stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי החוץ של ספרד
היסטוריה > מלחמת העצמאות האמריקאית: 1775–1783

להוטה לנקום בבריטים על תבוסתם במהלך מלחמת שבע השנים, הציעה צרפת תמיכה לקולוניסטים אמריקאים מורדים שביקשו עצמאות מבריטניה במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית ובשנת 1778 נכנסה למלחמה בצדם. לאחר מכן הם דחקו בספרד לעשות את אותו הדבר, בתקווה שהכוח המשולב יהיה חזק מספיק כדי להתגבר על הצי המלכותי הבריטי ולהצליח לפלוש לאנגליה. ב-1779 הצטרפה ספרד למלחמה, בתקווה לנצל בריטניה שנחלשה משמעותית. אולם, בשל חוסר אמון ברפובליקות, ספרד לא הכירה רשמית בארצות הברית החדשה של אמריקה.
כוח מאורגן היטב בפיקודו של ברנרדו דה גאלבז פעל מלואיזיאנה הספרדית ופתח בהתקפות חוזרות ונשנות על מושבות בריטיות באיים הקריביים ובמפרץ מקסיקו. הם זכו בניצחונות קלים נגד כוחות מצב בריטיים חלשים, ותכננו משלחת נגד ג'מייקה כאשר הוכרז שלום ב-1783.
העדיפות הגבוהה ביותר של ספרד הייתה לכבוש מחדש את גיברלטר מבריטניה באמצעות המצור הגדול על גיברלטר. למרות מצור ממושך, חיל המצב הבריטי שם הצליח להחזיק מעמד עד שתוגבר וחצי האי נשאר בידי הבריטים בעקבות הסכם פריז. בניגוד לבעלי בריתם הצרפתיים (שעבורם המלחמה התבררה בעיקר כאסון, כלכלית וצבאית) הספרדים השיגו מספר הישגים טריטוריאליים, והחזירו את פלורידה ומנורקה.
היסטוריה > המאה ה-20

כמדינה נייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, ספרד לא הוזמנה להשתתף בוועידת השלום בפריז ב-1919, בשל הפרופיל הנמוך יחסית של המדינה בעניינים בינלאומיים. עם זאת, היא הוזמנה להצטרף לחבר הלאומים כחברה לא קבועה והיא עשתה זאת באופן רשמי ב-14 באוגוסט 1919. במהלך מה שמכונה הרגע הווילסוני ביחסים הבינלאומיים, כוחות יריבים למדינה הספרדית כמו ה-Rifis שהתחרו על הכרה בינלאומית ברפובליקת ריף והתנועה הבדלנית הקטלונית התעצמו.
יחסים אזוריים > אמריקה הלטינית > החזון האיברו-אמריקאי

ספרד שמרה על ההזדהות המיוחדת שלה עם מדינות אחרות דוברות ספרדית. מדיניותה מדגישה את הרעיון של קהילה איברו-אמריקאית, בעצם חידוש התפיסה הליברלית ההיסטורית של "היספנו-אמריקאניזמו" (או היספני כפי שהיא מכונה לעיתים קרובות באנגלית), אשר ביקשה לקשר את חצי האי האיברי למדינות דוברות ספרדית במרכז ודרום אמריקה באמצעות שפה, מסחר, היסטוריה ותרבות. ספרד הייתה דוגמה יעילה למעבר מדיקטטורה לדמוקרטיה, כפי שניתן לראות בנסיעות הרבות שעשו מלך ספרד וראשי ממשלה לאזור.
יחסים אזוריים > אמריקה הלטינית > מגמות ביחסים דיפלומטיים

ספרד מקיימת תוכניות שיתוף פעולה כלכלי וטכני וחילופי תרבות עם מדינות אמריקה הלטינית, הן דו-צדדית והן בתוך האיחוד האירופי. בתקופת ממשלתו של חוסה מריה אסנאר, יחסי ספרד החמירו עם מדינות כמו מקסיקו, ונצואלה וקובה, אך היו טובים במיוחד עם אחרות, כמו קולומביה, הרפובליקה הדומיניקנית וכמה רפובליקות במרכז אמריקה. ניצחונו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו בבחירות הכלליות של 2004 שינה את ההגדרה הזו. למרות קשרים לשוניים, כלכליים ותרבותיים הדוקים ארוכי שנים עם רוב אמריקה הלטינית, חלק מההיבטים של מדיניות החוץ הספרדית בתקופה זו, כמו תמיכתה במלחמת עיראק, לא זכו לתמיכה או לא קיבלו העדפה רחבה.
יחסים אזוריים > אפריקה שמדרום לסהרה

ספרד החלה בהדרגה להרחיב את קשריה עם אפריקה שמדרום לסהרה. יש לה עניין מיוחד במושבה לשעבר של גינאה המשוונית, שם היא מקיימת תוכנית סיוע גדולה. לאחרונה, היא חיפשה קשר הדוק יותר עם סנגל, מאוריטניה, מאלי ואחרות כדי למצוא פתרונות לסוגיית ההגירה הבלתי חוקית לאיים הקנריים.
יחסים אזוריים > המזרח התיכון

במזרח התיכון, ספרד ידועה כמתווך בין מעצמות. ביחסיה עם העולם הערבי, ספרד תומכת לעיתים קרובות בעמדות ערביות בנושאי המזרח התיכון. מדינות ערב מהוות אינטרס בראש סדר העדיפויות של ספרד בגלל יבוא נפט וגז ומכיוון שלכמה מדינות ערביות יש השקעות משמעותיות בספרד.
יחסים אזוריים > אירופה

ספרד הצליחה לנהל את יחסיה עם שלוש שכנותיה האירופיות המיידיות, צרפת, אנדורה ופורטוגל. הצטרפותן של ספרד ופורטוגל לאיחוד האירופי ב-1986 סייעה להקל על חלק מחיכוכי הסחר התקופתיים שלהן על ידי הכנסתם להקשר של האיחוד האירופי. שיתוף הפעולה הדו-צדדי הצרפתי-ספרדי הוגבר על ידי פעולה משותפת נגד אלימות חוזרת על ידי הארגון הבדלני ההבסקי ETA מאז שנות ה-60. הקשרים עם בריטניה הם בדרך כלל טובים, אם כי שאלת גיברלטר נותרה נושא רגיש, במיוחד מאז ההצבעה בבריטניה על הברקזיט.
יחסים אזוריים > אסיה

כיום, ספרד מנסה להרחיב את יחסיה הצרים עדיין עם מדינות מזרח אסיה, עם סין, יפן ודרום קוריאה כנקודות העניין העיקריות שלה באזור. תאילנד ואינדונזיה הן בעלות הברית העיקריות של ספרד באזור ASEAN, בעלות מספר לא מבוטל של הסכמים ויחסים טובים מאוד. בשנים האחרונות ספרד גם מגבירה את הקשרים, היחסים וההשקעות שלה במדינות אחרות באסיה, בעיקר בווייטנאם ומלזיה. היחסים עם הפיליפינים, למרות עבר קולוניאלי ארוך מאוד, חלשים במידה ניכרת מאלה שיש לספרד עם מדינות אחרות באזור, העוסקים בעיקר בהיבטים תרבותיים ותוכניות סיוע הומניטרי.
מחלוקות > סכסוכים טריטוריאליים

בעוד שהמחלוקת בגיברלטר עם בריטניה היא הסכסוך הטריטוריאלי הידוע ביותר של ספרד, למדינה יש גם מחלוקות עם פורטוגל ומרוקו.
מחלוקות > סכסוכים טריטוריאליים > עם בריטניה הגדולה

מאז שנכבשה ב-1704 על ידי כוחות אנגלו-הולנדים במהלך מלחמת הירושה הספרדית, גיברלטר הייתה נושא למחלוקת בין בריטניה וספרד. ממוקם בקצה הדרומי של חצי האי האיברי, משגיח על מצר גיברלטר המחבר את האוקיינוס האטלנטי עם הים התיכון, לטריטוריה יש חשיבות אסטרטגית רבה. כיום, גיברלטר היא טריטוריה בריטית מעבר לים ומהווה בסיס חשוב עבור הכוחות המזוינים הבריטיים.
מחלוקות > סכסוכים טריטוריאליים > עם מרוקו

מיקומו האסטרטגי של מיצר גיברלטר הותיר מורשת של מספר סכסוכי ריבונות. אלה כוללים את "חמשת מקומות הריבונות" ("plazas de soberanía") על חופי מרוקו ומחוצה לו: מובלעות החוף של סאוטה ומלייה, בהן מרוקו מתחרה, וכן האיים Peñon de Alhucemas, Peñon de Vélez de la Gomera ., ואיסלס צ'פארינס. ספרד שומרת על ריבונות על Ceuta, Melilla, Peñon de Velez de la Gomera, Alhucemas ואיי Chafarinas (שנכבשו בעקבות הכיבוש הנוצרי מחדש של ספרד) בהתבסס על נימוקים היסטוריים, סיבות ביטחוניות ועל בסיס עקרון האו"ם של שלמות טריטוריאלית. ספרד גם טוענת שרוב התושבים הם ספרדים. מרוקו תובעת את השטחים הללו על בסיס עקרונות האו"ם של דה-קולוניזציה, שלמות טריטוריאלית וכי הטיעונים הספרדיים להשבת גיברלטר מבססים את טענתה של מרוקו.
מחלוקות > סכסוכים טריטוריאליים > עם פורטוגל

אוליבנסה (ספרדית) או אוליבנסה (פורטוגזית) היא עיר ומושב של עירייה, על קטע שנוי במחלוקת של הגבול בין פורטוגל לספרד, אשר נתבע דה יורה על ידי שתי המדינות ומנוהל דה פקטו כחלק מהקהילה האוטונומית הספרדית של אקסטרמדורה. האוכלוסייה היא 80% פורטוגזית אתנית ו-30% דוברי פורטוגזית. אוליבנצה/אוליבנסה הייתה תחת ריבונות פורטוגזית מתמשכת מאז 1297 עד שנכבשה על ידי הספרדים ב-1801 ופורטוגל ויתרה על כך רשמית מאוחר יותר באותה שנה בחוזה בדחוס. ספרד טוענת לריבונות דה יורה (החוקית) על אוליבנצה/אוליבנסה בטענה שהסכם בדחוס עדיין עומד על כנו ומעולם לא בוטל. לפיכך, הגבול בין שתי המדינות באזור Olivenza/Olivença צריך להיות כפי שתוחם על ידי אותה אמנה. פורטוגל טוענת לריבונות דה יורה על אוליבנצה/אוליבנסה בטענה שהסכם בדחוס בוטל על פי תנאיו (הפרת כל אחד מהסעיפים שלו תוביל לביטולו) כאשר ספרד פלשה לפורטוגל במלחמת חצי האי של 1807.
פורטוגל מבססת עוד את טענתה על סעיף 105 של חוזה וינה משנת 1815, שעליו חתמה ספרד ב-1817, הקובע כי המדינות הזוכות צריכות "לנסות במאמץ הפייסני האדיר ביותר להחזיר את אוליבנסה/אוליבנסה לרשות הפורטוגלית". לפיכך, הגבול בין שתי המדינות באזור Olivenza/Olivença צריך להיות כפי שתוחם על ידי חוזה אלקניזס משנת 1297. ספרד מפרשת את סעיף 105 כמי שאינו חובה בדרישה מספרד להחזיר את אוליבנצה/אוליבנסה לפורטוגל, ובכך לא מבטלת את חוזה באדאחוז. פורטוגל מעולם לא הגישה תביעה רשמית לשטח לאחר הסכם וינה, אך באותה מידה מעולם לא הכירה ישירות בריבונות הספרדית על אוליבנסה/אוליבנסה. פורטוגל ממשיכה לתבוע את אוליבנסה/אוליבנסה, בטענה שלפי חוזה וינה משנת 1815, ספרד הכירה בתביעות הפורטוגזיות כ"לגיטימיות". המחלוקות ההיסטוריות עם פורטוגל על איי סאבאג' באוקיינוס האטלנטי נפתרו בתקופה האחרונה.
רשת גנטית

רשת גנטית היא רשת שליטה ובקרה על תהליכי ייצור של חלבונים בתא ביולוגי.
דוגמה למעגל בקרת שעתוק עם שני קלטים וחוג משוב
מבנה מפושט של רשת בקרה גנטית
הרשת הגנטית מאפשרת לתא להביא לידי ביטוי גנים שונים, ולכן בעזרתה יכולים שני תאים בעלי אותו מטען תורשתי להתנהג באופן שונה (לדוגמה: תא עצם ותא שריר) ותא יחיד יכול להתנהג באופן שונה בתגובה לתנאי הסביבה (יום/לילה, נוכחות סוכרים שונים ועוד).
תהליך ייצור חלבון

חלבון מיוצר על סמך הקוד הגנטי המקודד בDNA בתהליך דו-שלבי:
שעתוק שבו נוצרת מולקולת mRNA ממקטע ה-DNA המתאים (שהוא הגן המקודד חלבון זה).
תרגום שבו נוצר החלבון ממולקולת ה- mRNA.
אם חלבון מסוים מיוצר ומצוי בתא, נהוג לומר שמבוטא הגן המקודד אותו.
בקרה על ייצור החלבון

חלבון אחד יכול להשפיע על ייצור חלבון אחר בשני אופנים:
הפעלה (activation) - חלבון א' מגביר את קצב הייצור של חלבון ב'. ייתכן גם שחלבון ב' כלל לא ייווצר ללא פעולת חלבון א'.
דיכוי (repression) - חלבון א' מאט את קצב הייצור של חלבון ב' ויכול אף להפסיק כליל את הייצור שלו.
עבודתם החלוצית של ז'ק מונו ופרנסואה ז'קוב על אופרון הלקטוז בשנת 1961 ביססה את המחקר בתחום בקרת השעתוק. מערכי DNA, המשמשים לבחינת ביטוי של גנים שונים, רגישים לבקרת שעתוק בלבד. עם זאת, בקרה מתבצעת גם בשלבים מאוחרים יותר של ייצור החלבון, לרבות שלבי התרגום השונים ושינויים בחלבון לאחר תרגומו (זרחון, מיתול וכו').
דוגמה לדיכוי בשלב השעתוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על מנת שתהליך השעתוק יתרחש על אנזים ה-RNA פולימראז להידבק לאזור מסוים על ה-DNA המצוי בדיוק לפני הגן המקודד את החלבון המיוצר. חלבון אחר יכול להדבק באזור זה וכך למנוע את הדבקת ה-RNA פולימראז. באופן זה תהליך השעתוק מופסק והחלבון לא יכול להיות מיוצר.
ייצוג כרשת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ברשת הגנטית הצמתים מייצגים חלבונים והקשתות המחברות ביניהם מייצגות השפעה של חלבון אחד על ייצור החלבון האחר. הקשתות הן לפיכן מכוונות. כמו כן יש צורך במספר סוגי קשתות על פי טיב יחסי הגומלין בין החלבונים.
מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רשתות גנטיות נחקרות הן ניסיונית והן תאורטית תוך שימוש במגוון מודלים: בוליאניים, דטרמיניסטיים ואקראיים. גישה מבטיחה מתחום הביולוגיה מערכתית מזהה מוטיבים חוזרים ברשתות גנטיות, המופיעים בשכיחות גבוהה יותר משניתן לצפות ברשת אקראית, ומנסה לעמוד על תפקידם. הפרופסורים נעמה ברקאי ואורי אלון תורמים לקידום מגמה זו במחקר העולמי.
ראו גם

מעבר אותות
ביולוגיה מערכתית
הערות שוליים

↑  אורי אלון, An Introduction to Systems Biology: Design Principles of Biological Circuits, 2006 ISBN 9781584886426
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000355660 
רשת בקרה מטבולית בחיידק קולי
חוק השתלת אברים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  24 במרץ 2008
 תאריך חקיקה עברי:  י"ז באדר ב' התשס"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת השבע עשרה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2144, עמ' 394
 משרד ממונה:  משרד הבריאות
 מספר תיקונים:  2
 נוסח מלא:  חוק השתלת אברים, התשס"ח-2008
 
חוק השתלת אברים, התשס"ח-2008 אושר בכנסת השבע עשרה ב-24 במרץ 2008. החוק אוסר של סחר באיברים וייבוא ויצוא איברים מישראל לשם השתלת איברים.
ההיסטוריה של החוק

חוק השתלת אברים מסדיר את נושא נטילת איברים מאדם חי ומאדם שנפטר, לצורך השתלתם בגופו של אדם אחר, וכן קובע את האיסור בסחר באיברים. החוק נחקק בשל המחסור באיברים שהביא להתפתחותה של תופעת סחר באיברים תוך ניצול מצוקתם הכלכלית של תורמים ומצוקתם הבריאותית של נתרמים. כדי לסכל את התופעה של סחר באיברים ולפעול לצמצום המחסור בתרומת איברים להשתלה, הוצע להסדיר את נושא נטילת איברים, הקצאתם והשתלת בחקיקה ראשית. זאת, בדרך שתבטיח פיקוח ובקרה על הליכי נטילת איברים והקצאתם להשתלה וכן הקצאה הוגנת ויעילה של איברים שניטלו מן המת לצורך השתלה. כמו כן נקבעו בחוק המוצע הסדרים שמטרתם למנוע ניצול מצוקתם של תורם ונתרם וכן איסור פלילי על סחר ותיווך באיברים להשתלה.
הצעת החוק הוגשה לראשונה בנובמבר 2003, ועברה בקריאה ראשונה בכנסת בדצמבר של אותה שנה. בשל פיזור הכנסת התעכבה חקיקתו של החוק. החוק התקבל ב-24 במרץ 2008 ונכנס לתוקף ב-1 במאי 2008. הוועדה שעמלה על הכנת הצעת החוק הייתה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
המצב בישראל טרם חקיקת החוק התאפיין בהתקדמות רפואית וטכנולוגית ניכרת, עם זאת, היה מחסור קבוע בתורמי איברים ביחס למדינות אחרות בעולם בהן הייתה קיימת כבר חקיקה מסוג זה. כך למשל, בספרד, ברירת המחדל הוגדרה כהסכמה לתרומת איברים עם מותו של אדם, אלא אם הביע את התנגדותו לכך במהלך חייו (החל מגיל 18 ואם האדם בריא). בנוסף לכך ישנה חובת התייעצות עם משפחת הנפטר, על מנת לבדוק האם כאשר היה בחיים הביע התנגדות כלשהי לתרומת איבריו.
עיקרי החוק

מטרת החוק היא לעודד אנשים לחתום על כרטיס אדי ובכך לתת את הסכמתם לתרומת איברים. החוק קובע כי חתימתו של אדם על כרטיס אדי מעידה על רצונו לתרום מאיבריו לאחר מותו להצלת חייהם של חולים הממתינים להשתלה. עם זאת, ולצורך וידוא כוונותיו של הנפטר, קיימת בחוק חובת היוועצות עם משפחת הנפטר, על מנת לבדוק האם הביע התנגדות כלשהי לתרומת איבריו במהלך חייו. לשם כך קובע החוק כי אדם שתרם מאיבריו לצורך השתלה יקבל מעמד של חולה במחלה כרונית, יהיה זכאי להטבות כספיות ופטור מתשלומים מסוימים, וכן יהיה זכאי לפיצויים ולתעודת הוקרה מהמדינה. העובר על החוק עלול להיענש בקנס או במאסר עד שלוש שנים.
השלכות החוק והשוואה למדינות אחרות

מאז חקיקת החוק נראה כי היקף התרומות הן מן התורם החי הן מן התורם המת עלה. המצב המשפטי בישראל דומה לזה הקיים בספרד, באנגליה ובניו זילנד בעצם קיומו של איסור מוחלט על סחר באיברים וענישה דומה (קנסות, מאסרים). עם זאת, עדיין בכל אחת מארבע המדינות ישנו "שוק שחור" של סחר באיברים (מן החי ומן המת) ולרוב האיברים מגיעים לשוק ממדינות עולם שלישי (אשר לרוב נמצאות ביבשת אפריקה)
לקריאה נוספת

יוסי גרין, השתלת איברים : חקיקה, פסיקה ומעשה, הוצאת רסלינג, 2015.
הערות שוליים

↑  סחר למטרת נטילת איברים, באתר GOV.IL
↑  הצעת חוק השתלת איברים, התשס"ד-2003, באתר knesset.gov.il
1 2  - חוק ההשתלות החדש: החולים מתים בהמתנה, באתר klayot2
↑  T. R. Anderson, T. A. Slotkin, Maturation of the adrenal medulla--IV. Effects of morphine, Biochemical Pharmacology 24, 1975-08-15, עמ' 1469–1474 doi: 10.1016/0006-2952(75)90020-9
↑  פיצוי תורמים חיים במסגרת חוק השתלת איברים התשס"ח - 2008, באתר משרד הבריאות
↑  K. Moroi, T. Sato, Comparison between procaine and isocarboxazid metabolism in vitro by a liver microsomal amidase-esterase, Biochemical Pharmacology 24, 1975-08-15, עמ' 1517–1521 doi: 10.1016/0006-2952(75)90029-5
↑  אורלי לוטן ואורלי פישמן, ‏השתלת איברים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 29 במאי 2005
יחסי החוץ של סוריה

הבטחת הביטחון הלאומי, הגברת ההשפעה בקרב שכנותיה הערביות והבטחת החזרת רמת הגולן לשטחה, היו המטרות העיקריות במדיניות החוץ של הרפובליקה הערבית הסורית. בנקודות רבות בהיסטוריה שלה, חוותה סוריה מתח ארסי עם שכנותיה הגאוגרפיות, כגון טורקיה, ישראל, עיראק ולבנון. סוריה נהנתה משיפור היחסים עם כמה מדינות באזור שלה במאה ה-21, לפני האביב הערבי ומלחמת האזרחים במדינה
אפריקה

| מדינה | כינון היחסים | פרטים |
| --- | --- | --- |
| אלג'יריה אלג'יריה | 1963 |  המאבק של האלג'יראים נגד הקולוניאליזם הצרפתי במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה, גרר השראה ממדינות ערב האחרות כמו סוריה. אף על פי כן, בעקבות עצמאותה של אלג'יריה ב-1962 והפיכת המדינה הסורית בשנת 1963, שתי המדינות כוננו יחסים.  על אף מלחמת האזרחים בסוריה, אלג'יריה שומרת עם סוריה על יחסים דיפלומטיים תקינים ונכון לשנת 2015 אלג'יריה קיבלה כמעט 25,000 פליטים סורים שנמלטו מהמדינה.  לאלג'יריה שגרירות בדמשק הבירה.  לסוריה שגרירות באלג'יר הבירה. |
| לוב לוב |  |  ב-10 באוקטובר 2011, הפכה לוב למדינה הראשונה שהכירה במועצה הלאומית של סוריה, קבוצת מנהיגי האופוזיציה בסוריה ומחוצה לה, שהוקמה כחלופה לממשלת אסד. ב-1 במרץ 2020, משלחת דיפלומטית לובית, המייצגת את בית הנבחרים הלובי, ביקרה בדמשק על מנת להגיע להבנות בנושא הפעלת המשימות הדיפלומטיות בין שתי המדינות. |
| מצרים מצרים |  |   ערך מורחב – יחסי מצרים–סוריה  היחסים בין שתי המדינות הם יחסים בעלי היסטוריה ארוכה, מהקרירות על רקע משבר הבצורת ברפובליקה הערבית המאוחדת ועד ההידוק ביחסים בין שתי המדינות על רקע מיגור אויבים משותף. מצרים וסוריה היו שתיהן חלק מהאימפריה העות'מאנית.  ביוני 2013 נשיא מצרים, מוחמד מורסי הודיע כי יסיים את כל היחסים עם ממשלת סוריה. אף על פי כן, תחת עבד אל-פתאח א-סיסי, מצרים נקטה בעמדה תומכת יותר כלפי ממשלת אסד. בשנת 2017, קראה מצרים להכניס מחדש את סוריה לליגה הערבית.  לסוריה שגרירות בקהיר בירתה של מצרים.  למצרים שגרירות בדמשק בירתה של סוריה. |
| מרוקו מרוקו |  |  שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת: הן הושבו בעבר על ידי האימפריה הרומית.  פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה הקשתה על מערכת היחסים בין שתי המדינות, כאשר מרוקו תמכה באופוזיציה הסורית נגד משטר אסד בסוריה. מרוקו אף גירשה את שגריר סוריה בשנת 2012 כמחאה נגד משטרו של אסד. בשנת 2019, משום שינוי תפיסת ממשלת מרוקו לטובת בשאר אל-אסד, מרוקו בחרה להבטיח שתצביע בעד חזרתה של סוריה לליגה הערבית. אף על פי כן, המתיחות ההיסטורית בין שתי המדינות מעוררת חוסר אמון תמידי בין השתיים. |
| סודאן סודאן |  |  ב-16 בדצמבר 2018, נשיא סודאן, עומר אל-בשיר, הפך לחבר הליגה הערבית הראשון שביקר בסוריה מאז פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2011. |
| תוניסיה תוניסיה |  |  תוניסיה הפסיקה להכיר בממשלת סוריה ב-4 בפברואר 2012. במהלך כהונתו קרא ראש ממשלת תוניסיה, חמאדי ג'עבלי, למדינות ערביות נוספות ללכת בעקבותיה ואמר: "עלינו לגרש את שגרירי סוריה ממדינות ערב". בשנת 2019 אמר נשיא המדינה, קייס סעיד, שבכוונתו לחדש את היחסים הדיפלומטיים של תוניסיה עם סוריה. |
אמריקה

| מדינה | כינון היחסים | פרטים |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה ארגנטינה |  |  לארגנטינה שגרירות בדמשק הבירה.  לסוריה שגרירות בבואנוס איירס הבירה. |
| ארצות הברית ארצות הברית |  |   ערך מורחב – יחסי ארצות הברית–סוריה  היחסים בין המדינות החלו לראשונה כאשר ארצות הברית מינתה קונסול לחלב, שהייתה אז תחת האימפריה העות'מאנית. ב-7 בספטמבר 1946, הכירה ארצות הברית בסוריה העצמאית.  בדצמבר 2012 הודיע נשיא ארצות הברית ברק אובמה כי מדינתו תכיר רשמית בקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים ולא בממשלת בשאר אל-אסד, כנציג הלגיטימי של העם הסורי. נכון לשנת 2012, שגרירותה של ארצות הברית אינה פעילה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.  ב-7 באפריל 2017, תקף הצבא האמריקאי את הבסיס הסורי שביצע את המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון. |
| ברזיל ברזיל |  |  לברזיל שגרירות בדמשק.  לסוריה שגרירות בברזיליה הבירה. |
| ונצואלה ונצואלה |  |  יחסי סוריה-ונצואלה השתפרו משמעותית לאחר בחירתו של הוגו צ'אווס לנשיא ונצואלה בשנת 2013.  לסוריה שגרירות בקראקס הבירה.  לוונצואלה שגרירות בדמשק הבירה. |
| מקסיקו מקסיקו | 20 באוגוסט 1950 |   ערך מורחב – יחסי מקסיקו–סוריה  מקסיקו וסוריה כוננו יחסים דיפלומטיים באוגוסט 1950. במרץ 2011 החלה מלחמת האזרחים הסורית. מאז, היחסים בין שתי המדינות לא קיימים. מקסיקו תרמה גם 3 מיליון דולר לתמיכה בפליטים סורים בירדן, לבנון וטורקיה.  למקסיקו שגרירות שממוקמת בקהיר בירת מצרים.  לסוריה אין שגרירות במקסיקו. |
| צ'ילה צ'ילה |  |  לצ'ילה שגרירות בדמשק.  לסוריה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה הבירה. |
| קובה קובה |  |  לקובה שגרירות בדמשק.  לסוריה שגרירות בהוואנה הבירה. |
| קנדה קנדה |  |  מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה, מעל 40,000 פליטים סורים התיישבו בקנדה. |
ראו גם

פוליטיקה של סוריה
מלחמת האזרחים בסוריה
יחסי החוץ של אנדורה

שגרירות אנדורה בספרד, מדריד
באופן מסורתי נהגה אנדורה לשמור על נייטרליות עקבית, והייתה מבודדת ומנותקת מהנעשה בעולם בכלל ואירופה בפרט. יחסי חוץ שלה הוגבלו ליחסים מינוריים עם צרפת וספרד, בעיקר בשל היותם של שליט צרפת ובישוף אורחל הקטלוני שבספרד שליטיהם גם של אנדורה.
מאז אשרור חוקת אנדורה בשנת 1993, כוננה אנדורה יחסי חוץ עצמאיים, והחלה להפוך לשחקן פעיל במערכת הבינלאומית. בחודש יולי אותה השנה, שלחה אנדורה משלחת דיפלומטית רשמית לאו"ם. בראשית שנת 1995, כוננו ארצות הברית ואנדורה יחסים דיפלומטיים רשמיים. בשנים שלאחר מכן הרחיבה אנדורה את יחסיה עם מדינות נוספות, בעיקר בדרום ובמערב אירופה.
לאנדורה חמש שגרירויות ברחבי העולם: באוסטריה, בלגיה, צרפת, ספרד ופורטוגל. שגריר אנדורה לאו"ם, מייצג את אנדורה גם בארצות הברית, בקנדה ובמקסיקו. לצרפת, לספרד ולפורטוגל ישנן שגרירויות באנדורה, ולשווייץ יש בה קונסוליה כללית.
יחסי החוץ של המדינה מנוהלים על ידי משרד החוץ שלה.
יחסים עם מדינות אירופה > ספרד

ספרד ואנדורה מקיימות יחסים דיפלומטיים ענפים עוד מאז שנת 1278, כאשר הריבונות באנדורה ניתנה לבישוף אורחל השוכן בקטלוניה שבצפון ספרד, מכורך תפקידו כאחד מהנסיכים-שותפים של אנדורה. את אנדורה מייצגת שגרירות בספרד היושבת במדריד.
יחסים עם מדינות אירופה > צרפת

צרפת ואנדורה מקיימות יחסים דיפלומטיים ענפים עוד מאז שנת 1278, כאשר הריבונות באנדורה ניתנה לרוזן Foix השוכן בדרום צרפת, מכורך תפקידו כאחד מהנסיכים-שותפים של אנדורה. המדינות מקיימות ביניהם סחר נרחב, וצרפת היא גם המקור לחלק ניכר מהתמ"ג של אנדורה, באמצעות התיירות. את אנדורה מייצגת שגרירות בצרפת היושבת בפריז.
יחסים עם מדינות אירופה > קוסובו

ב-8 ביוני 2011, אנדורה הצטרפה ל-76 המדינות אשר מכירות בעצמאותה של קוסובו. שר החוץ של קוסובו ציין כי שתי המדינות יכריזו על כינון יחסים דיפלומטיים, בזמן הקרוב. שלוש שנים קודם לכן (2008), אנדורה שקלה להכיר בעצמאותה של קוסובו, אך בשל לחץ שהופנה מצד ספרד, היא דחתה הצעה זו.
יחסים עם מדינות אמריקה > ארצות הברית

ב-25 בפברואר 1995, כוננו ארצות הברית ואנדורה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים. שתי המדינות נמצאות ביחסים מצוינים. שגריר ארצות הברית לספרד הוא מוכר גם שגריר אנדורה. ארצות הברית פקידי הקונסוליה הכללית מבוסס בברצלונה אחראים להתנהגות יום יומית של היחסים עם אנדורה.
יחסים עם מדינות אמריקה > פרו

בין אנדורה ופרו כוננו יחסים בילטרליים ביוני 1997. כעבור 11 שנים, ב-19 בספטמבר 2008, הוקמה על ידי פרו קונסוליית כבוד באנדורה. לעומת זאת, אנדורה אינה מיוצגת בפרו כלל.
יחסים עם מדינות אסיה > אינדונזיה

היחסים בין אינדונזיה ואנדורה החלו במרץ 1996. בין המדינות מתקיימים יחסים בילטרליים, כלכליים, מסחריים, תרבותיים ומדעיים. אינדונזיה מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה בפריז, ואילו לאנדורה אין שגרירות באינדונזיה.
יחסים עם מדינות אסיה > הודו

היחסים בין אנדורה והודו כוננו ב-1994. את הודו מייצגת באנדורה שגרירות הודו במדריד שבספרד.
יחסים עם מדינות אסיה > טאיוואן

בין אנדורה וטאיוואן לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים ואנדורה לא מכירה בטאיוואן ורואה בה כחלק מסין. עם זאת, שתי המדינות מקיימות קשרי מסחר, תרבות, תיירות וטכנולוגיה ענפים. שתי המדינות לא מיוצגות לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
יחסים עם מדינות אסיה > יפן

שתי המדינות מקיימים יחסים דיפלומטיים משנת 1995, וכעבור כשנה אנדורה ערכה ביקור ביפן לראשונה. יפן מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה שבפריז, בירת צרפת. לעומת זאת, אנדורה אינה מיוצגת ביפן כלל, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי. נכון לאוקטובר 2021, 16 יפנים חיים באנדורה.
יחסים עם מדינות המזרח התיכון > איראן

בין איראן לאנדורה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מספטמבר 2015. שגריר איראן לאנדורה מאפריל 2023 הוא רזה זביב, המשמש גם כשגריר איראן בספרד.
יחסים עם מדינות המזרח התיכון > ישראל

בין ישראל ואנדורה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מאז אפריל 1994. נכון ל-2023 ישראל מיוצגת באנדורה על ידי שגרירתה בספרד רודיקה רדיאן-גורדון, המכהנת בתפקיד מאז נובמבר 2019.
הארגונים בינלאומיים > האומות המאוחדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אנדורה היא חברה מלאה בארגון האומות המאוחדות.
הארגונים בינלאומיים > האיחוד האירופי

לאנדורה יש הסכם מכס משותף עם האיחוד האירופי מאז 1991, אך הסכם זה לא תקף באשר לתוצרת החקלאית. אנדורה חברה גם באזור שנגן, אך היא מונעת כניסת אנשים לתחומה ממדינות שאינן חברות בהסכם. אנדורה היא משתמשת במטבע האירו, ולמרות זאת היא פועלת להסדיר את הנושא.
חברות בארגונים בינלאומיים

אנדורה חברה בארגונים הבינלאומיים הבאים:
מועצת אירופה
אזור שנגן
הצלב האדום הבינלאומי
הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה
אינטרפול
איחוד המכס של האיחוד האירופי
ארגון המכס העולמי
ראו גם

פוליטיקה של אנדורה
ממשלת אנדורה
יחסי החוץ של טנזניה

יחסי החוץ של טנזניה הם יחסי החוץ של הרפובליקה המאוחדת של טנזניה.
הנשיא של הראשון טנזניה, ג'וליוס נייררה, היה גם ממייסדי ארגון המדינות הבלתי-מזדהות. במהלך המלחמה הקרה טנזניה שיחקה תפקיד חשוב בארגונים אזוריים ובינלאומיים, כמו המדינות הבלתי-מזדהות, ארגון מדינות החזית, G77, ארגון אחדות אפריקה (OAU) (כעת האיחוד האפריקאי). כאחד מהמדינאים האפריקאים המשפיעים ביותר, נייררה היה פעיל בחלק רב מארגונים אלו, וכיהן כיו"ר ארגון אחדות אפריקה (1984–1985) ויו"ר שש מדינות בארגון מדינות החזית שפעלו לביטול האפרטהייד בדרום אפריקה. נייררה היה גם מעורב במשא ומתן לשלום בבורונדי עד מותו ב-14 באוקטובר 1999.
טנזניה היא בעלת יחסים טובים עם המדינות השכנות לה והיא שותפה פעילה במאמצים לפתרון סכסוכים בדרכי שלום. טנזניה עוזרת ליזום שיחות בנושא השלום לסיום הסכסוך בבורונדי ותומכת בהסכם לוסקה בנוגע לסכסוך ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. במרץ 1996, טנזניה, אוגנדה וקניה חידשו את הדיון על שיתוף פעולה כלכלי ואזורי. שיחות אלה הגיעו לשיאן עם החתימה על הסכם שיתוף הפעולה המזרח אפריקאי בספטמבר 1999, אשר נועד להוביל לאינטגרציה כלכלית באמצעות פיתוח של מזרח אפריקה. טנזניה היא המדינה היחידה במזרח אפריקה אשר גם חברה בקהילה לפיתוח דרום אפריקה (SADC).
לאורך ההיסטוריה, טנזניה קלטה פליטים רבים ממדינות שכנות, כולל מוזמביק, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בורונדי ורואנדה. קליטה זו נעשתה בדרך כלל בשיתוף עם נציבות האו"ם לפליטים.