stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמיר לקנר

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1987 (בן 37) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, מעבד, מנהל מוזיקלי
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר, סקסופון, חליל צד
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס הטלוויזיה לילדים ולנוער למוזיקה מקורית (2021)
 www.amirlekner.com
 
אמיר לקנר  (נולד ב־21 באוקטובר 1987) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

לקנר נולד בתל אביב לברוריה (בן־שימול), עורכת דין, ולאילן, אדריכל.
כילד השתתף בגרסה הישראלית של התוכנית "החברים של ברני", שם באחד הפרקים ניגן בצ'לו.
עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין" (במגמת המוזיקה) שירת בצה"ל בלהקת חיל החינוך. בהמשך סיים בהצטיינות תואר ראשון בקומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.
לקנר מחבר מוזיקה מקורית ושימש מעבד, מלחין ונגן של עשרות הצגות ועשרות מחזות זמר ומופעים רבים בתיאטרון הקאמרי, בהבימה, בתיאטרון בית ליסין, באופרה הישראלית החדשה, בתיאטרון הארצי לילדים ולנוער ובתיאטרונים אחרים. כמו כן לקנר מתזמר ומעבד עבור תוכניות הטלוויזיה The Voice ו"X פקטור". לקנר גם מלחין שירים ופזמונים עבור תוכניות ילדים בערוץ הופ!, ביניהן "רחוב סומסום", "כח הקצב", ושיר ימי השבוע ביניהם "היום יום חמישי".
התזמורת הפילהרמונית הישראלית כללה בתוכניתה לשנת תשע"ו (2015–2016) את יצירתו של לקנר "סיפור על עזה וגדיים שבעה" בקונצרט מיוחד לילדים, בהשתתפות מקהלת "בת שיר" (של התזמורת הסימפונית חיפה).
מאז 2020 לקנר מנהל, מפיק ומעבד את השירים בגרסה המחודשת של "זהו זה" המשודרת בכאן 11. בשנת 2020 הוא עיבד והפיק מוזיקלית את החידוש לשיר "יכול להיות שזה נגמר" בביצוע מיקי קם, חנה לסלאו, תיקי דיין ורבקה מיכאלי בתור חלק מהפרויקט "צו השעה". עיבוד זה נחשב לגרסה הנשית של שירי "זהו זה".
לקנר זכה בפרס "היוצר המבטיח" בפסטיבל "פותחים במה" של בית ליסין ובפרס שרגא בר מטעם "הבימה".
הוא משמש מורה למוזיקה בתיכון שבו למד וממלא את תפקידי המנהל המוזיקלי של מגמת התיאטרון. נוסף על כך הוא מלמד שיעורי מחזמר בקמפוס אריסון לאמנויות עם הכוריאוגרפית קורין מנדלסון.
לקנר נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בתל אביב.
חוק הגנת סמלים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  19 בדצמבר 1974
 תאריך חקיקה עברי:  ה' בטבת תשל"ה
 גוף מחוקק:  הכנסת השמינית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 751, עמ' 22
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 נוסח מלא:  חוק הגנת סמלים, תשל"ה-1974
 
חוק הגנת סמלים, תשל"ה-1974 הוא חוק שאושר בכנסת השמינית ובא להגן על סמלים ודגלים ולמנוע שימוש בלתי מורשה בהם.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את המניע לחקיקתו:
החוק הוא מהיציבים בחוקי מדינת ישראל – מאז אישורו בכנסת ב-9 בדצמבר 1974 לא חל בו שום שינוי.
תמצית החוק

החוק קובע כי שר הפנים רשאי לקבוע בצו שתינתן הגנה לסמל או לדגל של
הגנה לסמל של גוף או שירות ממלכתי תינתן רק לאחר התייעצות עם השר שפעולותיהם שייכות לתחום פעולתו. לפני מתן צו הגנה על שר הפנים להודיע ברשומות ובשני עיתונים יומיים על כוונתו לעשות כן, כדי לאפשר הבעת התנגדות לצו. על החלטת השר ניתן לערער בפני בית המשפט המחוזי בירושלים.
סעיף 4 לחוק קובע את ההגנה הניתנת:
סעיף 5 לחוק מעניק הגנה מסוימת גם לשמות, לסמלים ולדגלים שלגביהם לא ניתן צו בגנה:
הפרת סעיפים 4 או 5 עונשה קנס.
ועדה שמינה שר הפנים רשאית לתת לאדם, על פי בקשתו, תעודה כי אין בשימוש פלוני שהוא עושה בשם, בסמל או בדגל כדי להביא את הזולת לחשוב שהמבקש פועל מטעם המדינה, רשות מרשויותיה או רשות מקומית או כדי לפגוע בתקנת הציבור או ברגשותיו.
החוק ביטל את חוק הרשויות המקומיות (סמלים), תשי"ח-1958, שהעניק הגנה לסמליהן של רשויות מקומיות, אך קבע שסמל שקיבל הגנה מכוח חוק זה דינו כדין סמל שניתן עליו צו הגנה לפי החוק החדש. לדגל המדינה ולסמל המדינה ניתנה הגנה בחוק הדגל והסמל, והגנה זו נותרה בעינה.
חוקים נוספים מעניקים הגנה לשמות, לסמלים ולדגלים, כגון פקודת סימני מסחר, 1938, פקודת הנזיקין, פקודת החברות, פקודת האגודות השיתופיות וחוק הספנות (כלי שיט), תש"ך-1960. חוק הגנת סמלים אינו גורע מההגנות הניתנות בחוקים האחרים, ובמקום שחוקים אלה מאפשרים לתת פטור, היתר או רישיון, אין בכך כדי לשחרר מההגבלות המוטלות בחוק הגנת סמלים.
בפסיקה

עיריית קריית מוצקין תבעה לאסור על אתר אינטרנט שימוש בשם "מוצקין" שלטענתה מזוהה עמה, ובסמל העירייה. בית המשפט המחוזי תל אביב-יפו דחה את הטענה שהשם "מוצקין" מזוהה עם קריית מוצקין, אך הוציא צו מניעה קבוע נגד השימוש שעשו הנתבעים בסמל העירייה.
עיריית גבעתיים עתרה שבית המשפט יצהיר כי השימוש שעושה רשימת "גבעתיים הירוקה" לבחירות בעיר, בלוגו של העירייה (שאינו סמלה הרשמי), מהווה פגיעה בקניינה של העירייה והטעיית הבוחר, ובין השאר הסתמכה על חוק הגנת סמלים. עתירתה נדחה, בנימוק שהעירייה לא ביצעה הליך, בהתאם לחוק הגנת סמלים, של אישור הלוגו כסמל של העירייה.
הערות שוליים

↑  הצעת חוק הגנת סמלים, תשל"ב-1972, ה"ח 982 מ-26 בינואר 1972
↑  דוגמה:הודעות על כוונה למתן צו הגנה לפי חוק הגנת סמלים (קריית ביאליק, קריית עקרון), י"פ 7495 מ-4 במאי 2017, וצו הגנה שהוצא בעקבותיהן: צו הגנה לסמל עיריית קריית ביאליק, י"פ 7625 מ-22 בנובמבר 2017
↑  תא (ת"א) 1221/02 עיריית קריית מוצקין נגד ארז פרידמן ואחרים, ניתן ב-11 ביולי 2004
↑  עתמ (ת"א) 2838/08 עיריית גבעתיים נגד מנהל הבחירות עירית גבעתיים 2008 ואחרים, ניתן ב-9 בנובמבר 2008
אלפרד דרייפוס

| --- | --- |

אלפרד דרייפוס
 לידה:  9 באוקטובר 1859 מילוז, צרפת 
 פטירה:  12 ביולי 1935 (בגיל 75) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  École supérieure de guerre  תיכון שפטל  אקול פוליטקניק  קולז' סנט-בארב 
 בן או בת זוג:  לוסי דרייפוס 
 צאצאים:  Pierre Dreyfus, Jeanne Lévy 
 השתייכות:  כוחות ארטילריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1880 
 דרגה:  מייג'ור 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 קצין בלגיון הכבוד  אביר בלגיון הכבוד  צלב המלחמה 1914–1918  מדליה להנצחת מלחמת 1914-1918 
 
כלאו של דרייפוס באי השדים
איור בעיתון פריזאי המתאר את טקס שלילת הדרגות של אלפרד דרייפוס, 5 בינואר 1895.
הפסל "מחווה לסרן דרייפוס" (צר') ברחוב אחד העם בתל אביב
אלפרד דרייפוס (בצרפתית: Alfred Dreyfus;‏ 9 באוקטובר 1859 – 12 ביולי 1935) היה יהודי-צרפתי אשר שימש כקצין בצבא צרפת והופלל באשמת בגידה ובריגול, בפרשה שזכתה לשם "פרשת דרייפוס".
ביוגרפיה

אלפרד דרייפוס נולד ב-9 באוקטובר 1859 למשפחה יהודית אמידה ומיוחסת מהעיר מילוז שבאלזס, אשר עסקה בייצור טקסטיל והיה הצעיר מבין תשעה ילדים.
משפחת דרייפוס מתייחסת למשפחת טריוויש שהם צאצאים ישירים של רש"י[דרוש מקור].
אלפרד עבר עם משפחתו לפריז לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה, אשר הובילה לסיפוחה של אלזס-לורן לאימפריה הגרמנית ב-1871.
כילד בן 11, השאירו מאורעות מלחמת צרפת–פרוסיה את חותמם על דרייפוס. כניסת הכוחות הפרוסיים לעיר מולדתו ב-1871 השפיעה על החלטתו להתגייס לצבא. בשנת 1877 התקבל לקורס הצוערים באקול פוליטקניק, וסיים את לימודיו ב-1880. משם המשיך לקורס לקציני ארטילריה בן שנתיים באקדמיה הצבאית בפונטנבלו, שלאחריו קיבל מינוי קצין בגדוד בצבא הצרפתי. בשנת 1885 עלה לדרגת לויטננט, וב-1889 עלה לדרגת קפיטן (סרן).
הגנרל מיריבל, אשר העריך את כישוריו, הכניס אותו ב-1 בינואר 1893 למשרה במטה הכללי, שם היה היהודי היחיד. בשנת 1894 גילה השירות החשאי הצרפתי שמסמך צבאי סודי נשלח בידי קצין צרפתי לשגרירות גרמניה בצרפת. העדויות נגד דרייפוס היו מפוקפקות (נראה שפרדיננד אסטרהאזי היה המדליף), אך לממסד הצרפתי היה נוח להטיל את האשמה על דרייפוס היהודי. לאחר משפט צבאי, שבו השופטים קיבלו ראיות סודיות שלא הובאו לידיעת ההגנה, הורשע דרייפוס בעוון בגידה ונידון למאסר עולם ולגירוש לאי השדים. גם דרגותיו נשללו ממנו בטקס צבאי פומבי משפיל שנערך ב-5 בינואר 1895.
משפחתו של דרייפוס, בעיקר אחיו, מתייה דרייפוס, נאבקה בכל כוחה לביטול פסק הדין. נקודת המפנה הייתה ב-13 בינואר 1898, כאשר פרסם הסופר אמיל זולא מכתב גלוי שכותרתו "אני מאשים...!" (בצרפתית: J'accuse). זולא האשים את שופטיו של דרייפוס בהוצאת דיבה בזדון. בפברואר נמצא זולא עצמו אשם בהוצאת דיבה.
לדרייפוס נערך משפט נוסף ב-1899, הוא שוב נמצא אשם בבגידה, אך עונשו הוקל לעשר שנות מאסר באי השדים בשל "סיבות מקלות", ולאחר עשרה ימים, ולאחר שדרייפוס הסכים שלא לערער על פסק הדין, הוא קיבל חנינה. במכתב מ"אי השדים" כתב דרייפוס לאשתו לוסי: "כבודי שייך לי. זה הנכס שאני מוריש לילדי. את הכבוד הזה תבעתי מארצי."
ב-1904 תבע דרייפוס חקירה חדשה, וב-12 ביולי 1906 הכריז בית המשפט לערעורים כי דרייפוס חף מכל פשע. הוא הוחזר לצבא הצרפתי והועלה לדרגת מייג'ור (רב-סרן) ובנוסף הוענק לו אות אביר לגיון הכבוד בטקס פומבי. שהותו באי השדים גרמה לדרייפוס בעיות בריאותיות, ובאוקטובר 1907 הוא נאלץ לפרוש מהצבא.
בטקס העברת אפרו של אמיל זולא לפנתאון ב-1908 נורה דרייפוס על ידי לואי גרגורי, עיתונאי מתוסכל, ונפצע קל בידו.
במלחמת העולם הראשונה התנדב דרייפוס, בדרגת לויטננט קולונל (סגן-אלוף), לתפקיד פעיל בצבא הצרפתי, ואף שירת תקופה מסוימת בחזית והיה מהמפקדים שהובילו את החזרתם של חבלי אלזס ולורן לצרפת. בסוף המלחמה הוענקה לדרייפוס דרגת "קצין לגיון הכבוד".
אלפרד דרייפוס נפטר ב-12 ביולי 1935 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
בנו של דרייפוס, פייר, שירת אף הוא כקצין ארטילריה. הוא השתתף במספר קרבות במלחמת העולם הראשונה ואף זכה בעיטור צלב המלחמה. נכדתו של דרייפוס, מדלן לוי, נרצחה באושוויץ.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית ומספרו ARC. Ms. Var. 548.
בתרבות

ז'ורז' מלייס ביים סרט על דרייפוס ב-1899 (אולי הסרט הפוליטי המובהק הראשון בתולדות הקולנוע).
ב-1937 נעשה סרט ביוגרפי על אמיל זולא ובפרט על פרשת דרייפוס בשם "חייו של אמיל זולא". בסרט שיחקו פול מוני בתור אמיל וג'וזף שילדקראוט בתור דרייפוס. הסרט זכה לביקורות מהללות והוא אף זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
ב-1994 הונפק בול דואר ישראלי "100 שנה לפרשת דרייפוס".
ב־2014 יצא לאור "קצין ומרגל", רומן מאת רוברט האריס, עוסק בפרשת דרייפוס מנקודת מבטו של קולונל ז'ורז' פיקאר מהמודיעין שחשף את הבוגד האמיתי ואת העובדה שדרייפוס חף מפשע ושילם על כך בפיטוריו מהצבא ובמאסר. הספר תורגם לעברית ויצא שנה לאחר מכן.
הספר עובד לסרט קולנוע צרפתי (במקור בצרפתית: J'accuse, "אני מאשים...!", על שם מאמרו של אמיל זולא שהביא לבדיקה מחודשת של הפרשה; בתרגום לאנגלית ולעברית: "קצין ומרגל") בבימויו של רומן פולנסקי ובכיכובם של ז'אן דוז'רדן ולואי גארל. יצא לאקרנים ב-30 באוגוסט 2019.
ב-28 בנובמבר 2018 הוסר הלוט מעל פסל גדול של אלפרד דרייפוס ברחוב אחד העם בתל אביב מול מגדל שלום מאיר. זה העתק מפסל דומה שהוצב בפריז ב-1986. הפסל מראה את דרייפוס העומד זקוף ומניף את חרבו שנשברה בפרהסיה בטקס משפיל.
ב-2018 עלה המחזה "איש המאה" שכתב המחזאי יהושע סובול על פרשת דרייפוס. המחזה מתאר את מהלך האירועים המשוער שהוביל להאשמת דרייפוס בבגידה ואת תהליך זיכויו מספר שנים לאחר מכן.
ראו גם

אמיל זולא
אוגוסט מרסייה
אדואר דרימון
אני מאשים...!
הערות שוליים

↑  מתוך שעה היסטורית, גלי צה"ל, 18.6.2010
↑  מדלן לוי, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
↑  ארכיון אלפרד דרייפוס, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260403305171  PLWABN: 9810646503105606  BIBSYS: 90185856  BNE: XX910828  BnF: cb119005994 (data)  CANTIC: a10389933  CiNii: DA00435218  GND: 118527460  ISNI: 0000 0001 2122 9355  LCCN: n80057218  LNB: 000132011  Léonore: 121007  NDL: 00438243  NKC: jn20000700433  NLA: 35045434  NLG: 227403  NSK: 000117249  NTA: 068600275  RERO: 02-A003191071  SELIBR: 207828  SNAC: w6c53mdx  SUDOC: 026837226  Trove: 810800  VcBA: 495/115599  VIAF: 19676856   WorldCat (עם VIAF): 19676856 
אלפרד דרייפוס בן 74, 1934
קברו של אלפרד דרייפוס
חוק המרכז למורשת הדרוזים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  7 ביוני 2007
 תאריך חקיקה עברי:  כ"א בסיוון תשס"ז
 גוף מחוקק:  הכנסת השבע עשרה
 תומכים:  55
 מתנגדים:  0
 נמנעים:  3
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2097, עמ' 324
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד התרבות והספורט
 נוסח מלא:  חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס״ז–2007
 
חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס״ז–2007 הוא חוק שהוצע על ידי חבר הכנסת מג'לי והבה בכנסת ה-17. החוק הביא לפתיחת מרכז מורשת הדרוזים בחיפה. מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ, וכן לעודד את התיירות במגזר וליצור מקומות תעסוקה. המרכז יכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון.
רקע לחוק

חוק זה נחקק במטרה למצוא דרכים מעשיות לעידוד התיירות במגזר הדרוזי והצ'רקסי, מתוך רצון לספק פתרונות תעסוקה במגזרים האלה.
בוועדה לקידום מעמד האישה הוקדש דיון למצב התעסוקה של הנשים בחברה הדרוזית והצ'רקסית, הוועדה הזאת מתמחה בקידום מעמד האישה וצמצום הפערים בין המינים בתחום הכלכלי והם אחראים גם על שוויון תעסוקה במגזר הדרוזי. הוועדה לקידום מעמד האישה התחייבה לעקוב אחר התקדמות הטיפול בנושאי מעמד האישה ותעסוקה במגזר.
מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ. לפי התכנון, המרכז אמור לכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון.
עיקרי החוק

לפי החוק, המדינה תיתן למי שאחראי על המרכז את המקרקעין הדרוש על מנת להפעילו. המדינה, תממן את הקמת המרכז באופן הנדרש ותקבל את כל התקציבים שאותם היא צריכה על מנת להקימו. המועצה תאשר את התקציב השנתי של המרכז ותגישו לשר לשם אישורו; התקציב יאושר על ידי שר האוצר, שנת תקציב המרכז תהיה כשנה של תקציב המדינה.
המרכז לא יהיה רשאי למכור נכסים השייכים למרכז או להעביר בדרך אחרת נכס שבבעלותו, למעט נכסים שנקבעו בתקנות באישור השר. בנוסף לכך, המרכז לא יהיה רשאי למשכן נכס שברשותו או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור שר המדע התרבות והספורט. כמו כן, המרכז לא ייטול הלוואה העולה על סכום שקבע השר בתקנות, אלא באישור שר המדע, התרבות והספורט ושר האוצר.
ביצוע החוק

לפי הצעת החוק, שר המדע התרבות והספורט מונה על ביצועו, והוא אחראי לחוקק תקנות בכל הנוגע לביצוע מרכז המורשת לדרוזים, כולל סדרי העבודה של המועצה והוועד המנהל.
החוק קובע שהמועצה, בת 21 חברים, תכלול נציגים ממשרד ראש הממשלה, ממשרד המדע, התרבות והספורט, ממשרד החינוך, וממשרד התיירות.
וכן המועצה תכלול בין חבריה 5 אנשי אקדמיה המתמחים בתחומים רלוונטיים למרכז, ראש הרשות המקומית בו המרכז הוקם ונציגי ציבור. החוק קובע ששני שלישים מחברי המועצה ימונו מקרב האוכלוסייה הדרוזית.
יישום החוק

ב-8 בינואר 2019 הוקם ביישוב הדרוזי יאנוח ג'ת מבנה המרכז למורשת הדרוזים. המרכז החל לפעול בשנת 2019, ובין השאר הוא כולל מכון מחקר המקדם מחקרים אקדמיים אודות חייהם של הדרוזים בעבר ובהווה.
הערות שוליים

↑  הצעת חוק המרכז למורשת דרוזים קריאה ראשונה, ‏13 בפברואר 2007
1 2 3   חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2007, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  נחנך בית מורשת דרוזי ביאנוח, באתר פורטל הכרמל, ‏8.1.2019
↑  אודות המרכז, באתר המרכז למורשת הדרוזים בישראל.
חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  7 באוגוסט 2017
 תאריך חקיקה עברי:  ט"ו באב תשע"ז
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים
 תומכים:  65
 מתנגדים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2658, עמ' 1120
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד החינוך
 נוסח מלא:  חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017
 
חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017 מסדיר את הפעלתם של צהרונים ציבוריים (כאלה הפועלים בשטח מוסד חינוך מתוקצב או מופעלים על ידי רשות מקומית או חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי) בישראל. החוק אושר בכנסת העשרים ב-26 ביולי 2017 ומרבית סעיפיו נכנסו לתוקף בתחילת שנת הלימודים תשע"ח (כלומר ב-1 בספטמבר 2017). אחדים מסעיפיו נכנסו לתוקף שנה מאוחר יותר.
תהליך החקיקה

החוק נבע מיוזמות חקיקה אחדות של חברי הכנסת, שראשיתן בהצעת חוק של חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי בכנסת השמונה-עשרה ובהצעת חוק זהה של חברת הכנסת קארין אלהרר בכנסת התשע-עשרה.
בכנסת העשרים הוגשה הצעת החוק מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו את הצורך בחוק:
תמצית החוק

החוק מגדיר צהרון:
מסגרת חינוכית בלתי פורמלית לילדים עד כיתה ג', המשמשת לשהות יומית של ילדים כאמור חמישה ימים בשבוע ופועלת לאחר שעות הלימודים או בתקופות של חופשות לימודים במהלך שנת הלימודים, ומתקיים בה אחד אלה:
הגדרה זו מוציאה מתחולת החוק את הצהרונים הפרטיים. החוק אינו חל על מסגרות שמשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משתתף בתקציבן ועל קייטנה.
שר החינוך מוסמך לקבוע תנאים להפעלתו של צהרון, ובכלל זה:
תנאים ואמצעים הדרושים להפעלתו התקינה של הצהרון, ובכלל זה תנאים פיזיים, בטיחותיים וסביבתיים.
תנאים הנדרשים מממלאי תפקידים בצהרון, ובכלל זה תנאים לעניין ניסיון והכשרה מקצועית.
סל השירותים שיינתן בכל סוג צהרון, לרבות סדר היום, התוכנית החינוכית והמזון שיוגש, והוראות לעניין איכות השירותים, תדירותם ובידי מי יינתנו.
תקן ממלאי תפקידים בצהרון.
הספקה של מזון לצהרון תיעשה רק בידי ספק מזון מורשה כהגדרתו בחוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים. תפריט יומי של המזון המסופק בצהרון יפורסם בצהרון מדי חודש.
שר החינוך, בהסכמת שר האוצר, לאחר התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, רשאי לקבוע, בצו, מחיר חודשי מרבי שייגבה בעד כל ילד השוהה בצהרון, בין היתר על בסיס האזור שבו פועל הצהרון, עלות הצהרון ותקורה סבירה.
לממונה במשרד החינוך נתונה סמכות להורות על סגירת צהרון או הגבלת פעילותו, כאשר יש לממונה יסוד סביר לחשד כי חדל להתקיים תנאי מהתנאים להפעלת הצהרון, וכי נגרמת בשל כך פגיעה בשלומם או בבטיחותם של ילדים השוהים בו או שיש יסוד סביר לחשד שתיגרם בשל כך פגיעה כאמור. החל משנת הלימודים תשע"ט יוסמך הממונה להטיל עיצום כספי על הפרת הוראות החוק.
השפעת החוק

משרד החינוך פרסם את מחירי הצהרונים ביישובי הארץ, בהתאם לאשכול החברתי-כלכלי שכל יישוב משתייך אלה. מחירים אלה, ללא תוספת בגין העשרה נוספת, נעים מ-335 ש"ח לחודש ביישובים מאשכול 1–3 ל-785 ש"ח לחודש ביישובים מאשכול 8–10.
בעקבות קביעת מחיר מרבי של 935 ש"ח לחודש לילד בצהרון הודיע ארגון ויצו על הפסקת הפעלתם של 84 צהרונים בתל אביב ובגבעתיים ונעמת הודיעה על הפסקת הפעלתם של 22 צהרונים בתל אביב. לאחר שעיריית תל אביב-יפו הבטיחה תמיכה כספית בהפעלת הצהרונים הודיע ויצו שיחזור להתמודד במכרזי הפעלת צהרונים בעיר.
הערות שוליים

↑  חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז–2017, ס"ח 2658 מ-7 באוגוסט 2017
↑  אושר סופית: פיקוח על הצהרונים, באתר הכנסת, 26 ביולי 2017
↑  הצעת חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017, ה"ח הכנסת 729 מ-19 ביולי 2017
↑   ליאור דטל, מאבק הצהרונים: האיום לקראת 1 בספטמבר - ומה יקרה בחופשות?, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2017
↑  שחר חי, ויצו: נסגור 84 צהרונים בת"א ובגבעתיים, באתר ynet, 30 ביולי 2017
יעל אודם, ויצו הודיעה: לא נפעיל צהרונים, "חדשות 2", 30 ביולי 2017
↑  מיכל רז חיימוביץ', ‏ויצ"ו חוזר בו בעקבות תמיכת העירייה: יפעיל צהרונים בתל אביב, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2017
חוק שירות מידע פיננסי

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  4 בנובמבר 2021
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ט בחשוון תשפ"ב
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים וארבע
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2933, 18 בנובמבר 2021, עמ' 288
 משרד ממונה:  משרד האוצר
 נוסח מלא:  חוק שירות מידע פיננסי, התשפ״ב-2021
 
חוק שירות מידע פיננסי, התשפ״ב-2021 עוסק בהסדרת פעילותם של ספקי שירות מידע פיננסי. החוק אושר בכנסת העשרים וארבע במסגרת "חוק ההסדרים" לשנים 2021 ו-2022 ותחילתו ב-14 ביוני 2022.
דברי ההסבר להצעת החוק מבהירים מהו מידע פיננסי:
החוק מאפשר ללקוח של גוף פיננסי (בנק, חברת ביטוח וכדומה) להתיר לגוף הפיננסי להעביר מידע אודותיו לנותן שירות מידע פיננסי, על מנת שזה יוכל להשתמש במידע זה למען הלקוח, ובכך להגביר את התחרות במגזר הפיננסי. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את התועלת ללקוח מהסכמתו לקבלת שירות מנותן שירות מידע פיננסי:
החוק משתלב במיזם "בנקאות פתוחה" ומרחיב אותו לתחומים פיננסיים נוספים.
היסטוריה חקיקתית

במסגרת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים), התשע"ו-2016 נכלל פרק י"א1: שירות להשוואת עלויות פיננסיות, שהסדיר פעילות של נותן שירות להשוואת עלויות של שירותים פיננסיים. לשם התקנת תקנות, שהיו תנאי להפעלתו של חוק זה, גובש צוות בין-משרדי שהגיע למסקנה שכדי להשיג את תכליות החוק וכדי ליצור אסדרה המגנה באופן מיטבי על פרטיות הלקוחות ועל
המידע הפיננסי, נדרשים תיקונים לחקיקה הקיימת. לשם כך הוצע להחליף את פרק י"א1 בחוק עצמאי שבו תוסדר כלל הפעילות
הכלולה במתן שירות מידע פיננסי, הן מצד הגופים שייתנו את השירות והן מצד הגופים הפיננסיים שבהם מרוכז מידע פיננסי של לקוחות.
חקיקתו של חוק שירות מידע פיננסי החלה ביוני 2020, במהלך כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש, עם פרסומו של תזכיר חוק, והיא הושלמה במסגרת "חוק ההסדרים" לשנים 2021 ו-2022, שאושר בכנסת העשרים וארבע ב-4 בנובמבר 2021. בחוק נקבע שתחילתו (עם חריגים מעטים) ב-14 ביוני 2022. החוק ביטל את פרק י"א1 לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים), וכלל תיקונים עקיפים בחוקים נוספים.
הוראות החוק > פרק א׳: הגדרות

הגדרות עיקריות בחוק זה:
גוף פיננסי – כל אחד מאלה:
מקור מידע – כל אחד מאלה:
לקוח, של נותן שירות או של מקור מידע – אדם המקבל שירות מידע פיננסי מנותן השירות או המקבל שירות ממקור המידע, לפי העניין.
מידע פיננסי – מידע המצוי בידי מקור מידע, על אודות פעילותו הפיננסית של הלקוח אצל אותו מקור מידע, למעט מידע שנוצר על ידי מקור המידע על בסיס ניתוח הפעילות כאמור.
הוראות החוק > פרק ב׳: רישוי

עיסוק במתן שירות מידע פיננסי מחייב קבלת רישיון מרשות ניירות ערך. גוף שהוא מקור מידע וכן מי שקיבל רישיון לפעול כלשכת אשראי או לשכת מידע על עוסקים (בהתאם לחוק נתוני אשראי) יקבל אישור למתן שירות מידע פיננסי מהמאסדר של פעילותם.
החוק קובע את התנאים לקבלת רישיון, את התנאים שיופיען ברישיון ואת סמכותה של רשות ניירות ערך לבטל רישיון או להתלותו. שליטה בבעל רישיון מחייבת קבלת היתר מרשות ניירות ערך. באופן דומה קובע החוק את התנאים לקבלת אישור מהמאסדר, את התנאים שיופיען באישור ואת סמכותו של המאסדר לבטל רישיון או להתלותו. רשות ניירות ערך תנהל מרשם של נותני שירות ותפרסמו באתר האינטרנט שלה.
הוראות החוק > פרק ג׳: נותן שירות מידע פיננסי

על נותן שירות מידע פיננסי חלות החובות הבאות:
חובת אמון: נותן שירות יפעל לטובת לקוחותיו באמונה ובשקידה, לא יעדיף את ענייניו האישיים או ענייניו של אחר על פני טובת לקוחותיו, ולא יעדיף את עניינו של לקוח אחד על פני לקוח אחר.
חובת זהירות: נותן שירות ינהג בזהירות וברמת מיומנות שנותן שירות סביר היה נוהג בהן בנסיבות דומות, וינקוט את כל האמצעים הסבירים להבטחת ענייניהם של לקוחותיו.
חובת סודיות: נותן שירות ישמור בסוד כל מידע על אודות הלקוח, לרבות המסמכים שהועברו לרשותו ותוכנם, וכל פרט אחר המתייחס לפעולות שביצע במסגרת מתן השירות ללקוח; על אף האמור, נותן שירות רשאי לגלות מידע על אודות הלקוח לפי הוראות חוק זה, לפי צו בית משפט או לפי דרישה שקיבל מגורם המוסמך לכך לפי דין.
איסור קבלת טובות הנאה: נותן שירות לא יקבל טובת הנאה, במישרין או בעקיפין, בקשר עם מתן שירות מידע פיננסי, למעט תמורה והחזר הוצאות המשולמים ישירות מאת הלקוח, וכן תמורה המתקבלת מאחר, בקשר עם מתן השירות ללקוח, בהתאם להוראות שקבע מאסדר נותן השירות כדי למנוע חשש לניגוד עניינים.
נותן שירות יאסוף מידע פיננסי ויעשה שימוש במידע שנאסף רק לשם מתן שירות ללקוח הנוגע להתנהלותו הכלכלית, על בסיס אותו מידע, ובכלל זה –
נותן שירות יתקשר עם הלקוח בהסכם בכתב למתן שירות מידע פיננסי; בטרם ההתקשרות ימסור נותן שירות ללקוח, בשפה פשוטה וברורה ובאופן תמציתי, מידע על אודות מהות השירות.
נותן שירות רשאי להעביר מידע פיננסי לכל אחד מהמנויים להלן, ולהם בלבד, למטרה כמפורט לצידם, ובלבד שהלקוח נתן לכך הסכמה מפורשת בכתב ושהמידע המועבר נדרש לאותה מטרה:
הוראות החוק > פרק ד׳: מקור מידע

מקור מידע הוא גוף הנותן שירות פיננסי ללקוחותיו, ומתוך כך יש בידו מידע פיננסי על לקוחותיו.
מקור מידע יאפשר ללקוח לתת הרשאה לגישה של נותן שירות, למידע פיננסי על אודות הלקוח הנמצא ברשות מקור המידע, באמצעות מערכת הממשק למידע פיננסי, שהיא מערכת מקוונת ומאובטחת.
מקור מידע ייתן לנותן שירות גישה למידע פיננסי על אודות לקוח, הנמצא ברשותו, בהתאם להרשאת הגישה שנתן הלקוח, והכול באמצעות מערכת הממשק למידע פיננסי, שהיא מערכת מקוונת ומאובטחת, המאפשרת תקשורת ישירה בין מקור מידע לבין נותן שירות באמצעות טכנולוגיית ממשק תכנות יישומים. גישה למידע פיננסי הנוגע לחשבון משותף, תינתן רק כאשר הרשאת הגישה ניתנה בידי כל בעלי החשבון המשותף, אך בחשבון משותף ביחד ולחוד (חשבון שבו כל אחד מבעלי החשבון רשאי לתת הוראות בחשבון בלא הסכמת בעל החשבון האחר), הרשאת גישה שייתן כל אחד מבעלי החשבון תיחשב כהרשאת גישה שניתנה בידי כל בעלי החשבון.
הוראות החוק > פרקים ה׳-ז': ענישה

החוק מקנה למאסדרים סמכות להטיל עיצום כספי בסכומים נכבדים (עד חמישה מיליון ש"ח) על הפרת הוראות החוק. לבית המשפט נתונה סמכות לגזור מאסר שנתיים על הפרת הוראות החוק.
מימוש החוק

לקראת כניסת החוק לתוקף הגישו 13 חברות בקשות לקבל רישיון למתן שירות מידע פיננסי. סוגי המידע הפיננסי שבו יטפלו נותני השירות יגדלו בהרחבה, החל ממידע בעניין חשבונות עו"ש וכרטיסי חיוב, שאותו יוכלו נותני השירות לספק מיום תחילת החוק, וכלה במידע על הלוואות מחברות אשראי חוץ-בנקאי וחברות לתיווך באשראי, שיסופק החל מנובמבר 2024.
הערות שוליים

1 2 3  הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021, ה"ח הממשלה 1443 מ-31 באוגוסט 2021
↑  תזכיר חוק מתן שירותי מידע פיננסי, התש"ף-2020, באתר החקיקה הממשלתי, 24 ביוני 2020
↑  חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו–2022), התשפ"ב-2021, ס"ח 2933 מ-18 בנובמבר 2021
↑  בנק או חברת פינטק? כל מה שצריך לדעת על מהפכת המידע הפיננסי, באתר וואלה, 14 ביוני 2022
האיגוד הבין-פרלמנטרי

| --- | --- |


 תחום:  activities of extraterritorial organizations and bodies 
 מדינה:  שווייץ 
 מטה הארגון:  ז'נבה, לה גראן סקונקס 
 מייסדים:  פרדריק פאסי, רנדל קרמר 
 תקופת הפעילות:  1889–הווה (כ־136 שנים) 
 www.ipu.org
 
האיגוד הבין-פרלמנטרי (באנגלית:  IPU - Inter-Parliamentary Union, בצרפתית: Union Interparlementaire - UP) הוא מוסד בין-לאומי שהוקם בשנת 1889 על ידי פרדריק פאסי (צרפת) ורנדל קרמר (בריטניה). זה היה הפורום הקבוע הראשון למשא ומתן פוליטי רב-צדדי. בתחילה, כלל הארגון פרלמנטרים בודדים, אך כיום זהו ארגון בינלאומי של בתי הפרלמנט של מדינות ריבוניות. באיגוד חברים הפרלמנטים הלאומיים של 176 מדינות (שלוש המדינות החברות האחרונות הן: טורקמניסטן, אוזבקיסטן, ונואטו, החברות הועברו במהלך הכנס ה-137) ו-11 אסיפות פרלמנטריות אזוריות הן חברות מקורבות.
האיגוד מפעיל מכון לימודים ומחקר ומארגן כנסים בינלאומיים כל שנה. מקום מושבו בז'נבה, שווייץ.