stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים
תקציב והכנסות

עם תקציב ענק של 180 מיליון דולר, הסרט הכניס 23 מיליון דולר ביום הקרנתו הראשון בלבד, ו-65 וחצי מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו, במקום השני לאחר "שר הטבעות: שיבת המלך". הסכום הכולל נאמד בקרוב ל-745 מיליון דולר, כאשר קרוב ל-292 מיליון דולר מתוכם בארצות הברית בלבד. בכך הפך לסרט השני המכניס ביותר של שנת 2005, מיד לאחר "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'". סרט זה היה המכניס ביותר בתולדות חברת וולט דיסני, עד שעברו אותו "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" ב-2006 ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" ב-2007.
מתי מאיר

פרופ' מתי מאיר
מתי (מטילדה) מאיר (נולדה ב-1953) היא חוקרת של אמנות ביזנטית ופרופסור חבר (בגמלאות) במחלקה ללשון, לספרות ולאמנויות באוניברסיטה הפתוחה. שימשה חוקרת-אורחת באוניברסיטת קולומביה (2017) ובאוניברסיטת פרינסטון (2014) בארצות הברית.
ביוגרפיה

מאיר נולדה בבוקרשט, רומניה ועלתה לישראל בשנת 1966. בשנים 1966–1971 למדה בחוות הנוער הציוני בירושלים. לאחר סיום בחינות הבגרות, התגייסה לצה"ל, ושירתה, בין השנים 1971–1973, כחיילת בממשל הצבאי הישראלי בשטחים.
בשנים 1973–1976 למדה לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית. לאחר שעבדה כמה שנים כעובדת סוציאלית בתחום בריאות הנפש, החליטה ל"שנות כיוון", ובין השנים 1982–1986 למדה לימודי תיאטרון לתואר ראשון ולתואר שני באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את התואר (לא השלימה כתיבתה של עבודת גמר).
תוך כדי עבודתה במוזיאון ישראל (ראו בהמשך), החליטה ללמוד תולדות האמנות. היא למדה לתואר ראשון נוסף בתולדות האמנות (אותו התחילה במשך שנה אחת באוניברסיטת סורבון 1 בפריז, ואחר כך השלימה אותו באוניברסיטה העברית וסיימה בשנת 1995), והמשיכה ללמוד במסלול ישיר לדוקטורט בתולדות האמנות. בעבודת הדוקטור שכתבה בהנחייתה של פרופ' אלישבע רבל-נהר, היא חקרה היבטים של המציאות כפי שאלה משתקפים בדמויות נשים מקראיות בכתבי יד ביזנטיים מאוירים. בשנת 2002 סיימה תואר שלישי באוניברסיטה העברית.
במקביל ללימודים של תולדות האמנות, עבדה מאיר, באוצרות ובהוראה אקדמית: בשנים 1983–1999 - עבדה כאוצרת-משנה במוזיאון ישראל (היא עסקה במחקר לקראת תערוכות, ואצרה בעצמה מספר תערוכות). בשנים 1996–2007 - עבדה כמתרגלת, כמורה וכמרצה מן החוץ (חברת סגל-זוטר) באוניברסיטה העברית (2007-1996), באוניברסיטת בן-גוריון (2004-1999), ובכמה מכללות נוספות.
בשנת 2007 התקבלה מאיר כחברת סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה, והועלתה לדרגת פרופסור חבר בשנת 2014.
בשנת 2021 פרשה לגמלאות, אך היא ממשיכה לעסוק בכתיבה ובמחקר.
מאיר נשואה, ואם לשלושה. היא מתגוררת בשכונת רחביה בירושלים.
= מחקריה

מחקריה של מאיר מתמקדים בסוגיות של מגדר, מיניות, רגשות והתקבלות באמנות הביזנטית. מאיר בוחנת את ההיבטים החזותיים המוכמנים בעבודות האמנות, בניסיון לפענח את המשמעויות בהקשר החברתי-היסטורי של הזמן והמקום. שלושת ספריה "אמנות ימי הביניים באירופה ובביזנטיון" (ראו בפרק "פרסומיה") מציעים תמונה מקיפה של האמנות בימי הביניים, משלהי העת העתיקה ועד שלהי ימי הביניים, ובפריסה גאוגרפית רחבה - מאנגליה במערב ועד סוריה ביזנטיון במזרח, תוך התבוננות ביקורתית בהקשרים היסטוריים, דתיים, חברתיים ואסתטיים של היצירה האמנותית.
בספר שערכה יחד עם סטרבולה קונסטנטינו (אנ') (ראו בפרק "פרסומיה"), היא מתמקדת בזיקה שבין רגשות למגדר בתרבות הביזנטית בתחומי דעת שונים. במחקרים אחרים שערכה, היא בודקת ייצוגים של הגוף הנשי על היבטיו האסתטיים והמגדריים, וכן דמויות נשיות מהתנ"ך, כפי שהופיעו ביצירות בעלות צביון נוצרי שנוצרו בימי הביניים.
בשנים 2013–2016 היא קיבלה מענק מחקר מהקרן הלאומית למדע (ישראל) לפרויקט המחקרי:
.Resisting Female Bodies: Female Corporeality in the Byzantine Illuminated Book, 9th-12 Centuries
פרסומיה > ספרים שכתבה או ערכה

אמנות ימי הביניים באירופה ובביזנטיון (3 כרכים), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2020-2019.
An Obscure Portrait: Imaging Women's Reality in Byzantine Art, London, Pindar
.Press, 2009
The Routledge Handbook of Gender in Byzantium, co-edited with Charis Messis (forthcoming)
Emotions and Gender in Byzantine Culture, co-edited with Stavroula Constantinou, New York, Palgrave-Macmillan, 2018
Between Judaism and Christianity: Art-historical essays in honor of Elisheva (Elisabeth) Revel Neher, (eds. Katrin Kogman-Appel and Mati Meyer), Leiden, Brill, 2009.
פרסומיה > מבחר ממאמריה

מאיר פרסמה יותר מ-30 מאמרים או פרקים בספרים.
להלן כמה מן הבולטים שבמאמריה:
The Rhetoric of Aphrodite in the Byzantine Illuminated Book, Studies in Iconography 41 (2020): 30–66.
Hiding in Plain Sight: The Second Coming and the Last Judgment in the Vatican Psalter, gr. 752,” Cahiers archéologiques 56 (2016): 71–86.
Chastity Stripped Bare. On Temporal and Eternal Things in the Sacra Parallela (Paris BnF, gr. 923), Byzantine and Modern Greek Studies 38/1 (2014): 91–113.
On Birth and More in Middle Byzantine Illuminated Manuscripts, Cahiers Archéologiques 53 (2011): 49–62.
Between Realia and Eschatological Hopes. The personification of Zion in Byzantine Psalters with marginal decorations, Ars Judaica 5 (2009): 7–22.
מתי מאיר, על משמעות ורגישות בעבודתה של טליה טוקטלי, בצלאל: כתב עת לתרבות חזותית וחומרית, אוקטובר 2011
תפקידי ניהול אקדמי

במקביל לעיסוקה במחקר, מילאה מאיר תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה הפתוחה.
בין הבולטים שבהם:
2021-2007 - אחראית על תחום היסטוריה של האמנות במחלקה ללשון, לספרות ולאמנויות.
2011-2007 - אחראית על הגלריה האוניברסיטאית באוניברסיטה הפתוחה, ואוצרת של מספר תערוכות בגלריה.
2016-2014 - ראש המחלקה ללשון, לספרות ולאמנויות.
הערות שוליים

↑  Meyer, Mati, L’image de la femme biblique dans les manuscrits byzantins enluminés de la dynastie macédonienne (867-1056): thèse presentée pour l’obtention du titre de Docteur en philosophi. דימויי האשה התנ"כית בכתבי-יד ביזנטיים מאירים של השושלת המקדונית (867–1056). האוניברסיטה העברית בירושלים, החוג לתולדות האמנות, 2001.
↑  ראו לדוגמה קטלוג התערוכה: תוצרת הארץ - התעמולה, העיצוב והפרסום: 1948-1923, (אוצרת התערוכה: מתי מאיר), ירושלים, מוזיאון ישראל, 1997.
↑  קטלוג התערוכה: נאום החפץ, טליה טוקטלי, עשור, (אוצרת התערוכה: מתי מאיר), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2008.
↑  קטלוג התערוכה: גיאורגיה. מסע בזמן (אוצרת התערוכה: מתי מאיר), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301938605171  GND: 137306431  ISNI: 0000 0001 1936 8989  LCCN: n2008050466  ORCID: 0000-0002-2347-9654  RERO: 02-A023206545  SUDOC: 129245879  VIAF: 81515284   WorldCat (עם VIAF): 81515284
דני בסן

| --- | --- |

דני בסן במהלך הופעה של להקת תיסלם, 2023
 לידה:  5 בדצמבר 1955 (בן 69) סאו פאולו, ברזיל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
להקת תיסלם במהלך הופעה בחוף אכזיב לרגל חגיגות ה-60 למדינת ישראל
דני בסן (משמאל) עם נשיא המדינה, ראובן ריבלין ושלושה מחיילי תוכנית גדולים במדים, יוני 2017
דני בסן (נולד ב-5 בדצמבר 1955) הוא זמר, מדבב, קריין ומוזיקאי ישראלי, סולן להקת תיסלם.
ביוגרפיה > קריירת קריינות דיבוב ומשחק לילדים

מאז התפרקות להקת תיסלם עסק בהקלטת ג'ינגלים וקריינות, בין היתר לפרסומות. במשך שנים הוא שימש כקריין הקבוע בקדימונים של הערוץ הראשון ושל שידורי טלעד. בין המיזמים בהם עסק ניתן לציין סדרת התעודה "עולם מופלא", לה תרם את קולו כקריין ההסברים בגרסה העברית. בעשור השני של המאה ה-21 שימש כקריין קדימונים לתוכניות בערוץ 10.
בסן עסק גם בדיבוב. הוא תרם את קולו לתומאס אומלי בגרסה העברית של הסרט "חתולים בצמרת", לבאלו הדוב בסרט "ספר הג'ונגל 2" של דיסני (תפקיד שאותו מילא בסרט הראשון זמר אחר, דני ליטני) ובסדרת אנימציה שבאה לאחר מכן (אך לא הופקה בידי דיסני). הוא דיבב גם את ג'ף מהסדרה "כנפי הרעם", וכן כזמר ב"צעצוע של סיפור" (תפקיד שבמקור ביצע אותו רנדי ניומן, כותב הפסקול של הסרט). הוא השתתף בכמה קלטות וידאו ותקליטורי צפייה לילדים, ביניהן כשחקן אורח ב"שירים וסיפורים על אצבעות" (בימוי מיכל פיק חמו) בשנת 1995 לצידן של אפרת רייטן ופזית נוני, ודיבב את העכביש בסרט הילדים "תוף הלב של דין דין" בשנת 2000 לצידה של דין דין אביב.
חיים אישיים

בסן נשוי לחגית ציבנר, מתווכת נדל"ן. בשנת 1987 נולדה להם שלישיית בנים.
מתגורר בשכונת נווה רסקו ברמת השרון.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

"דני בסן" (1986, ישראפון)
"הילד שבי" (1989, הד ארצי)
"חלום שכחה" (1992, הד ארצי)
"מאז שהתאהבנו" (2005, הד ארצי)
דיסקוגרפיה > עם תיסלם

לדיסקוגרפיה המלאה של תיסלם ראו: תיסלם
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, "תיסלם" יורד מהבמה בשיא ההצלחה, דבר, 6 בספטמבר 1983
↑  איציק יושע, אני פוחד לעשות מעצמי טמבל, חדשות, 11 במאי 1984
↑  איציק יושע, הילדים שונאים דרדסים, חדשות, 11 במאי 1984
↑  ליקי אגינסקי, מופע חדש - יוסף מלך ישראל, חדשות, 17 ביולי 1984
↑  שרון מולדבי, תקליט - בינוניות מפוארת, חדשות, 20 בפברואר 1986
↑  איציק יושע, תיסלם זה לא הכל בחיים, חדשות, 13 בפברואר 1986
↑  מאיר שניצר, סרט - כביש חד סיטרי לאבדון - קוקו בן 19, חדשות, 27 במרץ 1985
↑  איציק יושע, טוב, יכול להיות יותר, חדשות, 20 ביולי 1986
↑  חיים נגיד, הרוק לא יפריע לשכנים, מעריב, 17 ביולי 1987
↑  שרון רודיך, מהמרים על נטאשה, מעריב, 25 במאי 1988
↑  דני בסן עובד על תקליט חדש, חדשות, 19 בנובמבר 1987
↑  טל פרי, פוליקר וגלעד מפיקים את דני בסן, מעריב, 3 ביולי 1988
↑  טל פרי, סוף עונת הטיטול ים, מעריב, 6 באוקטובר 1989
↑  גיא אסיף, וזה תקליטו השני, חדשות, 6 בפברואר 1990
↑  טל פרי, דני בסן: בסך הכל ילד, מעריב, 9 בפברואר 1990
↑  אבי מורגנשטיין, חתומים לארבעים שנה, מעריב, 5 בפברואר 1988
↑  המעריצות שוב מתעלפות, מעריב, 31 במאי 1990
↑  מירב מורן ולטר פולק, ‏תנו לי תנו לי רוקנ'רול, באתר גלובס, 7 ביוני 2009
ליאור טומשין, ‏תיסלם עליך, באתר גלובס, 9 ביולי 2015
↑  עכבר העיר, תיסלם חוגגים 30 בהיכל התרבות - ועוד המלצות ליום רביעי, באתר הארץ, 19 בינואר 2011
↑  עמית שהם, תקליט - עולם ממוצע, חדשות, 10 בספטמבר 1992
↑  יואב בירנברג, פסטיבל ערד - מיפה ירקוני עד סטלה מאריס, חדשות, 10 ביולי 1992
↑   באבא לובה - דני בסן בחיפוש אחר אביו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:18:15)
↑  שגיא בן נון, סינגל חדש לדני בסן, באתר הארץ, 18 בפברואר 2004
↑  רותה קופפר, המלצות לסוף השבוע, באתר הארץ, 10 במרץ 2005
↑  צאלה קוטלר הדרי, ‏ערב טוב דירה 14! המוזיקאים הישראלים כובשים את הסלון, באתר גלובס, 8 ביוני 2018
↑  בגלל האנשים שאני אוהבת, 2003-01-01, נבדק ב-2023-11-28
↑  "של תדעו עוד צער" - אַסְתָּר שמיר ודני בסן - מוקסיני, באתר מוקסיני, ‏4 בנובמבר 2023
↑  מאיה כהן, "זה מה שנשאר לי אחרי המלחמה", באתר ישראל היום, 26 במרץ 2024
↑  ניצן, עומר וסתו, בניו של הזמר דני בסן, סולן תיסלם בעבר, ואישתו חגית, מתפרסמים כבר בגיל שישה שבועות כדוגמנים, חדשות, 5 בינואר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310766405171  ISNI: 0000 0000 7910 9973  LCCN: no2009071960  MusicBrainz: 2a6fc513-ca65-4419-baee-143942497973  VIAF: 97402208   WorldCat (עם VIAF): 97402208
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט הטוב ביותר

| --- | --- |

ג'יין קמפיון, שסרטה, "כוחו של הכלב" זכה בפרס בשנת 2021
 תיאור:  איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 www.criticschoice.com
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט הטוב ביותר הוא אחד הפרסים המוענקים לאנשים העובדים בתעשיית הקולנוע על ידי איגוד מבקרי הקולנוע בטקס פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי.
זוכים ומועמדים

"*" מסמן סרט שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
ליגת העל הרוסית בכדורגל אולמות

| --- | --- |
 סמל פדרציית כדורגל אולמות הבין-אזורית, 2014
 כינוי:  אליפות רוסיה
 תחום:   כדורגל אולמות
 מדינות:  רוסיה רוסיה
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים)
 מפעל מקביל:  הגביע הרוסי בכדורגל אולמות
 https://futsalrussia.com/chempionati-rossii-po-futsalu/
אליפות רוסיה בכדורגל אולמות (ברוסית: Чемпионат России по футзалу) היא האליפות הלאומית ברוסיה בענף כדורגל אולמות, הנערך בחסות AMF, בניגוד לליגת העל הרוסית בקטרגל, הנערכת בחסות פיפ"א והתאחדות הכדורגל הרוסית. האליפות נערכת מאז שנת 1993. לפני כן, בשנת 1991, נערכה אליפות ברית המועצות, שבה זכתה קבוצת מאיאק טאלין ובשנת 1992 נערכה אליפות חבר המדינות בה זכה מועדון אטלנט מינסק.
משנת הקמתה ועד 2014 נוהלה הליגה על ידי פדרציית כדורגל אולמות הרוסית, ברם בשנת 2014 חלק ממועדוני הכדורגל אולמות הסתכסכו והקימו ליגה נפרדת בחסות הפדרציה הבין-אזורית לכדורגל אולמות ובכך יצרו מצב שבאותו ענף התנהלו שתי ליגות שונות.
זכיות > לפי קבוצה (1993—2014)

| קבוצה | אליפויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- |
| פוליגראן מוסקבה | 5 | 1993, 1995, 1998, 2002, 2003 |
| דינמו מוסקבה | 4 | 2006, 2009, 2012, 2014 |
| קונצנטראט | 4 | 1996, 2005, 2007, 2008 |
| ספרטק | 4 | 1994, 1997, 1999, 2000 |
| אלמאז | 2 | 2001, 2004 |
| וולחוב נובגורוד | 1 | 2010 |
| פודבודניק יארוסלבל | 1 | 2011 |
| וולגה סראטוב | 1 | 2013 |
זכיות > לפי שנים

| שנה |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1991 | מאיאק טאלין |  |  | אליפות ברית המועצות |
| 1992 | אטלנט מינסק | אלמאז אלרוסה מירני | פייסטה פורום קינגיספ | אליפות חבר המדינות |
| 1993 | פוליגראן מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | פייסטה פורום קינגיספ | אליפות רוסיה |
| 1994 | ספרטק מוסקבה | פייסטה פורום קינגיספ | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 1995 | פוליגראן מוסקבה | ספרטק מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 1996 | קונצנטראט נריונגרי | פוליגראן מוסקבה | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 1997 | ספרטק מוסקבה | פוליגראן מוסקבה | קונצנטראט נריונגרי | אליפות רוסיה |
| 1998 | פוליגראן מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 1999 | ספרטק מוסקבה | פוליגראן מוסקבה | וורטו ספרטק-2 מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2000 | ספרטק מוסקבה | פוליגראן מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 2001 | אלמאז אלרוסה מירני | ספרטק מוסקבה | טיטאן מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2002 | פוליגראן מוסקבה | ספרטק מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 2003 | פוליגראן מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | קונצנטראט נריונגרי | אליפות רוסיה |
| 2004 | אלמאז אלרוסה מירני | קונצנטראט נריונגרי | פוליגראן מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2005 | קונצנטראט נריונגרי | דינמו מוסקבה | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 2006 | דינמו מוסקבה | קונצנטראט נריונגרי | אלמאז אלרוסה מירני | אליפות רוסיה |
| 2007 | קונצנטראט נריונגרי | אלמאז אלרוסה מירני | דינמו מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2008 | קונצנטראט נריונגרי | אלמאז אלרוסה מירני | זורקי קרסנוגורסק | אליפות רוסיה |
| 2009 | דינמו מוסקבה | וולגוטרנסגז ניז'ני נובגורוד | דדי קלינינגרד | אליפות רוסיה |
| 2010 | וולחוב נובגורוד | דדי קלינינגרד | פודבודניק יארוסלבל | אליפות רוסיה |
| 2011 | פודבודניק יארוסלבל | וולגה סראטוב | וולחוב נובגורוד | אליפות רוסיה |
| 2012 | דינמו מוסקבה | אוונטה מוסקבה | ליוביטלי מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2013 | וולגה סראטוב | דינמו מוסקבה | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה |
| 2014 | דינמו מוסקבה | ווסטוק סרוויס וידנויה | וולגה סראטוב | אליפות רוסיה |
הערות שוליים

↑  сайт Федерации футзала России
↑  сайт Межрегиональной федерации футзала России
↑  משנת 2008 אלמאז עברה להתמודד בענף הקטרגל ובליגת העל הרוסית בקטרגל
↑  УРФФМ
אברהם נגוסה

ד"ר אברהם נְגוּסֶה (נולד ב-10 בפברואר 1958) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד ויו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לשעבר. מונה לכהן כשגריר ישראל באתיופיה. הוא עובד סוציאלי ומשפטן. בעל תארים במשפטים, עבודה סוציאלית ודוקטור בחינוך, פעיל חברתי העוסק בקידום העלייה היהודית מאתיופיה ולשיפור איכות הקליטה של העולים בישראל.
ביוגרפיה

נגוסה נולד בכפר במחוז צפון גונדר שבאתיופיה. הוא למד בתיכון פסילדס שבגונדר, עיר הבירה של המחוז ולאחר מכן עבד בבית יתומים בעיר שמומן על ידי גופי צדקה נוצריים וטיפל בילדים שאיבדו את הוריהם במהלך מלחמת האזרחים האתיופית. הוא עלה ארצה בשנת 1985 במסגרת מבצע משה. עבד במשך שנים רבות במחלקת הרווחה של עיריית ירושלים. כיהן כיו"ר נציגות הארגונים של עולי אתיופיה בישראל במשך מספר קדנציות וממקימי איגוד הסטודנטים למען יוצאי אתיופיה בישראל.
נגוסה היה בין מקדמי העלאת 55,000 מבני הפלאשמורה על אף התנגדות הממשלה לכך. במסגרת מאבקו להעלאת הפלשמורה ואיחוד משפחות עולים שנקרעו בין אתיופיה לישראל, ייסד ושימש בין השנים 1994–2015 כמנכ"ל עמותת "מכנף דרום לציון" - עמותה לעלייה וקליטה של יהודי אתיופיה, כמו כן הוא ממייסדי ופעילי הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה. את מאבקו בתחום העלייה המשיך גם כחבר הכנסת.
פעיל לאורך השנים בשילוב עולי אתיופיה בחינוך הממלכתי דתי, נאבק בקהילה ובממסד למען החינוך הדתי ובמיוחד למען קליטת אלפי ילדי העולים במוסדות הפנימיתיים של הישיבות התיכוניות והאולפנות.
כפעיל מפלגת הליכוד קידם נגוסה את חוק הייצוג ההולם בשירות הציבורי של בני הקהילה האתיופית ואת חוק השידור הציבורי בשפה האמהרית אשר הוביל להקמת ערוץ הטלוויזיה האתיופי הישראלי, IETV. הוא ממקימי ומנהלי "הפרויקט הלאומי", פרויקט משותף לממשלת ישראל, לסוכנות היהודית ולקהילות היהודיות בארצות הברית להצלחת קליטת עולי אתיופיה בישראל.
השכלה

נגוסה בעל תואר ראשון במשפטים LLB מהמרכז האקדמי שערי משפט; בעל תואר ראשון ותואר שני בעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית. בעל תואר שני ביזמות וחדשנות מאוניברסיטת סווינבורן לטכנולוגיה שבמלבורן, אוסטרליה. ובעל תואר שלישי בחינוך באוניברסיטת סאסקס שבאנגליה.
קריירה פוליטית

במשאל מתפקדי הליכוד (2005) הקים מטה להמרצת עולי אתיופיה מקרב חברי הליכוד להתנגד לתוכנית ההתנתקות.
נגוסה היה יו"ר מפלגת עתיד אחד בבחירות לכנסת השבע עשרה ב-2006. המפלגה חרתה על דגלה את נושא החינוך בראש ולאחריו את העלייה והקליטה. היא זכתה ל-14,000 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת השמונה עשרה ב-2009 הוצב במקום השמיני ברשימת הבית היהודי, אך הרשימה זכתה רק בשלושה מנדטים. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 הוצב במקום ה-48 ברשימת הליכוד ישראל ביתנו מטעם הליכוד.
בבחירות לראשות העיר ירושלים ב-2013 התמודד ברשימת "הליכוד ביתנו" בהנהגת משה ליאון למועצת העיר, אולם הוצב במקום לא ריאלי.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 התמודד על מקום ברשימת הליכוד, הוצב במקום ה-27 השמור לעולה חדש, נבחר לכנסת ומונה ליו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
זמן קצר לאחר בחירתו לחבר הכנסת, טרם מינויי לתפקיד יו"ר ועדה, תועד סרטון הווידאו בו נצפה שוטר מכה את החייל דמאס פקדה. למחרת המקרה נפגש נגוסה עם דמאס פקדה ועורר מהומה ציבורית בנושא כאשר טען כי התנהגות השוטרים היא אכזרית. בעקבות הפגנות יוצאי אתיופיה ובעקבות האירוע, יזם נגוסה את "חוק דמאס פיקדה" לתיעוד מעצרים, שהוא תיקון לחוק העונשין, אולם החוק טרם עבר עקב התנגדות המשרד לביטחון פנים. כחודש לאחר הפגנות יוצאי אתיופיה, קרא נגוסה ליועמ"ש לחזור בו מההחלטה לסגור את התיק שנפתח כנגד השוטר שהכה את דמאס פקדה.
במרץ 2016 הכריז יחד עם חבר הכנסת דודי אמסלם שימנעו מלהצביע במליאת הכנסת עד שימצא תקציב ליישום הבאת "יוצאי זרע ישראל" מאתיופיה בהתאם להחלטת הממשלה, עוד בשנת 2016. עקב כך הממשלה איבדה את הרוב הפרלמנטרי של 61 חברי הכנסת עליו נשענה. החרם הסתיים לאחר כחודש בסיכום עם השניים על העלאת 1300 מבני הקהילות במהלך השנה.
נגוסה עמד בראש השדולה לקידום יחסי ישראל-אפריקה, במסגרת זאת קיים פגישות עם פוליטיקאים וחברי פרלמנט אפריקנים. במסגרת זאת פעל נגוסה גם לשלב את יוצאי אתיופיה במערך הדיפלומטיה הישראלית.
בזמן הבחירות לכנסת ה-21 הגיע למקום ה-49 ולא נכנס לכנסת, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע ירד נגוסה למקום ה-50 ברשימת הליכוד.
בדצמבר 2023 החליטה ממשלת ישראל למנות את נגוסה לשגריר ישראל באתיופיה. ב-6 ביולי 2024 אישרה אתיופיה את מינויו של נגוסה לשגריר במדינתה.
קריירה פוליטית > ביקורות

ישנם המבקרים את ח"כ נגוסה כי הוא היה כבול להוראות הליכוד ובשל כך לא הצליח ממש את דרישות יוצאי אתיופיה הצעירים בישראל, מאידך חלק מן המתנגדים לעליית הפלאשמורה טוענים כי ח"כ נגוסה היה פעיל בנושא העלייה משיקולים פוליטיים וביניהם הרחבת כוחו הפוליטי בליכוד. בנוסף, המתנגדים לעליית בני הפלאשמורה טוענים כי נגוסה העלה לארץ לא יהודים וכי הוא בעצמו היה פעיל מיסיון בעבר, זאת על סמך הטרמינולוגיה הנוצרית בה השתמש במכתבים שכתב כשעבד בבית היתומים בגונדר בשנות ה-80. חבר הכנסת נגוסה הכחיש את הטענות במספר הזדמנויות שונות וטען כי מדובר בהשמצות.
בתוך מפלגת הליכוד הושמעה ביקורת כלפיו וכלפי חבר הכנסת דודי אמסלם לאור החרמת ההצבעות לאחר הקפאת העלייה מאתיופיה בטענה כי מדובר בהתנהלות חסרת אחריות. בישיבה סגורה של סיעת הליכוד ששודרה בגלי צה"ל ביקר ראש הממשלה בנימין נתניהו את נגוסה על אי ההצבעות עם הקואליציה וטען כי ישנם שיקולים תקציביים וביטחוניים הקודמים לעלייה מאתיופיה. מאידך, היו בתנועה שתמכו במהלך בטענה כי בעצם מאבקם על העלייה נאמנים חברי הכנסת לערכי מפלגת הליכוד, שהעלייה לישראל הוא אחד הבולטים שבהם, וגורמים נוספים טענו כי נגוסה לא יכול לוותר על ייצוג ציבור הבוחרים שלו.
חיים אישיים

נגוסה נשוי, אב לשתיים ומתגורר בשכונת פסגת זאב בירושלים. דובר עברית, אנגלית ואמהרית.
הערות שוליים

↑  חילוף משמרות בנציגות הארגונים, באתר האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה
↑  עמירם ברקת, ‏המנהיג האתיופי, באתר גלובס, 9 במרץ 2016
↑  אורי פרדניק, כך ננעלו השערים בפני שארית יהודי אתיופיה, באתר מידה, 17 באפריל 2014
↑   (הקישור אינו פעיל, 9 במאי 2018)
↑  פרוטוקול מס' 168 מישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה
↑  פרוטוקול מס' 140 מישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות
↑  פרוטוקול מס' 540 מישיבת ועדת הכלכלה
↑  20.3.15 ווינטניוז (הקישור אינו פעיל, 9 במאי 2018)Meet Israel new Lawmakers
↑  E-theses online service
↑  עמרי נחמיאס‏, הפריימריז בליכוד: ארדן ניצח, דיכטר השאיר את חוטובלי בחוץ, באתר וואלה, 1 בינואר 2015
↑  ברהנו טגניה, ‏צפו: שוטרים מכים חייל צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2015.
↑  פוסט מעמוד 'אוטופיה שלי'
↑   שוטרים הכו חייל מכות קשות ללא סיבה (מבט עם יעקב אילון), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:40)
↑  מורן אזולאי, 'חוק דמאס': שוטרים יתעדו מעצרים במצלמות, באתר ynet, 19 במאי 2015.
↑  זאב קם, ח"כ נגוסה ליועמ"ש: חזור בך מסגירת התיק לשוטר, באתר nrg‏, 15 ביוני 2015
↑  הבאתם לישראל של אחרוני בני קהילות הממתינים באדיס אבבה ובגונדר, החלטה מספר 716 של הממשלה מיום 15 בנובמבר 2015
↑  Netanyahu to visit Africa, טיימס אוף ישראל
↑  אברהם נגוסה, אפריקה וישראל: תחילתה של ידידות מופלאה, באתר מידה, 26 ביוני 2016
↑  Likud member of knessset: return to Africa with African Israelis, באתר ג'רוזלם פוסט, 19 ביוני 2016
↑  אושר: הח"כ לשעבר בליכוד ימונה לשגריר באתיופיה, באתר "סרוגים", 17 בדצמבר 2023
↑  מינוי שגריר ישראל לאתיופיה, החלטה 1143 של הממשלה ה-37, באתר משרד ראש הממשלה
↑  דנה ירקצי‏, דרוש מנהיג: האם מחאת יוצאי אתיופיה תצליח להתרומם מחדש?, באתר וואלה, 17 במאי 2015
↑  דנה ירקצי‏, "הם יתפקדו לליכוד ונתחזק": האינטרסים מאחורי העלאת הפלשמורה, באתר וואלה, 10 באפריל 2016
↑  אלי ברדנשטיין, מי אתה הקייס אברהם נגוסה?, באתר ביתא ישראל, 16 באוגוסט 2010
↑  בן דרור ימיני, הונאת העשור, באתר nrg,‏ 10 באפריל 2016 (הקישור אינו פעיל, 9 במאי 2018)
↑  גדעון אלון, "רוצה להיות השר האתיופי הראשון", באתר ישראל היום, 29 בינואר 2017
↑  אריק בנדר, ‏ח"כ דוד ביטן: "הירי בחברון הוא סוג של מבחן בוזגלו. יש לתת לחייל חנינה", באתר מעריב אונליין, 1 באפריל 2016
↑  מיכאל שמש, בלעדי: הקלטות נתניהו מישיבת סיעת הליכוד, באתר גלי צה"ל, 23 במרץ 2015 (הקישור אינו פעיל, 9 במאי 2018)
↑  חגי הוברמן, אמסלם ונגוסה, יישר כוחכם, באתר ערוץ 7, 24 במרץ 2016
↑  אלישיב רייכנר, בגלל שדרעי מזרחי הוא חסין מפני ביקורת?, באתר nrg
↑  סימה קדמון, אז זהו, אנחנו שם, באתר ynet, 7 באפריל 2016
| יושבי ראש ועדת הקליטה, העלייה והתפוצות של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת העלייה והקליטה (1977–1999) | גאולה כהן • רוני מילוא • עוזי ברעם • מרים גלזר-תעסה • מיכאל קליינר • עמנואל זיסמן • נעמי בלומנטל |  |
| יושבי ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות (החל מ-1999) | נעמי בלומנטל • צבי הנדל • קולט אביטל • מיכאל נודלמן • ליה שמטוב • דני דנון • יואל רזבוזוב • אברהם נגוסה • דוד ביטן • עודד פורר • גלעד קריב |  |
יוני רועה

| --- | --- |

יוני רועה - מתוך האלבום "שדות".
 לידה:  28 בנובמבר 1962 (בן 62) נתניה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 https://confia.co.il/YoniRoeh
 
יוני רועה (נולד ב-28 בנובמבר 1962) הוא זמר, מלחין, סופר ופזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה

רועה נולד בנתניה להורים שעלו מתוניסיה. בגיל 14 הקים את להקת "נערי החוף", שביצעה גרסאות כיסוי ללד זפלין, צביקה פיק ועוד. את שירו הראשון, "האם זה נכון", הקליט בשנת 1979, יחד עם חבריו משה בן חיים (פולו), חיים סרוסי ואלברט גמליאל באולפני "טריטון". בשירותו הצבאי שירת בלהקת פיקוד גדנ"ע.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה

בשנת 1993 מונה למנהל המוזיקלי של התוכנית בטברנה בערוץ הראשון, ובשנת 2000 התחיל להנחות את התוכנית.
בשנת 2002 הופק הסרט "אגדה ים-תיכונית" שתיעד את סיפור חייו והצלחתו של רועה.
בשנים 2002–2004 הנחה את התוכנית "שירה בשידור" בערוץ 1. התוכנית הוקלטה במועדון "האומן 17" בירושלים, ובה שר רועה עם הקהל, זמרים אורחים, ועם זמרות מלוות קבועות דוגמת: איגי וקסמן, מיקה קרני, ולילה מלקוס.
בשנת 2009 הנחה ביחד עם השחקנית והזמרת גלית גיאת את התוכנית "חלום לים התיכון" בערוץ מוזיקה 24.
בשנת 2011 השתתף בפאנל השופטים של התוכנית  היכל התהילה בערוץ מוזיקה 24.
בשנת 2012 השתתף בוועדה המקצועית בעונה העשירית של התוכנית כוכב נולד.
ביוגרפיה > קריירה כסופר

בשנת 2004 כתב וערך רועה את האנתולוגיה "סלסול ישראלי" אשר עוסק בהתפתחות ובסיפורה של המוזיקה הישראלית והים-תיכונית משנות הארבעים ועד היום. הספר מכיל 120 שירים נבחרים המסודרים בצורה כרונולוגית לפי עשורים, עם תווים ומילים. בספר מופיעים מאמרים ממספר רב של יוצרים ומוזיקאים כגון: אביהו מדינה, עוזי חיטמן, שלמה בר, אהובה עוזרי, ננסי ברנדס, קובי אוז, שמעון פרנס, יוסף בן ישראל, יואב גינאי, אשר ראובני, משה בן מוש, יוסף ג'ו עמר ועוד.
רדיו
יוני הגיש את תוכנית הרדיו המיתולוגית " ציפורי לילה בגלי צה"ל במשך שנתיים
יוני קיבל את פרס מפקד גלי צה"ל על הסדרה המצליחה " דרך המזרח " אותה הגיש וערך ביחד עם צורי רוקח
דיסקוגרפיה

"יוצא לדרך - אוסף משיריו" (1994)
"זו אותה הרוח" (1998)
"טבק" (2001)
"בלדות" (2005)
"זעפרן" (2007)
"תחנת איסוף" (2010)
"שדות" (2014)
הערות שוליים

↑  סגן חן-חנוך ברוד, באתר יזכור (אתר אינטרנט)
↑  http://media.israel-music.com
↑  טליה לוין, ‏יוני רועה: "לייצג את ישראל באירוויזיון - אחד השיאים הגדולים שלי", באתר מעריב אונליין, 24 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297316605171  ISNI: 0000 0000 6660 0384  LCCN: no2004124144  MusicBrainz: ca4e3606-6f9c-4734-ab27-87d10c136896  VIAF: 5207246   WorldCat (עם VIAF): 5207246