קרב מצר דנמרק
פתיחה > שתי התוכניות משתבשות

הקריגסמרינה קיווה שכוח ביסמרק ייכנס לפשיטות מסחר טרנס-אטלנטיות, מהים הנורווגי דרך מצר דנמרק, ללא זיהוי וללא התנגדות. הגרמנים ביססו תקווה זו על מעבר מהמים הטריטוריאליים הגרמניים על הים הצפוני; וכן, דרך המים הטריטוריאליים של נורווגיה הכבושה על ידי הגרמנים לתוך הים הנורווגי, ללא גילוי בחיפושים אוויריים; מפגשי אוניות נייטרלייות; ותצפיות מסורתיות של "צפייה בחופים" שבוצעו על ידי מאמצים פורמליים ובלתי פורמליים של איסוף מודיעין ימי, במדינות הנייטרליות והכבושים המקיפות את הים הצפוני.
במקרה זה, תצפיות צפיות החוף בגובה פני הקרקע משטחים נייטרליים ומשטחים כבושים זיהו את היחידות הלוחמות העיקריות שיצאו למבצע רייניבונג מרגע יציאתן מהמים הטריטוריאליים של גרמניה. ביסמרק ופרינץ אויגן זוהו על ידי שומרי חופים שנמצאו בדנמרק; שהצליחו לזהות את האוניות ולתקשר עם אנשי הקשר החשאיים שלהן, ולמסור את התאריכים והשעות של יחידות השטח הגרמניות, שנעו באזורי אחריותם לשמירה על החוף.
ה-HSwMS גוטלנד זיהתה את המעבר של ביסמרק ופרינץ אויגן בנתיבי השיט הרגילים בים הצפוני, ודיווחה על התנועה לרשויות השוודיות. שטח שוודיה אירח גם צופים בודדים בגובה פני הקרקע שהיו מסוגלים לעקוב ולדווח על תנועות במימי החוף השוודי. תצפיות אלו הועברו ישירות למודיעין של הצי המלכותי באמצעות ערוצים דיפלומטיים ימיים שגרתיים שנוהלו על ידי נספח הצי הבריטי בסטוקהולם. לפיכך, כאשר ביסמרק והמלווה שלה עברו לפיורדים הלא כבושים של נורווגיה הכבושה בידי הגרמנים, לצורך תדלוק אחרון על החוף והטענת אספקה, חיל האוויר המלכותי הצליח לעקוב אחרון אחר המיקום והתזמון של כוח הפשיטה הגרמני.
תוכנית הקרב של הולנד הייתה לגרום להוד ולפרינס אוף ויילס יילחמו בביסמרק בעוד שסאפוק ונורפוק יילחמו עם פרינץ אויגן (אשר הולנד הניח כי היא מפליגה מאחורי ביסמרק ולא לפניה). הוא סימן זאת לקפטן ג'ון ליץ' מפרינס אוף ויילס אך לא שלח הודעת רדיו לאדמירל משנה פרדריק וייק-ווקר, שכמפקד שייטת הסיירות הראשונה כיוון את סאפוק ונורפוק, מחשש לחשוף את מיקומו. במקום זאת, הוא שמר על שתיקת רדיו. הולנד קיווה לפגוש את האויב בערך בשעה 02:00. השקיעה בקו הרוחב הזה הייתה בשעה 01:51 (שעוני האונייה הקדימו את הזמן המקומי בארבע שעות). ביסמרק ופרינץ אויגן ישתקפו בצללית על רקע זוהר השמש בעוד הוד ופרינס אוף ויילס יכולים להתקרב במהירות, בלתי נראים בחושך, לטווח קרוב מספיק כדי לא לסכן את הוד באש צוללת מביסמרק. הגרמנים לא ציפו להתקפה מהכיוון הזה, מה שנתן לבריטים את יתרון ההפתעה.
הצלחת התוכנית הייתה תלויה במגע הבלתי פוסק של סאפוק עם האוניות הגרמניות. עם זאת, סאפוק איבדה מגע מ-00:28. במשך 90 דקות, הולנד לא ראה את האוניות הגרמניות ולא קיבל חדשות נוספות מנורפוק או סאפוק. בחוסר רצון, הולנד הורה להוד ולפרינס אוף ויילס לפנות דרום-דרום-מערב, אך הוא ניתק את המשחתות שלו שהמשיכו לחפש צפונה. עם זאת, יש להבין את אובדן המגע כזמני וטקטי בלבד; ולא אסטרטגי מבחינת התוצאה הטקטית. סאפוק איבדה מגע עם יעד הסיור שלה (צי האויב) במה שהיה בעצם חלל מלבני סגור ומצומצם; מיושר בדרך כלל מצפון-מזרח (הכניסה למצר דנמרק) לדרום-מערב (היציאה מהמצר לאוקיינוס האטלנטי). יחידות האויב היו מוגבלות בחוזקה על ידי משטח הקרח של גרינלנד מצפון, ושדה המוקשים הנרחב של הצי המלכותי מדרום לאורך חופי איסלנד. בהתחשב באזהרה המוקדמת של הגיחה הגרמנית, היה מספיק זמן לצי המלכותי לבצע סיור מזוין בשני הקצוות של המערך הצר הזה. סאפוק ונורפוק היו בכניסה המזרחית למצר (שם נוצר קשר מיד עם כניסתה של ביסמרק). הולנד חיכה בקצה המערבי כשכוח ביסמרק יצא מהמצר.
מבחינה אסטרטגית, עובדה בלתי מעורערת (כולל העיתוי המשוער) הייתה שהכניסה של ביסמרק ופרנץ אויגן לאוקיינוס האטלנטי (המטרה הבסיסית של מבצע רייניבונג), הייתה ידועה מהרגע שהצי יצא מהמים הטריטוריאליים של גרמניה וזה היה טווח זמן ארוך מספיק לפני ההצטיידות הסופית של הצי למעבר למיצר דנמרק, שליטיינס לא יכול היה שלא להבין, שהכוח שלו לא ייכנס בשום מצב לאוקיינוס האטלנטי בלי להתגלות וגם לא ייכנס ללא התנגדות. הקרב יתרחש עם כוחות שסביר להניח שיבטיחו את ההשמדה האולטימטיבית של הצי שלו והרס כזה יתרחש לפני שיחידות שיירות אספקה כלשהן (כל מטרת המבצע) יאוימו על ידי מבצע רייניבונג.
לפני שנוצר מגע מחדש, שתי השייטות החמיצו זו את זו בקושי. אילו האוניות הגרמניות לא היו משנות את מסלולן מערבה בשעה 01:41 כדי לעקוב אחר קו משטח הקרח של גרינלנד, הבריטים היו מיירטים אותן הרבה יותר מוקדם ממה שקרה לבסוף. המשחתות הבריטיות היו רק 10 מייל (16 ק"מ) מדרום-מזרח כשהגרמנים ביצעו שינוי במסלול זה. אם הראות לא הייתה מצטמצמת ל-3–5 מיילים (4.8-8.0 ק"מ), ככל הנראה היו מבחינים בכלי השיט הגרמניים (שכן בדרך כלל ביום רגוע ובהיר צופי האוניות יכולים לצפות בחפצים גדולים ובאוניות בערך במרחק של 12 מייל (19 ק"מ) באופק. ואם תצפיות האונייה נמצאות בקן של עורבים, המרחק הנצפה היה רחוק עוד יותר).
קצת לפני השעה 03:00, סאפוק חזרה למגע עם ביסמרק. הוד ופרינס אוף ויילס היו במרחק של 35 מייל (56 ק"מ), מעט לפני הגרמנים. הולנד סימן לנווט לעבר הגרמנים והגדילה את המהירות ל-28 מייל (52 קמ"ש). אובדן המגע של סאפוק העמיד את הבריטים בעמדת נחיתות. במקום הגישה החזיתית שנסגרת במהירות שהולנד חזתה, הוא יצטרך להתכנס בזווית רחבה יותר, הרבה יותר לאט. זה ישאיר את הוד פגיעה לפגזים הצוללים של ביסמרק לשלב ארוך הרבה יותר. המצב החמיר עוד יותר כאשר, בשעה 03:20, דיווחה סאפוק כי הגרמנים ביצעו שינוי מסלול נוסף מערבה, והציבו את השייטות הגרמניות והבריטיות כמעט זו לרוחב זו.
בשעה 05:35, תצפיות על פרינס אוף ויילס זיהו את האוניות הגרמניות במרחק של 17 מייל (27 ק"מ). הגרמנים, שכבר הוזעקו לנוכחות הבריטית באמצעות הציוד ההידרופוני שלהם, גילו את העשן והתרנים של האוניות הבריטיות 10 דקות מאוחר יותר. בשלב זה, היו להולנד האפשרויות להצטרף לסאפוק במעקב אחר ביסמרק ולהמתין שטובי יגיע עם קינג ג'ורג' החמישי וספינות אחרות ואז לתקוף, או להורות על השייטת שלו לפעול. הוא בחר באופציה השנייה ב-05:37. הים הסוער במצר הפחית את תפקידן של המשחתות למינימום והסיירות נורפוק וסאפוק יהיו רחוקות מדי מאחורי הכוח הגרמני כדי להגיע לקרב.