stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרסים
עלילה

העלילה מתרחשת בחצר המלוכה של הממלכה האחמנית בשושן, המקהלה מורכבת מזקני פרס שאותם המלך כסרכסס השאיר כממונים על הממלכה בשעה שיצא לכבוש את יוון. כמו כן מופיעה אטוסה אם המלך. בתחילת המחזה הם מביעים את חששם על הצפוי במערכה לכסרכסס וצבאו. לאחר שמגיע שליח שמבשר את תבוסת הצי הפרסי בקרב סלמיס והשמדת הצבא הפרסי בקרב פלטאיה גדול האבל בחצר המלכות כאשר שומעים על מותם של המפקדים הרבים.
אטוסה מחליטה לעלות באוב את רוחו של דריוס בעלה המת ואבי כסרכסס. בהופעתו הוא מוכיח את כסרכסס על התנהגותו השלילית כאשר ביקש לחבר את אסיה ואירופה על ידי בניית גשר במצרי ההלספונטוס, על כך שביקש לבנות צי ולכבוש את יוון כאשר האלים תחמו את שלטונו לאסיה ועל כך שחילל את מקדשי האלים ומזבחותיהם בזמן הפלישה. זהו מוטיב מרכזי במחזה כאשר אייסכילוס רואה את מפלגת הפרסים כתוצאה מההיבריס של מלכם וקטע זה נועד להדגיש שאם רק כסרכסס נוהג כמו אביו ולא מנסה לעבור את הגבול שהאלים קבעו לו הוא לא היה נוחל מפלגה בשדה הקרב ומאבד את טובי אנשיו.
סיום המחזה הוא כאשר כסרכסס האבל חוזר לבירתו שושן ומבכה את מר גורלו ואת מפלת צבאו.
אאוטוכיה (eutuchia) ודוסטוכיה (dustuchia)

אריסטו מתאר "מודל כפול של המהלך הטראגי" בפרק השביעי של הפואטיקה. אריסטו מסביר כי המהלך הטרגי נע בין שני קצוות, המקריות או המזל מאיר הפנים (ευτυχία\eutuchia) והמזל הרע (δυστυχία"\dustuchia"). המחזה מדגים כי המקריות קשורה לאושר בחיים. בנוסף, האדם אינו יודע האם הוא נע מקוטב אחד לאחר אלא רק ברגע שבו הדבר כבר התרחש. כלומר אין האדם יודע מה יעלה בגורלו עד שהוא מגיע עד שמגיעה ההכרעה. כך גם כסרכסס.
במחזה זה יש מורכבות בשאלה האם לטרגדיה סוף טוב או רע, בשל המתח בין נקודת המבט של הפרסים בעולם המחזה, לבין נקודת המבט של הצופים היוונים. המחזה מתאר הצלחה יוונית, שהיא קטסטרופה מבחינת הפרסים. בפואטיקה אריסטו משווה בין טרגדיה לבין היסטוריה, וטען כי סוגת הטרגדיה נעלה על הכתיבה ההיסטורית. לטענתו, השירה קרובה יותר לפילוסופיה, ואחת הסיבות לכך היא שבניגוד להיסטוריה, שעוסקת באירועים ספציפיים, השירה מתארת דברים כלליים. אומנם הפרסים היא טרגדיה המבוססת על חומר היסטוריה אבל בניגוד ליצירה היסטורית מטרתה להמחיש איך אומה משגשגת הופכת לאימפריה מידרדרת שמדגישה את "אשמת הפרסים" שהביאו את עצמם לשפל.
הקהל האתונאי, בשעה שצפה במחזה "הפרסים", נמצא באותו מצב של שגשוג שבו הפרסים היו בתחילת הטרגדיה. לכן, הטרגדיה אמורה ללמד את האתונאים משהו על הפוטנציאל של עתידם. המחזה מעלה את שאלת הגבולות, האם יש גם דבר כזה "יותר מידי אימפריה"? המסר הטרגי הוא שאי אפשר לדעת מראש איפה עובר הגבול, והעובדה שהגבול נחצה מתגלה רק לבדיעבד. טרגדיות על אירועים בני הזמן היו מאוד נדירות. ייתכן שאייסיכלוס בחר דווקא באירוע קרוב כדי להמחיש את המסר החינוכי שלו שאולי ההצלחה לעצמה מולידה את ההיבריס.
היבריס במחזה

היבריס הוא המצב שבו האדם לא מכיר בגבול שבין האדם לבין האלים. הפרסים במחזה ביצעו מספר היברסים:
בניית הגשר מעל ההלספונט, שאמור היה לחבר את אסיה ואירופה. התפיסה היוונית הייתה שיש לכבד את הגבול שקבע הים, ובניית הגשר מהווה פגיעה בפוסידון אל הים.
הפרסים חיללו ובזזו מקומות קדושים ביוון.
יהירותו של כסרכסס ושאיפת ההתפשטות שלו, כשאדם רוצה "יותר מידי" הוא למעשה חורג מהגבול שהאלים קבעו לו (יש רעיון לפיו עצם ההצלחה או הכישלון הוא הוכחה לכך שהאלים תומכים או לא תומכים בשאיפות ההתפשטות).
הפרסים בתור "האחר"

הזהות היוונית כפי שמוצגת במחזה מבוססת על האנטיתזה בין היוונים לפרסים. בעוד היוונים מציגים את הטוב והחכמה הפרסים מוצגים כרע, הרקוב והשפל כפי שהוצא במודל של אדוארד סעיד בספרו אוריינטליזם. מאפייני הפרסים בידי האתונאים:
"ברברים" כמי ששפתם נשמעת בארבארוס.
העולם הפרסי משויך למזרח שמאופיין כמנוון, רקוב, נשי (בהמשך הרחבה), רהבתני (יש ניגוד בין היוונים, קטן, צנוע), חומרני.
השלטון המלוכני הפרסי כניגוד לדמוקרטיה האתונאית. הפרסים מוצגים כשלטון יחיד שמיוצג כרע. אף נכתב במחזה כי לפחות עתה, לתושבי שושן נחמה בכך שלא יצטרכו לסור למרותו של שליט רודן.
האחר האולטימטיבי היא בדרך כלל האישה. מקום האישה הוא בבית. האישה נתפס כמסוכנת ולא יציבה. ההיסטוריה לכך מאוד עמוקה, כבר מהמילה "היסטריה", שמגיעה מהמילה "רחם" שנודד בתוך האישה ולכן הוא גורם לאישה להיות בלתי יציבה. אישה היא עוד יותר מסוכנת כאשר היא לבדה (ללא השגחה) וצריכה מין. המקור לכך היא האודיסיה, פנלופה המחכה לבעלה. שם דווקא מיצגים אותה כאישה מתאולוגית, אשר מסוגלת באמת לחכות ולהמתין. מולדת ללא גברים, כמו במחזה של אגממנון, זה מצב בעיתי. עצם העובדה שרואים אישה על הבמה מעידה שמשהו לא בסדר. היעדרו של הגבר יוצר משבר עבור האישה שנאלצת לתפקד במקום ש"אינו" טבעי עבורה לדעת היוונים. אזכורים רבים במחזה למחסור זה:
המלכה היא הדמות הדומיננטית
היעדר הגברים. חציית הגבול מאסיה לאירופה מרוקנת את אסיה מגברים ויוצרת באסיה חלל.
אשפת החצים של כסרכסס - בתחילה מתוארת כריקה, ולאחר מכן כמלאה במוות.
מיטות הנישואין מתמלאות בדמעות של נשים - סימן חלול וריק שמבטא את המחסור של הגבר.
המחזה רווי בצלילים של אָ ואיי. אלה צלילים נפוצים בשפה הפרסית. אָ שמישה כאותה המוצמדת למילים כדי לשלול את קיום. ישנם מילים כמו זעקת הכאב "איי" שמחזקות את החסר ביצירה.
תרגומים לעברית

איסכילוס, סופוקלס ואוריפידס, טרגדיות נבחרות, מתורגמות מיונית עם מבואות וביאורים מאת אהרן קמינקא, תל אביב, דביר, 1952
איסכילוס, הפרסים, תרגם מיוונית והוסיף מבוא וביאורים בנציון בנשלום, ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ג
איסכילוס, שבע הטרגדיות, תרגום שלמה דיקמן, ירושלים תשכ"ה.
אייסכילוס, הפרסים, מיוונית: אהרן שבתאי, תל אביב, שוקן, 1994
הפאלאס של אובורן הילס

| --- | --- |

 מיקום:  ארצות הברית אוברון הילס, מישיגן, ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°41′49″N 83°14′44″W﻿ / ﻿42.696944444444°N 83.245555555556°W﻿ / 42.696944444444; -83.245555555556
 תקופת הפעילות:  13 באוגוסט 1988 – הווה (36 שנים)
 נהרס:  11 ביולי 2020
 עלות הבנייה:  130 מיליון דולר
 בעלים:  Tom Gores
 מפעיל:  Palace Sports and Entertainment
 אדריכל:  רוזטי אדריכלים 
 קבוצות:  דטרויט פיסטונס  (NBA) ‏ (1988–2017)   דטרויט שוק (WNBA)‏ (1998–2009)
 מושבים:  כדורסל: 22,076 קונצרט: 23,000 - 24,276 הוקי קרח: 20,804
 he
 
הפאלאס של אובורן הילס, הידוע יותר בכינויו הפאלאס, היה אולם ספורט ותרבות השוכן באוברון הילס שבפרברי העיר דטרויט במדינת מישיגן, בארצות הברית. האולם נפתח ב-13 באוגוסט 1988, ושימש עד שנת 2017 בתור מגרשה הביתי של קבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. בין השנים 1988–2009 שימש בתור מגרשה הביתי של דטרויט שוק מליגת ה-WNBA. תכולת האולם נעה בין 20,804–24,276 בהתאם לסוג האירוע שנערך בו.
האולם נפתח בדיוק לקראת עונת האליפות של הדטרויט פיסטונס ב-1988. קודם לכן הקבוצה אירחה באולמות "דטרויט אולימפיה" ו"קובו ארנה" הוותיקים. מאז פתיחת הפאלאס הקבוצה זכתה בו בשלוש האליפויות שלה ב-1989, 1990 ו-2004. חוץ מאירועי ספורט האולם אירח גם הופעות של אמנים רבים, בהם הלהקות פוליס, לד זפלין והזמרת מדונה. בשנת 2004 קרתה באולם תקרית אלימה המונית בזמן משחק כדורסל בין הדטרויט פיסטונס לאינדיאנה פייסרס שבמהלכה שחקני אינדיאנה רון ארטסט וסטיבן ג'קסון התקוטטו עם שחקני ואוהדי הדטרויט פיסטונס.
בשנת 2017 עזבה דטרויט פיסטונס את האולם ועברה לארח את משחקיה הביתיים בליטל סיזרס ארנה.
ביוני 2019 דווח שהמתחם ובו האולם נמכר לצורך פיתוח מחדש כאזור משרדים. פעולות ההריסה החלו בפברואר 2020 והסתיימו ב-11 ביולי של אותה שנה.
הערות שוליים

↑  Jacob Hamilton, Palace of Auburn Hills imploded, leveling former home of Detroit Pistons. Michigan Live.com. July 11, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cd27937c-a5f3-4ae4-8b78-ea9592e9553e 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנס הלוויג

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1881 המסבך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 באוגוסט 1952 (בגיל 70) המסבך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 דרגה:  בריגדפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אות הזהב המפלגתי 
 
הנס הלוויג (בגרמנית: Hans Helwig.‏ 25 בספטמבר 1881 - 24 באוגוסט 1952) היה פוליטיקאי במפלגה הנאצית, ותיק מלחמת העולם הראשונה, גנרל אס אס ומפקד מחנה ריכוז. מילא מספר תפקידים בתנועה הנאצית לאורך השנים. הוא נולד ונפטר בהמסבך (אנ').
ביוגרפיה

הנס הוא בנו של שומר יערות, הצעיר מבין 15 ילדים. הוא התגייס בגיל 19 לצבא הקיסרות הגרמנית, עלה לדרגת רב-סמל בגדוד חי"ר, ובתחילת 1914 מונה לפקיד בבית משפט. הלוויג היה כמה חודשים מחוץ לצבא, וכאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס מחדש ושירת בחזית המערבית והמזרחית.
הצטרפות למפלגה הנאצית

הלוויג חזר לתפקידו בבית המשפט ולאחר מכן מונה לפקיד במשרד המשפטים הגרמני. למרות מצבו האישי לא נפגע בעקבות מלחמת העולם הראשונה, בכל זאת התרעם הנס על המצב בבאדן מולדתו שנכבשה מחדש על ידי צרפת ובלגיה ב-1923. הוא היה מעריץ של אדולף היטלר מהקמת התנועה הנאצית, והוא הושעה מעבודתו בעקבות הפוטש במרתף הבירה, שאותו הילל בעבודה. בשלב זה הנס כבר היה רשמית חבר באס אה.
כשהושעה מעבודתו, להנס היה זמן רב יותר להקדיש לאס אה ולמפלגה הנאצית. הוא ייסד את הסניף המקומי של המפלגה הנאצית ב-1925, ונבחר לחבר מועצת העיר זמן קצר לאחר מכן. באותה תקופה בבאדן נשלטה הפוליטיקה הנאצית על ידי היינריך הימלר ורוברט היינריך וגנר, שנאבקו בניהם מאבק שבו בסופו של דבר התייצב הנס לצד הימלר, ועזב את האס אה לטובת האס אס ב-1929. בהיותו בן 48, שנחשב כבעל אינטליגנציה נמוכה, לא היה ברור מה הוא יכול להועיל לאס אס, אבל בכל זאת הוא התקבל בהתלהבות הן בשל ידידותו עם הימלר והן בשל העובדה שהוא היה נאמן למפלגה הנאצית והושעה מעבודתו בגלל הנאציזם שלו.
קריירה פוליטית

הלביג עקב תחילה אחרי קריירה בפוליטיקה הנאצית, בעקבות אישור אישי לאדולף היטלר מהימלר. בבחירות הפדרליות בגרמניה (יולי 1932) הוא מונה לציר לרייכסטאג ואין תיעוד שהוא השיג דבר במהלך תקופתו הקצרה בשם. בינתיים יריבו הוותיק וגנר ביסס מחדש את שליטתו בבאדן, הימלר עזב ומונה לרייכספיהרר אס אס, ובכך לא היה מועמד בבחירות הפדרליות בגרמניה (נובמבר 1932), במקום זאת הבטיח את הורדתו ללנדטאג של רפובליקת באדן, גוף שבוטל בעקבות ההשתלטות הנאצית.
מפקד המחנה

בשל שירותו הצבאי הארוך שירת בתחילה באס אס כמפקד גדוד. לאחר ההשתלטות הנאצית הוא מונה למפקד כלא בברוכסל (אנ'), אך לא החזיק בתפקיד זמן רב בשל אופי העבודה. בעקבות התמוטטות עצבים הוא פרש מתפקידו באס אס אך נדהם לגלות שהפנסיה שלו היא רק ל-202 מארק בחודש. הנס החלים מבעיותיו הבריאותיות במהירות וביקש לחזור לאס אס. הוא התקבל מחדש משום שירותו הארוך (שזיכה אותו באות הזהב המפלגתי) ונאמנותו.
בשלב זה לא היה ברור איזה תפקיד יכול למלא הלוויג באס אס וקצין בכיר כתב מכתב אישי להימלר בעניין זה. בתוך המכתב הוצע כי ניסיונו בכלא עשוי לאפשר לו לפקד על מחנה ריכוז והימלר פעל לפי הצעה זו והפך אותו למפקד מחנה הנשים בליכטנבורג. ביולי 1937 הוא ירש את קארל אוטו קוך כמפקד מחנה הריכוז זקסנהאוזן ועד מהרה הועמד כמועמד לקידום על ידי תיאודור אייקה, אשר בתחילה לא שש לקבל את הלוויג כאחד מאנשיו. עם זאת, הלוויג השמיד את ספר העותקים שלו כאשר התגלה כי הוא התפאר בזוועותיו בזקסנהאוזן בפני קבוצה של לא-גרמנים לאחר שהשתכר בבר, תוך שהוא מפר את הכללים בנוגע לסודיות של פעילות מחנות הריכוז.
הלביג איבד את תפקידו בשנה שלאחר מכן בגלל התנגשות בין היררכיית האס אס לבין שר המשפטים פרנץ גורטנר (אנ') בגלל אי ציות לפרוטוקול. באסיר בזקסנהאוזן, יוהנס ויניארץ, בוצע חסימת צינור הזרע בכפייה במחנה, אך התברר שהניתוח לא אושר על ידי שופט ולויניארץ לא הייתה אפשרות לערער. הימלר הטיל את האשמה על אייקה שבתורו טען שהלוויג הוא זה שעירב את הפקודות, לאחר שהתבלבל בגלל אסירים חדשים רבים שהגיעו למחנה באותה תקופה. אייקה אמר להימלר שהלוויג בן ה-57 "רעוע לחלוטין... גם נפשית וגם פיזית" והמליץ להרחיקו כמפקד. זמן קצר לאחר מכן הוחלף על ידי הרמן ברנובסקי.
הנס פנה בבקשה לאפשר לו להמשיך בתפקיד אבל אייקה והימלר לא אפשרו לו. הם נתנו לו מענק של 5000 מארק כדי לשכנע אותו לעזוב והוא חזר להמסבך. מעמדו כנאמן למפלגה הבטיח שהאס אס עזר לו למצוא תעסוקה ולאחר כמה ניסיונות כושלים הוא מצא תפקיד בארגון טודט. בחזית המזרחית, הוא פיקח על בנייתו של מחנה דלק ששימש גם כמקום להחזיק שבויי מלחמה סובייטים. הנס, שבזמן זה היה בריגדהפירר ב-SS, סיים את המלחמה כקצין הקישור בין פיקוד הצפון של הוורמאכט למפקדת הימלר.
הלוויג, שנשאר חבר פעיל בכנסייה הפרוטסטנטית המקומית בהמסבאך לאורך כל הקריירה שלו ב-SS, אף על פי שהאמונה נאסרה רשמית, מת בעיר הולדתו ב-1952 לפני שבוצעו נגדו הליכים משפטיים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130335088  VIAF: 50331771   WorldCat (עם VIAF): 50331771
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת

| --- | --- |

הנס המלכותי לשימוש באנגליה, בווילס ובצפון אירלנד
 יחס אורך/גובה:  1:2
 מוטיבים עיצוביים:  מחולק לרבעים: רבעים 1 ו-4 סמל אנגליה - שלושה אריות זהובים על שדה אדום, רבע 2 - סמל סקוטלנד - אריה אדום על שדה זהב, ורבע 3 - סמל אירלנד -נבל זהב על שדה כחול.
 גרסאות נוספות

 
 הנס המלכותי לשימוש בסקוטלנד
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת הוא הדגל המשמש את המלך צ'ארלס השלישי בתפקידו כריבון הממלכה המאוחדת. נס בעיצוב מעט שונה משמש את המלך בסקוטלנד. נסים שונים משמשים את המלך בשאר ממלכות חבר העמים הבריטי.
למרות שבכל העולם הדגל מכונה "נס" ("Standard") למעשה זוהי "כרזת אצולה" ("Banners of arms") כיוון שהדגל מציג את המגן של שלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת.
עיצובו של הנס באנגליה, בוויילס, בצפון אירלנד ומעבר לים

באנגליה, בווילס, בצפון אירלנד ובשאר הטריטוריות הבריטיות, הנס המלכותי נחלק לארבעה רביעים. הרביע הראשון והרביעי מייצגים את ממלכת אנגליה ומכילים שלושה אריות זהובים בתנוחת פסיעה ושמירה (Passant) על רקע אדום; הרביע השני מייצג את ממלכת סקוטלנד ומכיל אריה אדום זקוף (בתנוחת Rampant) על רקע זהוב; הרביע השלישי מייצג את ממלכת אירלנד ומורכב מהנבל האירי הזהוב על רקע כחול.
הנס המלכותי בצורתו המודרנית היה בשימוש כבר בתקופת מלכותה של המלכה ויקטוריה, למעט שינויים קלים ביותר, בעיקר בצורת הנבל האירי.
נסים מלכותיים קדומים שילבו בין שלטי האצולה של בית הנובר ושל צרפת על-מנת לייצג את עמדתו של המונרך כנסיך בוחר (ולאחר מכן כמלך) הנובר, ותביעתו לכס המלוכה הצרפתי.
הנס בסקוטלנד

נס מלכותי בעיצוב מעט שונה נמצא בשימוש הריבון בסקוטלנד. בדגל זה האריה האדום של ממלכת סקוטלנד מופיע מחליף את מקומם של שלושת האריות של ממלכת אנגליה ברביע הראשון והרביעי, ואילו הם מופיעים במקומו ברביע השני.
החברים האחרים של המשפחה המלכותית עושים גם הם שימוש בגרסה הסקוטית של הנס המלכותי, למעט דוכס רות'סיי שלו נס משלו. בעבר, גם לדוכס אדינבורו היה נס משלו.
הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת בגרסתו לשימוש בסקוטלנד שונה מהגרסה ההיסטורית של הנס המלכותי של סקוטלנד, בה האריה האדום מצויר על כל הנס. מתוקף היותו כרזה של שלט האצולה המלכותי של סקוטלנד, נותר הנס המלכותי הסקוטי דגלו האישי של המונרך, והשימוש בו הוגבל על ידי חקיקה של הפרלמנט הסקוטי בשנת 1672. למרות זאת השימוש הנפוץ בו הוא כדגלה השני, הלא רשמי, של סקוטלנד.
כללי ההנפה

הנס יונף על הארמונות המלכותיים כאשר המלך שוהה בהם, על הרכב המלכותי (בנסיעות רשמיות) או על המטוס המלכותי (כאשר הוא על הקרקע). ניתן להניפו גם מעל בניין ציבורי או פרטי, במהלך ביקור מלכותי. הנס הונף גם על היאכטה המלכותית כאשר זו הייתה בשירות והמלכה נכחה על הסיפון. הכנסייה היחידה אשר רשאית להניף את הנס המלכותי, גם ללא נוכחותו של המלך, היא מנזר וסטמינסטר, כנסיות אחרות אינן מורשות להניף את הנס המלכותי.
הנס מונף על הארמונות המלכותיים רק כאשר הריבון נוכח בבניין. אם דגל הממלכה המאוחדת מונף על ארמון בקינגהאם או על טירת וינדזור במקומו של הנס המלכותי, זהו סימן לכך שהמלך אינו נמצא בבניין. כמו כן אם מעל ארמון הולירוד או מעל טירת בלמורל יתנוסס הנס המלכותי של מלך הסקוטים ולא הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת, גם דבר זה מעיד כי המלך אינו נוכח בבניין.
כאשר המלך נוכח בדיוני הפרלמנט הבריטי בארמון וסטמינסטר, הנס המלכותי יונף מעל מגדל ויקטוריה.
בשונה מדגל הממלכה המאוחדת, הנס המלכותי לעולם לא יונף בחצי התורן, אפילו לא לאחר מותו של המונרך, כיוון שתמיד ישנו ריבון על כס המלוכה. כאשר התעורר ויכוח ציבורי על הנפתו של דגל בחצי התורן על ארמון בקינגהאם לאחר מותה של הנסיכה דיאנה, נסיכת ויילס, ב-1997, פשרה הושגה ודגל הממלכה המאוחדת הונף בחצי התורן (המלכה הייתה באותה השעה בסקוטלנד; קודם לכן, כאשר המלכה לא הייתה בארמון,  לא הונף עליו כל דגל, ומאז דגל הממלכה המאוחדת מונף על הארמון במקומו של הנס המלכותי, כאשר המלכה נעדרת ממנו).
לעומת זאת, ניתן להניף את היוניון ג'ק בחצי התורן מעל ארמון בקינגהאם בימי אבל לאומיים (לדוגמה לאחר מותה של אליזבת, המלכה האם, פיגועי 11 בספטמבר וסדרת פיגועי הטרור בלונדון ב-7 ביולי 2005).
חברים אחרים במשפחת המלוכה > נסיך ויילס

ליורש העצר של הממלכה המאוחדת ישנם ארבעה נסים מלכותיים לשימוש בממלכה המאוחדת, האחד לשימוש באנגליה וצפון אירלנד, אחד לסקוטלנד, אחד לוויילס, ואחד לקורנוול.
| דגל | לשימוש באזורים | תיאור |
| --- | --- | --- |
|  | אנגליה, צפון אירלנד ומחוץ לממלכה המאוחדת | הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת בצירוף תגית לבנה עם שלושה קצוות. במרכז הדגל שלט האצולה של נסיכות ויילס מוכתר. |
|  | ויילס | הדגל הוא כרזה של שלט האצולה של נסיכות ויילס. השלט מחולק לארבעה רבעים; הראשון והרביעי עם אריה אדום על רקע זהב והשני והשלישי עם אריה זהב על רקע אדום. מעל מוצב מגן ירוק עם כתר. |
|  | סקוטלנד | הדגל מייצג את שני התארים של יורש העצר של ממלכת סקוטלנד: דוכס רות'סיי ולורד האיים. הדגל מחולק לארבעה רבעים; הראשון והרביעי עם פס משובץ בכחול ולבן במרכז שדה זהב; השני והשלישי סירה על רקע לבן. סמל יורש העצר של סקוטלנד במרכז הדגל (מגן זהב עם האריה האדום של סקוטלנד ופס שחור עם שלוש תגיות). |
|  | קורנוול | 15 מעגלים מוזהבים על רקע שחור. |
חברים אחרים במשפחת המלוכה > נסיכים ונסיכות במשפחה המלכותית

| דגל | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- |
|  | הנסיך אנדרו - דוכס יורק | שלושה תגים, באמצעי שבהם מופיע עוגן כחול ושני הצדדים ריקים. |
|  | הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו | שלושה תגים, באמצעי שבהם מופיעה שושנת טיודור |
|  | הנסיכה אן - הנסיכה המלכותית | שלושה תגים, בראשון ובשלישי מופעים צלבים אדומים, ובמרכזי לב אדום. |
|  | הנסיך ויליאם מוויילס | שלא כמו שאר נכדיה של המלכה, לנס הנסיך ויליאם שלושה תגים, האמצעי כולל צדפה אדומה (המייצגת את סמל האבירים של הנסיכה דיאנה) והשניים האחרים ריקים. |
|  | הנסיך הנרי מוויילס | חמישה תגים, הראשון, האמצעי והחמישי מציגים צדפה אדומה ואילו השני והרביעי ריקים. |
|  | הנסיכה ביאטריס | חמישה תגים, הראשון, האמצעי והחמישי מציגים דבורה ואילו השני והרביעי ריקים. |
|  | הנסיך ריצ'רד - הדוכס מגלאוצ'סטר | חמישה תגים, בראשון ובשלישי ובחמישי מופיעים צלבי ג'ורג' הקדוש, בשני וברביעי אריה אדום. |
|  | הנסיך אדוארד, דוכס קנט | חמישה תגים, בראשון ובשלישי ובחמישי מופעים עוגנים כחולים, בשני וברביעי צלבי ג'ורג' הקדוש. |
|  | הנסיך מייקל מקנט | חמישה תגים, בראשון ובשלישי ובחמישי מופעים צלבי ג'ורג' הקדוש, בשני וברביעי עוגן כחול. |
|  | הנסיכה אלכסנדרה | חמישה תגים, בראשון ובשלישי ובחמישי מופעים לב אדום, בשני וברביעי עוגן כחול. |
חברים אחרים במשפחת המלוכה > בני/בנות זוגם של המונרכים הבריטיים

| דגל | שם בן הזוג | תיאור |
| --- | --- | --- |
|  | הנסיך פיליפ, הדוכס מאדינבורו בעלה של המלכה אליזבת השנייה (1952–2021) | נס המבוסס על שורשיו היווניים והדניים של הדוכס: הדגל מחולק לארבעה רביעים; הרביע הראשון מייצג את דנמרק ומכיל שלושה אריות כחולים צועדים ותשעה לבבות על רקע צהוב, השני את יוון המציג צלב לבן על רקע כחול, השלישי את שם משפחתו של הדוכס מאונטבאטן ומכיל חמישה ספים אנכיים לבנים ושחורים והרביעי את תוארו - דוכס אדינבורו, המציג טירה שחורה/אדומה אשר מופיעה גם בסמל העיר. |
|  | המלכה אליזבת אשת המלך ג'ורג' השישי (1936-2002) | מגן האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לצד מגן האבירים של אביה קלאוד בוואס-ליון, רוזן סטרת'מור וקינגהורן. |
|  | המלכה מרי אשת המלך ג'ורג' החמישי (1910-1953) | מגן האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת שלצידו מגן האבירים של הנסיך פרנסיס, דוכס טק אביה של המלכה, ומגן האצולה של הנסיך אדולפוס, דוכס קיימבריג' (המבוסס על שלט האצולה של בית הנובר), סבה של המלכה מצד אמה. |
|  | המלכה אלכסנדרה אשת המלך אדוארד השביעי (1901-1928) | מגן האבירים המלכותי של הממלכה המאוחדת לצידו של סמל האצולה של מלך דנמרק. |
חברים אחרים במשפחת המלוכה > חברים אחרים במשפחת המלוכה הבריטית

בני משפחת המלוכה רשאים להשתמש בנס המלכותי של הממלכה המאוחדת בתוך מסגרת סמור (מסגרת לבנה עם סימונים שחורים המייצגים את פרוות הסמור). נס זה משמש בדרך כלל את נשותיהם של הנסיכים הבריטיים או בני משפחה אשר לא הוענק להם נס משל עצמם. בהלווייתה של הנסיכה דיאנה ובהלווייתה של הנסיכה אליס, דוכסית גלאוצ'סטר נפרש נס מלכותי זה על ארונותיהן.
נסים היסטוריים

| דגל | תאריך | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1340–1198 | הנס המלכותי של אנגליה, בו נעשה שימוש לראשונה על ידי המלך ריצ'רד הראשון. | הסמל מכיל שלושה אריות; שני אריות סימלו את שתי הנחלות האחרות של בית פלאנטג'נט בצרפת (אקויטניה ונורמנדיה), והאריה השלישי הוסף כדי לסמל את אנגליה. |
|  | 1406–1340 | הנס המלכותי של אנגליה, בו נעשה שימוש לראשונה על ידי המלך אדוארד השלישי. | הסמל מחולק לארבעה וכולל שני רבעים בהם מוצג סמל אנגליה ושני רבעים בהם מוצג נס צרפת העתיק - אשר כוסה בפרח האירוס המייצג את טענת אנגליה לשליטה על צרפת. |
|  | 1603–1406 | הנס המלכותי של אנגליה, בו נעשה שימוש לראשונה על ידי המלך הנרי הרביעי. | הסמל מחולק לארבעה וכולל שני רבעים בהם מוצג סמל אנגליה ושני רבעים בהם מוצג נס צרפת - פרח האירוס המייצג את טענת אנגליה לשליטה על צרפת. |
|  | 1707–1603 | הנס המלכותי של בריטניה הגדולה, בו נעשה שימוש לראשונה על ידי המלך ג'יימס הראשון מבית סטיוארט. | הסמל מחולק לארבעה וכולל רבע ראשון ורביעי בו מוצג נס אנגליה כפי שהיה עד אז, רבע שני לממלכת סקוטלנד (שהייתה מאוחדת באוניה פרסונלית לממלכת אנגליה), ורבע שלישי לממלכת אירלנד (שהייתה חלק מהכתר האנגלי). |
|  | 1714–1707 | הנס המלכותי של בריטניה הגדולה תחת בית סטיוארט, בו נעשה שימוש על ידי ג'ורג' הראשון. | הסמל מחולק לארבעה וכולל ברבע הראשון והרביעי את נס אנגליה ביחד עם נס סקוטלנד, רבע שני לממלכת צרפת, ורבע שלישי לממלכת אירלנד. |
|  | 1814–1714 | הנס המלכותי של בריטניה הגדולה תחת בית הנובר, בו נעשה שימוש לראשונה על ידי המלכה אן, לאחר חוקי האיחוד של 1707. | הסמל מחולק לארבעה וכולל רבע ראשון בו מוצג נס אנגליה ביחד עם נס סקוטלנד, רבע שני לממלכת צרפת, רבע שלישי לממלכת אירלנד, ורבע רביעי לממלכת הנובר (שהייתה באוניה פרסונלית עם בריטניה הגדולה). |
|  | 1814–1837 | הנס המלכותי של בית הנובר. | סמל האבירים של המלך ג'ורג' השלישי - ברביע הראשון והרביעי מוצגים שלושה אריות המייצגים את אנגליה, הרביע השני מייצג את סקוטלנד והשלישי את אירלנד. במרכז הסמל מגן האבירים של הנובר. |
ראו גם

סמל הממלכה המאוחדת
דגל הממלכה המאוחדת
הנס המלכותי של מלך הסקוטים
דגל המלכה אליזבת השנייה
לקריאה נוספת

Norman Davies, The Isles: A History (Palgrave Macmillan, 1999)
הנס המלכותי מונף מעל ארמון בקינגהאם
הנס המלכותי מונף מעל ארמון הולירוד
הנס המלכותי, בשימוש בני משפחת המלוכה אשר לא הוענק להם נס מלכותי
הפאניקה של 1857

הסתערות משיכות על בנק במהלך הפאניקה של 1857, 13 באוקטובר. תחריט עץ
הפאניקה של 1857 הייתה פאניקה פיננסית בארצות הברית שנגרמה כתוצאה מצניחה חדה בכלכלה שנגרמה על ידי שרשרת אירועים.
אל מצב ירוד זה הביאו הירידה הכללית של הכלכלה הבינלאומית, התרחבות המשק המקומי, הנפקת שטרות מחוץ לתקן הזהב (יחס של פי שמונה), ופשיטת רגל של מספר בנקים. ספקולנטים בלתי זהירים גרמו להרחבת המשק באופן חסר פרופורציה. מלבד המצב הכלכלי המעורער מה, נוספה ירידה מורגשת בייבוא ומחירי התבואה האמירו. על מצב שברירי זה העיב גם המאבק הפוליטי בין תומכי ביטול העבדות לבין מדינות שקיימו את מנהג העבדות, שעבר טלטול חריף בעקבות פסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד. האזרחים חששו על כספם וחסכונותיהם שבבנקים ומיהרו למשוך אותם, ופיקוחו הקלוש של הממשל הפדרלי על אספקת הכספים, לא היה בו כדי להתמודד מול הבעיה המחריפה. קריסתה של חברת הביטוח והנאמנות אוהיו לייף (אנ') היוותה שלב מכריע לבוא הפאניקה. עם בוא השמועה על טביעתה של סנטרל אמריקה כשעל סיפונה זהב בשווי 1.6 מיליון דולר שעליו המתינו הבנקים בניו יורק, הומט הגורל על הכלכלה האמריקאית. אנשים נהרו אל הבנקים למשוך את כל כספם, והבנקים שלא עמדו בסחרור הפיננסי - קרסו, וב-13 באוקטובר נסגרו והפאניקה החלה במלוא עוזה. הבנקים נותרו סגורים כחודשיים, עד ה-12 בדצמבר. תעשיית הרכבת שחוותה צניחה פיננסית פיטרה עובדים רבים, ומניותיה שצנחו הביאו למשבר פיננסי חמור באירופה. המשקיעים הרבים שסיכנו את כספם בתקופה שלפני כן, חוו את הפאניקה במהירות. השפל הכלכלי אליו הידרדרה ארצות הברית הטיל את השלכותיו אל רחבי העולם.
הפאניקה נמשכה כשנתיים, אך הכלכלה האמריקאית לא התאוששה ממנה במשך כעשור, עד לאחר מלחמת האזרחים.
ראו גם

המשבר הפיננסי של 1873
התגרענות

התגרענות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז סביב שתי טבעות. על הטבעת הימנית יש יותר אתרי התגרענות משום שהיא מחוספסת יותר ושטח הפנים שלה גדול יותר
התגרענות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז סביב אצבע. שטח הפנים הגדול של האצבע יוצר מספר רב של אתרי התגרענות
הִתְגַּרְעֲנוּת (בלועזית: נוּקְלֵאַציה) היא תופעה פיזיקלית המאפיינת את תחילתו של תהליך מעבר פאזה או של תהליך היפרדת לפאזות. התופעה מתאפיינת בכך ששינוי הפאזה מתחיל בנקודות מסוימות במרחב, והחומר סביב אותן נקודות עובר למצב הצבירה החדש. לנקודות אלו, שבהן מתחיל מעבר הפאזה, קוראים אתרי התגרענות.