stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוט-או-פה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  צלי קדירה, מרק 
 מטבח:  המטבח הצרפתי 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בשר בקר, לפת, גזר, בצל הגינה 
 
פוט-או-פה
ירקות המשמשים כבסיס לפוט-או-פה: גזרים, לפתות, כרישות ובצלים.
פּוֹט-אוֹ-פֶה (בצרפתית: pot-au-feu, נהגה: potofø - "תבשיל קדרה על האש") הוא נזיד בשר בקר מהמטבח הצרפתי.
המאכל מורכב מבשר בקר וכן ירקות. לרוב נעשה שימוש בזנב שור ובמח עצמות. הירקות בהם נהוג להשתמש הם: גזר, לפת, כרישה, סלרי ובצל. המאכל מתובל באמצעות בוקה גארני ("זר תבלינים"), מלח, פלפל שחור וציפורן.
המאכל מוגש לצד חרדל (לרוב חרדל מדיז'ון) ומלפפונים חמוצים.
סמיכות המאכל משתנה ממתכון למתכון. לעיתים המאכל דליל ומוגש כמרק, לעיתים הוא סמיך ומוגש כנזיד ולעיתים הנוזלים מועטים והמאכל מוגש כמנה עיקרית בשרית.
ראו גם

הוט פוט
פאול פון לטו-פורבק

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1870 זארלואי, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  9 במרץ 1964 (בגיל 93) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מקום קבורה:  Vicelinkirche 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  הגימנסיה הצרפתית ברלין 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1890–1920 (כ־30 שנה)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט  מסדר ההצטיינות של הכתר הבווארי  מסדר ההצטיינות הצבאית  צלב הנזה  צלב הברזל  מסדר העיט האדום  מסדר הכתר  מסדר סטניסלב הקדוש 
 
פאול אמיל פון לטו-פורבק, 1904
פאול אמיל פון לֶטוֹ-פוֹרְבֶּק (בגרמנית: Paul Emil von Lettow-Vorbeck; ‏20 במרץ 1870 – 9 במרץ 1964) היה גנרל של חיל הרגלים בצבא הקיסרות הגרמנית, ומפקד הכוחות הגרמניים בעת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה. במערכה זו הוא ריתק כוחות גדולים פי כמה מאלה שעמדו לרשותו במשך כל המלחמה, ניצח אותם פעם אחר פעם, הצליח לחמוק מכל הניסיונות ללכוד את כוחו, ונכנע כשבועיים לאחר תום מלחמת העולם. המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה, בפיקודו של לטו-פורבק, נחשבת אחת ממלחמות הגרילה המוצלחות בהיסטוריה.
ביוגרפיה > ראשיו חייו

פאול אמיל פון לטו-פורבק נולד בזארלואי (Saarlouis) שבפרובינציית הריין הפרוסית (כיום חבל הסאר בגרמניה), בה שהה אביו בתפקידו כקצין צבא, למשפחת אצולה נמוכה מפומרניה. לאחר לימודים בפנימיות בברלין, הוא הלך בדרכי אביו ולמד כצוער בבתי הספר לקצינים בפוטסדם ובברלין-ליכטרפלדה (Berlin-Lichterfelde). ב-1890 קיבל דרגת לוטננט ומינוי לצבא האימפריאלי הגרמני. בשנת 1900 שהה לטו-פורבק בסין כחלק מן הכוח הבינלאומי שנשלח לדיכוי מרד הבוקסרים, ואחר כך נשלח לאפריקה. ב-1904 הוצב בדרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה, בקירוב), ונטל חלק בדיכוי מרד שבטי הנאמאקווה (Namaqua) וההררו (Herero), אם כי הוא לא נטל חלק ברצח העם של ההררו והנאמה שהתרחש תוך כדי ולאחר דיכוי זה. כיוון שנפצע בעינו הימנית ובחזהו בעת שירותו שם, הוא פונה לשם טיפול לדרום אפריקה. בשנת 1907 הוא קוּדם לדרגת מיור, ומ-1909 עד 1913 פיקד על גדוד של חיילי הצי בווילהלמסהאפן. באפריל 1914 הוצב לטו-פורבק, אז בדרגת אוברסט לוטננט, במזרח אפריקה הגרמנית (טנגניקה, כיום רובה של טנזניה), כמפקד השוצטרופה (Schutztruppe, חֵיל מגן), הכוח הקולוניאלי המקומי, ובו גרעין פיקודי ומקצועי שרובו גרמני, כאשר החיילים מן השורה (אסקרי) גויסו במקום.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

בתחילת מלחמת העולם הראשונה הורה מושל מזרח אפריקה הגרמנית, היינריך שנה (Schnee), שלא לקיים כל פעילות עוינת. לטו-פורבק לא ציית להוראה זו, ושנה איים בהעמדתו לדין לאחר שהמלחמה תסתיים.
פרוץ המלחמה מצא את לטו-פורבק במצב חסר תקווה להכריע את יריביו, מנותק כמעט לחלוטין ממולדתו ואל מול עדיפות מכרעת. בתנאי פתיחה עגומים אלה, הוא הפעיל את כוחותיו בכישרון רב, במגמה לרתק לזמן ארוך ככל האפשר כוחות רבים של מדינות ההסכמה למערכה במזרח אפריקה. בכך הוא קיווה להקל על המאמץ הגרמני בחזיתות האחרות.
סיפור עלילותיו של לטו-פורבק במלחמת העולם הראשונה חופף במידה רבה לתולדות המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה. ואכן, לטו-פורבק החזיק מעמד בראש כוחותיו עד סוף המלחמה, במהלכה קודם לדרגת גנרל מיור, ואף כשבועיים לאחר סיומה. ב-14 בנובמבר 1918 קיבל לטו-פורבק את הידיעה על הסכם הכניעה הגרמני, שנחתם שלושה ימים קודם, 11 בנובמבר. בעת קבלת הידיעה היה עם כוחותיו בטריטוריה בשליטה בריטית – רודזיה הצפונית (זמביה של ימינו). ב-23 בנובמבר נכנע, כאשר, בהיבט הצר של המערכה במזרח אפריקה, כוחותיו הבלתי מנוצחים רושמים לזכותם את אחת ממערכות הגרילה המוצלחות בהיסטוריה. לדבריו, כוחותיו יכולים היו להחזיק מעמד לנצח. ואמנם, הם השיגו תחמושת שלל יותר משיכלו לקחת עמם, וכלי נשקם בעת הכניעה היו ברובם מתוצרת בריטניה ופורטוגל. גם אספקה וחומרי רפואה הם השיגו מיריביהם.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר הכניעה רוכזו לטו-פורבק וחייליו במחנה שבויים בטבורה (Tabora) שבטנגניקה. הוא חזר לגרמניה במרץ 1919 ונתקבל כגיבור. באותה שנה נישא, ובהמשך נולדו לו שני בנים ובת. בשנה שלאחריה הוא פיקד על דיכוי מרידה קומוניסטית בהמבורג. כמו כן, הוא העמיד את חייליו לרשות המתקוממים בעת הפוטש של קאפ. כישלונו של הפוטש אילץ את לטו-פורבק להתפטר מן הרייכסווהר, הצבא המדולל של גרמניה לאחר המלחמה (שאורגן להרחבה עתידית לכשיתאפשר). בתקופה שלאחר התפטרותו מן הצבא הוא עבד ביבוא ויצוא בברמן.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה > אפיזודה בתולדות היישוב

שמו של לטו-פורבק כמומחה בלוחמת גרילה המשיך ללכת לפניו זמן רב לאחר המלחמה. בין היתר הגיעו אליו ב-1924 שלושה פעילי ביטחון מרכזיים של היישוב: חיים שטורמן, ירחמיאל לוקצ'ר (לימים מפקד קורס המפקדים של ההגנה בתל יוסף) ויהושע אייזיק, וקיבלו ממנו הדרכה אישית בנושאים צבאיים הרלוונטיים ליישוב דאז, לתפיסתם, כמו לוחמת גרילה והכשרת גרעין צבאי קטן לצבא גדול עתידי. ידע זה הועבר דרכם אל "ההגנה" וחילחל אחר כך לצה"ל.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה > לפני מלחמת העולם השנייה ואחריה

בין השנים 1928 ו-1930 היה לטו-פורבק ציר ברייכסטאג של רפובליקת ויימאר. כלפי הנאצים חש אנטגוניזם וב-1935 אף סירב להצעת אדולף היטלר לשמש כשגריר בלונדון. כתוצאה מיחסו זה נחשד על ידי השלטונות. בכל זאת, בשל עברו הצבאי המפואר קיבל ב-1938 מינוי של גנרל לפעולות מיוחדות, אם כי מעולם לא נקרא לשירות בתפקיד זה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרגו שני בניו הביולוגיים ובנו החורג של לטו-פורבק בעת שירותם בוורמאכט, וביתו בברמן נהרס בהפצצות בעלות הברית. לאחר המלחמה הוא קיבל עזרה מסוימת מריצ'רד מיינרצהגן ומיאן כריסטיאן סמאטס, יריביו בימי מלחמת העולם הראשונה, עמם התיידד בין שתי מלחמות העולם.
לטו-פורבק הלך לעולמו בהמבורג בשנת 1964.
כתביו

Meine Erinnerungen aus Ostafrika. Leipzig: Koehler, 1920
Heia Safari! – Deutschlands Kampf in Ostafrika. Leipzig: Koehler & Amelang 1920 (gekürzte Fassung des vorigen Titels)
Afrika, wie ich es wiedersah. Lehmann, München 1955.
Kwa Heri Bwana! Auf Wiedersehen, Herr. Klein, Lengerich 1954.
Mein Leben. Koehler, Biberach an der Riss 1957. גרסה מקוונת
Die Weltkriegsspionage: Authentische Enthüllungen über Entstehung Art, Arbeit, Technik, Schliche, Handlungen, Wirkungen und Geheimnisse der Spionage vor, während und nach dem Kriege auf Grund amtlichen Materials aus Kriegs-, Militär-, Gerichts- und Reich Hrsg. Justin Moser, München 1931
לקריאה נוספת

זאב (וולטר) לקוויר, גרילה, הוצאת מערכות, 1979
יגאל שפי, סיכת מם-מם, המחשבה הצבאית בקורסים לקצינים ב"הגנה", תל אביב: משרד הביטחון, 1991
Anderson, Ross. The Forgotten Front: The East African Campaign, 1914-1918. London: Tempus Publishing, 2004. ISBN 0-7524-2344-4.
Crowson, Thomas A. When Elephants clash. A critical analysis of Major General Paul Emil von Lettow-Vorbeck in the East African Theatre of the Great War. (Fort Leavenworth, Kansas. Faculty of the US Army Command and General Staff College, Masterarbeit, 2003). Washington, DC: Storming Media, 2003. NTIS, Springfield, VA. 2003. Microform-Edition.
Farwell, Byron. The Great War in Africa, 1914-1918. New York: W. W. Norton & Company, 1989, ISBN 0-393-30564-3.
Ferguson, Niall. Empire. The Rise and Demise of the British World Order and the Lessons for Global Power. New York: Basic Books. 2004. ISBN 0465023282
Garfield, Brian. The Meinertzhagen Mystery. Washington, DC: Potomac Books, Inc. 2007. ISBN 1597970417
Haupt, Werner. Deutschlands Schutzgebiete in Übersee 1884-1918 . Friedberg: Podzun-Pallas Verlag. 1984. ISBN 3-7909-0204-7
Hoyt, Edwin P. The Germans who never lost. New York: Funk & Wagnalls. 1968, and London: Leslie Frewin, 1969. ISBN 0090964004.
Hoyt, Edwin P. Guerilla: Colonel von Lettow-Vorbeck and Germany's East African Empire. New York: MacMillan Publishing Co., Inc. 1981; and London: Collier MacMillan Publishers. 1981. ISBN 0-02-555210-4.
Lefėvre, Eric. Brandenburg Division, Commandos of the Reich. Paris: Histoire & Collections. 2000 . ISBN 2-908-182-734.
Louis, Wm. Roger. Great Britain and Germany's Lost Colonies 1914-1919. Oxford: Clarendon Press. 1967.
Miller, Charles. Battle for the Bundu: The First World War in German East Africa. London: Macdonald & Jane's, 1974; and New York: MacMillan Publishing Co., Inc. 1974. ISBN 0-02-584930-1.
Mosley, Leonard. Duel for Kilimanjaro. New York: Ballantine Books, 1963.
Paice, Edward. Tip and Run. The untold tragedy of the Great War in Africa. London: Weidenfeld & Nicolson, 2007. ISBN 0-297-84709-0.
Schulte-Varendorff, Uwe. Kolonialheld für Kaiser und Führer. General Lettow-Vorbeck - Eine Biographie . Berlin: Ch. Links Verlag, 2006. ISBN 3-861-53412-6.
Sibley, J.R. Tanganyikan Guerrilla. New York: Ballantine Books, 1973. ISBN 0345098013.
Stephenson, William. Der Löwe von Afrika. Der legendäre General Paul von Lettow-Vorbeck und sein Kampf um Ostafrika . Munich: Goldmann, 1984. ISBN 3-442-06719-7.
Strachan, Hew. The First World War 1914-1918. New York & Oxford: Oxford University Press. 2001. ISBN 0199261911.
Stratis, John C. A Case Study in Leadership. Colonel Paul Emil von Lettow-Vorbeck. Springfield, VA.: NTIS, 2002. Microform-Edition.
Willmott, H.P. World War One. London: Dorling Kindersley. 2003. ISBN 0789496275
הערות שוליים

↑  יגאל שפי, סיכת מם-מם, המחשבה הצבאית בקורסים לקצינים ב"הגנה", תל אביב: משרד הביטחון, 1991. עמ' 32.
↑  על פי יומנו של ריצ'רד מיינרצהגן, הוא היה זה שהציע להיטלר למנותו כשגריר בלונדון, או שהיה לפחות אחד המציעים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277596305171  PLWABN: 9810705136005606  BIBSYS: 90252600  BnF: cb12441038w (data)  CiNii: DA05939558  GND: 118779737  ISNI: 0000 0000 8121 8060  LCCN: n81084367  NKC: xx0020919  NLG: 143875  NTA: 069761019  SELIBR: 70992  SUDOC: 033553696  Trove: 1156643  VcBA: 495/206841  VIAF: 42633912   WorldCat (עם VIAF): 42633912 
כניעתו של לטו-פורבק באברקורן (Abercorn), על פי אמן אפריקני מקומי
ספרטק לנינגרד (כדורגל)

ערך זה עוסק במועדון הכדורגל ספרטק לנינגרד. אם התכוונתם למועדונים אחרים, ראו .
מועדון הכדורגל ספרטק לנינגרד (ברוסית: Футбольный Клуб Спартак Ленинград) היה מועדון כדורגל מקצועני סובייטי מהעיר לנינגרד שהתקיים בשנים 1931–1967 והשתתף בליגה הסובייטית השנייה.
המועדון העפיל לליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1938 שבסיומה נשר חזרה לליגת המשנה הסובייטית לאחר שסיים במקום 20 האחרון והעפיל גם בעונת 1941 אך בשל פרוץ מלחמת המולדת הגדולה אותה עונה, הליגה לא שוחקה במלואה ועם חידוש האליפות בעונת 1945 המועדון החל להתמודד בליגת המשנה הסובייטית.
ב-1967 המועדון פורק בשל קשיים פיננסיים והוקם מחדש אך פורק סופית ב-1969.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה כחלק מאגודת ספרטק בשנת 1931 בשם פרומקואופרציה (Промкооперация).
בשנת 1935 הפכה ל"ספרטק". בשנת 1965 הקבוצה שינתה את שמה לאבטומוביליסט והיה שמה עד לפירוקה, שנתיים לאחר מכן.
בשנת 1967 הקבוצה הוקמה מחדש בשם "בולשביק" (שבאמצע עונת הבכורה הפכה ל"נייבה") שפורקה באופן סופי בשנת 1969.
הישגים לפי עונה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרטק
| עונה | ליגה | מיקום | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס שערים | ניקוד | גביע | הערות |
| 1936 (אביב) | ליגה ב' | 6 | 6 | 1 | 2 | 3 | 8-17 | 10 | — |  |
| 1936 (סתיו) | ליגה ב' | 7 | 7 | 1 | 2 | 4 | 8-13 | 11 | שמינית גמר |  |
| 1937 | ליגה ב' | 1 | 12 | 6 | 2 | 4 | 19-13 | 26 | 16 אחרונות | העפילה לליגת העל |
| 1938 | ליגת העל | 20 | 25 | 6 | 8 | 11 | 30-39 | 20 | 16 האחרונות | נשרה לליגה ב' |
| 1939 | ליגה ב' | 6 | 22 | 11 | 5 | 6 | 46-27 | 27 | 32 האחרונות |  |
| 1940 | ליגה ב' | 2 | 26 | 13 | 8 | 5 | 46-29 | 34 | — | חזרה לליגת העל |
| 1941 | ליגת העל | 12 | 9 | 1 | 4 | 4 | 8-16 | 6 | — | העונה לא הושלמה |
בשנים 1942—1944 העונה לא הושלמה עקב פרוץ מלחמת המולדת הגדולה
| 1945 | הליגה השנייה | 17 | 17 | 4 | 2 | 11 | 23-40 | 10 | 16 האחרונות |  |
| 1946 | הליגה השנייה, תת-בית מזרחי | 4 | 24 | 13 | 1 | 10 | 44-40 | 27 | — |  |
| 1947 | הליגה השנייה, אזור מרכז | 10 | 28 | 9 | 7 | 12 | 35-38 | 25 |  |  |
| 1948 | הליגה השנייה, אזור מרכז | 14 | 28 | 5 | 8 | 15 | 24-45 | 18 | — |  |
| 1949 | הליגה השנייה, אזור 4 | 7 | 26 | 8 | 9 | 9 | 31-26 | 25 | — |  הקבוצה פורקה |

| 1959 | ליגה ב', אזור 1 | 9 | 28 | 11 | 5 | 12 | 43-48 | 27 | — | ספרטק הוקמה מחדש |
| 1960 | ליגה ב', אזור 1 | 2 | 30 | 16 | 8 | 6 | 74-43 | 40 |  |  |
| 1961 | ליגה ב', אזור 1 | 7 | 24 | 11 | 6 | 7 | 51-39 | 28 | שמינית גמר |  |
| 1962 | ליגה ב', אזור 1 | 2 | 32 | 21 | 5 | 6 | 56-20 | 47 |  |  |
| 1963 | ליגה ב', אזור 1 | 3 | 30 | 15 | 7 | 8 | 44-33 | 37 |  |  |
| 1964 | ליגה ב', אזור 1 | 11 | 32 | 11 | 6 | 15 | 30-40 | 28 |  |  |
| 1965 | ליגה ב', אזור 1 | 1 | 34 | 16 | 13 | 5 | 51-15 | 45 |  |  |
| 1965 | ליגה ב', חצי הגמר השלישי | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 7-10 | 3 | — |  |
| 1966 | ליגה ב', אזור 2 | 4 | 34 | 18 | 8 | 8 | 43-21 | 44 |  |  הקבוצה פורקה |
| נייבה | נייבה | נייבה | נייבה | נייבה | נייבה |  |  |  |  |  |
| עונה | ליגה | מיקום | ניקוד | גביע | הערות |  |  |  |  |  |
| 1967 | ליגה ב' | 17 | — | — | — |  |  |  |  |  |
| 1968 | ליגה ב' | 20 | — | — | — |  |  |  |  |  |
| 1969 | ליגה ב' | 17 | — | — | הקבוצה פורקה סופית |  |  |  |  |  |
סגל > מאמנים (רשימה חלקית)

יולי 1938: פאבל באטירב
1939: מיכאיל אוקון
1940 - 1941: פ. באטירב
1945, 1946 - 1948: מיכאיל בוטוסוב
1959, 1961 - 1963: ולנטין פיודורוב
סגל > שחקנים ידועים בעבר ובהווה

סרגיי אוורין
גאז'י גאז'ייב
ניקולאי יארצב
הישגים

הגביע הסובייטי בכדורגל: שמינית גמר 1936, 1961
ראו גם

ספרטק מוסקבה (כדורגל)
הערות שוליים

↑  Ленинградские команды в высшей лиге
פוחביצ'י (מחוז משנה)

מחוז משנה פוחביצ'י (בבלארוסית: Пухавіцкі раён) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מקום הכי חשוב: היא העיר מרינה הורקה.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה פוחביצ'י 69,427 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 84.66% בלארוסים, 11.05% רוסים, 2.56 אוקראינים ו-1.73% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (60.2%) ורוסית (36.4%).
עומר טל

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1992 (בן 31) כפר ורדים, ישראל
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91
 מספר:  9
 קבוצות כשחקן
 2013–2015   2015   2015–2016   2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2022   2022   2022–:  הפועל גליל עליון   אנרג'יה רובינאר   דינמו בוקרשט   הפועל מגדל העמק   הפועל עפולה   הפועל רמת-גן גבעתיים   מכבי קריית מוצקין   הפועל חיפה   הפועל גליל עליון   הפועל חולון   עירוני נהריה
 הישגים כשחקן
 אליפות ליגת העל (2022)  אליפות הליגה הלאומית (2021) חמישיית העונה בליגה הלאומית (2021)
 
עומר טל (נולד ב-15 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בעירוני נהריה.
קריירה

טל החל את דרכו במחלקת הנוער של עצמה כפר ורדים, המקום בו גדל. בהמשך הוא עבר לנוער של הפועל גליל עליון. בשנת 2013 החל טל לשחק בבוגרים של הקבוצה. בעונתו הראשונה, שותף טל ב-24 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 4.6 נקודות, 1.4 אסיסטים ו-1.4 ריבאונדים ב-14.5 דקות. בעונתו השנייה, שיפר טל את מעמדו בקבוצה, וב-14 משחקים העמיד ממוצעים של 6.8 נקודות, 2.9 אסיסטים ו-2.2 ריבאונדים ב-20.9 דקות, לפני שעזב את הקבוצה באמצע העונה.
בינואר 2015, חתם טל באנרג'יה רובינאר מהליגה הרומנית ומהיורוצ'אלנג'. טל שיחק בליגה כמקומי בעקבות דרכונו הרומני. ביורוצ'אלנג', שותף טל ב-4 משחקים בהם שיחק רק 1.3 דקות בממוצע למשחק ולא הרבה להרשים. בליגה הרומנית, שותף טל ב-3 משחקים בהם העמיד 0.7 נקודות, 2.0 אסיסטים ו-1.7 ריבאונדים ב-9.0 דקות. בפלייאוף הוא שיחק במשחק אחד בו קיבל 3 דקות בלבד.
לקראת עונת 2015/2016, חתם טל בדינמו בוקרשט. בבוקרשט שותף טל ב-4 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 1.5 נקודות ו-1.5 ריבאונדים ב-9.8 דקות, לפני שעזב את הקבוצה.
בינואר 2016, חזר טל לישראל וחתם עד תום העונה בהפועל מגדל העמק. בקבוצה שיחק טל ב-16 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 10.4 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.8 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות ב-30.8 דקות.
ב-8 ביולי 2016, חתם טל בהפועל עפולה. בעפולה העמיד טל ממוצעים של 11.6 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק.
ב-5 ביוני 2017, חתם טל בהפועל רמת-גן גבעתיים. ברמת גן שותף טל ב-34 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 8.9 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים ב-24.2 דקות.
ב-19 ביולי 2018, חתם טל במכבי קריית מוצקין. במוצקין שותף טל ב-32 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 10.9 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים ב-25.8 דקות.
ב-26 ביוני 2019, חתם טל בהפועל חיפה. בחיפה שותף טל ב-21 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 3.8 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים ב-27.5 דקות. בעקבות מיקומה של חיפה במקום השני בעת עצירת העונה עקב מגפת הקורונה, עלתה הקבוצה יחד עם טל לליגת העל.
ב-2 באוגוסט 2020, חתם טל בהפועל גליל עליון וחזר לקדנציה שנייה בקבוצה. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-3 וניצחה בסדרות רבע, חצי וגמר אליפות הליגה ועלתה לליגת העל. טל העמיד ממוצע של 12.7 נק', 5.3 אס' ו-2.9 ריב' ב-27.9 דק' למשחק. את עונת 2021/2022 בליגת העל פתח טל בגליל עליון וב-16 משחקים עלה מן הספסל והעמיד ממוצעים של 4.3 נק' ו-1.8 אס' ב-14.1 דק' למשחק, בפברואר 2022 חתם בהפועל חולון.
יחד עם הפועל חולון זכה באליפות המדינה לשנת 2021/2022.
ב-5 ביולי 2022 חתם טל לשתי עונות בעירוני נהריה מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  עפולה מתחמשת: עומר טל ואוראל לב חתמו, באתר סלאומית, ‏8 ביולי 2016
↑  כפיר חודרה, עומר טל חתם בהפועל ר"ג/גבעתיים לעונה הבאה, באתר ONE, ‏5 ביוני 2017
↑  כפיר חודרה, ‏מרכוס ברהאם חתם בכפ"ס, עומר טל בקריית מוצקין, באתר ONE‏, 19 ביולי 2018
↑  כפיר חודרה, ‏הסגל מקבל צורה: עומר טל חתם בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 26 ביוני 2019
↑  עומר טל חוזר לכפר בלום, באתר סלאומית, ‏2 באוגוסט 2020
↑  עמרי מנהיים, ‏רשמי: עומר טל מצטרף להפועל חולון, באתר ערוץ הספורט, 23 בפברואר 2022
↑  עומר טל חתם בעירוני נהריה בחוזה לשתי עונות, באתר ONE‏, 5 ביולי 2022
כריש ראש-שור מצויץ

| כריש ראש-שור מצויץ |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דמויי כריש
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: הטרודונטאים
משפחה:: הטרודונטיים
סוג:: כריש ראש שור
מין:: כריש ראש-שור מצויץ
שם מדעי
 Heterodontus galeatus ‏גינטר, 1870
תחום תפוצה

כריש ראש-שור מצויץ (שם מדעי: Heterodontus galeatus) הוא מין של דג סחוס מסדרת ההטרודונטאים החי במימי מזרח אוסטרליה.
אורכו של הכריש 1.2–1.5 מ' והוא בעל צבע כתום-חום עם גבות מוגבהות מעל העיניים שצבעם כהה והן עוזרות להבדיל איתו ממיני כרישים אחרים. הוא בעל ראש גדול וסנפירים דמויי-גפיים העוזרים לו להלך על קרקעית הים. יש לו 2 סנפירים גביים ו-3 זוגות סנפירי-גפיים והזנב צר וקטן. פיו של הכריש מורכב משיניים בולטות העוזרות לו לגרד החוצה יצורים קטנים מהסלעים וה בולטות החוצה מפיו. במראו דומה כרי זה לכריש מפרץ ג'קסון החי באותו אזור. למעשה כריש הוא אחד מטורפי הביצים העיקריים של כריש מפרץ ג'קסון.
הכריש חי סביב שוניות אלמוגים, כרי אצות ועשבי ים סביב חופי אוסטרליה ונצפה עד לצפון טסמניה. הכריש פעיל בלילות אז הוא צד חסרי חוליות, לרבות קיפודי ים שונים ודגים קטנים. הוא מרסק את הטרף עם מלתעותיו הכבדות המוזרות.
הערות שוליים

↑  כריש ראש-שור מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
כריש ראש-שור מצויץ אוכל ביצים של כריש מפרץ ג'קסון.
כריש ענק

| כריש ענק |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: דמויי עמלץ
משפחה:: כרישים ענקיים
סוג:: Cetorhinus
מין:: כריש ענק
שם מדעי
 Cetorhinus maximus ‏גונרוס, 1765
תחום תפוצה
 תפוצת הכריש הענק - בכחול.
כריש ענק (שם מדעי: Cetorhinus maximus), המוכר גם בשם כריש עצם, הוא מין יחיד במשפחה כרישים ענקיים (Cetorhinidae). הוא הדג השני בגודלו בעולם אחרי הכריש הלווייתני, אחד משלושה מיני כרישי שמזונם הוא פלנקטון והוא מצוי בכל האוקיינוסים ברחבי העולם ונמצא בסכנת הכחדה.
הפרט הגדול ביותר שנצפה בוודאות היה באורך של 12.27 מטרים ושקל קרוב לשישה עשר טון. מזונו מורכב מפלנקטון אותם הוא מסנן ללא הרף, תוך כדי תנועה איטית במהירות של כשני קשרים. מאחר שהוא ניזון מפלנקטון, הוא אינו מסוכן לבני האדם ולרוב מתרחק מקרבתם ומסירות.
הערות שוליים

↑  כריש ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284788705171  BnF: cb137377241 (data)  GND: 4602960-6  LCCN: sh85012129 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריש ענק מת שנסחף לחוף סקוטלנד
עלי זערור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 אלעיזריה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1972 (בגיל 72 בערך) 
 
עלי זערור (בערבית:علي زعرور; 1900–1972) היה צלם פלסטיני.
ביוגרפיה

עלי זערור נולד באלעיזריה בשנת 1900 למשפחת פלאחים. את עיקר הכשרתו המקצועית קיבל מידי צלם נוצרי בשם חנניא, שפעל בחנות בקרבת שער יפו בירושלים. לאחר מותו של חנינא הפעיל זערור את חנותו, עד לשנת 1948. בשנת 1940 החל לעבוד גם כצלם במסגרת הצבא הבריטי. לאחר תום המנדט הבריטי תיעד את מאורעות מלחמת העצמאות בירושלים מטעם צבא ירדן. לאחר המלחמה החל לעבוד כצלם של סוכנות הצילום "Associated Press", שימש צלם רשמי של בית המלוכה הירדני (1956-1950).
בעת מלחמת ששת הימים ברח זערור עם משפחתו לירדן. עם שובו גילה כי ביתו נפרץ ומרבית ההדפסות של ארכיונו אבד. אוסף זה התגלגל לארכיון צה"ל והוחזר לבנו בשנת 2008. ארכיונו, הכולל את התשלילים שנשמרו ברשותו ואת התצלומים שהוחזרו לבנו, נמצא כיום בידי יורשיו.
הערות שוליים

↑  ראו: דליה קרפל, נגטיב פוזיטיב, באתר הארץ, 9 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280214 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עומר טישלר

| --- | --- |

עומר טישלר, יוני 2021
 לידה:  1975 (בן 49 בערך) כרמיאל, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 140   מפקד טייסת 119  מפקד מחלקת השתתפות בלהק השתתפות ומסוקים   מפקד בית הספר לטיסה   מפקד בסיס נבטים   ראש להק מבצעי אוויר   ראש להק המטה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
תא"ל טישלר (מימין) ביחד עם מפקד חיל האוויר אלוף עמיקם נורקין בטקס ההקמה מחדש של טייסת 116 כטייסת מטוסי F-35 אדיר בבסיס נבטים, ינואר 2020.
עומר טישלר (נולד ב-1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המכהן כראש מטה חיל האוויר הישראלי. בעבר כיהן כראש להק מבצעי אוויר.
ביוגרפיה

טישלר נולד בכרמיאל, בן לאב עורך דין ואם מדריכה לפלדנקרייז. התגייס לצה"ל בשנת 1993, וסיים קורס טיס בשנת 1995 במגמת קרב. הוכשר כטייס F-16 ולאחר מכן עבר הסבה למטוסי F-15I. הוא פיקד על קורס האימון המתקדם של טייסי הקרב. בשנת 2002 יצא ללימודים אקדמיים וסיים תואר ראשון בהנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב. לאחר הלימודים פרש מצה"ל ועסק בתחום ההיי-טק.
במלחמת לבנון השנייה שירת כטייס מילואים בטייסת F-15I. לאחר המלחמה חזר לשירות הקבע ומונה לסגן מפקד טייסת 105. ב-2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד טייסת 140. בשנת 2013 מונה למפקד טייסת 119. ב-2015 מונה לראש ענף במטה המבצעי של חיל האוויר. ב-2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד מחלקת השתתפות בלהק השתתפות ומסוקים. ב-30 ביולי 2017 מונה למפקד בית הספר לטיסה, ושימש בתפקיד עד 13 באוגוסט 2018. ב-30 ביולי 2019 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד בסיס נבטים. בספטמבר 2021 מונה לראש להק מבצעי אוויר, תפקיד אותו מילא עד ל-9 באוגוסט 2023. ב-26 בספטמבר 2023 החל לשרת כראש להק המטה.
טישלר נשוי ואב לשלושה. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי (מב"ל) ובעל תואר ראשון בהנדסה ביו-רפואית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  אילי פארי, ‏מפקד חדש לבית-הספר לטיסה, באתר חיל האוויר הישראלי, 31 ביולי 2017
↑  דור פלקוביץ, ‏מפקד בסיס נבטים: תת-אלוף עומר טישלר, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 ביולי 2019
↑  דובר צה"ל, ראש להק מבצעי אוויר נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, ‏9 באוגוסט 2023
↑  עמית מרצ'לי, ‏ראש מטה חיל-האוויר הנכנס - תא״ל עומר טישלר, באתר חיל האוויר הישראלי, 26 בספטמבר 2023
כריש רחב-סנפיר בורנאי

| כריש רחב-סנפיר בורנאי |
| --- | --- |
 כריש רחב-סנפיר בורנאי
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: למיופסיס
מין:: כריש רחב-סנפיר בורנאי
שם מדעי
 Lamiopsis tephrodes ‏פאולר, 1905

כריש רחב-סנפיר בורנאי (שם מדעי: Lamiopsis tephrodes) הוא מין של כריש טרופי ממשפחת הכרישיים, השייך לסוג למיופסיס. הוא תואר ב-1905 בידי החוקר האמריקאי הנרי ויד פאולר (אנ'), אך נחשב לתת-מין של קרובו לסוג כריש רחב-סנפיר. ב-2010 הכריש סווג שוב כמין עצמאי.
מין כריש זה חי רק באוקיינוס ההודי שלחופי מלזיה, תאילנד ואינדונזיה, בעיקר באי בורנאו שממנו קיבל את שמו. תפוצתו אינה שכיחה, ורק מספר פרטים נצפו בטבע, כשלעיתים מתבלבלים בינו לבין הכריש רחב-הסנפיר.
כריש זה מגיע עד לאורך 145 סנטימטרים והוא בעל עור אפור בהיר ובטן לבנה. החוטם רחב וחורי הזימים מצויים סמוך לאחורי העיניים. סנפירי החזה גדולים ושטוחים והזנב קצר יחסית. הכריש מצוי על הקרקעית של החופים ומחפש סרטנים, דיונונים ודגי גרם שונים למאכל.
הערות שוליים

↑  כריש רחב-סנפיר בורנאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
עלי ח'סיף

עלי ח'סיף חומד ח'סיף חוסאני (בערבית: علي خصيف حمد خصيف الحوسني, תעתיק מדויק: עלי ח'ציף חומד ח'ציף חוסאני; נולד ב-9 ביוני 1987) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת השוער.