יחסי גומלין בין חרקים לאדם
שימושים מעשיים > מדע וטכנולוגיה

חרקים משחקים תפקיד חשוב במחקר ביולוגי. זבוב הפירות הנפוץ תסיסנית המחקר נבחר כאורגניזם מודל לחקר הגנטיקה של אאוקריוטים, בשל גודלו הקטן, זמן ההתרבות הקצר והפוריות הגבוהה שלו. הזבוב היה חלק מרכזי במחקרים שעסקו בהבנה של קונספטים בסיסיים כמו תאחיזה, אפיסטזיס, גנטיקה כרומוזומלית, ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית, אתולוגיה ואבולוציה. מכיוון שמערכות גנטיות נשמרות היטב באאוקריוטים, הבנת תהליכים תאיים בסיסיים כמו שכפול או שעתוק של DNA בזבובי פירות יכולה לעזור למדענים להבין את אופן הפעולה של התהליכים הללו באאוקריוטים אחרים, כולל בני אדם. הגנום של תסיסנית המחקר רוצף בשנת 2000, והתגלה ש-70% מהגנום של הזבוב דומה לגנום האדם, תגלית שתומכת בתאוריית האבולוציה הדרוויניסטית ממוצא חיים יחיד.
האינטראקציות של לאונרדו דה וינצ'י עם חרקים התאפיינו בהתבוננות קפדנית, במחקר מפורט ובייצוג אמנותי. עבודתו עם חרקים הייתה חלק מהעניין הרחב שלו בטבע ובפרט בתעופה. רבות מהסקיצות שרשם קשורות לנושא, ופורטות את מבנה גופם של ציפורים, עטלפים וחרקים, כמו גם מכונות טיסה שתכנן כמו מבנה דמוי מסוק, וגלשן אוויר. דה וינצ'י יצר סקיצות מפורטות מאוד ומדויקות אנטומית של חרקים, בין היתר של חיפושיות, שפיריות ופרפרים. הוא עקב אחר מחזור החיים המלא של פרפרים ותיעד אותו, כולל ארבעת שלבי הגלגול: ביצה, זחל, גולם ובוגר. הוא התעניין במיוחד בתעופת חרקים, חקר את המבנה ואת התנועה של כנפי חרקים, ושילב את הידע שצבר מתצפיות במחקרו שעסק במכניקת טיסה. התצפיות המפורטות שערך הובילו אותו להבנה עמוקה של אנטומיית החרקים, שבאה לידי ביטוי גם בדיוק המדעי ביצירות האמנות שיצר, ובבניית מודלים מכניים שנועדו לחקות תעופת חרקים. האיכות והדיוק של האיורים של דה וינצ'י משפיעים על הסטנדרטים של איור מדעי כפי שהם באים לידי ביטוי גם בתקופה המודרנית. כמו כן, מחקריו על תעופת חרקים השפיעו גם על מחקרים מודרניים בתחומי הביומימטיקה והאווירונאוטיקה, והוא הציב את היסודות להבנת האווירודינמיקה והביומכניקה.
מאז שהייתה לאדם האפשרות הטכנולוגית להגיע לחלל, התבצעו ניסויים שכללו הטסת חרקים לחלל על מנת לאפשר להבין טוב יותר את השפעת התנאים השוררים מחוץ לכדור הארץ על בעלי חיים. במרוץ לחלל, היו זבובי הפירות לאורגניזם החי הראשון שהוטס לחלל, ב-9 ביולי 1946. לאחר שהייה של 11 ימים בחלל, חזרו זבובי הפירות לכדור הארץ בבטחה. מטרת הטיסה הייתה לבדוק את ההשפעה של קרינה ואת השפעות חוסר הכבידה על אורגניזמים, כדי לאפשר הבנה טובה יותר של השפעה עתידית על המין האנושי לקראת הטיסה הראשונה של אדם לחלל. הניסויים הללו בזבובי פירות החלו בעשור השני של המאה ה-20, והתבססו על כך שאדם וזבובי פירות חולקים גנים רבים. בשיא המלחמה הקרה והמרוץ לחלל, נשלחו זבובים למשימות לחלל בתדירות גבוהה, מה שאפשר למדענים לחקור את אופי החיים ואת הרבייה בחלל. זבובי פירות שימשו מדענים וחוקרים הן מברית המועצות והן מארצות הברית. הזבובים אפשרו לקדם את ההבנה של ההשפעות של חוסר כבידה על מערכת הלב וכלי הדם, על מערכת החיסון ועל מוטציות בגנים של אסטרונאוטים. בשנת 1966 ו-1967 שיגרה ארצות הברית את ה-Biosatellite (אנ') שעל סיפונה היו זבובי פירות, צרעות טפיליות (אנ'), חיפושיות קמח (אנ'), ביצי צפרדעים ומינים שונים של חיידקים, אמבות, צמחים ופטריות. ב-14 בספטמבר 1968 שיגרה ברית המועצות את זונד 5 שעל סיפונה היו בעלי החיים הראשונים שיצאו אל מחוץ למסלול שמקיף את כדור הארץ - שני צבים, זבובי יין (אנ'), חיפושיות קמח ודגימות ביולוגיות אחרות. החיות חזרו לכדור הארץ ושרדו. בשנת 1992 התבצע ניסוי ישראלי על התנהגות הצרעה המזרחית בחלל ועל יכולתה לבנות קן באפס כבידה, במסגרת תוכנית STS-47. ב-2007 הפך התיקן לבעל החיים הראשון שהרה בחלל. במרוצת השנים שוגרו לחלל גם תולעי משי, נמלים, מקלונים, צרצרים, עשים, חלזונות, דבורת-עץ, תולעים נימיות ופרפרים מהסוגים נימפית החורשף ודנאית מלכותית, במסגרת ניסויים. בשנת 2019, במסגרת תוכנית צ'אנג-אה 4 הסינית, נחתו על הירח בעלי החיים הראשונים שאינם בני אדם, וביניהם היו החרקים תולעי משי וזבובי פירות.