stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת מרוקו בכדורגל
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סודאן 1956 1957: לא הייתה חברה ב־CAF
מצרים (1958-1972) 1959: לא הייתה חברה ב־CAF
אתיופיה (1897–1975) 1962: פרשה
גאנה 1963: לא העפילה
תוניסיה 1965: לא נרשמה
אתיופיה (1897–1975) 1968: לא נרשמה
סודאן 1956 1970: לא העפילה
| קמרון 1972 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 |
מצרים 1974: לא נרשמה
| אתיופיה (1975–1987, 1991–1996) 1976 | מקום ראשון | 6 | 4 | 2 | 0 | 11 | 6 |
| גאנה 1978 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 |
| ניגריה 1980 | מקום שלישי | 5 | 2 | 1 | 2 | 4 | 3 |
לוב (1977-2011) 1982: לא העפילה
חוף השנהב 1984: לא העפילה
| מצרים 1986 | מקום רביעי | 5 | 1 | 2 | 2 | 4 | 5 |
| מרוקו 1988 | מקום רביעי | 5 | 1 | 3 | 1 | 3 | 3 |
אלג'יריה 1990: לא העפילה
| סנגל 1992 | סיבוב ראשון | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 |
תוניסיה 1994: לא העפילה
דרום אפריקה 1996: לא העפילה
| בורקינה פאסו 1998 | רבע גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 6 | 3 |
| גאנה ניגריה 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |
| מאלי 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 |
| תוניסיה 2004 | מקום שני | 6 | 4 | 1 | 1 | 14 | 4 |
| מצרים 2006 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 0 | 1 |
| גאנה 2008 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 6 |
אנגולה 2010: לא העפילה
| גבון גינאה המשוונית 2012 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 |
| דרום אפריקה 2013 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 |
גינאה המשוונית 2015: הושעתה
| גבון 2017 | רבע גמר | 4 | 2 | 0 | 2 | 4 | 3 |
| מצרים 2019 | שמינית גמר | 4 | 3 | 1 | 0 | 4 | 1 |
| קמרון 2021 | רבע גמר | 5 | 3 | 1 | 1 | 8 | 5 |
| חוף השנהב 2023 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 3 |
| מרוקו 2025 | העפילה כמארחת |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 19/34 | 74 | 29 | 25 | 20 | 87 | 66 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
כל אליפויות האומות האפריקאיות

| אליפות האומות האפריקאיות> שנה | אליפות האומות האפריקאיות> סיבוב | אליפות האומות האפריקאיות> משחקים | אליפות האומות האפריקאיות> ניצחונות | אליפות האומות האפריקאיות> תיקו* | אליפות האומות האפריקאיות> הפסדים | אליפות האומות האפריקאיות> שערי זכות | אליפות האומות האפריקאיות> שערי חובה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
חוף השנהב 2009: לא העפילה
סודן 2011: לא העפילה
| דרום אפריקה 2014 | רבע גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 7 | 6 |  |
| רואנדה 2016 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 2 |  |
| מרוקו 2018 | אלופה | 6 | 5 | 1 | 0 | 16 | 2 |  |
| קמרון 2020 | אלופה | 6 | 5 | 1 | 0 | 15 | 3 |  |
אלג'יריה 2022: פרשה
| סה"כ | 7\4 | 19 | 12 | 5 | 2 | 42 | 13 |  |

משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2022. מספר ההופעות והשערים נכון ל-17 בנובמבר 2022.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | יאסין בונו | 5 באפריל 1991 | 46 | 0 | ערב הסעודית אל הילאל |
| 12 | שוער | מוניר מוחמדי | 10 במאי 1989 | 43 | 0 | ערב הסעודית אל-והאדה |
| 22 | שוער | אחמד א-תגנאותי | 5 באפריל 1996 | 3 | 0 | מרוקו וידאד קזבלנקה |

| 2 | הגנה | אשרף חכימי | 4 בנובמבר 1998 | 54 | 8 | צרפת פריז סן-ז'רמן |
| 3 | הגנה | נוסייר מזראווי | 14 בנובמבר 1997 | 15 | 2 | גרמניה באיירן מינכן |
| 5 | הגנה | נאיף אכרד | 30 במרץ 1996 | 22 | 1 | אנגליה וסטהאם יונייטד |
| 6 | הגנה | רומן סאיס (קפטן) | 26 במרץ 1990 | 66 | 1 | טורקיה בשיקטש |
| 18 | הגנה | ג'וואד אל-יאמיק | 29 בפברואר 1992 | 12 | 2 | ספרד ריאל ויאדוליד |
| 20 | הגנה | אשרף דארי | 6 במאי 1999 | 4 | 0 | צרפת ברסט |
| 23 | הגנה | בדר באנון | 30 בספטמבר 1993 | 3 | 0 | קטר (מדינה) קטר SC |
| 25 | הגנה | יחיא עטיית אללה | 2 במרץ 1995 | 2 | 0 | מרוקו וידאד קזבלנקה |

| 4 | קשר | סופיאן אמראבט | 21 באוגוסט 1996 | 39 | 0 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 8 | קשר | עז א-דין אונאחי | 19 באפריל 2000 | 10 | 2 | צרפת אנז'ה |
| 11 | קשר | עבד אל-חמיד סאבירי | 28 בנובמבר 1996 | 2 | 1 | איטליה סמפדוריה |
| 13 | קשר | אליאס שאער | 30 באוקטובר 1997 | 11 | 1 | אנגליה ק.פ.ר |
| 15 | קשר | סלים אמלאח | 15 בנובמבר 1996 | 24 | 4 | בלגיה סטנדרד לייז' |
| 24 | קשר | בילאל אל-ח'נוס | 10 במאי 2004 | 0 | 0 | בלגיה גנק |
| 26 | קשר | יחיא ג'בראן | 18 ביוני 1991 | 5 | 0 | מרוקו וידאד קזבלנקה |

| 7 | חלוץ | חכים זייש | 19 במרץ 1993 | 43 | 18 | טורקיה גלטסראיי |
| 9 | חלוץ | עבד א-רזאק חמדאללה | 17 בדצמבר 1990 | 18 | 6 | ערב הסעודית אל-איתיחאד |
| 10 | חלוץ | אנס א-זרורי | 7 בנובמבר 2000 | 1 | 0 | אנגליה ברנלי |
| 14 | חלוץ | זכריא אבוח'לאל | 18 בפברואר 2000 | 12 | 2 | צרפת טולוז |
| 16 | חלוץ | עבדה א-זלזולי | 17 בדצמבר 2001 | 2 | 0 | ספרד אוססונה |
| 17 | חלוץ | סופיאן בופאל | 17 בספטמבר 1993 | 32 | 6 | צרפת אנז'ה |
| 19 | חלוץ | יוסף א-נסירי | 1 ביוני 1997 | 50 | 15 | ספרד סביליה |
| 21 | חלוץ | וליד שדירה | 22 בינואר 1998 | 2 | 0 | איטליה בארי |
שחקנים מפורסמים

יוּסף סאפרי
מוסטפא חאג'י
נור א-דין א-נייבת
צלאח א-דין באסיר
מרואן שמאח'
אל-מהדי בן עטיה
עבד א-רחים וכילי
באדו זאכי
ראשיד עזוזי
אשרף חכימי
שיאי שחקנים

נכון ל-30 בינואר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | נור א-דין א-נייבת | 1991 – 2006 | 115 | 4 |
| 2 | אחמד פארס | 1966 – 1980 | 94 | 36 |
| 3 | רומן סאיס | 2012 - הווה | 82 | 2 |
| 4 | יוסף ספרי | 2000 – 2009 | 79 | 8 |
| 5 | חוסיין חארג'ה | 2003 - 2015 | 78 | 13 |
| 5 | באדו זאכי | 1979 – 1992 | 78 | 0 |
| 7 | עבדאלמג׳יד דולמי | 1976 – 1988 | 76 | 2 |
| 8 | יוסף צ'יפו | 1996 – 2006 | 73 | 9 |
| 8 | מוחמד חזאז | 1969 – 1979 | 73 | 0 |
| 8 | אשרף חכימי | 2016 – הווה | 73 | 9 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אחמד פארס | 1966 – 1979 | 36 | 94 | 0.38 |
| 2 | סלהדין בסיר | 1994 - 2002 | 27 | 59 | 0.46 |
| 3 | חכים זיאש | 2015 – הווה | 22 | 59 | 0.37 |
| 3 | איוב אל-כעבי | 2018 - הווה | 22 | 44 | 0.5 |
| 5 | יוסף א-נסירי | 2016 – הווה | 20 | 69 | 0.29 |
| 6 | עבדחליל חדה | 1996 – 2002 | 19 | 47 | 0.4 |
| 7 | חסן אמכרת | 1971 – 1979 | 18 | 39 | 0.46 |
| 7 | מרואן שמאח' | 2003 – 2014 | 18 | 62 | 0.29 |
| 9 | עבדסלאם לגריסי | 1984 - 1995 | 17 | 35 | 0.49 |
| 10 | יוסף אל-ערבי | 2010 – 2021 | 16 | 47 | 0.34 |
| 10 | יוסוף האג׳י | 2003 – 2012 | 16 | 64 | 0.25 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
↑  רשמי: נחשפה המדינה המארחת של CAN 2025, באתר eneida.beauty, ‏2023-09-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1206333707 
נור א-דין א-נייבת שיאן ההופעות (115) בנבחרת מרוקו בכל הזמנים.
אחמד פארס מלך השערים (36) בנבחרת מרוקו בכל הזמנים.
קיילי מינוג

| --- | --- |

קיילי מינוג, 2018
 לידה:  28 במאי 1968 (בת 56) מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה אוסטרליה
 שם לידה:  קיילי אן מינוג
 מוקד פעילות:  אוסטרליה, בריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 מקום לימודים:  תיכון קמברוול
 עיסוק:  עיסוקים שונים
 סוגה:  פופ • דאנס-פופ • דיסקו
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  חברות תקליטים שונות
 שיתופי פעולה בולטים:  ניק קייב, טובה לו
 בן או בת זוג:  אוליוויה מרטינז (2003–פברואר 2007) אנדרס וולנקוסו (יולי 2008–אוקטובר 2013) קלמנט סיבוני (פברואר 2014–2015) 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות (מאי 2008)  פרס המוזיקה הבריטית לאמנית סולו בין-לאומית (2002)  קצינה במסדר של אוסטרליה (26 בינואר 2019)  Gold Logie Award for Most Popular Personality on Australian Television (1988)  פרס המוזיקה הבריטית לאמנית סולו בין-לאומית (2008)  מדליית יובל המאה האוסטרלית (1 בינואר 2001)  קצינה במסדר האימפריה הבריטית  מסדר אוסטרליה  פרסי אמדאוס למוזיקה אוסטרית  אוצר לאומי חי של אוסטרליה  מסדר האימפריה הבריטית 
 www.kylie.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
קיילי אן מינוג (באנגלית: Kylie Ann Minogue, בתעתיק IPA: /kаɪliː mɪnoʊg/; נולדה ב-28 במאי 1968) היא זמרת, פזמונאית, רקדנית, שחקנית קולנוע ונדבנית אוסטרלית. הצלחתה של מינוג החלה בעקבות הופעתה באופרת הסבון "שכנים שכנים", בעקבותיה התגלתה והפכה לזמרת פופ בין-לאומית.
ביוגרפיה > 1968–1986: ילדות ותחילת הקריירה

קיילי מינוג נולדה בעיר מלבורן שבמדינת ויקטוריה שבדרום אוסטרליה לרון מינוג ולאם ממוצא ולשי בשם קארול ג'ונס, שהיגרה לאוסטרליה ב-1955. קיילי היא הבכורה מבין שלושה אחים: דני מינוג (שגם היא זמרת פופ מפורסמת) וברנדן שעובד בתחום התקשורת באוסטרליה. האחיות מינוג החלו את הקריירה שלהן בתחום הבידור כילדות בטלוויזיה האוסטרלית, ומגיל 11 הופיעה קיילי מינוג באופרות סבון, בהן: Skyways, The Sullivans ו-The Henderson Kids. לעומת קיילי, שנשארה די אלמונית באותה התקופה, אחותה דני הייתה יותר ידועה והגיעה לתפקיד קבוע בתוכנית המוזיקה "Young Talent Time", שבה הופיעה קיילי מינוג לראשונה ב-1983. היא החלה להצליח ולהתפרסם יותר מאחותה, דני, רק ב-1986, עם תפקידה המצליח באופרת הסבון "שכנים שכנים".
מינוג שיחקה את דמותה של שרלין מיטשל; במהלך העלילה, נטווה רומן בין דמותה לבין דמותו של מי שבאותה עת היה בן זוגה לחיים, ג'ייסון דונובן. השניים נדרשו על ידי הפקת הסדרה לשמור את מערכת היחסים שלהם בסוד עד לפרק החתונה בין דמויות השניים בסדרה. פרק החתונה הגיע לשיאים של אחוזי צפייה בטלוויזיה האוסטרלית. מינוג היא הראשונה שזכתה בארבע פרסי לוגי, שהם המקבילה האוסטרלית לפרסי טלוויזיה ותקשורת, ביניהם פרס "לוגי הזהב" ופרס "האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר באוסטרליה". באותה התקופה החלו לשדר את "שכנים שכנים" גם בבריטניה, והסדרה הגיעה לאחוזי צפייה נכבדים.
ביוגרפיה > 2010–הווה: Aphrodite ופרויקטים נוספים

בשנת 2014 שימשה כמנטורית בעונה השלישית של תוכנית המציאות האוסטרלית "The Voice" ממנה פרשה לאחר עונה אחת.
בשנת 2018 הוציאה מינוג את אלבומה ה-14, Golden. בשנת 2019, תוציא את אלבום האוסף Step Back in Time: The Definitive Collection. ב-3 במאי באותה השנה, הוציאה את הסינגל הראשון מתוכו "New York City".
ב-11 ביולי 2024 הוציאה מינוג את הסינגל "My Oh My", בהשתתפות ביבי רקסה וטובה לו.
מחלת הסרטן

ב-17 במאי 2005 דווח כי אובחן בקיילי מינוג סרטן השד בשלביו המוקדמים, וכי היא החלה לקבל טיפול רפואי במלבורן. המשך מסע ההופעות העולמי Showgirl, The Greatest Hits נדחה למועד בלתי-ידוע ומינוג הודיעה על ביטול השתתפותה בפסטיבל גלסטונברי השנתי.
הידיעה על גילוי המחלה הביאה בעקבותיה גלי אהדה רבים מאישים רבים בעולם בהם ראש ממשלת אוסטרליה, ג'ון האוארד שיצא בהצהרת תמיכה רשמית בזמרת וראש ממשלת מדינת ויקטוריה, סטיב בראקס, אשר בין השאר הזהיר את התקשורת הבין-לאומית כי לא תיסבל כל הפרעה לפרטיותם ואורח חייהם התקין של בני משפחת מינוג; מינוג קיבלה מילים חמות מידוענים כמו מדונה ואוליביה ניוטון-ג'ון, אשר ביקרה את מינוג בבית החולים ושרדה אז את מחלת הסרטן בעצמה. התקשורת הבין-לאומית אהדה ברובה את הזמרת וגילוי המחלה הביאה לעלייה של 40% במספר הנשים הצעירות שניגשו לבדיקות לאבחון המחלה.
מינוג נותחה ב-21 במאי 2005. מיד לאחר הניתוח עברה מינוג סדרת טיפולים כימיים כדי למנוע הישנות של הסרטן.
כעבור מספר ימים, הוציאה מינוג הודעה רשמית המודה לכל תומכיה ומעריציה. בהודעה התנצלה מינוג על כך שמופעים רבים בוטלו וביקשה ממעריציה שלא לדאוג לה. ב-8 ביולי 2005 היא הופיעה בציבור לראשונה מאז ההודעה על המחלה כאשר ביקרה ילדים חולי סרטן בבית החולים המלכותי לילדים שבמלבורן. מאוחר יותר היא טסה לצרפת להמשך הטיפול הכימותרפי בבית חולים הסמוך לפריז.
בנובמבר 2005 הודיע מנהל המופעים של הזמרת כי סיבוב ההופעות "Showgirl: The Greatest Hits" יתחדש בסוף 2006.
בסוף ינואר 2006 סיימה מינוג את הטיפול הכימותרפי האחרון, אך מקורביה דיווחו כי היא תעבור בחצי השנה שלאחר מכן סדרת טיפולי הקרנות כדי למנוע הישנות של גידולים.
במהלך הטיפולים שעברה היוותה מינוג דמות להשראה לנשים אחרות אשר חלו במחלה, ואף כתבה ספר ילדים בשם "The Showgirl Princess" ("נסיכת השעשועים"), שיצא בסוף 2006 – בדומה ללוח שנה של 2006, שהגיע למקום ראשון במכירות והיה ללוח השנה הנמכר ביותר של אישה באותה השנה – ולבושם הנקרא Darling – אשר שבר שיאי מכירות באוסטרליה ובריטניה.
החזרה לבמה

לאחר שמצבה השתפר, חזרה מינוג אל הבמה והמשיכה את סיבוב ההופעות האחרון שלה, שנקטע באיבו בעקבות גילוי המחלה. המסע המחודש נפתח ב-11 בנובמבר 2006 עם הופעות רבות במולדתה, אוסטרליה, שסוקרו באופן נרחב על ידי כלי התקשורת העולמיים, שבאחת מהן, הפתיע הזמר בונו (U2) ושר עם מינוג את השיר Kids‏, בדומה לדני מינוג, אחותה של קיילי, שביצעה איתה את השיר ב־2 הופעות במלבורן. על פי מארגני מסע ההופעות, כרטיסים לכעשר הופעות בבריטניה נמכרו לחלוטין תוך 6 דקות בלבד.
האלבום "X" יצא בנובמבר 2007 ונכנס למקום ה-4 בבריטניה. עד היום מכר האלבום כמיליון עותקים, הישג זעום לעומת אלבומיה הקודמים. בארצות הברית האלבום הגיע למקום ה-139 בלבד.
לעומת זאת, לסיבוב ההופעות שהתחיל במאי 2008 היה ביקוש גדול וכלל בין היתר הופעות בגרמניה, צרפת, שוודיה, רוסיה ופינלנד. הכרטיסים לכל ההופעות אזלו ונגרפו עשרים ושבעה מיליון דולרים.
קריירה קולנועית

בשנת 1989 כיכבה מינוג בסרט "The Deliquents" (שבישראל נקרא "מרד האוהבים"). בסרט מתואר סיפור התבגרותה של נערה צעירה באוסטרליה של סוף שנות החמישים של המאה ה-20. בסרט מתואר סיפור התבגרותה של נערה צעירה באוסטרליה של סוף שנות החמישים של המאה ה-20. הסרט יצא לאקרנים עת הייתה מינוג בשיא הפופולריות שלה בסדרה "שכנים שכנים", דבר שגרם להצלחה מסחרית של הסרט. ב-1994 הופיעה לצידו של השחקן ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט "Street Fighter", אך הסרט לא זכה לביקורות חיוביות רבות. סרטים נוספים בהשתתפותה של מינוג לא הצליחו למשוך קהל רב לאולמות הקולנוע.
בשנת 2000 השתתפה בסרט האוסטרלי "Sample People" לצד בן מנדלסון וג'ואל אדגרטון, אודות סוף שבוע אחד של שנים עשר צעירים בסידני, אוסטרליה. בשנת 2001 שיחקה מינוג את הפיה הירוקה בסרט "Moulin Rouge!‎" ובו שרה שורה מתוך "צלילי המוזיקה". ב-2002 תרמה את קולה לסרט המצויר "The Magic Roundabout", אשר יצא לאקרנים ב-2006; קולה של מינוג שימש גם בגרסה האמריקאית של הסרט.
בנוסף לכך, שיחקה מינוג בתפקיד אורח בספיישל "מסע הארורים" של הסדרה הבריטית "דוקטור הו" בתור אסטריד פת'. בשנת 2012 השתתפה בסרט האימה האמריקאי "ג'ק ודיאן" של יוצר הסרטים העצמאי בראדלי רוסט גריי. בשנת 2018 כיכבה לצד גאי פירס בסרטו של סטיבן אליוט "ספארי מתנדנד".
מעמד ותדמית

לאורך חייה המקצועיים, זכתה מינוג להתעניינות תקשורתית רבה הן בבריטניה והן באוסטרליה מולדתה, בה נשמרה ההתעניינות בה אף בשנים שבהן הצלחתה המסחרית פחתה. הפרופיל הגבוה שלה, עובדת היותה מפורסמת, סיכל כמה פעמים את מאמציה להילקח ברצינות. אף חייה האישיים, כולל מערכות היחסים שלה, נסקרו במידה רחבה על ידי אמצעי התקשורת בעולם.
בשנותיה הראשונות, תדמיתה של מינוג הייתה תדמית "הבת של השכן", כפי שניתן לראות בווידאו קליפים הראשונים שלה מסוף שנות השמונים. עם השנים, הלכה ונגעה בנושאים יותר "מבוגרים", כדוגמת: מערכת יחסים בין מבוגרים ב־"Better The Devil You Know, לסביות ומלכות דראג ב־"What Do I Have To Do", מין טלפוני ב-"Confide in Me" המפורסם וזנות של ממש ב־"On a Night Like This". ב־"Put Yourself In My Place" מבצעת הזמרת מופע סטריפטיז קצר במעבורת חלל, ולבשה תלבושות חושפניות בווידאו קליפים רבים שלה, בין המפורסמים שבהם "Spinning Around" ו-"Can't Get You Out of My Head". עם זאת, מתייחסת מינוג לתדמיות המשתנות שלה בהומור, כפי שניתן לראות בווידאו קליפ לשיר "Did It Again" בו היא מופיעה מספר פעמים בתדמיות שונות (כפי שניתן לראות בתמונה מתוך הקליפ) כארבעה גלגולים של מהלך הקריירה שלה: "אינדי קיילי", "דאנס קיילי", "סקס קיילי" ו"קיילי החמודה", שנלחמות ביניהם בצורה אלימה אך מבודחת. תדמיתה המתפתחת ומיניותה הפתוחה גרמה להשוואה שלה עם הזמרת מדונה. מינוג הודתה שהערכתה למדונה השפיעה עליה. מעמדה של מינוג גרם לאזכורה במספר שירי פופ כדוגמת "Kylie Said To Jason" של "The KLF" בשנת 1989, "Kylie's Got A Crush On Us" של "BMX Bandits ב־1993, "Popstar" של "The Pretenders" ב־1999, "Do It With Madonna" של "The Androids" ב־2003 וכן בשירים נוספים.
ב־1993 עבדה מינוג עם הצלם ברט סטרן, שעבד בעבד עם מרילין מונרו. סטרן צילם את מינוג בלוס אנג'לס והשווה אותה למונרו, באומרו כי יש לה "חולשה ומודעות למצלמה בדומה למונרו". התחברותה עם אנשים כגון מעצב האופנה ז'אן פול גוטיה, הצלם סטפאן סנדאוי והמעצב ג'ון גאלינו הוסיפו לאמינותה.
במהלך הקריירה שלה בחרה מינוג צלמים שינסו ליצור לה תדמית חדשה, והתמונות הופיעו במבחר כתבי עת יוקרתיים ברחבי העולם החל מ"The Face" החדשני ועד ל"Vogue" ו"ואניטי פייר", דבר שגרם לפניה של מינוג להיות מוכרים לאנשים רבים בעולם. הסטייליסט המלווה את מינוג מספר שנים, ויליאם בייקר, טוען כי זו אחת הסיבות שבגללה למינוג יש מקום מרכזי יותר בתרבות הפופ של אירופה מאשר לאומנים אחרים המתרכזים במכירת תקליטים בלבד. היא הופיעה בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה בבריטניה ובאוסטרליה, אשר ניצלו את מעמד הידוענות שלה למטרות קומדיות.
חרף הצלחתה המסחרית וקבלתה בקרב קהלים רבים, מבקריה תיארו את נכונותה להציג את גופה כניסיון להסתיר חוסר כישרון. משמיציה, כפי שניתן לקרוא בספרה של מינוג "La La La", תיארו אותה כ"מבצעת חד־ממדית" וכ"יפה, אך חסרת שכל וחסרת כישרון". כפי שאמרה בהזדמנויות רבות, מינוג מודעת למקטרגים אותה ולביקורת המושמעת נגדה, ומנסה להוכיח בהופעות חיות רבות כי כשרונה אינו בגופהּ.
מינוג רמזה שעל אף שהקריירה שלה תשנה בסופו של דבר כיוון, היא מצפה להמשיך כזמרת, ולשנות את התדמית הסקסית שיצרה לעצמה. בעקבות ביקורות חיוביות שקיבלה ב־2003 על הופעות ג'אז שביצעה במועדוני לילה בפריז אמרה מינוג שייתכן שתיקח את הקריירה שלה לכיוונים אלה. במקום לזהות עצמה כזמרת מסוג מסוים, היא העריכה את עצמה באמירה: "עתה, יותר מאי פעם, אני מחשיבה עצמי כמבצעת [...] על הבמה נתתי וקיבלתי כל כך הרבה אנרגיה והתלהבות".
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אלבומי אולפן 1988: Kylie  1989: Enjoy Yourself  1990: Rhythm of Love  1991: Let's Get to It  1994: Kylie Minogue  1998: Impossible Princess  2000: Light Years  2001: Fever  2003: Body Language  2007: X  2010: Aphrodite  2014: Kiss Me Once  2015: Kylie Christmas  2018: Golden  2020: Disco  2023: Tension  2024: Tension II |  אלבומי אוסף – אחרים 1988: The Kylie Collection  1992: Greatest Hits  2000: +Hits  2002: Confide in Me  2003: Greatest Hits: 87–97  2003: Greatest Hits: 87–99  2004: Artist Collection  2004: Ultimate Kylie  2007: Confide in Me: The Irresistible  2011: Hits  2011: The Albums 2000–2010  2012: The Best of Kylie Minogue  2012: The Abbey Road Sessions  2012: K25 Time Capsule  2016: Kylie Christmas: Snow Queen Edition  2019: Step Back in Time: The Definitive Collection  2022: Infinite Disco |  מיני אלבומים 1989: Live and Other Sides  1989: Other Sides  2004: Money Can't Buy  2005: Showgirl  2007: Darling  2010: Pink Sparkle  2010: A Kylie Christmas  2011: Performance  2014: Sleepwalker  2015: Kylie + Garibay |
הופעות > סיבובי הופעות

1998: Disco in Dream/The Hitman Roadshow
1990: Enjoy Yourself Tour
1991: Rhythm of Love Tour
1991: Let's Get to It Tour
1998: Intimate and Live
2001: On a Night Like This
2002: KylieFever2002
2005: Showgirl: The Greatest Hits Tour
2006–2007: Showgirl: The Homecoming Tour
2008–2009: KylieX2008
2009: For You, for Me
2011: Aphrodite: Les Folies Tour
2012: Anti Tour
2014–2015: Kiss Me Once Tour
2015: Kylie Summer 2015
2015–2016: A Kylie Christmas
2018: Kylie Presents: Golden
2018: Golden Tour
וידאוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | שם הסרט | תפקיד |
| 1989 | The Delinquents | Lola Lovell |
| 1994 | Street Fighter | Cammy |
| 1995 | Hayride to Hell | The Girl |
| 1996 | Bio-Dome | Doctor Petra von Kant |
| 1996 | Misfit |  |
| 2001 | Moulin Rouge! | The Green Fairy |
| 2000 | Sample People | Jess |
| 2000 | Cut | Hilary Jacobs |
| 2006 | The Magic Roundabout | Florence |
| 2012 | ג'ק ודיאן | טרה |
| 2015 | סן אנדריאס | סוזן רידיק |
| 2018 | ספארי מתנדנד | קייל האל |
| 2021 | הביתה! | סוזן (דיבוב) |
פרסים ומועמדויות > השתתפות ברשימות

2024: טיים 100
חופי ישראל

תמונת לווין של ישראל: במערב התמונה ניתן לראות את הים התיכון, בדרום את הים האדום, במזרח את ים המלח ובצפון את הכנרת.
רצועת חופי תל אביב על הים התיכון
חופי אילת על רקע בית ספר שדה אילת
רצועת החוף של טבריה על הכנרת
חופי ים המלח
אנשים משחקים מטקות בחוף בישראל
סימון דרך לאופניים מסביב לכנרת
חוף באילת
חוף בים המלח
חוף דור הבונים
חוף בת-ים
על חופי ישראל נמנים החופים לאורך הים התיכון - 196 ק"מ, חוף סובב כנרת - 56 ק"מ, החוף המערבי של ים המלח - 40 ק"מ (בגבולות הקו הירוק) וחופי מפרץ אילת - 14 ק"מ. מרבית שטחי החופים בישראל הם בבעלות ציבורית.
חופי ישראל מתאפיינים במגוון ביולוגי ובמערכות טבעיות ייחודיות, בנופים תת-ימיים מרשימים בעלי ערכים אקולוגיים ואסתטיים. עם זאת, חופים אלה מאוימים תדיר מזיהום שמקורו בים וכזה שמקורו ביבשה.
אורך הסביבה החופית בישראל, שנותר לרווחת התושב - למטרות נופש, חינוך, מדע ומחקר, לאחר שהופקעו ממנו שטחים לצורכי תשתיות וצורכי ביטחון הוא מן המצומצמים בעולם, כדי 2 ס"מ לתושב.
חופי הים התיכון

רצועת חופי הים התיכון לאורך ישראל היא רצועת החוף הארוכה ביותר בישראל, והיא משתרעת לאורך 196 ק"מ. כ-50 ק"מ מתוכם סגורים בפני הציבור לצורכי נמלים, תחנות כוח, תשתיות וביטחון. אורך החופים המוכרזים כחופי רחצה (עם מציל) הוא כ־17 ק"מ, ובכל עונת רחצה נמנים בחופים עשרות מיליוני ביקורים[דרוש מקור].
חופי הים התיכון > יישובים

ערים – נהריה, עכו, קריית ים, חיפה, טירת כרמל, חדרה, נתניה, הרצליה, תל אביב-יפו, בת ים, ראשון לציון, אשדוד, אשקלון.
קיבוצים – נווה ים, נחשולים, מעגן מיכאל, שדות ים, געש, שפיים, פלמחים, זיקים.
יישובים קהילתיים – קיסריה, צוקי ים, שושנת העמקים, ארסוף.
מושבים – בוסתן הגליל, דור, מכמורת, בית ינאי, חבצלת השרון.
מועצות מקומיות – ג'סר א-זרקא.
כפרים – שבי ציון.
ועד מקומי – עתלית.
חופי הים התיכון > אתרים

לאורך חופי הים התיכון בישראל נמצאים אתרים רבים הסוגרים רצועות חוף שונות בפני הציבור הרחב. בין האתרים השונים בחופי ישראל נמצאים:
נמלי ים – נמל חיפה, נמל מספנות ישראל, נמל המפרץ, נמל הקישון, נמל חדרה, נמל הדרום, נמל אשדוד ונמל אשקלון.
מרינות – נמל עכו, מעגנת שביט, מעגן מכמורת, מרינה הרצליה, מרינה תל אביב, נמל יפו, מרינה אשדוד ומרינה אשקלון.
מתקנים צבאיים וביטחוניים – מכון דוד רפאל, בסיס חיל הים חיפה, בה"ד חיל הים, בסיס חיל הים עתלית, מטווח 24, בסיס חיל האוויר פלמחים, בסיס חיל הים אשדוד.
תחנות כוח – תחנת הכוח חיפה,תחנת הכוח אורות רבין, תחנת הכוח רדינג, תחנת הכוח אשכול, תחנת הכוח דוראד, תחנת הכוח רוטנברג.
מתקני התפלה – מתקן התפלה חדרה, מתקן התפלה שורק, מתקן התפלה פלמחים, מתקן התפלה אשדוד, מתקן התפלה אשקלון.
גנים לאומיים – גן לאומי ראש הנקרה, גן לאומי אכזיב, גן לאומי שקמונה, גן לאומי תל דור, גן לאומי קיסריה, גן לאומי נחל אלכסנדר, גן לאומי חוף השרון, גן לאומי אפולוניה, גן לאומי סידני עלי, גן לאומי חוף פלמחים, גן לאומי אשקלון.
שמורות טבע – חוף ראש הנקרה, חוף גלים, חרבת קרתא, חוף דור הבונים, תל דור, שפך נחל דליה, חוף נחל תנינים, חוף גדור, חולות יבנה, חולות ניצנים, חולות זיקים.
גנים ושמורות ים – ראש הנקרה אכזיב, איי חוף ראש הנקרה, שקמונה, ראש הכרמל, דור הבונים, איי חוף דור ומעגן מיכאל, ים קיסריה, ים גדור, ים אבטח, שקמה.
אחרים – שביל הים, המכון הלאומי לאוקיינוגרפיה, מבצר עתלית, מלח הארץ, כפר הדייגים, נמל תל אביב, פארק צ'ארלס קלור, פארק מדרון יפו, אשדוד ים.
חופי הכנרת

| --- | --- |
 :  ראו גם – חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת
הכנרת מהווה אתר נופש ובילוי פעיל. עשרות חופי רחצה מוסדרים קיימים לחופיה. בחלק מהם מתקיימת פעילות אתגרית כמו שיט סירות ואופנועי ים, סקי מים ורחיפה. כמו כן מתקיימת פעילות של תנועת הנוער צופי ים בחוף המושבה כנרת, שם נמצא שבט "צופי ים כנרת". המתעסקת בפעילות ימית ובשיט, ובפעילות חברתית.
מעט מהחופים פתוחים לקהל הרחב ללא תשלום, על אף החוק שבעניין שמתיר גביית תשלום רק בעבור הסדרת חניה. מבקר המדינה, בדו"ח מיוחד, מצא, כי מעשית הכניסה חינם רגלית מנועה בחלק גדול מהחופים[דרוש מקור]. בדצמבר 2006 לאחר מאבק משפטי של החברה להגנת הטבע וגופים ירוקים נוספים, הוסרו מחופי הכנרת עשרות גדרות בצו בית משפט, ונפתחו לציבור הרחב עשרות חופים, שהיו עד אז מגודרים שלא כחוק. חלק מהחופים גם הונגשו לנכים[דרוש מקור].
חופי הכנרת > פעילויות

שביל סובב כנרת אותו יזמה החברה להגנת הטבע, הוא פרויקט אשר מטרתו יצירת שביל, תוך כדי הסרת גדרות ומכשולים אחרים, ואשר יאפשר הליכה מסודרת ובאופן חופשי סביב אגם הכנרת. השביל מסומן בסימון שבילים לבן-סגול-לבן. נכון לשנת 2010 הוכשרו שבילים באורך של כ-30 קילומטר סביב האגם, שהיקפו הכולל מגיע לכ-60 ק"מ[דרוש מקור].
באפריל 2011 נפתח שביל הליכה בגליל שביל ישו. אורכו של השביל הוא 65 ק"מ, והוא מתחיל בנצרת ומסתיים בכפר נחום. שביל זה מהווה רשת של שבילי הליכה, דרכי עפר ושבילי אופניים שמחברים מרכזיים הקשורים בתולדות ישו והנצרות.
מדי שנה, בעונת הסתיו, מתקיים בכנרת אירוע שחייה עממי הנקרא צליחת הכנרת[דרוש מקור]. השם צליחה מעט מטעה, שכן מדובר במשחה באורך 1.5, ו-3.5 ק"מ (עד 4.2 ק"מ, תלוי במפלס) ולא חציית מרכזו של האגם. צליחת הכנרת היא אירוע השחייה העממי הגדול בישראל. אחת לשנה בחודש ינואר מתקיים מרתון הכנרת. מסלולו מטבריה עד סמוך לקיבוץ עין גב וחזרה. בינואר 2010 התקיים האירוע בפעם ה-33. אחת לשנה מתקיימת גם הקפת הכנרת באופניים[דרוש מקור].
חופי הכנרת > יישובים

ערים – טבריה.
קיבוצים – עין גב, מעגן, דגניה א', גינוסר.
יישובים קהילתיים– האון.
מושבים – מגדל, מושבת כנרת, קבוצת כנרת.
חופי הכנרת > אתרים

גנים לאומיים – גן לאומי כפר נחום, גן לאומי כורסי, גן לאומי חוף כורסי, גן לאומי סוסיתא, גן לאומי חמת טבריה.
שמורות טבע – הבטיחה, חוף כורסי, סוסיתא.
אחרים – שביל סובב כנרת, שביל ישו, דרך הבשורה, נמל עין גב.
חופי מפרץ אילת

רצועת חוף אילת לאורך מפרץ אילת בגבולות ישראל משתרעת לאורך 14 ק"מ. כיום, אילת היא היישוב היחיד בישראל לחופי המפרץ, והיא משמשת כעיר נמל ותיירות מרכזית.
חופי מפרץ אילת > אתרים

שמורות טבע – חוף האלמוגים.
שמורות ים – ים האלמוגים, הים הדרומי באילת.
אחרים – טיילת פעמי השלום, לגונת השלום, מרינה אילת, בסיס חיל הים אילת, נמל אילת, ריף הדולפינים, מרינה חוף אלמוג, פארק המצפה התת-ימי.