stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירי מלחמת העולם הראשונה
שירים רוסים

רפרטואר השירים שליווה את החיילים הרוסים לקרב בתקופת מלחמת העולם הראשונה כלל שירי הלל לכבוד הצאר ניקולאי ושירים פטריוטים שעסקו במולדת הרוסית, לצד שירים פופולריים מתקופת מלחמת רוסיה–יפן בין השנים 1904-1905.

הצאר ניקולאי חשב תחילה לפקד בעצמו על יחידותיו ולהוביל את הצבא הרוסי לקרב מול הגרמנים, אך הוא שוכנע לבסוף לוותר על התפקיד לטובת דודו הדוכס הגדול ניקולאי ניקולייביץ'. אבל חיילי הצאר יצאו לקרב כשבפיהם השיר "הורה! למען הצאר, אביה של רוסיה!". שירים נפוצים אחרים בקרב חיילי הצאר היו "גלורי, גלורי אמא רוסיה" ו"המוות בקרב לא יפחידנו". ההמנון של רוסיה הצארית, שהוחלף בעקבות מהפכת 1917 היה "אל, נצור את הצאר!" (Боже, Царя Храни!) שחובר ב-1833.
אחד השירים הנודעים, המושמעים והפופולריים ביותר באותה התקופה היה "על גבעות מנצ'וריה" (На сопках Манчьжурии, בתעתיק: נָה סוֹפְּקָךְ מַנְצְ'ז'וּרִי) שיר מלנכולי שנכתב במקצב וואלס לאחר סיום מלחמת רוסיה-יפן, ב-1906. את שיא הפופולריות שלו צבר השיר בתקופת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה. שיר פופולרי נוסף מאותה התקופה הוא "וריאג" (Варя́г), המספר את סיפור הגבורה של מלחי הסיירת הממוגנת הרוסית "וריאג" שלחמו בינואר 1904, בעזרת ספינת תותחים מיושנת נוספת, ב-14 משחתות וסיירות של הצי היפני במהלך מלחמת רוסיה–יפן. כל המלחים ששרדו את הקרב זכו במדליה מיוחדת והשיר נכתב לכבודם.
השיר המזוהה ביותר עם התקופה נקרא "היי שלום אשה סלאבית" (ברוסית: Прощание славянки). השיר נכתב כמארש ב-1912 על ידי וסילי איבנוביץ אגפקין והוא הקדיש אותו לנשים הבולגריות הממתינות בדאגה לבעליהן שיצאו להילחם נגד הטורקים במלחמת הבלקן הראשונה. מילות השיר שונו לאחר פרוץ המלחמה. מחבר השיר גויס לימים למשטרה החשאית הרוסית, הנ.ק.ו.ד., אבל עמד בראש התזמורת החשאית של הארגון החשאי. בסיום מלחמת העולם השנייה זכה אגפקין לכבוד מיוחד. הוא ניצח על שתי התזמורות שליוו את מצעד הניצחון על גרמניה הנאצית, בכיכר האדומה במוסקבה. התזמורות ניגנו 4 מארשים בלבד, אחד מהם היה "היי שלום אשה סלאבית" (Proshchanie Slavianki") שהפך עם הזמן לגדול המארשים הרוסים בכל הזמנים - "אדומים", "לבנים", קומוניסטים ואנטי-קומוניסטים, כולם אהבו את השיר המושמע עד היום ברוסיה.
התמונה המלווה את השיר היא תמונת כל המלחמות שידעה רוסיה - חייל עולה לקרון רכבת ונפרד מנערתו הדומעת, העומדת על הרציף. את השיר נהגו להשמיע ברמקולים, בתחנות הרכבת ברוסיה. למילות השיר היו מספר גרסאות שונות, הידועה שבהן נכתבה לאחר מלחמת העולם הראשונה על ידי וסילי לזרב. לשיר יש גם גרסה עברית, "בין גבולות", למילים של חיים חפר:
בין גבולות בהרים ללא דרך

בלילות חשוכי כוכבים

שיירות של אחים בלי הרף

למולדת אנו מלווים.
לעולל ולרך

שערים פה נפתח

למך ולזקן

אנו פה חומת מגן.
בתקופה הסוערת של מלחמת האזרחים ברוסיה, בין "האדומים" ל"לבנים", בין השנים 1918 ל-1920, התבלט מעל שירי התקופה "מארש הפרשים האדומים" או "פרשי בודיוני" , "Marsh konnikov Budionnogo". סמיון בודיוני פיקד על ארמיית הפרשים הראשונה.
שירים בולגרים

שיר הלכת הידוע ביותר בבולגריה בתקופת מלחמת העולם הראשונה נקרא "החייל שלנו הוא גיבור" ("Великe нашият войник"). השיר נכתב ב-1916 באזור אדירנה בטורקיה, לכבודו של הרגימנט ה-23 שנלחם לצד הרוסים נגד הטורקים, במעבר ההרים שיפקה, ברכס הרי הבלקן, וזכה לתהילה רבה בבולגריה בעקבות לחימת הגבורה של חייליו.  השיר נכתב על ידי קונסטנטין גאורגייב והולחן על ידי מיכאיל שקרדז'ייב שבעצמו היה חייל במלחמה. שיר זה הפך ב-2001 להמנון הצבא הבולגרי. קדם למארש זה שיר הלכת Шуми Марица
("שטוף דם זורם המריצה") שמילותיו נכתבו על ידי ניקולה ז'יבקוב שהיה מהחיילים הבולגרים שנלחמו לצד הרוסים בהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). השיר הושר לפי לחן פופולרי באותה עת. ב-1912 שיכתב המשורר הבולגרי הלאומי איוון ואזוב את המילים. השיר שהפך להמנונה של המדינה הבולגרית החדשה, היה פופולרי גם במלחמת העולם הראשונה Shumi Maritsa. אחד משירי המלחמה הפופולריים ביותר בבולגריה נקרא "מורשתנו", הוא חובר והולחן על ידי איואן יונצ'ב וגאורגי שגונוב ב-1915 (הקישור אינו פעיל).
שירי האימפריה העות'מאנית

את מנגינות הלכת שליוו את חיילי טורקיה העות'מאנית לקרבות נגד הצבאות הפולשים בגליפולי הובילו שירי לכת שניגנה תזמורת היניצ'רים, תזמורת צבאית טורקית מסורתית, הנחשבת למבשרת התזמורות הצבאיות בעולם. התזמורת, המכונה MEHTER
שהראשונה מסוגה הוקמה עוד במאה ה-14, ניגנה את המארש "סדין דדן", המארש הצבאי הטורקי הידוע והפופולרי ביותר.
בעקבות הקרבות הקשים בגליפולי, חוברה בטורקיה בלדה נוגעת ללב על הלוחמים הטורקים שנפלו בקרב. גליפולי נקראת בטורקית "צ'נקלה" (çanakkale), והבלדה נקראת: "צ'נקלה תורקוסו" (çanakkale türküsü).
שירו האנטי מלחמתי של אלתרמן: "אל תתנו להם רובים"

בראשית שנות ה-30 התפרסם שיר פציפיסטי מיוחד במינו, בין חניכי תנועות הנוער החלוציות בארץ ישראל. היה זה שירו של המשורר נתן אלתרמן, "אל תתנו להם רובים". השיר הוא תגובה מאוחרת למלחמת החפירות באירופה, במלחמת העולם הראשונה. אלתרמן לא כינס את השיר בספריו. ממילות השיר (שהולחן על ידי סטפן ווֹלְפֶּה ולימים גם על ידי דויד ברוזה):
בּוֹאִי נָא אָחוֹת וּשְׁבִי לָךְ כָּאן מִנֶּגֶד,
פֶּן אֶחְדַּל לִנְשֹׁם וְאַתְּ גַּם לֹא תֵּדְעִי.
פֹּה, בְּבַיִת זֶה, מֵתִים כָּל כָּךְ בְּשֶׁקֶט...
קַר לִי לְבַדִּי.

[...]

אֲחוֹתִי, הֲלֹא יָדַעְתְּ וַדַּאי, הַגִּידִי
לָמָּה הַחוֹלִים נִרְאִים קְטַנִּים כָּל-כָּךְ?..
וַאֲנִי הֲלֹא אָדָם-חַיָּל הָיִיתִי,
הֵן דִּבַּרְתִּי פֶּה אֶל פֶּה עִם כְּלֵי תּוֹתָח!

[...]

עוֹד אֶזְכֹּר אָחוֹת – כִּי לֹא צָרִיךְ לִשְׁכֹּחַ –
הֵם הָיוּ כָּמוֹנִי. הֵם הָיוּ טוֹבִים.
רַק אָסוּר הָיָה אוֹתָם לַקְּרָב לִשְׁלֹחַ,
רַק אָסוּר הָיָה לָתֵת לָהֶם רוֹבִים!
לקריאה נוספת

Proof Through the Night: Music and the Great War By Glenn Watkins Published 2002 University of California Press ISBN 0520231589
'What a lovely war!': British Soldiers' Songs, R. Palmer Joseph, 1990
Singing Our Way to Victory: French Cultural Politics and Music During the Great War By Regina M. Sweeney Published 2001 Wesleyan University Press Music/Songbooks 368 pages ISBN 0819564737
מאמר על השיר היי שלום אשה סלבית
"השירים ששרנו בחפירות", עדויות של חיילים
סיפורו של השיר ארוכה הדרך לטיפררי
מלחמת העולם הראשונה כפי שמשתקפת במוזיקה האמריקנית
הערות שוליים

↑  השיר באתר THE IRISH IN UNIFORM
↑  מילות השיר
↑  מילות השיר
↑  השיר Over There באתר firstworldwar.com
↑  הלא הוא קולונל אליעזר מרגולין, מפקד גדוד 39 של קלעי המלך
↑  כתבה מהגרדיאן, 27 ביולי 1988
↑  ראו בהרחבה: אלישע פורת, אל תתנו להם רובים - מקור השראה אפשרי, באתר נתן אלתרמן
↑  ראו עוד והאזינו באתר 'זמרשת'
זאת דרך ארוכה לטיפררי
"זאת דרך ארוכה לטיפררי", בביצוע אלברט פרינגטון (1915)
"ארוכה הדרך לברלין אך אנו נגיע לשם"
"ארצות הברית למען חרות העולם"
השיר הפטריוטי You’re a Grand Old Flag מאת ג'ורג' מ. קוהאן בביצוע תזמורת חיל האוויר האמריקאי
"אל נא תאמר שלום אמור רק להתראות"
עטיפת התקליט "הו פרנצ'י", שיר אהבה ממלחמת העולם הראשונה
"לא גידלתי את בני להיות חייל" עטיפת תקליט מחאה
האם לאחר המלחמה ביתנו יישאר בית מבטחים? עטיפת שיר מחאה מ-1917
עטיפת תקליט שירי מלחמה גרמניים ממלחמת העולם הראשונה
הגרסה העברית, "בין גבולות" בביצוע "מקהלת ירושלים" בליווי תזמורת, בניצוחו של שמעון כהן. הוקלט על ידי קול ישראל ב-27.5.1964
תזמורת צבאית טורקית מסורתית
ויקטורי! ארצות הברית מנצחת
1953 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1952   1951  1950 |  דגל צרפת | 1953  בצרפת |  »»»  1954   1955   1956 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1953 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1953
שנת 1953 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 966 שנות לאום.
הנהגה

נשיא צרפת: ונסן אוריו
ראש ממשלת צרפת: עד 8 בינואר: אנטואן פיני. 8 בינואר - 28 ביוני: רנה מאייר. החל מ-28 ביוני: יוסף לניאל.
אירועים

4 בינואר - מבצע ברטן מסתיים עם ניצחון צרפתי על הווייט מין בווייטנאם.
9 במאי - צרפת מסכימה לעצמאות זמנית של קמבודיה בשליטת המלך נורודום סיהאנוק, מלך קמבודיה.
28 ביולי - מבצע קמארג, פעולה צבאית צרפתית נוספת נגד הווייט מין, מתחילה.
10 באוגוסט - מבצע קמארג מסתיים.
13 באוגוסט - 4 מיליון עובדים צרפתים מוחים נגד צעדי הצנע.
25 באוגוסט - שביתה כללית בצרפת.
9 בנובמבר - קמבודיה מקבלת עצמאות מצרפת.
20 בנובמבר - מבצע קיק, מבצע מוטס להקמת מחנה מבוצר במחוז דיין ביין, מתחיל.
22 בנובמבר - מבצע קיק מסתיים.
ספורט

3 ביולי - מתחיל הטור דה פראנס.
27 ביולי - מסתיים הטור דה פראנס עם זכייתו של לואיזון בובט.
נולדו

28 בינואר - אניס אלבינה, זמרת ושחקנית (נפטרה ב-2006).
16 במרץ - איזבל הופר, שחקנית.
8 באוגוסט - ז'אן הלן, עיתונאי (נפטר ב-2003).
22 בספטמבר - סגולן רויאל, פוליטיקאית.
14 בנובמבר - דומיניק דה וילפן, פוליטיקאי, ראש ממשלת צרפת.
נפטרו

(קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1953)
24 במרץ - פול קוטריור, כומר ומייסד המושג "אחדות הנוצרים" (נולד ב-1881).
4 באפריל - רצ'ילדה, מחבר (נולד ב-1860).
4 ביולי - ז'אן בקרל, פיזיקאי (נולד ב-1878).
9 באוגוסט - אוגוסט ג'ירו, שחקן רוגבי (נולד ב-1874).
30 בנובמבר - פרנסיס פיקבייה
ראו גם

1954 בצרפת
1955 בצרפת
1956 בצרפת
תזמורת פריז

| --- | --- |


תזמורת פריז עם המנצח קלאוס מקלה
 תאריך ייסוד:  1967 
 מייסד:  שארל מינש 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מיקום:  פריז, צרפת
 אולם קונצרטים:  אולם הפילהרמונית של פריז
 מנצח:  קלאוס מקלה
 www.orchestredeparis.com
 
אולם הפילהרמונית של פריז, מקום משכנה הקבוע של התזמורת
תזמורת פריז (בצרפתית: Orchestre de Paris) היא תזמורת צרפתית, שנוסדה בשנת 1967 ושוכנת דרך קבע בפריז. מנהלה המוזיקלי הנוכחי הוא קלאוס מקלה.
תולדות התזמורת

בשנת 1967, בהמשך להתפרקות תזמורת הקונסרבטואר (Orchestre de la Société des Concerts du Conservatoire)
חברו יחד אנדרה מאלרו, שר התרבות, ומנהלו המוזיקלי, מרסל לנדובסקי, להזמין את המנצח שארל מינש 
להקים תזמורת חדשה בפריז. אלא שמינש הלך לעולמו ב-1968. הרברט פון קאראיין נשכר אז למלא את החלל כיועץ מוזיקלי (1969 - 1971). כריסטוף פון דוהנאני היה יועץ אמנותי בתקופת ביניים נוספת, 1998 - 2000.
בשנת 1998 קנה משקיע פרטי את אולם פלייל, משכן התזמורת ואולם הקונצרטים הגדול היחיד בפריז, לקראת סגירתו והתזמורת נאלצה להתפנות. רוב הקונצרטים שלה בימים אלה מתקיימים באולם הפילהרמונית של פריז.
מנהלים מוזיקליים

קלאוס מקלה (2022 - ממשיך)
דניאל הארדינג (2016 - 2019)
פאבו ירווי (2010 - 2016)
כריסטוף אשנבאך (2000 - 2010)
כריסטוף פון דוהנאני (1998 - 2000)
סמיון ביצ'קוב (1989 - 1998)
דניאל בארנבוים (1975 - 1989)
גאורג שולטי (1972 - 1975)
הרברט פון קאראיין (1969 - 1971) (יועץ מוזיקלי)
שארל מינש (1967 - 1968)
ארז הלוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בדצמבר 1954 (בן 69) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
ארז הלוי (נולד ב-20 בדצמבר 1954 בשכונת שעריים ברחובות) הוא זמר ישראלי, אשר עיקר פרסומו היה בשנות ה-80.
ביוגרפיה

הלוי התחיל את הקריירה המוזיקלית כשהיה בגיל 15, בנגינה על גיטרה, פלמנקו ומוזיקה קלאסית ברחובות, עיר הולדתו. בגיל 19 השתתף בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות" ב"בית המורה" בתל אביב. הלוי זכה בתוכנית במלגה מהמלחין משה וילנסקי בחסות קול ישראל עבור נגינתו בגיטרה בהדרכת המורה איגון קרטן.
כעבור שלוש שנים עבר הלוי לתל אביב והחל לכתוב חומר מקורי, אך השירים לא הגיעו עדיין עד כדי הקלטת אלבום שלם. באמצע שנת 1982, לאחר הופעה במועדון "שמיים", התגלה הלוי על ידי מתי כספי. כספי סייע להלוי להשיג חוזה הקלטות עם חברת סי.בי.אס, אך הזמר היוצר נאלץ לממן מכיסו את ההקלטות. בשנת 1984 יצא אלבומו הראשון, "הלילה". כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי הלוי עצמו, וכספי הפיק מוזיקלית את האלבום, עיבד אותו וניגן בו בכל כלי הנגינה. השירים כללו את שיר נושא האלבום "הלילה" וכן השירים "הדייגים", "וכך ברא אותך הטבע". בשלושה מהשירים ניגן גרי אקשטיין קטעי סולו גיטרה. האלבום הושמע בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו, ואופיין בשילוב בתולי בין רוק רך לבין שירה בהגייה מזרחית. רבים משירי האלבום, בהם "הדייגים", "כך ברא אותך הטבע", "הלילה" ו"טיפה של חום", הפכו ללהיטים גדולים, לאחר שהלוי פרץ לתודעת מאזיני הרדיו ב-1983.
למרות הצלחתו האומנותית והמסחרית של האלבום, הלוי לא הרבה בקיום הופעות ו"נעלם" מבחינה תקשורתית. הוא התחתן והקים משפחה, פתח משתלה ולאחר מכן גלריה לאומנות.
בראשית שנות ה-90 חזר הלוי והופיע עם להקה שהקים שנקראה "לחם", ואף ביצע עם הלהקה שירים חדשים שכתב, שלא זכו להצלחה. רק שניים מהם בלטו: "שיר דייגים אתיופי" ו"נעול הבריח". בשנת 1992 יצאה גרסת הדיסק של אלבומו הראשון "הלילה" (בשנת 1988 יצאה גרסת הקלטת אודיו של האלבום).
את אלבומו השני, "מצב ביניים", הוציא הלוי בשנת 1994, בחברת התקליטים "הד ארצי". האלבום הופק על ידי הלוי עצמו ועל ידי מיקי לדרמן, והיה שונה מהאלבום הראשון - הן בקולו של הלוי, שהפך לעמוק ועבה יותר, והן באופי השירים, שתוכנם הפך פחות נאיבי ועיבודם פחות "פופי". שיר הנושא של האלבום, "במצב ביניים", הופיע במקור באלבום "הלילה" ולאלבום זה הוקלט מחדש. בלטו בו השירים "חללו הרועים", "עם הזמן", "פגישה חוזרת" ו"חלום טהור", אבל הוא לא זכה להצלחה שלה זכה האלבום הראשון ומהר מאוד הופסקה הדפסתו.
בסוף שנות ה-90 הקליט הלוי שירים נוספים שכתב והלחין, בעיבודו ובהפקתו של אילן וירצברג. הלוי הוציא לרדיו תקליט שדרים שכלל ארבעה שירים אשר היו צפויים לצאת באלבומו השלישי "פעם אחת זה יותר": "בואי ננגן את זה שוב", "פעם אחת זה יותר", "ארץ עתיקת יומין" ו"שיר על רוח". האלבום נגנז וארבעת השירים היו השריד היחיד מהאלבום. לאחר מותה של הזמרת עפרה חזה בשנת 2000 הוציא הלוי סינגל נוסף, שכלל גרסת כיסוי לשירה "שיר אהבה" (שהלוי קרא לו "פעם אחת זה יותר", כשם האלבום הגנוז), אותו הקדיש לחזה.
בשנת 2003 הוציא הלוי גרסת רמיקס לשירו "כך ברא אותך הטבע".
בסוף שנת 2008, יצא אלבום נוסף בשם "השער נפתח" והופק על ידי שגיא זקוסקי.
בשנת 2009 יצא הלוי במופע "יום רודף בלוז", בו הוא ביצע משיריו המוכרים לצד שירים חדשים. בעקבות הצלחתו היחסית של המופע, יצא אלבום ההופעה הכפול "יום רודף בלוז", שזכה גם הוא להצלחה יחסית.
בשנת 2010 השתתף הלוי באלבום "עילי בוטנר" של עילי בוטנר ושר שם את שירו של בוטנר "הים אוסף דמעות".
באוגוסט 2012 יצא לאור האלבום "מכתבים בבקבוק", המאגד ביצועים של אמנים ישראלים ידועים לשיריו של הלוי. בין האמנים שלקחו חלק באלבום: אהוד בנאי, אריאל הורוביץ, אריאל זילבר, דודי לוי, קובי אוז וכפיר בן ליש.
חיים אישיים

הלוי היה נשוי עד שנת 2001 לנילי (שהייתה היחצ"נית באלבום "השער נפתח"), והוא אב לשלושה ילדים.
משיריו המוכרים

הדייגים (1983)
כך ברא אותך הטבע (1984) - שיר על קבלה עצמית, שליווה את פסקול הסרט "כך ברא אותי הטבע", ובהמשך של הסדרה הטלוויזיונית בובות נייר, ושל סדרת הדוקו "קרועים" שביים היוצר רון כחלילי, הנוגע בזהות של המזרחים המשתכנזים, הסדרה שודרה בשנת 2023 בערוץ 13. השיר אומץ בין היתר על ידי אנשים בקהילת הלהט"ב.
כשנפגשנו שנית (1984)
הלילה (1984) - נודע במיוחד בסולו גיטרה של גרי אקשטיין
הירח שר לך (1984)
טיפה של חום (1984)
חלום טהור (1994)
חללו הרועים (1994)
פגישה חוזרת (1994)
עם הזמן (1994)
דיסקוגרפיה

"הלילה" (1984) - תקליט ויניל, קלטת אודיו (1988) ודיסק (1992), הוצאת NMC.
"מצב ביניים" (1994) - דיסק וקלטת אודיו, הוצאת הד ארצי.
"השער נפתח" (2008) - דיסק, הוצאת נענע דיסק.
"יום רודף בלוז - אלבום כפול בהופעה חיה" (2009) - דיסק, הוצאת נענע דיסק.
הערות שוליים

1 2  גדי שמעון, כך ברא אותו הטבע, חדשות, 25 באוקטובר 1990
1 2 3 4  בן שלו, עכבר העיר, תעשיית המוזיקה איבדה את היכולת להקשיב, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2008
↑  איציק יושע, פנים חדשות, חדשות, 6 באפריל 1984
↑  דני בלושטיין, תקליט חדש - ביקורת / ארז הלוי, חדשות, 13 באפריל 1984
↑  אנטי גיבור, באתר הארץ, 28 במאי 2003
↑  מקום בצמרת - מצעד הפזמונים הישראלים , דבר, 23 ביוני 1983
מקום בצמרת - מצעד הפזמונים הישראלים, דבר, 13 באוקטובר 1983
↑  טל פרי, ‏ארז הלוי: "עשיתי באלבום אחד מה שאמנים אחרים לא השיגו בעשור", באתר גלובס, 13 בנובמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301071505171  ISNI: 0000 0001 0835 213X  MusicBrainz: ed94814a-2cc6-40d9-a3ae-b9f1b82a5fa8  VIAF: 160842446   WorldCat (עם VIAF): 160842446
שלמה בלזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1889 
 פטירה:  1960 (בגיל 71 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1960 
 השתייכות:  היישוב הישן 
 
שלמה בּלָזֶר (תרמ"ט, 1889 - כ"ח באב תש"ך, 21 באוגוסט 1960) היה עורך כתב העת "שערי ציון" ומעסקני הציבור ביישוב הישן בירושלים.
תולדותיו

נולד בקובנה, בנו של הרב יצחק בלזר, מראשי תנועת המוסר. בשנת תרס"ד (1904) עלה לארץ ישראל עם אביו והם התיישבו בירושלים.
בשנות ה-20 ערך את כתב העת "שערי ציון", יחד עם הרב אהרן יצחק זסלנסקי.
היה מעסקני היישוב הישן בירושלים ונשא בתפקידים רבים. בין השאר היה מנהל ישיבת תורת חיים, מנהל כולל וילנה וחבר הנהלת בית החולים ביקור חולים.
נפטר ב-21 באוגוסט 1960 בגיל 71 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו

בנו, יצחק, נולד זמן קצר לאחר פטירת סבו ונקרא על שמו. בשנות ה-20 הוא היגר לדרום אמריקה ושימש שם כמורה לעברית. נכדו הוא השופט מרדכי בלזר.
גיסו, בעל אחותו בריינה, היה הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. גיסו מצד אשתו היה הרב מרדכי לייב רובין, ראב"ד העדה החרדית.
הערות שוליים

1 2  שלמה בלזר באתר GRAVEZ
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלין אסייג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1967 (בת 57) קריית גת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2017)  פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (2015)  מלגת פרדס 
 
סלין אסייג (נולדה ב-21 ביולי 1967) היא סופרת, משוררת ועורכת ספרות ושירה, כלת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2017.
חייה ועבודתה

אסייג נולדה בקריית גת וגדלה בבת-ים, היא בעלת תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עבדה כהנדסאית מכונות 25 שנה. נכון לאוגוסט 2023 היא עורכת המקור בידיעות ספרים, ועורכת כתב העת צריף של המסלול לכתיבה באוניברסיטת בן-גוריון.
חייה ועבודתה > יצירתה הספרותית ופרסים

אסייג פרסמה שלושה רומנים, וסיפורים קצרים פרי עטה ראו אור באנתולוגיות ובכתבי-עת. בשנת 2023 קובצו מבחר סיפורים לספר שיצא לאור תחת השם אולמי שושנים'.
אסייג הייתה מועמדת פעמיים לפרס ספיר, זכתה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית וכן במלגת פרדס מטעם הספרייה הלאומית.
ב-2017 זכתה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול (פרס ראש הממשלה).
לקריאה נוספת > ספרים

צעקה הפוכה, הוצאת אחוזת בית, 2014.
פרקי מכונות, אחוזת בית, 2017.
ימים למחיקה, הוצאת פרדס, 2021.
אולמי שושנים, ידיעות ספרים, 2023.
לקריאה נוספת > שירה

"כשלא היה לי רע הפסקתי לחלום", הארץ, אפריל 2017
לקריאה נוספת > עיון יצירתי

"הערת שוליים: סלין אסייג מתפלמסת עם מושג השוליים", בית אבי חי/יצירה יהודית-ישראלית מקורית, 31 במאי 2015.
הערות שוליים

↑  אורית הראל. ביקורת ספר: צעקה הפוכה. מוטק'ה, 3 ביולי 2014.

ארנה קזין. צעקה הפוכה. סימן קריאה (שחר בן פורת), 1 ביוני 2015.

אורין מוריס. צעקה הפוכה. מקור ראשון, 19 בדצמבר 2014.

נתן רועי. סלין אסייג. קול ישראלי שבור. (ריאיון עם סלין אסייג). אתר הסוכנות היהודית. 7 בדצמבר 2014.

עמרי הרצוג. "צעקה הפוכה": אלבום התמונות המנטלי של סלין אסייג. הארץ, מוסף ספרים, גל' (כ"ג באייר תשע"ד, 23 במאי 2014), עמ' 4, 5.

שרי שביט. "יש בספר קטעים שגרמו לי להתחבא" (ריאיון עם סלין אסייג). ynet, (שבעה במאי 2014).
↑  יעקב ביטון-פדידה. המלאכית מן המכונה. הארץ (ספרים), 13 באוקטובר 2017.

רן בן-נון. מכונת רוח. ידיעות אחרונות (הספרייה), 21 באוגוסט 2017.

עמיחי שלו. שפה שהיא כמו צעדים על חולות רטובים. אודות. 10 ביולי 2017.
↑   איל מגד, קאמי ופרנטה בכרטיס אחד, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504520005171  BnF: cb16996774b (data)  ISNI: 0000 0004 3412 9822  LCCN: no2014133025  VIAF: 308283691   WorldCat (עם VIAF): 308283691
ניל מוריסי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1962 (בן 62) סטפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  Thistley Hough Academy 
 בן או בת זוג:  אמנדה נואר (1987–1991)  אליזבת קרלינג  אמנדה הולדן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניל אנתוני מוריסי (באנגלית: Neil Anthony Morrissey; נולד ב-4 ביולי 1962) הוא שחקן, זמר, קומיקאי ואיש עסקים אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד טוני בסדרה "Men Behaving Badly", אדי לוסון ב"דרך ווטרלו" ובדמות נייג'ל מורטון בסדרה "שחיתות".
ביוגרפיה

מוריסי נולד בסטפורד להורים אירים. הוא ואחיו סטיבן הופרדו מהוריהם אחרי שנתפסו פורצים וגונבים פעמים רבות. הם בילו את רוב ילדותם אצל משפחות אומנה נפרדות, מוריסי חי רוב הזמן בבית הילדים פנקהאל.
הוא למד בבית הספר התיכון "Thistley Hough" בפנקהאל, ואחר כך חי באומנה אצל משפחתו של חברו מארק לנגסטון. הוא למד לבחינות ה-A levels בקולג' סיטי אוף סטוק-און טרנט.
בתקופה זו היה מוריסי פעיל בתיאטרון הרפרטוארי של סטוק, בתיאטרון בתי הספר של סטוקס, ובתיאטרון אוריג'נל סטוק. ב-1979 הופיע בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. קבלתו לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה סללה את דרכו לקריירת משחק.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1987 התחתן מוריסי עם השחקנית אמנדה נואר אחרי שפגש אותה בצילומי הסדרה "Boon". ב-1989 נולד לבני הזוג בן. הם התגרשו ב-1991. אחר כך התארס לשחקנית אליזבת קרלינג, אבל הם נפרדו ביחסים טובים. מערכות היחסים הבאות שלו תועדו בצהובונים הבריטיים, בהם מערכת יחסים עם השחקנית רייצ'ל וייס אותה פגש כשכיכבו יחד בסרט "My Summer with Des" ב-1998.
בשנת 2000 היה לו רומן עם השחקנית אמנדה הולדן, כשבעלה הקומיקאי לז דניס השתתף בתוכנית "האח הגדול". רומן זה היה הסיבה העיקרית לפרידה של הולדן מדניס, ובהמשך לגירושיהם.
ב-2006 הוענק למוריסי תואר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת סטפורדשייר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | הבאונטי | The Bounty | מלח מתיו קווינטל |  |
| 1987 |  | Playing Away | איאן |  |
| 1990 |  | I Bought a Vampire Motorcycle | נודי / ניק אודי |  |
| 1992 |  | The Ballad of Kid Divine: The Cockney Cowboy | קאס מאלון |  |
| 1993 |  | Liberation: Captive 2 |  | משחק וידאו |
| 1994 | על חתונה אחת וחתן עירום | Staggered |  |  |
| 1995 |  | Trafford Tanzi | דין רבל | סרט טלוויזיה |
| 1995 | צעצוע של סיפור | Toy Story | כרוז |  |
| 1996 | רוג'ר רוג'ר | Roger Roger | פיל | סרט טלוויזיה |
| 1997 |  | The Chest | ג'ון קרופט | סרט טלוויזיה |
| 1998 | ג'ק ואפון הפלא | Jack and the Beanstalk | ג'ק | סרט טלוויזיה |
| 1998 | הימור בין חברים | Up 'n' Under | סטיב |  |
| 1998 | הקיץ שלי עם דס | My Summer with Des | מרטין | סרט טלוויזיה |
| 1999 | לצוד את ונוס | Hunting Venus | שארלוט | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | The Match |  |  |
| 1999 |  | The Flint Street Nativity | אדריאן את'רטון / | סרט טלוויזיה |
| 1999 |  | The Nearly Complete and Utter History of Everything | במאי | סרט טלוויזיה |
| 2000 |  | Happy Birthday Shakespeare | ויל גרין | סרט טלוויזיה |
| 2001 | בוב הבנאי: חג המולד הגדול | Bob the Builder: A Christmas to Remember | בוב / לופטי / רולי / האיכר חמוצי | תפקיד ראשי (דיבוב) |
| 2001 |  | Another World | קפטן רונלד ברימסטון | דיבוב |
| 2002 |  | Triggerman | פיט מיינרד |  |
| 2003 | בוב הבנאי: האביר הכל-יכול | Bob the Builder: The Knights of Can-A-Lot | בוב / לופטי / רולי / האיכר חמוצי | תפקיד ראשי (דיבוב) |
| 2004 |  | Monkey Trousers | תפקידים שונים |  |
| 2004 |  | Bob the Builder: The Big Dino Dig | בוב / לופטי / רולי / האיכר חמוצי | תפקיד ראשי (דיבוב) |
| 2005 |  | The Adventures of William Shakespeare | ריצ'רד השלישי |  |
| 2006 |  | Acorn Antiques: The Musical | ג'ון / טוני |  |
| 2006 |  | Curious George | שוטר |  |
| 2007 | רטטוי | Ratatouille |  |  |
| 2008 |  | Clubbed | סיימון |  |
| 2010 |  | Inn Mates | בריאן | סרט טלוויזיה |
| 2011 |  | The Adventures of William Shakespeare Vol. 2 | ריצ'רד השלישי |  |
| 2011 |  | Care for Kids | בתפקיד עצמו |  |
| 2012 |  | Run for Your Wife | גארי |  |
| 2015 |  | Urban & the Shed Crew | דוק |  |