stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונדליזם
מקור המונח

המונח נטבע ב-1793 במהלך שלטון הטרור במהפכה הצרפתית, כדי לתאר את ההרס והחורבן שנגרם לכנסיות על ידי פעילים אתאיסטים במהלך רדיפות הנצרות שנחשבה עוינת למהפכה. הראשון שפרסם אותו היה הכומר ואיש הציבור אנרי גרגואר בדו"ח שלו "על ההרס שנגרם עקב הוונדליזם" מ-10 בינואר 94'. המושג נשאל משמם של השבטים הוונדלים, אשר החריבו את האימפריה הרומית במאה ה-5, ובתוך כך הרסו והשחיתו את אוצרות האמנות והאדריכלות של רומא העתיקה והמפוארת.
המונח ונדליזם מתייחס בדרך כלל להשחתה של רכוש ציבורי, כגון ריסוס כתובות גרפיטי על קירות, עקירת פנסים וספסלים, ניפוץ מנורות וחלונות ראווה של חנויות וחבלה במכוניות חונות.
לעיתים קיים מניע פוליטי, אידאולוגי, לאומי או דתי למעשה ההשחתה. כך למשל מושחתות אנדרטאות המזוהות עם אידאולוגיה מנוגדת לזו של המשחית, או שנפגע רכוש ציבורי ופרטי באזורי מגורים של קבוצה אתנית, השרויה ביחסי יריבות עם זו של המשחית.
הקשר משפטי

ונדליזם המתבטא בהשחתת רכוש של אדם אחר נחשב לעבירה על החוק לפי חוק העונשין הישראלי.
למרות זאת, השחתת רכוש ציבורי דוגמת גרפיטי המצויר על קירות ומבנים שאינם שייכים לפרט, יכולה להיחשב כמעשה אמנותי וישנם אמני גרפיטי מוצהרים ואף כאלו שמוזמנים במיוחד לפרויקטים שונים.
יש לסייג כי השחתת רכוש ציבורי מסוג שאינו גרפיטי אמנותי, ברוב המקרים ייחשב לעבירה פלילית. לדוגמה שבירת חלונות מוסד ציבורי, כתיבת גסויות וקללות על מבנים ציבוריים וחריטה על קירות או על רכוש ציבורי דוגמת פחי אשפה.
הקשר חברתי

ונדליזם נחשב בחברה כמעשה לא לגיטימי, המבוסס על פחדים הנוגעים לביטוי עצמי ועל פריקת תסכול הנובע מכישלון בהתמודדות עם החיים בדרכים נורמטיביות. משום כך במקרים רבים מבצעי המעשים הוונדליסטיים הם בני נוער וצעירים. לעיתים נעשה ונדליזם בתום לב עקב אי-ידיעת החוק או אי-הבנה של משמעות המעשה. בוונדליזם כלולים מספר עבירות פליליות, כגון: גרימת נזק והשחתת פני מקרקעין בתנאי שלא ניתן להחזיר את הפרט למצבו הקודם.
הקשר חברתי > דוגמאות

אוהדי ספורט מתוסכלים פועלים לעיתים כוונדליסטים, במיוחד כפריקת תסכול אחרי הפסד קבוצתם.
בני נוער לעיתים פורקים עול, בצורת גרפיטי, במסיבות סוף שנה, או השחתת רכוש אחרת.
מטיילים הנוהגים לחרוט כתובות במקומות בהם היו, לעיתים אף באתרים ארכאולוגיים או שמורות טבע.
ונדליזם וגרפיטי

פעמים רבות מעשי ונדליזם עשויות להחשב כהשחתה ותו לא, ויש פעמים בהן ניתן לכנות את המעשה כאמנות. מהבחינה החוקית, מרבית ריסוסי הגרפיטי הם בלתי חוקיים, ולפיכך נחשבים כוונדליזם, בעוד שרק חלק קטן מהם מבוצע באישור בעלי הקניין (הקיר, הבניין וכו'). בישראל ניתן לתהות אודות מיקום חלק מהעבודות הנמצאות במרחב הציבורי: האם עבודות בעלות ערך היסטורי כגון כתובות של ברוך ג'מילי, או בעלות ערך אמנותי כביכול כגון ציורי רחוב של עדי סנד, Dede ואחרים, נחשבות לוונדליזם או לאמנות. בנסיבות מסוימות גרפיטי עשוי אף לקבל ערך היסטורי, כגון חריטות של לוחמים רומאיים, שהפכו למוצגים היסטוריים.
ונדליזם באינטרנט

האינטרנט מהווה כר פורה לפעילות ונדליסטים:
קראקרים פורצים למחשבים ברחבי הרשת לשם השחתת המחשב אליו פרצו או לגנבת מידע ממנו. גם האקרים עוסקים בפריצה למחשבים, לשם השעשוע או להפגנת מיומנות טכנית אך אינם משחיתים או גונבים בהכרח, אלא בדרך כלל רק פוגעים בפרטיות בעצם החדירה.
האקרים מבצעים גם השחתת אתרי אינטרנט -המתבטאת על פי רוב בהחלפת דף הבית של האתר. ההשחתה נעשית על ידי ניצול פרצת אבטחה באתר או בשרת המריץ אותו.
יצרני וירוסים אשר מתפשטים ברשת וגורמים נזקים עצומים.
באתרי ויקי שונים קיימת תופעת ונדליזם. חלק מהמשתמשים מנצלים את האנונימיות שלהם ואת יכולתם לערוך דפים בקלות ובחופשיות כדי להשחית אותם.
ראו גם

חוליגניות
הערות שוליים

↑  סביבה עברית, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏25 במרץ 2012
↑  Alyssa Goldstein Sepinwall, The Abbé Grégoire and the French Revolution: The Making of Modern Universalism, University of California Press, 2005. עמ' 282.
↑  אייל לוי, "מדברים לקירות", מעריב, סופשבוע 1.7.2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531846405171  GND: 4131924-2  LCCN: sh85142032  LNB: 000106135  NARA: 10646420  NKC: ph335388
וולוו PV 60

| --- | --- |

Volvo PV60, שנת 1946
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1946–1950
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  וולוו PV51
 אורך:  4,725 מ"מ
 רוחב:  1,778 מ"מ
 גובה:  1,700 מ"מ
 משקל:  1,530 ק"ג (ריק), 1,970 ק"ג (בעומס מלא)
 בסיס גלגלים:  2,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 3,670 סמ"ק המפיק 90 כ"ס ב-3,500 סל"ד, יחס דחיסה 6.5:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (אופציונלי: תמסורת ידנית - 3 מהירויות + אוברדרייב)
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש
 צריכת דלק:  15 ליטר ל-100 ק"מ
וולוו PV 60 (בשוודית: Volvo PV 60) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1946–1950 בשוודיה.
מאפיינים טכניים

4 דלתות - סלון.
מספר נוסעים: 5-6.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור מים.
מנוע בנזין.
מערכת חשמל - 6 וולט.
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר.
רדיוס סיבוב - 4.10 מטר.
בסך הכל יוצרו 3,506 יחידות של דגם 4 דלתות סלון.
מאפיינים טכניים > תצורות

סדאן - "וולוו PV 60"
קבריולה, 2 דלתות - "וולוו PV 61".
סטיישן - "וולוו PV 61"
מסחרית "וולוו PV 61".
תמונות

"וולוו PV 60"
"וולוו PV 60", שנת 1946
"וולוו PV 60", שנת 1946
"וולוו PV 60" - מבט למושבים האחורים
"וולוו PV 60"
"וולוו PV 60", שנת 1946
"וולוו PV 60" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"וולוו PV 61" - קבריולט
"וולוו PV 61" - קבריולט
לוגו "וולוו" על מכסה המנוע הקדמי
ראו גם

וולוו
וולוו PV650
וולוו PV 36
וולוו PV51
הערות שוליים

↑  "וולוו PV 60" - מפרט carfolio.com/specifications
↑  "וולוו PV 60" car.info/en-se/volvo/pv60
↑  "וולוו PV 60" - היסטוריה volvoclub.org.uk/history/pv60
↑  "וולוו PV 61" מסחרית media.volvocars.com/us/en-us/media/photos/5504/volvo-pv-61
ואדים ליידרמן

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 נספח צה"ל ברוסיה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה
 
ואדים ליידרמן (נולד ב-15 באוגוסט 1962) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, אשר שימש כנספח צה"ל ברוסיה עד מאי 2011.
ביוגרפיה

ד"ר ואדים ליידרמן נולד בברית המועצות ועלה לישראל עם משפחתו. סיים תיכון בכפר נוער הדסים ב-1977. ב-1985 התגייס לצה"ל במסגרת עתודה אקדמאית לאחר שסיים תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. שובץ בחיל האוויר ועבר קורס קצינים. שימש במגוון תפקידים במערך הטכני של חיל האוויר. ב-1998 סיים תואר שלישי באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2009 מונה לנספח צה"ל ברוסיה. במאי 2011 עוכב לחקירה על ידי שירות הביטחון הרוסי וגורש מרוסיה באשמת ריגול. בישראל עבר בדיקת פוליגרף מוצלחת ותשאול על ידי הממונה על הביטחון במערכת הביטחון (מלמ"ב) ושב"כ, שמצאו כי אין יסוד לטענות רוסיות ופרסמו שאל"ם ליידרמן לא היה מעורב בריגול. מי שהחליף אותו בתפקיד הנספח היה ד"ר קובי חביב. בין השנים 2012 – 2014 כיהן כנשיא ומנכ"ל חברת ריט טכנולוגיות. בין השנים 2015 – 2019 מילא תפקידים בכירים בחברת אל על.
משפחה

ואדים ליידרמן נשוי לאמליה ליידרמן ולהם שני ילדים: בן טל ובת עדן. מתגורר במודיעין.
הערות שוליים

↑  "נתפס על חם": צפו במעצר נספח צה"ל במסעדה, באתר ynet, 21 במאי 2011
↑  דרור רייך, מנכ"ל ריט טכנולוגיות הבא: נספח צה"ל שנעצר באשמת ריגול, באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרי ת'רסיס

| --- | --- |

מפת אזור ת'רסיס, שלושת הרי ת'רסיס בנרכז, אולימפוס מונס בפינה השמאלית העליונה
 מידע כללי
 גובה:  18,200 מטרים מעל דאטום 18 קילומטרים מעל פני השטח
 אורך הרכס:  2,059 ק"מ 
 קואורדינטות:  1°34′N 247°25′E﻿ / ﻿1.57°N 247.42°E﻿ / 1.57; 247.42
 
הרי ת'רסיס או הרי תרשיש (באנגלית: Tharsis Montes; ת'רסיס מונטס) הם שלושה הרי געש גדולים באזור ת'רסיס (תרשיש - קרוי על שם האתר המיקראי תרשיש) של כוכב הלכת מאדים. מצפון-מזרח לדרום-מערב, שמם של הרי געש הוא: אסכראוס מונס (אנ'), פאבוניס מונס (אנ') וארסיה מונס (אנ').
גאוגרפיה

שלושת הרי ת'רסיס מרוחקים באופן שווה של 700 קילומטרים מפסגה לפסגה, והם מסודרים בשורה מדרום מערב לצפון מזרח. היערכות זו אינה מקרית. בהמשך הציר (מצפון מזרח) יש עוד כמה הרי געש קטנים יותר, דבר המעיד על מבנה גאולוגי המסביר את היווצרות הרי הגעש על קו זה.
שלושת הרי הגעש עצומים ביחס להרי געש הנמצאים על כדור הארץ: החל מקוטר של 366.53 קילומטרים (פאבוניס מונס) ועד ל-434.5 קילומטרים (ארסיה מונס). ארכאוס מונס הוא ההר הגבוה ביותר מהשלושה, ופסגתו מגיעה ליותר מ-18 קילומטרים מעל קו הקרקע של מאדים, או 15 קילומטרים מבסיסו ועד לפסגה שלו. לשם השוואה, הקוטר של הר הגעש הגדול ביותר על פני כדור הארץ, מאונה לואה שבהוואי, הוא 120 קילומטרים וגובהו הוא רק 9 קילומטרים מעל רצפת האוקיינוס.
הרי ת'רסיס נמצאים ליד קו המשווה של מאדים, לאורך רמה געשית שנקראת אזור ת'רסיס (Tharsis region) או בליטת ת'רסיס (Tharsis bulge). אורכו של אזור ת'רסיס הוא אלפי קילומטרים וגובהו הממוצע הוא כמעט 10 קילומטרים מעל הגובה הממוצע של פני מאדים. אולימפוס מונס, ההר הגבוה ביותר הידוע במערכת השמש, ממוקם 1,200 קילומטרים צפונית מערבית להרי ת'רסיס, בקצה של אזור ת'רסיס.
גילוי הרי ת'רסיס

הרי ת'רסיס התגלו על ידי החללית מרינר 9 (אנ') בשנת 1971. הם היו בין האתרים הספורים על פני השטח שנראו לעין כאשר החללית נכנסה למסלולה סביב מאדים במהלך סערת אבק גלובלית. ההרים הופיעו ככתמים קלושים דרך האובך המאובק, והם קיבלו את שמם הלא רשמי: "הנקודה הצפונית" ("North Spot"), "הנקודה התיכונה" (" Middle Spot"), ו"הנקודה הדרומית" ("South Spot"). נקודה רביעית נראתה אף היא ולאחר מכן נקראה אולימפוס מונס. עם שקיעת האבק התברר כי הכתמים הם פסגות של הרי געש ענקיים מסוג חרוט מגן עם קלדרות מרכזיות מורכבות (מכתשי קריסה).
גלריית תמונות

שלושת הרי געש המרכיבים את הרי ת'רסיס הם: אסקראוס מונס (Ascraeus Mons) בצפון מזרח, פאבוניס מונס (Pavonis Mons) במרכז, ארסיה מונס (Arsia Mons) בדרום מערב. את התמונה המורכבת צילמה המקפת ויקינג 1 בשנת 1980.
ארסיה מונס, הפסגה הדרומית ביותר של הרי ת'רסיס.
פאבוניס מונס, הפסגה המרכזית של הרי ת'רסיס.
הקלדרה של אסכראוס מונס, הפסגה הצפונית ביותר של הרי ת'רסיס.
הערות שוליים

1 2 3  תיאור של הרי ת'רסיס
↑  בלטינית: "מונס" (mons) משמעו הר; ברבים: "מונטס" (montes)=הרים. נוהגים להשתמש במונחים לטיניים אלה באסטרוגאולוגיה (גאולוגיה של גופים אסטרונומים כגון: כוכבי לכת, אסטרואידים, כוכבי שביט, כוכבי לכת ננסיים).
↑  תיאור של פאבוניס מונס באתר IAU
↑  תיאור של ארסיה מונס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537562605171  LCCN: sh2005020023 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הרי ת'רסיס".
וולוו PV444 / PV544

וולוו PV444, שנת 1957
וולוו PV444, שנת 1956
וולוו PV444, שנת 1954
לוח הבקרה - וולוו PV444
וולוו PV544
לוח הבקרה - וולוו PV544
וולוו PV544
PV444 / PV544 היא מכונית משפחתית, 2 דלתות, 4 נוסעים, הושקה בספטמבר 1944, ויוצרה על ידי חברת וולוו השוודית מהשנים 1947–1966. דגם PV444 יוצר משנת 1947 עד שנת 1966 ודגם PV544 משנת 1958 עד 1966.
היסטוריה

סדרת המכוניות הראשונה שייצרה וולוו, נקראה ÖV4 ("עגלה פתוחה - 4 צילינדרים") והושקה ב-14 באפריל 1927. מ-1927 עד 1929 ייצרה וולוו רק 996 מכוניות. סדרת ÖV4 הוחלפה על ידי הדגם PV651 באפריל 1929. ההצלחה הראשונה של וולוו בייצור מכוניות היה הדגם PV444, שהושק בספטמבר 1944. יוצרו כ - 440,000 יחידות משני הדגמים.
במהלך מלחמת העולם השנייה החליטה חברת וולוו על תכנון מכונית חדשה וקטנה, בעלת צריכת דלק טובה שיבטיח את עתיד החברה.
מפרט טכני וולוו PV444

מנוע 4 צילינדרים, 1,414 סמ"ק המפתח 32 כ"ס
באוקטובר 1950 פותח מנוע 1,414 המפתח 38 כ"ס
מנוע 1,414 סמ"ק המפתח 44 כ"ס ו- 51 כ"ס
מנוע 4 צילינדרים, 1,600 סמ"ק
תמסורת ידנית - 3 מהירויות
מערכת חשמל 6 וולט
מתג ההתנעה הישן הוסר - המנוע הותנע על ידי מפתח הצתה
שמשה קדמית - מחולקת לשתי שמשות שטוחות
מגן שמש חיצוני (מורכב בין גג הרכב ושמשת החלון הקדמי) - אופציה
מפרט טכני וולוו PV544

(יוצר משנת 1958)
מנוע 4 צילינדרים, 1,600 סמ"ק
מנוע 4 צילינדרים, 1,778 סמ"ק, המפיק 85 כ"ס (המנוע נלקח מ- וולוו 1800 p)
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
מערכת חשמל - 12 וולט
שמשה קדמית - אחת (החליפה את שתי השמשות השטוחות)
תמונות

וולוו PV444, שנת 1951
וולוו PV444, שנת 1953
וולוו PV444, שנת 1950
וולוו PV444
וולוו PV544, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
מנוע וולוו PV544
וולוו PV544, שנת 1965, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
וולוו PV544
מנוע וולוו PV544
וולוו PV544
ראו גם

וולוו
וולוו PV 36
וולוו PV51
וולוו דואט
וולוו L340
וולוו אמזון
וולוו 343
וולוו 142
וולוו 144
וולוו 145
וולוו 164
וולוו 1800 p
וולוו C30
לקריאה נוספת

וולוו שנת 1955
המועדון וולוו - בעלים (היסטוריה)
תמונות של דגמי וולוו PV444 / PV544
וולוו PV444 (6:54 דקות), יו-טיוב
וולוו PV544  (4:03 דקות), יו-טיוב
השירות לסיכול ריגול צבאי (פולין)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  פולין 
 סוכנות אם:  משרד ההגנה הלאומית (פולין) 
 תאריך הקמה:  1 באוקטובר 2006 
 מטה מרכזי:  ורשה 
 www.skw.gov.pl
 
הסוכנות לסיכול ריגול צבאי (בפולנית: Służba Kontrwywiadu Wojskowego, בראשי תיבות: SKW) היא אחת מסוכנויות הביון העיקריות של פולין, האחראית על ההגנה על פולין מפני איומים פנימיים ועל יכולת הלחימה של כוחות הצבא הפולנים.
SKW הוקמה על פי חוק מיום 9 ביוני 2006 והיא כפופה למשרד ההגנה הלאומי. הסוכנות הוקמה בפועל ב-1 באוקטובר 2006, יום לפני פירוק שירותי המידע הצבאי. אנטוני מקיירביץ' היה ראש ה-SKW הראשון. ב-22 ביוני 2012 קיבל ה-SKW את דגל היחידה הקבוע.
הערות שוליים

↑  "Obwieszczenie Marszałka Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 20 marca 2019 r. w sprawie ogłoszenia jednolitego tekstu ustawy o Służbie Kontrwywiadu Wojskowego oraz Służbie Wywiadu Wojskowego". prawo.sejm.gov.pl. נבדק ב-2019-08-30.
↑  "30 września koniec WSI". wiadomosci.dziennik.pl. נבדק ב-2019-08-30.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים

| --- | --- |

טנקי T-62 פגועים של חטיבה משורינת 91 מהדיוויזיה הראשונה מערבית לעין זיוון, צפונית לציר יבשה, ברקע תל שיפון
 מדינת מוצא:  סוריה סוריה
 מפקדים:  יוסוף שאקור, עומאר אל-אברש, עלי אסלאן, חסן טורקמאני
 תקופת הפעילות:  6 באוקטובר 1973 – 28 באוקטובר 1973 (23 ימים)
 עימות:  מלחמת יום הכיפורים
 גזרת פעילות:  רמת הגולן
 קרבות:  קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית
 לחם לצד:  מצרים מצרים ירדן ירדן עיראק עיראק מרוקו מרוקו ומדינות נוספות
 לחם נגד:  ישראל ישראל
 סד"כ:  60,000 לוחמים,  1,400-1,500 טנקים,  800-1000 תותחים.
ב-6 באוקטובר 1973, במסגרת מלחמת יום הכיפורים, תקף הצבא הסורי את השטח שהוחזק על ידי ישראל ברמת הגולן, במקביל למתקפה של הצבא המצרי לאורך קו תעלת סואץ בחצי האי סיני. המתקפה הסורית הייתה תקיפת פתע, שבוצעה לאחר מבצע הונאה מוצלח (מבצע ניצוץ). הדרג הראשון של הכוחות התוקפים כלל שלוש דיוויזיות חי"ר מתוגברות, שנועדו לתקוף בשלוש גזרות לאורך קו הגבול ברמת הגולן, להבקיע את קו ההגנה של צה"ל ולהתקדם לעומק השטח הישראלי. הדרג השני כלל שתי דיוויזיות שריון, שנועדו לנצל את ההצלחה לצורך השלמת כיבוש רמת הגולן, ולהיערך על קו המצוקים להדיפת מתקפת הנגד הצפויה של כוחות המילואים הישראלים. בנוסף לכוחות שנועדו להשתתף במתקפה, נשמרו מספר יחידות בעתודה במרחב דמשק (כולל פלוגות ההגנה) כעתודה מטכ"לית, וככוח להגנת משטר הבעת הסורי.
במקביל למתקפה של כוחות השריון וחיל הרגלים הממוכן, שנערכה בסיוע ארטילריה וגיחות אוויריות, הונחתו צוותים של כוחות קומנדו במספר נקודות מפתח לאורך קו הגבול (בהם תל פארס והחרמון) במטרה לכבוש אותן ולשבש את ניסיונות צה"ל לבלום את המתקפה הסורית.
המתקפה הסורית נערכה בחזית ברוחב כ-56 ק"מ, והכוחות התוקפים כללו כ-60,000 לוחמים, 1,400 טנקים וכ-800 תותחים.
בשלב הראשון של המלחמה (6-7 באוקטובר) הצליחו הכוחות הסורים להבקיע את קו ההגנה הישראלי בגזרה הדרומית והמרכזית של רמת הגולן, וחדרו לשטח הישראלי תוך ספיגת אבדות כבדות מיחידות צה"ל הסדירות שבלמו אותם. כוחות המילואים הישראליים, שהחלו להגיע לרמת הגולן ב-7 באוקטובר, השלימו את בלימת הצבא הסורי ועברו למתקפת נגד מוצלחת החל מה-8 בחודש. עד 10 באוקטובר נאלצו שרידי הכוחות הסוריים לסגת מכל השטחים שכבשו ברמת הגולן.
ב-11 באוקטובר פתחו הכוחות הישראלים בצפון הרמה במתקפה אל תוך שטח סוריה, חדרו לעומק כמה עשרות ק"מ ויצרו איום על בירת סוריה, דמשק. בשלב זה הצטרפו למערכה חיילות משלוח ממספר מדינות ערביות (עיראק, ירדן ומרוקו), שבאו לעזרת סוריה, והחלו בהתקפות נגד על המובלעת, שכבשו כוחות צה"ל בשטח סוריה. הגעת חיילות המשלוח הערביים, שכללו כ-3 דיוויזיות, איפשרה לצבא סוריה להתאושש ולייצב את חזיתו. קו החזית התייצב, ונותר כמעט ללא שינוי עד לתום המלחמה. הצבא הסורי ספג אמנם אבדות כבדות במהלך המלחמה, אך לא הובס או התפורר.
רקע > לקראת המלחמה

לאחר מלחמת ששת הימים החל הצבא הסורי, שספג במלחמה מכה קשה, בשיקום ובארגון מחדש. הצבא, שהיה מאורגן במסגרת איגודים על-חטיבתיים (מג'מועות) זמניים, אורגן במסגרות דיוויזיוניות קבועות. החל משנת 1968 הוקמו בצבא הסורי שתי דיוויזיות שריון (הדיוויזיה הראשונה והשלישית) ושלוש דיוויזיות חי"ר (הדיוויזיה החמישית, השביעית והתשיעית).
עלייתו בנובמבר 1970 של חאפז אל-אסד לשלטון בסוריה לאחר מהפכת התיקונים, הביאה לתקופה של יציבות יחסית במדינה, מה שאפשר למדינה להשקיע 70% מתקציבה בבניית כוחה הצבאי, ולהתכונן למהלך להשבת רמת הגולן אותה איבדה שלוש שנים קודם לכן לישראל. שלטונו של אל-אסד בשנים שקדמו לפרוץ המלחמה, התאפיין בפתיחות כלפי פנים וחוץ, יציבות וחיזוק רעיון האחדות הפאן ערבית. מצב זה הביא לחיזוק הקשר בין דמשק לקהיר מה שהביא החל משנת 1971 לברית צבאית בין השתיים, ברית שהייתה הכרחית לשיפור מאזן הכוחות לקראת המתקפה על ישראל. המטרות המדיניות של סוריה כפי שהתגבשו בתקופה זו, קראו למאבק לייצוב פנימי של סוריה, ביסוס עמדה איתנה בעולם הפאן ערבי ומעל הכל החזרת הכבוד הסורי שאבד עם כיבוש רמת הגולן על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. השלטון הסורי רצה להחזיר לחייליו את תחושת הכבוד והיכולת ולהראות לעולם שסוריה מסוגלת לשמר את כוחה וריבונותה; עד שכבוד זה לא יוחזר לסוריה ומאזן הכוחות יתוקן, לא יהיה גם סיכוי אמיתי למשא ומתן עם ישראל.
ב-3 באוקטובר שיגרה ברית המועצות לווין לתצפית מעל המזרח התיכון (כשבוע לפני כן ארצות הברית שיגרה לוויין דומה). באותו היום, צוותי הסיוע וההדרכה הסובייטים הוצאו ממצרים, ויומיים לאחר מכן גם מסוריה.
מבצע התקיפה המתואם של סוריה ומצרים נקרא "באדר", לו קדם מבצע הונאה נרחב (מבצע ניצוץ). התאריך אשר נקבע היה ה-6 באוקטובר 1973, כאשר שעת ה-"ש" נקבעה ל-14:30, זאת משום ששני הצדדים רצו לתקוף עם השמש בגבם אך הכיוונים היו הפוכים ולכן הוסכם על שעת ביניים. בפועל, שעת ה-"ש" קבעה את השעה בה הצבאות יחצו את המכשול ויכנסו לקרבות הבקעה כנגד קו ההגנה של צה"ל, עם זאת פתיחת האש שתקדים תקיפה זו נקבעה להתחיל ב-"ש" מינוס 35 דקות, כלומר 13:55.
פיקוד ויחידות הצבא הסורי > מפקדי הצבא הסורי

| מפקדי הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים> תפקיד | מפקדי הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים> שם | מפקדי הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים> הערות |
| --- | --- | --- |
| נשיא סוריה | חאפז אל-אסד |  |
| שר הביטחון | מוסטפא טלאס |  |
| ראש המטה הכללי | יוסוף שאקור |  |
| מפקד פיקוד הכוחות המיוחדים | עלי חיידר |  |
| ראש מטה המבצעים | עבדול ראזאק דרדרי |  |
| - סגן ראש מטה המבצעים | עבדול הבייסי | היה אחראי בפועל על תכנון תוכנית התקיפה |
| ראש מטה המודיעין | ג'יבריל ביטאר |  |
| ראש המטה למבצעים מיוחדים | עלי אסלאן | גם מפקד הדיוויזיה ה-5 |
| מפקד חיל האוויר הסורי | נאג'י ג'אמיל |  |
| ראש המודיעין הצבאי הסורי | חיכמת שיהאבי |  |
| - סגן ראש המודיעין הצבאי | עלי דובא |  |
| מפקד הדיוויזיה ה-1 | תאופיק ג'האני |  |
| - מפקד החטיבה המשורינת ה-91 | שאפיק פאיד |  |
| מפקד הדיוויזיה ה-3 | מוסטפא שרעבה |  |
| מפקד הדיוויזיה ה-5 | עלי אסלאן |  |
| מפקד הדיוויזיה ה-7 | עומאר אברש | נהרג במהלך קרב עמק הבכא |
| מפקד הדיוויזיה ה-9 | חסן טורקמאני |  |
| - מפקד החטיבה המשורינת ה-51 (עצמאית) | ווליד חאמדון |  |
דוקטרינה, טקטיקה ואימון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ציוד לחימה עיקרי

טנקי T-54/55: עיקר הכוח המשוריין של סוריה במהלך המלחמה נשען על טנקי ה-T-55/54 המיושנים. טנקים אלו פותחו בברית המועצות לאחר מלחמת העולם השנייה וייצורם החל במהלך שנות ה-50. ברית המועצות החלה לספק לצבא הסורי טנקים אלו לאחר הפיכת הבעת' בסוריה של שנת 1963, כאשר הקשר בין המדינות החל להתחזק וסוריה הפכה למעשה למדינת חסות שלה. טנקים אלו כללו תותח 100 מ"מ, מיגון 20-130 מ"מ פלדה וצוות של ארבעה.
טנקי T-62: החל משנת 1970, עם ביסוס משטרו של חאפז אל-אסד בסוריה וכחלק מההתחמשות המחודשת של סוריה לאחר מלחמת ששת הימים, החלה ברית המועצות לספק לה את הגרסה המתקדמת יותר של ה-T-55.‏ טנקי ה-T-62 הוכנסו ליחידות הצבא באופן מצומצם בלבד, בעיקר בחטיבות המשוריינות של הדיוויזיה הראשונה והדיוויזיה השלישית. הם השתתפו בלחימה כחלק ממאמץ הדיוויזיה הראשונה בדרום הרמה ובהמשך בקרב על נפח, בנוסף טנקים אלו נלחמו בגזרה הצפונית כחלק מחטיבות שסופחו מהדיוויזיה השלישית לזו השביעית, וכך נלחמו בקרבות הבלימה בעמק הבכא.
נגמ"שים: היחידות הממוכנות עשו שימוש במספר סוגי נגמ"שים שסיפקה ברית המועצות לסוריה בשנים שקדמו למלחמה. שלושת הדגמים העיקריים היו ה-BTR-152, ה-BTR-50 וה-BTR-60. ה-BTR-152 שהיה נפוץ יותר היה מסוגל לשאת 18 לוחמים בנוסף לשני אנשי צוות וכלל מיגון קל (4-14 מ"מ פלדה), גג פתוח ועמדת מקלע בקדמת הכלי. לעומתו, ה-BTR-50 היה נגמ"ש זחלי בעל עבירות גבוהה אך פחות מהיר. הוא היה מסוגל לשאת 20 לוחמים בנוסף לשני אנשי הצוות. ה-BTR-60 היה נגמ"ש בעל 8 גלגלים, עם מיגון פחות עבה מקודמו (5-9 מ"מ פלדה) אך בעל גג סגור עם צריחון למקלע ומקום לשאת 6 לוחמים בנוסף לשני אנשי צוות.
נגמ"שי לחימה BMP-1: בנוסף לנגמ"שים הרגילים לנשיאת לוחמים לשדה הקרב, ברית המועצות סיפקה לסוריה גם מספר נגמ"שי לחימה מסוג BMP-1. כלים אלו היו שייכים לתפיסה חדשה של ניוד לוחמים לשדה הקרב ומתן סיוע אש מהכלי עצמו, משום כך חומש ה-BMP-1 בתותח 73 מ"מ שהורכב בתוך צריח על גג הכלי, בנוסף למשגר טיל נ"ט (בדרך כלל מסוג סאגר). ה-BMP היה פחות מהיר מהנגמ"שים האחרים, אך כלל מיגון רב יותר (6-33 מ"מ פלדה), כוח אש רב יותר והוא התבסס על זחלים במקום גלגלים כך שעבירותו בשטח הייתה טובה יותר. מלבד שלושה אנשי צוות, ה-BMP היה מסוגל לשאת עוד 8 לוחמים.
מהלכי המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מהלכי המלחמה > המתקפה הסורית ברמת הגולן (6-7 באוקטובר)

בסביבות השעה 13:55, ה-6 באוקטובר 1973, במקביל למתקפה המצרית בגזרת תעלת סואץ, יצאו הכוחות הסורים למתקפה לאורך קו הגבול עם ישראל ברמת הגולן. כ-800 קני ארטילריה מסוגים שונים פתחו באש אל עבר מוצבי צה"ל, בסיסים, מתקני קשר ופיקוד, צירי תנועה, שטחי כינוס ואף ירו אש מדויקת לעבר עמדות לחימה של טנקי צה"ל ("רמפות"). האש הסורית המדויקת נבעה מעבודת איסוף מודיעין ותצפית ארוכה, שאיפשרה טיווח של כל המטרות בעלות החשיבות ברמת הגולן, כך שברגע האמת לכל סוללה ארטילרית סורית הוקצו מספר מטרות לפי הטווחים והמיקומים המדויקים שלהן. בהפגזה הראשונית, שארכה כחמש דקות, ירתה הארטילריה הסורית קרוב ל-30,000 פגזים כריכוך והכנה למתקפה הקרקעית.
מייד לאחר מכן החלו חטיבות הדרג הראשון (חטיבות חי"ר ממוכן) לנוע לעבר קו ההגנה של צה"ל ומכשולי הנ"ט שנחפרו לאורך קו הגבול ברמת הגולן. כל דיוויזיה סורית בקו הראשון ביצעה שני מאמצי הבקעה, האחד עיקרי והשני משני, ובכל אחד משניהם נערכו הכוחות התוקפים בשני דרגים. חטיבות הדרג הראשון נעו בהתאם לדוקטרינה הסובייטית בטור, כל חטיבה לעבר גזרת ההבקעה שנקבעה לה. הכוחות הראשונים שיגיעו למכשול הנ"ט היו מיועדים לפנות נתיבים דרך שדות המוקשים, להקים גשרים מעל תעלת הנ"ט ולאבטח אותם. בשלב הבא, טורי השריון והנגמ"שים היו מתוכננים לחצות את המעברים המאובטחים ולהתפרס להסתערות על הכוחות הישראלים המגינים.
מהלכי המלחמה > המתקפה הסורית ברמת הגולן (6-7 באוקטובר) > הנחתת יחידות קומנדו בעורף המערך הישראלי וכיבוש מוצב החרמון

לפי התוכנית הסורית המקורית תוכננה הנחתת כוחות קומנדו בצירים היורדים מרמת הגולן לעמק החולה ולעמק הירדן, במגמה לכבוש ולאבטח את הגשרים על נהר הירדן, ולהכין מארבי נ"ט לכוחות המילואים הישראלים, בדרכם לתגבר את הכוחות הסדירים ברמת הגולן. בהתאם לתוכנית זו, כוחות החלוץ הסוריים היו אמורים לחבור לכוחות הקומנדו כבר בתום ליל הלחימה הראשון. אולם תוכנית זו בוטלה ברגע האחרון, מה שאפשר הפניית כוחות הקומנדו למשימות אחרות וגם גמישות רבה יותר לכוחות שנדרשו להבקיע את מערך ההגנה הישראלי ברמת הגולן. הסיבה העיקרית לביטול התוכנית המקורית הייתה שינוי שעת תחילת המתקפה הסורית ברמת הגולן משעות הבוקר המוקדמות לשעות הצהריים. הנחתה של כוחות קומנדו במסוקים בעומק רב מאחרי קו החזית דרשה ביצוע בשעות החשכה או עם שחר, וביצוע המשימה בשעות היום היה מקטין מאוד את סיכויי הצלחתה.
מהלכי המלחמה > המתקפה הסורית ברמת הגולן (6-7 באוקטובר) > הבקעה בדרום ובלימה בצפון

{{{ביאורי תמונה}}}
השטח שנכבש על ידי הצבא הסורי ברמת הגולן ביומיים הראשונים למלחמה
ביקורת על תפקוד הצבא הסורי במלחמה

הצבא הסורי התחיל את המלחמה עם נתוני פתיחה מרשימים הן מבחינת יחסי כוחות אל מול צה"ל והן מבחינת ציוד. בנוסף כאמור, ההתקפה החלה בהפתעה מוחלטת כאשר מצרים גם היא תקפה מה שתרם לפיצול כוחו של צה"ל. למרות זאת, לא הצליח הצבא הסורי בביצוע משימתו של כיבוש רמת הגולן.
ראו גם

קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן