stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלגיליות עלוקתיות

| גלגיליות עלוקתיות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: גלגיליות
מחלקה:: גלגיליות עלוקתיות
מינים
 450
שם מדעי
 Bdelloidea
גלגיליות עלוקתיות או בדלואידים (Bdelloidea) היא מחלקת בעלי חיים במערכת הגלגיליות המצויים בבתי גידול של מים מתוקים בכל רחבי העולם. ישנם למעלה מ-450 מינים מתוארים של גלגלויות אלה, הנבדלים זה מזה בעיקר על בסיס מורפולוגיה. המאפיינים העיקריים המבדילים את הבדלואידים מקבוצות קשורות של גלגיליות הם קיום בלבדי של רביית בתולים והיכולת לשרוד בסביבות יבשות וקשות על ידי כניסה למצב של תרדמה הנגרמת על ידי ייבוש (אנהידרוביוזה) בכל שלבי בחיים. גלגיליות עלוקתיות הן מיוחדות בקרב מיני בעלי החיים בכך שהן חסרות זוויג, ואחת הקבוצות הבודדות המסוגלות לקבל DNA מחוץ לתחומי המין הטקסונמי שלהן (העברה גנטית אופקית). הן מכונות כ"א-מיניות עתיקיות" בשל ההיסטוריה הא-מינית הייחודית שלהם שמתפרשת על פני למעלה מ-25 מיליון שנה באמצעות עדויות מאובנים. גלגיליות עלוקתיות הם אורגניזמים מיקרוסקופיים, בדרך כלל באורך של בין 150 ל-700 מיקרומטר. רובם מעט קטנים מכדי להיראות בעין בלתי מזוינת, אך מופיעים כנקודות לבנות זעירות אפילו דרך עדשת יד חלשה, במיוחד באור בהיר. ביוני 2021, ביולוגים דיווחו על החזרתן לחיים של גלגיליות עלוקתיות לאחר שאלו נותרו קפואות במשך 24,000 שנים בפרמפרסט הסיבירי.
הגלגליות העלוקתיות הן בעלות גוף רב תאי ובעלות מבנה אנטומי מורכב. הן נחשבות אחד מסוגי בעלי החיים העמידים ביותר - הן בעלות עמידות גבוה יחסית לקרינה רדיואקטיבית, יכולים לשרוד בתנאי חומציות גבוה, תנאים של מחסור בחמצן ושנים של יובש.
הערות שוליים

↑  תרגום השם לעברית, על ידי עמנואל לוטם, בספרו של ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, עמ' 294
↑  ריצ'רד דוקינס מציין זאת לפי דבריו של פרופסור ג'ונתן הודג'קין, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, עמ' 294
1 2  Renault, Marion (7 June 2021). "This Tiny Creature Survived 24,000 Years Frozen in Siberian Permafrost - The microscopic animals were frozen when woolly mammoths still roamed the planet, but were restored as though no time had passed".מאורכב the New York Times.
↑  Shmakova L, Malavin S, Iakovenko N, Vishnivetskaya T, Shain D, Plewka M, Rivkina E. A living bdelloid rotifer from 24,000-year-old Arctic permafrost. Curr Biol. 2021 Jun 7;31(11):R712-R713. doi: 10.1016/j.cub.2021.04.077. PMID 34102116.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548792405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בג"ץ אדם טבע ודין נגד ראש ממשלת ישראל

בג"ץ 4128/02 אדם טבע ודין נגד ראש ממשלת ישראל הוא פסק דין של בית המשפט הגבוה לצדק העוסק בשאלת המעמד של הזכות לאיכות הסביבה כחלק מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו. בפסק הדין קבע השופט אהרן ברק כי אין להכיר בזכות זאת כחלק מהחוק, בהיותה פרשנות שגויה למושג איכות הסביבה. לדבריו, הוא אינו מכיר באיכות הסביבה כזכות שהיא חלק מכבוד האדם, כלומר כזכות שכלולה בכבוד המינימלי, וכי הזכות לאיכות הסביבה אינה חלק מהקניין והחירות של האדם. יתר על כן קבע השופט ברק בפסקה 19 כי אין די בהשפעה על איכות הסביבה כדי להוות פגיעה בחיים או פגיעה בגוף, אלא יש להראות סכנה מוחשית וממשית לחיי האדם או לגופו. עם זאת, לדברי השופט ברק, אין לבטל את הטענות של אדם טבע ודין בדבר ההחלטות המנהליות ואת האפשרות לתקוף אותן מבחינה משפטית.
השופטת דליה דורנר מציינת כי יש לשקול בחיוב את הארכת המועדים להגשת ההשגות מצד אדם טבע ודין. השופטת דורנר מדגישה בפסק דין זה את החשיבות הרבה שיש להעניק לשתי זכויות חופפות: הזכות לאיכות הסביבה והזכות לחיים ולבריאות – הזכות האחרונה מעוגנת בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו. לדבריה של השופטת דורנר, יש לתת לחוק התכנון והבנייה פרשנות שתבטא חשיבות יתרה לפיתוח התשתיות הלאומיות על פני שמירת איכות הסביבה.
לסיכום נקבע בפסק הדין, כי יש זכות לאיכות הסביבה כחלק מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, אולם רק אם זכות זאת קשורה לזכות לחיים ולשלמות הגוף. כיוון שבמקרה שהובא בפני בג"ץ, לא הוכח שהפגיעה בסביבה מביאה סכנה מוחשית לחיי אדם או לבריאותם, הרי אין פגיעה בזכות חוקתית וגם אין פגיעה בכבוד האנושי המינימלי. לפיכך, העתירה נדחתה.
הרקע לפסק הדין

העתירה באה על רקע הסעיפים בחוק התכנון והבנייה, בהם סעיף 76 ג(4) אשר יש בו כדי להציב זמן לא סביר להכנת התסקיר האמור להגן על איכות הסביבה. לדברי אדם טבע ודין, הרקע לפסק הדין הוא החשש הגדול לפגיעה באיכות הסביבה בכלל ובחיי האזרחים גם כן, שכן יש בהחלטותיה של הוועדה לפגוע קשות בסביבה.
עובדות פסק הדין

מדובר בעתירה שהוגשה לבג"ץ מצד ארגון אדם טבע ודין אשר הוא ארגון שכל מטרתו היא להבטיח איכות סביבה טובה יותר. העתירה נסבה סביב עניין הוראות חוק התכנון והבנייה אשר יש בהם התייחסות לעניין הוועדה לתשתיות אשר הסעיפים שם יכולים לפגוע קשות באיכות הסביבה ובחירותם של האזרחים. יתרה מזאת, ארגון אדם טבע ודין ביקש כי בג"ץ ירחיב את הזכות הקיימת על איכות הסביבה, מה שכאמור לבסוף לא קרה.
טענות הצדדים

לדברי אדם טבע ודין קיימת סכנה גדולה באי פסילת הסעיפים האמורים בעתירה כנגד התנהלותם של המדינה בכול הנוגע לאי מיגור המפגעים הסביבתיים. יתר על כן, לדברי אדם טבע ודין קיימת סכנה גדולה הן לחירות האדם, והן לקניין שלו כתוצאה מהסעיפים כמו סעיף 76 ג(8),סעיף 76 ג(4) כאשר יש בהם כדי לפגוע באיכות הסביבה בצורה משמעותית. יתר על כן לדברי אדם טבע ודין, הזמן אשר הציבו להם להגשת השגות על ההחלטה המנהלית הם אינם סבירות, וכי מן הראוי להעניק להם זמן ארוך יותר לצורך קבלת השגתם על ההחלטה המנהלית שיש בה על מנת לסכן את כלל הציבור. יתר על כן, לדברי אדם טבע ודין, חוק ההסדרים אשר קובע את ההסדר בדבר הפגיעה בזכויות האדם החוקתיות, יש בו על מנת לעמוד בסתירה ברורה לפסקת ההגבלה וכי הוא אינו לתכלית ראויה ואף לא מידתי.
לדברי המדינה בשם ראש הממשלה, יש לדחות את הטענות של אדם טבע ודין בדבר אי חוקיות התיקון, הכול נעשה באופן מידיתי וסביר, התועלת החברתית היא גדולה כתוצאה ממהלך זה וכי גם הם יתחשבו ככל האפשר בפגיעה מצומצמת באיכות הסביבה. יתר על כן, לדברי המדינה בשם ראש הממשלה, פרק הזמן אשר הוקצב להגשת השגה, כלומר 30 יום, זהו זמן סביר, הפגיעות שמעלות העותרות לא מצביעה על פגיעה בזכויות חוקתיות, וכי הם מידתיות. יתר על כן, מציינות המשיבות כי גם אם נפל פגם בהתנהלות הרשות המנהלית, ניתן לתקנה באמצעות ביקורת שיפוטית על חוקיות פעולתו של המינהל.
פסק הדין

השופט ברק קובע כי אין זכות לאיכות הסביבה ושהזכות לחיים לא באמת נפגעת בעקבות הנסיבות אשר העלו ארגון אדם טבע ודין. ביהמ"ש פסק כי אין להכיר באיכות לסביבה ראויה ולחיים ראויים כחלק מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, אין לגזור את הזכות לאיכות הסביבה כחלק מחוק יסוד כבוד האדם, כי אז נחטיא את המטרה הפרשנית. העתירה נדחית.
כמו כן, ארגון אדם טבע ודין טוענים כי הפגיעה בזכות החוקתית להליך הוגן נפגעה וזאת בעקבות המועד הלא סביר שנתנו להם על מנת להשיג על ההחלטה של הרשות המנהלית בעניין הקמת תוכנית הוועדה.
בפסיקתה של השופטת דורנר נראה התייחסות לעניין הצורך בהארכת תקופות הזמן אשר נמצא בחוק ההסדרים באשר לקבלת החוק וכניסתו לתוקף. ביהמ"ש בחר לא להעניק לאיכות הסביבה את ההגנה כחלק מזכות של חוק יסוד כבוד האדם וחירותו וקבע כי יש להכיר בזכות לאיכות הסביבה באופן מינימלי.
השינויים שנעשו בחוק התכנון והבניה נעשו באמצעות חוק ההסדרים אשר הם אלה שהחליטו כי תקום ועדה ארצית לתכנון ובנייה וכי הטענה המרכזית של ארגון אדם טבע ודין היא בדבר הזמן הקצר והבלתי סביר שניתן להם על מנת להשפיע או לשנות את תוכנית הוועדה וזאת כחלק מההגנה על איכות הסביבה. ביהמ"ש נמנע מלהרחיב את הזכויות המנויות בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו מהחשש לזניחת הזכויות הקיימות ולחשש מההרחבה של זכויות אחרות כמו פוליטיות וחברתיות. העתירה נדחתה ברוב של 5 מול 1.
באשר לחוק ההסדרים, דברי השופט חשין כאשר בפסיקתו בפרשת אדם טבע ודין נראה כי ישנה תקיפה מצד השופט חשין של חוק ההסדרים, כאשר לדבריו בגלל הזריזות והמהירות שבה מועברים החוקים והתיקונים נובע מהרצון להקים פרויקטים חדשים בארץ.
בפס"ד אדם טבע ודין היו 6 שופטים כאשר השופטת דורנר, השופטת א פרוקצ'יה, השופט א.א לוי, השופט א ריבלין מסכימים עם פסק דינו של הנשיא ברק ואילו השופט חשין היה בדעת יחיד וסבר כי יש לפסול את חוק ההסדרים אשר יש בו לזנוח את ההליך החקיקתי הראוי גם בעניין שלפנינו.
בעקבות פסק הדין

אדם טבע ודין העלו את הטענה כי הכנסתה של איכות הסביבה אל תוך הזכויות המנויות בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, בעצם החלישה את מעמדו של איכות הסביבה, כך שביהמ"ש כלל לא רואה בו כזכות הנכללת בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.
גלגולים מאוחרים יותר של ההליך המשפטי: פסק הדין בעצם משמר את המצב המשפטי שהיה קיים בדבר אי ההכרה בזכות לאיכות הסביבה כחלק מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.
זכות העמידה בעניין מנהלי חוקתי בעקבות פסק הדין

בפסק דין האחים בולוס נקבע כי כדי שביהמ"ש יתערב יש להוכיח כי הרשות המנהלית סטתה באופן מהותי ממסגרת השיקולים העניינים או שיבשה באופן מהותי את האיזון הראוי בין שיקולים אלה או חרגה באופן מהותי ממתחם הסבירות. על הרשות המנהלית חובה להתחשב בכל השיקולים העניינים. התעלמות הרשות משיקולים עניינים עלולה לפסול את החלטתה. כאשר קיימים שיקולים הנכללים באופן ברור בין מטרות החוק אפשר להרכיב עליהם שיקולים נוספים שיש להם קשר ענייני לשיקולים המפורטים בסעיף המטרה.
נראה כי היה מחלוקת באשר לזכות העמידה של ארגון אדם טבע ודין וזאת כאשר לטענת המדינה אין לאפשר לארגון לעתור לבג"ץ וזאת מהסיבה שהעתירה התייתרה וכי אין עדיין הוכחה כי הסביבה עתידית להיפגע כתוצאה מאישור התוכנית.
בפסק דין אדם טבע ודין, לדברי השופטת דורנר בפסקה 3, יש לפרש את הדינים האמורים כתואמים ככל שהדבר יינתן למצב בו זה יהיה תואם את הזכויות והאינטרסים הבאים בדבר איכות סביבה ראויה.
בפסק דין גנימאת: נקבע כי שלמרות ס' שמירת הדינים בח"י כבוד האדם וחירותו, יש לפרש חוקים שהתקבלו לפני חוק היסוד ברוח העקרונות שמופיעים בו. על כן, ניתן לומר כי יש אנלוגיה וקשר ברור בין 2 פסקי הדין כאשר ניתן לראות כי פסק דין גנימאת היה כמעט 10 שנים לפני פסק דין אדם טבע ודין, ועדיין אנו רואים את השופטת דורנר ככזו אשר רואה בסעיף שמירת הדינים ככלי מרכזי בחשיבות על שמירת חוק יסוד כבוד האדם וחירותו ועל הזכויות השונות.
בפסק דין חוק טל: נקבע כי רק אותם היבטים של הזכויות הקשורות קשר הדוק להיבטים של האוטונומיה של הרצון החופשי מוגנים במסגרת הזכות לכבוד האדם. בפסק דין חוק טל, שהיה כאמור בזמן פסק דין אדם טבע ודין ניתן לראות התייחסות לכך שביהמ"ש בעצם לא סוטה מהלכת חוק טל, כאשר הוא לא ממהר להרחיב את הזכות לכבוד האדם וכי לא נותן לזכות לאיכות הסביבה להיות כלולה בתוך חוק יסוד כבוד האדם וחירותו.
מעמדו של חופש העיסוק בישראל בעקבות פסק הדין אדם טבע ודין

בפסק דין פולגת נקבע כי: סעיף 3 לחוק יסוד חופש העיסוק קובע כי ניתן לעסוק בכל משלח יד. נגזר מימנו גם חופש התחרות המושתת על תפיסה של שוויון הזדמנויות בכלכלה ואי התערבות המדינה. לפני שמעמידים את החוק בפסקת ההגבלה, יש תחילה לאתר האם בכלל מתקיימת פגיעה. השופטת פרוקצ'יה מבהירה כי חופש העיסוק הוא זכות שלילית (הגנתית). לא מדובר בזכות חיובית (הדורשת מהמדינה). חופש העיסוק אינה הזכות להיות מועסק או לעבוד. היא גם אינה הזכות שלא להיות מפוטר מעבודה. חופש העיסוק הוא החופש להעסיק או לא להעסיק. למשל חוק המחייב שלא להעסיק הוא חוק הפוגע בחופש העיסוק. הוא החופש של אדם לפעול בעיסוקו כפי שחפץ וללא הפרעה או התערבות. הוא מתפרש גם על זכותו של אדם לעשות שימוש באמצעי הייצור הזמינים במשק לצורכי עיסוקו. בדרך כלל חופש העיסוק לא טומן בחובו את חיוב רשות להעמיד לאדם כלים למימוש זכותו לעיסוק.
עוד לפני שנפסק פסק הדין בעניין אדם טבע ודין, ניתן לראות את הספרות אומרת את דעתה באשר לזניחת האינטרס החברתי סביבתי מול העדפת שמירת הזכויות הכלכליות:
לדבריו של יובל. שני, כאשר ביהמ"ש או המחוקק נותן ביטוי משמעותי ונרחב לזכויות כלכליות מוגנות כמו הזכות לקניין וחופש העיסוק של התעשיינים בישראל ממול הזכות לאיכות הסביבה כאינטרס בלבד, יש בכך על מנת לגרום לניצול יתר של המשאבים בחברה, זה עשוי לגרום לנזקים סביבתיים גדולים, ואף להוביל להחרפת הבעיות הסביבתיות הקיימות.
בנוסף, לדבריו של אדרעי, ישנה רתיעה הקיימת מפני ההגנה החוקתית על זכויות חברתיות וכלכליות כמו הזכות לאיכות הסביבה. לדבריו של אדרעי, הזכות לאיכות הסביבה צריכה להיות מאופיינת כזכות חיובית ולא שלילית, כזו שהמימוש שלה צריך לגרור אחריו שימוש במשאבים לצורך הבטחת קיומו בכבוד, משאבים כאמור מצד המדינה ולא מצד הארגונים השונים.
פסקי הדין שבאו לאחר פסק דין אדם טבע ודין הראו כי ישנה הכרה מינימלית בזכות לאיכות הסביבה כחלק מהזכות לקיום אנושי בכבוד.
בנוסף, ניתן לציין כי פסק דין אדם טבע ודין אוזכר בהרבה פסקי דין גם אם לא בהקשר של הגנה על הזכות החוקתית.
בבג"ץ 3071/05 גילה לוזון נגד ממשלת ישראל ישנה התייחסות לפסק דין אדם טבע ודין וזאת בהקשר של ההכרה בזכות לאיכות הסביבה ראויה. בפסקה 9 לפסק הדין, מציין ביהמ"ש את דבריה של השופטת דורנר בפסק דין אדם טבע ודין בהקשר של צמצום הזיקה של הזכות לאיכות הסביבה לזכויות המנויות בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו. בנוסף, מציין ביהמ"ש את דברי השופט ברק כאשר הגדרת היקפה החוקתי של הזכות לשירותי בריאות ציבוריים והיקף ההגנה החוקתית החלה עליה מחייבת הלכה זהירה ומתונה.
בפסק דין עע"מ 2273/03 אי התכלת שותפות כללית נגד החברה להגנת הטבע מציין ביהמ"ש את דברי השופט ברק בבג"ץ אדם טבע ודין באשר לחשיבותה הרבה על שמירת איכות הסביבה כאחד הערכים הראויים להגנה, וזאת כחלק מהגנה על משאבי הטבע.
לקריאה נוספת

אהרון ברק, "פרשנות במשפט", כרך ג 760 (פרשנות חוקתית) (2005).
ג. מונדלק, "זכויות חברתיות-כלכליות בשיח החוקתי החדש", ספר ברנזון (אהרון ברק וח ברנזון עורכים) כרך ב 183
יובל שני, "הזכות לאיכות סביבה ראויה כזכות אדם במשפט הבינלאומי", המשפט ו (2001) (297, 318)
י' אדרעי, "זכויות אדם וזכויות חברתיות", ספר ברנזון ב (א' ברק וח' ברנזון עורכים, תש"ס, כרך ב' – בני סברה) (45, 73)(2001).
יצחק זמיר, "הביקורת השיפוטית על חוקיות חוקים", משפט וממשל א 395, (1993).
חוק התכנון והבנייה התשכ"ה–1965
חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2002, ס"ח 146.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 4128/02 אדם טבע ודין נ' ראש ממשלת ישראל, פ"ד נח(3) 503(טרם פורסם). השופט ברק
↑  שם. פסקה 17.
1 2  ראו לעיל בה"ש מס' 1 השופט ברק. פסקה 19.
1 2 3 4 5 6 7  ראו לעיל בה"ש מס' 1 .
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 1. לפסק דינה של השופטת דורנר.
1 2 3  שם.
1 2  סעיף 76.ג.4 חוק התכנון והבנייה התשכ"ה 1965
↑  סעיף 76.ג.8 חוק התכנון והבנייה התשכ"ה 1965
↑  חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב-2002.
↑  סעיף 8 חוק יסוד כבוד האדם וחירותו- 1992
1 2 3 4 5 6  ראו לעיל בה"ש מס' 8.
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 1. השופטת דורנר.
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 13.
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 1. לפסק דינו של השופט חשין.
↑  בג"ץ 7365/95 האחים בולוס נ' מרכז ההשקעות, פ"ד נ (2) 89
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 2. בפסקה 3. השופטת דורנר.
↑  בש"פ 537/95 גנימאת נ' מדינת ישראל, פ"ד מט(3) 355 (1995), פסק דינה של השופטת דורנר.
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 21.
↑  בג"ץ 6427/02 התנועה לאיכות השלטון נ' הכנסת (ניתן ביום 12.12.05),
↑  חוק יסוד כבוד האדם וחירותו- 1992
↑  בג"ץ 9722/04 פולגת נ' ממשלת ישראל (ניתן ביום 7.12.2006)
↑  שם. השופטת פרוקציה.
↑  יובל' שני "הזכות לאיכות סביבה ראויה כזכות אדם במשפט הבינלאומי" המשפט ו (297, 318.) 2001).
↑  י' אדרעי "זכויות אדם וזכויות חברתיות" ספר ברנזון ב (א' ברק וח' ברנזון עורכים, תש"ס, כרך ב' - בני סברה) 45, 73.)(2001)
↑  בג"ץ 3071/05 גילה לוזון נ' ממשלת ישראל
↑  שם. פסקה 9.
↑  ראו לעיל בה"ש מס' 34. פסקה 12.
↑  עע"מ 2273/03 אי התכלת שותפות כללית נ' החברה להגנת הטבע
דבי ונולי

אין תמונה חופשית
דבי ונולי היה צמד קומי ישראלי המורכב מהסטנדאפיסטיות דבי קליידר ונולי עומר. הצמד פעל בין השנים 1987 עד 1997.
לאורך שנות פעילותן העלו השתיים שלושה מופעי בידור ברחבי ישראל להם כתבו את הטקסטים בעצמן: "כזה כאילו", "למה מי למה מה" ו"דבי ונולי 3". המופעים שילבו סטנד-אפ ומערכונים.
בתחילת שנות התשעים הגישו את פינת הסטנד-אפ "מקום בעמידה", במסגרת התוכנית "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית.
לאחר שדבי עזבה את ישראל לתקופה של חמש שנים, הצמד התפרק באופן רשמי ב-1997.
בית העצמאות

| --- | --- |

היכל העצמאות לאחר השחזור
 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  שדרות רוטשילד 16, תל אביב-יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
 מנהל:  חזי צביאל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1978
 תאריך פתיחה רשמי:  1978 
 
 קואורדינטות:  32°03′46″N 34°46′14″E﻿ / ﻿32.0628°N 34.7706°E﻿ / 32.0628; 34.7706
 http://ihi.org.il
 תבנית:לשוניות2
 
בית דיזנגוף, בתוכו נמצא היכל העצמאות
בית דיזנגוף בעת עבודות השימור, 29 במרץ 2023
בית העצמאות (בעבר: היכל העצמאות) הוא מוזיאון הממוקם בבית דיזנגוף בשדרות רוטשילד בתל אביב, מקום הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. במרכזו נמצא אולם ההכרזה אשר שוחזר למצבו ביום ההכרזה, יום שישי ה' באייר ה'תש"ח, 14 במאי 1948.
היסטוריה של הבית

סיפור הבית מתחיל בהגרלת הצדפים, שנערכה על דיונת חול ב-11 באפריל 1909, בה חולקו המגרשים בין 66 המשפחות המייסדות של שכונת אחוזת בית. באותה הגרלה עלה בגורלם של בני הזוג מאיר וצינה דיזנגוף מגרש מספר 43, עליו בנו את ביתם בשנת 1910, ובאותה שנה הוחלט ששם העיר יהיה "תל אביב". בשנת 1911 נבחר מאיר דיזנגוף לשמש כיו"ר ועד השכונה, ולאחר כעשור, כשהפכה השכונה לעיירה, היה דיזנגוף לראש העיר הראשון, תפקיד אותו מלא כמעט ברציפות עד מותו בשנת 1936.
בשנות ה-20 שופץ הבית, ונוספה לו קומה. בשנת 1930, לאחר מותה של צינה – שהייתה מורה, ציירת ופסנתרנית חובבת אומנות – החליט מאיר דיזנגוף להפוך את ביתם למוזיאון לאומנות, הראשון בעיר. המוזיאון נפתח למבקרים בשנת 1932, כשהמבנה כולל גם את דירתו של דיזנגוף בקומה העליונה. בשנת 1933 הורחב המבנה על ידי האדריכל דב הרשקוביץ, ומאוחר יותר שופץ על ידי האדריכל קרל רובין, שעיצב את המבנה בהתאם לסגנון הבינלאומי, שאפיין את הבנייה בעיר באותה תקופה. בשנת 1936 נפתח מחדש מוזיאון תל אביב במעמד הנציב הבריטי העליון ארתור ווקופ, כשבמבנה המחודש שלוש קומות לאולמות תצוגה. בספטמבר אותה שנה נפטר מאיר דיזנגוף. בני הזוג היו חשוכי ילדים, ודיזנגוף הוריש את המוזיאון לתושבי העיר.
המוזיאון פעל במקום כמעט 40 שנה, ובשנת 1971 עבר לכתובתו החדשה בשדרות שאול המלך. במהלך שנות ה-40 וה-50 התקיימו בבית קונצרטים, ותקופה מסוימת פעלו במבנה גם בנק לאשראי והקונסוליה הבלגית. האירוע החשוב ביותר בתולדות הבית התרחש ב-ה' באייר ה'תש"ח, 14 במאי 1948 בשעה 16:00, כאשר הכריז דוד בן-גוריון על הקמת המדינה.
טקס הכרזת העצמאות

ביום רביעי, 12 במאי 1948, נתכנסה מנהלת העם לישיבתה האחרונה והמכרעת. לאחר שעות של דיונים, וברוב דחוק של שישה משתתפים אל מול ארבעה, הוחלט להכריז על הקמת המדינה. ההחלטה התקבלה חרף הלחצים הבינלאומיים לדחות את ההכרזה, ולמרות האיום בפלישת חמשת צבאות ערב. בשל חשש מפני הפצצה אווירית של הצבא המצרי, הוחלט לקיים את הטקס באולם המרכזי של מוזיאון תל אביב. האולם ממוקם בחלקו האחורי של הבניין, שקירותיו העבים וחלונותיו הגבוהים סיפקו הגנה לנוכחים. ההזמנות לאירוע נשלחו יום לפני הטקס ל-350 מנכבדי היישוב העברי. המוזמנים התבקשו לשמור את קיום הטקס בסוד, אך השמועה פשטה. אחרי הצהריים של יום הטקס, התגודדו מאות אנשים נרגשים אל מול בניין המוזיאון, שעה שבמועצת העם נמשכו הבירורים האחרונים בנוגע לנוסח הסופי של הכרזת העצמאות. אולם המוזיאון הוכן במהירות, ותוך יממה הותאם לארח את טקס ההכרזה, כאשר על המלאכה הופקד מזכיר מנהלת העם זאב שרף.
בשעה 16:00 של יום שישי, 14 במאי 1948, פתח בן-גוריון, ראש מנהלת העם, את ישיבתה האחרונה של מועצת העם (שהפכה מעתה ל-מועצת המדינה הזמנית). הטקס נפתח בשירת התקווה, ולאחריה קרא בן-גוריון את מגילת העצמאות. עם תום ההכרזה ברך הרב פישמן-מימון 'שהחיינו', ו-25 חברי מועצת העם חתמו בתחתית פיסת קלף, תחילה בן-גוריון עצמו, ואחריו שאר חברי מועצת העם, לפי סדר הא"ב. הושאר מקום ל-12 חברי מועצת העם שהיו נצורים בירושלים, ולא נכחו בטקס. בשעה 16:32 הסתיימה הישיבה בנגינת התקווה על ידי התזמורת הפילהרמונית, שישבה בקומה השנייה של המבנה בשל חוסר מקום, וקמה מדינת ישראל. טקס ההכרזה הוקלט במלואו ואף הועבר בשידור חי על ידי "קול ישראל".
בחצות הלילה בין שישי לשבת, הסתיים המנדט הבריטי על ארץ ישראל, ולפנות בוקר החלה מתקפה של חיל האוויר המצרי על תל אביב, שסימלה את פתיחת השלב השני של מלחמת העצמאות, ואת פלישת צבאות ערב.
בית העצמאות היום

בשנת 1971 עבר מוזיאון תל אביב למשכנו החדש. כשנה לאחר מכן, ביוזמת בן-גוריון, הועבר בית דיזנגוף לידי 'החברה לחקר המקרא', ומוזיאון בית התנ"ך החל את פעילותו במבנה. בשנת 1978, לכבוד חגיגות 30 שנה לקום המדינה, הוחלט לשחזר את אולם ההכרזה בקומה הראשונה של המבנה, כפי שהיה ביום הטקס עצמו. לצורך השחזור נאספו הפריטים והריהוט המקוריים שניתן היה לאתר, ובמקום אלה שלא נמצאו הובאו פריטים זהים. המבנה כלל את שני המוזיאונים – היכל העצמאות (שלוחה של מוזיאון ארץ ישראל) בקומה הראשונה, ומוזיאון התנ"ך בקומות העליונות עד לסגירתו של בית התנ"ך ב-2012.
במרכז מוזיאון היכל העצמאות – אולם ההכרזה המשוחזר, ובנוסף אליו מספר חדרי תצוגה, בהם תמונות ומסמכים הקשורים לאירוע. במקום ניתנות הדרכות המשלבות הן את סיפורו של הבית והקמת העיר תל אביב, והן את סיפורו של טקס הכרזת העצמאות, והאירועים הדרמטיים שהובילו אליו. הסיור כולל סרט קצר על תולדות הבית, וכן הסבר באולם ההכרזה, במהלכו שומעים המבקרים קטעים נדירים מתוך טקס ההכרזה, כולל נאומו של בן-גוריון, ברכת הרב פישמן-מימון, ונגינת התקווה על ידי התזמורת הפילהרמונית.
ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל בה' באייר ה'תשע"ח החליטה ממשלת ישראל בישיבתה שהתקיימה בבית העצמאות על סגירת הבית לצורך ביצוע עבודות שימור ושיפוץ. העבודות החלו במרץ 2019.
העבודות תוכננו להסתיים ביום העצמאות של שנת 2023, אך טרם הסתיימו. בספטמבר 2023 הופסק פרויקט הקמת המוזיאון שיציג את מגילת העצמאות עקב אי העברת תקציבים ממשרד ראש הממשלה ומשרד המורשת.
בית העצמאות היום > חוק בית העצמאות

לפי חוק ממשלה מ-2009 שונה שם הבית ל"בית העצמאות" ונקבעו מטרותיו:
שחזור ושימור הבניין וכן שחזור האולם שבו התקיימה ההכרזה והצגת מוצגים הקשורים בה ובמגילת העצמאות.
שימוש כמוזיאון לתולדות עם ישראל בארץ ישראל.
קיום פעילות חינוכית ותרבותית ברוח מגילת העצמאות.
שימור זכרו ופועלו של מאיר דיזנגוף בהתאם למטרות החוק.
ראו גם

בית התנ"ך
הערות שוליים

↑  בית העצמאות – שימור והתחדשות
↑
↑  חוק בית העצמאות
ההכרזה על הקמת מדינת ישראל על ידי דוד בן-גוריון, 14 במאי 1948
היכל העצמאות לאחר השחזור
אולם הכרזת העצמאות בתקופה בה שימש כמוזיאון
אולם תצוגה בקומה השנייה של המבנה כאשר שימש כמוזיאון
דיאבז

| --- | --- |
דיאבז
דיאבז
סוג הסלע: סלע יסוד
סביבת היווצרות: פלוטונית
הרכב: פלגיוקלז, פירוקסן, אוליבין ומגנטיט
תכונות וזיהוי: שחור או אפור כהה, דק גביש
דיאבז - (בארצות הברית מכונה גם בשם דלוריט) סלע תת-וולקני בעל הרכב מאפי, נמצא לעיתים קרובות מתחת לשכבות בזלת ברכסים מרכז אוקיאניים . כמו כן מצוי במידה רבה במחדרים מגמאתיים רדודים, כגון בדייקי הלוחות באופיוליט בהרי טרודוס בקפריסין.
הרכבו המינראלי של הדיאבז מקביל במידה רבה להרכב של סלעים פלוטונים כמו גברו וטונליט, כלומר מכיל בעיקר מינרלים סיליקטים מקבוצת הפלגיוקלז והפירוקסן.
מקור השם מיוונית  διάβασις שפירושו "מעבר" או "ביניים" שמתייחס למקומו של הסלע בקרום האוקייני, כשהוא מצוי מתחת לשכבה העליונה שהיא בזלתית ומעל השכבה התחתונה שמורכבת בעיקר מגברו.
ארתור סנט קלייר

מייג'ור גנרל ארתור סנט קלייר (23 במרץ 1737 – 31 באוגוסט 1818) היה קצין צבא ופוליטיקאי אמריקאי ממוצא סקוטי. הוא נולד בעיר ת'רסו שבמחוז קייטנס בסקוטלנד. סנט קלייר שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, ולאחר מכן היגר למושבת פנסילבניה. בזמן מלחמת העצמאות האמריקאית, הגיע לדרגת מייג'ור גנרל בצבא הקונטיננטלי, אך הודח מתפקידו לאחר נסיגה שנויה במחלוקת ממבצר טיקונדרוגה.
לאחר סיום המלחמה, כיהן כנשיא קונגרס הקונפדרציה, ובמהלך כהונתו נחקקו תקנות צפון-מערב. בשנת 1788 מונה למושל הטריטוריה הצפון-מערבית, שכללה את השטח שיהפוך מאוחר יותר למדינת אוהיו בשנת 1800. בשנת 1791 פיקד סנט קלייר על הצבא האמריקאי בקרב הוובש, אחד מהתבוסות הגדולות ביותר שספג הצבא האמריקאי מידי הילידים האמריקאים. בשל חילוקי דעות פוליטיים עם ממשל ג'פרסון, הודח מתפקידו כמושל בשנת 1802.
תחילת חייו וקריירה מוקדמת

ארתור סנט קלייר נולד בת'רסו שבקייטנס. מעט ידוע על שנותיו הראשונות. ביוגרפים מוקדמים העריכו שנולד בשנת 1734, אך מחקרים מאוחרים יותר מצאו כי תאריך לידתו הוא 23 במרץ 1737. הוריו, ככל הנראה, היו ויליאם סינקלייר, סוחר, ואליזבת באלפאור. על פי הדיווחים, למד באוניברסיטת אדינבורו והיה חניך של הרופא המפורסם ויליאם האנטר.
בשנת 1757 רכש סנט קלייר דרגת קצין בצבא הבריטי והגיע לאמריקה כחלק מצי האדמירל אדוארד בוסקווין במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. הוא שירת תחת פיקודו של הגנרל ג'פרי אמהרסט במהלך כיבוש לואיסבורג שבנובה סקוטיה ב-26 ביולי 1758. באפריל 1759 קיבל דרגת סגן והוצב תחת פיקודו של הגנרל ג'יימס וולף, עמו השתתף בקרב רמות אברהם, שהוביל לכיבוש העיר קוויבק.
התיישבות באמריקה

בשנת 1762 פרש ארתור סנט קלייר משירותו בצבא הבריטי, ובשנת 1764 התיישב בעמק ליגוניר שבפנסילבניה, שם רכש אדמות והקים טחנות. הוא הפך לאחד מבעלי הקרקעות הגדולים במערב פנסילבניה.
בשנת 1770 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי ולמגוון תפקידים ציבוריים, בהם רשם ומזכיר של בית המשפט לענייני יתומים במחוזות בדפורד ווסטמורלנד.
מלחמת העצמאות

בינואר 1776 הצטרף לצבא הקונטיננטלי בדרגת קולונל והשתתף בקרב טרואה-ריבייר במהלך הפלישה לקוויבק. באוגוסט 1776 קודם לדרגת בריגדיר גנרל וסייע בגיוס מיליציות בניו ג'רזי. הוא שיחק תפקיד מפתח במעבר דלוואר בליל חג המולד 1776 ובכיבוש פרינסטון בינואר 1777. בפברואר 1777 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
באפריל 1777 נשלח להגן על פורט טיקונדרוגה, אך בשל נחיתות כוחותיו נסוג ביולי של אותה שנה. בעקבות התבוסה הועמד למשפט צבאי ב-1778, אך זוכה וחזר לשירות, אם כי ללא פיקוד קרבי. הוא שירת כאיש מטה לצדו של ג'ורג' וושינגטון והיה נוכח בעת כניעתו של לורד קורנווליס ביורקטאון.
נשיא קונגרס הקונפדרציה

בין השנים 1785–1787 כיהן סנט קלייר בקונגרס הקונפדרציה, וב-2 בפברואר 1787 נבחר לנשיא הקונגרס. בתקופת כהונתו נחקקו תקנות צפון-מערב, אחד החוקים המשמעותיים ביותר של הקונגרס. בתקופה זו החלה ועידת פילדלפיה לנסח את חוקת ארצות הברית, שהחליפה את קונגרס הקונפדרציה והקימה את הממשל החדש.
חיי משפחה

ארתור סנט קלייר התחתן בשנת 1760 עם פיבי בייארד, שהשתייכה לאחת המשפחות הבולטות בבוסטון. אמה של פיבי הייתה ממשפחת בודוין, ואחיה היה ג'יימס בודוין, מושל מסצ'וסטס הקולוניאלית. בתו הבכורה של סנט קלייר, לואיזה סנט קלייר רוב, הייתה שליחה ורוכבת סוסים, וכן ציידת מוכשרת שנודעה ביופייה.
כמו רבים מבני דורו, סבל סנט קלייר מגאוט, כפי שנכתב במכתביו לג'ון אדמס.