stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי יוון – קוריאה הצפונית
רקע

במהלך מלחמת קוריאה לחמו כוחות יווניים כחלק מכוחות האו"ם, לצד צבא קוריאה הדרומית, נגד צבא קוריאה הצפונית.
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם צפון קוריאה בשנת 2001, לאחר שחתמה באתונה על אמנה ב-8 במרץ 2001. הרפובליקה ההלנית מיוצגת ברפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה על ידי שגרירותה בסיאול, ואילו שגריר צפון קוריאה ברומא מוסמך גם ליוון. שתי המדינות מקיימות קשר פוליטי מוגבל, ברמה הרשמית.
יוון תומכת בתוקף בקידום הליך של פירוק מהנשק הגרעיני בצפון קוריאה, במסגרת האו"ם, באמצעות דיאלוג והסדר שלום של הסוגיות העומדות באזור.
קיימת פעילות מינימלית בתחום היחסים הכלכליים הדו-צדדיים, עקב הסנקציות הבינלאומיות הקיימות נגד הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה.
עם זאת, במטרה לטפל במאבק במחסור המזון העומד בפני העם הצפון קוריאני, כמו גם הליקויים הקשים בחינוך, יוון הציעה סיוע בפיתוח לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בצורה של מלגות. בכל הנוגע לענייני דת, המטרופוליטן האורתודוקסי של קוריאה, שנוסד על ידי הפטריארכיה האקומנית בשנת 2004, מקיים קהילה אחת מאורגנת בפיונגיאנג.
טיילר (טקסס)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טקסס טקסס
 ראש העיר:  Don Warren
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  1846
 על שם:  ג'ון טיילר 
 שטח:  133.02 קמ"ר
 גובה:  165 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  106,985 (דירוג: 288 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  718.95 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  32°21′03″N 95°18′02″W﻿ / ﻿32.350833333333°N 95.300555555556°W﻿ / 32.350833333333; -95.300555555556 
 https://www.cityoftyler.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה טיילר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה טיילר(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוטיילר(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוטיילר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיילר (באנגלית: Tyler) היא עיר בטקסס שבארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-107,000 תושבים. העיר קרויה על שם נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר.
היסטוריה

העיר הוקמה באפריל 1846. בעשרות שנותיה הראשונות של העיר, הייתה הכלכלה מבוססת על חקלאות וגידול עצים. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861, היו בעיירה למעלה מ-1,000 עבדים (35% מתושבי העיר). אזרחיה הלבנים של העיר תמכו באופן נלהב בקונפדרציה ורבים מהם התגייסו לצבא הדרום.
בשנת 1870 הוקם הבנק הראשון בעיר ותחנת הרכבת נוסדה בשנת 1874. בעשורים שלאחר מכן טיילר הפכה למרכז כלכלי וחקלאי אזורי. בנוסף על כך, מאפיין בולט של תקופה זו היה המתיחות הגזעית שגרמה למספר נרצחים אפרו-אמריקאים בלינצ'ים.
בשנת 1971 אוניברסיטת טקסס פתחה סניף מקומי בטיילר.
ערים תאומות

מקסיקו סן מיגל דה איינדה, מקסיקו
צרפת מץ, צרפת
קוסטה ריקה ליבריה, קוסטה ריקה
פולין ילניה גורה, פולין
יחסי יוון–ספרד

| יחסי יוון–ספרד |
| --- | --- |
יוון: ספרד


יוון: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 505,370
אוכלוסייה
10,020,238: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי יוון–ספרד הם היחסים בין יוון לספרד. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, נאט"ו, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ה-OECD, איחוד מדינות הים התיכון והאו"ם.
היסטוריה

בימי קדם, חלקים של חוף הים התיכון של ספרד יושבו על ידי היוונים (Emporion / אמפוריאי וגירונה בקטלוניה ואולי Zacantha / סגונטו ו Dianion / Denia ליד ולנסיה). בשלהי ימי הביניים חלקים מיוון היו תחת שלטון אראגוני (דוכסות אתונה ו דוכסות ניאופטרה). צייר הרנסאנס דומניקוס תיאוטוקופולוס (הידוע יותר בשם אל גרקו) היה ממוצא יווני, וכך גם המלכה סופיה מספרד. קשר תרבותי נוסף בין שתי המדינות הוא הקהילה היהודית הספרדית של יוון, ובמיוחד יהודי סלוניקי, שדיברו באופן מסורתי יהודית ספרדית. שתי המדינות הן השערים של אירופה, וחולקות אותה תרבות יוונית-לטינית וים תיכונית, יחד עם איטליה ופורטוגל.
הסכמים דו צדדיים

להלן הסכמים קיימים בין המדינות.
הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1972).
הסכם לשיתוף פעולה אווירי (1975).
הסכם למניעת מיסוי כפול של הכנסה או הון (2000).
ביקורים דו צדדיים

6–7 בפברואר 2006: ביקורו של שר החוץ הספרדי מיגל מורטינוס באתונה.
10 ביולי 2008: ביקורו של ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו באתונה.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בספרד שגרירות במדריד, ו-7 קונסוליות בלה קורוניה, אליקנטה, בילבאו, ולבה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, פלמה דה מיורקה וסביליה. מאידך, ספרד מחזיקה ביוון שגרירות באתונה, ו-7 קונסוליות בקורפו, הרקליון, קלמטה, פטראס, פיראוס, רודוס וסלוניקי.
יון סיגורדסון

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1811 Hrafnseyri, איסלנד, דנמרק-נורווגיה 
 פטירה:  7 בדצמבר 1879 (בגיל 68) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  איסלנד 
 מקום קבורה:  Holavallagarður 
 השכלה:  אוניברסיטת קופנהגן 
 
 
יון סיגורדסון (באיסלנדית: Jón Sigurðsson;‏ 17 ביוני 1811 - 7 בדצמבר 1879) היה מנהיג התנועה הלאומית האיסלנדית במאה ה-19 (באיסלנדית: Þjóðernishyggja או Föðurlandsást). מכונה "החוק של איסלנד, חרבה ומגנה" (Sómi Íslands, sverð þess og skjöldur).
תולדות חייו

נולד בכפר קטן באזור הפיורדים המערביים של איסלנד (וסטפיורדס; Westfjords) והיה בנו של כומר. ב-1833 עבר לקופנהגן על מנת ללמוד היסטוריה באוניברסיטת קופנהגן, שם נחשף לכתבי היד של הסאגות האיסלנדיות, החל לחקור אותן והיה למומחה להן. בשנת 1845 שב לאיסלנד והחל לכהן כציר באלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי, שפעל בחסות דנית) כנציג אזור איסאפיירד'ור. מבחינה פוליטית וכלכלית היה ליברל קלאסי והתרחק מהרומנטיקה של הלאומנות בסגנון הגרמני. הוא ביקש לקדם מודרניזציה, דמוקרטיזציה, זכויות אדם וקידמה כלכלית רציונליסטית.
בעקבות אביב העמים של 1848 גיבשה דנמרק ב-1849 חוקה שהעניקה לאיסלנדים מספר זכויות. השלטון הדני ביקש שהאלת'ינגי האיסלנדי יאשרר את החוקה. אולם סיגורדסון הוביל תנועת סירוב, כיוון שהחוקה החדשה לא כללה אוטונומיה וזכויות אזרח מלאות לאיסלנדים. סיגורדסון וליברלים אחרים גיבשו הצעת החלטה חליפית שתהפוך את איסלנד למדינה עצמאית, כאשר יחסיה עם דנמרק יהיו במסגרת של אוניה פרסונלית (כלומר מערכת יחסים בין שתי ישויות הנחשבות למדינות שונות וריבוניות, אשר אותו האדם (מלך דנמרק) עומד בראשן, בעוד גבולותיהן, חוקיהן והאינטרסים שלהן נותרים שונים). ההצעה נידונה בכינוס לאומי מיוחד של הנציגים שהתכנס ב-1851 במטרה לאשרר את החוקה החדשה (Þjóðfundurinn 1851). מושל האי מטעם דנמרק הכריז על ההתכנסות כבלתי חוקית וביקש לפזרה. אז הוביל סיגורדסון את המתכנסים לקום ולהצהיר שהם מוחים על החלטת המושל ויתלוננו בפני המלך. מנקודה זו ועד הגדרת האוניה הפרסונלית בין איסלנד לדנמרק ב-1918, נותרה מצבה החוקתי של איסלנד לא פתור.
על אף היותו איש התנועה הלאומית האיסלנדית, חי סיגורדסון ופעל רוב זמנו בקופנהגן. את דבריו לעם האיסלנדי פרסם בכתב העת שייסד,  Ný félagsrit (כתב עת לחברה חדשה), שראה אור מדי שנה בין 1841 ל-1873 במימונו של סיגורדסון, שהיה גם תורם התוכן העיקרי. מ-1851 כיהן כנשיא האגוד הספרותית האיסלנדית (Hið íslenska bókmenntafélag) ונשיא (יו"ר) האלת'ינגי ולפיכך זכה לכינוי "הנשיא יון" (Jón forseti).
חייו האישיים

ב-1845 נשא לאשה את בת-דודו, אינגיביורג איינארדוטיר (Ingibjörg Einarsdóttir). לזוג לא היו ילדים, אך הם גידלו את אחד מאחייניהם שהתייתם כבן מאומץ. ביתם בקופנהגן היה פתוח לכל איסלנדי שביקר בעיר, כך נפוצה האמרה ש"כל האיסלנדים הם ילדיו של יון סיגורדסון".
מורשתו

יום הולדתו נקבע כיום החג הלאומי של איסלנד. כאשר איסלנד הכריזה על יציאתה לעצמאות ב-1944 נעשה הדבר ב-17 ביוני, כך שיום העצמאות של איסלנד מתלכד עם יומו של יון סיגורדסון.
דמותו מתנוססת על שטר 500 קרונות ובעבר עיטרה את שטר 10 קרונות.
בשנת 1967 העניקה עיריית קופנהגן את הבית בו התגוררו יון סיגורדסון ואשתו לממשלת איסלנד ומאד הבית, שנקרא Jónshús, הוא נכס של ממשלת איסלנד ומשמש כמרכז תרבות ומרכז אקדמי.
יחסי מרוקו–קטר

| יחסי מרוקו–קטר |
| --- | --- |
מרוקו: קטר (מדינה)


מרוקו: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
446,550: 11,586
אוכלוסייה
38,168,990: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
141,109: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,697: 76,916
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי מרוקו–קטר הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת מרוקו לבין מדינת קטר.
יחסים פוליטיים

בעבר היחסים בין מרוקו לקטר היו יחסים קרים ואף היה מצב ששתי המדינות היו מדינות אויב אחת לשנייה. ככל שעבר הזמן המדינות הפכו ליותר ידידותיות אחת לשנייה ובשנת 2000 נחתם הסכם לנרמול יחסים בין שתי המדינות. קטר ומרוקו חותמות על הסכמים רבים ביניהם בין היתר היה הסכמן של השתיים על העברת 1.5 מיליארד דולר אמריקאי ועזרה בשיקום המדינה מהפגנות ושביתות האביב הערבי. היחסים בין קטר ומרוקו מוצגים כיחסים עמוקים המבוססים על אמון וכבוד הדדי. קטר מחזיקה שגרירות ברבאט שבמרוקו ומרוקו מחזיקה שגרירות בוסט ביי אשר בדוחה שבקטר.
במהלך המשבר הדיפלומטי הקטרי בשנת 2019 שלחה מרוקו עזרה כלכלית לקטר.
יחסי לוב–מלזיה

| יחסי לוב–מלזיה |
| --- | --- |
לוב: מלזיה


לוב: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 329,847
אוכלוסייה
7,400,489: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 11,206
משטר
ממשלת מעבר: פדרציה

יחסי לוב–מלזיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין לוב ומלזיה. ללוב יש שגרירות בקואלה לומפור, ולמלזיה יש שגרירות בטריפולי.
היסטוריה

מאז תקופת ממשלת לוב החדשה, היחסים בין שתי המדינות הועברו כאשר מלזיה מכירה בממשלה החדשה של מועצת המעבר הלאומית כממשלת זמנית של לוב ב-26 באוגוסט 2011.
יחסים כלכליים

לוב נראית במלזיה כמודל להרחבת כלכלת מדינותיה. נכון לעכשיו, ישנן 6 חברות נפט וגז מלזיות הפועלות בלוב וכעת המדינה מחפשת אופציות להשקעות רבות יותר לפיתוח מדינתן מאז שהמדינה נהרסה במלחמת האזרחים בלוב. הסכם בשירותי אוויר נחתם בשנת 2009 ושתי המדינות הסכימו למסד זיכרון דברים בנושא חברות תעופה. לוב גם מבקשת שיתוף פעולה עם מלזיה בבנקאות האסלאמית.
יחסי חינוך

בחינוך, כ-1,000–1,200 סטודנטים מלזיים ממומנים על ידי ממשלת לוב ללימודים בלוב, בעוד שאלפיים סטודנטים לובים יגיעו למלזיה כדי להכשיר מקצוע.
יחסי לוב – קוריאה הצפונית

| יחסי לוב – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
לוב: קוריאה הצפונית


לוב: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 120,538
אוכלוסייה
7,400,489: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 
משטר
ממשלת מעבר: טוטליטריזם

יחסי לוב-קוריאה הצפונית (בקוריאנית: 리비아-조선민주주의인민공화국 관계, בערבית: العلاقات بين ليبيا وكوريا الشمالية) הם היחסים הדיפלומטיים שבין קוריאה הצפונית ולוב. קוריאה הצפונית ולוב שתחת מועמר קדאפי קיימו יחסים חזקים ביניהם.
היסטוריה > 1974-2011

לוב וקוריאה הצפונית כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1974, וקוריאה הצפונית הקימה שגרירות בטריפולי. בשנות ה-70 וה-80, הממשלה הלובית תחת מועמר קדאפי הידקה את היחסים עם הממשלה הצפון קוריאנית וקנתה כמות משמעותית של נשק צפון קוריאני.
מ-1974 ועד 2011, היחסים בין שתי המדינות התבססו על הבנה דו-צדדית. על פי דיווח של הפנטגון, קוריאה הצפונית סיפקה ללוב אורניום שש פלואורי, תרכובת המשמשת להעשרת אורניום וכדלק לכורים ולנשקים גרעיניים.
באותו הזמן, מספר עובדים צפון קוריאנים גם נכחו במדינה. יצוא צפון קוריאני ללוב כלל ציוד צבאי כמו טילי סקאד בעלי טווח של 550 ק"מ. בנוסף, הממשלה הלובית לקחה חלק ברכישת טילים בליסטיים לטווח בינוני מסוג נודונג-1 ואף טילים לטווח ארוך מקוריאה הצפונית בעקבות אמברגו נשק אשר הוטל על המדינה על ידי האו"ם, בכדי להשתמש בהם נגד מטרות אמריקאיות ומטרות נאט"ו במקרה שהמערב יהווה איום. גורמים בארצות הברית גינו אז את "שיתוף הפעולה בין קוריאה הצפונית ללוב". קוריאה הצפונית הייתה אחת מספקיות הנשק החשובות ביותר הרפובליקה הערבית הלובית הסוציאליסטית, ביחד עם ברית המועצות.
ב-19 בדצמבר 2003, לוב הסכימה לסיים את תוכנית פיתוח נשק ההשמדה ההמונית שלה, להשמיד את הטילים הבליסטיים שלה עם טווח של יותר מ-300 ק"מ ו/או עם מטען של לפחות 500 ק"ג ולאשר בדיקות מיידיות של האו"ם.
היסטוריה > מלחמת אזרחים בלוב ונפילתו של מועמר קדאפי

ב-2011, כשמלחמת האזרחים הראשונה בלוב פרצה, נשקים קונבנציונליים צפון קוריאניים נמצאו על ידי מורדים ממועצת המעבר הלאומית, כולל רקטות, מערכות הגנה מפני כלי טיס ומוקשים. ב-24 במרץ 2011, ממשלת קוריאה הצפונית הודיעה על לוב בהכרזה ש"עדיף היה לה לשמור על תוכנית הגרעין שלה". ב-12 במאי 2011 נטען כי שגרירות קוריאה הצפונית בטריפולי נפגעה בתקיפה אווירית של נאט"ו על מתחם צבאי לובי סמוך, אך נאט"ו הכחישה את ההתקפה על השגרירות.
קוריאה הצפונית מעולם לא הכירה בסמכותם של המורדים ואסרה מאזרחיה העובדים בלוב (כ-200 איש) מלחזור לקוריאה הצפונית מתוך חשש של התפשטות של מרד עממי.
ראו גם

יחסי החוץ של קוריאה הצפונית
יחסי לוב–ספרד

| יחסי לוב–ספרד |
| --- | --- |
לוב: ספרד


לוב: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 505,370
אוכלוסייה
7,400,489: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 32,996
משטר
ממשלת מעבר: מונרכיה חוקתית

נשיא לוב מועמר קדאפי נפגש עם ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו בטריפולי, 2010
יחסי לוב–ספרד הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין לוב וספרד.
יחסים דיפלומטיים

ספרד ולוב כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 בינואר 1961, בתקופת שלטונו של המלך אידריס. במהלך 42 שנות שלטונו של מועמר קדאפי, היחסים ההיספאניים-לוביים הושפעו מאוד ממדיניות קדאפי. לאחר שנות האמברגו הבינלאומי על לוב בגין תמיכת קדאפי בטרור ובתוכנית נשק להשמדה המונית, בשנת 2004 החלה נורמליזציה של יחסי לוב עם הקהילה הבינלאומית.
בשנת 2011 ספרד הייתה אחת המדינות הראשונות שתמכו במהפכת 17 בפברואר וסייעה לה באופן פעיל בתחום הסיוע הפוליטי וההומניטרי. בזירה הפוליטית, ספרד הכירה במרץ 2011 במועצת המעבר הלאומית, הממשלה הזמנית, וכעבור חודש שלחה שליח מיוחד לבנגאזי; הוא היה חבר ב"קבוצת החברים של לוב" והשתתף בפעולת נאט"ו להגנת העם הלובי. שרת החוץ ושיתוף הפעולה, טרינידד חימנס, נסע לבנגאזי ביוני 2011, כאשר הסכסוך הצבאי טרם הגיע לסיומו.
לאחר תחילת חילופי השלטון בלוב, ספרד ביקשה לחדש את היחסים הדו-צדדיים על ידי הצגת נכונותה ללוות את לוב בתהליך הדמוקרטיזציה. עם מטרה זו, שר החוץ ושיתוף הפעולה חוסה מנואל גרסיה-מרגאיו ושרת הפיתוח אנה פסטור ביקרו בטריפולי ב-16 וב-17 בדצמבר 2012 כדי להעביר מסר תמיכה מצד ממשלת ספרד לשלטונות לוב החדשים. וכדי להגביר את היחסים הכלכליים והעסקיים בין המדינות.
שיתוף פעולה

ספרד הייתה התורמת האירופית החמישית בסיוע הומניטרי במהלך המהפכה בלוב בשנת 2011, ותרמה יותר משבעה מיליון אירו. תהליך השינויים הפוליטיים והחברתיים בלוב ובמדינות אחרות בעקבות האביב הערבי בינואר–פברואר 2011 הביא לניסוח מחדש של מדיניות שיתוף הפעולה בפיתוח באזור תוך התמקדות בליווי תהליכי השינוי הדמוקרטי. תוכנית מסאר היא תוכנית שיתוף פעולה ספרדית שהחלה ביוני 2012, שמטרתה ללוות תהליכי ממשל דמוקרטיים בעולם הערבי ותורמת למודרניזציה וחיזוק המוסדות ושל הגורמים המרכזיים בפיתוח שלטון החוק.
המטרה האסטרטגית של שיתוף הפעולה הספרדי בלוב היא לתרום לחיזוק יכולות המדינה בתהליך השיקום והמעבר הפוליטי שלה. בשנת 2012 מימנה ספרד תוכנית פינוי קרקע של ארגון ה-MAG ותוכנית הסיוע לבחירות של נציגות האו"ם בלוב. במסגרת תוכנית מסאר נסע סגן שר המשפטים בלוב, סהר באנון, לספרד ב-17 ביוני 2013 יחד עם משלחת ממשרדו כדי ללמוד על מערכת בתי הסוהר הספרדית במטרה להתחיל בשיתוף פעולה בנושא רפורמת בתי הסוהר לוב.
קידום הקשרים ברמה המוסדית, העסקית והחברתית האזרחית בין ספרד ללוב הוא אחד ההיבטים העיקריים של שיתוף הפעולה הספרדי באמצעות ביקורי לימוד במוסדות ספרדיים והשתתפות בכנסים ובסמינרים שאורגנו על ידי מוסדות כמו קאסה ארבה (ספ'), קאסה מדיטראנו (ספ'), ומועדון מדריד (אנ').
בתחום התרבות בולט קידום התרבות והשפה הספרדית, עם הקמת מרחב קריאה בספרדית באוניברסיטת טריפולי בשנת הלימודים 2013–2014.
נציגויות דיפלומטיות

לוב מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
ספרד מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
יחסי לוב–מרוקו

| יחסי לוב–מרוקו |
| --- | --- |
לוב: מרוקו


לוב: מרוקו
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 446,550
אוכלוסייה
7,400,489: 38,168,990
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 141,109
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 3,697
משטר
ממשלת מעבר: מונרכיה חוקתית

יחסי לוב–מרוקו הם היחסים הדו-צדדיים בין לוב ומרוקו, שתי המדינות הן חלק ממדינות ערב השוכנות באפריקה והמגרב. לוב מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט ואילו מרוקו מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי, שהותקפה על ידי לוחמי דאעש בשנת 2015.
היסטוריה > תחילת היחסים

לוב ומרוקו חולקות קשר קרוב יחסית מימי קדם. שתיהן מדינות מגרב והיו בעבר תחת כיבוש ערבי, ואף גם אימצו מאוחר יותר את האסלאם. עם זאת, הקשר בין המדינות לאחר מכן נגזר על ידי אירועים היסטוריים שונים: מרוקו המשיכה להתפתח לממלכה ערבית-ברברית עצמאית עם זהות מובחנת; בזמן שלוב הפכה להיות חלק מהאימפריה העות'מאנית. בסוף תקופת האימפריה העות'מאנית שתי המדינות היו תחת קולוניזציה, לוב נשלטה תחת האיטלקים ומרוקו תחת הצרפתים והספרדים. לוב הייתה הראשונה בקרב מדינות המגרב שזכתה לעצמאות, לאחר מלחמת העולם השנייה והתבוסה האיטלקית; ואילו מרוקו חיכתה עד 1956 כדי להשיג עצמאות מוחלטת מצרפת וספרד. מאז, לוב ומרוקו כוננו יחסים.
היסטוריה > לאחר העצמאות

שתי המדינות היו יחד בתחילה מונרכיות, כאשר אידריס הראשון, מלך לוב ומוחמד החמישי, מלך מרוקו חלקו יחסים אישיים חזקים. עם זאת, גל מאסיבי של פאן-ערביזם גרם לנפילתה של משפחת הסנוסים בלוב; אך מקביליהם המרוקאים הצליחו לשרוד בתוך יחסים סוערים.
מאז, מרוקו ולוב נכנסו לפרק מתוח, שכן לוב הייתה תחת שלטונו של מועמר קדאפי. איבה אישית בין שני השליטים הסלימה במהרה לסכסוך לאומי. קדאפי התערב בסוגיית סהרה המערבית ותמך בחזית פוליסריו; מאידך, חסן השני ביחסיו הסודיים עם ישראל גרם למתחים בין שתי המדינות. בשנת 1987 התגלה כי קדאפי תכנן להתנקש בחסן השני, דבר שמעולם לא התממש. אי האמון של קדאפי כלפי חסן השני, ובהמשך, כלפי מוחמד השישי, הניע את קדאפי לאמץ השקפה שונה מהמלך המרוקאי; למרות ששתי מדינות נהגו לכרות ברית פוליטית ב-1984 (התפרקה לאחר פגישה ב-1986 בין חסן השני עם שמעון פרס).
המתיחות בין לוב למרוקו התקררה עם שילובה מחדש של לוב בקהילה העולמית, אך עדיין חוסר האמון בין שתי מדינות היה גבוה. כאשר ביקר מוחמד השישי בלוב בשנת 2001, התגלה כי קדאפי כינה אותו "הבן שלי", שנתפס כעלבון למשפחת המלוכה המרוקאית. מרוקו המשיכה לשמור על מדיניות אוריינטציה פרו-מערבית ייחודית ואילו לוב תחת קדאפי שמרה על מדיניות לא יציבה. סטייה זו תישאר עד 2011.
היסטוריה > אחרי המהפכה הלובית

מלחמת האזרחים בלוב 2011 התרחשה כאשר לובים הפגינו נגד הדיקטטורה של קדאפי, וכתוצאה מהאביב הערבי, מרוקו ספגה גם היא מחאה. עם זאת, מרוקו מיהרה לתמוך במורדים בלוב נגד ממשלת קדאפי והוקיעה אותו בליגה הערבית; ובנוסף המלך מוחמד השישי הציע רפורמות פוליטיות. לאחר שהמלחמה הסתיימה במותו של קדאפי, ציפתה מרוקו לתקווה גדולה של קשר גובר בין שתי מדינות. עם זאת, האלימות בתוך לוב הסלימה במהרה למלחמת לוב בשנת 2014, שהפילה את חלקה הגדול של המדינה. מרוקו, שוב, פעלה כשותפה לפתרון בעיות דיפלומטיות בתוך סיעות יריבות לוב שונות, ותיווך את עסקת הסיעה בהנהגת האו"ם בשנת 2015 כדי להקים ממשלת אחדות.
אולם לאחרונה, בשל חששה הגובר של מרוקו מפני השפעתה הגוברת של אלג'יריה בלוב, וניסתה להשיג את תמיכתה, מכיוון שאלג'יריה היא היריבה של מרוקו בצפון אפריקה.
יחסי לוב–סין

| יחסי לוב–סין |
| --- | --- |
לוב: הרפובליקה העממית של סין


לוב: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 9,596,967.75
אוכלוסייה
7,400,489: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 12,545
משטר
ממשלת מעבר: רפובליקה עממית

יחסי לוב–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין סין ללוב. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באוגוסט 1978.
יחסים כלכליים

בשמונה החודשים הראשונים של שנת 2012, לוב הייתה שותפת הסחר החמישית בגודלה של סין באפריקה.
יחסים צבאיים

בשנת 1970, קולונל מועמר קדאפי וראש ממשלתו עבדסאלאם ג'אלוד עשו ניסיון לא מוצלח לשכנע את סין למכור נשק גרעיני טקטי ללוב. בפגישה עם ראש ממשלת סין ג'ואו אנלאי, קדאפי ניסה ללא הצלחה לשכנע למכור לו פצצה גרעינית. החוקרים גילו כי תכנונים של נשק גרעיני שהשיגה לוב באמצעות רשת הברחות פקיסטנית מקורם בסין.
ב-5 בספטמבר 2012, דובר ה-NTC הלובי, עבדולרמן בוסין, אמר כי ל-NTC יש הוכחות לכך שקדאפי קנה נשק מסין. דובר משרד החוץ הסיני, ג'יאנג יו, אישר שיחות מכירת נשק עם כוחות קדאפי, אך לא הועבר שום נשק.
מימון פיתוח סיני ללוב

בין השנים 2000–2012 זוהו בלוב 3 פרויקטים של מימון פיתוח רשמי סיני באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. מדובר בשלוש קבוצות של חומרי סיוע הומניטריים בשנת 2011, אמנה של שיתוף פעולה להשקעה בתחומי התחבורה, החקלאות, ההשקיה, הדיג והטקסטיל, והלוואת ריבית נמוכה בסך 300 מיליון דולר ל-LAP Green Network, חברת טלקום לובית בשנת 2009.
יהדות קולומביה

יהדות קולומביה הייתה בעבר מהקהילות היהודית הגדולות בדרום אמריקה ומקום מושבה הוא באזור קולומביה של היום, אך יהודים רבים עזבו אותה מאז המאה העשרים.
היהודים הראשונים שהגיעו לקולומביה היו אנוסים מספרד שהגיעו אליה במהלך המאה ה-16 עם התיישבות הספרדים הראשונים באזור.  בשנת 1618 הוקם בקולומביה, בעיר ברנקיה בית דין של האינקוויזיציה, כאשר קולומביה עוד נקראה "גרנדה החדשה" והיו בה רק קהילות של אנוסים בברנקיה וקרטחנה.
בשנת 1811 בוטלה לכאורה האינקוויזיציה בקולומביה אך היא עוד המשיכה לפעול וחוסלה סופית רק עם עצמאותה של קולומביה.[דרושה הבהרה]
הקהילה הראשונה שהוקמה בקולומביה היא הקהילה היהודית בברנקיה שהוקמה בשנת 1874 אך כל היהודים בה התנצרו לאחר זמן מה.
בשנת 1935 היו בקולומביה כ-2,000 יהודים, רובם יהודים שהגיעו אליה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בעיקר ממזרח אירופה.  לפני מלחמת העולם השנייה וגילויי האנטישמיות באירופה הגיעו לקולומביה יהודים רבים מגרמניה לקראת סוף שנות ה-30.
בשנת 1974 היו בקולומביה כ-12,000 יהודים מהם כ-7,500 בעיר הבירה בוגוטה.
נכון לתחילת המאה ה-21 מתגוררים בקולומביה כ-3400 יהודים, והירידה הדרסטית במספרם היא בעיקר בגלל עליית יהודים רבים מקולומביה למדינת ישראל במשך השנים.
הרבנים הראשיים של קולומביה בעבר היו הרב דוד שרבני, והרב אלפרדו גולדשמיט, כיום משמש בתפקיד הרב דוד משען.
יחסי מרוקו–קולומביה

| יחסי מרוקו–קולומביה |
| --- | --- |
מרוקו: קולומביה


מרוקו: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
446,550: 1,138,910
אוכלוסייה
38,168,990: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
141,109: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,697: 6,856
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי מרוקו–קולומביה הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת מרוקו לרפובליקת קולומביה. קולומביה רואה חשיבות רבה במרוקו כשותפה אסטרטגית ושער ליבשת אפריקה והעולם הערבי. הדבר בא לידי ביטוי בדינמיות של היחסים הבילטרליים ובמחויבות הפוליטית הגלומה בהחלטה להעלות את רמת הייצוג הדיפלומטי של קולומביה ברבאט, בירת מרוקו.
היסטוריה

גם קולומביה וגם מרוקו היו בעבר חלק מהאימפריה הספרדית עד לעצמאותן ב-1810 וב-1956 בהתאמה. לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ב-1 בינואר 1979, קולומביה כוננה יחסים דיפלומטיים עם רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית (משטר בעל הכרה מוגבל שתוסע ריבונות על אזור סהרה המערבית שנכבש על ידי מרוקו ב-1975) אך ניתקה את היחסים הדיפלומטיים וההכרה בה בשנת 2000. מאז, ההתפתחות ידידותית ביחסים בין קולומביה ומרוקו המשיכה. הקשר בין שתי המדינות התחזק עוד יותר בזכות הקמת פורומים פוליטיים בינלאומיים כמו פורום מרוקו-אמריקה הלטינית.
ב-6 באפריל 2021, מרוקו וקולומביה חתמו על ארבעה הסכמים, כולל הסכם חשוב הקשור לביטול אשרת השהות הקצרה לאזרחים מרוקאים וקולומביאנים המחזיקים בדרכון רגיל, ומטרתו לפטור את אזרחי שתי המדינות המחזיקים באשרה רגילה, דרכון ודרכון דיפלומטי, מדרישות הוויזה לשהייה קצרה (90 יום). הסכמים אלו נחתמו בין שר החוץ של מרוקו, נאסר בוריטה, ושרת החוץ הקולומביאנית קלאודיה בלום. ב-28 באוקטובר אותה שנה, סגנית נשיא קולומביה, מרתה לוסיה רמירס ביקרה ברבאט, ונפגשה בעיר עם בוריטה, והכריזה כי קולומביה מכירה בריבונותה של מרוקו על סהרה המערבית. עוד הודיעה רמירס כי קולומביה תומכת במרוקו בעימותים בסהרה המערבית מאז נובמבר 2020, וכי מדינתה תרחיב את תחום השיפוט הקונסולרי של שגרירותה במרוקו.
נציגויות דיפלומטיות

למרוקו יש שגרירות בבוגוטה, בירת קולומביה.
לקולומביה יש שגרירות ברבאט, בירת מרוקו.
ראו גם

יחסי ישראל–קולומביה
יחסי ישראל–מרוקו
יחסי מרוקו–שווייץ

| יחסי מרוקו–שווייץ |
| --- | --- |
מרוקו: שווייץ


מרוקו: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
446,550: 41,277
אוכלוסייה
38,168,990: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
141,109: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,697: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי מרוקו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין ממלכת מרוקו לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים ובמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה שונים במגוון תחומים.
הסוחרים השווייצרים הראשונים הגיעו למרוקו והתיישבו בעיר טנג'יר, עיר נמל שהייתה בשליטת ספרד (לעומת רוב מרוקו שנשלטה על ידי צרפת) בסוף המאה התשע עשרה ועסקיהם פרחו שם. היחסים הרשמיים בין ממשלת שווייץ לבין מרוקו קיימים מאז תחילת המאה העשרים.
בשנת 1921, שווייץ פתחה קונסוליה בקזבלנקה. הקונסוליה הועברה לעיר רבאט בשנת 1947. שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של מרוקו בשנת 1956. במהלך בניית היחסים הדיפלומטיים, שווייץ פתחה צירות ברבאט, אשר הועלתה לדרג השגרירות בשנת 1960. היא פתחה גם קונסוליה בטנג'יר שפעלה בין השנים 1958 ל-1968.
ב-1959 פתחה מרוקו נציגות בשווייץ שקיבלה מעמד של שגרירות בשנת 1961.
נציגויות דיפלומטיות

מרוקו מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. מרוקו מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בציריך.
שווייץ מיוצגת במרוקו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ברבאט, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת במרוקו גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקזבלנקה.