stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'לסי אן גרין
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות All-Star Wrestling
אליפות הנשים של ASW (פעם אחת)
אליפות Girls Gone Wild (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Impact Wrestling
אליפות הנוקאאוטס של אימפקט (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותה במקום ה-26 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2017
הישגים בארגון ההיאבקות Queens of Combat
אליפות הזוגות של QOC (פעם אחת) -  עם טיילר הנדריקס
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת)  - ביחד עם פייפר ניבן
אליפות ארצות הברית לנשים (פעם אחת, נוכחית)
הערות שוליים

↑  הפרופיל של צ'לסי גרין באתר Tough Enough
↑  מאט רידל, מיה יים וצ'לסי גרין הם חלק מהשמות של המגויסים החדשים למתחם ה-Performance Center
↑  צ'לסי גרין עורכת את קרב הבכורה שלה במופע ישיר של NXT
↑  גרין שברה את פרק כף היד שלה במהלך קרב
↑  צ'לסי גרין סובלת משבר במפרק כף ידה
↑  סוניה דוויל מגיבה על הפציעה שלה, מתבדחת על קללת חגורות אליפות הזוגות של ה-WWE
↑  פייפר ניבן מכתירה את עצמה כאלופת זוגות הנשים של ה-WWE עם צ'לסי גרין
↑  צ'לסי גרין וזאק ריידר מתארסים
| אלופות הנוקאאוטס של אימפקט |
| --- | --- | --- |
| 2000 | גייל קים • אווסום קונג • טיילור ויילד • אנג'לינה לאב • טארה • ODB |  |
| 2010 | מדיסון ריין • מיקי ג'יימס (נוכחית) • ווינטר • ולווט סקיי • מיס טסמאכר/ברוק • האבוק • טרן טרל • ג'ייד • סיינה • אלי • מריה קנליס-בנט • רוזמרי • לאורל ואן נס • סו יאנג • טסה בלנצ'רד • טאיה ואלקירי |  |
| 2020 | ג'ורדיין גרייס • דיאונה פוראזו • טאשה סטילז |  |
| אלופות זוגות הנוקאאוטס של אימפקט |
| --- | --- | --- |
| 2000 | שריטה וטיילור ויילד |  |
| 2010 | אווסום קונג והאמאדה • The Beautiful People (לייסי ואן אריק, מדיסון ריין וולווט סקיי) • האמאדה וטיילור ויילד • אנג'לינה לאב ווינטר • אמריקה המקסיקנית (רוסיטה ושריטה) • TnT (ברוק טסמאכר וטארה) • גייל קים ומדיסון ריין • אריק יאנג ו-ODB |  |
| 2020 | Fire 'N Flava (קירה הוגאן וטאשה סטילז) • ג'ורדיין גרייס ורייצ'ל אלרינג • Decay (האבוק ורוזמרי) • The IInspiration (ג'סי מקיי וקאסי לי) • The Influence (מדיסון ריין וטניל דאשווד) • רוזמרי וטאיה ואלקירי • VXT (צ'לסי גרין ודיאונה פוראזו) • The Death Dollz (ג'סיקה, רוזמרי וטאיה ואלקירי) (נוכחיות) |  |
ואן נס באירוע "נועד לתהילה" 2017
ואן נס מניפה את אליפות הזוגות של הארגון QOC
מלון ממילא

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מיקום:  ירושלים, ישראל
 דירוג:  5+ כוכבים
 סוג המלון:  מלון פאר
 חדרים:  194
 בעלות:  קבוצת אלרוב
 ניהול:  חברת אלרוב מלונות
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  2009
 אדריכל:  משה ספדי
 קואורדינטות:  31°46′41.38″N 35°13′24.82″E﻿ / ﻿31.7781611°N 35.2235611°E﻿ / 31.7781611; 35.2235611
 www.mamillahotel.co.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מלון ממילא(למפת ירושלים רגילה) מלון ממילא(למפת הרי ירושלים רגילה) מלון ממילא(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מלון ממילא
מלון ממילא הוא מלון בדירוג "5+ כוכבים" בשדרת ממילא בירושלים. במלון 194 חדרים.
היסטוריה ופעילות

המלון נמצא בבעלות קבוצת אלרוב של אלפרד אקירוב והוקם בשנת 2009. בשנת 1995 רכשה אלרוב מידי חברת לאדברוק, תחילה 50 אחוז ובהמשך את מלוא הזכויות בפרויקט מתחם ממילא. בשנת 2006 החלו העבודות באזור המסחרי של המתחם ובמחצית 2009 נפתח המלון ממילא. המלון ממוקם בסמיכות למלון מצודת דוד ששייך אף הוא לקבוצת אלרוב, ושני המלונות מנהלים מערך מכירות והזמנות משותף.
המלון ממוקם לצד שדרות ממילא - אזור בילוי וקניות וצופה אל עבר חומות העיר העתיקה, מגדל דוד ושער יפו. המלון נמצא צמוד לחומות העיר העתיקה, ליד כיכר ספרא (בית העירייה), ובאזור מרכז העיר. במלון מרכז ספא וכושר ומסעדה.
מלון קרלטון תל אביב

| --- | --- |
המלון על קו החוף של תל אביב והמרינה
המלון על קו החוף של תל אביב והמרינה
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 סוג המלון:  מלון עסקים ונופש
 חדרים:  270
 קומות:  15 
 מעליות:  3 
 בעלות:  קבוצת משקיעים "קרלטון"
 ניהול:  יוסי נביא
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1981 
 אדריכל:  יעקב רכטר, מיכה פרי, משה זרחי 
 קואורדינטות:  32°05′11″N 34°46′10″E﻿ / ﻿32.08652°N 34.76955°E﻿ / 32.08652; 34.76955
 האתר הרשמי
 תבנית:לשוניות2
 
מלון קַרלטון תל אביב הוא בית מלון הממוקם בלב רצועת החוף של תל אביב מול המרינה של תל אביב, בצמוד לכיכר אתרים.
היסטוריה

המלון הושלם בספטמבר 1981 ותוכנן בידי האדריכלים יעקב רכטר, משה זרחי והמהנדס מיכה פרי.
המלון מתנשא לגובה 56.95 מטרים ובו 15 קומות. במפלס הגג ישנה מרפסת תצפית, ג'קוזי ובריכת שחיה פתוחה. המלון מכיל 269 חדרי אירוח הצופים בין היתר אל הים התיכון, אל המרינה של תל אביב ואל יפו העתיקה. פעילות המלון מתמקדת בתחום אירוח תיירות זרה מחו"ל, בדגש על תיירות עסקית.
קרלטון תל אביב הוא מלון היוקרה היחיד הנמצא בבעלות פרטית של קבוצת משקיעים מחו"ל, ואינו נמנה עם רשת בינלאומית, כאשר ניהול המלון נעשה ישירות על ידי הבעלים ומנכ"ל המלון, יוסי נביא, ולא על ידי חברת ניהול חיצונית.
במהלך שנת 2012 שופץ המלון בעלות כוללת של למעלה מ-28 מיליון ש"ח וחזית המלון חוברה ישירות לטיילת של תל אביב.
בשנת 2013 פתח המלון את מתחם הקומה ה-15 הכולל בריכת שחיה מחודשת ואת מסעדת "בלו סקיי" החלבית של השף מאיר אדוני.
ביוני 2014 נפתחה במלון מסעדת לומינה הבשרית, אף היא של השף מאיר אדוני.
פרסים

בשנים 2010, 2012 ו-2013 זכה המלון בתואר המלון העסקי הטוב ביותר במסגרת תחרות ה-World Travel Awards.
מיזם שירה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 שימוש:  משרד ראש הממשלה ומעון רשמי לראש הממשלה
 מיקום:   ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2023–הווה
 
מיזם שירה (או פרויקט שירה) הוא מיזם להקמת מבנה משולב שיהיה מעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל בשילוב משכן משרד ראש הממשלה, במקום פרויקט אלמוג שהיה בתכנון כ־14 שנים.
המיקום שנבחר למיזם הוא הרחבה בין הבניין הנוכחי של משרד ראש הממשלה לבניין משרד הפנים, בקריית הממשלה בירושלים. עלותו מגיעה למאות מיליוני שקלים ומתקרבת למיליארד שקלים. הפרויקט הועבר בעבר לטיפול משרד האדריכלים "קימל אשכולות", שהכין בדיקת היתכנות ועבד על תב"ע (תוכנית בניין ערים).
לפי הערכות גורמים במשרד ראש הממשלה, אם יוחלט לאשר את פרויקט "שירה", יחלפו כשש שנים עד להשלמתו.
המיזם אושר ב-30 ביוני 2024 בקבינט המדיני-ביטחוני וצפוי לעלות חצי מיליארד.
הערות שוליים

↑  רוני סופר, משרד רה"מ החדש: הפרויקט אושר - הוויכוח נמשך, באתר ynet, 9 בפברואר 2009
↑  איתמר אייכנר, בזמן המלחמה: הממשלה תאשר פרויקט להקמת מעון ומשרד רה"מ חדשים, באתר ynet, 27 ביוני 2024
רחוב החשמונאים

| --- | --- |
הרחוב בחלקו המערבי, מבט מרחוב מלצ'ט מערבה. מימין שבט ״קהילה״ של תנועת הצופים.
הרחוב בחלקו המערבי, מבט מרחוב מלצ'ט מערבה. מימין שבט ״קהילה״ של תנועת הצופים.
 מידע כללי
 על שם:  שושלת החשמונאים
 מיקום
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  5 ו-6
 שכונה:  לב העיר, אזור העסקים
 
 קואורדינטות:  32°04′12″N 34°46′49″E﻿ / ﻿32.070111111111°N 34.780277777778°E﻿ / 32.070111111111; 34.780277777778
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב החשמונאים הוא רחוב בתל אביב המשמש בחלקו כציר כניסה למרכז העיר מכיוון מזרח, ואורכו כקילומטר וחצי. הוא נחלק לשני מקטעים מובחנים:
החלק המערבי שהוקם בשנות ה-20 וה-30 ומחבר את רחוב המלך ג'ורג' ושדרות רוטשילד במערב, אל רחוב קרליבך ממזרח. באזור זה בתי מגורים, מרביתם בסגנון הבינלאומי. בקצה הקטע ניצב בנק החקלאות לישראל בתכנונם של האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר.
החלק המזרחי, מרחוב קרליבך ועד דרך מנחם בגין, משמש כציר תחבורה ראשי המקשר בין לב העיר לנתיבי איילון, וכרחוב עם חזית מסחרית שבקצהו המזרחי ניצב תחמ"ש הקריה בתכנונו של אדריכל ירון כ"ץ. מעל קומת המסחר נמצאים משרדים ומגורים. בצידו הצפוני של הרחוב שוכן מתחם גבעון, ובצידו הדרומי שכן עד לשנת 2006 השוק הסיטונאי ובמקומו נבנו קניון TLV בתכנון יסקי מור סיון אדריכלים ושכונת המגורים "גינדי TLV" בתכנון ישר אדריכלים.
מגדל המוזיאון

| --- | --- |

מגדל המוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות 
 שימוש:  בניין משרדים
 על שם:  מוזיאון תל אביב לאמנות 
 כתובת:  רחוב ברקוביץ' 4, תל אביב–יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2000–2005 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2005 
 אדריכל:  צבי גבאי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  89 מטר
 קומות:  24
 
 קואורדינטות:  32°04′44″N 34°47′14″E﻿ / ﻿32.0789°N 34.7872°E﻿ / 32.0789; 34.7872
 תבנית:לשוניות2
 
מגדל המוזיאון (ידוע גם בכינוי "מגדל ברקוביץ'") הוא מגדל משרדים ברחוב ברקוביץ' 4 (סמוך לרחוב ויצמן) בתל אביב. בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 2005. שמו של המגדל נגזר מקרבתו למוזיאון תל אביב לאמנות. כמו כן מצוי למרגלות המגדל בית שלום עליכם, ובקרבתו שוכן המשכן לאמנויות הבמה, הכולל את האופרה הישראלית ואת התיאטרון הקאמרי. בין היתר שוכנות בו שגרירויות יפן ודנמרק.
היסטוריה

המגדל נבנה על השטח שיועד בתחילה ל"בניין המשפט", שהיה אמור לשכן את בתי המשפט בתל אביב. לאחר ביטול התוכנית נמכר השטח לחברת הביטוח מגדל תמורת 50 מיליון דולר – הסכום הגבוה ביותר ששולם אי פעם בישראל על חלקת אדמה (יחסית לגודלה). מחירו הגבוה של השטח נובע ממיקומו המצוין – סמוך להיכל המשפט בפינת רחוב ויצמן ושדרות שאול המלך, מצפון לאזור הקריה, וקרוב למשרדי עורכי דין רבים הנמצאים בסביבתו. על פי גלובס פתיחתו של המגדל סימלה את ראשית התאוששותו של שוק המשרדים, אחרי המשבר שפקד אותו בתחילת העשור הראשון של המאה ה־21, בעקבות האינתיפאדה השנייה והתפוצצותה של בועת הדוט־קום.
המגדל, שתכנן צבי גבאי, בנוי מ־24 קומות ובהן יותר מ־21,000 מ"ר של שטחי משרדים. גובהו של המגדל, 89 מטרים מעל הקרקע, ממקם אותו בעשירייה השלישית של המגדלים בישראל (מבחינת גובהם). המגדל מחובר ישירות לרחבת המוזיאון, שלצידה גם בתי המשפט, בגשר שאחד מקצותיו בקומתו השנייה. המגדל נחשב לאחד מהבניינים היוקרתיים ביותר בישראל, ודמי השכירות בו הם מהגבוהים בארץ.
את המגדל מאכלסים משרדי עורכי דין, בתי השקעות, חברות עסקיות ושגרירויות. משרדיה של "מגדל", בעלת הבניין, שוכנים גם הם במגדל המוזיאון. זהו גם מקום משכנם של הבונים החופשיים בארץ ישראל, שמשרדם עבר ממרגלותיו לקומה הרביעית במגדל.
גלריה

המגדל והגשר המוביל אל בתי המשפט מדרום
המגדל ממזרח ובית שלום עליכם
פסלים בחזית המגדל
פסלים בחזית המגדל
הערות שוליים

↑  אריק מירובסקי, ‏ההייטק מחשב מסלול מחדש, מגדלי המשרדים עשויים לשלם את המחיר, באתר גלובס, 5 באפריל 2020
סנטה מריה דלה ויטוריה

כנסיית סניה מריה דלה ויטוריה
סנטה מריה דלה ויטוריה (Santa Maria della Vittoria, בעברית: "מריה הקדושה של הניצחון") היא כנסייה קתולית שנמצאת בצפון העיר העתיקה של רומא.
האקסטזה של תרזה הקדושה
בניית הכנסייה החלה ב-1605 בסגנון הבארוק תחת חסותו של הקרדינל בורגזה (Borghese).
האדריכל של הכנסייה היה קרלו מדרנו אך את החזית עיצב ג'ובאני בטיסטה סוריו.
הכנסייה הוקדשה בהתחלה לפאולוס והייתה אמורה לשמש את הכרמליטים. אחר ניצחון הקתולים על הפרוטסטנטים בקרב ההר הלבן (1620) הוקדשה הכנסייה למרים, אם ישו.
הכנסייה הקטנה ברחוב 20 בספטמבר (Via XX Settembre) מפורסמת בזכות פסל האקסטזה של תרזה הקדושה. הפסל, אותו יצר ברניני, משחזר ציטוט מספרה של תרסה מאווילה, בו היא מתארת בין השאר התגלותו של מלאך הנועץ חץ זהב בלבה, חוויה מלאת כאב ועונג.
בעבודתו זאת מצליח ברניני להסיר את הדימוי המקובל היום של הכנסייה, שמרנות נטולת עונג גופני, והוא מראה איך שלא ניתן להפריד בין החוויה הרוחנית והחוויה הגופנית, עיקרון תאולוגי קתולי.
בתרבות הפופולרית

הכנסייה הפכה למוקד תיירות עקב אזכורה ברב המכר "מלאכים ושדים" של הסופר האמריקני דן בראון (למרות שבספר, הזיז הסופר את מיקומה של הכנסייה לפיאצה ברבריני, כדי להתאים זאת לעלילה).
גיל ויזר

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו, ישראל, 1941
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  מנכ"ל בחברות דיגיטל ישראל, פיברוניקס, HP-ישראל ואורסוס. יו"ר הוועד הפועל (המנהל) של אוניברסיטת חיפה, חבר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב ויו"ר MDANet Technology.
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל, אוניברסיטת מינסוטה, ארצות הברית
 
גיל ויזר (נולד ב-1941) מראשוני ענף המחשבים וההיי-טק בישראל, וממקדמי פעילותן של חברות מחשבים רב לאומיות בישראל. מנכ"ל, דירקטור ופעיל ציבור. היה מנכ"ל בחברות דיגיטל ישראל, פיברוניקס, HP -ישראל ואורסוס. כמו כן כיהן כיו"ר הוועד הפועל (המנהל) של אוניברסיטת חיפה וכחבר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב. משמש כיום כיו"ר BGN Technologies, יו"ר MDANet ויו"ר עמותת ידידי מד"א.
ביוגרפיה

גיל ויזר נולד בתל אביב-יפו ב-1941 להורים שעלו בשנות ה-30 מגרמניה. אביו, הנס איזידור ויזר, ייסד וניהל את מרכז השיקום של צה"ל וניהל את המרכז לרפואה פיזיקלית וראומטולוגית בבתי החולים הדסה ואיכילוב בתל אביב. אמו ליזל הייתה רקדנית ומורה להתעמלות. עם תום שירותו הצבאי בחיל האויר למד בטכניון והוסמך כמהנדס חשמל ואלקטרוניקה. את התואר השני באלקטרוניקה ומחשבים עשה באוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית.
קריירה

בשנים 1968–1970 עבד בארצות הברית כמהנדס פיתוח ומערכות בחברות המחשבים קונטרול דאטה ו-Univac. ב-1970 שב לישראל כמהנדס בחברת התוכנה קונתהל.
ב-1973 הצטרף לחברת המחשבים דיגיטל ישראל, הסניף הישראלי של Digital Equipment Corporation (DEC), חברה פורצת דרך שהייתה חברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם.
ב-1976–1993 כיהן כמנכ"ל דיגיטל ישראל. יזם את הקמת המפעל של דיגיטל בירושלים לתכנון חצאי מוליכים והקים את חברת Decsys - חטיבת היצוא של דיגיטל ישראל, ואת החברות "נגב תעשיות תוכנה" ו-Wiztech.
ב-1993 התמנה לנשיא ומנכ"ל פיברוניקס, שמוזגה כעבור כשנתיים בחברת אלביט.
ב-1995 התמנה ליו"ר קבוצת CMS, נציגת היולט פקארד (HP) בישראל ולאחר מכן למנכ"ל הקבוצה.
ב-1998 מנכ"ל HP-ישראל אשר יזם את כניסתה של היולט פקארד לישראל
ב-2002 הצטרף כסגן יו"ר לבנק ההשקעות הבינלאומי Orama.
בשנים 2006–2010 כיהן כמנכ"ל חברת המערכות והתוכנה אורסוס ויזם את מכירתה לחברת NICE ב-2010.
פעילות ציבורית

1987 - יו"ר הכינוס השנתי ה-22 של איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה (איל"א) שהוקדש לתרומת המחשוב לצמיחה כלכלית.
1990-1993 – יו"ר פורום החברות הרב-לאומיות של המרכז הישראלי לניהול (המי"ל).
1994-2006 - יו"ר הוועד הפועל (המנהל) של אוניברסיטת חיפה.
2002-2004 - חבר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב.
כמו כן כיהן ויזר כדירקטור בחברת פאנדטק וכיו"ר החברה הבת של פאנדטק BBP וכן כדירקטור בחברות קליקסופטוור, טסקום, רג'יסופט, אופטיבייס ועוד.
ב-2011 התמנה ליו"ר BGN Technologies, חברת הטכנולוגיות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ב-2016 התמנה לראש עמותת ידידי מד"א בישראל. במסגרת תפקידו זה יזם את הקמת MDANet Technology ומשמש כיו"ר הדירקטוריון.
חיים אישיים

גיל ויזר תושב תל אביב ואב לשלושה בנים, נשוי לליאורה לבית מיכאלי, כיום אמנית ובעבר ראשת המרכז להכשרת מטפלים באמנויות המדרשה, בית הספר לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל.
הערות שוליים

↑  נותנים כבוד: מיהם המשפיעים בהייטק הישראלי? – חלק ה', אנשים ומחשבים, 13 בפברואר 2019
↑  פיברוניקס זכתה במכרז בהיקף 0.7 מ' ד' באיטליה, חדשות, 18 במרץ 1993
↑  קרן צוריאל, ‏גיל ויזר יפרוש בסוף החודש מניהול HP ישראל ויעסוק באיתור השקעות, באתר גלובס, 14 בפברואר 2000
↑  שמוליק שלח ורון שטיינבלט, ‏נייס רוכשת את הסטארט-אפ אורסוס תמורת 22 מיליון דולר, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2009
↑  ישראל משקיעה כל שנה כ-570 מיליון דולר במחקר ופיתוח, מעריב, 23 באוקטובר 1987
↑  וייזר וליבר לדירקטוריון הבורסה, הארץ, 10 במרץ 2002
↑  גיל ויזר, מנכ"ל HP ישראל לשעבר, מונה ליו"ר דירקטוריון חברת ב.ג.נגב טכנולוגיות, הודעה לעיתונות, דצמבר 2011
↑  אודות ידידי מד"א בישראל, אתר עמותת ידידי מגן דוד אדום בישראל
אמילי בראגסטאד

אמילי בראגסטאד (בנורווגית: Emilie Bragstad; נולדה ב-16 בדצמבר 2001) היא כדורגלנית נורווגית, המשחקת בעמדת הבלמת בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת נורווגיה. כשהיא בת 18, נבחרה על-ידי אופ"א לאחת מהכדורגלניות המעניינות לצפייה בשנת 2020.
קריירת מועדונים > קבוצות נוער

בראגסטאד החלה את קריירת הכדורגל שלה ב-2013, כשהצטרפה לקבוצת הנוער של המועדון הנורווגי טרונד. ב-2015 עברה לקבוצת הנוער של המועדון סטרינדהיים (אנ'), וב-2017 עברה לקבוצת הנוער של המועדון רוזנבורג(אנ').
קריירת מועדונים > קבוצות בוגרים

רוזנבורג II
בראגסטאד שיחקה מספר עונות במדי קבוצת המילואים של רונזבורג. את הופעת הבכורה שלה בקבוצה ערכה ב-14 במאי 2017, בה גם הבקיעה את שערה הראשון שקבע את התוצאה לתיקו 1:1. בראגסטאד כבשה שער בכל אחד ממשחקיה הנותרים בקבוצת המילואים.
רוזנבורג
בראגסטאד ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה הבוגרת של רוזנבורג ב-8 באוקטובר 2017, כשעלתה כמחליפה בתיקו 0:0 נגד סאנדוויקן(אנ') במסגרת ליגת העל הנורווגית. בעונת 2018 שותפה הבלמת ב-19 משחקי ליגה, ואת שערה הראשון הבקיעה ב-18 באוגוסט 2018 בתיקו 3:3 נגד קולבוטן (אנ').
במהלך תקופתה ברוזנבורג שותפה הבלמת ב-11 משחקי גביע, בהם כבשה שער אחד. בעונות 2020 ו-2021 סייעה בראגסטאד לקבוצתה לסיים במקום השני בליגה הנורווגית. כן בעונת 2020 סייעה הבלמת לקבוצה לסיים את העונה ללא הפסדי ליגה. בדוח של אופ"א מ-2020, דווח שהיה לה חלק משמעותי בקבוצה באותה עונה. ב-2021, הייתה מועמדת לפרס הכדורגלנית הצעירה של העונה בליגה הנורווגית.
באיירן מינכן
בינואר 2022 חתמה בראגסטאד על חוזה ארוך טווח בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. הבלמת החליטה להישאר בהשאלה ברוזנבורג עד קיץ 2022, כיוון שרצתה לקבל זימון לנבחרת נורווגיה לקראת יורו 2022, ובכדי להשיג זאת היה עליה לקבל דקות משחק רבות.
בראגסטאד ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ב-2 באוקטובר 2022, בניצחון 4:0 על דואיסבורג (אנ').
לקראת עונת 2023-24 עברה אמילי בהשאלה לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה לנשים.
באייר לברקוזן
ב-20 ביוני 2024 הודיעה באיירן על מעברה הסופי של בראגסטאד ללברקוזן אחרי שנתיים במועדון.
קריירה בינלאומית > נבחרות צעירות

בראגסטאד שיחקה במדי כלל הנבחרות הצעירות של נורווגיה, בגילאי 15, 16, 17 (אנ'), 19 (אנ') ו-23. בגיל 17, זומנה לסגל הנבחרת לאליפות אירופה עד גיל 19 (אנ'), שנערכה ב-2019 בסקוטלנד. במהלך הטורניר כבשה בראגסטאד 3 שערים.
קריירה בינלאומית > נבחרות בוגרות

בראגסטאד זומנה לסגל נבחרת נורווגיה לראשונה בספטמבר 2020, אך נגרעה מהסגל עקב פציעה בברך. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ערכה ב-16 בספטמבר 2021, בניצחון 10:0 על נבחרת ארמניה (אנ'), במסגרת מוקדמות גביע העולם לנשים 2023 (אנ').
חיים אישיים

בראגסטאד היא בתו של כדורגלן-העבר ביורן אוטו בראגסטאד(אנ'), ונולדה על אדמת אנגליה כששיחק במדי דרבי קאונטי בפרמייר ליג האנגלית.
הערות שוליים

↑  בראגסטאד עוברת סופית ללברקוזן, באתר באיירן מינכן, ‏20 ביוני 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמילי בראגסטאד".
טחנת הקמח היהודית בבאר שבע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  31°14′25″N 34°48′09″E﻿ / ﻿31.24031944°N 34.80261111°E﻿ / 31.24031944; 34.80261111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) טחנת הקמח היהודית בבאר שבע (למפת באר שבע רגילה) טחנת הקמח היהודית בבאר שבע (למפת צפון הנגב רגילה) טחנת הקמח היהודית בבאר שבע (למפת צפון הנגב מוגדלת) טחנת הקמח היהודית בבאר שבע   he טחנת הקמח היהודית בבאר שבעhe טחנת הקמח היהודית בבאר שבעמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    העיר העתיקה בבאר שבע (ניתן להקיש על אתרים שונים כדי להגיע לערכים מורחבים המפרטים אודותם) 
 
טחנת הקמח היהודית בבאר שבע היא טחנת קמח שפעלה בבאר שבע.
היסטוריה

טחנת הקמח היהודית בבאר שבע הוקמה על ידי יעקב גורדון ומאיר שיינדרוביץ מרח' קק"ל ועד רח' טרומפלדור בשנת 1902 . לאורך שנים ארוכות היה זה המבנה היחיד שהיה בבעלות יהודים והטחנה היהודית הממוכנת היחידה בכל הנגב. במשך 27 שנים שימשה הטחנה מרכז לכל היהודים שעברו באזור. בטחנה היו מארחים יהודים ומסייעים לאלו שבצרה. בשנת 1916 אף הוקם בחצר הטחנה בית כנסת. בשנות ה-20 היה ענף טחנות הקמח המכניס ביותר בעיר. פעלו בה שלוש טחנות שעבדו בהם כ-20 איש, וההכנסה השנתית שלהם עלתה על סך ההכנסות של שאר העסקים גם יחד.
הכיבוש הבריטי ותוצאותיו

לאחר הכיבוש הבריטי שימש גורדון נציג הקהילה היהודית הקטנה אל מול השלטון הבריטי. הטחנה נעזבה לאחר מאורעות 1929 בעת הפרעות ביהודי חברון ועזה, הקיץ הקץ גם על קהילת יהודי באר שבע, שמרכזה היה בחצר טחנת הקמח. בעלי הטחנה נוכחו לדעת, שגם אם ישובו לעיר, יחיו בה כמיעוט בלתי מוגן בלב אוכלוסייה עוינת. הם הגיעו למסקנה, שאין להם מנוס אלא לחסל את רכושם ולעזוב את העיר לצמיתות. גורדון שהיה לאחרון היהודים בבאר שבע, הוכרח למכור את הטחנה למתחרהו הערבי-חאג' עיסאי ב-1930. חאג' עיסאי הצליח לרכוש את הקרקע עם הטחנה, הבאר והמבנים האחרים במחירי מציאה והקים מסגד בסמוך.
לקריאה נוספת

ביגר ג. ואחרים, 1991, באר שבע ואתריה, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, עמודים 110-111.
הערות שוליים

↑  לקוח מאתר http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=19
↑  בנוסף לכך, יהודי חברון שלחו אל בית הכנסת את ספר תורה.
1 2  לקוח מאתר http://www.kotar.co.il/kotarapp/index/Chapter.aspx?nBookID=98747932&nTocEntryID=98749244
יצחק דאנציג

אין תמונה חופשית
הרב יצחק דאנציג (י"ז בשבט ה'תקצ"ז, ינואר 1837 - י"ד בטבת ה'תרע"ז, ינואר 1917) היה רב, פוסק, דרשן ונואם, בערים וקהילות שונות באירופה ובסוף ימיו בארץ ישראל. דרושיו ודברי תורתו מאוגדים בספרים הרבים והנודעים שכתב.
ביוגרפיה

נולד בסלונים שבבלארוס ב-1837 למנחם מאניש דאנציג. בצעירותו התחנך בישיבות שבעירו, סלונים, ומה'תרי"ב (1852) למד בישיבת וולוז'ין. לצד לימודיו בהלכה ותלמוד, נמשך במיוחד למחקר ודרוש, והתעניין בספר העיקרים.
בהיותו בגיל 17 נפטר אביו, לאחר זמן קצר התחתן ועסק בפסיקת הלכה ודרשנות.
בתחילה התגורר בערים שונות עד שנדד לעיר יאנובה שבליטא, שם מינוהו לפוסק ומגיד מישרים לאנשי העיר. בה'תרכ"ט (1869) מונה למגיד המישרים של העיר מלאווה שבפולין, לאחר זמן ניסה לעסוק במסחר, אך לא הצליח. הוא פנה שוב לדרשנות ומונה לדרשן העיר מוהילב שבבלארוס. בה'תרל"ט (1879) עבר לעיר סנקט פטרבורג בירת רוסיה, שם היה לאחד מרבני העיר, רב בית הכנסת הגדול "אובחובסקי", דרשן ומגיד מישרים.
בה'תרע"ב (1912) עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. הוא מונה למגיד המישרים של בית הכנסת זיכרון משה ובבית המדרש וישיבת מאה שערים. נפטר בי"ד בטבת ה'תרע"ז, 1917, נקבר בהר הזיתים.
ספריו

בית יצחק, דרושים, דפוס וילנא ה'תרכ"ו.
באר יצחק, פירוש על הגדה של פסח, ורשא ה'תר"ל.
מחזה הנפש, וילנא ה'תרל"ב.
אלון בכות, ספר הספד על המלבי"ם, פטרבורג ה'תר"ם.
יסודי העיקרים - חלק א', דרושים לפי פרשיות התורה וחמש מגילות, ורשא ה'תרמ"ח.
מצבת אבן, ספר הספדים, פטרבורג ה'תר"ן.
יסודי העיקרים - חלק ב', פטרבורג ה'תרנ"ב.
גבעת בנימין, ספר הספד על רב העיר קייב, ברדיטשוב ה'תרנ"ו.
בית יצחק, על שולחן ערוך, ורשא ה'תרנ"ט.
בתי הנפש (הודפס בכתב יד בצירוף הספר הקודם), על שיר השירים.
קובץ הפיוטים.
קונטרס שו"ת.
תבנית יד, הגהות על תלמוד ירושלמי, מדרשים ויורה דעה.
תשובות מהרי"ד, תשובות בהלכה. ווארשא, ה'תר"ע.
יסודי הדת, ירושלים ה'תרע"ו.
אידאליס אורטיס

אידאליס אורטיס בוקורט (בספרדית: Idalys Ortiz Bocourt; נולדה ב-27 בספטמבר 1989) היא ג'ודוקא קובנית אשר זכתה בארבע מדליות אולימפיות, כולל זהב בלונדון 2012. אורטיס מחזיקה גם בשמונה מדליות מאליפויות העולם, מתוכן שתי מדליות זהב.
ביוגרפיה וקריירה

אידאליס אורטיס בוקורט נולדה בשנת 1989 בפינאר דל ריו, קובה. בגיל 10 החלה ללמוד ג'ודו ובגיל 15 הצטרפה לנבחרת הלאומית של קובה בג'ודו. בשנת 2007, כאשר הייתה בת 17, אורטיס התחרתה באליפות הפאן-אמריקאית וזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצחה בגמר את פריסילה מרקז הברזילאית. במהלך הקריירה אורטיס זכתה בעוד 14 מדליות באליפויות הפאן-אמריקאיות ובמשחקים הפאן-אמריקאיים, כולן מזהב.
ביוגרפיה וקריירה > המשחקים האולימפיים

אורטיס ייצגה את קובה בשלוש אולימפיאדות בין השנים 2008-2016 וזכתה במדליה בכל אחת מהם. בבייג'ינג 2008, כאשר הייתה בת 18, היא ייצגה את קובה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג וזכתה במדליית הארד כאשר הפסידה לטונג וון הסינית בחצי הגמר וניצחה את צרנקאנד דורג'גוטוב המונגולית בקרב על הארד לאחר תרגיל או-גושי מוצלח שהעניק לה איפון. בלונדון 2012 היא זכתה במדליית הזהב. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את אדיסנגלה מוניז מכף ורדה, ברבע הגמר היא ניצחה את אלנה איבשנקו הרוסייה ובחצי הגמר ניצחה את טונג וון הסינית. בגמר היא גברה על מיקה סוגימוטו היפנית בהחלטת שופטים לאחר שהקרב וזמן ההארכה נגמרו ללא ניקוד.
באולימפיאדת ריו 2016, אורטיס הגיעה עד הגמר אך הפסידה וסיימה עם מדליית הכסף. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את קסניה צ'יביסובה הרוסייה, ברבע הגמר היא ניצחה את קים מין-ג'אונג הדרום-קוריאנית ובחצי הגמר ניצחה את קאנה ימאבה היפנית. בגמר היא התמודדה מול אמילי אנדאול הצרפתייה ולאחר שהקרב נגמר ללא ניקוד ועבר לניקוד זהב, הצרפתייה הצליחה לרתק למזרן את אורטיס וקיבלה ניקוד איפון.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה אורטיס שוב במדליית הכסף. היא החלה את דרכה בסיבוב השני בו ניצחה בווזארי את רושל נונייס הפורטוגלית בזמן ניקוד זהב. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את שיאן שו הסינית ובחצי הגמר ניצחה בווזארי את דיקו רומאן הצרפתייה. בגמר היא התמודדה מול אקירה סונה היפנית והפסידה באיפון לאחר 8:51 דקות של קרב.
באולימפיאדת פריז 2024, נבחרה להניף את דגל קובה בטקס הפתיחה ביחד עם מיחאין לופז. בתחרות אורטיז הפסידה בשמינית הגמר למיליצה ז'אביץ' בעונשים.