stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגודת העשרות
היסטוריה

בשנות העלייה הראשונה התארגנו פועלים במושבות באגודות וארגונים שונים לשם שמירה על זכויותיהם ולשם עזרה הדדית. איגוד הפועלים הראשון בארץ קם בראשון לציון בשנת 1887, בראשות מיכאל הלפרן, יהודה גרזובסקי (גור) ויחזקאל דנין (סוכובולסקי), אך הוא פעל זמן קצר עד שחוסל עקב האשמתו בליבוי יצרים במושבה כנגד פקידי הברון רוטשילד.
האגודה השנייה הוקמה בשנת 1891 ונקראה בתחילה "אגודת אחים". בין מייסדיה ופעיליה: יצחק חיותמן, ישראל בלקינד, אפרים חרל"פ, מיכאל הלפרן ויצחק זאב אלטשולר. היא הוקמה בהשראת אגודת בני משה שפעלה ברוסיה והיה לה גם סניף ארץ-ישראלי. מטרת "אגודת אחים" הייתה כפולה: עזרה הדדית וארגון צבאי. היא שמה לה למטרה לדאוג למצבם הכלכלי ולתנאי מחייתם של חבריה. לשם כך הוקמה קופה משותפת שהכנסותיה נועדו לסייע לרכישת שטח אדמה עליו תכננו להקים את בתי חברי האגודה. כמו כן הקימה האגודה ברחובות מטבח משותף ומכבסה. את פעילותה האחוותית של האגודה לא התאמצו חבריה להסתיר. בנוסף, הייתה לאגודה מטרה צבאית וביטחונית והם תכננו להקים ארגון צבאי לצורכי הגנה עצמית. פעילות זו הייתה סמויה.
זמן קצר לאחר הקמתה שונה שמה ל"אגודת העשרות". שם זה נוצר בעקבות המבנה הארגוני הפנימי שלה כארגון צבאי, שדמה למתכונת הארגונית שהציע יתרו למשה רבנו: לכל עשרה אנשים היה 'שר עשרה' שהיה ממונה עליהם, לכל חמישים אנשים היו 'שרי חמישים' ומעליהם 'שרי מאה'.
האגודה שמנתה כשישים חברים החלה ליישם את מטרותיה. אולם על אף התלהבות החברים בפעילות האגודה היא לא האריכה ימים. המשברים שפקדו את רחובות והסביבה הקשו על פעילותה וכעבור שנה מהקמתה, בשנת 1892, היא שבקה חיים.
למרות תוחלת החיים הקצרה של "אגודת העשרות" ושל קודמתה בראשון לציון, התארגנויות ראשוניות וזעירות אלה זרעו את הזרעים הראשונים להתפתחות כל הסתדרויות הפועלים הציוניות לעתיד לבוא, שהושתתו על היסודות של התיישבות חקלאית, שיתוף משאבים ופרנסה בכבוד מעמל כפיים.
ע"פ אליהו הכהן השיר שאו ציונה נס ודגל שימש את הארגון בתור ההמנון.
לקריאה נוספת

ישראל קולת, פועלי העלייה הראשונה, בתוך: מרדכי אליאב (עורך), ספר העלייה הראשונה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב, עמ' 382-337.
הערות שוליים

↑  The Book of Destiny – Chapter XXIX (עמ' 508-510), ‏2021
↑  אפרים צבי חרל”פ.
↑  שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א) ע"פ ירמיהו הלפרין, אבי מיכאל הלפרן, הדר, תשכ"ד, עמ' 198-197
NGC 3628

| --- | --- |
NGC 3628 בתמונה של המצפה האירופי הדרומי
NGC 3628 בתמונה של המצפה האירופי הדרומי
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אריה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  8 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיה ספירלית
 בהירות נראית:  9.48
 סיווג מורפולוגי:  SAb pec
 עלייה ישרה:  11ʰ 20ᵐ 17ˢ
 נטייה:  ‏22.2″ ‏35′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.4-
 מרחק:  32,000,000  שנות אור 9,811,135.64  פארסק
 קוטר:  137,620 שנות אור
 מסה:  ‎1.1×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  843 ק"מ/שנייה 0.0028  z
NGC 3628, נקראת לפעמים גם גלקסיית ההמבורגר בשל צורתה, היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים אריה, הנמצאת במרחק של כ-32 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לשלישיית אריה. הגלקסיה נמצאת כ-7 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב הבהיר דנבולה וכ-2.3 מעלות מדרום-מזרח לכוכב θ באריה. 0.6 מעלה מדרום לה נמצאת M66 ובאותו מרחק זוויתי מדרום-מערב לה נמצאת M65, שתי שותפותיה לשלישיית אריה. בסביבתה נמצאות גלקסיות רבות נוספות, אך הן עמומות בהרבה  ואינן שייכות לקבוצת אריה I אלא לקבוצות גלקסיות רחוקות יותר.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 9.48 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון V.8 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1786, כשהיא מתוארת כבהירה ומאורכת. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ורשם אותה כערפילית מספר 859 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, בו הוא תיאר אותה כמאוד ארוכה וצרה, מתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז, ובתצפיות שונות תיאר אותה כבהירה למדי, חלשה או חלשה למדי. הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2378 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3628, כשהיא מתוארת כבהירה למדי, גדולה מאוד ומאורכת מאוד.
תכונות

גודלה הזוויתי של NGC 3628 הוא כמעט 15 דקות קשת - כחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-140,000 שנות אור, כ-40% יותר מקוטרו של שביל החלב. קו הראייה מכדור הארץ אל הגלקסיה משיק למישור הדיסקה שלה כך שהיא נראית מצידה, ולכן צורתה מאורכת וצרה מאוד, רוחבה הזוויתי הוא כחמישית בלבד מאורכה. מסיבה זאת שטח הפנים שניתן לראייה הוא קטן יחסית, כך שלמרות גודלה, היא פחות בהירה משתי שכנותיה שהתגלו 4 שנים לפניה על ידי שארל מסיה. מסתה מוערכת בכ-‎1.1×1011‎ מסות שמש, כחמישית ממסת שביל החלב, כאשר כשני שלישים ממנה, כ-‎7×1010‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה. בנוסף הגלקסיה עשירה מאוד בגז מימן נייטרלי (אזורי H I), שמסתו הכוללת בגלקסיה מגיעה לכ-‎2.4×109‎ מסות שמש, והיא מכילה גם כמות גדולה של אבק שמסתו מוערכת בכ-‎5.2×107‎ מסות שמש. שאר המסה היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בשל כמויות הגז והאבק הגדולות שבגלקסיה, מתרחשת בה יצירה של כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית של כ-5 מסות שמש בשנה.
בשל הקרבה של NGC 3628 ל-M65 ול-M66, היא מושפעת מכוחות הכבידה שלהן מה שגורם לעיוותים בצורתה ולעננים גדולים של מימן שנפלטים מקצותיה. אחד העננים יוצר חיבור שאורכו למעלה מ-300,000 שנות אור בינה ובין M65. צורתה המעוותת וכמות האבק שבה מרמזים על אירוע של התנגשות בגלקסיה אחרת בעבר, ולפי סימולציות נראה שהיא התנגשה ב-M66, שגם היא גלקסיה ספירלית מעוותת. בעננים שנפלטים מהגלקסיה ממשיכים להיווצר כוכבים חדשים, אך צפיפותם נמוכה.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 3628
1 2 3 4  NED: NGC 3628
↑  T. Wilding, P. Alexander & D. A. Green: Neutral Hydrogen Observations of NGC 3628, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 263, No.4, p. 1084 (1993)
↑  NASA: Astronomy Picture of the Day 2017 May 3
↑  W. Herschel: Catalogue of one thousand new nebulæ and clusters of stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 76, p. 494 (1786)
↑  J. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 123, p. 403 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 105 (1888)
1 2  J.-H. Shinn & K.-I. Seon: Ultraviolet Radiative Transfer Modeling of Nearby Galaxies with Extraplanar Dusts, The Astrophysical Journal, Vol. 815, Iss. 2, article id. 133, p. 2 (2015)
↑  J. L. Rosenberg & S. E. Schneider: The Contribution of H I-rich Galaxies to the Damped Lyα Absorber Population at z = 0, The Astrophysical Journal, Vol. 585, Iss. 1, p. 264 (2003)
↑  J. A. Stevens, M. Amure & W. K. Gear: Dust in spiral galaxies: global properties, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 357, Iss. 1, p. 15 (2005)
↑  S. Stierwalt, M. P. Haynes, R. Giovanelli, B. R. Kent, A. M. Martin, A. Saintonge, I. D. Karachentsev & V. E. Karachentseva: The Arecibo Legacy Fast Alfa Survey. IX. The Leo Region H I Catalog, Group Membership, and the H I Mass Function for the Leo I Group, The Astronomical Journal, Vol. 138, Iss. 2, p. 346 (2009)
↑  F. R. Chromey, D. M. Elmegreen, A. Mandell & J. McDermott: Star Formation in the Tidal Tail of the Leo Triplet Galaxy NGC 3628, The Astronomical Journal, Vol. 115, Iss. 6, p. 2331 (1998)
NGC 3412

| --- | --- |
NGC 3412 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
NGC 3412 בתמונה של סקר השמיים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אריה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  8 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.54
 סיווג מורפולוגי:  SB(s)0
 עלייה ישרה:  10ʰ 50ᵐ 53.3ˢ
 נטייה:  ‏43.7″ ‏24′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  19.5-
 מרחק:  33,200,000  שנות אור 10,179,053.23  פארסק
 קוטר:  35,460 שנות אור
 מסה:  ‎4.2×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  841 ק"מ/שנייה 0.0028  z
NGC 3412 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים אריה, הנמצאת במרחק של כ-33.2 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת אריה I. הגלקסיה נמצאת כ-10.5 מעלות ממזרח לכוכב הבהיר רגולוס וכ-6 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב θ באריה. כמעלה מדרום-מערב לה נמצאות שלוש הגלקסיות M105,‏ NGC 3384 ו-NGC 3389, כאשר השתיים הראשונות שייכות גם כן לקבוצת אריה I.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.54 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.27 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1786, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, עם מרכז מעורפל ובהיר ושני ענפים עמומים שיוצאים ממנה לכיוון צפון-מערב ודרום מזרח. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ורשם אותה כערפילית מספר 774 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, בו הוא תיאר אותה כבהירה, עגולה עם מרכז שמתבהר בפתאומיות. הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2229 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3412, כשהיא מתוארת כבהירה, קטנה, מאורכת ומתבהרת באופן חד במרכזה ליצירה של גרעין בהיר.
תכונות

גודלה הזוויתי של NGC 3412 הוא כ-3.7 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-35,500 שנות אור, כשליש מקוטרו של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎4.2×1010‎ מסות שמש, כעשירית ממסת שביל החלב, כאשר כשלושה רבעים ממנה היא מסת הכוכבים שבה, והרבע הנותר הוא חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בדומה לגלקסיות עדשה אחרות, ב-NGC 3412 יש מעט מאוד מימן חופשי ומסתו מוערכת בפחות מ-‎2×107‎ מסות שמש, כך שכמעט לא נוצרים בה כוכבים חדשים - רק כ-5 מסות שמש ב-1,000 שנים. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה גבוהה פי 2.6 מזו של השמש ואין בה כמעט בכלל אוכלוסייה צעירה של כוכבים, למעט בגרעין שלה.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 3412
1 2 3  NED: NGC 3412
1 2 3  A. Amblard, L. Riguccini, P. Temi, S. Im, M. Fanelli & P. Serra: Star Formation Bimodality in Early-type Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 783, Iss. 2, article id. 135, p. 17 (2014)
↑  W. Herschel: Catalogue of one thousand new nebulæ and clusters of stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 76, p. 471 (1786)
↑  J. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 123, p. 399 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 99 (1888)
↑  S. E. Schneider: Neutral hydrogen in the M96 group - The galaxies and the intergalactic ring, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 343, p. 95 (1989)
↑  A. I. Terlevich & D. A. Forbes: A Catalogue and Analysis of Local Galaxy Ages and Metallicities, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 330, Iss. 3, p. 8 (2002)
↑  H. B. Ann: Young Populations in the Nuclei of Barred Galaxies, Astrophysics & Space Science, vol. 276, Iss. 2/4, p. 5 (2001)
NGC 4236

| --- | --- |
NGC 4236 בתמונה באור על-סגול של טלסקופ החלל גלקס
NGC 4236 בתמונה באור על-סגול של טלסקופ החלל גלקס
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  דרקון
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  6 באפריל 1793
 סוג:  גלקסיית מוט ספירלית
 בהירות נראית:  10.1
 סיווג מורפולוגי:  SB(s)dm
 עלייה ישרה:  12ʰ 16ᵐ 42.1ˢ
 נטייה:  ‏45.25″ ‏27′ ‏69°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  17.2-
 מרחק:  11,100,000  שנות אור 3,403,237.67  פארסק
 קוטר:  70,460 שנות אור
 מסה:  ‎1.28×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  0 ק"מ/שנייה 0.000013, −0.000003±0.000017  z
NGC 4236 היא גלקסיית מוט ספירלית שנמצאת בקבוצת הכוכבים דרקון, במרחק של כ-11.1 מיליון שנות אור ממערכת השמש, וייתכן שהיא שייכת לקבוצת M81. הגלקסיה נמצאת כמעלה וחצי ממערב לכוכב κ (קפא) בדרקון וכ-4 מעלות ממזרח לכוכב λ (למבדא) בדרקון. מרחקה הזוויתי מ-M81 שבמרכז קבוצת M81 הוא כ-12.5 מעלות, והמרחק ביניהן הוא לפחות 2.6 מיליון שנות אור, כך ששייכותה לקבוצה אינה ודאית.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.1 והיא התגלתה ב-6 באפריל 1793 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון V.51 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1802, שם תוארה על ידיו כ"עמומה מאוד, מאורכת מאוד וללא כוכבים נראים לעין". בנו, ג'ון הרשל, הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2825 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 4236, כשהיא מתוארת כחלשה מאוד, די גדולה, מאורכת מאוד ומתבהרת בהדרגה לכיוון מרכזה.
מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-22 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-70,000 שנות אור, כשני-שלישים מקוטר שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.3×1010‎ מסות שמש, כ-3% ממסת שביל החלב, כאשר כחמישית ממסתה או כ-‎2.7×109‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה, וכעשירית ממסתה, כ-‎1.5×109‎ מסות שמש, היא של גז מימן חופשי (אזורי H I). שאר מסת הגלקסיה היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בגלקסיה מתרחשת יצירה של כוכבים חדשים בקצב מתון ובאופן אחיד למדי. בשני מקומות בשולי הדיסקה של הגלקסיה נמצאים מספר אזורי H II גדולים, שחלקם בולטים באופן ניכר מדיסקת הגלקסיה, אך במרכז הגלקסיה נמצאים רק אזורי H II קטנים יחסית. בגלקסיה יש מספר גדול של צבירי כוכבים צעירים ומסיביים, שמצביעים על כך שבמיליוני השנים האחרונות הייתה בגלקסיה יצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה יותר מהקצב הנוכחי.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4236
1 2 3 4  NED: NGC 4236
↑  S. M. Faber, J. S. Gallagher: Masses and mass-to-light ratios of galaxies, Annual review of astronomy and astrophysics, Vol. 17. p. 142, Palo Alto, Ca., Annual Reviews Inc. (1979)
↑  W. Herschel: http://rstl.royalsocietypublishing.org/content/92/477.full.pdf Catalogue of 500 new Nebulæ, nebulous stars, planetary Nebulæ, and clusters of stars; with remarks on the construction of the heavens], Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 92, p. 524 (1802)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 120 (1888)
↑  A. J. Romanowsky & S. M. Fall: Angular Momentum and Galaxy Formation Revisited, The Astrophysical Journal Supplement, Vol. 203, Iss. 2, article id. 17,p. 47 (2012)
1 2  K. T. Chyży, D. J. Bomans, M. Krause, R. Beck, M. Soida & M. Urbanik: Magnetic fields and ionized gas in nearby late type galaxies, Astronomy & Astrophysics, Vol. 462, Iss. 3, p. 933-5 (2007)
↑  R. Kurtev, J. Borissova, M. Rosado, L. Georgiev, M. G. Richer & M. Valdez-Gutiérrez: Star Cluster Candidates in NGC 4236, Astronomical Society of the Pacific, p. 96 (2002)
NGC 4216

| --- | --- |
NGC 4216 בתמונה של מצפה הכוכבים בהר למון
NGC 4216 בתמונה של מצפה הכוכבים בהר למון
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  17 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיה ספירלית
 בהירות נראית:  10.01
 סיווג מורפולוגי:  SAB(s)b
 עלייה ישרה:  12ʰ 15ᵐ 54.4ˢ
 נטייה:  ‏57.8″ ‏08′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  21.0-
 מרחק:  52,800,000  שנות אור 16,188,373.8  פארסק
 קוטר:  124,390 שנות אור
 מסה:  ‎1.1×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  131 ק"מ/שנייה 0.000437  z
NGC 4216 היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-53 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.01, והיא התגלתה ב-17 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.35. הוא תיאר אותה כבהירה, מאורכת מאוד ובעלת מרכז בהיר מאוד. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1148, כשהיא מתוארת כבהירה או בהירה מאוד, מאורכת, גדולה ובעלת מרכז שמתבהר בחדות. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2806 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4216 כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה מאוד, מאורכת מאוד ובעלת גרעין בהיר במרכזה.
תצפית

הגלקסיה נמצאת על הגבול עם קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-6.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כמעלה ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4267, כמעלה וחצי מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M99 וכ-1.8 מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M98. במרחק זוויתי של 2.25 ו-2.5 מעלות ממזרח לה נמצאות M84 ו-M86, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4216 הוא כ-8 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 125,000 שנות אור, גדול בכ-25% מהקוטר של שביל החלב, אך מסתה מוערכת בכ-‎1.1×1011‎ מסות שמש, כחמישית בלבד ממסת שביל החלב. כ-80% ממסתה או כ-‎8.7×1010‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, מסת המימן החופשי שבה היא כ-‎1.8×109‎ מסות שמש, כלומר כאחוז וחצי בלבד מהמסה הכוללת, והיא מכילה כ-‎6.8×107‎ מסות שמש של אבק. בהתאם לכמות הנמוכה יחסית של גז חופשי ואבק, כמעט שאין בגלקסיה יצירה של כוכבים חדשים. את הגלקסיה מקיפים כ-620 צבירים כדוריים שמסתם הכוללת מוערכת בכ-‎1.9×108‎ מסות שמש, בערך פי ארבעה ממספר הצבירים שמקיפים את שביל החלב. בנוסף יש ל-NGC 4216 לפחות שתי גלקסיות לוויין שמקיפות אותה. מהירותה הרדיאלית של NGC 4216,‏ 131 קילומטר בשנייה, נמוכה בהרבה מהמהירות הרדיאלית הממוצעת של צביר הבתולה, כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות של כ-1,000 קילומטר בשנייה ביחס לצביר עצמו.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4216
1 2 3 4  NED: NGC 4216
1 2 3  W. E. Harris, G. L. H. Harris & M. Alessi: A catalog of globular cluster systems, The Astrophysical Journal, Vol. 772, Iss. 2, article id. 82 (2013)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 471 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 418 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 120 (1888)
↑  J. I. Davies, S. Bianchi, L. Cortese, R. Auld, M. Baes, G. J. Bendo, A. Boselli, L. Ciesla, M. Clemens, E. Corbelli, I. De Looze, S. di Serego Alighieri, J. Fritz, G. Gavazzi, C. Pappalardo, M. Grossi, L. K. Hunt, S. Madden, L. Magrini, M. Pohlen, M. W. L. Smith, J. Verstappen & C. Vlahakis: The Herschel Virgo Cluster Survey - VIII. The Bright Galaxy Sample, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 419, Iss. 4, p. 16 (2012)
↑  B. Vollmer, M. Soida, R. Beck, A. Chung, M. Urbanik, K. T. Chyzy, K. Otmianowska-Mazur & J. D. P. Kenney: Large-scale radio continuum properties of 19 Virgo cluster galaxies. The influence of tidal interactions, ram pressure stripping, and accreting gas envelopes, Astronomy & Astrophysics, Vol. 553, id. A116, p. 4 (2013)
↑  Stellar Tidal Streams in Spiral Galaxies of the Local Volume
אגודת הצילום של אמריקה

| --- | --- |
סמליל אגודת הצילום של אמריקה
 תחום:  צילום
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מטה הארגון:  אוקלהומה סיטי, אוקלהומה
 מקום פעילות:  עולמי
 חברים:  5,000 (נכון ל־2021) 
 נשיא:  אלנה מקטיגה
 תקופת הפעילות:  1934–הווה (כ־90 שנה)
 PSA
 
אגודת הצילום של אמריקה (באנגלית: The Photographic Society of America, בראשי תיבות: PSA) היא עמותה, שהוקמה על מנת לקדם ולהעצים את אמנות ומדע הצילום על כל שלביו. היא הוקמה בשנת 1934 וחברים בה כ-5,000 אנשים מרחבי העולם ביותר מ-80 מדינות, 460 מועדוני צילום ו-12 סניפים ברחבי ארצות הברית. היא אחת העמותות הגדולות מסוגה ללא כוונת רווח. לאורך השנה מקיים ה-PSA מספר תחרויות בולטות, כולל תחרויות לנוער PSA.
מטרות האגודה: • לקדם את האמנות והמדע של הצילום כאמצעי תקשורת, הערכת תדמית והחלפה תרבותית. • לספק חינוך, מידע, השראה והזדמנות לכל המתעניינים בצילום. • לטפח צמיחה והבעה אישית, יצירתיות, מצוינות והתנהלות אתית בכל היבטי העשייה הצילומית.
היסטוריה של העמותה

בשנת 1919 נוסד ארגון מועדוני המצלמות השייכים לאמריקה‏ Associated Camera Clubs of America (ACCA). בשנת 1934 הוא שינה את שמו לאגודת הצילום של אמריקה. העמותה החדשה החליטה על קבלת צלמים בודדים כחברים. העמותה ערכה את אחד הסלונים הראשונים שלה במסגרת היריד העולמי בניו יורק שנערך בשנת 1940. בשנת 1946, אושרו 63 סלונים והתחילו להכיר בהישגיהם של צלמי סלונים לפי דירוג של כוכבים. בסוף שנות ה-40, ניתן הפרס הגבוה ביותר של העמותה "אחוות כבוד" (כבוד FPSA). בין הזוכים הראשונים בתואר היו הצלם ויליאם הנרי ג'קסון (אנ'), הראשון שצילם את הצילום בפארק הלאומי ילוסטון, ד"ר קנת מייס (אנ'), מדען ומנהל מעבדות קודאק, ד"ר מקס ת'ורק (אנ'), הנשיא הראשון של PSA, או צלמים יוצאי דופן כמו אדולף "פאפא" פסבנדר, פרד ארצ'ר (אנ'), א' אוברי בודיין (אנ'), אדוארד סטייכן, אלפרד סטיגליץ ואחרים. בין החברים המפורסמים ביותר בארגון נוכל למצוא גם צלמים כמו אנסל אדמס, איוון דמיטרי (אנ') ויוסוף קארש. בין חברי ה-PSA היה תאודור רוזוולט, הבן.
פעילויות העמותה

פעילויות העמותה כוללות ארגון קורסים, קבוצות לימוד, הוצאת כתב עת חודשי (PSA Journal), ארגון כנס שנתי, חסות על תחרויות צילום בינלאומיות והענקת הישגי צילום או הופעות באמצעות דירוג כוכבים. על מנת להשיג את התואר הנמוך ביותר המבוסס על תחרויות, כלומר QPSA (מוסמך), יש להשיג לפחות שלושה כוכבים בדירוג הכוכבים של העמותה.
נשיאי אגודת הצילום של אמריקה

| נשיא/ה | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| אלנה מקטיגי | 2017 | 2020 |
| צ'ארלס בורק | 2015 | 2017 |
| ג'ון דייוויס, ג'וניור | 2011 | 2015 |
| פרד גרין | 2007 | 2011 |
| ריצ'רד מ. פרידרס | 2003 | 2007 |
| אלברט ל. זיג | 1999 | 2003 |
| פאולין סוויזי פרדריקסון | 1995 | 1999 |
| ג'יימס ה. טורנבול | 1991 | 1995 |
| ראלף א. וונק | 1987 | 1991 |
| פול ט. לובקה | 1985 | 1986 |
| פרנק ס. פאלו | 1983 | 1985 |
| הנרי ו. גרינווד | 1979 | 1983 |
| ארתור פ. הנריקס, ג'וניור | 1975 | 1979 |
| דוויט בישופ | 1971 | 1975 |
| ג'ו א. קנדי | 1967 | 1971 |
| נסטר בארט | 1963 | 1967 |
| רוברט ג'יי. ג'ולדמן | 1959 | 1963 |
| מלווין מ. פגלי | 1955 | 1959 |
| נוריס הארקנס | 1951 | 1955 |
| ג'ון ג. מולדר | 1949 | 1951 |
| צ'ארלס ב. פלפס, ג'וניור | 1945 | 1949 |
| ג'ון ס. רואן | 1941 | 1945 |
| פרנק ליוני | 1937 | 1941 |
| מקס תורק | 1934 | 1937 |
NGC 3593

| --- | --- |
NGC 3593 בתמונה של טלסקופ החלל האבל באור תת-אדום
NGC 3593 בתמונה של טלסקופ החלל האבל באור תת-אדום
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אריה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  8 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.67
 סיווג מורפולוגי:  SA(s)0
 עלייה ישרה:  11ʰ 14ᵐ 37ˢ
 נטייה:  ‏05.5″ ‏49′ ‏12°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  18.57-
 מרחק:  28,400,000  שנות אור 8,707,382.88  פארסק
 קוטר:  43,370 שנות אור
 מסה:  ‎1.9×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  628 ק"מ/שנייה 0.0021  z
NGC 3593 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים אריה, הנמצאת במרחק של כ-28.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת אריה I. הגלקסיה נמצאת כ-2.6 מעלות מדרום לכוכב θ באריה וכ-8.6 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב הבהיר דנבולה. כמעלה ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת "שלישיית אריה" - הגלקסיות M65,‏ M66 ו-NGC 3628, ששייכות ביחד איתה לתת-קבוצת M66, שמהווה את חלקו המזרחי של קבוצת אריה I.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.67 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון V.29 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1786, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה למדי, מאורכת ובעלת מרכז בהיר יותר משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ורשם אותה כערפילית מספר 840 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, בו הוא תיאר אותה כמאורכת ועם מרכז בהיר, אך פעם אחת תיאר אותה כבהירה ופעם כעמומה מאוד. הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2347 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3593, כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה למדי, מאורכת ועם מרכז בהיר.
תכונות

גודלה הזוויתי של NGC 3593 הוא כחמש ורבע דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-43,000 שנות אור, פחות מחצי קוטרו של שביל החלב, והיא קטנה יחסית לשלוש הגלקסיות הגדולות שבשלישיית אריה הסמוכה. מסתה מוערכת בכ-‎1.9×1010‎ מסות שמש, כ-3% ממסת שביל החלב, כאשר כשלושה רבעים ממנה, כ-‎1.4×1010‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה. שאר המסה היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. הכוכבים והגז בחלקה המרכזי של NGC 3593 עד לרדיוס זוויתי של כ-15 שניות קשת (שקול לרדיוס של כ-2,000 שנות אור) מסתובבים סביב מרכז הגלקסיה בכיוון הפוך לכיוון התנועה של החומר בשאר הגלקסיה. כמו כן, לכוכבים שבחלק המרכזי גיל צעיר יחסית ונראה שהם נוצרו ברובם לפני כ-2 מיליארד שנים בעוד שהכוכבים בחלק החיצוני יותר של הגלקסיה הם זקנים יותר וגילם מוערך בכ- 3.6 מיליארד שנים. גם המתכתיות של הכוכבים בשני האזורים שונה: בחלק הפנימי היא כ-70% מהמתכתיות של השמש ובחלק החיצוני כ-90% מהמתכתיות של השמש. נראה שהגלקסיה סיפחה אליה כמות גדולה של גז ממקור חיצוני, שכיוון הסיבוב שלו היה הפוך לכיוון הסיבוב המקורי של הגלקסיה, ואירוע זה הביא בעקבותיו לתקופה של יצירת כוכבים חדשים בחלקה הפנימי. מאז קצב יצירת הכוכבים החדשים ירד לרמה של כחצי מסת שמש בשנה בלבד.