stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המגה פאוורס
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותם במקום ה-2 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003
הישגים בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling – WCW
אליפות העולם במשקל כבד של WCW (פעמיים)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF
אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF – האלק הוגאן (1), רנדי סאבאג' (1)
ראו גם

New World Order
הנרי גולדן דארת'

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1864 בריסטול, ארצות הברית 
 פטירה:  27 במרץ 1918 (בגיל 53) ניו יורק, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 
הנרי גולדן דארת'  (באנגלית: Henry Golden Dearth‏; 22 באפריל 1864 – 27 במרץ 1918) היה צייר אמריקאי, שלמד בפריז. בסביבות 1912 שינה את סגנונו האמנותי והחל לכלול פורטרטים ודומם.
ביוגרפיה

הנרי גולדן דארת' נולד ב־22 באפריל 1864 בבריסטול, רוד איילנד, היה הצעיר מבין חמשת ילדיהם של ג'ון ויליס ורות מרשל דיר. אביו היה קשור לעסקי לווייתנים והיה קצין ארטילריה במהלך מלחמת האזרחים. הוא היה גם מוזיקאי מוכשר והשפיע על התפתחות כישרונו של הנרי. סבו היה מפקד בצי ארצות הברית במהלך מלחמת 1812. בגיל 15 עברה משפחתו לוטרבורי, קונטיקט.
אהבתו הנלהבת של דארת' לאמנות הביאה אותו בסופו של דבר להתמסר אך ורק לציור. הוא נכנס לסטודיו של צייר הדיוקנאות הוראס ג'ונסון במשך שלושה חודשים לפני שנסע לפריז ולמד בבית הספר לאמנויות יפות.
בשובו לארצות הברית בשנת 1888, הציג את תערוכת הבכורה של ציורי נוף, באקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנת 1889 הציג לראשונה עם האגודה של אמנים אמריקאים. בשנת 1893 הוענק לו פרס Webb על עבודות של אמן מתחת לגיל 40. בשנת 1902 הוא פתח את הסטודיו שלו בניו יורק וחזר לבלות את הקיץ בנורמנדי, האזור שמשך אותו לראשונה לציור נוף. היה לו בית ואולפן במונטריי-סור-מר, על חוף התעלה האנגלית, שם עבד כמה חודשים בכל קיץ.
הוא התחתן עם קורנליה ואן רנסלייר ויל, ב־26 בפברואר 1896 ונולדה להם בת אחת נינה ואן רנסלייר דיר.
קריירה

ניתן לחלק את הקריירה של דארת' לשתי תקופות. לפני 1912 הוא היה צייר טונליזם ונחשב לחלק מאסכולת ברביזון. עבודות מוקדמות אלה מראות אדישות ניכרת לפרטים, לוח צבעים מעט מוגבל.
לאחר 1912, הוא שינה את הטכניקה שלו וצייר בצבעים שבורים, ושינה את נושאיו מנופים של לונג איילנד ומונטריי לנושאי טבע דומם ונושאים פיגורטיביים בסגנון שמזכיר את אדולף מונטיסלי. אף שעבודותיו המאוחרות כוללות דיוקנאות ונושא ז'אנר, עבודותיו הרבות ביותר בתקופה זו היו ציורי בריכות סלעים בבריטני.
בסוף ימיו השתמש דארת' לעיתים קרובות באובייקטים גותיים, רנסאנסיים ומזרחיים בתוך ציוריו. בתמונותיו האחרונות שולבו אלמנטים יפניים ואלמנטים סיניים בציורי טבע דומם או כרקע לכמה דמויות מעוצבות.
מוות והערכה

הנרי גולדן דארת' נפטר מהתקף לב ב־27 במרץ 1918 בביתו בניו יורק.
עבודותיו של דארת' משנות ה -90 של המאה ה-19 ועד ראשית המאה העשרים מראות שהוא צייר בעדינות ובדמיון ניכר. תמונותיו מלאות אור ואווירה, ולא משנה כמה ערכות הצבעים שלו בוהקות, התוצאה היא עומק גוון עדין במקום קשיות.
ביצירות משנת 1912 ואילך, הוא השתמש בחופשיות בכתמי צבע טהורים במטרה לעבד את מה שראה, כך שהציורים יציגו הרמוניה רבה ויהיו מנוגדים בתחושה עשירה.
לאחר מותו, אורגנו תערוכות זיכרון במוזיאונים וגלריות האמנות בערים רבות ברחבי ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Bermingham, Peter (1975), American Art in the Barbizon Mood,
↑  Dearinger, David Bernard (2004), Paintings and Sculpture in the Collection of the National Academy of Design, Vol. 1: 1826–1926, New York: Hudson Hills Press,
1 2  Lynch, Richard (1981), Henry Golden Dearth Exhibition September 22 – October 3, 1981 Hammer Galleries, New York: Hammer Galleries
↑  "Henry G. Dearth, Painter, Dies at 53: New York Artist, a National Academician, Who Won Several Medals, Expires Suddenly"
↑  "Henry G. Dearth, Painter, Dies at 53: New York Artist, a National Academician, Who Won Several Medals, Expires Suddenly"
↑  "Henry Golden Dearth Memorial Exhibition: Art at Home and Abroad"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82167632  RKD: 21221  ULAN: 500011042  VIAF: 95748198   WorldCat (עם VIAF): 95748198 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי גולדן דארת'".
הסוד

| --- | --- |

 בימוי:  דרו הריאוט
 הופק בידי:  רונדה בירן, פאול הרינגטון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Prime Time Productions
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2006
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי, עזרה עצמית 
 thesecret.tv
 דף הסרט ב־IMDb
 
הסוד (באנגלית: The Secret) הוא סרט תיעודי מאולפני Prime Time Productions שבוים על ידי דרו הריאוט והופץ לראשונה בספריות הווידאו בארצות הברית ב-26 במרץ 2006. הסרט התפרסם במדינות רבות בעולם. בעקבות הסרט התפרסם גם ספר באותו שם.
הסרט מורכב ברובו ממונולוגים של מספר אנשים, רובם מרקע של רוחניות והעידן החדש - מתקשרים, מאמנים אישיים, כמרים, וכן מספר אנשי ספרות ומדע. המסבירים על "חוק המשיכה" ואף טוענים שהם יודעים להשתמש בו לטובתם האישית. הוא מלא בתמונות אילוסטרציה ובדוגמאות להשפעת הסוד על חיי האדם.
הרעיון המקורי לספר ולסרט שייך לרונדה בירן (Rhonda Byrne).
תוכן הסרט > גילוי הסוד

בתחילת הסרט היוצרת רונדה בירן מוצגת כמי שמביאה את עצמה להרס. בעוד היא מנסה לחשוב איך להוציא את עצמה מהבוץ היא מגלה את הסוד ומחליטה לחקור. עד מהרה היא מבינה את משמעותו ועוצמתו ואפילו מוצאת על ידי חיפוש קליל בגוגל המוני אנשים שחיים היום ומכירים את הסוד.
רונדה בירן מציבה לעצמה מטרה - לשחרר את הסוד המסתורי לציבור ובכך לשנות את אורח חייהם של מיליונים.
על פי הסרט, לאורך כל ההיסטוריה, אנשים מצליחים רבים ידעו את "הסוד". בסרט מוזכרים, בין היתר, ויליאם שייקספיר, מוצרט, בטהובן, אלברט איינשטיין, לאונרדו דה וינצ'י. בזכות הסוד הם זכו בחיים מאושרים שכללו: בריאות, הצלחה, כסף ואהבה. לכן הם חששו יותר מהכל שאם יתגלה הסוד לציבור האושר ייקטף מידם ויהיה חסר חשיבות.
תוכן הסוד

"הסוד" עליו מבוסס הסרט מתייחס באופן ישיר ל"חוק המשיכה" (The Law of Attraction). חוק המשיכה אומר שאם אנו חושבים על דבר מה מסוים, אנחנו בעצם יוצרים אותו ומאוחר יותר אף נזכה לראותו בחיינו האמיתיים.
אחת המטפורות בה נעשה שימוש בסרט לגבי הסוד היא סיפורו של אלאדין. בסיפור המקורי אלאדין מוצא מנורה קסומה וממשש אותה. מן המנורה מגיח ג'יני, שאומר רק משפט אחד: "משאלתך היא פקודתי". במשפט זה הג'יני מבטיח לקיים מספר בלתי מוגבל של משאלות.
על פי הסרט, הג'יני הוא בעצם מטפורה ליקום. האדם מסוגל לחשוב תמיד, אפילו לחלום בשנתו. אם כך, מה שהאדם חושב ומתאר בדמיונו בעצם 'נשלח' לרחבי היקום וחוזר כמו בומרנג אל אותו האדם - רק לא כמחשבה אלא כדבר מציאותי.
תאוריית הסוד טוענת כי המחשבות הן מגנטיות, ויש להן תדר. כאשר אנחנו חושבים, המחשבות האלו משוגרות ליקום והן מושכות כמו מגנט את כל הדברים הדומים שנמצאים באותו תדר. כל מה שמשוגר כלפי חוץ, חוזר למקור. והמקור הזה, זה אנחנו.
אפשר לדמות את הרעיון של הסוד למגדל שידור. אנחנו מבינים שמגדל השידור של תחנת טלוויזיה משדר באמצעות תדר, והתדר הופך במקלט הטלוויזיה שלנו לתמונות. רובנו איננו מבינים איך זה עובד, אבל אנחנו יודעים שלכל ערוץ יש תדר, וכשאנחנו מתכווננים לתדר הזה אנחנו רואים את התמונות במקלט הטלוויזיה שלנו. אנחנו בוחרים את התדר על ידי בחירת ערוץ, ואז אנחנו מקבלים את התמונות שמשודרות בערוץ הזה. אם אנחנו רוצים לראות תמונות אחרות במקלט שלנו, אנחנו מחליפים ערוץ ומתכווננים לתדר חדש.
הרעיון הוא שאנחנו כמו מגדל שידור אנושי, ואנחנו חזקים מכל מגדל שידור שנוצר עלי אדמות. השידור שלנו יוצר את חיינו ואת עולמינו. השדר שלנו מועבר באמצעות המחשבות שלנו. התמונות שאנחנו מקבלים משידור המחשבות שלנו, אם נרצה או לא, אלו תמונות חיינו.
שלושת השלבים של השימוש בסוד הם:
1. בקשו - עצמו את עיניכם והתמקדו בדבר שאותו אתם רוצים. תרגישו כאילו שהוא קיים כבר, שהוא חלק מחייכם. תאמו בין המחשבה להרגשה ובכך תצרו את הבקשה בראשכם ותשלחו אותה ליקום.
2. האמינו - לרגע אחד אל תפקפקו באמונתכם בסוד. תחיו כאילו הדבר אותו אתם רוצים הוא כבר שלכם. רגשות של פחד, כעס או עצב יכולים לשבור את אמונתכם ובכך למנוע את קיום הבקשה.
3. קבלו - בתוך זמן מסוים הדבר אותו ביקשתם יגיע אל חייכם. הוא לא יהיה בהכרח תואם (למרות שקרו מקרים רבים שכן) לבקשה ההתחלתית אך ללא ספק ישביע את רצונכם.
הסרט טוען שבין אם מאמינים בסוד או לא - הוא תמיד פועל בחיינו. אותו התהליך של הבקשה, אמונה והקבלה פועל בחיי כל אדם בכל רגע נתון גם מבחינה חיובית וגם מבחינה שלילית. היקום אינו מבדיל בין טוב או רע, הוא פשוט מציית למוח האדם. אם אדם מסתכל כל חודש על חובותיו וחושב על כמה שמצבו שלילי - הוא רק יביא על עצמו עוד ועוד מצבים מהסוג הזה.
הרקע לסרט

חלק מן הרעיונות בסרט מבוססים על הספר "מדע ההתעשרות" מאת וולאס ד. ווטלז (Wallace D. Wattles).
ספרי הסוד בעברית

הסוד מאת רונדה בירן הופיע בהוצאת כנרת בתרגומה של אירית מילר.
הסוד לצעירים מאת פול הרינגטון הופיע בהוצאת כנרת בתרגומה של יפעת בן יעקב.
הקסם בהוצאת כנרת מאת רונדה בירן.
הכוח בהוצאת כנרת בתרגומו של גיא הרלינג
ביקורת

מעבר לביקורת הרציונלית אודות חוסר המדעיות של השיטה, על הסוד נמתחה ביקורת מכיוונים נוספים. הרעיון שהאדם עצמו אחראי למצבו, גם אם מדובר במחלות או פגעים שבאו עליו בעל כורחו ספג ביקורת חריפה. בנוסף, הסוד מציג תפיסת חיים אנוכית שמטרתה לקבל כמה שיותר, בעיקר בתחום החומרי.
ברמה ההיסטורית נמתחה ביקורת על השימוש שנעשה בציטוטים של הוגים מחוץ להקשרם המקורי, ועל הבאת ציטוטים שאין עדות כי נאמרו על ידם כלל.
"חוק המשיכה" עצמו הוגדר על ידי מבקרים אחדים כרעיון ישן, לא מקורי, וכלל לא סוד. מדובר בשיטת עזרה עצמית ידועה שהולבשה בתחפושת מיסטית-היסטורית. אם מסירים את כל הטפל נשארים עם התובנה הפסיכולוגית של "חשיבה חיובית".
ברמה הרפואית, מבקרים אחדים הביעו חשש כי הטענות בדבר הניסים הרפואיים שניתן לבצע באמצעות הסוד תמנע מאנשים טיפול אמיתי.
ברמה הפסיכולוגית, על פי גישת הספר אדם שלא מצליח לנקות את "המחשבות השליליות" מראשו עלול להיכנס למעגל קסמים של מחשבות שליליות אובססיביות ובעקבות כך לדיכאון, בעקבות האשמה עצמית על כך שאינו שולט במחשבות השליליות וכביכול הכל תלוי בו (בפועל לפעמים ההבנה שלא הכל תלוי באדם תעזור לו לשחרר תחושת אשמה כזו).
הערות שוליים

↑  ויקיטקסט – אנגלית: The Science of Getting Rich
↑  Catherine Bennett,‏ Only an idiot could take The Secret seriously. Yet Cameron seems to be following its tips to the letter, באתר הגארדיאן, 26 באפריל 2007
↑  Jeffrey Ressner,‏ The Secret of Success, באתר מגזין טיים, 28 בדצמבר 2006
↑  Julia Rickert,‏ A Little Secret about The Secret, באתר Chicago Reader,‏ 31 במאי 2007
↑  Karin Klein,‏ Wish for a cake -- and eat it too, באתר לוס אנג'לס טיימס
↑  Cynthia McFadden, Roxanna Sherwood ו- Karin Wrinberg,‏ Science Behind 'The Secret'?‎, באתר ABC News,‏ 23 במרץ 2007
↑  Valerie Reiss,‏ The Hubris of 'The Secret'‎, באתר beliefnet
החורף הוולקני בשנת 536

החורף הוולקני בשנת 536 היה האירוע החמור והממושך ביותר של התקררות אקלימית בחצי הכדור הצפוני ב-2,000 השנים האחרונות. החורף הוולקני נגרם כתוצאה מהתפרצות געשית, שכמה מיקומים אפשריים לה הוצעו ביבשות שונות. רוב הדיווחים על החורף הוולקני בזמן התרחשותו מקורם בסופרים בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הרומית המזרחית, אם כי השפעת הטמפרטורות הקרירות יותר נמשכה מעבר לאירופה. מחקר מודרני קבע שבתחילת 536 (או אולי בסוף 535) ההתפרצות פלטה כמויות אדירות של אירוסולים סולפטים לאטמוספירה, מה שהפחית את קרינת השמש שהגיעה אל פני כדור הארץ וקירר את האטמוספירה במשך מספר שנים. במרץ 536 החלה קונסטנטינופול לחוות שמים חשוכים וטמפרטורות קרירות יותר.
טמפרטורות הקיץ בשנת 536 ירדו ב-2.5 מעלות צלזיוס (4.5 מעלות פרנהייט) מתחת לנורמה באירופה. ההשפעה המתמשכת של החורף הוולקני של 536 גדלה בשנים 539–540 כאשר התפרצות געשית נוספת גרמה לטמפרטורות הקיץ לרדת עד 2.7 מעלות צלזיוס (4.9 מעלות פרנהייט) מתחת לנורמה באירופה. ישנן עדויות להתפרצות געשית נוספת בשנת 547 שייתכן והאריכה את התקופה הקרירה עוד יותר. ההתפרצויות הגעשיות, שלוו במגפת יוסטיניאנוס, שהחלה בשנת 541, גרמו ליבול חסר, לרעב ולמיליוני מקרי מוות ופתחו את עידן הקרח הקטן העתיק המאוחר, שנמשך בין 536 ל-660.
חוקר ימי הביניים מייקל מקורמיק כתב בשנת 2018 בכתב העת היוקרתי Science ששנת 536 הייתה השנה הגרועה ביותר בהיסטוריה לחיות בה. לדבריו "זו הייתה תחילתה של אחת התקופות הגרועות ביותר לחיות בה, אם לא השנה הגרועה ביותר". מאמר זה הכה הדים בעולם כולו ובעקבותיו החלו לעסוק באקדמיה ובתקשורת בקורות אותה שנה באופן מיוחד.
עדות היסטורית

ההיסטוריון הביזנטי פרוקופיוס תיאר בשנת 536 לספירה בדיווח על המלחמות עם הוונדלים: "במהלך השנה הזו התרחש אות מפחיד ביותר. כי השמש הוציאה את אורה ללא בהירות... והיא נראתה כמו השמש בליקויה, כי קרניה לא היו ברורות".
בשנת 538, המדינאי הרומי קאסיודורוס תיאר את הדברים הבאים לאחד מפקודיו:
קרני השמש היו חלשות, והיא נראתה בצבע "כחלחל".
בצהריים לא נראו צללים של אנשים על הקרקע.
החום מהשמש היה חלש.
הירח, גם כשהוא מלא, היה "נטול הדר"
"חורף ללא סערות, אביב ללא רכות וקיץ ללא חום"
כפור ממושך ובצורת לא עונתית
מעבר העונות "נראה שהכול מבולבל ביחד"
השמים מתוארים כ"מעורבים באלמנטים זרים". מזג אוויר מעונן ממושך, אשר "נמתח כמו עור על פני השמים" ומנע מ"הצבעים האמיתיים" של השמש והירח להיראות, יחד עם חום השמש.
כפור במהלך הבציר אשר גרם לתפוחים להתקשות ולענבים להחמיץ.
הצורך להשתמש במזון מאוחסן כדי לשרוד.
המכתבים שלאחר מכן דנים בתוכניות להקלה על רעב נרחב.
מיכאל הסורי (1126–1199), פטריארך של הכנסייה האורתודוקסית הסורית, רשם שבמהלך השנים 536–537 השמש זרחה בחולשה במשך שנה וחצי.
תופעות נוספות דווחו על ידי מספר מקורות עצמאיים בני הזמן:
טמפרטורות נמוכות, אפילו שלג במהלך הקיץ (על פי הדיווחים ירד שלג באוגוסט בסין, מה שגרם לעיכוב הקציר שם)
יבול דל
"ערפל צפוף ויבש" במזרח התיכון, סין ואירופה
בצורת בפרו, שהשפיעה על תרבות המוצ'ה
עדויות מדעיות

ניתוח טבעת עצים על ידי הדנדרוכרונולוג מייק ביילי, מאוניברסיטת המלכה בבלפסט, מראה צמיחה מועטה באופן חריג באלון האירי בשנת 536 וירידה חדה נוספת בשנת 542, לאחר התאוששות חלקית. ליבות קרח מגרינלנד ומאנטארקטיקה מראות עדות למרבצי סולפט משמעותיים בסביבות 534 ± 2, כלומר מוכיחות קיומו של מעטה אבק חומצי נרחב.
הסברים אפשריים

ההערכה היא שהשינויים נגרמו מאפר או אבק שהושלכו לאוויר לאחר התפרצות הר געש (תופעה המכונה "חורף געשי"), או לאחר פגיעת שביט או מטאוריט. העדויות למרבצי סולפט בליבות קרח תומכות מאוד בהשערת הר הגעש; ספוג הסולפט חזק אפילו יותר מזה שליווה את האפיזודה הפחות קיצונית של סטייה אקלימית בשנת 1816, הידועה בכינויה שנה ללא קיץ, אשר נקשרה לפיצוץ הר הגעש טמבורה בסומבווה.
בשנת 1984 הועלתה האפשרות שהאירוע נגרם על ידי התפרצות הר הגעש רבאול במה שהיא כיום בריטניה החדשה, בפפואה גינאה החדשה.
בשנת 1999, דייוויד קיז העלה את האפשרות שהר הגעש קרקטואה התפרץ באותה עת וגרם לשינויים. נטען כי ההתפרצות של קרקטואה המתוארת כמתרחשת בשנת 416 על ידי ספר מלכי ג'אווה התרחשה בפועל בשנים 535–536 וכי אין שום עדות אחרת להתפרצות כזו בשנת 416.
בשנת 2009 פרסם דאלאס אבוט ממצפה הכוכבים של אוניברסיטת קולומביה למונט-דוהרטי בניו יורק עדויות מליבות קרח בגרינלנד לכך שייתכן כי פגיעות שביט מרובות גרמו לאובך. ממצאים בתוך הקרח עשויים להיות במקורם שאריות מכוכב הלכת שנפלטו לאטמוספירה על ידי אירוע פגיעה.
בשנת 2010 הציגו רוברט דאל, ג'ון סאות'ון ועמיתיו ראיות המצביעות על קשר בין התפרצות טירה בלנקה ג'ובן (TBJ) בקלדרת האילופנגו במרכז אל סלוודור לבין אירוע שנת 536. אף על פי שעדויות פחמן שפורסמו קודם לכן הצביעו על טווח גילאים דו-סיגמא 408-536, התואם את מועד הירידה האקלימית העולמית, הקשר בין 536 לאילופנגו לא נעשה במפורש עד שמחקר על ליבות משקעים ימיים בשולי האוקיינוס השקט במרכז אמריקה על ידי סטפן קוטרולף ועמיתיו הראה כי התפרצות ה-TBJ הייתה גדולה בהרבה ממה שחשבו בעבר.
מחקר משנת 2015 תמך בתיאוריה של התפרצות גדולה ב-535 או בתחילת 536, ולפיו הרי געש בצפון אמריקה נחשבים למועמדים סבירים למקור התפרצות זו. המחקר גם זיהה אותות של התפרצות שנייה בשנים 539–540, ככל הנראה באזורים הטרופיים, מה שיכול היה לשמר את השפעות ההתקררות של ההתפרצות הראשונה עד סביבות 550.
בשנת 2018, חוקרים מאוניברסיטת הרווארד טענו שהייתה התפרצות געשית באיסלנד שהתפרצה בתחילת 536. עם זאת, מחבר המחקר הקודם אמר למגזין "Science" שהראיות אינן מספיקות כדי לבטל את השערת צפון אמריקה.
השלכות היסטוריות

אירוע 536 והרעב בעקבותיו הוצעו כהסבר להפקדת מטמוני זהב על ידי האליטות הסקנדינביות בסוף תקופת ההגירה. הזהב היה אולי קורבן כדי לפייס את האלים ולהחזיר את אור השמש. ייתכן שאירועים מיתולוגיים נורדיים מבוססים על הזיכרון התרבותי של האירוע.
ספר שכתב דייוויד קיז משער ששינויי האקלים תרמו להתפתחויות שונות, כמו הופעת מגפת יוסטיניאנוס (541–549), שקיעת האיברים, נדידת שבטים מונגוליים למערב, סוף האימפריה הסאסאנית, התמוטטות אימפריית הגופטה, עליית האסלאם, התפשטות השבטים הטורקים ונפילת טאוטיווקאן. עם זאת, הרעיונות האלו לא התקבלו במיינסטרים. בסקירת ספרו של קיז, הארכאולוג הבריטי קן דארק העיר כי "חלק ניכר מהטיעונים המובאים בספר נתונים בוויכוח רב, מבוססים על מקורות גרועים או פשוט שגויים. [...] אף על פי כן, ראויים לציון ההיקף הגלובלי של הספר וגם הדגש על המאה ה-6 לספירה כזמן של שינויים רחבי טווח, והספר מכיל אינפורמציה לא ידועה שתהיה חדשה לרבים. עם זאת, הוא אינו מצליח להדגים את התזה המרכזית שלו ואינו מציע הסבר משכנע לשינויים הרבים שנדונו".
ההיסטוריון אנדרו בריז טוען שכמה מאירועים המופיעים באגדות המלך ארתור, כולל קרב קמלן, הם היסטוריים, והתרחשו בשנת 537 כתוצאה מהרעב הקשור לשינוי האקלים של השנה הקודמת.
ראו גם

536
הסופר קאפ האירופי 2020

הסופר קאפ האירופי 2020 היה המהדורה ה-46 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו המועדון הגרמני באיירן מינכן, הזוכה בליגת האלופות 2019/20, והמועדון הספרדי סביליה, אלופת הליגה האירופית 2019/20. המשחק התקיים בפושקש ארנה בבודפשט, הונגריה, ב-24 בספטמבר 2020. במשחק ניצחה באיירן מינכן לאחר שגברה על יריבתה 2–1 בתום הארכה, לאחר 1–1 בתום הזמן החוקי.
קבוצות

| קבוצה | העפלה | השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה) |
| --- | --- | --- |
| גרמניה באיירן מינכן | הזוכה בליגת האלופות 2019/20 | 4 (1975, 1976, 2001, 2013) |
| ספרד סביליה | הזוכה בליגה האירופית 2019/20 | 5 (2006, 2007, 2014, 2015, 2016) |
זו הייתה הפעם החמישית שבאיירן מינכן השתתפה בסופר קאפ האירופי והזכייה השנייה שלה, כשהיא זכתה בו פעם אחת בעבר וסיימה כסגנית בשלוש פעמים נוספות. זו הייתה ההופעה השישית של סביליה בתחרות, לאחר שזכתה בו פעם אחת וסיימה כסגנית עוד ארבע פעמים.
משחק > פרטים

הזוכה בליגת האלופות הוגדרה כקבוצה "הביתית"
זמן רגיל - 90 דקות
30 דקות הארכה במידת הצורך
דו-קרב פנדלים אם התוצאה עדיין שוויון
שנים עשר מחליפים רשומים
מקסימום שלושה חילופים, ועוד אחד נוסף בתוספת הזמן
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בספטמבר 2020 | באיירן מינכן | 2–1‏ה | סביליה | פושקש ארנה צופים: 15,180 שיפוט: אנגליה אנתוני טיילור |
| 24 בספטמבר 2020 | לאון גורצקה  34'   חאבי מרטינז  104' |  | לוקאס אוקאמפוס (פ)  13' | פושקש ארנה צופים: 15,180 שיפוט: אנגליה אנתוני טיילור |
ראו גם

גמר ליגת האלופות 2020
גמר הליגה האירופית 2020
המהפכה הסגולה

קציני משטרה עיראקים מראים את אצבעותיהם שמסומנות בצבע סגול, המהווה אמצעי ביטחון כנגד הצבעה כפולה.
המהפכה הסגולה הוא מונח שמתייחס לסיום שלטון סדאם חוסיין בעיראק ועליית הדמוקרטיה במדינה.
מקור השם הוא בשמות מהפכות דמוקרטיות מהפכניות במדינות אוטוריטאריות, כגון המהפכה הכתומה באוקראינה, מהפכת הוורדים בגאורגיה ומהפכת הארזים בלבנון, שקיבלו את שמן משמות הצבעים. הסגול, במקרה של עיראק, מסמל את טביעת הצבע על אצבעם של המצביעים בבחירות הראשונות בעיראק למועצה המחוקקת בשנת 2005 (מטרתה של הטביעה החצי-קבועה הייתה למנוע הצבעה כפולה בבחירות).
המונח הופיע לראשונה לאחר בחירות 2005, בבלוגים שונים באינטרנט ובכתבי עת התומכים בפלישת ארצות הברית לעיראק. המונח הגיע לתפוצתו הרחבה ביותר בעת ביקורו של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש בברטיסלאבה, בירת סלובקיה ב-24 בפברואר 2005, בו הוא הצהיר כי: "בזמן האחרון, אנו עדים לאירועים מכוננים בתולדות הליברליות: מהפכת הוורדים בגאורגיה, המהפכה הכתומה באוקראינה, וכעת, מהפכה סגולה בעיראק".
למרות היותו של המונח שגור למדי בקרב התקשורת השמרנית בארצות הברית, הוא לא השתרש בקרב העיראקים וגם לא בפי רוב האמריקאים.
הספראורניסאים

| הספראורניסאים |
| --- | --- |
 איור של עופות הספראורניס
תקופה
קרטיקון עליון, 100–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: אורניתורה
סדרה:: הספראורניסאים
תת־סדרה:: תרופודה
שם מדעי
 Hesperornithiformes ‏פורברינגר, 1888

הספראורניסאים (שם מדעי: Hesperornithes) היא סדרה של עופות קמאים נכחדים מהקבוצה הלא-טקסונומית עופות בעלי שיניים, אשר חיו במהלך סוף הקרטיקון לפני 66–100 מיליון שנה. אחרוני עופות אלה נכחדו עם הכחדת הקרטיקון. חלק מהחוקרים רואים בקבוצה ענף ולא סדרה.
עופות אלה השתייכו לקבוצה אורניתורה, בה כלולים העופות החיים כיום ועופות ימיים דומים כמו האיכתיאורניס. הם נחשבים למתקדמים יחסית לעופות הקמאים, מאחר שהם בעלי זנב קצר מאוד, גופם עטה נוצות לכל אורכו, ואולם הם היו בעלי מקור מכוסה שיניים והם איבדו את כנפיהם כך שלא יכלו לעוף.
עופות אלה הגיעו עד לגובה 1.8 מטר, והם הותאמו לשחייה מהירה במים בדומה לפינגוויניים או צוללניים, אך היו מגושמים ביותר על הקרקע ונעו בצורה מהודסת כנראה. הם חיו לאורך החופים של אמריקה הצפונית (בים הפנימי המערבי שהוצף בקרטיקון) ובהם דגו דגים או רכיכות. הם עצמם שימשו טרף לכרישים ולזוחלים ימיים כמו מוסזאוריים.
מיון

סוג בפטורניס (Baptornis)
סוג Brodavis
סוג Chupkaornis
סוג Enaliornis
סוג Judinornis
סוג Pasquiaornis
סוג פוטמורניס (Potamornis)
משפחה הספיאורניים (Hesperornithidae)
סוג Asiahesperornis
סוג קנדגה (Canadaga)
סוג Fumicollis
סוג הספראורניס (Hesperornis)
סוג Parahesperornis
הפיגוע בקראצ'י (2007)

| --- | --- |
 תאריך:  18 באוקטובר 2007 
 מקום:  קראצ'י 
 מטרה:  בנזיר בהוטו 
 קואורדינטות:  24°51′N 67°00′E﻿ / ﻿24.85°N 67°E﻿ / 24.85; 67
 סוג:  פיגוע התאבדות 
 הרוגים:  139 
 פצועים:  450 
  (למפת קראצ'י מוגדלת) הפיגוע בקראצ'י(למפת קראצ'י רגילה) הפיגוע בקראצ'י
 
הפיגוע בקראצ'י התרחש ב-18 באוקטובר 2007 בקראצ'י, פקיסטן. שיירה ובה ראש הממשלה לשעבר בנזיר בהוטו הותקפה בפיגוע התאבדות. כחודשיים לאחר הפיגוע נרצחה בהוטו. בפיגוע נהרגו לפחות 139 בני אדם ו-450 נפצעו. רוב ההרוגים היו חברים במפלגת העם הפקיסטנית (PPP).
הפיגוע

הפיגוע קרה מיד עם חזרתה של בנזיר בהוטו לפקיסטן, לאחר גלות של שמונה שנים שגזרה על עצמה, בהן היא חיה בדובאי ובלונדון. בהוטו הובלה משדה התעופה לקברו של מוחמד עלי ג'ינה, שם תוכננה עצרת עם תומכיה. בשעה 0:52 (שעון מקומי) אירעו שני פיצוצים לפני הרכב שבו נסעה. שלוש ניידות משטרה נפגעו מהפיצוץ, וכ-20 שוטרים שהיו בהן נהרגו. בהוטו עצמה לא נפגעה בפיגוע.
בהוטו הובלה לבית מגוריה בקליפטון, פרבר של קראצ'י, בזמן שפצועי הפיגוע פונו לבתי חולים שונים במחוז. במסיבת עיתונאים ב-19 באוקטובר 2007 טענה בהוטו שפנסי הרחוב כובו במכוון על מנת לסייע למפגעים, וקראה להקים ועדת חקירה. ראשי מפלגת העם הפקיסטנית דרשו חקירה בידי גורמים בין-לאומיים, אולם ראש ממשלת פקיסטן, שווכת עזיז, דחה את התביעה והביע ביטחון באובייקטיביות של גורמי אכיפת החוק הפקיסטניים. נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, קרא להתקפות "קנוניה נגד הדמוקרטיה".
מפקד הפעולות הראשי של אל קאעידה בפקיסטן, פאהיד מוחמד עלי מסאלם (המכונה אוסאמה אל-קיני), עמד ככל הנראה מאחורי הפיגוע. הוא נהרג בתקיפת מל"ט בפקיסטן יחד עם סגנו, שייח' אחמד סלים סוודאן, ב-1 בינואר 2009.
בייטוללה מחסוד, מנהיג ארגון הטליבאן בפקיסטן, נחשד גם הוא במעורבות בפיגוע. הוא נהרג בתקיפת מל"ט בפקיסטן באוגוסט 2009.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, דיווח: חוסל מתכנן הפיגוע במלון מריוט בפקיסטן, באתר ynet, 9 בינואר 2009.
הנרי פיין

| --- | --- |

 לידה:  1868 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  4 ביולי 1940 (בגיל 72 בערך) 
 מקום לימודים:  מכון בירמינגהאם לאמנות ועיצוב 
 
הנרי אלברט פיין הידוע גם בשם "הנרי ארתור פיין" (באנגלית: Henry Albert Payne;‏ 1868 – 4 ביולי 1940) היה אמן ויטראז'ים אנגלי, צבעי מים וצייר ציורי קיר.
פיין היה אחד מקבוצת האמנים-אומנים של ברמינגהאם שהתגבשה סביב ג'וזף סאות'ול ובית הספר לאמנות בברמינגהאם בסוף המאה ה-19. הוא היה מעורב בכמה מהפרויקטים הקולקטיביים של הקבוצה, ובעיקר בעיטור הקפלה במדרספילד קורט.
שנים מוקדמות

יליד אזור קינגס הית' בברמינגהם. פיין למד בהדרכתו של אדוארד ר. טיילור בבית הספר לאמנות בברמינגהאם, שם היה אחד התלמידים שהוזמן לצייר סדרת ציורי קיר בהשגחת טיילור לצורך עיצוב מחדש של בית העירייה "סימן גלוי לעליה לתהילה ולחשיבות של בית הספר בברמינגהם".
מחנך

בשנת 1899 מונה פיין לצוות בית הספר, בתחילה כמורה לרישום וציור, אך התרכז יותר ויותר בשנות ה-90 של המאה ה-19 בעיצוב ויטראז'ים. בשנת 1900, הוא התקין תנור זכוכית בבית הספר ולמד ייצור ויטראז'ים בלונדון אצל כריסטופר וול, כך שבמסורת האומנות והאומנות ניתן ללמד עיצוב וייצור כתהליך משולב. בין תלמידיו המצטיינים הייתה מרגרט אנייס רופ.
ויטראז' וציור

החל משנת 1904 הקים עסק עצמאי שתכנן וייצר ויטראז'ים, וייצר עבודות גדולות לכנסיות כמו סנט אנדרו של אס פריור, רוקר, סנט מרטינס, קנסל רייז, סנט מרי, מדרספילד וסנט אלבנס.
בשיתוף עם מרבית קבוצת ברמינגהם עבד במגוון רחב של אמצעים, והפיק איורי ספרים עבור גילדת מלאכת היד של ברמינגהאם ועיצוב פנים עבור גילדת ברומסגרוב לאמנויות יישומיות. אף על פי שההישגים הבולטים ביותר של פיין היו פוריים ביותר בוויטראז'ים, היו לו ללא ספק השגים בתחום הציור הדקורטיבי. בין השנים 1902–1923 עבד על ציורי הקירות של הקפלה במדרספילד קורט ליד מאלברן בווסטרשייר. צייר פרסקו לצד עבודות של דמויות אחרות של תנועת האמנויות והמלאכה בברמינגהאם כמו ויליאם בידלייק, ג'ורג'י גסקין וצ'ארלס מארס גיר. מבנה מדרספילד קורט הוא "לא רק התוכנית החשובה ביותר של פיין לציור דקורטיבי, אלא ככל הנראה המפורסם ביותר מכל תוכניות האומנות והמלאכה של הקבוצה ".
בשנת 1908 הוזמן להפקת ציור קיר בשלבים המאוחרים של עיטור ארמון וסטמינסטר. עבודתו הייתה "בחירת הוורדים האדומים והלבנים בגני המקדש העתיקים" - אלגוריה על מלחמות השושנים - תלויה כעת במסדרון המזרחי של הארמון.
פיין צייר גם נופים בצבעי מים, והציג באקדמיה המלכותית בין השנים 1899 עד 1935 [5] ונבחר לחבר באגודת צבעי המים המלכותית בשנת 1920.