stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל סנסנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־9.3 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־520 מטרים
 יובלים:  נחל רימון 
 שפך:  נחל חברון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל סנסנה(למפת צפון הנגב רגילה) נחל סנסנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל סנסנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל סנסנה
 
נחל סנסנה הוא נחל אכזב היורד מהר חברון לנגב הצפוני. אורכו כ־9.3 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־520 מטרים מעל פני הים בסמוך לבתי הכפר הפלסטיני רמאדין. הוא זורם דרומה וחולף מתחת לגדר ההפרדה ולכביש 3253, מדרום־מזרח ליישוב סנסנה. לאחר מכן עובר תוואי הנחל ליד חורבת סנסנה וממשיך בין קיבוץ כרמים ליישוב כרמית. הנחל חולף מתחת לכביש הגישה לכרמית ולאחר מכן גם מתחת לכביש 31 בקטע שבין מחלף שוקת למחלף מיתר. בהמשך חולף הנחל מתחת לכביש 60 ומייד לאחר מכן, בגובה של כ־340 מטרים מעל פני הים ובגבול הכפר הבלתי מוכר אעצם עם אום בטין, הנחל נשפך לנחל חברון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמרוד קרביצקי

נמרוד קרביצקי (נולד ב-29 בנובמבר 1998) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה במשקלים אולימפיים (סרייבו 2020) (צר'), וזוכה מדליית ארד באליפויות אירופה במשקלים אולימפיים בדבלין (2019) ובמנצ'סטר (2022) במשקל של עד 68 ק"ג.
ביוגרפיה

קרביצקי גדל באשדוד. הוא למד במקיף ז' "הקריה" באשדוד. מתאמן במועדון "שרעבי אמנויות לחימה" שברמלה, בהדרכתו של יחיעם שרעבי.
קריירה > 2019 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בדבלין, אירלנד ב-29 בנובמבר 2019 זכה קרביצקי במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את ולנטינו מגולני מאיטליה (2:29), את סרגי ודיסיאן מארמניה (19:28) ובשלב רבע הגמר את ויאצ'יסלב מינין מרוסיה (13:27). בשלב חצי הגמר הוא הפסיד למיטקו דזרודזב מבולגריה המדורג חמישי בעולם (34:30).
קריירה > 2020 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה ב-10 בדצמבר 2020 זכה קרביצקי במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את תיאו סזיזסינווסקי מפולין (10:30), את ג'קוב פוסדזי מפולין (1:24), את בלאן אנדרה ממולדובה בשלב רבע הגמר (2:18) ובשלב חצי הגמר את מרקוס קבלרו מספרד (7:14). בקרב על התואר הוא הפסיד לבראדלי סינדן מבריטניה (32:25), אלוף העולם המכהן.
קריירה > 2021

בתחרות גביע העולם שנערכה במונטנגרו באוקטובר 2021, זכה קרביצקי במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג.
קריירה > 2022 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה במנצ'סטר ב-21 במאי 2022, זכה במדליית ארד.
קריירה > 2023 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה, זכה במדליית ארד.
חיים אישיים

מאז 2019 הוא בזוגיות עם לוחמת הטאקוונדו הישראלית אבישג סמברג, אלופת אירופה לשנת 2020 במשקל עד 49 ק"ג, זוכת מדליית הארד באולימפיאדת טוקיו (2020).
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, טאקוונדו: ארד לנמרוד קרביצקי באליפות אירופה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2019
↑   נמרוד קרביצקי, גדי חימוביץ ויחיעם שרעבי ב"מגרש פתוח" ערוץ הספורט
↑  אורן אהרוני, קרביצקי סגן אלוף אירופה בטאקוונדו, באתר ynet, 10 בדצמבר 2020
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, טקוואנדו: אבישג סמברג ונמרוד קרביצקי זכו במדליית זהב בגביע העולם, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2021
↑  https://rehovot.mynet.co.il/local_news/article/SJF009qx6w
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סדריק וילאני

| --- | --- |

סדריק וילאני, 2015
 לידה:  5 באוקטובר 1973 (בן 50) בריב לה גאיירד, צרפת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פריז-דופין  אקול נורמל סופרייר  תיכון לואי הגדול 
 מנחה לדוקטורט:  פייר-לואי ליון 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליון 1  אוניברסיטת ליון 
 תלמידי דוקטורט:  Clément Mouhot, Rémi Peyre, Thomas Gallouët, François Bolley, Alessio Figalli, Max Fathi 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (22 באפריל 2011)  מדליית פיוס האחד עשר (2014)  פרס פרנסואה מוריאק (2013)  הרצאת פקו (2002)  פרס האגודה האירופית למתמטיקה (2008)  Gili Agostinelli Prize (2012)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (2013)  פרס פיאנו (2013)  פרס ז'ק הרברנד (2007)  פרס פרמה (2009)  מדליית פילדס (2010)  פרס אנרי פואנקרה (2009)  פרס ג'וזף דוב (2014)  דוקטור לשם כבוד מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז 
 בן או בת זוג:  Claire Calmet (?–2019) 
 צאצאים:  Neven Villani 
 מספר צאצאים:  2 
 cedricvillani.org
 תרומות עיקריות
 משוואת בולצמן התאוריה הקינטית של הגזים תורת הטרנספורטציה
 
סדריק וילאני (בצרפתית: Cédric Villani, נולד ב-5 באוקטובר 1973) הוא מתמטיקאי צרפתי העוסק בעיקר במשוואות דיפרנציאליות חלקיות ובפיזיקה מתמטית. ב-2010 זכה במדליית פילדס.
ביוגרפיה

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון לואי הגדול החל ללמוד באקול נורמל סופרייר ואף שימש שם כמתרגל. ב-1998 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת פריז דופין ובשנת 2000 החל ללמד באקול נורמל סופרייר דה ליון. כיום הוא פרופסור באוניברסיטת ליון. החל משנת 2009 עומד בראש מכון אנרי פואנקרה שבפריז.
החל מיוני 2017 הוא חבר באספה הלאומית הצרפתית כנציג מפלגת הרפובליקה בתנועה! (!La République en Marche) של עמנואל מקרון
עבודותיו

וילאני עבד על התאוריה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות הקשורות לפיזיקה סטטיסטית ובפרט למשוואת בולצמן. הראה לראשונה מה קצב ההתכנסות כאשר הערכים ההתחלתיים אינם קרובים לשיווי משקל תרמודינמי. כמו כן עבד על דעיכת לנדאו לא ליניארית.
עבד על תורת הטרנספורטציה ויישומיה בגאומטריה דיפרנציאלית.
קיבל את מדליית פילדס על עבודתו על דעיכת לנדאו ועל משוואת בולצמן.
כתבים נבחרים

Limites hydrodynamiques de l'équation de Boltzmann, Séminaire Bourbaki, June 2001; Astérisque vol. 282, 2002.
A Review of Mathematical Topics in Collisional Kinetic Theory, in Handbook of Mathematical Fluid Dynamics, edited by S. Friedlander and D. Serre, vol. 1, Elsevier, 2002, ISBN 978-0-444-50330-5.
Topics in Optimal Transportation, volume 58 of Graduate studies in mathematics, American Mathematical Society, 2003, ISBN 978-0-8218-3312-4.
Optimal transportation, dissipative PDE's and functional inequalities, pp. 53–89 in Optimal Transportation and Applications, edited by L. A. Caffarelli and S. Salsa, volume 1813 of Lecture Notes in Mathematics, Springer, 2003, ISBN 978-3-540-40192-6.
Cercignani's conjecture is sometimes true and always almost true, Communications in Mathematical Physics, vol. 234, No. 3 (March 2003), pp. 455–490
On the trend to global equilibrium for spatially inhomogeneous kinetic systems: the Boltzmann equation (with Laurent Desvillettes), Inventiones Mathematicae, vol. 159, #2 (2005), pp. 245–316
Mathematics of Granular Materials, Journal of Statistical Physics, vol. 124, #2–4 (July/August 2006), pp. 781–822
Optimal transport, old and new, volume 338 of Grundlehren der mathematischen Wissenschaften, Springer, 2009, ISBN 978-3-540-71049-3.
Ricci curvature for metric-measure spaces via optimal transport (with John Lott), Annals of Mathematics vol. 169, No. 3 (2009), pp. 903–991.
Hypocoercivity, volume 202, #950 of Memoirs of the American Mathematical Society, 2009, ISBN 978-0-8218-4498-4.
Théorème vivant, Bernard Grasset, Paris 2012
נחל סנסן

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  14 קילומטרים
 יובלים:  נחל עציונה, נחל גרס, נחל הנתיב 
 שפך:  נחל האלה 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל סנסן(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל סנסן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל סנסן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל סנסן
 
נַחַל סַנְסַן הוא נחל אכזב שמסלולו מתחיל מערבית ליישוב הקהילתי צור הדסה, 150 מטר מתחת להר סנסן (ג'בל סנאסין) - פסגה בגובה 733 מעל פני הים - ממנה נשקף מלוא נופו של  הנחל. משיפולי הר סנסן הנחל  נמשך דרום-מערב, בין שלוחת מטע לבין שלוחת סנסן.
הנחל  עובר דרך "שמורת רכס סנסן", בה שרידים קדומים באתר "חרבת סנסן" וריכוזי חורש אלון מצוי ואלון התולע. למרגלות חורבת סנסן, על הצלע הדרומית בעמק הרחב של יובל נחל סנסן, פורחות חלמוניות גדולות מדי שנה בחודש נובמבר. הנחל עובר ברובו בנוף של טרשי אבן גיר. כקילומטר דרומית למושב מטע מתחבר לנחל סנסן יובל בשם "נחל גרס" בו יש שני מעיינות "עין גרס עילית" ו"עין גרס תחתית" (כ-400 מטר מדרום מזרח למושב מטע) מי המעיין נובעים מחפירה שנעשתה על ידי האדם. במסלול הזרימה הקצר שלו צמחייה הכוללת נענה משובלת וטיון דביק.
אורך הנחל בתחום הרי ירושלים מגיע ל-14 ק"מ, מסלול הנחל מסתיים בחיבורו לנחל האלה בעמק האלה דרומית לקיבוץ נתיב הל"ה, נחל האלה הוא יובל של נחל לכיש המגיע אל הים ליד נמל אשדוד.
עמק האלה, המקום בו נחל סנסן נשפך לנחל האלה
לקריאה נוספת

מנחם מרקוס, הרי ירושלים - סקר נוף ומסלולי טיול, רשות שמורות הטבע, 1993.
ענת אביטל‏, מסלול טיול אל פריחת החלמוניות ביובל של נחל סנסן למרגלות חורבת סנסן, באתר "מטיילים עם ענת"
מתן (אסלאם)

המַתְן (בערבית: مَتْن; המשמעות המילולית: תוכן) הוא השני משני חלקי החדית'. זהו החלק המכיל את המסר של החדית', כלומר את הציטטה מדברי מוחמד, ללא שרשרת המוסרים, המופיעה בחלק הראשון שהוא האסנאד.
התכנים של המתן כוללים דברים על מעשיו, אמרותיו, מידותיו, דעותיו ודרכי חייו של מוחמד. הם מהווים, לצד הקוראן, את אחד היסודות של ההלכה האסלאמית ומקיפים את כל היחסים שבין האדם לאל ובין אדם לחברו: דרכי התפילה, הצום, העלייה לרגל, דיני האישות, ענייני המסחר, הכנסת אורחים, היגדים פילוסופיים ועוד. תוכני המתן כוללים הוראות בכל התחומים, החל מהעניינים החשובים ביותר, כמו ניהול מדינה ומלחמות, וכלה בפרטים האישיים הקטנים ביותר, כגון צביעת זקן וצחצוח שיניים. התכנים משקפים את הסונה, דרך חייו של מוחמד שאותה יש לחקות ולדבוק בה. הסונה נמסרת בתכני המתן בצורת סיפורים, מסורות או מאמרים המובאים מפי מוחמד או אחד ממקורביו.
המאבק בין תנועות חברתיות, מפלגות פוליטיות וזרמים דתיים שונים בקרב האסלאם הצמיח תכנים רבים שהושמו בפי מוחמד, חלקם מנוגדים זה לזה. בתחילה לא הייתה המסירה בנוסח מילולי מדויק אלא בנוסח משתנה המוסר את תוכן הדברים, וקיים אף חדית' שלפיו מוחמד אישר את דרך המסירה הזאת: "אין רע בכך שתוסיפו או תחסירו ממה ששמעתם כל עוד תמסרו את משמעות הדברים בלי להתיר את האסור ולאסור את המותר". מטבע הדברים המסרים קיבלו אופי פרשני משתנה. רק עם העלאת החדית'ים על הכתב, התפתחה בהדרגה הקפדה על מסירה מילולית מדויקת, היות שהיה ידוע שמופצים גם חדית'ים מזויפים מטעמים אינטרסנטיים. יש גם תוכני מתן שחוזרים על עצמם בשינויי נוסח קלים ומתבססים על שרשרות מוסרים שונות.
כצורך להבחין ברמת האמינות של החדית'ים השונים התפתח מדע החדית'. חכמי האסלאם שעסקו במדע החדית' לא העזו לגעת בתכני המתן והסתפקו בבדיקה ובביקורת על שרשרות המוסרים שבאסנאד, שכן מוחמד יכול לומר כל דבר מראש, לקבל כל תנועה ולהביע כל דעה.
המדע האירופי החדיש יצא מנקודת ראות אחרת ובדק בעיקר את המתן, דבר שחכמי האסלאם לא הרשו לעצמם. ביקורת תוכני המתן במחקר האקדמי האירופי נסמכת על ביקורת הטקסט ההיסטורי בכלל ועל ביקורת המקרא בפרט, תחום שהתפתח במערב בעיקר מאז המאה ה-19. הנחת היסוד של הגישה הזאת היא שיש להטיל ספק בכל טקסט היסטורי ובכל גרסה מסורתית, עד שתוכח אמיתותם. גישה זאת הפוכה מעמדת המוסלמים, שלפיה כל חדית' הוא אמיתי, אלא אם הוכח אחרת. הסיבות לפקפק באמיתות התוכן הן, בין היתר, סתירות בין תכנים של חדית'ים שונים, תכנים מגמתיים, אנכרוניזמים, תכנים שמקורם בבירור בתרבויות שקדמו לאסלאם ועוד.
ראו גם

חדית'
אסנאד
הערות שוליים

1 2  מאיר יעקב קיסטר, "חדית'", האנציקלופדיה העברית י"ז, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ט, עמ' 142–143
1 2 3  אלה לנדאו-טסרון, "החדית'", בתוך: מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), האסלאם: היסטוריה, דת, תרבות, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2017, עמ' 191–219
↑  אביבה שוסמן, "סֻנַּה", האנציקלופדיה העברית כ"ו, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ד, עמ' 150–151
↑  חוה לצרוס יפה, "התפתחות התורה שבעל-פה וההלכה באסלאם", בתוך: פרקים בתולדות הערבים והאסלאם, רשפים, 1975, עמ' 158–161
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרד המאג'י מאג'י

יחידה של הצבא הקולוניאלי הגרמני באימון עם מכונת ירייה, תמונה מתקופת סוף המרד
קבוצת לוחמים מקומיים חמושים בקשתות, תמונה מתקופת סוף המרד
יחידת צבא גרמני ובה לוחמים מקומיים בעת אימון, תמונה מתקופת סוף המרד
יחידת צבא גרמני ובה לוחמים מקומיים בעת אימון, תמונה מתקופת סוף המרד
שיירת אספקה גרמנית, תמונה מתקופת סוף המרד
מרד המאג'י-מאג'י, (בגרמנית: Der Maji-Maji-Aufstand) הידוע לעיתים גם כמלחמת המאג'י-מאג'י, הוא התקוממות של עשרות שבטים וקבוצות אתניות במזרח אפריקה הגרמנית בין שנת 1905 ל-1907, נגד השלטון הקולוניאלי הגרמני. הגרמנים דיכאו את המרד באכזריות, במה שנחשב לטבח העם הראשון באפריקה, יחד עם רצח העם של ההררו והנאמה בדרום מערב אפריקה. "מאג'י" בסווהילית פירושו "מים".
הרקע

המרוץ בין מעצמות אירופה במאה ה-19 להשגת שליטה ביבשת השחורה הביא להקמת שורה של מושבות גרמניות באפריקה. המושבה שנקראה בגרמנית "דויטש-אסטאפריקה" (Deutsch-Ostafrika), אפריקה המזרחית הגרמנית, כללה את השטח שבו משתרעות היום טנזניה, בחלקה היבשתי (טנגניקה), רואנדה ובורונדי.
האחיזה הגרמנית בשטח התבססה על שורה של מבצרים שנבנו במרחק גדול זה מזה. כדי לאכוף את סמכותם על האוכלוסייה המקומית, השתמשו הגרמנים באמצעי דיכוי אלימים במיוחד, על אף נוכחותם הדלילה.
ב־1898 החלו הגרמנים להטיל מיסים כבדים על האוכלוסייה המקומית, וגייסו אלפי גברים לעבודות כפייה כדי לפרוץ ולסלול דרכים, וכדי לבצע משימות אחרות במזרח היבשת. ב־1902 הורה המושל הגרמני גוסטב אדולף פון גוטזן לתושבים המקומיים להגדיל מאוד את מכסות גידול וייצור הכותנה, והכביד את נטל המיסים עליהם, צעד שעורר אי שקט ומורת רוח הולכת וגוברת בקרב הילידים השחורים. ב־22 במרץ 1905 הוגדל עוד יותר נטל המיסים על המקומיים, ובמקום לשלם מיסים עבור בקתה הם נאלצו לשלם מעתה מס גולגולת עבור כל אדם, מה שגרם לתסיסה גדולה עוד יותר. בחלק מהמקרים סירבו אנשי הכפרים לעסוק בגידול כותנה, סירבו לעבד את האדמה וסירבו לשלם את המיסים שהוטלו עליהם.
העבודה בשדות הכותנה הייתה שנואה במיוחד על הילידים. הם הועבדו בפרך שבעה ימים בשבוע, כשהם כבולים בשרשראות, בתנאים קשים מנשוא, עם מעט אוכל ומים. רבים מהם מתו תוך כדי העבודה. העונש המפחיד ביותר היה מלקות מפרגול עשוי משיער סוס, עונש שהיה חביב במיוחד על הגרמנים.
למדיניות הגרמנית הייתה השלכה קשה על חיי המקומיים. היא שינתה את המבנה החברתי של קהילות הילידים. המנהיגות המסורתית, שעליה הטילו הגרמנים את האחריות לכך שהאוכלוסייה המקומית תעמוד במכסות היצור ותשלם את המיסים הגבוהים, איבדה את מקומה ונוצר נתק בינה לבין המקומיים. הדיכוי הגרמני הביא לכך שגברים רבים הורחקו מבתיהם והנשים נאלצו למלא מלאכות גבריות מסורתיות. הוצאתם של הגברים לעבודות כפייה רוששה את מקורות המחייה של הכפרים שנותרו חסרי כל ועוררה זעם הולך וגובר כלפי השלטון הגרמני. מגמות אלו הולידו בסופו של דבר את המרד הגדול נגד הגרמנים בחודש יולי 1905.
התלקחות המרד

האירוע שהוביל לפיצוץ הגדול ולהתלקחות המרד היה עקירת שדה כותנה באזור מטומבי (Matumbi) על ידי ילידים נזעמים, ב־20 ביולי 1905. בעקבותיהם הניפו את נס המרד אלפים בכל רחבי דרום טנגניקה (כיום טנזניה).
את תפקידם של המנהיגים המסורתיים, שאיבדו את מעמדם, בהנהגת המרד תפסו רופאי אליל מקומיים (waganga). הבולט שבהם היה קינג'יקיטילה, רופא אליל מאזור מטומבי הנחשב לאבי כת המאג'י מאג'י. מאז יוני-יולי 1904 הוא גרף אחריו אלפים שהאמינו כי הוא בעל יכולות כישוף המאפשרות לו להיות חסין בפני כדורי הרובים של הגרמנים. קינג'יקיטילה, שכונה "בוקרו", שכנע את מאמיניו כי הוא גלגול של נחש בשם הונגו (Hongo), וכי הוא יכול להעביר את הכישוף גם אליהם בעזרת שיקוי קסמים שהכין, אותו היה עליהם למרוח על גופם, או בעזרת שתיית "מים קדושים" מהרי אולוגורו (Uluguru). השיקוי לא היה אלא תערובת של מים עם גרגרי דוחן ושמן אבל ההמונים האמינו כי משיחת החומר הנוזלי על גופם תהפוך אותם לבני אלמוות ויגרום לכדורי הגרמנים להתמוסס ולהפוך לטיפות מים, מאג'י בסאווהילית. ברחבי האזור הוקמו "נקודות שתייה" שמהם מאמיניו של הוואגנגה "בוקרו" לגמו "מים חסיני כדורים". קינג'יקיטילה עצמו נתפס על ידי הגרמנים והוצא להורג ב־10 באוגוסט 1905.
חמושים ברמחים, מגנים, קשתות וחצים מורעלים, יצאו בני השבטים להילחם בחיילי גרמניה האימפריאלית, כשמצחם עטור בגבעולי דוחן וגופם משוח במשחת האליל, או לאחר שלגמו כמויות גדולות של "מים מכושפים" הם גלשו במורדות גבעות מטומבי (Matumbi) (היום דרום טנזניה), ותקפו את המוצבים הגרמנים ברחבי הקולוניה. באותו אזור היו לגרמנים 458 לוחמים אירופים, ולצדם עוד 588 חיילים ילידים; אך למרות הנחיתות המספרית הם נהנו מיתרון מוחלט בשדה הקרב בשל עוצמת האש שעמדה לרשותם. כך למשל בקרב במהנגה (Mahenge) הוביל רופא אליל מקומי כמה אלפי לוחמים להסתערות על המעוז הגרמני עליו הגנו שישים חיילים אפריקאים, בפיקודו של קצין בשם פון האסל (Von Hassel), וברשותם מכונת ירייה. המגינים הצליחו להדוף את התוקפים שרבים מהם נהרגו מאש מכונת הירייה.
קרב זה היווה למעשה את יריית הפתיחה של המרד. עד מהרה הצטרפו למורדים גם בני שבט אנגוני (Ngoni) שמנו כ־5,000 לוחמים. ב־21 באוקטובר הותקף מחנה המאג'י מאג'י על ידי כוח גרמני מצויד במכונות ירייה. בני השבטים נמלטו מן המקום בבהלה, כשהם משליכים את הבקבוקים עם "תרופת הפלא" וצועקים "המאג'י הוא רמאות".
דיכוי המרד

לאור ריבוי התקריות ביקש מושל מזרח אפריקה הגרמנית, הרוזן גוסטב אדולף פון גצן, תגבורת מגרמניה. וילהלם השני, קיסר גרמניה הורה מיד לשלוח לאזור שתי משחתות ועליהן נחתים גרמנים כדי לשים קץ למרד. תגבורות נשלחו גם מגינאה החדשה. עם הגעתם לטנזניה של כאלף חיילים סדירים מגרמניה באוקטובר, חש פון גוטזן שהוא יכול לפתוח במתקפה רבתי כדי להחזיר את הסדר על כנו בדרום. שלושה טורים של חיילים גרמנים עשו את דרכם דרומה, לעבר מעוזי המורדים. הם הרסו בדרכם כפרים, הרעילו בארות, חסמו נתיבי אספקה, שרפו יבולים ומקורות מזון ששימשו את המורדים. אלה מבין המורדים שנתפסו נתלו על העץ הקרוב ביותר. הגרמנים ניצלו את כח האש המודרני שעמד לרשותם כדי לחסל בעודה באיבה כל התקפת נגד של המורדים. עד אפריל 1906 הצליחו הגרמנים להשקיט את כל האזור הדרומי.
אולם באזור דרום מזרח טנזניה נמשכה מלחמה עיקשת גם לאחר מכן. טור גרמני בפיקודו של סגן לוטננט גוסטב בלומנטל, שכלל עוד אירופי אחד מלבדו ו-46 שכירי חרב שחורים שנקראו אסקרי, חצה את נהר הלווגו (Luwegu), במטרה להדביר את המורדים, אך מצא עצמו מעורב במלחמת גרילה עקובה מדם. לקראת סוף אוגוסט 1907 מניין ההרוגים באזור הגיע לכמה מאות חיילים גרמנים ולמעלה מ-75,000 לוחמי מאג'י מאג'י. הגרמנים הוציאו להורג את מנהיגי המאג'י מאג'י בתלייה. ראשיהם נערפו והם נשלחו לבון לצורכי מחקר. שיעור האבדות העצום שבר את רוחם של הלוחמים המקומיים. המרד דוכא והאזור נותר שקט עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
מספרי האבדות הגבוהים של המרד הסתכמו לא רק במספר הלוחמים האפריקאים שנפלו מירי מכונות הירייה הגרמניות. מדיניות האדמה החרוכה בדיכוי האכזרי של המרד הביאו למותם של עשרות אלפים עד מאות אלפי אזרחים שנעקרו מאזורי מחייתם, גורשו ונאלצו לנדוד ולברוח ללא מזון ומים. שריפת הכפרים והשדות וגירוש התושבים ממקום מגוריהם גרמו לתופעה של רעב המוני. תוצאות המרד שינו ללא הכר את ההיסטוריה של דרום טנזניה, שהפכה לאזור שומם ובלתי מיושב. את מקומם של רבבות בני האדם שחיו באזור אלפי שנים תפסו חיות פרא.
אחרית דבר

תגובת השלטונות הקולוניאלים הגרמנים למרד הייתה הרת אסון מבחינת המקומיים. מתחילת המרד ועד לסיומו ב־1907 נדונו למוות אלפי אפריקאים, ובתיהם ושדותיהם הועלו באש. עשרות אלפי לוחמים נפלו בשדות הקרב, מאות אלפי אזרחים נעקרו מבתיהם, שדותיהם ויבוליהם הוצתו ונכחדו. מספר הקורבנות כתוצאה ממעשי הדיכוי של המרד מוערך בכ־100 אלף עד 250 אלף. ההיסטוריון הטנזני גילברט גוואסה (Gilbert Gwassa) נוקב במספר של 250 אלף עד 300 אלף קורבנות, בהסתמך על נתונים מדויקים מאזור אחד בלבד של הקרבות. כמה ממנהיגי המרד המשיכו להילחם בעזרת קומץ לוחמים וניהלו מלחמת גרילה עד יולי 1908, אז נלכדו גם הם והוצאו להורג. הגרמנים העבירו באוניות למרכזי תיעוד בגרמניה ארגזים עם רישומים מדויקים של מעשי ההרג והטבח שביצעו בשחורים בטנגניקה, דפוס פעולה שחזר על עצמו גם בשואה.
כיום הפך האזור בו שלטו ולחמו בני המאג'י מאג'י לשמורת טבע, מהגדולות באפריקה. "בוקרו", מנהיג המורדים שמכר לנאמניו את שיקוי הכזבים, נחשב עד היום לגיבור לאומי בטנזניה.
בטנזניה מציינים את מרד המאג'י מאג'י כאירוע לאומי חשוב ביותר. נשיאה הראשון של טנזניה העצמאית, ג'וליוס נייררה, כינה את המרד בנאום שנשא בפני עצרת האו"ם ב־1965, "אירוע לאומי מכונן שסלל את הדרך לאחדות לאומית, והביא להקמת המדינה ב־1964". אולם היסטוריונים חלוקים בדעותיהם לגבי השלכות המרד. ישנם היסטוריונים הממעיטים בחשיבותו ההיסטורית של המרד וטוענים כי הוא הצליח להשיג אחדות בין השבטים והקבוצות האתניות באזור רק למשך כחודש ימים בלבד, בעיצומם של מעשי הדמים.
בכינוס שנערך בברלין במלאת 100 שנה למרד טענו היסטוריונים מטנזניה, ובהם פרופסור צ'צ'גה (C.S.L. Chachage) מהחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת דאר א-סלאם, כי השיטות בהן השתמשו הגרמנים לדיכוי האוכלוסייה המקומית בשטחי אפריקה המזרחית הגרמנית, כולל רציחות המוניות, השמדת יישובים וקהילות שלמות, גירוש המוני ויצירת "אדמה חרוכה", מחנות ריכוז שהקימו בנמיביה ופשע השמדת עם, מובילים לקשר ישיר בין הקולוניאליזם הגרמני לאידאולוגיה הנאצית.
בפברואר 2006, העלה ד"ר ברטרם מפונדה (Dr. Bertram Mapunda), ראש המחלקה להיסטוריה באוניברסיטת דאר א-סלאם, את הדרישה שגרמניה תתנצל ותשלם פיצויים לטנזניה בשל הפשעים שביצעו הגרמנים במהלך דיכוי מרד המאג'י מאג'י, בעקבות התקדים שבו הכירו בדצמבר 2005 הגרמנים באחריותם לפשעים דומים שביצעו נגד שבטים בנמיביה ב־1905, והעבירו סיוע כספי בסך 23.5 מיליון דולר לממשלת נמיביה, במה שנחשב למעין פיצויים.
יחס הגרמנים כיום לדיכוי המרד

כנס שנערך בעיר וופרטל שבגרמניה בנובמבר 2005, לציון 100 שנים למרד המאג'י מאג'י, בהשתתפות אנשי ציבור, אנשי אקדמיה, פוליטיקאים וחוקרים מגרמניה ומטנזניה, ננעל בקריאה לממשלת גרמניה להכיר באחריות ההיסטורית של גרמניה לפשעי השלטון הקולוניאלי, להביע חרטה על אותם פשעים ולהתנצל בפומבי בפני טנזניה. משתתפי הכינוס לא הצליחו להגיע להסכמה בנושא פיצויים אך הועלתה דרישה לסיוע כלכלי נרחב של גרמניה לטנזניה ולהקמת קרן מאג'י מאג'י שתסייע לשיקום כלכלי באזורים בהם דוכא המרד.
ב־27 בפברואר 2006 כונסה בעיר סונגאה (Songea) בטנזניה עצרת לציון 100 שנים לדיכוי מרד המאג'י מאג'י. ביום זה הוצאו להורג באותו מקום אחרוני המנהיגים של המרד ונקברו בסונגאה בקבר אחים. את גרמניה ייצג באירוע שגרירה בטנזניה, רינגה, שכינה את האופן בו דיכאה גרמניה הקולוניאליסטית את המרד "דיכוי ברוטלי ובלתי מתקבל על הדעת". הוא כינה את אירועי התקופה "אחד הפרקים השחורים ביותר בהיסטוריה הקולוניאלית של גרמניה". הוא אמר כי "אין הצדקה ואין תירוץ לדיכוי הרצחני ולעונש הקולקטיבי מצד הגרמנים". השגריר הזכיר כי כתוצאה מהדיכוי יותר אנשים מתו מרעב מאשר בשדה הקרב. "הזהות הקולקטיבית של גרמניה המודרנית בנויה על ההנחה שאומה תוכל להבטיח את עתידה רק אם תהיה מודעת לעברה. בהקשר הזה מלחמת המאג'י מאג'י תישאר תמיד חקוקה בזיכרון הקולקטיבי של גרמניה כדוגמה נוספת לחוסר אנושיות, שאסור שתקרה שוב".
למרות דברים אלה גרמניה מעולם לא התנצלה על פשעי הקולוניאליזם הגרמני באפריקה המזרחית הגרמנית, למרות התנצלותה על רצח העם של ההררו והנאמה בדרום מערב אפריקה באותה תקופה. יחד עם זאת גרמניה מעבירה כ-50 מיליון יורו מדי שנה לטנזניה.
גורמים גרמניים ממשלתיים מקפידים לכנות את מרד המאג'י מאג'י "מלחמה" (Krieg) ולא "מרד" (Aufstand), מה שמצייר תמונה מעוותת כאילו מדובר בעימות בין שני כוחות צבאיים, ולא במרד של ילידים נגד כובש זר, ובכך עוררו לא פעם מחאות בטנזניה. הטנזנים מקפידים לציין כי מדובר במרד של כוחות לא שקולים נגד הכובש הקולוניאליסטי.
ראו גם

רצח העם של ההררו והנאמה