stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונרד שיק
הנצחה

שמו של קונרד שיק הונצח בספריית קונרד שיק (אנ') שהוקמה ב-2007 באגף של כנסיית המשיח בירושלים. במקום פועל גם מוזיאון הדגמים של קונרד שיק, המציג את דגמי המבנים שבנה עם תלמידיו. דגמים נוספים שלו מוצגים במוזיאון שבמרתף אכסניית סנט פאולוס שמחוץ לשער שכם בעיר.
בינואר 2022, לרגל יום הולדתו ה-200 נערכו מספר אירועים לזכרו. שנה לאחר מכן, בפברואר 2023, נערך בירושלים הכנס הבינלאומי "Schick 2023 - Schick and his world" בחסות מכון זינמן לארכאולוגיה, מכון אולברייט למחקר ארכאולוגי (אנ') והמכון הפרוטסטנטי הגרמני לארכאולוגיה (אנ').
ב-2022 ראה אור הרומן ההיסטורי "ירושלים של שיק" מאת שירלי גרץ.
מבנים שבנה קונרד שיק

אין תיעוד מסודר של המבנים שבנה שיק בירושלים, אך ידועה מעורבותו בתכנון ובנייה של אי-אלו בניינים של תקופתו. לעיתים היה מתכנן הבניין, לעיתים פיקח על בנייתו, ופעמים שימש בשני התפקידים כאחד. בחלק מן הפרויקטים שיתף פעולה עם אדריכלים נוספים, על פי רוב האדריכל הטמפלרי תיאודור זנדל, איש המושבה הגרמנית בירושלים. לגבי חלק מן הבניינים, מקורות שונים מוסרים מידע שונה או סותר לגבי האדריכלים המעורבים בבנייתם.
בית החולים הגרמני של אחיות מסדר הדיאקוניסות, ברחוב סנט מרק ברובע הארמני (נבנה 1858–1860)
בית טליתא קומי, בית יתומות ובית ספר שהוקם עבור האחיות הדיאקוניסות (נבנה בשנת 1868, נהרס בשנת 1980).
בית החולים למצורעים "עזרת ישו" הישן, ברחוב אגרון (נבנה 1866 ומאז הורחב, כיום חלק ממנזר הלזריסטים).
בית החולים למצורעים "עזרת ישו" החדש (נבנה 1887, כיום בית הנסן בשכונת טלביה)
בית תבור, בית מגוריו של קונרד שיק ברחוב הנביאים (נבנה 1882–1889, כיום המכון התאולוגי השוודי)
שכונת מאה שערים, שכונת מגורים לאוכלוסייה יהודית חרדית (נבנתה 1874)
בית הספר לבנות של המיסיון האנגליקני, ברחוב הנביאים פינת רחוב פינס (נבנה 1891–1893, לימים "בית הדגל" ששימש זמנית את בית החולים הדסה, נהרס 1961, כיום במקום מלון פרימה פאלאס)
בית הספר למל (הרחבת המבנה)
בניין שערי צדק הישן, ברחוב יפו (נבנה 1897 בתכנון משותף עם תיאודור זנדל, לימים בית הנהלת רשות השידור)
בית מושב זקנים חדש ברחוב יפו, בכניסה המערבית לעיר (נבנה 1884–1901, נהרס בשנות ה-80, כיום במקום קניון סנטר 1)
קִידָאנֵה מִהְרַת - הכנסייה האתיופית ברחוב אתיופיה (ידוע ששיק היה מעורב בתכנון, אך לא ידוע מה היה חלקו)
בית החולים הגרמני ("זיו") ברחוב הנביאים פינת שטראוס (כיום אגף של בית החולים ביקור חולים, נבנה 1892-1894 יחד עם תיאודור זנדל)
ביתו של יעקב ולירו בצפון מזרח העיר העתיקה בסמוך לשער הפרחים. בית מפואר וגדול (בהשוואה לתקופה), חדרים רבים, תקרות גבוהות, ריצוף מיוחד וכדומה.
המרכז הפיני שלהבתיה ממוקם בפינת הנביאים ושבטי ישראל – נבנה ב-1887 שימש כפנימיה וכיום משמש לפעילויות חברתיות ובין תרבותיות של עמותת FELM הפינית.
בנוסף, מיוחסת או משוערת מעורבות כלשהי של שיק בתכנון ו/או בניית מבנים רבים אחרים, ביניהם בתי מחסה ברובע היהודי של העיר העתיקה, בית מחניים ברחוב שבטי ישראל פינת הנביאים, בניין המוזיאון לטבע במושבה הגרמנית, שכונות ימין משה ובתי אונגרין, ועוד בתים פרטיים, מוסדות, בתי כנסת וישיבות.
בניין שערי צדק הישן
בית החולים הגרמני ברחוב הנביאים
בית הספר למל
בית תבור ברחוב הנביאים
בית טליתא קומי
שכונת מאה שערים
בית החולים הנסן
בית הספר לבנות של המיסיון האנגליקני
קִידָאנֵה מִהְרַת - הכנסייה האתיופית ברחוב אתיופיה בירושלים
רחוב מאה שערים, רחובה הראשי של השכונה
המרכז הפיני שלהבתיה
ראו גם

מוזיאון הדגמים של קונרד שיק
לקריאה נוספת

קונרד שיק, למען ירושלים, ערך חיים גורן, הוצאת אריאל 1998
א' כרמל, דרכו של קונרד שיק לירושלים, ספר זאב וילנאי א', (עורך: א' שילר), ירושלים, 1984, עמ' 126-115.
חיים גורן, לכו חיקרו את הארץ: המחקר הגרמני של ארץ ישראל במאה התשע עשרה, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
שירלי גרץ, ירושלים של שיק, 2022 (רומן היסטורי. כל האירועים, למעט הפגישה עם מארק טוויין אירעו במציאות)
C.W. Wilson, Obituary of Dr. Conrad Schick, PEQSt 34(2), 1902, pp.139-142
E. Kautzsch, Zum Gedaechtniss des Koeniglich Wuerttembergischen Bauraths Dr. Conrad Schick, Mittheilungen und Nachrichten des Deutschen Palaestina-Vereins, 1902, pp. 1-12
הערות שוליים

↑  מפות שיק, באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑  קול קורא לקראת הכנס
↑  על הספר ירושלים של שיק
↑  חיים גורן, המבנים שבנה שיק בירושלים, "למען ירושלים" אריאל 130-131
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267624005171  PLWABN: 9810567409505606  BnF: cb10331067t (data)  GND: 118887327  ISNI: 0000 0001 1031 5370  LCCN: no99015729  NLG: 87948  NTA: 154074780  SNAC: w6m36vrx  SUDOC: 183067029  VcBA: 495/260851  VIAF: 97364922   WorldCat (עם VIAF): 97364922 
דגם הר הבית, מעשה ידיו של שיק
מפת ירושלים של קונרד שיק, 1894/95
כתובת השילוח - מוצגת במוזיאון לארכאולוגיה של איסטנבול
קברו של קונרד שיק הר ציון ירושלים
דיוקנו של שיק ודגם בית המקדש שלו, במרתף בית הספר שמידט
שלט מורשת על בית הנסן בירושלים, אשר תוכנן על ידי קונרד שיק ותיאודור זנדל
אורוויל בראונינג

אורוויל היקמן בראונינג (באנגלית: Orville Browning;‏ 10 בפברואר 1806 –  10 באוגוסט 1881) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שהיה פעיל במפלגה הוויגית ובמפלגה הרפובליקנית. הוא בלט בכהונותיו כסנאטור וכמזכיר הפנים של ארצות הברית.
בראונינג נולד בקנטקי. לאחר שהוסמך כעורך דין הוא התיישב באילינוי, שם הוא שירת במיליציה במלחמת בלאק הוק (אנ'), קנה לעצמו שם כעורך דין מצליח, והחל להיות מעורב בפוליטיקה כחבר המפלגה הוויגית. הוא כיהן כחבר הסנאט ובית הנבחרים של אילינוי, והתמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. כאשר התפרקה המפלגה הוויגית באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, והמפלגה הרפובליקנית הוקמה כמפלגה המרכזית בארצות הברית שהתנגדה לעבדות, השתתף בראונינג בוועידה שארגנה את המפלגה באילינוי.
ב-1861 מונה בראונינג לאייש את המושב של אילינוי בסנאט של ארצות הברית במקומו של סטיבן דאגלס שנפטר. הוא כיהן בסנאט עד ינואר 1863 ושב לעיסוקו בעריכת דין. לאחר רצח לינקולן היה בראונינג לתומך של יורשו, אנדרו ג'ונסון. ב-1866 מינה ג'ונסון את בראונינג כמזכיר הפנים של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד לתום נשיאותו של ג'ונסון במרץ 1869.
לאחר סיום כהונתו, עסק בראונינג בעריכת דין בוושינגטון הבירה ובאילינוי. הוא נבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית כנציג הוועידה החוקתית של אילינוי בשנים 1869–1870. הוא נפטר באילינוי ב-1881.
ראשית חייו

אורוויל בראונינג נולד בסינטיאנה, קנטקי, כבנם של סאלי (לבית בראון) ומיקאיה בראונינג. סאלי בראון הייתה בתו של ג'יימס בראון, שופט במחוז בורבון שבקנטקי. מיקאיה בראונינג היה סוחר וחוואי בולט שגם הוא שימש כשופט שלום בבית המשפט המחוזי. אורוויל בראונינג התחנך בקולג' אוגוסטה שבאוגוסטה, קנטקי. הוא למד משפטים בהדרכת דודו, ויליאם בראון. ב-1831 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של קנטקי.
ראשית הקריירה

לאחר שהוסמך כעורך דין, עבר בראונינג לקווינסי, אילינוי. בקווינסי הוא פתח משרד עורכי דין בשותפות עם נחמיה בושנל. ב-1832, במלחמת בלאק הוק (אנ'), הוא שירת במיליציה של אילינוי. הוא היה פעיל במפלגה הוויגית ושימש כחבר בסנאט של אילינוי בשנים 1836–1840 ובבית הנבחרים של אילינוי בשנים 1842–1844. הקריירות הצבאית והפוליטית שלו חפפו לאלו של אברהם לינקולן. כתוצאה ממעורבותם בפעילות המפלגה הוויגית והרקע המשותף שלהם כבני קנטקי, הפכו לינקולן ובראונינג לידידים למשך כל ימי חייהם.
ב-1844 הגן בראונינג בהצלחה על חמישה אנשים שהואשמו ברצח ג'וזף סמית' הבן, מייסד התנועה של קדושי אחרית הימים. ב-1843, 1850 ו-1852 הוא התמודד ללא הצלחה כמועמד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. במאי 1856 הוא היה נציג לוועידה שהתקיימה בבלומינגטון, אילינוי, שכונסה כהתנגדות לחוק קנזס נברסקה, אחד האירועים שהובילה להקמתה של המפלגה הרפובליקנית.
בפוליטיקה הארצית

ב-1861 מונה בראונינג כסנאטור במקומו של סטיבן דאגלס שנפטר. הוא לא התמודד לתקופת כהונה מלאה בסנאט וכיהן בו מיוני 1861 ועד ינואר 1863. במהלך תקופה זו שימש בראונינג כיושב ראש הוועדה לרישום הצעות חוק של הסנאט. לאחר תום כהונתו בסנאט נשאר בראונינג בוושינגטון הבירה וחידש את עיסוקו בעריכת דין. ב-1866 מינה הנשיא אנדרו ג'ונסון את בראונינג כמזכיר הפנים של ארצות הברית, ובתפקיד זה הוא כיהן עד לתום נשיאותו של ג'ונסון במרץ 1869. בחודשים מרץ עד יולי 1868, כאשר התובע הכללי הנרי סטנברי התפטר כדי לשמש כחבר בצוות ההגנה במשפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון, שימש בראונינג כממלא מקומו.
לאחר תום כהונתו כמזכיר הפנים, עבד בראונינג בוושינגטון כשדלן וכעורך דין בשותפות עם אדגר קוון, תומאס יואינג ואחרים. בשנים 1869–1870 הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית כנציג לוועידה החוקתית של אילינוי.
חיים אישים

ב-1836 נשא בראונינג לאישה את אלייזה ה. קלדוול, בת קנטקי. לזוג לא נולדו ילדים, אך הם אימצו את אמה לורד, יתומה שאמה מתה. אמה התגוררה עם בני הזוג בראונינג מגיל חמש ונישאה לאורין סקינר, עורך דין שפעל בניו יורק ובשיקגו. בהמשך נחשף סקינר כנוכל ונעצר מספר פעמים על זיוף המחאות ושאר מעשי הונאה. הוא נפטר בבית הכלא אוברן שבניו יורק ב-1896.
אורוויל בראוניג נפטר ב-10 באוגוסט 1881 בקווינסי ונטמן בבית הקברות וודלנד שבעיר.
הערות שוליים

1 2 3  Lewis, William Terrell (1893). Genealogy of the Lewis Family in America. 1. Louisville, KY: Courier-Journal Job Printing Co., pp. 133–135.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Tucker, Spencer C. (2013). American Civil War: The Definitive Encyclopedia and Document Collection. I. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO, p. 239.
1 2 3 4 5  Schroeder-Lein, Glenna R.; Zuczek, Richard (2001). Andrew Johnson: A Biographical Companion. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO, pp. 37–39.
↑  Oaks, Dallin H.; Hill, Marvin S. (1979). Carthage Conspiracy: The Trial of the Accused Assassins of Joseph Smith. Champaign, IL: University of Illinois Press, pp. 79–83.
↑  Sobel, Robert (1990). Biographical Directory of the United States Executive Branch, 1774-1989. Westport, CT: Greenwood Press. p. 48.
↑  Johnson, Andrew; Bergeron, Paul H. (2000). The Papers of Andrew Johnson. 16. Knoxville, TN: University of Tennessee Press, p. 674.
↑  "Orrin Skinner's Operations: His Career in Chicago and Swindles in San Francisco" (PDF). New York Times. New York, NY. December 29, 1884.
↑  Proceedings of the Illinois State Bar Association
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272871905171  GND: 1242286853  ISNI: 0000 0000 3076 3894  LCCN: n86846242  NARA: 10572019  NTA: 169180042  SNAC: w6qz2x8h  US Congress: B000960  VIAF: 28571779   WorldCat (עם VIAF): 28571779
גליום אנטימוניד

| --- | --- |
 כתיב כימי:  GaSb 
 מספר CAS:  12064-03-8
 
מבנה תא היחידה של גליום אנטימוניד (מבנה צינק בלנדה)
גליום אנטימוניד או גליום אנטימוני (כתיב כימי: GaSb; באנגלית: Gallium antimonide) הוא תרכובת מוליכה למחצה של גליום ואנטימון ממשפחת החומרים III-V (אנ'). יש לו קבוע סריג של בערך 0.61 ננומטר. אנרגיית פער הפסים שלו היא 0.822 אלקטרון וולט ב-0 מעלות קלווין, ו-0.725 אלקטרון וולט ב-300 מעלות קלווין.
היסטוריה

התרכובת הבין-מתכתית GaSb הוכנה לראשונה בשנת 1926 על ידי ויקטור גולדשמידט, שהגיב את היסודות באטמוספירה של גז אינרטי ודיווח על קבוע הסריג של GaSb, שעודכן מאז. דיאגרמת הפאזות Ga-Sb נחקרה ב-1955 על ידי קוסטר (Koster) ועל ידי גרינפילד.
יישומים

ניתן להשתמש ב-GaSb עבור גלאי אינפרא אדום, נוריות אינפרא אדום (LED), לייזרים וטרנזיסטורים, ומערכות להמרה תרמו-פוטוולטאית (אנ').
ראו גם

אלומיניום אנטימוניד
אינדיום אנטימוניד (אנ')
גליום ארסניד
הערות שוליים

1 2  P. S. Dutta, H. L. Bhat, and Vikram Kumar, The physics and technology of GaSb: an emerging optoelectronic materials, Journal of Applied Physics, 1997, עמ' 5821
↑  Köster, Werner and Thoma, Berthold. "Aufbau der Systeme Gallium-Antimon, Gallium-Arsen und Aluminium-Arsen" International Journal of Materials Research, vol. 46, no. 4, 1955, pp. 291-293. https://doi.org/10.1515/ijmr-1955-460408
↑  Greenfield, I.G., Smith, R.L. Gallium-Antimony System. JOM 7, 351–353 (1955). https://doi.org/10.1007/BF03377506
אחמד נוואף אל-אחמד אל-סבאח

אחמד נוואף אל-אחמד אל-סבאח (בערבית: أحمد النواف الأحمد الصباح ; תעתיק: אחמד אלנואף אלאחמד אלצבאח; נולד ב-1956) הוא פוליטיקאי וקצין בצבא הכוויתי שכיהן כראש ממשלת כווית מ-24 ביולי 2022 ועד להתפטרותו ב-20 בדצמבר 2023.
לרוב מקדימים לשמו את התואר א-שייח' (الشيخ).
רקע

אחמד נוואף הוא בנו הבכור של נוואף אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח המנוח, האמיר לשעבר של כווית, מאשתו, שריפה סולימאן אל-ג'אסם, ולו שלושה אחים: שייח' פייסל, שייח' עבדאללה, ושייח' סאלם וכן אחות אחת, שייח'ה.
אחמד נוואף קיבל תואר ראשון במסחר מאוניברסיטת כווית.
תפקידים לשעבר

עבד במשרד הפנים של כווית כתת-מזכיר לענייני לאום ודרכונים, עד שנת 2014.
בשנת 2014 החל לכהן בתפקיד מושל מחוז חוואלי.
ייצג את אמיר כווית מספר פעמים.
ב-19 בנובמבר 2020 – 9 במרץ 2022 שירת בתפקיד סגן ראש המשמר הלאומי.
תפקידים לשעבר > שר הפנים

ב-9 במרץ 2022, התמנה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים.
תפקידים לשעבר > ראש הממשלה

ב-24 ביולי 2022 הטיל עליו יורש העצר של כווית, משעל אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח את תפקיד ראש הממשלה והוא הרכיב את הממשלה הארבעים בתולדות כווית. ב-20 בדצמבר 2023, הוא הגיש את התפטרות ממשלתו כראש ממשלה לאמיר משעל אל-סבאח, אך הוא נשאר בפועל בתפקיד, עד למינוי הממשלה החדשה ב-4 בינואר 2024 לאחר שהוצא "צו אמירי" הממנה את השייח' ד"ר מוחמד סבאח אל-סאלם אל-סבאח לראש הממשלה.
השגות על תפקודו

אחמד נוואף מונה לראש ממשלת כווית בתקופת שלטון אביו, האמיר נוואף אל-אחמד, על רקע משבר פוליטי ומאבקי ירושה במשפחה השלטת. כדי לבסס את כוחו, נקט אחמד נוואף בצעדים שעוררו את מתנגדיו לפעול נגדו, כמו: התערבות ברשות השופטת, העמדת יריבים לדין על שחיתות, חנינת תומכים ומינויים למשרות בכירות.
ב-20 בדצמבר 2023, בנאום בפני הפרלמנט לאחר מותו של האמיר שייח' נוואף אל-אחמד, האמיר החדש, שייח' מישל אל-אחמד אל-סבאח, תיאר את פעולותיו של אחמד נוואף כ"חבלה שיטתית" במוסדות המדינה להשגת צרכים אישיים. באותו יום, אחמד אל-נואף התפטר מתפקידו כראש ממשלה, אך המשיך בתפקידו עד שמחליפו השייח' מוחמד סבאח א-סאלם אל-סבאח הושבע לתפקיד ב-17 בינואר 2024.
השגות על תפקודו > התערבות שיפוטית

ב-19 במרץ 2023, בית המשפט החוקתי של כווית הכריז על ביטול הבחירות לפרלמנט ב-2022, והחזיר לתפקיה את האספה הלאומית משנת 2020. החלטה זו באה בין היתר בגין טענות על תפקודו הלקוי של ראש הממשלה אחמד נוואף (הוא נעדר מכל הישיבות של אותה אספה.
מיד לאחר פסק הדין, ראש הממשלה אחמד נוואף ביקש מהשופט מוחמד בן נאג'י (Mohammad bin Naji), נשיא בית המשפט החוקתי, להתפטר לפי דרישת "ההנהגה הפוליטית". בן נאג'י התפטר, אך המועצה השיפוטית העליונה דחתה את ההתפטרות, בטענה להתערבות הרשות המבצעת בשיפוט. שבועיים לאחר מכן, בן נאג'י הגיש מחדש את ההתפטרות, והפעם המועצה קיבלה אותה.
השגות על תפקודו > מינוי מורשע בהונאה לשר הביטחון

ב-18 ביוני 2023 מינה ראש הממשלה אחמד אל-נוואף את בן דודו ובן בריתו הפוליטי, שייח' אחמד אל-פהד אל-אחמד א-סבאח, לתפקיד שר הביטחון. המינוי עורר התנגדות ציבורית ותקשורתית נרחבת, בשל הרשעתו הפלילית של אל-פאהד בהונאה על ידי בית משפט שווייצרי ב-2021.
השגות על תפקודו > חנינות באופן סלקטיבי

אחמד אל-נואף אישר מתן חנינות באופן סלקטיבי, כדי לחזק את הבריתות הפוליטיות שלו, כמו.
עבדוללה מוחמד אל-סאלח (אנ') יוטיובר בלונדון שתמך במועמדותו של אחמד נוואף לתפקיד נסיך הכתר (החנינה ניתנה כדי להבטיח את הגיבוי של השבט שממנו בא)
חנינות לאנשי השבט שנכלאו בגין עריכת בחירות שבטיות בלתי חוקיות.
כדי לזכות בתמיכת הקהילה השיעית בכווית, הוא חנן מנהיג חוליית הטרור של חזבאללה, שנידון למאסר עולם, בגין אגירת נשק בחווה שלו.
מתן חנינה לבן דודו הראשון ובן בריתו הפוליטי עד'בי אל-פהד אל-סבאח (ער'), לשעבר ראש ביטחון המדינה, שהורשע בעבר בגין ארגון וניהול מסע דיסאינפורמציה במטרה להסית למרד.
הערות שוליים

↑  Kuwaiti emir's son named prime minister, reuters.com, ‏July 24, 2022
↑  "Kuwait: Crown Prince names emir' son Sheikh Ahmad Nawaf Al-Sabah as prime minister". Alarby. 24 ביולי 2022. נבדק ב-23 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  KUNA : صدور مرسوم بتشكيل الوزارة برئاسة سمو الشيخ أحمد نواف الأحمد الصباح وتضم 15 وزيرا - Government - 18/06/2023, web.archive.org, ‏2024-01-17
↑  KUNA : Kuwait Amir receives gov't resignation from PM - diwan - 20/12/2023, www.kuna.net.kw
1 2 3 4 5  Kuwait’s New Emir: A Frank Speech Signals a Sharp Change in Direction, Arab Gulf States Institute in Washington, ‏2024-01-03 (באנגלית)
↑  كونا : أمر أميري بتعيين الشيخ الدكتور محمد صباح السالم الصباح رئيسا لمجلس الوزراء وتكليفه بترشيح أعضاء الوزارة الجديدة - عام - 04/01/2024, web.archive.org, ‏2024-01-05
↑  Ahmed Hagagy, Kuwait court reinstates previous parliament, reuters.com, ‏March 19, 2023
↑  جريدة الجريدة الكويتية, حسين العبدالله, بن ناجي يطلب التقاعد الأسبوع المقبل, جريدة الجريدة الكويتية, ‏2023-05-04 (בערבית)
↑  جريدة الجريدة الكويتية, حسين العبدالله, «القضاء» يرفض المطالبة بتقاعد رئيسه, جريدة الجريدة الكويتية, ‏2023-06-04 (בערבית)
↑  IOC bans former senior Olympic member Sheikh Ahmad for 15 years, reuters.com, ‏May 4, 2024
↑  جريدة الجريدة الكويتية, فهد التركي,علي الصنيدح, المضف يستجوب رئيس الوزراء من 3 محاور, جريدة الجريدة الكويتية, ‏2023-11-17 (בערבית)
ג'ורג' גריי

ערך זה עוסק בפוליטיקאי אמריקאי. אם התכוונתם לפוליטיקאי בריטי-ניו זילנדי, ראו .
ג'ורג גריי (באנגלית: George Gray;‏ 4 במאי 1840 – 7 באוגוסט 1925) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מניו קאסל. סנאטור דמוקרטי מטעם דלאוור.
ראשית חייו

גריי נולד בניו קאסל שבדלאוור. לאחר שלמד משפטים עם אביו, הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1863 הוסמך כעורך דין. הוא עבד באופן עצמאי בניוקאסל בתור עורך דין, עד לשנת 1879.
קריירה פוליטית

גריי כיהן כתובע הכללי של דלאוור בשנים 1879–1885. הוא התפטר ממשרה זו לאחר בחירתו לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1887 נבחר גריי לכהונה שנייה, ולכהונה שלישית בשנת 1893. הוא שירת בסנאט מ-18 במרץ 1885 עד 3 במרץ 1899.
לאחר תום כהונתו כסנאטור כיהן כשופט בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים (1899–1914).
לאורך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הסנאט העוסקת בפטנטים, יו"ר ועדת הסנאט העוסקת בפריבילגיות ובבחירות ויו"ר ועדת הסנאט העוסקת בטענות מהפכניות בקונגרס ה-53. בנוסף, הוא השתתף בוועדת "ג'וינט היי" (Joint High Commission), שהתכנסה בקוויבק באוגוסט 1898 במטרה ליישב חילוקי דעות בין ארצות הברית לקנדה. גריי שירת כחבר בוועדה שנועדה להסדיר תנאי שלום בין ארצות הברית וספרד, ולסיים את מלחמת ארצות הברית–ספרד.
גריי נפטר ב-7 באוגוסט 1925 בווילמינגטון שבדלאוור, ונקבר בניוקאסל.
אניקה נוני רוז

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1972 (בת 52) בלומפילד, קונטיקט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטה חקלאית ומכנית פלורידה  Bloomfield High School 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (2004)  Lucille Lortel Award for Outstanding Lead Actress in a Musical (2019)  פרס לוסיל לורטל לשחקנית הטובה ביותר (2004)  אגדות דיסני (2011)  פרס טוני לשחקנית משנה במחזמר 
 http://www.anikanonirose.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אניקה נוני רוז (באנגלית: Anika Noni Rose; נולדה ב-6 בספטמבר 1972) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות דיבוב דמותה של טיאנה, נסיכת דיסני האפרו-אמריקאית הראשונה, בסרט "הנסיכה והצפרדע" משנת 2009. על תפקיד זה קיבלה את תואר אגדת דיסני בשנת 2011.
רוז גילמה את לורל רובינסון בסרט "נערות החלומות" משנת 2006, שהפסקול שלו היה מועמד לפרס גראמי. היא ידועה גם בזכות עבודתה בתיאטרון – גילמה את דמותה של אמי תיבודו במחזמר "קרוליין, או שינוי", על תפקיד זה זכתה בפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה במחזמר. בנוסף, גילמה את בניתה יאנגר בהפקה המחודשת של המחזה "צימוק בשמש", עליו הייתה מועמדת לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה במחזה.
ביוגרפיה > ראשית חייה והשכלה

אניקה נוני רוז נולדה בבלומפילד, קונטיקט לג'ון רוז ג'וניור, יועץ תאגידי, ולקלאודיה רוז. היא למדה באוניברסיטת פלורידה A&M וקיבלה תואר בתיאטרון בשנת 1994. כמו כן, היא למדה בתיאטרון הקונסבטוריון האמריקאי (אנ') בסן פרנסיסקו.
ביוגרפיה > התחלת הקריירה

ב-22 באוקטובר 1998, רוז ביצעה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בתפקיד ראסטי במחזמר "פוטלוס", כשהחליפה את סטייסי פרנסיס. ההפקה נסגרה ב-2 ביולי 2000, לאחר 18 הצגות מקדימות ו-709 הופעות רגילות. לאחר מכן גילמה את האישה בהפקת המחזמר "הגעתה של אלי" באוף-ברודוויי.
בשנת 1999, רוז השתתפה בסרט הקצר "מלך משחק הבינגו". בשנת 2003 גילמה את קאיה בסרט "מג'סטין לקלי", ובשנת 2004 הופיעה בסרטים "פיתוי" ו-"Surviving Christmas". באותה שנה, רוז גילמה את אמי תיבודו במחזמר "קרוליין, או שינוי". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק, וזכתה בפרס עולם התיאטרון, פרס לוסיל לורטל ובפרס טוני. היא הופיעה עם ההפקה עד לסגירתה ב-29 באוגוסט 2004.
בשנת 2006, רוז הופיעה בסרט "נערות החלומות" בתפקיד לורל רובינסון לצד ביונסה, ג'ניפר הדסון, ג'יימי פוקס ואדי מרפי. בשנת 2008 הופיעה בסרט "Just Add Water". באותה שנה כיכבה בסדרה "סוכנות הבלשיות מספר 1", שבין במאיה היה אנתוני מינגלה.
ביוגרפיה > הנסיכה והצפרדע

בשנת 2009, רוז דיבבה את טיאנה, נסיכת דיסני האפרו-אמריקאית הראשונה, בסרט ההנפשה "הנסיכה והצפרדע" בהפקת אולפני ההנפשה של וולט דיסני. על הופעה זו בסרט, היא הייתה מועמדת לפרס NAACP Image ולשלושה פרסי Black Reel.
ב-19 באוגוסט 2011, הוענק לרוז התואר אגדת דיסני על דיבובה בסרט. רוז אמרה: "תמיד חלמתי להיות קול בסרט דיסני, אבל אפילו בחלומות האלה, אף פעם לא חלמתי להיות נסיכה... אני מרגישה איזה כבוד זה ואיך החלום מתגשם, בצורה גדולה יותר וחזקה יותר ממה שאפילו דמיינתי".
לאחר יציאתו של הסרט, רוז המשיכה לדבב את דמותה של טיאנה בהפקות נוספות, ביניהן סדרת הטלוויזיה "הנסיכה סופיה הראשונה" והסרטים "ראלף שובר את האינטרנט", "לגו נסיכות דיסני: טירת ההרפתקאות" ו"היו היה סטודיו". היא גם דיבבה את הדמות במספר משחקי וידאו, ביניהם "Disney Dreamlight Valley", ואף באטרקציה שמוקדשת לסרט בשם "Tiana's Bayou Adventure" שנמצאת בפארקים של חברת וולט דיסני. בשנת 2024 היא צפויה לדבב את טיאנה בסדרת טלוויזיה בעלת אותו שם שממשיכה את מאורעות הסרט.
ביוגרפיה > 2010–2019

בשנת 2010, רוז גילמה את יסמין בסרט "For Colored Girls" לצד פלישיה רשאד וג'נט ג'קסון.בין השנים 2010–2013, הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "האישה הטובה". בשנת 2011 היא גילמה את שרה טידוול במיני-סדרה "שק של עצמות", המבוססת על רומן בעל אותו שם מאת סטיבן קינג.
בשנת 2012, רוז הופיעה בתפקיד אורח בפרק "Gone Abie Gone" בעונה ה-24 של "משפחת סימפסון", כשהיא מדבבת את ריטה לפלר.
בשנת 2014, רוז השתתפה בהפקה המחודשת בברודוויי של המחזה "צימוק בשמש" בתפקיד בניתה יאנגר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני.
בשנת 2016, רוז גילמה את קיזי בבגרותה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "שורשים" – עיבוד של הרומן מאת אלכס היילי ועיבוד מחודש למיני-סדרה משנת 1977. בין השנים 2016-2017 שיחקה בסדרה "כוח" של רשת Starz. בין השנים 2017–2018 גילמה את הדמות הראשית בסדרה "The Quad".
בשנת 2019 נקרא כוכב על שם רוז דרך משרד רישום הכוכבים הבינלאומי (אנ') בקבוצת הכוכבים בתולה.
ביוגרפיה > 2020–הווה

בשנת 2020, במהלך הסגר בעקבות מגפת הקורונה, רוז יצרה את "סיפורים לפני השינה לקטנים" - סדרה שבועית בה היא מקריאה סיפורים לפני השינה לילדים קטנים כדי להקל על הפחד שלהם במהלך הסגר. רוז אמרה: "אני אוהבת להקריא לילדים, ורציתי לתת לאנשים הקטנים שלנו משהו רך ומרגיע ברגע הצורם הזה בזמן. חשבתי שסיפור לפני השינה יהיה הדרך המושלמת. אני יכולה להעניק את הקול שלי למי שמכיר אותו היטב, בלי שאף אחד יעזוב את הבית". היא גם אמרה שהיא רוצה לעזור לילדים להתנהג בטיפשות, להשתמש בדמיון שלהם ולאהוב ספרים. באותה שנה, רוז כיכבה בסרט המוזיקלי "ההמצאה הקסומה של ג'רוניקוס ג'אנגל" מבית נטפליקס, בו גילמה את ג'סיקה ג'אנגל.
בשנת 2021 גילמה את רג'ינה במיני-סדרה "עוזרת בית" מבית נטפליקס.
החל משנת 2024, רוז מגלמת את ילנה בהפקה המחודשת של המחזה "הדוד וניה" מאת אנטון צ'כוב בתיאטרון ויויאן באומונט.
ביוגרפיה > חיים אישיים

באוקטובר 2022, רוז התחתנה עם השחקן ג'ייסון דירדן. החתונה, אותה ניהל קולמן דומינגו, התקיימה באחוזת פאראמור בלוס אנג'לס. בני הזוג שמרו על נישואיהם בסוד וב-16 בינואר 2023 הודיעו על כך במגזין Brides.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | מלך משחק הבינגו | אישה | סרט קצר |  |
| 2003 | מג'סטין לקלי | קאיה |  |  |
| 2004 | פיתוי | פוג |  |  |
| 2004 | Surviving Christmas | מקהלה |  |  |
| 2006 | נערות החלומות | לורל רובינסון |  |  |
| 2008 | Just Add Water | רצ'ל |  |  |
| 2009 | הנסיכה והצפרדע | טיאנה | דיבוב |  |
| 2010 | For Colored Girls | יסמין |  |  |
| 2011 | קומפני | מרתה |  |  |
| 2012 | סקיילר | מטפלת |  |  |
| 2013 | As Cool as I Am | פרנסס |  |  |
| 2013 | קומבה | לנגיסה | דיבוב |  |
| 2013 | חצי שמש צהובה | קאיננה |  |  |
| 2014 | Imperial Dreams | גברת פרייס |  |  |
| 2017 | הכול, הכול | ד"ר פאולין וידייר |  |  |
| 2018 | אומה רצחנית | נאנס |  |  |
| 2018 | ראלף שובר את האינטרנט | טיאנה | דיבוב |  |
| 2019 | The Killing of Kenneth Chamberlain | קנדייס וייד |  |  |
| 2020 | מצלמת גוף | טנישה בראנז |  |  |
| 2020 | ההמצאה הקסומה של ג'רוניקוס ג'אנגל | ג'סיקה |  |  |
| 2021 | אי צדק | סלינה קייל/ קאטוומן | דיבוב |  |
| 2023 | היה היה סטודיו | טיאנה | סרט קצר |  |
| 2023 | Outlaw Johnny Black | ג'סי לי |  |  |
| 2024 | מופאסה: מלך האריות | עפיה | דיבוב |  |