stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ובאני פרנצ'סקו אנריו
חייו

אנריו נולד ברומא ותאריך הולדתו המדויק אינו ידוע. החלטתו להיעשות לכומר התגבשה בעליל כבר בגיל צעיר והוא התוודע לאורטוריה של פיליפו נרי בסביבות 1583. בשנת 1595 עבד כנגן עוגב בסאן מרצ'לו ונראה שהיה למאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) בבזיליקה די סאן ג'ובאני בלאטראנו, אחרי פרנצ'סקו סוריאנו, בין השנים 1600 או 1601 ל-1603. בשנת 1609 כיהן במשרה דומה בקתדרלה של ורונה, כהונתו הראשונה מחוץ לרומא; הוא נשאר שם עד 1610, אז חזר לרומא ושם נשאר, להוציא אי-אילו מסעות, עד 1624, בתפקידים שונים (עד שהתמנה לבסוף לכומר בשנת 1616). ב-1624 התמנה למשרת מנצח מקהלה בחצר זיגיסמונד השלישי מלך פולין בוורשה. לפולין היו כמה מרכזים מוזיקליים פעילים בשלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17, ביניהם קרקוב וורשה, שנהגו להעסיק איטלקים וגרמנים; אנריו היה בין הבולטים במוזיקאים הנוכרים שהשתכנו בפולין. אנריו נפטר בגראץ, אוסטריה, בדרכו לשוב הביתה ונקבר שם ב-12 ביוני 1630.
סגנונו המוזיקלי

רבים מן המדריגלים שלו היו מונודיות, שאילה מסגנון, שמוצאו בפירנצה ובמקומות אחרים בצפון. המוטטים והמיסות שלו, לעומת זאת, שמרנים באופיים וכתובים בסגנון פלסטרינה, אף כי המוטטים כוללים בס ממוספר, עוד חידוש מן העשור הראשון של המאה ה-17. השפעה מסוימת של ויאדאנה ניכרת ביצירות אלה.
כמה מן המיסות של אנריו הן פוליכוראליות, טכניקה העושה שימוש בקבוצות אחדות, נפרדות ומרוחקות זו מזו, של זמרים. אף כי גם טכניקה זו התפתחה בוונציה, היא נפוצה למקומות רבים עד סוף המאה ה-16: כמעט כל מלחיני הפוליפוניה הכנסייתית השתמשו בטכניקה פוליכוראלית בזמן זה או אחר, בייחוד אלה שעבדו בסביבות אקוסטיות רחבות ידיים (כמו רוב הקתדרלות באירופה).
הישגו החשוב ביותר של אנריו הצעיר היה ה-Teatro armonico spirituale שלו משנת 1619, שאפשר לראות בה את האורטוריה הראשונה. היא כוללת את כתיבת האובליגטו המוקדמת ביותר לכלי נגינה ששרדה מן האסכולה הרומאית. האינסטרומנטאציה מותווית בהקפדה יוצאת דופן וחילופי הקטעים בין כתיבה אינסטרומנטלית לווקאלית השפיעו רבות על יצירות בעשורים הבאים. שלא כיצירות שנכתבו באסכולה הוונציאנית, שרבות מהן היו ביסודן מוטטים גרנדיוזיים, ה"תיאטרו ארמוניקו ספיריטואלה" נכתב באיטלקית; הוא כלל סיפורים שתוארו במוזיקה אך לא הוצגו (כפי שהיה הדבר נעשה באופרה) וקולות התחלפו לסירוגין בכלי נגינה פרק אחר פרק. היצירה כללה מוזיקה לסיפור "הבן האובד" ו"המרת דתו של שאול".
יצירותיו

אנריו היה מלחין פורה, שכתב מוטטים, מחרוזות מזמורים, אנטיפונים, "קונצ'רטי מקודשים", רספונסאריות, מזמורי תהילים, מדריגלים, מוזיקת קודש ומוזיקה חילונית מסוגים שונים וקומץ יצירות אינסטרומנטליות. רוב יצירותיו יצאו לאור ברומא; עד כה לא זוהו יצירות, שאפשר לשייכן בוודאות לתקופת שהותו בפולין.
לקריאה נוספת

Article "Giovanni Francesco Anerio," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
מאמר "ג'ובאני פרנצ'סקו אנריו" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954.
מנפרד בוקופצר, "מוזיקה בתקופת הבארוק,, ניו יורק, נורטון ושות' 1947.
הערות שוליים

↑  http://www.oxfordmusiconline.com/grovemusic/view/10.1093/gmo/9781561592630.001.0001/omo-9781561592630-e-0000000914
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336891705171  PLWABN: 9810554480705606  BNE: XX1728117  BnF: cb139335585 (data)  GND: 12280239X  ICCU: MUSV001776  ISNI: 0000 0001 0885 4746  LCCN: n87149219  MusicBrainz: b849bcdc-2546-44d2-931b-aefdb6f5acf2  NKC: ola2002145149  NTA: 08428868X  SNAC: w6j99bbx  SUDOC: 12918151X  Trove: 1157261  VIAF: 32186954   WorldCat (עם VIAF): 32186954
ג'רון בלוסומגיים

| --- | --- |

בלוסומגיים בשנת 2016
 לידה:  16 בספטמבר 1993 (בן 31) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98
 מספר:  5
 מכללה:  אוניברסיטת קלמסון
 דראפט:  בחירה מספר 59, 2017 סן אנטוניו ספרס
 קבוצות כשחקן
 2017–2018   2018   2018–2019   2018–2019   2019–2020   2020   2020–2021   2021–2022   2022–:  אוסטין ספרס   קאנטון צ'ארג'   קליבלנד קאבלירס   ← קאנטון צ'ארג'   ריו גראנדה ואלי וייפרס  וינדי סיטי בולס   עירוני נהריה   רטיופארם אולם   מונקו
 הישגים כשחקן
 אליפות ליגת הפיתוח של ה-NBA ‏(2018)   הגביע הצרפתי (2023)
ג'רון סמואל בלוסומגיים (באנגלית: Jaron Samuel Blossomgame; נולד ב-16 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד במונקו.
קריירת תיכונים ומכללות

בלוסומגיים למד בבית הספר התיכון צ'אטאוצ'י בג'ונס קריק, ג'ורג'יה. בעונת הג'וניור שלו, הוא נבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולקבוצה השנייה בכל המדינה לאחר שהעמיד ממוצעים של 24 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה, בלוסומגיים עזר לתיכונו לסיים את העונה עם מאזן של 5–25, מה שעזר להם להעפיל לפלייאוף, שם הפסידו לדרום מערב דקאלב. בשנת 2011, בלוסומגיים הצטרף לקבוצה של ג'ורג'יה באיגוד האתלטים החובבים והוביל אותה עם 15.7 נקודות למשחק. באותה שנה, בלוסומגיים שבר את רגלו לאחר ניסיון לא מוצלח להטביע באימון.
בלוסומגיים בחר לשחק באוניברסיטת קלמסון, אך בעקבות הפציעה הוא החליט להוריד את עונתו הראשונה מהזכאות.
לאחר שתי עונות בהן השתפר, בלוסומגיים נהנה בעונתו השלישית מעונת פריצה. בלוסומגיים העמיד ממוצעים של 18.7 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולשחקן המשתפר של העונה. בתום העונה, בלוסומגיים הכריז על התמודדותו בדראפט ה-NBA ‏2016 והוזמן לדראפט קומביין. בסופו של דבר בחר בלוסומגיים לוותר על התמודדותו וחזר לקלמסון עבור עונתו האחרונה.
בלוסומגיים נבחר לקבוצה הראשונה של טורניר קדם העונה. הוא העמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-6.3 ריבאונדים, אשר הובילו את מכללתו לטורניר הלאומי, והוא נבחר לקבוצה השלישית של העונה. בתום העונה, בלוסומגיים הוזמן לדראפט קומביין, ובכך הפך לאחד השחקנים הראשונים שאי פעם הוזמנו לאירוע יותר מפעם אחת.
קריירה מקצועית

בלוסומגיים נבחר בדראפט במקום ה-59 על ידי סן אנטוניו ספרס. בלוסומגיים שיחק בקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA. בנובמבר 2017, הצטרף בלוסומגיים לקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אוסטין ספרס. באפריל 2018, הוא עזר לאוסטין לזכות באליפות כשהוא נבחר לחמישייה השלישית של העונה.
ב-24 בספטמבר 2018, בלוסומגיים נכלל בסגל של הספרס במחנות האימונים, אך שוחרר ב-8 באוקטובר לאחר ששותף בשלושה משחקי קדם עונה. ב-22 באוקטובר חזר בלוסומגיים לאוסטין ספרס.
ב-19 בנובמבר 2018, הועבר בלוסומגיים בטרייד מאוסטין ספרס לקאנטון צ'ארג' בתמורה לג'ון הולנד. לאחר עשרה משחקים בקבוצה בהם העמיד 20.9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, בלוסומגיים חתם בקבוצת האם של קאנטון מליגת ה-NBA, קליבלנד קאבלירס. ב-5 בדצמבר 2018, בלוסומגיים ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA כשעלה מהספסל בהפסד 105–129 לגולדן סטייט ווריורס, בו הוריד ריבאונד. חמישה ימים לאחר מכן, ב-10 בדצמבר, בלוסומגיים רשם דאבל דאבל כשעלה מהספסל בהפסד 92–108 למילווקי באקס, עם 11 נקודות, 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים וחסימה. ב-23 ביוני 2019, בלוסומגיים עזב את קליבלנד והפך לשחקן חופשי.
ב-27 בספטמבר 2019, בלוסומגיים חתם על חוזה אימונים ביוסטון רוקטס. לאחר ששוחרר מהקבוצה, ב-24 באוקטובר הוא חתם בריו גראנדה ואלי וייפרס.
ב-1 בפברואר 2020, בלוסומגיים עבר בטרייד לוינדי סיטי בולס.
ב-13 באוגוסט 2020, בלוסומגיים חתם בעירוני נהריה מהליגה הישראלית.
ב-21 ביולי 2021 חתם בלוסמגיים ברטיופארם אולם הגרמנית.
הערות שוליים

↑  זר שני לעירוני נהריה: ג'רון בלוסומגיים, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏13 באוגוסט 2020
ג'יימי דמטריו

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1987 (בן 36) Friern Barnet, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול  The Compton School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי דמטריו (באנגלית: Jamie Demetriou; נולד ב-1 בנובמבר 1987) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אנגלי, הידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה הקומיות "פליבג" ו-"Stath Lets Flats" להם גם כתב את התסריט. בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2020 הוא זכה על האחרונה בפרס השחקן הטוב ובפרס התסריטאי הטוב ביותר בסדרה קומית.
ביוגרפיה

דמטריו למד בבית הספר קומפטון בצפון לונדון והצטרף לתיאטרון צ'יקנשד, לפני שלמד באוניברסיטת בריסטול.
קריירה

דמטריו שיחק במופע יחיד 'Revolions Bristol' אשר זכה לשבחי המבקרים בשנים 2009-2011. המופע המופע היחיד, "יום העם", הושווה מאוחר יותר עם הופעותיו של סטיב קוגן באינדפנדנט.
תפקידיו בטלוויזיה כוללים "המופע של טרייסי אולמן", פליבג, וכן בקומדיית המצבים "Stath Lets Flats", שבו הוא מככב עם אחותו נטשה. התסריט נכתב גם על ידי דימטריו למעט שלושה פרקים, ומככבים בו גם קייטי וויקס ודסטין דמרי-ברנס.
בשנת 2019, דמטריו היה מועמד לשני פרסי BAFTA עבור "Stath Lets Flats" - "ההופעה" פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הגברית הטובה ביותר ופרס באפט"א לטלוויזיה לסדרה הקומית הטובה ביותר (כמפיק).
בשנת 2020 הוא זכה בשלושה פרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה - לתסריט הטוב ביותר בסדרת קומדיה, הופעה גברית בתוכנית קומית, וקומדיה כתובה הטובה ביותר (כמפיק).
דמטריו הופיע בסרט פדינגטון 2, בתפקיד הפרופסור.
דמטריו נתן את קולו לסרט האנימציה משנת 2018, עולמם הסודי של גמדי הגינה עם ג'וני דפ כבלש בעל שם.
בשנת 2019 הוא הופיע כשף הסלבריטאים רלפי מור בפרק של "הפעם עם אלן פרטרידג", מה שגרם לפרטרידג' לתגובה אלרגית, לאחר שדמטריו הגיש לו בטעות צדפות להן הוא רגיש. הוא גם סיפק את קול החבר הטלפוני המתקשר בפרק אחר. הוא שיחק את מרקוס במיני סדרה האמריקאית "ארבע חתונות ולוויה אחת", עיבוד לסרט הבריטי ארבע חתונות ולוויה אחת משנת 1994.
בשנת 2020 גילם דמות משנית בעונתה השנייה של סדרה הקומית "עובדי אלוהים" של רשת TBS.
בשנת 2021 שיחק בסרט "קרואלה" אודות קורותיה של קרואלה דה ויל.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הקומדיה "אפטר פארטי" באפל TV פלוס. באותה שנה דיבב את דמותו של ד"ר מקפע בסרט ההרפתקאות המונפש "לילה מוטרף במוזיאון: שובו של קאמונרה"; הרביעי בסדרת סרטי "לילה מוטרף במוזיאון", ודיבב את דמותו של פינגרז בסדרת ההנפשה "דד אנד: שומרי הבית הרדוף" מבית שירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2023 דיבב את דמותו של צ'סטר הבולדוג בסרט הקומדיה "דוגי סטייל".
הוא הופיע במופע סטנד-אפ שהוא מציג דמות פיקטיבית בשם "אנדי" "במועדון הארי היל" בנובמבר 2019.
חיים אישיים

אחותו של דמטריו, נטסיה דמטריו, היא גם קומיקאית ושחקנית.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס באפט"א לטלוויזיה | הופעת הקומדיה הגברית הטובה ביותר | ג'יימי דמטריו: חיים שלמים | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Jamie Demetriou". Companies House. 16 במאי 2020. נבדק ב-6 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jamie and Natasia Demetriou: 'Our spirit animal is a Muppet with its mouth open'". i. 25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aroesti, Rachel (3 ביוני 2016). "The funniest thing: Jamie Demetriou". the Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "14 top talents to watch out for in 2017 - as chosen by current TV stars". Radio Times. 2017-04-01. נבדק ב-2020-03-22.
↑  "Comedy At The Fringe - Jamie Demetriou - BBC Three". BBC.
↑  "Edinburgh 2013: Jamie Demetriou: People Day - A Steve Coogan in the Making?". 2013-08-06. נבדק ב-2020-03-22.
↑  Solutions, Powder Blue Internet Business. "Jamie Demetriou, comedian tour dates: Chortle: The UK Comedy Guide". www.chortle.co.uk.
↑  "News: Sitcom For Jamie Demetriou". Beyond The Joke. 28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   https://www.deadline.com/2020/06/bafta-tv-nominations-in-full-1202949892/amp/
↑  "BFI listing". BFI.org.uk.
↑  Smith, Damon (2018-05-11). "Film review: Sherlock Gnomes is elementary in the most unflattering sense". IrishNews.com.
↑    Michael Hogan, ‏This Time with Alan Partridge, episode 5, review: #MeToo-themed show saved by trout pout and late comedy masterstrokes, The Telegraph, 25 March 2019
↑  Guide, British Comedy. "This Time With Alan Partridge Series 1, Episode 6". British Comedy Guide (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-01-25.
↑  Gilbey, Ryan (22 באוקטובר 2014). "Natasia Demetriou – comedy's most nervous standup?". TheGuardian.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  BAFTA Television 2024: The Winners and Nominations, www.bafta.org, ‏2024-03-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020102031  VIAF: 62159939574725252849   WorldCat (עם VIAF): 62159939574725252849
ג'וויריה בנת אל-חארת'

| --- | --- |

 לידה:  608 אל-מדינה, ערב הסעודית 
 פטירה:  1 באפריל 676 (בגיל 68 בערך) אל-מדינה, ח'ליפות אומיה 
 מקום קבורה:  אל-בקיע 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  מוחמד (1 בדצמבר 627–8 ביוני 632) 
 
ג'וויריה בנת אל-חארת' (בערבית: جويرية بنت الحارث; 608 – 676) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם. בעת חתונתם, הייתה ג'וויריה בת 20, והוא היה בן 58. כמו כן, הייתה ג'וויריה בתו של הצחאבי אל-חארת' בן אבי דראר (ער').
ראו גם

ח'דיג'ה
עאישה
חפסה בנת עומר
הערות שוליים

↑  Juwayriya bint al-Harith, Islam Wiki (באנגלית)
↑  Juwayriyya bint al-Harith | islam.ru, islam.ru
↑  9-Juwayriyya | Muhammad | Abrahamic Religions, Scribd (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 90056706   WorldCat (עם VIAF): 90056706 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'וודט סונאי

ג'וודט סונאי (בטורקית: Cevdet Sunay; ‏1899 – 22 במאי 1982) היה איש צבא וראש המטות המשולבים של טורקיה וכן נשיאה החמישי.
חייו

סונאי נולד בטרבזון והתחנך בבית הספר התיכון הצבאי באיסטנבול. במלחמת העולם הראשונה לחם בזירת ארץ ישראל בחיל התותחנים ונפצע ונפל בשבי הבריטי. לאחר שחרורו נטל חלק במלחמת העצמאות של טורקיה, תחילה במלחמת טורקיה–צרפת ולאחר מכן במלחמת יוון–טורקיה. בשנות העשרים של המאה ה-20 השלים סונאי את השכלתו באקדמיה הצבאית. לאחר ההפיכה הצבאית הראשונה במדינה, באוגוסט 1960, מונה לראש המטות המשולבים של טורקיה. סונאי כיהן בתפקיד עד שנת 1966. במהלך כהונתו התמודד עם מרידות נגד השלטון, בפברואר 1962 ובמאי 1963 וכן במתיחות בקפריסין בתחילת 1964.
ב-14 במרץ 1966 התפטר מהצבא ומונה לחבר הסנאט של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, כדי שיחליף את נשיא טורקיה ג'מל גירסל ששכב מחוסר הכרה בבית חולים בוושינגטון לאחר שעבר שבץ. לאחר שנקבע שקלושים הסיכויים שגירסל יוכל לשוב לתפקידו, נבחר סונאי לנשיאה החמישי של המדינה ב-28 במרץ 1966, בהסכמת כל שש המפלגות בפרלמנט. הוא נבחר בפרלמנט ברוב של 461 קולות מול 11 של יריבו ו-47 נמנעים.
לקראת סיום תקופת כהונתו בת שבע השנים ב-28 במרץ 1973, נוצרה מתיחות בין הפרלמנט לצבא ביחס לזהות מחליפו. בשלב מסוים הוצע להאריך את כהונתו בשנתיים כפשרה, אולם לבסוף מונה מועמד הפרלמנט לנשיא על אף התנגדות הצבא. סונאי שב להיות חבר הסנאט בהתאם להוראות חוקת טורקיה. הוא נפטר במאי 1982 וגופתו הועברה ב-1988 אל בית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה.
הערות שוליים

↑  ש. כהן, נשיאה החדש של טורקיה נלחם באנגלים בארץ ישראל ונפל בשבי, מעריב, 29 במרץ 1966
↑  כוחות טורקיה יאורגנו מחדש, הארץ, 4 באוגוסט 1960
↑  דוכא קשר צבאי בתורכיה, מעריב, 23 בפברואר 1962
↑  מצב צבאי בערי תורכיה לאחר דיכוי המרידה הצבאית, קול העם, 22 במאי 1963
↑  משבר קפריסין לשיאו; טורקיה החליטה להתערב, הצופה, 16 בפברואר 1964
↑  ש. כהן, הרמטכ"ל התורכי יתמנה כנשיא, מעריב, 16 במרץ 1966
↑  סונאי ייבחר כנשיא תורכיה, דבר, 28 במרץ 1966
↑  סונאי נבחר נשיא תורכיה, דבר, 29 במרץ 1966
↑  סונאי ישאר עוד שנתיים, דבר, 20 במרץ 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3711 511X  LCCN: n87822956  NARA: 10571867  TDVİA: sunay-cevdet  VIAF: 1530140   WorldCat (עם VIAF): 1530140
ג'פרי ויליאמס

| --- | --- |

ג'פרי ויליאמס, 2009
 לידה:  18 בינואר 1958 (בן 66) סיופיריור, ויסקונסין
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1996–2020 (כ־24 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  534 ימים 2 שעות ו-48 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  5
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'פרי ויליאמס
 משימות
 STS-101,‏ סויוז TMA-8 ,‏ סויוז TMA-8,‏ סויוז TMA-20M
      
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  מדליית השירות הראוי לשבח  מדליית שירות מצוין של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (4 פעמים)
 
ג'פרי ויליאמס (באנגלית: Jeffrey Nels Williams; נולד ב-18 בינואר 1958 בסיופיריור, ויסקונסין) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא פעמיים היה מפקד משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

ג'פרי ויליאמס נולד בעיירה סיופיריור שבויסקונסין. הוא היה פעיל בתנועת הצופים והגיע לדרגה ברמת השלישית בחשיבותה. הוא סיים לימודי בית הספר באוהיו ולמד הנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1980. לאחר הלימודים ויליאמס עבר לחיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס. הוא שירת מספר שנים ביחידת החיל בגרמניה המערבית. בשנת 1984 הוא עבר לשירות במרכז החלל ג'ונסון. לאחר קבלת הסמכה כטייס ניסוי ויליאמס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
ניסיון הטיס של ויליאמס מסתכם בכ-2,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים.
שירות בתחום החלל

בשנת 1996 ויליאמס נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון והוא ביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
במאי 2000 ויליאמס השתתף במשימת STS-101 של מעבורת החלל אטלנטיס כמומחה משימה (ג'יימס הולסל היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית, להמשיך בהפעלתה ולבצע מספר ניסויים. במרץ 2006 הוא טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-8 (פאבל וינוגרדוב היה מפקד צוות). הוא היה חבר משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית. ויליאמס חזר לכדור הארץ לאחר 182 ימים בחלל. במהלך טיסה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-11 שעות.
באוקטובר 2009 ויליאמס טס בפעם השלישית בחללית סויוז TMA-16 (מקסים סוראייב היה מפקד צוות). הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פרנק דה ווין. לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 22 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ במרץ 2010.
במרץ 2014 ויליאמס טס בפעם הרביעית בחללית סויוז TMA-20M (אלכסיי אובצ'ינין היה מפקד צוות). הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד תימוטי קופרה. לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית. ויליאמס ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-13 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בספטמבר 2016.
ויליאמס עזב את השירות בשנת 2020.
על ניסונו בחלל הוא כתב ספר.
הערות שוליים

↑  ספר של גפרי ויליאמס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177792583  LCCN: n2009078323  VIAF: 18155042661172401135   WorldCat (עם VIAF): 18155042661172401135
גאורג ברודי

גאורג ברודי (בהונגרית: Bródy György; ‏ 21 ביולי 1908 – 5 באוגוסט 1967) היה שחקן כדורמים יהודי-הונגרי. פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (פריז 1931 ומגדבורג 1934) בכדורמים.
ביוגרפיה

ברודי נולד בבודפשט. הוא היה שחקן מחליף בנבחרת הונגריה לאולימפיאדת אמסטרדם (1928), אך בסופו של דבר לא השתתף בטורניר.
באליפות אירופה בכדורמים שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכה ברודי במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת אוסטריה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה ברודי במדליית זהב בטורניר הכדורמים לצידו שיחקו מיקלוש שרקן ואישטוואן ברטה שחקנים יהודים, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת ארצות הברית. הוא שיחק בשני משחקים כשוער.
באליפות אירופה בכדורמים שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 זכה ברודי במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת בלגיה.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה ברודי במדליית זהב בטורניר הכדורמים פעם שנייה ברציפות לצידו שיחק מיקלוש שרקן, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת בלגיה עם השחקן היהודי ז'ראר בליץ. הוא שיחק שישה משחקים כשוער.
בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה עבור גברים יהודים עבור הצבא ההונגרי ) והיה בחזית המזרחית.
בשנת 1945 שימש בתפקיד סגן נשיא איגוד השחייה של הונגריה.
בשנת 1948 נסע לדרום אפריקה אך לא חזר להונגריה. הוא ייסד בדרום אפריקה מפעל לחוטים.
בשנת 1967 נפטר ברודי ביוהנסבורג מהתקף לב.
בית מורשת משטרת ישראל

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  שד' וירג'יניה 1, אזור התעשייה בית-שמש מערב
 מיקום:  בית שמש
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:   משטרת ישראל
 מנהל:  שלומי שטרית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2015
 תאריך פתיחה רשמי:  2015 
 קואורדינטות:  31°44′26″N 34°57′03″E﻿ / ﻿31.74066°N 34.9507°E﻿ / 31.74066; 34.9507
 דף הבית
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) בית מורשת משטרת ישראל(למפת השפלה רגילה) בית מורשת משטרת ישראל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית מורשת משטרת ישראל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית מורשת משטרת ישראל  he בית מורשת משטרת ישראלhe בית מורשת משטרת ישראלמפת  __ בית שמש (in English: Beit Shemesh)מכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית המורשת של משטרת ישראל הוא מוזיאון המציג את סיפורה של משטרת ישראל מאז הקמתה ולאורך השנים. הוא נפתח לציבור באפריל 2015 ושוכן ליד המכללה הלאומית לשוטרים, הסמוכה לבית שמש.
בבית המורשת ניתן לראות מוצגים רבים שמתארים את התפתחות משטרת ישראל, החל מארגוני השמירה העברית בסוף התקופה העות'מאנית ומשטרת המנדט, וכן את פעילותה ותפקידה של המשטרה בשנות האלפיים.
התצוגה ההיסטורית

התצוגה ההיסטורית בבית המורשת נועדה לספר את סיפורם של ארגוני השמירה וביטחון הפנים בארץ ישראל לאורך השנים, תוך מתן דגש לתפקיד שאלה מילאו בתולדות המדינה. התצוגה מחולקת לשבעה פרקים, שכל אחד מהם מוקדש לעיסוק בתקופה מסוימת:
"ניצנים ראשונים" – משלהי התקופה העות'מאנית ועד לתום המנדט הבריטי על ארץ ישראל.
"שנות המסד" – מההערכות להקמתה של המשטרה, בשלהי המנדט, ועד לתום העשור הראשון לקיומה.
"התרחבות והתמקצעות" – השנים שבין 1958 (תחילת "רפורמת נחמיאס" במשטרה) ועד לפרוץ מלחמת יום הכיפורים.
"משטרה דו-תכליתית" – גל הטרור שלאחר מלחמת יום הכיפורים והטלת האחריות לביטחון הפנים על משטרת ישראל.
"צוק העתים" – התמודדותה של המשטרה עם קשיים כלכליים וביטחוניים במהלך שנות השמונים של המאה העשרים.
"אתגרי שלום ומלחמה" – משטרת ישראל אל מול איניתיפאדות וגלי הטרור של שנות התשעים והאלפיים (האינתיפאדה השנייה), מלחמת המפרץ, רצח רבין ועוד.
"משטרה בגובה העיניים" – גלריה של צילומים אמנותיים, העוסקים בפעילות המשטרה בהווה.
התצוגה כוללת פריטים אותנטיים, חלקם יחידים במינם, לצד רפליקות.
התצוגה ההיסטורית > מיצגי מולטימדיה

בית המורשת כולל מספר רב של מיצגי מולטימדיה שונים, המעשירים את חוויית הביקור. הסיור נפתח ומסתיים בצפייה בסרטים קצרים, ובאולמות התצוגה פזורים מיצגים נוספים, כגון נוטר ה"משוחח" עם הקהל, הולוגרמה של שוטר מקוף, ועוד.
התצוגה ההיסטורית > מרכז מחקר ועיון

בית המורשת כולל גם מרכז מחקר ועיון, שמטרתו להקל על חוקרים מהאקדמיה לעיין במסמכים מארכיון המשטרה. חלק מהמסמכים נגישים לעיון במאגר המידע המקוון של בית המורשת.
התצוגה ההיסטורית > אתר ההנצחה

בבית המורשת נמצא אתר ההנצחה המרכזי לחללי משטרת ישראל. האתר מורכב מאנדרטה חיצונית ומאולם הנצחה פנימי, בו מוקרנים שמות הנופלים ותמונותיהם על הקיר.
פעילות להנחלת מורשת המשטרה

צוות בית מורשת משטרת ישראל עוסק בהנחלת מורשת המשטרה ובהנגשתה לציבור הרחב ולאנשי משטרה. במגוון שיטות.
פעילות להנחלת מורשת המשטרה > סיורים מודרכים

סיור מודרך בבית המורשת נמשך כשעה וחצי, במהלכו שומעים המבקרים סיפורים מתולדות המשטרה, והתפקידים שמילאה בהיסטוריה של מדינת ישראל.
פעילות להנחלת מורשת המשטרה > הרצאות

צוות בית המורשת עורך הרצאות לקהל הרחב, שמתמקדות בפרשיות שונות מתולדות משטרת ישראל, כמו חקירת רצח הרוזן פולקה ברנדוט, חקירת אדולף אייכמן, שילוב לוחמות במשמר הגבול, ועוד. ההרצאות ניתנות באופן פרונטלי ובאמצעים מקוונים ורובן נגישות לצפייה באתר בית מורשת משטרת ישראל.
פעילות להנחלת מורשת המשטרה > הוצאה לאור

בית מורשת משטרת ישראל מוציא לאור ספרים, שעניינם מורשת המשטרה. עד כה יצאו לאור הספרים הבאים:
תחנות בשביל ישראל: מבני משטרה היסטוריים בארץ ישראל
לשרת ולהגן: משטרת ישראל, סקירה היסטורית
לשכה 06: חקירתו של אדולף אייכמו במשטרת ישראל
מבצע אייר: פעילות משטרת ישראל בפרשת אייכמן
סיפורים מהניידת: עלילות מ-43 שנות שירות במשטרה
פעילות להנחלת מורשת המשטרה > הפודקסט "סיפורים מהניידת"

הפודקאסט "סיפורים מהניידת" מופק על ידי בית מורשת משטרת ישראל וחברת פודקאסט ישראל, בכתיבתו והנחייתו של יותם שטיינמן. הפודקאסט מביא סיפורים שונים מתולדות המשטרה.
גלריה

הכניסה למבנה המוזיאון
ביתן הכניסה
אולם הכניסה
מוצג, גפיר עם סוס
מוצג: גפיר. כיתוב על השרוול: PALESTINE POLICE
מוצג: מדי חניך בבית הספר הארצי לשוטרים, 1950
מוצג: מדי מדריך בבית הספר הארצי לשוטרים, 1950
מוצג: לבוש מגן לחבלן, 1970
מוצג, רובוט חבלה 'במבי', מן הרובוטים הראשונים של מחלקת החבלה, 1970
מוצג: הפוליגרף הראשון של משטרת ישראל
רובה צלפים סירקיס M26 ששימש את צלפי הימ"מ בעבר
רובים של המשמר האזרחי
הערות שוליים

↑  שלומי שטרית, אורי קוסובסקי, תחנות בשביל ישראל: מבני משטרה היסטוריים בארץ ישראל, ירושלים: משטרת ישראל, 2013
↑  אורי קוסבסקי, שלומי שטרית, לשרת ולהגן: משטרת ישראל, סקירה היסטורית, בית שמש: משטרת ישראל, 2016
↑  יוסי המי, לשכה 06: חקירתו של אדולף אייכמו במשטרת ישראל, בית שמש: משטרת ישראל, 2020, מסת"ב 978-965-599-193-2
↑  יוסי המי, מבצע אייר: פעילות משטרת ישראל בפרשת אייכמן, בית שמש: משטרת ישראל, 2021, מסת"ב 978-965-599-678-4
↑  שמעון "סרפיקו" חסון, סיפורים מהניידת: עלילות מ-43 שנות שירות במשטרה, בית שמש: משטרת ישראל, 2022, מסת"ב 978-965-92-9930-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438038805171  VIAF: 155148631580730412988   WorldCat (עם VIAF): 155148631580730412988