stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקסולוגיה

סקסולוגיה היא תחום ידע מחקרי וטיפולי העוסק במיניות, בדרך כלל מיניות האדם. תחום זה כולל את כל היבטי המיניות, כולל ניסיון לאפיין "מיניות נורמלית" על מגוון ביטויה וכן פאראפיליות. ניתן לחלק את הסקסולוגיה לשני ענפים עיקריים, האחד מתעד את מיניות האדם, והאחר מתעד את ההתנהגות המינית של אורגניזמים  אנימאלים, קרי, שאר בעלי החיים. העוסק בתחום זה נקרא סקסולוג.
הסקסולוגיה המודרנית היא רב-תחומית באופייה וכוללת שימוש בידע משטחים שונים כדי להאיר ולבאר את מיניות האדם, כולל ביולוגיה, רפואה, פסיכולוגיה, סטטיסטיקה, אפידמיולוגיה, פדגוגיה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ולעיתים אף קרימינולוגיה. התחום אף עוסק בתיאור מיניותן של קבוצות אוכלוסייה מיוחדות, כגון נכים, ילדים, וקשישים וכן עוסק במחקר על סטיות מיניות כגון התמכרות למין, התעללות מינית בילדים, ועוד.
תחום הסקסולוגיה הוא תיאורי ברובו. העיסוק בשאלת הלגיטימיות של ביטויים מיניים שונים, קיים אך שולי.
ציוני דרך בסקסולוגיה > חשיבה מינית לפני הגעת הסקסולוגיה

קיימים מספר מדריכי מין עתיקים, ביניהם ספרו של אובידיוס "אמנות האהבה", הקאמה סוטרה האננגה ראנגה ועוד.
ציוני דרך בסקסולוגיה > המאה ה-19 ואילך

מראשיתה, קמו לסקסולוגיה מתנגדים, בדרך כלל היו אלו בעלי אוריינטציה דתית.
אחד מחוקרי מיניות האדם הראשונים, קודם למאה ה-20 היה ריכרד פון קראפט-אבינג, שספרו "פסיכופתיה סקסואליס", התפרסם בשנת 1886 ומתעד רשימה ארוכה של סטיות מיניות.
בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 פיתח זיגמונד פרויד את התאוריה של המין
אשר התבססה על יסוד מחקר של מטופליו. וילהלם רייך ואוטו גרוס, היו ממשיכיו של פרויד, אף שהשקפותיהם נדחו על ידו.
מגנוס הירשפלד ייסד בשנת 1919 את המכון לסקסולוגיה בברלין. כאשר עלו הנאצים לשלטון, אחת מפעולותיהם הראשונות הייתה הריסת המכון ושריפת ספרייתו, ב-8 במאי 1933.
בשנת 1947 אלפרד קינסי ייסד את המכון למחקר מיני באוניברסיטת אינדיאנה, בעיר בלומינגטון, הקרוי היום על שם מייסדו "מכון קינסי לחקר המין, המגדר והרביה". קינסי פרסם שני ספרים חלוציים בחקר מיניות האדם.
מאסטרס וג'ונסון פרסמו בשנת 1966 את ספרם פורץ הדרך, "התגובה המינית האנושית" ובשנת 1970 את ספרם "חוסר ההתאמה המינית האנושית". ספריהם הפכו לרבי מכר ובשנת 1978 הם יסדו את "מכון מאסטרס וג'ונסון".
פריץ קליין פיתח את "רשת האוריינטציה המינית של קליין" שהיא שיטה רב-ממדית לתיאור נטיות מיניות מורכבות, הדומה ל"סולם קינסי", אולם מודדת שבעה ממדים נפרדים של נטייה מינית וזהות ומאפשרת שינוי לאורך זמן. בשנת 1978 פרסם קליין את ספרו "האופציה הביסקסואלית", מחקר פסיכולוגי ייחודי על ביסקסואליות. בשנת 1998 הוא יסד את "המכון האמריקאי לביסקסואליות" כדי לעודד ולתמוך במחקר ובחינוך על ביסקסואליות.
ג'ון מוני, מחלוצי האטיולוגיסטים של מגדר ונטייה מינית, פרסם בשנת 1986 את הספר מפות אהבה, המתיימר להסביר איך נוצרת נטייה מינית, קרי פיליה, כלפי קטגוריה מציאותית מסוימת, למשל, כלפי דמות אנושית בעלת מאפיינים גבוליים ויחסיים (Relative), או אפילו אובייקט מסוים כגון בובת מין. לפי מוני, מפת אהבה מתעצבת בעיקר בתקופת הילדות, אך גם בגיל ההתבגרות, אז המיניות הכי גמישה לשינויים כביכול. בשנת 1989 פרסם מוני, יחד עם מרגרט למאז', את הספר "מפות אהבה מושחתות" (Vandalized Lovemaps), המשלים את קודמו, ותיעד מס' מקרים בהם התפתחה מפת אהבה פגומה, בגלל התעללות מינית שבעליה עברו בילדותם.
היקף תחום הסקסולוגיה

סקסולוגיה בהגדרתה הנוכחית היא תחום ידע ייחודי למאות ה-20 וה-21. סקסולוגיה עושה שימוש במספר תחומי מחקר:
תחומי הרפואה, כולל אנדרולוגיה (תחום העוסק בבריאות האדם הזכר), גינקולוגיה (תחום העוסק בבריאות האישה) וכן אנטומיה של איברי המין.
פסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה של ההתנהגות המינית.
מדעי העצב בכל הנוגע לרפלקסים מיניים בסיסיים ולהיבטים מורכבים יותר של ההתנהגות המינית.
פסיכיאטריה ככל שהיא חוקרת הפרעות וסטיות בהתנהגות מינית הבאות לידי ביטוי קליני או מגיעות לרמה הפוגעת בתפקוד הכללי של האדם, או גורמות לקשיים פסיכולוגיים.
רבים מן ההיבטים של התנהגות מינית זכו להתייחסות משפטית וכן עבירות מיניות זכו להתייחסות תחום הקרימינולוגיה.
תחומי הביולוגיה והאתולוגיה חוקרים את התנהגותם המינים של בעלי חיים אחרים ואותם ניתן להשוות להתנהגות האדם.
ניתן אף להשליך משיטות הביולוגיה אבולוציונית על הגורמים להתנהגות המינית של האדם.
מחקר אפידמיולוגי על התפשטות מחלות מין.
סקסולוגיה אף עוסקת בנושאים ציבוריים, כגון הוויכוח הציבורי על הפלות, בריאות הציבור, אמצעי מניעה, התעללות מינית ושיטות הפריה.
הסמכה לעיסוק בסקסולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

נטייה מינית
חינוך מיני
אפרודיזיאק
אן-אפרודיזיאק
סקסולוג
קאמה סוטרה
לקריאה נוספת

John money, Sin, Science, and the Sex Police: Essays on Sexology & Sexosophy, Prometheus Books; 1St Edition edition (December 1998)
הערות שוליים

↑  שלוש תרומות לתאורה של המין על ידי זיגמונד פרויד באתר גוטנברג
↑  רשת האוריינטציה המינית של קליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536923305171  BnF: cb12650897x (data)  GND: 4077394-2  LCCN: sh90004841  NKC: ph125498
אקרנאס

אקרנאס (ליטאית: FK Ekranas) הוא מועדון כדורגל ליטאי מהעיר פוניבז'. המועדון נוסד בשנת 1964. במהלך ההיסטוריה זכה המועדון ב-8 אליפויות הליגה הליטאית בשנים: 1985 (ליטא הסובייטית), 1993, 2005, 2008, 2009, 2010, 2011 ו-2012, נוסף לכך זכה המועדון חמש פעמים בגביע הליטאי בשנים: 1985, 1998, 2000, 2010 ו-2011, כמו כן גם בסופרקאפ הליטאי בשנים: 1998, 2006, 2010, 2011 ו-2012.
ב-5 בנובמבר 2004, לפני ההפסד במשחק האליפות נגד קובנה, המועדון הורחק מהליגה הראשונה בהחלטה שנויה במחלוקת של ההתאחדות לכדורגל בליטא לליגה השנייה עקב מכירת משחקים, אך יום למחרת הוחלט להחזיר את הקבוצה לליגת העל.
בשנת 2015 הופסקה הפעילות של המועדון, שחודשה בשנת 2020 וכיום המועדון משחק בליגה הליטאית השנייה.
תארים

ליגת העל הליטאית : 7
1993, 2005, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012
הגביע הליטאי : 5
1985, 1998, 2000, 2010, 2011
הסופרקאפ הליטאי : 4
1998, 2006, 2010, 2011
ליגת העל הליטאית (תקופת ברית המועצות): 1 1985
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

ליטא אדגראס צ'סנאוסקיס
סרביה דושאן מאטוביץ'
רחם מלאכותי

אילוסטרציה של רחם מלאכותי על פי עמנואל מני גרינברג בשנת 1955
רחם מלאכותי (באנגלית: Artificial Uterus או Artificial Womb) הוא מכשיר דמה המאפשר לשאת הריון חוץ רחמי ולספק סביבה בטוחה וסטרילית (בדומה לאינקובטור) להמשך התפתחותם של פגים בתקופה הקריטית שבין השבוע ה-23 לשבוע ה-28. ככל שהפג נולד בשבוע מוקדם יותר כך גופו אינו מתפתח עד תום והוא חשוף ליותר זיהומים. הפיתוחים השונים של הרחם המלאכותי עוסקים בהחלפת דם התינוק (עבור מזון, חמצן ותרופות), דבר המאפשר את התפתחות האיברים הפנימיים והמוח כפי שמתרחש בסביבתו הטבעית הרצויה. באפריל 2017 פורסם מאמר המתאר ניסוי מוצלח על עוברי כבשים בבית החולים לילדים בפילדלפיה, אך כיום מכשיר כזה העובד בפועל אינו קיים עדיין.
סיבות

השאיפה לייצור רחם מלאכותי נובעת מכמה סיבות:
נשים שעוברות טיפולים המונעים מהן להיכנס להריון בצורה טבעית.
נשים שעברו כריתת רחם.
המשך טיפול בפגים בסביבה כמה שיותר דומה לרחם אמיתי.
הצלת עוברים מהפלה, על ידי העברה שלהם לרחם חיצוני.
אפשרות לטיפול בפגים הנולדים פחות משבוע 23.
הימנעות מפונדקאות שעולה הרבה כסף.
מטרות מחקר, תוך שמירה על קוד אתי.
היסטוריה

רחם מלאכותי הוא תחום ניסויי אשר חוקרים מתעסקים בו בעשורים האחרונים. אחת הבעיות בתכנונו היא העברת הנוזלים בלחץ מתאים בין העובר למערכת החיצונית, אשר תואם לזה שבין העובר לאם.
בשנת 1954 הומצא פטנט על ידי עמנואל גרינברג, בו תיאר רחם מלאכותי. הרחם תוכנן במטרה להחליף את הרחם האנושי על ידי - אספקה של חומרים מזינים ודם מחומצן, שמירה על טמפרטורה תקינה באמצעות אספקת מים, תא נפרד לשלייה הכולל אספקת דם אליה, כליה מלאכותית.
בשנת 1996 פרופסור יושינורו קווברה מאוניברסיטת ג'ונטנדו בטוקיו, יפן, ביצע ניסוי בו גידל במעבדה שלו במשך 20 ימים עז שהוצאה מרחם אמה לפני סוף ההריון. העז הוכנסה לאינקובטור בטמפרטורה של 39 מעלות בסביבה דומה לזו של מי השפיר. בנוסף הייתה מערכת שאיבה להחלפת הדם וקבלת מזון. העז מתה לאחר זמן קצר.
בשנת 2002 ד"ר הלן הונג צ'ינג ליו מאוניברסיטת קורנל בניו יורק, ארצות הברית, הצליחה לייצר עכבר ב"רחם מלאכותי" באופן מלא על צלחת פטרי, זאת במהלך עבודת המחקר שלה על הפריה מלאכותית.
צוות חוקרים בפילדלפיה, בבית החולים לילדים, בראשותו של ד"ר אלן פלייק ביצע ניסויים במשך כשלוש שנים. במהלכם בחנו 5 עוברי כבשים ובמקרה אחר שלושה עוברי כבשים, בתקופות של בין 105–108 ימים ו-115–120 ימים בהתאמה. הצוות התפרסם באפריל 2017 כאשר ביצעו ניסוי על 8 עוברי כבשים, בגיל אשר מקביל לעובר אנושי בשבוע 23–24 (105-120 ימים), ושהו מספר דקות בלבד מחוץ לרחם אנושי או מלאכותי. הם גדלו ברחם המלאכותי כחודש, במהלכו גופם המשיך להתפתח ולאחר סיום התהליך עברו סדרת בדיקות אשר אישרה את התפתחותם התקינה, בהתאם לזמן שעבר. המדענים מאמינים שהרחם המלאכותי יהיה מוכן לניסויים בבני אדם בעוד כ-3 עד 5 שנים.
בשנת 2019 פורסם כי צוות חוקרים מאוניברסיטת תל אביב המציאו רחם מלאכותי בצורה שונה מ"שקית רחם". בשיטה שהם פיתחו נלקחו תאי רקמת רחם מתרומה, הם נשתלו על מצע גידול, וכך דימו רקמת רחם. ייחודה של השיטה היא בכך שהריקמה שגידלו מחקה את מבנה הדופן ואת פעולתו של הרחם הנשי. היא כוללת שכבות של תאים מסוגים שונים, שמגיבים להורמונים וללחצים חיצוניים. בהמשך הם מתכוונים להדפיס את מודל הרחם במדפסת תלת־ממד ולהשתיל בו תאים דמויי עובר, כדי לבדוק אם הם יצליחו להשתרש בו.
מנגנון פעולת "רחם שקית"

הרחם המלאכותי נראה כשקית אטומה, אך למעשה בעל רכיבים ומנגנונים שונים הבאים לפצות על חוסר ההתפתחות של הפג. בין הרכיבים ישנם נוזל דמוי מי שפיר המכיל תמיסה אלקטרוליטית וחומרים תזונתיים נוספים (המהווים תחליף לשליה), סביבה סגורה לעולם החיצון ומשאבה להחלפת הדם. מנגנונים נוספים שמפוצים באמצעותו של הרחם הם מערכת חיסון לא מפותחת וחשיפה לזיהומים, עור דק אשר לא מסוגל לווסת את טמפרטורת הגוף, ריאות לא מפותחות אשר דורשות טיפול בחמצן והנשמה, כליות אשר אינן מסוגלות לסלק את הפסולת ולאזן את המלח כנדרש, תנודות לחץ דם ועוד.
פגים בישראל

על פי ההגדרה של משרד הבריאות הישראלי, פג נולד לפני השבוע ה-37 להריון (תוך 40 שבועות צפויים להריון). 7-10% מהתינוקות בישראל נולדים כפגים, מתוכם 8% אשר נולדו לאחר השבוע ה-40, אך מוגדרים כך מכיוון שהם נולדו במשקל נמוך (פחות מ-1500 גרם).
פגים בישראל > גורמים בארץ אשר עוסקים בנושא הפגים

עמותת לה"ב- למען הפגים בישראל (ע'ר) - אשר מסייעת ותומכת במשפחות הפגים ופועלת להגברת המודעות והפחתת הפגים בארץ מדי שנה.
קרן RSV של עמותת לה"ב- המיועדת למשפחות פגים אשר אינם זכאים על פי משרד הבריאות וקופות החולים לחיסון RSV. (הערך "RSV", באתר ויקירפואה )
הפורום למען הפגים בישראל- הוקם ב-01.09.2011 ופועל למען מודעות לפגים בישראל ושיפור בריאותם, לציון יום הפג הבינלאומי החל בחודש נובמבר ואיסוף נתונים על מצב הפגים מדי שנה.
האיגוד לניאונטולוגיה ורפואת ילדים בישראל- רופאים בעלי התמחויות ברפואת ילדים ורפואת פגים (נאונאטולוגיה).
ראו גם

רחם
מערכת הרבייה הנקבית
פג
אינקובטור
לקריאה נוספת

נשיונל ג'יאוגרפיק (עברית), כרך 232 (ספטמבר 2017), עמ' 16
Gelfand, Scott, and John R. Shook, eds. Ectogenesis: artificial womb technology and the future of human reproduction. Vol. 184. Rodopi, October 5, 2006. - באנגלית
Atlan, Henri. L'utérus artificiel. Le Seuil, 2009. ספר בצרפתית, נכתב על ידי הנרי אטלן, פרופסור ביופיזיקאי ופילוסוף, מנהל המרכז לחקר ביולוגיית האדם במרכז הרפואי הדסה. הספר מדבר על ההשלכות המנטליות האפשרויות של הרחם המלאכותי.
הערות שוליים

1 2 3  פריצת דרך: בדרך לגידול עוברים בשקיות פלסטיק?, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2017
1 2 3  Rob Stein, Scientists Create Artificial Womb That Could Help Prematurely Born Babies, npr, ‏25/04/2017
1 2  Emily A. Partridge, Marcus G. Davey, Matthew A. Hornick, Patrick E. McGovern, An extra-uterine system to physiologically support the extreme premature lamb, Nature Communications 8, 2017-04-25, עמ' 15112 doi: 10.1038/ncomms15112
1 2 3   רותי לוי, בלי בחילות ובלי צירים: המהפכה הטכנולוגית שתשנה את כל מה שידעתם על הריון, באתר TheMarker‏, 2 באוקטובר 2016
↑  Artificial uterus - Google patents, Google
↑  Erika Engelhaupt, Artificial Womb Could Offer New Hope for Premature Babies, National Geographic, ‏25/04/2017
↑  שרית רוזנבלום, חיים חדשים, באתר ynet, 10 ביולי 2019
↑  ד"ר איתי גל, חוקרים פיתחו "רחם מלאכותי" שנשא עוברי בע"ח, באתר ynet, 25 באפריל 2017
↑  יום הפג 2017 בכנסת, באתר עמותת לה"ב- למען הפגים בישראל (ע'ר)
↑    רותם אליזרע, היריון מחוץ לבטן, באתר "ידיעות אחרונות", 25 באפריל 2017
רחם מלאכותי לטלה, מתוך מגזין Nature, פורסם ב-2017.
דייווידאס שמבראס

דיווידאס שמבראס (בליטאית: Deividas Šemberas; נולד ב-2 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי.
קריירה

שמבראס התחיל את הקריירה שלו בז'לגיריס וילנה. בינואר 1998 עזב לדינמו מוסקבה הרוסית. כעבור 3 עונות חתם בצסק"א מוסקבה והפך לאחד השחקנים החשובים במועדון וזכה איתה בכל תואר מקומי אפשרי ואף בגביע אופ"א בעונת 2004/2005, לאחר שעלה כמחליף בדקות הסיום במשחק הגמר מול ספורטינג ליסבון. בשנת 2012 עזב לאלניה ולדיקווקז, וכעבור עונה וחצי חזר לז'לגיריס וילנה. ב-28 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו האחרונה בקריירה ופרש ממשחק פעיל.
שמבראס מדורג שני בטבלת שיאן ההופעות של נבחרת ליטא עם 82 הופעות בנבחרת.
תארים

גביע אופ"א: 2005
אליפות רוסיה (3): 2003, 2005, 2006
אליפות ליטא (2): 2014, 2015
הגביע הרוסי (6): 2002, 2005, 2006, 2008 ,2009, 2011
הגביע הליטאי (3): 1997, 2014, 2015
הגביע הבלטי (2): 1997, 1998
הכדורגלן הליטאי של השנה: 2005
אתל אדוארדס

| --- | --- |

 לידה:  1914 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  1999 (בגיל 85 בערך) 
 מקום לימודים:  קולג' סופי ניוקומב 
 בן או בת זוג:  חאבייר גונזלס (1936–?) 
 
אתל אדוארדס, באנגלית:Ethel Edwards ‏ (1914–1999) הייתה ציירת, אמנית קולאז', מאיירת וציירת קיר אמריקאית. היא ידועה בזכות ציורי הקיר שלה.
השכלה

בשנת 1933 היא החלה ללמוד בניוקומב קולג' בניו אורלינס, שם למדה אצל חאבייר גונזלס. היא נישאה לגונזלס ב-1936 באלפיין, טקסס, שם ניהל במשך כמה שנים כפר אמנים שפעל בקיצים.
קריירה

אדוארדס וגונזלס המשיכו את בית הספר לאמנות עד 1936, אז לקח גונזלס חופשה כדי לחיות בצרפת. כשחזרה לאלפיין עם בעלה בסוף 1937, אדוארדס זכתה בתחרות ארצית ליצירת ציור קיר עבור סניף הדואר בלמפסס (אנ') שבטקסס. ציור הקיר שיצרה נקרא ״אחר הצהריים בחווה בטקסס״. ב-1942 השלימה ציור קיר, "חיים על האגם", עבור משרד הדואר בלייק פרובידנס, לואיזיאנה.
במהלך שנות מלחמת העולם השנייה אדוארדס וגונזלס עברו לניו יורק, שם לימדו שניהם בליגת הסטודנטים לאמנות, והיא עשתה איורי אופנה עבור המגזינים Town & Country ופורצ'ן. מ-1942 עד 1949, בני הזוג חיו בניו יורק ובילו בקיץ בעיירה וולפליט שבחצי האי קייפ קוד במסצ'וסטס. מאוחר יותר המשיכה אדוארדס לחמד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק ובמרכז לאמנות בשנת 1957 קיבלה אדוארדס מלגת מקדוול.
אדוארדס מתה ב-24 בינואר 1999 בעיר ניו יורק.
מאז 2002 מעניקה ליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק מענק נסיעות על שם חאבייר גונזלס ואתל אדוארדס, שמאפשר לאמנים לנסוע לספרד.
מסמכיה של אדוארדס נשמרים בארכיון לאמנות אמריקאית במכון סמית'סוניאן בוושינגטון די.סי. ציוריה נמצאים באוספים של מוזיאון האמנות האמריקאית של סמית'סוניאן.
הערות שוליים

↑  Davis, Anita Price; Emerson, Jimmy S. (August 2015). New Deal Art in Alabama. ISBN 9781476621142. Retrieved 29 March 2017.
↑  Ethel Edwards, 64 Parishes (באנגלית)
↑  Ethel Edwards - Biography, www.askart.com
↑  Request Rejected, www.aaa.si.edu
↑  Post Office Mural - Lake Providence LA, Living New Deal (באנגלית אמריקאית)
↑  A Finding Aid to the Ethel Edwards papers, circa 1929-1999 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Ethel Edwards papers | Collection: AAA.edwaethe, sova.si.edu
↑  Ethel Edwards - Artist, MacDowell (באנגלית)
↑  Stephanie Cassidy, Grant Recipients for 2013 | LINEA - Art Journaling, LINEA, ‏2013-06-20 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88041449  ULAN: 500068593  VIAF: 63088042   WorldCat (עם VIAF): 63088042 
טיוטה של ציור הקיר אחר הצהריים בחווה בטקסס
הקלאסיקה של המסמכים

הקלאסיקה של המסמכים (בסינית מסורתית: 書經; בסינית מפושטת: 书经; בפין-יין: shū jīng, שׁוּ גִ'ינְג), הידועה במערב גם בשמות "הקלאסיקה של ההיסטוריה" ו"ספר המסמכים", ובסינית גם בשמות "הכתובים הנערצים" או סתם "הכתובים" (書), היא אחת מחמש הקלאסיקות של הספרות הסינית. זהו אוסף של טקסטים רטוריים המיוחסים לדמויות מפתח מסין הקדומה, ושימשו כבסיס לפילוסופיה הפוליטית הסינית במשך יותר מאלפיים שנים.
הקלאסיקה של המסמכים גם שימשה נושא לאחת מהמחלוקות הספרותיות העתיקות ביותר בסין, בין תומכיהן של שתי גרסאות של הטקסט: גרסת "הטקסט החדש" וגרסת "הטקסט הישן".
היסטוריה טקסטואלית

ההיסטוריה של הקלאסיקה של המסמכים, על גרסאותיה השונות, מורכבת במיוחד, ונתונה למחלוקות ספרותיות ופילוסופיות מזה אלפי שנים.
היסטוריה טקסטואלית > התייחסויות מוקדמות

על פי מסורות מאוחרות, הקלאסיקה של המסמכים נערכה בידי קונפוציוס (551–479 לפנה"ס) כלקט מתוך מבחר גדול בהרבה של מסמכים, כאשר חלק מהמסמכים שלא נכללו ביצירה הוכנסו ל"ספר ג'ואו החסוי". ועם זאת, ההיסטוריה הקדומה של שתי היצירות הללו אינה ברורה. החל מקונפוציוס השתמשו מלומדים בקלאסיקה של המסמכים כדי להדגים עקרונות כלליים, אם כי נראה שהסתמכו על כמה גרסאות שונות של היצירה.
במאמרות מופיעות שש ציטטות של "הכתובים" ללא ציון שמו המלא. על אף שקונפוציוס התייחס בהן אל הקיסרים הטרום-שושלתיים יָאו ושׁוּן, ולדמויות משושלות שְׂיָה ושָׁאנְג, הוא גם התלונן על חוסר בתיעוד מתקופות שקדמו לשושלת ג'וֹאוּ. בספריהם של מנציוס ומו דזה ובדְזְווֹ גְ'ווָאן מן המאות 4–5 לספירה מופיעה כמות גדולה יותר של ציטטות מן הקלאסיקה של המסמכים, חלקן עם הכותרות מן המקור. יוצרים אלו העדיפו מסמכים שנוגעים ליָאו, שׁוּן ושושלת שְׂיָה, מהסוג שכיום משייכים את יצירתו לתקופתם של אותם הוגים, תקופת המדינות הלוחמות. הפרקים שכיום נחשבים העתיקים ביותר, וברובם מתייחסים לשושלת ג'וֹאוּ המערבית, לא קיבלו כמעט תשומת לב בקרב ההוגים של תקופת המדינות הלוחמות, אולי בגלל הקושי שבשפתם המיושנת או בשל השקפות העולם הפחות מוכרות שהציגו. פחות מחצי מן המקטעים המצוטטים בידי ההוגים הללו נמצאים גם בגרסת "הקלאסיקה של המסמכים" שהגיעה לימינו. על אף שציטטו מן הקלאסיקה של המסמכים, יוצרים כמנציוס ושו'ן דזה סירבו להכיר בה במלואה כאותנטית. גישתם מנוגדת להערצה שהופגנה כלפי הכתובים בתקופת שושלת האן, אשר ייחסו את עריכתה לקונפוציוס.
היסטוריה טקסטואלית > בתקופת שושלת האן

הקיסר וו מהאן הוא שהפך את הגדרת חמש הקלאסיקות, וביניהן הקלאסיקה של המסמכים, להגדרה ממלכתית, והוסיף להן את התואר "קלאסיקות". גם המושג "הכתובים הנערצים" שימש בתקופת שושלת האן. מאחר שרוב המלומדים של שושלת האן התעלמו מגרסת "הטקסט הישן", הייתה זו גרסת "הטקסט החדש" שנחשבה לרשמית, ואף קלאסיקות האבן של שִׂיפִּינְג שנחקקו מחוץ לאקדמיה הקיסרית בשנים 175-183, כללו את גרסת "הטקסט החדש" של הקלאסיקה של המסמכים. התעלמות זו מן "הטקסט הישן" הביאה לבסוף להיעלמותו בסוף תקופת שושלת האן.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש

באירוע שריפת הספרים בידי הקיסר הראשון הושמדו כל העותקים של הקלאסיקה של המסמכים שהקיסר הצליח לשים את ידו עליהם, מלבד העותקים שאוחסנו בספריית הקיסר. "הטקסט הישן" ו"הטקסט החדש" שניהם תוצאה של שחזור או שימור טקסטים מלפני אירוע שריפת הספרים.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש > הטקסט החדש

יותר מ-35 שנים לאחר שריפת הספרים, כאשר השושלת הבאה, שושלת האן, ניסתה לשחזר את הקלאסיקה של המסמכים, היה המלומד פֿוּ שֶׁנְג היחיד שהצליח לשחזר אותה, על פי חלק מהגרסאות מעותק שהחביא בקיר ביתו, ועל פי גרסאות אחרות, מזכרונו. זוהי גרסת "הטקסט החדש". שם זה ניתן לה משום שהייתה כתובה בכתב הכוהני שהיה נהוג משושלת האן והלאה, ואפילו משמש כיום כגופן לסינית מודרנית.
בגרסת "הטקסט החדש" היו במקור 29 פרקים, אולם הפרק "הנאום הגדול" אבד במהרה, והוחלף בגרסה חדשה. מספר הפרקים הורחב ל-33 במאה הראשונה לספירה, כאשר דוּ לִין חילק כמה מן הפרקים.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש > הטקסט הישן

גרסת "הטקסט הישן", לפי העדויות, התגלתה בקיר הבית של משפחתו של קונפוציוס בצ'וּפֿוּ בשנת 18 לפנה"ס, כאשר נסיך מקומי הרס את הבית כדי להרחיב את ארמונו. גרסה זו הייתה כתובה בכתב החותם, הכתב העתיק והמסולסל של השפה הסינית שאפיין את תקופת טרום שושלת צ'ין, ולפיכך נקראה "הטקסט הישן". על פי ספר האן בגרסה זו נכללו הפרקים המצויים ב"טקסט החדש" ו-16 פרקים נוספים. קוֹנְג אָנְגְווֹ, מצאצאיו של קונפוציוס, כתב פרשנות לגרסה זו בסוף המאה השנייה לפנה"ס אשר אבדה בסוף ימי שושלת האן, ועמה אבדה גם גרסת "הטקסט הישן".
ישנו גם רישום של גרסת "הטקסט הישן" עם מאה פרקים, שרבים מהם מוזכרים ברשומות ההיסטוריון, אך ללא ציטוטים.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש > הופעתו מחדש של הטקסט הישן

במאה הרביעית, תקופת שושלת ג'ין המזרחית, הגיש המלומד מֵיי דְזֶה לקיסר עותק של גרסת "הטקסט הישן" ובה, מעבר ל-33 הפרקים המוכרים, גם 25 פרקים שאינם מופיעים ב"טקסט החדש" והקדמה ופרשנות של קונג אנגוו, בטענה כי מצא את הטקסט האבוד. מאז נחשבה זו לגרסת "הטקסט הישן" המקובלת. במהלך השנים, גרסת "הטקסט הישן" שנמצאה מחדש הפכה למקובלת יותר מגרסת "הטקסט החדש", עד שמעמדה התקבע במהדורה קיסרית של הפרשנות "משמעות נכונה לכתובים הנערצים" (尚書正義) בשנת 653, בתחילת שושלת טאנג. גרסה זו הונצחה ב"קלאסיקות האבן של קָאיְצֶ'נְג" בשנים 833-837.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש > ערעור אמינותו של הטקסט הישן של מיי דזה

לאחר שהמלומד ווּ יוּ' (吳棫) מתקופת שושלת סונג ערער את אמינות הפרקים הייחודיים בגרסת הטקסט הישן של מיי דזה (אלו שאינם מופיעים גם בגרסת הטקסט החדש), העלו מלומדים עוד ועוד תהיות בנוגע אליהם.
במאה ה-16 פרסם מֵיי ג'וֹאוּ (梅鷟) טיעון מפורט על פיו הפרקים הייחודיים, כולל הטענה שההקדמה והפרשנות זויפו במאה ה-3 תוך גנבת חומר ממקורות היסטוריים כגון ה"דְזְווֹ גְ'ווָאן" ו"רשומות ההיסטוריון". המאמר זיהה את המקורות המדויקים מהם הועתקו טקסטים, ואף הגדיל להציע כי הזייפן היה הרופא חְוָאנְגְפֿוּ מִי (皇甫謐).
גרסת הטקסט הישן של מֵיי דְזֶה החזיקה בעמדת עליונות עד סוף המאה ה-17, בתקופת שושלת צ'ינג. אז נפוץ כתב יד שלא פורסם מעולם של המלומד יֵן זְ'ווֹצ'וּ' (阎若璩), בשם "מחקר בטקסט הישן של הכתובים הנערצים" (尚書古文疏證), ובו ראיות ששכנעו את רוב המלומדים כי הפרקים הייחודיים ל"טקסט הישן" שהציג מֵיי דְזֶה הם זיוף מהמאות ה-3 וה- 4.
היסטוריה טקסטואלית > מחלוקת הטקסט הישן והטקסט החדש > תגליות בתקופה המודרנית

בשנת 1993 נחשפו בגִ'ינְגְמֶן שבמחוז חוביי מצבורים של טקסטים עתיקים על גבי ספרי במבוק, בתוך קברים ממדינת צ'וּ. ספרים אלו מתוארכים לסוף תקופת המדינות הלוחמות, בסביבות 300 לפנה"ס, ולפיכך קדמו למאורע שריפת הספרים. פיסות הבמבוק של צ'ו מגְווֹדְייֵן והקובץ של מוזיאון שאנגחאי כוללים ציטוטים מפסקאות של הקלאסיקה של המסמכים אשר לא היו ידועות עד כה.
פיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה שנמסרו לחוקרים באוניברסיטת צִ'ינְגְחְווָה ב-2008 כוללות את הפרק "תיבת הזהב" (金滕) בתצורה כמעט זהה לזו המופיעה ב"טקסט החדש", וכמה פרקים נוספים שאינם מופיעים בגרסה המוכרת כיום. שניים מאותם פרקים נוספים, "יש סגולה אחת לכל" (咸有一德) ו"הענקת תואר ליְוֵּ'ה" (說命), מוכרים מגרסת הטקסט הישן בלבד, אולם בגרסת הטקסט הישן התוכן שלהם שונה לחלוטין מזה המופיע בפיסות הבמבוק העתיקות. בכך מאשרת התגלית הארכאולוגית כי הפרקים הייחודיים של ה"טקסט הישן" של מֵיי דְזֶה הם זיוף. בכרך 9 של הטקסטים של פיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה, כפי שפורסם בנובמבר 2018, נחשף כי גם הפרק "הציווים של גְ'יונְג" (冏命) זוייף בגרסת הטקסט הישן, ותוכנו המקורי היה שונה מזה המוכר כיום.
תוכן ותיארוך

הפרקים מקובצים לארבעה חלקים המייצגים תקופות שונות: שלטונו האגדי-למחצה של יו' הגדול, שושלת שְׂיָה, שושלת שָׁאנְג ושושלת ג'וֹאוּ. החלק על שושלת ג'וֹאוּ ממלא יותר ממחצית מהספר. חלק מפרקי הטקסט החדש הם בין הדוגמאות הקדומות ביותר לפרוזה סינית, והם מתעדים נאומים משנותיה הראשונות של שושלת ג'וֹאוּ בסוף המאה ה-11 לפנה"ס. למרות ששלושת החלקים האחרים מתיימרים לתעד חומר מוקדם יותר, מאמינים רוב החוקרים כי אפילו פרקי הטקסט החדש בחלקים הללו חוברו מאוחר יותר מאלו שבחלק על שושלת ג'וֹאוּ, כאשר הפרקים שמיוחסים לתקופות הקדומות ביותר מתוארכים למעשה למאות השלישית והרביעית לפני הספירה.
תוכן ותיארוך > מבנה הפרקים

מלבד מספר פרקים מאוחרים, הפרקים מתעדים נאומים רשמיים של מלכים או דמויות חשובות אחרות. רוב הנאומים נחלקים לחמישה סוגים, כפי שניתן להבין גם מכותרתם:
התייעצויות (謨 mó) בין המלך לשריו. (שני פרקים)
הנחיית (訓 xùn) המלך על ידי השרים. (פרק אחד)
הכרזות (誥 gào) של המלך לאנשיו. (שמונה פרקים)
נאומים (誓 shì) של השליט באירוע לחימה. (שישה פרקים)
ציוויים (命 mìng) של המלך לכפוף נקודתי. (שבעה פרקים)
במסורת הסינית הקלאסית מופיע סוג נוסף של מסמך: "קאנון" (dian 典).
סוּ שְׁה (1037-1101) הצליח לבודד שמונה הכרזות משושלת ג'ואו הקדומה אל אנשי שאנג, אולם שלושה מתוך שמות הפרקים שציין אינם מוכרים מן הטקסט שהגיע לימינו.
צֶ'ן מֶנְגְגְ'יָה (1911-1966) מציין כי הכרזות וציוויים נבדלות רק בכך שציוויים בדרך כלל כוללים הענקת חפצים יקרי ערך, אדמות או משרתים לממוענים.
במקרים רבים נאומים פותחים בביטוי "לכאורה אמר המלך" (王若曰), אשר מופיע גם בכתובות ברונזה מתקופת שושלת ג'ואו המערבית, אולם לא נמצאים בטקסטים עתיקים אחרים שהגיעו לימינו. חוקרים רואים בכך סימן למקורם של המסמכים בתסריטי נאום אשר נועדו להיקרא על ידי פקיד בשם המלך.