stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קודו ההרים

| קודו ההרים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שבט:: סלילני קרניים
סוג:: קודו
מין:: קודו ההרים
שם מדעי
 Tragelaphus buxtoni ‏ליידקר, 1910
תחום תפוצה


קודו ההרים בין השיחים
קודו ההרים (שם מדעי: Tragelaphus buxtoni), הוא מין אנטילופה גדולה בסוג קודו החי באזורים הרריים שבמזרח אפריקה. שמו הנוסף ניאלה ההרים בא לו על שם דמיונו לקודו ניאלה, ובעבר, אף נחשב כתת-מין שלו. קודו ההרים נחשב לפרסתן הגדול האחרון שנתגלה באפריקה.
תיאור

לקודו ההרים פרווה כהה יחסית וצבעה נע בין אפור כהה לחום ערמוני. הפרווה חלקה ומבריקה בקיץ, והופכת לשעירה בחודשי החורף. למין זה פס לבן בין העיניים, כתמים ונקודות לבנים על הלחיים, שני כתמים לבנים על הצוואר והחזה, כתמים ונקודות נוספים בחלק האחורי, ועוד שבעה-תשעה פסים לבנים בצדדים. הגחון חיוור מעט, וצידם הפנימי של הרגליים הכהות לבן. הזנב אף הוא כהה ושעיר למדי, צידו הפנימי לבן, ואורכו 20–25 ס"מ. לחלק מהפרטים, יש דפוס של סימונים וכתמים ייחודיים בדומה לזברות. קודו זה גדול למדי, גובהו בכתפיים: 135-90 ס"מ, ואורך ראשו וגופו: 260-190 ס"מ. משקלם של הזכרים: 320-150 ק"ג, ושל הנקבות עד 200 ק"ג. לזכרים זוג קרניים גדולות ומפותלות, העשויות להגיע לאורך של 118 ס"מ, ולהם כשניים עד שלושה סלסולים. הנקבות נטולות קרניים ואוזניהן גדולות יותר. לשני המינים רעמה בצבע חום אפרפר-לבן על הגב, אלא שלזכרים רעמה גדולה ובולטת יותר, ולנקבות היא אף נעדרת לפעמים. הזכרים גם גדולים וכהים יותר מהנקבות, ובעלי רעמה בצוואר.
תפוצה ובית גידול

בתמונות אלה ניתן לראות את ההבדלים הבולטים כדוגמת קרניים, רעמה וצבע הפרווה בין הזכר (למעלה) לנקבה (למטה).
קודו ההרים אנדמי לאזורים ההרריים של דרום מזרח אתיופיה, במדינת אורומיה. המינים כבר איבדו הרבה מתחום המחיה הקודם שלהם, ועכשיו הם נפוצים בעיקר בפארק הלאומי הרי באלה, שהוא גם התפוצה הדרומית ביותר שלהם. מלבד זאת קיימים כארבע אוכלוסיות קטנות נוספות צפונה יותר.
כפי שמרמז שמו, קודו ההרים חי בעיקר באזורי הרריים, הכוללים יערות, שיחים, ומרעה תת-אלפיני בגבהים של 3,000 - 4,300 מטר, אף על פי שהמין נצפה גם בגבהים של 1,600 מטר. סביר להניח שהמינים נאלצו לנדוד לאזורים גבוהים יותר בשל החקלאות ומרעה צאן באזורים הנמוכים.
אקולוגיה והתנהגות

קודו ההרים פעיל בעיקר בשעתי הבוקר והערב, ומבלה את זמנו באכילת שיחים, עצים ועשבים, ומדי פעם נאכלים על ידו גם שרכים, צמחי מים וחזזיות. בתקופות של קור או חום קיצונים, הקודואים לעיתים קרובות מוצאים מקלט בצמחייה צפופה ביערות וחורשים. צבעם הכהה והסימונים הלבנים עשויים להסוות אותם ביערות בהם הם חיים. הצבע הלבן גם משמש בתקשורת החברתית, כאשר הזכר מנסה להרשים את הנקבות, השערות שברעמה על הגב סומרות, וכמו כן כאשר הם נמלטים הם יניפו את זנבם לאות אזהרה. קודו ההרים חי ביחידות, או בקבוצות קטנות שבהם 8–9 נקבות ועופריהן, אם כי קבוצות של עד 96 פרטים דווחו בעבר. מבנה הקבוצה עשוי גם להשתנות לפי העונה. זכרים צעירים חיים בדרך כלל בקבוצות נפרדות, בעוד שזכרים מבוגרים יותר יהיו בדרך כלל בודדים. זכרי קודו ההרים אינם טריטוריאליים, אם כי מדי פעם קיימת ביניהם היררכיה דומיננטית. עונת הרבייה היא בדרך כלל בעונה היבשה שבין חודשי דצמבר וינואר, והנקבה מולידה עופר יחיד, בסוף עונת הגשמים שבין חודשי אוגוסט וספטמבר, לאחר תקופת הריון של כשמונה עד תשעה חודשים. צבעו של העופר בהיר יותר ומתכהה עם הגיל. העופר שוהה בצמחייה צפופה במשך מספר שבועות לאחר לידה. ההנקה נמשכת שלושה עד ארבעה חודשים, והעופר נשאר עם אימו עד כ-שנתיים.
הטורפים העיקרים של קודו הרים בוגר הם הנמרים, ולעיתים רחוקות צבועים או אריות כיוון שהם אינם נמצאים באזורי הרים. העופרים עשויים להיטרף על ידי תנים וסרוואלים.
איומים ושימור

קודו ההרים סווג כבעל חיים בסכנת הכחדה (EN) על ידי IUCN, בשל ירידה משמעותית בעשורים האחרונים, החל מ-8,000-7,000 בוגרים המשוערים בשנת 1960, לפחות מ-2,500 היום. (אף על פי שאחרים מאמינים שהמספרים הם בסביבות 4,000). האוכלוסיות כיום מפוצלות, מה שהופך אותם לפגיעים במיוחד. האיום העיקרי לקודו ההרים מגיע מפעילות אנושית בתחום המחיה שלו, על ידי אוכלוסיות אדם ובעלי חיים ההולכים וגדלים, ולחץ הולך וגובר על המין באמצעות ציד לא חוקי, תחרות עם בקר הבית על מקורות המזון, טריפה על ידי כלבים מקומיים, והריסת בית הגידול לטובת חקלאות, מרעה, עצים להסקה, ובניית יישובים. מין זה ניצוד גם עבור בשרו וקרניו וכן לתעשיית הפוחלצים.
אוכלוסיית קודו ההרים הראתה עלייה דרמטית במהלך 1980 בעקבות הקמת הפארק הלאומי הרי באלה, אבל תסיסה פוליטית ואזרחית בשנת 1991, הביאה בעקבותיה כריתת יערות ובעיקר ציד, ומספר הקודואים בפארק נפל לשפל של 150–260 פרטים בלבד. מאז יש התאוששות טובה, עם 680–730 שנספרו בפארק בין שנת 2000 ל-2001, וייתכן כי המספר כיום הוא מעל 1,000. עם זאת, הגנה פחות יעילה במקומות אחרים הביאה לירידות מתמשכות.
למרות היותו מוגן באופן מלא על ידי החוק, האכיפה ברוב המקומות חסרה, מלבד החלק הצפוני של הרי באלה, שבו גם נמצא חלק גדול מהאוכלוסייה. שטח מוגן קטן יותר, הוא ה"Muktar Wildlife Sanctuary", שהוקם עבור הקודואים בשנת 1990, ולאחר ציד בלתי חוקי חמור וכריתת יערות, הם נחשבו כנכחדים באזור זה, עד שנוכחות של אוכלוסייה קטנה אושרה בשנת 2003. כרגע אין אוכלוסייה בשבי, ומספר מומחים הציעו להקים אוכלוסייה בשבי כדי להגן עליו מהכחדה.
מלבד זאת גן החיות של סנט לואיס עובד בשיתוף פעולה עם ארגונים לשימור הסביבה, וקהילות מקומיות תומכות לשימור הקודו, על ידי מעקב ותוכניות חינוך סביבתיות, כמו גם ניסיונות לשחזר יערות שהושמדו בסביבתו. ההתאוששות הדרמטית של הקודו בשנת 1980 הראתה כי מאמצי שימור יכולים להיות יעילים עבור המין, ונותנים תקווה שעל ידי הגנה ראויה, אנטילופות אלה יוכלו להתרבות מחדש בהצלחה.
ראו גם

יעל אתיופי
זאב אתיופי
הערות שוליים

↑  קודו ההרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
הפארק הלאומי הרי באלה, בו נמצאת מרבית אוכלוסיית קודו ההרים
קולכיצין

| --- | --- |

 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  399.168188 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  M04AC01 
 מספר CAS:  64-86-8
 PubChem:  6167
 ChemSpider:  5933
 
מבנה מולקולרי
קולכיצין (Colchicine) הוא אלקלואיד המופק מצמח הסתוונית ומשמש ברפואה ובבוטניקה.
שימושים כתרופה

הקולכיצין הוא חומר רעיל, ולכן ניתן במינונים קטנים. הוא יעיל בהפגת כאבים, בדלקות מפרקים ובמקרים חריפים של שיגדון. התרופה מביאה לתוצאות אופטימליות כאשר נוטלים אותה מיד עם הופעת התסמינים הראשונים של המחלה. השימוש בצמח כמרפא לשיגדון תואר כבר במאה הראשונה לספירה על ידי הרופא היווני פדניוס דיוסקורידס במדריך לצמחי מרפא שכתב (De Materia Medica). הקולכיצין עצמו בודד ב-1820 על ידי שני כימאים צרפתים. התכונות האנטי דלקתיות ושיכוך כאבים המאפיינות אותו, נובעות מיכולתו להתרכב עם החלבון טובולין.
הקולכיצין מיוצר באופן סינתטי. בשנת 2009 הקולכיצין הוכר כתרופה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני לטיפול בקדחת ים תיכונית משפחתית, מחלה תורשתית הנפוצה באנשים ממוצא ים תיכוני לרבות יהודים ממוצא צפון אפריקאי ומארצות אגן הים התיכון. התרופה מסייעת להפחתת תדירות התקפי המחלה. נטילת קולכיצין אפקטיבית גם במניעת סיבוכים של מחלה זו, כגון אי ספיקת כליות, הנגרמים כתוצאה משקיעת חלבון בשם עמילואיד.
התרופה משמשת גם לטיפול במחלות אחרות הקשורות בהצטברות חלבונים, כמו סקלרודרמה, עמילואידוזיס משני, וכן כתרופה אנטי-דלקתית לחולי תסמונת בכצ'ט. התרופה ניתנת בנטילה דרך הפה או בזריקה תוך-ורידית.
קולכיצין משמש גם כתרופה לטיפול בדלקת קרום הלב.
קולכיצין משמש כתרופה ברפואה וטרינרית, וזאת בהקשר למחלות בבעלי חיים, בהן קדחת שר-פיי (Shar Pei fever) בכלבים, המקבילה הווטרינרית לקדחת ים תיכונית משפחתית באדם. כמו כן משמש הקולכיצין לטיפול מקומי ביבלת נגיפית (Papillomatosi) על עטיני עיזים.
חברת ביוטכנולוגיה אוסטרלית פיתחה תרופה נגד תסמונת המעי הרגיז המכילה קולכיצין ותרופה אנטי דלקתית נוספת. חברת תרופות אנגלית מפתחת מהקולכיצין תרופה לטיפול בסרטן ונטורופתים משתמשים בו במגוון רחב של טיפולים, כולל כאבי גב.
תופעות לוואי

לקולכיצין יש רמת ריפוי נמוכה, יחסית לרעילות שלו. תופעות הלוואי של טיפול בקולכיצין עלולות לגרום לבחילות, להפרעות בתפקוד המעיים ולהקטנה מסיבית במספר הכדוריות הלבנות. מינונים גבוהים יכולים להרוס את מח העצם ולגרום לאנמיה. תופעות אלו הופכות את התרופה לפופולרית פחות בטיפול בחולי שיגדון, והנטייה כיום היא מעבר לתרופות נוגדות דלקת אחרות.
הרעלת קולכיצין

הרעלת קולכיצין ניתנת להשוואה עם הרעלת ארסן. התסמינים מתחילים שעתיים עד 5 שעות לאחר הבליעה והם כוללים תחושת שרפה בפה ובגרון, חום, כאבי בטן, פגיעה במערכת העיכול וכשל כלייתי. תופעות אלו יכולות להמשך כ-24 שעות לאחר החשיפה לרעל. אחרי 24 עד 72 שעות, מתרחש כשל רב-מערכתי הכולל הלם עקב איבוד נוזלים רב שעלול לגרום למוות, נזק לכליות, אנמיה, חולשת שרירים וכשל נשימתי. ההחלמה מתחילה לאחר 6-8 ימים. אין אנטידוט (סם נגד) ספציפי נגד קולכיצין, אך קיימים מספר טיפולים.
בשנת 2007 פרסם מנהל המזון והתרופות האמריקני קריאה להחזרת תמיסות קולכיצין להזרקה מתוצרת יצרן מסוים, עקב מקרי תמותה שנגרמו משימוש בתרופה. החברה מסרה כי "קולכיצין היא תרופה בלתי-צפויה, שעשויה לגרום לתופעות לוואי קשות בטיפול שגוי או ללא בדיקות מתאימות."
בוטניקה

בבוטניקה משתמשים בקולכיצין לצרכים מסחריים, להשבחת זני צמחים ולגידול סוגי פירות ללא זרעים כמו מלון.
הערות שוליים

↑  https://europepmc.org/article/med/3002215
↑  מעבדות רפא בע"מ, עלון לצרכן - קולכיצין, באתר משרד הבריאות - מאגר התרופות, ‏07/2021
↑  מקור
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
 
פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר הוא אחד הפרסים החשובים שבין פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. באתר הרשמי של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה מתוארת קטגוריית הפרס כ"סדרת דרמה שבה בין שני פרקים ל-19 פרקים, והיא מספרת סיפור שלם, ואינה מחודשת לעונה נוספת".
זוכים ומועמדים > שנות ה-2010

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | שם | חברת הפקה | רשת שידור | מקבלי הפרס |
| 2012 | This Is England '88 |  | ערוץ 4 | מארק הרברט, שיין מדוז, ג'ק ת'ורן, רבקה ריי-רוג'רס |
| 2012 | מבוגר אחראי |  | ITV | ליזה גילכריסט, ג'וליאן ג'רולד, ניל מקיי, ג'ף פופ |
| 2012 | The Crimson Petal and the White |  | BBC Two | לוסינדה קוקסון, סטיב לייטפוט, מארק מונדן, דייוויד מ. תומפסון |
| 2012 | Top Boy |  | ערוץ 4 | רונן בנט, טאן דמנג', אלסדייר פלינד, צ'ארלס סטיל |
| 2013 | מקום בצמרת |  | BBC Four | אייסלינג וולש, אמנדה קו, פול פריפט, קייט טריגס |
| 2013 | Accused |  | BBC One | סיטה ויליאמס, רוקסי ספנסר, ג'ימי מקגוורן, אשלי פירס |
| 2013 | Mrs Biggs |  | ITV | ג'ף פופ, Kwadjo Dajan, פול ויטינגטון |
| 2013 | הג'נטלמן האחרון |  | BBC Two | סלווין רוברטס, טום סטופרד, סוזאנה וייט, דייוויד פרפיט |
| 2014 | בבשר החי |  | BBC Three | הילרי מרטין, אן הריסון-בקסטר, דומיניק מיטשל, ג'וני קמפבל |
| 2014 | החטא הקדמון |  | BBC Two | אלן קוביט, ג'ייקוב ורברוגן, ג'וליאן סטיבנס, גוב ניל |
| 2014 | סאות'קליף |  | ערוץ 4 | טוני גריסוני, שון דורקין, פיטר קרלטון, דרין שלזינגר |
| 2014 | The Great Train Robbery |  | BBC One | צוות ההפקה |
| 2015 | The Lost Honour of Christopher Jefferies |  | ITV | גארת נים, פיטר מורגן, רוג'ר מיטשל, קווין לואדר |
| 2015 | סילה |  | ITV | ג'ף פופ, פול ויטינגטון, Kwadjo Dajan, רוברט ויליס |
| 2015 | Our World War |  | BBC Three | צוות ההפקה |
| 2015 | טרף |  | ITV | כריס לונט, ניקולה שינדלר, טום שרי, ניק מרפי |
| 2016 | This Is England '90 |  | ערוץ 4 | שיין מדוז, מארק הרברט, ג'ק ת'ורן, רבקה ריי-רוג'רס |
| 2016 | דוקטור פוסטר |  | BBC One | מייק ברטלט, טום ווהן, רואנה בן, ג'וד ליקנאיצקי |
| 2016 | The Enfield Haunting |  | Sky Living | קריסטופר ניהולם, ג'ושואה סט ג'ונסטון, אדריאן סטרוג'ס, ג'יימי קמפבל |
| 2016 | London Spy |  | BBC Two | ג'ולייט האוול, טום רוב סמית', גאי הילי, ג'ייקוב ורברוגן |
| 2017 | National Treasure |  | Channel 4 | ג'ורג' אורמונד, מארק מונדן, ג'ק ת'ורן, ג'ון צ'פמן |
| 2017 | הכתר החלול: מלחמות השושנים |  | BBC Two | דומיניק קוק, רופרט רייל-הודג'ס, פיפה האריס, סם מנדס |
| 2017 | הסוד |  | ITV | מארק רדהד, ניק מרפי, ג'ונתן קורלינג, סטיוארט אורבן |
| 2017 | עדת התביעה |  | BBC One | צוות ההפקה |
| 2018 | Three Girls |  | BBC One | ניקול טיילור, פיליפה לות'ורפ, סוזן הוג, סיימון לואיס |
| 2018 | אחוזת הווארד |  | BBC One | קנת לונרגן, הטי מקדונלד, לורה הייסטינגס-סמית, סופי גרדינר |
| 2018 | The Moorside |  | BBC One | ניל מקיי, פול ויטינגטון, קן הורן, ג'ף פופ |
| 2018 | The State |  | Channel 4 | פיטר קומינסקי, סטיב קלארק-הול, ליזה מרשל, קריס תיקייר |
| 2019 | פטריק מלרוז |  | Sky Atlantic | מייקל ג'קסון, רייצ'ל הורוביץ, אדוארד ברגר, דייוויד ניקולס |
| 2019 | שערורייה אנגלית למדי |  | BBC One | ראסל ט. דייוויס, סטיבן פרירס, דומיניק טרדוול-קולינס, דן וינץ' |
| 2019 | קירי |  | Channel 4 | ג'ק ת'ורן, ג'ורג' אורמונד, טובי בנטלי, יורוס לין |
| 2019 | גברת וילסון |  | BBC One | רות קנלי-לטס, ריצ'רד לקסטון, אנה סיימון, רות וילסון |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2020

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | שם | מקבלי הפרס | חברת הפקה | רשת שידור |
| 2020 | צ'רנוביל | צוות ההפקה | Sister Pictures, The Mighty Mint, HBO | Sky Atlantic |
| 2020 |  A Confession | ג'ף פופ, פול אנדרו ויליאמס, טום דאנבר, ג'וני קאפס | ITV Studios, Urban Myth Films | ITV |
| 2020 |  The Victim | רוב ויליאמס, ניאל מקורמיק, שרה בראון, ג'ני פריין | STV Productions | BBC One |
| 2020 | The Virtues | שיין מדוז, ג'ק ת'ורן, מארק הרברט, ניקי סולט | Warp Films, Big Arty Productions | ערוץ 4 |
| 2021  | להרוס אותך | להרוס אותך | אמנים שונים, FALKNA | BBC One |
| 2021  | Adult Material | לוסי קירווד, דון שדפורד, שרה האמיל, פטריק ספנס | Fifty Fathoms Productions | ערוץ 4 |
| 2021  | Small Axe | סטיב מקווין, טרייסי סקופילד, דייוויד טאנר, מייקל אליוט, אניטה אוברלנד | Turbine Studios, Lammas Park | BBC One |
| 2021  | אנשים נורמלים | לני אברהמסון, סאלי רוני, אד גיני, אנדרו לואו, אמה נורטון, קתרין מגי | Element Pictures | BBC Three |
הערות שוליים

↑  "British Academy Television Awards Rules and Guidelines" (PDF). BAFTA. נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BAFTA TV 2021: Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards". www.bafta.org (באנגלית). 2021-04-28. נבדק ב-2021-04-28.
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פייר קינו

פייר קינו (בצרפתית: Pierre Quinon;‏ 20 בפברואר 1962 – 17 באוגוסט 2011) היה אתלט צרפתי שזכה במדליית זהב אולימפית בקפיצה במוט (לוס אנג'לס 1984) והחזיק גם בשיא העולמי באולמות במקצוע זה.
ביוגרפיה

פייר קינו נולד ב-1962 בעיר ליון שבצרפת. כבר בגיל צעיר החל להתאמן בקפיצה במוט כשאביו, שהיה אצן בריצת 800 מטר, הפך למאמן שלו. הוא החל להשתתף בתחרויות ארציות כבר ב-1976, כשהיה בן 14, וב-1979 צורף לקבוצת הצעירים (מתחת לגיל 18) בנבחרת האתלטיקה של צרפת. ב-1981 הצטרף למועדון ספורט בפריז (אנ') בה התאמנו קופצי מוט אחרים (כמו תיירי וינרון). הקריירה הספורטיבית של קינו נמשכה מ-1981 עד פרישתו ב-1993 כששיאה בזכייה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס. בנוסף להישגיו הבינלאומיים ניצח קינו באליפות צרפת בקפיצה במוט בשנים 1982–1984.
ב-1989 עבר קינו מפריז לעיר בורדו שם החל להתאמן במועדון המקומי.
קינו, שסבל מסדרה של פציעות שהחלו ב-1986, פרש מפעילות ספורטיבית ב-1993. לאחר פרישתו עבר לגור בדרום צרפת (תחילה בעיירה בורמה-לה-מימוזה (אנ') ואחר כך בעיירה אייר (אנ')) שם פתח דוכן נייד לממכר עופות צלויים. במקביל היה קינו פעיל בקהילה וייסד, יחד עם מועצת העיר, את אגודת "ספורט באור" (Sports en lumière) שנועדה לעודד ילדים לעסוק בספורט.
ב-2004 אימן קינו את קופץ המוט הצרפתי רומן מניל במטרה לזכות במדליה באולימפיאדת אתונה אולם מניל הגיע רק למקום ה-18.
ב-2010 ו-2011 סייע קינו לעיר הולדתו ליון להיבחר לארוח אליפות המסטרס העולמית באתלטיקה (אנ') ב-2015.
קריירה ספורטיבית > 1981

בתחרות בצרפת קבע תוצאה של 5.50 מטר והחל למקד עליו את אור הזרקורים.
באליפות אירופה לנוער (אנ'), שנערכה באוטרכט שההולנד, זכה קינו במדליית כסף בקפיצה לגובה (5.30 מטר) אחרי פרנטישק יאנסה (אנ') מצ'כוסלובקיה (5.35 מטר) ולפני אולף קסטן (Olaf Kasten) ממזרח-גרמניה (5.25 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1982

באליפות אירופה באתלטיקה (אנ'), שנערכה באתונה שביוון, התחרה קינו בקפיצה במוט אך הגיע רק למקום 12 בתוצאה של 5.35 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1983

באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בהלסינקי שבפינלנד, התחרה קינו בקפיצה לגובה אך פסל את שלושת הניסיונות בגובה הכניסה של 5.40 מטר עליו החליט.
קריירה ספורטיבית > 1983 > שיאן עולם

בתחרות אתלטיקה, שנערכה ב-28 באוגוסט בקלן שבגרמניה, שבר קינו את שיא העולם בקפיצה לגובה כשעבר גובה של 5.82 מטר ושבר בכך את שיאו של וולדימיר פוליאקוב (אנ') מרוסיה שעמד על 5.81 מטר ונקבע ביוני 1981 בתחרות שנערכה בטביליסי שברוסיה. שיאו של קינו החזיק רק 4 ימים ונשבר ב-1 בספטמבר על ידי תיירי וינרון מצרפת שקבע תוצאה של 5.83 מטר בתחרות שנערכה ברומא שבאיטליה.
קריירה ספורטיבית > 1984

באליפות אירופה באתלטיקה באולם, שנערכה בגטבורג שבשוודיה, זכה קינו במדליית כסף בתוצאה של 5.75 מטר אחרי תיירי וינרון מצרפת (5.85 מטר) ולפני אלכסנדר קרופסקי (אנ') מרוסיה (5.60 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1984 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה קינו במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.75 מטר לפני מייק טאלי (אנ') מארצות הברית (5.65 מטר) ולפני ארל בל (אנ') מארצות הברית ותיירי וינרון מצרפת שחלקו את המקום השלישי (5.60 מטר).
הייתה זו הזכייה הראשונה אי פעם של קופץ לגובה צרפתי במשחקים האולימפיים. הקופצים "נהנו" מהעדרו של הקופץ הדומיננטי באותן שנים ושיאן העולם סרגיי בובקה מרוסיה שנעדר מהאירוע בגלל החרם שהטילה ארצו על המשחקים.
קריירה ספורטיבית > 1985

בתחרות שנערכה בניס שבצרפת קבע קינו את התוצאה האישית הטובה ביותר שלו (5.90 מטר). תוצאה זו הייתה רחוקה ב-10 ס"מ מהשיא העולמי שקבע סרגיי בובקה 3 ימים לפני כן (6.00 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1988

קינו התחרה על מקום בנבחרת צרפת לאולימפיאדת סיאול אולם נכשל, עקב סדרת פציעות שהחלו כבר ב-1986, ולא השתתף בתחרויות.
משפחתו

קינו נישא לקרוליין לרג' (Caroline Large) ולזוג נולדו 2 ילדים (רובין וז'אן בפטיסט). לאחר הלידה התגרש הזוג. קינו התאבד ב-2011 בקפיצה מחלון דירתו לאחר שסבל מדיכאון.
הנצחה

האצטדיון העירוני של העיר נאנט, שנחנך ב-2013, נקרא על שמו של קינו (אנ')
לקריאה נוספת

Bernard Amsalem, Pierre Quinon, הוצאת אמאזון
הערות שוליים

↑  הספר, באתר אמאזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16643476x (data)  World Athletics: 14347035  ISNI: 0000 0003 9449 9684  VIAF: 289054168   WorldCat (עם VIAF): 289054168
קורי שינה

קורי שינה בעיני חתול
קורי שינה או לִפְלוּף הוא מונח המתאר הפרשה רירית טבעית מהעיניים. ההפרשה יוצרת קרום על העפעפיים או מצטברת בפינת העין במהלך השינה (בניגוד להפרשה מוגלתית). ההפרשה נוצרת כתוצאה משילוב ריר (המורכב מרירן המופרש מהקרנית או מהלחמית), דמעות, תאי דם, תאי עור מהעפעפיים ואבק.
בדרך כלל פעולת המצמוץ גורמת לקורי השינה להישטף עם הדמעות. היעדר המצמוץ במהלך השינה גורם לכמות קטנה של קורי שינה יבשים להצטבר בפינות העיניים גם בקרב אנשים בריאים, בעיקר ילדים. עם זאת, היווצרות כמות גדולה של קרום או נוכחות של מוגלה בתוכו עשויה להעיד על יובש בעיניים או על בעיה יותר חמורה כמו זיהום או דלקת כדוגמת דלקת הלחמית או דלקת הקרנית.
מבוגרים וילדים בוגרים יכולים להסיר בקלות את קורי השינה באמצעות שטיפת העין במים או באמצעות שימוש באצבעותיהם. בקרב ילדים צעירים, לעומת זאת, הצטברות קורי השינה עשויה להיות כל כך חמורה עד כדי קושי או חוסר אפשרות לפקוח את העיניים בתהליך ההתעוררות ללא שטיפת העין.
הערות שוליים

↑  על פי מילון עברי שלם, ראובן אלקלעי
↑  לִפְלוּף, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרמיפקסול

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 (S)-N  6-propyl-4,5,6,7-tetrahydro-1,3-benzothiazole-2,6-diamine
 שמות מסחריים בישראל
 Sifrol, Sifrol ER, Pramipexole-Inovamed, Pramipexole-Teva, Trimexol
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C10H17N3S 
 מסה מולרית:  211.114 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  90-100%
 מטבוליזם:  מינימלי. מרבית התרופה לא עוברת פירוק
 זמן מחצית חיים:  8.5 שעות (בקשישים 12 שעות)
 הפרשה:  בשתן (בעיקר כתרופה ללא שינוי)
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה המחייבת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B3 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 סיכון לתלות:  נמוך
 דרכי מתן:  פומי
 מזהים
 קוד ATC:  N04BC05 
 מספר CAS:  104632-26-0
 PubChem:  119570
 ChemSpider:  106770
 
פרמיפקסול (מבוטא פְּרַמִיפֶּקְסוֹל באנגלית: Pramipexole, שמות מסחריים בישראל: Sifrol, Sifrol ER, Pramipexole-Inovamed, Pramipexole-Teva, Trimexol) היא תרופה לטיפול במחלת פרקינסון ותסמונת הרגליים חסרות המנוחה.
תרופה זאת שייכת למשפחת התרופות שהן אגוניסטים לדופמין שהן אינן נגזרות של ארגוט.
התרופה אושרה לראשונה בארצות הברית בשנת 1997 ובאירופה בשנת 1998 לטיפול במחלת פרקינסון. מאז היא מהווה את אחת התרופות השכיחות ביותר לטיפול בפרקינסון ונחקרה גם בשלבים מתקדמים של המחלה וגם בשלבים ראשוניים של המחלה.
פרמיפקסול קיימת גם בתכשירים בשחרור רגיל וגם בתכשירים לשחרור מושהה. יתרונות התכשיר בשחרור מושהה הם היענות טובה יותר לטיפול (נטילה פעם אחת ביום המתבטאת בנטילה של פחות כדורים במהלך היום), רמות יציבות של התרופה בדם ולטווח ארוך יותר - שליטה על התסמינים המוטוריים של מחלת פרקינסון.
מנגנון הפעולה

בחולי פרקינסון יש חסר בסיבי עצב דופמינרגיים ולכן נדרשת הגדלת הפעילות של דופמין במוח. דרך אחת לעשות זאת היא באמצעות העלאת רמות דופמין במוח על ידי לבודופה ודרך נוספת היא להשתמש בתרופה שמחקה את הפעילות של דופמין במוח.
במערכת העצבים המרכזית, קיימים מספר קולטנים לדופמין כאשר ניתן לחלק אותם לשתי משפחות עיקריות: D1 ו-D2. קיימת חלוקת משנה לקולטנים אלו לחמישה קולטנים עיקריים. במשפחה של D2 יש שני קולטנים חשובים מבחינת מחלת פרקינסון והם הקולטנים D2, D3. פרמיפקסול פועל על שני קולטנים אלו ומחקה את פעילותו של דופמין. בכך מביא להקלה על התסמינים של מחלת פרקינסון.
יעילות

התרופה ניתנת לטיפול במחלת פרקינסון ויכולה לשמש גם כקו ראשון לטיפול בשלבים הראשונים של המחלה. פרמיפקסול בדומה לתרופות אחרות ממשפחתה, פחות יעילה בשיפור התסמינים המוטוריים של המחלה בהשוואה ללבודופה (שהיא התרופה היעילה ביותר לטיפול בתסמינים המוטוריים של מחלת פרקינסון). אם הטיפול בלבודופה נכשל, מתן פרמיפקסול לא יהיה יעיל יותר ולא ישפר את התסמינים, אך ניתן לשלב את הטיפול עם לבודופה. יש להתחיל את הטיפול במינונים קטנים ואת המינון יש להעלות בהדרגה.
בתסמונת הרגל חסרת המנוחה הפורמולה היחידה שנבדקה במחקרים קליניים הייתה פרמיפקסול בשחרור רגיל ולא בשחרור מושהה. בהתבסס על מספר מחקרים קליניים בתחום זה, פרמיפקסול יכולה לשמש כטיפול סטנדרטי בתסמונת זאת. החסרונות בטיפול בחולים עם תסמונת הרגל חסרת המנוחה הוא שלפעמים הטיפול איננו יעיל או שעל רקע הטיפול התסמינים יכולים להתעצם או להחמיר. תופעות הלוואי העיקריות שדווחו בחולים אלו היו ישנוניות במהלך היום והפרעות שליטה בדחפים.
בנוסף, נעשה גם מחקר קליני על פרמיפקסול בטיפול בפיברומיאלגיה שהראו על יעילות במטופלים שכבר קיבלו תרופות נוספות לטיפול בפיברומיאלגיה. עם זאת נדרשים מחקרים נוספים על מנת להוכיח אם פרמיפקסול אכן יעילה בטיפול בפיברומיאלגיה.
נעשו גם מחקרים קליניים קטנים (עם 21 משתתפים) על הטיפול בפרמיפקסול בהפרעה דו-קוטבית מתוך מחשבה שלדופמין יש חלק חשוב במנגנון של התפתחות הפרעה דו-קוטבית. התוצאות מהמחקרים מראים על יעילות של התרופה, אולם נדרשים מחקרים גדולים ומבוקריים יותר על מנת לבדוק בצורה מבוקרת יותר האם הטיפול יתאים להפרעה זאת.
תופעות לוואי

מאחר שהתרופה נחקרה הן על חולי פרקינסון והן על מטופלים עם תסמונת הרגל חסרת המנוחה, קיימות תופעות לוואי המשותפות לשתי אוכלוסיות הנחקרים, אם כי קיימות תופעות לוואי שהיו יותר מהותיות באוכלוסייה אחת על פני השנייה. לדוגמה, חולי פרקינסון חוו יותר נדודי שינה בהשוואה לתסמונת הרגל חסרת המנוחה, ומטופלים עם תסמונת הרגל חסרת המנוחה חוו יותר תסמינים של כאבי ראש בהשוואה לחולי פרקינסון.
תופעות הלוואי השכיחות:
תופעות לוואי במערכת הלב וכלי הדם: בצקות, כאבים בחזה. תת-לחץ דם תנוחתי - לחץ דם שיורד במעבר מישיבה או שכיבה למצב עמידה. תופעה זאת היא חלק ממחלת פרקינסון אולם היא יכולה להיות על רקע התרופה או להיות מוחמרת על רקע מתן של פרמיפקסול.
תופעות לוואי במערכת העצבים המרכזית: נדודי שינה, עייפות, ישנוניות במהלך היום, הזיות, בלבול, שכחה, הפרעות שינה וחשיבה לא הגיונית. התרופה עלולה לגרום להפרעות שליטה בדחפים.
תופעות לוואי במערכת העיכול: בחילות, יובש בפה, שלשול, עצירות, חוסר תיאבון.
תופעות לוואי נוספות: חולשה בשרירים, כאבים, החמרה של תסמיני תסמונת הרגל חסרת המנוחה, הפרעות במתן שתן.
תופעות לוואי > הפרעות שליטה בדחפים

מתן של פרמיפקסול ותרופות נוספות ממשפחת האגוניסטים לדופמין קשורות בהופעת תופעת לוואי פסיכיאטרית המאופיינת בהפרעות שליטה בדחפים. 
הפרעות שליטה בדחפים יכולות להתבטא באכילה מופרזת, קנייה כפייתית, היפרסקסואליות, הימורים פתולוגיים או צרכים אינטנסיביים אחרים.
היסטוריה של הפרעה טורדנית-כפייתית, אישיות אימפולסיבית או נטייה להתמכרויות עלולה להגביר את הסיכון לפתח את תופעת הלוואי הזאת.
תופעת לוואי זאת מתרחשת בשכיחות של עד 4% מכל המטופלים שנוטלים את התרופה. 
מאחר שמדובר בתופעת לוואי חשובה מאוד, ה-FDA הוציא על כך אזהרה ועל המטופלים בתרופה ובני משפחתם לדעת על אפשרות של תופעת לוואי זאת.