stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביגוד
הערות שוליים

↑  ROACH-HIGGINS, M.E. AND J.B. EICHER, הגדרת לבוש, באתר ROACH-HIGGINS, M.E. AND J.B. EICHER, ‏1995
↑  Elizabeth Wayland Barber, The String Revolution, Women`s Work: The first 20.000: women,cloth and society in Early Times, 1995, New York: W.W. Norton & Company, 1994, עמ' 43,44,45, ISBN 0-393-31348-4. (באנגלית)
↑  Egyptian Clothing - What clothing did Egyptians wear?, History of Clothing (באנגלית)
↑  Marian Conrads en Grda Klinkhamer, 3000v.C.- 1000 Oude beschvingen, Elseviers Kostuum Gids, 3, Amstredam: Elsevier, 1985, עמ' 10-13, ISBN 9789010035066. (בהולנדית)
↑  Marian Conrad en Gerda Klinkhamer, 3000v.C.-1000 Oude, Elseviers Kostuum Gids, 1985, Amsterdam: Elsevier, MCMLXXXI, עמ' 11, ISBN 9789010035066. (בהולנדית)
↑  Anita Luvera Mayer, The History of Rectangular Garments, Clothing from the hands that weave, 1984, Loveland Colorado: INTERWEAVE, 1984, עמ' 15-49, ISBN 0-934026-14-9. (בtbdkh,)
↑  בוכייר, באתר מילון ספיר
↑  עמליה יעקבי, תעשיית האופנה נחשבת למזהם השני בגודלו מכל ענפי התעשייה בעולם, באתר Sustainability-org-il, ‏12/6/2017
↑  Daily Mail reporter, Women ditch clothes they've worn just seven times: Items being left on the shelf because buyer feels they've put on weight or they've bought them on a whim, DAILY MAIL, ‏10/6/2015 (באנגלית)
↑  איתי יעקב, קבלו תיקון: המדריך לטיפול בחורים בבגדים, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283923205171  BnF: cb11963612g (data)  GND: 4031011-5  HDS: 016302  LCCN: sh85027160  LNB: 000055194  NARA: 10636632  NDL: 00564006  NKC: ph115566 
ילדה לובשת שמלה, ציור משנת 1783
דידיום

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  רן אסף
 תקופת הפעילות:  2005–2011 (כ־6 שנים)
 תאריך מיזוג:  2011
 מיקום המטה:  ניו יורק
 משרד ראשי:  ניו יורק, ארצות הברית
 בעלות:  .SnapOne, Inc (פרינסטון (ניו ג'רזי), ארצות הברית)
 ענפי תעשייה:  אינטרנט, תוכנה, הזרמת מדיה
 מנכ"ל:  רן אסף
 
דידיום (באנגלית: Didiom) הייתה חברת הזנק אמריקאית, שפיתחה מערכות תוכנה להזרמת מוזיקה וקובצי שמע אחרים, כגון פודקאסטים וספרים מוקלטים, ישירות ממחשבים ביתיים לטלפונים חכמים, על גבי רשתות אינטרנט סלולריות ורשתות Wi-Fi.
מוצר הדגל של החברה, שהושק בשלהי שנת 2008 על בסיס טכנולוגיות הזרמת מדיה ועמית לעמית, ביטל את הצורך בכבלים ובכרטיסי זיכרון לצורך העתקה ואחסון של קובצי שמע אל הטלפון הנייד. אפליקציות המובייל של דידיום שווקו בחנויות היישומים של אפל, סמסונג, מיקרוסופט, בלקברי, אורנג' בריטניה, ורייזון ו-AT&T, והשירות היה זמין לשימוש בכל העולם.
חברת דידיום, שנוסדה על ידי רן אסף בשנת 2005, השיקה בתחילת שנת 2007, יחד עם ספקי תוכן מכל העולם, שירות ראשון מסוגו לרכישה ולהורדה של מוזיקה ממאגר של 2 מיליון שירים ישירות לטלפונים חכמים. השירות איפשר ללקוחות לקבוע את המחיר שישלמו עבור רכישת שירים ואלבומים, תוך קבלת משוב מיידי על הצעות מחיר, ומתן אפשרות לרכישה במחיר מוזל דרך האפליקציה של דידיום. בשנת 2011 נרכשה חברת דידיום על ידי Exclaim Mobility, חברת תוכנה ומחשוב ענן אמריקאית, ששינתה את שמה ל-SnapOne ונרכשה מאוחר יותר על ידי חברת Synchronoss Technologies, חברת טכנולוגיה גלובלית הנסחרת בנאסד"ק.
פרסים

דידיום זכתה לכיסוי תקשורתי אוהד ברחבי העולם, לרבות במדורי הטכנולוגיה של הניו יורק טיימס, הגארדיאן ובילבורד. בשנת 2008 היא הייתה החברה הראשונה שזכתה בפרס הצטיינות על אפליקציית מובייל ממותגת ב-One Show, תחרות בינלאומית יוקרתית של תעשיית הפרסום, שנערכת מדי שנה בניו יורק. בשנת 2010 נבחרה דידיום בתחרות היוקרתית של מגזין הטכנולוגיה הבינלאומי, רד-הרינג, כאחת מחברות הטכנולוגיה המבטיחות בעולם.
הערות שוליים

↑  גיא גרימלנד, Didiom Pro: מדיה מהמחשב האישי לטלפונים חכמים, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2010
↑  גיא גרימלנד, תוכנת "דידיום" תשולב במכשירי בלקברי, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2009
↑  גיא גרימלנד, דידיום מציעה: להוריד שירים לטלפון הסלולרי החכם, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2007
↑  גיא גרימלנד, איך להקים סטארט-אפ בארה"ב - ולהפוך למיליונר, באתר הארץ, 1 במרץ 2011
↑  No More Syncing: Didiom Streams Music to Your iPhone From Anywhere, ניו יורק טיימס, 30 בנובמבר 2010
↑  Elevator Pitch: Didiom plays your desktop music collection through your mobile (הגארדיאן, 12 ביוני 2009)
↑  Finetunes Strikes Didiom Deal, מגזין בילבורד, 23 באוקטובר 2009
↑  גד פרץ, ‏הסטארט-אפ דידיום יוצא לניסוי שיווקי להפצת מוזיקה למכשירים סלולריים, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2008
↑  Red Herring 100 Global, רד-הרינג, 2010
סטארי צ'ורטוריסק

סטארי צ'ורטוריסק (באוקראינית:  Старий Чорторийськ; בפולנית: Czartorysk, צ'רטוריסק) הוא כפר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סטיר, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1100, ומסוף המאה ה-14 נכלל בנחלות משפחת האצולה הפולנית צ'ארטוריסקי, אשר קראה את היישוב על שמה. מתחילת המאה ה-18 היה הכפר בבעלות משפחת רדזיוויל.
יהודי סטארי צ'ורטוריסק

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1577. עם הקמת תחנת רכבת בקו סארני-קובל כ-10 ק"מ מהכפר, בסוף המאה ה-19, עברו להתגורר במתחם התחנה מספר מיהודי היישוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גורשו היהודים מהכפר, ולאחר התבססות השלטון הפולני בו, הורשו לשוב אליו. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-300 יהודים. ביישוב נולדו בין היתר הסופר היידי יונה רוזנפלד, השחקן מיכאל ואקס והכלכלנית רוז פרידמן, אשתו של זוכה פרס נובל מילטון פרידמן.
עם כיבוש אזור הכפר בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגיעו ליישוב מאות פליטים יהודים ממערב פולין. ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיו בגטו, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה.
ב-24 באוגוסט 1942 חוסל הגטו שבכפר, תוך רצח כל יושביו. ב-3 בפברואר 1944 שוחרר הכפר בידי הצבא האדום. ממאות יהודי הגטו שרדו את השואה במקומות מסתור וביערות 10 אנשים.
דניז חזניוק

| --- | --- |

דניז חזניוק בתחרות בוושינגטון, 2018
 לידה:  24 באוקטובר 1994 (בת 30) אשקלון, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.75
 יד חובטת:  ימנית (בקהנד 2 ידיים)
 סה"כ פרסים שצברה:  115,042 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  281–159 
 דירוג שיא:  200 (11 ביוני 2018)
 זכיות בטורנירים:  21 (כולן בסבב ה-ITF)
 זוגות
 מאזן קריירה:  53–71 
 דירוג שיא:  445 (16 ביוני 2014)
 זכיות בטורנירים:  3 (כולן בסבב ה-ITF)
 שיאי גראנד סלאם
 וימבלדון:  סיבוב מוקדמות ראשון (2019)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב מוקדמות ראשון (2018)
 
דניז חזניוק (נולדה ב-24 באוקטובר 1994) היא טניסאית ישראלית, אלופת ישראל בטניס בשנים 2016 ו-2018. הייתה מדורגת ראשונה בישראל לטניס נשים (אוקטובר 2017). מדורגת (נכון לדצמבר 2018) במקום 248 בעולם. דירוג השיא שלה היה 200.
ביוגרפיה

נולדה באשקלון ללריסה וגרמן חזניוק שעלו מאוקראינה. אביה הוא אורתופד. אחותה הצעירה סטפני חזניוק היא טניסאית עבר ושדרנית קווים בערוץ הספורט, שהייתה בזוגיות עם יאיר נתניהו, בנו של ראש הממשלה באותה עת.
חזניוק החלה את הקריירה המקצוענית בשנת 2010 כשהייתה בת 16. בספטמבר 2011 זכתה בתואר הראשון שלה בטורניר ITF שנערך במיטילנה, ושבועיים מאוחר יותר זכתה בתחרות דומה באתונה. בשנת 2012 זכתה בתחרות ITF נוספת בבלגיה.
באפריל-מאי 2013 זכתה בשלוש תחרויות ITF רצופות: שתי תחרויות שנערכו באשקלון ותחרות נוספת ברמת השרון. בשלושת השבועת ניצחה 15 משחקים מבלי להפסיד מערכה. בתחילת יוני זכתה בשתי תחרויות נוספות ברעננה והרצליה. בעקבות שרשרת הזכיות נכנסה ל-400 הראשונות בעולם.באוגוסט זכתה בתחרות נוספת בבלגיה שנערכה על חימר. בסוף השנה הגיעה לדירוג 313 בעולם.
במרץ 2014 זכתה בתחרות בהרקליון, יוון. בהמשך השנה ניסתה להתקדם בתחרויות ITF גדולות יותר אך לא נחלה הצלחה רבה. בסוף השנה ירדה לדירוג 382 בעולם.
במאי ויוני 2015 זכתה בשלוש תחרויות ITF שנערכו בישראל והגיעה לגמר בשתיים נוספות. בסוף יוני הגיעה לחצי הגמר בתחרות על סך 25 אלף דולר ברוסיה. בהמשך השנה זכתה בשלוש תחרויות נוספות בישראל והגיעה לגמר בשתיים נוספות. עד סוף השנה חזרה לסביבות המקום ה-300 בעולם.
ביוגרפיה > 2016

בשנת 2016 שיחקה בעיקר בתחרויות ITF גדולות יותר. בספטמבר הגיעה פעמיים לגמר תחרויות על סך 25 אלף דולר בגאורגיה ובאוקראינה. בעקבות הצלחות אלה ומספר תוצאות נוספות הגיעה עלתה לסביבות מקום 250 בעולם.
ב-4 בדצמבר זכתה בטורניר ITF ברמת גן (על סך 10,000 דולר) כשניצחה בגמר את הצ'כית מרים קולודז'יובה (559) 5:7 ו-3:6. בתחרות נוספת בישראל הגיעה לגמר.
ב-23 בדצמבר זכתה לראשונה באליפות ישראל, אחרי שניצחה במשחק הגמר את מאיה טחן 1:6 ו-1:6.
ביוגרפיה > 2017

בפברואר השתתפה לראשונה במוקדמות טורניר WTA, באקפולקו מקסיקו, והפסידה בסיבוב הראשון.
באפריל זכתה לראשונה בטורניר ITF על סך פרסים של 25 אלף דולר, באירפאטו במקסיקו. בעקבות הזכייה עלתה למקום 213 בעולם, שהיה דירוג השיא שלה באותו זמן, אך עד אוקטובר לא הצליחה ליצור הצלחות נוספות ויצאה מהטופ 300 בעולם.
באוקטובר זכתה בטורניר ITF נוסף על סך פרסים של 25 אלף דולר שנערך בלאגוס שבניגריה, לאחר שגברה בגמר על קוני פרין השווייצרית בשלוש מערכות. שבוע לאחר מכן העפילה לגמר הטורניר השני בלאגוס, שוב מול קוני פרין, אך הפעם הפסידה לה בשתי מערכות. בעקבות הצלחות אלה חזרה ל-300 הטובות בעולם.
באליפות ישראל שנערכה בדצמבר העפילה חזניוק למשחק הגמר שבו הפסידה לולדה אקשיברובה בשתי מערכות, לאחר שפרשה במצב של נקודת משחק ליריבתה, בתוצאה 7:6 (5), 5:4 (40:15) דבר שגרר תרעומת וביקורת רבה בתקשורת.
ביוגרפיה > 2018

בפברואר הצליחה להשיג ניצחון ראשון במוקדמות טורניר WTA באקפולקו שבמקסיקו, על סך פרסים של 250,000$, כאשר גברה על האמריקאית ג׳קלין קאקו בתוצאה 6-2 6-1, אך הפסידה בסיבוב המוקדמות השני.
באפריל, ניצחה בשני הסיבובים הראשונים במוקדמות טורניר WTA במונטריי שבמקסיקו, שם גברה על יריבה מקומית וניצחה את האמריקאית ג׳יימי לואב (157 בעולם), אך הפסידה בסיבוב השלישי למדורגת 165 בעולם ולא עלתה להגרלה הראשית.
במאי זכתה בתואר ה-20 בקריירה כשזכתה בטורניר על סך פרסים של 25 אלף דולר באוספריי שבפלורידה. בגמר גברה על סופי צ׳אנג 10-6 4-6 6-4. בעקבות תוצאה זו הגיעה לדירוג השיא שלה (200), ובפעם הראשונה נכנסה לרשימת 200 הראשונות בעולם.
באוגוסט השתתפה לראשונה במוקדמות גרנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה, אך הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון ב-3 מערכות לתמרה קורפץ (180 בעולם) הגרמניה.
בספטמבר העפילה לראשונה לטורניר WTA בגואנגג'ואו, סין. חזניוק ניצחה בסיבוב הראשון אך הפסידה בשמינית הגמר במשחק בו שיחקה במהלך יום הכיפורים. באוקטובר ניצחה בפעם הראשונה שחקנית מהטופ 100 בעולם בסיבוב הראשון של תחרות על סך 125 אלף דולר במומבאי, הודו. סיימה את השנה במקום 253 בעולם.
בדצמבר זכתה בפעם השנייה באליפות ישראל לאחר שגברה בחצי הגמר על האלופה היוצאת, אקשיברובה, ובגמר ניצחה את מאיה טחן (אנ') בשתי מערכות.
ביוגרפיה > 2019

במאי זכתה בתחרות על סך 25 אלף דולר בפורטוגל. השתתפה לראשונה במוקדמות אליפות וימבלדון אך הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון למדורגת 198 בעולם בשתי מערכות. ביולי הגיעה לגמר בתחרות 25 אלף דולר באינדיאנה, ארצות הברית. לקראת סוף השנה יצאה מהטופ 300 בעולם.
ביוגרפיה > בנבחרת ישראל

בשנת 2012 זומנה בפעם הראשונה לנבחרת גביע הפדרציה של ישראל. חזניוק לא שותפה במשחקי הבית האזורי שנערכו באילת. מספר ימים לאחר מכן התראיינה ומתחה ביקורת חריפה על שחר פאר, יוליה גלושקו, והמאמן ליאור מור. בעקבות פרשה זו לא זומנה לנבחרת במשך 4 שנים.
עם זכייתה באליפות ישראל בדצמבר 2016, זומנה חזניוק לנבחרת והשתתפה במשחקי בית אירופה/אפריקה 1 שנערך באסטוניה בפברואר 2017, לצד יוליה גלושקו. חזניוק רשמה שני ניצחונות ושני הפסדים ביחידות, אך הנבחרת סיימה במקום האחרון וירדה לבית אירופה/אפריקה 2.
במשחקי בית אירופה/אפריקה 2 באפריל 2018 היא לא זומנה לנבחרת, למרות היותה הטניסאית הבכירה של ישראל בדירוג העולמי, בנימוק "שיקולים חברתיים".
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! ספורט‏, לראשונה בקריירה: דניז חזניוק זכתה באליפות ישראל בטניס לנשים, באתר וואלה, 23 בדצמבר 2016
↑  אורי טלשיר, גם ברגע הגדול שלה, דניז חזניוק לא מזייפת אידיליה, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2016
↑  שי אלון, ‏דניז חזניוק זכתה בתואר ה-ITF ברמת גן, באתר ONE‏, 4 בדצמבר 2016
↑  שי אלון, ‏דניז חזניוק אלופת ישראל אחרי 1:6 ו-1:6 על טחן, באתר ONE‏, 23 בדצמבר 2016
↑  שי אלון, ‏בדרך למעלה: חזניוק זכתה בטורניר אירפואטו, באתר ONE‏, 16 באפריל 2017
↑  אלמוג שריד, דניז חזניוק: "שחר פאר היא בלוף", באתר nrg‏, 6 בפברואר 2012
↑  גלעד בלום, ‏בירה או שתיים לא יזיקו, גברת חזניוק, באתר גלובס, 13 בפברואר 2012
↑   אורי טלשיר, דניז חזניוק: "בחיים לא הייתי עושה את זה שוב", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2014
↑  אורן אהרוני, דניז חזניוק: "מגיע לי לשחק בפדרציה", באתר ynet, 13 בדצמבר 2015
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, דניז חזניוק חוזרת לסגל הפדרציה: "אין תחושה יותר טובה מזאת", באתר וואלה, 27 בדצמבר 2016
↑  נדב צנציפר ורז שכניק, אביה של דניז חזניוק: "מצחיק להחליף לחולה שגוסס את הכדור ולא את הרופא", באתר ynet, 31 במרץ 2018
↑  עמיר פלג, דניז חזניוק: "לא מפחדת מהאיגוד שמאיים עליי", באתר ynet, 17 באפריל 2018
דניז בטורניר קאן-סור-מר הפתוחה 2016
חזניוק במוקדמות טורניר וושינגטון, 2017
חזניוק במוקדמות וימבלדון 2019
ז'אק-בנין בוסואה

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1627 דיז'ון, צרפת 
 פטירה:  12 באפריל 1704 (בגיל 76) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Meaux Cathedral 
 השכלה:  סורבון  מריתריום  Collège des Godrans 
 תפקיד:  Roman Catholic Bishop of Meaux (1681–1704)  בישוף דיוקסי (21 במאי 1681)  בישוף דיוקסי (13 בספטמבר 1669–31 באוקטובר 1671)  bishop of Condom (1669–1671)  seat 37 of the Académie française (28 במאי 1671–12 באפריל 1704) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
ציור דיוקן של בוסואה
ז'אק-בנין בוסואה (בצרפתית: Jacques-Bénigne Bossuet;‏ 27 בספטמבר 1627 - 12 באפריל 1704), תאולוג ומטיף צרפתי, חבר באקדמיה הצרפתית.
חייו

בוסואה נולד לאב שהיה פרקליט בפרלמנט (בית הדין המחוזי) של העיר דיז'ון שבחבל בורגון בצרפת. הוריו החליטו להקדישו לכמורה והוא למד בבית ספר של הישועים בדיז'ון. בהיותו בן שלוש עשרה נתמנה אביו לפרקליט בפרלמנט של העיר מץ שבחבל לורן, ובוסואה הצעיר התחנך כפרח כמורה בקתדרלה של מץ.
ב-1642 עבר לפריז ולמד שם פילוסופיה ותאולוגיה בבית הספר התיכון קולז' דה נוואר, שנוסד במאה ה-14 ונועד לתלמידים מצטיינים אך מחוסרי אמצעים (אחרי המהפכה הצרפתית התמקם באתרו האקול פוליטקניק). בתקופת לימודיו עמד בראש המוסד התאולוג הקתולי ניקולא קורנה (אנ'). ב-1648 שב בוסואה למץ ובשנה שלאחריה הוסמך שם לכומר. ב-1657 נשא דרשה בפני אן מאוסטריה, אמו של לואי הארבעה עשר מלך צרפת, ששכנעה את המלך להזמין את בוסואה לפריז. עד מהרה הפך בוסואה למטיף העיקרי בבתי התפילה של חצר המלכות הצרפתי. ב-1662 נשא בארמון הלובר את דרשתו המפורסמת "על חובתם של מלכים". בדרשותיו פנה לפעמים אל המלך ודרש ממנו לחדול ממעשי האהבים שלו ולשוב לאשתו. הוא הפך למורה המוסר של גבירות החצר ובהן הנרייטה אן הדוכסית מאורליאן, מאדאם דה לונגוויל ומדמוזל דה מונפסייה.
בוסואה היה במיטבו כאשר נשא הספדים. ב-1667 נשא הספד על מותה של אן מאוסטריה, וב- 1669 הספיד את הנרייטה מריה, אלמנתו של צ'ארלס הראשון ואמו של צ'ארלס השני מלכי אנגליה, שהייתה צרפתייה קתולית. ב-1670 נתמנה למורה פרטי של בנו החוקי היחיד של המלך לואי הארבעה עשר. ב-1671 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. ב-1677 פרסם את חיבורו "מחקר על הכרת האל והכרת עצמך". ב-1679 כתב את "מאמרים על ההיסטוריה האוניברסלית" ואת "פוליטיקה מתוך פשט לשונם של כתבי הקודש", שראה אור רק ב-1709, כמה שנים לאחר מותו של המחבר. ב-1688 כתב את ספרו "היסטוריה של התמורות בכנסיות הפרוטסטנטיות" שבו תקף את הכפירה הפרוטסטנטית. הוא קיווה להחזיר את כל ממלכות אירופה המערבית לחיק הכנסייה הרומית-קתולית, ובמשך שנים עמד בקשרים עם הפילוסוף הגרמני לייבניץ ששאף לאחד את העולם הנוצרי.
בוסואה נפטר בשנת 1704 לאחר שלקה במחלת אבנים בכליות.
משנתו התאולוגית

בוסואה הגן על המונרכיה האבסולוטית ועל זכותם האלוהית של מלכים. בספרו "פוליטיקה מתוך פשט לשונם של כתבי הקודש" ביסס את טיעונו במיוחד על התנ"ך, ממנו ביקש להוכיח כי בכל דור ישנו אדם הנבחר על ידי האל לשמש כמלך. לדעתו, מי שמתנגד לכוחו של המלך מתנגד לצו של אלוהים. כל המאורעות הגדולים בהיסטוריה הם חלק מתוכניתו הקדושה של האל. הרוח האנושית זקוקה לסמכות כדי להיות שלֵוה, וחופש המחשבה יכול להרוס את שלוות הנפש. החברה האנושית זקוקה לסמכות כדי לשמור על חוקי המוסר; הכפירה היא בגידה בחברה, במדינה ובכנסייה. אלה החושבים כי על הנסיך להימנע מלעשות שימוש בכוח כדי לכפות את הדת הקתולית אשמים בטעות גדולה. סמכות דתית בלבד מסוגלת להבטיח את קיום המוסר ואת יציבות המדינה ולחזק את רוח האדם כנגד המבוכה, השכול והמוות. המלך, מצידו, חייב לשמור את חוקי המדינה והמוסר אף יותר מבני עמו, וכן הוא מחויב לדאוג לרווחת עמו ולסלק מעליו יועצים הדואגים לענייניהם האישיים על חשבון העם; אך אין המלך מוסר דין וחשבון לפני אף בשר ודם, אלא רק לפני האל.
המפלגה היהודית הרומנית

| --- | --- |

 מדינה:  רומניה
 תקופת הפעילות:  1931–1948 (כ־17 שנים)
 אידאולוגיות:  ציונות דתית, ציונות רוויזיוניסטית, קהילתנות, לאומיות אינטגרלית, שמרנות ליברלית
 מטה:  בוקרשט 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין
 
המפלגה היהודית הרומנית (ברומנית: Partidul Evreiesc din România או בקיצור: PER) הייתה מפלגה שפעלה ברומניה בתקופה שבין מלחמות העולם.
היסטוריה

החל משנת 1909 פעל ברומניה איחוד היהודים הילידים (Uniunea Evreilor Pământeni), שהפכה משנת 1923 להתאחדות יהודי רומניה (Uniunea Evreilor Români), ארגון שהתנגד להתארגנות היהודים הרומנים כמפלגה נפרדת והמליץ על השתלבות במפלגות הרומניות הכלליות. קבוצה יהודית, בהנהגת תאודור פישר ואדולף שטרן, לא קיבלה גישה זו והקימה ב-4 במאי 1931, בבוקרשט, את המפלגה היהודית הרומנית. העיתון טריבונה יהודית (Tribuna evreiască) שימש כביטאון המפלגה ותאודור פישר היה נשיאה. וילהלם פילדרמן התנגד, בכל מאודו לכך שהיהודים יופיעו בבחירות לפרלמנט ברשימה לאומית עצמאית ולכן הוא נלחם נגד המפלגה הלאומית היהודית, אברהם לייבה זיסו היה אחד מראשיה ועל כך זכה לקיתון של רותחין מאת זיסו, הפולמוסן השנון. פילדרמן כן ראה חשיבות בהימצאותם של צירים יהודים בפרלמנט, אבל הוא סבר שאלה צריכים לבוא מקרב המסגרות הפוליטיות הרומניות. כוונתו הייתה לשכנע את החוגים השליטים ברומניה, שהיהודים רוצים בשגשוגה ובהתפתחותה של רומניה, לא פחות מן הרומנים עצמם ורואים בה את מולדתם, הוא היה משוכנע שככל שייטיבו הרומנים להבין זאת, כן יוטב לשני הצדדים. בבחירות שנערכו ברומניה ביוני 1931 זכתה המפלגה ב-2.4% מהקולות וקיבלה 5 מושבים בבית הנבחרים. מטעם המפלגה נבחרו לפרלמנט מנפרד רייפר, מאיר אבנר ומקס דיאמנט (מבוקובינה), תיאודור פישר (מבסרביה) ויוסף פישר (ממרמורש). בבחירות של יולי 1932 קיבלה 2.2% מהקולות שייוצגו בחמישה מושבים בבית הנבחרים. בבחירות של 1933 זכתה המפלגה לשיעור תמיכה של 1.25% בלבד מכלל הקולות ואיבדה את כל מושביה בבית הנבחרים, אך המשיכה בפעילות חוץ פרלמנטרית שכללה הפגנות מחאה נגד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה.
ב-26 בינואר 1936 המפלגה חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם "איחוד היהודים הרומנים" ושתי התנועות יצרו את המועצה המרכזית של יהודי רומניה (Consiliul Central al Evreilor din România), שפעלה נגד האנטישמיות. בבחירות של 1937 השיגה המפלגה 1.3% מכלל קולות המצביעים.
ב-30 במרץ 1938 המפלגה פורקה, כמו כל יתר המפלגות ברומניה, על ידי צו מלכותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1944, הוקמה המפלגה מחדש על ידי אברהם לייבה זיסו, שהיה לפני המלחמה נשיא הכבוד שלה. זיסו תבע הכרה ביהודים כמיעוט אתני ברומניה, אך השלטונות הקומוניסטיים החדשים לא רצו בכך, הפעילו לחצים לכך שהמפלגות היהודיות יצטרפו לחזית דמוקרטית כוללת המונהגת על ידי הקומוניסטים. ברקע הופרחו השמועות שאם היהודים לא יצביעו עם הממשלה, הממשלה תראה בהם גורם ריאקציונרי ותפרק את הקהילה היהודית והשלטונות הסובייטיים ימצאו כבר תירוצים כדי להגלות את היהודים לסיביר. זיסו התפטר והמפלגה פורקה בהמשך, כמו כל יתר התנועות והמוסדות היהודים, על ידי השלטונות הקומוניסטיים.
לקריאה נוספת

דוד שערי, יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם, עמ' 107–119, אוניברסיטת תל אביב, 2004
הערות שוליים

↑  שערי, עמ' 113
↑  שערי, עמ' 114
↑  שערי, עמ' 115
↑  שערי, עמ' 117
גשר שרונה

| --- | --- |
גשר שרונה. כיום הוא חלקו הצפוני של מחלף ארלוזורוב, מעל רחוב מנחם בגין העובר באפיק הטבעי של הנחל.
גשר שרונה. כיום הוא חלקו הצפוני של מחלף ארלוזורוב, מעל רחוב מנחם בגין העובר באפיק הטבעי של הנחל.
 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 שימוש:  חציית ואדי מוסררה הוא נחל איילון טרם הוסט אפיקו לתעלת האיילון
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית המנדט הבריטי המנדט הבריטי  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1898
 חומרי בנייה:  ברזל 
 
 קואורדינטות:  32°04′54″N 34°48′00″E﻿ / ﻿32.081777777778°N 34.799972222222°E﻿ / 32.081777777778; 34.799972222222
 תבנית:לשוניות2
 
צילום אווירי של הטייסת הבווארית ה-304 הגרמנית מ-13 באוגוסט 1918:
 צפונית מזרחית לגשר בצד הימיני התחתון פרדס גולדברג, הכתם הכהה הנתחם בפיתול הלולאה התחתון שבשמאל הצילום. 
חלקו הימיני של הקו הישר של הפיתול שיושר בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוא רחוב חרוזים ברמת גן ומצפון לו "יער בראשית" שבפארק הירקון. 
הקו הישר מעל הפיתול לכיוון חלקו העליון של הצילום הוא שבע טחנות, על גדות נחל הירקון, ומימין לטחנות מה שנראה כלוע הר געש הוא תל ג'רישה.
בין התחנות לתל ממוקם מה שידוע כיום כחווה.
משמאל לטחנות בסיס המתחם המכונה "ראש הציפור", שבקצהו ולא נראה בצילום מפגש נחלי האיילון והירקון.
הצרה של התמונה העליונה: 
ערוץ הואדי נמתח ממזרח למערב, מימין הגשר לשמאלו, לעבר נקודת המפגש עם נחל הירקון.
עשרות מטרים מצפון לגשר מזלג דרכים: הדרך ימינה היא ציר ז'בוטינסקי- דרך פתח תקווה בתל אביב-יפו, ושמאלה היא דרך אבא הלל סילבר ברמת גן של ימינו. הכתם הכהה הוא חלקו הדרומי של פרדס גולדברג.
חלקו הצפוני של מחלף ארלוזורוב מעל גשר שרונה ההיסטורי. הרחוב שעובר מתחת לגשר הוא רחוב מנחם בגין ברמת גן, העובר בתוואי האפיק המקורי של ואדי מוסררה (נחל איילון) שהוסט למובל ניקוז. בתמונה עצי אקליפטוס בגדת מה שהיה אפיק הנחל
גשר שרונה היה גשר ברזל שהוליך את כביש יפו-שכם מעל ואדי מוסררה (כיום, נחל איילון) במעבר מוסררה צפונית מזרחית למושבה שרונה. הגשר הונח על ידי העות'מאנים ב-1898. גשר ברזל נוסף בנו העות'מאנים על נחל הירקון ליד טחנת הקמח פרוחיה צפונית לפתח תקווה. חלקו הצפוני של מחלף ארלוזורוב העובר מעל רחוב מנחם בגין ברמת גן, עומד במקומו של גשר שרונה ההיסטורי, ורחוב מנחם בגין עובר בנקודה זו במקומו של האפיק המקורי של נחל איילון.
היסטוריה > מסע וילהלם השני לארץ ישראל

ביום רביעי, י' בחשוון תרנ"ט, 26 באוקטובר 1898, רכבה הפמליה המלכותית מחיפה בדרכה ליפו. "מחיפה עבר וילהלם במרכבה לאורך השרון, על גשרים מיוחדים שנבנו לכבודו על נחל מערות, על נחל דליה (דיפלה) ובשפך נחל תנינים, והם קיימים עד ימינו". בערבו של אותו היום חנתה השיירה בחאן בורג', כיום ממערב לבנימינה. למחרת היום חצתה השיירה "את הירקון בג'יסר אל הדאר, כדרך שעשו זאת יהודית ומשה מונטיפיורי כשישים שנה קודם לכן. ואילו על ואדי מוצרארה כבר המתין להם הגשר הרביעי בסדרת "גשרי הקייזר", בפי העם "גשר מוסררה" ולימים במפות המנדט גשר שרונה.
היסטוריה > במלחמת העולם הראשונה

מסוף 1917 חצתה מסילת הברזל הצבאית הצרה הבריטית מנמל יפו ל'גבעת ג'נקינס' את גשר שרונה והמשיכה בדרך אבא הילל עד לגדה הדרומית של הירקון. המסילה חצתה את הירקון על גשר באזור עשר טחנות, מול ח'ירבת הדרה ופנתה צפון-מערבה לעבר 'גבעת ג'נקינס' על בסיס דרך הרצליה עם הסתעפות לכיוון שייח מוניס.
היסטוריה > תקופת המנדט > ראשיתה של עיר גנים

כשנה לאחר כינונו של ממשל אזרחי בריטי בארץ ישראל בח' באדר ב' תרפ"א שבו אנשי אגודת עיר גנים למלאכת המשא והמתן על קניית הקרקע. באביב תרפ"א החלו אנשי האגודה ברכש ציוד מעודפי הצבא הבריטי. נשקלה רכישתו או חכירתו של חלק מתואי מסילת הברזל הצבאית הבריטית ששמשה רכבת קלה בימי המלחמה, וקישרה בין יפו לשטח המיועד לבניה, וכן קרונות וקטר, לטובת הובלת חומרי בניין ליישוב המתוכנן. באסרו חג פסח תרפ"א אף הספיקו חלוצי עיר גנים לנצל את תואי הרכבת לנסיעה אזרחית חגיגית ויחידה שיצאה מתחנת הרכבת תל אביב, חלפה מדרום לשרונה וחצתה את ואדי מוסררה על גשר שרונה לעבר אדמות עיר גנים בגדה המזרחית של הואדי, מתחם הבורסה של היום. למחרת היום פרצו מאורעות תרפ"א ושוב הואטה המלאכה. תוכניות הרכישה/חכירה של התוואי והציוד לא הבשילו לכדי מעשה ועד לפירוקה בשלהי 1922 נגררו על המסילה קרונות שהובילו חומרי בניין לבניית עיר גנים ושכונת בורוכוב, לימים, גבעתיים, על ידי סוסים ופרדות.
היסטוריה > לאחר קום המדינה

גם הגשר המנדטורי, שנמתח ב-1936, וגם הגשר שנמתח ב-1951 ניצבו באותה הנקודה בגובה נמוך של כשלושה מטרים מעל ערוץ האיילון כך שבאירועי גשם משמעותיים דוגמת סופת דצמבר 1951 הוצף הגשר ולא התאפשרה עליו התנועה. הואיל וברבות השנים הוסט מסלול האיילון, מימי הנחל נותבו לתעלת האיילון ומחלף ארלוזורוב נבנה מעליו, זורמת כיום התנועה ברחוב מנחם בגין ברמת גן למרגלות מתחם הבורסה על בסיס הואדי - מעבר מוסררה ההיסטורי.
הערות שוליים

↑  מתוך הארכיון הבווארי - אוסף פלשתינה(הקישור אינו פעיל, 23.11.2021)
↑  למעשה לא במקומו אלא כמה מטרים מעליו
↑  לאישוש הזיהוי ראו: "The changing land between the jordan and the sea aerial photographs from 1917 to the present", Benjamin Z. Kedar, עמוד 100–101. זיהוי המקום כיום: "גשר ברזל נוסף הוא גשר שרונה שבמקומו נמצא כיום הגשר הצפוני של מחלף ארלוזורוב המחבר את דרך בגין בתל אביב לציר ז'בוטינסקי ברמת גן", שמואל אביצור, התפתחות הרכבת בא"י, חומר רקע לכנס, המדור לידיעת הארץ בתנועה הקיבוצית, 1987
↑  שמואל אביצור, עם חופי הירקון לפני קום המדינה, דביר-רשפים, 1980, עמודים 33-32
↑  ז. וילנאי, "אריאל, "אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל", עם עובד/תרבות וחינוך, כרך ב', ג'-ז', תל אביב, 1977, עמ' 2,005
↑  בציון הזיכרון שנקבע על כותלו של הבורג' של בנימינה נכתב: "כאן חנה הקיסר הגרמני וילהלם השני, בבואו לארץ לפגוש את הרצל" בפורום 'טיול בעיר' בפורטל תפוז
↑  ז . וילנאי, מדריך ארץ ישראל — תל אביב, השרון והשפלה, "תור" [תל אביב] תש"א, עמ' 81
↑  "השכמנו היום [ביפו] לפני השעה השישית... ובמשך שעה באנו אל גשר אבנים אשר כמעט נחרב. וכאשר עברנו את נהר פַּטְרַס באנו בשעה התשיעית אל קבר אללה אבן עלים". אַבּוּ בֻּטְרֻס, שיבוש השם אנטיפטריס - אפיקו העליון של הירקון בפי הערבים. עלי אִבְּן עוּלַם, הוא סידנא עלי בחוף נוף ים של היום.
↑  עורכים: גבריאל ברקאי ואלי שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - ליקוטי ארץ-ישראל, ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, תשס"א - 2001, עמ' 93
↑  מפה צבאית בריטית בה מופיעה המסילה
↑  בין ג'ליל לרמת השרון - גבעה 216 במפות הבריטי
↑  אילן גל-פאר, הרכבת ל"עיר גנים": פרשה מראשיתן של רמת גן ושכונת בורוכוב, אריאל, חוברת 147–148, 2001