stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1999 באסטרונאוטיקה
סיכומים שנתיים > לפי אתר שיגור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אתר | שיגורים | הצלחות | כישלונות | הצלחות חלקיות |
| רוסיהקזחסטן קוסמודרום בייקונור | 21 | 19 | 2 |  |
| רוסיה קפוסטין יאר | 1 | 1 | 0 |  |
| רוסיה קוסמודרום פלסצק | 6 | 6 | 0 |  |
| רוסיה קוסמודרום סבובודני | 0 | 0 | 0 |  |
| ארצות הברית נמל החלל קייפ קנוורל | 16 | 13 | 3 |  |
| ארצות הברית מרכז החלל קנדי | 3 | 3 | 0 |  |
| ארצות הברית מתקן הטיסות וולופס | 1 | 1 | 0 |  |
| ארצות הברית בסיס חיל האוויר ונדנברג | 11 | 10 | 1 |  |
| ארצות הברית בסיס חיל האוויר אדוארדס | 0 | 0 | 0 |  |
| צרפת מרכז החלל הגיאני | 10 | 10 | 0 |  |
| יפן מרכז החלל אוצ'ינורה | 0 | 0 | 0 |  |
| יפן מרכז החלל טנגשימה | 1 | 0 | 1 |  |
| הרפובליקה העממית של סין מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן | 0 | 0 | 0 |  |
| הרפובליקה העממית של סין מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג | 1 | 1 | 0 |  |
| הרפובליקה העממית של סין מרכז שיגור הלוויינים טאיואן | 3 | 3 | 0 |  |
| הודו מרכז החלל שריחאריקוטה | 1 | 1 | 0 |  |
| ישראל בסיס פלמחים | 0 | 0 | 0 |  |
| ברזיל מרכז החלל אלקנטרה | 0 | 0 | 0 |  |
| קוריאה הצפונית אתר שיגורים טונחה | 0 | 0 | 0 |  |
| Sea Launch | 2 | 2 | 0 |  |
הערות שוליים

↑  חזר מחלל בחללית סויוז TM-28
↑  הגיע לחלל בחללית סויוז TM-28
↑  מהם 3 בעזרת משגר שנבנה באוקראינה
1 2  מיזם בין לאומי שהשתמש במשגר מתוצרת אוקראינה
↑  שימוש במשגר של האיחוד האירופי
טלסקופ החלל צ'נדרה
יהודה הכהן (רב)

ערך זה עוסק ברב בישיבת המקובלים בית אל. אם התכוונתם לתלמיד רבנו גרשום ומחבר ספר הדינין, ראו יהודה בן מאיר הכהן; לרבי יהודה הכהן ליאונטין, רבו של רבנו גרשום, ראו .
| --- | --- |
 השכלה:  ישיבת המקובלים בית אל 
 פטירה:  ה'תר"י תוניסיה
 חיבוריו:  אשמורת הבוקר, אהלי יהודה
 אב:  שלמה הכהן (מקובל) 
 
רבי יהודה הכהן (? – תוניס, ה'תר"י 1850) היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל, ומחבר ספרות תורנית.
ביוגרפיה

נולד לרבי שלמה בן יהודה הכהן, מחכמי סלוניקי ומחבר ספרי הלכה וקבלה מפורסמים, שחי ופעל בירושלים. רבי יהודה היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל. 
ספרו "אהלי יהודה" הוא פירוש למשנה תורה לרמב"ם. את הספר הוציא לאור בחייו בסלוניקי בשנת ה'תקע"א (1811), ומאז יצא לאור במהדורות נוספות, וכיום נכלל הספר במפרשי הרמב"ם שבפרויקט השו"ת.
ספרו השני הוא ביאור לחלק מספר הזוהר. הספר, "אשמורת הבוקר" יצא לאחר פטירתו.
שמו מופיע בפסקים ובהסכמות לספרים שניתנו בדורו, ובהסכמות חכמי דורו לספרו רואים שרחשו לו כבוד רב.
בשנת ה'תר"ז (1847) יצא כשד"ר לארצות צפון אפריקה, ונפטר בתוניס בשנת תר"י.
בוכנה

חתך סכמתי של בוכנת מנוע דיזל מהיר
בֻּכְנָה היא גליל מתכת (לרוב אלומיניום), אשר נע הלוך ושוב בתוך צילינדר. הבוכנה היא החלק העיקרי של מנועים בוכנאיים ומשאבות בוכנאיות. במנועי בעירה פנימית בוכנאיים, למשל, נדחפת הבוכנה על ידי גזי השריפה, ובאמצעות טלטל ומנגנון ארכובה ממירים את תנועתה הקווית לתנועה סיבובית של הצרכן (גלגלי רכב, מדחף של אונייה, גנרטור חשמלי וכדומה).
על בוכנה של מנועים בוכנאיים מורכבות אחת עד ארבע טבעות (רינגים) העשויות בדרך כלל מפלדה קשה. הטבעות יוצרות אטימה של חלל השריפה בצילינדר, וזאת על מנת להשיג לחץ דחיסה גבוה מחד, וחיכוך נמוך בין הבוכנה לצילינדר מאידך. החיכוך בין הטבעות לצילינדר מוקטן באמצעות מערכת סיכת שמן בלחץ. אין להרכיב את הרינגים שהמנעולים שלהם אחד מעל השני ואין להרכיב מעל פין הבוכנה יש להרכיב מעל חצאית הבוכנה בזווית של 60 מעלות. 
בעבר הבוכנה הייתה עשויה ברזל/פלדה, כיום הבוכנה עשויה מדור אלומיום סגסוגת אלומיניום, משום שאלומיניום מוליך חום בצורה יותר טובה וגם יותר קל. 
לבוכנה צורה קונית היא קטנה למעלה ויותר רחבה למטה וזאת בגלל שהחלק החם יותר הוא למעלה והוא מתפשט יותר. בנוסף לבוכנה צורה אובאלית בניצב לפין הבוכנה על מנת שבחום הסגסוגת שמתפשטת תקבל צורה סימטרית לאורך פין הבוכנה.
הבוכנה עובדת בטמפרטורות של בין 300–450 מעלות צלזיוס בראש הבוכנה ובין 180–280 בחצאית הבוכנה. 
בוכנה הידראולית היא מכשיר המפעיל כוח רב בצורה קווית (ליניארית). הבוכנה ההידראולית מורכבת מגליל ובתוכו בוכנה הנעה באמצעות לחץ של נוזל.
מירה בלבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בנובמבר 1947 (בת 77) 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  פנחס רבינוביץ, אלי שמיר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון
 
מירה בלבן (נולדה ב-29 בנובמבר 1947) היא פרופסור אמריטה במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון, המתמחה בהנדסת תוכנה, ומחקריה עוסקים בתחום של בניית מודלים ושפות למערכות תוכנה.
קורות חיים

מירה בלבן (לבית עשור) נולדה בשנת 1947 בתל אביב. הוריה, יוצאי מזרח אירופה. עלו לישראל לחוד, במסגרת תנועות נוער חלוציות. אביה היה בקיבוץ מסדה שבעמק הירדן, ואימה הייתה בקבוץ נירעם בדרום. בזמן מלחמת העולם השנייה אימה התגייסה לצבא הבריטי במסגרת ה-ATS (Auxiliary Territorial Service), ושהתה במצרים עד סיומה. לאחר המלחמה, התחתנו הוריה,י וקבעו את משכנם בתל אביב. אימה למדה ואחר כך עבדה כמורה לכלכלת בית, ואביה עבד כטייח בבניין.
בלבן גדלה ביד אליהו בתל אביב. בצעירותה היא למדה גם מוזיקה (תאוריה ופסנתר) וגם מקצועות מדויקים – מתמטיקה ופיזיקה. אחרי התיכון, היא למדה מוזיקה באקדמיה למוזיקה בתל אביב, ומתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב. תואר שני ותואר שלישי מירה בלבן למדה במכון ויצמן, מדעי המחשב. לאחר סיום הלימודים במכון ויצמן היא שהתה כחמש וחצי שנים בארצות הברית, ואז חזרה לישראל, לאוניברסיטת בן-גוריון – שם היא עובדת עד היום.
פעילותה המחקרית

תחומי המחקר של מירה בלבן התרכזו בהתחלה בניסיונות להבנה וניסוח בסיס פורמלי לידע ולסגנונות מוזיקליים שונים. בהמשך, בלבן עברה לעסוק בייצוג יידע במערכות ממוחשבות ובבינה מלאכותית. כיום היא עוסקת בהנדסת תוכנה, בתחום של בניית מודלים ושפות למערכות תוכנה, תחום חיוני לבנייה של מערכות מורכבות, הכוללות רכיבים מסוגים שונים, שצריכות לשרוד שינויים תכופים ובלתי צפויים בטכנולוגיה ובהרכב האנושי של המפתחים והמשתמשים. כרגע, הדגש המרכזי שלה הוא על בנייה של מערכות ושפות מבוססות לוגיקה שיעזרו בבניית מערכות תוכנה בעידן הנוכחי. הבסיס המתמטי הוא הכרחי על מנת לאפשר את הגמישות הנדרשת בתקופה שבה הטכנולוגיה, הדרישה, והתפיסה של מערכות משתנים בקצב מהיר. מירה בלבן פרסמה מאמרים רבים בתחום המוזיקה ומדעי המחשב, והיא גם מרצה במספר קורסים באוניברסיטת בין גוריון מאז שנת 2005.
אחת מפריצות הדרך החשובות שלה בעולם המדע, הייתה כתיבת הספר שלה: Understanding Music with AI: Perspectives on Music Cognition. הספר הזה מספק מבוא אינפורמטיבי ומדויק למחקר מתמשך על המוזיקה כתהליך קוגניטיבי, ומביא קוהרנטיות חדשה למדע המתפתח של הפעילות המוזיקלית. מטרת המחקר הייתה לגלות כיצד ניתן לפענח את הפעילויות הללו, להבין אותן, לדגמן ולתמוך בהן באמצעות שימוש בתוכנות מחשב. כל פרק נתון בפרספקטיבה על ידי העורכים, והחקירות האמפיריות ממוסגרות בדיון על אופי המוזיקולוגיה הקוגניטיבית ועל בעיות אפיסטמולוגיות של מודלים של פעולה מוזיקלית. התרומות, שנלקחו משתי סדנאות בינלאומיות על AI ומוזיקה שהתקיימו בשנים 1988 ו-1989, מקובצות בשבעה חלקים. נושאים בקטעים אלה לוקחים שתי השקפות על טבעו של המוזיקולוגיה הקוגניטיבית, עקרונות של יצירת מודלים של מוזיקה, גישות להרכב מוזיקה, ניתוח מוזיקה על ידי סינתזה, ביצועים בזמן אמת של מוזיקה, תפיסת מוזיקה ולמידה/שיעורים.
בצד הפעילות המחקרית, מירה בלבן גם עוסקת בנגינת מוזיקה קאמרית, ומשתתפת בסדנאות במקומות שונים. בנוסף, בלבן מנסה לקדם לימודי מוזיקה ומחשב ומה שביניהם באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב.
הערות שוליים

↑  ביבליוגרפיה של מדעי המחשב
↑  ארגון אמריקאי לבינה מלאכותית - סקירה כללית של ספרים
↑  אתר של אוניברסיטת בן גוריון שמציג את רשימת הקורסים שפרופסור מירה בלבן הרצתה בהן(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273145505171  BIBSYS: 90665838  CiNii: DA06857685  ISNI: 0000 0000 3323 3960  LCCN: n92096747  MGP: 19295  RERO: 02-A005838640  SUDOC: 195937821  VIAF: 33658555   WorldCat (עם VIAF): 33658555
נתי אורנן

| --- | --- |

נתי אורנן בהופעה, 2004
 לידה:  26 בנובמבר 1975 (בן 49) רמת גן, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  יוצר בין תחומי
 סוגה:  רוק קברטי
 שפה מועדפת:  עברית 
 
נתי אורנן (נולד ב-26 בנובמבר 1975 בגבול רמת גן גבעתיים) הוא יוצר בין תחומי, מדריך מדיטציה ושליח.
גוטל בוטל

לאחר סיום לימודיו בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין יצר אורנן את הדמות "גוטל בוטל", גיבור הקברט "מופע החיים של גוטל בוטל". בין השנים 2000–2008 העלתה קבוצת "גוטל בוטל" את הקברט במסגרת הפרינג' בתיאטרון תמונע, במועדון הבארבי בתל אביב, במרתף 10 בחיפה, ועוד.
הנראטיב של "מופע החיים של גוטל בוטל" הוא סיפור ביוגרפי למחצה המבוסס על עימות בין שתי דמויות, נתי אורנן עצמו, והאלטר אגו שלו, מר גוטל בוטל, דמות שתלטנית ויצרית.
המופע הקאלטי צבר קהילת מעריצים שפקדה בקביעות את הופעות הקבוצה, עד שב-2009 יצא לאור סרט עלילתי באורך מלא, "מופע החיים של גוטל בוטל", בבימויו של דניאל סיוון, ובהפקת יריב מוזר, שי אברמוב ואריק ברנשטיין. הסרט, שזכה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי ובציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה וקולנוע בשיקגו "Glam Rock Award", הוא גם הסרט הישראלי הראשון שהופץ רק דרך האינטרנט.
בפסקול הסרט, שזורים גם שירים שהעלתה קבוצת "גוטל בוטל" ב-2003–2004 במסגרת "מופע החיים של מוטי פנאן", אופרת רוק אפוקליפטית אודות ישראל בתחילת האלף השלישי, שהוקלטה בתמיכת משרד התרבות, ויצאה לאור כאלבום ב-1 בינואר 2008.
תישארו בבית

בשנת 2010 עבר אורנן לברלין, שם הקים את קבוצת "התיאטרון העליון" - das Übertheater. הוא הוזמן על ידי "הזירה הבין תחומית" על מנת להציג בפסטיבל "קולה של המילה", והעלה בה את "תישארו בבית", מופע יחיד המשלב תיאטרון דוקומנטרי עם סרטי וידאו שיצר בישראל ובגרמניה. העבודה תורגמה לגרמנית על ידי האמן סטפן הרץ ועלתה בברלין ובדרזדן בשם zuhause bleiben.
תיאטרון

בשנת 2007 חבר אורנן לשחקנית היוצרת הילה גולן, וביחד העלו בפסטיבל עכו את המופע "גם טריאקי זה כואב". בפסטיבל עכו 2010 השתתף נתי כשחקן יוצר וכמוזיקאי ביצירה "השולחן המשפחתי" בבימויו של דודי מעיין. בשנים 2018/19 השתתף כשחקן-יוצר ומוזיקאי ביצירה "חוני'לה מה יהיה", בבימויו של דודי מעיין ב"מרכז חוני ליצירה מתמדת" בתל אביב. ב-2019/20 שיחק במופע "שפת ים כנרת" בבימויה של שירי ג'ורנו בתיאטרון הידית.
עבודות נוספות

בין השנים 2005–2009 שימש אורנן ככתב תרבות בעכבר העיר תל אביב.
במהלך 2008 החל לשמש כמאמן בימתי (Performance Trainer), ללהקות ואמנים שונים, ובמקביל הקליט את אלבומו השני, שהוא אלבום הסולו הראשון שלו, "עבודת בית", שיצא לאור באפריל 2009.
בין השנים 2010–2012 אימן אמנים גרמנים וישראלים בגרמניה.
בשנת 2012 שב לישראל ועבד כמקרין סרטים בסינמטק תל אביב עד שנת 2016. כמו כן הוא עובד עם בעלי צרכים מיוחדים עימם הוא מעלה את יצירותיהם האישיות בפורמט "תיאטרון דוקומנטרי".
חיים אישיים

אורנן בזוגיות עם השחקנית סמדר יערון, שגילמה בסרט העלילתי "מופע החיים של גוטל בוטל" את אמו של גוטל בוטל.
מוזיקה לסרטים

אי נוחות זמנית, 2004
50 52 ,OFFSIDE, 2005
המלחמה של גיורי, יחד עם טל וגנר, 2006
מופע החיים של גוטל בוטל, ביחד עם טל וגנר וקבוצת גוטל בוטל, 2009
דיסקוגרפיה

מופע החיים של מוטי פנאן, 2008
עבודת בית / נתי אורנן, 2009
דואר נא / אלבום רשת עם רפי פרח
העולם הזה / ep בהפקת גיל סמטנה, 2018
הערות שוליים

↑  מופע החיים של גוטל בוטל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
יחיאל מיכל היילפרין

ערך זה עוסק ברבה האשכנזי של טבריה במפנה המאה ה-20. אם התכוונתם לרבה של מינסק, בעל "סדר הדורות", ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1857 בערך ה'תרי"ז פולין
 פטירה:  פברואר 1909 י"ח בשבט ה'תרס"ט טבריה
 תאריך עלייה:  ה'תר"ם (1880 בערך)
 תקופת הפעילות:  1896–1909 (כ־13 שנים)
הרב יחיאל מיכל היילפרין (ה'תרי"ז - י"ח בשבט ה'תרס"ט, 1909) היה רב ראשי ואב בית דין של קהילת האשכנזית בטבריה.
חייו

נולד בפולין לרב שמואל אריה היילפרין. בשנת ה'תר"ם (1880 לערך) עלה לארץ ישראל, והתיישב בטבריה. עם פטירתו של הרב אברהם צבי הלוי בסביבות שנת ה'תרנ"ו (1896 לערך), התמנה תחתיו כרב ואב"ד האשכנזים בטבריה.
התכתב בענייני הלכה עם רבני דורו, בהם הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב, רבי דוד ועקנין מטבריה ורבי שמואל סלנט מירושלים.
לקראת שנת השמיטה ה'תרס"ג, פנו אליו נציגים מטעם חיים מרגליות קלווריסקי (ממונה יק"א בגליל) בבקשה להרחיב את היתר המכירה. יחד עם חברים בבית הדין הספרדי, התיר להם עשיית מלאכות האסורות מן התורה בקרקע שנמכרה לגוי. לאחר שקנאי טבריה ערערו על ההיתר, נשלח פסק הדין לרבי אברהם בורנשטיין, והוא אישר אותו, וכך הונהג באותה השנה במושבה יבנאל.
נפטר בי"ט בשבט ה'תרס"ט, (פברואר 1909). את מקומו מילא הרב משה קליערס.
הערות שוליים

1 2  אבני נזר יורה דעה סימן תנח
↑  מוזכר בשו"ת וידבר דוד חושן משפט סימן א, סימן ב וסימן ד
↑  תורת רבינו שמואל סלאנט חלק ג סימן קכו
↑  על פרשיה זו ראו: משה אריאל פוס, תשובת בעל “אבני נזר” בעניין היתר המכירה בשמיטה – השלמות והבהרות ע”פ כתב היד, המעין 220 תשע"ז, עמ' 31 - 43; הרב ד"ר בועז הוטרר, שמיטת תרס"ג ביבנאל פרק בתולדות ההתיישבות היהודית בגליל התחתון, אורשת ח (תשע"ח), עמ' 45 - 74.
↑  ראו: בארץ הקודש - טבריא, חבצלת, 24 בפברואר 1909
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב אברהם צבי הלוי | רבנים ראשיים אשכנזיים לטבריה | הבא: הרב משה קליערס |
אריה גילאי

אריה גילאי
אריה גילאי (16 ביוני 1938 - 9 במרץ 2013) היה נוירופיזיולוג קליני, חוקר ישראלי ומומחה לאבחון פגיעות ומחלות בשרירים ובעצבים. הקים וניהל את המכון לאבחון נוירולוגי במרכז הרפואי שערי צדק, ואת המחלקה לנוירופיזיולוגיה קלינית בבית החולים אלי"ן.
ביוגרפיה

ד"ר גילאי היה דור חמישי לילידי ירושלים. בתחילת שנת 1956 התנדב לשרת בצנחנים והשתתף בצניחה במתלה במבצע קדש. בשנת 1962 השלים את לימודיו בלונדון אנגליה. את כל לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטה העברית בירושלים: ובהם לימודי תואר בוגר אוניברסיטה (B.Sc), תואר מוסמך אוניברסיטה (M.Sc) ותואר שלישי - דוקטורט (Ph.D) בביופיזיקה של תאי שריר. בשנים 1974 עד 1978 שימש עמית מחקר בביופיזיקה של תאי שריר באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. והתמחה בנוירופיזיולוגיה קלינית במרכז הרפואי של אוניברסיטת "רש" בשיקגו ארצות הברית.
בין השנים 1988 – 1993 שימש כיו"ר האגודה הישראלית לנוירופיזיולוגיה קלינית. בשנת 1989 מונה כנשיא הכינוס הבינלאומי ה-9 לנוירופיזיולוגיה קלינית ובשנת 1993 מונה כנשיא החברה הבינלאומית לאלקטרומיוגרפיה (EMG) ממוחשבת. פרש לגמלאות והקים את "המרכז לאספנות" בירושלים. כתב, ערך ובנה אתרי אינטרנט רבים בנושאים מגוונים.
אריה גילאי הלך לעולמו בכ"ח באדר תשע"ג. היה נשוי לרות גילאי ואב לשני ילדים.
ממחקריו

גילאי נודע בעיקר בזכות עבודתו לברור התכונות הביופיזיקליות של ממברנות בתוך תאי שריר והבנת המנגנון המביא להתכווצות השריר. כמו כן נודעה עבודתו על שיכלול השיטה החשמלית לאבחון מוקדם של מחלות ניוון שרירים וניוון עצבים בילדים ובבני נוער. גילאי הוא חתן פרס לנדאו למחקר ופרסם עשרות מאמרי מחקר. גילאי זכה במענקים מקרנות מחקר על הישגיו המדעיים ובהם: מענק האגודה לניוון שרירים של אמריקה, קרן דיסאוטונומיה, ואגודת "לב" בשיקגו.
מפרסומיו

רשימת חלק מהפרסומים המדעיים בתחום הביופיזיקה והנוירופיזיולוגיה.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  Purdue University Dept. of Biophysics
↑  Rush University Medical Center
↑  International Society for Computerized EMG
↑  Muscular Dystrophy Associations of America
↑  The Dysautonomia Foundation
↑  Chicago Heart Association
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300694505171  VIAF: 97584637   WorldCat (עם VIAF): 97584637
בית הנכות בצלאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות ואתנוגרפיה
 כתובת:  רח' שמואל הנגיד 12, ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ישראל אהרוני, בוריס שץ
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1912
 תאריך פתיחה רשמי:  1912 
 תאריך פירוק:  1965
 
 קואורדינטות:  31°46′49″N 35°12′52″E﻿ / ﻿31.780177°N 35.214497°E﻿ / 31.780177; 35.214497
 he
 
"בית הנְכוֹת בצלאל" (בעבר: "'בית הנכאת") או "בית הנכות הלאומי בצלאל" היה מוזיאון וחלל תצוגה שהוקם לצד בית הספר לאמנות "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ברחוב שמואל הנגיד 12 בירושלים. המוזיאון פעל בין השנים 1906‏-1965. כיום פועל במקום זה בית האמנים של אגודת הציירים והפסלים בירושלים.
היסטוריה

תחילתו של המוזיאון היה כמוזיאון לתולדות הצומח והחי בארץ ישראל. ישראל אהרוני, מקים האוסף, שימש כזואולוג וכאספן דגימות עבור מוזיאונים שונים באירופה כגון מוזיאון הטבע וגן-החיות של ברלין. בוריס שץ, מקים "בצלאל", ראה יתרון באפשרות להקמת האוסף הזואולוגי, בכך שיוכל לשמש עזר לאמנים לשלב את חיי הטבע של ארץ הקודש בעבודותיהם.
החל משנת 1909 קיבל המוזיאון גוון יותר אתנוגרפי, ברוח מפעלו של שלמה אנסקי, שהקים מוזיאון אתנוגרפי יהודי בסנקט פטרבורג. חלק מן האוסף של בית הנכות נתקבל כתרומה בעקבות תערוכות אשר ערכו אנשי "בצלאל" באירופה. בין המוצגים שנתרמו היו דיוקן עצמי של יוזף ישראלס, דיוקן של מקס ליברמן, אוסף שבלולים שנשלח מברלין, מרכבתו של משה מונטיפיורי ועוד.
תצוגת בית הנכות נפתחה לציבור הרחב בפסח, שנת 1912. הוא הפך למוקד של ביקורים של ראשי היישוב. ביקור חשוב נערך בשנת 1916 ובו ביקר ג'מאל פאשה, שר הימייה של האימפריה העות'מאנית, בליווי פמליה ובה הפאשה של ירושלים ונכבדים נוספים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פנה ש"ץ אל ועד הצירים בבקשת תמיכה למוזיאון. בבקשתו תיאר את מאמצי שימור המוזיאון בזמן המלחמה מפני הטורקים. הוועד הקציב למוזיאון סכום כספי מסוים ופיתוחו נכלל בתוכניותיו. אולם ש"ץ לא הצליח להגדיל את המוזיאון, שתצוגתו מנתה אז כ-3,000 פריטים, בשל סגירת גבולות הארץ.
החל מתחילת שנות העשרים של המאה ה-20 החלה הפרדה של האוסף הזואולוגי מן האוסף הכללי. האוסף, שכונה "בית נכות חקלאי" הועבר לניהול עצמאי ובשנת 1925, עם פתיחת האוניברסיטה העברית, נמסר לרשותה. במקביל, פעל ש"ץ במטרה להפוך את החלק האחר של האוסף למוזיאון לאומי, תחת אחריותו של ועד הצירים. פועלו של ש"ץ נשא פרי וב-2 ביוני 1925 נפתח "בית הנכות הלאומי בצלאל" בפיקוחו של מרדכי נרקיס.
המוזיאון, שנפתח לציבור מדי יום, בתחילה בשעות אחר הצהריים, כלל שבעה אולמות שבהם הוצגו פריטי אמנות, רובם מעשי ידי אמנים יהודים: אולם המציג את דיוקנותיהם של "גדולי ישראל", אולם נורדאו, אולם הירשנברג, בו הוצגה יצירתו של שמואל הירשנברג - "היהודי הנצחי" (1900), ואולם "נאד הדמעות", ובו הוצגו ציורי הפרעות מאת אבל פן לצד שרידים מפרעות ביהודים.
בשנת 1939 מונה הרברט קרמר למנהל הכללי של המוזיאון והקים את "אגודת ידידי בית הנכות הלאומי בצלאל". ב-13.4.1948 נהרג קרמר בהתקפה על שיירת הדסה.
עם פתיחתו של מוזיאון ישראל, בשנת 1965, צורף אליו האוסף של בית הנכות. אוסף זה שימש את הגרעין של אגף האמנויות של המוזיאון.
לאחר פתיחת מוזיאון ישראל הוקם במבנה ששימש לבית הנכות בית האמנים.
גלריה

מכתב גלוי מאת ישראל אהרוני המבשר על העברת האוסף הזואולוגי לבוריס שץ
אחד העם ובוריס שץ ליד ציורו של שמואל הירשנברג "היהודי הנצחי", 1911
מראה בתערוכה מיצירות אמני ארץ-ישראל (1940)
צוות בית הנכות הלאומי בצלאל, 1964 בקירוב
שלט באתר ההקמה של מוזיאון ישראל המודיע על הכללת בית הנכות בצלאל במוזיאון המוקם
לקריאה נוספת

שילה-כהן, נורית, "בצלאל" של שץ, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג.
כץ, קארל, "משכן במדבר", אריאל, אביב תשכ"ה, 1965.
מפת ירושלים (בתוך מפת ארץ ישראל) 1928 מאת ישעיהו פרס ודוד ילין ובה מסומן "בית הנכאת החקלאי". מאוסף המפות ע"ש ערן לאור הספרייה הלאומית.
ביאורים

↑  בית נְכוֹת הוא מוזיאון
הערות שוליים

↑  בית נכות הוא מקום שבו אוספים יצירות להצגה לקהל הרחב
↑  , בית נכות, ויקימילון, 2024-04-16
↑  ראו: אהרוני, ישראל, זכרונות זואולוג עברי, תל אביב, תש"ג, עמ' 195-193.
↑  ראו: שילה-כהן, נורית, "בצלאל" של שץ, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 322.
↑  הרברט קרמר באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258760005171  ISNI: 0000 0001 1092 0167  LCCN: nr90014016  NKC: zmp20211116895  SUDOC: 027544222  VIAF: 154579449   WorldCat (עם VIAF): 154579449
דרור דורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1931 
 פטירה:  29 בפברואר 2012 (בגיל 80) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ניו סקול 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דרור חיים דורי (11 ביולי 1931 – 29 בפברואר 2012) היה מתרגם ישראלי. תרגם לעברית את מסותיו של מישל דה מונטן.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב. בעל תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם ניו סקול בניו יורק. שימש כמרצה לכלכלה באוניברסיטת סירקיוז שבמדינת ניו יורק.
בשנת 1996, לאחר שאיבד את כושר שמיעתו, החל להתמקד בתרגום מסותיו של מישל דה מונטן. הוא הוציא לאור שני ספרים ובהם מסות נבחרות של מונטן, וכן תרגם את המסה של מונטן "סנגוריה על רמון סבונד".
הספר "מסות" מאת מישל דה מונטן תורגם גם בידי אחרים:
המסות, ספר ראשון, תרגמה אביבה ברק (הומי), מבוא: נדין קופרטי-צור, הוצאת שוקן, תל אביב 2007, ספר שני 2011
מסות, תרגום ישורון קשת, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב 1963.
דורי נפטר בגיל 80 ונקבר בבית העלמין הדרום.
תרגומיו

מישל דה מונטן - מסות נבחרות, הוצאת באר, 2003
מישל דה מונטן - מבחר מסות הוצאת אוריון, 2007
סנגוריה על רמון סבונד מאת דה מונטן, הוצאת אוריון, 2011
הערות שוליים

↑  דרור דורי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297662405171  ISNI: 0000 0000 7017 9107  VIAF: 97474908   WorldCat (עם VIAF): 97474908 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוב פילנר

רוברט "בוב" פילנר (באנגלית: Robert "Bob" Filner; נולד ב-4 בספטמבר 1942) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי שכיהן כראש עיריית סן דייגו, בין השנים 2012–2013. כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-51 של קליפורניה בשנים 1993–2012.
פילנר הוא חבר המפלגה הדמוקרטית וכיהן במשך 8 שנים כראש ועדת בית הנבחרים לענייני חיילים משוחררים.
באוגוסט 2013 הודיע על התפטרותו מראשות עיריית סן דייגו בעקבות מספר הטרדות מיניות בהן הואשם.
ביוגרפיה

פילנר נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה. ולמד באוניברסיטת קורנל, שם היה פעיל בארגון פעילי זכויות אדם שכונה "פעילי חרות הנסיעה" (Freedom Rides) של שנת 1961, שכחלק מתנועת זכויות האדם באמריקה, ניסתה לממש את פסיקת בית המשפט העליון בתיק "בוינטון נגד וירג'יניה", כנגד הפרדה באוטובוסים ומקומות ציבוריים בין לבנים ושחורים על ידי ארגון נסיעות של אוטובוסים ברחבי המדינה עם שחורים ולבנים, אך רבים מהם נעצרו בשל הפרת החוק. הוא בילה על מאמציו אלו חודשיים בכלא של מיסיסיפי. כמו כן, כסטודנט עבד בעיתון הסטודנטים היומי הוותיק ביותר בארצות הברית, "קורנול דיילי סאן", אשר הוא גם עיתון הסטודנטים של אוניברסיטת קורנל. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קורנל ב-1963 עם תואר בכימיה ורכש דוקטורט בהיסטוריה של המדע מאותו מוסד לימודים שנים אחר כך. מיד אחרי שרכש את הדוקטורט שלו בפילוסופיה, הוא עבר להתגורר בסן דייגו, כשהוא נהיה לפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. הוא התפטר מתפקידו ב-1992 כדי לרוץ לקונגרס.
פילנר התעניין כבר זמן ממושך בפוליטיקה, כשהוא מכהן כאיש צוות עבור הסנאטור יוברט האמפרי ממינסוטה, בשנת 1975 ועבור חבר הקונגרס דונלד פרייזר, גם הוא ממינסוטה, ב-1976. הוא גם כיהן כאיש צוות עבור חבר הקונגרס ג'ים בייטס שייצג את אזור סן דייגו ב-1984.
הקריירה הפוליטית

הקריירה שלו כנבחר החלה ב-1979, כשההתנגדות שלו לסגירת בית ספר שכונתי הובילה אותו לרוץ לוועד בית ספר של סן דייגו ששם הוא הביס מועמד שכיהן ארוכות בתפקיד. אף על פי שהוא היה הדמוקרט היחיד במועצה, הגישה שלו לחינוך עם "חזרה ליסודות הבסיסיים" הביאה לו שבחים רבים והעמיתים שלו לעבודה בחרו בו כנשיא המועצה ב-1982. כחלק מכהונתו במועצה, הוא כיהן לצידה של היהודייה סוזן דייוויס, שכיום מייצגת בבית הנבחרים של ארצות הברית את החלק השני של סן דייגו (המחוז ה-53 של קליפורניה). הוא נבחר למועצת העיר של סן דייגו ב-1987. הוא נבחר מחדש בקלות ב-1991 והעמיתים שלו לעבודה בחרו בו כסגן ראש העיר. העניין המרכזי שלו היה בהתרחבות כלכלית.
קליפורניה קיבלה שבעה מושבים נוספים אחרי מפקד האוכלוסין של שנת 1990 ואחד מהם היה המחוז ה-50 בדרום סן דייגו (אשר מוספר מחדש כמחוז ה-51 אחרי מפקד האוכלוסין בשנת 2000). ב-1992, פילנר התמודד בפריימריס מחומש עבור מושב זה וניצח בניצחון זעום. אחד מיריביו המרכזיים היה הבוס שלו לשעבר, ג'ים בייטס, אשר הפסיד את המושב על רקע שערורייה של הטרדה מינית משנת 1990 ושביתו נבלע לתוך תחום המחוז. המחוז היה כמעט 40% היספאני (התיחום מחדש של המחוזות בשנת 2000 הפך את המחוז ל-53% היספאני) ומעוז דמוקרטי כבד והניצחון שלו בנובמבר, עם 57% מהקולות, היווה מסקנה חד משמעית. הוא נבחר מחדש שש פעמים ללא אופוזיציה רפובליקנית משמעותית. הוא התמודד ללא אופוזיציה בכלל ב-1998.
פילנר הוא חבר בכיר בתת-ועדת בית הנבחרים לתחבורת תעופה. הוא אחד מחברי בית הנבחרים הליברליים ביותר והיה חבר מייסד של הגוף הפוליטי בקונגרס, שדולת בית הנבחרים (Caucus) הפרוגרסיבית.
לפילנר יש יריבות מרה עם חואן וארגס, עוד פוליטיקאי דמוקרטי אשר רץ נגד פילנר בפריימריס הדמוקרטיים שלוש פעמים. פילנר ניצח בפריימריס הדמוקרטים האחרונים, ב-6 ביוני 2006, עם 51% מהקולות, המירוץ נגד וארגס ושני מתחרים שוליים נוספים, דני רמירז וג'סי ברשיהן. פילנר ווארגס האשימו אחד את השני בשחיתות.
הוא היה אחד מבין 31 חברי בית הנבחרים אשר הצביעו שלא לספור את הצבעת הצירים מאוהיו בבחירות 2004 לנשיאות.
פילנר ניצח בקלות את הבחירות מחדש בנובמבר 2006, בבחירות אמצע הקדנציה, כשהוא מביס את הרפובליקני בלייק מיילס ואת חבר מפלגת החירות דן ליטווין. פילנר ניצח בכ-67% מהקולות שהוטלו במחוז. מיילס קיבל 31% וליטווין כ-2%.
ועדות

בוב פילנר מכהן כעת בוועדות בית הנבחרים של ארצות הברית הבאות:
הוועדה לתחבורה ותשתיות
תת-הוועדה לתעופה
תת-הוועדה לכבישים מהירים ומעברים
תת-הוועדה למשאבי מים וסביבה
הוועדה לענייני חיילים משוחררים (יושב ראש)