stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיווית להקנית
תפוצה ובית גידול > קינון

הקיווית הלהקנית מקננת בעיקר באזורי המעבר בין ערבות עשב של מלעניאל ולענה, שם קיימים אזורים מלוחים חשופים ליד מקווי מים. היא נמצאת בשדות שממה יבשים, מעובדים, חרושים ושדות קצורים. הקינים ממוקמים בעדיפות באזורים של לענה בעלי שפע של גללים ועם צמחייה קצרה. היא נוטה להימנע מערבות עם צמחייה צפופה, אולם אזורים עם אחוז נמוך של אדמה חשופה ואחוז גבוה של צמחייה גבוהה מועדפים על פרחונים, והם עשויים להיות חשובים למתן מחסה מפני טורפים. ההנחה היא שהיא התפתחה לקנן בבתי גידול שנוצרו על ידי הסאיגה הנודדת, אך זה לא סביר בהתחשב בתזמון של תנועות הסאייגות ביחס לעונת הקינון של הקיווית, המהירות בה הסאייגות חולפות באזורים, והערבות עם הצמחייה הקצרה מאוד החביבות על הקיוויות; עם זאת, מרעה של סאיגה בשילוב שריפות עשוי לקדם בית גידול מיטבי. בית גידול מתאים התרחש ככל הנראה באופן טבעי באדמות סולונצ'ק (אנ') דלות בצמחייה ובאזורים שנשרפו לאחרונה בשריפות ערבות, אך כיום הכי נפוצים בעיקר בפריפריה של כפרים, לפחות במרכז קזחסטן. סביב כפרים כאלה יש מתאם חיובי חזק בין עוצמת המרעה לצפיפות הקינים.
הקן שלה הוא גומה על הקרקע, ללא ריפוד, או שמרופדת בחומר צמחי, חלוקי נחל ופסולת. הקן נמצא בדרך-כלל על כיסים מלוחים וחשופים או בצמחייה קצרה ליד מים. התטולה שלה מכילה שלוש עד ארבע ביצים. הישרדות הקן בשלב הביצים משתנה בין השנים, עקב רמות שונות של טריפה על ידי שועלים, סמורים, קיפודי חולות וסוסליקים, וגם דריסה על ידי בקר, ובמיוחד של כבשים ועיזים. במקרה של כישלון בקינון עשוי הזוג לנסות מחזור קינון נוסף.
איומים

ציד בלתי חוקי במהלך הנדידה ובשטחי החורף עשוי להיות כעת האיום העיקרי. נתונים מ-2005–2012 מצביעים על כך ששרידות נמוכה של בוגרים, אולי כתוצאה מלחץ ציד ידוע לאורך נתיבי הנדידה, נראית כאיום הדמוגרפי הקריטי ביותר.
גורמים מרכזיים אחרים המסבירים את גודל הירידות נותרו לא מובנים, למרות מחקרים רבים ועדכניים. בשטחי הקינון היא הייתה כנראה מאוימת בעבר על ידי הפיכת הערבות לגידולי שדות, בתוספת, אף כי פחות סביר, של הפחתה במרעה על ידי עדרים גדולים של פרסתנים מקומיים, ולאחרונה, על ידי אובדן העדרים העצומים של חיות מרעה ביתיות מחוות בחסות המדינות. עם זאת, מאז קריסת ברית המועצות, שטחים נרחבים של גידולי שדה ננטשו ונהפכים חזרה לבית גידול ערבות טבעי, ועדרי בעלי חיים ביתיים התרכזו סביב כפרים (שם נוכחותם הקבועה הובילה לערבות עם צמחייה נמוכה יותר מאשר השטחים העצומים של העדרים שרעו באופן נודד למחצה תחת המערכת הסובייטית), בעוד שעלייה בשריפות (עקב שליטה מופחתת בשריפות) עשויה גם היא לתרום להגדלת בית הגידול המתאים. גורמים אלו עשויים להיות מאחורי העלייה האפשרית במספרים (לפחות בחלקים מקזחסטן) בשנים האחרונות.
ריכוז הקינים באזורי מרעה כבדים בקרבת כפרים עלול להגביר את האיומים מהפרעות אנושיות ודריסה על ידי כבשים, עיזים ואולי בעלי חיים אחרים. שרידות נמוכה של ביצים עקב קינון באזורים בעלי צפיפות מרעה גבוהה הוצעה כאחד הגורמים לדעיכת המין. שדידת קנים על ידי עורבי מזרע, שתפוצתם התרחבה מאוד לתוך תחום הקינון של הקיוויות בשל נטיעת רשת רצועות מחסה (שדרות עצים התוחמות שדות כדי לספק הגנה ממזג האוויר) - הוצעה בעבר כגורם לירידה, אך נתונים ממרכז קזחסטן מצביעים על כך שזה לא סביר. המין עשוי להיות מושפע מהאקלים היבש יותר ויותר בטווח הקינון והחריפה שלו, אך לא ברור אם אלה מועילים או מאיימים על מין חצי מדברי זה. התרחבות והתעצמות חקלאית, רעיית יתר ואובדן בתי גידול ערבות מהווים כולם איומים על אתרי עצירת ביניים המשמשים את המין. פרויקט השקיה המפיץ מים מסכר אטאטורק לשדות סביב סיילנפינאר עשוי להשפיע לרעה על המין עם שינוי בתי הגידול.
סטטוס > מאמצי שימור

תוכנית פעולה בינלאומית של מינים יחידים אומצה על ידי ישיבת AEWA במאי 2012. הקיווית הלהקנית מוגנת משפטית בארמניה, קזחסטן, רוסיה, טורקמניסטן, אוקראינה ואוזבקיסטן, אך בדרך כלל היא סובלת מחוסר אכיפה.
פרויקט מחקר אינטנסיבי באתרי הקינון במרכז קזחסטן החל בשנת 2004, הבטחת מימון עד 2009 (Anon. 2016). בשנת 2005 החל פרויקט המחקר של הקיווית הלהקנית בקזחסטן על ידי צוות מה-RSPB והאגודה להגנת המגוון הביולוגי בקזחסטן (ACBK) במטרה להבין את הגורמים לדעיכת המין. בשנת 2006 הצוות הבטיח מימון באמצעות תוכנית יוזמת דרווין של ממשלת בריטניה שאיפשרה את המשך העבודה עד 2009. הספירה המתואמת הראשונה של אוכלוסיות רבייה ברחבי קזחסטן בוצעה בשנת 2013. סקר של אתרי רבייה היסטוריים בדרום אוראל נערך בשנת 2005 ואחד נוסף באתרי נדידה בדרום-מערב רוסיה בשנת 2006. ספירות מתואמות בוצעו באתרי נדידה וחריפה מרכזיים בסוריה ובטורקיה במרץ 2007. בשל המצב הפוליטי הנוכחי בסוריה, סקרים רשמיים לא התאפשרו. בשנת 2008 החל פרויקט בטורקיה שנועד כדי לקבל הבנה טובה יותר של אתרי עצירת הביניים המשמשים את המין במהלך הנדידה. עבודת סקר בהודו בוצעה בשנים 2012–2013 ועלון מקומי הופץ כדי להעלות את המודעות למין. סקרים נוספים נערכו לאחרונה בסודאן, טורקיה (בסיילנפינאר), עיראק, רוסיה, פקיסטן ואוזבקיסטן. סקרי שדה נערכו בטורקיה ב-2014–2015 וברוסיה, טורקמניסטן, אוזבקיסטן וסעודיה ב-2015–2016, וסקרים תוכננו לפברואר 2016 בפקיסטן. סקרים על שטחי גידול מתוכננים גם ל-2018 ו-2019, תוך שימוש במתודולוגיות שיאפשרו השוואה ישירה עם סקרים קודמים.
פרויקט תיוג במשדרים לוויניים במרכז קזחסטן נועד לספק מידע על נדידת המין. תשע פרטים מושדרו בשנת 2010, אך משדריהן אינן פעילים עוד. לשלוש מהם הותקנו משדרים בשנת 2013. שתיים נדדו דרך טורקיה לפני החריפה בסעודיה ובסודאן, ואילו השלישית נעה מזרחה דרך טורקמניסטן, אוזבקיסטן ואפגניסטן לפני החריפה בפקיסטן. שלוש נוספות מושדרו ביוני 2014, שלוש נוספות ביוני 2015, ועוד חמישה משדרים תוכננו להיות מותקנים באוגוסט 2015. מתוך תשע הפרטים הממושדרים שנדדו בסתיו 2015, שתיים נדדו דרך טלימרג'אן לחורף בפקיסטן, ארבע עפו ישירות מעבר לים הכספי (שלושה חורפו בסודאן, אחת איבדה קשר ברוסיה), והשאר נדדו מעל צפון הים הכספי, דרומה דרך טורקיה, ואל המזרח התיכון וצפון אפריקה.
הציד בסוריה זוהה כאיום מרכזי אשר יש לפעול כדי להתמודד איתו. הארגון Nature Iraq יצר קשר עם ציידים ומנהל פעילויות על מנת להעלות מודעות בעיראק. במרץ 2011 נערכה פגישת הפתיחה של קבוצת העבודה הבינלאומית של הקיווית הלהקנית בפלמירה, סוריה. הקבוצה הסכימה על צעדי שימור הנדרשים על ידי כל מדינה, ותכננה פעולות חוצות גבולות כדי להגן על המין על פני תפוצתה הנרחבת. אזור גדול מסביב לסיילנפינאר הוגדר כאזור ללא ציד בשנת 2015.
קיווית להקנית על בול מברית המועצות, 1982
על בול מאוזבקיסטן, 2010
על בול מקזחסטן, 2013
סטטוס > מצב סיכון

המין מוגדר ברמת סיכון של "בסכנת הכחדה חמורה" על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN), בשל הירידה החדה ביותר במספרים של האוכלוסייה, על אף שהסיבה לכך לא מובנת במלואה.
הערות שוליים

↑  קיווית להקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  "Ornithology of Gibraltar, page 272=10 November 2022". openlibrary.
1 2 3  ערד בן דוד, קיווית להקנית, Vanellus gregarius, באתר הצפרות הישראלי
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 178, 397. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  "Sociable lapwing". dynamicnatude. נבדק ב-14 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Sociable Lapwing, Vanellus gregarius, BirdLife Data Zone
↑  "EBird- Sociable lapwing".
↑  "birds of Qatar".
↑  "birds of britishbirds" (PDF).
↑  Unravelling the mysteries of the sociable lapwing, RSPB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554490605171 
קיווית להקנית לצד קיווית מצוייצת, ליד פריז, צרפת
קיווית להקנית צעירה
ביצה, אוסף מוזיאון טולוז
פרטים בלבוש חיזור בקזחסטן
להקת קיוויות להקניות בשדה ליד אורים, ישראל
לגונת השלום

| --- | --- |

הלגונה
 מידע כללי
 סוג:  לגונה מלאכותית
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  29°33′02″N 34°58′12″E﻿ / ﻿29.550573°N 34.969878°E﻿ / 29.550573; 34.969878
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןלגונת השלום(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןלגונת השלום  he לגונת השלוםhe לגונת השלוםמפת  __ אילת [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות ממזרח: עקבה מדרום: מפרץ אילת ממערב: חצי האי סיני tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
התעלה המחברת בין הלגונה למפרץ אילת
לגונת השלום (נקראת גם לגונת הרחצה או הלגונה המזרחית) היא כינוי לפרויקט של יצירת לגונה מלאכותית בחופה הצפוני של אילת, כדי שתשמש אזור תיירותי עשיר ומגוון הנשען על מלונות ותיירים שיפקדו את האזור, בעיקר עבור המלונות שאינם יושבים על קו החוף הראשון של מפרץ אילת.
נכון ל-2022, הלגונה עומדת שוממת מבלי שאף אחת מתוכניתיה מומשה.
היסטוריה

הלגונה החלה להיבנות בשנת 1995, אולם ממצאי טיב המים שלאחר פיתוחה של הלגונה הציגו תמונה מאכזבת, לפייה איכות טיב המים איננה ראויה לשחייה. עקב כך, הפרויקט נפסק, ולא נבנה שום מלון או מתחם תיירותי סביב הלגונה.
מתחם הלגונה שאושר לבנייה השתרע על פני כ-600 דונם, וכלל בנייה של ארבעה בתי מלון, שכל אחד מהם עד גובה מקסימלי של 6 קומות ו-1,200 יחידות נופש ומגורים.
ב-2022 נחשפו תוכניות פיתוח לשיקום הלגונה, במסגרתן יוקם אזור תיירותי חדש וגדול שיוסיף כ-2,000 חדרי מלון, תוקם טיילת חדשה, יתבצעו עבודות פיתוח התשתיות באזור הלגונה, מי הלגונה יטופלו ושדרוג הטיילת הקיימת.
ראו גם

מרינה אילת
הערות שוליים

↑  הלגונה המזרחית- לגונת השלום אילת, באתר עמוד ענן
↑  גדי גולן, ‏הוועדה המקומית באילת אישרה את פרוייקט "לגונת השלום", באתר גלובס, 31 במאי 1999
↑  ניצן שפירא, ‏חשיפה: תוכניות פיתוח התיירות בעיר אילת במאות מיליוני שקלים, באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לקסיקון הספרות העברית החדשה

| --- | --- |

 סוג:  לקסיקון ביו-ביבליוגרפי
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 2004 – הווה (כ־20 שנה)
 מייסדים:  פרופ' יוסף גלרון-גולדשלגר
 אתר הלקסיקון
 
לקסיקון הספרות העברית החדשה הוא לקסיקון ביו-ביבליוגרפי מקוון הכולל ביוגרפיות וביבליוגרפיות של סופרים ישראלים ועבריים.
נכון ליולי 2021, כולל הלקסיקון כ-4000 ערכים, בהם מעל ל-3,400 סופרים, מתרגמים, משוררים ועורכים, וכן תוכן עניינים של כתריסר כתבי עת ספרותיים ומספר כתבי עת עם טקסט מלא (הו!, מטעם, מכאן) וכתבי עת חלקיים בתהליך (עתון 77, מאזנים ועוד).
הלקסיקון הוא פרי יוזמתו של פרופ' יוסף גלרון-גולדשלגר, המשמש כעורכו. הפרויקט החל בספטמבר 2004, והכוונה הראשונית הייתה להמשיך את מפעלו הביבליוגרפי של גצל קרסל, שהוציא לאור את "לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים" בהוצאת ספרית פועלים בשנים 1965–1967. תחילה תוכנן הלקסיקון המקוון לכלול את כל מי שלא נכלל בלקסיקון של קרסל, אולם במשך הזמן הוחלט להרחיבו ולכלול בו גם יוצרים שכבר נמצאים אצל קרסל, וכך לעדכן את הערכים הקיימים בשני כרכיו.
יוסף גלרון-גולדשלגר הוזמן בשנת 1988 על ידי אוניברסיטת המדינה של אוהיו בארצות הברית, לנהל את הספרייה למדעי היהדות, וכיום הלקסיקון פועל בחסותה.
הדגש בפרויקט הוא המידע הביבליוגרפי, כלומר מראי מקומות למאמרים ורשימות שנכתבו על היוצר ויצירתו ושפורסמו בכתבי-עת, עיתונים, מונוגרפיות ואנתולוגיות, וכן, בצורה סלקטיבית, באתרים ובבלוגים המצויים באינטרנט.
הערות שוליים

1 2  הרצאתו של פרופ' יוסף גלרון-גולדשלגר, באתר "המכללה האקדמית בית ברל", מאורכב בארכיון האינטרנט
↑  בשורה לשוחרי הספרות העברית, בעמוד הפייסבוק של הספרייה המרכזית ע"ש סוראסקי, 4 ביולי 2021
↑  הנתונים עודכנו על ידי עורך הלקסיקון, יוסף גלרון-גולדשלגר.
↑  ‏לכסיקון הספרות העברית - בדורות האחרונים‏ (Q29553688) ב-Wikidata (ויקינתונים)
קיווית לבנת-זנב

| קיווית לבנת-זנב |
| --- | --- |
 קיווית לבנות-זנב בפארק הלאומי קאולדאו, בהרטפור, הודו
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
משפחה:: חופמיים
סוג:: קיווית
מין:: קיווית לבנת-זנב
שם מדעי
 Vanellus leucurus ‏ליכטנשטיין, 1823

קִיוִית לִבְנַת-זָנָב (שם מדעי: Vanellus leucurus) היא עוף-מים בסוג קיווית.
בישראל היא חולפת נדירה וחורפת נדירה עוד יותר. לרוב היא נצפית בעמקי הצפון, בפרט בעמק החולה.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Vanellus הוא המילה הלטינית עבור קיוויות, והוא צורת הקטנה ל-vannus מעין כברה מקש ששימשה כדי לברור גרגרי חיטה. ההקשר מגיע ככל הנראה בשל הדמיון לצליל חבטות הכנף של הקיוויות. שם המין הספציפי leucurus הוא מיוונית עתיקה ל"לבן-זנב": "leukos" - לבן; ו-"oura" - זנב.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים נפרדים.
אקולוגיה > תפוצה

מין זה נודד במלואו במרכז אסיה, למרות שישנן כמה אוכלוסיות יציבות במזרח התיכון (חלקים מעיראק ואיראן). אוכלוסיות נודדות מקננות ברוסיה בין אמצע אפריל למאי ויוצאות בחזית רחבה לשטחי החריפה בצפון-מזרח אפריקה, המזרח התיכון, פקיסטן וצפון הודו בין אמצע יולי לספטמבר (אם כי מדי פעם ישנם פרטים החורפים ברוסיה), וחוזרים לאזורי הקינון במהלך מרץ ואפריל. מין זה מקנן לעיתים קרובות במושבות קטנות של בין 4 ל-24 זוגות, לפעמים עד 100 זוגות (עיראק). מחוץ לעונת הקינון מופיע מין זה ביחידים, זוגות או בקבוצות קטנות, עם להקות נודדות קטנות של בין 1–6 פרטים ולהקות חורפות של 6–25 פרטים. היא מזדמנת נדירה למדי במערב אירופה.
אקולוגיה > בית-גידול

המין מראה העדפה לבתי-גידול בקרבת מים עומדים רדודים או הזורמים באיטיות עם כיסי אדמה המאפשרים הליכה ושכשוך במים ללא הפרעות. מין זה מקנן ברוסיה באזורים לחים ועשירים בצמחייה ליד מים מתוקים או מלוחים, ובאיונים קטנים וירוקים או חופים ביצתיים של אגמים מליחים. במהלך החורף מין זה מעדיף נהרות, תעלות ניקוז, בריכות, לגונות חופיות, ביצות ושטחי עשב מוצפים או כאלו שהתייבשו לאחרונה. היא מופיעה גם באזורים מליחיים עם צמחייה נמוכה ודלילה, באגני חלחול רדודים ליד תעלות ומאגרים ובשדות אורז מושקים. במהלך עונה זו המין מופיע גם על קרקע יבשה ליד מים כגון גדות נהרות וחופי אגמים, אך נמנע מארץ יבשה ופתוחה אם כי הוא נצפה לעיתים נח על שדות חרושים ויבשים (פקיסטן). המין תועד גם ניזון בשפכי ביוב זורם בסודן.
אקולוגיה > קינון

היא בונה את קיניה על הקרקע בשקעים רדודים בשטח הפתוח, בדרך כלל ליד מים. תצפיות מועטות על אתרי קינון זמינות, אך אתר אחד נמצא על שדה מכוסה עשב מושקה ולא מעובד, ואחר נצפה על אדמה יבשה סמוך לביצה. התטולה מכילה כ-4 ביצים.
אקולוגיה > תזונה

היא נוהגת להישאר בקרבת מים מתוקים או מלוחים, שם היא מחפשת מזון. היא אוכלת-כל, תזונתה מורכבת בעיקר מחרקים (במיוחד חיפושיות, חגבים, זחלים, זחלי זבובים וארבה), אך גם תולעים, רכיכות וסרטנים (כולל חסילוני מים מתוקים). ידוע כי היא שוחה בעת חיפוש מזון, והיא אחת משני המינים היחידים במשפחתה שמכניסים את ראשה באופן קבוע מתחת למים בעת חיפוש אחר מזון.
תיאור

זוהי קיווית בינונית, באורך 26–29 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 67–70 ס"מ ומשקל 99–198 גרם. היא בעלת גזרה זקופה ודקה ומקור שחור צר וארוך יחסית. הבוגרים בעלי ראש, צוואר וגב בצבע חום-ורדרד, עם פנים חיוורות יותר וחזה אפור, המתחלף בבטן לבנה-ורדרדה. זנבה הלבן הנקי הכנפיים הייחודיות בצבעי חום, לבן ושחור, ורגליה הצהובות והארוכות הבולטות בתעופה מעבר לזנב, הופכים את המין הזה לקל לזיהוי. לצעירים גב בעל מראה קשקשי, והם עשויים להראות מעט צבע חום בזנב.
מעופה קליל ו"פרפרי", אופייני לקיוויות.
תיאור > קולות

הקריאה, הנשמעת בעיקר בעונת הקינון, היא "פיוויט" בדומה לקיווית מצוייצת.
סטטוס

האוכלוסייה העולמית מוערכת ב-20,000–130,000 פרטים. האוכלוסייה האירופית מוערכת ב-560–5,100 זוגות, מה שמשתווה ל-1,100–10,200 פרטים בוגרים. מגמת האוכלוסייה הכוללת אינה ודאית, שכן אוכלוסיות מסוימות מצטמצמות, בעוד שאחרות גדלות. ההערכה היא כי האוכלוסייה האירופית גדלה.
יש לה טווח תפוצה נרחב למדי, ועל-אף שמגמות האוכלוסייה מעורבות, מסווגת קיווית זו ברמת סיכון של "ללא חשש" על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
קיווית לבנת-זנב היא אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירו-אסייתים (AEWA).
גלריה

זוג קיוויות לבנות-זנב ביטבתה
קיווית לבנת-זנב צעירה לצד זוג קיוויות אדומות-משקפיים. פקיסטן
קיוויות לבנות-זנב בתעופה, פנג'אב, פקיסטן
דגם הכנף בולט בתעופה. פנג'אב, פקיסטן
לעיתים קשה לעיתים להבחין בה בשל צבעיה המתמזגים עם סביבתה, למעט רגליה הבולטות. בתמונה גם ביצנית מנומרת וזוג חרטומיות ביצות. פנג'אב, פקיסטן
לקריאה נוספת

מאיראן ומסיביר: ביקור נדיר של שתי ציפורים בישראל, באתר ynet, 19 באוקטובר 2021
ערד בן-דוד, הילדה הכי יפה בגן, קיווית לבנת-זנב במעפיל - אוקטובר 2023, 26 באוקטובר 2023, אתר הצפרות הישראלי, מחברת הנדירים
הערות שוליים

↑  קיווית לבנת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  נדב פבזנר, קיווית לבנת-זנב, Vanellus leucurus, באתר הצפרות הישראלי
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 225, 397. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  White-tailed Lapwing, Vanellus leucurus, ("Lichtenstein, MHC", 1823), Birds of the world, The Cornell Lab of Ornithology
1 2 3 4 5 6  White-tailed Lapwing, Vanellus leucurus, BirdLife Data Zone
↑  White-tailed Lapwing, אתר ציפורי כוויית
מלך של קבצנים

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 מבוסס על:  ספר בשם "מלך הקבצנים" מאת מנדלי מוכר ספרים
 בימוי:  אורי פסטר
 הופק בידי:  יניב חממה, שחר סורק, אורי פסטר, שרון שמיר, משה ברקת
 תסריט:  אורי פסטר
 עריכה:  אסתר ראסל, מרקו יעקובוביץ'
 שחקנים ראשיים:  שחר סורק, גילי סער, מוסקו אלקלעי, רובי פורת שובל, עמוס לביא, חיים זנאתי
 מוזיקה:  דדי צור
 צילום:  אמנון סלומון, יוסי ויין
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  הסרט צולם ביערות ליטא
 חברה מפיצה:  קבוצת אג'ימה, שירוקו הפקות
 הקרנת בכורה:  9 בספטמבר 2007
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  עברית, רוסית
 תקציב:  כ-2,000,000 דולר
 פרסים:  מועמדות לפרס אופיר על עיצוב אומנותי
 דף הסרט ב־IMDb
מלך של קבצנים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אורי פסטר, שיצא לאקרנים בשנת 2007. עלילת הסרט מבוססת על ספרו של מנדלי מוכר ספרים "ספר הקבצנים".
הסרט יצא לאקרנים גם בגרסה לקהל דתי, ממנה נחתכו סצנות בעייתיות מבחינת צניעות. לגרסה זו יעץ שאול מייזליש.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בסוף המאה ה-16 ברוסיה. בלן יתום וחיגר העובד בית מרחץ יהודי מקים אגודת לוחמים קבצנים המשתמשת בצירופי אותיות על מנת להילחם, וזאת לאחר שתושבי העיר הכריחו אותו להינשא לנערה יתומה כמוהו בתקווה שזה ימנע פוגרום. את עלילת הסרט מספר לצופים קבצן זקן (מגולם על ידי מוסקו אלקלעי).
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
שחר סורק: פישקה
מוסקו אלקלעי: יענקל'ה סופר
עמוס לביא: פייבוש
רובי פורת-שובל: בתיה
גילי סער: ביילה
ליא קניג: ציפה לאה
חיים זנאתי: לייזר
יהודה פוקס: רב
זארה ורתניאן: מוטילו
הערות שוליים

↑  נירית חמד, "מלך הקבצנים": עכשיו גם לדתיים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007
פריקת פיקת הברך

| --- | --- |
 תחום:  ראומטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  90068 
 MeSH:  D031222
 סיווגים
 ICD-10:  S83.0 
 ICD-11:  NC93.1 
 
פריקת פיקת הברך (באנגלית: Patellar Dislocation) היא פציעה בברך אשר בה הפיקה גולשת החוצה ממקומה, לרוב לכיוון צידי. ברוב המקרים לאחר הפריקה הברך עקומה, כאובה ונפוחה. סיבוכים אפשריים הם שבר של הפיקה או דלקת פרקים. האבחנה מתבצעת על ידי ניתוח הסימפטומים המתאימים לפריקה של פיקת הרגל ומאומתת על ידי צילום רנטגן.
פריקה של פיקת הברך
סימנים וסימפטומים

הכאב לאחר הפציעה יורגש מיידית. התזוזה של הפיקה תגרום לנפיחות בברך. קיים מצב שבו הפיקה שהייתה מחוץ למקומה לזמן קצר יכולה לחזור, ולמרות זאת עדיין יורגשו כאבים ונפיחות.
נפיחות בברך.
כאבים באזור הפיקה.
ירידה בתנועתיות של הברך.
תזוזה של הפיקה ממקומה הנראית לעין.
הרגל של המטופל נוטה להתקפל למרות שהרגל נמצאת במנוחה.
גורמי סיכון

גורם מקדים לפריקה של הפיקה הוא היצמדות בשרירים של מותח המחתלה הרחבה (tensor fasciae latae muscle) וגיד האיליוטיבאל בשילוב עם חוסר איזון בשריר הארבע ראשי בין הראש הלטרלי לראש המידאלי של השריר. עם זאת אנשים עם זווית Q, הזווית בין קו האגן ועצם הירך, גדולה הם גנטית בעלי נטייה גדולה יותר לפציעה מסוג זה עקב הגדלת רוחב הזווית שבו עצם הירך והשוקה נפגשים.
סיבה נוספת היא תסמונת דחיסת הצד הלטראלי של פיקת הברך, אשר יכול להיגרם מחוסר איזון או דלקת במפרקים. הפתופיזיולוגיה של הברך היא מורכבת, ויש בה רקמות רכות או ליקויים בחריץ הפטלופמורלי. הסימפטומים של הפריקה גורמים לשריר הארבע ראשי לדיספלזיה ולרגישות לשינויים קטנים אשר יכולים להשפיע על מערכת השרירים השולטת על תנועות המפרקים.
גורם נוסף היא גנטי, ל-24% מהאנשים שעברו פריקה של הפיקה יש קרובי משפחה שגם חוו זאת.
גורמי סיכון > האוכלוסייה האתלטית

פריקה של הפיקה מתרחשת בספורט אשר מערב סיבוב של הברך. פגיעה ישירה בברך יכול להזיז את פיקת הברך מחוץ למפרק.
גורמי סיכון > גורמים אנטומיים

לאנשים בעלי זווית Q גדולה מהרגיל תהיה יותר נטייה לפציעות ברך כמו פריקות, בעקבות קו ישר של משיכה שעובר בשריר הירך הארבע ראשי, מתחיל בקוץ הכסל הקדמי העליון (ASIS) ומגיע עד למרכז הפיקה. טווח נורמלי של זווית Q לגברים הוא פחות מ-15 מעלות ולנשים פחות מ-20 מעלות, ומכאן שנשים נמצאות בסיכון יותר לפגיעה.
במצב של פיקה גבוהה, הפיקה יושבת גבוה על הברך מהרגיל. תפקוד תקין של הראש המידיאלי של השריר הארבע ראשי מייצב את הפיקה. ירידה בתפקודו של שריר זה תביא לחוסר יציבות של פיקת הברך.
גורמי סיכון > כוחות

כאשר יש יותר מדי מתח על עצם הפיקה, הרצועות ייחלשו ויהפכו רגישים לקריעת הרצועות או הגידים, דבר אשר יכול להוביל לתזוזה של הפיקה ממקומה. סיבה נוספת לפריקה של הפיקה היא כאשר חריץ הטרוכלאה (גלגלת) כבר לגמרי שטוח ומצב זה מוגדר בתור דיספלזיה של הטרוכלאה (גלגלת). העובדה כי אין חריץ בעקבות העובדה שעצם הטרוכלאה (גלגלת) כבר שטוחה יכולה לגרום לפיקה להחליק משום שאין מה שיחזיק אותה במקומה.
אנטומיה ומנגנון פציעה

פיקת הברך הוא משולש עצמות ססמואידיות אשר מחוברים על ידי גיד. היא מונחת בחריץ הפטלופמורלי (שקע ספוגי בקצה עצם הירך), שבו עצם הירך פוגשת את עצם השוק. מספר מיתרים וגידים מחזיקים את הפיקה במקום ומאפשרים לה לנוע במעלה ובמורד החריץ הפטלופמורלי, כאשר הרגל מתכופפת החלק העליון של הפיקה מתחבר לשריר הארבע ראשי באמצעות גיד הארבע ראשי, האמצע אל ראש השריר המדיאלי והלטרלי של הארבע ראשי, והתחתון לראש עצם השוקה דרך גיד הפיקה, שהוא המשכו של גיד הירך. הרצועה הפתלופמורלית המדיאלית נצמדת אופקית בברך הפנימית לגיד של השריר האדקטור מנגוס. במהלך פריקה של הפיקה, זהו החלק שהכי נפגע. לבסוף, הרצועה החיצונית של הברך והרצועה האמצעית של הברך מייצבים את הפיקה משני צידיה. כל אחד מהחלקים האלו בברך יכול להיפגע במהלך פריקה של הפיקה.
פריקה של הפיקה יכולה להיגרם על ידי:
פגיעה ישירה אשר מעיפה את הפיקה מחוץ למפרק.
תנועה סיבובית של הברך או הקרסול.
חיתוך רוחבי פתאומי בברך.
אבחון

כדי להעריך את מצב הברך, הרופא יכול לבצע בדיקה לפיקה על ידי הזזת פיקת הברך קדימה ואחורה בזמן שהפציינט מכופף את הברך ב-30 מעלות, או על ידי שכיבה על הגב כאשר הברך נמתחת ממצב מכופף. פיקה שמחליקה לרוחב נקרא סימן ג׳יי (J) אשר מצביע על חוסר איזון בין הראש המדיאלי למבנים הרוחביים בברך.
מניעה וטיפול > מניעה

הפיקה היא עצם ססמואידית צפה אשר מוחזקת במקומה על ידי גיד שריר הארבע ראשי וגיד הרצועה של הפיקה. תרגילים שונים אשר עובדים על חיזוק השרירי הארבע ראשי יכולים לסייע למנוע את הפריקה של הפיקה. לעומת זאת, רוחב שריר הארבע ראשי חזק ומהודק מידי יכול להיות הגורם לפריקה של הפיקה. במקרה זה, מומלץ לחזק את שרירי הירך המדיאלי ואת הראש המדיאלי וכמו כן, למתוח את השרירים הרוחביים. ניתן להוסיף תמיכה חיצונית סביב הברך באמצעות מכשירים כגון מדרסים לברך או טייפ קינזיולוגי אשר יכול לעזור כדי למנוע פריקה של הפיקה או פציעות אחרות הקשורות לברך. מכשירי התמיכה החיצונית עובדים על ידי מתן חופש תנועה במרחבים הרצויים ומסייעים לעכב תנועות שיכולות לגרום תנועה חריגה ופציעות. תוספי מזון כמו גלוקוזאמין ונוגדי דלקת שאינם סטרואידים יכולים לסייע למזער סימפטומים אשר מעידים על נטייה לפרוק את פיקת הברך.
מניעה וטיפול > טיפול

יישור של מפרק הברך עשוי להיות מלווה בחזרה עצמונית של פיקת הברך למקומה.
בחלק ניכר מהמקרים של פריקה ראשונה של הפיקה, לאחר שהפיקה מוחזרת למקומה בפעולה פשוטה על ידי רופא בחדר המיון, או לאחר שהפיקה שבה למקומה באופן ספונטני, די יהיה לטפל בחבישה מרופדת למשך מספר שבועות ולעבור מספר טיפולי פיזיותרפיה על ידי פיזיותרפיסט שמטרתם שימור כוח השרירים סביב הברך, הפחתת הנפיחות, ושימור היציבה. ואולם, כמחצית המקרים של פריקת פיקה יתארו אי-נוחות בקדמת מפרק הברך ולעיתים ממש מצב של פריקות חוזרות של הפיקה במהלך פעילות.
בעת תכנון תוכנית הטיפול, רופאים לוקחים בחשבון גורמים אשר יכולים לגרום לפציעות כגון עצמות שנשברו או רקמה רכה. כמו כן, נלקח בחשבון גיל החולה, רמת פעילות והזמן הדרוש כדי לחזור לעבודה ו/או לאתלטיקה.
מניעה וטיפול > טיפול > ניתוח

כאשר מופיעות פריקות חוזרות של הפיקה יכולה להיווצר מגבלה בתפקוד וכן עלולות להיגרם פגיעות חוזרות בסחוס המפרק. על כן ניתן להציע טיפול ניתוחי אשר במהלכו מבצעים חיזוק ושחזור של הרצועה המייצבת העיקרית של הפיקה אשר נקראת רצועה פתלופמורלית מדיאלית. רצועה זו נחשבת למייצב העיקרי של הפיקה ועל כן פותחו שיטות ניתוחיות שמאפשרות לשחזר את פעולתה. לאחר הניתוח נדרש שיקום הנמשך ברך כלל 3-4 חודשים עד חזרה לפעילות ספורט. ניתוח ברכיים עבור אנשים צעירים שעדיין גדלים יכול לגרום לעיכוב בגדילה נורמלית של איברים בברך. ישנם גם סיכונים לסיבוכים כגון תגובה נגדית להרדמה או זיהום.
רופאים בדרך כלל ממליצים על ניתוח רק כאשר מבנים אחרים בברך ספגו נזק חמור, או באופן ספציפי כאשר יש:
פציעה אוסטאוכונדרלית במקביל.
אי-יציבות ממושכת.
הפרעה מוחשית של הרצועה הפתלופמורלית המדיאלית ושל הראש המדיאלי של הארבע ראשי.
דרישות אתלטיות ברמה גבוהה בשילוב עם גורמי סיכון מכניים ומנגנון פגיעה ראשוני שאינו קשור למגע.
מניעה וטיפול > טיפול > שיקום

תוכנית שיקום יעלה מקטינה את הסיכויים לפציעה חוזרת של הברך ולבעיות כגון תסמונת כאב פטלופמורלי (אנ') ודלקת מפרקים ניוונית. השיקום מתמקד בשמירה על כוח ועל טווח התנועה כדי להפחית את הכאב ולשמר את הבריאות של השרירים ורקמות סביב מפרק הברך.
אפידמיולוגיה

ההיארעות השנתית של פריקות פיקת הברך נעה בין 7:100,000 - ל-43:100,000, כתלות בגיל ובאוכלוסייה הנבדקת. מרבית המחקרים העוסקים בפריקות של פיקת הברך מדווחות על שכיחות גבוהה יותר בנשים. מעטים מהמחקרים מדווחים על מספר שווה של פריקות בנשים ובגברים, וחלק קטן אף מדווח על היארעות גבוהה יותר בגברים. 72%-30 מהפריקות קשורות בספורט וב - 39%-28 מהפציעות ישנם שברי עצם-סחוס.
ראו גם

ברך
עצם הפיקה
פציעה
לקריאה נוספת

Patellar dislocation: Not the bees knees (באנגלית) - מחקר על הערכה, אבחון וניהול של מקרי פריק פיקת הברך.
חוסר יציבות של מיפרק פיקה-ירך: אנטומיה, הערכה קלינית ורנטגנית וטיפול