stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי זהר
כתביו

החנוך העמלני; מעובד בשביל המנהלים והקבוצות השומריות ע"י צבי זהר, ורשה: השומר הצעיר ('הספריה השומרית'), 1926.
"למוד הגיאוגרפיה בבית הספר העברי: הצעה", ירושלים – תל אביב: הלשכה הראשית של הקהק"ל, תרפ"ט. (חוברת)
"הצעה: כיצד לשלב את ארץ ישראל בלמוד הגיאוגרפיה בבית הספר העברי בגולה" מהדורה ב, ירושלים: הלשכה הראשית של הקהק"ל בהשתתפות מועצת מורי א"י למען הקהק"ל, תר"ץ. (חוברת)
"למוד החשבון בבית הספר העברי: הצעת תכנית", ירושלים – תל אביב: הלשכה הראשית של הקהק"ל, תרפ"ט. (חוברת) (מוסף: "חומר לעבודות חשבון בבית הספר העברי", תרצ"א)
חנוך הדור: לפרובלימות החנוך בגולה ובארץ; יצא לאור ע"י ההנהלה העליונה של הסתדרות השומר הצעיר העולמית, ורשה: הקואופרטיב השומרי המרכזי, 1931.
דרכי חנוכנו, ירושלים – ורשה: מחלקת הנוער ע"י הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל, תרצ"ג. (ראה אור בתרגום לרומנית ב-1937)
במולדת: חומר מקרא לתינוקות דבית רבן, חוברת א: עמק יזרעאל; ירושלים: הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל, תרצ"ד. (חוברת) (שירי ארץ ישראל עם תווים) (מהדורה ב: כולל חוברת ב: הגליל העליון, תרצ"ט–תש"א)
ספר הילד : מחזור ספרי למוד ומקרא לבתי הספר העממיים, 6 כרכים, ורשה: חנוך חדש, תרצ"ה–תרצ"ט:
כרך א: חיים צויגל וחיה קושלן, בהשתתפות ישראל שליטא, אלף: לשנת הלמודים הראשונה, תרצ"ה;
כרך ב: צבי זהר וברוך אביבי-ווליבלר, בכתה: לשנת הלמודים השניה, תרצ"ה;
כרך ג: צבי זהר וברוך אביב-ווליבלר, בסביבה: לשנת הלמודים השלישית, תרצ"ה;
כרך ד: צבי זהר וברוך אביבי-ווליבלר, בגולה ובארץ: לשנת הלמודים הרביעית, תרצ"ו;
כרך ה: צבי זהר וברוך אביבי-ווליבלר, בעולם הרחב: לשנת הלמודים החמישית, תרצ"ז;
כרך ו. צבי זהר וברוך אביבי-ווליבלר, אֻמה ותרבות: לשנות הלמודים הששית והשביעית, תרצ"ט.
למוד ברוח המולדת: פרקי דידקטיקה עברית, חלק א: המולדת בחנוך העברי בגולה; למוד הגיאוגרפיה בבית הספר העברי; למוד החשבון בבית הספר העברי, ירושלים: הקרן הקימת לישראל, תרצ"ז.
צבי זהר וברוך אביבי-ווליבלר, בימי החפש: חוברת לעבודה ... שי לילדים שעלו לכתה, 2 כרכים, ורשה: חנוך לאמי, תרצ"ח.
טבע ועבודה בהוראה, ירושלים: קרן קיימת לישראל ('חנוך למולדת': קובץ א), תרצ"ט. (הסדרה "חינוך למולדת" כללה קבצים לבירור בעיות השילוב של התחייה והמולדת בחינוך ובהוראה.)
ארץ ישראל בחינוכנו , ירושלים: הקרן הקימת לישראל ('חנוך למולדת': קובץ א), ת"ש. (מהדורה ג מתוקנת: ירושלים: ר’ מס, תש"ח)
'דוגמאות לפינות א"י והקהק"ל בבתי ספר ובמועדוני הנוער', בתוך: "ארץ ישראל בחינוכנו" (ת"ש). (הופיע כתדפיס נפרד)
צבי זהר, שמואל גולן, החינוך המיני, מרחביה: ספרית פועלים, 1941.
צבי זהר, שמואל גולן, תכנית לחינוך המיני בחברות הנוער, ירושלים: הלשכה לעלית ילדים ונוער, תש"ד.
דגל אדם: פרקי קריאה ולימוד; העיבוד: צ[בי] זהר, ר[יקל] לב, מרחביה: ספרית פועלים ('חינוך – מקרא לילד'), 1945.
אמנות וחינוך, מרחביה: ספרית פועלים ('שבילי חינוך'), 1948.
החינוך בתפוצות, ירושלים: חינוך ותרבות, תשי"ד 1953.
צבי זהר, אויגן קולב, הגרפיקה הישראלית, מרחביה: ספרית פועלים ('המדור לאמנות'), תשכ"א 1960.
Zwi Zohar, Caile educatiei noastre; adaptare de N. Zelewinsky, Bucuresti: Editura Departamentului Scolar al Fondului National Evreesc, 1937. (רומנית: דרכי חנוכנו)
כתביו > בתרגומו

זיגמונד פרויד, חיי ופעלי; עברית: ש[מואל] גולן, צ[בי] זהר, מרחביה: ספרית פועלים ('דורון'), 1947.
האנס צוליגר (אנ'), ילדים מקשים: יב פרקים על חינוך, ייעוץ חינוכי ועזרה חינוכית; עברית: צבי זהר, אליהו פורת, מרחביה: ספרית פועלים ('השכלה וחינוך'), 1960.
לקריאה נוספת

'זוהר (זוננשין), צבי', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 213–214. (הספר בקטלוג ULI)
'זוהר, צבי', בתוך: יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948, תל אביב: עם עובד, 1983, עמ' 199
'זהר, צבי', בתוך: אוריאל אופק, לקסיקון אופק לספרות ילדים, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ו 1985.
'זוהר, צבי', בתוך: שמעון רשף ויובל דרור, החינוך העברי בימי הבית הלאומי 1919–1948, ירושלים: מוסד ביאליק ('תולדות הישוב היהודי בארץ-ישראל מאז העלייה הראשונה'), 1999, עמ' 178.
גליה בר אור, אויגן קולב: בנין תרבות בארץ ישראל, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2003, עמ' 19.
מירי שטיינהרדט, 'תרומת ה"יקים" בהעברת גישה חדשה להוראת האמנות בבתי ספר בארץ', דור לדור לד (תשס"ט), 40.
'Zohar, Zvi,' in: The Near and Middle East who's who, Jerusalem: The Near and Middle East Who's Who Publishing Comp., 1947, p. 290.
'Zohar, Zvi,' in: Who's who, Israel, Tel Aviv, Israel: P. Mamut, 1952, p. 236.
הערות שוליים

↑  על פי מקור אחד, נולד בחודורוב שבגליציה (גליה בר אור, אויגן קולב: בנין תרבות בארץ ישראל, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2003, עמ' 19).
↑  אפרים רייזנר, 'בתנועת "השומר" בווינה', בתוך: אלכסנדר מנור (עורך), ספר סאמבור–סטארי־סאמבור: פרקי עדות וזכרון לקהילות סאמבור–סטארי־סאמבור מראשיתן ועד חורבנן, תל אביב: ארגון יוצאי סאמבור–סטארי־סאמבור והסביבה בישראל, תש"ם 1980, עמ' 64 (ספר יזכור לקהילת סאמבור, בספריית העיר ניו יורק).
1 2  'זוהר, צבי', בתוך: יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948, תל אביב: עם עובד, 1983, עמ' 199.
↑  'Zohar, Zvi,' in: The Near and Middle East who's who, Jerusalem: The Near and Middle East Who's Who Publishing Comp., 1947, p. 290.
↑  בר אור, אויגן קולב (2003), עמ' 19.
1 2 3  מירי שטיינהרדט, 'תרומת ה"יקים" בהעברת גישה חדשה להוראת האמנות בבתי ספר בארץ', דור לדור לד (תשס"ט), 40.
↑  מאת הועד המכין של הכנסיה העברית המוקדמת, דואר היום, 10 במאי 1931; ועידה עברית בברלין, דואר היום, 2 ביוני 1931; הכנסיה העברית המוקדמת בברלין, דואר היום, 21 ביולי 1931; הכנסיה העברית המוקדמת בברלין, דבר, 13 באוגוסט 1931.
↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר שמואל וויינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4660.
↑  י[וסף] קלוזנר, א[ריה] טרטקובר, א[ייזיק] רמבה (עורכים), השגריר העברי הנודד: אלכסנדר רוזנפלד: פרשת חיים ומעש, תל אביב: ש’ זימזון, תשי"ז, 149.
↑  מרכז לחינוך - המל"ח, באתר תנועת העבודה הישראלית.
1 2  סקירה: מ. ר., בעולם הספרות: החנוך העמלני, דואר היום, 10 בדצמבר 1926.
1 2  ביקורת: מ. זילברטל, חנוך הדור, הצפירה, 17 באפריל 1931.
1 2  מת הסופר והמחנך ד"ר צבי זהר, דבר, 17 בפברואר 1975.
↑  שלמה יצחקי, 'תעודה: הספרות החינוכית של הקיבוץ הארצי – השומר הצעיר', החינוך וסביבו (שנתון סמינר הקיבוצים) כו (תשס"ד), 12.
1 2  ספרים חדשים (בהוצאת ספרית פועלים): צבי זהר: אמנות וחינוך, על המשמר, 29 בנובמבר 1948.
1 2  "רצינו לחוש אותו עוד מעט": תערוכה בת"א לזכרו של צבי זוהר ז"ל, דבר, 16 במרץ 1975.
↑  בתיה זוהר, על המשמר, 4 באוגוסט 1949; בתיה זוהר לקבורות, על המשמר, 5 באוגוסט 1949; בית המשפט המחוזי בירושלים, דבר, 4 במרץ 1952.
↑  ד"ר צבי זהר ז"ל, דבר, מודעת אבל, 17 בפברואר 1975.
↑  י. געלבפארב, ספר הילד – "בגולה ובארץ", היינט, 25 באוקטובר 1935.
↑  סקירה קצרה: ארץ־ישראל בחינוכנו, דבר, 11 באוקטובר 1940.
↑  סקירה: ספרים, דבר, טור 2, 29 בדצמבר 1939.
↑  א. ד., יצא לאור: "מכתבים לאם", משמר, טור 1, 24 באוגוסט 1945.
↑  סקירות קצרות: ספרים חדשים בספרית פועלים: אנו אוספים בולים, על המשמר, 6 בינואר 1952; ספרים בולאיים בעברית, חרות, 19 באוגוסט 1955.
↑  יצאו לאור: צבי זהר: בעיני מחנך, על המשמר, 19 ביוני 1953.
↑  ר. חוה, חדשות באמנות ובספרות: קובץ בצורה אינציקלופדית עם מאתיים תמונות לזכרו של האדריכל יעקב פינקרפלד, דבר, 20 בספטמבר 1957.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298138605171  PLWABN: 9810675539805606  LCCN: n87145186  NTA: 079937020  VIAF: 98328500   WorldCat (עם VIAF): 98328500
אורי פינק

| --- | --- |

אורי פינק, 2004
 לידה:  18 בספטמבר 1963 (בן 61) ישראל תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 לאום:  ישראלי
 מקום מגורים:  רמת השרון 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  קומיקס ואיורים
 זרם ספרותי:  קומיקס הומוריסטי וקריקטורות
 יצירות בולטות:  זבנג!, סופר שלומפר, זבנגלה, עיתון זבנג! סברמן
 הושפע מ:  אלבר אודרזו, קומיקסי גיבורי-על
 
זבנג הקומיקס
זבנג הסדרה
אורי פינק בסדנת קומיקס בספריית הנוער ברמת גן
אורי פינק (נולד ב-18 בספטמבר 1963) הוא קומיקסאי, קריקטוריסט ומאייר ישראלי. לרוב, נוטה ליצור קומיקסים הומוריסטיים.
מוכר בעיקר בשל סדרת הקומיקס "זבנג!" שהחלה להתפרסם ב"מעריב לנוער" ב-17 באוגוסט 1987 וזכתה להצלחה רבה. עוד קומיקס ידוע שלו הוא "סופר שלומפר", פארודיה על גיבורי-על שפונה יותר לילדים. בנוסף ליצירת קומיקס, פינק מרצה בסדנאות קומיקס וציור ברחבי הארץ ומאייר את הקריקטורה היומית במוסף "המגזין" של העיתון מעריב השבוע.
ביוגרפיה > ילדות ותחילת הקריירה

נולד בתל אביב ב-18 בספטמבר 1963 והחל לצייר בגיל מוקדם, בהשפעת קומיקסים שקרא.
בשנת 1978 בהיותו רק בן 15, החל להתפרסם כשיצר את גיבור העל העברי "סברמן". סברמן נחשב לקומיקס בסוגת גיבורי העל (בסגנון גיבורי העל האמריקאיים) הראשון בישראל.
למד עיצוב גרפי בבצלאל, ובמסגרת פרויקט הגמר שלו יצר ספר קומיקס בשם "הבלי משיח". זו הייתה הפעם הראשונה שקומיקס הוגש כפרויקט גמר ב"בצלאל". מתגורר ברמת השרון.
ביוגרפיה > זבנג!

ב-17 באוגוסט 1987 התפרסם לראשונה הקומיקס "זבנג" ב"מעריב לנוער" וזכה להצלחה. מדובר בקומיקס הומוריסטי על חיי היומיום של בני נוער. עד מהרה התרחב המדור מעמוד אחד למספר עמודים בכל גיליון. לעיתים קרובות כלל הקומיקס פארודיה על מאמרים בחלקים האחרים של העיתון.
פרט למדור הקבוע במעריב לנוער, פרסם פינק גם מספר רב של ספרי ואוגדני קומיקס. ספרי הקומיקס נקראים "זבנג!" בליווי מספר סידורי, למעט הראשון שנקרא פשוט "זבנג!". פורסמו 26 ספרים בסדרת "זבנג!", אחד עשר ספרי "זבנג אישי" וחמש חוברות "דיאט זבנג". סדרת ספרי זבנג כללה גם את "זבנג הזהב" המכיל את מיטב סיפורי זבנג מהעשור הראשון, ו"זבנג הפלטינה" שמכיל את מיטב הסיפורים מהעשור השני של זבנג.
פינק הוציא גם ספר בשם "ככה מציירים זבנג!" המתאר את דרך ציור הדמויות, שזכה מאוחר יותר לספר המשך. פרסומים נוספים של זבנג! כללו סדרת יומנים לתלמיד, מחברות זבנג, סדרה לילדים "זבנגלה", ספרי "זבנג! למכשף המתחיל" (פארודיה על ספרי הארי פוטר), ההגדה של זבנג, זבנג מאנגה, צבנג (גרסה צה"לית לזבנג) ועיתון זבנג.
ביוגרפיה > עיתון זבנג!

עיתון זבנג יוצא על בסיס חודשי. נכון לאפריל 2021 יצאו יותר מ-200 גליונות.
הירחון מכיל קומיקסים של זבנג, פינות של יוצרים אחרים ועוד.
ביוגרפיה > שנות יצירה

בעקבות ההצלחה של "זבנג!" והפופולריות הרבה של פינק בקרב הקהל הישראלי הצעיר, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 יצר סדרות וספרי קומיקס נוספים ביניהן: סדרת הקומיקס "סופר שלומפר" לשבועון "כֻּלָּנוּ", את סדרת הקומיקס "זבנגלה" למעריב לילדים, את סדרות הקומיקס "ימי אנטיוכוס" ו"שרגא קלאץ" לעיתון הילדים הדתי "אותיות", ספר קומיקס המשלב בתוכו הגדה של פסח אשר נקרא "בעקבות סוד ההגדה" וספר קומיקס בשם "בעקבות סוד המגילה" המשלב את סיפור מגילת אסתר.
מאז סוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התחיל פינק ליצור קומיקס אשר מיועד לקהל המבוגר (אשר בחלקו הגדול הוא הקהל המקורי של סדרות הקומיקס שלו שהספיק להתבגר) בנוסף לקהל היעד הצעיר של סדרות הקומיקס שלו.
בין סדרות הקומיקס אותן יצר בעשור האחרון המיועדות לקהל המבוגר ניתן למנות את סדרת הקומיקס האינטרנטית "שבתאי" שהתפרסמה מדי שבוע באתר האינטרנט נענע, את שלושת ספרי הקומיקס "ספר הג'ונגל" אשר היוו סאטירה על הפוליטיקה הישראלית, את ספר הקומיקס "הגולם" ואת חוברת הקומיקס החתרנית באנגלית "Tales from the ragin’ region" על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ספר "הגולם" בלט בפורמט החדשני שלו - קומיקס מוקומנטרי, המתעד כביכול את עבודתו של צייר הקומיקס הישראלי הראשון (והדמיוני) אוריאל רשף. פינק אף יצר סרטון אנימציה מוזיקלי שליווה את יציאת הספר, בהשתתפות הזמרת יסמין אבן.
בין סדרות הקומיקס אותן יצר בעשור האחרון המיועדות לקהל הצעיר ניתן למנות את סדרת הקומיקס "סיפורי גוגי" אותה יצר בעקבות הפיכתו לאב, את ספר הקומיקס "בי"תמן", את ספר הקומיקס "סקוטרמן, הרבנית וסמבוסק בחלל" ואת ספר הקומיקס "פיצה מורגנה".
ממאי 2014 החל לאייר קריקטורות יומיות למוסף היומי, "המגזין", של מעריב השבוע.
סגנון אמנותי

כמעט כל הקומיקסים של פינק הם הומוריסטים ורובם הם או פארודיות או סאטירה (או גם וגם). בסגנון האיור שלו וכן בהתנהגות הדמויות שהוא מצייר פינק אוהב להקצין סטראוטיפים עד כדי גיחוך. בקומיקסים של פינק יש הרבה מאוד הומור לשוני המבוסס על שעשועי לשון, משחקי מילים ושיבושים הומוריסטים של שמות אנשי ציבור, ידוענים ומותגים מפורסמים.
לקריאה נוספת

אלי אשד, הקומיקס הישראלי : מהצבר ועד גיבור העל - דמויות ומגמות מרכזיות בעלילון העברי 1935–2000, כתב הוצאה לאור, 2022, הפרק "אורי פינק", עמ' 223–250.
נטע גל-עצמון

נטע גל-עצמון מרצה בכנס פורום הנשים - ארגון היועצות המשפטיות. "נשים מובילות ומצליחות מספרות את סיפורן"
נטע גל-עצמון (נולדה ב-23 בינואר 1970) היא אוצרת עצמאית, חוקרת ומרצה לאמנות עכשווית.
ביוגרפיה

נטע גל-עצמון נולדה וגדלה בירושלים.
בשנים 1997-1991 רכשה גל-עצמון את השכלתה בלימודי תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה, בפקולטה לאמנויות, באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1997–2003 למדה לתואר שני, בחוג לתולדות האמנות, בהתמחות במוזיאולוגיה ואמנות מודרנית, בפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב והוכשרה בלימודי מוזיאולוגיה, בהנחיית האוצר פרופסור מרדכי עומר, בגלריה האוניברסיטאית ע"ש גניה שרייבר.
גל-עצמון אוצרת תערוכות יחיד של אמנים ישראליים ובינלאומיים, צעירים וותיקים, כמו גם תערוכות קבוצתיות בחללים מובילים. בין היתר אצרה במוזיאון פתח תקווה לאמנות עכשווית, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, המרכז לאמנות עכשווית (CCA) בתל אביב, מוזיאון בת ים לאמנות (MOBY), בית הנסן - מרכז לעיצוב ומדיה בירושלים ו"זמן לאמנות", בניהולו האמנותי של גדעון עפרת.
לצד עבודתה כאוצרת עצמאית משמשת גל-עצמון, החל משנת 1997, כאוצרת אוספים פרטיים ויועצת רכישות לכמה מאוספי האמנות העכשווית המובילים בארץ. בעבר ניהלה את אוסף משפחת ברנדס ואוסף דורון סבג. עבודתה האוצרותית של גל-עצמון דנה בסוגיות עכשוויות שונות, באמצעות יצירות אמנות.
החל משנת 2006 עוסקת גל-עצמון גם כמרצה במקומות שונים, ביניהם: פיתוח מקצועי של מורים לאומנות מטעם משרד החינוך, הוראת אוצרות ללימודי תעודה בתוכנית האוצרות של היחידה ללימודי המשך ולימודי חוץ של הטכניון, בפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב וכמרצה אורחת בתוכנית לימודי ההמשך - המדרשה לאמנות בית ברל.
בשנים 2010–2012 כיהנה כאוצרת וכמנהלת גלריה "החדר", תל אביב.
גל-עצמון ניהלה את תוכנית לימודי האוצרות במסגרת לימודי החוץ של הטכניון בתל אביב ותוכנית אוצרות להכשרת אוצרים במגזר הערבי, בגלריה לאמנות אום אל-פחם.
בשנים 2014-2015, שימשה כשופטת בוועדת פרס אמן בקהילה מטעם משרד התרבות והספורט וכשופטת בגלריה apexart N.Y לפרויקטים אמנותיים בגלריה ומחוצה לה בהתאמה.
תערוכות בולטות

חדווה, גדעון וכל השאר, תערוכת יחיד - גדעון גכטמן, בית האמנים תל אביב, תל אביב (2003)
שברים, פסיפס ואקטואליה, זמן לאומנות - מרכז לאומנות ישראלית (2004-2005)
שפה זרה, הגלריה לאומנות, אום אל-פחם (2005)
16 מתוק - על נערות וגיל ההתבגרות, מוזיאון בת ים לאומנות (MOBY), בת ים (2007)
תערוכת יחיד - צילה לוטנגר, המרכז לאומנות עכשווית (CCA), תל אביב (2007)
אתמול כשהים היה השטוח, תערוכת יחיד - צילה לויטנגר, גלריית החדר, תל אביב (2011)
עצם עמלני, תערוכת יחיד - סשה סרבר, גלריית החדר, תל אביב (2011)
קרנטינה, בית הנסן - מרכז לעיצוב ומדיה בירושלים, ירושלים (2013)
קליף אוואנס, אזרח - הזאב והאומנת, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה (2015)
דזונג נינג - קולות האוטופיה, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה (2016)
אזרחים, מוזיאון פתח תקווה, פתח תקווה (2017)
מבחר פרסומים

פרסומים וטקסטים בתוך קטלוגים
2004: "שברים: פסיפס באמנות ישראלית עכשווית", בתוך: שברים: פסיפס ואקטואליה, קט' תערוכה (תל אביב: זמן לאמנות – מרכז לאמנות ישראלית עכשווית), עמ' 20-5.
2005: "שפה זרה", בתוך: שפה זרה: אסד עזי ומאיר פיצ'חדזה, קט' תערוכה (אום אל-פחם: גלריה אום אל-פחם), עמ' 24-15.
2007: "בתוך הסבך", בתוך: 16 מתוק: על נערות וגיל ההתבגרות, קט' תערוכה (בת-ים: מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית), עמ' 8-3.
2007: "להרגיש בבית", טקסט נלווה לפרויקט המיוחד-לחלל, פגוש אותי בספרייה בתשע, מאת האמנית השווייצרית צילה לויטנגר (תל אביב: המרכז לאמנות עכשווית CCA).
2008: "נישט אונזערע (לא משלנו): סשה סרבר מארח את בוריס שץ ודוד וקשטיין", טקסט תערוכה (תל אביב: גלריה טבי דרזדנר).
2011: "צילה לויטנגר: אתמול, כשהים היה שטוח", טקסט תערוכה (תל אביב: גלריה החדר).
2013: "חדווה, גדעון וכל השאר", טקסט תערוכה (תל אביב: בית האמנים על שם יוסף זריצקי).
2013: "ארבעים ימי בידוד", טקסט תערוכה ל"קרנטינה", תערוכת וידאו וסאונד (ירושלים: בית הנסן).
2015: "קליף אוואנס: אזרח – הזאב והאומנת", בתוך: איה לוריא (עורכת), תערוכות: 11.4.15 – 14.2.15, קט' תערוכות (הרצליה: מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית) עמ' 9-8.
2016: "דזונג נינג: הפכים משלימים בתנועה מתמדת", בתוך: דזונג נינג: קולות האוטופיה, קט' תערוכה (הרצליה: מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית), עמ' 29-28.
2017: "אזרחים: על העבודות", בתוך: אזרחים, קט' תערוכה (פתח תקווה: מוזיאון פתח תקווה לאמנות), עמ' 6, 36-18.
הערות שוליים

↑  גלריה החדר נסגרת - מסיבת סיום, באתר Archijob, ‏26.01.12
↑  הוכרזו הזוכים במלגת אמן בקהילה, באתר ערב רב, ‏07.08.2014
↑  רותי דירקטור, שברים, פסיפס ואקטואליה, באתר הצופֳה (ארכיון), ‏ינואר 2005
↑  דנה גילרמן, תערוכות חדשות, באתר הארץ, 10 במאי 2005
↑  חמדה רוזנבאום, עכבר און ליין, תעשי ותלכי, תלמדי, באתר הארץ, 31 במאי 2007
↑  צילה לוטנגר: ניפגש בספרייה ב-21:00 | CCA | המרכז לאמנות עכשווית, באתר cca.org.il
↑  ראיון בתכנית "יוצאים שבוע" עם גלית גיאת על התערוכה "קרנטינה", באתר ערוץ 10, ‏22.11.2013
↑  חגית פלג רותם, ‏צריחת תרבות: מקבץ תערוכות מרתק במוזיאון הרצליה, באתר גלובס, 18 במרץ 2015
↑  קליף אוונס, באתר www.herzliyamuseum.co.il
↑  דזונג נינג, באתר www.herzliyamuseum.co.il
↑  חגית פלג-רותם, סיכום 2017: פורטפוליו מסכם שנה בעולם האמנות הישראלי, באתר פרוטפוליו, ‏28.12.2017
↑  אזרחים, מוזיאון פתח תקוה לאמנות, באתר www.petachtikvamuseum.com (ארכיון)
↑  יצירותיו הנדירות של פיצ'חדזה נחשפות לראשונה, באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261402905171  VIAF: 106861771   WorldCat (עם VIAF): 106861771
בקי גריפין

| --- | --- |

גריפין, 2009
 לידה:  27 בדצמבר 1977 (בת 47) ישראל גבעתיים, ישראל 
 שם לידה:  רבקה גריפין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  dorothyofisrael
 
גריפין, 2007
רבקה (בקי) גריפין (באנגלית: Rebecca "Becky" Griffin; נולדה ב-27 בדצמבר 1977) היא מנחת טלוויזיה, עיתונאית ספורט, שחקנית ודוגמנית ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה

רבקה גריפין נולדה בגבעתיים. אמה, אריאלה (לבית גדסי), רואת חשבון ישראלית ממוצא תימני שעבדה בסטימצקי. אביה בוב גריפין, כדורסלן עבר אמריקאי ממוצא יהודי ואירי שעלה לישראל בתחילת שנות ה-1970, שיחק באותה עת גם במכבי תל אביב, ולאחר מכן הפך לפרופסור לספרות אנגלית. לה אח צעיר, אורן גריפין. כשהייתה בת פחות משנתיים ירדה משפחתה עמה לארצות הברית, למשך שמונה שנים. לאחר מכן, עלו בחזרה לישראל. למדה בתיכון שמעון בן צבי (שָׁבָ"צ) שבעיר הולדתה.
בשנת 2006 החלה ללמוד בחוג לקולנוע וטלוויזיה שבאוניברסיטת תל אביב, ואף שימשה כיועצת תקשורת לאגודת הסטודנטים במהלך מחאת הסטודנטים בוועדת שוחט שהתרחשה בין 2006 ו-2007.
קריירה

בשנת 1998 החלה לשדר משחקי תיכונים בערוץ הראשון, ולאחר מכן עברה לערוץ הספורט, שם עבדה כחמש שנים, כשבמקביל דגמנה בפרסומות ובקמפיינים שונים. ב-2000 הנחתה את רצועת הילדים והנוער "זאפ לראשון" בערוץ הראשון. בשנת 2002 הצטרפה ככתבת לתוכניות הבידור של גיא פינס "ערב טוב עם גיא פינס" ו"אין ואאוט".
ב-2003 נבחרה מתוך מאות מועמדים להיות מנחה בערוץ המוזיקה האירופאי, MTV, שם הנחתה שתי תוכניות: "Dance Floor Chart", ו-"World Chart Express". כמו כן, הנחתה ספיישלים רבים ברחבי הרשת האירופית. באותה שנה, הוחתמה כפרזנטורית של חברת האופנה הישראלית קסטרו, עם השקת חנויות שונות של החברה ברחבי אירופה. גריפין שמשה כפרזנטורית של קסטרו עד לשנת 2005. במקביל השתתפה בקמפיין האירופי של רכבי ניסאן מיקרה היפנים. באותן השנים שיחקה גריפין גם בסרט הקולנוע "מתנה משמיים", וכן בסדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה" בערוץ 2.
בתום שנת 2004 עזבה את ערוץ MTV, וחזרה לישראל. היא הנחתה את "המצעד" בערוץ 24, והגישה תוכנית היפ-הופ ברדיוס 100FM. באותה שנה התמודדה בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 של רשת. בנוסף ב-2005, הנחתה את טקס הפתיחה והנעילה של המכביה השבע-עשרה, לצד רודריגו גונזלס.
בשנת 2008 החלה לעבוד ככתבת בערוץ 10 ובערוץ הספורט, וכיסתה את משחקיה של מכבי תל אביב בכדורסל ביורוליג.
בשנת 2010 הנחתה את התוכנית "Inside Israeli Basketball" ששודרה ברחבי ארצות הברית. בנוסף, כיכבה בקמפיין לשוקולד טורקי Eti Sticks.
בשנים 2011–2016 הנחתה את מצעד ההצדעה לישראל שמתקיים מדי שנה בניו יורק.
בשנים 2012–2016 שימשה גריפין ככתבת כדורסל ב"כלכליסט".
חיים אישיים

גריפין סיפרה בטור שלה ב"ידיעות אחרונות", כי היא הוטרדה מינית כמה פעמים במהלך חייה על-ידי גברים, וביניהם אייל ברקוביץ' שהכחיש את האשמותיה כלפיו.
בשנים האחרונות ירדה בשנית להתגורר בניו יורק שבארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3 4  ((( Rebecca))) 🍀 🏀, https://twitter.com/dorothyofisrael, Twitter
↑  https://www.instagram.com/dorothyofisrael/
↑  שירלי מושיוף, זה ייגמר בבקי, באתר ynet, 23 במאי 2003
↑  Adam Cailler. "Profile: WHY REBECCA IS ADVOCATE FOR HER HOMELAND". Jewish Telegraph.
↑  Becky Griffin (17 במרץ 2016). "A New Documentary Details the Basketball Victory That Put Israel 'On The Map'". Tablet Magazine. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Dickter, Adam (7 ביוני 2011). "Parade Is Natural Gig For Multicultural Hostess". The New York Jewish Week. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "טקסט⁨". מעריב. 22 באפריל 1977. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "כדורסלע – מילון הכדורסל השלם | זה א-ב של כדורסלע". כדורסלע.
↑  Michael Bar-Eli and Yair Galily (January 2005). "From Tal Brody to European Champions: Early Americanization and the 'Golden Age' of Israeli Basketball, 1965–1979", Journal of Sport History, 32(3): 401–422.
↑  https://www.ishim.co.il/p.php?s=בקי_גריפין
↑  בקי גריפין: חדשות, עדכונים ומידע אודות בקי גריפין - כלכליסט, באתר כלכליסט- www.calcalist.co.il
↑    בקי גריפין, למה אנחנו חושפות את ההטרדות המיניות בפייסבוק, באתר "ידיעות אחרונות", 15 במרץ 2016
↑  https://www.instagram.com/dorothyofisrael/
מנחם שטיין

ערך זה עוסק ברופא מאנשי העלייה הראשונה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ד"ר מנחם (מרק) שטיין
מנחם (מַרק) שטיין (24 במרץ 1855, ה' בניסן, ה'תרט"ו, ביאליסטוק - ט"ז בניסן, ה'תרע"ו, 19 באפריל 1916, ירושלים) היה רופא מאנשי העלייה הראשונה.
קורות חיים

שטיין נולד לדב וחנה בביאליסטוק ולמד בחדר המקומי. הוא סיים את הגימנסיה הריאלית והתקבל לפוליטכניון שבמוסקבה, שם עבר בהצטיינות את הבחינות. בבתי הספר הגבוהים ברוסיה דאז, היו מוקדי המהפכה נגד המשטר ושטיין חשב ליטול חלק בה, אך משהתברר לו כי המשטרה בעקבותיו וצפויים לו עונשי מאסר וגלות בסיביר הוא נמלט לגרמניה. הוא לא המשיך בלימודים טכניים אלא החל ללמוד רפואה באוניברסיטת לייפציג שבגרמניה. בעת לימודיו שם הגיע לידיו כרוז של תנועת ביל"ו מחרקוב הקורא לעלות לארץ ישראל. שטיין התרשם מהתנועה ומטרותיה והחליט לעלות לארץ ישראל ולהצטרף לביל"ויים מיד עם סיום לימודי הרפואה שלו.
קורות חיים > תקופת מקוה ישראל

בשנת ה'תרמ"ג ביום הראשון של חג החנוכה, הגיע שטיין ליפו והצטרף אל קבוצת הביל"ויים שעבדו במקוה ישראל כדי להגשים הלכה למעשה את אחת ממטרות התנועה - חזרה לעבודת האדמה.
וכפי שפורט אחר כך במבוא לתקנון ביל"ו שהוא השתתף בניסוחו: ”מטרת חברת ביל"ו היא להשיב את ישראל לנוהו להרימו מעפר שיפלותו לעודדהו לעזרהו עדי יזרח אורו שבעתיים על ידי עבודה עצמות, עבודת הגו והנפש עבודה נאמנה על הררי ציון”.
החיים ב"מקוה ישראל" היו קשים. השכר היה זעום, לעיתים לא עבדו כלל מפאת מחלה, התזונה הייתה ירודה והעבודה מפרכת. הסופר משה סמילנסקי מתאר את תנאי העבודה שם: 
”בראש בית ספר והחווה במקוה ישראל עמד אז איש יהודי צרפתי, שהיה עוין את היהדות ואת היהודים ממזרח אירופה והתייחס בלעג אל חובבי ציון שבאו אל הארץ להחיותה ולהיות בה לאיכרים עובדי אדמה. וכשבאו אנשי בילו לבקש עבודה חמד לו לצון וילעג: מה העבודה הזאת לכם? האתם תרימו את המעדר, אם אתם תורידיהו אל האדמה? הלערבים, לעבדים, תדמו? וכשהפצירו בו הבילויים מאוד, החל לנסותם שבועיים. ורק אחר כך שיוכח כי עמדו בניסיון, יקבע להם את שכרם.
העבודה הייתה קשה. באת ובמעדר. מן השעה השישית בבוקר ועד השעה השישית בערב, בהפסקה של שעה אחת לארוחת צהריים. והימים ימי קיץ. האדמה כברזל. השמש אש בוערת. ועל גבם משגיח ערבי, עבדול עזיז שמו, דופק בהם. עברו שבועיים הבחורים עמדו בניסיון, והמנהל קבע להם את שכר עבודתם: 5 גרוש ליום. אבל עבודה נתנה ל-12 איש, ובשכר זה התפרנסו כל בני החבורה”.
למרות זאת ולמרות שכבר היה רופא, לא נסוג שטיין ויצא עם חבריו לעבודה כפועל פשוט. בתקופה ההיא איש לא ידע שהוא רופא, אבל כאשר הוא טיפל בחבריו שחלו התגלה הדבר והוא נדרש על ידם ועל ידי מנהל "מקוה ישראל" לעזוב את עבודת האדמה ולהתמסר לרפואה.