stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה
עיטורים

אביר מסדר הנשר השחור
אביר מסדר הנשר האדום
פור לה מריט
מסדר הכתר (פרוסיה)
הצו הצבאי של מקס יוזף
הצו הצבאי של סנט היינריך (סקסוניה)
צלב ההצטיינות הצבאית רמה 1 (מקלנבורג שווריין)
אביר מסדר גיזת הזהב (הסניף האוסטרי)
אביר מסדר גיזת הזהב (הסניף הספרדי)
אביר מסדר הבירית גורש ב-1915
אביר מסדר סנט אולף (נורווגיה)
כתביו

זכרונותיו של נסיך הכתר וילהלם יצא לאור בשטוטגרט 1922
זכרונותי מהמאבק ההרואי של גרמניה על מלחמת העולם הראשונה יצא לאור בברלין 1923
מחפש את האמת ספר על שאלת אשמת המלחמה יצא לאור בשטוטגרט 1925
בספרות

זיכרונותיו של נסיך הכתר הגרמני נכתב על ידי אשתו
יורש העצר וילהלם ותפקידו בפוליטיקה הגרמנית
יורש העצר וילהלם
פרצופו האמיתי של נסיך הכתר נכתב בידי קרל לנגה
הנצחות

פסיפס הנושא את דיוקנו ודיוקן אשתו נמצא בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין.
בריאן רואיס

בריאן חאפט רואיס גונסאלס (בספרדית: Bryan Jafet Ruiz González; נולד ב-18 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת החלוץ והקשר בקבוצת אלחואלנסה ונבחרת קוסטה ריקה.
קריירה > קריירת מועדונים

רואיס התחיל את הקריירה המקצועית שלו באלחואלנסה. עד מהרה השתלב בקבוצה והפך לשחקן מפתח. באלחואלנסה זכה לכינוי "הסמור" בגלל פניו המזכירות סמור. בקיץ 2006 חתם בגנט הבלגית ל-4 שנים ביחד עם רנדאל אסופאיפה ורוי מיריה בני ארצו. ב-8 בדצמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד לוקרן. בעונת 2007/2008 הפך לקפטן הקבוצה וסיים כמלך שערי הקבוצה. ב-15 ביולי 2009, חתם רואיס בטוונטה ל-4 שנים תמורת 5 מיליון אירו ולגנט הובטחו אחוזים ממכירה עתידית של השחקן. ב-1 באוגוסט 2009 ערך רואיס ערך את הופעת הבכורה שלו בטוונטה בניצחון 0–2 נגד ספרטה רוטרדם. במשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו.ב-12 בדצמבר 2009 הבקיע בניצחון 1–3 נגד נאק ברדה ובכך רשם רצף מדהים של 10 משחקים בהם הוא כבש. ב-27 במרץ 2010, רואיס הבקיע שלושער מדהים בניצחון 0–3 נגד ספרטה רוטרדם כאשר השערים הובקעו בדקות 46, 49 ו-50. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות ראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה הוכתר למלך השערים של המועדון עם 24 שערים, ובמקום השני בליגה אחרי לואס סוארס שכבש 35 שערים. בקיץ 2011 מועדונים גדולים כמו ארסנל וטוטנהאם הוטספר הביעו עניין בשחקן, אך ב-31 באוגוסט 2011, חתם בפולהאם. ב-11 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בלקברן רוברס, וב-23 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–3 לאברטון. ב-7 באפריל 2012 שבר רואיס עצם ברגלו, והוא נעדר 10 שבועות. בסיום עונת 2012/2013 הוא הבקיע 5 שערים ב-31 משחקים. ב-15 בינואר 2014 הושאל לפ.ס.וו. איינדהובן עד לסיום העונה.
ב-8 ביולי 2015 חתם בספורטינג ליסבון הפורטוגזית לשלוש שנים. ב-9 באוגוסט 2015 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על בנפיקה ליסבון בהסופר קאפ הפורטוגלי. ב-1 באוקטובר 2015 הבקיע את שערו הראשון בתיקו 1-1 נגד בשיקטש בהליגה האירופית.
ב-12 ביולי 2018 חתם בסנטוס הברזילאית לשנתיים. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סיארה.
ב-23 ביולי 2020 חזר לקבוצת נעוריו אלחואלנסה.
קריירה > נבחרת קוסטה ריקה

רואיס ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת ב-19 ביוני 2005 נגד סין. הטורניר הראשון שבו לקח חלק עם הנבחרת היה גביע הזהב 2005 בו הבקיע את שערו הראשון נגד הונדורס. במוקדמות מונדיאל 2010 הבקיע שישה גולים אך נבחרתו הודחה לאחר הפסד פלייאוף נגד אורוגוואי. במוקדמות מונדיאל 2014 הבקיע שלושה שערים והצליח הפעם להעפיל עם נבחרתו למונדיאל. בטורניר עצמו שימש רואיס כקפטן הנבחרת. בשלב הבתים ניצח עם נבחרתו 1–3 את אורוגוואי והבקיע את שער הניצחון על איטליה שהבטיח עלייה לשמינית הגמר, תיקו 0-0 בסיום מול אנגליה וידא שקוסטה ריקה תסיים את הבית במקום ראשון. בשמינית הגמר כבש שער יתרון נגד יוון, שער שוויון של היוונים שלח את המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין בו ניצחה קוסטה ריקה 3–5 כשרואיס בין הבועטים.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אלחואלנסה
גביע האלופות של צפון אמריקה: 2004
קופה אינטרקלאבס UNCAF: ‏2005
אליפות קוסטה ריקה: 2004/2005
טוונטה
אליפות הולנד: 2009/2010
הגביע ההולנדי: 2010/2011
מגן יוהאן קרויף: 2010, 2011
ספורטינג ליסבון
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2015
גביע הליגה הפורטוגלית: 2017/2018
גמר מונדיאל 1978

גמר מונדיאל 1978 התקיים באצטדיון המונומנטל בבואנוס איירס, ארגנטינה ב-25 ביוני 1978, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1978 היא נבחרת ארגנטינה, שניצחה את נבחרת הולנד, בתוצאה 3–1. הייתה זו הזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע העולם, והיא הייתה לנבחרת השישית בהיסטוריה שזוכה בגביע.
ארגנטינה הובילה ראשונה במשחק משער של מלך שערי הטורניר, מריו קמפס, אך בדקות הסיום של המשחק כבש דיק נאנינחה את שער השוויון והוביל את המשחק להארכה. קמפס השלים צמד שערים והעלה את ארגנטינה ליתרון, ודניאל ברטוני כבש שער נוסף וקבע את תוצאת הסיום, 3–1 לארגנטינה.
ארגנטינה זכתה בטורניר כמארחת, והייתה החמישית לעשות זאת, אחרי אורוגוואי (1930), איטליה (1934), אנגליה (1966) וגרמניה המערבית (1974). לראשונה מאז מונדיאל 1958, הגיעו לגמר שתי נבחרות שטרם זכו בטורניר בעבר.
לשתי הנבחרות הייתה זו הופעה שנייה בגמר המונדיאל, אחרי הפסד בהופעתן הראשונה. ארגנטינה הפסידה בגמר המונדיאל הראשון בהיסטוריה לאורוגוואי (1930), והולנד הפסידה בגמר מונדיאל 1974 לגרמניה המערבית.
הולנד רשמה הפסד שני ברציפות בגמר המונדיאל, ובפעם השנייה נכנעה למארחת הטורניר והייתה לראשונה בהיסטוריה שמפסידה בשני משחקי גמר רצופים.
רקע > מפגשים קודמים

משחק זה היה המפגש השני בין הנבחרות בגביע העולם. בשלב הבתים השני במונדיאל 1974, הביסה הולנד את ארגנטינה בתוצאה 0-4, בדרכה לגמר המפעל.
רקע > הדרך אל הגמר

בשלב הראשון של הטורניר חולקו 16 הנבחרות המשתתפות לארבעה בתים, כששתי הראשונות מעפילות לשלב הבתים השני. בשלב זה, שמונה העולות חולקו לשני בתים, כשהראשונות בבית נפגשות למשחק הגמר.
נבחרת ארגנטינה הוגרלה בשלב הבתים הראשון לבית א', לצד שלוש נבחרות אירופיות - איטליה, צרפת והונגריה. לאחר ניצחונות על הונגריה וצרפת, הגיע הפסד הבכורה של הנבחרת בטורניר מול איטליה. בעקבות ההפסד, עלתה ארגנטינה מהמקום השני בבית, אחרי איטליה, תוך שהיא כובשת ארבעה שערים בלבד. בבית ב' של שלב הבתים השני, פגשה ארגנטינה את ברזיל יריבתה המושבעת, פרו ופולין, בידיעה שרק ראשות הבית תוביל אותה למשחק הגמר. במשחקה הראשון ניצחה ארגנטינה 0-2 את פולין, אך 0-3 של ברזיל על פרו הציב את ארגנטינה במקום השני בלבד. שוויון 0-0 בין ארגנטינה לברזיל שמר על המצב הקיים, וב-21 ביוני שוחק המחזור השלישי והאחרון בבית. ברזיל, ששיחקה מספר שעות לפני ארגנטינה, ניצחה את פולין 1-3, וארגנטינה עלתה למשחק מול פרו בידיעה שרק ניצחון בפער של ארבעה שערים יעלה אותה לגמר. עד לאותו משחק כבשה ארגנטינה רק שישה שערים במהלך הטורניר, ופרו המפתיעה ספגה רק שישה שערים עד אז, אך באופן מעורר חשד המשחק הסתיים בתוצאה המוחצת 0-6 לארגנטינה, כשבברזיל עלו טענות כי הפרואנים קיבלו שוחד ולא התאמצו, טענה שלא הוכחה עד היום. התוצאה הספיקה לארגנטינה כדי להעפיל לגמר לראשונה אחרי 48 שנים.
נבחרת הולנד הוגרלה בשלב הבתים הראשון לבית ד', לצד נבחרות איראן, פרו וסקוטלנד. פיינליסטית המונדיאל הקודם החלה את הטורניר בניצחון חלק של 0-3 על איראן, שהיה היחיד שלה בשלב הבתים הראשון. אמנם, תיקו 0-0 מול פרו והפסד לסקוטלנד הספיקו להולנדים כדי להעפיל מהמקום השני, אחרי פרו שסיימה ראשונה בבית. בשלב הבתים השני פגשה הולנד במסגרת בית א' את גרמניה המערבית שניצחה אותה במשחק גמר המונדיאל הקודם, איטליה ואוסטריה. הולנד הביסה את אוסטריה 1-5, ונפרדה בשוויון 2-2 מגרמניה. במשחק מול איטליה הוכרע הבית סופית, כשהולנד משלימה ניצחון שני בבית, 1-2, ומעפילה לגמר בפעם השנייה ברציפות.
שופט המשחק

סרג'ו גונלה האיטלקי נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, רמון בארטו מאורוגוואי ואריך ליינמאייר האוסטרי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
גונלה היה לשופט האיטלקי הראשון בהיסטוריה ששפט משחק גמר מונדיאל. גונלה הוא אחד משני שופטים בלבד בהיסטוריה ששפט גם במשחק גמר אליפות אירופה (שפט בגמר יורו 1976) וגם בגמר מונדיאל.
במהלך הטורניר גונלה שפט במשחק נוסף. היה זה המשחק מבית ג' בשלב הבתים הראשון בין ספרד וברזיל, שהסתיים בשוויון 0–0.
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. בארטו שפט בניצחון איטליה על הונגריה 3–1 בשלב הבתים הראשון, ובמשחקה של הולנד מול גרמניה המערבית בשלב הבתים השני (2–2). ליינמאייר שפט בהפסדה של הולנד לסקוטלנד בשלב הבתים הראשון (2–3).
מהלך המשחק > לפני המשחק

עקב שלטון החונטה הצבאית בארגנטינה, בחר כוכב נבחרת הולנד יוהאן קרויף שלא להתייצב לטורניר, והנבחרת התייצבה למשחק בלעדיו, ועם מלך שערי הטורניר נכון לערב המשחק, רוב רנסנברינק, שכבש חמישה שערים. רנסנברינק היה אחד משבעה שחקני הולנד שפתחו בהרכב גם בגמר הטורניר הקודם, ארבע שנים קודם לכן. ארגנטינה, מלווה בקהל הביתי באצטדיון המונומנטל, הגיעה למשחק עם כוכב הנבחרת מריו קמפס ועם לאופולדו לוקה, שכבשו בטורניר ארבעה שערים.
עוד טרם נפתח המשחק, כבר התרחשו שני אירועים מעוררי מחלוקת. בתחילה איחרו הארגנטינאים לעלות אל כר הדשא ביותר מחמש דקות, כשהם מותירים את ההולנדים לחוות את הקהל הביתי העוין. כשעלו הארגנטינאים, החלו טענות מצידם כלפי השופט האיטלקי סרג'ו גונלה, בנוגע לחבישת גבס על ידו של ההולנדי רנה ואן דה קרקהוף, על אף שנחבש בצורה דומה במשחקים קודמים ללא כל התנגדות, מה שגרם להולנדים לאיים בירידה מהמגרש. בסופו של דבר החליט השופט לאלץ את ואן דה קרקהוף לחבוש חבישה נוספת על ידו, והמשחק יצא לדרך, על כר דשא עמוס קונפטי שנזרק על ידי אוהדי ארגנטינה.
מהלך המשחק > מחצית ראשונה

כבר בדקות הפתיחה הגיעה הולנד להזדמנות מצוינת, אך נגיחה של ג'וני רפ חלפה סמוך לעמוד השער. מנגד, דניאל פסארלה, קפטן ארגנטינה, שלח כדור חופשי מסוכן ונמוך למרכז השער, אך שוער הולנד, יאן יונגבלוד, קלט את הכדור. כעבור מספר דקות פסארלה הגיע למצב נוסף, כשכדור שהוגבה מאגף ימין מצא אותו בתוך הרחבה, אך ממצב נוח הוא בעט מעל השער. הולנד מצידה היוותה יריב שקול במהלך דקות אלו, והגיעה למצב מצוין כשרפ קיבל כדור בתוך הרחבה ובעט בעוצמה, שוער ארגנטינה אובלדו פיליול הדף בקושי לקרן. מן העבר השני, מצב שלישי לפסארלה, שנגח קשתית מתוך הרחבה, הפעם יונגבלוד הדף לקרן. בדקה ה-38 נכבש השער הראשון במשחק. מריו קמפס קיבל כדור על סף הרחבה, פרץ פנימה ותוך כדי גלישה הכניע את יונגבלוד וקבע 1–0 לארגנטינה. מספר דקות חלפו, ומן העבר השני רנסנברינק קיבל כדור מטרים ספורים מהשער ובעט לפינה הקרובה, אך פיליול, עם הרגל, שוב הציל את נבחרתו.
מהלך המשחק > מחצית שנייה והארכה

בתוך המחצית השנייה קיבלה ארגנטינה הזדמנות ממשית להכריע את המשחק. התקפה מתפרצת מאגף ימין מצאה את לאופולדו לוקה במרכז הרחבה, אך יציאה טובה של יונגבלוד מנעה מהארגנטינאי שער. שמונה דקות לסיום הצליחה הולנד להשוות. הגבהה מאגף ימין מצאה את הראש של השחקן המחליף, דיק נאנינחה, שנגח אל הרשת ושלח את המשחק להארכה לאחר 1–1 בתום 90 הדקות החוקיות. בדקה ה-90 בעט ההולנדי רובי רנסנברינק לקורה. לאחר רבע שעה שקולה ונטולת מצבים, בדקה האחרונה של החצי הראשון של ההארכה, קיבל קמפס כדור על סף הרחבה. תוך כדי תנועה הוא עבר שני שחקנים הולנדים וניצב מול יונגבלוד. הבעיטה של קמפס נהדפה על ידי השוער ההולנדי, אך הכדור חזר אליו, והפעם כשיונגבלוד מאחוריו, ושני שחקני ההגנה ההולנדים מאחרים בחילוץ הכדור, הצליח קמפס לדחוק פנימה ולקבוע 2–1 דרמטי לארגנטינה בתוך ההארכה. השער השני של קמפס במשחק היה השישי שלו בטורניר, מה שזיכה אותו בתואר מלך השערים של הטורניר. חמש דקות לסיום, בסיום התקפה מהירה של קמפס שכללה חילופי מסירות מהירים עם דניאל ברטוני, מצא את עצמו ברטוני מול השער, והוא כבש את השער שחתם את התוצאה, 3–1 לארגנטינה שזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה, לעיני הקהל הביתי. השופט גונלה שרק לסיום ואסף את הכדור, הקפטן דניאל פסארלה הניף את הגביע העולמי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 1978 |  ארגנטינה | 3 - 1‏ה |  הולנד | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 71,483 שיפוט: איטליה סרג'ו גונלה |
| 25 ביוני 1978 | מריו קמפס  105', 38'   דניאל ברטוני  115' | (סיקור) | דיק נאנינחה  82' | אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, ארגנטינה צופים: 71,483 שיפוט: איטליה סרג'ו גונלה |
| --- | --- |
              ארגנטינה :               הולנד 
שופט: איטליה סרג'ו גונלה (אנ')

קוונים: אורוגוואי רמון בארטו, אוסטריה אריך ליינמאייר
הערות שוליים

↑  עמוד המשחק באתר פיפ"א
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
קהל האוהדים של נבחרת ארגנטינה, אצטדיון המונומנטל, בואנוס איירס, גמר מונדיאל 1978
לוקאס פאקטה

לוקאס טולנטינו קואלו דה לימה (נולד ב-27 באוגוסט 1997) הידוע יותר בשם לוקאס פאקטה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בווסטהאם יונייטד ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

לוקאס פאקטה הצטרף למחלקת הנוער של פלמנגו בשנת 2007 בגיל 10. בגיל 15, אף שהיה מוכשר מבחינה טכנית, לא היו לו את יכולות פיזיות התואמות שחקנים בגילו, כשגובהו היה 1.52 מטר. עם זאת, עד גיל 18 הוא גבה בכ-27 ס"מ נוספים. בשנת 2016, הוא זכה ביחד עם הקבוצה הצעירה של פלמנגו בגביע סאו פאולו לנערים. לאחר תחרות זו, הוא עלה לקבוצה הבוגרת של פלמנגו.
קריירת מועדונים > פלמנגו

במרץ 2016 עלה פאקטה לקבוצה הבוגרת ובנוסף חתם על הארכת חוזה עד שנת 2020. ב-5 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח בניצחון 1–3 על באנגו במסגרת ליגת הקריוקה. את השער המקצועי הראשון שלו כבש ב-19 בפברואר 2017 בניצחון 0–4 על מאדוריירה.
באותה השנה כבש פאקטה בצמד משחקי גמר: האחד, במשחק הראשון נגד קרוזיירו במסגרת הגביע הברזילאי, שנגמר בתוצאת תיקו 1-1, והאחר, במשחק הגומלין נגד אינדפנדיינטה במסגרת גביע סודאמריקנה, שנגמר גם בתוצאת תיקו 1-1. בשני המקרים, השערים שכבש פאקטה היו במשחק ביתי באצטדיון המרקנה, שלא הספיקו לפלמנגו לזכייה בתארים, והיא נאלצה להסתפק רק בסגנות. בגמר גביע סודאמריקנה, הוא נבחר לשחקן הטוב ביותר של פלמנגו באותו המשחק. הוא נבחר על דיי אוהדי הקבוצה לשחקן המצטיין בקבוצה בשנה זו לצד חואן.
בעונת 2018 של ליגת הקריוקה נבחר פאקטה לשחקן הקיצוני השמאלי הטוב ביותר של הטורניר והשחקן היחיד של פלמנגו שנבחר לנבחרת הטורניר.
קריירת מועדונים > מילאן

ב-10 באוקטובר 2018 החלו להופיע דיווחים בברזיל על עסקה העברת פאקטה בין מילאן לפלמנגו בסך 35 מיליון אירו, כשפריז סן-ז'רמן התעניינה גם בשחקן, אך לא הצליחה להציע הצעה טובה יותר.
ב-4 בינואר 2019 הפכה ההעברה לרשמית, כשמילאן הכריזה על חתימת השחקן בקבוצה בחוזה לחמש שנים. הוא בחר ללבוש את החולצה מספר 39. עקב המוצא הפורטוגלי של אימו, הוא היה זכאי להירשם כשחקן אירופי, ולא כשחקן זר.
ב-12 בינואר ערך פאקטה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב ושיחק 85 דקות עד שהוחלף על ידי פאביו בוריני, בניצחון 0–2 בהארכה על סמפדוריה במסגרת הגביע האיטלקי. ארבעה ימים לאחר מכן, הוא שיחק בסופר קאפ האיטלקי, משחק שנערך בג'דה שבערב הסעודית, ובו יובנטוס ניצחה את מילאן 0–1. ב-21 בינואר ערך פאקטה את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בניצחון 0–2 על גנואה באצטדיון לואיג'י פראריס. ב-10 בפברואר כבש פאקטה את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון הבית 0–3 על קליארי.
קריירת מועדונים > ליון

ב-30 בספטמבר 2020 חתם פאקטה לחמש שנים באולימפיק ליון.
קריירת מועדונים > וסטהאם יונייטד

ב-29 באוגוסט 2022 חתם בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג לחמש שנים. יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 1-1 עם טוטנהאם הוטספר.
קריירה בינלאומית

בשנת 2018 הוא נבחר כאחד משנים עשר המחליפים לנבחרת ברזיל על ידי המאמן צ'יצ'ה לקראת מונדיאל 2018.
ב-17 באוגוסט 2018 זימן צ'יצ'ה את לוקאס בפעם הראשונה לצמד משחקי ידידות נגד נבחרת ארצות הברית ונבחרת אל סלבדור בחודש ספטמבר.
היה שותף בזכייה של נבחרת ברזיל בקופה אמריקה 2019.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024.
תארים

אליפות הקריוקה (1): 2017
קונפרנס ליג (1): 2022/2023
קופה אמריקה: 2019
נבחרת השנה של אליפות הקריוקה (1): 2018
נבחרת השנה של הברזילראו (1): 2018
מאורה טיירני

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1965 (בת 59) הייד פארק, מסצ'וסטס, בוסטון, ארצות הברית
 שם במה:  מאורה טיירני
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  Circle in the Square Theatre School  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  Billy Morrissette (1993–2006) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 http://www.mauratierney.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מאורה טיירני (באנגלית:  Maura Tierney; נולדה ב-3 בפברואר 1965) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. טיירני היא כוכבת סדרות הדרמה "ER" של רשת NBC ו"הרומן" של רשת שואוטיים. בעבור תפקידה בסדרה "הרומן" זכתה טיירני בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה לשנת 2015.
כשחקנית קולנוע השתתפה טיירני בקומדיות "שקרן שקרן" לצידו של ג'ים קארי, "כוחו של הטבע", בסרטו של כריסטופר נולאן "אינסומניה", ובסרטים "צבעי השלטון" ו"אינסטינקט".
ביוגרפיה

טיירני נולדה בשכונת הייד פארק שבבוסטון, מסצ'וסטס. טיירני, אירית קתולית היא בתם של פאט, ברוקרית נדל"ן והפוליטיקאי ג'וזף מ. טיירני (אנ').
קריירת משחק

טיירני החלה את הקריירה שלה בהפקת הנעורים הטלוויזיונית של "וולט דיסני" "Student Exchange" ובסרט הפשע "חולות לבנים" בהפקתו של סקוט רודין. את תפקידה הגדול המשמעותי הראשון קיבלה טיירני בשנת 1995 בקומדיית המצבים "חדשות רדיו" של רשת NBC, בסדרה היא הופיעה בתפקיד כתבת החדשות ליסה מילר במשך כחמש עונות.
לתודעת הקהל העולמי הגיעה טיירני בשנת 1997 לאחר שלוהקה לתפקיד אודרי, פרודתו של עורך הדין פלטשר ריד (ג'ים קארי) בקומדיה הפופולרית המצליחה "שקרן שקרן".
תפקיד זה נתן חשיפה רחבה לטיירני ובשנים שלאחר מכן היא השתתפה בהפקות קולנוע גדולות ומצליחות כדוגמת: הקומדיה "כוחו של הטבע" בתפקיד ברידג'ט קהיל ארוסתו של בן הולמס (בן אפלק), הדרמה הקומית-פוליטית של מייק ניקולס "צבעי השלטון" בתפקיד דייזי גרין הדוברת של המועמד לנשיאות ג'ק סנטון (ג'ון טרבולטה) והמותחן הפסיכולוגי "אינסטינקט".
בשנת 1999 החלה טיירני את דרכה בעונתה השישית של סדרת הדרמה הרפואית המצליחה "ER" בתפקיד האחות ד"ר אבי לוקהארט, הדמות הייתה לדמות אורחת בתחילה ולאחר עונה הפכה לקבועה ולאחת המשמעותיות לאורך כל עונותיה של הסדרה. טיירני זכתה לסופרלטיבים רבים על משחקה בסדרה לאורך השנים והייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2002 השתתפה טיירני בסרטו הרביעי של כריסטופר נולאן "אינסומניה".
בשנת 2014 שיחקה טיירני בסדרת הדרמה של רשת "שואוטיים" "הרומן" בתפקיד הלן אשתו של גיבור הסדרה המורה נואה סלוואי (דומיניק וסט), על משחקה בסדרה זכתה טיירני בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2015.
חיים אישים

טיירני הייתה נשואה במשך 13 שנים משנת 1993 עד לשנת 2006 לבמאי והשחקן בילי מורסט. טיירני התגרשה ממורסט ולא נולדו לה ילדים.
בשנת 2009 עברה טיירני ניתוח מוצלח להורדת גידול סרטני מהחזה, בשל הטיפולים נאלצה טיירני לוותר על תפקיד ראשי אליו לוהקה בסדרה "Parenthood".
פילמוגרפיה נבחרת וחלקית

מעבר האספסוף (1988) - סרט טלוויזיה
ילדים (1995)
חולות לבנים (1992)
רוצח במשרה זמנית (1993)
פחד ראשוני (1996)
שקרן שקרן (1997)
צבעי השלטון (1998)
הקו הוורוד הדק (1998)
כוחו של הטבע (1999)
אינסטינקט (1999)
החטיפה (1999)
אמריקן פסיכו (2000)
אם הקירות האלה היו יכולים לדבר 2 (2000)
אינסומניה (2002)
המרוץ לראשות העיר (2004)
גברת האריס (2005)
Diggers ‏ (2006)
ניסיון הקנייה (2007)
מקצוען סוג ב' (2008)
בייבי מאמא (2008)
למצוא את אמנדה (2008)
כשהטבע קורא לנו (2012)
Anything‏ (2017)
ילד יפה (2018)
הדו"ח (2019)
המתאבקים (2023)
טוויסטרס (2024)
סדרות טלוויזיה

עיקר החדשות (1999-1995)
ER‏ (1999–2009)
הצילו (2009–2010)
The Whole Truth‏ (2010–2011)
האישה הטובה (2012–2013)
הרומן (2014–2019)
American Rust (2021-הווה)
ג'סטין מיראם

ג'סטין חכמת עזיז מיראם (בערבית: جستن حكمت عزيز ميرام; נולד ב-4 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן עבר אמריקאי-עיראקי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

מיראם שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון אייזנהאואר, מישיגן ושיחק בליגת המכללות ביבפאיי רוות'ריידרס איתה זכה באליפות המכללות וזכה בתואר ה-MVP בעונת 2007 ובמישיגן וולבירנס.
ב-14 בינואר 2011 נבחר במקום ה-15 בדראפט ה-MLS על ידי קולומבוס קרו. ב-22 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד ריאל סולט לייק במסגרת רבע גמר ליגת האלופות של ה-CONCACAF. ב-28 במאי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS בתיקו 3-3 נגד צ'יבאס ארצות הברית.
ב-29 בינואר 2018 מיראם חתם באורלנדו סיטי תמורת 1.05 מיליון דולר.
ב-3 באוגוסט 2018 מיראם חזר לקולומבוס קרו.
ב-11 בפברואר 2020, מיראם חתם בריאל סולט לייק.
קריירה בינלאומית

בשנת 2013 מיראם קיבל אזרחות עיראקית ובספטמבר 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת עיראק. ב-14 בנובמבר 2014 מיראם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 נגד כווית במסגרת גביע האומות 2014. מיראם נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2015 בו הגיע עיראק למקום הרביעי.
ב-3 בספטמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-5 נגד טאיוואן.
סבסטיאן ולאסקס

סבסטיאן ולאסקס (בספרדית: Sebastián Velásquez; נולד ב-11 בפברואר 1991) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בעמדת הקשר בגרינוויל טריימפ.
קריירה

ולאסקס נולד במדיין ובגיל צעיר, היגר עם משפחתו לקרוליינה הדרומית, ארצות הברית. בשנת 2009 זכה באליפות ארצות הברית לבתי ספר תיכוניים, כאשר שיחק בתיכון גרינוויל, בו למד. לאחר שסיים את לימודיו, שיחק בקבוצת הנוער של SMC פיונירס.
ולאסקס נבחר במקום ה-36 בסופרדראפט ה-MLS בשנת 2012 על ידי ריאל סולט לייק. ב-10 במרץ 2012 ערך ולאסקס את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד לוס אנג'לס גלאקסי. ב-8 בנובמבר 2013 כבש ולאסקס את שער ה-MLS הראשון שלו בקבוצה בחצי גמר המערב נגד לוס אנג'לס גלאקסי.
בדצמבר 2014 חתם ולאסקס בניו יורק סיטי.
ב-15 בינואר 2016 חתם ולאסקס בראיו OKC ובכך הפך לכדורגלן הראשון שחותם בקבוצה, שהוקמה מספר חודשים לפני החתימה.
ב-16 בינואר 2019 חתם ולאסקס בסוואן, מקוריאה הדרומית, וכעבור חתם שנה חזר לארצות הברית וחתם באל פאסו לוקומוטיב.
בשנת 2020 חתם במיאמי.
ב-6 באוקטובר 2020 חתם ולאסקס בבני סכנין מליגת העל.
בשנת 2021 חתם באל פאסו לוקמוטיב.
ב-13 ביולי 2022 חתם בהפועל אום אל פאחם.
בינואר 2023 חזר לארצות הברית וחתם בממפיס 901 מאליפות הליגה האמריקאית.
בינואר 2024 חתם בגרינוויל טריימפ.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏חיזוק לסכנין: סבסטיאן ולאסקס הקולומביאני חתם, באתר ONE‏, 6 באוקטובר 2020
↑  סבסטיאן ולאסקס חתם באום אל פאחם, מכבי פ"ת הביסה במשחק הכנה, באתר וואלה, 13 ביולי 2022
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סבסטיאן ולאסקס".
הקמיע

.
|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סטיבן קינג ופיטר שטראוב
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  פנטסיה אורבנית
 מקום התרחשות:  ארצות הברית, ניו המפשייר 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג 
 תאריך הוצאה:  1984
 מספר עמודים:  606
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 תאריך:  1985
 תרגום:  מיכאל אביב
 סדרה
 ספר קודם:  Cycle of the Werewolf 
 הספר הבא:  זה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001001370
 
הקמיע (באנגלית: The Talisman) הוא ספר פנטזיה אורבנית מאת הסופרים סטיבן קינג ופיטר שטראוב.
הספר מספר את סיפורו של ג'ק סוייר בן ה-12, היוצא למסע במקום הנקרא הטריטוריות, כדי להציל את אימו.
תקציר העלילה

כדי להציל את אימו החולה בסרטן, ג'ק סוייר בן ה-12 יוצא למסע כדי למצוא את הקמיע, החפץ היחיד שיכול לרפא אותה.
כדי למצוא את הקמיע, ג'ק חייב לעבור למקום אחר, הנקרא הטריטוריות. הטריטוריות הן מעין עולם מקביל לעולם שלנו (הקשור לעולם בסדרת הספרים המגדל האפל), הקיים בתקופה המזכירה את ימיי הביניים, בהם לא היה חשמל או טכנולוגיה. כמעט לכל אדם החיי בעולם שלנו יש תאום מקביל בטריטוריות, וכל פעולה הנעשית שם משפיעה על כל העולמות. לג'ק עצמו אין תאום.
ג'ק, כמו אביו המנוח, נולד עם היכולת להחליק לטריטוריות באופן טבעי, למרות שהוא לא עשה זאת זמן רב. בעוד הוא יוצא לחפש את הקמיע, מורגן סלואט, שהיה שותפו של אביו, אשר מכונה דודו, מנסה לגרום ללילי, אמו של ג'ק לוותר על חלקה של החברה, אותו ירשה מבעלה.
המקבילה של אימו של ג'ק היא המלכה לאורה דה-לאוסיאן, גם היא חולה. סלואט, אשר יכול להחליק לטריטוריות, רוצה לנצל את המצב כדי להרוויח עוד כסף ושליטה. הוא גם רוצה להניח את ידיו על הקמיע לפני ג'ק, והוא לא חוסך באמצעים כדי לנסות להרוג אותו בדרך.
לספר יצא גם ספר המשך, בית שחור.
עיבודים

רשת הטלוויזיה האמריקאית TNT הודיעה שתעבד את הקמיע למיני סדרה בעלת שישה חלקים, שתשודר ב-2008. ב-2006 הודיעו על ביטול הסדרה עקב בעיות תקציב.
ישראל בידרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
ישראל בידרמן הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בידרמן הוא בוגר בית הספר הדרמטי שליד תיאטרון "הבימה". בידרמן השתלב גם במשחק בלונדון.
בשנים 1974–1975 שיחק בתוכנית הטלוויזיה "דני וגיל במסע בלתי רגיל" ששודרה בטלוויזיה הלימודית גילם את פטר.
בשנת 1975 הופיע בסדרת הטלוויזיה "עברית בסימן טוב"ששודרה בטלוויזיה הלימודית.
בשנת 1976 קריין בסרט התיעודי "מוחמד יקצור".
בשנת 1978 הופיע בסרט "חפיף" בתור עיתונאי.
בשנת 1979 שיחק בסרט האמריקאי "Mary and Joseph: A Story of Faith" גילם את חם.
בשנת 1989 דיבב את בוריס בסרט "היפהפייה והיחפן".
בשנת 1996 התארח בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" ששודרה בטלוויזיה החינוכית גילם את אבא של עומר.
בשנת 1997 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית של ערוץ 2 "איצ'ה" גילם את אוסקר.
בשנת 2003 שיחק בסרט "האסונות של נינה" גילם את יהושע מרגולין.
שיחק ב"הבימה" בין השנים 1967–1995. שיחק בהצגות: "אמלי", "ארתורו אוי", "בחורים טובים", "דלתות דופקות", "האוצר", "האוריסטיאה", "האחים קרמזוב", "ההבטחה", "המטבח", "המלביש", "הרוצחים הקטנים", "השושנה המקועקעת", "השקרן", "זינזאנה", "חג הסנדלרים", "חינניות הסתיו", "טרוליוס וקרסידה", "יומנו של מטורף", "לילות הדבש והאימה", "מגדלים פורחים", "מות דנטון", "מחזור אלכוהולי", "מק-בט", "משיח", "נשי וינדזור העליזות", "עלי כינור", "פרוד זמני", "צוואתו של כלב או:משחק הבתולה", "קברט", "קולומב", "ריצ'רד השלישי", "שולחנות נפרדים" ו"שנים עשר המושבעים".