stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקלוש רב
ראו גם

מיקלוש רב ב-Artportal.hu
מיקלוש רב: תמונות מווייטנאם 1959
מספריו של מיקלוש רב
פתיחת התערוכה שלו בעיר הולדתו
מיקלוש רב באתר PeoplePill
ספרו: מבוא לעבודת צלם עיתונות
אחת מתמונותיו: עמודי תאורה מעוצבים
מתמונותיו - מונגוליה
מתמונותיו - מנזר פוטלה טלהסי
לקריאה נוספת

פיטר הרמן: הונגרי והבינלאומי Who's Who 1998 CD-ROM, Biográf Publishing House, בודפשט 1997 ISBN 963-9051-195
Csik István (1973). "בסדנה של מיקלוש רב". Fotóművészet. 16 (3). (דרושה הרמה)
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1742/1935. folyószáma alatt".
↑  Magyar Közlöny, 1953. október 20. (55. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1972. február 23. (13. szám)
↑  Művelődésügyi Közlöny, 1966. november 1. (21. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1970. április 4. (22. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1976. november 6. (83. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1986. április 15. (14. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346848305171  PLWABN: 9810619089905606  GND: 124323871  ISNI: 0000 0001 0873 287X  LCCN: no97028783  NKC: xx0162254  NTA: 139235566  PIC: 266346  SUDOC: 192456938  VIAF: 15701866   WorldCat (עם VIAF): 15701866
מנחם מנדל רוזנבוים

ערך זה עוסק במהפכן סוציאליסטי יהודי. אם התכוונתם לשתדלן יהודי גרמני, ראש הקהל בוירצבורג, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1869 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 באפריל 1954 (בגיל 85) 
 מקום קבורה:  נען 
 
מנחם מנדל רוזנבוים (ג' בשבט ה'תרכ"ט, 15 בינואר 1869 – ח' בניסן ה'תשי"ד, 11 באפריל 1954) היה מהפכן יהודי סוציאל-רבולוציונרי באימפריה הרוסית, ממקימי קיבוץ נען ברוח הקומוניזם.
ילדות ונעוריו

מנחם מנדל רוזנבוים נולד בעיירה פלשניץ (ליד מינסק) שברוסיה למשפחה יהודית מסורתית אמידה. אביו אברהם-חיים רוזנבוים היה חסיד ידוע. בשנת 1884 כשהיה בן 14 עזב רוזנבוים את מינסק ועבר לוילנה (בירת ליטא כיום), שם למד רוסית ומדעים מדויקים בשאיפה לרכוש תואר דוקטור.
פעילותו כמהפכן סוציאל-רבולוציונר

בשנות העשרים לחייו, תמך רוזנבוים במעמד האיכרים ברוסיה. בגין פעילותו המהפכנית כנגד שלטון הצאר, נשלח רוזנבוים למאסר במבצר הפטרופבלי. בשנת 1905 לאחר כישלון המהפכה הסוציאליסטית, ברח רוזנבוים לארצות הברית.
חייו בארץ

רוזנבוים עלה בשנת 1927 לארץ ישראל והתנדב בתנועת הנוער העובד ברחובות. מאוחר יותר, הקים רוזנבוים ביחד עם חבריו את קיבוץ נען ברוח הקומוניזם שלמענו פעל במהלך כל חייו. הוא חי בקיבוץ אותו ייסד עם חבריו בשנות ה-30. בתקופת מלחמת העולם השנייה חזר לארצות הברית ובתום המלחמה בשנת 1945 לארץ ישראל. את שארית ימיו חי בקיבוץ נען, שם נפטר בשנת 1954.
הערות שוליים

↑  מצבה של מנחם מנדל רוזנבוים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513537705171  VIAF: 308281333   WorldCat (עם VIAF): 308281333 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מערת הבגידה

| --- | --- |

הכניסה אל המערה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מזרח ירושלים, ישראל
 קואורדינטות:  31°46′49″N 35°14′25″E﻿ / ﻿31.78013889°N 35.24013889°E﻿ / 31.78013889; 35.24013889
  (למפת ירושלים מוגדלת) מערת הבגידה(למפת ירושלים רגילה) מערת הבגידה(למפת הרי ירושלים רגילה) מערת הבגידה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מערת הבגידה
 
תרשים קבר מרים ומערת הבגידה
המזבח במערה
מערת הבגידה היא מערה בגת שמנים, השוכנת בצמוד מדרום לקבר מרים, והמנציחה, לפי המסורת הנוצרית, את המקום בו הסגיר יהודה איש קריות את ישו לידי שליחי הרומאים. המערה מוכרת גם כ"מערת היגון", "מערת גת שמנים" או "מערת השליחים", ונמצאת בחזקת הפרנציסקנים.
המסורת

לפי המסורת שתחילתה בתקופה הביזנטית, לאחר הסעודה האחרונה ירדו ישו ואחד-עשר השליחים מהר ציון לגת שמנים, וישו פרש אל גן עצי הזית בחברת פטרוס הקדוש, יוחנן בן זבדי ויעקב בן זבדי. ישו התפלל בגפו על "סלע יגון" שמעליו הוקמה בראשית המאה ה-20 כנסיית כל העמים הסמוכה, ואילו יתר שמונת השליחים המתינו במערת הבגידה. כאשר סיים ישו להתפלל, הגיע עם שלושת השליחים אל המערה, ובאותה עת בא לקראתו יהודה איש קריות, כשהוא מלווה בשליחי הסנהדרין והסגירו לידיהם אגב סימונו בנשיקה על לחיו. בתגובה קיצץ פטרוס את אוזנו של מלכוס, משרתו של הכהן הגדול קיפא, וישו ביצע במקום את הנס האחרון לפני מותו על הצלב, וריפא את הפצוע. מסורת זו הייתה מקובלת על הכל עד המאה ה-14, עת החלה מתפתחת מסורת חדשה רק בקרב עולי רגל מהמערב, ולפיה המערה היא המקום בו עבר ישו את ליל היגון. במקביל הפך סלע היגון בגן עצי הזית, מקום בו נצבת כיום כנסיית כל העמים, לאתר בו הסגיר יהודה איש קריות את ישוע לידי הכהן הגדול. בשל כך, יש המכנים עדיין את המערה בשם "מערת היגון". עולי דרך מהמזרח דבקו כל העת במסורת הביזנטית המקובלת כיום על הכל.
היסטוריה

המערה הייתה לקפלה כבר במאה ה-4, ובה צוין מעמד נשיקת הבגידה והסגרתו של ישו. גג המערה נתמך בארבעה עמודים והיא הוארה על ידי אור שחדר מבעד לפתח בתקרתה. מתחת לפתח נחפר בור לאגירת מי הגשמים. בתחילה הייתה הכניסה אל המערה בצידה הצפוני, אך בהמשך, ככל הנראה כאשר הוקמה הכנסייה הביזנטית מעל קבר מרים השוכנת מצפון למערה, נפתח פתח בצידה הצפון-מערבי. רצפת המערה כוסתה בפסיפס לבן שנהרס עם השנים בשל חפירת 42 קברים, בעיקר בין המאה ה-5 למאה ה-8, אך גם בתקופה הצלבנית. בתקופה הצלבנית רוצפה רצפת המערה בלבנים ובפיסות שיש, ותקרתה עוטרה בפרסקו הנראה בחלקו גם כיום והמתאר כוכבים. על הקירות שרדו שרידי עיטורים נוספים וכיתוב. 
הפרנציסקנים רכשו את החזקה במערה ב-1361 או ב-1392, ולאחר תהפוכות רבות היא נותרה ברשותם. בעקבות שיטפונות ב-1655 נפתח פתחה הנוכחי של המערה סמוך לפתח הקודם. לאחר שקבר מרים נמסר לידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית והכנסייה הארמנית בשנת 1757, החלו הקתולים לחגוג במערה גם את עליית מרים.
האתר

הכניסה אל מערת הבגידה בגת שמנים היא דרך פרוזדור ארוך מימין לקבר מרים, המגיע אל פינתה הצפון-מערבית. צורתה של המערה היא כשל משושה, אורכה מדרום-מערב לצפון-מזרח 17.60 מטרים ורוחבה מגיע ל-11.40 מטרים. גובהה מגיע עד 3.5 מטרים. בצדה הצפון-מזרחי, על מדרגה מוגבהת, ניצב מזבח ומאחוריו סינתרונון ותמונה שבה מתואר ישו מוקף בשליחים כשהם אבלים וחפויי ראש. במערה שרידים חקלאיים בדמות בור מים ששימש במאות ה-5 וה-6 כמקום קבורה לנשים רמות מעלה, ועליו חלק מכתובת ביוונית לאמור "האדון, הענק מנוחה ...", וכן של מתקן ששימש, אולי, כגת.
מערת מוביל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  רומניה רומניה
 מיקום:  מחוז קונסטנצה, רומניה
 קואורדינטות:  43°49′36″N 28°33′26″E﻿ / ﻿43.826666666667°N 28.557222222222°E﻿ / 43.826666666667; 28.557222222222
 תאריך גילוי:  1986 
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מערת מוביל(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מערת מוביל(למפת מחוז קונסטנצה רגילה) קונסטנצה מדג'ידיה נבודאר צ'רנוודה מנגליהמערת מוביל(למפת מחוז קונסטנצה מוגדלת) קונסטנצה מדג'ידיה נבודאר צ'רנוודה מנגליהמערת מוביל
 
מערת מוביל (ברומנית: Peștera Movile) היא מערה בקרבת היישוב מנגליה, מחוז קונסטנצה, רומניה, שהתגלתה על ידי כריסטיאן לאסקו בשנת 1986, קילומטרים בודדים מן החוף לרגלי הים השחור. המערה עוררה עניין בעולם המדע מאחר שנמצא בה ריכוז גבוה של מימן גופרתי ופחמן דו-חמצני, אך מנגד כמות נמוכה ביותר של חמצן. במערה נמצאו צורות חיים שהופרדו מן העולם החיצון במשך 5.5 מיליון שנים לערך, והתהליך המאפשר את קיומם הוא כימוסינתזה ולא פוטוסינתזה.
הרכב האוויר במערה

האוויר במערה שונה מאוד מן האוויר הנמצא מחוץ לה. כמות החמצן שנמצא בה נע בין שליש לחצי לעומת כמות החמצן הנמצאת באזור רגיל (7 עד 10 אחוזים של חמצן במערה, לעומת 21 אחוזים של חמצן באוויר סביבנו). כמו כן כמות הפחמן הדו-חמצני במערה הוא פי 1,000 מאשר באוויר הפתוח (2 עד 3.5 אחוזים במערה לעומת 0.03 אחוזים באוויר סביבנו). שאר האוויר במערה מורכב ממתאן (1 עד 2 אחוזים) ומים שנמצאו בה מכילים ריכוז גבוה של מימן גופרתי ואמוניה.
צורות חיים במערה

48 זנים שונים, ביניהם עלוקות, עכבישים ועקרבניים נמצאו במערה, מתוכם 33 זנים אנדמיים לשטח המערה בלבד. שרשרת המזון במערה מתבססת על כימוסינתזה: מתאן וגופרית מספקים מזון לבקטריות, הן בתורן מפרישות חומרים המועילים לפטריות ולבקטריות אחרות במערה. בעוד שבעלי חיים חיו במערה במשך 5.5 מיליון שנים, לא כולם הגיעו אליה בו זמנית. כך למשל נמצא זן של חילזון שעל פי דעת מומחים נוכח במערה רק במשך 2 מיליון השנים האחרונות.
מייקל מארש

מייקל לורנס מארש (באנגלית: Michael Lawrence Marsh; נולד ב-4 באוגוסט 1967) הוא אתלט אמריקני בעבר. הוא אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) ואלוף ארצות הברית (1993) בריצת 200 מטר, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) סגן אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), זוכה מדליית זהב באליפות עולם (טוקיו 1991) ושיאן עולם בריצת שליחים 4x100 מטר ואלוף ארצות הברית (1995) בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה

מארש נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה. למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה > 1989 > אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג, גרמניה המערבית בשנת 1989 זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.58 שניות, לפני ברית המועצות (39.35 שניות) וצרפת (39.67 שניות).
ביוגרפיה > 1991 > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות. בשלב המוקדמות הרביעייה האמריקאית קבעה שיא אליפות חדש של 37.75 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות כולה.
ביוגרפיה > 1992 > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת ברצלונה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.01 שניות, אחרי פרנקי פרדריקס מנמיביה (20.13 שניות) ובן ארצו מייקל בייטס (20.38 שניות). בשלב חצי הגמר קבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים, שיא אמריקה ושיא אולימפי חדש של 19.73 שניות, איטי במאית משיא העולם בן 13 השנים של פייטרו מניאה (19.72 שניות), שיפור לשיא האולימפי של ג'ו דלוץ' מארצות הברית (19.75 שניות) שנקבע באולימפיאדת סיאול (1988) ובריצת שליחים 4x100 מטר, ביחד עם לירוי בורל, דניס מיטשל וקרל לואיס בשיא עולם חדש של 37.40 שניות, לפני ניגריה (37.98 שניות) וקובה (38.00 שניות), שיפור לשיא העולם בן השנה של ארצות הברית שנקבע באליפות העולם בטוקיו (37.50 שניות).
ביוגרפיה > 1993 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 1993 הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.97 שניות, לפני קרל לואיס (20.07 שניות) וג'ייסון הנדריקס (20.35 שניות), במהירות רוח גבית מעל המותר של 2.5 מטר/שנייה.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוגוסט אותה שנה סיים במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.18 שניות. בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 20.10 שניות ועלה ראשון לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 1995

באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ביוני 1995 הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.23 שניות, לפני מוריס גרין (10.23 שניות) ודניס מיטשל (10.23 שניות).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה באוגוסט אותה שנה הוא השתתף בריצת שליחים 4x100 מטר בשלב המוקדמות אך הרביעייה האמריקאית לא סיימה את הריצה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.10 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 10.08 שניות ועלה מהמקום השלישי לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 1996

באוליפיאדת אטלנטה הוא זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.05 שניות, אחרי קנדה (37.69 שניות) ולפני ברזיל (38.41 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.00 שניות ובמקום שמיני בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.48 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 20.27 שניות ובשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 20.26 שניות ועלה מהמקום השלישי לריצת הגמר.
ביוגרפיה > 1997

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 הוא סיים במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.29 שניות, בשל פציעה ברגל שדרשה ניתוח מיידי. בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 10.05 שניות ועלה מהמקום החמישי לריצת חצי הגמר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 9.93 שניות (1992)
ריצת 200 מטר: 19.73 שניות (1992), שיא אמריקה, שיא אולימפי (באותה העת התוצאה השנייה בטיבה בעולם)
מרכז הבקרה קולומבוס

הקולומבוס בתחנת החלל
מרכז הבקרה קולומבוס הוא מרכז הבקרה המשמש לשליטה במודול האירופי הקולומבוס, שהוא מעבדת מחקר, המהווה חלק של תחנת החלל הבינלאומית (ISS). מרכז השליטה נמצא במרכז הגרמני לחקר החלל (DLR) באוברפאפנהופן ליד מינכן, גרמניה. המרכז מופעל על ידי DLR, תחת חוזה בין סוכנות החלל האירופית (ESA) ו-EADS Astrium.
ראו גם

סוכנות החלל האירופית
מערכה שנייה של קטורת

דגם מערכות האש שעל מזבח העולה
מערכת (אש) הקטורת (נקראת גם מערכה שנייה או מערכה שנייה של קטורת) היא אחת משלוש מערכות האש שהיו על מזבח העולה (לצד המערכה הגדולה ומערכת התמיד). מערכת הקטורת נקראת כך משום שבגחליה השתמשו להקטרת קטורת הסמים.
השימוש במערכת הקטורת > גחלים למזבח הזהב

בכל בוקר היה אחד הכהנים שזכה בעבודה זו בפיס לוקח  מחתת הכסף ועולה לראש מזבח העולה. שם הוא היה חותה ממערכת הקטורת כמות גחלים ויורד בכבש.
בירידתו מהמזבח הוא היה מעביר את הגחלים למחתת זהב. מחתת הזהב הייתה קטנה ממחתת הכסף ולכן נשפכו מעט גחלים, שאותם היו מטאטאים אל אמת המים
לאחר מכן היו מעבירים בעזרת מחתת הזהב את הגחלים אל מזבח הקטורת ושם היו משתמשים בהם להקטרת הקטורת.
השימוש במערכת הקטורת > הקטרת הלבונה

מידי שבת היו מקטירים את בזיכי הלבונה על מערכת הקטורת.
בזיכי הלבונה היו שתי כפות שהונחו על שולחן לחם הפנים ביחד עם לחם הפנים, ובהם הייתה לבונה. כאשר היו מפנים את לחם הפנים מהשולחן, היו מקטירים את הלבונה על מערכת הקטורת.
סידור מערכת הקטורת

את מערכת הקטורת היו מסדרים, מיד לאחר סידור המערכה הגדולה, מעצי תאנה יפים, בכמות של כחמש סאים, שאותם היו מביאים מלשכת העצים. במסכת תמיד מתואר  אופן סידור מערכת הקטורת על מזבח העולה.
בררו משם עצי תאנה יפים, לסדר את המערכה השנייה לקטורת, מכנגד קרן מערבית דרומית, משוך מן הקרן כלפי צפון ארבע אמות:  כעומד חמש סאין גחלים; ובשבת כעומד שמונת סאין גחלים, ששם היו נותנין שני בזיכי לבונה של לחם הפנים.
סידור מערכת הקטורת > מקום וגודל מערכת הקטורת

מערכת הקטורת הייתה ממוקמת במרחק ארבע אמות מהקרן הדרומית מערבית כלפי צפון, וגודלה היה משתנה בהתאם ליום בשבוע:
ביום חול היו במערכה עצים בכמות שתספיק לחמש סאים של גחלים.
בשבת היו במערכה עצים בכמות שתספיק לשמונה סאים של גחלים, כדי שהלבונה שמקטירים על האש לא תכבה אותה.
הערות שוליים

↑  בשבת, שאסור לכבות את הגחלים, היו מכסים אותם בעזרת הפסכתר.
| מזבח העולה |
| --- | --- | --- |
| מערכות מזבח העולה | המערכה הגדולה • מערכה שנייה של קטורת • מערכת התמיד |  |
| מקומות על מזבח העולה | הכבש • התפוח • השיתין • בית הדשן |  |
| כלי מזבח העולה | פסכתר • מגרפה • מזרק • מחתה |  |
| עבודות במזבח העולה | תרומת הדשן |  |
מערכת חיים חיונית

דוגמאות למערכות חיים חיוניות:
קוקפיט מזכוכית של C-141
קוצב לב
שיגור מעבורת חלל
חדר הבקרה של כור גרעיני
מערכת בטיחות קריטית (SCS) או מערכת חיים-קריטית היא מערכת שכשלונה או תקלה בה עלולים לגרום לאחת (או יותר) מהתוצאות הבאות:
מוות או פגיעה קשה באנשים
אובדן או נזק קשה לציוד/רכוש
נזק סביבתי
מערכת הקשורה לבטיחות (או לעיתים מערכת מעורבת בטיחות) כוללת את כל מה (חומרה, תוכנה והיבטים אנושיים) שנחוץ לביצוע פונקציות בטיחות אחת או יותר, בהן כישלון יגרום לעלייה משמעותית בסיכון הבטיחות לאנשים או סביבה מעורבת. בניהול סיכונים, מערכות הקשורות לבטיחות הן כאלה שאינן נושאות באחריות מלאה לאובדן חיים, פציעה קשה או נזק סביבתי קשה. תקלה של מערכת המעורבת בבטיחות תהיה מסוכנת בשילוב עם כישלון מערכות אחרות או שגיאה אנושית. ארגוני בטיחות מסוימים מספקים הנחיות למערכות הקשורות לבטיחות, למשל הנהלת הבריאות והבטיחות (HSE) בבריטניה.
סיכונים מסוג זה מנוהלים בדרך כלל בעזרת השיטות והכלים של הנדסת בטיחות. מערכת בטיחות קריטית נועדה למנוע עד כדי פחות ממקרה מוות אחד למיליארד (109) שעות פעילות. שיטות תכנון אופייניות כוללות הערכת סיכונים הסתברותית, שיטה המשלבת מצב כשל וניתוח אפקטים (FMEA) עם ניתוח עץ כשל. מערכות קריטיות לבטיחות מבוססות יותר ויותר על גבי מחשב.
משטרי אמינות

קיימות מספר משטרי אמינות עבור מערכות בטיחות קריטיות:
מערכות מופעלות כשל ממשיכות לתפקד כאשר מנגנוני הבקרה שלהם נכשלות. דוגמאות לכך כוללות מעליות, תרמוסטטי הגז ברוב התנורים הביתיים, וחלק מהכורים הגרעיניים (passively safe nuclear reactors). מצב תפעול כושל הוא לפעמים לא בטוח. מנגנון בטיחות עבור שיגור הטילים הגרעיניים של ארצות הברית, נדחה כי היה מופעל-כשל: נפילת תקשורת, תגרום בהכרח לשיגור טיל, דבר שהוגדר כמסוכן מידי.
מערכות רַך־כֶּשֶל מסוגלות להמשיך לפעול על בסיס ביניים עם יעילות מופחתת במקרה של כשל. רוב הצמיגים הרזרביים הם דוגמה לכך: הם בדרך כלל מגיעים עם מגבלות מסוימות (למשל הגבלת מהירות) ומובילים לחסכון בדלק נמוך יותר. דוגמה נוספת היא "מצב בטוח" שנמצא ברוב מערכות ההפעלה של חלונות.
מערכות מוגנות כשל הופכות לבטוחות כאשר אינן יכולות לפעול. מערכות רפואיות רבות נכללות בקטגוריה זו. לדוגמה, משאבת עירוי יכולה להיכשל, וכל עוד היא מתריעה לאחות ותפסיק לשאוב, היא לא תגרום לאובדן חיים, מכיוון שמרווח הבטיחות שלה ארוך מספיק כדי לאפשר תגובה אנושית. ברוח דומה, בקר מבער תעשייתי או ביתי יכול להיכשל, אך עליו להיכשל במצב בטוח (כלומר יכבו את הבעירה כאשר הם מזהים תקלות). באופן מפורסם, מערכות נשק גרעיני המשוגרות לפקודה אינן בטוחות כישלונות, מכיוון שאם מערכות התקשורת נכשלות, לא ניתן לפקד על השיגור. איתות הרכבות נועד להיות מאובטח-כשל.
מערכות מאובטחות כשל שומרות על אבטחה מרבית כאשר אינן יכולות לפעול. לדוגמה, בזמן שנעילת הדלתות האלקטרוניות מוגנות כשל בעת תקלות חשמל, ייפתחו, הדלתות המאובטחות כשל יינעלו, תוך שמירה על אזור מאובטח.
מערכות כשל-פסיבי ממשיכות לפעול במקרה של כשל במערכת, כך למשל במערכת טייס אוטומטי במטוסים. במקרה של כשל, השליטה במטוס עוברת לידי הטייס ומאפשרת לו לבצע נחיתה בטוחה.
מערכות סובלנות לתקלות, מציגות את התקלות במערכת למפעיל ונמנעות בכך מכשל. כך למשל, מערכות הבקרה בכור גרעיני, כוללות מספר מחשבים הבודקים ברציפות את חלקי המערכת, ומבצעים חילוף חם של חלפים במערכת (החלפת חלפים תוך כדי פעילות המערכת). כל עוד מערכות משנה פגומות מוחלפות או מתוקנות במרווחי תחזוקה רגילים, הן נחשבות לבטוחות. המחשבים, ספקי הכוח ומסופי הבקרה המשמשים את בני האדם חייבים כולם להיות כפולים במערכות אלה בצורה מסוימת.
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > תשתיות

מפסק
מערכות הפצת שירותי חירום
ייצור חשמל, הולכה והפצה
מערכת גילוי עשן
מתז מים
נתיך (חשמל)
נתיך (הידראולי)
מערכות תמיכה בחיים
טלקומוניקציה
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > רפואה

מכונות לב-ריאות
מערכות אוורור מכניות
משאבות עירוי ומשאבות אינסולין
מכונות לטיפול בקרינה
מכונות לניתוח רובוטי
מכונות דפיברילטור
מכונות דיאליזה
מכשירי ניטור מדדים חיוניים (אלקטרוגרפיה; במיוחד, אלקטרוקרדיוגרפיה, א.ק.ג או א.ק.ג, ואלקטרואנספלוגרפיה, EEG)
מכשירי הדמיה רפואיים (קרני רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת - CT או CAT, טכניקות דימות תהודה מגנטית שונות- MRI, טכניקות פליטת פוזיטרון - PET)
אפילו למערכות מידע לבריאות יש השלכות בטיחותיות משמעותיות
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > הנדסה גרעינית

מערכות בקרת כורים גרעיניים
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > פנאי

טיולי שעשועים
ציוד טיפוס
מצנחים
ציוד צלילה
מחשב צלילה (תלוי בשימוש)
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > הובלה

מערכות איתות ובקרה של הרכבות
תחנת רכבת אוטומטית
מערכות כריות אוויר
מערכות בלימה
חגורות בטיחות
מערכות הגה כוח
מערכות סיוע לנהג מתקדמות
בקרת מצערת אלקטרונית
מערכת ניהול מצברים לכלאיים ורכבים חשמליים
בלם פארק חשמלי
הסט באמצעות מערכות תיל
כונן באמצעות מערכות תיל
חנה בתיל
דוגמאות למערכות קריטיות לבטיחות > הובלה > תעופה

מערכות בקרת תנועה אווירית
אוויוניקה, בעיקר מערכות טוס-על-חוט
מערכות בקרת מנוע
מערכות תמיכה בחיי הצוות
תכנון טיסה לקביעת דרישות הדלק לטיסה
מעבורת חלל
מערכות בטיחות לשיגור טילים
משגר לוויינים וחלליות
מערכות חילוץ צוותים
מערכות העברת צוות
ראו גם

כור גרעיני
הנדסה ביו-רפואית
הערות שוליים

↑  "Safety-critical system". encyclopedia.com. נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sommerville, Ian (2015). Software Engineering (PDF). Pearson India. ISBN 978-9332582699. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-04-17. נבדק ב-2020-03-13.
↑  Sommerville, Ian (2014-07-24). "Critical systems". an Sommerville's book website. אורכב מ-המקור ב-2019-09-16. נבדק ב-18 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FAQ – Edition 2.0: E) Key concepts". IEC 61508 – Functional Safety. International Electrotechnical Commission. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Part 1: Key guidance" (PDF). Managing competence for safety-related systems. UK: Health and Safety Executive. 2007. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  FAA AC 25.1309-1A – System Design and Analysis
↑  Bowen, Jonathan P. (באפריל 2000). "The Ethics of Safety-Critical Systems". Communications of the ACM. 43: 91–97. doi:10.1145/332051.332078. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Definition fail-soft".
↑  ‏Medical Device Safety System Design: A Systematic Approach
↑  Anderson, RJ, ed. (בספטמבר–בדצמבר 1998). "Special Issue: Confidentiality, Privacy and Safety of Healthcare Systems". Health Informatics Journal. 4 (3–4). {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Safety of Nuclear Reactors". world-nuclear.org.
↑  Leanna Rierson (2013-01-07). Developing Safety-Critical Software: A Practical Guide for Aviation Software and DO-178C Compliance. ISBN 978-1-4398-1368-3.
מרכז הבמה

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל תיאטרון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 merkaz-habama.blogspot.com
 
מרכז הבמה הוא פסטיבל תיאטרון שנוסד בירושלים בשנת 2009 כדי לעודד יוצרים עצמאיים ליזום יצירה מאתגרת ומסקרנת, ולתת במה לתיאטרון ניסיוני ופורץ דרך. הפסטיבל מתקיים מדי שנה בירושלים ובמרכזו 13 מונודרמות ייחודיות המוצגות בהצגת בכורה בבית העם בעיר.
המנהלת האמנותית של הפסטיבל היא הכותבת והבמאית אורי אגוז, ובכל שנה נבחרת ועדה אמנותית שמלווה את הפסטיבל. בין היתר לקחו חלק בוועדה במאי התיאטרון והטלוויזיה רוני ניניו, מנכ"ל תיאטרון החאן דני וייס, הסופר חגי ליניק, מנכ"לית תיאטרון הפרינג' מיקרו, אנה זימן ואחרים. הוועדה בוחרת בקפידה בכל שנה 13 יוצרים חדשים שיזכו להשתתף בפסטיבל, ומלווה אותם בכל התהליך. היצירות מגיעות משפות נרחבות של עולם התיאטרון – החל מתיאטרון קלאסי דרך תיאטרון חזותי, שילוב של תיאטרון ומחול, וידאו ארט ועוד.
פסטיבל מרכז הבמה הוא פרי יוזמה משותפת של הקרן לירושלים וראש מחלקת התרבות איל שר, והיוצרת אורי אגוז. משתתפי הפסטיבל זוכים למענק מהקרן לירושלים, לליווי אומנותי ודרמטורגי ולפלטפורמה שיווקית ופרסומית.
בארבע עונותיה עד כה הציגה מרכז הבמה כחמישים יצירות תיאטרון חדשות.
החל מהעונה הרביעית של הפסטיבל מתקיים שיתוף פעולה בין פסטיבל מרכז הבמה לפסטיבל ישראל. פסטיבל ישראל, הרואה במרכז הבמה פסטיבל משמעותי פורץ דרך עבור אומנים ויוצרים ומעלה בכורות תיאטרוניות מסקרנות ומאתגרות, מארח את כלל הצגות הפסטיבל, ופסטיבל מרכז הבמה מארח גם הוא את הצגות המונודרמה של פסטיבל ישראל.
במשך כשבועיים מוצגות בכל ערב הצגות הפסטיבל במרכז ז'ראר בכר בירושלים, ביתו של הפסטיבל. מהעונה החמישית, התקיימו ההצגות במהלך מספר ימים ושולבו בהן גם סדנאות ומפגשים עם אמנים. בין היתר התארחה בפסטיבל הסופרת זוכת פרס ספיר נעה ידלין, הסופר והמסאי ניר ברגמן, יוצרת הקולנוע רמה בורשטיין, יוצר הטלוויזיה יהונתן אינדורסקי (שטיסל) ואחרים.
בשנת 2013 החל שיתוף פעולה עם קול ישראל במהלכו הוקלטו הצגות נבחרות מתוך הפסטיבל ושודרו כתסכיתי רדיו. התסכיתים ביניהם "דן" של תהילה שדה, "חוות החיות" מאת אורוול בבימויו של רן שחף, "כתב היד" מאת בשביס זינגר בביצוע תיאטרון מיקרו ויצירות נוספות, זכו לקהל מאזינים נאמן ולהצלחה רבה.
מירב ההצגות שהועלו במרכז הבמה מצאו בית בתיאטראות הרפרטואר והפרינג', וממשיכות להופיע בפני קהל.
מיצירות הפסטיבל

בין המחזות המועלים יצירות ספרותיות שזכו לעיבוד בימתי, מחזאות מקור ישראלית ואף מחזות מתורגמים. לעיתים נקודת המוצא היא אירוע היסטורי ייחודי, לעיתים דמות שבעקבותיה נבנה עולם שלם. מגוון אקלקטי של חומרים שמייצגים חוויה ישראלית מורכבת מרובדים שונים של היסטוריה, תרבות וחברה.
בין המחזות שהועלו עד כה נמנים "חוות החיות" לפי ג'ורג' אורוול בבימויו של רן שחף וביצוע ניר מנקי; "כעפעפי שחר" לפי חיים סבתו בבימויו של אבי א-שרף וביצוע ישראל מחלב; "משפט דויד" ע"פ ספרו של ג'וזף הלר בביצועו של אברהם סלקטר; "בת יפתח" מאת ובביצוע דנה דבורין ובבימוי קרן כהן; "בוקר של שוטים" לפי ספרו של יצחק בן נר, בבימוי רינה ברוך ובביצועו של קובי אדרת; "ציפור האש" לפי ספרו של יגאל סרנה בעקבות יונה וולך, בבימוי בילהה מס ובביצועה של חן אשרוב; "אולי מחר אני אהיה" בעקבות לאה גולדברג מאת ובביצוע שירה פרבר ובבימוי איה קפלן; "ז'אן ז'נה בן זונה" מאת ובביצוע ציון אשכנזי; "הזקן והים" לפי המינגוויי בעיבוד ובימוי גדי צדקה ובביצוע אולג רודובילסקי; "המוקיון" לפי היינריך בל בבימוי ירון שילדקרוט ובביצוע אריאל קריז'ופולסקי; "מבוקש צעיר משכיל ומיואש" בעקבות היומנים של הרצל מאת ובביצוע יפים ריננברג; "כתב היד" לפי בשביס זינגר של תיאטרון מיקרו בבימוי אירינה גורליק ובביצוע מריה גורליק; "הכניסיני תחת כנפך" בעקבות אלמנתו של חיים נחמן ביאליק מאת ד"ר דליה כהן קנוהל בבימוי ליאת פישמן לני ובביצוע ענת פדרשניידר; "האישה מהאבטיח" מונודרמה בעקבות שיריה של חוה אלברשטיין מאת יובל גייער ושרון בר לב ובביצוע אדווה שרון אילן; "ריאקציה" מאת ארז מירנץ. על טראומות דור שלישי לשואה, "ותכתוב" מאת שהרה בלאו, "המפתח בחלון" מאת אלן גינסברג, "על החיים ועדה מוות" יצירה סאטירית של נטע ורז וינר; "יומן של ברזילאי" מאת ובביצוע אבנר פיינגלרנט ובבימוי רינה ברוך; "גולדה - הדיירת אחרונה" בביצוע אברהם שלום לוי, "כנה" מאת די.סי מור בבימוי פרם-שי חרמון ושלמה פלסנר ובביצוע לביא זיטנר ועוד רבות אחרות.
"המרקיד" לפי יואב ברתל ואביגיל רובין שעלה בעונתו הראשונה של הפסטיבל זכה בפרס קיפוד הזהב לשנת 2010 כיצירת הפרינג' המובילה בארץ.
"ציפור האש" בעיבודה של בלהה מס ובביצועה של חן אשרוב זכתה בפרס קיפוד הזהב לשנת 2013 על העיבוד למחזה הטוב ביותר ובפרס השחקנית הטובה ביותר.