stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית הגשה
מפות וחתכים

תוכנית ההגשה חייבת לכלול בתוכה מספר שרטוטים:
מפה טופוגרפית שנערכה על ידי מודד מוסמך עד חצי שנה ממועד הבקשה, בקנה מידה של 1:250, כאשר המפה הטופוגרפית מורכבת מתרשים סביבה שמראה את מיקומו של המגרש ברשת קואורדינטות ארצית, ומפה מצבית שמראה את כל השטח ממבט על כולל נקודות גובה, גבולות המגרש, וכל פרטי הסביבה כגון עמודי חשמל ותאורה, צמחייה, דרכים, וכל מה שנראה ממבט על, בתוספת חץ צפון, קנה מידה קווי ופרטי המודד.
תשריט ערוך בקנה מידה (בדרך כלל 1:100) לכל קומה. בקומת הקרקע מסומנים גם כניסות, משטחים מרוצפים, שבילים, מדרגות, חניות ועוד. בקומת הגג ניתן לראות את שיפוע הגג, דודי שמש, אנטנות ורכוש משותף.
לפחות שני חתכים בקנה מידה של 1:100 לאורך ולרוחב המבנה, וכן חזיתות המבנה.
תוכנית פיתוח מוצגת בקנה מידה של 1:250, וכוללת כבישים, שבילים, מדרכות הגובלים בחלקה, מבנים הגובלים לחלקה, גדרות, שערים, חניות, ניקוז, ביוב ומים, תשתיות של בזק, HOT וחברת החשמל, תשתיות גז, חדר אשפה וגובהם של כל המפלסים.
תוכנית העמדה (קונטור המבנה) המוצגת על רקע מפת מדידה.
טפסים

תוכנית ההגשה כוללת מספר טפסים:
הטופס הראשון מפרט את תיאור הנכס - כתובת, גוש, חלקה, ופרטים מלאים שכוללים את שמו, כתובתו ומספר הזהות של בעל הנכס, עורך הבקשה (האדריכל), ומתכנן השלד (מהנדס בניין).
הטופס השני מפרט את סוג הבנייה לדוגמה בנייה מתועשת, בנייה רגילה ועוד. בטופס זה מצוינים חומרי הבנייה לדוגמה בטון, בלוקים, עץ וכדומה.
הטופס השלישי הוא לשימוש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ובו מפורטים סוג המבנה, ייעודו, שטח המבנה מספר הדירות, מספר החדרים ועוד.
הטופס הרביעי מחולק לשני חלקים. החלק העליון כולל פרוט של השטחים (המוצעים על ידי מבקש היתר הבנייה), השטחים העיקריים (שטח הדירה) ושטחי השירות (חדרי מדרגות, חנייה, מחסנים, ממ"ד ועוד). הפירוט הוא לכל מפלס (קומה) בנפרד. החלק התחתון מפרט את זכויות הבנייה שקיימות בתוכנית בניין עיר, כלומר השטח הכולל שטח עיקרי פלוס שטח שירות לפני אישור ההקלות. בתחתית הטופס מופיעים החתימות של עורך הבקשה (לרוב, האדריכל), בעל הזכות בנכס ומתכנן השלד (לרוב מהנדס).
מסמכים נוספים המוגשים ברישוי זמין עם התכנית הגשה

תיק המידע להיתר.
צילום ת"ז של מבקשי הבקשה. במקרה שמבקש הבקשה היא חברה יש לצרף: תדפיס רשם החברות, פרוטוקול מורשה חתימה (ייפוי כח) ואישור רשם החברות. בנוסף יש לצרף צילום ת"ז של מיופה הכח.
נסח טאבו עדכני לשנה - במידה והמבקש לא מופיע בנסח יש לצרף הסכם חכירה או חוזה מכר.
רישיון עורך הבקשה.
רישיון מהנדס.
טופס מינויים מטעם מבקש הבקשה.
הצרת מתכנן שלד.
טופס בעלי תפקידים.
אישור הג"א/ פטור
לעיתים נדרש לצרף מסמכים נוספים כגון: אישור רשות התעופה, אישור חברת חשמל, אישור עירייה/ מועצה, אישור תאגיד המים, אישור פקיד היערות, אישור רשות העתיקות, אישור משרד הביטחון, אישור מורשה נגישות, נספח תנועה ועוד. - הכל לפי אופי הבקשה ובהתאם להנחיות הוועדה/ רשות הרישוי.
ראו גם

היתר בנייה
תוכנית בניין עיר
אלון שביט

| --- | --- |

 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  רחובות
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב, רשות העתיקות, רמות ארכאולוגיה, מכון ישראלי לארכאולוגיה, קדם, הוצאת אריאל
 פרסים והוקרה:  פרס האגודה הארכאולוגית הישראלית לתרומה ייחודית לקהילה הארכאולוגית (2022)
 תרומות עיקריות
 חפירות בתל מלוט,תל חמיד,בית קברות ממילא,כביש 6,לוד,חאן חילו
אלון שביט (נולד ב-1961 ברחובות, ישראל) הוא ארכאולוג ישראלי, מייסד עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה, מייסד הפרויקט הארכאולוגי-הקהילתי בעיר לוד ומחלוצי פתיחת תחום הארכאולוגיה לתחרות שוק בישראל. שביט ניהל את הסקר הארכאולוגי שקדם להקמת העיר מודיעין, הסקר בתוואי כביש חוצה ישראל (כביש 6) וניהל חפירות רבות בהן החפירה בבית הקברות ממילא אשר קדמה להקמת מוזיאון הסובלנות בירושלים, בתל מלוט ("גבתון" המקראית), בתל חמיד, בעיר לוד ובאתרים נוספים. שביט הוא העורך הראשי של הוצאת "אריאל", עורך הערכים הארכאולוגיים באנציקלופדיה העברית המקוונת ועורך כתב העת "לוד דיוספוליס - עיר האלוהים". בשנת 2022 הוענק לד"ר אלון שביט פרס מטעם האגודה הארכאולוגית הישראלית לתרומה ייחודית לקהילה הארכאולוגית.
ביוגרפיה

אלון שביט נולד ברחובות בשנת 1961 לעמוס ורבקה שביט. לאחר שנפצע בשירותו הצבאי בחטיבת הצנחנים שירת כמש"ק ידיעת הארץ וכקצין הסברה במילואים.
לאחר שחרורו למד תואר ראשון בארכאולוגיה ובלימודי ארץ-ישראל באוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיו שימש כמנהל שטח בחפירות מזבח הר עיבל בניהולו של אדם זרטל. בהמשך למד תואר שני בארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את עבודת המוסמך ביצע בהנחיית פרופסור ישראל פינקלשטיין. כותרת המחקר 'עמק אילון וסביבתו בתקופת הברונזה והברזל'. המחקר התמקד במערך היישובי סביב תל גזר בתקופה הברונזה והברזל. שביט ביצע חפירות ארכאולוגיות בשני אתרים הסמוכים לתל גזר - תל מלוט המזוהה כגבתון המקראית בה חפר יחד עם אסף יסעור-לנדאו ותל חמיד - המזוהה גם הוא כגבתון או גתיים ובה חפר יחד עם סם וולף.
בשנת 2003 הגיש לבית הספר למדעי היהדות באוניברסיטת תל אביב את עבודת הדוקטור שלו בארכאולוגיה, אשר נערכה אף היא בהנחיית פרופסור ישראל פינקלשטיין. כותרת העבודה: 'מערכים יישוביים במישור החוף הדרומי של ארץ ישראל בתקופת הברזל ב'. העבודה כללה סקר נרחב במישור החוף הדרומי וחפירה בתל חמיד ובנתיב העשרה יחד עם אסף יסעור-לנדאו. חלק מתוצאת הסקרים הארכאולוגים בעמק איילון ובמישור החוף הדרומי פורסמו ב"מפת גזר" (מפה מס' 82) בסקר הארכאולוגי של ישראל.
ביוגרפיה > הסקרים הארכאולוגים הגדולים

עם הקמת רשות העתיקות ב-1 באפריל 1990 נמנה שביט על עובדיה ובה עבד עד שנת 1994. בין תפקידיו ברשות העתיקות היה ארכאולוג מחוז תל אביב ומחוז המרכז. בשנים 1990 – 1991 ניהל סקר ארכאולוגי קדם-תכנון של העיר מודיעין.
בשנים 1994 – 1997 שימש שביט כמנהל הפרויקט הארכאולוגי בתוואי כביש חוצה ישראל (כביש 6). שביט ניהל את הסקר הארכאולוגי שקדם לתכנון הכביש, ליווה את ועדות התכנון וריכז את חפירות ההצלה לאורך תוואי הכביש. היה זה מפעל חפירות מהמורכבים והגדולים עד אז בתולדות מדינת ישראל ובמסגרתו הועסקו ארכאולוגים מהמכונים לארכאולוגיה של האוניברסיטאות השונות בישראל לצד משלחות רשות העתיקות.
ביוגרפיה > רמות ארכאולוגיה

בשנת 1997 הזמין ראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, פרופסור ישראל פינקלשטיין, את שביט לייסד את "רמות ארכאולוגיה", גוף ביצועי של אוניברסיטת תל אביב לארכאולוגיה חוזית. כאשר חש שביט שרשות העתיקות ביצעה באותם ימים פעולות שונות להצרת צעדיהם של המכונים לארכאולוגיה בתחום הארכאולוגיה יזמו פינקלשטיין ושביט הגשת עתירה לבג"ץ בטענה לניגוד עניינים בהתנהלותה של רשות העתיקות. לטענת העותרים לא ייתכן שרשות העתיקות כגוף סטטוטורי הממונה על העתיקות בישראל, על הפיקוח ועל מתן ההיתרים לחפירות תנהג במקביל גם כגוף ביצועי מונופולי לאותם שירותים שהיא אמורה לפקח עליהם.
ביוגרפיה > מכון ישראלי לארכאולוגיה

בשנת 2002 יזם שביט את הקמת "מכון ישראלי לארכאולוגיה", עמותה להפצת הידע הארכאולוגי בציבור הרחב.
בשנת 2005 יזם שביט את מיזם הארכאולוגיה הקהילתית בלוד ומאז הוא משמש כמנהלו. במסגרת המיזם השתתפו תלמידים מלוד בתוכנית לימודים שנתית על הארכאולוגיה ומורשת עירם. שיאה של התוכנית הינו בהשתתפות התלמידים בחפירה ארכאולוגית בעיר העתיקה. אחד מהפרויקטים הגדולים שהתבצעו במסגרת התוכנית הייתה החפירה והשימור של ח'אן אל-חילו אשר בוצעו בשיתוף תלמידי העיר. בנוסף, ד"ר שביט פעל להקמתה של ועדת השימור בעיר לוד ואף ייסד את "כנס לוד" המתקיים בעיר מדי שנה, במהלך שבוע השימור, בחודש מאי.
ביוגרפיה > החפירה בבית הקברות ממילא

בשנת 2008 יסד שביט ומנהל מאז את "קדם – כול מה שקדום בע"מ", חברה המספקת שירותים ארכאולוגיים מגוונים לסקטור הפרטי. חברת "קדם" ניהלה את החפירה הארכאולוגית בבית הקברות של ממילא אשר קדמה להקמת מוזיאון הסובלנות בירושלים. פרויקט החפירה בממילא נוהל על ידי אלון שביט יחד עם אמיר כהן-קלונימוס והוא נחשב לאחת מהחפירות הגדולות והמורכבות שבוצעו בישראל. במהלך הפרויקט הועסקו למעלה מ-400 אנשי צוות ועובדים ביממה באתר ששטחו כ-6 דונם. החפירה לוותה בעניין תקשורתי בשל התנגדות הפלג הצפוני של התנועה האיסלמית להקמת המוזיאון.
ביוגרפיה > עורך מדעי

ד"ר שביט הינו עורך הערכים הארכאולוגיים באנציקלופדיה העברית המקוונת. החל משנת 2015 הוא משמש גם כעורך כתב העת "לוד, דיוספוליס – עיר האלוהים", כתב עת להיסטוריה, לארכאולוגיה ולמורשת של העיר לוד וסביבתה.
שביט משמש כעורך ראשי של הוצאת "אריאל" לאחר פטירתו של מייסד ההוצאה, אלי שילר והעברתה של ההוצאה לניהולו של מכון ישראלי לארכאולוגיה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית מוניציפלית

בין השנים 2002 - 2009 היה שביט יו"ר ועד האגודה השיתופית החקלאית והוועד המוניציפלי של גני הדר. כמו כן, בשנים 2005 – 2009 היה חבר מליאת המועצה האזורית גזר. במהלך כהונתו ייסד את ועדת השימור של המועצה.
פרסומים > ספרים ופרסומים נבחרים

שביט א' 1992. עמק אילון וסביבתו בתקופות הברונזה והברזל. עבודת מוסמך, אוניברסיטת תל אביב
שביט א' 1994. סקר ארכאולוגי בכביש חוצה ישראל. רשות העתיקות. ירושלים (34 עמודים, נספחים ומפות)
שביט א' 1996. סקר קטע 19–20 בכביש חוצה ישראל. רשות העתיקות. ירושלים (31 עמודים, 40 מפות)
שביט א' 1996. סקר חלופה לקטע 19, כביש חוצה ישראל. רשות העתיקות. ירושלים (10 עמודים)
שביט א' 2003. מערכים יישוביים במישור החוף הדרומי של ארץ ישראל בתקופת הברזל ב'. עבודת דוקטורט. אוניברסיטת תל אביב. תל אביב
שביט, א 2013. מפת גזר (82). סקר ארכאולוגי של ישראל. רשות העתיקות. מהדורת אינטרנט.
שביט א' 2022. השטן מהלך בעיר האלוהים. המיזם הארכאולוגי-הקהילתי בעיר לוד, סיכום זמני. הוצאת תגליות. לוד
Shavit, A. 2023. The devil went down to Diospolis. The Community Archaeology Project in Lod, Summary up to now. Lod.
Shavit, A. and Cohen-Klonymus, A. (eds.) The Mamilla Cemetery at Jerusalem – Excavation at the site of The Museum of Tolerance. Salvage Excavation Reports. Tel Aviv.
פרסומים > מאמרים נבחרים

שביט א' 1993. תל מלוט. חדשות ארכיאולוגיות צט:45
רוזנברגר א' ושביט א' 1993. לוד, נוה ירק. חדשות ארכיאולוגיות ק:48-46
וולף ש' ושביט א' 1999. תל חמיד. חדשות ארכיאולוגיות 109:104-107
יסעור לנדאו א' ושביט א' 1999. נתיב העשרה. חדשות ארכיאולוגיות 110: 102-104
ששון א' ושביט א'. 2012. תעשיית הסיד בגבעות מודיעין לאור הסקר הארכאולוגי. הכנס התשיעי למורשת מודיעין וסביבותיה, תקצירי הרצאות. מודיעין, עמ' 18–19.
שביט, א' 2015א. מורשת מכוננת עיר – הפרויקט הארכאולוגי הקהילתי בלוד העתיקה. בתוך: שביט, א', דעאדלה, ת', וגדות, י' (עורכים), לוד: "דיוספוליס – עיר האלוהים", קובץ מחקרים בהיסטוריה ובארכאולוגיה של לוד, כרך א'. לוד: 201-183
שביט, א' 2015ב. הארכאולוגיה הקהילתית כנדבך מרכזי במעשה השימור: פרויקט לוד העתיקה כמקרה מבחן. בתוך: עמית־כהן, ע' (עורכת), אתרים, המגזין, 5. מקווה ישראל: 52-43
אשכנזי, ח', גדות, י', שביט, א' ושמואלי, א' 2016. לוד: תפרושת יישובית מהתקופה הנאוליתית ועד ימינו. בתוך: שביט, א', דעאדלה, ת' וגדות, י' (עורכים), לוד: "דיוספוליס – עיר האלוהים", כרך ב. לוד: 46-11
שביט, א' 2018. ח'אן חילו בלוד העתיקה והח'אנים העירוניים בארץ ישראל. בתוך: שביט, א' (עורך), לוד: "דיוספוליס – עיר האלוהים", קובץ מחקרים בהיסטוריה ובארכאולוגיה של לוד, כרך ד'. לוד: 106-77
שביט, א' 2020א. הח'אנים העירוניים בארץ ישראל. בתוך: עמית־כהן, ע' (עורכת), אתרים, המגזין. 10. מקווה ישראל: 74-65
שביט א' 2020ב. מפעל השמנים של חסונה. פרוגרמה, תיק תיעוד ותיק תיעוד הנדסי. הוצאת מכון ישראלי לארכאולוגיה (ע"ר). לוד
Shavit, A. 2000. Settlement Patterns in the Ayalon Valley in the Bronze and Iron Ages. Tel Aviv 27(2):189-230.
Shavit A., and Yasur-Landau, A., 2005. A Bronze and Iron Age Settlement at Netiv Ha-'Asara, Salvage Excavation Reports (2): 59-92.
Shavit A. 2008. Settlement Patterns of Philistine City-States. In: Fantalkin, A. and Yassur-Landau, A. (eds). Bene Israel : Studies in the Archaeology of Israel and the Levant during the Bronze and Iron Ages in Honour of Israel Finkelstein (Culture and History of the Ancient Near East Series 31). Brill: Leiden
Wolf S. and Shavit A. 2008. Hamid, Tel. The new Encyclopedia of Archaeologocal Excavations in The Holy Land, 5. Supplementary Volume. Jerusalem and Washington, DC: 1762-1763.
Shavit A. 2013. Gezer 82. The Archaeological Survey of Israel. Web publication:
Shavit A. 2017. Tel Malot, Salvage Excavation Reports (10): 75-88.
הערות שוליים

1 2  אלון שביט, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  זוכי פרסי האגודה לשנת 2022, באתר האגודה הארכיאולוגית הישראלית
↑  אלון שביט, תל מלוט, חדשות ארכיאולוגיות, התשנ"ג/1993, עמ' 45‏, JSTOR 23473134
↑  שמואל וולף, אלון שביט, תל חמיד, חדשות ארכיאולוגיות 109, התשנ"ט/1990, עמ' 104-107‏, JSTOR 23471220
↑  Shavit A., and Yasur-Landau, A.,, A Bronze and Iron Age Settlement at Netiv Ha-'Asara, Salvage Excavation Reports 2, 2005, עמ' 59-92
↑  אלון שביט, אסף יסעור-לנדאו, נתיב העשרה, חדשות ארכיאולוגיות 110, התש"ס/1999, עמ' 102 - 104‏, JSTOR i23471107
↑  אלון שביט, מפת גזר (מפה 82), באתר הסקר הארכיאולוגי של ישראל, ‏2014
↑  פרויקט כביש חוצה ישראל, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  בג"ץ 3605/98 אשר נדחה בהסכמת הצדדים, בשל קביעה של כבוד השופט מצא שפסיקתו של השופט זמיר, ימים אחדים קודם לכן, מיתרת את העתירה. זאת למרות שלא היה כל קשר בין הפסיקה של זמיר לבין העתירה.
↑  בג"ץ 2380/1 אשר במהלכו הוציא מנהל רשות העתיקות, שוקה דורפמן, הודעה על הסדר עם המכונים לארכאולוגיה בישראל. ההסדר קיבל תוקף של הבג"ץ אך הוא מעולם לא בוצע כהלכתו. שתי העתירות נוהלו מטעם התובעים על ידי עו"ד יחיאל כשר ממשרדו של פרופ' יובל לוי. בשנת 2002 התמנה עו"ד כשר כשופט עליון.
↑  מיזם לוד, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  אודות מיזם ארכיאולוגיה קהילתית בלוד העתיקה, באתר YouTube
↑  חאן אל חילו, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  Shavit, A. and Cohen-Klonymus, A., The Mamilla Cemetery at Jerusalem – Excavation at the site of The Museum of Tolerance, Tel Aviv: Salvage Excavation Reports
↑  יהונתן ליס, הופסקה הקמת מוזיאון הסובלנות בי-ם שנבנה על בית קברות מוסלמי, באתר הארץ, 6 בפברואר 2006
↑  לוד "דיוספוליס - עיר האלוהים", באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
אמת המים לרמלה שהתגלתה במהלך הפרויקט הארכאולוגי בכביש 6
חפירת הענק באזור המזרחי של תל בית שמש (מימין לכביש בתמונה) אשר נוהלה על ידי מכון ישראלי לארכאולוגיה
חאן אל-חילו, לוד
יזהר באר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בספטמבר 1955 (בן 69) שרונה
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  בלפוריה
 פעילות בולטת:  עיתונאי ופעיל חברתי
 השכלה:  תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ובהיסטוריה של ארצות האסלאם
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 עיסוק:  עיתונאי ומפעיל הפודקאסט "פרות קדושות - מיתוסים ישראליים"
 http://parotk.com
 
יזהר באר (נולד ב-20 בספטמבר 1955) הוא עיתונאי ופעיל חברתי, מנכ"ל מייסד של עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל" ומנכ"ל לשעבר של עמותת בצלם. בנוסף באר מפעיל ומפיק בלוג ופודקאסט.
ביוגרפיה

באר נולד במושב שרונה בגליל התחתון, בן זקונים לאפרים באר (רובינשטיין) ולמרים.
באר התגייס לצה"ל ב-1973, בשלהי מלחמת יום הכיפורים, שירת בצנחנים ובנח"ל, ולאחר מכן במילואים בחיל האוויר וביחידת קצין חינוך ראשי עד לשחרורו בדרגת סרן. כחייל השתתף בהתשה ברמת הגולן (1974) וכקצין מילואים במלחמת לבנון הראשונה (1982).
באר סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים והיסטוריה של ארצות האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים.
באמצע שנות השמונים החל לעבוד ככתב של העיתון הירושלמי "כל העיר" בתחום הפלילים והמשפט, ואחר כך התמנה לכתב השטחים של העיתון. ככתב שטחים סיקר את האינתיפאדה הראשונה. בשנת 1989 עבר לעיתון "הארץ" והמשיך לסקר עבורו את האינתיפאדה ככתב השטחים.
בשנת 1991 התמנה באר למנכ"ל "בצלם – מרכז המידע לזכויות האדם בשטחים" ועמד בראש הארגון במשך שש שנים.
בשנת 1997 הקים, יחד עם קבוצה של אנשי רוח, את עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל". משנת 2016 מפיק באר פודקאסט/בלוג, שעוסק בבחינה ביקורתית של מיתוסים ישראליים.
בשנת 2009 זכה באר בפרס "אליאב-סרטאווי לעיתונות המזרח התיכון" מטעם ארגון "קומון גראונד".
בשנת 2010 זכה בפרס העיתונות בקטגוריית תרבות ומורשת של קרן אנה לינד בזכות רשימתו "העיר והכלבים", שפורסמה במקור באתר "הפינגטון פוסט" האמריקאי.
באר אב לשלושה, מתגורר במושב בלפוריה.
פעילות > עבודתו כעיתונאי

מרבית חייו המקצועיים עסק באר בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני בהקשריו השונים. ככתב השטחים בעיתונים "כל העיר" ו"הארץ" היה מן העיתונאים הישראלים הראשונים שסיקרו מקרוב את המתרחש בשטחים בתקופת האינתיפאדה הראשונה. בהיותו כתב ב"כל העיר" חשף את פרשת קבורתם חיים של ארבעה פלסטינים בכפר סאלם שליד שכם בשנת 1988. בעקבות החשיפה נפתחה חקירה של מצ"ח והאחראים הועמדו למשפט צבאי.
בתחקיר נוסף שביצע באר ככתב ב"כל העיר" הוא חשף את נסיבות הריגתו של רועה פלסטיני בירי לכאורה ממסוק שבו טס מח"ט אזור יהודה, אל"ם משה גבעתי. בעקבות הפרסום הועמד גבעתי לדין בפני סגן הרמטכ"ל, האלוף אהוד ברק, וננזף.
פעילות > מנכ"ל בצלם

בתקופת כהונתו כמנכ"ל "בצלם", חשף באר מקרים רבים של פגיעה בזכויות אדם בשטחים, שקיבלו חשיפה תקשורתית רחבה.
בתקופת כהונתו פרסם, יחד עם החוקר הפלסטיני ד"ר צאלח עבד אל ג'וואד, מחקר מקיף על תופעת משתפי הפעולה הפלסטינים בשטחים, שכותרתו: "משתפי-הפעולה בשטחים בתקופת האינתיפאדה: הפרות ופגיעות בזכויות האדם", הוצאת בצלם 1994. המחקר על תופעת משתפי הפעולה בשטחים עסק באופן גיוסם של משתפי הפעולה הפלסטינים על ידי השלטונות הישראליים, אך חקר גם את הפגיעות הקשות של הארגונים הפלסטינים בחשודים בשיתוף פעולה, וכלל הצגת עדויות על רצח של "משתפי פעולה" ממניעים אחרים, כמו סכסוכים פנימיים וכבוד המשפחה.
בספטמבר 1993, במהלך עבודתם המשותפת על המחקר, ראיינו באר ועבד אל ג'וואד, באישור שר המשטרה משה שחל, את ראש תנועת החמאס שייח' אחמד יאסין, בעת היותו אסיר בכלא אשמורת, בנוגע לגישת החמאס כלפי תופעת משתפי הפעולה הפלסטינים.
פעילות > מנכ"ל קשב

בשנת 1998 הקים באר יחד עם קבוצה של אנשי ציבור ורוח את עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל", שמטרתה לאתר, לחקור ולפעול מול תופעות הפוגעות לטענתה בצביונה הדמוקרטי של מדינת ישראל. החל משנת 2005, עיקר פעילות העמותה התמקד בפרויקט "מעקב תקשורת", המתמקד בניטור ובניתוח של הסיקור התקשורתי בישראל בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני בקבוצות מיעוט ובאוכלוסיות חלשות בחברה.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל קשב הציג באר ביקורת כלפי התנהלותה של התקשורת הישראלית בסיקור הסכסוך הישראלי-פלסטיני וביקר את אופן היווצרותם של נרטיבים מכוננים בתולדות הסכסוך.
בעקבות העיסוק התקשורתי הרחב בפרשת הילד מוחמד א-דורה טען באר כי כלי תקשורת רבים בישראל התמסרו בקלות לטענות קונספירציה, דבר שהעיד על הידלדלות השיח הציבורי.
מנגד טענו מבקרי גישה זו כי באר זלזל בנתונים שהביאו מומחים ישראלים, אשר חיזקו את התאוריה שלפיה נהרג א-דורה מאש פלסטינית.
מאז שנת 2017 מפעיל באר את הפודקאסט/בלוג "פרות קדושות - מיתוסים ישראליים", שעוסק בבחינה ביקורתית של סיפורים, שאמיתותם לא נבחנה עד הסוף. הפרקים עוסקים בצדדים הלא מוכרים של דמויות כמו, יצחק שמיר, אורד וינגייט, יאסר ערפאת, ואחר', בפרשיות לא פתורות, כמו, מי הרג את עבד אל-קאדר אל-חוסייני, בסדרה בת 8 פרקים על הצדדים הלא מוכרים של עזה מאז כיבושה בידי ישראל ב-1967, בקיבוצים הלא ידועים, שהוקמו לפני דגניה, במיתוס "מעטים מול רבים" בתש"ח ובעוד נושאים.
לקריאה נוספת

הקרב על הקסטל, חלק ב' אז מי באמת הרג את עבד אל-קאדר אל-חוסייני? פרק 10 של פרות קדושות מיתוסים ישראליים
קזינו בעזה, מתוך הסדרה עזה - הסיפור הלא מוכר, פרק 16 של פרות קדושות - מיתוסים ישראליים
הקיבוצים הראשונים שמעולם לא שמעתם עליהם, פרק 3 של פרות קדושות - מיתוסים ישראליים
הערות שוליים

↑  הפודקאסט/בלוג "פרות קדושות - מיתוסים ישראליים".
↑  יזהר באר, אין חיסולים, אין פיגועים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2003
↑  יזהר באר, האינתיפאדה היהודית השנייה, באתר ynet, 25 בספטמבר 2008
↑  חמישים שנות טיוח ושקרים: התקשורת הישראלית בשירות הכיבוש, באתר "שיחה מקומית", 3 ביוני 2017
↑  רועי ברק, ‏"מירי רגב קיבלה חשיפה יותר גדולה משיכלה לצפות אי-פעם", באתר גלובס, 31 במאי 2012
↑  זהר באר, בעל הפודקאסט "פרות קדושות", חקר את מיתוס הניצחון על הטרור העזתי בשנות השבעים, באתר העין השביעית, 15 ביוני 2017
↑  שלושים לאינתיפאדה הראשונה: בחזרה לארבעת הצעירים שנקברו חיים, באתר "שיחה מקומית", 28 במרץ 2017
↑  משה הורוביץ, מעקב: הקצין רוכב שנית, כותרת ראשית, 10 באוגוסט 1988
↑  אביבה לורי, מחפשים את "בצלם", באתר הארץ, 26 ביוני 2002
↑  ספיר פרץ ומיכל רז חיימוביץ' , ‏"התקשורת מתאחדת סביב הדגל", באתר גלובס, 15 בנובמבר 2011
↑  יובל אזולאי, רועי ברק, ‏"העבר מראה שצייתנות תקשורתית לא תמיד תורמת לביטחון", באתר גלובס, 18 בנובמבר 2012
↑  יזהר באר, הספין שמסרב למות: מוחמד א-דורה כמשל, באתר ynet, 5 במרץ 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297216005171  VIAF: 36784716   WorldCat (עם VIAF): 36784716
חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות)

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  29 ביולי 2008
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו בתמוז ה'תשס"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת השבע עשרה
 משרד ממונה:  משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
 מספר תיקונים:  0
 נוסח מלא:  חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), התשס״ח–2008
 
חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), תשס"ח-2008 אושר בשנת 2008 בכנסת השבע עשרה.
החוק מחייב כל מי שעוסק בסחר ברכב לספק לרוכש הרכב מידע מלא ומהימן אודות מצב הרכב והיסטוריית הטיפולים בו, וקובע שאסור לסוחר רכב לבצע עסקת מכירה אלא אם מסר לקונה טופס גילוי נאות ורוכש הרכב אישר בחתימת ידו את קבלת טופס הגילוי.
החוק נועד לאפשר לקונה רכב משומש לקבל את כל המידע שנצבר לגבי הרכב במוסכים שבהם טופל ובחברות הביטוח שבהן בוטח. גופים אלה חייבים לשמור על מידע שברשותם למשך 7 שנים לפחות.
היסטוריה של החוק

החוק נחקק ביוזמת חברי הכנסת גלעד ארדן ואמנון כהן, והוועדה שטיפלה בניסוחו היא ועדת הכלכלה.
הצעת החוק המקורית, שהונחה על שולחן הכנסת ביום 6.3.07, נועדה לאפשר לכל מי שרוכש רכב משומש לקבל את כל המידע המהותי אודות עברו של הרכב, בין אם הוא נמכר על-ידי סוחר רכב ובין אם על-ידי מוכר פרטי. בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב: "מטרתה של הצעת החוק היא להביא לידיעתו של קונה רכב משומש על קיומו של מידע ולאפשר נגישות אליו. המידע מפרט את התיקונים והטיפולים שבוצעו ברכב לרבות תיקוני מרכב ושלדה ואשר להם תיתכן השפעה על בטיחותו, תחזוקתו, מחירו, סחירותו של הרכב וכפועל יוצא מכך, על מידת הכדאיות ברכישתו.
לא אחת קורה, שלא כל המידע הרלוונטי הקשור עם הרכב מוצג בפני על ידי המוכר לקונה המעוניין לרכוש רכב. לעיתים, נוצרים מצבים מצערים בהם כעבור זמן מתבררים הפרטים ומתחוור לרוכש כי הליך ההתקשרות נגוע בחוסר תום לב הנובע מאי גילוי נאות של כל העובדות הידועות לגביי מצבו של הרכב.
הצעת החוק תביא למצב בו בעת העברת הבעלות על רכב מידי המוכר לקונה תועבר, לא רק, הזכות הקניינית ברכב, אלא גם כל המידע הכרוך ברכב מיום רישומו לראשונה ועד למועד העברת הבעלות. שינוי הבעלות המתבצע במעמד המוכר והקונה יהווה הסכמת המוכר להעברה וגילוי המידע".
לאחר שהצעת החוק הוחזרה לוועדת הכלכלה בוצעו בה שינויים שונים שמיקדו את החוק בסוחרי רכב בלבד, וכמעט שאין לו השפעה ישירה על מוכרים פרטיים שלא מגלים גילוי נאות למי שרוכשים מהם, ועל כך מעידים, בין השאר, דברי ההסבר המתוקנים:
בסופו של דבר אושר החוק בכנסת השבע עשרה ב-29 ביולי 2008, ונכנס לתוקף ארבעה חודשים מיום פרסומו, כלומר ב-6 בדצמבר 2008. סעיף 6 לחוק, העוסק במספר הקילומטרים שעבר הרכב בשנה שקדמה למועד המבחן השנתי האחרון שלו, נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2010.
עיקרי החוק

חוק מכירת רכב משומש קובע שאדם שקנה רכב מבעלות קודמת זכאי לקבל מכל מוסך שבו תוקן הרכב ומכל חברה שהרכב בוטח בה את כל המידע שיש בידיהם על הרכב: מידע על תיקונים או טיפולים שבוצעו ברכב וכל מידע אחר שיש בו כדי להעיד על מצב הרכב ותקינותו, וכן סכום תגמולי הביטוח ששולמו בעד הרכב ופירוט סוג הנזק או ירידת הערך שבשלם שולמו. המוסך והמבטח נדרשים לשמור את המידע למשך שבע שנים לפחות, והם רשאים לגבות תשלום בעד ההוצאות הכרוכות במסירת המידע.
סעיף 4 לחוק מטיל חובות נוספות על מי שעיסוקו במכירת רכב משומש (סוחר):
מכירת הרכב תיעשה בחוזה בכתב.
קודם חתימת החוזה על הסוחר למסור לקונה טופס גילוי ובו הפרטים הבאים:
מי שמוכר רכב משומש, שאינו רשום כבעליו ברישיון הרכב, נחשב כברירת מחדל כסוחר ברכב, אלא אם כן הוכיח אחרת; כלל זה אינו חל על מי שמוכר רכב משומש של בן משפחתו מדרגה ראשונה.
סוחר המפר הוראה מהוראות סעיף 4 עונשו קנס בגובה של פי שבעה מהקנס שקבוע בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל״ז–1977. נכון לשנת 2022 עמד גובה הקנס לפי סעיף קטן זה בחוק העונשין על 29,000 ש"ח, כלומר שהפרת סעיף 4 של חוק מכירת רכב משומש משמעותה קנס בגובה 203,000 ש"ח.
סעיף 6 לחוק קובע שבעת ביצוע מבחן רישוי שנתי לרכב, תמסור תחנת הבדיקה לרשות הרישוי את מספר הקילומטרים שעבר הרכב הנבדק בשנה שקדמה למועד הבדיקה. רשות הרישוי תציין ברישיון הרכב את מספר הקילומטרים שעבר הרכב הנבדק לפי ההודעה האחרונה שקיבלה מאת תחנת הבדיקה ואת המועד שבו נמסרה לה הודעה זו.
שר התחבורה והבטיחות בדרכים ממונה על ביצוע חוק זה.
הערות שוליים

↑  הצעת חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), התשס"ח-2008, ה"ח הכנסת 210 מ-26 בפברואר 2008
↑  חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), התשס"ח-2008, ס"ח 2176 מ-6 באוגוסט 2008
מספר זהות (ישראל)

| --- | --- |

מספר זהות כפי שהוא מופיע בתעודת זהות ביומטרית
 מפעיל:  משרד הפנים
 תאריך התחלה:  1948
 מספר ספרות:  9
 ספרת ביקורת:  סכום משוקלל
 דוגמה:  050012343
מספר זהות הוא מספר הניתן על ידי מרשם האוכלוסין המתנהל במסגרת רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול במשרד הפנים לכל תושב ישראל (כולל תושבי קבע שאינם אזרחים), וכן לאזרח ישראל שאינו תושב ישראל. המספר מוטבע בתעודת הזהות של כל תושב ועל-כן מקובל לכנותו "מספר תעודת זהות", אך למעשה מלווה מספר הזהות את האדם מיום רישום לידתו, שנים רבות לפני שמונפקת עבורו תעודת הזהות.