stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בסטוז'ב
ספריו

| שנה | השם ברוסית | בתרגום | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1821 | «Замок Венден» | «טירת ונדן» |  |
| 1821 | «Поездка в Ревель» | «מסע לרוול» |  |
| 1823 | Роман и Ольга, повесть 1396 года» | «רומן ואולגה, סיפור מ-1396 » |  |
| 1823 | Вечер на бивуаке», «Второй вечер на бивуаке» | ערב בביבוואק, הערב השני בביוואק |  |
| 1824 | «Наезды» | פשיטות |  |
| 1824 | «Замок Нейгаузен» | «טירת נייהאוזן» | «עובד לקולנוע בסרט הרוסי "Рыцарский замок " (1990) ("טירת האבירים") |
| 1825 | «Ревельский турнир» | «הטורניר ברוול» |  |
| 1825 | «Изменник» | «הבוגד» |  |
| 1825 | Кровь за кровь» («Замок Эйзен») | ««דם תחת דם» |  |
| 1825 | Ночь на корабле» | «לילה בספינה» |  |
| 1825 | «Взгляд на русскую словесность в течение  1824 и начале 1825 года» | (מבט אל הספרות הרוסית במהלך שנת 1824 ותחילת 1825 | בקורת |
| 1830 | «Испытание» | המבחן |  |
| 1830 | «Вечер на Кавказских водах в 1824 году» | ערב במי הקווקז בשנת 1824 |  |
| 1831 | «Лейтенант Белозор» | «לוטננת בלוזור» |  |
| 1831 | «Страшное гадание» | «מזל איום» |  |
| 1831 | «Латник» | "לאטניק" |  |
| 1831 | «Аммалат-Бек» | «אמאלט-בק» |  |
| 1831 | «Красное покрывало» | «השמיכה האדומה» |  |
| 1832 | «Фрегат „Надежда» | «הפרגטה נדז'דה» |  |
| 1832 | «Письма из Дагестана» | «מכתבים מדגסטן» |  |
| 1834 | «Мореход Никитин» | המלח ניקיטין |  |
| 1835-36 | «Мулла-Нур» | «מוללה-נור» |  |
| 1835 | «Он был убит» | הוא נהרג |  |
|  | «Роман в 7 письмах» | רומן בשבעה מכתבים |  |
|  | «Андрей Переяславский» | «אנדריי פרייאסלבסקי» |  |
בסטוז'ב ויצירותיו במדיה האמנותית אחרת > קולנוע

1911 - סרט אילם רוסי בשם "הנסיך ברבריאני והשבויה ברברה" היה עיבוד לראינוע של הסיפור Наезды (פשיטות) של בסטוז'ב-מרלינסקי
1990-1991 - הבמאי סרגיי טראסוב יצר באולפני "מוספילם" בשיתוף פעולה עם אולפני "ז'אנר" סרט אמנותי רוסי בשם "Рыцарский замок" (טירת אבירים) ,לפי הסיפור "טירת נייהאוזן"
בסטוז'ב ויצירותיו במדיה האמנותית אחרת > ספרות

טאראס שבצ'נקו בסיפורו "המוזיקאי" הזכיר באירוניה מסוימת את סגנון הביטוי והרטוריקה של בסטוז'ב (אחד מגיבורי הסיפור, מעריץ של בסטוז'ב, ניסה לחקות את סגנונו)
הערות שוליים

↑  ספינת קרב
↑  מנהיג קומיקי שנאבק ברוסים בשליש הראשון של המאה ה-19
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302017505171  PLWABN: 9810658982305606  BIBSYS: 90117684  BNE: XX856419  BnF: cb13592881t (data)  CiNii: DA02124285  GND: 118662627  ISNI: 0000 0001 1739 4825  LCCN: n81091780  LNB: 000065837  NKC: jn19990210105  NLA: 36278038  NSK: 000118863  NTA: 069429189  RERO: 02-A000019363  RSL: 000079472  SELIBR: 208022  SUDOC: 06687713X  Trove: 1241266  VIAF: 5101596   WorldCat (עם VIAF): 5101596 
טירת נויהאוזן, כיום טירת וסטלינה באסטוניה
ציור דיוקן של בסטוז'ב-מרלינסקי
הקולוניאליזם הספרדי באמריקה

דגלם של הקונקיסטאדורים, חיילים שהשתתפו בכיבוש חלקים נרחבים באמריקה. דגל זה מכיל את דגל כתר קסטיליה על רקע אדום. היה בשימוש בידי הרנאן קורטס, פרנסיסקו פיסארו ואחרים
שטחי האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית, 1790
הקולוניאליזם הספרדי באמריקה הוא מושג המתייחס למערכת קולוניאליסטית התיישבותית ורווחתית שהושלטה על ידי ספרד משנת 1493 עד לשנת 1898. הספרדים גילו את אמריקה לאחר שהספן האיטלקי כריסטופר קולומבוס הגיע ליבשת וחשב שמדובר באסיה. עם זאת, אמריגו וספוצ'י היה הראשון שהבין כי מדובר ביבשת חדשה, ולכן היא קרויה על שמו. ספרד שלטה על רוב יבשת אמריקה במשך מאות שנים. במלחמת ארצות הברית–ספרד שהתקיימה בשנת 1898, ספרד נאלצה לוותר על השטחים האחרונים בהם החזיקה (קובה, פוארטו ריקו וגואם) ולתת אותם לארצות הברית במסגרת חוזה פריז.
הספרדים ראו בעמים הילידים של יבשת אמריקה ככוח עבודה פוטנציאלי. בנוסף לכך, הטריטוריה הגדולה של אמריקה, הייתה מלאה במשאבי טבע כגון זהב וכסף. לאחר כיבוש היבשת, הספרדים החלו להמיר את דתם של הילידים לנצרות קתולית, לעיתים בכוחנות. האימפריה הספרדית בנתה מבצרים צבאיים ומבני מיסיון לאורך היבשת בשביל לבסס את כוחה ולדכא התנגדות. ספרדים וספרדיות התיישבו קרוב לאוכלוסיות ילידים ובקרבת משאבי טבע.
האימפריה הספרדית שלטה ברוב אמריקה, למעט בברזיל, שנשלטה על ידי האימפריה הפורטוגזית, מתוקף חוזה טורדסיאס.
בין השנים 1492-1832, 1.86 מיליון ספרדים התיישבו ביבשת אמריקה, ו-3.5 מיליון ספרדים נוספים היגרו לאחר הכרזת העצמאות של ארצות הברית (1776). עם זאת, אוכלוסיית הילידים חוותה ירידה של 80% עקב מחלות, עבודות בכפייה, העברתם לאזורים שונים ביבשת (רדוקציה), ובשנים שלאחר מכן עקב המרה לנצרות קתולית. בתגובה לירידה באוכלוסיות הילידים ובשל דיווחים על ניצולם, האימפריה הספרדית חוקקה עבורם חוקי הגנה, בעוד שהאירופאים ייבאו עבדים מאפריקה, מה שהוביל להופעתה של אוכלוסייה מעורבת ביבשת שנקראה "קסטה" (Casta).
אידאולוגיה

הספרדים לא היו זרים לקולוניאליזם. כשהם החלו לכבוש את אמריקה, המשפט שהיה מזוהה עימם היה "זהב, כבוד ואלוהים" ("Gold, Glory, God"). ההתרחבות הביאה לשיפור מעמדם של הספרדים ולשגשוג כלכלי של האימפריה שלהם. גם פעילות המיסיון הייתה חשובה עבור הספרדים.
על מנת להיכנס ליבשת, משלחות ספרדיות מומנו על ידי מנהיגיהן ומשתתפיהן, אך לא על ידי הכתר. המשלחות לא זכו לחיילים או לשכר אלא הצטרפו בתקווה לרווח כלכלי. מנהיג המשלחת (אדלנטדו), היה עשיר ושכנע את הכתר להעניק לו ולמשתתפיו אישור משלחת. המשתתפים הביאו שריון ונשק משלהם, ובעלי סוסים קיבלו רווח נוסף. הרנאן קורטס ופרנסיסקו פיסארו היו מהכובשים הספרדים הבולטים של המאה ה-16.
הכובשים היו מקיימים בריתות עם אוכלוסיות ילידים, ובכך הם הצליחו לכבוש חלקים נרחבים מהיבשת. לדוגמה, כיבוש האימפריה האצטקית נעשתה בזכות שיתוף פעולה בין טלאקסקאלה (Tlaxcala) לבין קורטס והספרדים.
הערות שוליים

↑  LETTER OF CHRISTOPHER COLUMBUS, National Humanities Center
↑  Erin Allen, How Did America Get Its Name? | Timeless, The Library of Congress, ‏2016-07-04
↑  Amerigo Vespucci ‑ Discover, Facts & Route, HISTORY, ‏2024-02-06 (באנגלית)
↑  Digital History, www.digitalhistory.uh.edu
↑  Core Knowledge Foundation, Bartolomé de las Casas Speaks Out, עמ' 1
↑  The Significance of Spanish Colonial Missions in our National Story and our Common Heritage with Spain, Mexico and Latin America (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Forts Of The Americas, AMERICAN HERITAGE (באנגלית)
1 2  Spanish Colonial Missions Architecture and Preservation - Spanish Missions/Misiones Españolas (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Military Movements and Uses on El Camino Real de los Tejas (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Caribbean: Discovering Strategic Spanish Fortresses in the New World, ‏2017-11-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  "God, Glory, Gold" - Vocab, Definition, and Must Know Facts | Fiveable, library.fiveable.me
↑  Mark Cartwright, The Silver of the Conquistadors, World History Encyclopedia (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547295005171  BnF: cb12011159t (data)  LCCN: sh2008112262
גליה טופול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1935 
 פטירה:  3 באוגוסט 2024 (בגיל 88) 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  חיים טופול 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
גליה טופול (30 באוגוסט 1935 – 3 באוגוסט 2024) הייתה זמרת ושחקנית ישראלית, שהתפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "רומן בהמשכים" ו"התרנגול".
ביוגרפיה

גליה טופול נולדה ב-1935 בשם גליה פינקלשטיין. התפרסמה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים, בהם "רומן בהמשכים" (1985) ו"התרנגול" (1971).
גליה טופול שירתה בלהקת הנח"ל, והשתתפה בתוכנית 6 - "העיקר שנפגשים", תוכנית 7 - "שמור על הגבול" ותוכנית 8 - "בין מגל וחרב".. לאחר מכן הייתה חברה בלהקת בצל ירוק.
הייתה חלק מלהקת הנשים שהופיעו במועדון התיאטרון בחיפה.
גליה טופול פרסמה ספר ילדים, "יום הולדת ליוד" בהוצאת כתר, שיצא גם בגרסת תקליטור, שבו השתתפו בהקראה גם בעלה חיים ובתם עדי.
חיים אישיים

ב-1956 נישאה לחיים טופול, שאותו הכירה בלהקת הנח"ל, וממנו התאלמנה במרץ 2023. היא נפטרה ב-3 באוגוסט 2024, ונטמנה לצד בעלה בבית העלמין של קבוצת שילר. לזוג נולדו שלושה ילדים: ענת, עומר ועדי, ונכדים, בהם יהלי מרגלית טופול.
גליה טופול הייתה גם פעילה חברתית בעיקר בעקבות עשייתו של בעלה חיים, אשר הקים את כפר נהר הירדן – כפר נופש לילדים חולים ובני משפחותיהם.
הערות שוליים

1 2  גליה טופול, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  גליה טופול – סקירה, סרטים וסדרות, באתר אידיבי
↑  גליה פינקלשטיין באתר שרים במדים
↑  גליה טופול באתר סימניה
↑  סרטון באתר יוטיוב
↑  רותי זוארץ, ‏השחקנית והפעילה החברתית גליה טופול הלכה לעולמה, באתר מעריב אונליין, 4 באוגוסט 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435690905171
דורימון (דמות)

| --- | --- |

 סוג:  חתול-רובוט
 תוכנית טלוויזיה:  דורימון
 יוצרים:  הירושי פוג'ימוטו ומוטו אביקו
 מידע
 תאריך לידה:  3 בספטמבר 2112
 מקום לידה:  Matsushiba Robot Factory 
 מין:  זכר
 מקצוע:  help nobita
 דמויות קשורות
 משפחה:  דוראמי (אחות)
 
דורימון (ביפנית: ドラえもん; הגייה: "דוֹרָאֶמוֹן") היא דמות בדיונית בזיכיון המאנגה והאנימה היפני המצליח דורימון אשר נוצר במקור על ידי צמד האמנים היפנים הירושי פוג'ימוטו ומוטו אביקו. דורימון הוא חתול רובוטי אנתרומורפי ללא אוזניים מהמאה ה-22 אשר חוזר בזמן להווה במטרה לסייע לילד בן 10 בשם נוביטה להתגבר על אתגרים שונים בחייו.
דמותו של דורימון לאחת הדמויות האיקוניות והאהובות ביותר בתרבות הפופולרית היפנית והיא אף מונתה ב-2008 ל"שגריר האנימה" הראשון של יפן על ידי משרד החוץ היפני.
מראה ומאפיינים

דורימון הוא רובוט-חתול אנתרומורפי כחול עם עיניים גדולות ועגולות, אף אדום, ללא אוזניים, ועם פעמון קטן אשר תלוי על רצועה אדומה שהוא עונד סביב צווארו. לדורימון כיס מיוחד על בטנו שממנו הוא מסוגל להוציא כמות אינסופית של גאדג'טים וכלים עתידניים שמסייעים לנוביטה להתגבר על אתגרים שונים בחיי היומיום.
המאכל האהוב ביותר על דורימון הוא דוראיאקי, אשר היינו סוג של ממתק יפני המורכב משתי חביתיות קטנות שמכילות מילוי מתוק.
העיצוב של הדמות השתנתה לאורך השנים. בהתחלה היה לו זנב כחול, בטן לבנה, וכפות ידיים ורגליים בצבע וורוד. בהתחלה היה לו גם גוף גדול בהרבה ביחס לראשו. בהמשך הוא צויר עם גוף קטן יותר, ידיים ורגליים לבנות וזנב אדום - המראה המזוהה ביותר איתו כיום.
בעלילת הסרט הקצר מ-1995 "2112: לידתו של דורימון" מוסבר שהצבע המקורי של דורימון היה צהוב, והיה לו קול גבוה יותר, אך לאחר שעכבר רובוט במאה ה-22 כרסם את אוזניו הוא היה מדוכא במיוחד ובעקבות כך הצבע הצהוב שלו התחלף בצבע כחול וקולו השתנה. בעקבות אותו האירוע הוא פיתח פחד עז מעכברים. בדיחה חוזרת ונשנית בסדרה היא שדורימון מתרגז לעיתים קרובות כאשר אנשים מניחים בטעות שהוא דביבון משום שאין לו אוזניים.
תפקיד בסדרה

המשימה העיקרית של דורימון היא לעזור לנער המגושם וחסר המזל נובי נוביטה להתגבר על קשיים יומיומיים שונים. דורימון נשלח חזרה בזמן מהמאה ה-22 על ידי סוואשי נובי שהטא הנכד של הנכד של נובי נוביטה. סוואשי מקווה שדורימון יצליח לתרום רבות לכך שחייו של נובי נוביטה ישתפרו ובאופן זה כל צאצאיו, כולל סוואשי ובני משפחתו, יוכלו ליהנות מחיים טובים יותר. בעקבות כך דורימון גר יחד עם נובי נוביטה בביתו ומשמש הן כמנטור והן כחבר של נוביטה.
באמצעות הגאדג'טים שלו, כמו דלת הקסמים (המאפשרת להם לכל מיקום בעולם באופן מיידי) ומכונת הזמן, דורימון מסוגל לספק לנוביטה פתרונות יצירתיים רבים. עם זאת, לעיתים רבות נוביטה משתמש לרעה בגאדג'טים הללו והדבר מוביל לעיתים רבות לתוצאות לא מכוונות.
השפעה תרבותית

דמותו של דורימון זכתה לפופולריות עצומה ביפן ומחוץ ליפן לאורך השנים. הדמות הפכה לאייקון תרבותי ביפן והיא נמצאת בשימוש נרחב על מוצרים רבים. בנוסף, ההצלחה של סדרת המאנגה הובילה לכך שלאורך השנים הדמות הופיעה גם באלפי פרקים של סדרות טלוויזיה מונפשות, בעשרות סרטים, ובמשחקי וידאו.
מדבבים > מדבבים יפניים

המדבבים היפניים העיקריים של הדמות לאורך השנים היו קוסי טומיטה(אנ') (1973–1974, 1976), נובויו אויאמה(אנ') (1979–2005), ווואסבי מיזוטה(אנ') (2005–הווה).
מדבבים > מדבבים אמריקאיים

א.ג'יי. הנדרסון (1985–1996)
הוסאן ליונג(אנ') (2002–2003)
מונה מרשל(אנ') (2014–הווה)
מדבבים > מדבבים ישראליים

בעברית הגר ריש דיבבה בעבר את הדמות ובהווה אור אזולאי מדבבת את הדמות.
הערות שוליים

↑  McCurry, Justin (2008-03-20). "Japan enlists cartoon cat as ambassador". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-18.
↑  Japan appoints cartoon ambassador, NBC News, ‏2008-03-20 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123472326  MusicBrainz: 17e37a15-c4f3-4c85-ab67-c98ecd217683  VIAF: 77223002   WorldCat (עם VIAF): 77223002 
המאכל האהוב ביותר על דורימון הוא דוראיאקי
יז'י וינשה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בנובמבר 1915 פולין ראדומסק, פולין
 פטירה:  20 במרץ 2008 (בגיל 92) מונקו מונקו
 מקום קבורה:  ישראל קריית שאול, תל אביב, ישראל
 מדינה:  פולין פולין אנגליה אנגליה מונקו מונקו
 בת זוג:  זופיה וינשה
 צאצאים:  ג'ון וינשה
 מידע חסיד אומות העולם
 תאריך הכרה:  10 בדצמבר 1972
 מספר היהודים שהציל:  12
 
יז'י וינשה (בפולנית: Jerzy Wunsche;‏ 22 בנובמבר 1915 – 20 במרץ 2008) היה פולני ממוצא גרמני בעל מפעל רהיטים, מחסידי אומות העולם, שהציל יהודים במלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה

יז'י וינשה היה צאצא למשפחה גרמנית עשירה והתגורר בראדומסק. הוריו היו בעלים של מפעל רהיטים בעיר. יז'י נראה תכופות בחברת נוער פולני ויהודים. לפני פרוץ המלחמה התחתן עם יהודייה בשם זופיה מראדומסק ומיד עם פרוץ המלחמה עבר איתה לוורשה. כבן למשפחה ממוצא גרמני, הועסק במשרד שהיה אחראי על הקמת מפעלים ובתי מלאכה. במסגרת תפקידו הוא שכר יהודים ונתן להם ניירות שאפשרו להם לעבוד במפעלים אחרים למקרה שהמפעל בו עבדו ייסגר.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

מנובמבר 1939 עד אמצע 1945 יז'י סייע ליהודים שברחו מרדומסק לוורשה וסיפק להם מסמכים כדי שיוכלו להמשיך לעבוד. בנוסף עזר להם כלכלית. כאשר נסגרו כל בתי המלאכה עזר יז'י ליהודים למצוא מסתור בדירות פרטיות שהיו בבעלותו ודאג לבקר אותם מעת לעת ולהביא להם מזון. בנוסף העביר להם ידיעות ודאג להזהירם מפני סכנה שארבה להם מהגרמנים.
יז'י עזר בהצלת בני משפחת רוגולסקי שהיו כלואים בגטו ורשה. הוא דאג לבקרם בגטו וסיפק להם מזון וכסף ואף הצליח למלטם מהגטו לאחת מדירותיו בוורשה. כאשר גברה הסכנה גם למשפחתו, בעקבות מרד ורשה הפולני באוגוסט 1944, החליט להעביר את משפחתו להרים ליד זקופאנה. הוא הציע למשפחת רוגולסקי להצטרף אליהם. יז'י סייע להציל את יעקב אטלסוביץ' שהיה נגר שעבד באחד מבתי המלאכה שלו בוורשה. יעקב ובנו יוסף ניסו להמלט מהגטו. במהלך הניסיון יעקב נפצע באורח קשה. יז'י הוזעק לעזרתו ודאג להביא רופא ולהעביר את יעקב הפצוע ואת בנו יוסף לדירת מסתור.
יז'י הציל ילדה יהודיה בת 3, בשם לאה בוכמן. הוא שכנע את אמה לקחת את הילדה איתו לוורשה ולדאוג להסתירה. בהמשך כאשר גברה סכנת גילוייה דאג יז'י להעבירה למשפחה נוצרית שהחביאה אותה עד סוף המלחמה יז'י הציל גם את רותה ז'רסקה ובתה התינוקת מרים ז'רסקה. ב-1941 הביא אותן לוורשה והחביאן באחת מדירותיו. לאחר מכן הועברה מרים לביתם של חברים בעוד רותה נשארה עם משפחתו של יז'י. כאשר סחטנים פשטו על המקום רותה יחד עם משפחתה של אשתו של יז'י הועברו למלון פולסקי, משם נלקחו לכלא פאביאק, שם ירו הגרמנים ברובם. האם רותה נרצחה אך מרים שרדה.
לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה היגר יז'י עם משפחתו לאנגליה ועבד כמנהל מלון. בשלב מאוחר יותר עבר להתגורר במונקו. בשנת 1962 הגיע לביקור בישראל ונפגש עם חלק מניצוליו. יז'י נפטר במונקו ב-20 במרץ 2008, בגיל 92.
הכרה והנצחה

ב-10 בדצמבר 1972 הוכר יז'י וינשה על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) נחקר גם סיפורו של יז'י ואותר קברו. בקשתו בצוואתו הייתה להיקבר תחת העץ שניטע לכבודו ביד ושם. מאחר שגן חסידי אומות העולם אינו מקום קבורה, אפרו נטמן בבית העלמין בקריית שאול. בטקס נכחו אחדים מניצוליו, ביניהם, מרים ז'רסקה, התינוקת שהציל, וכן יוסף אטלסוביץ'.
בנו, ג'ון וינשה, העיד עליו "הוא היה איש מאוד צנוע. הוא חשב שמה שהוא עשה היה דבר נורמלי ושכולם היו צריכים לעשות את זה".
לקריאה נוספת

תיק ארכיון יד ושם יז'י וינשה, מס' M.31.2/718.
פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 90.
הערות שוליים

1 2 3  ניר חסון, נקבר בתל אביב אפרו של חסיד אומות עולם, שביקש בצוואתו להיקבר בארץ, באתר הארץ, 17 ביוני 2009
1 2 3 4 5  יֶזִ'י וינשה | Jerrzy Wuensche, באתר יד ושם
1 2  Wuensche Jerzy, YAD VASHEM
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
↑  BURIAL OF JERZY WUNSCHE IN ISRAEL, The Polish Righteous, ‏16 בנובמבר 2016
| --- | --- |
ערך טוב: 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יז'י וינשה".
למה האבולוציה נכונה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'רי קווין 
 סוגה:  מדע פופולרי 
 נושא:  אבולוציה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2009 
 
למה האבולוציה נכונה הוא ספר מדע פופולרי מאת הביולוג האמריקאי ג'רי קוין. הוא פורסם בשנת 2009, שכונה "שנת דרווין" מכיוון שהוא מציין את יום הולדתו המאתיים של צ'ארלס דרווין ומאה וחמישים שנה לפרסום ספרו הנודע "מוצא המינים". קווין בוחן את העדויות לאבולוציה, שחלקן היו ידועות לדרווין (על בסיס ביוגאוגרפיה) וחלקן התגלו בשנים האחרונות (ביולוגיה מולקולרית). הספר היה ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, והמבקרים שיבחו את ההיגיון בטיעוניו של קווין ואת בהירות כתיבתו. הוא הודפס מחדש כחלק מסדרת Oxford Landmark Science.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2013 בהוצאת עליית הגג ומשכל, בתרגומה של עדי מרקוזה-הס.
תוכן

הפרק ראשון בספר נקרא "מהי אבולוציה?", וכולל סקירה קצרה של תאוריית האבולוציה, המונעת באמצעות ברירה טבעית, ודן בה כתיאוריה ועובדה. קווין כותב, כי "התהליך פשוט להפליא. הוא דורש רק שפרטים ממין שונים יהיו בעלות שונות גנטית ביכולתם לשרוד ולהתרבות בסביבתם. בהתחשב בכך, הברירה הטבעית - והאבולוציה - הן בלתי נמנעות."
הפרק שני, "כתוב בסלעים", בוחן עדויות לאבולוציה מתחום הפלאונטולוגיה. קווין מדגיש כמה מאובני מעבר, בעיקר Tiktaalik, צורת מעבר בין דגי ריאה ודו-חיים שהתגלתה על ידי עמיתו ניל שובין מאוניברסיטת שיקגו ב-2004. הוא עוקב אחר ההיסטוריה של מאובנים המדגימים את האבולוציה של ציפורים מדינוזאורים תרופודים, החל מגילוי ארכיאופטריקס ב-1861 ועד לשיאו עם מספר תגליות מאובנים, שהתגלו בשנות התשעים כמו Sinornithosarus millenii, Microraptor gui, ו-Mei long (אנ')
האבולוציה של לווייתנים מ-Artiodactyls נשמרת היטב, כפי שתועדה על ידי אינדוהיוס, פקיצ'טוס, אמבולוצטוס, רודוקטוס, בזילוזאורוס ודורודון. קיומם של רבים מתוך המאובנים הללו נחזה מתוך התאוריה עוד לפני שהתגלו, דוגמה לכוח הניבוי של האבולוציה. האבולוציה גם מנבאת היכן ומתי המאובנים הללו אמורים להתרחש בתיעוד המאובנים (באילו שכבות סלע, באילו מקומות בעולם), ותחזיות אלו אושרו (ישנן דוגמאות רבות אחרות למאובני מעבר, כגון אלו המתעדות את האבולוציה של סוסים). מאובני המעבר באבולוציה האנושית נדונים בפרק השמיני.
ראו גם

אבולוציה כתאוריה וכעובדה
ג'ון בופורט, דוכס סאמרסט הראשון

| --- | --- |

 לידה:  1404 מידלסקס, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 במאי 1444 (בגיל 40 בערך) וימבורן מינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  דורסט 
 בן או בת זוג:  מרגרט ביושמפ מבלסטו  NN 
 פרסים והוקרה
 מסדר הבירית 
 
קברו של ג'ון בופורט, הדוכס הראשון מסאמרסט ואשתו בווימבורן מינסטר, דורסט
ג'ון בופורט, דוכס סאמרסט הראשון, רוזן סאמרסט השלישי (באנגלית: John Beaufort, 1st Duke of Somerset‏; 25 במרץ 1404 – 30 במאי 1444) היה אציל ומפקד צבאי אנגלי במהלך מלחמת מאה השנים. הוא היה סבו מצד אמו של הנרי השביעי, מלך אנגליה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ון נולד ב-25 במרץ 1404, והיה בנו השני של ג'ון בופורט, רוזן סאמרסט הראשון (1371–1410), הבכור מבין ארבעת ילדיו שקיבלו לגיטימציה של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, מפילגשו קתרין סווינפורד. ג'ון מגונט היה בנו השלישי שנותר בחיים של המלך אדוארד השלישי. אמו הייתה מרגרט הולנד (1385–1439), בתו של תומאס הולנד, רוזן קנט השני, בנה של ג'ואן, רוזנת קנט, נכדתו של המלך אדוארד הראשון ואשתו של אדוארד, הנסיך השחור (אחיו הבכור של ג'ון מגונט) ואמו של המלך ריצ'רד השני.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1418 הוא הפך לרוזן סאמרסט השלישי, לאחר שירש את אחיו הבכור הנרי בופורט, רוזן סאמרסט השני (1401–1418), שמת רווק, בן 17, בזמן שנלחם למען במצור על רואן בצרפת, תחת פיקוד של דודם תומאס בופורט, דוכס אקסטר (1377–1426).
ביוגרפיה > המערכה הצרפתית ומאסר

הוא לחם במסעות הצרפתים של בן דודו המלך הנרי החמישי ב-1419. בשנת 1421 הוא ליווה את אביו החורג תומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס (אחיו הצעיר של המלך) במסע באנז'ו, צרפת. תומאס נהרג בקרב באוז'ה (22 במרץ 1421), בעוד סאמרסט ואחיו הצעיר נתפסו ונכלאו למשך 17 שנים. ב-25 במרץ 1425 הגיע סאמרסט לבגרותו, אך נחלותיו מאביו היו צריכים להיות מנוהלים על ידי אמו במשך שלוש עשרה השנים הבאות של מאסרו. הוא נשאר כלוא עד 1438 ולאחר שנפדה, הפך לאחד המפקדים האנגלים המובילים בצרפת.
ביוגרפיה > הדוכס מסאמרסט

בשנת 1443 נוצרו עבור ג'ון התארים דוכס סאמרסט ורוזן קנדל, הוא מונה לאביר מסדר הבירית ומונה לקפטן-גנרל של גיין. הוא ניהל תקופה שבמהלכה איבדה אנגליה שטחים רבים בצרפת והוכיח את עצמו כמפקד גרוע. האמפרי מלנקסטר, דוכס גלוסטר הראשון, העוצר של המלך הצעיר הנרי השישי, לא היה מסוגל לשלוט בניהול הצדק והכספים, מה שהוביל להפקרות נרחבת. בתחילת שלטונו השני של ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, דחה גלוסטר את תפקידו של לוטננט-מושל, שהתקבל אז על ידי סאמרסט, ששאב ממנו משכורת של 600 פאונד.
הוא מונה לאדמירל הצי של מפקד הצבא ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי, אשר מאוגוסט 1440 צר על ארפלור, שהייתה בידי צרפת במשך חמישה חודשים. שארל השביעי, מלך צרפת שלח צבא גדול תחת ריצ'מונט. האנגלים חפרו סוללת תעלה כפולה עם 1,000 איש בלבד, בעוד שהשייטת של סומרסט מנעה נחיתה צרפתית בים, תוך שימוש בקשתים כדי להדוף את האויב מטווח קצר. לאחר שנבלמו כך נסוגו הצרפתים לפריז והסירו את המצור. העיירה נכנעה לאנגלים ונכבשה מחדש. דוכס יורק התרגז על כך שדודו של ג'ון הקרדינל הנרי בופור יעץ למלך לתבוע שלום. סאמרסט יעץ למלך הנרי שהשלום הוא הומניטרי וכי מלך צרפת נחוש להשתלט על פונטואז.  כאשר יורק הגיע לנורמנדי בשנת 1441 למערכה, סומרסט התפטר. אבל נפילת פונטואז לידי שארל הראשון, דוכס אורליאן בספטמבר 1441 החלישה את חיל המצב האנגלי ובגסקוניה המצב היה גרוע עוד יותר.  בני בופורט שלחו את סר אדוארד האל, שהגיע לבורדו ב-22 באוקטובר 1442, להודיע ליורק שיגיע צבא ענק בפיקודו של סאמרסט. יורק נצטווה לבצר את רואן; בדיוק כאשר המלך והדופין של צרפת איימו על בורדו ועל אקוויטניה וכבשו את העיירה דאקס סאמרסט היסס ויורק נבלם כשגיין אבדה.
בינתיים, הדוכס מיורק, שנלחם לצד הטקטיקן לורד טלבוט, מונה לסגן לכל צרפת. כאשר אשתו של הדוכס מגלוסטר אלינור הואשמה בבגידה, סאמרסט ניצל את ההזדמנות באפריל 1443 כדי להכריז על עצמו לוטננט של אקוויטניה וקפטן-גנרל של גיין. עד אז, המשא ומתן שהחל סאמרסט כקפטן-גנרל של קאלה נכשל. שני הגורמים הללו הפכו את יורק נגד בופורט. אבל הקש האחרון היה תשלום של 25,000 ליש"ט לסאמרסט בעוד יורק נשאר בחובות כבדים. יתר על כן, גיין צרכה משאבים יקרים שנועדו לנורמנדי.
ביוגרפיה > מוות וקבורה

באוגוסט 1443 הוביל סאמרסט 7,000 איש לשרבור וצעד דרומה לגסקוניה; הדוכס היה חולה. הוא הסתער לתוך Guerche, עיירה ברטונית שאיתה חתמה אנגליה על הסכם שלום. אבל סאמרסט שחרר את כל השבויים, קיבל כסף מהדוכס מברטאן. במצעד ללא מטרה דרך מיין, הוא חזר באותו חורף לאנגליה.  מותו ב-1444,  אולי בהתאבדות, ושל דודו הקרדינל, סימן את סוף השפעת בית בופורט והשאיר את הדלת פתוחה לוויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק, לשלוט בממשלה.  ההשפעה המתמשכת של אירועים אלו הייתה טינה יוקדת בין בית יורק לשאר חברי משפחת בופורט.
משפחתו

בשנת 1439 הוא התחתן עם מרגרט ביושאן, בתו של סר ג'ון בושאמפ, דה יורה הברון השלישי של ביושאן (נפטר 1412/1214) מבלטסו בבדפורדשייר, מאשתו השנייה אדית סטורטון, בתו של סר ג'ון סטורטון מסטורטון, וילטשייר, ממנה הייתה לו בת יחידה:
ליידי מרגרט בופורט (1443–1509), שנישאה לאדמונד טיודור, רוזן ריצ'מונד הראשון (1430–1456) והייתה אמו של המלך הנרי השביעי, הראשון משושלת טיודור.
מאחר שמת ללא יורש זכר, הדוכסות שלו נכחדה, אולם הרוזנות שלו עברה לאחיו הצעיר אדמונד בופורט, דוכס סאמרסט השני (1406–1455). מכיוון שאדמונד קיבל מאוחר יותר את התואר דוכס סאמרסט, הוא נקרא לעיתים קרובות הדוכס השני מסאמרסט למרות שהוא לא ירש את התואר מאחיו.
הילדים הלא חוקיים שלו כללו:
טסיין מסאמרסט, התחתנה עם ריינולד (או רג'ינלד) גריי, לורד גריי השביעי מווילטון, ממנו נולד לה בן אחד:
ג'ון גריי, לורד גריי השמיני מווילטון;
ג'ון מסאמרסט (בערך 1444–1453)
הערות שוליים

שלט האצולה של בית בופורט
שלט האצולה של ג'ון בופורט
בעל שם טוב על התורה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רבי ישראל בעל שם טוב
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  חסידות
 נושא:  פרשת השבוע, תורת החסידות
 הוצאה
 מקום הוצאה:  לודז'
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תרצ"ח
 עורך:  נתן נטע דונר
 
בעל שם טוב על התורה הוא אוסף גדול של אמרות המיוחסות לבעל שם טוב, שנאספו על ידי רבי נתן נטע דונר.
הספר נדפס לראשונה על ידי המדפיס רבי שמעון מנחם מגוורטשוב בשנת ה'תרצ"ח בלודז' תחת השם בעל שם טוב, ובהמשך כונה "בעל שם טוב על התורה".