גדוד העמק
משנת 1947 עד מרץ 1948 > הפשיטה על כפר כנא

ב-7 בפברואר 1948 פשטו חיילי חי"ש בתגבור כיתת מילואים של הפלמ"ח מקיבוץ בית קשת לכפר הערבי עין מהיל. חנתה בו יחידה מהכנופיות של אבו איברהים שהתנכלו לתחבורה ופגעו בחקלאים יהודיים. החי"ש הרס בתים וגרם לערבים לסגת בהשאירם אחריהם 10 הרוגים. משהמשיכו לפגוע ביהודים, הוחלט לתקוף את מיפקדת אבו איברהים אשר בכפר כנא, שבה נמצאו גם אנשי הכנופיה שהתקיפו לוחמי הגדוד הראשון בחודש ינואר בשפרעם.
כפר כנא הוא ישוב ערבי נוצרי במרכז הגליל התחתון, כ-10 ק"מ צפונית-מזרחית לנצרת. המשימה הוטלה על הגדוד הראשון והמג"ד דן לנר הורה לאסף שמחוני, מפקד פלוגה א', לבצע את הפעולה. לוחמיו תוגברו במחלקה מגדוד "ברק" של חטיבת גולני, שמתפקידה לאבטח את האזור על ידי חסימת כביש כפר כנא-נצרת. המטרה הייתה חיסול הכנופיה, כ-60 איש ששכנו בשני בתים בקצה הצפוני-מזרחי של הכפר. מועד היציאה נקבע ל-10 במארס 1948 בשעה 18:45, עם רדת החשיכה.
וזו הייתה תוכנית הפעולה: א. מחלקה אחת תנוע בראש הכוח ליצירת מגע עם האויב. ב. בהיווצר המגע תפרוץ מחלקה שנייה לבתים שמהם נורתה האש. ג. מחלקה שלישית תאבטח את אזור הפעולה מכיוון עין מהילה.
הפלוגה נסעה מבית קשת והמשיכה רגלית לעבר הכפר. הכוח נתגלה במרחק של כ-60 מטר מקצה הכפר ונורתה עליו ירייה אחת, אך הלוחמים המשיכו להתקדם בהתגנבות. בהמשך נפתחה מכיוון היעד אש מקלעים ורובים והמחלקה הראשונה נאלצה לסגת. האויב הזעיק תגבורת שפרצה את החסימה והתחילה לכתר את הפלוגה. מקלע האויב זוהה ושותק, אך לכוח היו כבר מספר נפגעים והמ"פ העדיף לתפוס גבעה במרחק 500 מטר שממנה הומטרה אש על הכוח. למרות האש החזקה שהומטרה על הלוחמים החשופים בשטח שהאויב האיר ברקטות, הגבעה נתפסה ומשם ניהל מפקד הפעולה את הנסיגה. מכאן הוא נסוג מזרחה, תפס שטח שולט ומשם דיווח במכשיר קשר למיפקדה הממונה על המצב המחייב נסיגה. בגלל העדר קשר-עין בין המחלקות ניהל מפקד הפעולה את נסיגת אנשיו באמצעות רצים.
הקרב שהתחיל בשעה 23.30 הסתיים ב-05.00 (11 בפברואר). בדו"ח הפעולה צוין כי לאויב היו כמה הרוגים ופצועים. הערבים המשיכו עוד זמן-מה לרדוף ולירות על הנסוגים, להם היה הרוג אחד, אבנר גרוזימינסקי, וארבעה פצועים. לוחם נשלח בריצה להביא את האמבולנסים שחנו על הכביש שבין סג'רה לבית קשת. הכוח שנשא את הנפגעים חבר לאמבולנסים שפינה את הנפגעים לבית קשת.
פנחס זוסמן (סיקו), אחד המ"מים בפעולה, סיפר: "כבר היינו במבנה אני חושב, הם הרגישו בנו שוב. התפתח שם קרב ולא הצלחנו לחדור לבית... (הבית) היה כחלק מבתי הכפר והיה קשה מאד לאתר אותו. היה שם כוח די גדול מצידם. והיה קרב די קשה... כשאנחנו כבר היינו בנסיגה, עם פצועים, עם אלונקות, הם רדפו אחרינו איזה עשרה קילומטר".
משולם שביט, אז שטרן, מפקד מחלקת גבת-אשדות יעקב סיפר כי הכנופיה בכפר כנא כונתה גם כנופיית "מקס השחור" משום שהייתה מנוהלת על ידי שכיר-חרב גרמני נאצי. גם אחד הלוחמים, ניסים סדובסקי ממחלקת הזורע המורכבת נוער עולה מבולגריה, דיווח ששמע פקודות בגרמנית; סדובסקי עצמו, קשר המ"פ, לקה בהלם קרב שהשכיח ממנו את כל הקודים, ועל כן דיווח בבולגרית לקשר במטה הגדוד, שאף הוא ידע שפה זו.
שנים רבות לאחר הפעולה התייחס מפקד הפלוגה "שמחוני" לסיבות בגללן הפעולה נכשלה:
באיסור חמור נאסר לפגוע בתושבים הנוצרים של הכפר. הוראה זו הייתה בעוכרי המבצעים... הוברר כי קשה להבדיל בין בתי הנוצרים לבין הבתים ששימשו בסיסים לאנשי הכנופיה. ההשהייה שנגרמה על ידי הוראה זו גרמה לגילוי הכוח הפורץ, ולערביי הכפר ניתנה שהות להזעיק כוחות מהסביבה... התפתח קרב מכל הכיוונים, קרב קשה ואכזרי. דרכי הנסיגה נחסמו בפני כוחותינו. הייתה זו הפעם הראשונה שיחידותינו עמדו בקרב ממושך שארך כשעה וחצי. האנשים גילו אומץ רב, כושר ותושייה.
לדברי שמחוני הייתה זו גם הפעם הראשונה בה הופעל הכוח של הפלוגה כולה, וכן הופעל לראשונה מכשיר קשר.