stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן-ציון אריה לייבוש הלברשטאם
ביוגרפיה

נולד לאדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם (השני) ולרבנית פריידא, בת רבי אריה לייבוש רובין, האדמו"ר מטומשוב. בשנת ה'תשל"ה (1975) נישא לקרובת משפחתו העסא, בתו של הרב מנחם מנדל רובין, האדמו"ר ממוזשאי. בני הזוג התגרשו כעבור כשנתיים. נישא בשנית לרוזה, בת ר' משה צבי ווקסמן, ולזוג נולדו 12 ילדים.
לאחר פטירת אביו האדמו"ר רבי שלמה בשנת ה'תש"ס (2000), הוכתר על ידי אחיו האדמו"ר רבי נפתלי צבי הלברשטאם כרב הצעיר של קהילת באבוב. לאחר פטירת אחיו בשנת ה'תשס"ה (2005), הוכתר לאדמו"ר על ידי רוב חסידי באבוב. כשליש מהחסידים הכתירו כאדמו"ר את אחיינו רבי מרדכי דוד אונגר, חתן אחיו האדמו"ר רבי נפתלי צבי. בפסק דין שניתן בבוררות בין שני הצדדים נקבע כי חצרו של רבי בן ציון היא היחידה שיכולה להיקרא בשם "באבוב" ללא שם לוואי.
קהילותיו

מרכז חצרו בבורו פארק שבניו יורק. קהילות של חסידיו קיימות גם במונסי, לייקווד, ויליאמסבורג, לינדן, לונדון, אנטווערפן ועוד. בישראל יש לחסידות קרייה בבת ים ("קריית באבוב"), וכן קהילות בערים בני ברק, ירושלים ביתר עילית אשדוד ואלעד וחיפה. בקנדה ישנן קהילות במונטריאל ובטורונטו.
דברי תורתו מופיעים מדי שבוע תחת הכותר אמרי קודש.
בניו

בנו הרב חיים שלום, רב הצעיר של קהילת באבוב. חתן רבי בעריש מייזליש אב"ד סאטמאר בארא פארק.
חתנו הרב חיים שלמה הלברשטאם, סגן דומ"ץ באבוב.
בנו הרב דוד, חתן רבי לייבוש הורוויץ בן הרב צבי הירש מסטריזוב.
חתנו הרב חיים דוד וואקסמאן, דומ"ץ באבוב במאנסי.
חתנו הרב יחזקאל ליפשיץ
בנו הרב מרדכי דוב, חתן הרב ברוך אברהם הורוויץ ראש ישיבת באבוב, חתן האדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם.
בנו הרב יחזקאל שרגא, חתן הרב אברהם ברוך הורוויץ ר"מ בישיבת באבוב.
בנו הרב אברהם יהושע העשיל, חתן הרב ישכר בעריש פרידמאן אב"ד קהל בית ישראל סידערהורסט
חתנו הרב ישראל בלום בן הרב בן ציון דומ"ץ באבוב לאנדאן, חתן האדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם.
חתנו הרב בן ציון משה הלוי הורוויץ בן רבי אברהם אבא, ראש ישיבת באבוב בלונדון.
בנו הרב ישראל אלימלך, חתן רבי יצחק יוסף לעזער, כותב בבית האדמו"ר מבאבוב, חתן רבי נחום הורוויץ רב ד'קהל שארית ישראל.
בנו הרב שלמה, חתן הרב בעריש ארנסטר, נכד רבי משה ארנסטר אב"ד מאור חיים ירושלים, ורבי יצחק קאליש, האדמו"ר מאמשינוב.
הערות שוליים

↑  סבו רבי אריה לייביש רובין, היה בן דודו של רבי יעקב ישראל רובין מסאסרגן, אביו של רבי מנדל.
↑  משה ויסברג, המחלוקות והפיצולים בחצרות החסידים, באתר בחדרי חרדים, 28 בספטמבר 2018
↑  חתונה פון באבאווער רבי׳נס טאכטער
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311674305171  ISNI: 0000 0000 7027 1501  LCCN: n2011080376  MusicBrainz: bedb091c-cb73-4555-be99-2cf7d492ecef  VIAF: 97210831   WorldCat (עם VIAF): 97210831 
האדמו"ר מבאבוב (משמאל), עם רבי שמואל דוד הלברשטאם מצאנז קלויזנבורג (במרכז), ורבי צבי יהודה שפירא מבלאז'וב
ג'יימסון (ויסקי אירי)

| --- | --- |

בקבוקי ג'ימסון
 סוג:  ויסקי אירי
 אחוז אלכוהול:  40
 יצרן:  Irish Distillers Pernod Ricard
 מוצא:  קורק (במקור דבלין, אירלנד)
 מועד הכנה ראשוני:  1780
 צבע:  חום
 גרסאות אחרות:  קרסטד 10, ג'יימסון 12, ג'יימסון 18, ג'יימסון גולד
ג'יימסון היא מזקקה לוויסקי אירי המייצרת את המותג ג'יימסון לסוגיו השונים על ידי זיקוק והלתתה של שעורה. החברה הוקמה בשנת 1780 ומראשית המאה התשע-עשרה ועד היום נמצאת בראש טבלת מכירות הויסקי האירי בעולם. חברת ג'יימסון עברה מספר גלגולים וכיום היא חלק מ"קבוצת המזקקים האיריים" וחלק מהתאגיד "פארנו ריקר" מה שהביא לשיווקו של ג'יימסון בכל העולם.
היסטוריה

ויסקי ג'יימסון הופק לראשונה על ידי ג'ון ג'יימסון,  סקוטי שהיגר לדבלין, בירת אירלנד, שהייתה אז המקום בו היו מספר מזקקות הוויסקי הגדול בעולם. בדבלין התחתן בנו של ג'ון עם ביתו של ג'ון שטיין, אשר היה בעליה של מזקקה ברח' באו (Dublin's Bow Street). ב-1780, לאחר שרכש ג'ון האב את המזקקה ושינה את שמה לג'יימסון החל לייצר את הוויסקי. כעבור 30 שנה הפכה מזקקת ג'יימסון למזקקה השנייה בגודלה באירלנד. ב-1966 חברה ג'יימסון לשתי מזקקות נוספות, ג'ון פאוורס וקורק דילסטילרס, ויחד ייסדו את "קבוצת המזקקים האיריים" (Irish Distillers Group) לאחר מכן עברה פעילות המזקקה מדבלין למזקקת מידלטון (Midleton), בעיר קורק בדרום אירלנד, ומאז ועד היום מיוצרים בקבוקי הויסקי לכל העולם בעיר זו.
בשנת 1988 נרכשה קבוצת המזקקים האיריים על ידי התאגיד "פרנו ריקאר" וג'יימסון קיבל תאוצה שיווקית ברחבי העולם. כך שכיום זהו הוויסקי האירי הנמכר ביותר בעולם.
הרכב

ג'יימסון הוא ויסקי מסוג בלנדד (מורכב מערבוב של מספר סוגי ויסקי, בדרך כלל מחביות שונות), המופק בעיקר משעורה, מתערובות של לתת (דגנים אשר עברו תהליך של הלתתה, המכונה בלועזית מאלט) ומדגנים שלא עברו הלתתה. בטעמו של הויסקי מורגש שמלבד השעורה מרכיבים אותו דגנים נוספים, מה שנותן ייחוד לוויסקי זה. ייבוש הלתת נעשה בתנורים סגורים, דבר המבטיח טעם מיוחד וטבעי ללא עשן. הויסקי עובר שלושה זיקוקים, והיישון נעשה בעיקרו בחביות עץ אלון אמריקאיות.
מותגים

ג'יימסון (הגרסה הרגילה, המוכרת ביותר לציבור הרחב) - 40% אלכוהול בויסקי אשר זוקק שלוש פעמים. צבעו זהוב קש והוא מתאפיין במתיקות רכה המאוזנת על ידי ניחוחות פירותיים. טעמו אינו מורכב יחסית וקל לבלוטות הטעם וסיומת עדינה ויבשה המתובלת בטעם העץ של החבית.
קרסטד 10 (Crested ten)- ויסקי זה הוא הויסקי העממי ביותר לאחר מותג ג'יימסון הרגיל. טעמו מתקתק הרבה יותר ואניני טעם טוענים שטעמו פשוט אך הסיומת שלו חזקה הרבה יותר מאשר זו של הג'יימסון הרגיל.
ג'יימסון 12 בשתי גרסאות: הגרסה המוכרת בשם ג'יימסון 1780 - ויסקי בעל צבע כהה יחסית. בלנד של וויסקים המיושנים במשך לפחות 12 שנים המציג גוף מלא ומתובל וסיומת מתקתקה והמזכירה מעט בורבון (תוצאה של היישון בחביות שרי). שימוש באחוז גבוה של מאלט ויישון ארוך גורמים לויסקי להיות עם טעם עדין הרבה יותר. הגרסה הפחות מוכרת אשר משווקת בצורה מוגבלת היא ה-Jameson 12 - Special Reserve - גם היא בעלת צבע כהה יותר ובה עורבבו סוגי ויסקי שיושנו בחביות עתיקות יותר.
ג'יימסון גולד (גרסת הזהב) - ויסקי עם צבע הדומה לצבע הזהב. בלנד של סוגי ויסקי שיושנו לפחות 10 שנים בחבית מסוגים שונים. טעמו של המאלט בולט מאוד במותג זה.
ג'יימסון 18 - ויסקי במהדורה מוגבלת של יותר מ 2,000 חביות בשנה. זהו ויסקי יוקרתי שכמעט ואינו ניתן להשגה בישראל.
מותגים נוספים שנוצרו במהלך השנים הם: רדברסט (Redbreast) וספיישל רזרב "רדיו 100 השנים", אשר נוצר בהוקרה לאיטלקי גוליילמו מרקוני, ממציא הרדיו, אשר אימו הייתה אירית ובת למשפחת ג'יימסון.
ציוני דרך אחרונים

1988: קבוצת 'פרנו-ריקר' רוכשת את הזכויות לשיווק הוויסקי, דבר שהביא להפצתו בקנה מידה בינלאומי חסר תקדים.
1995: מכירות ג'יימסון עלו ל-10 מיליון בקבוקים, והחברה נכנסה לרשימת 100 המותגים החשובים בעולם.
2004: ג'יימסון מוגדרת כחברת הויסקי עם הצמיחה המהירה ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  "Irish Distillers". אורכב מ-המקור ב-2007-11-18. נבדק ב-2007-02-13.
1 2  מירה איתן, דבלין, ‏מסע בעיר שתויה, באתר גלובס, 29 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a78eb650-26f8-40b3-bf07-4ea2fc34378c  VIAF: 315643661   WorldCat (עם VIAF): 315643661
ג'ובאני טוריזי

| --- | --- |
ג'ובאני טוריזי
ג'ובאני טוריזי
 לידה:  8 בנובמבר 1917 קטניה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  11 באוגוסט 1992  (בגיל 74) לה מדלנה, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצי המלכותי האיטלקי  הצי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1940–1981 (כ־41 שנים)
 דרגה:   אדמירל שייטת
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  צלב ההצטיינות במלחמה  צלב המלחמה לגבורה צבאית  Commemorative medal of the war period 1940-43  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
ג'ובאני טוריזי (באיטלקית: Giovanni Torrisi‏; 8 בנובמבר 1917 – 11 באוגוסט 1992) היה אדמירל איטלקי ששימש כראש מטה ההגנה בין השנים 1980–1981.
טוריזי נולד בקטניה ב-8 בנובמבר 1917. ב-1940 הוא התגייס לצי המלכותי האיטלקי, ולחם במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, שימש כמפקד פריגטה ואז כמפקד הסיירת "ג'וזפה גריבלדי". בנוסף על כך, שימש במשך 11 שנים בתפקידי מטה בצי האיטלקי. ב-1970 הוא היה מעורב בניסיון ההפיכה של יוניו ולריו בורגוזה. עובדה זו נחשפה לציבור רק לאחר מותו. ב-1 באוגוסט 1977 מונה למפקד הצי האיטלקי, וכיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1980. לאחר מכן מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 2 בספטמבר 1981. הוא נפטר בלה מדלנה ב-11 באוגוסט 1992.
הערות שוליים

↑  GOLPE BORGHESE, UN MAGISTRATO ACCUSA 'CANCELLATI ALCUNI NOMI NEI RAPPORTI'
ג'וליה מורלי

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1939 (בת 84) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  אריק מורלי (1960–2000) 
 
ג'וליה מורלי (נולדה ב-1939) היא אשת עסקים, נדבנית ודוגמנית בריטית. יושבת ראש ארגון מיס עולם ומנהלת תחרות מיס עולם.
ביוגרפיה

מורלי נולדה בלונדון ועבדה כדוגמנית, היא נישאה לאריק מורלי ב-1960, הבעלים והמייסד של תחרות מיס עולם, ומונתה למנהלת התחרות.
בשנת 1996, היא יזמה את התחרות המקבילה לגברים מר עולם.
בשנת 2000, לאחר מותו היא החלה לשמש כיושב ראש ארגון במקום בעלה ומטעם תפקידה היא הקימה את ארגון "יופי עם מטרה" ,העוסק בצדקה ומספק שירותים הומניטריים לארגונים שונים ברחבי העולם.
בתחרות מיס עולם 2009 היא יזמה קרן צדקה, העוסקת בתרומות בנושאים כמו חינוך ובריאות לילדים נזקקים.
בשנת 2016 זכתה בפרס Variety Humanitarian Award.
הערות שוליים

↑  גילי איזיקוביץ, תפנית דרמטית בתחרות מיס עולם: מהשנה הבאה — בלי בגדי ים, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2014
↑  רויטרס, ״מיס עולם – לא פחות חשוב מהפיסגה", חדשות, 14 בנובמבר 1985
↑  דליה נוימן, הגברים הכי יפים בעולם, באתר ynet, 10 בנובמבר 2011
↑  Miss World CEO Julia Morley felicitated with Humanitarian Award - BeautyPageants, Femina Miss India
בנימין אידלסון

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1910 האימפריה הרוסית סנקט פטרבורג, רוסיה
 פטירה:  30 בנובמבר 1972  (בגיל 62) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה"  אוניברסיטת גנט 
 תקופת הפעילות:  1934–1972 (כ־38 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  אתר הנצחה גבעת התחמושת
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1968) 
 
בנימין אידלסון (22 ביוני 1910, ט"ו בסיוון תר"ע – 30 בנובמבר 1972, כ"ד בכסלו תשל"ג) היה אדריכל ישראלי וחתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת ה'תשכ"ח (1968).
ביוגרפיה

אידלסון נולד בעיר סנקט פטרבורג למנהיג ציוני רוסי, ובשנת 1925, לאחר שאביו נפטר, עלה לארץ ישראל עם אימו ואחותו. את לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה הרצליה במסגרת המחזור ה-17 של המוסד בשנת 1929 ואת לימודי האדריכלות ערך בעיר גנט שבבלגיה ב-1934. עם שובו ארצה באותה שנה עבד במספר משרדי אדריכלים עד שהצטרף ב-1944 למשרדו של האדריכל אריה שרון. ב-1948, עם התמנות שרון לתפקיד ראש אגף התכנון במשרד ראש הממשלה, הפך אידלסון לשותף במשרד האדריכלים.
בין השנים 1948 ועד לשנת 1964, פעל אידלסון בשיתוף פעולה מלא עם האדריכל אריה שרון. בין הפרויקטים המוכרים מאותה עת ניתן למצוא מבני שיכון בנצרת עילית, שם יושמה לראשונה בנייה מדורגת על גבי טופוגרפיה הררית, בית חולים בילינסון בפתח תקווה, אשר הפך כבר עם חנוכתו לאבטיפוס למבנים בעלי מערכות מורכבות, ובית הסוכנות היהודית ברחוב קפלן בתל אביב. על תכנון בית ליסין עם שרון זכה ב-1957 בפרס רוקח. באותן שנים הפך משרדם של שרון ואידלסון למוקד משיכה לאדריכלים צעירים שרבים מהם הפכו ברבות הימים לאדריכלים בכירים בפני עצמם. בין אותם אדריכלים שעבדו במשרד היו אברהם יסקי ושמעון פובזנר.
החל משנת 1964 ועד לפטירתו, פעל אידלסון בשיתוף עם האדריכל גרשון צפור. במשך תקופה קצרה היה גם שותף האדריכל יעקב הרץ. בין הפרויקטים הידועים אשר יצאו תחת ידם ניתן למצוא את בית החולים הפסיכיאטרי "עזרת נשים" בירושלים, תוכנית לבית מלון "פוניבז'" בבני ברק (שלא נבנה), אתר ההנצחה בגבעת התחמושת, מגדל המים בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים וקומפלקס לונדון מיניסטורס בתל אביב.
אידלסון נפטר לאחר מחלה בשנת 1972. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. את משרדו המשיך שותפו האדריכל גרשון צפור.
בית אגד בחיפה בתכנון שרון-אידלסון עם פרייברגר ורוזוב
פרט מגיני השמש בפתחי החלונות בבית לין, תל אביב, אוקטובר 2007
בניין כימיה ע"ש פרלמן, מכון ויצמן למדע, 1971, מרץ 2009
בניין הסוכנות היהודית ברחוב קפלן בתכנון אידלסון ואריה שרון
בניין ביולוגיה ע"ש וולפסון, מכון ויצמן למדע, 1965, מרץ 2009
אולם ויקס, מכון ויצמן למדע, אפריל 2012
אוהל יזכור, יולי 2012
ראו גם

ערכים על מבנים ואתרים שתכנן בנימין אידלסון
הערות שוליים

↑  בנימין אידלסון באתר GRAVEZ
| זוכי פרס ישראל בתחומי האמנות החזותית |
| --- | --- | --- |
| פיסול | זאב בן-צבי (1953) • יצחק דנציגר (1968) • אריה ארוך (1971) • ראובן רובין (1973) • דני קרוון (1977) • בתיה לישנסקי, יחיאל שמי (1986) • מנשה קדישמן (1995) • יגאל תומרקין (2004) • מיכה אולמן (2008) |  |
| ציור | יוסף זריצקי (1959) • מרדכי ארדון (1963) • מרסל ינקו (1967) • יוסל ברגנר, אנה טיכו, פנחס ליטבינובסקי (1980) • יחזקאל שטרייכמן (1990) • לאה ניקל (1995) • משה קופפרמן (2000) • פנחס כהן גן (2008) |  |
| ציור ופיסול | זהרה שץ • (1955) בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1958) • מיכאל גרוס (2000) |  |
| אדריכלות | דב כרמי (1957) • אריה שרון (1962) • דורה גד, אלפרד מנספלד (1966) • בנימין אידלסון (1968) • יעקב רכטר (1972) • אריה אלחנני (1973) • אברהם יסקי (1982) • דוד רזניק (1995) • ליפא יהלום, דן צור (1998) • רם כרמי (2002) • יעקב יער, עדה כרמי-מלמד (2007) • אדם מזור (אדריכלות ועיצוב; 2013) |  |
| עיצוב | יונה פישר, אלישבע כהן (1977) • דן ריזינגר (1998) • דוד טרטקובר (2001) • ירום ורדימון (2007) |  |
| תולדות האמנות | בצלאל נרקיס (1999) • זיוה עמישי-מייזלש (2004) |  |
| צילום | דוד רובינגר (תקשורת; 1997) • מיכה בר-עם (2000) • אלכס ליבק (2005) • פטר מירום (2010) |  |
| אמנות פלסטית | יעקב דורצ'ין (2011) • מיכל נאמן (2014) • שרה ברייטברג-סמל (2020) • מיכל רובנר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349155405171  BNE: XX1438428  SUDOC: 260846732  VIAF: 1706160978146117940007   WorldCat (עם VIAF): 1706160978146117940007
ברוך בן יצחק אבן אלבאליה

ערך זה עוסק בתלמיד חכם ספרדי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1077 ד'תתל"ז 
 פטירה:  1127 (בגיל 50 בערך) ד'תתפ"ז 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  ?–1127 
 השתייכות:  רבני ספרד, ראשונים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, פסיקה, פילוסופיה
 רבותיו:  אביו רבי יצחק, הרי"ף
 תלמידיו:  בן אחותו, רבי אברהם אבן דאוד
 חיבוריו:  פסקי הלכה
 
הרב ברוך בן יצחק אִבְּן אלבאליה (ד'תתל"ז, 1077, ספרד – ד'תתפ"ז, 1127, ספרד) היה מגדולי תלמידי החכמים בספרד בדורו, ראש ישיבה, פוסק הלכה, ובעל ידע בפילוסופיה.
קורות חיים

היה בנו של רבי יצחק בן ברוך אבן אלבאליה, ולמד ממנו תורה. כשנפטר אביו היה ברוך בן 17 שנים. האב, שהיה מצוי במחלוקת קשה עם הרי"ף, קרא לבנו לפני מותו, כשכמעט ולא היה יכול לדבר, ולחש לו: "לך לרב יצחק בן אלפאסי, ואמור לו שהרי אני יוצא מהעולם הזה ונכנס לעולם הבא, וכבר מחלתי לו על כל הדברים קשים שדבר אלי, בין בכתבים בין על פה. וכמו כן אני מבקש ממנו שימחל לי כך, וילמד אותך תורה, ועמוד לפניו לשמשו, ויודע אני שיעשה לך טובה רבה מאוד וילמד אותך בכל לבו".
ואכן, אחרי מות אביו הלך מיד לאליסנה (Lucena), בה שימש הרי"ף כראש ישיבה, ואמר לו את כל דברי אביו. הרי"ף התרגש, וניחם את הבן, והבטיח לו להיות לו לאב. בביתו של הרי"ף שהה עד שלמד ממנו את כל התלמוד.
בפטירתו של הרי"ף התפרסמו שניים מבכירי תלמידיו: רבי ברוך והר"י מיגאש, שנולדו באותה שנה. רבי ברוך נפטר כ-15 שנה לפני הר"י מיגאש, באלול ד'תתפ"ז, וכך התפרסם הר"י מיגאש יותר ממנו.
רבי ברוך היה בעל ידע בפילוסופיה בנוסף לתורתו וחכמתו, והעמיד תלמידים רבים. בין תלמידיו נמנה בן אחותו, רבי אברהם אבן דאוד (הראב"ד הראשון), שהעלה פרטים לתולדותיו בספרו ההיסטוריוגרפי "ספר הקבלה".
מורשתו

לא נשתמרו כתבים מתורתו, ואף שמועות מפיו לא נרשמו כמעט על ידי תלמידיו. הידיעות עליו הן בעיקר מדברי בן אחותו הראב"ד.
רבי יהודה הלוי כתב שיר לרגל ברית המילה שלו, שלדעת שד"ל הוא שירו הראשון של ריה"ל, שחיברו בהיותו בן 13. השיר התפרסם לראשונה בקובץ שירי ריה"ל שהוציא שד"ל, בשם "בתולת בת יהודה". כמו כן חיבר ריה"ל לפחות ארבע קינות על מותו: "מה לעם יקראו עצרה", "קול הקריה הומה", "נאסף אביר רועים", ו"אוי לצעירי הצאן". קינה נוספת, המתחילה "מדי שבת", נדפסה על ידי יהודה רצהבי. בקינה זו נזכרים בניו, שהצעיר שבהם נקרא יצחק על שם אביו; ובני אחותו "אשר גדלו בין זרועיו", שביניהם נמנה ככל הנראה הראב"ד.
הערות שוליים

↑  לפסק הלכה בודד בשמו, בו הוא מובא על ידי הרמב"ם יחד עם שאר גאוני דורו, ראה בהוספות פרופסור שרגא אברמסון לתשובות הרמב"ם, מהדורת בלאו 1989, ג', עמ' 176. שמועה נוספת נמצאה בגניזה הקהירית, בפירוש ערבי-עברי למסכת בבא מציעא, גנזי שכטר, ב', עמ' 383.
↑  עמ' 25. אך ראו ד"ר דוד קויפמן, ר' יהודה הלוי, סיני, ט,' עמוד כ"ט.
↑  דיואן יהודה הלוי, מהדורת חיים בראדי, עמ' 80-82.
↑  דיואן יהודה הלוי, מהדורת חיים בראדי, עמ' 107-109.
↑  דיואן יהודה הלוי, מהדורת חיים בראדי, עמ' 116-117.
↑  דיואן יהודה הלוי, מהדורת חיים בראדי, עמ' 127-128.
↑  סיני, פ"ה, עמ' קל"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520732405171  VIAF: 315203441   WorldCat (עם VIAF): 315203441
ג'וליה לוי בוקן

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1985 (בת 39) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Julia Sonia Boeken 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  קור פלורן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליה לוי-בוקן (בצרפתית: Julia Levy-Boeken; נולדה ב-3 בינואר 1985) היא שחקנית ישראלית-צרפתייה.
ביוגרפיה

לוי-בוקן נולדה בפריז שבצרפת. אביה הוא מפיק הסרטים ההולנדי לודי בוקן, ואימה היא העיתונאית הצרפתייה אנט לוי-ווילארד. לוי בוקן למדה משחק וריקוד בצרפת.
קריירה

בשנת 2007 החלה לשחק בעונה השנייה של הטלנובלה הישראלית "האלופה" בתפקיד ניקי גודאר, בחורה שמתאהבת בגיבור הסדרה סער פדידה (יהודה לוי).
שיחקה בתפקידים קטנים בסרטים בינלאומיים ובסדרות כמו "מלקולם באמצע", "זהות בדויה", "הפמליה" והסרט "מלחמת העולם Z" לצד בראד פיט.
בשנת 2008 השתתפה במיני-סדרה של ערוץ 2 "אלטלנה", שביים אלי כהן לתסריט של מוטי לרנר. בשנת 2009 שיחקה בסרט האמריקאי "רוד טריפ 2: ביר פונג" בתפקיד ג'נה, ושיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הישראלית "לחיות מחדש" של הבמאי חיים בוזגלו, אודות ספינת המעפילים יהודה הלוי.
בשנת 2011 שיחקה במיני-סדרה "אדמה" שכתב וביים רני בלייר ל-HOT3, וגילמה את דמותה הצעירה של אוולין הגואל. בשנת 2012 גילמה את החשפנית סטפני בסדרת הפשע הישראלית "אלנבי" בערוץ עשר, המבוססת על ספרו רב-המכר של גדי טאוב באותו השם, "אלנבי".
בשנת 2014 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה" ב-HOT3, לצידם של אילנית לוי, רגב הוד ודריק שארפ. באותה שנה התארחה בסדרה הקומית של זכיינית ערוץ 2 - רשת "עממיות" בתפקיד בריג'יט.
בשנת 2016 שיחקה בסרטו של איוואן אטאל, "היהודים הם בכל מקום". בשנת 2019 הצטלמה לסרט "נלסון" שביים וכתב אביה.
ברנאר פאקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בספטמבר 1947 (בן 76) רן, צרפת 
 מסעדות:  Mediterranean, La Coquille, ל'אמברוזי
 
בֶּרְנָאר פָּאקוֹ (בצרפתית: Bernard Pacaud; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא השף והבעלים של מסעדת "ל'אמברוזי" בפלאס דה ווז', שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1986 ועד היום (2011).
ביוגרפיה

ברנאר פאקו נולד בליון שבצרפת, גדל בבית יתומים והתלמד במסעדתה המפורסמת של אז'ני בראזייה.
הוא עבד לעבוד במסעדה הפריזאית "Mediterranean" ואז הצטרף כסגן שף למסעדת "La Coquille" ב-1973 והמשיך ועבד אצל קלוד פרו.
ב-1981 הוא פתח את מסעדת "ל'אמברוזי" ברחוב בייבר ברובע החמישי של פריז. הוא זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן בשנת 1982, כוכב שני ב-1984 וכוכב שלישי ב-1986.
ב-1986 העביר פאקו את מסעדתו "ל'אמברוזי" לפלאס דה ווז' ברובע הרביעי של פריז.
מדריך גו מיו הכתיר אותו כ"אחד משמונת טבחי המילניום".
המסעדה נבחרה כ-16 בטיבה בעולם במשאל מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2002.

נבחרה כ-23 בטיבה בעולם באותו משאל בשנת 2007.
ביבליוגרפיה

L'Ambroisie : les secrets de cuisine de Bernard Pacaud - DVD par Bernard Pacaud
1989 : L'ambroisie, Place Des Vosges À Paris par Bernard Pacaud - Éditions Robert Laffont
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003, עמ' 145-144.
הערות שוליים

↑  מסעדת "ל'אמברוזי" במקום ה-16 בעולם לפי משאל חמישים המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002
↑  מסעדת "ל'אמברוזי" במקום ה-23 בעולם לפי משאל חמישים המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011566256305171  BnF: cb121441193 (data)  ISNI: 0000 0000 7720 7043  NDL: 00472648  SUDOC: 029917069  VIAF: 27103032   WorldCat (עם VIAF): 27103032
ברנדון ג'ונסון

ברנדון ג'ונסון (באנגלית: Brandon Johnson, נולד ב-27 במרץ 1976) הוא איש חינוך ופוליטיקאי מארצות הברית, המכהן כראש עיירית שיקגו החל ממאי 2023. משנת 2018 שימש כחבר במועצת עיריית שיקגו.
ג'ונסון חבר במפלגה הדמוקרטית, ונחשב לפרוגרסיבי בדעותיו.
קורות חיים

ג'ונסון נולד באלגין, אילינוי (אנ'), למשפחה בת 9 ילדים. התחתן בגיל 22. השלים תואר ראשון בניהול משאבי אנוש וטיפול בנוער באוניברסיטת אורורה (אנ'), ותואר שני בהוראה באוניברסיטת אורורה.
קריירה פוליטית

ג'ונסון עבד כמורה למדעי החברה בבתי ספר בשיקגו, והחל לפעול באיגוד המורים של שיקגו בשנת 2011. נטל חלק בארגון שביתת מורים בשיקגו בשנת 2012, ולאחר מכן היה פעיל בבחירות המקומיות.
בשנת 2018 נבחר למועצת העיר, כאחד מנציגי מחוז קוק, והוביל מספר שינויי חקיקה בתחומי הדיור והחינוך. בשנת 2022 נבחר לכהונה נוספת.
באוגוסט 2019 תמך ג'ונסון באליזבת וורן בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית.
הוא התמודד בבחירות לראשות עיריית שיקגו בשנת 2023. במסע הבחירות הדגיש את הנושאים הבאים:
הגדלת מימון ומשאבים לבתי ספר ציבוריים
מענה לא-משטרתי לבעיות של ביטחון אישי וציבורי
מיסוי מקרקעין למימון הטיפול בחסרי בית
גידול של מיליארד דולר בהכנסות ממיסים, באמצעות מיסים מוגדלים על חברות תעופה, עסקאות פיננסיות, עסקאות נדל"ן גבוהות ובתי מלון.
כמו כן הביע התנגדות נחרצת להפרטה של שירותים ציבוריים.
ב-28 בפברואר זכה במקום השני בסיבוב הראשון, ועלה לסיבוב שני של הבחירות, מול פול ולאס (אנ'). ב-4 באפריל זכה בסיבוב השני, ונבחר לראשות עיריית שיקגו, במקום לורי לייטפוט. ג'ונסון ייכנס לתפקידו ב-15 במאי.
סקרים מצאו שרוב המצביעים לג'ונסון נמנו בשכונות בעלות רוב שחור בחלק הדרומי והמערבי של העיר, וכן במספר שכונות של לבנים ושל היספנים בצפון-מערב העיר.
חיים אישיים

ג'ונסון מתגורר בשכונת אוסטין (אנ'), במערב שיקגו. נשוי לסטייסי, ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑   משי קורן, למסות את העשירים, לסגור את הגירעון: כך נבחר לשיקגו ראש עיר פרוגרסיבי, באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2023.
גחן מלכותי

גחן מלכותי (שם מדעי: Genetta maculata) הוא מין גדול של גחן גדול ממשפחת הגחניים והוא חי בטבע ביערות גשם במערב אפריקה בקונגו, גינאה המשוונית, ליבריה, גאנה וחוף השנהב.
מין זה לא תועד מאז שנת 1946, ולא קיימים מספיק נתונים על מצבו בטבע.
זהו מין גדול יחסית שאורכו הממוצע 40-60 ס"מ ומשקלו 2-2.5 ק"ג. הוא מזכיר בצורתו וצבעיו את מרבית הגחנים בפרווה צהובה-אפרפרה מנומרת וזנב ארוך ושחור.
הוא יוצא בשעות החשיכה לאכול וצד על העצים או על הקרקע יצורים קטנים שונים וגם אוכל פגרים.
הערות שוליים

↑  גחן מלכותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| גחניים |
| --- | --- | --- |
| זבד דקל אוסטוני (סוג ומין יחיד) | זבד דקל אוסטוני |   |
| זבד לוטראי (סוג ומין יחיד) | זבד לוטראי |   |
| זבד דקל הוסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל הוסי |   |
| זבד דקל מפוספס (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מפוספס |   |
| בינטורונג (סוג ומין יחיד) | בינטורונג |   |
| זבד דקל קטן-שיניים (סוג ומין יחיד) | זבד דקל קטן-שיניים |   |
| זבד דקל סולאווסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל סולאווסי |   |
| זבד דקל מסיכתי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מסיכתי |   |
| גחן דקלים | גחן דקלים אסייתי  • גחן דקלים חום  • גחן דקלים זהוב |   |
| זבד אפריקאי (סוג ומין יחיד) | זבד אפריקאי |   |
| גחן | גחן אבסיניקה • גחן אנגולי • גחן בורלון • גחן מצוייץ • גחן מצוי • גחן ג'ונסטון  • גחן פנתרי • גחן פארדין  • גחן מיימי • גחן מלכותי  • גחן סרוולניה • גחן האוסה  • גחן הכף • גחן ענק |  |
| לינסנג | לינסנג אפריקני • לינסנג לייטוני |  |
| זבד הודי | זבד הודי ענק • זבד הודי מלברי  • זבד מנומר ענק • זבד מלאי |  |
| זבד הודי קטן (סוג ומין יחיד) | זבד הודי קטן |  |
ברנדון באס

| --- | --- |

באס בשנת 2012
 לידה:  30 באפריל 1985 (בן 39) באטון רוז' שבלואיזיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  30
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה
 דראפט:  בחירה מספר 33, 2005 ניו אורלינס הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2005–2007   2007–2009   2009–2011   2011–2015   2015–2016   2016–2017:  ניו אורלינס/אוקלהומה סיטי הורנטס   דאלאס מאבריקס   אורלנדו מג'יק   בוסטון סלטיקס   לוס אנג'לס לייקרס   לוס אנג'לס קליפרס
ברנדון סמואל באס (באנגלית: Brandon Samuel Bass; נולד ב-30 באפריל 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה

באס נבחר על ידי ניו אורלינס הורנטס (כיום מוכרים כניו אורלינס פליקנס) בסיבוב השני של דראפט ה-NBA. הוא שיחק במשך שתי עונות עם ההורנטס, עד שחתם עם דאלאס מאבריקס ב-2007.
הוא חתם עם המאבריקס ביולי 2007, ובאמצע עונת 2008/2009 הוא קלע זריקה שהביאה לג'ייסון קיד, חברו לקבוצה, את האסיסט ה-10,000 בקריירה שלו.
באס חתם עם אורלנדו מג'יק ב-2009, והועבר לבוסטון סלטיקס ב-2011 בתמורה לגלן דייוויס ו-וון וייפר. במהלך עונתו הראשונה עם המאבריקס, הגיע באס לממוצעים של 12.5 נקודות ו-6.2 ריבאונדים ב-31.7 דקות למשחק. ב-21 במאי 2012, קלע באס שיא קריירה בפלייאוף, 27 נקודות, כדי לעזור לסלטיקס לנצח בשישה משחקים את פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון של הפלייאוף. לרוע המזל, הסלטיקס הודחו בחמישה משחקים על ידי מיאמי היט בסיבוב השני.
בין השנים 2016-2017 שיחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.