stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופי רחלנקו
סגנונה האמנותי > תערוכות יחיד

"Reflets de liberté" ("השתקפויות החירות") ב"אליאנס פראנסז" (Alliance Française) בירושלים, חורף 1988. אוצר: מנהל אליאנס ז'אן-לואי בוסאבי.
"Reflets de liberté" ("השתקפויות החירות") במוזיאון Bartholdi שבקולמר, צרפת, יולי 1988. אוצר: מנהל מוזיאון ברתולדי, ז'אן-מרי שמיט.
"Renaissance de feuilles mortes" ("רנסאנס עלי שלכת"), אליאנס פראנסז בירושלים, 1990. אוצר: ז'אן-לואי בוסאבי.
"מוצרטיסימו", אגודת יובל - מועדון מוזיקלי שבבית יד לבנים ברמת השרון, ינואר 1991. אוצרת: טלי ירון.
"!L'Art français, ça colle", תערוכת קולאז'ים בנושא האמנות הצרפתית, במכון לתרבות צרפת, יולי 1992. אוצר: מנהל המכון, כריסטיאן דלקמפאן.
"נחל התנינים", תערוכת אקוורלים על פי סרטו של אהוד מנור, בית תרבות על שם טיכו שבבנימינה, יום העצמאות 1993.
ספרים שפרסמה

Sophie Rachlenko, MOTS-AÏQUES, Messagerie du Levant, 1992
Sophie Rachlenko, Abécéd'ART, Publibook Paris, 2011
סופי רחלנקו, "התכתבות בכיוון אחד", הוצאת אוריון, 2015.
סופי רחלנקו, "חוויה עם מכחול בצהוב, אדום וכחול", הוצאת גוונים, 2017.
סופי רחלנקו, "משם ומכאן", הוצאת אי-פבליש, 2018.
סופי רחלנקו, "בת הדודה, אלוף הסיף והעז" - קובץ סיפורים, הוצאת אי-פבליש, 2019.
סופי רחלנקו, "ממש כאילו כמוני וגם קצת אחרים", סיפורי ילדים מחורזים, הוצאת אצבעוני, 2020.
סופי רחלנקו, "מרק בורשט וסיפורים אחרים" - קובץ סיפורים, הוצאת אי-פבליש, 2021.
Sophie Rachlenko, Aux racines du Bortsch, éditions Complicités, 2023 (תרגום הספר "מרק בורשט" לצרפתית)
Sophie Rachlenko, Appelez-moi Nathalie, Éditions Vérone Paris, 2025.
גלריה

חובבת האמנות הצעירה, מהתערוכה בבנימינה, יום העצמאות 1993
"מחווה לכינור ולצ'לו", מהתערוכה "מוצרטיסימו" בבית יד לבנים ברמת השרון, 1991
"מחווה לפסנתר", מהתערוכה "מוצרטיסימו" בבית יד לבנים ברמת השרון, 1991
"מיס ליברטי הסינית עצובה וכועסת", קולאז מהסדרה "השתקפויות החירות", 1988
"מיס ליברטי סגרירי בחוץ ובפנים", קולאז מהסדרה "השתקפויות החירות", 1988
בשפת הפרחים
קולאז' בשילוב צבעי מים מהסדרה "רנסאנס עלי שלכת" שהוצגה בירושלים, באליאנס פרנסז, ב-1990
קולאז' בשילוב צבעי מים מהסדרה "רנסאנס עלי שלכת" שהוצגה בירושלים, באליאנס פרנסז, ב-1990
קולאז' בשילוב צבעי מים מהסדרה "רנסאנס עלי שלכת" שהוצגה בירושלים, באליאנס פרנסז, ב-1990
קולאז' בשילוב צבעי מים מהסדרה "רנסאנס עלי שלכת" שהוצגה בירושלים, באליאנס פרנסז, ב-1990
הערות שוליים

1 2  Appelez-Moi Nathalie - Sophie Rachlenko, librairiesindependantes.com
↑  Au Musée Bartholdi, Les "Reflets de Liberté" de Sophie Rachlenko, L'Alsace-Le Pays, 23 July 1988
↑  Exposition au Musée Bartholdi - Les autres visages de la Liberté, Dernières Nouvelles d’Alsace (DNA), 26 July 1988
↑  Abécéd'art, publibook.com, ‏נלקח ב-10 בדצמבר 2017.
↑  סופי רחלנקו - הוצאת אוריון, באתר הוצאת אוריון, ‏נלקח ב-10 בדצמבר 2017.
↑  חוויה עם מכחול בצהוב, אדום וכחול / סופי רחלנקו, באתר סימנייה, ‏נלקח ב-10 בדצמבר 2017.
↑  נאוה וינגרטן,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'"משם ומכאן", סופי רחלנקו, באתר www.malama.022.co.il, ‏30 בדצמבר 2018.
↑  ממש כאילו כמוני, באתר אצבעוני, ‏נלקח ב-18 במרץ 2020
↑  ריאיון עם סופי רחלנקו, מחברת הספר "מרק בורשט וסיפורים אחרים", ‏נלקח ב-20 באוקטובר 2021
↑  Sophie Rachlenko, éditions Complicités, ‏נלקח ב-28 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462619805171  LCCN: no2015171183  VIAF: 180145541825096601082   WorldCat (עם VIAF): 180145541825096601082 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סופי רחלנקו".
"אירוסים". צבעי מים וניירות צבעוניים
מהסדרה Reflets de Liberté - "השתקפויות החירות", 1988. קולאז' בתוספת אקוורל וקצת טושים.
"הארוחה על הדשא". טכניקה מעורבת של קולאז', אקוורל וקצת טושים. מן הסדרה L'Art français, ça colle!
תכנון שפה

ערך זה עוסק בתחום תכנון ומדיניות השפה. אם התכוונתם ליצירת שפה מתוכננת או מלאכותית, ראו .
תכנון שפה מתייחס למאמצים מכוונים להשפיע על התנהגותם של אחרים בנוגע לרכישה, מבנה, או הקצאה תפקודית של שפה. באופן טיפוסי כולל התהליך קביעת יעדים ואסטרטגיות על מנת לשנות את הדרך בה נעשה שימוש בשפה. ברמה ממשלתית מתבטא תכנון שפה בדמות מדיניות שפה. לאומות רבות יש גופי הסדרת שפה האחראים ספציפית לנסח וליישם מדיניות תכנון שפה.
מאפיינים

המונח "תכנון שפה" זוהה בעבר לעיתים קרובות בקשר למדינות העולם השלישי, כשהוא מתואר ככלי לייסוד שפות לאומיות תקניות כחלק מתהליך מודרניזציה ובניית אומה. בפועל, תכנון שפה אינו תופעה מודרנית ואינו מוגבל לעולם השלישי.
תכנון שפה לא מנוהל בהכרח ברמה לאומית. גם קבוצות אתניות, דתיות או מקצועיות עשויות להפעילו. במקרה של קהילות, שלהן שפה משותפת, המחולקות על ידי גבולות בין-לאומיים למדינות שונות, יכול תכנון השפה לערב יותר ממדינה אחת (ברמה של גוף ממשלתי או גוף בלתי ממשלתי) או גופים וכנסים אזוריים או בין-לאומיים.
ארגון בין-לאומי אחד (שבסיסו בארצות הברית) המעורב בתכנון שפות משמעותי ברחבי העולם, בייחוד עבור עמים דוברי שפות נטולות כתב, הוא "סיל אינטרנשיונל" (SIL International).
תכנון שפה יכול להתרחש גם מלמטה כלפי מעלה, כדוגמת שפה נטולת מגדר בארצות הברית ובישראל, שהחלה בקבוצות פמיניסטיות עממיות, או תנועת N'Ko במערב אפריקה.
תחומים בתכנון שפה

ניתן לחלק תכנון שפה לשלושה תחומים:
תחומים בתכנון שפה > תכנון גוף השפה

תכנון גוף השפה מתייחס להתערבות בכללי השפה האחראים לצורות של השפה. ניתן להשיג זאת באמצעות המצאת תחדישים או ביטויים, שינוי של מילים או ביטויים קיימים, או בחירה בין כמה צורות חליפיות. מטרת תכנון גוף השפה היא לפתח את משאבי השפה על מנת שתהפוך לאמצעי הולם לתקשורת בניהול שיחות על נושאים מודרניים, ולצייד אותה בטרמינולוגיה הדרושה על מנת לעשות בה שימוש במִנהל, חינוך וכדומה. תכנון גוף השפה קשור לעיתים קרובות לסטנדרטיזציה של שפה, וכולל הכנה של אורתוגרפיה, דקדוק ומילון נורמטיביים לשם הדרכה של כותבים ונואמים בקהילת הדוברים. מאמצים לטיהור השפה וסילוק מילים שמקורן משפה זרה (ראו פרוטקציוניזם של שפה) גם הם שייכים לתכנון גוף השפה, כמו גם רפורמה של כתיב והכנסה של שיטות כתב חדשות (למשל כפי שנעשה בשפה הטורקית). עבור שפה נטולת כתב, הצעד הראשון בתכנון גוף השפה הוא פיתוח של כתב.
תחומים בתכנון שפה > תכנון מעמד השפה

תכנון מעמד השפה מתייחס למאמצים המכוונים לחלק את התפקודים של השפות והאוריינויות בתוך קהילת הדוברים. התכנון כולל בחירת מעמדות – קביעת שפה מסוימת או וריאציה שלה כ"שפה רשמית", "שפה לאומית", וכו'. לעיתים קרובות יכלול תכנון מעמד השפה החלטה לרומם שפה או דיאלקט למעמד של דיאלקט יוקרתי, על חשבון דיאלקטים מתחרים. תכנון מעמד השפה הוא לעיתים קרובות חלק בלתי נפרד משיטת כתב חדשה. תכנון מעמד השפה נוטה להיות ההיבט השנוי ביותר במחלוקת של תכנון שפה (ראו הערך על מדיניות שפה).
תחומים בתכנון שפה > תכנון רכישת שפה

תכנון רכישת שפה קשור בלימוד וברכישת שפות, בין אם מדובר בשפות לאומיות, בשפות שניות או בשפות זרות. התכנון כולל מאמצים להשפיע על מספר המשתמשים והפצה של שפות ואוריינות, על ידי יצירת הזדמנויות או תמריצים ללמוד אותן. מאמצים מסוג זה עשויים להיות מבוססים על מדיניות של הטמעה תרבותית או פלורליזם תרבותי. תכנון רכישת שפה קשור ישירות להתפשטות השפה. תכנון רכישת שפה הוא בדרך כלל בתחום האחריות של ממשל לאומי, אזורי או מקומי, אבל גם גופים כדוגמת המועצה הבריטית, אליאנס פראנסז, מכון סרוונטס, מכון גתה, אגודת דנטה אליגיירי, מכון קמואש ומכון קונפוציוס, פעילים מאוד בכל רחבי העולם כשהם מקדמים חינוך, כל אחד בשפתו.
תכנון שפה בתחיית הלשון העברית

חוקרי תחיית הלשון העברית הצביעו על ייחודו של תהליך זה כמקרה מיוחד של תכנון שפה. המאפיינים של תכנון שפה, כפי שתוארו על ידי סוציולינגוויסטיקנים, קיימים בתהליך החייאת הדיבור העברי: בחירת הלשון המתוכננת (עברית) והעדפתה על פני לשונות אחרות (יידיש ועוד); הרחבת השימוש בלשון לתחומים חדשים, במקרה זה דיבור, כתיבה מדעית ועיתונאית ומִנהל; העמדת תקן לשוני לשפה וחיבור ספרי דקדוק, מילונים, ספרי לימוד ומדריכים; והרחבת השפה עצמה – בדקדוק ובאוצר מילים – כדי שתוכל לשמש לצרכים החדשים. במסגרת תכנון השפה נכללו גם פעולות שמטרתן העלאת יוקרתה של השפה המתוכננת – העברית – בעיני המשתמשים בה.
פעולות תכנון השפה נעשו בראשיתו של התהליך בדרך כלל על ידי יחידים, ולא על ידי מוסדות רשמיים ומאורגנים; רק בשלבים מאוחרים הוקמו גופים ומוסדות שהוציאו לפועל את פעולות תכנון השפה, ובהם ועד הלשון העברית וגדוד מגיני השפה. בשונה ממקרים אחרים של תכנון שפה, המניעים של מתכנני הרחבת השימוש בשפה העברית היו מניעים אידאולוגיים. האידאולוגיה של החייאת הדיבור התבססה על רעיונות לאומיים, ונשענה על השימוש בעברית במהלך ההיסטוריה של העם היהודי.
לקריאה נוספת

BASTARDAS-BOADA, Albert (2007) "Linguistic sustainability for a multilingual humanity", Glossa. An Interdiscipinary Journal, vol. 2, n. 2.
BASTARDAS-BOADA, Albert (2002) "World language policy in the era of globalization: Diversity and Intercommunication from the perspective of 'complexity'", Noves SL. Revista de Sociolingüística.
BASTARDAS-BOADA, Albert (2002), “The Ecological perspective: Benefits and risks for Sociolinguistics and Language Policy and Planning”, in: Fill, Alwin, Hermine Penz, & W. Trampe (eds.), Colourful Green Ideas. Berna: Peter Lang, pp. 77–88.
TAULI, V. (1968) Introduction to a theory of language planning, Uppsala.
CALVET, L.J. (1987) La guerre des langues et des politiques linguistiques. Payot, Paris.
COBARRUBIAS Juan, & FISHMAN Joshua (1982) (ed.) Progress in language planning: international perspectives, coll. Contributions to the sociology of language n° 31, Berlin/New York/Amsterdam: Mouton
COOPER, R. L. (1989) Language planning and social change, Cambridge University Press, New-York.
FISHMAN Joshua (1974) (ed.) Advances in Language Planning, The Hague: Mouton
על תכנון לשון בתחיית הדיבור העברי ראו: אילן אלדר, "החייאת הדיבור העברי בארץ ישראל", בתוך: שערי לשון, מחקרים בלשון העברית, בארמית ובלשונות היהודים מוגשים למשה בר-אשר, כרך ג, ירושלים תשס"ח, עמ' 14–35
אילן אלדר, תכנון לשון בישראל (אורכב 09.09.2014 בארכיון Wayback Machine), ירושלים, האקדמיה ללשון העברית, תש"ע
ישי נוימן, "על: אילן אלדר / תכנון לשון בישראל", ירושלים, האקדמיה ללשון העברית, תש"ע, חלקת לשון 45, 2012–2013, עמ' 235–263
בועז גולן

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1969 (בן 55) קריית אתא, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נחלים 
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  0404, עכשיו 14
 מספר צאצאים:  3 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  boazgolan0404
 טוויטר (X):  BoazGolan
 
בועז גולן (נולד ב-11 בנובמבר 1969) הוא עיתונאי ויזם תקשורת ישראלי. מייסד ומנכ"ל עיתוני "על"ה" ו"חדשות הספורט", אתר "ספורטליין", אתר החדשות "0404" והרשת החברתית "מייקי". עורך ראשי ב"עכשיו 14" ומגיש תוכנית "חדשות הלילה" בערוץ.  חבר הנהלת איחוד הצלה ודובר מרחב כרמל.
ביוגרפיה

נולד וגדל בקריית אתא. את שנות בית הספר היסודי עשה בבית הספר "יבנה" בעיר. בחטיבה למד בכיתה הישיבתית בתיכון של קריית אתא ומכיתה ט' ועד י"ב למד בישיבת נחלים. היה חניך "שבט אחווה" בתנועת הנוער "בני עקיבא". את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת גבעתי.
גולן הקים בשנות ה-90 את עיתון "על"ה" - עיתון לציבור הדתי, בהמשך הקים את עיתון "חדשות הספורט" ובמקביל הקים את פורטל הספורט "ספורטליין", אותו סגר לאחר הקמת "אתר 0404".
שימש כתב ומגיש ב"רדיו חיפה", בין השאר כתב חדשות. הגיש מבזקי חדשות בתחנה וכן תוכנית שיחות עם אוהדי כדורגל.
שימש דובר עיריית קריית מוצקין במשך 6 שנים, וכשנה דובר עיריית קריית ביאליק.
שימש סמנכ"ל מועדון הכדורגל "הפועל חיפה", למרות חיבתו הידועה ליריבה העירונית, "מכבי חיפה".
במרץ 2018 מונה גולן לעורך הראשי של "חדשות 20". באותו החודש, הוא החל להגיש בערוץ תוכנית יומית בשם "כולם ב-20", ששודרה גם בדפי הפייסבוק של "חדשות 0404".
גולן הגיש בעבר את "האולפן הפתוח", תוכנית סיכום היום של ערוץ 20, והמשיך בה עם מעבר הערוץ לאפיק 14. כמו כן הגיש את תוכנית הבוקר "בוקר טוב ישראל" בערוץ זה. אחר כך, החל לשדר את תוכנית הצהרים של הערוץ, "ארבע עם בועז גולן".
מתנדב בארגון "איחוד הצלה" - שם התנדב לשמש דובר הארגון במרחב כרמל. לפני כן שימש בהתנדבות דובר "זק"א" בצפון.
ביום ירושלים ה'תשפ"א, 10 במאי 2021, הכריז באתר החדשות 0404 על השקת רשת חברתית ישראלית חדשה בשם "מייקי" (באנגלית: mykey). בשבועות שלאחר מכן, מספר אישי ציבור, בעיקר מהימין, פתחו בה חשבון משתמש.
בשנת 2023 החל שוב להגיש את תוכנית הצהרים "האולפן הפתוח", תוכנית פאנל פרשנים העוסקת בנושאי חדשות היום בערוץ עכשיו 14. ב-2024 עבר להגיש את התוכנית "חדשות הלילה", תוכנית סיכום היום בחדשות של "עכשיו 14".
חיים אישיים

גולן נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקריית אתא.
על אף אי-היותו בעל חזות דתית, אורח-חייו הוא לאור גדולי ישראל.
הערות שוליים

↑  נועה פרייס‏, לקראת עליית המהדורה: בועז גולן ישמש עורך החדשות הראשי בערוץ 20, באתר וואלה, 11 במרץ 2018
↑  בועז גולן הקים רשת חברתית. גולן: ״תם עידן סתימת הפיות״, באתר 0404
↑  פייסבוק, מימינך: בועז גולן פותח רשת חברתית חדשה, באתר אייס, 11 במאי 2021
↑  ח״כ איתמר בן גביר הצטרף לרשת החברתית מייקי, באתר 0404
↑  יאיר נתניהו הצטרף לרשת החברתית מייקי, באתר 0404
↑  "חדשות הלילה" עם בועז גולן, ריאיון עם יו"ר עוצמה יהודית ח"כ איתמר בן גביר, באתר ערוץ "עכשיו 14"
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין ושות • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדשטיין • בועז גולן • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • יאיר אלטמן • מגי טביבי • עומרי חיים • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי • עירית לינור • שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • טל מאיר • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
מלכות המשנה של ספרד החדשה

ספרד החדשה (בספרדית: Nueva España) הייתה מלכות משנה ספרדית שהוקמה ב-1525 והשתרעה על השטחים הקולוניאליים הספרדיים בצפון ובמרכז יבשת אמריקה, המהווים כיום פחות או יותר, את מרכז ומערב ארצות הברית (כולל פלורידה), מקסיקו, מדינות מרכז אמריקה, איי הקריבים שהיו תחת שליטה ספרדית וכן את הנחלות הספרדיות באוקיינוס השקט ובהן הפיליפינים, איי מריאנה, איי קרולינה, פורמוסה הספרדית, סבה (Sabah), ואיי מאלוקו.
לאחר הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית ב-1521, הכובש הרנאן קורטס כינה את הטריטוריה ספרד החדשה, והקים את הבירה החדשה, מקסיקו סיטי, באתר טנוצ'טיטלאן, בירת האימפריה האצטקית. מרכז מקסיקו הפך לבסיס של משלחות חקר וכיבוש, והרחיב את השטח שנתבע על ידי האימפריה הספרדית. עם החשיבות הפוליטית והכלכלית של הכיבוש, הכתר קיבל שליטה ישירה על הממלכה הצפופה. הכתר הקים את ספרד החדשה כמלכות משנה בשנת 1535, ומינה כמשנה למלך את אנטוניו דה מנדוסה, אריסטוקרט נאמן למלך ולא לכובש קורטס. ספרד החדשה הייתה הראשונה מבין מלכויות המשנה שהקימה ספרד, השנייה הייתה פרו בשנת 1542, לאחר הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה. הן בספרד החדשה והן בפרו היו אוכלוסיות הילידים בעת הכיבוש כמקור של עבודה ועושר חומרי בצורה של מרבצי כסף עצומים, שהתגלו ונוצלו החל מאמצע שנות ה-1500.
ספרד החדשה פיתחה חלוקות אזוריות חזקות המבוססות על אקלים מקומי, טופוגרפיה, מרחק מהבירה ומנמל וראקרוס בחוף המפרץ, גודל ומורכבות של אוכלוסיות ילידים, ונוכחות או היעדר משאבים מינרליים. במרכז ובדרום מקסיקו היו אוכלוסיות ילידים צפופות, שלכל אחת מהן ארגון חברתי, פוליטי וכלכלי מורכב, אך ללא מרבצי כסף בקנה מידה גדול למשוך מתיישבים ספרדים. לעומת זאת, האזור הצפוני של מקסיקו היה צחיח והררי, אזור של אוכלוסיות ילידים נוודים ונוודים למחצה, שאינם תומכים בקלות בהתיישבות אנושית. בשנות ה-40 של המאה ה-16, גילוי הכסף בסקטקס משך יזמים ועובדי מכרות ספרדים לנצל את המכרות, כמו גם פקידי הכתר כדי להבטיח שהכתר יקבל את חלקו בהכנסות. כריית כסף הפכה לאינטגרלית לא רק לפיתוח ספרד החדשה, אלא גם להעשרת הכתר הספרדי, מה שסימן מהפך בכלכלה העולמית. נמל אקפולקו של ספרד החדשה הפך לקצה העולם החדש של הסחר הטרנס-פסיפי עם הפיליפינים באמצעות הגליאון של מנילה. ספרד החדשה הפכה לקשר חיוני בין האימפריה החדשה של ספרד לאימפריית הודו המזרחית שלה.
מתחילת המאה ה-19 נקלעה הממלכה למשבר, שהוחמר בשל פלישת נפוליאון לאיבריה ב-1808 והוויתור הכפוי של המלך הבורבוני, קרלוס הרביעי. זה הביא למשבר פוליטי בספרד החדשה ובחלק גדול מהאימפריה הספרדית ב-1808, שהסתיים בממשלתו של המשנה למלך חוסה דה איטוריגאריי. מרידות של ספרדים ילידי אמריקה ביקשו להשתלט על השלטון, והובילו למלחמת העצמאות המקסיקנית, בשנים 1810–1821. בסיומה בשנת 1821, ממלכת המשנה פורקה והוקמה האימפריה המקסיקנית הראשונה. קצין צבא מלכותי לשעבר הפך למורד למען עצמאות אגוסטין דה איטורביד יוכתר כקיסר.
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה

ממלכת ספרד החדשה הוקמה ב-18 באוגוסט 1521, לאחר הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית, כממלכה עולמית חדשה הנשלטת על ידי כתר קסטיליה. הכספים הראשוניים לחיפושים הגיעו מהמלכה איזבלה. למרות שספרד החדשה הייתה כפופה אל קסטיליה, היא (מקסיקו) הייתה ממלכה ולא מושבה, כפופה למלך בחצי האי האיברי.
למלך היה כוח גורף בשטחים שמעבר לים, עם לא רק ריבונות על הממלכה אלא גם זכויות קניין. כל הכוח על המדינה הגיע מהמונרך. לכתר היו סמכויות גורפות על הכנסייה הקתולית בשטחיה שמעבר לים, ובאמצעות מועצת הנאמנים המלכותית, הענקה מאת האפיפיור לכתר לפקח על הכנסייה בכל ההיבטים מלבד הדוקטרינה. ממלכת המשנה של ספרד החדשה הוקמה בצו מלכותי ב-12 באוקטובר 1535, כממלכת ספרד החדשה עם משנה למלך שמונה כ"סגנו" או כמחליף של המלך. זו הייתה מלכות המשנה הראשונה בעולם החדש ואחת מתוך שתיים היחידות שהאימפריה הספרדית ניהלה ביבשת עד הרפורמות הבורבוניות של המאה ה-18.
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > היקף טריטוריאלי של האימפריה הספרדית שמעבר לים

בהיקף הגדול ביותר, הכתר הספרדי טען על זכויותיו ביבשת אמריקה על שטח גדול מצפון אמריקה מדרום לקנדה, כלומר: כל מקסיקו המודרנית ומרכז אמריקה למעט פנמה; רוב ארצות הברית ממערב לנהר המיסיסיפי, בנוסף לפלורידה. איי הודו המערבית הספרדיים, שיושבו לפני כיבוש האימפריה האצטקית, נכנסו גם לתחום השיפוט של ספרד החדשה: קובה, היספניולה, פוארטו ריקו, ג'מייקה, איי קיימן, טרינידד ואיי המפרץ.
ספרד החדשה תבעה גם סמכות שיפוט על השטחים שמעבר לים של איי הודו המזרחית הספרדיים באסיה ואוקיאניה: איי הפיליפינים, איי מריאנה, איי קרוליין, חלקים מטאיוואן וחלקים מאיי מאלוקו. למרות שתבעה ריבונות על הממלכה העצומה הזו, היא לא שלטה ביעילות על שטחים גדולים. מעצמות אירופיות אחרות, כולל אנגליה, צרפת והולנד הקימו מושבות בשטחים שספרד תבעה.
חלק גדול ממה שכונה בארצות הברית "ארצות הגבול הספרדיות", הוא טריטוריה שמשכה מעט מתיישבים ספרדים, עם אוכלוסיות ילידיות פחות צפופות וככל הנראה חסר עושר מינרלים. מרבצי זהב עצומים בקליפורניה התגלו מיד לאחר סיפוחה לארצות הברית בעקבות מלחמת ארצות הברית–מקסיקו (1846-1848). האזור הצפוני של ספרד החדשה בעידן הקולוניאלי נחשב לשולי לאינטרסים הספרדיים בהשוואה לאזורים הצפופים והרווחיים ביותר של מרכז מקסיקו. כדי לחזק את טענותיו בצפון אמריקה במהלך המאה ה-18, כאשר מעצמות אחרות פלשו לשטחים עליהם טען לריבונות, שלח הכתר משלחות לצפון-מערב האוקיינוס השקט, אשר חקרו ותבעו את חופי קולומביה הבריטית ואלסקה.
משלחות דתיות ועמדות מבוצרות הוקמו כדי לחזק את השליטה הספרדית בשטח. ביבשת, היחידות האדמיניסטרטיביות כללו את לאס קליפורניה, כלומר חצי האי באחה קליפורניה, עדיין חלק ממקסיקו ומחולק לבאחה קליפורניה ולבאחה קליפורניה הדרומית; אלטה קליפורניה (אריזונה, קליפורניה, נבדה, יוטה, מערב קולורדו ודרום ויומינג); (משנות ה-60 של המאה ה-18) לואיזיאנה (כולל אגן נהר המיסיסיפי המערבי ואגן נהר מיזורי); אקסטרמדורה החדשה (המדינות המודרניות קואווילה וטקסס); וסנטה פה דה נואבו מקסיקו (חלקים מטקסס וניו מקסיקו).
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > מלכות משנה

מלכות המשנה נוהלה על ידי משנה למלך שהתגורר במקסיקו סיטי ומונה על ידי המלך הספרדי, שהיה לו פיקוח מינהלי על כל האזורים הללו, אם כי רוב העניינים טופלו על ידי הגופים הממשלתיים המקומיים, ששלטו באזורים השונים של המלכות המשנה. ראשונים ביניהם היו ה-audiencias, שהיו בעיקר בתי דין עליונים, אך היו להם גם תפקידים מינהליים וחקיקתיים. כל אחד מאלה היה אחראי למשנה למלך של ספרד החדשה בעניינים מנהליים (אם כי לא במשפטים), אך הם גם דיווחו ישירות למועצת איי הודו.
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > קפטנים כלליים ומחוזות

הקפטנים הכלליים היו החטיבות האדמיניסטרטיביות של הדרג השני ואלה היו אוטונומיות יחסית ממלכות המשנה. המשנה למלך היה הקפטן הכללי של אותם מחוזות שנותרו ישירות בפיקודו. סנטו דומינגו (1535); הפיליפינים (1565); פוארטו ריקו (1580); קובה (1608); גואטמלה (1609); יוקטן (1617); הפרובינציה הפנימית (1776). הוקמו שני מחוזות, חטיבות אדמיניסטרטיביות ברמה שלישית, מחוז פלורידה הספרדית (בספרדית: La Florida) ומחוז לואיזיאנה הספרדית (בספרדית: Luisiana).
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > בתי משפט עליונים

בתי המשפט העליונים, או אודינסיאס, הוקמו באזורים מרכזיים של ההתיישבות הספרדית. בספרד החדשה הוקם בית המשפט העליון בשנת 1527, לפני הקמת מלכות המשנה. בראש ה-First Audiencia עמד יריבו של הרנאן קורטס, נוניו דה גוסמן, שהשתמש בבית המשפט כדי לשלול מקורטס כוח ורכוש. הכתר פירק את האודינסיה הראשונה והקים את האודינסיה השנייה. האודינסיאס של ספרד החדשה היו סנטו דומינגו (1511, באופן אפקטיבי משנת 1526, קדמה למלכות המשנה); מקסיקו (1527, קדמה למלכות המשנה); פנמה (1538–1543); גואטמלה (1543); גוודלחרה (1548); מנילה (1583).
מחוזות אודינסיה שילבו עוד יותר את החטיבות הישנות והקטנות יותר, הידועות בשם גוברנאציונס (gobernaciones, בערך שווה ערך למחוזות), אשר הוקמו במקור על ידי מושל-קונקוויסטדור הידוע בשם adelantados. מחוזות שהיו תחת איום צבאי קובצו לקפטנים כלליים, כגון הקפטן הכללי של הפיליפינים (נוסדה ב-1574) וגואטמלה (נוסדה ב-1609), שהיו פיקודים צבאיים ופוליטיים משותפים עם רמה מסוימת של אוטונומיה. המשנה למלך היה הקפטן הכללי של אותם מחוזות שנותרו ישירות בפיקודו.
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > מינהל ברמה מקומית

ברמה המקומית היו למעלה ממאתיים מחוזות, הן באזורים ילידיים והן באזורים ספרדיים, שבראשם עמד קורגידור (ראש עירייה) או קבילדו (מועצת עיר), שלשניהם היו סמכויות שיפוטיות ומנהליות. בסוף המאה ה-18 החלה שושלת בורבון לבטל בהדרגה את הקורגידורים ומינתה אינטדנטים, שסמכויותיהם הפיסקאליות הרחבות צמצמו את סמכותם של המשנה למלך, המושלים והקאבילדו. למרות המינוי המאוחר שלהם, פקידים אלו השפיעו כל כך על גיבוש הזהות האזורית עד שהן הפכו לבסיס לאומות מרכז אמריקה ולמדינות המקסיקניות הראשונות לאחר העצמאות.
הכתר וממלכת המשנה של ספרד החדשה > אינטנדנטים של שנות ה-80

כחלק מהשינויים האדמיניסטרטיביים והכלכליים המפליגים של המאה ה-18 הידועים בשם הרפורמות הבורבוניות, הכתר הספרדי יצר יחידות אדמיניסטרטיביות חדשות שנקראו אינטנדנטים, כדי לחזק את השליטה המרכזית על מלכות המשנה. כמה צעדים נועדו לשבור את כוחן של האליטות המקומיות כדי לשפר את כלכלת האימפריה. הרפורמות כללו שיפור שיתוף הציבור בעניינים קהילתיים, חלוקת אדמות לא מפותחות לילידים ולספרדים, הפסקת השיטות המושחתות של פקידי הכתר המקומיים, עידוד סחר וכרייה והקמת מערכת של חלוקה טריטוריאלית הדומה למודל שיצרה הממשלה. של צרפת, שכבר אומצה בספרד.
הקמת אינטנדנטים זכתה להתנגדות נחרצת מצד מלכות המשנה והקפטנים הכלליים בדומה לאופוזיציה בחצי האי האיברי כאשר הרפורמה אומצה. קהלים מלכותיים והיררכיים כנסייתיים התנגדו לרפורמה בשל התערבותה בסוגיות כלכליות, בשל הפוליטיקה הריכוזית שלה, והוויתור הכפוי של רבים מתפקידיהם לידי האינטנדנטים. בספרד החדשה, יחידות אלה התאימו בדרך כלל לאזורים או למחוזות שהתפתחו קודם לכן במרכז, בדרום ובצפון.
רבים מגבולות ראשות העירייה הפכו לאחר העצמאות לגבולות מדינת מקסיקו. האינטנדנטים נוצרו בין 1764 ל-1789, כשהמספר הגדול ביותר ביבשת ב-1786: 1764 הוואנה (מאוחר יותר חולקה ליחידות משנה); 1766 ניו אורלינס; 1784 פוארטו ריקו; 1786 מקסיקו, וראקרוס, פואבלה דה לוס אנחלס, גוודלחרה, גואנחואטו, סקטקס, סן לואיס פוטוסי, סונורה, דורנגו, ואחאקה, גואטמלה, סן סלבדור, קומאיאגואה, לאון, סנטיאגו דה קובה, פוארטו פרינסיפה; 1789 מרידה.
היסטוריה של ספרד החדשה

ההיסטוריה של ספרד החדשה היבשתית משתרעת על פני שלוש מאות שנים מהכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית (1519–1521) ועד להתמוטטות השלטון הספרדי במלחמת העצמאות המקסיקנית (1810–1821).
החל מהכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית ב-1521 על ידי הרנאן קורטס, הוקם שלטון ספרדי, שהוביל להקמת גופים שלטון כמו מועצת הודו והאודינצ'יה כדי לשמור על השליטה. זה היה כרוך בהמרה כפויה של אוכלוסיות ילידים לנצרות ושילוב של תרבויות ספרדיות וילידיות.
במהלך המאות ה-16 וה-17, המתיישבים הספרדים ייסדו ערים מרכזיות כמו מקסיקו סיטי, פואבלה וגוודלחרה, והפכו את ספרד החדשה לחלק חיוני מהאימפריה הספרדית. גילוי הכסף בסקטקס ובגואנחואטו זינק משמעותית את הכלכלה, והוביל לסכסוכים כמו מלחמת צ'יצ'ימקה. בגבולות הצפוניים הוקמו משלחות וביצורים, שסייעו בהרחבה ובשליטה בשטחים שהפכו מאוחר יותר לחלק מדרום-מערב ארצות הברית. במאה ה-18 בוצעו הרפורמות הבורבוניות, שמטרתן הייתה מודרניזציה וחיזוק הממשל והכלכלה הקולוניאליים. רפורמות אלו כללו יצירת שלטון ריכוזי, הגברת הנוכחות הצבאית וריכוז הסמכות המלכותית. גירוש הישועים והקמת חברות כלכליות, היו חלק מהמאמצים לשפר את היעילות וההכנסות לכתר.
שקיעתה של ספרד החדשה הגיעה לשיאה בתחילת המאה ה-19 עם מלחמת העצמאות של מקסיקו. בעקבות זעקת דולורס של מיגל אידלגו אי קוסטייה משנת 1810, צבא המורדים ניהל מלחמה בת אחת עשרה שנים נגד השלטון הספרדי. הברית בסופו של דבר בין קצין הצבא המלכותי אגוסטין דה איטורביד ומנהיג המורדים ויסנטה גררו הובילה למערכה המוצלחת לעצמאות. בשנת 1821, ספרד החדשה הפכה רשמית לאומה העצמאית של מקסיקו, וסיימה שלוש מאות שנות שלטון קולוניאלי ספרדי.