קולורדו (נהר)

ערך זה עוסק בנהר קולורדו, הזורם בארצות הברית ובמקסיקו. אם התכוונתם לנהר הזורם במדינת אריזונה ונשפך לנהר קולורדו, ראו .
| --- | --- |
נהר הקולורדו בעיקול פרסת הסוס, קילומטרים ספורים במורד הזרם מסכר קניון גלן
נהר הקולורדו בעיקול פרסת הסוס, קילומטרים ספורים במורד הזרם מסכר קניון גלן
 מידע כללי
 אורך:  2,334 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  637 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  637,137 קמ"ר
 מוצא:  מעבר לה פודר במערב הרי הרוקי (40°28′36″N 105°49′24″W﻿ / ﻿40.476667°N 105.823333°W﻿ / 40.476667; -105.823333)
 גובה מוצא הנהר:  3,104 מטרים
 יובלים:  נהר הבאסו, איגל (נהר, קולורדו), מאדי קריק, Little Dolores River, נהר פייני, נהר ביל ויליאמס, פלאטו קריק, Williams Fork, Fraser River, רואן קריק, Tapeats Creek, Willow Creek, Professor Creek, הנהר בלו (קולורדו), ערוץ קנאב, דולורס, Range Creek, גניסון, רורינג פורק, נהר וירג'ין, סן חואן (נהר הקולורדו), חילה, פאריה (נהר), קולורדו הקטן, נהר דירטי דוויל, גרין, Mill Creek 
 שפך:  מפרץ קליפורניה, האוקיינוס השקט (31°48′59″N 114°48′10″W﻿ / ﻿31.816496°N 114.802839°W﻿ / 31.816496; -114.802839)
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית ארצות הברית מקסיקו מקסיקו
 נהר קולורדו ואגן הניקוז שלו
 
נהר קולורדו (באנגלית: Colorado River, בספרדית: Río Colorado, פירוש מילולי: הנהר בצבע אדום) הוא אחד משני הנהרות הראשיים בדרום-מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו (הנהר השני הוא ריו גראנדה). אורכו 2,334 קילומטרים ואגן ניקוזו צחיח ברובו ומקיף חלקים משבע ממדינות ארצות הברית ושתיים ממדינות מקסיקו. מוצא הנהר במרכז הרי הרוקי בארצות הברית, והוא זורם בכיוון כללי לדרום-מערב לרוחב רמת קולורדו ודרך הגרנד קניון אל אגם מיד בגבול שבין אריזונה לנבדה, שם הוא פונה דרומה לעבר הגבול עם מקסיקו. במקסיקו הוא זורם כ-160 ק"מ, יוצר את הדלתה של הקולורדו, ונשפך לאוקיינוס השקט בקצה הצפוני של מפרץ קליפורניה בין המדינות באחה קליפורניה וסונורה.
הנהר מפורסם בקניונים המרשימים ובאשדות המים הלבנים שהוא יוצר, והוא מקור מים חיוני לחקלאות וליישובים באזורים המדבריים שבהם הוא עובר באמריקה הצפונית. זרימת המים בנהר וביובליו נשלטת על ידי מערכת גדולה של סכרים, מאגרי מים ומובילי מים, המטים כ-90% ממימיו בארצות הברית על מנת לספק מים להשקיה ולשתייה לכ-30 מיליון אנשים שבאגן הניקוז שלו ומחוצה לו. הספיקה הגבוהה יחסית של מי הנהר והשיפוע התלול של מורד הנהר, מנוצלים ליצירת אנרגיה הידרואלקטרית, והסכרים העיקריים על הנהר מווסתים את דרישות השיא של צריכת החשמל במרבית שטחי דרום-מערב ארצות הברית. צריכת מים הולכת וגוברת גרמה לייבוש 150 הקילומטרים האחרונים של הנהר עד כדי כך שמאז שנות ה-60 של המאה ה-20 לא מגיעים מי הנהר לים באופן קבוע.
ילידים אמריקאיים התיישבו באגן הנהר קולורדו לפני 8,000 שנים לפחות. תחילה כציידים-לקטים, ולאחר מכן, בין לפני 2,000 שנים ל-1,000, התקיימו על גדות הנהר ויובליו תרבויות חקלאיות נרחבות, שהיו, ככל הנראה, מתרבויות הילידים המתקדמות ביותר באמריקה הצפונית. משערים שחברות אלו התמוטטו בשל שילוב של סיבות, בהן בצורת חמורה ושיטות עיבוד אדמה לקויות. מרבית הילידים השוכנים כיום באגן הם צאצאים של קבוצות אחרות שהתיישבו באזור מאוחר יותר, לפני 1,000 שנים. אירופים נכנסו לראשונה לאגן קולורדו במאה ה-16, כאשר חוקרי ארצות ספרדים החלו למפות את האזור ולתבוע עליו חזקה. האזור הפך לחלק ממקסיקו כשזו קיבלה עצמאות ב-1821. המפגשים הראשונים בין האירופים לילידים היו מוגבלים תחילה לסחר בפרוות במקורות הנהר ומפגשי סחר גומלין לאורך חלקו התחתון של הנהר.
אגן הנהר קולורדו הפך חלק מארצות הברית ב-1846 במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, אך רוב מסלולו של הנהר היה עדיין בלתי מוכר ונושא למיתוס ולספקולציות. משלחות אחדות שרטטו מפות של הקולורדו באמצע המאה ה-19. אחת מהן, בהנהגתו של ג'ון וסלי פאוול, הייתה הראשונה ששטה באשדות של הגרנד קניון ב-1869. מגלי ארצות אמריקניים אספו מידע רב-ערך ששימש אחר כך לפיתוח הנהר לשיט ולאספקת מים. התיישבות רחבת היקף באגן התחתון החלה במחצית השנייה של המאה ה-19, כשספינות קיטור שימשו אמצעי תחבורה בין מפרץ קליפורניה למזחים לאורך הנהר קולורדו, שמהם יצאו דרכים ששירתו שיירות עגלות ללב טריטוריית ניו מקסיקו. מספר קטן יותר של מתיישבים התיישבו באגן העליון, שבו התגלו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 מרבצי זהב.
מפעלי הנדסה גדולים באגן הנהר החלו לפעול בתחילת המאה ה-20, כאשר נקבעו קווים מנחים רבים בסדרה של הסכמים פנים-אמריקניים ובינלאומיים, הידועים בכינוי "חוק הנהר" ("Law of the River"). הממשל הפדרלי של ארצות הברית היה הכוח המניע העיקרי מאחורי בניית מיזמי הנדסה הידראוליים באגן הנהר, אך היו מעורבות בהם גם סוכנויות מים רבות של המדינות או של הרשויות המקומיות. מרבית הסכרים באגן הנהר נבנו בין 1910 ל-1970, כשהסכר העיקרי, סכר הובר, הושלם ב-1935. הקולורדו הוא אחד הנהרות המבוקרים והמוסדרים ביותר על ידי חוקים בעולם, כשכל טיפה ממימיו מוקצית למטרה מסוימת.
התנועה לאיכות הסביבה בדרום-מערב ארצות הברית מתנגדת להקמת הסכרים והטיית המים של מערכת הנהר קולורדו בשל ההשפעות המזיקות על האקולוגיה ועל יופיו הטבעי של הנהר ויובליו. במהלך בניית סכר קניון גלן התחייבו ארגוני איכות הסביבה לחסום כל פיתוח נוסף של הנהר, והצעות לסכרים נוספים ומובילי מים נדחו בשל התנגדות של אזרחים. בצורת ממושכת מאז שנת 2000, מתנגשת עם הדרישות הגוברת למי נהר הקולורדו, מה שהעצים את המחלוקת הנמשכת על רמת הפיתוח האנושי והבקרה על הנהר.