stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס דארן
הערות שוליים

↑  Romine, Taylor (3 בספטמבר 2024). "James Darren, actor in 'Gidget' and 'TJ Hooker,' dies at 88, Variety reports". CNN. ארכיון מ-3 בספטמבר 2024. נבדק ב-3 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Murrells, Joseph (1978). The Book of Golden Discs (2nd ed.). London: Barrie and Jenkins Ltd. p. 133. ISBN 0-214-20512-6.
↑  Barnes, Mike (2 בספטמבר 2024). "James Darren, 'Gidget' Surfer and Cop on 'T.J. Hooker,' Dies at 88". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-3 בספטמבר 2024. נבדק ב-2 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dudding, Will (3 בספטמבר 2024). "James Darren, Actor, Singer and 'Gidget' Heartthrob, Dies at 88". The New York Times. נבדק ב-3 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374299405171  BnF: cb140909331 (data)  GND: 139665730  ISNI: 0000 0000 7840 2983  LCCN: n93002997  MusicBrainz: dc296d4e-5bc5-482e-92b2-7eb2ad8804c7  SNAC: w6r34jd6  SUDOC: 269696431  VIAF: 27272990   WorldCat (עם VIAF): 27272990 
יחד עם שלי פבארס בתוכנית "המופע של דונה ריד", 1959
ג'יימס דארן, 2015
יחד עם אשתו לשעבר גלוריה טרליצקי ובנם
לירון רביבו

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1993 (בת 31) בית עוזיאל, ישראל 
 שם במה:  לירוני רון
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 בן זוג:  אליאב בן חמו
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
לירון רביבו (נולדה ב-29 בדצמבר 1993) היא מנחה, שחקנית ודוגמנית ישראלית. התפרסמה לראשונה כמתמודדת בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הישרדות". משלהי 2023 מוכרת גם בשם הבמה ככוכבת הילדים לירוני רון.
ביוגרפיה

לירון רביבו נולדה וגדלה במושב בית עוזיאל, למשפחה מסורתית ממוצא מרוקאי. היא חלק משלישייה לא-זהות ביחד עם אחיותיה, נוי ועמית. בצעירותה רקדה בלהקת המחול בת שבע.[דרוש מקור]
שירתה בצה"ל בחיל המודיעין.
התפרסמה לראשונה בשנת 2015 כשהתמודדה כשורדת בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הישרדות" ששודרה בערוץ 2 אצל רשת. לאחר מכן, למדה בבית הספר למשחק מול מצלמה "טכניקה".
קריירה > משחק והנחיה

בילדותה השתתפה בתוכנית הילדים "1, 2 הופ!", ובפרסומת למאמא עוף.
ב-2009 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "רמזור" בערוץ 2 של קשת.
בשנת 2016 החלה רביבו להנחות את תוכנית התיירות "החופשה המושלמת" לצידו של אוריאל יקותיאל בערוץ 2 של רשת. בסוף אותה שנה, החלה לשחק את דמותה של שמש ראובני בסדרת הנוער "פלאשבק" בערוץ הילדים למנויי HOT – כשבשל תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים.
בתחילת שנת 2017 הצטרפה לצוות המנחים של ערוץ הילדים, היא החלה להגיש לצידו של יהונתן בשן את העונה השנייה של שעשועון הילדים "הצלצול האמיתי" בחודש יולי של אותה שנה החלה להנחות גם את שעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים. עוד באותה שנה שיחקה בסדרת הדרמה "פולמון" בהוט בידור ישראלי.
בקיץ 2017 רביבו הנחתה את תוכנית הרשת האינטרנטית "Coke TV Wow Show" של קוקה-קולה בישראל, לצד הקומיקאי ליאור דובדבני.
בחנוכה 2017 השתתפה ב"סטורי של פסטיגל – אגדה מעכשיו".
ב-2018 שיחקה בתפקיד ראשי בהצגה "ביוש" בתיאטרון חיפה, העוסקת בתופעת השיימינג.
בנוסף ב-2018, רביבו עם שתי אחיותיה נוי ועמית, השתתפו ביחד בעונתה החמישית (עונת הנשים) של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" ב-HOT3.
החל מ-13 במרץ 2019 משחקת בסדרת הנוער "התחנה" בערוץ KidZ למנויי הוט. כמו כן, השתתפה בהצגה "תיק פתוח", המבוססת על פרשת הירצחה של הילדה תאיר ראדה.
ב-2020 נמתחה בתוכנית של עפר שכטר "אמבוש" ברשת 13. בנוסף בשנה זו, החלה להגיש באתר ישראל בידור". שימשה כפאנליסטית בתוכנית המגזים היומית "הדוח היומי" ברשת 13, בהנחייתו של קובי מחט. ב-2022 כיכבה בסרטון הווידאו שליווה את השיר "מחכה שתבואי" של איתי לוי.
ב-2024 החלה לשמש כפאנליסטית לסירוגין בתוכניות מגזין בעכשיו 14.
קריירה > ככוכבת הילדים לירוני רון

החל משלהי שנת 2023 רביבו מגלמת את כוכבת הילדים לירוני. ב-2024 היא החלה לככב במופע לילדים משלה בשם "איפה העוגה", שכתבו סמדר שיר ומשה דץ וביים עומר זמרי. בין השירים שמבצעת נמצאים "טיף וטף", "חיבוקי" ו"איפה העוגה", ובשנת 2025 שינתה את שם הבמה שלה ל"לירוני רון".
קריירה > דוגמנות

בשלהי 2015 רביבו הצטרפה לקמפיין פרסומי של מותג האופנה הישראלי "קסטרו" לצד הפרזנטורית לירז דרור, ולצדן של נטע אלחמיסטר ויערה בנבנישתי. מאוחר יותר, הצטלמה לקמפיין קיץ 2016 של "קסטרו" לצד הפרזנטורים לירז דרור ועומר דרור, וכן לצד התאומות נוי והדר קרקו.
בנוסף ב-2016 הובילה רביבו יחד עם עומר דרור וישראל אהרוני את הקמפיין לטלוויזיות "סמסונג". באפריל 2016 נבחרה לשמש כפרזנטורית של יבואנית מוצרי החשמל "LyVent".
בין היתר, רביבו כיכבה על שערים של כתבי עת ישראליים, ובהם: "סטילטו", (פעמיים), ופעמיים ב"פנאי פלוס" כשבנוסף גם דורגה בו במקום הראשון ברשימת "20 הרווקים והרווקות הנחשקים" לשנת 2016. לאחר מכן נבחרה למקום השלישי בסקר נבחרי השנה של "ראש אחד" לשנת 2016.
חיים אישיים

ב-2018 נישאה לאיש העסקים אליאב בן חמו לאחר זוגיות של כשנתיים, והם מתגוררים בתל אביב. ב-2019 נולד בנם הבכור, וב-2021 נולד בנם השני.
מועמדויות לפרסים

| שנה | יצירה | ארגון | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פלאשבק | טקס נבחרי הילדים | שחקנית השנה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  יערה יעקב, ‏"אני לא רואה בעצמי לירון לילדים או לירון למבוגרים, אני שחקנית", באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2018
1 2  בר זגה, משלוש יוצאת אחת: לירון רביבו חוגגת חינה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 26 ביוני 2018
↑  לא עוצרת: הג'וב החדש של לירון רביבו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 5 ביוני 2017
↑   איתי לוי - מחכה שתבואי, בביצוע איתי לוי, וידאו קליפ  באתר יוטיוב (אורך: 3:15), 27 בפברואר 2022
↑  גיל משעלי, ‏מכה גלים: לירון רביבו מצטרפת לקסטרו, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2015
1 2  יוני פרוים, תנסו להסתכל לה בעיניים: לירון רביבו לוהטת בביקיני, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 8 במרץ 2016
↑  מלירון רביבו ועד עפר שכטר: מצעד 20 הרווקים הנחשקים בביצה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 12 בפברואר 2016
↑  אפרת וכטל ומלי זיידמן, לירון רביבו ושירה לוי חוזרות אחורה בזמן, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 23 בנובמבר 2016
↑  תגידו מזל טוב: לירון רביבו התחתנה, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 23 ביולי 2018
↑  הדס בשן, ‏"אני כל הזמן רוצה להוכיח שאני יותר מ'לירון ביקיני אדום'", באתר ‏מאקו‏, 22 במרץ 2017
↑  בר זגה, איזה אושר: לירון רביבו הפכה לאימא, באתר www.msn.com, ‏2 במאי 2019
אזומנגה דאיו

| --- | --- |
 
אזומנגה דאיו
 סוגה:  קומדיה, בית ספר
 יוצר:  קיוהיקו אזומה

 מאנגה
 יוצר:  קיוהיקו אזומה
 מאייר:  קיוהיקו אזומה
 הוצאה:  Media Works
 התפרסם לראשונה במגזין:  Dengeki Daioh
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  פברואר 1999 – יוני 2002
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  4 כרכים

 אנימה
 אורך פרק:  25 דק'
 במאי:  הירושי נישיקיורי
 אולפני אנימציה:  J.C.STAFF
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  26
אזומנגה דאיו (ביפנית: あずまんが大王) היא סדרת מאנגה יפנית, שמאוחר יותר עובדה לסדרת אנימה מאת היוצר היפני קיוהיקו אזומה. הסדרה יצאה בשנת 1999ושודרה בטלוויזיה ביפן בשנת 2002.
אזומנגה דאיו יצאה לאור על גבי מגזין בשם "דנגקי דאיו", ויצאה במקור בסגנון מאנגה שנקרא יונקומה, בו יש שימוש בארבעה ריבועי כתיבה בכל עמוד. זהו סגנון שמזכיר את הקומיקס האמריקאי.
סדרת האנימה, שהפרק הראשון שלה שודר ב-8 באפריל 2002 והסתיימה ב-30 בספטמבר 2002, הופקה על ידי הסטודיו J.C.STAFF, ושודרה במספר תחנות טלוויזיה ביפן ביניהן "Osaka TV" ו- "TV Tokyo" בסופי שבוע.
הסדרה למעשה מורכבת מ-130 פרקים קצרים שמתאגדים ל-26 פרקים באורך של 25 דקות (האורך הסטנדרטי של פרק בסדרת אנימה). 
הפרקים גם הופצו לנגני DVD.
בנוסף לסדרה עצמה, שוחררו עוד שני פרקים מיוחדים: "אזומגה דאיו - הסרט הקצר מאוד" ('סרט' של חמש דקות בלבד שלא מכיל שום מידע או התרחשות חדשה) ו-"אזומנגה ווב דאיו", שניהם אינם מופיעים, ושניהם למעשה מהווים פרסומת לסדרה עצמה.
בארצות הברית, הסדרה הופצה גם לנגני DVD בחבילה שכללה שישה דיסקים. המאנגה תורגמה לאנגלית והופצה על ידי החברה האמריקאית ADV. ההצלחה הגדולה והמפתיעה של הסדרה במערב הובילו מאוחר יותר להוצאת הפסקולים של הסדרה על ידי החברה Geneon.
אחרי שהסדרה הסתיימה וזכתה לפופולרית רבה ביפן, הוכרז על סרט שמתוכנן לסדרה, שיקרא Azudrama Da Yo! או Azumanga Daioh: The Drama, ואף פורסמו תמונות וטריילרים מקצועיים לכאורה, אם כי הדבר הסתבר כשקרי ומעולם לא תוכנן סרט ממין זה.
משמעות שם הסדרה

לשם הסדרה אין שום משמעות בנוגע לעלילה שלה. המילה "אזומנגה" היא שילוב של המילה "אזומה" (שמו של יוצר הסדרה) עם המילה ״מנגה״, בעוד "Daioh" בא משם המגזין בו המאנגה הופצה. בסיכומי הפרקים בסדרה, המילה Daioh מוזכרת בסוף כל פרק בכוונה למלך. בנוסף, השם אזומנגה הוא כינוי כללי לכל יצירותיו של קיוהיקו אזומה, והוא אף פרסם שתיים מהיצירות שלו תחת השמות Azumanga ו- Azumanga 2 שלהם אין קשר לסדרה או למאנגה.
תקציר העלילה

המאנגה של אזומנגה דאיו היא קצרה, ומסתכמת בארבעה כרכים בודדים. גם המאנגה וגם העלילה עוקבים אחר החיים היום-יומיים בעיר טוקיו, בירת יפן, מנקודת המבט של נערות יפניות שלומדות בבית ספר. הסדרה מתמקדת בחבורת בנות שמורכבת מחמש בנות, ומאוחר יותר בסדרה מצטרפת ילדה נוספת: סקאקי, ילדה שקטה בעלת אובססיה לבעלי חיים ויכולת יוצאת דופן בספורט; צ'יו, גאונה בת 10 שמצטרפת לבית ספר תיכון ומנסה להשתלב בקבוצת הילדות על אף ההבדל הגדול בגיל; אוסקה, ילדה שעברה לטוקיו מהעיר אוסקה (ומכאן כינויה) בעלת השקפת עולם מיוחדת ושונה ; יומי, נערה צינית שמקבלת ציונים גבוהים בדרך כלל ואובססיבית לגבי המשקל שלה; טומו, חברתה הטובה ביותר של יומי; ומאוחר יותר מצטרפת לחבורה קאגורה, נערה ספורטיבית שמנסה להתחרות בספורט נגד סקאקי.
הסדרה עוקבת אחר חבורת הילדות במשך 3 שנים, ומתמקדת על אירועים חשובים בחיי בית הספר וחייהן של החבורה בכלל, כולל מעקב אחרי מבחנים, פסטיבלים בית-ספריים, וימי ספורט. גם הנעשה אחרי בית ספר מוצג בסדרה, בקניון בטוקיו ובביתה הגדול של צ'יו. כמו כן, מוצג גם בית הקיץ של צ'יו, במרחק שעה נסיעה מהעיר טוקיו.
על אף ייחודה של אזומנגה שעוקבת אחרי חיי היום-יום בטוקיו, בכמה פרקים מוצג סוריאליזם מסוים שכולל דברים לא הגיוניים, דוגמת חתולים מעופפים.
ההבדלים בין המאנגה לאנימה הם מינוריים, ובאים לידי ביטוי בשינויים בפרטים בפרקים בודדים. 
יש לכך שתי סיבות; אחת היא שהאנימה מיועדת לקהל יעד מעט צעיר יותר וישנה צנזורה קלה על כמה מהבדיחות, והשנייה היא שלא היה ניתן להמיר מספר בדיחות לאנימציה והיו חייבים להשאיר אותן כתובות ולהוריד אותם מהסדרה.
ישיבת מקור חיים (שפע)

ערך זה עוסק בישיבה גבוהה שפעלה בשנות השמונים בירושלים, בראשות הרב עדין שטיינזלץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 תקופת הפעילות:  1984–1988 (כ־4 שנים)
 מייסדים:  הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), הרב שג"ר
 בעלי תפקידים
 מנהל:  מאיר רבי
 ראש הישיבה גבוהה:  הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ)
 מיקום
 מיקום:  שכונת מקור חיים
 מדינה:  ישראל ישראל
 
ישיבת מקור חיים (מוכרת יותר בכינוי "שפע") הייתה ישיבה גבוהה, שפעלה בשנות השמונים בירושלים. הישיבה הוקמה בשנת 1984 על ידי הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), שעמד בראשה, יחד עם הרב שג"ר ששימש בה ר"מ. אף על פי שהתקיימה במשך שנים ספורות, נודעה לה השפעה רבה על עולם ישיבות הציונות הדתית ועל צמיחתן של מגמות חסידיות בקרב הציבור הדתי לאומי.
תולדות הישיבה

הישיבה נקראה על שם רחוב מקור חיים שבו שכנה, שמקורו בפסוק בתהלים לו, י, "כִּֽי־עִ֭מְּךָ מְק֣וֹר חַיִּ֑ים בְּ֝אוֹרְךָ֗ נִרְאֶה־אֽוֹר". היא נודעה יותר בכינוי "שפע", כשמו של מוסד אחר ללימודי יהדות שהקים הרב שטיינזלץ שנה קודם לכן. בכל שנותיה מנתה הישיבה כמה עשרות בחורים ואברכים, שהורכבו מקבוצת תלמידים בוגרים של הרב שג"ר שבאו עמו מישיבת הכותל, חוזרים בתשובה שהיו מקורבים לרב שטיינזלץ ובחורים צעירים מישיבות תיכוניות. לצד מקימיה לימדו בישיבה גם הרב מנחם פרומן, שלימד בה גמרא וחסידות, הרב שמואל ריינר, הרב שבתי רפפורט, הרב יעקב מדן, המשורר אדמיאל קוסמן, פרופסור דוד הנשקה ואחרים.
הישיבה התאפיינה בפתיחות יחסית לתרבות הכללית, הסרת מחיצות בין לימוד הגמרא לעיסוק בחסידות ובעבודה פנימית, וכן עיסוק בתלמוד ירושלמי ובמדרשי הלכה שלא היה נפוץ אז בישיבות הגבוהות.
כשנה וחצי לאחר הקמת הישיבה התבקש הרב פרומן לעזוב את הישיבה, אך הוחזר לאחר מחאות של התלמידים. בסוף זמן קיץ של שנת 1988 עזב הרב שג"ר את הישיבה, ועימו עזבו כמעט כל התלמידים. הישיבה התקיימה עוד שנה עם מחזור חדש, ואז נסגרה. נהוג לייחס את הסגירה למתחים שנוצרו בין הרבנים שהובילו את הישיבה או בין תלמידיהם. לאחר הפירוק עברו רבני הישיבה ותלמידיה למוסדות אחרים, וחלקם פנה להקים את ישיבת עתניאל. בהמשך שנות התשעים הקים הרב שג"ר עם הרב יאיר דרייפוס את ישיבת שיח יצחק, והרב עדין שטיינזלץ הקים את ישיבת תקוע.
בוגרי הישיבה

בין בוגרי הישיבה הבולטים: הרבנים בני קלמנזון, דוב זינגר, יהונתן גוטמן, עמי עולמי, שמואל אריאל,  ועודד דוד, יהודה גליק, יהושע גרינברג, ברוך ברנר והפסיכולוג הרב יצחק מנדלבאום.
הערות שוליים

↑  גילי (מבצרי) זיוון, הגותו של הרב שג"ר כבסיס לדמוקרטיה רב-תרבותית, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2019, אישים, עמ' 2, מסת"ב 4־270־519־965־9
1 2  אריאל הורוביץ, מתח גבוה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 18 ביוני 2017
↑  הרב שג"ר נפטר הלילה,  באתר כיפה, 11 ביוני 2007
אמא מולדת (וולגוגרד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל ענק, פסל דמות, אטרקציה תיירותית, מונומנט, אתר היסטורי 
 על שם:  חללי קרב סטלינגרד
 כתובת:  גבעת מאמייב 
 מיקום:  גבעת מאמייב שבוולגוגרד, רוסיה
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1967
 תאריך פתיחה רשמי:  15 באוקטובר 1967
 חומרי בנייה:  בטון, כבל 
 יוצר:  פסל ראשי: יבגני ווצ'טיץ'  מהנדס המבנים: ניקולאי ניקיטין
 אדריכל:  יעקב בלופולסקי, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מידות
 גובה:  85 מ' (פסל דמות) 2 מ' (כן) 
 
 קואורדינטות:  48°44′32″N 44°32′13″E﻿ / ﻿48.742277777778°N 44.537083333333°E﻿ / 48.742277777778; 44.537083333333
 stalingrad-battle.ru
 he
 
אמא מולדת קוראת! (ברוסית: !Родина-мать зовёт) הוא פסל על גבעת מאמייב בעיר וולגוגרד שברוסיה, המנציח את קרב סטלינגרד. הפסל מציג דמות נשית (המייצגת את רוסיה), נושאת חרב וקוראת לנוכחים לקום להגנת המולדת.
באזור הפסל נקברו המרשל וסילי צ'ויקוב והצלף הסובייטי וסילי זייצב, אשר הרג מעל מאתיים חיילים גרמנים בעצמו בקרב סטלינגרד. הפסל מכונה גם "אמא מולדת קוראת לך!", "המולדת קוראת לך!", ו"אנדרטת מאמייב", והוא מופיע על סמל ודגל מחוז וולגוגרד.
הפסל הוא חלק מטריפטיכון המורכב משני מונומנטים נוספים: ״העורף - לחזית״ הממוקם בעיר מגניטוגורסק ומנציח את התעשייה הצבאית הסובייטית בזמן המלחמה, ואנדרטת המלחמה הסובייטית הממוקמת בפארק טרפטו שבברלין אשר מנציחה את ניצחונו של הצבא האדום על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה ושחרורם של עמי אירופה מהנאציזם. נהוג לחשוב כי האלמנט המרכזי בשלושת המונומנטים, החרב, יוצקה במגניטוגורסק שבהרי אורל, הונפה בקרב סטלינגרד והורדה בברלין עם כניעתה של גרמניה.
בניית הפסל

בניית הפסל החלה בשנת 1959 והסתיימה בשנת 1967. בעת סיום הבנייה הוא היה הפסל הגבוה בעולם (נכון לשנת 2011 הוא נמצא במקום ה-11), בגובה של 85 מטר מכפות רגלי המולדת, ועד לקצה חרבה. גובה הדמות עצמה 52 מטרים, ואורך החרב 33 מטרים. מאתיים מדרגות, המסמלות את 200 ימי קרב סטלינגרד, מובילות מתחתית הגבעה ועד לפסל.
הפסל הראשי בפרויקט היה יבגני ווצ'טיץ', ומהנדס המבנים שהיה אחראי לפתרון הקשיים בעבודה ב-7,900 טון הבטון ששימשו להכנת הפסל היה ניקולאי ניקיטין.
שיפוץ

המבנה החל לנטות בעקבות שינוי ברמות מי התהום תחתיו, אשר גרמו לתזוזה ביסודותיו. ההטיה הולכת ומחריפה. ההטיה החלה כבר בשנת 1966 ובשנת 2009 הגיעה לכ-21 ס"מ. ערך זה מהווה 75% מהערך המרבי התכנוני.
עבודות שיפוץ ושחזור התקיימו שלוש פעמים: ב-1972, אז הוחלפה החרב, וב-1986. באביב 2017, החלה תוכנית שחזור ושיפוץ רחבה של המבנה בעלות של שני מיליארד רובלים. במסגרת עבודות השחזור והשיפוץ, כוסה הפסל בפיגומים למשך שנה וחצי, נצבע מחדש וכל הסדקים בבטון תוקנו. הפסל נוקה מלכלוך וטחב, הוא הוחזר לצבעו המקורי ותוקנו סדקים בבטון שאורכם הכולל, לטענת המשפצים, היה 13 ק"מ. חלקים מהמתכת החלודה נבנו מחדש. עבודות השיפוץ הסתיימו ב-2 במאי 2020, לאחר שהמומחים פירקו 30 שכבות פיגומים בגובה 60 מטר ומשקל של 270 טון.
הנצחה

בשנת 1983, הפסל הונצח על גבי בול של גרמניה המזרחית (ה-DDR).
העתק של הפסל הוצב בפארק הפסלים הקומוניסטים בעיר מנג'ואולי שבסין.
ראו גם

חרב סטלינגרד
אנדרטת אליושה (פלובדיב)
אמא מולדת (קייב)
הערות שוליים

↑  Russia's massive leaning statue, BBC, 8 May 2009
↑  Родину-мать на Мамаевом кургане оденут на полтора года в строительные леса, ‏19 בינואר 2017 (ארכיון)
↑  Во всей красе: в Волгограде завершилась реконструкция монумента «Родина-мать»
העתק הפסל בסין
השוואת גובה של פסלים בעולם, משמאל לימין:
הודו פסל האחדות 240 מטר (כולל 58 מטר בסיס)
הרפובליקה העממית של סין בודהה של מקדש המעיין 153 מטר (כולל בסיס 25 מטר ו-20 מטר כס מלכות)
ארצות הברית פסל החירות 93 מטר (כולל בסיס 47 מטר)
רוסיה אמא מולדת 87 מטר (כולל בסיס 2 מטר)
ברזיל פסל ישו הגואל 38 מטר (כולל בסיס 8 מטרים)
צלב

ערך זה עוסק בצורה גאומטרית. אם התכוונתם לצבא לבנון (צל"ב), ראו .
צלבים יווניים (כל הזרועות שוות בגודלן), ישר ומסובב ב-45 מעלות (סלטיר).
צלב הוא צורה המורכבת משני קווים המאונכים זה לזה, וחוצים זה את זה. צלב משני קווים אלכסוניים נקרא סאלטייר.
הצלב הוא אחד מהסמלים העתיקים ביותר באנושות, ומשמש בדתות רבות, המרכזית בהן היא הנצרות, שאימצה את הצלב כסמלה הרשמי ונתנה לו פירוש איקונוגרפי כסמל לייסוריו של ישו. הצלב מייצג לעיתים קרובות את חלוקת העולם לארבעת היסודות או ארבעת כיווני הרוח. לחלופין ניתן לומר כי הוא מייצג את איחוד התפישות ה"שמימית" וה"ארצית" (קוך, 1955).
בהרלדיקה, הצלב בצורותיו השונות מופיע בשלטים הרלדים.
עקב המשמעות הנוצרית האדוקה של הצלב, הוא מכונה במקורות יהודיים רבים בלשון נקייה כ"שתי וערב".
הצלב כסימן

צלבים בכתיבה משמשים למטרות שונות, במיוחד במתמטיקה. מאחר שהוא מהיר וקל לציור וכן מדויק יותר, הצלב משמש לעיתים קרובות לסימון.
באריתמטיקה מיוצגים חיבור (+) וכפל (×) על ידי צלבים.
באלפבית הלטיני האותיות t (קטנה) ו-x הן בצורות צלבים. במתמטיקה, x מסמל לעיתים קרובות משתנה.
באלפבית הפיניקי ובכתב העברי העתיק ("כתב דעץ") האות תי"ו סומנה כצלב (𐤕), והאות טי"ת סומנה כצלב מוקף במעגל (𐤈). מהתי"ו הפיניקית התפתחה האות היוונית טאו (τ), שלעיתים נכתבת בצורת צלב, וממנה נבעה ה-t הלטינית.
המספר עשר מסומן בצורות צלב הן בספרות הרומיות (X) והן בספרות הסיניות (十).
בכלי ירייה נהוג להשתמש בצורת הצלב כעזר לכינון בכוונות כלי הנשק, ומכאן שמו – צלב כינון.
היסטוריה > צלב קדם-נוצרי

לא ידוע מתי נוצר דימוי הצלב הראשון, אולם בקברי פרעונים שונים נמצא הצלב ובעיקר צלב הקרס.
ילדים בכל התרבויות מציירים קווים מוצלבים מגיל צעיר. ברחבי אירופה נמצאו במערות רבות חריטות בצורת צלב המתוארכות לשלבי התפתחות מוקדמים של האדם בתקופת האבן. כמו סמלים אחרים מתקופה זו השימוש בהם נמשך גם בתרבויות הקלטיות באירופה. דימויי צלב נוספים נמצאו גם בתרבויות ודתות במרכז אסיה.
הספרים הנוצריים הראשונים מארמניה וסוריה מכילים ראיות לכך שמקור הצלב בפרשים שהגיעו מהמזרח - ייתכן והכוונה לעמים הטורקיים הראשונים. במקדשים ארמנים עתיקים ניתן למצוא השפעות טורקיות בדמויות צלב.
היסטוריה > צלב נוצרי

סימן הצלב החל להיות מזוהה עם הנצרות בשלהי המאה ה-2, והשימוש בו כסמל נוצרי נעשה נפוץ במאה ה-3, אחרי שהלנה, אמו של קונסטנטינוס, מצאה את הצלב האמיתי במחבוא בעת מסעה בארץ ישראל ב-334.
עד אז היו קהילות נוצריות שחששו להציג צלב בפומבי. אחת הדרכים להסתירו הייתה להפוך את ראש הצלב לעיגול ובכך הפך הצלב למעין דמות. הנצרות אימצה את סמל הצלב בשל צליבת ישו ומותו על הצלב המסיימים את יסוריו ("הפסיון"), ונחשבים, יחד עם תחייתו, לשלב הכרחי בדרך לגאולת בני האדם. הצליבה הייתה שיטה מקובלת לעינוי ולהוצאה להורג בימי האימפריה הרומית. לפי הנצרות ישו עונה ונצלב כדי לכפר על חטאי האנושות, ולפיכך אזכור הדבר נחשב כביטוי לאמונה. מלבד השימוש בסמל הצלב בכנסיות ובאתרים דתיים, מקובל בקרב נוצרים אדוקים לתלות צלב מעץ מעל המיטה ולפעמים גם במקום בולט בבית, ולענוד שרשרת עם תליון בצורת צלב. כמו כן מקובל להציב צלב מעץ על קברי נוצרים או לשרטט צלב על גבי המצבה. נוצרים נוהגים לשרטט צלב דמיוני על פני גופם בשעת התפילה, בעת כניסה לאתר קדוש או כביטוי למצוקה בעת אסון. במהלך השנים, רבות מהכתות והזרמים בנצרות סיגלו לעצמם צלב ייחודי, על מנת לבדלן מזרמים אחרים. הצלב הנוצרי נקבע לסמל את ישו אך גם התחייבות לצניעות מינית ועבודת האל.
הצלבים בהרלדיקה

צלבים אלו משמשים כמעט אך ורק בהרלדיקה, ולרוב לא נושאים עמם משמעויות נוספות. רשימה חלקית:
| שם הצלב | תיאור | תמונה |
| --- | --- | --- |
| הצלב כצורה מכובדת בהרלדיקה | לצלב הרלדי פשוט ארבע זרועות באורך שווה המותאמות בקצה לדפנות המגן. צלב אשר זרועותיו אינן מגיעות עד דפנות המגן נקרא, בהרלדיקה, הוּמטי (humetty). |   |
| צלב תלתן (bottony) | צלב שקצותיו דמויי עלה בעל שלושה עלעלים. |   |
| צלב קרוֹסלט (Crosslet) | צלב שקצה כל אחת מזרועותיו מוצלב. |   |
| צלב ממוּזלג (fourchee) | צלב שקצותיו מתפצלים לשניים. |   |
| צלב מלטה (מלטזי) | צלב בעל שמונה פינות בצורת ארבעה סמלי "V" המחוברים בבסיסם. זהו סמלם של ההוספיטלרים (מסדר צלבני של אבירים-נזירים). |   |
| צלב מוֹלין (Moline) | קצותיו של צלב זה מפוצלים ומעוקלים לאחור. |   |
| צלב פרח (flory) | צלב שקצותיו דומים מעט בצורתם לפרח החבצלת. |   |
| צלב פּאטה (Pattee) | צלב בעל זרועות משולשות המתרחבות בקצותיהן. סמל מוכר בצורה זו הוא צלב הברזל - סימלו של הבונדסוור, צבא גרמניה. |   |
| צלב פּאטוֹנס (Patonce) | מעין שילוב בין צלב פרח לצלב פאטה. |   |
| צלב פּוֹמה (Pommee) | צלב אשר בקצה כל אחת מזרועותיו גוּלה. |   |
| צלב פּוֹטנט (Potent) | צלב בצורת "כוונת". המילה הלועזית הישנה potent משמשת בטרמינולוגיה הרלדית לתיאור צורת "T". |   |
| קוואדראט (Quadrate) | צלב שריבוע מכסה את נקודת ההצטלבות של זרועותיו. |   |
| צלב שזוּר | צלב המחולק לשלישים השזורים זה בזה. |   |
| צלב חלול (Voided) | צלב יווני אשר תוכו מרוקן, או לחלופין ארבע זוויות ישרות (בצורת "L"). השם הלועזי גמדיה (Gammadia) מתייחס לכך שהוא בנוי מארבע צורות המסמלות את האות היוונית גמא. משמעות המילה גמדיון (gammadion) היא, בין השאר, "צלב הקרס". |   |
הצלב בדגלים

בדגלים רבים, בפרט בדגלים של מדינות בעלות מסורת נוצרית, נכללים צלבים שונים כמוטיב. למרות זאת, הצלב מופיע גם בדגלי מדינות חסרות מסורת נוצרית מובהקת, כאשר הצלב בעל משמעות תרבותית, דתית, מדינית או חברתית אחרת. להלן מוצגת רשימה חלקית המציגה את מרבית הדגלים בהם מופיעים צלבים בצורה מסוימת:
דנמרק דגל דנמרק
שוודיה דגל שוודיה
פינלנד דגל פינלנד
נורווגיה דגל נורווגיה
איסלנד דגל איסלנד
איי פארו דגל איי פארו
אולנד דגל אולנד
סטברופול (חבל מנהלי) דגל סטברופול
טביליסי דגל טביליסי
אנגליה דגל אנגליה
גאורגיה דגל גאורגיה
גרנזי דגל גרנזי
לונדון דגל הסיטי של לונדון
אג'ריה דגל אג'ריה
אלברטה דגל אלברטה
סרדיניה דגל סרדיניה
ג'מייקה דגל ג'מייקה
בורונדי דגל בורונדי
סקוטלנד דגל סקוטלנד
נובה סקוטיה דגל נובה סקוטיה
אלבמה דגל אלבמה
פלורידה דגל פלורידה
ג'רזי דגל ג'רזי
סנקט פטרבורג דגל סנקט פטרבורג
מחוז ארכנגלסק דגל מחוז ארכנגלסק
ספרד החדשה דגל צלב בורגונדיה
הממלכה המאוחדת דגל הממלכה המאוחדת
אוסטרליה דגל אוסטרליה
ניו זילנד דגל ניו זילנד
פיג'י דגל פיג'י
טובאלו דגל טובאלו
קולומביה הבריטית דגל קולומביה הבריטית
מניטובה דגל מניטובה
אונטריו דגל אונטריו
איי קוק דגל איי קוק
ניואה דגל ניואה
הוואי דגל הוואי
דגלי הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים (חוץ מגיברלטר)
יוון דגל יוון
שווייץ דגל שווייץ
טונגה דגל טונגה
אמסטרדם דגל אמסטרדם
דומיניקה דגל דומיניקה
הרפובליקה הדומיניקנית דגל הרפובליקה הדומיניקנית
מקדוניה הצפונית דגל מקדוניה הצפונית
מלטה דגל מלטה
סלובקיה דגל סלובקיה
סרביה דגל סרביה
קוויבק דגל קוויבק
ניו מקסיקו דגל ניו מקסיקו
חבל הבסקים דגל חבל הבסקים
אסטוריאס דגל אסטוריאס
גרמניה הנאצית דגל גרמניה הנאצית
ראו גם

נצרות
מסדר אבירי היכל שלמה
הוספיטלרים
הבונים החופשיים
הצלב האמיתי
קרוסיפיקס
צליבת ישו
הדגל הנוצרי
לקריאה נוספת

היסטוריה של הצלב (באנגלית)
ג'יימס פרקר, "A Glossary of Terms Used in Heraldry" ‏(1894) (מילון של מונחים הרלדיים המכיל מידע רב על צלבים בהרלדיקה)
הערות שוליים

↑  Bierbrier, Morris Leonard. The Tomb-builders of the Pharaohs. American Univ in Cairo Press, 1989.
↑  Cross of Christ, www.christinyou.net
| הרלדיקה |
| --- | --- | --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |  |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה   חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |  |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |  |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |  |
| טינקטורות | טינקטורות |  |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |  |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |  |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |  |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |  |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |  |
קרוסיפיקס
הצלב בנצרות
חמצון בטא

חמצון בטא (β oxidation), הוא מסלול מטבולי בו מפורקות חומצות שומן בתאי הגוף לשם הפקת אנרגיה במיטוכונדריה במסגרת מעגל קרבס. התהליך נקרא כך משום שחיתוך מולקולות האצטיל קואנזים A המתרחש בתהליך מתבצע אחרי הפחמן המסומן בתור פחמן בטא.
חשיבות המסלול

ניצול חומצות השומן כמקור לאנרגיה היא תופעה שכיחה וחשובה המתרחשת בגוף החי כאשר אין אספקת גלוקוז זמינה לתהליך. פירוק חומצות השומן מניב כמות של פי כמה וכמה יותר אנרגיה מאשר פירוק הסוכרים בתהליך הגליקוליזה.
תהליך הגלוקונאוגנזה, כלומר סינתזת הגלוקוז בגוף דורש כמויות גדולות של אנרגיה. תהליך חמצון בטא הוא המנגנון הבלעדי להספקת אנרגיה זו.
התהליך

חמצון בטא מורכב מסדרה של ארבעה תהליכים עוקבים המתבצעים על חומצת שומן מסוימת אשר בסופם מתקבלת מולקולת אצטיל קואנזים A חופשית המועברת ישירות אל מעגל קרבס, וחומצת שומן שהתקצרה בשני פחמנים אשר כעת עוברת גם היא את אותו התהליך וחוזר חלילה עד לפירוקה הסופי.
המקור לחומצות השומן הוא במאגרי השומן בגוף ומהמזון. מאגרי השומן מתרכזים בתאי שומן (אדיפוציטים) בצורת מולקולות טריגליצריד, המורכבות מחד סוכר גליצרול ושלש חומצות שומן. על מנת לנצל את חומצות השומן הללו להפקת האנרגיה יש לבצע תחילה מספר שלבים מקדימים הכוללים את פירוק הטריגליצריד למרכיביו, ושינוע חומצות השומן החופשיות לתאי הגוף השונים.
גם ניצול חומצות השומן מהמזון דורש מספר שלבים מקדימים הכוללים את אריזת הטריגליצרידים בליפופרוטאינים מיוחדים.
התהליך > פירוק מאגרי השומן

תהליך פירוק הטריגליצרידים בתאי השומן מתבצע הודות לעלייה בהורמוני הגלוקגון או האפינפרין בדם. הורמונים אלה גורמים בראש ובראשונה להפעלת אנזים ליפאז ספציפי (Hormone Sensitive Lipase) אשר מתחיל לפרק את הטריגליצריד למרכיביו. חומצות השומן החופשיות משונעות בשלב הבא, על ידי חלבון האלבומין אל תאי הגוף השונים. בהגיען אל התאים, מסוגלות חומצות השומן לעבור את ממברנות התאים הודות לשומניות שלהם ולמסיסות הנמוכה שלהם במים.