stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בובתי דולי היקרה
עלילה

בלב ליבו של מדבר מקסיקו נפתח מפעל ליצור בובות. תוכנן לבנות באזור עוד מפעל, אך במהלך החפירות מתגלה שם אתר ארכאולוגי, שהיה בעבר בית התפילה והפולחן של בני המאיה. לאחר שבני המאיה התפללו לשטן, הם היו נאספים כל לילה וחותכים בקלות את ביטנם בעזרת סכין על מנת שטיפות דם יזלגו הישר לתוך הגביע של השטן כך שהוא יוכל לשתות את דמם, אלא שמספר מורדים מאותה התקופה אטמו באבן את השער של אותו בית פולחן כדי שהכוחות השחורים של הרשע לא ייצאו ממנו. בהמשך החפירות, נפתח אותו השער של בית הפולחן שהיה קרוב למפעל הבובות שבבעלותו החדשה של אליוט ווייד, וכתוצאה מכך נכנסו הכוחות השחורים של הרשע הישר מבית הפולחן אשר שקע בחולות המדבר לעבר המפעל של „בובתי דולי היקרה”.
משפחה אמריקאית בעלת ארבע נפשות מגיעה למקסיקו. אליוט ווייד הוא האב של ג'ימי וג'סיקה ווייד ובעלה של מרלין ווייד. הוא הופך לבעל מפעל הבובות של „בובתי דולי היקרה”. בסופו של דבר הוא נופל קורבן לבובות רוצחות, שכן לאחר שהבובות רצחו אנשים, הן ניסו להרוג גם אותו. הבובות קשרו את רגלו לחבל שהיה מחובר לגלגל המפעל והפעילו את הגלגל כדי שיגרר אל מותו ואול הוא ניצל בזכות הארכאולוג קארל רזניק שהגיע באותה שעה למפעל וכיבה את מנוע הגלגל.
לפי הסרט, האגדה מספרת שבעלי הפולחן דיברו בשפת ה"סנציה” בזמן תפילתם לאחר ששחטו מספר ילדים לכבוד ילד-שטן בשם סנציה. אותו ילד-שטן אף פעם לא הסתפק בהקרבת עשרות ילדים אלא רצה לשתות דם של כמאה ילדים מוקרבים ליום, ולשם כך נאלץ האספסוף הזועם לחסום בקיר של בטון ומלבנים את פתח השער של הכניסה. רוב קורבנות ה"סנציה” היו גופות ילדים שרופים.
נזירת הכנסייה הכרמליסתית, האחות אלווה, מתחילה להבין שמקברו של ה"סנציה” מתחילים לפתע לצוץ כל מיני כוחות שחורים ומרושעים העומדים מאחורי רציחתה של אחותה, קמילה, ובעקבות השפעתה לרעה של מטופלת של קמילה בשם ג'סיקה. אירוע זה גורם לה לקחת את החוק בידיים, כך שהיא לוקחת כל מיני דברים בעירים כגון נוזל של בנזין דליק ואבקת זרחן ושופכת אותם לעבר פתח הכניסה של מערת הקבר, אלא שאז לרוע מזלה בזמן שהיא מדליקה את הגפרור כדי להחריב את מערת הקבר על ידי השריפה, מגיע באותו הרגע הארכאולוג קארל רזניק ומעיף את הגפרור לאחר שהוא בועט בידה שאוחזת את הגפרור וכך הגפרור הבוער נופל רחוק ארצה. קארל אומר לה: "מה את השתגעת?” אך היא מנסה להזהיר אותו: "אתה חייב להפסיק מייד עם זה (עם המשך המחקר הארכאולוגי באתר) אחרת כולם ימותו במיוחד ילדים, אנא בבקשה ממך תחסום את הגישה לפתח אזור מצבת הקבר בעזרת קיר של בטון ומלבנים” אך הארכאולוג קארל רזניק התעלם מאזהרותיה.
הערות שוליים

↑  [http://www.scaryforkids.com/dolly-dearest/ הסרט בובתי דולי היקרה הוא סרט אימה לילדים
רינה מצליח

| --- | --- |

מצליח ביוני 2016
 לידה:  20 ביוני 1956 (בת 68) סוסה, תוניסיה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מעסיק:  כאן ב בעבר: חברת החדשות
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  rmatsliah, RMatsliah
 
רינה קֶטי מצליח (נולדה ב-20 ביוני 1956) היא עיתונאית, שדרנית רדיו וטלוויזיה ושחקנית ישראלית. מגישה את תוכנית הרדיו מצליח ונוביק לצד עקיבא נוביק ב"כאן ב'". קודם לכן, הגישה את "פגוש את העיתונות" של חברת החדשות בשנים 2013–2022.
ביוגרפיה

רינה מצליח נולדה בעיר סוסה שבתוניסיה במשפחה יהודית, בת לאלי ולמרסל. בגיל שנה עלתה לישראל, וגדלה בבאר שבע. סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון מקיף א' בעיר. את שירותה הצבאי עשתה כקצינה בנח"ל והשתחררה בדרגת סגן. לאחר סיום שירותה, השלימה תואר ראשון בספרות עברית ותואר שני בתקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים. אחיה אנדרה מצליח נהרג באסון נאות הכיכר שאירע ב-30 בדצמבר 1970.
ביוגרפיה > קריירה

רינה מצליח החלה את דרכה בשנת 1983 כעורכת וכתבת ב"קול ישראל". היא הייתה האישה הראשונה ששדרה בתוכנית הספורט "שירים ושערים".
בשנת 1993 הצטרפה לחברת החדשות של ערוץ 2, ושימשה ככתבת שטח, מגישת מבזקים וכתבת בכנסת. היא השתתפה בחתימת הסכמי אוסלו והסכם השלום ישראל-ירדן. בשנת 2004 מונתה לכתבת הפוליטית הראשית של חברת החדשות, וב-2005 הופיעה כשופטת בתוכנית "השגריר". על השתתפותה בפורמט נתבעה על ידי דונלד טראמפ, לימים נשיא ארצות הברית, אך טראמפ הפסיד בתביעה. בשנת 2010 החלה להגיש עם ניסים משעל את תוכנית הרדיו "משעל על הבוקר" ב"רדיו ללא הפסקה". מאז 2011 הגישה את מהדורת "שש עם" עם עודד בן-עמי, ועד 2020 שימשה כמגישה מחליפה לתוכנית. ב-2013 החלה להגיש את "פגוש את העיתונות", לאחר שהמגישה הקודמת, דנה וייס, החלה להגיש את מהדורת חדשות סוף השבוע של חדשות ערוץ 2. בד בבד, סיימה את תפקידה ככתבת הפוליטית של החברה. בשנת 2017 עברה לערוץ קשת 12, שם הגישה את תוכנית "השבוע". ביוני 2020 הושעתה בעקבות אמירה על תומכי נתניהו. מצליח סיפרה בראיונות כי בעקבות הבקורת שהעבירה על נתניהו והחרדים היא קיבלה איומים ואף הוצמדה לה אבטחה. בנוסף שימשה כפרשנית במגזין "אולפן שישי". ביולי 2022 הודיעה על עזיבתה את "פגוש את העיתונות", אותה הגישה במשך תשע שנים, ובנובמבר פרשה מחברת החדשות עקב מחלת סרטן השד.
היא קיבלה פרס מפעל חיים מאגודת העיתונאים בתל אביב על "עבודה עיתונאית יוצאת דופן". בשנת 2017 החלה להגיש אחת לשבוע את "מה בוער" בגלי צה"ל, וב-2019 עברה להגיש למשך חודשיים את תוכנית "יומן הצהריים" עם אמיר איבגי. ב-2022 החלה לשדר תוכנית שבועית עם עקיבא נוביק ב"כאן ב" בשם "נוביק ומצליח". ב-2023 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "גן קופים" של אבי נשר. בשנת 2024 שיחקה בסדרה "הסוכן" בערוץ "טין ניק".
ביוגרפיה > חיים אישיים

מצליח ידועה באהדתה לקבוצת הכדורגל הפועל באר שבע, אותה היא אוהדת מגיל צעיר מאוד.
מצליח רווקה, אל-הורית ומתגוררת בתל אביב. בדצמבר 2023 חשפה במהלך ראיון ב־mako כי חלתה בסרטן השד והמשיכה לעבוד ולשדר כרגיל ואף הייתה עם פאה בחלק מהשידורים.
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל – שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 202-208
הערות שוליים

↑   על פי עדותה של מצליח בתוכנית "משעל על הבוקר", 103FM‏, 8 בנובמבר 2012
↑  יקי מנשנפרוינד, שיטת מצליח, באתר העין השביעית, 24 ביוני 2012
1 2  רן בוקר, רינה מצליח עוזבת את "פגוש את העיתונות", באתר ynet, 28 ביולי 2022
↑  צפו: כשדונלד טראמפ תבע את רינה מצליח - והפסיד, באתר ערוץ 7, 7 בנובמבר 2024
↑  לי-אור אברבך, ‏סבב בחדשות 2: דנה ויס למוצ"ש, רינה מצליח ל"פגוש", באתר גלובס, 14 במאי 2013
↑  כל הקלפים על השולחן עם משה רדמן (2024-06-01), משה רדמן והעיתונאית רינה מצליח על תפקידה של התקשורת, נבדק ב-2024-06-02
↑  רינה מצליח חושפת לראשונה: "חליתי בסרטן" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-12-25
↑  רן בוקר, רינה מצליח פורשת מחברת החדשות: "המקצוע שהיה אהבת חיי נצבע בצבעים של כאב", באתר ynet, 6 בנובמבר 2022
↑   יובל קרני ורן בוקר, פרס העיתונות לשושנה חן ורינה מצליח, באתר "ידיעות אחרונות", 28 בנובמבר 2017
↑  ערן סויסה, קצר בתקשורת: רינה מצליח לא התחברה, באתר ישראל היום, 19 במרץ 2019
↑  מקצצים את רזי: אחרי 20 שנה, תוכניתו של רזי ברקאי תקוצר לשעה, באתר מעריב אונליין, 3 בדצמבר 2018
↑  רינה מצליח, ‏"לא יכולתי לעצור את הדמעות", באתר ‏מאקו‏, 22 במאי 2016
↑  רינה מצליח חושפת: למה אף פעם לא התחתנתי?, באתר "סרוגים", 7 בינואר 2018
↑  מערכת ישראל היום, רינה מצליח חושפת לראשונה: "חליתי בסרטן", באתר ישראל היום, 25 בדצמבר 2023
↑  השיחה עם מצליח התקיימה במסגרת התוכנית "שיחת נפש"", ששודרה במקור בHOT בידור ובטלוויזיה החינוכית ומובאת בספר בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים
ראש המטה הכללי (פולין)

ראש המטה הכללי (בפולנית: Sztab Generalny Wojska Polskiego) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של פולין. הוא כפוף לשר ההגנה הלאומית והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת פולין. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
היסטוריה

ב-1917 הקימו הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית את ממלכת פולין, ובמקביל הקימו את הוורמאכט הפולני. הגנרל הגרמני פליקס בארת מונה למתפקיד "המפקח" שלו. ב-19 באוקטובר 1918 הוא הודח לטובת הגנרל ממוצא פולני הנריק מינקייביץ', וכעבור עשרה ימים שונתה הגדרת התפקיד ל"ראש המטה", וגנרל פולני אחר, טדאוש יורדן-רוזבדוסקי נקרא למלא אותו.
ב-14 בנובמבר 1918 פיזרה את עצמה מועצת העוצרים ששלטה בממלכת פולין, והממלכה חדלה להתקיים הלכה למעשה. יוזף פילסודסקי תפס את השלטון בארץ והכריז על הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה. כעבור יום אחד הוא הדיח את רוזבדוסקי מהפיקוד על הצבא ומינה במקומו את סטניסלב שפטיצקי. ב-1926 חוקק פילסודסקי חוק מיוחד הקובע כי בזמן מלחמה הפיקוד על הצבא עובר מידי ראש המטה לידי המפקח הכללי של הכוחות המזוינים. בספטמבר 1939 כבשו גרמניה הנאצית וברית המועצות את פולין. ראש המטה וצלאב סטחייביץ' נמלט לרומניה ונעצר בידי המשטרה הרומנית.
ב-7 בנובמבר 1939, ייסדה הממשלה הפולנית הגולה מחדש את תפקיד ראש המטה ומינתה אליו את אלכסנדר קנדז'ור. ב-5 ביוני 1940 הוא הוחלף בטדאוש קלימצקי. ב-4 ביולי 1943 נהרג קלימצקי בהתרסקות מטוס ובמקומו מונה לתפקיד סטניסלב קופנסקי. עם סיום המלחמה השתלטו הסובייטים על כל פולין והקימו בה את הרפובליקה העממית הפולנית. הם מינו את ולדיסלב קורצ'יץ לתפקיד ראש המטה הכללי. במקביל, קופנסקי המשיך להחזיק בתואר ראש המטה מטעם הממשלה הפולנית הגולה שלא הכירה ברפובליקה העממית. ב-13 במאי 1970 פורק רשמית תפקיד ראש המטה הכללי הפולני בגלות והפך ל"משרד המפקח הכללי של הכוחות המזוינים הפולניים". קופנסקי המשיך לכהן בתפקיד, והתרכז בעיקר בשימור ותיעוד של מסמכים היסטוריים. בתחילת 1990 פורקה הרפובליקה העממית הפולנית ובמקומה הוקמה הרפובליקה הפולנית השלישית.
רשימת ראשי המטה הכללי > ממלכת פולין (1917–1918)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | פליקס בארת | 23 באפריל 1917 | 19 באוקטובר 1918 |
|  | הנריק מינקייביץ' | 19 באוקטובר 1918 | 28 באוקטובר 1918 |
|  | טדאוש יורדן-רוזבדוסקי | 28 באוקטובר 1918 | 15 בנובמבר 1918 |
רשימת ראשי המטה הכללי > הרפובליקה הפולנית השנייה (1918–1939)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סטניסלב שפטיצקי | 15 בנובמבר 1918 | 7 בפברואר 1919 |
|  | סטניסלב האלר | 7 בפברואר 1919 | 22 ביולי 1920 |
|  | טדאוש יורדן-רוזבדוסקי | 22 ביולי 1920 | 1 באפריל 1921 |
|  | ולדיסלב שיקורסקי | 1 באפריל 1921 | 6 בדצמבר 1922 |
|  | יוזף פילסודסקי | 6 בדצמבר 1922 | 9 ביוני 1923 |
|  | סטניסלב האלר | 9 ביוני 1923 | 16 בדצמבר 1925 |
|  | אדמונד קסלר | 16 בדצמבר 1925 | 12 במאי 1926 |
|  | סטניסלב האלר | 12 במאי 1926 | 15 במאי 1926 |
|  | סטניסלב בורהרדט-בוקצקי | 15 במאי 1926 | 28 ביוני 1926 |
|  | טדאוש פיסקור | 28 ביוני 1926 | 5 בדצמבר 1931 |
|  | יאנוש גונשורובסקי | 5 בדצמבר 1931 | 7 ביוני 1935 |
|  | וצלאב סטחייביץ' | 7 ביוני 1935 | 18 בספטמבר 1939 |
רשימת ראשי המטה הכללי > הממשלה הפולנית הגולה (1939–1970)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | אלכסנדר קנדז'ור | 7 בנובמבר 1939 | 5 ביוני 1940 |
|  | טדאוש קלימצקי | 5 ביוני 1940 | 4 ביולי 1943 |
|  | סטניסלב קופנסקי | 4 ביולי 1943 | 13 במאי 1970 |
רשימת ראשי המטה הכללי > הרפובליקה העממית הפולנית (1945–1990)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ולדיסלב קורצ'יץ | 9 במאי 1945 | 18 בינואר 1954 |
|  | בוריס פיגרביץ' | 18 בינואר 1954 | 23 במרץ 1954 |
|  | יז'י בורדז'ילובסקי | 23 במרץ 1954 | 6 בפברואר 1965 |
|  | וויצ'ך ירוזלסקי | 6 בפברואר 1965 | 10 באפריל 1968 |
|  | בולסלב חוחה | 10 באפריל 1968 | 11 בינואר 1973 |
|  | פלוריאן שיוויצקי | 11 בינואר 1973 | 12 בנובמבר 1983 |
|  | יוזף אוז'יצקי | 12 בנובמבר 1983 | 24 בספטמבר 1990 |
רשימת ראשי המטה הכללי > הרפובליקה הפולנית השלישית (1990–הווה)

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | זדז'יסלב סטילמשוק | 24 בספטמבר 1990 | 4 באוגוסט 1992 |
|  | טדאוש וילצקי | 4 באוגוסט 1992 | 9 במרץ 1997 |
|  | הנריק שומסקי | 9 במרץ 1997 | 29 בספטמבר 2000 |
|  | צ'סלב פיונטס | 29 בסספטמבר 2000 | 31 בינואר 2006 |
|  | מייצ'יסלב צ'ניוך | 31 בינואר 2006 | 27 בפברואר 2006 |
|  | פרנצ'ישק גונגור | 27 בפברואר 2006 | 10 באפריל 2010 |
|  | מייצ'יסלב סטחוביאק | 10 באפריל 2010 | 7 במאי 2010 |
|  | מייצ'יסלב צ'ניוך | 7 במאי 2010 | 6 במאי 2013 |
|  | מייצ'יסלב גוצול | 6 במאי 2013 | 31 בינואר 2017 |
|  | לשק סורבסקי | 31 בינואר 2017 | 2 ביולי 2018 |
|  | ראימונד אנדז'ייצ'ק | 2 ביולי 2018 | 10 באוקטובר 2023 |
|  | וייסלב קוקולה | 10 באוקטובר 2023 | מכהן |
אופיר לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בספטמבר 1974 (בן 50)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גדוד 430  קצין אג"ם חטיבה 7  ראש ענף חיל השריון במרכז לאימונים באש  מפקד גדוד 77  מפקד עוצבת יפתח  ראש תורת חיל שריון במז"י  סגן מפקד אוגדת הבשן
 עיטורים
   צל"ש אלוף
 
אופיר לוי (נולד ב-7 בספטמבר 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כסגן מפקד אוגדת הבשן, שירת כמפקד עוצבת יפתח ובמקביל כראש תורת חיל שריון במז"י.
לוי עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שירת כמפקד פלוגה בחטיבה 500. במהלך מבצע חומת מגן שירת כסגן מפקד גדוד 430, במהלך לחימת הגדוד בגזרת רמאללה, חילץ לוי פצוע וטנק תחת אש וזכה על כך בצל"ש אלוף ממפקד פיקוד המרכז.
לאחר מכן שירת כקצין אג"ם בחטיבה 7 וכראש ענף חיל השריון במרכז לאימונים באש במל"י. ב-2010 מונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7. הוא פיקד על הכוח באזור הגבול עם סוריה במהלך מהומות יום הנכבה ב-2011 בהם פרצו לרמת הגולן מתפרעים מסוריה, במהלך המהומות נפצע בפניו וברגלו מיידוי אבנים.  בהמשך שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. בשנת 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת יפתח ובמקביל לראש תורת חיל שריון (תח"ש) במז"י. ביולי 2016 מונה לסגן מפקד אוגדת הבשן.
אל"ם אופיר לוי גדל בקרני שומרון ולמד בישיבה התיכונית במקום. כיום מתגורר עם אשתו וילדיו במושב רמת מגשימים שברמת הגולן.
הערות שוליים

↑  פליקס פריש, שני חיילים שנהרגו בג'נין יקבלו צל"ש, באתר ynet, 4 ביוני 2002
↑  דניאלה בוקור, חלוץ לפני המחנה, אתר יד לשריון, 15 ביוני 2011
קורינתוס (עיר)

| --- | --- |
מקדש אפולו בקורינתוס
מקדש אפולו בקורינתוס
 מדינה:  יוון יוון
 שטח:  102.20 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,816 (2021)
  ‑ צפיפות:  570 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  37°56′19″N 22°55′38″E﻿ / ﻿37.938611111111°N 22.927222222222°E﻿ / 37.938611111111; 22.927222222222 
 http://www.korinthos.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקורינתוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקורינתוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
תעלת קורינתוס
מפרץ קורינתוס כפי שנראה מעתיקות העיר
קורינתוס (ביוונית: Κόρινθος, ‏האזנהקובץ:Ell-Korinthos.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר נמל יוונית בקצה המערבי של תעלת קורינתוס, בצפון מזרח הפלופונסוס.
קורינתוס – העיר השנייה בגודלה בפלופונסוס ובירת היחידה האזורית של קורינתוס – משמשת צומת תחבורה בין צפון יוון ודרומה.
העיר החדשה הוקמה בשנת 1858 במרחק 7 קילומטר מן העיר הישנה שנהרסה ברעידת אדמה, ושוקמה בשנת 1928 בשנית לאחר רעידת אדמה נוספת.
היסטוריה

קורינתוס העתיקה שכנה כ-300 מטר מהים, מצודת העיר במרכזה, וממוקמת על גוש סלעים. לעיר היו שני נמלים, אחד במפרץ סרוני שחיבר אותם לים האגאי, והשני במפרץ קורינתוס. במאה ה-7 לפנה"ס
תושבי קורינתוס היו דורים אולם סביר להניח שהייתה קיימת מושבה, או מצודה מיקנית בתקופה מוקדמת יותר.
בתקופה הארכאית נשלטה העיר בשלטון אוליגרכיה שהונהג על ידי משפחת הבקכיאדים. בשנת 657 לפנה"ס הושלטה טירניה של קיפסלוס, ולאחריו בנו פריאנדרוס. פריאנדרוס הודח, ובמקומו השתלטו על העיר האצילים, שהקימו בשנית אוליגרכיה, אם כי מתונה יותר מהראשונה.
במאה ה-8 לפנה"ס הקימה העיר מושבות על קורפו, את סירקוזה בסיציליה. במאה ה-6 לפנה"ס הקימה את פוטידאיה. 
קורינתוס נטלה חלק חשוב במלחמה נגד פרס.
למרות היותה חברה בליגה הפלופונסית שמרה קורינתוס על יחסים טובים עם אתונה, אך המדיניות של אתונה והתחרות המסחרית בין שתי הערים, גרמה לקורינתוס להימנות עם יוזמי המלחמה הפלופונסית, והעילה לחלקה הראשון של המלחמה הייתה פעילות מלחמתית של אתונה נגד קורינתוס, סביב האי קורפו, שהכיל מושבה קורינתית. הצי האתונאי הביס והשמיד את הצי הקורינתי ליד האי בקרב סיבוטה. גם המלחמה השנייה נערכה סביב מושבה של קורינתוס, סירקוזה.
בראשית המאה ה-4 לפנה"ס חתמה קורינתוס ברית עם אתונה, והתאחדה עם ארגוס.
לאחר ניצחון פיליפוס השני את יוון הוא הקים בעיר את מרכז הברית ההלנית (או הליגה הקורינתית) בחורף שנת 338/337 לפנה"ס.
הרומאים הרסו ושרפו את העיר בקרב קורינתוס בשנת 146 לפנה"ס, ואף על פי שישנן עדויות ארכאולוגיות לקיום של יישוב כלשהו אחרי כן, נחשבה העיר הרוסה עד הקמתה מחדש על ידי יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס.
לפי אפיאנוס יושבה העיר החדשה בעבדים משוחררים רומאים. הרומאים הפכו את העיר לבירת הפרובינציה אכאיה.
פאולוס השליח הנוצרי ביקר בעיר בשנת 51 או 52 לספירה, ובשנית בשנת 58 לספירה, וכתב את האיגרות אל הקורינתים - האיגרת הראשונה והאיגרת השנייה.
בפלישתו של אלאריק ליוון בשנת 365 נבזזה העיר.
בשנת 521 נהרסה קורינתוס ברעידת אדמה, והצטמצמה למשך ימי הביניים למצודתה.
העיר נכללה בנסיכות אכאיה ומ-1421 נשלטה על ידי ונציה.
ב-1458 נפלה לידי הטורקים, ולא חזרה לידי היוונים עד מלחמת העצמאות היוונית.
מיתולוגיה

לפי האגדה קורינתוס נוסדה על ידי סיזיפוס, ובעיר זו הסתיים סיפורם של יאסון ומדיאה באופן טראגי.
המקדש הגדול של קורינתוס היה לכבוד אפרודיטה אלת האהבה והיופי היוונית.
המשחקים האיסתמים לכבוד פוסידון אל הים נערכו במצר קורינתוס.
לפי האגדה, כאשר נולד אדיפוס, קשרה יוקסטה אימו את רגליו והפקידה אותו בידי יד ימינו של המלך, שציווה להרוג את הילד בהר קיתריון. אך יד ימינו של המלך, שריחם על התינוק, מסר אותו לרועה של פוליבוס, שמסר את אדיפוס למלך קורינתוס, שהיה חשוך ילדים.
יהודים

ידוע על הימצאות יהודים בקורינתוס כבר משנת 40 לספירה על פי עדות פילון. לפי ספרות נוצרית מוקדמת ידוע על הימצאות בתי כנסת וקהילה יהודית במאה הראשונה לספירה, שמצבה הכלכלי לא היה טוב. כמו כן, ידוע שנעשתה בה פעילות מיסיונרית נוצרית (לפי האיגרת הראשונה אל הקורינתים והאיגרת השנייה אל הקורינתים).
בסוף 67 נשלחו מהגליל הכבוש 6,000 שבוי מלחמה יהודים לעבודות פרך בחפירת תעלת קורינתוס ויכול להיות שהקהילה המקומית פדתה חלק מהם.
יהודי העיר ברחו זמנית לאיים סמוכים, עקב פלישת הויזיגותים במאה ה-4.
תחת השלטון הביזנטי, ובייחוד במאות ה-9 וה-10, נרדפו וסבלו היהודים. צבעים יהודים מקורינתוס יסדו את תעשיית המשי בסיציליה.
בנימין מטודלה מצא קהילה של כ-300 יהודים בעיר, ב-1175, שעסקו בתעשיית המשי.
ב-1923 ידוע על קהילה של 400 איש, סביר מאוד שכל האוכלוסייה היהודית של העיר הושמדה בשואה, ולאחר מלחמת העולם השנייה לא נותרו יהודים בעיר.
ערים תאומות

איטליה סירקוזה, איטליה
סרביה יאגודינה (אנ'), סרביה
לקריאה נוספת

ברכה ריבלין, "קורינתוס", בתוך: הנ"ל (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 352–353.
שכחתי שאין כמו בבית

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  שכחו אותי בבית (1990)
 בימוי:  דן מייזר
 הופק בידי:  האץ' פארקר דן וילסון
 תסריט:  מייקי דיי סטריטר סיידל
 עריכה:  דייוויד רני (אנ')
 שחקנים ראשיים:  ארצ'י ייטס רוב דילייני אלי קמפר אלי מאקי אשלינג בי אנדרו דיילי פיט הולמס קינן תומפסון כריס פרנל טימותי סימונס
 מוזיקה:  ג'ון דבני (אנ')
 צילום:  מיצ'ל אמונדסן (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דיסני+ אולפני המאה ה-20
 חברה מפיצה:  דיסני+
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בנובמבר 2021 ארצות הברית 22 בדצמבר 2023 ישראל
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה לכל המשפחה
 תקופת התרחשות:  תקופת חג המולד 
 סרט קודם:  שכחו אותי בבית 5 (2012)
 סרטים בסדרה:  שכחו אותי בבית (1990) שכחו אותי בבית 2 (1992) שכחו אותי בבית 3 (1997) שכחו אותי בבית 4 (2002)
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכחתי שאין כמו בבית (באנגלית: Home Sweet Home Alone, בתרגום חופשי לעברית: אין כמו לבד בבית) הוא סרט קומדיה אמריקאי לכל המשפחה, בבימויו של דן מייזר (אנ'), לפי תסריט שנכתב במשותף בידי מייקי דיי (אנ') שגם משחק בסרט, וסטריטר סיידל (אנ'). זהו ריבוט לסרט "שכחו אותי בבית" משנת 1990, והשישי במספר בסדרת סרטי "שכחו אותי בבית" (אנ').
הפרויקט הופק על ידי אולפני המאה ה-20, ונחשב כהפקה מקורית של "דיסני+", בעקבות רכישת תאגיד "פוקס המאה ה-21" (אנ') על ידי חברת וולט דיסני במרץ 2019, במסגרתה קיבלה "דיסני" את הזכויות על הסדרה כולה.
הסרט הופץ בהזרמת המדיה על ידי "דיסני+", ב-12 בנובמבר 2021. הסרט לא הופץ בישראל עם השקת השירות, אם כי היה זמין בגרסה של השירות בפיליפינים, והפך לזמין בישראל רק בשנת 2023. ב-22 בדצמבר 2023 הסרט שודר בערוץ דיסני ישראל. זה הסרט הראשון בזיכיון "שכחו אותי בבית" שזכה לדיבוב עברי. לכבוד "שישי מהסרטים" הספיישל שודר שוב ב-20 בדצמבר 2024.
עלילה

ג'ף ופאם מקנזי מתכוונים למכור את ביתם, אך לא סיפרו זאת לילדיהם, אבי וכריס. ג'ף פוטר מעבודתו, ולא די במשכורתה של פאם כדי להחזיק את הבית. ואם לא די בצרה הזו, אחיו של ג'ף, הנטר המצליחן הנאלח, ואשתו מיי, החליטו לשהות בחג המולד עם בנם אולי, בבית משפחת מקנזי.
במהלך אירוע בית פתוח שעורכים המקנזים, הילד מקס מרסר ואימו קארול, השכנים החדשים, נכנסים לבית כדי להשתמש בשירותים. מקס מנהל שיחה קלה עם ג'ף, והאחרון מראה למקס תיבת בובות ישנות, שאחת מהן היא בובת ילד מעוותת, עם פניה מורכבים במהופך. בתגובה, קארול מסבירה לג'ף שבובות עם מומים בלתי רגילים – נדירות הן, ושוות הון תועפות. כאשר מקס וקארול חוזרים לביתם, משפחת מרסר מתכוננת לנסוע לטוקיו לחופשת החג, כאשר קארול מקדימה לנסוע לפני כולם. המולת ההכנות מעצבנת את מקס, שהולך להירגע במכונית שבחניית הבית, ונרדם בתוכה.
ג'ף, מוטרד מכך שהם עומדים לאבד את ביתם, הולך לקחת את הבובה הפגומה ששווה כסף רב, אך זו נעלמה. הוא מניח שמקס גנב את הבובה. למחרת ג'ף מאתר את בית מרסר, ובבואו לשם, הוא רואה את המשפחה נחפזת לעזוב. בתוך כך, הוא שומע את בני הבית מזכירים את צירוף הספרות של מערכת האבטחה, ורואה היכן מוסתר המפתח לדלת הכניסה. ג'ף חוזר הביתה ומספר זאת לפאם, והשניים מחליטים להתגנב בו-בלילה לבית מרסר כדי לקחת את הבובה בחזרה.
בינתיים, מקס שנרדם במכונית, מתעורר ומגלה שהמשפחה עזבה בלעדיו. בתחילה הוא נהנה מכך, אך מתחיל להשתעמם ולהתגעגע למשפחתו. ג'ף ופאם מגיעים ונכנסים לבית מרסר. מקס שומע אותם מדברים על "ילד קטן ומכוער" שהם רוצים לקחת, ומבין מדבריהם שבכוונתם לחטוף ולמכור אותו. הוא מתקשר למשטרה בניסיון להפחיד את הזוג מקנזי. מגיע השוטר באז מקאליסטר, אף פאם מצליחה להוליך אותו שולל. מקס חושש שהוריו ייעצרו, אם השוטר מקאליסטר יגלה שהם השאירו את בנם לבד בבית. בהגיע משפחת מרסר לטוקיו, מתברר לקארול שהם שכחו את מקס, והיא קונה כרטיס טיסה חזרה.
למחרת היום, בני משפחת מקנזי הולכים לכנסייה ופוגשים שם את מתווך הנדל"ן שמודיע להם שהוא מצא קונה לבית, ועליהם לקבל החלטה סופית עד סוף השנה, מה שמגביר את הלחץ המוטל עליהם בלאו הכי. מקס בא לכנסייה וקושר שיחה עם כריס, בלי לדעת שמדובר בבנם של ג'ף ופאם, וכריס מחבב את מקס ונותן לו את רובה המים שלו. הזוג מקנזי רואים את מקס משוחח עם אישה מבוגרת, ומניחים שזו סבתו. לפיכך, הם זוממים לנצל את העובדה שמשפחת מרסר שוהה בכנסייה, כדי לפרוץ לבית בשנית.
כאשר המקנזים מתגנבים אל מאחורי הבית, הם נכנסים בטעות לחצר של השכנים. מקס שומע אותם מדברים על כך שג'ף יבוא מחופש לסנטה קלאוס כדי לשטות בילד. בזמן שהמקנזים מחכים שילדיהם יירדמו בליל החג כדי לממש את זממם, מקס ממלכד את הבית במלכודות שונות ומשונות. השניים נכנסים לבית, ובעוד הם מסתבכים במלכודות המפוזרות בו, מתברר שמקס לא גנב את הבובה, אלא לקח פחית מי סודה, ותו לא. הם מיישרים את ההדורים עם מקס, וכאשר הם מבינים שהילד נמצא בבית לבדו, הם מתירים לו להמתין אצלם להגעת אימו.
כאשר הזוג מרסר מסבירים את אשר אירע, מתברר שאולי הוא שגנב את הבובה היקרה והסתיר אותה בביטחה כדי שלא תימסר עם שאר הבובות, וכנגד ערך הבובה תוכל משפחת מקנזי להישאר בביתה. קארול באה לאסוף את מקס, מודה למקנזים על שטיפלו בו, ומתיידדת איתם.
שנה אחר כך, ג'ף מצא עבודה חדשה, ושתי המשפחות סועדות יחד את סעודת ערב חג המולד, שבמהלכה ג'ף נותן למקס פחית סודה שבה חשק לפני שנה.
ליהוק

הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק ומייה קדוש באולפני אלרום.
| שם השחקן/ית | מדבב/ת בעברית | שם הדמות | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצ'י ייטס (אנ') | איתמר סדיס | מקס מרסר | ילד שמשפחתו שוכחת אותו בבית בחג המולד |
| רוב דילייני (אנ') | גלעד קלטר | ג'ף מקנזי | גבר מובטל שמנסה להשיג בובה יקרה מביתו של מקס |
| אלי קמפר | יעל יקל | פאם מקנזי | אשתו של ג'ף |
| אשלינג בי (אנ') | נעמה כתבי | קארול מרסר | אמא של מקס |
| אנדרו דיילי (אנ') | ? | מייק מרסר | בעלה של קארול ואביו של מקס |
| טימותי סימונס (אנ') | עמית רייס | הנטר מקנזי | אחיו של ג'ף ודודו של מקס |
| אלי מאקי (אנ') | אלונה אלכסנדר | מיי מקנזי | אשתו של הנטר, גיסתה של פאם ודודתו של מקס |
| פיט הולמס | אורי זלצמן | בלייק מרסר | דוד של מקס ואחיהם של מייק וסטו |
| כריס פרנל | ? | סטו מרסר | דוד של מקס ואחיהם של מייק ובלייק |
| קייטי בת' הול | איילה פלדמן | אבי מקנזי | בתם של פאם וג'ף |
| ג'סטין ארצ'מבולט | ? | אבי מקנזי הצעירה | בתם של פאם וג'ף |
| מקס איבוטין | מתן רוזנברג | כריס מקנזי | בנם של פאם וג'ף |
| אמדאו קורייה | ? | כריס מקנזי הצעיר | בנם של פאם וג'ף |
| מאדי הולידיי | ? | קייטי מרסר | אחותו של מקס |
| איידן ונג ואלן ונג (תאומים) | ? | אולי | בנם של הנטר ומיי מקנזי (בן דוד של מקס ומאדי) |
| אסתר פוביצקי (אנ') | ? | דייזי ברקין |  |
| ג'ורדן קארלוס (אנ') | ? | קלם ברקין |  |
| מייקי דיי (אנ') | ? | כומר בכנסייה | כומר בכנסייה |
| ג'ים ראש | ? | סולן מקהלת חג המולד | סולן מקהלת חג המולד |
| ויליאם ס' טיילור | ? | סבא ברק |  |
| לינדה ג'ויס נורס | ? | סבתא ברק |  |
| מרטין סטון | ? | סבא מרסר | סבם של מקס ומאדי |
| קינן תומפסון | גיא זיידמן | גאווין וושינגטון |  |
| קארה ריקטס | ? | הדודה בת' |  |
| ניק אלן | ? | סנטה קלאוס | סנטה קלאוס |
| קאתרין כהן (אנ') | ? | גברת קלאוס |  |
| קריסטינה קליב (אנ') | ? | קולה של עוזרת וירטואלית בבית משפחת מרסר | קולה של עוזרת וירטואלית בבית משפחת מרסר |
כמו כן, דווין רטריי (אנ') בהופעת אורח, משחזר את תפקידו כבאז מקאליסטר, אשר בסרט משנת 1990, היה אחיו של קווין מקאליסטר. הפעם הוא בוגר העובד כשוטר. ג'ון נובאק (אנ') ואדי ג'י מופיעים כ"ג'וני" ו"סנייק" בהתאמה, שתי דמויות שגולמו בסרט המקורי על ידי ראלף פודי (אנ') ומייקל גווידו