stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירגזי חדגוני
הערות שוליים

↑  ירגזי חדגוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Simon Harrap, Tits, Nuthatches and Treecreepers, Bloomsbury Publishing, 2010-09-30, ISBN 978-1-4081-3518-1. (באנגלית)
1 2 3  Oak Titmouse Overview, All About Birds, Cornell Lab of Ornithology, www.allaboutbirds.org (באנגלית)
↑  Oak Titmouse | National Geographic, Animals, ‏2010-05-04 (באנגלית)
1 2 3 4  Oak Titmouse, Audubon, ‏2014-11-13 (באנגלית)
↑  Oak Titmouse (Baeolophus inornatus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  Frank B. Gill, Beth Slikas, Frederick H. Sheldon, Phylogeny of Titmice (Paridae): II. Species Relationships Based on Sequences of the Mitochondrial Cytochrome-B Gene, The Auk 122, 2005-01-01, עמ' 121–143 doi: 10.1093/auk/122.1.121
↑  ירגזי טקסני, באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ITIS - Report: Baeolophus atricristatus, www.itis.gov
1 2  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535027605171
כובאר

| --- | --- |

מרכז הכפר
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  670 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,320 (2017)
 קואורדינטות:  31°59′20″N 35°09′33″E﻿ / ﻿31.988889°N 35.159167°E﻿ / 31.988889; 35.159167
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כובאר(למפת גוש דן רגילה) כובאר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כובאר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כובאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כּוֹבָּאר (בערבית: كوبر, תעתיק מדויק: כובר) הוא כפר פלסטיני בהרי בנימין, בנפת רמאללה ואל-בירה, בין ההתנחלויות נווה צוף, נחליאל ועטרת, כ-13 קילומטר מצפון מערב לרמאללה. הכפר נמצא בגובה 670 מטר מעל פני הים.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

בשנת 1517 עבר הכפר, ככל ארץ ישראל, לשליטת האימפריה העות'מאנית. במפקד של שנת 1596 נמנו בכפר 31 משפחות, כולן מוסלמיות. בשנת 1863 ביקר בכפר ויקטור גרן וציין שבכפר גרים כ-600 תושבים ויש בו מסגד על שם שייח' אחמד. ברשימת יישובים משנת 1870 נמנו בכפר 220 גברים ב-48 בתים.
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנו בכפר 447 תושבים, שלושה מהם נוצרים והיתר מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל נמנו בכובאר 122 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 546 תושבים, כולם מוסלמים.
ב-1945 נמנו בכפר 610 תושבים, כולם מוסלמים. הכפר השתרע על 9,678 דונם, מהם 33 דונם של שטח בנוי, והשאר אדמות חקלאיות.
היסטוריה > אחרי 1948

בעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות נכלל הכפר בשטח יהודה ושומרון שבשליטת ירדן. במלחמת ששת הימים, בשנת 1967, עבר הכפר, עם כל יהודה ושומרון, לשליטת ישראל. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 התגוררו בכפר 3,456 תושבים. בהתאם להסכמי אוסלו, 5,324 דונם משטחי הכפר, ובהם כל אוכלוסיית הכפר, נמצאים בשטח B, ו-4,581 דונם משטחי הכפר, שהם שטחים חקלאיים ושטחים פתוחים, נמצאים בשטח C.
מאפיינים בהווה

בכפר פועלים שלושה בתי ספר וארבעה מסגדים. בסביבתו נמצאים אתרים ארכאולוגיים אחדים, שבהם נמצאו ממצאים החל מתקופת הברזל.
מן הכפר יצאו 18 מחבלים שרצחו ישראלים, בהם מרואן ברגותי וכן מבצעי רצח בני משפחת סולומון בחלמיש ופיגוע הירי בגבעת אסף.
בניסן תשפב נעצר בכפר מעאד חאמד, מחוליית המחבלים שרצחה את מלאכי רוזנפלד.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת וולסול (אנ'), אנגליה, הממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  Victor Guérin,  Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine, 1869, p. 36
↑  J. B. Barron (editor), Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Table VII, Sub-district of Ramallah, p. 16
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 49
↑  Village Statistics, 1945, p. 26
↑  נדב שרגאי, כרוניקה של רצח: קן הטרור של הכפר כובאר, באתר ישראל היום, 9 בינואר 2019
↑  אמיר בוחבוט, לירן לוי, מאיה הורודניצ'אנו ובועז אפרת‏, הותר לפרסום: נעצרו חברי החולייה שרצחה את רנה שנרב, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2019
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584320205171
כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג

כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Christian Ludwig, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; ‏25 בפברואר 1622 – 15 במרץ 1665) היה דוכס דוכסות בראונשווייג-לינבורג, בנסיכות קאלנברג בין השנים 1641-1648, ובנסיכות לינבורג בין השנים 1648-1665.
ביוגרפיה

כריסטיאן לודוויג נולד ב-25 בפברואר 1622 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.
בשנת 1641 מת אביו גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, וכריסטיאן לודוויג ירש את נסיכות קאלנברג. בשנת 1648 ירש כריסטיאן לודוויג את נסיכות לינבורג מדודו פרידריך הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומסר לאחיו גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג את נסיכות קאלנברג.
בשנת 1642 הצטרף כריסטיאן לודוויג לאגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft), ובאוקטובר 1653 התחתן עם סופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג וסופיה הדוויג מסקסוניה-לאוונבורג.
ב-15 במרץ 1665 מת כריסטיאן לודוויג ללא ילדים, ואחיו גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. אולם, בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז בנישואים מורגנטיים, ויתר גאורג וילהלם על נסיכות קאלנברג, ומסר זאת לאחיהם יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
כריסטיאן לגראן

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1930 אקס-לה-בן, צרפת 
 פטירה:  1 בנובמבר 2011 (בגיל 81) הרובע החמישה-עשר של פריז, פריז, צרפת 
 שם לידה:  Christiane Françoise Legrand 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 סוגה:  ג'אז 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  ברקלי רקורדס, Disques Adès, Disques Vogue, פיליפס רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטיאן לגראן (בצרפתית: Christiane Legrand;‏ 21 באוגוסט 1930 – 1 בנובמבר 2011), הייתה זמרת צרפתייה שהתמקדה בעיקר בתחום הג'אז.
קורות חייה

לגראן נולדה באקס לה בן שבמחוז סבואה, בת למלחין המוזיקה לסרטים והמנצח, ריימון לגראן ואחות למלחין מישל לגראן. למדה בנעוריה פסנתר וזמרה. השתתפה בהרכב הג'אז הצרפתי "Les Double Six" (אנ') וב-1963 הצטרפה להרכב המוזיקלי הסווינגל סינגרס והייתה אחת משתי זמרות הסופרן בהרכב המקורי והסולנית בחלק גדול מהקטעים המוזיקליים שביצע ההרכב. במקביל, המשיכה בשנים הראשונות של הסווינגל סינגרס לשיר גם ב"Les Double Six". בביקורם של הסווינגל סינגרס בישראל ב-1970 כתבה המבקרת המוזיקלית של מעריב, אוליה זילברמן, על שירתה:
רק הסולנית, הסופרן הראשית כריסטיאן לגרנד, המרשה לעצמה מימיקה וג'סטיקולציה וציור גרפי של מהלך המוזיקה שהוא מלא הומור וחן, בעוד שהאחרים עומדים לפני המיקרופונים כזמרי הקונצרט הרציני, ... כריסטיאן לגרנד בתפקיד סולני - היא יוצאת מן הכלל, אם כי בגובה שמענו הפעם אצלה צלילים צעקניים וצורמניים.
לאחר שעזבה ב-1972 את הסווינגל סינגרס, המשיכה לגראן לעבוד כזמרת אולפן ובין היתר, נטלה חלק באלבומה של להקת הרוק המתקדם הבריטית, פרוקול הארום, "Grand Hotel". היא ליוותה בקולות סופרן גבוהים את השיר "Fires (Which Burn Brightly)". לאורך השנים ביצעה, בין היתר, גם יצירות של לוצ'אנו בריו, מריוס קונסטנט (Marius Constant), מורטון סובוטניק (Morton Subotnick) ואדגר וארז.
לגראן הייתה נשואה למנהל הטכני של הסווינגל סינגרס. אחייניתה, ויקטוריה לגראן, חברה בלהקת האינדי רוק ביץ' האוס (Beach House).
שירה בסרטים

ב-1964 ביצעה לגראן את שירת הדמות המרכזית (מרי) בדיבוב הצרפתי ללהיט הקולנועי מרי פופינס. באותה שנה היא שרה בסרטו המוזיקלי המצליח של ז'אק דמי, מטריות שרבורג, את תפקידה שלאן ורנון (אנ') כ"מאדאם אמרי", למוזיקה שהלחין אחיה הצעיר, מישל לגראן. כמו כן, היא שרה ב-1967 את תפקיד "ז'ודית" בסרט נוסף של דמי, "העלמות מרושפור" ( Les demoiselles de Rochefort).
הערות שוליים

1 2  עדית זרטל, מפאפא באך עד סוינגל סינגרס, דבר, 5 ביולי 1968
↑  תמר אבידר, באך במיקצב ג'אז, מעריב, 20 במאי 1966
↑  נחמן בן עמי, מעבר לגבולות, מעריב, 27 ביוני 1968
↑  אוליה זילברמן, מוסיקה, מעריב, 23 ביוני 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432315305171  BNE: XX997413  BnF: cb13896495w (data)  GND: 134442091  ISNI: 0000 0000 5515 1149  LCCN: no91022560  MusicBrainz: 11b63054-e9b2-4950-b2de-a558fcca0984  NTA: 073236691  SNAC: w6cn74rz  SUDOC: 086925466  VIAF: 74038091   WorldCat (עם VIAF): 74038091 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ירגזי הרסן

| ירגזי הרסן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: באולופוס
מין:: ירגזי הרסן
שם מדעי
 Baeolophus wollweberi ‏בונפרטה, 1850
תחום תפוצה


ירגזי הרסן (שם מדעי: Baeolophus wollweberi) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. ירגזי הרסן הוא עוף קטן וקולני; אורכו 10 ס"מ ומסתו 10 גרם. גופו אפור וראשו צבוע שחור ולבן בדוגמה המזכירה מעט רסן, ומכאן שמו. ירגזי הרסן הוא מין מקסיקני בעיקרו, כאשר רק חלק קטן מתפוצתו נמצא בארצות הברית.
מאפיינים חיצוניים

ירגזי הרסן הוא עוף קטן וקולני; אורכו 10 ס"מ ומסתו 10 גרם. גופו אפור וראשו צבוע שחור ולבן בדוגמה המזכירה מעט רסן, ומכאן שמו. יש לו ציצה קטנה אפורה במרכזה ושחורה בשוליה. גחונו נוטה לכיוון הבז' וגבו, זנבו וכנפיו כהים. הזנב ארוך יחסית והכנפיים עגולות. הוא דומה לירגזי גמבל, אבל נבדל ממנו בציצתו, ולירגזי הטקסני, ממנו הוא נבדל בדוגמת הפנים. הוא דומה במיוחד לירגזי המצויץ, אבל לא קשור אליו, שכן הירגזי המצויץ חי באירופה, וירגזי הרסן – בצפון אמריקה.
התנהגות

ירגזי הרסן מקפץ בזריזות בין ענפי העצים, בודק ומחפש חרקים בעלים ובענפים, ואף נתלה הפוך מהם. לרוב הוא נצפה בלהקות מעורבות מינים תוך חיפוש אחר מזון. להקות אלו כוללות לרוב מלכילונים, וירואיים, סבכי העולם החדש, טנגריים, חטפיתיים, ומיני ירגזיים אחרים. ירגזי הרסן המבוגר ביותר שתועד היה לפחות בן 6 שנים ו–7 חודשים כאשר הוא נלכד מחדש ושוחרר באריזונה. הירגזי ניזון בעיקר מחרקים (במיוחד זחלים וחיפושיות), כולל ביצי חרקים וגלמים. אוכל גם זרעים שונים ויגיע גם למתקני האכלת ציפורים. הירגזי מפצח זרעים על ידי החזקתם ברגלו והכאה בזרע במקורו כבפטיש.
בעונת החורף הקרה, הירגזים יוצרים מעין להקות חורף. זוגות עשויים להישאר יחד בכל עונות השנה, ולבסס טריטוריית קינון לאחר התפרקות להקות החורף בתחילת האביב. בדרום ארצות הברית, עונת הקינון חלה מאפריל עד יוני. הקן נמצא בחור בעץ, לעיתים קרובות בחלק מת או קטוע, אבל גם בחלל טבעי או בקן נקר ישן. ישתמש גם בתיבות קינון מלאכותיות. הקן בנוי מחומרים רבים, בהם דשא, עלים, קורי עכביש, חזזיות, ופרווה. הנקבה מטילה 5–7 ביצים לבנות. התנהגות הקינון לא ידועה ברובה, אבל משוער כי רק הנקבה דוגרת, ושני ההורים מאכילים את הגוזלים. בקינים של ירגזי הרסן, יש לעיתים קרובות פרט נוסף אחד או יותר שעוזרים לגדל את הגוזלים, והוא המן הצפון אמריקאי היחיד במשפחתו אצלו תכונה זו נפוצה.
בית גידול ותפוצה

ירגזי הרסן הוא מין מקסיקני בעיקרו, כאשר רק חלק קטן מתפוצתו נמצא בארצות הברית. באריזונה, ירגזי הרסן חי בדרך כלל באזורים גבוהים יותר מאשר ירגזי הערער, אך נמוכים יותר מאשר הירגזי המקסיקני. הירגזי המקסיקני נוטה לחפש מזון בחורשי אורנים, ואילו ירגזי הרסן מעדיף לחפש בחורשי אלון. באזורים בהם תפוצתו מתלכדת עם זו של ירגזי הערער, ירגזי הרסן חי בסבכי אלון צפופים, בעוד שירגזי הערער חי בחורשי אלון וערער פתוחים. טווח התפוצה (כ–1,060,000 קמ"ר) וגודל האוכלוסייה של מין זה גדולים מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן המגמה לא מצטמצמת בקצב מהיר מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. ירגזי הרסן מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ITIS‏, ו-IOC (אנ').
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
טקסונומיה > תת-מינים

איגוד האורניתולוגים הבינלאומי מכיר בארבעה תת-מינים שונים של ירגזי הרסן:
B. w. caliginosus – פון רוסם, 1947, מצוי בדרום-מערב מקסיקו
B. w. phillipsi – פון רוסם, 1947, מצוי בדרום אריזונה וצפון-מערב מקסיקו
B. w. vandevenderi – ריאה, 1986, מצוי באריזונה ודרום מערב מקסיקו
B. w. wollweberi – בונפרטה, 1850, מצוי במרכז ודרום מקסיקו
הערות שוליים

↑  ירגזי הרסן באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  Bridled Titmouse Overview, All About Birds, Cornell Lab of Ornithology, www.allaboutbirds.org (באנגלית)
1 2  Bridled Titmouse, Audubon, ‏2014-11-13 (באנגלית)
↑  Bridled Titmouse - eBird, ebird.org
↑  Bridled Titmouse (Baeolophus wollweberi) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  Frank B. Gill, Beth Slikas, Frederick H. Sheldon, Phylogeny of Titmice (Paridae): II. Species Relationships Based on Sequences of the Mitochondrial Cytochrome-B Gene, The Auk 122, 2005-01-01, עמ' 121–143 doi: 10.1093/auk/122.1.121
↑  ירגזי טקסני, באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ITIS - Report: Baeolophus atricristatus, www.itis.gov
1 2  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292565905171
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין

כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin‏; 1 בדצמבר 1623 - 21 ביוני 1692), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1658–1692.
ביוגרפיה

כריסטיאן לודוויג נולד ב-1 בדצמבר 1623 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ולמריה אנה מפריזיה המזרחית, בתם של אנו השלישי, רוזן פריזיה המזרחית ואנה מהולשטיין-גוטורפ. בהיותו ילד קטן ייעד אותו אביו לבישוף שוורין, אך המינוי לבסוף לא יצא אל הפועל, משום שלאחר מות הבישוף אולריך מדנמרק בשנת 1633, צורפה הבישופות לדוכסות מקלנבורג-שוורין.
בשנת 1658 מת אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, וכריסטיאן לודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1660 בנה כריסטיאן לודוויג את ארמון לוסט על יד ראצברג, ובשנת 1662 נסע לפריז לבית המלוכה הצרפתי. ב-29 בספטמבר 1663 המיר כריסטיאן לודוויג את דתו לקתולית, כשלואי הארבעה עשר, מלך צרפת משמש כסנדקו, ואז ניתן לו השם לודוויג.
ב-21 ביוני 1692 מת כריסטיאן לודוויג בהאג ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. גופתו של כריסטיאן לודוויג הושטה דרך הים לדמיץ, ומשם הועברה לשוורין ואחר כך לדובראן שם היא נקברה.
משפחתו

בשנת 1640 התחתן כריסטיאן לודוויג עם כריסטינה מרגרטה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ומרגרטה אליזבת ממקלנבורג, אך התגרש ממנה בשנת 1660 ללא שהיו להם ילדים.
בשנת 1664 התחתן כריסטיאן לודוויג עם אליזבת אנז'ליק דה מונמורנסי, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
ירגזי הרים

| ירגזי הרים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: פויסילה
מין:: ירגזי הרים
שם מדעי
 Poecile montanus ‏באדנשטיין, 1827
תחום תפוצה


Poecile montanus
ירגזי הרים (שם מדעי: Poecile montanus) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים המצוי מבריטניה וסקנדינביה לקמצ'טקה ויפן. הוא מצוי ביערות מחטניים, שדר, ערבה, אלמון ועצים מעורבים. בעבר נחשב למין אחד יחד עם ירגזי שחור-כיפה. הירגזי כמעט חסר פחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית.
מאפיינים פיזיים

ירגזי ההרים הוא עוף קטן, אבל בינוני יחסית לבני משפחתו, באורך 11.5 ס"מ, מוטת כנפיים של 17–20 ס"מ ומסה של 8–14 גרם. יש לו ראש גדול ועגול עם כיפה ועורף שחורים, לחיים לבנות וכתם שחור על הסנטר. הגב חום אפרפר והבטן אפורה-בז' בהירה. לירגזי ההרים 10 אברות יד (הארוכה מביניהן היא האמצעית, באורך 55.5 מ"מ, הקצרה היא הקיצונית באורך 22–19 מ"מ), 9 אברות אמה (הארוכה מביניהן היא הקיצונית, באורך 48 מ"מ, הקצרה היא הפנימית, באורך 20.5 מ"מ)ו–12 אברות זנב (הזנב סימטרי ובצורת מניפה, השלישיות מהמרכז הן הארוכות ביותר, באורך 59–57 מ"מ, והקיצוניות הן הקצרות ביותר, באורך 52–51 מ"מ). כל האברות אפורות עם שוליים לבנים. הקריאה האופיינית היא "טי טי צ'ה צ'ה צ'ה" מאונפף, כשהצלילים הראשונים גבוהים והבאים נמוכים יותר, לפעמים בלי הצלילים הגבוהים בהתחלה. השיר כולל תו אחד או שניים בקול רך וצלול וחוזר על עצמו בקצב איטי ואחיד. לרוב גובה הצליל של השיר עולה קלות בהתחלה ואז יורד בהדרגה. באזורים מסוימים השיר לא משנה גובה.
התנהגות

מחוץ לעונת הקינון, הזוג הבוגר חי בלהקת חורף יחד עם שניים עד ארבעה ירגזים בשנתם הראשונה שהתקבצו לאחר הפריחה. התבססות בלהקות כאלה נראית חיונית לצעירים מכיוון שהפרט הצעיר מגדיל מאוד את ההסתברות שלו לשרוד עד לעונת הקינון הבאה. על פי מחקר משנת 2018, אחוזי ההישרדות דומים בין הזכרים לנקבות. הישרדותם של ירגזים צעירים במהלך החורף הראשון שלהם תלויה בהימצאות בלהקת חורף. זכרים צעירים שנכנסו מוקדם בסתיו השיגו דרגה גבוהה יותר מזכרים שנכנסו מאוחר יותר. המסה של הזכרים הנמוכים יותר בדרגה הייתה גבוהה יותר מאשר המסה של הזכרים הדומיננטיים, ואצל הנקבות לא נמצא פער במסה, ולכן כנראה החשיבות של גודל הגוף בדומיננטיות בלהקה לא גוברת על החשיבות של הימצאות קודמת בלהקה, בניגוד לתוצאות של מחקרי עבר משנות ה-80. אינטראקציות אגרסיביות התרחשו בעיקר בעונות המעבר, בהן זכרים טריטוריאליים נלחמו עם ירגזים פולשים, רובם בגילאי 3–5 שנים. לא תועדה תמותה כתוצאה מקרבות. נראה שצעירים בדירוג נמוך נאלצים לחפש מזון בבתי גידול מסוכנים, מה שמשפיע על הסיכוי שלהם להיטרף, ועל סיכוי ההישרדות שלהם. טורפים של הירגזי הם נצים, ינשופים, עורבנים וחנקנים.
ירגזי ההרים ניזון מחרקים, זרעים וגרגירים. הירגזי מאחסן מזון לעיתים קרובות, בחזזיות ובקליפות עץ, ואוכל אותו מאוחר יותר.
הירגזי מקנן מאפריל עד יולי והוא מונוגמי. הנקבה בונה את הקן, הבנוי ברובו מקליפת עץ או רצועות עץ, דשא, סיבי צמחים, שיער בעלי חיים ונוצות, ולעיתים גם טחב. הנקבה מטילה 5–9 ביצים לבנות עם נקודות חומות בגודל 16×12 מ"מ ובמשקל 1.3 גרם. היא דוגרת על הביצים 14 יום עד לבקיעה, והגוזלים פורחים בגיל 17–20 יום. הירגזי מגיע לבגרות מינית בגיל שנה, ותוחלת החיים הממוצעת עומדת על 3 שנים. בנורווגיה, תועד פרט אחד שחי 9.5 שנים לפחות, בבריטניה ובפינלנד תועדו פרטים שחיו 11 שנים ו–4 חודשים.
בית גידול ותפוצה

ירגזי ההרים מצוי בעיקר ביערות מחטניים של אורן (Pinus), ארזית (Larix) ואשוחית (Picea), ובטייגה הסיבירית הוא נמצא לרוב ביער ערבות של אורן ממין (Pinus sibirica). הוא נמצא לעיתים קרובות באזורים צפופים ולחים, במיוחד בביצות כבול ובאזורים של ערבה (Salix) או אלמון (Alnus) ובקצה הטונדרה. באירופה, הוא מופיע גם ביערות ערבה, אלמון וצמחייה שיחית (כמו סמבוק), קצוות יער, ולאורך נהרות ולצד אגמים.
בית גידול ותפוצה > שימור

הערכות גודל האוכלוסייה (175,000,000-253,000,000 פרטים) ושטח התפוצה (33,800,000 קמ"ר) גבוהות מאוד, ולכן הוא אינו עומד בקריטריונים אלו של סכנת הכחדה. למרות העובדה שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, הירידה אינה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. עקב כך, ירגזי ההרים הוא מין ללא חשש. באירופה, מספר הזוגות המקננים מוערך ב-30.5-44.2 מיליון, מה שמשתווה ל-61-88.4 מיליון פרטים בוגרים; מגמות מאז 1980 מראות שאוכלוסיות אירופיות עברו ירידה מתונה. הערכות האוכלוסייה הלאומיות כוללות 10,000-110,000 זוגות מקננים בסין, 100-100,000 זוגות מקננים ביפן ו-10,000-100,000 זוגות מקננים ברוסיה. על פי ה-RSPB (אנ') בבריטניה מקננים כ–3,400 זוגות.
איומים כוללים הרס בתי גידול, תחרות עם ירגזיים אחרים, והרס קנים על ידי נקר עקוד. המין מוגן על ידי אמנת ברן לשימור חיות הבר ובתי הגידול של אירופה (אנ') נספח II. בבריטניה המין נמצא ברשימה האדומה.
בית גידול ותפוצה > תפוצת תת-מינים

לירגזי ההרים 14 תת-מינים:
Poecile montanus affinis - פרז'וואלסקי, 1876 - מצוי בצפון סין
Poecile montanus anadyrensis - בלופולסקי, 1932 - מצוי מצפון מזרח סיביר לצפון ים אוחוצק
Poecile montanus baicalensis - סווינו, 1871 - מצוי ממזרח סיביר לים אוחוצק, דרך מונגוליה וצפון מזרח סין
Poecile montanus borealis - סליס לונשאן, 1843 - מצוי מפנוסקנדיה והמדינות הבלטיות ועד לדרום-מזרח רוסיה
Poecile montanus kamtschatkensis - בונפרט, 1850 - מצוי בחצי האי קמצ'טקה
Poecile montanus kleinschmidti - הלמאייר, 1900 - מצוי בבריטניה
Poecile montanus montanus - בלדנשטיין, 1827 - מצוי במרכז אירופה
Poecile montanus restrictus - הלמאייר, 1900 - מצוי ביפן
Poecile montanus rhenanus - קליינשמידט, 1900 - מצוי ממערב אירופה לגרמניה ושווייץ
Poecile montanus sachalinensis - לונברג, 1908 - אנדמי לסחלין והוקאידו
Poecile montanus salicarius ברם, 1831 - מצוי במרכז אירופה
Poecile montanus songarus - סברצוב, 1873 - מצוי ברכס טיין שאן
Poecile montanus stoetzneri - קליינשמידט, 1921 - מצוי בצפון מזרח סין
Poecile montanus uralensis - גרוט, 1927 - מצוי בדרום רוסיה ובצפון קזחסטן
ראו גם

ירגזי חרמון
ירגזי שחור-כיפה
ירגזי סיבירי
ירגזי שחור
ירגזי ביצות
ירגזי קרוליינה