stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל המצרית

| --- | --- |

 שם מלא:  הפרמייר ליג המצרי
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של מצרים 
 מדינות:  מצרים מצרים
 קונפדרציה:  קונפדרציית הכדורגל של אפריקה
 קבוצות:  18
 מירב הזכיות:  אל-אהלי (43)
 תקופת הפעילות:  22 באוקטובר 1948 – הווה (76 שנים)
 אלופה נוכחית:  אל-אהלי (2022/2023)
 מירב הזכיות:  אל זמאלק 
 מפעל מקביל:  הגביע המצרי
 מפעל נמוך:  הליגה המצרית השנייה
 egyptianproleague.com
 
ליגת העל המצרית (בערבית: الدوري المصري الممتاز, א-דאורי אל-מסרי אל-מומתאז) היא ליגת הכדורגל הבכירה במצרים, שהוקמה ב-1948. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל המצרית וכפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). משחקי ליגת העל המצרית נמנים עם תחרויות הספורט הלאומיות הנצפות ביותר באפריקה.
הליגה מתחילה בחודש אוגוסט ומסתיימת במאי של העונה העוקבת. שלא כמו ליגות אחרות - משחקי ליגה זו נערכים לאורך כל השבוע (ראשון - שבת). נכון לעונת 2020/2021, בליגה 18 קבוצות, כאשר הקבוצות המסיימות במקומות הראשון (האלופה) וה-2 (הסגנית) מעפילות לליגת האלופות האפריקאית, והקבוצה שמסיימת במקום ה-3 מעפילה לגביע הקונפדרציה האפריקאי. הקבוצות שמסיימות במקומות 16, 17 ו-18 יורדות לליגה המצרית השנייה. האלופה מעפילה גם לגמר גביע הסופר קאפ המצרי נגד הזוכה במפעל המקביל לליגה - הגביע המצרי.
קבוצת אל-אהלי מקהיר היא קבוצת הכדורגל המצליחה ביותר במצרים, ולה מספר הזכיות הגדול ביותר באליפות ליגת העל המצרית. השנייה בדירוג כמות האליפויות היא יריבתה העירונית א-זמאלכ, וביניהם מתקיים הדרבי של קהיר, שנחשב לאחד המשחקים הגדולים והאטרקטיבים בליגה בכל עונה.
ליגת העל המצרית הייתה בין הליגות עם הממוצע קהל הגבוה ביותר במזרח התיכון, עד מהומות פורט סעיד ב-2012 שכלל מהומות בין אוהדי הקבוצות אל-אהלי ואוהדי אל-מסרי, בהם נהרגו 74 איש ו-500 נפצעו. בעקבות תוצאות המהומה הקשה, השביתה ממשלת מצרים את ליגת הכדורגל המקומית לשנתיים, ומשחקים נערכו ללא קהל עד שנת 2017, בה הרשויות התירו לכמויות קטנות מאוד של קהל להיכנס למשחקים ורק לאחר מכן הגדילו בהדרגה.
טבלת אליפויות

| # | קבוצה | אליפויות | סגנויות | מקום שלישי | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אל-אהלי | 43 | 12 | 4 | 1948/1949, 1949/1950, 1950/1951, 1952/1953, 1953/1954, 1955/1956, 1956/1957, 1957/1958, 1958/1959, 1960/1961, 1961/1962, 1974/1975, 1975/1976, 1976/1977, 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 1988/1989, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999/1900, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2022/2023 |
| 2 | א-זמאלכ | 14 | 33 | 10 | 1959/1960, 1963/1964, 1964/1965, 1977/1978, 1983/1984, 1987/1988, 1991/1992, 1992/1993, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2014/2015, 2020/2021, 2021,2022 |
| 3 | איסמאעילי | 3 | 7 | 17 | 1966/1967, 1990/1991, 2001/2002 |
| 4 | טרסנה | 1 | 5 | 7 | 1962/1963 |
| 5 | ח'אזְל אל מאהאלה | 1 | 1 | 5 | 1972/1973 |
| 6 | אל אולימפי | 1 | – | 2 | 1965/1966 |
| 7 | אל מוֹקאוולון | 1 | – | 1 | 1982/1983 |
| 8 | פירמדיס | – | 2 | – | – |
| 9 | אִי.אן.פי.פי.אָיי | – | 1 | 2 | – |
| 10 | סמוּחה | – | 1 | 1 | – |
| 11 | מיסר אל-מאקאסה | – | 1 | – | – |
שיאי שחקנים > מלכי השערים בכל הזמנים

נכון ל-3 באוקטובר 2020
| דירוג | שם | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | מצרים חסן אל-שאזלי | 176 |
| 2 | מצרים חוסאם חסן | 168 |
| 3 | מצרים מוסטפא ריאדה | 123 |
| 4 | מצרים אל-סיאד אל-דז'יווי | 112 |
| 5 | מצרים מחמוד אל-חטיב | 109 |
| 6 | מצרים עבדאללה סעיד | 108 |
| 7 | מצרים אחמד אל-קס | 107 |
| 8 | מצרים מוחמד אבו תריכה | 106 |
| 9 | מצרים ג'מאל עבד אלחמיד | 101 |
מבצע העיר הלבנה

מבצע העיר הלבנה היה מבצע צבאי של חיל האוויר הישראלי בסיוע אגף המודיעין במסגרת מלחמת חרבות ברזל, שבו הופצצו כל הנמלים של החות'ים, והופצצה לראשונה על ידי ישראל עיר הבירה של תימן, צנעא. המתקפה התרחשה ב-19 בדצמבר 2024 בשני גלים, הראשון בשעה 3:15 והשני בשעה 4:30.
חלק מן המטוסים המריאו מבסיס רמון, המרוחק 2,127 קילומטר מהעיר תעיז. לפיכך זהו המבצע המרוחק ביותר מישראל, למעט "מבצע רגל עץ".
בשעה 2:36 בלילה, כ-39 דקות לפני תחילת המבצע, הופעלו אזעקות במרכז הארץ בעקבות שיגור טיל מתימן. באותה העת, מטוסי חיל האוויר הישראלי כבר היו בדרכם לתימן, כחלק מתקיפה שתוכננה מראש, וזו יצאה לפועל באותו לילה.
רקע

החות'ים הם ארגון טרור אסלאמיסטי שיעי-זיידי הפועל בצפון-מערב תימן, בשיתוף פעולה עם איראן וכשליחה בתימן. הקבוצה נחשבת לארגון טרור על ידי ארצות הברית, איחוד האמירויות הערביות ומדינות נוספות. התנועה מתנגדת לממשלת תימן הפורמלית ושולטת מאז 2014 בשטח נרחב לאורך ים סוף.
לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל ב-7 באוקטובר 2023 החלו החות'ים לשגר טילים וכטב"מים לעבר ישראל. בנוסף תקפו החות'ים ספינות בין-לאומיות בים סוף במעשים שהוגדרו כפשעים בין-לאומיים ואף הביאו לתגובה צבאית נגדם ממספר מדינות. בינואר 2024 קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם את החלטה 2722, המגנה את מתקפות החות'ים. מבצע שומר השגשוג בהובלת ארצות הברית החל להגן על הספנות בים סוף. מ־12 בינואר הובילו ארצות הברית ובריטניה תקיפות אוויריות וטילים נגד החות'ים, בעוד מדינות אחרות סיירו באופן עצמאי במים הסמוכים לתימן, ותקפו כלי שיט של החות'ים בים סוף.
בתגובות קודמות של ישראל לתקיפות החות'ים ערכה ישראל את מבצע יד ארוכה ב-20 ביולי 2024 ותקיפה נוספת ב-29 בספטמבר 2024.
המבצע > הגל הראשון

ב-3:15 לפנות בוקר מטוסי חיל האוויר תקפו את הנמלים ראס עיסא, אל-חודיידה, וא-סליף (אנ'). בגל זה הושמדו שמונה גוררות ושתי תחנות כוח ששימשו כמקור החשמל לשלושת הנמלים.
המבצע > הגל השני

ב-4:30, 14 מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו את מערכות החשמל ושתי תחנות כוח בעיר צנעא. התקיפה הובילה להפסקת חשמל ברחבי צנעא. בנמל ראס עיסא מטוסי קרב תקפו שוב והשמידו מפעלי נפט.
בשני הגלים נהרגו לפחות תשעה אנשים.
לאחר התקיפה

לאחר התקיפה החות'ים הגבירו את ירי הרקטות והכטב"מים לכיוון ישראל, בתגובה לכך צה"ל פתח במערכה נגד החות'ים שהתחילה במבצע צלילי הכרם.
גלריה

מבצע העיר הלבנה
ראו גם

מבצע יד ארוכה – התקיפה הישראלית הראשונה בתימן במסגרת מלחמת חרבות ברזל
התקיפה הישראלית בתימן (ספטמבר 2024) – התקיפה הישראלית השנייה בתימן במסגרת מלחמת חרבות ברזל
הערות שוליים

1 2  יואב זיתון, ליאור בן ארי, המטרה - לשתק את פעילות נמלי החות'ים: "פגיעה כלכלית קשה" | זה שם המבצע בתימן, באתר ynet, 19 בדצמבר 2024.
↑  http://www.gcmap.com/dist?P=oytz-+LLRM&DU=km&DM=&SG=380&SU=kts, Great Circle Mapper
↑  איתי בלומנטל, התקיפה בתימן: בזמן השיגורים מתימן לישראל - מטוסי חיל האוויר כבר היו באוויר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 בדצמבר 2024
↑  ניר דבורי, ‏דקה אחרי דקה, כך יצאה לדרך התקיפה בתימן, באתר ‏מאקו‏, 19 בדצמבר 2024
1 2  ניר דבורי, ‏דקה אחרי דקה, כך יצאה לדרך התקיפה בתימן, באתר ‏מאקו‏, 19 בדצמבר 2024
↑  אמיר בוחבוט‏, צפו: כך נראתה התקיפה הישראלית בחופי תימן, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2024
1 2  אבי אשכנזי, ‏אותה כוויה כמו לחיזבאללה: המכה האנושה שספגו החות'ים מישראל, באתר מעריב אונליין, 19 בדצמבר 2024.
מוחמד אוול עיסא

מוחמד אוול עיסא (באנגלית: Mohammed-Awal Issah;‏ נולד ב-4 באפריל 1986) הוא כדורגלן גאנאי ששיחק בתפקיד קשר הגנתי.
קריירה

מוחמד אוול עיסא נולד באקרה, והחל להתאמן במועדון ריאל ספורטיב בעיר. בשנת 2007 הוא עבר לקבוצת בוגרים. תוך זמן קצר הוא עבר לקבוצה "אמזולה" מדרום אפריקה. לאחר שנתיים, בשנת 2009 הוא עבר לסרביה והתחיל לשחק בהכוכב האדום בלגרד. הוא שיחק בסרביה במשך שנתיים וזכה עם המועדון בגביע ופעמיים במקום השני בליגה.
בשנת 2011 הוא עבר לרוסנבורג באלקלוב. במהלך עונת 2012 הוא נדחק מההרכב הפותח על ידי אולה סלנס הצעיר. בינואר 2013 הוא עבר בהשאלה ליוון עם חוזה לשנה וחצי בקבוצת וריה.
לאחר חצי שנה התברר שעיסא לא מתאים ובאוגוסט 2013 הוא חזר ל"אמזולו" מדרום אפריקה בה שיחק בתחלית הקריירה. בפברואר 2014 המועדון דיווח לאיגוד הכדורגל שעיסא לא מתייצב למשחקים ולא ידוע איפה הוא נמצא. לאחר חודשיים הוא קיבל קנס ואיסור לשחק במשך 4 חודשים.
בשנת 2007 מוחמד אוול עיסא שיחק מספר פעמים במשחקי נבחרת גאנה לכדורגל הצעירה.
הערות שוליים

↑  https://ghanasoccernet.com/ghanaian-midfielder-issah-gutted-170000-fine-slapped-south-africa-fa
יורי רוזאנוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1961 סרגייב פוסאד, רוסיה 
 פטירה:  2 במרץ 2021 (בגיל 59) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרסים והוקרה:  פרס TEFI (2012) 
 
יורי אלברטוביץ' רוזאנוב (ברוסית: Ю́рий Альбе́ртович Ро́занов‏; 12 ביוני 1961 – 3 במרץ 2021) היה פרשן טלוויזיה רוסי בספורט, שעבד בעיקר בשידורי משחקי כדורגל והוקי קרח. יחד עם סרגיי קראבו הוענק לו פרס TEFI בקטגוריית "פרשן הספורט / מנחה תוכנית הספורט הטוב ביותר" לשנת 2012.
ביוגרפיה

נולד ב-12 ביוני 1961 בזאגורסק, מחוז מוסקבה. אב – אלברט קונסטנטינוביץ' שהיה משפטן. אמו – ולנטינה יגורובנה - במקור מבלארוס, בוגרת המחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת בלארוס במינסק. היה לו אח – קונסטנטין אלברטוביץ'. נקרא על שם סבו מצד אמו, שחבריו ובני משפחתו כינו אותו יורה.
בשש השנים הראשונות לחייו הוא חי בזאגורסק (כיום סרגייב פוסאד). הוא למד בבית הספר התיכון מספר 1 בעיר וידנויה שבפרברי מוסקבה. הוא שיחק כדורגל, כדורסל, הוקי קרח, טניס שולחן ושחמט. טניס שולחן היה הענף הטוב ביותר שלו. הוא סיים את בית הספר בשנת 1978. בלימודיו במכון הוא החל להציג תוצאות טובות בכדורסל, אך עקב בעיות במנגנון הוסטיבולרי נאלץ להפסיק את השיעורים. הוא למד במכון להנדסת חשמל במוסקבה בפקולטה להנדסה אלקטרונית, אך לא סיים את לימודיו. לפני שהצטרף לטלוויזיה, הוא ניסה למצוא את עצמו במכוני מחקר.
הוא חיבב את הפורמולה 1, אך הפסיק לעקוב אחרי הענף בשנת 1995 לאחר סיום הקריירה של נייג'ל מנסל. הוא היה אוהד של מועדון צסק"א עד 1991. הוא ערך כמאה נסיעות למשחקי חוץ של צסק"א, הנסיעה האחרונה הייתה ב-11 ביוני 1991, כשנסע לאצטדיון הרזדאן, למשחק מול אררט. הקבוצות האהובות עליו, מלבד צסק"א, היו מונטריאול קנדיאנס ונבחרת הכדורגל ההולנדית.
יחד עם וסילי אוטקין הקים את צוות מחלקת הספורט של עיתון "גאזטה", לאחר שהזמין לשם את רומן טרושצ'קין. מאוחר יותר הוא הופיע גם במהדורה זו עם מאמרים וכתבות שכתב. מאז 2008 נהג לפרסם מאמרים בקביעות בגרסה הרוסית של SportWeek.
במאי 2018 הוא פתח בית ספר מקוום לפרשני ספורט www.rozanovonline.ru. הוא זכה בקטגוריה "פרשן הספורט הטוב ביותר 2018" על ידי איגוד פרשני הספורט הרוסי (RASK).
ביוגרפיה > פרשן טלוויזיה

הוא החל את דרכו כפרשן טלוויזיה ברשת NTV-Plus, אליה נכנס לאחר שעבר בהצלחה מכרז לפרשנים בשנת 1996. כמעט מיד, יחד עם ולדיסלב בטורין, עבד בצוותו של יבגני מאיורוב, הם עבדו עד מותו של מאיורוב ב-10 בדצמבר 1997. הדיווח הראשון של רוזאנוב היה ממשחק ההוקי במסגרת אליפות רוסיה בהוקי קרח בין דינמו מוסקבה לאק בארס קאזאן ב-2 בנובמבר 1996. במשך זמן רב נהג לפרשן רק משחקי הוקי.
אליפות הכדורגל הראשונה שפרשן, היה במסגרת אליפות הולנד ופרשו גם את משחקי הפרמייר ליג האנגלי (עד 2010), ליגת העל הרוסית, הליגה ההולנדית, הליגה האיטלקית והליגה הספרדית. הוא עבד בשידורי אליפות העולם וביורו 2000, 2002 (שני הטורנירים - ממוסקבה), 2008 (כולל גמר הטורניר בשילוב עם וסילי אוטקין), 2016 ו-2018. הוא גם פרשן שלושה גמרים של ליגת האלופות (בשנת 2006 ו-2010 - לבד, בשנת 2016 – יחד עם רומן גוטצייט,) גמר אליפות העולם לנוער בהוקי, גמר גביע העולם בהוקי קרח 2004 (בשילוב עם בוריס מאיורוב). משנת 2000 עד 2012 היה פרשן כדוריד באולימפיאדה. בשנים 2005, 2007 ו-2010 היה חבר מושבעים ב-תחרות הפרשנים על שם מאיורוב. במשך כמה שנים עמד בראש מערכת NTV-Plus.
ביוני 1998 הנחה את התוכנית "מועדון כדורגל במונדיאל 1998" (NTV). על פי הצהרתו שלו, לאחר השידור הראשון בהשתתפותו, רוזאנוב שוחרר מתפקידו במשך 3 חודשים על ידי ראש מערכת הספורט של הערוץ, אלכסיי בורקוב, בתירוץ ש"הכל היה מבריק בטקסט, אך האדם אינו יודע את יסודות העבודה בטלוויזיה".
מיוני 2002 עד יוני 2003 הוא היה הפרזנטור של "חדשות הספורט" במערכת החדשות של ערוץ TVS. הוא גם פרשן עבור ערוץ זה את משחק סיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות בין לוקומוטיב מוסקבה לא.ק. האוסטרית באוגוסט 2002.
בשנת 2010, העורך הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-2, דמיטרי מדניקוב, הציע לו, יחד עם וסילי אוטקין, לעבור לחברה הממלכתית הרוסית לשידורי טלוויזיה ורדיו, אך השניים סירבו. הוא זכה בפרס TEFI-2011 כ"פרשן הספורט הטוב ביותר" במקביל לסרגיי קראבו, על הפרשנות בגמר אליפות העולם לנוער בהוקי קרח 2011.
במהלך החלק האחרון של אליפות אירופה בכדורגל בשנת 2012, רוזאנוב, כמו עמיתו וסילי אוטקין, פרשנו את משחקי האליפות עבור ערוץ הטלוויזיה האוקראיני כדורגל 1.
ב-1 בספטמבר 2012 הוא שימש כפרשן בערוצים האוקראינים הכלולים בקבוצת מדיה אוקראינה כמו TRK Ukraina, Football, Football+. הוא עזב את אוקראינה באפריל 2014 בשל המצב הפוליטי במדינה. בתודה לכל עמיתיו האוקראינים על שיתוף הפעולה, אמר רוזאנוב את הדברים הבאים: "הרגשתי טוב באוקראינה כמו שלא הייתי בשום מקום אחר במשך כעשר שנים. אבל עכשיו, אכן, אני לא יכול להתרחק מכל רגע לדאוג למצב הפוליטי. תמיד (ניסיתי להיות) מחוץ לפוליטיקה. ואני שמח שהאל נתן לי לעשות עסקים איפה שזה נראה אפשרי באופן עקרוני. בעיקרון, אבל זה לא יוצא. ואני חושב שהדרך היחידה להתחיל לפרשן שוב היא להיות עם המשפחה. זו, למעשה, הסיבה העיקרית...".
מאז מאי 2014, בשידורי המונדיאל, עבד בערוצי הספורט של חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית הכל-רוסית. באותו מקום פרשן את משחקי אליפות העולם בהוקי קרח, שהתקיימה במינסק במאי 2014. הוא פרשן גם את משחקי המונדיאל בברזיל עבור MegaFon בד בבד עם גריגורי טוואלטוואדזה. באוגוסט 2014 הוא שימש כפרשן של משחקי זניט בערוץ הטלוויזיה "סנקט פטרבורג". בסוף אוגוסט הוכרז כי יחזור לרשת NTV-Plus. הוא גם פרשן משחקי הוקי בערוץ הטלוויזיה KHL TV.
מאז נובמבר 2015 ועד למותו הוא שימש פרשן בשידורי כדורגל והוקי קרח עבור ערוץ Match TV.
ביוגרפיה > עבודה ברדיו

עד שנת 2009 עבד בתחנת הרדיו "ספורט FM" (התוכניות "הכל שלנו" ו"יורופוטבול"), מאוחר יותר, עד לסגירת תחנת הרדיו, השתתף באופן קבוע בשידורי התחנה. בשנים 2006 עד 30 במאי 2014, הוא שידר את התכנית "תשוקה לכדורגל" ברדיו מאיאק (עד ספטמבר 2012 הוא שידר מדי שבוע, ולאחר מכן – מעת לעת). מאפריל 2011 עד ספטמבר 2012 הנחה את תוכנית הרדיו "מטבח שדה" בסופי שבוע ברדיו "וסטי FM" (לסירוגין עם יבגני לובצ'וב), ממרץ 2015 עד פברואר 2016 הגיש את התוכנית "בישול שער" באותה תחנת רדיו.
ביוגרפיה > דיבוב

הוא היה קריין בסרטים תיעודיים שהופקו על ידי ISL Television כמו "אגדות אליפות העולם 1954–1994. סקירה כללית וגולת הכותרת של גביע העולם" ובתוכנית "זוכי גביע העולם בכדורגל" (גרסת 2006).
הוא היה אחד מחמישה פרשנים לגרסאות הרוסיות של משחקי EA Sports FIFA בשנים 2013–2015 (יחד עם אלכסנדר לוגינוב, וואסילי סולוביוב).
ביוגרפיה > פרויקטים משותפים

בשנת 2004 הוא פתח את ועידת האינטרנט הראשונה שלו באתר אוהדי צסק"א מוסקבה Red-Army.ru, השאלה הראשונה היא מ-8 באפריל 2004. ב-11 במרץ 2008 הוועידה הפכה לאתר-בת של מערכת Sports.ru. הוא היה כתב ספורט קבוע בשבועון "ספורט מיום ליום" («Спорт День за днём») עד לסגירת השבועון ביוני 2012 והפיכתו למהדורת אינטרנט באתר Sportsdaily.ru.
ביוגרפיה > חולי ומוות

הוא סבל מדלקת גרון כרונית ב-25 השנים האחרונות לחייו. ממאי עד נובמבר 2019 הוא לא שידר בגלל סרטן ריאות. מאז 18 בנובמבר 2019, תוך שהוא ממשיך בטיפול, הוא התחיל לעבוד מעת לעת כפרשן בשידורי הוקי קרח בליגת KHL ובכדורגל. הוא הלך לעולמו ב-3 במרץ 2021 בגיל 60 במוסקבה. כל משחקי KHL ב-3 במרץ ומשחקי מחזור 21 בליגת העל הרוסית החלו בדקת דומיה לזכרו של רוזאנוב. טקס האשכבה נערך ב-4 במרץ באולם הלוויות בבית החולים הקליני המרכזי. באותו יום הוא נקבר בבית העלמין במיטינסקויה במוסקבה.
הוא היה נשוי והותיר אחריו בת.
ליגת הכדורגל הלאומית (ארגון)

ערך זה עוסק בארגון המנהל את ליגת המשנה הרוסית בכדורגל. אם התכוונתם לליגה עצמה, ראו .
|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  מלכ"ר
 תקופת הפעילות:  מרץ 2011 – הווה (כ־14 שנים)
 משרד ראשי:  מוסקבה, רוסיה
 יו"ר:  איגור יפרמוב 
  
 http://www.1fnl.ru
 
ליגת הכדורגל הלאומית (ברוסית: Национальная футбо́льная ли́га) הוא ארגון ללא כוונת רווח, שהוקם בשיתוף פעולה עם התאחדות הכדורגל הרוסית ואחראי לניהול הליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל הרוסי, החל מעונת 2011/12 והליגה השלישית בחשיבותה מאז עונת 2021/2022, לאחר שהתאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית החזיקה בזכויות הניהול קודם לכן.
הארגון הוקם במרץ 2011 לקראת הקמת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. במסגרת ההקמה נקבעו כללים להעפלת הקבוצות מליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה לליגה הלאומית וכן נקבעו קריטריונים שעל קבוצות הליגה לעמוד, זאת כתנאי להשתתפות בליגה והכנת הקבוצות לקראת העפלתן לפרמייר ליג הרוסי, אם הן זוכות באליפות הליגה או מסיימות באחד מארבעת המקומות הגבוהים בטבלה.
היסטוריה

בתחילת דצמבר 2010 התאחדות הכדורגל הרוסית ביטלה את הסכם ניהול ליגת המשנה הרוסית עם התאחדות הכדורגל המקצוענית (Профессиональная футбольная лига) וב-13 בדצמבר ההתאחדות ערכה מפגש עם נציגי קבוצות הכדורגל המקצועניות ברוסיה להקמת ליגת משנה חדשה בשם ליגת הכדורגל הלאומית.
ב-3 במרץ 2011 נערכה פגישה בין נציגי קבוצות הכדורגל של ליגת המשנה לצורך הכנת עונת 2011/2012. אושר לוגו חדש, מבנה הליגה וזכויות השידור של הליגה.
בעונת 2015/16 נחתם הסכם חסות עם סוכנות הימורי הספורט פונבט (ФОНБЕТ, באנגלית FONBET).‏
בעונת 2021/2022 החלה לנהל גם את הליגה השלישית בחשיבותה.
מבנה

ליגת הכדורגל הלאומית הוקמה בסוף 2010 מתוך 20 קבוצות כדורגל של ליגת המשנה הרוסית בכדורגל. כך, החל מעונת 2011/2012 אלופת הליגה וסגניתה מעפילות אוטומטית לליגת העל הרוסית בכדורגל והקבוצות מהמקומות האחרונים מודחות לליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובמקומן מעפילות אלופות המחוזות של הליגה השנייה. בנוסף 2 הקבוצות מהמקומות האחרונים בטבלת ליגת העל יורדות לליגה הלאומית. פעמים רבות שקבוצות יורדות ליגה בשל קשיים פיננסיים והן מוחלפות על ידי קבוצות אחרות מהליגה השנייה. בסך הכל 50 קבוצות השתתפו בליגה הלאומית מאז הקמתה.
ראשים > נשיאים

איגור יפרמוב (דצמבר 2010—7 בדצמבר 2020)
איוואן שבאנוב (7 בדצמבר 2020—25 בפברואר 2021)
אלכסנדר אלאייב (25 בפברואר 2021—יולי 2022)
נאיל איזמאילוב (יולי–אוגוסט 2022)
ראשים > מזכ"לים

אנדריי סוקולוב (יולי 2021—יולי 2022)
הערות שוליים

↑  ПФЛ — ФНЛ: новое название или новая жизнь?
↑  "Итоги Общего собрания членов ФНЛ". rfs.ru. נבדק ב-2011-03-04.(הקישור אינו פעיל)
↑  ФНЛ завершает аккредитацию электронных СМИ на сезон 2011—2012 гг.
↑  Бюро Исполкома РФС утвердило название «ФОНБЕТ-Первенство России по футболу среди команд клубов ФНЛ»
1 2  Игорь Ефремов подал в отставку с поста президента ФНЛ
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
לארי נאנס הבן

| --- | --- |

נאנס בשנת 2021
 לידה:   1 בינואר 1993 (בן 32) אקרון שבאוהיו
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.03
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת ויומינג
 דראפט:  בחירה מספר 27, 2014 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 2015–2018   2018–2021   2021–2022 2022-2024   2024-:  לוס אנג'לס לייקרס   קליבלנד קאבלירס   פורטלנד טרייל בלייזרס ניו אורלינס פליקנס   אטלנטה הוקס
לארי דונל נאנס הבן (באנגלית: .Larry Donnell Nance Jr; נולד ב-1 בינואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA. בנו של שחקן העבר לארי נאנס.
ראשית חייו

נאנס נולד באקרון, שבאוהיו לג'ייני ולארי נאנס. אביו היה כדורסלן ושיחק בקבוצות פיניקס סאנס וקליבלנד קאבלירס בליגת ה-NBA. נאנס החל לשחק כדורסל בתיכון רובאר שנמצא ליד אקרון, כבר בגיל 17 היה גובהו מעל שני מטרים והעמיד ממוצע של 18.2 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-3.0 חסימות למשחק בליגת התיכונים. לאחר מכן עבר נאנס לשחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת ויומינג שם שיחק למשך 4 שנים בין השנים 2011–2015 והעמיד ממוצע של 11.3 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים.
נאנס הבן סובל ממחלת הקרוהן.
קריירת ה-NBA > לוס אנג'לס לייקרס

ב-2015 החליט נאנס להעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, ונבחר על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה מספר 27 בדראפט. נאנס ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בנובמבר 2015 שם קלע 6 נקודות, ולקח 6 ריבאונדים בניצחון של הלייקרס מול ברוקלין נטס. לאחר מכן ב-26 בדצמבר השיג דאבל דאבל של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים מול ממפיס גריזליס. את העונה סיים נאנס עם ממוצעים של 5.5 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק. את עונת 2016/2017 סיים עם ממוצעים של 7.1 נקודות, 5.9 ריבאונדים, ו-1.5 אסיסטים למשחק.
קריירת ה-NBA > קליבלנד קאבלירס

במהלך עונת 2017/2018 נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, יחד עם ג'ורדן קלארקסון, בתמורה לאייזיאה תומאס, צ'אנינג פריי ובחירת דראפט עתידית. בסיום אותה עונה העפיל עם הקאבלירס לגמר ה-NBA, בו הודחו מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4.
קריירת ה-NBA > פורטלנד טרייל בלייזרס

ב-28 באוגוסט 2021 עבר נאנס לפורטלנד טרייל בלייזרס, בטרייד שכלל מעבר של לאורי מארקנן לקליבלנד קאבלירס, ושל דריק ג'ונס לשיקגו בולס.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | לייקרס | 63 | 22 | 20.1 | 0.527 | 0.100 | 0.681 | 5.0 | 0.7 | 0.9 | 0.4 | 5.5 |
| 2016/2017 | לייקרס | 63 | 7 | 22.9 | 0.526 | 0.278 | 0.738 | 5.9 | 1.5 | 1.3 | 0.6 | 7.1 |
| 2017/2018 | לייקרס | 42 | 17 | 22.0 | 0.601 | 0.250 | 0.632 | 6.8 | 1.4 | 1.4 | 0.5 | 8.6 |
| 2017/2018 | קליבלנד | 24 | 9 | 20.8 | 0.550 | 0.125 | 0.720 | 7.0 | 1.0 | 1.2 | 0.8 | 8.9 |
| 2018/2019 | קליבלנד | 67 | 30 | 26.8 | 0.520 | 0.337 | 0.716 | 8.2 | 3.2 | 1.5 | 0.6 | 9.4 |
| 2019/2020 | קליבלנד | 56 | 10 | 26.3 | 0.531 | 0.352 | 0.676 | 7.3 | 2.2 | 1.0 | 0.4 | 10.1 |
| 2020/2021 | קליבלנד | 35 | 27 | 31.2 | 0.471 | 0.360 | 0.612 | 6.7 | 3.1 | 1.7 | 0.5 | 9.3 |
| 2021/2022 | פורטלנד | 37 | 11 | 23.2 | 0.515 | 0.306 | 0.653 | 5.6 | 2.0 | 1.0 | 0.4 | 6.9 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 9 | 0 | 20.2 | 0.551 | 0.500 | 1.000 | 4.3 | 0.9 | 0.6 | 0.8 | 7.3 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 65 | 1 | 21.2 | 0.610 | 0.333 | 0.696 | 5.4 | 1.8 | 0.9 | 0.6 | 6.8 |
| קריירה |  | 461 | 134 | 23.7 | 0.537 | 0.333 | 0.689 | 6.4 | 1.9 | 1.2 | 0.5 | 7.9 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | קליבלנד | 20 | 0 | 15.4 | 0.683 | 0.000 | 0.452 | 4.5 | 0.9 | 0.8 | 0.7 | 4.8 |
| 2021/2022 | ניו אורלינס | 6 | 0 | 21.7 | 0.564 | 0.222 | 0.818 | 5.8 | 1.8 | 0.5 | 0.3 | 9.2 |
| קריירה |  | 26 | 0 | 16.8 | 0.636 | 0.200 | 0.548 | 4.8 | 1.1 | 0.7 | 0.6 | 5.8 |
הערות שוליים

↑  Darby, Luke (2017-10-26). "The Real-Life Diet of Larry Nance Jr., the NBA Player with Crohn's Disease". GQ (באנגלית). נבדק ב-2018-06-19.
ליאנה סוואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 1997 (בת 27) עוואלי, בחריין 
 מידע כללי
 מדינה:  פקיסטן 
 משקל:  67 ק"ג 
 גובה:  1.65 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה תחרותית 
 
ליאנה קתרין סוואן (באנגלית: Lianna Catherine Swan; נולדה ב-25 במרץ 1997 בעוואלי, בחריין) היא שחיינית בריטית-פקיסטנית המחזיקה בשבעה שיאים לאומיים בפקיסטן. היא מתחרה בעיקר בתחרויות שחיית חזה. ביולי-אוגוסט 2014, היא ייצגה את פקיסטן במשחקי חבר העמים הבריטי של 2014 בגלאזגו, הממלכה המאוחדת. סוואן ייצגה את פקיסטן גם במשחקי אסיה בגווהאטי, הודו. היא הייתה חלק מנבחרת פקיסטן באולימפיאדת ריו ב-2016, והתחרתה בשחיית נשים 50 מטר בסגנון חופשי.
רקע

סוואן נולדה בבחריין לאמא פקיסטנית, נדיה, ואב בריטי. היא מחזיקה באזרחות כפולה בבריטניה ופקיסטן. היא החלה לשחות בגיל 7, כשעברה עם משפחתה לדובאי, איחוד האמירויות הערביות, ב-2008. היא השלימה את מבחני הבגרות במכללת ג'ומיירה. כשהשחייה שלה הגיעה לרמה תחרותית, היא החליטה לשחות עבור פקיסטן, בעיקר כי התחרות קשה יותר להתקבל לנבחרת הבריטית. היא אמרה בראיון שמבחינת הגאווה הלאומית שבדבר היא שמחה לייצג את שתי מדינותיה.
קריירה > לאומית

סוואן זכתה ב-9 מדליות זהב, ו-3 מדליות כסף במהלך האליפויות הלאומיות של יוני 2014. זה הכשיר אותה להשתתף במשחקי חבר העמים הבריטי 2014.
היא מחזיקה בשבעה שיאים לאומיים: חזה 200 מטר, חזה 100 מטר, סגנון חופשי 50 מטר, סגנון חופשי 100 מטר, חזה 50 מטר, גב 200 מטר, גב 400 מטר, מעורב 400 מטר. בנוסף, היא מחזיקה בשלושה שיאים בתחרויות שליחים.
קריירה > בינלאומית

סוואן השתתפה במשחקי אסיה 2010; בגביע העולם של פינה 2011 בדובאי, באיחוד האמירויות הערביות, ובאליפויות המים העולמיים של פינה 2013 בברצלונה, ספרד.
ביצועיה באליפות עולם בספורט מים בקזאן, רוסיה, ב-2015 זיכו אותה במקום באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016, בעזרת "קלף חופשי" מטעם פדרציית השחייה הבינלאומית.
בפברואר 2016, סוואן זכתה במדליית הזהב בתחרות נשים בשחיית חזה 200 מטר במשחקי דרום אסיה 2016.
שיאים לאומיים > סגנון חופשי

100 מ': 01:03:32 - משחקי חבר העמים הבריטי בגלאזגו, 2014
שיאים לאומיים > חזה

50 מ': 00:35:72 - משחקי חבר העמים הבריטי, גלאזגו, 2014
100 מ': 01:19:61 - אליפות העולם של פינ"ה, ברצלונה, יולי 13
200 מ': 02:48:86 - משחקי דרום אסיה 2016