stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורנה שורני (אירן צ'יזמדיה)
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אירן התגוררה עם אחיותיה אולגה שרה פישר (צ'יזמדיה) ומלבינה צ'יזמדיה ואמה מריה צ'יזמדיה בעיר שאטוראליאויהיי, הונגריה. אמה מריה הייתה אלמנה ועבדה כתופרת.
ב-10 במאי 1944 הועברו כ-210 אסירים יהודים למחנה עבודה שהוקם בעיר שאטוראליאאויהי אשר סמוך אליו התגוררה משפחת צ'יזמדיה. לאחר הגעתם של האסירים למקום, עזרו אירן, שתי אחיותיה הגדולות אולגה ומלבינה, ואימם מריה לאסירים על ידי הברחת אוכל למקום, הברחת מכתבים למחנה פנימה והחוצה ממנו, וכן עזרו לאסירים במגוון תחומים.
כאשר הוקם הגטו בעיר, יצרה מלבינה קשר עם אחד האסירים והציעה לו עזרה. תוך זמן קצר הצטרפו אליה גם אירן ואולגה. הן החלו לעזור לאסירים, לספק להם אוכל, לעדכן אותם בידיעות מהרדיו, ולהעביר להם מכתבים. כאשר גילתה זאת אימן היא עודדה אותן להמשיך, והן המשיכו את עבודתן ואף הציעו את ביתן כמקום מסתור ליהודים להיות בו, למרות הידיעה שעונש מוות צפוי לכל מי שנתפס עוזר ליהודים. כאשר התנאים איפשרו אף דאגו להבריח יהודים מן המחנה. סך הכל הצילו בנות המשפחה כ-29 יהודים.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיכו אירן ומשפחתה לעזור ולסייע ליהודים לעבור לצ'כוסלובקיה בדרכם לארץ ישראל. לאחר כניסת הרוסים להונגריה, בסיום המלחמה החלו להתקבץ שורדים בבית משפחת צ'יזמדיה, ביניהם לדיסלב (נפתלי) שורני אשר התחתן עם אירן, שהתגיירה ושינתה את שמה לאורנה. בשנת 1949 עלו לישראל יחד עם בנם יוסף בן השנה. לאחר עלייתה עודדה אורנה את אחיותיה ואמה לעלות לישראל. אולגה הבכורה התגיירה ונישאה לקרול פישר, שהיה בין היהודים שהצילה ועלתה בדצמבר 1949. האחות השלישית, מלבינה עלתה בעקבות אחיותיה ונישאה לישראלי. משפחת שורני נדדה בין חיפה, תל אביב, עכו, צפת ונהריה. בישראל נולדה לבני הזוג בת. ב-1956 הקימו הזוג שורני מלון קטן בנהריה. ב-2002 נפטר בעלה לדיסלב (נפתלי). במלחמת לבנון השנייה נפגע ביתה של אורנה מקטיושה. אירוע ממנו לא התאוששה עד מותה בשנת 2017.
הכרה והנצחה

במשך השנים הוכרו שלוש האחיות ואמן כחסידות אומות העולם. במרץ 1987 הוכרו אולגה פישר ומלבינה צ'זמדיה. ב-14 בספטמבר 1995 הוכרו אורנה שורני ואמה מריה צ'זמדיה כחסידות אומות העולם באופן רשמי, ושמן נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של אורנה שורני ומשפחתה ואותר מקום קבורתה בבית העלמין בנהריה. בשנת 1998 הופק הסרט Rescuers-Stories of a Courage: Two Families שמבוסס על סיפור משפחת צ'יזמדיה.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023 עמ' 19.
הערות שוליים

↑  חסידת אומות עולם, באתר הקשר הרב דורי
↑  מתוך תיק 6780, ארכיון יד ושם
↑  אורנה שורני ומריה צ'יזמדיה, באתר יד ושם
↑  האחיות לבית צ’יזמדיה: אולגה פישר, מלבינה צ’יזמדיה ואורנה שורני
↑   עופר אדרת, חסידת אומות העולם שנישאה ליהודי שהצילה, באתר הארץ, 9 במרץ 2017
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
↑  Rescuers-Stories of a Courage: Two Families, youtube
איוב לוקמאן נהוראי

| --- | --- |

 לידה:  1886 כאשאן, איראן
 פטירה:  1950 (בגיל 64 בערך)
 מדינה:  איראן איראן
 מקצוע:  פוליטיקאי, רופא
 תפקיד:  חבר הפרלמנט האיראני
ד"ר איוב לוקמאן נהוראי (בפרסית: میرزا لقمان نهورایی; 1886, כאשאן – 1950), היה פוליטיקאי ונציג יהודי בפרלמנט האיראני בתקופת שלטונו של רזא ח'אן, בין השנים 1909–1925 ו-1927–1943. דבר שלוש שפות: פרסית, עברית וצרפתית.
קורות חיים

נהוראי נולד בשנת 1886 בכאשאן שבאיראן. הוא למד רפואה אצל אביו.
לאחר שסיים את בית הספר לרפואה של דאר אל-פונון הוא החל לעבוד בטהראן. זמן קצר לאחר מכן, הוא הפך לסגן נשיא הוועד היהודי של טהראן ובהמשך הפך לנשיא של הוועד.
נהוראי נלחם להשגת זכויות משפטיות בסיסיות ליהודים בזמן כהונתו במג'לס. הוא השיג חופשות בחגים היהודיים לקציני צבא יהודים; שינה את חוקי הירושה שהפכו את ה"ג'דיד אל-אסלאם" (מתאסלם חדש) ליורש הבלעדי של משפחתו הלא-מוסלמית; ושיתף פעולה עם נציגים זורואסטרים וארמנים במאבק לבטל את החוק שדרש רישום נישואין וגירושין במשרד ממשלתי, מה שאפשר למיעוטים הדתיים לנהוג לפי מנהגיהם הקהילתיים.
ד"ר איוב לוקמאן נהוראי
ישיבת "ההסתדרות הציונית של פרס", טהרן, 1919. בתמונה: ד"ר חביב לוי (תשיעי משמאל) ראש ההסתדרות שלמה כהן צדק (שמיני משמאל), ד"ר איוב לוקמאן נהוראי (שביעי) והעיתונאי שמואל חיים (שלישי)
הערות שוליים

↑  Loghman Nehoray, באתר geni.com
↑  מרים לוי-חיים, לא מפחדים: היהודים ששינו את הפוליטיקה האיראנית, באתר בית אבי-חי, 23 במאי 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איוב מוסאלם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1905 
 פטירה:  2001 (בגיל 96 בערך) 
 שם לידה:  أيوب مسلم يعقوب مسلم 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 תפקיד:  ראש עיריית בית לחם (1958–1962) 
 
איוב מוסאלם יעקוב מוסאלם (בערבית: أيوب مسلم; 1905–2001) היה ראש עיריית בית לחם בתקופת השלטון הירדני משנת 1958 ועד 1962.
ביוגרפיה

מוסאלם נולד בבית לחם למשפחה נוצרית קתולית. בימי המנדט הבריטי הוא היה עורך של מספר עיתונים בערבית. בבעלותו היו מתפרות. בשנת 1935 היה בין מייסדי מפלגת "חזב אל ג'יהאד" שהוקמה על ידי תושבים מבית לחם ובין מטרותיה היו "לשרת את המולדת, ולעבוד לשם התקדמותה הרוחנית וחכלכלית ולשם חופשתה הפוליטית ... להשכין אחדות בין חלקי האומה בארץ ותלחם בנטיות העדתיות, ותשליט את השכל על הרגש ותטפל בדברים ממשיים המביאים תועלת למולדת ולאומה. ... תעמוד בפני כל מי שיפנע בזכיות בני הארץ הנמצאים בה ובארצות הנכר ותעזור לכל מהגר הרוצה לשוב למולדתו.". ב-11 בפברואר 1936 נאם בכנס היסוד של פלוגות הנוער הערבי (אל-פותווה) שנוסדו על ידי המפלגה הערבית הפלסטינית והציג כדגם לפעולה את נוער היטלר ואת הנוער של מוסטפא כמאל אטאטורק. באפריל 1936 הוזכר שמו כאחד ממובילי השביתה שתחה את המרד הערבי הגדול.
בשנים 1958-1962 הוא היה ראש עיריית בית לחם.
הוא כיהן כחבר הפרלמנט של ירדן (אנ'), בשנת 1963 מונה לשר הפיתוח והבינוי בממשלת ירדן ונשיא האגודה הערבית לשיקום, בית לחם ובית ג'אלה.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 היה בין אנשי הציבור המתונים בגדה המערבית, ותמך בקיום הבחירות לרשויות המקומיות בגדה המערבית (1976) תחת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים. במרץ 1968, הוזמן לנאום בוועידה של מפלגת מפ"ם. במאי 1968 הוא קרא לישראל לאפשר בחירת נציגות של תושבי יהודה, שומרון וחבל עזה שתוכל לנהל שיחות שלום עם ישראל ללא מעורבות מדינות ערב. הוא התמודד בבחירות לראשות עיריית בית לחם ב-2 במאי 1972 בראשות רשימה שהקים בשם "החזית לפיתוח בית לחם", ונחשב למועמד המוביל. אולם יריבו, אליאס פריג' הנוצרי אורתודוקסי, זכה כמוהו בארבעה מתוך תשעה מושבים והצליח להרכיב קואליציה עם מועמד עצמאי וכך זכה בתפקיד.
מוסאלם המשיך להתגורר בבית לחם כל חייו ונפטר בעיר בשנת 2001. בנו, אדנן מוסאלם, הוא פרופסור למדע המדינה והיסטוריה באוניברסיטת בית לחם.
הערות שוליים

↑  אלי אייל, דו-קיום "מתחת לשולחן", מעריב, 26 בפברואר 1971
↑  199 מועמדים לבחירות המוניציפליות באיזור חברון ובית־לחם, על המשמר, 20 באפריל 1972
↑  ירחון צופים ערבי,  הירדן, 20 בספטמבר 1934
↑  תופיק חורי, התמודדות חמה על ראשות העיר בית לחם, דבר, 7 באפריל 1972
↑  עודד זראי, דרך ארוכה מדי, דבר, 5 באוגוסט 1970
↑  המפלגה הערבית הששית בארץ, הַבֹּקֶר, 5 בנובמבר 1935
↑  אספת היסוד של פלוגות הנוער הערבי, דואר היום, 13 בפברואר 1936
כורך של אימרות וילסון והיטלר בפי מייסדי פלוגות הגבורה, דבר, 12 בפברואר 1936
↑  המצב בארץ, הארץ, 29 באפריל 1936
↑  לה פירה - אזרח כבוד של בית לחם, על המשמר, 4 בינואר 1962
↑  Daily Report, Foreign Radio Broadcasts, Issues 133-134, By United States. Central Intelligence Agency, Jordan, July 10, 1963
↑  דני רובינשטיין, בחירות בכל ערי הגדה עד סוף מאי, דבר, 20 בדצמבר 1971
↑  בעיות גדולות - פכים קטנים, על המשמר, 22 במרץ 1968
↑  שר ירדני לשעבר קורא לישראל לאפשר כינוס ועידה פלשתינאית, דבר, 22 במאי 1968
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592076705171  LCCN: no2018099732  VIAF: 186147266791635481570   WorldCat (עם VIAF): 186147266791635481570
איוב ח'אן

מוחמד איוב ח'אן (באורדו: محمد ایوب خان; 14 במאי 1907 - 19 באפריל 1974) היה פוליטיקאי וגנרל צבאי פקיסטני שכיהן כנשיא פקיסטן השני מ-1958 עד שנאלץ להתפטר בעקבות התקוממות עממית במזרח-פקיסטן ב-1969. הוא זכור בשל היותו השליט הצבאי הראשון של פקיסטן שנטל על עצמו את הנשיאות בכפייה בעקבות גלותו של הנשיא איסכנדר מירזא כאשר האחרון הטיל ממשל צבאי נגד ממשלתו של פארוז ח'אן נון בשנת 1958.
ביוגרפיה

איוב ח'אן נולד ב-14 במאי 1907 ברהאנה, כפר באזור מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה. מוצאו במקור משבט הטרין (ترین), שבט הפתאנים שהשתרע באזור האזארה.
הוא היה בנו הראשון של אשתו השנייה של מיר דאד, ריסאלדאר מייג'ור בגדוד פרשים של צבא הודו הבריטית. הוא למד בבית ספר בסרי סאלח, שנמצא במרחק של כ-4 ק"מ מכפרו. הוא המשיך ללמוד בקולג' ותוך כדי המשך הלימודים שם, הוא התקבל למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בהמלצת הגנרל אנדרו סקין. הוא לא השלים את לימודי התואר ויצא לבריטניה הגדולה. ח'אן דבר אורדו, אנגלית ופשטו.
לאחר שלמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, ח'אן לחם במלחמת העולם השנייה כקולונל בצבא הודו הבריטית. הוא בחר להשתייך לעם הפקיסטני והצטרף לכוחות המזוינים שלהם עם ייסודה של פקיסטן לאחר חלוקת הודו ב-1947. הוא כיהן כראש מטה הפיקוד המזרחי הפקיסטני במזרח-בנגל והיה למפקד הצבא הילידי הראשון של פקיסטן, לאחר שב-1951 ראש הממשלה דאז ליקאת עלי ח'אן ביצע קידום שנוי במחלוקת לכמה קצינים בכירים. בשנים 1953-1955 שירת בממשלה האזרחית כשר ההגנה ושר הפנים, ותמך בהחלטתו של איסקנדר מירזה להטיל ממשל צבאי נגד ממשלתו של ראש הממשלה פארוז ח'אן נון ב-1958. כעבור שבועיים הוא השתלט על הנשיאות מידיו של מירזה לאחר התמוטטות היחסים האזרחיים-צבאיים בין הצבא בין לנשיא.
לאחר מינויו של הגנרל מוסה חאן לראש צבא ב-1958, מדיניותו נטתה לכיוון עם ארצות הברית, אשר באה לידי ביטוי בהקצאת הגישה האמריקנית למתקנים צבאיים בתוך פקיסטן, בדגש על בסיס חיל האוויר מחוץ לפשאוור, ממנו יצא מטוס הריגול U-2 לברית המועצות. היחסים עם הרפובליקה העממית של סין השכנה התחזקו אך היחסים עם ברית המועצות ועם הודו התדרדרו ב-1962 וב-1965 בהתאמה. נשיאותו ידעה את המלחמה עם הודו ב-1965, שהסתיימה עם התערבות ברית המועצות, אשר סייעה לחתור להסכם בין שתי המדינות. בחזית הפנימית, הובלה מדיניות ההפרטה והתיעוש, שהפכה את כלכלת המדינה לאחת מהמשקים הגדולים ביותר באסיה. במהלך כהונתו נבנו מספר תשתיות, שכללו השלמת תחנות הידרואלקטריות, סכרים ומאגרי מים, והגהת תוכנית חלל תוך צמצום ההרתעה הגרעינית.
ב-1965 נכנס איוב ח'אן למירוץ לנשיאות כמועמדה של הליגה המוסלמית של פקיסטן מול פאטימה ג'ינה הפופולרית והלא-מפלגתית, ונבחר מחדש לכהונה שנייה. הוא ניצב בפני טענות בדבר הונאות אלקטורליות נרחבות, רציחות פוליטיות מוסמכות בקראצ'י, ופוליטיקה רבה בהסכם השלום הלא פופולרי עם הודו, אשר פקיסטנים רבים ראו בו פשרה מביכה. ב-1967, הוא איבד מתמיכתו כאשר ההפגנות ברחבי המדינה בהנהגת זולפיקר עלי בהוטו תפסו תאוצה והובילו לעליית מחירי המזון ומוצרי הצריכה, ונסק בצורה דרמטית עם ההתקוממות העממית במזרח פקיסטן בשנת 1969. הוא נאלץ להתפטר כדי למנוע עוד מחאות. הוא נלחם למשך זמן קצר במחלה ומת בשנת 1974.
מורשתו נותרה מעורבת. מיוחסים לו תנופה כלכלית מדומה ומה שתומכיו מכנים "עשור ההתפתחות", אך נמתחה עליו ביקורת על תחילתה של החדירה הראשונה של סוכנויות המודיעין לפוליטיקה הלאומית, ריכוז עושר באוליגרכים מושחתים, ומאוחר יותר פירוק אחדותה של האומה שהביאה להיווסדה של בנגלדש.
הערות שוליים

↑  Muhammad Ayub Khan
↑  Conflict between India and Pakistan: An Encyclopedia
↑  Where pragmatism holds sway
↑  Forming the govt : PML-N seeks Haripur tehsil triumph through bloodlines
↑  Ayub Khan in US Country Studies, מחלקת המדינה של ארצות הברית
↑  Ouster of President Iskander Mirza
↑  Field Marshal Ayub Khan Becomes President
↑  Martial Law Under Field Marshal Ayub Khan
↑  What they never tell us about Ayub Khan's regime
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258059705171  PLWABN: 9810613661505606  BnF: cb125247447 (data)  CiNii: DA11956802  GND: 118651315  ISNI: 0000 0000 8393 5098  LCCN: n50033185  NDL: 00431971  NKC: jx20080206002  NTA: 072833351  SELIBR: 175718  SUDOC: 081936699  TDVİA: eyyub-han  VIAF: 72187587   WorldCat (עם VIAF): 72187587
אינדיאנה ג'ונס והמכונה מן הגיהנום

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  נובמבר 1999 (Windows 95-98) 2000 (נינטנדו 64) 2001 (GBC)
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  לוקאס ארטס
 הוצאה לאור:  THQ 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  לוקאס ארטס
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Sith 
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Nintendo 64, Microsoft Windows Game Boy Color
 אתר רשמי
 
אינדיאנה ג'ונס והמכונה מן הגיהנום (אנגלית: Indiana Jones and the Infernal Machine) הוא משחק הרפתקה ממוחשב, המבוסס על דמותו של אינדיאנה ג'ונס כפי שעוצבה בסדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס. המשחק יצא בגרסאות הפועלות תחת מערכת ההפעלה "חלונות" וכן לקונסולות המשחקים נינטנדו 64 וגיים בוי קולור.
כמו מספר משחקים שיצאו באותה תקופה, גרסת המחשב נועדה לחלונות 95 ו-98 בלבד, ואילו הרצתה בחלונות XP או Vista תגרום לבעיות הפעלה, תקלות ובאגים.
כבגרסאות קודמות של המשחק, גם כאן מורכב הסיפור מסדרה של חידות, שפתרונן במוח או בכוח ובסיוע אביזרים שונים, מקדם את המשחק לשלב הבא, עד לפתרון התעלומה כולה. פתרון התעלומות מוקצב לעיתים בזמן. הדמויות העיקריות במשחק הן אינדיאנה ג'ונס, סופיה האפגוד, שכבר הופיעה בגלגול קודם של המשחק, ד"ר גנדי ולדניקוב המדען הגאון, סימון טרנר, הבוס של סופיה, ועוד.
אם במהלך המשחק השחקן ינסה לפגוע בדמיות המקדמות את העלילה הן לא תפגענה כלל וכלל. רק בשלב האחרון של המשחק, אחד מן הדמויות (סימון טרנר) נהפך לאויב וניתן לחסל אותו. בכל שלב של המשחק מוחבאים עשרה אוצרות (פרסים) שכוללים יהלומים, אבני חן, מטילי זהב ופסלים יקרי ערך. את חלקם ניתן למצוא בקלות, יש אוצרות שמתגלים רק לאחר פתרון חידה בשלב ואילו אוצרות אחרים מוחבאים היטב בחדרים נסתרים, פתחים חשוכים או מתחת למים. בשלבים מוסתרים גם ערכות עזרה ראשונה, כלי נשק ונוגדני ארס. כל השלבים בנויים סביב עיקרון של מעגליות, כאשר השחקן מסיים משימה בשלב הוא חוזר לאותו נקודה, או שהשלב עצמו מסתיים היכן שהתחיל. כמו כן, אם מסיבה כלשהי השחקן מגיע למדרון תלול מדי או לאזור שאין ממנו חזרה, לא ניתן להפעיל את אינדיאנה. כך למשל אם יורדים לאזור שבו המעלית לא עובדת, השליטה בדמות הראשית תינעל והשחקן יצטרך להתחיל את השלב מחדש או מהשמירה האחרונה שלו.
עלילה

עלילת המשחק מתרחשת בשנת 1947, זמן תחילת המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות. הסובייטים מקימים אתר ארכאולוגי בעיראק, באזור שבו הייתה העיר הקדומה בבל. סופיה האפגוד, סוכנת של ה-CIA יוצרת קשר עם ג'ונס כדי לערב אותו בחקירה ובמעקב אחרי פעילות זו. מתברר שבהריסות העיר בבל קיימת מכונה מיוחדת המסוגלת לפתוח שער ליקום אחר - האתיריום. לפי האגדה, ביקום הזה נמצא מרדוך - אל שהבבלים סגדו לו. ד"ר ולדניקוב, פיזיקאי תאורטי האחראי על האתר הארכאולוגי, מאמין שעל ידי מעבר למרחב של מרדוך, הסובייטיים יוכלו לנצל את כוחותיו ולנצח את ארצות הברית במלחמה.
במשחק ישנם 17 שלבים, כאשר השלב האחרון הוא שלב בונוס שאינו קשור לעלילה, ובו השחקן יכול לצבור עוד נקודות ולמצוא עוד אוצרות בפרו. השלב הראשון מתחיל במכרה ביוטה, ארצות הברית, ובו לומד השחקן כיצד להפעיל את אינדיאנה - לטפס על חבל, לירות, לטפס, לזחול, להשתמש במצית ועוד. לאחר מספר מכשולים, השחקן פוגש את סופיה ומכאן מתחילה העלילה להסתבך. סופיה נותנת לג'ונס גלגל שיניים מברונזה והם מתווכחים על גילו. סופיה מספרת שהגלגל נמצא באתר החפירות הרוסי וכך מלהיבה אותו להצטרף לצוות החקירה.
מתברר שארבעת חלקי המכונה פוזרו על ידי חסידיו של מרדוך באתרים שונים ברחבי העולם. על ג'ונס למצוא את ארבעת החלקים כדי להפעיל את המכונה, ולעבור באתרים מרהיבים ואקזוטיים כמו הרי טיאן שאן, פלאוואן, עמק שהיה מיושב בעבר על ידי האולמקים, מרואה ועוד. החלק הראשון הוא מכשיר שיוצר רעידות חזקות, השני מכשיר שמאפשר יכולת לראות ולא להיראות, השלישי מכשיר המאפשר ריחוף באוויר, והרביעי הוא סוללה חזקה. על כל אחד מהחלקים הוצבה שמירה הדוקה: על החלק הראשון שומרת מפלצת קרח, על השני שומרת מפלצת לבה, על השלישי נחש ענק ועל הרביעי רובוט אימתני, את כולם אינדיאנה צריך להביס ולחסל כדי להמשיך בהרפתקה. בסיומו של המשחק אינדיאנה וסופיה פוגשים את מרדוך ומגלים שהוא יצור מרושע ומסוכן. עליהם להילחם בו ולהביס אותו פעמיים בטרם הוא מת.
איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי

| --- | --- |

איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 מטה הארגון:  ניו זילנד
 יושב ראש:  כריס קאדיק
 מנכ"ל:  דמיאן ווהן
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־67 שנים)
 www.recordedmusic.co.nz
 
איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (לשעבר: התאחדות ענף ההקלטות של ניו זילנד (RIANZ)) הוא איגוד סחר ללא כוונת רווח של מפיקי תקליטים, מפיצים ומוזיקאים בניו זילנד. לפני יוני 2013, האגודה כינתה את עצמה "התאחדות ענף ההקלטות של ניו זילנד" (RIANZ). בהמשך, שונה השם ל-Recorded Music NZ.
תעודה על מכירות

איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי מעניק תעודות על מכירות של סינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו:
תעודה על מכירות > אלבומים

| פורמט | תארים> זהב | תארים> פלטינה | תארים> פלטינה 2× |
| --- | --- | --- | --- |
| אלבום | 7,500 | 15,000 | 30,000 |
| אלבום וידאו | 2,500 | 5,000 | 10,000 |
תעודה על מכירות > סינגלים

| פורמט> פורמט.פורמט | תארים> עד 31 במאי 2016.זהב | תארים> עד 31 במאי 2016.פלטינה | תארים> עד 31 במאי 2016.פלטינה 2× | תארים> מאז 1 ביוני 2016.זהב | תארים> מאז 1 ביוני 2016.פלטינה | תארים> מאז 1 ביוני 2016.פלטינה 2× |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סינגל | 7,500 | 15,000 | 30,000 | 15,000 | 30,000 | 60,000 |
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
הערות שוליים

↑  Slatherly, Dan. "Music bodies RIANZ and PPNZ merge". 3 News. נבדק ב-11 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
↑  The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014018705  VIAF: 306387245   WorldCat (עם VIAF): 306387245
איוב ת'אבת

איוב ת'אבת (בערבית: ايوب ثابت; 1884 - פברואר 1947) היה פוליטיקאי לבנוני פרוטסטנטי.
ביוגרפיה

ת'אבת נולד בביירות למשפחה מרונית ששורשיה בבחמדון, אך הוא עצמו המיר את דתו לפרוטסטנטיות. הוא למד באוניברסיטה הסורית פרוטסטנטית בביירות. בשנת 1905 הוא היגר לארצות הברית בה למד רפואה ועבד במשך מספר שנים. בשובו לביירות הוא היה לפעיל מרכזי בתנועת הרפורמה אל-גמיעה אל-איסלמיה ואף מונה למזכיר הארגון. בשנת 1913 הוא שהה בפריס ויצר קשרים עם שלטונות צרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שהה בארצות הברית ופעל בהסברה למען צרפת בקרב יוצאי לבנון. ת'אבת היה מתומכי הפן ערביות ועל פעילותו נגד האימפריה העות'מאנית הוא נדון למוות בהיעדרו שלוש פעמים. ת'אבת הטיף לסילוק הטורקים והקמת אוטונומיה ערבית בחסות המעצמות. אחרי המלחמה נבחר ת'אבת לפרלמנט כנציג המיעוטים.
בשנת 1926 הוא כיהן בסנאט הלבנוני ופעל עם אמיל אדה להחליף את ראש הממשלה אוגוסטה אדיב פשה במוחמד אל-ג'יסר. בשנת 1928, בלחצו של הנציב העליון הצרפתי, אוגוסטה הנרי פונסוט, מונה ת'אבת לשר הפנים והבריאות. פונסוט ביקש בכך לפצות את ת'אבת על נאמנותו וגם קיווה שת'אבת יבצע רפורמות נדרשות בצמצום הבירוקרטיה. בתחילה, הממשלה אכן פעלה לצמצום הבירוקרטיה דרך פיטורי עובדים. אולם העובדים שפוטרו היו בעיקר מוסלמים או כאלו שהיו מזוהים עם יריבים פוליטיים, מה שהביא ביקורת רבה על הממשלה. בבחירות של 1929 הפסיד ת'אבת את מושב המיעוטים בפרלמנט לעבדאללה איסהק הארמני.
במפקד שהתקיים בלבנון בשנת 1932 נרשם ת'אבת כחסר דת. ת'אבת המשיך לכהן כשר, ובאוגוסט 1934 הוא היה אחד מארבעת המועמדים לנשיאות לבנון. הוא נחשב לפופולרי בקרב נוצרים ומוסלמים, אולם היותו פרוטסטנטי הציגה את סיכוייו כנמוכים. בנובמבר 1934, לאור התפטרותו של שארל דבאס היה אחד משני המועמדים להחליפו כיושב ראש הפרלמנט, אך הוא ויתר על המשרה שנמסרה לפייטרו טראד.
ב-30 בינואר 1936, מונה על ידי אמיל אדה למזכיר המדינה, וכיהן בתפקיד זה עד ל-5 בינואר 1937. במרץ 1943 מונה ת'אבת לנשיא לבנון הזמני ולראש ממשלה זמנית בת שלושה חברים לצורך קיום בחירות חדשות. ת'אבת ניסה לעכב את קיום הבחירות, אולם נאלץ לבסוף לקבוע מועד ביוני 1943 מועד לבחירות.
לקראת הבחירות, קבע ת'אבת שבפרלמנט יהיו 32 מושבים לנוצרים ו-22 למוסלמים, חלוקה שנתנה לנוצרים המרונים רוב בפרלמנט. קביעה זאת נעשתה על ידי הכללה של אזרחים לבנונים שהגרו ממנו, שהיו ברובם הגדול נוצרים, בתוך בעלי זכות הבחירה. קביעה זאת עוררה תרעומת רבה מצד המוסלמים, והגנרל הבריטי ספירס, שצידד במוסלמים הביא להחלפתו של ת'אבת, ביולי 1943. בבחירות התמודד במסגרת "הגוש הלאומי" של אמיל אדה. הוא נבחר לפרלמנט במחוז ביירות והיה לאחד מראשי האופוזיציה. בתחילת 1944 בדיון על הסכם מכס עם סוריה, תמך בהסכם נגד עמדתם של עמיתיו הלאומיים, בטענו שההסכם השיג את מה שניתן. במרץ 1945, בעקבות הקמת הליגה הערבית, נפגש עם אמיל אדה ואלפרד נקאש לדון בדרכים לשמור על עצמאות לבנון.
ת'אבת נפטר בביירות בפברואר 1947 בעת שכיהן כציר בפרלמנט הלבנוני.
הערות שוליים

↑  Raghīd Ṣulḥ, Lebanon and Arabism, 1936-1945, page 170
↑  הלבנון ניגש לבחירות, המשקיף, 21 ביוני 1943
↑  Arab Bulletin: Bulletin of the Arab Bureau in Cairo, Vol. IV, 1919, page 215
↑  העדה העברית והממשלה הלבנונית, דואר היום, 10 בפברואר 1927
↑  Meir Zamir, Lebanon's Quest: The Search for a National Identity, 1926-39, page 46
↑  Raghīd Ṣulḥ, Lebanon and Arabism, 1936-1945, page 171
↑  Meir Zamir, Lebanon's Quest: The Search for a National Identity, 1926-39, page 56
↑  כנגד הבירוקרטיה, דואר היום, 20 בפברואר 1928
↑  Meir Zamir, Lebanon's Quest: The Search for a National Identity, 1926-39, page 66
↑  מהמפקד בלבנון, דבר, 9 בפברואר 1932
↑  NEW LEBANON GOVERNMENT, פלסטיין פוסט, 2 בפברואר 1934
↑  Beirut Presidential Campaign, פלסטיין פוסט, 15 באוגוסט 1934
↑  Successor to Mr. Debbas, פלסטיין פוסט, 26 בנובמבר 1934
↑  המצב בסוריה נשיא מדינת סוריה נכנס לכהונתו, דואר היום, 2 בפברואר 1936
↑  Meir Zamir, Lebanon's Quest: The Search for a National Identity, 1926-39, page 177
↑  בחירות בסוריה והלבנון, הַבֹּקֶר, 23 ביוני 1943
↑  Paul Tabar, Politics, Culture and the Lebanese Diaspora, page 166
↑  המושלמים מנסים לצרף הלבנון לתכניות הפדרציה, המשקיף, 23 ביולי 1943
↑  מלחמת בחירות בלבנון, הד-המזרח, 7 באוגוסט 1943
↑  מערכת בחירות קשה בלבנון, דבר, 18 באוגוסט 1943
↑  היום - הבחירות בלבנון, המשקיף, 29 באוגוסט 1943
↑  הצלחה לאופוזיציה בבחירות הלבנון, משמר, 1 בספטמבר 1943
↑  האופוזיציה בלבנון דורשת ויכוח על האחדות הערבית, דבר, 31 בדצמבר 1943
↑  Youssef Chaitani, Post-colonial Syria and Lebanon, page 23
↑  נוצרי הלבבון חרדים לעצמאות מדינתם, המשקיף, 20 במרץ 1945
↑  ד"ר איוב סאבט, דבר, 17 בפברואר 1947
↑  Eyal Zisser,  Lebanon: The Challenge of Independence, page 262, chapter 7, remark 1
| נשיאי לבנון |
| --- | --- | --- |
| לבנון הגדולה (מנדט צרפתי) | שארל דבאס • אנטואן פריבאט-אובארד • חביב פאשא אלסעד • אמיל אדה • פייר ג'ורג' ארלאבוס • אלפרד ג'ורג' א-נקאש • איוב ת'אבת • פייטרו טראד • בשארה אל-ח'ורי • אמיל אדה |   |
| לבנון (העצמאית) | בשארה אל-ח'ורי • פואד שהאב • כמיל שמעון • פואד שהאב • שארל חילו • סולימאן פרנג'יה • אליאס סרכיס • בשיר ג'ומאייל • אמין ג'ומאייל • רנה מעווד • אליאס הראווי • אמיל לחוד • מישאל סולימאן • תמאם סלאם (בפועל) • מישל עאון |   |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: עבדאללה ביהום | ראש ממשלת לבנון 30 בינואר 1936 - 5 בינואר 1937 | הבא: ח'יר א-דין אל-אחדב |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סאמי א-סולח | ראש ממשלת לבנון 22 במרץ 1943 - 22 ביולי 1943 | הבא: פטרו טראד |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלפרד ג'ורג' א-נקאש (זמני) | נשיא לבנון 18 במרץ 1943 - 22 ביולי 1943 | הבא: פטרו טראד (זמני) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311090505171  GND: 1189649179  ISNI: 0000 0000 7753 0086  LCCN: n2015062198  SUDOC: 203626680  VIAF: 120130457   WorldCat (עם VIAF): 120130457
איזלינגטון

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  איזלינגטון 
 שטח:  14.86 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  206,125 (2011)
 קואורדינטות:  51°32′38″N 0°06′10″W﻿ / ﻿51.544°N 0.1027°W﻿ / 51.544; -0.1027
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאיזלינגטון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאיזלינגטון(למפת רובע איזלינגטון רגילה) קמדן הסיטי של וסט.  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. איזלינגטון(למפת רובע איזלינגטון מוגדלת) קמדן הסיטי של  וסטמינסטר  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. איזלינגטון
 
פסלו של יו מידלטון באיזלינגטון גרין.
איזלינגטון (באנגלית: Islington) היא שכונה במרכז רובע איזלינגטון של העיר לונדון, בירת אנגליה.
בעבר הייתה השכונה כפר קטן הממוקם לצד הגדולה (Great North Road). לימים, עם גדילתה של העיר לונדון, הפך האזור לחלק מהעיר, והכפר נתן את שמו לשם הרובע בו הוא נמצא.
האזור שסביב תחנת הרכבת התחתית איינג'ל נחשב לעיתים לשכונה בפני עצמה הנקראת איינג'ל ("המלאך").
מקור השם

האזור בו היה הכפר כונה על ידי הסקסונים בשם "גיסלדון" (Giseldone, על פי תעוד משנת 1005). לימים שונה השם ל"גיסלאנדן" (Gislandune, תעוד משנת 1062) שמשמעו "גבעת גיסלה".
שם זה שונה במהלך השנים ל"איסלדון" ונותר בשימוש עד המאה ה-17, עת נוצר השם הנוכחי.