stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נווה שכטר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים) 
 http://www.neve-schechter.org.il
 קואורדינטות:  32°03′33″N 34°45′59″E﻿ / ﻿32.059114°N 34.766305°E﻿ / 32.059114; 34.766305
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) נווה שכטר(למפת תל אביב רגילה) נווה שכטר(למפת גוש דן רגילה) נווה שכטר(למפת גוש דן מוגדלת) נווה שכטר  he נווה שכטרhe נווה שכטרמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האולם בקומה השנייה, משמש כיום להופעות, אירועים והרצאות
נווה שכטר, מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית, הוא מרכז יהודי רוחני יוצר בתל אביב-יפו.
המרכז, השוכן במבנה ההיסטורי של קפה לורנץ, מציע לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות וסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אמן, חוגים למשפחה וסיורים, תוך שימת דגש על אמנות ויצירה, פילוסופיה והגות.
בין היתר, מציע נווה שכטר פעילות קהילתית הפתוחה לקהל הרחב במסגרת לימוד, חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי וכן השכרת אולמות להופעות מוזיקליות או לאירועים חברתיים ועסקיים אחרים. נווה שכטר מהווה חלק מפעילות עמותת מדרשת ירושלים, הפועלת כאגף החינוך לציבור מטעם מכון שכטר למדעי היהדות. המרכז חבר באיגוד ההתחדשות היהודית .
הקהילה המסורתית נווה צדק

בנווה שכטר פועל בית כנסת מסורתי (קונסרבטיבי) "נווה צדק" בהובלתו של הרב רוברטו ארביב, המכהן כמנהל החינוכי של נווה שכטר (מייסדה של מדרשת עיון).
קהילת נווה שכטר מארחת ומקיימת באולם ובבית הכנסת טקסים יהודים (בני/ בנות בר מצווה, חתונות ובריתות). בנוסף מתקיימים שיעורי הכנה לבר/ בת מצווה בהנחייתו של הרב ארביב וכן נערכות תפילות מידי שישי שבת ובחגים.
סיפור הבית

נווה שכטר שוכן במבנה היסטורי שנרכש בשנת 1886 על ידי משפחת לורנץ הטמפלרית (גרמנית) ממשפחה ערבית ביָפו את המקום. במקום הופעל "קפה לורנץ", ראינוע ואולם לתיאטרון ולאירועים. בשנות השלושים של המאה העשרים התקיימו בבית-הקפה כינוסים בעלי אופי גרמני לאומני.
בשנת 1940 החרים הממשל המנדטורי את המתחם והסב אותו למועדון לקצינים בריטיים. בין השנים 1951–1975 שימש המתחם כבית-החייל של תל אביב-יפו
לאחר שנים רבות בהן היה הבניין נטוש, הוא שוקם ב-2012 על ידי "מכון שכטר למדעי היהדות" בשיתוף קרן לגסי הריטג'. תהליך שיפוץ, שימור ושחזור המבנה בוצע על ידי משרד האדריכלים קימל אשכולות.
ראו גם

מכון שכטר למדעי היהדות
ארונה אסף עלי

| --- | --- |

בול שהופק לכבודה של ארונה אסף עלי ב-1998
 לידה:  16 ביולי 1909 Kalka, הודו 
 פטירה:  29 ביולי 1996 (בגיל 87) ניו דלהי, הודו 
 שם לידה:  Aruna Ganguly 
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 מפלגה:  הקונגרס הלאומי ההודי, Indian political parties named "Socialist", המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) 
 בן או בת זוג:  Asaf Ali (1928–1953) 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ווהרלל נהרו להבנה בינלאומית (1991)  פרס לנין לשלום (1964)  בהרט רטנה (1997)  פדמה ויבהושן (1992) 
 
ארונה אסף עלי (אנגלית: Aruna Asaf Ali; 16 יולי 1909 - 26 ביולי 1996) הייתה ראשת העיר דלהי, מחנכת, פעילה פוליטית ומוציאה לאור. אסף עלי הייתה פעילה מרכזית בתנועת העצמאות ההודית.
חיים מוקדמים

ארונה אסף עלי נולדה ב-16 ביולי 1909 בקלקה, פנג'אב, הודו הבריטית למשפחה בנגלית בּרַהמִינית(אנ'). אביה היה בעלים של מסעדה. אימה, אמבליקה דווי, הייתה בת למשפחה מהרמנית (תנועה תיאיסטית בתוך ההינדואיזם) פעילה. אביה היה מנהיג דתי וכתב מזמורים. אסף עלי למדה במנזר הלב הקדוש בלאהור ולאחר מכן במכללת כל הקדושים בנייניטאל. עם סיום לימודיה עבדה כמורה בבית ספר בקולקטה, שם פגשה את אסף עלי, מנהיג במפלגת הקונגרס בפריאגראג'. הזוג נישא ב-1928 למרות שהיו בני דתות שונות (אסף עלי היה מוסלמי) והפרש הגלאים בניהם היה 20 שנה.
אבי, כבר לא היה איתנו, שאסף ואני התחתנו בספטמבר 1928. דודי מצד אבי, נגנדרנאת גנגולי, פרופסור באוניברסיטה שראה את עצמו כאפוטרופוס שלי, אמר לקרובים ולחברים שמבחינתו אני מתה והוא ביצע Śrāddha [מעשה שמתבצע במלוא הכנות והאמונה המוחלטת בו.]
תנועת העצמאות ההודית

אסף עלי הצטרפה קונגרס הלאומי ההודי ב-1928 ולקחה חלק בצעדת המלח. היא נעצרה באשמת שוטטות ולא שוחררה במרץ 1931, חלק מעסקת שחרור עצירים פוליטיים שנחתמה בין מהאטמה גנדהי ולורד ארווין (אנ'), מושל הודו. אסירות ששהו איתה במעצר, סירבו להשתחרר עד שחרורה של אסף עלי יובטח. היא הייתה עצורה בבתי כלא שונים עד 1932 ולקחה הפסקה מהפעילות הפוליטית עד שנת 1942.
ב-8 באוגוסט 1942, נציגי כל הקבוצות בקונגרס הלאומי ההודי יצאו בקריאה לממשלת בריטניה לסיים את השלטון בהודו. הממשלה הגיבה במעצר המנהיגים המרכזים של הקונגרס וכך ניסתה למנוע את הפצת תביעה לסיום השלטון הבריטי ולמנוע תסיסה. ביום למחרת, אסף עלי המשיכה לנהל את הדיון בדרישה לשחרור הודו והניפה את דגל הקונגרס בפארק במרכז בומבי, בו נערך הכינוס. היא כונתה גיבורת התנועה על אומץ ליבה להניף את הדגל בשעה ששוטרים רבים שהו במקום. אסף עלי ברחה מהשוטרים המשטרה פרסמה פרס ללכידתה, אך היא המשיכה להתחבא אפילו לאחר שמהאטמה גנדהי ביקש שתסגיר את עצמה. ב-8 באוגוסט 1992 בטקס לציון יום תחילת המאבק לשחרור הודו מהממשל הבריטי, הוזמנה אסף עלי, אז בת 83, להניף את הדגל.
ב-1954 אסף עלי הייתה מהמייסדות של הפדרציה הלאומית של נשים בהודו (אנ') שהייתה חלק ממפלגת הקונגרס הוסציאליסטית.
ב-1958 נבחרה כראשת העיר הראשונה של דלהי, והאישה היחידה שהחזיקה בתפקיד זה, אולם לא החזיקה בתפקיד זה לאורך זמן כשמאסה בפוליטיקה העירונית שלא איפשרה לה לקדם רפורמות. בהמשך, ייסדה אסף עלי, הוצאה לאור שפרסמה עיתון ושבועון. כתבי העת היו שופר למנהיגי המפלגה הסוציאליסטית.
ארונה אסף עלי נפטרה בניו דלהי ב-29 ביולי 1996, בגיל 87.
הוקרה

1964: פרס לנין לשלום
1991: Jawaharlal Nehru Award for International Understanding
1992: פדמה ויבחושן (Padma Vibhushan) הפרס האזרחי השני בחשיבותו של הרפובליקה של הודו
הערות שוליים

↑  Megha Thadani, Let's Remember The Forgotten Women Freedom Fighters - SheThePeople TV, shethepeople, ‏August 14, 2018 (באנגלית אמריקאית)
↑  Radha Kumar, The history of doing : an illustrated account of movements for women's rights and feminism in India 1800-1990, 6th impression, New Delhi: Zubaan, an Associate of Kali for Women, 2003, עמ' 68, ISBN 81-85107-76-9
↑  Rediff On The NeT: The girl who hoisted the flag of freedom, www.rediff.com
1 2  Kuldip Singh, Obituary: Aruna Asaf Ali, The Independent, ‏1996-07-30 (באנגלית)
↑  Ruchira Ghosh, Aruna Asaf Ali: Brave Heart Of The Quit India Movement | #IndianWomenInHistory, Feminism In India, ‏2017-11-08 (באנגלית בריטית)
↑  Aruna Asaf Ali, The Unsung Firebrand Who Was The Heart of Quit India Movement, The Better India, ‏2020-08-08 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13528825b (data)  CiNii: DA05513239  GND: 119260980  ISNI: 0000 0003 6850 4814  LCCN: n88123307  NTA: 113619006  SUDOC: 069841527  VIAF: 111798973   WorldCat (עם VIAF): 111798973
הספרייה לחינוך ולעבודה סוציאלית

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  2003 
 קואורדינטות:  31°47′25″N 35°14′44″E﻿ / ﻿31.79040457281°N 35.245586277478°E﻿ / 31.79040457281; 35.245586277478
 https://libraries.huji.ac.il/edu-sw
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    
 
הספרייה לחינוך ולעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית היא הספרייה המרכזית לנושאי חינוך ועבודה סוציאלית. הספרייה ממוקמת בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
הספרייה

הספרייה הוקמה ביולי 2003 והיא חלק מרשות הספריות של האוניברסיטה העברית. בספרייה שלוש קומות. קומת הכניסה כוללת דלפק השאלה ושמורים, אוסף ספרי קריאה ואוסף ספרי ילדים. בקומה 4 מצויים אוספי החינוך ובקומה 5 אוספי העבודה הסוציאלית.
אוספי הספרייה

בספריה אוספים בתחומי חינוך ועבודה סוציאלית אך גם בדיסציפלינות משיקות כגון : פסיכולוגיה, פסיכותרפיה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ובתחומים נוספים במדעי הרוח והחברה. האוספים עוסקים באוכלוסיות מגוונות ובקבוצות גיל שונות.
אוספי הספרייה כוללים אוסף נדיר של ספרי לימוד ומדריכים למורים בכל התחומים מימי המנדט ועד היום בעברית ובערבית, ובנוסף מגוון רחב של משחקי חברה חינוכיים מכל התקופות.
בספרייה אוספים דיגיטליים שונים. בין השאר נעשתה דיגיטציה למעל 1000 שקופיות היסטוריות בנושאי קהילות יהודיות בעולם והיסטוריה של ארץ ישראל. האוסף על שם המאיירת בינה גבירץ שטקליס הכולל ספרים שאיירה, איורים מקוריים וריהוט מעיזבונה כולל גם דיגיטציה של רבים מאיוריה ומדפי לוח השנה לילדים שאיירה. ניתן לבקר באוספי הספרייה הדיגיטליים בלחיצה כאן.
עוד בספרייה אוסף ספרי קריאה למבוגרים ואוסף ספרי ילדים בעברית, אנגלית וערבית ומחלקת המדינה כוללת אוסף גדול של סרטים וסדרות בנושא חינוך, חינוך יהודי ועבודה סוציאלית.
שירותים לסטודנטים

הספרייה מספקת שירותי הדרכה ויעץ אישיים הניתנים על ידי ספרנים מקצועיים.
ספרים ומאמרים שאינם נמצאים בספרייה ניתנים להשאלה בין ספרייתית מספריות אקדמיות אחרות.
הספרייה משאילה לסטודנטים מחשבים ניידים, מילוניות אלקטרוניות ואוזניות, ומספקת שירותי צילום, הדפסה וסריקה.
בספרייה שלושה חדרי לימוד בקבוצות, חדר הקרנה, חדר פופים ועזרי ספורט.
חדר אוכל לסטודנטים ובו קומקום, מקרר ומיקרוגל. בחדר זה יכולים הסטודנטים לאכול ולשתות.
בספרייה חדר הנקה והחתלה.
בספרייה נערכים אירועים שונים כגון: הקרנות סרטים,השקות ספרים, אירועים בחגים ועוד.
גלריה

הנוף מהקומה הרביעית
דלפק השאלה ושמורים
כניסה לספרייה
קומה 3, פינות ישיבה
אוסף לוחות שנה, בינה גבירץ שטקליס
פינת הילד על שם המאיירת בינה גבירץ שטקליס
משחקי ילדי מאוסף הספרייה
שמעון שלוש

צולם על ידי מוטי קיקיון
שמעון שלוש (נולד בירושלים ב-24 ביוני 1959) הוא משורר ואמן, אח פסיכיאטרי במקצועו.
ביוגרפיה

שלוש הוא בוגר האוניברסיטה העברית. שיריו הופיעו משנת 1980 בכתבי עת ספרותיים (שדמות, חדרים, שבו, קשת החדשה ועוד), בעיתונות (על המשמר, מעריב, דבר, ידיעות אחרונות ועוד) ובאנתולוגיות ("לנצח אנגנך", "הסדנה לשירה", "105 משוררים בכתב ידם", "האוניברסיטה של החושך" ועוד).
השתתף בפסטיבלי שירה (מטולה, "משיב הרוח", "קצה", "מטר על מטר" ועוד).
זכה בפרסים ספרותיים שונים:
פרס הרי הרשון מטעם האוניברסיטה העברית (1983)
פרס קרן קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב (1986, 1998, 2000)
פרס הקרן לספרות יפה של עיריית ירושלים והקרן לירושלים (1992)
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול (1996).
ספריו

האהבה מונחת שם ממילא, כרמל, 2022
אלגריה, כרמל, 2009
אור הדברים היפים, כרמל, 2005
דע שתקרא לו עמנואל, נור - הפקות דפוס, 1997
תולע חבוי של אשם, ספרית פועלים, 1993
רק במקום של הגן: דיאלוג שירי ואלתורים על התנ"ך: המשוררים מרים איתן, אמירה הס, שמעון שלוש, תל אביב, ירון גולן, 1992
יוסף והפתקים, כתר, 1989
גבריאל גבריאלה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987
לקריאה נוספת

קובי נסים, "משורר בעורף אהבתו", מעריב, ספרות, כ"ח בשבט תש"ן, 23 בפברואר 1990, עמ' 7. על: שמעון שלוש, יוסף והפתקים : שירים ופתקי אהבה, ירושלים: כתר, 1989
תקיפת מעגן ראס-ע'ריב

בלילה שבין 14 ל-15 באוקטובר 1973, הלילה השמיני למלחמת יום הכיפורים, תקפו חמש ספינות דבּוּר של חיל הים הישראלי כלי שיט וכוחות חוף באזור ראס-ע'ריב שבגזרה המרכזית של מפרץ סואץ.
הכנות

חימוש - בנוסף למקלעים ותותחים שעל הדבּוּרים צויד כל דבור בתול"ר קרגו (Carl Gustaf recoilless rifle) נגד טנקים 84 מ"מ. עם 7 פצצות לכל אחד. הדבורים לקחו עימם מטעני חבלה מסוג "גור" ורימוני יד להשלכה מטווח קרוב.
תכנון המבצע

למפקדת חיל הים הישראלי הגיעה ידיעה מודיעינית שכוח ימי מצרי נערך ליציאה ממעגן ראס-ע'ריב במטרה לתגבר ולהעביר אספקה לכוחות קומנדו שהונחתו על ידי מסוקי תובלה ושהו מעברה המערבי של תעלת סואץ. בעקבות ידיעה זו ניתנה הוראה לצאת ולתקוף את כלי השיט בעצמה של חמש ספינות דבור בשני כוחות, בפיקודו של רס"ן עמי אילון. התקיפה תוכננה על כלי שיט ברצועה באורך 10 ק"מ ובה שלושה מוקדים: מעגן הנפט בצפון שנקרא פלש ראס ע'ריב ושני מעגנים בראס ע'ריב עצמו - צפוני ודרומי. במקום היה ריכוז של ספינות דיג, סירות ברטרם וסירות מסוגים שונים.
אילון תכנן לתקוף על ידי שני כוחות בו זמנית. שלוש ספינות דבור בפיקודו יתקפו את כלי השיט המצריים שבתוך המעגן הדרומי וישמידו מספר גדול ככל האפשר מהם. כוח של שתי ספינות דבור בפיקוד סרן ישראל פטשניק יתקוף את המעגן הנמצא 10 ק"מ מצפון וישמיד סירות דיג. הפתיחה באש תוכננה להיעשות בשני המעגנים בו זמנית בשעה 22:00. הצגת התוכנית לאישור נעשתה לפני אלוף (מיל') אברהם בוצר והמשיכה בתדריך בפני אל"ם זאב אלמוג. זוג ספינות דבור בפיקוד סרן ישראל פטשניק שנמצא בא-טור לא היה שותף לתכנון. קיבל את המודיעין מעוזר קצין המודיעין הזירתי יואל צדיקביץ בתצלום אוויר עדכני. בתצלום נראו ספינות דיג רבות במעגן הצפוני. וכן הועברו לו ההוראות האחרונות לתיאום התקיפה בו זמנית.
מהלך המבצע

שלוש ספינות דבור יצאו ב-14 באוקטובר שעה 15:30 מבסיס מפרץ שלמה צפונה לכיוון היעד כשעל הדבור המוביל מפקד הכוח רס"ן איילון. שתי ספינות דבור נוספות יצאו מא-טור בשעה 17:00 בפיקוד סרן ישראל פטשניק ויועדו לתקוף כלי שיט במעגן 10 ק"מ צפונית.
תנאי הים היו גלים גבוהים ורוח צפונית חזקה. הדבורים התקרבו ליעד ולא התגלו בשלב התנועה למרות הירח המלא.
כוח איילון הגיע ליעד ואיתר בתוכו כלי שיט רבים קשורים למזחים. רס"ן איילון תידרך את מפקדי הדבורים האחרים להתקרב למעגן ולפתוח באש עם כל התותחים על כלי השיט המצריים תוך כדי תנועה מדרום לצפון. במעבר השני דבור המפקד יורה בכל כלי שיט שהוא חולף בסמוך אליו. הדבור מאחוריו יורה בתותח החרטום לאותן מטרות כמכת אש שנייה והדבור שלישי משיב באש כנגד מוקדי אש מחוף.
כבר במעבר הראשון נפתחה על הכוח הישראלי אש, מספינת דיג אחת. מספינה שנייה נורתה רקטה שנפלה אחרי הספינה המובילה והתפוצצה מבלי לגרום נזק. אש נורתה גם מהחוף ומאזור המזח הצפוני.
מהלך המבצע > המשך הקרב

בסיבוב השלישי פתחו שלושת הדבורים בירי על כלי השיט. הפעם הורה איילון לפתוח גם באש התול"ר. כתוצאה מהירי, חלק מכלי השיט המצריים החלו לבעור ותחמושת שהייתה בבטנם החלה להתפוצץ. שלושת הדבורים המשיכו ביעפי ירי נוספים כשהם ממשיכים להשמיד כלי שיט ממרחק קרוב. ספינות הדיג הובערו והחלו להתפוצץ מהתחמושת שבבטנן. בוצעו כתשעה יעפים שבהם מתוך 14 ספינות דיג הובערו 12, עד שהתחמושת שבשלושת הדבורים כמעט ואזלה.
בשלב זה הורה רס"ן איילון לסרן פטשניק, מפקד הזוג הצפוני להתקרב למעגן בחליפה מצפון לדרום ולהמשיך להמטיר אש על כלי השיט שבו כאשר כוח איילון ממתין מחוץ למעגן ועוסק בטעינת תחמושת למחסניות. פטשניק, עם שתי ספינות דבור, נכנס למעגן כשהוא נזהר שלא יסתבכו המדחפים במצופים ובכבלי עגינה. הכוח המטיר אש על כלי השיט העוגנים והשמיד שניים נוספים.
נפגעים - תותחן אורליקון בחרטום דבור 861 נפצע כאשר כדור מקלע כבד שנורה מהחוף פגע וריסק את המחסנית. התותחן עמוס נצר חטף רסיסי אבק שרפה בפניו ובעינו ותותח אורליקון שהפעיל התפרק. נצר התאושש ויחד עם אילן ארד הרכיב את התותח מהירכתיים והמשיך בירי. סגן צבי מור שנמצא בדבור הפיקוד 864 נפצע מצרור שניפץ את חלון הפרספקס בגשר.
במהלך המבצע הואר המעגן המצרי באש הבעירה של כלי השיט המצריים. כוח איילון שטען תחמושת נכנס פעם נוספת וזיהה ארבעה כלי שיט גדולים שלא נפגעו מוארים מהמדורות של האחרים. איילון העריך כי יש בשלושת הדבורים להסתדר בטור ולבצע כניסה אחרונה ולהשמיד את כלי השיט שלא בערו. ביעף האחרון הושמדו גם כלים אלה. להערכתו ”אני לא מאמין שהייתה שם ספינת דיג אחת שלא נפגעה. ...הספינות שם קיבלו כמות אש עצומה. אני יודע לפחות על כלי שיט אחד בסדר גודל של ברטראם. אני יכול להגיד ש-14–15 סד"גים גדולים התפוצצו. ולפחות עשר מטרות קטנות קיבלו כמות עצומה של אש. נשארו שם איזה שלושה סד"גים שלא טבעו. ... החלטתי שזה מספיק דיווחתי לאחור וקיבלנו הוראה לחזור.”
ב-15 באוקטובר שעה 01:00 הסתיים הקרב וחמשת הדבורים נכנסו לאבו זנימה. שני פצועים קל נשלחו לתאג"ד ופונו במטוס לבית חולים אסף הרופא. לאחר שלושה ימים חזרו לדבורים. בשניים מהדבורים היו נזקים קלים מהתחככות במצופי העגינה.
תוצאות

לאחר הקרב לא נערך תחקיר לכוחות. דיווח מפקד חיל הים ב-15 באוקטובר לראש המטה הכללי היה:
”בוצעה בהצלחה התקיפה ברס ע'רב על ידי 5 דבורים. 2 ספינות דיג חמושות טובעו ואחת נפגעה. 12 ספינות קטנות טובעו ו-3 נפגעו  (לכוחותינו) פצוע קל אחד.”
המטרות שנפגעו:
2 ספינות דיג חמושות גדולות טובעו.
12 ספינות דיג קטנות טובעו.
ספינת דיג גדולה נפגעה לא ידוע אם טבעה מאוחר יותר.
3 סירות דיג קטנות נפגעו לא ידוע אם טבעו בהמשך.
מפקדים ומשתתפים

מפקד הפעולה היה רס"ן עמי אילון שנמצא על דבור 864 והוביל שלישיית דבורים שיצאה ממפרץ שלמה למעגן הדרומי. מפקד משנה היה סרן ישראל פטשניק שהוביל זוג דבורים מא-טור ליעד צפוני.
אלוף (מיל') אברהם בוצר, שימש כמפקד עליון בזירה לפי מינוי שקיבל ב-12 באוקטובר. יזם את הפעולה אישר לעמי אילון את התוכנית ונכח בתדרוך האחרון לקראת היציאה. מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג, השתתף בהכנות ונוהל הקרב, אך בשלב היציאה לתקיפה נקרא לפקד על מבצע אור ירוק,
יוסי שריד הצטרף לדבור הפיקוד של עמי אילון ותיעד את הקרב כעיתונאי מדובר צה"ל.
מפקדים ומשתתפים > ספינות ומפקדים

| ספינות ומפקדים> ספינה | ספינות ומפקדים> תמונה | ספינות ומפקדים> מפקד | ספינות ומפקדים> פעילות | ספינות ומפקדים> תמונה | ספינות ומפקדים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפקד הכוח | logo of the 916 Squadron - israeli navy. | עמי אילון | מפקד המבצע יצא ממפרץ שלמה | עמי אילון כמפקד פלגת הדבורים בים האדום. |  |
| דבור 864 | ספינת דבור 864 | סגן צבי שחק | ספינת פיקוד |  |  |
| דבור 862 | ספינת דבור בים האדום. | סגן מוטי קגנוביץ' |  |  |  |
| דבור 881 | ספינת דבור מס 881 | סגן אמיר גרדוס |  |  |  |
| מפקד פלגה 915 | logo of the 916 Squadron - israeli navy. | סרן ישראל פטשניק | מפקד כוח משנה שיצא מא-טור |  |  |
| דבור 863 | ספינת דבור בכוונת תותח 20 מ"מ אורליקון  | סגן מנחם רזניק | ספינת פיקוד משני | סגן מנחם רזניק מפקד דבור בפלגה 915 מלחמת יום הכיפורים |  |
| דבור 861 |  | סגן יעקב עבאדי |  | סגן יעקב עבאדי מפקד דבור 861 במלחמת יום הכיפורים |  |
קריאה נוספת

מלחמת יום הכיפורים זירת ים סוף חיל הים זירת ים סוף, אג"מ, 1973.
גבי נוה, קדמי מפקד החיל במלחמת יום הכיפורים, מפקדת חיל הים יולי 1975, עמ' 158–159.
צפי מרלי, חיל הים במלחמת יום הכיפורים הוצאת מספן כוח האדם, תחום מורשת אוקטובר 1988.
ביאורים

↑  למעשה היו שני פצועים שנפגעו בעינם: עמוס נצר מדבור 861 וצבי מור מדבור 864. הפצועים פונו בהטסה טופלו בבית חולים אסף הרופא וחזרו ליחידה.
↑  אופי הלחימה לא איפשר בדיקה מדויקת של הנזקים. המצרים לא נידבו מידע על כך. הדיווחים והמקורות בהכרח אינם מדויקים.
↑  התמונה מתחילת שנת 1973, עדיין בדרגת סרן
↑  התמונה צולמה לאחר המלחמה כשהדבור נפגע מהתקרבות לאי גרין
הערות שוליים

↑  נמרוד ארז באתר משמר המורשת הימית.
↑  יואל צדיקביץ, זכרונות קצין המודיעין בזירת ים סוף, באתר משמר המורשת הימית.
↑  צפי מרלי, חיל הים במלחמת יום הכיפורים עמ' 38.
↑  נצר בהשלמה לדברי נמרוד ארז באתר משמר המורשת הימית.
↑  צפי מרלי, חיל הים במלחמת יום הכיפורים עמ' 40.
↑  אג"מ זירת ים סוף, עמ' ב-24.
↑  דברי ישראל פטשניק בהשלמה לנמרוד ארז באתר משמר המורשת הימית.
↑  נצר באתר משמר המורשת הימית.
↑  גבי נוה קדמי חיל הים במלחמת יום הכיפורים  עמ' 159-158
↑  דיווח לרמטכ"ל בספר קדמי חיל הים, עמ' 159.
↑  גבי נוה, קדמי מפקד החיל במלחמת יום הכיפורים, מפקדת חיל הים, יולי 1975, עמ' 93.
↑  אלוף (מיל.) זאב אלמוג מספר על תקופת פיקודו בזירת ים סוף, באתר של לוחמי פלגה 915 - פלגת "אבירי המפרץ"
זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, עמ' 857–863
חימוש ספינות הדבור במטול נגד טנקים 'קרגו' בו נעשה שימוש רב במלחמת יום הכיפורים.
תקיפת מעגן ראס ע'ריב 14 באוקטובר 1973
מרתה סטיוארט

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1941 (בת 83) ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Martha Helena Kostyra 
 מדינה:  ארצות הברית, פולין 
 מקום מגורים:  אוסטין, קטונה 
 השכלה:  קולג' ברנרד  תיכון נאטלי 
 מעסיק:  Martha Stewart Living Omnimedia 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 חתימה:   
 www.marthastewart.com
 
מרתה סטיוארט (באנגלית: Martha Stewart; נולדה ב-3 באוגוסט 1941) היא יזמת ואשת עסקים אמריקאית בתחומי "סגנון חיים" וניהול משק הבית. בבעלותה חברה המשווקת מוצרים לבית ומוציאה לאור מגזינים העוסקים בתחום, ובנוסף, היא מגישה תוכניות טלוויזיה.
ב-2013 הוערך הונה ב-970 מיליון דולרים.
ביוגרפיה

סטיוארט נולדה בשם מרתה הלן קוסטירה (Martha Helen Kostyra) בעיר ג'רזי סיטי במדינת ניו ג'רזי בארצות הברית, וגדלה בעיר נטלי (Nutley) שם. משפחתה היא ממעמד הביניים, ממוצא פולני-קתולי, ולסטיוארט חמישה אחים ואחיות. בילדותה, למדה תפירה וסריגה מאמה, שימור מזון מסבה וסבתה, וגינון מאביה. בתקופת התיכון החלה בקריירת דוגמנות, והופיעה במספר פרסומות בטלוויזיה ובמגזינים. היא סיימה תיכון בהצטיינות וקיבלה מלגה ללימודים במכללת ברנרד בעיר ניו יורק. בתקופת הלימודים פגשה והתחתנה עם בעלה, אנדי סטיוארט. אחרי החתונה, היא עזבה את המכללה למשך שנה והמשיכה בקריירת הדוגמנות שלה, שזכתה להצלחה מתונה. לאחר מכן היא שבה למכללה, וסיימה תואר דו-חוגי בהיסטוריה והיסטוריה של האדריכלות. בשנת 1965, נולדה בתה.
ב-1967 הייתה סטיוארט לברוקרית בבורסת ניו יורק. היא עזבה את המשרה בשנת 1973, במטרה להתמקד בגידול בתה. הועלו טענות לפיהן עזיבתה הייתה קשורה לשימוש לא הולם במידע פנימי.
סטיוארט ובעלה רכשו בית חווה משנת 1805 בווסטפורט במדינת קונטיקט וערכו בו שיפוץ נרחב. בית זה יהיה אחר-כך לדגם שלפיו תעוצב התפאורה של תוכנית הטלוויזיה "מרתה סטיוארט ליבינג" (Martha Stewart Living). בשנת 1976 החלה סטיוארט לנהל מביתה עסק הסעדה. באותו זמן, ניהלה גם מעדנייה. ב-1982 היא פרסמה ספר בישול ששמו "אירוח" (Entertaining), ובו מתכונים ותמונות של שולחנות ערוכים בביתה. הספר הגיע לראש רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
לאחר הצלחתו של ספר הבישול הראשון שלה, סטיוארט פרסמה ספרי בישול נוספים, וכן כתבה בעיתונים ובמגזינים בנושאי ניהול משק הבית. היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכניתה של אופרה וינפרי ב-1986, וכן בתוכנית טלוויזיה מיוחדת שבה בישלה ארוחה לחג ההודיה. בשנת 1987 הייתה סטיוארט ליועצת ראשית לרשת המרכולים הענקית K-Mart. היא החלה להפיץ ברשת קו מוצרים לבית תחת שמה.
ב-1990 התגרשה סטיוארט מבעלה. בסוף אותה שנה החל להתפרסם מגזין סגנון החיים "מרתה סטיוארט ליבינג", שסטיוארט שימשה כעורכת הראשית שלו. בשיאה, ב-2002, הגיעה תפוצתו של המגזין לשיא של 2 מיליון עותקים. בשנת 1993 היא החלה להגיש תוכנית שבועית בטלוויזיה; לאחר מכן הפכה זו לתוכנית יומית.
בספטמבר 1997 גייסה סטיוארט הון לרכישת כל מיזמי הטלוויזיה, העיתונות והמוצרים הקשורים לשמה, ומיזגה אותם תחת חברה אחת חדשה, "מרתה סטיוארט ליבינג אומנימדיה". סטיוארט הייתה ליושבת-הראש ולמנכ"לית של החברה. באותו חודש הוקם אתר האינטרנט של החברה, והיא השיקה שירות מכירת מוצרים בדואר באמצעות קטלוגים. ב-19 באוקטובר 1999 החברה הונפקה בבורסה בניו יורק.
ביוגרפיה > ההסתבכות המשפטית

ביוני 2002 הואשמה סטיוארט במעבר על חוקי ניירות הערך. ההאשמות נבעו מכך שמכרה את מניותיה בחברת התרופות ImClone, ימים לפני שנדחתה בקשתה של זו לאישור תרופה חדשה. המידע על כך הגיע אליה מידידה, מייסד ImClone, סמואל וקסל. לפי ההאשמות, באמצעות מכירה זו נמנעה מהפסד של 45 אלף דולר. ביוני 2003 היא הועמדה לדין בעברות אלה, ובמרץ 2004 הורשעה. היא נשפטה ל-5 חודשי מאסר בפועל, 5 חודשי מאסר בית, וקנס של 30 אלף דולר. תביעה אזרחית באותו עניין הוסדרה בפשרה באוגוסט 2006.
המוניטין של סטיוארט נפגע מאוד כתוצאה מהפרשה, וחלק מהמפרסמים נמנעו מלפרסם במגזינים שלה. תוכנית הטלוויזיה שלה בוטלה, היא נאלצה לפרוש מניהול בפועל של "מרתה סטיוארט ליבינג אומנימדיה", וכן מחברותה במועצות המנהלים של הבורסה של ניו יורק ושל חברת רבלון.
ביוגרפיה > לאחר שחרורה

לאחר שחרורה מהכלא, במרץ 2005, חזרה סטיוארט לפעילות עסקית. קווי המוצרים שלה ב-K-Mart הורחבו. בספטמבר 2005 היא חזרה להופיע בטלוויזיה, והגישה את התוכניות "מרתה" (המשודרת גם בישראל) וכן את התוכנית "המתמחה: מרתה סטיוארט", שנכשלה. התוכנית "מרתה" הייתה מועמדת ב-6 קטגוריות בטקס פרסי האמי ב-2006. באוקטובר 2005 היא פרסמה ספר, "חוקי מרתה סטיוארט", בנושא הקמה וניהול של עסקים, ובנובמבר פורסם ספר בישול נוסף. באותו חודש החברה השיקה תחנת רדיו לווייני שבה יש לסטיוארט תוכנית שבועית של שיחות עם מאזינים. באוקטובר 2005 החלה חברת "מרתה סטיוארט אומנימדיה" לשווק בתים תחת המותג "מרתה סטיוארט". עיצוב הבתים מושפע מבתיה של סטיוארט בניו יורק ובמיין.
בשנת 2005 העריך המגזין "פורבס" את הונה האישי של מרתה בכמיליארד דולר והיא נכנסה לרשימת האנשים העשירים בעולם.
עד פרידתם ב-2008, הייתה סטיוארט בת-זוגו של המיליארדר ומהנדס התוכנה צ'ארלס סימוני במשך כ-14 שנים.
הערות שוליים

↑  באתר מגזין פורבס
↑  "Martha Stewart Still Stewing Over Donald Trump". People. 2008-01-12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491757705171  PLWABN: 9810531812405606  BIBSYS: 1606126540327  BNE: XX5386238  BnF: cb127214410 (data)  CiNii: DA02834655  GND: 132284499  ISNI: 0000 0001 1449 2622  LCCN: n81112836  MusicBrainz: 8f4d4477-f8e3-45a5-9ebc-441e3c57f262  NDL: 00739398  NKC: js20060908023  NLK: KAC200701513  NTA: 072317655  RERO: 02-A003864685  SNAC: w61s6h3w  SUDOC: 079443087  VIAF: 79356147   WorldCat (עם VIAF): 79356147
יאנגון

| --- | --- |

פוטומונטז' של יאנגון
 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מחוז:  יאנגון
 תאריך ייסוד:  המאה ה-11
 שטח:  576 קמ"ר
 גובה:  6 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,709,678 (2024)
 קואורדינטות:  16°48′N 96°09′E﻿ / ﻿16.8°N 96.15°E﻿ / 16.8; 96.15
 אזור זמן:  UTC +6:30
 אתר יאנגון
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן יאנגון(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן יאנגון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יָאנגוֹן (בורמזית: ရန်ကုန်, בעבר נקראה רָאנגוּן) היא העיר הגדולה ביותר במיאנמר (בורמה) ושימשה כבירתה עד לשנת 2005 כשהוחלפה בנייפידאו. נכון לשנת 2024 מתגוררים בעיר כ-5.7 מיליון תושבים.