קרוליינה הצפונית (BB-55)
הנצחה ומוזיאון

ב-6 בספטמבר 1961, קרוליינה הצפונית הועברה למדינה. האונייה נגררה מבייון, ניו ג'רזי, לכיוון ווילמינגטון, על ידי קבוצה של תשע גוררות ב-25 בספטמבר. בשלב מסוים במהלך ההפלגה, ב-2 באוקטובר, איבדו הגוררות שליטה על האונייה בנהר קייפ פיר והיא התנגשה במסעדת פירות ים צפה, אם כי באופן מפתיע גרמה לנזק קל בלבד. אחרי העגינה שלה - מעבר לנהר קייפ פיר במרכז העיר ווילמינגטון, כ-28 מיל (45 קילומטרים) מהמפגש של הנהר עם האוקיינוס האטלנטי - היא שופצה והתיקונים באונייה בוצעו, היא נפתחה רשמית ב-29 באפריל 1962 כאנדרטה ליותר מ-11,000 תושבי קרוליינה הצפונית שמתו בזמן שירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1964, מטוס קינגפישר שהתרסק בקולומביה הבריטית, קנדה, במהלך המלחמה ולאחר מכן ניצל, נתרם למוזיאון.
בתחילת שנות ה-80, כאשר הצי הפעיל מחדש את ארבע אוניות המערכה מסדרת איווה, חלקים נלקחו מקרוליינה הצפונית ומשאר אוניות המערכה שהשתמרו, כולל אלבמה ומסצ'וסטס, כדי להחזיר את אוניות האיווה לשירות. רכיבי חדר מכונות שלא היו זמינים עוד במלאי של הצי היוו את רוב החומר שהוצא מהאוניות. אוניית המערכה הוכרזה כנקודת ציון היסטורית לאומית ב-10 בנובמבר 1982; הבקשה ציינה כי האונייה הייתה במצב כמעט מצוין ונשארה בתצורתה בזמן המלחמה.
העבודה לתחזוקת הספינה ושיפור המתקן היא מאמץ מתמשך. בשנת 1998, מפעילי המוזיאון הפעילו את מבצע Ship Shape, מסע תרומות לאבטחת כספים לביצוע תיקונים בכלי השיט, כולל הסיפון מעץ טיק של האונייה, שהוחלף בעץ טיק ממיאנמר. כספים מהקמפיין הוקצו גם לתיקון גוף האונייה, שעד תחילת שנות ה-2000 הידרדר משמעותית; במקומות מסוימים, קורוזיה הפחיתה את עובי ציפוי גוף האונייה מעובי של 0.625–0.75 אינץ' (15.9–19.1 מילימטרים) עד לעובי של 0.15 אינץ' (3.8 מילימטרים). לאחר ששקלו להעביר את האונייה למבדוק יבש לצורך השיפוץ, שהיה יקר עד בלתי אפשרי, החליטו מטפלי האונייה להשתמש באותה שיטה ששימשה לשיפוץ אוניית המערכה אלבמה: להקים סכר עצירה סביב גוף האונייה ולשאוב אותו ממים. בנוסף להחלפת לוחות גוף פגומים, האונייה קיבלה גם שכבת צבע חדשה כדי להגן עליה טוב יותר מפני פגעי מזג האוויר. בשנת 2018 הוקם שביל הליכה סביב האונייה כדי לאפשר למבקרים לצפות באוניה מכל עבר, במימון שניתן על ידי קרן SECU. השביל יושב על גבי הסכר הנחוץ לתיקוני האוניה. התיקונים בגוף האונייה הושלמו בשנת 2021.
נכון לתחילת 2024, האנדרטה והמוזיאון הם אחד מאתרי התיירות המתויירים ביותר של קרוליינה הצפונית. בשנת 2022 הגיעו למוזיאון כמעט 250,000 מבקרים והוא נהנה מהשנה המוצלחת ביותר מבחינה כלכלית בתולדותיו.
במהלך תחילת המאה ה-21, הצפות עקב עלייה בגובה פני הים הקשורה לשינויי אקלים הפכו לבעיה גוברת באתר המוזיאון. מד גאות ושפל של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי 0.5 מייל (0.8 ק"מ) מהמוזיאון רשם עלייה של 9 אינץ' (23 סנטימטרים) בגובה פני הים בין התקנתו ב-1935 ל-2023, ומנהיגי המוזיאון תיעדו עלייה של 7,000 אחוז באירועי ההצפה בין השנים 1961 ל-2023, עם 20 אירועי הצפה באתר במהלך 2011. לאחר 2013, בעיות ההצפה הואצו באופן דרמטי: בשנת 2020 ספג האתר הצפות במהלך כמחצית השנה, וההצפות המשיכו להאיץ לאחר מכן, עם 200 ימי הצפה במהלך 2022. עד תחילת 2024, המים מנהר קייפ פיר עלו באופן שגרתי על חומות הים, הציפו מאות מקומות בחניון המוזיאון, כמו גם מדרכות ושטחי דשא, הרגו עצי אלון בשטח, ומדי פעם אילצו את המוזיאון להיסגר כאשר כביש הגישה היחיד הוצף.
כדי להגביר את הניקוז, לשפר גם את איכות המים וגם לשפר את בטיחות המבקרים, החליטו מנהיגי המוזיאון לצאת לפרויקט בנייה בסכום של 4.1 מיליון דולר - שצפוי להימשך מינואר עד ספטמבר 2024 - שיאפשר למוזיאון להכיל את הנוף המשתנה במקום לנסות למנוע חדירת מים. התוכניות קראו להסרה של כ-800 רגל (244 מטרים) של מחסומי בטון וסלע והחלפתם ב"קו חוף חי" של גרגירי עפר וצמחייה מקומית שתפחית את השחיקה ומושכת מגוון בעלי חיים לרבות שרימפס וסרטנים כחולים; הסרת כמה דונמים מהחניון המועד להצפות ושיקום נחל הגאות והביצה שהיו שם לפני 1961, כדי לעצור מים ולהפנות אותם אל הנהר; העלאת חלקו הנותר של החניון מעל מפלס הגאות; ושתילת 100 עצים ושיחים במגרש החניה ו-130,000 צמחי ביצות מקומיים כדי לנקז נגר מי סערה וליצור בית גידול לציפורים נודדות ומקננות. הפרויקט ימומן בכמעט 2 מיליון דולר ממענקים של ממשלת ארצות הברית ומדינת קרוליינה הצפונית, יותר מ-1 מיליון דלור מתקציב המדינה של קרוליינה הצפונית, ומימון ממחלקת משאבי טבע ותרבות בקרוליינה הצפונית.
עם עליית פני הים באתר הצפויה לעלות בכ-1 רגל (0.3 מטרים) בין 2024 ל-2050, פרויקט הבנייה לשנת 2024 צפוי לטפל בבעיות ניקוז עד מתישהו בין 2039 ל-2044, כאשר ייתכן שיהיה צורך באמצעים נוספים לטיפול בהצפות. פרויקט 2024 נועד להכיל שינויים נוספים שכנראה יידרשו באמצע המאה ה-21.
תרשים של סדרת קרוליינה הצפונית
שלב האבזור, 17 באפריל 1941
קרוליינה הצפונית בפרל הארבור בנובמבר 1942 לצורך תיקונים
קרוליינה הצפונית בלב ים במהלך המערכה באיי גילברט
קרוליינה הצפונית יורה מטח דופן, בערך 1944
קרוליינה הצפונית בים סוער בדצמבר 1944
קרוליינה הצפונית מול ניו יורק ביוני 1946
קרוליינה הצפונית נגררת לווילמינגטון ב-1961