stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הליגה הלאומית בכדורגל נשים
תחרות

על פי תקנון האליפות לליגות הנשים.
תחרות > מבנה הליגה

נכון לעונת 2024/2025 בליגה משתתפות 10 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 20 מחזורים ו-20 משחקים לקבוצה. לאחר שני הסיבובים הראשונים מתקיים פלייאוף אשר במסגרתו מחולקות הקבוצות לשני בתים. 5 הקבוצות אשר סיימו במקומות הראשונים ייקחו חלק בפלייאוף העליון, ו-5 הקבוצות אשר סיימו במקומות האחרונים ייקחו חלק בפלייאוף התחתון. קבוצה לא יכולה לרדת או לעלות מפלייאוף אחד לשני. במסגרת הפלייאוף העליון כל קבוצה משחקת מול שאר הקבוצות פעמיים, בבית ובחוץ, סך הכל 10 משחקים. במסגרת הפלייאוף התחתון כל קבוצה משחקת מול שאר הקבוצות פעם אחת בלבד, סך הכל 4 משחקים.
תחרות > מיקומים

הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו. במקרה של הפסד הקבוצה המפסידה איננה מקבלת נקודות.
מיקום הקבוצות נקבע לפי הקריטריונים הבאים (במקרה של שוויון בין שתי קבוצות או יותר עוברים לקריטריון הבא):
1) מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה.
2) מספר הניצחונות שכל קבוצה השיגה.
3) טבלת המשחקים הפנימית בין הקבוצות שבשוויון.
4) הפרש השערים במשחקים שהתקיימו בין הקבוצות שבשוויון.
5) מספר שערי הזכות שהובקעו במשחקים בין הקבוצות המצויות בשוויון.
6) משחק מכריע במגרש נייטרלי.
בתום העונה שתי הקבוצות שמדורגות במקום הראשון והשני בפלייאוף העליון עולות לליגת העל כשהראשונה מוכתרת כאלופת הליגה הלאומית.
קבוצות הליגה לעונת 2024/2025

להלן הקבוצות המתמודדות בעונת 2024/2025 בליגה הלאומית בכדורגל נשים:
| קבוצה | ישוב | מגרש | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הפועל רעננה | רעננה |  |  |
| בנות נתניה | נתניה |  |  |
| מכבי פנתרות אשדוד | אשדוד |  |  |
| מ. כ. מכבי נתניה | נתניה |  |  |
| מכבי באר שבע | באר שבע |  |  |
| מ. ס. בועטות טמרה | טמרה |  |  |
| בית"ר ירושלים | ירושלים |  |  |
| בנות יהודה תל אביב | תל אביב |  |  |
| מכבי עתלית | עתלית |  |  |
| מ. כ. מכבי עירוני תמר אשדוד | אשדוד |  |  |
אלופות הליגה הלאומית והסגניות לפי שנים

בעונות הראשונות של הליגה, האלופה בכל עונה עלתה לליגה הבכירה אלא אם נכתב אחרת. כאשר הליגה מנתה יותר מ-6 קבוצות נערך משחק מבחן בין הסגנית לבין הקבוצה שסיימה במקום הלפני אחרון בליגה הבכירה על הזכות לשחק בליגה הראשונה.
החל מעונת 2019/2020 האלופה וסגניתה עולות לליגת העל.
| עונה> ליגת נשים שנייה | מספר קבוצות בליגה> ליגת נשים שנייה | אלופת הליגה> ליגת נשים שנייה | סגנית> ליגת נשים שנייה | הערות> ליגת נשים שנייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | 5 | עירוני בת ים | בית"ר ירושלים | כל קבוצות הליגה השנייה התפרקו בסוף העונה ולכן אף קבוצה לא עלתה לליגה הראשונה. |
| 2010/2011 | 5 | הפועל באר שבע | מכבי כישרונות חדרה ב' | מכבי כישרונות חדרה ב' הפסידה במשחק המבחן לעליה והתפרקה בסוף העונה. |
| 2011/2012 | 5 | מ.כ. רמת השרון | מכבי כפר סבא |  |
| 2012/2013 | 8 | מ.ס. קריית גת | מכבי צור שלום ביאליק | מכבי צור שלום ביאליק הפסידה במשחק המבחן לעליה ונשארה בליגה השנייה. |
| 2013/2014 | 6 | מכבי צור שלום ביאליק | בנות נתניה | בנות נתניה הפסידה במשחק המבחן לעליה ונשארה בליגה השנייה. |
| 2014/2015 | 5 | מכבי באר שבע | בנות נתניה |  |
| 2015/2016 | 5 | בנות נתניה | מכבי כפר סבא |  |
ליגה לאומית לנשים
| 2016/2017 | 6 | הפועל רעננה | הפועל באר שבע |  |
| 2017/2018 | 7 | הפועל באר שבע | בנות אילת | בנות אילת הפסידה במשחק המבחן לעליה ונשארה בליגה הלאומית. |
| 2018/2019 | 9 | מכבי בנות עמק חפר | הפועל עירוני פתח תקווה | הפועל עירוני פתח תקווה הפסידה במשחק המבחן לעליה ונשארה בליגה הלאומית. |
| 2019/2020 | 10 | הפועל באר שבע | הפועל עירוני פתח תקווה | הליגה הופסקה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל ושתי המובילות הפועל באר שבע והפועל עירוני פתח תקווה עלו לליגת העל. |
| 2020/2021 | 10 | הפועל מרמורק | בנות עירוני מודיעין |  |
| 2021/2022 | 10 | הפועל עירוני פתח תקווה | הפועל קטמון ירושלים |  |
| 2022/2023 | 10 | הפועל רעננה | בנות נתניה |  |
הערות שוליים

↑  באיחור של שבועיים פורסם לוח משחקי הליגה הלאומית
↑  תקנון האליפות בהתאחדות לכדורגל נכון ל-2019
↑  ליגה לאומית נשים עונת 2023/2023 באתר ההתאחדות לכדורגל
↑  נדב צנציפר ומשה שיינמן, הופסקו כל משחקי ליגות הכדורגל, באתר ynet, 13 במרץ 2020
| עונות בליגת המשנה בכדורגל נשים |
| --- | --- | --- |
| ליגת נשים שנייה | 2006/2007 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 |  |
| הליגת הלאומית בכדורגל נשים | 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
אורנית נימים

| אורנית נימים |
| --- | --- |
 אורנית נימים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות בסיסה
מחלקה:: Agaricomycetes
סדרה:: גושיתיים (Boletates)
תת־סדרה:: Suillaceae
משפחה:: אורניתיים
סוג:: אורנייה
מין:: אורנית נימים
שם מדעי
 Suillus collinitus ‏Otto Kuntze, Elias Magnus Fries
אורנית נימים היא פטריה ממשפחת ה־Suillaceae.
זוהי פטריית מאכל הגדלה ביערות אורנים באירופה. הפטריה נפוצה מאוד בארץ. היא מופיעה בחודשים דצמבר - ינואר בחורשות אורנים וברושים.
הכובע כ-5–10 ס"מ, ולפעמים גדול יותר, בתחילה כיפתי, ההולך והופך לקמור, קמור-שטוח, לפעמים שטוח לחלוטין או שקוע במרכזו ושוליו מורמים במקצת. פני הכובע חלקים, די דביקיים, במיוחד בתנאים לחים. צבעו חום-חלודי, חום-אדמדם או חום-ערמוני, בהיר או כהה יותר, בעל סיבים חומים וכהים יותר מצבע הרקע, צמודים לעור הכובע ומסודרים בצורה רדיאלית. שכבת העור מתקלפת מבשר הכובע בקלות יחסית.
הנקבים קטנים, מעוגלים או מצולעים, צבעם בתחילה צהוב-חיוור או צהוב ההופך עם הזמן לכהה יותר, צהוב-זיתי. הצינורות יושבים או לפעמים גולשים מעט לרגל, אורכם מגיע ל-1 ס"מ, צבעם צהוב-חיוור עד צהוב-זיתי.
הרגל גלילית, ישרה, לעיתים הולכת צרה יותר או עבה יותר בבסיסה, חסרת טבעת. פני הרגל צהבהבים, בגיל צעיר מכוסים בגרגירים באותו הצבע ההופכים עם הזמן לחומים או חומים-אדומים. בסיס הרגל והתפטיר המחובר אליו לעיתים בצבע ורוד, במיוחד בתנאים לחים. שמתי לב, שבתנאיי יובש הצבע לעיתים דוהה והופך ללבנבן.
בשר הפטריה לבנבן או צהוב-חיוור, לפעמים ורוד בבסיס הרגל, מרקמו בתחילה מוצק ההופך לספוגי ופריך.
ללא ריח מיוחד, בעל טעם עדין ומתקתק.
הנבגים חלקים, דמויי כישור, צבעם אוקר וגודלם 8-10*3,5-4 מיקרון.
במסגרת כנס פטריות הבר השני של עמותת פטריות הבר בישראל בשיתוף עם הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית שנערך ב-26 בדצמבר 2024 נבחרה אורנית הנימים לפטריה הישראלית.
הערות שוליים

↑  אורנית נימים, באתר mushrooms.org.il
↑  galirimon, בחירת ה-"פטריה הישראלית", באתר ליקוט במודיעין והסביבה, ‏2024-10-21
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורנית נימים".
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צמח פלדשטיין

| --- | --- |

ד"ר צמח פלדשטיין, תל אביב, אוקטובר 1935, בתום ביקורו בארץ ישראל
 לידה:  30 בדצמבר 1884 קודירקוס נאומייסטיס, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  29 בדצמבר 1944 (בגיל 59)
 מדינה:  ליטא 
 מקום מגורים:  קובנה, ליטא
 ידוע בשל:  מחנך ועסקן תרבות עברי בליטא, מנהל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה
 השכלה:  אוניברסיטת נאנסי 
 מפלגה:  הציונים הכלליים 
 
צמח פֶלדשטיין (Cemach Feldstein; בליטאית: Feldsteinas;‏ 30 בדצמבר 1884 – 29 בדצמבר 1944) היה מחנך ופעיל ציוני ועברי יהודי ליטאי. מנהל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה במשך מרבית שנות פעילותה.
קורות חיים > ראשית דרכו

צמח בן צבי (ברוסית: סמיון גריגורוביץ') פלדשטיין נולד בדצמבר 1884 בעיירה ניישטוט שאקי בפלך סובאלק שבמערב רוסיה (ליטא), הבכור מחמשת ילדיהם (שני בנים ושלוש בנות) של מלכה לאה וצבי, סוחר יהודי אדוק. למד במספר בתי ספר, וסיים את חוק לימודיו בגימנסיה בעיר קניגסברג שבפרוסיה המזרחית, גרמניה. למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין שבגרמניה ואחריה באוניברסיטת ברן שבשווייץ, וקיבל בה תואר דוקטור. הדיסרטציה, שנעשתה בהדרכת לודוויג שטיין והוגשה בנובמבר 1907, הייתה בנושא יסודותיה של האתיקה של הרמן כהן (Cohens Begründung der Ethik; היא פורסמה בברסלאו ב-1914).
במהלך לימודיו בברן פגש את פַניָה (אֶלקָה פרֶיידה) בּוּזַ'בסקי, שהייתה לקראת סיום לימודי רפואה שם. היא נישאה לו ב-1910, תוך שהיא מוותרת על התואר, והשניים עברו לעיר ורשה, שם היה פלדשטיין מורה בבית הספר התיכון היהודי של מגנוס קרינסקי ועסק בהפצת התרבות העברית.
בני הזוג היו הורים לשלושה: לב (לְיוֹבָה) (1911), אסתר (טוּסיָה) (1913) ויהושע (1921).
בשנת תרע"ג-1913 הוזמן לקאליש לכהן כמנהלה הראשון של הגימנסיה היהודית שנוסדה בעיר.
במלחמת העולם הראשונה גלה לעיר מינסק, שם ייסד וניהל גימנסיה פרטית. אשתו לימדה בה מתמטיקה וספרות רוסית.
קורות חיים > בין מלחמות העולם

לאחר תום המלחמה והקמת הרפובליקה הליטאית הראשונה שב לליטא, ומ-1921 כיהן כמנהל הגימנסיה העברית בווילקובישק (נוסדה ב-1919), שבה הורו את כל המקצועות בעברית בהברה ספרדית (כפי שהתקבל קודם לכן ביישוב בארץ ישראל). בשנת 1922 נקרא לבירה דה פקטו, קובנה, להחליף את ד"ר שלום יונה טשרנא כמנהל הגימנסיה הריאלית העברית מיסודו של הרב ד"ר יוסף צבי קרליבך. פלדשטיין שימש בתפקידו כמנהל הגימנסיה עד סגירתה עם הכיבוש הסובייטי ב-1940 (במשך מרבית שנות פעילותה). הגימנסיה, שהייתה מוסד פרטי, הייתה הגדולה במוסדות החינוך העבריים בליטא.
בגימנסיה הרצה על נושאים מן הספרות העולמית (בתרגום עברי) וההיסטוריה הכללית. תלמידו יעקב יוֹזֶליט, שהיה לימים מחנך עברי בארצות הברית, כתב עליו לימים:
הוא חונן בכשרון גדול, בחיתוך דיבור להפליא – נאה וברור. ידע להקנות לתלמידיו ידיעות רחבות בשיטה קלה ובהירה, ובהסברה נוחה. בזמן שקרא את הרצאותיו היתה השכינה שורה במחלקה. הוא ידע לצייר ולתאר את התקופה ולהכניס בה רוח חיים, עד שנדמה לך שאתה חי ופועל בתקופה המדוברת וספוג אווירה. הרגשת שהוא נהנה להשמיע והתלמידים נהנים לשמוע. אדם המעלה היה. הוא ידע לקרב את תלמידיו לתורה ולמעשה, להלהיבם ולקנות את לבבם. הוא היה חבר, אב ומורה לתלמידיו.
הגימנסיה הייתה על טהרת העברית: כל השיעורים בה התנהלו בעברית, למעט לימודי התרבות הליטאית (לשון, ספרות, היסטוריה), אך התלמידים בינם לבין עצמם נהגו לדבר יידיש – השפה המדוברת של היהודים במזרח אירופה. לדברי תלמידו יוזליט, פלדשטיין ביקש שהתלמידים ידברו עברית גם מחוץ לבית הספר, והם השתדלו למלא אחר בקשתו.
הבניינים השכורים שבהם התקיימו הלימודים בגימנסיה (מדור הבנים ומדור הבנות) היו לא נוחים, וחדרי הלימוד קטנים וצפופים. על רקע זה יצא פלדשטיין בסוף שנת 1928 לארצות הברית, באישור משרד החינוך הליטאי, לגייס כספים לטובת בתי הספר העבריים בליטא (בהם בתי הספר של "תרבות"), ובתוך כך לדאוג למימון עבור משכן חדש לגימנסיה שלו. הוא גייס לעזרו את המשורר שאול טשרניחובסקי, תמורת תשלום הוגן, והשניים נסעו לארצות הברית למספר חודשים. בעזרת תרומות, בין היתר מנדבן יהודי-אמריקאי יליד ליטא, והלוואה ממשרד האוצר הליטאי, נבנה בראשית שנות ה-30 בניין חדש ומצויד עבור הגימנסיה.
לצד עבודתו כמנהל, היה פלדשטיין פעיל בתנועה הציונית והעברית ועסקן חינוך ותרבות. היה חבר המרכז הציוני (ציונים כלליים) וחבר הוועד המרכזי של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" בליטא. היה פעיל בחברה ההיסטורית-אתנוגרפית בקובנה, הקדיש ממרצו ומממונו לאוניברסיטה העממית בקובנה (פאָלקס-אוניווערזיטעט).
הוא היה פוליגלוט שדיבר באופן שוטף עברית, יידיש, גרמנית, רוסית, אנגלית וליטאית, ויכול היה לשוחח גם בצרפתית ופולנית. היה נואם מבריק והשתתף בעיתונות היהודית, עם מאמרים על הספרות היהודית והעולמית. פרסם מאמרים פדגוגיים ב"הד ליטא" ובביטאון אגודת המורים העבריים בליטא "במשעולי החינוך".
בשנת 1935 ביקר בארץ ישראל, ואת רשמי ביקורו פרסם בסדרת מאמרים ביומון יהודי ליטא הציוני "די אידישע שטימע" ('הקול היהודי').
קורות חיים > במלחמת העולם השנייה

בקיץ 1940, עם כינונה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית כאחת מרפובליקות ברית המועצות בעקבות הכיבוש הסובייטי, עברה הגימנסיה, על פי דרישת השלטונות, ללמד ביידיש. כעבור זמן קצר, עם הרה-אורגניזציה של מוסדות החינוך היהודיים בקובנה, הופסקה עבודתו כמנהל הגימנסיה, והוא עבר עם אשתו לבירה החדשה של ליטא, וילנה, שם התגוררו מרבית קרוביה. פלדשטיין היה למורה לרוסית בגימנסיה הריאלית היידית בווילנה שייסד וניהל ד"ר לייב טוּרבּוֹביץ, בעלה של נדיה, אחותה של אשתו. בתחילה התגוררו אצל משפחתה של אחייניתה (שבהמשך הוגלתה לסיביר, שרדה והיגרה לארצות הברית).
בתקופת השואה, עם הכיבוש הנאצי בקיץ 1941 והקמת גטו וילנה, גורש פלדשטיין לגטו עם יתר יהודי העיר ששרדו. בגטו כיהן תחילה כמנהל משרד הדואר. לאחר מכן כיהן כסגן מנהל מחלקת התרבות של היודנראט תחת המנהל ד"ר ליאו ברנשטיין.
אף שהיה נתון בייאוש, הוסיף גם שם להיות מרצה ופעיל בחיי התרבות – הוא נשא הרצאות בפילוסופיה והיסטוריה ועודד את אנשי הקהילה בתקווה לימים טובים יותר.
פלדשטיין היה עורך הביטאון הרשמי של גטו וילנה, "געטאָ-ידיעות" (ידיעות הגטו), שגיליונותיו מנו בדרך-כלל בין 6 ל-10 עמודים (ולעיתים הגיעו גם עד 16 עמודים), ונדפסו בכמה עשרות עותקים, שהופצו באתרים המוניים בגטו. מרק דבורז'צקי מספר כי "משימה קשה הייתה זו בשבילו. העיתון נבדק קודם על ידי צנזורה של משטרת-הגיטו. נחוץ היה להיזהר בכל מלה, בכל ידיעה. אף-על-פי-כן היה מתחכם לכתוב מאמרים ראשיים, שבהם יוכל למסור לקוראיו בשפת-רמזים את מצבי-הרוח והתקוות השוררים בגיטו".
היה ממשתתפיהן המרכזיים של "הברית העברית" (מחלקת התרבות של ועד התיאום הציוני במחתרת, שריכזה את הפעולה התרבותית בשפה העברית) ושל "החברה המדעית העברית" שפעלה לידה, והרצה במסגרתה. בנוסף כתב זיכרונות מהגטו, תרגם לעברית את "אאידה" וכתב מסות ספרותיות בעברית וביידיש על ח"נ ביאליק, י"ל פרץ, אחד העם ואחרים.
בהמשך הוצעד מהגטו עם רבים אחרים למחנה העבודה קיוויוֹלי (Kivioli) שבאסטוניה. בשלב זה כבר היה תשוש מאוד ולא יכול היה לעבוד, אך בעזרת כמה ממוקיריו שתמכו בו עלה בידו להיחלץ מהסלקציות עוד זמן-מה.
לאחר מכן הועבר למחנה שֶמברג–דאוּטמֶרגן (Schömberg-Dautmergen)(גר') שבדרום גרמניה, שם נספה בסוף דצמבר 1944.
בנו הצעיר, ג'ושוע (יהושע) פלדשטיין, כתב עליו לימים כי "הוא היה מורה מעולה, מודל לחיקוי, מורה, מנטור ויועץ; הוא עורר השראה בי, כמו בתלמידים רבים לאורך השנים. הוא ואמי השרישו בילדיהם מוסר וערכים גבוהים, כבוד לכל אדם, סובלנות, חשיבותם של ידע וחינוך, חן חברתי, כישורים תקשורתיים, אהבת הטבע, המוזיקה, הספרות, השירה, המחויבות לעזור לנזקקים, ומעל לכול גאווה בהיותנו יהודים, תקווה נצחית לעתיד טוב יותר ואמונה באלוהים".
משפחתו

בנו הבכור, ד"ר לב (ליובה) פלדשטיין, קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת לייז' שבבלגיה, ובגיל צעיר למדי היה למנתח בעל שם בקובנה. נישא לשרה, בתה הצעירה של אסתר ארוֹנוֹבסקי, אשת עסקים מצליחה. השניים נספו בשואה. בתם היחידה, ד"ר עדה לֶבנר, ניצלה על ידי אחיות קתוליות שעבדו כעוזרות בית במשפחה, שגידלו אותה. לימים הייתה לרופאה כאביה (מברית המועצות עלתה לישראל, ומאז שנות ה-90 מתגוררת בקנדה).
בתו אסתר (טוסיה) למדה הנדסה אזרחית בלונדון. נישאה לגִילָר (אִיקָה) שיינברג (Gilar Scheinberg), מהנדס. בעלה שימש כנציג בלגיה באיי הודו המזרחיים ההולנדיים ובשנות ה-30 היה מוצב עם אשתו בעיר מדן שבסומטרה (כיום אינדונזיה), שם בנה כבישים. עם כיבוש איי הודו המזרחיים על ידי האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה (אנ') הייתה לאסירה פוליטית במחנה ריכוז יפני בעיר מקאסאר שבאי סולאווסי (1942–1945). לאחר המלחמה התגרשה, שבה לבריסל וכעבור שנתיים נישאה לז'אן לונטיינס (Jean Loontjens), איש עסקים בלגי. בריאותה התרופפה בשנותיה במחנה, והיא נפטרה ב-19 באוקטובר 1959, בגיל 45, חשוכת ילדים.
בנו הצעיר, יהושע פלדשטיין – לימים פרופ' ג'ושוע (ג'וש) פלדסטין (Joshua Feldstein) – סיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית ב-1938. שנה לאחר מכן החל את לימודיו בבית הספר להנדסה באוניברסיטת ליטא, וכעבור שנה נסע לארצות הברית ללמוד מדעי החקלאות בדוילסטון (אנ') שבפנסילבניה, שם פצח בקריירה אקדמית והגיע לתפקיד נשיא דלאוור ואלי קולג' (לימים אוניברסיטת דלאוור ואלי) (אנ'). היה נשוי למרים במשך 70 שנה עד מותה ב-2015, אב לשני בנים: תיאודור (טד) ודניאל (דן), וסב לנכדה. נפטר בשנת 2018, בגיל 97.
בת-בתה של אחותה של אשתו של פלדשטיין, אסתר, הייתה הסופרת היהודייה-אמריקאית אסתר האוציג (אנ'). בן-זוגה, וולטר האוציג (אנ'), היה פסנתרן קונצרטים.
לקריאה נוספת

פרץ יעקב יוזליט, 'ד"ר צמח פדלשטיין הי"ד', העבר כ"ב (תשל"ז), 280–282.
Esther Hautzig, 'Ada and Eddy,' in: Remember Who You Are: Stories About Being Jewish, 1st paperback ed., Philadelphia, PA: Jewish Publication Society, 2000, pp. 47-55.
Joshua Feldstein, 'Dr. Zemach Feldstein: Educator: Director Hebrew Reale Gymnasia Kovno, Lithuania,' Gahelet, March 2008, 54-55. (הכותב הוא בנו של פלדשטיין)
דיאנה סילברמן-קלר

| --- | --- |

 לידה:  1950 ארגנטינה 
 פטירה:  2 במאי 2009 (בגיל 59 בערך) 
 ענף מדעי:  משחק מחשב, חינוך 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  האוניברסיטה העברית בירושלים  European Graduate School 
 מוסדות:  המכללה האקדמית בית ברל 
 הערות:  לשעבר דיקאנית בית הספר ללימודים רב-תחומיים במכללת בית ברל
 
דיאנה סילברמן-קלר (1950–2 במאי 2009) פרופסורית, יזמה ופיתחה את התוכנית הראשונה לתכנון ופיתוח משחקי מחשב בישראל. בין היתר יזמה, הקימה וניהלה את בית הספר ללימודים רב-תחומיים במכללת בית ברל.
ביוגרפיה

דיאנה סילברמן-קלר נולדה בארגנטינה ועלתה עם משפחתה לישראל ב-1964. למדה לתואר ראשון בהיסטוריה כללית, וספרות ולשון צרפתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולתואר שני ושלישי בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים.
את התמחותה בתקשורת, אינטרנט וקולנוע עשתה סילברמן קלר, החל משנת 2003, ב-European Graduate School שבשווייץ.
סילברמן-קלר עמדה מאחורי פיתוח התוכנית למשחקולוגיה - עיצוב ופיתוח משחקי מחשב במכללת בית ברל, אחד מבתי הספר היחידים בישראל ללימוד משחקי מחשב. ויזמה גם את התוכניות ללימודי ניו-מדיה וללימודי עיצוב תוכן נייד.
מחקרה של פרופ' סילברמן קלר עוסק בתחום של סמיוטיקה וביקורת הטקסטים והתרבות. עד כה אפיינה את הטקסט אידאולוגי חינוכי כז'אנר וכמו כן אפיינה את ייחודה של הפדגוגיה הלא פורמלית המנחה פעילויות חינוכיות, חברתיות תרבותיות בארגונים חינוכיים חוץ בית ספריים.
סילברמן קלר פיתחה מחקר העוסק ב"מראה".
הערות שוליים

1 2 3 4  יובל בירב, מייסדת התוכנית הראשונה ללימודי משחקי מחשב בישראל נפטרה ממחלה קשה, באתר AGAMES, ‏4 למאי 2009
↑  גיא גרימלנד, תעשיית משחקי מחשב הישראלית מרכינה ראש: נפטרה פרופסור דיאנה סילברמן-קלר, באתר TheMarker‏, 4 במאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300555205171  VIAF: 298224878   WorldCat (עם VIAF): 298224878
שמאחי (כדורגל)

מועדון הכדורגל שמאחי (באזרית: Şamaxı Futbol Klubu, באנגלית: Shamakhi FK), הוא אחד ממועדוני הכדורגל הנחשבים ביותר באזרבייג'ן. קבוצת הכדורגל ממוקמת בעיר שמאחי, אזרבייג'ן. לקבוצה שתי אליפויות הליגה הבכירה באזרבייג'ן (בעונות 2007/08 ו-2009/10).
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1997 תחת השם קזאר אוניברסיטטי, ושיחק לראשונה בליגה הבכירה ב-1999 וסיים במקום ה-11, ב-2001 במקום השביעי, ובסיום עונת 2003/2004 הגיע לעונת שיא וסיים במקום השלישי בליגה. בקיץ 2004, הועברו כל הזכויות של מועדון אוניברסיטת קזאר למועדון הכדורגל המקצועי החדש שנקרא אינטר באקו, והקבוצה השתתפה בעונה ה-13 של ליגת העל של אזרבייג'ן תחת השם אינטר באקו. מאוחר יותר ב-2004, בוצעו שינויים מבניים מסוימים בהנהלת המועדון, והשם אינטר באקו שונה ל-Inter Professional Club, כאשר היא סיימה את עונת 2004/2005 במקום השביעי. ההתקדמות של אינטר במעלה הדירוג נמשכה בעונה ה-14 של ליגת העל של אזרבייג'ן כאשר אינטר סיימה במקום הרביעי.
המועדון סיים שוב במקום הרביעי ב-2006/2007, ועונה לאחר מכן ב-2007/2008, לקחה את האליפות הראשונה באזרבייג'ן. לאחר עונת האליפות שלה, אינטר העפילה להופעה הראשונה אי פעם בליגת האלופות של אופ"א. בעונת 2008/2009 השתתפה הקבוצה לראשונה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה הקבוצה את רבוטניצ'קי קומטל סקופיה ממקדוניה. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה הקבוצה לפרטיזן בלגרד מסרביה והודחה מהטורניר.
בעונת 2009/2010 אינטר באקו שמרה על תואר הפרמיירליג של אזרבייג'ן, והבטיחה אותו בפעם השנייה בתולדות המועדון. בעונת 2009/2010 הופיעה הקבוצה בפעם הראשונה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה הקבוצה לספרטק טרנבה מסלובקיה והודחה מהטורניר. בעונת 2010/2011 שבה הקבוצה להשתתף במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת לך פוזנן מפולין והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 חזרה אינטר באקו למוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את נרבה טרנס מאסטוניה. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת אסטרס טריפוליס מיוון והודחה מהטורניר. בליגה סיימה הקבוצה במקום השני.
המועדון פתח את עונת 2013/2014 עם רצף של שלושה הפסדים, וקבע שיא של תחילת העונה הגרועה ביותר בתולדותיו. עם זאת, הקבוצה הצליחה לזכות במקום השני בליגה בסוף העונה בפעם השנייה ברציפות.
ב-28 באוקטובר 2017 המועדון שינה את שמו למועדון הכדורגל קשלה. משחק הבכורה שלה תחת השם החדש, הסתיים בהפסד 2-0 לקאפאז. בעונת 2017/2018 הצליחה הקבוצה לזכות בגביע הכדורגל האזרי. בעונת 2020/2021 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בהיסטוריה בגביע האזרי, 3 עונות אחרי שזכתה בפעם הראשונה.
ב-6 באפריל 2022 שינה המועדון את שמו בפעם הרביעית מאז נוסד, לשם מועדון הכדורגל שמאחי ואף העתיק את משחקי הבית שלו לעיר שמאחי.
תארים והישגים

ליגת העל האזרית:
אליפויות (2): 2007/2008, 2009/2010
סגנית אלופה (3): 2008/2009, 2013/2014, 2014/2015
הגביע האזרי:
זכייה (2): 2017/2018, 2020/2021
סגנית מחזיקת הגביע (4): 2004/2005, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011
גביע חבר המדינות:
זכייה (1): 2011
יהודה דואה

יהודה דואה (נולד ב-1 באפריל 1993) הוא ראש המועצה המקומית קצרין.
ביוגרפיה

דואה נולד בקצרין למיכל וגיל דואה. למד בבית הספר אפק, בבית הספר גמלא ובבית ספר תיכון נופי גולן והיה מחבריה של תאיר ראדה.
דואה לא שירת בצה"ל בשל היותו מושתל קוצב לב מלידה.
בשנת 2015 סיים את לימודיו לתואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת בר־אילן. הוא עבר למרכז הארץ ועבד בחברת "טויוטה" - תחילה כמנהל תיקי לקוחות ולאחר מכן, כמנהל מרכז שירות. בשנת 2019 שב להתגורר בקצרין.
בשנת 2020 ניהל את מחלקת ההכוונה, ההייעוץ והרישום האקדמי במכללה האקדמית אוהלו. בשנת 2021 חזר לחברת "טויוטה" כמנהל מחוז צפון. במקביל, עבד כעצמאי בתחום הייעוץ הארגוני, כנותן ליווי ארגוני, עסקי, שיווקי ומקצועי לגופים פרטיים וציבוריים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 התמודד מול ראש המועצה המכהן דמיטרי אפרצב וניצח, כשהוא זכה ב־53.3% לעומת 46.7% לאפרצב.
דואה הוא בוגר אוניברסיטת בר-אילן במנהל עסקים ומשאבי אנוש ומוסמך בפיתוח וייעוץ ארגוני.
הוא נשוי למאור ואב לשלושה. מתגורר בקצרין.
הערות שוליים

↑  דאה לניצחון: יהודה דואה ניצח בגדול את הבחירות בקצרין, באתר רדיו קול רגע, ‏29 בפברואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טמפרה יונייטד

שער הכניסה לאצטדיון הקבוצה בעיר
טמפרה יונייטד (פינית: Tampere United) הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר טמפרה. המועדון משחק בקאקונן, הליגה הרביעית בחשיבותה במערכת ליגות הכדורגל הפיני.
היסטוריה

מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1998 כתוצאה מאיחוד של שני מועדונים מקומיים: אילבס וטי.פי.וי. הקבוצה זכתה בארבע אליפויות ליגת העל הפינית, שלוש של הקבוצה המאוחדת בשנים 2001, 2006 ו-2007 ואחת של טי.פי.וי לפני האיחוד בשנת 1994. המועדון זכה גם בגביע הפיני בשנת 2007 ובגביע הליגה הפינית בשנת 2009. הקבוצה נמצאה מאז איחודה בצמרת הליגה הפינית, ובכל עונה שיחקה במסגרות אירופאיות, אך עם הצלחה מועטת.
היסטוריה > פרשת הלבנת הכספים וקריסה

ב-11 באפריל 2011 המועדון הושעה לזמן בלתי-מוגבל על ידי התאחדות הכדורגל הפינית בגלל קבלת כסף מחברה סינגפורית מפוקפקת, הידועה במעורבותה במשחקים מכורים והלבנת כספים. המועדון בכדורגל לא נכלל בעונת 2011 של ליגת העל הפינית, ושחקנים תחת חוזה שוחררו בגלל חוסר בכספים.
באפריל 2013 בית המשפט לערעורים בטורקו הרשיע את המנכ"ל והיו"ר לשעבר באשמת הלבנת כספים.
היסטוריה > החייאה על ידי האוהדים

המועדון הושאר בחיים בזכות אוהדיו, שרשמו קבוצה בשם TamU-K לתחתית מערכת ליגות הכדורגל הפיני ב-2012. מועדון האוהדים עלה שלוש ליגות בתוך ארבע עונות, ולקראת עונת 2016 כל קבוצותיו מוזגו לתוך טמפרה יונייטד. כעת טמפרה יונייטד הוא מועדון אוהדים ובשליטת אותם אוהדים שהקימו את TamU-K.
תארים

ליגת העל הפינית
אליפות: 2001, 2006, 2007
הגביע הפיני
זכייה: 2007
סגנות: 2001, 2009
גביע הליגה הפיני
זכייה: 2009
סגנות: 2011
גביע אזורים הפיני
זכייה: 2021
שלמה זלמן חיים הלברשטאם

| --- | --- |

שלמה זלמן חיים הלברשטאם
 לידה:  1832 קרקוב, העיר החופשית קרקוב 
 פטירה:  1900 (בגיל 68 בערך) כ"ג באדר ב' תר"ס ביילסקו 
 כינוי:  שזח"ה או ש"ז חיים הלברשטאם
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בביילסקו-ביאלה 
 מדינה:  פולין 
 תקופת הפעילות:  מרדכי בראנן – 1900 
 
 ממייסדי וראשי חברת מקיצי נרדמים
 
פורטרט משזח"ה
מצבת קברו של שזח"ה
שלמה זלמן חיים הלברשטאם, ידוע כשזח"ה או כש"ז חיים הלברשטאם (1832, קרקוב, פולין - כ"ג באדר ב' תר"ס / 1900, בּיֶליץ, פולין), היה רב, חוקר ואספן ספרים. ממייסדי וראשי חברת מקיצי נרדמים.
ביוגרפיה

שזח"ה נולד בשנת 1832 בעיר קרקוב. אביו, רבי יצחק הלברשטאם, שהיה תלמיד חכם (חיבר ספר חידושים על פרשות השבוע בשם שיח יצחק), לימד אותו תורה.
שזח"ה, שעסק במסחר, הצליח בעסקיו והתעשר. חלק ניכר מכספו השקיע בתחביבו שהיה אספנות ספרים. במשך שנים קנה ספרים נדירים ויקרים, וכן כתבי יד. שזח"ה עשה שימוש בספרים ובכתבי היד שקנה במחקריו, ואף השאיל אותם לחוקרים אחרים, לצורך מחקריהם.
שזח"ה ניהל חליפת מכתבים ענפה עם חוקרים (כגון: שד"ל, רמש"ש ושמואל אבא הורודצקי) לגבי כתבי היד שהיו בבעלותו, עליהם ביקש לקבל חוות דעת בנוגע לאמינותם ומקוריותם. הוא ההדיר רבים מכתבי היד, בלוויית הערותיו המדעיות.
מאמרי המחקר שלו פורסמו בעיתונות היהודית ובכתבי עת שונים.
שזח"ה נפטר בשנת 1900, ולאחר מותו נמכר אוסף כתבי היד לקולג' ע"ש יהודית מונטפיורי בראמזגייט (Ramsgate), ואילו הספרים המודפסים נמכרו לבית המדרש לרבנים באמריקה ולאוצר הספרים של קהילת וינה.
ההדרת כתבי יד

בקטלוג שפרסם שזח"ה, בשם "קהלת שלמה", מופיעה רשימה של 411 כתבי יד. מהם, הוהדרו על ידו בלוויית מבואות והערות:
ריטב"א, חידושים על מסכת נידה, וינה, ה'תרכ"ח
אברהם אבן עזרא, ספר העבור, הוצאת חברת מקיצי נרדמים, ליק, ה'תרל"ד, באתר היברובוקס
רבי הלל מווירונה, תגמולי הנפש, הוצאת חברת מקיצי נרדמים, ליק, ה'תרל"ד, באתר היברובוקס
רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני, פירוש ספר יצירה, דפוס איטצקאווסקי, ברלין, ה'תרמ"ה, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

משה ריינעס, רבי שלמה זלמן חיים האלבערשטאם, דור וחכמיו: לחקר תולדות ספרות ישראל וגדולי סופריה בדור הזה חלק א, קראקא, תר"ן, עמ' 86–92
אברהם מאיר הברמן, "הַלְבֶּרְשְַׁטם, שְׁלֹמֹה זַלְמָן חַיִּים (שזח"ה)", האנציקלופדיה העברית (כרך יד), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ז, עמ' 445–446