stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרקע לשפל הגדול
מדיניות הבנק הפדרלי > עידוד ההשקעות בבורסה

אחד הכשלים הבולטים של הבנק הפדרלי הייתה המדיניות שכוננה בו, הרבה בזכות לחציהם של כמה מראשי סניפים חזקים ובראשם בנג'מין סטרונג רב העוצמה, ראש הסניף הניו יורקי של הבנק, לעידוד השקעות בבורסה. לפני הקמת הבנק הפדרלי, ניתנו הלוואות מיוחדות להשקעה בבורסה בריבית גבוהה, שהגיעה לעיתים עד מאה אחוז. אחרי הקמתו לא עברו שיעורים אלו 30 אחוז ולרוב אפילו לא 10 אחוז. במהלך שנת 1929, לדוגמה, היה השיעור הממוצע כ-8 אחוז. במילים אחרות, ההלוואות הבורסאיות הפכו מערוץ כסף הכרוך בסיכון גבוה, לשיטה נוחה לגיוס כסף קל וזמין.
לפרק זמן קצר, שנמשך בפועל בין פברואר לאוגוסט 1929, ניסה הבנק הפדרלי לכונן הבחנה בין השקעות "איכותיות" ו"לא איכותיות", בורסאיות ולא בורסאיות. הבחנה כזו לא הייתה אפשרית ליישום בפועל מכיוון שקל היה להערים על ההבחנה או לעקוף אותה, והבעיה האמיתית של כמות האשראי לא טופלה.
בנקודה זו, הייתה חשיבות גם להצהרות האופטימיות שבאו מוושינגטון, במיוחד כאשר הגאות הכלכלית האינפלציונית בבורסה החלה לשקוע בתחילת 1927. שר האוצר מלון הפגין אופטימיות ופיזר הכרזות מעודדות בינואר ובמרץ, עם אמירות כמו "יש שפע כסף קל, שיוכל להתמודד עם כל קושי שיצוץ", ואילו הנשיא קולידג' פיזר הצהרות דומות ביוני ובאוקטובר על "עידן חדש" של שגשוג מתמיד.
סיכום

בין החוקרים השונים של השפל הגדול יש הסכמה כללית כמעט כי לבנק הפדרלי ולפעולותיו הייתה השפעה מכרעת על היווצרו של המשבר והתרחשותו. כוחות פוליטיים בארצות הברית ומחוצה לה, במיוחד בבריטניה, וכוחות וגורמים בעלי השפעה רבה בתוך הבנק עצמו, הביאו את הבנק לנקוט בשנים 1921 עד 1929 במדיניות אינפלציונית של הרחבת אשראי.
פעולות הבנק החלו בצעדים קטנים יחסית, במטרה להתגבר על השפל הכלכלי שהתרחש אחרי מלחמת העולם הראשונה. בהדרגה, הביאו הצעדים להתפתחות שתי תפישות, שמאוחר יותר התבררו כשגויות ומסוכנות. הראשונה הייתה התחושה של כלכלנים ופוליטיקאים כי המצב ניתן לשליטה מתמדת, וכי הזרמת כסף קל ברגע בו הוא נדרש תוכל להבטיח "עידן של שגשוג" לאורך זמן. אשליה זו התנפצה, באופן טבעי, כאשר החל השפל הגדול.
תפישה שנייה, שנזקה היה כנראה חמור יותר, הייתה התפישה שניתן לנהל משברים ולהיחלץ מהם באמצעות פעולות ביורוקרטיות. אם פעולות כאלו נכשלו, הסיקו רבים באותה תקופה, היה זה רק משום שהן לא יושמו בעוז, בתנופה או בעוצמה מספקת. "מה שלא הולך בכוח, ילך בעוד יותר כוח", גרסו פוליטיקאים רבים. ביטוי לגישה זו נתן הנשיא הובר בנאום הראשון שלו לאומה, שנישא חודשיים אחרי פרוץ המשבר, כאשר הובר סבר כי הצעדים שננקטו כבר מביאים להיחלצות ממנו:
לתפישתו של הובר, אותם צעדים בסיסיים שננקטו קודם להרחבת אשראי, יצליחו כפי שהצליחו, לתפישתו, קודם לכן. השינוי היחיד שצריך להתרחש הוא שינוי של הגדרה, כך שתחושת 'עסקים כרגיל' תשוב ותכונן. אם יינקטו עתה אותם צעדים שם אחר ובאדרת של "שיתוף פעולה" הם עתידים לשאת פירות אחרים לגמרי משנשאו בעבר.
זיזף יבלתי

| זיזף יבלתי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף יבלתי
מין:: זיזף יבלתי
שם מדעי
 Trachops cirrhosus ‏שפיקס, 1823
תחום תפוצה


זיזף יבלתי (שם מדעי: Trachops cirrhosus) הוא מין של עטלף חרקים גדול החי באמריקה המרכזית והדרומית ביערות טרופיים. הוא המין היחיד בסוגו.
מאפיינים

לזיזף ישנם שפתיים בעלי בליטות דמויות יבלות על שפתיו ומכאן שמו. צבע הפרווה חום אדמדם והבטן אפורה. הוא בינוני בגודלו: משקלו מגיע ל-32 גרם ואורך גופו 76 עד 88 מ"מ. זנבו הקצר הוא בגודל 12 עד 21 מ"מ, ועיטור העלה האפי שלו דמוי זיז עם קצוות משוננים. שיניו הן חדות ביותר ויש לו 2 זוגות חותכות ו-3 טוחנות. לו כנפיים רחבות, ואמת ידיו באורך של 57 עד 64 מ"מ. אוזניו גדולות וארוכות מראשו. רגליו גדולות ולהן טופרים קצרים. אין הבדלים מורפולוגיים בין הזכרים לבין הנקבות.
הזיזף היבלתי נמצא ביערות שונים ממקסיקו ועד בוליביה וצפון ברזיל. הוא נתלה על עצים ביום ויוצא לצוד בלילה ומחפש לשם כך אזורי נחלים ואגמים. מזונו העיקרי הוא חרקים, אך עקב גודלו הוא יוצא לצוד גם צפרדעים, לטאות ואוכל גם פירות וזרעים. בשביל לצוד הוא מקשיב לקריאות החיזור של חרקים וצפרדעים ועט עליהם מבין הענפים.
הם מגיעים לבגרות בין בגיל 9 עד 12 חודשים. הזכרים המגיעים לבגרות מינית מפרישים ריח מיוחד, המסייע לתקשר עם בני מינם ובבחירת בנות זוג. תקופת הרבייה היא בתקופה היבשה, בדרך כלל בין ינואר ליוני. בטרינידד נצפו מתרבים גם בדצמבר, ובאקוודור במהלך פברואר.
הם חיים בלהקות של עד שישה פרטים.
הערות שוליים

↑  זיזף יבלתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וירואיד

וירואיד (על פי האקדמיה ללשון: נְגִיפוֹן) הוא גופיף דמוי-נגיף, אך נטול המעטפת החלבונית האופיינית לנגיפים. מורכב ממקטע RNA חד-גדילי טבעתי. וירואידים גורמים למספר מחלות בצמחים, חלקן אף קטלנות לנושא המחלה. הוירואידים שלא כמו הווירוסים, חסרי ציפוי חלבון. כל הווירואידים הידועים הם תושבי אנגיוספרים (צמחים פורחים), ורובם גורמים למחלות, שחשיבותן הכלכלית משתנה מאוד. מחקר שנערך לאחרונה בשיטת (Metatranscriptomics) מצביע על כך שמגוון הפונדקאים של וירואידים ואלמנטים דמויי וירואידים אחרים הוא רחב יותר מכפי שחשבו בעבר ואינו מוגבל לצמחים, ומקיף גם את הפרוקריוטים.
וירואידים הם היצורים הפתוגנים הקטנים ביותר בטבע: גודל הגנום של הווירואיד הקטן ביותר עומד על כ-220 נוקלאוטידים, לעומת הנגיף הידוע הקטן ביותר המסוגל לגרום למחלות מכיל גנום בן כ-2,000 נוקלאוטידים. לכן הווירואידים מכונים לעיתים "פתוגנים תת-נגיפיים".
מחלה וירואידית בפקעות של תפוחי אדמהPotato spindle tuber viroid
דרכי הדבקה

רוב הוירואידים הידועים מדביקים צמחים. הם מועברים לפונדקאים צמחיים חדשים במספר דרכים
העברה על ידי כנימות,
זיהום צולב בעקבות נזק מכני לצמחים כתוצאה משיטות גננות או חקלאיות
מעבר מצמח לצמח על ידי מגע בין עלים.
עם הדבקה, הוירואידים משתכפלים בגרעין התא (Pospiviroidae) או בכלורופלסטים (Avsunviroidae) של תאי הצמח בשלושה שלבים באמצעות מנגנון המבוסס על RNA. לשם כך מופעל האנזים RNA פולימראז II, המצוי התאי הפונדקא. אנזים זה קשור בדרך כלל לסינתזה של mRNA מ-DNA, אשר בנוכחות הוירואיד מזרז סינתזה של RNA חדש תוך שימוש ב-viroid כתבנית.
שלא כמו וירוסים צמחיים המייצרים חלבוני הנעה (movement proteins), וירואידים הם סבילים לחלוטין ומסתמכים על המארח. תכונה זו שימושיתל בחקר קינטיקה של RNA בצמחים.
השתקת RNA

קיימת אי ודאות לגבי האופן שבו וירואידים מעוררים תסמינים פתוגניים בצמחים מבלי לקודד מולקולות של חלבון כלשהן ברצפים שלהם. עדויות מצביעות על כך שקיים תהליך של השתקת RNA. שינויים בגנום הוירואידים יכולים לשנות באופן משמעותי את הרעילות שלו. זה משקף את העובדה שלכל siRNA המיוצר ימצאו פחות זיווגים משלימים עם mRNA. vביטוי טרנסגני של (Short hairpin RNA) הלא זיהומי של וירואיד פקעת תפוח האדמה, מפתח את כל התסמינים הדומים ל-viroid. זה מצביע על כך שכאשר וירואידים משתכפלים באמצעות RNA עם מספר גדילים כפול, הם משוכפלים על ידי אנזים חותך ומתפצלים ל-siRNAs שמועלים לאחר מכן על קומפלקס ההשתקה המושרה על ידי RNA. ה-siRNAs של הוירואידיים מכילים רצפים המסוגלים לבצע חיבורים של בסיסים משלימים עם ה-mRNA ak הצמח עצמו, והשרhת ההכפלה או עיכוב התרגום גורמת לתסמיני הוירואידים הקלאסיים.
השערת עולם ה-RNA

ההשערה של Diener משנת 1989 הציעה שהתכונות הייחודיות של וירואידים הופכות אותם למקרומולקולות סבירות יותר מאשר אינטרונים, או RNAs אחרים שנחשבו בעבר כ"שרידים חיים" אפשריים של עולם RNA היפותטי, פרה-תאי. חקר הווירוסים קיבל משמעות מעבר לוירולוגיה של הצמחים במסגרת תורת האבולוציה, מכיוון שתכונותיהם הופכות אותם למועמדים סבירים יותר מאשר RNAs אחרים לבצע שלבים מכריעים בהתפתחות החיים מחומר דומם, המכונה ביוגנזה. ההשערה של Diener נשכחה ברובה עד 2014, והוזכרה במאמר סקירה של Flores וחב', שבו הובאו הטיעונים של Diener התומכות בהשערתו
גודלם הקטן של וירואידים, שנכפה על ידי שכפול מועד לשגיאות.
תכולת הגואנין והציטוזין הגבוהה שלהם, מה שמגביר את היציבות ואת יציבות השכפול.
המבנה המעגלי המבטיח שכפול מלא ללא תגים גנומיים.
קיום מחזוריות מבנית, המאפשרת הרכבה מודולרית לגנום מוגדל.
היעדר יכולת קידוד חלבון התואם בית גידול ללא ריבוזומים.
שכפול מתווך בחלקם על ידי ריבוזימים - טביעת האצבע של עולם ה-RNA.
הנוכחות, בתאים קיימים, של RNAs עם תכונות מולקולריות חזויות עבור RNAs של עולם ה-RNA מהווה טיעון רב עוצמה נוסף התומך בהשערת עולם ה-RNA. עם זאת, מקורם של הוירואידים עצמם מעולם ה-RNA הזה הוטל בספק על ידי מספר חוקרים, כולל גילוי של רטרו-זימים (משפחה של רטרוטרנספוזונים המייצגים כנראה את אבותיהם) והיעדרם המוחלט מאורגניזמים מחוץ לצמחים. (פרוקריוטים כולל חיידקים וארכיאה). עם זאת, מחקרים עדכניים מצביעים על כך שהמגוון של וירואידים ושל אלמנטים דמויי וירואידים אחרים הוא רחב יותר ממה שחשבו בעבר ושהוא לא יהיה מוגבל לצמחים ויקיף אפילו את הפרוקריוטים. התאמות בין cccRNAs viroid ו-CRISPR spacers מצביעות על כך שחלקן עשויות להשתכפל בפרוקריוטים.
שיטות לבדיקת וירואידים

פיתוח בדיקות המבוססות על שיטות ELISA, PCR והיברידיזציה של חומצות גרעין l אפשרו זיהוי מהיר וזול של וירואידים ידועים בבדיקות ביולוגיות, בדיקות פיטוסניטריות ולמטרות הסגר.
טקסונומיה

משפחת Pospiviroidae
סוג פוספיווירואיד ; סוג סוג: Potato spindle tuber viroid ; 356–361 נוקלאוטידים (nt)
עגבנייה כלורוטית גמד וירואיד ; (TCDVd); הצטרפות AF162131, אורך הגנום 360nt
Papita viroid מקסיקנית ; (MPVd); accession L78454, אורך הגנום 360nt
עגבניות planta macho viroid ; (TPMVd); accession K00817, אורך הגנום 360nt
הדר exocortis viroid ; 368–467 נ"ט
חרצית פעלול וירואיד ; (CSVd); accession V01107, אורך הגנום 356nt
עגבניות פעלולים קודקוד וירואיד ; (TASVd); accession K00818, אורך הגנום 360nt
Iresine 1 viroid ; (IrVd-1); accession X95734, אורך הגנום 370nt
Columnea סמוי וירואיד ; (CLVd); accession X15663, אורך הגנום 370nt
סוג Hostuviroid ; סוג מינים: הופ פעלול viroid ; 294–303 נ"ט
סוג Cocadviroid ; סוג סוג: קוקוס cadang-cadang viroid ; 246–247 נ"ט
קוקוס tinangaja viroid ; (CTiVd); accession M20731, אורך הגנום 254nt
הופ סמוי וירואיד ; (HLVd); accession X07397, אורך הגנום 256nt
הדר IV viroid ; (CVd-IV); accession X14638, אורך הגנום 284nt
סוג Apscaviroid ; סוג מינים: צלקת תפוח עור viroid ; 329–334 נ"ט
Citrus III viroid ; (CVd-III); הצטרפות AF184147, אורך הגנום 294nt
תפוח גומה פרי viroid ; (ADFVd); accession X99487, אורך הגנום 306nt
כתם צהוב גפן 1 viroid ; (GVYSd-1); accession X06904, אורך הגנום 367nt
כתם צהוב ענבים 2 viroid ; (GVYSd-2); accession J04348, אורך הגנום 363nt
הדר כפוף עלה viroid ; (CBLVd); accession M74065, אורך הגנום 318nt
אגס שלפוחית סרטן viroid ; (PBCVd); accession D12823, אורך גנום 315nt
וירואיד גפן אוסטרלי ; (AGVd); accession X17101, אורך הגנום 369nt
סוג Coleviroid ; סוג סוג: Coleus blumei viroid 1 ; 248–251 נ"ט
Coleus blumei 2 viroid ; (CbVd-2); accession X95365, אורך הגנום 301nt
Coleus blumei 3 viroid ; (CbVd-3); accession X95364, אורך הגנום 361nt
משפחת Avsunviroidae
סוג Avsunviroid ; סוג סוג: אבוקדו sunblotch viroid ; 246–251 נ"ט
סוג Pelamoviroid ; סוג סוג: וירואיד פסיפס סמוי אפרסק ; 335–351 נ"ט
סוג Elaviroid ; סוג סוג: וירואיד חציל סמוי ; 332–335 nt
זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה

זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית: Sibylla von Sachsen-Coburg und Gotha‏; 18 בינואר 1908 - 28 בנובמבר 1972), הייתה כלתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ואמו של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
ביוגרפיה

זיבילה נולדה בגותה ב-18 בינואר 1908 לקרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, בתם של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין וקרולינה מטילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג. מצד אביה הייתה זיבילה נינתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. ב-14 בנובמבר 1918 התפטר אביה מהשלטון, בעקבות תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית.
בנובמבר 1931 השתתפה זיבילה כשושבינה בחתונתה של ליידי מאי אייבל סמית, כשאינגריד, נסיכת שוודיה משמשת כשושבינה השנייה, והיא הכירה לה את אחיה הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן, וב-16 ביוני 1932 התארסו השניים. ב-19 באוקטובר אותה שנה התחתנו השניים בקובורג בטקס נאצי, שעורר זעם רב בשוודיה, ומשום כך נעדר סב החתן - גוסטב החמישי, מלך שוודיה. לאחר החתונה בילו הזוג את ירח הדבש באיטליה, וב-25 בנובמבר הגיעו לשוודיה.
בשנת 1947 מת בעלה הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן בתאונת מטוס, ובשנת 1950 מת גוסטב החמישי, מלך שוודיה, ובנה קרל גוסטב מונה לנסיך הכתר של שוודיה. בשנת 1962 מתה לואיז, מלכת שוודיה, וזיבילה הפכה לנסיכה הבכירה ביותר בבית המלוכה, והחלה למלא את תפקידיה של המלכה, ועם השנים הפכה לפופולרית בקרב העם השוודי.
ב-28 בנובמבר 1972 מתה זיבילה מסרטן, וכעבור פחות משנה מת חמיה גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ובנה עלה לשלטון במקומו כקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
משפחתה

ב-19 באוקטובר 1932, התחתנה זיבילה עם הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן, בנו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
מרגרטה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1934), התחתנה עם יוהאן אמבלר
בירגיטה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1937), התחתנה עם יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן
הנסיכה דזירה, ברונית סילפברכיאלד (נולדה ב-1938), התחתנה עם הברון נילס אוגוסט סילפברכיאלד
כריסטינה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1943), התחתנה עם טורד מגנוסון
קרל השישה עשר, מלך שוודיה (נולד ב-1946)
זובייר בייה

זובייר בייה (בערבית: زبير بية, בצרפתית: Zoubeir Baya או Zoubeir Beya, נולד ב-15 במאי 1971 במסאקן שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי, ששיחק באטואל דו סאהל, פרייבורג, בשיקטש ונבחרת תוניסיה בעמדת הקשר. בייה ידוע כאחד מגדולי הכדורגלנים בתוניסיה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

בייה גדל במועדון CS מסאקן, ואת קריירת הבוגרים החל במועדון התוניסאי אטואל דו סאהל, שם שיחק שש עונות בקבוצה הבוגרת בין השנים 1991 ו-1997. בייה זכה עם הקבוצה במספר תארים-אליפות תוניסיה ב-1997, והגביע התוניסאי ב-1996. כמו כן זכה בייה עם אטואל דו סאהל בתארים יבשתיים-גביע התאחדות הכדורגל האפריקאית בשנת 1995, וגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 1997. לאחר שש עונות בקבוצה, בהן הבקיע 34 שערי ליגה ב-127 הופעות, עזב בייה את הקבוצה.
בשנת 1997 עבר בייה לפרייבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, כאשר בהמשך שיתף פעולה בקבוצה עם חבריו לנבחרת תוניסיה, עאדל סלימי ואל-מהדי בן סלימאן. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, 1997/98, עלה בייה עם פרייבורג אל הבונדסליגה. בייה נשאר בפרייבורג שלוש עונות נוספות, בכולן היה שחקן הרכב קבוע בקבוצה. בעונה הרביעית של בייה בפרייבורג, 2000/01, סיימה הקבוצה במקום השישי המפתיע. בתום עונה זו עזב בייה את פרייבורג לאחר שהפך לכוכב מקומי, והבקיע 21 שערים ב-114 הופעות, ועבר לבשיקטש מליגת העל הטורקית. בייה שיחק עונה אחת בבשיקטש והיה בה שחקן הרכב, אך לא זכה בתארים. בתום עונת 2001/02, ולאחר מונדיאל 2002, חזר בייה לאטואל דו סאהל, שם הוסיף זכייה נוספת בגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 2003, ובגביע הליגה התוניסאית בשנת 2005. בתום עונת 2004/05, לאחר שלוש עונות נוספות באטואל דו סאהל, בהן הבקיע 13 שערים ב-52 הופעות, עזב בייה את הקבוצה וחזר לקבוצת נעוריו, CS מסאקן, שם שיחק עונה אחת, 2005/06, בסיומה פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית

בייה החל לשחק בנבחרת תוניסיה בשנת 1994, והשתתף עמה במספר טורנירים בינלאומיים. בשנת 1996 הגיע עם נבחרת תוניסיה עד לגמר גביע אפריקה לאומות 1996, שם הפסידה נבחרת תוניסיה 2-0 לנבחרת דרום אפריקה. בטורניר זה הבקיע שני שערים. באותה שנה, השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם הודחה תוניסיה בשלב הבתים.
בשנת 1998 השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 1998, ממנו הודחה תוניסיה ברבע הגמר לאחר הפסד בבעיטות הכרעה לנבחרת בורקינה פאסו. באותה שנה, השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה במונדיאל 1998, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים.
בשנת 2000 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2000, אותו סיימה תוניסיה במקום הרביעי. בשנת 2002 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2002, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים, ובמונדיאל 2002, שגם אותו סיימה תוניסיה כבר בשלב הבתים, כאשר בייה נכנס בטורניר זה בשלושת המשחקים כמחליף. לאחר מונדיאל 2002, פרש בייה מהנבחרת, לאחר שהבקיע 27 שערים ב-81 הופעות.
תארים

עם אטואל דו סאהל:
אליפות ליגת העל התוניסאית: 1996/97
הגביע התוניסאי: 1995/96
גביע אפריקה למחזיקות גביע: 1997, 2003
גביע התאחדות הכדורגל האפריקאית: 1995
גביע הליגה התוניסאית: 2005
זיזף זוטר

| זיזף זוטר |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זִיזַף
מין:: זיזף זוטר
שם מדעי
 Phyllostomus elongatus ‏סנט-אילר, 1810
תחום תפוצה


זיזף זוטר (שם מדעי: Phyllostomus elongatus) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים החי באמריקה הדרומית במדינות קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, אקוודור, פרו, בוליביה וברזיל.
מאפיינים

אורכו של העטלף הוא 10 עד 11 סנטימטרים ומשקלו עד 51 גרמים. העטלף בעל פרווה בצבע חום שחרחר ואוזניים גדולות.
הזיזף חי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית וניזון בעיקר מחרקים, בעלי חוליות קטנים כמו לטאות, פרחים ופירות. הטורפים העיקריים של הזיזף הם נחשים גדולים ועופות דורסים.
הזיזף נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות במספר גדול של אזורים מוגנים.
הערות שוליים

1 2  זיזף זוטר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Mammal Species of the World - Browse: elongatus, www.departments.bucknell.edu
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיזף חוטמני

| זיזף חוטמני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: זיזפיים
סוג:: Platalina
מין:: זיזף חוטמני
שם מדעי
 Platalina genovensium ‏תומאס, 1928
תחום תפוצה


זיזף חוטמני (שם מדעי: Platalina genovensium) הוא מין של עטלף חרקים יחיד בסוגו, האנדמי למדינת פרו שבאמריקה הדרומית וניזון בעיקר מצוף פרחי קקטוסים ומפירותיהם. 
לא ידוע רבות על מין זה ותפוצתו, אבל מחקרים מעריכים שהוא קרוב לסיכון, עקב אובדן בית הגידול.
מאפיינים

הזיזף החוטמני גדול למדי. אורכו 7.2–8.9 ס"מ והוא בעל מוטת כנפיים של 12–26 סנטימטרים (4.7–10.2 אינץ'). משקלו 12.8–26.5 גרם; הזכר כבד מן ההנקבה.
פרוותו של הזיזף בצבע חום בהיר בצד העליון ולבנבן בצד התחתון; בחלק האחורי של הגוף, יש מעט מאוד שיער ובין הרגליים האחוריות וסביב הזנב יש קרום עור דק. לשונו ארוכה במיוחד וחוטמו מוארך ובעל עלה אפי בקצהו.
הזיזף החוטמני נפוץ בדרום הרי האנדים של פרו מפיורה בצפון לטאקנה בדרום. הוא נפוץ עד גובה של 2,500 מטר וגם מותאם לחיי מדבר עם קקטוסים.
הזיזפים פעילים בלילה וניזונים מצוף ואבקות של פרחי הקקטוסים מסוג Weberbauerocereus שמהווים כמעט את כל תזונתם; בנוסף, הם ניזונים גם מפירות הקקטוס וכן מחיפושיות קטנות שנמצאות בפרחים. הזיזפים מאביקים את הקקטוסים יחד עם כמה מיני קוליבריים ובשנה אחת יכולים להתקיים מקקטוס אחד עד חמישה זיזפים (בשנה גשומה).
הערות שוליים

↑  זיזף חוטמני באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף טונאטיאו

| זיזף טונאטיאו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף טונאטיאו 
מינים
  2
שם מדעי
 Tonatia ‏גריי, 1827

זיזף טונאטיאו  (שם מדעי: Tonatia) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1827 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוי על שמו של האל טונאטיאו מהמיתולוגיה האצטקית. זיזף טונאטיאו קרוב חיצונית וגנטית לסוג זיזף עגול-אוזן.
תיאור

לזיזף טונאטיאו ראש גדול אוזניים רחבות ועגולות וצפירים קטנים. חוטמו רחב וקצר ובעל עיטור דמוי עלה על האף. בדומה לזיזף עגול האוזן, גם לסוג זה שיניים מפותחות ויבלות במרכז השפתיים. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–88 מ״מ, אורך הזרוע 32–61 מ״מ ואורך הזנב 14–23 מ״מ. משקלם עד 35 גרם.
הפרווה של זיזף טונאטיאו צפופה וצמרירית במקצת. צבעה נע בין חום אפרורי לבז׳, שחרחר או אפור כסוף. הגחון עשוי להיות חיוור יותר. הזרועות, הפנים ובסיס האוזניים ורודים, והכנפיים, קצות האוזניים והמצח שחרחרים. אחד המינים מתאפיין בפס בהיר על הראש, שמשמש כסימן זיהוי בינו לבין המין השני.
ביולוגיה

זיזפי טונאטיאו מצויים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים וסוב-טרופיים בסמיכות לנחלים, נהרות וביצות. הם ניזונים בעיקר מחרקים ומשלימים את תזונתם בפירות וחולייתנים קטנים. הזיזפים יוצאים לפעילות בשקיעה, וישנים ביום בעיקר בחללי עצים ובמערות לצד מיני עטלפים אחרים. הם מתרבים במהלך עונת הגשמים.
מינים

בסוג זה 2 מינים:
זיזף טונאטיאו גדול (Tonatia bidens) - דרום ומזרח ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה.
זיזף טונאטיאו מפוספס-ראש (Tonatia saurophila) - צפון ברזיל, אזור גויאנה, פנמה, ודרום מקסיקו.
זיזף חד-עלה

| זיזף חד-עלה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: זיזף חד-עלה
מינים
 2
שם מדעי
 Monophyllus ‏לייך, 1821

זיזף חד-עלה או זיזף ארך-לשון אנטילי (שם מדעי: Monophyllus) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים החיים באיים האנטיליים בים הקריבי. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אלפורד ליץ׳ וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג נקרא על שם עיטור העלה האפי הפשוט שלו.
תיאור

הזיזף חד העלה מתאפיין בראש גדול, גוף כדורי וזנב קצר. האוזניים קטנות, עגולות ומרוחקות זו מזו עם צפירים זעירים. הלוע ארוך וצר, החוטם מחודד והלשון ארוכה וגמישה. עיטור העלה אפי של הסוג בצורת ראש חץ זקוף, ובשילוב עם הנחיריים העגולים מזכיר את אף החזיר. השפתיים גדולות והעיניים בינוניות. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–80 מ״מ, אורך הזנב 4–16 מ״מ, אורך הזרוע 35–45 מ״מ והמשקל 8–17 גרם.
לזיזפים אלו פרווה קצרה וצפופה. צבעה משתנה בהתאם למין: אצל אחד המינים הצבע הדומיננטי הוא חום קפה-זהוב, בעוד שאצל המין השני הצבע הכללי עשוי להיות שילוב של חום אפרורי ואפור כסוף או שחרחר. הבטן לרוב חיוורת אצל שני המינים. החוטם, האף ופנים האוזניים ורודים, והכנפיים וקצות האוזניים בצבע חום קקאו או שחרחר.
ביולוגיה

המינים בסוג אנדמיים לאיים האנטילים; בית הגידול שלהם מורכבת מיערות גשם טרופיים, ובתה חופית. למינים בסוג אוכלוסיות גדולות ונוכחות מרובה באזורים מוגנים; בשל כך, מצבם נחשב ליציב ובאזורים מסוימים הם אף נחשבים למזיקים בגלל מספרם הגבוה. שני המינים היו נוכחים בעבר באי פוארטו ריקו, אך ייתכן שאחד מהם נעלם ממנו בעקבות פגיעת הוריקנים.
כיתר בני משפחתם, המינים בסוג פעילי לילה. במהלך היום, הם ישנים במערות לצד מיני עטלפים אחרים. מין אחד חברותי ומעדיף מערות גדולות ועמוקות עם לחות גבוהה, בעוד שהמין השני מתבודד ומעדיף מערות קטנות ויבשות.
שני המינים ניזונים בעיקר מצוף, אבקנים ופירות, ומסתייעים בלשונם הארוכה וחוטמם המחודד לחדור לתפרחות. חרקים נאכלים מדי פעם. ההיריון מתרחש מדצמבר עד פברואר, והלידות נופלות בין מרץ לאפריל. הזיזפית ממליטה גור יחיד בכל פעם.
מינים

בסוג 2 מינים:
זיזף חד-עלה נזירי (Monophyllus plethodon) - מצוי באנטילים הקטנים ואולי גם בפוארטו ריקו.
זיזף חד-עלה ליץ' (Monophyllus redmani) - אנדמי לאנטילים הגדולים (קובה, היספניולה, פוארטו ריקו).
זוברובקה

| --- | --- |

 סוג:  וודקה 
 יצרן:  Polmos Białystok 
 מוצא:  פולין 
 מועד הכנה ראשוני:  המאה ה־16 
 
זוברובקה (בפולנית: ‏Zubrowkaקובץ:Pl-Żubrówka.ogg‏Ⓘ‏) היא וודקה מתוצרת פולין המיוצרת משיפון. המשקה מיוצר מהמאה ה-16. וודקה זו היא בעלת 40% אלכוהול בנפח. הוודקה מתובלת על ידי השריה ב"עשב הביזון" (בלטינית: Hierochloe odorata (אנ'), בפולנית: זוברוב) הנפוץ מאוד בפולין, כמו כן, בכל בקבוק ישנו גבעול זוברוב יחיד. בעקבות זאת, צבעה של הזוברובקה הוא צהבהב והיא בעלת ניחוחות וטעמי וניל, קינמון, קוקוס ושקדים, להבדיל מהגישה הקלאסית כי לוודקה לא אמור להיות צבע, ריח וטעם. על תווית הבקבוק מופיע ציור של ביזון אירופי.
אטימולוגיה

השם Zubrowka מגיע מן המילה Zubr בשפות פולנית ובלארוסית (כמו גם אוקראינית ורוסית), שהוא ביזון האירופי, שניזון במיוחד מעשב הביזון.
היסטוריה

על פי טענת היצרנית, אצילים פולנים השתמשו בגבעולי זוברוב כדי לתבל וודקה עוד מהמאה ה-14. ייצור הוודקה זוברובקה החלה מהמאה ה-16 עוד בימי האיחוד הפולני-ליטאי ובין המאה ה-16 ועד המאה ה-18 הייתה זוברובקה המשקה המועדף על האצולה והאיכרים הפולנים כאחד.
בשנת 1926, החברה הפולנית בעיר ברסט ליטובסק (כיום ברסט, בלארוס) המציאה דרך לייצור המוני של המשקה, שלאחר מכן לווה הרבה חברות ברחבי העולם.
משרדי החברה נמצאים בביאליסטוק שבפולין.
ייצור

כיום מיוצרת הוודקה בבלארוס, פולין ורוסיה. בארצות הברית יש איסור לשימוש בעשב הביזון מפני שהוא מכיל את החומר הכימי קומרין, לכן כדי להרחיב את פלח השוק מייצרת החברה גרסה שונה של זוברובקה תחת המותג ZU כאשר מפרקים את הקומרין בעזרת תהליך כימי מורכב שהומצא במזקקות ארגון פולמו"ס - הארגון ששולט בשוק הוודקה בפולין.
אזכורים בסרטים

הזוברובקה מופיעה רבות בסרט הסיני Suzhou River וגם בסדרת האנימה Najica Blitz Tactics כמו כן בסרט " חוד התער " משנת 1984 בכיכובו של ביל מוריי.
זכי כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1829 חלב, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1904 (בגיל 75 בערך) 
 מדינה:  סוריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
זכי כהן (בערבית: زكي كوهن, 1829, חלב - 1904, אלכסנדריה) היה רבה הראשי של הקהילה היהודית בביירות ומחזאי. ייסד ב-1874 את בית הספר היהודי המודרני הראשון בביירות, "תפארת ישראל", שהיה שמו בעברית, ואל-מדרסה אל-ווטאניייה אל-ישראע'יליה ("בית הספר היהודי הלאומי") בערבית, שם כיהן כמנהל המוסד. בית הספר המשיך לפעול עד 1899, אז הוחלף על ידי קולג' אליאנס של ביירות.
תיאטרון

כהן ובנו סלים היו מהמחזאים היהודים המובילים שפעלו בביירות בסוף המאה התשע-עשרה. בעוד האחרים, ביניהם סלים כהן, כתבו בערבית, זכי כהן כתב מחזות בעברית. ב-1876 הפכה אחת מיצירותיו למחזה הראשון בעברית שהועלה בביירות.
בבית ספרו, תפארת ישראל, עודדו תיאטרון ובדרך כלל הועלו שתי הצגות בשנה.
הערות שוליים

↑  Les Juifs Du Liban, farhi.org
↑  BEIRUT, SYRIA - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
↑  Lital Levy, Cohen, Zaki, Encyclopedia of Jews in the Islamic World, Brill, 2010-10-01
↑  The Jews Of Lebanon Between Coexistence And Conflict Kirsten E. Schulze. (בenglish)
↑  Matti Moosa, The Origins of Modern Arabic Fiction, p. 31 & p. 380