stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיזוף
תרבות השיזוף > שינוי היחס לשיזוף

המהפכה התעשייתית העבירה את המעמד הנמוך מעבודה בשדות לעבודה ממושכת במפעלים. בתנאים כאלה לא נחשפו העובדים הפשוטים לאור שמש. לעומתם, יכלו בעלי האמצעים להרשות לעצמם לצאת לחופשה בשפת הים או בחיק הטבע ולהשתזף. בשנת 1923 הופיעה מעצבת האופנה קוקו שאנל בקאן שזופה לאחר הפלגה ביאכטה של הדוכס מוולינגטון. הופעה פומבית שזופה של דמות משפיעה זו נתנה את האות לשינוי התפיסה האסתטית של גוון העור בציבור ונחשבת לתחילת עידן השיזוף. תפיסה זו של השיזוף כמחווה על מעמד כלכלי גבוה נשמרה עד היום.
בשל תפיסה זו של השיזוף כיפה, עמלים רבים כדי להכהות את גון עורם, במגוון אמצעים:
שיזוף טבעי, במהלך הפעילות השגרתית במקומות שאינם מוצלים.
"אמבטיית שמש": חשיפה מכוונת של הגוף לקרני השמש, לשם שיזופו.
שיזוף תוך שימוש בשמן שיזוף.
שיזוף במקומות בהירים, המחזירים את הקרינה - ים, חול, שלג.
שיזוף תוך שימוש בלוחות קרטון מצופים מתכת, להחזרה מלאה של הקרינה מסביבת הפנים אליהם.
מכוני שיזוף - קרינה מלאכותית בעוצמה גבוהה, ולעיתים אף מסוכנת.
ספריי צבע - שיזוף ללא שמש, שמתבצע בצורה עצמאית, אצל קוסמטיקאית או במקלחת ספריי.
שיזוף יתר > נזקים

שיזוף יתר עלול להביא לכוויות, אשר, בהתאם לחומרתן, עשויות להגיע לאדמומיות, כאבים, התקלפות העור ואף שלפוחיות. לשיזוף נזק מצטבר, המתבטא בהופעת "כתמי שמש" על העור ועליית הסיכוי לסרטן העור בעיקר אצל בעלי עור בהיר ונמשים.
טיפולים יעילים כנגד כוויות שמש קלות, כמו כוויות קלות אחרות, הוא קירור, לחות והרגעה. ניתן להישג תוצאות אלו באמצעות מריחת קרם לחות, בדרך כלל כזה המכיל ג'ל אלוורה או תמצית תה ירוק. ניתן להשתמש בג'ל האלוורה ישירות.
אמצעי הרגעה נוספים - לבן קר, קליפות מלפפון קרות.
מניעת נזקי שיזוף

האגודה למלחמה בסרטן ממליצה:
לא להשתזף בין השעות עשר בבוקר עד ארבע אחר הצהריים
לא להיחשף לשמש לפרק זמן ארוך
ללבוש בגדים מגנים ארוכים בעת השהייה בשמש
להשתמש בקרם הגנה כנגד שיזוף בעל מקדם הגנה גבוה
מניעת נזקי שיזוף > קרם הגנה

קרם הגנה הוא קרם המכיל חומרים הבולעים או מפזרים את קרינת ה-UV המזיקה. משמעותו של מקדם ההגנה (SPF= Sun Protection Factor) היא פי כמה יותר זמן חולף עד שמופיעה אדמומית בעור בתגובה לקרינה אולטרה סגולה תוך שימוש בקרם בהשוואה לעור חסר הגנה. מקדם הגנה 15, למשל, פירושו שאדם שעורו נצרב ללא הגנה לאחר חשיפה של 10 דקות ייצרב באותה מידה לאחר 150 דקות (שעתיים וחצי) כשעורו מוגן בקרם. קביעת מקדם ההגנה נעשית בניסוי in vivo כלומר שטח בעורם של מתנדבים נחשף לקרינה ממנורה המדמה קרינת שמש כשהוא חשוף ושטח עור אחר כשהוא מרוח בקרם. בפועל, יעילות קרם ההגנה תלויה ב:
סוג העור של המשתזף
כמות הקרם שנמרחה
הפעילות בזמן החשיפה לשמש (שחיה, למשל, מורידה קרם מהעור)
ספיגת הקרם בעור
פירוק פוטוכימי של המרכיבים הפעילים בעקבות בליעת UV‏
מניעת נזקי שיזוף > קרם הגנה > מרכיבי קרם ההגנה

לבליעת קרני UVB (קרינה באורכי גל 280-320 nm הגורמת את עיקר הנזק לעור) משתמשים בדרך כלל בנגזרות של חומצה צינמית Cinnamic acid כדוגמת OMC (אוקטיל-מתוקסי-צינמאט Octyl methoxycinnamate), ששיא הבליעה שלו נמצא ב-308 nm. החומר יעיל מאוד בבליעת UVB, אבל נשטף במים.
כדי לקבל קרם עמיד בפני רטיבות מוסיפים Octyl salicylate, אסטר של חומצה סליצילית (כרומופור בולע UV) ו-Ethylhexanol שהוא אלכוהול שומני המקנה תכונות שומניות (יציבות לשטיפה במים). הבליעה של Octyl salicylate נמוכה יותר, אבל החומר יישאר ספוח לעור גם במים.
לבליעת קרינת UVA (קרינה באורכי גל 320-400 nm) מוסיפים תרכובות כדוגמת בנזופנון. בנוסף, מוכנסים לקרם גם חומרים מפזרי אור כדוגמת טיטניום דו-חמצני (רוטיל) TiO2.
הערות שוליים

↑  ייתכן כי השיזוף של שאנל לא היה מכוון ונבע פשוט משהיה מוגזמת על סיפון היאכטה אבל בתודעה הציבורית קוקו שאנל "המציאה את השיזוף" 1
↑  D. Dondi et al, Interactions between different solar UVB/UVA filters contained in commercial suncreams and consequent loss of UV protection, PHOTOCHEMICAL & PHOTOBIOLOGICAL SCIENCES Vol.5 (9): 835-843 2006
↑  Sunscreen Chemistry
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11964948j (data)  GND: 4194027-1 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיטת שיזוף
זוג משתזף. הבחור מכוסה במגבת כדי למנוע שיזוף יתר
Benzophenone, המרכיב בולע UVA בקרם הגנה מהשמש
מולקולת Cinnamic acid, חומר המוצא לחומרים פעילים בקרם הגנה, דוגמת אוקטיל-מתיקסי-צינמאט Octyl methoxycinnamate ו-Cinoxate.
אוקטיל-מתוקסי-צינמאט, המרכיב בולע UVB הנפוץ ביותר בתכשירי הגנה מהשמש.
 נוסחה כימית: 18H26O3
שחר אמאנו

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
שחר אמאנו הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
שחר אמאנו הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה ממכללת ספיר. במהלך חייו אמאנו היה עורך בקבוצת ידיעות אחרונות, עבד בדסק החדשות של ynet, כתב טורי ספורט, כתבות על מוזיקה. כיום מפעיל אתר ביקורת על מוזיקה "הכותל הישראלי" שמטרתו חשיפה של המוזיקה בישראל ובמזרח התיכון על סוגיה השונים. אמאנו משדר בגלי צה"ל יחד עם בן פרג' את רצועת "ציפורי לילה" בחצות, ומשמש כמרצה במרכז האקדמי פרס ברחובות, בחוג למנהל עסקים, שם הוא מעביר את הקורס "תולדות המוזיקה המזרחית משנות השבעים ועד היום". בחודש מרס 2021 החל להגיש תוכנית אישית במוצאי שבת במסגרת רצועת "האנשים של המוזיקה" בגלגלצ.
הערות שוליים

↑  הכותל הישראלי- כל מה שנשמע במוזיקה | אודות, באתר הכותל הישראלי (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שגרירות ישראל במנילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 כתובת:  1132 University Parkway 
 עיר:  טאגיג 
 קואורדינטות:  14°33′30″N 121°03′26″E﻿ / ﻿14.558472°N 121.057361°E﻿ / 14.558472; 121.057361
 תאריך פתיחה:  1962
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי הפיליפינים–ישראל
 כפופה ל:   משרד החוץ
 שגריר:  אילן פלוס
 שטח האמנה:  הפיליפינים הפיליפינים
 מדינה מיוצגת:  ישראל ישראל
 embassies.gov.il/manila/
  (למפת מטרופולין מנילה מוגדלת) שגרירות ישראל במנילה(למפת מטרופולין מנילה רגילה) שגרירות ישראל במנילה
 
שגרירות ישראל בפיליפינים נמצאת בקומות 9-11 של מרכז "Avecshares" בטאגיג במטרו מנילה. זוהי הנציגות הקבועה של ישראל בפיליפינים ומייצגת את ישראל מאז שנת 1962. השגריר הנוכחי של ישראל בפיליפינים הוא השגריר אילן פלוס. השגרירות תוכננה ועוצבה על ידי האדריכל איתן קימל.
הקשר התרבותי החזק בין המדינות בא לידי ביטוי באירועים ובפעילויות השונות שמארגנת השגרירות. השגרירות מקיימת פסטיבל קולנוע ישראלי, חגיגות ביום העצמאות והשתתפות בפסטיבל הג'אז והאמנויות הפיליפיני הבינלאומי. האמנים תומר הימן, עידו תדמור, גיא ויהל הופיעו בעבר במסגרת השגרירות. היימן הוא הבמאי של הסרט בובות נייר העוסק בעובדים הפיליפינים בישראל.
הפיליפנים הכירה בישראל ב-1 באפריל 1949. בתחילה מונה יהודי תושב מנילה, ארנסט סימקה, לקונסול כבוד. בשנות ה-50 חלה התחממות ביחסים. ב-26 בפברואר 1958 הוחלט על קיום יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות, וישראל האמינה את שגרירותה ביאנגון על יחסיה עם תאילנד. ב-1962 הוחלט על פתיחת שגרירות ישראל במנילה, כשבמקביל פתחה הפיליפינים שגרירות בתל אביב.
השגרירות, מדינת ישראל ועמותת ישראייד סיעו לפיליפינים בזמן טייפון האיאן שהכה במדינה בנובמבר 2013.
שגרירים

1957: יעקב שמעוני (ציר לא תושב, יאנגון)
1957–1960:  דניאל קורט לוין  (ציר לא תושב, יאנגון)
1960–1963: יחיאל אילסר (ציר)
1963–1965: שמואל שלף
1965–1968: אברהם קדרון
1968–1972: יעקב אבנון
1972–1976: דניאל לאור
1976–1978: שלמה סרויה
1978–1981: משה רביב
1981–1983: יעקב אביעד
1983–1986: אורי גורדון
1986–1988: מאיר גביש
1988–1992: יואב בהירי
1992–1997: עמוס שטיבל
1997–2000: אילן ברוך
2000–2004: אירית בן-אבא
2004–2007: יהושע שגיא
2007–2011: צבי אבינר ופני
2011–2014: מנשה בר און
2014–2018: אפרים בן מתתיהו
2018–2021: רפאל הרפז
2021–הווה: אילן פלוס
ראו גם

יחסי הפיליפינים–ישראל
שגרירות הפיליפינים בישראל
הערות שוליים

↑  מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, ‏6 ביוני 2020
↑  "The Ambassador". Israel Diplomatic Network - Embassy Of Israel In The Philippines. נבדק ב-6 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israeli envoy presents credentials to PRRD". Business Mirror. 3 בנובמבר 2021. נבדק ב-12 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שי ילין, אדריכלות דיפלומטית: הצצה נדירה לבניין שגרירות ישראל במנילה, באתר Xnet‏, 3 בנובמבר 2015
↑  JPOST editorial (18 בנובמבר 2013). "Israel in the Philippines". The Jerusalem Post. נבדק ב-6 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mabasa, Roy (27 ביוני 2021). "Israeli envoy ends 'fruitful' stint in PH". Manila Bulletin. נבדק ב-12 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israeli Ambassador ends PH mission successfully, with PRRD's gratitude". The Manila Times. 28 ביוני 2021. נבדק ב-12 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, ‏6 ביוני 2020
↑  "Israeli envoy presents credentials to PRRD". Business Mirror. 3 בנובמבר 2021. נבדק ב-12 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| נציגויות דיפלומטיות של ישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • בחריין • טורקיה • ירדן • מצרים • (מרוקו) |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • הפיליפינים • הודו (בנגלור • מומבאי) • (הונג קונג) • וייטנאם • טורקמניסטן • יפן • מיאנמר • נפאל • סין • סינגפור • קוריאה הדרומית • קזחסטן • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • אירלנד • אלבניה • בולגריה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לטביה • ליטא • נורווגיה • סלובקיה • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת • קפריסין •  קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אנגולה • אתיופיה • גאנה • דרום אפריקה • חוף השנהב • ניגריה • סנגל • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • ארצות הברית (סן פרנסיסקו) • ברזיל • גואטמלה • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • מקסיקו • פנמה • פרו • צ'ילה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| נציגויות שנסגרו | איראן • (לבנון) • מאוריטניה |  |
מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות של ישראל
שועל-מעופף

| שועל-מעופף |
| --- | --- |
 שועל-מעופף הודי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: שועל-מעופף
שם מדעי
 Pteropus ‏בריסון, 1762
תחום תפוצה


Pteropus alecto בתעופה
זוג שועלים מעופפים אפורי ראש באוסטרליה
שועל-מעופף (שם מדעי: Pteropus), המכונה גם עטלף השועל המעופף, הוא סוג של עטלפים ממשפחת עטלפי הפירות המכונים בשם זה עקב פניהם דמויי השועל. בסוג זה מינים רבים.
אלו מהעטלפים הגדולים ביותר בעולם ומוטת כנפיהם יכולה לעלות על מטר. משקלם מגיע ל-170 גרם עד 1.5 ק"ג, כשהגדול ביותר הוא המין שועל-מעופף ענק (Pteropus vampyrus) - אחד מהגדולים שבעטלפים, עם מוטת כנפיים של 1.7 מטר (170 סנטימטר).
עטלפים אלה בעלי חוטם מוארך, עיניים בולטות זהובות, אוזניים קטנות, ועורף צבוע בזהוב או חום. הם נתלים הפוכים על ענפים במשך היום ויוצאים לחפש מזון בלילות.
הם מתקהלים סביב יערות טרופיים, ביצות מיוערות או מטעים, וניזונים רק מפירות ומצוף. תפוצתם היא ממזרח אפריקה ואיי האוקיינוס ההודי, להודו, דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה ובכמה מאיי האוקיינוס השקט.
מינים

Pteropus alecto
Pteropus caniceps
Pteropus argentatus
Pteropus chrysoproctus
Pteropus cognatus
Pteropus fundatus
Pteropus rayneri
Pteropus rennelli
שועל-מעופף ממושקף (Pteropus conspicillatus)
Pteropus ocularis
Pteropus aruensis
Pteropus keyensis
Pteropus livingstonii
Pteropus melanopogon
Pteropus loochoensis
שועל-מעופף מריאנה (Pteropus mariannus)
Pteropus pelewensis
Pteropus ualanus
Pteropus yapensis
Pteropus melanotus
Pteropus lombocensis
שועל-מעופף קרוליין (Pteropus molossinus)
שועל-מעופף רודריג (Pteropus rodricensis)
Pteropus neohibernicus
שועל-מעופף אלדברה (Pteropus aldabrensis)
Pteropus niger
שועל מעופף מדגסקרי      (Pteropus rufus)
שועל-מעופף סיישל (Pteropus seychellensis)
Pteropus voeltzkowi
שועל-מעופף ביסמרק (Pteropus capistratus)
Pteropus personatus
Pteropus temminckii
Pteropus macrotis
Pteropus pohlei
שועל-מעופף אפור-ראש (Pteropus poliocephalus)
Pteropus insularis
Pteropus nitendiensis
Pteropus pilosus - נכחד
Pteropus pselaphon
Pteropus tokudae - נכחד
שועל-מעופף פסיפי (Pteropus tonganus)
Pteropus tuberculatus - ייתכן שנכחד
Pteropus vetulus
Pteropus anetianus
Pteropus samoensis
Pteropus gilliardorum
Pteropus mahaganus
שועל-מעופף אדום קטן (Pteropus scapulatus)
Pteropus woodfordi
Pteropus admiralitatum
Pteropus brunneus - נכחד
Pteropus dasymallus
Pteropus faunulus
Pteropus griseus
Pteropus howensis
Pteropus hypomelanus
Pteropus ornatus
Pteropus pumilus
Pteropus speciosus
Pteropus subniger - נכחד
שועל-מעופף הודי (Pteropus giganteus)
Pteropus intermedius
שועל-מעופף ליילי (Pteropus lylei)
שועל-מעופף ענק (Pteropus vampyrus)
Pteropus allenorum - נכחד
Pteropus coxi - נכחד
שועייב (נביא באסלאם)

| --- | --- |

 לידה:  מדין
 פטירה:  Mahis
 תפקיד:  נביאי האסלאם 
 
שועייב (בערבית: شعيب) הוא נביא קדום בדת האסלאם, תושב מדין. יש המזהים אותו עם יתרו.
שועייב מוזכר בקוראן 11 פעמים. לפי הטקסט הקוראני, שלח אללה את שועייב כנביא לעמו (מדין). אנשי מדין היו אנשי מסחר וחקלאות, שנהגו להונות ולרמות. שועייב נזף בהם על נוהגם הפסול והורה להם לחדול ממעשיהם אלה, אך הם לא שעו לאזהרותיו. בנוסף, אנשי מדין היו עובדי אלילים ונקראו "אצחאב אל-אַיְכַּה" (עץ בעל ענפים משתרגים), ושועייב הזהיר אותם גם בעניין הזה: שיחדלו מן עבודת האלילים ויעבדו רק את אללה.
שועייב הוא אחד הנביאים הערבים שמוזכרים בשמם בקוראן (יחד עם צאלח, הוד, איסמאעיל ומוחמד). על שועייב נאמר כי היה "המטיף הרהוט ביותר בקרב הנביאים", כיוון שקיבל את ההשראה האלוהית ואת מסר הנבואה בשפתו שלו.
שועייב מזוהה לעיתים כיתרו המדיני, המוזכר במקרא, אך האירועים והסיפורים המיוחסים לו אינם חופפים בהכרח בשתי הדתות. לשועייב מקום מרכזי בדת הדרוזית, שם הוא נחשב לאב קדמון, לנביא ולמייסד רוחני.
ראו גם

מתחם נבי שועייב
הערות שוליים

↑  קוראן, סורת אל-אעראק, פס' 85.
↑  קוראן, סורת אל-אעראק, פס' 88, 90–93.
↑  יאקות, מעג'ם אל-בלדאן, ביירות 2011, כרך 1, עמ' 346.
↑  קוראן, סורת א-שעראא, פס' 285-191.
↑  אבן כת'יר, קצץ אל-אנביא, עמ' 220.
↑  A. Rippin, "Shu`ayb," Encyclopedia of Islam, 2nd edition, s.v.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: suayb
תוכנית פרגוואי

תוכנית פרגוואי הייתה יוזמה סודית מ-1969 בין ממשלת גולדה מאיר והממשל הדיקטטורי בפרגוואי, להעברתם ויישובם של 60,000 מתושבי עזה במדינה זו. התוכנית הייתה אחת מבין מספר תוכניות שנידונו בתקופה זו בגלל הצורך של קובעי המדיניות להפחית את האתגר הדמוגרפי שיצר כיבוש השטחים הנוספים, על אוכלוסיותם, במהלך מלחמת ששת הימים ב-1967. בעוד שדיוני "קבינט השטחים" עסקו בהצעות שונות בפומבי, פרטי התוכנית נתבררו רק לאחר פרסומו של פרוטוקול מישיבה שהתקיימה במאי 1969 על ידי ערן סיקורל בתוכנית השעה הלאומית ברשת ב' ששודרה באוגוסט 2020.
נסיבות ותוצאות

ראש המוסד, האלוף צבי זמיר, העריך כי התוכנית בת ביצוע הודות ליציבות משטרו של הרודן הפשיסטי אלפרדו סטרסנר (שהיה בן לאב גרמני) ומצבה הכלכלי הרעוע של פרגוואי. הוא דיווח כי ממשלתה הסכימה להצעה לקלוט במשך כארבע שנים (לכל הפחות) כ-60 אלף ערבים (פלסטינים) מוסלמים, כל עוד הם "אינם קומוניסטים". בתמורה, ישראל נדרשה לממן את העלויות הכרוכות בהבאתם אל היעד. זמיר העריך כי עלות התוכנית במשך מספר שנים לאחר מכן תהיה כ-20 עד 30 מיליון דולר. הממשלה התחייבה לשלם לפרגוואי 350,000 בעבור קליטתם של 10,000 איש. מלבד הוצאות הנסיעה, כל נפש קיבלה כ-100 דולר לצורכי מחייה.
הסיבות להסתרת התוכנית, שכבר זוהתה בעבר עם אגף המבצעים של המוסד והוראה של לוי אשכול, קשורות בעמדתה הרשמית של מדינת ישראל בנוגע לרדיפת פושעים נאצים באמריקה הדרומית והבאתם למשפט. מדיניות כזו התקיימה עד 1968, אבל מ-1969, השנה בה נחתם ההסכם עם פרגוואי - מדינה בה התגוררו אז אלפי פושעים נאצים בחסות הממשלה, ובהם גם יוזף מנגלה - הגיעה מדיניות זו לסיומה, כפי שמעידה ככל הנראה דחיית בקשתו של צייד הנאצים טוביה פרידמן לפעול ללכידת מנגלה. בראיון לטלוויזיה הגרמנית בשנות ה-80 אמר שגריר ישראל בפרגוואי, בנו (בנימין) רון, כי בכל פעם שביקש עזרה נאמר לו ש"תפקידו הוא לשמש דיפלומט ולא צייד נאצים".
התוכנית נחשבת לכישלון מבחינת הוצאתה לפועל. רק 30 פלסטינים היגרו במסגרתה לפרגוואי, ועד מהרה התרוששו. שניים מהם הגיעו לשגרירות ישראל באסונסיון כדי לתבוע כסף שטענו שלא שולם להם, ירו למוות במזכירת השגרירות משום שחשבו שהיא מתקשרת למשטרה, ופצעו עובדת נוספת. במהלך המשפט טענו השניים כי פותו להגר מעזה לפרגוואי, וכי הובטח להם שישראל תסייע להם במציאת מקום עבודה ובלימוד ספרדית. הם יצאו לדרכם לאחר קבלת תעודות מסע, 25 דולר דמי כיס וכרטיסי טיסה מישראל דרך לונדון וריו דה ז'ניירו. בפרגוואי גילו כי הוליכו אותם שולל וההבטחות שניתנו להם לא קוימו. ממשלת ישראל הטילה את האשמה על אנשי פת"ח, אבל הארגון הכחיש מעורבות. העסקה כולה בוטלה לבסוף.
ראו גם

בעיית הפליטים הפלסטינים
הערות שוליים

1 2 3  השעה הבינלאומית, הפרוטוקול חושף: ישראל החליטה ליישב 60 אלף פלסטינים בפרגוואי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 באוגוסט 2020
1 2 3  יוסי מלמן, אביבה לורי, עזה: מבצע הפינוי הראשון, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2005
↑  רונן ברגמן, מדוע החמיץ המוסד את מנגלה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2017
שרשורים

| שרשורים |
| --- | --- |
 שרשור מהמין Raillietina tetragona
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: תולעים שטוחות
מחלקה:: שרשורים
שם מדעי
 Cestoda ‏רודולפי, 1808
שַׁרְשׁוּרִים (שם מדעי: Cestoda) היא מחלקה של תולעים שטוחות טפיליות השוכנות במערכת העיכול של בעלי חיים ובעיקר של בעלי חוליות, ובהם האדם.
מאפיינים

מבנה השרשורים כולל בעיקר מערכת רבייה, ללא מערכת עיכול, מערכת עצבים או מערכת חישה. השרשור סופג את מזונו ממערכת העיכול של הפונדקאי. צורת התולעים במחלקה זו דומה לשרשרת, ומכאן שמה העברי. השרשור בנוי מפרקים רבים, כל הפרקים למעט הראשון הם ברי-ניתוק, ולמעשה ניתן לראות בהם מושבה. אורכן עשוי להגיע לכדי מספר מטרים, והן יכולות לשהות מספר שנים בתוך המעיים של בעלי החוליות בתוכם הן גדלות. מבנה התולעים כולל ראש שמטרתו היצמדות - מתוך הראש יוצאים קרסים שנתקעים בדופן המעי ומונעים את הפרשת התולעים החוצה ביחד עם הפרשות המעי. חלק נוסף במבנה התולעת הוא פרוגלוטידים, פרקים דמויי שקים שמכילים בתוכם אלפי ביציות ותאי זרע. יחידות אלו נוצרות באזור הקדמי של התולעת והן הולכות ומבשילות. היחידות הבשלות, המכילות ביציות מופרות, מתנתקות מקרסיהן ומופרשות בצואה ועלולות להיות מועברות לבעלי חוליות אחרים, מהם גדלים שרשורים חדשים.
בכמויות גדולות עלולה להיווצר הרעלה עקב שחרור של טוקסינים על ידי התולעים, מה שייצור עלייה ברמת הסוכר ותחושת בלבול.
שרשיר תחמושת

שרשיר מתפרק מחובר למקלע M60.
שרשיר תחמושת הוא שורת תרמילים המחוברים זה לזה באמצעות חוליות מתכת או בד. את השרשיר מחברים לכלי ירייה, בעיקר למקלעים ולתת-מקלעים.
בכלי נשק מסוימים מחובר השרשיר דרך קבע לנשק עצמו. בכלי נשק אלה, מכונת הירייה מושכת את השרשיר דרך הנשק ומוציאה את השרשיר חסר הכדורים מצידה השני. בכלי נשק אחרים נעשה שימוש ב"שרשיר מתפרק", בהם לאחר פליטת הכדור, השרשיר מתפרק ומועף מכלי הנשק יחד עם התרמיל הריק. כלי נשק מסוג זה קלים יותר, ולכן נוחים יותר לתנועה תוך כדי ירייה. היתרון בשרשירים המחוברים דרך קבע הוא האפשרות למלא מחדש את השרשיר. שרשירים אלה מחוברים זה לזה בדרך כלל באמצעות חוליות עשויות בד, ואילו השרשירים המתפרקים מורכבים מחוליות עשויות מתכת.
השרשירים מתאימים לירי רציף וארוך של תחמושת. במהלך המאה ה-20 פותחו מקלעים עם קצב אש גבוה יותר, ונמצא כי המחסנית המסורתית הפכה ליעילה פחות משני טעמים: מחסנית בגודל סביר (עם פחות מ-70 כדורים) מצריכה את החלפתה בתכיפות גבוהה מדי במהלך ירי ממושך, והקפיץ המזין את הכדורים במחסנית אינו יכול לפעול בצורה מהירה ועלול להיתקע.
השרשירים מאוחסנים לרוב בקופסאות או בתופים הניתנים לחיבור מתחת או ליד כלי הנשק. באופן זה יכולים כוחות חיל רגלים ניידים להצטייד במקלע בינוני וקל עם כמות גדולה של תחמושת בקלות יחסית.
בשרשיר של הנשק מאג מסודרים הכדורים כך שכל כדור עשירי הוא כדור נותב, מה שעוזר לאמוד את כמות התחמושת הנותרת.
חייל אמריקאי מכניס שרשיר מתפרק אל תוך המקלע M240G
ראו גם

מחסנית
שער ניקנור

| --- | --- |

שער ניקנור במרכז בית המקדש. דגם בית המקדש השני מצוי במוזיאון ישראל
 מידע כללי
 סוג:  שער 
 מיקום:  בית המקדש 
 מדינה:  ממלכת יהודה 
 
שער ניקנור (נקרא גם "שער העליון") היה שער במרכז החומה שהפרידה בין עזרת הנשים לעזרת ישראל בבית המקדש. שער ניקנור היה השער המפואר והמפורסם ביותר מבין שערי המקדש ושימש ככניסה הראשית לעזרה.
מיקום ומבנה

שער ניקנור מוקם בצידה המזרחי של העזרה במרכז החומה המפרידה בין עזרת הנשים לעזרת ישראל, כנגד פתח האולם ופתח עזרת הנשים. כדי להגיע לשער מעזרת הנשים יש לטפס חמש עשרה מעלות הבנויות בצורת קשת ומעברו השני נמצא דוכן הלווים. משני צידי השער נמצאים פשפשים, שערים קטנים יותר, ומעבריהם שתי לשכות, אחת מצפון ואחת מדרום. הלשכה בצפון היא לשכת פנחס המלביש ומדרום לשכת עושי חביתין. מתחת לשער נמצאות לשכות כלי השיר.
מבחינת קדושה השער נחשב כחלק ממחנה לוויה (עזרת הנשים) ולכן יכלו המצורעים המיטהרים לעמוד תחתיו בשעת טהרתם.
השער היה עשוי נחושת או פליז. על נחושת זו נאמר שהייתה צהובה כזהב, וכך אמר ר' אליעזר על הדלתות: "נחושתן היה מצהיב ויותר יפה משל זהב" (ירושלמי, יומא, י"ט ע"ב), בתלמוד הבבלי לעומת זאת נאמר רק:" ר' אליעזר בן יעקב אומר נחשת קלוניתא הייתה והייתה מאירה כשל זהב" (בבלי, יומא, ל"ח ע"א). בדומה לשאר שערי הר הבית השער היה מורכב משתי דלתות בגובה עשרים אמה (כ- 10 מטרים) ורוחב כל דלת חמש אמות (כ- 2.5 מטרים). בשונה משאר השערים לשער ניקנור הייתה מזוזה מכיוון שדרכו הגיעו ללשכת פרהדרין שבה ישב הכהן הגדול.
מקור השם

במקורות קיימים שני הסברים שונים לשמו של השער.
לפי הסבר אחד, שהוא המוכר מבין השניים ומופיע במספר מקורות בתוספתא ובתלמוד, ניקנור היה נדבן יהודי מעשירי אלכסנדריה שנידב דלתות שתשמשנה כשער לבית המקדש ולכן נקראו דלתות אלו על שמו. בתוספתא מסופר כי במהלך המסע מאלכסנדריה התרחש נס לדלתות, ובשל כך גם לאחר שישראל התעשרו וציפו את כל דלתות הנחושת במקדש בזהב, הושאר שער ניקנור ללא ציפוי:
"כָּל הַשְּׁעָרִים שֶׁהָיוּ שָׁם (בבית המקדש) נִשְׁתַּנּוּ לִהְיוֹת שֶׁל זָהָב, חוּץ מִשַּׁעֲרֵי נִיקָנוֹר, מִפְּנֵי שֶׁנַּעֲשָׂה בָּהֶן נֵס... מַהוּ נֵס שֶׁנַּעֲשָׂה בָּהֶן? אָמְרוּ: כְּשֶׁהָיָה נִיקָנוֹר מֵבִיאָם מֵאֲלֶכְּסַנְדְּרִיָּא שֶׁל מִצְרַיִם, עָמַד עֲלֵיהֶן נַחְשׁוֹל שֶׁבַּיָּם לְטַבְּעָן, וְנָטְלוּ אֶחָד מֵהֶן וְהִטִּילוּהוּ לַיָּם. וּבִקְּשׁוּ לְהַטִּיל אֶת הַשֵּׁנִי וְלֹא הִנִּיחָן נִיקָנוֹר. אָמַר לָהֶם: אִם אַתֶּם מְטִילִין אֶת הַשֵּׁנִי - הַטִּילוּנִי עִמּוֹ. הָיָה מִצְטַעֵר וּבָא עַד שֶׁהִגִּיעַ לִנְמָלָה שֶׁל יַפוֹ. כֵּיוָן שֶׁהִגִּיעוּ לִנְמָלָה שֶׁל יַפוֹ, הָיָה (הדלת שהושלכה) מְבַעְבֵּעַ וְעוֹלֶה מִתַּחַת הַסְּפִינָה - וְיֵשׁ אוֹמְרִים: אַחַת מִין חָיָה שֶׁבַּיָּם בָּלְעָה אוֹתוֹ - וְכֵיוָן שֶׁהִגִּיעַ נִיקָנוֹר לִנְמָלָה שֶׁל יַפוֹ, פָּלְטָתוֹ וְהִטִלָתוֹ לַיַּבָּשָׁה."
כך או כך, בתוספתא מובא כי יש האומרים שהשער הושאר ללא ציפוי מכיוון שהנחושת שלו נראתה כזהב. פירוש זה נתמך בידי הממצא הארכאולוגי של כתובת ניקנור, בה מוזכר "נקנר אשר עשה את הדלתות".
הסבר שני ופחות מוכר מופיע בברייתא בירושלמי על מסכת יומא:
למה נקרא שמו שער ניקנור? שפעם אחת עלה ניקנור סרדיוט ממלכי יונים וחנה כנגד שער ניקנור והיה מניף ידו על בית המקדש ואמר: 'אימתי תיפול העיר הזאת והבית הזה בידי ואהרסנה?' וכשגברה יד בית חשמונאי ונצחום, תפשוהו וקצצו ידיו ורגליו ותלוהו לפני השער וקראו שמו שער ניקנור.
הנצחה

רחוב שערי ניקנור ביפו, העיר שבנמל שלה נפלט לפי האגדה אחד השערים מן הים, נקרא על שם שער זה.
ראו גם

העזרה
מערת ניקנור
הערות שוליים

↑  הדגשה: שער זה שונה מהשער העליון שחיבר בין הר הבית לעזרה
↑  הברייתא אינה מופיעה בירושלמי לפנינו  אך כך מצטטה רבי שלמה סיריליו בפירושו על הירושלמי, על המשנה במסכת שקלים, פרק ו', משנה ג'. אך הסיפור עצמו, בלא הקישור לשער, מופיע במגילת תענית (יג באדר)
↑  יחיעם פדן, מדריך רחובות תל אביב יפו
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007479587705171  VIAF: 316602447   WorldCat (עם VIAF): 316602447 
"העצמות... של נקנר איש אלכסנדריה שעשה את הדלתות" כתובת יוונית שנמצאה על גלוסקמה במערת ניקנור בהר הצופים.
שכונת אחווה

ערך זה עוסק בשכונה בירושלים. אם התכוונתם לשכונה שקדמה לתל אביב, ראו .
שכונת אחווה במרחב העירוני, מפה בריטית 1927
טור בתים אופייני בשכונה, חלונות החדרים האחוריים פונים לרחוב
הכניסות לבתים פונות לסמטא, העלייה לקומה השנייה, שמרפסת בנויה לכל ארכה, נעשית דרך גרם מדרגות חיצוני
גג ישיבת המקובלים ק"ק חסידים בית אל
רבני השכונה עושים כל מאמץ לשימור צביונה - פשקוויל בשכונה
שכונת אחווה היא שכונה חרדית בירושלים, בין רחוב מלכי ישראל לשכונת זיכרון משה. חלק מגוש השכונות של גאולה.