stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיג'אב אימתיאז עלי
הערות שוליים

↑  "The 'Taj' remains intact". Daily Times (באנגלית אמריקאית). 2016-01-15. נבדק ב-2020-11-12.
↑  Queen of Urdu Romanticism, The Friday Times, ‏2019-07-05 (באנגלית)
↑  "World's first ever Muslim female pilot – Hijab Imtiaz Ali". ARY NEWS (באנגלית אמריקאית). 2015-04-13. נבדק ב-2021-06-02.
↑  ʿAlī, Ḥijāb Imtiyāz; Akhtar, Sascha Aurora (2022). Belles-lettres: writings of Hijab Imtiaz Ali. New Delhi: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-013264-4.
↑  Farooqi, Mehr Afshan (2008). The Oxford India Anthology of Modern Urdu Literature (באנגלית). New Delhi: Oxford University Press. p. 29. ISBN 978-0-19-567639-6.
1 2  "Hijab Imtiaz Ali: The Queen of Urdu Romanticism". The Nation (באנגלית). 2015-12-07. נבדק ב-2020-11-11.
↑  "Website launched to acquaint people with works of Urdu dramatist Imtiaz Ali Taj -" (באנגלית אמריקאית). 2018-05-18. נבדק ב-2020-11-12.
↑  "Ali Tahir opens up on being part of an illustrious family". The Express Tribune (באנגלית). 2020-01-11. נבדק ב-2020-11-12.
↑  "Urdu writer Hijab Imtiaz being remembered today | SAMAA". Samaa TV (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-11.
↑  "World's first ever Muslim female pilot – Hijab Imtiaz Ali". ARY NEWS (באנגלית אמריקאית). 2015-04-13. נבדק ב-2020-11-11.
↑  Salim, Saquib (13 בספטמבר 2020). "Begum Hijab Imtiaz Ali: The First Indian Muslim Pilot". HeritageTimes (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-11-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Şahbaz, Davut. "International Journal Of Eurasia Social Sciences". 8 (28). נבדק ב-2020-11-12. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
מלקולם אנדרסון

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1935 (בן 89) Theodore, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1958–1977 (כ־19 שנים) 
 סה"כ פרסים שצבר:  21
 יחידים
 מאזן קריירה:  446-646
 דירוג שיא:  2 (1957)
 זכיות בטורנירים:  17
 זוגות
 מאזן קריירה:  52–28 
 זכיות בטורנירים:  4
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 4 (1 ביחידם, 2 זוגות גברים, 1 זוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  הגמר (1958, 1972)
 אליפות צרפת הפתוחה:  הסיבוב השני
 וימבלדון:  רבע הגמר (1956, 1958)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1957)
 
מלקולם אנדרסון (באנגלית: Malcolm James Anderson; ‏ נולד ב-3 במרץ 1935) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. הוא זכה בתחרויות  הגברים, זוגות גברים וזוגות מעורבים  בתחרויות גראנד סלאם 4 פעמים.
ביוגרפיה

מלקולם אנדרסון נולד בשנת 1935 בקווינסלנד בחווה חקלראית. הוריו עסקו בגידול פרות. על שטח החווה ההורים בנו מגרש טניס.
אנדרסון החל לשחק טניס בגיל 8. בהיותו בפנימייה הוא משך תשומת לב של מאמן טניס (שהיה גם מאמן של רוד לייבר).
בשנת 1954 אנדרסון לראשונה השתתף באליפות אוסטרליה הפתוחה והגיע לסיבוב השלישי. בשנת 1957 הוא הגיע לגמר של תחרות זוגות גברים לצד אשלי קופר. בעקבות כך הוחלט לכלול אותם במשלחת לאליפות צרפת הפתוחה. הם ניצחוב תחרות זוגות גברים. בהמשך אדרסון זכה בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה 1957.
בשנת 1958 אנדרסון פעמיים הגיע לגמר תחרות גראנד סלאם בתחרות הגברים ופעמיים הפסיד לאשלי קופר.
לאור ההצלחות אנדרסון נכלל בנבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה.
בשנת 1959 אנדרון עבר לטניס מקצועי והצטרף לצוות של ג'ק קרמר. בהיותו מקצוען הוא ניצח במספר תחרויות.
לאחר תחילת "העידן הפתוח" אנדרסון חזר לתחרויות גראנד סלאם.  בשנת 1972 לאחר הפסקה של 14 שנים הוא הגיע לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה אך הפסיד לקן רוזוול. בשנת 1973 הוא ניצח באליפות אוסטרליה הפתוחב בתחרויות זגות לצד ג'ון ניוקומב.
בשנת 1977 אנדרסון פרש מטניס וביחד עם אשתו (שהייתה אחותו של רוי אמרסון) בפתח בקווינסלנד מועדון טניס.
בשנת 1972 אנדרסון נכלל במסדר האימפריה הבריטית.
בשנת 2000 אנדרסון נכלל באולם התהילה של הטניס.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריב בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1957 | אוסטרליה אשלי קופר | 10–8, 7–5, 6–4 |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה 1958 | אוסטרליה אשלי קופר | 5–7, 3–6, 4–6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1958 | אוסטרליה אשלי קופר | 2–6, 6–3, 6–4, 8–10, 6–8 |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה 1972 | אוסטרליה קן רוזוול | 6–7, 3–6, 5-7 |
מספרים חיוביים ושליליים

במתמטיקה, במערכת המספרים הממשיים, מספר חיובי הוא מספר הגדול מ-0, ומספר שלילי הוא מספר קטן מ-0. מספרים חיוביים ושליליים יחד נקראים "מספרים מכוונים", כי מתחשבים בכיוון שלהם על ציר המספרים יחסית לנקודת האפס.
מספר חיובי שווה לערך המוחלט של עצמו. המספרים החיוביים הם תת-קבוצה של קבוצת המספרים האי-שליליים, הכוללת את כל המספרים החיוביים ו-0.
ערכו המוחלט של מספר שלילי שווה למספר הנגדי לו. מספר שלילי נכתב עם סימן מינוס לפניו. לדוגמה, 5- מבטא מספר שלילי שערכו המוחלט הוא 5.
ייצוג חזותי של חיבור של מספרים חיוביים ושליליים. כדורים גדולים יותר מייצגים מספרים בגודל גדול יותר.
חוקי החשבון למספרים שליליים מבטיחים שהרעיון האינטואיטיבי של ניגוד, או היפך, בא לידי ביטוי.
חיבור של שני מספרים שליליים דומה מאוד לחיבור של שני מספרים חיוביים. לדוגמה,
(-3)+(-5)=(-8)
הרעיון הוא שאפשר לשלב שני חובות לחוב אחד בסדר גודל גדול יותר. כאשר מחברים יחד תערובת של מספרים חיוביים ושליליים, אפשר לחשוב על המספרים השליליים כעל כמויות חיוביות הנגרעות. לדוגמה,
8+(-5)=8-5=3
כאשר כופלים שני מספרים בעלי אותו סימן, התוצאה היא מספר חיובי. כאשר כופלים שני מספרים בעלי סימנים מנוגדים, התוצאה היא מספר שלילי. דוגמאות: \ -3\cdot 7=-21,-8\cdot -4=32,5\cdot 2=10.
השימוש במספרים מכוּונים בחיי יומיום הוא רב. למשל במדידת טמפרטורות (מעל ומתחת לאפס), במדידת גבהים (מעל ומתחת לגובה פני הים) ובקביעת מצב חשבון הבנק (יתרה חיובית ויתרה שלילית). כאשר נהגה רעיון המספרים השליליים, הדבר קודם בסערה, כיוון שבאותה העת היה זה צעד מאוד לא אינטואיטיבי, ואף התפרסמו מאמרי ביקורת אשר יצאו נגד המספרים החדשים.
בשדה המספרים המרוכבים אין משמעות לחיוביות או שליליות: אי אפשר להפוך אותם לשדה סדור משום שהמרוכבים אינם שדה ממשי פורמלית.
היסטוריה

אוקלידס, בספרו "יסודות", זיהה את המושג "מספר" עם אורך של קטע, וכך קיבע אל תוך המחשבה המערבית את התפיסה שלפיה המספרים השליליים אינם "אמיתיים", אלא לכל היותר כלי עזר לחישוב. דיופנטוס, בן המאה השלישית, התייחס בספרו "אריתמטיקה" למשוואה שפתרונה הוא מספר שלילי, וציין שזו משוואה אבסורדית.
מספרים שליליים מופיעים ככל הנראה לראשונה בספר "תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה", שחובר בידי מלומדים סינים בתקופת שושלת האן (כתיבת הסתיימה במאה ה-1 לספירה). במאה השביעית התייחסו מתמטיקאים הודים למספרים שליליים כאל חוב. מתמטיקאים מוסלמים הכירו בתקופה זו מספרים שליליים דרך עבודותיהם של המתמטיקאים ההודים, אך השתמשו בהם בצמצום. המתמטיקאי אל-ח'ואריזמי, בן המאה התשיעית לא השתמש במספרים שליליים בספרו "חיסאב אל-ג'אבר ואל-מוקאבלה", אך כעבור 50 שנה השתמש בהם המתמטיקאי המצרי אבו כאמל.
במאות ה-15 וה-16 הקונצנזוס באירופה היה שמספרים שליליים הם אבסורדיים.
ז'אן לה רון ד'אלמבר, בחיבורו "הבהרה על יסודות האלגברה" (סביבות 1765) כתב: "יש המתייחסים אליהם [אל המספרים השליליים] כאל פחות ממאומה, מושג אבסורדי בפני עצמו; יש המתייחסים אליהם כאל חוב - רעיון מוגבל, ובשל כך בלתי-מדויק; אחרים רואים בהם גדלים הפוכים בכיוונם לחיובי - רעיון שהגאומטריה תומכת בו בדוגמאות, אך יש לו יוצאי דופן תכופים". ב-1758 כתב פרנסיס מסרס (1731-1824), חבר ה-Clare College בקיימברידג' "תזה על השימוש בסימן השלילי באלגברה", ובה דחה את הרעיון של מספרים שליליים כשלעצמם. בפרט, הוא טען, לא ייתכן שלמספר יהיו שני שורשים שונים (חיובי ושלילי).
גישה זו השתנתה רק באמצע המאה ה-19, עם תחילת עלייתה של האלגברה המופשטת. בשנת 1843 כתב אוגוסטוס דה מורגן: "היצירים האלה [המספרים השליליים] זכו בקיומם, למרות החוסר הברור בהסבר רציונלי, המאפיין כל ניסיון לתאוריה שלהם". עם זאת, כיסי התנגדות למושג המספר השלילי נותרו עד זמן מאוחר כסוף המאה ה-19. ב-1890 כתב אנטוניו חוסה טייקסאירה (1830-1900) ש"לכמויות שליליות אין כל קיום אריתמטי".
במזרח הרחוק, לעומת זאת, המספרים השליליים טופלו באותם כלים כמו המספרים החיוביים: בסין, כבר מן המאה ה-2 לפנה"ס מוטות אדומים, ממוזלים, סימנו מספרים חיוביים, ומוטות שחורים סימנו מספרים שליליים. המספרים השליליים הוכרו כלגיטימיים בשלבי הביניים של פתרון הבעיה, אבל לא כתוצאה סופית. כללים מפורשים לטיפול במספרים שליליים מופיעים אצל בראהמגופטה בהודו, בסביבות שנת 650 לספירה.
ראו גם

פונקציית הסימן
מארק גונסאלס

מארק דניס גונסאלס הופמן (Mark Dennis González Hoffman; נולד ב-10 ביולי 1984 בדרבן) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני ששיחק בעמדת הקשר השמאלי. בשל זריזותו, הוא מכונה לעיתים "ספידי גונזלס".
גונסאלס נולד בדרום אפריקה לאם מקומית ולאב צ'יליאני שהיה אף הוא כדורגלן. בגיל 10 שב עם אביו לצ'ילה, והתגורר עמו ועם אחיו בוולפראיסו.
בשנת 2003 החל לשחק בקבוצת אוניברסידאד קתוליקה מסנטיאגו, ושנה אחר כך הצטרף לאלבסטה בלמופייה מהליגה הספרדית השנייה. בסוף העונה התעניינה בו קבוצת ליברפול מהליגה האנגלית, אך בשל הגבלות על קבלת שחקנים זרים לקבוצות בליגה זו, השאילה אותו לריאל סוסיאדד מהליגה הספרדית. גונסאלס הצטיין במדיה של קבוצה זו, שקיוותה שיישאר אצלה גם בעונה הבאה, אך בינתיים הוא השיג דרכון ספרדי, שאפשר לו לשחק בליברפול בחל מ-2006.
גונסאלס פתח את משחקיו בקבוצה בצורה טובה, כאשר במשחק שנערך במסגרת ליגת האלופות מול מכבי חיפה החליף את סטיבן ג'רארד בדקה ה-85, וכבש בתוך 3 דקות את שער הניצחון של קבוצתו. עם זאת, הוא לא הרשים במשחקים הבאים, וכבש שני שערים בלבד ב-25 משחקים בהם שותף. בסיום העונה שוחרר מהקבוצה, וחתם בקבוצה ריאל בטיס מהליגה הספרדית. לאחר שנתיים בקבוצה חתם במועדון הפאר הרוסי צסק"א מוסקבה. בינואר 2014 הושאל לקבוצה הצ'ילאנית אוניברסידד קאתוליקה. ב-4 בינואר 2016 חתם ברסיפה הברזילאית. ב-1 בינואר 2017 חתם בקולו-קולו הצ'יליאנית.
גונסאלס זומן לראשונה לנבחרת צ'ילה ב-8 ביוני 2003, במשחק שקיימה מול נבחרת הונדורס, והוא היה חלק מהסגל שלה עד פרישתו מהנבחרת בשנת 2016. בין היתר, השתתף במשחק הידידות שקיימה נבחרתו מול נבחרת ישראל באצטדיון רמת גן ב-26 במרץ 2008, וכן נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2010 ובקופה אמריקה 2016, בו זכתה צ'ילה.
שלומי ברזל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1970 (בן 54) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הארץ, ידיעות אחרונות, ההתאחדות לכדורגל בישראל, המסלול האקדמי המכללה למינהל 
 
שלומי ברזל (נולד ב-25 באוקטובר 1970) הוא עיתונאי ישראלי, מ"מ דיקן בית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל, ראש מערך ההסברה של ההתאחדות לכדורגל בישראל ולשעבר עורך מדור הספורט בעיתון "הארץ".
קריירה

ברזל החל לעבוד ככתב במדור הספורט של עיתון "ידיעות אחרונות" באמצע שנות התשעים, לאחר שירות צבאי במשטרה צבאית. ב-1998 עבר לעיתון "הארץ", שם שימש ככותב ועורך. בהמשך הפך לסגן עורך מדור הספורט תחת איתן מרקוביץ', ובדצמבר 2008 קיבל את תפקיד העורך הראשי, תפקיד אותו מילא עד מאי 2013. מלבד מדור הספורט, שבו גם היה בעל טור קבוע ("עולה להתקפה"), ברזל כתב בחלק ב' של "הארץ" על מגוון נושאים וגם טור אישי ("בעל, בית") במארקר וויק, המגזין השבועי של "דה-מארקר". בעבר היה בעל הבלוג "דינוזאור ברשת".
בנוסף משמש ברזל כמרצה לתקשורת במכללת נתניה ובמסלול האקדמי המכללה למינהל, שם הוא מעביר קורסים בנושא יסודות התקשורת, אתיקה בעיתונות, יסודות העריכה העיתונאית ומדיה וספורט. בשנת 2010 מונה לראש מסלול עיתונות כתובה ומשודרת במסלול האקדמי המכללה למינהל. בשנת 2018 מונה למ"מ דיקן בית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למנהל.
ביוני 2013 מונה לראש מערך ההסברה של ההתאחדות לכדורגל בישראל, והחליף בתפקיד זה את אמיר אפרת.
חיים אישיים

ברזל נשוי לעינת ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  טלי חרותי-סובר, צמצומים, ירידה בהישגים ומינויים תמוהים: מה קורה במכללה למינהל?, באתר הארץ, 14 בפברואר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בלייזר (מגזין)

| --- | --- |


שער הגיליון האחרון של המגזין, גיליון 225 מאפריל 2020
 סוג:  ירחון גברים
 בעלים:  קבוצת ידיעות אחרונות
 עורך ראשי:  קרן בר לב
 תאריכי הופעה:  ינואר 2001 – נובמבר 2022 (כ־21 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  רחוב נח מוזס 1, ראשון לציון
 תפוצה:  4.6% בקרב האוכלוסייה היהודית הבוגרת (מעל גיל 18, נכון ל-2009)‏
 מדינה:  ישראל ישראל
 האתר הרשמי
בּלֶייזֵר היה ירחון ישראלי בהוצאת "ידיעות אחרונות", שיועד לקהל יעד גברי, ושאב את השראתו המקורית ממגזינים אמריקניים דומים כדוגמת "מקסים", "Esquire" ו-"FHM". כתב העת נטה לעסוק בנושאים הנחשבים מבחינה מגדרית ותרבותית כ"גבריים", כמו מיניות מפרספקטיבה גברית, ספורט, צבא, משקאות חריפים, הימורים, סמים ומכוניות, לצד כתבות על נושאים "רציניים" יותר כדוגמת פוליטיקה עולמית, כלכלה ובריאות. ב-2 באפריל 2020 הופיעה המהדורה המודפסת האחרונה של המגזין, שעבר לתפוצה דיגיטלית בלבד במסגרת אתר ynet. ובנובמבר 2022 התפרסם המגזין (הדיגיטלי) בפעם האחרונה.
ההתחלה

"בלייזר" החל לצאת לאור באוגוסט 2001. קבוצת "ידיעות אחרונות" החלה במהלך של יצירת מגזיני-נישה, והבגד בלייזר היה השם שניתן למגזין הנישה הגברי של הקבוצה. המגזין תוכנן במקור כגרסה ישראלית של מגזיני גברים אמריקאיים מצליחים, כגון "מקסים", "FHM" ו"אסקווייר". לא רבים צפו לו הצלחה: ניסיונות קודמים ליצור מגזין גברים, כגון "מוניטין–פנטהאוז" נכשלו לחלוטין. בתחילה נקט המגזין טון רגוע יחסית, שהתבטא במינון נמוך של כתבות-פרודיות ותמונות של נשים. על השער אף הופיעו גברים ובגיליון הראשון היה זה נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון.
התפתחות המגזין

עם הזמן, גדל מינון ההומור הפרוע במגזין. תמונות הגברים הוחלפו בתמונות נשים מעורטלות-למחצה, הכתבות הפכו בוטות יותר ונטו לכיוון הניו-ג'ורנליזם, במדור מכתבים למערכת עלבו כתבי העיתון במכתבי הקוראים, נוספו כתבות פרודיות לרוב, בדיחות פנימיות ולעיתים גם קומיקס. אך יותר מכל, נושאים כמו מין, אלכוהול, סיגרים, סמים וספורט נשזרו ברבים מהמדורים והכתבות במגזין, לצד תובנות וחוויות אישיות וכתבות אחרות בנושאים מגוונים. כך לדוגמה, בגליונותיו הראשונים של המגזין סקירות הרכב כללו בעיקר ניתוח נתונים וביצועים של הרכב הנבחן, ואילו בגיליונות מאוחרים יותר, כתבה כזאת עשויה להתמקד בעיקר במסעו של הכתב להשקת הרכב במדינה זרה, נסיונותיו לחזר אחרי המקומיות, שתיית אלכוהול וצריכת חומרים נרקוטיים, זאת כאשר מושא הכתבה - הרכב המדובר, כמעט ונדחק כליל מחוץ לה.
בהמשך המגמה בעיתון הייתה לשלב בין תכנים כאלה לכתבות רציניות של כותבים כאלון בן דוד, יואב לימור, אורי משגב, רם גלבוע, עמנואל רוזן ואלון פנקס. רם גלבוע היה גם בעל הטור של העיתון, שמתפרסם בעמודו האחרון. עם כתבי הספורט הקבועים נמנו נדב יעקבי, ערן סלע, רם גלבוע וגידי שפרוט, ואת התחום המוטורי כיסו הלל פוסק ואלי פנגס, לצד חברי מערכת נוספים.
התפתחות המגזין > פרובוקציות

במספר מקרים פרסם "בלייזר" כתבות פרובוקטיביות הבוחנות את קצה גבול חופש הביטוי כגון: מהם נתיבי הברחת סמים ונשק לישראל, כיצד לפרוץ כספות, איך להתחמק ממכמונות מהירות וכדומה. אחדות מהכתבות עוררו סערה תקשורתית. בגיליון נובמבר 2005, לדוגמה, פורסמה כתבה שבה, תוך שיתוף פעולה עם עורך הדין ששי גז, פורטו הדרכים לביצוע פשע מושלם (רצח, אונס ופריצה) תוך ניקוי הראיות ומבלי להיתפס. הכתבה גררה ביקורת ציבורית קשה והמגזין אף סבל מגל ביטולי מנויים. לגיליון מרץ 2006 צורף למגזין סטיקר לרכב ובו הכתובת: "אם רכב זה לא ביצע עבירת תנועה, תתקשרו ואנו נבטל לו את המנוי". הדבר גרר מחאות מעמותת אור ירוק באומרה כי המגזין מעודד נהיגה מסוכנת.
התפתחות המגזין > מעבר מגיליון מודפס לדיגיטלי בלבד

ב-2 באפריל 2020 הופיעה המהדורה המודפסת האחרונה של המגזין, שעבר לתפוצה דיגיטלית בלבד במסגרת אתר ynet.
החל מיולי 2020 ערכה את המגזין קרן בר לב.
התפתחות המגזין > סגירת המגזין הסופית, כולל בדיגיטל

בנובמבר 2022 התפרסם המגזין בפעם האחרונה.
גישת המגזין

מחד גיסא, המגזין הציג גישה המאדירה את ה"גבר האידיאלי", בן דמותו של האקדוחן הבודד במערב הפרוע - מנהל מערכות יחסים עם נשים רבות, מעשן סיגרים, שותה ויסקי וחובב רובים ומכוניות. מאידך גיסא, רוב כתבי העיתון העידו על עצמם כעל "נשואים וחנונים". כך, שיש הטוענים כי הגישה שהוצגה במגזין היא בעצם פרודית/אירונית.
אחרים טוענים שהמגזין אינו שונה ממגזיני נשים, וכמוהם מעודד בידול ושיסוי של המינים זה בזה וחזרה לדרכי חשיבה מיושנות וחלוקת תפקידים מגדרית.
מבנה הירחון

ל"בלייזר" מבנה קבוע למדי. מרכיבים עיקריים:
עמוד השער, ובו תמונה של דוגמנית בלבוש מזערי, כגון ביקיני. לדוגמנית זו מוקדשים עמודים נוספים לקראת סוף הגיליון, במדור הקרוי "המספרה". בצמוד לשמו של הירחון הופיעה בעבר הסיסמה "כל מה שמעניין גברים".
תוכן העניינים, ובו יחד עם שמות הכתבות ומיקומן, גם הערות עוקצניות על תוכנן, כגון: "מור ויטל היא אישה שנולדה כלואה בגוף של גבר. מביא את סיפורה גידי שפרוט, גבר שנולד כלוא בגוף של דג". כתיבה בסגנון עוקצני-מתחכם כזה מופיעה ברבים מדפי הירחון.
מכתבים למערכת, שלאחר חלקם מופיעה תגובה עוקצנית של המערכת.
"הבת של השכן": מדור המציג צילומים פרובוקטיביים של צעירות ישראליות.
"הדו"ח": מדורים קצרים העוסקים בספורט, ספרים, קולנוע ועוד.
מאמרים וכתבות.
"נשים שאנחנו אוהבים": מדור ובו צילומי דוגמניות זרות.
"נותנת בראש": מדור ייעוץ מיני ובו תשובותיה של קארין ארד לשאלות הקוראים. מדור זה, כמו מדורים נוספים בעיתון, גדוש בניבול פה.
"תבינו לבד": מדור בדיחות, רבות מהן בעלות קונוטציה מינית.
הפרסומות בירחון משווקות בעיקר מוצרי צריכה בעלי אופי מגדרי: משקאות חריפים, ביגוד, שעונים, קוסמטיקה לגבר, מכוניות, מכשירים אלקטרוניים, סיגריות וכדומה. לעיתים הפרסומות מתאימות עצמן לסגנונו של הירחון; כך, למשל, הופיעה פרסומת למכשירי טלוויזיה שכותרתה "פתאום שטוחות עושות לך את זה".
כתבים ועורכים בולטים

עורכת ראשית: קרן בר לב
עורכים ראשיים בעבר: ליאור נעמן (מגיליון 1 עד גיליון 195), רענן שקד (מגיליון 196 עד גיליון 206), עמוס בר
כותבים בולטים בעבר ובהווה: ערן סלע, רם גלבוע, עמנואל רוזן, איציק שאשו, יאיר לפיד, אלי פנגס, הלל פוסק, אור ברנע, אסי גל, קארין ארד, אלעד בן דוד, גידי שפרוט, ואיתי אנגל, עפר שלח, ניר קיפניס, רביב דרוקר, רענן שקד, עומר ברק, אלון פנקס, יואב לימור, ואלון בן דוד.
צוות קריאייטיב: איציק שאשו, רם גלבוע (בדימוס), לירן קציר, ניר כץ.
מגזין בגדי הים של בלייזר

מגזין בגדי הים של בלייזר היה מוסף בגדי ים שנתי של המגזין הישראלי "בלייזר". במגזין הוצגו דוגמניות ישראליות בבגדי ים, מצולמות בנופים שונים. מגזין זה לקח השראה ממקבילו האמריקאי הוותיק, גיליון בגדי הים של "ספורטס אילוסטרייטד". הוא נערך בשיתוף עם סוכנויות הדוגמנות "יולי" ולוק. בנוסף להשקת הגיליון יוצא מדי שנה גם סרט בטלוויזיה או ברשת האינטרנט מאוחר יותר, לצד כתבות בתקשורת, המתעדות ועוסקות בצילומים מאחורי הקלעים, בבגדי הים, ובדוגמניות שנבחרו.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להוסיף את שאר השנים של מגזין בגדי הים, לפחות עם דוגמניות השער.
| שנה | דוגמנית השער | דוגמניות נוספות | אתרי צילומים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | גלית גוטמן | מלאני פרס, אינגריד פלדמן | ראשון לציון, קיסריה |
| 2006 | מירי בוהדנה | ריבי טל, ויקה שוורץ |  |
| 2007 | גלית גוטמן | ויקטוריה קצמן, ניבית בש |  |
| 2008 | מירי בוהדנה | יעל נזרי, מאי אקרמן, תמר זיסקינד | תל אביב, אילת |
| 2009 | הילה נחשון ואילנית לוי |  |  |
| 2010 | עדי הימלבלוי | רותם סלע, לוקה שקד |  |
הערות שוליים

↑  הדס ריבק‏, TGI לשנת 2009 - ישראל היום ממשיך להתחזק, באתר וואלה, 27 בינואר 2010
1 2  מגזין הגברים הטוב (והיחיד) בישראל: גיליון אחרון ל"בלייזר", באתר מעריב אונליין, 2 באפריל 2020
1 2   עידו דוד כהן, תולים סופית את ה"בלייזר": המגזין לגברים נסגר, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2022
↑  קרן בר לב, באתר סקופר
↑  גיליון בגדי הים של בלייזר: עכשיו הסרט, באתר ynet, 11 באפריל 2007
↑  איתי יעקב, מלכות הביקיני: עשור למוסף בגדי הים של בלייזר, באתר Xnet‏, 29 ביוני 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377690605171 
גיליון ינואר 2005 של כתב העת, על השער - השחקנית האמריקאית טארה ריד
קול מבשר (קו נייעס)

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מיקום המטה:  ברוקלין 
  
 www.yiddish24.com
 
קול מבשר הוא קו נייעס ביידיש הפועל בארצות הברית. משודרים בו חדשות, תחזיות מזג אוויר ודיווחי תנועה, יחד עם מידע על מספר נושאים החשובים לקהילה החרדית דוברת יידיש, וראיונות עם דמויות מהקהילה.
תכנות ותוכן

קול מבשר הוקם בשנת 2005 על ידי זלמן וידר שמשמש כמגיש החדשות הראשי במוקד. קול מבשר משמש כתחליף לשידורי רדיו עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית דוברת היידיש הנשענת במידה רבה על חדשות ומידע בתוך הקהילה המועברים ביידיש. זהו אחד ממקורות המידע העיקריים לקהילה דוברת יידיש ברחבי העולם עם מאזינים בארצות הברית, קנדה, ישראל ובריטניה.
החדשות משודרות לאורך כל היום. החדשות הפוליטיות והחדשות העסקיות מתעדכנות מדי יום על ידי יוסי גסטטנר שמנתח גם את האקטואליה.
בקו משודרים חדשות (יהודיות, חסידיות, מקומיות, לאומיות, עולמיות, פוליטיות, בריאות, עסקים) וראיונות אקטואליה, מזג אוויר; מספרי זכייה בלוטו; ראיונות ארוכים, בריאות, עסקים ופוליטיקה; סוגיות תורניות (כולל היסטוריה וביוגרפיות של צדיקים); עדכוני תנועה ומדור מוזיקה.
שדרנים

חדשות עיקריות: זלמן וידר
עדכוני תנועה: דוד גולדשטיין
חדשות עסקיות/פוליטיות: יוסי גשטטנר
בריאות: הרשל מייזלס ויואל מאירוביץ
חדשות מעניינות: ארי אברמוביץ
מראיין מוזיקלי ומנחה תוכנית אירוח: ולוול שמלצר
ראיונות: יצחק שלמה דרזנר והנדל ברויאר
ניתוח אקטואליה בארצות הברית: יוסי גשטטנר
פוליטיקה יומית - טיול יומי בוושינגטון: דוד ליבוביץ
מדע המדינה: יצחק קלר, שמעון רולניצקי, יואל פלזן, יוסף חיים יונה הכהן רפפורט ("יוינה כהן"), ואברהם יעקב טרקלטאוב, כתב בכיר בבית הלבן במגזין עמי.
ניתוח עניינים גלובליים: הרשל פרידמן ומיכל פישר
ענייני קהילה: הרב שאול קליין, הרב אברהם יעקב ווזנר, פנחס גלאובר ושעיה איצקוביץ ("אליעזר קראוס")
פסיכולוגיה: שמעון גרין, נפתלי שטיין ומרדכי וינברגר
יידיש24

ביולי 2019 הוציאה קול מבשר אתר ואפליקציה בשם "יידיש24" למשתמשי iOS ואנדרואיד. האתר והאפליקציה מציעים את אותם תכנים המשודרים במוקד קול מבשר.
ראו גם

קו נייעס
הערות שוליים

1 2 3  "Kol Mevaser Hotline: Farm Bill SNAP Cuts Impact Jewish New Yorkers". Masbia.
1 2  "Finding His Voice". mishpacha.com. נבדק ב-2018-02-27. There is a definite edge to Yossi Gestetner, the way he speaks, even the way he walks. If you’re one of his listeners on the Yiddish-language Kol Mevaser hotline, you hear it in his news analysis.
↑  "Kol Mevaser App". yiddishworld.com (ביידיש).
אור בוטבול

| --- | --- |

אור בוטבול
 לידה:  20 בספטמבר 1991 (בן 33) כוכב יאיר צור יגאל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 עיסוק:  שחקן, צלם, מדבב, פרסומאי, עורך וידאו
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב
 בת זוג:  דיאנה גולבי
 https://orbutbul.wixsite.com/website-2
 פרופיל ב-IMDb
אור בוטבול (נולד ב-20 בספטמבר 1991) הוא שחקן, מדבב, צלם, פרסומאי, עורך וידאו, קומיקאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה וקריירה

נולד ב-20 בספטמבר 1991. גדל בכוכב יאיר צור יגאל בילדותו היה בתנועת הנוער הצופים, ואת רוב שירותו הצבאי בצה"ל עשה ככתב בעיתון "במחנה", ובשנת 2014 החל ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב שבתל אביב. ב-2016 זכה במלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל. עבד במשך תקופה בחברת הפרסום מקאן תל אביב.
בשנת 2017 השתתף במחזה "כל דבר חי צריך" של תיאטרון הבית. בשנת 2018 השתתף במחזות "המיזנתרופ" של תיאטרון תמונע, "מה קורה עם שבתאי", ו"חלום ליל קיץ בחלל" של תיאטרון קליפה. ב-2019 השתתף במחזה "הכלה האנגלייה" של תיאטרון האוניברסיטה, וב-2020, במחזה "בן המלך והעני" של תיאטרון גושן. החל ממרץ 2020, החל בוטבול לפרסם סרטוני ביקורת וקומדיה ברשתות החברתיות, כשבראשם סדרת הסרטונים "ביקורת פרסומות", אשר צברו מאות אלפי צפיות. בנוסף, בשנת 2020 הנחה את הפודקאסט "נקראים מצחוק עם פטריק קים, המרגל הלוהט מהסיקסטיז" יחד עם מעין אור ויובל גנות.
בשנת 2021 השתתף במחזה "נפילתו של האגואיסט יוהאן פאצר" של תיאטרון תמונע, במחזמר "תיכון מגשימים" של תיאטרון האינקובטור, ובסדרת הטלוויזיה "לבד בבית" של כאן חינוכית, ובשנת 2022 שיחק בסרטים "אמריקה", ו"אזרח מודאג".
בינואר 2023 החל להנחות את "ביקורת נוסטלגיה" של כאן דיגיטל והשתתף בעוד מספר סרטונים של הערוץ. מיוני של אותה שנה ועד יוני 2024 הגיש לצד עמרי הכהן את ההסכת "מתחת לכל ביקורת" מבית "רשת עושים היסטוריה". בהמשך 2024 החלו השניים להגיש את השעשועון "חרטטוני!" ואת ההסכת "מגזין הבוקר בערב" בשיתוף עם רשת "אדיו".
ביוגרפיה וקריירה > דיבוב

דיבב בסרטים "ספיידרמן", "הדרקון הראשון שלי 3", "משפחת סופר על 2", "אי.טי. - חבר מכוכב אחר", "סטיוארט ליטל 2", "החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי".
חיים אישיים

בוטבול הוא בן זוגה של הזמרת והשחקנית דיאנה גולבי אותה הכיר בבית הספר למשחק ניסן נתיב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  RinatVeIlan | רינת ואילן - אור בוטבול, באתר rinatveilan.co.il
1 2  רחלי מלק-בודה, "אנחנו אוהבים להתלבש על מקומות כאלה ולקחת אותם אל הקצה", באתר מקור ראשון, ‏30 במאי 2024
↑  אור בוטבול (2024-10-21), חרטטוני! | פרק 4 עם ג'ימבו ג'יי, נבדק ב-2025-02-06
↑  אור בוטבול, ‏תרגיל עם שיניים: הצצה לאימון ביחידת הכלבנים עוקץ, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2012
↑  אור בוטבול, ‏"גלעד, כל הפלוגה אוהבת אותך", באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2011
1 2 3 4 5  אור בוטבול, באתר תיאטרון האינקובטור
↑  Meiran Pachman, איפה אנחנו טועים? פרק 281 עם אור בוטבול תסריטאי, צלם, עורך ומבקר פרסומות, באתר Creative First, ‏2022-10-14
↑  אור בוטבול, באתר יוטיוב
↑  אלעד מן, אור בוטבול: "חדשות צריכות להיות רצף של עובדות, אני כבר אגבש לעצמי דעה", באתר "שקוף", 23 באוקטובר 2023
↑  אטילה שומפלבי, "עלו והרביצו": פארודיה על המשטרה הפכה לוויראלית, באתר ynet, 4 בפברואר 2021
↑   ראיון עם אור בוטבול - שחקן, כותב, יוצר וידיאו ומבקר פרסומות, סרטון בערוץ "Kol Acher", באתר יוטיוב (אורך: 06:17)
↑  Spotify, open.spotify.com
↑  נפילתו של האגואיסט יוהאן פאצר, באתר תמונע
↑  תיכון מגשימים, באתר צוותא
↑  מחזמר ראפ 'תיכון מגשימים' - בית מזיא לתיאטרון, באתר בית מזיא לתיאטרון, ‏2 באוקטובר 2022
1 2  אור בוטבול, באתר אישים
↑   כאן | ביקורת נוסטלגיה 📺 פרפר נחמד, סרטון בערוץ "כאן | דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 08:48)
↑   חבר שלי רוצה לעזוב את הארץ, סרטון בערוץ "כאן | דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 05:46)
↑   הנהג ימני או שמאלני?, סרטון בערוץ "כאן | דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 04:12)
↑  Mitachat_le_kol_bikoret, רשת עושים היסטוריה
↑  שרון לוקסנבורג, ‏"החתול במגפיים - משאלה אחת ודי": סרט שחובה לראות, באתר מעריב אונליין, 23 בדצמבר 2022
1 2  Yael Gal Ben Ishay, מה דיאנה גולבי עושה כשהיא במצב רוח מסוכן?, באתר יא מנאייכ: מה דיאנה גולבי עושה כשהיא במצב רוח מסוכן? | מגזין את, ‏2024-01-24