stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקיטה פאנין
פעילותו הדיפלומטית

במשך תקופה ארוכה (מ-1762 ועד ל-1783) הוא היה בעמדת מפחת לקביעת מדיניות החוץ של המדינה. תחילה הוא היה היועץ הלא רשמי של הקיסרית. בשנת 1763 הוא קיבל תפקיד רשמי במשרד החוץ וקודם לסגן השר. אף על פי שניהל את המשרד לא קיבל את תפקיד הקנצלר, כקודמיו.
הוא שאף לארגן ברית של מספר מדינות נגד צרפת ואוסטריה. לצורך כך היה צריך לקשור בברית אחת את אנגליה, פרוסיה וסקסוניה שהיו ביניהם ניגודי אינטרסים פנימיים. ניסיון שלו לשיפור היחסים עם שוודיה גם לא צלח. הלחץ שלו על שוודיה היה גדול, אך כאשר השוודים ביצעו שינוי שלטוני בשנת 1772 אף על פי שזה היה למורת רוחם של הרוסים הם לא יכלו לעשות דבר לאור כך שהיו בעיצומה של מלחמה עם הטורקים.
הוא הצליח להגיע ליחסים טובים מאוד עם פרוסיה וזה איפשר לרוסים להגדיל את השפעתם על איחוד הפולני-ליטאי. בעקבות מאמצים שלו רוסיה הצליחה בכך שהשלטון באיחוד עבר לסטניסלאב פוניאטובסקי שהיה תחת השפעה רוסית חזקה. יחד עם זאת הוא לא העריך נכון את ההסתבכות שעלולה להיות לאור התערבות רוסית בעניין פולין ולא היה מוכן למלחמה שפרצה עם הטורקים בשנת 1768. הוא הואשם בכל הבעיות הפוליטיות שהיו במהלך המלחמה ובכך שלרוסיה לא היו בעלי ברית משמעותיים במלחמה זו. פרידריך השני ניצל את המצב לקידום תוכניותיו לחלוקת פולין בין פרוסיה, אוסטריה ורוסיה. הסכמה בנושא זה הייתה צריכה לסיים את המלחמה עם הטורקים כי אוסטריה הייתה צפויה להפסיק את תמיכתה בהם. אף על פי שכתוצאה ממהלך זה חלק של פולין סופח לרוסיה לא ניתן לראות בכך ניצחון גדול כי פרוסיה ואוסטריה קיבלו שטחים נרחבים ללא מאמץ של ממש. גריגורי אורלוב דיבר על כך שצריך להוציא להורג את יוזמי חלוקת פולין. בתקופה זו מצבו בחצר היה קשה מאוד. הוא היה תומך נלהב של ברית עם פרוסיה והקיסרית תמכה בברית עם אוסטריה במקביל הייתה התרחקות בין הקיסרית לבין פאבל, יורש העצר.
בשנת 1769 פובליציסט רוסי נודע דניס פונביזין התמנה לעוזר האישי של פאנין. הם היו קרובים מאוד. קצת לפני מותו של פאנין, פונביזין פרסם מאמר פובליציסטי על השלטון ברוסיה שנכתב בהשראתו ובהנחייתו של פאנין בעצמו.
בשנים 1771–1772 המאבק בין תומכי פאנין לבין תומכי אורלוב החריף. כאשר הוחלט על חתונת פאבל, פאנין הצליח להישאר האיש המשפיע על פאבל וגם על אשתו. יקטרינה לא הייתה מרוצה מכך והצליחה בסופו של דבר להרחיק את פאנין מבנה. היחסים בינה לבין פאנין היו מתוחים מאוד, בלב כבד היא הסכימה לכך שאח של פאנין יהיה המפקד העליון של הכוחות שלחמו נגד ימליאן פוגצ'וב. לאותה תקופה שייכות עדויות על כך שפאנין עבד על חוקה לרוסיה וייתכן אף ניסה להדיח את הקיסרית. לאחר פטירת אשתו של פאבל, וחתונתו למריה פאודורבונה, פאנין הצליח לשקם את מידת השפעתו על הנסיך ואף הרחיב אותה על אשתו. הוא ניצל את השפעתו כדי לחדש את הברית עם פרוסיה שההסכם היה צריך להסתיים בשנת 1777. הוא ניסה להתנגד לחתונה הצפויה של אחות של אשתו של פאבל עם יורש העצר של אוסטריה. יקטרינה זעמה על פעילותו ודברו על כך שהוא צפוי לסיים את תפקידיו בשנת 1781. ייתכן שגם גריגורי פוטיומקין תרם להרחקת פאנין ממשרד החוץ.
במאי 1781 הוא נסע לאחוזתו, אך בספטמבר חזר לבירה בניסיון לא לתת לפאבל לצאת לאירופה ובמיוחד לווינה. במהלך שהותו של פאבל באירופה הוא התכתב עם פאנין. למרות זאת עם חזרתו לסנקט פטרבורג היחסים ביניהם התקררו.
ב-31 במרץ 1783 פאנין נפטר והוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג. פאבל הצליח להנציח את זכרו רק לאחר פטירת אימו, יקטרינה הגדולה.
התייחסות לפעילותו

יקטרינה לא העריכה את פאנין ובהשוואה לאלכסיי אורלוב הייתה בדעה שהאחרון טוב בהרבה. היא ציינה שהיו לפאנין מספר מגרעות רציניות שהוא הצליח להסתיר אותם. הוא היה בין האנשים בעלי ידע רחב ביותר ויקטרינה החשיבה אותו כ"אנציקלופדיה מהלכת" לדבריה. מקורבים מציינים שהוא תמך בהומאניות ושמירת החוק. אפילו אויביו ציינו את היושר האישי שלו.
הוא לא התחתן מעולם אך היה ידוע כרודף נשים.
סוללת אלקליין

מבנה סוללת אלקליין. 1-חיבור חיובי (+). 2-איסוף זרם, 3-אנודת אבץ, 4-מחיצה מוליכה יונית (תמיסת אשלגן הידרוקסיד),5-קתודת מנגן דו-חמצני, 6-מעטפת חיצונית, 7- אטם התפשטות, 8-כיסוי מגן,9-חיבור שלילי (-)
סוללת אלקליין (באנגלית: Alkaline battery) היא סוג של סוללה ראשונית המפיקה אנרגיה בתגובה בין אבץ ומנגן דו-חמצני (MnO2 (אנ')). מקור השם אלקליין מהמילה אלקלי - בסיס הוא בשימוש באשלגן הידרוקסיד KOH כאלקטרוליט. לסוללת אלקליין צפיפות אנרגיה (אנרגיה ליחידת נפח או מסה) גבוהה בהשוואה לסוללות אחרות במתחים דומים, רוב הסוללות הראשוניות (שאינן מיועדות לטעינה מחדש) הן סוללות אלקליין המשמשות לצעצועים, פנסים, מכשירים אלקטרונים קטנים וכו'. היקף הייצור העולמי הוא כ-10 מיליארד סוללות בשנה.
היסטוריה

סוללות בהן האלקטרוליט הוא בסיס פותחו לראשונה על ידי הממציא השוודי ולדימיר יונגנר בשנת 1899 ובאופן עצמאי גם על ידי תומאס אדיסון ב-1901. סוללת האלקליין המודרנית המסובבת על אבץ ותחמוצת מנגן פותחה על ידי המהנדס הקנדי לואיס אורי מחברת יוניון קרביד בשנות ה-50 והפטנט על הסוללה אושר ב-1960. בשנות ה-60 הכילו סוללות אלקליין גם כמות קטנה של כספית למניעת תגובות צדדיות של אנודת האבץ באמצעות יצירת אמלגם, תקנות לצמצום השימש בכספית ושיפורים בחומרים הביאה לירידה או הוצאה מוחלטת של הכספית מהסוללות כך שתכולת הכספית בסוללות אלקליין מודרניות זניחה.
כימיה

האלקטרודה השלילית - האנודה (מחוברת לצד השטוח של הסוללה) היא אבץ והאלקטרודה החיובית - הקתודה (המחוברת לבליטה שבצידה השני של הסוללה) היא מנגן דו-חמצני MnO2. בין האלקטרודות מפרידה תמיסה מרוכזת של אשלגן הידרוקסיד KOH שאינו משתתף בתגובה האלקטרוכימית וריכוזו אינו משתנה (בניגוד לריכוז החומצה במצבר).
חצאי התגובות:
{\ce {Zn_{(}s)\ +2OH_{(}^{-}aq)->ZnO_{(}s)\ +H_{2}O_{(}l)\ +2e^{-}\ \ \ \ \ \ \ \ E=+1.28V}}
{\ce {2MnO_{2}_{(}s)\ +H_{2}O_{(}l)\ +2e^{-}->Mn_{2}O_{3}_{(}s)\ +2OH_{(}^{-}aq)E=+0.15V}}
התגובה הכוללת
{\ce {Zn_{(}s)\ +2MnO_{2}_{(}s)->ZnO_{(}s)\ +Mn_{2}O_{3}_{(}s)\ \ \ \ \ \ E=+1.43V}}
קיבול האנרגיה של סוללת אלקליין תלוי בגודלה, מסוללת אלקליין בגודל AA ניתן להפיק 3,000 מיליאמפר שעה (mAh) כשהיא מספקת זרם נמוך, בעומס חשמלי של אמפר האנרגיה תהיה נמוכה משמעותית - כ-700mAh.
הערות שוליים

↑  MF Almeida, SM Xará, J Delgado, CA Costa, Characterization of spent AA household alkaline batteries, Waste Management 26, 2006, עמ' 466-476
סלג'ילין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 (R)-N-methyl-N-(1-phenylpropan-2-yl)prop-1-yn-3-amine
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C13H17N
 מסה מולרית:  187.281 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  4.4% (במתן אורלי, לפני אוכל), 20% (במתן אורלי, לאחר אוכל)
 מטבוליזם:  כבד
 זמן מחצית חיים:  10 שעות (במתן אורלי)
 הפרשה:  שתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  כלול בסל הבריאות, נדרש מרשם
 מזהים
 מספר CAS:  14611-51-9
 PubChem:  26757
 ChemSpider:  24930
סלג'ילין (Selegiline) הוא מעכב מונואמין אוקסידאז. התרופה המשמשת לטיפול בשלביה המוקדמים של מחלת פרקינסון וכן עבור דיכאון ושיטיון. במינונים קליניים נורמליים היא משמשת כמעכב MAO-B בלבד, אך במינונים גדולים התרופה מאבדת את הספציפיות שלה ומעכבת גם MAO-A. בגלל הספציפיות שלה יש לה תופעות לוואי פחותות ממעכבי MAO לא סלקטיביים. התרופה התגלתה על ידי ג'וסף קנול, רופא הונגרי.
שימושים קליניים

השימוש העיקרי של התרופה היא בטיפול במחלת פרקינסון. לעיתים ישתמשו בתרופה הזו לבד, ולעיתים יחד עם תרופות אחרת, בדרך כלל - לבודופה. מחקרים שונים טוענים כי סלג'ילין מאטה את התקדמות המחלה במאובחנים חדשים, אולם טענה זו לא התקבלה באופן נרכב ונדחתה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני. התרופה מעכבת את נקודת הזמן בו הטיפול בלבודופה הופך להכרחי מ-10–12 חודשים לאחר הדיאגנוזה ל-18 חודשים. הרציונל להוספת סלג'ילין ללבודופה הוא כדי להפחית את הכמות הנדרשת של הלבודופה, ובכך גם להפחית את תופעות הלוואי שלה. השוואות בין חולים עם לבודופה + פלצבו לעומת לבודופה + סלג'ילין הראו כי סלג'ילין הפחיתה את המינון הנדרש של הלבודופה בכ-40%.
במחקר אחד, נטילת לבודופה יחד עם סלג'ילין עצרה לחלוטין את התקדמות המחלה לתקופה של למעלה מ-12 חודשים. בקבוצת הפלצבו, לעומת זאת, התדרדרות המחלה המשיכה.
ב-2006 אושרה התרופה על ידי ה-FDA לטיפול בדיכאון קליני על ידי מדבקה. סלג'ילין משמשת גם (במינונים גבוהים מאוד ביחס לבני אדם) ברפואה הווטרינרית לטיפול בסימפטומים מחלת קושינג בכלבים.
נערכו מחקרים שונים לבדיקת יעילות התרופה לגמילה מטבק או חשיש.
תופעות לוואי

בעקבות נטילת התרופה יכולות להופיע תופעות לוואי קלות כמו סחרחורות, יובש בפה, קושי להירדם, כאבי שרירים, פריחה, בחילות ועצירות. דווחו גם תופעות לוואי כמו שינויי מצב רוח ותנועות בלתי רצוניות. תופעות לוואי חמורות יותר כוללות כאבי ראש חמורים, טכיקרדיה, הפרעות קצב, מחולית וקשיי נשימה. תופעות לוואי אלו דורשות דיווח לרופא.
הערות שוליים

↑  קישור למחקר באתר clinicaltrials.gov
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ניקיצה ילאביץ'

ניקיצה יילאביץ' (בקרואטית: Nikica Jelavić; נהגה: [nîkitsa jělaʋitɕ]; נולד ב-27 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

ייאלביץ' התחיל את הקריירה שלו בגושק גבלה, בגיל 16 עבר לנראטבה הקרואטית. כשהיה בן 17 חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית. תחילה, יילאביץ' לא זכה לדקות משחק רבות, אך בעונת 2006/2007 הוא הצליח להשתלב במועדון לאחר מכת פציעות שפקדה את המועדון, ועד סיום העונה הוא הבקיע 5 שערים.
בקיץ 2006 חתם בזולטה ורכם הבלגית. במהלך עונת 2006/2007 הוא הבקיע 3 שערים ב-23 משחקים בליגה.
ביולי 2008 חתם בראפיד וינה. במהלך עונת 2008/2009 הוא שיחק 24 משחקים, כאשר לרוב עלה כמחליף והבקיע 7 שערים. ב-16 ביולי 2009 הוא הבקיע את צמד הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 0–5 נגד ולנזיה שקודרה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-18 באוקטובר 2009 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה לאחר שספג כרטיס צהוב שני בהפסד 0–1 נגד שטורם גראץ.
ב-20 באוגוסט 2010 חתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת 4 מיליון פאונד. ב-28 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סנט ג'ונסון. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בריינג'רס נגד האמילטון אקדמיקל. ב-21 בספטמבר 2012 הבקיע 2 שערים בניצחון 2–7 נגד דנפרמיליין אתלטיק במסגרת גביע הליגה. ב-12 בפברואר 2011 הבקיע שלושער ראשון בקריירה בניצחון 0–6 נגד מאת'רוול. ב-20 במרץ 2011 יילאביץ' הבקיע את שער הניצחון נגד סלטיק במסגרת גמר גביע הליגה. לאחר שבעונת 2010/2011 לא שיחק במסגרות אירופאיות במדי ריינג'רס כיוון שעשה זאת כבר במדי ראפיד, ב-3 באוגוסט 2011 הוא הבקיע בתיקו 1-1 נגד מאלמה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2012 חתם באברטון ל-4 וחצי שנים תמורת 5 מיליון פאונד. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בתיקו 1-1 נגד ויגאן אתלטיק. ב-10 במרץ 2012 הבקיע את שער הראשון בניצחון 0–1 נגד טוטנהאם הוטספר. באפריל 2012 נבחרת לשחקן החודש בפרמייר ליג. בעונת 2013/2014 נפגע מעמדו בעקבות הגעתו של רומלו לוקאקו.
ב-15 בינואר 2014 חתם בהאל סיטי ל-3 וחצי שנים. 3 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד נוריץ' סיטי. ב-8 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–2 נגד סנדרלנד.
ב-1 בספטמבר 2015 חתם בווסטהאם יונייטד לשנתיים.
ב-31 באוגוסט 2020, ילאביץ' חתם בלוקומוטיבה זאגרב מליגת העל הקרואטית.
קריירה בינלאומית

ב-8 באוקטובר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה במשחק ידידות נגד קטר. במשחק זה הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו בדקות הסיום של המשחק שנגמר בניצחון 2–3 לטובת קרואטיה. ב-14 באוקטובר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת רשמית נגד קזחסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. יילאביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012, בו הוא הבקיע בניצחון 1–3 נגד אירלנד. במשחק הפתיחה של מוקדמות מונדיאל 2014 הוא הבקיע את השער היחיד בניצחון 0–1 נגד מקדוניה. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. לאחר שמעמדו בנבחרת התערער, ב-11 באוקטובר 2014 הוא הודיע על פרישה מהנבחרת.
תארים

אליפות קרואטיה: 2003/2004, 2004/2005
הגביע הקרואטי: 2003
הסופר קאפ הקרואטי: 2004, 2005
אליפות סקוטלנד: 2010/2011
גביע הליגה הסקוטי: 2011
שחקן החודש בפרמייר ליג: אפריל 2012
סאלומריה

| --- | --- |

מזון וכוח אדם בסאלומריה
 
 מאכלים
 סוג:  חנות נקניקים 
 
סאלומריה (באיטלקית: Salumeria) הוא יצרן מזון וחנות קמעונאית המייצרת סאלומי ומוצרי מזון אחרים. חלקן מוכרות רק מזון, ומייצרות במקום, ולחלקן יש מסעדה עם שירות ישיבה. מקור הסאלומריה באיטליה, ומתוארך לימי הביניים.
סקירה כללית

סאלומריה הוא ספק מזון וחנות קמעונאית המייצר ומוכר כאמור סאלומי, שהם מוצרי בשר ממוצא איטלקי הכוללים נקניקים, נקניקיות ומזונות אחרים העשויים בעיקר מבשר חזיר. חלק מהסאלומריה מייצר או רק מוכר גם כמה מוצרים המבוססים על בשר בקר, כגון ברזאולה, מוצר בקר מלוח, ומוצרי מזון אחרים כגון פסטה, גבינה, מזון משומר, אנשובי, בקלה מלוח, יינות, לחם ובשרים מבושלים. חלק מחנויות הסאלומריה המודרניות מוכרות רק סאלומי ומוצרים נלווים, אך לא מייצרות מוצרים במקום. חלק מחנויות אלה מפעילות גם מסעדות בישיבה, בעיקר בארצות הברית כמו Sorriso Italian Salumeria בקווינס, ניו יורק. Salumeria Biellese היא סאלומריה נוספת בעיר ניו יורק, ידועה והוקמה בשנת 1925.
היסטוריה

מקור הסאלומריה באיטליה ומתוארך כאמור לימי הביניים. מבחינה היסטורית, חנויות הסאלומריה בבולוניה, איטליה, לא ייצרו את הבשרים שמכרו. הן בחרו בשרים ומוצרים אחרים כמו פסטה, זיתים וגבינות מהספקים המקומיים. ספקים אלה עבדו במערכת גילדה שנוצרה על ידי הסיניורי (מועצת העיר) בבולוניה, שהיו למעשה שליטי העיר, בשיטה המתוארכת לימי הביניים. הספקים למוצרי סאלומריה כללו את גילדת הסלארולי, ששלטו בתעשיית המלח והמליחו את בשר החזיר שנשלח לאחר מכן ל-lardaioli, הגילדה שמכרה את בשר החזיר. אלה ייצרו גם סבון ונרות משומן החזיר שהם קיבלו. שיטת "מערכת גילדות" זו חוסלה על ידי נפוליאון בונפרטה בתחילת המאה ה-19.
גלריה

Salumerie
מאכלים בסאלומריה
חזית החנות של סאלומריה בוורונה, איטליה
פסטה בסאלומריה
סאלומריה בוולטה, מלטה
סאלומריה בסן ג'ימיניאנו, איטליה, הוקמה ב-1855
פנים של סאלומריה
ביבליוגרפיה

Zimmer, Erin (20 ביולי 2010). "A Look at Olympic Provisions, Oregon's First USDA-Approved Salumeria". Serious Eats. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

סאלומריה במילאנו, איטליה, בשנת 1930. מוצרי עופות תלויים בחזית החנות.
סלבקו לושטיצה

סלבקו לושטיצה (בסרבו-קרואטית: Slavko Luštica; ‏ 11 בינואר 1923 – 14 ביולי 1992) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ממוצא קרואטי.
קריירה

לושטיצה נולד בקהילת דייגים קטנה במפרץ קוטור. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של אוסביט שיברניק מהעיר שיברניק, ועלה לקבוצה הבוגרת שלה כשהוא בן 13 בלבד. לושטיצה פרץ לתודעה לראשונה כאשר גבר יחד עם הנבחרת הצעירה של יוגוסלביה על הנבחרת הצעירה של הונגריה, שהייתה ידועה כנבחרת חזקה. זמן קצר לאחר מכן חתם בהיידוק ספליט, בה שיחק במשך כל הקריירה שלו. ב-9 במרץ 1941 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 5-2 על קונקורדיה זאגרב. הוא שיחק בכל משחקי הקבוצה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום המלחמה המשיך לושטיצה לשחק בהיידוק ספליט וזכה איתה שלוש פעמים באליפות יוגוסלביה. בסך הכל ערך 634 הופעות במדי הקבוצה, נתון שממקם אותו במקום השלישי בהיסטוריית הקבוצה, והבקיע 86 שערים.
ב-23 באוגוסט 1951 ערך לושטיצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוגוסלביה בניצחון 4-2 במשחק ידידות נגד נבחרת נורווגיה באוסלו. בהמשך ערך שתי הופעות נוספות בנבחרת.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן לושטיצה את היידוק ספליט, אותה הוביל לזכייה באליפות. בהמשך אימן את אולימפיה ליובליאנה ואת נבחרת יוגוסלביה.
תארים > כשחקן

אליפות יוגוסלביה (3): 1950, 1952, 1954/1955
תארים > כמאמן

אליפות יוגוסלביה (1): 1970/1971
נתז

צילום בחשיפה ארוכה של ירי מספר כדורים נותבים שפגיעתם במטרה מתיזה נתזים (הקצה האדום)
נֶתֶז (או רִיקוֹשֵט, מצרפתית: Ricochet) הוא עצם שניתז כתוצאה מפגיעת קליע או פגז או כתוצאה מהתפוצצות פצצה. כמו כן, לעיתים הקליע עצמו סוטה ממסלולו לאחר הפגיעה במשטח. נתז שנוצר כתוצאה מירי מורכב בדרך כלל מהחומר שממנו עשוי העצם שבו פגע הקליע או הפגז. במקרים מסוימים עשוי הנתז להיווצר מחלקי הקליע עצמו שהתפרק לאחר שפגע במטרה קשיחה ושחלקיו שינו את כיוון תנועתם. על פי חוק שימור האנרגיה, סך האנרגיה הקינטית של כל הנתזים שנוצרו כתוצאה מירי אחד יהיה נמוך מהאנרגיה שהייתה בקליע טרם פגיעתו. הפרש האנרגיה הקינטית הוא החום שנוצר בעת הפגיעה. צורתם וגודלם של הנתזים משתנה בהתאם למשתנים רבים ובהם זווית הפגיעה, מהירות הפגיעה, החומר ממנו עשוי הנתז, טמפרטורה ועוד. לעיתים לנתז צורה פחוסה שמשפיעה על המסלול הבליסטי של הנתז.
גורמים המשפיעים על היווצרות נתזים

החומר ממנו עשוי הקליע (או הפגז) הנורה. קליעים מחומר רך אינם חודרים לעומק ובעלי סבירות גבוהה יותר להתפרק וליצור בהתפרקותם נתזים.
החומר ממנו עשויה המטרה. הסיכויים להתזה גדלים בעת פגיעה במשטחים קשיחים ושטוחים כגון קירות, בטון ופלדה. לעומת זאת חומרים אלסטיים סופגים את האנרגיה ועוצרים את הקליע לאחר שחדר לתוכם. פגיעת קליע בנוזל תביא לבליעה מהירה של האנרגיה עם הסתברות נמוכה לנתזים שיכולים להיווצר רק מהחומר של הקליע עצמו.
כמות האנרגיה שבקליע הפרופורציונית למכפלת ריבוע המהירות במסה של הגוף הפוגע. ככל שהאנרגיה גבוהה יותר כך ההסתברות לפרוק או תלישה של חלקים מהחומר תגדל.
זווית הפגיעה. זווית פגיעה חדה יכולה להביא לתלישה של חלקי חומר ולהיווצרות נתזים גם מחומרים רכים ואלסטיים יחסית.
אמצעי זהירות

בצבאות רבים נהוג לנקוט באמצעי זהירות על מנת למזער את סיכויי ההיפגעות מנתז. דוגמאות:
הרכבת משקפי מגן
לבישת אפוד מגן
שימוש במטרות קרטון (שנחדרות על ידי הקליע מבלי שיתפרק)
ירי לעבר חומת מפגע העשויה חול או אדמה שסופגים אנרגיה ביעילות
שמירת מרחקי בטיחות מן המטרה עליה יורים.
קירות מבנים שמיועדים לאימוני לוחמת שטח בנוי מצופים לרוב בקולטי נתזים (יריעות גומי דחוס לקליטת הקליעים) המאפשרים תרגול ירי בתוך מבנה, תוך הקטנה בסיכון ליצירת נתזים.
ראו גם

רתע
מטווח
הדף
קליעה
בליסטיקה
חיילת אמריקנית מתמגנת כנדרש לפני ירי במק"כ
ניקיטה סימוניאן

ניקיטה סימוניאן (בארמנית: Նիկիտա Սիմոնյան, ברוסית: Никита Симонян;‏ נולד ב-12 באוקטובר 1926) הוא כדורגלן סובייטי-ארמני ששיחק בעמדת החלוץ/שחקן כנף. לאחר סיום הקריירה כשחקן אימן מספר קבוצות וכן את נבחרת ברית המועצות.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

ניקיטה סימוניאן נולד בעיר ארבמיר (מחוז קרסנודר) אך את ילדותו ואת הצעדים הראשונים בכדורגל עשה בסוחומי. בגיל 16 הוא עבר למוסקבה והחל לשחק במועדון קריליה סובייטוב מוסקבה. בשנת 1948 המועדון ירד ליגה והוחלט לפרקו. סימוניאן עבר לספרטק מוסקבה ושיחק במועדון 10 עונות. בשנים אלו הוא זכה ארבע פעמים באליפות ברית המועצות ופעמיים בגביע המדינה. הוא הבקיע 160 שערים ונחשב למלך שערי המועדון.
בשנת 1956 היה סימוניאן חבר סגל נבחרת ברית המועצות בכדורגל שזכתה באליפות באולימפיאדת מלבורן (1956). בשנת 1958 הוא היה חבר סגל הנבחרת במונדיאל 1958.
ברשימת מבקיעי השערים של הכדורגל הסובייטי והרוסי נמצא סימוניאן במקום החמישי עם 183 שערים.
ביוגרפיה > קרירה כמאמן

לאחר סיום הקריירה כשחקן החל סימוניאן באימון ספרטק מוסקבה, ובנוסף אימן קבוצות נוספות, כולל אררט ירוואן. כמאמנן הוא זכה שלוש פעמים באליפות ברית המועצות ו-4 פעמים בגביע מדינה. בשנת 1973 זכה עם אררט ירוואן בדאבל, בפעם הראשונה בה זכתה קבוצה ארמנית בגביע הסובייטי, ובפעם היחידה בה זכתה קבוצה ארמנית באליפות הליגה הסובייטית (לאירוע זה מוקדש סרט דאבל הזהב).
בסוף שנות ה-70 היה סימוניאן מאמן נבחרת הלאומית של ברית המועצות.
לאחר סיום הקריירה כמאמן סימוניאן כיהן במספר תפקידים באיגוד הכדורגל הסובייטי והרוסי, והיה מספר פעמים נשיא התאחדות הכדורגל הרוסית.
תארים וזכיות > כשחקן

אלוף אולימפי - 1956
אליפות ברית המועצות (4) - 1952, 1953, 1956, 1958
גביע ברית המועצות בכדורגל (2) - 1950, 1958
מלך השערים של ליגת העל הסובייטית (3) - 1949, 1950, 1953
תארים וזכיות > כמאמן

אליפות ברית המועצות (3) - 1962, 1969, 1973
גביע ברית המועצות בכדורגל (4) - 1963, 1965, 1971, 1973.
ניקולה ז'קוב

| --- | --- |

הגנרל ניקולה טודורוב ז'קוב
 לידה:  6 בינואר 1865 סליבן, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1 בנובמבר 1949 (בגיל 84) פוסן, בוואריה, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  סופיה 
 מדינה:  בולגריה 
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי 
 השתייכות:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1885–1919 (כ־34 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוחות הצבא הבולגרי במערכה הבלקנית, במלחמת העולם הראשונה, מ-6 באוקטובר 1916 ועד 8 בספטמבר 1918
 פעולות ומבצעים
 מלחמת בולגריה–סרביה (1885), ראש המטה של הארמייה השנייה במלחמת הבלקן הראשונה, בגזרת אדירנה. מפקד כוחות צבא בולגריה במערכה הבלקנית במלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אות הכסף של ממלכת בולגריה על גילוי אומץ בשדה הקרב  אות הנסיך בטנברג על גילוי אומץ בשדה הקרב  אות מסדר מריט של הצבא הבולגרי המלכותי  עיטור פור לה מריט  צלב הברזל דרגה שנייה  עיטור מסדר הנשר האדום הגרמני  עטור מסדר הכתר של וירטמברג  עיטור מסדר כתר הכסף הגרמני  עיטור לאופולד האוסטרי  עיטור מסדר מריט האוסטרו-הונגרי  עיטור עות'מאני הכוכב של גליפולי  עיטור עות'מאני על הצטיינות יתרה בשדה הקרב
 תפקידים אזרחיים
 שר המלחמה הבולגרי מ-25 בספטמבר 1915 ועד 6 באוקטובר 1916
 
ניקולה טודורוב זֵ'קוֹב (בבולגרית Никола Тодоров Жеков;‏ 6 בינואר 1865, סליבן, האימפריה העות'מאנית – 1 בנובמבר 1949, פוסן, גרמניה המערבית) היה גנרל, שר המלחמה ומפקד כוחות צבא ממלכת בולגריה, במערכה בבלקן במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה

ז'קוב למד באקדמיה הצבאית בסופיה והתנדב לשרת בגדוד מילואים במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885). שנה מאוחר יותר השתתף באופן פעיל בהפיכה הצבאית, בה הודח אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה. לאחר הפיכת הנגד נשפט והורד בדרגה. כשעלה לשלטון הנסיך פרדיננד הראשון התהפכו היוצרות, והוא הוחזר לצבא ונשלח ללמוד באקדמיה הצבאית בטורינו, אותה סיים בהצטיינות בשנת 1894. בראשית המאה ה-20, בדרגת רב-סרן, הוצב לתפקידי הדרכה באקדמיה הצבאית בסופיה, ולאחר מכן בשנת 1910 מונה לתפקיד מפקד הגדוד הראשון של חיל הרגלים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שירת כראש המטה של הארמייה הבולגרית השנייה, שכבשה את העיר אדירנה. לאחר המלחמה חלה ולא השתתף במלחמת הבלקן השנייה, אשר לאחריה מונה למושל מערב תראקיה. בין השנים 1913–1914 השתתף בצוות המשא ומתן הבולגרי, אשר דן עם נציגי האימפריה העות'מאנית על כינון הסכם אי-לוחמה.
בהמשך מונה לתפקיד סגן הרמטכ"ל של צבא בולגריה וב-25 בספטמבר 1915, שבועות ספורים לפני כניסת בולגריה למלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת מאיור גנרל ומונה לשר המלחמה הבולגרי. ז'קוב היה לאומן בולגרי חסר פשרות, חסיד נלהב של בולגריה הגדולה ואת משנתו המיליטנטית, שעיקרה החזרת השטחים האבודים בחבל מקדוניה, דאג לנטוע בקרב קציני צבאו מחד, והמלך פרדיננד מאידך. הוא הטיף ללא הרף לתקיפה צבאית כנגד הסרבים.
מלחמת העולם הראשונה

על ז'קוב הוטלה המשימה להכין את הצבא הבולגרי לקראת ההצטרפות למלחמה לצד מעצמות המרכז. עם ההכרזה על המלחמה ב-14 באוקטובר 1915, פיקד ז'קוב בפועל על כוחות צבא בולגריה במערכה בבלקן, מינוי שקיבל תוקף רשמי בהמשך. ז'קוב מצא שפה משותפת עם הגנרל הגרמני הקשוח אוגוסט פון מקנזן, מפקד החזית, ושני הצבאות הצליחו במקום בו נכשלו האוסטרו-הונגרים קודם לכן – הכנעת סרביה. הצבא הבולגרי נחל הצלחה גם בחזית המקדונית וכבש חלקים בתראקיה, בכלל זה מפרץ קוואלה בשטח היווני. בהמשך, נעתר ללחץ של מקנזן להקצות כוחות לחזית הרומנית, וגם שם נחלו הצבאות הצלחה וכבשו את חבל דוברוג'ה. ההתנגדות מבית למלחמה הלכה וגברה, בהנהגתו של מנהיג מפלגת האיכרים אלכסנדר סטמבוליסקי, אשר ניצל חוסר שביעות רצון גם בקרב קציני הצבא מתפקודו של ראש הממשלה המכהן וסיל רדוסלאבוב ואף ניסה לרתום את ז'קוב לעניין.
בתחילה התנגד ז'קוב למהלך, אך ככל שהחזית נטתה לרעת הבולגרים גברה האופוזיציה לרדוסלאבוב, עד שהודח ביוני 1918. ז'קוב חלה ונאלץ לצאת ב-8 בספטמבר 1918 לסנטוריום ליד וינה כדי להחלים. ז'קוב עזב את הפיקוד בזמן הגרוע ביותר מבחינת הבולגרים. שבוע לאחר שעזב את הפיקוד והעבירו לסגנו הגנרל גאורגי טודורוב, נערך קרב דוברו פולה בו הובסו הבולגרים, נפרצו קוויהם והחזית כולה התמוטטה, עניין שהוביל לבקשה בולגרית להפסקת אש ולבסוף כניעתה.
אחריתו

ב-4 בנובמבר 1919 הודח ז'קוב מכל תפקידיו ושוחרר מהצבא. הוא בחר לחיות בגלות בגרמניה, אך באוקטובר 1921 שב לבולגריה כדי להגן על שמו הטוב. ב-21 באוקטובר נשפט על חלקו בכישלון מלחמת העולם הראשונה ותוצאותיה כפי שבאו לידי ביטוי בחוזה ניי ונידון ל-10 שנות מאסר. בשנת 1924 חנן אותו המלך בוריס השלישי, וז'קוב התמסר לכתיבת זכרונותיו ופרקי היסטוריה צבאית בולגרית. במהלך מלחמת העולם השנייה, הפגין ז'קוב דעות פרו-נאציות מובהקות ואף יצר קשרי ידידות אישיים עם אדולף היטלר. משנכנס הצבא האדום הסובייטי לבולגריה בספטמבר 1944 נמלט ז'קוב לגרמניה. ב-1 בפברואר 1945 הוצאו להורג הנסיך קיריל וראש הממשלה לשעבר בוגדאן פילוב, שהיו חברי מועצת העוצרים שפעלו לצד המלך סימאון השני, בליווי קבוצה גדולה של פוליטיקאים, אנשי צבא ועיתונאים, בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים. במועד זה הוטל גם על ז'קוב גזר דין מוות שלא בפניו. ז'קוב הלך לעולמו ב-1 בנובמבר 1949 בעיר פוסן שבבוואריה, בגרמניה המערבית. ב-7 בנובמבר 1992 הועברו עצמותיו לקבורה במאוזולאום הצבאי בסופיה.
ראו גם

בולגריה במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  ניקולה ז'קוב,"תקציר-ביוגרפי", באתר firstworldwar.com (באנגלית).
↑  Bulgaria in the Second World War by Marshall Lee Miller, Stanford University Press, 1975.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14977746n (data)  GND: 1045657913  ISNI: 0000 0004 2477 2531  NKC: js20221149479  VIAF: 305919967   WorldCat (עם VIAF): 305919967
סליחה, טעות במספר

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפור מאת לוסיל פלאצ'ר
 בימוי:  אנטול ליטבק
 הופק בידי:  אנטול ליטבק
 תסריט:  לוסיל פלאצ'ר
 עריכה:  וואן לוטו
 שחקנים ראשיים:  ברברה סטנוויק ברט לנקסטר
 מוזיקה:  פרנץ וקסמן
 צילום:  סול פוליטו
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט (במקור) סרטי יוניברסל (כיום)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1948 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, פילם נואר, סרט פלאשבק, סרט דרמה 
 הכנסות:  $2,850,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
סליחה, טעות במספר (באנגלית: Sorry, Wrong Number) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1948 בבימויו של הבמאי הרוסי אנטול ליטבק שאף הפיק אותו, התסריט נכתב על ידי לוסיל פלאצ'ר שביססה אותו על סיפור אותו הקריאה בתוכנית הרדיו שלה.
בסרט מככבים ברברה סטנוויק ובורט לנקסטר. עלילת הסרט עוקבת אחר אישה מרותקת למיטתה ששומעת בטעות שיחה טלפונית על תכנון רצח. היא מנסה לעזור לבעלה לפתור את התעלומה ולמנוע את הפשע. על תפקידה בסרט, הייתה סטנוויק מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
סלבישה יוקאנוביץ'

סלבישה יוקאנוביץ' (בסרבית: Славиша Јокановић; נולד ב-16 באוגוסט 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל סרבי.