stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבילה
דקפוליס

דקפוליס הייתה קבוצה של עשר ערים ששכנו בעיקר בעבר הירדן המזרחי. ערים אלו לא היו קבוצה רשמית או גוף מדיני, אלא קובצו ביחד עקב מוצאם המשותף של תושבי הערים הללו שהיו ברובם רומאים ויוונים, בשונה ממרבית תושבי האזור שהיו שמים (יהודים, נבטים וארמיים). בירתן הייתה בית שאן. לכל הערים הייתה דרגה גבוהה יחסים של אוטונומיה וחופש פעולה.
פליניוס הזקן לא כלל את אבילה ברשימת ערי הדקפוליס, אך כן כלל ברשימה את רפנה. לעומתו, חוקרים אחרים כתלמי כללו עיר בשם אבילה והשמיטו את רפנה. יש המזהים את רפנה כאבילה. ברשימתו של תלמי הופיעה אבילה, אך הוא הזכיר גם את אבילה ליסניוס (Abila of Lysanios) (שבקרבת דמשק).
על פי יוסף בן מתתיהו, קיבל המלך אגריפס לשלטונו ארבע ערים: טריכיי וטבריה בגליל, אבל ויוליס שבעבר הירדן. לפי תיאורו אבל זו היא אבל השיטים שבקרבת ים המלח ואינה בתחום הדקפוליס. הארכאולוג אולברייט זיהה יישוב שנזכר במכתבי אל-עמארנה, יבליים
(Yablima), כאבל או אבילה, עיר הדקפוליס.
בעיר היה יישוב כבר בתקופת הברונזה, אולם היא הגיעה לשיא אוכלוסייתה בתקופה הביזנטית ובתקופת שלטון בית אומאיה.
בתקופה הרומית ישבו סמוך לעיר הלגיונות הרומיים השלישי והשנים עשר.
האתר

הראשון שהתעניין באתר מבחינה ארכאולוגית היה החוקר הגרמני אולריך יספר זצן, שהגיע מדמשק על סוסו לתל אביל בפברואר 1806. ב-1888, עם ייסודה של החברה הגרמנית לחקר ארץ ישראל, הגיע לאתר החוקר גוטליב שומכר, וסייר במקום.
רק מאז 1980 מתבצעות במקום חפירות ארכאולוגיות. הרולד מייר, פרופסור מהסמינר התאולוגי במיזורי, ארצות הברית, קיבל את אישור מחלקת העתיקות בירדן והחל לחפור במקום. החפירות החלו ב-1982, והן מתקיימות כל שנה זוגית.
הממצאים הארכאולוגיים מצביעים על כך שהאתר היה מיושב כבר בתקופת הברונזה, ולאחריה בתקופת הברזל, בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית, ובתקופת בית אומייה. בין ממצאי החפירות: מטבעות, כדים, כלי זכוכית ומנורות. בחפירות נמצאו תיאטרון וחמש בזיליקות מהתקופה הביזנטית, אחת מהן בנויה על מקדש לאלה ארטמיס.
הערות שוליים

↑  או תל אביל
↑  מקור: מלחמות היהודים ד, ז.
↑  מקור
↑  נהרג בתאונת דרכים בסביבת האתר ב-2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542008105171  BnF: cb14537288p (data)  LCCN: sh96011296  SUDOC: 080489427  VIAF: 315170226   WorldCat (עם VIAF): 315170226
Nada sale mal

Nada Sale Mal (באנגלית: nothing goes wrong; בעברית: שום דבר לא משתבש) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה. השיר יצא לאור ב-17 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל מתוך האלבום, Spoiler.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי איתנה, אנדי קליי, לואיס סלאזר ומיי אוסוריו והופק על ידי המפיק המוזיקלי סלאזר. איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי העניק לשיר את תואר הזהב הלטיני, על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים במדינה. השיר הוא מסוגת הפופ וסוגת הטראפ.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-27 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איתנה ב-17 במאי 2019, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-30 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה | 20,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
הערות שוליים

↑  איתנה, אנדי קליי, לואיס סלאזר, מיי אוסוריו
1 2 3 4  Aitana – Nada Sale Mal (באנגלית), נבדק ב-2020-09-26
↑  El portal de Música, www.elportaldemusica.es
↑  Música, El portal de, Nada Sale Mal - Aitana | EPDM (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-09-26
↑  Con la Miel en los Labios, נבדק ב-2020-09-26
1 2  Aitana - Nada Sale Mal
↑  Música, El portal de, Con la Miel en los Labios - Aitana | EPDM (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-09-26
| איתנה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Spoiler • 11 Razones |  |
| אלבומי הופעה | Play Tour: En Directo |  |
| מיני-אלבומים | Tráiler |  |
| סינגלים | "Lo malo" • "Teléfono" • "Vas a Quedarte" • "Nada Sale Mal" • "Con la Miel en los Labios" • "Me quedo" • "+" • "Enemigos" • "Más De Lo Que Aposté" • "Tu Foto del DNI" • "Corazón Sin Vida" • "11 Razones" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Presiento" • "Si Tú La Quieres" • "Friend de Semana" |  |
| סיבובי הופעות | Play Tour |  |
אבילס

אבילס (בספרדית ובאסטורית: Avilés) היא עיר בקהילה האוטונומית אסטוריאס בספרד. העיר שוכנת על גדות שפך נהר בקרבת חופה הצפוני של אסטוריאס, במרחק של 27 קילומטרים צפונית לאוביידו, בירת אסטוריאס.
היסטוריה

מקור שמה של העיר הוא בהתיישבות הרומאית ששכנה באזור ושמה היה אביליוס.
האזכור הראשון לאבילס הוא מסמך מתחילת המאה ה-10, בו היא מתוארת כעיירה עם נמל. במהלך ימי הביניים אבילס הייתה אחת מערי הנמל החשובות ביותר במפרץ ביסקאיה, והיא הייתה חשובה מאוד בסחר במלח. ב-1479, לאחר שפרצה שרפה באבילס שהחריבה חלקים ממנה, הוענק לה על ידי המלכים הקתוליים רישיון לקיים שוק בימי שני כדי שתוכל להשתקם.
עם תחילת העת החדשה חשיבות הנמל ירדה והעיר החלה להסתמך על ענפים אחרים, כמו חקלאות.
במאה ה-19 אבילס החלה לעבור הליך תיעוש. התיעוש המשיך גם במאה ה-20 והביא לעלייה בחשיבות הנמל של אבילס ולהגדלתו. אירועי המרד באסטוריאס ב-1934 ומלחמת האזרחים בשנים שלאחר מכן הותירו שובל של הרס ומוות באבילס. העיר הצליחה להשתקם והתיעוש המשיך בעיקר בשנות ה-50 של המאה ה-20.
כלכלה

כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה, כשבעיר נמצא מפעל גדול לייצור פלדה של התאגיד ארסלורמיטל (ArcelorMittal).
ערים תאומות

ארצות הברית סיינט אוגוסטין, פלורידה, ארצות הברית
צרפת סן-נאזר, פיי דה לה לואר, צרפת
סהרה המערבית לעיון, סהרה המערבית
קובה קרדנאס (אנ'), קובה
אברם בונימוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1917 קייב, אוקראינה 
 פטירה:  3 ביולי 1999 (בגיל 81) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית קברות ווסטריאקובסקויה 
 מקום לימודים:  הפקולטה למכניקה ולמתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  הפקולטה למכניקה ולמתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליית "כיבוש בודפשט"  מדליית "כיבוש וינה"  פרס מועצת השרים של ברית המועצות  מדליית הכסף של ודנ"ח  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  מדליה על ההצטיינות בקרב  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מדליית הארד של ודנ"ח 
 צאצאים:  לאוניד בנימוביץ', Yevgeny Bunimovich 
 
אברם בונימוביץ'  (ברוסית: Абрам Исаакович Бунимович ‏; 22 בדצמבר 1917, קייב - 3 ביולי 1999, מוסקבה) היה מדען סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום מכניקה של גזים.
קורות חיים

אברם בונימוביץ' נולד בשנת 1917 בקייב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. לאחר לימודי בית ספר הוא החל לימודים באוניברסיטת מוסקבה אותה סיים בהצטיינות בשנת 1940. הוא המשיך ללימודי תואר שלישי במכון למכניקה של האוניברסיטה.
ב-23 ביוני 1941 לאחר פלישת נאצים לברית המועצות בונימוביץ' התנדב לשורות הצבא האדום. הוא השתתף בקרבות וסיים את המלחמה כרב-סרן במודיעין. בתקופת שירותו הצבאי לבונימוביץ' הוענקו מספר עיטורים.
בספטמבר 1945 בונימוביץ' השתחרר מהצבא וחידש את הלימודים. בינואר 1948 הוא סיים לימודי תואר שלישי.
עד לשנת 1961 בונימוביץ' עבד במכון לחקר תעופה ועסק בחישובים שונים שקשורים לפיתוח מנוע סילון ותנועת מטוסים.
בשנת 1961 בונימוביץ' חזר לאוניברסיטת מוסקבה והחל ללמד. בשנת 1969 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט והחל משנת 1977 כיהן בתפקיד פרופסור.
בנוסף להעברת קורסים לסטודנטים בונימוביץ' המשיך בפעילות מחקרית בתחום תנועת גזים. עבודות אלו נוצלו בתעשיית החלל וייצור מטוסים עם מהירות על-קולית. בסך הכול הוא פרסם כ-190 מאמרים ומספר ספרים בתחום התמחותו ובהדרכתו הוכנו 19 עבודות תואר שלישי.
בונימוביץ' היה פעיל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הוא כיהן בתפקידים ניהוליים בסניף המפלגה באוניברסיטה בה עבד.
לבונימוביץ' נולדו בנים:
לאוניד בונימוביץ', פרופסור למתמטיקה
יבגני בונימוביץ, משורר, מחבר ספרי לימוד במתמטיקה
Rapture of the Deep

Rapture of the Deep (התלהבות של המעמקים) הוא אלבומה השמונה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שהוקלט בין מרץ ליוני, ויצא לאור בנובמבר 2005.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מאוד. מגזין הרולינג סטון העניק לו 4.5 כוכבים מתוך 5. אתר Allmusic העניק לאלבום 3.5 כוכבים מתוך 5, וציין כי "האלבום ממשיך את האיכות שהציגה כבר באלבום הקודם Bananas, שהיה נפלא באופן מפתיע".
האלבום הגיע למקום 43 במצעד הבילבורד האמריקאי.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, איאן פייס וסטיב מורס
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Money Talks  | 5:31 |
| 2. | Girls Like That  | 4:02 |
| 3. | Wrong Man  | 4:53 |
| 4. | Rapture of the Deep  | 5:54 |
| 5. | Clearly Quite Absurd  | 5:25 |
| 6. | Don't Let Go  | 4:32 |
| 7. | Back To Back  | 4:03 |
| 8. | Kiss Tomorrow Goodbye  | 4:18 |
| 9. | Junkyard Blues  | 5:32 |
| 10. | Before Time Began  | 6:30 |
השיר "MTV" התווסף למהדורת ההופעה המיוחדת שיצאה בשנת 2006; כמו כן, במהדורה זו, אורכם של חלק מהשירים שונה.
מבצעים

איאן גילן - שירה
רוג'ר גלובר - גיטרה בס
דון איירי - קלידים
סטיב מורס - גיטרה
איאן פייס - תופים
Follow Your Arrow

Follow Your Arrow (בעברית: עקוב אחרי החץ שלך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייסי מאסגרייבס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Same Trailer Different Park ‏(2013). הוא יצא לאור ב-21 באוקטובר 2013, על ידי חברת התקליטים מרקורי נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה

המספר בשיר מציע שכל בחירה נתונה תגרור ביקורת מאחרים; הוא קובע שהדרך הטובה ביותר של האדם היא להישאר נאמן לעצמו ("לעקוב אחרי החץ שלך"). בשיר יש התייחסות חיובית להומוסקסואליות, דבר אשר הוביל לכך שמבקרי מוזיקה שונים גרסו שמדובר ב"סימן לשינוי (חיובי) במוזיקת קאנטרי".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-100 מיליון השמעות.
הופעות חיות

מאסגרייבס ביצעה את השיר ב-6 בנובמבר בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי 2013. ב-26 בינואר, ביצעה אותו בטקס פרסי גראמי ה-56 שנערך בסטייפלס סנטר בלוס אנג'לס.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 60 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 43 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 10 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 50 |  |
|  קנדה | מצעד שירי הקאנטרי | 42 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 90 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 21 באוקטובר 2013 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | מרקורי נאשוויל |  |
הערות שוליים

↑  Kacey Musgraves - Follow Your Arrow (באנגלית), נבדק ב-2022-06-18
↑  Kacey Musgraves - Follow Your Arrow (באנגלית), נבדק ב-2022-06-18
↑  ברנדי קלארק, שיין מקנאלי, קייסי מאסגרייבס
↑  לוק לירד, שיין מקנאלי, קייסי מאסגרייבס
1 2 3 4  Follow Your Arrow, 2013-01-01, נבדק ב-2022-06-18
↑  Kacey Musgraves, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Kacey Musgraves – Follow Your Arrow, נבדק ב-2022-06-18
↑  "Kacey Musgraves' Follow Your Arrow latest sign of shifts in country music: Critics' Picks"
↑  CMT com Staff 1/26/2014, Kacey Musgraves Charms Grammys With "Follow Your Arrow" and Two Wins, CMT News
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2013: ג'סי אלכסנדר, קוני הרינגטון וג'ימי יארי – "I Drive Your Truck" | פרס איגוד מוזיקת הקאנטרי לשיר השנה   2014: ברנדי קלארק, שיין מק'אנלי וקייסי מאסגרייבס – "Follow Your Arrow"  | הבא: 2015: הילרי לינדזי, לורי מק'קנה וליז רוז – "Girl Crush" |
אביב דומם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רייצ'ל קרסון 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  ספר עיון
 נושא:  סביבה טבעית, די-די-טי 
 הוצאה
 הוצאה:  הוטון מיפלין הארקורט 
 תאריך הוצאה:  1962
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יצא לאור על ידי טבע ובריאות בשנת 1966
 
אביב דומם (באנגלית: Silent Spring) הוא ספר מאת רייצ'ל קרסון שפורסם בספטמבר 1962. ספר זה נחשב כגורם שהזניק את התנועה הסביבתית המערבית. הספר טען כי לחומרי הדברה השפעות מזיקות על הסביבה, בעיקר על ציפורים. קרסון האשימה את התעשייה הכימיקלית בהפצת דיסאינפורמציה, ואת פקידי הממשלה בכך שהם מקבלים את טענות התעשייה ללא כל ביקורת.
הספר והרקע לכתיבתו

כאשר פורסם 'אביב דומם', רייצ'ל קרסון כבר הייתה כותבת נודעת בתחום הטבע, אבל היא לא נודעה עד אז כמבקרת חברתית. הספר זכה לתפוצה רחבה, כיכב כמה שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, ועורר דאגה רחבה בציבור לגבי חומרי הדברה ומזהמים של הסביבה. הספר נחשב כסיבה לאיסור השימוש המוחלט בדי די טי בארצות הברית. קרסון החלה להתעניין בהשפעות של חומרים להדברת חרקים, ובמיוחד די-די-טי על הטבע. אותה עת, בעקבות יעילותו בהדברת מגפות המועברות על–ידי חרקים כמו מלריה, טיפוס, מחלת השינה האפריקנית, ועוד, נתפש הדי די טי בעיני הציבור כמדביר יעיל ללא השפעות לוואי מזיקות. קרסון סברה אחרת. בעקבות מכתב מהאחראי על שמורת ציפורים במרילנד, שלטענתו הושמדה בעקבות ריסוס מהאוויר של די די טי, החלה קרסון לחקור את הנושא לעומקו. היא הציעה גישה ביוטית למלחמה במזיקים כחלופה לשימוש בדי-די-טי.
הגורם שהטריד אותה יותר מכל בהתנגדותה לדי די טי, כתבה, היה העובדה ש"כל מה שהיה חשוב לי מכל כחובבת טבע נמצא תחת איום". קרסון טענה כי בגלל מבנה שרשרת המזון בעולם החי, חומרי הדברה המכוונים להשמיד חרקים משפיעים בסופו של דבר על מארג המזון כולו, וכי בעלי חיים הניזונים מחרקים, בעלי חיים הניזונים מאותם טורפי חרקים ובני אדם יושפעו אף הם מחומרי ההדברה הרעילים. טענה נוספת אותה שילבה בספר הייתה כי די די טי הוא חומר מסרטן, הפוגע בבני אדם.
בשנת 1962 פרסמה קרסון בהמשכים במגזין "ניו יורקר" פרקים מן הספר, שעוררו מיד עניין רב. יצרניות חומרי ההדברה הגדולות, ומדענים רבים בתעשיית הכימיקלים תקפו את קרסון ואת טענותיה, ולחץ הופעל על הוצאת "הגטון מיפלין" להימנע מהוצאת הספר. מן העבר השני, נהנתה קרסון מתמיכה של "הסוכנות להגנת הסביבה" (EPA) בארצות הברית וראשה, ויליאם רקלסהאוס, וכן מארגוני איכות הסביבה של התקופה.
"אביב דומם" יצא בשנת 1962 וזכה להצלחה מסחרית גדולה. קרסון זכתה לשפע הזמנות לדבר על הספר ועל רעיונותיה, אך נאלצה לסרב לרובן בגלל חולשה מתגברת שנבעה מסרטן השד שהתפתח אצלה כמה שנים קודם לכן. שנתיים אחרי פרסום הספר, נפטרה קרסון.
השפעת הספר

"אביב דומם" של קרסון נחשב לספר המכונן של התנועה לאיכות הסביבה בארצות הברית ובעולם המערבי. הספר היה אחד הראשונים שעסק באיכות הסביבה כמכלול ובהשפעת פעולת בני אדם עליה. פרופסור גרי קורל העיר כי "'אביב דומם' מאת רייצ'ל קרסון שיחק תפקיד גדול בניסוח האקולוגיה כ'נושא חתרני'; כנקודת מבט שחותרת כנגד הגרעין של חומרנות, מדענות, ושל שליטה הנדסית טכנולוגית על הטבע."
הפעולה להטלת איסור על השימוש בדי די טי בארצות הברית הוכתרה בהצלחה בשנת 1972, שמונה שנים אחרי מותה של קרסון. אחרי שוועדה שהקימה הסוכנות להגנת הסביבה בארצות הברית הגיעה למסקנה כי הטענות על השפעת הדי די טי אינן נכונות, היפך ויליאם רקלסהאוס, ראש הסוכנות, את מסקנות הוועדה שהקים, ואסר על שימוש בדי די טי בארצות הברית.
ב-1980 הוכר פועלה למען איכות הסביבה בהענקת מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית, על ידי הנשיא ג'ימי קרטר. ב-22 באפריל 2006, לכבוד יום כדור הארץ, שונה שמו של הגשר ברחוב התשיעי בפיטסבורג ל"גשר ריצ'ל קרסון" כמו כן, הוקם אתר מורשת לאומי בבית הולדתה בפיטסבורג.
ביקורת על הספר

בעיני מבקרים, היו גם היבטים שליליים להשפעתו. במיוחד, עמדו המבקרים על השימוש בנימה מבשרת אסון בספר, ציטוטים סלקטיביים ממחקרים, התעלמות ממחקרים סותרים וטענות שלא היו מבוססות דיין על עובדות. כפי שכתבו הפרופסורים איימס וג'וקס ב"ריזון" בשנת 1993: "רייצ'ל קרסון כוננה את סגנון הפעולה של התנועות לאיכות הסביבה: הגזמות והשמטת ממצאים רלוונטיים סותרים מתקבלים על הדעת למען המטרה הקדושה." הוויכוח סביב תקפות טענותיה של קרסון בדבר השפעותיו של הדי די טי על בעלי חיים ובני אדם עדיין לא הסתיים. טענתה של קרסון כי הדי די טי הוא גורם מסרטן עדיין לא זכתה לתמיכה במחקר ישיר כלשהו וקביעתו של ראש ועדת הסוכנות להגנת הסביבה, השופט האדמיניסטרטיבי אדמונד סוויני, כי "די די טי אינו סיכון קרצינוגני לבני אדם" נחשבת תקפה עד היום.
טיעון מרכזי אחר של קרסון בדבר הרעלה משנית, באמצעות אכילת חרקים או בעלי חיים שבגופם יש די די טי גם היא לא זכתה לתימוכין של ממש במחקר. הטיעון המוכר ביותר של קרסון כאן היה כי די די טי אחראי להדלדלות אוכלוסיית ציפורים טורפות מסוימות, ובראשן העיטם לבן-הראש (סמלה של ארצות הברית), משום שהוא הופך את ביצי הטורפים דקות ושבירות יותר בעקבות הרעלת די די טי. טיעון זה נדחה על ידי חוקרים.
ביקורת קשה יותר הוטחה בקרסון בגלל נכונותה להתעלם מהתועלת בשימוש בדי די טי לריסון והדברה של מחלות המועברות על–ידי חרקים, כדי לקדם את מה שנתפש בעיניה כשימור הטבע. האנטומולוג גורדון אדוארדס, איש איכות הסביבה בעצמו, טען כי קרסון הפגינה אדישות לגורלם של בני אדם במקומות בהם היה הדי די טי גורם מציל חיים. האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית הצהירה בשנת 1965 כי "במעט יותר משני עשורים, מנע הדי די טי את מותם של 500 מיליון בני אדם".
לקריאה נוספת

הדברה ביולוגית של מזיקים / מאת דוד רוזן ופאול דהבאך (הוצאת מאגנס) - ספר מקיף לתחום של הדברה ביולוגית שדן בהרחבה גם על השלכות של הדברה כימית.
הערות שוליים

↑  Environmentalist Rachel Carson's legacy remembered on Earth Day - Pittsburgh Post-Gazette
↑  לדוגמה במחקר עדכני של ה-NIH. מבין 437 המחקרים שמונה PubMed אין מחקר ישיר כלשהו או מחקר מעקב המצביע על כך שדי די טי הוא גורם קרצינוגני, וזאת גם ביחס לאוכלוסייה הנחשפת לחומר במסגרת עיסוק מקצועי (ר' לדוגמה פדה ואחרים בתוך Cancer Res. 2005 Oct 15;65(20):9588-94).
↑  דוגמאות עדכניות משש השנים האחרונות הן פלק, מולר ומטוס (כאן), גיטרט ואחרים (כאן), אואדה ואחרים (כאן), ת'יאן, בקר ובהמן (כאן), ועוד. הסיבה העיקרית, ככל הנראה, לשגיאתה של קרסון הייתה שיטת האיתור שהייתה מקובלת באותה תקופה, והתבססה על כרומטוגרפיה של גז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4317798-0
אבימי

ערך זה עוסק באמורא בדור השלישי לאמוראי בבל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  שני לאמוראי בבל אמוראים
 תלמידיו:  רב חסדא
 בני דורו:  רב נחמן
 
אבימי היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל, רבו המובהק של רב חסדא, שמסר עשרות מפסקיו ואמרותיו.
ביוגרפיה

בעקבות מעשה מסוים, אבימי שכח את מסכת מנחות, והוא בא לפני רב חסדא שלמד את אותה מסכת עצמה בבית מדרשו, ורב חסדא הזכיר לו את ששכח. הגמרא מבארת, כי אף על פי שיכול הוא היה לקרוא לרב חסדא, תלמידו המובהק, שיבוא לפניו, הוא העדיף לבוא לפני רב חסדא, ובכך לקיים את מאמר חז"ל ”יגעת ומצאת - תאמין”.
אברם ברקנהיים

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1867 (יוליאני) דאוגבפילס, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 באוקטובר 1938 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  אוטו וולך 
 מוסדות:  האוניברסיטה לטכנולוגיה כימית על שם דמיטרי מנדלייב  Guerrier Courses  האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה  אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  מדען כבוד של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1934) 
 
אברם ברקנהיים (ברוסית: Абрам Моисеевич Беркенгейм‏; (22 במרץ 1867, דאוגבפילס - 28 באוקטובר 1938, מוסקבה) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

ברקנהיים נולד בשנת 1867 בדאוגבפילס (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בלטביה) למשפחה יהודית. אביו היה סוחר. אימו הייתה בעלת שורשים מגרמניה וקרובת משפחה של קארל מרקס לאחר לידתו המשפחה עברה למוסקבה. לאחר סיום בית ספר בשנת 1885, ברקנהיים החל לימודי כימיה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותו בשנת 1890 עם מדליית זהב. עוד בתקופת הלימודים בהמלצת ולדימיר מרקובניקוב הוא התחיל ללמד באוניברסיטה. בשנת 1891 הוא נשלח לאוניברסיטת גטינגן. בהדרכת אוטו וולך ברקנהיים סיים עבודת תואר שלישי. וולך הציעה לו להישאר בגטינגן, אך ברקנהיים החליט לחזור לרוסיה.
בשנת 1895, תוך זמן קצר אחרי הגעתו למוסקבה ברקנהיים שלח את עבודת הדוקטורט שלו לכמה כימאים בולטים לרבות פרופסור ליובאבין. ליובאבין שלח את הספר בחזרה תוך ציון שהוא לא רוצה שום קשר עם מדען יהודי. ברקנהיים נפגע מאוד מתוכן התגובה ועזב את רוסיה. במשך מספר שנים הוא עסק בפעילות ציבורית תוך מתן עזרה לסטודנטים יהודים. הוא ביקר בכ-30 מדינות לרבות ארץ ישראל.
בשנת 1908 ברקנהיים קיבל הזמנה לחזור לאוניברסיטת מוסקבה. לאחר מאבק קשה הוא קיבל משרה זוטרה במעבדה. בשנת 1910 הוא התחיל ללמד במוסד להשכלה גבוהה לנשים.
על בסיס הרצאותיו ברקנהיים פרסם ספר "יסודות תאורטיות של כימיה אנליטית" שעברה מספר מהדורות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה ביחד עם אחיו בוריס ברקנהיים הוא פעל על תכנון מסכת גז.
לאחר סיום המלחמה ברקנהיים קיבל מינוי להקמת קתדרה לתעשיית תרופות באוניברסיטה במוסקבה. בשנת 1922 הוא מונה לפרופסור. קתדרה בהובלתו פיתחה מספר שיטות לייצור תרופות. בשנת 1930 עם הקמת אוניברסיטה לטכנולוגיה כימית, קטדרה זו שולבה באוניברסיטה החדשה. במקביל הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ובאוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב.
בשנים 1927–1934 ברקנהיים היה חבר צוות שעבד על "אנציקלופדיה טכנית" ב-10 כרכים. הוא כתב מספר המאמרים שקשורים לכימיה.
ברקנהיים נפטר בשנת 1938 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה
הערות שוליים

↑  נתונים ביוגרפיים של המשפחה
↑  מקום קבורה
אבי שורץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1938 (בן 86 בערך) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מקום לימודים:  אקדמיה גראנד שומיאר  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור 
 schwartzavi.com
 
אבי שורץ (נולד ב-1938) הוא צייר ישראלי.
חייו > ילדותו ונעוריו

שורץ נולד בבוקרשט, רומניה, למשפחת יהלומנים. את ערכי האמנות ספג בבית שקירותיו קושטו בציורים מתוך האוסף העשיר של אביו. הציורים הריאליסטיים עם הדיוקנאות והנופים נחשבו לקלאסיים ואבי שאף לחקותם. ההזדמנות לעשות זאת הייתה בעת מלחמת העולם השנייה, כשבוקרשט הופצצה, והוא נאלץ להישאר בבית עם בני משפחתו במשך תקופה ארוכה. באותם ימים העתיק את הציורים שניצבו לנגד עיניו.
בשנת 1947 הצליחה המשפחה לעזוב את רומניה ולהגיע דרך פריז לישראל בסוף שנת 1948. כאן התקבלו על ידי סבו שעלה לארץ לפני המלחמה. כנער למד אבי ב"תיכון שלווה" בתל אביב, ובהשפעת הוריו נרשם למכון אבני. הוא היה צעיר הסטודנטים במקום, והיה גאה בעובדה שעמד בהצלחה רבה בבחינות הכניסה. מכון אבני של אותם ימים נוהל על ידי משה מוקדי, ועם מוריו נמנו יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי ומרסל ינקו.
חייו > במכון אבני ולאחריו

באותה עת התפיסות האומנותיות שרווחו באבני נטו לאמנות המופשטת ולחיפוש אחר שפה חדשה, מודרניסטית בינלאומית, שנוגדת את "אמנות בצלאל הישן", "ציורי התיירים" ואת הציור הריאליסטי שבא לחקות את הנראה. אבי נחשף במכון אבני לאקספריסיוניזם המופשט, ולגישה שדוגלת בציור כאמצעי אינטואיטיבי לביטוי רגשות, כמשקף פנטזיה, תת מודע וכו'. על-פי התייחסות זו הגיע הציור הריאליסטי למיצוי, ולפיכך הגיע סופו. תהליך הלימוד במכון נעשה תוך הדרכה בסיסית וראשונית בשעת השיעור, ובעבודה רבה בבית. מעין לימוד תוך ניסוי וטעיה, וביקורת עבודות בכיתה. שורץ לא התחבר להתרחשויות הללו. שפת הציור של סטימצקי או שטרייכמן וינקו, שהשתייכו לקבוצת "אופקים חדשים" לא תאמה לו, והוא חיפש את "הדבר האמיתי" מבחינתו, את הציור הפיגורטיבי. הדיסקומוניקציה בינו לבין מוריו הובילה ל"תקופת יובש" שבה הפסיק לצייר.
כשפרצה מלחמת סיני, עזב את מכון אבני ואת בית הספר התיכון והתגייס לצה"ל. מאוחר יותר נישא לנורית, סיים את בחינות הבגרות ולמד במשך זמן קצר לימודי היסטוריה באוניברסיטת תל אביב. לפרנסתו עסק בליטוש יהלומים ומאוחר יותר ריכז מגמת יהלומים, אבני חן וצורפות בתיכון אורט ברמת גן. בגיל 30 חזר לצייר בהשראת הצייר צבי שור, שאמר לו ש"העולם אינו מופשט, ואף ציור אינו חייב להיות מופשט – צייר את העולם כפי שרואות עיניך." צבי שור נחשף לאומנות המודרניסטית ולאקספרסיוניזם הצרפתי, ואף שהה זמן מה בפריז. למרות זאת, ציוריו נותרו תיאוריים - ריאליסטיים, עשויים במשיכות מכחול אימפרסיוניסטיות, נשענים על ציורי אדגר דגה, פול סזאן ועוד. שור השפיע מאוד על אבי שורץ, שלא פעם כונה "ממשיכו הישיר של צבי שור".
חייו > בחזרה לעולם הציור

שורץ למד ציור גם אצל פרופסור שוורצמן, אך הושפע במיוחד משני ציירים שהפכו ל"מאסטרים" שלו - שמשון הולצמן ואריה לובין. הולצמן זוהה עם "ציירי האסכולה של פריז", התפרסם כאקווארליסט מעולה, ואריה לובין הושפע מסזאן, וצייר את בתי-הכנסת שטופי האור של צפת, מוכרי השוק בטבריה, דמויות ערביות בבתי הקפה וכו'.
הידידות שהתפתחה בין שורץ, הולצמן ולובין הובילה לפגישות קבועות, בהן נסעו שלושתם לשווקים של רמלה ולוד, אך בעיקר פעלו וציירו יחד בבתי הקפה ובנמל של יפו כשלעיתים הצטרף אליהם גם נחום גוטמן.
בשנת 1979 הזמין הולצמן את שורץ לבוא לפריז ולהצטרף לסדנאות שהתקיימו בבית הספר המפורסם לאומנות ה"גרנד-שומייר" וכך היה.
מאפייני עבודותיו

בהיבט הקולוריסטי, צבי שור, שהתרבות האירופאית הייתה טבועה בהוויתו, הקפיד עם תלמידו אבי שורץ על ציור בצבעי סיינה שרופה, כחול פרוסי וצהוב אוכר, בעוד שהולצמן ולובין פתחו בפניו אופציות של צבעוניות שבאה להדגיש את אור השמש הישראלית והקונטרסטים החזקים. 
שורץ הטמיע לתוכו את השפעתם של מוריו, וכמו שור, הולצמן ולובין ספג את השראתו מהמראות שראה ומחוויות שחווה מחוץ לסטודיו. יצירתו אינה מתנתקת מן האובייקט הנראה (נופים, דמויות וכו') והיא מחלחלת אל תוך הרקמה העירונית, אל שכונות יפו, אל בתי הקפה שלה, הים הנמל וכו'.
עבודותיו של שורץ עוסקות בייצוג פיגורטיבי של המרחב, ובייצוג של דמויות תוך ציור מיידי שקולט התרשמויות בזמן התרחשותן, וההתרחשויות שמעסיקות אותו חוזרות ונוגעות דווקא בדמויות משולי החברה. אנשים קשי-יום בעת מנוחה ובעת עמל. בנקודה זו יש להדגיש, כי למרות ההקשרים החברתיים שבהם ניתן להבחין ביצירותיו של שורץ, אין הן נושאות עימן עמדה פוליטית, חתרנית סוציאלית וכו'. הדמויות אינן מצוירות כדי לקרוא תיגר על עוולות שנעשו להן על ידי מנגנונים מדיניים-חברתיים או על עצם היותן "מסכנות ואומללות". שורץ מתבונן בנושא ציוריו, ומתרגם אל מצעי הציור מקטעי מציאות שהוא רואה מתוך נקודת ראות אישית ביותר. הוא "ממפה" את הדמויות מנקודת מבטו הצופה ממרחק מה, כשהוא אינו חלק אינטגרלי מהן.