stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
You Broke Me First
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020–2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 16 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 15 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 7 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 8 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 17 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הדאנס/מיקס | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 19 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 14 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 27 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 3 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 11 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 2 |  |
|  ליטא | AGATA | 12 |  |
|  מלזיה | RIM | 4 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 12 |  |
|  סינגפור | RIAS | 6 |  |
|  סלובניה | SloTop50 | 25 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 31 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 3 |  |
|  פולין | ZPAV | 44 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 23 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 8 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 4 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 17 |  |
|  צרפת | SNEP | 58 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 8 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 16 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 7 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 13 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 56 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 50 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 33 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 65 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 56 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 56 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 57 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 37 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 64 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | 5× פלטינה | 5,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 5,000,000 |
בן צ'ילוול

בנג'מין "בן" ג'יימס צ'ילוול (באנגלית: Benjamin "Ben" James Chilwell; נולד ב-21 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקריסטל פאלאס בהשאלה מצ'לסי ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים

צ'ילוול נולד במילטון קיינס שבבקינגהאמשייר. בילדותו עבר במספר קבוצות נוער מקומיות, עד שהגיע בגיל 13 למחלקת הנוער של לסטר סיטי. הוא זכה בפרס שחקן השנה באקדמיית לסטר בסיום עונת 2014/2015.
לקראת עונת 2015/2016 הצטרף צ'ילוול לאימוני הקבוצה הבוגרת, תחת הדרכתו של קלאודיו ראניירי, וקיבל את חולצה מספר 30. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ב-27 באוקטובר 2015, מול האל סיטי, במסגרת גביע הליגה. הוא שיחק 120 דקות, עד הפסד קבוצתו 4–5 בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-19 בנובמבר 2015 הצטרף צ'ילוול להאדרספילד טאון מהצ'מפיונשיפ, בהשאלה עד לינואר 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה בהאדרספילד תשעה ימים מאוחר יותר, בהפסד הביתי 0–2 למידלסברו.
ב-28 ביולי 2016 חתם על חוזה מקצועני בלסטר לחמש שנים. ב-26 בדצמבר 2016, במהלך עונת 2016/2017, ערך את הופעת הפרמייר ליג הראשונה שלו, בהפסד הביתי 0–2 לאברטון. צ'ילוול זכה לשבחים על הופעתו יוצאת הדופן. באותה עונה ערך בסך הכל 19 הופעות בכל המסגרות, כולל שניים במסגרת ליגת האלופות, וכבש את שער הבכורה שלו ב-18 במאי 2017, בהפסד הביתי 1–6 לטוטנהאם הוטספר.
צ'ילוול הורחק לראשונה ב-13 בינואר 2018, לאחר שספג שני כרטיסים צהובים, בהפרש של חמש דקות זה מזה, בשוויון המאופס מול צ'לסי.
ב-26 באוגוסט 2020 חתם צ'ילוול לחמש שנים בצ'לסי, ששילמה עבורו 50 מיליון ליש"ט ללסטר.
את הופעת הבכורה ערך ב-3 באוקטובר בניצחון של צ'לסי 0–4 על קריסטל פאלאס. צ'ילוול כבש את השער הראשון ובישל את השני בהופעת הבכורה.
ב-3 בפברואר 2025 הושאל צ'ילוול אל קריסטל פאלאס.
נבחרת אנגליה

צ'ילוול שיחק בכל נבחרות אנגליה הצעירות, ואף השתתף עם נבחרת אנגליה עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2017.
יחד עם חברו ללסטר סיטי, דמראיי גריי, קיבל צ'ילוול זימון לנבחרת אנגליה בספטמבר 2018, על ידי המאמן גארת' סאות'גייט, לקראת משחק הידידות מול שווייץ. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-11 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-79, במקום דני רוז, בניצחון נבחרתו 0–1. המשחק נערך באצטדיון קינג פאוור, מגרשה הביתי של לסטר, ובכך הפך צ'ילוול לראשון שעורך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במגרש של קבוצתו, מאז 1997, אז פול סקולס עשה זאת באולד טראפורד. צ'ילוול פתח לראשונה בהרכב הנבחרת כחודש מאוחר יותר, בתיקו 0-0, במסגרת ליגת האומות.
ב-9 באוקטובר 2021 כבש שער בכורה במדים הלאומיים בניצחון 0–5 על אנדורה במוקדמות מונדיאל 2022.
תארים > צ'לסי

ליגת האלופות: 2020/2021
הסופר קאפ האירופי: 2021
גביע העולם למועדונים: 2021
הערות שוליים

↑  העברות בעולם - 26.8: צ'לסי השלימה את רכישת בן צ'ילוול, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2020
↑  "Ben Chilwell joins Crystal Palace on loan". Crystal Palace F.C. 3 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת אנגליה – יורו 2020 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 מגווייר •  7 גריליש •  8 ג'. הנדרסון •  9 קיין •  10 סטרלינג •   11 רשפורד •  12 טריפייר • 13 ד. הנדרסון (משחק ראשון) / רמסדייל (יתר המשחקים) •  14 פיליפס • 15 מינגס • 16 קודי • 17 סאנצ'ו • 18 קלוורט-לואין • 19 מאונט • 20 פודן • 21 צ'ילוול • 22 וייט • 23 ג'ונסטון • 24 ג'יימס • 25 סאקה • 26 בלינגהאם • מאמן: סאות'גייט |  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 מגווייר •  7 גריליש •  8 ג'. הנדרסון •  9 קיין •  10 סטרלינג •   11 רשפורד •  12 טריפייר • 13 ד. הנדרסון (משחק ראשון) / רמסדייל (יתר המשחקים) •  14 פיליפס • 15 מינגס • 16 קודי • 17 סאנצ'ו • 18 קלוורט-לואין • 19 מאונט • 20 פודן • 21 צ'ילוול • 22 וייט • 23 ג'ונסטון • 24 ג'יימס • 25 סאקה • 26 בלינגהאם • מאמן: סאות'גייט | אנגליה |
בעז נוימן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 ביולי 1971 ראשון לציון, ישראל 
 פטירה:  16 במאי 2015 (בגיל 43) שפיים, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 boazneumann.com
 תרומות עיקריות
 היסטוריה של גרמניה המודרנית; היסטוריה של ראשית הציונות
 
בעז נוימן (7 ביולי 1971 – 16 במאי 2015) היה מרצה להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ובסמינר הקיבוצים. תחום מחקרו העיקרי הוא ההיסטוריה של גרמניה המודרנית, במיוחד המחצית הראשונה של המאה העשרים: מלחמת העולם הראשונה, רפובליקת ויימאר והרייך השלישי. התעניין גם בהיסטוריה של ראשית הציונות, במיוחד בתקופה החלוצית של העלייה השנייה והעלייה השלישית.
חייו

נוימן נולד בראשון לציון. שירת בצה"ל בשנים 1989–1992 כמפקד טנק בחטיבה 188 ברמת הגולן.
הוא הגיש את עבודת הגמר שלו לתואר שני באוניברסיטת תל אביב בשנת 1997. נושא המחקר, שנכתב בהנחיית פרופ' דן דינר, היה: "כיצד מתו באושוויץ? המוות באושוויץ כמוות מכוער". סיים את לימודיו לתואר שלישי בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטור שלו נכתבה בהנחיית פרופ' שולמית וולקוב והוגשה בשנת 1999. נושא המחקר היה "ראיית העולם הנאצית: מרחב, גוף, שפה". בשנת 2000 הצטרף לחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב כמרצה. בשנת 2006 קודם לדרגת מרצה בכיר.
היה נשוי לזהר, אחות במיון ילדים, ואב לשלושה ילדים. התגורר בקיבוץ שפיים. ב-16 במאי 2015 נפטר ממחלת הסרטן.
ספריו > להיות-בעולם: עולמות גרמניים במפנה המאה העשרים

בספרו להיות-בעולם: עולמות גרמניים במפנה המאה העשרים טוען נוימן כי היסטוריונים רבים התעלמו מהתופעה המכוננת של ההיסטוריה – הזמן. תולדות האנושות הן סיפור דרמטי שבו בני אדם נולדים ומתים, נוטעים ועוקרים, הורגים ומרפאים, פורצים ובונים... אולם הזמן עצמו נותר לעיתים קרובות מחוץ להיסטוריה. בעוד ההיסטוריה האנושית מתוארת כמשתנה, כתוססת ולא אחת כבלתי צפויה, הרי שהזמן שלה נותר ליניארי, מונוטוני, אדיש וריק כמו הזמן שמורה שעון מתקתק. הזמן המונוטוני והאדיש אינו "יודע" שהוא מתייחס להיסטוריה של בני אדם. באותה מידה הוא היה יכול להיות זמנם של אבנים, חיות או מלאכים. בהשראת יצירותיהם של הפילוסופים הגרמניים הגדולים מרטין היידגר וולטר בנימין מבקש נוימן להשיב את הזמן אל ההיסטוריה ולהראות שגם לזמן יש זמן משלו – שהזמן משתנה, תוסס ובעיקר בלתי צפוי.
להיות-בעולם מתמקד בהיסטוריה של היומיום בגרמניה במפנה המאה העשרים – שיאו של הרייך השני וקריסתו, מלחמת העולם, רפובליקת ויימאר. נוימן עוקב אחר בני התקופה שישנים ומקיימים יחסי מין, שמשתעממים ומשחקים, שמתעצלים ועובדים, שמתבדרים ומתאהבים, ששולחים מברקים, נוסעים במכוניות והולכים לקולנוע. במטרה להשיב להיסטוריה את הזמן כאירוע משתנה הוא נוטש את הכתיבה הנרטיבית שמתחילה בעבר, ממשיכה בהווה ומסתיימת בעתיד. כתיבה שלמעשה כולאת את האדם בכרוניקת עבר-הווה-עתיד ידועה מראש. במקום זאת מבקש נוימן להשתהות עם בני התקופה בחוויות העולם והזמן שלהם ובכך להותיר את עתידם עוד לפניהם.
ספריו > תשוקת החלוצים

נוימן הציע בספר חשיבה חלופית בהקשר האקדמי, לכתיבה הביקורתית אודות הציונות אשר שלטה בכיפה ברבע המאה האחרון.
התקופה החלוצית של העליות השנייה והשלישית נבחנות, ומוצגות כמהפכה אקזיסטנציאלית, קיומית, אשר הגדירה את הקיום הארץ-ישראלי. נוימן בוחן היבטים שונים בתפיסה החלוצית-הציונית: היחס אל החומר, אל היקום, אל משאבי הטבע, ואל הגוף: תכולתו והפרשותיו, בהקשר של המרחב הארצישראלי. הוא בודק את תפקידם של כלי העבודה, כמו המעדר והמחרשה, בבריאת הגוף העברי החדש; את השפעתה של השפה העברית על ניסוחה הטריטוריאלי של ארץ ישראל ועוד. הספר מציע פרשנות חדשה ואחרת לסוגיות המרכזיות והנודעות בחקר הציונות: מקומה של ארץ ישראל, הסוגיה הערבית-פלסטינית, והשפעתה של תחיית השפה המדוברת על התודעה.
ספריו > להיות ברפובליקת ויימאר

בספר זה קורא נוימן את ההיסטוריה של רפובליקת ויימאר כנגד שתי הקריאות המסורתיות. האחת, ההיסטוריה של הרפובליקה כ"היסטוריה של כישלון". השנייה, ההיסטוריה של הרפובליקה כ"פרולוג" לרייך השלישי. בספר הוא מציג תופעות שונות ומתמקד באופן שבו הן "מציגות את עצמן". בין התופעות הנדונות: פרסומת, קוסמטיקה: ניתוחים קוסמטיים ופרוטזות, פסיכואנליזה, תעמולה, ספורט ואופנה, פשיעה, רדיו וקולנוע.
ספריו > נאציזם

בספר זה מציג נוימן באופן שיטתי את הגישות ההיסטוריות, ההיסטוריוגרפיות והמתודולוגיות הנהוגות בחקר הנאציזם מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד ראשית המאה ה-21. בין הגישות הנדונות: פונקציונליזם ואינטנציונליזם, תעמולה, לקראת היסטוריה "נורמלית" של הרייך השלישי, הדרך הגרמנית המיוחדת (Sonderweg), טוטליטריות, פשיזם, ביו-פוליטיקה, בין "הסבר" לבין "הבנה".
ספריו > ראיית העולם הנאצית: מרחב, גוף, שפה

בספר זה מציג נוימן את ראיית העולם הנאצית כפרקטיקה של הגדרת מרחב, גוף ושפה המתאפשרת הודות להגדרת ה"אחר" מרחבי, גופני ולשוני, בראש ובראשונה "היהודי". בספר הוא מנסה להתגבר על הגניאולוגיה ההיסטורית המקובלת המבוססת על נרטיב. "אם אושוויץ בלתי אפשרית לייצוג בתור נרטיב, הרי שיש לוותר על הנרטיב ולמצוא דרך חלופית". במקום נרטיב עלילתי מציג נוימן בצורה סינכרונית את ההתמקמות הגרמנית-הנאצית במרחב, בגוף ובשפה המגדירה בעת ובעונה את ה"אחר" היהודי מבחינה מרחבית כמחוץ לעולם, מבחינה גופנית כגוף-זר, מבחינה לשונית כמי שקולו אינו נשמע.
הביטוי ראיית עולם, בניגוד לאידאולוגיה, מחדד את ההבנה של הנאציזם כדרך הפיזית להתבוננות בעולם. נוימן מסביר כי "הנאציזם אינו תורה פוליטית, אלא מבט כולל ומקיף של כל הדברים הציבוריים" וכי בניגוד לפוליטיקה הליברלית, שזוהתה בטיעונים הנאציים עם רפובליקת ויימאר השנואה, "הנאצים הציעו תפיסה פוליטית כוללת; לא עוד תורה פוליטית המסתפקת בתחום הפוליטי בלבד, אלא פוליטיקה של חיים, פוליטיקה שהיא אוויר לנשימה".
הספר זכה בפרס בהט לספר העיון המקורי הטוב.
ספריו > חייל טוב

ספר פרוזה המתאר את שירותו בצה"ל בתקופת האינתיפדה הראשונה.
ספרים שכתב וערך

חייל טוב, לוד: הוצאת זמורה ביתן, תשס"א 2001.
ראיית העולם הנאצית: מרחב, גוף, שפה, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ב 2002.
נאציזם .
להיות ברפובליקת ויימאר, תל אביב: ספריית אופקים עם עובד, תשס"ז 2007.
תשוקת החלוצים, תל אביב: ספריית ספיר עם עובד, תשס"ט 2009.
היסטוריה בלא נחת: בין יהודים לגרמנים, תל אביב: ספריית אופקים עם עובד, תשע"ב 2012. עורך משותף עם רוני רצ'קובסקי וגלילי שחר
להיות-בעולם: עולמות גרמניים במפנה המאה העשרים, תל אביב: ספריית אופקים עם עובד, תשע"ד 2014.
זמן מעבר: שבעה חיבורים בעקבות אמנות, הוצאת בוקימן, 2016
היסטוריות חדשות של הנאציזם, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2019
הערות שוליים

↑  בעז, נוימן, ראיית העולם הנאצית: מרחב, גוף, שפה, חיפה ותל אביב: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וספריית מעריב, 2002, עמ' 16
1 2  בעז, נוימן, ראיית העולם הנאצית: מרחב, גוף, שפה, חיפה ותל אביב: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וספריית מעריב, 2002, עמ' 29
↑  נאציזם, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ז 2007. מבוא, פרק א', פרק ב', פרק ג', פרק ד', נספח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296171405171  BIBSYS: 11014929  BnF: cb145446679 (data)  GND: 142471690  ISNI: 0000 0000 8362 5196  LCCN: nr2001032427  NKC: jo2014826578  NTA: 345413857  RERO: 02-A018918843  SUDOC: 159827965  VIAF: 19919447   WorldCat (עם VIAF): 19919447
כבלים (סרט)

| --- | --- |
קדמת העטיפה של מהדורת 2010
קדמת העטיפה של מהדורת 2010
 בימוי:  צבי שיסל
 הופק בידי:  מיכאל תפוח, צבי שיסל, חיים שריר
 תסריט:  אריק איינשטיין, מוני מושונוב, צבי שיסל
 עריכה:  ישראל אוחיון
 שחקנים ראשיים:  אריק איינשטיין, מוני מושונוב, צבי שיסל
 מוזיקה:  יוני רכטר
 צילום:  אורן שמוקלר ודוד גורפינקל
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  המון הפקות
 חברה מפיצה:  NMC, יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  קלטת וידאו ביתית, DVD
 הקרנת בכורה:  7 באוגוסט 1992
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט פרודיה, סרט קומדיה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כבלים הוא סרט פרודי ישראלי בפורמט ביתי של שירי הזמר אריק איינשטיין לצד מערכונים (בהשראת סרטי גנגסטרים וקאובוים הונגרים) בבימוי של צבי שיסל.
בסרט מככבים אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל, יחד עם שחקנים רבים אחרים, ובהם שרית סרי, קרן מור, שלמה בראבא ויעקב כהן, וכן הופעות אורח כגון זו של יאיר לפיד. כמו כן, משתתפים בסרט הילדים של צבי שיסל – דניאל שיסל, של אריק איינשטיין – אמיר איינשטיין, ושל מוני מושונוב – אלמה ומיכאל מושונוב. זהו אחד הסרטים האחרונים בו השתתף איינשטיין,  יחד עם "כמו גדולים"  (יצירה נוספת של השלושה). הסרט שאב השראה מהסרט UHF אשר יצא 3 שנים קודם לכן בשנת 1989 והורכב גם הוא מסדרת מערכונים על סוגות ערוצי הכבלים השונים בארצות הברית של אותן השנים.
בשנת 2010 הופץ הסרט לראשונה על גבי DVD.
עלילה

הסרט מביא סיפור מסגרת של נהג מונית (איינשטיין) שבביתו מותקנים שידורי טלוויזיה בכבלים (המהפכה הגדולה בתחום התקשורת של תחילת שנות התשעים בישראל) והוא, נדהם מהשפע הרב, מזפזפ בין ערוצי הטלוויזיה יחד עם חברו (מושונוב), כאשר כל מעבר בין ערוצים נותן לנו סצנה אופיינית-פארודית לערוצים הרלוונטיים, המשוחקת על ידי המשתתפים הנ"ל. בין הסצנות משובצים קליפים לשירים מוכרים, רובם דואטים של איינשטיין עם אמנים אחרים, כמו יהודית רביץ, קורין אלאל, יוני רכטר (עטור מצחך) ויהודה פוליקר (שיר השיירה). לצד שירים נוספים ("שכשנבוא") שולבו שירים מצחיקים כגון "ואלה שמות" (הכולל בעיקר שמות כדורגלנים מפורסמים) והשיר "ים אדוני" (פרודיה על מקהלות חסידיות).
בין הסצנות הזכורות והמוכרות ישנה הפרודיה על הסרטים האיטלקיים התקופתיים של שנות ה-40 וה-50 (תוך התכתבות עם סרטו של פליני "זיכרונות"), המערבון ההונגרי, תחרות היריקה החופשית, אולפן ה-NBA של ערוץ הספורט (כפי הנראה חיקוי של שימי ריגר), פולקע וסיגריות פרש (פרודיות על פרסומות), קוקי פוקי (פרודיה על סאדו מאזו), סרט המאפיה (צ'רלי והשעון) ושיר הרוק הצרפתי, כחלק מפרודיה על ערוץ MTV.
אודות המשתתפים > משתתפים

אריק איינשטיין
מוני מושונוב
צבי שיסל
יעקב סרי
שרית ברוך-סרי
קרן מור
מאיה קדישמן
יעקב כהן
שלמה בראבא
רפי אדר
קלוד אבירם
רוני יהושוע
אורי לוי
הרצל כהן
לואיזה קולרברט
תקוה מולאי
אלסנדרו פרניה
יעקב בן מרדכי
יוני רכטר
מאיר ישראל
יאיר לפיד
אודות המשתתפים > ילדים

אמיר איינשטיין
דניאל שיסל
מיכאל מושונוב
אלמה מושונוב
טל רינסקי
אסף רינסקי
יעל פלדינגר
ענבל לוי
אודות המשתתפים > נגנים

יוני רכטר
יצחק קלפטר
מיכה מיכאלי
מאיר ישראל
אודות המשתתפים > נגנים במערכונים

תופים: מאיר ישראל
בוזוקי: אריס נחום
בוזוקי: צפי שלמה
תופים: מוני ברנט
גיטרה בס: שמוליק נוף
קלידים: מרסל
אודות המשתתפים > זמרים אורחים

יהודה פוליקר
יהודית רביץ
קורין אלאל
אודות המשתתפים > בשיר עטור מצחך השתתפו הנגנים

ויולה: תומר הופמן
צ'לו: בצלאל מנדלסון
כינור: מיכאל פרצמן
בסון: ג'ילבר ייבגני
רשימת שירים מהסרט

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד | מתוך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | צער לך (עם יהודית רביץ) | אברהם חלפי | יוני רכטר | יוני רכטר | משירי אברהם חלפי |
| 2. | שכשנבוא | עלי מוהר | א. קונדיס | מיקי גבריאלוב | אוהב להיות בבית |
| 3. | ואלה שמות | עלי מוהר | יוני רכטר | יוני רכטר | סינגל |
| 4. | Toi | אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל | יוני רכטר | יוני רכטר | סינגל |
| 5. | פסק זמן | אריק איינשטיין | שם טוב לוי | שם טוב לוי | פסק זמן |
| 6. | עטור מצחך (עם קורין אלאל ויהודית רביץ) | אברהם חלפי | יוני רכטר | יוני רכטר | משירי אברהם חלפי |
| 7. | שביר | אריק איינשטיין | יצחק קלפטר | יצחק קלפטר | שביר |
| 8. | שיר השיירה | עלי מוהר | יווני | מיקי גבריאלוב | על גבול האור |
| 9. | ים אדוני | אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל | יוני רכטר | יוני רכטר | סינגל |
| 10. | אוהב להיות בבית | אריק איינשטיין | מיקי גבריאלוב | מיקי גבריאלוב | אוהב להיות בבית |
ראו גם

כמו גדולים 1
כמו גדולים 2
זכויות להט"ב בקוסטה ריקה

| --- | --- |

קוסטה ריקה
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1971
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 2018
 שירות צבאי:  מדינה ללא צבא, אם כי להט"בים מוצהרים רשאים לשרת בכוח ההגנה האזרחי
 הגנה מפני אפליה:  ישנו איסור בחוק על אפליה על רקע נטייה מינית מאז 1998
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בנישואים חד מיניים מאז 2020
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים מאז 2020
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בקוסטה ריקה התפתחו באופן משמעותי ביותר בעשורים האחרונים. פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית במדינה מאז 1971. בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם הממוקם בקוסטה ריקה פסק את התרתם של נישואים חד מיניים ואימוץ עבור זוגות חד מיניים בעוד הממשלה הודיעה כי תחיל את הפסיקה בחודשים הבאים. באוגוסט 2018 פסק בית המשפט העליון בקוסטה ריקה נגד איסור הכרתם של נישואים חד מיניים, ונתן לאספה המחוקקת כ-18 חודשים לתקן את החוק בהתאם אחרת, יבוטל האיסור אוטומטית. לאחר מכן נישואים חד מיניים הפכו לחוקיים ב-26 במאי 2020.
ארגון זכויות האדם הבינלאומי, "Human Rights Watch" תיאר את קוסטה ריקה כ-"מחויבת לזכויות שוויון והשראה עבור מדינות נוספות במרכז אמריקה". אפליה על רקע נטייה מינית אסורה בתעסוקה ובכלל תחומים נוספים, וטרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם במסמכי זהות רשמיים כדי לשקף את זהותם המגדרית, לרבות רישיונות נהיגה, דרכונים ותעודות זהות.
מעמד בחוק

הומוסקסואליות סווגה לראשונה כפשע בקוסטה ריקה בתקופת השלטון הספרדי מאז 1502. לאחר קבלת עצמאותה, עדיין הוגדרה כפשע עד הנשיאות הליברלית של טומאס גווארדיה בין 1870–1876. אף על פי שההפללתה הופסקה בתקופה זו כחלק מרפורמה גדולה יותר של מערכת המשפט, הומוסקסואליות עדיין נתפסה באופן נרחב כ-"חטא ידוע לשמצה".
בשנת 1971 נקבע גיל הסכמה אוניברסלי, כמו גם חוק חדש שאסר על "מעשי סדום שערורייתיים" ככל הנראה בפומבי בעוד כי לא היו הרשעות ידועות רשומות אך שמר על המעמד החוקי של פעולות הומוסקסואליות פרטיות בין מבוגרים בהסכמה. סעיף 382 בחוק העונשין שהזכיר "מעשי סדום שערורייתיים" בוטל ב-2002, לצד חוקים רבים אחרים.
מעמד בחוק > התנצלות

ב-1 ביולי 2018, נשיא המדינה קרלוס אלברדו קסאדה פרסם התנצלות פומבית בפני חברי קהילת הלהט"ב על הרדיפה והאפליה שעברו במשך השנים בקוסטה ריקה. קסאדה הצהיר כי המדינה "קידמה והוציאה להורג רדיפות, פשיטות, מעצרים שרירותיים ומכות" כלפי אנשיה. בהצהרתו ציין גם את קיומן של מהומות סטונוול אשר היו להתקוממות נגד התעמרות משטרת ניו יורק ב-1969 כלפי חברי הקהילה שהובילו לתנועת זכויות להט"ב בכלל רחבי העולם, ועל כך שקוסטה ריקה התירה הומוסקסואליות שנתיים לאחר מכן, ב-1971, אך אפליה ואלימות הומופובית נמשכו גם בעשורים הבאים,
"בשם ממשלת הרפובליקה, אני מבקש את סליחתכם ואני מחדש את מחויבותי להילחם כדי שהפרק המביש הזה בהיסטוריה שלנו לא יחזור על עצמו".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

בשנת 2006, בית המשפט העליון דחה עתירה לפיה חוקת קוסטה ריקה מחייבת הכרה בנישואים חד מיניים גם כן. עורך הדין למען זכויות האדם יאשין קסטרילו פרננדס עתר בטענה שהוראות חוקתיות מסוימות הנוגעות לשוויון זכויות ולמשפט הבינלאומי מחייבות הכרה בנישואים חד מיניים, אם כי רק שניים מהשופטים הסכימו עם עמדתו. דעת הרוב טענה כי בעת אישור החוקה, "נישואים" הובנו כאיחוד בין גבר לאישה בלבד. עם זאת, בהחלטת בית המשפט אכן נקבע כי לממשלה יש סמכות לחוקק איחודים אזרחיים.
בשנת 2008, האגודה לזכויות להט"ב, "Diversity Movement", הובילה מספר מחוקקים להגיש הצעת חוק להתרת איחוד אזרחי. הנציגים אנה הלנה צ'אקון (אז ממפלגת האחדות הנוצרית החברתית, כיום ממפלגת הפעולה האזרחית) וחוסה מרינו (החזית הרחבה) הביעו תמיכה בהצעת החוק שקבעה כי "הומוסקסואלים ולסביות הם לא פחות מכולנו בקוסטה ריקה. אנחנו לא מדברים על נישואים או אימוץ, אלא על זכויות אזרח בסיסיות".
ביולי 2010 הורה בית המשפט החוקתי לבית הדין לבחירות העליון לעצור משאל עם מוצע על הכרה באיגודים עבוק זוגות חד מיניים. משאל העם היה אמור להתקיים ב-5 בדצמבר 2010. הערעור הוצג על ידי עורך הדין קווירוס סלאזאר, בטענה שהצעת משאל העם מפרה את הזכויות והחירויות של יחידים. העצומה למשאל העם אורגנה על ידי "Observatori de la Familia", קבוצה שמרנית דתית, אשר ביקשה להפסיק את החקיקה להכרה באיחודים אזרחיים עבור זוגות חד מיניים.
ב-1 ביולי 2013 העבירה האספה המחוקקת חקיקה המעניקה הטבות של שותפויות מקומיות "ללא אפליה המנוגדת לכבוד האדם". מחוקקים ליברלים ציינו במהלך הדיון כי השינויים יפתחו איחודים אזרחיים לזוגות חד מיניים. מחוקקים שמרנים קראו מיד לנשיא לאורה צ'ינצ'ייה להטיל וטו על החקיקה, בטענה כי הם "הצביעו בטעות בעד הצעת החוק". צ'ינצ'ייה סירבה להתנגד לאישור הצעת החוק וחתמה עליה ימים לאחר מכן. הצעת החוק נכנסה לתוקף ב-8 ביולי 2013. ב-10 ביולי 2013, שישה זוגות חד מיניים עתרו לבית משפט עבור הכרה במערכות היחסים שלהם כשותפות משפחתית. יממה לאחר מכן קיבל בית משפט לענייני משפחה את אחת העתירות.
באמצע מרץ 2015 הוגשו לאספה המחוקקת שתי הצעות ממשלה בנושא התרת איחודים אזרחיים. ב-19 במרץ 2015, הצעת חוק להכשרת נישואים חד מיניים הוגשה לאספה המחוקקת על ידי חברת הפרלמנט ליגיה אלנה פאלאס רודריגז ממפלגת החזית הרחבה.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות > פסיקת בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם 2018

ב-9 בינואר 2018, פסק בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם כי המדינות החתומות על האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחויבות לאפשר לזוגות חד מיניים להינשא. בית הדין ציין את פסיקתו באומרו:
"המדינה חייבת להכיר ולהבטיח את כל הזכויות הנגזרות מקשר משפחתי בין בני אותו המין בהתאם להוראות סעיפים 11.2 ו-17.1 של האמנה האמריקאית לזכויות אדם. בהתאם לסעיפים 1.1, 2, 11.2, 17 ו-24, ישנה חובה להבטיח גישה לכל הדמויות הקיימות במערכות המשפט המקומיות, לרבות הזכות להינשא ולהבטיח את ההגנה על כל הזכויות של משפחות שנוצרו על ידי זוגות חד מיניים, ללא אפליה ביחס לאלו המורכבות על ידי זוגות הטרוסקסואלים".
ממשלת קוסטה ריקה הודיעה במהרה כי תציית לפסיקה. אולם "המועצה העליונה של הנוטריונים" סירבה להנפיק רישיונות נישואים לזוגות חד מיניים עד שהאיסור יבוטל במפורש על ידי בית המשפט העליון או על ידי האספה המחוקקת. למרות זאת, זוג התחתן בהצלחה בפני הנוטריון בפברואר 2018. הנוטריון המדובר עמד בפני חקירה, אך דחה כל עוולה, וקבע כי הוא מכבד את החוק הבינלאומי ונקט עמדה נגד כל אפליה בעת נישואי בני זוג חד מיניים.
תביעות שביקשו להכשיר נישואים חד מיניים הוגשו בפני בית המשפט העליון לצדק של קוסטה ריקה. באוגוסט 2018, בית המשפט העליון פסק בעד הסרת האיסור על נישואים חד מיניים, ונתן למחוקקים במדינה כ-18 חודשים להכשיר נישואים חד מיניים מאת האספה המחוקקת. ב-14 בנובמבר פרסם בית המשפט את פסק הדין המלא בכתב, שפורסם בעלון השיפוטי ב-26 בנובמבר 2018, וקבע תאריך יעד אחרון ל-26 במאי 2020. מאחר שהמחוקקים לא נקטו צעדים להכשרת נישואים חד מיניים בחקיקה לפני המועד האחרון, הפכו אוטומטית לחוקיים ב-26 במאי 2020.
הורות ואימוץ

מריו נוניז, חבר במפלגת התנועה הליברטריאנית השמרנית, הציג הצעת חוק באספה המחוקקת בשנת 2007 לאסור על זוגות חד מיניים לאמץ או להחזיק באפוטרופוסות על ילדים. עם זאת, הצעת החוק לא עברה.
מאז מאי 2020, זוגות חד מיניים נשואים יכולים לאמץ ילדים במשותף באופן חוקי לאור התרתם של נישואים חד מיניים. בראיון ביוני 2020, חורחה אורבינה סוטו, רכז המכון הלאומי לילדים הצהיר כי כלל ההורים המאמצים לעתיד נבדקים כמתאימים "ללא קשר לנטייה מינית או מגדר". בית הדין לבחירות העליון הבהיר בנוסף כי אם זוגות חד מיניים המורכבים מזוג לסביות נשואות הן בהריון באמצעות הזרעה מלאכותית, האם אשר נמצאת בהריון אשר מוגדרת כלא ביולוגית, תוכר אוטומטית כאמו החוקית של הילד.