stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נינה גנקה-מלר
יצירה

נינה גנקה הייתה קשורה קשר הדוק לקבוצת ״סופרמוס״ שהונהגה על ידי קזימיר מלביץ', מייסד הסופרמטיזם. משנת 1915 עבד גנקה כאמן ראשי של המרכז העממי של כפר ורבובקה (מחוז בקייב). היא משכה אמנים אוונגרדיים מפורסמים כמו קזימיר מלביץ', נדז'דה אודלטסובה, אלכסנדרה אקסטר, איבן קליאן, ז׳אן פוני, ליובוב פופובה, אולגה רוזנובה, קסניה בוגוסלבסקיה ואחרים לקואופרטיב האומנים האיכרים היצירתיים. 1915-1916 השתתפה ביצירת ההצגה "קמירה קיפארד" עבור תיאטרון קאמרני במוסקבה. כמו כן לימדה רישום בגימנסיה הפרטית של קרוגר, עבדה במשותף על פאנל גדול עם האמנית קטריה וסילייבה, כחברה במרכז העממי של קייב. יחד עם קבוצת האמנים-סופרמטיסטים יצרו רשת של אולפנים אמנותיים ותעשייתיים שמטרתם לתמוך באמנות עממית בטרנופול, קולומיאה, אזורי צ'ורטקוב וצ'רנוביץ.
זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר של 1917, נינה גנקה השתתפה בקישוט רחובות קייב ואודסה לחגיגות המהפכה יחד עם אלכסנדרה אקסטר וקלימנט רדקו, והחלה לעצב מופעים גרנדיוזיים וכתבה ספר על עיצוב גרפי.
גנקה הייתה אמן ראשי של בית ההוצאה לאור Golfstream בראשות המשורר-פוטוריסט האוקראיני, מיכאיל סמנקו. במקביל עבדה כגרפיקאית.
בין השנים 1920–1924 לימדה אמנות. בשנת 1924 עברה למוסקבה, עבדה כמעצבת במה, מעצבת קרמיקה (בעיקר צלחות) ועיצבה טפטים. גנקה גם מילאה תפקיד של סגן ראש המועצה לאמנויות יפות.
בשלב מאוחר יותר, עבדה גנקה כמעצבת פנים ומפקחת על מוסדות דקורטיביים ואמנות שימושית.
הערות שוליים

↑  Avant-gadre Adventures.Vadym Meller. Nina Genke-Meller.Nina Vetrova-Robinson. Nina Henke - from Folk Suprematism to Avant-Gardism of Show an Plays, Serhiy Papeta. p.58.Exhibition Catalogue . National Art Museum of Ukraine (NAMU),22 October-28 November 2004, Kyiv, Ukraine.
↑  Avant-Garde Art in Ukraine 1910-1930 Contested Memory, p118.Myroslav Shkandrij, Academic Studies Press, 2019
↑  Avant-gadre Adventures.Vadym Meller. Nina Genke-Meller. Nina Vetrova-Robinson. Nina Henke - from Folk Suprematism to Avant-Gardism of Show an Plays, Serhiy Papeta. p.66. Exhibition Catalogue. National Art Museum of Ukraine (NAMU),22 October-28 November 2004, Kyiv, Ukraine.
↑  Catalogue, Exhibition "Avantgarde Adventures", p.66,National Art Museum of Ukraine (NAMU), Kyiv, Ukraine, 2004
↑  Avant-gadre Adventures.Vadym Meller. Nina Genke-Meller.Nina Vetrova-Robinson.Nina Henke - from Folk Suprematism to Avant-Gardism of Show an Plays, Serhiy Papeta. p.72. Exhibition Catalogue. National Art Museum of Ukraine (NAMU), 22 October-28 November 2004, Kyiv, Ukraine.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1254717102  NSK: 000510923  VIAF: 305728000   WorldCat (עם VIAF): 305728000
משלוחים חיים

אוניית משלוחים חיים מאוסטרליה עוגנת בעומאן
משלוחים חיים (Live Export או Livestock Export) הם משלוחים של בעלי חיים ממדינה למדינה למטרת פיטום ושחיטה, כחלק מתעשיית הבשר.
אוסטרליה היא יצואנית המשלוחים החיים הגדולה בעולם. אינדונזיה היא היבואנית הגדולה מאוסטרליה השכנה, עם מעל ל-750,000 עגלים בשנה שהם 55% מהיצוא. ישראל היא יעד ניכר לייצוא האוסטרלי. ניו זילנד הייתה יצואנית של משלוחים חיים אך חדלה בהדרגה ומאז 2007 לא יצאו ממנה משלוחים חיים. בשנת 2021 היא אסרה עליהם. בשנת 2024 אושר באוסטרליה חוק האוסר על משלוחים חיים. החוק יוחל בהדרגה עד שנת 2028.
המשלוחים החיים נועדו לספק את הביקוש לבקר במדינות המייבאות, בעיקר במזרח התיכון ובדרום מזרח אסיה. היבוא לישראל צומח משנה לשנה, ב-2017 יובאו לישראל כחצי מיליון עגלים וטלאים; במחצית הראשונה של 2018 יובאו 36% יותר מאשר בתקופה המקבילה שנה קודם.
ארגונים למען בעלי חיים בעולם מבקרים את המשלוחים החיים בגלל התנאים הקשים במסע והאחוז הגבוה של תחלואה ומוות במסע ולאחריו. הארגונים האוסטרלים מתנגדים למשלוחים החיים גם בגלל אכזריות כלפי העגלים האוסטרליים במתקני השחיטה בארצות היעד.
תנאי המסע

בעלי החיים סובלים באוניות מצפיפות, מחלת ים, זוהמה, חום קיצוני ורעב. הם עושים צרכים במקום בו הם עומדים וזה על זה, מחוסר ברירה אחרת. העגלים והטלאים מגיעים לישראל תשושים, לפעמים מכוסים בצואה, עם בעיות נשימה ובעיות עיניים קשות בגלל ריכוז אדי האמוניה שנפלטים מהשתן, וחלק מהם מתעוורים. בתיעוד שנעשה בתוך האוניות על ידי וטרינרית ששירתה את המשלוחים נראים בעלי חיים צפופים, מבוססים בהפרשות, השקתות והאבוסים מטונפים ולפעמים ריקים, בעלי חיים מורעבים, נדבקים במחלות זיהומיות, ונפצעים כתוצאה מהחלקה או הסתבכות בחלקי ברזל. חולי ומוות בתנאים אלה הם בלתי נמנעים, וגופות עגלים שהושלכו מאוניות של משלוחים חיים מאירופה, נשטפות תדיר אל חופי ישראל. העלייה לאונייה והירידה ממנה והמעברים מכלי תחבורה אחד לשני כרוכים בדרבון כדי לזרז את בעלי החיים. בצילומים שנעשו בעולם ובישראל נראים פועלים מכים את בעלי החיים נמרצות בידיים, עם מוט או צינור או בעזרת שוקר חשמלי. העמסה ופריקה של אלפי בעלי חיים עשויה להימשך ימים.
תנאי המסע > תחקיר האוניות האוסטרליות

ב-2012 שידרה רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC כתבה על התאכזרות לבקר ולצאן האוסטרלים בארצות היעד. בעקבות הכתבה הזמין משרד החקלאות האוסטרלי דוח מהווטרינרית לין סימפסון, ששירתה את ענף המשלוחים החיים במשך 11 שנים והשתתפה ב-57 משלוחים חיים. הדוח שכתבה היה אמור להיות חסוי אך הועלה בטעות לרשת על ידי משרד החקלאות. כך התגלה לראשונה המצב בתוך הספינות ממש, שעד אז אי אפשר היה לתעד. סימפסון מדווחת שהצפיפות של בעלי החיים על האוניות היא גבוהה כל כך שלא כל בעלי החיים מסוגלים לשכב בו זמנית. הצפיפות מובילה לכך שבעלי חיים דורכים זה על זה ושוכבים זה על זה באופן שחונק את בעל-החיים שמתחת.
רצפת המכלאות כמעט חשופה ממצע, מה שגורם לבעלי החיים פציעות קשות ברגליים ובמפרקים. במהלך המסע מצטברת שכבה עבה של הפרשות נוזליות על רצפת המכלאות. העגלים מתבוססים בהפרשותיהם ושוכבים בצואה של עצמם ושל חבריהם למכלאה. כששכבת הצואה שמכסה את גופם מתקשה, היא פוגעת ביכולת של גופם להתמודד עם עומסי החום ולצנן את עצמו. גם לעניין זה מספקת ד"ר סימפסון תמונות המדברות בעד עצמן.

בעלי חיים רבים מועמסים לספינות אף שאינם כשירים למסע. ד"ר סימפסון מתייחסת במיוחד לעגלים גדולים, שקורסים ואינם מסוגלים לקום, ומביאה תמונות של עגלים במצב זה. על פי סימפסון התמונות הן "דברים שהייתי מצפה לראות בכל משלוח". בעקבות החשיפה פוטרה הווטרינרית על ידי תעשיית המשלוחים החיים. הדוח המצולם המלא נמצא בהערה.
המסע מאוסטרליה לישראל

העגלים והטלאים נאספים מעשרות או מאות חוות ורפתות ברחבי המדינה המייצאת. עוד בטרם יעלו לאונייה, בעלי החיים מובלים לכיוון ערי הנמל במסעות יבשתיים של אלפי קילומטרים, שבמהלכם לא יקבלו אוכל ומים לפרקי זמן ארוכים. באוסטרליה הם מובלים לעיתים לדרום היבשת, שם הם מועלים על אונייה שמפליגה להמשך העמסה במערב היבשת, דבר שמוסיף חמישה ימים למשלוח שהוא מלכתחילה אחד הארוכים בעולם. הם מובלים להסגר בו הם אמורים לשהות כשמונה ימים לצורך תצפית וטרינרית.
המסע הימי מאוסטרליה לישראל נמשך כשלושה שבועות בממוצע, אם אין תקלות בדרך. חלק מאוניות המשא יוצרו בתחילת שנות התשעים ועברו הסבה, האוניות החדשות יותר הן ייעודיות להובלת בעלי חיים. האוניות מכילות קומות של סיפונים לשיכון בעלי חיים, ובאוניות הגדולות יש למעלה מעשר קומות כשחלקן מתחת למים. השטח המוקצה לעגל באונייה כזו הוא כמטר רבוע, ולכבש מוקצה כ-0.3 מ"ר. באניות הענק שטח המכלאות יכול להגיע למעל 30 דונם. אונייה בעלת שטח של 31.5 דונם יכולה לשאת כ-60 אלף טלאים ובנוסף כעשרת אלפים עגלים. במהלך המסע העגלים סובלים ממחלת ים, אך בשל אי יכולת ביולוגית להקיא, המחלה מתבטאת בשלשולים קשים. השלשולים הקשים בצפיפות הרבה, עקת החום, הדבקה בסלמונלה וקשיי נשימה באדי ההפרשות, הם הגורמים העיקריים לתחלואה ומוות במסעות. בקרב הכבשים גורם מוות נפוץ הוא חוסר יכולת להסתגל למעבר ממרעה לתזונה מכופתאות מספוא, והם מתים מרעב.
המסע מאוסטרליה למזרח התיכון הוא אחד ממסעות המשלוחים החיים הארוכים בעולם, והקו ידוע בתקלותיו הרבות. בינואר 2014 חלה תקלה באונייה הגדולה Ocean Drover שנשאה 42,000 כבשים ו-600 עגלים לשחיטה בישראל. האונייה עצרה לתיקונים בקרבת איי קוקוס באוקיינוס ההודי, ולאחר מכן המשיכה בדרכה. התקלה חזרה על עצמה והאונייה עצרה שוב, הפעם ליד ג'יבוטי. העיכובים החוזרים האריכו את המסע. עד שהאונייה הגיעה לנמל אילת מתו בה 1,630 כבשים ו-165 עגלים. בינואר 2016 אוניית משלוחים קטנה יחסית שהזמין בית מטבחיים דאבח, נתקעה סמוך לחופי אוסטרליה כשעליה 13,000 עגלים וכבשים. לא היה ידוע מה מצבם של בעלי החיים. בעקבות לחץ של ארגונים אוסטרליים וישראלים החליט שר החקלאות אורי אריאל לבטל את המשלוח והאונייה שבה לאוסטרליה.
המסע מאירופה לישראל

המידע על המתרחש במסעות מאירופה הוא מצומצם. המשלוחים החיים לישראל מגיעים ממזרח אירופה ומפורטוגל. המסע אורך בין 3.5 ל-10 ימים. תלוי בנמל המוצא ובאניה. כל האוניות למעט אחת הן בנות למעלה מ-40 שנה ואינן ייעודיות למשלוחים חיים. רוב האניות נושאות כמה מאות עגלים בלבד, לעומת האלפים מאוסטרליה.
במדינות המייצאות מאירופה התקנות של רווחת בעלי החיים רופפות, ואין נתונים על תנאי ההובלה למעט צילומים של פעילים למען בעלי חיים שמצלמים בעת ההעמסה והפריקה. מסיבות טכניות לא תמיד האוניות נכנסות לפריקה מיד עם הגעתן לנמל, ולעיתים הן עוגנות מחוצה לו במשך יממה כשהן עמוסות בבעלי החיים. אף על פי שהמסע קצר אחוזי התמותה הם גבוהים. לפי דוח שהשיג עו"ד יוסי וולפסון עבור עמותת תנו לחיות לחיות במסגרת בקשה לחופש המידע, באונייה שהגיעה ארצה בחודש מארס 2015, עגל אחד מכל 15 לא שרד. כמעט 7% תמותה במסע של שבוע, פי 346 מהתמותה של עגלים בישראל.
במהלך השנים מתועדות שוב ושוב גופות של עגלים שנסחפו לחופי הים התיכון, ולפי תגי האוזן מקורם הוא באוניות המשלוחים החיים. ביוני 2015 יצאה מרומניה אוניית משלוחים חיים עם 20,000 כבשים, והגיעה לנמל עקבה כש-7,000 מהם מתים. על פי הדיווח הכבשים מתו מצמא, כי השקתות והאבוסים על האונייה היו ריקים. ירדן סירבה לאפשר לאונייה לעגון בגלל הסרחון העז, ודרשה מהיצואן להיפטר תחילה מהגופות.
המסע מאירופה לישראל > המשלוח התקוע מפורטוגל

בסוף אוקטובר 2016 יצאה מפורטוגל אונייה ועליה כ-4,000 עגלים וטלאים בדרך לפיטום ושחיטה בישראל. האונייה נתקעה בים למשך 26 יום, במקום מסע של 6 ימים. פעילי ישראל נגד משלוחים חיים עקבו אחרי הספינה. אוניית גרר הגיעה לספינה אחרי שלושה ימים שהייתה תקועה באזור אלג'יר, וביום ה-16 הגיעה אוניית המשלוחים לנמל קרטחנה. בקרטחנה הועמסה האניה בחציר ומים ויצאה ללא יכולת תנועה עצמאית, כאשר היא עדיין מחוברת לאניית גרר, לכיוון ישראל. כעבור 10 ימים נוספים, ב-20 בנובמבר 2016, הגיעה האונייה עמוסת העגלים והטלאים לנמל אשדוד. פעילים תיעדו את פריקת העגלים והטלאים. בתעוד נראים עגלים מכוסים בצואה מכף רגל ועד ראש, מוצמאים ומורעבים, חלקם פגועי עיניים, ככל הנראה בשל אדי האמוניה העולים מהצרכים בתנאים הצפופים. העגלים נראו מורצים, כנראה בעזרת שוקרים חשמליים, במורד כבש האונייה, ונדחסים בצפיפות קיצונית לתוך משאיות. אין דיווח של היבואן על מספר העגלים החולים והמתים שנזרקו לים.
משלוחים אוויריים לישראל

המשלוחים האוויריים לישראל נעשים במטוסי מטען. מטוס יוצא מישראל ללא מטען פרט לכלובים ריקים, וחוזר כשעליו עגלים קטנים עבור תעשייני עגלי החלב בארץ. בנוסף מיובאים דרך האוויר טלאים שמיועדים לרשות הפלסטינית לקראת החגים המוסלמיים. החברות הישראליות אל על וק.א.ל. מטיסות את בעלי החיים ארצה, והמשלוחים יוצאים ממזרח אירופה. בארץ המוצא בעלי החיים מועמסים לתוך ארגזים ייעודיים בצפיפות רבה. במשך כל השהות בארגזים, דבר הנמשך שעות וימים, הם אינם יכולים לשכב או לנוח או אפילו להסתובב והם עושים צרכים זה על זה.
תקנות בארצות המייצאות

על פי התקנות האוסטרליות השטח שיש להקצות לכל בעל חיים על האונייה הוא יחסי למשקלו, לעגלים קטנים מתחת ל-200 ק"ג השטח נקבע ל-0.6 מ"ר, ולעגלים במשקל 600 ק"ג כ-2 מ"ר. אין להעלות לאוניות עגלים מעל 600 ק"ג משום שהמסע מסכן את חייהם בצורה מוגברת. לכבשים השטח התקני נקבע ל-0.26 עד 0.6 מ"ר לכבש במשקל 90 ק"ג. התקנות קובעות גם תנאי אוורור, חום, והאכלה. במצבים מיוחדים, למשל בטרנספורטים היבשתיים, מותר למנוע אוכל ומים מעגלים עד 48 שעות, ומצאן עד 38 שעות. לאור התנאים הקשים מקרי מוות הם בלתי נמנעים, והחוק האוסטרלי מתיר עד 2% תמותה של טלאים ועד 1% תמותת עגלים, בכפוף לאורך המסע. לשם השוואה, תמותת עגלי מרעה בישראל היא 1% בשנה. החוק האוסטרלי מחייב נוכחות וטרינר באונייה במשלוחים מעל גודל מסוים, הווטרינר הוא עובד של היבואן ומקבל ממנו את משכורתו.
בפועל קשה לאכוף תקנות אלה, והווטרינרים שמשרתים את היבואן נמצאים בניגוד אינטרסים. לדברי הארגון למען בעלי חיים RSPCA אוסטרליה - "שום כמות של רגולציה ממשלתית לא תוכל להתגבר על הבעיות האינהרנטיות של מצוקת בעלי חיים שנובעות מהעקה של המסע הארוך, תנאי האקלים, וטיפול לא נאות תחת רשויות זרות" (גם שטח האוניות הוא אקס-טריטוריאלי).
תקנות האיחוד האירופי לגבי משלוחי בעלי חיים הן כלליות ואינן מתייחסות למשלוחים בים, ולרוב הן נוגעות יותר למסחר בין מדינות האיחוד. עוד ב-1992 קבעה הוועדה הווטרינרית של האיחוד האירופי: להובלה יש תמיד השפעה חמורה על רווחת בעלי חיים. באופן כללי ככל שהמסע ארוך יותר כך הסיכוי לבעיות גדול יותר. ב-2005 ביטל הפרלמנט האירופי בהשפעת ארגוני בעלי חיים סובסידיה של 40 מיליון יורו שהאיחוד העניק ליצואנים אל מדינות שמחוץ לאיחוד. ב-2013 אושרה בפרלמנט של איחוד אירופה תקנה ששום הובלה של בעלי חיים לצורך שחיטה לא תעלה על 8 שעות, אך תקנה זו נוגעת רק ליצוא ויבוא בין מדינות איחוד אירופה, ואינה חלה על יצוא למדינות אחרות.
מדיניות המשלוחים החיים לישראל

לקראת שנת 2000, במסגרת מדיניות פתיחת ישראל לסחר חופשי, החל יבוא של עשרות אלפי עגלים וטלאים מדי שנה מאוסטרליה ומאירופה לישראל. היבוא נועד לענות על הביקוש ולהוזיל את מחיר הבשר הטרי לצרכן הישראלי. בשר העגלים והטלאים מהמשלוחים החיים מהווה קרוב לשני שלישים מהבשר הטרי הנאכל בישראל. ב-2015 הגיעו לישראל במשלוחים חיים כמעט 300 אלף בני צאן ובקר. יבוא העגלים נחלק בערך שווה בשווה בין אירופה לאוסטרליה, ומתחילת שנת 2016 מסתמן גידול ביבוא עגלים מאירופה. הבקר מאירופה מגיע בעיקר מרומניה והונגריה, ומעט מסרביה, ליטא ופורטוגל. ב-2015 הגיעו לישראל כמעט 70 אוניות, מתוכן 12 מאוסטרליה והשאר מאירופה, כאשר הממוצע הוא כמעט 6 אוניות בחודש. נכון ל-2015, 97% מהטלאים יובאו מאוסטרליה. המשלוחים מאוסטרליה מגיעים לנמל אילת, המשלוחים מאירופה מגיעים לנמלי חיפה ואשדוד. העגלים ממזרח אירופה הם תוצרי לוואי של תעשיית החלב שם, העגלים מאוסטרליה הם מתעשיית הבשר, חלקם מגיע ממכלאות פיטום שם שהו בחודשים האחרונים כדי להעלות משקל במהירות ולהבטיח איכות אחידה של הבקר המיוצא. משלוחים חיים מאוסטרליה מגיעים למספר מדינות נוספות במזרח התיכון: קטר, בחריין, איחוד האמירויות, ירדן וכווית. בעבר הגיעו משלוחים חיים לעזה, אך בעקבות מספר תלונות על התעללות ותחזוקה לקויה המשלוחים פסקו.
בשנת 2000 מינה משרד החקלאות את "ועדת השירותים הווטרינרים לעניין הובלת בעלי-חיים" כדי שתחקור את תחום הובלת בעלי החיים בארץ. הוועדה הקדישה פרק נרחב למשלוחים החיים ואמרה: "מדובר בהובלות שמעוררות בעיה חריפה ביותר מבחינת צער בעלי-חיים, הקשה ביותר בתחום של הובלת יונקים בארץ, אליה וממנה". מגדלי הבקר והצאן בישראל מותחים ביקורת על המשלוחים החיים בשל הפגיעה ביצרני הבשר המקומיים.
במרץ 2014, במטרה להוריד את יוקר המחיה ולהקל על הצרכנים, העלה שר האוצר יאיר לפיד את מכסת יבוא בעלי החיים הפטורה ממס בהדרגה עד 5,700 ק"ג בסוף 2018. בשילוב עם כך החליטה הממשלה על הקצאת 45 מיליון דולר מתקציב משרד החקלאות לטובת מענקי הסתגלות לתעשייני הבקר עם עליית המכסה. כמו כן הוחלט על תוספת של 24 מיליון ש"ח לשנה לענף בקר המרעה מעבר לסבסוד הקיים, מתוך ציפייה שהם ייפגעו מעליית מכסת היבוא. בנוסף הוחלט על הקצבת 1.5 מיליון שקל למסע שיווק ומיתוג הבשר הטרי בעיני הציבור. עם זאת, ביטול המכס לא הביא לירידת מחירי הבשר הטרי.
ביולי 2018 אישרה ועדת השרים לחקיקה הצעת חוק של ח״כ מיקי זוהר מהליכוד לצמצום הדרגתי של המשלוחים החיים עד להפסקתם המוחלטת בתוך 3 שנים. ראש הממשלה בנימין נתניהו פרסם את דבר ההחלטה בדף הפייסבוק שלו, וכתב "חובה לעשות תיקון אמיתי לצער הגדול הזה שנגרם לבעלי החיים".אך שלושה ימים לאחר מכן, הגיש שר החקלאות אורי אריאל ערר נגד החלטת ועדת השרים.
מריה איזבלה מספרד

מריה איזבלה מספרד (בספרדית: María Isabella de Borbón‏; 6 ביולי 1789 - 13 בספטמבר 1848), הייתה בתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ואשתו של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות.
ביוגרפיה > ילדותה

מריה איזבלה נולדה בארמון המלכותי של מדריד, מדריד ב-6 ביולי 1789, לקרלוס הרביעי, מלך ספרד, ומריה לואיסה מפארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת. על אף שאביה נתפס כשליט אבסולוטי, בפועל הייתה השליטה בידי אמה והמאהב שלה - ראש הממשלה מנואל דה גודוי, ואף הועלו טענות שילדיה הצעירים של אמה, ומריה איזבלה בכללם, היו למעשה ילדיהם של דה גודוי.
בשנת 1800 הגיע לוסיאן בונפרטה לספרד כשגרירה של צרפת, ואמה הציעה דרכו את מריה איזבלה לאשה עבור נפוליאון, אולם הלה סירב לקחת אשה מבית בורבון.
ביוגרפיה > נישואיה

בשנת 1802 הציע שגריר צרפת בנאפולי לחזק את הברית הצרפתית-ספרדית, על ידי נישואים כפולים בין משפחות המלוכה בספרד ובנאפולי; מריה איזבלה תינשא לפרנצ'סקו, דוכס קלבריה, בעוד אחיה פרננדו, נסיך אסטוריאס יתחתן עם מריה אנטוניה, נסיכת נאפולי וסיציליה. ואכן ב-6 ביולי אותה שנה התחתנה מריה איזבלה עם פרנצ'סקו על ידי שליח במדריד, וב-4 באוקטובר אותה שנה מומשו הנישואים בברצלונה, וכעבור שבוע נסעו הזוג לנאפולי.
ביוגרפיה > נסיכת הכתר

בשנת 1806 במהלך המלחמות הנפוליאוניות גלו בני המשפחה לסיציליה, לאחר שנפוליאון כבש את ממלכת נאפולי ומסר אותה לז'ואקים מירא. בני המשפחה שהו בסיציליה, והדפו את ניסיונות הצרפתים לכבוש את האי, בסיוע כוחות הצבא הבריטי. לאחר מפלת נפוליאון בשנת 1815 חזר חמיה פרננדו הרביעי, מלך נאפולי לנאפולי, ובשנת 1816 איחד את ממלכת נאפולי ואת ממלכת סיציליה לממלכה אחת. לעומת זאת מריה איזבלה ופרנצ'סקו נשארו בסיציליה, וביקרו בנאפולי רק לעיתים רחוקות.
בשנת 1818 ביקרה מריה איזבלה ברומא, ואף שהתה על יד מיטת אמה מריה לואיסה מפארמה בעת מותה בשנת 1819. בשנת 1820 חזרו מריה איזבלה ובעלה לנאפולי, ושם ילדה את שני ילדיה הצעירים מתוך 12 ילדים.
ביוגרפיה > מלכת שתי הסיציליות

בשנת 1825 מת חמיה פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ובעלה פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות עלה במקומו לשלטון. מדיניותו של פרנצ'סקו הייתה מאוד שמרנית, והוא פעל לפי שיטת הרסטורציה של קלמנס פון מטרניך. פרנצ'סקו דיכא כל התנגדות לשלטונו, וחי בפחד מתמיד מפני התנקשויות בחייו. בשנת 1829 התחתנה בתם מריה כריסטינה, נסיכת נאפולי וסיציליה עם אחיה פרננדו השביעי, מלך ספרד, ומריה איזבלה ופרנצ'סקו נסעו למדריד לחתונה, תוך שהם מבקרים בדרך את האפיפיור פיוס השמיני, ואת בתו של בעלה מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, ואף התארחו בפריז אצל שארל העשירי, מלך צרפת. ב-30 ביולי 1830 חזרו הזוג המלכותי לנאפולי, ומיד לאחר מכן התדרדרה בריאותו של פרנצ'סקו, וב-8 בנובמבר אותה שנה הוא מת, ובנם פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו.
ביוגרפיה > המלכה האם

יחסיה של מריה איזבלה עם בנה פרננדו היו קרים, והיא אהדה יותר את בנה השני קרלו, נסיך קפואה, עם זאת לאחר נישואיו בשנת 1832 עם מריה כריסטינה, נסיכת סבויה, השלימה עמו מריה איזבלה בהשפעת כלתה.
בשנת 1835 החלה מריה איזבלה רומן סוער עם הברון פטר פון שמוקר, קצין אוסטרי שהיה נשוי. לאחר מותו של אשתו של שמוקר בשנת 1837 התכוונה מריה איזבלה להינשא לו, אולם הברון השאפתני תבע את התואר והפריבילגיות של "הוד רוממותו" כתנאי להתחתן איתה, ולפיכך דחתה אותו מריה איזבלה, פונתה לבנה המלך פרננדו שייפטר ממאהבה לשעבר, ואכן פרננדו גירש את שמוקר מנאפולי בינואר 1838.
ביוגרפיה > שנותיה האחרונות

בינואר 1836 שימשה מריה איזבלה כסנדקית לנכדה פרנצ'סקו, דוכס קלבריה, ובמרץ אותה שנה התחתן בנה קרלו, נסיך קפואה בנישואים מורגנטיים. מריה איזבלה התחננה לבנה האהוב עליה שלא יעשה זאת, אבל מאמציה להשיג לאחר מכן חנינה עבורו היו חסרי תועלת. פרננדו השני לא סלח לאחיו הבורח, וקרלו נשאר בגלות באנגליה, ומריה איזבלה לא ראתה אותו שוב.
מאחר שמריה איזבלה הייתה נחושה בדעתה להינשא מחדש, נתן לה בנה, המלך פרננדו השני, רשימה עם שמות של אצילים צעירים מהממלכה, לבחירתה. בסופו של דבר בחרה מריה איזבלה בפרנצ'סקו, רוזן דל בלצו ודוכס די פרזנצ'נו, קצין צעיר נאה ממשפחת אצולה עתיקה אך ענייה, והשניים התחתנו בטקס פרטי ב-15 בינואר 1839. לזוג לא היו ילדים, והם התגוררו בארמון קאפודימונטה.
בינואר 1843 נהרג בנה אנטוניו, רוזן לצ'ה, וביולי אותה שנה נסעה בתה תרזה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות לברזיל, שם התחתנה עם פדרו השני, קיסר ברזיל. בשל אופייה החביב ונדיבותה כלפי העניים, הייתה מריה איזבלה דמות פופולרית מאוד בקרב התושבים, וב-13 בספטמבר 1848 היא מתה בגיל 59.
משפחתה

ב-6 ביולי 1802 התחתנה מריה איזבלה עם פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
לואיזה קרלוטה (1804–1844), התחתנה עם האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד.
מריה כריסטינה (1806–1878), התחתנה עם פרננדו השביעי, מלך ספרד, ולאחר מכן עם אגוסטין פרננדו מוניוז, דוכס ריאנזרס.
פרננדו (1810–1859)
קרלו (1811–1862)
לאופולדו (1813–1860)
מריה אנטוניה (1814–1898), התחתנה עם לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה
אנטוניו (1816–1843)
מריה אמליה (1818–1857), התחתנה עם האינפנטה סבסטיאן מפורטוגל וספרד
מריה קרולינה (1820–1861), התחתנה עם האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין
תרזה כריסטינה (1822–1889), התחתנה עם פדרו השני, קיסר ברזיל
לואיג'י (1824–1897)
פרנצ'סקו (1827–1892)
הערות שוליים

↑  Rubio, Maria José. Reinas de España. La Esfera de los Libros, Madrid, 2009, עמ' 307
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1716345  GND: 137086547  ICCU: MUSV086643  LCCN: n2010021457  RKD: 422194  VIAF: 81325828   WorldCat (עם VIAF): 81325828 
מריה איזבלה, מלכת שתי הסיציליות
מריה איזבלה ופרנצ'סקו הראשון יחד עם ילדיהם בשנת 1820
נינו קואוטר

נינו קואוטר (בסלובנית: Nino Kouter; נולד ב-19 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר האחורי בצליה.
קריירה

קואוטר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מורה 05. ב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הסלובנית השנייה. עונה לאחר מכן, עלתה מורה לליגת העל הסלובנית וקואוטר הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם בעונתו הראשונה 30 הופעות. בהמשך שיחק גם בצ'ארדה, זאברץ', ורז'יי ובאד ראדקרסבורג האוסטרית.
בקיץ 2017 חתם בנ.ש. מורה ששיחקה בליגה הסלובנית השנייה. קואוטר היה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל בסיום העונה. עונה לאחר מכן רשם 7 שערים ב-35 הופעות. בהמשך זכה עם המועדון בגביע ובאליפות ראשונה בהיסטוריה של המועדון.
בקיץ 2021 חתם במאניסה מהליגה הטורקית השנייה במדיה שיחק עונה אחת. בסיום העונה חזר לסלובניה וחתם בצליה.
ב-3 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בתיקו 0-0 נגד יוון.
תארים

ליגת העל הסלובנית: 2020/2021
הגביע הסלובני: 2019/2020
ליגת העל הסלובנית: 2023/2024
סבטלנה קרצ'בסקאיה

סבטלנה איוונובנה "אספיר" דולז'נקו-קרצ'בסקאיה (ברוסית: Светлана Ивановна "Эсфирь" Долженко-Крачевская; נולדה ב-23 בנובמבר 1944) היא אתלטית עבר יהודיה-סובייטית. היא סגנית אלופה אולימפית בהדיפת כדור ברזל (מוסקבה 1980).
ביוגרפיה

קרצ'בסקאיה נולדה בכפר בקרבת אודסה, אוקראינה למשפחה יהודית.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.24 מטר, 11 ס"מ ממדליית ארד.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה 1974 סיימה קרצ'בסקאיה במקום שביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.02 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-2 בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.23 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין 1975 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במינכן שבגרמניה זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.06 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.36 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסן סבסטיאן שבספרד 1977 סיימה קרצ'בסקאיה במקום חמישי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, אז צ'כוסלובקיה ב-30 באוגוסט 1978 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בתוצאה של 20.13 מטר.
ביוגרפיה > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.42 מטר, אחרי אילונה שלופיאנק ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.41 מטר ולפני מרגיטה פופה אף היא ממזרח גרמניה (21.20 מטר).
שיאים אישיים > באצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 21.42 מטר (24 ביולי 1980)
שיאים אישיים > באולם

הדיפת כדור ברזל: 20.06 מטר (22 בפברואר 1976)
משטרת בלארוס

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  בלארוס 
 סוכנות אם:  ממשלת בלארוס 
 תאריך הקמה:  4 במרץ 1917 
 מטה מרכזי:  מינסק 
 עובדים:  87,000 (נכון ל־2017) 
 http://mvd.gov.by
 
משטרת בלארוס, רשמית המיליציה של רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Міліцыя Рэспублікi Беларусь) היא סוכנות אכיפת החוק של הרפובליקה של בלארוס, הפועלת בכפיפות למשרד הפנים.
המשטרה, הנקראת רשמית בשם "מיליציה" (כשמה הסובייטי) מורכבת ממיליציה פלילית, מיליציה לביטחון פנים ויחידות אחרות שנוצרו לביצוע משימות משטרתיות בהחלטת שר הפנים, אלא אם כן נקבע אחרת על ידי נשיא הרפובליקה של בלארוס. גופי המשטרה הם גופי אכיפת חוק ממלכתיים האחראים למאבק בפשע, מגנים על הסדר הציבורי ומבטיחים את שלום הציבור בהתאם למשימות שהוטלו עליהם בחוק המיליציה ובפעולות חקיקה אחרות של הרפובליקה של בלארוס המסדירות את פעילות המיליציה הבלארוסית.
כוחות המיליציה הם חלק בלתי נפרד ממערכת הביטחון הלאומי של בלארוס.
היסטוריה

ב-4 במרץ 1917, בהוראת המפקד האזרחי של העיר מינסק מיכאיל מיכאילוב (על פי נתוני הדרכון, שמו האמיתי היה מיכאיל פרונזה ) מונה למפקד המשטרה של איחוד זמסקי לענייני שיטור בעיר מינסק. תאריך זה נחשב ליום הולדתה של משטרת בלארוס.
המשטרה בבלארוס פעלה במהלך כל תקופת המלחמה הקרה כסניף בלארוס של המשטרה הסובייטית. בשנת 1991 הפכה לגוף עצמאי של הרפובליקה של בלארוס, אך המבנה ודרכי הפעולה נותרו כשהיו ולמרות דיונים ערים לרענון החוקים ורפורמה במשטרה לרבות החלפת שמה לשם מודרני, דבר לא הגיע לכדי מימוש. המשטרה משתפת פעולה באופן נרחב עם שכנותיה ובייחוד משטרת הפדרציה הרוסית, משטרת פולין והמשטרה הלאומית של אוקראינה.