stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאכיות מברזל
עלילה

אליס פול ולוסי ברנס חוזרות מאנגליה, שם הן הכירו בעת שהשתתפו באיגוד הנשים החברתי והפוליטי שהוקם על ידי מנהיגת הסופרג'יסטיות הרדיקלית הבריטית אמלין פנקהרסט והובל על ידי בתה כריסטבל פנקהרסט. לאחר חזרתן לארצות הברית מציגות השתיים בפני האגודה הלאומית האמריקאית לנשים (NAWSA) תוכנית לקמפיין למען זכויות הצבעה לנשים בבחירות הכלליות בארצות הברית, אשר נועד להיות מוצג ישירות בוושינגטון הבירה. הן מגלות כי הרעיונות שלהן כוחניים מדי עבור מנהיגות הסופרג'יזם הממוסד בארצות הברית, במיוחד קארי צ'פמן קאט, אך הן עדיין מקבלות רשות להוביל את ועדת הקונגרס של NAWSA בוושינגטון. הן מתחילות בארגון תהלוכת זכות הבחירה לנשים העתידה להתקיים בשנת 1913, ערב ההשבעה של הנשיא וודרו וילסון.
אליס פול מבצעת גיוס כספים בגלריה לאמנות, ותוך כך משכנעת את עורכת הדין לעבודה אינז מילהולנד להוביל את המצעד כשהיא רכובה על גבי סוס לבן. פול פוגשת קריקטוריסט פוליטי של עיתון וושינגטוני בשם בן ויסמן (דמות בדיונית), ויש רמזים לניצנים רומנטיים ביניהם. לאחר מכן, בסצנה בדיונית, פול מנסה להסביר לאידה ב' ולס מדוע היא מעדיפה שנשים אפרו-אמריקאיות יצעדו בחלק האחורי של המצעד, כדי שלא להכעיס את הפעילים הפוליטיים הדמוקרטים מדרום ארצות הברית. וולס מסרבת, ואף יוצאת בהפגנתיות על מנת להצטרף לקבוצה של מפגינות לבנות באמצע המצעד. לאחר חילוקי דעות בנוגע לגיוס כספים, פול וברנס נאלצות לעזוב את ה-NAWSA, ואז הן מאתרות את מפלגת האישה הלאומית (NWP) אשר תומכת בגישתן. אליס פול חווה מערכת יחסים רומנטית קצרה עם בן ויסמן.
סכסוכים נוספים בתוך התנועה מתרחשים כאשר מנהיגות NAWSA מבקרות חלק מהטקטיקות שנוקט ה-NWP, כגון מחאה נגד הנשיא ווילסון, וכן שביתת שבת ממושכת מחוץ לבית הלבן בפעולה שכונתה שביתת המשמר הדומם. גם היחסים בין הממשל האמריקאי למפגינות ה-NWP מצטננים, לאחר שנשים רבות נעצרות על מעשיהן ומואשמות ב"שיבוש תנועה".
הנשים שנעצרו נשלחות למאסר לתקופות של 60 יום, ובכלא הן זוכות לטיפול פוגעני ואלים. פול ונשים נוספות פותחות בשביתת רעב, שבמהלכה השומרים מאכילים אותן בכוח בחלב ובביצים נאות. בית הכלא אף מונע מהסופרג'יסטיות לפגוש מבקרים או עורכי דין, עד שהסנאטור האמריקאי טום לייטון (בדיוני) מבקר את אשתו אמילי, אחת הנשים הכלואות. אמילי מעבירה בחשאי לבעלה מכתב במהלך ביקורו, ובעקבות כך מודלף לתקשורת דיווח על הטיפול לו הן זוכות בכלא. פול, ברנס והנשים האחרות משוחררות.
לחץ ממשיך להיות מופעל על הנשיא וילסון כאשר ה-NAWSA מצטרף לקריאת ה-NWP להעברת התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. וילסון נענה לבסוף ללחץ, כדי להימנע מלהיות מוזכר בעיתונות הבינלאומית כמי שנאבק עבור דמוקרטיה במדינות אירופה, ובו בזמן שולל את הזכות הדמוקרטית לבחור ולהיבחר ממחצית מאוכלוסיית ארצות הברית. במהלך אשרור התיקון מקבל חבר בית המחוקקים של טנסי הארי טי ברן מברק מאמו, וברגע האחרון משנה את הצבעתו, והתיקון עובר.
מקור הכותרת

הסרט שואב את כותרתו מנציג מסצ'וסטס בבית הנבחרים ג'וזף וולש, אשר ב-1917 התנגד להקמת ועדה שתעסוק בזכויות הבחירה לנשים. וולש חשב שהקמת ועדה שכזאת תהווה כניעה ל"נדנוד של מלאכיות בעלות לסתות ברזל", והתייחס למפגינות המשמר הדומם כאל "יצורים מבולבלים; נשים מתוסכלות, בחצאיות קצרות ושיער קצר". כמו כן, השימוש בפלדה המחזיקה את לסתותיהן של הנשים המוזנות בכפייה לאחר מעצרי המשמר הדומם ושביתת הרעב גם הוא מהווה נקודת עלילה בסרט.
שחקניות ושחקנים

הילרי סוואנק - אליס פול
פראנסס או'קונור - לוסי ברנס
ג'וליה אורמונד - אינז מילהולנד
אנג'ליקה יוסטון - קארי צ'אפמן קאט
מולי פארקר - אמילי לייטון
לורה פרייז'ר - דוריס סטיוונס
לויס סמית - אנה הווארד שאו
ורה פרמיגה - רוזה וונקלאוסקה
ברוק סמית - מייבל וורנון
פאטריק דמפסי - בן וייסמן
מרגו מרטינדייל - הריוט איטון סטנטון בלאץ'
אדילה בארנס - אידה וולס בארנט
בוב גאנטון - הנשיא וודרו וילסון
ויני ג'נה - פיורלו לה גארדיה
פיטר ברינאטו - הארי ט. ברן
ג'וזף אדמס - סנטור טום לייטון
ברט בוסמן - בנו של בן וייסמן
דמויות בדיוניות

הדמויות הבדיוניות בסרט הן: בן ויסמן, בנו, אמילי לייטון, והסנאטור טום לייטון.
תגובות וביקורת > ביקורת

מבקר הקולנוע ריצ'רד רופר העניק ביקורת חיובית לסרט, וכתב: "'Iron Jawed Angels' הוא שיעור היסטוריה חשוב המסופר בצורה רעננה ומבריקה". סקוט פאונדס מוראייטי העניק לסרט ביקורת שלילית, וכתב: "דרמת הסופרג'יסטיות עתירת הכוכבות 'Iron Jawed Angels' של HBO מתבייתת על נושא היסטורי ראוי תוך תקווה שכוונות נעלות יספיקו. אך אבוי, תקוות אלה נכזבו, בתיעוד מלודרמטי ופטפטני המתעד את השחר של שוויון הזכויות לנשים באמריקה. הסרט עושה שימוש אנכרוניסטי במוזיקה תקופתית בפסקול וכן בקטעי מונטאז' נוצצים בסגנון MTV, ומתאמץ לשווא לממש את היומרה שלו כסרט השבוע.
רוברט פארדי מ-TV Guide כתב ביקורת מעורבת: "יש כאן את כל המרכיבים ליצירת סרט מפואר אודות הימים הראשונים של זכות הבחירה לנשים, אבל השימוש של הבמאית קטיה פון גרנייה בתחבולות קולנועיות מסיחות דעת ובמוזיקה מודרנית צורמת משתלב בצורה גרועה עם התפאורה התקופתית... פון גרנייה, מצוידת במנגנון הפקה ללא רבב, מסלפת את סיפורה האפי על ידי מוזיקה ששייכת לסיבוב הופעות של "יריד לילית"; לפעמים נדמה כאילו היא וכותביה תפסו את המאבק למען זכות הבחירה לנשים כגרסה משנת 1912 של סקס והעיר הגדולה. רק כאשר האנכרוניזמים שוככים סוף סוף בשליש האחרון של הסרט, מתחילה הליבה של הסרט לזרוח."
היסטוריונים מתחו ביקורת על הסרט מכמה היבטים. הבמאית קטיה פון גרנייה יצרה פסקול בן המאה ה-21 והפכה את הסופרג'יסטיות של תחילת המאה ה-20 לפמיניסטיות של "הגל השלישי" שיהיו מוכרות יותר לקהל המודרני. לתיאור המיניות של אליס פול בסרט לא היה כל בסיס עובדתי היסטורי; פול הייתה מסורה כל כולה למאבק למתן זכות בחירה לנשים. אין שום הוכחה שהייתה לה מערכת יחסים אינטימית מינית עם מישהו, גבר או אישה. הסרט אפילו יוצר דמות בדיונית שתשחק מושא אהבה עבור פול, הקריקטוריסט בן ויסמן. קו עלילתי זה אף מרמז על כך שפול נזקקה לסיועו של עיתונאי כדי לקבל פרסום עבור הקמפיין האקטיביסטי שלה, כאשר במציאות, פול הייתה מוציאה לאור מוכשרת מאוד בזכות עצמה.
בסרט גם הוצג כאילו פול מקבלת את פניה של אידה ב. וולס-ברנט בחיוך כאשר וולס-ברנט פרצה לתוך התהלוכה מן הקהל שלאורך המסלול אשר מנה המוני צופים. זה מעולם לא קרה במציאות, ואולי היה כאן ניסיון של הבמאית לרכך את הפן הגזעני של האירוע. פול צעדה עם קבוצת המכללות בכובע ובשמלה שלה עצמה, ולא עם משלחת אילינוי שאליה הצטרפה וולס-ברנט. וולס-ברנט צעדה עם שתי נשים לבנות מאילינוי שתמכו בזכותה לצעוד עם משלחת המדינה: בל סקוויר ווירג'יניה ברוקס.
תגובות וביקורת > ביקורת בעיתונות העברית

ליאור אלפנט מאתר פוליטיקלי קוראת כתבה על הסרט, כי "הוא מזכיר את הנשים שנלחמו כדי שאנחנו נחיה בעולם טוב יותר, שבו יינתנו לנשים זכויות הצבעה. למרבה הצער, המלחמות שהן ניהלו נותרו בשולי ההיסטוריה, וההישגים שלהן הפכו שקופים. הסרט הזה נע נגד תנועת ההשכחה ומזכיר לנו את אליס פול ולוסי ברנס ואינז מלהולנד שנאבקו על זכות הבחירה לנשים". ליאור אלפנט מציינת כי אחד מרגעי השיא בסרט הוא תיאור שביתת הרעב של הסופרג'יסטיות בבית הכלא, תוך שהן פורצות בשירה אדירה של שיר הקאנטרי המעגל לא יישבר "ומייצרות מופע מעורר השראה של סולידריות".
תשבחות ופרסים

הסרט היה מועמד לחמישה פרסים בפרסי האמי ה-56 בפריים טיים, שאף אחד מהם לא זכה; לשלושה פרסים בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-62, וזכה באחד; ולשני פרסים בטקס פרסי לוויין הזהב ה-9, וזכה באחד. אנג'ליקה יוסטון זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה ובפרס הלוויין לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה על הופעתה בסרט.
| שָׁנָה | פרס | קטגוריה | מקבל | תוֹצָאָה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | פרס אמי בפריים טיים | ליהוק מצטיין למיני סדרה, סרט או ספיישל | ג'אנט הירשנזון, ג'יין ג'נקינס, ליז מארקס, קתלין צ'ופלין | מועמדת |
| 2004 | פרס אמי בפריים טיים | צילום מצטיין למיני סדרה או לסרט | רובי גרינברג | מועמדת |
| 2004 | פרס אמי בפריים טיים | תלבושות יוצאות דופן למיני סדרה, סרט או ספיישל | קרוליין האריס, אריק ואן וואגונר, קארל קורנוט III | מועמדת |
| 2004 | פרס אמי בפריים טיים | שחקנית משנה מצטיינת במיני סדרה או סרט | אנג'ליקה יוסטון | מועמדת |
| 2004 | פרס אמי בפריים טיים | כתיבה יוצאת דופן למיני סדרה, סרט או ספיישל דרמטי | סאלי רובינסון, יוג'יניה בוסטויק-סינגר, ריימונד סינגר, ג'ניפר פרידס | מועמדת |
| 2004 | אגודת הליהוק של אמריקה | הליהוק הטוב ביותר לסרט הטלוויזיה של השבוע | ג'אנט הירשנזון, ג'יין ג'נקינס, ליז מארקס | מועמדת |
| 2004 | פרס הומניטאס | קטגוריה של 90 דקות או יותר | סאלי רובינסון, יוג'יניה בוסטויק-סינגר, ריימונד סינגר, ג'ניפר פרידס | מועמדת |
| 2004 | פרסי הטלוויזיה של OFTA | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע או מיני סדרה | אנג'ליקה יוסטון | מועמדת |
| 2004 | פרסי הטלוויזיה של OFTA | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע או מיני סדרה | ברוק סמית | מועמדת |
| 2004 | פרסי הטלוויזיה של OFTA | השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע או מיני סדרה | הילרי סוואנק | מועמדת |
| 2004 | פרסי הטלוויזיה של OFTA | הסרט הטוב ביותר שנעשה לטלוויזיה | מלאכיות מברזל | מועמדת |
| 2005 | פרסי גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה | אנג'ליקה יוסטון | זכתה |
| 2005 | פרסי גלובוס הזהב | המיני-סדרה או סרט הטלוויזיה הטובים ביותר | מלאכיות מברזל | מועמדת |
| 2005 | פרסי גלובוס הזהב | השחקנית הטובה ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה | הילרי סוואנק | מועמדת |
| 2005 | איגוד הקולנוע האמריקאי | הישג יוצא דופן בצילום בסרטי השבוע/מיני סדרות/פיילוט (בסיס או תשלום) | רובי גרינברג | זכתה |
| 2005 | פרסי גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של שחקנית במיני סדרה או סרט טלוויזיה | הילרי סוואנק | מועמדת |
| 2005 | פרסי לוויין | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה | אנג'ליקה יוסטון | זכתה |
| 2005 | פרסי לוויין | המיני-סדרה או סרט הטלוויזיה הטובים ביותר | מלאכיות מברזל | מועמדת |
| 2005 | PEN Center ארצות הברית ווסט ספרותי פרסים | טלפליי | Sally Robinson, Eugenia Bostwick-Singer, Raymond Singer, Jennifer Friedes | זכתה |
| 2005 | פרס גילדת מעצבי התלבושות | סדרת טלוויזיה מתקדמת/פנטזיה | קרוליין האריס | מועמדת |
ראו גם

כלא לחופש (ספר 1920)
כתף אל כתף (סדרה 1974)
סופרג'יסטיות (סרט 2015)
Suffs (מחזמר 2022)
פמיניזם בבריטניה
הערות שוליים

↑  "Interview with Paul Fischer at the Sundance Film Festival in 2004". Film Monthly. ארכיון מ-2006-09-02. נבדק ב-2006-09-04.
↑  "HOUSE MOVES FOR WOMAN SUFFRAGE; Adopts by 181 to 107 Rule to Create a Committee to Deal with the Subject. DEBATE A HEATED ONE Annoyance of President by Pickets at White House Denounced as "Outlawry."". The New York Times. 25 בספטמבר 1917. ארכיון מ-30 בנובמבר 2018. נבדק ב-22 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iron Jawed Angels: Characters". Iron Jawed Angels Media Smarts. ארכיון מ-2 באפריל 2015. נבדק ב-21 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DVD Verdict Review – Iron Jawed Angels". DVD Verdict. 1 בנובמבר 2004. אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2015. נבדק ב-21 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iron Jawed Angels Review". TV Plex. 17 בפברואר 2004. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, January 2020)
1 2  "Review: 'Iron Jawed Angels'". Variety. 22 בינואר 2004. ארכיון מ-23 ביולי 2016. נבדק ב-12 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iron Jawed Angels Review". TV Guide. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2014. נבדק ב-25 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Keith, Shereé (2014). "The Pinkwashing of Alice Paul in HBO's 'Iron Jawed Angels'". The Journal of Popular Culture. 47 (6): 1283–1295. doi:10.1111/jpcu.12212.
↑  Zahniser, J. D.; Fry, Amelia R. (2014). Alice Paul: Claiming Power. Oxford and New York: Oxford University Press. p. 126.
↑  Lunardini, Christine A. (1986). From Equal Suffrage to Equal Rights: Alice Paul and the National Woman's Party, 1910–1928. New York: New York University Press. pp. xviii.
↑  Gallagher, Robert A. (1974). "I Was Arrested, Of Course". American Heritage. 25 (2): 20. ארכיון מ-2019-01-08. נבדק ב-2019-10-16.
↑  Wheeler, Marjorie Spruill, ed. (1995). One Woman, One Vote: Rediscovering the Woman Suffrage Movement. Troutdale, OR: NewSage Press. pp. 269. ISBN 9780939165261.
↑  Iron Jawed Angels" Forced Fed Scene", youtube
↑  ליאור אלפנט, מלאכיות מברזל, פריים משלה - חלק רביעי, 31-40, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏1 בספטמבר, 2018
מינט וולטרס

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1949 (בת 75) בישופס סטורטפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרהאם, The Abbey School, בית ספר גודולפין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרסים והוקרה:  פרס אדגר (1994)  פרס פגיון הדם החדש של CWA (1992)  פגיון הזהב (1994) 
 www.minettewalters.co.uk
 
מִינֵט ווֹלְטֶרְס (באנגלית: Minette Walters; נולדה ב-26 בספטמבר 1949) היא סופרת מתח בריטית שזכתה להצלחה ולפופולריות. ספריה של וולטרס תורגמו לשפות רבות, וחלקם עובדו לסדרות טלוויזיה מצליחות בהפקת ה-BBC.
חייה ויצירתה

מינט וולטרס נולדה בשם מינט ג'ב, בעיירה בישופ'ס סטורטפורד באנגליה. אביה היה קצין בצבא, וולטרס בילתה את ילדותה המוקדמת בחיים במחנות צבא באנגליה. בהיותה בת 12 מת אביה ממחלה והיא נשלחה לפנימייה.
בשנת 1968 הגיעה וולטרס לישראל, ביחד עם קבוצת צעירים לא יהודים, ושימשה כמתנדבת בקיבוץ כפר הנשיא, וכן במוסד לעבריינים צעירים בירושלים. לאחר מכן למדה לתואר ראשון בצרפתית בקולג' טרווליאן בדרהאם, אך לא סיימה את לימודיה שכן סיום הלימודים חייב שהות של שנה בצרפת, והיא לא רצתה בכך. באוניברסיטה פגשה את בעלה, אלק וולטרס. הזוג נישא בשנת 1978 ולהם שני בנים.
בשנת 1972 החלה וולטרס לעבוד בעריכה במגזינים מקבוצת IPC, המוציאה לאור מגזינים באנגליה, והפכה לעורכת במערכת "הספרייה השבועית לנשים" (Woman’s Weekly Library), המוציאה לאור ספרי רומן רומנטי. במהלך הזמן עברה בעצמה לכתיבת רומנים מסוג זה, והייתה כותבת רומן בן 30,000 מילה בסדרת "אהבה בבית החולים" מדי חודש. לאחר לידת ילדיה חדלה מכתיבה במשך מספר שנים אך כשגדלו החליטה להתמסר לכתיבת רומנים רציניים באורך מלא.
בשנת 1992 פרסמה את ספרה הראשון באורך מלא - "בית הקרח". כתיבת הספר ארכה שנתיים וחצי, והוא נדחה על ידי מספר בתי הוצאה לאור, עד שנרכש על ידי הוצאת מקמילן עבור 1,250 שטרלינג. הספר זכה להצלחה רבה. הוא קיבל את פרס אגודת סופרי הפשע הבריטים על שם ג'ון קריזי כספר הטוב ביותר של סופרת חדשה, ותורגם לשפות רבות. על ספר זה וספריה "הפסלת" ו"רסן הסוררת" (The Scold's Bridle) זכתה וולטרס בפרס אדגר ובפרס "פגיון הזהב" של אגודת סופרי הפשע הבריטים, הישג יוצא דופן לשלושה ספרים ראשונים של כותבת חדשה. מאז המשיכה וולטרס לפרסם ספר בממוצע אחת לשנה וחצי, ובסך הכל פרסמה ארבעה עשר ספרים.
ספריה של וולטרס עוסקים בבידוד, דחייה, הדרה, משפחות שאינן מתפקדות, צדק ונקמה. לעיתים הם עוסקים ברקע אמיתי, של מאורעות ואירועים אמיתיים, המושכים את הקורא אל המציאות שהיא יוצרת. וולטרס שואבת השראה רבה לספריה ממהדורות החדשות, וכן היא מתנדבת מזה שנים בבתי כלא, ומסייעת שם לאסירים.
חמשת ספריה הראשונים, "ביתן הקרח", "רסן הסוררת", "הפסלת", "ההד" ו"החדר החשוך", עובדו למיני סדרות טלוויזיה על ידי ה-BBC בין השנים 1996–1999, בהשתתפות שחקנים ידועים כדניאל קרייג, קלייב אואן ומירנדה ריצ'רדסון. הסדרות הוקרנו בישראל בערוץ 1 בסמוך לאחר הקרנתן בבריטניה.
ספריה שיצאו לאור בעברית

הפסלת, תרגמה עידית שורר, הוצאת משכל, 1996.
החדר החשוך, תרגם בועז וייס, הוצאת הד ארצי, 2001.
צורתם של נחשים, תרגם בועז וייס, ספרית מעריב, 2003.
שכונת האסיד, תרגם בועז וייס, ספרית מעריב, 2006.
הערות שוליים

1 2 3 4  דפנה לוי, לא נינט, מינט!, באתר ynet, 27 באוקטובר 2006.
↑  ריאיון עם מינט וולטרס, "הגרדיאן", 13 במרץ 2007. (באנגלית)
↑  סדרות מתח של מינט וולטרס בערוץ 1, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2000.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304583905171  PLWABN: 9810676158605606  BIBSYS: 90664203  BNE: XX1087396  BnF: cb123202823 (data)  CiNii: DA08741568  GND: 115575324  ICCU: LO1V139198  ISNI: 0000 0001 2117 3099  LCCN: n92007093  MusicBrainz: 91444862-9607-43db-9c3b-04ccc61b8e6a  NDL: 00478893  NKC: xx0000530  NLG: 72356  NTA: 102213925  SELIBR: 229309  SUDOC: 032108737  VIAF: 79704   WorldCat (עם VIAF): 79704
מריה אנה, נסיכת סבויה

מריה אנה ריקרדה קרולינה מרגריטה פיה (באיטלקית: Maria Anna Ricciarda Carolina Margherita Pia; 19 בספטמבר 1803 - 4 במאי 1884) הייתה בתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ואשתו של פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה

מריה אנה נולדה ב-19 בספטמבר 1803 בפלאצו קולוניה שברומא, מדינת האפיפיור. אביה היה ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ואמה הייתה מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה. מריה אנה הוטבלה יחד עם אחותה התאומה מריה תרזה, נסיכת סבויה על ידי האפיפיור פיוס השביעי, והורי אמה היו הסנדקים.
בילדותה שהתה מריה אנה עם שאר משפחתה בסרדיניה, לשם ברחו בני המשפחה מפני נפוליאון. לאחר מפלת נפוליאון בשנת 1814, חזרו בני המשפחה לטורינו. ב-12 בפברואר 1831 נישאה מריה אנה לארכידוכס פרדיננד מאוסטריה. לא היו להם ילדים. ב-2 במרץ 1835 הפך פרדיננד לקיסר אוסטריה. מריה אנה הוכתרה כקיסרית אוסטריה, וב-12 בספטמבר 1836 הוכתרה בפראג כמלכת בוהמיה. ב-2 בדצמבר 1848, בעקבות אביב העמים, נאלץ פרדיננד לוותר על הכתר לטובת אחיינו פרנץ יוזף. הוא ומריה אנה חיו את שארית חייהם בבוהמיה. מריה אנה נפטרה בגיל 80 ב-4 במאי 1884, ונקברה בקריפטה הקיסרית בווינה.
מינטקה

מינטקה (בכתיב לועזי: Mintaka, מערבית: منطقة; מִנְטַקַה - "אזור") או δ באוריון הוא הכוכב המערבי בחגורה של אוריון (שני הכוכבים האחרים הם אלנילם ואלניטק). מינטקה נמצא במרחק זוויתי של כשישית מעלה מדרום לקו המשווה השמימי.
בשנת 1904 גילה האסטרונום הגרמני יוהנס הארטמן פסי בליעה חלשים באורו של הכוכב שלא תאמו את הספקטרום האופייני לכוכבים. זו הייתה הפעם הראשונה שזוהתה בליעת אור על ידי הגז הבין-כוכבי של הגלקסיה, שעד אז קיומו לא היה ידוע.
תכונות

מינטקה נראה לעין ככוכב כחול עם בהירות נראית מדרגה 2.2, אך למעשה זו מערכת מורכבת של 4 כוכבים במרחק של כ-900 שנות אור. שני הכוכבים הבהירים מבין הארבעה מהווים כוכב  משתנה לוקה, כך שמינטקה הוא גם כוכב משתנה.
תכונות > תכונות מינטקה Aa ו-Ab

מינטקה A הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי לוקה המורכב מזוג ענקים כחולים בעלי סיווג ספקטרלי O9.5 ו-B0.5, המקיפים זה את זה במרחק של כעשירית יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 5 ימים ו-17.5 שעות. במהלך ההקפה, מסתיר אחד הכוכבים באופן חלקי את בן זוגו וגורם לירידה של כחמישית דרגת בהירות.
בשל קרבתם הרבה של הכוכבים זה לזה, לא ניתן להפריד ביניהם בתצפית ישירה כך שהמידע עליהם מושג באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות. לא ניתן לחשב בדיוק את המסות ואת הרדיוסים שלהם, אך המסה של כל אחד מהם היא לפחות 20 מסות שמש ורדיוסיהם גדולים לפחות פי 10 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה של כל אחד מבני הזוג היא יותר מפי 3,000 מאשר עוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פני השטח העצומה שלהם - מעל 30,000 קלווין, הם מאירים לפחות פי 90,000 מהשמש בתוספת הקרינה העל-סגולה.
בשל מסותיהם הגדולות צפויים שני בני הזוג לסיים את חייהם בסופרנובה.
תכונות > תכונות מינטקה B ו-C

מינטקה B נמצא במרחק זוויתי של כ-31 שניות קשת מבני הזוג מינטקה Aa ו-Ab. אם הוא אכן מקיף אותם, הוא עושה זאת במרחק של לפחות 8,500 יחידות אסטרונומיות (כ-0.14 שנות אור). בהירותו הנראית היא מדרגה 14 ובשל עמימותו ביחס למינטקה A, לא הצליחו עד כה לקבוע את סוגו הספקטרלי או כל תכונה אחרת שלו.
מינטקה C נמצא במרחק זוויתי של כ-52 שניות קשת ואם גם הוא חלק מהמערכת הוא מקיף את מינטקה A במרחק של למעלה מחמישית שנת אור. זהו כוכב הסדרה הראשית כחלחל מסוג ספקטרלי B2 שבהירותו הנראית היא מדרגה 6.85 וניתן להבחין בו באמצעות טלסקופ חובבים. הוא קורן בעוצמה של פי 140 מהשמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פני השטח הגבוהה שלו רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל-סגול.
הערות שוליים

↑  Make a Star Finder, NASA Space Place (באנגלית)
מקומיות (תורת הקבוצות)

המקומיות  של פונקציה או של יחס היא פונקציה  \sigma \colon {\mathcal {F}}\cup {\mathcal {R}}\rightarrow \mathbb {N}  המוגדרת באופן הבא:
לכל סימן פונקציה  f\in {\mathcal {F}} הערך  \sigma (f) הוא כמות הפרמטרים שהפונקציה מקבלת.
לכל סימן יחס  R\in {\mathcal {R}} הערך  \sigma (R) הוא מספר האיברים עליהם חל היחס, כאשר כל איבר הוא או קבוע או משתנה.
המקומיות אינה משתנה תחת ייחוס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרטין פיטרס

מרטין סטנפורד פיטרס (באנגלית: Martin Stanford Peters; ‏8 בנובמבר 1943 – 21 בדצמבר 2019) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת הקשר.
פיטרס היה שחקן נבחרת אנגליה שהייתה לאלופת העולם במונדיאל 1966. הוא גדל ופרץ במדי וסטהאם יונייטד, ושיחק בהמשך גם בטוטנהאם הוטספר, נוריץ' סיטי ושפילד יונייטד.
פיטרס נודע בתור "הקשר המושלם", מכיוון שהיה יעיל במסירות בשתי הרגליים, בכדורי גובה ובמצבים נייחים, וביצע תנועה בלתי מפסקת עם ובלי הכדור, שהפכה את השמירה עליו למשימה קשה מאוד. מאמן נבחרת אנגליה בעבר, אלף ראמזי, הגדיר אותו כשחקן ש"הקדים את זמנו בעשר שנים".
קריירת משחק > נבחרת אנגליה

מאמן נבחרת אנגליה, אלף ראמזי, זיהה את כישרונו של פיטרס וזימן אותו לנבחרת במאי 1966, עוד בטרם מלאו לו 23. פיטרס הצטרף לנבחרת שהתכוננה לטורניר מונדיאל 1966 הביתי, והיה אחד מהמצטיינים בהופעת הבכורה שלו בנבחרת, שניצחה 0–2 את יוגוסלביה. משחקו הבא של פיטרס היה מול פינלנד, וכבר בהופעתו השנייה במדי אנגליה הוא כבש את שער הבכורה שלו, השער הראשון בניצחון הנבחרת 0–3. אף על פי שערך שלוש הופעות בלבד במדי הנבחרת, כולן באותו חודש, זומן פיטרס על ידי ראמזי לסגל הסופי של אנגליה למונדיאל, לצדם של חבריו לקבוצת וסטהאם יונייטד, ג'ף הרסט ובובי מור (קפטן הנבחרת).
פיטרס לא שותף במשחק הראשון של אנגליה בטורניר, אך 0-0 מאכזב מול אורוגוואי גרם לראמזי לשנות את שיטת המשחק לשיטה נטולת אגפים, המתרכזת בשחקני מרכז שדה שיודעים לשלב היטב בין משחק הגנה להתקפה. פיטרס התאים לשיטה ולסגנון המשחק אותו רצה ליישם ראמזי, וכך הוא זכה לעלות בהרכב במשחקיה הבאים בשלב הבתים, בהם ניצחה אנגליה בתוצאה זהה, 2-0, את מקסיקו ואת צרפת. פיטרס הפך לחלק חשוב במרכז השדה של הנבחרת, ופתח בהרכב ברבע הגמר מול ארגנטינה, בו בישל להרסט את שער הניצחון בדקה ה-78, ובחצי הגמר בו ניצחה אנגליה 1–2 את פורטוגל.
פיטרס עלה בהרכב נבחרתו למשחק הגמר מול גרמניה המערבית. בדקה ה-78, במצב של שוויון 1-1, ניסה הרסט את מזלו בבעיטה מרחוק. הכדור נבלם ועלה גבוה בתוך הרחבה, ופיטרס היה הראשון לבעוט אותו בנגיעה אחת לרשת, ולקבוע 1–2 לאנגליה. גרמניה השיגה את השוויון דקה לסיום, ובהארכה השלים הרסט שלושער בדרך ל-2–4 ולזכייה ראשונה בהיסטוריה של אנגליה בתואר אלופת העולם.
הזכייה בטורניר, יחד עם היכולת הגבוהה, הפכה את פיטרס לאחד השמות הבכירים בסגל של ראמזי. הוא פתח בשני משחקיה של אנגליה ביורו 1968, בו סיימה במקום השלישי לאחר הפסד 0–1 ליוגוסלביה בחצי הגמר וניצחון 0–2 על ברית המועצות במשחק על המקום השלישי, וזומן על ידי ראמזי לסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 1970 במקסיקו, אליו העפילה אוטומטית בעקבות זכייתה בטורניר הקודם.
פיטרס פתח בכל משחקיה של אנגליה בשלב הבתים, שהסתיים בניצחונות 0–1 על רומניה וצ'כוסלובקיה והפסד 0–1 לברזיל, ובמקום השני בבית. ברבע הגמר פגשה אנגליה את גרמניה המערבית, אותה ניצחה בגמר המונדיאל הקודם. בדקה ה-49, במצב של 0–1 לאנגליה, הסתנן פיטרס מאחור והגיע להגבהה מאגף ימין כדי לבעוט בנגיעה מתוך הרחבה, לפני השומר שלו, ולקבוע 0–2. בדקה ה-81, במצב של 1–2 לאנגליה ועשר דקות לאחר החלפתו של בובי צ'רלטון, החליט ראמזי לראשונה בטורניר להחליף גם את פיטרס. דקה אחר כך ספגה אנגליה את שער השוויון, בדרך להפסד 2–3 בהארכה.
פיטרס ואנגליה כשלו בניסיונותיהם להעפיל לשני הטורנירים הגדולים הבאים. הפסד בשלב רבע הגמר במוקדמות יורו 1972, שוב מול גרמניה המערבית, השאיר אותה מחוץ לארבע הגדולות של טורניר הגמר. ב-17 באוקטובר 1973, עלתה אנגליה למשחק הרביעי והמכריע שלה במוקדמות מונדיאל 1974. אנגליה נזקקה לניצחון על פולין כדי להעפיל למונדיאל 1974, ועלתה למשחק עם פיטרס כקפטן. למרות שליטה מוחלטת של האנגלים, הצליחה פולין להפתיע ולעלות ליתרון בדקה ה-57. שש דקות אחר כך נשרק פנדל לזכות אנגליה לאחר עבירה על פיטרס ברחבה. לימים הודה פיטרס כי התחזה כדי להשיג את הפנדל, ממנו השיגה אנגליה שוויון במשחק. אמנם, הפולנים הצליחו לשמור על תוצאת התיקו ולהעפיל למונדיאל על חשבון אנגליה.
מאז אותו משחק, רשם פיטרס שלוש הופעות נוספות בלבד במדי הנבחרת. הוא סיים את דרכו הבינלאומית במאי 1974. בשמונה שנים צבר פיטרס 67 הופעות במדי נבחרת אנגליה, בהן כבש עשרים שערים.
לאחר הפרישה

בשנת 1984 עבר פיטרס לעסקי הביטוח, מקצוע בו המשיך לעסוק עד שיצא לגמלאות ביולי 2001.
ב-1998 הצטרף פיטרס לחבר המנהלים של טוטנהאם הוטספר, ולמרות שעזב את התפקיד, הוא הוסיף להיות אחד ממקבלי הפנים בצוות האירוח באצטדיון הבית של הקבוצה, ווייט הארט ליין. הוא עסק בתפקיד זה גם בבוליין גראונד, אצטדיון הבית של וסטהאם יונייטד, הקבוצה בה גדל ואותה אוהדת משפחתו, שלעיתים קרובות הגיעה איתו למשחקים באצטדיון.
בשנת 2003 נחשף "פסל האלופים" סמוך לאצטדיון הבית של וסטהאם. הפסל מוקדש לשחקני וסטהאם במונדיאל 1966, פיטרס, ג'ף הרסט ובובי מור, והשלושה מוצגים בו לצידו של ריי וילסון.
בשנת 2006 נכנס פיטרס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי. באותה שנה פרסם אוטוביוגרפיה שנקראה רוח הרפאים של 66' (באנגלית: The Ghost of '66).
נפטר ב-21 בדצמבר 2019.
תארים

הגביע האנגלי: 1963/1964
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1964/1965
גביע אופ"א: 1971/1972
גביע הפוטבול ליג (2): 1970/1971, 1972/1973
גביע העולם: 1966
אליפות אירופה: 1968 (מקום שלישי)