stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארגנטינה–תאילנד
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
תאילנד מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.
יחסי ארגנטינה–רומניה

| יחסי ארגנטינה–רומניה |
| --- | --- |
ארגנטינה: רומניה


ארגנטינה: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 238,391
אוכלוסייה
45,735,233: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 18,485
משטר
דמוקרטיה נשיאותית פדרלית: רפובליקה

יחסי ארגנטינה–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19 החל גל הרומנים הראשון לנדוד לארגנטינה, רבים מהם מחלקים של רומניה שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ומהאימפריה הרוסית. בין המהגרים היו קבוצות מיעוט של יהודים וצוענים מרומניה שנדדו גם לארגנטינה. הקשר הרשמי הראשון בין ארגנטינה לרומניה התרחש בשנת 1880. יחסים דיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-24 באפריל 1931.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגעתם של המספר הגדול ביותר של מהגרים רומנים לארגנטינה התרחשה בגלל הרדיפה הנאצית ולאחר מכן ההשתלטות הקומוניסטית הסובייטית על רומניה. במרץ 1964 שודרגו שתי הנציגויות הדיפלומטיות לשגרירויות. במרץ 1974 ביקר נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו ביקור רשמי בארגנטינה ונפגש עם הנשיא חואן דומינגו פרון. לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה בשנת 1989, הרומנים הורשו לנוע בחופשיות ללא רשות המדינה.
במרץ 1993 הצהיר שר החוץ של ארגנטינה, גווידו די טלה, בעת ביקור רשמי בהונגריה כי ארגנטינה מסוגלת לקבל מהגרים אירופים. למחרת פרסם שגריר ארגנטינה ברומניה בתקשורת המקומית דיווח על היוזמה על סמך הצהרת שר החוץ, ולמחרת התייצבו 6,000 רומנים בפתח שגרירות ארגנטינה בבוקרשט וביקשו בקשות הגירה לארגנטינה. בתוך מספר ימים קיבלה שגרירות ארגנטינה 17,000 בקשות להגירה, אולם מועמדים רבים לא הצליחו לעמוד בדרישות שונות והיה להם מעט כסף להתיישב בארגנטינה. כשהגיעו הידיעות לארגנטינה, רבים יצאו לרחובות במחאה על הוויתור האפשרי של מהגרים רומנים שהגיעו לארגנטינה ורבים חששו שהמהגרים יתפסו עבודות שלא היו או עבור תושבים מקומיים. ביולי 1993 ביקר נשיא רומניה יון איליאסקו בארגנטינה ונפגש עם הנשיא קרלוס מנם כדי לדון בהגירה רומנית אפשרית לארגנטינה.  בסופו של דבר, רק כמה מאות רומנים קיבלו אשרות לעלות לארגנטינה.
לאורך כל השנים התקיימו ביקורים רבים רמי דרג בין מנהיגים ושרי חוץ של שתי המדינות. קשרי שיתוף הפעולה בין ארגנטינה ורומניה הוגברו על ידי זיהוי תחומים התורמים ליישום פרויקטים ספציפיים. לשתי המדינות בסיס משפטי איתן לקידום מסחרי, כלכלי, השקעות, מדע וטכנולוגיה, תרבות וחינוך ביניהם. בשנת 2016, שתי המדינות חגגו 85 שנים של יחסים דיפלומטיים.
הסכמים דו-צדדיים

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם על שיתוף פעולה תרבותי (1969); הסכם סחר (1993); הסכם שיתוף פעולה לשימוש באוקיינוס השקט באנרגיה גרעינית (1993); הסכם להגנה הדדית על השקעות (2011); הסכם לשיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה (2011) ואמנת הסגרה (2017).
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט.
רומניה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.
שגרירות ארגנטינה בבוקרשט
שגרירות רומניה בבואנוס איירס
יצחק פרסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1898 וולוז'ין, בלארוס 
 פטירה:  4 בספטמבר 1982 (בגיל 84) 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 
מימין לשמאל יושבים: יצחק, רעייתו שרה והבן שמעון. עומדים: כרמלה, רעייתו של גרשון, הבן גרשון וסוניה, רעייתו של שמעון. קיץ 1945
יצחק (געצל) פֶּרסקי (15 במאי 1898 – 4 בספטמבר 1982) היה ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, נפל בשבי הגרמני וניסה לברוח ממנו מספר פעמים. אביו של נשיא מדינת ישראל התשיעי וראש ממשלת ישראל השמיני, שמעון פרס.
ראשית דרכו

געצל פרסקי נולד בוולוז'ין שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) להוריו זלמן מאיר פרסקי (1852–1925) ושיינה (סינה) לבית יופה והתגורר בעיירה וִישְׁנֶבָה, שהייתה אז בתחום פולין. היה צאצא של רבי חיים מוולוז'ין, למד בישיבה ולאחר מכן היה פועל. הפך לעצמאי ועסק במסחר בתבואה ועצים. ראה חיל בעסקיו. נשא לאשה את שרה לבית מלצר (1903–1969), שהייתה ספרנית ומורה לרוסית. נולדו להם שני בנים: שמעון (1923–2016) וגרשון, לימים, קבלן בנייה (1925–2011).
בארץ ישראל

בשנת 1932 עלה פרסקי לארץ ישראל. שרה אשתו נשארה עם בניהם בווישנבה כשהיא מנהלת את העסק המשפחתי, על מנת שישמש עורף כלכלי ליצחק עד שיתבסס בארץ. בארץ לא צלחה דרכו כאיש עסקים. ניסה דרכו כיבואן עצים והפסיד ממון רב מן הכספים שהעבירה לו אשתו מפולין. לאחר מכן פתח חנות מכולת בתל אביב ושוב נחל הפסדים. הדבר הגיע עד לידי כך שהודיע לאשתו כי הוא עומד לחזור לווישנבה. אשתו השיבה לו נחרצות כי הדבר לא בא בחשבון, וכי היא תבוא לארץ עם שני הילדים. ואכן, בשנת 1934 הגיעו שרה ובניה לארץ. יצחק המשיך בעסקיו, פתח מסעדה בירושלים, שגם היא לא הצליחה וחזר לתל אביב. בינתיים פרצה מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ המלחמה ב-1939 התנדב יצחק פרסקי לצבא הבריטי. הוא היה מראשוני מתנדבי היישוב, והתנדב חרף גילו המבוגר יחסית, כשהוא בן 42.
כיתר מתנדבי היישוב הוצב פרסקי בחיל החפרים, חיל עזר לביצוע עבודות ביצורים וחפירות הגנה עבור היחידות הלוחמות. שנתיים מילא תפקידים שונים במסגרת החיל והגיע לדרגת קורפורל - רב-טוראי. במרץ 1941 הגיע עם חיילי חיל החפרים ליוון כדי להשתתף בלחימה נגד הצבא הגרמני שפלש ליוון, כדי לסייע לבת בריתו איטליה הפשיסטית שכשלה בניסיונה לכבוש את יוון. ב-29 באפריל 1941 נכנעו חיילי חיל המשלוח הבריטי לצבא גרמניה ונלקחו בשבי. מתוך כ-9,000 חיילים בריטיים שנשבו, 1,383 היו יהודים ממתנדבי היישוב, ופרסקי בכללם.
בדרך למחנה השבויים, קפץ פרסקי מהרכבת והסתתר במשך תקופה ארוכה בהרים, כשהוא ניזון משיחים ומבעלי חיים שהצליח לצוד. נזירים יוונים שחיו במנזרים הררים נתנו לו מדי פעם ככרות לחם ושקי תירס. לבסוף, בעקבות הלשנה, נתפס על ידי הגרמנים. לאחר שנתפס, ברח שוב מן השבי ונתפס בשנית. הגרמנים עמדו להוציאו להורג, אך כומר צבאי אוסטרלי מהשבויים הבריטים התערב והציל אותו ממיתה והוא נשלח לכלא בגרמניה.
יצחק ו"הרוזן מאושוויץ"

בכלא בגרמניה התוודע פרסקי אל שבוי בריטי בשם צ'ארלס קווארד שהיה אלוף הבריחות. שניהם חפרו מנהרה ונמלטו מן הכלא, גנבו בגדים אזרחיים והתחזו לכפריים גרמנים. פרסקי, ששלט בשפה הגרמנית, אמר לחברו להעמיד פני אילם כדי שמבטאו האנגלי לא יסגיר אותו. הם עלו לרכבת במטרה להגיע לגבול שווייץ, אך שוטרים גרמנים עצרו אותם. קווארד ניסה לדבר והשוטרים גילו כי הם שבויים נמלטים. שניהם נחבשו בצינוק ולאחר מכן נשלחו למחנה שבויים בפולין E715 ליד העיירה אושוויינצ'ים, שהיה חלק ממחנה מוֹנוֹבִיץ, שפעל כמחנה עבודה עבור חברת אִי גֶה פַארבֶּן בקומפלקס המחנות של אושוויץ. עד מהרה נודע לשניהם דבר קיומו של מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו הסמוך, והתברר להם שמתנהלת בו השמדה המונית של יהודים.
כשנודע לו דבר ההשמדה נחלץ קווארד להציל יהודים מאושוויץ. הדבר היה כרוך בסכנת חיים עבורו ועבור חבריו לשבי שידעו על פעולותיו. סכנה מיוחדת נשקפה לשבויי היישוב בשל יהדותם. למרות הסכנה הצטרף יצחק פרסקי אל קווארד, שזכה בשל פעולתו הנועזת לכינוי "הרוזן מאושוויץ". קווארד לא היה בן אצולה, אך היה בעל חזות מרשימה כשל אציל ועל כן כונה בתואר זה. קווארד יצר רשת של שבויים שסייעו לו בפעולות ההצלה ויצחק פרסקי היה אחד מהם. בעזרת חברי הרשת הציל קווארד מאות יהודים מהשמדה. בשנת 1963 הוענק לקווארד אות חסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם.
בדצמבר 1944, כאשר כוחות הצבא האדום התקרבו לאושוויץ, הועברו השבויים למחנה השבויים סטלאג B-IIV בלאמסדורף בדרום מערב פולין, ובינואר 1945 הוצעדו לבוואריה.
בהתקרב המלחמה לסיומה ברח יצחק פרסקי מן השבי. הוא גנב מאיכר גרמני עגלה רתומה לסוסים ודהר לעבר כוחות צבא ארצות הברית. הוא נחקר זמן רב על ידי האמריקאים שסירבו לקבל את סיפורו כפשוטו, ורק לאחר שהצליח להוכיח את זהותו הוא הוחזר לידי כוחות הצבא הבריטי.
במאי 1945 שוחרר פרסקי מהצבא ושב לארץ ישראל. בגלל התארכות חקירתו על ידי האמריקאים לא הצליח להגיע בזמן לחתונת בנו שמעון עם כלתו סוניה גלמן, חיילת משוחררת ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי.
לאחר המלחמה

עם שובו של יצחק פרסקי לארץ הוא החל לעבוד כשכיר בצרכניה, אולם נמשך לעסקים פרטיים. בשנת 1947 ביקש משלטונות המנדט הבריטי רישיון לייבא עצים לארץ, אך נענה בסירוב. במקרה נזדמן אז לארץ צ'ארלס קווארד ידידו מן השבי, מששמע על כך פנה לגורמים ממשלתיים בבריטניה וכעבור ימים אחדים זומן יצחק פרסקי למשרדי הממשל בירושלים שם נמסר לו כי ניתנה הוראה להעניק לו רישיון של יבואן. מאז פרחו עסקיו.
פעם נוספת זכה יצחק פרסקי לארח בארץ את ידידו צ'ארלס קווארד. היה זה כאשר ב-3 בנובמבר 1962 הגיע קווארד לביקור קצר בישראל, כדי להיפגש עם חיילים מהארץ שיחד איתם היה עצור במחנות השבויים ועם ניצולי השואה שחייהם ניצלו על ידו. ביום בואו לארץ אירח אותו יצחק פרסקי ולמחרת התארח אצל השר יוסף אלמוגי, אף הוא משבויי היישוב שקווארד הכיר בשבי.
לאחר קום מדינת ישראל, ובמשך 34 השנים שלאחר מכן, זכה יצחק פרסקי לראות כיצד בנו שמעון פרס ממלא תפקידי מפתח בביטחון המדינה ובהנהגתה.
רעייתו, שרה, שהייתה ספרנית ומורה לרוסית, נפטרה ב-1969.
יצחק פרסקי נפטר בשנת 1982 והוא בו 84 שנים במותו. הותיר אחריו את שני בניו ונכדים. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
באוגוסט 2012 יצא נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, לביקור ממלכתי ביוון. עבור הנשיא הביקור ביוון היה משום סגירת מעגל אישית. הנשיא ניצל את ההזדמנות על מנת להודות לעם היווני על הצלת אביו לאחר שברח מן השבי והסתתר במנזרים בהרי יוון בסיועם של נזירים יווניים. הנשיא פרס נפגש עם נשיא יוון קרלוס פפוליאס והודה לו אישית. "אבי מעולם לא שכח וגם אני לא אשכח כיצד בזכות היוונים הוא נותר בחיים", אמר פרס לעמיתו.
לקריאה נוספת

אורלי אזולאי, האיש שלא ידע לנצח, הוצאת ידיעות אחרונות, 1996.
מיכאל בר-זוהר, כעוף החול, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006. עמודים 77–83.
יעילות פארטו

וילפרדו פארטו
יעילות פָּארֶטוֹ (Pareto) היא מרכיב מרכזי בתורת המשחקים, עם יישומים נרחבים בכלכלה, בהנדסה ובסוציולוגיה. המושג קרוי על שמו של הכלכלן האיטלקי וילפרדו פארטו. מצב יעיל פארטו בהגדרתו הוא מצב של הקצאת משאבים שמהם אי אפשר להקצות מחדש כדי להיטיב עם פרט אחד או עם העדפה אחת מבלי לשנות לרעה את מצבו של לפחות פרט אחד או העדפה אחת.
דוגמאות

דוגמה למצב יעיל פארטו היא חלוקה מוסכמת. אם שני אנשים מעוניינים לאכול תפוח אחד, כל חלוקה מוסכמת של התפוח ביניהם (ובכלל זה אכילת התפוח בשלמותו על ידי אחד מהם) תחשב יעילה. מנגד, חלוקת התפוח כך שחלק ממנו נותר בצד, ואינו מחולק לאף אחד מן האנשים, הוא מצב בלתי יעיל פארטו. זאת משום שניתן לשנות את ההקצאה על ידי מתן החלק מהתפוח שבצד לאחד מהאנשים, תוך שיפור מצבו ביחס לחברו.
דוגמה נוספת למצב בלתי יעיל פארטו עשויה להיווצר כאשר שני אנשים מקבלים כל אחד חבילה ובה תפוחים וחצילים, ונאסר עליהם לסחור בתוכן החבילה. אם אדם אחד מעדיף תפוחים על פני חצילים, והשני מעדיף את ההפך (או אדיש בין חצילים לתפוחים), נוצר מצב בלתי יעיל פארטו. פתיחת המסחר ביניהם תאפשר לאחד להעביר חלק מהחצילים לשני ולקבל בתמורה עוד תפוחים, ובכך לשפר את מצבו מבלי לפגוע בשני.
סחר בינלאומי הוא דוגמה מקובלת לשיפור המביא ליעילות פארטו. דייוויד ריקארדו הראה כי אם מניחים שקיימות שתי מדינות בעלות משאבים מוגבלים ויעילות שונה בייצור של סחורות שונות, סחר בין המדינות יאפשר להן להתמקד בסחורות בהן יש להן יתרון יחסי וישפר את מצבן של שתי המדינות. בדוגמה זו יש להשתמש בזהירות, שכן היא מראה שהמצב טרם פתיחת המסחר לא היה יעיל לפי פארטו, אך לא מוכיחה כי המצב לאחר מכן יעיל לפי פארטו.
משפט הרווחה הראשון

לפי המשפט היסודי של כלכלת הרווחה (אנ'), שהוכח מתמטית בידי קנת' ארו וז'ראר דברה, שוק חופשי שמקיים מספר תנאים הידועים כ"שיווי משקל תחרותי" מגיע למצב יעיל פארטו.
ביקורת

פעמים רבות נעשה שימוש שגוי במונח יעילות פארטו כמקבילה למצב רצוי, חיובי או אידיאלי. בעוד קל לטעון כי מצב שאינו יעיל פארטו, אינו אופטימלי מבחינה חברתית, קיימים מצבים שהם יעילים פארטו, אך אינם רצויים מבחינת החברה.
יעילות פארטו אינה דורשת חלוקה "הוגנת" של המשאבים. כלכלה שבה רוב מוחלט של המשאבים מרוכז בידי מיעוט קטן יכולה להיות יעילה פארטו. פעמים רבות המצב הקיים יעיל פארטו, למרות שניתן על ידי פגיעה קטנה במעטים, לשפר את מצבם של רבים.
לדוגמה - חלוקה של עוגה בין שלושה אנשים. חלוקה לשלושה חלקים שווים תהיה בדרך כלל המצב בו ירצו מרבית האנשים. אבל גם מצב בו רק אחד מקבל את כל העוגה והשניים האחרים לא זוכים לכל חלק הוא מצב יעיל על פי פארטו. דוגמה זו ניתנת להרחבה לשורה של דוגמאות בהקצאת משאבים.
הביקורת באה לידי ביטוי קיצוני במקרים של ניצול, כדוגמת סחר באיברים, זנות, עבדות, או ניצול יחסי מרות, בהם לא פעם הפרט המנוצל אכן משפר את מצבו ביחס למצב שבו לא היו פוגעים בו מלכתחילה, אך הפעולה עדיין נתפסת ככזו שאינה ראויה מהבחינה המוסרית.
אמרטיה סן הרחיב את הבסיס המתמטי של ביקורת זו והראה שתחת הנחות מוצא סבירות, מערכות של בחירה חברתית יגיעו לתוצאה שהיא יעילה פארטו, אך מאוד לא רצויה על פי ערכי המוסר המקובלים.
יעילות פארטו ביהדות

מצב בו האדם הפרטי נהנה מנכסי חברו בלא רשותו אך בלי שמזיק לחברו נידון בתלמוד ונקרא "זה נהנה וזה לא חסר" ובמקרים מסוימים פוטרים את המשתמש מתשלום. דיון זה תואם את המצב בו ממצב שאינו יעיל פארטו האדם יצר מצב יותר יעיל פארטו, לחלק מהשיטות הסיבה שאינו משלם היא כי כופין על מידת סדום - כופים על אדם לעשות חסד שאינו כרוך בהפסד.
ראו גם

עקומת התמורה
יעילות קלדור-היקס
דילמת האסיר
תיבת אדג'וורת' שמשמשת ככלי להוכחה והמחשה ויזואלית של נקודת היעילות פארטו
הערות שוליים

↑  Sen, Amartya, "The possibility of social choice.", The American Economic Review 89.3, 1999, עמ' 349-378
↑  כלכלה בין דורית האוניברסיטה הפתוחה הערה 25
↑  פסק בית המשפט באר שבע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173334-4
כוח הסוואנה

| כוח הסוואנה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: כוחיים
סוג:: כוח
מין:: כוח הסוואנה
שם מדעי
 Varanus exanthematicus ‏בוסק, 1792

כוח הסוואנה (שם מדעי: Varanus exanthematicus) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה בערבות העשב והסוואנות של אפריקה ומכאן שמה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס.
לכוח זה גפיים קצרות והוא קטן יחסית לבני משפחתו. אורכו המרבי 105-155 ס"מ, אך נפוץ יותר באורך 60-76 ס"מ ומשקלו 300-2,000 גרם, כשהנקבות קטנות בהרבה מהזכרים. הראש מעוגל וקצר יותר מקרוביו ועל הגוף קשקשים גרמיים כהים לאורך הצלעות. הזנב ארוך ושרירי וכך גם הצוואר. הלשון גדולה וכחולה ועוזרת לו להריח ולהתמצא בסביבה.
תפוצתם משתרעת לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במדינות: מאורטניה, סנגל, גמביה, גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו, גאנה, טוגו, בנין, ניז'ר, ניגריה, צ'אד, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, סודאן, דרום סודאן, אתיופיה, אריתריאה, קניה, אוגנדה ואולי גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו וזימבבואה. כמו ששמם מרמז הם חיים בעיקר בערבות עשב וסוואנות ונמצאים מתחת לעצים ושיחים בשעות שאינם פעילים או מתחפרים במאורת טרמיטים או שנבובים.
הכוח הוא אוכל בשר גדול הצד יצורים קטנים יותר כולל כוחי סוואנות קטנים יותר. הוא ניזון בעיקר מפרוקי רגליים שונים כמו מרבי רגליים, צרצרים שונים (בייחוד מהסוג Brachytrupes), עקרבים, עכבישים וכן רכיכות, דגים ודוחיים, ביצים ואף יונקים קטנים.
הערות שוליים

↑  כוח הסוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כוח הצמדה

כנפיים קדמיות של מכוניות פורמולה 1 משנות ה-80
כוח הצמדה המוכר גם ככוח הורדה (באנגלית: Downforce) הוא כוח אווירודינמי, שנחשב לסוג של כוח עילוי. אבל בשונה מעילוי, כוח ההצמדה פועל כלפי הקרקע. בכלי רכב, ובמיוחד במכוניות ספורט ומרוץ, כוח ההצמדה משמש להגדלת האחיזה של הצמיגים של הגלגלים בכביש, על ידי הגדלת הכוח הלוחץ על הגלגלים מטה.
כוח הצמדה במכוניות

האחיזה של הרכב בכביש משפיעה בצורה משמעותית על ביצועי הפנייה, האטה ותאוצה של כלי הרכב, והיא תלויה רבות בחיכוך הסטטי, כאשר אזור המגע בין הצמיג לכביש יציב ולא מחליק. החיכוך הסטטי הוא פונקציה של החומרים שהכביש והצמיג עשויים ממנו, הצורה של משטחי המגע של הצמיג והכביש, וסך הכוחות הלוחצים את הצמיג לכביש. אם רוצים לשפר את האחיזה בכביש ניתן לשפר אחד או את כל הגורמים הללו. אם רוצים להגדיל את סך הכוחות הלוחצים את הרכב לכביש, ניתן להגדיל את מסת הרכב, אבל זה מוסיף לתנע שמתנגד להאצה ולהאטה ובמהלך פניות שואף לצד ועלול לגרום לאיבוד אחיזה. אם מוסיפים כוח אווירודינמי כלפי מטה, תתווסף כמות משמעותית של לחץ כלפי מטה, בתלות במהירות הרכב, ותשפר את האחיזה ללא תוספת לתנע.
מעשית, כוח הצמדה גבוה מאפשר תאוצה גבוהה יותר, נקודת תחילת בלימה מאוחרת יותר ופנייה במהירויות גבוהות יותר יחסית לרכב עם כוח הצמדה נמוך יותר. כמו כן כוח הצמדה גבוה יצמיד רכב לכביש בצורה יותר יציבה ויקטין אפשרות שהרכב יקפץ וגלגליו יתנתקו מהקרקע. כל זאת תמורת עלייה בגרר הכולל של הרכב שתקטין במידת מה את המהירות המרבית של האוטו.
מכוניות עתירות ביצועים לרוב כוללות רכיבים אווירודינמיים שמוסיפים כוח הצמדה לרכב, במיוחד מכוניות ספורט ומירוץ.
ישנן שתי שיטות עיקריות לייצור כוח הצמדה: שילוב ספוילר או כנפיים בקדמת ובאחורי הרכב, ושליטה בזרימת האוויר בין הקרקע לרצפת הרכב המכונה גם אפקט הקרקע. בהרבה מכוניות מרוץ למסלולים סלולים, דוגמת הפורמולה 1, כוללים אחד או כל המרכיבים הללו. למעשה, במכוניות הפורמולה 1 המודרניות, כוח ההצמדה הנוצר על ידי המרכיבים האווירודינמיים הוא גבוה ממשקל הרכב פי כמה, ומרבית הכוח נוצר מאפקט הקרקע.
כנפיים המותקנות בקדמת או באחורי כלי הרכב מייצרים כוח הצמדה על ידי אותם העקרונות של ייצור עילוי על גבי כנפיים של כלי טיס. משטח בעל פרופיל אווירודינמי הנע דרך האוויר ועל ידי צורתו מייצר כוח כלפי מטה.
רצפה בתחתית הרכב, אם היא חלקה ונמוכה מספיק מסוגלת לייצר אזור של לחץ נמוך על ידי האצת האוויר העובר בין הרצפה לכביש. אזור זה של לחץ נמוך ייצר כוח שיונק את הרכב כלפי הכביש, ומוסיף לכוח ההצמדה. ניתן לשפר את זרימת האוויר בתחתית כלי הרכב על ידי הקטנת זרימת האוויר שנכנסת מתחת לכלי הרכב מהצדדים על ידי גורמים פיזיים, כגון חצאיות או מחוללי מערבולות. עיצוב הרצפה במרכזה גם מסוגלת ליצור יניקה על ידי מחוללי מערבולות. כמו כן יצור דיפיוזר יעיל באחורי הרצפה המאפשר לאוויר לעזוב את רצפת המכונית בצורה יעילה.
הערות שוליים

מכונית מרוץ שעלתה לאוויר. בשלב זה האחיזה של הרכב היא אפסית ואין שליטה על תנועתה.
מכונית פורמולה 1 ברבהאם BT46B, המציגה באחורי רצפת המכונית מניפה בדיפיוזר. המניפה שואבת את האוויר מתחת לרצפה ועל ידי כך מגדילה משמעותית את כוח ההצמדה של המכונית.
ישורון: 6 פרקי אבות

| --- | --- |

 בימוי:  עמיחי חסון
 הופק בידי:  יאיר קדר
 תסריט:  עמיחי חסון
 עריכה:  רון גולדמן
 מוזיקה:  תום דרום ואסא רביב
 צילום:  טליה גלאון
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  כאן 11, קרן אבי חי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ושירות הסרטים הישראלי
 הקרנת בכורה:  פסטיבל דוקאביב, 2018
 משך הקרנה:  55 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ישורון: 6 פרקי אבות הוא סרט תיעודי אודות המשורר אבות ישורון, בבימויו של המשורר ויוצר הקולנוע עמיחי חסון. זהו הסרט התשיעי במסגרת פרויקט "הָעִבְרִים" בהפקתו של יאיר קדר.
אודות הסרט

הסרט מחולק לשישה פרקים, המתארים שלבים שונים בחייו של ישורון:
פרק א: ילדתו בעיירה, עלייתו לארץ ופרסום ספרו הראשון בשמו המקורי יחיאל פרלמוטר.
פרק ב: חוסר המענה למכתבי בני משפחתו בפולין בזמן מלחמת העולם השנייה וכתיבת הספר "שלושים עמ' של אבות ישורון".
פרק ג: מלחמת העצמאות, הפולמוס על שירו "פסח על כוכים" שהביא למעין נידוי של ישורון בקהילה הספרותית.
פרק ד: שבירת השפה של ישורון, הצלחתו המאוחרת והשתלבותו בכתב העת הספרותי "סימן קריאה".
פרק ה: חזרתו לבית הכנסת של חסידות מודז'יץ בת"א, מלחמת יום כיפור ופרסום הספר "השבר הסורי אפריקאי".
פרק ו: אחרית חייו הפורייה כמשורר, יחסו למוות וזכייתו בפרס ישראל לספרות.
את הסרט מובילה בתו של ישורון, המתרגמת והעורכת הלית ישורון, ולצדה מרואיינים פרופ' דן מירון ופרופ' מנחם פרי שערכו את ספריו, ושורה של חוקרים, משוררים ידידים כמו חדוה הרכבי, ד"ר רועי גרינוולד, ד"ר דרור בורשטיין, דליה טסלר, ד"ר דורי מנור, עודד כרמלי, פרופ' מיכאל גלוזמן, עדנה מזי"א, אליעז כהן ופרופ' חביבה פדיה. הסרט עושה שימוש בקטעי וידאו ובהקלטות נדירות של ראיונות בהשתתפות אבות ישורון ובעיצוב גרפי מאת ארז גביש. את שיריו של המשורר קורא השחקן שולי רנד.
הסרט הופק בתמיכת כאן 11, קרן אבי חי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ושירות הסרטים הישראלי, והוקרן לראשונה במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב, 2018. בשנת 2019 זכה הסרט כחלק מסדרת "העברים" בפרס לסדרה התיעודית הטובה ביותר, פרס עיצוב פסקול ופרס המוזיקה המקורית בתחרות פרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי.
ביקורות

המבקרת אריאנה מלמד כתבה כ"זהו סרט מצוין לאוהביו של משורר שלא הלך בשום תלם" והמבקרת שני ליטמן כתבה:
"ניכר כי חסון הבין והתחבר באופן עמוק ליצירתו של ישורון, ולא רק התעניין בדמותו ובעסיס הביוגרפי. וכך נשזרים במידה נכונה פרטים ביוגרפיים וסוציולוגיים, יחד עם האמנות והשפה והאינטלקט. דווקא בזכות ההיצמדות לשירים והניתוח העדין שלהם, בלי ספקולציות מיותרות ובלי ניסיונות לפסיכולוגיזצית יתר, הסרט מצליח לדבר גם על אבות ישורון האיש, על נפשו המיוסרת מרגשות אשם על כך שלא שמר על קשר הדוק יותר עם בני משפחתו, שנרצחו כולם בשואה, וגם על מקומו בתוך תרבות ומציאות פוליטית שעוברות זעזועים. כך מתעצבת דמותו של ישורון במהלך הסרט, כמי שהיה תמיד שונה ויוצא דופן, והפך ממוקצה ומוחרם לאהוד ולמושא הערצה."
הערות שוליים

↑  ארז גביש מעצב שירה בתנועה
↑   אריאנה מלמד, עם חוק נאמנות בתרבות, כבר אי אפשר יהיה ליצור סרטים משובחים כאלה, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2018
↑   שני ליטמן, דוקאביב 2018: אהבות ישורון בשישה פרקים אלגנטיים, באתר הארץ, 22 במאי 2018
יעקב יפה אשכנזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  אזמיר
 פטירה:  12 באוקטובר 1882 י"ט בתשרי ה'תרמ"ב
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר
 בני דורו:  הרב אברהם פאלאג'י
 חיבוריו:  יעקב ישמח- יעקב בעזרו, שבחי רשב"י. יעקב סלה.
 צאצאים:  הרב שלמה יפה אשכנזי, הרב חיים משה, הרב אליה
 
שער הספר "יעקב בעזרו", מאת ר' יעקב יפה-אשכנזי, איזמיר תרל"ו.
הרב יעקב יפה אשכנזי (תק"ס בערך - י"ט בחשון תרמ"ב, 1800 בערך - 11 באוקטובר 1882) היה מקובל, מלמד ופרשן באזמיר.
תולדותיו

היה ”אחד מחכמי ישיבתינו רב ועצום כמהר"ר יעקב יפה נר"ו” (הרב חיים פאלאג'י, זכירה לחיים סדר לך לך) התמיד בלימוד גפ"ת והרביץ תורה בתלמידי הישיבה. תיקן, לראשונה באזמיר, לעשות "לימוד גדול בליל ל"ג לעומר", כפי שמעיד עליו הרב יוסף פאלאג'י:
והיה מזמין בעצמו לכל יחידי העירה מקטון ועד גדול למעלת רבנן ורבני העירה העי"א בקהל קדושים, והיה לימוד גדול ועצום בזוה"ק והזהר חדש ותיקונים ומשניות והיה מדליק אור גדול ורשום שם התנא האלהי רשב"י בנרות, והיה מקיים ע"כ "באורים כבוד ה'" ותיתי לי שהיה מעין מה שעושים במירון מקום מקודש אשר שם הצדיק הגדול רשב"י זיע"א...והן כהיום יש ל' שנה שנתוסדה זאת בארץ ע"י הצדיק הלזה יעקב בחר לו יה שהמצוה הגדולה הלזו היא הנקראת על שמו יען שיגע וטרח בעשר אצבעותיו אפילו בעת זקנתו שתשש כוחו
משפחתו

אשתו, מירקאדה רושה שאזבונה נפטרה באיזמיר בשנת תרנ"ג. בניו היו חיים משה יפה, ואליה יפה, והרב שלמה יפה, שנפטר בחיי אביו, ובעקבות כך ”הלך בצערות ביסורין רבים ואב הוא פורש ובוכה בכל יום היתה דמעתו לחם יומם ולילה”. רבי יעקב הדפיס את ספר בנו "אשר לשלמה" על הרמב"ם. סבל ממחלה ומייסורים בחייו, ובשלב מסוים נאלם בעקבות מחלתו. בתו בכורה אסתרולה, נישאה לרופא מירקאדו שמואל יצחק אליה מאיר מפאדובה. בתו שרותה, נישאה לרב בכור יהושע יוסף אלבעלי.
נפטר בי"ט בחשון ה'תרמ"ב (1882). בלווייתו ספד לו הרב יוסף פאלאג'י. עוד ספד לו הרב יצחק קריספין, בספרו שמו יצחק.
ספריו

יעקב בעזרו - ביאור ורמזים על מגילת אסתר בלאדינו. איזמיר תרל"ו.
יעקב ישמח - פירושים בלאדינו למגילת אסתר ושבחיו ומעלותיו של רבי שמעון בר יוחאי. איזמיר תרל"ז.
יעקב סלה - דרשות, רמזים וגימטריאות על התורה ונושאים שונים, לרוב לפי הקבלה. איזמיר תר"ם.
לספריו הסכמה מאת הרב אברהם פלאג'י.
הערות שוליים

1 2  יוסף את אחיו, איזמיר תרנ"ו, דף ל ע"ב והלאה.
↑  יעקב בעזרו, הקדמה.
↑  דרוש ט'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507930405171  VIAF: 14669126   WorldCat (עם VIAF): 14669126
ישועה שבאבו

| --- | --- |
 לידה:  ה'ת"ל מצרים
 פטירה:  ה'ת"ק (בגיל 70 בערך) צפת
 תפקידים נוספים:  רב, דיין 
 רבותיו:  אברהם בן מרדכי הלוי 
 חיבוריו:  "שערי ישועה", "פרח שושן"
 
רבי ישועה שבאבו (ידוע גם כמהר"י זֵיין) (מצרים, בערך ה'ת"ל – צפת, בערך ה'ת"ק) היה מרבני מצרים וצפת תלמידו של רבי אברהם הלוי בעל הגינת ורדים, ומחבר ספר השו"ת שערי ישועה ועוד.
ביוגרפיה

נולד לרבי אברהם במצרים בערך בשנת ת"ל. קיימות השערות שונות על מוצא משפחתו. היה תלמיד מובהק של בעל שו"ת גינת ורדים, רבי אברהם הלוי. כמו כן היה מקורב לגדולי מצרים האחרים, ביניהם לרבי אברהם יצחקי ולחותנו, רבי יוסף הלוי נזיר (בעל שו"ת מטה יוסף). שימש תחילה כסופר הכותב שטרות. בשנת ה'תס"א התמנה לתפקיד רבני בקהילת סיליינוס שבקהיר. מאז שנתמנה לדיין במצרים הפסיק לעסוק בכתיבת שטרות משום חשש לאיסור שוחד. באותה שנה נפטר אביו.
עלה לארץ בערך בשנת ה'תפ"ו והתיישב בצפת. שם היה מרבני העיר. הוא מכונה לעיתים בפוסקים "מרבני הגליל העליון". נפטר בצפת סביב שנת ה'ת"ק.
רבי אברהם ישראל זאבי אמר עליו שלרוב מכוין בפסקיו אל האמת והלכה כמותו.
דבריו מובאים פעמים רבות בספרות האחרונים שלאחריו (כגון הרב חיד"א בברכי יוסף, רבי עקיבא איגר בהגהותיו לשולחן ערוך, ועוד) כמקור חשוב.
כתביו

תשובות ממנו מופיעות בספרו של רבו גינת ורדים.
פרח שושן – הערות לשו"ת גינת ורדים של רבו. נדפס לראשונה בקושטא ה'תצ"ב.
שו"ת שערי ישועה, מכון ירושלים ה'תשמ"ח
שני ספרי דרשות שלו שערי אורה ושערי תורה מצויים בכתב יד.
הערות מגיליון השולחן ערוך שלו הודפסו בקובץ "בית אהרן וישראל" כרך כ"ב עמוד ז ואילך.
הערות שוליים

↑  ראו כאן בהערה 6, שיש הסוברים שמקורה במגרב ויש הסוברים שמקור משפחתו ביהדות אשכנז.
↑  ברכי יוסף, חושן משפט סימן ט סעיף קטן יג.
↑  החיד"א בשם הגדולים (בערך על רבי ישועה) כותב על ספר זה: והרוב במה שכתב עליו ולעצמו הוא מציל".
↑  ראו כאן בדברי פרופ' שלמה זלמן הבלין.
יצחק אורן

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1918 אולן-אודה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 פטירה:  11 בפברואר 2007 (בגיל 88) ירושלים 
 שם לידה:  יצחק נאדל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  מעלה החמישה 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית, רוסית 
 סוגה:  סיפור קצר, רומן 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 פרסים והוקרה:  פרס ניומן (1989) 
 
יצחק אורן (נאדל) (8 במאי 1918 - 11 בפברואר 2007) היה סופר עברי, מתרגם ועורך.