יהדות קוצ'ין
הערות שוליים

↑  רבקה דניאל, "'זכרונות מקוצ'ין'" (נאות מרדכי תשמ"ז 1987), עמ' 9: "לפי המסורת חיו יהודים במלבר עוד בימי המלך שלמה. הם הגיעו כסוחרים בזהב, שן הפיל ונוצות בנות יענה שנמצאו באזור של טרוונקור (היום טרוונקור וקוצ'ין מאוחדים ומהווים את מדינת קרלה). הימצאותם של סוחרים יהודים במקום הייתה אולי הסיבה שאחרי חורבן בית המקדש נמשכו פליטים יהודיים למקום. לא כל היהודים הגיעו לקוצ'ין באותו הזמן. היו קבוצות שונות ממדינות שונות שהגיעו בזמנים שונים וכל אחת מהן הביאה איתה את תרבותה ואת קשריה. על כן היהודים לא היו מנותקים מהעם בכללו. כ-10,000 משפחות יהודיות הגיעו לפי המסורת לקוצ'ין. איפה הם, מה עלה בגורלם? בשנת 1940 מנתה הקהילה כאלפיים נפש. ייתכן שהתבוללו, ואולי עזבו; איש אינו יודע".
↑  ראו ברברה ג'ונסון, Shingili or Jewish Cranganore in the cotchin jews of India pp. 11
↑  יעלה קופר, "תפיסות עומק בקהילות היהודיות במלאבר בראי בית הכנסת" (עבודה סימנריונית בעלת אופי מחקרי), האוניב' העברית 2014, עמ' 5 ("מפי מרואיינים ומהיכרות אישית עם הקהילה")
↑  זו הגרסה ב"ספר דברי הימים" שפרסם נ. ויזל ב"מגיד חדשות" ב"המאסף" ו' (שנת תק"ן) עמ' קכ"ט-ק"ס, ב"ספר הברית" (לר' פנחס מווילנה), מאמר ט', פרק ט"ז: "...והיהודים אשר שם הם שמה מעת גלות אשור אשר הגלה שלמנאסר מלך אשור בימי הושע בן אלה, כי בעוונם גלו בראש גולים עם עשרת השבטים ולא ראו חורבן בית ראשון ולא בנין בית שני ולא חורבנו, והנה הם שם בתוך הגולה באותן המדינות הרבה יותר מאשר אנחנו בגלות החל הזה במדינות אלה ובכל זאת המה סובלים אורך זמן גלותם ומצדיקים עליהם את הדין בלב שלם ומתפללים לה' תמיד על הגאולה ובה' א-להי ישראל בטח לבם כי לא יטוש ה' אותם שמה בעבור שמו הגדול ומחכים לביאת משיח צדקינו בככל יום. כו'"., ובמכתב שנשלח מזקני ארנקולם ל"ראשי ממשלת ישראל" בשנת תשי"ג
↑  "מבחר מקורות לתולדות הציונות בארצות המזרח", תיק ז', מסמך 39:

"היום יום ה' ד' לחודש אדר שנת התשי"ג לפ"ק ארנאכולם בארץ הודו
והמשכילים יזהירו כזהר הרקיע ומצדיקי הרבים ככוכבים לעולם ועד
שלום רב לאוהבי תורתך ואין למו מכשול
אחדש"י כדבע"י"

לקראת מעלת ראשי הממשלה הנכבדים והגאונים שלומי אמוני ישראל בארץ ישראל.
מאת ק"ק בתי כנסיות כדכאמבאגם תכומבאגם בעיר אירנאכולם בהודו דרום
באנו להודיע לאחינו בני ישראל חובבי תורתנו הקדושה הממונים על ענייני עליה אשר בארץ הקדושה הנה אנחנו כל אנשי הקהילות הנזכרות לעייל הסכמנו וגמרנו בלבב שלם ותשוקה גדולה לעלות לארץ ישראל ולקבוע דירתנו בארצנו ארץ הצבי כמבואר בספר חרדים דף ט"ל וזה לשונו: וצריך כל איש ישראל לחבב את ארץ ישראל ולבוא אליה מאפסי ארץ בתשוקה גדולה כבן אל חיק אמו כי תחילת עונינו שנקבעה לנו בכיה לדורות יען מאסנו בה שנאמר וימאסו בארץ חמדה ובפדיון נפשנו מהרה יהיה כתוב כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו ושם נאמר אתה תקום תרחם ציון•וגם מבואר שם על פסוק מי יתן לי אבר כיונה אעופה ואשכונה הנה ארחיק נדוד אלין במדבר סלה• מוטב ללון במדברות של ארץ ישראל ולא ללון בפלטריות של חוצה לארץ• ועוד על פסוק והיה כי תבואו אל הארץ והיה הוא אחד משנים עשר צירופין של השם הקדוש רמז כי הדר בארץ ישראל דבק בה' הפך הדר
בח"ל היינו הישראל שדומה למי שאין לו אלוה••עיין שם•עכ"ל•וכתב בספר גאולת ישראל כי התאוו כל ישראל ונביאים וחסידים ימות המשיח כדי שינוחו משיעבוד מלכיות•שהגלות אין מניח להם לעסוק בתורה ומצוות כהוגן וכמרז"ל אוירא דארץ ישראל מחכים•למפורסם אין צריך ראיה•וארז"ל כל הדר בארץ ישראל כמי שיש לו אלוה וגם דעו נא אחינו הרחמנים כי המצב הרכוש של קהילתנו הולכים הלוך וחסור יום יום מבלי דעת מה יהיה באחריתנו כי צרת העניות רוחפת על ראשינו•כל המשתכר משתכר אל צרור נקוב•כי אמרו רז"ל כי העוני מעבירו על דעת קונו•והנה באמת לנו לקונן על המצב הרעה הזאת אשר אנחנו עומדים עתה על האדמה הזאת זה כמה מאות שנים בעו"הר אנחנו יושבים בארצות הנכרים כי מעת גלות אשר הגלה (שלמנאסר) מלך אשור בימי הושע בן אלה גלינו מארצנו בראש גולים לא ראינו חורבן בית ראשון ולא בנין בית שני ולא חורבנו•ובכל זאת אנחנו סובלים אורך זמן הגלות ומצדיקים עלינו את הדין בלבב שלם ומתפללים לה' תמיד על הגאולה ובה' א-להי ישראל אנחנו בוטחים כי לא יטוש את עמו בעבור שמו הגדול ומחכים לביאת משיח צדקנו בכל יום לכן עשינו שליח את ד"ר א"ב סאלם על כל הדברים שצריכים לעניין עליה הן של מצות הליכת ארץ ישראל הן על מצות ישוב בארץ ישראל לעשות כל הדברים בזריזות וחריצות כיד ה' הטובה עליו וידו כידינו ופיו כפינו•ושאר הדברים (הוא) הוא יגיד לכם על פה•וגם נתננו בידו שטר הרשאה הזאת לזכות ולאות ולראיה וה' ישלם שכרו•
ולכן אנחנו מבקשים ממעלתכם שתעשו כל החסדים וכל הטובות עמנו אחיכם שבגולה על פי דברי השליח ששלחנו אצלכם וכפי מה שיגיד לכם•ועינינו תלויות לחסדכם ולעזרתכם• וה' השוכן בציון ירים ויגדיל את ממשלת ישראל ותהיה מתקיימת לעד ולנצח נצחים•וה' הטוב יגן בעדכם ויאריך ימיכם בטוב ושנותיכם בנעימים• ונזכה לראות בנחמת ציון וירושלים ובבנין בית המקדש במהרה בימינו אמן כן יהי רצון• עוד אין להאריך כי אם בשלומתכם וטובתכם "
זקני הקהל כדכום"באגם זקני הקהל תכום"באגם
אליהו חי בן משה אליהו בן אברהם
אליהו בן אליה מרדכי בן אבירם
אברהם חי בן משה יוחנן בן אברהם
אברהם חי בן אליהו אברהם בן אפרים ".
↑  "...ואומנם אומרו בימים ההמה ילכו בית יהודה על בית ישראל הוא זר מאוד.
והנה בימים האלה אשר כתבתי זה ראיתי בכתב אמיתי שהביאו בני המערב ההולכים היום ממלכות פורט"ו גאל לארץ הודו להביא הבשמים שהעידו שראו שמה יהודים הרבה והביאו כתב מיד חכם אחד מהם והם אומרים שהמה מבני יהודה ובנימין מאותם שגלה סנחריב מערי יהודה קודם חורבן ירושלים על ידי נבוכדנצר כמו שנזכר בסדר עולם ושהניח אותם אחרי הררי חשך ושהם לא שבו בבית שני ואמרתי אני אל לבי שלהיותם שמה קרובים במושבותם לי' שבטים שהגלה סנחריב לכן ניבא פה ירמיהו ועליהם אמר שבשוב ה' את שיבת ציון יתחברו שמה אלו לאלו וזהו ילכו בית יהודה על בית ישראל ויבואו יחדיו מארץ צפון על הארץ אשר הנחלתי וגומר".
↑  ראו גונסון שם. וראו עוד Semetic Studies, ברלין, 1897. עמ' 427–428. נספח 1 – The Jews of Malbar to the Jews of New York. מכתב מקוצ'ין לניו יורק משנת 1790 (לערך): "אלו המעשה של היהודים שבאו לארץ מלב"ר מגלות בית שני תו"בב שהיה בשנת ג' אלף תתכ"ח ליצירה יצאו הרבה יהודים איש ואשה ובאו לארץ מלב"ר ונתיישבו בד' מקומות ואלה שמותם כ"גנור.. פא"קלור.. מדי פולוטה..ורובם היה בכנגנור הנקרא שינגילי והיה תחת ממשלת שיר"ה פרימ"אל...".
↑  ראו "יהודי הודו", מוזיאון ישראל, ירושלים תשנ"ה (עמ' 31) תצלום לוח שנה מביהכ"נ תכום באגם קוצ'ין (כת"י) משנת תרכ"ז (1886/7).
↑  ג'ונסון (פעמים 13 עמ' 74) מזכירה עוד מקומות בהם שכנו היהודים אותה תקופה – פאלור, מדאי, קליקוט, מוטאם (או מוטאת) ואולי גם מקומות נוספים בחוף מלבר. וראו עוד לקמן בעניין בתי הכנסת בקוצ'ין
↑  בר גיורא, מסע להודו, עמ' 20. ועוד.
↑  נפתלי בר גיורא, לתולדות בתי הכנסת בקוג'ין, ספונות, כרך ב', עמוד רי"ד, הערה 2
↑  נפתלי בר גיורא, "לתולדות בתי הכנסת בקוג'ין", ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח ב', עמ' ריד; ושם בהערה 1 מציין ש"לפי לוחות הנחושת שקבל יוסף רבן הייתה הרשות בידו לקיים באנג'וום מוסדות דת, אבל לא נאמר במפורש בית כנסת. במקומות שונים בחוף מלבר מצביעים הודים על חורבות של יישובים יהודיים ובייחוד בתי קברות עתיקים"
↑  נפתלי בר גיורא, לתולדות בתי הכנסת בקוג'ין, ספונות, כרך ב', עמוד רי"ד
↑  "ארשת שפתינו" (קובץ פיוטים למועדים ולשמחות, בו כ-380 פיוטים) הוצ' ביהכ"ס "שומר ישראל" אשדוד, תש"מ, עמ' 258. כץ וגולדברג "The last jews of cochin" מייחסים פיוט זה לר"ן (?1310-?1375), אולם ג'ונסון (עמ' 108) כ' על סברה זו שאין לכך שום ראיה, ושאין לנו שום עדות על כך שהר"ן עזב את ספרד בזמן מהזמנים.
↑  Shingili or Jewish Cranganore in the cotchin jews of India pp. 28
↑  בספר "Far east mission", עמ' 95 ואילך
↑  נוסחם מופיע גם (בעברית) בשינויי נוסח "קדמוניות היהודים במלבר" עמ' 12–13, וכן אצל סגל A Histry of the jews Of Cochin pp. 9 . סגל (עמ' 9) מוסיף מקצת הערות בהקשר ללוחות הללו:
1 – מלומדים מסכימים שאוונג'נאם אינו שם אזור אלא שם של תאגיד מסחר.
2 – נותן הזכויות היה תושב מוציריס (מויריקודו) היא קראנאגנור.
3 – פעילותיו של יוסף היו נודעות על פני אזור נרחב אחר והעדים באים מהאזורים של: טרוונקור (ונאד), קליקוט (אראלאנאדו) ופאלגאט (נדומופוראיורנאדו)
↑  The Jewish Way Of Life in Cochin מאת דוד מנדלבאום ב-JQR, כרך 1
↑  ביתר הרחבה מופיע עניין זה אצל סגל, A HISTORY OF THE JEWS OF COCHIN, עמ' 8:
"...לוחות הנחושת (ישנם שני לוחות נחושת בידי הנוצרים בקרלה) נכתבו ככל הנראה במאות ה-8 וה-9. הם נשמרים בידי הנוצרים בטירוואלה וקוטאם. המסמך הראשון הוא לוח כתוב משני עבריו. הוא הוענק על ידי אירווי קורטאן שהיה, נוסף לעוד כמה זכויות, גם השליט של מאניגראמאם. המסמך השני הוא סדרה של 5 לוחות – כולם, חוץ מאחד, כתובים משני עבריהם – וידועים בשם "לוחות קילון" (the Quilon plates). מסמך זה נכתב בשנה החמישית למלכותו של המלך סטאונו ראווי והעניק זכויות רבות ל"טרישה פאלי" (הכנסייה האורתודוקסית), כולל שטח אדמה מוגדר בכולם (קילון). בשישה קטעים בטקסט מוזכר שזכויות אלה יהיו מוגנות ושמורות על ידי אנג'וואנאם ומאניגראמאם;. השנייה הייתה קבוצה נוצרית; הראשונה, כפי שאתאר בהמשך, מזוהה כקבוצה של יהודים סביב קראנגנור כמאה או מאתיים שנה מאוחר יותר. ישנו אפילו קשר מוצק יותר ליהודים במסמך קילון. בצד אחד של הלוח החמישי ישנה של עדים כתובים ב-Kufic Arabic (ערבית קופית); בצד השני ישנה רשימת עדים נוספת בצורת Pahlavi כתובה באותיות עבריות שנכתבו על ידי לבלר שלא היה בקי בכתב זה (ignorant of the script) (סגל אינו מסביר על סמך מה מניח זאת) [סגל מביא את השורות הנ"ל מתורגמות לאנגלית]:
Herby I Hasan 'Ali/to it am eitness/Herby,I Isaac/ben Michael to it/am witness.Herby I/Abraham ben ...
/am witness.Herby I,/Y...am witness.
בזאת אני חסן עלי/לזאת אני עד. בזאת אני יצחק בן מיכאל לזאת/אני עד. בזאת אני/אברהם בן.../אני עד. בזאת אני/י... אני עד".
↑  מסעות ר' בנימין מטודלה, מהד' אדלר עמ' נ"ח-נ"ט. זיהוי המקום חאולם מזוהה עם העיר קילון (Quilon) – כיום קולאם – על ידי החוקרים א. אשר (גר') (בהערותיו לספר מסעות ר' בנימין מהדורתו) ומ. אדלר (כנ"ל מהדורתו) מבוסס על אזכור שמה של העיר חאולם בתיאור מסעותיו של מרקו פולו (שכותב בפרוש שהיא במלבר). וכן ביומן מסעותיו של הנוסע הערבי אבן בטוטה שג"כ מזכירה. זאת נוסף לתיאורי האקלים ושדות הפלפל שנזכרים בדברי ר' בנימין שמתאימים למלבר שידוע שהיא הייתה המקור לפלפל ושאר תבלינים (דבר שגרם לשגשוג הסחר עימה עוד מתקופת הרומאים ועוד לפני כן), כמו גם לתאורה על ידי מרקו פולו ואבן בטוטה.
וזוהי הדעה הרווחת הן בקרב החוקרים שעוסקים בתיאור תולדות קוצ'ין/יהודי קוצ'ין והן בעוסקים בחקר מסעות ר' בנימין (וכן בקרב יהודי קוצ'ין עצמם, ראו כת"י ששון 880).
↑  "...בבואך לממלכת קולם (קילון) ..תראה גם נוצרים וגם יהודים". שלוה וייל, כרונולוגיה של ציטוטים ממקורות שונים, "מקוצ'ין לארץ ישראל", עמ' 4.
↑  המונח "פרדשים" שימש גם לתיאור סוחרים מוסלמים מהמזרח התיכון שהתגוררו באזור במאות השש-עשרה והשבע-עשרה.
↑  ראו באריכות בקונטרס "משבית מלחמות" לרבי חיים יעקב הכהן פיינשטיין, בתוך ספרו "אמרי שבת" בהקדמה, "חיי היהודים בקוטשין" לרבי שם טוב גאגין, הרב הראשי לאנגליה, בתוך ספרו "כתר שם טוב" ח"ז, פרק ה', קדמוניות היהודים במלבר עמ' 4, פעמים 13 תשמ"ב, עמ' 71 ואילך
↑  ראו גם אופירה גמליאל, ההיסטוריה הנשכחת של יהודי קרלה, זמנים 122 (2013), עמ' 16–24
↑  זרים במליאלם
↑  בשנת 1686 היה בקוצ'ין הסוחר משה פריירה די פאיוה. פריירה היה סוחר יהלומים שהוזמן להתארח בבית המושל ההולנדי של קוצ'ין, Gelmer Vosburgh, פקיד של חברת הסחר ההולנדית VOC. פריירה כתב יומן מסע קצר שנדפס במלואו בלשון הספרדית על ידי החכם יצחק אבוהב באמסטרדם בשנת 1687. החיבור הקצר זה נתרגם לשפה האנגלית ונתפרסם על ידי שמואל שבתי קודר (מראשי ק"ק פרדשי בשנות ה-50) במאמר "Saga of the jews of cochin" בתוך הספר "Jews in India" ושם עמ' 125 מובאת רשימת בעלי המשפחות של קהילת פרדסי: 1. חכם חיים בליליה – סבו הגיע מצפת. 2. דוד לוי מולדיאר – סבו הגיע מגרמניה. 3. חיים בליליה, חזן וסופר מהיר – סבו הגיע מחלב. 4. דוד רבי – מחלב. 5 . חכם חי פינטו – מדמשק. 6. אליה דוד קשטיאל – סבו הגיע מקסטלה (ספרד). 7. יהודה ודוד אשכנזי – סבם הגיע מגרמניה. 8. שם טוב קשטיאל – אשר עבר ל[קהילה ב]פארור. 9. משה חליבה – סבו מחלב. 10–11. יוסף וזכריה זכאי – צאצאי המשפחות הראשונות מקראנגנור. סבם הוא החכם המפורסם שלמה זכאי. 12. שמואל בריוטי – סבו מקונסטנטינופול (קושטא). 13. דוד בליליה – סבו מירושלים. 14. אליה רעואלי (רבי) – סבו מירושלים, והיה הזר הראשון בקוצ'ין. 15–16. יצחק ואברהם חליבה – סבם מחלב. 17. ששון מיכאל משיראז שבפרס. 18. יוסף שושני (גר) משושן הבירה. 19. אהרון מקראנגנור, מהמשפחות הראשונות. 20. יצחק טובי מברבריה (מרוקו) 21–22. משה ומאיר, צאצאים מצד אמם של בית המלוכה של קראנגנור. 23. יוסף אשורי מבבל.
וראו עוד: נפתלי בר גיורא (אחד משליחי הסוכנות לקוצ'ין) בספרו "מסע בהודו" עמ' 25: "על הרכב הקהילה החדשה מעיד ספר הנפטרים הנמצא בידי מר ס. ס. קודר לפיו באו המשפחות רחבי וחליגווא מארם צובא, וורקין מקושתא, קנדיל מתימן (צנעה). המשפחות קודיר (קצר) ואפרים כהן מבגדאד, אברהם כהן מתימן, צעדה מצעדה בתימן צרפתי מצרפת ואשכנזי מאשכנז (פרנקפורט?) קשטיאל מספרד"
↑  Ruby Daniel, Barbara C. Johnson, Ruby of Cochin: An Indian Jewish Woman Remembers.
↑  יעלה קופר, "תפיסות עומק בקהילות היהודיות במלאבר בראי בית הכנסת" (עבודה סימנריונית בעלת אופי מחקרי), האוניב' העברית 2014, עמ' 14
↑  קופר שם, על פי מנדלבאום "מקוצ'ין לארץ ישראל" (בעריכת ש. וייל), עמ' 60
↑  הרב ש"ט גאגין, חיי היהודים בקוטשין, עמ' 26. וראו עוד בר גיורא שם, עמ' רל"ב, רמ"ה
↑  קופר, "תפיסות עומק בחיי הקהילות היהודיות במלבר בראי בית הכנסת", עמ' 19. וראו עוד שם עמ' 3: "לבתי הכנסת בקרלה היה תפקיד משמעותי עבור בני הקהילה. רבם מהם סיפרו את חוויותיהם דרך מרחב בית הכנסת". ושם עמ' 8: "לאורך כל הראיונות שמעתי שוב ושוב סיפורים מחיי הקהילה, שהמכנה המשותף להם נסב סביב מוסד ביהכ"נ כמרכז בו התרחשו חיי היחיד והקהילה, והיה ברור שהם תופסים את ביהכ"נ כאתר מרכזי המהווה כמעין חוט שידרה שממנו ואליו התנכזו חיי הקהילה".
↑  בר גיורא, ספונות ב', עמ' רי"ט
↑  קופר שם, עמ' 14
↑  בר גיורא שם
↑  על פי כת"י ששון 880, בר גיורא, ספונות ב' – "בתי הכנסת בקוג'ין"
↑  משמעות השם "הגדה הדרומית של הנהר", זה היה שמו של בית הכנסת העתיק בקאנגנור שעל שמו נקרא בית הכנסת. לא הייתה לשם משמעות גיאגרפית במקומו החדש (כמו גם לזה של המקביל לו בעיר קוצ'ין, ולבתי הכנסת תכומבאגם). ראו הרב לוי יצחק (לואיס) רבינוביץ, Far east mission pp. 102-103
↑  משמעות השם "הגדה הצפונית של הנהר"
↑  בר גיורא שם מביא עוד שמות בתי כנסת שהיו בעבר ונעזבו או חרבו, בהם: 1. בית הכנסת קוצ'נגאטי בעיר קוצ'ין, שנבנה בשנת 1345 וחרב בשנת 1789 על ידי סולטאן מוסלמי בשם טיפו. הכתובת (שכללה גם את שנת יסוד ביהכ"נ) שהייתה במקום שוקעה בקירות ביהכ"נ קדומבאגם בקוצ'ין, נתגלתה בשנת 1818 כשנערך במקום בדק בית, והועתקה על ידי סופר ביהכ"נ פרדסי לפנקס קהל (כת"י ששון 1030). 2. בית הכנסת בעיירה פאלור, צפונית לארנכולם. בארנכולם נשתמרו שני רימונים לספר תורה ועל אחד מהם חרוט "בית הכנסת פאלור".
↑  ראו בר גיורא שם.
↑  אבן ספיר
↑  תיעוד חלקי של קה"ת ישנו במכון הצליל הלאומי בספרייה הלאומית רשומות Y03616 – טעמים, קריאות חול, שבת, ויחי (חלקי), שירת הים (חלקה הגדול). Y1480 – קריאת התורה ועשר הדברות, Y6619 – מגילת אסתר. וראו עוד בעניין זה שלום זרביב, "ממנהגי יהדות קוצ'ין", בתוך: ילקוט מנהגים הוצ' משרד החינוך אגף החינוך הדתי; אליהו ברמוט, "בעקבות השורשים – היסטוריה ופלורקלור של יהודי קוצ'ין", עמ' 28–30
↑  טעמים אלו דומים להפליא לטעמי המקרא בנוסח ההראתי שבמסורת יהודי אפגניסתן ראו כאן. ישנם פיוטים ייחודיים שמשותפים (זהים בטקסט שונים בניגון) לשתי העדות, דבר שלכאורה מעיד על קשרים היסטוריים נסתרים.
↑  הפרוש המקורי של מולדיאר היה ראש קהילה. עם הזמן כינו כך תלמידי חכמים (אליהו ברמוט, "שרים אחר נוגנים" עמ' 107 בהערה)
↑  נפתלי בר גיורא, "לתולדות בתי הכנסת בקוג'ין", ספונות ב' (תשי"ח): "כל העניינים האישיים והחברתיים נידונים במסגרת אספת היחידים שבה ניכר חלקם המכריע של הזקנים, שאין הם נבחרים אלא גילם הוא הקובע. הזקן הראשון המשמש מעין נשיא הקהילה מצרף אליו שאר זקנים הנקראים לפי הגיל זקן שני, שקן שלישי וכו' עד שבעה זקנים. בכל מוצאי שבת בגמר התפילה לפני אמירת "שיר המעלות" וקדיש בתרא ניתנת הזדמנות למי שרוצה להשמיע טענותיו לפני המשתתפים. תביעה זו יכלה להיות כלפי בית הכנסת או אחד מיחידיו. גם נשים יכולות להביא תלונותיהן. וידועים מקרים אף של נוכרים שהופיעו בביהכ"נ ובקשו לדון בתביעותיהם נגד ביהכ"נ או אחד מה"יחידים". ...שאלות הלכה עקרוניות הובאו להכרעה בפני שד"ר מא"י או בפני ת"ח מארץ אחרת שנזדמן למקום. במקרים מסוימים הופנו שאלות בכתב אל רבנים במדינות אחרות. תפקידו של רב התחלק בין החזנים והמורים, החזנים ערכו חופה וקידושין והמורה סידר גיטין. שרדו פנקסים שונים על פעולותיהם של אלה. ...הוצאות בית הכנסת הן: א. משכורת לחזן, לסופר, לשוחט, למלמד תינוקות ולשמש. בדרך כלל ממלא איש אחד שלושה או ארבעה התפקידים הראשונים, והשמש אינו יכול לעולם למלא אחד משאר התפקידים. ב. בדק הבית, החזקת בתי הכנסת ובתי הקברות. ג. כתיבה ותיקון של ס"ת של ציבור. ד. תמיכה בעניים מבני הקהילה ובמקרים מסוימים לעוברי אורח. ה. תרומות לערי הקודש שנמסרו לידי השד"רים, או נשלחו לתעודתם"
↑  באיגרת לרבי יונתן הכהן מלוניל: "אבל היהודים שבהודו אינן יודעין התורה שבכתב, ואין להם מן הדת, אלא שהן שובתים (בשבת) ונימולים לשמונה". האיגרת מדברת לכאורה על כלל יהודי הודו, ולא רק על קהילת "בני ישראל" (שידוע גם מתקופות מאוחרות יותר שזה היה מצבם הרוחני). הרב יוסף קאפח ("ספר זיכרון לרב יצחק נסים", חלק "חקרי התלמוד והרמב"ם", עמ' רל"ה-רנ"ב) טוען שכל 24 האגרות לחכמי לוניל (שאיגרת זו היא אחת מהן) כולן זיוף הן ולא מתחת ידי הרמב"ם יצאו: "...ידוע הוא רבנו בלשונו הזהב, משפטי שפתו בנויים בבינה והשכל מדויקים ומדוקדקים כהלכתן משופים ומהוקצעים כראוי לאיש אשר כמוהו. ומה מתגלה לעינינו בתשובות האלה? לא סדר, לא משטר לא שפה ולא לשון. בלעגי שפה ידבר האיש. ואילו דברו חכמי לוניל ערבית היינו כי התשובות נכתבו בערבית ומגרעותיהן אשמת המתרגם. אך זאת לא זאת ידוע כי חכמי לוניל לא דברו כלל ערבית... ואם כן ברור איפה שרבנו עשוי היה לכתוב תשובתו לחלק עולם זה בעברית ובעברית הנאה והיאה שלו. וכבר מבחינה זו בלבד מתנוססת זרות ייחוסן לרבנו הגדול הרמב"ם. וכאשר אנו פונים לנושאן תוכנן ועניינן הרי הדחייה והריחוק מהיותן לרמב"ם ניבטת ונבלטת בכל מוראותיה". הרב קאפח שם מוכיח זאת לגבי שמונה תשובות לפי סדרן בשו"ת הרמב"ם מהד' בלאו, "ולכשירווח לי בעז"ה אשלים בהזדמנות אחרת את המלאכה ואברר את יתר שש עשרה הנשארות". לעומתו הרב יצחק שילת שליט"א (שם עמ' רנ"ג-רנ"ו; וכן בהקשר לאיגרת דנ"ד ספציפית באגרות הרמב"ם מהדורתו, עמ' תקנ"ו, הע' 1) סבור שאיגרות אלו אמיתיות.
↑  הוא כתב על כאלף יהודים שחורים "שומרי מצוות ובעלי ידיעות בתורה שבע"פ".
↑  "קוצ'ין", מתוך אתר בית התפוצות
↑  על כך ברחבה במחקריו של פרופ' שלמה דב גויטיין, "יהדות תימן וסחר הודו" (נדפס לראשונה בשלימות בתוך "יהדות תימן – פרקי מחקר ועיון", עמ' מ"ז-ס"ג, "נגידי ארץ תימן", בתוך "בואי תימן", תשכ"ז, "התימנים. היסטוריה סדרי חברה חיי רוח", פרק חמישי – "מחליפת המכתבים של יקירי תימן בעת פריחת סחר הודו". פרופ' מ' ע' פרידמן (תלמידו של גויטיין), "אברהם בן יגו סוחר יהודי בהודו", בתוך: תעודה טו (תשנ"ט), עמ' 259 ואילך. פרופ' מרדכי אביר "הסחר הבן לאומי והיהודים בתימן במאות 15–19" (ברקע – "גולש" גם ללפני תקופה זו), פעמים 5 (תש"מ)
↑  השואל לרדב"ז והמהריק"ש (שו"ת אהלי יעקב, סימן צ"ט) כותב שמבניהם של אום סוחרים השתלבו בהמשך בעדת ה"אינם מיוחסים" שמתאר בשאלתו שם "יש מקצתם שבאו לשם יהודים סוחרים מארץ תוגרמה ומארץ עדן ואלימן ושיימאן ומן אלבוכאס אלעגאם וקנו שפחות והולידו מהם בנים ובנות ושחררו אותם" וכו
↑  בין הפרדסים לשאר הקוצ'ינים (המלברים) (הרב שם טוב גאגין, "חיי היהודים בקוצ'ין"). ולפי הראשון לציון רבי מאיר רפאל פניג'ל והרב חיים יעקב פיינשטיין (הרב ח"י פיינשטיין, קונטרס "משבית מלחמות". שמואל רפאלוביץ', "קדמוניות היהודים במלבר") בין "מיוחסים" ו"אינם מיוחסים" שבקרב המלברים עצמם
↑  השואל מתאר את קהל ה"אינם מיוחסים" כ"עשירים ובעלי מצוות וצדקה", "קהל גדול בעלי תורה ועשירים וקרובים למלכות". אומנם מסיים את שאלתו: "על הכל יכתוב בארוכה, כי אין שם בעלי תורה שיבינו דבר מתוך דבר". שו"ת אהלי יעקב, ס' צ"ט
↑  "ספר המוסר" (מחברת שמינית, הוצ' י. רצהאבי, עמ' 130): ואלך אל מדינת כושי (קוצ'ין), מצאתי את שאהבה נפשי כי בה קהל ספרדים מזרע היהודים עם קהילות אחרות אבל הם גרים, נתגיירו מימים קדמונים מן הכושים ומן הכנענים. יודעי דת ודין, ולדיני התורה מודין מלקין ומנדין. ואשב שם שלושה חודשים בין הקהילות הקדושים
↑  נפתלי בר גיורא, "לתולדות בתי הכנסת בקוג'ין", ספונות ב', עמ' רכ"ג
↑  אליהו ברמוט, "שרים אחר נוגנים", עמ' 107. תיעוד של תולדותיהם, ושל חכמים נוספים מופיע בעלוני "אור נחמיה" שיצאו לאור בשנים תשס"ד-תשס"ו (2004–2006)
↑  ריאיון עם הרב אברהם חי אברהם זצ"ל, ארכיון הצליל הלאומי בספרייה הלאומית בירושלים, רשומה Y03622
↑  ברמוט שם
↑  בעיות בריאות של העלייה מקוצ'ין, סכנת מחלת הפילריה ומחלות אחרות, מחלות שאינן בנמצא בישראל. ארכיון הציוני המרכזי, מתוך אתר מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות