קולורדו (נהר)
ספיקה

במצבו הטבעי זורמים בנהר קולורדו כ-20.1 קילומטרים מעוקבים של מים מדי שנה למפרץ מקסיקו, כמות מים השקולה לספיקה ממוצעת של 640 מטרים מעוקבים בשנייה. משטר הזרימה של הנהר היה בעבר בלתי-יציב, ולמעשה "לפני בניית הסכרים ומאגרי המים הפדרליים היה הקולורדו נהר של קיצוניות שלא היה דומה לו בשום נהר בארצות הברית". בעבר הגיעה הספיקה לשיא של 2,800 מטרים מעוקבים בשנייה בקיץ, ולשפל של פחות מ-71 מטרים מעוקבים בשנייה בחורף. בטופוק (Topock), כ-480 קילומטרים משפך הנהר, נמדדה ב-1884 הספיקה המקסימלית של 10,900 מטרים מעוקבים בשנייה, והספיקה המינימלית נמדדה ב-1935 והייתה 11.9 מטרים מעוקבים בשנייה. בניגוד לכך, קצבי הספיקה המווסתת בקולורדו התחתון מעבר לסכר הובר כמעט אף פעם אינם עולים על 990 מטרים מעוקבים בשנייה או יורדים מתחת ל-110 מטרים מעוקבים בשנייה. סך כל הזרימה השנתית נע משיא של 27.4 קילומטרים מעוקבים ב-1984 לשפל של 4.7 קילומטרים מעוקבים ב-2002, אם כי במרבית השנים רק חלק קטן מזרם זה, אם בכלל, הגיע למפרץ.
בין 85% ל-90% של מי הקולורדו מקורם בהפשרת שלגים, בעיקר מהרי הרוקי של קולורדו וויומינג. שלושת היובלים העליונים העיקריים של הקולורדו: גניסון, גרין וסן חואן, מספקים לבדם 11 קילומטרים מעוקבים של מים מדי שנה לערוץ המרכזי, מרביתם מהפשרת שלגים. יתרת המים, 10% עד 15%, מגיעה ממגוון מקורות, בעיקר מי תהום וגשמי סערות מונסון בקיץ. גורם אחרון זה מייצר לעיתים קרובות שיטפונות מקומיים כבדים ביובלים בחלקו התחתון של הנהר, אבל בדרך כלל לא תורם כמויות משמעותיות של נגר עילי. רוב הזרימה השנתית באגן מתרחשת עם התמוססות השלג בהרי הרוקי, המתחילה באפריל ומגיעה לשיאה במאי וביוני, בטרם היא נפסקת בשלהי יולי או תחילת אוגוסט.
הזרימה בשפך הנהר הלכה והצטמצמה מתחילת המאה ה-20, ובמרבית השנים מאז 1960 חלקו התחתון של נהר הקולורדו הוא ערוץ יבש. השקיה, הטיית מים לשימוש תעשייה ומי שתייה, התאדות ממאגרים ושינוי האקלים תרמו כולם להקטנה משמעותית זו בזרימה, תהליך המאיים על אספקת המים בעתיד. לדוגמה, הנהר חילה, שפעם היה אחד היובלים הגדולים ביותר של הקולורדו, לא תורם יותר מזרזיף במרבית השנים בשל השימוש במימיו על ידי הערים והחוות של מרכז אריזונה. הספיקה הממוצעת של הקולורדו בנקודה הצפונית ביותר של הגבול בין ארצות הברית למקסיקו היא 58 מטרים מעוקבים בשנייה או 1.84 קילומטרים מעוקבים בשנה, פחות מעשירית מהספיקה הטבעית של הנהר, בשל השימוש במים במעלה הנהר. מעבר לנקודה זו כל יתרת המים מוסטת על מנת להשקות את עמק מקסיקלי. מעבר לסכר מורלוס ועד הים יש ערוץ נחל יבש שמדי פעם זורמים בו עודפים של מי השקיה. עם זאת, בכמה הזדמנויות, בעיקר בשנות ה-80 של המאה ה-20, אירע שהקולורדו הגיע שוב לים במהלך כמה שנים רצופות שבהן ירדו כמויות חריגות של שלג ומשקעים. ב-1984 הצטברו עודפי מים רבים והביאו לכך ש-20.4 קילומטרים מעוקבים (שווה ערך לספיקה של 647 מטרים מעוקבים בשנייה במשך שנה) נשפכו לים.
| ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> אתר המדידה | ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> ספיקה (ממוצעת) מטרים מעוקבים בשנייה | ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> ספיקה (מקסימלית) מטרים מעוקבים בשנייה | ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> שטח אגן הניקוז קילומטרים מרובעים | ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> תקופת המדידה | ספיקה של הקולורדו במקומות נבחרים> מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרנד לייק קולורדו | 1.78 | 27.6 | 166 | 1953–2010 |  |
| דוטסרו, קולורדו | 59.3 | 630 | 11,400 | 1941–2011 |  |
| סיסקו, יוטה | 203.3 | 3,500 | 62,000 | 1895–2010 |  |
| ליז פרי, אריזונה | 420 | 8,500 | 279,000 | 1895–2010 |  |
| סכר דייוויס,  אריזונה-נבדה | 402 | 3,300 | 438,000 | 1905–2010 |  |
| סכר פארקר,  קליפורניה-אריזונה | 340 | 1,200 | 462,000 | 1935–2010 |  |
| סכר לגונה,  קליפורניה-אריזונה | 47.9 | 870 | 478,000 | 1971–2010 |  |
| נקודת הגבול הצפונית  עם מקסיקו | 58.3 | 1,150 | 618,000 | 1950–2010 |  |
| ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> חודש | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> ינואר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> פברואר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> מרץ | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> אפריל | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> מאי | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> יוני | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> יולי | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> אוגוסט | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> ספטמבר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> אוקטובר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> נובמבר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי> דצמבר | ספיקה חודשית של הקולורדו בליז פרי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מטרים מעוקבים בשנייה | 273.3 | 275.8 | 297.3 | 453.1 | 792.9 | 928.8 | 518.2 | 373.8 | 308.7 | 269.9 | 272.4 | 267.3 |  |
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפעיל או הפעיל 46 תחנות מדידת ספיקה, על מנת למדוד את הספיקה של נהר הקולורדו, החל מהמקורות סמוך לגרנד לייק (Grand Lake) ועד הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. הטבלאות משמאל מציגות את המידע שנאסף בשמונה מתחנות אלו. ספיקת הנהר כפי שנמדדה בליז פרי באריזונה, בערך בנקודת האמצע של הנהר, 26 קילומטרים במורד הזרם מסכר קניון גלן, משמשת לקביעת הקצאת המים באגן נהר הקולורדו. הספיקה הממוצעת שנמדדה בו הייתה בערך 420 מטרים מעוקבים בשנייה או 13.22 קילומטרים מעוקבים בשנה, בין 1921 ל-2010. נתונים אלו הושפעו מאוד מהטיות של המים והתאדות של מים מהמאגרים במעלה הנהר, בייחוד לאחר השלמת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו בשנות ה-70 של המאה ה-20. קודם להשלמת סכר קניון גלן ב-1964 הייתה הספיקה הממוצעת שנמדדה בין 1912 ל-1962, 505 מטרים מעוקבים בשנייה שהם 15.95 קילומטרים מעוקבים בשנה.