stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלאפר
התדמית הנערית > סלנג

שמם של הפלאפר נקשר עם השימוש במספר מילות סלנג, כולל "junk", "necker", "heavy petting", "necking parties", אם כי מילים אלה היו קיימות לפני 1920. הפלאפר השתמשו גם במילה "ג'אז" כביטוי לכל דבר מרגש או כיפי. שפתם שיקפה לפעמים גם את רגשותיהם לגבי הרגלי היכרויות ודייטים, נישואים ושתייה: "I have to see a man about a dog" היה ביטוי לכוונה לקנות ויסקי; ואזיק ("handcuff") או "לכבול" ("manacle") היה טבעת אירוסין או טבעת נישואין. ביטויים להבעת אישור בנוגע להרהורים על עיסוקיהם כגון "That's so Jake" (בסדר), "That's the bee's knees" (אדם נעלה), "Cake-eater" (גבר של נשים), "the cat's meow" (הכל נפלא).
היו עוד שני ביטויי סלנג ששיקפו את ההתנהגויות וסגנון החיים של הפלאפר. "Treating" הייתה תרבות או הרגל בעיקר עבור הפלאפר ממעמד הפועלים. אף על פי שהן הרוויחו את כספן מעבודה, הן עדיין רצו להרוויח קצת יותר עבור הרצון שלהן "לחיות" בשעות הפנאי. הן הוזמנו מרצון, על ידי גברים, לרקוד, לשתות ולקנות עבורן תכשיטים ובגדים. כ"שירות החזרה", הן העניקו כל סוג של יחסים ארוטיים או מיניים - מפלירטוטים ועד יחסי מין. נוהג זה טשטש את הגבולות עם זנות. מכאן, נוצר ביטוי הסלנג על ידי אנשים שהיו קוראים להן "נערות צדקה" ("charity girls"), כדי להבדיל אותם מזונות, מאחר שהבנות טענו כי הן לא מקבלות כסף במפגשים המיניים שלהם עם גברים.
מראה חיצוני

בנוסף להתנהגותן, הפלאפר היו ידועות בסגנונן, שהתפתח במידה רבה מהאופנה הצרפתית ובמיוחד מהאופנה החלוצית של קוקו שאנל. ההשפעה על עיצוב השמלה נבע מההתפשטות המהירה של הג'אז האמריקאי והפופולריות של הריקודים שהתלוו אליה. בצרפת, הן נקראו "גארסון" (garçonne), שפירושו בצרפתית "ילד" עם נטיות נשיות. סגנון הפלאפר גרם לנערות להיראות כנערים צעירים בשל העובדה שקיצרו את שיערן, החזיות של אותה תקופה שטחו את שדיהן ומותניהן נראו ישרות. בשנת 1913 התקבע הקשר בין מתבגרים רזים לבין מראה אופייני מסוים במוחו של הציבור. ליליאן נורדיקה הגיבה על אופנות ניו יורק באותה שנה, בהתייחסותה:
בשלב מוקדם זה, כבר נראה כי הפלאפר והאופנה קשורים זה לזה, והאחרונה הבליטה את הגזרה הנערית ואת הכובע הצמוד אבל, עדיין העדיפה את חצאית האבל על פני חצאית בעלת קו מכפלת גבוה.
אף על פי שהמראה החיצוני המזוהה כיום עם הפלאפר (מותניים ישרות, שיער קצר וחצאית מעל הברך) התגבש במלואו רק בשנת 1926, היה קשר מוקדם בדעת הציבור בין הופעה לא קונבנציונלית, התנהגות שערורייתית והמונח "פלאפר". דיווח של הטיימס ממופע בידור לחיילים שהוצבו בצרפת בתקופת חג המולד של 1915, תיאר חייל הלבוש בגדי אישה הכוללים חצאית קצרה, כובע פריזאי, ופאה דמוית תסרוקת פלאפר.
למרות השערוריות שיצרו הפלאפר, הופעתן ומראן החיצוני הפכו לאופנתיים, בצורה מתונה, בקרב נשים מבוגרות מכובדות. הפלאפר "הסירו" את המחוכים מהאופנה הנשית, "הרימו" את קו המכפלת של השמלות והחצאיות והפכו את השיער הקצר לפופולרי בקרב נשים. בין השחקניות המזוהות היטב עם הסגנון היו: טלולה בנקהד, אוליב בורדן, קלרה בואו, לואיז ברוקס, ג'ואן קרופורד, בבה דניאלס, בילי דאב, ליאתריס ג'וי, הלן קיין, לאורה לה פלאנטה, דורותי מקהייל, קולין מור, נורמה שירר, נורמה תלמדג', אוליב תומאס ואליס וויט.
החל משנות ה-20 המוקדמות, טורי קומיקס של עיתונים החלו להציג פלאפריות; בלונדי בופדופ ופריצי ריץ - שתוארו מאוחר יותר כנשים יותר משפחתיות, כאשתו של דאגווד באמסטד ודודתה של ננסי, בהתאמה - הוצגו כפלאפריות.
מראה חיצוני > לבוש

שמלות הפלאפר היו ישרות ורפויות והותירו את הזרועות חשופות (לפעמים בלי כתפיות כלל). גרביוני משי או זהורית הוחזקו על ידי ביריות. קווי המכפלת של חצאיות הורמו עד מתחת לברך עד 1927, מה שאפשר לראות לפרקים את ירכי הנערות כאשר רקדו או בחלוף משב רוח. כדי לשפר את המראה, כמה פלאפריות אף שמו סומק על ברכיהן. סגנונות השמלה הפופולריים כללו את ה-Robe de style. באותה עת נכנסו לאופנה גם נעלי עקב בגובה 5–8 סנטימטרים. סגנונות נעליים מועדפים היו T-straps ומרי ג'יין בצבעי שחור קלאסי, זהב, כסף, או גונֵי גוף.
מראה חיצוני > לבוש > לבני נשים

הפלאפרס הוציאו מהאופנה את המחוכים והלבשה תחתונה הנפוצים והעדיפו את התחתונים הקצרים על פניהם. ללא המחוכים המגבילים הישנים, הפלאפר לבשו חזיות כדי לרסן את חזהן בעת ריקוד. הן לבשו גם מעין מחוכים חדשים, רכים וגמישים יותר שהגיעו עד ירכיהן בגזרה חלקה, שהעניקה להן מראה ישר מלמעלה עד מטה, בניגוד למחוכים הישנים שהצרו את המותנייהן והדגישו את החזה והירכיים. היעדר העיקולים, שיצר המחוך המסורתי, יצר את המראה הנערי. עידוד נוסף לקידום המראה הנערי, התרחש עם פיתוח ה-Symington Side Lacer - פריט לבוש חיוני, יומיומי ופופולרי, כמו החזייה המודרנית בימינו. סוג חזייה זה הומצא במטרה להרים את הגב כלפי מעלה כדי לשטח את החזה. נשים אחרות קינאו במראה החזה השטוח של הפלאפר וקנו את ה-Symington Side Lacer כדי לאמץ את אותו מראה (חזה גדול נחשב, בדרך כלל, כמאפיין של חוסר תחכום באותה תקופה). לפיכך, חזה שטוח הפך למאפיין של נשים מושכות, אף על פי שהפלאפר היו אלו שלבשו, לרוב, חזיות כאלה.
מראה חיצוני > שיער ואביזרים

תספרות נעריות קצרות הפכו לאופנה והתירו את כבלי המסורות, שדרשו מנשים לגדל שיער ארוך. תסרוקות פופולריות נקראו קארה (Bob cut), איטון קרופ (Eton crop), שינגל בוב (shingle bob). שיער מתולתל, הנקרא Finger wave, היה בעל משמעות עיצובית. הנשים עדיין נדרשו ללבוש כובעים וסגנונות פופולריים כללו את כובע ה-newsboy וכובע קלוש. תכשיטים עוצבו, בדרך כלל, בסגנון האר דקו, וענדו במיוחד שכבות רבות של שרשראות חרוזים. סיכות, טבעות וסיכות נכנסו לאופנה אף הם. משקפי קרן היו פופולריים גם הם.
מראה חיצוני > תמרוקים

כבר בשנות התשעים של המאה התשע-עשרה, השחקנית הצרפתייה, פולייר, סללה את הדרך במראה שכלל שיער קצר ופרוע, פה מודגש ועיניים גדולות המודגשות בכחל. מראה הפלאפר המתפתח דרש "איפור כבד" בהשוואה למה שהיה מקובל בעבר, למעט איפור מקצועי בתיאטרון. עם המצאת השפתון והמראות הקומפקטיות, נכנסו לאופנה ה-bee stung lips, עיניים כהות וסומק, שהפך לתהליך ישים יותר ופחות מלכלך. נשים עיצבו את גבותיהן בצורת מחטים דקיקות והדגישו אותן בגוון כהה, מחקות שחקניות כמו קלרה בואו.
במקור, עור חיוור נחשב לאטרקטיבי ביותר באותה תקופה. עם זאת, עור שזוף הפך פופולרי יותר ויותר לאחר שקוקו שאנל הציגה שיזוף לאחר חופשה - שייצגה חיי פנאי ללא הצורך המכביד לעבוד. נשים רצו להיראות בכושר, ספורטיביות, ומעל לכל, בריאות.
סמיוטיקה

משוחררת מהשמלה המגבילה, מהשרוכים שהפריעו לנשימה ומחישוקי המתכת שהצריכו הקדשת זמן להידוקם, תרבות הפלאפר הציעה שחרור מכל אותם קשיים יום-יומיים. החופשיות שבנשימה והצעידה עודדו את התנועה והיציאה מהבית. הפלאפר ניצלו את מלוא היתרונות של האופנה החדשה. הפלאפר היה ביטוי קיצוני לשינויים בסגנון החיים של הנשים האמריקניות, שנראו מבעד לשמלה.
שינויים באופנה פורשו כסימנים לשינויים עמוקים יותר באידיאל הנשי האמריקאי. החצאית והשיער הקצרים היו אמורים לשמש כסמל השחרור. סימני המהפכה המוסרית כללו יחסי מין לפני הנישואין, פיקוח ילודה, שתיית אלכוהול וזלזול בערכים ישנים יותר. לפני המלחמה, לא דרכה כף רגלה של אישה בסלונים. אחרי המלחמה אשה, לא נתפסה עוד כ"ליידי" ונכנסה לספיק איזי כאוות נפשה, כפי שהיא נכנסה לתחנת רכבת. נשים החלו לנבל את פיהן ולעשן בפומבי, להשתמש באמצעי מניעה, ללבוש חצאיות המגיעות מעל הברך וגרביים המגיעים מתחתיה. נשים התחרו כעת עם גברים בעולם העסקים וקבלו עצמאות כלכלית וסוגים נוספים של עצמאות מגברים.
האישה החדשה דחקה את גבולות התפקידים המגדריים, המייצגים חופש מיני וכלכלי. היא קיצרה את שערה והתלבשה בבגדים רחבים ושמלות קצרות. היא לא הייתה מרוסנת עוד במותניים צמודים ובשמלות ארוכות, האישה המודרנית של שנות העשרים הייתה בעלת חשיבה עצמאית, שכבר לא הייתה מחויבת למוסכמות שגיבשה החברה בעבר. הפלאפר הייתה דוגמה לתפיסות הרווחות של נשים ותפקידיהן בשנות העשרים הסוערות. האידיאל של הפלאפריות היה תנועה משוחררת עם מאפיינים של עוצמה, אנרגיה ותנודתיות רבה. היא סירבה לקוד המוסרי המסורתי. הצניעות, הטוהר, המוסר והמושגים המסורתיים של הגבריות והנשיות הטשטשו לכאורה. הפלאפר פנה לסמכות והיה קשור ל"דמורליזציה" הממשמשת ובאה של המדינה.
התפיסה האמריקנית הוויקטוריאנית של מיניות ותפקידים אחרים של גברים ונשים בחברה וביניהם, אותגרה. בגדים מודרניים היו קלים, גמישים ומתאימים יותר לאישה המודרנית, כמו הפלאפר, שרצתה לעסוק בפעילות ספורטיבית. הנשים נעשו כעת אסרטיביות יותר ופחות נכונות לנהל את הבית בזמן שהבעל לא נמצא. הלבוש של הפלאפר נראה מיני מבעבר והעלה שאלות עמוקות בנושאי ההתנהגות והערכים שהוא מסמל.
סוף עידן

אורח החיים של הפלאפר נעלם בארצות הברית לאחר יום חמישי השחור והשפל הגדול שהגיע בעקבותיו. הגישה הנמרצת והנהנתנות היו פחות מקובלים במהלך הקשיים הכלכליים של שנות השלושים. בעוד שקו המכפלת עלה, מדינות רבות נקטו פעולה, וחוקקו חוקים שהגבילו נשים ללבוש חצאיות עם קו מכפלת שלא עולה על יותר משמונה סנטימטרים מעל הקרסול. התספורת הקצרה הייתה הסיבה לכך שנשים פוטרו מעבודתן.
זה לא היה קורה אילולא שוק המניות בוול סטריט התרסק בשנת 1929 והביא לסיום שנות ה-20 הרועמות, הראוותניות והזוהרות, ואיתן שמלת הפלאפר. מאחר שלא יכלו להרשות לעצמן לרכוש את המגמות האופנתיות המעודכנות ואת אורח החיים הראוותני, נשות הפלאפר התוססות חזרו לקו המכפלת הנמוך שלהן. נימה רצינית ופתאומית שטפה את הציבור עם הופעתו של השפל הגדול. המעבר לשנות השלושים התברר כמשימה לא פשוטה כלל. קמפיינים כגון סיסמת "עשה ואל תעשה" הפכו לנפוצים כדי להבטיח שלא תהיה צריכה יתרה של החברה. בחירת בדים ואריגים היו בין פריטים רבים שנדרש הציבור לקצץ ברכישתם בתקופה מוכת העוני הזו. השתמשו בבדים מלאכותיים במקום בדים אלגנטיים, כמו משי, שהיו כל כך פופולריים בתחילת המאה ה-20. במקום זאת, נשים רצו לעבוד כדי למלא את תפקידי הגברים בזמן שהיו במלחמה. העבודות הפיזיות התובעניות יצרו את התנאים ליצירת מכנסי נשים וקבלתם בחברה. אף על פי שעידן הפלאפר נעלם כמעט בן-לילה, הסמליות שלו של שחרור אישה המשיך להתקיים. אישה לא מחויבת עוד להיות עקרת בית. נוצר לה החופש לבחור את תפקידה בחברה. אף על פי שרבים התנגדו לתקופה הרדיקלית, ניתן לראות כיצד שמלת הפלאפר סייעה לגשר על פער בין המינים בחברה, ובסופו של דבר הובילה לכיוון שוויון זכויות לנשים.
ב-1934 נעלם כליל מראה הפלאפר של השיער והחצאית הקצרים, ותפס את מקומו מה שאנו מחשיבים כיום לאופנה שאפיינה את שנות השלושים של המאה ה-20.
ביבליוגרפיה

Abra, Allison. (September 2016) "Going to the palais: a social and cultural history of dancing and dance halls in Britain, 1918–1960." Contemporary British History 30#3 pp. 432–433.
Chadwick, Whitney (2003), The Modern Woman Revisited: Paris Between the Wars, ISBN 978-0-8135-3292-9.
De Castelbajac, Kate (1995), The Face of the Century: 100 Years of Makeup and Style, Rizzoli, ISBN 0-8478-1895-0.
Dumenil, Lynn (1995) The Modern Temper: American Culture and Society in the 1920's. New York: Hill and Wang. ISBN 978-0-8090-1566-5
Fass, Paula S. (2007) The Damned and the Beautiful: American Youth in the 1920s. 2007. ISBN 978-0-19-502492-0
Gourley, Kathleen (2007) Flappers and the New American Woman: Perceptions of Women from 1918 Through the 1920s (Images and or of Women in the Twentieth Century). ISBN 978-0-8225-6060-9
Hudovernik, Robert (2006) Jazz Age Beauties: The Lost Collection of Ziegfeld Photographer Alfred Cheney Johnston. ISBN 978-0-7893-1381-2
Latham, Angela J. (2000) Posing a Threat: Flappers, Chorus Girls, and other Brazen Performers of the American 1920s. ISBN 978-0-8195-6401-6
Lauber, Ellie (2000) Fashions of the Roaring '20s. ISBN 978-0-7643-0017-2
Sagert, Kelly Boyer. Flappers: A Guide to an American Subculture. Santa Barbara, CA: Greenwood Press, 2010. ISBN 978-0-313-37690-0
Zeitz, Joshua (2007), Flapper: a madcap story of sex, style, celebrity, and the women who made America modern, Random House, ISBN 978-1-4000-8054-0.
ראו גם

בטי בופ
זלדה פיצג'רלד
נערות מודרניות
לקריאה נוספת

Mackrell, Judith (2013) Flappers: Six Women of a Dangerous Generation. ISBN 978-0-330-52952-5
אסיוט

| --- | --- |

סכר אסיוט
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  אסיוט
 תאריך ייסוד:  3100 לפנה"ס
 שטח:  26.6 קמ"ר
 גובה:  56 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  562,061 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  21,130 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2023)
 קואורדינטות:  27°11′00″N 31°10′00″E﻿ / ﻿27.18333°N 31.16667°E﻿ / 27.18333; 31.16667
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאסיוט(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאסיוט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אסיוט (בערבית: أسيوط`; בערבית מצרית: اسيوط; בקופטית: ⲥⲓⲟⲟⲩⲧ/ⲥⲓⲱⲟⲩⲧ - סיוט) היא עיר במצרים התיכונה ובירת המחוז הקרוי על שמה. אוניברסיטת אסיוט (אנ') היא אחת האוניברסיטאות החשובות במצרים. בעיר קיימת תשתית אסלאמית קיצונית שהייתה מעורבת מאז סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 בעימותים קשים נגד הקופטים ונגד השלטון המצרי.
בסמוך לעיר המודרנית נמצאת העיר העתיקה של אסיוט.
היסטוריה

אסיוט הייתה בירתה של נום בערך בסוף האלף ה-4 לפנה"ס, כאשר הוקמה על הגדה המערבית של הנילוס. לקראת סוף האלף ה-3 לפנה"ס ירד קרנה של העיר.
אסיוט המודרנית

לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 562,061 בני אדם. אסיוט מדורגת במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות במצרים. אסיוט היא העיר המצרית עם הריכוז הגבוה ביותר של נוצרים קופטים ביחס לאוכלוסייה (למעלה מ-50%).
אישים

ג'לאל א-דין א-סויוטי
גמאל עבד אל נאצר
אסתר פאנוס
ערים תאומות

רומניה יאשי, רומניה
הערות שוליים

↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulaton.de
↑  חגי ארליך (עורך), המזרח התיכון בימינו: מצרים, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ד 2003, עמ' 292. 
 יוזמת הפיוס של ארגון "אל-גמאעה אל-אסלאמיה" עם המשטר המצרי (א), אתר ממר"י.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554945105171  BNE: XX6155959  BnF: cb12038255t (data)  GND: 4094817-1  LCCN: n79128188  MusicBrainz: 87ef28e4-7421-4494-a179-43f729522772  NARA: 10044556  SUDOC: 028573978  VIAF: 150088071   WorldCat (עם VIAF): 150088071 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסיוט בשנת 1838. ציור של דייוויד רוברטס
גזר

ערך זה עוסק בירק שורש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| גזר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סוככאים
משפחה:: סוככיים
סוג:: גזר
מין:: גזר הגינה
תת־מין:: גזר
שם מדעי
 Daucus Carota sativus
גֶּזֶר (שם מדעי: Daucus carota sativus) הוא ירק שורש, תת-מין של גזר הגינה ממשפחת הסוככיים, אשר מאופיין בצבעו הנע בין כתום עז ללבן, וכן במרקמו הקשה והפריך, ובערכו התזונתי הרב.
מקורם של אבותיו הפראיים של הגזר ככל הנראה באפגניסטן, שהיא עדיין המרכז לסוגים השונים של הגזר. לגזר התרבותי יש קרוב-משפחה בשם גזר קיפח. גזרים תרבותיים הופכים במהרה לאב קדמון משותף הפראי שלהם לאחר שהם נותנים זרע. קיימים כ-643 מיני גזרים שונים.
מבנה

בעשיית חתך רוחב של הגזר ניתן לראות שני אזורים: קליפה רכה יחסית, המכילה בקרבה את רוב חומרי התשמורת, וליבה בה עוברים צינורות העצה (במרכז) והשיפה (בהיקף) שהיא חלק עצי וקשה יותר, הדל יחסית ברכיבים תזונתיים.
בפרח של הגזר ישנם חמישה עלי כותרת מופרדים בצבע לבן-צהבהב וחמישה אבקנים. הפרחים מושכים חרקים שמעבירים את הזרעים ובכך מסייעים בתהליך ההאבקה של הגזר.
ערכים תזונתיים

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  88.29 ג'
 
 קלוריות:  41 קק"ל
 
 חלבונים:  0.93 ג'
 פחמימות:  9.58 ג'
 פחמימות זמינות:  6 ג'
 שומן:  0.24 ג'
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  835 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.066 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.058 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.983 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.138 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  5.9 מ"ג
 
 ברזל:  0.3 מ"ג
 סידן:  33 מ"ג
 מגנזיום:  12 מ"ג
 זרחן:  35 מ"ג
 אשלגן:  320 מ"ג
 נתרן:  69 מ"ג
 בטא-קרוטן:  8285 מק"ג
 סיבים תזונתיים:  2.8 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
הגזר עשיר בבטא-קרוטן, חומר המשמש ליצירת ויטמין A, והמעניק לגזר את צבעו הכתום. גזר הבר המקורי היה ורוד, סגול או צהוב, והכיל פחות בטא קרוטן. תירבותו של גזר הגינה במהלך האלף השני לספירה לווה בטיפוח הזן שצבעו כתום. 100 גרם גזר מכילים כ-8 מ"ג בטא קרוטן, המספקים את רוב התצרוכת היומית המומלצת לאדם של ויטמין זה. טעות רווחת היא שוויטמין A משפר את יכולת הראייה בלילה, אולם השיפור הוא בהשוואה למצב שבו קיים חוסר בוויטמין, ואין לגזר סגולות לשיפור הראייה.הגזר עשיר גם בסיבים תזונתיים, נוגדי חמצון ומינרלים, והוא מאכל בסיסי.
צריכה עודפת של בטא קרוטן עלולה לגרום לעור לקבל גוון כתום-צהבהב (Carotenodermia), הדבר מיוחס בעיקר לגזרים אך נכון לגבי כל מאכל עשיר בבטא קרוטן.
שימוש למאכל

האדם אוכל את שורש הגזר, שהוא בעל הערך התזונתי הרב.
עלי הגזר גם הם טובים למאכל, אם כי ברוב התרבויות לא נהוג להשתמש בהם.
את הגזר אוכלים במגוון דרכים. ניתן לאוכלו כשהוא טרי. מכיוון שרק 3% מהבטא קרוטן בגזרים טריים נספג בתהליך העיכול, ניתן להעלות את הכמות הנספגת ל-39% על ידי מעיכה, כתישה, בישול או הוספת שמן בישול. הגזרים מעובדים על ידי קיצוץ, טיגון, אידוי או בישול כחלק ממרק או נזיד. לאחר הבישול הגזר מתרכך, ומשמש גם כמזון לתינוקות. גזר מגורד משמש להכנת עוגות ורפרפות (פודינג). יחד עם בצל וסלרי, גזר הוא המרכיב העיקרי במירפואה הצרפתי, להכנת מרקי בשר שונים.
נמצא כי תרכובות מסיסות בשמן בגזר מעכבות את תהליך החמצון של שמן לטיגון.
ניתן גם לסחוט מהגזרים מיץ גזר וניתן להכין מהגזרים עוגת גזר ועוד.
הגזר בחקלאות

בחקלאות מגדלים את הגזר מזרעים. זרע הגזר נובט בתחילת החורף, ובעונת הגשמים הראשונה מפתח שושנת עלים ושורש עמוק. את השורש המיועד למאכל אוספים בשנה הראשונה לגידולו. בשנה השנייה מפתח צמח הגזר תפרחת ומייצר את הזרעים.
אנשים רבים מגדלים את הגזר - שנחשב קל לגידול - בעצמם בגידול אורגני.
הערות שוליים

↑  Malgorzata Baranska and Hartwig Schulz Spatial tissue distribution of polyacetylenes in carrot root, Analyst, 2005, 130, 855 - 859
1 2 3  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'"Fact sheet for health professionals: Vitamin A". Office of Dietary Supplements, National Institutes of Health. 3 ביוני 2013. אורכב מ-המקור ב-2008-05-17. נבדק ב-8 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pokorny, Jan. "Substrate influence on the frying process." Grasas y aceites 49.3-4 (1998): 265-270.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560220205171  BnF: cb11959621p (data)  GND: 4163348-9  LCCN: sh85020481  NDL: 00568527  NKC: ph134914 
מינים שונים של גזר, בעלי צבעים שונים
זרעונים של גזר בהגדלה
קוובנז'ניי ווליס

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 2003 (בת 21) הוּמָה (אנ') שבלואיזיאנה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 פרופיל ב-IMDb
 
קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס (באנגלית: Quvenzhané Wallis; נולדה ב-28 באוגוסט 2003) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. בשנת 2012, היא כיכבה בתור האשפאפי בסרט הדרמה "חיות הדרום הפראי", עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, והפכה ווליס בת ה-9 לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר, כמו גם לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס. היא כיכבה בתור אנני בנט בעיבוד של המחזמר "אנני" ב-2014, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט - קומדיה או מחזמר.
ביוגרפיה

ווליס נולדה בעיר הוּמָה (אנ') שבלואיזיאנה לקולינדריה (לבית ג'קסון), מורה ולוונג'י ווליס האב, נהג משאית. יש לה שלושה אחים גדולים; אחות ושני אחים.
קריירה

כשהייתה בת חמש שיקרה ווליס לגבי גילה כדי לקבל את התפקיד הראשי של הילדה האשפאפי בסרט "חיות הדרום הפראי", משום שהתפקיד הוגבל להיות מגיל שש. היא שבתה את ליבו של במאי הסרט בן זייטלין, וגברה על כ-4,000 ילדות שהתמודדו על התפקיד. ווליס זכתה להצלחה מסחררת על הופעתה, ובשנת 2013 עשתה היסטוריה כאשר הועמדה על ידי חברי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ווליס בת ה-9 הייתה לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שזכתה למועמדות לפרס אוסקר, לשחקנית הילדה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס זה, וכן לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס.
ווליס שיחקה גם בתפקיד הילדה מרגרט נורת'אפ בסרט "12 שנים של עבדות". בשנת 2014 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אנני" - גרסה מחודשת לסרט "אנני" משנת 1982, לצד השחקנים קמרון דיאז, בובי קנאבלי, רוז ביירן, וג'יימי פוקס. באותה שנה דיבבה בסרט האנימציה "הנביא", המבוסס על הספר "הנביא" שכתב ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן.
בשנת 2016 דיבבה בסרט המצויר "טרולים". בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של קיירה בסדרת הטלוויזיה "שחור-כזה", בעונתה השישית שעלתה בספטמבר.
בשנת 2021 החלה ווליס לגלם את קריסטל ג'ארט, דמות מרכזית בסדרה הדרמה "Swagger" מבית אפל TV פלוס.
קריירה > ספרים

בשנת 2017 פרסמה ווליס את ספרה הראשון; "A Night Out with Mama". ב-19 ביוני 2018 הוציאה את ספרה השני: "Shai & Emmie Star in Break an Egg!"; ב-9 באוקטובר 2018 הוציאה את הספר השני בסדרה "Shai & Emmie Star in Dancy Pants!", וב-15 בינואר 2019 שחררה את השלישי בסדרה: "Shai & Emmie Star in To the Rescue!"; כולם יצאו תחת הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | חיות הדרום הפראי | האשפאפי |  |
| 2013 | 12 שנים של עבדות | מרגרט נורת'אפ |  |
| 2014 | אנני | אנני בנט סטאקס |  |
| 2014 | הנביא | אלמיטרה | דיבוב |
| 2015 | אבות ובנות | לוסי |  |
| 2016 | טרולים | הארפר | דיבוב |
| 2025 | Naya Legend of the Golden Dolphin | הנסיכה נאיה | דיבוב |
| TBA | Breathe | זורה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | שחור-כזה | קירה | 5 פרקים |
| 2021 - הווה | Swagger | קריסטל ג'ארט | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2022 | סיפורי אימה אמריקאים | ביאנקה | פרק: "Bloody Mary" |
| TBA | Dora the Explorer | אלזאיה טורס | סדרת אנימציה עתידית של פרמאונט+ |
הערות שוליים

↑   איך הוגים קוובנז'ניי ווליס, סרטון  באתר יוטיוב
| פרס Black Reel להופעה הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| השחקן הראשי הטוב ביותר (2000–2022) | דנזל וושינגטון (2000) • דנזל וושינגטון (2001) • דנזל וושינגטון (2002) • דרק לוק (2003) • צ'ואיטל אג'יופור (2004) • ג'יימי פוקס / ברני מק (2005) • טרנס הווארד (2006) • פורסט ויטאקר (2007) • דב פאטל (2008) • מורגן פרימן (2010) • אנתוני מאקי (2011) • ג'ון בויגה (2012) • דנזל וושינגטון (2013) • צ'ואיטל אג'יופור (2014) • דייוויד אוילאו (2015) • מייקל בי. ג'ורדן 2016) • דנזל וושינגטון (2017) • דניאל קלויה (2018) • צ'דוויק בוזמן (2019) • אדי מרפי (2020) • צ'דוויק בוזמן (2021) • ויל סמית' (2022) |  |
| השחקנית הראשית הטובה ביותר (2000–2022) | ניה לונג (2000) • סאנא לאטאן (2001) • האלי ברי (2002) • אנג'לה באסט (2003) • סאנא לאטאן (2004) • אירמה פי הול / סופי אוקונדו (2005) • קימברלי אליס (2006) • קיקי פאלמר (2007) • קווין לטיפה (2008) • גבורי סידיבי (2010) • קרי וושינגטון (2011) • ויולה דייוויס (2012) • קוובנז'ניי ווליס (2013) • דנאי גורירה (2014) • גוגו אמבתה-רו (2015) • טיונה פאריס (2016) • רות נגה (2017) • נטלי פול (2018) • קיקי ליין (2019) • לופיטה ניונגו (2020) • ויולה דייוויס (2021) • טסה תומפסון (2022) |  |
| ההופעה הראשית הטובה ביותר (2023–הווה) | ג'פרי רייט (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007360425105171  BIBSYS: 13013130  BNE: XX5339888  GND: 1034580124  ISNI: 0000 0004 0174 8045  LCCN: no2013013143  MusicBrainz: 5398a39f-9298-4961-977d-59479727f97e  NKC: xx0223422  NLK: KAC2020Q0332  NTA: 353826103  SUDOC: 169602818  VIAF: 296711815   WorldCat (עם VIAF): 296711815
רופרט פרנד

| --- | --- |
פרנד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2013
פרנד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2013
 לידה:  1 באוקטובר 1981 (בן 43) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Rupert William Anthony Friend 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי  The Cherwell School  Marlborough School  d'Overbroeck's 
 בן או בת זוג:  איימי מולינס (2016–?)   קירה נייטלי (2006–2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רופרט וויליאם אנתוני פרנד (באנגלית: Rupert William Anthony Friend; נולד ב-1 באוקטובר 1981) הוא שחקן אנגלי, אשר התפרסם בתפקיד פיטר קווין בסדרת הדרמה "הומלנד" ברשת שואוטיים. זכור גם בזכות תפקידיו בסרטים "ויקטוריה הצעירה", "ליברטין", "שרי" ,"הנער בפיג'מת הפסים" ו-"היטמן: סוכן 47 (אנ')".
ביוגרפיה

רופרט וויליאם אנתוני פרנד נולד ב-1 באוקטובר 1981 בקיימברידג', אנגליה. אמו היא קרוליין, עורכת דין, ואביו, דייוויד אוקסטון פרנד, הוא היסטוריון אמנות, והוא הבכור מבין שני ילדים. כשהיה בן שנתיים, משפחתו עברה לכפר סטונספילד (אנ') באוקספורדשייר. הוא היה תולעת ספרים בילדותו ואהב ספרים מאת רואלד דאל.
פרנד למד בבית הספר מרלבורו (אנ') בעיירת השוק וודסטוק (אנ'), אוקספורדשייר. לאחר סיום לימודיו, פרנד לקח שנת הפסקה, בה נסע לטייל באיי קוק שבאוקיינוס השקט. שם הוא עבר תאונת אופנוע ונאלץ לעבור במסוק לבית החולים בניו זילנד. הפציעות שלו היו חמורות והוא היה בסכנה לכריתת רגל. עד שחזר לאנגליה כדי ללמוד בקולג', הוא עדיין היה צריך להשתמש בקביים. פרנד קיבל את הכשרתו המקצועית למשחק באקדמיית וובר דאגלס (אנ') בלונדון.
קריירה

בשנת 2004, ערך את הופעת הבכורה המוצלחת שלו כשחקן קולנוע בהפקה הבריטית של ג'ון מלקוביץ' "ליברטין" לצידם של מלקוביץ' וג'וני דפ. לאחר מכן הופיע בתפקידי משנה בלהיט "גאווה ודעה קדומה".
בשנת 2007, שיחק בדרמות "Outlaw", "שטח הבתולין" ו"הלגיון האחרון".
בשנת 2008, שיחק בסרט "הנער בפיג'מת הפסים" בתפקיד הקצין הנאצי קורט קוטלר עוזרו של מפקד המחנה ראלף (דייוויד ת'יוליס).
בשנת 2009, פרנד פרץ לתודעה רשמית בזכות הופעות מרשימות בדרמות "ויקטוריה הצעירה" בתפקיד הנסיך אלברט בעלה של המלכה ויקטוריה (אמילי בלאנט), ו-"שרי" של סטיבן פרירס בתפקיד ראשי לצידה של מישל פייפר.
בשנת 2011 שיחק בדרמת המלחמה "חמישה ימים של מלחמה" בתור הכתב הצבאי האמריקאי תומאס אנדרס.
בשנת 2012 הצטרף פרנד לעונה השנייה של סדרת הדרמה המוערכת "הומלנד" ברשת שואוטיים, בסדרה משחק בתפקיד סוכן ה-CIA והמתנקש פיטר קווין. על תפקידו בסדרה הועמד פרנד לפרס אמי בשנת 2013. באותה שנה שיחק בסרט "תאוריית האפס".
בשנת 2014, שיחק את דמותו של אוליבר בסרט "כמו גדול".
בשנת 2015 שיחק בסרט המתח "היטמן: סוכן47". בתפקיד רוצח על שהונדס בצורה גנטית.
חיים אישיים

משנת 2005 עד 2010, פרנד יצא עם השחקנית קירה נייטלי, אותה פגש בצילומי הסרט "גאווה ודעה קדומה".
הוא פגש את הספורטאית והשחקנית האמריקאית איימי מולינס ב-2013, הם התארסו בדצמבר 2014. פרנד ומולינס נישאו ב-1 במאי 2016.