stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The City on the Edge of Forever
תגובות

הגרסה המצולמת של "The City on the Edge of Forever" נחשבת הפרק הטוב ביותר של הסדרה המקורית על ידי מבקרים רבים, כגון "אנטרטיינמנט ויקלי". העיתון "TV Guide" דירג אותו במקום 68 מתוך 100 הרגעים הזכורים ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה, בכתבה מה-1 ביולי 1996, במקום 92 מתוך 100 פרקי הטלוויזיה הגדולים ביותר של כל הזמנים, ובמקום 80 מתוך 100 הפרקים הטובים בכל הזמנים. אתר האינטרנט IGN דירג אותו במקום הראשון מתוך "עשרת הפרקים הקלאסיים הטובים ביותר של מסע בין כוכבים". זאק הנדלן, מבקר של "The A.V. Club", נתן לפרק ציון "A", ותיאר אותו כפרק "קלאסי נערץ, ובצדק".
זהו אחד מהפרקים המוערכים ביותר של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". הפרק זכה בפרס הוגו בשנת 1968 בעבור "הצגת הדרמה הטובה ביותר", בכנס המדע בדיוני העולמי באותה השנה. רק לאחר 25 שנה פרק טלוויזיה נוסף זכה בפרס המכובד הזה שוב, והפעם היה זה הפרק "The Inner Light" מהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
התסריט של הרלן אליסון, בגרסתו המקורית, זכה בפרס גילדת התסריטאים האמריקאית השנתית עבור התסריט הדרמטי הטוב ביותר באורך של שעה. על פי דיווים, ג'ין ל. קון אמר בשעתו: "אם הרלן מנצח, אני הולך למות", וכי "יש שני תסריטים הלילה המתמודדים על פרס גילדת התסריטאים, ואני כתבתי את שניהם". עם זאת, יש להטיל ספק בציטוט, משום שכללי WGA אינם מאפשרים לחברות הפקה להגיש תסריטים, אלא רק את שמות הכותבים, אשר רשאים להגיש כל טיוטה של התסריט שלהם, על פי בחירתם. אליסון הגיש את הטיוטה המקורית הראשונה שלו כמועמדת לפרס, ולא כל גרסה שנערכה על ידי צוות ההפקה של מסע בין כוכבים, ולפיכך, גרסתו לכאורה של קון של התסריט מעולם לא הייתה זכאית להתמודדות ומעולם לא הוגשה. ג'ין רודנברי ציין כי "אנשים רבים יקבלו פרסים אם הם כתבו תסריטים שתוקצבו פי שלושה מעלות התוכנית". בסרט התיעודי "To Boldly Go..." כלול בערכת עונה 1 של מהדורת ה-DVD, לנרד נימוי אומר כי הפרק קבע רף גבוה על הסדרה, וכינה אותו "טרגדיה טובה". ויליאם שאטנר מחשיב אותו לאחד הפרקים האהובים עליו ביותר, והוא כלול באוסף "Captain's Pick" (שנת 2001).
בסקירה של מגזין ורייאטי של 57 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון (מתוך כ-900 פרקים נכון ל-2023) דורג הפרק במקום ה-5.
ב-2023 ציין האתר Game Rant את הפרק כטוב ביותר מבין פרקי הסדרה.
בסקירה של המגזין "Collider" שכללה את 20 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון כולו (מתוך למעלה מ-900 פרקים במועד פרסום הביקורת), קיבל הפרק את המקום ה-2. בין הנימוקים למיקום הגבוה ציינו הכותבים כי הפרק מהווה את הסדרה המקורית במיטבה, וכולל מוטיבים של מוסר מול טובת הכלל. הוא מראה איזה קורבנות על האדם להקריב כדי לעשות את הדבר הנכון, וגם עלילת המסע בזמן הייתה מרתקת.
הערות שוליים

↑  Ellison, Harlan. The City on the Edge of Forever, Edgeworth Abbey 2009.
1 2 3  Herbert F. Solow and Robert H. Justman (1996). Inside Star Trek: The Real Story. Pocket Books. ISBN 0-671-00974-5.
1 2 3 4  Ellison, Harlan (1996). The City on the Edge of Forever: The original teleplay. White Wolf. ISBN 1-56504-964-0.
↑  E. Goss & M. Altman, "Captain's Logs: The Unauthorised Complete Trek Voyages, Litte, Brown & Company, Canada, 1995
↑  Weil, Ellen; Wolfe, Gary K. (2002). Harlan Ellison: The Edge of Forever. Columbus, OH: Ohio State University Press. pp. 114–115. ISBN 0-8142-0892-4.
↑  "ELLISON SUES STAR TREK" (הודעה לעיתונות). 2009-03-13. אורכב מ-המקור ב-2013-09-14. נבדק ב-2009-03-15.
↑  Dave McNary (2009-10-22). "Ellison, Paramount settle lawsuit". Variety. נבדק ב-2009-10-22.
↑  "FSM Board: PR: La-La Land announces 15CD Star Trek Collection". Filmscoremonthly.com. נבדק ב-2012-08-17.
↑  Entertainment Weekly Special Edition Jan. 18, 1995
↑  The 100 Greatest TV episodes of all time
↑  "TV's Top 100 Episodes of All Time" TV Guide; June 15, 2009; Pages 34-49
↑  "IGN's Top 10 Classic Star Trek Episodes". [IGN]. נבדק ב-2009-06-06.
↑  Handlen, Zack (24 באפריל 2009). ""The City On The Edge Of Forever" / "Operation--Annihilate!"". The A.V. Club. נבדק ב-15 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Captain's Logs, p.42
↑  Inside Star Trek, p. 289
↑  "Harlan Ellison's The City On the Edge of Forever," 1996 edition, p. 72
↑  "Harlan Ellison's The City On the Edge of Forever," 1996 edition, p. 41
↑  Adam B. Vary, Joe Otters on, The Top 57 Episodes of ‘Star Trek,’ Ranked From Great to Perfect, September 7, 2023, Variety
↑  Jeremy Brown, Star Trek: Best Episodes From Each Series, September 6, 2023, Game Rant
↑  Janelle Sheetz, The 20 Best Episodes in the Star Trek TV Franchise, Ranked, May 17, 2024, Collider
| מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית |
| --- | --- | --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | ויליאם שאטנר • לנרד נימוי • דפורסט קלי • ג'יימס דוהאן • ג'ורג' טאקיי • נישל ניקולס • וולטר קניג • מייג'ל בארט |  |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |  |
| דמויות משנה | הארי מאד • סאביק • סארק • חאן נוניאן סינג • כריסטופר פייק • כריסטין צ'אפל • זפרם קוקרן • קיילאס • ג'ניס ראנד • רוברט אפריל |  |
| גזעי חייזרים | אוריונים • אנדוריאנים • גורן • וולקנים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | אנטרפרייז • ג'נסיס • חולצה אדומה • טרנספורטר • יקום המראה • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • קוביאשי מארו • רביע גלקטי |  |
| ציטוטים | ‏"Where no man has gone before"‏ • "אני רופא, לא..." •  "שגר אותי למעלה, סקוטי" |  |
| סרטי הקולנוע | מסע בין כוכבים • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת |  |
| פרקים בולטים | The Menagerie • The City on the Edge of Forever • Spectre of the Gun |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה |  |
אוגוסט פוטון

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1843 רמירמון, צרפת 
 פטירה:  8 באפריל 1913  (בגיל 69) רמירמון, צרפת 
 שם לידה:  Jean Baptiste Auguste Puton 
 ענף מדעי:  חוקר טבע
 מקום מגורים:  צרפת
 
אוגוסט פוטון (נולד בשם ז'אן-בטיסט אוגוסט פוטון; באנגלית: Jean Baptiste Auguste Puton) (16 באוגוסט 1834 - 8 באפריל 1913) היה זואולוג צרפתי, המתמחה פשפשים של האזור הפלארקטי ובפרט בצרפת. פרסם למעלה מ-150 מאמרים וכמה קטלוגים. העוסקים בטקסונומיה, פאוניסטיקה וביולוגיה של אירופה ואזור הים התיכון. במהלך חיים תיאר מינים חדשים רבים, רובם נמצאים כיום בבעלות המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (פריז).
בשנת 1869 פרסם את הקטלוג הראשון לפשפשי אירופה והאזור הים-תיכון. במהדורה השנייה בשנת 1875 נוספו מינים מאזור הים התיכון ובמהדורות השלישית והרביעית בשנת 1886 ו-1899 הוסיף מינים מכל האזור הפלארקטי. קטלוג זה היה המקיף ביותר בזמנו.
עבודותיו

Catalogue des hémiptères hétéroptères d'Europe / par A. Puton, .. / Paris : Deyrolle, 1869
Catalogue des hémiptères-hétéroptères de L'Alsace et de Lorraine [Texte imprimé] / Ferdinand Reiber, A. Puton / Colmar : Decker C, 1876
Catalogue des hémiptères-homoptères (cicadines et psyllides) de l'Alsace et de la Lorraine et Supplément au catalogue des hémiptères-hétéroptères / Ferdinand Reiber, A. Puton / Colmar : Decker C, 1880
Synopsis des Hémiptères-Hétéroptères de France T. I, 3ème partie, Reduvides, Saldides, Hydrocorises / Auguste Puton / Paris : Deyrolle, 1880
לקריאה נוספת

Randall T. Schuh, James Alexander Slater, True bugs of the world (Hemiptera:Heteroptera): classification and natural history, Cornell University Press, 1995, ISBN 0-8014-2066-0, page 11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb106702753 (data)  ISNI: 0000 0000 2685 9527  LCCN: n87145045  NTA: 160514576  SUDOC: 146767659  VIAF: 41830750   WorldCat (עם VIAF): 41830750
אוגוסט פון ורדר

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1808 שלוסברג, פרוסיה המזרחית, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892) 
 פטירה:  12 בספטמבר 1887 (בגיל 79) גריסוב, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, הרייך הגרמני 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הפרוסית 
 השתייכות:  הצבא הפרוסי 
 דרגה:  לוטננט, קולונל, מייג'ור גנרל, לוטננט גנרל, לוטננט קולונל, קפטן, מייג'ור, אובר-לויטננט, גנרל חיל הרגלים 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צרפת-פרוסיה  מלחמת אוסטריה-פרוסיה  מלחמת הקווקז 
 עיטורים
 פור לה מריט (20 בספטמבר 1866)  Knight Grand Cross of the Order of the Zähringer Lion (14 באוקטובר 1875)  Grand Cross of the Württemberg Military Order of Merit (1 בפברואר 1871)  Grand Cross of the Military Merit Order (Bavaria) (4 באפריל 1871)  Commander of the Order of Adolphe of Nassau (16 באפריל 1861)  dotation (2 במרץ 1872)  אביר הצלב הגדול של מסדר העיט האדום (22 בינואר 1871)  צלב ההצטיינות הצבאי של מקלנבורג (4 בדצמבר 1866)  מפקד גבוה של המסדר המלכותי של בית הוהנצולרן (22 בספטמבר 1877)  מפקד במסדר לאופולד (19 בדצמבר 1863)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1 (11 ביוני 1864)  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש (20 ביוני 1871)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית (30 באוקטובר 1870)  מסדר העיט השחור (12 בספטמבר 1875)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרייבורג  הצלב הגדול של צלב הברזל  Cross of Honour 1st Class of the Princely House Order of Hohenzollern  Cross of Honor of Schwarzburg  אביר של כבוד  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  צלב הברזל, דרגה שנייה  אות מסדר העיט הלבן  עיטור אנדריי הקדוש  צלב הברזל, דרגה ראשונה  Knight Grand Cross of the Order of Ludwig I  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר בית הנאמנות  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
אוגוסט פון ורדר (בגרמנית: Karl Friedrich Wilhelm Leopold August Graf von Werder;‏ 12 בספטמבר 1808 - 12 בספטמבר 1887) היה גנרל פרוסי.
ביוגרפיה

ורדר נולד בשלוסברג ליד נורקטן בפרוסיה המזרחית. הוא התגייס לשורות המשמר הפרוסי בשנת 1825, ושנה לאחר מכן הועבר לחיל הרגלים, שבו שימש במשך שנים רבות כקצין זוטר. בשנת 1839 הוא מונה למדריך בחיל הצוערים, ומאוחר יותר הועסק בלשכה הטופוגרפית של המטה הכללי. בשנים 1842 ו-1843 הוא השתתף בפעולות הרוסיות בקווקז, ובשובו לגרמניה בשנת 1846, הוא הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1848 הוא התחתן. לאחר מכן הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים עד שנת 1863, אז התמנה לגנרל, וקיבל את הפיקוד על חטיבת המשמר.
במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866, ורדר הצטיין מאוד בקרבות גיטשין וקניגרץ בראש הדיוויזיה ה-3. הוא חזר הביתה בדרגת גנרל לויטננט, ואף עוטר בעיטור פור לה מריט. בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה שירת ורדר בתחילה במפקדת הארמייה השלישית, ובפיקוד על כוחות וירטמברג ובאדן, ולאחר הקרב על וורת הוא הפנה את כוחותיו נגד שטרסבורג, שאותה הוא כבש אחרי מצור ארוך ומפורסם.
לאחר מכן הוא קודם לגנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-14 החדש, עמו ניצח ורדר את הצרפתים בדיז'ון ובנוטס, וכשצבא של שארל דניס בורבאקי התקדם כדי להקל על בלפור, פנה אליו ונלחם בפעולה הנואשת של קרב וילרסקסל, שאפשר לו לחפות על הגרמנים שצרו על בלפור. ב-15, ב-16 וב-17 בינואר 1871, הצליח ורדר עם כוחות נחותים מאוד להחזיק את עצמו בקרב ליזן נגד כל מאמציו של בורבאקי להגיע לבלפור, ניצחון שעורר התלהבות רבה בדרום גרמניה. בעקבות הלך הרוח הנלהב ששרר, הוקמה בפרייבורג אנדרטת הזיכרון, שהוקמה כדי לכבד את שירותיו ואת ניצחון העם הגרמני במלחמת צרפת–פרוסיה. לאחר המלחמה פיקד ורדר על כוחות באדן, שנקראו עכשיו הקורפוס ה-14, עד שפרש בשנת 1879. עם פרישתו הוא הועלה לתואר רוזן. הוא נפטר בשנת 1887 בגריסוב בפומרניה, ורגימנט הרגלים ה-30 (הרייני ה-4) נשא את שמו.
אוגוסט פון הרינגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1855 קאסל, נסיכות הבוחר מהסן נסיכות הבוחר מהסן 
 פטירה:  29 בספטמבר 1927 (בגיל 71) ברלין-גרונוולד, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הצי הקיסרי הגרמני הצי הקיסרי הגרמני
 תקופת הפעילות:  1872–1914 (כ־42 שנים)
 דרגה:  אדמירל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 קצין במסדר כתר האלון  מסדר פרידריך 
 
אוגוסט פון הרינגן (בגרמנית: August von Heeringen‏; 26 בנובמבר 1855 – 29 בספטמבר 1927) היה אדמירל פרוסי של הקיסרות הגרמנית. הוא עמד בראש משרד המודיעין של הצי הקיסרי (Nachrichtenbureau des Reichsmarineamts) ושימש כראש המטה הכללי של הצי הקיסרי הגרמני (Admiralstab).
ביוגרפיה

הרינגן נולד ב-26 בנובמבר 1855 בקאסל, נסיכות הבוחר מהסן. הוא היה בנם של יוזיאס פון הרינגן (1809–1885) ושל אשתו קרולינה פון שטארקלוף (1817–1871). אחיו הבכור יוזיאס פון הרינגן היה גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית.
בשנת 1872 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני. הוא פעל לצד מנהיגי הקיסרות הגרמנית כמו הקייזר וילהלם השני, והאדמירלים אלפרד פון טירפיץ, גאורג אלכסנדר פון מילר, גוסטב פון זנדן-ביברן ופרידריך פון הולמן כדי לבנות צי גרמני חזק. הוא ראה בכך אמצעי להבטיח את מעמדה של גרמניה על הבמה העולמית. כמו כן, הוא ראה בצי לאומי גדול ככוח מאחד לאימפריה שעדיין הייתה מחולקת לממלכות שונות.
במשרד המודיעין של הצי הוא פעל וניסה לכוון קבוצות לחץ כמו הליגה הפאן-גרמנית והחברה הקולוניאלית (Deutsche Kolonialgesellschaft), וליגת הצי (גרמניה) (Flottenverein).
במרץ 1896, לבקשת אדמירל אוטו פון דידריכס, ראש המטה של הפיקוד העליון הימי, הוא הכין את התוכניות הימיות הראשונות למלחמה נגד בריטניה, שהדגישו גיוס מהיר ומתקפות מנע. הוא הפך לאחד מתומכי טירפיץ, וכאשר הלה מונה לשר הממונה על משרד הצי הקיסרי הגרמני (Reichsmarineamtin) ב-1897, הוא הלך אחריו לעמוד בראש המחלקה המרכזית (Zentralabteilung).
הוא שימש כראש המטה הכללי של הצי הקיסרי הגרמני (Admiralstab) מ-12 במרץ 1911 עד 31 במרץ 1913, ונכח במועצת המלחמה המפורסמת ב-8 בדצמבר 1912. לבקשת הקייזר בינואר 1913, הוא היה מעורב במאמצים לתכנן שימוש מתואם בזמן המלחמה של הצי המלכותי האיטלקי והצי האוסטרו-הונגרי בים התיכון כדי למנוע תנועות חיילים צרפתיים מצפון אפריקה.
הרינגן פרש מהצי בשנת 1914, וב-29 בספטמבר 1927 מת בביתו בברלין-גרונוולד.
הערות שוליים

↑  The great naval game: Britain and Germany in the age of empire by Jan Rüger; Cambridge University Press, 337 pages. p, 145
↑  "GHDI - Document - Page".
↑  By order of the Kaiser: Otto von Diederichs and the rise of the Imperial German Navy, 1865-1902 by Terrell D. Gottschall; Institute Press, 2003, 337 pages, p. 125.
↑  By order of the Kaiser, p. 225
↑  Austro-Hungarian naval policy, 1904-14 by Milan N. Vego; Taylor & Francis, 1996, 213 pages. pp.117-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123636426  ISNI: 0000 0000 1659 8773  VIAF: 45213780   WorldCat (עם VIAF): 45213780
אדגר וינסנט, הוויקונט ד'אברנון

הלן וינסנט, 1904, דיוקן מאת ג'ון סינגר סרג'נט
אדגר וינסנט, הוויקונט הראשון ד'אברנון (באנגלית: Edgar Vincent, 1st Viscount D'Abernon; ‏ 18 באוגוסט 1857 – 1 בנובמבר 1941) היה מדינאי ודיפלומט בריטי, שגריר ארצו לגרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר (אז נודע כלורד ד'אברנון) ומראשי וראשוני המצדדים במדיניות פייסנית (Appeasement) כלפי גרמניה בציבוריות ובמדיניות הבריטית. בנוסף, היה איש חברה ואספן אמנות.
תולדות חייו

נולד בסינפולד שבוסט סאסקס, אנגליה, אביו היה הברונט ה-11 מסטוק ד'אברנון, במחוז סארי. התחנך באיטון קולג' ולאחר מכן שירת חמש שנים במסגרת משמר קולדסטרים לפני שנכנס לשירות הדיפלומטי. בין השנים 1883 ו-1889 שירת כיועץ כלכלי לממשלת מצרים.
ב-1889 היה למנהל בנק עותומן, אותו סחף להרפתקאת השקעות במניות של מכרות בדרום אמריקה שנסחרו בבורסות אירופה. הבנק רכש מניות של חברות המכרות ובמקביל נתן אשראי נוח לאלפי תושבי קונסטנטינופול על מנת להשקיע במניות אלה, שערכן תפח והלך כתוצאה מהמסחר הער. ב-1895 התפוצצה הבועה, רוששה רבים מהמשקיעים וכמעט מוטטה את הבנק. ד'אברנון, מכל מקום, הצליח לגרוף רווח נאה.
באוגוסט 1896 השתלטה על בניין הנהלת הבנק, שרוב עובדיו היו אירופאים, קבוצת טרוריסטים ארמנים ואיימה לפוצצו, במטרה להעלות את מודעות העולם לבעיותיהם. המצור הסתיים כעבור 14 שעות, כאשר שגרירי המעצמות האירופאיות ומנהל הבנק הלורד ד'אברנון מבטיחים להעלות את "השאלה הארמנית" בפני ממשלותיהם. ההשתלטות על הבניין גבתה את חייהם של עשרה עובדי בנק אמריקאים וטורקים. כ-6,000 ארמנים נטבחו בהמשך ברחובות בהפגנות שדוכאו על ידי משטרת קונסטנטינופול.
ב-1899 נבחר וינסנט, תומך נלהב בארתור ג'יימס בלפור, לחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית הוא נותר חבר פרלמנט עד 1906. ב-1914 התקבל לבית הלורדים בהמלצת ראש ממשלת בריטניה, הרברט הנרי אסקווית'.
ב-1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, היה חבר המשלחת הבריטית-צרפתית לסיוע לפולין בראשות מקסים וייגאן שהשתתפה בקרב ורשה. לאחר מכן כתב את חוויותיו בספר The Eighteenth Decisive Battle of the World: Warsaw, 1920, שראה אור ב-1931. ב-1920 התמנה לחבר המועצה המלכותית.
בין 1920 ל-1926 שירת כשגריר בריטניה לגרמניה. מתוך אמון רב בעם ובהנהגה הגרמנית, נטה להאמין כי הגרמנים ישמרו באדיקות על הסכמות חוזה ורסאי וכי ייקח לגרמנים עוד זמן רב לפני שיהיו מעוניינים בכלל לשחזר את יכולתם הצבאית. עקב כך יצא נגד התוקפנות הצרפתית כלפי אי-תשלום הפיצויים על ידי גרמניה ונגד שיתוף פעולה של בריטניה עם תוקפנות צרפתית זו. על חששות בריטיים וצרפתיים מהתחמשות מסוכנת של גרמניה הגיב שאלו "חששות דמיוניים". ב-1925 היה מאדריכלי הסכמי לוקרנו, שסייעו לייצוב מערב אירופה. שר החוץ של בריטניה באותה עת, אוסטן צ'מברלין (אחיו-למחצה של נוויל צ'מברלין, ראש ממשלת בריטניה בתקופת טרום מלחמת העולם השנייה), זכה בזכות הסכמים אלו בפרס נובל לשלום. מטרה נוספת של ד'אברנון הייתה לפעול נגד קשריה של גרמניה עם ברית המועצות וחיזוק זיקתה לבריטניה כבעלת ברית.
וינסנט ורעייתו, הלן (1866–1954), עמה התחתן ב-1890, שהיו אנשי חברה נוצצים ומרכזיים בלונדון, הפכו לציר מרכזי בתחום החברה והאירוח גם בברלין. הלן וינסנט פרסמה אודות התקופה את הספר Red Cross and Berlin Embassy, 1915-1926: Extracts from the Diaries of Viscountess D'Abernon. השניים היו חובבי ואספני אמנות וידידיהם של אמנים. בין היתר ג'ון סינגר סרג'נט ואוגוסט ג'ון, שציירו דיוקנים של שניהם.
תוארי אצולה

ב-1887 קיבל וינסנט את עיטור מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ב-1914 היה לברון סטוק ד'אברנון, ב-1917 עלה לדרגת "אביר הצלב הגדול" במסדר. ב-1926 היה לאביר מסדר האמבט וקיבל תואר ויקונט. עם מות אחיו ללא צאצאים ב-1936 ירש את תואר ברונט ד'אברנון. עם מותו ללא צאצאים לא נותר המשך לתאריו. ב-1993 קיבל יהודי מנוחין את תואר ברונט ד'אברנון, שנותר "פנוי" ללא יורש.
הערות שוליים

↑  updates=Armenian Question=1=3=A The Occupation of Bank Ottoman
↑  F. G. Stambrook ,“Das Kind”—Lord D'Abernon and the Origins of the Locarno Pact
↑  פר., אנגליה משתדלת להטות את גרמניה נגד רוסיה הסובייטית, הצפירה, 7 במרץ 1927
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260010405171  PLWABN: 9810599491705606  BNE: XX1171300  BnF: cb13474303j (data)  GND: 11886243X  ISNI: 0000 0001 0867 3697  LCCN: nr89006808  NKC: jx20041026013  NLG: 251416  NTA: 069835535  SNAC: w6wx19p8  SUDOC: 031055664  Trove: 1263666  VcBA: 495/6028  VIAF: 7536809   WorldCat (עם VIAF): 7536809
אדגר סאלי

אדגר ניסז קונסטנט סאלי (בצרפתית: Edgar Nicaise Constant Salli, נולד ב-17 באוגוסט 1992 בגארואה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק באולימפיאקוס ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קמרון בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

סאלי החל את קריירת הבוגרים שלו בעונת 2008/09 במועדון הקמרוני נגאונדרה, ששיחק בליגת המשנה הקמרונית. סאלי אמנם ירד ליגה עם נגאונדרה, אך הציג בעונה זו יכולת טובה ונרכש בסיומה על ידי מועדון הפאר הקמרוני קוטון ספורט מליגת העל הקמרונית. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2009/10, זכה סאלי עם קוטון ספורט באליפות. לאחר עונה נוספת במועדון, בה זכה שוב באליפות וגם בגביע הקמרוני, המשיך להציג יכולת טובה וזומן לסגל נבחרת קמרון עד גיל 20, נרכש סאלי בקיץ 2011 על ידי מונקו, שהייתה יורדת טרייה לליגת המשנה הצרפתית, תמורת סכום לא ידוע, וחתם על חוזה לשלוש שנים.
סאלי ערך את הופעת הבכורה במונקו באוגוסט 2011 במשחק ליגה מול בולון שנגמר בתיקו 0-0, וכעבור שלושה שבועות הבקיע את שער הבכורה שלו מול אמיין. בסך הכל הבקיע סאלי חמישה שערי ליגה בעונת 2011/12, וסיים עם הקבוצה במקום השמיני בליגת המשנה. בעונת 2012/13, סאלי איבד את מקומו בסגל הקבוצה הבכירה של מונקו ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. סאלי ערך הופעת ליגה אחת בלבד בקבוצה הבכירה, שהעפילה בתום העונה בחזרה לליגת העל הצרפתית. ביולי 2013 הושאל סאלי לעונה אחת ללאנס מליגת המשנה הצרפתית. סאלי רשם עונה טובה עם לאנס, בה הבקיע חמישה שערי ליגה וסייע לקבוצה לסיים במקום השני ולהעפיל לליגת העל הצרפתית. בתום עונת 2013/14 חזר סאלי למונקו, והושאל שוב, הפעם לאקדמיקה דה קוימברה מליגת העל הפורטוגלית. סאלי ערך תשע הופעות ליגה ולא הבקיע שערים בעונת 2014/15 באקדמיקה, וסיים עם הקבוצה במקום ה-15 בליגה. בתום עונת ההשאלה, שב סאלי למונקו, והושאל שוב, הפעם לסנט גאלן מליגת העל השווייצרית. סאלי רשם עונה טובה בסנט גאלן, וסיים עמה את עונת 2015/16 במקום השביעי בליגת העל השווייצרית, כשהוא מבקיע שמונה שערי ליגה.
בקיץ 2016 פג חוזהו של סאלי במונקו, והוא עבר לנירנברג מהבונדסליגה השנייה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2016/17, סיים סאלי עם נירנברג במקום ה-12 בליגה כשהוא מבקיע שני שערים. בעונת 2017/18 סאלי רשם הישג עם נירנברג כשהעפיל עמה לבונדסליגה, כשהקבוצה סיימה במקום השני בבונדסליגה השנייה. בעונה זו הבקיע סאלי שער אחד ב-23 הופעות. בעונת 2018/19 סאלי כמעט שלא שיחק, ונירנברג נשרה בתום עונה זו בחזרה לבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2019, לאחר ירידת הליגה עם נירנברג, חתם סאלי בספסי ספנטו גאורגה מליגת העל הרומנית על חוזה לשנתיים.
קריירה בינלאומית

סאלי שיחק בנבחרות הנוער של קמרון, ונבחר בשנת 2011 לשחקן הטורניר של אליפות אפריקה עד גיל 20, בה הפסידה קמרון 3-2 בגמר לנבחרת המקבילה של ניגריה. סאלי הבקיע שני שערים בטורניר זה, אחד מהם בגמר. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קמרון הבכירה, ערך סאלי באוקטובר 2011 בתיקו 1-1 מול גינאה המשוונית. באותה שנה זכה סאלי עם קמרון בטורניר גביע LG שנערך במרוקו. ביוני 2014 הבקיע סאלי את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק הכנה למונדיאל 2014 מול מולדובה, שנגמר 1-0 לקמרון. סאלי זומן לסגל הקמרוני למונדיאל 2014, בו נכנס פעמיים כמחליף בשלב הבתים, אותו קמרון סיימה עם שלושה הפסדים ואפס נקודות. בשנת 2015 סאלי זומן לסגל הקמרוני לגביע אפריקה לאומות 2015, בו הפך לשחקן הרכב ופתח בכל שלושת המשחקים של קמרון, שהודחה גם הפעם בתום שלב הבתים. בשנת 2017 זומן סאלי לסגל קמרון לגביע אפריקה לאומות 2017. סאלי ערך שתי הופעות בטורניר זה, שתיהן בשלב הבתים. סאלי וקמרון זכו בטורניר זה, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על מצרים. במוקדמות מונדיאל 2018 סאלי הבקיע שער אחד בניצחון 3-0 על ניז'ר, אך לא הצליח להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 2018 עצמו.
תארים

אליפות ליגת העל הקמרונית: 2009/10, 2010/11
הגביע הקמרוני: 2010/11
גביע אפריקה לאומות: 2017
אוגוסט פושון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1856 אלון, צרפת 
 פטירה:  3 ביולי 1945 (בגיל 89) קורבוואה, צרפת 
 מסעדות:  חדר התה הגדול
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 www.fauchon.com
 
אוגוסט פליקס פושון (בצרפתית: Auguste Félix Fauchon; 4 בינואר 1856 –  3 ביולי 1945) היה שף, אופה-פטיסייה ואיש עסקים צרפתי ידוע בתחום המזון.
ביוגרפיה

אוגוסט פליקס פושון נולד באלון (Ellon), קלבדוס, הגיע לפריז ב-1885; החל את הקריירה שלו כשהסתובב בשווקים והציע פירות וירקות מביתו בנורמנדי ארבע עונות בשנה. בשנה שאחרי-כן הוא פתח בכיכר המדלן מעדנייה שהציעה מוצרי מזון בעלי איכות גבוהה (מכולת, עופות, בשר, גבינות, עוגות וממתקים, יינות ואלכוהול), כולם מצרפת בלבד; את הלקוחות שהתעניינו ברכישת מוצרים אקזוטיים הוא הפנה לחברו הדיאר (Hediard).
נוכח הצלחת העסק שלו, הוא פתח מאפייה ב-1895 ושלוש שנים אחר-כך פתח את "חדר התה הגדול" בכיכר המדלן 24. ב-1900 השיק את המרתפים הגדולים של יינות-האיכות של חנויות פושון ברחוב רי דה לה קומט, ליד האינווליד. בין שתי מלחמות העולם פתח שירות קייטרינג. בזמן זה, פושון, גם נתן את שמו למיני קפה, שוקולדים, תה, וריבות; הללו נבחרו היטב ושוגרו ללקוחות בצרפת ומחוצה לה, בכך היה המותג הראשון של מזון יוקרה. לאחר מותו של מייסדה, החלה חנות פושון לרכוש מוצרי מזון יוקרתיים מארבעה קצוות תבל.
פושון הלך לעולמו בפריז.
לקריאה נוספת

Larouse Gastronomique, Clarkson Potter, New York, 2001, page 473.
ישראל אהרוני, במטבח הצרפתי, הוצאת מודן, תל אביב, 1995, עמ' 18–21.
The Four Lads

| --- | --- |

 מקום הקמה:  טורונטו 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 חברת תקליטים:  Okeh, קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (1984) 
 thefourlads.com
 פרופיל ב-IMDb
 
The Four Lads (תרגום: ארבעת הבחורים) היו רביעיית זמר קנדית שזכתה בסינגלי זהב ואלבומי זהב רבים בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים.