stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוג חזון איש
השקפה

החזון איש עיצב במידה רבה את פני חרדי בני ברק גם בסגנון החיים והשקפת העולם. אחד מפועליו המפורסמים הוא בניית חברת הלומדים, שבה הגברים נשארים בלימודם לאחר נישואיהם ואילו הנשים יוצאות לפרנס את המשפחה. הוא יזם את פתיחת כולל חזון איש, שרוב לומדיו היו תלמידיו. כולל זה התייחד בכך שהוא נוסד למטרת לימוד לשם לימוד, ולא לשם הכשרה לרבנות או כתקופת מעבר עד ליציאה לעבודה. בהשפעתו, נוסדו כוללים נוספים בישראל, והחינוך בישיבות ובסמינרים לבנות עודד מגמה זו, שעד היום היא המגמה העיקרית בקרב הציבור הליטאי בישראל.
בספרו "אמונה וביטחון" הוא פורש את השקפתו על כך שלימוד התורה הוא עיקר ייעודו של האדם והתלמיד חכם הוא "נזר הבריאה". עיקר עבודת היהודי היא שמירת ההלכה על פרטיה, והיא הדבקות בה'. הוא מבקר את דרכה של תנועת החסידות השמה דגש על התלהבות ועבודת הלב, במקום על דקדוק ההלכה; ומבקר את תנועת המוסר, אשר טוענת שעבור תיקון המידות יש להשקיע בלימוד ספרי מוסר, כשלטענתו לימוד התורה ודקדוק ההלכה הם הדרך לתקן את המידות ולרומם את האדם. החזון איש ותלמידיו בלטו באורח חיים צנוע ושמרני וריחוק מהמודרנה. רבים מהם אף בלטו בסגפנותם באכילה והימנעות מנופש וחופשות.
עד לשנת תשמ"ט, הייתה בני ברק למרכז סיעת צא"י באגודת ישראל, לעומת סיעת "שלומי אמונים" הירושלמית. תחת השפעת החזון איש צמחו בבני ברק מספר הוגי דעות ופובליציסטים, אשר ביטאו את השקפת העולם הליטאית המחמירה בדרך החזון איש והרב מבריסק. בהם: הרב חיים שאול קרליץ, משה שנפלד, הרב יוסף ליס, הרב ישראל אליהו וינטרוב והרב משה מרדכי שולזינגר. בשנות ה-70 החל לצאת בבני ברק על ידי הרב נפתלי וינטרוב (בנו של הרב שמואל) ירחון בשם "לחושבי שמו", שבו נכתבו מאמרי השקפה בנושאי חינוך לחיי תורה מתוך הדחק, יחס לציונות ולחילוניות וכדומה.
השקפה > לבוש ומראה חיצוני

החזון איש עודד היבדלות מסממנים מודרניים חיצוניים. בדרך כלל הוא נימק זאת בנימוקים הלכתיים.
על פי הדרכתו, הגברים המשתייכים לחוג נוהגים ללבוש מגיל בר מצווה חליפה ארוכה (בניגוד ליתר הציבור הליטאי שלובש חליפות קצרות). הם אינם מספרים את פיאות הראש מהאוזן עד למצח, על פי פסיקת החזון איש שיש בכך איסור של "לא תקיפו פאת ראשיכם", אבל נוהגים שמכל מקום לא יעברו באורכן את קו תנוך האוזן. כמו כן, בני החוג אינם מגלחים את זקנם.
נשות החוג נוהגות לכסות את ראשן בפאה נכרית, כדעתו של החזון איש, שראוי לחבוש פאה דווקא, כיוון שהיא מכסה היטב את השיער. כך נוהגים גם תלמידיו, ורוב בני משפחת קרליץ. הרב חיים קניבסקי אף העיד שכך נהגה אשתו של החזון איש.
חוג חזון איש כיום

כאמור, בציבור הליטאי הכללי פחתה השפעתו של חוג חזון איש, אך קבוצה מתוך החוג הסתגרה ובנתה קהילה לעצמה. בסוף שנות ה-70 עזב הרב חיים גריינימן את בית הכנסת לדרמן, ופתח בית כנסת עצמאי ברחוב דבורה הנביאה, אף הוא בשיכון חזון איש. באותן השנים, עדיין היה הרב גריינימן מקובל בבני ברק, ורבים השתתפו בשיעוריו. בתחילת שנות ה-90 תקף הרב שך את הרב גריינימן באופן אישי, ומאז הצטמצמה השפעתו מחוץ לחוג. הרב גריינימן הפסיק להביע דעות בענייני הציבור. הוא עוסק במסירת שיעורים, פסיקת הלכה וייעוץ. לחוגו של הרב גריינימן מקורבים רבנים מתלמידי החזון איש: הרב דוב לנדו, הרב יחזקאל ברטלר והרב יהודה בויאר, הבולט גם הוא כפוסק הלכה.
לרב גריינימן תלמוד תורה "אור זורח" ושתי ישיבות קטנות בשם "משכן-התורה" ו"תהילת-שלמה". מקורבו של הרב גריינימן, הרב שלום מאיר יונגרמן, הקים קהילה חרדית בזכרון יעקב ובמקום קהילה נוספת של תלמידי הרב גריינימן. תלמידי הרב גריינימן לומדים בישיבת סלבודקה בבני ברק ובישיבת זכרון מיכאל בזכרון יעקב. לישיבת זכרון מיכאל ישנו סניף קטן בבני ברק, בבית הכנסת "אוהל יעקב" בשכונת זיכרון מאיר. במודיעין עילית יש לחוג ישיבה קטנה. כמו כן בתפרח, ישנה קהילה של הרב גריינימן (ראש ישיבת תושיה, הרב יעקב פרידמן, מקורב אף הוא לקהילה).
בשנת 2020 הוקמה קהילה נוספת לחוג בשכונת גני איילון - אחיסמך בלוד. הקהילה נוסדה סביב כולל בשם "עמל התורה" בראשות הרב ישראל טופורוביץ מרבני חוג חזון איש ותלמידו של הרב גריינמן. בשנת 2023 הקהילה קיבלה הקצאה והקימה בית כנסת בשכונת גני איילון בשם "חזון איש" והרב טופורוביץ מונה לרבה של הקהילה.
שניים מבניו של הרב גריינימן, הרב אברהם ישעיהו והרב שמואל מוסרים שיעורים שבועיים לאברכי הקהילה ומשתתפים בהנהגת הקהילה. פוסקי ההלכה בקהילה הם: הרב משה בויאר (בנו של הרב יהודה), הרב צבי אשר פרידמן (חתנו של הרב ברטלר ובנו של הרב יעקב פרידמן) והרב אליהו פוזן (חתנו של הרב ברטלר ודיין בבית דינו של הרב נסים קרליץ).
ישיבת סלובודקה הייתה קשורה לחזון איש מראשיתה. הוא גר בסמוך לישיבה וסייע וייעץ לראשי הישיבה בהנהגה ובקבלת ר"מים. תלמידי הישיבה הושפעו מדרכו וחלק מהצוות אף מלמד בדרך הלימוד של החזון איש. כאמור, אחד מראשי הישיבה, הרב דוב לנדו, הוא מרבני הקהילה. חלק מתלמידי הישיבה משתייכים לקהילת הרב גריינימן.
בראשות הקהילה בזיכרון יעקב עומד הרב אברהם ישעיהו גריינימן. רב הקהילה היה הרב יעקב פוזן, דיין ומו"צ בבית דינו של הרב קרליץ. לאחר שחלה, ממלא את מקומו בנו, הרב ראובן פוזן, ראש כולל במקום. על ידו מסייע גם בנו הרב אליהו פוזן (ר"מ בישיבה).
ישיבת זכרון מיכאל שייכת לקהילה ובראשה עומד חתנו של הרב גריינימן, הרב יוסף חיים בן דב. הישיבה מונה כ-200 בחורים. את ישיבת הבת בבני ברק מנהלים לסירוגין שלושה ר"מים מישיבת האם, הרב יעקב גריינימן, הרב אליהו גריינימן, (בניו של הרב חיים) והרב שמואל זילבר (נכדו של הרב גריינימן).
הערות שוליים

↑  כמבואר במסכת שבת ל"ד ע"ב "הכסיף העליון והשוה לתחתון זהו לילה"
↑  למשל, דברי הרב שך מכתבים ומאמרים עמ' פד "כמו כן כאן בארץ יש להתנהג בהרבה דברים מה שיש פסקי החזון איש".
↑  ספר דינים והנהגות מהחזון איש, חלק ב' פרק ח' אות ט'
↑  ספר "נזר החיים" עמ' רי"ד, תשובות הגר"ח קניבסקי בשם החזון איש
↑  ספר אורחות רבנו הקהילות יעקב, חלק ג' אות ס"ג; "מאיר עוז", סימן ע"ה סעיף ב' אות ב'. וראו עוד בספר "מעשה איש" (חלק ג' פרק ו' - מעשה רב): "הרה"ג רבי אליהו פרידמן זצ"ל הגיע פעם לבית רבינו [החזו"א]... היה תמוה אצלו שראה את הרבנית, אשת רבינו, הולכת עם פאה על ראשה, וכנער ירושלמי, היה הדבר אצלו לפלא. אמר לו רבינו: ראיתיך תמה... מה שלבשה אשתי - אין זה שיער עצמי אלא פאה, ובאזורים שלנו כך נהגו ללכת"
| אברהם ישעיהו קרליץ |
| --- | --- | --- |
| ספריו | חזון איש • אמונה וביטחון (ספר) |  |
| תלמידיו | חוג חזון איש • הרב חיים שאול גריינימן • הרב גדליה נדל • הרב נסים קרליץ • הרב חיים קניבסקי • הרב שריה דבליצקי • הרב דוב לנדו |  |
| ממשנתו | חשמל בשבת • פולמוס השבת ביפן • משל העגלה המלאה והעגלה הריקה |  |
| משפחתו | משפחת קרליץ • אבא: הרב שמריהו יוסף קרליץ • סבא: הרב שאול קצנלנבוגן • אחים: הרב מאיר קרליץ • הרב יצחק קרליץ • הרב משה קרליץ • גיסים: הרב שמואל אליהו קהאן • הרב שמואל גריינימן • הרב נחום מאיר קרליץ • הרב אבא סוויאטיצקי • הרב יעקב ישראל קניבסקי |  |
| הנצחתו | כולל חזון איש • שיכון חזון איש • רחוב חזון איש • בית הכנסת חזון איש (לדרמן) • תלמוד תורה תשב"ר • בית חזון |  |
בית המדרש של הרב חיים גריינימן בבני ברק.
עמרם חזנוב

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1890 י"ז בחשון ה'תרנ"א גדרה, ישראל 
 פטירה:  18 באוגוסט 1973 (בגיל 82) כ"ב באב ה'תשל"ג גדרה, ישראל 
 מקום מגורים:  גדרה 
 מקום קבורה:  גדרה 
 
עמרם חזנוב (בלועזית: Amram Khazanov;‏ 1890–1973) היה מראשוני האגרונומים ילידי ארץ ישראל, בנו של הביל"ויי יעקב שלמה חזנוב והבן השני שנולד במושבה גדרה.
ביוגרפיה

עמרם חזנוב נולד בגדרה בשנת תרנ"א (1890) להוריו הביל"ויים חיה ויעקב שלמה חזנוב והיה בן יחיד להוריו. עמרם היה הבן השני שנולד בגדרה. הבן הראשון בגדרה היה אמנון הורביץ, אשר לימים פעלו יחד לקידום החקלאות בארץ ישראל. עמרם סיים את לימודיו בבית הספר היסודי בגדרה ועבר ללמוד בבית הספר למל בירושלים. שפות הלימוד בבית הספר היו גרמנית ועברית.
בסיום לימודיו בירושלים ב-1906 עבר ללמוד באוניברסיטה האמריקנית בביירות, בלבנון למשך שנה. עקב סיבה בריאותית לא סיים לימודיו בביירות וחזר לעבוד במשק של אביו בגדרה. לאחר מכן עבר לעבוד בחוות הניסיונות של אהרון אהרונסון בעתלית. ב־1912 כשהגיעה שעתו לשרת בצבא הטורקי, התגייס והיה מראשוני בני היישוב העברי בארץ ישראל ששרתו בצבא הטורקי. אביו יעקב שלמה חזנוב התנגד לשירות בצבא הטורקי. שלושה חודשים לאחר גיוסו "פדה" אביו את שחרורו על ידי תשלום של 50 לירות טורקיות.
עם שחרורו מהצבא הטורקי שקל ללמוד אגרונומיה בבורדו בצרפת. בעצתו של אהרון אהרונסון, מכיוון שתנאי האקלים בבורדו שונים מאלה שבארץ ישראל הבין שלימודיו לא יהיו שימושיים והחליט עמרם ללמוד בקליפורניה. בסוף 1912 החל ללמוד באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה שם זכה למלגת לימודים שהעניק ג'וליוס רוזנוולד. בחופשות עבד בחוות חקלאיות באזור כדי לצבור ניסיון ולממן את קיומו. זמן קצר אחרי תחילת לימודיו בברקלי פרצה מלחמת העולם הראשונה. ממכתבי אביו אליו עולה שאם היה חוזר בזמן המלחמה היה צפוי לעונש מוות שכן נחשב לעריק מהצבא הטורקי. הוא סיים את לימודיו בברקלי כאגרונום המתמחה בפתולוגיה של צמחים ב־1917. עמרם חזר לארץ ב־1919 לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה וקבלת אישור כניסה מהבריטים.
תרומתו לאגרונומיה

לאחר חזרתו לארץ ישראל, התמנה ב-1920 על ידי צבי הנרי פרנק, נציג הברון רוטשילד בישראל, כממונה על קידום המושבות בגליל. אחר כך הקים והתמנה למנהלה של חוות הניסיונות זרעוניה שליד בנימינה שעסקה בבדיקה ואיקלום גידולים וזנים חדשים ובשיטות עיבוד מתקדמות של מספוא, דגנים, גידולי תעשייה, שקדים, תאנים, גפנים ועצי פרי נשירים. באותה תקופה רכשה פיק"א את רוב השטחים של אדמות קיסריה. חזנוב התחיל את פרויקט הייעור של חולותיה על ידי נטיעת עצי אקליפטוס, השיטה ארוכת העלים וצמחים רבים נוספים. התרומה החשובה של הניסויים בזרעוניה הייתה הכנסתו של העשב הסודני.
בתפקיד זה גם הפך את המושבה החדשה בנימינה למעין "בית גידול", שבו בחן את ניסיונותיו בטרם העבירם לאזורים קשים יותר. הוא גם ניצל את תנאי הקרקע והאקלים המיוחדים של האזור לפעילות תעשייתית-חקלאית ראשונה במינה בארץ – הקמת מפעל הבשמים "יסמין", שהוקם בשנת 1924.
בשנת 1927 לקח על עצמו לתכנן ולנהל את הניסויים במחלקת המטעים בחוות הניסיונות, שיזם והקים יצחק וולקני ליד נהלל.
בשנת 1929 הקים חזנוב משתלת הדרים גדולה ליד פרדס חנה.
ב־1929 התמנה לאגרונום הראשי של פיק"א אשר בין השאר עסקה בייבוש ביצות כבארה וחדרה. בתפקיד זה עמרם הגה את הקמת המחלקה למטעים במכון וולקני. כאגרונום ראשי בפיק"א, שמומנה על ידי הברון רוטשילד, נשלח גם לאבחן ולהציע פתרונות לבעיות במטעי תפוזי השמוטי בחוות הגידול שהיו בבעלות הברון באפריקה (מרוקו - 1933, רודזיה ועוד). עמרם פיתח זן שקדים הקרוי על שמו "חזנוב" שלא זכה להצלחה מסחרית ומגודל היום אך ורק באוסף של נווה יער, מרכז המחקר הצפוני של מינהל המחקר החקלאי. כמו כן, עמרם פיתח זן תפוזים הקרוי על שמו "חזנוב" שייחודו בכך שנתן פרי מוקדם יותר.
חזנוב הקדיש מאמץ רב לסיוע בהקמתה וביצורה של ההתיישבות בגליל. לרבים מהמתיישבים שימש מורה ומדריך. הוא הניח את היסודות לנטיעת כרמים ומטעי עצי הפרי הנשירים באזור.
פרסומיו הופיעו בכתבי עת בינלאומיים האחד בנושא משמש והשני בנושא פיקוס.
בספרו "נתיב הביל"ויים", מגדיר בלקינד את עמרם כאחד האגרונומים המובילים בארץ ישראל.
בשנים 1925 עד 1940 התגורר בחיפה, בשכונת בת גלים ואחר כך בשכונת הדר הכרמל.
בשנת 1948 נשלח מטעם אגודת הכורמים לחקור בצרפת את אפשרויות המיכון בעבודת מטעי הגפן, יחד עם האגרונום יהודה קרניאל.
בשנת 1941 חזרו עמרם, אשתו אסתר ובנותיהם שרה ושולמית, לגדרה לנהל את משק חזנוב.
ב-1944 נבחר עמרם ליו"ר ועד המושבה גדרה.
עמרם חי בגדרה וניהל את המשק החקלאי של המשפחה עד למותו ב־1973.
עמרם שלט היטב בעברית, ערבית, אנגלית וצרפתית וכן דיבר יידיש, טורקית וגרמנית.
אסתר אשתו נולדה באוקראינה בשנת תרנ"ט 1899 למשפחת סמילנסקי. משה סמילנסקי איש הציבור והסופר מרחובות היה דודה.
אחותה חנה צמח הייתה נשואה לסופר, המבקר והאגרונום שלמה צמח (חברו מילדות ובן עירו של דוד בן-גוריון).
עמרם ואסתר קבורים בבית העלמין בגדרה.
לקריאה נוספת

יגאל אלון, אביב חלדו, ביוגרפיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004 תשס"ד
בנתיב הביל"ויים, ישראל בן מאיר בלקינד
ראיון שערך שאול כץ עם עמרם חזנוב, 10.5.71 שמור בארכיון המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
הערות שוליים

↑  גדעון חזנוב, יעקב שלמה חזנוב: לקט ממכתביו - 1863–1922 איש מבני בילו, פרדס חנה: טרקלין, 1979
1 2  אמנון להב, הקמת המושבה בנימינה, רמת הנדיב: יד הנדיב; החברה להגנת הטבע, 1982
1 2 3  ש. זיו, י. גרמי, עמרם חזנוב, איש החזון והמעשה, במלאת שנה למותו, השדה תמוז תשל"ד, יולי 1974. כרך נ"ד, חוברת י'. משרד החקלאות.
↑  הארכיון הציוני המרכזי, המושבה שהייתה לגן של יסמין
↑  משרד החקלאות, ההיסטוריה של המכון למטעים
↑  חנה לוין, מדוע נעקרים עצי השקד, דבר 28.1.83, עמ' 17
↑  נוה-יער - מכון וולקני, באתר www.agri.gov.il
↑  אהרון פריאל, נותנים הזדמנות לתפוזי "חזנוב", מעריב, 4.11.68, עמ' 23
↑  עמרם חזנוב, A new tumor of apricot, Journal of Agricultural Research
↑  עמרם חזנוב, Plant Inventory, מהדורות 101-110, Inventory: United States Department of Agriculture
↑  ישראל בן מאיר בלקינד, בנתיב הביל"ויים, משרד הביטחון, תשמ"ג
1 2  דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, ספרית ראשונים, 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011196480105171  Botanist: Khaz.  ISNI: 0000 0000 3561 0862  LCCN: n2006000114  VIAF: 308278095   WorldCat (עם VIAF): 308278095 
עמרם חזנוב בעבודתו כאגרונום
עמרם חזנוב בתמונה משמאל בביצות כבארה בשנות ה-20. לצידו אנשי פיק"א נוספים (משמאל לימין): ולימינו משה גינזבורג, גזבר כללי; צבי הנרי פרנק, דירקטור; שמואל גולדמן, מהנדס; יואל רוזנהק מנכ"ל פיק"א.
מטה משיח

מטה משיח הוא ארגון המשתייך לזרם המשיחיסטי בחב"ד ומפיץ את הלימוד והעיסוק בנושאי הגאולה וביאת המשיח. מי שדחף את הקמת הארגון היה שלמה מיידנצ'יק שהיה גם יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל. הוא מפיק עלון שבועי ועורך שבתוני נופש וכנסים.
הקמה

הארגון הוקם בשנת ה'תשנ"ז במטרה להפיץ את בשורת בואו הקרוב של המשיח וזיהויו עם רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד. ליו"ר הארגון מונה פרופסור ירמיהו ברנובר. עם חברי ההנהלה נמנים הרב חיים יוסף גינזבורג (מנהל מוסדות חב"ד ברמת אביב), הרב יוסף יצחק וילשנסקי ושלמה קליש. כרכז מונה הרב בצלאל קופצ'יק, ולאחריו משמש בתפקיד הרב שמואל הנדל.
הארגון הקים עמותה ב־1999, שפורקה ב־2023.
מפעולות הארגון

הארגון עורך מדי שנה שבתות אירוח המכונות 'שבת שכולה משיח', שבמהלכן עוסקים המשתתפים בנושאי גאולה ומשיח.
המטה מארגן מדי שנה כינוסים בהשתתפות אלפים בסמיכות ליום הולדתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, בי"א בניסן. בכנסים הופיעו הזמרים מרדכי בן-דוד, יעקב שוואקי, ליפא שמלצר, פרחי מיאמי, אהרן רזאל וישי לפידות בין היתר התקיימו הכנסים אצטדיון בלומפילד, בהיכל יד אליהו, בפארק הירקון, בפיס ארנה ירושלים ובהיכל טוטו חולון. במהלך השנים צורף גם ארגון ניידות חב"ד להפעלת האירוע.
הארגון עורך כנס שנתי בסמוך לכ"ח בניסן, תאריך שבו נשא הרבי מלובביץ' שיחה מפורסמת בקרב חסידי חב"ד, שבה אמר: "אני את שלי עשיתי... מכאן ולהבא עשו אתם כל אשר ביכולתכם להביא משיח בפועל ממש". הכנס נערך בבית הכנסת בית מנחם בכפר חב"ד. הארגון עורך ימי עיון בנושא בית המקדש והגאולה בימי בין המצרים.
בשנת ה'תשע"ו (הקהל) ארגן המטה התוועדויות בקהילות חב"ד בישראל.
מפעולות הארגון > הגאולה מעניין ועכשווי

בשנת ה'תש"ס החל הארגון להוציא עלון שבועי בשפה העברית בשם 'הגאולה מעניין ועכשווי' בעריכת הרב אריה קדם. בשנת תשס"ד בשיתוף מרכז חב"ד העולמי לקבלת פני משיח החל לצאת העלון גם בשפה האנגלית. נכון לשנת ה'תשע"ח העלון יוצא ב-120,000 עותקים.
בשנת ה'תשע"ז הוציא המטה ספר ליקוט מתוך מדור 'הגאולה בעולם' בשם 'גאולת המדע'. בספר מתבאר הקשר בין המדע והטכנולוגיה לגאולה ואיך על ידו אנו מקדמים לגאולה.
מפעולות הארגון > גאולה בעברית

המיזם 'גאולה בעברית' הוקם בכינוס השלוחים העולמי ה'תשע"ח. במסגרת המיזם שולח המטה מדי שבוע שיעור ערוך לשלוחים ודף מקורות בנושאי השיעור.
הוצאה לאור

הגאולה מעניין ועכשווי - עלון שבועי בעברית ואנגלית, בעריכת הרב אריה קדם.
ספר בית הבחירה - בשיתוף עם מכון המקדש.
סדרת חוברות עיוניות בנושאי הגאולה בעריכת אריה קדם ומנחם זיגלבוים: מבשר הנצח על אליהו הנביא, התחיה הגדולה על תחיית המתים בונים את המקדש על מבנה בית המקדש.
הגיע זמן גאולתכם - מנבואות מלחמת המפרץ ועד לנבואת הגאולה, ה'תשע"ו.
ספר גאולת המדע - ליקוט מתוך המדור 'הגאולה בעולם' שבעלון 'הגאולה מעניין ועכשווי' שבהוצאת המטה, ה'תשע"ז.
ברכון עם פניני גאולה - ברכון עם פניני גאולה ומשיח ע"פ שיחותיו של הרבי המיועד למסעדות, ה'תשע"ח.
חברי הארגון

מייסד: הרב שלמה מיידנצ'יק
יו"ר ההנהלה: פרופ' ירמיהו ברנובר
יו"ר ועד הפועל: הרב שמואל הנדל
חברי הארגון > חברי הנהלה

הרב חיים יוסף גינזבורג
הרב יוסף יצחק וילשנסקי
הרב שלמה זלמן לבקיבקר
הרב שלמה רסקין
הרב שלמה קליש
חברי הארגון > חברים בעבר

הרב גדליהו אקסלרוד
הרב זמרוני ציק
הרב דוד נחשון
הרב חיים שלמה דיסקין
הרב שמואל גרייזמן
הרב חיים לוי יצחק גינזבורג
הערות שוליים

↑  מטה משיח, באתר "גיידסטאר ישראל".
↑  מאות משפחות בשבת של התעלות כ"ז טבת התשע"ב (22.01.2012), שבת עילאית שכולה משיח וגאולה יא תמוז התשע"ב (01.07.2012).
↑  מפגן ענק לקבלת פני משיח צדקנו, ז' ניסן התשס"ד (29.03.2004),הצלחה אדירה לעצרת הרבבה ב'יד אליהו' י' בניסן התשס"ה (19.04.2005), מירי חסון, חסידי חב"ד חגגו יום הולדת 104 לרבי מילובביץ', באתר ynet, 9 באפריל 2006, עצרת הרבבה / סיקור וגלריית תמונות אתר חב"ד אינפו י"ב ניסן התשס"ו (10.04.2006), אלפים חגגו יום הולדת לרבי יא ניסן התשע"א (15.04.2011)
↑  כיכר השבת, ‏החב"דניקים מילאו את נוקיה ביום הולדתו של הרבי מליובאוויטש, באתר כיכר השבת, 16 באפריל 2019
↑  כ"ח ניסן: כנס של עקשנים להבאת הגאולה ל ניסן התשע"ב, 22.04.2012
↑  לקראת בין המצרים: 5 מרצים על בית הבחירה ח תמוז התש"ע (20.06.2010), מטה משיח: 6 מרצים בהלכות בית הבחירה ו תמוז ה'תשע"א
↑  סדרת התוועדויות 'הקהל' בקהילות חב"ד.
↑  הגאולה – מעניין ועכשווי: מדור 'הגאולה בעולם'.
↑  יוזמה חדשה: גאולה בעברית.
↑  מטה משיח: מהדורה חדשה לספר "בית הבחירה"
↑  מבצע הפצה לחוברת המרשימה על בית המקדש יא תמוז התשע"א (13.07.2011)
↑  הגיע זמן גאולתכם.
↑  גאולת המדע.
↑  אתר הגאולה, אתר חב"ד אינפו.
↑  שאול כהנא, ‏דקות לפני שבת: המשפיע החב"די נפטר, באתר כיכר השבת, 20 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305690305171
יצחק יואל רבינוביץ מקנטיקוזיבה

רבי יצחק יואל (רבינוביץ) מקנטיקוזיבה (ט"ז בשבט ה'ת"ר, 1840 - כ"ד בתמוז ה'תרמ"ה, 1885) היה רב והאדמו"ר החמישי של חסידות ליניץ. סבל ממחלות ורדיפות ונפטר בגיל 45.
ביוגרפיה

נולד בליניץ לרבי גדליה אהרן רבינוביץ, הרביעי בחסידות ליניץ, ולבתו של רבי שמואל אבא שפירא מסלאוויטא משושלת קוריץ. נשא לאישה את בתו של רבי משולם זוסיא השיל מזינקוב.
בשנת ה'תרכ"ג (1863) החל לכהן ברבנות העיר ליניץ ובשנת ה'תרכ"ט (1869) נאסר על ידי הרוסים והוגלה לכמה ערים בתוך רוסיה. בשנת ה'תרל"א (1871) החל לכהן ברבנות ביקטרינוסלב בפיקוח השלטונות. בשנת ה'תרל"ד (1874) הותר לו לצאת משם והוא עבר לקנטקוזבה, שם החלה הנהגתו באדמו"רות, שנמשכה 11 שנים. הוא נפטר בגיל 45.
בניו

רבי יהושע העשיל (כ"ה באדר ה'תר"ך - כ"ו בניסן ה'תרצ"ח) אבי חסידות מונסטריץ'
רבי פנחס מקנטקוזבה (ה'תרכ"א - כ"ו באייר ה'תרפ"ב) מחבר ספר "עבודת יצחק" על התורה. חתנו של רבי מרדכי דב טברסקי מטומשפול (נכד רבי יעקב ישראל מצ'רקס)
רבי משולם זוסיא מארעל (ה'תרכ"ט - י"ג באדר ה'תרפ"ב). חתנו של רבי אברהם שמואל מברזנה
חתנו היה רבי בן ציון יהודה לייב טברסקי, השני בחסידות הורניסטייפול
לקריאה נוספת

טרקליני החסידות, יצחק אלפסי, כרך א', עמ' 335. הוצאת המודיע.
הגירוש מגן עדן

ערך זה עוסק ביצירת אמנות. אם התכוונתם לסיפור המקראי, ראו .
הגירוש מגן העדן לפני השיחזור (משמאל) ואחריו.
הסצנה בקונטקסט הקפלה.
הגירוש מגן עדן (באיטלקית: La Cacciata dei progenitori dall'Eden) - פרסקו של תומאסו די סר ג'ובאני די מונה קאסאי, המכונה מזאצ'ו מתקופת הרנסאנס המוקדמת (המאה ה-15: 1425–1428) התמונה נמצאת בקפלת בראנקצ'י.
תוכן היצירה

ביצירה מוצג רגע הגירוש של  אדם וחוה מגן עדן, סצנה מהברית הישנה. יש הרואים ביצירה זו פריצת דרך באמנות משום שהיא מייצגת את תפיסות העולם החדשות ברנסאנס.
ביצירה חוה מכסה את איבריה, לאחר שאכלה את פרי עץ הדעת. פניה מראות כאב, פיה פעור בזעקה והיא בוכה.
האדם ביצירה שפוף וידיו על פניו.
פרשנות

ישנה פרספקטיבה הבנויה על קווי אלכסון: צל הרגליים שמשתרך מאחורי אדם וחווה, ובעיקר, הקו שמפריד את השמיים מהארץ מעוצב באופן אלכסוני על מנת להדגיש שהדמויות נעות לפנים. קיימת אקצרה בדמותו של מלאך האלוהים שנמצא מעל אדם וחווה, שתורמת אף היא לתחושה של חלל תלת־ממדי. קיימים גם מעברים עדינים בין אזורים מוצללים בגוף של הדמויות באופן שמשווה להן נפח ותלת־ממדיות.
בניגוד ליצירות אמנות מימי הביניים ולאחר מכן, ניתן לראות ביצירה זו הומניזם בולט, זאת בניגוד למסורת האמנותית. יש הרואים בדרך התיאור של אדם וחווה בתמונה כדרך תיאור הרוויה ברגש ואנושיות: סבל, כאב, בושה, זעקה, הבאה לידי ביטוי גם בארשת פניהם של אדם וחווה וגם בתנועות גופם.
זוהי אחת היצירות הראשונות מאז העת הקלאסית שמתארות את גוף האדם באופן שמבקש להיות נטורליסטי. מסיבה זו הפרופורציות האנטומיות אינן מושלמות ואפשר לראות שידיו של אדם קצרות מדי ביחס לגופו, ושידה השמאלית של חוה ארוכה מדי.
צנזורה ושיחזור

בסוף המאה ה-17, שלוש מאות שנה אחרי שהתמונה צוירה, הדוכס הגדול של טוסקנה, קוזימו השלישי דה מדיצ'י, ציווה להוסיף עלי תאנה שיכסו את ערוותן של שתי הדמויות. העלים נמחקו כשהתמונה עברה ניקוי ושחזור בשנות ה-80 של המאה העשרים.
הבדלים מהתיאור המקראי

יש כמה הבדלים בין התמונה לתיאור שנמצא בספר בראשית:
בתמונה, אדם וחוה עירומים (ובצנזורה – מכוסים בעלי תאנה); במקרא (בראשית, ג', כ"א) כתוב: "ויעש ה' אלהים לאדם ולאשתו כתנות עור וילבישם". (עלי התאנה אמנם מופיעים בסיפור המקראי, אך בשלב מוקדם יותר).
בתמונה יש רק מלאך (כרוב) אחד; במקרא (בראשית, ג', כ"ד) כתוב: "וישכן מקדם לגן עדן את הכרובים", בלשון רבים.
בתיאור המקראי אין אזכור של הקשת שמופיע בצד שמאל של התמונה.
אין אזכור לצבע עורם של אדם וחוה במקרא, בתמונה אדם וחוה לבנים.
צבי מריאנסקי

| --- | --- |

רב חובל צבי מריאנסקי 2013
 לידה:  27 ביולי 1939 (בן 85) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  Pacific Western University 
 
צבי מריאנסקי (נולד ב-27 ביולי 1939) עבד כקברניט בחברות הספנות צים ו'גדות ים'. שירת בחיל הים הישראלי בסדיר ובמילואים וסיים את השירות בדרגת רב-סרן. בתפקידו הבכיר בחברת צים התמנה למפקח ימי ראשי של החברה. במקביל עבד כבוחן לכול דרגות הסיפון במשרד התחבורה, הדריך במכון להכשרת ימאים, ניהל קורס צף לקציני-ים באניית צים, היה חבר בבית הדין המשמעתי לימאים, יו"ר וחבר בוועדות ממלכתיות העוסקות בספנות. תואר ראשון ושני מאוניברסיטת חיפה ותואר שלישי מארצות הברית.
ילדות והישרדות

משפחת האם מרים בעלת שורשים עמוקים של דורות בוילנה. סבה היה הרב הגאון ניסן ברוידא היה פרשן משניות ופעיל בתנועת החסידות בפלג שדגל בציונות ושאיפה למולדת בארץ ישראל. היה רב ראשי במספר עיירות ונציג ליטה בקונגרס הציוני הרביעי בלונדון שם הכיר את תיאודור הרצל והיה מאז בקשרים אתו. 

כנהוג אצל היהודים באותם הימים עסקה הסבתא מטילדה בוטקביץ' בכלכלת המשפחה. היא הייתה אישה אמידה ובעלת תחנת רכבת לייצוא ושיווק עצים מליטה לאירופה, בה עבדו עשרות מקומיים. יחסה האישי התומך אליהם יצר יחס אוהד כלפיה. זיכרון זה גרם להם לסייע למשפחת בתה ולהצלתה מהשמדה. 

האב מתתיהו מריאנשטרס למד באוניברסיטת וילנה והוסמך בשלושה תוארי דוקטור לרפואה, ביניהם לרינגולוגיה ופיזיותרפיה ואף דיבר במספר שפות אירופיות. בווילנה פגש את האם מרים שלמדה מוזיקה. לאחר נישואי הזוג, עברה המשפחה לוורשה שם עסק האב ברפואה והאם התמחתה ביצירות מאת פרדריק שופן לפסנתר.
צבי נולד בוורשה בירת פולין, ב-27 ביולי 1939. כבן בכור למרים מבית בוטקביץ'/ ברוידא וד"ר מתתיהו מריאנשטרס. ממש לפני פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939, ברחה המשפחה מוורשה לווילנה שבליטא אל העיר בה נולדה וגדלה האם.

הגרמנים המשיכו בהתקדמות מהירה הבליץ וגם ליטה נכבשה על ידי הנאצים. בעזרת המיליציות המקומיות ששמחו לשתף פעולה הועברה משפחת מריאנשטרס, עם כול יהודי העיר והסביבה, להסגר בגטו וילנה שם, בתחילת 1941, נולדה הבת גלינה אחות לצבי.
יום לפני הרצח ההמוני וחיסול מירב יהודי הגטו ביער פונאר מסרו העובדים הליטאים על כוונת הרצח להורים שהצליחו לצאת מהגטו. העובדים לשעבר של הסבתא חיכו להם בחוץ והחביאו אותם בסיכון חייהם. הסתרת יהודים הפכה למסוכנת ביותר. הגרמנים ערכו חיפושים יסודיים ולמקומיים הבטיחו פרס כספי על כל יהודי שימצאו והמסתירים היו מוצאים להורג מיד. לכן היה צורך להבריח את המשפחה מליטא.
ילדות והישרדות > עם הפרטיזנים בבלארוס

למקומיים היה קשר עם הפרטיזנים בבלארוס. הפרטיזנים שוכנעו לקבל משפחה עם רופא שיכול לטפל בפצועים ובנוסף דובר גרמנית רהוטה. הפרטיזנים קבלו את ההצעה בשמחה. נתיב הבריחה היה ארוך והדרך קשה ומסובכת. לפני ההורים עמדה דילמה קשה ביותר. אם יתפסו הרי קל יהיה לוודא שהאב וצבי הם יהודים אך למה לסכן את התינוקת. קיבלו החלטה והשאירו את הבת במנזר, תמורת תשלום גבוה והבטחה להכפילו עם החזרתה, אך מאז לא ראו יותר את בתם גלינה ולא נודע להם דבר על גורלה.
בחסות הפרטיזנים בדרכים נסתרות תוך התחמקות מפטרולים הגיעה המשפחה לעיר גרודנו. כאן התחיל מתתיהו את לחימתו נגד הנאצים בשורות הפרטיזנים. ניהל חיים כפולים: כעובד בתחנת דלק ביום ובלילות טיפל וניתח פצועים. 

בתחנת הדלק תודלקו כלי רכב גרמנים לפני יציאתם ללוחמה נגד הפרטיזנים ביערות הסביבה. תפקידו של מתתיהו היה לחבל בדלק על מנת שיתקעו בדרך ביערות. שם ארבו להם הפרטיזנים והרגו את רובם. 

הבן צבי הצעיר השתתף גם הוא במאמץ, תפקידו היה לרכז בעזרת מראות מקסימום אור מפנסי נפט על הפצוע בעת שד"ר מתתיהו ניתח. כך בגיל צעיר מאוד התרגל צבי לראות פצעים, חתכים ודם. 

באחד הקרבות נפצע קשה המפקד האהוב והנערץ של הפרטיזנים, שמו היה בוז'נקי וכינויו "קאפוסטא" והובא לטיפול במצב אנוש. ד"ר מתתיהו ניתח אותו כל הלילה והצליח להציל את חייו. בעת הטיפול היה הבית מאובטח מסביב על ידי מאות פרטיזנים שהיו מוכנים להילחם עבור מפקדם עד מוות.
אחד מהזיכרונות הטראומטיים של מריאנסקי קשור לבקורות של הגסטפו וחיילי ה SS בבית המשפחה. הגרמנים חשדו שבבית מתבצעת פעילות עוינת ובערך כול שבועיים הם ערכו חיפושים. זה היה תמיד באמצע הלילה – דפיקות בדלת עם קתות רובים ולאחר מכן קולות חזקים של נעליים מסומרות על רצפת העץ. בעת החיפוש המשפחה נזרקה החוצה גם בגשם או שלג. בחוץ הם היו מוקפים בחיילים גרמנים עם כלבים שנבחו עליהם בפראות. לאחר שלא מצאו דבר היו הגרמנים שורפים את הבית ליתר ביטחון. 

הטראומה הזאת רדפה את מריאנסקי זמן רב. כשהאב מחבל בצבא הנאצי ומטפל בפצועים בשירות הפרטיזנים. האם מרים, שהייתה חזקה מאוד מבחינה מנטלית ונחישות לשרוד דאגה לחיים ולצורכי המשפחה בכול המובנים.