stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנת מערכת

תוכנת מערכת (באנגלית: system software) היא תוכנת מחשב המיועדת להפעלה ושליטה על חומרת המחשב, ומשמשת כפלטפורמה להרצת יישומי מחשב.
המושג כולל בתוכו תוכנות כגון:
מערכות הפעלה (דוגמאות בולטות: z/OS, Microsoft Windows, Mac OS X ו-Linux), המאפשרות לחלקים השונים של מחשב לפעול יחד על ידי ביצוע פעולות כמו העברת נתונים בין הזיכרון והדיסק הקשיח, או הצגת פלטים על גבי המסך. מערכת ההפעלה מהווה גם פלטפורמה להרצה של תוכנות מערכת "גבוהות" יותר, ושל יישומי מחשב.
תוכנות שירות (utility software) שתפקידן לעזור באנליזה, קונפיגורציה, אופטימיזציה ותחזוקה של המחשב.
מנהלי התקנים (device drivers) כדוגמת ה-BIOS ותוכנות קושחה המספקים את הפונקציונליות הבסיסית להפעלה ושליטה על חומרה המחוברת למחשב או מותקנת בתוכו.
ממשקי משתמש המאפשרים למשתמש ליצור אינטראקציה עם המחשב. מאז שנות ה-80 של המאה העשרים, ממשק משתמש גרפי (GUI) הפך לטכנולוגיית ממשק המשתמש הנפוצה ביותר. ממשק שורת פקודה גם כן נמצא עדיין בשימוש נרחב ומהווה אלטרנטיבה נפוצה לממשק הגרפי.
יש המייחסים למושג "תוכנת מערכת" גם כלים לפיתוח תוכנה כגון המהדר, המקשר ודיבגר (כלי לניפוי שגיאות).
להבדיל מתוכנות מערכת, תוכנות המאפשרות למשתמשים לעשות דברים כמו יצירת מסמכי טקסט, לשחק במשחקים, להאזין למוזיקה ולגלוש באינטרנט נקראות יישומי מחשב.
ראו גם

תוכנה - מונחים
שפת תכנות low-level
תחרות מיס ניצולת השואה

תחרות מיס ניצולת השואה (באנגלית: Miss Holocaust Survivor) היא תחרות יופי ישראלית שנוסדה בשנת 2012, ובה משתתפות נשים ניצולות השואה. התחרות אורגנה על ידי השגרירות הנוצרית הפרוטסטנטית הבינלאומית ועל ידי יד עזר לחבר. האירוע, שנערך מדי שנה בחיפה, עורר מחלוקת. התחרות מתקיימת מדי שנה מאז 2012, למעט 2014.
היסטוריה

בשנת 2012 חברו השגרירות הנוצרית הבינלאומית ויד עזר לחבר וייסדו את תחרות מיס ניצולת השואה, שארגן שמעון סבג. האירוע, שהוצג כ"חגיגת חיים", עורר מיד ביקורת. סבג הגיב ואמר כי המשתתפות "מרגישות טוב ביחד. הן נהנות וצוחקות בחזרות. העובדה שכל כך הרבה רצו להשתתף מוכיחה שזה רעיון טוב." כמעט 300 משתתפות הגישו בקשה להשתתף בתחרות, שבסופו של דבר צומצמה ל-14 משתתפות. טווח הגילים של המשתתפות נע בין 74 ל-97. האירוע הראשון נערך ב-28 ביוני 2012, והשתתפו בו כ-600 איש, ביניהם משה כחלון ויוסי פלד. בתחרות שפטו ארבעה שופטים.
בשנת 2013 נערכה התחרות בהיכל הספורט רוממה חיפה. באירוע השתתפו כ-2,500 איש. שופטי התחרות כללו את פנינה רוזנבלום ואשת התקשורת ג'ודי שלום ניר מוזס. 18 נשים השתתפו בתחרות, בגילאי 70 עד 94.
בשנת 2015 השתתפו 13 נשים בתחרות שהתקיימה ב-24 בנובמבר 2015. המשתתפות סיפרו לקהל את סיפורי הישרדותן. אחת השופטים באותה השנה הייתה העיתונאית ליהיא לפיד, אשתו של יאיר לפיד, שהצהירה: "אני חושבת שבחרנו בהן על פי תשוקת החיים שלהן, על פי האנרגיה שלהן. הן כל כך שמחו להיות שם על הבמה ולספר את סיפורן. כל אחת מהן רצתה בכך והזכירה את העובדה שהיא כאן כי היא רוצה שנזכור ונדבר על זה ולעולם לא נשכח. והיה משהו כל כך נוגע ללב בדרך שהן רק רצו שנבין שאנחנו צריכים לחגוג את החיים."
בשנת 2016, מתוך 300 נשים שהגישו מועמדות לתחרות, נבחרו 14 מועמדות לגמר. מקהלה המורכבת כולה מניצולי שואה הופיעה לראשונה באירוע בו השתתפו כמעט 1,000 איש. בין הנוכחים היו יונה יהב ושרה נתניהו. הזוכה, אנה גריניס, הוכתרה לצלילי השיר "אישה יפה" של רוי אורביסון.
בשנת 2018 נבחרה מתוך 12 המועמדות הסופיות סבתא רבתא בת 93, טובה רינגר, שנולדה בפולין ושרדה את מחנה הריכוז אושוויץ במהלך מלחמת העולם השנייה.
זוכות

| שנה |  | מיס ניצולת השואה |  | גיל בזמן התחרות | ארץ מוצא | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 |  | טובה רינגר |  | 93 | פולין |  |
| 2016 |  | אנה גריניס |  | 75 | רוסיה |  |
| 2015 |  | ריטה ברקוביץ' |  | 83 | רומניה |  |
| 2013 |  | שושנה קולמר |  | 94 | צ'כיה |  |
| 2012 |  | חוה הרשקוביץ |  | 78 | רומניה |  |
ביקורת

קולט אביטל, פוליטיקאית ישראלית, אמרה כי "זה נשמע לי לגמרי מקאברי. אני בעד העשרת חיים, אך תחרות חד פעמית המסתירה (ניצולות) בבגדים יפהפיים אינה מה שהולך להפוך את חייהן למשמעותיים יותר."
גל מור, עורך "חורים ברשת", שאל: "מדוע יש להשתמש במוסד מתפורר, תחרותי, המדגיש את מראה הנשים כהשראה, במקום לאפשר להן לספר את סיפורן ללא גימיקים? זהו צעד אחד מ"הישרדות-שואה" או "האח הגדול אושוויץ." זה משאיר טעם רע. ניצולי שואה צריכים להיות מעל לכל אלה."
הערות שוליים

↑  "Israel stages Holocaust survivor beauty pageant". BBC. 29 יוני 2012. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Williams, Rob (29 יוני 2012). "Row erupts as 'Miss Holocaust Survivor' pageant is held in Israel". The Independent. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Hudes, Sammy (23 אוג' 2013). "94-year-old wins second annual Miss Holocaust Survivor contest". J Post. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chabin, Michele (22 אוג' 2013). "Beauty, pain in Holocaust pageant". USA Today. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Romania native wins Miss Holocaust Survivors Beauty Pageant". Connecticut Jewish Ledger. 2 דצמ' 2015. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Winner of Holocaust survivors' beauty contest: The Jew will never disappear from the world". J Post. 25 נוב' 2015. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Broad Smiles, Enduring Spirit at Holocaust Survivors' Beauty Contest". NBC News. 26 נוב' 2015. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Harari, Renee (31 אוק' 2016). "Israel Crowns Its 5th 'Miss Holocaust Survivor'". The Jewish Week. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Israel's fifth 'Miss Holocaust Survivor' crowned". Times of Israel. 31 אוק' 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Greenfield, Beth (1 נוב' 2016). "Holocaust Survivors Find Recognition in Israeli Beauty Pageant". Yahoo. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "93-year-old crowned Israel's new 'Miss Holocaust Survivor'". Times of Israel. 15 באוקטובר 2018. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pageant for Holocaust Survivors Crowns New Queen". Forward. 31 אוק' 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Valente, Joanna (28 דצמ' 2015). "This 83-Year-Old Woman Was Crowned Israel's 'Miss Holocaust Survivor'". Kveller. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zimmerman, Neetzan (9 יוני 2012). "Israel's 'Miss Holocaust Survivor' Beauty Pageant Raises Eyebrows". Gawker. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תחרות מיס ניצולת השואה".
תחרות מדענים ומפתחים צעירים

נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ופרופ' חנוך גוטפרוינד בפגישה עם תלמידי תיכון שזכו בתחרות מדענים ומפתחים לשנת 2015
נשיא המדינה, ראובן ריבלין, והמדענים הצעירים הזוכים בתחרות מדענים ומפתחים צעירים לישראל לשנת 2017. באירוע לציון 20 שנה לתחרות. אוקטובר 2017
תחרות מדענים צעירים היא תחרות לבני-נוער המתקיימת במדינות אירופה ובישראל, שבמסגרתה מציגים בני-נוער עבודות מדעיות פרי-עטם.
התחרות בישראל

התחרות הישראלית מתקיימת במוזיאון המדע בירושלים ומגיעה לשיאה ב"יום הלאומי למדע" (בשבוע אשר בו חל יום הולדתו של אלברט איינשטיין, ה-14 במרץ, והידוע גם כיום פאי). התחרות החלה את דרכה בשנת 1998.
התחרות מיועדת לתלמידים בגילאים 15–20, אשר יכולים להגיש עבודות שכתבו בתחומי מדעי החיים, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, מדעי המחשב, טכנולוגיה, מדעי החברה והיסטוריה. התלמידים שהגיעו לשלב הגמר משתתפים במחנה בן שלושה ימים בירושלים, במהלכו הם זוכים להציג את עבודותיהם במוזיאון. השיפוט בתחרות נעשה על ידי חוקרים בכירים מהאוניברסיטאות בארץ ומהתעשייה המתקדמת. הזוכים בתחרות מוכרזים בשבוע הלאומי למדע בבית הנשיא. הפרסים כוללים מלגות לימודים והשתתפות בתחרות מדענים צעירים האירופאית ובתחרויות בארצות הברית.
בראש ועדת ההיגוי של התחרות עומדת פרופ' נאוה בן-צבי ויו"ר חבר השופטים הוא פרופ' חנוך גוטפרוינד. השותפים לתחרות הישראלית הם המינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, חברת אינטל והיחידה לנוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב.
התחרות פרוסה על שלושה ימים בדרך-כלל וכוללת פעילויות העשרה, למידה והכנה לקראת השיפוט. חלק אינטגרלי מהתחרות הוא הזכות של תלמידים מצטיינים מרחבי המדינה להכיר אחד את השני, וכך ליצור סביבה חברתית מיוחדת.
התחרות בישראל > רשימת הזוכים במקום הראשון ועבודתם הזוכה

1998 - ערן אלחיק(Eran Elhaik) - "הדברה ביולוגית של עש הפקעות באמצעות טפילים"
1999 - ענבל בלנק - "בחינת התרומות האסטרונומיות והסביבתיות למפלס הים בישראל על פי ניתוח נתונים רב שנתיים"; דני אורבך - "ההתנגדות הגרמנית לנאציזם"
2000 - אריאל גוטמן - "שירה ממוחשבת - ניסיון ליצור תוכנת מחשב כותבת שירה"
2001 - פבל קובלב - "שפת תיאור גרפית וקטורית - VGML"; עינב נחום - "תוכנית התערבות להפחתת אלימות בקרב ילדי הגן"
2002 - בוריס פיגובסקי - "משפט ההגבלה הקריסטלוגרפית"
2003 - עופר קפוטא, מקסים אייזשטד, שלומי פרוכטר - "מנוע גרפי תלת־ממדי מתקדם - The Claw Engine"
2004 - איליה גורביץ - "סטיות מהתפשטות איזוטרופית ואחידה של היקום"
2005 - אלעד אוסטר - "שיפור יעילות אלגוריתם ניוטון-ראפסון וחקירת החורים השחורים שלו באמצעות שימוש בקווטרניונים"
2006 - רפאל אוזן - "מערכת זיהוי תנועה, מעקב וחישוב מיקום תלת־ממדי של פורץ"
2007 - דיאנה גלסטיאן, ויקטוריה יבלקין, יבגניה קוסוי - "שתל דנטלי משופר"
2008 - חיאל רדר, יוגב אורנשטיין - "מערכת ממוחשבת לזיהוי ניטור ומעקב אחר שומות מלנומיות"; יגאל נזר - "השפעה של חומרים המעודדים חלוקה של תאים על שעתוק הגן Antizyme Inhibitor"
2009 - שחר גבירץ, ידיד אלגאוי - "טיהור מים מיוני עופרת"
2010 - עדי פרידמן - "פיתוח תחליף לדיסק פגום על בסיס פולימרים חכמים"
2011 - ארז אורבך - "חקר מנגנון ההוכחה של שפת פרולוג ויישומיו"; הלית אורני - "השפעת ההגות של ז'ורז' סורל על הפשיזם האיטלקי"
2012 - מאיה בראון, אבישי קטקו - "חיטוי מים באמצעות קרינת השמש" (ניגשו פעמיים ובפעם השנייה זכו)
2013 - דימטרי אזרוחי - "ואין עוד יהודי ולא יווני במשיח ישוע"; ויקטור איסרוב - "תנודות הרמוניות של יונים במלכודות מולטיפוליות"
2014 - ירדן ליכטרמן - "האידאולוגיה הכנענית בעבודת התרגום של יונתן רטוש"; אבי דובובסקי, רועי שפרן, תאמר חמוד - "מערכת ממוחשבת לאיתור וטיפול מיידי בדליפות נפט ממיכליות נפט"
2015 - נועם יונגרמן - "על גדילה ודעיכה במבני אצבוע צמיגי"; קדם שניר - "קידוד היחס הפדיקטיבי בשפות ממוקדות תימה"; נועה עדן - "תפקידו של פקטור השעתוק Pax6 בשמירת הזהות של תאי בטא בוגרים בלבלב"
2016 - רועי יעקובסון - "קשיחות במטריקת L1 והשערת קוזנר"; אמי כהן - "סגולות עור הנחש: כתבי יד שונים"; ליעם קימל - "אפיון פונקציונלי של הפאקטור הוירולנטי ExoY"
2017 - רינה סבוסטיאנוב - "הרכבה עצמית היברידית של שני פפטידים להידרוג'ל בעל תכונות מכניות יוצאות דופן"; גונן צימרמן - "פולינומים אורתוגונלים ותנאי נוואי הדו־ממדי"; עמרי גנשרוא - "החידושים לשוניים בספרות הישראלית העכשווית וסוגי החידושים עיון בלשני סגנוני בספריהם של דוד גרוסמן ואשכול נבו"
תחרות רג'נרון ISEF בארצות הברית

הזוכים בתחרות בישראל משתתפים בתחרות Regeneron-ISEF בארצות הברית יחד עם עוד כ-1400 מתחרים מארצות נוספות. במהלך התחרות פוגשים המתחרים חתני פרס נובל, ומשתתפים בהרצאות וסדנאות שונות.
התחרות האירופית

המנהלה הכללית למחקר בנציבות האירופית (אחד ממוסדות האיחוד האירופי) מארגנת את התחרות האירופית למדענים צעירים, המיועדת לזוכי התחרויות המקומיות השונות (כדוגמת התחרות בישראל). בתחרות משתתפות מדינות האיחוד האירופי, וכן מדינות נוספות כגון ישראל, טורקיה, ארצות הברית, סין ועוד. כל מדינה רשאית לשלוח 6 מתחרים המייצגים 3 פרויקטים שונים.
התחרות החלה את דרכה כ"תחרות פיליפס", אשר התקיימה בין השנים 1968–1988. בשנת 1988 התבקש נשיא הנציבות האירופית דאז, ז'אק דלור (Jacques Delors), כי התחרות תנוהל על ידי הנציבות, ואכן מאז שנת 1989 מתקיימת התחרות במסגרת זו. התחרות ב-1989 התקיימה בבריסל, ומאז נודדת התחרות בין מדינות אירופה השונות.
תלמי השביעי

| --- | --- |

מטבע של תלמי השביעי נאוס פילופטור
 לידה:  162 לפנה״ס 
 פטירה:  144 לפנה״ס (בגיל 18 בערך) 
 
תלמי השביעי נאוס פילופטור (ביוונית: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ;‏ 162 - 145 לפנה"ס) היה מלך מצרי מבית תלמי אשר שלטונו שנוי במחלוקת, וייתכן שלא מלך בכלל, ורק לאחר מותו כובד בכבוד המלוכה.
קורות חיים

תלמי השביעי היה בנם של תלמי השישי וקלאופטרה השנייה. בשנת 145 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו בקרב, מינה תלמי השישי את בנו, תלמי פילופטור, שהיה בן שבע עשרה, לעוצר ושותף לכתר. בעקבות מוות זה נוצר משבר ירושה באלכסנדריה. תלמי השמיני, שהיה באותה עת שליט בקירנה (לוב של ימינו), רצה להשיג את הכתר לעצמו וגייס לשם כך תומכים מבין בני אלכסנדריה, אתם היה בקשר בעבר. העם באלכסנדריה התחלק לשתי סיעות של תומכים. תלמי השמיני השתלט על קפריסין, הגדיל את צבאו והופיע בשערי פּילוּסיוֹן (עיר נמל יוונית ליד ימת ברדוויל). רוב התמיכה של הצבא הייתה נתונה לתלמי השמיני. בקלאופטרה השנייה ובבנה תלמי השביעי תמכו גדודים מעטים, בעיקר של החיילים היהודים בפיקוד חוניו ודוסתאי.
ברומא החליטו להתערב ולמצוא פתרון שיחליש את התלמיים ויחזק את רומא. הם שלחו נציג שהציע הצעת פשרה, לפיה תלמי השמיני יישא את קלאופטרה השנייה לאישה ושלושתם ימלכו במשותף. קלאופטרה לא הצליחה להתנגד. לאחר מכן פרסם תלמי השמיני צו חנינה החל על כל אוכלוסיית מצרים. קלאופטרה השנייה עשתה מאמצים להגן על בנה, אך למרות זאת הצליח תלמי השמיני להרוג את תלמי השביעי, לעיניה, במהלך טקס החתונה.
יש חוקרים המזהים אותו עם תלמי מֶמְפִיטֵיס, בנו של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה, שנרצח על ידי אביו בערך בשנת 131/132 לפנה"ס בעת שניסתה להדיח את תלמי השמיני ולהכריז עליו כמלך.
חלק מההיסטוריונים לא התייחסו אליו כאל מלך והוא לא נספר ברשימת המלכים של בית תלמי. אצלם תלמי השמיני רשום כתלמי השביעי וכך הלאה משתנה הספרור של המלכים התלמיים הבאים אחריו. הזיהוי נעשה דרך השם המלא של המלך והכינוי, שנשאר ללא שינוי.
הערות שוליים

↑  פלוסין, פילוסיון, פלוסיום, פלוסא, בן-ציון סגל
↑  דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: מאגנס, עמ' 758-757, מסת"ב 9652234109
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15620710j (data)  SUDOC: 123994071  VIAF: 316445511   WorldCat (עם VIAF): 316445511
רשת עצירה

איור של רשת עצירה
רשת עצירה היא רשת הנפרסת על גבי עמודים לרוחב מסלול ההמראה ומהווה אמצעי עצירה אחרון בקצה המסלול. הרשת מאפשרת את עצירת המטוס במקרי חירום כשמדובר במטוסי קרב, או במקרים מסוימים כשיטה ראשית לעצירת מזל"טים מסוימים.
מטוס שנוחת על נושאת מטוסים נבלם על ידי רשת עצירה
אופן השימוש וההפעלה

את רשת העצירה ניתן למקם בקצוות המסלולים, לאחר קו המפתן. רשת זו יכולה לעלות ולרדת בפיקוד ממגדל הפיקוח בעת חירום. במצב שכיבה הרשת אינה פעילה ואינה מפריעה לפעילות הסדירה של המסלולים, אך נדרשות מספר שניות בעת הצורך להעברת הרשת למצב פרוש.
במצב פרושׂ, הרשת מתוחה בין שני עמודים לכל רוחב המסלול ומסוגלת לתפוס את המטוס ללא כל תלות בוו עצירה או במצבי תקלה שעלולים להיות במטוס, בניגוד לכבל עצירה הנדרש לירידת וו תקין והיתפסותו.
רשת העצירה אינה ניתנת לשימוש במטוסים בעלי מדחף, מכיוון שהמדחף יקרע את הרשת, בעיקר בכלי טיס בעלי מדחף קדמי.
אופן השימוש וההפעלה > יתרונות וחסרונות של רשת העצירה

קיומה של רשת עצירה משפר את בטיחות ההמראה והנחיתה של כלי הטיס, כאשר בהפסקת המראה במצב תקלה ובנחיתות בהן הגיעו למהירות גבוהה בסוף המסלול ניתן להשתלב ברשת ולא לבצע נטישה. החסרון בהשתלבות ברשת הוא חוסר האפשרות לבצע נטישה לאחר ההשתלבות, ולכן יש להשתלב רק בתנאים בהם הרשת מספקת עצירה בטוחה. כך למשל, לא מומלץ להשתלב ברשת עצירה כאשר המטוס בוער (בעקבות תקלה במטוס).
אופן השימוש וההפעלה > כיול הרשת

ברשתות רבות ניתן לכייל את אורך הימתחות הרשת. כיול להימתחות רשת ארוך יותר, יאפשר בלימה עדינה יותר של המטוס ויאפשר השתלבות מהירה יותר, אך עם זאת ידרוש תשתית מסלול המאפשרת עצירת המטוס במרחק ארוך לאחר קצה המסלול.
ראו גם

וו עצירה
כבל עצירה
תהילים פ"ז

תהילים פ"ז הוא המזמור השמונים ושבעה בתהילים. (מזמור 86 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה) משורר תהילים שר בשיבחה של ציון. במזמור שזורים כמה סגנונות שירה כהמנון ויסודות אחרים המופיעים בקובץ תהילים.
מבנה המזמור

המזמור בעל שבעה פסוקים קצרים כאשר כל פסוק עומד בפני עצמו. ניתן לחלק את המזמור כך:
| פסוקים | כותרת |
| --- | --- |
א': כותרת המזמור
ב'-ג': דיבור בשבחה של ירושלים
ד'-ו': זכותם של אנשים להיחשב כילידי ירושלים
ז': תיאורם של השרים לכבוד ציון
המזמור בנוי מריבוי קולות הנאמרים ומתחלפים לסירוגין בפי החוגגים.
לפי כותרת השיר המזמור מיוחס לבני קורח. הרעיון המרכזי המובע במזמור הוא שציון משמשת כמולדתם של העולים לעבוד את ה' בין עם הם נכריים או יהודים. למזמור זיקה לשונית למזמורים אחרים כתהילים מ"ח, ותהילים פ"ד. תיאורם של העולים לירושלים להתפלל לה' ולזבוח לו דומה למילות מזמור פ"ו: "כָּל-גּוֹיִם, אֲשֶׁר עָשִׂיתָ--יָבוֹאוּ וְיִשְׁתַּחֲווּ לְפָנֶיךָ אֲדֹנָי".
בתרבות

על המילים "אֹהֵב ה' שַׁעֲרֵי צִיּוֹן מִכֹּל מִשְׁכְּנוֹת יַעֲקֹב. וּלְצִיּוֹן יֵאָמַר אִישׁ וְאִישׁ יֻלַּד בָּהּ וְהוּא יְכוֹנְנֶהָ עֶלְיוֹן" מושר ניגון חב"ד שהולחן על ידי הרב אהרון הכהן בולוסובסקי, לכבוד יום הולדתו ה86 של הרבי מליובאויטש בשנת ה'תשמ"ח.
על המילים "אוהב ה' שערי ציון מכל משכנות יעקב" שר אלי הרצליך בלחן של ארי זיידנפלד ועיבוד של משה לאופר במסגרת סיום הדף היומי בהלכה של ארגון דרשו ד' ועוזו.
הערות שוליים

1 2  גרשון ברין, עולם התנ"ך: תהלים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 73
↑  עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ קכג
1 2  עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ קכז
↑  אוהב ה' שערי ציון באתר חב"ד אינפו.
↑  אוהב ה' שערי ציון באתר יוטיוב.
שלום שטרייט

| --- | --- |

שלום שטרייט
 לידה:  5 ביוני 1888 טלומאץ', אוקראינה 
 פטירה:  23 ביוני 1946 (בגיל 58) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  אסתר שטרייט-וורצל, שמואל יריב 
 מספר צאצאים:  2 
 
שלום שְטְרייט (כ"ו בסיוון תרמ"ח, 5 ביוני 1888 – כ"ד בסיוון תש"ו, 23 ביוני 1946) היה סופר, מבקר ספרות ומחנך ארץ-ישראלי.
חייו

שטרייט נולד בשנת 1888 בעיר טלומאץ' שבגליציה המזרחית, בן ליעקב שטרייט ולצביה לבית הבר ואחיו הצעיר של ישעיהו שטרייט.
למד בחדר ובישיבה, ולאחר מכן נבחן בבחינות בגרות אקסטרניות.
בשנת 1908 עלה לארץ ישראל וכאן עבד בחקלאות. הוא היה ממייסדי עין-חי, שנקרא אחר כך כפר מל"ל. בנה את ביתו בפתח תקווה, שם כונן עם אחיו משק חקלאי. ביתו היה בית מכניס אורחים, חם ופתוח לכל סופרי העלייה השנייה וכן לבני משפחה שהיגרו לארץ ישראל.
ייסד יחד עם ברוך גורדון את תיכון אחד העם, בית הספר התיכוני הראשון בפתח תקווה, ושימש גם כמנהלו. הוא עודד סופרים ומשוררים צעירים שבקשו ממנו ביקורת על יצירתם.
את פעולתו הספרותית החל בנעוריו בשבועון העברי "המצפה". פרסם מסות ודברי ביקורת  בעיתוני התקופה – "גליונות", "מאזנים", "דבר".
היה ממעריציו של יוסף חיים ברנר ואף תמך בו כלכלית, ומקורב אל ר' בנימין, יעקב רבינוביץ ואשר ברש. שימש  כחבר ועד אגודת הסופרים, וכחבר ועדות שופטים לפרסים ספרותיים שונים.
בשנת תרפ"ט נשא לאשה את שרלוטה (לוטה) לבית גולדשלגר, והיה אב לשניים: אסתר שטרייט-וורצל (1932–2013), סופרת, ושמואל יריב (נולד ב-1934), פרופסור לכימיה ומשורר.
על שמו ועל שם אחיו ישעיהו שטרייט (פעיל "צעירי ציון") נקרא רחוב האחים שטרייט בפתח תקווה.
כתב עליו דב קמחי: "המסות שלו אינן אלא תמצית של קריאה נאמנת ומסורה והתעמקות בחזונו של המבוקר על מנת ליתן חזונו של עצמו, והלא היא המדרגה הגבוהה של ביקורת כנכס ספרותי".
כתביו

בעלות השחר: מסות, תל אביב: הדים, תרפ"ז
פני הספרות: מסות (2 כרכים), תל אביב: דביר, תרצ"ט
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "ישעיהו שטרייט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1184. ראו גם פתח-תקוה | ישעיהו שטרייט, דבר, 30 בינואר 1947.
↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם ברוך גורדון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1180
↑  דב קמחי, שלום שטרייט ז"ל, הארץ, 5 ביולי 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300914805171  ISNI: 0000 0000 5132 4014  SELIBR: 246501  VIAF: 36896700   WorldCat (עם VIAF): 36896700 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלום שיקווה

שלום שיקווה (נולד ב-1943) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי, ומזוהה בעיקר עם מכבי תל אביב, במדיה שיחק במשך רוב שנות ה-60.
קריירה

שיקווה גדל ברמלה והחל את קריירת הכדורגל במכבי רמלה. באמצע עונת 1962/1963 עבר למכבי תל אביב כשהיא ממקומת בתחתית הטבלה. שיקווה היה אחד מהגורמים המרכזים להישארותה של מכבי תל אביב בליגה באותה עונה. במהלך שנותיו של שיקווה במכבי תל אביב, זכה ב-2 אליפויות, 4 גביעי מדינה וגביע אסיה לאלופות.
בשנת 1970 עבר שיקווה לשחק בשורות בני יהודה תל אביב למשך שנתיים. בשנתיים האחרונות של הקריירה שיחק שיקווה בבית״ר רמלה. במהלך שנותיו כשחקן הבקיע שיקווה 64 שערים, ובשנת 1974 פרש ממשחק פעיל.
בנו הוא הכדורגלן ניר שיקווה.
תארים

אליפויות (2): 1966/1968, 1969/1970
גביעי מדינה (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1969/1970
גביע אסיה לקבוצות (1): 1969/1970
הערות שוליים

↑  אייל דרור‏, הדרבי הגדול בפול ווליום, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תל מחוז

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה, תקופת הברזל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°55′14″N 34°44′43″E﻿ / ﻿31.92055556°N 34.74527778°E﻿ / 31.92055556; 34.74527778
  (למפת גוש דן מוגדלת) תל מחוז(למפת גוש דן רגילה) תל מחוז(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל מחוז(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל מחוז
 
תֵּל מָחוֹז או תל אל-סולטאן (באנגלית: Tel Mahoz או Tell es sultan) הוא אתר ארכאולוגי שהיה מאוכלס בתקופות קדומות ומאוחרות יותר כחלק ממערכת יישובים שבין יבנה ליבנה ים. לדעת כמה חוקרים המקום מזוהה עם העיר מֻאחַזֻ המוזכרת במכתבי אל-עמארנה מכתב 298. במכתב זה כותב יַפַּעוּ מושל גזר לאמנחותפ הרביעי ומתלונן שאחיו הצעיר נכנס למאחז ונתן את ידיו לעפירו וכן כאחת הערים לאורך דרך הים שנכבשו על ידי רעמסס השני
התל נמצא בתחומי גן לאומי נחל שורק, מזרחית לכביש 4 וכ-350 מטר מערבית לנחל שורק, בסמוך לשפך נחל גמליאל לנחל שורק. באזור שרידים לגשר קדום מעל שורק שכנראה שימש כחלק מהדרך שבין יבנה ליבנה-ים, היום נותרו מהגשר רק כמה אבנים גדולות הפזורות במקום. ב-1952 נסקר התל לראשונה על ידי הארכאולוג משה דותן ונמצאו בו עדויות ליישובים בתקופת הברונזה הקדומה, התיכונה II, המאוחרת, תקופת הברזל I-II, הפרסית וההלניסטית.
לדברי הגאוגרף וחוקר המשנה, בן-ציון סגל, תל מחוז אשר מוזכר כ"מחוז יבנה" במקורות היהודיים מימי בית שני ואילך היה חלק מהעיר יבנה הקדומה - לדבריו "מחוז" מהווה מתקופת המקרא מילה נרדפת ל"נמל", כאשר ערי החוף יישבו בריחוק מסוים משפת הים והנמל של אותן ערים (שהכיל סביבו אזור מגורים ליושבי הנמל) היה בחוף עצמו מבודד מהעיר שאליה התייחס עד שהפך ליישוב נפרד בפני עצמו, כך שלטענתו "מחוז" הייתה הנמל של יבנה העתיקה שבהדרגתיות הפכה לעיר קטנה נפרדת (עליה התייחסו התנאים רבי יוסי, רבי שמעון ורבי יוחנן כמקום מוצאם - "המחוזי").
כיום התל מכוסה בחולות נודדים, צמחית חולות, ושרידי בוסתנים. במקום אחד מהריכוזים הבודדים בישראל של שיטה מלבינה ועץ שיזף שכנראה נשתלו בידי התושבים הקדומים כפי שנעשה לאורך מישור החוף הדרומי.
הערות שוליים

↑  תל בשם זהה קיים ליד יריחו#תל א-סולטאן
↑  שם זה מופיע במפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1880
↑  יבנה, סקר מפה גיליון 118 (2006). באתר חדשות ארכאולוגיות.
↑  ציפורה כוכבי-רייני, למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ, מוסד ביאליק, עמ' 226
↑  Aharoni, The Land Of The bible, 2en ed. pp.49-50
↑  Dothan M.,1952. An Archaeological Survey of the Lower Rubin River - Israel Exploration Journal, 2: 104-117
↑  "מחוז, המחוז" באתר "הגאוגרפיה במשנה - המקומות - טיבם וערכם" של בן-ציון סגל.
↑  בעקבות צמחים, פרק ז' (חלק 1) - אתר צמחיית ישראל ברשת
תהילים צ"ד

ערך זה עוסק בפרק צ"ד בספר תהילים. אם התכוונתם למחזה מאת שלום אש, ראו .
אֵל נְקָמוֹת, הוא פרק צ"ד בספר תהילים (פרק צ"ג במיספור של תרגום השבעים). המזמור פותח במילים אלה, אך לא מציין את שם המשורר.
המזמור נפתח בקריאה לה', לנקום באויבים המתנכלים לישראל. לאחר מכן פונה המשורר לאותם חלקים בעם שאיבדו את ביטחונם בה', הוא מוכיח אותם על כך, אך מיד מעודד אותם בדברי נחמה. בסיום מביא המשורר דברי הודיה אישיים על הנסים שנעשו לו.
נוהגים לומר מזמור זה בשיר של יום רביעי, לקראת סיום תפילת שחרית בכל יום רביעי. כדי שלא לסיים במילות פורענות, הוסיפו בקצת קהילות לשיר של יום רביעי, את שלושת הפסוקים הראשונים שבמזמור הבא אחריו בפרק צ"ה בספר תהלים.
בספרי סגולות הומלצה קריאת הפרק כמועילה לאדם להיפטר מאויבים המעיקים עליו.
ביאור המזמור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתרבות

אל נקמות ה' - ניגון שהולחן על ידי ר' שלום ברוכשטאט לרגל יום הולדתו של הרבי מליובאויטש.
אל נקמות ה' - גלעד פוטולסקי ופרחי שלהבת, באלבום אודה השם.
אם אמרתי - אודי דוידי באלבום אחכה לו יחד עם להקת הלב והמעיין ונאור כרמי.
אם אמרתי - הרב שלמה קרליבך.
אם אמרתי - לחן של ר' משה גולדמן בביצוע של מיכאל שניצלר באלבום א אידישע שמחה. גרסת כיסוי גם באלבום לנצח של מחנה שלווה.
אם אמרתי - אייזיק האניג בלחן של האדמו"ר מפיטסבורג, עיבוד של מונה רוזנבלום באלבום אמת ניגוני חסידי פיטסבורג 11.
הערות שוליים

↑  בקצת קהילות אשכנז, לא נוהגים להוסיף פסוקים אלו, ויש שמוסיפים רק את פסוק הראשון, עיינו סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 151.  יש שנתנו נימוק נוסף להוספת פסוקים אלו כדי להזכיר את השבת המתקרבת על ידי אמירת "לכו נרננה" המתחיל את קבלת שבת.  כמובן, נימוק זה אפשרי רק בתקופה מאוחרת אחרי שנתקבל אמירת קבלת שבת, ושייך רק בקהילות שאומרות לכו נרננה בקבלת שבת (לעומת הקהילות שמתחילות קבלת שבת רק במזמור לדוד).
↑  להאזנה.
↑  אל נקמות ה', גלעד פוטולסקי, פרחי שלהבת, אודה השם, באתר יוטיוב.
↑  אם אמרתי
↑  אם אמרתי, ר' שלמה קרליבך באתר יוטיוב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.