stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המעילה בקרן היסוד בצרפת
הערות שוליים

↑  הוסמכו 30 עו"ד חדשים, הצופה, 30 במאי 1951
↑  הריסת מבנים מסוכנים בירושלים, הצופה, 15 באפריל 1952
↑  היחיד והציבור, חרות, 21 ביולי 1953
↑  אישים ומוסדות, הצופה, 12 בנובמבר 1954
↑  ועידת המגבית בצרפת קוראת ליהודים להכפיל את מאמציהם, דבר, 22 בפברואר 1960
↑  ישראלי, מנהל קה"י בפריס נאשם במעילה, מעריב, 8 באוקטובר 1961
↑  מצפים שהחשוד במעילה יחזור השבוע מצרפת, מעריב, 9 באוקטובר 1961
↑  הנאשם הודה כי נטל מכספי קרן־היסוד והפסידם במשחקי־מזל, דבר, 6 במרץ 1962
↑  נעצר עו"ד אפרים מרגלית, חרות, 26 באוקטובר 1961
↑  78 פרקים בגליון האישום נגד עו"ד אפרים מרגלית, הצופה, 9 בינואר 1962
↑  המעילה של ד"ר מרגלית היא שיא המעילות במדינה, הצופה, 14 בינואר 1962
↑  מרגלית ויתר על עדי הגנה, חרות, 14 במרץ 1962
↑  אפרים מרגלית הורשע בגניבת 831,000 פרנקים צרפתיים חדשים, דבר, 20 במרץ 1962
↑  אפרים מרגלית נידון למאסר 15 שנים על מעילה ב־831,000 פרנקים מכספי המגבית, דבר, 26 במרץ 1962
↑  ביה"ד העליון דחה ערעור מרגלית ואישר גזר־הדין של 15 שנות מאסר, דבר, 27 בנובמבר 1962
↑  ביהמ"ש העליון מנמק דחיית ערעור א. מרגלית, דבר, 7 בפברואר 1963
↑  התפטר מנהל קרן היסוד באירופה, למרחב, 4 ביוני 1962
↑  "פרשת מרגלית" לא הקטינה את המגבית בצרפת, חרות, 24 באפריל 1962
↑  עו"ד מרגלית ישלם 61 אלף ל"י עבור המעילה בקרן היסוד, חרות, 11 במרץ 1963
↑  ביהמ"ש העליון אישר השעיית מרגלית כפרקליט, מעריב, 10 ביוני 1964
↑  עוה"ד מרגלית נחון וישוחרר ערב פסח, מעריב, 2 באפריל 1967
המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכללה
 תקופת הפעילות:  28 ביוני 1999 – הווה (25 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 קואורדינטות:  39°57′18″N 48°56′48″E﻿ / ﻿39.954987551636°N 48.946644884693°E﻿ / 39.954987551636; 48.946644884693
 he
 
המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן (שם קודם: המכללה הפדגוגית עלי ביירמלי) היא מוסד לחינוך מיוחד באזרבייג'ן, הכפופה למשרד החינוך של אזרבייג'ן.
היסטוריה

המכללה הוקמה ב-28 ביוני 1999 בעיר שירוואן על פי החלטת קבינט השרים של אזרבייג'ן והיא נקראה "המכללה הפדגוגית עלי בריימלי".
ב-9 במרץ 2006 החליט משרד החינוך בהצעת הקבינט לשנות את שמה של המכללה, וב-10 ביוני 2008 שונה שמה של המכללה ומאז היא נקראת "הממלכה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן".
התמחויות

המכללה מכינה מומחים להתמחויות הבאות:
מורה לחינוך גופני (לבסיס חינוך תיכון כללי);
הוראת טכנולוגיה;
הוראת מידע (לבסיס חינוך תיכון כללי);
הוראת אמנות;
הוראת בית ספר יסודי;
חינוך משפחתי וביתי;
חינוך לגיל הרך;
ראיית חשבון;
עניינים כספיים;
ניהול תעבורה.
המעמד הנמוך

שכונת עוני בלב בומביי
קבצן מקבץ נדבות יחד עם בנו בהודו
המעמד הנמוך מתייחס לפלח האוכלוסייה שנמצא בתחתית ההיררכיה החברתית־כלכלית. בחברות המודרניות המעמד החברתי הנמוך כולל בדרך כלל את חברי האוכלוסייה העניים ביותר בחברה, מתחת למעמד הביניים.
המעמד הנמוך בארצות הברית

ההערכה היא שהמעמד התחתון בארצות הברית כולל כיום כ-12% ממשקי הבית. ההכנסה הממוצעת של אנשים מהמעמד התחתון בארצות הברית נמוכה בהרבה מההכנסה החציונית, ולעיתים רבות אנשים במעמד התחתון נמצאים מתחת לקו העוני. הרוב המכריע של האנשים בשכבת האוכלוסייה הזו אינם לוקחים יותר חלק פעיל בכוח העבודה, מסיבות שונות ומגוונות. בשל כך המעמד הנמוך בארצות הברית נבדל מיתר המעמדות החברתיים בכך שאנשים המשתייכים למעמד זה מסתמכים על קבלת כסף מגופי הממשל. רק מעטים מהאנשים שמשתייכים למעמד הנמוך בארצות הברית סיימו את לימודיהם בתיכון.
ראו גם

מעמד חברתי
הדרה חברתית
שוויון חברתי
ניידות חברתית
המעמד העליון
תת-תרבות
הערות שוליים

↑  Gilbert, Dennis (1998). The American Class Structure. New York: Wadsworth Publishing. 0-534-50520-1.
↑  Williams, Brian (2005). Marriages, Families & Intimate Relationships. Boston, MA: Pearson. 0-205-36674-0.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הריבוד החברתי-כלכלי של החברה האמריקאית לפי הסוציולוג האמריקני דניס גילברט
המרכז הבריטי הלאומי לחלל

| --- | --- |
סמליל המרכז הבריטי הלאומי לחלל
 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך הקמה:  1985
 תאריך פירוק:  1 באפריל 2010 
 מטה מרכזי:  בית פולריס, סווינדון, דרום-מערב אנגליה, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקציב:  438 מיליון דולר (2009)
 www.bnsc.gov.uk
 קואורדינטות:  51°34′02″N 1°47′08″W﻿ / ﻿51.5672°N 1.7855°W﻿ / 51.5672; -1.7855
 he
 
המרכז הבריטי הלאומי לחלל (באנגלית: The British National Space Centre, המוכר בראשי התיבות BNSC, הוא התאחדות התנדבותית של משרדי ממשלה בריטיים שונים ומרכזי מחקר אקדמיים. לבריטניה לא הייתה סוכנות חלל, במובן המקובל של ההגדרה, וגוף זה מהווה מעין סוכנות חלל. ב-23 במרץ 2010 נוסדה רשמית סוכנות החלל הבריטית.
BNSC נוסד בשנת 1985, על מנת לתאם את הפעילויות השונות בבריטניה בתחומי חקר החלל ויישומיו האזרחיים. פעילות החלל האזרחית בבריטניה עוסקת במדעי החלל, ניווט לווייני, תקשורת וחישה מרחוק.
הגופים החברים ב-BNSC

גופים ממשלתיים:
Department for Business, Enterprise and Regulatory Reform
משרד התחבורה
משרד ההגנה
משרד החוץ הבריטי
המשרד לאיכות הסביבה, מזון וענייני ספר
Department for Innovation, Universities and Skills
מכוני מחקר:
מעבדת רתרפורד-אפלטון
המועצה למחקר הטבע והסביבה
המועצה למחקר אסטרונומי ופיזיקאלי
המשרד למטאורולוגיה
המכון לקולנוע על שם גרסימוב

| --- | --- |

הבניין הראשי
הבניין הראשי
 בית ספר לקולנוע
 על שם:  סרגיי גרסימוב 
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים)
 בעלי תפקידים
 מנהל:  Vladimir Malyshev 
 רקטור:  ולדימיר מלישב
 מיקום
 מיקום:  רחוב וילהלם פיק, מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°50′06″N 37°38′14″E﻿ / ﻿55.835077°N 37.637272°E﻿ / 55.835077; 37.637272
 האתר הרשמי
 he
 
המכון לקולנוע על שם גרסימוב, רשמית המכון הממלכתי הרוסי לקולנוע על שם סרגיי גרסימוב (ברוסית: ВГИК - Всероссийский Государственный Институт Кинематографии имени С. А. Герасимова). הוא המוסד האקדמי הבכיר ביותר ברוסיה ללימודי קולנוע.
שוכן ברחוב וילהלם פיק שבמוסקבה.
היסטוריה

VGIK הוא המוסד על שם גרסימוב ללימודי אמנות הקולנוע הראשון בעולם, שנוסד על ידי ולדימיר גארדין במוסקבה בשנת 1919. סרגיי אייזנשטיין, וסלבולוד פודובקין, מיכאיל רום ואלכסיי בטלוב היו בין הפרופסורים המכובדים של המוסד. השם VGIK הוצמד למוסד ב-1934, ראשי תיבות של "המכון הסובייטי הממלכתי לאמנות הקולנוע" (Всесоюзный государственный институт кинематографии ,ВГИК; All-Union State Institute of Cinematography)
בשנת 1986 הוחלט לקרוא למוסד על שם הבמאי הרוסי סרגיי גרסימוב, ורשמית הוא החל לשאת את השם "המכון הסובייטי הממלכתי לאמנות הקולנוע ע"ש סרגיי גראסימוב". ב-1992 ראשי התיבות נותרו על כנן, אך מעתה משמעותן "המכון הממלכתי הכל-רוסי לאמנות הקולנוע" (Всероссийский государственный институт кинематографии).
זהו אחד ממוסדות הלימוד המעטים שהתמקדו בלימוד שיטות של הפקת סרטי 35 מילימטר. בוגרי המוסד פועלים ב-90 ארצות מסביב לעולם. מביימים סרטים, ומלמדים בבתי ספר לקולנוע. בתי ספר לקולנוע בווייטנאם, מצרים וסין נוסדו בעזרת מדריכי המוסד וכיום כמעט כל תעשיית הקולנוע ברוסיה מורכבת מבוגרי המכון.
VGIK היא ממייסדי CILECT - האגודה הבינלאומית ללימוד קולנוע וטלוויזיה של אונסק"ו. האגודה מפעילה מדריכים בבתי ספר לקולנוע ברוסיה ומחוץ לה ובמוסד עצמו קיים סטודיו לסרטי סטודנטים (היחיד ברוסיה, למעשה), שבו אפשר לעשות הפקת סרט מלא. נוסף לכך, תיאטרון הסטודנטים מאפשר את התנאים להכשרת שחקנים.
ב-2008 המוסד הפך רשמית לאוניברסיטה, והחל להיקרא רשמית "האוניברסיטה הרוסית הממלכתית לאמנות הקולנוע ע"ש סרגיי גרסימוב" (Всероссийский государственный университет кинематографии имени С. А. Герасимова) – אך ראשי התיבות נשתמרו אף הם, והמוסד ממשיך להיקרא בשם זה.
בשנת 2015 המילה "אוניברסיטה" הורדה משם המוסד.
תחומי הלימוד

המוסד מכשיר תלמידים להיות תסריטאים, במאים, שחקנים, צלמים, במאי קול, מעצבי אתר צילומים, מעצבי תלבושות, אנימטורים, מנהלי הפקה, מפיקים, מבקרי סרטים.
מבוגרי המוסד

ניקולאי לבדב
רוואז צ'חיידזה
תנגיז אבולדזה
אנדריי טרקובסקי
אלם קלימוב
מיכאל קאלאטוזוב
ליאנה אליאבה
מיכאל קאליק - למד במוסד אקדמי זה, אך אינו יכול להמנות על בוגריו, שכן נשלח למאסר בגולאג באמצע לימודיו. אחר כך טוהר שמו על ידי הממשל הסובייטי. לאחר שחרורו השלים את הלימודים בבית הספר המרכזי לקולנוע
אוטר יוסליאני
נטליה בונדרצ'וק
יורי נורשטיין
גיאורגי דולגרוב
ניקיטה מיכלקוב
מיכאיל רום
עבדאלרחמן סיסאקו
בולוטבק צ'אמצ'ייב
אלכסנדר פטרוב
לב קואולצ'וב
אלכסנדר אנדרייביץ' סוקורוב
סרגיי לוזניצה
אמיל לוטאנו
עלי רזה סאדאטניה
מיכאיל ורטאנוב
עלי קמרייב
ויקטוריה טולסטוגנובה
לריסה שפיטקו
סידיק בארמאק
סטניסלב גובורוחין
סטניסלב רוסטוצקי
לודמילה גורצ'נקו
אלכסנדר גוטמן
ארטבאזד אשוטי פלשיין
גורגוי פנחסוב
רוסטאם איברהימבקוב
קונרד וולף
ג'וריס פודנייקס
וסילי שוקשין
ולדימיר גארדין
אלכסנדר דובז'נקו
איוון איוואנוב
אנדריי קונצ'לובסקי
נונה מורדיוקובה
גריגורי צ'וקראי
סרגיי פראג'אנוב
אלדר ריאזנוב
לאוניד גאידאי
טודור דינוב
ארמן ג'יגרחניאן
גריגורי קוזינצב
רנטה ליטבינובה
דונאטס בניוניס
המערכה הבריטית בים הבלטי (1918–1919)

המערכה הבריטית בים הבלטי נערכה בשנים 1918 ו-1919, בשלבי הסיום של מלחמת העולם הראשונה, וכן זמן מה אחריה, כחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. למערכה זו נודע חלק חשוב בהשגת עצמאותן של אסטוניה ושל לטביה מרוסיה הסובייטית.
עם זאת, אחת המטרות החשובות של הכוח הימי הבריטי, מניעת השתלטות הבולשביקים על פטרוגרד, לא הושגה.
רקע

למרות היותו זירה צדדית יחסית באותה מלחמה, כוחות רבים ושונים היו מעורבים בלחימה באזור הים הבלטי. במשך כל המלחמה היווה הצי הרוסי יריב רציני לזה הגרמני, שנחשב איכותי יותר. במהלך 1917 החלה האימפריה הרוסית להתפורר, והגרמנים ניצלו זאת, בין היתר, כדי לבצע את מבצע אלביון, בו השתלטו על האיים האסטוניים במזרח הים הבלטי. בתחילת השנה הבאה, המשיכו הגרמנים בכיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה. בסוף שנת 1917 אירעה ברוסיה מהפכת אוקטובר, אשר החלישה עד מאוד את הצי הרוסי, ובסופו של דבר, הוציאה את רוסיה מן המלחמה בהסכם ברסט-ליטובסק. במשך כל התקופה האמורה שאפו המדינות הבלטיות: ליטא, לטביה ואסטוניה, לעצמאות, לפעמים תוך שימוש באמצעים צבאיים. בנוסף, התרחשה בחציה הראשון של שנת 1918 מלחמת האזרחים בפינלנד.
פעילות הצי הבריטי בים הבלטי, בתקופת מלחמת העולם, התבטאה בעיקר בהפעלת צוללות.
הציים המעורבים

למרות מגוון הצדדים המעורבים בסכסוכים השונים בים הבלטי, הכוחות הימיים המשמעותיים בהקשר זה היו הצי הרוסי הסובייטי והצי הבריטי, שלאחר תום מלחמת העולם הראשונה, יכול היה לשלוח לים הבלטי ספינות שטח.
הציים המעורבים > הצי הבלטי הסובייטי

למרות שהצי הרוסי נחלש עקב המלחמה ועקב המהפכה, עדיין היה הצי הבלטי הרוסי-בולשביקי גורם משמעותי ביותר בהגנה על פטרוגרד. צי זה, אשר בסיסו העיקרי היה בקרונשטאדט, כלל דרדנוט אחת, מבין אוניות המערכה מסדרת סבסטופול, וכן כמה פרה-דרדנוט, סיירות, משחתות וצוללות. למרות שחלק מן הקצינים הצטרפו לצד ה'לבן', האנטי-בולשביקי, וקצינים אחרים נרצחו או נהרגו, עדיין נותרו בצי הבלטי הסובייטי קצינים שיכלו לשאת על שכמם את נטל הפיקוד. עם זאת, נאמנותם של הקצינים והמלחים בצי הסובייטי לא תמיד הייתה איתנה, וזה סבל לא פעם מהתקוממויות ומעריקות.
הציים המעורבים > הצי הבריטי

הכוח הימי הבריטי עמד תחת פיקודו של תת-אדמירל אדווין אלכסנדר-סינקלייר (Alexander-Sinclair). כוחו הורכב מחמש סיירות קלות, תשע משחתות, שתי ספינות עזר וכן שתי ספינות מסוג מוניטור (ספינה). בקיץ 1919 אלה תוגברו בנושאת מטוסים, ה'וינדיקטיב' ('שוחר נקם', Vindictive). בינואר 1919 הוחלף אלכסנדר-סינקלייר ולתפקיד מונה תת-אדמירל וולטר קוואן (Cowan). הבסיס הבריטי היה תחילה בטאלין, ואחר כך, מתחילת יוני, עבר לביורקו סאונד (בשוודית: Björkö, בפינית: קויביסטו, Koivisto, ברוסית: ברזוביה, Берёзовые), בחלקו הפנימי של המפרץ הפיני וכ-130 ק"מ מערבה לפטרוגרד.
תנאי החיים של המלחים, יחד עם עייפות מצטברת לאחר שנות מלחמת העולם, הביאו למספר התקוממויות בקרב צוותי האוניות, כאשר למזון הדל, תנאי השיכון ויחס המפקדים, נוספה גם תעמולה קומוניסטית.
פעילות קרבית

כללית, הצי הבריטי הגביל מאוד את פעילות הצי הבולשביקי ומנע ממנו תנועה במרחבי הים הבלטי. עליונותם הימית של הבריטים אפשרה להם לסייע לרוסים ה'לבנים' (האנטי-קומוניסטים), ללטבים ולאסטונים, בין אם המדובר היה בסיוע אש, בין אם בהנחתת תגבורות, בין אם באספקה.
ב-4 בדצמבר 1918 נתקלה הסיירת 'קסנדרה' (Cassandra) במוקש בעת סיור מצפון ללייפאיה וטבעה. 11 אנשי צוות נהרגו. ב-26 לחודש לכד הצי הבריטי שתי משחתות סובייטיות בעת שהפגיזו את נמל טאלין. שתי המשחתות נמסרו לממשלה הזמנית האסטונית, והפכו לגרעין הצי אותו הקימה. בחורף 1918–1919 פסקו הפעולות הימיות עקב הקרח והצי הבריטי נסוג לקופנהגן, בקחתו עמו פליטים מאזורי הקרבות, וכוחו הופחת. באפריל 1919 הטיל הצי הבריטי, שחזר למפרץ הפיני, ותוגבר, הסגר על קרונשטאדט. תוך כך אירעו מספר התכתשויות עם הצי הסובייטי. באחת מאותן התכתשויות, ב-31 במאי, ליד האי קוטלין, ניסו מספר משחתות בריטיות ללכוד משחתת סובייטית, והמשחתת 'ווקר' (Walker) שימשה כ'פתיון'. אלא שהמבצע השתבש עת פגעה הדרדנוט הסובייטית 'פטרופבלובסק' (Петропавловск) ב'ווקר' בשני פגזים, ממרחק של כ-12,800 מ'. שניים מאנשי צוותה נפצעו, ולמשחתת נגרם נזק.
תת אדמירל קוואן הגיע בהמשך למסקנה שנמל טאלין מרוחק מדי לצורך הטלת הסגר על קרונשטאדט, וב-5 ביוני העביר את הצי הבריטי לביורקו סאונד. ואכן, המעגן החדש הוכח כמתאים למשימה. ב-9 ביוני פשטו שתי משחתות סובייטיות על המקום והטביעו צוללת בריטית, לאחר שזו נלכדה בין שדה מוקשים בריטי לבין המשחתות. התקרית עוררה את הבריטים לשפר את מיגונו של המעגן החדש על ידי מכשולים ומוקשים. כמו כן, לבקשת הבריטים, סייעו כוחות ימיים פיניים באבטחת המקום. בשל הקרח, הפינים איבדו שלוש ספינות משמר תוך כדי פעילותם במקום.
הבריטים, באמצעות כוחות ימיים קלים, פשטו פעמיים על נמל קרונשטאדט. בפשיטה הראשונה, ב-17 ביוני, בה נטלו חלק שתי ספינות, הוטבעה הסיירת 'אולג' (Олег), אם כי רוב אנשי ציוותה ניצלו. פשיטה זו נועדה, בין היתר, לסייע למרידה במצודת קרסנאיה גורקה (Красная Горка, 'הגבעה האדומה') שבסמוך לקרונשטאדט, אשר חיל המצב שלה הפנה נשקו כנגד הסובייטים. בסופו של דבר המרידה דוכאה. הפשיטה השנייה, בה נטלו חלק שמונה ספינות, נערכה ב-18 באוגוסט. שבע מן הספינות חדרו לנמל והשמינית שמשה כ'מוצב פיקוד'. הבריטים, אשר איבדו שלוש ספינות קלות, טענו לנזקים לדרדנוט 'פטרופבלובסק (אונייה, 1911)' ולפרה-דרדנוט 'אנדריי פרווזווני' (Андрей Первозванный), אלא שמן הצד הסובייטי דווח על נזק לספינה השנייה בלבד. כן הוטבעה ספינת עזר סובייטית. ב-16 ביולי הבריטים איבדו שתי שולות מוקשים במפרץ הפיני, כתוצאה מפגיעה במיקוש סובייטי.
ב-1 בספטמבר אבדה לבריטים המשחתת 'ויטוריה' (Vittoria) מפגיעת טורפדו ששוגר על ידי צוללת, סמוך לקרונשטאדט. שלושה ימים אחר כך אבדה משחתת בריטית נוספת, 'וורולם' (Verulam), ממוקש, במפרץ הפיני. בסתיו 1919 הצי הבריטי סייע באש למתקפת הצבא הלבן על פטרוגרד, אשר נוהלה בפיקודו של הגנרל ניקולאי יודניץ', אשר לפיקודו עמדו גם חיילים אסטוניים. הסובייטים, מצדם, ניסו להגביל את הפעילות האמורה על ידי פיזור מוקשים. שלוש מן המשחתות שזרעו את אותם מוקשים טבעו ב-21 באוקטובר, עת ניסו לערוק, כאשר נקלעו לשדה מוקשים, זו הפעם בריטי. משחתת סובייטית רביעית הצליחה לערוק ונמסרה לידי הבריטים.
סוף דבר

כישלון התקפת הצבא הלבן על פטרוגרד בסוף שנת 1919, נתלווה לעזיבת הצי הבריטי עקב הקרח. אלה, יחד עם הסכם טרטו (Tartu), בין רוסיה הסובייטית לאסטוניה, ב-2 בפברואר 1920, נתנו את האות לעזיבת הצי הבריטי את הים הבלטי. במערכה זו הבריטים איבדו סיירת קלה, שתי משחתות, שני מוניטורים, צוללת, ארבע שולות מוקשים ושלוש ספינות משמר.
לקריאה נוספת

Bennett, Geoffrey (1964). Cowan's war: the story of British naval operations in the Baltic, 1918–1920. London: Collins. OCLC 51700397.
Republished (2001) as: Freeing the Baltic. Edinburgh: Birlinn. ISBN 1-84341-001-X
Walter Cowan. "Report by Walter Cowan (link to the 1st page)". Supplement to the London Gazette.
Fletcher, William A. (Summer 1976). "The British navy in the Baltic, 1918–1920: Its contribution to the independence of the Baltic nations". Journal of Baltic Studies. 7 (2): 134–144. doi:10.1080/01629777600000141.
Jackson, Robert (2007). Battle of the Baltic. Barnsley: Pen & Sword Maritime. ISBN 978-1-84415-422-7.
Kettle, Michael (1992). Churchill and the Archangel Fiasco. Minneapolis: Univ. of Minnesota Press. ISBN 0-415-08286-2.
Kinvig, Clifford (2006). Churchill's Crusade: The British Invasion of Russia 1918–1920. Hambledon Continuum. ISBN 1-85285-477-4.
"British-Bolshevik Navy Actions". naval-history.net. אורכב מ-המקור ב-2009-04-03. נבדק ב-2015-06-26.
Ben Nimmo. "The forgotten fleet: the British navy and Baltic independence". The Baltic Times. נבדק ב-2009-05-16.
מטוס החוזר ממשימתו, אשר נחת ליד נושאת המטוסים 'וינדיקטיב', הים הבלטי, 1919
המכללה לאיכות השלטון בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 
המכללה לאיכות השלטון בישראל, היא עמותה רשומה מייסודה של התנועה למען איכות השלטון בישראל. המכללה נוסדה בשנת 2001 במטרה לקדם יצירת חברה המקדמת את ערכי הדמוקרטיה, שלטון החוק ונורמות מנהל תקין. מייסד המכללה ויו"ר הוועד המנהל הוא אליעד שרגא ומנכ"ל המכללה הוא ד"ר שחף גל.
יעדיה המוצהרים של המכללה הם קידום ערכי שלטון החוק, הדמוקרטיה, טוהר המידות, היושרה, האתיקה השלטונית ואיכות השלטון בחברה ובמוסדות השלטון בישראל, הנחלתם וביסוסם.
מישורי פעולה

הסקטור הציבורי - מסגרת זו כוללת טיפול ברשויות המקומיות ובמועצות האזוריות, חברות ממשלתיות ותאגידים סטטוטוריים, בהם גם מן הסקטור הביטחוני ומשרדי הממשלה. בכל אלו מתקיימות פעולות להטמעת תוכנית האתיקה, שפותחה במרכז לאתיקה של המכללה, ומטרתה לימוד והטמעה אפקטיביים של תרבות אתית מבוססת ערכים לעובדי הארגונים למען שיפור האקלים האתי בארגון ופיתוחו של קוד אתי במסגרתו. תוכנית זו הופעלה עד כה (2012) בכ-20 רשויות מקומיות.
הסקטור האזרחי - מסגרת זו מופעלת בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, בקרב בתי ספר, מכינות קדם צבאיות, מוסדות להשכלה גבוהה, תנועות נוער ומתנ"סים. הפעילות המרכזית במוסדות אלה מבוצעת, באמצעות מרכז אזרחות במכללה בקידום שדרת מנהיגות עירונית, למען הצמחת והעצמת מנהיגות ערכית מקומית, קידום הטמעת עקרונות הדמוקרטיה וערכי איכות השלטון, תוך פיתוח מודעות ומעורבות אזרחית.
תוכניות מרכזיות

תוכניות מרכז האתיקה:
כתיבת קוד אתי לארגון והטמעתו בהשתלמויות בקרב חברי הארגון, הקמת מנגנוני אתיקה (נציב אתיקה, ועדת אתיקה, "קו חם", נאמני אתיקה) בארגון.
השתלמויות וסדנאות אתיקה חד-פעמיות וגם מודולריות המיועדות לבכירים, מנהלים ועובדים ברמות שונות. ההשתלמויות כוללות דיונים על אתיקה, אתיקה מקצועית ושלטונית, מבחינות בין אתיקה למשפט, עוסקות באתיקה יישומית באתיקה ככלי ניהולי, מלבנות דילמות אתיות ומטמיעות את הקוד האתי.
תוכניות מרכז אזרחות:
הקמת שדרת מנהיגות ערכית עירונית הכוללת: פרלמנט ילדים או נוער, כתבים צעירים לבקרה אזרחית, מנהיגות ליזמות אזרחית, בית קפה - אתיקה לנוער, מנהיגות אזרחית של צעירים ובוגרים.
הכשרת אנשי חינוך ומדריכים להובלת תהליכים ערכיים בחינוך הפורמלי והא-פורמלי להטמעת ערכי איכות השלטון והדמוקרטיה בשדה החינוכי.
במכללה מתקיימים גם מרכז למחקר ופיתוח ומדיניות ומרכז למשילות.
המערכה על איי מריאנה ופלאו

המערכה על איי מריאנה ופלאו הייתה סדרת קרבות שיזמה ארצות הברית נגד האימפריה היפנית באיי מריאנה ובאיי פלאו בין יוני לנובמבר 1944 כחלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. מערכה זו תחת פיקודו הכללי של צ'סטר נימיץ, באה כהמשך ישיר למערכה באיי גילברט ומרשל ומטרותיה היו לנטרל את הבסיסים היפנים במרכז האוקיינוס השקט, לתמוך במאמץ של בנות הברית לכיבושם מחדש של הפיליפינים ולספק בסיסים להפצצות אסטרטגיות נגד יפן.
המערכה

המערכה התחילה כאשר ב-15 ביוני ופלשו האמריקאים לסאיפאן. בתגובה תקף הצי הקיסרי היפני את כוחות הצי האמריקני שתמכו בפלישה, וכך התחיל ב-19 ביוני קרב ים הפיליפינים בו ספג הצי היפני תבוסה כואבת לאחר שאיבד 3 נושאות מטוסים וכ-600 מטוסים.
ב-21 ביולי פלשו הכוחות האמריקאים לגואם וב-24 ביולי לטיניאן. ב-9 ביולי הסתיים כיבוש סאיפאן, כיבוש טיניאן וגואם הסתיים ב-1 וב-8 באוגוסט בהתאמה. לאחר הקרבות החלה ארצות הברית לבנות שדות תעופה בסאיפאן ובטיניאן והציבה שם מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס שיועדו להפצצות אסטרטגיות על יפן.
על מנת לאבטח את אגפם של הכוחות האמריקאים שעמדו לפלוש לפיליפינים, נחתו כוחות אמריקאים ב-15 בספטמבר בפלליו וב-17 בספטמבר באנגאור שבאיי פלאו. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש אנגאור וב-27 בנובמבר, לאחר קרבות קשים, הסתיים גם כיבוש פלליו.
לאחר כיבושם של איי המריאנה ופלאו, המשיכו האמריקאים את המערכה המוצלחת נגד יפן כשפלשו באוקטובר לפיליפינים ובתחילת ינואר 1945 לאיי וולקנו וריוקיו.
לקריאה נוספת (באנגלית) > ספרים

D'Albas, Andrieu (1965). Death of a Navy: Japanese Naval Action in World War II. Devin-Adair Pub. ISBN 0-8159-5302-X.
Denfeld, D. Colt (1997). Hold the Marianas: The Japanese Defense of the Mariana Islands. White Mane Pub. ISBN 1-57249-014-4.
Drea, Edward J. (1998). "An Allied Interpretation of the Pacific War". In the Service of the Emperor:  Essays on the Imperial Japanese Army. Nebraska: University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-1708-0.
Dull, Paul S. (1978). A Battle History of the Imperial Japanese Navy, 1941-1945. Naval Institute Press. ISBN 0-87021-097-1.
Gailey, Harry (1988). The Liberation of Guam 21 July - 10 August. Novato, California, U.S.A.: Presidio Press. ISBN 0-89141-651-X.
Gailey, Harry (1984). Peleliu: 1944. Nautical & Aviation Pub Co of Amer. ISBN 093385241X.
Goldberg, Harold J. (2007). D-day in the Pacific: The Battle of Saipan. Indiana University Press. ISBN 0-253-34869-2.
Hallas, James H. (1994). The Devil's Anvil: The Assault on Peleliu. Praeger Publishers. ISBN 0275946460.
Morison, Samuel Eliot. New Guinea and the Marianas, March 1944-August 1944, vol. 8 of History of United States Naval Operations in World War II. 2001 (reissue). Champaign, Illinois, USA: University of Illinois Press. ISBN 0-252-07038-0.
O'Brien, Francis A. (2003). Battling for Saipan. Presdio Press. ISBN 0-89141-804-0.
Ross, Bill D. (1991). Peleliu: Tragic Triumph. Random House. ISBN 0394565886.
Rottman, Gordon; Howard Gerrard (2004). Saipan & Tinian 1944: Piercing the Japanese Empire. Osprey Publishing. ISBN 1-84176-804-9.
Rottman, Gordon; Howard Gerrard (2002). Peleliu 1944: The Forgotten Corner Of Hell. Osprey Publishing. ISBN 1841765120.
Sloan, Bill (2005). Brotherhood of Heroes: The Marines at Peleliu, 1944 -- The Bloodiest Battle of the Pacific War. Simon & Schuster. ISBN 0743260090.
Smith, Douglas V. (2006). Carrier Battles: Command Decision in Harm's Way. US Naval Institute Press. ISBN 1591147948.
Wright, Derrick (2005). To the Far Side of Hell: The Battle for Peleliu, 1944. Fire Ant Books. ISBN 0817352813.
לקריאה נוספת (באנגלית) > באינטרנט

Chen, C. Peter. ""The Marianas and the Great Turkey Shoot"". World War II Database. נבדק ב-2005-05-31.
Breaching the Marianas: The Battle for Saipan (Marines in World War II Commemorative Series)
Hoffman, Major Carl W., USMC (1950). "Saipan: The Beginning of the End". USMC Historical Monograph. Historical Branch, United States Marine Corps. נבדק ב-2005-12-19.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
"U.S. Army Campaigns of World War II: Western Pacific". CMH Pub 72-29, U.S. Army Center of Military History. 2003. נבדק ב-2004-11-03.
Lodge, Major O.R. USMC Historical Monograph: The Recapture of Guam, Historical Branch, United States Marine Corps, 1954.
O'Brien, Cyril J. Liberation: Marines in the Recapture of Guam, Marines in World War II Commemorative Series, Marine Corps Historical Center, United States Marine Corps, 1994.
USCM Historical Monograph: The Seizure of Tinian
Chen, C. Peter (2007). "Palau Islands and Ulithi Islands Campaign". World War II Database. נבדק ב-2007-10-19.
Gayle, BGen Gordon D. (1996). "Bloody Beaches: The Marines at Peleliu". Marines in World War II Commemorative Series. Marine Corps Historical Center. נבדק ב-2006-12-19.
Hough, Frank O. (1950). "The Assault on Peleliu (The Seizure of Peleliu)". USMC Historical Monograph. Historical Branch, G-3 Division, Headquarters, U.S. Marine Corps. נבדק ב-2006-12-19.
Smith, Robert Ross (1996). "The Approach to the Philippines". United States Army in World War II:  The War in the Pacific. U.S. Army Center of Military History. נבדק ב-2006-12-19.
ראו גם

אנדרטת סאיפאן האמריקאית
המרכז הגאה בבייג'ינג

| --- | --- |
 פעילות:  רשת ייעוץ, מוקד
 תחום:  זכויות להט"ב, מחקר ותמיכה בבריאות הנפש
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 מטה הארגון:  בייג'ינג, סין
 נשיא:  שין יינג
 תקופת הפעילות:  14 בפברואר 2008 – 15 במאי 2023 (15 שנים) 
 www.bjlgbtcenter.org.cn
 קואורדינטות:  39°54′21″N 116°28′20″E﻿ / ﻿39.905861111111°N 116.47211111111°E﻿ / 39.905861111111; 116.47211111111
 he
 
המרכז הגאה בבייג'ינג (בסינית: 北京 同志 中心) הוא ארגון ללא מטרות רווח, שהוקם ב-14 בפברואר 2008, והוא מתמקד בקידום זכויות להט"ב בסין. הארגון מספק שירותים ידידותית ללהט"ב ומוקד לאנשים טרנסג'נדרים.
ב-2014, סייע המרכז הגאה בבייג'ינג ליאנג טנג, גבר הומו, להכין תיק משפטי נגד מרפאה בצ'ונגצ'ינג שסיפקה לו טיפול המרה שכלל גם טיפול בהלם. המקרה הצליח והוביל גם למנוע החיפוש Baidu להסיר רישומים לטיפול המרה. בפרק הראשון של העונה ה-30 של סדרת התחקירים, Unreported World (אנ') של ערוץ 4, נחשף רשימה של בתי חולים בסין שסיפקו טיפול בהלם.
פעילויות אחרות שננקטו על ידי המרכז הגאה בבייג'ינג כללו אירוע שבו צולמו מתנדבים עם כיסויי עיניים וחולצות שעליהן המילים "אני גיי", תוך כדי שהם מבקשים חיבוקים של עוברי אורח למחאה על האיסור המתוכנן של פלטפורמת הרשת החברתית Weibo על תכנים הומוסקסואליים. בנוסף, הם שיתפו פעולה עם הצלם טאו בוטוריני, כדי ליצור דיוקנאות של אנשים להט"בים שחיים בסין. ב-2017, הם עשו סקר בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת פקין בנושא בריאות הנפש של הסינים הטרנסג'נדרים.