מצעדי גאווה בעולם
אירופה > פולין

רק מספר צעדות נערכו עד סוף שנות העשרים של המאה העשרים ואחת עבור זכויות להט"ב בפולין. עם זאת, לאחר עלייתה של מפלגת השלטון חוק וצדק בשנת 2015 שהחלה לפעול עבור הגבלת זכויות להט"ב בנושאים שונים בהם איסור בחוקה על אימוץ בקרב זוגות ויחידים הומוסקסואלים, הצעדות התפשטו לאזורים רבים יותר ובשנת 2019 התקיימו מעל 25 ברחבי המדינה, לעומת 7 בשנת 2017 ו-15 בשנת 2018 כתגובה לרטוריקה ההומופובית של המפלגה. ההיבט הגדול ביותר של תנועת הלהט"ב בפולין הוא מצעד הגאווה המתקיים בבירה ורשה מדי שנה מאז 2001. סקר דעת קהל שנערך בשנת 2010 על ידי "PBS" הראה כי מיעוט של 45% מתושבי העיר תמכו בקיום המצעד באותה שנה. עם זאת, בשנים האחרונות המצעד זכה לתמיכה רחבה מצד תאגידים וממשלות אזוריות בעוד השותפה העיקרית של מצעד 2018 הייתה הממשלה האזורית של פרובינציית מזוביה, שורשה היא חלק ממנה.
בשנים 2004 ו-2005 שללו פקידי עיריית ורשה אישור לארגון מצעד גאווה, בשל מספר סיבות בהן הסבירות להפגנות נגד אלימות. למרות זאת, כ-2,500 צעדו במהלכו באופן בלתי חוקי ב-11 ביוני 2005 ברחבי העיר ו-10 איש נעצרו. איסור מתן ההיתר לקיום המצעד הוכרז כבלתי חוקי על ידי בית הדין האירופי לזכויות אדם בפסק הדין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין בשנת 2007 באמירה כי האיסור מערער את איסור האפליה וחופש ההתאגדות המובטח באמנה האירופית לזכויות אדם עליה חתומה פולין. המצעד גונה על ידי ראש עיריית ורשה לך קצ'ינסקי, שאמר כי התרת מצעדי גאווה בורשה "תקדם אורח חיים הומוסקסואלי". אירועי הגאווה בעיר נמשכו באופן שנתי קבוע מאז 2006, ומשכו אליהם קהל של כ-10,000 מפגינים בכל שנה, עד שנת 2015, כאשר המצעד משך מעל 18,000 איש. מאז, עלתה נוכחותו בצורה דרמטית והגיעה במצעד של שנת 2018 ל-45,000 מפגינים. ב-8 ביוני 2019 צעדו באירוע מספר שיא של משתתפים מאז היווסדותו, כ-50,000 איש בהם ראש העיר רפאל צ'אסקובסקי שהשתתף לראשונה באירוע והצהיר כי הוא רוצה שורשה תישאר "עיר פתוחה וליברלית". המצעד באותה שנה הוגדר כגדול ביותר במרכז ומזרח אירופה. ורשה אירחה בנוסף את אירועי הגאווה האירופאים "Europride" בשנת 2010 והייתה למדינה הראשונה שעושה זאת כחלק מהגוש המזרחי לשעבר.
צעדת הסובלנות בקרקוב נערכת מאז מאי 2004 אשר במהלכה השתתפו כ-1,500 מפגינים לראשונה. במהלך האירועים התקיימו תערוכות לציון רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית והוקרנו סרטי להט"ב. בשנת 2005, בשל מותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני, החליטו המארגנים לבטל את קיומה. ב-2006 התקיימה הצעדה ב-28 באפריל. במהלכה השתתפו כ-2000 מפגינים בעוד במקביל הארגון "כל הנוער הפולני" (אנ') הידוע כבעל פילוסופיה דתית פוליטית, אנטישמית ואנטי-ציונית שמצהיר כי מטרתו היא "לגדל את הנוער הפולני ברוח קתולית ופטריוטית" ארגן מחאה נגדית בשם "מצעד המסורת והתרבות". לאחר מכן הותקפו משתתפי הצעדה על ידי כמה מאות מפגיני נגד הומופובים מטעמו. המשטרה עיכבה כ-11 מפגינים וקנסה עשרות מתוכם. אחד מהמשתתפים בצעדה דווח כי נפצע מאבן שנזרקה על ראשו על ידי פעילי הארגון.
הצעדה השלישית בעיר התקיימה ב-21 באפריל 2007 וגם בה נכללו כ-2,000 איש. מפגיני נגד ניסו לשבש את קיומה מספר פעמים ו-13 מתוכם נעצרו על ידי המשטרה. ביניהם היו חמישה קטינים, שכללו שני צעירים בני 16 שנמצאו עם חומרים פירוטכניים. הצעדה הרביעית התקיימה ב-26 באפריל 2008 בעוד 6 ממתנגדיה נעצרו עקב התפרעות ותקיפה של קצין משטרה אך משתתפי הצעדה עצמה לא נפגעו. הצעדה החמישית בעיר לראשונה הופרדה מפסטיבל התרבות לסובלנות והתקיימה ב-16 במאי 2009 מטעם "May Queer Festiva" שהוקם לראשונה בו לקחו כ-400 משתתפים חלק. בשנים שלאחר מכן, צעדות הסובלנות בעיר שינו את שמותיהן הקודמים למצעדי גאווה והתקיימו בשלווה רבה יותר מבעבר.
בשנת 2004, מפגיני צעדת השוויון בפוזנן צעדו 200 מטר מהטירה הקיסרית לאורך רחוב שוויטי מרצ'ין בעוד משתתפיה נאלצו להתמודד מול מפגינים הומופובים שקראו כינויים פוגעניים ויידו אבנים, ביצים ובקבוקים לעברם. המשטרה התעמתה עם המפגינים ועיכבה חלק מתוכם, בעוד לאחר מכן הצעדה הוחזרה לנקודת תחילתה. שנה לאחר מכן התרחשו שוב עימותים בין הצועדים לבין מפגינים לאחר שקראו כינויי גנאי וזרקו בקבוקים, ביצים ואבנים לעברם. כתוצאה מכך, המשטרה התערבה ופיזרה את הצעדה והצועדים הגיבו במחאת ישיבה. לאחר מכן המשטרה עצרה כ-65 ממשתתפי הצעדה בטענה כי "התכנסו באופן בלתי חוקי". ב-15 בנובמבר החליט ראש עיריית פוזנן, ריזארד גרובלני (אנ'), לאחר שהתייעץ עם המשטרה ועם רשות הדרכים העירונית, להוציא צו איסור על קיום הצעדה בעיר. אף על פי שהמשטרה בתחילה לא התנגדה למסלול שהציעו המארגנים, נשיא המחוז פולין גדול בו שוכנת פוזנן טען כי הצעדה "תהווה איום על הסדר הציבורי, החיים, הבריאות או הרכוש בקנה מידה משמעותי". המקרה עורר סערה בפולין ובמדינות נוספות בעולם. ב-24 בנובמבר פרסמה המזכירות הבינלאומית של הארגון אמנסטי אינטרנשיונל הצהרה רשמית על פולין לראשונה מזה שמונה שנים, בה הביעה חשש מפני האיום על זכויותיהם של אזרחי להט"ב פולנים. למעלה מ-2,900 איש חתמו על מכתב פתוח על מחאה אזרחית בנוגע לפרעות מפגיני הנגד ב-19 בנובמבר 2005. נציב תלונות הציבור על זכויות האזרח אנדז'יי זול (אנ') ביקש מראש עיריית פוזנן הסברים על הסיבות להחלטת מעצרם של הצועדים. עצרות סולידריות לתמיכה בצועדים נערכו בכל רחבי המדינה בהם בערים בגדנסק, אלבלונג, קרקוב, פוזנן, ז'שוב וורשה. מחאה דומה אורגנה גם מול שגרירות פולין בברלין והקונסוליה הכללית הפולנית בניו יורק.
ב-14 בדצמבר 2005 קבע בית המשפט לעניינים מנהליים בפוזנן כי האיסור על ארגון צעדת השוויון שהונפק על ידי ראש העירייה איננו חוקתי בעודו הדגיש כי ההחלטה אינה עולה בקנה אחד עם החוק הפולני והאירופי. השופטים הצהירו בפסיקתם כי גרובלני עבר על החוק, כיוון שחייב אותו לקחת בחשבון את זכותם של האזרחים להפגין את דעותיהם, ולא את זכותם של אלה שעלולים לאיים על המפגינים. בית המשפט המחוזי בפוזנן סירב להעמיד לדין את המשתתפים הנאשמים בצעדה בטענה כי "המפגינים רצו להביע את עמדותיהם בפומבי. זכות זו מובטחת על ידי החוקה". סוכנויות של האו"ם והפרלמנט האירופי גיבשו החלטה בגנות הומופוביה באירופה לאחר האירוע. במסגרת ימי השוויון והסובלנות, שהתקיימו בתאריכים 9–18 בנובמבר, נערכה צעדת השוויון השלישית בפוזנן. בניגוד לשנה הקודמת, מארגני הצעדה הורשו לצעוד לאורך רחובות פוזנן. לראשונה, הצליחו 500 משתתפי הצעדה להשלים את המסלול המתוכנן ללא שיבושים. בשנים שלאחר מכן הצעדות נערכו ללא עימותים ובמקומות שונים ברחבי העיר.
צעדת השוויון בקטוביץ התקיימה לראשונה בשנת 2008. לאחר הפסקה בת עשור, צעדות שוויון חדשות התקיימו בשנת 2018 ובשנת 2019. צעדת השוויון בלודז' נערכה לראשונה בשנת 2011. בשנת 2015 נכח סגן ראש העיר תומאש טרלה. בשנת 2019, הצעדה נערכה לראשונה בחסות על ידי רשויות העיר בהשתתפות ראש מועצת העיר מרסין גולשובסקי. במהלכה נאלצו 200 הצועדים לשנות את דרכם עקב הפגנות הומופוביות שלא התקיימו לבסוף אשר הוכרזו מראש על ידי קבוצות שונות. מצעד הגאווה בגדנסק מתקיים מאז שנת 2015 ברחבי העיר ובשנת 2017, ראש העיר פאבל אדמוביץ' פתח את קיומו ויורשתו, אלכסנדרה דולקביץ' (אנ'), פתחה את מהדורת 2019. מצעד הגאווה בטורון החל לראשונה בשנת 2017 והגיע למעל 2,000 צועדים בשנת 2019.
מצעד הגאווה בז'שוב היה לראשון שנערך בפרובינציית פודקרפצקיה ב-30 ביוני 2018 בעודו משך כ-1,500 מפגינים, בהם חברת הבית התחתון של הפרלמנט הפולני ג'ואנה שייורינג-וילגוס (אנ') והשחקן עומר סנגרה (אנ'). במהלך מהדורתו הראשונה התרחשו עימותים עם מפגיני נגד מטעם הארגון כל הנוער הפולני והמשטרה נאלצה להתערב בהפרדתם. לאחר שהצועדים הודיעו על תוכניתם לקיים את העצרת שוב בשנת 2019, חברי מועצת העיר מטעם מפלגת השלטון חוק וצדק ניסחו החלטה להפוך את ז'שוב ל-"אזור חופשי מלהט"ב" ולאסור על האירוע. כ-29 בקשות להפגנות נגד האירוע הגיעו לעירייה, מה שהוביל את ראש העיר תדיאוש פרנץ, חבר ברית השמאל הדמוקרטית, לא לאפשר היתר לקיום הצעדה בגלל חששות ביטחוניים. עם זאת, האיסור בוטל לאחר מכן על ידי פסיקת בית משפט.
מצעד הגאווה בצ'נסטוחובה נערך לראשונה ביולי 2018. במהלכו המשטרה התערבה כדי למנוע ממפגינים הומופובים לחסום את המסלול. מצעד הגאווה בלובלין התקיים לראשונה בשנת 2018. במהלך מהדורתו השנייה ב-2019 השתמשו השוטרים בגז מדמיע לפיזור מפגיני נגד אשר כ-25 מהם נעצרו בגין ניסיון לתקיפת המשתתפים. הצעדה הסתיימה ללא נפגעים וזוג נשוי נידון לשנת מאסר כל אחד בגין הבאת חומרי נפץ לשיבוש המצעד. מצעד הגאווה בשצ'צ'ין נערך לראשונה מאז 2018. מצעד הגאווה בביאליסטוק נערך לראשונה בשנת 2019 אשר במהלכו, יותר מ-30 מפגיני נגד נעצרו על רקע התנהגות אלימה ועשרות צועדים שנפצעו. אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על תגובת המשטרה "שלא הגנה כראוי על צועדים ולא הגיבה למקרים של האלימות". ביולי 2021 הודיעה הנציבות האירופית כי היא תובעת את פולין יחד עם הונגריה על "הפרת זכויות היסוד של חברי קהילת הלהט"ב" בשטחיהן.