stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושל מישיגן
בחירות וכהונה

עד לבחירת 1966 נבחרו מושלים לתקופת כהונה קצובה בת שנתיים. הבחירות נערכו בחודש נובמבר והמושל הושבע לתפקידו בינואר הבא, למעט במקרה של מוות או התפטרות. מאז קבלתה של  מישיגן כמדינה בארצות הברית ועד 1851 נערכו בחירות בשנים אי-זוגיות. בשנת 1850 התקבלה חוקה חדשה למדינה, שנכנסה לתוקף ב-1851. כחלק מתהליך הכנסת החוקה לתוקף, הייתה תקופת אחת בה מושל כיהן לשנה, ב-1851. לאחר מכן נערכו בחירות בשנים סדורות.
חוקת 1963 שינתה את תקופת כהונת המושל לארבע שנים, החל משנת 1967. מאז שהבחירות למשרת המושל נערכו שנתיים לפני ואחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית, (למשל, הבחירות לנשיאות היו בשנים 2008 ו-2012, הבחירות האחרונות למשרת המושל המדינה נערכו בשנת 2014 וב-2018) הבחירות למשרת המושל מתקיימות במקביל עם הבחירות לסנאט המדינה. הזוכה בבחירות למשרת המושל משובע לתפקידו בצהרי יום ה-1 בינואר של השנה הבאה שלאחר הבחירות.
בשנת 1992, תיקון חוקת מישיגן הגביל את תקופת כהונתו של המושל לשנתיים עד ארבע שנים. לפני כן, המושל לא היה מוגבל לכמה כהונות הוא יכול לכהן; ג'ון אנגלר, המושל דאז, שירת בתפקידו במשך שלוש תקופות כהונה. אנגלר נבחר מחדש ב-1994 וב-1998 בטרם הוגבל ב-2002.
תפקידים וסמכויות

תפקידיו וסמכויותיו של מושל מישיגן הם:
חתימה או הטלת וטו על חוקי בית המחוקקים, כולל וטו חלקי על סעיפי חוק.
ארגון מחדש של סוכנויות ומחלקות ממשלת המדינה.
מינוי, בעצת ובהסכמת הסנאט המדינתי, של רוב ראשי המחלקות, ופיקוח עליהם.
מינוי שופטים, בכפוף לאשרור ציבור הבוחרים.
מינוי חברי מועצות ונציבויות.
הגשת תקציב המדינה.
נשיאת נאום מצב המדינה אחת לשנה.
הקפדה על ציות לחוק של בעלי תפקידים.
פיקוד על המיליציה המדינתית.
הענקת חנינות על כל סוגי הפשעים, למעט במקרים של הדחה על ידי בית המחוקקים.
המושל ממנה את חברי מועצות המנהלים של 10 מתוך 13 האוניברסיטאות הציבוריות במדינה.
היסטוריה

47 אישים, מתוכם שתי נשים, כיהנו כמושלי המדינה. לפני ייסוד מישיגן היו חמישה מושלים בטריטוריית מישיגן. סטיבנס מייסון, המושל הראשון של מישיגן, שימש גם כמושל טריטוריאלי. הוא נבחר למשרת המושל בגיל 23 כחבר המפלגה הדמוקרטית ב-1835 וכיהן בתפקיד זה עד 1840. מייסון היה המושל הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ג'ניפר גרנהולם הייתה האישה הראשונה שכיהנה כמושלת מישיגן ב-1 בינואר 2003, כאשר היא ניצחה את ג'ון אנגלר; היא כיהנה במשך 8 שנים, עד 1 בינואר 2011. גרנהולם נולדה בקנדה. המושל לשעבר ג'ורג' רומני נולד במקסיקו.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
1 2  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית.
↑  עקב שינוי בחוקת מישיגן, הועברו מערכות הבחירות משנים אי-זוגיות לשנים זוגיות, ובחירות אלו היו לתקופת כהונה של שנה אחת בלבד. בבחירות הבאות נבחר מקללנד לתקופת כהונה מלאה של שנתיים, אף על פי שהוא התפטר לפני תום תקופת כהונתו.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות לכהונה של ארבע שנים.
הערות שוליים

↑  Michigan Constitution: Article V, Sec. 22—Governor and lieutenant governor, qualifications
↑  Michigan Constitution: Article XI, Sec. 8 Convictions for certain felonies; eligibility for elective office or certain positions of public employment
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
היריון מדומה

| --- | --- |
 תחום:  פסיכיאטריה 
 סיווגים
 ICD-10:  F45.8 
 
היריון מדומה (באנגלית: false pregnancy או pseudocyesis) הוא מצב שבו בעל חיים (לרבות אדם) מציג את הסימנים והתסמינים המקושרים לפיזיולוגיה של ההיריון בזמן שאינו נמצא בהיריון בפועל.
התופעה של היריון מדומה נפוצה יותר בעולם הווטרינרי בקרב כלבים ועכברים. אצל בני אדם תופעה זו נדירה יותר ויכולה להתרחש על רקע רגשי. גברים יכולים לחוות תחושת חולי הדומה לזו של אישה בהיריון כאשר בת זוגם נמצאת בהיריון. המונח הרפואי ל"היריון סימפתי" מסוג זה הוא תסמונת קובאד. היריון מדומה יכול להיגרם כתוצאה משינויים במערכת האנדוקרינית, הגורמים לעלייה בהורמונים היוצרים שינויים הדומים למצב הריוני.
היסטוריה

במהלך ההיסטוריה תועדו הריונות מדומים כבר בימי היפוקרטס, שכתב על 12 מקרים של נשים שחוו הריונות מדומים בתקופתו, בערך בשנת 300 לפני הספירה. במאה ה-16, מרי הראשונה, מלכת אנגליה חוותה הריונות מדומים במהלך נישואיה לפליפה השני. את המונח pseudocyesis טבע ב-1923 ג'ון מייסון גוד, מיוונית פסאודו (מדומה) וקייסיס (היריון).
סיבות

יש סיבות מגוונות שגורמות להיריון מדומה. הסיבה הנפוצה ביותר להיריון מדומה היא רצון חזק של האישה להיכנס להיריון, כך למשל נשים במהלך טיפולי פוריות לא מוצלחים, או אלה שאיבדו את העובר שלהן, נאחזות ברעיון שהן בהיריון, ולא מכירות בזה שהן רק מדמיינות. סיבה אחרת, היא הפחד העצום מלהיכנס להיריון או לעבור לידה, כמו למשל נשים שעוברות אונס ומפחדות מהתוצאה.
תסמינים

התסמינים של היריון מדומה דומים לזה של היריון רגיל. מחקרים הראו ש-18% מהנשים עם הריון מדומה היו מוגדרות כנשים בהיריון על ידי מומחים. יכולים להיות תסמינים כמו: הפסקת וסת, בחילת בוקר, ניפוח בחזה ועלייה במשקל. תסמין המחלה הפיזי השכיח ביותר בקרב נשים עם הריון מדומה הוא ניפוח הבטן (60-90%). התסמין הפיזי השני שהכי מאפיין הריון מדומה הוא הפסקה או שיבושים במחזור (50-90%).
טיפול

אין סיבה פיזית ידועה להיריון מדומה, ואין טיפול בו בתרופות מסוימות. כאשר יש לחולה עם היריון מדומה בעיות פסיכולוגיות ברורות, צריך להפנות אותה לפסיכותרפיסט, על מנת לטפל בבעיות אלה. התגלה שהטיפול הכי מוצלח הוא שכנוע החולה שהיא לא בהיריון, על ידי אולטראסאונד או שיטות דימות אחרות.
ראו גם

הריון
תסמונת קובאד
הכחשת הריון
הערות שוליים

↑  רוני שגב, ‏גברת, את מדמיינת: הכל על הריון מדומה, באתר ‏מאקו‏, 17 ביולי 2011
↑  מיטל יסעור בית-אור, תופעה: הבטן מתנפחת, החזה גדל ואין הריון, באתר ynet, 2 בנובמבר 2005
↑  תרגום מאנגלית של הערך false pregnancy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545999805171  GND: 4337195-4  TE: E1.0.2.7.1.0.13 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אורי רדלר

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1964 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  8 בנובמבר 2020 (בגיל 56)
 מדינה:  ישראל
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 בת זוג:  אליס אברמוביץ (2010 - 2020)
 מספר צאצאים:  1
 
אוֹרי רדלר (30 באוקטובר 1964 – 8 בנובמבר 2020) היה עורך ספרותי, עיתונאי, מתרגם וכלכלן, עורך ראשי בהוצאת סלע מאיר.
ביוגרפיה

רדלר נולד לאלישבע ולעׂפר, מורים במקצועם. עד גיל שנתיים התגוררה המשפחה באשדוד. אבי המשפחה עפר נהרג ב-1973 במלחמת יום הכיפורים. לאחר פטירתו עברה המשפחה להוד השרון. בהמשך חייו למד רדלר לתואר ראשון בהיסטוריה וספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב. למד גם בבית הספר לקולנוע בית צבי.
רדלר היה מבעלי חברת התוכנה רדלקס, יצרנית מעבד התמלילים מלל.
ב-1994 הקים יחד עם שני שותפים את "זואי אונליין", בי בי אס פופולרי.
עבד כעורך הראשי הראשון של הוצאת סלע מאיר והיה אחד מצמד מייסדיה. עבד גם בהוצאת שטיינהרט קציר.
מ-2010 ועד מותו היה בזוגיות, ובינואר 2018 נולד לו בן.
ביוגרפיה > פעילות ספרותית

רדלר תרגם עשרות ספרים ביניהם "מתקדמים לאחור: כיצד מדיניות רווחה פוגעת בעניים?" (אנ') מאת צ'ארלס מאריי (אנ'), כ-35 שנה לאחר שהספר יצא באנגלית והשפיע רבות על הכלכלה האמריקאית. כמו כן, הוא תרגם גם את "ציביליזציות גוועות: מדוע אירופה והאסלאם נעלמים?" מאת דייוויד פ. גולדמן, ואת "המוות המוזר של אירופה: הגירה, זהות, אסלאם" מאת דאגלס מארי, "דרקולה" מאת ברם סטוקר, מספר ספרים של טוביה טננבום, "סיפוח עכשיו" מאת קרולין גליק, "11 כללים להתווכח עם שמאלנים" מאת בן שפירו, "למי קראת פשיסט?" מאת ג'ונה גולדברג, "יומרה קטלנית" מאת פרידריך האייק.
כתב חמישה ספרים, ובהם "לאהבה, הקלק כאן…: אהבה והכרויות באינטרנט", "התמוטטות: על קריסת המערב ומות מדינת-הרווחה" וספר ההיסטוריה האלטרנטיבית "לוּ".
בנוסף אייר מספר ספרים.
רדלר פרסם מאמרים רבים בנושאי כלכלה באתר מידה, בנושאי מחשב ואינטרנט ב"הארץ", ובנושאים שונים בעיתונים אחרים.
ערך גם את המגזינים "אינטרנט עכשיו" ו"אומנות דיגיטלית".
הקים יחד עם רותם סלע בלוג בשם "הקפיטליסט היומי" שפורסם ב-Nrg, ועסק בקפיטליזם.
הערות שוליים

↑  103FM - אראל סג"ל - הלך לעולמו הסופר אורי רדלר, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  קורות החיים של עפר רדלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  הספד לאורי רדלר, בעמוד הפייסבוק של סלע מאיר הוצאה לאור, 9 בנובמבר 2020
↑  אורי רדלר באתר האייל הקורא
↑  יורם קופרמינץ עפרה ריזנפלד, זואי אונליין, תרבות מעריב, 1 בספטמבר 1995, על המושג בי בי אס ראו: יהונתן זילבר, לפני שהייתה פה אינטרנט, באתר ynet, 2 באוקטובר 2010
↑  יהודה שלם, התאבדות אי הילודה, שבת, מוסף מקור ראשון, 2014
↑  יוני קמפינסקי, מה ניתן ללמוד מ'המוות המוזר של אירופה'?, באתר ערוץ 7, 17 ביוני 2019
↑  שלום פליטים, אני ישן בחדרו של היטלר, איך לאלף יהודי.
↑  על הספר ראו: דאה הדר, רומיאו32 וג'וליה29 עושים את זה, הארץ, 11 באוקטובר 2002
↑  על הספר ראו: רותם סלע, אורי רדלר מודיע: המערב ישלם על שאננותו הפיננסית, באתר nrg‏, 9 ביוני 2012; הלל גרשוני, ביקורת ספר: אורי רדלר, התמוטטות, באתר מידה, 26 באוקטובר 2012; אמיר וייטמן, "התמוטטות" - כדאי שתתחילו לפחד, באתר ערוץ 7, 17 ביוני 2012;  אורי רדלר בערב חדש אודות הספר "התמוטטות", סרטון בערוץ "Anochi", באתר יוטיוב (אורך: 05:56)
↑  על הספר ראו: אלי אשד, לו מדינת ישראל הייתה אחרת והפוליטיקה שלה שונה, באתר יְקוּם תַּרְבּוּת, ‏2 באוגוסט 2019; ערן בר-טל, דמיינו עולם ללא גבולות, באתר ישראל היום, 12 באפריל 2018
↑  הספר "ילדים מתלבטים - דילמות של ילדים בתקופת השואה", "אוסף פעילויות לתלמידי הגן", ועוד
↑  כתבות בשם קפטן אינטרנט, ראו כאן באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  המגזין באתר "מגזינים ישנים"
↑  כתב העת באתר הספרייה הלאומית
↑  הקפיטליסט היומי באתר nrg;  הקפטיליסט היומי, ברשת החברתית פייסבוק; הקפיטליסט היומי באתר מידה
↑  אורי רדלר, להתראות, ותודה על האנצקלופדיה, באתר nrg‏, 5 ביולי 2006, עודד ירון, כל מה שרציתם לדעת על מייקל לואיס, באתר הארץ, 11 ביולי 2006
↑  תגובות ראו: ויקיפדיה:מזנון/בעקבות המאמר של אורי רדלר, תגובת רדלר ראו: בנו של בנפתולי בוויקיפדיה באתר האונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313385905171  GND: 1226718663  ISNI: 0000 0000 6926 630X  LCCN: no2018109701  VIAF: 97472367   WorldCat (עם VIAF): 97472367
מוחמד עות'מאן

מוחמד עות'מאן (בערבית: محمد عثمان; נולד ב-1 בינואר 1994) הוא כדורגלן סורי המשחק במועדון לאמפון ואריורס בליגה התאילנדית בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

עות'מאן נולד בקמישלי שבסוריה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו להולנד. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים DVV, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ויטסה ארנהם. בקיץ 2013 הצטרף לקבוצת המילואים וב-22 במאי 2015 חתם לשנתיים בקבוצה הבוגרת. ב-14 באוגוסט 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד רודה.
ב-11 בספטמבר 2017 חתם בטלסטאר ספורטקלאב מהליגה ההולנדית השנייה.
ב-30 בינואר 2018 חזר עות'מאן לליגת העל ההולנדית כשחתם בהראקלס אלמלו.
באוגוסט 2020, עות'מאן חתם באל-ח'ריתייאת.
בקיץ 2021 חזר להולנד וחתם בספרטה רוטרדם. ב-11 בינואר 2022 שוחרר מהמועדון.
החל משנת 2022 הוא משחק במועדון Lamphun Warriors (אנ') בליגה התאילנדית.
קריירה בינלאומית

עות'מאן הוא בעל אזרחות כפולה: הולנדית וסורית, לכן היה רשאי לייצג את שתי המדינות. בצעירותו, שיחק בנבחרת הנערים של הולנד ורשם במדיה 3 הופעות.
בשנת 2018 החליט עות'מאן לייצג את סוריה, וב-6 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד אוזבקיסטן. עות'מאן נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2019.
נכלל בסגל נבחרת סוריה לטורניר גביע אסיה 2023, אולם נגרע מהסגל לפני הטורניר בשל פציעה.
תארים

הגביע ההולנדי: 2016/2017
הערות שוליים

↑  قائمة نسور قاسيون لنهائيات كأس آسيا - قطر 2023 בחשבון האינסטגרם הרשמי של התאחדות הכדורגל הסורית, 31 בדצמבר 2023 (בערבית)
↑  Announcement בחשבון האינסטגרם הרשמי של התאחדות הכדורגל הסורית, 4 בינואר 2024 (בערבית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד עות'מאן".
קטאר (פגיון)

הקטאר הוא פגיון בעל להב אנכית לידית במקום המשך שלה, אורך הלהב הוא בין 30 – 90 ס"מ. לסוגים מסוימים של הקטאר ישנם להבים עם צורה גלית שנועדה להקנות להם עמידות. בגרסאות מאוחרות ומודרניות שלו מצויים גם רובים משני צדיו, על רבים מהקטארים חרוטים עיטורים שונים על הידית, הלהב, או שניהם.
היסטוריה

מוצאו של הקטאר בהודו והוא אחד מהכלים בשימוש בתרבות הלחימה ההודית עיקר השימוש בו היה בין המאה ה-14 עד המאה ה-19.
הקטאר נחשב ל"פגיון אגרופן", העדויות הקדומות ביותר לקיומו הן בדרום מזרח אסיה, אזור הודו, במאה ה-14 באימפריית ויג'איאנגר.
עם הזמן בשל השימוש הרחב בקטאר ותכונותיו הייחודיות הוא הפך לאמצעי הלחימה הסימבולי ביותר בהודו המייצג את התרבות ההודית, עם זאת השימוש בו הלך ודעך בסביבות המאה ה-19, וכיום הוא נפוץ בעיקר כפריט אספנים.
אופני ייצור ושימוש

בהכנת הקטאר בהרבה מקרים המתכת של הלהב קופלה או שניתנה לה צורה גלית על מנת להקנות לה עמידות גבוהה יותר. הקצה של הלהב עבה יותר על מנת לאפשר לו לחדור שריון שרשראות, שהיה בשימוש נרחב באותו הזמן. הידית מורכבת משני מוטות אשר מחוברים לשתי קורות רוחב לפחות ומקנה לקטאר את הצורה ואת התכונות הייחודיות שלה. בניגוד לרוב הפגיונות הלהב של הקטאר מאונכת לידית ולא מהווה המשך של הידית על מנת לאפשר כוח רב יותר בעת הפגיעה.
הקטאר היה בשימוש לעיתים קרובות על ידי בני המעמדות הגבוהים והאצולה בעיקר לצורכי ציד, בספרות אף מופיע תיעוד של שימוש בקטאר לציד טיגריסים ולצורך תחרויות והפגנת כוח.
סוגים נוספים

במרוצת השנים השתכלל הדגם המקורי של הקטאר ונוצרו צורות חדשות ומפותחות שלו. בין סוגים אלו ניתן למנות פגיוני קטאר בעלות שלושה להבים אשר שניים מהם מכסים את הלהב השלישי ונפתחים בעת החדירה. קטאר מסוג זה נראית כבעלת להב אחד אך הלהבים יכולים להיפתח בעזרת קפיץ שמופעל בידי משיכה של המוטות שמחזיקים בהן. לא ידוע אם כלי זה אכן הפיק תוצאות טובות יותר בקרב או נועד בעיקר למטרות הפחדה או איום. סוג נוסף ומודרני יותר של קטאר כולל שני אקדחים משני צידי הלהב, קטאר מסוג זה נמצא במוזיאון ארמון העיר בג'איפור.
הערות שוליים

↑  www.vajramutthi.org. "The Katar Weapon". शिरयन् वज्रमुट्ठी युद्ध शास्त्र (באנגלית). נבדק ב-2018-02-07.
1 2  Dr Tobias Capwell (2009). The World Encyclopedia Of Knives, Daggers And Bayonets. Anness Publishing., Anness, 2009
↑  George Cameron Stone, Glossary of the Construction, Decoration and Use of Arms and Armor in All Countries and in All Times, Courier Corporation, 1999. (באנגלית)
דוד קוליץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בספטמבר 1943 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 בינואר 2022 (בגיל 78) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
דוד קוליץ (18 בספטמבר 1943 – 10 בינואר 2022) היה איש עסקים ישראלי, יושב-ראש ומנהל קבוצת "אלול טכנולוגיות". כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ובהם יושב-ראש מועצת המנהלים של בית התפוצות ויושב-ראש חבר הנאמנים של המרכז הרפואי תל אביב.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לחיים עמנואל קוליץ, סופר ויקיר ירושלים, שהיה אחיו של הרב יצחק קוליץ, רבה של ירושלים. אמו זלדה הייתה נכדתו של הרב יוסף חיים זוננפלד. קוליץ קיבל בביתו חינוך דתי ולמד בבתי ספר דתיים. לאחר שירותו הצבאי שימש עיתונאי בידיעות אחרונות, הצופה והיום. במקביל למד באוניברסיטה העברית מדע המדינה, משפטים וסטטיסטיקה. ב-1976 סיים קורס קצינים בסיסי מילואים בבה"ד 1 כשהוא בן 33.
בסוף שנות ה-60 הכיר את עזר ויצמן, ומאז היה לידידו הקרוב ולימים שותפו לעסקים. כשוויצמן כיהן כשר התחבורה בממשלת האחדות הראשונה, בשנים 1969–1970, שימש קוליץ עוזרו ומנהל לשכתו, והמשיך בתפקיד גם כששמעון פרס החליף את ויצמן כשר התחבורה בספטמבר 1970, עם פרישת גח"ל מהממשלה. בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים, שימש עוזרו של שר הביטחון משה דיין, וכן שימש דובר המשלחת הצבאית הישראלית לשיחות השלום עם מצרים.
בשנת 1974 יסד את קבוצת "אלול טכנולוגיות" יחד עם קבוצת שותפים ובהם עזר ויצמן, מיקי אלבין ומנחם (מנטה) עצמון. במשך שנים שימש קוליץ המנכ"ל והיו"ר של החברה.
בשנות ה-80 שימש חבר נשיאות התאחדות התעשיינים בישראל וחבר נשיאות לישכת המסחר ישראל-אמריקה, וכן חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. באותה תקופה היה בין מקימי הפורום הישראלי ונבחר ליו"ר הראשון שלו. בשנות ה-90 שימש יושב-ראש חבר הנאמנים של המרכז רפואי על שם "סורסקי" בתל אביב. מאז 1999 ועד למותו היה חבר ההנהלה וחבר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 כיהן כיושב-ראש מועצת המנהלים של בית התפוצות. הוא היה חבר בהנהלה ובנשיאות של לשכת המסחר הישראלית ושימש סגן נשיא שלה. כיהן כדירקטור במספר חברות עסקיות ומוסדות ציבור בישראל.
נפטר ב-10 בינואר 2022. הותיר אחריו אישה, נעמי, בתו של אליהו סחרוב ונינתו של יצחק אייזיק בן-טובים, ושלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אהוד אבריאל יועץ השר פרס, דבר, 4 בספטמבר 1970
↑  דוד ליפקין, עזר בעולם העסקים, מעריב, 6 באוגוסט 1982
↑  דני זקן, ‏איש העסקים דוד קוליץ הלך לעולמו בגיל 78, באתר גלובס, 10 בינואר 2022
אבי סופר

אבי סופר (נולד ב-21 באוקטובר 1949) הוא אמן, אוצר, ופעיל זכויות להט"ב ישראלי. יקיר העיר תל אביב לשנת 2023.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1949 בשם אברהם אספורמס. אביו משה נולד בסלוניקי ועלה לארץ כשהיה בן שמונה, ואימו שרה נולדה בארץ ישראל לרבקה בר שעלתה מסבסטופול שבאוקראינה בגיל שלוש, ולבנימין אהרוני-מזרחי שעלה לירושלים משיראז שבאיראן בסוף המאה ה-19. אימו עבדה כתופרת.
את שירותו הצבאי עשה בשריון, ולאחר שחרורו החל לעסוק בעיצוב תכשיטים, ופתח סטודיו עצמאי.
בגיל 14, כשהיה בתיכון, הכיר את אסתר שלימים הפכה לאשתו. מנישואים אלה נולדו ילדיו זיו, מומחה בטיפול בחרדה, ושיר, יועצת כלכלית. בשנת 1979, אחרי תשע שנים בהם ניסה לשנות את נטייתו המינית באמצעות טיפולי המרה אצל ד"ר דוד רודי, השניים התגרשו. כעבור 3 שנים יצא מהארון בפני אימו, ולאחר מכן גם בפני ילדיו.
פעילות ציבורית

מאז שנות ה-80 היה סופר מעורב בפעילות הקהילה הגאה בישראל. בין היתר ארגן מספר מאירועי הגאווה הראשונים בישראל, כגון טקס יציאה מהארון שנערך ברחוב שינקין בתחילת שנות ה-90, מסע של כלי רכב ממונעים שצפרו ברחבי תל אביב ועוטרו בדגלי גאווה בשנת 1993, טקס אזכרה שנערך ביד ושם לציון הנספים הלהט"בים בשואה ב-1994 ועוד.
בין השנים 1994–1997 שימש כיו"ר האגודה למען הלהט"ב. במסגרת תפקידו יזם והקים את קו הסיוע והמידע "יש עם מי לדבר" ללהט"ב ולבני משפחותיהם. במהלך כהונתו האגודה לקחה חלק בפסקי דין משמעותיים, כגון בג"ץ דנילוביץ' ובג"ץ קלפים פתוחים. בהמשך עמד בראש ארגון "אדם לאדם - הזדמנות לתת", ארגון שקידם תרומות של חפצים ופריטי לבוש לחברי הקהילה הגאה, היה חבר הוועד המנהל של ארגון תהל"ה, נמנה עם מקימי ארגון מעברים ולקח חלק בצוות הקמת המרכז הגאה ברמת גן. בשנים 2018–2024 עבד בבית דרור. כחלק מתפקידו, סייע בהעברת העמותה מנווה צדק לשכונת התקווה ובכך הגדיל את מספר בני הנוער שיכולים להתגורר במקום.
סופר לקח חלק גם בפעילות פוליטית למען קידום זכויות להט"ב. בשנת 2010 הקים את התא הגאה הראשון בימין הפוליטי בישראל, במסגרת מפלגת קדימה, שנודע בשם "קדימה בגאווה". לצד זאת, היה ממקימי מיזם "גאווה בכנסת" שכיוון להגדיל את הייצוג הלהט"בי בקרב חברי כלל המפלגות בישראל ומספר חברי הכנסת הגאים המוצהרים. סופר אף לקח חלק בקמפיינים של מועמדים להט"בים, כדוגמת קמפיין הפריימריז של ניצן הורוביץ במרצ ומסע הבחירות המקדימות של אמיר אוחנה בליכוד.
חיים אישיים

לצד פעילותו הציבורית המשיך סופר לעסוק גם באומנות ובאוצרות, ולאורך השנים הציג תערוכות של יצירות בזכוכית ובברזל. בשנת 2023 זכה באות יקיר עיריית תל אביב.
סופר דובר שפות רבות, ביניהן לאדינו, יידיש וגרמנית. מאז 2015 נמצא בזוגיות עם רפאל, יליד גרמניה, והשניים מתגוררים בתל אביב. בעבר היה בזוגיות עם אלישע אלכסנדר.
הערות שוליים

↑  ערב ערב פסח והגיע הזמן לצאת מהארון, בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 18 באפריל 2019
↑  איך הפכה המשפחה שלי למשפחה ספרדית?, בעמוד הפייסבוק של קבוצת שוחרי לאדינו, 8 בנובמבר 2018
↑  6 ביוני 2020, בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, אמי הייתה תופרת. קוסמת שאין בד שעמד בפניה
↑  ראומה זיסקינד, ⁨אמנים מארחים אמנים מחו"ל, באתר ⁨מעריב, ‏7 דצמבר 1986
↑  גוטן טאג Gutten Tag או איך פתר לנו מנחם בגין משבר משפחתי., בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 7 ביוני 2022
1 2  זה סיפור הגאווה שלי (יש לי הרבה. זה נכון לעכשיו), בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 31 במאי 2022
↑  שיר סופר, להיות ילדה בת 12 לאבא שיוצא מהארון, באתר ynet, 5 ביוני 2023
↑  סיפור גאווה 2 או למה כדאי לכל אקטיביסט ללמוד אידיש., בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 1 ביוני 2022
↑  כשיצאתי מן הארון, אמי, עם כל הקושי, תמכה בי מיד, בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 8 ביוני 2023
↑  אבי סופר, באתר "יום בהיסטוריה להט"בית", ‏2 בינואר 2021
↑  הבנ"ה - IDAHOBIT | "אין פוליטיקה ללא פשרות, אבל אם נהיה במשחק יהיו אלה הפשרות שלנו", באתר www.havana.org.il
↑  "אין פוליטיקה ללא פשרות, אבל אם נהיה במשחק יהיו אלה הפשרות שלנו", באתר הבנ"ה, ‏29 בספטמבר 2010
1 2 3  חגי אייד, "לפני 15 שנה אמרתי שיהיה תא גאה בליכוד. עכשיו אני מחכה ללסבית של ש"ס", באתר ynet, 17 במאי 2023
↑  ליאור חלבי, ‏"למה גם אתם צריכים להתפקד לתאים הגאים", באתר ‏מאקו‏, 19 במרץ 2012
↑  לצייר על הקירות ערכים של אהבה וחופש, באתר THE ART NEWSPAPER - ISRAEL EDITION - עיתון האמנות המהדורה הישראלית, ‏2022-06-10
↑  יוספה קמחי, ‏הוכרזו שמות יקירות ויקירי העיר תל אביב-יפו לשנת תשפ"ג 2023, באתר מעריב אונליין, 27 בפברואר 2023
↑  בזוגיות עם רפאל. אכן כך. שמונה שנים וזו רק ההתחלה. רק המון אהבה גדולה., בעמוד הפייסבוק של אבי סופר, 19 ביוני 2023
כריסטיאן טייו

כריסטיאן טייו הררה (באנגלית Cristian Tello Herrera נולד ב-11 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ או הקיצוני באל-אורובה.
קריירה

נולד בעיר סבאדל הסמוכה לברצלונה. בגיל 8 החל לשחק כדורגל בקבוצת "קאן רול" השכונתית, בעיר הולדתו. לאחר שלוש שנים, עבר לאקדמיית הכדורגל של קבוצת הכדורגל ברצלונה. בשנת 2008 הוא חתם במועדון הכדורגל אספניול ושיחק בקבוצת המילואים שלה הנמצאת בליגה השלישית.
בשנת 2010 טייו חזר לקבוצתו ברצלונה אתלטיק ששיחקה בליגה השנייה בספרד בה שיחק במשך העונה והצטיין בה. את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת הוא ערך ב-28 בינואר 2012 במשחק שנערך מול ויאריאל כאשר החליף את אדריאנו בדקה ה-75 של המשחק. שבוע לאחר מכן הבקיע טייו את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת במשחק שנערך מול ריאל סוסיאדד.
ב-7 במרץ 2012 ערך טייו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במסגרת שלב שמינית הגמר של המפעל מול באייר לברקוזן. טייו כבש שני שערים ועזר לקבוצתו לנצח בתוצאה 1–7.
ב-31 באוגוסט 2013 טייו האריך את חוזהו בברצלונה עד 2018. וסעיף השחרור שלו הועמד על 25 מיליון אירו. ב-16 ביולי 2014 טייו חתם על חוזה השאלה בפורטו ל-2 עונות.
ב-22 בינואר 2016 הושאל לפיורנטינה עד לסוף העונה. לקראת עונת 2016/2017 חודשה השאלתו של טייו לפיורנטינה לעונה נוספת. ב-30 ביוני 2017 חתם טייו בריאל בטיס.
ב-26 באוגוסט 2022 חתם לשלוש שנים בלוס אנג'לס.
ב-25 בינואר 2023 טייו חתם במועדון אל פאתח מליגת העל הסעודית.
קריירה > קריירה בינלאומית

טייו שיחק עבור הנבחרת האולימפית של ספרד באולימפיאדת לונדון בה הודחה נבחרתו בשלב הבתים. כמו כן, נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של ספרד לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013.
ב-14 באוגוסט 2013 זומן לראשונה למשחק ידידות של נבחרת ספרד נגד נבחרת אקוודור.
תארים

אליפות ספרד: 2012/2013
גביע המלך: 2011/2012
הסופר קאפ הספרדי: 2013
ריאל בטיס
גביע המלך: 2021/2022
וידא משעור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 בית לחם, ירדן 
 פטירה:  17 בינואר 2023 (בגיל 70 בערך) 
 מקום קבורה:  ראמה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
וידא משעור (ڤيدا مشعور) (1944 – 17 בינואר 2023) הייתה עיתונאית ערבייה-ישראלית.
ביוגרפיה

וידא משעור נולדה בבית לחם למשפחה נוצרית. אחרי סיום לימודיה התיכוניים למדה באוניברסיטה הערבית של ביירות (Beirut Arab University), בלבנון במשך שלוש שנים פילוסופיה וסוציולוגיה. עקב מלחמת ששת הימים, שפרצה סמוך לבחינות הגמר, החליטה משעור לא לחזור לביירות, ועברה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. שם הייתה הסטודנטית הערבייה הראשונה. כן גם הייתה אחת הקרייניות הערביות הראשונות בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1970 נישאה ללוטפי משעור. בשנת 1983 ייסדו השניים את העיתון "א-סנארה", שהיה לאחד משני השבועונים המצליחים ביותר במגזר הערבי. בשנת 2000 הייתה לעורכת הראשית של המגזין הראשון בערבית לנשים "לילאכּ". אחרי מותו של לוטפי, בשנת 2006, החליפה אותו בתפקיד העורכת הראשית של א-סנארה עד פטירתה.
וידא משעור נפטרה ב-17 בינואר 2023 ונקברה בכפר ראמה.
הערות שוליים

↑  https://www.bau.edu.lb
↑  נינה פוקס, העיתונאית וידה משעור הלכה לעולמה בגיל 70, באתר ynet, 17 בינואר 2023
↑  עצוב: העיתונאית הישראלית האהובה הלכה לעולמה בגיל 70, באתר אייס, 17 בינואר 2023
↑   שירין פלאח סעב, וידא משעור עשתה מהפכה נשית בחברה הערבית, אבל לעשירות בלבד, באתר הארץ, 17 בינואר 2023
עזרא החיצוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עזרא החיצוני
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  יוונית
 סוגה:  ספרות דתית, פסאודואפיגרפיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארץ ישראל
 
עזרא החיצוני הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך המיוחס לעזרא הסופר, לצד חזון עזרא. בספר תשעה פרקים. ספר זה נכלל בקאנון של הכנסייה האורתודוקסית, בלבד, אך נדחה כספרות אפוקריפית על ידי היהודים, הקתולים והפרוטסטנטים.
בתרגומי התנ"ך הוא נקרא בשמות שונים: עזרא א', עזרא ב' ואף עזרא ג', כל זאת על פי החשיבות שראו בספר המתרגמים השונים, ועל פי המקום שקבעו לו בביבליה שלהם. אברהם כהנא מכנה את הספר "עזרא החיצוני". הספר נראה כלא שלם, והחוקרים סבורים כי ראשו וסופו חסרים.
הספר נחשב למקור היסטורי חשוב ומהימן, ומאשש את הידע ההיסטורי המועט בדרך כלל על תקופת שיבת ציון. אברהם כהנא ציין במבוא לתרגומו לספר: "לנו, היהודים, חשוב הספר הרבה משום שהוא משמש לנו מקור שני לגבי עזרא־נחמיה להבנת אותה התקופה הנפלאה שבדברי ימינו שיחידה היא לנו ואין עוד חבר לתקופה זו מבחינת התהוותה של היהדות לשם אלפי השנים הבאות לאחר גלות בבל."