stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם האחוזים
ההסכם

| מדינה | אחוז ההשפעה הסובייטי | אחוז ההשפעה המערבי |
| --- | --- | --- |
| בולגריה בולגריה | 75% ← 80% | 20% ← 25% |
| יוון יוון | 10% | 90% |
| הונגריה הונגריה | 50% ← 80% | 50% ← 20% |
| רומניה רומניה | 90% ← 100% | 10% ← 0% |
יוגוסלביה יוגוסלביה: 50%
הפסגה בין בריטניה וברית המועצות במוסקבה, שהחלה ב-9 באוקטובר 1944, התקיימה בעיקר עקב סוגיית בולגריה, במיוחד האפשרות של "בולגריה גדולה" לאחר המלחמה בתחום ההשפעה הסובייטי, יחד עם האפשרות שכל הבלקן יחד עם הונגריה עלולים להיכבש על ידי הצבא האדום. רוזוולט, לאחר שהתעלם במכוון מהבלקן במשך רוב המלחמה, החל כעת לגלות עניין באזור. באוקטובר 1944, רוזוולט היה שקוע לחלוטין בקמפיין הבחירות שלו כאשר ביקש כהונה רביעית, מה שהפך את השתתפותו בפסגת מוסקבה לבלתי אפשרית כפי שהיה רוצה. במברק לסטלין ב-4 באוקטובר, רוזוולט הביע את צערו על כך שקמפיין הבחירות שלו מונע ממנו להשתתף, אך ש"במלחמה העולמית הזו אין ממש שאלה, פוליטית או צבאית, שבה ארצות הברית אינה מעוניינת". רוזוולט ביקש ששגריר ארצות הברית לברית המועצות, אברל הארימן, יורשה להשתתף בפסגה כמשקיף שלו, אך בקשה זו נדחתה בנימוס בטענה שהרימן יכול להשתתף רק כנציגו של רוזוולט.
וינסטון צ'רצ'יל הציע את ההסכם, לפיו בריטניה וברית המועצות הסכימו לחלק את אירופה לתחומי השפעה, כאשר מדינה אחת בעלת "עליונות" בתחום אחד, והמדינה האחרת בעלת "עליונות" בתחום אחר. לפחות חלק מהסיבה להסכם היה שצ'רצ'יל עדיין טיפח תקוות שהבריטים יוכלו לנחות ביוגוסלביה ולהתקדם דרך לובליאנה, מה שידרוש שיתוף פעולה עם הצבא האדום שכבר נכנס למדינה. יתרה מכך, רצונו של צ'רצ'יל למנוע מחזית השחרור הלאומית (EAM) הקומוניסטית לעלות לשלטון גרם לו לרצות לשכנע את סטלין, שתמיכתו ב-EAM הייתה בעיקר רטורית עד כה, לנטוש את הארגון מכיוון שלא רצה שחילוקי דעות לגבי יוון יהפכו לסיבה להתנגשות אינטרסים אנגלו-סובייטית בבלקן. בתמליל הבריטי של השיחות, חששו העיקרי של צ'רצ'יל היה שהסיכוי הממשמש ובא למלחמת אזרחים ביוון עלול להיות הגורם למלחמה אנגלו-סובייטית כאשר הסובייטים תומכים ב-EAM והבריטים תומכים במונרכיה.
לאחר שדנו בפולין, צ'רצ'יל אמר לסטלין שרומניה היא "עניין רוסי מאוד" והפסקת האש הסובייטית–רומנית הייתה "סבירה והראתה הרבה מדינאות לטובת השלום הכללי בעתיד". צ'רצ'יל הצהיר אז ש"בריטניה חייבת להיות הכוח המוביל בים התיכון", מה שמחייב שיוון תהיה בתחום ההשפעה הבריטי. סטלין הביע אהדה מסוימת לבריטים שלאורך רוב מלחמת העולם השנייה לא יכלו להשתמש בים התיכון בגלל סכנת התקפות ימיות ואוויריות מצד כוחות הציר שבסיסם באיטליה, מה שאילץ את הבריטים לספק את כוחותיהם במצרים דרך המסלול הארוך סביב כף התקווה הטובה. עד מהרה הושג הסכמה בקשר ליוון ורומניה, אך בולגריה, יוגוסלביה והונגריה התבררו כקשות יותר.
על פי תיאורו של צ'רצ'יל את האירוע, צ'רצ'יל הציע שלברית המועצות תהיה השפעה של 90 אחוז ברומניה ו-75 אחוז בבולגריה; לבריטניה תהיה השפעה של 90 אחוז ביוון; ויהיה להם 50 אחוז כל אחד בהונגריה וביוגוסלביה. צ'רצ'יל כתב זאת על פיסת נייר שהוא דחף לסטלין, שסימן אותה והחזיר אותה. תוצאת הדיונים הללו הייתה שאחוזי ההשפעה הסובייטית בבולגריה, ובאופן משמעותי יותר, בהונגריה תוקנו ל-80 אחוז ורומניה ל-100 אחוז. צ'רצ'יל כינה זאת "מסמך שובב".
נושאים אחרים שנדונו בפסגה

לאחר שדנו בבלקן, צ'רצ'יל וסטלין פנו לעסוק בארגון האומות המאוחדות המוצע, וצ'רצ'יל הסכים לדרישתו של סטלין שלמעצמות הגדולות תהיה זכות וטו על סכסוכים טריטוריאליים הקשורים אליהן, ונתן כדוגמה כיצד סין, בתמיכת ארצות הברית, תובעת את החזרת הונג קונג לאחר המלחמה, מה שצ'רצ'יל ראה כבקשה מקוממת. מכיוון שארצות הברית סירבה להכיר בהישגים הטריטוריאליים הסובייטיים של 1939–1940, המסר של צ'רצ'יל היה ברור, כלומר שבריטניה תתמוך בברית המועצות בחזרה לגבולות 1941 בתמורה לתמיכה הסובייטית בבריטניה לכבוש מחדש את מושבותיה האסיאתיות שאבדו ליפן, דבר שארצות הברית התנגדה לו. צ'רצ'יל כעס על תמיכתה של ארצות הברית בטענתה של סין להיות מעצמה גדולה וניסה להבטיח תמיכה סובייטית נגד הקמפיין הסיני-אמריקאי למען כוח גדול יותר לסין. ברגע שהנושא חזר לבלקן, סטלין התנגד לדרישה הבריטית להשפעה בבולגריה, ועד מהרה התברר שהמכשול האמיתי הוא טורקיה.
בהתאם, לתמליל הבריטי, סטלין צוטט כאומר: "אם בריטניה מתעניינת בים התיכון, אז רוסיה מתעניינת באותה מידה בים השחור". סטלין טען כי אמנת מונטרה משנת 1936, שקבעה את המדיניות בבוספורוס ובדרדנלים, הייתה מוטה נגד ברית המועצות ויש צורך לשנותה. סטלין טען שאם לבריטניה יש את הזכות לשלוט בתעלת סואץ ללא קשר למה שחשים תושבי מצרים, וכמו כן לארצות הברית יש את הזכות לשלוט בתעלת פנמה ללא קשר למה שחשים תושבי פנמה, אז גם לברית המועצות יש את הזכות לשלוט במצרי טורקיה ללא קשר למה שחשים תושבי טורקיה. למרות שצ'רצ'יל גילה אהדה לטענתו של סטלין שלברית המועצות יש "את הזכות והטענה המוסרית למעבר חופשי" דרך מיצרי טורקיה, הוא טען שיידרש "לחץ הדרגתי" כדי לשכנע את הטורקים לקבל זאת. צ'רצ'יל השיג הבטחה מסטלין שהצבא האדום לא ייכנס ליוון, ואז ביקש מסטלין "לרכך את הקומוניסטים באיטליה ולא לעורר אותם", ואמר שהוא רוצה לתת ל"דמוקרטיה טהורה" להחליט אם איטליה תישאר מונרכיה או תהפוך לרפובליקה. סטלין השיב ש"קשה להשפיע על הקומוניסטים האיטלקים. עמדתם של הקומוניסטים שונה במדינות שונות. זה תלוי במצבם הלאומי. אם ארקולי [מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של איטליה] היה במוסקבה, מרשל סטלין יכול היה להשפיע עליו. אבל הוא היה באיטליה, שם הנסיבות היו שונות. הוא יכול היה לשלוח את מרשל סטלין לעזאזל. ארקולי יכול היה לומר שהוא איטלקי ולומר למרשל סטלין לדאוג לענייניו שלו... עם זאת, ארקולי היה אדם חכם, לא קיצוני, ולא יתחיל הרפתקה באיטליה."
הרימן לא השתתף בפסגת צ'רצ'יל-סטלין במוסקבה, אך הוא עשה כמיטב יכולתו לעדכן את רוזוולט במה שנדון, אם כי יש לציין שהוא מעולם לא הזכיר דבר על אחוזים. המידע שהרימן סיפק לחברו מילדות רוזוולט על הפסגה האנגלו-סובייטית היה מדויק בדרך כלל, אם כי הוא לא ידע על רבות משיחות צ'רצ'יל-סטלין. למשך מספר חודשים לאחר מכן, רוזוולט לא ידע את מלוא תוכן הפסגה במוסקבה והסכם האחוזים.
המחלוקת לגבי בולגריה

אחרי שדנו באיטליה, השיח שוב פנה לעסוק בבולגריה, שסטלין טען שהקומוניסטים הבולגרים מרוסנים על ידי הצבא האדום. סטלין טען שהסובייטים לא מתכוונים להשתמש בבולגריה כבסיס לאיום על טורקיה, והתנגד לכל השפעה בריטית במדינה, מה שהוביל את אידן להשיב שבריטניה זכאית ל"נתח קטן" לאחר שהייתה במלחמה עם בולגריה במשך שלוש שנים. בולגריה התבררה כקושי העיקרי במהלך הפגישה ב-10 באוקטובר בין אידן למולוטוב, כאשר אידן האשים את הבולגרים ביחס רע לקצינים בריטים בתראקיה היוונית ורצה שברית המועצות תורה להם להתייחס לקצינים בריטים בכבוד, מה שהוביל את מולוטוב לומר שהסובייטים "הבטיחו לא להתערב בענייני הפנים של יוון". הפסקות האש שברית המועצות חתמה זה עתה עם רומניה ופינלנד העניקו סמכות לוועדת הביקורת של בעלות הברית (ACC) שאמורה לפעול "תחת ההנחיה והפקודות הכלליות" של הפיקוד העליון הסובייטי, ובפועל נתנה לסובייטים את זכות ההכרעה באותן אומות.
הטיוטה האמריקאית להפסקת האש עם בולגריה קבעה שה-ACC לבולגריה תהיה אחראית בפני ממשלות "שלוש הגדולות", ושבריטניה הסכימה לקבל. מולוטוב רצה שאידן ינטוש את התמיכה הבריטית בטיוטה האמריקאית, ויקבל את הטיוטה הסובייטית, שהייתה כמעט זהה להפסקות האש הפיניות והרומניות. אידן סירב לוותר, מה שגרם למולוטוב לזעום ולומר שבולגריה גובלת בים השחור, ואם הסובייטים מוכנים לקבל שלבריטניה יש אינטרסים מיוחדים בים התיכון, אז גם לברית המועצות יש אינטרסים מיוחדים בים השחור. בשלב מסוים, מולוטוב רמז שברית המועצות מוכנה לקבל את חלוקת יוגוסלביה כאשר בריטניה תיקח את חוף הים האדריאטי וברית המועצות את פנים הארץ, בתנאי שהבריטים יוותרו על בולגריה. ב-11 באוקטובר, מולוטוב הציע לאידן 20% השפעה בבולגריה והפסקת אש מתוקנת שקבעה שה-ACC בבולגריה תפעל על פי פקודות הפיקוד העליון הסובייטי אך עם "השתתפות" של ממשלות בריטניה ואמריקה. אידן הסכים לטיוטה של מולוטוב, והסכים גם שהפסקת האש עם הונגריה כאשר תיחתם תהיה זהה להפסקת האש הבולגרית.
המחלוקת לגבי בולגריה > העמדה האמריקאית

במברק ששלח לרוזוולט ב-11 באוקטובר, כתב צ'רצ'יל:
”סטלין ואני צריכים לנסות להגיע להבנה משותפת לגבי הבלקן, כדי שנוכל למנוע מלחמת אזרחים שתפרוץ במספר מדינות, שבהן כנראה אתה ואני נהיה באהדה לצד אחד ודוד יוסף [סטלין] לצד השני. אעדכן אותך בכל זה, ושום דבר לא ייושב מלבד הסכמים ראשוניים בין בריטניה לרוסיה, בכפוף לדיון נוסף איתך. על בסיס זה אני בטוח שלא אכפת לך שננסה לקיים פגישה מלאה לסיעור מוחות עם הרוסים”
באותו יום שלח צ'רצ'יל מכתב לסטלין ובו אמר שלבריטניה יש קשרים מיוחדים לפטר השני מיוגוסלביה ועם גאורגיוס השני מיוון, מה שהפך את השבתם לכיסאותיהם לעניין של כבוד בריטי, אם כי הוא גם הצהיר שהוא מאמין שעמי הבלקן זכאים לבחור בכל צורה של מערכת פוליטית שירצו מלבד פשיזם. צ'רצ'יל הצהיר שהאחוזים הם רק "שיטה שבאמצעותה במחשבותינו נוכל לראות כמה אנחנו קרובים זה לזה" ולמצוא אמצעי להתקרב. בפני קבינט המלחמה עם שובו ללונדון ב-12 באוקטובר, צ'רצ'יל הצהיר שההסכם הוא "רק מדריך ביניים לעתיד המלחמה המיידי...".
צ'רצ'יל טען שוויתור על רומניה היה צודק מכיוון שאנטונסקו בחר להשתתף במבצע ברברוסה ביוני 1941. למרות שאידן השיג ממולוטוב התחייבות שהבולגרים ייסוגו מחלקי יוגוסלביה ויוון שכבשו, בעיית תחומי ההשפעה בבולגריה והפסקת האש הבולגרית לא נעלמה. האמריקאים גילו כעת עניין בבולגריה, ומזכיר המדינה קורדל הול התעקש על נוסח הסכם הפסקת אש שיעניק למשלחת האמריקאית ב-ACC המפקחת על בולגריה זכות שווה עם המשלחת הסובייטית. למרות ששגריר ארצות הברית בבריטניה, ג'ון גילברט ויננט, הפסיד בהצבעה בפגישה של הוועדה המייעצת האירופית ב-21 באוקטובר 1944 לגבי נוסח הפסקת האש הבולגרית, הוא גם הצהיר שזה לא סופי וארצות הברית מוכנה לפתוח מחדש את השאלה בפגישה הבאה של הוועדה המייעצת האירופית.
אחרית דבר

כפי שצ'רצ'יל ראה זאת, ההסכם היה הישג לבריטניה שכן ה-EAM כבר שלטה ברוב יוון, שסטלין הסכים לקבל כנמצאת בתחום ההשפעה הבריטי, בעוד שבתמורה בריטניה הכירה בבולגריה ורומניה, שכבר היו כבושות על ידי הצבא האדום, כנמצאות בתחום ההשפעה הסובייטי. מנקודת המבט הבריטית, העובדה שיוון נמצאת בתחום ההשפעה הבריטי סתמה את הגולל על כל אפשרות שה-EAM תעלה לשלטון ואז תאפשר לברית המועצות להקים בסיסים ביוון, שעבור צ'רצ'יל מפאת מיקומה הייתה חשובה בהרבה משאר הבלקן. העובדה שרוזוולט לא חלק את התלהבותו של צ'רצ'יל להשיב את המלך גאורגיוס השני כמלך יוון הייתה גורם מכריע בהגעתו להסכם משלו עם סטלין והדרת האמריקאים. צ'רצ'יל חשש שאם רוזוולט ייכלל בשיחות על עתידה של יוון, אז האמריקאים עלולים לצדד בסובייטים ולהסכים להכיר ב-EAM כממשלה הלגיטימית.
במהלך אירועי דצמבר באתונה, רוזוולט פרסם הצהרה שבה הביע מורת רוח מהלחימה הבריטית ב-EAM, ובפרט הצהיר שהוא מזועזע מהאופן שבו הבריטים גייסו בגלוי את גדודי הביטחון ששירתו בנאמנות את גרמניה הנאצית כדי להילחם איתם נגד EAM. כמו כן, סיקור התקשורת האמריקאית של האירועים היה עוין באופן גורף כלפי הבריטים. בתגובה לטענות האמריקאיות שבריטניה מפעילה "פוליטיקת כוח" ביוון, צ'רצ'יל השיב בנאום: "מהי פוליטיקת כוח?... האם זה שיהיה לך צי גדול פי שניים מכל צי אחר בעולם, האם זה שיהיה לך חיל האוויר הגדול בעולם, עם בסיסים בכל חלק של העולם, האם זה שיהיה לך את כל הזהב בעולם? אם כן, אנחנו בהחלט לא אשמים בעבירות האלה, אני מצטער לומר. אלו מותרות שחלפו מאיתנו".
אחרית דבר > התייחסותו המאוחרת של צ'רצ'יל

צ'רצ'יל, שעדיין חש מרירות מהביקורת האמריקאית על מדיניותו באירועי דצמבר, הציג בספרו "ניצחון וטרגדיה" את הכרזת דוקטרינת טרומן ב-1947 כהכרה אמריקאית מאוחרת בצדקת מדיניותו היוונית, וכתב כיצד אירועים מאוחרים יותר "הצדיקו לחלוטין" את פעולותיו. צ'רצ'יל הציב זה לצד זה את הצהרתו של ממלא מקום מזכיר המדינה דין אצ'יסון ב-1947 בפני הסנאט כי ניצחון הקומוניסטים היוונים במלחמת האזרחים ביוון יהיה "מסוכן" לארצות הברית. אחת הסיבות לכך שצ'רצ'יל חשף את הסכם האחוזים ב"ניצחון וטרגדיה" הייתה להציג עצמו כמדינאי בעל חזון שחתם בתבונה על הסכם האחוזים כדי למנוע מברית המועצות לתמוך ב-EAM.
בוועידת יאלטה, רוזוולט הציע שהנושאים שהועלו בהסכם האחוזים יוכרעו על ידי ארגון האומות המאוחדות החדש. סטלין נדהם מכיוון שרצה תחום השפעה סובייטי במזרח אירופה. לדברי מלווין לפלר, צ'רצ'יל "ביקש לחזור בו" מהסכם האחוזים עם סיום מלחמת העולם והבטחת יוון. זה היה המקרה במיוחד מכיוון שצ'רצ'יל ורוזוולט שמרו על דיסקרטיות כה חמורה סביב ההסכם עד כדי כך שיורשיהם בתפקיד לא היו מודעים לו. סטלין, בינתיים, האמין בתחילה שההסכם הסודי חשוב יותר מהעסקה הפומבית ביאלטה, מה שגרם לו להאמין שצ'רצ'יל בגד בו ולדחיפות גוברת מצדו להבטיח ממשלות ידידותיות בגבול ברית המועצות.
ספריו של צ'רצ'יל "מלחמת העולם השנייה" נכתבו במידה רבה כדי להשפיע על ההווה כמו גם כדי להבין את העבר. בשנות ה-50, צ'רצ'יל היה אובססיבי לאפשרות של מלחמה גרעינית, ורצה מאוד למצוא דרך לנטרל את המלחמה הקרה לפני שתתפתח למלחמת עולם שלישית, שלתפיסתו עשויה להיות סוף האנושות. נושא מרכזי בכרכים המאוחרים יותר בסדרת "היסטוריה של מלחמת העולם השנייה" היה שניתן להגיע להבנה עם ברית המועצות. בהתחשב בדאגות אלו, צ'רצ'יל הציג את הסכם האחוזים כניצחון המדינאות, עם המסקנה הברורה שזה הפתרון למלחמה הקרה כאשר המעצמות המערביות וברית המועצות מסכימות לכבד את תחומי ההשפעה זו של זו. בראיון ב-1956 אמר צ'רצ'יל: "סטלין מעולם לא הפר את מילתו לי. הסכמנו על הבלקן. אמרתי שהוא יכול לקבל את רומניה ובולגריה, והוא אמר שאנחנו יכולים לקבל את יוון... כשנכנסנו ב-1944 סטלין לא התערב".
כל המדינות שהוזכרו בהסכם האחוזים נפלו תחת שליטה קומוניסטית למעט יוון, שם הקומוניסטים הפסידו במלחמת האזרחים. לאחר הקרע בין טיטו לסטלין ב-1948, יוגוסלביה, שנחשבה כנמצאת בתחום ההשפעה הסובייטי, הפכה לנייטרלית. בולגריה, רומניה והונגריה נותרו בתחום ההשפעה הסובייטי אחרי 1945. אחרי 1956, הונגריה תחת יאנוש קאדאר נשארה נאמנה למוסקבה בכל הנוגע לענייני חוץ, אך הנהיגה רפורמות משמעותיות בתחום הפנים שכונו "קומוניזם של גולאש". רומניה תחת גאורגה גאורגיו-דז' הייתה נאמנה לברית המועצות בתחילה, אך החלה לגלות סימני עצמאות מ-1959 ואילך כאשר גאורגיו-דז' דחה תוכניות כלכליות סובייטיות מסוימות.
הנטייה הרומנית להתרחק מתחום ההשפעה הסובייטי גברה תחת ניקולאה צ'אושסקו, שכונן יחסים דיפלומטיים עם מערב גרמניה ב-1967, מתח ביקורת פומבית על הפלישות הסובייטיות לצ'כוסלובקיה ב-1968 ולאפגניסטן ב-1979, וב-1971 ביקר בסין, שנלחמה שנתיים קודם לכן עם ברית המועצות, כדי לשבח את מאו דזה-דונג כמודל לחיקוי עבור רומניה. הנטייה הרומנית לשבח את סין, שאיימה על ברית המועצות על הנהגת העולם הקומוניסטי, נתפסה באופן נרחב הן בבית והן בחו"ל כאנטי-סובייטית.
לקריאה נוספת

Albert Resis, The Churchill-Stalin Secret "Percentages" Agreement on the Balkans, Moscow, October 1944, אוניברסיטת אוקספורד‏, JSTOR 1862322
הערות שוליים

↑  Borhi, László (2004). Hungary in the Cold War, 1945-1956: Between the United States and the Soviet Union (באנגלית). Central European University Press. pp. 26–27. ISBN 9789639241800.
↑  Holmes, Leslie (2009). Communism: A Very Short Introduction. Oxford University Press Inc. p. 25. ISBN 978-0-19-955154-5.
↑  Carlton, David (2000-03-16). David Carlton, Churchill and the Soviet Union (Manchester University Press, 2000) p. 114-116. Manchester University Press. ISBN 9780719041075. נבדק ב-2019-11-22.
↑  Allan Todd (2016). History for the IB Diploma Paper 3: The Soviet Union and Post-Soviet Russia. Cambridge University Press. p. 105. ISBN 9781316503690. נבדק ב-22 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Melvyn Leffler (Summer 1986). "Adherence to Agreements:Yalta and the Early Cold War" (PDF). International Security. 11 (1): 88–123. doi:10.2307/2538877. JSTOR 2538877. S2CID 153352217. נבדק ב-22 בנובמבר 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Todd, Allan (14 באפריל 2016). Allan Todd, History for the IB Diploma Paper 3: The Soviet Union and Post-Soviet Russia (Cambridge University Press, 2016), p.105-111. Cambridge University Press. ISBN 9781316503690. נבדק ב-22 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
סטלין, רוזוולט וצ'רצ'יל בוועידת יאלטה
נחום חי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך) עיראק
 תאריך עלייה:  1951
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין ביחידה טכנולוגית של אגף המודיעין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל (פעמיים)
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס באלתא מערכות
 
נחום חי (נולד ב-1947) הוא מהנדס אלקטרוניקה ישראלי. במסגרת שירותו באגף המודיעין זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

נחום חי נולד בעיראק ב-1947. עלה לישראל עם משפחתו ב-1951, ומאז הוא מתגורר בחולון.
למד בבית הספר היסודי "רמז" ובתיכון קוגל בחולון במגמה הפיזיקלית והיה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר". התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1969 סיים את לימודיו בטכניון כמהנדס אלקטרוניקה.
החל את שירותו הסדיר בצה"ל בחיל האוויר ובהמשך עבר ליחידה טכנולוגית של חיל המודיעין, שבה עבד כמהנדס פיתוח ואחר כך כמנהל פרויקטים. השתתף בשני צוותי פיתוח שזכו בפרס ביטחון ישראל, ב-1979 וב-1988. במהלך שירות הקבע שלו סיים לימודי תואר שני בהנדסת אלקטרוניקה בטכניון. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן אלוף.
עם פרישתו מצה"ל בשנת 1992 החל לעבוד בחברת "אלתא מערכות" והיה שותף להקמת גוף חדש שפיתח מוצרים בתחום התקשורת הלוויינית.
המשיך בעבודה בחברת הייטק. אחד הפרויקטים המרכזיים בו הוא עוסק הוא יישום טכנולוגיה לערים חכמות. הוא משקיע מזמנו בהתנדבות בעיריית חולון ובסיוע לקידום נושא טכנולוגיית "ערים חכמות" בעיר לרווחת תושביה. בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר חולון.
נחום חי נישא לציפי, ילידת חולון, פסיכולוגית ואמנית. לבני הזוג שלושה ילדים.
דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות

דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות הם תשלומי חובה החלים על תושבי ישראל. התשלומים מחושבים לפי הכנסותיו של התושב (אך גם תושב חסר הכנסות חייב בו) ומעמדו, ומועברים למוסד לביטוח לאומי, שאחראי על גביית דמי ביטוח לאומי על פי חוק הביטוח הלאומי וכן על דמי ביטוח בריאות, במסגרת ביטוח בריאות ממלכתי.
דמי ביטוח לאומי הם מקור עיקרי למימון פעילותו של המוסד לביטוח לאומי. מקורות נוספים: העברה תקציבית מתקציב המדינה לפי חוק הביטוח הלאומי לענפים מסוימים כגון ילדים ואזרחים ותיקים, תקבולים לפי הסכמים וחוקים אחרים למימון גמלאות המשולמות שלא לפי חוק הביטוח הלאומי ופיצויים מצד שלישי לפי חוק הביטוח הלאומי.
דמי ביטוח בריאות מהווים כשליש ממימון הוצאות ביטוח בריאות בישראל. כשני שלישים מועברים מתקציב המדינה.
חובת תשלום דמי ביטוח לאומי חלה על כל תושב ישראל מגיל 18 ועד גיל פרישה ובכללם שכיר, עצמאי, בלתי מועסק (למעט עקרת בית), מי שפרש בפרישה מוקדמת, מעסיק של נערים עובדים, וכן עובד זר בישראל, אף שאינו תושב.
חובת תשלום דמי ביטוח בריאות חלה על כל תושב ישראל מגיל 18 ואילך (למעט עקרת בית). במקרים מיוחדים (לדוגמה: עולה חדש, תורם איברים) ניתן פטור מתשלום דמי ביטוח בריאות לזמן מוגבל.
זכאות למשלמי דמי ביטוח

| ביטוח | הסבר |
| --- | --- |
ביטוח בריאות: כל תושב במדינת ישראל זכאי למלוא שירותי הבריאות הקבועים בסל שירותי הבריאות, באמצעות קופת החולים בה הוא חבר. לפיכך כל תושב שמלאו לו 18 שנים, חייב להירשם כחבר בקופת חולים, לפי בחירתו.
ביטוח לאומי: תשלום דמי ביטוח לאומי מקנה זכות לקבלת קצבאות ותשלומים שונים מהמוסד לביטוח לאומי, בהתאם לכללים הקבועים בחוק הביטוח הלאומי. במוסד לביטוח לאומי פועלים ענפי ביטוח שונים (אמהוּת, ילדים, אזרחי ותיקים ושאירים, סיעוד, נפגעי עבודה, אבטלה ועוד). עובד שכיר תושב ישראל מגיל 18 ועד גיל פרישה, מבוטח בכל הענפים. עובד שכיר בלבד זכאי לביטוח אבטלה וביטוח זכויות עובדים בעת פשיטת רגל של המעסיק ובעת פירוק תאגיד. עובד עצמאי אינו זכאי לביטוח זה. לעובד שכיר יש גם יתרון של אי־פגיעה בזכויות אם המעסיק לא שילם את דמי הביטוח הלאומי של עובדיו, בעוד זכויותיו של עובד עצמאי יפגעו עקב אי־תשלום, שכן חובת התשלום חלה עליו בלבד. עובד זר בישראל מבוטח בארבעה ענפים: נפגעי עבודה, נפגעי פעולות איבה, פשיטת רגל ואמהות.
הגדרות ותעריפים

הגדרות, הסברים ותעריפים שבשימוש בערך:
| שם | תעריף בש"ח לשנת 2023 | הסבר |
| --- | --- | --- |
| גיל הזכאות |  | גיל הזכאות לקצבת אזרח ותיק ללא קשר להכנסות (נכון ל־2023: 70 שנים). |
| גיל פרישה |  | גיל הזכאות לקצבת אזרח ותיק מותנה בכך שההכנסות מעבודה אינן עולות על הסכום המזכה בקבלת קצבה (נכון ל־2023: גיל הפרישה לגברים הוא 67 שנים. גיל הפרישה לנשים עולה בהדרגה מ-62 ל-65 שנים, ונקבע בהתאם לתאריך הלידה). |
| גיל מרבי לביטוח אבטלה |  | גיל 67 לנשים וגברים |
| תושב ישראל מעל גיל 62 |  | משמש לבדיקת זכאות לקצבת אזרח ותיק: תושב ישראל שנולד בישראל או שעלה לישראל לפני גיל 60–62 ועונה על תנאי הזכאות. |
| בעל שליטה בחברת מעטים |  | עובד בעל שליטה בחברה שבה הוא עובד, אינו מבוטח בענף אבטלה מכוח עבודתו בחברה (כמו עצמאי) ואינו משלם דמי ביטוח לענף אבטלה. |
| תקרת ההכנסה המרבית לתשלום | 47,465 ש"ח | דמי ביטוח ישולמו עד תקרה זאת. הכנסות גבוהות מתקרה זאת יהיו פטורות מתשלום דמי ביטוח |
| שיעור מופחת | עד 7,122 ש"ח | דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות מתבססים על שתי מדרגות הכנסה ברוטו: המדרגה הראשונה - שיעור מופחת היא עד 60% מהשכר הממוצע במשק או עד תקרת הכנסת העובד למי שמשתכר פחות ממלוא השיעור המופחת. |
| שיעור מלא | מ־7,122 ש"ח | המדרגה השנייה - שיעור מלא היא מ-60% מהשכר הממוצע במשק ועד תקרת הכנסת העובד או תקרת ההכנסה המרבית לתשלום - הנמוך מביניהם. |
| 50% מהשכר הממוצע במשק | 5,935 ש"ח | משמש לקביעה מיהו עובד עצמאי: מי שעוסק במשלח ידו לפחות 20 שעות בממוצע בשבוע.  מי שהכנסתו החודשית הממוצעת ממשלח ידו עולה על 50% מהשכר הממוצע במשק  מי שעוסק במשלח ידו לפחות 12 שעות בשבוע בממוצע, והכנסתו החודשית עולה על 15% מהשכר הממוצע במשק. |
| 15% מהשכר הממוצע במשק | 1,781 ש"ח | משמש לקביעה מיהו עובד עצמאי: מי שעוסק במשלח ידו לפחות 20 שעות בממוצע בשבוע.  מי שהכנסתו החודשית הממוצעת ממשלח ידו עולה על 50% מהשכר הממוצע במשק  מי שעוסק במשלח ידו לפחות 12 שעות בשבוע בממוצע, והכנסתו החודשית עולה על 15% מהשכר הממוצע במשק. |
| 25% מהשכר הממוצע במשק | 2,968 ש"ח | משמש לקביעת דמי ביטוח לאומי לתושב ישראל שהכנסותיו הן אך ורק הכנסות שלא מעבודה, כגון שכר דירה: הכנסה של עד 25% מהשכר הממוצע במשק יחויב כמי שאינו עובד ומעבר לו שיעור מופחת ושיעור מלא. |
| 5% מהשכר הממוצע במשק | 594 ש"ח | משמש לחישוב פטור מתשלום דמי ביטוח לאומי לעולה חדש וכן עציר או אסיר לתקופת זמן של עד שנה. הכנסה של עד 5% מהשכר הממוצע במשק תהיה פטורה מתשלום דמי ביטוח. הכנסה מ־5% מהשכר הממוצע במשק ומעלה תהיה חייבת בתשלום דמי ביטוח. |
שיעור דמי הביטוח

דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות הם מיסי חובה ומחושבים כמס פרוגרסיבי, בהתאם להכנסת המבוטח, בעיקר הכנסת עבודה.
שיעור דמי הביטוח > ביטוח לאומי

דמי ביטוח לאומי מושפעים ממעמדו של המבוטח (עצמאי, שכיר, בעל הכנסה שלא מעבודה ועוד) ומקבוצת הגיל שלו.
שיעור דמי הביטוח נקבע לפי הענפים שהאדם מבוטח בהם.
לשכיר דמי הביטוח מורכבים מחלק העובד וחלק המעסיק; עצמאי ומי שאינו שכיר ואינו עצמאי חייב בדמי ביטוח עבור עצמו.
שיעור דמי הביטוח > ביטוח בריאות

דמי ביטוח בריאות מעובד שכיר, עובד עצמאי, חבר קיבוץ, מקבל פנסיה מוקדמת:
מחלק השכר שהוא עד 60% מהשכר הממוצע במשק ניכוי של % 3.1
מחלק השכר שמעל 60% מהשכר הממוצע במשק ניכוי של % 5.
דמי ביטוח בריאות מעובד במשק בית 1% משכרו של העובד.
שיעור דמי הביטוח > שכיר > שוטר וסוהר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שיעור מופחת | שיעור מופחת | שיעור מופחת | שיעור מלא | שיעור מלא | שיעור מלא |
|  | חלק עובד | חלק מעביד | סה"כ | חלק עובד | חלק מעביד | סה"כ |
| מגיל 18 עד "גיל פרישה" | 3.49% | 3.07% | 6.56% | 11.79% | 5.48% | 17.27% |
| בין "גיל פרישה" ל"גיל הזכאות" שלא מקבל קצבת אזרח ותיק | 3.37% | 2.77% | 6.14% | 9.86% | 4.84% | 14.7% |
שיעור דמי הביטוח > שכיר > חייל בשירות קבע

דמי ביטוח עבור מי שמשרת בצה"ל בשירות קבע משולמים על-ידי אוצר המדינה לפי בסיס שכרו של חייל הקבע.
האוצר מנכה משכרו של החייל את חלקו בדמי הביטוח, כפי שמנוכה משכרו של עובד שכיר.
שיעור הניכוי מושפע ממצבו המשפחתי של החייל וממעמדה של בת הזוג.
חייל בשירות קבע מבוטח רק בחלק מן הענפים: אימהות, ילדים, נכות, סיעוד, זקנה ושאירים.
שיעור דמי הביטוח > שכיר > עובד בחופשה ללא תשלום

דמי הביטוח עבור עובד בחופשה ללא תשלום בחודשיים הראשונים ישולמו על ידי המעסיק, שרשאי לגבות תשלום זה מהעובד.
החל מהחודש השלישי מי שנמצא בחופשה ללא תשלום ואינו עובד כשכיר ו/או כעצמאי, חייב לשלם דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות עבור עצמו בשיעור המינימום לחודש - כמי שאינו עובד.
שיעור דמי הביטוח > עצמאי

חוק הביטוח הלאומי מגדיר "עובד עצמאי" כמי שעונה על אחד מאלה:
מי שעוסק במשלח ידו לפחות 20 שעות בממוצע בשבוע.
מי שהכנסתו החודשית הממוצעת ממשלח ידו עולה על 50% מהשכר הממוצע במשק
מי שעוסק במשלח ידו לפחות 12 שעות בשבוע בממוצע, והכנסתו החודשית עולה על 15% מהשכר הממוצע במשק.
עובד עצמאי מגיל 18 ועד גיל פרישה חייב בתשלום דמי ביטוח לאומי.
חישוב דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות לעובד עצמאי מחושב משכרו השנתי ברוטו של העובד (כולל זקיפות מס).
הוא מתבסס על שתי מדרגות הכנסה: המדרגה הראשונה: שיעור מופחת והמדרגה השנייה: שיעור מלא.
שיעור דמי ביטוח משכרו ברוטו של עצמאי:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שיעור מופחת | שיעור מלא |
| ביטוח לאומי | 2.87% | 12.83% |
| ביטוח בריאות | 3.10% | 5.00% |
| סה"כ | 5.97% | 17.83% |
שיעור דמי הביטוח > קיבוץ ומושב שיתופי

המועסק בקיבוץ ומושב שיתופי מסורתי:
דמי ביטוח לאומי של חבר וכן של מועמד ועובד חוץ המועסק בקיבוץ או במושב שיתופי, מחושבים על פי אחוז מ"בסיס הנקבע במשק" או שכר מינימום - הגבוה מביניהם.
הוא אינו מבוטח בענף תאונות אישיות ונכות כללית לפיכך דמי ביטוח לאומי נמוכים יותר.
גם מתנדב ושוהה בהכשרה מקצועית בקיבוץ או במושב שיתופי חייבים דמי ביטוח המחושבים כאחוז מ"בסיס שנקבע במשק".
המועסק בקיבוץ מתחדש:
דמי ביטוח לאומי של חבר, מועמד או מועסק בקיבוץ מתחדש יהיו כשל עובד שכיר.
שיעור דמי הביטוח > עובד משק בית

עובד במשק בית נחשב מי שמועסק בעבודות שוטפות ורגילות במסגרת ביתו הפרטי של המעסיק או בעבודות ניקיון בבניין משותף,
מי שעוסק בטיפול בילדים, במבוגרים, בקשישים או באנשים סיעודיים, נהג פרטי, שומר ומי שמועסק בצורה משותפת על ידי קבוצת הורים
בשמירה על ילדים, גם אם ההעסקה היא מחוץ לבית.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| פירוט | עובד | מעסיק | סה"כ |
| מגיל 18 עד גיל פרישה | 2% | 5.25% | 7.25% |
| מ"גיל פרישה", שאינו מקבל קצבת אזרח ותיק, עד ל"גיל הזכאות" | 1% | 5.25% | 6.25% |
| עובד הזכאי לקצבת אזרח ותיק |  | 2% | 2% |
| תושב זר או תושב חו"ל או מי שמתגורר ביהודה ושומרון ואינו תושב ישראל |  | 2% | 2% |
שיעור דמי הביטוח > עובד שהוא תושב זר

תושב זר המועסק בישראל, כולל המועסק בסיעוד או מבקש מקלט חייב בתשלום דמי ביטוח לאומי.