stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקהיד מרטין
הערות שוליים

↑   אקונומיסט, לוקהיד מרטין: נקים בתוך עשור כור היתוך גרעיני פורץ דרך, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2014
↑  לוקהיד מרטין זכתה בפרס AMS על תרומתה לתחום חיזור מזג האוויר, באתר לוקהיד מרטין, 8 בינואר 2015
↑  לוקהיד מרטין המערכת האופטית של NIRCam מצטיינת בבדיקות משולבות לטלסקופ ג'יימס ווב, באתר הרשמי של לוקהיד מרטין, 6 בינואר 2015
↑  Our Businesses · Lockheed Martin, www.lockheedmartin.com
↑  עמיר רפפורט, ‏לוקהיד מרטין מקימה חברת בת בישראל, באתר "IsraelDefense‏", 3 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325342005171  PLWABN: 9811246153005606  BIBSYS: 12073204  BnF: cb170164137 (data)  GND: 6042306-7  ISNI: 0000 0000 9688 3311  LCCN: n95082784  NDL: 001118539  VIAF: 143228619   WorldCat (עם VIAF): 143228619
כיכר אומיה

| --- | --- |

כיכר אומיה, מבט מכיוון צפון
 מיקום
 עיר:  סוריה דמשק, סוריה
 אתרים:  בית האופרה של דמשק בניין הטלוויזיה הסורית בניין המטה הכללי של סוריה
 
 קואורדינטות:  33°30′50″N 36°16′36″E﻿ / ﻿33.5138°N 36.27658°E﻿ / 33.5138; 36.27658
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דמשק מוגדלת) כיכר אומיה(למפת דמשק רגילה) כיכר אומיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר אומיה (בערבית: ساحة الأمويين, תעתיק מדויק: סאחת אלאֻמַוִיִין) היא כיכר מרכזית וחשובה בחלקה הצפון-מערבי של דמשק, בירת סוריה. הכיכר מחברת מספר רחובות וכבישים חשובים. היא קרויה על שם ח'ליפות אומיה, שדמשק הייתה בירתה.
כיכר אומיה מחברת מצפון ועם כיוון השעון את הרחובות הבאים: רחוב עדנאן אל-מלכי, רחוב מהדי בן ברקה, רחוב שוכרי אל-קוותלי (המהווה המשך לכביש הישן לכיוון ביירות), רחוב באסל אל-אסד, רחוב פאיז מנצור (אשר מגיע לנמל התעופה ומתחבר לכביש 7 המהיר), לכביש ביירות-דמשק ורחוב ג'ווהרלל נהרו. הכיכר כוללת שני מפלסים, וחלק מהכבישים עוברים מתחת לכיכר עצמה, בהם החיבור בין כביש ביירות, רחוב פאיז מנצור ורחוב שוכרי אל-קוותלי.
מדרום לכיכר ובצמוד לה עובר נהר הברדה, העובר לאורך כביש ביירות וממשיך לרחוב שוכרי אל-קוותלי. הכיכר כוללת מספר מבנים ואתרים חשובים סביבה, בהם בית האופרה של דמשק, בניין הטלוויזיה הסורית, בניין המטה הכללי של סוריה, הספרייה הלאומית אל-אסד, משרד ההגנה ומלון שרתון דמשק. בנוסף, מכיוון מערב משתרע פארק תשרין (בו עובר נהר הטורה), ומצפון פארק אומיה. מכיוון דרום-מזרח מזדקר פסל "חרב אומיה", אשר נבנה בשנת 1954 לציון ח'ליפות אומיה.
הכיכר ממוקמת בלב האזור האמיד של דמשק, ובסביבתה משרדי ממשלה רבים ומבנים השייכים לאוניברסיטת דמשק. במהלך החודשים הראשונים של מלחמת האזרחים בסוריה נערכו בכיכר מספר הפגנות בדומה לכיכרות מרכזיות בערים נוספות ברחבי סוריה.
הערות שוליים

↑  על שם הטיס פאיז מנצור שהופל על ידי חיל האוויר הישראלי בשנת 1970.
אומלבס

תל אומלבס כיום מכוסה בפארק הנקרא לב סביונים והנמצא בליבה של שכונת אם המושבות
אוּמְלָבָּס (מלאבס, בערבית: ملبس) היה כפר ערבי אשר אדמתו נרכשה על ידי יהודים, ובשטחו נבנתה בשנת 1878 המושבה פתח תקווה, היום העיר פתח תקווה.
הכפר שכן בצפונה של פתח תקווה של היום בגבעה שעליה נמצא היום פארק לב סביונים ממזרח לדרך משה סנה וממערב בית הקברות סגולה של היום.
הגבעה היא תל ובו שרידי יישוב מהתקופה הביזנטית ועד התקופה העות'מאנית.
משה סמילנסקי כותב כי לפי התעודה הרשמית של ספר האחוזה הטורקי "החיג'ה" הגיע שטחו עד כדי מאה אלף דונם וגבולות שטחי אדמותיו היו:
מדרום – דרך המלך מיפו.
ממערב – הגבעות שלפני מוסררה. ואדי מוסררה – היום נחל איילון
ממזרח – מוצאו של נחל הירקון – היום ראש העין.
מצפון – נחל הירקון
מקור השם

השורש ל.ב.ש. בעברית ובערבית זהה (לבוש בעברית, ملابس בערבית), פירוש השם מְלַבַּס בערבית (ملبس) הוא ממתק העשוי שקדים שלמים המצופים בסוכר (דרז'ה), כך שהשקד כביכול "לובש" או מצופה בגלימת סוכר ולכן פירוש השם אומלבס היא אם המלבס ומצביע על כך שהממתקים יוצרו במקום.
הסבר אחר לשם היה שפרוש השם הוא "המתלבש" מאחר שחדשות לבקרים היו תושבים חדשים בכפר מחליפים את אלה שמתו בקדחת כפי שמחליפים לבוש ישן בחדש.
אולם על פי מפת PEF את שם הכפר מבטאים Mulebbis (מלאביס), שם המזכיר את המילה Moulin (מטחנה או טחנת קמח) בצרפתית, molendini בלטינית.
בתעודה מהתקופה הצלבנית מוזכרת באזור יפו טחנה בעלת שלושה גשרים "des moulinsdes trois ponts" השוכנת בכפר Bulbus ולכן הוצע שמקור השם מלבס הוא בשם הכפר Bulbus זיהוי שהוצע לראשונה על ידי החוקר הצרפתי Joseph Delaville Le Roulx או במילה טחנה Moulin.
בחפירות שנערכו בתל נחשף מערך בניה מרשים שכלל מאגר מים וכמה קשתות או קמרונות שהובילו עליהם את המים, שניצב בנקודה הגבוהה ביותר על גבעה שצפתה אל יובלו של הירקון והחופר הציע שזו התחנה המוזכרת בתעודה הצלבנית.
תולדות היישוב במקום > התקופות הקדומות

שפע מי הירקון, אפשריות הציד והדיג במימיו ובביצות שלאורכו והיכולת לקיים חקלאות שילחין משכו את בני האדם לאזור כבר בתקופות הקדומות, אך היישוב בתל עצמו נוסד רק בתקופה הביזנטית.
בתקופה הביזנטית עמד התל במרכזו של אזור חקלאי פורה אשר תוצרתו עובדה על ראש התל, בין השאר נמצאו גת גדולה, תנור וכבשן כלי חרס אשר ניצל את הטין שהובא על ידי הירקון ושהחופר משער שבכלי החרס שנוצרו בו אחסנו את תוצרת הגת.
מכיוון שאחד השמות שבו נקרא התל בתקופה העותמאנית היה ג'דר, הוצע (על ידי א. קפלן שחפר בתל) כי יש לזהות את התל עם היישוב אוגדור שמוזכר בתלמוד בסמיכות לכפר פגש שזוהה עם הכפר פיג'ה.
היישוב המשיך להתקיים גם בתקופה האסלמית הקדומה תוך שימוש לפחות בחלק מהמבנים מהתקופה הקודמת.
בתקופה הצלבנית היה התל ככל הנראה מקום מושבו של הכפר בולבוס שבו הייתה "טחנת קמח של שלושת הגשרים" מחפירות ארכאולוגיות עולה כי על התל הוקם מאגר מים גדול שניזון ככל הנראה ממעין או באר ומתקן להובלת מים שהתבסס על כמה קשתות.
במקור מן התקופה הצלבנית נכתב שבשנת 1133 לסה"נ מסר רוזן יפו את אזור הכפר בולבוס לידי מסדר ההוספיטלרים, ובכלל זה 'הטחנה/טחנות של שלושת הגשרים' ('des moulins des trois ponts').
מאגר המים שנבנה מחדש המשיך לשרת את תושבי הסביבה גם לאחר התקופה הצלבנית ולתוך התקופה הממלוכית אך בתקופה הזאת הכפר נמשל מרמלה.
בראשית התקופה העותמאנית הכפר אינו מוזכר בשמו אם כי ייתכן והמשיך להתקיים בשם מילוס.
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת

במפת ז'אקוטן (1799) מופיע הכפר בשם Melebbs במרכזו של אזור חקלאי וכקשור על ידי דרך ליפו.
על פי מסורת שהשתמרה על ידי ראשוני פתח תקווה הכפר שכן ליד עמק פורה שהיה משני צידי נחל הירקון. טיבה של האדמה משך למקום תושבים, אך האזור כלל ביצות. היתושים ששרצו בביצות גרמו למחלות ולמוות של תושבי הכפר ולבריחתם של אחרים וכך מספרם פחת משנה לשנה. גם הרועים שבאו לעמק הירקון מהכפרים השכנים, אשר היו בגבעות החול מצפון ומדרום לעמק, חלו משתיית מי הנחל. התושבים שנותרו בכפר לא יכלו לעמוד בפני תושבי הכפרים הערבים השכנים: מגדל, יהודיה ובני ברק לפי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל ניתן לזהות את מג'דל יאבא מזרחית מפג'ה, יהוד של היום, איבן ברק – היום ליד מחלף מסובים. תושבים אלה היו גוזלים מתושבי אומלבס כל שנה "רצועות קרקע ... ויהי הכפר מלבס בעיני כל הכפרים שכניו כמקולל ונידון למות".
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > חמד נבלוסי

לפי מסורות המקום, הגיע לאומלבס גיבור מקומי משכם בשם חמד נבלוסי בשל ריב דמים שהיה לו עם שכניו. הוא החליט כי משפחתו הגדולה, עם בנו וחתניו יתיישבו בכפר. הוא הרג את תושבי המקום והקים במקום מאהל. כן גרש את הרועים שבאו עם צאנם לעמק ליד הירקון ואת הפלחים שזרעו באדמות הכפר. משה סמילנסקי מספר כי "ויגדל האיש משנה לשנה ויעש עושר רב ובכל אשר יפנה ויעשה – יצליח." עם זאת, גם משפחתו החלה לסבול מהקדחת, בני משפחתו מתו ולבסוף גם הוא מת.
כאשר שמעו תושבי הר שכם על גורל המשפחה שהיה להם עימם ריב דמים, ירדו לאומלבס, הרגו את התושבים הנותרים, וכמנהג המקום "טבלו מטפחת לבנה בדם האחרון לבית חמד וישימוה על ראש כידון".
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > חמד אלמצרי

בשנת 1831, כאשר אבראהים פאשא בא ממצרים, הגיע לכפר מלבס "חמד אל מצרי" וארבעים עבדים עמו. הוא מצא עניין באדמת הכפר הפוריה ובמקורות המים, שילם פיצויים לחורשי האדמות שנותרו במקום והתיישב עם הבאים עמו בכפר. גורלו לא היה שונה מקודמיו, מרבית אנשיו ועבדיו מתו. השאר עברו לכפר פג'ה הסמוך, שגם הוא התנוון במשך השנים.
כאשר חמד אל מצרי ראה כי אין עתיד לכפר, אשר שטחו הצטמצם ל-14,000 דונם, הוא פנה לסוחר מיפו בשם טיאן והציע לו את השטח.
הסוחר רימה אותו והוציא ממנו תעודת מכר על חצי השטח, השייח' החליט לתבוע אותו לדין ומכר 2,000 דונם לסוחר אחר, בשם סלים קַסָּר, למימון הוצאות המשפט.
שופטי יפו פסקו לטובת טיאן. לחמד אל-מצרי נותרו 2,600 דונם. כאשר מת, אדמות אלה נלקחו על ידי השכנים.
בסוף התקופה העותמאנית היה אזור הירקון ומלבס בפרט חלק משטח שלטונם של שבט אבו כישכ והכפריים היו אריסים להם.
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > ויקטור גרן וההקרן לחקר ארץ ישראל

ויקטור גרן תיאר את הכפר ככפר קטן המונה 150 איש והמוקף בשדות טבק ומלונים וסוקרי הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את הכפר Mulebbis ככפר הבנוי מבקתות בוץ, מוקף בחומה וקרוב עליו שני כפרים נוספים פיג'ה ואל מיר הנמצאים על גדות הירקון ממש.
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > פתח תקווה

מתיישבי פתח תקווה קנו תחילה את האדמות שהיו רשומות על שם האפנדי מיפו – סלים קַסָּר.
החלקה הייתה רחוקה מעט מהירקון ולכן פחות מסוכנת מבחינה בריאותית, באזור זה נמצא היום מרכז העיר פתח תקווה – כיכר המייסדים, בית הכנסת הגדול ורחוב חובבי ציון. השטח היה כולו בבעלות סלים קסר, בשונה מחלקו האחר של הכפר שהיה בידי אפנדי אחר מיפו (אנטואן בישארה טיאן), שהיה משותף לו ולאריסים שישבו במקום וליד נחל הירקון.
החלקה הראשונה שנרכשה מקסר הייתה של 3,375 דונם. שולם עבורה 1,070 נפוליאון שהם 21,400 פרנק. בערב ראש חודש מנחם אב שנת תרל"ח (30 ביולי 1878, נכתב ונחתם החוזה בין המוכר סלים קסר, לבין הקונים: דוד גוטמן, יואל משה סולומון, ונתן גרינגרט, במעמד החברים יהושע שטמפפר וזרח ברנט. החוזה נחתם אצל הקונסול האוסטרי שכן הקונה העיקרי היה גוטמן, שהיה נתין אוסטרי. גם החוזה נכתב על שמו, היות שרעוף, פחה בירושלים, שהיה פטריוט טורקי נלהב, התנגד בכל תוקף למכירת קרקע ליהודים.
כך הייתה אומלבס לפתח תקווה (שכינויה בערבית הוא מלאבס). ביום י"ב באלול תרל"ח התכנסו המייסדים ביפו וביום ז' בחשון תרל"ט, 3 נובמבר 1878, יצאו לפתח תקווה לעבודה: אלעזר ראב ובנו, יהושע שטמפפר, דוד גוטמן ויואל משה סלומון.
שנה לאחר מכן נרכש גם חלקו של טיאן, שהיה גדול יותר.
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > מאורעות תרפ"א

מאורעות תרפ"א התחילו ב 1 במאי 1921 בהתנפלות ערבית על יהודים ביפו, תושבי פתח תקווה שהיו מודעים למתרחש ביפו נערכו להגנה על המושבה תחת פיקודם של אברהם שפירא "זקן השומרים" ואבשלום גיסין שהיה קצין בצבא הטורקי כסגנו, המגנים תוגברו באנשי עין חי (לימים כפר מל"ל) וכפר סבא שניטשו מחוסר יכולת להגן עליהם אך עדיין מספרם (כמה עשרות) היה מועט בהרבה ממספרם של התוקפים (כמה מאות).
עם שחר של יום ה-5 במאי 1921 גילו תצפיתנים כוח של כ-400 ערבים מערביי שבט אבו כישכ ותושבי הכפרים הערביים שבסביבה מתקרבים למושבה מצפון לאחר שהעלו באש את עין חי וכפר סבא, במקביל עלו תושבי הכפרים הערבים מבקעת אונו על המושבה מדרום.
בקרב שהתפתח בסביבות התל נפלו 4 לוחמים וביניהם אבשלום גיסין שנפל למרגלותיו, המגנים הצליחו לעכב את התקדמות הכוח הערבי עד הגעת פלוגה הודית (בריטית) מתחנת הרכבת בראש העין והיא שהכריעה את הקרב בצפון המושבה.
תולדות היישוב במקום > התקופה העותמאנית המאוחרת > התל כיום

התל מוקף כיום בבנייני שכונת אם המושבות החדשה, על ראש התל פארק ובו נשמרת הגת מהתקופה הביזנטית.
לקריאה נוספת

רועי מרום, מלבס: הכפר ותושביו לפני הקמת פתח-תקוה, קתדרה 176, 2020, עמ' 54
משה סמילנסקי, פרקים בתולדות היישוב – כרך א' ואחרים, תל אביב הוצאת דביר – תל אביב, 1939
אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל – כרך א':
זקני פתח תקווה מפי משה סמילנסקי, אוּמלבֶּס, עד 1878 – פרק כ"ה
טוביה סלומון, ייסוד פתח תקווה, 1878–1880 – פרק כ"ו
Marom, Roy, A Short History of Mulabbis (Petah Tikva, Israel), Palestine Exploration Quarterly, 152 (2), עמ' 134–145 doi: 10.1080/00310328.2019.1621734
הערות שוליים

↑  מלאבס-או-מולאביש-או-אומלאבס, באתר הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני
↑  להתמצאות ראו מפת PEF משנת 1880
↑  רועי מרום, A Short History of Mulabbis (Petah Tikva), Israel, Academia
↑  אלי הדד, פתח תקווה, ח' מלבס, באתר חדשות ארכיאולוגיות - חפירות וסקרים בישראל, ‏2013
↑  אלי הדד, חפירת הצלה בתל מלבס בפתח תקווה, באתר רשות העתיקות
↑  לא ידוע, תלמוד ירושלמי עבודה זרה, ה' הלכה ד'
↑  אלי הדד, פתח תקווה, ח' מלבס, באתר חדשות ארכאולוגיות גיליון 125 שנת 2013, ‏2013
↑  מקור: משה סמילנסקי
↑  Roy Marom, A short history of Mulabbis (Petah Tikva, Israel), Palestine Exploration Quarterly 151, 2019-04-03, עמ' 134–145 doi: 10.1080/00310328.2019.1621734
↑  אהוד בן עזר, 94 שנים למאורעות כ"ז בניסן תרפ"א (1921), באתר הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני
מלאבס – חלק תחתון של סרקופג (ארון קבורה) עשוי אבן כורכר בשימוש משני כאגן איסוף נוזלים, בו נקדח חור לצורך איסוף הנוזלים.
הכפר מלאבס וסביבתו כפי שהם מופיעים במפת ז'אקוטן משנת 1799
שלט הנצחה לקרב שנערך בשנת תרפ"א למרגלות התל
עודד מכנס

עודד מָכְנֶס (נולד ב-8 ביוני 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, מגדולי השחקנים של קבוצת מכבי נתניה בכל הזמנים, וחבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
ביוגרפיה

מכנס נולד בנתניה, והוא בנו של הכדורגלן אריה מכנס ואחיו התאום של הכדורגלן גד מכנס. הוא למד בבית הספר היסודי "ביאליק" בעיר, והחל לשחק כדורגל עם אחיו בקבוצת הילדים של מכבי נתניה, בהדרכתם של אביו ושל המנהל ומגלה הכישרונות יוליוס וגנר. לקבוצת הבוגרים הגיע כבר בשנת 1974, כשהוא עדיין תלמיד בתיכון "טשרניחובסקי". כבר בעונתו הראשונה זכה באליפות המדינה.
במכבי נתניה שיתף פעולה עם מרדכי שפיגלר ועם דוד לביא. עד מהרה הפכו מכנס ולביא לצמד החלוצים הטוב ביותר בליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה).
מכנס זכה בתואר מלך השערים של הליגה בעונת 1975/1976 עם 21 שערים ושוב בעונת 1978/1979 עם 18 שערים, ביחד עם אלי מיאלי מבית"ר ירושלים. אחר כך שב וזכה בתואר מלך שערי הליגה בשתי עונות רצופות: 1981/1982 ו-1982/1983 עם 26 ו-22 שערים (בהתאמה).
בנוסף למכבי נתניה, שיחק מכנס יחד עם אחיו, גדי, במדי מכבי פתח תקווה (1984–1986), וכן שיחק תקופות קצרות במכבי תל אביב, הפועל חדרה והפועל טבריה. ב-1990, לאחר ששיחק עונה אחת במדי הפועל צפרירים חולון, פרש ממשחק פעיל.
מכנס היה מלך השערים של הליגה הבכירה בישראל. סך כל שעריו בליגה (196) היה השיא הישראלי עד שנשבר על ידי אלון מזרחי. בנבחרת ישראל שיחק מכנס תחת הדרכתם של עמנואל שפר, דוד שווייצר וג'ק מנסל, ובסך הכל לזכותו שלושה שערים ב-14 הופעות במדי נבחרת ישראל. מכנס היה ידוע כשחקן הוגן ומעולם לא הורחק מהמגרש בכרטיס אדום.
ב-4 ביולי 2011 מונה מכנס לתפקיד יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל במקומו של אבי כהן. ביוני 2012 עזב את התפקיד והוחלף על ידי חיים רביבו.
תארים

אליפויות (4): 1973/1974, 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983
גביע המדינה (1): 1977/1978
אלוף האלופים (4): 1974, 1978, 1980, 1983
מלך השערים של ליגת העל (4): 1975/1976 (21 שערים), 1978/1979 (18 שערים), 1981/1982 (26 שערים), 1982/1983 (21 שערים).
כדורגלן העונה בישראל (3): 1977/1978, 1981/1982, 1982/1983
חיים אישיים

מכנס נשוי לעינת, אחותו של המשנה ליועצת המשפטית לממשלה שרון אפק, ואב לשלושה.
מכנס מנהל בית ספר לכדורגל במושבו בית יצחק, ומשמש כפרשן במשחקי ליגת העל בערוצי ספורט 1.
הערות שוליים

1 2 3  אשר גולדברג‏, "ב-2:00 בלילה מצאתי את עצמי על הכביש הראשי", באתר וואלה, 3 בספטמבר 2022
↑  איל להב, שריר התאומים: האחים מכנס לא מרוצים ממכבי נתניה, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2010
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אסתר רוט |  |
|  ג'ודו | יונה מלניק |  |
|  היאבקות | רמי מירון |  |
|  הרמת משקולות | אדוארד וייץ |  |
|  התעמלות מכשירים | דב לופי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (אלון בן דור, אהוד בן טובים, חיים בר, יהושע גל, גדעון דמתי, יצחק ויסוקר, רפעת טורק, אבי כהן, אברהם לב, אלי לוונטל, עודד מכנס, מאיר נמני, יוסף סורינוב, ירון עוז, ויקי פרץ, משה שווייצר, יצחק שום) |  |
|  סיף | נילי דרורי |  |
|  קליעה | מיכה קאופמן |  |
|  שחייה | דב ניסמן • עדי פרג |  |
|  שיט | יהודה מעיין • יואל סלע |  |
פרדייס קרוז

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מתן גוגנהיים
 הופק בידי:  רפאל כץ
 תסריט:  מתן גוגנהיים
 עריכה:  דב שטויר, מתן גוגנהיים, עמית גינתון, רון בן מאיר
 שחקנים ראשיים:  עוז זהבי והינה ג'יוקנטה 
 מוזיקה:  ברוך בן יצחק
 צילום:  פלוריאן שילינג
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  יוני 2013
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  עברית צרפתית ערבית אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  4,423,895 ש"ח
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרדייס קרוז (נקרא גם הבלתי נשכחים), הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-גרמנית משנת 2013 בכתיבתו ובימויו של מתן גוגנהיים, עם עוז זהבי ווהינה ג'יוקנטה (אנ') בתפקידים הראשיים.
הסרט הוא סיפור אהבה בלתי אפשרי בין צעיר ישראלי, משוחרר טרי מהצבא וצלמת צרפתייה שסוחבים מטען נפשי קשה הקשור לאירוע קשה שהיה ברמאללה. הם מתאהבים אך סיפור אהבתם מציף סודות כמוסים ופותח פצעים כואבים הגורמים להם להיפרד.
תקציר העלילה

יוסי (עוז זהבי), הוא בחור בן 24 לאחר שחרור מיחידה עלית שפעלה בעיקר בשטחים. הוא נושא בנפשו צלקת מהתקלות של יחידתו ברמאללה, בה הותקפו הוא וחברו רני (גיל דסיאנו ביטון). יוסי נשאר פצוע ליד כרזה בה מצוירת סירה עם כתובת "פרדייס קרוז" (מכאן שם הסרט). הוא תשוש ולקראתו מופיע צלם פלסטיני בשם חאלד (קייס נאשף) ומתחיל לצלם אותו למרות בקשתו של יוסי שיפסיק. יוסי יורה והורג אותו ורני מגיע, לוקח את המצלמה ומחלץ אותו מהמקום בריצה. לשנייה נפגשים מבטיהם של יוסי ושל חברתו של חאלד, קתרין (והינה ג'יוקנטה) שמגיעה למקום וחוזה במות אהובה.
קתרין חוזרת לצרפת ומגיעה לישראל בשם דורה, צלמת המתרכזת בצילומי פנים של חיילים בלוויות צבאיות. מטרתה המוסתרת היא לגלות את החייל שהרג את חאלד.
היא נפגשת עם קובי (עודד לאופולד) שמגלה לה שהוא משרת בשטחים. היא מראה לו את תמונת חאלד אך הוא אינו מזהה וכשהוא מתחיל להתקרב אליה היא מסלקת אותו באיומי אקדח.
בינדר (אלי אלטוניו), חבר של יוסי, הוא בעל דעות שמאליות מחליט לעזוב את הארץ. יוסי עובד בסלילת כבישים יחד עם רני ועומאר (ג'וני ערביד).
דורה מכירה את יוסי ומתחיל ביניהם רומן. היא לא מספרת לה על מטרת ביקורה בישראל והוא לא מספר לה על התקרית בה נהרג חאלד.
רני נהרג בהיתקלות בשטחים ואמו עדינה (שלומית טריגר-הגואל) מזמינה את יוסי ונותנת לו מצלמה שמצאה אצל בנה – מצלמתו של חאלד.
יוסי ודורה יוצאים לבלות בים המלח ולשחות בעירום. כאשר דורה מוצאת בין חפציו של יוסי את המצלמה של חאלד, היא מבינה שמצאה את האיש שחיפשה זמן כה רב, אך אהבתה אליו לא מניחה לה לפגוע בו והיא מחליטה לברוח מיד בחזרה לצרפת.
אצל יוסי נשאר צילום של חאלד עם מספר טלפון בעזרתו הוא מאתר את כתובת מגוריו ועומאר מסכים בחוסר רצון להביאו לרמאללה. יוסי נפגש עם אביו של חאלד (סלים דאו) שמספר לו על בנו שנהרג ועל חברתו ששמה הנכון הוא קתרין.
יוסי ועומאר עוזבים במהירות את המקום כשיוסי חוזה בפלאשבקים את התקרית שלא מפסיקה להטריד את נפשו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עוז זהבי | יוסי |  |
| והינה ג'יוקנטה | דורה/קתרין | צלמת צרפתייה |
| אלי אלטוניו | בינדר | חבר של יוסי |
| גיל דסיאנו ביטון | רני | חבר של יוסי |
| ג'וני ערביד | עומר | ידיד של יוסי |
| שלומית טריגר-הגואל | עדינה | אמא של רני |
| עודד לאופולד | קובי |  |
| קייס נאשף | חאלד | צלם פלסטיני |
| סלים דאו | אבו חאמד | אבא של חאלד |
ויברטור (אביזר מין)

ויברטור PVC דמוי פין
ויברטור היטאצ'י (אנ') נועד במקור לעיסוי אך הומלץ בשנות השמונים לטיפול מיני לנשים המתקשות להגיע לאורגזמה ולכן כונה מאלץ האורגזמה ונבחר בהמשך במספר תחרויות כויברטור הטוב בעולם
ויברטור הוא מכשיר שנועד לרטוט כנגד הגוף ובכך לגרות את העצבים ולגרום להרגשת עונג ובמקרים מסוימים לאורגזמה. כאביזרי מין יש ויברטורים דמויי פין ואחרים שלהם עיצוב אחר.
היסטוריה > ראשית תולדות המכשיר

הוויברטור החשמלי הומצא ב-1879 על ידי הרופא והממציא האנגלי ג'וזף מורטימר גרנוויל (אנ'), כמכשיר להקלת כאב. השימוש במכשיר הפך פופולרי בקרב רופאים, לטיפול במחלות שונות של גברים ונשים. תוך זמן קצר יצאה לשוק גם גרסה ביתית שהצליחה לא פחות מהגרסה הרפואית המקורית. הוויברטור היה אחד מן המכשירים החשמליים הראשונים שנמכרו לצרכנים פרטיים, הרבה לפני מכשירים חשמליים "חיוניים" אחרים המוכרים לנו היום. ניתן היה לקנות ויברטור תשע שנים בטרם ניתן היה לקנות שואב אבק, ועשר שנים בטרם נמכר לצרכנים מגהץ חשמלי.
לפי ההיסטוריונית ד"ר רייצ'ל מיינס, במשך מאות שנים טיפלו כביכול רופאים בנשים הלוקות ב"היסטריה נשית" על ידי מה שנקרא כיום "אוננות". למרות זאת, הרופאים לא ראו אוננות זו כמעשה מיני אלא כעבודה מפרכת הדורשת זמן רב. הוויברטור הפך את התהליך למהיר ופשוט הרבה יותר, ובשל כך, הפך לכלי רפואי מקובל. תיאורה של מיינס זכה לפופולריות רבה, ושימש בסיס לסרט הקולנוע הבריטי "היסטריה" (אנ') משנת 2011, אך היסטוריונים אחרים שללו תיאור זה בנימוק שאין ראיות לנכונותו.
מכיוון שהוויברטור נחשב אז לכלי עזר לטיפול במחלה, הוא נמכר ברשתות גדולות כגון סירס. הקונוטציה המינית של המכשיר הגיעה עם הופעתם של הוויברטורים בסרטי פורנוגרפיה, שדחקו אותם מחוץ לשימושו של הציבור הרחב עד שבשנות ה-20 הם נעלמו כליל. הוויברטורים חזרו לשימוש הציבור רק בשנות ה-50, אולם החלו להיות משווקים בגלוי בשנות ה-60.
היסטוריה > במאה ה-21

בראשית המאה ה-21 הוויברטור הוא אביזר מין פופולרי. לצד השימוש כאביזר מין, ישנם ויברטורים המשווקים ככלי לעיסוי (למשל, עיסוי הגב). הקונים ויברטורים כצעצועי מין - משתמשים בהם לעינוג מיני, בעיקר באוננות. לרוב, ויברטורים עוזרים להגיע לאורגזמה במהירות ובקלות רבה יותר מאשר בגירוי עצמי ידני. נאמר אף כי הם מספקים אורגזמות יותר חזקות מאשר אלה שגירוי ידני מספק. לעיתים קרובות, ממליצים מטפלי מין על ויברטורים לנשים שמתקשות להשיג אורגזמה בדרכים אחרות. לפעמים זוגות משתמשים בהם על מנת לשפר את העונג של אחד מבני הזוג או של שניהם.
מכירת ויברטורים ואביזרים דומים אחרים אסורה במדינת אלבמה שבארצות הברית. איסור למכירת אביזרי מין שהיה קיים במדינות מיסיסיפי, אינדיאנה, וירג'יניה, לואיזיאנה ובמדינת טקסס בוטל בעקבות פסיקת בית המשפט הפדרלי לערעורים בשנת 2008.‏
סוגי ויברטורים

ויברטורים באים במגוון סוגים וצבעים. ויברטורים עם ארנבון הם ויברטורים שבאים בדרך כלל עם "חרוזים" בתוך הוויברטור, שמטרתם לגרות ולענג את בת-הזוג. הארנבונים לרוב יכולים להסתובב ולהעניק תחושת הנאה וסיפוק מועצמת. "מאלצי אורגזמה" הם ויברטורים שלהם תוספת המיועדת לגירוי הדגדגן. ויברטורים לנקודת הג'י הם ויברטורים ייעודיים לנקודת הג'י הנשית. ישנם גם ויברטורים אנאליים אשר מטרתם היא לגרות את אזור פי הטבעת מבפנים. ישנו מוצר נוסף בשם "כדורי רטט", זוג כדורים שרוטטים על הגוף כאשר מעבירים אותם עליו, ומיועדים לגירוי חיצוני עדין.
הסוגים השונים של הוויברטורים מעניקים הן גירוי חיצוני ופנימי, ומאפשרים עינוג מתמשך ונשלט. עלותו של ויברטור משתנה בהתאם לעוצמתו, מהירות הסיבוב, המרכיבים והחומרים שמהם הוא עשוי, והפונקציות המצויות בוויברטור. ויברטורים לרוב ניתנים לרכישה בחנויות סקס ובחנויות לאביזרי מין.
ישנם סוגי ויברטורים שמיועדים להרכבה על הפין של אנשים עם קרע בחוט השדרה. על פי רוב, בעלי פגיעה בחוט השדרה, אפילו במיקום גבוה בחוט השדרה, מסוגלים להגיע לזקפה בכוחות עצמם, אבל הם זקוקים לגירוי מכני עוצמתי כדי להגיע לשפיכה.
ראו גם

דילדו
אורגזמה בכפייה (BDSM)
הערות שוליים

↑  Self-administered masturbation training in the treatment of primary orgasmic dysfunction.
↑  Bedside reading for the amorous boudoir
↑  Diluna, Amy (26 June 2005). "Trend Spotting. What people are talking about". New York Daily News. Daily News L.P. p. 26
↑  Magic Wand Named Favorite Sex Toy for Women at The Sex Awards
↑  Rachel P. Maines (1999). The Technology of Orgasm: "Hysteria," the Vibrator, and Women's Sexual Satisfaction. The Johns Hopkins University Press: Baltimore. ISBN 0-8018-6646-4.
↑   שירלי גל, ויברטור לטיפול בהיסטריה נשית? עוד פייק ניוז, באתר הארץ, 31 בינואר 2021
↑  The vibrator: from medical tool to revolutionary sex toy, BBC
↑  Appeals court overturns Texas ban on sex toys, NBCNews, February 13, 2008
↑  Vibrator helps people with spinal cord injuries | Περιοδικό Αυτονομία - Disabled.GR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16133601h (data)  NKC: ph766263 
ויברטור בעל תוספת לעינוג נקודת הג'י והדגדגן במקביל
פריגטה

ערך זה עוסק בכינוי לכמה סוגים של כלי שיט. אם התכוונתם לעוף ים, ראו .
| --- | --- |
פריגטת הטילים המודרנית "קאר" של צי ארצות הברית (למעלה), חולפת על-פני פריגטת המפרש קונסטיטושן (למטה), אשר הושקה בשנת 1797, והיא האונייה העתיקה ביותר בעולם שעדיין כשירה לשיט
פריגטת הטילים המודרנית "קאר" של צי ארצות הברית (למעלה), חולפת על-פני פריגטת המפרש קונסטיטושן (למטה), אשר הושקה בשנת 1797, והיא האונייה העתיקה ביותר בעולם שעדיין כשירה לשיט
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטה
פְרִיגָטָה הוא שם שניתן במהלך ההיסטוריה לכמה סוגים של כלי שיט, לרוב אוניות מלחמה קטנות או בינוניות, מהירות ובעלות חימוש קל יחסית.
במאה ה-17 עד המאה ה-19, בתקופת הזוהר של אוניות המפרשים, הייתה הפריגטה הסוג החשוב ביותר של ספינת סיור בציי המעצמות הימיות של אירופה, והצטיינה במהירותה וביכולת שהייה ממושכת בים.
החל מן המאה ה-20 אומץ המונח פריגטה למספר טיפוסים של אוניות מלחמה ממונעות בגודל של משחתת או אף סיירת, המשמשות לליווי ולהגנת כלי שיט אחרים (מלחמתיים ומסחריים), ללוחמה נגד צוללות וכספינות טילים.
עידן המשוטים

מקור המונח "פריגטה" אינו ידוע בביטחון, קרוב לוודאי מן השפה האיטלקית (fregata), והאטימולוגיה שלו איננה ברורה.
במאה ה-15 והמאה ה-16, המונח "פריגטה" ציין גליאה ים-תיכונית קטנה, שהונעה במשוטים ובמפרשים, ושימשה להעברת ידיעות מהירה ולסיור לאורך החוף.
עידן המפרשים

הפריגטה בעידן אוניות המפרשים הייתה אוניית מלחמה קטנה או בינונית, חד-סיפונית או דו-סיפונית, בעלת שלושה תרנים ומעטה מפרשים רוחבי, חמושה ב-24 עד 38 תותחים. היא סווגה בדרך-כלל כאונייה מדרגה חמישית או שישית. אוניות מסדר גודל זה ומטה לא שימשו כאוניות-קו (ship of the line), כלומר לא נכללו במערך הטורי בעת קרב בין ציים. הן מילאו בעיקר תפקידי סיור לאיסוף מודיעין, ונחשבו "העיניים של הצי".