stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבתאי קלמנוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1947 קובנה, ברה"מ 
 נרצח:  2 בנובמבר 2009 (בגיל 61) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, ליטא, רוסיה, ישראל 
 סיבת המוות:  נרצח
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של קובנה 
 נאמנות:  ברית המועצות
 תקופת הפעילות:  ? – 2 בנובמבר 2009 
 עיטורים:  מסדר הדוכס גדימינאס הגדול הליטאי 
 בן או בת זוג:  Anastasia von Kalmanovich Anna Arkhipova 
 
שבתאי קלמנוביץ' (ברוסית: Шабтай Калманович; בליטאית: Šabtajus Henrikovičius Kalmanovičius‏; 18 בדצמבר 1947 – 2 בנובמבר 2009) היה איש עסקים יהודי-סובייטי, שריגל בישראל למען ברית המועצות והקג"ב.
ביוגרפיה

שבתאי קלמנוביץ' נולד להורים יהודים בקובנה שבברית המועצות (כיום בליטא). למד הנדסת כימיה וגויס לצבא האדום בתום לימודיו. בעקבות הפיכתם של הוריו למסורבי עלייה, הציע לו הקג"ב לשמש כסוכן בתמורה לקבל אישורי הגירה מברית המועצות. הוא נאות להצעה ועלה עם משפחתו לישראל ב-1971.
משהגיע קלמנוביץ' לישראל השתלב בפעילות במחלקה לעולים של מפלגת העבודה. כך התאפשר לו להשיג מידע על פעילות לשכת הקשר ליהודי ברית המועצות שלימים תהפוך לנתיב. גם כשפרש ממפלגת העבודה המשיך במגוון פעילויות פוליטיות ועסקיות. בין השאר היה יד ימינו ועוזרו הפרלמנטרי של שמואל פלאטו-שרון, שנבחר לכנסת ב-1977.
באותה תקופה, התעשר מעסקים שונים, לאו דווקא כאלו הקשורים למלאכת הריגול. קלמנוביץ' הצליח לרקום קשרים עם דמויות פוליטיות באפריקה, והיטיב עם עצמו ועם מקורביו. התמחותו הייתה בעסקאות חליפין בין ברית המועצות לבין ארצות אפריקה. קלמנוביץ' הסכים לסייע לשב"כ ולמסור מידע על המתרחש מאחורי מסך הברזל, אולם השב"כ לא ידע שבו בזמן מוסר המסייע שלהם מידע לסובייטים.
באמצע שנות ה-80, החלו עסקיו לקרוס. הוא נעצר מחוץ לישראל באשמות כלכליות שונות. באותה תקופה, הגיע מידע לשירות הביטחון הכללי מאיש קג"ב שערק לארצות הברית על שיתוף פעולה לא כשר שלו עם ברית המועצות.
בסוף 1987 נעצר קלמנוביץ', נחקר והודה. הוא הורשע במגעים עם סוכן זר על סמך הודאתו, שכן לא היו ראיות רבות לאשמה. הוא נידון לתשע שנות מאסר, אך שוחרר אחרי חמש שנים וחצי, בשל תלונותיו על מצב בריאות רופף, וגם בזכות העובדה שעשה שימוש בקשריו כדי לסייע לרון ארד, בזמן שזה היה מוחזק בידי ארגון אמל.
בשנת 1999 זכה לאות הוקרה מנשיא ליטא, על זכיית קבוצת הכדורסל שמימן, ז'לגיריס קובנה, באליפות היורוליג. במהלך שנות האלפיים, הגיע קלמנוביץ' לרמלה ושימש בתחילה כספונסר של קבוצת אליצור רמלה, ולאחר תקופה מסוימת עבר להחזיק בבעלות על הקבוצה. כמו כן, כיהן קלמנוביץ' כנשיא קבוצת הנשים של ספרטק מוסקבה.
בתחילת 2008 הופיע בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "פעם בחיים" המשודרת בלוויין כמארחן של השחקנית מיטל דוהן והדוגמנית ומגישת הטלוויזיה, מורן אטיאס, בעולם האלפיון העליון ברוסיה.
חיים אישיים

בשנים האחרונות לחייו התגורר במוסקבה והיה איש עסקים אמיד. ב-2 בנובמבר 2009 נורה קלמנוביץ' למוות במרכז מוסקבה על ידי אלמונים שפתחו באש מנשק אוטומטי בעת שהיה במכוניתו.הוא נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. ביוני 2019, קרוב ל-10 שנים לאחר שנרצח, נעצר "המוח" מאחורי הרצח.
היה נשוי שלוש פעמים. מרעייתו הראשונה, טטיאנה, נולדה הבת ליאת. מרעייתו השנייה, אנסטסיה, נולדה הבת דניאלה ומרעייתו השלישית, אנה ארחיפובה, נולדו שני בנים.
לקריאה נוספת

יוסי מלמן ואיתן הבר, המרגלים, הוצאת משכל, 2002, עמ' 308–324.
הערות שוליים

↑  שבתאי קלמנוביץ' בתוכנית "פעם בחיים"
↑  יוסי מלמן, דיווח: המרגל שבתאי קלמנוביץ' נורה למוות ברוסיה, 02/11/09, הארץ
יעל ברנובסקי, דיווח: שבתאי קלמנוביץ' נורה למוות במוסקבה, 02.11.09, ynet
דיווח: המרגל לשעבר שבתאי קלמנוביץ' חוסל במוסקבה, 02/11/09, חדשות 2 באינטרנט, אתר "רשת"
↑  סוכנויות הידיעות‏, דיווח: מתכנן חיסולו של המרגל שבתאי קלמנוביץ' נעצר במוסקבה, באתר וואלה, 6 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446386405171  VIAF: 7236149068463765730007   WorldCat (עם VIAF): 7236149068463765730007
שבתי זוסמן

רבי שבתי זוסמן הכהן היה רב בפולין ובהולנד, מחבר הספרים מאיר נתיב ועמודי כסף.
ביוגרפיה

נולד לרבי אליעזר זוסמן נכדו של רבי מאיר כ"ץ, אביו של בעל הש"ך. כפי הנראה בצ'חנוביץ שבפולין שם גם כיהן ברבנות.
משנת תקל"א עד תקל"ב שימש ברבנות בסוקולוב שבפולין, ואחר כך בלייוורדן שבהולנד.
נפטר בעיירה שדליץ.
יצירותיו

החיבור "מאיר נתיב" (ג׳ חלקים, אלטונא תקנ"ג-תקס"ב) נדפס בחייו הוא ציונים לכל הלכות הש"ס המבוארות ברש"י ובתוספות במקומות ובמסכתות אחרות, וכן הוספות ל"מסורת הש"ס". החיבור הודפס בשנית בתלמוד בבלי דפוס זיטאמיר וכן בחלק ממהדורות דפוס וילנא, אך לא במהדורה השלישית והנפוצה של ש"ס וילנא. וכן נדפס במספר מהדורות חדשות של הש"ס.
ספרו בהלכה "עמודי כסף" על דיני נדה וטריפות ושו"ת, נדפס על ידי נכדו משה ישראל בווארשה תרמ"ד.
הערות שוליים

↑  צייחאנובייץ, באתר מרכז מורשת יהדות פולין
↑  הדפסת התלמוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300069005171  VIAF: 297250087   WorldCat (עם VIAF): 297250087
ריאן שרקי

מאתיס ריאן שרקי (בצרפתית: Mathis Rayan Cherki; בערבית: ماتيس ريان شرقي; נולד ב-17 באוגוסט 2003 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית ובנבחרת צרפת עד גיל 23.
קריירת מועדונים

שרקי גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. הוא ערך 11 הופעות באולימפיק ליון ב', קבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-19 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד דיז'ון במסגרת המחזור העשירי בעונת 2019/2020 בליגה. בסך הכול ערך בעונה זו שש הופעות ליגה. ב-27 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–2 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 ערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  JO 2024 - Football : les quatre réservistes des Bleus déterminés, la liste définitive est connue, באתר Ouest-France, ‏ 4 ביולי 2024 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 אנקמבדיו •  2 לוקבה •  3 טרופר •  4 באדה •  5 סילדיליה •  6 קונה •  7 אוליזה •  8 אקליוש •  9 קלימואנדו •  10 לאקזט •   11 דואה •  12 מילו • 13 שוטאר •  14 מטטה • 15 לוקו • 16 רסטה • 17 מגסה • 18 שרקי • מאמן: הנרי |  1 אנקמבדיו •  2 לוקבה •  3 טרופר •  4 באדה •  5 סילדיליה •  6 קונה •  7 אוליזה •  8 אקליוש •  9 קלימואנדו •  10 לאקזט •   11 דואה •  12 מילו • 13 שוטאר •  14 מטטה • 15 לוקו • 16 רסטה • 17 מגסה • 18 שרקי • מאמן: הנרי | צרפת |
ראנגאקו

המילה "רנגאקו" באותיות קנג'י. ה"אות" הראשונה היא רָאן, קיצור המילה אוֹ-רָאן-דָה (阿蘭陀)שפירושה הולנד. המילה השנייה היא "גאקו", שפירושה לימוד או השכלה.
ראנגאקו (בכתיב ישן 蘭學, בכתיב חדש 蘭学, מילולית "השכלה הולנדית", ובמשמעות רחבה יותר "השכלה מערבית") הוא קורפוס של ידע שהתפתח ביפן במהלך מגעיה עם המובלעת ההולנדית בדג'ימה, ואיפשר ליפן לא לפגר אחר טכנולוגיה ורפואה מערביות בתקופה שבה המדינה הייתה סגורה בפני זרים (1641-1853) בשל מדיניות הסגירות הלאומית ("סאקוקו") של שוגונות טוקוגאווה.
באמצעות הראנגאקו התעדכנה יפן בהיבטים רבים של המהפכה המדעית והטכנולוגית שהתרחשה באירופה; בזכותו הצליחה יפן לבנות בסיס תאורטי וטכנולוגי, שסייע ליפן במודרניזציה הרדיקלית והמהירה שהתרחשה בה החל מ-1854, לאחר שהמדינה נפתחה מחדש לסחר חוץ.
היסטוריה

הסוחרים ההולנדים בדג'ימה שבמפרץ נגסאקי היו האירופאים היחידים שנוכחותם ביפן נסבלה אחרי שנת 1640, וכל תנועותיהם היו תחת בקרה מתמדת; תחילה הם לא הורשו לעזוב את המובלעת שלהם אלא פעם בשנה, כדי לחלות את פני השוגון באדו (כיום טוקיו). אבל הם התגלו כבעלי ערך לא-יסולא בפז עבור היפנים, שלמדו מהם פרטים על המהפכה המדעית שהתרחשה במערב באותן שנים: היפנים קנו ותירגמו ספרים רבים מן ההולנדים, קנו מהם קוריוזים מדעיים וחפצים מלאכת מחשבת (כגון שעונים), וצפו בהדגמות של חידושים מדעיים שונים מן המערב - בין השאר הדגמה של תופעות חשמליות והפרחת כדור פורח. במאות ה-17 וה-18, "תור הזהב ההולנדי", הרפובליקה ההולנדית הייתה אחת המדינות האירופיות העשירות ביותר והמתקדמות ביותר מבחינה מדעית ומחקרית, והדבר היה קרקע פורייה לחילופי ידע בין שתי התרבויות.
אלפי ספרים הולנדים יצאו לאור ביפנית, והיו נפוצים מאוד בקרב האוכלוסייה, ששיעור האוריינות בה עמד על 70-80%. באותה תקופה כבר הייתה ביפן אחת האוכלוסיות העירוניות הגדולות בעולם: באדו היו יותר ממיליון תושבים, ומלבדה היו ערים גדולות אחרות כמו אוסקה וקיוטו, כך שהייתה דרישה רבה לידע שהגיע מהמערב. בערים הגדולות אף נפתחו חנויות שהתמחו במכירת פריטים טכנולוגיים מערביים או בסגנון מערבי.
היסטוריה > תחילת הדרך (1640 - 1720)

בשלב הראשון, הראנגאקו היה מוגבל למדי, ותחת פיקוח הדוק. ספרים מערביים נאסרו לחלוטין מאז דיכויה של הנצרות ביפן ב-1640. בתקופה זו הייתה קבוצה קטנה של מתרגמים מהולנדית ליפנית שהמקצוע עבר להם בירושה, ושעבדו בנגסאקי כדי להקל על התקשורת עם הזרים; מתרגמים אלו העבירו מדי פעם חידושים מערביים.
נוסף לכך, ההולנדים נדרשו לתת עדכונים בענייני אקטואליה ולתת במתנה חפצים המבוססים על חידושים טכנולוגיים לשוגון מדי שנה, בביקורים הטקסיים באדו. בסופו של דבר הורשו המפעלים ההולנדיים בדג'ימה לעסוק גם ב"סחר פרטי", מעבר למסחר הרשמי במשי ובעורות איילים. שוק קטן אך רווחי לחידושים טכנולוגיים מערביים התפתח כך באזור נגסאקי; באותה תקופה אף צמחו כמה וכמה מלומדי ראנגאקו מבין שורות גילדת המתרגמים בעיר.
היסטוריה > 1720 - הליברליזציה של הידע המערבי

אף על פי שספרים זרים נאסרו באיסור חמור החל מ-1640, בשנת 1720, בימי שלטונו של השוגון טוקוגאווה יושימונה, הוגמשו החוקים, וספרים זרים ותרגומיהם החלו להציף את יפן. דוגמה אחת היא צאתו לאור ב-1787 של ספר מאת מורישימה צ'וּריוֹ בשם אמרות ההולנדים (紅毛雑話, מילולית "אמרות אדומי השיער"), שמתועדות בו דוגמאות רבות של השכלה הולנדית. הספר מפרט מגוון רחב של נושאים, כולל מיקרוסקופים וכדורים פורחים; מתאר בתי חולים מערביים ודן בחידושים בחקר המחלות; מזכיר טכניקות לציור והדפסה בלוחות נחושת; מתאר מבנים של מחוללי חשמל סטאטי וספינות; ומפרט נתונים עדכניים בתחום הגאוגרפיה.
בין השנים 1804 ו-1829 נפתחו ברחבי יפן בתי ספר ומקדשים על ידי הבאקופו (הממשל הצבאי ביפן תחת השוגון), שסייעו בהפצת הידע החדש שנרכש.
באותה תקופה הורשו גם מדענים ושגרירים הולנדיים להתערב באופן חופשי יותר בחברה היפנית. הרופא הגרמני פיליפ פרנץ פון זיבולד, נספח למשלחת ההולנדית, יזם מפגשים רבים עם סטודנטים יפנים. הוא הזמין מדענים יפנים כדי להפגין בפניהם את פלאי המדע המערבי, ובתמורה למד מהם רבות על היפנים ומנהגיהם. ב-1824 פתח פון זיבולד בית ספר לרפואה ובו 50 תלמידים שמינה השוגון. הם סייעו למחקריו של פון זיבולד בבוטניקה ומדעי הטבע. בית הספר, שנקרא נארוּטאקי-ג'וּק'וּ, הפך למקום מפגש חשוב של תנועת הראנגאקו.
היסטוריה > 1839 - התרחבות ופוליטיזציה

תנועת הראנגאקו הפכה מעורבת יותר ויותר בסוגיה הפוליטית הנוגעת לפתיחת יפן בפני השפעות זרות. רוב האנשים שעסקו בראנגאקו (שכונו "ראנגאקו-שָה") תמכו מאוד בהמשך המגע עם המערב ובליברליזציה של סחר החוץ, כדי לחזק את המדינה ולהביא למודרניזציה שלה. הראנגאקו צבר עומק ותחכום באותה תקופה, והופצו חידושים מערביים ברוב תחומי הידע.
ב-1839 סבלו הראנגאקו-שה מדיכוי פוליטי לתקופה קצרה מידי השוגונות (במסגרת מה שכונה בָּאנְשָה נוֹ גוֹקוּ, "האשמת החברה ללימודים ברבריים"), בשל התנגדותם להנהגת עונש מוות לזרים (מלבד הולנדים) שיעלו לחוף. התנגדות זו התעוררה לאחר הנהגת החוקים החדשים שהובילו לתקריות כגון "תקרית מוריסון" (1837), שבה נפתחה אש על ספינת סוחר אמריקאית לא-חמושה. החוק בוטל לבסוף ב-1842.
תנועת הראנגאקו התפוגגה כשיפן נפתחה לבסוף בתקופת הבאקומאצו (1853–1867). סטודנטים הורשו ללמוד בחו"ל, ועובדים זרים, שעסקו בהוראה ובייעוץ, החלו להגיע ליפן במספרים גדולים, מה שהביא למודרניזציה מהירה וחסרת-תקדים.
נטען לעיתים קרובות כי הראנגאקו אחראי במידה רבה לכך שיפן לא נשארה מבודדת לחלוטין מסביבתה בתקופה הקריטית שבה חלה התקדמות דרמטית במדעים במערב, ובכך איפשר ליפן להקים בסיס מדעי וטכנולוגי, ובעקיפין מסביר את המודרניזציה המהירה לאחר פתיחת המדינה בפני סחר חוץ ב-1854.
ראנגה, ציור הולנדי

יפנית: 蘭画. בנוסף לספרים ולמכשירים, ההולנדים ייבאו ליפן גם ציורי שמן ותחריטים בסגנון מערבי. ליצירות אלו הייתה השפעה עמוקה על אסכולות ציור רבות ביפן במאות ה-18-19. למשל, בהדפסי העץ של הציירים הוקוסאי וקוניושי ניכר ניסיון להתמודד עם פרספקטיבת עומק בסגנון אירופי.
ציור של מיקרוסקופ הולנדי, מתוך "אמרות ההולנדים".
רד רוצ'ה

| --- | --- |

רוצ'ה בשנת 1948
 לידה:  18 בספטמבר 1923 הילו, הוואי, ארצות הברית
 פטירה:  13 בפברואר 2010 (בגיל 86) קורבאליס, אורגון, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אורגון
 דראפט:  סיבוב שני, 1947 טורונטו האסקיז
 קבוצות כשחקן
 1947–1950 1950–1951 1951–1953 1954–1956 1956–1957:  סנט לואיס בומרס בולטימור בולטס סירקיוז נשיונלס סירקיוז נשיונלס פורט ויין פיסטונס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1955) 2 בחירות למשחק האולסטאר (1951, 1952)
 קבוצות כמאמן
 1957–1959 1963–1973:  דטרויט פיסטונס אוניברסיטת הוואי במנואה
אפרים ג'וזף "רד" רוצ'ה (באנגלית: Ephraim Joseph "Red" Rocha;‏ 18 בספטמבר 1923 – 13 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1947–1957. בעונת 1954/1955 זכה באליפות ה-NBA כשחקן סירקיוז נשיונלס, ולאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 10.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
במשחק השני של סדרת חצי גמר המזרח 1953 בין סירקיוז לבוסטון, אשר נגרר ל-4 הארכות, שיחקו רוצ'ה ופול סימור 67 דקות – ומאז הם מחזיקים יחדיו בשיא למספר דקות במשחק פלייאוף.
קריירת משחק

רוצ'ה נולד וגדל בעיר הילו שבהוואי, ובין השנים 1943–1947 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון. בעונת 1946/1947 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-BAA‏ 1947 נבחר רוצ'ה על ידי קבוצת טורונטו האסקיז, אשר מיד לאחר מכן התפרקה, וב"דראפט הפיזור" שנערך על שחקניה נבחר על ידי סנט לואיס בומרס. במשך 43 שנים היה השחקן היחיד בתולדות ה-NBA שמוצאו בהוואי, עד שהצטרף לליגה סדריק סבאלוס בשנת 1990. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 11.6 נקודות למשחק. באפריל 1950 התפרק גם מועדון הבומרס, ורוצ'ה עבר לבולטימור בולטס במסגרת דראפט הפיזור. לאורך עונתו היחידה בבולטימור קלע 13.1 נקודות למשחק, ובמהלכה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-NBA.
לקראת עונת 1951/1952 הועבר רוצ'ה בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לפרד סקולארי ואלכס האנום. בעונת 1954/1955 קלע 11.3 נקודות למשחק והיה אחד משחקני המפתח של הקבוצה, לצד דולף שייס, פול סימור, ג'וני קר וארל לויד, אשר הובילו את סירקיוז לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA. בעונת 1956/1957 שיחק עבור פורט ויין פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 33.
קריירת אימון

במהלך עונת 1957/1958 מונה למאמן דטרויט פיסטונס, במקומו של צ'ארלס אקמן. בפלייאוף של אותה עונה הודחו הפיסטונס בגמר האזור המערבי, ובפלייאוף 1959 הפסידו כבר בסיבוב הראשון. לאחר שפתחה את עונת 1959/1960 עם מאזן שלילי 13–21, פיטרה דטרויט את רוצ'ה ומינתה במקומו את דיק מקגווייר. בתקופתו בקבוצה רשמו הפיסטונס מאזן כולל של 65 ניצחונות ו-88 הפסדים (42.5%).
בין השנים 1963–1973 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הוואי במנואה. בעונת 1971/1972 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות.
ב-13 בפברואר 2010 נפטר רוצ'ה כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 86.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של רוצ'ה, באתר basketball-reference.com
↑  מחזיקי השיא למספר דקות במשחק פלייאוף, בדף הטוויטר של ה-NBA,‏ 3 במאי 2013
↑  סיכום המשחק בין הנשיונלס לסלטיקס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 5 במרץ 1979
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הנשיונלס לסלטיקס, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר היכל התהילה של הספורט באורגון
↑  סטטיסטיקות האימון של רוצ'ה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של רוצ'ה, באתר gazettetimes.com,‏ 13 בפברואר 2010
↑  ההודעה על פטירתו של רוצ'ה, באתר oregonlive.com,‏ 15 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 141369221  VIAF: 120958738   WorldCat (עם VIAF): 120958738
רוני מרחבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1983 (בת 41) הרצליה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני מרחבי (נולדה ב-22 באוגוסט 1983) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

מרחבי נולדה בהרצליה. היא אחותם של ירדן מרחבי וגלעד מרחבי - שניהם שחקני תיאטרון וטלוויזיה.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת תיאטרון.
ב-2001, עם סיום לימודיה, התגייסה לצה"ל.
ב-2008 סיימה את לימודיה בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" בהצטיינות. במהלך לימודיה זכתה במספר מלגות הצטיינות, בהן צבי קליר וקרן תרבות אמריקה ישראל. ב-2011 השתתפה בסדנת תיאטרון מוזיקלי בהנחיית הבמאי מייקל מאייר.
קריירה > בתיאטרון

במהלך לימודיה השתתפה מרחבי במספר הפקות סטודנטים, בהן ההצגה "ליל טעויות" ב-2007 בתפקיד בריז'יט ובבימויו של מיטקו בוזקוב, "טוב יפה" ב-2008 בבימויה של אורלי רביניאן בתפקיד ננסי, "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" מאת פרנק לסר בבימויו של אילן שטורם באותה שנה, ובאנסמבל של המחזמר "ג'קיל והייד". במסגרת תיאטרון הספרייה, גילמה את אנה בהצגה "אם יש עוד לא מצאתי" בבימויה של רביניאן בהפקה שהוצגה בשנת 2013. ב-2013 גילמה גם את תפקיד ליבלה בהצגה "שני קוני למל" בבימויו של דניאל אפרת. ב-2014 השתתפה ב"שמנה" בתפקיד הלן.
מרחבי החלה לשחק גם בהצגות ילדים, והשתתפה בין היתר ב"הכבש השישה עשר", הצגה המבוססת על האלבום המוזיקלי בתיאטרון המדיטק, שם גם שיחקה ב-2012 ב"המכשפה בבית ממול" בתפקיד איילה ובבימויו של יואב בר לב. בהתיאטרון שלנו שיחקה ב"שימו לב גם אליי" בתפקיד גלית וב"דייג ודג הזהב" בתפקיד המספרת. ב-2014 השתתפה בהצגה "מהפכה בג'ונגל" בתפקיד הטווסה בבימויו של תום שוורצברג בתיאטרון השעה הישראלי. הייתה מועמדת לפרס שחקנית משנה בטקס פרסי הבמה להצגות ילדים ונוער ב-2010 לפרס שחקנית ראשית בטקס פרסי הבמה להצגות ילדים ונוער ב-2013.
ב-2015 הצטרפה ללהקת שחקני התיאטרון הקאמרי. והחלה להשתתף במחזות הזמר "שיער" בבימויו של משה קפטן ו"סיפור הפרברים" בבימויו של צדי צרפתי.
מ-2016 משתתפת גם בהצגת הילדים "עוץ לי גוץ לי" כמחליפתה של איה שבא.
ב-2017 השתתפה במחזמר "היירספריי" בתפקיד הראשי של טרייסי טורנבלד.
ב-2018 החלה לשחק במחזה "הילד חולם" מאת חנוך לוין בהפקה משותפת של התיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה, בבימויו של עמרי ניצן. באותה שנה החלה לשחק גם בהצגת הילדים "המסע המופלא לארץ המילים" בבימויו של נועם שמואל ובמחזה "אל נקמות" מאת שלום אש ובבימויו של איתי טיראן.
ביוני 2019 החלה לשחק גם בתיאטרון הילדים הישראלי במחזמר לילדים "שמוליקיפוד" בבימויה והפקתה המוזיקלית של אילון נופר. בנובמבר אותה שנה החלה להופיע בתפקיד ליסה, חברתה של סופי, במחזמר "מאמא מיה", בתיאטרון הבימה.
קריירה > בטלוויזיה

בשנת 2009 גילמה את תפקידה הראשון בסדרת הטלוויזיה "תיכון השיר שלנו", כדקלה גולד. היא שיחקה בסדרה במשך שתי עונות. ב-2009 השתתפה גם בעונתה השנייה של הסדרה "דני הוליווד" לצד רן דנקר.
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "בית הכלבים", ששודרה בערוץ ניקלודיאון וב-yes. בסדרה גילמה את "קורל שבע".
בהיותה סטודנטית ב"בית צבי", השתתפה בסדרה הדוקומנטרית "בית צבי" ששודרה בערוץ 10, בה תועדו חייהם של תלמידי המקום בתקופת לימודיהם.
מרחבי השתתפה גם בפרסומות של מספר חברות מסחריות. בהן, "פאנטה" ו"בזק".
קריירה > בקולנוע

ב-2016 השתתפה בסרטה של רמה בורשטין, "לעבור את הקיר".
רייצ'ל סאמרס

| --- | --- |

רייצ'ל סאמרס, כפי שהיא מופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Daredevil Vol.5 #19 מיוני 2017, אמנות מאת דן מורה ואנדראס מוסה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Uncanny X-Men #141 (ינואר 1981)
 יוצרים:  כריס קלרמונט, ג'ון ביירן (כותבים) ג'ון רומיטה הבן (מאייר)
 מידע
 שם אמיתי:  רייצ'ל אן "ריי" סאמרס
 כינויים:  רייצ'ל גריי, מארוול גירל, הנסיכה הלוחמת הלבנה, ילדת הכוכבים, פניקס הצעירה, מוציאה להורג, ציידת, ריי, רד (ג'ינג'ית)
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  גיבור-על, תלמיד
 כוחות:  טלפתיה, טלקינזיס, הקרנה אסטרלית, בעלת כוח הפניקס לשעבר.
 חברה בקבוצה:  אקס-מן, אקס-פקטור חקירות
 חברה לשעבר בקבוצה:  האקס-מן של מגנטו, סטארג'אמרס, מועדון הלפייר, אקסקליבר, המוטאנטים החדשים (ארץ-811), אקסטרים אקס-מן, קרקס הרצח, הציידים (ארץ-811)
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  סקוט סאמרס וג'ין גריי-סאמרס (הורים ממציאות חלופית, מתים) אלכסנדר סאמרס (דוד ממציאות חלופית) גבריאל סאמרס (דוד ממציאות חלופית, מת) נייתן כריסטופר סאמרס ונתניאל גריי (אחים חורגים ממציאות חלופית) הופ סאמרס (אחיינית מאומצת ממציאות חלופית)
 אויבים:  Nimrod, Ahab, מלחמות סודיות, סלנה 
 
רייצ'ל אן סאמרס (באנגלית: Rachel Anne Summers, ידועה גם בשם אסקאני) היא  בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #141 מינואר 1981 ונוצרה על ידי הכותבים כריס קלרמונט וג'ון ביירן והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
בהופעתה הראשונה של הדמות, שמה הפרטי לא נחשף, אולם בהמשך התגלה שהיא בתם של סקוט סאמרס וג'ין גריי-סאמרס מהעתיד החלופי הדיסטופי ימי עבר עתידי. היא ירשה את כוחות הטלפתיה והטלקינזיס של אמה, וחלקה בקשר מנטלי עם כוח הפניקס. לאחר מות אמה באירועי "סאגת הפניקס האפלה", רייצ'ל נטלה את שם הקוד פניקס כמחווה. בהמשך שנות פרסומה של הדמות, היא הייתה ידועה גם בכינויים מארוול גירל, רייצ'ל גריי, פרסטיג' ואמא אסקאני.
ראו גם

משפחת סאמרס - עץ המשפחה המלא של משפחת סאמרס.
שבתי יודלביץ

| --- | --- |
הרב שבתי יודלביץ
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  תרפ"ו
 פטירה:  כ"ב בכסלו תשנ"ז (בגיל 70 בערך)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 אב:  שמואל אהרן יודלביץ 
 
הרב שבתי בנימין יודלביץ (תרפ"ו, 1926 – כ"ב בכסלו תשנ"ז, 3 בדצמבר 1996) היה דרשן נודע בירושלים.
קורותיו

נולד בירושלים לרב שמואל אהרן יודלביץ ולרשא, בתו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת מרכז הרב. במהלך מלחמת העצמאות עסק בטיפול בפינוי חללים שנהרגו כתוצאה מהפגזות בירושלים. היה מתמיד גדול והעיד עליו רבו הרב חיים ברים שהיה לומד 18 שעות ברציפות. אשתו הראשונה אושפזה לעיתים תכופות בבית חולים לתשושי נפש. אביו לחץ עליו להינשא בשנית, כדי לקיים מצוות פרו ורבו, אך הוא סירב מחשש שאם אשתו תשמע זאת היא עלולה למות משברון לב. לאחר תקופה, אביו החליט להפסיק לשוחח עמו לחלוטין עד שישנה את דעתו. בשנות ה-70 לאחר חודשים ארוכים של נתק מאביו, נכנע לבסוף וקיבל היתר מאה רבנים, ונישא בשנית ללאה (לוסיל), עולה מצרפת הצעירה ממנו בעשרות שנים, ואשר ילדה לו תשעה ילדים. חששו התאמת כאשר מאן דהוא סיפר בטעות לאשתו הראשונה על נישואיו של בעלה, והיא נפטרה תוך ימים ספורים.
במשך שנים נודע כדרשן בירושלים, וכונה "המגיד הירושלמי" (לצד עמיתו הרב שלום מרדכי שבדרון). בשנות החמישים והשישים סבב בערי ישראל ודרש בפני אוכלוסיות שונות ובהן עולים חדשים מהעלייה מתימן וצפון אפריקה. עסק בהוצאת ספרי אביו.
נפטר בכ"ב בכסלו תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות.
ספרו

דרשות המגיד - דברי חיזוק והתעוררות מאוצר שיחותיו ודרשותיו של המגיד הירושלמי הרב שבתי בנימין יודלביץ, הוצאת יפה נוף (3 כרכים)
הערות שוליים

↑  עדותו של הרב יוסף קפאח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308574405171  ISNI: 0000 0000 7151 0295  LCCN: no2006017775  VIAF: 61292902   WorldCat (עם VIAF): 61292902 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שבילי אמונה

צילום שער דפוס ראשון של הספר "שבילי אמונה" - ריווא דטרינטו שנת שי"ט.
"שְׁבִילֵי אֱמוּנָה" הוא חיבור אקלקטי סביב נושאים שונים, שחובר על ידי רבי מאיר אבן אלדבי מהעיר טולדו ובן המאה ה־14. שם הספר ניתן על פי הפסוק "דֶּרֶךְ אֱמוּנָה בָחָרְתִּי מִשְׁפָּטֶיךָ שִׁוִּיתִי"; כמו כן, כותב המחבר בהקדמת ספרו ששמו נרמז בשם הספר על ידי גימטריה.
מבנה ותכנים > סדר הפרקים

הספר בנוי בצורת נתיבים ושבילים – דרך מקובלת בזמנו בכתיבת ספרים. ניתן לדמות את הנתיבים לפרקים, ואת השבילים לסעיפים. בספר עשרה נתיבים:
הנתיב הראשון מכיל שביל אחד, ובו הוא עוסק באמונת הבורא וייחודו. וביאור שמותיו.
הנתיב השני מכיל ארבעה שבילים ובהם הוא עוסק באמונה של חידוש העולם, גלגליו, וכוכביהם.
הנתיב השלישי מכיל שני שבילים, ובהם הוא עוסק ביצירת האדם ובת זוגו, הלכות נדה ומקווה וטבילה, וענייני הזיווג.
הנתיב הרביעי מכיל שלושה שבילים ובהם הוא עוסק בשאלה כיצד נוצר האדם בבטן אמו, ותכונת האיברים שבגוף.
הנתיב הששי מכיל שביל אחד ובו הוא עוסק בביאור מהות הנפש ופעולתה והשכל.
הנתיב השביעי מכיל שביל אחד ובו הוא עוסק בהנהגת בריאות הנפש.
הנתיב השמיני מכיל שביל אחד ובו הוא עוסק באמונה בתורה שבעל-פה.
הנתיב התשיעי מכיל שביל אחד ובו הוא עוסק באמונה בגמול משמים.
הנתיב העשירי מכיל שביל אחד ובו הוא עוסק באמונה בגאולה, בתחיית המתים ובעולם הבא.