stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקלאות מים של דגי אלתית
השפעות סביבתיות

תעשיית כלובי האלתית מעוררת דאגה רבה בשל השפעותיה על הסביבה הימית ובפרט על 8 מיני אלתית הבר, הנחשבים למינים בעלי חשיבות רבה למערכת האקולוגית (מעצים ועד לווייתנים ודובים). בכתב-העת PLoS Biology פורסמה ב-2008 סקירת אוכלוסיות של חמישה מיני אלתית בסקוטלנד, באירלנד, בקנדה האטלנטית ובקנדה הפסיפית, על רקע הירידה הדרמטית בשכיחות מינים אלה מסוף שנות ה-80. החוקרים השוו בין אוכלוסיות האלתית שעוברות בנדידתן ליד חוות כלובים לאוכלוסיות שנמצאות הרחק מחוות כאלה, והתוצאות חד-משמעיות: רמת ההישרדות של האוכלוסיות שבאזור הכלובים נמוכה יותר, ובמקרים רבים היא נופלת מ-50%. בסביבת חוות גדולות, צמצום האוכלוסייה גדול יותר.
בשנת 2019 שוב נרשם שיא שלילי במספר דגי האלתית שהגיעו לחופי קנדה הפסיפית. ההשפעות על חיות הבר שתלויות בהן ניכרו במהרה ופורסמו בכלי תקשורת רבים ברחבי העולם. לפרסום רב במיוחד זוכים דובי הגריזלי המורעבים ולווייתני אורקה, שני מינים שתלויים באכילת אלתית בעונת הקיץ. לפי המרכז לחקר הלווייתנים בארצות הברית, ב-20 השנים האחרונות הצליחו רק שליש מגורי האורקה לשרוד - ובשלוש השנים האחרונות - אף לא אחד. הנתונים זכו להמחשה שעוררה תשומת לב עולמית כשביולי-אוגוסט 2018 תועדה לווייתנית אורקה נושאת את הגור המת שלה על גבה במשך 17 ימים.
אולם, גם תעשיית דיג האלתית אינה נבדלת בהכרח מבחינת השפעותיה הסביבתיות באופן חותך מהחקלאות הימית, משום שגם היא מסתמכת מזה זמן רב על הדגרה מלאכותית של דגיגי סלמון ואכלוסם במקווי מים טבעיים. גם פעילויות אלה מעוררות דאגה בשל השינויים הגנטיים הבלתי מכוונים שנגרמים לאוכלוסיות אלתית הבר (אחידות גנטית, כישורי הישרדות פחותים) כתוצאה מכך.
ואלה ההשפעות הסביבתיות המדאיגות ביותר של חקלאות דגי האלתית:
השפעות סביבתיות > הפצת טפילים

הטפילים המתרבים בכלובי התעשייה לא נותרים רק בהם. מכיוון שהכלובים שקועים במי הים ומסתמכים על תחלופה תמידית שלהם - חוות כלובי אלתית צפופות נוטות להפוך למפיצות של טפילים (למשל, באמצעות דגים נמלטים) ובמיוחד של סרטנים טפיליים זעירים (L. salmonis) המכונים "כיני ים". "כיני" L. salmonis נישאות עם המים או על גבי דגים נמלטים אל מחוץ לכלובים ומדביקות גם את אלתית הבר (ודגים נוספים, כגון זהבונים). בשפכי נהרות בהם קיימים כלובי אלתית נתפסים דגי בר שעל גופם מאות טפילים שמקורם בכלובי הדגים, ותמותות המוניות כתוצאה מכך הפכו לתופעה שכיחה. העברת הטפילים זוהתה כבר במאמרים מדעיים משנות ה-90' וה-2000'. סלמונים בוגרים מצליחים לעיתים קרובות לשרוד את המתקפה, אבל שיעורי השרידה בקרב דגיגי סלמון צעירים הם נמוכים מאוד. בחוף המערבי של קנדה מגיעה באזורים רבים תמותת הדגיגים מכיני ים שמקורן בכלובים ל-80% בממוצע. גם באזורים אחרים תמותת דגיגי הסלמוניים מטפילי הכלובים נעה בין 9 ל-95 אחוזים.
השפעות סביבתיות > הפצת מחוללי מחלות

כלובי האלתית יוצרים תנאים אידיאליים להתרבות מחוללי מחלות ולהפצתם. הצפיפות הגבוהה ורמות הסטרסט הגבוהות המאפיינות דגי אלתית בכלובים מסחריים הופכות את הלהקות לפגיעות מאוד למחוללי מחלות ומקלות על התרבותם, על אף התרופות והחיסונים הניתנים לדגים. בשנת 1984 התגלתה בנורווגיה אנמיית סלמון זיהומית (ISAv) במדגרת סלמון. כ-80% מהדגים מתו בהתפרצות. נגיף ISAv מהווה כיום איום משמעותי על רווחיות גידול הסלמון האטלנטי, והמחלה שהוא גורם מסווגת כראשונה בחשיבותה ברשימת האיומים על בריאות הדגים של הנציבות האירופית. לצד אמצעים אחרים, גילויה מחייב השמדה מוחלטת של כל הדגים בחווה הימית. ISAv משפיע משמעותית על חקלאות הסלמוניים בצ'ילה, נורווגיה, סקוטלנד וקנדה, וגורם להפסדים כלכליים עצומים לחוות נגועות. המחלה, ששיעורי התמותה של אוכלוסיות דגים הנחשפות אליה עלולים להתקרב ל-100%, מתפשטת באמצעות טפילים ודגים נמלטים אל דגי הבר. נגיף HSMI, הגורם לדלקת בשריר הלב של דגים, התגלה לראשונה בכלובי סלמון בנורווגיה ב-1999 ומאז הוא מתפשט דרך ערוצי האספקה של התעשייה לאזורים מרוחקים כמו איסלנד, קנדה וצ'ילה. כיום הוא מהווה את גורם התמותה ה-3 בחשיבותו של סלמוני בר בקנדה, שהכלובים הוקמו בה לאורך מסלול הנדידה הטבעי שלהם.
השפעות סביבתיות > זיהום הים

תעשיית כלובי האלתית מבוססת ברובה על הזרמת שפכיה לסביבה הימית הטבעית: הכלובים שקועים במים, שנכנסים ויוצאים מהם תמידית, ושוטפים מהם שלל מרכיבים ביולוגיים וכימיים. חווה קטנה, עם 200 אלף דגים, מייצרת הפרשות כמו עיר של 65 אלף איש. ב-2018 דווח כי חווה אחת מייצרת הפרשות כמו כל ערי החוף המערבי של סקוטלנד. הפרשות הדגים (ושאריות מזון שלא נאכל ונופל מבעד לרשת) מעלים את כמות החנקות ומורידים את רמות החמצן במים ובכך מאיימים על חיי הבר באזורי הכלובים. לצד הפסולת הביולוגית, הכלובים מזרימים למים גם כמויות גדולות של פסולת כימית: בעיקר חומרי הדברה, חומרי ניקוי ותרופות. מנתונים שפורסמו בינואר 2017 על כלובי הדגים שבאגמי ה'לוך' של סקוטלנד, עולה שבתוך עשור עלתה הכמות השנתית של הכימיקלים שנשפכים אליהם פי עשרה בערך; בעוד שגידול מתועש של הסלמונים עלה ב-35%, כמות הכימיקלים נגד טפילים בהם נעשה שימוש עלתה ב-932%. השימוש הנרחב באנטיביוטיקה ותרופות אחרות עלול גם הוא לגרום נזקים קשים לסביבה הימית.
השפעות סביבתיות > צריכת דגי בר כמספוא

כמו פיטום חיות משק יבשתיות ביבולים צמחיים, גם פיטום דגי אלתית בדגי בר (ש-90% מהם שייכים למינים הנצרכים גם על ידי בני אדם ישירות) הוא תהליך בזבזני במשאבים (ר' "הזנה" לעיל). כיום, סלמון מכלובים לא מהווה אלטרנטיבה לדיג של דגי בר, משום שייצורו כרוך דווקא בדיג רב יותר מאשר דגי ים. הביקורת על בזבזנות התהליך מוחרפת על רקע העובדה ש-75% מאזורי הדגה המנוטרים בעולם קרובים לניצול-יתר או עברו אותו.
השפעות סביבתיות > בריחות המוניות

דגי אלתית נמלטים במספרים גדולים מהכלובים הצפים של מתקני החקלאות הימית אל הנהרות והים הפתוח. הגורמים העיקריים הם: טעות אנוש, חורים ברשת, טורפים, סערות, התנגשות כלי שיט, שקיעת הרשת מתחת למים ופרצה בכיסוי הכלוב. קרבת כלובי הדגים לסלמוני הבר מהווה איום ישיר עליהם, במספר אופנים: הדבקה בטפילים ומחלות הנפוצים בכלובים, תחרות גוברת על מזון, והתרבות שמובילה להפחתת כושר הישרדות הדור הבא בטבע. בנורווגיה נמלטים מדי שנה כחצי מיליון סלמוניים מהכלובים לים - נתון שפורסם בעקבות בריחת 490,000 דגים באירוע בודד בשנת 2005. החברות הרב-לאומיות ששולטות בתעשייה הנורווגית והסקוטית הכניסו את הסלמון האטלנטי לחוף המערבי של קנדה, שם מהווה דג זה מין זר. ההתרחבות לקנדה (וכן לצ'ילה) באה בעקבות החמרת החקיקה הסביבתית בנורווגיה. לפי נתוני התעשייה, 1.4 מיליון דגי סלמון אטלנטי ברחו מהכלובים שלחוף האוקיינוס השקט בין 1987 ל-2002. בקולומביה הבריטית זוהה הדג הזר ב-80 נחלים, והוא נתגלה במרחק מאות קילומטרים מכלובי הדגים. לפי דו"ח Food & Water Watch, באזור צפון האוקיינוס האטלנטי מוערך מספר המשתחררים מכלובי החקלאות הימית בכ-2 מיליון דגי סלמון בכל שנה – כמות שווה לאוכלוסייתם הטבעית בימינו. לדברי פרדריק ווריסקי מהתאחדות הסלמון האטלנטי, מספר דגי האלתית האטלנטית שנמלטו מכלובי התעשייה לחופי האוקיינוס השקט של קנדה היה בשנים מסוימות גדול פי 10 מאוכלוסיית הבר, שקרובה להכחדה באזורים רבים. מחקרי מעבדה על ההבדלים בין התנהגות דגי הבר לדגים המבויתים, מצביעים על נטייה של הדגים המבויתים לעסוק יותר באכילה ולברוח פחות מטורפים.
השפעות סביבתיות > הרג טורפים

ריכוז הדגים העצום בכלובי האלתית, מושך חיות בר שניזונות מדגים: יונקים ימיים כמו כלבי ים, אריות ים (בעיקר בקנדה ובצ'ילה), דולפינים ואפילו לווייתנים - וכן עופות מים טורפים. העלות הגבוהה של ביצור הרמטי של כלובי האלתית מפני יונקים ימיים רעבים - גורם לרוב משקי האלתית (להוציא אלה בארצות הברית) להרחיק טורפים בדרכים קטלניות לעיתים, ובראשן ירי. לפי התעשייה, ירי משמש רק "כמוצא אחרון". משקי אלתית בסקוטלנד בלבד הרגו לפי דיווחיהם 1,500 כלבי ים בין 2011 ל-2016. כשליש מהם התגלו כנקבות הרות. מחקר ותיעודים סמויים העלו שההרג מתבצע לא פעם ברשלנות הגורמת סבל רב. ממשלת ארצות הברית לא מתירה הרג של כלבי ים במשקי האלתית הימיים בוושינגטון ובמיין - בניגוד להרג חיות הבר הנהוג במשקי אלתית בסקוטלנד, קנדה, איי פארו, צ'ילה, ניו זילנד ואוסטרליה. השוק האמריקאי המייבא דגי סלמון במאות מיליוני דולרים בשנה עלול להיחסם מתחילת 2022 בפני משקים שהורגים יונקים ימיים, כשהוראות רלוונטיות בחוק הגנת היונקים הימיים של ארצות הברית בנוגע לייבוא מוצרי דגים ודגים, ייכנסו לתוקף לאחר 5 שנות "הסתגלות".
סוגיות בריאותיות

דגי אלתית מומלצים כמקור חלבון עדיף על פני סוגי בשר אחרים על ידי מרבית גופי התזונה בעולם. אולם רבות מההמלצות מסתמכות על הערכים התזונתיים המקוריים של דגי הבר, ללא התייחסות להבדל בינם לבין דגי האלתית מחקלאות מים - שכיום נמכרים בהיקף רחב פי 85. וההבדלים ביניהם הם משמעותיים.
סוגיות בריאותיות > אחוזי שומן

100 גרם אלתית אטלנטית מהים מכילים כ-6 גרם שומן, בהשוואה ל-13 גרם שומן באלתית אטלנטית מחקלאות מים. האחרונים גם מכיל יותר מפי 3 שומן רווי מאשר דגי אלתית מהים. מחקר מ-2017 הראה כי ישנם גם הבדלים משמעותיים בפרופיל חומצות השומן שבבשר אלתית מכלובים לעומת אלתית בר.
סוגיות בריאותיות > מזהמים

כחיה קרניבורית, דגים נוטים לצבור מזהמים סביבתיים עקב תופעת ההצטברות הביולוגית. הבעיה חריפה יותר בדגים שומניים מאחר שמרבית המזהמים בעלי זמן מחצית חיים ארוך, הם ליפופילים, ונוטים להצטבר ברקמות שומן. חומרים אלו נמצאו בכמויות משמעותיות בדגי אלתית מחקלאות מים, ומעריכים שהם תורמים מרכזיים לחשיפת הצרכנים לחומרים כגון דיוקסינים וחומרים דמויי דיוקסינים מהמזון (בעיקר PBDE - חומרים מעכבי בעירה). אחד המאמרים המצוטטים בנושא, מ-2004, שבדק ריכוז מזהמים של 700 דגי אלתית מכלובים ומהטבע (במשקל כולל של כשני טון), העריך שרמת צריכה בטוחה לדגים שנדגמו מסקוטלנד וגרמניה היא מנת סלמון אחת לחודשיים לצרכן.
תעשיית חקלאות האלתית טוענת כי רמות הזיהום פחתו מאז, והמאמר המצוטט ביותר להוכחת הטענה, מטעם המכון הלאומי הנורווגי לתזונה ומזון מהים, קובע כי לאחר השינויים שנעשו, בטוח לצרוך 1.3 ק"ג של סלמון מדי שבוע. עם זאת במאמר עצמו מציינים שלא חלה במהלך 13 שנות המעקב, ירידה בריכוז ה-PCBs, חומר שנמצא בקבוצת המסרטנים הוודאיים לפי ה-IARC, וקשור גם במחלות אחרות עקב הפוטנציאל שלו כמשבש אנדוקריני. ביקורת שפורסמה על המאמר, מצאה שלפי הרף העליון של הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית, ניתן לצרוך בבטחה (לפי נתוני המחקר) רק מנה אחת גדולה של סלמון (227 גרם) מדי חודשיים. עוד נטען כי המחקר לא מתייחס למזהמים החדשים יותר (כגון PBDE) שדגי אלתית ממשקים מהווים מקור משמעותי שלהם.
מחקר מ-2019 מבקש אף הוא להרגיע, וקובע שצריכת סלמון ממשקים כרוכה ב"סיכון נמוך" לבריאות הצרכנים. עם זאת, גם מחקר זה מצא שאריות אנטיביוטיקה בכרבע מהדגימות; קוטל פטריות שנאסר לשימוש בשנות ה-1960' (Hexachlorobenzene) - בכ-80% מהדגימות; שני סוגי קוטלי חרקים שנאסרו לשימוש בשנים האחרונות (אורגנוכלורינים) - בכ-40% מהדגימות; ומעכב בעירה (PBDE-99) - בכ-30% מהדגימות. ג'רום רוזין מאוניברסיטת ברגן בנורווגיה, טוען ש"חייבים להימנע לחלוטין מחשיפה למזהמים האלה", המצויים לפי בדיקותיו בכמויות ניכרות בדגי אלתית ממשקים, והופכים אותם ל"מזון הרעיל ביותר שנמכר בסופרמרקטים שלנו". בסקירה מדעית שפרסם הוא קובע שילדים מגיעים בקלות לחשיפת-יתר לחומרים האלה מצריכת דגי אלתית מחקלאות מים; וכן שהסטנדרטים עצמם לגבי הכמות המקסימלית המותרת של מזהמים במזונות שונים נקבעים לא רק משיקולי מניעת הסיכון שבחשיפה אליהם, אלא מושפעים מאוד מרמות הזיהום הנפוצות; לכן הרמה שנחשבת חריגה בדגים היא גבוהה פי כמה מזו של בשר בעלי חיים יבשתיים, ולגבי אורגנוכלורינים - אין כלל סף מקסימלי לכמות הימצאותו בדגים.
רווחת הדגים

דגי האלתית בתעשייה סובלים מצפיפות, ממחסור בחמצן, מהטפילים, מהמחלות, מחומרי ההדברה, מהחנקת דחף הנדידה, ועוד. מחקר שפורסם ב-2016 מצא כי דגי אלתית בכלובי הפיטום המסחריים מצויים במצב קבוע של מתח (בדמם נמדדו רמות גבוהות במיוחד של הורמונים המקושרים למצבי סטרס, עקה). כרבע מהם מפתחים תסמינים התנהגותיים של אפתיה ואנורקסיה האופייניים למצבי דיכאון במינים יבשתיים של בעלי חיים, וחלקם אף מפסיקים לאכול ומרעיבים את עצמם למוות. דגי סלמון רבים בכלובים סובלים מעיוותים גופניים ניכרים, המיוחסים לקצב הגדילה המהיר שנכפה עליהם ולחיסונים המוזרקים להם במהירות ידנית כשהם מפרפרים. כמחצית מדגי הסלמון בכלובים ברחבי העולם חירשים או כמעט-חירשים, כתוצאה מקצב הגדילה המהיר שנכפה עליהם. מעל 95% מהם סובלים מעיוותים גופניים הקשורים בקצב הגדילה הלא טבעי.
תחקיר סמוי שנערך במדגרות תעשיית הסלמון ונחשף באוקטובר 2019 תיעד את הפגיעות החמורות שגורמות זריקות החיסונים וטיפולים ידניים נוספים לדגים, פצעים פתוחים שנגרמו מציוד וטפילים, וכן את הפקרתם של המוני דגים "לא כלכליים" לגסיסה איטית בחביות בהן הם נמחצים או נחנקים. דוחות ביקורת ממשלתיים שנחשפו (עקב בקשה לפי חוק חופש מידע) גילו כי מעל 9 מיליון דגי סלמון מתים בכלובי התעשייה בסקוטלנד מדי שנה ממחלות ומטפילים.
רובוטריקים (סדרת סרטים)

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל ביי (1–5) טראוויס נייט (6) סטיבן קאפל ג'וניור (7) ג'וש קוליי (8)
 מוזיקה:  סטיב ג'בלונסקי 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  16:42 שעות (7 סרטים)
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני 
 תקציב:  1.274–1.42 מיליארד דולר
 הכנסות:  5.143 מיליארד דולר
 www.transformersmovie.com
 
רובוטריקים היא סדרה של סרטי פעולה מדע בדיוני המבוססים על זיכיון "הרובוטריקים" של שנות ה-80. מייקל ביי ביים את חמשת הסרטים הראשונים: "רובוטריקים" (2007), "נקמת הנופלים" (2009), "אפלת הירח" (2011), "עידן ההכחדה" (2014), "והאביר האחרון" (2017), ושימש כמפיק לסרטים הבאים. סרט שישי "באמבלבי", בבימויו של טראוויס נייט, יצא לאקרנים בדצמבר 2018, בעוד שסרט שביעי, "עליית החיות", בבימויו של סטיבן קאפל ג'וניור יצא לאקרנים ביוני 2023.
הסדרה הופצה על ידי סרטי פרמאונט, ודרימוורקס יצרו את שני הסרטים הראשונים. סדרת סרטי הפעולה "הרובוטריקים" זכתה לקבלה שלילית עד מעורבת, מלבד "Bumblebee", שזכתה לביקורות חיוביות. זוהי סדרת הסרטים ה-14 המרוויחה ביותר, עם סך של 5.02 מיליארד דולר; סרטי הסדרה זכו בדרך כלל להצלחה בקופות, כאשר "Dark of the Moon" ו-"Age of Extinction" מכניסים יותר ממיליארד דולר כל אחד.
סרטים

| שם הסרט | תאריך הקרנה בארצות הברית | במאי | תסריטאים | סיפור על ידי | מפיקים | סטטוס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רובוטריקים | 3 ביולי 2007 | מייקל ביי | רוברטו אורצ'י ואלכס קורצמן | ג'ון רוג'רס, רוברטו אורצ'י ואלכס קורצמן | איאן ברייס, דון מרפי, טום דה-סנטו ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים 2: הנקמה | 24 ביוני 2009 | מייקל ביי | ארן קרוגר, רוברטו אורצ'י ואלכס קורצמן | ארן קרוגר, רוברטו אורצ'י ואלכס קורצמן | איאן ברייס, דון מרפי, טום דה-סנטו ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים 3: אפלת הירח | 29 ביוני 2011 | מייקל ביי | ארן קרוגר | ארן קרוגר | איאן ברייס, דון מרפי, טום דה-סנטו ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים 4: עידן ההכחדה | 27 ביוני 2014 | מייקל ביי | ארן קרוגר | ארן קרוגר | איאן ברייס, דון מרפי, טום דה-סנטו ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים: האביר האחרון | 21 ביוני 2017 | מייקל ביי | קן נולן, ארט מרקום ומאט הולוואי | קן נולן, ארט מרקום, מאט הולוויי ועקיבא גולדסמן | איאן ברייס, דון מרפי, טום דה-סנטו ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| באמבלבי | 21 בדצמבר 2018 | טרוויס נייט | כריסטינה הודסון | כריסטינה הודסון | דון מרפי, טום דה-סנטו, מייקל ביי, מארק ורהדיאן ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים: עליית החיות | 9 ביוני 2023 | סטיבן קאפל ג'וניור | ג'ובי הרולד, דארנל מטאייר, ג'וש פיטרס, אריך הובר וג'ון הובר | ג'ובי הרולד | דון מרפי, טום דה-סנטו, מייקל ביי, מארק ורהדיאן, דאנקן הנדרסון ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
| רובוטריקים: ההתחלה | 20 בספטמבר 2024 | ג'וש קולי | ג'וש קולי, אנדרו ברר וגבריאל פרארי | אנדרו ברר וגבריאל פרארי | דון מרפי, טום דה-סנטו, מארק ורהדיאן, מייקל ביי, אהרון דאם ולורנצו די בונאבנטורה | הופץ |
הערות שוליים

↑  Vary, Adam B. (2012-02-14). "'Transformers 4' lands Michael Bay as director". ארכיון מ-19 ביוני 2020. נבדק ב-2020-06-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Michael Bay To Direct 'Transformers 4,' Producer Confirms". MTV. 2012-02-14. ארכיון מ-21 במאי 2012. נבדק ב-2020-06-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Producer Lorenzo Di Bonaventura Says 'Transformers 4' Coming For Summer 2014 | The Playlist". Indiewire. אורכב מ-המקור ב-19 באפריל 2012. נבדק ב-2012-05-08. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Chavez, Kellvin (2007-02-21). "On Set Interview: Producer Don Murphy On Transformers". Latino Review. ארכיון מ-12 באוקטובר 2009. נבדק ב-14 בנובמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Transformers: The Cast, The History, The Movie". Entertainment News International. 2007-06-15. אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2013. נבדק ב-2007-06-16. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Don Murphy at TransformersCon Toronto 2006". TFcon. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2006. נבדק ב-2007-01-07. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chavez, Kellvin (2007-02-21). "On Set Interview: Producer Tom De Santo On Transformers". Latino Review. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2007. נבדק ב-2007-05-19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Marble, Scott (ביוני 2007). "The Mind of Tom DeSanto". Transformers Collectors Club Magazine. pp. 3, 10. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Oat, Zack (2007-01-12). "Double Vision". ToyFare. אורכב מ-המקור ב-2007-01-17. נבדק ב-2008-12-18.
↑  "Exclusive: New Transformers Writers". IGN. 2005-02-18. ארכיון מ-14 בדצמבר 2019. נבדק ב-2020-06-09. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Sanchez, Robert (2007-06-18). "Interview: Roberto Orci on Transformers and Star Trek!". IESB. ארכיון מ-21 ביוני 2007. נבדק ב-2007-06-19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Itzkoff, Dave (2007-06-24). "Character-Driven Films (but Keep the Kaboom)". The New York Times. ארכיון מ-5 ביוני 2015. נבדק ב-2007-06-24. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Gilchrist, Todd (2007-07-02). "Exclusive interview: Roberto Orci". IGN. ארכיון מ-6 בדצמבר 2019. נבדק ב-2020-06-09. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Orci and Kurtzman Questions: Post movie". Official site's message board. אורכב מ-המקור ב-16 ביוני 2009. נבדק ב-15 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Michael Bay (2007-10-16). Audio commentary (DVD). Paramount Pictures.
↑  Hewitt, Chris (באוגוסט 2007). "Rise of the Machines". Empire. pp. 95–100. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Michael Bay and the Edit of Transformers". Fxguide. 2007-07-09. ארכיון מ-9 באוגוסט 2007. נבדק ב-2007-07-10. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "'Transformers' writers: A Revealing Dialogue". Wizard. 2007-07-10. אורכב מ-המקור ב-2007-07-08. נבדק ב-2008-12-18.
↑  Orci, Roberto (2009-01-14). "Major News/Spoiler Alert Robert Orci confirms..." TFW2005. אורכב מ-המקור ב-13 בדצמבר 2021. נבדק ב-2009-01-15. {{cite news}}:  (עזרה)
מיכה רם

| --- | --- |

אלוף מיכה רם מפקד חיל הים 1990
 לידה:  4 ביולי 1942 י"ט תמוז ה'תש"ב תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  14 בינואר 2018 (בגיל 75) כ"ז טבת ה'תשע"ח כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1960–1992 (כ־32 שנים)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טרפדת  מפקד ספינות טילים  מפקד קורס קצינים מתקדם.  ראש ענף גילוי וקשר במספן הים  מפקד פלגה 31  סגן מפקד זירת ים סוף.  ראש מספן המודיעין  ראש מספן הים  מפקד חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
 עיטורי צה"ל 
 
מיכאל (מיכה) רם (4 ביולי 1942 - 14 בינואר 2018) היה אלוף בצה"ל, מפקד חיל הים בשנים 1989–1992.
ביוגרפיה

מיכה רם נולד בתל אביב בשנת 1942 לצבי רימלנד ורנטה לבית גץ.
מיכה רם בגיל 13.
קדט מיכה רם, 1958
מפגן התעמלות ביום העצמאות 1958
חיל הים

סגן מפקד טרפדת - באוקטובר 1960 החל בקורס חובלים מחזור ט' בשנת 1962 הוסמך כקצין ימי. בגמר הקורס הוצב באילת כסגן מפקד טרפדת. ולאחר כשנה הועבר לחיפה באותו תפקיד.
קצין גנ"ק - מתוך שלושת המקצועות שהוצעו אז לקציני סיפון בחר מיכה את הגנ"ק. בניגוד למקצועות תותחנות וטנ"ץ שהקורסים להם נערכו באנגליה, קורס קציני גנ"ק הועבר בחלקו בבה"ד חיל הים ובחלקו בבסיס ההדרכה של חיל הקשר. ב-1963 עבר רם קורס קציני גנ"ק שכלל גם קורס קציני קשר מתקדם שנלמד בבה"ד 7. במהלך הקורס בינואר 1964 ארעה תאונת רכבת בה נפגעו חלק מאנשי הקורס בהם אברהם אשור אך רם לא נפגע וסייע לחלץ נוסעים שנתקעו ולטפל בפצועים.
מפקד טרפדת - בסיום קורס קציני גנ"ק הוצב רם לפלגת הטרפדות בחיפה וקיבל פיקוד על טרפדת ט-205. בשייטת הטרפדות, עם כלי שיט קטנים ומהירים וצוות מצומצם, ניתן היה לקצין ים להגיע מהר יחסית לפיקוד עצמאי. קבוצת קציני הטרפדות הייתה מגובשת. הדבר תרם להתפתחותו של רם כמפקד ויכלתו להשפיע על הצוות ועל המקבילים לו, לקדם את היחידה.
הטרפדת שבפיקודו הונעה במנועי בנזין ונודעה במהירותה המרבית הרבה.
חיל הים > ספינות סער

בשנת 1966 הצטרף רם לצוות קליטת ספינות סער שבנייתן החלה בנמל שרבור שבצרפת. יצא במשלחת לביקור בפלגת הטרפדות. ידיעת הגרמנית סייעה לו להיות המתורגמן של הקבוצה.
במהלך הקליטה מונה רם לקצין הגנ"ק של הספינה הראשונה - אח"י מבטח יחד עם חיים שקד שהיה קצין הנשק כתבו את נוהלי ההפעלה הראשונים. השם סער שבו נקראות ספינות נבע מעבודתם אז. בתקופת מלחמת ששת הימים נמצא רם עם צוות אח"י מבטח בשרבור. ריחוקו מישראל העומדת לפני מלחמה, הסב לרם תסכול רב. הדבר מצא ביטוי כאשר בתקופת ההמתנה פגש ברכבת מכר צרפתי ששמע שאלג'יראים הצטרפו לאויב וסיפר לו כי ישראל הולכת להפסיד בגדול. בכעס לא אופייני ענה לו בצרפתית שכבר ידע - "באחרי צהרים אחד נכבוש את כל צרפת".
אח"י מבטח הגיעה לישראל ואחת המשימות הראשונות היו החיפושים אחרי הצוללת דקר. תנאי הים היו קשים במיוחד מעבר לכושר הפעולה של הספינות. לאחר כחצי שנה עבר לאח"י אילת כקצין מחלקה וסגנו של רס"ן אלי לוי. עבר מבחן פיקוד ספינת טילים וב-13 באוקטובר 1969 קיבל את הפיקוד.
בית ספר מתקדם - מונה למפקד הראשון של בית-הספר מתקדם המכשיר קציני ים לתפקידים של קציני מחלקות גנ"ק ונשק בספינות הטילים. הצבתו לבית הספר גרמה למיכה להשלים את ידיעותיו בתחומי הלחימה של ספינות הטילים. עם הזמן נוסף מקצוע של מחלקת אלקטרוניקה ושם בית הספר נהיה פי"ם.
מיכה רם (משמאל) עם מאיר לוין בפריז במשלחת לימוד תפקוד הטרפדות בצי הגרמני, 1967.
סרן מיכה רם בחרטום אח"י מבטח בעת השקתה בשרבור, 11 אפריל 1967
הספינה אח"י מבטח, עוברת מחוץ לשובר הגלים של נמל חיפה, דצמבר 1967
סרן מיכה רם (מימין) וסא"ל משה טבק בשרבור 1968.
מיכה רם עולה לדרגת רס"ן על ידי מפקד חיל הים אברהם בוצר, משמאל מפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם הדר קמחי מימין חיה רם.
חיל הים > אח"י רשף

בתחילת 1973 מונה רם למפקדה של אח"י רשף, הספינה הראשונה מדגם סער 4 שנמצאה בבנייה במספנות ישראל. רם וקציני הספינה עסקו בכתיבת נוהלים ומדריכי הפעלה למערכות הספינות. הספינה הושקה על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר ב-17 בפברואר 1973. להוכחת יכולת יצאה הרשף באחת ההפלגות הראשונות לגיברלטר. ההפלגה עברה בהצלחה והביטחון בספינות סער 4 גבר.
ספינות סער 4 נבנו על מנת לשרת בים סוף על כן נשארו להתבסס במספנות ישראל בפיקוד אלי רהב. באוגוסט 1973 הושקה הספינה השנייה באותו הדגם אח"י קשת. זוג הספינות תוכננו לצאת ב-15 באוקטובר 1973 להפלגה סביב אפריקה ולהתבסס במפרץ שלמה.
טקס השקת אח"י רשף. מפקדה רס"ן מיכה רם ממתין לשבירת הבקבוק על דופן גשר הספינה, 19 בפברואר 1973.
מפקד חיל הים בנימין תלם נפרד מקציני אח"י רשף היוצאת להפלגת הוכחת יכולת לגיברלטר
מיכה רם מפקד אח"י רשף מקבל אורח בספינה.
מיכה רם על גשר הפיקוד בעת תמרון אח"י רשף
צוות אח"י רשף מקבל פרס ממפקד הפלגה אלי רהב. מיכה רם מפקד הספינה שני מימין, אוגוסט 1973.
מלחמת יום הכיפורים > קרב לטקיה

עם תחילתה של מלחמת יום הכיפורים, בלילה שבין 6 ו-7 באוקטובר, השתתפה אח"י רשף עם חמש ספינות נוספות בפיקודו של מיכאל (יומי) ברקאי בקרב לטקיה מול ספינות חיל הים הסורי. אח"י רשף בפיקודו של רם הייתה הראשונה לפגוע באש תותחים בטרפדת הסורית, אף שהייתה הרחוקה ביותר בכוח.
בהתקרבות לחוף הסורי נתגלתה מטרה שזוהתה כמקשת סורית. שוב הייתה אח"י רשף הראשונה לפגוע בטיל גבריאל. תוך כדי הירי במקשת
הופיעו במפתיע מכיוון דרום מזרח טילי סטיקס. היו אלה שלש ספינות טילים סוריות שתקפו מבלי שהתגלו קודם לכן. אח"י רשף הייתה הדרומית ביותר בכוח והקרובה ביותר לסטי"לים הסורים נראה שהטילים כוונו אליה. בספינה הייתה אינדיקציה של מספר טילים נעולים עליה. בירי מתותח תותח אורליקון 20 מ"מ פוצץ טיל אחד באוויר במרחק כ-100 מטר מימין לספינה. שאר טילי סטיקס עברו קרוב מאוד לספינות הישראליות והוטו הצדה על ידי הטעיות מכ"ם ומערכות הלוחמה האלקטרונית. ברגעים הקריטיים התגלו תקלות במערכת הנשק שלא אפשרו ירי טילים ותותחים. התקלות תוקנו בחלקן על ידי הצוות אך הקרב כבר נגמר, כאשר חמישה כלי שיט סוריים הוטבעו.
מנוף כנפיים מיותר – כאשר חזרה אח"י רשף לנמל חיפה. קיבלה הוראה ממפקדת חיל הים להרכיב מנוף כנפיים המאפשר העמסת כלי שיט קטנים של שייטת 13. חימוש אח"י רשף ירד ל-4 טיל גבריאל בלבד היות שהמנוף בא במקומם של 4 טילי גבריאל. שטח החזר המכ"ם הוכפל וכלל לא ברור אם במצב הזה היו מערכות הלוחמה האלקטרונית יעילות.
מלחמת יום הכיפורים > קרב דמיאט

ב-8 באוקטובר הוזעקו כל שייטת ספינות הטילים לגזרת החוף המצרי, בהערכה שהתבררה כשגויה שחיל הים המצרי יברח מפורט סעיד. לאח"י רשף לא היה זמן לפרוק את המנוף והגיעה איתו לזירת הלחימה. מחצית השייטת הוחזרה לחיפה בשטח נשארו 6 ספינות סער בפיקוד המש"ט -מיכאל ברקאי. אח"י רשף השתתפה בקרב דמיאט מול ארבע ספינות טילים מצריות אשר ירו טילי סטיקס ופנו מערבה בכל המהירות. ספינות הסער רדפו וקיצרו טווח לספינות האוסה. אח"י רשף ירתה שני טיל גבריאל ופגעה. לאחר מכן ארעה תקלה במערכת הנשק שלא אפשרה ירי טילים ותותחי תותח אוטו מלרה 76 מ"מ. למרות זאת המשיך רם ברדיפה אחרי ספינה מצרית התקרב עד טווח של 7 ק"מ במגמה לחסל אותה בתותח אורליקון 20 מ"מ, אם לא תתוקן המערכת. כאשר נודע לפיקוד העליון שספינות הסער נמצאות מערבית לפורט סעיד החזירו את הכוח, ומפקד השייטת מיכאל ברקאי הורה את רם לנתק מגע.
מלחמת יום הכיפורים > הפגזת החוף הסורי ב-11 באוקטובר 1973

ב-10 אוקטובר יצאו שני כוחות סטי"לים לתקיפה מתואמת בחוף הסורי: חמש ספינות סער בפיקוד המש"ט מיכאל ברקאי וגדעון רז לכיוון לטקיה ומינת אל ביידה וזוג הסער 4 בפיקוד אלי רהב על אח"י רשף בפיקוד מיכה רם ואח"י קשת בפיקוד דוד הרפזי. שמשימתן להדליק את מכלי טרמינל הדלק בבניאס הנמצאת במרכז החוף. תוך כדי התקרבות לבניאס התגלו שתי ספינות קומאר סוריות יוצאות מנמל טרטוס. הסורים ירו טילים וברחו חזרה לנמל. אלי רהב פיצל את הכוח, אח"י קשת הושארה לבצע את משימת הבערת מכלי הדלק. ואח"י רשף סגרה טווח אל הסטי"לים הסוריים אך אלה הצליחו להיכנס לנמל לפני שניתן היה לירות טיל גבריאל. במהלך כל הקרב הופגזו הספינות מתותחי הגנת החוף. עם מיכה רם באח"י רשף היו גם מפקד חיל הים לשעבר, אלוף שלמה אראל, ומפקד חיל הים לעתיד, סרן אלכס טל, כקצין גשר בכיר.