stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית נחמיה
מקור השם

שמו של היישוב הוא על שמו של נחמיה, שהיה שר המשקים של מלך פרס והיה מראשי העולים לארץ ישראל מבבל בתקופת שיבת ציון (בשנת 445 לפנה"ס). הוא בנה את ירושלים והניח יסוד לתקופה חדשה בתולדות ישראל. בספרו נזכרת לראשונה "נְבַלָּט", בסמוך לחדיד.
בראשיתו נקרא המושב "בית נבאלא ב'" וכן "נבלט" על שם האתר המקראי הסמוך נְבַלָּט.
היסטוריה

האזור היה מיושב מזמנים קדומים. תל נבלט, הסמוך ליישוב, מזוהה עם נְבַלָּט המוזכרת בספר נחמיה (י"א פסוק ל"ד). במקום נתגלו קברים ושרידי ישוב מן התקופה הביזנטית.
המושב הוקם בתאריך י"ט סיוון תש"י, 4 ביוני 1950 על ידי עולים מאיראן, על אדמות הכפר הערבי הנטוש בית נבאלא.
עד מלחמת סיני היה המושב יעד לפעילות חבלנית של מסתננים. ב-1953 רצחו מסתננים מירדן אשה תושבת המקום ופצעו את בני משפחתה. ב דצמבר 1956 נחטפו שנים מבני היישוב על ידי מסתננים מירדן.
שנותיו הראשונות של היישוב על הקרקע היו קשות, כוח רצון והתמדה של המתיישבים הראשונים הניבו תוצאות, יום השנה הרביעי לעלייה על הקרקע היווה נקודת ציון.
ב- 18 במרץ 2018 פורסם כי קבוצת אלמוג תקים פרויקט של 180 יח"ד בשכונת הדרים החדשה בשוהם. את הקרקע רכשה החברה ב-180 מיליון שקל בעסקת השבה של מושב בית נחמיה הסמוך שהכנסותיו מן העסקה נאמדים בכ-13 מיליון שקל.
מבנה בית הספר ההיסטורי של המושב שעבר חידוש ומשמש לצורכי המושב
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מחלף בית נחמיה, באתר חוצה ישראל
1 2 3 4  בית נחמיה, באתר מועצה אזורית חבל מודיעין.
↑  בית נחמיה באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 109
↑  Khalidi, Walid. All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992, page 366
↑  זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 49
↑  מסתננים גנבו כבשים ממושב בית נחמיה, דבר, 30 בנובמבר 1956.
↑  פיגועים ופעולות תגמול בשנת 1953, באתר "הצנחנים - עשור ראשון"
↑  חיפושים אחרי 2 תושבי בית נחמיה, הצופה, 4 בדצמבר 1956.
↑  תובעים החזרת נעדרי בית נחמיה, שערים, 10 בדצמבר 1956.
↑  "בית נחמיה" על דרך המלך, זמנים, 18 ביולי 1954.
↑  יום השנה הרביעי לעלית בית נחמיה, זמנים, 28 ביוני 1954.
↑  ענת דניאלי, קבוצת אלמוג רכשה קרקע בשוהם ב-180 מיליון שקל לבניית 180 יח"ד, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542698005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תצפית על תל נְבַלָּט מעבר לערוץ נחל נְבַלָּט
פסיפסים וגתות עתיקות בתל נְבַלָּט
ביאפרה

הרפובליקה של ביאפרה (Republic of Biafra) הייתה מדינה קצרת ימים, שמרדה בשלטון ניגריה, והתקיימה בין 1967 ל-1970 בדרום מזרח ניגריה, תוך מלחמה בשלטון המרכזי. שמה של המדינה ניתן לה על שם מפרץ ביאפרה באוקיינוס האטלנטי, שעל חופיו שכנה.
רק מדינות מעטות - גבון, האיטי, חוף השנהב, טנזניה וזמביה - הכירו בעצמאות ביאפרה, אך מדינות נוספות - רודזיה, דרום אפריקה וצרפת - סיפקו לה סיוע צבאי חשאי, ואף ישראל העבירה לה נשק שלל שנתפס במלחמת ששת הימים. איי סאו טומה ופרינסיפה, אז בשליטת פורטוגל, היו מוקד חיוני של העברת סיוע הומניטרי. לעומתן, בריטניה וברית המועצות העניקו סיוע צבאי לניגריה.
ההסגר שהטילה ניגריה על ייבוא סחורות לביאפרה הוביל בסופה של המלחמה לאסון הומניטרי. מספר המתים במלחמה, ברעב ובמחלות מוערך במיליון.
היסטוריה

בינואר 1966 כשל ניסיון הפיכה צבאית של קצינים מבני האיגבו בממשלת ניגריה. הניסיון הוביל למעשי טבח בבני איגבו בצפון ובמערב המדינה, ומאות אלפי בני איגבו נמלטו לאזורי המוצא שלהם. באזורים אלה ערכו האיגבו פרעות בבני קבוצות אחרות. רוב בני האיגבו, שמנו אז על פי ההערכה 7 מיליון נפש, התגוררו בחבל המזרחי של ניגריה, שמושלו הצבאי היה לויטננט קולונל צ'וקוומקה אודומגוו אוג'וקוו (Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu), בן איגבו. ב-30 במאי 1967 הכריז אוג'וקוו על פרישת המחוז מניגריה, ועל הקמת מדינה עצמאית שבירתה אנוּגוּ. לחבל, שאין לו גישה לים, סופחו אזורים מדרום, השוכנים לחוף המפרץ, ובהם מרבצי נפט גדולים. באזורים אלה שכנו קבוצות אתניות שאינן איגבו, שהמתח בינן לבין האיגבו הדומיננטיים פגע ביכולת העמידה של ביאפרה.
ימים אחדים לאחר הכרזת העצמאות פלש צבא ניגריה לביאפרה, ובמהרה דחק את הביאפרים לאזורי האיגבו בלבד, צר עליהם מכל העברים והחל להדק בהדרגה את טבעת המצור. בירת המדינה הועברה שלוש פעמים לאזורים פנימיים יותר. המתקפה המכרעת החלה בדצמבר 1969. בראשית ינואר 1970 נמלט אוג'וקוו, ב-13 בינואר חתם סגנו על הסכם כניעה לכוחות הניגרים וב-15 בינואר בטלה באופן רשמי הרפובליקה של ביאפרה.
לאחר המלחמה

החשש ממעשי טבח המוני ופעולות נקם לאחר המלחמה לא התממש, ונעשה מאמץ לפיוס ולשיקום האזורים שנפגעו במלחמה, בכספי הנפט. עם זאת, פקידי ממשלה מבני האיגבו שעזבו את משרותיהם בממשל הניגרי כדי לעבוד בממשלת ביאפרה לא קיבלו את משרותיהם בחזרה. מתחים אתניים ודתיים עדיין קיימים בעוצמה רבה בניגריה. תנועה לחידוש הרפובליקה של ביאפרה בראשות נאמדי קאנו פועלת גם כיום בניגריה ובקרב גולים מחוצה לה. ראש התנועה נעצר ושוחרר בשנת 2015, אך מאז 2017 לא נראה בציבור.
בלח'

| --- | --- |
שרידי "המסגד הירוק" שנבנה בתקופת השושלת הטימורית
שרידי "המסגד הירוק" שנבנה בתקופת השושלת הטימורית
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מחוז:  בלח'
 שפה רשמית:  דארי 
 תאריך ייסוד:  1500-2000 לפני הספירה
 גובה:  365 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  77,000 (2006)
 קואורדינטות:  36°45′N 66°54′E﻿ / ﻿36.75°N 66.9°E﻿ / 36.75; 66.9
 אזור זמן:  UTC +4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןבלח'(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןבלח'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בַּלְח' (בפשטו ודארי: بلخ) היא עיר עתיקה באזור צפון אפגניסטן, בקרבת העיר הגדולה מזאר-י שריף. מרקו פולו תיאר אותה בתחילת המאה ה-13 כ"עיר גדולה ואצילית" ומרכז גדול של השכלה, אך העיר נהרסה מספר פעמים בידי כובשים זרים ודעכה מאז ימי הביניים. כיום נותרו במקומה עיירה קטנה ושרידים ארכאולוגים.
בעת העתיקה העיר הייתה ידועה בשם "באקטרה", שניתן לה על ידי היוונים, וזהו מקור השם באקטריה שניתן לאזור שבו שכנה העיר. העיר הייתה מרכז חשוב של הדת הזורואסטרית ובימי הביניים הייתה אחד המרכזים הכלכליים והתרבותיים של העולם המוסלמי המזרחי. אחד המלומדים הגדולים שיצאו ממנה הוא חיוי הבלכי היהודי. היא נהרסה בידי ג'ינגיס חאן בשנת 1220 ושוב על ידי טימור לנג במחצית השנייה של המאה ה-14, אך נבנתה חלקית מחדש מאוחר יותר. בתחילת המאה ה-20 היו בעיר לא יותר מ-500 בתים של אפגנים מקומיים וכן קהילה יהודית קטנה. במהלך המאה ה-20 העיירה הורחבה ועברה תהליך מודרניזציה קל, והיא ידועה כיום בגין תעשיית הכותנה שלה. בקרבת העיר נמצאים מונומנטים ששרדו מימי הביניים, וכן מוזיאון לארכאולוגיה שנפגע מספר פעמים במהלך מלחמת אפגניסטן.
אתרים

נו בהאר (אנ') - שרידי מקדש אש זורואסטרי ושרידי מקדש בודהיסטי
מסגד תשע הכיפות - מוכר גם בשם "מסגד חאג'י פיאדה", נבנה במאה ה-9 ונחשב למבנה האסלאמי הקדום ביותר באפגניסטן.
קבר המשוררת ראבעה בלח'י
טפה רוסתם ותח'ת-י רוסתם
מוזיאון בלח' לאמנות
אישים מפורסמים

חיוי הבלכי – מלומד יהודי בן המאה ה-9
אבו מנצור דקיקי – משורר פרסי בן המאה ה-10
ראביעה בלח'י – משוררת פרסית בת המאה ה-10
אבו אל-קאסם ענצורי בלח'י – משורר פרסי שהיה משורר החצר של מחמוד מע'זנה
נאצר ח'וסרו (אנ') – נוסע, חוקר ומשורר בן המאה ה-11
אנוורי – משורר פרסי בן המאה ה-12
ג'לאל א-דין רומי – משורר ומלומד בן המאה ה-13
ארפאד פישר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1896 זרניאנין, סרביה 
 פטירה:  31 ביולי 1980 (בגיל 84) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אובודה 
 תפקידים:  רופא, משורר, רופא שיניים, סופר 
 
ארפאד פישר, משנת 1945 באנאטי (בהונגרית: Fischer Árpád;‏ זרניאנין, 22 במאי 1896 – בודפשט, 31 ביולי 1980) היה רופא שיניים יהודי-הונגרי, סופר, משורר. הוא שימש בתפקיד נשיא "אגודת חוקרי כתבי יד ההונגרית".
ביוגרפיה

ארפאד פישר נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פישר ושל ארנסטין טנצר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטאות בבודפשט, קולוז'וואר ופץ'. ב-1919 חזר לעיר הולדתו כרופא שיניים וזמן קצר לאחר מכן פתח מרפאת שיניים. הוא פרסם מאמרים רבים והיה כתב פנימי של "עיתון העם היהודי" (Jüdisches Volksblatt) (גר') שפורסם ב-Újvidék (נובי סאד) ושל ה"סקירה יהודית" (Zsidó Szemle). במחצית השנייה של שנות ה-20 נטש את השירה והחל לעסוק ברעיון המיסיונריות ובגרפולוגיה. בשנת 1927 התיישב בבודפשט כרופא שיניים, ופנה לשותפים הדתיים שלו במסמך תעמולה שכותרתו "מנשר ליהדות", מתוך כוונה להסב תשומת לבם לאמונה בישו (הוא לא התנצר. כוונתו הייתה ככל הנראה אמונה בישו כיהודי). מאוחר יותר, הוא היה מעורב בניתוח כתבי יד ושימש בתפקיד נשיא "אגודת חוקרי כתבי יד ההונגרית". הוא שינה את שם משפחתו לבאנאטי ב-1945.
אשתו הייתה מרגיט שוורץ (1901–1956), בתם של שאנדור שוורץ' ושל פאני נוימן, עמה התחתן ב-1924 בבודפשט.
כתביו

שירי מריה (זרניאנין, 1920)
שירי הר געש (זרניאנין, 1920)
הפסל הבלתי גמור (זרניאנין, 1920)
מותו של הנסיך אדווין (מחזה במערכה אחת, בודפשט, 1922)
מנשר ליהדות. האפילוג שנכתב על ידי גוסטב שימרט (בודפשט, 1927)
רוח וכתיבה: גרפולוגיה ציורית (בודפשט, 1939)
יהתייחסויות של הונגרים-יהודים (בודפשט, 1940)
מזמור הזרם: יצירות מקהלה (מונור, 1946)
מבחן התנהגות גרפולוגי (בודפשט, 1947)
רוח וכתיבה – גרפולוגיה בתמונות (בודפשט, 1939)
לקריאה נוספת

Kalapis Zoltán (1996-05-25). "Életrajzi kalauz". Magyar Szó. 53 (122). (זולטאן קלפיש: מדריך ביוגרפי)
לקסיקון יהודי-הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (לקסיקון רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001)
הערות שוליים

↑  "Gyászjelentése (1980. augusztus 13.) Magyar Nemzet, 36. évfolyam, 189. szám, 6. o." נבדק ב-2020-04-09.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 217/1924. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7944 0893  VIAF: 121533428   WorldCat (עם VIAF): 121533428
בית לוקסמבורג

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה, בוהמיה, הונגריה
 בית האב:  בית ארדן-ורדן
 תארים:  רוזן לוקסמבורג   דוכס לוקסמבורג   מלך הרומאים   קיסר האימפריה הרומית הקדושה   מלך בוהמיה   מלך הונגריה
 מייסד:  זיגפריד מלוקסמבורג
 השליט האחרון:  זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
 תקופת השושלת:  963–1437 (כ־474 שנים)
 אתניות:  גרמנית
 ענפים:  Ligny-en-Barrois, Louis de Luxembourg, Count of Saint-Pol 
 
בית לוקסמבורג (בגרמנית: Haus Luxembourg) הוא משפחת אצולה גרמנית שהתקיימה כארבע מאות ושבעים שנה, במהלך ימי הביניים, ובניה שלטו בבוהמיה, הונגריה, ואף הוכתרו כקיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
היסטוריה

בשנת 963 בנה זיגפריד, רוזן הארדנים את מבצר לוקסמבורג, ונטל לעצמו את התואר "רוזן לוקסמבורג". בשנת 1065 מונה ואלראן מארלון לרוזן לימבורג, ובשנת 1119 הועלה נכדו ואלראן השני למעמד דוכס. בשנת 1247 ירש היינריך בנו של ואלראן השלישי, דוכס לימבורג את רוזנות לוקסמבורג מאמו ארמסינדה, רוזנת לוקסמבורג, בתו של היינריך הרביעי, רוזן לוקסמבורג, שהיה צאצא של הענף המבוגר של בית לוקסמבורג.
בשנת 1281 מת היינריך החמישי, רוזן לוקסמבורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו היינריך השישי, רוזן לוקסמבורג, אולם הוא נהרג בקרב וורינגטון, ובמקומו עלה לשלטון בנו היינריך השביעי, רוזן לוקסמבורג. בשנת 1308 הוכתר היינריך השביעי כמלך הרומאים, ובשנת 1312 אף הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם הוא מת במפתיע בשנת 1313.
בשנת 1310 התחתן בנו של היינריך - יוהאן, מלך בוהמיה עם אליזבת מבוהמיה, אחותו של וצלאב השלישי, מלך בוהמיה, והוכתר כמלך בוהמיה. בשנת 1314 ניסה יוהאן להיבחר במקום אביו כמלך הרומאים, אולם נכשל בכך, ולודוויג הרביעי, דוכס בוואריה הוכתר בתואר.
בשנת 1346 נבחר קרל מבוהמיה, בנו של יוהאן, מלך בוהמיה לאנטי-מלך ללודוויג, על ידי חלק מהנסיכים שהסתכסכו עם לודוויג, ואף נתמכו על ידי האפיפיור קלמנס השישי. בשנת 1347 מת לודוויג הרביעי, ועד מהרה הפך קרל לשליט היחיד באימפריה. בשנת 1354 העניק קרל לאחיו ונצל הראשון, רוזן לוקסמבורג את התואר דוכס, ולאחר מותו בשנת 1383 ירש אותו בנו של קרל - וצלאב. בשנת 1378 מת קרל, ובנו וצלאב הרביעי, מלך בוהמיה ירש את נחלותיו. וצלאב אף הוכתר בתור וצלאב הרביעי, מלך הרומאים, אולם בשנת 1400 הודח מתפקידו על ידי רופרכט השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1410 מת רופרכט, ובמקומו נבחר זיגמונד, מלך הונגריה, אשר נבחר גם למלך בוהמיה לאחר מותו של וצלאב בשנת 1419. זיגיסמונד סיים את הקרע המערבי בשנת 1417, ואף גבר על ההוסיטים בשנת 1434. בשנת 1437 מת זיגיסמונד, ועם מותו נכחד בית לוקסמבורג.
האימפריה הרומית הקדושה בתקופת קרל הרביעי
בטיחות לייזר

מנורת אזהרה מפני קרינת לייזר
בטיחות לייזר היא מניעת תאונות לייזר, במיוחד אלה הכוללות פגיעות עיניים. מכיוון שאפילו רמות נמוכות של אור לייזר עלולות לגרום לפגיעה בלתי הפיכה בעיניים, המכירה והשימוש בלייזרים נתונים תחת תקנות.
אדם החשוף לקרינת לייזר, במיוחד אם היא בלתי נראית, יכול להיות בלתי מודע לנזק שנגרם. יש לייזרים חזקים דיים כדי שאפילו החזרה מפוזרת (דיפוסיבית) שלהם ממשטח עלולה להיות מסוכנת לעיניים. קרינת לייזר גורמת נזקים לעיניים בעיקר עקב פגיעות טמפרטורה ברשתית. עליית טמפרטורה פתאומית של 10 מעלות יכולה להשמיד את קולטני האור.
אם הלייזר חזק מספיק, נזק בלתי הפיך ייגרם בחלקיק שנייה, מהר יותר מהמצמוץ. לייזרים חזקים בתחום הנראה והתת-אדום הקרוב (400-1400nm) יכולים לחדור את עדשת העין ולגרום לחימום הרשתית, קרינת לייזר באורכי גל קצרים מ-400nm או ארוכים מ-1400nm נבלעת ברובה בעדשה ובכדור העין, לכן אינה גורמת נזק לרשתית אלא לקטרקט או לכוויות.
לייזרים בתחום התת-אדום הם מסוכנים במיוחד, מכיוון שרפלקס המצמוץ הטבעי מגיב רק לאור נראה. למשל, אנשים שנחשפים לקרינת לייזר Nd:YAG שהיא בלתי נראית באורך גל 1.064 מיקרון, עלולים שלא לחוש כאב או להבחין בנזק המידי לעיניהם. צליל "פופ" או "קליק" עשוי להישמע מכדור העין, כציון היחיד להתחממות הרשתית מעל ל-38 מעלות צלזיוס, היוצר רתיחה מתפוצצת והיווצרות מידית של כתם עיוור.
לייזרים בתחומי תדירות גבוהים יותר (בצבעי הירוק והכחול) עלולים לגרום לעוורון כאשר הפגיעה מתרחשת בתהליך איטי יותר. כאשר קושי בראייה מובחן רק כשעות לאחר הפגיעה, ולאחר ימים ספורים הגעה למצב עוורון מוחלט.
חשיפה מקסימלית מותרת

מידת החשיפה המקסימלית המותרת (Maximum Permissible Exposure = MPE) היא העוצמה או צפיפות האנרגיה המקסימלית (בוואטים לסמ"ר או ג'אולים לסמ"ר) של מקור אור הנחשב בטוח, כלומר שיש לו סיכוי זניח ליצירת נזק. עצמה זו נקבעה כעשירית מהעצמה שיש לה 50% סיכוי ליצירת נזק בתנאים הגרועים ביותר. ה-MPE נמדד על עדשת העין או על העור, על פי אורך גל נתון וזמן חשיפה.
חישוב ה-MPE לחשיפה לעיניים לוקח בחשבון את כל הדרכים בהן האור משפיע על העין. לדוגמה, אור אולטרה-סגול עמוק יוצר נזק מצטבר, גם בעוצמות נמוכות מאוד. אור תת-אדום באורכי גל של יותר מ-1400 ננומטר נבלע בחלקים השקופים של העין לפני הגיעו לרשתית, והמשמעות היא שה-MPE לאורכי גל אלה הוא גבוה יותר מזה של אור נראה. בנוסף לאורך הגל וזמן החשיפה, ה-MPE לוקח בחשבון את הפיזור המרחבי של האור (מלייזר או מקור אחר). אלומות לייזר מקבילות באור נראה או תת-אדום קרוב הן מסוכנות במיוחד בעוצמות נמוכות בגלל שהעדשה מרכזת את האור על נקודה קטנה במיוחד על הרשתית. מקורות אור בעלי דרגת קוהרנטיות מרחבית נמוכה מאור לייזר מקביל מביאים לפיזור האור על שטח גדול יותר של הרשתית. למקורות כאלה ה-MPE הוא גדול יותר מאשר לאור לייזר מקביל. בחישוב ה-MPE נלקחים בחשבון תנאי המצב הגרוע ביותר, בהם העדשה מרכזת את האור על השטח הקטן ביותר של הרשתית והאישון פתוח במלואו. למרות שה-MPE מוגדר כשטף (אנרגיה ליחידת שטח), הוא מבוסס על האנרגיה היכולה לעבור דרך האישון הפתוח במלואו (0.39 סמ"ר) לאור נראה ותת-אדום קרוב.
תקנות

גופי תקינה, חוקים ותקנות ממשלתיות שונות מגדירים את סיווגי התקני הלייזר בהתאם לסכנותיהם, וכן את אמצעי הבטיחות הנדרשים ממי שעלול להיחשף ללייזרים אלה.
באיחוד האירופי:
EN207 מגדיר אמצעי הגנה על העיניים.
EN208 מגדיר דרישות למשקפי הגנה לשימוש בזמן כיול אלומת הלייזר. אלה מעבירים חלק מאור הלייזר, ומאפשרים למכייל לראות את מקום האלומה, ואינם מגנים באופן מושלם מפני פגיעה ישירה של אור הלייזר.
EN60825 מגדיר צפיפויות אופטיות במצבים קיצוניים.
בארצות הברית, כל ההדרכות בנושא הגנות על העיניים ובטיחות לייזר כללית, ניתנות באוסף התקנים ANSI Z136 והם:
ANSI Z136.1 - שימוש בטוח בלייזרים.
ANSI Z136.2 - שימוש בטוח בלייזרים בתקשורת סיבאופטית. מערכות העושות שימוש בדיודות לייזר וLED.
ANSI Z136.3 - בטיחות שימוש בלייזרים במערכות רפואיות.
ANSI Z136.5 - בטיחות שימוש בלייזרים במוסדות חינוך.
ANSI Z136.6 - בטיחות שימוש בלייזרים בתנאי חוץ.
סוכנות המזון והתרופות הפדרלית בארצות הברית דורשת שכל הלייזרים מסוג 3B ו-4 הנמכרים בארצות הברית יהיו בעלי 5 אמצעי בטיחות:
לחצן הפעלה
מפסק בטיחות
נורית ציון
חוסם פתח יציאת הקרן
השהייה בהפעלה (בדרך כלל 2-3 שניות)
לייזרים המהווים חלק מציוד אחר (למשל ממערכת DVD) פטורים מדרישה זו, אם אור הלייזר אינו יוצא מן המכשיר החוצה. כמה לייזרים נייחים לא מכילים מפסק בטיחות או השהיית הפעלה, אך מצוידים בלחצן חירום או מתג
סיווג:
1. בדרך כלל לא מסוכן
2. מסכן את העין רק אם זמן החשיפה גדול מ 0.25 שניות
3b. מסוכן לעין אך לא לעור
3R. יש סיכון באלומה ישירה
4. מסוכן לעין, לעור. עלול להצית ולגרום לשריפה
אמצעי בטיחות

קיימים מספר אמצעי בטיחות בהפעלת לייזרים בעצמות הגבוהות יותר כגון דרג 4.
מערכות אינטרלוק - מפסקי ביטחון המחוברים לדלתות או מכסים שפתיחתם תפעיל תריס מגן החוסם ומפסיק את פעולת הלזירה.
מערכות הגנה אופטית - כגון משקפי מגן וילונות מגן וזכוכיות מגן - שתפקידם סינון הקרן האקראית הניתזת לכיוונים לא צפויים, לרמות בלתי מזיקות.
מפסקי אתחול - מערכות לייזר מדרג 4 חייבים להיות מופעלים על ידי מפתח הניתן לשליפה ומונע הפעלה לא מאושרת.
נורות ושילוט אזהרה - נורות אזהרה ושילוט המפרט את דרג הלייזר ומזהיר מפני הסכנה הקיימת ודרגתה, חלק מהשלטים הללו אף מוארים כאשר הלייזר בפעולה.
פירוט תקנות בטיחות בשימוש בלייזר חייבות להימצא במקום בולט לעיין מחוץ לחדר הלייזר ובתוכו.
מפעילי הלייזר חייבים לעבור הדרכת בטיחות בשימוש בלייזר טרם תחילת השימוש וריענון תקופתי תוך כדי תקופת השימוש בלייזר.
בדיקות עיניים תקופתיות הבודקות בין השאר גם את שדה הראייה חייבות להתבצע אצל הצוות החשוף לקרינת הלייזר.
סמני לייזר

בשנים האחרונות הופנתה תשומת לב גדלה והולכת לסיכונים של האביזרים הנקראים סמני לייזר או עטי לייזר. מכירת סמנים אלה מוגבלת לדרג 3A (עד 5mW) או דרג 2 (עד 1mW), על פי התקנות המקומיות. בארצות הברית למשל, דרג 3A הוא המקסימלי המותר, ללא אביזרי בטיחות נוספים, ובאוסטרליה ובריטניה הדרג המקסימלי הוא דרג 2. למרות זאת, בגלל חוסר אכיפה מספקת, סמנים מדרג 3A נמכרים גם במדינות שאינן מתירות אותם.
החוקרים ואן נוררן וחבריו (1998) לא מצאו דוגמה אחת בספרות הרפואית של לייזר מדרג 2 שגרם לנזק בקליפת הראייה. במחקר של מיינסטר וחבריו (2003) הודגם מקרה אחד של ילדה בת 11 שלראייתה נגרם נזק זמני, לאחר שהחזיקה סמן של 5mW קרוב לעינה והסתכלה אל תוך הקרן למשך 10 שניות. היא סבלה מסקוטומה (כתם עיוור) שנרפא לחלוטין לאחר 3 חודשים. במחקר של לוטרולה והאליסיי (1999) מתואר מקרה דומה, גבר בן 34 שהסתכל אל תוך הקרן של לייזר אדום מדרג 3A בין 30 ל-60 שניות, כשהוא גורם לכתם עיוור מרכזי זמני ואובדן שדה ראייה. ראייתו החלימה לחלוטין לאחר יומיים. בדיקה מדוקדקת של הרשתית מצאה שינוי קל בצבע הגומה המרכזית.
לכן נראה שחשיפה קצרה של 0.25 שניות לסמני הלייזר המצויים בעצמה מתחת ל-5mW לא מהווה סכנה לבריאות העין. מצד שני, יש סכנה לפציעה אם אדם מסתכל בכוונה לתוך הקרן של לייזר מדרג 3A לכמה שניות או יותר בטווח קרוב. גם אם יש נזק, הראייה תחלים לחלוטין ברוב המקרים. אי-נוחות המורגשת מעבר לכך יכולה להיות פסיכולוגית יותר מאשר פיזית. בסמני לייזר ירוק החשיפה המותרת קצרה יותר, ובלייזרים בעלי עצמה גבוהה יותר צפוי נזק בלתי הפיך באופן מיידי. מסקנות אלה חייבות אימות עם הבחנות תאורטיות שנוסחו לאחרונה הקושרות תרופות מסוימות עם לייזרים באורכי גל מסוימים כסיבה לרגישות מוגברת.
מעבר לשאלה של פגיעה פיזית בעין מסמן לייזר, תופעות בלתי רצויות אחרות אפשריות. ביניהן נמצא עיוורון הבזק קצר טווח אם הקרן חודרת לעין בזמן חשכה, למשל בעת נהיגת לילה. מכאן יכול להיגרם חוסר שליטה זמני על הרכב. לייזרים המכוונים למטוסים הם סכנה תעופתית. שוטר המבחין בכתם אדום על חזהו יכול להסיק שצלף מסמן אותו כמטרה, ולנקוט פעולה אלימה. בנוסף לכך, רפלקס הרתיעה הנגרם בחלק מהמקרים למי שנחשף באופן פתאומי ללייזר מסוג זה גרם בכמה מקרים מדווחים לפציעה עצמית או לאבדן שליטה. מסיבות אלה ודומות להן, מנהל המזון והתרופות האמריקאי המליץ שסמני לייזר לא ייחשבו לצעצועים ולא יהיו בשימוש של קטינים ללא השגחה צמודה של מבוגר.
לייזרים ובטיחות טיסה

מאז נובמבר 2004 אירעו מעל 2,800 אירועים בהם כוון אור לייזר למטוסים בארצות הברית. הנושא הגיע לחקירה של הקונגרס. חשיפה ללייזרים ידניים נראית בלתי מזיקה לאור קוצר זמן החשיפה, המרחקים הגדולים ורוחב האלומה המגיע לכמה מטרים. למרות זאת חשיפה ללייזר יכולה ליצור מצבים מסוכנים כמו עיוורון הבזק. אם מצב זה קורה בזמן קריטי לפעילות המטוס, המטוס יימצא בסכנה. בנוסף לכך ל-18%-35% מהאוכלוסייה יש "עיטוש אופטי", תופעה גנטית הגורמת לאנשים להתעטש כשהם נחשפים להבזק אור פתאומי.
בטיחות לייזר בסביבת מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סכנות לא-אלומתיות (חשמליות ואחרות)

בנוסף לסכנה הידועה של פגיעת לייזר בראייה, ישנן סכנות נוספות הקשורות לשימוש בלייזר. (הפגיעות בעיניים הן כ-70% מכלל תאונות הלייזר).
מתח גבוה.
אדים רעילים.
חומרים נפיצים- עלולים להתפוצץ על ידי לייזר.
חומרים דליקים- לייזר יכול לגרום לשריפה של חומרים כמו אתנול, עץ, נייר וכדומה.
קרינה מייננת. למרות שהלייזר אינו קרינה מייננת, המתח הגבוה המשמש לייזרים מסוימים עלול ליצור קרינה מייננת.
ראו גם

תת-אדום
מנורת אזהרה מפני קרינת לייזר
מצביע לייזר
בלזינו

| --- | --- |

תחנת רכבת בבלזינו
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  אודמורטיה אודמורטיה
 ראש העיר:  ניקולאי ולסוב
 תאריך ייסוד:  1897
 גובה:  170 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  14,459 (2021)
 קואורדינטות:  57°58′22″N 53°03′35″E﻿ / ﻿57.9729°N 53.0598°E﻿ / 57.9729; 53.0598
 אזור זמן:  UTC +4
 http://balezino.udmurt.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבלזינו(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבלזינו(למפת אודמורטיה רגילה) איז'בסק סרפול ווטקינסק גלזוב מוז'גה איגרה אווה קז קמברקה פרם בשקורטוסטן טטרסטן קירובבלזינו(למפת אודמורטיה מוגדלת) איז'בסק סרפול ווטקינסק גלזוב מוז'גה איגרה אווה קז קמברקה פרם בשקורטוסטן טטרסטן קירובבלזינו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בלזינו (ברוסית: Балезино) הוא יישוב ברפובליקת אודמורטיה ברוסיה, על הגדה השמאלית של נהר הצ'פצ'ה.
היסטוריה

בלזינו הוקמה ב-1897 כתחנה על הרכבת הטרנס-סיבירית. היישוב נקרא על שם כפר בעל שם דומה הממוקם על הגדה הימנית של נהר הצ'פצה אשר נוסד במאה ה-16. לבלזינו היה מעמד של התיישבות עובדים עד מרץ 2012 אז המעמד שונה לכפר.
הכלכלה במקום מתבססת על מפעלי תעשיות המזון, העור והעץ. היצרן הגדול ביותר הוא מפעל יציקה מכני.
בתחילת המאה ה -21 נפתח מוזיאון ההיסטוריה המקומי.
אוכלוסייה

אוכלוסיית בלזינו לפי שנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1959 | 11,808 |
| 2 | 1989 | 18,492 |
| 3 | 2002 | 16,804 |
| 4 | 2010 | 16,121 |
| 5 | 2017 | 14,772 |
הערות שוליים

↑  Россия - Удмуртия, Балезино
אריך לודנדורף

אריך פרידריך וילהלם לוּדנדוֹרף (בגרמנית: Erich Friedrich Wilhelm Ludendorff, לעיתים נקרא בטעות פון לודנדורף; 9 באפריל 1865 – 20 בדצמבר 1937), היה גנרל גרמני, ממנהיגי האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. לודנדורף היה בתחילה מתומכיו המוקדמים של אדולף היטלר, אך בהמשך הפך לאויבו המושבע.
קריירה מוקדמת

אריך לודנדורף נולד ב-9 באפריל 1865 בעיירה קרוזווניה שליד פוזנן (אז בפרוסיה, מאז 1945 בפולין). אמו, קלרה פון טמפלהוף, הייתה ממשפחה של יונקרים - מעמד בעלי האחוזות הלוחמים שהיווה את האצולה של המדינה הפרוסית. לודנדורף גדל בחווה החקלאית של משפחתו, ובגיל צעיר חינכה אותו דודתו מצד אמו. מגיל צעיר הפגין יכולת בתחום המתמטיקה ומוסר עבודה יוצא דופן. התקבל לאקדמיה לקצינים בפלון לאחר שעבר את מבחני הכניסה בהצטיינות, וקודם לכיתה עם נערים הגדולים ממנו בשנתיים. לאחר מכן עבר לאקדמיה צבאית בברלין.
מצעירותו היה חייל מצטיין. לאחר שקיבל דרגת קצונה בגיל 18, מילא שורת תפקידי פיקוד במטה הכללי של צבא גרמניה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1885 הוצב כלויטננט ברגימנט הרגלים ה-57, והמשיך בשירות בקיל ובפרנקפורט. בשנת 1893 נבחר לאקדמיה למלחמה, שמפקדה הגנרל מקל המליץ למנות אותו למטה הכללי. הוא אכן הועבר למטה הכללי בשנת 1894 והתקדם שם במהירות במעלה הדרגות. בשנת 1905 הוא צורף למפקדת המחלקה השנייה במטה הכללי שם שירת תחת אלפרד פון שליפן. פון שליפן היה יוזמהּ של תוכנית שליפן, תוכנית האסטרגיה של גרמניה לניצחון כנגד צרפת ורוסיה, אם תפרוץ מלחמה. לודנדורף היה מעורב בגיבוש הפרטים הטכניים הקשורים בתוכנית. בין היתר הוא נסע לבלגיה על מנת ללמוד את חוזקם של הביצורים הסובבים את העיר לייז'. לודנדורף היה מעורב בלחצים פוליטיים שנועדו להגדיל את תקציב הצבא, על מנת לאפשר לו להיערך כראוי למלחמה עתידית. בעקבות מהלכים אלו בינואר 1913 הודח לודנדורף מהמטה הכללי ביחידה צבאית בדיסלדורף.