stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדין גורדימר

| --- | --- |

נדין גורדימר, 2010
 לידה:  20 בנובמבר 1923 ספרינגס, טרנסוואל, איחוד דרום אפריקה 
 פטירה:  13 ביולי 2014 (בגיל 90) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויטווטרסראנד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  נובלה, סיפור קצר 
 יצירות בולטות:  הנוטר, תעלול של הטבע, המציאה, המשפחה של יולי, בתו של בורגר, Get a Life 
 תקופת הפעילות:  1939–2012 (כ־73 שנים) 
 בן או בת זוג:  Reinhold Cassirer (1954–2001)  Gerald Gavron (1949–1952) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1991)  Central News Agency Literary Award (1981)  פרס נלי זק"ש (1985)  פרס אניספילד-וולף (1988)  פרס בוקר (1974)  Central News Agency Literary Award (1974)  פרס WH סמית' לספרות (1961)  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1971)  Central News Agency Literary Award (1979)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  קצינה בלגיון הכבוד  עמית החברה המלכותית לספרות  פרס רומא 
 
נדין גורדימר (באנגלית: Nadine Gordimer;‏ 20 בנובמבר 1923 – 13 ביולי 2014) הייתה סופרת ופעילה פוליטית יהודייה דרום אפריקנית. כלת פרס נובל לספרות לשנת 1991.
ספריה

הימים המשקרים (1953, The Lying Days)
עולם של זרים (1958, A World of Strangers)
אורח כבוד (A Guest of Honour,1970) - תרגום אליהו בורטניקר, הוצאת עם עובד (1981)
הנוטר (1974, The Conservationist) - תרגום אליה גילדין, הוצאת שוקן (1988)
בתו של בורגר (1979, Burger's Daughter) - תרגום אמציה פורת, הוצאת עם עובד (1984)
המשפחה של יולי (1981, July's People) - תרגום ליאורה הרציג, הוצאת כתר (1983)
תעלול של הטבע (1987, A Sport of Nature) - תרגום צילה אלעזר, הוצאת כנרת (1991). על ספר זה זכתה בפרס אניספילד-וולף בשנת 1988
המציאה (2001, The Pickup) - תרגום שולי ספיר, הוצאת בבל (2005)
הערות שוליים

1 2 3  גורדימר, נדין / אילת נגב - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  הציטוט לקוח מהעטיפה האחורית של המהדורה העברית של הספר קללת קפקא.
↑  שירי לב-ארי, המצפון עדיין לא שקט, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2005
↑  Nadine Gordimer dies aged 90
| זוכי פרס נובל לספרות |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | פרידום (1901) • מומזן (1902) • ביירנסון (1903) • אצ'גראי, מיסטרל (1904) • סנקביץ' (1905) • קרדוצ'י (1906) • קיפלינג (1907) • אויקן (1908) • לגרלף (1909) • הייזה (1910) • מטרלינק (1911) • האופטמן (1912) • טאגור (1913) • לא חולק (1914) • רולן (1915) • היידנסטם (1916) • גילרופ, ה. פונטופידן (1917) • לא חולק (1918) • שפיטלר (1919) • האמסון (1920) • פרנס (1921) • בנאבנטה (1922) • ייטס (1923) • ריימונט (1924) • שו (1925) |  |
| 1926–1950 | דלדה (1926) • ברגסון (1927) • אונדסט (1928) • מאן (1929) • לואיס (1930) • קרלפלט (1931) • גולסוורתי (1932) • בונין (1933) • פיראנדלו (1934) • לא חולק (1935) • או'ניל (1936) • גאר (1937) • בק (1938) • סילנפא (1939) • לא חולק (1940–1943) • ינסן (1944) • מיסטרל (1945) • הסה (1946) • ז'יד (1947) • אליוט (1948) • פוקנר (1949) • ראסל (1950) |  |
| 1951–1975 | לגרקוויסט (1951) • מוריאק (1952) • צ'רצ'יל (1953) • המינגוויי (1954) • לכסנס (1955) • חימנס (1956) • קאמי (1957) • פסטרנק (1958) • קווזימודו (1959) • פרס (1960) • אנדריץ' (1961) • סטיינבק (1962) • ספריס (1963) • סארטר (1964) • שולוחוב (1965) • עגנון, זק"ש (1966) • אסטוריאס (1967) • קאוובטה (1968) • בקט (1969) • סולז'ניצין (1970) • נרודה (1971) • בל (1972) • וייט (1973) • יונסון, מרטינסון (1974) • מונטאלה (1975) |  |
| 1976–2000 | בלו (1976) • אליכסנדרה (1977) • בשביס-זינגר (1978) • אליטיס (1979) • מילוש (1980) • קנטי (1981) • גארסיה מארקס (1982) • גולדינג (1983) • סייפרט (1984) • סימון (1985) • סויינקה (1986) • ברודסקי (1987) • מחפוז (1988) • סלה (1989) • פס (1990) • גורדימר (1991) • וואלקוט (1992) • מוריסון (1993) • אואה (1994) • היני (1995) • שימבורסקה (1996) • פו (1997) • סאראמאגו (1998) • גראס (1999) • שינג'יאן (2000) |  |
| 2001 ואילך | נייפול (2001) • קרטס (2002) • קוטזי (2003) • ילינק (2004) • פינטר (2005) • פאמוק (2006) • לסינג (2007) • לה קלזיו (2008) • מילר (2009) • ורגס יוסה (2010) • טראנסטרמר (2011) • מו (2012) • מונרו (2013) • מודיאנו (2014) • אלכסייביץ' (2015) • דילן (2016) • אישיגורו (2017) • טוקרצ'וק (2018) • הנדקה (2019) • גליק (2020) • גורנה (2021) • ארנו (2022) • פוסה (2023) • האן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261949405171  PLWABN: 9810688688305606  BIBSYS: 90088535  BNC: 000062626  BNE: XX1069267  BnF: cb119054187 (data)  CANTIC: a1173906x  CiNii: DA00575862  GND: 118718169  ICCU: CFIV011418  ISNI: 0000 0001 2386 1354  LCCN: n80037754  LNB: 000033203  NDL: 00441313  NKC: jn19990002779  NLA: 36244936  NLG: 274492  NLK: KAC199610445  NSK: 000037757  NTA: 071124152  RERO: 02-A003308896  SELIBR: 188462  SNAC: w6f874zg  SUDOC: 026897326  Trove: 347373  VIAF: 86692340   WorldCat (עם VIAF): 86692340
נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 20

| --- | --- |

 מידע כללי
 התאחדות:  פדרציית הכדורגל של ארצות הברית 
 השתייכות:  CONCACAF
 דירוג פיפ"א (19 בספטמבר 2024):  18       ‎-2‏
  - ניקוד פיפ"א:  1,632.19
  - דירוג שיא:  4 (נמדד באפריל 2006)
  - דירוג שפל:  36 (נמדד ביולי 2012)
 מאמן:  Tab Ramos 
 
נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 20 היא הנבחרת הלאומית המייצגת את ארצות הברית בתחרויות יבשתיות ועולמיות של כדורגל לנוער. הנבחרת מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של ארצות הברית.
הישג השיא של הנבחרת היה באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 1989, אז ניצחה את עיראק ברבע הגמר לפני שהפסידה לניגריה בהארכה בחצי הגמר ולברזיל במשחק על המקום השלישי.
ארצות הברית הגיעה לרבע הגמר ב-1993, אך הפסידה לברזיל. לאחר שלא העפילה ב-1995 החלה ארצות הברית רצף של שבע העפלות רצופות ב-1997, והגיעה לסיבוב השני בחמישה טורנירים רצופים. מבין אותם טורנירים, ההופעה הטובה ביותר של הנבחרת הייתה ב-2003, כאשר אז הגיעה לרבע הגמר והובילה על ארגנטינה 1–0 בדקות האחרונות, לפני שהפסידה 1–2 בתוספת הזמן. הנבחרת הגיעה גם לרבע גמר טורניר 2007 לפני שהפסידה 1–2 בהארכה לאוסטריה.
מאזן תחרותי > בגביע העולם עד גיל 20

| גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> שנה | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> סיבוב | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> מק' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> מש' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> נ' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> ת' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> ה' | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> זכות | גביע העולם בכדורגל עד גיל 20> חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תוניסיה 1977: לא העפילה
יפן 1979: לא העפילה
| אוסטרליה 1981 | שלב הבתים | 15 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 8 |
| מקסיקו 1983 | שלב הבתים | 11 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 5 |
ברית המועצות 1985: לא העפילה
| צ'ילה 1987 | שלב הבתים | 10 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 |
| ערב הסעודית 1989 | מקום רביעי | 4 | 6 | 2 | 1 | 3 | 7 | 9 |
פורטוגל 1991: לא העפילה
| אוסטרליה 1993 | רבע גמר | 8 | 4 | 1 | 1 | 2 | 8 | 7 |
קטר (מדינה) 1995: לא העפילה
| מלזיה 1997 | שמינית גמר | 15 | 4 | 1 | 0 | 3 | 2 | 6 |
| ניגריה 1999 | שמינית גמר | 11 | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 7 |
| ארגנטינה 2001 | שמינית גמר | 13 | 4 | 1 | 1 | 2 | 5 | 5 |
| איחוד האמירויות הערביות 2003 | רבע גמר | 5 | 5 | 3 | 0 | 2 | 9 | 6 |
| הולנד 2005 | שמינית גמר | 11 | 4 | 2 | 1 | 1 | 3 | 3 |
| קנדה 2007 | רבע גמר | 7 | 5 | 3 | 1 | 1 | 12 | 6 |
| מצרים 2009 | שלב הבתים | 18 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 7 |
קולומביה 2011: לא העפילה
| טורקיה 2013 | שלב הבתים | 22 | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 9 |
| אוסטרליה 2015 | רבע גמר | 7 | 5 | 3 | 1 | 1 | 7 | 4 |
| קוריאה הדרומית 2017 | רבע גמר | 6 | 5 | 2 | 2 | 1 | 12 | 6 |
| פולין 2019 | רבע גמר | 6 | 5 | 3 | 0 | 2 | 8 | 6 |
| ארגנטינה 2023 | רבע גמר | 5 | 5 | 4 | 0 | 1 | 10 | 2 |
| סה"כ |  |  | 70 | 29 | 10 | 31 | 99 | 99 |
מאזן תחרותי > במשחקים הפאן-אמריקאיים

| המשחקים הפאן-אמריקאיים> שנה | המשחקים הפאן-אמריקאיים> סיבוב | המשחקים הפאן-אמריקאיים> מק' | המשחקים הפאן-אמריקאיים> מש' | המשחקים הפאן-אמריקאיים> נ' | המשחקים הפאן-אמריקאיים> ת' | המשחקים הפאן-אמריקאיים> ה' | המשחקים הפאן-אמריקאיים> זכות | המשחקים הפאן-אמריקאיים> חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1951–1983: נבחרת ארצות הברית בכדורגל
| ארצות הברית 1987 | שלב הבתים | שלב הבתים | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 |
| קובה 1991 | זכייה | 1 | 5 | 5 | 0 | 0 | 10 | 4 |
| ארגנטינה 1995 | שלב הבתים | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 9 |
1999–2003: נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 23
2007: נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 18
מאז 2011: נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 23
| סה"כ | זכייה | זכייה | 11 | 6 | 1 | 4 | 13 | 16 |
מאזן תחרותי > אליפות CONCACAF עד גיל 20

| אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> שנה | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> סיבוב | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> מק' | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> מש' | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> נ' | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> ת' | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> ה' | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> זכות | אליפות CONCACAF בכדורגל עד גיל 20> חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
פנמה 1962: לא נרשמה
| גואטמלה 1964 | שלב הבתים | שלב הבתים | 4 | 0 | 2 | 2 | 4 | 8 |
קובה 1970: לא נרשמה
מקסיקו 1973: לא נרשמה
| קנדה 1974 | שלב הפלייאוף | שלב הפלייאוף | 4 | 2 | 2 | 0 | 5 | 3 |
| פוארטו ריקו 1976 | מקום שלישי | 3 | 7 | 5 | 0 | 2 | 19 | 10 |
| הונדורס 1978 | סיבוב שני | סיבוב שני | 5 | 2 | 1 | 2 | 7 | 4 |
| ארצות הברית 1980 | סגנות | 2 | 7 | 5 | 1 | 1 | 15 | 4 |
| גואטמלה 1982 | סגנות | 2 | 7 | 4 | 2 | 1 | 14 | 5 |
| טרינידד וטובגו 1984 | מקום רביעי | 4 | 8 | 3 | 2 | 3 | 11 | 8 |
| טרינידד וטובגו 1986 | סגנות | 2 | 7 | 3 | 2 | 2 | 10 | 3 |
| גואטמלה 1988 | מקום שלישי | 3 | 7 | 4 | 0 | 3 | 11 | 9 |
| גואטמלה 1990 | מקום שלישי | 3 | 5 | 3 | 0 | 2 | 10 | 5 |
| קנדה 1992 | סגנות | 2 | 6 | 5 | 0 | 1 | 15 | 4 |
| הונדורס 1994 | שלב הבתים | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 9 | 4 |
| מקסיקו 1996 | מקום שלישי | 3 | 5 | 2 | 1 | 2 | 7 | 5 |
| גואטמלה טרינידד וטובגו 1998 | 1, בית B | 1, בית B | 3 | 2 | 1 | 0 | 12 | 3 |
| קנדה טרינידד וטובגו 2001 | 2, בית A | 2, בית A | 3 | 2 | 1 | 0 | 11 | 2 |
| ארצות הברית פנמה 2003 | 2, בית B | 2, בית B | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 3 |
| ארצות הברית הונדורס 2005 | 1, בית A | 1, בית A | 3 | 3 | 0 | 0 | 10 | 1 |
| פנמה מקסיקו 2007 | 1, בית A | 1, בית A | 3 | 2 | 1 | 0 | 9 | 1 |
| טרינידד וטובגו 2009 | סגנות | 2 | 5 | 2 | 2 | 1 | 5 | 3 |
| גואטמלה 2011 | רבע גמר | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 2 |
| מקסיקו 2013 | סגנות | 2 | 5 | 4 | 0 | 1 | 10 | 6 |
| ג'מייקה 2015 | מקום שלישי | 3 | 6 | 4 | 1 | 1 | 14 | 2 |
| קוסטה ריקה 2017 | זכייה | 1 | 6 | 4 | 1 | 1 | 11 | 4 |
| ארצות הברית 2018 | זכייה | 1 | 8 | 8 | 0 | 0 | 46 | 2 |
| הונדורס 2022 | זכייה | 1 | 7 | 6 | 1 | 0 | 31 | 2 |
| סה"כ | זכייה | זכייה | 130 | 81 | 21 | 28 | 308 | 103 |
ראו גם

נבחרת ארצות הברית בכדורגל
נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים
נדין קופרטי-צור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בת 66 בערך) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  היסטוריה כללית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (יוני 1983)  אוניברסיטת תל אביב (יוני 1986)  אוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס (ינואר 2014) 
 מנחה לדוקטורט:  Jean Céard 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1995)  סורבון 
 
נדין קופרטי-צור (בצרפתית Nadine Kuperty-Tsur, נולדה ב-1958) היא היסטוריונית ישראלית החוקרת את ההיסטוריה התרבותית של צרפת בעת החדשה המוקדמת (המאות ה-16 וה-17), פרופסור חבר בחוג לצרפתית באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

נדין קופרטי-צור נולדה בפריז להורים שעברו את השואה כילדים מוסתרים בצרפת. אביה, יוסף מרדכי קופרטי, יליד פריז, נצר למשפחת חזנים מלובלין, נעשה מעצב אופנה ואיש עסקים ואמה, הלן לבית קליין-פרידמן, ממוצא אוסטרו-הונגרי, שאמה נספתה באושוויץ, הייתה מורה לאנגלית. אחיה, אלן קופרטי, אנליסט פיננסי, חי בפריז. נדין קופרטי-צור נשואה לירון צור, פרופ' להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ולה שני ילדים מנישואיה הראשונים, אורן ואלונה מנדל.
נדין קופרטי-צור התחנכה בפריז עלתה לישראל ב-1978, ולמדה באוניברסיטת תל אביב בחוגים להיסטוריה כללית ולצרפתית. את תזת הדוקטור כתבה בהנחיית פרופ' ז'אן סאר (CÉARD) באוניברסיטת פריז 10, על "ביטוי העצמי ברנסאנס. הכתיבה האישית ולידתו של ז'אנר ספרי הזיכרונות ברנסאנס בצרפת." התזה התפרסמה תחת הכותרת "Se dire à la Renaissance" ב-1997, בהוצאת Vrin בפריז והפכה לספר קלאסי לחקר האוטוביוגרפיה.
ב-1995 התמנתה למרצה בחוג לצרפתית של אוניברסיטת תל אביב, כיהנה כראש החוג בשנים 2005–2009 והתמנתה לפרופסור חבר ב-2009. היא יזמה את חברותה של אוניברסיטת תל אביב ב-Agence Universitaire de la Francophonie  ‏(2005). שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת שטרסבורג, באוניברסיטת קאן (Caen), באוניברסיטת נאנט (Nantes), באוניברסיטת פריז 4 - סורבון בצרפת, באוניברסיטת פדובה באיטליה, באוניברסיטת פנסילבניה, באוניברסיטת מישיגן, NYU וקולומביה בארצות הברית והרצתה במסגרת ה-LANSDOWNE LECTURES באוניברסיטאות ונקובר וויקטוריה שבקנדה. היא אשת הקשר בישראל של כתבי העת הצרפתיים "Revue d’Histoire de Littérature française"‏ (RHLF) ו-"Albineana".
החל משנת 2005 מכהנת כיו"ר ועדת המקצוע צרפתית במשרד החינוך וב-2014 ויזמה את פתיחת לימודי תעודת ההוראה בצרפתית בחוג לחינוך של אוניברסיטת תל אביב. היא זכתה, בין השאר, בקרן רוטשילד, בקרן הלאומית למדע, במלגת משרד החוץ, משרד המדע ובקרן IMERA  באוניברסיטת אקס-מרסיי.
מחקריה

נדין קופרטי-צור חקרה ספרי זיכרונות (ממוארים) משלהי המאה ה-15 ועד המאה ה-17 בצרפת והראתה שהממוארים הם חיבורים פולמוסיים החותרים לרהביליטציה של מחברם תוך כדי שימוש בסנגוריה ובאפולוגיה.
דו"חות קרב, משא ומתן ושליחויות דיפלומטיות וכן פרשנויות היסטוריות ופוליטיות המהווים את גוף הסיפור בממואר, משמשים כהוכחה להישגיו של הכותב ולכתב תביעה נגד השלטון המסרב לתת לו גמול הולם. חוקרי הספרות נהגו לזנוח את ספרי הזיכרונות בשל אופיים ההיסטורי; ואילו היסטוריונים ראו בכתיבה האישית ובדגש על המבט הסובייקטיבי גורם מסלף את האמת ההיסטורית. אצל קופרטי-צור התפתחות המבט הסובייקטיבי והמבע האישי הופכת להיות מושא המחקר והם שתורמים לחקר ההיסטוריה התרבותית והמנטלית. האירועים ההיסטוריים המדווחים בממוארים אכן יכולים להיות מוצגים באופן מעוות אך חשובים מהם הם האופן בו הכותב מציג את עצמו, הקטגוריות בהן הוא משתמש כדי לגולל את סיפור חייו וטקטיקות הכתיבה שהוא נוקט כדי ששמו ירשם בתודעה הלאומית לעד, למרות הפולמוסים שחייו ומעשיו עוררו.
קופרטי-צור מראה שייצוג האני הוא המפתח להבנת הממואר כסוגה ספרותית והוא שמסביר את שגשוגה עד עצם היום הזה גם מחוץ לגבולות צרפת. הממוארים אינם מוכתבים על ידי הממסד אלא נכתבים ביוזמת כותביהם הנמצאים בדרך כלל בעמדת הגנה מול הממסד. 

בסוגה זו, הפרו לוחמים מן האצולה את האיסור הדתי המונע בעדם לדבר על עצמם ולשבח את מעשי הגבורה שלהם. הסיפור של הפרט האקטיבי, המדווח על פעילותו החברתית ועל תהילתו הצבאית או המדינית, מהווה חלק בלתי נפרד מהתגבשות הזהות האזרחית המודרנית. ייצוג האני רב ההדר הוא ביטוי מובהק של התקופה. הוא שנותן דרור לכתיבה חדשה של ההיסטוריה, כתיבה משוחררת מן האילוצים של הרטוריקה המסורתית והתקפים בהיסטוריוגרפיה הרשמית. לפי מסקנותיה של קופרטי-צור, הממוארים מהווים דוגמה ראשונה להיסטוריה דיסידנטית במערב.
בהמשך דרכה, חקרה קופרטי–צור אספקטים שונים של סוגת הממוארים כגון תרומתה להתחלות של מדעי המדינה. 

רבים ממחברי הממוארים הם פקידי המדינה (civil servant) והשתתפות בחיי הממשל הולידה אצלם הרהורים על תיקונים ושיפורים שהובילו להצעת שיטות אדמיניסטרטיביות ופוליטיות חליפיות. מכיוון שחלק ניכר של הממוארים נכתבו על רקע מלחמות הדת בצרפת, רבים ממאמריה עוסקים גם בעדויות הפרוטסטנטיות על המלחמות. אגב כך הגיעה קופרטי-צור לחקור את הכתיבה הנשית הפרוטסטנטית במאות ה-16 וה-17.
בספרה Écriture(s) de soi et argumentation, קבצה וערכה מאמרים העוסקים בצד התאורטי של רטוריקת הכתיבה העצמית. בספר שערכה לכבוד פרופ' רות עמוסי La critique au tournant du siècle, בקשה מהשורה הראשונה של חוקרי הספרות הצרפתית להציג תמונת מצב על תורת הספרות וכיווניה העקרים במפנה המאה.
היא כתבה הקדמות ושימשה עורכת מדעית לתרגומים לעברית של יצירות המופת של הרנסאנס הצרפתי כגון : 
גרגנטואה ופנטגרואל לפרנסואה רבלה, ההפטמרון למרגריט דה נאוואר, המסות למישל דה מונטן, כמו כן כתבה אחרית דבר לווידויים של ז'אן-ז'אק רוסו וללא מחר, לויואן דנון, יצירות קלאסיות מהמאה ה-18.
פרסומים

Nadine Kuperty-Tsur, Se dire à la Renaissance, Paris, Librairie philosophique Vrin, 1997, 223 p.
Écriture(s) de soi et argumentation, Introduction and edition by Nadine Kuperty-Tsur, Presses Universitaires de Caen, Caen, 2000, 220 pages.
Charlotte Duplessis-Mornay, Mémoires, éd. et introduction Nadine Kuperty-Tsur, Paris, Champion, 2010, 452 pages.
La Critique au tournant du siècle, Mélanges offerts à Ruth Amossy, Nadine Kuperty-Tsur, dir., Peeters, 2010.
L’Expression de la dissidence à la Renaissance
.Mathilde Bernard et Nadine Kuperty-Tsur, dirs, dossiers du Grihl, en ligne mai 2013,
מבוא לגרגנטואה ופנטגרואל לפרנסואה רבלה, תרגם עידו בסוק, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2003.
מבוא לההפטמרון של מרגריט דה נאוואר, תרגם עידו בסוק, הוצאת כרמל, ירושלים, 2005.
מבוא למסות של מישל דה מונטן, תרגמה אביבה ברק, הוצאת שוקן, 2007.
אחרית דבר לווידויים של ז'אן-ז'אק רוסו, תרגום : עירית עקרבי, הוצאת כרמל, ירושלים, תש"ס, עמ' 610-604.
אחרית דבר לללא מחר, לויואן דנון, תרגם ראובן מירן, נהר ספרים, 2012.
הערות שוליים

↑  Nadine Kuperty-Tsur, Se Dire à la Renaissance, Paris, Vrin, 1997.
↑  Marc FUMAROLI : « Les Mémoires du XVIIe siècle au carrefour des genres en prose », XVIIe siècle, 1971, n°94-95.
↑  Nadine Kuperty-Tsur, « La notion de serviteur de l’Etat entre éthos et pratique à la fin du XVIe siècle » in Cité des hommes, cité de Dieu, Travaux d’Humanisme et Renaissance, Jean Céard, Michel Magnien, M.-C. Gomez-Giraud, François Rouget, (dirs.), Droz, Genève, 2003, p. 63-74.
↑  Nadine Kuperty-Tsur, « Hardie et adente : pérennité de l’éthos dans les écrits de Jeanne d’Albret » in Dialogues intérieurs : les écrits des mémorialistes dans leurs Mémoires, Myriam Tsimbidy et Frédéric Charbonneau, (dirs.), Paris, Classiques Garnier, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264109805171  BnF: cb13202425v (data)  CiNii: DA13091982  GND: 142852899  ISNI: 0000 0001 1558 3315  LCCN: nr98006657  NTA: 163229805  ORCID: 0000-0001-9141-2518  RERO: 02-A003480432  SUDOC: 051633132  VcBA: 495/285330  VIAF: 2614754   WorldCat (עם VIAF): 2614754
סיגלית ליפשיץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בת 54 בערך)
 פרופיל ב-IMDb
 
סיגלית ליפשיץ (נולדה ב-1970) היא במאית ותסריטאית ישראלית. מיוצרי הסדרה "שישו ושמחו".
ביוגרפיה

סיגלית ליפשיץ נולדה בבאר שבע, כרביעית מבין שמונה ילדים, למדה באולפנת בני עקיבא בערד וכן במכללת אמונה ובבית ספר לקולנוע סם שפיגל בירושלים.
מאז שנת 2007 מלמדת בימוי ותסריטאות בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל.
ביוגרפיה > תסריטאות ובימוי

בשנת 2000 כתבה וביימה את הסרט קרב תרנגולים, סרט עלילתי, שהשתתף בחמישים פסטיבלים בינלאומיים וזכה בפרסים:פרס ראשון בפסטיבל מונפליה, מינכן, מילאנו, מלבורן שיקגו ועוד.
בשנת 2005 ביימה את סרט האנימציה "ירושלים של ברזל" (במסגרת פרויקט מבטים). הסרט השתתף בפסטיבל ירושלים 2005, פסטיבל מנהטן היהודי 2005, פסטיבל וינה היהודי 2005 ופסטיבל טיבורון הבינלאומי ארצות הברית 2006.
בשנת 2017 כתבה וביימה את הסרט הקצר "רבעצן" (במסגרת הפיצ'ר "Voice over" מחווה לאברהם הפנר).
בשנת 2019 כתבה וביימה יחד עם שלום הגר, את הסרט הקצר "סלסול", התסריט זכה בציון לשבח בתחרות התסריט הקצר של "הארץ", סם שפיגל וקרן גשר.
בשנת 2019 הייתה אחראית על תסריט ובימוי לסדרת הטלוויזיה "שישו ושמחו" שהוקרנה בכאן 11 (2022), יחד עם שלום הגר.
הערות שוליים

↑  "קרב תרנגולים", במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
↑  רונית מוזיקנט, משני עברי המתרס עומדים אנשים, באתר ynet, 16 בנובמבר 2000
↑  ירושלים של ברזל, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
↑  "רעבעצן", במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
↑   סיגלית ליפשיץ ושלום הגר, "סלסול" מאת סיגלית ליפשיץ ושלום הגר, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509843205171  VIAF: 308266973   WorldCat (עם VIAF): 308266973
סאדר (כוכב)

| --- | --- |
   
 מיקומו של סאדר בקבוצת הברבור
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  ברבור
 שמות נוספים:  γ בברבור
 סוג:  על-ענק לבן-צהבהב
 בהירות נראית:  2.23
 סיווג ספקטרלי:  F8 Ib
 עלייה ישרה:  20ʰ 22ᵐ 13.7ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏24.0″ ‏15′ ‏40°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  6.5-
 מרחק:  1,830  שנות אור 561.07  פארסק
 רדיוס:  180 רדיוסי שמש
 מסה:  14.5 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 45,500 מהשמש
 טמפרטורה:  6,700 K
 מהירות סיבוב:  15 קילומטר לשנייה
 גיל:  12 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  −5.906±0.0006 קילומטר לשנייה
 היסט:  1.78±0.27 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.04 
 
סַאדְר (בערבית: صدر - "בית החזה") או γ בברבור הוא כוכב על-ענק במרחק של כ-1,800 שנות אור ממערכת השמש והוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים ברבור. הכוכב נמצא במרכז האסטריזם בצורת צלב שמהווה את החלק הבולט של קבוצת הכוכבים.
תכונות

סאדר הוא על-ענק לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F8 I, מסתו מוערכת בכ-14.5 מסות שמש, רדיוסו כ-180 רדיוסי שמש - כ-0.85 יחידה אסטרונומית, טמפרטורת פניו כ-6,700 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 45,500 מעוצמת ההארה של השמש. בשל מסתו הגדולה אורך החיים שלו קצר ואף על פי שגילו מוערך ב-12 מיליון שנים בלבד, הוא כבר נמצא בסוף חייו לאחר שסיים להתיך מימן והוא צפוי להפוך לסופרנובה בתוך כמה מיליוני שנים לכל היותר. בשל מיקומו באזור עשיר באבק של שביל החלב ומרחקו הגדול, נראה שחלק משמעותי של קרינתו מתפזר בדרך ולמעשה בהירותו המוחלטת היא מדרגה סביב 7- ועוצמת הארתו האמיתית היא יותר מפי 50,000 מאשר עוצמת ההארה של השמש.
מדידות רגישות של הספקטרום מראות קווי בליעה רבים של ברזל ושל מתכות נוספות. ניתוח של רוחב הפסים מראה שפני השטח של הכוכב פועמים באופן מורכב בדומה לפעימות של משתנים קפאידיים אך כמעט שאין שינוי בבהירות נראיתו הנראית. במרחק זוויתי של כ-2 דקות קשת מסאדר נמצא כוכב כפול עם דרגת בהירות 9, אך ככל הנראה אין קשר בין סאדר ובין הזוג והם נמצאים רק במקרה על אותו קו ראייה.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Sadr
↑  D. Mozurkewich, J. T. Armstrong, R. B. Hindsley, A. Quirrenbach, C. A. Hummel, D. J. Hutter, K. J. Johnston, A. R. Hajian, N. M. Elias II, D. F. Buscher & R. S. Simon: Angular Diameters of Stars from the Mark III Optical Interferometer, The Astronomical Journal, Vol. 126, Iss. 5, p. 2508 (2003) על פי קוטר זוויתי ומרחק
1 2  L. S. Lyubimkov, D. L. Lambert, S. I. Rostopchin, T. M. Rachkovskaya & D. B. Poklad: Accurate fundamental parameters for A-, F- and G-type Supergiants in the solar neighbourhood, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 402, Iss. 2, p. 1376
↑  D. Mozurkewich, J. T. Armstrong, R. B. Hindsley, A. Quirrenbach, C. A. Hummel, D. J. Hutter, K. J. Johnston, A. R. Hajian, N. M. Elias II, D. F. Buscher & R. S. Simon: Angular Diameters of Stars from the Mark III Optical Interferometer, The Astronomical Journal, Vol. 126, Iss. 5, p. 2512 (2003)
↑  D. F. Gray: Photospheric Variations of the Supergiant γ Cyg, The Astronomical Journal, Vol. 140, Iss. 5, p. 1329 (2010)
נסיכות טרנסילבניה (1711–1867)

נסיכות טרנסילבניה, משנת 1765 הנסיכות הגדולה של טרנסילבניה, הייתה חלק מנחלות הכתר ההונגרי ומשנת 1804 נחלת כתר אוסטרית שנשלטה על ידי מלכי הבסבורג והבסבורג-לורן כחלק ממלוכת הבסבורג (לימים האימפריה האוסטרית). במהלך המהפכה ההונגרית של 1848, הכריזה ממשלת הונגריה על איחוד עם טרנסילבניה בחוקי אפריל של 1848 (לאחר אישור הדיאטה של טרנסילבניה ב-30 במאי ואישור המלך ב-10 ביוני כי טרנסילבניה תהפוך לחלק בלתי נפרד מהונגריה). לאחר כישלון המהפכה, חוקת מרץ של אוסטריה קבעה כי נסיכות טרנסילבניה תהיה נחלת כתר נפרדת לחלוטין מהונגריה. בשנת 1867, כתוצאה מהפשרה האוסטרו-הונגרית, התאחדה הנסיכות מחדש עם הונגריה.
היסטוריה

במהלך המלחמה הטורקית הגדולה, כבש הקיסר ההבסבורגי לאופולד הראשון את הנסיכות העות'מאנית הוואסלית של טרנסילבניה ואילץ את הנסיך מיהאי הראשון אפאפי להכיר בו כמלך הונגריה. עם מותו של אפאפי בשנת 1690, הקיסר לאופולד גזר על "דיפלומה ליאופולדינום", אשר חיברה את שטח טרנסילבניה עם המלוכה ההבסבורגית. בשנת 1697 ויתר לבסוף בנו ויורשו של מיהאי, הנסיך מיהאי השני אפאפי על טרנסילבניה לטובת לאופולד; ההעברה לנחלות הבסבורג אושרה על ידי הסכם קרלוביץ מ-1699 בין הליגה הקדושה לאימפריה העות'מאנית.
לאחר שמלחמת העצמאות ראקוצי נכשלה, ושלום שטמר נחתם בשנת 1711: התבססה השליטה ההבסבורגית בטרנסילבניה, ונסיכי טרנסילבניה הוחלפו במושלים הקיסריים ההבסבורגיים. בשנת 1765 הכריזו מריה תרזה ובנה הקיסר יוסף השני על הנסיכות הגדולה של טרנסילבניה, וגיבשו את מעמדה הנפרד המיוחד של טרנסילבניה בתוך המלוכה ההבסבורגית, שכוננה על ידי "הדיפלומה לאופולדינום" בשנת 1691.
משנת 1734 ואילך הפכה דרום טרנסילבניה לאזור ההתיישבות של מגורשי טרנסילבניה דוברי גרמנית, קריפטו-פרוטסטנטים מארצות התורשה ההבסבורגיות באוסטריה העליונה, שטיריה וקרינתיה, שהוגלו למאחז המזרחי ביותר של מלכות הבסבורג. האזור סביב סיביו ("הרמנשטאדט") יושב על ידי הסקסונים הטרנסילבניים מאז ימי הביניים; כאן נאלצו המגורשים להתיישב באזורים שנהרסו במהלך המלחמה הטורקית הגדולה.
רוב האוכלוסייה הטרנסילבנית הייתה רומנית, רבים מהם איכרים שעבדו אצל המגנאטים ההונגרים בתנאים מסוכנים של עבדות. אולם מרד הוראה, קלוקה וקריאן בשנת 1784 וכל דרישות השוויון הפוליטי לא הועילו.
במהלך המהפכות של 1848 קראו המורדים ההונגרים לאיחוד מחדש של טרנסילבניה עם הונגריה, בניגוד למהפכנים הרומנים (ואלכים) בראשות אברם ינקו, אך גם לביטול הצמיתות. חוקי אפריל משנת 1848 הכריזו על איחוד מחדש, אך לאחר שהמרד ההונגרי נמחץ, טרנסילבניה נותרה תחת ממשל צבאי במשך מספר שנים, וחוקת מרץ של אוסטריה הגדירה את נסיכות טרנסילבניה כנחלת כתר נפרדת שאינה תלויה לחלוטין בהונגריה.
בשנת 1853 בוטל הגבול הצבאי הטרנסילבני, שהיה קיים משנת 1762 ושולב שוב בטרנסילבניה.
ב-19 בנובמבר 1865 הצביע הדיאטה של טרנסילבניה בעד השתייכות להונגריה. בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית שלאחר מכן ("Ausgleich"), המעמד האוטונומי של האצולה ההונגרית, סקלרים והטרנסילבנים הסקסונים, בן מאות שנים, הסתיים, והנסיכות הגדולה של טרנסילבניה שולבה בהונגריה כחלק מהמונרכיה הכפולה, שהוסמכה ב-6 בדצמבר 1868.