stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רולנד היל

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1795 קידרמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באוגוסט 1879 (בגיל 83) המפסטד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  מורה 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 פרסים והוקרה:  American Philatelic Society Hall of Fame (1941)  מדליית אלברט (1864)  אביר מפקד במסדר האמבט  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Caroline Pearson 
 תרומות עיקריות
 בול הדואר
 
סר רולנד היל (אנגלית: Rowland Hill;‏ 3 בדצמבר 1795 - 27 באוגוסט 1879) היה ממציא בול הדואר.
ביוגרפיה

היל נולד בשנת 1795 בקידרמינסטר, שבמחוז ווסטרשייר אנגליה.
הוא התחיל את לימודיו בגיל 11. כאשר סיים את לימודיו עבד במכון לבדיקת עפרות ומתכות.
בשנת 1827 נישא לקרוליין פירסון ונולדו להם 3 בנות ובן.
חקר פעילות הדואר בבריטניה

בשנת 1837, בתום תקופה ארוכה בה עקב אחר שירותי הדואר הבריטי וחקר את אופן פעולתם, סיכם רולנד היל את עבודתו במסמך אותו הגיש להנהלת הדואר. הוא הצביע על שורה של כשלים מהותיים בשיטה שהייתה נהוגה באותה עת, בדגש על ארבעה נושאים עיקריים:
ההצעה לרפורמה בשירותי הדואר

במקום שיטה זו המציא רולנד היל את בול הדואר הראשון שנקרא "הפני השחור" (בגלל שעלה פני אחד) עליו היה דיוקן הנסיכה ויקטוריה (שהייתה לימים מלכה). הוא הציע שיטה זו לפרלמנט הבריטי ובתאריך ה-1 במאי 1837 יצא הבול הראשון בבריטניה, הבול אושר לשימוש החל ב-6 במאי.
רעיון נוסף שהיל חשף ב-13 בפברואר 1837 בפורום ממשלתי הייתה הוצאה לאור של גיליון נפרד אשר התקפל כדי ליצור מעטפה שבתוכה יוטמן המכתב. עד אותה תקופה המחיר עבור דואר היה לפי מספר הניירות ולפי המרחק הנדרש לשילוח. לפי הצעתו של היל עלות השילוח של מכתב לכל מקום בבריטניה הייתה קבועה.
היל קיבל לרשותו חוזה בן שנתיים להריץ את המערכת החדשה. הוא והנרי קול החליטו ליזום תחרות שבה יועלו רעיונות לשיטה הטובה ביותר לתשלום מוקדם עבור מכתבים. אף אחד מבין 2,600 הרעיונות לא היה טוב מספיק. זו העילה לכך שהיל השיק את השירות ב-1840. במסגרת השירות החדש נעשה שימוש במעטפה הנושאת סמל אשר הגה האמן ויליאם מולרדי ובול שנשא שיחזור של הפרופיל של המונרכית הבריטית המלכה ויקטוריה. כל הבולים הבריטיים נושאים את הפרופיל של המונרך השולט במקום כלשהו על הבול עד עצם היום הזה. בריטניה היא המדינה היחידה שלא מציינת על גבי הבול את שם המדינה מפורשות. על המצאת הבול קיבל רולנד היל את תואר האבירות.
פטירתו

הייל נפטר ב-27 באוגוסט 1879 בלונדון.
לקריאה נוספת

Rowland Hill & George Birkbeck Norman Hill, The Life of Sir Rowland Hill and the History of the Penny Postage, Thomas de la Rue, London, 1880.
(volume 1, volume 2)
רולנד היל
ריצ'מונד בואצ'י

ריצ'מונד יאדום בואצ'י (באנגלית: Richmond Yiadom Boakye; נולד ב-28 בינואר 1993 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גאנאי, המשחק בעמדת החלוץ בסלנגור ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

בואצ'י החל את הקריירה המקצועית שלו בגנואה מהסרייה א', ממנה הושאל לססואולו. בהמשך עבר ליובנטוס, אך לא ערך הופעות במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, והושאל ממנו לאלצ'ה הספרדית.
בהמשך שיחק בואצ'י באטאלנטה, רודה, לאטינה, הכוכב האדום בלגרד, ג'יאנגסו סונינג וגורניק זאבז'ה.
ב-20 ביולי 2021 חתם בואצ'י בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-13 בספטמבר כבש בואצ'י את שער הבכורה בדרבי מול הפועל ירושלים.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם בואצ'י בלאמיה 1964 היוונית ובינואר 2023 חתם באל-אח'דר מלוב.
קריירה בינלאומית

ב-15 באוגוסט 2012 ערך בואצ'י את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סין במשחק ידידות. באותו משחק הבקיע גם את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הערות שוליים

↑  תומר לוי, ‏ריצ'מונד בואצ'י חתם בבית"ר ירושלים, מו"מ מתקדם עם ניב זריהן, באתר ערוץ הספורט, 21 ביולי 2021
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2013 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 אגיי •  2 ק. בואטנג •  3 ג'יאן •  4 פנטסיל •  5 אוואל •  6 אנאן •  7 אטסו •  8 אגיימאנג-באדו •  9 בואטנג •  10 אדומאה •   11 ראביו •  12 קווראסי • 13 אקמינקו •  14 אסאנטה • 15 וורסה • 16 דאודה • 17 קלוטי • 18 בואצ'י • 19 מנסה • 20 אסמואה • 21 בויה • 22 וקאסו • 23 אפול • מאמן: אפייה |  1 אגיי •  2 ק. בואטנג •  3 ג'יאן •  4 פנטסיל •  5 אוואל •  6 אנאן •  7 אטסו •  8 אגיימאנג-באדו •  9 בואטנג •  10 אדומאה •   11 ראביו •  12 קווראסי • 13 אקמינקו •  14 אסאנטה • 15 וורסה • 16 דאודה • 17 קלוטי • 18 בואצ'י • 19 מנסה • 20 אסמואה • 21 בויה • 22 וקאסו • 23 אפול • מאמן: אפייה | גאנה |
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ |  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ | גאנה |
קרב מרטון

קרב מרטון (באנגלית: Battle of Marton; מכונה לעיתים גם Battle of Meretun) נערך ב-22 במרץ 871 במיקום לא ברור, ככל הנראה בווילטשייר או בדורסט, בין כוח הפלישה של הוויקינגים הדנים לבין האנגלו-סקסונים של ממלכת וסקס. על פי הכרוניקה האנגלו-סקסונית, בה מתוארת המערכה כולה, התקיים הקרב כחודשיים לאחר קרב בסינג והסתיים בניצחון דני, אם כי נגרמו בו אבדות כבדות לשני הצדדים.
רקע לקרב

במהלך הפלישה הדנית לממלכת וסקס, אשר החלה בכיבוש רדינג ב-28 בדצמבר 870, נערכו ארבעה קרבות ומספר גדול של התכתשויות מקומיות לא מתועדות. רצף הקרבות והאבדות הכבדות פגע מאוד בכוח האדם שעמד לרשות הצבא האנגלו-סקסוני, אשר נסמך בעיקר על גיוס מקומי לשעת חירום של איכרים (פירד) ולא היה ערוך למלחמה ממושכת. במהלך החודשיים שלאחר הקרב בבסינג נערכו ככל הנראה שני קרבות לא מתועדים נוספים, שלא עצרו את כוח הפלישה הדני אשר המשיך להתקדם אל תוך הממלכה בכיוון בירתה, וינצ'סטר. הצבא האנגלו-סקסוני המוחלש, בפיקודם של המלך אתלרד הראשון ואחיו אלפרד נאלצו לעמוד שוב מול הדנים בניסיון לחסום את דרכם.
הקרב

בדומה לקרב אשדון, פיצלו האנגלו-סקסונים את צבאם לשתי יחידות, והכוחות היריבים התעמתו מתוך מערכים המכונים "קיר מגנים" (Shield wall). בתחילה נטה הקרב לטובת האנגלו-סקסונים, אך ככל שנמשך גברה עליונותם המספרית של הדנים, ובסופו של היום זכו בניצחון. בין ההרוגים הרבים בקרב היה גם המונד, בישוף שרבון, אשר ליווה את הצבא על מנת לספק תמיכה רוחנית ונהרג לצד אנשיו.
תוצאות

האנגלו-סקסונים ספגו פעם נוספת אבדות כבדות אותן לא יכלו להרשות לעצמם. בנוסף, לאחר הקרב החלו להגיע ידיעות על הגעת צי תגבורת דני לרדינג (המכונה "צבא הקיץ הגדול", Great Summer Army). לאחר כחודש מת אתלרד הראשון ב-23 באפריל (או ב-15 באפריל), ככל הנראה כתוצאה מפציעה שספג במהלך הקרב, ואלפרד, האחרון מבין חמישה אחים, הפך למלך וסקס. זמן קצר לפני הקרב, ומחשש לתוצאותיו, נועדו אתלרד ואלפרד בסווינבורג וגיבשו הסכם ירושה חדש. תנאי ההסכם קבעו שבמקרה מוות של אחד מהם יועבר הרכוש המשותף אשר הוריש להם אביהם, אתלוולף, לידי האח שיישאר בחיים. חלק מרכושו של האח המת יועבר לאחיו וחלק לידי ילדיו. בהסכם זה הכתיר אתלרד את אלפרד כיורשו, אך למעשה קבע שגם בנו של אלפרד, אדוארד, ימלוך אחריו וישאיר את בניו של אתלרד, אתלהלם ואתלוולד, מחוץ לירושה. בניו של אתלרד היו צעירים מדי, ובמצב בו הייתה שרויה הממלכה היה זה הצעד ההגיוני למנות את אלפרד כיורש.
המלך אלפרד נאלץ לעמוד בפני צבא דני מתוגבר בעוד צבאו שלו הלך והתדלדל כתוצאה מהקרבות וממספר רב של התכתשויות לא מתועדות, וכחודש לאחר הכתרתו נחלו האנגלו-סקסונים תבוסה נוספת בקרב וילטון. על מנת להרוויח זמן, נאלץ אלפרד להגיע להסכם עם הדנים, אשר ספגו גם הם אבדות כבדות ומצידם העדיפו לפעול בשטחים בהם ייתקלו בהתנגדות פחותה. תמורת תשלום נכבד פינו הדנים את כוחותיהם מהממלכה, תוך שהם נוטשים את רדינג ומקימים בסיס חדש בלונדון שבממלכת מרסיה, בו בילו את החורף. במהלך חמש השנים הבאות ערכו הדנים מסעות כיבוש וביזה באזורים אחרים באי הבריטי והניחו לממלכת וסקס, עד לחידוש פלישתם בשנת 876.
לקריאה נוספת

Abels, Richard. Alfred the Great: War, Kingship and Culture in Anglo-Saxon England. Routledge, 2013. ISBN 1317900413.
Merkle, Benjamin R. The White Horse King: The Life of Alfred the Great. Thomas Nelson, 2009. ISBN 1418581038
הערות שוליים

1 2  Plummer, Charles (1911). "Alfred the Great". In Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica. 1 (11th ed.). Cambridge University Press. עמוד 582
1 2  Anlezark, Daniel. Alfred the Great. Arc Humanities Press, 2017. ISBN 1942401299. עמודים 37-38
↑  Abels, עמוד 134
1 2  Merkle, עמודים 67-70
↑  Abels, עמודים 132-135
↑  Merkle, עמודים 75-79
↑  Abels, עמודים 137–138, 140-147
| פלישות הוויקינגים לאיים הבריטיים |
| --- | --- | --- |
| הצבא הוויקינגי הגדול (865 - 878) | אנגלפילד • רדינג • אשדון • בסינג • מרטון • וילטון • סינוויט • אדינגטון |  |
| דנלואו | בטינגטון • סטמפורד (894) • הולם • טטנהאל • טמפספורד • דרבי • סטמפורד (918) • קורברידג' • ברוננבורג • סטיינמור • מלדון • אלטון הראשון • יום סנט ברייס • פינהו • רינגמר |  |
| קנוט הגדול (1015 - 1016) | אסאנדון • ברנטפורד |  |
| האראלד הארדרדה (1066) | פולפורד • גשר סטמפורד |  |
קטאיגידודון

| קטאיגידודון> תקופה |
| --- | --- |
טריאס עליון 221 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
סוג:: קטאיגידודון
מינים
 Kataigidodon venetus
שם מדעי
 Kataigidodon ‏2020

קטאיגידודון (שם מדעי: Kataigidodon; מילולית: "שן של סופת רעמים") הוא סוג של תראפסיד מקבוצת הקיינודונטיים, אשר חי באמריקה הצפונית של סוף הטריאס שלפני 221 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר ב-2020 על סמך ממצאים מאובנים מתצורת צ'ינלה שבאריזונה. הסוג כולל מין יחיד - Kataigidodon venetus.
מיצור זה נמצאו לסתות מעוגלות קצרות באורך של 1.25 ס"מ, בהם שורה של שיניים דמויות-ניבים בעלי רכס חרוטי שנמצאו סביב לרקמת הלסתות ובאמצע היה חלל רווח, כשביניהם היו נקבים גדולים דומים מעט לבורות. אלה הזכירו מעט את שיני הבוראוגומפודון והארקטוטרוורסודון. לפי ההערכות אורך החיה בכללותה הגיע ל-9 ס"מ.
החוקרים מעריכים שיצור זה שאולי כוסה בפרווה, היה כנראה אוכל כל שניזון לרוב מחרקים ואולי גם מנבלות. הוא עצמו נרדף בידי דמויי-תנינאים גדולים או דינוזאורים קדומים כמו הצלופיזיס.
הערות שוליים

↑  Geology Page, New species of ancient cynodont, 220 million years old, discovered, Geology Page, ‏4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
רולנד מיצ'נר

דניאל רולנד מיצ'נר (באנגלית: Daniel Roland Michener; ‏ 9 באפריל 1900 – 6 באוגוסט 1991) היה עורך דין, פוליטיקאי ודיפלומט קנדי שכיהן בתפקיד המושל הכללי של קנדה, ה-20 במניין מאז איחוד קנדה.
מיצ'נר נולד והתחנך באלברטה. ב-1917 הוא שירת תקופה קצרה בחיל האוויר המלכותי הבריטי (חיל האוויר המלכותי הקנדי הוקם רק ב-1924). לאחר סיום לימודי התואר הראשון הוא למד באוניברסיטת אוקספורד על חשבון מלגת רודז שהוענקה לו, שם הוא שיחק הוקי קרח והשלים שני תארים שניים. לאחר מכן שב מיצ'נר לקנדה ועבר כעורך דין עד לכניסתו לחיים הפוליטיים, ראשית בפוליטיקה של הפרובינציה שלו ולאחר מכן בפוליטיקה הפדרלית. ב-1957 הוא נבחר לבית הנבחרים של קנדה, שם הוא שימש כיושב ראש הבית עד 1962 ולאחר מכן בשורה של תפקידים דיפלומטיים בין השנים 1964–1967. באותה שנה הוא מונה למושל הכללי של קנדה על ידי המלכה אליזבת השנייה בהמלצת ראש ממשלת קנדה, לסטר פירסון, ובתפקיד זה הוא החליף את ז'ורז' ואניה וכיהן בו עד שב-1974 הוא הוחלף על ידי ז'ול לז'ה. מיצ'נר זכה לאהדה ציבורית במהלך כהונתו כמושל הכללי, שנחשבת לנקודת מפנה בהיסטוריה של התפקיד.
שנותיו הראשונות

מיצ'נר נולד בכפר לקומב (Lacombe) שבאלברטה, אז חלק מהטריטוריות הצפון-מערביות, לאביו הסנאטור אדוארד מיצ'נר ולאמו מרי רולנד. הוא למד באוניברסיטת אלברטה, שם הוא סיים את לימודי התואר הראשון ובהמשך זכה במלגת רודז שאפשרה לו ללמוד בהרטפורד קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. שם הוא שיחק במועדון ההוקי קרח של האוניברסיטה והכיר את מי שהשפיע רבות על חייו והיה ידיד קרוב, לסטר פירסון. לאחר שהשלים את התואר השני ותואר בוגר במשפט אזרחי, הוא שב לקנדה והתיישב בטורונטו, שם הוא עבד כעורך דין. באותה תקופה הוא היה גם חבר במועצה המנהלת של אונטריו (Executive Council of Ontario, למעשה ממשלת הפרובינציה), שימש כמזכיר הכללי של קרן רודז בקנדה בין השנים 1936–1964 ושימש כיושב הראש של הוועדה המלכותית של מניטובה לממשל מקומי.
ב-26 בפברואר 1927 נשא מיצ'נר לאישה את נורה ויליס בכנסייה האנגליקנית על שם מריה מגדלנה הקדושה. לזוג נולדו שלוש בנות.
קריירה פוליטית

מיצ'נר התמודד לראשונה על משרה פוליטית בבחירות הכלליות באונטריו שנערכו ב-1943 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית שמרנית במחוז הבחירה של סנט דייוויד, אך הוא הובס על ידי ויליאם דניסון שהתמודד מטעם המפלגה המשותפת של החקלאים והלייבור באונטריו. ב-1945 הוא ניסה שוב לנצח באותו מחוז בחירה ואז עלה בידו להביס את דניסון והוא זכה במושב באספה המחוקקת של אונטריו. לאחר הבחירות התמנה מיצ'נר על ידי המשנה למושל של אונטריו, אלברט אדוארד מתיוז, בהמלצת ראש ממשלת הפרובינציה, ג'ורג' דרו, לתפקיד המזכיר והרשם המחוזי, והוטלה עליו המשימה לנהל את העניינים השוטפים של הממשלה, כולל סדר היום והפרוטוקולים. בבחירות שהתקיימו ב-1948, נוצח מיצ'נר שוב על ידי דניסון והוא החליט לעבור מהמערכת הפוליטית של המחוז למערכת הפוליטית הארצית.
בבחירות הפדרליות של 1949 עשה מיצ'נר את ניסיונו הראשון להיכנס לבית הנבחרים באוטווה, אך כמו בהתמודדותו הראשונה באונטריו, לא עלה הדבר בידו. בסופו של דבר, בבחירות הכלליות של 1953 הוא נבחר מטעם המפלגה הפרוגרסיבית שמרנית כנציג מחוז הבחירה של סנט פול. שלוש שנים לאחר מכן בחרה המפלגה את מנהיגה החדש, ג'ון דיפנבייקר, שלאחר מכן הוביל את המפלגה לניצחון דחוק בבחירות של 1957 ונבחר כראש ממשלת קנדה. אף על פי שלמיצ'נר לא הוצע מושב בקבינט, הוא מונה ליושב ראש בית הנבחרים, לאחר שסטנלי נוולס דחה את ההצעה לתפקיד זה.
בעת ששימש בתפקיד זה, עורר מיצ'נר את כעסו של דיפנבייקר כאשר התיר לאופוזיציה מידה רבה של חופש פעולה במהלך "זמן השאלות", עד אשר בנקודת זמן מסוימת, ב-25 במאי 1959, היה דיפנבייקר כה מבולבל, עד שהוא סירב לשבת כאשר הורה לו מיצ'נר לעשות כן. התנהלות זו, בנוסף למהלכים נוספים, הרשימו מאוד את הפרשנים הפרלמנטרים וקבוצה של פרופסורים באוניברסיטה החלה ליזום מערכה להפוך את תפקידו של מיצ'נר כיושב ראש הבית הקבוע. הם העלו הצעה, שכמו במקרה של יושב ראש בית הנבחרים הבריטי, מיצ'נר יתמודד כמועמד עצמאי בבחירות הכלליות ושהמפלגות יסכימו שלא להציג מועמדים שיתמודדו מולו. הרעיון לא קרם עור וגידים וכאשר התמודד מיצ'נר בבחירות הכלליות של 1962, הוא הובס. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1867 שיושב ראש בית הנבחרים נוצח במחוז הבחירה שלו במערכת בחירות בה מפלגתו ניצחה והקימה ממשלה. לאחר שדיפנבייקר דחה את הצעתו של המושל הכללי להכניס את מיצ'נר לסנאט, הוא שב לטורונטו הקדיש את זמנו לעבודה במשרד עורכי הדין שלו.
בבחירות הכלליות של 1963 ניצחה המפלגה הליברלית של קנדה ומנהיגה, שנבחר כראש הממשלה, היה ידידו משכבר הימים מתקופת לימודיהם באוקספורד, לסטר פירסון. שנה לאחר מכן, יעץ פירסון למושל הכללי, ז'ורז' ואניה למנות את מיצ'נר למשרה דיפלומטית כנציב העליון (שגריר) של קנדה בהודו. ב-9 ביולי 1964 החל מיצ'נר למלא את תפקידו זה ושישה חודשים לאחר מכן הוא היה גם לשגרירה הראשון של קנדה בנפאל. בעודו משמש בתפקידים אלו, קיבל מיצ'נר מסרים מראש הממשלה שהוא שוקל להציב את שמו בין המועמדים לתפקיד המושל הכללי הבא. בריאותו של ואניה התרופפה וב-4 במרץ 1967 הוא הביע את רצונו להמשיך ולכהן כמושל הכללי עד לתום שנת יובל המאה לאיחוד קנדה, 1967. פירסון לא חש נוח לייעץ למלכה לפעול ברוח בקשתו זו של ואניה, אך למחרת היום בו התקיימה השיחה בין פירסון לבין ואניה, הלך זה האחרון לעולמו. בהיעדרו של מושל כללי, מונה כממלא מקום נשיא בית המשפט העליון של קנדה, רובר טאשרו.
המושל הכללי של קנדה

מיד לאחר מותו של ואניה נקרא מיצ'נר לשוב מהודו וב-29 במרץ אותה שנה הוכרז שהמלכה אליזבת השנייה החליטה למנות את מיצ'נר כמחליפו של ואניה כמושל הכללי הבא של קנדה.
על אף היותו איש המפלגה השמרנית, חברי הפרלמנט וחברי הקבינט מהמפלגה הליברלית קידמו בברכה את מינויו של מיצ'נר. שר החוץ, פול מרטין, אמר: "איני סבור שיש מישהו בשירות הציבורי או מחוצה לו שניחן בכישורים טובים יותר ממיצ'נר... אנשים פשוט חשו שזהו מינוי טוב". ב-7 באפריל הושבע מיצ'נר לתפקיד המושל הכללי באולם הסנאט.
הקצב המהיר של האירועים לא נבלם ועשרה ימים בלבד לאחר השבעתו פתח מיצ'נר באופן רשמי את התערוכה העולמית אקספו 67' שנערכה במונטריאול. בתערוכה, שהייתה משולבת בחגיגות יובל המאה לאיחוד קנדה, התארחו 53 ראשי מדינה, בנוסף למספר רב של מכובדים אחרים, שקיימו ביקורים בקנדה ובהתאם לפרוטוקול, היה זה מיצ'נר, כנציגה של ראשת המדינה של קנדה, שקידם את פניהם באופן רשמי. בין שורת האישים הללו נמנו נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון; הנסיכה גרייס ממונקו; ג'קלין קנדי; היילה סלאסי, קיסר אתיופיה ונשיא צרפת, שארל דה גול. מיצ'נר קיבל את פניו של זה האחרון כאשר הוא נחת בתחנתו הראשונה בקנדה, מונטריאול, שם הוא נשא את נאומו המפורסם שכלל את הקריאה "תחי קוויבק החופשית!" לקול תשואות הקהל המקומי, שלאחר מכן שרק שריקות בוז כלפי מיצ'נר כאשר זה הגיע לעיר ואז הושמע ההמנון "אלוהים נצור את המלכה".
החל משנת 1963 החלה החזית לשחרור קוויבק להיות פעילה בהנחת כ-95 מקרים של הנחת פצצות סביב למונטריאול, שכתוצאה מהם בוצעה שורה ארוכה של מעצרים, שהובילו למשבר אוקטובר של 1970. ב-5 באותו חודש, חטפו חברי החזית לשחרור קוויבק את הנספח המסחרי הבריטי, ג'יימס קרוס, וחמישה ימים לאחר מכן הם חטפו את שר העבודה של פרובינציית קוויבק, פייר לפורט. ב-2010 נחשף בסדרת ראיונות עם 12 מהמעורבים בחטיפות, שנערכו במסגרת הפקת סרט תעודה בנושא, שלמעשה היה מיצ'נר היעד המקורי לחטיפה. מנהיגי החזית תכננו לכאורה לשדר מתחנת הטלוויזיה בשפה הצרפתית, Télévision de Radio-Canada של תאגיד השידור הקנדי CBC, משדר התרמה של 24 שעות בהן היה אמור מיצ'נר להיות קשור כשהוא יושב על כיסא באולפן.
ב-1 ביולי 1967 הוקם מסדר קנדה ומיצ'נר היה לחברו הראשון. בתוקף תפקידו כנגיד המסדר הוא ישב בראש טקס ההסמכה הראשון שלו באחוזת רידו ב-9 ביולי, בו הוכנסו למסדר 90 איש. בביקור שערך מאוחר יותר בלונדון הוא הגיש את עיטור ריבון המסדר למלכה. ב-1 ביולי 1972 הוקם מסדר הכבוד הצבאי של קנדה ומיצ'נר מונה להיות הנגיד והמפקד הראשון שלו.
תקדים נוסף שאירע בתקופת כהונתו של מיצ'נר כמושל הכללי היה בביקור הרשמי שערך ב-1971 בטרינידד וטובגו. בעוד שג'ורג' השישי ואליזבת השנייה ערכו ביקורים רשמיים גם בשמה של קנדה, הייתה זו הפעם הראשונה שמושל כללי ערך ביקור רשמי באופן זה. באוקטובר אותה שנה השתתף מיצ'נר בחגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית שהתקיימו באיראן. מסעות אלו עוררו בתחילה מחלוקות בקרב חוגים דיפלומטיים בקנדה, שלא ראו בעין יפה את העובדה שאדם, שבאופן מעשי אינו ראש המדינה של קנדה, יקיים ביקורים ממלכתיים. בכל אופן, ביקוריו המוצלחים של מיצ'נר שמו קץ למחלוקות והניחו יסודות לביקורים ממלכתיים בשנים הבאות, נוהג שאומץ בשאר ממלכות חבר העמים הבריטי.
שנותיו האחרונות

לאחר סיום כהונתו כמושל הכללי עברו מיצ'נר ורעייתו לטורונטו. הוא המשיך להיות פעיל במגזר העסקי בכל רחבי קנדה, שימש כחבר דירקטוריונים וקידם מפעלי צדקה ותרבות. בין השנים 1973–1980 הוא שימש כנשיא אוניברסיטת המלכה בקינגסטון, אונטריו וקידם את תחום הפעילות הגופנית לילדים ולמבוגרים. כדי לשמש דוגמה, בהיותו בגיל 80 הוא טיפס לפסגת הר מיצ'נר שבאלברטה כדי להשתתף בטקס של המועצה המלכותית של אלברטה בה נקרא ההר על שמו. ב-1990 הוא הביע את הסכמתו לקריאת המוסד לחינוך The Michener Institute על שמו.
באמצע שנות השמונים טיפל מיצ'נר ברעייתו לאחר שלקתה במחלת אלצהיימר. נורה מיצ'נר הלכה לעולמה ב-12 בינואר 1987. רולנד מיצ'נר הלך לעולמו ב-9 באוגוסט 1991. אפרם נטמן בכנסייה האנגליקנית של סנט ברתולומיאו שבקרבת אחוזת רידו שבאוטווה.
הערות שוליים

↑  Canadian Press (1943-08-05). "Ontario Election Results". The Gazette. Montreal. p. 12.
↑  Canadian Press (1945-06-05). "How Ontario Electors Voted in all 90 Ridings". The Toronto Daily Star. Toronto. p. 5. Retrieved 2012-03-03.
↑  Office of the Governor General of Canada. "Governor General > Former Governors General > The Right Honourable Daniel Roland Michener". Queen's Printer for Canada. Retrieved March 11, 2009.
↑  "Canada Gazette volume 101, number 16, 22 April 1967". Library and Archives Canada.
↑  Milnes, Arthur (May 5, 2010). "Have we found our next Governor General?". Toronto Star.
↑  Gray, John (September 30, 2000), "Pierre Elliott Trudeau 1919–2000", The Globe and Mail, archived from the original on January 18, 2008,
↑  Order of Canada citation
↑  אתר המוסד
↑  "Wife of former governor general, Norah Michener dies at age 85", Ottawa Citizen, January 14, 1987.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118970437  ISNI: 0000 0001 1441 0690  LCCN: nr90007092  SNAC: w60c7m32  VIAF: 32796396   WorldCat (עם VIAF): 32796396 
נורה ורולנד מיצ'נר (מימין) עם יוליאנה, מלכת הולנד ובן זוגה, ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד (משמאל), בביקור ממלכתי באמסטרדם, אפריל 1971
רוברט אשלי

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Appalachian State University 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1984–2020 (כ־36 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת המודיעין הקרבי 525  קצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים  קצין המודיעין של פיקוד מרכז של ארצות הברית  קצין המודיעין של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי  קצין המודיעין הראשי של צבא ארצות הברית  ראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (2)   כוכב הארד (3)
 
רוברט פ. אשלי ג'וניור (באנגלית: .Robert P. Ashley, Jr) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ביוגרפיה

אשלי סיים ב-1984 תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת המדינה האפלצ'ים והתגייס לצבא ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקה וקצין מודיעין בגדוד המודיעין הצבאי 313 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 וכקצין המודיעין של חטיבת ההנדסה הקרבית ה-20 בהקורפוס המוטס ה-18. בשנים 1990–1996 שירת במשרד לתמיכה צבאית, מהיחידות המסווגות בצבא האמריקאי. שימש ביחידה מפקד צוות, וקצין מבצעים לענייני המזרח התיכון, אפריקה ודרום-מערב אסיה. בשנים 1997–1999 שימש קצין מודיעין בפיקוד כוחות נאט"ו בדרום-מזרח אירופה ועוזרו של מפקד כוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה. ב-1999 מונה לקצין תכנון אסטרטגי בקבוצת המודיעין הצבאי 702 של פיקוד המודיעין והאבטחה.
ביוני 2000 מונה למפקד גדוד המודיעין הצבאי 206 בקבוצת המודיעין הצבאי 116 של פיקוד המודיעין והאבטחה. ביוני 2002 מונה למפקד גדוד במשרד לתמיכה צבאית, פיקד עליו במשך שנתיים והשתתף במבצעים מיוחדים במבצע חירות מתמשכת באפגניסטן ובמבצע חופש לעיראק. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שירת באגף המודיעין של הצבא כראש המדור האחראי על תוכנית ההערכות החדשה של הצבא.
ביולי 2006 מונה למפקד חטיבת המודיעין הקרבי 525 בקורפוס המוטס XVIII והשתתף עמה במלחמת עיראק. בפברואר 2009 מונה לקצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
בפברואר 2010 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לקצין המודיעין של פיקוד מרכז של ארצות הברית. בינואר 2012 מונה לקצין המודיעין של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. במהלך ביצוע תפקיד זה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2013 מונה למפקד המרכז למצוינות במודיעין של הצבא. בספטמבר 2015 מונה לעוזר מיוחד למנהל מטה הצבא.
במרץ 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף המודיעין וקצין המודיעין הראשי של צבא ארצות הברית. באוקטובר 2017 מונה לראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני. ב-2020 סיים את תפקידו.
אשלי בעל תואר שני באסטרטגיית מודיעין מהאוניברסיטה לביטחון לאומי ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. הוא נשוי לברברה ואב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  Outgoing DIA Director to Workforce: 'Keep Telling Truth to Power', אתר משרד ההגנה האמריקני, 4 באוקטובר 2017
ריצ'מונד לנדון

ריצ'מונד וילקוקס "דיק" לנדון (באנגלית: Richmond Wilcox "Dick" Landon;‏ 20 בנובמבר 1898 – 13 ביוני 1971) היה אתלט אמריקני. אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

לנדון נולד וגדל בקונטיקט. הוא למד באוניברסיטת ייל.
ביוגרפיה > 1920 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אנטוורפן זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.94 מטר, לפני בן ארצו הרולד מילר (1.90 מטר) ובו אקלונד משוודיה (1.90 מטר).
חיים אידים

לנדון היה נשוי לאליס לורד קופצת למים אולימפית מארצות הברית.
שיאים אישיים

קפיצה לגובה: 1.98 מטר (1921)
רולנד מאתס

רולנד מאתס במשחה פרפר (1970)
רולנד מאתס (בגרמנית: Roland Matthes;‏ 17 בנובמבר 1950 – 20 בדצמבר 2019) היה שחיין מגרמניה המזרחית, שהצטיין במיוחד בסגנון גב ושלט במשחים בסגנון זה שליטה מוחלטת החל בשנת 1967 ועד 1974. הוא אלוף אולימפי בעל 8 מדליות מהן 4 זהב, אלוף עולם בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ושיאן עולם. שבר במהלך הקריירה שלו 16 פעמים את שיאי העולם ב-100 מטר וב-200 מטר גב ונחשב לאחד משחייני הגב הטובים בכל הזמנים.