stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריליה סובייטוב סמרה
ספונסר ובעלות

| שנים | יצרנית תלבושות | שנים | ספונסרים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | גרמניה Uhlsport | 1993 | אוויה בנק |
| 1994—1999 | גרמניה אדידס | 1994 | אוויה בנק |
| 1994—1999 | גרמניה אדידס | 1995—1999 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2000—2001 | איטליה Lotto | 2000 | האלמנט הבסיסי בבעלות אולג דריפסקה |
| 2000—2001 | איטליה Lotto | 2001 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2002—2005 | בריטניה יומברו | 2002—2005 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2002—2005 | בריטניה יומברו | 2005 | מגאפון |
| 2006 | גרמניה אדידס | 2006 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2007—2008 | בריטניה יומברו | 2007 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2007—2008 | בריטניה יומברו | 2008 | רוסטכנולוגיות |
| 2009—2010 | ארצות הברית נייקי | 2009—2010 | רוסטכנולוגיות |
| 2011—2013 | בריטניה יומברו | 2011 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2011—2013 | בריטניה יומברו | 2011—2012 | וולגוספצ-סטרוי |
| 2011—2013 | בריטניה יומברו | 2012—2013 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2013—2018 | ארצות הברית נייקי | 2013—2017 | ללא ספונסר. מומנה על ידי ממשלת מחוז סמרה |
| 2013—2018 | ארצות הברית נייקי | 2017—2018 | חברת ההימורים לאון |
| 2018—ואילך | גרמניה Puma | 2018—ואילך | Parimatch |
קבוצת בת

קריליה מפעילה קבוצת בת בשם "קריליה סובייטוב-2" המהווה לקבוצת מילואים ומתמודדת בליגה המקצוענית.
תארים

אליפות רוסיה
מקום שלישי (1): 2004
הליגה הראשונה / ליגת המשנה הרוסית
זכייה (6): 1945, 1956, 1961, 1975, 1978, 2014/2015, 2020/2021
סגנות (1): 2017/18
הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי
גמר (4): 1952/1953, 1963/1964, 2003/2004, 2020/2021
אליפות רוסיה הסובייטית
זכייה (3): 1961, 1983, 1991
מקום שלישי (2): 1984, 1986
פרס ההתאחדות
מקום שלישי (1): 1952
גביע הפרוגרס
זכייה (1): 1976 (סתיו)
הערות שוליים

↑  Самарская область сократила бюджет «Крыльев Советов» до 600 млн рублей. Почти в два раза. https://www.sports.ru/. sports.ru (8.2.2021)
↑  "Оренбург" и "Крылья Советов" вернулись в российскую в премьер-лигу, Vesti.ru
↑  «Крылья Советов» стали победителями Олимп-ФНЛ!
↑  «Крылья» бьют рекорды: 10:0 (крупнейшая победа в истории Кубка) и голы Пиняева (автор самого молодого дубля)
↑  אצטדיון מטאלורג באתר הקבוצה
↑  «Крылья Советов»-«Томь», 3 тур ЧР-2005
↑  «Крылья Советов»-«Рубин», 7 тур ЧР-2011/12
↑  ЗАО «Волгоспецстрой» — титульный спонсор ПФК «Крылья Советов»
↑  «Крылья» будут играть в наступающем сезоне в форме от Nike
↑  "БК ЛЕОН – официальный партнер ПФК «Крылья Советов»". www.KC-CAMAPA.ru (ברוסית). נבדק ב-2017-04-23.
↑  "Игорь Поваров: Вступаем в новый сезон с новым стадионом и новыми партнерами". www.KC-CAMAPA.ru (ברוסית). נבדק ב-2018-07-13.
↑  "Букмекерская компания Parimatch – титульный партнер ПФК "Крылья Советов"". www.KC-CAMAPA.ru (ברוסית). נבדק ב-2018-07-18.
רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים

ערך זה עוסק במחזה מאת טום סטופארד. אם התכוונתם לסרט המבוסס על המחזה, ראו .
| --- | --- |
 כתיבה:  טום סטופארד 
 מבוסס על:  המלט 
 סוגה:  קומדיה טראגית 
 הצגת בכורה:  24 באוגוסט 1966 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס טוני למחזה הטוב ביותר, Tony Award for Best Scenic Design, Tony Award for Best Costume Design 
 
מארק איווניר, יבגניה דודינה ודרור קרן בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", תיאטרון גשר
"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", גשר
"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", גשר
"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", גשר
"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", גשר
רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (באנגלית: Rosencrantz and Guildenstern Are Dead) הוא מחזה מאת טום סטופארד, שהועלה לראשונה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1966. רוזנקרנץ וגילדנשטרן הם שתי דמויות שוליות במחזה "המלט" מאת שייקספיר, שסטופארד הפך לדמויות ראשיות, הנעות בעולם שגבולותיו הם גבולות מחזהו של שייקספיר, כאשר דמויות ראשיות ב"המלט" ממלאות את תפקידן במסגרת מחזהו של סטופארד. כאשר אינם שותפים בעלילה השייקספירית דנים רוזנקרנץ וגילדנשטרן בינם לבין עצמם ומעלים סוגיות קיומיות ברוח תיאטרון האבסורד והאקזיסטנציאליזם ובפרט ברוח המחזה "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט. בנקודות מסוימות במחזה, מבצעים רוזנקרנץ וגילדנשטרן דיאלוגים ומונולוגים כדמות מראה מעוותת לתמונות המועלות בקו הזמן המקביל על ידי דמויות מ"המלט" (למשל דמות-מראה של המונולוג "להיות, או לא להיות").
כותרת המחזה לקוחה מתוך אחת השורות האחרונות במחזה המלט (מערכה 5, תמונה 2), בה מדווח על מותם של רוזנקרנץ וגילדנשטרן, שנשלחו אל מותם על ידי המלט, שמת אף הוא בסוף אותה תמונה.
קווים מרכזיים במחזה

עלילת המחזה עוקבת אחר עלילת "המלט" ומציגה, כביכול, את "צידה השני". עלילותיהם של רוזנקרנץ וגילדנשטרן, שכל הידוע עליהם מתוך מחזהו של שייקספיר הוא שהיו חבריו ללימודים, רוויות בעיקר דיאלוגים משעשעים ואבסורדיים, הרומזים לסוגיות בפילוסופיה ובתורת התיאטרון.
המחזה פותח בפגישתם של רוזנקרנץ וגילדנשטרן עם להקת תיאטרון נודד. הם זומנו להגיע אל הארמון, אך אינם יודעים מדוע. גם אירועים שקרו להם לפני נקודה זו אינם זכורים להם והם אף אינם בטוחים מיהו רוזנקרנץ ומיהו גילדנשטרן. כבר בתמונה הראשונה מופיע דיון במוטיב האקראיות, השניים משחקים בהטלת מטבע, אך המטבע נופל תמיד על אותו צד, עץ. 90 פעם המטבע נופל על אותו צד. עובדה זו מרמזת לכך שהחברים נמצאים בעולם בו אין אקראיות ואין להם בחירה טבעית. מרגע שזומנו לארמון הם נמצאים על מסלול דטרמיניסטי (הכרחי), המוביל, בסופו של דבר, למותם.
רוזנקרנץ וגילדנשטרן נפגשים מספר פעמים עם שחקני התיאטרון הנודד, שהוזמנו אף הם לארמון על ידי המלט על מנת להציג את ה"מחזה בתוך מחזה", "רצח גונזאגה", בפני המלך קלאודיוס והמלכה גרטרוד, שתפקידו לחשוף את רוצחו האמיתי של המלט-האב. שיחותיהם עם השחקן הראשי של הלהקה ממשיכות את דיוניו של שייקספיר בנושא המשחק בתיאטרון, כפי שהם מובאים ב"המלט" בשיחותיהם של המלט ופולוניוס עם השחקנים.
הפקות > הפקות בכורה

המחזה החל ב-1964 בתור מחזה במערכה אחת בשם "רוזנקרנץ וגילדנשטרן פוגשים את המלך ליר", המחזה הורחב והועלה בבכורה בפסטיבל אדינבורו. בכורת המחזה בלונדון הייתה בתיאטרון אולד ויק ב-11 באפריל 1967 בביצוע הלהקה השייקספירית המלכותית.
מאז 9 באוקטובר ולמשך כשנה, הוצג המחזה בברודוויי, ניו יורק. המחזה היה מועמד לשמונה פרסי טוני (בהם לבמאי דרק גולבי, שביים את ההצגה גם בלונדון) וזכה בארבעה: עבור המחזה הטוב ביותר, עיצוב במה ותלבושות והפקה.
הפקות > בישראל

בשנת 1968 קבע העיתונאי אורי קיסרי, בעקבות הצגת המחזה בפריז וכשלונו שם ש"אין לנו עדיין קהל לצורך טקסט תיאטרלי כה רציני, מזוקק, מקורי וכבד דוגמת הטקסט של סטופארד ולעת עתה יש לוותר על נוסחה ישראלית למחזה הנדון".
ב-1978 הוצג המחזה בתיאטרון החאן הירושלמי, בתרגומו של ט. כרמי, בבימויו של דוד זידנר ועם השחקנים משה אוסם, אהרן אלמוג, מרגלית אלמוג, משה בקר, אבינועם מור חיים, אבי פניני וספי ריבלין.
המחזה היה הפקתו הראשונה של תיאטרון גשר, ובבימויו של יבגני אריה. ההצגה הוצגה כולה ברוסית עם תרגום סימולטני לעברית. ההצגה הועלתה לראשונה ב-21 באפריל 1991 באולם "הבימרתף", מיד בתום מלחמת המפרץ. ההצגה נבחרה לייצג את התיאטרון הישראלי בניו יורק, בינואר 1992. ההצגה הוצגה גם בעברית.
ב-2007 הוצג המחזה בתיאטרון הקאמרי בתרגומה ובבימויה של יעל רונן ובעיצובה של רות דר עם יניב ביטון כרוזנקרנץ, יואב לוי כגילדנשטרן ורמי ברוך בתפקיד השחקן.
ב-2022 הועלה המחזה בתיאטרון גשר בשנית, עם פטירתו של יבגני אריה (בימוי על פי יבגני אריה: עמית אפשטיין, עם עידו מוסרי כרוזנקרנץ, ואלון פרידמן כגילדנשטרן ודורון תבורי בתפקיד השחקן).
הפקות > סרט קולנוע

ב-1990 הופק סרט קולנוע באותו שם לפי המחזה. התסריט נכתב על ידי טום סטופארד עצמו, שאף ביים את הסרט, תוך נאמנות לטקסט המחזה. בסרט מככבים גארי אולדמן כרוזנקרנץ וטים רות' כגילדנשטרן, ריצ'רד דרייפוס בתפקיד השחקן, איאן גלן בתפקיד המלט ואיאן ריצ'רדסון בתפקיד פולוניוס.
לקריאה נוספת

טום סטופארד, רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים, עברית: ט. כרמי, דביר 1990. מבוא מאת אברהם עוז.
הערות שוליים

↑  דן לחמן, רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים בקאמרי
↑  אורי קיסרי, רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים, מעריב, 19 בינואר 1968
↑  (מודעה), תיאטרון החאן מציג, מעריב, 5 במאי 1978
↑  חוה נובק, אחרי בכורה -רוזנקרנץ וגילדנשטרן ־ גסיסה ארוכה, דבר, 8 במאי 1978
↑  שוש אביגל, "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", מחזה מרובה בפעלולי לשון של טום סטופארד, חדשות, 19 ביוני 1992
↑  תיאטרון גשר: היסטוריה
↑  מאיר שניצר, ההזדמנות הגדולה של רוזנקדנץ וגילדנשטרן, חדשות, 1 בנובמבר 1991
| פרס טוני למחזה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1975−1948 | מר רוברטס (1948) • מותו של סוכן (1949) • מסיבת הקוקטייל (1950) • השושנה המקועקעת (1951) • ‏The Fourposter‏ (1952) • ציד המכשפות (1953) • בית התה של ירח אוגוסט (1954) • שעות גורליות (1955) • יומנה של אנה פרנק (1956) • מסע ארוך אל תוך הלילה (1957) • זריחה בקמפובלו (1958) • ‏J.B.‏ (1959) • עושת הנפלאות (1960) • בקט (1961) • אדם לכל עת (1962) • מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1963) • לותר (1964) • הנושא היה שושנים (1965) • מארה סאד (1966) • הביתה (1967) • רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (1968) • התקווה הלבנה הגדולה (1969) • ‏Borstal Boy‏ (1970) • ‏Sleuth‏ (1971) • ‏Sticks and Bones‏ (1972) • שנת האליפות ההיא (1973) • ‏The River Niger‏ (1974) • אקווס (1975) |  |
| 2000−1976 | ‏Travesties‏ (1976) • תיבת הצללים (1977) • דה (1978) • איש הפיל (1979) • ילדים חורגים לאלוהים (1980) • אמדאוס (1981) • חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (1982) • סיפור אהבה בשלושה פרקים (1983) • הדבר האמיתי (1984) • טירונות בלוז (1985) • אני לא רפפורט (1986) • גדרות (1987) • מ. באטרפליי (1988) • היידי, יומן חיים (1989) • ענבי זעם (1990) • אבודים ביונקרס (1991) • רוקדים בלונאסה (1992) • מלאכים באמריקה: המילניום מגיע (1993) • מלאכים באמריקה: פרסטרויקה (1994) • ‏אהבה! אומץ! חמלה!‏ (1995) • מאסטר קלאס (1996) • ‏The Last Night of Ballyhoo‏ (1997) • אמנות  (1998) • ‏Side Man‏ (1999) • קופנהגן (2000) |  |
| 2001 ואילך | הוכחה (2001) • העז, או מי זאת סילביה? (2002) • ‏Take Me Out‏ (2003) • אני אשתי של עצמי (2004) • ספק: משל (2005) • נערי ההיסטוריה (2006) • חוף אוטופיה (2007) • אוגוסט: מחוז אוסייג' (2008) • אלוהי הקטל (2009) • אדום (2010) • סוס מלחמה (2011) • קלייבורן פארק (2012) • וניה, סוניה, מאשה ושפיץ (2013) • לאורך כל הדרך (2014) • המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה (2015) • בני האדם (2016) • אוסלו (2017) • הארי פוטר והילד המקולל (2018) • ‏The Ferryman‏ (2019) • הירושה (2021) • טרילוגיית ליהמן (2022) • לאופולד-שטאט (2023) ‏•‏‏ Stereophonic ‏(2024) |  |
ריפוי בעיסוק בתחום בריאות הנפש

ריפּוי בעיסוק הוא מקצוע טיפולי-שיקומי-חינוכי, שמטרתו לספק לאדם כלים ומיומנויות אשר יאפשרו לו להתמודד עם דרישות החיים. המקצוע מתמקד במגוון עיסוקים המתבצעים על ידי אנשים בכל הגילאים ובקידום מעורבות בעיסוק על מנת לאפשר השתתפות במארג החיים. השתתפות זו כוללת: פעילויות יומיום בסיסיות (כגון לבוש, אכילה ורחצה), פעילויות יומיום אינסטרומנטליות (כגון ניהול תקציב ושימוש בתחבורה הציבורית) לימודים, עבודה, משחק, פנאי והשתתפות חברתית.
מקצוע הריפוי בעיסוק תופס את התפקוד וההשתתפות בעיסוקים כאינטראקציה בין מיומנויות האדם, מאפייני העיסוק ומאפייני הסביבה. מרפאים בעיסוק ממלאים כיום תפקידי מפתח בתהליכי האבחון, הטיפול, והשיקום בקרב אוכלוסיות מגוונות, ופעילים במגוון מסגרות במערכות הבריאות, החינוך והרווחה בהתאם לתחומי התמחותם.
אחד התחומים בהם פועלים מרפאים בעיסוק הוא תחום בריאות הנפש. את תחילת הטיפול בריפוי בעיסוק בתחום בריאות הנפש, נהוג לייחס לתקופה בה נוסד מקצוע הריפוי בעיסוק, בתחילת המאה ה-19. למעשה, מקצוע הריפוי בעיסוק צמח מתוך בריאות הנפש, מתוך מהפכת הטיפול ההומני בפסיכיאטריה. המקצוע התפתח מתוך ההבנה כי השתתפות בעיסוקים משמעותיים תורמת לבריאות האדם ולאיכות חייו.
מחלות נפש הן גורם מרכזי למוגבלות בעולם ויש ראיות לכך שהתערבות בריפוי בעיסוק משפרת את התפקוד בקהילה עבור המתמודדים עם מחלת נפש חמורה. מרפאים בעיסוק מטפלים במטופלים המתמודדים עם מגוון אבחנות פסיכיאטריות: סכיזופרניה והפרעות פסיכוטיות אחרות, הפרעות אפקטיביות, הפרעות חרדה (כולל הפרעה טורדנית כפייתית והפרעת דחק פוסט טראומטית), הפרעות אישיות והפרעות התפתחותיות כגון אוטיזם, הפרעות קשב וריכוז והפרעות למידה.
ריפוי בעיסוק באשפוז

תרומתו הייחודית של מקצוע הריפוי בעיסוק במהלך אשפוז היא מתן טיפול ממוקד עיסוק על פי גישות תפקודיות קוגניטיביות והתנהגותית במטרה לקדם השתתפות במגוון רחב של עיסוקים ובכך לקדם בריאות והחלמה.
שירותי ריפוי בעיסוק ניתנים בכל מסגרות האשפוז בארץ, לאורך כל מעגל החיים, ממחלקות ילדים ונוער פסיכיאטריות עד למחלקות פסיכו גריאטריות. במרכז לבריאות הנפש "באר יעקב" השירות ניתן גם במעון לניצולי שואה.
מבחינה טיפולית, תפקידו העיקרי של מקצוע הריפוי בעיסוק בבתי החולים הפסיכיאטריים הוא מתן סיוע לאנשים בזיהוי ובהגדרה של קשיים עיסוקיים – תפקודיים, באיתור הגורמים המפריעים בהשתתפות בעיסוקים משמעותיים, ובמציאת פתרונות מותאמים אישית. הטיפול כולל תמיכה סביבתית סמוך לשחרור במטרה לקדם את התפקוד היומיומי תוך מתן מידע על שירותים ומשאבים זמינים בקהילה. הדבר נעשה באמצעות הערכה וטיפול פרטני, באמצעות קבוצות טיפוליות ממוקדות ובאמצעות בניית תוכנית שחרור מותאמת אישית. כיוון שבאשפוז תקופת השהות של המטופל היא מוגבלת, ההערכה והטיפול מתרחשים במקביל ולרוב במסגרת קבוצתית, הקבוצה מאפשרת להעביר מידע ולנהל דיון מובנה בין המשתתפים ובכך לעזור להם ליישם מידע וללמוד זה מזה.
בנוסף, מרפאות בעיסוק מהוות חלק בלתי נפרד מהעבודה הרב-מקצועית של צוותים פסיכיאטריים ותורמות את הידע אודות תפקוד ועיסוקים, גורמים מעכבים או מאפשרים, דרכים לקידום ההשתתפות בעיסוקים והשלכות של צמצום בעיסוקים. כל זאת על מנת לקדם תהליכי טיפול ושיקום של אנשים עם הפרעות פסיכיאטריות.
ריפוי בעיסוק בקהילה

מאז ראשית שנות ה-80 חל שינוי משמעותי במדיניות הטיפול הניתן לאנשים המתמודדים עם הפרעה נפשית, ומוקד הטיפול החל לעבור בהדרגה מהאשפוז לקהילה. כיום, בנוסף לשירותים שמעניקים המרפאים בעיסוק למסגרות אשפוז, הם מספקים שירות גם למסגרות בקהילה, כגון מרכזים קהילתיים לבריאות הנפש, מקלטים לנשים מוכות ולחסרי בית ובתי אבות.
יסודותיו הפילוסופיים של מקצוע הריפוי בעיסוק שואפים לשיפור השתתפותו של האדם בעיסוקים על כל מרכיביהם באופן שיאפשר לו להיות מעורב במארג החיים. תפיסה זו עולה בקנה אחד עם עקרונות השיקום וההחלמה שהתפתחו בארבעים השנים האחרונות בעולם, העוסקים גם הם בחיפוש וביצירת תפקיד משמעותי לאדם.
כחלק מתפיסת השיקום והחלמה בבריאות הנפש, מרפאים בעיסוק מהווים כיום חלק בלתי נפרד גם ממערך השיקום בבריאות הנפש והם מוגדרים על פי תקנות ונוהלי חוק השיקום (התש"ס, 2000). בכל מגוון התחומים: דיור, תעסוקה, ליווי משפחות ופנאי. כמו כן במגוון תפקידים הכוללים גם ניהול, הדרכה ופיקוח.
כלי אבחון והערכה

נעשה שימוש באבחונים סטנדרטים מהמתקדמים בתחום לשם קבלת המידע הבא:
גורמי אדם: תפקודים קוגניטיביים, רגשיים ותקשורתיים.
סביבה: פיזית, חברתית, תרבותית או ווירטואלית.
מרכיבי העיסוק: ניתוח עיסוקים ובחירת עיסוקים המתאימים ליכולות האדם.
בחינת הביצוע העיסוקי: הדרך בה אדם מבצע את הפעילות.
תהליך ההתערבות בריפוי בעיסוק

הערכה תפקודית – אבחונים, שאלונים ותצפיות.
טיפולים פרטניים בריפוי בעיסוק.
קבוצות בעלות אוריינטציה תפקודית שיקומית כמו קבוצת מטבח, קבוצת הכנה לעבודה, קבוצת כישורי חיים ועוד.
הדרכת בני משפחה.
ליווי בשיקום- כולל הפנייה לוועדות שיקום והשמה בשירותי השיקום בקהילה.
ניהול מקרים (case management).
גישות ומודלים בטיפול

בטיפול בריפוי בעיסוק בבריאות הנפש, נעשה שימוש במגוון גישות:
גישת ההחלמה –גישה המדגישה ותומכת בפוטנציאל של כל אדם להחלים. החלמה נתפשת כמסע אישי העשוי לערב פיתוח תקווה, בסיס בטוח ותחושה של עצמי, יצירת מערכות יחסים תומכות, העצמה, שייכות חברתית, מיומנויות התמודדות ומשמעות.
גישה נרטיבית- גישה הבנויה על עקרונות של כבוד לאדם וצדק חברתי ופועלת באופן שיתופי המדגיש ומעצים את יכולת הבחירה של האדם.
גישת הלקוח במרכז- גישה שמובילה את הלקוח לפתח או להשתמש במקורות שיאפשרו ביצוע מוצלח של עיסוקים חיוניים ומשמעותיים. הלקוח יודע מה הוא רוצה מהטיפול ומה הוא צריך כדי להגיע לרמה רצויה של ביצוע עיסוקי, ובטיפול מתמקדים מאוד בלקוח.
המודל האקולוגי- מודל המתמקד במגוון התנאים והמצבים המשפיעים על הביצוע העיסוקי.
מודל PEOP- מתאפיין בשאיפה לשיפור הביצוע היומיומי בעיסוקים החיוניים של אנשים, ארגונים, אוכלוסיות והשיתוף המשמעותי שלהם בסביבתם.
MOHO- מודל תאורטי המסייע להבין כיצד בני אדם לומדים, רוכשים ומקיימים את דפוסי העיסוק לאורך החיים לצד מעורבות בפעילויות פיזיות, קוגניטיביות וחברתיות.
גישה פסיכו-דינמית- גישה המתחקה אחר עברו של המטופל, כדי לגלות קונפליקטים מהעבר המשפיעים על תפקודו בהווה.
גישה קוגניטיבית- דינמית- גישה היוצאת מתוך האמונה שאדם יכול ללמוד תמיד ולהשתנות תמיד, אם יתנסה בלמידה מתווכת.
גישה קוגניטיבית-התנהגותית – גישה תפקודית שבבסיסה שינוי החשיבה של האדם כדי לשנות התנהגות הנדרשת לתפקוד תקין.
גישה קוגניטיבית-רכישתית- גישה התנהגותית, הדוגלת בהעברה: ללמד את המטופל התנהגויות ותפקודי יומיום.
מודל הרמות הקוגניטיביות –גישה המאמינה כי ניתן לשפר את התפקוד גם ללא תיקון המבנים המוחיים, בעזרת פיצוי על ידי שינוי והתאמת הסביבה לאדם.
מטרות הטיפול

מטרות ההתערבות בריפוי בעיסוק בתחום בריאות הנפש כוללות סיוע למטופלים לרכוש ולשמר את המיומנויות הבאות הנדרשות כדי לטפל בעצמם ובאחרים:
לקריאה נוספת

הדס לידור, נ. פלט אלטיט, ת. ווקס, ס. (2012). ריפוי בעיסוק במערך השיקום בבריאות הנפש-תהליכי למידה וצמיחה, IJOT, 21, 2.
American Occupational Therapy Association.(2012). Occupational therapy practice guidelines for adults with serious mental illness. Bethesda, MD: AOTA Press.
Brown, C., &Stoffel, V. (2011).Occupational therapy in mental health: A vision for participation. Philadelphia: F. A. Davis.
Krupa, T., Woodside, H., &Pocock, K. (2010).Activity and social participation in the period following a first episode of psychosis and implications for occupational therapy.British Journal of Occupational Therapy, 73, 13–20.
Krupa, T., Fossei, E., Antony, W., & Brown, C. (2009). Doing daily life: How occupational therapy can inform psychiatric rehabilitation practice. Psychiatric Rehabilitation Journal, 32 (3), 155–16.
Lloyd, C., & Williams, P. L. (2010). Occupational therapy in the modern adult acute mental health setting: a review of current practice. International Journal of Therapy and Rehabilitation, 17 (9), 483-493.
Mahaffey, L., &Holmquist, B. (2011).Hospital-based mentalhealth care. In C. Brown & V. C.Stoffel (Eds.),Occupational therapy in mental health: A vision for participation, 582–594. Philadelphia: F. A. Davis.
Paterson, C. F. (2008). A short history of occupational therapy in psychiatry.Occupational therapy in mental health, Edinburgh, 3-14.
Scheinholtz, M. (2010).Occupational therapy in mental health: Considerations for advanced practice. Bethesda, MD: AOTA Press.
שונסי פיץ' קליבלנד

שונסי פיץ' קליבלנד (באנגלית: Chauncey Fitch Cleveland; 16 בפברואר 1799 –  6 ביוני 1887) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ומושל קונטיקט ה-31.
ביוגרפיה

קליבלנד נולד ב-16 בפברואר 1799 בקנטרברי, קונטיקט. הוא למד ב"בתי הספר המשותפים", המכונים כעת "בתי ספר ציבוריים". הוא החל ללמוד בגיל 15, עד גיל עשרים. באותה עת הוא גם למד לימודי משפטים ובשנת 1819 עבר את בחינות ההסמכה של לשכת עורכי הדין, ופתח משרד בהמפטון, קונטיקט.
בשנת 1921 הוא נשא לאישה את דיאנטה הובי (1800–1867) ולאחר מותה, נישא בשנית להלנה קורנליה ליכטפילד.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

קליבלנד החל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת -1826 כאשר נבחר לראשונה לבית הנבחרים של קונטיקט. הוא שירת 8 שנים לא רצופות בין 1826 ל-1848. וגם 1826 עד 1829, 1832, 1835, 1836, 1838, 1847 ו 1848.
בשנת 1836 ו-1838 הוא שימש כיושב ראש הבית.
חזר לכהן בבית הנבחרים בשנים 1863 ו-1866. בתקופה שבין 1826 ל-1848 שימש קליבלנד כפרקליט מדינת קונטיקט (1832) ונציב הבנק הממלכתי (1838). בשנת 1842 נבחר קליבלנד כמושל קונטיקט והוא כיהן שתי קדנציות עד 1844.
בשנת 1848 נבחר קליבלנד בפעם הראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן שתי תקופות בבית עד 1853.
ב-1854 נוסדה המפלגה הרפובליקנית על ידי עורכי דין שפעלו נגד העבדות, קליבלנד תמך מלכתחילה במפלגה ונבחר כנציג ב-1856 ו-1860 לשתי הוועידות לאומיות של המפלגה.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, קליבלנד היה חלק מ"קונגרס השלום", שהתקיים בוושינגטון. המטרה הייתה למצוא פתרונות חלופיים למלחמת האזרחים לפני שהתחילה.
קליבלנד נבחר שוב לבית הנבחרים בשנים 1863 ו-1866 ושימש כיו"ר התקופה הראשונה.
בשנת 1867, קליבלנד פרש מפעילות ציבורית. הוא עסק בתחומים חקלאיים כמשלח יד, והמשיך לעסוק בתחום המשפט עד לפטירתו ב -6 ביוני 1887.
ביוגרפיה > פעילותו כבונה חופשי

קליבלנד הצטרף למסדר הבונים החופשים בשנת 1821 היה חבר בלשכת "כוכב המזרח" מספר 44 בווינדהאם, קונטיקט, ושימש שם במספר משרות.
הוא נקבר בבית הקברות South Cemetery בהמפטון, קונטיקט.
הערות שוליים

↑  Cleveland, Chauncey Fitch (1799-1887), The Political Graveyard. Retrieved 30 November 2012
↑  Chauncey Fitch Cleveland, Find a Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288656005171  GND: 1198518588  LCCN: nr90013664  SNAC: w64q9f4w  US Congress: C000511  VIAF: 66317686   WorldCat (עם VIAF): 66317686
שדה המחלקה של הילברט

שדה המחלקה של הילברט  H(K), עבור שדה מספרים נתון  K, הוא ההרחבה האבלית הלא מסועפת הגדולה ביותר, חבורת גלואה של ההרחבה איזומורפית לחבורת המחלקות של  K ובפרט דרגת ההרחבה היא מספר המחלקה (class number).
בהקשר הזה, שדה המחלקה לא רק לא מסועף במקומות הסופיים (האידיאלים הראשונים של חוג השלמים) אלא גם במקומות האינסופיים. כלומר, כל שיכון ממשי (שיכון של  K ב  \mathbb {R} ) ממשיך לשיכון ממשי של  H(K) (ולא שיכון מרוכב).
הגדרה

יהי  K שדה מספרים (הרחבה מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים  \mathbb {Q} ). שדה המחלקה של הילברט  E=H(K) הוא הרחבת גלואה האבלית הלא-מסועפת המקסימלית של  K.
דוגמאות

{\mathcal {O}}_{K} הוא תחום ראשי אם ורק אם  H(K)=K, כי במקרה ש  {\mathcal {O}}_{K} הוא תחום ראשי חבורת מחלקות האידיאלים היא טריוואלית ולכן שדה המחלקה הוא  K.
כדי לראות מדוע חייבים להסתכל על ההסתעפות גם במקומות האינסופיים, הסתכל על השדה  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}}). שדה זה הוא בעל מספר מחלקה 1 ולכן שדה המחלקה שלו הוא הוא, אבל ההרחבה  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}},i)/\mathbb {Q} ({\sqrt {3}}) לא מסועפת בכל האידיאלים הראשוניים. זה אינו סותר את המקסימיליות של שדה המחלקה של הילברט שכן ההרחבה  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}},i)/\mathbb {Q} ({\sqrt {3}}) מסתעפת בראשוניים האינסופיים של  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}}) שכן יש ל  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}}) שיכון ממשי שאין דרך להמשיך אותו לשיכון ממשי של  \mathbb {Q} ({\sqrt {3}},i).
תכונות

ההרחבה  H(K)/K היא הרחבת גלואה מממד סופי של  K ומקיימת  \left[H(K):K\right]=|\mathrm {Cl} _{K}|=h_{K} כאשר  \mathrm {Cl} _{k} היא חבורת מחלקות האידיאלים (class group) של  K (חבורה זו מורכבת ממחלקות השקילות של אידיאלים בחוג השלמים של  K, עם יחס השקילות שאידיאלים  A ו- B שקולים אם הם שווים עד כדי כפל באידיאלים ראשיים:  A\sim B\iff \exists x,y\in {\mathcal {O}}_{K}:(x)A=(y)B).
חבורת מחלקות האידיאלים איזומורפית לחבורת גלואה של ההרחבה:  \mathrm {Gal} \left(H(K)/K\right)\cong \mathrm {Cl} _{K}.
כל אידיאל ב- {\mathcal {O}}_{K} הוא אידיאל ראשי ב- {\mathcal {O}}_{H(K)}.
כל אידיאל ראשוני  P ב- {\mathcal {O}}_{K} מתפרק למכפלה של  h_{K}/f אידיאלים ראשוניים ב- {\mathcal {O}}_{H(K)} כאשר  f הוא הסדר של  [P] בחבורת מחלקות האידיאלים  \mathrm {Cl} _{K}.
רנה פרבאל

רנה גרסיה פרבאל (בצרפתית: René Garcia Préval, בקריאולית האיטית, ‏ 17 בינואר 1943 - 3 במרץ 2017) היה מדינאי ופוליטיקאי מהאיטי, אגרונום בהכשרתו, שכיהן פעמיים כנשיא של רפובליקת האיטי: בין השנים 1996 ו-2001 ובין השנים 2006 ו-2011. בין פברואר 1991 לאוקטובר של שנה זו כיהן כראש הממשלה של האיטי.
פרבאל היה ראש המדינה השני מאז הכרזת עצמאות האיטי שנבחר בבחירות דמוקרטיות, הראשון מאז קבלת העצמאות שכיהן בתפקידו קדנציה מלאה, הראשון שנבחר לשתי קדנציות לא רצופות, הראשון שמסר את תפקידו ללא כל התנגדות מצידו, וראש הממשלה הראשון שנבחר לתפקיד נשיא המדינה.
תקופתו השנייה כנשיא זכורה כתקופה בה הייתה עלייה בחטיפות, מלחמות כנופיות, מהומות על רקע עליית מחירי המזון, וסופות טרופיות שגרמו להצפות נרחבות ולמות רבים. בשנת 2010 בענת כהונתו כנשיא התרחשה במדינה רעידת אדמה חזקה שגרמה למעל 230,000 הרוגים ולהרס רב.
ביוגרפיה

פרבאל נולד במרמלד. למד ארגונומיה בגמבלו ולוון בבלגיה והנדסה גיאותרמית באוניברסיטת פיזה שבאיטליה.
בשנת 1970 עזב לניו יורק ועבד שם כמלצר וכשליח. חמש שנים לאחר מכן חזר להאיטי. בשנת 1988 פתח מאפייה בפורט-או-פרנס.
לאחר בחירתו של אריסטיד לנשיא בשנת 1990, כיהן פרבאל כראש ממשלתו מ-13 בפברואר עד 11 באוקטובר 1991. לאחר שהודח אריסטיד, הוגלה פרבאל ב-30 בספטמבר 1991.
ביוגרפיה > נשיאותו הראשונה

בשנת 1996 נבחר פרבל כנשיא לתקופה של חמש שנים. כנשיא, הנהיג פרבאל מספר רפורמות כלכליות. בסוף תקופת כהונתו של פרבאל, שיעור האבטלה ירד. אולם, נשיאותו התאפיינה גם בהתנגשויות פוליטיות עזות עם חברי האופוזיציה מהפרלמנט.
ביוגרפיה > נשיאותו השנייה

פרבל התמודד שוב בבחירות לנשיאות בשנת 2006. התוצאות הראשוניות שפורסמו הצביעו על כך שהוא זכה ב-60% מהקולות, אך לבסוף התברר כי הוא זכה בפחות מ-50%, מה שהצריך סבב בחירות שני.
כשהתוצאות פורסמו, החלו גלי הפגנות ברחבי האיטי, לטובתו של פרבאל. פרבאל טען כי נרשמה הונאה בין ספירות ההצבעות, ודרש להכריז עליו כמנצח. המפגינים חסמו את כבישי פורט-או-פרנס והסתערו על מלון היוקרה מונטנה.
לבסוף, בוטל הסבב השני, לאחר שב-16 בפברואר 2006 הוכרז פרבאל כמנצח בבחירות לנשיאות על ידי מועצת הבחירות הזמנית, עם 51.15% מהקולות, לאחר שהורידו את הפתקים הריקים מחישוב הבחירות. פרבאל הושבע ב-14 במאי. ב-17 במאי הוא מינה את ז'אק אדוארד אלכסיס, שכיהן כראש ממשלה בתקופת כהונתו הראשונה של פרבאל, שוב כראש ממשלה.
לאחר כניסתו לתפקיד, חתם פרבאל מיד על הסכם נפט עם ונצואלה.
פרבאל זכה לתמיכה רבה במיוחד בשכונות העניות ביותר בפורט או-פרנס. עם זאת, רבים מהעניים דרשו לאפשר לנשיא לשעבר אריסטיד לחזור לנשיאות. הדבר גרם למתח גובר בשכונות העוני של פורט או-פרנס.