stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום הנכסה
מאורעות יום הנכסה

עד שנת 2011 כמעט ולא צוין יום הנכסה.
ב-5 ביוני 2011 הפגינו מאות סורים (ממוצא פלסטיני) ברמת הגולן ואף ניסו לפרוץ את גדר הגבול שבין ישראל לסוריה. צה"ל הגיב באמצעים לפיזור הפגנות, ובצד הסורי דווח כי כ-13 מפגינים נהרגו כתוצאה מירי ומשדות מוקשים שהציב צה"ל באזור, אולם על פי תחקיר צה"ל, נורו רק כמה קליעים על ידי צלפים לכיוון רגלי המפגינים, וחלקם נהרגו עוד לפני העימות, בסמוך לעיירה קוניטרה, כתוצאה מפיצוץ בשדה מוקשים שנוצר עקב השלכת בקבוקים והצתת צמיגים, מזרחית לגדר הגבול עם ישראל. ניסיון הפריצה הוגדר על ידי ישראל כניסיון פרובוקטיבי של נשיא סוריה בשאר אל-אסד להסיט ממנו את הכעס של תושבי סוריה בזמן שהפגנות מחאה רחבות היקף נערכות נגדו בסוריה. ניסיון דומה התרחש כחודש מוקדם יותר, כשסורים-פלסטינים הפגינו ופרצו את גדר הגבול ואף חדרו למג'דל שמס, כמחאה לציון יום הנכבה.
פרופסור אייל זיסר טען שהצעדות הדומות שאורגנו לציון יום הנכסה והנכבה מהוות "הכרזה מפורשת, שהפלסטינים כעם וכחברה עודם מסרבים להשלים עם קיומה של מדינת ישראל ומבחינתם השאלה אינה שאלת גבולות 1967 אלא שאלת זכות השיבה של הפליטים הפלסטינים לשטחי מדינת ישראל, תוך שלילת זכותו של העם היהודי למדינה משלו בארץ ישראל".
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, נערכים ליום הנקסה: "ביום א' נצעד לגבול ישראל", באתר nrg‏, 31 במאי 2011.
1 2  מאיפה צצה לנו "הנכסה" הזו?, באתר ערוץ 7, ריאיון עם ד"ר מרדכי קידר, 5 ביוני 2011.
↑  חדשות nana10, נערכים ליום הנכסה: פליטים פלסטינים נקראו להגיע בטיסות לנתב"ג, באתר nana10‏, 2 ביוני 2011.
↑  אטילה שומפלבי ורועי נחמיאס, "יום הנכסה": אזהרה ישראלית לסוריה ולבנון, באתר ynet, 1 ביוני 2011.
1 2  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: עושים גאווה בלשון, באתר nrg‏, 9 ביוני 2011.
↑  יהושפט הרכבי, לקח הערבים מתבוסתם, מבוא, עמ' 38–39.
↑  חגי ארליך, ‏אחרית דבר: מבט היסטורי אל מלחמת ששת הימים והעולם הערבי, מבט מל"מ 49, יוני 2007, עמ' 19
↑  חגי עינב וחנן גרינברג, סוריה טוענת כי 14 נהרגו, מוקשים התפוצצו בגבול, באתר ynet, 5 ביוני 2011.
↑  עמוס הראל, תחקיר צה"ל: ירי הצלפים היה מוגבל, באתר הארץ, 6 ביוני 2011.
↑  פרופ' אייל זיסר, בין נכבה לנכסה הפלסטינים עומדים במקום, באתר nana10‏, 30 במאי 2011.
ליידי דייוויס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1872 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  1963 (בגיל 91 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בן או בת זוג:  מורטימר דייוויס 
 
הנרייטה מארי מאייר (באנגלית: Henriette Marie Meyer‏; 1872 – 21 בדצמבר 1963), הידועה בכינוייה ליידי דייוויס (באנגלית: Lady Davis), הייתה פילנתרופית יהודייה אמריקאית-קנדית.
קורות חיים

דייוויס נולדה בסן פרנסיסקו, בתו של צ'ארלס מאייר, בנקאי ופילנתרופ. ב-12 ביוני 1898 נישאה לאיש העסקים הקנדי סר מורטימר ברנט דייוויס, ולאחר מכן עבר הזוג להתגורר במונטריאול עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1901 נולד בנה, מורטימר דייוויס, וילד נוסף שכנראה מת בלידה. לאחר מספר שנים היא אימצה את אחיינה פיליפ. בשנת 1924 התגרשו בני הזוג. בהסכם הגירושין, שהושג לאחר משא ומתן ממושך, קיבלה דייוויס למעלה ממיליון דולר, סכום שאפשר לה להמשיך בפעילותה הפילנתרופית.
לאחר גירושיה היגרה לצרפת שם הקימה כפר נופש לילדים מעוטי יכולת בשם "Colonie de vacance", וזכתה מהממשלה הצרפתית בעיטור לגיון הכבוד, עבור עבודתה ההתנדבותית והפילנתרופית. בנוסף, שיכנה פליטים שהחלו להגיע לפריז בעקבות עליית הנאצים לשלטון ורדיפות היהודים.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, דייוויס שבה למונטריאול שם תרמה לצבא הבריטי מטוס ספיטפייר וארגנה בתי הארחה עבור חיילי חיל האוויר ודאגה לתחזוקם עד ינואר 1946. עבור עבודתה זו זכתה לעיטור דיים מפקדת האימפריה הבריטית.
בתום המלחמה ייסדה את "קרן ליידי דייוויס" שפעלה להבאת מדענים ומשכילים שניצלו לקנדה, הייתה פעילה במוזיאון לאמנויות של מונטריאול ואוניברסיטת מקגיל.
מספר שנים לפני מותה, ייסדה קרן בשיתוף עם לואיס וברנרד בלומפילד עבור יהודי קנדה. תרומות הקרן הביאו לבניית רשת בתי הספר עמל בישראל.
בישראל יש קרן מלגות על שמה הזוכה לתמיכה מהקרן בקנדה.
מבנים ומוסדות על שמה

המרכז הרפואי כרמל ע"ש ליידי דייוויס בחיפה
בית הספר עמל ליידי דייוויס השוכן בנאות אפקה בצפון תל אביב
בית הספר עמל ליידי דייוויס השוכן בקריית יובל בירושלים
בניין ליידי דייוויס - בניין הספרייה הלאומית הישן בגבעת רם בירושלים
בניין ליידי דייוויס - הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון
מבנה המרכז הרפואי כרמל ע"ש ליידי דייוויס
בניין הספרייה הלאומית הישן (בניין ליידי דייוויס)
בניין ליידי דייוויס בטכניון
שוטי גטווה

| --- | --- |
גטווה, 2019
גטווה, 2019
 לידה:  15 באוקטובר 1992 (בן 32) קיגאלי, רואנדה 
 שם לידה:  Mizero Ncuti Gatwa 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד (2013)  תיכון בורומויר  Dunfermline High School, Dunfermline 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיזרו שוטי גטווה (באנגלית: Mizero Ncuti Gatwa, תעתיק IPA: /ˈʃuːti ˈɡætwɑː/, נולד ב-16 באוקטובר 1992) הוא שחקן רואנדי-סקוטי. הוא התפרסם כששיחק את דמותו של אריק אפיונג בסדרה "חינוך מיני" של נטפליקס עליה זכה בפרס באפט"א הסקוטי לשחקן הטוב ביותר וזכה בשתי מועמדויות נוספות, והיה מועמד לשלושה פרסי באפט"א לטלוויזיה עבור ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר.
החל משנת 2023 משחק את הדוקטור בסדרת המדע הבדיוני דוקטור הו.
ביוגרפיה

גטווה נולד בקיגאלי, בירת רואנדה. אביו הוא עיתונאי מוכר במדינה ודוקטור לתאולוגיה.
המשפחה ברחה מרואנדה בעת רצח העם נגד הטוטסי ב-1994, והוא גדל בסקוטלנד, בעיקר באדינבורו ובדנפרמליין. בצעירותו למד בתיכונים "Boroughmuir" ו-"Dunfermline", ובקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד בגלאזגו, שם קיבל תואר ראשון במשחק.
קריירה

גטווה החל לשחק עם הופעת קמע בסיטקום "Bob Servant"‏ בשנת 2014. בשנת 2015 הופיע בתפקיד משנה במיני-סדרה סטונמות', עיבוד לרומן בעל אותו שם מ-2012. באותה שנה הוא הופיע בהפקה של תיאטרון Kneehigh של המחזה 946, שעובד על פי הספר "סיפורו המדהים של אדולפוס טיפס" של מייקל מורפורגו, העוסק בחזרות לפלישה לנורמנדי שהתרחשו בדבון וגבו מספר הרוגים רב. בחודש מאי 2018, הוכרז כי גטווה לוהק לתפקיד אריק אפיונג לדרמה הקומית "חינוך מיני" בנטפליקס. התוכנית שוחררה בשנת 2019 וזכתה לשבחי הביקורת. גטווה זכה לשבחים על הצגתו של אריק מצופים וממבקרים כאחד, במיוחד על האופן שבו דמותו לא רודדה לקלישאה של "החבר הכי טוב השחור או ההומו סלאש דמות סיידקיק גנרית". הוא זכה לשבחים רבים על התפקיד, הכולל זכייה בפרס באפט"א הסקוטי לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה בשנת 2020, והיה מועמד לפרס BAFTA טלוויזיה להופעה הקומדית הגברית הטובה ביותר, בשנים 2020–2022.
הוא הופיע ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים.
ב-8 במאי 2022 לוהק לתפקיד הדוקטור ה-15 בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" והתחיל לגלמו במקום דייוויד טננט בדצמבר 2023.
חיים אישיים

בראיון למגזין Elle באוגוסט 2023 גטווה יצא מהארון בתור קוויר. לדבריו, הוא לא התייחס לפני כן לספקולציות בנושא נטייתו המינית, אך ההשתתפות ב"חינוך מיני" עודדה אותו לעשות זאת, כמו גם מפגש עם קווירית ממוצא רואנדי במצעד הגאווה במנצ'סטר (הפעם הראשונה, לדבריו, שבה פגש עוד רואנדים קווירים כמותו).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | היסטוריות איומות: הסרט - רומאים רקובים | טימידיוס |  |
| 2021 | מכתב אחרון ופרידה | ניק |  |
| 2023 | ברבי | קן #4 |  |
| TBA | The Roses |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Bob Servant | לקוח | פרק: "The Van" |
| 2015 | סטונמות' | דוגי | שני פרקים |
| 2019–2023 | חינוך מיני | אריק אפיונג | תפקיד ראשי (4 עונות); 32 פרקים |
| 2023–הווה | דוקטור הו | הדוקטור | תפקיד ראשי (עונות 15-14); 21 פרקים |
| 2024 | אדוני האוויר | לוטננט רוברט דניאלס | 3 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תפקיד | תוצאה | Refs |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי סרטי MTV | תפקיד פריצת השנה הטוב ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי סרטי MTV | הנשיקה הטובה ביותר (עם קונור סווינדלס) | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2019 | באפט"א סקוטלנד | השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2020 | פסטיבל סרטי החוף ניופורט | פריצת השנה | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2020 | פרסי אגודת העיתונות לשידור | השחקן הטוב ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי אגודת העיתונות לשידור | פריצת השנה | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2020 | פרסי האגודה המלכותית לטלוויזיה | השחקן הקומי הטוב ביותר | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2020 | פרסי סקוטלנד לצעירים | בידור | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2020 | פרס באפט"א לטלוויזיה | ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2020 | באפט"א סקוטלנד | השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2020 | פרס ורד הזהב | הופעת השנה | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2021 | פרס באפט"א לטלוויזיה | ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2022 | פרס הקומדיה הלאומי | תפקיד משנה בולט | חינוך מיני | זכייה |  |
| 2022 | פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה קומית | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי NME | שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2022 | פרס באפט"א לטלוויזיה | ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2022 | באפט"א סקוטלנד | השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה | חינוך מיני | מועמדות |  |
| 2022 | באפט"א סקוטלנד | פרס הקהל | חינוך מיני | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Sex Education Thirst Trap 101 With Ncuti Gatwa From Sex Education Netflix. 24 בינואר 2019. נבדק ב-19 במאי 2019. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Ncuti & Kedar from Sex Education Interview Each Other". Between 2 Favs. Netflix. 25 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sex Education's Ncuti Gatwa discusses 'being a minority within a minority'". SBS. 22 בינואר 2019. נבדק ב-22 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "From Ncuti Gatwa to floral tributes: this week's fashion trends". The Guardian.
1 2  Alex Ritman (May 8, 2022). ‘Sex Education’ Star Ncuti Gatwa Named Next Doctor in ‘Doctor Who’. Hollywood Reporter. Retrieved May 8, 2022
↑  Anderson, Gillian (5 בפברואר 2020). "Ncuti Gatwa Embraces His Electrifying Power". Teen Vogue. נבדק ב-10 בפברואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Negi, Shrishti (6 בפברואר 2019). "Ncuti Gatwa of 'Sex Education' on His Unapologetic & Carefree Portrayal of a Gay, Black Teenager". News18. נבדק ב-20 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gatwa, Tharcisse (25 במרץ 2009). "Victims or Guilty?". International Review of Mission. World Council of Churches. 88 (351): 347–363. doi:10.1111/j.1758-6631.1999.tb00164.x. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Ncuti Gatwa". Dundee Rep Theatre. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BA Acting Showcase Class of 2013" (PDF). Royal Conservatoire of Scotland. אורכב מ-המקור (PDF) ב-16 בינואר 2019. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "BBC One - Bob Servant, Series 2, The Van". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-06-06.
↑  "946 review – Kneehigh's D-day drama brings cats and razzmatazz". The Guardian (באנגלית). 2015-08-05. נבדק ב-2021-01-13.
↑  "Sex Education: Season 1". Rotten Tomatoes. Fandango. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Lockett, Dee (22 בינואר 2019). "Sex Education's Ncuti Gatwa Doesn't Want to Play the Gay Best Friend". Vulture. נבדק ב-20 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Okundaye, Jason (22 בינואר 2019). "Sex Education's vital, complex portrayal of black queer teenhood". Dazed (באנגלית). נבדק ב-20 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "From Ncuti Gatwa to floral tributes: this week's fashion trends". The Guardian. 1 בפברואר 2019. נבדק ב-20 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ncuti Gatwa earns BAFTA nomination for Sex Education".
↑  "BAFTA TV 2021: Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards". BAFTA. 28 באפריל 2021. נבדק ב-28 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2022 TIME100 Next: Ncuti Gatwa, Time (באנגלית)
↑  ELLE Style Awards: Ncuti Gatwa Is The Modern Pioneer, ELLE, ‏2023-08-30 (באנגלית בריטית)
↑  Condé Nast, ‘Sex Education’ Star Ncuti Gatwa Has Come Out As Queer, Them, ‏2023-08-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ncuti Gatwa addresses ‘confusing’ sexuality comments, The Independent, ‏2023-11-08 (באנגלית בריטית)
↑  Condé Nast, Ncuti Gatwa Rising, British GQ, ‏2023-11-08 (באנגלית בריטית)
1 2  Dupre, Elyse (14 במאי 2019). "MTV Movie & TV Awards 2019: The Complete List of Nominations". E! News. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b30c4c85-d109-4fd2-a9f9-5e497b83f0aa
ליאון לוי

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1925 מנהטן, ארצות הברית 
 פטירה:  6 באפריל 2003 (בגיל 77) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פעילות בולטת:  אספנות, נדבנות
 השכלה:  הסיטי קולג' של ניו יורק  תיכון טאונסנד האריס 
 מקצוע:  כלכלן, איש עסקים
 בת זוג:  שֶׁלבִּי וַייט (Shelby White)
 
ליאון לוי (באנגלית: Leon Levy‏; 13 בספטמבר 1925 – 6 באפריל 2003) היה איש עסקים אמריקני-יהודי, נדבן, אספן אמנות קלאסית ותומך במוסדות תרבות ומדע ובמיזמים ארכאולוגיים. בשנות ה-90 כיהן כנשיא אגודת ידידי רשות העתיקות של ישראל בארצות הברית.
קורות חייו

ליאון לוי נולד במנהטן, ניו יורק, למשפחה יהודית ממוצא גרמני. במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית הוצב בגרמניה. החל לעבוד כאנליסט בוול סטריט ב-1948 על אף הכשרתו האקדמית בפסיכולוגיה. הושפע מהשקפותיו של אביו, איש העסקים ג'רום לוי, בדבר ערכם של רווחי התאגידים בחיזוי מגמות כלכליות. ביובל השנים הבאות הפך לדמות בולטת בתחום ההשקעות. בשנת 1956 צורף כשותף בחברת הברוקרים אופנהיימר (Oppenheimer & Co.) ובשנת 1959 היה ממקימי מערך קרנות הנאמנות של חברה זו. ב-1982 יסד את חברת ההשקעות Odyssey, שהתמחתה בניהול קרנות גידור; לפני שפורקה ב-1998 הוערך שווי נכסיה בכ-3 מיליארדי דולרים. ב-1986 הקים לזכרו של אביו את המכון למחקר כלכלי ע"ש ג'רום לוי (Levy Economics Institute) בקולג' בּארד (Bard College) המעודד מחקרים בתחומי הכלכלה הקיינסיאנית והפוסט-קיינסיאנית. בשנה האחרונה לחייו עדיין לימד במכון את שיעורו "התפתחויות עכשוויות במימון". לפני מותו פרסם ליאון לוי את זכרונותיו בספרו The Mind of Wall Street, ובו ביטא את תפיסתו לפיה השקעות הן עניין פסיכולוגי לא פחות מאשר מהלך כלכלי מושכל.
ליאון לוי ורעייתו, שֶׁלבִּי וַייט (Shelby White), היו אספנים מושבעים של יצירות אמנות הלניסטית ורומית ותומכים נדיבים במיזמי תרבות ומדע, בעיקר כאלה הנוגעים לתרבויות העולם העתיק.
נדבנות

לוי החל בפעילות פילנתרופית עוד בשנות ה-50 בתרומות לארגוני זכויות אדם ולארגוני שמירת טבע. מענקיו הלכו והתרחבו במרוצת השנים והתעצמו אחרי פטירתו. במשך חייו העניקו לוי ורעייתו, שׁלבִּי וַייט, כ-200 מיליוני דולרים למוסדות תרבות שונים, ובהם מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, שבו הוקמה על שמם גלריה מיוחדת האוצרת מבחר גדול של יצירות אמנות הלניסטיות ורומיות, חלקן מאוספיהם הפרטיים של לוי ווַייט.
ליאון לוי העניק את חסותו למוסדות תרבות שונים ואף היה מעורב בניהולם. בין היתר כיהן כנשיא המכון למחקר מתקדם הפועל סמוך לאוניברסיטת פרינסטון, כמשנה לנשיא המכון לאמנויות של אוניברסיטת ניו-יורק וכנשיא מכון לוי לכלכלה בקולג' בארד; כמו כן פעל בחבר הנאמנים של קרן הזיכרון לג'ון סימון גוגנהיים של אוניברסיטת רוקפלר המתמקדת במחקר ביורפואי. ב-2004, אחרי פטירתו, רוכזו מפעלי הנדבנות שלו במסגרת "קרן ליאון לוי" (Leon Levy Foundation) שהוקצו לה חצי מיליארד דולרים מתוך עזבונו. מטרת-העל של הקרן היא הנצחת הפעילות הפילנתרופית שאפיינה אותו, במיוחד באמצעות תמיכה בהשכלה הגבוהה.
אחת היוזמות הראשונות של קרן ליאון לוי הייתה הקצאת 200 מיליוני דולרים לאוניברסיטת ניו יורק (NYU) להקמת המכון לחקר העולם העתיק (Institute for the Study of the Ancient World) – מרכז ללימודים מתקדמים ולמחקר בינתחומי של תרבויות העת העתיקה המתמקד בהבנת הקשרים ביניהן.
קרן ליאון לוי תומכת במפעלי מדע ותרבות מגוונים, בהם המרכז לתודעה, מוח והתנהגות באוניברסיטת רוקפלר, המרכז לביוגרפיות באוניברסיטת העיר ניו יורק ומרכז הארכיבים בספריית העיר ניו יורק שנועד להגביר את הנגישות של חוקרים ושל הציבור הרחב לגנזכים מרכזיים, ובתוך כך תומך במיזמי קיטלוג מקוון. במסגרת פעולותיה המסועפות מקדישה הקרן תשומת לב למאבק למען זכויות אדם ותורמת למיזמי שמירת טבע וגנים.
עניינם של ליאון ורעייתו בחקר הארכאולוגיה והאמנות של העולם העתיק הוביל להקמת קרן ייעודית לפרסומים מדעיים בארכאולוגיה.
הקרן תומכת בהשלמת חפירות ארכאולוגיות שהתעכבו בגלל העדר משאבים, וזאת באמצעות מענקים לפרסום המחקרים. רוב החפירות הנתמכות על ידיה מצויות במזרח הים התיכון – ביוון, בטורקיה, בקפריסין, במצרים, בירדן ובישראל.
 תוכנית שלבי וייט וליאון לוי לפרסומים בארכאולוגיה פועלת מאז 1997 באמצעות המוזיאון השמי של אוניברסיטת הרווארד.
עניינו של ליאון לוי בתרבויות העולם העתיק בא לביטוי אף במתן השם Odyssey לחברת ההשקעות שלו, שכן, לדבריו, "ככלות הכול, האודיסיאה היא מסע רצוף הזדמנויות וסיכונים". בהתאם לנטייתם, מאז 1985, תמכו ליאון לוי ורעייתו בפעילות ארכאולוגית בישראל.
פועלו במיזמי ארכאולוגיה בישראל

תחילת מעורבותם הפעילה של ליאון לוי ושל רעייתו שלבי וייט במיזמים הארכאולוגיים בישראל הייתה במימון חפירות אשקלון, שנערכו בראשות לורנס סטייגר מטעם המוזיאון השמי של אוניברסיטת הרווארד ("משלחת ליאון לוי לאשקלון").
בכל עונות הקיץ בשנים 1985–2000 נהגו ליאון לוי ורעייתו להשתתף בחפירות בפועל ממש, ואחרי הקמת רשות העתיקות נענו להצעתו של אמיר דרורי לעמוד בראש אגודת הידידים בארצות-הברית. במסגרתה סייעו לפעולות רשות העתיקות בתחומים שונים, בהן יצירת קשרים עם אישים ומוסדות שקידמו את מיזם תערוכות המגילות הגנוזות.
אחת הבולטות בתרומות קרן ליאון לוי לרשות העתיקות היא הקמת הספרייה המקוונת של מגילות מדבר יהודה.
הספרייה המקוונת מיועדת לתיעוד קטעי המגילות ולהצגתן במרשתת בפני כול.
תרומתו של ליאון לוי סייעה בהפקת כרכי האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ-ישראל, בעברית ובאנגלית, על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ובהוצאה לאור של כרכי "ארץ־ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה".
פעולות השימור והשחזור של רצפות הפסיפס הרומיות שנתגלו בעיר לוד והקמת מרכז מבקרים באתר נעשות בתרומה ייעודית מקרן ליאון לוי.
בסיוע הקרן לתחום אוצרות המדינה (הגוף הממונה על התיעוד והבקרה של ממצאי עתיקות בישראל) מתאפשרת תצוגת ממצאים נבחרים מתוך האוספים. בקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל, ההולכת ונבנית, יוקם המרכז לאוצרות המדינה ע"ש שלבי וייט וליאון לוי.
עשרות מֵיזמי חפירות בישראל נתמכים באמצעות תוכנית שלבי וייט–ליאון לוי לפרסומים מדעיים בתחום הארכאולוגיה, ובהם החפירות ברובע היהודי בירושלים, תל קשיש, קומראן, תל לכיש, תל יקנעם, תל אשדוד, תל דותן, גמלא, תל מור, תל יבנה, שער הגולן, חפירות מזר בהר הבית, תל ערוער, הקארדו בירושלים, תל אל-מזר, כונתילת עג'רוד, אזור, תל חצור, תל גזר, פקיעין, תל מגידו, באר רסיסים, תל גמה, תל בית ירח, סקר הר הנגב המרכזי, תל כודאדי, רמת רחל,  העיר העתיקה באשקלון, תל באר שבע, תל שקמונה והכפר הנאוליתי בעתלית-ים.
הערות שוליים

↑  אתר המכון למחקר כלכלי ע"ש ג'רום לוי בקולג' בּארד (באנגלית)
↑  כותר המשנה של הספר: On the Perils of Greed and the Mysteries of the Market (הספר ראה אור ב-2002 בהוצאת Public Affairs)
↑  ליאון לוי על כלכלה ופסיכולוגיה בהקדמתו לספרו (באנגלית)
↑  אלמנתו ומנהלת עזבונו, שלבי וייט, הצטרפה ב-2011 לאמנת הנתינה
↑  אביהוא קדוש, מי לא קיבל, באתר ynet, 26 ביוני 2012
↑  על מרכז ליאון לוי לביוגרפיות
↑  על מרכז הארכיבים ע"ש ליאון לוי
↑  תוכנית הגנה על זכויות אדם של קרן ליאון לוי
↑  דוגמת שמורות צמחי תרבות ורפואה ילידיים באיי בהאמה והגנים הבוטניים בניו-יורק
1 2  "תוכנית שלבי וייט וליאון לוי לפרסומים בארכאולוגיה"
↑  מפת האתרים הנתמכים על ידי הקרן לפרסומים בארכאולוגיה
↑  רשימת הפרסומים שראו אור בתמיכת הקרן
↑  זוכי המענקים מהקרן
↑  אתר משלחת ליאון לוי לאשקלון; חפירות תל אשקלון, באתר רשות העתיקות; אוצרות אשקלון – תערוכת ממצאי חפירות 2015
↑  על אודות אגודת הידידים של רשות העתיקות (באנגלית)
↑  על הספרייה הדיגיטלית של מגילות מדבר יהודה, באתר רשות העתיקות
↑  תוכניות מרכז המבקרים של פסיפס לוד
↑  על תחום אוצרות המדינה ברשות העתיקות
↑  עוזי דהרי, "הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל", אתר רשות העתיקות
↑  סדר האתרים הנזכרים נערך לפי שנות הפרסום מ-2000 ועד 2021
↑  רשימת האתרים והחוקרים המלאה מאז 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289287605171  GND: 119007843  ISNI: 0000 0003 5409 499X  LCCN: n90646908  SUDOC: 075914719  VIAF: 18022474   WorldCat (עם VIAF): 18022474 
סמליל קרן ליאון לוי
נטליה מורארי

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1984 (בת 40) חנצ'שט, ברה"מ 
 מדינה:  מולדובה 
 השכלה:  הפקולטה לסוציולוגיה באוניברסיטת מוסקבה  אוניברסיטת מוסקבה 
 בן או בת זוג:  Ilya Barabanov 
 
נטליה מורארי (ברומנית: Natalia Morari; נולדה ב-12 בינואר 1984) היא עיתונאית מולדובית המפרסמת תחקירים ומגישה תוכניות אירוח פוליטיות.
ביוגרפיה

מורארי נולדה בחנצ'שט שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית ב-12 בינואר 1984. היא סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון בקישינב והמשיכה את לימודיה מ-2002 עד 2007 באוניברסיטת מוסקבה. במהלך לימודיה החלה את הקריירה העיתונאית שלה במגזין הרוסי "Novoe Vremya" (הניו טיימס) (אנ').
גירוש מרוסיה

במהלך פעילותה כעיתונאית גורשה מורארי, בעלת אזרחות מולדובית, מרוסיה, בשל תחקירים עיתונאיים שלה, שהטרידו את הנהגת הקרמלין.
מורארי כתבה על מקרי הלבנת הון בהם היו מעורבים פקידים בכירים בסביבתו של הנשיא ולדימיר פוטין. ב-10 בדצמבר 2007 היא פרסמה מאמר שכותרתו "הכסף השחור של הקרמלין", המפרט את השימוש הבלתי חוקי בכספים כדי לשמור על תלות האזרחים ברשויות. ב-16 בדצמבר, עם שובה מטיול בן שבוע בישראל, סורבה כניסתה לרוסיה בנמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו על סמך החלטת שירות הביטחון הפדרלי. תקרית זו עוררה מחאה מצד איגוד העיתונאים הרוסי. כתוצאה מכך, מורארי נאלצה לטוס לקישינב. היא הגישה בקשה לאזרחות רוסית מיד לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת מוסקבה והייתה אמורה לקבל אותה באפריל 2008.
ב-17 בינואר 2008, שגרירות רוסיה במולדובה הודיעה למורארי כי נאסר עליה להיכנס לרוסיה מטעמי ביטחון המדינה.
במרץ 2008, הגישה מורארי תלונה במשטרת מולדובה, בטענה שקיבלה איומי מוות בטלפון. ב-21 באוגוסט 2008 נשללה ממנה האזרחות הרוסית שלה בנימוק של "קריאות להפלת הסדר החוקתי של הפדרציה הרוסית בכוח ובאיום על הביטחון הלאומי". באוגוסט 2008, תחנת הרדיו הד מוסקבה דיווחה כי מורארי תבעה את רוסיה בבית הדין האירופי לזכויות אדם על איסור כניסתה.
איסור הכניסה הוסר במרץ 2012, רק לאחר שיבגניה אלבטס (אנ'), יחד עם דמיטרי מוראטוב ואלכסיי ונדיקטוב, ביקשו אישית מדמיטרי מדבדב להתערב.
אקטיביזם אזרחי ופוליטי

מ-2008 עד 2009 הובילה מורארי את עמותת "חשיבה על מולדובה". היא, יחד עם פעילים צעירים נוספים, הייתה אחת המארגנים העיקריים של ההפגנות באפריל 2009 בקישינב לאחר הבחירות לפרלמנט (אנ'). ההפגנות נבעו מחוסר שביעות רצון של צעירים מתוצאות הבחירות, שבהם ניצחה המפלגה הקומוניסטית של הרפובליקה של מולדובה (PCRM).
בעקבות ההפגנות נעצרה מורארי, הושמה במעצר בית, ולאחר מכן נאסר עליה לצאת מהמדינה למשך חמישה חודשים. לאחר הבחירות לפרלמנט ביולי 2009, שהביאו להקמת קואליציה פרו-אירופית, התובע הכללי החדש ביטל את כל האישומים נגדה הקשורים לארגון ההפגנות.
החל משנת 2012 מורארי הייתה עובדת בערוץ טלוויזיה TV 8. היא הייתה מנחה של תוכנית תחום פוליטיקה וחברה בהנהלת הערוץ. בשנת 2021 שידורי התוכנית הופסקו.
ב-18 ביולי 2024, הודיעה מורארי על מועמדותה לנשיאות מולדובה כמועמדת עצמאית. בבחירות שנערכו בנובמבר היא זכתה ב-0.61% מקולות הבוחרים.
הערות שוליים

↑  "New Times Staffer Non-Grata in Russia". Kommersant Moscow. 2008-12-01. נבדק ב-2024-07-18.
↑  "Moldova Azi". web.archive.org. 2008-03-10. נבדק ב-2024-07-18.
1 2  "Наталья Морарь ответила по основному закону". www.kommersant.ru (ברוסית). 2008-08-25. נבדק ב-2024-07-18.
↑  "Наталья Морарь вернулась в Россию благодаря личному вмешательству президента Дмитрия Медведева - Газета.Ru | Новости". Газета.Ru (ברוסית). 2024-07-18. נבדק ב-2024-07-18.
↑  invitat, Autor (2012-03-27). "Medvedev lifted the ban of journalist Natalia Morari to enter Russia after four years". Moldova.org (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-07-18.
↑  Botnaru, Vasile (2009-04-24). "Judecătoria Centru îi aplică Nataliei Morari o restricţie de părăsire a ţării". Radio Europa Liberă (ברומנית). נבדק ב-2024-07-18.
↑  Morari.live (2024-07-18). Natalia Morari - candidată independentă la funcția de președinte. נבדק ב-2024-07-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 5703 6613  NKC: jo2008418985  SUDOC: 137772300  VIAF: 193004496   WorldCat (עם VIAF): 193004496 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נטליה מורארי".
משה הכהן אבן ג'יקטילה

| --- | --- |
 לידה:  1020 קורדובה, ספרד 
 פטירה:  1080 (בגיל 60 בערך) סרגוסה, ספרד 
 תקופת הפעילות:  ?–1080 
 
משה בר שמואל הכהן אבן ג'יקָטילה (או הרמ"ך או משה הנקדן; 1020 לערך, קורדובה, ח'ליפות קורדובה – 1080, סרגוסה, טאיפת סרגוסה של שושלת בָּנוּ הוּד) היה פרשן המקרא, פייטן, ומדקדק.