stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרספי ד'אדה
תיאור

המתחם כולו בנוי על קרקע בצורה סדירה. העיירה מחולקת לשני חלקים באמצעות דרך ראשית. מפעל הכותנה שוכן לצד הדרך על הגדה השמאלית של נהר אדה. האדריכל שתכנן את משרדי המפעל הוא ארנסטו פירובאנו (Ernesto Pirovano), שהיה אחראי על רוב העבודות שנעשו בתקופתו של סילביו קרספי.
בצד השני של הדרך הראשית נמצאים בתי המגורים שנבנו בשלוש שורות מסודרות, עם דרכים משניות המפרידות ביניהם. לפי התוכנית המקורית בכל בניין היו אמורות להיות שתי קומות המיועדות לכמה משפחות, שכל אחת מהן תתגורר בכמה חדרים. אולם, כיום רוב המשפחות מתגוררות בבתים פרטיים עם גנים צמודים המפרידים בין הבתים לשירותים שמאחוריהם. ניתן להבחין בין הבתים החדשים לבתים הישנים באמצעות מספר הבדלים סגנוניים. הבתים נבנו במספר סגנונות בנייה.
הכנסייה המקומית נבנתה על ידי האדריכל לואיג'י קאבנאגי (Luigi Cavenaghi), שהתבסס על כנסייה שהייתה בעיר הולדתו של כריסטופו קרספי. בניית הכנסייה החלה ב-1891 ונמשכה שנתיים. הכנסייה שוכנת בקצה הצפוני של העיירה, והיא חלק מכיכר הכוללת גם את בית הספר והתיאטרון המקומיים.
פירובאנו תכנן גם את הטירה, שבנייתה הסתיימה ב-1897. סגנון הבנייה של הטירה הוא עירוב בין אדריכלות נאו-גותית לומברדית, תגליפים וציורים מוריים ממחוז ונטו. הבניין מזכיר את התקופה הגותית הרומנטית, ורושם זה מחוזק על ידי שימוש בכמה חומרי בנייה.
בית הקברות שוכן בקצה הדרומי של העיירה, והמבנה הבולט ביותר הנמצא בו הוא המאוזוליאום של משפחת קרספי, שהוא מבנה בסגנון אר נובו שנבנה על ידי האדריכל גאטאנו מורטי (Gaetano Moretti).
ראו גם

ניו לנארק
טחנות עמק דרוונט
תמונה פנורמית של הכפר
בית הקברות של העיירה
המשרדים והכניסה
קרן דור לדור

קרן דור לדור היא קרן שהוקמה על ידי ההסתדרות בשנת 1943 על מנת להבטיח מקורות קיום לחברי הסתדרות קשישים שלא יכלו לקיים את עצמם. מקור המימון של הקרן (בנוסף לרווחים מהשקעת ההון שנצבר בקרן) היה אחוז אחד מהכנסות המס האחיד ששילמו חברי ההסתדרות.
הזכות לקבל מענק חודשי מן הקרן ניתנה לכל חבר הסתדרות שהגיע לגיל 70 שנה (נשים - 65 שנה) והפסיק את עבודתו, לאחר 12 שנים של חברות ותשלום מס אחיד להסתדרות (לעולים חדשים לאחר 10 שנות חברות).
תשלום קיצבה זעומה זו נעשה על מנת להבטיח קיום מינימלי לקשישים, בתקופה בה טרם נוסד הביטוח הלאומי (1954) וטרם הוקמו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.  גיל הפרישה שנקבע בתקנון "דור לדור" נחשב גבוה, לאור תוחלת החיים הנמוכה שנצפתה באותה תקופה ובהתחשב בהרכב הצעיר של אוכלוסיית העובדים ומיעוט הקשישים באותה עת.
לאחר זמן לא רב, לא הספיקו המקורות הדלים שעמדו לרשות הקרן להבטיח אף קיצבה זעומה לחברי ההסתדרות והקרן התחסלה בהדרגה (אולי סימן לעתיד לגבי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהוקמו אף הן ללא מחשבה מספקת לגבי העתיד). לאחר התחלת פעולתו של המוסד לביטוח לאומי, סיפקה הקרן סיוע כספי סמלי לקשישים שהכנסתם היחידה היא קיצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי.
לאור התמעטות האמצעים שעמדו לרשות דור לדור ולנוכח הצרכים המתרחבים, הפכה הקרן למעשה להיות קרן עזרה סוציאלית לחבר ההסתדרות הנזקק, אשר ניתנה בהתאם לאפשרויותיה הכלכליות. רוב חברי ההסתדרות היו חברים גם בקרנות הפנסיה שלה או שנהנו מפנסיה תקציבית, דבר אשר שימש גם הסבר לחיסול פעולת הקרן. בשנת 1967 החליטה ההסתדרות לצרף את קרן "דור לדור" יחד עם קרן "מציב" לאחריות משען.
קפלר-22b

| --- | --- |

דיאגרמה של מערכת קפלר-22 לעומת מערכת השמש הפנימית
 כוכב האם
 כוכב אם:  קפלר-22
 קבוצת כוכבים:  ברבור
 קואורדינטות
  ‑ עלייה ישרה:  19ʰ 16ᵐ 52.2ˢ
  ‑ נטייה:  ‏04″ ‏53′ ‏47°‏+
 מרחק מכדור הארץ:  619.7 שנות אור
 רדיוס:  0.979 R☉
 טמפרטורת פני השטח:  5606 K
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת חוץ-שמשי
 סיווג ספקטרלי:  G5V
 תאריך גילוי:  2009 (צפייה ראשונה)
 מגלה:  הצוות המדעי של קפלר
 על שם:  Kepler-22 
 שיטת גילוי:  ליקוי
 מקום גילוי:  טלסקופ החלל קפלר
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מכוכב האם:  127 מיליון ק"מ (0.849 AU)
 ציר חצי-ראשי:  0.849±0.018 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0 
 זמן הקפה:  289.86 ימים
 זמן ליקוי:  7.42 שעות
 נטיית מסלול:  89.764±0.042 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 סוג כוכב לכת:  סופר כדור הארץ/ דמוי נפטון
 רדיוס קו משווה:  15,000 ק"מ
 :  2.38 רדיוס כדור הארץ
 :  0.21 רדיוס צדק
 ממדים:  30,900±2,300 קילומטר
 מסה:  16.2 מסות ארץ
 מסדי נתונים
 Extrasolar Planets Encyclopaedia:  דף נתונים
 SIMBAD:  דף נתונים
 Exoplanets Data Explorer:  דף נתונים
 
קפלר-22b (אנגלית: Kepler-22b) הוא כוכב לכת חוץ-שמשי שמקיף כוכב דמוי שמש ונמצא באזור ישיב.
עד לגילויו של קפלר-69f, היה כוכב לכת זה הקטן ביותר בתנאים אלו שאושר על ידי טלסקופ החלל קפלר של נאס"א. התגלית הוכרזה ב-5 בדצמבר 2011.
הרדיוס של כוכב הלכת הוא בערך 2.4 פעמים רדיוס כדור הארץ (כ-0.6 פעמים רדיוס נפטון), מרחקו כ-600 שנות אור מכדור הארץ, והוא מקיף את הכוכב קפלר 22.
נכון לדצמבר 2011 המסה והרכב פני השטח של כוכב הלכת עדיין לא ידועים, ועדיין לא ברור אם יש לו קרקע סלעית (בדומה לכדור הארץ) או קרקע נוזלית (בדומה לענקי הגזים). אם הצפיפות שלו זהה לכדור הארץ (5.515 גרם לסמ"ק), מסתו תהיה 13.4 מסות כדור הארץ וכוח הכבידה שלו יהיה פי 2.4 מכדור הארץ. אם הצפיפות שלו תהיה כמו של מים (גרם לסמ"ק), מסתו תהיה 2.5 פעמים כדור הארץ וכח הכבידה שלו יהיה פי 0.43 מכדור הארץ.
המרחק של קפלר 22b מכוכב האם שלו הוא כ-127 מיליון ק"מ (כ-85% ממרחק כדור הארץ מהשמש) וזמן ההקפה שלו, 290 יום. עם זאת, מכיוון שפליטת האור של קפלר 22 (כוכב האם) קטנה בכ-25% מהשמש, הטמפרטורה הממוצעת על פני כוכב הלכת אמורה להיות מתאימה לחיים מחוץ לכדור הארץ. מדענים מעריכים שהיא כ-C°‏11- בממוצע אם אין לו אטמוספירה וכ-C°‏22 בממוצע אם יש לו אטמוספירה דמוית כדור הארץ.
ראו גם

כוכב לכת חוץ-שמשי
OGLE-2005-BLG-390Lb
הערות שוליים

↑  ידיעה באתר נאס"א
↑  Kepler-22b: Facts About Exoplanet in Habitable Zone
קוקיים

| קוקיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוקאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קוקייתיים
תת־משפחה:: קוקיים
שם מדעי
 Neomorphinae

קוקיים או קוקיות קרקע אמריקאיות (שם מדעי: Neomorphinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים, החיה רק באמריקה הצפונית.
בני קבוצה זו הם עופות קרקע הנוטים לעוף לעיתים רחוקות ובמקום זה רצים במהירות ונעזרים בזנב ארוך ורגליים גדולות וארוכות. הם מצויים במגוון בתי גידול באמריקה הצפונית, כולל במדבריות הצחיחים. בניגוד לשאר בני המשפחה הם דואגות לצאצאיהם לבד ואינם נטפלות למינים אחרים. רק 2 סוגים (Tapera וDromococcyx) מזכירים בהתנהגותם את שאר הקוקיות והן קטנות יותר, חיות על העצים ומטילות את ביציהם בקיני עופות אחרים.
מיון

תת-משפחה קוקיים (Neomorphinae)
סוג Dromococcyx  בו 2 מינים
סוג קוקייה רצנית (Geococcyx) - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד קוקיית קרקע קטנה (Morococcyx erythropygus)
סוג Neomorphus - בו 5 מינים
סוג ומין יחיד קוקייה מפוספסת (Tapera naevia)
קוקיצ'ה

| --- | --- |

 מוצא:  יפן 
 
קוּקיצָ'ה (ביפנית: 茎茶, "תה גבעולים") הוא תה ירוק יפני, המורכב מגבעולים צעירים של זני הסנצ'ה או גיוקורו.
התה מורכב מגבעולים וזרדים שנותרו לאחר מיון העלים. לעיתים הוא נקרא גם בּוֹצָ'ה (יפ. 棒茶) ושירָאוֹרֵה (יפ. 白折). קוקיצ'ה העשוי מגבעולי גיוקורו נקרא לעיתים קאריגאנֵה (יפ.雁ヶ音 "אווז בר"). הריח המרענן ומתיקות התה שונים מרוב סוגי התה הירוק. תכולת הקפאין בקוקיצ'ה נמוכה.
שתיית תה זה נפוצה בקרב חסידי המקרוביוטיקה.
הערות שוליים

1 2  Hattori Yukio, ed. (2017). An Illustrated guide to Japanese Traditional Cooking and Annual Events (באנגלית). 京都: 淡交社. p. 89. ISBN 978-4-473-04181-4.
1 2 3  George L. van Driem (2019). The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day (באנגלית). Leiden: Brill. p. 219.
↑  "Kukicha". My Japanese Green Tea (באנגלית). נבדק ב-2021-01-27.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרסניה קריליה סמרה

קרסניה קריליה סמארה (ברוסית: Баскетбольный клуб Красные Крылья Самара, בתרגום חופשי: "מועדון הכדורסל הכנפיים האדומות סמרה") היא קבוצת כדורסל מקצוענית רוסית מהעיר סמרה שהייתה קיימת בשנים 2009–2015 ושיחקה בליגה העל הרוסית, ביורוצ'לנג' ובליגת VTB.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-2009 על ידי ממשלת מחוז סמרה שביקשה לשמר את מסורת הכדורסל המקומית בליגת הכדורסל הבכירה לאחר קריסת מועדון צסק"א סמרה. נשיא המועדון היה ולדיסלב קאפוסטין, שר התעשייה, האנרגיה והטכנולוגיה של מחוז סמרה.
הקבוצה החלה להשתתף בעונת 2009/2010 בליגה הרוסית כמחליפה לצסק"א סמרה שהכריזה על פשיטת רגל והורדה מהליגה. בעונת הבכורה שלה, הקבוצה סיימה במקום השמיני מתוך תשעה. אך הישג השיא שלה בשנת 2010 היה ההעפלה לגמר היורוצ'לנג'.
בעונת 2010/11 הקבוצה סיימה במקום הששי בליגה אך כשלה בשלבי ההכרעה.
בעונת 2011/12, הקבוצה הצליחה להעפיל לליגת VTB וזכתה בגביע הרוסי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת ספרטק פרימוריה בתוצאה 62-84. עונה לאחר מכן (2012/13) זכתה שוב בגביע, הפעם לאחר שגברה על ספרטק סנקט פטרבורג, שהייתה הפייבוריטית לזכייה בתואר, בתוצאה 80:86 בגמר שנערך בעיר ולדיווסטוק.
הקבוצה זכתה בתואר אירופי ראשון בתולדותיה משגברה על פינאר קרשיאקה בגמר היורוצ'לנג' 2013, בתוצאה 77:76.
בעונת 2013/14 הקבוצה העפילה עד שלב רבע גמר היורוצ'לנג' אך כשלה בתחרויות הארציות. ביוני 2015 התברר שהקבוצה לא תוכל להתמודד בליגה הבכירה במדינה בשל העדר באולם ביתי ובו לפחות 3,000 מושבים. הקבוצה הודחה מליגת VTB וחדלה להתחרות בליגה הבכירה במדינה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| גביע רוסיה בכדורסל 2011/12  | גביע יורוצ'לנג' 2012/13  | גביע רוסיה 2012/13  |
תארים והישגים

הגביע הרוסי :
זכייה (2): 2012, 2013
יורוצ'לנג'
זכייה (1): 2013
גמר: 2010
ראו גם

צסק"א סמרה (כדורסל)
הערות שוליים

↑  Страница клуба на сайте Советский спорт
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קובה נייה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, מנת כבש, מנה על בסיס בקר, מאכל מבשר נא 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טלה 
 
קובה נייה (בערבית: كبة نيئة – קובה נאה) היא מזה לבנטיני  פופולרי שמקורו כנראה בחלב שבסוריה. המנה מורכבת מבשר טלה נא טחון מעורבב עם בורגול דק ותבלינים.
מאפיינים

קובה נייה מוגשת לרוב עם עלי נענע, שמן זית ובצל ירוק. משתמשים בפיתות כדי לאסוף (לגרוף) את המנה. לפעמים מוגשת עם רוטב שום או שמן זית. למנה יש ורסטיליות ייחודית בכך שבעת בישול השאריות שלה נוצרת מנה שונה.
כמו במנות אחרות המבוססות על בשר נא, מחלקות בריאות דורשות לנהוג בזהירות יתרה בעת ההכנה והאכילה של מנה מסוג זה.  מנה זו היא מאכל פופולרי בקרב הדרוזים בישראל. קובה נייה היא מאכל פופולרי גם בקרב הנוצרים במזרח התיכון באירועים קבועים ובחגים כגון חג המולד וחג הפסחא. היא גם מאכל פופולרי בקרב ערביי הגליל.
היסטוריה

ישנם סיפורים שונים על מקורותיה של הקובה נייה, אולם מאמינים שחלב היא המקום הסביר ביותר בו התפתחה. תושבי חלב היו שוחטים בעלי חיים בימי ראשון וימי חג ואוכלים את הבשר הטרי נא. סיפור אחר מגיע מסוף המאה ה-13. בשנת 1283 פלשה הסולטנות הממלוכית לאזור המרוני של ג'בת בשארי (מחוזות בשארי וזגרטה של ימינו בצפון לבנון), הרסה כפרים רבים ושחטה או לקחה בשבי את התושבים. כשהממלוכים הגיעו לכפר חדת' אל-ג'בה ברחו תושביו ומצאו מקלט במערת עאסי אל-חדת'. לאחר מכן בנו הממלוכים מגדל שמירה בפתח המערה כדי לפקח על יציאת המארונים מהמערה. כתוצאה מכך מארונים רבים מתו ברעב במערה. על מנת לשרוד, החלו לאכול בשר נא, מעורבב עם בורגול שנכתש במכתש אבן. אכילת הבשר נא אפשרה למארונים להימנע מגילוי מיקומם בפני הממלוכים, שכן בישול הבשר היה מתריע בפני הממלוכים באמצעות העשן של האש הדולקת. המצור הסתיים לאחר שבע שנים, כאשר הממלוכים גילו את התעלה שהזינה מים למערה על ידי כך שהצמיאו את סוסיהם הכריחו אותם לחפש מים ולגלות כך את מקור המים, אותו ניתקו לאחר מכן מהמערה. זה אילץ את המארונים לעזוב את המערה שהובילה לשחיטת הגברים כשהנשים נלקחו בשבי והכפר חדת' אל-ג'בה נשרף עד היסוד. מסורת הקובה נייה נשתמרה ועברה לעת הנוכחית כתזכורת לדיכוי ולעוול שעברו המארונים.
ראו גם

קובה
צ'י קופטה
הערות שוליים

↑  Hage, Ghassan (2021). The Diasporic Condition: Ethnographic Explorations of the Lebanese in the World. The University of Chicago Press. p. 120. ISBN 9780226547060.
↑  Al-Khusaibi, Mohammed (2019),  Al-Khusaibi, Mohammed; Al-Habsi, Nasser; Shafiur Rahman, Mohammad (eds.), "Arab Traditional Foods: Preparation, Processing and Nutrition", Traditional Foods: History, Preparation, Processing and Safety, Food Engineering Series (באנגלית), Cham: Springer International Publishing: 9–35, doi:10.1007/978-3-030-24620-4_2, ISBN 978-3-030-24620-4, נבדק ב-2023-12-28
↑  Annia Ciezadlo (2012). Day of Honey: A Memoir of Food, Love, and War. Simon and Schuster. p. 349. ISBN 978-1-4391-5753-4.
↑  "LTHForum.com - Kibbe Nayeh (raw lamb tartare) كبة نية". www.lthforum.com. נבדק ב-2023-12-28.
↑  Whipp, Ted (26 ביוני 2012). "Raw meat dish banned by Windsor-Essex County Health Unit". Windsor Star. נבדק ב-16 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Minicuci, Angela. "Salmonella Outbreak in Southeast Michigan Linked to Consumption of Raw Ground Beef". Michigan Department of Community Health. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ashkenazi, Michael (2020). Food Cultures of Israel: Recipes, Customs, and Issues. ABC-CLIO. p. XXIII. ISBN 9781440866869.
↑  Edelstein, Sari (2010). Food, Cuisine, and Cultural Competency for Culinary, Hospitality, and Nutrition Professionals. Jones & Bartlett Publishers. p. 585. ISBN 9781449618117.
↑  "What is kibbeh nayyeh: The Lebanese dish of raw meat that we're finally ready for". amp.smh.com.au. נבדק ב-2023-12-28.
↑  Douaihy, Estephan (1951). Tārīkh al Azminah. Beirut: al-Maṭbaʻah al-Kāthūlīkīyah. p. 146.
↑  "شو قصة "الكبّة النيّة"؟". alraiionline.com. جريدة الرأي. 4 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
קרסני סמולנסק

קרסני סמולנסק הוא מועדון כדורגל מקצועני ברוסיה מהכפר קרסני, שבמחוז סמולנסק, שנוצר בשנת 2002 כמועדון כדורגל בבעלות פרטית. מעונת 2020/21 מתמודד באליפות ליגת הכדורגל המקצוענית (PFL)‏.
היסטוריה

הקבוצה שיחקה בעבר באליפות מחוז סמולנסק, בשנים הראשונות לקיומה שחקני כדורגל מהיישוב קרסני שיחקו עבורה, בהמשך גויסו שחקנים אחרים ממחוז סמולנסק (בפרט, בית הספר מספר 5 של העיר סמולנסק ומועדון סק"א המקומי). בשנת 2017 הקבוצה זכתה באליפות המחוז.
בשנים 2018 ו-2019 הקבוצה הפכה לקבוצת קרסני-SGAFKST ולקחה חלק באליפות מרכז (אזור "צ'רנוז'מיה") של הליגה החובבנית והתמודדה בגביע המדינה. הקבוצה נקראה SGAFKST על שם האקדמיה הממלכתית של סמולנסק לתרבות גוף, ספורט ותיירות שזכתה באליפות ליגת הסטודנטים הלאומית.
כמועדון חובבני, קרסני השתתפה בשתי תחרויות הגביע הרוסי: בעונת 2018/19, בשלב 1/128, כשהפסידה לדנייפר בתוצאה 1:4 ובעונת 2019/20 בשלב 1/128, כשגברה על זבזדה סנקט פטרבורג בתוצאה 5:0, אך הודחה בשלב 1/64 אחרי שהפסידה לוולס מוסקבה - 1:2.
לקראת עונת 2020/2021 הקבוצה הפכה לקבוצה מקצוענית והחלה להיקרא "קרסני", אך על פתיחת העונה העיבה התבוסה הטכנית בסבב הפתיחה של הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021 בשל אי עמידת המועדון בתנאי עריכת בדיקות קורונה לשחקני הקבוצה, יומיים לפני פתיחת המשחקים.
בשנת 2020 מונה ויקטור בולאטוב, לשעבר מאמן ספרטק-2, לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה (בשנת 2019 שימש יבגני מרקוב כמאמן). ב-5 ביוני 2020 נודע שהמועדון עבר בהצלחה את הליך הרישוי להשתתפות באליפות PFL בעונת 2020/21.
ב-23 ביוני 2020 פרסמה ועדת החקירות הפדרלית מידע על פתיחת תיק פלילי נגד מנהל הקבוצה רומן טימשקוב על אי תשלום שכר לעשרה מעובדי המועדון.
הישגים לפי עונה

| אליפות רוסיה> עונה | אליפות רוסיה> שם | אליפות רוסיה> ליגה | אליפות רוסיה> ליגה | אליפות רוסיה> מיקום | אליפות רוסיה> מש | אליפות רוסיה> נצ | אליפות רוסיה> ת | אליפות רוסיה> ה | אליפות רוסיה> שערים | אליפות רוסיה> נק | גביע רוסיה> שלב | גביע רוסיה> יריבה (ב/ח) | גביע רוסיה> יריבה (ב/ח) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | קרסני-SGAFKST | ליגה 3 | צ'רנוזמיה | 4 מתוך 13 | 24 | 13 | 6 | 5 | 50-23 | 45 | 1/128 | 1/128 | דנייפר - 1: 4 (ד) |
| ‏2019 | קרסני-SGAFKST | ליגה 3 | צ'רנוזמיה | 1 מתוך 14 | 26 | 23 | 2 | 1 | 69-11 | 71 | 1/64 | 1/128 | זבזדה (פטרבורג) - 5:0 (ב) |
| ‏2019 | קרסני-SGAFKST | ליגה 3 | גמר | 4 מתוך 8 | 4 | 2 | 1 | 1 | 9-5 | -/+ | 1/64 | 1/64 | ולס - 1:2 (ח) |
| 2020/21 | קרסני | PFL, בית 3 | PFL, בית 3 |  |  |  |  |  |  |  | 1/256 | 1/256 | לוקי אנרגיה - -: + (ב) |
‏מש - משחקים; נצ - ניצחונות, ת - תיקו, ה - הפסדים, נק - ניקוד, ב - משחק בית, ח - משחק חוץ, ש"ב - שלב בתים, פ"א - פלייאוף
תארים

אליפות מחוז סמולנסק: 2017
אלופת מערב, הליגה השלישית: 2019
קרוזה B 961

| --- | --- |

Karosa B 961
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Karosa (אנ')
 שנות ייצור:  2006–2002
 הרכבה:  צ'כיה צ'כיה
 מודל קודם:  קרוזה B 941
 מודל אחריו:  Irisbus Citelis (אנ')
 אורך:  17,590 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 גובה:  3,165 מ"מ
 משקל:  14.4 - 13.87 טון (ריק), 26.0 טון (כולל כושר העמסה מקסימלי)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים בטור, 7,790 סמ"ק המפיק 282 כ"ס ב-2,050 סל"ד (מנוע דיזל מתוצרת איווקו, סוג מנוע "Iveco Cursor F2BE 1682C ,Iveco Cursor 8 Euro III" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות תוצרת "Voith" (אנ')  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות תוצרת "Voith" (אנ')  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות תוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ')
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש (דגם "B 961")  80 קמ"ש (דגם "B 961E")
קרוזה B 961 (בצ'כית : Karosa B 961) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa (אנ'), אשר יוצר בין השנים 2006–2002 בצ'כיה
"קרוזה B 961"

דגם "קרוזה B 941" מוגדר כ"אוטובוס ארוך" ("אוטובוס מפרקי"). "אוטובוס מפרקי" הוא אוטובוס המחולק לשני מקטעים או יותר, המחוברים זה לזה באמצעות מפרק מסתובב. המפרק מקטין את רדיוס הפניות של האוטובוס הארוך ומאפשר לאוטובוס הארוך יכולת תמרון למרות אורכו
שלדה - חצי תומך עצמי עם מסגרת
דגם "קרוזה B 941" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" (אנ'))
מנוע דיזל אחורי מתוצרת איווקו
מספר מושבים : 45 מושבים + נהג, 122 נוסעים בעמידה, סך הכל 167 נוסעים + נהג
4 דלתות כניסה
"קרוזה B 961" > דגמים

"B 961"
"B 961E"
גלריה

דגם "קרוזה B 961"
דגם "קרוזה B 961"
דגם "קרוזה B 961"
דגם "קרוזה B 961"
דגם "קרוזה B 961" - מבט למנוע
דגם "קרוזה B 961""קרוזה B 961"
דגם "קרוזה B 961" - מבט למושבי הנוסעים
ראו גם

קרוזה C 935
קרוזה ŠM 11
קרוזה B 941
הערות שוליים

↑  "קרוזה B 961" - מפרט טכני sites.google.com/site/ikarusakarosa/karosa-b-961
↑  "קרוזה B 961" - מפרט web.archive.org/web/20050214064011
↑  "קרוזה B 961" imhd.sk/ba/vehicle/7201/Karosa-B-961-4395
↑  "קרוזה B 961" כולל תמונות foto.bmhd.cz/dpmb/autobusy/Karosa_B961
קרסניסטב

קרסניסטב (בפולנית: Krasnystaw; ביידיש: קראַסניסטאַוו) היא עיר מחוז בפרובינציית לובלין שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לקרסניסטב הוענקו זכויות עיר בשנת 1394, ובין השנים 1490 ו-1826 הייתה בבעלות הבישוף מחלם. באמצע המאה ה-17 נהרסה העיר והמצודה שנבנתה בה בידי השוודים.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך מרד ינואר במחצית השנייה של המאה ה-19 אירעו בעיר ובסביבתה מספר קרבות בין המורדים הפולנים לגייסות הרוסיים.
מבחנה מנהלית העיר מהווה מרכז נפה שכוללת בנוסף לעיר עוד 9 מועצות אזוריות: קרסניסטב, איזביצה, ז'ולקייבקה-אוסאדה, פאיסביצה, סייניצה-רוזנה, וופניק-גורני, קראשניצ'ין, גוז'קוב ורודניק.
יהודי קרסניסטב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מסוף המאה ה-15, אולם באמצע המאה ה-16 הוענק לעיר כתב זכויות האוסר על מגורי יהודים בה. איסור זה נמשך עד סוף המאה ה-18, אך גם בתחילת התקופה הרוסית, הגבילו האחרונים את מגורי היהודים ביישוב.
הקהילה היהודית בעיר התפתחה מהמאה ה-19, ואלו נטלו חלק פעיל בפיתוחה התעשייתי. בית כנסת נבנה בעיר עוד בשנת 1799, ובשנת 1870 נחנך בה בית כנסת חדש, וקודש בה בית עלמין. בתום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,700 יהודים, כחמישית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום תלמוד תורה וקיבוצי הכשרה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
יהודי קרסניסטב > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, הוציאו בה אלו להורג 7 גברים יהודים, ובזזו בתי עסק של יהודים. 6 יהודים נוספים מהעיר נהרגו לאחר מכן כבני ערובה בקרב עם שרידי כוחות פולניים באזור. כעבור זמן מה נכנסו לעיר הסובייטים, אך אלו נסוגו ממנה בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב.
בתחילת 1940 הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, ואוגוסט 1940 רוכזו כ-1,200 יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אליו הובאו כ-500 יהודים נוספים מיישובי הסביבה, וממנו שולחו היהודים למחנות עבודה, בהם חלקם נספו. בקיץ 1941 ביצעו כוחות צבא גרמניים מעשי שוד ורצח ביהודי העיר, כאשר עברו דרכה, ובד בבד, נחטפו יהודי העיר לעבודות כפייה. בחורף 1942-1941 הובאו לגטו שבעיר פליטים יהודים ממערב פולין ומצ'כיה.
ב-12 באפריל 1941 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס וכוחות עזר אוקראיניים, ושילחו את שארית יושביו לאיזביצה, ממנה שולחו כעבור זמן מה למחנה ההשמדה בלז'ץ. קבוצה של עובדי כפייה יהודים שהושארו בעיר לאיסוף רכוש המגורשים נרצחה לאחר מכן.
לקריאה נוספת

מ. צאנין, הרובישוב - לווארטוב - טישוויץ - קראסנוסטב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 72–79 (תיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
המבנה בו שכן בית הכנסת של קרסניסטב.
קבוצת ים רוס

מפת הנתיבים הימיים של הספינות "אנדיורנס", "ג'יימס קיירד" ו"אורורה", הנתיב היבשתי של מצבורי הצידה של קבוצת ים רוס, והנתיב היבשתי המתוכנן של קבוצת ים ודל, שהיה אמור להוביל ארנסט שקלטון במשלחת הטראנס-אנטארקטית שלו בשנים 1914–1915:   מסע ה"אנדיורנס"  היגרפות "אנדיורנס" בקרח הדחוס  סחף קרח אחרי שקיעת "אנדיורנס"  מסע ה"ג'יימס קיירד"  הנתיב הטראנס-קונטיננטלי המתוכנן  מסע "אורורה" לאנטארקטיקה  היסחפות ונסיגה של "אורורה"  נתיבי מצבורי הצידה
קבוצת ים רוס (באנגלית: Ross Sea party) הייתה חלק מן המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית בראשות ארנסט שקלטון, אשר פעלה בין השנים 1914 ל-1917. משימתה הייתה להניח סדרה של מצבורי אספקה על פני חומת הקרח הגדולה מים רוס אל קרחון בירדמור, לאורך נתיב הקוטב שהתוו משלחות קודמות לאנטארקטיקה. חלקה העיקרי של המשלחת, בפיקודו של שקלטון, היה אמור לרדת אל חוף ים ודל מעברה האחר של אנטארקטיקה, ולצעוד לרוחב היבשת דרך הקוטב הדרומי אל ים רוס. הואיל ולא היה בכוחה של הקבוצה הראשית לשאת די דלק ומצרכי מזון לכל המרחק, עצם קיומה היה תלוי במצבורי המזון של קבוצת ים רוס, שהייתה אמורה לכסות את הרבע האחרון במסעם.
שקלטון הפליג מלונדון בספינתו אנדיורנס אל עבר ים ודל באוגוסט 1914. בינתיים התכנס סגל קבוצת ים רוס באוסטרליה, לפני יציאתם אל ים רוס בספינה השנייה של המשלחת, "אורורה". בשל בעיות ארגוניות וכספיות נדחתה היציאה עד דצמבר 1914, ודחייה זו קיצרה את העונה הראשונה שלהם להנחת מצבורים. לאחר הגעתם, נתקלו אנשי הקבוצה חסרת הניסיון בקשיים בניסיון להשתלט על אמנות המסע האנטארקטי, ותוך כדי כך איבדו את מרבית כלבי המזחלת שלהם. תקלה חמורה יותר פקדה אותם בראשית החורף הדרומי, כש"אורורה" ניתקה מכבליה בסערה עזה ולא הצליחה לחזור. אנשי הקבוצה נשארו תקועים על החוף, כשחלק ניכר מציודם נסחף הרחק מהישג ידם עם הספינה המיטלטלת בסופה ללא שליטה.
על אף העיכובים והתקלות, שרדה קבוצת ים רוס מחלוקות וסכסוכים בין חברי הצוות, מזג אוויר קיצוני, מחלות ומוות של שלושה מחבריה, והוציאה לפועל את המשימה שהוטלה עליה במלואה, במהלך העונה השנייה שלה באנטארקטיקה. ההצלחה הזאת התבררה בסופו של דבר כחסרת תכלית, משום שהמשלחת העיקרית של שקלטון לא יכלה להגיע אל היבשה ולצאת לחצייה המתוכננת אחרי ש"אנדיורנס" נמחצה בקרח של ים ודל. שקלטון הוביל בסופו של דבר את אנשיו למקום מבטחים, לאחר תלאות רבות, אך הצעידה חוצת-אנטארקטיקה לא יצאה לפועל ולמצבורי הצידה שקבוצת ים רוס הניחה לא היה שימוש. קבוצת ים רוס נשארה תקועה עד ינואר 1917, כש"אורורה", שעברה תיקונים וצוידה מחדש בניו זילנד, הגיעה לחלץ אותם. ההכרה הציבורית במאמציהם בוששה לבוא, אבל לאחר זמן ניתנו ארבע מדליות אלברט לחברים בקבוצה, לשניים מהם לאחר מותם. שקלטון כתב לאחר זאת, כי הנספים "הקריבו את חייהם למען ארצם, בדיוק כאלה שהקריבו את חייהם בצרפת או בפלנדריה במלחמת העולם הראשונה".
רקע

לאחר שכבש רואלד אמונדסן את הקוטב הדרומי בדצמבר 1911, נדרש שקלטון, שחתר להישג זה בעצמו, לשקול מחדש את שאיפותיו לכיבוש הקוטב. הוא סבר, שנותרה עוד "מטרה אחת גדולה וחשובה בחקר אנטארקטיקה - חציית יבשת הקוטב הדרומי מחוף אל חוף". באסטרטגיה מבוססת על תוכניות שפיתח קודם לכן מגלה הארצות הסקוטי ויליאם ספירס ברוס, תכנן שקלטון להנחית את החלק העיקרי של משלחתו בנקודה דרומית ככל האפשר, על חוף ים ודל. הצוות הטראנסקונטיננטלי שלו ייצא אז ברגל דרומה, אל עבר הקוטב. ואז יחצה את רמת הקוטב וירד דרך קרחון בירדמור (ששקלטון גילה עם משלחת נמרוד שלו בשנת 1909) אל חומת הקרח הגדולה. כברת הדרך האחרונה תביא אותם אל מעבר לחומה, אל מצר מקמרדו על חוף ים רוס.
שקלטון העריך, שהחצייה תכסה כ-2,780 ק"מ, מרחק גדול מכדי שהקבוצה תוכל לשאת עמה את כל הצידה שתידרש לה. לשם כך תוכננה אפוא קבוצה נפרדת, שתרד אל החוף במצר מקמרדו ותעסוק בהנחת שורה של מצבורי אספקה לרוחב 640 הק"מ של חומת הקרח, כסיוע לקבוצה חוצת היבשת בדרכה הביתה. קבוצה זו נועדה גם לבצע חקירות מדעיות. שקלטון תיאר את הנחת המצבורים כחיונית להצלחת המבצע כולו, אבל לא חשב שביצוע המשימה יציב קשיים רציניים כלשהם. הספינה שנועדה לקבוצת ים רוס הייתה "אורורה", זו ששימשה זמן לא רב קודם לכן את דאגלס מוסון ומשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה שבפיקודו.