stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיצור וילוני, אפי

| עיצור וילוני, אפי |
| --- | --- |
 ŋ
 מספר IPA:  119
קידוד
 יוניקוד:  U+014B
 X-SAMPA:  N
 Kirshenbaum:  N
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור וילוני אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ŋ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-N. העיצור מבוטא בעברית כאלופון /ŋ/ לפני סותמים וילונײם, במילה כגון אַנְגְּלִית.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |
| --- | --- | --- | --- |
| איטלקית | anche | [ˈaŋke] | גם |
| אינדונזית | bangun | [bäŋʊn] | להתעורר |
| איסלנדית | göng | [køyŋkˈ] | מנהרה |
| אירית | a nglór | [ˌə̃ ˈŋl̪ˠoːɾˠ] | קולותיהם |
| אלבנית | ngaqë | [ŋɡacə] | בגלל |
| אנגלית | bunker | [bʌŋkɝ] | בונקר |
| ארמנית | ընկեր | [əŋˈkɛɾ] | חבר |
| בסקית | hanka | [haŋka] | רגל |
| גליסית | unha | [ˈuŋa] | אחת |
| גרמנית | lang | [laŋ] | ארוך |
| דנית | sang | [sɑŋˀ] | שיר |
| הולנדית | angst | [ɑŋst] | פחד |
| הונגרית | ing | [iŋɡ] | חולצה |
| הינדוסטנית | रंग | [rəŋɡ] | צבע |
| יוונית | αποτυγχάνω | [aˌpo̞tiŋˈxano̞] | כשלתי |
| יפנית | 南極 nankyoku | [naŋkʲokɯ] | הקוטב הדרומי |
| עברית | אַנְגְּלִית | [aŋɡˈlit] | אנגלית |
| פיליפינית | ngayon | [ŋaˈjon] | עכשיו |
| פינית | kangas | [ˈkɑŋːɑs] | בד |
| צרפתית | parking | [paʁkiŋ] | מגרש חניה |
| קטלאנית | sang | [(k)‏ˈsaŋ] | דם |
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
פורד מוסטנג SSP

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  1982–1993
 יחידות שיוצרו:  כ-15,000
 סיווג:  מכונית פוני
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 מפרט טכני
 מנוע:  5.0 ליטר
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
פורד מוסטנג SSP (באנגלית: Ford Mustang SSP) היא מכונית המבוססת על פורד מוסטנג שיועדה להיות ניידת משטרה. הניידת יוצרה על ידי פורד בין השנים 1982-1993.
היסטוריה

בשנת 1982 ביקשה סיירת הכבישים בקליפורניה מפורד לייצר מכונית משטרה קלת משקל עקב תקלות ברכבי המשטרה הישנים.
ייצור

ההערכה היא שכמעט 15,000 מהיחידות הללו יוצרו משנת 1982 ועד הפסקתן בשנת 1993 עבור למעלה מ־60 ארגוני אכיפת חוק וסוכנויות ממשלתיות. תפקידיהם נעו בין סיור כללי ליחידות מרדף, כשחלקם שימשו בתפקידים מיוחדים כמו תפיסת מבריחי סמים ועד יחידות הכשרה באקדמיה.
משתמשים > ממשלת ארצות הברית

המנהל אכיפת סמים
FBI
שירות הגירה והאזרחות
שירות הדואר של ארצות הברית - 6 שימשו באזור לוס אנג'לס בקליפורניה
חיל האוויר של ארצות הברית - משמש כמכונית מרדף אחר מטוס הריגול U-2 .
משמר הגבול בארצות הברית - לתפיסת מבריחי סמים
שירות המכס של ארצות הברית
שירות דגים וחיות בר בארצות הברית
משתמשים > ממשלות מדינה

חיילים ממדינת אלבמה
המחלקה לביטחון הציבור באריזונה
סיירת דרכים בקליפורניה - רוכש ראשוני של ה- SSP מוסטנג
סיירת מדינת קולורדו
משטרת מדינת קונטיקט
משטרת מדינת דלאוור
סיירת דרכים בפלורידה - המשתמש השני בגודלו ב-מוסטנג SSP.
סיירת מדינת ג'ורג'יה
משטרת מדינת איידהו
משטרת מדינת אינדיאנה
סיירת כביש קנזס
משטרת מדינת קנטקי
משטרת מדינת לואיזיאנה
משטרת מדינת מסצ'וסטס
משטרת מדינת מישיגן
סיירת מדינת מינסוטה
סיירת כביש מיסיסיפי
סיירת כביש מיזורי
סיירת מדינת נברסקה
סיירת הכביש המהיר בנבאדה
משטרת מדינת ניו מקסיקו
משטרת מדינת ניו יורק
סיירת כביש צפון קרוליינה
סיירת כביש אוקלהומה
משטרת מדינת אורגון
משטרת מדינת פנסילבניה
משטרת מדינת רוד איילנד
סיירת דרכים של דרום קרוליינה
סיירת דרך טנסי
המחלקה לביטחון הציבור של טקסס - המשתמש השלישי בגודלו ב- SSP מוסטנג.
סיירת כביש ביוטה
משטרת מדינת וירג'יניה - תיבת הילוכים ידנית.
סיירת מדינת וושינגטון
סיירת מדינת ויסקונסין
סיירת הכביש המהיר של ויומינג
משתמשים > ממשלות עיר / מחוז

משטרת ארלינגטון, טקסס
מחוז השריף במחוז דגלאס, ג'ורג'יה
משטרת אטלנטה, ג'ורג'יה
משטרת סמית'פילד, וירג'יניה
קלירווטר, משטרת פלורידה
משטרת פורט וורת', טקסס
ג'ונסבורו, משטרת AR
משטרת ניו יורק - משרדי סיור בכבישים מהירים
פנסקולה, משטרת פלורידה
משטרת סן פרנסיסקו
משטרת וינטר פארק פלורידה.
משטרת בבוורלי הילס, קליפורניה.
לשכת המשטרה בפורטלנד.
משטרת גילרוי, קליפורניה
משטרת כדור הארץ, טקסס
מחוז שריף במחוז טרנט, טקסס
משטרת סטפנוויל טקסס
משרד השריף של מחוז פינלס, לארגו פלורידה
משתמשים > קנדה

משטרת הרכבים הקנדית המלכותית
הערות שוליים

↑  Mustang Forty Years, by Randy Leffingwell, ISBN 0-7603-1597-3
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1982 פורד מוסטנג קופה שהיה מכונית סיור מהירה בקליפורניה לשעבר
פורד מוסטנג 1985
1989 פורד מוסטנג SSP קופה במשטרת מדינת אלבמה
1992 פורד מוסטנג SSP קופה בבעלות משטרת מדינת פלורידה
עיצור הומופוני

עִיצוּר הוֹמוֹפוֹנִי בעברית, (מיוונית: חד-קולי), הוא עיצור שווה צליל לעיצור אחר הדומה לו, בהגייה הנפוצה של השפה העברית בימינו.
דוגמאות

העיצורים ההומופוניים העבריים בזמננו מתחלקים לשישה זוגות: א=ע; ב=ו; ח=כ; ט=ת; כ=ק; ס=שׂ. כלומר, בכל אחד ששת זוגות האותיות הללו, נהגות בזמננו שתי האותיות באותה צורה וללא הבחנה, וכל ההבדל ביניהם מתבטא בצורת הכתב אך לא בצורת ההיגוי. בשנות האלפיים, נעלמת גם האות ה', הן בשיחות חולין והן בשפה רשמית, כגון בקריינות חדשות.
הלשונאית חנה מגיד, מחדדת את הנושא בספרה וכותבת:
משום שהוגים את זוגות העיצורים ההומופוניים בלי להבחין ביניהם, יוצא, שמספר העיצורים אינו שווה למספר האותיות שיש לנו בלשון העברית.
היסטוריה

לדעת חוקרי השפה, מספר העיצורים בשפה העברית המקורית הוא כמספר האותיות; לכל עיצור היה צליל משלו כבשאר השפות השמיות החיות כיום, כגון השפה הערבית; עם הזמן נטשטשו עיצורים אלה בקרב יהודי הגולה אשר חיו בין עמים שבהם עיצורים אלה לא היו שימושיים או קיימים; כמו כן נוספו עיצורים אחרים, כאשר כל תהליכים אלו קרו בעיקר אצל יהודי אירופה או בהשפעתם, אך בחלק מהמקרים גם בקרב יהודי ארצות המזרח והמערב; בעוד שמרבית יהודי אשכנז כבר במאות הקודמות לא הבחינו בין האותיות א-ע; ב-ו; ח-כ; ט-ת; כ-ק; הרי שיהודי ארצות המזרח והמערב בתמיכת השפה השמית האחרת שהייתה שגורה על לשונם, השפה הערבית, הצליחו לשמר את הצליל המקורי של העיצורים הנ"ל והבדילו ביניהם.
לשוננו, שהיא לשון שמית, הושמה בכלי הגייה אירופאיים שלא בטובתה. כלי הגייה אלה עוצבו ע״י הלשונות האירופיות חסרות הגרוניות, ובהתאם לכלל, שהאדם הולך בדרך הקלה, ויתרו דוברי העברית מאירופה על הגיים רבים של הלשון העברית, השמית (לרבות מורים ללשון באוניברסיטה).
| תבחין / קריטריון | א-ע | ב-ו | ח-כ | ט-ת | כ-ק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הגיית השפה העברית הקדומה | א=ʔ; ע=ʕ | ב = v; ו = w (و) | ח = ħ; כ = χ | ט = t̴; ת = t | כ =k; ק = q |
| הגיית השפה העברית העממית בזמננו | א + ע = ʔ | ב + ו = v | ח + כ = χ | ט + ת = t | כ + ק = k |
רבות נכתב אודות נושא זה בשנים שלאחר קום מדינת ישראל, בתקופה בה הגיית השפה העברית עדיין לא התגבשה. לכן, אפשר למצוא לנושא זה הדים מהתקופה ההיא בכל בטאוני העברית למיניהם של האקדמיה ללשון, כמו גם של לשונאים ובלשנים שונים שהביעו את דעתם האישית לגבי נושא זה. כיום, עדיין נושא זה נדון בציבור הכללי בין בכתבי עת לשוניים ובין בספרי מדע הלשון, אך מנקודת מבט של הגייה מגובשת. לעומת זאת, אנשי דת, בעיקר מקרב עדות המזרח, מעוררים ותובעים לשמר את ההגייה המקורית ולא לשנותה להגייה זרה.
המונח הומופוניה מקורו בשפה היוונית: הומו= אחיד; פוניה = קול (מיוונית: φωνή, פוֹנֵה - קול). זמן הטבעת מונח זה בשפה העברית לא ידוע בדיוק אך נקל לשער שמונח זה הופץ בשלביה המאוחרים של התפתחות השפה העברית בארץ.
הומופוניה בתקשורת בזמננו

בשונה מהדיבור הרגיל, בתקשורת ובפרט בחדשות "קול ישראל" הושם דגש על הגייה נכונה של חלק מהאותיות הנ"ל, ועד זמננו ניכרת מגמה זו אם כי במידה פוחתת. קרייני "קול ישראל", ערוץ החדשות הרשמי והוותיק של מדינת ישראל, מקפידים להגות בצורה המקורית את האותיות אל"ף, עי"ן וחי"ת. כמו כן, אותם שדרנים מקפידים על כללי דקדוק אחרים כגון הגיית שווא נע, ובג"ד כפ"ת.
בשנת 1964 נפגשו נציגי האקדמיה ללשון העברית עם הצוות הבכיר של "קול ישראל" וקבעו כללים להגיית חי"ת ועי"ן, דגש חזק, ושו"א נע בפי קריני הרדיו; אבא בנדויד נתמנה כיועץ לעברית נכונה בשידורים
המילונאי אברהם אבן-שושן, מציין בטבלת האל"ף-בי"ת שבמילונו, שקרייני קול ישראל חויבו להקפיד לבטא את האותיות חי"ת ועי"ן כתיקנן; ואכן גם האקדמיה כתבה בכתב העת שלה, על ההגיים המוזכרים בחוקי ההגייה של רשות השידור, אך מציינת כבר ב-1983 שקריינים רבים "לא שמים" על זה.
שימור ההגייה המקורית בזמננו

ההגייה העברית המקורית בזמננו נשמרת בעיקר על ידי קהילות דתיות מעדות המזרח המקפידות להגות את העיצורים כבמקוריותן ובפרט בבית הכנסת, בתפילות וכיוצא בזה. בין העדות המשמרות את ההגייה העברית המקורית אפשר למנות את העדות הבאות (לפי סדר א-ב): בבל (עיראק), מצרים, מרוקו, סוריה, תוניסיה, תימן.
נוסף על כך, בזמננו יש מספר מצומצם מאוד של אנשים דתיים - ללא זיקה עדתית - המקפידים לשמר את מסורת השפה העברית והוגים את העיצורים כצורתם המקורית המבחינה בין כל העיצורים לרבות האלופונים העבריים הקדומים: תי"ו רפויה, גימ"ל רפויה ודל"ת רפויה. חלק ניכר מאנשים אלה הם מקהילת ישיבת כסא רחמים של הרב מאיר מאזוז, המפיצה מודעות לנושא הדקדוק העברי המקורי בקרב קהילתה ובכלל, באמצעות הרצאות, קבצים תורניים, ספרים וסידורים בעלי ניקוד עזר.
ראו גם

פונמה
אלופון
תנועה הומופונית
לקריאה נוספת

חנה מגיד, לשוננו, הוצאת קרני, ת"א 1989.
מגמות כרך 42, מכון הנרייטה סולד 2002, עמ' 47.
זיכרונות האקדמיה ללשון העברית, כרכים 31–37, 1983, עמ' 54.
מנחה לקודש, אסופת מאמרים על לשון ועל הנחלתה : מוקדש לשלמה קודש במלאת לו שבעים וחמש שנה; המועצה להנהלת הלשון, 1979, עמוד 44
רות סבן, לקסיקון לשיפור הלשון, קרני 1969, עמ' 9.
לשוננו לעם, טו (תשכ״ד), קונטרס ד —ה (חוברת מיוחדת), ״על המבטא העברי בקול ישראל״, עמ׳ 83 — 110
נתן אפרתי, העברית בראי המדינה, האקדמיה ללשון העברית 2010.
עם וספר - מהדורה שישית, ביטאון ברית עברית עולמית, 1990.
הערות שוליים

↑  חנה מגיד, לשוננו לכיתה ז', ת"א 1989, עמוד 15. (שינוי קל של שתי מילים בציטוט, ראו שם)
↑  ראו למשל אבן שושן המובא להלן, וכן דברי חברי ועד הלשון המצוטטים מתוך "זכרונו ועד הלשון".
↑  ראו ערך "אלפבית פונטי בינלאומי" בוויקיפדיה.
↑  לשוננו כרך 15, המזכירות המדעית של האקדמיה ללשון העברית., 1963, עמ' 98.
↑  תוכל להיעזר אף בערך ערבית, ששם מופיעה טבלה ובה הייצוג העיצורים הערביים ב-IPA
↑  ראו להלן.
↑  ראו גם ראובן אלקלעי, לקסיקון לועזי-עברי חדש, מסדה 1976, בערכים: הומו; פון.
↑  ראו להלן אודות אבן שושן.
↑  ראו מנחה לקודש, אסופת מאמרים על לשון ועל הנחלתה: מוקדש לשלמה קודש במלאות לו שבעים וחמש שנה; המועצה להנהלת הלשון, 1979, עמוד 44
↑  ראו אבן שושן בחלק השביעי של מילונו עמ' 3066.
↑  זיכרונות האקדמיה ללשון העברית, הוצאת האקדמיה ללשון העברית, 1983, עמ' 54.
↑  פגישת האקדמיה ו״קול ישראל״, ראו לשוננו לעם, טו (תשכ״ד), קונטרס ד —ה (חוברת מיוחדת), ״על המבטא העברי בקול ישראל״, עמ׳ 83 — 110
↑  ראו זכרונות האקדמיה ללשון העברית, כרכים 28–30, הוצאת האקדמיה 1988 התשמ"ח.
↑  ניתן לקרוא את כל דברי האספה בקישור זה; כמו כן שימו לב, הדברים הועתקו ככתבם והם בכתיב חסר.
↑  זכרונות ועד הלשון, מחברת ד' עמוד 28.
↑  מתוך הרצאתו של דוד ילין, זכרונות ועד הלשון, שם.
↑  דוד ילין, זכרונות ועד הלשון, שם.
↑  ח. ל. זוטא, זכרונות ועד הלשון שם, עמ' 40
↑  ישראל איתן, זכרונות ועד הלשון שם, עמ' 34. (שימו לב! הכתיב הוא כתיב חסר והוא נעתק בדיוק ככתבו.
↑  עם וספר, ביטאון ברית עברית עולמית, מהדורה 6, 1990.
↑  כרך שביעי, עמ' 3066.
פיזור חום

פיזור חום הוא הליך לזירוז מעבר החום מגוף מסוים אל סביבתו והפיכת הטמפרטורה שלו לדומה יותר לזו של סביבתו. מערכות קירור רבות הן, למעשה, מערכות פיזור חום, משום שהן אינן הופכות עצם לקר יותר מסביבתו אלא רק מצמצמות את השוני בינו לבינה.
מנגנונים ייעודיים לפיזור חום מעוצבים בידי מהנדסי מכונות ועוצבו במהלך האבולוציה בעולם החי. פעילותם של מנגנונים אלה ולעיתיים רבות, גם היכולת להפסיק את הפעלתם בעת הצורך, עשויים להיות קריטיים לפעילות המערכת ולמניעת נזקים בה.
שיטות פיזור חום

יצירת מגע ושיפור מגע בין מוצקים – יצירת מגע בין הגוף שיש לצנן לבין גוף מוצק בעל מוליכות חום גבוהה. באופן זה מתחלק החום בין שני הגופים. על פי רוב, שיטה זו משמשת להעברת חום מהגוף שמתחמם כתופעת לוואי לא רצויה לפעולתו, אל גוף שעוצב בכוונה כך שקל יהיה לצננו בשיטות מגוונות. שיטה זו מקובלת בצינון שבבים חמים במחשב בהצמדתם לגוף קירור. גופי הקירור האלו קולטים חום מהשבבים במגע מוצק-מוצק ומפזרים אותו, הלאה, בדרכים אחרות.
מניעת מגע או השמת בידוד תרמי בין שני גופים מוצקים שיש לצננם. למשל, פיצול ליבת המעבד במחשב לליבות אחדות.
יצירת מגע בין מוצק שיש לצנן לבין לנוזל או גז חסרי תנועה. לדוגמה: כניסה לאמבט קר ביום קיץ.
יצירת מגע בין מוצק שיש לצנן לבין לנוזל או גז בתנועה. כך הנוזל או הגז שהתחממו מפונים מהמקום ואת מקומם תופס טווח חדש. דוגמאות: צלעות קירור של מנוע אופנוע מצננות אוויר, שבשל נסיעתו של האופנוע הוא מתחלף, צלעות הקירור של גוף הקירור של מעבד מחשב צמודות למאוורר, חום מנוע המכונית עובר אל שמן המנוע שמוזרם במשאבה אל מקרן המכונית ובו הוא מצטנן חזרה, בדרכים אחדות בו זמנית.
חריצי אוורור המאפשרים החלפת האוויר שהתחמם בלי לוותר על מרבית השכבה הפיזית העוטפת את הגוף שיש לצנן.
קירור באידוי – הרטבה של הגוף שיש לצנן כך שאנרגיית החום תהפוך לאנרגיית תנועה של חלקיקי הנוזל ותגרום לאידוי הנוזל וסילוק האדים החמים. דוגמאות: הזעה, שרבוב לשון רטובה החוצה מהפה אצל כלבים (כלבים אינם מזיעים).
הקרנה תת אדומה – עצמים שהטמפרטורה שלהם מעל כ-30 מעלות צלזיוס פולטים קרינה תת-אדומה (קרינה בתחום האור הנראה אפשרית גם היא אך דורשת חום רב בהרבה, כמו בחוט להט). כאשר מאפשרים לקרינה זו להתפזר, העצם מאבד חום. לצורך כך יש לחשוף את העצם משכבות בידוד תרמי ושכבות בידוד של קרינה תת-אדומה.
עמנואל פרג'ון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באפריל 1944 (בן 80) 
 ענף מדעי:  טופולוגיה אלגברית, הומוטופיה 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  דניאל קאן 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  טל נוביק, אבישי ועקנין, אילן ברנע, מתן פרזמה, ליאור יאנובסקי, שוהם שמיר, אסף ליבמן, בוריס כורני, אלכסנדר נופך, אסף חורב 
 
עמנואל דרור פרג'ון (נולד ב-29 באפריל 1944) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטה העברית ופעיל שמאל. מחקריו עוסקים בטופולוגיה אלגברית ובתורת ההומוטופיה.
אודות

פרג'ון נולד ב-1944 לנחמה ומאיר פרג'ון, וגדל בחיפה. הצטרף לגרעין "אלה" של השומר הצעיר ולאחר שרות צבאי קצר עבר לקיבוץ חצור. במסגרת מאבקו נגד מלחמת וייטנאם הצליח למנוע את בקורי הספרייה הניידת של שגרירות ארצות הברית בחצור. עזב את הקבוץ לאחר מלחמת ששת הימים בעקבות התנגדותו למלחמה והתחיל את לימודיו בארצות הברית. עשה את לימודיו לדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אצל דניאל קאן והוא סיים אותו בשנת 1971. כיום הוא פרופסור אמריטוס במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובנוסף משמש כעמית מחקר במחלקה למתמטיקה ב-MIT.
מנעוריו החזיק בדעות שמאליות והיה חבר בארגון מצפן. כשלמד לדוקטורט ב-MIT הוא התחבר עם כנעאן מקייה, מתנגד משטר עיראקי. בשנת 1983 הוא כתב עם משה מחובר את הספר "חוקי הכאוס: גישה הסתברותית לכלכלה פוליטית". פרג'ון חבר בהנהלת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל וגורס כי חמאס אינו ארגון טרור. הוא חתם על עצומה התומכת בחיילים המסרבים לשרת בשטחים והיה בין הישראלים הבודדים העובדים ומתפרנסים מהאקדמיה הישראלית שהשתתפו בקריאות להחרים את האקדמיה הישראלית.
נשוי לעליזה דרור פרג'ון, עובדת סוציאלית, ולהם שני בנים ובת. מתגורר בירושלים.
מספריו

Laws of Chaos: a probabilistic approach to political economy (עם משה מחובר). Verso, 1983.
Cellular spaces, null spaces, and homotopy localization. Lecture notes in mathematics, Springer-Verlag, 1996.
How Labor Powers the Global Economy: A Labor Theory of Capitalism (עם משה מחובר ודייוויד זכריה). Springer, 2022.
הערות שוליים

↑  דני קושמרו, ‏הישראלים שקוראים לעולם להחרים אותנו, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2010
↑  http://www.kibush.co.il/downloads/Boycott.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434386305171  BIBSYS: 90057239  CiNii: DA03498305  GND: 172071631  ISNI: 0000 0001 0996 1738  LCCN: n85110269  MGP: 26886  NKC: xx0048102  NTA: 129753920  RERO: 02-A003231715  SUDOC: 107963655  VIAF: 267548627   WorldCat (עם VIAF): 267548627
פאתוס

פָּאתוֹס (ביוונית: πάθος – "סבל" או "חוויה רגשית") היא פנייה רטורית לרגשות הקהל. פאתוס היא אחת משלוש שיטות השכנוע, לצד "אתוס" ו"לוגוס" עליהן מדבר הפילוסוף היווני אריסטו בחיבורו "על הרטוריקה".
אריסטו ציין שלוש אפשרויות של שימוש בפאתוס:
במטפורה, סיפור, או סדרת שאלות מעוררות סקרנות.
באמצעות הגשה רגשנית או ריבוי מרכיבים רגשניים בתוך הנאום.
בסיום נאום או דברים, שם להצגה רוויית פאתוס יש השפעה חזקה במיוחד.
השימוש בפאתוס ככלי רטורי מכוון לשנות את דעתו של קהל המאזינים או הצופים באמצעות הצגת דברים רגשנית, במיוחד תוך פנייה לרגשות הצער או הרחמים של הקהל, ניסיון לעורר תחושות של אהדה, חמלה וצער אצל המאזינים. לעיתים קרובות, מלווים טיעונים כאלו גם בהגשה רגשנית של דברים על ידי הדובר.
שימוש בפאתוס

השימוש בפאתוס רווח מאוד כאמצעי שכנוע רטורי במצבים בהם שכנוע באמצעות היגיון (כלומר, באמצעות שימוש ב"לוגוס") אינו אפשרי או אינו רצוי, או כאשר הדובר מבקש לעורר אצל שומעיו הזדהות רגשית שתחזק את כוחו של טיעון הגיוני. לתפישתו של אריסטו, כעס הוא אחד הרגשות המשכנעים ביותר ומהווה אמצעי קל יותר להשפעה על השומע.
אחד הנואמים שהרבה לעשות שימוש בפאתוס בדבריו היה מנחם בגין. סיום נאומו בכנסת משנת 1956 על רצח ארלוזורוב מהווה דוגמה לכך:
אני פונה לכל חברי הסיעות הדתיות, על אף הלחץ בו עמדו ביממה האחרונה, ואני קורא להם: זכרו, רבותי, לא רק את הצו העליון "צדק צדק תרדוף", אלא גם את יסודי מלחמתו של רבנו הגדול הרב קוק זצ"ל ואת הודעתו המזעזעת: "מוכן אני להישבע על ספר תורה בליל כל נדרי, כי רבי אברהם סטבסקי נקי וחף מכל פשע".
...
אני פונה אל חברי מפא"י: היה איש בישראל ושמו טוביאנסקי. שלושה קצינים גבוהים בצבאנו דנוהו למיתה. אלמנתו תבעה טיהור שמו אחרי מותו. בקשתה ניתנה לה, ושמו טוהר. רגשותיה של אלמנה קדושים הם, ומה על קדושת הרגשות של אם שכולה, אבלה? זעקתה החרישית: "אני דורשת כי שמו של בני הנרצח יטוהר לחלוטין, וייוודע בכל העם כולו כי הוא לא היה רוצח אלא בן נאמן לעמו ולארצו" - זעקה זו לא תגיע לאזניכם, לא תחדור ללבותיכם?
אני פונה אל כל חברי הבית לסיעותיהם, על השקפותיהם; אני פונה אליהם כיהודי אל יהודים, כבן הדור שאולי לא היה כפגיעה באדם חי, ובן-זוגו של אותו אדם או שארו הקרוב ליתמות, לשכול, לרשע, לזדון, מחד גיסא, ולגדולה, לקדושה, להקרבה, לגבורה ולהתעלות מאידך גיסא - אל בני הדור הזה, בטרם נרד כולנו מעל הבמה, ילדינו יבואו במקומנו, ואנו כולנו ניתן דין-וחשבון לפני דיין דייני הדיינים: תנו יד להקמת ועדת השופטים הזאת, למען האמת, למען גילויה ולמען עילויה!
עשו זאת לא למעננו. לנו האמת ידועה, ואנו מתגאים בכך, כי משחר נעורינו ידענוה, גם נשאנוה. עשו זאת למענכם ולמען ילדיכם, שהם מבחינת אהבת-עם כילדינו. עשו זאת בעיקר למען העניין שהוא המופשט ביותר והממשי ביותר, הפשוט ביותר והנעלה והעמוק ביותר - זה העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור.
זה העניין הנותן טעם לחיינו, קדושה למאמצינו, גדולה לשאיפתנו - שמו: צדק!
פאתוס רווח מאוד גם ביצירות קולנועיות, אך אופן השימוש בו מותאם למדיום: במקום פאתוס מילולי מופיע פאתוס ויזואלי. לדוגמה, במקום בו נואם ידבר על "העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור" עשוי הקולנוע להשתמש ברצף של תמונות, ב"דיזולב" חלקי עם דגל ישראל ומלווה בנעימת הנושא של "עמוד האש" או "התקווה".
המילה "פתטי" מקורה במושג פאתוס, ומשמעותה המקורית היא מלא רגש, מעורר רחמים.
ראו גם

רטוריקה
הערות שוליים

↑  ליאור ברקן, למה פוליטיקאים משתמשים בטכניקת שכנוע בת 2000 שנים?
↑  נוסח הנאום באתר "דעת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529531405171  GND: 4173545-6  NKC: ph831996
עמוד אנטונינוס פיוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל, עמוד ניצחון 
 על שם:  אנטונינוס פיוס 
 כתובת:  מוזיאון הוותיקן 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–161
 תאריך פתיחה רשמי:  161 
 חומרי בנייה:  שיש 
 קואורדינטות:  41°54′06″N 12°28′34″E﻿ / ﻿41.90166667°N 12.47611111°E﻿ / 41.90166667; 12.47611111
  (למפת רומא מוגדלת) עמוד אנטונינוס פיוס(למפת רומא רגילה) עמוד אנטונינוס פיוס
 
עמוד אנטונינוס פיוס (באיטלקית: Colonna di Antonino Pio) הוא עמוד ניצחון שהוקם ברומא בשנת 161 לספירה על ידי קיסרי רומא לוקיוס ורוס ומרקוס אורליוס לכבוד הקיסר אנטונינוס פיוס.
מבנה

גובהו של העמוד היה כ-14.75 מטרים ורוחבו היה כ-190 ס"מ. העמוד, לבד מבסיסו, לא עוטר בתבליטים כמו עמודי הנצחה אחרים כדוגמת "עמוד טראיאנוס", אלה בלט בגוון האדום של אבן הגרניט שממנה נוצר.
לפני המאה ה-18 היה חלקו הגדול של העמוד ובסיסו קבורים באדמה. רק כשישה מטרים מחלקו התחתון של העמוד היו חשופים. בשנת 1703, עם הריסתם של כמה מבנים באתר, נחשפו בסיס העמוד וכן חלקיו האחרים. בשנת 1759 ספגו שרידי העמוד נזקים משמעותיים בעקבות שרפה. חלקים מן העמוד שימשו לתיקון ה"אובליסק של אוגוסטוס", אשר ניצב בכיכר מונטה צ'יטוריו (Piazza di Monte Citorio). בסיס העמוד, העשוי שיש לבן, שוחזר בין השנים 1706–1708 והוצב בשנת 1741 במרכזה של כיכר Piazza di Montecitorio. מאוחר יותר, בשנת 1787 נלקח הבסיס אל מוזיאון הוותיקן והוצג שם.
באחד מפאותיו של בסיס העמוד מופיעה כתובת הקדשה לקיסר. שתי פאות נוספות מציגות תבליטים ובהם תיאור של פרשים רומים ושל חיילים רגלים. הפרשים מתוארים בקומפוזיציה פשוטה, רוכבים קבוצות-קבוצות במעגל. אין בתבליטים אלו התייחסות לחלל והוא נותר כקיר חלק. אף דמויות הפרשים המעוצבות בתלת־ממדיות, אינן מחוברות לחלל אלה נדמות כ"מרחפות" בו.
בתבליט האחרון מוצגים האלים המלווים את הקיסר ורעייתו העוברים האלהה. בתבליט זה מופיע עלם מכונף, המייצג את הנצח או את השלטון. הוא נושא על גבו את הקיסר ואת אשתו, הקיסרית פאוסטינה, אל השמיים. הקיסר אוחז בשרביט המעוטר בסמל הנשר הקיסרי. נשרים נוספים מופיעים גם משני עברי הזוג. לרגלי העלם המכונף שוכב בהסבה "שדה מארס" (Campus Martius), האנשה של אזור בעיר רומא. כסימן לזיהויו הוא אוחז באובליסק המאפיין רחבה זו. ממולו יושבת דמותה של "רומא", מואנשת כלוחמת אשר על מגנה מתוארים רמוס ורומולוס, מייסדיה המיתולוגיים של העיר.
הערות שוליים

↑  אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 243
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1082102369  VIAF: 144145542663596642162   WorldCat (עם VIAF): 144145542663596642162
ערן שדר

| --- | --- |

ערן שדר
 לידה:  11 באוקטובר 1968 (בן 55) חולון
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון 
 
מתוך התוכנית "פוטו פיניש", 2012
מתוך הקליפ "פול על הגבעה", 2011
מתוך הפינה "JTV", בערוץ ביפ
ערן שדר (נולד ב-11 באוקטובר 1968) הוא שחקן, קומיקאי, במאי, תסריטאי, מחזאי ובעל חברת הטיולים "התרבוש".
קורות חייו

ערן שדר נולד בחולון ומגיל ארבע ועד הצבא התגורר ברעננה. הוא למד בבית הספר התיכון אוסטרובסקי ברעננה. שירת בצבא במסגרת הנח"ל בגרעין אבגר.
בתום שירותו הצבאי היה בעל עסק לגינון ושיחק בקבוצת התיאטרון 'הגדה השמאלית'. הוא השתתף בקומדיות 'ערב פנוי' ו'אינטרוויו', בבימויו של גיל אלון. הקבוצה זכתה במקום הראשון בשתי ההצגות, בפסטיבל 'ארינה' בגרמניה ואחר-כך נסע לטיול ארוך באפריקה.
הוא למד משחק ב 'Rose Bruford College of Speech & Drama', בית ספר למשחק בלונדון (1994–1995) ואחר-כך שב לישראל וסיים את המסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק חולון (1995–1997). במהלך לימודיו הצטלם ל 'סופר בוי', סרט קולנוע לילדים בכיכובו של תום אבני, בתפקיד ראשי של האח קול. הצגת הגמר בה השתתף הייתה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט. שדר שיחק בתפקיד הראשי של אצדק. ההצגה השתתפה בפסטיבל עכו. אחר כך הצטרף לתיאטרון חיפה בו שיחק בשתי הצגות: "להיות או לא להיות" ו"המלט".
ב-2000–2001 כתב מחזמר קומי בשם הקרפדים ביחד עם אילן גנני. הקומדיה הופיעה בתיאטרון צוותא בתל אביב בשנים אלו. בהצגה זו השתתפו מלבד שדר גם אילן גנני, ניר מנקי ועמי סמולרצ'יק. את ההצגה ביים אורי הוכמן.
הוא שיחק בקומדיית המצבים "שאול" בתפקיד הקבוע דוד השוטר (2002).
שדר יצר ביחד עם חגי לפיד את הפינה הסאטירית-מוקומנטרית "J.TV". שדר, שכתב ושיחק בתוכנית, גילם את דמותו של ג'רלד גולדנבלום כתב של רשת טלוויזיה יהודית מברוקלין JTV ‏(Jewish Television), על מנת לעשות כתבות על ארץ הקודש. הפינה שודרה ב'HOT'-ערוץ 'ביפ' בשנים 2002–2006. בערוץ ביפ בכבלים ב-3 תוכניות שונות: "שי ודרור", "פיני הגדול" ו"הרצועה". את רוב הפינות ביים וערך הבמאי יורם זק. חנוך דאום כתב עליו במעריב שהוא "עושה את הטלוויזיה הכי מצחיקה שיש היום בישראל".

ניב הדס כתב על התוכנית בהעיר: "'ג'יי.טי.וי' היא תוכנית הטלוויזיה החשובה של השנה."

ב-2008. כתב ושיחק בפינה ב"עד כאן" תוכניתם של אורי גוטליב ויעקב כהן, בערוץ Yes', בתפקיד "התחקירן הטוב בעולם".
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשי ב'ליברמן הקטן', קומדיה מוקומנטרית לאינטרנט ('Yes').
ב-2011 כתב וביים הצגת יחיד בשם "פיפ", בכיכובה של מירב קופרברג, זוכת קרן רבינוביץ' ל-2013.
ב-2012 שיחק בתפקיד קבוע ב'פוטו פיניש' תוכנית קומית יומית בהנחיית אלי פיניש ('ערוץ 1'). הוא גילם את דמותו של כתב התוכנית באולימפיאדה ובעתיד.
ב-2013 הצטלם לסדרות הטלוויזיה הקומיות "בלתי הפיך", "אבודים באסיה" ו"רמזור" ולסרט הקולנוע "טוביאנסקי".
ב-1997 הקים את "התרבוש - סיורים בתל אביב": חברה לסיורים עירוניים בהנחיית שחקנים, המשלבים היסטוריה, הומור ומשחק. ב-2013 נבחרה "התרבוש" בידי המגזין Time Out תל אביב לחברת הסיורים הטובה בתל אביב.
בינואר 2018 מגלם בסדרה כפולה את הדוקטור חילמי רופא של סלבים לצד דין הפנר, גליה ישי, נועה קירל, שלום אסייג, עופר שכטר ועוד.
הערות שוליים

↑  חנוך דאום, "הכי מצחיק בטלוויזיה", בעיתון מעריב, 17 ביולי 2003.
↑  ניב הדס, "כיפה שרוטה", בעיתון העיר, 23 בינואר 2003.