש לצילום סרטים תיעודיים או לסרטים דלי תקציב, בעבר רוב צילומי החוץ לטלוויזיה בוצעו בפורמט זה. גרסאות של סרטי קולנוע הודפסו על 16 מ"מ להקרנה במסגרת בתי ספר מועדונים ובסיסים צבאיים.
35 מ"מ: הרוחב המקובל לסרטי קולנוע המוקרנים בבתי קולנוע. רוחב זה מספק תמונה חדה גם בהקרנה על מסך גדול.
70 מ"מ: רוחב המשמש לסרטי המוקרנים על מסך ענק במיוחד, ובהם סצנות רבות משתתפים (כגון סצנות קרב) המצדיקות מסך כזה.
עיקול הדנובה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הונגריה 
 מיקום:  הונגריההונגריה
 קואורדינטות:  47°47′57″N 19°05′30″E﻿ / ﻿47.799166666667°N 19.091666666667°E﻿ / 47.799166666667; 19.091666666667
  
 
עיקול הדנובה (בהונגרית: Dunakanyar - ניתן לתרגם גם כ"סיבוב הדנובה" או "פניית הדנובה", ופעמים רבות "ברך הדנובה") הוא קטע הדנובה בין אסטרגום לבין בודפשט. בקטע זה, הנהר הגדול עובר בין הרי ברז'ן לבין הרי וישגראד וכיוון הזרימה שלו משתנה בפתאומיות מ"מערב-מזרח" לכיוון "צפון-דרום". עיקול הדנובה הוא אחד מאזורי התיירות החשובים ביותר של הונגריה, כולל היישובים לאורך הדנובה בשתי גדותיה בין אסטרגום לבין וישגראד, שגם היא נמצאת ברשימת אתרי המורשת העולמית (מועמדים), המשלבת את אתרי המרכז המלכותי של וישגראד מימי הביניים ואת טירת אסטרגום. מאז 2006, הקדוש המגן הקתולי של החבל היא ידוויגה מלכת פולין.
מיקום

ההגדרה שלעיל משמשת לפרשנות גאוגרפית מצומצמת יותר של האזור. עם זאת, בהקשר תיירותי רחב יותר, כוללים על פי רוב גם את אזור הגדה הימנית (המערבית) התחום בעיקול הדנובה, כמו גם את המחצית הגדולה יותר של רכס הרי ברז'ן המתנשאים מצפון לנהר, השייכים למחוז פשט. הרי פיליש המוקפים בעיקול הדנובה בגדה המזרחית והרי וישגראד עם אזורי החוף. חוף הנהר מקישאורוסי עד לבירת הונגריה מלווה על ידי "עמק ואץ-הדנובה של פשט".
מיקום > נתונים טבעיים

קטע זה של הדנובה אופייני לעמק פורץ דרך ומוקף באזורי הרים מגוונים. פארקים ויערות מטופחים, שמורות טבע של חיות בר, נדירות טבעיות, אתרי נופש על שפת הנהר החשובים מבחינה אקלימית, איים, הזדמנויות ספורט מים וחורף משתלבות כדי לספק את ערכי הטבע של החבל.
מיקום > תחבורה

ניתן לגשת ליחידת הנוף מבודפשט בגדה השמאלית, המזרחית (של הדנובה) דרך הכביש המהיר M2 וציר התחבורה הראשי 2 ובכביש 12 מסתעף ממנו (בודפשט – ואץ – נאג'מארוש – סוב). כביש 11 עובר לאורך הגדה הימנית (המערבית) של הנהר (בודפשט – סנטאנדרה – וישגראד – אסטרגום). קוי רכבת פרבריים מחושמלים מספר 71 (בודפשט – ואץ) וקו פרברי מחושמל גם מספר 2 (בודפשט – אסטרגום), בנוסף, פועלים אוטובוסים בינעירוניים תכופים של Volánbusz וניתן יכולים להגיע לכל היישובים. עם זאת, ניתן ליהנות מהיופי יוצא הדופן של הנוף גם מהנהר על שירותי ספינות הנוסעים בלוח זמנים קבוע של Mahart מבודפשט.
אתרים היסטוריים וטבע > הגדה הימנית של הדנובה

יחידת הנוף היא אחד האזורים העשירים בהונגריה מבחינת תולדות האמנות ומונומנטים היסטוריים. הבארוק מיוצג על ידי בודפשט, סנטאנדרה ואץ. וישגראד מייצגת את הרנסאנס, בעוד אסטרגום מייצגת את עידן האמנות הרומנסקית ההונגרית. מאפיינים אלה מייצגים מונומנטים היסטוריים משמעותיים של ההיסטוריה ההונגרית בנוף ובסביבה טבעית שמכפילים את המשיכה התיירותית שלהם.
אתרים היסטוריים וטבע > האי של סנטנדרה

היישוב העתיק ביותר באי סנטאנדרה. מוגן על ידי סוללה מחופה אבן. בתקופתו של קלמן, מלך הונגריה התיישבו במקום רוסים. זה נתם ליישוב את שמו מאז. יש מגדלי שמירה רומיים על גבול הכפר. ישנו קמפינג מובנה לחובבי ספורט מים. יש שירות מעבורת בין הכפר לוישגראד.
שביל מוביל אל הכפר בחלק הרחב ביותר של האי מהמעבורת לואץ. משם מעבר דרך הגשר היחיד של האי. שני כפרים אוחדו תחת השם הנ"ל. קברו של מיהאי פולק, שתוכנן על ידי מיקלוש איבל, נמצא שם. על גדת הדנובה מול ואץ, יש שרידים של מגדל שמירה רומי.
אתרים היסטוריים וטבע > הגדה השמאלית של הדנובה

היישוב שוכן בשפך של נהר האיפוי, שם הוא נשפך לדנובה. המקום עשיר בממצאים ארכאולוגיים. היישוב הוא אתר נופש. כנסייה בסגנון בארוק נבנתה בכפר בין השנים 1775–1778, ש"קם לתחייה" לאחר השלטון הטורקי. במוזיאון המקומי מוצגים הממצאים הארכאולוגיים של האזור, התלבושות העממיות, הריהוט העממי וכלי הבית של הכפרים שלאורך נהר האיפוי.
נאג'מארוש ו-וישגראד (הונגריה) ממצפה יולאנוס
לקריאה נוספת

MTESZ Munkabizottság: A kék Duna (Barangolás a Duna mentén) Duna projekt (Győr, 1994) Munkaszám: 7252-00-560
Officina egyetemes lexikon. Főszerk. Markó László. Budapest: Officina Nova. 1994. ISBN 963-8185-87-2
Hegedüs Ernő:Ideghenforgalmi földrajz I. (KVIF. Budapest, 2004.) FI-05-01/2004
Magyarország – Panoráma útikönyvek (Budapest, ?)
נוף Dobogó-kő של עיקול הדנובה
מבט מ"דוכן ההטפה"