stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומארנו
היהודים בזמן מלחמת העולם השנייה

עד לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית תוססת ואף קבוצת כדורגל בשם "Хуртовина" (סערה) שהייתה מורכבת מיהודים ופולנים. במקום התקיימה גם פעילות של תנועת הסתדרות המזרחי ומרכז לחסידות קומרנא. ב-24 באוקטובר 1941 הגיעה בחצות קבוצת חיילי אס-אס ואספה בעזרת רשימה מוכנה את כל מכובדי העיר וראשי המשפחות בחצר בית הכלא. ב-4 בבוקר, לאחר שכנראה לא עמדו במכסה, החלו לאסוף כל יהודי או יהודייה שנקלעו בדרכם עד שאספו 240 איש. בבוקר הובילו אותם לחפירת קרישובקה ביער ברזניק הפשיטו אותם מבגדיהם וירו בהם עם מכונות ירייה. ביום שלישי לאחר הרצח הגיעו אנשי הגסטפו ודרשו כופר בתמורה שלא ירצחו יהודים נוספים. בקשתם מולאה וכך הם המשיכו להגיע כל יום שלישי ולאסוף את מבוקשם. על היהודים שנשארו הוטלו גזרות רבות לרבות איסור הכנסת אוכל לשכונות היהודיות דבר שהוביל לרעב ומות כ-400 יהודים במשך השנה. ב-6 בנובמבר 1942 הגיעו כ-40 אנשי גסטפו ומספר זהה של אוקראינים והעלו את כל היהודים הנותרים על רכבות השמדה. החולים ויהודים שניסו לברוח נורו במקום.
ילידי המקום

ברוך ספרין - (תרע"ג או תרע"ד, (1913 או 1914) - ז' בסיוון תש"ג, (10 ביוני 1943)) היה האדמו"ר השישי והאחרון של חסידות קומארנו.
משה נוידרפר - בלידתו ניידערפער (22 בספטמבר 1924 - 5 בינואר 1995) היה מראשי משרד האוצר, הממונה על הכנסות המדינה, מנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט ועמד בראש מוסדות ציבור רבים.
הערות שוליים

↑  ועדת הסטטיסטיקה המרכזית של אוקראינה, מרשם אוכלוסין של שנת 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567368605171  GND: 4265650-3  LCCN: n88025430  NKC: ge570441  VIAF: 146681958   WorldCat (עם VIAF): 146681958
קומבו גארד

ג'ייסון טרי, אחד השחקנים המזוהים עם עמדת הקומבו גארד
קומבו גארד (באנגלית: Combo guard, בתרגום מילולי: גארד משולב) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן כרכז (עמדה מספר 1) והן כקלע (עמדה מספר 2), אבל לא מתאים להגדרה המדויקת של אף אחת מהן, בדומה לסווינגמן (שמשלב תכונות של קלע וסמול פורוורד). גובהם של הקומבו-גארדים נע בדרך כלל בין 1.91 מ' ו-1.96 מ', בין רכז לקלע, והגובה השונה משפיע על האופן בו כל שחקן משחק.
חלוצי הקומבו גארדים היו אלן אייברסון ופני הארדוויי בשנות ה-90, שהועברו מעמדת הרכז לעמדת הקלע וההפך כל הזמן, כי הם ידעו להפעיל את חבריהם לקבוצה ולהוביל כדור טוב, כמו רכזים, וגם לקלוע ולחדור טוב, כמו קלעים. אף על פי שלמאמנים קשה לשלב אותם במערך ההתקפי (כי הם לא יכולים באמת למלא מקום של רכז או קלע), קומבו גארדים נהיו חלק חשוב במשחק בעיקר בזכות הכישרון של שחקנים כמו דוויין וייד, שהוביל את מיאמי היט לאליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה בעונת 2005/2006 וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. מאז גדל מקומם של הקומבו-גארדים, והפכו לשחקנים מובילים ב-NBA וביורוליג.
דוגמאות לקומבו גארדים > שחקני עבר > ב-NBA

ארצות הברית ג'רי ווסט
ארצות הברית אלן אייברסון
ארצות הברית פני הארדוויי
ארצות הברית ג'ייסון טרי
ארצות הברית דוויין וייד
ארצות הברית ארל מונרו
ארגנטינה מאנו ג'ינובילי
ארצות הברית טייריק אוונס
ארצות הברית מונטה אליס
ארצות הברית ג'ף הורנסק
ארצות הברית שון ליווינגסטון
דוגמאות לקומבו גארדים > שחקני עבר > ביורוליג

ספרד חואן קרלוס נבארו
ארצות הברית ישראל דריק שארפ
ליטא שארונאס יאסיקביצ'יוס
ארצות הברית מייק ד'אנטוני
דוגמאות לקומבו גארדים > שחקנים פעילים > ב-NBA

סלובניה גוראן דרגיץ'
ארצות הברית לו ויליאמס
ארצות הברית אייברי בראדלי
ארצות הברית מרכוס סמארט
ארצות הברית ויקטור אולדיפו
ארצות הברית זאק לאבין
ארצות הברית ג'רו הולידיי
ארצות הברית ג'יימס הארדן
ארצות הברית דווין בוקר
ארצות הברית ג'מאל קרופורד
דוגמאות לקומבו גארדים > שחקנים פעילים > ביורוליג

יוון ואסיליס ספאנוליס
ספרד סרחיו יוי
ספרד רודי פרננדס
ארצות הברית סקוטי וילבקין
ארצות הברית טיילר דורסי
| עמדות בכדורסל |
| --- | --- | --- |
| גארדים | 1. רכז • 1 / 2. קומבו גארד • 2. קלע |  |
| פורוורדים | 2 / 3. סווינגמן • 3. סמול פורוורד • 4. פאוור פורוורד • סטרץ' פור • פוינט פורוורד |  |
| סנטרים | 4 / 5. פורוורד-סנטר • 5. סנטר |  |
‏
קורט פון גרייף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בפברואר 1876 שטוטגרט, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  6 במרץ 1945 (בגיל 69) איזני אים אלגאו, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1894–1929   1939 – 1942
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-45   מפקד הקורפוס הממונע ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   פור לה מריט   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות   צלב הכבוד
 
גנרל קורט פון גרייף (בגרמנית: Kurt von Greiff;‏ 24 בפברואר 1876 – 6 במרץ 1945), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון גרייף נולד ב-24 בפברואר 1876 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, להיינריך אויגן פון גרייף (1844-1912), שהיה גנרל לויטננט בצבא ממלכת וירטמברג. בשנת 1894 התגייס פון גרייף לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן), וב-18 באוקטובר 1895 הוא הוסמך כקצין והועלה לדרגת לוטננט. ב-1 באוקטובר 1903 הוא החל את לימודיו באקדמיה הצבאית, שם הועלה ב-2 באפריל 1905 לדרגת אובר לויטננט. ב-1 באוקטובר 1910 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-17, ובתחילת 1912 הוא מונה למפקד פלוגה בגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה). באביב 1914 הוא מונה לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-34, ואף לחם עמה בתחילת מלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הוא הועלה לדרגת מיור, ובסתיו 1915 הוא מונה לקצין אג"ם בקורפוס ה-6. בקיץ 1917 הוא מונה לקצין מטה בארמייה השישית, ובסוף אותה שנה הוא מונה לקצין אג"ם בקורפוס המילואים ה-25. על פעולותיו בקרבות קיבל פון גרייף את עיטורי פור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון גרייף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1920 הועלה פון גרייף לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באפריל 1923 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1923 הוא מונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג), וב-1 באפריל 1925 הוא מונה למפקד הרגימנט. ב-1 באוקטובר 1926 הוא מונה למפקד הכוחות של וירטמברג, וב-1 בנובמבר 1927 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-28 בפברואר 1928 הוא מונה למפקח הכללי על בתי הספר לנשק, וב-1 ביוני 1929 אף הועלה לדרגת גנרל לויטננט, אולם ב-30 בספטמבר 1929 הוא פרש מהצבא.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-26 באוגוסט 1939 התגייס פון גרייף מחדש, במהלך הכוננות לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ומונה למפקד האזור האחורי ה-592. במרץ 1940 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-45, ובמהלך המערכה על צרפת החזיק עמו עמדות בקו הגבול, כחלק מהארמייה הראשונה. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה פון גרייף לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-13 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-3. ב-15 בינואר 1941 חזר פון גרייף לפקד על הקורפוס ה-45, ובאפריל 1942 הועבר לעתודת המילואים. ב-31 באוגוסט 1942 פרש פון גרייף מהצבא, וב-6 במרץ 1945 הוא מת בביתו באיזני אים אלגאו.
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-45 (Höheres Kommando z.b.V. XXXXV)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1050469313  VIAF: 308204348   WorldCat (עם VIAF): 308204348
קטיושה

ערך זה עוסק בארטילריה רקטית סובייטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
משגר קטיושות BM-13
קַטְיוּשָה (מרוסית: ‏Катюшаקובץ:Ru-Катюша.ogg‏Ⓘ‏) הוא שם כולל למשפחת משגרי רקטות מתנייעים מדגמים שונים. הדגמים היותר נפוצים הם BM-8 בקוטר 82 מ"מ ו-BM-13 בקוטר 132 מ"מ מתוצרת ברית המועצות, וישנן גם דגמים בקטרים נוספים. השם הרשמי הוא "רכב קרב של ארטילריה סילונית" (סילונית הכוונה למנוע הרקטה). במלחמת העולם השנייה יחידות החמושות בכלי נשק זה זכו באופן אוטומטי לסיווג היוקרתי "עוצבת משמר" ("גווארדיה").
תיאור כללי

הקטיושה פותחה בברית המועצות והוצגה בשנת 1938, מעט לפני מלחמת העולם השנייה. פיתח אותה צוות מהנדסים בשנים 1929 עד 1933. בין חברי הצוות היה סרגיי קורוליוב, לימים ראש מהנדסי ומתכנני הטילים הסובייטיים, איוואן קליימיונוב וגאורגי לנגמק. היא הייתה תשובה לטיל הגרמני נבלוורפר (Nebelwerfer) שהוצג ב-1936.
מקור השם "קטיושה" אינו ידוע. נראה שהוא קשור בצורה כלשהי לשיר הרוסי "קטיושה" שתורגם לעברית בתור "קטיושקה", והיה מוכר בתקופת פיתוח הרקטה. ברוסית, "קַטְיוּשָׁה" הוא שם חיבה לאישה: השם קָתֵרִינָה התפתח לקַטְיָה – קַטְיוּשָׁה. יש הטוענים[דרוש מקור] שמקור השם בכיתוב "kat" שהופיע על גביו, ומשמעותו הייתה "התרמיט (סוג של אבק שרפה) האוטומטי של קוסטיקוב" (Костикова автоматический термитный – "קוסטיקובה אבטומטיצ'סקי טרמיטניי"), אולם אין סימוכין לגרסה זו. גרסה אחרת היא שעל הטילים פשוט היה כתוב K – על שם מפעל קומינטרן אשר ייצר אותם, וההתפתחות לשם המלא הייתה תחת השפעת השיר.
הגרמנים כינו את הנשק הזה בשם "עוגבו של סטלין", על שום דמיון קני המשגר המקבילים לצינורות עוגב והקול שמשמיעה הרקטה. המשגר הותקן על כלי רכב שונים, ביניהם משאיות אמריקאיות מדגמי סטודיבייקר US6 ואינטרנשיונל, שנשלחו לרוסיה במסגרת הסיוע האמריקני, טנקים, טרקטורים שונים ואף כלי טיס.
הקטיושה עצמה היא נשק פשוט למדי, הכולל מנשא של פסים מקבילים הנושאים את הרקטות על מסגרת ניידת (הניתנת להיגרר לכאן ולכאן).
על כל משאית הותקנו 48 מסילות לרקטות. כל רקטה היא באורך 1.8 מטר ונושאת ראש נפץ במשקל 22 ק"ג שמסוגל להגיע למרחק של מעל 20 קילומטרים.
לרוב נורו קטיושות במספר רב מאוד בבת אחת, על מנת ליצור אפקט של הלם בכוחות האויב, וגם כדי לחפות על חוסר הדיוק של הקטיושה.
על מנת להאריך את טווח פעולת הקטיושה, נוספו לה מספר מנועי רקטה נוספים. שיטת הפעולה: תחילה מוצתת הרקטה הראשונה אשר מעיפה את הטיל. בהמשך, ניצתת הרקטה השנייה וכך הלאה עד לגמר כל רקטות הדחף של הטיל. עם תום פעולתן של כל רקטות הדחף, הקטיושה נופלת נפילה חופשית.
מרעום הקטיושה מפוצץ את חומר הנפץ האגור בתוכה רק עם נגיעה פיזית בגוף קשה, זאת בניגוד למרעומים חכמים יותר אשר נדרכים באוויר ומתפוצצים במרחק מה מהפגיעה, דבר היוצר אפקט פיזור ניכר הגורם להרס רב יותר.
אצל צבאות ערב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך מבצע סיני גילו הבריטים בידי מצרים משגר קטיושות בן 32 רקטות. במצעד קהיר בשנת 1963 הציגו המצרים קטיושה יותר חדישה, שכלל 12 רקטות בקוטר של 240 מ"מ.
ירי "קטיושות" על ישראל

כיום משמש המונח "קטיושה" בעיקר לתיאור כללי של רקטות ארטילריות קטנות המשמשות ארגוני טרור, כגון חזבאללה, לאיום על גבולה הצפוני של ישראל, אם כי ברוב המקרים מדובר בדגמי רקטות שונים לחלוטין: בדרך כלל רקטות "גראד" 122 מ"מ מתקדמות יותר או רקטות 107 מ"מ.
ירי "קטיושות" על ישראל > משטח ירדן

השיגור הראשון של קטיושות לעבר ישראל בוצע על ידי ארגון פת"ח בסוף 1968. ב-16 בספטמבר 1968, מעט לפני שמונה בערב, נורה מטח של שמונה קטיושות (130 מ"מ) משטח ירדן לעבר בית שאן. צה"ל הגיב למטח הקטיושות בירי תותחים מסיבי.
לאחר ספטמבר השחור פחת ירי הקטיושות מירדן לעבר ישראל. אולם מדי פעם נורו קטיושות לעבר ישראל. ביולי 1975 נורו קטיושות אל קיבוץ אילות משטח ירדן.
ירי "קטיושות" על ישראל > מלבנון

ב-1 בינואר 1969 נורה לראשונה מטח קטיושות אל עבר קריית שמונה. כתוצאה מהירי נהרגו שני אזרחים ועשרות נפצעו.
לאחר מעבר אש"ף ללבנון ויצירת ה"פתחלנד", נורו קטיושות מדי פעם לעבר יישובי הגליל. כך למשל בזמן מלחמת יום הכיפורים ב-1973, ושנת 1974. הקטיושות גם שימשו כאיום על ישראל כל אימת שצה"ל הגיב על פעולות טרור של אש"ף. לאחר מבצע ליטני בשנת 1978 התגבר ירי הקטיושות, והגיע לשיא בקיץ 1981, כאשר ביוני 1981 הושג הסכם בין ישראל לאש"ף על פיו אש"ף יחדל מפעולות טרור מלבנון וישראל לא תפציץ את לבנון. הפסקת האש קרסה לאחר קצת פחות משנה, עם ניסיון ההתנקשות בשגריר ישראל בלונדון, שלמה ארגוב. ישראל הפגיזה את מעוזי אש"ף בלבנון ואש"ף הגיב בירי מסיבי של קטיושות אל יישובי צפון ישראל.
ב-2006, בזמן מלחמת לבנון השנייה, שיגר חזבאללה יותר משלושת אלפים רקטות, רובן מסוג גראד 122 מ"מ, אל יישובי צפון ישראל, ובהם קריית שמונה, חיפה, צפת, נהריה, טבריה, עכו, הקריות, כרמיאל ועפולה.
ירי "קטיושות" על ישראל > מיהודה ושומרון

ב-1970 ספגה גם ירושלים שתי קטיושות שנורו מן הכפר בתיר. ב-7 ביולי 1971 נורו קטיושות על פתח תקווה מאזור דיר בלוט, וגרמו להרג של ארבעה אזרחים. במאי 1974 נתפסו שלוש קטיושות מוכנות לירי על ירושלים. הקטיושות הונחו על ידי חוליה של פת"ח והוברחו על ידי הארכיבישוף הילריון קפוצ'י. ב-3 במאי 1975 נורו שתי קטיושות לעבר ירושלים שגרמו לנזק.
ירי "קטיושות" על ישראל > מרצועת עזה

כאשר נדונו הסכמי אוסלו בכנסת התריעו רבים וביניהם רחבעם זאבי, ושאול יהלום שמסירת רצועת עזה לשלטון פלסטיני עשויה להפוך אותה למוקד טרור ולהוביל לשיגור קטיושות לשטח ישראל.
ב-28 במרץ 2006, יום הבחירות לכנסת השבע עשרה, נורו 2 רקטות קסאם ורקטת גראד 122 מ"מ לעבר אשקלון. זהו הירי הראשון של "קטיושה" מרצועת עזה.
ב-29 בדצמבר 2008 נהרג אדם אחד ונפצעו 16 מפגיעת קטיושה באתר בניה באשקלון.
ב-13 בינואר 2013 פורסם כי חמאס מתרגל ירי רקטות ארוכות טווח מחורבות היישובים בגוש קטיף.
מאז נורו עשרות אלפי רקטות (לא רק קטיושות) מרצועת עזה לעבר אשקלון ויתר ערי ישראל.
קטיושות בצה"ל

בצה"ל המינוח למשגר קטיושות הוא מטול רקטות (מטל"ר).
בסוף 1968 הוקמה סוללה סדירה של מטל"ר שכללה שני סוגי משגרים שהיו שלל ממלחמת ששת הימים: משגרי 240 מ"מ דגם BM-24 ומשגרי 130 מ"מ. בירי מבצעי על מחבלים נורו רק קטיושות 130 מ"מ, בעיקר מאזור עמק בית שאן ומאזור נחל דן. הפעולה המפורסמת ביותר של הסוללה הייתה הפגזת בתי הזיקוק המצריים ב-9 במרץ 1969 ברקטות 130 מ"מ. בפעולה זו נפגעו מספר לוחמים מהסוללה. שלושה לוחמים מהסוללה קיבלו לאחר מכן עיטורים.
בתחילת שנת 1971 הוקם גדוד מילואים, מטל"ר 240 מ"מ, אשר התבסס על כלים שהיו שייכים לסוללה הסדירה וכלים נוספים. קטיושות ה-130 מ"מ ננטשו מחוסר תחמושת. הגדוד עלה ב-8 באוקטובר לרמת הגולן, זה השתתף בקרבות מלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן. בקרב עמק הבכא פרס הגדוד ליד קיבוץ אל-רום וירה מטחי קטיושות על השריון הסורי וסייע בעצירת הסורים. ב-15 באוקטובר עבר הגדוד לחזית הדרום, פרס ליד ציר עכביש והשתתף בקרבות הפריצה לגדה המערבית של התעלה במסגרת מבצע אבירי לב ושם נהרג המג"ד סא"ל אורי קידר (קולסקי). לאחר שנגמרה התחמושת, חזר הגדוד לרמת הגולן, שם עוד נשארה תחמושת, אך לא נכנס לפעילות היות שהפסקת האש עם סוריה נכנסה לתוקפה.
גדוד ה-240 מ"מ השתתף גם במלחמת שלום הגליל, במצור על ביירות. תוך כדי המלחמה הוקם גדוד נוסף, מטל"ר 122 מ"מ, שהתבסס על רקטות גראד שנלקחו כשלל מלבנון, וגם הוא השתתף במצור על ביירות. גדוד ה-122 מ"מ פורק לאחר מלחמת שלום הגליל.
הערות שוליים

↑  ראו מילון אבן שושן (2003) בערך "קטיושה".
↑  אנטוני ביוור, "סטלינגרד", הוצאת יבנה, 2000, עמוד 151
↑  נשק סובאטי בידי מצרים – שטרם הופעל בחזית המצרית, מערכות 104, ינואר 1957, עמ' 88
↑  קטיושה חדישה במצרים, מערכות 154, ספטמבר 1963, עמוד 29
↑  ברוך מאירי, טיל קטיושה נורה מירדן לעבר קיבה אילות בערבה, מעריב, 13 ביולי 1975
↑  חנוך ברטוב, דדו - 48 שנה ועוד 20 יום, כרך שני, עמ' 148.
↑  מאיר הראובני, טילי קטיושה נורו לעבר קריית־שמונה, מעריב, 25 ביוני 1974
↑  טילי קטיושה נורו לעבר מושב בירנית, מעריב, 31 באוקטובר 1974
↑  טילי קטיושה על צפת וקריית שמונה, דבר, 14 בנובמבר 1974
↑  קטיושות לנהריה וראש הנקרה לאחר הפצצת מטרות בלבנון, דבר, 14 ביולי 1975
↑  ארבע התפוצצויות אדירות זעזעו את פתח תקוה, מעריב, 8 ביולי 1971
↑  נתגלו קטיושות מכוונות לשיגור לעבר מרכז ירושלים, דבר, 16 במאי 1974
↑  דיון בפורום פרש
↑  תמונה D431-067, אתר לע"מ
↑  2 פצצות קטיושה נורו לירושלים, דבר, 4 במאי 1975
↑  שמוליק חדד וחנן גרינברג, לראשונה: קטיושה נחתה מדרום לאשקלון, באתר ynet, 28 במרץ 2006
↑  שמוליק חדד, קטיושות באשקלון: הרוג ו-16 פצועים באתר בנייה, באתר ynet, 29 בדצמבר 2008
↑  שמעון כהן, חמאס תרגל טילים ארוכי טווח מחורבות גוש קטיף, באתר ערוץ 7, ‏13 בינואר 2013
↑  דף פייסבוק של "המרכז למלחמת יום הכיפורים", 28 ביולי 2019
פגיעת קטיושה בכביש אספלט, 2006
כאן נפלה קטיושה
אוטובוס שנפגע מקטיושה, קריית שמונה, 1969. צלם – דני הדני, מאוספי הספרייה הלאומית, ישראל.
גדוד מילואים 270 מהאג"ד הארטילרי המטכ"לי, בפיקוד סא"ל אורי קידר (קולסקי), יורה מטח קטיושות 240 מ"מ במהלך קרב עמק הבכא, הגדוד בפריסה ליד קיבוץ אל-רום.
קפה קפה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  רונן נמני ומיקי טיל
 תקופת הפעילות:  2001, ישראל ישראל – הווה
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  רשת בתי קפה
  
 קפה קפה
 
הסמליל הקודם של הרשת
קפה קפה (בצרפתית: Café Café) היא רשת בתי קפה ישראלית, שלה עשרות סניפים הפועלים בזכיינות.
קפה קפה הוקמה ב־2001, על ידי איש העסקים רונן נמני ובת זוגו מיקי טיל. הסניף הראשון של הרשת נפתח בכיכר מסריק בתל אביב וכיום היא מונה מעל ל-160 סניפי בתי קפה בישראל ובאירופה. משנת 2010 נחשבת "קפה קפה" כרשת בתי הקפה הגדולה ביותר בישראל, תואר שהיה שייך עד אז לארומה ישראל.
הערות שוליים

↑  אורנה יפת, רשת קפה קפה פותחת 20 סניפים ב-5 מיליון דולר, באתר ynet, 19 בנובמבר 2007
↑  רשת קפה קפה עוקפת את ארומה ישראל
↑  איך בית קפה אחד בתל אביב הפך לרשת הגדולה בישראל בתוך 9 שנים?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1103155044765172520002   WorldCat (עם VIAF): 1103155044765172520002
קומבו (קמרון)

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור צפון-מערב
 ראש העיר:  נג'ונג דואנטוס פוניוי
 תאריך ייסוד:  1977 
 גובה:  1,687 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  53,970 (2012)
 קואורדינטות:  6°12′N 10°40′E﻿ / ﻿6.2°N 10.66°E﻿ / 6.2; 10.66 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-du-nord-ouest/90-association/carte-administrative/338-kumbo
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה קומבו(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה קומבו(למפת אזור צפון-מערב רגילה) במנדה באלי וום אקו דרום-מערב אד. המערב ניגריהקומבו(למפת אזור צפון-מערב מוגדלת) במנדה באלי וום אקו דרום-מערב אדמאווה המערב ניגריהקומבו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קומבו (בצרפתית: Kumbo) היא עיר שנוסדה ב-1977 והיא נמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון. העיר ידועה גם בשים קימבו (בצרפתית: Kimbo).
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-53 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-263 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-53 קילומטרים מבירת האזור במנדה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 18 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (14 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,680 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (296 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11.
הערות שוליים

↑  Kumbo, www.geonames.org
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484881605171  LCCN: no2001016901  VIAF: 126996544   WorldCat (עם VIAF): 126996544 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קניקביין

שירטוט אנטנת קניקביין FuSan 721
קניקביין (גרמנית Knickebein - רגל עקומה) הוא שם הקוד שניתן למערכת ניווט מבוססת שידור רדיו ששימשה את מפציצי הלופטוואפה, כדי לנווט ליעדי ההפצצה בלילה או בתנאי ראות קשים, בזמן מלחמת העולם השנייה. המערכת הייתה מבוססת על שידור אותות בשתי אלמות רדיו צרות ששודרו משתי תחנות קרקעיות. שתי האלומות הצטלבו מעל המטרה. במפציץ היה מקלט ייעודי לצורך קליטת האותות. אלומה אחת שימשה לניווט לעבר המטרה והשנייה לסימון מקומה של המטרה. כאשר אנשי הצוות של מטוס ההפצצה החלו לקלוט את האלומה השנייה הם הטילו את הפצצות. מערכת זו שימשה בעיקר בקרב על בריטניה.
מפת משדרי הקניקביין המכוונים למפעל רולס-רויס ליצור מנועי מטוסים בעיר דרבי
שם הקוד של המערכת נגזר מצורת אנטנת השידור.
המערכת הייתה מבוססת על מערכת "לורנצבק" (באנגלית Lorenz Beam היינו אלומת לורנץ) שימשה לנחיתת מכשירים ופותחה בתחילת שנות השלושים על ידי החברה הגרמית  ק. לורנץ בע"מ. מערכת לורנצבק השתמשה בשידור רדיו של שתי תתי אלומות כיווניות לאורך מסלול הנחיתה. לשתי תתי האלומות היה אזור חפיפה. באלומה אחת שודר קוד המורס המתאים לאות A (נקודה-קו-רווח) ובאלומה השנייה שודר קוד המורס המתאים לאות N (רווח-קו-נקודה). כאשר כלי הטיס טס במרכז בין שתי האלומות הוא קלט את שני האותות מה שנישמע כצפצוף רצוף. הדבר נתן לטייס אינדיקציה שהוא מכוון למרכז מסלול הנחיתה. אם הטייס קלט רק את אחד האותות הוא ידע שעליו לתקן את כוון הטיסה ימינה או שמאלה בהתאם לקוד המורס ששמע. במשך שנות השלושים הותקן מקלט לקליטת אלומת לורנץ ברוב המטוסים של הלופטוואפה. התחנה הקרקעית שידרה בתדר של 30MHz-33MHz וניתן היה לקלוט את השידור במרחק של עד שלושים מיל ממסלול הנחיתה.
כדי להתאים את המערכת לצורך ניווט ליעדי הפצצה בבריטניה היה צורך שהתחנה הקרקעית תשדר בעצמה גבוהה הרבה יותר כך שהשידור ייקלט במרחק גדול הרבה יותר. כמו כן, כדי שהמפציצים יגיעו באופן מדויק לאזור היעד היה צורך לשדר באלומה צרה הרבה יותר כך שמפתח האלומה באזור המטרות יהיה מספיק צר.
התחנות הקרקעיות כללו אנטנת שידור שהייתה למעשה מערך אנטנות. מה שאפשר שידור כיווני באלומה צרה. בכלי הטיס, בנוסף למקלט שקלט את אלומת לורנץ ששימשה לנווט למטרה, הותקן מקלט נוסף שקלט את האלומה שסימנה את ההגעה למטרה.
בפועל שידור המערכת הגיע למרחק של 400 ק"מ. בגלל עקמומיות כדור הארץ בתווך זה ניתן היה לקלוט את האות בגובה מעל 6,100 מטר. מפתח האלומה היה קרוב לשליש מעלה. כך שבמרחק של 290 ק"מ מאנטנת השידור, רמת דיוק המערכת הייתה ריבוע בגודל 1.6 ‏x ‏1.6 ק"מ מעל המטרה.
השימוש במערכת

במחצית השנייה של שנות השלושים של המאה ה-20 הותקן מקלט לאלומת לורנץ ברוב המפציצים של הלופטוואפה. המקלט פותח על פי מפרט של הלופטוואפה. בראשית המלחמה הוקמו 13 תחנות שידור קרקעיות בתחילה על אדמת גרמניה ובהמשך מנורווגיה בצפון ועד צרפת בדרום. קיום המערכת נחשב לסודי ביותר. במחצית הראשונה של שנת 1940 בעקבות פתק שנימצא במפציץ שהופל ובעקיבות האזנה לשיחות של טייסים גרמנים שנפלו בשבי, נודע למודיעין הבריטי על קיומה של המערכת אך לא היה ברור מה יעודה המדויק וכיצד היא עובדת. אך עלתה השערה שמדובר במערכת ניווט. בעקבות פענוח מסר שהוצפן בעזרת אניגמה נשלח מטוס בריטי עם מקלט שאכן אישר את קיומה של המערכת. כדי לשבש את פעולת המערכת הקימו הבריטים יחידה שהחלה לפתח מנגנונים לשיבוש פעולת המערכת, מה שפגע קשות ביעילות המערכת.
מכשיר-X ‏(X-Gerät)

באוגוסט 1940 הכניס הלופוואפה לשימוש את "מכשיר-X". המערכת "מכשיר-X" פעלה על עקרונות דומים לקניקביין אבל הייתה מדויקת יותר, והשתמשה ב-4 אלומות שידור במקום ב-2. השימוש בה היה מורכב והצריך אימון רב ומיומנות גבוהה. "מכשיר-X" פעל בתדר גבוה יותר, הדבר אפשר שימוש באלומת ניווט צרה יותר והקטין את טווח הטעות מעל המטרה, אבל דרש התקנת מקלטים מיוחדים במטוסים. כמו כן במקום אלומה אחת שסימנה את הגעה למטרה שודרו 3 אלומות שהצטלבו עם אלומת הניווט סמוך למטרות במרחקים קבועים. האלומות הנוספות אפשרו למדוד באופן מדויק את מהירות השיוט של המטוס ולהפעיל שעון שגרם לשחרור אוטומטי של הפצצות עם ההגעה למטרות. "מכשיר-X" הותקן במטוסי ההיינקל 111S של יחידת "קמפפגרופה" 100 ‏(kampfgruppe 100). מטוסי היחידה שימשו כמובילים של להקי המפציצים. כאשר הם הגיעו למטרות הם הטילו פצצות תבערה על מנת לגרום לשרפות. השרפות סימנו לשאר המפציצים היכן להטיל את הפצצות.
ראו גם

הקרב על בריטניה
הערות שוליים

↑  Hubregt J. Visser, ANTENNA DEVELOPMENTS DURING THE SECOND WORLD WAR, Array and Phased Array Antenna Basics, Chichester, England: John Wiley & Sons, 2005
↑  Mike Spick, Luftwaffe victorious : an alternate history, London: Greenhill Books, 2005
↑  Alfred Price, Luftwaffe : birth, life and death of an air force, New Yrok: Ballantine Books, 1969
קורט פון גוטברג

| --- | --- |

קורט פון גוטברג
 לידה:  11 בפברואר 1896 קניגסברג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 התאבד:  31 במאי 1945 (בגיל 49) פלנסבורג, גרמניה תחת שלטון בעלות הברית  
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר אס אס ואפן אס אס
 תקופת הפעילות:  1914–1920 1933 – 1945
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד צות קרב גוטברג מפקד קורפוס האס אס ה-12
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
אובר-גרופנפיהרר קורט פון גוטברג (בגרמנית: Curt von Gottberg; 11 בפברואר 1896 – 31 במאי 1945) היה מפקד בכיר בוואפן אס אס, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ונודע כפושע מלחמה.