stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ננו נייף
הערות שוליים

↑  ננו (nano) מציינת הכפלה ב-10−9, כלומר מיליארדית, או ב-001 000 0.000. התחילית מסומנת באות האנגלית n.
↑  "ננו-צינורית פחמן" (Carbon nanotube) היא אלוטרופ (מבנה מרחבי מסוים) של פחמן, השייך למשפחת הפולרנים
↑  Nano Knife, prezi.com
↑  How NanoKnife is Giving Patients More Cancer Treatment Options, Orlando Health. 8 June 2017
↑  איתי גל, במקום ניתוח: סכין חשמלית תסיר גידולים סרטניים בערמונית, באתר ynet, 19 בפברואר 2017
↑  "ננו נייף" של הערמונית vitusprostate.com/en/science/treatment/nanoknife
↑  "ננו נייף" sciencedaily.com/releases
↑  ננו נייף for-electric-execution-of-tumors-gets-fda-approval-for-ide-study
↑  "ננו נייף" cancercenter.com/treatments/nanoknife
↑  "ננו נייף" nanowerk.com/spotlight/spotid
↑  ההתקדמות האחרונה במניפולציות ננו-רובוטית בתוך סריקת מיקרוסקופים אלקטרונים, nature.com/articles/micronano
↑  ננו נייף - טיפול חדיש בסרטן הכבד והלבלב אסיא מדיקל
↑  "ננו נייף" orlandohealthcancer.com/centers/gastrointestinal-cancer-center/nanoknife
↑  ננו נייף - תופעות לוואי pancreaticcancer.org.uk/information-and-support/treatments-for-pancreatic-cancer/irreversible-electroporation-nanoknife-for-pancreatic-cancer
↑  ניתוחים הפטוביליאריים - ניתוחי כבד, לבלב, כיס מרה ודרכי מרה בשיטות טכנולוגיות מתקדמות
↑  סרטן לבלב וכבד: ניתוחי ננו-נייף, באתר Doctors, ‏25 בפברואר 2016
↑  מרכז רפואי רמת אביב, המתמחה בניתוחים זעיר פולשניים בטכנולוגיות מתקדמות, חנך מרפאה לאבחון וטיפול בסרטן הערמונית, באתר חדשות ישראל בעסקים, 20 בפברואר 2017
↑  לראשונה בישראל: טיפול בסרטן הערמונית בשיטת Nano Knife באתר פורבס ישראל, 21 בפברואר 2017
↑  הילה אלרואי, הטיפול החדשני - שיגרום לגידול הערמונית להשמיד את עצמו, החדשות 13, סטטוסקופ, 14 בנובמבר 2018
קולם וילקינסון

| --- | --- |

קולם וילקינסון, 2007
 לידה:  5 ביוני 1944 (בן 80) אירלנד דבלין, אירלנד
 סוגה מועדפת:  מחזמר
 מדינה:  אירלנד אירלנד קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 עיסוק:  שחקן תיאטרון וקולנוע זמר
 פרסים והוקרה:  פרס סטלייט לליהוק הטוב ביותר (2012)  פרס עולם התיאטרון (1987) 
 www.colmwilkinson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קולם וילקינסון (באנגלית: Colm Wilkinson; נולד ב-5 ביוני 1944), הידוע גם כקולם סי-טי וילקינסון, הוא טנור אירי, המפורסם ביותר בגין היותו שחקן התיאטרון המקורי שגילם את דמותו של ז'אן ולז'אן במחזמר "עלובי החיים" (הן בווסט אנד והן בברודוויי); כמו כן גילם את דמותו של הפנטום במחזמר "פנטום האופרה", בהפקה שעלתה בהמפשייר ובהפקה הקנדית המקורית.
בשל היותו מזוהה עם מחזות זמר אלה, הוא שב לבצע את תפקידו של ז'אן ולז'אן במהלך קונצרט לציון 10 שנים למחזמר "עלובי החיים" שהתקיים באלברט הול בשנת 1995; כמו כן הופיע כאורח מיוחד בקונצרטים לציון 25 שנים למחזות הזמר "עלובי החיים" (שהתקיים ב-O2 ארנה בשנת 2010) ו-"פנטום האופרה" (שהתקיים באלברט הול בשנת 2011).
ביצועיו של השירים "The Music of the Night" (מתוך "פנטום האופרה") ו-"Bring Him Home" (מתוך "עלובי החיים") זוכים לשבחים ברחבי העולם; מעריציו "מתעקשים שהוא יבצע אותם ... בכל הופעותיו".
ביוגרפיה > ראשית חייו

קולם נולד בדבלין, בשנת 1944, בחדר שבקומה התחתונה של בית הוריו, אחד מתוך עשרה ילדים. לדבריו, בבית הוריו היו בדרך כלל קולות של שירה וכלי נגינה. שני הוריו היו מוזיקאים מיומנים. אמו, ילידת מחוז מאיו, הייתה זמרת שלקחה חלק בתיאטרון חובבים, בעוד שהבנג'ו והמנדולינה היה חלק בלתי נפרד של הרפרטואר הנרחב של אביו. קולם עבד עם אביו, שהיה קבלן אספלט, ושיחק בלהקות במשרה חלקית. בגיל 16 הוא נסע לסיור בארצות הברית, וזמן קצר לאחר מכן עזב את העסק המשפחתי כדי להפוך למוזיקאי מקצועי במשרה מלאה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בשנת 1970, קולם התחתן עם דירדר, שאותה הוא מתאר כמקור קבוע וחיוני לתמיכה במשך ארבעת העשורים האחרונים. הם התחילו את החיים שלהם כזוג נשוי בשנת 1970, בעיירת החוף ריי הסמוכה לדבלין, וגילדו יחד ארבעה ילדים - אהרון, ג'ודית, שרה, וסיימון. יש להם בית באירלנד, אף על פי שכיום הם מעבירים את רוב זמנם בקנדה. המשפחה עברה לטורונטו בשנת 1989, כאשר קולם החל להופיע שם בתיאטרון, כשהוא מגלם את הדמות הראשית של "פנטום האופרה"; קולם היה לשחקן הראשון שמבצע את התפקיד הזה בהפקה קנדית, והוא המשיך לקחת חלק בהפקה זו במשך 4 שנים וחצי. כיום, ביתו ג'ודית היא אוצרת, ילדיו סיימון ושרה הם מעצבים גרפיים ובנו אהרון הוא זמר / כותב שירים. בתחילת הקריירה המוזיקלית שלו, וילקינסון התעקש שאשתו וילדיו יתלוו אליו לסיבובי הופעות, על מנת להימנע מפרידות.
וילקינסון נבחר לאחד מחמשת הזמרים הגדולים ביותר אי פעם, בסקר קוראי המגזין "רולינג סטון", ויצוין שהוא מצליח לשמור על קול שירה חזק גם במהלך שנות ה-60 לחייו. הוא מייחס את אריכות ימיו להימנעות מקפה, אלכוהול, סיגריות, ומוצרי חלב, וכן שמירה על תזונה, פעילות גופנית ושינה. כמו כן, הוא ציין שהוא מקפיד לשוחח בקול חלש, על מנת שלא לאמץ יותר מדי את קולו.
פילמוגרפיה

| שנה | הפקה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | מופע שיריו של טים רייס | צ'ה | ביצוע השיר "High Flying, Adored" |
| 1995 | קונצרט לציון 10 שנים למחזמר "עלובי החיים" | ז'אן ולז'אן |  |

| 2009–2010 | שושלת טיודור | תומאס דארסי | שלושה פרקים |

| 2010 | קונצרט לציון 25 שנים למחזמר "עלובי החיים" | ז'אן ולז'אן | אורח מיוחד |

| 2011 | קונצרט לציון 25 שנים למחזמר "פנטום האופרה" | הפנטום | אורח מיוחד |

| 2012 | עלובי החיים | ההגמון מירייל |  |
הערות שוליים

↑  Review allmovie.com, accessed 3 April 2009
↑  (הקישור אינו פעיל)
↑  "Wicklow Resident being Born to Sing". Bray People. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilkinson, Colm Official Website
↑  Listing amazon.com, accessed 3 April 2009
↑  Maple Music Artist Biography (2000–2009). "Colm Wilkinson". MapleMusic Ltd. אורכב מ-המקור ב-2009-10-11. נבדק ב-11 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  LeBlanc, Larry."Wilkinson Returns To Pop/soul Roots", Allbusiness.com, 21 December 2002
1 2  Interview broadwayworld.com, 16 December 2004
↑  "Garth Drabinsky's fatal flaw". Maclean's. Rogers Media. 9 באפריל 2009. נבדק ב-22 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Colm Wilkinson Online
↑  News release lesmis.com, ca. 1999
↑  Colm Wilkinson – Biography
↑  Tribute.ca
↑  Les Misérables: The Dream Cast in Concert
↑  Gans, Andrew."Wilkinson's Broadway & Beyond Concert Tour to Begin in October", Playbill.com, 18 June 2007
↑  BWW News Desk.Colm Wilkinson Stars on 'THE TUDORS' 4/12 broadwayworld.com, 11 April 2009
↑  "Inside Ted Kennedy's Birthday Gala". CBS News. 9 במרץ 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  National Symphony Orchestra: National Memorial Day Concert kennedy-center.org, accessed 31 July 2010
↑  http://www.thestage.co.uk/news/newsstory.php/29814/original-les-miserables-cast-join-25th
↑
↑  Jones, Kenneth (12 באפריל 2011). "Colm Wilkinson, Louise Pitre and New Musical Amelia Will Be Heard in Toronto Concert Series". Playbill. אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-9 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.cbc.ca/news/arts/theatre/story/2011/01/21/theatre-20-toronto.html
↑  Bamigboye, Baz (27 בינואר 2012). "Stars of original Les Miserables get an encore as they join the cast of new big screen remake". Daily Mail. Associated Newspapers. נבדק ב-27 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Article cdbaby.com, accessed 3 April 2009
↑  "Hysterical Fans Fixate on Dublin Singing Star". Irish Post. אורכב מ-המקור ב-2013-11-14. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Colm Wilkinson". Bray People news. נבדק ב-28 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315241105171  PLWABN: 9810558602905606  BIBSYS: 2040550  GND: 134957202  ISNI: 0000 0000 7264 1537  LCCN: no98031097  MusicBrainz: 994ece75-737c-4ff6-bfd8-cfc1f721683b  NTA: 074294512  VIAF: 79878391   WorldCat (עם VIAF): 79878391
סלבדור מינושין

| --- | --- |

מינושין (במרכז) עם ג'יי האליי (מימין)
 לידה:  13 באוקטובר 1921 סן סלבדור, ארגנטינה 
 פטירה:  30 באוקטובר 2017 (בגיל 96) בוקה רטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, child and adolescent psychiatry, טיפול משפחתי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של קורדובה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 www.minuchincenter.org
 תרומות עיקריות
 פיתוח גישת הטיפול המשפחתי המבני
 
סלבדור מינושין (נכתב גם מינוחין; בספרדית: Salvador Minuchin;‏ 13 באוקטובר 1921 - 31 באוקטובר 2017) היה מטפל משפחתי יהודי ארגנטינאי־אמריקאי, מראשי גישת הטיפול המשפחתי. הוא פיתח את שיטת הטיפול המשפחתי המבני, העוסקת בקשיים בתוך המשפחה באמצעות מיפוי הקשרים בין בני המשפחה, או בין תת-קבוצות בתוך המשפחה. קשרים אלו מייצגים דינמיקת כוחות וכן גבולות בין תת-מערכות שונות במשפחה. לפי גישתו, מטפלים צריכים לנסות להתערב בקשרים בלתי-תפקודיים במשפחה, ולהחזירם לדפוס התנהלות בריא יותר.
קורות חיים

מינושין נולד וגדל בעיירה סן סלבדור, בפרובינציית אנטרה ריוס, שבארגנטינה. משפחתו הייתה ממוצא יהודי-רוסי. לאחר בית הספר התיכון למד רפואה באוניברסיטת קורדובה. במהלך לימודיו נכלא ל-3 חודשים בשל פעילות פוליטית נגד שליט ארגנטינה חואן פרון. סיים את לימודי הרפואה ב-1947 והחל התמחות בפסיכיאטריה של ילדים. ב-1948, לאחר קום מדינת ישראל, עלה לארץ ושירת כרופא בצה"ל.
בשנת 1950, לאחר סיום שירותו הצבאי, עבר לניו יורק כדי להמשיך להתמחות בפסיכיאטריה של ילדים אצל נייתן אקרמן, ממייסדי גישת הטיפול המשפחתי. הוא עבד בטיפול בילדים שאושפזו בשל התקף פסיכוטי. בנוסף עבד במעון לילדים יהודים שלקו בהפרעות נפשיות, שם החל הכשרה בפסיכואנליזה. ב-1951 נישא לפטרישיה פיטלוק וחזר לישראל. עבד כמנהל בתי יתומים ומעונות לילדים שלקו בהפרעות נפשיות. במקביל החל לעבוד באמצעות טיפול קבוצתי.
ב-1954 חזר לניו יורק ולמד במכון פסיכואנליטי על פי גישתו של הארי סטאק סאליבן. כן עבד בבית ספר לעבריינים עם הפרעות נפשיות, שם הבין כי טיפול פרטני בילדים בלבד ובאמצעות פסיכואנליזה לא תורם מספיק לבריאותם הנפשית, וכי חשוב לעבוד גם עם בני משפחתם. בפגישות הטיפול המשפחתי ניסוי מינושין ואנשי הצוות שלו לקדם אמפתיה ותקשורת משפחתית טובה יותר, באמצעות גישה אקטיבית וישירה יחסית של המטפל כלפי בני המשפחה.
על בסיס עבודתו, בשילוב עם רעיונות מהגישה המערכתית של גרגורי בטסון אודות ההשפעה ההדדית של חלקים בכל מערכת, פיתח מינושין את גישת הטיפול המשפחתי המבני. לפי הגישה, תפקיד המטפל הוא לתרום לשינוי מבנה משפחתי בלתי מתפקד, והוא פועל בגישה אקטיבית. ב-1962 נסע מינושין לפאלו אלטו לעבוד על כך עם אחד ממייסדי הטיפול המשפחתי, ג'יי האליי. על עבודתו בבית הספר לעבריינים הוציא ב-1967 את ספרו הראשון עם מספר מחברים נוספים, "משפחות בשכונות עוני" (Families of the Slums).
משנת 1965 עבד מינושין כמנהל מוסד טיפולי פסיכיאטרי לילדים בפילדלפיה, שם גילה כי טיפול משפחתי תורם גם למצבם של ילדים עם הפרעות פסיכוסומטיות והסיק שדפוסים משפחתיים לקויים תורמים לפרוץ המחלה. הוא עבד בשיתוף פעולה עם עובדים סוציאליים בקהילה של ילדים אלו, והעניק להם הכשרה בטיפול משפחתי. מינושין ניהל את המוסד הפסיכיאטרי עד 1981, אז עבר לניו יורק כדי לטפל ולהרצות על פסיכיאטריית ילדים והטיפול המשפחתי. בנוסף הקים את "מרכז מינושין למשפחה" בעיירה וודברי (Woodbury) שבניו ג'רזי, בו הכשיר מטפלים משפחתיים. ב-1995 פרש לגמלאות ועבר לבוסטון.
בשנת 1970 הוא התחיל להשתמש במונח אנמשמנט.
מינושין נפטר בפלורידה בשל מחלת לב, ב-2017. הותיר אחריו בן, דניאל.
ספרים נבחרים

with Braulio Montalvo; Bernard G. Guerney, Jr.; Bernice L. Rosman,; Florence Schumer, Families of the Slums. New York: Basic Books, 1967.
The Disorganized and Disadvantaged Family: Structure and Process, 1967
Psychoanalytic Therapies and the Low Socioeconomic Population, 1968
Families and Family Therapy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1974. 
יצא בעברית בשם "משפחות ותרפיה משפחתית", הוצאת רשפים, 1982; והוצאת מודן.
with B. Rosman, B. & L. Baker. Psychosomatic Families: Anorexia Nervosa in Context. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1978.
Family Kaleidoscope, Harvard University Press, 1984. 
יצא בעברית בשם "קליידוסקופ משפחתי", הוצאת ספריית פועלים, 1987.
with Elizur, Joel. Institutionalizing Madness: Families, Therapy, and Society. Basic Books, 1989. 
יצא בעברית בשם "מיסוד השיגעון: משפחות, טיפול, חברה", הוצאת שוקן, 1992.
with H. C. Fishman. Family Therapy Techniques. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2004.
with Lee, W.Y., & Simon, G.M. Mastering family therapy: Journeys of growth and transformation. 1996, Hoboken, NJ: John Wiley. 
יצא בעברית בשם "מיומנות הטיפול המשפחתי: מסעות של צמיחה ושינוי", אקדמית יזרעאל, 2010.
הערות שוליים

↑  https://www.modernintimacy.com/effect-of-enmeshment-trauma-in-families/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296923205171  PLWABN: 9810562928205606  BNE: XX985448  BnF: cb124569948 (data)  CiNii: DA00692695  GND: 120375877  ISNI: 0000 0001 0907 5146  LCCN: n50032623  NDL: 00450170  NKC: jn20020721282  NLG: 84193  NLK: KAC199618997  NTA: 069105324  SNAC: w6w21j3x  SUDOC: 033732582  VIAF: 61644297   WorldCat (עם VIAF): 61644297
מויסס אריאס

| --- | --- |

אריאס, 2010
 לידה:  18 באפריל 1994 (בן 30) ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  קולומביה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  שחקן, רקדן, מדבב
 שפה מועדפת:  ספרדית, אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מויסס אריאס (באנגלית: Moisés Arias; נולד ב-18 באפריל 1994) הוא שחקן אמריקאי, אשר נודע בזכות תפקידו בתור ריקו בסיטקום "האנה מונטנה" של ערוץ דיסני, מהסרטים "מלכי הקיץ", "המשחק של אנדר", "ניסוי הכלא של סטנפורד", "המלך של סטטן איילנד" ומהסדרה "Fallout".
ביוגרפיה

מויסס נולד בניו יורק שבארצות הברית למוניקה וסזאר אריאס, שניהם קולומביאנים, על כן הוא דובר גם ספרדית.  אחיו הצעיר הוא השחקן מתאו אריאס (מגלם את ג'רי ב"בית ספר לאמנויות לחימה").
קריירה

בשנת 2005, כאשר היה בן 11 שיחק בתפקיד אורח בסיטקום "כולם שונאים את כריס" בערוץ The CW. שנה לאחר מכן, בשנת 2006 התארח בסדרות "בית הספר לקיסר המתחיל" ו"החיים היפים של זאק וקודי". באותה שנה החל לגלם את ריקו בסדרה "האנה מונטנה", בערוץ דיסני בכיכובה של מיילי סיירוס. את תפקיד זה גילם למשך 4 עונות עד לסיום שידוריה של הסדרה ב-2011. ב-2007 השתתף בווידאו קליפ לשיר "SOS" של האחים ג'ונאס.
בשנת 2009 שיחק בסרט מקורי של ערוץ דיסני "אבא בצרה" בתפקיד אנדרה, שיחק בתפקיד אורח בסדרת הפטנזיה הקומית "המכשפים מוויברלי פלייס", גם הוא בערוץ דיסני, ושיחק בסרט "האנה מונטנה: הסרט" שמהווה עיבוד קולנועי לסדרה. דיבב פרק אחד מתוך הסדרה "פיניאס ופרב", ודיבב בסרט "אסטרו בוי" את זיין.
בשנת 2012 גילם את מאט בעונה השלישית של קומדיית מצבים "מקום טוב באמצע".
בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים העצמאית זוכת הפרסים בפסטיבל הסרטים סאנדנס "מלכי הקיץ" של הבמאי ג'ורדן ווגט-רוברטס. באותה שנה גילם את בונזו מדריד בסרט המדע הבדיוני "המשחק של אנדר" בכיכובו של אייסה באטרפילד, ודיבב לאנגלית את אנטוניו בסרט האנימציה "גנוב על המיניונים".
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה "ניסוי הכלא של סטנפורד", אשר מבוסס על ניסוי הכלא של סטנפורד.
ב-2016 גילם את דיסמס בסרט המלחמה האפי של טימור בקממבטוב "בן חור", חידוש לסרט "בן-חור" משנת 1959, שהוא בתורו עיבוד קולנועי לספר מאת לואיס וולאס "בן-חור" שראה אור בשנת 1880.
בשלהי שנת 2016 שיחק בסדרה הסאטירית מבית אמזון פריים וידאו "ז'אן קלוד ואן ג'ונסון", בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם.
בשנת 2017 גילם תפקיד זוטר בסרט "קונג: אי הגולגולת". באותה שנהגילם את פימפ-לו בסרט הקומי המוזיקלי "פיץ' פרפקט 3".
בשנת 2020 התארח בעונה השלישית של סדרת הדרמה "הרופא הטוב" ברשת ABC.
בשנת 2024 גילם את נורם מקליין בסדרה "Fallout" של אמאזון פריים וידאו.
פילמוגרפיה > קולנוע וסרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | נאצ'ו ליברה | חואן פבלו |  |
| 2008 | בטהובן 6: הפריצה הגדולה | בילי |  |
| 2009 | המשחק המושלם | מריו |  |
| 2009 | האנה מונטנה: הסרט | ריקו סואבו |  |
| 2009 | אסטרו בוי | זיין | דיבוב |
| 2012 | אנחנו המסיבה | קוויק-טיים |  |
| 2012 | הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי | ספילר | דיבוב |
| 2012 | נובס | הוליווד |  |
| 2013 | מלכי הקיץ | ביאגיו |  |
| 2013 | גנוב על המיניונים | אנטוניו פרז | דיבוב |
| 2013 | המשחק של אנדר | בונזו מדריד |  |
| 2015 | ניסוי הכלא של סטנפורד | אנתוני קרול |  |
| 2016 | The Land | ג'וניור |  |
| 2016 | בן חור | דיסמס |  |
| 2017 | קונג: אי הגולגולת | לקוח בבר |  |
| 2017 | פיץ' פרפקט 3 | פימפ-לו |  |
| 2017 | Life Boat | פאטאגרנדה |  |
| 2018 | מכשפות קטנות | פיל |  |
| 2019 | במרחק נשימה | פו רמירז |  |
| 2019 | חומת מקסיקו | קוקסטרואו |  |
| 2019 | Monos | ביגפוט |  |
| 2020 | קצב החיים | מתאו אנדרס |  |
| 2020 | המלך של סטטן איילנד | איגור |  |
| 2021 | Jockey | גבריאל |  |
| 2022 | סמאריטן | ריזה |  |
| 2022 | American Murderer | קייל וואלאס |  |
| 2023 | Divinity | סטאר |  |
פילמוגרפיה > סדרות וטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | כולם שונאים את כריס | ילד | פרק: "Everybody Hates Sausage" |
| 2006 | בית הספר לקיסר המתחיל | מרקוס | דיבוב; פרק: "Rabbit Face" |
| 2006 | החיים היפים של זאק וקודי | רנדל | פרק: "Day Care" |
| 2009-2006 | Dive Olly Dive! | אולי | דיבוב; 14 פרקים |
| 2011-2006 | האנה מונטנה | ריקו סואבה | תפקיד ראשי (4 עונות); 76 פרקים |
| 2009 | אבא בצרה | אנדרה | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2009 | המכשפים מווייברלי פלייס | המצפון של מקס | 2 פרקים |
| 2009 | החיים היפים על הסיפון | ג'יי | פרק: "Shipnotized" |
| 2009 | פיניאס ופרב | פרד | דיבוב; פרק: "Phineas and Ferb's Quantum Boogaloo" |
| 2011 | אהבה נושכת | ג'ף | פרק: "Sky High" |
| 2013-2012 | מקום טוב באמצע | מאט | 5 פרקים |
| 2017-2016 | ז'אן קלוד ואן ג'ונסון | לואיס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2020 | הרופא הטוב | לוקה ג'ונס | פרק: "Fractured" |
| 2024 | Fallout | נורמן (נורם) מקליין | 6 פרקים |
הורקנוס השני

ממלכת החשמונאים בשיא התפשטותה
הורקנוס השני (ביוונית Υρκανός;‏ הוצא להורג בשנת 30 לפנה"ס) היה כהן גדול ומלך יהודה מבית חשמונאי בין השנים 40-63 לפני הספירה. בנם של מלכי יהודה, אלכסנדר ינאי ושלומציון, ואחיו של אריסטובולוס השני.
עלייתו של הורקנוס אל המלוכה, וויתורו עליה לאחר מות אמו

שמו העברי של הורקנוס השני אינו נזכר במקורות בני התקופה. לאחר מות אביו, החלה אמו משתפת אותו בשלטון, ומסרה לידיו את משרת הכהן הגדול. שלומציון הייתה האישה היחידה (פרט למלכה עתליה בימי בית ראשון) אשר הייתה למלכה. כאישה הייתה מנועה מלכהן ככהן הגדול, משרה שהייתה בסיס כוחם הדתי והחילוני של מלכי בית חשמונאי, ומשום כך מסרה משרה זו לידי הורקנוס. לטענת יוסף בן מתתיהו היה הורקנוס "רפה ידיים" וזו הסיבה לכך שאמו סמכה עליו לכהונת הכהן הגדול; היא חששה מעזות רוחו של בנה הצעיר, אריסטובולוס השני, אשר לדברי יוסף בן מתתיהו הייתה לו "נפש לוהטת", ועל כן חששה כי אם תתן בידיו את הכהונה הגדולה, ישתמש בכוחו על מנת לסלקה כליל מן השלטון.
כאשר חלתה, בימיה האחרונים, החל אריסטובולוס לאסוף את כוחו. הוא העביר לצדו את כל מפקדי המצודות והכריז על עצמו למלך. כאשר התלונן הורקנוס על כך בפני אמו, כלאה זו את אשת אריסטובולוס ואת בניו במצודת אנטוניה, אך לא הספיקה להביא מהלך זה לידי סיום ולדכא את מרידת אריסטובולוס בטרם מתה בשנת 67 לפנה"ס.
לאחר מותה קיבל הורקנוס את המלכות, אך לא החזיק במשרה זו זמן רב. אריסטובולוס וצבאו עלו על ירושלים. הורקנוס החזיק אומנם בבני משפחתו של אריסטובולוס שהיו שבויים באנטוניה, אך נרתע מלהשתמש בבני הערובה שבידיו על מנת להסיט את אריסטובולוס ממזימותיו. האחים נפגשו, וכרתו ברית בבית המקדש לפיה ניתנה המלוכה והכהונה הגדולה לאריסטובולוס. על מנת לחזק את הברית השיא הורקנוס את בתו אלכסנדרה לאלכסנדר השני, בנו של אריסטובולוס.
השפעת אנטיפטרוס האדומי, ומלחמת האזרחים

בזמן זה החל הורקנוס להיות נתון תחת השפעת אנטיפטרוס. אנטיפטרוס היה אדומי נכבד, בן למשפחה שהתגיירה בימי יוחנן הורקנוס הראשון, ואביו, אנטיפס היה לנציב אדום מטעם אלכסנדר ינאי. אנטיפטרוס היה ליועצו הקרוב של הורקנוס, ותחת השפעתו החליט הורקנוס לחזור בו מהסכמותיו עם אריסטובולוס, ולשוב ולדרוש את המלוכה. הורקנוס ואנטיפטרוס נמלטו אל חרתת, מלך הנבטים והבטיחו לו את נחלות החשמונאים בארץ הנבטים בתמורה לסיוע כנגד אריסטובולוס.
חרתת וצבאו, ועמם הורקנוס ואנטיפטרוס, עלו על ירושלים, וצרו עליה, בשנת 64 לפנה"ס. בימי הפסח, כאשר ביקשו הנצורים קורבנות לשם עבודת המקדש, קיבלו הורקנוס ואנשיו תשלום, ובתמורה הבטיחו לספק לכוהנים כבשים לשם הקרבת הקורבנות. הורקנוס ואנשיו העלו אל חומת הר הבית סלים ובהם חזירים. כן תבעו אנשי הורקנוס מן הצדיק חוני המעגל, אשר היה ידוע בכך שתפילתו נענית, ובכך שהצליח להביא גשם בימי בצורת, כי יקלל את אריסטובולוס, ומשסירב לכך הרגוהו.
ההתערבות הרומאית

המצור הסתיים כאשר הגנרל הרומי פומפיוס אשר היה במסע מלחמה במזרח, שלח את מפקד צבאותיו, מרקוס אמיליוס סקאורוס, לדמשק. אנשי שני הצדדים הגיעו אל סקאורוס וביקשוהו כי יסייע בידם. אריסטובולוס שילם לסקאורוס שוחד כספי משמעותי, וזה הגיע לירושלים ודרש מן הנבטים כי יסירו את המצור. הנבטים נענו לדרישה, אך משחזרו לעירם התקיפם אריסטובולוס בדרך והרג רבים מהם.
בינתיים הגיע פומפיוס עצמו לאזור. בישבו בדמשק באו בפניו שלוש משלחות לשטוח את טענותיהן באשר לנעשה ביהודה. משלחתו של אריסטובולוס, משלחתו של הורקנוס, ומשלחת שלישית מאת "העם" אשר דרשה את הסרת שלטון בית חשמונאי, והחזרת שלטונם של הכהנים הגדולים. פומפיוס נמנע מלהכריע במריבה, וירד עם חייליו לירושלים.
פומפיוס הטיל על העיר מצור. יוסף בן מתתיהו כותב כי אריסטובולוס רצה בתחילה להיכנע לצבאו של פומפיוס, אך תומכיו סירבו להכניס את פומפיוס אל העיר. פומפיוס אסר את אריסטובולוס, וכבש את העיר ואת בית המקדש, לאחר מצור שנמשך שלושה חודשים. העיר עמדה כנגד כוחותיו של פומפיוס בגבורה, אך פומפיוס ניצל את מנוחת מגיני העיר בשבת, בנה סוללה על פני הערוץ העמוק שהפריד בין צפון העיר ובין חומותיו הצפוניות של הר הבית, וכבש את העיר. באירוע זה נהרגו שנים עשר אלף יהודים.
לאחר כיבוש בית המקדש חילל פומפיוס את קודש הקודשים מקום בו הורשה רק הכוהן הגדול לשהות. פומפיוס נמנע מלבזוז את אוצרות המקדש, ויום לאחר כיבוש המקדש, הורה לטהר את המקום שחולל, ולהמשיך בעבודת המקדש.
כניסתו של פומפיוס לירושלים בשנת 63 לפנה"ס מסמנת את ראשיתה של התקופה הרומית בארץ ישראל ובמקביל דעיכתה של הריבונות היהודית - ממלכת החשמונאים, בארץ ישראל, תחילה ליהודה כמדינת חסות רומית (63 לפנה"ס - 6 לספירה), עם מצבי ביניים שנעו בין עצמאות חלקית לשעבוד ולאחר מכן למדרגת פרובינקיה.
על יהודה לא הושם נציב. פומפיוס הכריז על הורקנוס כאתנארך ("ראש העם" תואר נחות מן התואר "מלך"), שליט בובה, והכוח האמיתי בממלכה ניתן בידי אנטיפטרוס האדומי, השליט בפועל, שנוא העם - הכפיף את האינטרס היהודי לאינטרס הרומאי, ואדוניו הרומאים. מס הושת על יהודה והערים ההלניסטיות שנכבשו על ידי החשמונאים, מימי יונתן הוופסי עד לימי אלכסנדר ינאי, כבית שאן ויפו נגרעו מן הממלכה.
עד 62 לפנה"ס ניהל סקאורוס מלחמה בנבטים והסתייע בחיילים ששלח אנטיפטרוס. לאחר מכן הגיע ותפס את מקומו בסוריה הנציב גביניוס. מיכאל גרינצויג כותב כי "הריב בינו (הורקנוס השני) לבין אחיו אריסטובולוס החיש את הקץ על ממלכת החשמונאים".
מרד אלכסנדר השני

בשנת 58 לפנה"ס נמלט אלכסנדר השני, בנו של אריסטובולוס, מכלאו ברומא, והגיע ליהודה. הוא אסף אנשים חמושים, והכריז על עצמו כמלך. הורקנוס נאלץ להימלט מירושלים, ולפנות לגביניוס לקבלת עזרה. גביניוס דיכא את המרד, שבה את אלכסנדר, והחזיר את הורקנוס לירושלים. על אירוע זה כתב יוסף בן מתתיהו:
"אז השיב גביניוס את הורקנוס לירושלים וימסור בידו את כל משמרת המקדש, (ויעש חדשה בארץ) ויחלק את הסנהדרין לחמשה, וישם את האחת בירושלים והאחת בגדרה, והשלישייה באמאטהוס, הרביעית ביריחו, והחמשית בצפורי בארץ הגליל. ככה אבדו היהודים את כיסא ממלכתם ויהיו מעתה לממשלה אריסטאקראטית".
החוקרים פירשו משפטים אלו כאומרים שהורקנוס הורד ממשרתו כמושל ורק משרת הכהן הגדול הושאר בידו, ובמקום זאת גביניוס חילק את הארץ לחמישה מחוזות אוטונומיים, ושם בראש כל אחד מהם "סנהדרין" המורכבת מנכבדי המקום. לעומת זאת, יצחק אייזיק הלוי טוען שפירוש הדברים הוא שגביניוס פיזר את הסנהדרין והעביר את התפקידים השלטוניים של הסנהדרין, שהיו קשורים למקדש, לידי הורקנוס.
בשנת 54 לפני הספירה הגיע מרקוס ליקיניוס קראסוס לארץ, ושדד את אוצרות המקדש. הרומאים המשיכו לרדוף את תומכיו של אריסטובולוס בארץ והרסו את העיר טריכיי שלחוף הכנרת.
בימי יוליוס קיסר

עלייתו של יוליוס קיסר לשלטון העליון ברומא נתנה הזדמנות אחרונה לאריסטובולוס ולאנשיו. בית הורקנוס נתמך עד אותה נקודת זמן בידי אנשיו של פומפיוס, שהיו נתונים במלחמת אזרחים עם הכוח העולה של יוליוס קיסר. אריסטובולוס הושם בראש שני לגיונות, אך בטרם הספיק לפעול, הורעל על ידי אנשי פומפיוס ומת. בנו אלכסנדר השני נערף במצוותו של פומפיוס.
לאחר תבוסתו של פומפיוס בקרב פארסלוס הפגינו הורקנוס ויועצו אנטיפטרוס את תמיכתם בקיסר, ואף השפיעו על יהודי מצרים להצטרף אל הלוחמים למען קיסר. קיסר הכיר בכהונתו של הורקנוס, מינה אותו לאתנארך על היהודים, ומינה את אנטיפטרוס לאפוטרופוס על ארץ יהודה. יפו הוחזרה לשטח הממלכה, קיסר התיר להורקנוס לבצר את חומות ירושלים ויהודה שוחררה מחובת הגיוס לצבא רומא.
הריב עם הורדוס

אנטיפטרוס מינה את הורדוס בנו למושל הגליל, וזה לכד את המורד חזקיהו ואותו ואת אנשיו הוציא להורג ללא משפט. הורקנוס נאלץ, בניגוד לרצונו, להורות על העמדתו של הורדוס למשפט הסנהדרין בגין רצח זה. אל המשפט הופיע הורדוס כשהוא לבוש בבגדי ארגמן, חגור בנשק, ושומרי ראש מקיפים אותו מכל עבר. אנשי הסנהדרין והורקנוס ביניהם נדהמו מפחד, ונראה היה כי הורדוס יצא זכאי בדינו. אך נאום תקיף של שמאי (ויש אומרים של שמעיה), היטה את הכף לרעתו של הורדוס. משראה הורקנוס כי הורדוס עומד לצאת חייב בדינו, הורה על דחיית המשפט למחרת, והורדוס נמלט בלילה אל דמשק. הורדוס מונה למושל חילת-סוריה, והפך לאויבו המושבע של הורקנוס. זמן מה לאחר מכן הורעל אנטיפטרוס אביו של הורדוס, בידי אחד מאנשי הורקנוס, מליכוס. על מנת לרצותו, השיא לו הורקנוס את נכדתו, בת בתו אלכסנדרה, היא מרים החשמונאית.
עלייתו של מתתיהו אנטיגונוס השני

שנים אלו היו שנים סוערות באימפריה הרומית. רצח יוליוס קיסר הביא זעזועים, מלחמות ומרידות. אויביה של האימפריה ניצלו שעת כושר זו, והפרתים התקדמו מערבה והגיעו עד לארץ ישראל. בשנת 40 לפנה"ס הגיע מתתיהו אנטיגונוס השני, בנו הצעיר של אריסטובולוס עם הפרתים לארץ, והכריז על עצמו כמלך. הורדוס הצליח להימלט, אך אחיו פצאל והורקנוס נפלו בשבי הפרתים. פצאל התאבד, ואילו הורקנוס הוגלה לבבל. על מנת שלא יוכל עוד לכהן ככהן הגדול, קצץ אנטיגונוס את אוזניו, שכן אדם בעל מום פסול לכהונה הגדולה. חיתוך האזניים בוצע אמנם בעידודו של אנטיגונוס, אולם על פי ההיסטוריון הרומאי טקיטוס, נראה כי הנוהג לכרות את אזניו של יריב היה מקובל אצל הפרתים, כדי להשפילו ובו בזמן גם לחוס על חייו.