stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנציו גרוסי
בגידה ומוות

תהילתו של טרנציו גרוסי ושותפיו הלכה וגדלה ביחס לעליית כוחם, עד כדי כך שנדרשה הצבת כוחות חמושים גדולים בניסיון ללכוד אותם. אף על פי כן, לאחר יותר משנה של מחקר טרנציו גרוסי עדיין היה פושע נמלט.
ב-9 בספטמבר 1862 סנטה פרונטיני, מעריץ אלים ואכזר של הכנופיה, הסכים עם ממשלת נפת פסארו דה אורבינו להסגיר את טרנציו גרוסי תמורת דרכון ומסמכי נסיעה ותגמול של אלף לירות. טרנציו גרוסי, שלפני זמן מה סירב לאותה הצעה על מנת לא לבגוד בחבריו, נהרג בשתי יריות מאחור על ידי סנטה פרונטיני בדרך שמובילה לאיזולה די פאנו. סנטה פרונטיני לא קיבל את החסינות המובטחת אך נשפט ונידון למוות בגיליוטינה.
ראו גם

כנופיית גרוסי
נד קלי
לקריאה נוספת

Dellagenga F., Storia della banda Grossi e dei suoi delitti commessi all'alba dell'unità nazionale nella provincia di Pesaro-Urbino, Fano, 1907
Monsagrati M., Uguccioni R. P., Vera storia della banda Grossi, Pesaro 1983
Moretti L., Colbordolo - Agricoltura e società rurale nel XIX secolo, Rimini 1997
יגאל פרסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מדור בחטיבת המחקר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מבצע אביב נעורים     מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 יועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור  יו"ר מועצת המנהלים של חברת תש"ת, חברת בת של אל על
 
יגאל פרסלר (נולד ב-1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף אשר שימש כיועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור וכיום מרכז את הטיפול באנשי צד"ל במשרד ראש הממשלה.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר פרסלר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד הנח"ל המוצנח ושימש כמפקד מחלקה וכסגן מפקד פלוגה. באפריל 1973 השתתף במבצע אביב נעורים בכוח תחת פיקודו של אמנון ליפקין-שחק ונפצע קשה. לאחר תקופת החלמה ממושכת שב לשירות קבע באמ"ן ושימש כראש מדור בחטיבת המחקר. פרסלר שימש בשורת של תפקיד מטה ופיקוד בחיל ולבסוף פרש בדרגת תא"ל.בשנים 1996-1987 שימש כיועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור. בשנת 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של חברת תש"ת, חברת בת של אל על. כיום מרכז פרסלר את הטיפול באנשי צד"ל במשרד ראש הממשלה.
הערות שוליים

↑  רונית ורדי, ‏למה דווקא אהוד יתום?, באתר גלובס, 13 ביוני 2001.
↑  יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, משרד הביטחון, אפריל 1998, עמוד 364.
↑  בן כספית, ‏40 שנה אחרי: איך נראה ליל מבצע "אביב נעורים" בעיניו של לוחם?, באתר מעריב השבוע, 13 באפריל 2013.
↑  רונן ברגמן, קיימברידג', צבא הצללים של מוסקבה, באתר ynet, 1 בנובמבר 2016.
↑  יצחק בן-חורין, אל"ם פרסלר: השתתף במבצע חיסול ראשי המחבלים, מעריב, ‏ 29 במרץ 1988.
↑  מאת עמוס הראל, המטה למלחמה בטרור מתכנן מיגון לאוטובוסים, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2003.
↑  חיים טל, אבטחה ללא אחראים, באתר הארץ, 16 במרץ 2004.
↑  מאת דרור מרום, ‏יגאל פרסלר ימונה ליו"ר חברת הבת של אל-על, תש"ת, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2000.
↑  ערוץ 7, יוסי פלד: צה"ל נעלם לאנשי צד"ל בליל הנסיגה, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2018.
טניה כהן עוזיאלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1965 (בת 59 בערך) רומא, איטליה 
 מדינה:  ישראל, איטליה 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1987)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1996)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
טניה כהן עוזיאלי (ילידת איטליה, 1965) מכהנת כמנכ"לית מוזיאון תל אביב מאז ינואר 2019. לפני כן עבדה 18 שנה במוזיאון ישראל ובתפקידה האחרון שם בעבר שימשה אוצרת וראש האגף לשירותי אוצרות.
עוזיאלי החליפה במוזיאון תל אביב את סוזן לנדאו שפרשה לגמלאות.
בשלוש השנים הראשונות לכהונתה כמנכ"לית פקדו את מוזיאון תל אביב יותר מ-2 מיליון מבקרים, ונערכו בו תערוכות של אמנים ישראלים ובין-לאומיים מובילים כמו ג'ף קונס, צדוק בן דוד, אלכסנדר קלדר ויאיוי קוסמה. ביולי 2022 נבחרה למקום ה-32 ברשימת הנשים המשפיעות בארץ בירחון פורבס ישראל.
קורות חיים

כהן עוזיאלי בעלת תואר ראשון ושני בארכאולוגיה ובתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותוכנית אישית בתחום אמנות עתיקה. לאחר לימודיה עבדה ברשות העתיקות ובשנות ה-90 שימשה קצינת תרבות בקונסוליה בסן פרנסיסקו.
עם תחילת עבודתה במוזיאון ישראל שימשה כאוצרת באגף לאמנות ותרבות יהודית וכן בתערוכות בין תחומיות. היא הייתה אחראית על שחזור והקמת בית הכנסת הספרדי־פורטוגזי מסורינאם. לקראת שיפוץ וחידוש המוזיאון שימשה כמנהלת פרויקט באגף האמנות והתרבות היהודית, ולאחר מכן אצרה את שדרת בתי הכנסת.
משנת 2011 כיהנה כהן עוזיאלי כראש אגף שירותי אוצרות במוזיאון ישראל. בתפקיד זה הייתה אחראית על בניית מערך תערוכות שנתי וניהול אוספי המוזיאון. ב-2015 אצרה במוזיאון את התערוכה הרב תחומית "קיצור תולדות האנושות", שהציגה בהמשך גם בגרמניה. היא שימשה גם כאחת האוצרים של התערוכה שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאדריכלות בוונציה.
כהן עוזיאלי נולדה וגדלה ברומא ועלתה בגיל 19 לישראל. נשואה ואם לשלושה.
התפיסה האוצרותית

כהן עוזיאלי מצדדת בהנגשת המוזיאון לקהל הרחב, לא על חשבון האיכות. בראיון אמרה בעבר: ״אני רוצה להיות פופולרית ונגישה יותר לקהל רחב. אבל לא על חשבון איכות".
לדעתה, על המוזיאון לייצג אמנות מודרנית ועכשווית, וגם אמנות ישראלית. "יש לנו אחריות לייצג גם את האמנות הישראלית לדורותיה – לאורך היסטוריה של 100 שנה – ולייצג את יחסי הגומלין של האמנות הישראלית עם האמנות הבין־לאומית", אמרה.
היא דוגלת בהרחבת התכנים שמוצגים במוזיאון. "אנחנו צריכים להציג גם תערוכות אופנה ויותר תערוכות עיצוב ואדריכלות. המוזיאון צריך להיות כל הזמן עם היד על הדופק ולהגיב. כשמציגים אמנות עכשווית היא צריכה להיות מוצגת עם הקשרים רחבים".
הערות שוליים

↑   מיה אשרי, טניה כהן עוזיאלי נבחרה לתפקיד מנכ"לית מוזיאון תל אביב לאמנות, באתר הארץ, 21 ביוני 2018
1 2  32# טניה כהן־עוזיאלי, באתר Forbes Israel
1 2   נעמה ריבה, מנכ"לית מוזיאון ת"א החדשה: "אנחנו בועה בתוך בועה. ואת שתיהן צריך לפרוץ", באתר הארץ, 20 במאי 2019
↑  קיצור תולדות האנושות, באתר מוזיאון ישראל
↑  טניה כהן עוזיאלי תהיה מנכ"לית מוזיאון תל אביב לאמנות החל מ-2019, באתר וואלה, 21 ביוני 2018
↑  סוניה מרמרי, ‏"אנחנו מאבדים את הזהות שלנו כמוזיאון, דברים יצאו מפרופורציות", באתר גלובס, 22 בפברואר 2020
↑  עדי אהרוני מילשטיין, ‏שער הניצחון בתחפושת: המלצות מנכ"לית מוזיאון ת"א לאמנות, באתר גלובס, 9 באוקטובר 2021
↑  טניה כהן־עוזיאלי: רואה את התמונה הגדולה, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2020-09-16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305571605171  BnF: cb16651875d (data)  GND: 1016269587  ISNI: 0000 0001 0046 425X  LCCN: no2010160970  RERO: 02-A019057925  SUDOC: 170852415  VcBA: 495/325607  VIAF: 149352525   WorldCat (עם VIAF): 149352525
חורבת פצה

| --- | --- |

מבט לעבר חורבת פצה מדרום
 נתונים ומידות
 שטח:  30 דונם קמ"ר
 גובה ממוצע:  540
 מיקום
 מיקום:  מערב השומרון
 קואורדינטות:  32°01′18″N 35°07′45″E﻿ / ﻿32.021651°N 35.129269°E﻿ / 32.021651; 35.129269
  (למפת גוש דן מוגדלת) יער אום צפא(למפת גוש דן רגילה) יער אום צפא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער אום צפא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער אום צפא
 
חורבת פצה היא חורבה גדולה, השוכנת בראש כיפה במרכז שלוחה המופרדת מסביבתה על ידי יובליו של נחל שילה ונמצאת מצפון ליישוב נווה צוף ומזרחית לכפר נבי סאלח בבנימין.
היסטוריה וסקרים ראשונים

חורבת פצה (Kh. Fassa) היא חורבה גדולה השוכנת בראש כיפה במרכז שלוחה המופרדת מסביבתה על ידי יובליו של נחל שילה. האתר נסקר בעבר על ידי צוות סקר החירום, צוות סקר אפרים ובמסגרת סקר דרום השומרון. בסקרים דווח על חרסים רבים שמייצגים רצף יישובי למן תקופת הברונזה התיכונה ועד לימי הביניים.
ממצאים

באתר נמצאו טראסות ומתקנים חקלאים, שרידי מבנים, בורות מים, קולומבריום, מקווה טהרה, מערות קבורה, מחילות מסתור וחרסים מתקופות שונות.
ממצאים > תיאור האתר

התיעוד המפורט ביותר שנערך עד כה באתר נעשה במרץ 2015 במסגרת 'סקר דרום השומרון החדש'. שרידי היישוב משתרעים על פני שטח של כ-30 דונם בראש גבעה ובמדרונותיה. במהלך הביקור התברר שהאתר נפגע לאחרונה באופן חמור מעבודות פיתוח וחציבה שבוצעו בידי כלי מכני כבד בחלקו הדרום-מערבי. עבודות אלו פגעו במבנים קדומים וכיסו את פתחה של מערכת המסתור.
ממצאים > בית בד

במדרון המערבי של הגבעה נתגלו מתקני בתי בד ככל הנראה מתקופת הברזל המורכבים משקעי פריכה בקוטר 80 ס"מ שלצידם שני שקעים לעיגון מתקני סחיטה.
ממצאים > מקווה טהרה

מישל יתאח דיווח על הימצאותו של מקווה טהרה חצוב ומדורג בחלקו הצפון-מערבי של האתר. במהלך סיור באתר בדצמבר 2008 אותר ושורטט מקווה טהרה זה.
ממצאים > מערות קבורה

הנקרופוליס של האתר משתרע ממזרח ומצפון לאתר וכולל לפחות שישה קברי כוכים, שלושה קברי דו-מקמר, קבר מקמרים וקבר שלא הושלמה חציבתו. מבין קברי הכוכים ראויים לציון שניים: קבר בעל מבוא העשוי כקמרון חביתי ופתח בנוי אבני גזית המוביל לחדר הקבורה. המבוא ודופן הפתח הבנויה טויחו בטיח לבן. קבר שהוא קבר מרשים בגודלו המזכיר במידותיו ובתוכניתו את הקברים בתל תמנה הסמוך ובו התגלה גם שבר גלוסקמה.
ממצאים > מערכת מסתור

בדצמבר 2008 תועדה בחלקו הדרומי של האתר מערכת מסתור טיפוסית בידי דביר רביב. המערכת כוללת מגוון מרכיבים המאפיינים מערכות מסתור: חיבור בין מתקנים קדומים, מחילת מסתור בעלת חתך טיפוסי, שקעים לנרות, מתקן נעילה, פיר אוורור, שינוי מפלס ומחילה הפונה בזווית חדה. במערכת נצפו שברי כלי חרס המתוארכים לתקופה שבין המרידות, מה שמאפשר להניח שהיא נחצבה ושימשה בימי מרד בר-כוכבא.
ממצאים > חרסים

ברחבי האתר נלקטו חרסים מהתקופות רבות: ברונזה תיכונה, ברזל, פרסית, הלניסטית, חשמונאית, רומית קדומה (כולל התקופה שבין המרידות), ביזנטית וממלוכית. בין הממצאים ראויים לציון חרטומים של נרות הרודיאניים שלוקטו בסקר דרום השומרון.
הרס ושוד עתיקות

בשנת 2015 התברר שהאתר נפגע באופן חמור מעבודות פיתוח וחציבה שבוצעו בידי כלי מכני כבד בחלקו הדרום-מערבי. עבודות אלו פגעו במבנים קדומים וכיסו את פתחה של מערכת המסתור אשר תועדה זה מכבר. כמו שנמצא באתרים אחרים גם כאן היו חפירות לשם שוד עתיקות.
גלריית תמונות

שרידי קיר קדום בבסיס טראסה חקלאית
מבט מצפון על רקע יער אום צפא
פעולות הרס באתר 12/2015
ראו גם

ח'רבת תיבנה
נווה צוף
לקריאה נוספת

גופנא ר' ופורת י', תשל"ב, "הסקר בארץ אפרים ומנשה", בתוך: מ' כוכבי (עורך), יהודה שומרון וגולן, סקר ארכאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים, עמ' 234.
יתאח מ', תשס"ב, "מקוואות טהרה וכלי אבן בארץ בנימין בימי הבית השני", בתוך: י' אשל (עורך), מחקרי יהודה ושומרון, יא, אריאל, עמ' 86.
קליין א' ורביב ד', תשע"ג, "מערכות מסתור בתחומי הפלכים גופנא ותמנה וגבולו הצפוני של האזור עליו שלט בר-כוכבא", בתוך: ב' זיסו (עורך), ירושלים וארץ-ישראל, 9-8, רמת גן, עמ' 213–216.
רביב ד', תשע"ב, היישוב בפלך תמנה משלהי ימי הבית השני ועד מרד בר כוכבא, עבודת מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, עמ' 14–15.
רביב ד', תשע"ד, "היישוב היהודי בפלך תמנה משלהי ימי הבית השני ועד מרד בר-כוכבא", בתוך: מ' ביליג (עורכת), מחקרי יהודה ושומרון, כג, אריאל, עמ' 168.
רביב, ד' (תשע"ח), היישוב בדרום השומרון בתקופות ההלניסטית והרומית לאור תוצאות סקר ארכאולוגי, כרך ב: קורפוס האתרים, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 73–74.
Finkelstein I., Lederman Z. & Bunimovitz S., 1997, A Highland of Many Cultures, The Southern Samaria Survey, The Sites, Tel Aviv, pp. 386-388
הערות שוליים

↑  דביר רביב, " חורבת פצה" הדוקטורט של דביר רביב, ד' (תשע"ח), היישוב בדרום השומרון בתקופות ההלניסטית והרומית לאור תוצאות סקר ארכאולוגי, כרך ב: קורפוס האתרים,, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 74-73
↑  אהרון טבגר, חורבת פצה (תשע"ח), דרום השומרון בתקופות הברזל 2 והפרסית: מבט ארכיאולוגי מתוך הדוקטורט של אהרן טבגר, טבגר, א' עבודת דוקטורט, אוניברסיטת אריאל, עמ' 99-96.
| אתרים בבנימין |
| --- | --- | --- |
| עמק שילה | בור הציפורים באחיה • בור יישוב הדעת • בור עדי-עד • בור קידה • המזבח בגבעת הראל • ואדי רשאש • חניון הגדודים העבריים • מעיין הגבורה • מצפור קידה • נחל שילה • עין א-דהרה • עין דח"ש • עין עוז • קובת א-נג'מה • שילה הקדומה •  תצפית הר כוכב |  |
| מערב בנימין | גבעת ההליסטון • גבעת היקבים • הכוורת • המצודה הבריטית בנוה צוף • חורבת פצה • שמורת עיינות נטוף (ואדי זרקא) • ואדי חרמיה • חובלתא • חורבת תיבנה • יער אום צפא • לטרון • מחצבות נטוף • מעיין דולב • מעיין הקשת • מעיין חרשה • מעיין טלמון • מעיין עטרת • חורבת טרפין • מערת עאבוד • מערת שוקבא • נבי סמואל • עין אגוז • עין בובין (מעיין דני) • עין מזור • עין ריא • עינות ענר • פארק קנדה • שמורת אלוני שמואל • שמורת דלבים (ובכללה ואדי דילב) • תצפית גג הארץ • מבצר ארטבה |  |
| גב ההר | סנה ובוצץ • בור מגרון • הר בעל חצור • ואדי שיבן • חורבת ניסיה • יקב פסגות • מעיין הכרמים • נחל מכמש • עין ביתין • קבר בני ישראל |  |
| מדבר בנימין | בקעת סמיא • מערת הנמרים • חורבת אל-קיליה • טאריק אבו ג'ורג' (דרך יריחו-בית אל) • נחל ייטב (עוג'א) • שמורת נחל פרת • מוזיאון השומרוני הטוב |  |
מערת קבורה מימי הבית השני צפונית לחורבה
מחילת מסתור בחורבת פצה
נרות הרודיאניים שנתגלו בחורבת פצה בסקר דרום השומרון
פתח למקווה טהרה בחורבת פצה
טניה הדר

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1947 
 פטירה:  9 במאי 2014 (בגיל 67) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 בן או בת זוג:  יוסי הדר (?–1983) 
 
רבקה-טניה הדר-קליין (ז' באייר ה'תש"ז אפריל 1947 - ט' באייר ה'תשע"ד 9 במאי 2014) הייתה משוררת ישראלית.
ביוגרפיה

הדר נולדה בשם רבקה-טניה שטרנפלד, במחנה עקורים ציילסהיים (Zeilsheim) בפרנקפורט על המיין שבגרמניה, לד"ר שבתאי שטרנפלד (רופא פרטיזן ביערות) ופייגל, ניצולי שואה מגטו ברנוביץ'. בשנת 1948 עלתה המשפחה לישראל והתגוררה במעברה בבנימינה, לאחר מכן עברה לעיר לוד ולאחר מכן לתל אביב. הדר למדה באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות עברית, היסטוריה וחינוך.
הייתה נשואה ליוסי הדר ולהם נולדו 2 בנות - רקפת לינק-סקופ ומיכל פרץ. בעקבות חזרתה בתשובה של טניה, הם התגרשו בשנת 1983.
התגוררה ברובע היהודי בעיר העתיקה שבירושלים ועסקה בתחומי ההוראה ובעריכה. השואה ותהליך החזרה בתשובה שעברה, מופיעים ברבים משיריה.
חודשים ספורים לפני מותה, שינתה טניה את שמה לתניא.
הדר-קליין ליוותה את כתב העת משיב הרוח מיום הקמתו, ורבים משיריה התפרסמו בגיליונותיו.
לאחר שחלתה במחלה קשה, הלכה לעולמה ב-9 במאי 2014, ונקברה בהר המנוחות.
בדצמבר 2015 יצא לאור האלבום "קערות של אהבה" ובו שיריה של טניה בלחנים מקוריים ובביצוע הזמרת ליאת יצחקי.
באותה שנה עלה על הבמות מופע התיאטרון "קערות של אהבה" אודות חייה ושירתה של טניה, בכיכובה של השחקנית מיכל הדר-פרץ, ביתה של הדר.
ספריה

אין רחמים אחרים (הקיבוץ המאוחד, 1976)
בארצות החיים (הקיבוץ המאוחד, 1991)
חלק (הקיבוץ המאוחד, 2007)
בשיר מעלות חרוך (הקיבוץ המאוחד, 2014)
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303885205171  BnF: cb17000800b (data)  GND: 1062625013  ISNI: 0000 0000 7732 5808  LCCN: nr92012649  VIAF: 2329926   WorldCat (עם VIAF): 2329926 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טולה

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מרכז קניות ובידור "בית הארחה"
הקרמלין של טולה
הבית הלבן בטולה, מאכלס את עיריית טולה
טוּלה (ברוסית: Тула) היא עיר ומרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז טולה שברוסיה. העיר בעלת תואר של עיר גיבורה. המרחק מהעיר טולה למוסקבה הבירה הוא 185 ק"מ.
אטימולוגיה

הפילולוג, מילונאי והסופר הרוסי, ולדימיר דאל, ניסח את המילה טוּלה כמקום מסתורי שאינו חושף על עצמו כמעט. נוסף לכך, שמה של העיר נובע כנראה גם מהנהר החוצה את העיר, נהר טוּליצה.
נוסף לאלה, קיימות גרסאות נוספות למקור השם טוּלה:
בלשונות העתיקות משמעות המילה היא "אח איתן".
בתקופת אורדת הזהב, העיר הייתה שייכת לבתו של ג'אניבק, חאן אורדת הזהב, שנקראה טיידוּלה, ויש המקשרים את שמה לשם העיר.
היסטוריה

טולה היא אחת הערים הוותיקות ביותר ברוסיה. האזכור הראשון אודותיה הוא בכתבי ניקון מהמאה ה-16; ברשימתו על המערכה הצבאית באזור ב 1146 הוא כתב: ”סביאטוסלב אולגוביץ' צועד אל ריאזן, תוך הבסת מצנסק ומגיע לטולה ואל דוּבּקה על נהר דון וביילץ, ובפרונסק ומגיע לריאזן אל נהר אוֹק”. מהרשימות נראה כי העיר כבר הייתה קיימת באותה עת, ולא ידוע מתי הוקמה לראשונה.
כבר במאה ה-16 הוקמו בטולה מפעלים לייצור נשק. גם כיום, העיר ידועה כמרכז לייצור נשק מכול הסוגים.
בעקבות מלחמת העולם השנייה קיבלה העיר את התואר עיר גיבורה.
ערים תאומות

לטולה חמש ערים תאומות:
ארצות הברית אולבני, ניו יורק, ארצות הברית
בלארוס מוהילב, בלארוס
גרמניה וילינגן-שוונינגן, באדן-וירטמברג, גרמניה
סלובקיה באנסקה ביסטריצה, סלובקיה
פולין ולבז'יך, פולין
הערות שוליים

↑  Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года
↑  Росстат. База данных показателей муниципальных образований
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557379205171  BnF: cb12271156c (data)  GND: 4061188-7  LCCN: n50056448  MusicBrainz: 0865e673-dcd0-47cc-afde-d5f908be837a  NKC: ge131140  VIAF: 146549900   WorldCat (עם VIAF): 146549900 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאן קמפרט

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1902 ספיקניסה, הולנד 
 פטירה:  12 בינואר 1943 (בגיל 40) מחנה הריכוז נוינגמה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  משורר, עיתונאי, סופר, לוחם מחתרת 
 צאצאים:  רמקו קמפרט 
 
יאן רמקו תיאודור קמפרט (בהולנדית: Jan Campert;‏ 15 באוגוסט 1902 – 12 בינואר 1943) היה עיתונאי, מבקר תיאטרון וכתב שחי באמסטרדם שבהולנד. במהלך מלחמת העולם השנייה, קמפרט נעצר באשמת עזרה ליהודים. הוא נעצר ונלקח למחנה הריכוז נוינגמה, שם הוא מת.
קמפרט נודע בשל שירו "שמונה עשר המתים" ("De Achttien Doden"), שמתאר את ההקרבות שנעשו בשל ההתנגדות לכיבוש הגרמני. השיר נכתב בשנת 1941, ופורסם שלא כחוק בשנת 1943.
קמפרט היה אביו של הסופר והמשורר רמקו קמפרט.
יגאל פזי

סיאול 1988. מדליית כסף לנבחרת ישראל במשחקים הפאראלימפיים
יגאל פזי (נולד ב-31 בדצמבר 1939) הוא מדליסט פאראלימפי ישראלי, חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים בשנים 1973–1990. זכה בארבע מדליות אולימפיות (3 זהב, 1 כסף), ארבע מדליות באליפות העולם (2 זהב, 2 כסף) וארבע מדליות באליפות אירופה (1 זהב, 3 ארד).
ביוגרפיה

יגאל פזי נולד בקיבוץ אושה, בן לרחל (רושקה) ושמואל פזי. בשירותו הצבאי היה בגולני.
במלחמת ששת הימים שירת בפלס"ר 78 של חטיבת המילואים אלכסנדרוני, אשר לחמה בקרבות ההבקעה במרכז רמת הגולן. באחר הצהריים של יום שישי, 9 ביוני 1967, נפגע פזי ממוקש נעל, בעליית הפלס"ר לדרבשייה.
פזי, אשר איבד באירוע את רגלו הימנית מתחת לברך, אושפז בבית חולים רמב"ם בחיפה, שם טופל על ידי מי שלימים תהיה אשתו, האחות יהודית כהן-אלורו. השניים נישאו ב-5 בנובמבר 1967.
שחקן נבחרת כדורעף נכים

פזי שיחק כדורעף עוד טרם פציעתו והיה חבר קבוצת זבולון.
כשנתיים לאחר שיקומו שב פזי למגרש הכדורעף, במסגרת כדורעף נכים שהחלה להתגבש בחיפה. הקבוצה שיחקה בליגה למקומות עבודה כנגד קבוצות "רגילות".
פזי שיחק בנבחרת ישראל בכדורעף נכים החל מהקמתה ב-1973 ועד 1990 בעמדת מנחית. הרכב הנבחרת עם הקמתה כלל מלבד פזי את חגי זמיר, אהרון דנציגר, שלמה אשכול, רוני פרדקין, משה ברבלט, גדי לנצר, דני גלעדי ואליעזר קלינה ששימש כמאמן-שחקן.
עם הקמת בית הלוחם תל אביב ב-1974, תפס ספורט הנכים בישראל תאוצה, ובפרט נבחרת הכדורעף אשר הגיעה להישגים חסרי תקדים.
כמו כן, שיחקה הנבחרת כל השנים גם בליגה ה"רגילה" לכדורעף בארץ בהצלחה מרובה.
טין צ'ו

טין צ'ו (בבורמזית: ထင် ကျော်; ‏נולד ב־20 ביולי 1946) הוא פוליטיקאי ומלומד בורמזי, והיה נשיא מיאנמר ממרץ 2016 ועד מרץ 2018.
צ'ו הוא האזרח הראשון המשמש בתפקיד זה מאז ההפיכה ב-1962.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת רנגון בשנת 1968, ובאוניברסיטת לונדון בשנת 1975, עבד בתפקידים שונים בחינוך, תכנון ומשרדי האוצר.
ראשית חייו

טין צ'ו נולד בעיר ראנגון, בבורמה הבריטית (כיום יאנגון, מיאנמר), לאביו מין תו ואן שהיה סופר ומשורר בורמזי, שנבחר לפרלמנט ב-1990 מטעם מפלגת הליגה הלאומית לדמוקרטיה (NLD), ולאמו צ'י צ'י.
ב-1962 סיים את לימודיו בתיכון האנגלי-מתודיסטי הנודע בשם "תיכון דגון 1". לאחר כן למד אמנויות באוניברסיטת ראנגון. משם המשיך בלימודים במכון ראנגון לכלכלה שם שימש גם כמורה. ב-1970 הצטרף לצוות המתכנתים במרכז המחשבים באוניברסיטה.
קריירה

בשנת 1975, צ'ו הצטרף למשרד התעשייה בתור סגן מנהל חטיבה. בשנת 1980, הוא מונה כסגן דירקטור במחלקת קשרי חוץ כלכליים, משרד התכנון ומשרד האוצר. צ'ו התפטר משירות ממשלתי ב-1992.
ב-22 בספטמבר 2000 נעצר צ'ו בשל סיועו לפעילת זכויות האדם במדינה וכלת פרס נובל לשלום, אונג סן סו צ'י, לצאת מחוץ ליאנגון, ובילה ארבעה חודשים בכלא אינסיין. משנת 2012, הוא עבד בתור מנהל בכיר עבור קרן "קין צ'י", שנוסדה על ידי אונג סן סו צ'י ונקראה על שם אמה. למרות שצ'ו הוא לא חבר ותיק בקרן, הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק מאוד עם אונג סאן סו צ'י בלשכת היושב ראש של הקרן, והיה אחד מאנשי המעגל הקרוב ביותר שלה.
נשיאות

ב-8 בנובמבר 2015 נערכו בחירות כלליות במיאנמר. הבחירות היו החופשיות הראשונות במדינה מאז 1990, אז סירב הצבא לקבל את התוצאות והשתלט מחדש על המדינה. בבחירות התמודדו למעלה מ-90 מפלגות, אך המאבק העיקרי היה בין מפלגתה הסוציאל-דמוקרטית של סו צ'י "הליגה הלאומית לדמוקרטיה" (NLD) לבין מפלגת השלטון המקורבת לצבא ה-USDP. לאחר עיכוב של מספר ימים בתוצאות הבחירות הרשמיות, הודיעה ועדת הבחירות המרכזית כי מפלגת האופוזיציה זכתה ביותר משני שלישים מושבים בפרלמנט (348), מה שמאפשר לה לשלוט בבית הנבחרים ולבחור את הנשיא.
בתחילה היה צ'ו מועמד לתפקיד סגן נשיא מיאנמר מטעם מפלגתה של סו צ'י, וב-10 במרץ 2016 הצביעו עבורו 274 מתוך 317 חברי בית הנבחרים לתפקיד זה. עם זאת, בשל סעיף בחוקה הבורמזית הקובע שלא ייבחר לנשיא מי שבני משפחתו הקרובה הם נתינים זרים, נמנעה מיושבת ראש המפלגה סו צ'י האפשרות לכהן כנשיאה (בעלה של סו צ'י הוא בריטי, וכך גם שני בניה), והיא בחרה במקורבה טין צ'ו לכהן מטעמה. אונג סאן סו צ'י אמרה שהיא בחרה בו בשל חינוכו, הנאמנות, והמכובדות שלו. ב-15 במרץ 2016 בעצרת האיחוד של הפרלמנט, תמכו 360 חברים (מתוך 652) במועמדותו ובחרו בו כנשיא המדינה. הגנרל מינט סי שכיהן כראש הממשלה באזור יאנגון מאז 2011 נבחר לסגן הנשיא הראשון של צ'ו, ועמיתו של צ'ו הנרי, ואן טיו, נבחר לסגנו השני. סו צ'י עצמה תכהן בממשלה כשרת החוץ.
ב-17 במרץ הגיש צ'ו הצעת תוכנית למתכונת שתראה ממשלתו, לפיה בממשלה יהיו 21 משרדים להם ימונו 18 שרים. חברי הפרלמנט אישרו את הצעתו.
ב-30 במרץ 2016 הושבע צ'ו לתפקיד נשיא מיאנמר, ובכך הפך לפוליטיקאי הראשון המכהן מטעם העם, מאז ההפיכה של הצבא ב-1962. בנאומו חזר צ'ו על דבריה של סו צ'י בצורך לשנות את החוקה הצבאית מ-2008 המשמרת לצבא כח רב בפוליטיקה (25% מכלל המקומות בפרלמנט שמורים לצבא), למרות הדמוקרטיזציה שעברה המדינה, והבטיח לבצע רפורמות ולהרחיק את הצבא מהפוליטיקה. מאות דיפלומטים ונציגים של ארגונים לא-ממשלתיים השתתפו בטקס השבעתו של צ'ו. לאחר הטקס נערכו בארמון הנשיאותי אירועים חגיגיים נוספים וארוחת ערב רשמית.
על אף שבאופן רשמי טין צ'ו הוא מנהיג עצמאי, אונג סאן סו צ'י הודיעה כי למעשה היא תכוון את פעילותו של הנשיא, וכי היא תנהיג את המדינה באמצעותו.
בחודש מרץ 2018 התפטר טין צ'ו מתפקידו כנשיא המדינה בגלל בעיות בריאות. הנשיא החדש שנבחר הוא וין מינט.
הערות שוליים

1 2 3  Who Is Htin Kyaw, Myanmar's Newly Elected President?, VOA
↑  Ye Mon and Lun Min Mang, U Htin Kyaw: from computer science grad to NLD loyalist, www.mmtimes.com
↑  Myanmar parliament elects Htin Kyaw as first civilian president in 53 years, The Guardian
↑  "לראשונה מ-1990: בחירות חופשיות במיאנמר". ynet. 2015-11-08. נבדק ב-2016-04-02.
↑  "הניצחון הגדול של "נלסון מנדלה של מיאנמר"". ynet. 2015-11-13. נבדק ב-2016-04-02.
↑  Moe, Wai; Ramzy, Austin (2016-03-15). "Myanmar Lawmakers Name Htin Kyaw President, Affirming Civilian Rule". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2016-04-02.
↑  Myanmar elects Htin Kyaw as first civilian president in decades - BBC News, BBC News (באנגלית)
↑  Ei Ei Toe Lwin, Daw Suu eyes foreign minister role, www.mmtimes.com
↑  Myanmar president-elect submits proposal plan of forming new gov't - Global Times, www.globaltimes.cn
↑  "המחוקקים בכו: נשיא אזרחי ראשון במיאנמר אחרי 52 שנה". ynet. 2016-03-30. נבדק ב-2016-04-02.
↑  Burma’s Puppeteer-in-Chief Takes Charge, Foreign Policy
↑  Saw Nang and Richard C. Paddock, Myanmar Picks a New President, but He’ll Still Be No. 2, הניו יורק טיימס, ‏March 28, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1153736659  LCCN: n2016223952  VIAF: 7147121739026392107   WorldCat (עם VIAF): 7147121739026392107
טרויוקי אוקאזקי

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1931 פוקואוקה, האימפריה היפנית
 פטירה:  21 באפריל 2020 (בגיל 88) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  יפן, ארצות הברית 
 ספורט
 ענף ספורט:  שוטוקאן
 מאמן:  גיצ'ין פונאקושי   מאסאטושי נקאיאמה
 הישגים
 דרגה:  דאן 10
 תלמידים:  טקיוקי מיקמי   הירוקזו קנאזאווה   איג'י טאקורה
 
טֶרוּיוּקִי אוֹקָאזַקִי (ביפנית: 岡崎 照幸;‏ 22 ביוני 1931 – 21 באפריל 2020) היה מאמן קראטה יפני בשיטת שוטוקאן בעל דרגה דאן 10, מייסד, יושב ראש ומאמן ראשי בפדרציית שוטוקאן קראטה הבינלאומית (ISKF).
ביוגרפיה

אוקאזקי נולד באזור פוקואוקה שביפן. כאיש צעיר התאמן בג'ודו, קנדו ואייקידו. בגיל 16, בשנת 1948, נרשם לאוניברסיטת טאקושוקו ושם החל באימוני הקראטה שלו. אוקאזקי התאמן בעיקר תחת ג'יצין פונאקושי (מייסד השוטוקאן) כמו גם תחת מאסאטוקי נקאיאמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1953 והתמנה מיד למאמן נבחרת האוניברסיטה. ב-1955 מונה למנהל תוכנית האימונים למאמנים. בין הראשונים לסיים את הקורס ניתן למנות את טקיוקי מיקמי, הירוקזו קנאזאווה ואיג'י טאקורה. ב-1961 נסע לארצות הברית כדי להפיץ את אמנות השוטוקאן בעולם. בתחילה התכוון להישאר שם כחצי שנה, אך מאחר שפתח דוג'ו בפילדלפיה שבפנסילבניה, החליט להישאר שם לצמיתות. אוקאזקי ייסד את ה-ISKF בשנת 1977.
יחד עם גיצ'ין פונאקושי ומאסאטוקי נקאיאמה ייסד אוקאזקי את תוכנית האימונים למאמנים של JKA. כמו כן פרסם ספר בשם "שלמות האופי" על חוויותיו.
נפטר ב-21 באפריל 2020 כתוצאה מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019.
הערות שוליים

↑  Fallece el sensei Teruyuki Okazaki, El Diario de Yucatán, ‏22 באפריל 2020 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120286610  ISNI: 0000 0000 2752 6329  LCCN: n83009386  NDL: 00534625  NTA: 07329568X  VIAF: 67293465   WorldCat (עם VIAF): 67293465