stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חגי רזניק

חגי רזניק (נולד ב-26 באוגוסט 1977) הוא איש ציבור, חינוך, סופר ישראלי, יו"ר הקרן לחיילים משוחררים במשרד הביטחון וראש מכון ריפמן. ב-2024 זכה באות יקיר העדה הבדואית מטעם העמותה לחיילים וקצינים בדואים משוחררים.
רזניק כיהן כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון וכמנכ"ל המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, במסגרתו היה אמון על הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול ועל המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת.
ביוגרפיה

חגי רזניק יצא בגיל צעיר מבית הוריו בצו בית משפט. לאחר גלגולים שונים השתלב כילד חוץ בקיבוץ רביבים.
עסק בחינוך וניהול, כיהן כמזכיר קיבוץ רביבים, מנהל הפנימייה בתאגיד מדרשת שדה בוקר וכמנכ"ל המועצה האזורית רמת הנגב. בשנת 2015 החל לשמש כיועץ בכיר לשר הבינוי והשיכון יואב גלנט ובשנת 2017 מונה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.
בוגר תואר ראשון בהצטיינות ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חמישה ספרים פרי עטו ראו אור - שני רומנים העוסקים בחוויות ההתבגרות וההתמודדות של נוער בסיכון, שני ספרי ילדים שעוסקים בפערי המעמדות בחברה ובפגיעה בילדים וספר שירה אחד. הכנסות המחבר מספרי הילדים ניתנות כתרומה לקהילה. רזניק נוהג להרצות בנושאים אלו ובנושאי ניהול ומנהיגות.
בבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום הרביעי ברשימת גשר. ביוני 2019 מונה למנכ"ל כפר הנוער מנוף. עקב הקדמת הבחירות לכנסת ה-22, חזר למערכת הפוליטית ושובץ במקום השביעי ברשימת "העבודה-גשר" ולא נבחר לכנסת. כיהן כמנכ"ל מפלגת גשר. כיהן כמנכ"ל המשרד לחיזוק וקידום קהילתי מיוני 2020 עד ליוני 2021.
רזניק עמד בראש ועדת הדיור של רפורמת ״נפש אחת״ לנכי צה״ל והגיש את המלצותיו למשרד הביטחון בינואר 2022. באוגוסט 2023 מונה ליו"ר הקרן לחיילים משוחררים.
חגי רזניק אב לשני בנים, חבר קיבוץ רביבים.
ספריו

שיחות על ימים ארוכים, הוצאת גוונים, 2004
סיפורו של נער בסיכון והתמודדותו עם האתגרים שהחיים מזמנים לו, זאת תוך מאבק מתמיד על שייכות וקבלה.
רודריגז, הוצאת פרדס, 2014
חבר קיבוץ צעיר, שיוצא למסע חיפושים בעקבות רודריגז, אדם מלא מסתורין שהיה לו בנערותו כאב רוחני.
הספגטי של סמי, הוצאת צמרת, 2018.
סיפורם של שני ילדים מרקע חברתי-כלכלי שונה שמתחברים בילדותם. הם נפרדים בשל הנסיבות וחווים מפגש מקרי נוסף בבגרותם.
החברה החדשה, הוצאת צמרת, 2020.
סיפורה של משפחה ששינוי טכנולוגי בחייהם מביא אותם להתמודד בכל הקשור לסכנות כלפי ילדים ברשת.
שבר, הוצאה עצמית, 2021.
הערות שוליים

1 2  שר הביטחון מינה את חגי רזניק ליו"ר הקרן לחיילים משוחררים, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2023
↑  מכון ריפמן, באתר גיידסטאר
↑  עמית דובקין, חולם לבנות נגב חדש, הבלוק, 3 בפברואר 2022
↑  חגי רזניק יו"ר הקרן לחיילים משוחררים קיבל אות יקיר העדה הבדואית, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2024
1 2  ריאיון עם חגי רזניק, בתוכנית "אמא עצבנית" עם ענבר דותן, רדיו חיפה, 15 ביוני 2021 (דקה 26:35 עד 30:43)
↑  נמרוד בוסו, מנכ"ל משרד השיכון חגי רזניק מצטרף למפלגתה של אורלי לוי, באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2018
↑  כרמלה קופר, רזניק ממשיך לבנות: חוזר לעולם החינוך, כמנכ"ל כפר הנוער מנוף, באתר "מגדילים", 6 ביוני 2019
↑  יניר קוזין, ‏מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון לשעבר חגי רזניק ישובץ במקום ה-7 ברשימת העבודה, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2019
↑  ליאת רגב, ריאיון עם חגי רזניק, בתוכנית קלמן וסג"ל, כאן 11, 15 באוקטובר 2019 (החל מדקה 39:52)
↑  חזקי ברוך, אושר מינוי חגי רזניק למנכ"ל המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, באתר ערוץ 7, 14 ביוני 2020
↑  כרמלה קופר המלצות ועדת רזניק: הכפלת הסיוע, המענקים והלוואות לדיור לנכי צה"ל, מגדילים, 2 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297891105171  GND: 1111067236  ISNI: 0000 0000 7910 2050  LCCN: no2005052602  VIAF: 48961185   WorldCat (עם VIAF): 48961185
זאב זיוון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1946 (בן 78) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  זאב זימן 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
זאב זיוון (נולד ב-15 בפברואר 1946) הוא חוקר, מורה ומרצה מן החוץ לגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
ביוגרפיה

זאב זיוון נולד בתל אביב לרחל ויצחק זימן, שבצעירותם עלו לארץ ישראל בשנות השלושים מליטא ופולין. זיוון למד בבתי הספר בלפור ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. היה חניך, ומדריך בשבט הצופים: 'גוש הצופים הקשישים'. חבר גרעין הנח"ל 'עמית' ומרכז שבט 'צבר' בשנת חופשה ללא תשלום. כחבר גרעין הצטרף לקיבוץ שדה בוקר בשנת - 1965. הדריך את גרעיני הנח"ל לקיבוץ שדה בוקר בחיפה (1967) ובשרון (1974-5).
זיוון נשוי לתלמה ואב לשלושה. מתגורר ביישוב מיתר.
זיוון הקדיש הרבה מכוחו לנגב ולחקר הנגב. בתום שירותו הצבאי בשנת 1965, הצטרף לקיבוץ שדה בוקר והיה חבר בו עד שנת 1987. באותן שנים עסק בפעילות חינוכית ענפה. בין השנים 1975 עד 1978 שימש כשליח אזורי בתנועת הנוער יהודה הצעיר בארצות הברית. שימש כמרכז ארצי של צופי ישראל במהלך השנים 1984 - 1986.
לאחר, שעזב את הקיבוץ חבר לאריה (לובה) אליאב ב-1987 להקמת הקהילייה החינוכית התיישבותית ניצנה, שם שימש כמנהל הכפר הראשון עד 1996. הקהילייה קלטה באותן שנים את חניכי עליית הנוער ופתחה את שעריה בפני תלמידי בתי הספר מהערים הגדולות. כמו כן שימש מנהל התיכון לחינוך סביבתי בשדה בוקר משנת 2001 עד 2003.
לבד מעבודתו האקדמית זאב זיוון הוא גם מדריך טיולים, בין השאר ב"יד בן צבי", "מכון אבשלום". בעבר הרצה בקורסים למורי דרך, שומר עד היום על זיקה קרובה לשדה בוקר.
השכלה

1971 תואר ראשון בחינוך וגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
1990 תואר שני בגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עבודת המאסטר בהנחיית פרופ' אבינועם מאיר בנושא יחסי יהודים-בדואים.
1996-1998 למד במכון מנדל למנהיגות בירושלים.
1998 תואר שלישי בגאוגרפיה היסטורית באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט נכתבה בהנחיית פרופ' יהושע בן-אריה ופרופ' זאב צחור, בנושא "העשור הראשון לישראל בנגב הדרומי".
מספריו

זאב זיוון, מרמת הנגב עד אילת - עשור שני למדינת ישראל בנגב הדרומי, 1957 - 1967, באר שבע 2021.
זאב זיוון, נגבולוג, סיפורים מן הדרך, באר שבע 2018.
זאב זיוון, ממעברת ירוחם ועד גבעת רחל: ההתיישבות ברמת הנגב, 1951-1956, הוצאת המכון לחקר תולדות קרן קיימת לישראל, הקרקע ויישוב הארץ 1997.
זאב זיוון, המעשה והמדיניות הישראליים בנגב הדרומי, 1949-1957, האוניברסיטה העברית בירושלים 1998
זאב זיוון, מניצנה עד אילת, סיפורו של הנגב הדרומי, הוצאת מכון בן-גוריון 2012
זאב זיוון, ניצנה של לובה אליאב, הוצאת אריאל 2015
עדי וולפסון, זאב זיוון, מטמון - שירים ומסלולי טיול בבאר-שבע, צילומים: גואל דרורי, 2016 (תורגם והודפס באנגלית)
זאב זיוון, יחסי יהודים ובדווים בשנות הארבעים והחמישים בנגב, הוצאת מרכז הנגב לפיתוח 2017.
זאב זיוון, היה נכון ב', תנועת הצופים מחלוציות לקהילתיות 1970-2005, הוצאה עצמית 2023.
מאמרים

זאב זיוון, התיישבות בנגב - במלאת 70 שנה לי"א הנקודות (מצגת) מכון דש"א - דמותה של ארץ, 2016
זאב זיוון, בין יבנה לאוקספורד: ראשיתה של מדרשת בן–גוריון במדע ורוח בנגב, באוני. בן–גוריון בנגב ותולדותיה בראי המחקר, בעריכת יהודה גרדוס ויצחק (יאני) נבו, עמ' 177, 2014
זאב זיוון / בעקבות העותמאנים בנגב, ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה המערכה בנגב ובסיני - אריאל 167 :111-11
מצפה בית אשל [מדריך למטייל] / זאב זיוון אריאל 162: 14-15
זאב זיוון / משבר הירדן – עדות אישית, הגליל העליון המזרחי ורמת כורזים - אריאל 154
זאב זיוון / מסעות ותגליות בנגב, עם הפנים אל הנגב ב' - אריאל 153-152 :87-92, 2002
אילת / זאב זיוון אריאל 152-153 :145-146, 2002
סניף של "בית ברל" בעבדת / זאב זיוון אריאל, 152-153 :17-18, 2002
דימונה / זאב זיוון אריאל, 152-153 :142-1, 2002
הנצחה וזיכרון בנגב ובדרום / זאב זיוון אריאל, 152-153 :67-78, 2002
ראשיתן של ערי הפיתוח מדרום לבאר שבע / זאב זיוון אריאל, 152-153 :136-146, 2002
ירוחם / זאב זיוון אריאל, 152-153 :138-140, 2002
מצפה רמון / זאב זיוון אריאל, 152-153 :140-142, 2002
הנגב בחזונו של בן-גוריון / זאב זיוון אריאל, 152-153 :11-18, 2002
לתולדות ההתיישבות החקלאית בנגב / זאב זיוון אריאל, 150-151 :100-120, 2001
לעצור ולאגור מים [בנגב]/ זאב זיוון אריאל, 150-151 :110, 2001
עברות שמות מקומות בנגב / זאב זיוון אריאל, 150-151 :21-26, 2001
יחסי היישוב היהודי והבדווים, חזית המגע והשפעתה ד"ר זאב זיוון 1992, מאגר סנונית
הבדווים באזור ניצנה ד"ר זאב זיוון(הקישור אינו פעיל) מדרשת שדה בוקר
מימי חומה ומגדל ועד לחוות הבודדים, זאב זיון בתוך: אל הנגב חמישים שנות הישגים בב"ש והנגב, צבי אלוש, 1998
זיון, זאב. פרשיה שהפכה לסמל; שאול המלך כאלעזר בן-יאיר; סיכום. בתוך: מצדה כערך חינוכי (עריכה: פנינה הילמן ואמנון מגן), יד טבנקין 1986.
ממעברת ירוחם ועד גבעת רחל. ההתיישבות ברמת נגב 1956-1951. 1997.
המדריכים הראשונים בתל ירוחם. 1998.
מיתר -פרבר בן רבע מאה. הספר והמדבר בארץ ישראל ג'. 2008.
יישובי ספר בצפון רצועת עזה בין מלחמת העצמאות למבצע סיני. ששון, א. שדרות-נופ-אדם במרחב. 2010
משוחררי הגדודים העבריים מיישבים את תל ערד ב-1922. הספר והמדבר בארץ ישראל ד-ה. 2010.
ראיונות

המוכתר שלא הוכתר – דר' זאב זיוון בשיחה על ספרו החדש "יחסי יהודים ובדווים בשנות הארבעים והחמישים בנגב", ראיינה: ענת רסקין, 31 מזרח - פורטל תיירות וקהילה ערד והנגב המזרחי, 2017
מניף דגלים דהים - ריאיון עם דר' זאב זיוון על ספרו 'מניצנה עד אילת',ראיינה: ענת רסקין, 31 מזרח - פורטל תיירות וקהילה ערד והנגב המזרחי, 2012
דעת מדבר, דודו רשתי ורותי גובוזנסקי, 2021
יום צילומים משותף, עמירם אורן
ביקורות

כשדימונה קמה, לעגו לבן-גוריון וקראו לה דמיונה" על הספר: מרמת הנגב עד אילת - עשור שני למדינת ישראל בנגב הדרומי, 1957 - 1967 ", דויד פרץ ישראל היום 2021
חנינא פורת, ספר חדש לזאב זיוון - נגבולוג, סיפורים מן הדרך, באתר News1 מחלקה ראשונה, 23 בספטמבר 2018
חנינא פורת, ספר חדש של ז זיוון: תולדות העימות היהודי-בדואי בנגב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 באפריל 2017
אנחנו והבדואים: חברים אז, חברים היום?, יזהר בן נחום, הקיבוץ 2017
המלצת האתר: ספר חדש יחסי יהודים ובדווים בנגב. ענת רסקין באתר 31 מזרח, 17.5.2017
הנגב של בן-גוריון אלישע אפרת, קתדרה 155 ,ניסן,  תשע"ה, עמ' 214- 210
יובל אלבשן, ניצנה של לובה אליאב: ספר הפעלה לחלוץ של 2015, באתר הארץ, 27 במאי 2015
חנינא פורת, היה נכון ב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בנובמבר 2023
על הספר מרמת הנגב עד אילת, קרקובר שאול, יד בן צבי, קתדרה 184, עמ' 142-146
פרסים ומלגות

יום העיון הבדווי בבית ספר שדה שדה בוקר ע"ש יצחקי נצר 1991.
קק"ל - על עבודת המ.א. 1993
עמית הרצל - האוניברסיטה העברית. 1995-1993
ויונטי, קק"ל על הצעת עבודת הדוקטורט. 1995.
מלגת עמותת יגורים - ע"ש ברל רפטור. 1995
מלגות יד טבנקין - ע"ש יגאל השומר ויואב ברום
מלגת קרן המייסדים
מלגת קרן יצחק רבין להצעת עבודת פוסט דוקטורט בנושא העשור השני למדינת ישראל בנגב הדרומי 1999
מלגות ממשלת קנדה בחבלי הספר הארקטי. 1999 ,1997.
מענק מחקר - המכון למורשת בן-גוריון 2006 (לא מומש)
מענק מחקר - מכון גלילי למחקר הקיבוץ המאוחד והביטחון בשנות המנדט הבריטי, 2011
סיורים

סיורי תש"פ
בעקבות אנצו סירני ברחובות רבתי.
בעקבות מבצעי צה"ל בנגב - האתרים הבלתי מוכרים במלחמת העצמאות בנגב.
מושבות הדרום: ממזכרת בתיה ועד נילי.
עוטף עזה ויישוביו.
פתחת ניצנה - מלחמה, התיישבות וחינוך.
היאחזות שנות החמישים בציר ניצנה.
יישובים שננטשו: מכרמון ועד נווה יאיר.
מאה שנות צופיות - לכבוד יובל המאה לתנועת הצופים.
סיורי שנת תשע"ח:
סיור ליישובי 1947 בנגב מגבים וסעד ועד משאבי שדה במלאת להם 70 שנה.
סיור ליישובים הכתומים - יישובי מפוני חבל קטיף מניצן ובאר גנים ועד החלוציות שבגבול סיני
סיורי שנת תשע"ז:
למזרחיות שבאחת עשרה הנקודות: קדמה, גלאון, שובל או רוחמה ונבטים.
בעקבות אנצו סרני ברחובות, גבעת ברנר, אנדרטת תל נוף, נען ונצר סרני.
פרשיות בירושלים מפוזה ועד רצח ברנדוט
נשים בדרך לירושלים מעדה סרני ועד הבתולה מלודמיר
ביטחון בדרום יהודה בימי המנדט
עמק חפר הקיבוצי שבין אבא קובנר ואנדרטת גבעת חיים, בית טרזין ומוזיאון עין שמר.
סיורי החצר הביתית: אגן תיירות שדה בוקר
פתחת ניצנה, אתריה ואנשיה.
זונדרקומנדו

ערך זה עוסק ביחידות של אסירים לטיפול בקורבנות ההשמדה בתאי הגזים. אם התכוונתם ליחידות של האס אס, ראו .
עובדי כפייה של מבצע 1005, מחנה ינובסקה, 1943
זונדרקומנדו (בגרמנית: Sonderkommando – "יחידה מיוחדת") הוא ביטוי המתייחס ליחידות פעולה שונות תחת המשטר הנאצי בתקופת מלחמת העולם השנייה. השימוש באותו מונח לקבוצות שונות בתכלית עלול לעיתים להטעות.
בין היתר כונו בשם זה:
יחידות לטיפול בקורבנות ההשמדה בתאי הגזים, שעמן נמנו אסירים יהודים שפעלו במחנות השמדה ועסקו בהוצאת הגופות מתוך תאי הגזים ושריפתן במשרפות (זו המשמעות הידועה ביותר של מושג זה). לאחר חודשי פעילות אחדים הוצאו להורג גם אנשי הזונדרקומנדו, וגופותיהם פונו על ידי היחידה הבאה בתור.
בגטו לודז' פעלה יחידת זונדרקומנדו יהודית, שעסקה בטיפול בעניינים פליליים.
יחידות אס.אס מיוחדות, בהן יחידות שעסקו בטשטוש עקבות הרצח וההשמדה בשטחים הכבושים במזרח. ראו זונדרקומנדו (אס אס).
יחידות לגילוי ניסיונות מרידה בשטחים הכבושים באירופה.
זונדרקומנדו של אסירים יהודים > הזונדרקומנדו באושוויץ

אחרי שהפך האס.אס את אושוויץ למחנה השמדה, הוא הקצה אסירים ליחידות מיוחדות, הזונדרקומנדו, שנועדו לעבוד במשרפות ובתאי הגזים.
האסירים שנבחרו היו ברובם צעירים חסונים שלא הכירו את המחנה, ונבחרו לעבודה מיד ברדתם מהרכבת; בזונדרקומנדו עבדו גם אסירים שאינם יהודים, אך לעולם לא נמנו נשים עם צוות הזונדרקומנדו; בשיאה מנתה קבוצת העבודה כאלף איש.
אנשי הזונדרקומנדו הועסקו בתפקידים שונים:
להוריד את הבגדים (אם נשארו) מגופותיהם של המתים.
לגזוז את השיער מגופות המתים.
"רופאי שיניים" (שכונו "דנטיסטים") שתפקידם להוציא שיני זהב ומתכות יקרות מפיהם של המתים.
לשאת את הגופות מתא הגזים לקרמטוריום.
לטחון את העצמות שנשארו מהגופות.
ההיסטוריון הרמן לנגביין כתב כי "בפקודת אדולף אייכמן הוצאו להורג מרבית אנשי הזונדרקומנדו אחרי כל מבצע השמדה, שכן היו שותפים לסודות הנאציים. לפי עדותו של מפקד מחנה אושוויץ, רודולף פרנץ הס לפני בית הדין בוורשה, רק עובדים מיומנים, כמו מסיקים, מכונאים, ובעלי תפקידים מקרב האסירים הושארו בחיים".
האס.אס העלים עין מאנשי הזונדרקומנדו שלקחו מזון ומשקאות חריפים מחפצי הקורבנות שהושארו ב"מלתחה", לפני שהכניסו אותם לתאי הגזים. בכלל, מצבם של אנשי הזונדרקומנדו היה טוב לאין ערוך מזה של שאר האסירים באושוויץ, וכמו שהעיד ניצול מחנה אושוויץ ואיש הזונדרקומנדו יוסף זקר: "לא ידענו מחסור – הן בלבוש, והן במזון ובשינה. לא סבלנו חרפת רעב או חוסר שינה, היו לנו בגדים ונעליים במשך כל אותה תקופה. כמובן שרק אנו, "הזונדרקומנדו", נהנינו מטובת הנאה אלו, לכל שאר האסירים לא נותר אלא לחלום על זה. התנאים בבלוק שלנו היו יוצאים מן הכלל. היו לנו אמבטיות במישרפות ובבלוקים שלנו במחנה. במישרפה הייתה לנו אמבטיה בקומת המגורים. בבלוק היו לנו גם בתי־שימוש".
זונדרקומנדו של אסירים יהודים > מרד הזונדרקומנדו באושוויץ

עקב עבודתם במתחם המשרפות, ידעו אנשי הזונדרקומנדו את סודם הגדול של הנאצים בדבר השמדת היהודים. הנאצים, שחששו שהידיעה תדלוף החוצה על ידי אחד העובדים, היו מוציאים להורג את כל אנשי היחידה כל ארבעה חודשים, על מנת שלא להשאיר אפילו עד ראייה אחד, למעט מעטים שהושארו בחיים כנזכר לעיל.
האסירים, שהבינו כי בכל מקרה דינם נחרץ, תכננו מרד שמתואר בספרים רבים: ב–7 באוקטובר 1944 התבצרו האסירים בבניין המשרפות, והפעילו נגד הגרמנים נשק שהצליחו להסתיר. אנשי הזונדרקומנדו זרקו לכבשן המשרפה שלושה אנשי אס.אס חיים שהיו בסביבתם. חלקם ניסו להימלט אך ללא הועיל. לאחר מספר שעות של לחימה הצליחו הגרמנים להשתלט על המרד, ואחרוני המורדים נשארו בצורים בתוך מתחם המשרפה. כל זה התרחש כאשר הנאצים צבאו על הפתחים של המשרפה וחיכו להוראת הפתיחה באש נגד המורדים. ובאותו מעמד כאשר השתרר שקט במתחם, התרחש אירוע מיוחד, שאותו תיאר עד הראייה ד"ר מיקלוש ניסלי:
"אחד מבין חברינו, בחור כבן שלושים, שחור שיער, מרכיב משקפיים, גבוה ורזה קופץ ממקומו ופותח בנאום. קולו רועם כדי שכולם ישמעוהו. בעבר הוא שימש דיין בקהילתו בפולין והוא מוכר בינינו כעדין נפש, תלמיד חכם מובהק, שכאוטודידקט רכש גם ידע רב בחכמה חילונית. הוא סגפן הקומנדו, אינו טועם מאכלים אסורים גם במקום זה, הוא אוכל לחם מרגרינה ובצל בלבד... זה היה הדיין שהתחיל לנאום: אחיי היקרים! רצונו הבלתי ניתן להשגה של הבורא קבע שעמנו יושמד... חייבים אנו להצדיק את הדין להשלים עם גורלנו, כי כך נגזר עלינו. מאת האלוקים בא הדבר. בעיניו בערה אש קדושה. פניו המיוסרות היו פני קדוש מעונה. בטוחני שחושיו כבר טעמו טעם העולם הבא. שקט מוחלט שרר באולם בעת שנשא את דברו וגם לאחר מכן. נשמעו רק אנחות שבקעו מעומק הלב היו אלה אנחות פרידה מהחיים ומהמתים". מיד לאחר שסיים הדיין את נאומו נפתחו הדלתות, וכל אנשי הזונדרקומנדו שהיו בפנים (מלבד הרופאים), נרצחו במקום."
במשך עשרות שנים, הנהלת מוזיאון "אושוויץ", שמטעם ממשלת פולין, לא הקדישה מקום בשטחי המחנה לציין את המרד היחיד שנעשה אי־פעם בהיסטוריה של המחנה: מרד הזונדרקומנדו, שהתקומם ופוצץ את אחת המשרפות.
זונדרקומנדו של אסירים יהודים > סרטים העוסקים בזונדרקומנדו של אסירים

בשנת 2001 יצא לאור סרטו של טים בלייק נלסון "האזור האפור", שעוסק בזונדרקומנדו שפעל באושוויץ, ובמרד שערכו בשנת 1944. בסרט השתתפו השחקנים הרווי קייטל, דייוויד ארקט ומירה סורבינו. ב־2015 יצא הסרט ההונגרי "הבן של שאול", העוסק אף הוא באותו נושא, ומשלב יחד עם המרד את סיפורו של אחד האסירים, איש זונדרקומנדו, שנתקל בגופת בנו ועושה הכול כדי לנסות להעניק לה קבורה הולמת במחנה ההשמדה. ספרו של גדעון גרייף: "בכינו בלי דמעות – עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו מאושוויץ" שימש השראה לבמאי לאסלו נמש. גדעון גרייף אף היה יועץ מדעי לסרט. ב־2022 פורסם סרטם התיעודי של פרופ' גרייף ואיתי לב באותו השם, ובו צילומים שבוצעו בשנת 1993 (כחמישים שנה לאחר השואה) ממסע שערך פרופ' גרייף עם ניצולי הזונדרקומנדו לאושוויץ ובו מסרו את עדויותיהם וזכרונותיהם.
פיליפ מילר, ניצול מחנה אושוויץ ואיש הזונדרקומנדו, העניק ראיון מקיף ומעמיק לסרטו של קלוד לנצמן, "שואה".
יחידות זונדרקומנדו של האס אס שהועסקו בהן גם אסירים יהודים > זונדרקומנדו 1005

לשם ביצוע מבצע 1005, שמטרתו הייתה להעלים את ההוכחות לקיום ההשמדה ההמונית, הוקמה באס אס יחידה מיוחדת שנקראה "זונדרקומנדו 1005", בפיקודו של שטנדרטנפיהרר פאול בלובל. החל בסתיו 1943 החלה היחידה לפעול בשטחי מזרח אירופה, האזור שבו אירעה עיקר ההשמדה. לצורך העבודה גויסו אסירים יהודים מהמחנות.
ראו גם

הנריק מנדלבאום
פיליפ מולר
שלמה ונציה
רוז מת'
תמונות הזונדרקומנדו
לקריאה נוספת

גדעון גרייף, בכינו בלי דמעות – עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי יד ושם, 1999.
גדעון גרייף, איתמר לוין: "מרד באושוויץ". הוצאת "בהלאו" קלן, גרמניה. יצא לאור (בגרמנית) ב־23 בספטמבר 2015. הוצאת "משכל" 2017 (עברית). הספר יופיע בקרוב באנגלית, דנית ופולנית.
מיקלוש ניסלי, הייתי עוזרו של מנגלה באושוויץ, הוצאת ליפא פרידמן, 1985.
נתן כהן, "יומניהם של אנשי זונדרקומנדו – התמודדות עם הגורל והמציאות", יד ושם – קובץ מחקרים, תש"ן (כ'), עמ' 189–218
זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום – יומנו של אסיר וממנהיגי מרד הזונדרקומנדו באושוויץ, (תרגם מיידיש וערך: אביחי צור), הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2012.
גדעון גרייף, "זלמן גרדובסקי – תרומתו לכתבי־היד החשאיים, פעילותו המחתרתית בתכנון ובביצוע מרד הזונדרקומנדו באושוויץ", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 237–292.
אביחי צור, "'מדוע היינו כך ולא אחרת לגמרי' – קריאה ספרותית־הגותית ביומנו של זלמן גרדובסקי", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 295–367.
רחל אולבסקי (זלמנוביץ'), אסור לבכות כאן! – עדות, הוצאה פרטית 2009, מסת"ב 978–965–91217–1–7 ISBN עמוד 35 ואילך.
Müller Filip, "Eyewitness Auschwi<div class="mw־content־ltr – Three Years in the Gas Chambers". Trans. Routledge & Kegan Paul Ltd. and Susanne Flatauer. Chicago: Ivan R. Dee & in association with the United States Holocaust Memorial Museum
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה של השואה, כרך ב, עמ' 486, הערך "זונדרקומנדו"
1 2   זונדרקומנדו, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  Gideon Greif: Im Zentrum der Endlösung - Alltag in der Todesfabrik Auschwitz Tuebingen, TOS Verlag, 2022, 528 Seiten.
↑  גדעון גרייף, בכינו בלי דמעות - עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי יד ושם, 1999 (להלן: גרייף), עמ' 281.
↑  גרייף, עמ' 282.
↑  גרייף, עמ' 11.
↑  ישראל גוטמן, מיכאל בירנבאום (עורכים), אושוויץ – אנטומיה של מחנה מוות, ירושלים, הוצאת יד ושם, תשס"ג (להלן: גוטמן ובירנבאום), עמ' 521.
↑  גרייף, עמ' 126.
↑  גוטמן ובירנבאום, עמ' 523-525.
↑  על מרד הזונדרקומנדו באושוויץ, באתר יד ושם
↑  גוטמן ובירנבאום, עמ' 19.
↑   "The Grey Zone", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  בכינו בלי דמעות, אתר יוטיוב.
↑  קלוד לנצמן: שואה, תל אביב 1986, עמודים 161-169
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4659442-5  NKC: ph1025831 
ציון המרד באתר המשרפה שבה פרץ מרד הזונדרקומנדו באושוויץ
אגר

ערך זה עוסק בסוכר המופק מאצות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קינוח יפני פופולרי בשם "יוקאן", עשוי משעועית, אגר וסוכר.
מושבות חיידקים על גבי צלחת אגר
צלחות פטרי בגודל 10 סנטימטרים המכילות אגר
אגר (Agar; מהשם המלא במלאית: Agar-Agar) הוא תערובת של שני רב-סוכר ביחסים שונים, השייכים לקבוצת ההידרוקולואידים(אנ'). רבי-הסוכר המרכיבים את האגר הם אגרוזה (אנ') ואגרופקטין (אנ'). האגר מופק מדופן התא של אצות אדומיות: Sphaerococcus euchema, ו- Gelidium. אגר שימש לאורך ההיסטוריה כמרכיב בהכנת קינוחים, ולמעלה ממאה שנה הוא גם החומר הבסיסי להכנת מצעי גידול למיקרואורגניזמים שונים (חיידקים, שמרים ועובשים).
לאגרוזה, שמקורו מאגר, יש שימוש נרחב בהפרדה בשיטת gel electrophoresis למטרה של הפרדה של DNA והפרדה וניקוי חלבונים.
שימושים של אגר > שימושים של אגר במזון

אגר משמש כחומר מסמיך, כחומר מקריש הגורם ליצירת ג'ל וכחומר מיצבבסוגי מזון שונים, בדומה מאוד לג'לטין. השימוש הנפוץ ביותר באגר הוא להכנת ג'לי, אך ניתן להשתמש בו גם לקינוחים אחרים ולהסמכת מרקים. המוצר נפוץ במיוחד בקרב צמחוניים וטבעוניים שמעוניינים להימנע מאכילת ג'לטין שמקורו בבעלי חיים, ובקרב יהודים שומרי מצוות הזקוקים לתחליף כשר (פרווה) לג'לטין. האגר משתייך לקבוצת הסיבים התזונתיים וידוע גם כחומר משלשל, וניתן לרכוש אותו בצורות שונות כמוצר הרזיה.
שימושים של אגר > מצע גידול לחיידקים

פאני הסה (Fannie Hesse), אשתו של ולטר הסה (Walter Hesse), חוקר במעבדתו של הביולוג הנודע רוברט קוך העלתה לראשונה את הרעיון לשימוש באגר להכנת מצעי גידול לחיידקים. היא השתמשה באגר להכנת ג'ל-מאכל וריבה; היא הציעה לבעלה לנסות ולגדל על האגר חיידקים, ובכך להחליף את הג'לטין, אשר שימש למטרה זו במשך שנים רבות. הסה כתב על התגלית לקוך, והלה אימץ אותה במהרה; צלחות האגר החדשות שלו שימשו, בין השאר, לגילוי החיידק הגורם למחלת השחפת – תגליתו הנודעת ביותר של קוך.
חסרונו העיקרי של הג'לטין כמצע גידול הוא היותו נוזלי בטמפרטורה של 37 מעלות צלזיוס; זוהי טמפרטורת גוף האדם, ואכן הטמפרטורה בה מרבית המיקרואורגניזמים גורמי המחלות גדלים בצורה מיטבית. לאגר לעומת זאת יש תכונה הנקראת היסטרזיס (hysteresis), המתבטאת בכך שבתור מוצק הוא ניתך בטמפרטורה של כ-85 מעלות צלזיוס, אולם כנוזל הוא מתמצק בטמפרטורה בסביבות 40 מעלות צלזיוס. תכונה חשובה נוספת היא עמידותו בטמפרטורות של 121 מעלות צלזיוס, הדרושה לעיקור מצעים באוטוקלב. האגר שומר את תכונותיו הפיזיקליות לאחר התכה והתמצקות, תכונה המאפשרת לו להתקיים כנוזל לצורך יציקת פלטות ומבחנות לגידול החיידקים, וכמוצק או חצי מוצק, בתחום רחב של טמפרטורות הדרושות לצמיחה בררנית ודיאגנוזה של חיידקים, שמרים ועובשים, על פי המבנה המורפולוגי של המושבות ועל פי התכונות הביוכימיות והתנועתיות (motility) של החיידק.
האגר מגיע בדרך-כלל למעבדה כאבקה שיש לערבב אותה במים ובתערובות של מוצרים אבקתיים המכילים מרכיבים נוספים לצורך גידול וזיהוי. קיימות וריאציות רבות לצלחת האגר הפשוטה; חברות לציוד ביולוגי מייצרות מגוון סוגי אגר המשמשים לצרכים שונים.
אגר דם, למשל, מכיל תאי דם של יונק כלשהו (כבש או סוס). חיידקים רבים מסוגלים לפרק תאי דם אדומים (hemolysis) ובכך לשנות את צבע המצע; כך ניתן לזהות חיידקים אלו בקלות.
כימיה ותכונות פיזיקליות

התכונות הכימיות של האגר נקבעות על פי היחסים הכמותיים של שני הפולימרים אגרוזה ואגרופקטין, שניהם מבוססים על פולימר רב-גלקטוזה. בעוד האגרוזה הוא פולימר נייטרלי, הרי שהאגרופקטין הוא פולימר חומצי בגלל קשירת אניונים של פירובט וסולפט. המסת האגר בפאזה הנוזלית בתהליך החימום גורמת לשרשרת הפולימרים להיפתח. בתהליך התמצקות הפולימרים של האגר במים נוצרת רשת תלת-ממדית. הקשרים בין הפולימרים הם קשרי מימן. קשרי מימן אלה ניתנים לפתיחה מחדש על ידי המסת הגיל המוצק והפיכתו לנוזל, וליצירת קשרים מימניים חוזרים, על ידי הורדת הטמפרטורה של התמיסה. האגר אינו מאבד את תכונותיו הפיזיקליות עקב הרתחה וקירור וחוזר חלילה. חומרים המפריעים ליצירת הקשרים המימניים על ידי קשרים תחרותיים עלולים להפריע ליצירת הקשרים המימניים ולהחליש את תהליך הג'ליפיקציה.
במצב מוצק, רשת האגר התלת-ממדים כולאת בתוכה את הפאזה הנוזלית (המים), כך שלמרות היותו עשוי ברובו מים, יש לו תכונות פיזיקליות של מוצק (תכונות של קשיות, אלסטיות, שבירות, חדירות). אך חרף היותו בעל תכונות של מוצק, יש לו גם תכונות של נוזל, למשל, מתאפשרת דיפוזיה של חומרים המצויים באגר, כגון חומרי מזון הכרחיים לגידול, מן המצע אל המיקרואורגניזמים, ומתאפשרת נדידה של חומרים המופרשים מן המיקרואורגניזמים, כגון חומצות אורגניות, אנזימים שונים וחומרי פסולת, מן המושבות אל האגר. תכונות אלה הן בבסיס הכישורים הדיאגנוסטיים של המצעים השונים.
הערות שוליים

1 2  Agaropectin - an overview | ScienceDirect Topics, www.sciencedirect.com
↑  Agarose Gel Electrophoresis - an overview | ScienceDirect Topics, www.sciencedirect.com
↑  agar-agar, Oxford University Press
↑  Devinder Dhingra, Mona Michael, Hradesh Rajput, R. T. Patil, Dietary fibre in foods: a review, Journal of Food Science and Technology 49, 2012-06-01, עמ' 255–266 doi: 10.1007/s13197-011-0365-5
↑  Agarose - an overview | ScienceDirect Topics, www.sciencedirect.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293085005171  GND: 4260097-2  LCCN: sh85002042  NDL: 00564983 
מבנה כימי של אגרוזה
מבנה כימי של אגרופקטין
ח'אולה חאג'-דיבסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בת 56 בערך) כפר יאסיף, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סמינר הקיבוצים 
 פרופיל ב-IMDb
 
ח'אולה חאג' דיבסי (בערבית: خولة حاج دبسي. תעתיק מדויק: ח'ולה חאג' דבסי, נולדה ב-1969 בכפר יאסיף) היא שחקנית ערבייה ישראלית, המכהנת כיו"ר מדור לתרבות ערבית במשרד התרבות.