stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקדמות מונדיאל 2026 - אוקיאניה
סיבוב ראשון

משחקי הסיבוב הראשון יערכו באפיה, סמואה. המשחק הראשון יערך ב-6 בספטמבר והמנצחות יעלו למשחק השני שיערך ב־9 בספטמבר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |   איי קוק | 1 |   |  |  |  |
|  |   טונגה | 3 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |   טונגה | 1 |
|  |  |  |   |   |   סמואה | 2ה |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |   סמואה האמריקנית | 0 |   |   |  |  |
|  |   סמואה | 2 |   |   |  |  |
סיבוב שני > בית א

מחזור המשחקים הראשון התקיים בפיג'י באוקטובר 2024 והמחזורים השני והשלישי התקיימו בפפואה גינאה החדשה בנובמבר 2024.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קלדוניה החדשה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 4 | 3 |
|  פיג'י | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 5 | 4 | 1 |
|  איי שלמה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
|  פפואה גינאה החדשה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 5 | 8 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קלדוניה החדשה | 3 – 1 | פפואה גינאה החדשה   |
|  איי שלמה | 0 – 1 | פיג'י   |
|  איי שלמה | 2 – 3 | קלדוניה החדשה   |
|  פפואה גינאה החדשה | 3 – 3 | פיג'י   |
|  פיג'י | 1 – 1 | קלדוניה החדשה   |
|  פפואה גינאה החדשה | 1 – 2 | איי שלמה   |
סיבוב שני > בית ב

מחזור המשחקים הראשון התקיים בונואטו באוקטובר 2024 והמחזורים השני והשלישי התקיימו בניו זילנד בנובמבר 2024.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 19 | 1 | 18 |
|  טהיטי | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 3 | 2 |
|  ונואטו | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 11 | -6 |
|  סמואה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 15 | -14 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | 3 – 0 | טהיטי   |
|  ונואטו | 4 – 1 | סמואה   |
|  סמואה | 0 – 3 | טהיטי   |
|  ניו זילנד | 8 – 1 | ונואטו   |
|  טהיטי | 2 – 0 | ונואטו   |
|  סמואה | 0 – 8 | ניו זילנד   |
סיבוב שלישי

משחקי הסיבוב השלישי יערכו בניו זילנד במרץ 2025. הזוכה תעפיל למונדיאל והשניה תשחק בפלייאוף הביניבשתי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |   קלדוניה החדשה |  |   |  |  |  |
|  |   טהיטי |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |   |  |
|  |  |  |   |   |   |  |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |   ניו זילנד |  |   |   |  |  |
|  |   פיג'י |  |   |   |  |  |
הערות שוליים

↑  נבחרות קיריבטי וטובאלו אינן חברות בפיפ"א ולכן לא השתתפו במוקדמות
↑  דירוג פיפ"א יולי 2024 מאתר פיפא
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
קוקו גוף

| --- | --- |

גוף באליפות וימבלדון 2019
 לידה:  13 במרץ 2004 (בת 20) אטלנטה, ג'ורג'יה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 גובה:  1.78 מטרים
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  2018–הווה (כ־6 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  21,581,989 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  227–98 
 דירוג שיא:  2 (10 ביוני 2024)
 זכיות בטורנירים:  9
 זוגות
 מאזן קריירה:  139–63 
 דירוג שיא:  1
 זכיות בטורנירים:  9
 שיאי גראנד סלאם
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (2024)
 אליפות צרפת הפתוחה:  גמר (2022)
 וימבלדון:  שמינית גמר (2019, 2021, 2024)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (2023)
 תאריך עדכון 10 ביוני 2024
 
קורי "קוקו" גוף (באנגלית: Cori "Coco" Gauff; נולדה ב-13 במרץ 2004) היא טניסאית אמריקאית מקצוענית. מדורגת שלישית בדירוג ה-WTA.
הישג השיא שלה, זכייה בטורניר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס (2023).
ביוגרפיה

גוף נולדה באטלנטה. אביה שיחק כדורסל באוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה ואמה הייתה מתעמלת מכשירים ואתלטית שהתחרתה בקרב שבע בזמן לימודיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה. לאחר שכשרונה של גוף בטניס בלט היא עברה לגור ולהתאמן בפלורידה. בגיל 10 נסעה לצרפת להתאמן באקדמיית טניס בהדרכתו של פטריק מורטוגולו, מאמנה של סרינה ויליאמס.
ביוגרפיה > קריירת נוער

ב-2017 העפילה גוף לגמר טורניר אליפות צרפת הפתוחה לנערות בו הפסידה לאמנדה אניסימובה. ביוני 2018 זכתה בתואר באליפות צרפת הפתוחה לנערות, בעקבות הישגיה העפילה למקום הראשון בדירוג לנערות. ביולי הודחה ברבע הגמר באליפות וימבלדון לנערות והגיעה עד חצי הגמר בטורניר הזוגות. בספטמבר 2018 הודחה ברבע גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה לנערות וזכתה בתואר הזוגות עם הוריקן טיירה בלאק. בדצמבר זכתה בטורניר אורנג' בול.
ביוגרפיה > קריירה מקצוענית

במאי 2018 התחרתה לראשונה במסגרת טורניר ITF באוספריי שבפלורידה והודחה בשמינית הגמר. בפברואר 2019 העפילה לגמר טורניר ה-ITF בסופרייז שבאריזונה בו הפסידה לססיל קרטנטנצ'בה. במרץ 2019 השתתפה לראשונה בסבב טורנירי הפרמייר של WTA וניצחה בסיבוב הראשון של אליפות מיאמי הפתוחה. בסיבוב השני הודחה לאחר הפסד לדריה קסטקינה.
ביוני 2019 עברה את שלב המוקדמות באליפות הטניס של וימבלדון והעפילה לראשונה לטורניר גראנד סלאם. היא הייתה צעירת המשתתפות בטורניר. בסיבוב הראשון גברה על ונוס ויליאמס בשתי מערכות, בסיבוב השני גברה על מגדלנה ריבריקובה ובסיבוב השלישי גברה בשלוש מערכות על פולונה הרצוג הסלובנית לאחר שכבר הייתה בפיגור 2–5 במערכה השנייה. בשמינית הגמר הודחה לאחר שהפסידה לסימונה האלפ בשתי מערכות.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2019 העפילה לסיבוב השלישי, בו הודחה על ידי נאומי אוסקה בשתי מערכות.
באוקטובר 2019 זכתה לראשונה בטורניר WTA - טורניר לינץ (ברבע הגמר ניצחה את המדורגת שמינית בעולם קיקי ברטנס ובגמר את ילנה אוסטפנקו), ובעקבות זאת עלתה למקום ה-71 בדירוג העולמי לנשים.
באליפות אוסטרליה הפתוחה 2020 הודחה בשמינית הגמר לאחר הפסד לסופיה קנין, קודם לכן גברה גוף בסיבוב הראשון על ונוס ויליאמס ובסיבוב השלישי על המדורגת שלישית והאלופה היוצאת נאומי אוסקה.
באליפות צרפת הפתוחה 2022 העפילה לגמר בו הפסידה לאיגה שוויונטק. באליפות ארצות הברית הפתוחה העפילה לרבע הגמר בו הפסידה לקרולין גרסיה. לאחר הטורניר נכנסה לראשונה לעשיריה הראשונה בדירוג העולמי, כשדורגה שמינית.
באוגוסט 2023 זכתה בתואר WTA 500 הראשון שלה לאחר זכייה בטורניר וושינגטון ובתואר WTA 1000 הראשון שלה לאחר זכייה בסינסינטי מאסטרס.
בספטמבר 2023 זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה.
ביוני 2024 העפילה למקום השני בדירוג העולמי. היא זכתה יחד עם קטרינה סיניאקובה בטורניר הזוגות באליפות צרפת הפתוחה. בנובמבר אותה שנה זכתה בגמר ה-WTA.
שמעון נחום הרמן

פרופ' שמעון נחום הרמן (באנגלית: Simon N. Herman‏, 1912 - 28 ביוני 1995) היה פרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בפורט אליזבת שבדרום אפריקה למשפחה יהודית שהיגרה מליטא. תחילת לימודיו היו בבית ספר יום באאודטסהורן, שבאותה עת הייתה יעד להגירת יהודים. משחר נעוריו היה ציוני.
ביוגרפיה > לימודים אקדמאיים

למד משפטים באוניברסיטת קייפטאון ושימש כיושב-ראש אגודת הסטודנטים היהודיים בה.
בשנת 1934 קיבל תואר במשפטים והחל לעבוד בפדרציה הציונית של דרום אפריקה.
ב-1942 שב לספסל הלימודים במחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג. במקביל, התמנה ליושב-ראש ועד הסטודנטים הציוניים בדרום אפריקה. באותה תקופה עסק במחקר בנושא דעות קדומות ואנטישמיות בקרב קבוצות פוליטיות של המיעוט הלבן בדרום אפריקה. מחקר זה הוצא בעילום שם על ידי ועד השליחים של יהדות דרום אפריקה.
בהמשך למד באוניברסיטת הרווארד, שם שימש כעוזר מחקר של הפסיכולוג קורט לוין. גם בארצות הברית המשיך להיות פעיל בחוגי הסטודנטים הציוניים. בשנת 1947 לקח חלק במאבק שניהלה ההסתדרות הציונית באומות המאוחדות לקבלת תוכנית החלוקה.
ביוגרפיה > בישראל

בשנת 1949 עלה לישראל. בתחילה, עבד בהסתדרות הציונית. משנת 1954 החל ללמד במחלקה לפסיכולוגיה של האוניברסיטה העברית. בשנת 1959 הצטרף למכון ליהדות זמננו, שזה עתה הוקם. בשנת 1982 יצא לגמלאות.
עבודתו

הרמן ערך שורת מחקרים בנושא הפסיכולוגיה החברתית של הזהות היהודית. מחקריו עסקו ביחס הגומלין שבין יהדות לישראליות, השפעת החוויה הישראלית על סטודנטים יהודים בגולה, היחסים בין ישראל לבין התפוצות, מאפייני התגובה הישראלית לאנטישמיות, השפעת זיכרון השואה ותפקיד האידאולוגיה הציונית בחיים היהודיים בזמננו.
לקריאה נוספת

יהדות זמננו, שנתון לעיון ולמחקר, כרך 10, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים תשנ"ו, הקדמה מאת גדעון שמעוני.
מספריו

זהות יהודית: מבט פסיכולוגי-חברתי, הוצאת ההסתדרות הציונית, ירושלים תש"ם.
דרכה של החברה היהודית בחברת האפרטהיד של דרום אפריקה, הוצאת האוניברסיטה העברית, ירושלים תשל"ג
Ethnic role conflict in a cross-cultural situation, בשיתוף עם ארלינג שילד, הוצאת Tavistock Institute of Human Relations, לונדון 1960
American Jewish students in Israel : a social psychological study in cross-cultural education, 1962
הערות שוליים

1 2 3 4  יהדות זמננו, שנתון לעיון ולמחקר, כרך 10, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים תשנ"ו, הקדמה מאת גדעון שמעוני.
↑  Resources and Articles by Simon Herman, doing zionism
↑  David Singer, Jewish Identity, by Simon N. Herman, Commentary Magazine, ‏April 1978
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שמעון נחום הרמן".
עינת עריף-גלנטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בת 49 בערך) ירושלים, ישראל
 שם לידה:  עינת עריף
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  צילום, וידאו ארט
 www.einatarifgalanti.com
 
עינת עריף-גלנטי (נולדה ב-1975) היא צלמת ישראלית.
ביוגרפיה ופעילות אמנותית

עריף-גלנטי נולדה בירושלים, ולמדה בתיכון לאמנויות בעיר. בין השנים 1995 ו-1998 למדה במחלקה לצילום יישומי במכללה האקדמית הדסה ירושלים. עם סיום לימודיה זכתה שנתיים ברציפות במלגת צילום קרן התרבות אמריקה-ישראל. בשנת 2002 למדה ציור ורישום בסדנא לציור ורישום בירושלים בראשותו של ישראל הרשברג, מוסד שממשיך גישה מסורתית לאמנות פיגורטיבית. ב-2004 ייסדה את הגלריה השיתופית אגריפס 12 בירושלים יחד עם בן-זוגה יוסי גלנטי ואמנים ירשלמיים נוספים (בניהם ימימה ארגז, מני סלמה, וג'ואל קנטור).
יצירתה עושה שימוש נרחב בטבע דומם, תוך התייחסות לרעיונות המתפתחים מתוך המושגים ואניטאס ו"ממנטו מורי", היא מעלה תהיות בנוגע לתרבות עכשווית ולמשבר האקולוגי.
עריף-גלנטי מרצה בבית הספר הגבוה לאמנות – פרדס בגבעת וושינגטון. היא הציגה תערוכות יחיד רבות והשתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות בישראל ומחוצה לה, ביניהם במוסדות הבאים: מוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון בס לאמנות, מיאמי, מוזיאון העיר של Collegno, טורינו, מוזיאון חיפה לאמנות ומוזיאון Kiyosato לאמנות הצילום, יפן. בשנת 2013 זכתה במענק של מועצת הפיס לתרבות ולאמנות ובשנת 2018 בפרס עידוד היצירה של משרד התרבות והספורט. עבודותיה מצויות באוספים פרטיים וציבוריים בארץ ובעולם. כתבה במגזין אנטייטלד, עבדה בסטודיו בסדנאות האמנים ירושלים בין השנים 2015-2020 ולאחר מכן עברה לעבוד בסטודיו בסדנאות האמנים - הגלריה החדשה באצטדיון טדי.
מענקים ופרסים

1998 – קרן התרבות אמריקה-ישראל מלגת צילום
1999 – קרן התרבות אמריקה-ישראל מלגת צילום
2013 – מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
2018 – פרס עידוד היצירה, משרד התרבות והספורט
2019 - תמיכת קרן משפחת אוסטרובסקי ליצירת עבודת וידאו חדשה.
תערוכות > תערוכות יחיד

2020 - שקיעה, סדנאות האמנים תלפיות, ירושלים, אוצרת: סאלי הפטל נוה
2020 - סאנשיין, משכן האמנים הרצליה, אוצרת: סאלי הפטל נוה
2019 - מלכודות דבש, תערוכה על גבי שלטי חוצות בכניסה לירושלים
2018 - עד, גלריה כורש 14, ירושלים, אוצרת: שיר אלוני-יערי
2015 – בין השמשות, מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2013 – כמו צמח פלסטיק, בית טיכו, ירושלים
2013 – ביניים, בית האמנים בירושלים, אוצרות: תמנע זליגמן בשיתוף הזירה הבין-תחומית
2011 – הבל, גלריה החדר, תל אביב, אוצרת: נטע גל-עצמון
2011 – שרשרת של הבטחות, גלריה צילום בעם, תל אביב
2011 – בניינים חדשים מתמוטטים, שיתוף פעולה עם יוסי גלנטי, גלריה אגריפס 12, ירושלים
2006 – טבע דומם, 1998–2006, הגלריה ע״ש מורל דרפלר, המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, אוצרת: חנה שביב
2006 – סלון ישראלי לצילום, שיתוף פעולה עם יוסי גלנטי, גלריה אגריפס 12, ירושלים
2006 – Still Alive, גולקונדה אמנות, תל אביב
2005 – הבל הבלים היום, דיאלוג עם הקלאסיקה, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אוצר: דוד פיקלני
2005 – מת הנרטיב, שיתוף פעולה עם יוסי גלנטי, גלריה שיתופית אגריפס 12, ירושלים
2003 – ארץ אהבות, שיתוף פעולה עם יוסי גלנטי, גלריה לימבוס, תל אביב
פרסומים

2020 - Visual Catalyst, פסטיבל הצילום Backlight Photo Festival פינלנד, ספר בעריכת יוהה סואונפה ואלכסנדר למקה
2020 - שקיעתה של הזריחה, אסתטיקה של הרס וכליון, קטלוג התערוכות "סאנשיין" ו"שקיעה", מאמר מאת סאלי הפטל נוה, מסת"ב 978-965-7655-23-8
2018 - יחסים וסודות, כתב עת, כורש 14
2018 - מדיה מעורבת, ספר, קרן בר-גיל
2016 – צומח דומם, קטלוג תערוכה, תמר גיספאן-גרינברג, סדנאות האמנים ירושלים, מסת״ב 978-965-765-507-8
2015 – יומולדת, קטלוג תערוכה, אורנה גרנות, מוזיאון ישראל ירושלים, מסת״ב 978-965-278-444-5
2014 – העצמאים: עשור לאגריפס 12, קטלוג תערוכה, מאת תמר גיספאן-גרינברג, אגריפס 12, ירושלים
2013 – מעבר לנייר, קטלוג רשמים V - הביאנלה ה-5 לרישום בישראל, מאת טל יחס, בית האמנים בירושלים
2013 – ביניים, קטלוג תערוכה, בית האמנים בירושלים
2013 – תעתועים (ArTricks), קטלוג תערוכה, מאת דניאלה שלו, מוזיאון ישראל
2012 – Unnatural, קטלוג תערוכה, מאת תמי כץ-פרימן, מוזיאון בס לאמנות, מיאמי ביץ', פלורידה, מסת״ב: 978-188-051-114-5
2012 – דנה גלריה לאמנות, 2012, קטלוג, מאת רווית הררי, עמ' 34–43
2011 – כרטיס סים, קטלוג תערוכה, מאת בן אלפא, מוזיאון העיר של Collegno, טורינו, איטליה
2009 – בין רשות היחיד לרשות הרבים, קטלוג תערוכה, מאת דפנה איכילוב, בית עגנון, ירושלים
2008 – הבטחות חוזרות ונשנות, קטלוג תערוכה, גלריה צילום בעם, תל אביב
2008 – רשמים III, הבינאלה הארצית השלישית לרישום, קטלוג, מאת דליה מנור
2006 – תחיית היפה: אמנים ישראליים עכשוויים עוסקים ביופי, אמיתי מנדלסון, מתוך כתב העת היסטוריה ותאוריה: הפרוטוקולים, גיליון מס' 3, אוקטובר 2006, בצלאל, ירושלים
2005 – דיאלוג עם הקלאסיקה, קטלוג תערוכה, מאת דוד פיקלני, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
2005 – אורות, תערוכת המועמדים, פרס עדי להבעה יהודית באמנות ובעיצוב, אמיתי מנדלסון, מוזיאון ישראל
2003 – צילום ישראלי עכשווי: שלושה דורות, פרופ' מרדכי עומר וארטורו שוורץ, מוזיאון תל אביב
2002 – Photography by the Next Generation: Young Portfolio Acquisitions, מוזיאון Kiyosato לאמנות הצילום, יפן
2000 – ארטיק 2, קטלוג קרן התרבות אמריקה-ישראל, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצר: סורין הלר, עורכת: סמדר שפי
2000 – 33X33, בית האמנים בירושלים, צבי טולקובסקי
1999 – ארטיק 99, קרן התרבות אמריקה-ישראל, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצר: סורין הלר, עורכת: סמדר שפי
אוספים ציבוריים

מוזיאון Kiyosato לאמנות הצילום, יפן
מוזיאון ישראל, ירושלים
מוזיאון תל אביב לאמנות
מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
ענת מטר

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1956 (בת 68) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית מוקדמת, דקונסטרוקציה
 תחומי עניין:  פילוסופיה של השפה, פילוסופיה פוליטית
 עיסוק:  פעילה פוליטית, פילוסופית, מרצה באוניברסיטה 
 הושפעה מ:  ויטגנשטיין, דאמט, הגל, מרקס, דרידה, קורה דיימונד, ג'ודית באטלר
 השפיעה על:  נוה פרומר
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  חגי מטר, אורן מטר
 
ענת מטר (נולדה ב-29 באוגוסט 1956) היא מרצה בכירה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, פעילת שמאל רדיקלי. מזוהה בדעותיה הפוליטיות עם מפלגת חד"ש.
ביוגרפיה

מטר נולדה בתל אביב לשולה ויעקב אינגרמן, עובדי יחידה 515. את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200, יחד עם בן זוגה דורון מטר. את התואר הראשון והשני עשתה באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט עשתה באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת תל אביב. הדוקטורט שלה עסק בהשקפת עולמו של מייקל דאמט, ונעשה בהנחיית דאמט ופרופסור אסא כשר. את תואר הדוקטור קיבלה ב-1994.
מחקריה

תחומי מחקריה העיקריים הם פילוסופיה של השפה, פילוסופיה פוליטית ושאלת אפשרות הפילוסופיה וגבולותיה, אחרי המשברים שהפילוסופיה עברה במאה ה-19. בשאלות אלה עסקה בשלושת ספריה. מטר טוענת שהפילוסופיה אפשרית רק אם היא משכילה לאמץ תפישה אנטי-ריאליסטית. בכך מאמצת מטר בעיקר את ההשקפות על השפה והפילוסופיה של פילוסופים כגון מייקל דאמט, ז'ק דרידה וכתביו המאוחרים של לודוויג ויטגנשטיין. במוקד עניינה, הן בספריה והן במאמריה, שאלות על שפת הפילוסופיה עצמה, ושאלות הנוגעות למה שנמצא לכאורה מעבר לתחומי הפילוסופיה: פילוסופיה וספרות, פילוסופיה והפרקסיס הפוליטי. היא תוקפת ניתוחים מופשטים, נטולי הקשר קונקרטי, מזוויות פילוסופיות שונות.
מחקריה > ספרה הראשון: מבעד לפרספקטיבה הפילוסופית של דאמט

ספרה הראשון, From Dummett's Philosophical Perspective, שיצא ב-1997, הוא עיבוד של הדוקטורט שלה על הפילוסופיה של מייקל דאמט. הספר מציג את הקשר בין העמדה האנטי-ריאליסטית של דאמט במטאפיזיקה והתפישה שלו לגבי שפה, לגבי תפישות של זמן, וגם לגבי שאלות פוליטיות.
מחקריה > ספרה השני: מודרניזם ושפת הפילוסופיה

ספרה השני, Modernism and the Language of Philosophy, יצא ב-2006, ודן באתגר שהציב המודרניזם בפני הפילוסופיה. אפשר לראות בתפישות מודרניסטיות איום על אפשרותה של הפילוסופיה, איום הנובע מהאופן החדש של תפישת היחסים בין שפה לעולם, ומכאן גם של שפת הפילוסופיה. הניסוח האולטימטיבי של עמדה כזאת נמצא ב"טרקטטוס הלוגי-פילוסופי" של ויטגנשטיין, שדן את הפילוסופיה לשתיקה. הטענה שמטר מעלה בספרה היא שהתפישה המודרניסטית הזו מבוססת על דוגמות מסורתיות, מהן לא הצליחה להשתחרר, וששחרור מלא יותר מהדוגמות האלה פותח פתח לשפה פילוסופית חדשה. שתי הדוגמאות שלה לשפה כזו ניתנות בתפישותיהם של דאמט ודרידה.
גם בספר זה וגם במאמרים אחרים מנסה מטר לגשר בין שתי המסורות המרכזיות העוינות זו לזו של הפילוסופיה במאה העשרים: הפילוסופיה האנליטית והפילוסופיה הקונטיננטלית.
מחקריה > ספרה השלישי: על דלות המוסר – מסה קריטית

הטענה המרכזית בספרה זה, שיצא לאור בשנת 2019, היא כי השיח המוסרי דל מכדי לאפשר ניסוח של תפישה פוליטית וכדי להנחות את המעשה הפוליטי. הסדר הוא הפוך: התפישות האתיות שלנו מתגבשות על בסיס התנסויות אישיות, אקטיביזם, ניתוחים פוליטיים, עובדות אמפיריות, נרטיבים היסטוריים ומודלים תרבותיים-מחנכים. בחינה של הכיוון הזה מעלה כי את תוכנו של המוסרי יש לראות כשמאלי.
מחקריה > מאמרים שונים וחיבור לאקטואליה

במקביל למחקריה כותבת ענת מטר מסות שמנסות לקשר בין הרעיונות הפילוסופיים לבין הוויית החיים בישראל ובעידן הנוכחי בכלל. חלקן פורסמו בכתב העת "מטעם". בשנת 2006 כתבה נגד אחד המנחים שלה בעבודת הדוקטור, אסא כשר, במסה "מה מאפשר את אסא כשר?". במאמר זה מטר טוענת שריקנותו של השיח המוסרי שמקושר עם הקוד האתי של צה"ל, וכן השפה שנוקט בג"ץ, מאפשרים לתת הכשר לפרקטיקות של דיכוי ולפשעי המלחמה, אשר לדעתה מבוצעים על ידי צה"ל. את זה היא עושה על ידי ניתוח השפה של הקודים האתיים והרטוריקה המוסרית, וההנחות הפילוסופיות המאפשרות אותה. במאמרה "אוניברסיטה", מטר מנתחת את הסתירה העומדת ביסוד המוסד האוניברסיטאי הליברלי, בין משימת גילוי האמת לבין החשש מהדוגמטיות-לכאורה הכרוכה בקביעת אמיתות. המאמר מצביע על ההשלכות החמורות שיש לחשש זה על עצמאותו של המוסד האקדמי.
פעילות פוליטית

מטר הייתה פעילה בארגון "השנה ה-21", שהקימו עדי אופיר וחנן חבר בשנת 1987, ובתנועות דומות. היא הייתה פעילה גם ב"הקמפוס לא שותק", שפעל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 באוניברסיטת תל אביב עד שנת 2004, וארגנה מרצים וסטודנטים יהודים וערבים במשמרות מחאה ועצרות בקמפוס. היא פעילה בתנועת תעאיוש וריכזה את "פרויקט רפיח", שבמסגרתו הועברו כספים לאנשים שבתיהם נהרסו בידי צה"ל. היא חברה בוועדת ההיגוי של צוות המחקר "מי מרוויח" של קואליציית נשים לשלום.
בנה, חגי מטר, ריכז את מכתב השמיניסטים ב-2001 וישב עם אחרים בכלא הצבאי במשך כשנתיים בשל סירובו להתגייס. מטר הייתה חברה ב"פורום הורי הסרבנים", שאנשיו ארגנו הפגנות והוזמנו לפרלמנט האירופי. לאחר שחרור חברי הקבוצה המשיך הפורום לתמוך בסרבני גיוס.
יחד עם סנאא סלאמה-דקה (אשתו של המחבל וליד דקה) הקימה את הוועד הישראלי למען האסירים הפלסטינים. במסגרת פעילות הוועד, ארגנה ב-2007 כנס באוניברסיטת תל אביב, בשיתוף עדאלה ומרכז מינרבה באוניברסיטה העברית, בנושא: "אסירים ביטחוניים או פוליטיים?". הרצאות הכנס שימשו בסיס לכרך מאמרים על האסירים הפלסטינים שיצא לאור ב-2011.
בשנת 2009 הפיצה מטר תמונה של חייל שלדבריה רצח את בסאם אבו רחמה, שמת מפגיעה של רימון גז בכינון ישיר בהפגנה נגד גדר ההפרדה בכפר בלעין, בניסיון לגלות את זהותו. מאוחר יותר התנצלה על כך ואמרה שייתכן שלא הוא ירה באבו רחמה.
בשנת 2015 הייתה בין מקימי הארגון אקדמיה לשוויון. הארגון חותר לקידום שוויון וייצוג באקדמיה של כל הציבורים בישראל, נאבק במעורבות של האקדמיה הישראלית במה שהוא מחשיב דיכוי בשטחים הכבושים, ונלחם בניצול יחסי מרות, בהטרדה מינית ובהשתקה של קולות ביקורתיים בישראל ובעולם. מטר מרכזת בארגון את צוות הסולידריות עם האקדמיה הפלסטינית.
בכמה הזדמנויות תמכה מטר במדיניות של החרמה, משיכת השקעות וסנקציות נגד ישראל, ובפרט באימוץ חלקי של המדיניות הזו כלפי האקדמיה הישראלית. במאי 2010 חתמה על מכתב גלוי למוזיאון המדע של בוסטון, שחותמיו כינו את הטכניון "אוניברסיטה המכינה כלי רצח", וגינו את החלטת המוזיאון להציג תערוכה של המצאות ישראליות, בנימוק שהתערוכה היא אמצעי תעמולה להסחת הדעת מ"פשעי המלחמה של ישראל".
ב-2018 תבע מנכ"ל ארגון בצלמו, שי גליק, את מטר בגין לשון הרע בעקבות פוסט שבו כינתה אותו "ארכי פאשיסט" – תביעה אשר תוארה על ידי מטר כתביעת השתקה. ב-2019 נתן בית המשפט תוקף של פסק דין להסכמה בין הצדדים שלפיה תפרסם מטר הסבר, בהתבסס על טיעוני ההגנה, על מקומה המרכזי של ההלשנה במשטרים פשיסטיים ומדוע ניתן לכנות אדם שפועל להשתיק אחרים "פשיסט". עוד קבע פסק הדין כי על גליק לפרסם הבהרה כי הוא מבין שוויכוחים מסוג זה אינם צריכים להתברר בבית המשפט אלא בזירה הציבורית.
במאי 2021 נמנתה עם החותמים על מכתב המופנה לבית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג בנוגע לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון, ובו קריאה לבית הדין שלא לסמוך על הגופים הרשמיים של מדינת ישראל, ולחקור בעצמו את הנעשה.
באפריל 2024 פרסמה מטר פוסט הספד בפייסבוק למחבל וליד דקה, בו כינתה אותו "אחד מבניו המעולים של העם הפלסטיני", והוסיפה כי היווה עבורה מקור השראה. מטר נימקה את גישתה, בין השאר, בכך שדקה "הביע חרטה מלאה ופומבית, חוזרת ונשנית, על מעשיו". אוניברסיטת תל אביב גינתה את דבריה.
ביבליוגרפיה נבחרת > ספרים שכתבה

על דלות המוסר – מסה קריטית, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2019.
From Dummett's Philosophical Perspective, Berlin: de Gruyter, 1997.
Modernism and the Language of Philosophy, London: Routledge, 2006.
The Poverty of Ethics, Verso, 2022.
ביבליוגרפיה נבחרת > ספרים שערכה

Anat Biletzki and Anat Matar (eds), The Story of Analytic Philosophy - Plot and Heroes, London: Routledge, 1998.
Abeer Baker and Anat Matar (eds), Threat: Palestinian Political Prisoners in Israel, London: Pluto Press, 2011.
Anat Matar (ed.), Understanding Wittgenstein, Understanding Modernism, London: Bloomsbury, 2017.
ביבליוגרפיה נבחרת > מאמרים

"פרגה: הוצאת ההקשר מחוץ להקשר", עיון נ"ב, תשרי תשס"ד, אוקטובר 2003, עמ' 435–437.
"קין", על "הנה אדם" של יצחק לאור, חדרים 15, ינואר 2004.
"נשארנו עכשיו בשר מול בשר": "משהו הגדול באופן מוחלט: על הנשגב בתרבות המוות", מטעם, ספטמבר 2005, 3.
"מה מאפשר את אסא כשר?", מטעם כתב-עת לספרות ולמחשבה רדיקלית 6: 2006, עמ' 121–142
"אובייקטים או סובייקטים? הערות מושגיות על הדה-פוליטיזציה של סוגיית האסירים", הגיליון האלקטרוני של עדאלה, 35, אפריל 2007.
תוף בודד: מהטימפאן של דרידה אל תופי המלחמה, מטעם 10, יוני 2007, עמ' 69–77.
"אוניברסיטה", מפתח: כתב-עת לקסיקלי למחשבה פוליטית, 3: 2011, עמ' 1–19
"בחזרה לקרקע המחוספסת": על החרם האקדמי והפוליטיזציה של הפילוסופיה, מטעם 25, מרץ 2011, עמ' 155–165.
"אולי, ואולי לא אולי", בתוך אל בשר הלשון, בעריכת סיגל נאור-פרלמן ואריאל הירשפלד, רמת-גן: הקיבוץ המאוחד, 2012, עמ' 12–23.
"Decontextualizing Context", The Role of Programatics in Contemporary Philosophy, Paul Weingartner et al (eds), Kirchberg: ALWS, 1997, PP. 601-605
Anat Biletzki and Anat Matar, "In Defence of Dogma", in Y. Ariel et al (eds), Relativism and Beyond, Leiden: Brill, 1998, pp. 15-35.
"Analytic Philosophy: Rationalism vs. Romanticism", in The Story of Analytic Philosophy - Plot and Heroes. London: Routledge, 1998, pp. 71-87.
"Diamond's Wittgenstein and the Mute Philosopher", in R. Haller and K, Puhl (eds), Wittgenstein and the Future of Philosophy: a Reassessement after 50 Years, Vol. 2, Kirchberg: ALWS, 2001.
"Habermas and Dummet: Beyond Dogmatism and Scepticism", International Journal of Philosophical Studies, 2001, vol 9(3), pp 417-430.
"Radically Different: on Dummett's Metaphilosophy", in Louis E. Hahn (ed.), The Philosophy of M.A.E. Dummet, The Library of Living Philosopher, La Salle, III: Open Court.
Anat Matar, "Lonely Beating: Wittgenstein's Automaton and the Drums of War", in A. Biletzki (ed.), Hues of philosophy, College Publications, No. 6, 2010.
Anat Matar, “Maurice Blanchot: Modernism, Dissidence and the Privilege of Writing”, Critical Horizons, 19:1, pp. 67-80, 2018.