stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל באר שבע
הערות שוליים

↑  נחל הבשור ונחל באר שבע
↑  עיירית באר שבע, הנה הוא בא: האגם בפארק נחל באר שבע!
↑  ראו פרק תמונות ומפות שיקום הנחלים בנחלים וניקוז - תהליכים, הנדסה ותכן בעריכת אריה בן צבי, נחמיה שחף ואורי צדקה, בהוצאת רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, עומר 2008, מהדורה ראשונה - 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475796905171  VIAF: 316747201   WorldCat (עם VIAF): 316747201
פאנאגיוטיס צינטוטאס

פאנאגיוטיס צינטוטאס (ביוונית: Παναγιώτης Τσιντώτας; נולד ב-4 ביולי 1993) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת השוער באסטרס טריפוליס.
קריירה

צינטוטאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בוגרים במדי פייריקוס מהליגה היוונית השנייה ב-8 בינואר 2012.
ביוני 2012 עבר ללבדיאקוס מליגת העל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 באפריל 2015, בניצחון קבוצתו 2–1 על אטרומיטוס.
ב-24 ביוני 2017 חתם בא.א.ק. אתונה לשלוש עונות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-1 באוקטובר 2017, בהפסד 0–2 לאסטרס טריפוליס. ב-7 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, כששיחק בתיקו 0–0 עם אוסטריה וינה במסגרת הליגה האירופית.
ב-29 באוגוסט 2018 האריך את חוזהו בקבוצה עד לתום עונת 2022/2023.
תארים

אליפות: 2017/2018
הערות שוליים

↑  Pierikos Katerini - AEL Kalloni, Jan 8, 2012 - Football League - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
↑  "Αποκτήθηκε ο Παναγιώτης Τσιντώτας" (ביוונית). levadiakosfc.gr.
↑  APO Levadiakos - Atromitos Athen, Apr 26, 2015 - Super League 1 - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
↑  "Στην ΑΕΚ ο Παναγιώτης Τσιντώτας" (ביוונית). aekfc.gr. 24 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Κακή εμφάνιση και πρώτη ήττα για την ΑΕΚ!" (ביוונית). נבדק ב-2017-10-01.
↑  "Αούστρια-ΑΕΚ 0-0: Κατέθεσε ψυχή και προκρίθηκε στους «32» του Europa League!" (ביוונית). www.protothema.gr. 7 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Τσιντώτας μέχρι το 2023 στην ΑΕΚ". www.sport24.gr. 29 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאנאגיוטיס צינטוטאס".
אלעזר ברק

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1934 וילנה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  9 בפברואר 2008 (בגיל 73) רמת אפעל, ישראל 
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1956–1978 (כ־22 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש ראשי
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל חברת הנפט הלאומית  מנכ"ל סולתם  מהנדס ראשי וסמנכ"ל בתע"ש
 
אלעזר ברק (20 בדצמבר 1934 - 9 בפברואר 2008) היה תת-אלוף בצה"ל, קצין חימוש ראשי בשנים 1973–1978.
ביוגרפיה

אלעזר ברק נולד בווילנה לחיים וטובה, כשהיו בעיצומן של ההכנות לעלייה לארץ ישראל. בראשית 1935, בן שלושה חודשים, עלה עם הוריו לארץ. הוריו החלוצים השתקעו בחדרה. בילדותו עברה המשפחה להתגורר בכפר ויתקין, ושם נולדה אחותו שרה. לאחר שהוריו התבססו שבה המשפחה לחדרה, והוא למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון חדרה.
כבר בילדותו גילה אלעזר ברק כישרון טכני ומתמטי מובהקים. ב-1952, כשסיים את התיכון, התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, ולמד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. הוא סיים קורס קצינים בהצטיינות, ועם סיום לימודיו ב-1956 הוצב בחיל החימוש.
ב-1962 נסע ללמוד תואר שני ודוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בבוסטון. 
עם סיום לימודיו חזר לארץ ולשירות הצבאי, ומונה לבוחן איכות לכלי לחימה חדישים. במלחמת ששת הימים שירת כקצין לתפקידים מיוחדים בציר הצפוני בסיני, שבו לחמה אוגדת הפלדה בפיקודו של האלוף ישראל טל. ב-1967 מונה ברק למפקד יחידת הבחינה של חיל החימוש. בשנת 1969 מונה לעוזר טכני לקצין חימוש ראשי בדרגת סא"ל, וב-1971 שימש עוזר קצין חימוש ראשי בדרגת אל"ם. ב-1973 מונה לסגן קצין החימוש הראשי עד למינויו לקצין חימוש ראשי (קחש"ר) בספטמבר אותה שנה, כחודש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה היה אחראי חיל החימוש שבפיקודו על שיקום מערכות הנשק שבידי צה"ל שנפגעו והחזרתם לשירות בפרק זמן מינימלי. בחמש השנים שלאחר המלחמה פיקד כקצין חימוש ראשי על חיל הנחשב לגדול ולמפוצל ביותר בצה"ל ובמסגרת זו ליווה את תכנון ופיתוח טנק המרכבה ועסק בקליטת אמצעי לחימה חדישים ומתקדמים, בעיקר טילים מונחים, בצה"ל. ב-1978, בן 44, סיים ברק את תפקידו והשתחרר מצה"ל.
עם שחרורו התמנה ברק למנכ"ל חברת הנפט הלאומית, תפקיד שבו כיהן שנים אחדות, ונטל חלק בשיחות עם המצרים להחזרת שדות הנפט של סיני וההסכמים הקשורים בכך. בהמשך חזר לתחום הביטחון והיה מעורב בניהול של מספר חברות בתחום זה. בין השאר שימש כמנכ"ל סולתם וכמהנדס ראשי וסמנכ"ל בתע"ש. שימש גם בדירקטוריונים של חברות שונות, בהם ספקטרוניקס ועשות אשקלון. הוא פרש לגמלאות מתע"ש בגיל 69, אך גם לאחר מכן הוסיף למלא תפקידי ייעוץ שונים למערכת הביטחון בתחום של פיתוח מערכות נשק. הוא הרבה לשתף פעולה עם האלוף ישראל טל (טליק), שלו יעץ במשך שנים.
לאורך השנים מאז שחרורו מצה"ל שימש מרצה בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת תל אביב, בחוג להנדסה מכנית. בנוסף לכך מילא תפקידים ציבוריים בהתנדבות, ובכלל זה היה היו"ר הראשון של עמותת חיל החימוש ויו"ר אגודת הידידים של בית החולים ע"ש אדית וולפסון במשך שנים רבות.
כשהיה בן 73 נפטר אלעזר ברק ממחלה קשה. השאיר אחריו את יהודית, רעייתו לאורך 51 שנים, את שני ילדיהם: הבת - פרופ' דפנה ברק-ארז, שנבחרה ב-2012 לשופטת בית המשפט העליון, הבן - ד"ר יאיר ברק, ונכדים.
בנימין וולפוביץ'

בנימין וולפוביץ' (2 בפברואר 1923 – י"ג בשבט תש"ע, 28 בינואר 2010) היה ראש המועצה המקומית רעננה (1969–1981) וראש העיר רעננה (1981–1989).
ביוגרפיה

נולד ב-2 בפברואר 1923 בנובוגרודק, פולין. בילדותו התחנך ב"חדר", ובו קיבל חינוך מסורתי ורכש השכלה כללית בשפה העברית. את לימודיו השלים בנערותו בבתי-ספר פולניים ורוסיים.
וולפוביץ' ניסה לעלות לארץ ישראל בחורף 1946 באוניית המעפילים "מולדת", לאחר ששרד את השואה, שבמהלכהּ שהה במחנות ריכוז, בהם מאוטהאוזן. אולם, בטרם הספיק להגיע לחוף-מבטחים, הוגלה לקפריסין עם תפיסת האונייה בסמוך לחופי הארץ. בחודש ינואר 1949 הגיע לישראל והתגורר בכפר חירבת עזון. תוך זמן קצר נבחר לראש הכפר.
בשנת 1950 החל לעבוד כמזכיר האיגוד המקצועי במועצת הפועלים במועצה המקומית רעננה. בשנת 1963 נבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים ביישוב, ובשנת 1968 התמנה למזכיר ארגון משקים זעירים במרכז החקלאי.
בבחירות המקומיות שהתקיימו בשנת 1969, עמד בראש רשימת המערך ונבחר לכהונת ראש המועצה המקומית, תפקיד אותו מילא במשך ארבע קדנציות עד לשנת 1989. בימי כהונתו הוקמו ברעננה מרכז-הקליטה, מרכז ספורט, בית "יד לבנים", מועדון כדורת וסקווש, קאנטרי קלאב ומבני חינוך רבים. המועצה המקומית בתקופתו הכפילה את מספר תושביה, ובשנת 1982 קיבלה מעמד של עיר.
עם סיום תפקידו כראש העירייה שימש וולפוביץ' כיו"ר "העמותה למען הקשיש" ברעננה ופעל רבות למען אוכלוסיית גיל הזהב בעיר. זאב בילסקי, אשר החליף את וולפוביץ' בתפקיד ראש העיר, העניק לו בשנת 1990 את תואר יקיר העיר רעננה.
נפטר ברעננה ב-28 בינואר 2010.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  נמרוד בוסו, רעננה: ראש העירייה הראשון בנימין וולפוביץ' יובא למנוחות, באתר nrg
אמנון לב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 במרץ 1930 ביתניה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  22 במרץ 2017 (בגיל 87)
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    רב-סרן
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש גדוד 61 בחטיבת אגרוף הברזל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור העוז
 
אמנון לב (3 במרץ 1930 - 22 במרץ 2017) היה קצין צה"ל ששירת בחיל החימוש. בעל עיטור העוז על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

לב נולד בביתניה וגדל בכפר ויתקין, בנם של יהודית ויצחק לב ממייסדי המושב. ב-1947 הצטרף לפלי"ם ושירת בפלוגת הנמל בחיפה. הוא השתתף בפעולות הפלי"ם בניסיון שנכשל לפוצץ שני גשרים על נהר הליטני שבלבנון, ובפעולה לאיתור מקום מתאים לנחיתת חבלנים שיפוצצו גשר במטרה לעכב את התקדמות צבא מצרים במהלך מלחמת העצמאות. לאחר כישלון הפעולות עבר לשרת כסמל חימוש בגדוד הפשיטה (גדוד 89) של חטיבה 8. במלחמת סיני שימש סמל חימוש בכוח שריון. במלחמת ששת הימים שירת כקצין חימוש גדודי בחטיבת אגרוף הברזל שלחמה בחזית הדרום.
במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין החימוש של גדוד 61 בחטיבת אגרוף הברזל. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור העוז. הוא קצין החימוש היחיד שעוטר בעיטור זה.
תיאור המעשה:
ביום י"ג בתשרי התשל"ד (9 באוקטובר 1973), בשעות הערב, כאשר חלק גדול של טנקי הגדוד היו בלתי כשירים, ביצע סרן אמנון לב, קצין החימוש הגדודי, החלפות קנים וחלקים אחרים כשהוא מעביר תותחים וחלקים תקינים מטנקים שנפגעו לטנקים אחרים שנפגעו - וזאת ללא כלי עבודה מתאימים. מט"ו בתשרי התשל"ד (11 באוקטובר 1973) עסק בחילוץ טנקים שנפגעו והחזירם לכושרם - וזאת, לעיתים, תחת אש כבדה. הוא ואנשי החימוש שלו החזירו לכושר, בפרק זמן קצר ביותר, כארבעים טנקים. בכ"ג בתשרי התשל"ד (19 באוקטובר 1973), בבוקר, יצא סרן אמנון לב עם שריונית החימוש לחלץ פצועים באזור אום באטינה. הוא עבר את קו העמדות הקדמי של הטנקים כדי לחלץ פצועים מטנק בוער בשטח פתוח - ואז נפגעה השריונית שלו. בשלב מסוים של המלחמה, כאשר רוב מפקדי הגדוד נפגעו, פיקד על הגדוד למשך מספר שעות וזאת למרות חוסר הכשרה מתאימה. כל אלה עשה סרן אמנון לב חרף פציעתו (נפצע ביום י"ג בתשרי התשל"ד, 9 באוקטובר 1973 ,ו"ברח" מבית החולים), וכל שירותו ביחידה זו נעשה בהתנדבות, כי עבר את גיל השירות ביחידה קרבית. במעשיו אלה גילה תושייה מעל הרגיל, יזמה, אומץ לב ומסירות.
לב היה בעל משק חקלאי בכפר ויתקין. היה נשוי ואב שני ילדים. נפטר בשנת 2017, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי.
אלון חזן

אלון חזן (נולד ב-14 בספטמבר 1967) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי המשמש כיום כנציג הבעלים של מ.ס. אשדוד מליגת העל. ככדורגלן שיחק בעמדת הקשר (הן קשר מרכזי והן קשר התקפי) והוא גם נכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי. אימן את נבחרת ישראל הצעירה והנבחרת הלאומית.
חזן (משמאל) לצידם של אביבה אבידן ואבי נמני, 1992
קריירה כשחקן כדורגל > מועדונים

חזן גדל באשדוד, למשפחה מסורתית שומרת שבת. והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל אשדוד. כשהיה בן 16 עבר למחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ובשנת 1984 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים הבקיע חזן את שער הניצחון במסגרת הדרבי של פתח תקווה, שהקנה להפועל את הניצחון הראשון בדרבי מזה עשר שנים. חזן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו בעונת 1985/1986. בעונת 1988/1989 חזר חזן להפועל אשדוד, קבוצת נעוריו, אשר שיחקה באותה העונה בליגה השלישית, וכעבור עונה חזר לקדנציה נוספת במדי הפועל פתח תקווה. בתקופה זו זכה חזן עם הקבוצה גביע הטוטו בעונות 1989/1990 ו-1990/1991, ובגביע המדינה בעונת 1991/1992. במשחק גמר הגביע מול מכבי תל אביב, בעונתו האחרונה בקבוצה, בישל חזן שני שערים ונבחר לשחקן המצטיין במשחק.
חזן עבר לקבוצת מכבי חיפה בשנת 1992, ובמשך ארבע השנים ששיחק שם זכתה הקבוצה באליפות ובשני גביעי מדינה. בעונת 1993/1994 היה חזן אחד המצטיינים של מכבי חיפה עם 16 בישולים ושמונה שערים. בעונת 1996/1997 שיחק בהפועל תל אביב, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי עירוני אשדוד.
בשנת 1998 עבר חזן לשחק בליגת המשנה באנגליה בקבוצת ווטפורד, וביחד עם רוני רוזנטל עזר לקבוצה לעלות לליגה הבכירה באנגליה, הפרמייר ליג.
בשנת 1999 חזר חזן לארץ לקבוצת מועדון ספורט אשדוד, שם שיחק חמש שנים נוספות שבסופן פרש.
קריירה כשחקן כדורגל > נבחרת ישראל

חזן הוא שחקנה לשעבר של נבחרת ישראל, במדיה ערך 72 הופעות וכבש חמישה שערים.
ב-28 במרץ 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות בחוץ מול יוון באתונה. לאחר מכן, היה חזן לשחקן הרכב קבוע בנבחרת, החל מהופעתה הראשונה במסגרת אירופאית במוקדמות מונדיאל 1994 ועד למוקדמות יורו 2000.
ב-16 באוגוסט 2000 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, ככדורגלן, במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה במוסקבה.
קריירת אימון

עם פרישתו החל את תפקידו כמנכ"ל של מ.ס. אשדוד, ולאחר עזיבתו של המאמן יוסי מזרחי לבית"ר ירושלים, התמנה חזן למאמן הקבוצה. לקראת סיום העונה השנייה שלו בקבוצה, ב-17 באפריל 2008, התפטר חזן ממשרת מאמן אשדוד, כאשר הקבוצה דורגה מתחת לקו האדום. בשנה זו שיחק תקופה קצרה במכבי יפו שהוקמה מחדש על ידי אוהדיה בליגה ג', וערך במדיה הופעה אחת בגביע המדינה.
בסיום העונה מונה חזן למאמן נבחרת נערים ב' וכעבור כשנתיים למאמן נבחרת נערים א'. בתחילת 2016 מונה למאמנה הזמני של נבחרת ישראל הבוגרת, למשחק יחיד מול קרואטיה. בתחילת 2018 מונה שוב למאמן זמני של הנבחרת, למשחק יחיד נגד נבחרת רומניה. לאחר מינויו של האוסטרי אנדריאס הרצוג למאמן נבחרת ישראל, ב-16 באוגוסט 2018 מונה חזן לעוזר מאמן בנבחרת הבוגרת וב-19 ביולי 2020 מונה להיות כעוזרו של האוסטרי וילי רוטנשטיינר שמונה למאמן נבחרת ישראל. ב-4 במרץ 2021 מונה למאמן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
לאחר פיטורי האוסטרי וילי רוטנשטיינר מתפקיד מאמן נבחרת ישראל, וחיפוש מאמן על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל הודיעה לראשונה ועדת האיתור שלה ב-26 באפריל 2022, על מינוי חזן למאמן הלאומי והקבוע של נבחרת ישראל הבוגרת – וכך גם הוצג באופן רשמי על-ידי ההתאחדות ב-8 במאי 2022. לאחר שהנבחרת לא הצליחה להעפיל לאליפות אירופה סיים במרץ 2024 את תפקידו. ב-22 באוגוסט 2024 מונה לנציג הבעלים של מ.ס. אשדוד.
תארים

גביע המדינה (1): 1991/1992
גביע הטוטו (3): 1985/1986, 1989/1990, 1990/1991
אליפות (1): 1993/1994
גביע המדינה (2): 1992/1993, 1994/1995
גביע הטוטו (1): 1993/1994
מלך הבישולים של ליגת העל הישראלית: 2001/2002
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏אלון חזן: "אם אחשוב שאני מלך העולם עכשיו, אקבל בום לפנים", באתר ערוץ הספורט, 15 במאי 2022
↑  אופירה אסייג, ‏חיים רביבו: זה נטל להיות מאמן, זה הכי גרוע שיש, באתר ONE‏, 17 באפריל 2008
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמי: אלון חזן מונה למאמן נבחרת ישראל, באתר ערוץ הספורט, 8 במאי 2022
↑  מוטי פשכצקי, ‏כצפוי: הנהלת ההתאחדות אישרה את מינוי חזן, באתר ערוץ הספורט, 8 במאי 2022
↑  יניב טוכמן‏, גם אלון חזן סיים את תפקידו: "חייבים שינוי משמעותי בצוות", באתר וואלה, 27 במרץ 2024
ז'יגמונד רוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1885 צ'אדצה, סלובקיה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1969 (בגיל 83) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1907) 
 
ז'יגמונד רוט (בהונגרית: Róth Zsigmond;‏ צ'אצה, 8 בספטמבר 1885 – בודפשט, ארז'בטווארוש, 21 באוגוסט 1969) היה אדריכל יהודי-הונגרי. מייצג האר דקו ההונגרי שנציגו היוצא דופן הוא בניין מטה פדרציית האיגודים המקצועיים ואשאש בהונגריה, עם אולם הכנסים המיוחד.
קורות חיים

ז'יגמונד רוט נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף רוט (1845–1912) , פקיד, ושל עמליה ליכטנשטיין (1863–1922). את לימודיו התיכוניים השלים בבודפשט, ולאחר מכן קיבל תואר בהנדסה ובאדריכלות באוניברסיטת יוזף (כיום שמה אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה) ב-1907. הוא התחיל את עבודתו המעשית במשרדו של הפרופסור פאל ליפטק באוניברסיטה למדעים שימושיים. לאחר מכן המשיך את הכשרתו במשרד העיצוב Révész & Kollár. בין 1910 לבין 1914, פתח משרד אדריכלים משותף עם בלה טאוסיג. במהלך תקופה זו תכנן מבנים חדשים ושחזורי (חידושי) מבנים רבים. הוא השתתף בעיצוב הפנים של שלושה בתי קפה גדולים ומפורסמים וכן של מספר אולמות תיאטרון ניידים. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כמהנדס בדרגת סג"ם תחילה. ב-17 באוגוסט 1917הועלה בדקגה לסגן. לאחר המלחמה הוא בילה מספר שנים במדריד, שם עמד בראש משרד אדריכלים. ב-1923 חזר לממלכת הונגריה ושלוש שנים לאחר מכן שוב שיתף פעולה עם בלה טאוסיג, איתו תכנן כמעט אך ורק בנייני מגורים, בהתחלה היסטוריים, אחר כך אר דקו, מאוחר יותר מודרני. לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר שניצל בשואה, המשרד הולאם על ידי המשטר הקומוניסטי, הוא עבד ב-MEZŐTERV, לימים בחברת עיצוב מבנים תעשייתיים, ופרש משם לגמלאות. עשרות המבנים שתכנן או היה שותף לתכנונם משמשים לייעודם בבודפשט עד היום.
אשתו הייתה אדית ואגו, לה נישא בבודפשט ב-1942.
בניין פדרציית האיגודים המקצועיים ואשאש

ביתם של פועלי הברזל והמתכת, כלומר נפחים, חרטים, כרסמים וכדומה, נבנה בשנת 1928, וזו הייתה דרך ארוכה עבורם להגיע לשם. הופעתה של התעשייה המכנית בהונגריה, בקנה מידה גדול, עולה בקנה אחד עם בניית קווי רכבת, כלומר, ניתן לקשר אותה לתקופה שבין 1849 ל-1867. כבר בשנת 1877 ייסדו העובדים שעסקו בייצור קרונות רכבת ומכונות אחרות, אגודות מקצועיות לשיפור תנאי העבודה. ובשנת 1903 נוסדה איגוד עובדי הברזל והמתכת ההונגריים.
הגאווה החדשה של פועלי הברזל, שעד היום נמצאת בבעלות האיגוד המקצועי, נבנתה ב-22 חודשים: המסירה החגיגית נערכה ב-28 באוקטובר 1928. כבר לא ידוע היכן עשויה להיות אבן היסוד, וגם לא מה היא עשויה להסתיר. אבל עמוד חלוד מכיל עותק של Vas-öz Fémmunkások Lapja, אשר משנת 1921 כיסה את כל החדשות התנועה, המקצועיות והתרבותיות.
בלה טאוסיג וז'יגמונד רוט תכננו את הבניין הקלאסי מבחוץ ואר דקו מבפנים. זהו מקדשם של עובדי הברזל. ניצחון של תעשיית הבנייה ההונגרית לפני המשבר הכלכלי הגדול, שבו הכל מהלבנים ועד קורות הגג הוא ייצור מקומי הונגרי.
עבודותיו העיקריות (חלקי)

וילה טאוסיג-רוט (בודפשט, רובע 2, Hűvösvölgyi út 94)
1927–1928: פדרציית האיגודים המקצועיים ואשאש, כלומר פועלי המתכת, מגדולנה אוצה 5–7. (יחד עם בלה טאוסיג)
1928: בניין מגורים, בודפשט, Baross utca 90. (יחד עם בלה טאוסיג)
1929: בניין מגורים, בודפשט, 6 באוקטובר. רחוב 21 (יחד עם בלה טאוסיג)
1930: בניין מגורים, בודפשט, Sodrás utca 3. (יחד עם בלה טאוסיג)
1930–1931: בית התרבות היהודי ביחד עם מה שנקרא היום אולם גולדמארק, תיאטרון גולדמארק לשעבר (יחד עם בלה טאוסיג)
1933:חווילה סגה, בודפשט, Lorántffy Zsuzsanna út 14. (יחד עם בלה טאוסיג)
1942: בניין מגורים, בודפשט, Közraktár utca 22/a (יחד עם בלה טאוסיג)
פרסים והוקרה

עיטור צלב הזהב המוכתר על סרט האבירות (1918)
לקריאה נוספת

Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar felszabadulás lexikona. Budapest. (לקסיקון השחרור ההונגרי)
Vajda Zsigmond-Szimcha (1970-01-20). "Róth Zsigmond emlékezete". Uj Kelet. 51 (6539): 5. (ז'יגמונד (שמחה) ויידה: לזכרו של ז'יגמונד רוט. אוי קלט גיליון 51 - 1970)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a csacai izraelita hitközség születési akv. 12/1885. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-07-02.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi állami halotti akv. 1918/1969. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-07-02.
↑  אולם הכנסים של פדרציית האיגידים המקצועיים ואשאש עם אולם הכנסים יוצא הדופן ביוז'פווארוש
↑  "Róth Adolf halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1648/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-07-02.
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1918. február 16. (45. évfolyam, 21. szám)
↑  Magdolna utca 5-7. [Vasas Szakszervezeti Szövetség], Budapest100 (ב־)
↑  Baross utca 90., Budapest100 (ב־)
↑  Október 6. utca 21., Budapest100 (ב־)
↑  Sodrás utca 3., Budapest100 (ב־)
↑  Wesselényi utca 7., Budapest100 (ב־)
↑  A Szegő-villa lakói, www.budaipolgar.hu, ‏2021-08-14
↑  Közraktár utca 22/a, Budapest100 (ב־)
↑  Budapesti Közlöny, 1918. április 4. (52. évfolyam, 78. szám)
דז'ה גרינוולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1893 צצה, הונגריה 
 פטירה:  10 ביולי 1963 (בגיל 69) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Grünwald Dezső 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא 
 צאצאים:  ג'רג' צ'אקאן 
 
דז'ה גרינוולד, לאחר 1946 דז'ה צ'אקאן (בהונגרית: Grünwald Dezső;‏ צֶצֶה, 19 ביולי 1893 – בודפשט, 10 ביולי 1963) היה דוקטור לרפואה (MD), אביו של פרופסור ד"ר ג'רג' צ'אקאן (1920–2003), רדיולוג, סבא של פרופסור ד"ר מתיאש ג'רג' צ'אקאן רופא מיילד-גינקולוג, סבא של ז'וז'ה צ'אקאן (1946) עורכת סרטי קולנוע. גרינוולד היה הרופא הראשי של המוסד לביטוח מחלות ספנות ההונגרי.
קורות חיים

דז'ה גרינוולד נולד במשפחה יהודית כבנם של החייט האמן אדולף גרינוולד ושל אילונה (הלן) שמידג בכפר צֶצֶה במחוז פייר. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון הממלכתי בסקסארד (1904–1911) , לאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם הוענק לו תואר דוקטור ברפואה ב-1919. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחזית במשך 28 חודשים ועבד בצריפי בית חולים של כולרה ושל מגפות מדבקות אחרות במשך מספר חודשים. הוא החל את דרכו הרפואית האזרחית במחלקת רפואה פנימית וכירורגית נשים בבית החולים סנט אישטוואן כמתמחה. לאחר 1923, הוא היה הרופא ולאחר מכן הראשי של "המוסד לביטוח מחלות ספנות ההונגרי". לא ידועות קורותיו בתקופת השואה, אלא רק העובדה ששרד והמשיך בעבודתו כרופא בבירת הונגריה בודפשט עד לפרישתו. חלק ניכר מעבודתו המדעית אבדה בשואה.
אשתו הייתה ז'ופיה שימון (1897–1973), בתם של ליפוט שימון ושל פפי לאזאר. הם נישאו ב-31 בדצמבר 1919 בבודפשט, פרנצווארוש.
גרינוולד הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
פרסומיו (חלקי)

חלק ניכר מעבודותיו הושמד במהלך שואת יהודי הונגריה
טיפול בסטימולס בפרקטיקה רפואית כללית ובפרקטיקה בקופת חולים. מחקר. (רפואה, 1930)
טיפול בסיאטיקה באמצעות הזרקת קזאין תוך ורידית. (רפואה, 1938, מס' 38)
לקריאה נוספת

Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar feltámadás lexikona. Budapest. (לקסיקון בתחייה ההונגרית)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a cecei izraelita hitközség születési akv. 8/1893. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-12.
↑  "Elhalálozások". Orvosi Hetilap. 1963-09-08. p. 1718.
↑  Iskolai értesítők, Szekszárdi Állami Főgimnázium, Szekszárd, 1904–1911
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 2547/1919. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-02-12.
דבש (שיר)

| --- | --- |

מִיַּעֲרָה לָאַגָּנִים
 סינגל בביצוע הפרברים ו-חדווה ודוד
 יצא לאור:  1966
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 כתיבה:  ינון נאמן
 לחן:  ינון נאמן
"דבש" הוא שיר שכתב והלחין ינון נאמן, ובוצע לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון תשכ"ו, 1966.
כמקובל באותה תקופה, השיר בוצע בפסטיבל פעמיים: בפי צמד הפרברים ובפי חדווה ודוד.
השיר נחל הצלחה רבה, אך לא זכה באחד המקומות הראשונים.
ינון נאמן עצמו עבד במכוורת של משמר השרון ומשם ההשראה לשיר. זהו שירו היותר מוכר.
הביצועים בפסטיבל הזמר תשכ"ו

הביצוע של צמד הפרברים היה בעיבודו של יוסי חורי.
הביצוע של חדווה ודוד היה בעיבודו של גיל אלדמע. הביצוע שלהם הוקלט בליווי צ'מבלו, כנראה בידי פרנק פלג.
פירוש השיר

השיר כתוב בשפה גבוהה ולא חד משמעית, ומספר על חוויית מראה הדבש במכוורת ועל טעמו.
דְּבַש נִגָּר כְּמֵי נָהָר הָלוּם נִשְׁאָר עוֹבֵר תָּמִים - הדבש במכוורת זורם כנהר, ואדם תם שיראה זאת ישתומם, יישאר המום.
תּוֹכוֹ יִסְעַר יִפְעַם נִמְהָר כְּרֶטֶט גַּל בְּתוֹךְ יַמִּים - הדבש הרב שבמכוורת גועש כגל בים.
יֵז הַדְּבַשׁ, חוֹמֵר נִגְרָשׁ מִיַּעֲרָה לָאַגָּנִים - הדבש בדרכו מחלות הדבש (יערה) לאגנים הוא סוער (חומר), רוגש (נגרש) ומתיז (יז)
מֶתֶק חָשׁ, שֶׁל יוֹם חָדָשׁ כָּל הַלּוֹקֵק בַּעֲדָנִים - כל מי שלוקק בעדנים (בהנאה) חש מתיקות של יום חדש.
ריקוד עם

הריקוד לפי לחן השיר נקרא "מחול הדבש", אותו חיבר מושיקו יצחק הלוי בשנת 1973.
הערות שוליים

↑  אתר "שפה עברית"
↑  מחול הדבש
יהודה נבון

הרב יהודה נבון "מורנו" (? - 1844) היה שד"ר, אב בית דין בירושלים והראשון לציון וראש ישיבת דמשק אליעזר (על שם הגביר רבי אליעזר אשכנזי ורעייתו הגבירה הנכבדה וידה אשכנזי) מקושטא שבטורקיה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב חיים רפאל נבון, בן למשפחת נבון הספרדית שישבה בארץ ישראל בראשית המאה ה-18, עת שעלה לירושלים הרב אפרים נבון, ושבמשך דורות רבים הוציאה מתוכה רבנים, מנהיגים ואישי ציבור.
בשנת תקנ"ז (1797) היה שליח חברון לצפון אפריקה, בתקצ"ו (1836) יצא בשליחות ירושלים ושוב בשנת תר"ד (1844).
אחרי פטירת קרובו, הרב יונה משה נבון בשנת תר"א (1841), מונה לאב בית דין, לפקיד הכוללות ולראשון לציון של ירושלים, למשך פחות משנה אחת עד תר"ב (1842). בעקבות ויכוח בנוגע למינוי בין תומכיו לבין תומכי הרב חיים אברהם גאגין בראשות אברהם קמונדו, הוא נאלץ לפנות מקומו לרב גאגין, גם בשל חולשתו וזקנתו ובעיקר כדי להשכין שלום בעדה.
נתפרסם בדורו בעיקר בשל דאגתו לציבור. חיבר את הספר "דגל מחנה אפרים", בו מתרץ הקושיות שנשאלו על ספר סבו מחנה אפרים (לא יצא לאור).
הרב יהודה נבון נפטר בירושלים בכ"ג בכסלו, תר"ה (1844). הוא קבור בחלקת הספרדים שבהר הזיתים.
נכדיו היו יוסף נבון ומשה אפרים נבון.
הערות שוליים

↑  כיהן פחות משנה בתפקיד. תאריך סיום לא מדויק. בערך בתקופה זו
↑  סבו היה רבי יהודה נבון, מחבר הספר קריית מלך רב, בנו של בעל המחנה אפרים
| הראשונים לציון |
| --- | --- | --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט  • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |  |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף • הרב דוד יוסף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008980969205171  VIAF: 11160664911603360582   WorldCat (עם VIAF): 11160664911603360582 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיולה פנייש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בינואר 1896 מישקולץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 בפברואר 1964 (בגיל 68) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Glancz Gyula 
 תפקידים:  רופא עור, רופא פנימי, רופא 
 
דיולה פנייש, במקור גלאנץ עד 1916, בהונגרית: Fényes Gyula;‏ מישקולץ, 5 בינואר 1896 – בודפשט, 3 בפברואר 1964) היה רופא עור יהודי-הונגרי, רופא פנימי, רופא ראשי בבית החולים.