stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביון אבוט
תיאור

לצביון אבוט זוג קרניים מפותחות וארוכות ביחס למינים אחרים, ולהם מבנה אופייני ל"צביונים הענקיים": הקרן צומחת לכיוון מעלה בקו ישיר עם המצח ומתעגלת בעדינות לאחור כקשת, ודי נפוץ שהקרן תהיה ישרה לגמרי. מיקום הקרניים הוא במרכז המצח, סמוך לאוזניים ורחוק מן העיניים. הרווח בין הקרניים קטן יחסית, וזהה בין הבסיס לקצוות. למרות שגם קרניו בצורת חרוט (עבה בתחילה ודק בסוף), באופן יחסי הקרניים דקות לכל אורכן ללא עיבוי בולט בבסיס כפי שמצוי אצל צביונים קטנים יותר. הקרניים חלקות ברובן לבד מאי אלו חריצים קטנים בבסיס; הן מסתיימות בשפיץ חד או מעוגל. צבע הקרניים הוא אפרפר כסוף או חלודה בהיר. הן לזכרים והן לנקבות קרניים, ושל הזכרים עשויות להיות ארוכות במעט.
הפרווה של צביון אבוט קצרה ומבריקה, ומורכבת משערות צפופות וזיפיות. צבע הפרווה הכללי הוא חום שוקולד או ערמוני כהה, כשאזור הגב ופלג הגוף האחורי נוטים להיות כהים יותר או אפילו שחרחרים. הבטן והצלעות התחתונות נוטות לצבע חום חיוור יותר או עם גוון אדמדם. הצוואר לעומתן נוטה לגוון אפרפר צפחה או סגלגל, ולעיתים גוונים אלו נמצאים בכל חלקי הגוף. האזורים הבהירים העיקריים הם החזה, המפשעה והחלקים הפנימיים העליונים של הרגליים, שצבעם הוא אדמדם-צהבהב דהוי או כתום אפרסק; שאר חלקי הרגליים בצבע זהה לגוף או שחור. לפרטים מסוימים עשוית להיות על הגב - סמוך ממש לעוקץ הזנב - קווצות שיער אפורות המזכירות מאוד את הכתם הצהוב שיש לצביון צהוב-גב, מה שמעיד על קרבה גנטית רבה ביניהם. החלק העליון של הזנב שחרחר או זהה לצבע הגוף, והחלק התחתון לבנבן. הפרסות אפרפרות או שחרחרות.
צבע ראשו של צביון אבוט אפרפר בהיר עם גוון סגלגל - לרוב משתנה בהתאם לצבע הצוואר ולעיתים קרובות בהיר במעט ממנו. סימוני הפנים של מין זה דלילים מאוד: יש כתם בצבע חום כהה בחלק הקדמי של המצח, "גבות" כתמתמות דהויות מעל העיניים, ולעיתים גם טבעת שחרחרה או אדמדמה סביב כל עין; שפתו התחתונה שחרחרה בניגוד לשפה העליונה שהיא לבנה עם נקודות חומות. סימן ההיכר הבולט ביותר אצל צביון אבוט היא ציצת השיער הנמצאת בחלק האחורי של המצח הארוכה ביותר מבין מיני הצביונים, ולעיתים בשל אורכה היא כבר נשמטת ונכפפת לאחור ונראית ככרבולת. ציצת השיער בולטת במיוחד על רקע הצבע האפרורי של הפנים בשל צבעה האדמדם ערמוני בוהק עד כתמתם או חום כהה. חלקה התחתון של הציצה עשוי להיות צהבהב. למרות שכאמור קרניו של צביון אבוט ארוכות יחסית לצביונים הקטנים, הן לרוב מוסתרות היטב בתוך הציצה הארוכה מלבד השפיצים, ולעיתים קרובות הן מכוסות לגמרי עד שניתן לטעות שהוא חסר קרניים. בין העיניים לחוטם יש בכל צד בלוטת ריח גדולה ובולטת מאוד שנראית כיבלת של חזיר הבר, ובמרכזה נמצא חריץ שחור שדרכו יוצא הנוזל לחוץ. צבע האוזניים בחלק החיצוני הוא אפרפר-שחרחר ובצד הפנימי הן בצבע חום בהיר עם טבעת לבנה וכתמתמה סביב הקצוות.
לצביון אבוט מבנה גוף ארוך עגלגל ומוצק, עם צוואר עבה וקצר וראש גדול ומשולש. אוזניו קצרות יחסית ומעוגלות, עיניו בינוניות, וחוטמו גדול ורחב כשל בקר. רגליו קצרות באופן יחסי לגופו אך ארוכות יותר משל המינים הקטנים, והאחוריות גבוהות במעט מהקדמיות. בשל כך גופו נראה תמיד בתנוחה שפופה, הבולטת במיוחד בעת האכילה. הלוע שלו גדול, רחב ועגלגל בדומה לשאר צביוני הענק, ועצמות הלסת והמצח שלו בולטות. זנבו קצרצר ומסתיים בציצת שיער עגלגלה, ופרסותיו קצרות, רחבות וחדות. לא ידוע על הבדלים בולטים בממדי הגוף בין הזכרים לנקבות.

מידות הגוף של צביון אבוט:

גובה הכתפיים: 75-65 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 140-100 ס"מ.

אורך הקרניים: 12-8 ס"מ.

אורך הזנב: 13-8 ס"מ.

משקל: 60-50 ק"ג.
מינים דומים

צביון צהוב-גב (Cephalophus silvicultor) - קרובו של צביון אבוט, שנמצא גם בקבוצת צביוני הענק. הדמיון בין שניהם הוביל בעבר להחשבתו של צביון אבוט כתת-מין. לשני המינים יש מבנה גוף וראש דומים, וצביון צהוב-גב גדול יותר. סימני הזיהוי העיקריים ביניהם: לצביון צהוב-גב כשמו כתם גדול משולש בצבע זהוב-צהבהב על הגב, ואילו לצביון אבוט יש רק לעיתים קווצת שיער אפרפר וקטנה. לצביון צהוב-גב צבע הפרווה הכללי הוא חום שוקולד עמוק, ואילו פרוות צביון אבוט בהירה יותר. לצביון צהוב-גב הצוואר בצבע זהה לגוף עם ברק נחושת או חלודה, ואילו לצביון אבוט הצוואר בצבע אפרפר-סגלגל צפחה עם נטייה לכחלחל. לצביון צהוב-גב ציץ שיער קטן יחסית לעומת צביון אבוט, והוא בעל קרניים גדולות יותר. לצביון צהוב-גב כתם קרמי-בז' סביב הלוע עם שפתיים לבנות, בניגוד ללוע האפרפר יחסית של צביון אבוט. לצביון אבוט בית שחי ומפשעה אדמדמים-כתמתמים בהירים ואילו אצל צביון צהוב-גב הם כהים כשאר הגוף. צביון צהוב-גב נפוץ לכל אורך מערב ומרכז אפריקה, ואין לו חפיפה עם צביון אבוט. האקולוגיה של שניהם דומה ככל הנראה.
צביון שחור (Cephalophus niger), מין צביון קטן יחסית לצביון אבוט, שמזכיר אותו באופן חלוקת צבעי הפרווה - ראש בהיר וגוף כהה. מלבד מידות הגוף הוא נבדל בקלות מצביון אבוט: לצביון השחור ראש בצבע אדמדם ופרווה שחורה קטיפתית, בניגוד לפרווה החומה כהה-אדמונית של צביון אבוט והראש האפרפר. יש לו את הציץ הגדול ביותר בתת-המשפחה לאחר צביון אבוט, אך הוא אינו נכפף לאחור כאצל צביון אבוט. הלוע קטן וישר יותר. הצביון השחור חי במערב אפריקה והוא פעיל יום בעיקרו.
מונטיאק הציצית (Elaphodus cephalophus), מין אייל בגודל זהה לצביון אבוט, ובעל מבנה גוף, וצבעי פרווה דומים למדי. המראה הכללי שלו אפרורי ויש לו רגליים כהות יותר משאר הגוף וציץ שיער שמזכיר מאוד את הצביונים (ניתן להבחין בדמיון של השמות המדעיים). ניתן להבדיל ביניהם בקלות: למונטיאק הציצית יש קרניים קטנות למדי, ציץ שיער בצבע חום שוקולד, עיגולים לבנים סביב כל עין וחרטום רחב יותר. אוזניו משולשות ומסומנות בשחור לבן, בלוטות הריח שלו צמודות לעיניים, וזנבו קצר אמנם אך ללא ציצת שיער עגלגלה כשל הצביונים. סימן הזיהוי הבולט מכולם הוא שלמונטיאק יש זוג ניבים שבולטים מהשפה העליונה ונעדרים אצל הצביון. בדומה לצביון אבוט גם מונטיאק הציצית חי ביערות הררים סבוכים אם כי הוא פעיל יום, ותפוצתו היא במזרח אסיה.
תפוצה ובית גידול

צביון אבוט אנדמי למובלעות יער באזורים ההררים של טנזניה - בעיקר בשרשרת הרי ארק המזרחיים במרכז וכן בבלוקי-ההרים הגעשיים: הר קילימנג'רו בצפון טנזניה, והר רונגוואה וההר הדרומי ברכס קיפנג'רס בדרום טנזניה. הוא מצוי ב-7 אוכלוסיות מבודדות במחוזות הבאים: 3 בהרי אודזונגווה (מתוכם: 1 במערב-מרכז מחוז מורוגורו ו-2 בצפון מזרח ובמרכז-מזרח מחוז אירינג'ה), 1 בהרי אוסמבארה המערבים (צפון מערב מחוז טאנגה), 1 בהר רואנגווה ויער ליווינגסטון (בדרום מערב מחוז מביה), 1 בהר הדרומי (דרום מזרח מחוז נג'ומבה - סמוך לגבול עם מלאווי) ו-1 נוספת בהר קילימנג'רו (משתרעת על צפון מערב מחוז קילימנג'רו וצפון מזרח מחוז ארושה - סמוך לקניה). הצביון נעלם ככל הנראה מהרי אוסמבארה המזרחים (במחוז טאנגה), הרי אולוגורו והרי נגורו (במחוז מורוגורו) והרי פארה הצפונים (במחוז קילימנג'רו).
בית גידולו של צביון אבוט הוא בעיקר יערות גשם-הררים ראשוניים וצפופים בגבהים של 1,300 עד 2,700 מטר מעל פני הים, אם כי הוא נמצא גם לעיתים בגבהים של עד 4,000 מטר בקילימנג'רו, ובאזורים נמוכים מ-300 מטר בהרי אודזונגווה. בדרך כלל בית גידול אופטימלי כולל גם כרי דשא, קרחות יער קטנות וביצות.למרות חיבתו ליערות ראשוניים עבותים הוא מצוי גם ביערות משניים, יערות במבוק, יערות שמופרעים על ידי פעילות אנושית, שולי יער, ולעיתים גם באזורי סבך גבוה ושטחי מרעה. מתצפיות עולה שצביון אבוט מעדיף בהרים מיוערים את המורדות הצפונים-מזרחים של ההר, ורצוי עם כיסוי קרקע נמוך של עשבים ושיחים (לא יותר מ-40 ס"מ). הטמפרטורות בתחומי מחייתו נמוכות במקצת מהאקלים של מזרח אפריקה בשל בית גידולו הגבוה, וכמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-500 מילימטר לשנה.
אקולוגיה

אף על פי שצביון אבוט הוא מין גדול יחסית, מעט מאוד ידוע על ההרגלים וההתנהגות שלו בשל ביישניותו וזהירותו הרבה. על פי רוב התצפיות הוא כנראה יונק פעיל לילה, המבלה את מרבית היום במנוחה בסבך היער הצפוף או בין השיחים. מרבית המצלמות הנסתרות שנפרסו ביערות מסוימים בטנזניה צילמו את צביון אבוט בעיקר בשעות הלילה - משעה 12 בלילה ועד לשעה 6:20, אם כי היו גם תצפיות נדירות יותר גם בשעות הערב המאוחרות. רוב התצפיות והצילומים של צביון אבוט הם של פרט בודד - האופייני מאוד למיני הצביונים שנוטים לחיות בבדידות. במהלך שעות הפעילות צביון אבוט עובר דרך שבילים אלכסונים קבועים בצידי הגבעות, מה שעשוי להקל על הציידים ללוכדו. צביון אבוט מצוי בעיקר ביערות עם סוגי העצים הבאים: עצי פלום גויאנה (מסדרת המלפיגאים), עצי מיש (ממשפחת הקנאביים), עצי בומבאקס (ממשפחת החלמיתיים), עצי פיקוס (ממשפחת התותיים), עצי טאברנמונטנה (ממשפחת ההרדופיים), עצי טארנה (ממשפחת הפואתיים), עצי דארקנה (משפחת האספרגאים), עצי אנטוקליסטה (ממשפחת הערבזיים) ועצי מאקארנגה (ממשפחת החלבלוביים).
| --- | --- |


פריטי מזון שונים הנאכלים על ידי צביון אבוט.
נקבה אחת נצפתה סומרת את שערותיה האחוריות כאשר היא נסערת בדומה לצביון צהוב-גב, מה שמשמש כנראה כאות אזהרה. בעת הבחנה בסכנה קרובה או רחוקה, צביון אבוט "יצלול" במהירות לתוך השיחים ויעלם, ולעיתים - באופן יוצא דופן - יקפוץ למים וישחה למקום מבטחים. דווח שצביונים אלו עלולים להיות אגרסיביים ותוקפנים מאוד כאשר מצמידים אותם לפינה ללא יכולת להימלט. הנמר האפריקאי הוא הטורף העיקרי של צביון אבוט בוגר, ופיתון סלעים אפריקני יטרוף בעיקר עופרים, למרות שהוא מסוגל להכניע גם צביון בוגר. העופרים גם נטרפים כנראה על ידי עיטי כתר. בהרי אודזונגווה טורפים פוטנציאליים אחרים לבוגרים הם אריות וצבועים נקודים.
תזונתו העיקרית של צביון אבוט מבוססת על פירות ועלים שאותם לרוב הוא מלקט מקרקעית היער לאחר שהופלו מהעצים על ידי קופים וציפורים, והיא כוללת גם כמויות קטנות יותר של עשבים, שיחים, פרחים, שתילים ירוקים, שרכים וצמחייה ביצתית אחרת. הוא צורך גם גידולים חקלאיים כבננות, בטטות, לוביה ומניהוט מצוי שננטעו או נזרעו בשולי היער.ישנם תיעודים פחות נפוצים של אכילת עלי פרי דמוי-אפרסמון מסדרת האברשאים וטחב הגדל על סלעים שליד מפלי המים. באחד מהתצלומים הראשונים והידועים של צביון אבוט, נראה פרט בוגר מחזיק בפיו צפרדע - כנראה ממשפחת הארטרולפתיים, מה שמצביע על כך שבדומה למינים אחרים גם צביון אבוט מעשיר את תזונתו בבעלי-חיים קטנים. צביון אבוט נדיר יחסית על פני הטווח שלו, וניתן ללמוד זאת מכך שאפילו בבית הגידול האופטימלי שלו בהרי אודזונגווה צפיפות האוכלוסייה היא רק 1.3 פרטים לכל קמ"ר. בבתי גידול פחות מתאימים הצפיפות נמוכה ביותר - 0.1 פרטים בלבד לקמ"ר.
שום דבר לא ידוע על הרבייה של מין זה, אך ישנם דיווחים על עופרים שנמצאו בחודשי ספטמבר, ואוקטובר. בהתחשב בסביבת יערות הגשם שבהם חיים צביוני אבוט, הם כנראה מסוגלים להתרבות לאורך כל שנה. ככל הנראה מרבית נתוני הרבייה שלו דומים לזה של צביון צהוב-גב: הריון בסביבות 8-7 חודשים והמלטה של עופר יחיד השוהה למעלה משבוע בתוך הצמחייה הסבוכה. הגמילה מתרחשת כנראה לאחר 5 חודשים והבגרות לאחר סביבות 10 חודשים לנקבה ו-18-12 חודשים לזכר. תוחלת החיים לפי זה תהיה כנראה בסביבות ה-10 שנים.
איומים ושימור

צביון אבוט מסווג על ידי IUCN תחת קטגורית השימור "סכנת הכחדה" (EN), בשל מספר פרטים נמוך המוגבל לאוכלוסיות קטנות מבודדות ומפוצלות אחת מהשנייה, צפיפות אוכלוסייה שנמוכה ביותר אפילו בבתי גידול מתאימים במיוחד, היכחדותו על ידי ציד בהרי ארק המזרחים מאזורים מסוימים שבהם תועד בעבר כהרי אוסמבארה המזרחים, הרי נגורו, הרי אולוגורו והרי פארה הצפונים, וכן משום שהוא הופך לנדיר יותר ויותר משנה לשנה. מגמת אוכלוסייתו נמצאת כבר משנת 1988 בירידה. 

האיום העיקרי והחמור כיום על מין זה הוא תפיסה על ידי מלכודות שנפרסות בתוך היער - במיוחד בשבילי ההליכה הקבועים של הצביון, מה שעלול לגרום לירידת מספרים מהירה באותו אזור אפילו שלכאורה אין בו הפרעה אנושית כלל, ומלבד זאת גם לא ניתן לגלות את הצייד שפורש את המלכודות וחוזר אחת לכמה ימים. פרישת מלכודות מתרחשת ברמה נמוכה בעיקר בפארק הלאומי הרי אודזונגווה בגלל הגנה מסוימת שיש בו, ובאזורים אחרים כשמורת היערות התלולים באודזונגווה, ההר הדרומי ובהרי אוסמבארה המערבים תפישת במלכודות מתרחשת ברמות גבוהות יותר. צביוני אבוט מושפעים גם מאובדן בית גידול על ידי פלישת מטעים חקלאיים או יישובים לשטחי היער שלהם וכמובן בירוא יערות.
בפארק הלאומי הרי אודזונגווה יש סיורים של פקחים נגד ציד בלתי חוקי, ובכל תחומי הפארק ניצול של בעלי חיים לכל סוגי המטרות אסור לחלוטין. עם זאת כאמור, צביוני אבוט עדיין נתפסים במלכודות שנפרסות באין רואים - בעיקר ביער מוואניהאנה שבתוך הפארק. בכל הפארקים והשמורות אין למעשה ניהול אמיתי, ויוצא מן הכלל הוא הר קילימנג'רו, שרוב היערות שסביבו נכללו לאחרונה בפארק הלאומי שבו יש רמת הגנה טובה ומסודרת היטב. ברכס קיפנג'רס הדרומי, ישנם ניסיונות להעסקת ציידים חסרי מקור תעסוקה אחר ביוזמות חינוך ושימור סביבתיים בתמורה להפסקת ציד, ויש בזה הצלחה מסוימת. עם זאת מוקדם מדי לקבוע האם יהיה לזה השפעה חיובית משמעותית על מספרי האוכלוסיות של צביוני אבוט, וגם אם כן, על מנת לישם זאת גם באתרים אחרים פעולות שימור אלו דורשות סכומי כסף נכבדים.
ארגון השימור IUCN מציע לטנזניה מספר תוכניות שימור רציניות שישפרו את ההגנה של הצביונים: 1. לכלול בפארק הלאומי אודזונגווה מספר יערות גדולים סביב הפארק שאינם מוגנים כיום, ובפרט מדרון אודזונגווה, יער ליונדו ויער מאטונדו. 2. לכלול את הר רואנגווה שבדרום טנזניה בתוך הפארק הלאומי קיטולו הסמוך. 3. אכיפת חוק חמורה יותר באזורים שאינם מוגנים כראוי כהרי אוסמבארה, היערות הדרומיים והרי אולוגורו (בהנחה שהוא עוד לא נעלם משם). 4. לתת הגנה מספקת לחיבורי יער קריטיים בין האוכלוסיות כמו מסדרון בוג'ינג'גילה שמקשר בין הר רואנגווה ליער ליווינגסטון בפארק הלאומי קיטולו.
אומדן האוכלוסייה העולמי לצביוני אבוט הוא ככל הנראה פחות מ-1,500 פרטים נכון לשנת 2008.
הערות שוליים

↑  צביון אבוט באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26  Abbott's duiker - מידע מפורט ומקיף על צביון אבוט
1 2 3 4 5 6  מידע ותמונות של צביון אבוט באתר Arkive.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  צביון אבוט באתר השימור של IUCN.
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
תקריב של תפוצת צביון אבוט במחוזות טנזניה.
נוף בהרי אודזונגווה - אחת ממובלעות היער ההרריות במרכז-מזרח טנזניה שבהן מצוי צביון אבוט
בית גידול אופייני לצביון אבוט בהרי אוסמבארה המערביים (צפון מזרח טנזניה).
פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1793 רודולשטאדט, נסיכות שוורצבורג-רודולשטאדט  
 פטירה:  28 ביוני 1867 (בגיל 73) רודולשטאדט, נסיכות שוורצבורג-רודולשטאדט  
 בן או בת זוג:  Auguste of Anhalt-Dessau (15 באפריל 1816–?) Helene, Prinzessin von Anhalt (7 באוגוסט 1855–?) 
 
פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Friedrich Günther von Schwarzburg-Rudolstadt;‏ 6 בנובמבר 1793 – 28 ביוני 1867) היה נסיך ריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט.
ביוגרפיה

פרידריך גינתר נולד ב-6 בנובמבר 1793 ברודולשטאדט, והיה בנם השני של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט וקרולינה, נסיכת הסן-הומבורג. סבו פרידריך קרל נפטר שבעה חודשים לפני לידתו ולכן הוא נולד כיורש העצר. אביו נפטר ב-28 באפריל 1807 כשהיה בן שלוש עשרה, ולכן אמו פעלה כעוצרת עד שמלאו לו עשרים ואחת ב-6 בנובמבר 1814 כאשר קיבל את השליטה בנסיכות.
שלטונו שנמשך שישים שנה ראה את הקמתו של הלנדטאג של שוורצבורג-רודולשטאדט, אותו הציג ב-1816 במהלך השנים הראשונות של שלטונו האישי.  כאשר עלה לכס המלכות בשנת 1807, שוורצבורג-רודולשטאדט הייתה חברה בקונפדרציה של הריין אשר פורקה בשנת 1813. עם הסכם פריז ב-30 במאי 1814 שהכריז על עצמאותן של מדינות הקונפדרציה לשעבר, הנסיך פרידריך גינתר הפך לשליט של נסיכות עצמאית. בשנת 1815 הוקמה הקונפדרציה הגרמנית ושוורצבורג-רודולשטאדט יחד עם מונרכיות גרמניות נוספות שהצטרפו. בשנים האחרונות של שלטונו התרחשה מלחמת אוסטריה–פרוסיה של 1866, בה הנסיך פרידריך גינתר שמר על נייטרליות של שוורצבורג-רודולשטאדט ולאחר סיום המלחמה הקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית.
לאחר מותו בטירת היידקסבורג ירש אותו כנסיך אחיו הנסיך אלברט שכן כל בניו מאשתו הראשונה מתו לפניו ובנו מאשתו השנייה, הנסיך זיצו מליוטנברג נולד מנישואים מורגנטיים.
משפחתו

הנסיך פרידריך גינתר היה נשוי שלוש פעמים:
אשתו הראשונה הייתה הנסיכה אוגוסטה מאנהלט-דסאו, עמה התחתן ב-15 באפריל 1816 בדסאו. נולדו להם שלושה ילדים.
הנסיך פרידריך גינטר (1818–1821)
הנסיך גינתר (1821–1845)
הנסיך גוסטב (1828–1837)
הוא נישא בשנית לרוזנת הלנה מריינה ב-7 באוגוסט 1855 בדרזדן. היא הייתה בתו של הנסיך גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו בנישואיו המורגנטיים השניים, אך היא אומצה על ידי דודה מצד אביה וילהלם ב-1 באפריל 1855 וקיבלה את התואר "נסיכת אנהלט"; עם זאת, נישואים אלה נחשבו למורגנטיים על פי חוקי הבית של משפחת שוורצבורג, וילדיהם כונו הנסיך והנסיכה של לויטנברג.
הנסיכה הלנה (1860–1937)
הנסיך זיצו (1860–1926)
אשתו השלישית הייתה מריה שולצה עמה התחתן בשוורצבורג ב-24 בספטמבר 1861. גם נישואים אלה היו מורגנטיים ובשנת 1864 הוא יצר את התואר רוזנת ברוקנבורג עבור אשתו. הנישואים היו ללא ילדים.
בנוסף לילדיו הלגיטימיים, מיחסיו עם פרדריקה תורוורט נולדו לו שלוש בנות, שכולן התקבלו כצאצאיו של פרידריך מכליידט (בעלה של תורוורט מאז 1847).
הערות שוליים

↑  Hawkins, Francis Bisset (1838). Germany: The Spirit of Her History, Literature, Social Condition, and National Economy. J.W. Parker. p. 452.
↑  "Monarchies of Europe". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  House Laws of Schwarzburg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129732915  VIAF: 50314980   WorldCat (עם VIAF): 50314980
קומטסו

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית בערבון מוגבל
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (6301) 
 תקופת הפעילות:  1917–הווה (כ־107 שנים)
 מיקום המטה:  טוקיו 
 משרד ראשי:  טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית המכונות 
 מוצרים עיקריים:  ציוד מכני הנדסי ומכונות לתעשייה
 הכנסות:  76 מיליארד ין (2010)
 רווח:  33.6 מיליארד ין (2010)
 אנשי מפתח:  קוניו נוג'י, קנג'י קינושיטה
 עובדים:  38,518
  
 www.komatsu.com
 
קומטסו (ביפנית: コマツ, באנגלית: Komatsu) היא חברה בינלאומית שמייצרת ציוד מכני הנדסי, מכונות לתעשייה. מוצריה כוללים, בין היתר,  מכונות דפוס, לייזרים וגנרטור תרמו-אלקטרוני. מטה החברה נמצא בטוקיו שביפן. החברה נקראת על שם העיר קומצו, אישיקווה שם נוסדה החברה ב-1917.
קומטסו היא היצרנית השנייה בגודלה בעולם של ציוד מכני הנדסי, כאשר קטרפילר היא הראשונה. ברם, באזורים מסוימים - בפרט יפן וסין - קומטסו מובילה בנתח השוק. לחברה מפעלים ומרכזי ייצור ביפן, אסיה, אמריקה ואירופה.
פירוש שם החברה "קומטסו" הוא "עץ אורן קטן" ביפנית ולכן עצי אורן נשתלים לעיתים קרובות במתקני החברה.
דחפור קומטסו 61PX
דחפור קומטסו D575 - הבולדוזר הגדול בעולם
היסטוריה

החברה נוסדה ב-1917 כ-Komatsu Iron Works בידי Takeuchi Mining Industry (תעשיית הכרייה טקאוצ'י) כחברה-בת כדי לייצר כלי עבודה עבור החברה-האם. בספו של דבר קומטסו גדלה מספיק ונמכרה לציבור ב-13 במאי 1921, ואז נהפכה לחברה העצמאית Komatsu Ltd.קומטסו ייצרה את האב-טיפוס של טרקטור חקלאי הראשון שלה ב-1931. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ייצרה החברה טרקטורים צבאיים עבור צבא יפן, וכן דחפורים, טנקים ותותחי הוביצר. אחרי מלחמת העולם השנייה, תחת נשיאה החדש יושינארי קאוואי קומטסו הוסיפה דחפורים ומלגזות אזרחיים לקו המוצרים שלה. ב-1949 החלה לייצר לראשונה מנועי דיזל. גדילתה כחברה נבעה בין השאר מהדרישה ההולכת לדחפורים במהלך שיקום יפן אחרי המלחמה (בשנות ה-50 של המאה ה-20). באוגוסט 1951 מטה החברה הועבר לטוקיו. בשנת 1957 הגיעה החברה להתקדמות טכנולוגית מספקת כדי לצייד את כל כלי הצמ"ה וכלי הרכב שלה במנועים מתוצרתה. ב-1964 ריואיצ'י קאוואי, בנו של יושינארי קאוואי, החליף את אביו כנשיא החברה והחל לייצא את מוצריה במטרה לשנות את תדמית המוצרים היפניים כזולים ובעלי איכות נמוכה. ביולי 1967 היא נכנסה לשוק בארצות הברית והתחרתה מול קטרפילר, יצרנית הדחפורים הגדולה בעולם, בשוק הבית שלה. תחרות זו נעשתה תחת הסלוגן "Maru-C" שפירושו "להקיף את קטרפילר" בהתייחס למשחק הגו בו הקפת היריב בכלים זוכה בשטח המוקף. קומטסו ותעשיות דרסר הקימו ביחד את "קומטסו דרסר" כדי לייצר ציוד כרייה וטרקטורים למכרות. שותפות 50-50 זאת נמשכה מספטמבר 1988 עד אוגוסט 1994, כאשר קומטסו קנתה את החלק של דרסר. ב-1997 מותגו מוצרי הכרייה של קומטסו תחת "Komatsu Mining Systems". כדי למנוע בלבול מותגים בזמן שינויי החברות, השם "Haulpak" שימש לקו המוצרים שקומטסו התחילה עם דרסר. בסופו של דבר הפך השם "האולפק" למותג גנרי ששימש לכל משאית עפר בעל פתח אחורי במכולה. כיום קומטסו היא חברה הצמ"ה השנייה בגודלה בעולם. קו המוצרים שלה כולל מחפרים (קומפקטיים, קטנים, בינוניים וגדולים), דחפורים, משאיות עפר למכרות, משאיות עפר מפרקיות, מעמיסים אופניים, מעמיסים זחליים, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מרסקי סלעים ומפלסות.
הערות שוליים

↑  KOMATSU : Manufacturing Operations
1 2 3  Haycraft, William R. (2000) Yellow Steel: The Story of the Earthmoving Equipment Industry University of Illinois Press, Urbana, Illinois, pages 183-184, ISBN 0-252-02497-4
↑  Haycraft, William R. (2000) Yellow Steel: The Story of the Earthmoving Equipment Industry University of Illinois Press, Urbana, Illinois, page 260, ISBN 0-252-02497-4
1 2  Will, Oscar H. (2007) Payline: International Harvester's Construction Equipment Division MBI, St. Paul, Minnesota, page 144, ISBN 978-0-7603-2458-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428089705171  ISNI: 0000 0004 1805 8454  LCCN: n81027272  NDL: 00288734  NKC: osa2011630178  VIAF: 153612335   WorldCat (עם VIAF): 153612335
קאן (הונגריה)

| --- | --- |
סמל קאןסמל קאן

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אנץ'
 שטח:  9.21 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  58 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°30′43″N 21°00′49″E﻿ / ﻿48.512061111111°N 21.013519444444°E﻿ / 48.512061111111; 21.013519444444 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קאן (בהונגרית: Kány) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים אחרים באירופה גם בקאן חל פיחות משמעותי בכמות האוכלוסייה מ-276 בשנת 1941, ו-52 בשנת 2013 עד ל-38 תושבים בלבד בשנת 2018.
בקאן חיו לתקופת זמן מוגבלת מעט יהודים
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 27 |  |
| 1880 | 14 | 285 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 5 |  |
| 1930 | 2 |  |
| 1941 | 0 | 276 |
פרנקולין מפוספס

| פרנקולין מפוספס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
תת־משפחה:: חוגלות
סוג:: פרנקולין מפוספס
שם מדעי
 Scleroptila ‏בליית, 1852

פרנקולין מפוספס (שם מדעי: Scleroptila) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים מתת-משפחת החוגלות וקרוב לסוג הפרנקולין, המצוי בישראל. בעבר היו שייכים לאותו הסוג, אך פוצלו לסוג עצמאי. בסוג המפוצל ישנם 7 מינים וכולם נפוצים באפריקה שמדרום לסהרה.
הפרנקולינים בעלי גוף עגלגל בצבע חום-ירקרק עם כנפיים חומות בעלות כתמים לבנים גדולים, רגליים צהובות ארוכות וראש לבן עם פסים חומים לאורך הראש והצוואר. המקור אפור והעיניים צהובות.
מינים אלה חיים ביערות, סבכים וסוואנות (בעיקר ליד בורות מים) ברחבי אפריקה. הם משמיעים קולות רועמים המיועדים למשוך נקבות בעונת הרבייה.
מיני הסוג

Scleroptila streptophora
Scleroptila afra
Scleroptila levaillantii
Scleroptila finschi
Scleroptila shelleyi
Scleroptila psilolaema
Scleroptila gutturalis
צל כבד (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  עידו הר
 הופק בידי:  עידו הר
 עריכה:  עידו הר
 מוזיקה:  אבי בללי
 צילום:  עידו הר
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  כאן
 הקרנת בכורה:  20 במרץ 2021 
 משך הקרנה:  65 דקות
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  דוקומנטרי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
צל כבד הוא סרט דוקומנטרי ישראלי שיצר הבמאי עידו הר ויצא בשנת 2021. הסרט מספר את סיפורה של אולה קרבצ'נקו, שהתפרסמה בתקשורת בראשי התיבות א"ק לאחר שהוצגה כחשודה ברצח תאיר ראדה בסדרת הדוקו-פשע צל של אמת.
על הסרט

בפרק האחרון של הסדרה "צל של אמת", הוצגה עדותו של אדם שהזדהה בראשי התיבות א"ח, שהעיד שבת זוגו דאז, א"ק, התוודתה בפניו על תכנון וביצוע רצח הנערה תאיר ראדה בבית הספר "נופי גולן" בקצרין. בפרק הוצגו הדרכים שבהן עדותו של א"ח השתלבה בראיות הקיימות, ואיך הדבר יכול להוכיח שא"ק היא אכן הרוצחת. הסדרה ופרשת הרצח זכו לתשומת לב ציבורית רבה, ואולה קרבצ'נקו, היא א"ק, ספגה התנכלויות רבות שבעקבותיהן ירדה מהארץ ועברה להתגורר באוקראינה.
בסרט מוצג הסיפור מנקודת מבטה של קרבצ'נקו, שחשפה בו לראשונה בציבור את שמה המלא. הסרט מציג את התמודדותה של קרבצ'נקו עם סכיזופרניה, ואת מערכת היחסים המתעללת שהייתה לה עם בן זוגה לשעבר, א"ח (ששמו נחשף מאוחר יותר כאדיר חבני). מוצגים בסרט גם חייה באודסה שבאוקראינה לאחר שידור "צל של אמת", הצעה שקיבלה מיוצרי "צל של אמת" להתראיין לפרק נוסף בסדרה ולהציג את הצד שלה בסיפור, וביקורת על הדרך החד-צדדית שבה הוצגה הפרשה בסדרה.
לאחר יציאת הסרט

לאחר יציאת הסרט, פתחה קרבצ'נקו קמפיין מימון המונים שנועד לגיוס כספים להוצאה לאור של ספר ילדים שכתבה ואיירה ולמאבק משפטי מול חבני ויוצרי צל אמת. ב-11 באוגוסט 2021, שלחה קרבצ'נקו התראה לפני תביעה בגין לשון הרע לירום הלוי, סניגורו של רומן זדורוב, שטען בכמה ראיונות בתקשורת שהיא הרוצחת.