stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יין
סוגי יין

סוג היין מהווה סיווג משנה ראשוני עבורו. צבע היין נקבע על פי נוכחות קליפות הענבים במהלך התסיסה הראשונית מאחר שצבע העסיס של כל הענבים הוא שקוף. יין אדום מיוצר מענבים שחורים או אדומים אך גם כאן מתקבל הצבע מהקליפות אשר תוססות יחד עם עסיס הענבים. יין לבן מיוצר מענבים ירוקים, כשבתסיסה מופרדות קליפות הענבים מהעסיס וכך מתקבל יין שקוף-צהבהב או ירקרק. כאשר מכינים יין מענבים אדומים ומשאירים את הקליפות בהשריה לתקופת תסיסה קצרה מתקבל לרוב יין בעל גוון ורדרד שנקרא "יין רוזה". יין "סמוק" (או גם בְּלָאשׁ) הוא כינוי שהשתרש בארצות הברית ולא מקובל להשתמש בו בישראל.
יין לבן שמיוצר מענבים אדומים – ללא השרייה בכלל על הזגים (קליפות הענבים) – נקרא "Blanc de noir" – "לבן מאדום".
יין כתום – מיוצר מענבים לבנים, באמצעות השריות ארוכות מאוד – לעיתים כמה שבועות – של התירוש עם הזגים.
יין ירוק – בעל ניחוח של פלפל ירוק, דשא קצוץ וברוקולי, הנובע מענבים שאינם בשלים מספיק.
יין מבעבע (כגון שמפניה ומוסקטו) – יין המכיל פחמן דו-חמצני (CO2) שהוא תוצר מפעולת התסיסה, הנכלא בבקבוק. ישנם יצרנים המפיקים יינות מבעבעים או מוגזים על ידי הוספת גז (CO2) מ"בלון" לפני הביקבוק. ביינות תוססים הלחץ בבקבוק נע בין 1–6 אטמוספירות, כתלות בסגנון.
יינות מבעבעים באופן טבעי, בייחוד אלו שנעשו בשיטה המסורתית (שכונתה בעבר "שיטת שמפן" או Methode Champagne) נחשבים איכותיים יותר בשל אופן הכנתם הדורש יישון על השמרים, טכניקה שבה נשמר היין טוב יותר לאורך זמן בבקבוק והוא מקבל טעמים עשירים יותר ומרקם נעים יותר מזה של יין שהוסף לו גז באופן מלאכותי.
יין מחוזק – לרוב מתוק יותר ותמיד מכיל אחוז אלכוהול גבוה מזה של יין רגיל (שהוא בין 15%–22%). המתיקות נובעת מכך שתהליך התסיסה נקטע בטרם עת על ידי הוספת אלכוהול (תזקיק) ליין בכמות היוצרת יין בעל אחוז אלכוהולי גבוה, ריכוז גבוה זה הורג את השמרים ביין (הרגישים לו) ולכן נותר סוכר שיורי.
אף על פי שמרבית סגנונות היין המחוזקים הם מתוקים, קיימים גם יינות מחוזקים יבשים כגון סוגים מסוימים של שרי (Sherry).
סוגים עיקריים של יינות מחוזקים: מלגה, מרסלה, מדירה, שרי, פורט.
דרך נוספת לסווג יין היא הרושם שהיין משאיר על השותה בטעימה הראשונה. יין יכול להיות מתואר כיבש, חצי יבש, חצי מתוק או מתוק. סיווג זה מתייחס לרמת הסוכר שנשארה ביין בתום התסיסה (יבש – כמעט ללא סוכר, מתוק – נשאר בו סוכר רב).
יין אגרסיבי – עשיר במיוחד בחומציות או בטאנינים.
יין כבד – עשיר בטעמים ובעל צבע אדום כהה.
יין מאוזן – בעל איזון בין חמיצות, מרירות ומתיקות.
יין מופנם – יין שטרם נפתחו טעמיו.
יין סגור – טעמיו וריחו מוגבלים במיוחד.
יין פירותי – בעל טעם בולט של פירות כמו: תפוח, דובדבנים, ליצ'י, מלון, תות, תפוח ועוד.
יין צורי – ריחו מזכיר אבן צור או אבק שריפה.
יין קרח – יין מענבים שנבצרו ונסחטו במצב קפוא כפי שנעשה לראשונה בגרמניה בשיטת Eiswein כך שנוצר ריכוז סוכר גבוה ועושר בטעמים ובמתיקות.
יין שלם (או עגול) – יין בעל רוב תכונות הטעם והריח הנדרשות.
יין קורקי – יין פגום בעל ריח של עובש ורטיבות.
ייצור היין

בעבר היה מופק יין בשלושה שלבים. בשלב הראשון דרכו את הענבים בגת, אספו את המיץ וממנו הפיקו את היינות האיכותיים יותר. בשלב השני סחטו את הענבים פעם נוספת לשם סחיטת כמות מיץ נוספת. תהליך זה מיצה יותר יין מחלקי הזגים והחרצנים ולכן התקבלו יינות בעלי טעם מריר עד מר. היו מקומות בהם מיצו מהזגים (קליפות הענבים) מיץ בפעם שלישית, לעיתים על ידי חימום, מיץ זה נתן יין בעל איכות ירודה, שלרוב לא נשמר זמן רב וניתן לעבדי הבית או נרכש על ידי העניים.
ייצור היין > הפרדה ומעיכה

בשלב הראשון הענבים שנבצרו מגיעים ליקב לתהליך של הפרדה מהאשכולות ומעיכה בהתאם להחלטת היינן.
ביקבים המייצרים יינות פרימיום, ניתן לראות שלב מיון לפני המעיכה – הענבים המופרדים עוברים דרך שולחן מיון (סרט נע או שולחן מכני רוטט), בו מרחיקים צימוקים, ענבים לא בשלים וענבים המציגים ריקבון או עובש. פעולת המיון נעשית כדי שרק הענבים האיכותיים ביותר יהפכו ליין.
בשלב האחרון הענבים ממשיכים למכונת הריסוק (קראשר) אשר לוחצת את הענבים וגורמת לשבירת הקליפה (זג), פעולה זו גורמת לתירוש ליגור. בעבר היה נהוג לבצע את תהליך זה על ידי דריכת הענבים בגת באמצעות הרגליים היחפות. כדי לייצר יין אדום, המיץ והקליפות מועברים למכל תסיסה שם מתרחש תהליך ההשריה והתסיסה.
כאשר מייצרים יין לבן, התירוש מורכב ממיץ בלבד. תהליך ההשריה בין המיץ לקליפה לרוב איננו רצוי משום שזה מעודד מיצוי תרכובות המכונות "פנולים" אשר עלולות להוביל למרירות ועפיצות – תכונות לא רצויות ביין לבן. לכן, לאחר שלב המעיכה הענבים עוברים למסחטה (פרס) הממצה מהם את המיץ. שלב נוסף שמתבצע ביין הלבן הוא הפרדת משקעים גסים. התירוש מופנה למכל שיקוע בו המיץ מקורר לטמפרטורה נמוכה מאוד (כדי לעכב את התחלת התסיסה) למשך 24–36 שעות בטרם הפיסטור.
בתהליך השיקוע התירוש נפרד בשל כוח הכבידה לשני מרכיבים:
מרכיב קל (שכבה עליונה) – מיץ צלול.
מרכיב כבד (שכבה תחתונה) – משקעים גסים (חלקיקי ענבים ולכלוך).
בסיום השיקוע המיץ הצלול בלבד מועבר למכל התסיסה שם מתחיל התהליך שבו מיץ הופך ליין.
יקבים מסוימים (במיוחד יקבים גדולים עתירי ציוד משוכלל) מחליפים את תהליך השיקוע בהפרדה בעזרת צנטריפוגה ומקצרים את התהליך ממספר ימים למספר שעות.
ייצור היין > תסיסה

בשלב זה עובר התירוש למכלי תסיסה. בעבר השתמשו לרוב בחביות עץ, כיום נפוץ השימוש במכלי נירוסטה בעלי דפנות כפולות, השומרות ביתר קלות על טמפרטורה קבועה.
תחילת התסיסה נעשה על ידי שמרים. השמרים הופכים את הסוכר שבתירוש לאלכוהול, לפחמן דו-חמצני ולתרכובות "לוואי" משניות כגון חומצה נדיפה, תרכובות ארומה ותרכובות טעם שונות.
על פני הקליפה נמצאים שמרי-בר מסוגים שונים, אולם כדי ליצור ביין הצעיר ארומה צפויה ומבוקרת נהוג להוסיף לתירוש שמרי יין מתורבתים. התסיסה בעזרת שמרי-בר מקובלת גם כיום והיין הנוצר מתסיסה זו הוא ארומטי יותר, אולם ייתכן שארומות מסוימות בו אינן נעימות לחיך הצרכן. התסיסה מתרחשת בטמפרטורות שבין 12 ל-37 מעלות צלזיוס ויש להקפיד שהטמפרטורה במכל התסיסה ובסביבתו לא תחרוג מתחום זה. יש לקחת בחשבון שתהליך התסיסה עצמו גורם לחימום התירוש ועליית הטמפרטורה שלו.
ייצור היין > סחיטה

עם סיום התסיסה האלכוהולית סוחטים את התירוש האדום ומפרידים את הנוזל מהמוצקים. ביין לבן כאמור, הסחיטה מבוצעת עוד בטרם התסיסה.
ייצור היין > יישון

בשלב זה מעבירים את היין למנוחה. יינות אדומים פשוטים ומרבית היינות הלבנים מועברים לנוח במכלי נירוסטה. יינות אדומים איכותיים יותר וזנים מסוימים של יינות לבנים יעברו לחביות עץ אלון, שעם הזמן יוסיפו ליין ארומה וניחוחות נוספים.
במהלך תקופה זו מבצעים גם את פעולת ההצללה הטבעית – השפייה. במהלך היישון מצטברים בתחתית המכל או החבית משקעים. בפעולת השפייה מעבירים את הנוזל מהמכל בו נמצא היין אל מכל אחר מבלי להעביר את המשקעים. כמות המשקעים המצטברת בתחתית יורדת משפייה לשפייה.
בעקבות מציאת יין טוב בספינות טרופות, נעשים ניסיונות ליישון יין בקרקעית הים.
ייצור היין > תסיסה מאלו-לקטית

לאחר סיום התסיסה הכהלית עובר היין תסיסה נוספת המתרחשת על ידי חיידקים (בקטריה) לקטיים המצויים בו או מוספים לו על ידי תרבית מסחרית (לרוב ממשפחת O.Oeni).
במהלך התסיסה המאלולקטית הבקטריה ממירה בתהליך מטבולי את החומצה המאלית לחומצה לקטית (חומצה חלשה יותר). במהלך התסיסה מתרחשים שינויים כימיים ביין המשפיעים על צבעו, טעמו והארומה שלו.
לא כל היינות האדומים עוברים תסיסה מלולאקטית. הסיבה לשימוש בתסיסה זו היא לא רק בשל שיפור איכות היין אלא גם משום שהיעדר חומצה מאלית מקנה ליין "יציבות בקטריאלית" – הופכת אותו לסביבה פחות מזמינה לגורמי קלקול ומצמצמת את הסיכוי לקלקול בקטריאלי.
חלק מן היינות הלבנים עוברים תסיסה מאלולקטית בהתאם לסגנון היין.
ייצור היין > בִּקבוק

זהו השלב האחרון בתהליך.
כיום מרבית היקבים העובדים עם חביות עברו לביקבוק ממכל בניגוד לביקבוק יחידני של חביות – זאת כדי להבטיח הומוגניות של היין.
מהמכל היין לרוב עובר סינון ומשם ממשיך לקו מילוי הבקבוקים, פיקוק, והדבקת תווית.
במרבית היקבים ניתן לראות בקו הביקבוק "טכנולוגיית גז אינרטי" – מתקן המציף את הבקבוק בגז כגון חנקן או ארגון לפני שהבקבוק מתמלא ביין או מנגד מכונות בִּקבוק-פיקוק משולבות השואבות את האוויר מהבקבוק ויוצרות וואקום לפני מילוי היין והחדרת הפקק – כדי להשיג מילוי ללא נוכחות אוויר.
הסיבה לשימוש בטכנולוגיה זו היא צמצום מגע היין עם חמצן בשלב המילוי כדי להקטין את ריכוז החמצן המומס ביין, דבר העלול לגרום לאי סדירות ושוני בין בקבוק לבקבוק. טכניקה זו ממזערת את תופעת ה"הלם ביקבוק" אשר מכונה גם "מחלת ביקבוק" – שינוי דרסטי לרעה שמתרחש באופי היין ממנו הוא מתאושש רק לאחר מספר שבועות עד חודשים. יינות רבים משווקים ללקוח מיידית לאחר הביקבוק ולכן היצרן לא יכול להרשות ליין שלו "לחלות".
היין בדתות

היין משמש לטקסים דתיים בתרבויות ובאזורים שונים. ניסוך לאלים לעיתים קרובות נעשה עם יין. במיתולוגיה היוונית, דיוניסוס היה אל היין והגפן.
היין בדתות > ביהדות

ליין יש מקום מרכזי בדת היהודית, הוא נחשב למשקה חגיגי, ונהוג לשתותו בימי שבתות חגים ומועדים, וכן לכבוד אירועים משמחים.
היין הוא המשקה היחיד אשר זכה לברכה מיוחדת משלו: "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹקֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם, בּוֹרֵא פְּרִי הַגָפֶן". ברכה זו יש לומר לפני שתיית היין. כאשר מביאים לשולחן יין משובח יותר מהיין שכבר נמצא על השולחן מברכים כל המשתתפים ברכת הטוב והמיטיב. הברכה אחרונה שתיקנו לברך לאחר שתיית היין היא ברכה אחת מעין שלוש, וזאת בניגוד לברכה שמברכים לאחר שתית שאר המשקים שהיא ברכת בורא נפשות.
היין הוא מצרך הכרחי לשם קיומם של החגים והטקסים היהודיים: את ברכת המזון יש לברך ועל הכוס (לכל הפחות בברכת הזימון), בליל שבת שותים כוס יין בטקס הנקרא קידוש, הבא לציין את כניסתו של היום הקדוש. גם במוצאי שבת שותים כוס יין בטקס הנקרא הבדלה, המבדיל בין היום הקדוש היוצא ליום החול הנכנס. בליל הסדר שותים ארבע כוסות יין, ואילו בפורים אף נהוג לשתות לשוכרה עד למצב שבו לא מבחינים "בין ארור המן לברוך מרדכי". גם בסעודת מצווה, כגון סעודת נישואין וברית מילה יש לשתות יין. יחסה החיובי של היהדות ליין הגיעה לידי כך, שנאמר "אין אומרין שירה אלא על יין". התלמוד הבבלי אף מעמיד את השמחה האמיתית דווקא על כזו הנובעת משתיית יין: "אין שמחה אלא בבשר ויין".
למרות כל זאת, מזהירה הדת היהודית מפני שתייה מוגזמת: "אַל תְּהִי בְסֹבְאֵי יָיִן בְּזֹלֲלֵי בָשָׂר לָמוֹ" (משלי, כ"ג, כ') ו"אין לך דבר שמביא יללה לאדם אלא יין" תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע', עמוד ב'). אמנם, בתנ"ך, נח ולוט, נודעו במקרי שכרותם (מכאן הביטוי "שיכור כלוט"), אך הפרשנות המקובלת אומרת כי ההשתכרות המוגזמת היא אירוע של נפילה מוסרית שהכתימה את דמותם כצדיקים. איסורים מיוחדים קיימים לגבי כוהנים שאסור להם לשתות יין בעת עבודתם במקדש (ויקרא, י', ט'), ואיסור מורחב יותר לנזיר בתקופת נזירותו שנאסר אפילו בענבים ובצימוקים (במדבר, ו', ג').
היין בדתות > ביהדות > כשרות היין

בכשרות של היין ישנה חומרה יתרה על כשרויות של מאכלים אחרים, בגלל איסור נסך והחשש שגוי ינסך את היין לעבודה זרה. עם זאת, מזה כמה מאות שנים איסור זה פחות רלוונטי בשל העובדה שגוים אינם מנסכים יין לעבודה זרה וכיום האיסור נובע מ"סתם יינם" קרי חשש מיחסי קרבה עם הגוים. יין שנגע בו גוי או יהודי המחלל שבת בפרהסיא, מכונה יין נסך ואסור בהנאה על-פי ההלכה. יין שנשאר חשוף במשך זמן שעלולים היו לנסכו – נאסר, אלא אם כן היין היה סגור בצורה שאם היה נפתח, הדבר היה ניכר.
התירוש הנסחט מהענבים נחשב ליין, ולכן בכל תהליך הייצור של יין כשר, רק יהודים שומרי מצוות באים במגע עם היין עד לסיום הביקבוק. לשם כך על היקבים המעוניינים שהיין שלהם יהיה כשר, להעסיק מלבד משגיח כשרות, גם עובדי ייצור שיהיו יהודים שומרי מצוות. במקרים רבים ישנם שני ייננים: האחד שומר מצוות שמותר לו לגעת ביין, והשני מפקח ועוסק במלאכות שאינן דורשות מגע עם היין עצמו. חלק מהיינות עוברים תהליך פיסטור הפוגם ביין ומקל על בעיית המגע עם היין בעת הגשתו.
תנאים נוספים לכשרות יין שנעשה מענבים שגדלו בארץ ישראל (השווים לכל גידול חקלאי) נובעים מאיסור בציר הענבים מהכרם בשנת שמיטה שלא באמצעות הסדר הלכתי עם בית דין, והפרשת תרומות ומעשרות המתבטאת כיום בשפיכת מעט מעל 1% מהיין.
היין בדתות > בנצרות

בנצרות, הבסיס לקדושת היין הוא הסעודה האחרונה של ישו. במהלך הארוחה, מברך ישו על היין, מצהיר כי היין הוא דמו, ומורה לתלמידיו לשתות ממנו. אחר כך הוא בוצע את הלחם, מצהיר כי הלחם הוא גופו, ומורה לתלמידיו לאכול ממנו.
סיפור הסעודה האחרונה משמש בסיס לאחד הסקרמנטים המרכזיים בנצרות – האוכריסטיה. טקס האוכריסטיה הוא מוקד המיסה בכנסייה הקתולית ונהוג בחלק מהכנסיות הפרוטסטנטיות. במהלכו נעשה שחזור של הסעודה האחרונה – ראש הטקס מחלק יין ולחם למאמינים כביטוי לדמו ולגופו של ישו. היין והלחם המשמשים בטקס האוכריסטיה נועדו במיוחד לצורך זה, ועל כן הם מכונים "לחם הקודש" ו"יין הקודש".
טקס דומה נהוג בכנסייה האורתודוקסית ובכנסיות האוריינטליות וקרוי בשם הליטורגיה הקדושה.
היין בדתות > באסלאם

בניגוד למנהג שתיית היין ביהדות ובנצרות, ציוויי האסלאם מחילים איסור מוחלט על שתיית כל המשקאות האלכוהוליים. היות שהיין הוא משקה אלכוהולי, גם עליו חל איסור זה.
הציווי על איסור שתיית האלכוהול נקרא: "חַרָאם" (תרגום לעברית: "אסור"), ומקורו הוא במשפט המוסלמי הפִיקְה", אשר מקביל להלכה היהודית.
בשל העובדה שה"פיקה" הוא פרשנות של דרך אללה כתוצר מחשבה של מלומדים, ה"חראם" עשוי להיתפס בעיני מוסלמים מסוימים כמצווה לא קדושה (שהרי אינה הוראה של 'אללה' בעצמו), ויכולה להיות אי הסכמה לגביו בקרב זרמים מסוימים (לדוגמה, בסוּפיזם).
הזרמים העיקריים באסלאם, הסונה והשיעה, מקפידים על מצוות איסור שתיית משקאות אלכוהוליים ומבססים מצווה זו על פרשנויות מאוחרות שתמכו וחיזקו את הפסוק הבא מתוך הקוראן: "השטן מבקש להצית טינה ושנאה ביניכם באמצעות יין והימורים, ולהרחיק אתכם מהזיכרון של אלוהים ומתפילותיכם. האם לא תימנעו מאלה?" (קוראן, 5:90).
השפעות בריאותיות של שתיית יין

אתנול, הרכיב המשכר ביין, תופס בדרך כלל 10%–15% מנפח היין או 8%–12% ממשקלו. לעיתים טעמו של היין מאפשר לאדם לשתות כמויות גדולות של המשקה מבלי לשים לב לטעמו של האתנול, אולם גם כוסית אחת של יין עלולה להביא את האדם למצב של שכרות, מה שעלול להיות מסוכן בעת נהיגה. שתיית אתנול ממכרת ועלולה לגרום לאלכוהוליזם ולפגיעה בכבד.
עם זאת, לשתייה מתונה של אתנול מיוחסות מספר השפעות חיוביות על גוף האדם. הפרדוקס הצרפתי הוא כינוי המתאר את הסתירה, לכאורה, בין התזונה והרגלי החיים בצרפת הנחשבים גורמי סיכון למחלות לב, לבין שיעור התמותה הנמוך ממחלות לב לעומת ארצות אחרות. אחת ההערכות ליישוב הסתירה, מבוססת על תרבות שתיית היין הנפוצה בצרפת. העובדה שיין אדום מכיל נוגדי חימצון, העוזרים בניקוי הדם ממשקעים בכלי הדם, מחזקת טענה זו. אולם, יש החולקים על הקביעה כי בצרפת מספר מועט יחסית של מקרי מות ממחלות לב. לטענתם, מדובר במצג שווא, שמקורו באופי הדיווח המקובל בצרפת על נסיבות מקרי מוות שלא אירעו בבתי החולים, שכן מוות מחוץ לכותלי בתי החולים שכיח על רקע מחלות לב.
מחקר משנת 2017 שעבר על 45 מחקרים קודמים, מצא הטיות במחקרים שטענו להשפעה מיטיבה על הלב: "חלק מהנבדקים שלא צרכו אלכוהול ונמצא כי בריאותם הלבבית גרועה יותר, דווקא שתו אלכוהול בעבר אך הפסיקו את צריכתו בשל בעיות רפואיות או תרופות שנטלו, ולכן מלכתחילה היו בריאים פחות מאנשים שכן שתו אלכוהול. החוקרים סבורים שהעובדה הזו היא שיצרה את האשליה כי קיים קשר בין שתיית אלכוהול ובין בריאות טובה יותר".
ראו גם

אוצר יין
הארגון הבין-לאומי של הגפן והיין
יין בארץ ישראל
יקב
יקב בוטיק
הפרדוקס הצרפתי
טקס יין
השפעות בריאותיות וחברתיות של שתית משקה אלכוהולי
גלגל הריחות
כוס יין
טעימת יין
יין טבעי
לקריאה נוספת

"הגפן והיין בארכאולוגיה של ארץ-ישראל", מאת עמוס הדס, בהוצאת קרוננברג הוצאה לאור
ד"ר א. סרנת (2001) "ענבים בישראל"
Ben-Yosef, M. (2002). The bible of Israeli wines. Moshav Ben-Shemen : Modan
"עולם היין", מאת שלמה פפירבלט, אריה ניר הוצאה לאור
Willow Weep for Me

| --- | --- |

 שיר
 יצא לאור:  1932
 סוגה:  פופ
 שפה:  אנגלית 
 כתיבה:  אן רונל
 לחן:  אן רונל 
 
"Willow Weep for Me" (בעברית: "ערבה בוכה בשבילי") הוא שיר פופולרי שנכתב והולחן בשנת 1932 על ידי אן רונל. תבנית השיר היא AABA.
רונל ציינה כי את ההשראה לשיר קיבלה בתקופה בה למדה במכללת רדקליף. היא התבוננה על עצי הערבה בגינת המכללה והחליטה לכתוב עליהם שיר.
תחילה כל חברות ההוצאות לאור מאנו לפרסם את השיר בפורמט מסחרי מכמה סיבות. ראשית הוגש "Willow Weep for Me" על ידי סול בורנשטיין לחברות בהקדשה עבור אירווינג ברלין. אולם במקור רונל הקדישה את השיר לג'ורג' גרשווין, איתו התיידדה בתקופה בה למדו יחד ברדקליף. כשחפצה נפשה של רונל לפרסם את השיר חברות ההוצאה לאור סירבו לשנות את ההקדשה. שנית "Willow Weep for Me" היה שיר שנכתב על ידי אישה. בתקופה בה חיה תחום העיסוק של רונל היה מיועד לגברים בלבד.
גרסאות נוספות

"Willow Weep for Me" ידוע בעיקר כסטנדרט ג'אז, לאחר שהוקלט לראשונה על ידי טד פיו ריטו באוקטובר 1932 ועל ידי פול ווייטמן בחודש שלאחר מכן. שניהם הפכו ללהיטי רדיו בסביבות דצמבר 1932. בשנות ה-50 פורסמו גרסתם של סטן קנטון וג'ון קריסטי .
בשנת הקליט זמר הג'אז המפורסם, טוני בנט, גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום "Tony Bennett on Holiday". גרסה זו בוצעה בסגנון אקוסטי ושקט, בניגוד לגרסה המקורית והקצבית של השיר.
זה היה להיט גדול עבור הצמד הבריטי צ'אד וג'רמי. בינואר 1965 גרסתם הגיעה למקום ה-15 בבילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. הוא נכלל באלבום Yesterday's Gone שלהם ובאוספים רבים שיצאו לאור לאחר מכן.
גרסאות נוספות > גרסאות אחרות

פול ווייטמן עם איירין טיילור (1932)
סטן קנטון עם ג'ון כריסטי (1946)
ארט טייטום (1949)
בילי הולידיי - Lady Sings the Blues ‏(1956)
רד גרלנד - Groovy‏ (1957)
פרנק סינטרה - Frank Sinatra Sings for Only the Lonely (1958)
וינטון קלי - Kelly Blue‏ (1959)
נינה סימון - The Amazing Nina Simone‏ (1959)
סם קוק - Mr. Soul‏ (1963)
לנה הורן - Feelin' Good‏ (1965)
ג'ורג' בנסון - It's Uptown‏ (1966)
וס מונטגומרי - Willow Weep For Me‏ (1969; פורסם לאחר מותו בשנת 1965)
אוסקר פיטרסון והארי סוויטס אדיסון - Oscar Peterson and Harry Edison ‏(1974)
אטה ג'יימס -After Time
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1932)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 17 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1964–1965)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1964–1965)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1964–1965)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1964–1965)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | US Cash Box Top 100 | 22 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | Canada RPM Top Singles | 13 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1983)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 79 |  |
הערות שוליים

1 2  Zimmers, Tighe, E. (2009). Tin Pan Alley Girl: A Biography of Ann Ronell. McFarland. pp. 19-22.
↑  Gioia, Ted (2012). The Jazz Standards. Oxford: Oxford University Press. pp. 460–462. ISBN 978-0-19-993739-4.
↑  The New Real Book (1988). Sher Music. p. 406.
1 2  Gioia, Ted (2012). The Jazz Standards. Oxford: Oxford University Press. pp. 460–462. ISBN 978-0-19-993739-4.
↑  Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 51.
↑  "Mr. Soul - Sam Cooke | Songs, Reviews, Credits" (באנגלית אמריקאית). AllMusic. נבדק ב-2019-04-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 219d7e1d-64fa-3e0d-bb07-d184b59d742f
טוקיו (כדורגל)

מועדון הכדורגל טוקיו (ביפנית: 東京) הוא מועדון כדורגל מקצועני מצ'ופו, טוקיו. המועדון מתמודד בליגתJ1 היפנית, שהיא הליגה הבכירה ביפן.
היסטוריה

הקבוצה החלה כקבוצת חברה בשם מועדון כדורגל טוקיו גז (東京 ガ ス サ ガ カ ー 部) בשנת 1933. הופעתה הראשונה בתחרויות הלאומיות הייתה בשנת 1991, העונה האחרונה של ליגת הכדורגל היפנית הוותיקה. עם הצטרפותו של שחקן הכדורגל הברזילאי אמרל והמאמן קיושי אוקומה הקבוצה הפכה בהדרגה לתחרותית וב-1997 הקבוצה סיימה במקום השני וזכתה באליפות JFLליגת הכדורגל היפנית בשנה הבאה. עם זאת, באותה תקופה הקבוצה חסרה את הכישורים הנדרשים לעלייה לליגת J1 ולכן נשארה ב-J2.
בעקבות זאת, ב־1 באוקטובר 1998, הקימו חברות כמו Tokyo Gas, TEPCO, ampm, TV Tokyo, וחברת Club Convenience Club, חברה משותפת במטרה להפוך את הקבוצה לכזו שתוכל להתמודד בליגת העל, ה-J.League. בשנת 1999, סיימה שנייה בליגת J2 ועלתה אוטומטית ל-J1 החל מעונת 2000. למרות האמונה הרווחת שהקבוצה בקושי תנצח מספיק כדי להישאר ב-J1, הקבוצה ניצחה בארבעה משחקים ברציפות מאז משחק הפתיחה שלה והצליחה לסיים במקום השביעי בעונת הבכורה בליגת העל.
בזכות שיא הניצחונות שלה, הנוכחות התגברה והיא נותרה רמה אחת מעל לזו של מועדון טוקיו ורדי 1969 שעברה מקוואסאקי בשנת 2001. מאז 2002 מונה למאמן הירומי הרה וכיוונה לזכייה באליפות. בעונת 2003 סיימה במקום הרביעי, הגבוה ביותר אי פעם. באוגוסט אותה שנה היא קיימה משחק ידידות מול אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים, ריאל מדריד הפסידה 3–0 אך צברה חוויות חשובות גם על המגרש וגם מחוץ למגרש כדי להתפתח כמועדון כדורגל מוצלח.
המנהיג הוותיק אמרל, שכונה על ידי אוהדי הקבוצה כמלך טוקיו, עזב את הקבוצה כדי להצטרף לשונאן בלמאר בשנת 2004. הוא הוחלף על ידי שחקן הנבחרת יאסויוקי קונו מקונסדול סאפורו. בנובמבר אותה שנה הקבוצה זכתה בגביע J ליג שהיה לתואר הגדול הראשון שלה מאז שהצטרפה לליגת העל היפנית.
ב-4 בדצמבר 2010 נאלצה טוקיו לנצח את משחק הגמר שלה בחוץ, נגד קיוטו סנגה שהודחה כבר. טוקיו הפסידה 2–0 וירדה לליגה השנייה לראשונה זה 11 שנים. עם זאת, הם חזרו בניסיון הראשון וזכו בתואר J2 בנובמבר 2011.
לפני זכייתה בגביע הקיסר בשנת 2011, הגיעה טוקיו לחצי גמר הטורניר שלוש פעמים: בשנת 1997 (כטוקיו גז), 2008 ו-2010. זכייתה בשנת 2011 הייתה מדהימה בכך שהמועדון היה קבוצת ליגה שנייה במהלך העונה. הם הפכו לאלופי J2 הראשונים שזכתה בגביע.
הקבוצה העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית 3 פעמים, בעונות 2012, 2016, 2020, כאשר בעונת 2016 העפילה לשלב 16 האחרונות אך הודחה על ידי גואנגג'ואו אוורגראנד הסינית.
אצטדיון הקבוצה

טוקיו משתמשת באצטדיון אג'ינומוטו כמגרשה הביתי (שמו הרשמי של אצטדיון זה הוא אצטדיון טוקיו). במשך תקופה ארוכה לא היה לקבוצה אצטדיון ביתי משלה והיא שיחקה במגרשי כדורגל שונים כמו האצטדיון האולימפי הלאומי, המגרש הלאומי של נישיגאוקה, אצטדיון אדוגאווה המיוחד ואצטדיון הפארק האולימפי קומאזאווה, אך בשנת 2001 הקבוצה סוף סוף מצאה בית קבע. מגרשי האימונים של המועדון הם מגרש סרואה בקוטו, טוקיו ומגרש קודאירה בקודאירה, טוקיו.
תארים

גביע הליגה
זכייה (2) : 2004, 2009
גביע הקיסר
זכייה (1) : 2011
ליגת J2
זכייה (1) : 2011
שחקנים נודעים

יפן קנטו השימוטו
הערות שוליים

↑  FC Tokyo Profile at J.League Official Website
↑  http://www.jfa.or.jp/jfa/history/.
↑  Basic infos and history of FC Tokyo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 255920273   WorldCat (עם VIAF): 255920273 
אצטדיון אג'ינומוטו
Vaadin

Vaadin היא פלטפורמת קוד פתוח לפיתוח יישומי אינטרנט. פלטפורמת Vaadin כוללת מערך רכיבי אינטרנט, ספריה אינטרנטית של Java ומערכת כלים ומתחילים. מוצר הדגל של Vaadin (בעבר Vaadin Framework) מאפשר חילול ממשקי משתמש אינטרנט HTML5 באמצעות שפת התכנות Java.
היסטוריה

הפלטפורמה החלה את דרכה בשנת 2001 כחלק מפיתוח של חברה פינית בשם IT Mill שבאותה תקופה ייצרה אפליקציות ללקוחות. על מנת לפתח את היישומים באופן יעיל יותר, IT Mill פיתחה החברה פלטפורמה שתסייע בבניית האפליקציות. בשלב הראשון בנתה החברה את המוצר לשימושה הפנימי.
בשנת 2002 החליטה IT Mill על שחרור הגרסה הראשונית של הפלטפורמה ברישיון קוד פתוח בשם "Millstone 3".
עד שנת 2005 המשיכה IT Mill לשחרר גרסאות של "Millstone 3", בשלב זה פיתוח הפלטפורמה התקדם ונוספה עליו שכבה של טכנולוגיית AJAX. בעקבות כך הוחלט על שכתוב צד לקוח וצד שרת. שינוי זה סייע בכך שהשינויים בגרסאות הבאות היו שוליים.
שנת 2006 הביאה שינוי גדול נוסף בצד לקוח על מנת להתאימו לתכונות חדשות של AJAX והגרסה שוחררה בשם "IT Mill Toolkit 4". השינוי כלל הוספה של JavaScript ובעקבות כך היה קשה להמשיך לתחזק ולהרחיב את הגרסה הזו. מסיבה זו בשנת 2007 הוחלט להוריד את ה-JavaScript ולהחליף אותו ב-GWT ,שינוי זה הוביל לכתיבתו מחדש של צד לקוח וגרסה חדשה יצאה בשם "IT Mill Toolkit 5".
בשנת 2009 IT Mill שחררה גרסה "Toolkit 6" ושמה שונה ל- Vaadin.
בשנת 2010 המותג Vaddin היה מוכר בציבור יותר משם החברה (IT Mill) מסיבה זו החליטה החברה לשנות את שמה ולאמץ את שם החברה.
בשנת 2013 יצאה גרסה 7. בגרסה זו הכניסו את GWT כחלק מהמערכת. בנוסף, הוסיפו תכונות חדשות ושיפרו את המערכת בהתאם למשובים מהקהילה של Vaadin.
בשנת 2017 שוחררה מגרסה 8. השינויים העיקריים נבעו בעיקר משיפורים של JAVA גרסה 8. הגרסה עברה התאמה מלאה ל-JAVA 8 ושיפור של ה-API.
בשנת 2018 שוחררה גרסה 10 (גרסה 9 לא הייתה קיימת). היה זה השינוי המשמעותי ביותר בהיסטוריה של Vaadin. השינוי כלל שכתוב של הרכיבים ושכבת התקשורת.
בשנת 2019 שוחררה גרסה 13 (בתא) הכוללת שיפורים קטנים ותיקון תקלות.
רכיבי Vaadin

הרכיבים של Vaadin הם קבוצה מקיפה של רכיבי אינטרנט המיועדים למפתחי אתרי אינטרנט. בעזרת הרכיבים אלו ניתן לבנות בקלות יחסית אתר אינטרנט.
רכיבי Vaadin > שימוש בסיסי

רכיבי Vaadin מותקנים בדרך כלל עם npm או bower. לדוגמה, הפקודה הבאה מתקינה את vaadin-button :
bower install vaadin/vaadin-button
לאחר ההתקנה, הרכיב יכול לשמש בדף אינטרנט כדלקמן:
<html>
<head>
 <link rel="import" href="bower_components/vaadin-button/vaadin-button.html" />
</head>
<body>
 <vaadin-button onclick='alert("Hello, World")'>Click me</vaadin-button>
</body>
</html>
להלן צילום מסך של הדף הקודם: