stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1994/1995 בליגת המשנה ההולנדית
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פורטונה סיטארד  | 34 | 23 | 5 | 6 | 72 | 27 | 45 | 51 | העפלה לליגת העל |
| 2. | דה חראפסחאפ  | 34 | 21 | 8 | 5 | 70 | 45 | 25 | 50 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 3. | אקסלסיור רוטרדם  | 34 | 18 | 8 | 8 | 71 | 49 | 22 | 44 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 4. | דן האג  | 34 | 16 | 8 | 10 | 71 | 52 | 19 | 40 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 5. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 16 | 7 | 11 | 59 | 40 | 19 | 39 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 6. | הראקלס אלמלו  | 34 | 16 | 7 | 11 | 62 | 46 | 16 | 39 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 7. | קמבור  | 34 | 14 | 11 | 9 | 50 | 43 | 7 | 39 |  |
| 8. | פיינדאם  | 34 | 16 | 6 | 12 | 54 | 41 | 13 | 38 |  |
| 9. | טופ אוס  | 34 | 14 | 10 | 10 | 59 | 47 | 12 | 38 |  |
| 10. | אמן  | 34 | 13 | 9 | 12 | 56 | 61 | 5- | 35 |  |
| 11. | טלסטאר ספורטקלאב  | 34 | 11 | 8 | 15 | 49 | 59 | 10- | 30 |  |
| 12. | פנלו  | 34 | 10 | 9 | 15 | 54 | 62 | 8- | 29 | העפלה לפלייאוף העלייה |
| 13. | הלמונד ספורט  | 34 | 11 | 7 | 16 | 57 | 67 | 10- | 29 |  |
| 14. | זוולה  | 34 | 10 | 8 | 16 | 36 | 59 | 23- | 28 |  |
| 15. | R.B.C רוסנדאל  | 34 | 10 | 7 | 17 | 39 | 48 | 9- | 27 |  |
| 16. | הארלם  | 34 | 8 | 8 | 18 | 50 | 69 | 19- | 24 |  |
| 17. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 34 | 8 | 4 | 22 | 35 | 78 | 43- | 20 |  |
| 18. | דן בוס  | 34 | 4 | 4 | 26 | 39 | 90 | 51- | 12 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה

8 קבוצות הרכיבו את שלב הפלייאוף, 2 הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 ו-4 הקבוצות המדורגות אליהן הצטרפו 2 קבוצות מליגת העל ממקומות 16 ו-17
שתי המנצחות בשלב הפלייאוף, אחת מכל בית העפילה לעונה הבאה בליגת העל
העפילה מליגת המשנה
ירדה מליגת העל
נשארה בליגת העל
נשארה בליגת המשנה
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית א

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דה חראפסחאפ  | 6 | 4 | 1 | 1 | 12 | 8 | 4 | 9 | העפלה לליגת העל |
| 2. | דן האג  | 6 | 4 | 0 | 2 | 11 | 6 | 5 | 8 |  |
| 3. | הראקלס אלמלו  | 6 | 2 | 1 | 3 | 8 | 15 | 7- | 5 |  |
| 4. | מ.ו.ו מאסטריכט  | 6 | 0 | 2 | 4 | 8 | 15 | 7- | 2 |  |
טבלת הליגה > פלייאוף העלייה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גו אהד איגלס  | 6 | 5 | 1 | 0 | 13 | 6 | 7 | 11 | העפלה לליגת העל |
| 2. | אקסלסיור רוטרדם  | 6 | 3 | 0 | 3 | 5 | 7 | 2- | 6 |  |
| 3. | פנלו  | 6 | 1 | 2 | 3 | 10 | 11 | 1- | 4 |  |
| 4. | א.ז. אלקמאר  | 6 | 1 | 1 | 4 | 9 | 13 | 4- | 3 |  |
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
עדן פרטוש

| --- | --- |

עדן פרטוש, 1957
 לידה:  1 באוקטובר 1907 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  6 ביולי 1977 (בגיל 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ארץ ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, ויולן, מורה, מנהל הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב
 סוגה:  מוזיקה קלאסית ישראלית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  ויולה 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1954) 
 פרופיל ב-IMDb
 
עדן פרטוש בשורה הראשונה, רביעי מימין
עדן פַּרטוֹש (בהונגרית: Pártos Ödön‏; 1 באוקטובר 1907 – 6 ביולי 1977) היה מוזיקאי ומלחין ישראלי יליד בודפשט, ויולן, מורה ומנהל הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב. חתן פרס אנגל (1948 ושוב בשנת 51–1950) ופרס ישראל למוזיקה (1954).
ביוגרפיה

פרטוש נולד בבודפשט (בהונגריה שהייתה חלק מן הקיסרות האוסטרו-הונגרית), ולמד (יחד עם חבריו לכיתה אנטל דוראטי ומתיאש שייבר) באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, נגינה בכינור אצל ינה הובאי והלחנה אצל זולטן קודאי.
לאחר סיום לימודיו, התקבל ככנר ראשי בתזמורת לוצרן ולאחר מכן בתזמורות נוספות ובהן תזמורת ברלין. בשנת 1934, עם עליית היטלר לשלטון, חזר פרטוש לעיר הולדתו, בודפשט, בה הוא שימש כנר ראשי בתזמורת הסימפונית. בשנת 1936 ייסד ברוניסלב הוברמן את התזמורת הארצישראלית, אליה גויסו נגנים יהודיים שגורשו מתזמורות אירופה. הוברמן ביקש לגייס גם את פרטוש, אולם, הצטרפותו של פרטוש לתזמורת נדחתה בשל חוזה שהיה לו עם ממשלת ברית המועצות, בעקבותיו הגיע לעיר באקו, בה לימד כינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון.
בשנת 1937 עזב את ברית המועצות (לאחר שבתקופת "משפטי מוסקבה" סירב להצטרף למפלגה הקומוניסטית) וחזר לבודפשט, שם הוא שימש כנר ראשי בתזמורת וכן ערך מסעות קונצרטים בארצות אירופה.
באותו זמן הזמין ברוניסלב הוברמן את פרטוש לפגישה בפירנצה, שם הציע לו להיות ויולן ראשי בתזמורת הארצישראלית. למרות הצעות מפתות מדרום אמריקה (פרו) בחר פרטוש בארץ ישראל, ובשנת 1938 עלה לארץ.
בין השנים 1938 ל-1956 היה נגן ראשי בקבוצת הוויולות של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן סולן בהופעות רבות בישראל ובעולם. בשנת 1946 הקים פרטוש ביחד עם לסלו וינצה את האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב. פרטוש הוביל את הקמת בית הספר תלמה ילין בשנת 1959. בשנת 1951 התמנה פרטוש למנהל האקדמיה למוזיקה, תפקיד בו החזיק עד מותו (אם כי בחמש השנים האחרונות לחייו נבצר ממנו בשל מצב בריאותו לקחת חלק פעיל בניהול, אותו מילא בפועל סגנו ומנהל האקדמיה אחריו, אריה ורדי).
בשנת 1963 חיבר פרטוש את המוזיקה לסרט בירושלים בבימויו של דוד פרלוב.
פרטוש נמנה עם המלחינים הישראלים החשובים; זכה בפרס אנגל בשנת 1948 ושוב בשנת 1950-51, ובשנת 1954 היה לחתן הראשון של פרס ישראל למוזיקה.
עם תלמידיו של פרטוש נמנים גם דבורה ברטונוב, מנחם ברויאר, אילן גרוניך, רבקה גולני, יהושע לקנר ונעה בלאס.
נפטר בקיץ 1977, בשנה ה-70 לחייו, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אישה, דינה לבית ריזקין. ארכיונו מופקד בארכיון לתולדות אוניברסיטת תל אביב. על שמו רחוב בבאר שבע. כמו כן על שמו פרס לביצוע מצטיין של מוזיקה ישראלית, שמוענק על ידי משרד התרבות.
לקריאה נוספת

אבנר בהט, עדן פרטוש: חייו ויצירתו, תל אביב: עם עובד, 1984
הערות שוליים

↑  פרס אנגל של עיריית תל אביב לקומפוזיטורים מ. לברי וע. פרטוש, דבר, 2 בדצמבר 1948; משה גורלי, 'פרס אנגל' – למ. לברי ולע. פרטוש, דבר, 7 בינואר 1949.
↑  משה גורלי, "פרס אנגל" לקומפוזיטורים ישראליים, דבר, 2 בנובמבר 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266474605171  BnF: cb14849871t (data)  GND: 134805909  ISNI: 0000 0000 8165 6626  LCCN: n81040778  MusicBrainz: 24c75838-7242-4f8f-b715-5c2e413f1d21  NKC: xx0177810  NTA: 138789274  SNAC: w6n66684  Trove: 1053477  VIAF: 93182816   WorldCat (עם VIAF): 93182816
עדי טלמור

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  11 באפריל 1953 רמת גן, ישראל ישראל 
 התאבד:  5 באוגוסט 2011 (בגיל 58) ציריך, שווייץ שווייץ 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1980–2011 (כ־31 שנים)
 עיסוק:  קריין חדשות, עורך חדשות
 מעסיק:  גלי צה"ל
 
עדי טַלְמוֹר (נולד בשם יהודה ראובן נובמבר; 11 באפריל 1953 – 5 באוגוסט 2011) היה עיתונאי, מגיש ועורך חדשות ישראלי.
ביוגרפיה

טלמור נולד ברמת גן לזוג ניצולי שואה. בילדותו, אביו עברת את שם המשפחה לטלמור. במסגרת שירותו הסדיר בצה"ל ניסה להתקבל לגלי צה"ל, אך בקשתו נדחתה והוא שירת כמש"ק ביטחון מידע בחיל האוויר.
עקב בעיה רפואית מולדת סבל מהגייה לקויה. בגיל 27, לאחר ניתוח אף ושיעורי הגייה התקבל לגלי צה"ל והחל לעבוד שם כאזרח עובד צה"ל. מאוחר יותר התפרסם כמבזקן חדשות בתוכנית "ערב חדש" בין השנים 1982–1992. במקביל הגיש וערך חדשות בגלי צה"ל במשך כ-31 שנים. הוא הגיש תוכניות רדיו בתחנה, הופיע בקומדיית המצבים "קרובים קרובים", ולימד בקורס הקריינות של אולפני גבע. אמו, לאה נובמבר, הגישה פינה בפולנית בתוכנית ההומור של גלי צה"ל "קשה בבוקר".
טלמור היה ידוע באישיותו האקסצנטרית ובכך שניהל מערכות יחסים מורכבות עם הכפופים לו ועם שותפיו לעבודה. ביולי 2007 ניסה להימלט מבידוק משטרתי בחשד לנהיגה בשכרות, ופגע ברכבו בניידת משטרה וברכב פרטי. בעקבות זאת נשלל רישיון הנהיגה שלו ורכבו הוחרם לתקופה של חודשיים, ובמקביל הוצא לחופשה יזומה מעבודתו בגלי צה"ל.
טלמור הִרבה לעשן וחלה בסרטן הריאה. לאחר שאובחן כחולה סופני בחר לשים קץ לחייו בעזרת ארגון "דיגניטאס" השווייצרי, המסייע לחולים סופניים לסיים את חייהם ללא כאב. בסיוע ארגון דיגניטאס נשרפה גופתו, ואפרו פוזר באגם הסמוך לציריך שבשווייץ. שבוע לאחר מותו נערך לו טקס אשכבה בטיילת תל אביב, לפי בקשתו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הטלוויזיה החינוכית : עדי טלמור (2011 - 1953), באתר www.23tv.co.il
1 2  עדי טלמור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  "קורס קריינות - כן או לא? - הקריין - איציק זיאת | קריין מקצועי". הקריין - איציק זיאת | קריין מקצועי. 2013-09-20. נבדק ב-2017-01-25.
↑  ערן סויסה, ועד כאן החדשות?, באתר nrg‏, 22 ביולי 2007
↑  גלי צה"ל און-ליין, ‏הלך לעולמו עדי טלמור, איש גלי צה"ל, באתר גלי צה"ל, 9 באוגוסט 2011.
↑  ערד ניר, ‏צפו: כאן עדי טלמור שם קץ לחייו, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2011
↑  אילן ליאור, שדרן גלי צה"ל עדי טלמור שם קץ לחייו, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2011
↑  גילי איזיקוביץ, טקס הפרידה מטלמור נערך בטיילת בת"א - כפי שביקש, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2011
רועי ברק, ‏כפי שהציע בעצמו: אירוע לזכרו של עדי טלמור ז"ל בטיילת בת"א, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313924805171  ISNI: 0000 0003 7030 0044  VIAF: 236174320   WorldCat (עם VIAF): 236174320
סשה כהן

ערך זה עוסק במחליקה אומנותית על הקרח. אם התכוונתם לשחקן הסרט "בוראט", ראו .
המחליקה סשה כהן מבצעת שפגאט אווירי
אלכסנדרה פולין "סשה" כהן (באנגלית: Alexandra Pauline "Sasha" Cohen ; נולדה ב-26 באוקטובר 1984), היא מחליקה אמריקאית יהודיה, סגנית אלופה אולימפית (טורינו 2006), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (2004 ו-2005) ואלופת ארצות הברית בהחלקה אומנותית על הקרח.
קורות חיים

כהן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. אמה, גלינה פלדמן, מהגרת יהודייה מאוקראינה ורקדנית בלט לשעבר; אביה, רוג'ר כהן, יועץ עסקי יהודי אמריקאי. יש לה אחות אחת.
כהן החלה להחליק על הקרח בגיל 7, אך רק בגיל 10 היא החלה להתייחס להחלקה כאל ספורט רציני.
קורות חיים > זכיות ומדליות

אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) - מקום רביעי בהחלקה על הקרח לנשים. המנצחת הייתה בת ארצה שרה יוז.
אליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 2004 - מדליית כסף בתחרות לנשים אחרי שיזוקה אראקאווה מיפן ולפני אלופת העולם היוצאת מישל קוואן, בת ארצה.
אליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה ב-2005 - מדליית כסף שנייה ברציפות, אחרי אירינה סלוצקאיה מרוסיה ולפני קרולינה קוסטנר מאיטליה.
אולימפיאדת טורינו (2006) שנערכה בסוף פברואר - מדליית כסף בהחלקה על הקרח בתחרות לנשים, אחרי ארקאווה ולפני סלוצקאיה.
אליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בקלגרי, קנדה בסוף מרץ אותה שנה - מדליית ארד אחרי קימי מייסנר בת ארצה ופומי סוגורי מיפן.
כהן פרשה מהספורט ב-2012, בהיותה בת 28. מאז פרישתה היא מופיעה רק בהופעות ראווה בודדות למקצועני החלקה לשעבר.
קורות חיים > מחוץ לספורט

ב-2005 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Fire on Ice".
ב-2014 השתתפה בפרויקט תגלית למרות גילה, 30, שנחשב מבוגר יחסית למשתתפים הרגילים. לדבריה, "תמיד רציתי לבוא לישראל. זה בער בעצמותי במשך שנים... אני מאמינה שכל יהודי חייב להכיר את עברו, כדי לחיות את עתידו".
בשנת 2016 סיימה תואר ראשן יחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ועובדת בתחום הפיננסי ב"מורגן סטנלי" וכן כפרשנית לענייני ספורט החורף, של התוכנית המצליחה "Good Morning America" וכמעצבת ביגוד והנעלה למחליקים.
הערות שוליים

↑  דניאל רוט, "שוברת את הקרח", ישראל היום, 27 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373462305171  ISNI: 0000 0000 3631 4942  LCCN: n2004111646  VIAF: 58476569   WorldCat (עם VIAF): 58476569
ספקטרום של חוג

במתמטיקה, ספקטרום של חוג  R הוא מרחב טופולוגי שהנקודות שלו הן האידיאלים הראשוניים של החוג. המרחב הזה, במיוחד כאשר  R קומוטטיבי, מגשר בין המבנה האלגברי של החוג למבנים גאומטריים המתאימים לו, והוא מוביל להגדרה של סכמות, שהן מושא המחקר הבסיסי של הגאומטריה האלגברית המודרנית.
הספקטרום הוא תמיד מרחב קומפקטי המקיים את תכונת ההפרדה T0.
טופולוגיית זריצקי

את אוסף האידיאלים הראשוניים של  R מסמנים ב- \operatorname {Spec} (R). הקבוצות הסגורות במרחב הזה הן הקבוצות  V_{I}=\{P:I\subseteq P\}, לכל אידיאל  I של החוג (זוהי אכן טופולוגיה, משום שהאוסף הזה סגור לאיחוד סופי ולחיתוך כלשהו:  \ V_{I}\cup V_{J}=V_{IJ} ו- \bigcap V_{I_{i}}=V_{\sum I_{i}}).
הטופולוגיה רחוקה מלהיות מטרית. לדוגמה, היא מקיימת את תכונת ההפרדה T1 רק כאשר כל אידיאל ראשוני הוא אידיאל מקסימלי. הסגור של  \{P\} שווה ל- V_{P} (ולכן  P היא "נקודה גנרית" של  V_{P}). הקבוצות הראשיות הפתוחות  D(x)=\left\{{\mathfrak {p}}\in \operatorname {Spec} (R)\ :\ {\mathfrak {p}}\not \ni x\right\} מהוות בסיס לטופולוגיה.
אם  P_{1},P_{2},\dots  סדרה של ראשוניים,  Q=\lim _{n\rightarrow \infty }P_{n} אם ורק אם  \bigcap _{m=1}^{\infty }\bigcup _{n=m}^{\infty }P_{n}\subseteq Q (אותה נוסחה נכונה גם לרשתות). בפרט, הסדרה הקבועה  P מתכנסת ל- Q אם ורק אם  \ P\subseteq Q.
הספקטרום של חוג קומוטטיבי

בחוג הפולינומים  k[x_{1},\dots ,x_{n}] (כאשר  k שדה סגור אלגברית), כל אידיאל  I מגדיר קבוצה אלגברית אפינית (קבוצת ה- n-יות אשר כל הפולינומים ב- I מאפסים). הקבוצה הזו אי-פריקה אם ורק אם האידיאל הוא ראשוני; ראו בערך יריעה אלגברית. אל היריעות אלו אפשר להתייחס כאל קבוצות ממימד גבוה במרחב האפיני  k^{n}, בהכללה להתאמה של אידיאלים מקסימליים (לפי משפט האפסים של הילברט) לנקודות, שמימדן אפס. דבר זה מאפשר הפשטה: עבור כל חוג (חילופי) נגדיר את קבוצת ה"נקודות" של האובייקט הגאומטרי התואם לו כקבוצת האידיאלים הראשוניים בחוג. על קבוצה זו, הספקטרום, מגדירים טופולוגיה מתאימה (הכללה של טופולוגיית זריצקי), ואלומה של חוגים, כך שאנו מקבלים מבנה של מרחב מחויג מקומית. מרחב זה נקרא הספקטרום של החוג, או הסכמה האפינית התואמת לחוג, וזהו שלב ראשון בהגדרה של סכימות.
התאמת חוג קומוטטיבי לספקטרום הראשוני שלו היא פונקטור קונטרה-וריאנטי מן הקטגוריה של חוגים קומוטטיביים לקטגוריה של מרחבים טופולוגיים. מתברר שאין דרך טובה להרחיב פונקטור זה לאוסף החוגים האסוציאטיביים: כל פונקטור קונטרה-וריאנטי מקטגוריית החוגים לקטגוריה של קבוצות, שצמצומו לתת-הקטגוריה של חוגים קומוטטיביים איזומורפי לפונקטור הספקטרום הראשוני שהוגדר לעיל, מוכרח להחזיר את הקבוצה הריקה עבור חוגים רבים.
סכמה אפינית

סכמה אפינית היא מרחב טופולוגי מחויג מקומית המצויד בטופולוגיית זריצקי עם אלומה של חוגים. סכמה אפינית ניתנת להצגה כספקטרום של חוג קומוטטיבי עם יחידה  R, כלומר:  X=\operatorname {Spec} (R) כאשר אלומת המבנה שלו מוגדרת על בסיס לטופולוגיה של קבוצות פתוחות ראשיות באופן הבא
כאשר  R_{f}=S^{-1}R הוא הלוקליזציה של  R במערכת הכפלית  S=\{1,f,f^{2},f^{3},...\}. הנבט של כל אלומה כזאת  {\mathcal {O}}_{X,x} בכל  x\in X היא חוג מקומי שבו אידיאל מקסימלי יחיד  {\mathfrak {m}}_{x} שהוא, באופן אינטואיטיבי, אוסף איברי החוג שמתאפסים בנקודה  x. למנה  k_{x}={\mathcal {O}}_{X,x}/{\mathfrak {m}}_{x} קוראים "שדה השארית ב- x".
עונת 1994/1995 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  אייאקס (17)
 מספר משחקים:  306 
 מלך השערים:  רונאלדו  (פ.ס.וו. איינדהובן)   (30)
 → עונת 1993/1994עונת 1995/1996 ←
 
עונת 1994/1995 הייתה העונה ה-39 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. מ.ו.ו מאסטריכט ודורדרכט 90 ירדו לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו ניימכן ודורדרכט 90 שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בן שני בתים נגד הקבוצות שסיימו במקומות 2–7 בליגת המשנה, כאשר בכל בית שובצה קבוצה אחת מליגת העל ושלוש קבוצות מליגת המשנה, בבית פלייאוף הירידה שיחקה כל קבוצה צמד משחקים נגד כל קבוצה, בסך הכל 6 משחקים לכל קבוצה. בסיום בית פלייאוף הירידה, המנצחת בכל בית זכתה במקום בליגת העל בעונה הבאה, בעוד 6 הקבוצות הנותרות שיחקו בעונה הבאה בליגת המשנה.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אייאקס  | 34 | 27 | 7 | 0 | 106 | 28 | 78 | 61 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | רודה  | 34 | 22 | 10 | 2 | 70 | 28 | 42 | 54 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 20 | 7 | 7 | 85 | 46 | 39 | 47 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4. | פיינורד  | 34 | 19 | 5 | 10 | 66 | 56 | 10 | 43 | מחזיקת הגביע ההולנדי העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 5. | פ.צ. טוונטה  | 34 | 17 | 8 | 9 | 66 | 50 | 16 | 42 |  |
| 6. | ויטסה ארנהם  | 34 | 14 | 12 | 8 | 55 | 44 | 11 | 40 |  |
| 7. | וילם II  | 34 | 13 | 8 | 13 | 44 | 48 | 4- | 34 |  |
| 8. | ואלבייק  | 34 | 11 | 11 | 12 | 46 | 49 | 3- | 33 |  |
| 9. | הירנפיין  | 34 | 12 | 6 | 16 | 47 | 60 | 13- | 30 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 10. | נאק ברדה  | 34 | 11 | 7 | 16 | 54 | 60 | 6- | 29 |  |
| 11. | פולנדם  | 34 | 8 | 13 | 13 | 37 | 55 | 18- | 29 |  |
| 12. | פ.צ. אוטרכט  | 34 | 8 | 11 | 15 | 43 | 60 | 17- | 27 |  |
| 13. | פ.צ חרונינגן  | 34 | 8 | 10 | 16 | 49 | 64 | 15- | 26 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 14. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 8 | 10 | 16 | 42 | 58 | 16- | 26 |  |
| 15. | ניימכן  | 34 | 9 | 7 | 18 | 48 | 60 | 12- | 25 |  |
| 16. | מ.ו.ו מאסטריכט  | 34 | 7 | 9 | 18 | 41 | 71 | 30- | 23 | פלייאוף ירידה |
| 17. | גו אהד איגלס  | 34 | 7 | 9 | 18 | 42 | 77 | 35- | 23 | פלייאוף ירידה |
| 18. | דורדרכט 90  | 34 | 5 | 10 | 19 | 40 | 67 | 27- | 20 | ירידה לליגת המשנה |
מבנה > פלייאוף הירידה

העפילה מליגת המשנה
ירדה מליגת העל
נשארה בליגת העל
נשארה בליגת המשנה
מבנה > פלייאוף הירידה > בית א

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דה חראפסחאפ  | 6 | 4 | 1 | 1 | 12 | 8 | 4 | 9 | ליגת העל |
| 2. | דן האג  | 6 | 4 | 0 | 2 | 11 | 6 | 5 | 8 | ליגת המשנה |
| 3. | הראקלס אלמלו  | 6 | 2 | 1 | 3 | 8 | 15 | 7- | 5 | ליגת המשנה |
| 4. | מ.ו.ו מאסטריכט  | 6 | 0 | 2 | 4 | 8 | 15 | 7- | 2 | ליגת המשנה |
מבנה > פלייאוף הירידה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גו אהד איגלס  | 6 | 5 | 1 | 0 | 13 | 6 | 7 | 11 | ליגת העל |
| 2. | אקסלסיור רוטרדם  | 6 | 3 | 0 | 3 | 5 | 7 | 2- | 6 | ליגת המשנה |
| 3. | פנלו  | 6 | 1 | 2 | 3 | 10 | 11 | 1- | 4 | ליגת המשנה |
| 4. | א.ז. אלקמאר  | 6 | 1 | 1 | 4 | 9 | 13 | 4- | 3 | ליגת המשנה |
1 2  הפסידה בפלייאוף הירידה ונשרה לליגת המשנה
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
עונת 1994/1995 בגביע האירופי

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  6 בספטמבר 1994
 תאריך סיום:  14 במרץ 1995
 מספר משתתפות:  44
 ערים מארחות:  משחק הגמר:אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול
 זוכה:  איטליה בנטון טרוויזו
 מספר משחקים:  90
 מלך הסלים:  ולטר ברי ארצות הברית, אירקליס סלוניקי  28.4 למשחק
 מלך הריבאונדים:  קנט גרין ארצות הברית, טאוגרס  14.9 למשחק
 מלך האסיסטים:  פבלו לאסו ספרד, טאוגרס  6.9 למשחק
 → 1993/19941995/1996 ←
 
עונת 1994/1995 בגביע האירופי הייתה העונה ה-29 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה העונה הרביעית במתכונת החדשה.
המשחק הראשון התקיים ב-6 בספטמבר 1994 ומשחק הגמר התקיים ב-14 במרץ 1993. בתחרות השתתפו 44 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות גברה בנטון טרוויזו על טאוגרס בתוצאה 86:94, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ. לשלב המוקדמות השלישי הצטרפו 8 קבוצות שנשרו בשלב 1/16 של הליגה האירופית של פיב"א. 12 קבוצות אלו אורגנו בשני בתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת עד שני ניצחונות והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
מהלך התחרות > שלב הבתים

בית א'
| מיקום | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | צרפת אולימפיק אנטיב | 10 | 19 | 9 | 1 | 857 | 752 | 105 |
| 2. | יוון אירקליס סלוניקי | 10 | 19 | 9 | 1 | 809 | 715 | 93 |
| 3. | קרואטיה ק.ק ספליט | 10 | 15 | 5 | 5 | 766 | 731 | 35 |
| 4. | בלגיה מאאס פלנדריה | 10 | 14 | 4 | 6 | 805 | 807 | 2- |
| 5. | אוקראינה קייב | 10 | 12 | 2 | 8 | 817 | 934 | 117- |
| 6. | שווייץ בלינזונה באסקט | 10 | 11 | 1 | 9 | 669 | 784 | 125- |
בית ב'
| מיקום | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד טאוגרס | 10 | 19 | 9 | 1 | 909 | 840 | 69 |
| 2. | איטליה בנטון טרוויזו | 10 | 18 | 8 | 2 | 967 | 843 | 124 |
| 3. | טורקיה פנרבחצ'ה | 10 | 14 | 4 | 6 | 847 | 863 | 16- |
| 4. | פולין ורוצלבר | 10 | 13 | 3 | 7 | 878 | 948 | 70- |
| 5. | ישראל הפועל תל אביב | 10 | 13 | 3 | 7 | 824 | 894 | 70- |
| 6. | לטביה ברוצני | 10 | 13 | 3 | 7 | 881 | 918 | 37- |
מהלך התחרות > שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   איטליה בנטון טרוויזו |   איטליה בנטון טרוויזו | 88 | 99 | 87 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   צרפת אולימפיק אנטיב |   צרפת אולימפיק אנטיב | 95 | 93 | 83 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   צרפת אולימפיק אנטיב |   צרפת אולימפיק אנטיב | 95 | 93 | 83 |   |   |   |   איטליה בנטון טרוויזו |   איטליה בנטון טרוויזו |   | 94 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   איטליה בנטון טרוויזו |   איטליה בנטון טרוויזו |   | 94 |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   ספרד טאוגרס |   ספרד טאוגרס |   | 86 |  |  |  |
|  |   יוון אירקליס סלוניקי |   יוון אירקליס סלוניקי | 79 | 74 | 66 |   |   |   |   ספרד טאוגרס |   ספרד טאוגרס |   | 86 |  |  |  |
|  |   יוון אירקליס סלוניקי |   יוון אירקליס סלוניקי | 79 | 74 | 66 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   ספרד טאוגרס |   ספרד טאוגרס | 78 | 79 | 70 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
מהלך התחרות > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1995 | איטליה איטליה בנטון טרוויזו | 86:94 | ספרד טאוגרס | אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול צופים: 6,000 שיפוט: דוד דגן (ישראל),  פיליף מבו (צרפת) |
| 14 במרץ 1995 | פטר נאומוזיק (26) |  | קן גרין (26) | אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול צופים: 6,000 שיפוט: דוד דגן (ישראל),  פיליף מבו (צרפת) |
ישראל בתחרות

העונה לישראל היו שתי נציגות בתחרות:
הפועל ירושלים התחילה את התחרות משלב המוקדמות השני בו היא ניצחה את אלטס מליטא 62:77 ו-56:76. בשלב המוקדמות השלישי היא נפגשה עם טאוגרס מספרד והפסידה 82:91 ו-79:66.
הפועל גליל עליון התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב השלישי (כאשר היא נשרה מהליגה האירופית של פיב"א) בו היא נפגשה עם ברנו מסלובקיה וניצחה 72:79 ו-66:86. את השלב הבתים הקבוצה סיימה במקום האחרון.
סרגיי מילינקוביץ'-סאביץ'

סרגיי מילינקוביץ'-סאביץ' (בסרבית: Сергеј Милинковић-Савић; נולד ב-27 בפברואר 1995) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר באל-הילאל ובנבחרת סרביה. מילינקוביץ'-סאביץ' בילה את רוב הקריירה שלו בלאציו האיטלקית, במדיה הוא רשם למעלה מ-300 הופעות וזכה פעם אחת בגביע איטליה, פעמיים בסופרקאפ, נבחר לקבוצת השנה בסרייה א' בעונת 2017/18 וזכה בפרס הקשר הטוב ביותר של הליגה בעונת 2018/19.
מילינקוביץ'-סאביץ' היה חלק מנבחרת סרביה שזכתה בגביע העולם עד גיל 20 ב-2015, וזכה בפרס כדור הארד של הטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת ב-2017 וייצג את סרביה גם באליפויות העולם ב-2018 וב-2022.