stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב מצוי
מזון

הזאבים הם טורפים הניזונים בעיקר ממיני פרסתנים. הם צדים בלהקות, מה שמקל עליהם להתגבר על טרף גדול מהם וכן לסכל את נתיב בריחתם של מינים ניצודים זריזים. הם יכולים לתקוף ביחד ולרוץ במשך מספר דקות אחר טרפם או במקרים אחרים לארוב לטרף פגיע ולהסתער עליו במהירות. באירופה וברוסיה באזורים רבים הזאבים ניזונים מחיות בית פגיעות ומפסולת אך גם מציד של אייל אדום, אייל הכרמל, חזיר בר ואייל קורא. הם ניזונים גם מאייל הצפון, כבש ארגאלי, מופלון, ביזון אירופי, סאיגה, יעל, צפיר אלפיני, יחמור אירופי ואיילי מושק. באמריקה הזאבים פחות באים במגע עם האדם וכמעט ולא אוכלים מפסולת אלא צדים חיות כמו אייל קורא, ביזון אמריקאי, אייל קנדי, אייל פרדי לבן-זנב, אייל פרדי שחור-זנב, כבש גדול-קרניים, כבש דאל, וכבש המושק. האנטילוקפרה מהירה מאוד וגם עירנית וחיה בקבוצות גדולות ולכן לזאב סיכויים מעטים לתפוס אותה.
הזאבים לא בררנים במזונם ויטרפו בנוסף לפרסתנים גם מרמיטות, ארנבות, גיריות, שועלים, חמוסים, סנאיי קרקע, עכברים, חולדות, אוגרים, נברנים, עופות מים, אפרוחים, ביצים, זוחלים שונים, קרפדות, דגי סלמון ואפילו חרקים. הם אפילו יגוונו מעט בפירות כמו פירות יער ותפוחים.
בנוסף לטריפה, הזאבים יכולים לאכול נבלות או לגנוב מטורפים אחרים כמו הפומה והקויוט.
כבעל חיים טריטוריאלי ועל אף שנחשב ל׳טורף עליון׳, הזאב האפור נטרף על ידי זאבי ערבות וזאבים אחרים. המין הוא הטרוטופי היות שניזון מפגרים נבלות, ותרכובות אורגניות מהסביבה.
הזאב המצוי הוא מין מפתח. דוגמה לכך אפשר לראות במישיגן בה הזאב האפור טורף את האיילים. עובדה אשר משפיעה באופן חיובי על גידול של עצים ביערות בוריאלים. לולא הזאבים, אוכלוסייתם של האיילים הייתה גדלה, ובכך מדכאת את גדילתם של עצי האשוח. גדילת האשוח היה מפוקח על ידי האיילים; וצפיפותם הייתה תחת שליטם של הזאבים.
מזון > תקיפת אנשים

זאבים יתקפו אנשים רק לעיתים נדירות, בעיקר ילדים או אנשים חלשים, ובמקרי רעב קיצוניים, או כשהזאבים מורגלים מדי לקרבה לאנשים. זאבים נגועים בכלבת עשויים לתקוף כל יצור שהם רואים, ולעיתים גם להרוג, אך בדרך כלל לא יאכלו את הטרף. מאז מחצית המאה ה-20 ועד שנת 2002 נרשמו שמונה מקרים של טריפות באירופה וברוסיה ועוד 200 בדרום אסיה. באמריקה בין 2005–2010 נטרפו רק שני אנשים. בארבעים השנים שעד 2023 לא תועד באירופה אף מקרה של טריפת אדם.
אקולוגיה

בעשור שעד 2023 הוכפל מספר הזאבים באירופה ומספרם נאמד ב-20,000 ב-23 מדינות. הם טורפים גם כבשים ועיזים ולכן הועלתה הצעה באיחוד האירופי להתיר ירי מבוקר בהם. וזאת בניגוד לאמנה הבינלאומית להגנה על חיות בר שמכוחה מוטלות כיום מגבלות קשות על ציד זאבים. הדעות בציבור חלוקות ויש אף מגדלי צאן שממליצים למצות קודם אמצעים חלופיים כמו כלבי שמירה וגדרות.
תת-מינים

תת-מין זאב אירואסייתי (Canis lupus lupus)
תת-מין זאב ארקטי (Canis lupus arctos)
תת-מין כלב הבית (Canis lupus familiaris)
תת-מין דינגו (Canis lupus dingo)
תת-מין זאב מקסיקני (Canis lupus baileyi)
תת-מין זאב ערבי (Canis lupus arabs)
תת-מין זאב טונדרה אלסקי (Canis lupus tundrarum)
תת-מין זאב הודי (Canis lupus pallipes)
תת-מין זאב מרכז-אלסקה (Canis lupus pambasileus)
תת-מין זאב צפון-מערבי (Canis lupus occidentalis)
תת-מין זאב האי באפין (Canis lupus manningi)
תת-מין זאב גרינלנד (Canis lupus orion)
תת-מין זאב נהר המקנזי (Canis lupus mackenzii)
תת-מין זאב לברדורי (Canis lupus labradorius)
תת-מין זאב המישורים הגדולים (Canis lupus nubilus)
תת-מין זאב הרי הרוקי צפוני (Canis lupus irremotus)
תת-מין זאב ארכיפלג אלכסנדר (Canis lupus ligoni)
תת-מין זאב טונדרה אירואסייתי (Canis lupus albus)
תת-מין זאב האי ונקובר (Canis lupus crassodon)
תת-מין זאב טיבטי (Canis lupus chanco)
תת-מין זאב מפרץ הדסון (Canis lupus hudsonicus)
תת-מין זאב הערבה האירואסייתית (Canis lupus campestris)
תת-מין זאב ההימלאיה (שם מדעי מוצע: Canis himalayensis)
תת-מינים שנכחדו:
זאב טקסס (Canis lupus monstrabilis) - שנת הכחדתו אינה ידועה. היה נפוץ בטקסס
זאב ניופאונדלנד (Canis lupus beothucus) - נכחד ב-1911. היה נפוץ בניופאונדלנד
זאב ברנרד (Canis lupus bernardi) - נכחד בין 1918 ל-1952. היה נפוץ באי בנקס ובאי ויקטוריה שבצפון קנדה
זאב פלורידני שחור (Canis lupus floridanus) - נכחד ב-1908. היה נפוץ בפלורידה
זאב הרי הקסקייד (Canis lupus fuscus) - נכחד ב-1940. היה נפוץ בקולומביה הבריטית, אורגון ווושינגטון
זאב הוקאידו (Canis lupus hattai) - נכחד ב-1889. היה נפוץ באי הוקאידו שביפן
זאב הונשו (Canis lupus hodophilax) - נכחד ב-1905. היה נפוץ באיים הונשו, קיושו ושיקוקו שביפן
זאב הרי הרוקי דרומי (Canis lupus youngi) - נכחד ב-1935. היה נפוץ בנבדה, אריזונה, יוטה וקולורדו
לעיתים המינים זאב אדמוני וזאב אלגונקווין מוגדרים כתת-מינים של הזאב המצוי.
התנהגות חברתית וטריטוריאלית

הזאב הוא חיה חברתית, כאשר המבנה החברתי הבסיסי מורכב מזוג בעל יכולת רבייה ומצאצאיהם המתבגרים. להקה ממוצעת מכילה משפחה של בין 5 ל-11 פרטים (1–2 בוגרים, 3-6 צעירים ובין 1 ל-3 צעירים שגילם כשנה או שנתיים) או לפעמים שתיים או שלוש משפחות יחד. ידועות גם להקות גדולות שהכילו עד 42 פרטים. בתנאים אידיאליים ממליט הזוג הבוגר גור אחד בכל שנה, כאשר הצאצא נשאר עם הלהקה בין 10 ל-54 חודשים לפני עזיבתו. הסיבות לעזיבה כוללות את תחילת בגרותו המינית של הצאצא ותחרות עם הזוג הבוגר על מזון. המרחק שעובר הצאצא לאחר עזיבתו משתנה, כאשר חלקם נותרים בסביבת להקת ההורים וחלקם עשויים לנדוד למרחקים של מאות קילומטרים. להקה חדשה נוסדת בדרך כלל על ידי זכר ונקבה שעזבו את להקת ההורים ושאינם קרובי משפחה, הנודדים יחד בחיפוש אחר שטח פנוי מלהקות זאבים עוינות. רק לעיתים רחוקות מתקבלים זאבים זרים אל תוך להקה, כאשר הזאב ה"מאומץ" הוא בדרך כלל פרט לא בוגר (בגיל 1 עד 3 שנים) שאינו צפוי לקרוא תיגר על הזוג הבוגר מבחינת הזכות להתרבות. במקרים אחרים מתקבל זאב בודד בוגר אל תוך להקה על מנת להחליף בוגר שמת. בזמנים של שפע של טרף (כגון נדידה לשטח המחיה או עונת המלטות מרובות צאצאים של מפריסי פרסה) עשויות מספר להקות זאבים להתאחד באופן זמני.
הזאבים הם חיה טריטוריאלית מאוד, ובדרך כלל שומרת הלהקה על שטח מחיה גדול מהדרוש על מנת להבטיח אספקה סדירה של טרף. שטח הטריטוריה תלוי בכמות הטרף הזמינה ובגילם של גורי הלהקה, אשר יגדל באזורים בעלי כמות נמוכה של טרף או כאשר מגיעים הגורים לגיל שישה חודשים ואז יהיו צורכי התזונה שלהם שוות לאלה של הבוגרים. להקות זאבים נעות ללא הפסקה בחיפוש אחר טרף, ומכסות כ-9% מהטריטוריה שלהן בכל יום (ממוצע של כ-25 ק"מ ביום). לב הטריטוריה הוא שטח של כ-35 קמ"ר, ובו מבלה הלהקה כמחצית מזמנה. צפיפות הטרף נוטה להיות גבוהה יותר בשטחים סמוכים, אם כי להקה תמנע מציד באזורי שוליים, מלבד בזמנים קשים, בשל החשש מהיתקלות קטלנית בלהקות יריבות. הטריטוריה הקטנה ביותר שתועדה הייתה של להקה בת שישה פרטים בצפון-מזרח מינסוטה וכסתה שטח של כ-33 קמ"ר, בעוד שאת הטריטוריה הגדולה ביותר החזיקה להקה בת עשרה פרטים באלסקה, אשר כללה שטח של 6,272 קמ"ר. להקת זאבים טיפוסית תישאר בשטחה ותעזוב את אזורי המחיה הקבועים שלה רק במקרים של מחסור חמור במזון.
זאבים מגינים על הטריטוריה שלהם מפני להקות יריבות באמצעות שילוב של סימון בחותם ריח, תקיפה ישירה ויללות (המשמשות לתקשורת). שימוש בחותם ריח נועד לפרסום הטריטוריה באמצעות הטלת שתן, עשיית צרכים וגירוד האדמה. חותמות ריח מושארים בדרך כלל במרווחים של כ-240 מטרים בכל שטחי הטריטוריה על נתיבי הליכה וצמתים הנמצאים בשימוש יומיומי. סימונים אלה יכולים להישאר פעילים במשך שבועיים עד שלושה, ובדרך כלל יושארו על גבי אבנים, סלעים, עצים או שלדים של בעלי חיים גדולים. קרבות על טריטוריה הם בין הגורמים העיקריים למוות, כאשר מחקר שנערך במינסוטה ובפארק הלאומי דנאלי שבאלסקה הראה כי בין 14% ל-65% מכלל מקרי המוות נגרם כתוצאה מטריפה על ידי זאבים אחרים.
רבייה

בדרך כלל רק הזוג השליט בלהקה מתרבה. צורה זו של ארגון חלה גם בלהקות ציד כלביות אחרות כגון זאבי טלוא ודול מצוי. הם מזדווגים בדרך כלל בין פברואר למאי. הזאבים, בניגוד לכלבים, מזדווגים רק אחת לשנה. משכו של ההיריון הוא כ-63 יום. הגורים נולדים חירשים ועיוורים ותלויים לחלוטין באמם. במהלך ההמלטה ייוולדו בין 1 ל-14 גורים, והמספר הממוצע של גורים בשגר אחד הוא בין ארבעה גורים לשישה. לפני ההזדווגות חופרת האם מאורה בה תגדל את גוריה. הגורים נולדים עם עיניים סגורות ואוזניים אטומות כשמשקלם הוא כחצי ק"ג. לאחר מספר ימים הגורים מסוגלים לפקוח את עיניהם. רק מעטים מהם שורדים את החורף הראשון. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שנתיים.
הזאב המצוי חי 6–9 שנים בטבע, ובשבי הוא עשוי לחיות עד גיל 16 שנה.
הזאבים בישראל

הזאב בישראל הוא מתת-המין ההודי (Canis lupus palipes) והערבי (Canis lupus arabs), כאשר תת-המין הערבי נפוץ בנגב ותת-המין ההודי נפוץ בגליל, בגולן, ביהודה ובשומרון. בנוסף, המין זאב זהוב אפריקאי, שאינו מסווג כתת-מין של "זאב מצוי", חי גם הוא בישראל, בדרום.
גודל האוכלוסייה בישראל: כמה מאות פרטים, בעיקר בגולן, בגליל, ובערבה. אפשר למוצאו בשטחים הטבעיים הפתוחים בישראל, שאוכלוסיית האדם בהם דלילה ושיש בהם מזון.
בישראל הותר ירי בזאבים על ידי מגדלי בקר וצאן במקביל לניטור מספרם, על מנת שאוכלוסייתם לא תידלדל.
גורמי סיכון והפרעה:
הרעלות וירי כתוצאה מעימותים עם מגדלי בקר וצאן.
דריסה בכבישים.
התפרצויות מגפת הכלבת.
הפעולות הנדרשות לשמירת המין:
מניעת הרעלות ומניעת ירי בידי רועי צאן, על ידי פיצוי הולם ותמיכה בפיתוח אמצעי מיגון.
מניעת התפשטות כלבת באמצעות חיסון לכלביים.
סילוק פגרי בעלי חיים והטמנתם במזבלות, כיוון שהם מקור מזון המעודד אוכלוסיות טורפים, הנסמכות על האדם ולא על כושר הנשיאה של שטחים טבעיים.
הזאב בתרבות

בזכות תפוצתו הנרחבת, הזאב הוא אחת החיות המוכרות ביותר לאדם ברבות מתרבויות העולם. הכלב, מלווהו הנאמן ביותר של האדם בעולם החי, הוא למעשה זאב מבוית.
הזאב מופיע בתרבות באופנים שונים. לעיתים הוא מוצג כטורף אשר לא בוחל בבשר שהוא אוכל, לעיתים כיצור חזק אך שומר חוק, ולעיתים כיצור חברותי המאמץ תינוקות אדם אשר ננטשו ומגדלם.
פנג הלבן הוא ספר נודע מאת ג'ק לונדון המספר על קורותיו של בן תערובת של כלב וזאב בשם "פנג הלבן".
מאפייני התנהגות והיררכיה של להקות זאבים מופיעים פעמים רבות בסדרה ״זאב צעיר״.
הספר "חברי הזאבים" של פרלי מואט מספר על מסעותיו של המחבר ב-1945 ברחבי קנדה בניסיון להכיר את אוכלוסיית הזאבים. פרסומו של הספר ב-1975 שינה תפיסות רבות לגבי זאבים והעיר גופים רבים להגן עליהם.
הזאב בתרבות > אדם זאב

בפולקלור של עמים אירופאים רבים נפוצה האגדה אודות אדם זאב. אדם אשר נהפך לעיתים לזאב בעקבות קללה או קסם אפל שהוטלו עליו, או שננשך על ידי אדם זאב אחר. דמות זו חדרה מהפולקלור האירופאי לתרבות הפנטזיה ולקולנוע.
הזאב בתרבות > גידול תינוקות אדם על ידי זאבים

לפי המיתוס המקובל, התאומים רמוס ורומולוס, שבבגרותם הקימו את העיר רומא, ננטשו עם לידתם על נהר הטיבר כדי שימותו. זאבה שראתה אותם לקחה והניקה אותם. אותה זאבה נתנה לרומא את סמלה של זאבה המניקה שני תינוקות.
אגדה נוספת מתחום זה היא של מוגלי מ"ספר הג'ונגל". מוגלי גדל עם זאבים, למד את שפת הזאבים ושפת החיות בכלל, ולמד את חוקיהם.
ככלל, סיפורים ומיתוסים שונים של ילדי פרא (ילדים שגדלו בטבע ולא על ידי אדם) מתארים ילדים שגודלו על ידי זאבים.
הזאב בתרבות > הזאב כטורף אכזר

באגדות שונות מתואר הזאב כטורף אכזר ומרושע, זאת על מנת להזהיר מפניו ילדים שחיו באזורים שבהם הייתה אוכלוסייה גדולה של זאבים.
אגדות כאלה הן, לדוגמה, היצירה המוזיקלית לילדים פטר והזאב, או המעשיות כיפה אדומה ושלושת החזירונים.
הזאב בתרבות > הביטוי "אדם לאדם זאב"

הביטוי "אדם לאדם זאב" (בלטינית: Homo homini lupus est) מתאר את התנהגותו השלילית והלא חברותית של האדם, לכאורה, אשר מטבעו מתנהג לאחרים כזאב, חשדן כלפי אחרים ובהינתן הזדמנות ישאף לפגוע בהם.
למעשה, תיוג זה של זאב כיצור לא חברותי הוא מוטעה ושגוי, שכן הזאב הוא אחת החיות החברתיות ביותר בטבע. בניגוד למיתוס זה, בלהקות הזאבים בטבע נצפו סיוע הדדי והגנה הדדית בין הפרטים, באופן יוצא דופן. תכונותיו החברתיות הידועות של כלב הבית, מקורן במין הטקסונומי "זאב מצוי", המין שאליו משתייך הכלב.
הזאב בתרבות > אזכורי הזאב בתנ"ך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הזאב המצוי מוזכר מספר פעמים בתנ"ך:
”בִּנְיָמִין זְאֵב יִטְרָף בַּבֹּקֶר יֹאכַל עַד וְלָעֶרֶב יְחַלֵּק שָׁלָל” (ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק כ"ז. בשל פסוק זה הזאב הוא סמלו של שבט בנימין)
”וְגָר זְאֵב עִם כֶּבֶשׂ וְנָמֵר עִם גְּדִי יִרְבָּץ וְעֵגֶל וּכְפִיר וּמְרִיא יַחְדָּו וְנַעַר קָטֹן נֹהֵג בָּם” (ספר ישעיהו, פרק י"א, פסוק ו')
”זְאֵב וְטָלֶה יִרְעוּ כְאֶחָד וְאַרְיֵה כַּבָּקָר יֹאכַל תֶּבֶן וְנָחָשׁ עָפָר לַחְמוֹ לֹא יָרֵעוּ וְלֹא יַשְׁחִיתוּ בְּכָל הַר קָדְשִׁי אָמַר ה'” (ספר ישעיהו, פרק ס"ה, פסוק כ"ה)
”עַל כֵּן הִכָּם אַרְיֵה מִיַּעַר זְאֵב עֲרָבוֹת יְשָׁדְדֵם נָמֵר שֹׁקֵד עַל עָרֵיהֶם כָּל הַיּוֹצֵא מֵהֵנָּה יִטָּרֵף כִּי רַבּוּ פִּשְׁעֵיהֶם עָצְמוּ מְשׁוּבוֹתֵיהֶם”(ספר ירמיהו, פרק ה', פסוק ו')
”שָׂרֶיהָ בְקִרְבָּהּ כִּזְאֵבִים טֹרְפֵי טָרֶף לִשְׁפָּךְ דָּם לְאַבֵּד נְפָשׁוֹת לְמַעַן בְּצֹעַ בָּצַע” (ספר יחזקאל, פרק כ"ב, פסוק כ"ז)
”וְקַלּוּ מִנְּמֵרִים סוּסָיו וְחַדּוּ מִזְּאֵבֵי עֶרֶב וּפָשׁוּ פָּרָשָׁיו וּפָרָשָׁיו מֵרָחוֹק יָבֹאוּ יָעֻפוּ כְּנֶשֶׁר חָשׁ לֶאֱכוֹל” (ספר חבקוק, פרק א', פסוק ח')
”שָׂרֶיהָ בְקִרְבָּהּ אֲרָיוֹת שֹׁאֲגִים שֹׁפְטֶיהָ זְאֵבֵי עֶרֶב לֹא גָרְמוּ לַבֹּקֶר” (ספר צפניה, פרק ג', פסוק ג')
בנוסף, "זאב" מוזכר בתנ"ך גם כשם פרטי של אחד ממנהיגי מדין שנלחמו בגדעון.
מדיה

| --- | --- |
: הקלטה של יללות זאבים 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

אבולוציה של הזאב
לקריאה נוספת

דאגלס צ'דוויק, מלחמת הזאבים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010
כפתור החולות

| כפתור החולות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: חלמיתאים
משפחה:: כפתוריים
סוג:: כפתור
מין:: כפתור החולות
שם מדעי
 Neurada procumbens ‏לינאוס, 1753
כפתור החולות (שם מדעי: Neurada procumbens) הוא מין של פרח ממשפחת הכפתוריים, שגדל בחולות המדבר ובמישור החוף. הפרח פורח בסוף החורף ובתחילת האביב (בחודשים פברואר עד אפריל) וצבעו לבן. תפוצתו בחולות מצפון אפריקה ועד הודו.
כפתור החולות הוא צמח חד-שנתי שגדל על פני הקרקע, וקוטרו 15 - 50 ס"מ. הצמח נקרא כך בגלל צורת העיגול של פריו השטוח מצידו התחתון אך מלא בשערות וקוצני מצידו העליון. בגלל קוצניותו, החלק העליון של הפרח נתפס על רגלי החיות וכך הוא מופץ ממקום למקום.
העלה של הצמח מורכב מאונות בעלות צורה א-סמטרית, פירחו של הצמח קטן ולבן והוא בעל חמישה עלי כותרת, חמישה עלי גביע, חמישה עלי גביעון עשרה עמודי עלי ועשרה אבקנים.
כפתור החולות גדל בקרקע חוליות או בקרקע לס ונפוץ בארץ ישראל בנגב ובמישור החוף.
יסעור הכף

| יסעור הכף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יסעוריים
סוג:: Daption 
מין:: יסעור הכף
שם מדעי
 Daption capense ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Daption capense
יסעור הכף (שם מדעי: Daption capense) נקרא גם יונת כף, הוא מין יחיד בסוגו של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים, הנפוץ בחצי הכדור הדרומי. למין קשר הדוק עם היסעור השחפי, היסעור הענק ויסעור השלג, וככל הנראה, אלה מהווים תת-קבוצה. עוף ימי זה נפוץ ביותר, ואוכלוסייתו מוערכת בכשני מיליון.
אטימולוגיה

שמו המדעי Daption נגזר ממילה יוונית עתיקה שמשמעותה טורף קטן. שמו האחר, "יונת כף", ניתן לו מפני שיסעורים אלה נוהגים לנקר במים בחיפוש אחר מזון, בדומה ליונים.
באנגלית הוא נקרא Cape Petrel (מילולית: יסעור הכף). המילה Petrel, שמשמעותה "יסעור", נגזרת משמו של פטרוס, משליחיו של ישו, הידוע בסיפור הליכתו על פני המים. סיפור זה מזכיר את הרגלם של היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא.
תיאור

ליסעור הכף שני תת-מינים. האחד חי באיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד, והאחר חי בחצי הכדור הדרומי, צפונית לאנטארקטיקה.
ליסעור זה מראה ייחודי. ראשו וצווארו שחורים, אזור החזה ובטנו לבנים. אזור גופו שמתחת לכנפיים לבן, עם שוליים בצבע שחור. החלק העליון של כנפיו הוא שחור-לבן מנומר, וזנבו לבן אף הוא, עם חלק שחור מנומר. כאשר יסעורים אלה מגיעים לבגרות, הם שוקלים 230-300 גרם, אורך כנפיהם עומד על 89 ס"מ ואורך גופם 39 ס"מ.
היסעורים חולקים תכונות מסוימות. הם מייצרים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד המאוחסן בקיבת הבלוטות שלהם. דבר זה עוזר להם כנגד טורפים וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם.
תזונה

רוב תזונת יסעור זה היא סרטנים וגם דגים ודיונונים. קריל היה הסרטן האהוב עליהם. הם נהגו לצוד אותם על החוף, או על ידי צלילה מתחת למים וסינונם החוצה. כיום הם ידועים כעוקבים אחרי ספינות דייגים, האוכלים את הפסולת האכילה (פגרי דגים למיניהם) הנזרקת מהסירות אל הים.
הם ידועים כתוקפניים מאוד בזמן האכילה. הם יורקים את שמן קיבתם על המתחרים לאוכל, לעיתים מתקיפים אפילו את בני מינם.
רבייה

כשאר מיני היסעור, יסעורי הכף חיים במושבות, הנוטות להיות קטנות יותר מאלו של מינים אחרים. יסעורי הכף מקננים על צוקים או על האדמה בקרבת החוף. את הקנים שלהם הם יוצרים בעזרת חלוקי נחל הממוקמות בנקיק או מתחת לאבן או סלע התלויים מעל לצורכי הגנה.
בחודשי נובמבר הנקבה מטילה ביצה אחת המודגרת במשך 45 ימים על ידי שני בני הזוג. כמו יסעור שחפי הם מגנים על הקן שלהם על ידי יריקת שמן הקיבה אותו הם מייצרים. חמסניים ידועים כטורפי גוזלי וביצי יסעור הכף.
לאחר הבקיעה, האפרוח נמצא בקן למשך עשרה ימים עד להומיאותרמיות. ולאחר מכן ההורים מסייעים לו בהאכלה. האפרוחים מצמיחים נוצות לאחר 45 ימים נוספים, סביב חודש מרץ. הגוזל מגיע לבגרות מינית לאחר 5 שנים.
במהלך עונת הרבייה, יסעור הכף מזין את עצמו על ידי המשאבים הזמינים מסביב לאנטארקטיקה, ובחורף הם עפים צפונה עד אנגולה ואיי גלאפגוס.
הם מתרבים באיים רבים של אנטארקטיקה: איי אוקלנד, איי צ'אטהם ואיי קמפבל. שטח הרבייה העיקרי שלהם הוא על חצי האי האנטארקטי, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, איי בלאני, איי קרגלן וכן האיים בים סקוטיה. תוחלת חייהם 15-20 שנים.
גלריה

נקבת יסעור הכף דוגרת
הערות שוליים

↑  יסעור הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
כחלון האספסת

| כחלון האספסת |
| --- | --- |
   זכר, מבט עליון      זכר, מבט תחתון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: כחליליים
סוג:: כחלון
מין:: כחלון האספסת
שם מדעי
 Leptotes pirithous ‏לינאוס, 1767

כַּחְלוֹן הָאַסְפֶּסֶת (שם מדעי: Syntarucus pirithous או Leptotes pirithous, שם קודם: כחליל האספסת) הוא פרפר ממשפחת הכחליליים. בספרות מכונה גם כחליל קצר־זנב עקב הזנבות הקצרים המדמים מחושים, בכנפיו התחתונות. שם זה הוא גם שמו העממי באנגלית. מוצאו מאפריקה, והוא מצוי גם באגן הים התיכון.
תיאור

מוטת כנפיו כ-25 מ"מ. מקים מספר דורות בשנה. ישנה דו-צורתיות זוויגית: הזכר כחול והנקבה ברובה אפורה. בקצה הכנף האחורית ישנו זנב עדין ודק ולידו בבסיס הזנב שני כתמים דמויי עיניים ("ראש מדומה" – תרמית בפני טורפים). צידן האחורי של הכנפיים מזכירות את כחלון האפון אך לפרפר זה חסר את הפס הלבן לאורך הכנף האחורית (הקיים האפון) ו"העיניים" מוקפות בעיגול כתום, כמעט במלואן.
מחזור החיים

הביצים מוטלות על מיני אספסת וצמחים אחרים ממשפחת הפרפרניים, וכן על הינבוט, העוזרר והעופרית. הוא נפוץ במיוחד בגינות נוי על שיחי עופרית הכף. הנקבה מטילה את ביציה על ניצני האספסת ועל ניצני פרחים רבים אחרים ממשפחת הפרפרניים. צבע הביצה ירקרק והיא פחוסה ומרושתת.
הזחל הבוקע מן הביצה צבעו בהיר וראשו כהה והוא מעט שעיר. עם גדילתו צבעו הופך לירוק ועליו קווי אורך ירקרקים. הזחל מפריש (לאחר הנשל השלישי) נוזל מתוק מבלוטות בגופו. נוזל זה מושך נמלים השותים אותו בהנאה. "בתמורה" הם שומרים על הזחל מכל רע ומרחיקים כל מזיק מעליו. הזחלים קניבלים וטורפים גלמים שהם מוצאים על פני צמח הפונדקאי. בהגיעם לגודל של כ-10 מ"מ הם מתגלמים על צמח הפונדקאי.
הגולם חום או ירוק ובגודל של כ-7 מ"מ. תקופתו כ-9 ימים. הפרטים הבוגרים מופיעים בישראל ממרץ עד סוף דצמבר.
הערות שוליים

↑  כחלון האספסת באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  יצחק אייזנשטיין, פרפרי ארץ ישראל, הוצאה עצמית, 2003
1 2  דובי בנימיני, מדריך הפרפרים בישראל, כתר, 2002
ירבוע מצוי

| ירבוע מצוי |
| --- | --- |
 ירבוע מצוי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: ירבועיים
סוג:: ירבוע
מין:: ירבוע מצוי
שם מדעי
 Jaculus jaculus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


ירבוע מצוי (שם מדעי: Jaculus jaculus) הוא מין מכרסם ממשפחת הירבועיים החי במחילות באזורים חמימים ויבשים ברחבי העולם.
מקורו בטבע

הירבוע המצוי חי בעיקר באזורים יבשים כמו מדבריות וניזון בעיקר מצמחים. לירבוע אויבים רבים וביניהם: דורסי לילה, יונקים טורפים ובני אדם. תוחלת חייו של הירבוע המצוי היא כ-6 שנים והיא יכולה להתארך אם הוא גדל בתנאי שבי.
מבנה גופו

אורך גופו של הירבוע המצוי הוא כ-11 סנטימטרים ואורך זנבו כ-18 סנטימטרים ומשקלו נע בין 35 גרם ל-90 גרם. הירבוע בעל רגליים אחוריות הגדולות פי ארבעה מהרגליים הקדמיות והן משמשות לניתור ולהליכה בתנאי הסביבה בהם הוא חי. כמו כן כפות רגליו מכוסות שיער על מנת למנוע שקיעה של כפות הרגליים בחול.
חושים ותקשורת

כל חושיו של הירבוע מפותחים. העיניים, האפרכסת, ובועיות השמע שלו גדולות מאוד. יש לו שערות ארוכות מאוד על חרטומו שעוזרות לו בהתמצאות בסביבה ובמציאת מזון.
מאפייני החיים של הירבוע המצוי

הירבוע המצוי הוא בעל חיים יחידאי (סוליטרי) וכל אחד חי במחילה שחפר לעצמו. עומק המחילה יכול להגיע למטר אחד מתחת לפני האדמה, ואורכה יכול להגיע לחמישה מטרים. הירבוע המצוי הוא בעל חיים לילי. בלילה הוא מקפץ למרחקים בחיפוש אחר מזון, ואילו ביום הוא נח במחילתו.
הירבוע בישראל

בארץ ישראל קיימים שני מיני ירבועים: הירבוע המצוי והירבוע הגדול. את שני המינים הללו ניתן למצוא בנגב, במישור החוף ובערבה. לאורך השנים ירבועי ישראל נפגעו בעיקר בגלל עבודות בנייה וחקלאות שהרסו את בתי הגידול שלהם. נכון לשנת 1987 מסווגים/ מוגדרים ירבועי ישראל כבעל חיים המצוי בסיכון, ויש חוק רשמי של המדינה האוסר ציד או סחר בהם.
הערות שוליים

↑  ירבוע מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  סדרת המכרסמים., שרף הוצאה לאור, 2008
↑  מדריך היונקים בישראל, הוצאה לאור כתר ירושלים, 1993
↑  ספר החי והצומח של ארץ ישראל כרך יונקים, משרד הביטחון הוצאה לאור רמת גן, 1987
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
כסוף-מקור הודי

| כסוף-מקור הודי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: אסטרילדיים
סוג:: Euodice
מין:: כסוף-מקור הודי
שם מדעי
 Euodice malabarica ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


כסוף-מקור הודי (שם מדעי: Euodice malabarica; לשעבר בסוג לונכורה) היא ציפור מסדרת ציפורי השיר שמוצאה בהודו. הציפור אינה חוששת מבני אדם, וחיה בלהקות של כ-10 - 20 פרטים. ניזונה בעיקר מזרעים.
בישראל זהו מין פולש, שהתבסס משנות ה-80 של המאה ה-20 לאורך השבר הסורי-אפריקאי.
הערות שוליים

↑  כסוף-מקור הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיפת-קוצים קטלנית

| כיפת-קוצים קטלנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: קווצי עור
מחלקה:: כוכבי־ים
סדרה:: צר־לוחיתאים
משפחה:: כיפת־קוציים
סוג:: כיפת־קוצים
מין:: כיפת-קוצים קטלנית
שם מדעי
 Acanthaster planci ‏לינאוס, 1758

כִּפַּת־קוֹצִים קַטְלָנִית (שם מדעי: Acanthaster planci), שנקרא גם כוכבן קוצני או כוכב ים כתר הקוצים, היא בעל חיים הנמנה עם מחלקת כוכבי הים, השייכת למערכת קווצי העור. מין זה נפוץ על פני האזור האינדו־פסיפי (האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי), ים סוף, מיקרונזיה, יפן, אוסטרליה, מפרץ פנמה ועוד. בניגוד לרוב כוכבי הים אין לכיפת־קוצים צורת גוף מחומשת כי אם צורה מרובת זרועות (8–21) הנושאות קוצים חדים, ומכאן שמה – כיפת־קוצים.