stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואנס צצס
כתביו

לחשוב ביותר מבין חיבוריו הרבים נחשב "ספר ההיסטוריות", המכונה בדרך כלל "כיליאדס" (Chiliades, "אלפים") על שום החלוקה השרירותית שנעשתה על ידי העורך הראשון שלו (N. Gerbel, 1546) לספרים שכל אחד מהם מכיל 1000 שורות (הוא למעשה מורכב מ-12,674 שורות של שירה פוליטית (אנ')). זהו אוסף של קבצים ספרותיים, היסטוריים, תאולוגיים ועתיקים, שערכו העיקרי הוא בכך שהוא, במידה מסוימת, מפצה על אובדן החיבורים שהיו נגישים אז לצצס. החיבור כולל ציטוטים של למעלה מ-400 סופרים. לאחר מכן המחבר הוציא מהדורה מתוקנת עם הערות שוליים בפרוזה ובשירה.
אוסף של 107 מכתבים המופנים בחלקם לאישים פיקטיביים, ובחלקם לגברים ולנשים הגדולים של זמנו, מכיל כמות ניכרת של פרטים ביוגרפיים.
צצס הוסיף לאיליאדה של הומרוס חיבור, "איליאקה", שמתחיל בלידתו של פאריס וממשיך בסיפור עד לשובם של האכאים הביתה ממלחמת טרויה. האיליאקה מחולקת לשלושה חלקים: ב"אנטהומריקה", צצס מפרט את האירועים שהתרחשו לפני האיליאדה של הומרוס. אחרי חיבור זה נכתבה ה"הומריקה", שכיסתה את אירועי האיליאדה, ולאחר מכן ה"פוסטהומריקה", המדווחת על האירועים שהתרחשו בין האיליאדה לאודיסיאה.
"האלגוריות ההומריות", בשירה "פוליטית", הוקדשו בתחילה לקיסרית ילידת גרמניה אירנה (אנ') ואחר כך לקונסטנטינוס קוטרצס, הם שני שירים דידקטיים, הראשון מבוסס על האיליאדה והשני על האודיסיאה, בה נפרשים הומרוס והתאולוגיה ההומרית ולאחר מכן הם מוסברים באמצעות שלושה סוגים של אלגוריה: אוהמריסטית (אנ')‏ (πρακτική), אנגוגית (ψυχική) ופיזיקלית (στοιχειακή).
צצס גם כתב פירושים על מספר סופרים יוונים, שהחשוב בהם הוא זה המבאר את השיר המעורפל "קסנדרה" או "אלכסנדרה" של המשורר ההלניסטי ליקופרון (אנ'), שבדרך כלל נקרא "על ליקופרון". ניתן לציין גם שיר במשקל יאמבי, על מותו של הקיסר מנואל הראשון קומננוס, הבולט בכך שכל שורה שבו מתחילה במילה האחרונה של השורה שקדמה לה.
בין פרשנויותיו המלומדות, שזורות תמונות מחיי היום יום בקונסטנטינופול.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  John Tzetzes, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Tzetzes, John, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בויקיטקסט באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456584705171  PLWABN: 9810610244005606  BIBSYS: 95005149  BNE: XX1463414  BnF: cb12000589d (data)  CiNii: DA01462056  GND: 118712608  ICCU: VEAV023452  ISNI: 0000 0001 0918 6583  LCCN: n82070470  NKC: ola2016926919  NLA: 35600963  NLG: 30360  NTA: 069125945  RERO: 02-A000164610  SELIBR: 328796  SUDOC: 028105095  Trove: 1010453  VcBA: 495/78252  VIAF: 79040075   WorldCat (עם VIAF): 79040075
יחסי פולין–שווייץ

| יחסי פולין–שווייץ |
| --- | --- |
פולין: שווייץ


פולין: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
312,685: 41,277
אוכלוסייה
38,438,419: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
811,229: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
21,105: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי פולין–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת פולין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

שווייץ פתחה את שגרירותה שבוורשה בירת פולין בשנת 1921. פולין פתחה שגרירות בשווייץ כבר בשנת 1919.
לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה פוליטיקאים פולנים מפורסמים וגולים רבים אחרים מצאו מקלט בשווייץ. בין 1939 ל-1945, קיבלה שווייץ למדינתה 13,000 חיילים פולנים. הם התגייסו לצבא הצרפתי ונכנסו לטריטוריה השווייצרית על מנת לחמוק מידם של הגרמנים.
לאחר נפילת מסך הברזל באירופה בין המזרח למערב, היחסים בין שווייץ לפולין נהיו קרובים יותר והתבססו על סימפתיה ארוכת טווח הדדית.
במהלך שלב ההתפתחות של פולין מחדש כאומה עצמאית בשנות התשעים של המאה העשרים, הייתה פולין מדינה מועדפת לשיתוף פעולה עם שווייץ במזרח אירופה, היא קיבלה סיוע בשווי של מאות מיליוני פרנק שווייצרי בדמות תמיכה טכנולוגית, תמיכה כספית למערכת הבריאות, הסביבה והבנקים של פולין.
נציגויות דיפלומטיות

פולין מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. פולין מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בציריך.
שווייץ מיוצגת בפולין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בוורשה, בירת המדינה.
שווייצרים בפולין

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפולין שמונה מאות ארבעים וארבעה אזרחים שווייצרים.
יחסי פורטוגל–קוסובו

| יחסי פורטוגל–קוסובו |
| --- | --- |
פורטוגל: קוסובו


פורטוגל: קוסובו
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 10,887
אוכלוסייה
10,421,898: 1,682,095
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 10,438
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 6,206
משטר
רפובליקה

יחסי פורטוגל–קוסובו הם היחסים שבין הרפובליקה הפורטוגלית לרפובליקה של קוסובו.
היסטוריה

קוסובו הכריזה על עצמאותה ב-17 בפברואר 2008, וכבר ב-7 באוקטובר 2008 הכירה פורטוגל בעצמאותה של קוסובו.
במהלך מלחמת קוסובו התכונן צבא פורטוגל להשתתף ב"מבצע כוח מאוחד".
לאחר תום פעולות האיבה, פורטוגל הציעה תוכנית ייצוב לעמק פרשבו בעל הרוב האלבני בסרביה שמצפון לקוסובו.
כח צבאי

בקוסובו מוצבים 266 חיילים פורטוגלים המשרתים ב"כוח קוסובו", כח שמירת השלום של נאט"ו.
יחסי פולין–תאילנד

| יחסי פולין–תאילנד |
| --- | --- |
פולין: תאילנד


פולין: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
312,685: 513,120
אוכלוסייה
38,438,419: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
811,229: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
21,105: 7,186
משטר
רפובליקה: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

שגרירות תאילנד בוורשה
יחסי פולין–תאילנד הם יחסי החוץ בין פולין לתאילנד.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 בנובמבר 1972. בשנת 1975 פתחה תאילנד את שגרירותה בוורשה. ראש הממשלה ולודז'ימייז' קימושיביץ' ביקר בתאילנד בשנת 1996 והנשיא אלכסנדר קוושנייבסקי ביקר בה בשנת 2004. בשנת 2013 יינגלוק סינוואטרה, ראש ממשלת תאילנד הגיע לביקור בפולין. בני משפחת המלוכה התאילנדית ערכו לעיתים קרובות ביקורים פרטיים בפולין: הנסיכה מאה צ'אקרי סירינדהורן (1996), הנסיכה צ'ולבהורן (2006, 2008, 2009) ומלך תאילנד הנוכחי (באותה תקופה נסיך הכתר) מאהה וצ'יראלונגקון (2010, 2011, 2016). סגני משרדי החוץ של שתי המדינות נפגשים פעם אחר פעם. בפברואר 2020 קיימו סגני שרי החוץ של פולין ותאילנד, בהתאמה, מ' פזידאץ' ווי' איזארבאקדי התייעצות בבנגקוק. מושבים קודמים התקיימו בספטמבר 2018 בוורשה ובאפריל 2018 בבנגקוק.
שיתוף פעולה כלכלי

תאילנד היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של פולין מבין מדינות ASEAN. הסחר הדו-צדדי רושם צמיחה בשיעור דו-ספרתי בשנים האחרונות. הודות למיקומה ולחברותה באיחוד האירופי, פולין היא אחד המקומות האטרקטיביים ביותר להשקעות זרות. המשקיעים התאילנדים העיקריים שזיהו את ההזדמנות הם כדלקמן: אינדורמה בשנת 2002, תאילנד יוניון בשנת 2014, CPF בשנת 2016 ו-U City בשנת 2017. פולין מציעה מגוון רחב של תמריצי השקעה. ישנם 14 אזורים כלכליים מיוחדים (SEZ) עם תנאים נוחים כמו חופשות מס, פטורים ממס אטרקטיביים, תמריצי תעסוקה וכן מגרשי השקעה מוכנים היטב. דוחות בינלאומיים מדגישים את היציבות הכלכלית והפוליטית של פולין, הון אנושי משכיל ומוכשר ושוק מקומי גדול. משקיעים תאילנדים מתייחסים לשוק הצרכנים החזק של פולין, המונה 38 מיליון איש, גם כשער לשווקים אחרים של האיחוד האירופי ולמדינות כמו בלארוס, רוסיה או אוקראינה. המיקום הגאוגרפי המרכזי של פולין באירופה, שבו צירי התקשורת העיקריים מצטלבים, ומחבר בין צפון לדרום ומזרח עם מערב היבשת ומאפשר לייצא סחורות לכל מדינות אירופה ובכך להגיע ליותר מ-500 מיליון צרכנים באמצעות רשתות רכבת מחוברות היטב, כבישים מהירים או דרך האוויר. הבירה הפולנית שמוצאת את מיקום השקעותיה אטרקטיביות שייכת לחברות הבאות: Mercator Medical (2006), PCC Rokita SA (2018) ו-Comarch SA (2017).
נציגויות דיפלומטיות

פולין מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
תאילנד מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
יעקב ישראל רבינוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1880 פריבוז'ני (ווזנסנסק), אוקראינה 
 פטירה:  6 בנובמבר 1941 (בגיל 61) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בנובמבר 1941 
 השתייכות:  תנועת החסידות 
 
רבי יעקב ישראל רבינוביץ (תר"מ, 1840 - תש"ב, 1941) היה האדמו"ר מחרסון, עלה לארץ ישראל והיה האדמו"ר הראשון בתל אביב.
ביוגרפיה

נולד באוקראינה, היה בנו הבכור של האדמו"ר רבי פנחס מקנטיקוזבה, בן אחר בן לרבי גדליה מליניץ. אמו הייתה שיינה פרל רבינוביץ לבית טברסקי – שניאורסון. נקרא על שם רבי יעקב ישראל טברסקי מטשרקאס, בנו של המגיד רבי מרדכי טברסקי מטשרנוביל. הוא היה יחסן, נכד האדמו"רים מליניץ, קוריץ, טשרנוביל, אפטא, ברדיטשוב, בעל התניא, רוז'ין, סאווראן וטשרקאס. נישא לבלומה רייזל, בת רבי שלמה זלמינא צוקרמן מרשקוב.
בשנת 1910 החל לכהן באדמו"רות בחרסון, ובשנת 1923 עבר לאודסה ואף שם כיהן כאדמו"ר. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב והיה האדמו"ר הראשון בתל אביב. הוא התגורר בבית משה ארוך, ברחוב יהודה הלוי 3 בתל אביב. הוא פתח במבנה "שטיבל", בית כנסת חסידי, שהיה הראשון בתל אביב.
בנו אברהם יהושע השל ובתו חיה חלו בשחפת. הבן נפטר ממחלה בשנת תש"א ונקבר בהר הזיתים סמוך לאוהל אדמו"רי רחמסטריווקה, הבת נפטרה בווינה לאחר שנסעה לטיפול רפואי. גיסו היה רבי גדליה אהרן רבינוביץ. אחיינו היה האדמו"ר רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא, שהיה נוהג לבקרו בתכיפות בתל אביב.
רבי יעקב ישראל רבינוביץ נפטר בט"ז חשון תש"ב, 1941, ונקבר סמוך לבנו בבית הקברות בהר הזיתים.
לאחר פטירתו הוציאה הרבנית את ספרו "שארית יעקב".
יעקב זיו (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1960 (בן 63) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תיכון עירוני ה' (תל אביב) 
 מספר צאצאים:  3 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  jziv2
 טוויטר:  zelazo11
 
יעקב זיו (נולד ב-14 באוקטובר 1960) הוא עיתונאי ששימש ראש דסק עולם במדור הספורט של עיתון "מעריב" משנת 1993 עד 2012.
קריירה

זיו נולד בתל אביב, למד בבית הספר אוסישקין ובתיכון עירוני ה', שירת בצבא במשטרה צבאית ובפיקוד הדרום. ב-1982 סיים קורס עיתונאים בשיתוף מכון וינגייט ובית סוקולוב תחת הדרכתם של ותיקי מדור הספורט של מעריב, שייע פורת ומשה לרר.
הוא החל את עבודתו העיתונאית בשנת 1983 בעיתון "חדשות". בשנים 1985 עד 1988 כיסה יעקב זיו את פעילות קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב. במקביל, בשנת 1986, החליף את נדב יעקובי כראש דסק עולם במדור הספורט של "חדשות". ב-1989 הוא נטש יחד עם קבוצה גדולה של כתבים את "חדשות" והם הקימו את עיתון הספורט היומי "עולם הספורט". לפני מונדיאל 1990 נסגר העיתון ויעקב זיו חזר למדור הספורט של חדשות כשהוא עובד לצידו של ראש דסק עולם עוזי דן. שבועיים לפני סגירת עיתון "חדשות" על ידי המו"ל עמוס שוקן עבר זיו למדור הספורט של מעריב.
יעקב זיו כיסה את אולימפיאדת אטלנטה, מונדיאל 1998 בצרפת, מונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית, יורו 2004 בפורטוגל, ומונדיאל 2006 בגרמניה. כתב גם באתר האינטרנט nrg.
לאחר כמה חודשים שב זיו לעיתונות הכתובה ככתב ספורט באתר "ספורט1" בחברה של אלי עזור ופנחס זהבי. כתב בישראל פוסט וכעת ב"מעריב היום" ו-"מעריב סוף השבוע"], צ'רלטון וסופהשבוע.
יעקב זיו נשוי לשלומית והוא אב לשלושה ילדים.
יחסי פורטוגל – קוריאה הדרומית

| יחסי פורטוגל – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
פורטוגל: קוריאה הדרומית


פורטוגל: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 99,720
אוכלוסייה
10,421,898: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 33,126
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי פורטוגל–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פורטוגל לבין קוריאה הדרומית. המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים ישירים מאז 1961.
היחסים נקבעים על ידי סחר דו-צדדי, אך גם על ידי חילופי תרבויות והתיירות הדרום קוריאנית הגוברת בפורטוגל. פורטוגל חולקת גם את דאגות קוריאה הדרומית מהאיום שמציבה תוכנית הנשק הגרעיני הצפון קוריאנית והיא בין המדינות המגנות אותה.
בשנת 2015 נרשמו בפורטוגל 182 אזרחים דרום קוריאנים, כאשר 113 מהם חיו בעיקר בליסבון. בשנת 2014 נרשמו 224 אזרחים פורטוגזים בקונסוליות הפורטוגליות בדרום קוריאה.
היסטוריה

יורדי הים הפורטוגזים היו ככל הנראה האירופאים הראשונים שנסעו לקוריאה. הסוחר הפורטוגלי ז'ואו מנדס עלה לחוף בטונגיונג בשנת 1604, ומאז היה הפורטוגלי הראשון בקוריאה. השותפות העירונית בין טונגיונג לווילה דו ביספו חוזרת לאירוע היסטורי זה. בזכות יורדי הים והמיסיונרים הפורטוגלים, המידע המקיף הראשון על קיומה ואופיה של קוריאה הגיע למערב.
לאחר מכן, תשומת הלב הפורטוגזית התמקדה בסין וביפן, בעוד קוריאה נכנסה לשלטון מנצ'ו כממלכת ג'וסון ובידדה את עצמה בעקביות מחו"ל עד סוף המאה ה-19. לאחר מכן, השפעתה של יפן קבעה את הפוליטיקה של קוריאה, שהפכה למושבה יפנית בשנים 1910 עד 1945.
הרפובליקה של קוריאה והרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה נוסדו בשנת 1948. מלחמת קוריאה שלאחר מכן חתמה את החלוקה. בראשיתו של משטר אסטדו נובו האנטי-קומוניסטי בפורטוגל לא היו יחסים רשמיים עם חצי האי הקוריאני עד שהסכים לקיים יחסים דיפלומטיים עם דרום קוריאה בשנת 1961 מבלי לשלוח שגריר.
שינוי התרחש לאחר סיום הדיקטטורה הפורטוגלית עם מהפכת הציפורנים בשנת 1974. ביוני 1975, דרום קוריאה פתחה את שגרירותה בליסבון, ב-14 במאי 1977, פדרו מרטים מדיירה דה אנדרדה, שגריר פורטוגל ליפן, היה הדיפלומט הפורטוגזי הראשון שהוסמך בסיאול. בשנת 1988 פתחה פורטוגל שגרירות משלה בסיאול.
בשנת 1984 נסע ראש ממשלת פורטוגל, מריו סוארס לדרום קוריאה, ובשנת 1987 הגיע ראש ממשלת דרום קוריאה, רו שין-יונג, לפורטוגל. מאז התקיימו ביקורי מדינה רבים. לבסוף, נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה ביקר בדרום קוריאה בשנת 2014.
שר החוץ הפורטוגלי אוגוסטו סנטוס סילבה הצטרף להפגנות בינלאומיות נגד ניסויים גרעיניים של צפון קוריאה בינואר 2016. הוא היה מודאג מאוד מהאיום הצפון קוריאני על השלום והביטחון הבינלאומי של דרום קוריאה, וציפה לפעולה משמעותית מצד האומות המאוחדות.
דיפלומטיה

פורטוגל שומרת על שגרירותה בסיאול הדרום קוריאנית, אשר מוסמכת גם עבור צפון קוריאה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד בפוסאן.
דרום קוריאה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, וקונסוליה בפורטו.
יחסי כלכלה

סמסונג מפרסמת בשדה התעופה של ליסבון: לסמסונג יש סניף בפורטוגל מאז 1982.
ללשכת המסחר הפורטוגזית AICEP סניף בסיאול.
כמה חברות דרום קוריאניות מיוצגות בפורטוגל, בהן קבוצת סמסונג (מאז 1982), יצרנית המזגנים וספקית הרכב Halla Climate (מאז 1996) וקבוצת האלקטרוניקה LG Group (משנת 2000).
סחר דו צדדי

בשנת 2016 ייצאה פורטוגל סחורות ושירותים בשווי 130.4 מיליון יורו לדרום קוריאה (2015: 115.2 מיליון; 2014: 80.0 מיליון; 2013: 122.0 מיליון; 2012: 112.3 מיליון), כאשר החלוקה היא 39.6% לפלסטיק, 16.3% למכונות וציוד, 5.6% למתכות, 5.5% למוצרי עפרות ומינרלים ו-4.4% למוצרים כימיים-תרופתיים.
באותה תקופה, דרום קוריאה סיפקה סחורות ושירותים לפורטוגל בשווי 310.4 מיליון אירו (2015: 303.8 מיליון יורו; 2014: 267.3 מיליון יורו; 2013: 226.1 מיליון יורו; 2012: 172.9 מיליון יורו). מבחינת טובין, 32.6% אחוזים על ידי פלסטיקה, 27.1% על ידי מכונות וציוד, 14.0% על ידי מתכות, 12.2% על ידי כלי רכב וחלקי רכב ו 5.1% - על ידי מוצרים כימיים-תרופתיים.
יחסי פורטוגל–צ'כיה

| יחסי פורטוגל–צ'כיה |
| --- | --- |
פורטוגל: צ'כיה


פורטוגל: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 78,867
אוכלוסייה
10,421,898: 10,703,802
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 30,910
משטר
רפובליקה

שגרירות פורטוגל בפראג
יחסי פורטוגל–צ'כיה הם יחסי החוץ בין פורטוגל וצ'כיה. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובנאט"ו. צ'כיה היא גם משקיפה בקהילת המדינות דוברות הפורטוגזית, שפורטוגל היא חברה מייסדת בה, מאז סוף 2016.
סקירה כללית

בשנת 1466 הגיעו לממלכת פורטוגל משלחת אצילים בוהמיים בשליחות טרנס-אירופית מטעם ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, וזה נחשב לקשר הראשון בין המדינות. המשלחת פנתה לכל בתי המלוכה האירופיים הגדולים להסכים על הגנה מפני המלחמות הטורקיות המתקרבות, אך גם כדי לשפר את תדמיתה של בוהמיה מאז המלחמות ההוסיטיות וחילוקי הדעות עם האפיפיור פאולוס השני. התיעוד מכיל גם הערות נרחבות על הנוף והחברה, כולל תיאורי מכס, רכישת ושמירת עבדים, השפעות המגפה ואמצעי הזהירות שננקטו שם.
במאה ה-18 התחתן ז'ואו גומס דה סילבה עם יוהאנה פון מנז, הרוזנת מטארוקה. הוא הפך לשליח בית המלוכה הפורטוגלי בווינה. בנו עמנואל סילבה-טארוקה הפך לדיפלומט ויועץ מועדף של הקיסרית מריה תרזה מאוסטריה. הוא ייסד את סניף המשפחה האוסטרו-צ'כי, משפחת סילבה-טארוקה.
הפוליטיקאי הבכיר והבוטנאי ארנסט עמנואל פון סילבה-טארוקה שופץ את טירת פרוניצ'ה הישנה ליד פראג והיה מייסד שותף של הפארק הסמוך ל-220 דונם. הפארק, שהוצב בין השנים 1885–1917, היה אחד הגנים האנגלים היפים באירופה ונודע במיוחד בזכות אוסף הרודודנדרונים שלו.
במאה ה-19 היו מבקרים פורטוגלים באופן קבוע בין המבקרים בקרלובי וארי.
לאחר הכרזת הרפובליקה של פורטוגל בשנת 1910 והקמת צ'כוסלובקיה הדמוקרטית בשנת 1918, שתי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים בשנת 1921. בשנת 1937 נותקו היחסים בין המדינות. הם התחדשו לאחר מהפכת הציפורנים הפורטוגזית בשנת 1974 וסוף המשטר האוטוריטרי האנטי-קומוניסטי של אסטדו נובו.
מאז קריסת הגוש המזרחי ב-1989, היחסים בין שתי המדינות התגברו בהתמדה, בעיקר באמצעות המאמצים של ואצלב האוול ומריו סוארש, אשר הוענק גם על ידי אוניברסיטת פראג.
יחסים כלכליים

לשכת המסחר הפורטוגלית AICEP מחזיקה סניף בפראג.
בשנת 2015 ייבאה צ'כיה סחורות ושירותים מפורטוגל בשווי של 353.3 מיליון אירו, מתוכם 22.0% מכונות ומכשירים, 16.6% מוצרי פלסטיק, 14.4% כלי רכב וחלקי רכב ו-13.7% טקסטיל.
באותה תקופה, פורטוגל ייבאה סחורות ושירותים מצ'כיה בשווי של 483.9 מיליון אירו, מתוכם 41.6% כלי רכב וחלקי רכב, 25.9% מכונות ומכשירים, 6.5% מתכות ו-6.4% פלסטיק.
זה מציב את הרפובליקה הצ'כית במקום ה-20 לסחר חוץ פורטוגלי בקרב מדינות הרוכשים ובמקום ה-19 בקרב מדינות הספקים. עבור סחר החוץ הצ'כי, פורטוגל מדורגת במקום ה-32 בקרב מדינות הרוכשים וה-35 בקרב מדינות הספקים.
חלקם של התיירים הצ'כים בתיירות הגוברת בפורטוגל היה סביב 0.18% נתח שוק עם הכנסות של 20.5 מיליון אירו.
נציגויות דיפלומטיות

פורטוגל מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון ו-3 קונסוליות בפארו, אלגרבה ופונשל.
יעקב ישראל הופקוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1952 (בן 72) כ"א בתמוז תשי"ב ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  הפרשה מספרת לי
 
הרב יעקב ישראל הופקוביץ (נולד בכ"א בתמוז תשי"ב, 14 ביולי 1952) הוא סופר, מחבר ספרי ילדים ומו"ל.
ביוגרפיה

יעקב הופקוביץ נולד בישראל לרבי ישעיהו ולאה הופקוביץ. לאחר נישואיו היה אברך בכולל אברכים.
הרב הופקוביץ הוציא לאור קרוב ל-300 ספרים בעברית, בעיקר לציבור החרדי. חלק מספריו תורגמו לאנגלית. הוא כתב ספרים בנושאי המועדים ושבתות, ספרי מוסר ואגדות, וספרים העוסקים בחינוך. הוא מתמקד בספרות ילדים, והתפרסם בעיקר בשל סדרת ספרי פרשת השבוע הפרשה מספרת לי.
נשוי ואב לארבעה ילדים. תושב ירושלים.
ספריו

הפרשה מספרת לי - 5 כרכים על פרשת השבוע לגיל הרך.
פרשת השבוע לילדיי ישראל - 5 כרכים על פרשת השבוע לילדים בוגרים.
מדרשי הנ"ך לילדי ישראל - 10 כרכים על הנביאים כתובים.
אור עולם - 5 כרכים ו89 חוברות על צדיקי ומאורי הדורות.
סיפורי צדיקים על מידות ומעשים טובים  - 6 כרכים.
מועדי השנה - 2 כרכים.
השנה מספרת לי - סדרת ספרים לגיל הרך על חגי תשרי, חנוכה.
המגילה מספרת לי.
ההגדה מספרת לי.
השבת מספרת לי.
פניני הפרשה לילדי ישראל
פניני ההגדה לילדי ישראל
יהוויסטים

יֶהוֹוִיסטים (גם יֶהווִיסט-איליִיניים, איליִיניסטים, איליִינטצי, יֶגוֹוִיסטים, הסֶקטָה של אחוות יד-ימין, מסר ציון, ברוסית: Ильинцы, секта десного братства, иеговисты, еговисты, Сионская весть) היא תנועה דתית משיחית רוסית שנוסדה והונהגה על ידי ניקולאי איליִין, איש צבא קבע בדימוס, בשנות הארבעים של המאה ה-19.
היהוויסטים לפני המהפכה

במהלך חייו של איליִין ובעקבות הפצת חוברות בכמויות גדולות הן על ידי איליִין והן על ידי חסידיו של איליִין, הוקמו קבוצות של איליִיניים באזורים שונים של האימפריה הרוסית. לב התנועה לפני המהפכה נותר באורל אולם קבוצות יחידות התבססו גם בעבר הקווקז, בצפון הקווקז ובאוקראינה. האיליִיניים נרדפו מעת לעת, ולעיתים קרובות נענשו על ידי הגליה לאזור מרכז אסיה ולאזורים אחרים של האימפריה הרוסית. במאה התשע עשרה ובמאה העשרים אכלסו רוסים המאה אזורים מסוימים של קזחסטן וצפון קירגיזסטן. בקרב המתיישבים היו גם יהוויסטים, אשר גילו עד מהרה כי מקומות חדשים הציעו להם חופש דת רב יותר מאשר המחוזות הרוסיים.
יהוויסטים בתקופה הסובייטית

האיליִיניים התייחסו למהפכה של שנת 1917 באדישות; תורתם אוסרת עליהם לפעול בעימותים צבאיים ובהרג. אולם האיליִיניים ציפו לקבל חופש דת רב יותר לאחר המהפכה. בשנת 1939, מרכז סודי של האיליִיניים התגלה ונסגר על ידי הנ.ק.וו.ד. בעיר ניז'ני טגיל בהרי אורל. בעת התקופה הסובייטית, נאלצו האיליִיניים להסתיר את פעילותם; חלקם נרדפו, נעצרו; הספרות הדתית שלהם הוחרמה. לעיתים קרובות סירבו גברים צעירים לשרת בצבא, דבר שהביא להעמדה לדין פלילי, ובמקרים מסוימים לעונש מוות. אף-על-פי-כן, היהוויסטים-איליִיניים המשיכו להפיץ את חוברותיו של איליִין, הן אלה שהודפסו בחשאי והן אלה שנכתבו ביד או הועתקו על ידי נייר העתקה. היהוויסטים אינם ארגון רשום, בהאמינם כי אין צורך ברישום עם הרשויות השייכות לשטן. כתבים דתיים אודות היהוויסטים שיצאו לאור במהלך התקופה הסובייטית נדירים ומכילים נתונים שגויים על היהוויסטים. צוין בהם כי האיליִיניים חדלו להתקיים כתנועה דתית והם גם ניסו לייצג את היהוויסטים כחלק או כפלג של עדי יהוה, דבר שאיננו נכון כלל.
היהוויסטים כיום

תנועת היהוויסטים (המכונה לעיתים קרובות על ידי חבריה בשם אחווה) ממשיכה להתקיים בחלקים מברית המועצות לשעבר , ובמיוחד בקזחסטן, בקירגיזסטן, בדרום רוסיה, ובאוקראינה. מרבית היהוויסטים הם רוסים אתניים, אם כי אחוז החברים שאינם רוסיים גדל בעקבות הפיכתם למאמינים. התקופה מאופיינת באופנים חדשים של הפצת הספרות הדתית, בפרט משתמשים היהוויסטים באופן פעיל באינטרנט, בתרגום יצירותיו של איליִין לשפות אחרות. האיליִיניים מפעילים אתר אינטרנט רב-לשוני: http://svetoch.org המציע הן את מסמכי המקור ברוסית, המיועדים לציבור הרחב, והן תרגומים לשפות אנגלית, גרמנית, עברית, יוונית, פולנית וקירגיזית. הזמנות לבקר באתר מתפרסמות מעת לעת בפורומים ובאתרים אחרים במגזר הרוסי של האינטרנט.
אוכלוסיית היהוויסטים אינה גדולה ואין הערכות מדויקות בנוגע למספרם של היהוויסטים-איליִיניים משום שזהו ארגון דתי סגור. האיליִיניים אינם מספקים לעולם מידע כלשהו לגבי האוכלוסייה שלהם, כמו גם לגבי החיים פנימיים של הקהילות ופעילותן. האוכלוסייה שלהם גדלה, כך סבורים, בשל הפצת האמונה.
תורת היהוויסטים

תורתו של איליִין בייצוגה כיום היא רעיון פילוסופי מתוחכם למדי, המתמקד בהיבטים כגון מלכות 1000 השנים, אלמוות גופני של בני האדם, הקרב העומד להתרחש בין יהוה לבין השטן בארמגדון. למרות העובדה שאיליִין היה חסיד של פוליתאיזם הוא התמקד בשני אלים בלבד: יהוה והשטן. על-פי איליִין, ישנם שני אדם-אלים שעוצמתם זהה במערכת השמש שלנו – יהוה והשטן. ישנם אלים אחרים מחוץ לכדור הארץ ולמערכת השמש, אך אין בכוחם להתמודד עם אנשי כדור הארץ, ואסור לבני האדם לעבוד אותם. בדברו על יהוה אמר איליִין: "... האל היחיד העליון על בני האדם, והוא האחד והיחיד, אשר לו מפתחות למוות ולקבר.. והוא האחד והיחיד אותו עלינו לעבוד, ולהתפלל אליו בכל דבר..." אלים כאנשים קיימים בדמות אנושית. היהוויסטים מכחישים בכל מכל את קיומה של נשמה, גן-עדן וגיהנום בפירושם המודרני. מסיבה זו, יהוה מכונה לעיתים תכופות אדם-אל בכתביו של איליִין. על-פי איליִין: "יהוה הוא אדם ואפילו עברי, אך האחד הנצחי..." יהוה הוא אלהי בני האלמוות בעוד השטן הוא אלהי בני התמותה או השטניים, כלומר חסידי הפלגים הנוצריים המסורתיים והיהדות התלמודית. איליִין כתב: "אלהים שלי מתהלך בארץ, ומבקר את החברים שלו, וסועד עמם, כמו שהוא ביקר את אברהם וסעד עמו מתחת לעץ האלון, ... ביקר את מלכיצדק, את איוב, את אדם ואת חוה, את קין ואת הבל, את בלעם ואת מוחמד". כמה אנשי-דת מפורסמים של ימי-עבר, על פי איליִין, היו נציגים של היהוויסטים בזמנם, לדוגמה ג'ון האס, הקווייקר ג'ורג' פוקס, המיסטיקן הגרמני יאקוב במה, סוקרטס, פיתגורס, מדיצ'י, אליזבת' קרידנר, מוחמד, קונפוציוס ורבים אחרים. יהוה, על-פי איליִין, הוא יסוס. יסוס המשיח היה התגלמות זמנית של יהוה עלי אדמות. אם כך, היה זה אלהים העברי יהוה בעצמו, אשר נצלב ומת על הצלב. היהוויסטים מכחישים בכל מכל את השילוש הקדוש ומתייחסים אליו כאל בדיה של השטן.
יהוה והשטן מנהלים מאבק מתמשך זה בזה. היהוויסטים נלחמים עבור יהוה על ידי הפצת כתביו של איליִין וציות לנורמות מוסריות וריטואליות של היהוויזם. בתמורה הם יקבלו חיי נצח בצורה גופנית. קרב מכריע יתרחש בקרוב בין שני האלים, אותו מכנה איליִין ארמגדון. יהוה ינצח ויקים את רפובליקת ירושלים בת 1000 השנים. תהיה זו תקופה של שפע עבור בני האדם. לאחר 1000 שנים ישתחרר השטן והקרב האחרון עם יהוה יתחולל, בו יושמדו השטן וחסידיו כליל. אז יחדש יהוה את הארץ באופן קיצוני וימשיך לשפר אותה מדי פעם.
איליִין מעולם לא קבע תאריכים מסוימים עבור ארמגדון וחזה יותר מאורעות אפוקליפטיים עתידיים מאשר את תאריכי התרחשותם: "[השטן] יכפה על בני האדם כולם להשתחוות לכוחו האכזרי ובעבור בשר תותחים בגרמו סבל ושפיכות דמים רבים, במיוחד יהרוג בברוטליות אנשים רבים באימפריה הטורקית, בחצי האי הבלקני, בירושלים ובקווקז", או בחוברת אחרת הוא אומר: "תחילה [כלומר, טרם הצרה] יביא יהוה אש תותחים על גרמניה."
מטרתו של כל אדם על כוכב הלכת הזה, על-פי איליִין, היא להשיג אלמוות גופני באמצעות מושלמות-עצמית, שמירה על תורתו של יהוה ועל הוראות אחרית הימים שלו שניתנו באמצעות איליִין.