stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
If You Had My Love
רקע

בשנת 1997 לופז שיחקה בסרט אוטוביוגרפי, את הזמרת המקסיקנית סלינה והעבודה שלה על הסרט עוררה בה את הרצון לפנות גם לכיוון מוזיקלי בקריירה שלה. לופז טענה כי הייתה לה מאז ומתמיד תשוקה לרקוד ולשיר והסרט עורר בה את התשוקה הזו. הסרט גם דחף את לופז להתחבר חזרה לשורשים הלטיניים שלה מה שגרם לה להתחיל להקליט שירים בספרדית. המנהלת האישית שלה שלחה הקלטה שלה שרה לחברת התקליטים סוני מיוזיק, שם ראש החברה טומי מוטולה, הציע לה לשיר באנגלית ובכך היא החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה On the 6. הקלטת האלבום הייתה כרוכה בסיכון עקב ניסיונות כושלים של שחקנים אחרים לשלב את קריירת המשחק שלהם עם מוזיקה, אך לבסוף המהלך יצא לפועל ולופז הוציאה את שיר הבכורה שלה "If You Had My Love". במקור, לופז רצתה כי השיר "Feelin' So Good" ייצא כסינגל הראשון אך מסיבות לא ידועות ההחלטה לא יצאה לפועל. השיר נכתב על ידי רודני ג'רקינס, לה-שון דניאלס וקורי רוני, הופק על ידי רודני ג'רקינס, הונדס על ידי פרנקלין גרנט ורוב ווילאמס, והוקלטו לו קולות רקע על ידי שאונית הארל וג'ניפר קאר.
במקור, השיר היה מיועד למייקל ג'קסון אך הוא דחה את ההצעה מכיוון שהוא הרגיש שהשיר מתאים יותר לאישה מאשר לגבר. קורי רוני שהיה אחד מהכותבים והמפיקים של אלבום הבכורה של לופז הציע את השיר לג'קסון אך הוא קיווה שהוא לא יסכים ודווקא שלופז תיקח אותו. לאחר מכן רוני ולה-שון דניאלס השיר השלימו את כתיבת השיר ונתנו אותו ללופז. אם כי עיתונאי בשם דמיאן שילדס טען שלופז התחילה להקליט את השיר עוד בשנת 1998 לפני שהוא הוצע לג'קסון, אך השיר הגיע גם לאוזניו של ג'קסון שרצה את השיר בעצמו וכותביי השיר לא רצו להתווכח עם ג'קסון אם הוא יקבל את השיר או לא והעדיפו לוותר לו אם ירצה את השיר, אך ג'קסון החליט לבסוף לוותר על השיר באמונה שהוא מתאים יותר לאישה מאשר לגבר.
עם יציאת השיר הוא עורר מחלוקת מכיוון שרודני ג'רקינס אחד מכותביי השיר כתב שיר כמעט זהה עבור הזמרת שנטה מור. מור טענה כי השיר שלה "If I Gave Love" נכתב מחדש עם אותו עיבוד לבקשתו של שון קומבס שהיה אחד ממפיקי אלבום הבכורה של לופז. לטענתה של מור קומבס שמע את השיר שלה ואמר שהוא רוצה אותו, ג'רקינס טען כי השיר כבר מיועד לה ושזה מאוחר מדי אך ג'רקינס הסכים לכתוב עבור קומבס שיר דומה.
הרכב מוזיקלי

השיר הוא שיר מיד-טמפו פופ ו-R&B באורך של 4:25 דקות אשר מכיל אלמנטים של סלסלה והיפ-הופ. השיר נכתב על ידי רודני ג'רקינס, לה-שון דניאלס וקורי רוני והופק על ידי רודני ג'רקינס. השיר נכתב בסולם בי-מינור בקצב של 94 ביטים לדקה. מבחינת מכשור, נעשה שימוש בשיר בפסנתר וגיטרה. מבחינה ווקאלית, קולה של לופז בשיר משתרע מתו A3 לתו E5 (מתווים נמוכים לתווים גבוהים).
מבחינה לירית, השיר בנוי בצורה של שיחה בה לופז מתעממת עם בן זוגה על מספר כללי יסוד לפני שהם יוכלו להיות ביחד. בספרה True Love, שיצא בשנת 2014, לופז הסבירה כי המילים של השיר מתייחסות להתחלה של מערכת יחסים ותיאום ציפיות בין בני הזוג שמלווה גם בחששות. הבתים בשיר עוסקים בניסיון לקבוע את הכללים של מערכת היחסים בעוד הפזמון מביע את החששות המלוות בכך.
הצלחה

עם יציאתו, השיר זכה לתשומת לב מיוחדת מהרדיו. השיר הגיע בבכורה למקום ה-72 בארצות הברית, ושבוע לאחר מכן השיר עלה למקום ה-64. בשבוע השלישי השיר מכר 66 אלף עותקים ובכך הגיע למקום החמישי במצעד המכירות והגיע גם לעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ. עם עלייה של 16.7 אחוז בהשמעות ברדיו הוא גם עלה למקום השמיני במצעד הרשמי של המדינה. בשבוע הרביעי הוא מכר 120 אלף עותקים (עלייה של 80% במכירות) ובכך הגיע למקום הראשון במצעד המכירות ולמקום השני במצעד הרשמי של המדינה ובכך הפך לשיר המצליח ביותר באותו שבוע בשקלול של מכירות והשמעות ברדיו.
ביוני באותה השנה, השיר הגיע למקום הראשון במדינה עם עלייה של 30% נוספים במכירות וקהל של 5.6 מיליון מאזינים ברדיו. השיר הדיח מהמקום הראשון את השיר "Livin' La Vida Loca" של ריקי מרטין ובכך זו הייתה הפעם הראשונה שאמן לטיני הדיח אמן לטיני אחר מהמקום הראשון במצעד מאז מרץ 1991, שם הדיחה גלוריה אסטפן את טימי ט מצמרת המצעד, עם שירה, "Coming Out of the Dark". בנוסף לכך, לופז הגיעה למקום הראשון עם סינגל הבכורה שלה הישג שבזמנו נחשב לא נפוץ. בשבוע השישי ליציאתו השיר מכר 170,500 עותקים נוספים ובכך השיר הפך לשיר השני בהיסטוריית המדינה אשר שהה במקום הראשון וזכה בתואר "Greatest Gainer", תואר אשר התייחס לשירים שזכו להצלחה גדולה במיוחד בתחום המכירות והרדיו בו זמנית. בנוסף הוא שבר שיא בכך שהגיע למקום הראשון בו זמנית גם במצעד הכללי של המדינה, גם במצעד המכירות וגם במצעד ה-R&B.
השיר שהה בסך הכל 5 שבועות במקום הראשון ובכך השווה עם השיר "Genie in a Bottle" של הזמרת כריסטינה אגילרה בתור השיר ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במהלך הקיץ של אותה שנה. ברדיו הוא זכה להצלחה ענקית בכך שהצליח לצבור 84.2 מיליון מאזינים. הוא נשאר בעשירייה הפותחת במצעד במשך כ-3 חודשים עד ספטמבר אותה שנה. בנוסף לכך, הוא גם הגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד שירי הפופ, למקום השישי במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ ולמקום ה-5 במצעד שירי הדאנס. הוא מכר 1.2 מיליון עותקים במדינה ובכך הגיע למעמד פלטינה וגם דורג במקום ה-6 ברשימת השירים הנמכרים ביותר במדינה באותה שנה ואף דורג כלהיט הקיץ השני המצליח ביותר לאותה שנה, כשיר ה-12 המצליח ביותר באותה שנה וכהשיר ה-46 המצליח ביותר בשנות ה-90.
מחוץ לארצות הברית השיר גם זכה להצלחה רבה. בבריטניה הוא הגיע בשיאו למקום ה-4 שם גם הופיע בשבוע הראשון שלו במצעד עם מכירות של 77 אלף עותקים באותו שבוע. נכון לשנת 2016 השיר מכר במדינה 366 אלף עותקים במדינה. גם באוסטרליה השיר הצליח להגיע למקום הראשון ואף גם שם הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 70 אלף עותקים, ואף גם הצליח להגיע למקום הראשון בניו זילנד, קנדה, הולנד, ופינלנד. בצרפת השיר הצליח להגיע למקום ה-4 עם מכירות של 100 אלף עותקים (מעמד זהב). גם בשווייץ וניו זילנד השיר הצליח להגיע למעמד זהב ואילו בגרמניה ובבלגיה השיר הצליח להגיע גם כן לעמד פלטינה. נכון להיום מכירות השיר עומדות על 5 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
קליפ > הפקה

הקליפ לשיר בוים על ידי פול האנטר והנושא שלו היה מציצנות באינטרנט כאשר מגוון של אנשים צופים בלופז דרך האינטרנט במהלך החיים האינטימיים שלה. הקליפ נחשף לראשונה בתוכנית TRL של MTV ב-17 במאי 1999 וכמה ימים לאחר מכן הועלה באתר האינטרנט הרשמי שלה ובשירותים אינטרנטיים אחרים. במאי הקליפ פול האנטר הוא זה שחשב על כך שהקליפ יעסוק בנושא המציצנות בעוד שון קומבס חשב על הרעיון של אתר האינטרנט בו הקהל מציץ על לופז ובכך התגבש הרעיון של הקליפ. לופז עצמה גם הייתה שותפה להכנת הקליפ ביחד עם המנהל האישי שלה. בקליפ הופיע השחקן אדם רודריגז חברה של לופז אשר לופז הציע לו להשתתף בקליפ. על כך אמר רודריגז: "היא הציעה לי להשתתף בקליפ בתור טובה כחבר שלה ואמרתי לעצמי למה לא ואז השיר זכה להצלחה ענקית ושמחתי שלקחתי חלק בדבר הזה." לצילומי הקליפ לבשה לופז בגדים לבנים, שרשרת זהב ושמלת מיני, באחת מהסצנות האחרות שבקליפ.
קליפ > מהלך הקליפ

הקליפ מתחיל בחדר חשוך בו רודריגז מחפש במחשב את השם "ג'ניפר לופז" ומגיע לאתר שלה, שם הוא רואה אותה מתועדת על ידי מצלמות בביתה. מאוחר יותר מתגלה כי ניתן לראות אותה במקומות נוספים למשל במטבח שלה, בסלון וכולי. לופז מודעת היטב לצופים שמביטים בה בכך שהיא מנופפת למצלמה לפני שהשיר מתחיל. בהמשך הקליפ מתגלה שאותו איש שצפה בלופז לא לבד ועל לופז מסתכלים עוד אנשים מסוגים שונים בין היתר גם ילדה קטנה, וצופים בה גם דרך הטלוויזיה. הצופים יכולים לבחור בכל פעם איפה הם רוצים לראות את לופז, למשל באחת מן הסצנות, אחד מהצופים לוחץ על כפתור שרשום עליו אמבטיה והוא רואה את לופז משתקפת במראה של האמבטיה שלה.
בהמשך, מתגלה כי גם יש אופציה נוספת בה ניתן לראות את לופז רוקדת ריקודים בסגנונות מוזיקה שונים לבחירה. רודריגז אשר מתעניין בלופז מינית מתקרב עם המצלמה לכיוון הישבן שלה ולאחר מכן גם מציץ עליה במקלחת. לאחר מכן, ניתן לראות כי האנשים שצופים בלופז מרותקים אליה וכלל לא מעניין אותם מה קורה מסביבם, למשל זוג מכונאים אשר לא שם לב שהמכונית שלהם עולה באש. בגרסה המקורית של הקליפ היו אמורים לראות את רודריגז עם ידו השמאלית מתחת לחולצתו, בעוד הוא מוצץ את אצבעות ידו הימנית אך חלק זה ירד בעריכה.
קליפ > ביקורות

לאחר שחרור הקליפ הוא נוגן רבות בערוץ MTV. בילבורד כינו אותו כ-"לוהט" ו-"מעורר פנטזיות", ומגזין "וויב" כינה אותו לימים כאחד מהקליפים הטובים ביותר שלה. ב-2015 BET כתבו כי: "אנחנו לא חושבים שמישהו יכול לשכוח את הריקוד השובב של ג'ניפר מקליפ הבכורה שלה". על פי נילסן באוגוסט 1999 הקליפ הפך לקליפ שנוגן הכי הרבה פעמים בערוץ VH1. באוגוסט אותה שנה כתב של בילבורד כתב כי הוא רואה בקליפ כבעל השפעה בין לאומית: "לופז לא נמצאת רחוק מדי מאחורי ריקי מרטין כמובילה של המוזיקה הלטינית באסיה, בעקבות הקליפ של השיר, לופז זינקה מנקודת האפס למעמד של כוכבת-על בשווקים מגוונים כמו הפיליפינים והודו". ג'ף סלאמוטו כתב של ערוץ V סבר כי לופז היוותה קרש קפיצה להצלחה של אמנים בין לאומיים, הוא טען כי: "עד עכשיו אלו היו רק ג'נט ג'קסון ומדונה". כתוצאה מכך ערוץ V הוביל קמפיין בן חודש מסביב לשחרור של אלבום הבכורה שלה בו השיר נוגן כל יום במשך 6 פעמים ביום, רעיון אשר נלקח משמו של אלבום הבכורה שלה, On the 6. בשנת 2014 הכתבת כריסטינה לי מאידולטור תיארה את הקליפ כ-"ג'ניפר הקלאסית" ואמרה "הדרך שבה ג'ניפר נעצה מבט במצלמה זה היה חסר מאמץ רגע אחד היא הייתה קשוחה, עם מבטה הקשה ועם המילים העקשניות שלה. אבל אז היא מחליקה את ירכיה ומגניבה חיוך מזדמן מעבר לכתפה, היא הייתה דיווה וגם עממית".
ניין קום או, כינו את הקליפ כ"מצמרר", המגזין "קומפלקס" כינה אותו "כאחד מהרגעים הגדולים ביותר בהיסטורית הטכנולוגיה של הקליפים". ליסה נאקאמורה ניתחה את הקליפ בספרה "Digitizing Race: Visual Cultures of the Internet" וציינה כי: "הוא מכניס ספין חדש על המיקום הנשי המסורתי כמושא המבט שבו לופז מציגה את עצמה כמטרה של אינטראקטיביות". היא הוסיפה לאחר מכן: "בסרטון זה יש לנו גישה אל הגוף של הכוכבת דרך המוח של הצופה, אנו רואים אותה כפי שהיא רואה אותה, באמצעות שימוש בממשק. פילוג זה מייצג דיכוטומיה פרדיגמטית בתאוריה מגדר: הגוף הוא של אישה לטינית, אישה בעלת צבע כהה, ואת הנפש שהיא של אדם לבן". הסופרים הנרי קיזור ת'ורסתן וובנה כתבו בספרם "Rewind, Play, Fast Forward: The Past, Present and Future of the Music Video" על הקליפ: "הרעיון של נוכחות מקוונת של כוכב מוזיקלי נברא ודומיין בקליפ הזה בו הזמרת הוצגה כסוג של "שבויה", נראה שהיא מוגבלת לסדרה של חדרים לבנים, קליניים, שבהם הכל נמצא תחת תצפית". המחברים ציינו גם כי הסרט הביע את "המציאות כפי שניתן לראות" באמצעות תופעת יוטיוב. ג'סטין מאיירס אחד המנהלים של מצעד השירים הבריטי הרשמי טען כי הקליפ שואב השראה מהמציאות הטלוויזיונית ואמר כי לקליפ הייתה השפעה על התוכנית האח הגדול.
הופעות חיות

לופז ביצעה את השיר בטקס פרסי הבלוקבסטר החמישי ב-26 ביוני 1999. בנוסף היא גם הופיעה עם גרסת רמיקס של השיר בטקס פרסי האופנה של ווג ו-VH1 בדצמבר אותה שנה, שם היא גם זכתה בפרס האמנית הנשית האופנתית ביותר. בספטמבר 2001 היא הופיעה שוב עם השיר בפוארטו ריקו במסגרת סדרת הופעות שלה שם.
ב-2007 ביצעה שוב את השיר במסגרת סיבוב ההופעות המשותף עם בעלה לשעבר מארק אנתוני. באוקטובר 2011, ביצעה את השיר שוב במסגרת הופעה שלה במלון מוהגאן סאן בגרסה אקוסטית. בשנת 2012, כאשר יצאה לופז לסיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון שלה "Dance Again World Tour", שם שוב ביצעה את השיר בגרסה אקוסטית הופעה אותה תיארה כ"הרגע האינטימי האמיתי הראשון של המופע". במהלך הופעה שלה לרגל המונדיאל של 2014 בדובאי ביצעה מאשאפ של השיר ביחד עם השיר "Girls".
החל משנת 2016 יצאה לסדרה של הופעות במלון פלאנט הוליווד שבלאס וגאס, שם כללה ברשימת השירים את השיר כהשיר הראשון של המופע ושולב מאוחרי יותר בקטע סטרפטיז של המופע.
השפעה

ההצלחה של השיר סימנה את תחילתו של הצלחת האמנים הלטינים בארצות הברית, עם הצלחתו של ריקי מרטין. אם כי חלק טענו שלופז ניסתה לרכב על גל הפופולריות הגוברת של המוזיקה הלטינית בארצות הברית. גם בקנדה הצלחתם של לופז ומרטין העלתה את הפופולריות סביב המוזיקה הלטינית במדינה והיווה כתשתית לאמנים לטיניים אחרים כמו מארק אנתוני להצליח במדינה.
מאוחר יותר, בשנת 2017, סימפל דרייק את השיר, והוציא אותו מחדש בשם "Teenage Fever". השיר נכלל באלבומו, More Life.
פרסים

בטקס פרסי הבילבורד שהתקיים בשנת 1999, זכה הקליפ של השיר בפרס בקטגוריית - "קליפ הפופ הטוב ביותר". בנוסף לכך, באותה השנה הוא זכה ב-2 פרסים נוספים בטקס דומה של טקס פרסי הבילבורד, "Billboard Music Video Awards" בקטגוריות - "הקליפ הטוב ביותר לאמן חדש" וב-"פרס החזון המקסימלי".
בנוסף, בטקס פרסי הנוער השיר זכה בפרס "השיר הטוב ביותר של הקיץ". בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV, שהתקיים באותה השנהף הקליפ היה מועמד ל-4 פרסים: "הקליפ הנשי הטוב ביותר", "קליפ הדאנס הטוב ביותר", "קליפ הפופ הטוב ביותר" וה-"הקליפ הטוב ביותר לאמן חדש" אך לא זכה באף אחד מהם. בשנה לאחר מכן הוא זכה בפרס ALAM "להופעה יוצאת מן הכלל בקליפ".
קרדיטים

צ'אק ביילי – עוזר מהנדס
בריאן קליצ'יה – עוזר מהנדס
לארי גולד – נגינה
לה-שון דניאלס – כתיבה
פרנקלין גרנט – מהנדס
שוניטה הארל – קולות רקע
פרד ג'רקינס השלישי – כותב
רודני ג'רקינס – מפיק, כותב
ג'ניפר קאר – קולות רקע
ביל מאקינה – תכנות
גלן מרשה – ארגון מחרוזות
טוני מזראטי – ערבול
קורי רוני – כותב
רוב ויליאמס – נגינה, עוזר מהנדס
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 13 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 2 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 4 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקצב | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הטרופיים | 9 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי ה-R&B | 2 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 7 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 7 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 5 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 9 |  |
|  צרפת | SNEP | 4 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 9 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 16 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 22 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 12 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 39 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 20 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | גלגלצ | 19 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 37 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 73 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 10 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 54 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 15 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990-99)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990-99)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990-99)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990-99)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 46 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 641 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 585 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,200,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 50,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 400,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 500,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 5,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 300,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | זהב | 25,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 5,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 11 במאי 1999 | תקליטור | וורק |  |
| גרמניה | 2 ביוני 1999 | תקליטור | קולומביה |  |
| הממלכה המאוחדת | 21 ביוני 1999 | תקליטור | קולומביה |  |
איגוד הקולנוענים הרוסי

| --- | --- |
 תחום:  קולנוע
 שפה רשמית:  רוסית
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 משרד ראשי:  רחוב ואסילייבסקאיה 13, מוסקבה
 חברים:  5,000
 יושב ראש:  ניקיטה מיכאלקוב
 תקופת הפעילות:  27 בפברואר 1990 – הווה (34 שנים)
 unikino.ru
 
איגוד הקולנוענים הרוסי, רשמית איגוד הקולנוענים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Сою́з кинематографи́стов Росси́йской Федера́ции) הוא ארגון ציבורי רוסי, שהוקם ב-27 בפברואר 1990 במוסקבה כדי להגן על האינטרסים המשותפים ולהשיג את היעדים הסטטוטוריים של יוצרי הסרטים המקצועיים המאוחדים העובדים בתחום האורקולי במדינה.
האיגוד נוסד בכנס משותף של קולנוענים רוסים, שהתקיים בתאריכים 27-28 בפברואר 1990 במוסקבה. אמנת הארגון אומצה ב-9 ביולי 1992. יושב ראש האיגוד הנוכחי הוא הבמאי המוערך ניקיטה מיכאלקוב.
פעילויות

האיגוד פועל בשטחן של יותר ממחצית הגופים המרכיבים את הפדרציה הרוסית באמצעות חטיבות מבניות שלה - ארגונים, סניפים ונציגויות. החל מ-24 במרץ 2016 היחידות האזוריות הגדולות ביותר הן הארגונים במוסקבה (3,077 חברים), סנקט פטרבורג (815 חברים), פרברי מוסקבה (173 חברים) ומחוז סברדלובסק (120 חברים).
האיגוד פועל להגנה על זכויות חברתיות, זכויות יוצרים, זכויות עבודה, קניין רוחני ואינטרסים מקצועיים של חבריו, כדי לסייע ביצירה ושיפור התנאים לפעילותם היצירתית.
מבנה > גילדות

גילדת השחקנים;
גילדת איפור;
גילדת מהנדסי הסאונד;
גילדת הפעלולנים;
גילדת מבקרי הקולנוע;
גילדת התסריטאים;
גילדת הצלמים;
גילדת טכנאי הקולנוע;
גילדת המלחינים;
גילדת המפיקים ומארגני התהליך הקולנועי;
גילדת העורכים;
גילדת הבמאים;
גילדת המלבישים.
מבנה > ועדות

הוועדה לסרטי אנימציה;
הוועדה לקולנוע לא עלילתי;
התאחדות הסרטים התיעודיים;
התאחדות הסרט הצבאי וההיסטורי-פטריוטי.
הערות שוליים

↑  В. И. Фомин, доктор искусствоведения. Краткий очерк по истории Союза кинематографистов России. Официальный сайт Союза кинематографистов Российской Федерации // unikino.ru (30.03.2015)
↑  Региональные подразделения Союза кинематографистов России (данные обновлены 24 марта 2016 года). Официальный сайт Союза кинематографистов Российской Федерации // unikino.ru (9 апреля 2015 года)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr94040646  VIAF: 150543218   WorldCat (עם VIAF): 150543218
איגוד השוטרים היידים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מייקל שייבון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן בלשי
 מקום התרחשות:  אלסקה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  2007
 מספר עמודים:  486
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  2007
 תרגום:  משה רון
 פרסים
 פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (2008)  פרס איגנוטוס לרומן הזר הטוב ביותר (2009)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (2008)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (26 באפריל 2008) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002586103
 
איגוד השוטרים היִידים (באנגלית: The Yiddish Policemen's Union) הוא רומן בלשי מהסוגה של היסטוריה חלופית, שנכתב על ידי הסופר היהודי-אמריקאי מייקל שייבון ויצא לאור בשנת 2007. הספר זכה, בשנת יציאתו לאור, בפרס הוגו בפרס נבולה, שני הפרסים החשובים בתחום המדע הבדיוני ובפרס לוקוס.
תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בעיר סיטקה אשר באלסקה, בעולם שבו ארצות הברית איפשרה ליהודים להתיישב בשטחי אלסקה בשנת 1940 בהתאם לתוכנית אלסקה ומדינת ישראל הצעירה הובסה במלחמת העצמאות. הבלש מאייר לנדסמן חוקר פרשיית רצח סבוכה שתשפיע על כל יהודי אלסקה.
בשנת 1940 מציע נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, לפליטים יהודים להתיישב באלסקה. המתנגד הראשי לתוכנית, אנתוני דיאמונד, נהרג בתאונת דרכים.
יהודים רבים מגיעים להתיישב באלסקה באזור העיר סיטקה. מלחמת העולם השנייה מסתיימת רק בשנת 1946 בהטלת פצצת אטום על ברלין, ונראה כי השואה הייתה בהיקף קטן בהרבה, כשמסופר ש-2 מיליון יהודים נספו בה. בנוסף, כנראה במהלך המלחמה או מעט לאחריה התמוטטה ברית המועצות, והאימפריה היפנית לא הצטרפה למלחמה (אפשר להבין זאת בעקיפין מהזכרת מנצ'וריה כמדינה עצמאית מסין). אזכור המדינה החופשית הפולנית שהוקמה בשנת 1950 מלמד כי ברית ורשה לא הוקמה; בנוסף פרצה גם מלחמת קובה בשנות ה-60 (בזמן נשיאותו של ג'ון פ. קנדי, כשמרילין מונרו היא אשתו) שבה היה קרב המזכיר את ניסיון הפלישה למפרץ החזירים, שבו הובסה ארצות הברית.
בשנת 1948 מובסת מדינת ישראל במלחמת העצמאות במרחץ דמים. רק קומץ יהודים נשארים בה, והארץ הופכת לשדה קרב בין קבוצות שונות: "זה יובל שנים שגברתנים ערבים ופרטיזנים מוסלמים, פרסים ומצרים, סוציאליסטים ונציונליסטים ומונרכיסטים, פאן-ערביסטים ופאן-איסלמיסטים, מסורתיים ותומכי מפלגת עלי.." "ירושלים היא עיר של דמים ושל סיסמאות כתובות על החומה, של ראשים ערופים על עמודי טלפון."
היהודים באלסקה מתגוררים באזור פדרלי אוטונומי. שפת הדיבור הרשמית היא יידיש, ויש מחלוקות תמידיות בין חילונים וחרדים, ציונים (הנרדפים על ידי הממשל האמריקני), סוציאליסטים ואחרים. עתידם של היהודים אינו ברור, שכן בעוד חודשיים יבוטל המחוז היהודי ויוחזר למדינת אלסקה. היהודים יוכלו לבקש רישיון עבודה בארצות הברית (גרין קארד), אך רבים מהם לא יקבלו אותו ויהפכו שוב לפליטים.
בספר משולבים ביטויים רבים ביידיש, אמיתית ובדיונית, המייצגים את הסלנג המשטרתי של משטרת סיטקה דוברת היידיש.
לקריאה נוספת

גתית פז, דור מבקש זהות מסע לתוך היהדות האמריקאית העכשווית, עבודה לתואר שלישי (Ph.D.), אוניברסיטת בר-אילן, 2015. (הספר בקטלוג ULI)
אי הטיבר

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  טיבר 
 קואורדינטות:  41°53′27″N 12°28′38″E﻿ / ﻿41.890833333333°N 12.477222222222°E﻿ / 41.890833333333; 12.477222222222
 שטח:  0.018 קילומטר רבוע
 אורך:  270 מטר
 רוחב:  67 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה איטליה
  (למפת רומא מוגדלת) אי הטיבר(למפת רומא רגילה) אי הטיבר
 
האי בשנת 1593. הדפס.
אי הטיבר (באיטלקית: Isola Tiberina, בלטינית: Insula Tiberina) הוא אי בצורה מוארכת שנמצא בחלקו הדרומי של עיקול נהר הטיבר ברומא. אורכו של האי כ-270 מטרים ורוחבו כ-67 מטרים.
היסטוריה

כבר בעת העתיקה חובר האי לשתי גדות הנהר באמצעות גשרים, ומכאן כינויו של האי Insula Inter-Duos-Pontes - "האי בין שני הגשרים". גשר ארבעת הראשים - העתיק בגשרי רומא, מקשר את האי לשדה מרס בגדתו הצפונית (הימנית) של עיקול הנהר וגשר קסטיוס מקשר את האי לטרסטוורה, בגדתו הדרומית (השמאלית) של עיקול הנהר.
על פי האגדות הרומיות, ההמון הסוער שהפיל את הטירן לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס בשנת 510 לפנה"ס זרק את גופתו לנהר הטיבר, הגופה שקעה לתחתית הנהר, והעפר שהצטבר סביבה הפך להיות האי. האי, שהיה בראשית הרפובליקה הרומית מחוץ לעיר, הפך לאזור מקודש לאחר שב-291 לפני הספירה נבנה בו מקדש לאל הרפואה אסקלפיוס.
היסטוריה > הקמת מקדש אסקלפיוס

בעקבות מגפה שאירעה ברומא בשנת 293 לפנה"ס פנה הסנאט הרומי לסיבילה וזו הציעה להקים מקדש לאסקלפיוס, אל הרפואה היווני. משלחת יצאה לאפידאורוס להביא את פסלו של האל, אולם הביאו עמם נחש (המייצג את האל). בהגיע ספינתם לרומא, נמלט הנחש מהספינה ושחה לעבר האי, ולכן האמינו אנשי המשלחת שאסקלפיוס בחר באי כאתר מקדשו.
במהלך השנים שונתה צורת האי לצורת ספינה על מנת לסמל את מסעו של הנחש אל רומא. במהלך המאה הראשונה לספירה נוספו רציפי אבן טרוורטין שיצרו את צורת חרטום הספינה וירכתיה ואובליסק הוצב במרכז האי לדמות את חרטום הספינה. אובליסק זה הוסר מאוחר יותר וכיום נמצא במוזיאון בנאפולי.
לאחר הקמת מקדש אסקלפיוס, הוקמו על האי מקדשים נוספים ליופיטר, גאיה, סמו סנקוס המוכר גם כפידיוס סנקוס בין יתר השמות שלו  (Semo Sancus, also known as Fidius Sancus), פאונוס, ויוויס, טיברינוס ובלונה.
היסטוריה > ימי הבניים והעת החדשה

בשנת 998, אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בנה בסיליקה באי - בזיליקת סן ברתולומאו אל'איזולה על הריסות מקדש אסקלפיוס, ובעקבות הקמת הבזיליקה שונה שם האי לאיזולה די סן ברתולומאו. בתקופת השלטון הפשיסטי הוחזר שמו המקורי של האי.
על אף השינויים הרבים שעברו על האי, שמר על אופיו הרפואי, ובשנת 1584 הוקם באי בית חולים הפועל עד ימינו.
אירועים תרבותיים

מדי שנה, בחודשי הקיץ, נערך באי פסטיבל הסרטים "איזולה דל צ'ינמה". במסגרת הפסטיבל מוקרנים הסרטים על מסכים גדולים שמוקמים באי, תחת כיפת השמים.
יהודי האי

האי היה מרכז יהודי חשוב מימי הקיסרות הרומית. הריכוז היהודי הגדול בעיר היה בשכונת טרסטוורה, בקרבת אזור הנמל העתיק של האי. מאזור זה היה מעבר למרכז רומא דרך האי והאזור היה למרכז חיים יהודי. תולדות היהודים באי באו לידי ביטוי במהלך 2,000 שנה (הקישור אינו פעיל).
בשנת 1881 הוקם באי בית חולים יהודי עקב קרבתו של האי לאזור שהיה גטו רומא. המיוחד בבית חולים זה היה, מלבד האוכל הכשר, גם היעדר סמל ישו הצלוב מעל לכל מיטת חולה. ליד בית החולים היה גם מושב זקנים. בית החולים עבר לאזור אחר ברומאr.fragomeni, Network Ospedale Israelitico | Homepage - Network Ospedale Israelitico, Ospedale Israelitico (ב־).
היום קיימת מרפאה במקום הנושאת את שם בית החולים: Ospedale Ebraico (הוספידאלה הבראיקו - בית החולים היהודי). בית החולים עצמו יחד עם בית האבות היהודי הועבר למקום אחר ברומא. במבנה בית-החולים לשעבר קיים גם בית כנסת שבו מתפללים רק בשבתות ובחגים לפי נוסח ספרד המקובל בארץ ישראל.
במלאת יותר מיובל[דרושה הבהרה] להקמת בית החולים הוצגה פעולתו[דרושה הבהרה] של בית החולים תחת הכותרת: Medicina e Solidarietà Alla'Isola Tibertina 2005.