stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נס הסוסים הלבנים
תקציר העלילה

קולונל אלויס פודהייסקי (רוברט טיילור) הוא מנהל בית הספר הספרדי לרכיבה בווינה. העיר מופגזת והוא חושש לגורל הסוסים ומבקש לפנותם אך מפקד האס אס בעיר, בריגדפיהרר שטריקר (שרל רנייה) מסרב לפנות את הסוסים בטענה שזה יפגע במורל האזרחים. פודהייסקי עוקף אותו ופונה בבקשה לגנרל טיילר (קורט יורגנס) שאוהד פחות את הנאצים ומאפשר לו להבריח את הסוסים במסגרת פינוי אוצרות תרבות מבניין בית הספר.
פודהייסקי מלווה באשתו ונדה (לילי פלמר), בעוזרו הראשי אוטו (אדי אלברט) ובצוות עובדיו, מעמיסים את הסוסים על הרכבת ובדרך הם מופצצים מהאוויר אך לא נפגעים.
הם מגיעים לסנט מרטין (אנ') שם יש לרוזנת אקרו-ואלי (בריגיטה הולי) אחוזה גדולה. הרוזנת אינה אוהדת את הנאצים (הייתה דודנית של ראול ולנברג) והיא משכנת באחוזתה ובאורוות את צוות בית הספר וכן פליטים שברחו מאזור המלחמה. פודהייסקי שומר על הסוסים מפני הפליטים הרעבים.
המלחמה מתקרבת לסנט מרטין. שטריקר מגיע ומטיל על פודהייסקי להיות מפקד האזור. כשהוא עוזב מכנס פודהייסקי את עוזריו ואת ראש העיירה ואומר שיחליפו את המדים למדים אזרחים ולראש העיירה הוא מודיע שהוא לא מתכוון להילחם נגד האמריקאים.
האמריקאים נכנסים ללא קרב ומופתעים מהסוסים היפים.
פודהייסקי מתוודע למייג'ור הופמן (ג'יימס פרנסיסקוס) ומשתף אותו בדאגותיו. הנאצים שלחו את כל הסוסות לחוות הרבעה בעיירה הוסטאו בצ'כוסלובקיה וללא הסוסות אין לסוסי הליפיצאן עתיד. הרוסים מתקרבים לשם והם לא יחוסו על הסוסים. הוא מבקש את עזרתו של גנרל ג'ורג' פאטון. הופמן מגלה לו שפאטון הוא חובב סוסים וכי הוא מציע שייארגן לכבודו מופע רכיבה כמו שעשו בווינה.
מחוסר ברירה מתארגן הצוות להופעה וגנרל פאטון מגיע ומתרשם מההופעה ומהסוסים ומבטיח לעזור. הבעיה היא שהסוסות נמצאות מאחורי קו החזית. פאטון נותן "אור ירוק" ל"מבצע קאובוי" שבראשו קולונל ריד (פול אבוט). מפקד הוסטאו מגיע בחשאי ומבטיח שהעיירה תיכנע ללא קרב.
הכוח שנשלח למבצע, טנקים וחי"ר מוסע בג'יפים, מתגבר על הגנת הגרמנית בקו החזית, נכנס לעיירה ומשחרר מחנה שבויים ששמחים וצוהלים ועוזרים להעמיס את הסוסות והסוסים.
מתחיל מסע ארוך ומורכב בחזרה לאוסטריה. הסוסים מועברים לולס ואחר כך לבאד ויימסבאך-ניידהארטינג באוסטריה עילית.
הסרט מסתיים במופע חגיגי של בית הספר שנפתח מחדש ב-1955 לאחר עזיבת כוחות הכיבוש והכרזת עצמאות אוסטריה ולרגל 212 שנים לחנוכת אולם ההופעות. פודהייסקי רוכב בראש לצלילי הפולונז הצבאי של שופן והמרש הצבאי של שוברט.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט טיילור | אלויס פודהייסקי |  |
| לילי פלמר | ודנה פודהייסקי |  |
| אדי אלברט | אוטו | רוכב ראשי |
| קורט יורגנס | גנרל טלהיים |  |
| שארל רנייה | בריגדיר שטריקר | מפקד אס אס |
| ג'יימס פרנסיסקוס | מייג'ור הופמן |  |
| פיליפ אבוט | קולונל ריד |  |
| ג'ון לארץ' | ג'ורג' פטון | גנרל |
| בריגיטה הוני | הרוזנת ארקו-ואלי |  |
אגנוסטיות

הביולוג האנגלי תומאס הנרי האקסלי טבע את המונח "אגנוסטי"
אַגְנוֹסְטִיּוּת (מיוונית עתיקה: ἀγνῶσις, בתרגום מילולי: [א-] שפירושו "ללא-", גְנוֹסיס, שפירושו "ידע") היא השקפה פילוסופית לפיה אין להסיק מסקנה שמשהו קיים או לא-קיים, או שתרחיש כל שהוא התרחש או לא-התרחש, בלי ראיות ("ידע") לכך, אם כי לא בהכרח תהיה הסכמה על מה יהיו ראיות כאלה.
בהקשר של האמונה באלוהות, על פי ההשקפה האגנוסטית, אין שלילה מוחלטת של הרעיון שקיים אל ספציפי - או שקיימים אלים כלשהם, אם כי בהיעדר ראיות ממשיות לכך, אין להאמין שאין כל אל או שיש אל אחד לפחות.
בהקשר זה, אגנוסטיקן אינו שולל קיום אלוהים ובכך נבדל מהאתאיסט, אך גם אינו מאשר קיום אלוהים, ובכך הוא נבדל מתאיסט.

לפי אגנוסטים מסוימים, הדיון על אי-קיום או קיום של אל או אלים לא הניב עדיין הוכחות חד משמעיות לכאן או לכאן[דרוש מקור]. יש המוסיפים לטעון שלא יכולות להיות הוכחות כאלה כלל[דרוש מקור]. רוב האגנוסטיקנים מתייחסים בספקנות לטיעונים דתיים.
בין האגנוסטיקנים הידועים בתקופה המודרנית נמנים תומאס הנרי האקסלי, צ'ארלס דרווין, וברטראנד ראסל.
יצוין כי המונח אגנוסטיות לפעמים משמש גם בהקשרים אחרים מאלוהות. כך למשל, בפיתוח תוכנה ובעיקר באינטגרציה רציפה, לעיתים נאמר שניתן להוריד ולהתקין תוכנה באופן שהוא אגנוסטי מבחינת גרסה (version agnostic) כך שתמיד נוריד ונתקין אוטומטית את הגרסה האחרונה של תוכנה, בלי לדעת מראש מהי גרסה זו מבחינת ניהול גרסאות תוכנה (בדרך כלל הקפיצה בגרסה תהיה מינורית).
אטימולוגיה

מקור המונחים "אגנוסטיות" ו"אגנוסטיקן" בשפה היוונית העתיקה:
התחילית ἀ (א-) שפירושה "לא"
והמילה γνῶσις (גְנוֹסיס) שפירושה "ידע"
הפילוסוף הסופיסטי הקדם-סוקרטי פרוטגורס נודע כבעל השקפה אגנוסטית. בספרו "על האלים" כתב ”אשר לאלים, אין בידי כל אמצעי לדעת אם הם קיימים, בשל אי-בהירותו של הנושא, ובשל חייהם הקצרים של בני אדם.” אך מונחים אלו הוטבעו או לכל הפחות נכנסו לשימוש נרחב בשנת 1869 על ידי תומאס הנרי האקסלי.
לעיתים המונח אגנוסטיות מוחלף במונח אגנוסטיציזם.
ואריאציות על אגנוסטיות

בפילוסופיה, האגנוסטיות סבלה יותר מהשקפות פילוסופיות אחרות מאי-בהירות מבחינה טרמינולוגית. יש שניסו לשייך אותה לאתאיזם. אתאיזם 'רך' (או 'אתאיזם שלילי') קורא לאי-אמונה בקיומן של ישויות אלוהיות (בניגוד לאתאיזם החזק, הקובע שישויות אלה אינן קיימות). על אף הדמיון, קיים הבדל בין אתאיזם רך לאגנוסטיות, כיוון שאגנוסטיות דוגלת בחוסר האפשרות האינהרנטית לדעת אם האלוהים קיים או לא, בעוד שהאתאיסט הרך טוען רק כי הוא אינו מאמין שאלוהים קיים. הגישה המשלבת בין השניים נקראת אתאיזם אגנוסטי.
ואריאציות נוספות:
ואריאציות על אגנוסטיות > אגנוסטיות חזקה

אגנוסטיות חזקה היא אמונה הגורסת כי אין לאדם כל יכולת לדעת האם קיימת אלוהות כלשהי או לא. זוהי השקפה רחבה יותר מאשר אגנוסטיות חלשה, אשר טוענת שקיומה או אי-קיומה של אלוהות כלשהי היא לא ידועה אך לא בהכרח לא ניתנת לגילוי. ההשקפה הטוענת כי הבעיה לגבי הוכחת קיומו של האל או ישות אלוהית כלשהי אינה ניתנת לפתרון במהותה, או שאין לבני האדם כלים לשפוט לגביה.
ואריאציות על אגנוסטיות > אגנוסטיות חלשה

נקראת גם "אגנוסטיות אמפירית". ההשקפה הגורסת כי הבעיה לגבי הוכחת קיומו של האל לא נפתרה עדיין, אך ייתכן כי היא פתירה, לכן אין לתת לה תשובה עד שיצטברו הוכחות לכאן או לכאן. אך קיימת אמונה חלקית בכוח עליון שאפשר לפרשו כ"אלוהים".
ואריאציות על אגנוסטיות > אגנוסטיות אפתית

נקראת גם אפתאיזם. ההשקפה הטוענת כי לשאלת קיומו של האל אין כל השפעה מעשית על המציאות, ולכן היא לא רלוונטית.
ואריאציות על אגנוסטיות > תאיזם אגנוסטי

משקף אמונה בקיומו של האל, מתוך הבנה שהאל הוא מעבר לטבע וכתוצאה, הבנה שכלי החישה והמדידה של המדע מוגבלים ולכן אי אפשר להוכיח מדעית שהאל קיים או לא. קיים ויכוח, אם השקפה זו היא אכן אגנוסטית. לפי פירוש אחר להשקפה זו, משמעותה - אמונה ב"קיום" ישות על טבעית, אך אי-ידיעה בקשר לטבע האמיתי שלה או למניעים של ישות כזו, אי-ידיעה שממנה נובע ספק לא ב"קיום" הישות אלא בשאלה: האם ישות זו היא אכן "אלוהים".
ואריאציות על אגנוסטיות > אתאיזם אגנוסטי

אתאיזם אגנוסטי הוא גישה של אתאיזם, הטוענת כי האפשרות הסבירה ביותר היא כי לא קיימת אלוהות, אך גם טוענת שהוכחה גורפת ואמפירית לאי-קיומה של אלוהות אינה אפשרית בכלים של היום (כלי מחקר מדעיים ו"כלים" פילוסופיים), וכי קיימת סבירות נמוכה לקיומה של אלוהות, כמו שקיימת סבירות מסוימת לכל טענה עד שתוכח חד-משמעית בכלים אמפיריים.
ואריאציות על אגנוסטיות > איגנוסטיות

השקפה הגורסת שלפני שניתן יהיה להתייחס לשאלת קיומו של "אלוהים", צריכה להינתן קודם הגדרה ברורה ל"אלוהים". בהנחה והגדרה זו אינה קיימת, האגנוסטיקן מחזיק בדעה, כי לקיומה של ישות אלוהית אין חשיבות או אינה ניתנה להיבחן בצורה ניסיונית.
ואריאציות על אגנוסטיות > אגנוסטיות רלטיביסטית

כל אמת שמתייחסת לאלוהים מייצגת נקודת מבט מסוימת. לכל נקודת מבט כזו ניתן להגדיר נקודת מבט הפוכה שמייצגת אמת שונה וסותרת. לדוגמה, לנקודת המבט שאלוהים טוב ומיטיב ניתן להגדיר נקודת מבט הפוכה שאלוהים הוא ארכי-רמאי. שתי האמיתות הסותרות יכולות להניח שאלוהים ברא את העולם ושההתגלויות בבסיס הדתות האברהמיות הן אמתיות, אך לפרשן בצורה שונה ולהסיק מסקנות סותרות.
בהיעדר אמצעים אמפיריים להפריך או לאושש נקודת מבט מסוימת על אלוהים, כל נקודות המבט הן יחסיות ולאף אחת מהן אין תוקף מחייב של אמת מוחלטת.
הגישה הרלטיביסטית חושפת, באמצעות שימוש בנקודות מבט שונות, את ההנחות הסמויות הקשורות לקיום האלוהים, ובכך מרחיבה את תחום אי הידיעה עליה מצביעה האגנוסטיות. במקרה זה, נחשפת ההנחה הסמויה על פיה אם אלוהים קיים אז כדאי להאמין לו.
ביקורת

ביקורת על אגנוסטיות בפילוסופיה ניתנה מצד תאיסטים ואתאיסטים.
דתיים רבים רואים בהטלת ספק בכל רמה שהיא מעשה כפירה. בנוסף, מוצגת כנגד הגישה האגנוסטית הטענה שעומדת בבסיס טיעון פסקל, לפיה אמונה באלוהות היא רציונליות. זאת משום שאם לא קיים אל, לפי הטענה, לא ייגרם נזק למאמין, אם כי ניתן לומר שההגבלות שאדם לקח עליו במסגרת האמונה הן נזק לאדם. אם התפיסה לפיה לא קיימת אלוהות שגויה, הכופרים באלוהות ייענשו על אי-אמונתם.
מנגד, אתאיסטים רבים טוענים שקיומה של אלוהות לא סבירה בעליל, וכי המדע המודרני יודע להסביר תרחישים רבים שבעבר קושרו לישויות תבוניות אלוהיות, וכיום יודע שאין צורך במעורבות רוחנית בשביל שתרחישים אלו יקרו.
כמו כן טוענים אתאיסטים כי ללא שימוש בהיגיון, קיומם של כל האלים וכל סוג של מציאות על טבעית או אבסורדית יכול להיות מוגדר כ"אופציונאלי" עד שהופרך אמפירית וחד-משמעית. לטיעון זה בניסוחים מעודנים יותר מצטרפים גם הוגים מהאתאיזם האגנוסטי כמו ברטראנד ראסל או ריצ'רד דוקינס שכתב בספרו "יש אלוהים?": ”אני אגנוסטי רק במידה שבה אני אגנוסטי על פיות בתחתית הגינה.”
ראו גם

פילוסופיה
מדע
מדענות
אמפיריציזם
פוסטמודרניזם
ביקורת האתאיזם
אתאיזם אגנוסטי
הערות שוליים

↑  Dawkins, Richard (2006). The God delusion. Houghton Mifflin Harcourt. p. 51. ISBN 9780618680009. נבדק ב-2010-08-24.
| אי-דת |
| --- | --- | --- |
| אתאיזם | אתאיזם מדיני • אתאיזם שלילי וחיובי • אתאיזם אגנוסטי • אתאיזם יהודי • אנטי-תאיזם • דמוגרפיה |  |
| אגנוסטיות | תאיזם אגנוסטי • אתאיזם אגנוסטי |  |
| נונתאיזם | אנטי-תאיזם • הומניזם חילוני • אפתאיזם • פוסט-תאיזם • דאיזם • אנטי-דתיוּת |  |
| דת פארודית | מפלצת הספגטי המעופפת • החד-קרן הוורודה הבלתי נראית • יום חמישי האחרון • קנקן התה של ראסל |  |
רשימת מדינות לפי אי-דת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293943205171  BNE: XX524721  BnF: cb11963403z (data)  GND: 4141626-0  LCCN: sh85002231  NDL: 00577581  NKC: ph608540
קווין מקנלי

| --- | --- |

קווין מקנלי, 2017
 לידה:  27 באפריל 1956 (בן 68) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1975) 
 בן או בת זוג:  פיליס לוגן (1994–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קווין מקנלי, 2006
קווין ר. מקנלי (באנגלית: Kevin R. McNally; נולד ב-25 באפריל 1956) הוא שחקן קולנוע אנגלי.
שיחק כגיבס, יד ימינו של קפטן ג'ק ספארו בסדרת סרטי שודדי הקאריביים.
ביוגרפיה

מקנלי נולד בבריסטול וגדל בברמינגהאם שם למד במספר בתי ספר מקומיים.
בגיל 16 הופיע על במה ב"תיאטרון הרפרטואר", בשנה שלאחר מכן קיבל מלגה מ"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה" ולמד שם במשך שנתיים.
ב-1976 גילם את דמותו של קסטור בסדרת הטלוויזיה "אני, קלאודיוס".
בקולנוע הופיע בתפקיד קטן בסרט מסדרת "ג'יימס בונד", "המרגלת שאהבה אותי". בהמשך גילם צעיר אירי בסרט הפשע הבריטי "יום שישי הארור". ב-1987 גילם את קן בדרמה הביוגרפית של ריצ'רד אטנבורו, "זעקה לחופש". בסוף שנות ה-90 שיחק בתור פול בדרמה הרומנטית "דלתות מסתובבות", ובתור האס במותחן האקשן "מילכוד" בהפקתו של שון קונרי.
גילם ב-2001 את חבר המפלגה הנאצית ושר החוץ הנאצי מרתין לותר בהפקה הדוקומנטרית המצמררת "הפתרון הסופי" המתעדת את ועידת ואנזה.
מקנלי התפרסם ברחבי העולם בשנת 2003 בפנטזיית ההרפתקאות "שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה" בדמותו של הפיראט גיבס, אותו אוסף קפטן ג'ק ספארו (ג'וני דפ) באי טורטוגה, בהמשך הסרט מתגלה כיד ימינו של קפטן ספרו. בנוסף הופיע בשנה זו בתפקיד ראש ממשלת בריטניה בפרודיה על סרטי ג'יימס בונד, "ג'וני אינגליש".
ב-2004 הופיע בתור ג'וזף בוקט, עוזר הבמה הטוען שראה את הפנטום (ג'רארד באטלר) בדרמה המוזיקלית של ג'ואל שומאכר המבוססת על המחזה "פנטום האופרה". עוד סרט מוזיקלי בו השתתף היה "לילה ויום", בתור ג'רלד מארפי. ב-2006 חזר לגלם את גיבס, חברו הנאמן של ג'ק ספארו, בסרט "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" שגרף למעלה ממילארד דולרים בקופות. בשנה זו שיחק גם בקומדיית המסתורין של וודי אלן, "סקופ", בתור מייק טינסלי. מקנלי חזר לגלם את גיבס בחלק השלישי ב"שודדי הקאריביים", "שודדי הקאריביים: סוף העולם". כן שיחק בדרמת המלחמה ההיסטורית "מבצע ואלקירי", בה גילם את דמותו של קרל פרידריך גרדלר, מבכירי קשר העשרים ביולי.
מקנלי מתגורר בצ'יזוויק. הוא נשוי לשחקנית פיליס לוגן ולהם בן, דייוויד, יליד יוני 1996.
פילמוגרפיה נבחרת

המרגלת שאהבה אותי (1977) - בתפקיד: היועץ רינג'ר קרומן
יום שישי הארוך (1980) - בתפקיד: הצעיר האירי
אניגמה (1983) - בתפקיד: איש ה  CIA ברונו
רומן בברלין (1985) - בתפקיד: היינץ פון הולנדורף
עדיין לא גן עדן (1985) - בתפקיד: פיט
זעקה לחופש (1987) - בתפקיד: קן
ספייס וורלד (1997) - בתפקיד: השוטר
דלתות מסתובבות (1998) - בתפקיד: פול
מילכוד (1999) - בתפקיד: האס
שמיים אדומים (2000) - בתפקיד: תום המילטון
הפתרון הסופי (2001) - בתפקיד: לות'ר
עקבי גבוהים וחיים נמוכים (2001) - בתפקיד: מייסון
ג'וני אינגליש (2003) - בתפקיד: ראש הממשלה
שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2003)  - בתפקיד: ג'ושאמי גיבס
לילה ויום (2004) - בתפקיד: ביל סימונדס
אתה מת (2004) - בתפקיד: ג'רלד מרפי
פנטום האופרה (2004) - בתפקיד: בוקווט
בעיה אירית (2005) - בתפקיד: לורד היילסטוק
שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2006) - בתפקיד: ג'ושאמי גיבס
סקופ (2006) - בתפקיד: מייק טינסליי
הרצח של הנסיכה דיאנה (2007) - סרט טלוויזיה - בתפקיד: צ'ארלס דייוויס
שודדי הקאריביים: סוף העולם (2007) - בתפקיד: ג'ושאמי גיבס
מבצע ואלקירי (2008) - בתפקיד: דוקטור קארל גורדלר
אנקת גבהים (2009) - סרט טלוויזיה - בתפקיד: מיסטר הרנשו
שודדי הקאריביים: זרמים זרים (2011) - בתפקיד: ג'ושאמי גיבס
ציידת ראשים (2013) - בתפקיד: מולוי  /  דאפט וילי
500 Miles North‏ (2014) - בתפקיד: גראונדסמן
האיש שידע אינסוף (2016) - בתפקיד: מייג'ור פרסי אלכסנדר מקמאהון
שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר (2017) - בתפקיד: ג'ושאמי גיבס
רוברט דה ברוס (2019) - בתפקיד: שון הקשיש
דירה 7א (2024) - בתפקיד: רומן קסטבט
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

מקום בצמרת (2012) - בתפקיד: מיסטר בראון
המרגלים של וושינגטון (2014–2015) - בתפקיד: דאנקן
הצוללת (2018) - בתפקיד: קפטן ג'ורג'  מאינוורינג
יקטרינה הגדולה (2019) - בתפקיד: אלכסיי אורלוב
תאומות המריבה (2023) - בתפקיד : פרופסור פיטר צ'ארי
Miss Austen‏ (TBA) - טרם הוחלט
כוח עבודה

כוח העבודה הוא מונח מתחום הכלכלה המתאר את כמות האוכלוסייה בגילאי העבודה המעוניינת בעבודה - כולל מובטלים.
כוח העבודה כולל את כלל האוכלוסייה העובדים או מעוניינים וזמינים לעבודה, בטווח גיל מסוים. טווח הגיל הנפוץ ביותר למדידת כוח העבודה היא מגיל 15 ומעלה, או עד גיל הפנסיה. עם זאת, ישנם מדדים המתייחסים לכוח העבודה מגיל 25 ומעלה ובעיקר עד גיל 64.
כוח העבודה לא כולל בתוכו אנשים שאינם מחפשים עבודה ולא עובדים, ובכלל זה אסירים, עקרות בית ותלמידים.
הגדרות

שיעור התעסוקה של קבוצה מסוימת מוגדרת כאחוז חברי הקבוצה המועסקים.
כוח עבודה של מדינה כולל את החלק של האוכלוסייה של המדינה העובדת או מעוניינת לעבוד.
שיעור ההשתתפות בכוח עבודה של קבוצה מסוימת מוגדר כאחוז חברי הקבוצה המועסקים ומובטלים.
כוח העבודה בישראל

עד 2012 נהוג היה להתייחס לכוח העבודה בישראל כאל כוח העבודה האזרחי, ועל כן המשרתים בצה"ל בסדיר ובקבע לא נכללו בכוח העבודה. מ-2012 בעקבות הצטרפותה של ישראל ל-OECD עברה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשימוש בכוח עבודה כללי המוגדר ככלל המועסקים כולל בשירות הביטחון והבלתי מועסקים (כלומר חיפשו עבודה)..
קבוצת מי שאינם בכוח העבודה הם אנשים שאינם מעוניינים לעבוד או מעוניינים לעבוד אך לא חיפשו עבודה בחודש שקדם לתקופת הסקר של הלמ״ס, לדוגמה: תלמידים, מתנדבים, עובדי משק הבית, ושאינם מסוגלים לעבוד ומקבלים קצבה או פנסיה.
הערות שוליים

↑  הגדרה לכוח העבודה בישראל לשנת 2013 לפי הלמ"ס PDF
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX557656  BnF: cb11951055d (data)  NDL: 00569617
דליה פרידלנד

| --- | --- |

דליה פרידלנד
 לידה:  13 בפברואר 1935 (בת 89) י"א באדר א' ה'תרצ"ה תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1953
 עיסוק:  שחקנית, זמרת
 בן זוג:  מישא אשרוב
 צאצאים:  אילה אשרוב 
 פרסים והוקרה:  שלושה פרסי כינור דוד  פרס אופיר (1999)  פרס אמ"י למפעל חיים (2017)
 פרופיל ב-IMDb
 
דליה פרידלנד ונסים עזיקרי בהצגה "יום א' בניו יורק", 1965
דליה פרידלנד, 1968. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
דליה פרידלנד (נולדה ב-13 בפברואר 1935) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע, מדבבת וזמרת ישראלית. כלת פרס אמ"י למפעל חיים (2017), זוכת פרס אופיר (1999) ושלושה פרסי כינור דוד.
ביוגרפיה

דליה פרידלנד נולדה בתל אביב כבת יחידה לחנה'לה הנדלר וצבי פרידלנד, ממייסדי תיאטרון "הבימה", וכבר מגיל צעיר שיחקה בהצגות תיאטרון במסגרת החוג הדרמטי של "גימנסיה הרצליה". בשירותה הצבאי במטכ"ל גילמה פרידלנד את תפקידה הראשון בתיאטרון "הבימה", במחזה "ליל סופה" (רינה), בבימויו של אביה. לאחר שסיימה את שירותה בצה"ל נסעה ללמוד משחק ב- Central School of Speech and Drama בלונדון. יחד עימה למדו השחקניות ונסה רדגרייב, אנה קרופר וג'ודי דנץ'. עם חזרתה הצטרפה פרידלנד לצוות השחקנים של "הבימה". בשנת 1965 התקבלה לקולקטיב "הבימה".
הייתה נשואה לשחקן התיאטרון מישא אשרוב. בתה היא המוזיקאית והיוצרת אילה אשרוב-קיילוס.
קריירה בתיאטרון

במשך ארבעים שנה שיחקה פרידלנד במספר רב של הצגות בתיאטרון "הבימה", בהן: "מסע ארוך אל תוך הלילה" (קאטלין), "מלחמה ושלום" (נטאשה), "בגדי המלך" (לילי מנרווה), "ליזיסטראטה" (מריני), "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" (האני), "החולה המדומה" (טואנט), "בית הבובות" (נורה), "השחף" (נינה), "חתולה על גג פח לוהט" (מרגרט), "יום א' בניו יורק" (פגי טיילור), "המאהב" (שרה), "אותלו" (אמיליה), "יוליוס קיסר" (פורציה), "שש נפשות מחפשות מחבר" (הבת),"ידיים מזוהמות" (אולגה), "נשי טרויה" (קסנדרה), "יתוש בראש" (מאדם שאנדביז), "ארבע נשים" (דוזה), "בית המלאכה" (סימון), "ירמה" (דולורס), "תיבת הצללים" (אגנס), "הלילה השנים עשר" (מריה), "המשרתת צרלין" (הצגת יחיד) ו"המכשפה" (מירה'לה).
ב-1968 הוזמנה לשחק בתפקיד הראשי במחזמר "איי לייק מייק" של גיורא גודיק לצד מוטי ברכאן, ליאור ייני, ליה דוליצקיה, מוטי גלעדי, שולה חן ויגאל בשן. שירי המחזמר הופיעו באלבום הנושא את שמו, בו מבצעת פרידלנד מספר שירים, בהם "המלחמה משנה אנשים".
כמו כן השתתפה בערב מיצירות לורקה, "פרח הסכין והבושם" יחד עם מישה אשרוב. בנוסף, שיחקה פרידלנד בהצגת הבידור "בוטיק השקרים" עם זאב רווח ועוד.
באמצע שנות ה-80 העלתה פרידלנד את הצגת היחיד "נולדתי לתיאטרון". בהצגה מספרת פרידלנד את סיפור חייה כשחקנית, בתם של שניים ממייסדי תיאטרון "הבימה". ההצגה הועלתה למעלה מ-1,000 פעמים.
בשנת 2004 הוזמנה על ידי גרי בילו, מנהל בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי", לגלם את פרוליין שניידר במחזמר "קברט".
בשנת 2008 השתתפה פרידלנד בהצגה "כ"ב תמונות", שזכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר. בשנת 2011 הוזמנה על ידי תיאטרון באר שבע להשתתף בקומדיה "אסיר בלב העיר" מאת ניל סיימון, בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי.
במסגרת "פסטיבל עכו" 2015 השתתפה בהצגה "הנסיכה לא אוכלת צ'יזבורגר", שכתבה וביימה רותי אוסטרמן.
קריירה בקולנוע

מאמצע שנות השישים, השתתפה פרידלנד במספר סרטים ישראליים ובינלאומיים. בשנת 1965 שיחקה בסרטה הראשון, "רק לא בשבת" (Pas question le samedi) לצד השחקן הצרפתי רוברט הירש. הסרט זכה להצלחה והיה מועמד בתחרות פרסי גלובוס הזהב האמריקאי. ב-1968 השתתפה בסרט "אסירי החופש" לצידו של אלי כהן. הסרט, שכלל לראשונה דיאלוגים בשפה הערבית, ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 1968 וזכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים "פנום פן" 1968. ב-1971 שיחקה בסרט "שבע פעמים ביום" (... 7fois par jour) לצד ז'אן קוטיו, וב-1972 ב"לא ביום ולא בלילה" (Neither by Day Nor by Night), לצד אדוארד ג'י רובינסון. ב-1974 כיכבה בסרטו של הבמאי ג'ורג' עובדיה, "שרית" כדמות ראשית לצד יגאל בשן וירדנה ארזי, באותה השנה שיחקה בסרט נוסף של ג'ורג' עובדיה "יום הדין", הסרט העלילתי הראשון שתיאר את תקופת מלחמת יום הכיפורים לצד ניסים סרוסי. על משחקה בסרטים אלו זכתה לשבחים רבים, השתתפותה בסרט "שרית" זיכה אותה בתואר השחקנית האהובה ביותר על קוראי שבועון הבידור "להיטון".
ב-1999 חזרה לעולם הקולנוע כששחקה בסרט "החברים של יאנה" לצד אוולין קפלון, מוסקו אלקלעי ושמיל בן ארי. "החברים של יאנה" זכה בתשעה פרסי אופיר, בהם לסרט ולפרידלנד עצמה על תפקיד שחקנית המשנה. כמו כן, זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים והשתתף בפסטיבלים שונים בעולם. בשנת 2001 השתתפה בסרט הטלוויזיה "שלוש אצבעות" לצד אריק לביא. כמו כן, השתתפה בסרטי סטודנטים בתפקידים ראשיים.
בשנת 2024 שודר ב-HOT8 סרטו התיעודי של אבי וייסבלאי, "זיכרון של מסטיק", הסוקר את תחנות חייה של פרידלנד ככוכבת ילדים, בתיאטרון ובקולנוע. הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב.
רדיו וטלוויזיה

לצד הופעותיה בתיאטרון ובקולנוע, השתתפה פרידלנד בתוכניות רדיו וטלוויזיה. לאחר שלקחה חלק בעשרות תסכיתי רדיו שהתבססו על מחזות קלאסיים, מודרניים וישראליים, והפכה לאחת השחקניות האהובות על קהל המבוגרים והילדים, הקדיש לה "קול ישראל" את תוכנית הדגל שלו "שלכם לשעה קלה". במסגרתה, ביצעה פרידלנד מערכונים ושירים, בהם השיר "בנות הבימה" יחד עם אילנה רובינא. השיר סיפר על ילדותן המשותפת כבנות של שחקני "הבימה".
כן השתתפה בסדרות הטלוויזיה "טקסי דרייבר", "מתי נתנשק" ו"בנות הזהב".
הטלוויזיה החינוכית הקדישה לפרידלנד את אחד מפרקי "הבימה - מערכה שנייה", סדרה דוקומנטארית, בת 6 פרקים המציגה את הביוגרפיות של הדור השני של שחקני "הבימה", אחרי דור המייסדים.
הופעות לילדים

ב-1967, הוחתמה פרידלנד על ידי סיימון ושירלי שמידט, בעלי חברת התקליטים סי בי אס, להקליט את תקליט הילדים הראשון של החברה. האלבום המוזיקלי הראשון שהוקלט היה "שמוליקיפוד" (1966). בזכות הצלחת התקליט, הקליטה גם את "זרעים של מסטיק" (תקליט הילדים הראשון של אן אם סי שהוסב לדיסק), "פתי מאמין - דליה פרידלנד בשירה ובקריאה", "דליה פרידלנד מספרת: פעם..." (סיפורי עודד בורלא), וביחד עם העיתונאי והבמאי חיים יבין, הוציאה את האלבום "מסיפורי המלך בבר" ועוד. לאור הצלחת התקליטים, הוחתמה פרידלנד בחברות התקליטים "הד ארצי", "ישראדיסק" ו"התקליט חיפה", בהן הוציאה אלבומים נוספים. בנוסף לכך השתתפה באוספים משירי אנדה עמיר, ע. הלל, "30 להיטים לפעוטות" ועוד.
השירים והסיפורים שהופיעו בתקליטים, התחבבו מאוד על הילדים וצולמו למיטב תוכניות הילדים והנוער בטלוויזיה.
לאורך שנות השבעים והשמונים, השתתפה פרידלנד באופן תדיר גם בתוכניות הטלוויזיה הלימודית והישראלית, בין היתר בתוכניות משירי מרים ילן שטקליס, ע. הלל, "זרעים של מסטיק" (עיבוד טלוויזיוני), "מועדון החתול שמיל" ובסדרות "על שפת הנחל" (אוגי האוגר) ו"הספינה המזמרת".
בעקבות הצלחת התוכניות והתקליטים לילדים, השתתפה פרידלנד בשלושה פסטיבלי שירי הילדים בשנים 1974 עד 1976 עם השירים: "החתול והעכבר", "השמן והרזה", "יה!" והנחתה שניים מהם בשנים 1974 ו-1976.
במשך כ-15 שנה הופיעה ברחבי ישראל בהצגת הילדים לשחקנית ותזמורת, "גברת קשקשת" שכתבה לאה נאור.
דיבבה גם בשתי סדרות אנימציה ובהן גם שרה את שיר הפתיחה "סיפורימפו" ו"מסיפורי שפת הנחל".
הופעות בעולם

מסוף שנות השבעים ערכה פרידלנד מעת לעת סיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית וקנדה עם מופע הילדים "זרעים של מסטיק" והצגת היחיד "נולדתי לתיאטרון" לקהל דובר אנגלית ועברית. "נולדתי לתיאטרון" ייצגה את ישראל, בשפה הרוסית, בפסטיבל התיאטרון היהודי הראשון בחרקוב.
בסוף שנות השמונים הופיעה פרידלנד בשפה האנגלית, עם השחקנית האנגליה אנה קרופר (Anna Cropper), ברחבי אנגליה וארצות הברית, בהצגות שנכתבו על ידן מתוך חומרים קיימים: If I Forget Thee o jerusalem ("אם אשכחך ירושלים" - טקסטים בשירה ופרוזה על ירושלים של שלוש הדתות) ו-Across The Bridge ("מעבר לגשר") - על פי שני ספרים של שתי ניצולות השואה. הצגה זו הוצגה ב- "NEW END THEATRE" בלונדון.
פרסים

פועלה האמנותי, לאורך שנות השישים, השבעים והשמונים, זיכה אותה בשלושה פרסי כינור דוד ובפרס "הצילינדר הנודד" מטעם "אמנות לעם". בשנת 1999 זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט "החברים של יאנה". האלבום "זרעים של מסטיק" זכה בתקליט זהב.
בשנת 2017 קיבלה את פרס אמ"י על מפעל חיים.
הצגות בהשתתפותה (רשימה חלקית)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  "לילה סופה"  "בית התה של ירח אוגוסט"  "זרוק אותו לכלבים"  "ליזיסטרטה"  "העצים מתים זקופים"  "מדמואזל"  "יום א' בניו יורק"  "אותלו"  "שש נפשות מחפשות מחבר"  "בגדי המלך"  "עסק משפחתי" |  "ההבטחה"  "מי מפחד מווירג'יניה וולף?"  "בילי בדאי"  "בית הבובות"  "יתוש בראש"  "עלי כינור"  "ארבע נשים"  "אמילי"  "השחף"  "המשרתת צרלין" (הצגת יחיד)  "קערת העץ" |  "הלילה השנים עשר"  "המכשפה"  "איי לייק מייק"  "בוטיק השקרים"  "פרח, הסכין והבושם" (ערב מיצירות לורקה)  "חתולה על גג פח לוהט"  "אדון בידרמן"  "ביקור הגברת הזקנה"  "הביצה"  "הגג"  "נשות טרויה"  "בית המלאכה" |  "איציק ויטנברג" (ציפור הגטו)  "הדיבוק"  "טוביה החולב"  "מירל'ה אפרת"  "הגולם"  "הכובשים"  "הקוקוריקו"  "משפט הקופים"  "קולומב"  "טירונות"  "המאהב"  "טנגו" |  "כ"ב תמונות"  "קברט"  "ובתפקיד הראשי" (הצגת יחיד)  "נולדתי לתיאטרון" (הצגת יחיד)  "המלך ג'והן"  "נשי טרויה"  "ידיים מזוהמות"  "תיבת הצללים"  "החולה המדומה"  "מלחמה ושלום"  "גברת קשקשת" (הצגת ילדים)  "אסיר בלב העיר" |  "זרעים של מסטיק" (הצגת ילדים בעברית ובאנגלית)  If I Forget Thee o jerusalem  Across The Bridge  "צלילי המוזיקה"  "הנסיכה לא אוכלת צ'יזבורגר" |
תקליטים בהשתתפותה כשחקנית וכמספרת (רשימה חלקית)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שמוליקיפוד  זרעים של מסטיק  שמוליקיפוד - הדובון הכחול  דליה פרידלנד מספרת: פעם...  פתי מאמין - דליה פרידלנד בשירה ובקריאה  סיפורו של בבר הפילון - עם חיים יבין |  מסעותיו המופלאים של בבר מלך הפילים  ברבאבא - עם להקת "האחים והאחיות"  היפהפייה והיחפן - עם להקת "האחים והאחיות"  עלילות שובי דובי - עם להקת "האחים והאחיות"  אלי ודליה ביער הקסום - עם אלי גורנשטיין  אבל הבטן מסתירה  מעשיות לכל השבוע |  דליה פרידלנד מספרת: הביצה שהתחפשה  דליה פרידלנד מספרת: מזבוב ועד פיל  דליה פרידלנד מספרת: אצבעונית  דליה פרידלנד מספרת: עליזה בארץ הפלאות  דליה פרידלנד מספרת: הברווזון המכוער  דליה פרידלנד מספרת: פינוקיו  דליה פרידלנד מספרת: בת הים הקטנה  דליה פרידלנד מספרת: בת הטוחן |
תקליטים בהשתתפותה כזמרת (רשימה חלקית)

| --- | --- |
 איי לייק מייק - פסקול המחזמר  סוכרייה על מקל  פסטיבל לשירי ילדים מס' 5  פסטיבל לשירי ילדים מס' 6  פסטיבל לשירי ילדים מס' 7  שלושים להיטים לפעוטות  100 שירים ראשונים:  שירי ע. הלל  שלושים שירי יום הולדת ומשחק לפעוטות  שירי ערש לגיל הרך - לילה טוב  שירי אנדה עמיר  מצעד החיות  שירים וסיפורים לילדי הגנון  מועדון החתול שמיל