stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנוויק
הערות שוליים

↑  Stafford, Thomas W. (2014). "Chronology of the Kennewick Man skeleton (chapter 5)".  In Douglas W. Owsley; Richard L. Jantz (eds.). Kennewick Man, The Scientific Investigation of an Ancient American Skeleton. Texas A&M University Press. ISBN 978-1-62349-200-7.
↑  Kershner, Jim (2 במרץ 2008). "Kennewick — Thumbnail History". HistoryLink. ארכיון מ-17 בדצמבר 2019. נבדק ב-28 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fussell, E. B. (23 ביולי 1950). "King, Pierce Account For More Than Half Of State's Census Gain". The Seattle Times. p. 38. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Discrimination Held Unproved". Spokane Spokesman-Review. 17 במאי 1963. p. 6. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Woehler, Bob (23 בפברואר 1986). "Final ribbon cut on I82, 182 highway links". Tri-City Herald. p. B1. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "COMPREHENSIVE HOUSING MARKET ANALYSIS - Kennewick-Richland, WA" (PDF). United States Department of Housing and Urban Development. 1 באוקטובר 2018. ארכיון (PDF) מ-16 באוקטובר 2020. נבדק ב-30 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Experts say region poised for continued growth". Tri-Cities Business News. 2018. ארכיון מ-30 בדצמבר 2019. נבדק ב-30 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "U.S. Census website". United States Census Bureau. ארכיון מ-27 בדצמבר 1996. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Council Election by Wards or Districts". Municipal Research and Services Center. ארכיון מ-21 בינואר 2021. נבדק ב-19 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Comprehensive Annual Financial Report of the City of Kennewick, Washington, Year Ended December 31, 2018". City of Kennewick. 28 ביוני 2019. p. 49. ארכיון מ-12 בינואר 2020. נבדק ב-11 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567074605171  GND: 16077314-3  LCCN: n82155134  MusicBrainz: 46b56b9d-2b00-40ff-9ba5-32283e4c8139  VIAF: 150846342   WorldCat (עם VIAF): 150846342
זאב צל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  צל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 890  מפקד חטיבת עודד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה המפעילה את אתר רמת חובב
 
זאב צל הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 890 וחטיבת עודד.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים צל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ולחם  במלחמת ששת הימים. כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח לחם במלחמת ההתשה, בין היתר במרדף בו נהרג מפקד הגדוד משה פלס. צל לקח פיקוד על הכוח והרג את המחבלים. צל לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה שימש סמג"ד גדוד 890. בשנים 1979-1978 שימש כמפקד גדוד 890, ופיקד עליו במבצע ליטני, במהלכו הוביל את הגדוד כנגד יעדי מחבלים בכפר אבל א-סאקי, ובמבצע מנורה. בהמשך פיקד על חטיבת עודד.
לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה חברה ממשלתית המפעילה את האתר לטיפול בפסולת רעילה ברמת חובב. באוגוסט 1998, דו"ח שהגישה ועדת בדיקה מיוחדת שהוקמה על ידי דוד מילגרום, יו"ר המועצה התעשייתית רמת חובב, חשף ליקויים וחריגות מתנאי רישיון העסק להפעלת אתר הפסולת הרעילה. בהסתמך על ממצאי הדו"ח והמלצותיו, החליט מילגרום להעביר את ממצאי הבדיקה ליועץ המשפטי, אליקים רובינשטיין להמשך טיפול. התברר שאתר הפסולת התנהל שנים רבות ללא סטנדרטים מקצועיים, לא נעשה בו שימוש באמצעים למניעת זיהום כמו איטום בריכות, ולא בוצע הטיפול הנדרש לנטרול ופירוק חומרים. בעקבות הדו"ח השר לאיכות הסביבה, רפאל איתן, הודיע שיפעל להדחתו של זאב צל,, אך כמה ימים אחר כך התפטר ביוזמתו.
אחר כך מונה לתפקיד מנהל את אילת של חברת קו צינור אילת אשקלון. בשנת 2016 הוגש  כתב אישום נגד החברה וזאב צל בגין פגיעה ב-2,600 אלמוגים באילת, בעת עבודות  לפירוק כלונסאות שבמי מפרץ אילת. בינואר 2020 הורשע בגרימת נזק, וגם ערערו שנה אחר כך נדחה.
הערות שוליים

↑  אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמוד 107.
↑  אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמודים 111-112.
↑  מרדכי גור, "ראש המטה הכללי" - מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמוד 414.
↑  עופר רגב והדס רגב-ירקוני, "890 לא חוזרים עד שמבצעים", פורת הוצאה לאור, מרץ 2009, עמודים 123-124.
↑  גדי גולן, ‏ועדת בדיקה גילתה ליקויים בהפעלת אתר הפסולת ברמת חובב - הדו"ח יועבר ליוהמ"ש, באתר גלובס, 26 באוגוסט 1998
↑  זהבה דברת וגדי גולן, ‏כרוניקה של שריפה ידועה מראש, באתר גלובס, 4 באוגוסט 1998
↑  גדי גולן, ‏איתן יפעל להדחת מנכ"ל חברת ניהול אתר הפסולת הרעילה ברמת חובב - עקב מסקנות ועדת הבדיקה, באתר גלובס, 27 באוגוסט 1998
↑  זהבה דברת, ‏התפטר זאב צל, מנכ"ל החברה המפעילה את אתר רמת חובב, באתר גלובס, 6 בספטמבר 1998
↑  אילנה קוריאל, אחריות אישית: מנהל בכיר בקצא"א הוחזר לאישום בגין פגיעה באלמוגים, באתר ynet, 4 ביוני 2017
↑  אילנה קוריאל, קצא"א הורשעה בגרימת נזק לאלמוגים במפרץ אילת, באתר ynet, 30 בינואר 2020
↑  צפריר רינת, בית משפט דחה את הערעור של קצא"א על הרשעתה בפגיעה בשונית באילת, באתר הארץ, 14 בינואר 2021
משה חורין

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1914 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 בינואר 1985 (בגיל 70) ישראל 
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל}
 דרגה:    סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 13 (גדעון)  מפקד חטיבת עודד
 
משה (אלן) חורין (1 באוגוסט 1914–7 בינואר 1985) היה קצין צה"ל בדרגת סגן אלוף, שפיקד על גדוד 13 בחטיבת גולני ועל חטיבת עודד.
ביוגרפיה

חורין נולד בגרמניה בשם אלן פרנק. היה חבר בברית חלוצים דתיים וב-1935 עלה לארץ ישראל והתיישב בכפר יעבץ. ב-1937 היה ממייסדי הקיבוץ הדתי טירת צבי.
היה חבר בנוטרות ובמשטרת היישובים העבריים והגיע לדרגת סרג'נט-מייג'ור. במקביל שירת בארגון ההגנה תחת הכינוי "ישי". הוא שימש מפקד מחלקת חי"ש בטירת צבי, מפקד קורסי מ"כים של ההגנה בעמק בית שאן, ומדריך נפתי של ההגנה ביישובי העמק. בתקופת המרד הערבי הגדול היה ממפקדי הכוחות בקיבוץ שהדפו בפברואר 1938 את מתקפת הפורעים הערבים על היישוב.
במלחמת העצמאות השתתף בקרב טירת צבי להדיפת צבא ההצלה. הוא היה ממקימי חטיבת גולני ושימש קצין מבצעים של גדוד 13. לאחר פציעתו של אברהם יפה מונה למפקד הגדוד במקומו והיה בכך למפקד הגדוד הדתי הראשון בצה"ל. הוא לחם עם הגדוד בכיבוש הכפר כאוכב אל הווא, בקרבות הגליל ועמק בית שאן ובמבצע אסף. במבצע חורב השתתף הגדוד תחת פיקודו בקרב העקוב מדם על משלט 86 ובמבצע עובדה הוביל את הגדוד עד לכיבוש אום רשרש. ב-1951 השתחרר משירות הקבע לאחר ששימש סגן מפקד החטיבה. בשירות המילואים פיקד על חטיבת עודד.
לאחר שחרורו עבד במשק הקיבוץ. שימש דייג, מנהל הייצור במפעל הנקניק "טיב" ומזכיר הפנים של הקיבוץ.
היה נשוי לאילזה ואב לשלושה. נפטר בשנת 1985, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוצו טירת צבי. אשתו אילזה נפטרה בשנת 2013 בגיל 98, ונקברה לצידו.
אנואר סעב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 58 בערך) אבו סנאן, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חרב  מפקד חטיבת עודד  מפקד מחוז המרכז בפיקוד העורף  מפקד מחוז הצפון וחיפה בפיקוד העורף
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל נדין טק
 
אנואר סעב (נולד ב-1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, דרוזי ישראלי, שכיהן כמפקד חטיבת עודד.
שירות צבאי

סעב נולד וגדל בכפר אבו סנאן. עם גיוסו לצה"ל שובץ בגדוד חרב ועבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר קורס מ"כים חי"ר שימש כמדריך בגדוד 906 (שועלי הנגב). בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. לאחר מכן שימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד חרב. בתפקידו הבא שימש סעב כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח. בהמשך שימש כמפקד גדוד חרב וכסגן מפקד חטיבת שומרון, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באירועי קבר יוסף והר עיבל. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת ברעם.
בשנים 2006–2008 פיקד על חטיבת עודד, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. סעב הוביל את חייליו בקרבות על מרג' עיון ואל-ח'יאם. בעת מבצע עופרת יצוקה שימש סעב כמפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ולאחר מכן מפקד מחוז צפון וחיפה בפיקוד העורף, בין היתר באירוע השרפה בכרמל. בנוסף שימש סעב כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים רב חילי במשך שנתיים.
לאחר שחרורו מכהן כמנכ"ל חברת נדין טק בע"מ העוסקת בתחום התוכנה והתעופה. במילואים משמש כראש מטה הגיס הצפוני.
סעב בעל סטארט אפ MY CITY מערכת שליטה ובקרה לניהול הרשויות והארגונים, שזכתה לתמיכת המדען הראשי בשנת 2018/2019.
סעב הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וכן השתלם בקורס בחיל הנחתים האמריקני, למעשה הקצין הדרוזי הראשון בוגר פו"מ מרינס. כמו כן לסעב תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ותואר ראשון נוסף במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, מפקדים דרוזים בקריאה לרמטכ"ל: "אל תפרק את המורשת שלנו", באתר וואלה, 19 במאי 2015.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 365.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 368.
↑  אילן אוסטפלד, כך תיראה המלחמה הבאה, באתר ישראל היום, 13 במאי 2011.
↑  יפה ברנס, פיקוד העורף יכשיר בעכו יחידת חילוץ והצלה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 באפריל 2012.
↑  אליענה שפר, מפקד המחוז בפיקוד העורף: "במלחמה הבאה יפלו 400 טילים על חיפה", באתר nrg‏, 19 ביולי 2011.
צלופחי זנב-מחבט

| צלופחי זנב-מחבט |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חכאי תהומות
תת־סדרה:: Cyematoidei
משפחה:: צלופחי זנב-מחבט
סוגים
 Cyema    Neocyema 
שם מדעי
 Cyematidae

צלופחי זנב-מחבט (שם מדעי: Cyematidae) היא משפחה של מקריני סנפיר מסדרת חכאי תהומות הקרובים למין צלופח שקנאי. למרות שמם הם אינם קשורים לצלופחאים. במשפחה שני מינים בלבד, שניהם יחידים בסוגם.
מאפיינים

אורכם של דגים אלה יכול להגיע ל-16 ס"מ והם בעלי מבנה גוף מוארך והזנב נראה כמו מחבט עם שתי אונות מגודלות. שאר הגוף קטן עם מעט סנפירים והראש בעל לסתות מוארכות ועיניים קטנות. הלסתות גדולות ויכולות להתרחב כדי לבלוע מזון גדול.
דגים אלה חיים בעומקים של עד 5,000 מטר מתחת למים. הם חיים בכל האוקיינוסים ומחפשים דגים או סרטנים אותם הם בולעים בלועם העצומה.
מיון

משפחה צלופחי זנב-מחבט (Cyematidae)
סוג ומין יחיד Cyema atrum
סוג ומין יחיד Neocyema erythrosoma
תיכון ברנר פתח תקווה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 על שם:  יוסף חיים ברנר 
 תקופת הפעילות:  1946–הווה (כ־79 שנים) 
 תלמידים
 :  800 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°04′49″N 34°54′01″E﻿ / ﻿32.080175°N 34.900416°E﻿ / 32.080175; 34.900416
 breneredu.wix.com/school
  (למפת גוש דן מוגדלת) תיכון ברנר פתח תקווה(למפת גוש דן רגילה) תיכון ברנר פתח תקווה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיכון ברנר פתח תקווה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיכון ברנר פתח תקווה
 
בית הספר התיכון ברנר הוא בית ספר תיכון עיוני מהזרם הממלכתי לכיתות י' עד י"ב. שוכן בשכונת צמרת גנים, ברחוב ישראל ישעיהו בפתח תקווה והוא התיכון הוותיק ביותר בעיר. בבית הספר לומדים כ-1,400 תלמידים ומועסקים בו מעל כמאה מורים. בית הספר כולל שלושה מתחמי לימוד.
היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1946, והוא קרוי על שם יוסף חיים ברנר.
בעבר תיכון ברנר (אשר נקרא קודם לכן תיכון עין גנים) היה צמוד לחטיבת ברנר, שהוקמה בשנת 1980 ברחוב עין גנים. בשנת 1986 נבנה המבנה ברחוב ישראל ישעיהו, המשמש את בית הספר כיום. תיכון ברנר צמוד לחטיבת הביניים פיינשטיין,(בעבר נקראה החטיבה ברנר ב) על שם שלמה פיינשטיין, שהוקמה בשנת 1986.
מנהל בית הספר, החל משנת הלימודים תשפ״ג, הוא אורי פרלמן ומנהלת חטיבת פיינשטיין היא כרמלה רחמינוב.
החל משנת 2016 חברו תיכון ברנר וחטיבת הביניים פיינשטיין ליצירת בית הספר השש שנתי ברנר-פיינשטיין. תלמידים משני בתי הספר השפיעו על בחירת סמל חדש לבית הספר המאוחד. הגדרות המפרידות בין שני בתי הספר נהרסו, ונבנה מבנה חדש. החל משנת הלימודים תשע״ח פועל בית הספר באופן רשמי כבית ספר שש שנתי.
מסלולי לימוד

בבית הספר פועלים מספר מסלולי לימוד:
מסלול מדעי מובהק, שבו כל תלמיד בוחר בשני מקצועות מדעיים (פיזיקה כימיה, ביולוגיה ומדעי המחשב) ולומד בכל אחד מהם חמש יחידות לימוד. החל משנת הלימודים תשע"ב, בית הספר משתתף בתוכנית משרד החינוך "עתודה ומנהיגות מדעית טכנולוגית לקידום המצוינות".
מסלול למדעי הרפואה, הכולל 15 יחידות לימוד - חמש במדעי הבריאות, חמש במקצוע מדעי נוסף, וחמש על פרויקט. מגמת ביו-רפואה היא מגמה ייחודית על-אזורית בפתח תקווה. בשנת 2016 נחנכה מעבדה חדשה למגמת מדעי הרפואה
חינוך גופני
תקשורת וידאו ותקשורת רדיו
תושב"ע - משפט עברי
ערבית
תיאטרון
גאוגרפיה
ספרות
ניהול עסקי
פעילות והעשרה

תלמידי בית הספר מקבלים העשרה בתחום המדעי ובתחום מדעי הרוח. בין התוכניות המוצעות בבית הספר:
הרצאות וסדנאות להעצמה אישית.
Connecting classrooms - תוכנית גלובלית המאפשרת יצירת קשר בין כיתות בבתי ספר שונים ברחבי העולם.
הרצאות וסדנאות בתחום המדעי.
גיחת גיבוש לתלמידי שכבת י' המנוהלת על ידי תלמידי י"א וי"ב.
גדנ"ע.
מסע בעקבות לוחמים.
תלמידי תיכון ברנר משמשים כנאמני גלישה בטוחה בבתי הספר היסודיים בעיר, ומכשירים את התלמידים בשימוש זהיר באינטרנט.
פרויקטים מיוחדים, סיורים והרצאות אורח במקצועות השונים.
פרסים והוקרה (רשימה חלקית)

2022- תיכון ברנר נבחר לאחד מבתי הספר התיכוניים המצטיינים לשנת הלימודים תשפ"ב.
2016 – מקום שני בתשדיר נגד סטריאוטיפים, תנועת אומ"ץ.
2016 – תעודת הצטיינות למגמת ערבית, סמינר שנתי.
2013 – תיכון ברנר נבחר לאחד מבתי הספר הערכיים ביותר בארץ.
2005 – תיכון ברנר מופיע ברשימת עשרת בתי הספר התיכוניים הטובים בישראל של העיתון מעריב לשנת 2005.
פרסים והוקרה (רשימה חלקית) > זכיות מגמת תקשורת וידאו

2016 – אות הוקרה של ראש העיר לסרט "יש-שכר" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו.
2016 – הסרט "סיפורי רחל" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה בפרס ציון לשבח בתחרות פיצ'ינג (תחרות הצגת תסריטים) במכללת סמינר הקיבוצים.
2015 – הסרט "יש-שכר" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים "יוצרים מציאות" בסינמטק ירושלים.
2014 – הסרט "כאן גרים בכיף?" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום השני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסינמטק ירושלים.
2013 – הסרט "הולך איתך" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
2013 – הסרט "הולך איתך" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום הראשון בתחרות פיצ'ינג (תחרות הצגת תסריטים) של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו/
2012 – הסרט "גם עליי לא רואים" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
2012 – הסרט "גם עליי לא רואים" בהפקת תלמידי מגמת תקשורת וידאו זוכה במקום הראשון בתחרות פיצ'ינג (תחרות הצגת תסריטים) של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
2008 – סרט "אור הזרקורים" בהפקת תלמידי מגמת התקשורת וידאו זכה במקום הראשון בפסטיבל סרטי תלמידים ארצי בדימונה.
2006 - הסרט הדוקומנטרי "היפות והאמיצות", בהפקת מגמת תקשורת וידאו, זכה במקום הראשון בפסטיבל דימונה.
מנהלי התיכון לאורך השנים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: חוסר דיוק.
אברהם קוסוצקי: 1949 – 1953
יצחק מייזלר: 1953 – 1963
בנימין לוין: 1964 – 1977
עמוס לוין: 1977 – 1990
דפנה קליר: 1990 – 1997
יאיר נשר: 1997 – 1998
דפנה קליר: 1998 – 1999
חיה קפלן: 1999 – 2009
מיכל מרדכי רייכרט: 2009 – 2022
אורי פרלמן: 2022- היום
ראו גם

רשימת בוגרי ובוגרות בית הספר.
הערות שוליים

↑  תיכון ברנר פתח תקווה - עמוד רשמי, באתר YouTube
↑  בית ספר תיכון ברנר פתח תקווה, באתר אולסקול
↑  רשימת בתי ספר, באתר עיריית פתח תקוה
↑  מגמות ייחודיות - מאפיינים ודרישות, עיריית פתח תקווה, ינואר 2010
↑  ניצן ינקו, תיכון ברנר מציג: כך תגמלו מהפייסבוק, באתר mynet‏ פתח תקוה, 17 בינואר 2011
↑  בתי הספר התיכונים המצטיינים לשנת תשפ"ב, באתר edu.gov.il
↑    תלם יהב, ‏פורצי ערך, באתר "ידיעות אחרונות", 12.8.2013 (הקישור אינו פעיל)
↑  סיפורי רחל - בגרות 2016, YouTube
↑  יש-שכר - סרט גמר 2014, YouTube
↑  כאן גרים בכיף? - סרט גמר 2014, YouTube
↑  הולך איתך - סרט גמר 2013, YouTube
↑  גם עליי לא רואים, מקום ראשון פסטיבל קולנוע בינלאומי, YouTube
אוחטירקה

אוחטירקה (באוקראינית: Охтирка) היא עיר במחוז סומי שבאוקראינה.
היסטוריה

על פי ממצאים ארכאולוגיים, לפני 3,000 שנים התגוררו בקרבת המקום שבטים סקיתים. בתקופתה של רוס של קייב היו כאן יישובים של עמים סלאבים שנהרסו בזמן הפלישה המונגולית לנסיכויות הרוסיות.
במאה ה-17 הוקם על ידי הפולנים מבצר, אך כמה שנים לאחר מכן הועבר השטח לידי הרוסים, המבצר נהרס והתושבים המקומיים נלקחו לשטח הפולני.
ב-1703 קיבלה אוחטירקה מעמד של עיר.
ב-15 באוקטובר 1941 נכבשה העיר על ידי הגרמנים ושוחררה סופית על ידי הצבא האדום ב-25 באוגוסט 1943.
ב-2022 במהלך המתקפה על מזרח אוקראינה התרחש קרב אוחטירקה בין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית לבין הכוחות המזוינים של אוקראינה.
אוכלוסייה

אוכלוסיית אוחטירקה לפי שנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1785 | 12,849 |
| 2 | 1867 | 17,411 |
| 3 | 1897 | 23,399 |
| 4 | 1900 | 25,965 |
| 5 | 2001 | 49,721 |
| 6 | 2023 | 40,000 |
הרכב אוכלוסיית אוחטירקה לפי לאום ב-1897:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | לאום | אחוז מכלל אוכלוסייה |
| 1 | אוקראינים | 87.14 |
| 2 | יהודים | 0.72 |
| 3 | רוסים | 11.13 |
| 4 | פולנים | 0.36 |
| 5 | טטרים | 0.32 |
| 6 | כלל האוכלוסייה | 23,399 |
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Описи Харківського намісництва кінця XVIII ст. Упорядники В. О. Пірко, О. І. Гуржій. — К.: Наукова думка, 1991. ISBN 5-12-002041-0
↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית מ-1897 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 233894784   WorldCat (עם VIAF): 233894784
ישראלים זוכי מדליות פאראלימפיות

ישראל משתתפת באופן סדיר במשחקי הקיץ הפאראלימפיים ושלחה משלחת החל מהמשחקים הראשונים ברומא (1960), וספורטאיה זוכים להישגים נאים ובמדליות רבות. ישראל זכתה עד כה ב-378 מדליות בסך הכול, מהן 125 מדליות זהב, 124 מדליות כסף ו-129 מדליות ארד. היא מדורגת במקום ה-13 הכללי בטבלת מדליות הקיץ בכל הזמנים.
צפורה רוזנבאום היא הספורטאית המעוטרת ביותר מישראל במשחקים הפאראלימפיים. היא זכתה ב-31 מדליות, מהן 15 זהב, 9 כסף ו-7 ארד; היא מדורגת במקום רביעי בעולם בכל הזמנים בצבירת המדליות בסך הכול ובמקום 12 בעולם בכל הזמנים בצבירת מדליות הזהב. השחיין אורי ברגמן הוא הספורטאי השני המעוטר ביותר מישראל בספורט הנכים. הוא מדורג במקום 28 בעולם בכל הזמנים לפי כמות מדליות הזהב שהשיג; זכה ב-14 מדליות, מהן 12 זהב. יוסף ונגר זכה ב-19 מדליות, מהן 10 זהב, הוא מדורג במקום 22 בעולם בכל הזמנים לפי כמות המדליות שצבר.
רשימת המדליות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| # | מדליה | שם | ענף | מקצוע | משחקים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 ! 2 ! כסף | מתי אנג'ל | טניס שולחן | יחידים A | רומא (1960) |
| 2 | 2 ! 2 ! כסף | מתי אנג'ל | שחייה | 25 מטר חזה | רומא (1960) |
| 3 | 3 ! ארד | ישראל גלובוס | שחייה | 50 מטר גב | רומא (1960) |
| 4 | 3 ! ארד | הדוויג לנג | שחייה | 25 מטר גב | רומא (1960) |
| 5 | 3 ! ארד | נבחרת גברים | כדורסל | כדורסל כיסאות גלגלים | רומא (1960) |
ראו גם

ישראלים זוכי מדליות אולימפיות
הערות שוליים

↑  Summary of Paralympic Games Appearances - Israel (1960-2008)
↑  Israel's medals count - London 2012
↑  רק באותם משחקים פאראלימפיים בהם זכה/זכתה הספורטאי/ת במדליה
אייל אסרף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בינואר 1972 (בן 52) ח' בשבט ה'תשל"ב קריית גת, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט גולני  מפקד גדוד 906  מפקד בא"ח גולני  סגן מפקד חטיבת גולני  מפקד חטיבת עודד  סגן מפקד עוצבת געש  מפקד מגמת אוגדות בבית הספר לפו"ש בזרוע היבשה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
אייל אסרף (נולד ב-24 בינואר 1972) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד מגמת אוגדות בבית הספר לפו"ש (פיקוד ושליטה) בזרוע היבשה. קודם לכן שימש סגן מפקד עוצבת געש ומפקד חטיבת עודד.
שירותו הצבאי

אסרף נולד וגדל בקריית גת להורים שעלו ממרוקו. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד בישיבת עטרת ירושלים. התגייס לצה"ל בשנת 1991, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד צוות בבה"ד 1. באוגוסט 1994 שב לסיירת ושירת כמפקד צוות. לאחר סיום התפקיד פרש מצה"ל. בשנת 1999, לאחר שנתיים כאזרח, חזר לשירות צבאי כמפקד פלוגה בגדוד נצח יהודה. לאחר מבצע חומת מגן מונה למפקד פלנ"ט גולני. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 51. בהמשך מונה לסגן מפקד בא"ח גולני. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של חטיבת גולני, בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה.
לאחר לימודים, הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 906, ושימש בתפקיד בין השנים 2006–2008. בהמשך חזר לחטיבת גולני ומונה בשנת 2010 למפקד בא"ח גולני, תפקיד בו שירת עד שנת 2012. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בין השנים 2012–2013. בשנת 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד, ובמקביל מונה למפקד צוות בקורס מפקדי פלוגות, בתפקידיו שירת עד שנת 2015. בשנת 2015 מונה לסגן מפקד עוצבת געש, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. בשנת 2018 מונה למפקד מגמת אוגדות בבית הספר לפו"ש בזרוע היבשה.
חיים אישיים

אסרף מתגורר ביישוב עלי, נשוי לתמר, לשעבר דוברת מועצה אזורית מטה בנימין, ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  לילך שובל, גולני חובשת כיפה, באתר ישראל היום, 6 בינואר 2010
↑  עפרה לקס, הסברה עכשיו, באתר ערוץ 7, 9 באוגוסט 2012
↑  יואב זיתון, "יצאו פצועים על אלונקה, הכוח הרג 10 מחבלים": קולות הקשר מקרב בינת ג'בל נחשפים, באתר ynet, 10 ביולי 2016
↑  אופיר הגלילי, כלל קציני חטיבת גולני ערכו השתלמות משותפת, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 17 באוגוסט 2011
↑  עמיחי אתאלי, "פוסט ציונות: הכירו את המתנחלות שכובשות, את הרשת". הכתבה המלאה כפי שעלתה באתר רוטר.נט, מעריב, 24 במאי 2013
↑  רשימת המינויים החדשים בצה"ל, 27 בנובמבר 2017
מוטקה בן-פורת

| --- | --- |
מוטקה בן-פורת, אוקטובר 2017
מוטקה בן-פורת, אוקטובר 2017
 לידה:  12 בדצמבר 1927 י"ח בכסלו ה'תרפ"ח ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  15 בדצמבר 2022 (בגיל 95) כ"א בכסלו ה'תשפ"ג בת ים, ישראל
 מקום קבורה:  קבוצת שילר
 מדינה:  ישראל ישראל
 כינוי:  "מוטקה"
 השכלה:  כפר הנוער בן שמן 
 השתייכות:   פלמ"ח   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1945–1975 (כ־30 שנה)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה בפלמ"ח  סגן מפקד חטיבה 8  מפקד חטיבה 9  סגן מפקד גיס 479
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות  קרב תל מוטילה  פעולות התגמול   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 יושב ראש רשות הגנים הלאומיים
 
מרדכי (מוטקה) בן פורת (12 בדצמבר 1927 – 15 בדצמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד חטיבה 9 במלחמת יום הכיפורים. עמד בראש רשות הגנים הלאומיים.
ביוגרפיה

בן פורת נולד בירושלים. התייתם מאמו בגיל ארבע. התחנך בכפר הנוער בן שמן.
לאחר סיום לימודיו התגייס לפלמ"ח ושובץ לפלוגה ו' בגבע. בנובמבר 1945 הוצב בפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח. כלוחם פלמ"ח השתתף בשחרור מעפילי מחנה המעצר בעתלית, בחילוץ מעפילים מאוניות מעפילים, בפיצוץ מסילות רכבת ובפיצוץ בניין משטרת משמר החופים בסידנא עלי. ב-1946 יצא לקורס מ"כים והיה מפקד כיתה ביגור ובשפיים. ב-1947 יצא לקורס מ"מים בג'וערה.
בעת מלחמת העצמאות ב-1948, מונה למפקד פלוגה ג' (פלי"ם) בגדוד הרביעי ("הפורצים"), של חטיבת הראל. השתתף בכיבוש קטמון שם פיקד על הכח הפורץ בקרב סן סימון, ובכיבוש בית מחסיר. במהלך קרב נבי סמואל פיקד על כיבוש בית איכסא. לאחר פירוק הפלמ"ח שרת כקצין מבצעים במחוז הנגב ובחטיבה 7.
בשנת 1952 השתחרר מצה"ל והצטרף לקיבוץ כברי. בשנת 1964 התנדב לשירות קבע בצה"ל. במלחמת ששת הימים שרת כסגן מפקד חטיבה 8 בקרבות בסיני.
במלחמת יום הכיפורים, בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 9 הממוכנת, חטיבת מילואים שהשתייכה לעוצבת געש. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, לאחר גיוסה נשלחה החטיבה לדרום רמת הגולן, הצטוותה לאוגדה 210 וסופח אליה גדוד טנקי צנטוריון מחטיבה 179. גדודי השריון של החטיבה השתתפו בקרבות הבלימה נגד הכוחות הסורים במהלכם נפגעו כ-60% מכלל הטנקים שלה. לאחר הצטרפות כוחות החרמ"ש, השתתפה החטיבה במתקפת הנגד של אוגדה 146 על מתחם חושניה, בו התרכזו הסורים. החטיבה ספגה אבדות כבדות אך הצליחה להביא להתמוטטות המערך הסורי ולנסיגתו. בהמשך המלחמה השתתפה החטיבה בהתקפת צה"ל לתוך סוריה.
לאחר המלחמה מונה בן פורת לסגן מפקד גיס 479 והועלה לדרגת תת-אלוף. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1975.
לאחר שחרורו מהצבא שימש כראש אגף הייעור בקק"ל ובשנים 1984–2002 עמד בראש רשות הטבע והגנים. התגורר בתל אביב.
בן פורת היה אב לשלושה, שניים מהם מתו בטרם עת. אחיו, סגן אלוף פנחס בן-פורת, מפקד טייסת בחיל האויר, נספה כשהיה הקצין הראשון בטיסת אל על שהופלה בשמי בולגריה.
מרדכי בן-פורת נפטר בשנתו ב-15 בדצמבר 2022, שלושה ימים לאחר מלאת לו 95 שנים, נקבר בבית העלמין בקבוצת שילר. הותיר אחריו בת ונכדים.
הערות שוליים

↑  חטיבת עודד באתר "יד לשריון".
↑  קצין המבצעים הוליך את גדוד הטנקים להתקפתו, באתר הגבורה
↑  הלך לעולמו מוטקה בן פורת, מגדולי לוחמי הפלמ"ח וצה"ל, שהיה בין יוזמי האנדרטה לזכר חללי הקיבוצים, באתר התנועה הקיבוצית, ‏15/12/2022
↑  עופר אדרת, מת מוטקה בן פורת, ממפקדי בלימת הסורים בגולן וראש רשות הגנים הלאומיים לשעבר, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2022
סגן מפקד גיס 479, מוטקה בן-פורת מועלה לדרגת תת-אלוף על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור בלשכת הרמטכ"ל, 1975