stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קספיוס פאדוס
פאדוס מסיים את כהונתו

אף באירוע זה ביקש קלאודיוס להתערב ולפייס את היהודים. החשש מהתעוררות מרדנות יהודית, שעלולה להדליק את כל הגזרה, ואף אישיותו המיוחדת, הביאו אותו לפייס את הציבור היהודי. בהוראת קלאודיוס הושבה ליהודים הזכות למנות כוהנים גדולים ואף את הפיקוח על סדרי המקדש ומשק הכספים העביר קלאודיוס לידי אגריפס השני.
פאדוס, שכלל לא צידד בעמדה זו נאלץ לקבלה בלית ברירה, וזה היה גם האות לסיום כהונתו (46 לספ').
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
קסניה סולו

| --- | --- |

קסניה סולו בפסטיבל ונציה
 לידה:  8 באוקטובר 1987 (בת 37) ריגה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית, ברה"מ 
 מדינה:  קנדה, ברית המועצות, לטביה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 פרופיל ב-IMDb
 
קסניה סולו (באנגלית: Ksenia Solo; נולדה ב-8 באוקטובר 1987) היא שחקנית קנדית, שהתפרסמה לראשונה מתפקידה בתור זואי ג'ונס בסדרת הנעורים הקנדית "renegadepress.com"‏ (2004–2008), לאחר מכן בשל תפקידה בתור מקנזי מליקוב בסדרת הדרמה העל-הטבעית "נערה אבודה" (אנ') (2010–2015), בשל גילומה של פגי שיפן בדרמה התקופתית של AMC, "המרגלים של וושינגטון" (2015–2017) ובשל הופעתה בתור סוזי מילר בסדרה הדרמה של ערוץ ההיסטוריה "פרויקט הספר הכחול" (אנ') (2019–2020).
ביוגרפיה

קסניה סולו נולדה ב-8 באוקטובר 1987 בריגה, לטביה להורים ממוצא רוסי. בגיל חמש עברה עם משפחתה לטורונטו, קנדה שם גדלה. היא למדה בלט עד גיל 14, כאשר פציעה בגב אילצה אותה להפסיק; אמה היא בלרינה לשעבר שהפכה לשחקנית.
קריירה

בשנת 2000 החלה לשחק והופיעה בפרק בסדרת הטלוויזיה "ארץ: הקונפליקט האחרון".
בין השנים 2004–2008 שיחקה בחמש עונותיה של דרמת הנעורים הקנדית "renegadepress.com" מה שזיכה אותה במספר פרסים מקומיים. סולו הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "ניקיטה" ו"נעדרים".
בשנת 2010 החלה לשחק את התפקיד הראשי של מקנזי מליקוב בסדרת הדרמה העל-טבעית "נערה אבודה", אותה גילמה עד לתום שידורי הסדרה לאחר חמש עונות ב-2015.
בין השנים 2010–2011 גילמה את דמותה של נטשה בסדרה הדרמה "חיים בלתי צפויים" ברשת הטלוויזיה האמריקאית The CW. בהמשך השנה, שיחקה בתפקיד קטן בסרטו של דארן ארונופסקי "ברבור שחור".
ב-2012 שיחקה בסרט "The Factory" לצד ג'ון קיוזאק.
ב-2015 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "המרגלים של וושינגטון" ושיחקה גם בשישה פרקים של הסדרה "אורפן בלאק".
בשנת 2016 שיחק במותחן הפסיכולוגי "Pet" לצידה של ג'נט מקארדי.
בשנת 2017 שיחקה לצד מריה בלו בסרט "בחיפוש אחר פליני", על פי תסריט של ננסי קארטרייט.
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הדרמה של ערוץ ההיסטוריה "פרויקט הספר הכחול", בתפקיד סוכנת הק.ג.ב. בהתהוות, סוזי מילר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | The Republic of Love | מישליין |  |
| 2010 | ברבור שחור | ורוניקה |  |
| 2012 | The Factory | אמה |  |
| 2016 | Pet | הולי גארלינג |  |
| 2017 | Another You | סידני ג'יימסון |  |
| 2017 | בחיפוש אחר פליני (אנ') | לוסי | גם מפיקה-שותפה |
| 2017 | Tulipani, Love, Honour and a Bicycle | אנה |  |
| TBA | Raptus | שרה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | I Was a Sixth Grade Alien! | קסנתיפה | פרק: "Bride of Pleskit!" |
| 2000 | ארץ: הקונפליקט האחרון | קאת'י סימונס | פרק: "Take No Prisoners" |
| 2001 | My Louisiana Sky | אבי לין אנדרס | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2001 | What Girls Learn | בחורה | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2002 | Adventure Inc. | נטלי | פרק: "Village of the Lost" |
| 2002 | Sins of the Father | לוסינדה | סרט טלוויזיה של FX |
| 2003 | Defending Our Kids: The Julie Posey Story | קריסטין פוזי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2004 | נעדרים | מייגן האן | פרק: "Judgement Day" |
| 2004–2008 | renegadepress.com | זואי ג'ונס | תפקיד ראשי (5 עונות); 52 פרקים |
| 2005 | Mayday | איימי שטיין | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2005 | קוג'אק (אנ') | אנג'לה הווארד | פרק: "All Bets Off: Part 1" |
| 2006 | Love Thy Neighbor | ארין בנסון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2007 | פשע מן העבר | לנה | פרק: "Cargo" |
| 2008 | Moonlight | בוני מורו | פרק: "Fated to Pretend" |
| 2009 | הגומל (אנ') | קאלי בל | פרק: "Cinderella" |
| 2010–2011 | חיים בלתי צפויים | נטשה סִיבָיאץ | 13 פרקים |
| 2010–2015 | נערה אבודה (אנ') | מקנזי מליקוב | תפקיד ראשי (5 עונות); 67 פרקים |
| 2011 | ניקיטה | אירינה | פרק: "Alexandra" |
| 2015–2017 | המרגלים של וושינגטון | פגי שיפן | תפקיד ראשי (עונות 2–4); 30 פרקים |
| 2015 | אורפן בלאק | שיי דוידוב | 6 פרקים |
| 2018 | משפחת סימפסון | אנסטסיה אלקובה | דיבוב; פרק: "From Russia Without Love" |
| 2019–2020 | פרויקט הספר הכחול (אנ') | סוזי מילר | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
קופה רושמת

קופה רושמת מתחילת המאה ה-20
קופה רושמת משנת 1904
מגוון קופות רושמות במוזאון מחשוב בגרמניה
קופה רושמת היא מכשיר מכני או אלקטרוני המאפשר חישוב תשלומים המבוצעים בעת ביצוע מכירה המבוצעת בחנות או בית עסק, ולרוב מאפשר אחסון הסכום שניתן בגין המכירה (בין אם מדובר בסכום כסף המשולם במזומן, או בהמחאה), תשלום עודף ללקוח אם ישלם ביתר, והנפקת קבלה עבור הלקוח.
למרבית הקופות הרושמות מגירה ובה מאוחסן המזומן או ההמחאות, וזו נפתחת רק בתום ביצוע המכירה. הקופה הרושמת הומצאה במטרה למנוע מעובדי בית העסק לפתוח את קופת העסק ולגנוב ממנו כספים, ולכן היא נפתחת רק בתום ביצוע המכירה, או באמצעות מפתח הנמצא בידי אחראי החנות.
היסטוריה

הקופה הרושמת הומצאה בארצות הברית על ידי ג'יימס ריטי. ריטי היה הבעלים של בית עסק בדייטון שבאוהיו, וסבל מגנבות מזומן שבוצעו על ידי עובדיו. הקופה הומצאה על ידו על מנת לפקח על גישת העובדים לקופת החנות. הדגם הראשון של הקופה הרושמת נקראה על שמו - "Ritty Model I" הומצאה בשנת 1879 ונרשמה כפטנט בשנת 1883 תחת השם "הקופאי שאינו מועל" (Ritty's Incorruptible Cashier). מסיבה זו הותקן בקופות אלה פעמון אשר צלצל כל פעם שבוצעה מכירה ונפתחת מגירת המזומנים, וזאת על מנת לייעל את הפיקוח על הקופאי. הקופות הרושמות הראשונות היו מכונות חישוב פשוטות שלא כללו אפשרות להדפסת קבלה.
הקופות הרושמות הראשונות שנמכרו לבתי עסק היו של חברת CASIO היפנית.
ריטר הקים חברה ליצור קופות רושמות, אולם מכר אותה זמן קצר לאחר מכן לג'ייקוב אקרט (Jacob H. Eckert) מסינסינטי, אשר קרא לחברה "National Manufacturing Company" ובשנת 1884 מכר אותה לג'ון פאטרסון (John H. Patterson). פאטרסון שינה את שם החברה ל"NCR Corporation" והוסיף לקופה הרושמת את גליל הנייר ואת האפשרות להדפסת קבלה, במטרה להגביר את הפיקוח על הקופאים ולמנוע גנבות.
בשנת 1906 פיתח צ'ארלס קטרינג (Charles F. Kettering) בהיותו עובד של החברה את הקופה הרושמת הראשונה עם המנוע החשמלי.
בשנת 1971 פיתח הנרי גרוס (Henry Gross) מבריטניה את הקופה הרושמת הראשונה שאיפשרה המרה של הלירה שטרלינג משיטת החלוקה הבלתי עשרונית, שהייתה נהוגה בבריטניה עד 15 בפברואר 1971, לשיטה העשרונית.
קופות רושמות מודרניות

קופות רושמות התפתחו בהתאם להתפחות עסקי הקמעונאות, ומאז סוף המאה ה-20 הן כוללת מאזני שקילה על מנת לשקול מוצרים, וכן רכיב הקורא ברקודים ומסוגל לחייב כרטיסי אשראי. הקופות הרושמות של ימינו הן מערכת מחשבים המתקשרות למערכת המחשוב המרכזית של החנות ומעדכנות אותה במכירות המלאי. כמו כן לקופות רושמות רבות יש מסכי מגע במקום מקשים.
בימינו משמשות קופות רושמות גם לניהול שוטף של העסק. מעבר להוצאת חשבוניות וקבלות, ניתן בעזרתן לשמור מידע על כל לקוח, לנהל את מלאי החנות, לבצע מעקב אחר עובדים ועוד. כמו כן, ניתן גם לנהל מועדון לקוחות דרך הקופה הרושמת.
קונם

בהלכה, קונם הוא כינוי לקבוצת נדרים הנקראים "נדרי איסור", שבהם אדם אוסר על נפשו דבר מסוים, כאמור בתורה ”איש כי ידור נדר לה', לאסור איסר על נפשו”.
שם האיסור

בנדרי האיסור עצמם ישנם שני חלקים: נדרים רגילים, בהם אדם אוסר על עצמו דבר כלשהו, ו"התפסה" - האדם אוסר על עצמו דבר מסוים באותו איסור שחלות כבר חל על דבר אחר, שגם הוא נאסר על ידי נדר, ובמעשה זה האדם מתפיס ומעביר את האיסור מחפץ לחפץ, ותולה אותם זה בזה.
אחת מצורות ההתפסה הרגילות היא "הרי זה עלי כקרבן". חכמים חששו שמא אדם ירצה להוציא מפיו 'קרבן' ולא יאמר אותו בבירור, וכדי למנוע שאלות כאלו שיתעוררו בתכיפות גבוהה קבעו שגם "קונם", מילה הדומה ל'קרבן' בצלילה, נחשבת לנדר. מקור המילה שנוי במחלוקת אמוראים במסכת נדרים: האם הוא מילה נכרית (שיבוש של המילה "קרבן", או תרגום שלה), או מילה שהמציאו חכמים לצורך נדרים. סיוע לשיטה הראשונה נמצא בארון קבורת תבנת מלך צידונים, שם נזכרת המילה "קונם" במשמעות של שבועה.
במשך הזמן הביטוי "קונם" השתרש בקרב נודרי איסור, ונהגו להשתמש בו רבות כדי לנדור נדרי איסור. כאשר ראו זאת חז"ל הם קבעו שגם מילים הדומות ל"קונם", כמו "קונח" או "קונס", אף הן לנדרי איסור.
ההתפסה

על ההתפסה להיעשות בדבר הנידור דווקא, לכן דווקא נדר כדוגמת "כקרבן", שהאדם אוסר על עצמו חפץ מסוים כמו הקרבן שגם הוא נאסר על ידי אנוש, הנדר חל. אבל אדם המתפיס בשר שיהיה כבשר חזיר, אין הנדר חל, שכן בשר חזיר לא נאסר על ידי אדם.
לפי כללים אלו, אם אדם אוסר את אשתו עליו ואומר לה "הרי את כאימי", אין היא אמורה להיות אסורה עליו, שכן אמו אסורה עליו מהתורה מדין איסור עריות ולא על ידי שהוא קיבל על עצמו את איסורה. למרות זאת, תיקנו חז"ל שיתירו לו את הנדר ולא יאמרו לו שהוא מותר בה ללא התרה, כדי שלא יקל את ראשו בנדרים, ויחשוב שאין מותרים? ויזלזל בחומר איסורם.
ההתפסה > שותפות בקרקע באיסורי קונם

במשנה מסכת נדרים נחלקו חכמים ורבי אליעזר בן יעקב אודות חצר המשותפת לשני אנשים, והאחד אסר את הנאתו על השותף השני, חכמים אוסרים לאותו שותף ליהנות מהחצר, שכן החפץ הוא גם של חברו, ונמצא שנהנה מחפציו או קרקעותיו של חברו, ולפי רבי אליעזר בן יעקב הדבר מותר. לפי הסבר הגמרא במסכת בבא קמא, המחלוקת היא באופן חלוקת השותפות; והתלויה במחלוקת אחרת, בענייני ברירה. לפי שיטת רבי אליעזר בן יעקב, יש ברירה, כאשר שני אנשים קונים חצר בשותפות, הם קונים זאת על דעת שכל אחד יוכל להשתמש בחצר לפי ההסכם ובזמן הקצוב לו, ואף על פי שלא ידוע מראש מה יהיה החלק והזמן שבו כל אחד מהם השתמש, כאשר אחד מהם משתמש בקרקע לפי ההסכם, הוברר הדבר למפרע שחלק זו הוא החלק שנקנה מכספו. לעומת זאת, חכמים אינן מסכימים לדין זה, שכן לשיטתם "אין ברירה", ולכן השותפות בקרקע היא מעורבבת וכל אחד מהם משתמש בחלקם של שניהם.
שוויא אנפשיה חתיכה דאיסורא

דין נוסף, המסתעף מדיני קונם, לפי דעות רבות, הוא בסוגיה האומרת כי כאשר אדם אומר שדבר מסוים אסור לו, גם אם אין לו נאמנות על פי חוקי התורה, שכן התורה מאמינה רק לעדים וכדומה, הרי שהוא נאמן לאסור על עצמו את הדבר.
כך למשל, מסביר השיטה מקובצת את פסקיו של רבי אלעזר במסכת כתובות, כי חתן האומר לאחר נישואיו "פתח פתוח מצאתי", הוא טוען שכלתו איננה בתולה, ואם כן ייתכן שהיא אסורה עליו, שכן אם זינתה בין האירוסין (קידושין בימים ההם) לנישואין, בתקופה בה היא כבר נחשבת לאשת איש, היא אסורה עליו, למרות שהוא לא נאמן כדי להפסידה כתובתה, וזאת מכיוון ש"שוויה אנפשיה חתיכה דאיסורא", כאשר אדם אומר על חפץ מסוים שהוא אסור לו, הוא נאסר עליו גם אם לא היה אסור לו הדבר לפני כן, מכוח איסור "קונם".
הערות שוליים

↑  ראו בר"ן תחילת מסכת נדרים.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף מ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ט', עמוד א'.
↑  איסור זה ייתכן רק אם היא אשת כהן, שאסורה עליו גם כאונס, הוא שהיא הייתה קטנה בת שלוש שנים בעת נישואיה, כך שברור שזינתה בעת שהייתה גדולה - שאם לא היו בתוליה חוזרים. במקרה רגיל לעומת זאת, יש "ספק ספקא", ספק באונס ספק ברצון, וגם אם ברצון - שמא קטנה הייתה, שאינה נאסרת על בעלה שכן פיתוי קטנה אונס הוא.
↑  קיימות גם פרשנויות אחרות לדין זה, כמו למשל שאדם נאמן לעצמו, ומכיוון שהוא עצמו יודע שהיא אסורה לו, עליו לנהוג כפי שהוא יודע, למרות שאנו - בית הדין- אין אנו מאמינים לו.
קסניה פאג'ין

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1977 בלגרד, הרפובליקה הסוציאליסטית סרביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 פטירה:  16 במרץ 2010 (בגיל 32) Voždovac, סרביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 מוקד פעילות:  סרביה 
 תקופת הפעילות:  1996–2010 (כ־14 שנים)
 סוגה:  דאנס, מוזיקת פופ, היפ הופ
 שפה מועדפת:  סרבית 
 חברת תקליטים:  סיטי רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
קסניה פייג'ין (בקירילית סרבית: Ксенија Пајчин;‏ 3 בדצמבר 1977 - 16 במרץ 2010) הייתה זמרת, רקדנית ודוגמנית סרבית פופולרית בסרביה ובשאר הרפובליקות היוגוסלביות לשעבר.
ביוגרפיה

פייג'ין נולד בבלגרד לאם ליוביצה ולאב מילוש. משפחתה מקורה בכפר הבוסני גובין שליד ליבנו. היא הייתה בת דודתה של הזמר הסרבי יליד בוסניה באחה מאלי קנינדז'ה (מירקו פייצ'ין). תשעה חודשים לאחר מותה הוציא קנינדז'ה את השיר "ספאבי, קרלג'יצה" (שינה, מלכה) לזכרה.
ביוגרפיה > קריירת מוזיקה

פייג'ין החלה את דרכה כרקדנית go-go בדיסקוטקים. היא הופיעה כרקדנית גיבוי בקליפ לשיר Opojni su zumbuli של דרגנה מירקוביץ' בשנת 1994. במהלך תקופה זו עבדה כעוזרת של איל המוזיקה Minimaks, שהיה מנהל כוכבים מצליחים כמו סילבנה ארמניליץ' ולפה ברנה. הוצעה לה להצטרף לדואט פופ, דאק, כקול נשי.
כרקדנית, התפרסמה ביוון, שם הופיעה במועדוני לילה רבים. מאוחר יותר המשיכה פייצ'ין לקריירת מוזיקת סולו, ובעוד שירה לא הייתה מרשימה, היא זכתה לתשומת לב בעקבות ריקודים ותלבושותיה. היא הייתה בעלת סטודיו למחול בבלגרד ועבדה כדוגמנית. היא הופיעה לעיתים קרובות בצהובונים והייתה ידועה בהצהרותיה המקוממות. קסניה פאג'ין דנה בגלוי בחיי המין שלה ובניתוחים פלסטיים.
אחד היצירות המוזיקליות האחרונות שלה היה דואט עם חברתה דניאל אליבאביץ'. השיר שכותרתו "סופיקה" שוחרר ביולי 2009. הקליפ צולם כמה חודשים לאחר מכן ושוחרר ב־9 בינואר 2010, חודשיים לפני מותו של פייג'ין. מאוחר יותר כתב אליבאביץ 'שיר בשם "Pjesma za Kseniju" (שיר למען קסניה) ושחרר אותו בשנת 2011 כמחווה.
ביוגרפיה > מוות ואחריו

קסניה וחבר שלה מזה כמעט שנתיים פיליפ קפיסודה נפצעו קשה וכמעט מתו בתאונת דרכים ב־28 בינואר 2010, 47 ימים בלבד לפני שמתו ברצח והתאבדות. ב-16 במרץ 2010, גופותיהם של הזמרת בת ה-32 וחבר שלה נמצאו בדירתה בשכונת ווז'דובץ' בבלגרד לשניהם היו פצעי ירי בראשם. המשטרה חשדה ברצח והתאבדות, כשקפיסודה היה היורה. המשטרה הוזעקה לבית מספר לילות קודם לכן, שכן השכנים דיווחו על בני הזוג כי קפיסודה פרץ לדירתו של פייג'ין והפיל את הדלת.
בדיווחי חקירה מוקדמים נאמר כי הגופות התגלו על ידי אמו של הזמר, וכי האקדח ששימש לרצח נמצא ליד גופתו של קפיסודה. ככל הנראה המניע לרצח והתאבדות היה קנאה. בויאנה רנקוביץ ', החוקרת העיקרית לרצח פייג'ין, אמרה כי הוזהרה באמצעות הודעת טקסט שקפיסודה יהרוג אותה. בנוסף, האקדח בו השתמש קפיסודה לא היה שלו, מה שהוביל את החוקרים להאמין שמישהו אחר היה מעורב בו.
פייג'ין נקברה בארון מתים לבן ב-20 במרץ 2010 בבית העלמין נובו גרובליה בבלגרד, יום לאחר הלווייתו של פיליפ (בה נכח חברם המשותף, הזמרת גוגה סקוליץ').
קברה חולל שלוש פעמים מאז הקבורה. הפעם הראשונה הייתה באפריל 2012 ושוב בנובמבר באותה שנה על ידי אלמוני. התמונה על מצבתה נשברה, ככל הנראה על ידי פטיש. הקבר הושחת בפעם השלישית בפברואר 2013, כאשר אלמוני שוב שבר את התמונה על מצבתה, פיזר את הפרחים שהונחו בקברה ושבר את פמוט הנרות ליד קברה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Duck & Xenia Pajcin: Ljubavni napitak (1996)
Too Hot to Handle (1997)
Extreme (2001)
Sigurna (2004)
The Best Of Xenia (2006)
דיסקוגרפיה > סינגלים שאינם אלבומים

Veštica (2007)
Pizza (2008)
Hajde sestro (2008) duet with Indira Radić
Brka (2009)
Farsa (2009)
Supica (2009) duet with Danijel Alibabić
Požuri (2009) duet with MC Stojan
קישינב

קישינב (ברומנית: Chișinău (קישינאו); ברוסית: Кишинёв (קישיניוב); באוקראינית: Кишинів (קישיניִב); ביידיש קעשענעוו או קישינעוו; בפולנית: Kiszyniów (קישיניוּב)) היא בירת רפובליקת מולדובה והעיר הגדולה במדינה. בעבר הייתה עיר בחבל בסרביה שסופח לאימפריה הרוסית ב-1812.
נכון לתחילת העשור השני של המאה ה-21, מתגוררים בקישינב גופא כ-650,000 תושבים. כ-68% מאוכלוסייה זו מזהים עצמם כמולדובנים וכ-13% רוסים. העיר שוכנת על גדות נחל ביק (Bîc).
היסטוריה

קישינב נוסדה ב-1436 כמנזר בנסיכות מולדובה אשר בתחילת המאה ה-16 האימפריה העות'מאנית השתלטה עליה. בתחילת המאה ה-19 היא הייתה עיירה קטנה עם 7,000 תושבים. ב-1812, לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812), החלק המזרחי של מולדובה נמסר לאימפריה הרוסית וקישינב הפכה לבירת מחוז בסרביה. אוכלוסיית העיר גדלה ל-92,000 איש ב-1862 ול-125,000 איש ב-1900.
בסוף המאה ה-19 בעיר הוקמה מערכת אספקת מים חדשה. מגדל המים בקישינב היה החלק המרכזי בה וכיום הוא פועל כמוזיאון.
בעקבות מהפכת אוקטובר, בסרביה הכריזה על אוטונומיה בשם הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית במסגרת האימפריה המתפוררת, ולאחר פלישת צבא רומניה לשטחה, מועצת הארץ הכריזה על הצטרפות לממלכת רומניה. רומניה השקיעה רבות בתוכניות רחבות היקף לשיפור התשתיות בערים המרכזיות בבסרביה ובצפון בוקובינה, רשת מסילות הברזל ומלחמה בבערות[דרוש מקור]. בין 1918 ל-1940 מרכז העיר עבר עבודות שחזור נרחבות.
לאחר הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ביוני 1940 הגישה ברית המועצות אולטימטום לרומניה ובו תבעה יציאת צבאה וממשלה משטחי בסרביה וצפון בוקובינה. רומניה, שמצאה עצמה ללא בני ברית בעימות זה, נאלצה לציית, ובו זמנית נכנסו לשטח הצבא האדום והממשל הסובייטי.
העיר ניזוקה ברעידת אדמה ב-10 בנובמבר 1940, נפגעו 2,795 מבנים ומתוכם 172 נהרסו לחלוטין, 78 אנשים נהרגו. עוד בטרם חלפה שנה של עבודת שיקום מנזקי רעידת האדמה תקפו הגרמנים והרומנים את מולדובה הסובייטית. הנאצים הפציצו את העיר מיוני 1941 וב-17 בחודש העיר נפלה לידי הכוחות הנאצים.
כשהמלחמה התקרבה לסיום העיר נגררה ללחימה קשה נוספת כשהכוחות הרומנים והגרמנים נסוגו. קישינב עברה לשליטת הצבא האדום ב-24 באוגוסט 1944 כחלק ממבצע יאשי-קישינב. בנקודה הזו העיר איבדה בערך 70% מהבניינים שלה במהלך ההפצצות ורעידת האדמה של 1940. לאחר המלחמה בסרביה סופחה סופית לברית המועצות. רוב החבל הפך לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית כשקישינב היא בירתה.
בשנים שלאחר מכן ארכיטקטים פיתחו תוכנית שיקום מקיפה לעיר. במהלך שנות ה-50 צמחה אוכלוסיית העיר במהירות ונבנו בניינים בסגנון קלסיציזם סטליניסטי. הפיתוח המשמעותי החל ב-1971 כשמועצת השרים של ברית המועצות החליטה להשקיע מיליארד רובלים מתקציב המדינה לטובת פיתוח העיר, תנופה שנמשכה עד עצמאות מולדובה ב-1991. העיר נפגעה מרעידת אדמה נוספת ב-1977.
לאחר קבלת העצמאות, המשיכה העיר להיות בירת מולדובה.
כלכלה

יורו קרדיט בנק
מרכז קניות אטריום
קישינב היא העיר המתועשת והמפותחת ביותר כלכלית במולדובה. ענפי התעשייה העיקריים בה הם ייצור של: ציוד אלקטרוני, חומרי בניין, טקסטיל, מכונות, משקאות אלכוהוליים ועוד.
מאז נפילת ברית המועצות, רמת החיים בקישינב גבוהה בהרבה מרוב האזורים הכפריים במדינה.
תחבורה

בעיר נמצא נמל התעופה הבין-לאומי קישינב, שהוא גם בסיסה של חברת התעופה הלאומית אייר מולדובה.
מערכת התחבורה הציבורית בקישינב כוללת 29 קווי אוטובוס ו-22 קווי טרוליבוס.
קישינב מחוברת במסילות רכבת לערים במזרח אירופה כדוגמת בוקרשט, קייב, מינסק, אודסה, מוסקבה ועוד.
יהודים בעיר

עקב אנטישמיות גוברת באימפריה הרוסית ותנאים כלכליים טובים יותר, יהודים רבים בחרו להתיישב בקישינב. ב-1900 היו 43% מתושבי קישינב יהודים- אחד האחוזים הגבוהים באירופה בזמן ההוא. ב-1903 וב-1905 התרחשו בעיר פרעות קישינב נגד היהודים. בשנת 1913 נבנה בית הכנסת הכוראלי של קישינב שהיה בית הכנסת הגדול מבין 77 בתי הכנסת של העיר. הוא פועל עתה כתיאטרון עירוני.
ב-1941 כבשו הנאצים את העיר והחלו ברצח המוני של יהודיה. רצח היהודים נעשה בשיטת בורות הריגה ששימשה גם במקומות רבים אחרים במזרח אירופה. אמדן היהודים שנרצחו במהלך הכיבוש הנאצי עומד על כ-10,000 איש.
כיום קיימת קהילה יהודית בקישינב. הרב זלמן אבלסקי שליח חב"ד כיהן כרב הראשי של מולדובה עד לפטירתו בשנת תשע"ד, ובהנהגתו הוקמו בית כנסת, מקווה טהרה, מוסדות חינוך ומרכז גמילות חסדים לרווחת הקהילה. כיום מכהן בנו הרב אבעלסקי כרבה של מולדובה ונכדו הרב מנחם מענדל אקסלרוד משמש כרב העיר קישינב.
בעיר שני בתי ספר יהודים של רשת אורט עולמי, אחד נקרא על שם הרמב"ם והשני על שם הרצל.
ערים תאומות

צרפת גרנובל, צרפת (מ־1977)
הממלכה המאוחדת קינגסטון על ההול, הממלכה המאוחדת (מ־1982)
איטליה רג'ו אמיליה, איטליה (מ־1989)
גרמניה מנהיים, גרמניה (מ־1989)
ארצות הברית סקרמנטו, ארצות הברית (מ־1990)
אוקראינה אודסה, אוקראינה (מ־1994)
אוקראינה קייב, אוקראינה (מ־1999)
רומניה בוקרשט, רומניה (מ־1999)
ארמניה ירוואן, ארמניה (מ־2000)
בלארוס מינסק, בלארוס (מ־2000)
ישראל תל אביב, ישראל (מ־2000)
יוון פטרס, יוון (מ־2004)
טורקיה אנקרה, טורקיה (מ־2004)
רומניה יאשי, רומניה (מ־2008)
רומניה אלבה יוליה, רומניה (מ־2011)
גאורגיה טביליסי, גאורגיה (מ־2011)
אוקראינה צ'רנוביץ, אוקראינה (מ־2014)
ארצות הברית גרינסבורו, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
ראו גם

כיבוש קישינב והפרעות ביהודיה (1941)
פרעות קישינב
גטו קישינב
הערות שוליים

↑  שאלת קיומה של לאומיות מולדובנית נפרדת מהעם הרומני שנויה במחלוקת במדינה.
↑  10 nov. 1940: România, zguduită de un cutremur devastator: 7,4 grade, 1.000 de morţi în doar trei minute (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554924305171  BNE: XX6035570  BnF: cb11974196d (data)  GND: 4073461-4  LCCN: n80093608  MusicBrainz: b4c55385-d2ef-45bb-ba47-86adbecaeb01  NARA: 10045058  NKC: ge129573  SUDOC: 027770834  VIAF: 140674892   WorldCat (עם VIAF): 140674892 
האנדרטה לזכר קורבנות גטו קישינב
קרדונטיה

| קרדונטיה |
| --- | --- |

תקופה
תחילת אאוקן 53–48.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קסנונולטיים
משפחה:: קרדוניים
סוג:: קרדונטיה
מינים
 Carodnia vieirai  Carodnia cabrerai  Carodnia feruglioi  Carodnia inexpectans
שם מדעי
 Carodnia

קרדונטיה (שם מדעי: Carodnia) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הקרדוניים, שבסדרת הקסנונולטיים, אשר התקיים בתחילת האאוקן של אמריקה הדרומית לפני 53 עד 48.6 מיליון שנה מזמננו. יונק זה השתייך לקבוצת המרידיונגולטיים, אשר מילאו את הגומחה האקלוגית של הפרסתנים באמריקה הדרומית. הסוג נחקר ב-1935 וכלל 4 מינים שהתגלו בממצאים בברזיל, ארגנטינה ובפרו, עם שלדים בשלמות משתנה.
הקרדונטיה היה מהיונקים הגדולים ביותר במהלך האאוקן באמריקה הדרומית, גדול פי עשרה משאר החיות באזור. הוא הגיע לאורך של מטר וחצי, הגיע לגובה 80 עד 100 סנטימטרים ולמשקל של 150 קילוגרם, דומה בגודלו לטפיר מודרני. הלסתות שלו היו גדולות ובתוכם ניבים ושיני לחיים גדולות שהזכירו את ניביו של היואינטתריום וקרוביו מהסדרה דינוצרטים. עם זאת הוא היה חסר את קרניהם המוזרות של בני הסדרה. הוא היה אוכל עשב מגושם בעל שיניים טוחנות בגדלים משתנים. ככל הנראה ניזון מעלי עצים.
בעבר הוא נחשב לקרובם של הפירותראים, דמויי-הפילים אך מבנה השיניים של האחרונים היה עבה יותר. כמו כן החשיבו אותו בעבר לקרובו של הקוריפודון מאמריקה הצפונית, אך גם מבנה שיניו שונה.
הקרדונטיה נכחד עם סיום האאוקן ותחילת האוליגוקן היבש והקריר יותר.
קמא-טק

קמא-טק בע"מ היא חברה לתועלת הציבור המקדמת שילוב חרדים בתעשיית ההיי-טק בישראל.
קמא-טק פועלת בזרוע אחת בהסברה רחבת היקף מול חברות ההייטק הישראליות והבינלאומיות ובכללן קרנות ההון סיכון שיש להן פעילות בישראל, ובזרוע שנייה להכיר לציבור החרדי את תחום ההייטק. במקביל היא פועלת בתוך מערכת החינוך החרדית לבנות במסגרת 24 סמינרים של בית יעקב ובשיתוף איגוד מנהלי הסמינרים.