stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריאל ששה-הלוי
הערות שוליים

↑  רשימת מקבלי תארים באוניברסיטה העברית בירושלים: מקבלי תואר בוגר במדעי הרוח, דבר, 7, 19 בפברואר 1968.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267910305171  BIBSYS: 90183822  BnF: cb12063798w (data)  CiNii: DA03470838  GND: 1137954418  ISNI: 0000 0000 8346 0926  LCCN: n86118421  NTA: 072254084  RERO: 02-A003828239  SELIBR: 198786  SUDOC: 028897404  VcBA: 495/200533  VIAF: 98211749   WorldCat (עם VIAF): 98211749
ארמנס

הנהר ארמנס בחודש פברואר
ארמנס (בצרפתית: Hermance) הוא נהר באורך 13 ק"מ הזורם לאורך גבול צרפת-שווייץ, ומהווה אחד מיובלי הרון. מקורו בסבואה עילית ובגובה של 583 מטר מעל פני הים. לאחר 7 ק"מ הוא מגיע אל הכפר וייז'י-פונסנה הנמצא על גבול צרפת-שווייץ. במשך 6 ק"מ הוא מהווה את גבול צרפת-שווייץ ונשפך לאגם ז'נבה.
היסטוריה

בתקופת מלחמת העולם השנייה ברחו יהודים רבים מצרפת הכבושה בידי הנאצים אל מעבר לנהר זה, אל שווייץ, תוך ניצול העובדה שמדובר בגבול ירוק.  רבים מהם הסתייעו בחסידי אומות העולם שהתגוררו באזור, בהם היו ז'וזף לנסון ובתו תרז נורי, תושבי וייז'י.
הערות שוליים

↑  עדותה של ניצולת השואה מרים מנוילוביץ, באתר יד ושם
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארמין פריש

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1866 Milhosť, סלובקיה 
 פטירה:  16 באפריל 1948 (בגיל 82) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
ארמין פריש (בהונגרית: Frisch Ármin; מיגלץ, 13 בינואר 1866 – בודפשט, 13 באפריל 1948)  היה רב הונגרי, מורה יהודי, היסטוריון של הספרות בהונגריה. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
ביוגרפיה

ארמין פריש הוא בנם של איגנץ פריש ושל ינקה וייס. הוא נולד במיגלץ, בדרום ממלכת הונגריה (היום צפון סרביה). בין השנים 1884–1894 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1893 קיבל דוקטורט במדעי הרוח בבודפשט ובשנת 1895 סמיכה לרבנות. הוא גם קיבל תעודת הוראה לתיכון לשפות יוונית ולטינית. משנת 1898 היה מורה לדת של הקהילה היהודית של פשט ומשנת 1920 היה יועץ תרבותי של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. פריש זכה להישגים רציניים בעריכת ספריית המסמכים היהודית ההונגרית ועבודתו ככותב ספרי לימוד. שמו נקשר בארגון בית החניכות והכשרת אמנים של האגודה לתרבות ציבורית. הוא שרד את השואה ונפטר בשנת 1948 בגיל 82 והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה אילונה בלוך.
עבודותיו

תורת האתיקה של קאנט, תוך התחשבות מיוחדת בכלליות ובצורך, בודפשט, 1893
קטעים מספר תהילים. עם מבוא, הסברים על נושא ושפה, בודפשט, 1901
Monumenta Hungariae Judiaca, בודפשט, 1903
קטעים מהספרות היהודית לאחר התנ"ך, בודפשט, 1906 (מהדורה מחודשת 1993), ISBN 963-7780-24-6
חינוך דתי בתיכון מתוך ספר תהילים, בודפשט, 1899
קטעים מספרי הנביאים, בודפשט, 1903
היסטוריה של היהודים משנת 1492 ועד היום, בודפשט
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ארמין פריש
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. ארמין פריש.
ספרנותו של גזה פטריק
הערות שוליים

↑  http://www.or-zse.hu/hacofe/vol2/gleszerzima-seiberlow2011.htm
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 419/1948. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261329705171  ISNI: 0000 0004 0274 3377  VIAF: 298853225   WorldCat (עם VIAF): 298853225
ארזווה

מפה של אנטוליה החתית. חלק מהמקומות משוערים. ארזוה מופיעה במערב אנטוליה
מפת המזרח הקרוב העתיק במאה ה-14 לפנה"ס, תקופת אל עמארנה. המפה מראה את הממלכות הגדולות ששלטו במרחב, מצרים בכתום, חתים בכחול, הכשים מבבל בשחור, עילם בירוק כהה. אשור בתקופת הממלכה התיכונה בירוק-זית, מיתני בחום, ארזווה בירוק בהיר ומיקניה בסגול
אַרזָוָה הייתה ישות מדינית וממלכה בדרום מערב אנטוליה שהתקיימה באלף ה-2 לפנה"ס. שיא כוחה היה במאות ה-15 וה-14 לפנה"ס. היא המשיכה להתקיים במסגרת מחוזות תחת שליטת החתים עד המאה ה-12 לפנה"ס. הערכה היא שמרכז המדינה התקיים לאורך נהר קייסטר (Cayster River), ובירתה הייתה אפאסה שכנראה היא אפסוס. שם הממלכה מופיע במכתבי אל-עמארנה ובמקורות כתובים מהאימפריה החתית.
היסטוריה

יישות מדינית בשם ארזוה הייתה קיימת כבר בתקופת הממלכה החתית הקדומה. המלך החתי חתושיליש הראשון שמלך בין השנים 1620 - 1650 לפנה"ס, והקים מחדש את חתושש, יצא למלחמות כנגד ארזוה. ארזוה הייתה השכנה המערבית והיריבה הפוליטית בתקופת הממלכה החתית התיכונה ותקופת האימפריה החתית.
קיים קושי לקבוע מה הייתה השפה המדוברת בארזוה בתקופת הברונזה המאוחרת ותחילת תקופת הברזל, עקב מיעוט מקורות מקומיים כתובים. רוב החוקרים מעריכים שהזהות הלשונית של שפתם היא בעיקרה לוּוִית, שפה עתיקה ממשפחת השפות אנטוליות השייכת לשפות הודו-אירופיות.
שיאה של הממלכה היה במאות ה-15 וה-14 לפנה"ס כשהממלכה החתית הייתה חלשה, וארזוה הייתה בת בריתה של מצרים. הברית הזאת בין מלך ארזוה תַרחוּנדַרַדוּ לאמנחותפ השלישי מופיעה בקורפוס מכתבי אל-עמארנה מכתבים א"ע 31 ו-32. מכתבים אלה שנכתבו בחתית (לעומת התכתובת עם הממלכה החתית שנכתבה באכדית) סייעו רבות בפיענוח השפה החתית.
ממלכת ארזוה נכבשה בהדרגה החל ממחצית המאה ה-14 לפנה"ס, תחילה על ידי שופילוליומש הראשון שיצא למלחמות במערב אנטוליה כנגד הממלכה ושבטי הקשקש ובהמשך על ידי ארנוואנדש השני ומורשיליש השני.
היסטוריה > המלחמה האנטולית (1320 - 1318 לפנה"ס)

בשנת 1320 לפנה"ס, לאחר מותו של ארנוואנדש השני, חידשה ממלכת ארזוה את מרידותיה כנגד ממלכת החתים. התגובה החתית לא אחרה לבוא ומורשיליש השני, שירש את ארנוואנדש השני, יצא למסע מלחמה באנטוליה. למסע מלחמה זה ישנה חשיבות היסטורית רבה, שכן זהו האירוע המתועד הראשון בו נעשה שימוש בנשק ביולוגי על ידי הצדדים היריבים. באותן השנים השתוללה מגפה (שהוצע לזהותה כמגפת הטולרמיה ) ברחבי ממלכת החתים. מגפה זו, הנגרמת מחיידקי Francisella tularensis, התפרצה בצומור בשנת 1335 לפנה"ס, התפשטה בהדרגה צפונה בעקבות נתיבי המסחר הראשיים של המזרח התיכון וגרמה לתחלואה ותמותה רבה בקרב החתים (מגפת טולרמיה הייתה הסיבה למותם של שופילוליומש הראשון ובנו ארנוואנדש השני). במהלך המלחמה שיגר הצבא החתי (ומאוחר יותר גם הצבא הארזוי) אנשים ובהמות חולים אל עבר קווי האויב על מנת שאלו יפיצו את המגפה. יש לשער כי השימוש בנשק ביולוגי במהלך מסע מלחמה זה הוכיח את עצמו, שכן אוּהַזִיטִי, מלך ארזוה, נדבק במחלה דבר שללא ספק פגע אנושות ביכולת הלחימה של הצבא הארזוי.
מורשיליש השני סיים את כיבוש ממלכת ארזוה בסביבות שנת 1300 לפנה"ס. לאחר מכן חילקו אותה החתים לשלוש ממלכות וסליות, ששימשו כמחוזות חתיים: מחוז דרומי לאורך נהר מיאנדר (Maeander River) שנקרא מירה (Mira) שבתקופת הממלכות החתיות החדשות לאחר נפילת האימפריה החתית, נודע בשם קאריה. מחוז צפוני לאורך נהר גדיז (Gediz River) או הנהר Bakırçay, ששמו היה ארץ נהר סחה (Seha River Land), והוא נודע בתקופה מאוחרת יותר בשם לידיה, ומחוז מזרחי שנקרא האפאלה (Hapalla).
כוח של בני ארזוה השתתף כבן ברית של הצבא החתי בקרב קדש שהתקיים בשנת 1274 לפנה"ס, בין מוותליש השני המלך החתי ורעמסס השני מלך מצרים.
שמה של ממלכת ארזוה מופיע בכתובת במקדש במדינת האבו שכתב רעמסס השלישי שמלך במחצית המאה ה-12 לפנה"ס, כאחת הממלכות אשר נכבשו על ידי גויי הים ביחד עם ממלכת החתים, כרכמיש, אלשיה ומדינות נוספות, במשבר תקופת הברונזה המאוחרת. זה האזכור האחרון של ארזוה שנמצא במקורות.
מכתבי אל-עמארנה

מכתב א"ע 31 הוא מכתבו של אמנחותפ השלישי לתַרחוּנדַרַדוּ ועוסק בנישואים בין בתו של מלך ארזוה למלך מצרים. אמנחותפ שולח שליח שיראה את הבת, השליח הביא איתו מתנות זהב, בגדי פשתן, שמן, כיסאות מעץ הובנה ועוד. אמנחותפ מבקש שהמוהר יישלח אליו מידית. המכתב גם מציין ש”וארץ חַתֻשַׂ חרבה”. הוא מתייחס לעיר חתושש שהייתה בירת ממלכת החתים. ייתכן שאמנחותפ הכתיב את מכתבו לשליח, והוא תרגם את המכתב לחתית והשאיר העתק בארכיון המצרי.
מכתב א"ע 32 הוא תשובתו של תַרחוּנדַרַדוּ לאמנחותפ השלישי שבו הוא מאשר את ההסכם לקיום קשר דם, ומבקש שתמיד יכתוב אליו בחתית.
ראה, (באשר לכך) שכַּלבִּיַה  אמר לי דבר זה, "הבה נקיים קשר דם", בעניין זה אינני בוטח בכלביה, (למעשה) הוא אמר זאת, אולם (דבר) זה לא אושר בלוח. אם אמנם חפץ הנך בבתי (איך) לא אתן לך אותה? אני נותן אותה לך! עתה דאג שכלביה ישוב במהרה עם שליחי, והשב לי על לוח בעניין זה. לו נַבּוּ מלך החכמה, (ו)אִשתַנֻש של השער יגנו בחסדם על הסופר הקורא לוח זה, ושיחבקוך בזרועותיהם בחסד.
 אתה, הסופר, כתוב יפה אלי; יתר על כן, רשום את שמך. את הלוחות המובאים לכאן, תמיד כתוב חתית!
לקריאה נוספת

Hawkins, J. D. 1998. ‘Tarkasnawa King of Mira: Tarkendemos, Boğazköy Sealings, and Karabel.’ Anatolian Studies 48:1–31.
Hawkins, J. D. 2009. ‘The Arzawa letters in recent perspective.’ British Museum Studies in Ancient Egypt and Sudan 14:73–83.
Melchert, H. Craig (ed.) (2003). The Luwians. Leiden: Brill.
Singer, I. 2005. ‘On Luwians and Hittites.’ Bibliotheca Orientalis 62:430–51. (Review article of Melchert 2003).
Yakubovich, Ilya. (2010). Sociolinguistics of the Luwian Language. Leiden: Brill.
הערות שוליים

↑  על פי הכרונולוגיה הנמוכה
↑  Siro Igino Trevisanato. (2007). "The 'Hittite plague', an epidemic of tularemia and the first record of biological warfare". Medical hypotheses 69(6):1371-1374. PMID 17499936
↑  למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 99-97
↑  על פי ציפורה כוכבי רייני: כלב, שם חיבה שמי־מערבי
↑  למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 98
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012799073505171
אנטארקטיק (אונייה)

| --- | --- |

"אנטארקטיק" בנמל טרומסה, 1898
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ציידת לווייתנים וכלבי ים (1871–1897), אוניית מחקר גאוגרפי (1897–1903)
 דגל הצי:  נורווגיה נורווגיה, שוודיה שוודיה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Holmen, דראמן, נורווגיה
 הושקה:  1871, דראמן, נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1871–1903 (כ־32 שנים)
 אחריתה:  טבעה ב-12 בפברואר 1903
 מיקום:  63°50′00″S 57°00′00″W﻿ / ﻿63.833333333333°S 57°W﻿ / -63.833333333333; -57 
 מידות
 תפוסה:  260 טון נטו, 346 טון ברוטו
 אורך:  41.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  6 קשרים
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה בארק
 הנעה:  מפרשים ומנוע קיטור לעזר, הספק נומינלי 45 כוחות סוס
 צורת הנעה:  מדחף
 
אנטארקטיק (באנגלית: Antarctic הייתה אוניית מפרשים ומנוע שנבנתה בדראמן, נורווגיה בשנת 1871. האונייה שימשה בכמה משלחות מחקר לאזור הארקטי ולאנטארקטיקה במשך השנים 1903-1898. ב-1895 התבצעה הירידה הראשונה ליבשת אנטארקטיקה מאונייה זו.
האונייה

"אנטארקטיקה" הייתה אונייה תלת-תורנית, מצוידת במנוע קיטור. היא נבנתה במספנות הולמן בדראמן בשם "קאפ נור".
בתחילה שימשה "אנטארקטיק" לצייד כלבי-ים בסביבות סוולבארד, יאן מאיין וגרנלנד. בתקופה זו פיקד על האונייה גוליק ינסן ובין השאר שירת בה קאשטן בורשקרווינק.
בראשית שנות ה-90' של המאה ה-19 רצה איל הספנות סוונד פוין להרחיב את עסקיו לאוקיינוס האנטארקטי, וכיון שכך, היה עליו לרכוש אוניות כשירות. פוין רכש אפוא את "קאפ נור", הכניס בה תיקונים ושיפורים מקיפים ולאחר השלמתם, שינה את שמה ל"אנטארקטיק". משנת 1893 שייטה האונייה באוקיינוס האנטארקטי לצורך צייד לווייתנים.
בשנת 1897 רכש את האונייה אלפרד גבריאל נאטהורסט לצורך המשלחת שתכנן לסוולבארד. שוב נעשו בה תיקונים מקיפים לפני המשלחת בשנת 1898.
בשנת 1899 מכר נאטהורסט את האונייה לגאורג קארל אמדרופ למשלחת שלו אל מזרח גרנלנד.
בשנת 1900 מכר אמדרופ את "אנטארקטיק" לאוטו נורדנשלד, שהיה זקוק לאונייה למשלחת שלו לאנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

Bull, Henrik J. (1896). The cruise of the «Antarctic» to the South Polar regions. London: E. Arnold.
הערות שוליים

↑  Bull (1896), p. 26.
↑  A.G. Nathorst / Förra Delen, ”Två Somrar i Norra Ishafvet”. Stockholm, 1900. Digitized copy.
↑  Bull (1896).
↑  /nfba/0622.html
ארמצ'הו

ארמצ'הו (בגעז: አርማጭሆ) הוא אזור היסטורי בצפון מערב אתיופיה הגובל במערבו בסודאן, בצפונו בנחל דרמה, בדרומו בנהר העטברה ובנחל גוונג ובמזרחו בווגרה. שטחו מחולק כיום בין הנפות ארמצ'הו המערבית, ארמצ'הו המזרחית, ארמצ'הו עלית וארמצה'ו תחתית. האזור שוכן בין 2,500 ל-500 מטרים מעל פני הים ובו יערות רבים.
אוכלוסיית האזור מורכבת ברובה מאמהרים ולצדם מיעוט כמנתי החיים בעיקר בדרום מזרח.
בארמצה'ו חייתה קהילה יהודית גדולה עד לפני עלייתה לישראל. במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי גדעון. באזור היה נפוץ הכינוי כיילשה כלפי ביתא ישראל שהוא הלחם של הכינויים "כיילה" ו"פלאשה". במזרחו של האזור נמצא המחוז ההיסטורי ג'נפנקרה שבו שוכן מנזר הוֹהָארוֹאָה שהוא בין האתרים החשובים לביתא ישראל.
לקריאה נוספת

Frederick C. Gamst, "Armacəho" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Otto Harrassowitz Verlag, 2003, ISBN 3447047461, p. 342-343
Frederick C. Gamst, Travel and research in northwestern Ethiopia, Haile Sellassie I University, 1965
הערות שוליים

↑  James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168, p. 23
↑  Quirin, p. 13
↑  שושנה בן-דור, "המקומות הקדושים של יהודי אתיופיה", פעמים 22, תשמ"ה, עמ' 44
אסיאן

| --- | --- |
מראה הרכס מרייקיאוויק
מראה הרכס מרייקיאוויק
 מידע כללי
 גובה:  914 מטר
 מדינה:  איסלנד 
 מיקום:  דרום-מערב איסלנד
 קואורדינטות:  64°15′N 21°38′W﻿ / ﻿64.250°N 21.633°W﻿ / 64.250; -21.633
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאסיאן(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאסיאן
 
אסיאן או אסייה (באיסלנדית Esjan או Esja - הצורה הראשונה והמקובלת - "אסיאן" - היא ביידוע) הוא רכס הרים השוכן סמוך מצפון לעיר מוספלסבאיר, כעשרה ק"מ צפונית-מזרחית לרייקיאוויק, בירת איסלנד. צורתו של הרכס היא כשל אליפסה באורך של כ-20 ק"מ ממערב למזרח, וברוחב של כ-15 ק"מ מצפון לדרום, והוא תחום מצפון ומצפון-מערב על ידי פיורד קוואלפיירד'יר (Hvalfjörður), ומדרום-מערב על יד מפרץ קוטלאפיירד'יר (Kollafjörður) החוצץ בינו ובין הבירה. דרומית לו משתרע מישור מוספלסהייד'י (Mosfellsheiði) וממזרח הוא מגיע עד לטווח של כ-5 ק"מ מאגם ת'ינגווליר.
תחריט של רייקיאוויק והר אסיאן ב-1835
ההר הוא למעשה רכס הרים ממוצא געשי העשוי בזלת וטוף. הוא נוצר בסוף הפליוקן עם תחילת עידן הקרח. בתקופות החמות פרצה לבה ממעמקי האדמה, והתקררה תחת מעטה הקרח בתקופות הקרות. חלקו המערבי של הרכס הוא העתיק וגילו מוערך בכ-3.2 מיליון שנים, בעוד שהחלק המזרחי צעיר בהרבה והוא בן 1.8 מיליון שנה. חלקו המזרחי של הרכס מתאפיין באבן ריוליט המעניקה לו גוון בהיר אופייני.
ההר השוכן בקרבת רייקיאוויק חולש על נופה ונחשב ליעד תיירותי פופולרי בקרב מטיילים ומטפסי הרים, הן בין תושבי העיר והן בין תיירים.
אתם ראיתם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ש"י עגנון
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך הוצאה:  1959
 מספר עמודים:  581
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  2003
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-19-0616-2
 הספרייה הלאומית:  002350336, 001327126, 001034689, 001215958
אתם ראיתם הוא אנתולוגיה על מעמד הר סיני ומתן תורה, שליקט ש"י עגנון.
תוכן הספר

שם האנתולוגיה מבוסס על פסוק מן התורה המתאר את המעמד: ”אַתֶּם רְאִיתֶם כִּי מִן הַשָּׁמַיִם דִּבַּרְתִּי עִמָּכֶם”.
בפתח הספר כתב עגנון:
לא מתוך עינים רמות ולא מתוך רוח גבוהה קרבתי אל המלאכה לעשות ספר על מעמד הר סיני ומתן תורה, אלא לפי שדיברה בהם התורה בקצרה, וחיבור מיוחד על סדר המעשים לא מצאתי, לכך שמתי לבי לתור ולחקור מה משמיעים אותנו הכתובים ומה גילו בהם חכמים לענין מוקדם ומאוחר. לסוף לקחתי את נפשי בכפי והעליתי מקצת דבריהם על הכתב, לפרש לי ולאנשים שכמותי סדר הדברים היאך היו במעמד הקדוש הזה שלא היה כמותו לא לפניו ולא לאחריו. ואם כי כבד היה ממני הדבר תליתי בטחוני שאם יש צורך בו מן השמים יסייעוני
.
בכתיבת האנתולוגיה התבסס עגנון  בעיקר על המדרש, על ספר הזוהר ופירושו של הרב אשלג לספר, ועל ספרי ראשונים ואחרונים, ובהם הספרים: חומש תורה תמימה לרב ברוך הלוי אפשטיין, יפה עיניים לרבי אריה ליב יעלין, אוצר האגדה לרב משה דוד גרוס, ילקוט ראובני לרב אברהם ראובן הכהן סופר, ספר האגדה לחיים נחמן ביאליק, ועוד מאות ספרים נוספים. את המדרשים שבחר הביא עגנון תוך היצמדות מְרַבִּית ללשון ולסגנון המקוריים. האנתולוגיה כוללת ארבעה ספרים (בכרך אחד):
ספר ראשון: פרשת מתן תורה
ספר שני: עשרת הדיברות
ספר שלישי: על לוח לבך. עוסק בלוחות הברית, מעשה הארון הכרובים הפרוכת והכפורת, מניין המצוות, ומשה רבנו
ספר רביעי: על התורה. עוסק בפרשיות התורה קרי וכתיב, פיסוק טעמים, מסורת, וסיפורי התורה
על יצירת האנתולוגיה

עגנון החל לעבוד על הכנת האנתולוגיה בשנת תשי"ז-1957, והיא נועדה מלכתחילה כשי למו"ל ולפטרון שלו, שלמה זלמן שוקן, ליובלו ה-80 (שחל באותה שנה). הספר ראה אור שנתיים וחצי לאחר מכן - במהדורה שכללה רק את חלקו הראשון, והתפרסמה כמה שבועות לאחר פטירתו של שוקן. 
יתר שלושת חלקי האנתולוגיה נמצאו בעזבונו של עגנון, בתוך תיבה גדולה, שבה "נמצאו תיקים שהכילו עוטפנים רבים, מסודרים לפי סדר ראשי הפרקים, ובהם דפים ממקורות שונים, חלקם במכונת כתיבה, מתוקנים בכתב ידו של עגנון וחלקם טרם הועתקו". כתב היד נערך לדפוס בידי בתו וחתנו, אמונה וחיים יהודה ירון, ובשנת תשנ"ה יצאה לאור המהדורה השלמה של האנתולוגיה.
בראש המהדורה הראשונה, המהודרת, שיצאה לאור בתשי"ט נאמר "חיבר שמואל יוסף עגנון", אך בעקבות הצעתו של אברהם יעקב ברַוֶר, 
במכתב ששלח לעגנון, נאמר במהדורה הבאה "מסודרים על ידי שמואל יוסף עגנון", וכך מוצגת האנתולוגיה גם בגרסתה המלאה.
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק כ', פסוק כ"ב
↑  מתוך הקדמת הספר
↑  אמונה וחיים יהודה ירון, אחרית דבר לספר אתם ראיתם, הוצאת שוקן, תשנ"ה
↑  באתר הספרייה הלאומית
↑  אקדם - ידיעון האקדמיה ללשון העברית, תמוז תשע"ו
אמילי מואטי

אמילי חיה מואטי (נולדה ב-27 ביוני 1980) היא פוליטיקאית ישראלית, חברת כנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה. בנוסף, כיהנה בעברה גם בתפקיד סגנית יו"ר הכנסת, וכראש משלחת הכנסת למועצת אירופה.
כלת פרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת 2018.
ביוגרפיה

מואטי נולדה וגדלה בשכונת נאות שקד (אזורים) שבנתניה, הבכורה מבין שישה אחים, בת לאליהו, עולה מתוניס, ולמונה, ילידת ישראל ממוצא תוניסאי. היא גדלה בבית דתי, למדה בבית הספר הממלכתי-דתי רמב"ם שבעיר הולדתה, והחלה את לימודיה התיכוניים בכפר הנוער הדסה נעורים. בסוף כיתה י' נשרה בטרם עת מהתיכון, והחלה לעבוד.
לא שירתה בצה"ל, כשמייד לאחר הצו הראשון אחיה חלה בסרטן מסוג לוקמיה חריפה והיא עבדה לפרנסת המשפחה, שבאותם ימים שרדה מתרומות של מוטי זיסר וארגוני צדקה.[דרוש מקור]
למואטי תואר ראשון במדעי החברה והרוח מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
קריירה

בשנת 2003 עברה זמנית לפריז לצורך לימודים, שם עבדה בפסטיבל הקולנוע הישראלי והייתה חברה במספר פורומים שעסקו בתרבות יהודית והסברה ישראלית. בשלהי 2004 ריכזה את אירועי הזיכרון ליצחק רבין מטעם עמותת אמנות לעם, שפעלה ביישובי הפריפריה בישראל, ולאחר מכן שבה לפריז.
בשנת 2010 פתחה משרד יחסי ציבור בשם "המטבחון תקשורת" שעבד, בין היתר, עם מפלגת התנועה בראשות ציפי לבני, עמותת סלעית לנשים במעגל הזנות, עמותת כ"ן, מכון הערבה, האגודה לזכויות האזרח בישראל, ישראל יוזמת, ושגרירות צרפת בישראל.
מואטי ניהלה את תחום הדיגיטל במפלגת "התנועה" גם לאחר כניסתה של יושבת ראש המפלגה, לבני, למשרד המשפטים. שימשה כיועצת התקשורת של ראובן ריבלין במסגרת המהלך שלו לבחירתו לנשיאות ב-2014.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015, שימשה יועצת תקשורת במטה הבחירות לדוברי עברית של הרשימה המשותפת והייתה יועצת תקשורת למפלגת בל"ד. במרץ 2015, במהלך כנס ברמת גן, הותקפו מואטי וחברת הכנסת מטעם מפלגת בל"ד, חנין זועבי בידי פעילי ימין קיצוני ומואטי נזקקה לטיפול רפואי. והתוקף נידון לשלושה חודשי מאסר על תנאי ולקנס.
מואטי הייתה פרשנית פוליטית בתוכניות שונות, בהן יומן הערוץ הראשון ו"המטה" בערוץ 10, ופאנליסטית קבועה בתוכנית האקטואליה "שיחת היום" ברשת 13, בהגשת לוסי אהריש.
לקראת סוף 2016 הגישה שלושה חודשים את תוכנית הרדיו "שניים בשתיים" ברשת ב' לצד יהושע מור יוסף. בסוף אותה השנה הגישה ברשת ב' פינה בשם "השבוע שלי". מואטי כתבה טור קבוע בעיתון "הארץ", והייתה בעלת טור בירחון "ליברל". ב-3 במרץ 2017 הצטרפה למטה הפריימריז של חבר הכנסת עמר בר-לב, והצהירה שזהו קמפיין הבחירות האחרון שתשתתף בו כאישיות פוליטית.
בשנת 2017, במסגרת לימודי הוראה, השתתפה במיזם "ילדי אסירים" של הרשות לשיקום האסיר במהלכו ליוותה ילדי אסירים בתקופה שלפני שחרור האב מבית הסוהר.
ב-1 במאי 2018 יצא לאור ספרה הראשון "סימנים כחולים" בהוצאת "תכלת". הספר עוסק בצעירה בודדה שמנסה לברוח מהשוליים בהם מתנהלים חייה אך השוליים "מתנפלים" עליה באשר היא נמצאת. גיבורת הספר, איריס, נאנסת ורוצחת. בהמשך נמכרו זכויות ההסרטה של הספר במטרה להוציאו כסרט קולנוע. על ספר זה זכתה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת 2018.
קריירה > בפוליטיקה

בשנת 2011 התחילה את דרכה כפעילה פוליטית במטה של יושבת ראש "קדימה" ציפי לבני, איתה עבדה בהמשך כשזו הקימה את מפלגת "התנועה" (בן-זוגה של מואטי באותה עת, דניאל שק, שובץ במקום ה-18). בשנת 2013 ייסדה את רשימת "עיר ללא גבולות" שהתמודדה בבחירות למועצת עיריית תל אביב-יפו, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה והתפזרה לאחר הבחירות.
ב-7 ביולי 2018 הודיעה מואטי בתוכנית "פגוש את העיתונות" על התמודדותה בפריימריז של מפלגת העבודה ועל תמיכתה באבי גבאי. בהתמודדותה הביעו תמיכה פומבית אבי גבאי, אהוד ברק, סתיו שפיר, עמר בר-לב ומרב מיכאלי. היא הגיעה בפריימריז למקום 18, אך המפלגה זכתה ב-6 מנדטים ומואטי לא נכנסה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-23 הוצבה במקום ה-15 ברשימת העבודה-גשר-מרצ מטעם מרצ, אם כי הייתה אמורה להיות מוצבת מטעם מפלגת העבודה (במקום נמוך יותר). הרשימה זכתה ב-7 מנדטים. בבחירות המקדימות שנערכו לקראת הבחירות לכנסת ה-24 נבחרה למקום השלישי ברשימת העבודה, לאחר יו"ר המפלגה מרב מיכאלי ועמר בר-לב. המפלגה זכתה ב-7 מנדטים, ומואטי נבחרה לחברת כנסת.
קריירה > בפוליטיקה > בכנסת ה-24

ביום ההצבעה על הקמתה של ממשלת ישראל השלושים ושש שהתה מואטי באשפוז בשל סיבוך רפואי. בשל יחסי הכוחות הכמעט-שקולים בין התומכים בממשלה הנרקמת למתנגדים לה, הוסעה מואטי באמבולנס לכנסת כדי שתוכל להצביע במליאה.
במהלך כהונתה של הכנסת ה-24, הייתה מואטי חברה בוועדת החוץ והביטחון וועדת החינוך, התרבות והספורט. כהנה כיושבת ראש ועדת המשנה לשימור המורשת ותרבות העלייה מקום המדינה.
באוקטובר 2021 טסה לביקור באבו דאבי, נסיעה שמומנה על ידי ארגון זר ולא דווחה מראש כדרוש בחוק. הנסיעה דווחה רק לאחר שפורסמה בכלי התקשורת.
באוגוסט 2022 דורגה בפַּרלמטר של "שקוף" ונמצאה כאחת המובילים במספר ההצעות לסדר שאושרו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבלה 12,034 קולות ובזכות הבטחת השוויון המגדרי שהופעל בהרכבת הרשימה לכנסת, שובצה במקום ה-6 ברשימה המפלגה לכנסת. המפלגה זכתה ב-4 מנדטים, ומואטי לא נכנסה לכנסת.
קריירה > חיים אישיים

מנישואיה הראשונים, למואטי שתי בנות. היא נשואה בשנית לדניאל שק, שהיה שגריר ישראל בצרפת. מתגוררת בתל אביב.
עמדותיה

מואטי מחזיקה בתפיסת עולם סוציאל-דמוקרטית, ומגדירה את עצמה כשמאלנית ציונית. היא מתנגדת למדינה דו-לאומית ולתפיסת מדינת כל אזרחיה, ותומכת בתפיסת שתי מדינות לשני עמים. מואטי טוענת כי האינטרס הישראלי הוא להיפרד מהפלסטינים, על מנת לשמור על מדינת ישראל יהודית ודמוקרטית.
מואטי חברה ביוזמת ז'נבה ובארגון ישראל יוזמת, ומשנת 2014 היא חברת הנהלה בעמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל. במסגרת העמותה פעלה להקמת מרכזי מנהיגות בכל הארץ, לימדה באחדים מהם ובשנת 2018 השתתפה במשלחת ישראלית לאו"ם במסגרת חודש האישה.
לקריאה נוספת

תחיה ברק, אמילי מואטי: "שום יבחוש אשכנזי לא יגרום לי להרגיש רע", מגזין את, 6 בפברואר 2016
דורית שילה, ביקורת על "סימנים כחולים" מאת אמילי מואטי, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 30 במאי 2018
אמילי עמרוסי, הצל שלי ואני, באתר ישראל היום, 2 בינואר 2020
הערות שוליים

↑  תחיה ברק, אמילי מואטי: "שום יבחוש אשכנזי לא יגרום לי להרגיש רע", מגזין את, 6 בפברואר 2016
↑  לי-אור אברבך, ‏ולתפארת מדינת ישראל, באתר גלובס, 10 במרץ 2015
אביב הורביץ, ‏שטרית? לא אצלנו, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2014
↑  רויטל חובל וג'קי חוגי, כתבי אישום נגד תוקפי ח"כ חנין זועבי ודוברת הרשימה המשותפת, באתר הארץ, 4 במרץ 2015
↑  צפו בח"כ זועבי מותקפת בכנס בחירות: "יכול היה להיגמר ברצח", באתר וואלה, 3 במרץ 2015
↑  ת"פ (ת"א) 11823-03-15 פרקליטות מחוז תל אביב פלילי נ' עופר גולן, ניתן ב-21 במרץ 2016
↑  עדו בן פורת, "שניים בשתיים" - תכנית חדשה ברשת ב', באתר ערוץ 7, 6 ביוני 2016
 בועות: כבר לא "שניים בשתיים", באתר "ידיעות אחרונות", 5 בספטמבר 2016
↑  אמילי מואטי מגישה את "השבוע שלי" ברשת ב, באתר "יוטיוב"
↑  מאמרי אמילי מואטי, באתר "הארץ"
↑  רשימת הטורים של מואטי בירחון ליברל
↑  הודעה בחשבון הטוויטר של אמילי מואטי, 26 באוגוסט 2018.
↑  עיר ללא גבולות, באתר Google Sites
↑  אמילי מואטי: ״אתמודד לרשימת העבודה בכנסת הקרובה״, מתוך חשבון הטוויטר של "פגוש את העיתונות"
↑  עטרה גרמן, ‏אשת התקשורת משמאל תתמודד במפלגת 'העבודה', באתר "סרוגים", 7 ביולי 2018
↑  דני זקן, ‏הפריימריז במפלגת העבודה: עמר בר-לב זכה במקום השני, באתר גלובס, 1 בפברואר 2021
↑  תוצאות הבחירות לרשימת העבודה, באתר מפלגת העבודה, ‏פברואר 2021
↑  דפנה ליאל, ‏עקב בעיה רפואית: ח"כ אמילי מואטי הגיעה באמבולנס והצביעה בשכיבה בעד הממשלה, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2021
↑  מיכאל שמש, הקואליציה המעופפת: ח"כ מואטי טסה לאמירויות - מבלי לדווח כחוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 באוקטובר 2021
↑  עידן בנימין, מדד הצעות לסדר בכנסת ה-24: אחמד טיבי מוביל את הכנסת, באתר שקוף, ‏2022-08-09
↑  פוסט של אמילי מואטי ברשת החברתית פייסבוק, 14 בספטמבר 2020
↑  אריק בנדר, ‏בחירות 2019 - הכר את המועמד: אמילי מואטי שמתמודדת ברשימת מפלגת העבודה, באתר מעריב אונליין, 14 בינואר 2019
↑  שחר בן פורת, שמנת – הארץ, כשגדעון ואמילי נפגשו, באתר אקסטרה – בית המגזינים, ‏ינואר 2019
↑  ליאורה, מעריב סופהשבוע, RUN דנקר RUN, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2009
↑   ציוץ של אמילי מואטי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 28 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408751905171  GND: 1162462272  LCCN: n2020065118  VIAF: 4575153184550127100008   WorldCat (עם VIAF): 4575153184550127100008 
פאנל חברי כנסת מהמרכז ומהשמאל: אמילי מואטי (העבודה), רות וסרמן-לנדה (כחול לבן), מוסי רז (מרצ), רם בן ברק (יש עתיד), שרון קנטור (מנחה). גן שמואל, מרץ 2021
אריאל שולמן

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 2002 (בן 22) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו
 משקל:  עד 60 ק"ג
 
אריאל שולמן (נולד ב-13 בינואר 2002) הוא ג'ודוקא ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.