stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגש הכסף (סדרת טלוויזיה)
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > חיסול העבודה המאורגנת

בתקופת חיים רמון כיו"ר ההסתדרות נותקה ההסתדרות מקופת החולים ובכך חוסלה העבודה המאורגנת בישראל. ב-1977 80% מהעובדים במדינה היו מאורגנים. ב-2015 רק 25% מהעובדים מאורגנים.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > בריאת הטייקונים

השלטון המפריט נזקק לבעלי הון כדי למכור להם את נכסיו. כיוון שלא נמצאו לו כאלה, הוא נאלץ ליצור אותם בעצמו וכך עלו לגדולה האחים עופר, משפחת דנקנר, יצחק תשובה ודומיהם. אנשים אלה עשו שימוש בכספי הציבור והכניסו את הרווחים לכיסיהם הפרטיים.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > עליית תרבות המגזרים

במקום רעיון כור ההיתוך שביטא בשנים הראשונות למדינה שאִיפָה לאחד בין השונים, המדינה המופרטת הדגישה את ההבדלים בין המגזרים והמעמדות. דוגמה לכך היא עליית ש"ס, שפעלה ועשתה חייל באופן פלגני.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > חיזוק ההתיישבות בשטחי יהודה ושומרון על חשבון היישובים בגבולות הקו הירוק

בשטחים הוקמה מדינת רווחה עם תקציבים גדולים ובנייה מואצת. אזרחים שלא היה להם סיכוי להצליח בתחומי גבולות 67 קיבלו תנאי חיים משופרים בהתנחלויות. דוגמאות (לפי נתוני שנת 2012):
|  | בקו הירוק | ביהודה ושומרון |
| --- | --- | --- |
| השקעה בילד בשנה | בדימונה - 3,700 ש"ח | בהר חברון: 24,500 ש"ח |
| מספר ממוצע של ילדים בכיתה | בארץ - 31.4 | בהתנחלויות - 21.7 |
| השקעה בתושב בשנה | בעיירת פיתוח - 1,892 ש"ח | בהתנחלויות - 2,695 ש"ח |
| מענקי איזון בחינוך לתושב | בעיירות פיתוח - 671 ש"ח | בהתנחלויות 1,108 ש"ח |
הכספים מועברים מהממשלה באמצעות החטיבה להתיישבות. התנחלות בית אל קיבלה 51,500,000 ש"ח, סכום גבוה ממה שקיבלו יחד כל יישובי הנגב והגליל.
כל אלה גרמו לכך שעלה מספר המתנחלים ובשנת 2015 הוא 400,000.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > תקופת נתניהו בכלכלת ישראל

במהלך שנות כהונתו בנימין נתניהו מעדיף לחזק את אנשי ההון על חשבון האזרח הפשוט. לכן הוא "מפחית, מייעל ומצמצם" את הסקטור הציבורי.
ישראל בהשוואה למדינות העולם:
|  | בישראל | בעולם |
| --- | --- | --- |
| השקעה ממוצעת לנפש בבריאות | $31 | ב-OECD‏ $82 |
| מיטות בבתי החולים לכל 1,000 איש | 1.9 | באירופה 3.4 |
| מכשירי MRI למיליון איש | 3 | ב-OECD‏ 12.6 |
| תחבורה ציבורית | ההשקעה בישראל 15% מהממוצע בעולם כולו |  |
| מספר ילדים לגננת | 27 | ב-OECD‏ 14 |
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > מדיניות נחוצה

יש לטפח את המעמדות הנמוכים ולחזק את הפריפריה. כך ישראל תוכל להגיע לממוצע נתוני ה-OECD תוך שלוש שנים ולשליש הגבוה של הנתונים תוך 6 שנים.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה > מרואיינים

עו"ד אוריאל לין - לשעבר ח"כ והממונה על הכנסות המדינה.
יגאל כהן-אורגד - לשעבר שר האוצר (1984-1983).
חיים רמון - לשעבר יו"ר ההסתדרות.
אריה דרעי - יו"ר ש"ס.
אורי אריאל - שר החקלאות ולשעבר מזכ"ל מועצת יש"ע (1996-1989).
דרור אטקס - פעיל ב"שלום עכשיו" ו"יש דין", חוקר התנחלויות.
ביקורות ומחלוקות

באתר העין השביעית פורסם כי ערן טיפנברון, העורך הראשי של אתר "ynet" מקבוצת ידיעות אחרונות, שבמסגרתו משודרים התכנים של HOT באינטרנט, נתן הוראה ישירה לא להעלות את פרקי הסדרה לאתר, דבר המחזק את טענותיו של רולניק בסדרה בנושא האינטרסים הזרים של התקשורת בישראל.
ביקורות ומחלוקות > ביקורת על הסדרה

הצלחתה של הסדרה לוותה גם בביקורות. לדברי המבקרים הסדרה עשויה באופן מוטה. על פי רוגל אלפר הצגת הדברים בסדרה נעשית בשפת סרטי תעמולה, כך שלצופים קשה לערער על הנאמר בסדרה. טיעון נוסף הוא שהסדרה מציגה אג'נדה כלכלית המזוהה עם תנועות השמאל, ולא ניתן איזון לדעות המזוהות עם הימין הכלכלי.
ביקורות ומחלוקות > ביקורת על הסדרה > ביקורת על פרק 1

בפרק הראשון של הסדרה טוען גיא רולניק כי בישראל לא קיים חופש עיתונאי אמיתי, המאפשר לעסוק בבעיית הריכוזיות במשק הישראלי באופן ביקורתי. כנגד טענה זאת כתב רוגל אלפר כי ערוץ 2 סיקר בהרחבה ובאהדה את אירועי המחאה החברתית בשנת 2011, סיקר בהרחבה את מחאת הקוטג', אף על פי שעפרה שטראוס היא מבעלי הערוץ, וביקר את חברת קוקה-קולה על המחירים שהיא גובה, אף על פי שמוזי ורטהיים המחזיק בזכיינית קוקה קולה בארץ, גם הוא מבעלי הערוץ. הערוץ ביקר גם את מתווה הגז, ושלי יחימוביץ' מקבלת בו במה נרחבת לשטוח את משנתה.
ביקורות ומחלוקות > ביקורת על הסדרה > ביקורת על פרק 3

על פי חלק מהמבקרים, הפרק השלישי בסדרה שמעביר דני גוטווין, מקטלג אותה פוליטית, זאת בניגוד להצהרות יוצרי הסדרה כי "זה לא פרויקט של הימין או השמאל". התייחסותו של גוטווין בסוף הפרק להתנחלויות מבטאת זאת.
בנוסף, נטען שדבריו של גוטווין סותרים את תמונת המציאות שהציגו גיא רולניק וירון זליכה בשני הפרקים הראשונים. גוטווין עצמו תקף בעבר מספר פעמים את רולניק, ואף ראה בו כמי ש"פועל, למעשה, לקדם את משטר ההפרטה בנוסח נתניהו".
על ההשוואה שגוטווין עורך בין פינלנד לישראל וטענתו שפינלנד היא מדינת רווחה סוציאל-דמוקרטית, הועלתה הטענה הנגדית שלמעשה על פי מספר מדדים, פינלנד היא מדינה יותר קפיטליסטית מישראל.
משה פוקסמן, המשנה למנכ"ל מרכז מורשת מנחם בגין פנה במכתב תלונה למועצת שידורי הכבלים והלווין ביחס לפרק השלישי בסדרה, שבו לטענתו מוצג "נרטיב שקרי שאינו מעוגן במציאות" בהקשר לכהונתו של מנחם בגין בראשות הממשלה והמדיניות הכלכלית-חברתית שהוביל.
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'גיא רולניק,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'יותר ממיליון איש נחשפו לסדרה "מגש הכסף": גיא רולניק חושף מה קרה מאחורי הקלעים, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2015
↑  דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה, דקה 51
↑  איתמר ב"ז,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'מה לא כתוב בעיתון, באתר העין השביעית, 4 בנובמבר 2015
1 2  '"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'רוגל אלפר,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'הסתירה הפנימית של "מגש הכסף", באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015
1 2  אריאל שנבל,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'הפספוס השמאלני של מגש הכסף, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'רוגל אלפר,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'מגש הכסף: החורים בתיאוריית הקונספירציה של גיא רולניק, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2015
1 2  אמרי סדן,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'מגש הכסף: האם הפעם הציבור ילמד את הלקח?, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2015
↑  דני גוטוויין,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'קופיקס קפיטליזם, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 30 במאי 2014
↑  במגש הכסף, פרופ' גוטוויין שואל בערגה: מה הסוד של פינלנד? הנה התשובה. סרטון של גלעד אלפר
↑  מיה מנע‏, אינני יכול עוד עם "מגש הכסף", באתר וואלה, 2 בנובמבר 2015
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 - כביש 90 | פרס האקדמיה לטלוויזיה - תוכנית תעודה  2015 - מגש הכסף | הבא: 2016 - צל של אמת |
Jilin-1

לוויין במהלך בדיקות
Jilin-1 - סדרה של לווייני חישה מרחוק שנבנו בסין לצרכים מסחריים. הלוויינים מופעלים על ידי Changchun Institute of Optics, Fine Mechanics and Physics שהוא חלק של האקדמיה למדעים של סין. החברה ממוקמת בג'ילין, וזה מקור לשם הלוויינים.
תחילה היה מתוכנן לשגר 138 לוויינים. לאור הניסיון שנצבר הוחלט להרחיב את המערכת ל-300 לוויינים. נכון לתחילת 2024 כבר שוגרו מעל ל-100 לוויינים.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2015 והוא כלל לוויינים ממספר סוגים. לוויין מדגם Jilin-1 LQSat שכלל מצלמה דיגיטלית עם רגישות 5 מ', 2 לוויינים Jilin-1 Video עם ציוד הסרטה צבעוני ברגישות 0.7 מ' ולוויין Jilin-1 Optical עם מצלמות שחור לבן ברגישות 0.7 מ' ו-4 מ' בצבע.
בהמשך שוגרו לוויינים מדגמים נוספים:
Jilin-1 Spectrum שסיפק נתונים בספקטרום רחב עם רגישות של 5 מ'.
Jilin-1 Gaofen שסיפק נתונים בספקטרום רחב עם רגישות של 4 מ' ושחור לבן עד 0.74 מ'.
Jilin-1 Hongwai שמספקים צילומים בתת-אדום.
Jilin-1 Kuanfu שדגם מתקדם יכולים להעביר צילום רצועה ברוחב של 150 ק"מ עם רגישות של 0.5 מ'.
החומר שמתקבל מועבר לגופים פרטיים לפי הזמנה. עד לשנת 2017 בוצעו צילומים תקופתיים של תהליך בניית אצטדיון בטורקמניסטן. בוצעו צילומי תנועת המטוסים בנמל התעופה הבין-לאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה ושינויים בהיקף היערות בגבול סין-רוסיה. היו ידיעות שלוויינים מסוגלם לגלות מטוס F-22 ראפטור בטיסה.
הערות שוליים

↑  הרחבת פעילות של לווייני Jilin-1
↑  גילוי מטוס F-22 ראפטור בטיסה
ישראל (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  ישראל קטורזה, רן לוי, שי בן עטר, רועי פלורנטין
 בימוי:  רועי פלורנטין
 שחקנים:  ישראל קטורזה, הילה סורג'ון פישר, שלומי קוריאט, עידן קטורזה, עדן קטורזה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  אפרת שמעיה דרור, עוז וידל, ענבל לוי
 חברת הפקה:  אולפני הרצליה
 עורכים:  גל זייד, ניר נחום, אפרת שמעיה דרור
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10 ערוץ ההומור
 תקופת שידור בישראל:  4 בנובמבר 2013 – 16 בדצמבר 2013
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 
ישראל היא קומדיית מצבים ששודרה בערוץ 10 בת 8 פרקים, הפרק הראשון שודר ב-4 בנובמבר 2013, והאחרון ב-16 בדצמבר 2013. הסדרה נמכרה לרשת ABC האמריקאית ותופק על ידי SONY.
רקע

הסדרה מבוססת על הזוג ישראל (ישראל קטורזה) ואשתו ורד (הילה סורג'ון פישר), בכל פרק מבקרים במקום אחר ששם מתבססות הסצנות. במקום מתרחשים אירועים מוזרים, משעשעים ומצחיקים. בכל פרק מופעים מפורסמים שונים : נדב אבוקסיס, מוני מושונוב, איציק זוהר, פיני בלילי, יובל המבולבל, עינת שרוף ועוד
דמויות > דמויות ראשיות

ישראל (ישראל קטורזה): אב המשפחה. נשוי לורד, קמצן שתמיד אומר את האמת בפנים, חברו הטוב ביותר של אלי.
ורד (הילה סורג'ון פישר): אם המשפחה. נשואה לישראל, חכמה וצינית ותמיד רגועה ומפויסת, מתווכת דירות.
אלי (שלומי קוריאט): חברו הטוב ביותר של ישראל, גרוש ומתגורר אצל אמו. הוא וישראל חברים מהתיכון, תמיד נדחף אצל ישראל וורד ביציאות משפחתיות, מתקין צלחות לוויין.
דמויות > דמויות משניות

עידן (עידן קטורזה): אח של עדן, ליבי ודור. הבן של ישראל וורד.
עדן (עדן קטורזה): אחות של עידן, ליבי ודור. הבת של ישראל וורד.
ליבי (ליבי רוקח): אחות של עידן, עדן ודור. הבת של ישראל וורד.
דור (רועי מעוז): אח של עידן, עדן וליבי. הבן של ישראל וורד.
אברהם קאהאן

| --- | --- |
אברהם קאהאן בשנת 1913
אברהם קאהאן בשנת 1913
 לידה:  7 ביולי 1860 פברז'ה, פלך וילנה האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  31 באוגוסט 1951 (בגיל 91) ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית קברות מאונט כרמל 
 ידוע בשל:  היותו העורך והמייסד של העיתון האמריקני ביידיש "פֿאָרווערטס"
 השכלה:  הוראה
 תקופת הפעילות:  1886–1946 (כ־60 שנה)
 מקצוע:  עורך עיתון, סופר, פעיל ציבור
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית של ארצות הברית(אנ')
 
אברהם (אייב) קאהאן (ביידיש: אַב. קאַהאַן; באנגלית: Abraham "Abe" Cahan;‏ 7 ביולי 1860 – 31 באוגוסט 1951) היה עיתונאי, סופר ומנהיג פועלים יהודי אמריקאי ממוצא ליטאי.
קאהאן אשר נולד למשפחה מסורתית וקשת יום הפך בבחרותו לסוציאליסט, עסק בהוראה ולאחר הסופות בנגב היגר לארצות הברית. נודע בעיקר כעורך וכמייסד של העיתון האמריקני ביידיש "פֿאָרווערטס", שתפוצתו ב-1924 הגיעה לכרבע מיליון קוראים.
הוא נקלע לעימות על דרכו של העיתון עם חבריו לאיגוד המקצועי אשר דגלו בקו אידאולוגי נוקשה, בעוד שקאהאן נטה לעסוק גם בענייני דיומא כדי להגדיל את תפוצתו של העיתון ולמצב אותו כמוביל בתחומו. דרכו של קאהאן הפכה את ה"פארווערטס" לעיתון המצליח ביותר בארצות הברית בשפה שאינה אנגלית, ולעיתון היידי המוביל בעולם כולו.
במקביל, כתב קאהאן מספר רומנים וסיפורים קצרים באנגלית שעסקו בעיקרם בחיי המהגרים היהודים מתחום המושב בארצות הברית. הוא ביקר בארץ ישראל המנדטורית ונפגש עם ראשי היישוב. קאהאן כתב שאין סתירה בין הציונות לסוציאליזם, משום שהציונות היא עניין יהודי והסוציאליזם הוא עניין עולמי. לביקורו נודעה השפעה רבה בקרב הציבור היהודי באמריקה. לאחר מותו תרמו קרוביו שליש מהונו להסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
ראשית דרכו

קאהאן נולד בשנת 1860 בעיירה פּוֹדְברזה שבפלך וילנה של האימפריה הרוסית (כיום בליטא), כ-30 ק"מ מצפון לעיר הפלך וילנה, בן למשפחה יהודית מסורתית וענייה. סבו יעקב היה רב בוִוידז (פלך ויטבסק), אביו היה מלמד ואמו לימדה בנות קרוא וכתוב. בילדותו למד קאהאן בחדר', בישיבה ובבית ספר עממי רוסי-יהודי. באוטוביוגרפיה שלו, "דפים מחיי", תיאר כיצד בגיל 3 ראה לראשונה בעלי אדמות פולנים שהוצאו להורג בתלייה לאחר מרד ינואר (1863) וכיצד חווה את הפחד מחיילי הצאר אלכסנדר השני כשצעדו בעיירה. בשנת 1866 עקרה משפחתו האדוקה לעיר הפלך וילנה. את המעבר לווילנה תיאר כחוויה עצובה ומלאת געגועים לעיירה הקטנה שהותירו מאחור. בווילנה, העיר הגדולה, התקיימה המשפחה בדוחק. קאהאן תיאר את חיי הקהילה היהודית במקום: ערבי שבת, חגים יהודיים, זמירות, בני משפחה וחברים. בין היתר, תיאר בפרוטרוט את סעודת השבת שבה דיבר אביו על חשיבות התרומה לטובת הקהילה, עשיר כעני, וכתב כי בשנים מאוחרות יותר, כשהפך לסוציאליסט, הדהדו במוחו מילותיו של אביו, אף שהיה, כך כתב בהומור, "רחוק מסוציאליזם כפי שהיה רחוק מאלגברה".
בזיכרונותיו תיאר קאהאן את לימודיו, את מוריו, שהיו ברובם קרובי משפחתו, ואת העובדה שלמרות עוניה של משפחתו וחיי הדחק ששררו בעיר, לא ויתרה משפחתו על השכלתו. וילנה הייתה מרכז פוליטי, חינוכי, כלכלי ותרבותי של ליטא. העיר הייתה אבן שואבת למשכילים ושימשה כמרכז ספרות ועיתונות ביידיש ובעברית, שבין כותביה היו הוגה הדעות הלל צייטלין והסופרים יצחק דב ברקוביץ ודוד פרישמן. קאהאן ידע עברית ויידיש, והחל ללמוד בגפו בחשאי את השפה הרוסית. בשנת 1878, החל ללמוד בסמינר למורים הממשלתי של וילנה, ששפת ההוראה שבו הייתה רוסית. הסמינר נועד להכשיר אנשי חינוך שיפיצו את השפה ואת תרבות המדינה בקרב המוני היהודים דוברי-היידיש שהיו מסוגרים בינם לבין עצמם. ב-1881 הוא סיים את לימודיו ומונה למורה בבית-ספר יהודי ממשלתי בעיירה השכנה וֶלִיז'. את מאמרו הראשון פרסם בשבועון היהודי בשפה הרוסית "רוסקי ייבריי" (Русский Еврей; היהודי הרוסי); היה זה מאמר איזוטרי שעסק בצורך בבית ספר טכני בווליז', אך עם זאת גרם לחשדנות באשר למטרותיו של המורה "היהודי קאהאן, שכותב עבור עיתונים רוסיים".
פרסום מאמרו של קאהאן עודד אותו לעסוק בכתיבה ולפרסם מאמרים נוספים, שגזלו מזמנו בעת עבודתו כמורה. תסכולו המקצועי הלך וגבר, ולכך נוספו געגועיו לווילנה ולמשפחה שהותיר שם, ועל כן החליט לעזוב את וליז' ולשוב לווילנה.
בעקבות ההתנקשות באלכסנדר השני, קיסר רוסיה, נעצרו חלק מחבריו בתא היהודי-קומוניסטי בווילנה על ידי המשטרה. קאהאן קבל מאמו אזהרה על המעצרים והספיק להעלים את חומרי התעמולה שהיו ברשותו לפני שהמשטרה הגיעה לבצע חיפוש בדירתו. לאחר שקיבל אזהרה מפורשת מאחד השוטרים, ולאחר שערכו חיפוש נוסף וממושך בדירתו, נאסר עליו לעזוב את העיר והוא היה נתון למעקב משטרתי. קאהאן החל לחשוב על דרך מילוט.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19, לנוכח הפרעות בתחום המושב, החלו רבים בשכבת המשכילים היהודיים להפנים כי האימפריה הצארית אינה יכולה עוד להיות בית ליהודים. אלה מביניהם שהחליטו להגר, נחלקו בין שתי תנועות אידאולגיות מרכזיות: האחת שדגלה בהגירה לארץ ישראל, ביתו ההיסטורי של העם היהודי (ביל"ו), והשנייה, "עם עולם", שדגלה בהגירה לאמריקה ובהקמת מושבות חקלאיות. האחרונה תמכה בהפיכת היהודים לחקלאים העומדים בזכות עצמם, וראתה בהגירה לאמריקה ובהתיישבות בסְפר כאידיאל ולא רק כפתרון זמני למשבר. קאהאן הושפע מעם עולם, והחליט להגר לארצות הברית; הוא רכש דרכון מזויף ועלה על הספינה Marusia בדרכו לאמריקה.
הגירתו לארצות הברית

ביוני 1882 החליט קאהאן להשתקע בניו יורק וכמהגר חדש התפרנס מעבודות שונות כייצור סיגריות ומוצרי פח. עוד מימיו ברוסיה כסוציאליסט נלהב, הוא החל להקדיש את זמנו הפנוי מעבודתו ומלימודיו להפצת רעיונותיו בקרב הפועלים היהודים בעיר, וכך נעשה למנהיג פועלים סוציאליסט בקרב אנשי הקהילה, והיה הראשון שנשא נאומים סוציאליסטיים ביידיש בארצות הברית.
קאהאן ערך וכתב כמעט בכל העיתונים הסוציאליסטיים שהתפרסמו באמריקה ביידיש. כשנה לאחר בואו כבר שלט בשפה האנגלית, כך שהחל ללמד מהגרים אנגלית בקורסי ערב. בשנת 1886, כארבע שנים לאחר הגעתו לארצות הברית, ניסה לראשונה להוציא לאור עיתון סוציאליסטי ביידיש. הניסיון לא צלח, אך קאהאן המשיך לחפש באדיקות אכסניה ראויה להפצת רעיונותיו כמו גם עבודה ראויה שבה יוכל לבטא את כישרונו, כך שב-1890 השתתף בעריכת 'ארבייטר-צייטונג', היומון הסוציאליסטי הסדיר הראשון שראה אור בניו יורק, וב-1891 כבר היה נציגם של הסוציאליסטים האמריקנים בקונגרס של האינטרנציונל הסוציאליסטי שהתכנס בבריסל. בהמשך, בשנים 1893–1897, כבר ערך את 'צוקונפט', הירחון המדעי-ספרותי של הסוציאליסטים היהודים בניו-יורק.
עם הקמת העיתון 'פארווערטס' באפריל 1897 נבחר קאהאן להיות עורכו הראשי, אך פרש מתפקידו לאחר ארבעה חודשים, ובחמש השנים הבאות כתב בעיתונים שונים בשפה האנגלית כעיתון ה-Sun של ניו יורק (אנ'), ובהמשך הועסק למספר שנים בעיתון Commercial Advertiser (אנ'), עיתון ניו-יורקי א-מפלגתי ושמרני יחסית, שעסק רבות בסדרי המנהל הלא-תקינים שאפיינו את העיר באותה עת. בשנת 1903, לאחר שקיבל משותפיו ל'איגוד הפאָרווערטס' (הגוף שבבעלותו היה העיתון ושהורכב מחברי איגודים מקצועיים וחברי המפלגה הסוציאליסטית) את הלגיטימציה להיות העורך הראשי של העיתון, וכפי שתיאר זאת בזיכרונותיו, 'absolute full power', הסכים לשוב ל'פארווערטס'. מאז ועד סמוך למותו, היה הדמות הדומיננטית במערכת העיתון בפרט ובחיי הציבור היהודי בכלל, במשך קרוב לחצי מאה. תפוצתו של העיתון בשנת ב-1924 הגיעה לכרבע מיליון קוראים, ובכך היה לעיתון שכתוב בשפה שאינה אנגלית המצליח ביותר בארצות הברית, ולעיתון היידי המוביל בעולם כולו.
עבודתו בעיתון "פארווערטס"

גיליונו הראשון של "פֿאָרווערטס" (קדימה) ראה אור בניו יורק ב-22 באפריל 1897. בשבע שנותיו הראשונות, היה נתון העיתון בקשיים כלכליים כתוצאה מתפוצה נמוכה של כמה אלפי עותקים ליום בלבד. לאחר שובו של קאהאן ב­שנת 1903 למערכת העיתון, שממנה נעדר כחמש שנים, ועם התגברותה של ההגירה היהודית, החלה תפוצת העיתון לגדול באופן משמעותי. העיתון הכיל מדורים בנושאי דיווחים חדשותיים, לצד מאמרי דעה, פרסומי שירה וספרות, מדור סאטירי, מוסף תצלומים שבועי ומסות בנושאים מגוונים מאוד: מחשבת ישראל, ספרות, היסטוריה יהודית, סוציולוגיה, כלכלה ועוד. בין הכותבים המרכזיים והחשובים בעיתון ניתן למנות את יצחק בשביס-זינגר (שפרסם רבות מיצירותיו על גבי העיתון בהמשכים, כנהוג אז), י.י. זינגר, אברהם ליסין, אברהם רייזן, זלמן שניאור, אלתר קציזנה ועוד.
בשנת ­1906 נמכר ה'פארווערטס' ביותר מ-­70 אלף עותקים ליום, וב-1915 נמכר בכ-200 אלף עותקים ליום. בהתבסס על ההנחה שעם כל קונה נמנו לפחות 2 קוראים נוספים, ניתן להסיק שבין השנים 1906–1917 השפיע העיתון על בין 200,000 ל-­600,000 יהודים בניו יורק ומחוצה לה.
בד בבד עם העלייה בתפוצת העיתון, גדלה גם עוצמתו הכלכלית והשפעתו על קוראיו. מקרה בוחן לעוצמתו של העיתון ולאנשים שעמדו מאחוריו, ובראשם אייב קאהאן, אירע כשקאהאן ותומכיו ב'איגוד הפארווערטס' ­החליטו, לרגל חגיגות יובל ה-­10 לעיתון, להקים בניין מערכת בן 10 קומות במרכז הלואר איסט סייד, שהיה מרכז החיים הציבוריים של המהגרים היהודיים. חברים אחרים ב'איגוד' הביעו התנגדות למיזם, בטענה שבניין צנוע בן 3 קומות יספק את צרכיו של העיתון, אך קאהאן סבר כי 10 קומות אינם משמשים לצרכים פונקציונליים בלבד, אלא מביעים מסר כי "ה'פארווערטס' כאן, וכאן יישאר". בשנת 1912 הושלמה מלאכת הבנייה והעיתון עבר למשכנו הקבוע.
ההגבלות שהטיל הממשל האמריקני על המשך ההגירה, והתערותם של המהגרים, שעברו לצרוך תקשורת באנגלית, הובילו לירידה בתפוצת העיתון החל משנות ה-40 ואילך. אך גם בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה המשיך ה"פארווערטס" להיות עיתון חשוב ומשפיע, והיווה שופר מרכזי של הקהילה היהודית בארצות הברית. עם ירידת מעמדה של היידיש, החלה לדעוך הפופולריות של העיתון. בשנות ה-80 הפך העיתון מיומון לשבועון, והוא ממשיך לצאת עד היום, במהדורה באנגלית לצד מהדורה ביידיש.
פעילותו הציבורית של קאהאן והסוציאליזם כ"דת סנטימנטלית"

קביעת דרכו האידאולוגית של העיתון בתחילת דרכו לוותה במחלוקת קשה בין קאהאן ובין חברי האיגוד המקצועי. חברי האיגוד רצו למָצֶב את ה"פארווערטס" כעיתון סוציאליסטי בעל קו אידאולוגי מודגש ולו גם במחיר ירידה בתפוצתו. מנגד, טען קאהאן שכדי לקרב את ציבור הקוראים לסוציאליזם, כמו גם לרכוש את אמונם והערכתם, יש לנקוט צעדים שיגדילו את תפוצתו, כמו למשל גיוון בתכני העיתון מלבד סיקור חדשות מארצות הברית והעולם, לשלב סיקור ענייני היומיום של המהגרים ועולמם, כמו גם סיקור כרוניקה רכילותית, שילוב של איורים, סאטירה ובדיחות, סיפורים בהמשכים, ולמעשה, בדרך זו ליצור תחושת הזדהות אמיתית וכנה של העיתון ועורכו עם חיי המהגרים והתמודדויותיהם המורכבות בארץ החדשה שאליה הגיעו.
קאהאן מינף את העיתון באמצעות מדור הייעוץ הפופולרי "א בינטל בריעף" (צרור מכתבים), שהחל להופיע בעיתון ב-1906 ושזכה לפרסום רב. במסגרת המדור התפרסמו פניות של קוראים בענייני דיומא. ההיסטוריונית רחל רוז'נסקי כתבה ב-2007: "כך, למשל, פועלת בסדנת יזע התייעצה כיצד לנהוג במנהל שנהג להטריד אותה. קאהאן יעץ לה להפיץ ברבים את הדבר כדי לבייש את האיש. צעיר אחר שאל האם עליו לעזוב את לימודיו כדי לסייע בפרנסת המשפחה; וקיבל עצה כי רצוי שלא יוותר על לימודיו והתקדמותו בארץ החדשה. אישה אחרת שאלה אם להתגרש מבעלה שנישאה לו בשידוך כמנהג עולם הישן, והעיתון השיב שאין לפרק משפחה יהודית. "פארווערטס", ככל עיתוני היידיש, היה עיתון לכל בני המשפחה, שהדגיש את חשיבות ערכי המשפחה. הוא גינה גברים שנטשו את נשותיהם, ואף הגדיל לעשות ופרסם את תמונותיהם במדור קבוע". קאהאן אמר לא פעם, כי "המציאות מוזרה יותר מהדמיון" ומשנת 1903 חשב כיצד לשקף את החיים האמיתיים דרך העיתון ולמצוא דרך שבה קוראי העיתון יוכלו להתבטא. המכתבים שנשלחו אליו ואשר פורסמו במדור א-בינטעל בריעף", עשויים לצייר בפנינו תמונה נאמנה ובעלת חיות מיוחדת של התקופה, הלכי הרוח, הבעיות והדילמות שהטרידו והעסיקו את המהגרים היהודים באותה תקופה. עיתון "הפארווערטס" והעומד בראשו היוו עבור אותם מהגרים "קרן אור" בעולם החדש אליו הגיעו. כאן מצאו את העיתון בשפת אמם, השפה שבה קראו מהתנ"ך ומספרי הקודש בכפר, זוהי השפה שבה הם יכלו להחזיק את העיתון, לקרוא אותו ולהבין מה הם קוראים. ניתן להניח, כי העיתון היווה עבור המהגרים כמורה נבוכים ובמשך שבעה עשורים, אף תיעד את ההיסטוריה ואת אורחות חייהם והתמודדויותיהם של המהגרים היהודים: מאבקיהם, הישגיהם ותרומתם לארצות הברית, הכול תועד, יממה אחר יממה, בעיתון הפארווערטס.עניין יחסו של קאהאן לחשיבות התפוצה עלה בקנה אחד עם תפיסת הסוציאליזם שלו, כלומר הצורך "לגבש" את נשמתו של הפועל. במונחיו של אירווינג האו (אנ'), קהאהן רצה שה"פארווערטס" ישנה את אורח הסוציאליזם מ"פוליטיקה לסנטימנט".
עם הגידול בתפוצתו היה ה"פארווערטס" לגורם מרכזי בחיי המהגרים היהודים בכלל ובקרב תנועת הפועלים היהודית בפרט. בניין המערכת שימש מטה פעיל ומעורב לארגון שביתות וקופת העיתון נתנה לו תמיכה כלכלית. בחדריו התנהלו משאים-ומתנים בין הפועלים ומעסיקיהם, והעיתון תמך במועמדי המפלגה הסוציאליסטית האמריקנית. בנוסף, השפיע העיתון רבות על דעת הקהל בנושאים יהודיים וכלליים, שכן המאמרים שהתפרסמו בו היו מגוונים ועסקו בנושאים רבים ביניהם, מדע, ספרות, תיאטרון וקולנוע. העיתון שילב בין "העולם הישן" של המהגרים לבין "העולם החדש" שאליו היגרו. הוא נכתב אמנם ביידיש והציג קו תרבותי שהיה מוכר למהגר מביתו הקודם, אך עם זאת, דן בבעיות השעה ובפתרונן.
יצירתו הספרותית

בעוד שיצירתו של קאהאן ביידיש הוגבלה בעיקר לתחום התעמולה, יצירתו הספרותית באנגלית הייתה תיאורית בעיקרה; ובלטה בתיאור ה"גטו" היהודי הניו-יורקי שבו חי ופעל במשך למעלה מעשרים שנה. כבר ב-1884 פרסם ה"ניו יורק סאן" את סיפורו הראשון. סיפור קצר נוסף פרי עטו, "A Providential Match", יצא לאור בספר Short Stories ב-1895, וב-1896 יצא לאור הרומן הראשון שלו: Yekl: A Tale of the New York Ghetto (וכשמונים שנה מאוחר יותר, ב-1975, יצא לאקרנים כסרט בשם "רחוב הסטר"). התיאור הגרפי של המהגר היהודי-רוסי ש"עובר תהליך אמריקניזציה" קיבל תשומת-לב רבה וזכה לביקורות אוהדות הן בתקשורת האמריקנית והן בזו הבריטית. ויליאם דין הוולס (W.D. Howells) השווה (בעיתון New York World,‏ 26 ביולי 1896) את יצירתו של קאהאן לזו של סטיבן קריין (Crane) וחזה לו עתיד ספרותי מזהיר. ספרו הבא של קאהאן, The Imported Bridegroom, and Other Stories, שיצא לאור ב-1898, זכה גם הוא לביקורת טובה בקרב מבקרי הספרות בעיתונים השונים. מבין פרסומיו הקצרים יותר בולטת הכתבה על אודות המהגרים היהודים-הרוסים בארצות הברית, שפורסמה בעיתון The Atlantic Monthly ביולי 1898. הרומן החשוב ביותר פרי עטו באנגלית, The Rise Of David Levinsky (עלייתו של דייוויד לוינסקי), יצא לאור ב-1917 והיווה את שיא הקריירה הספרותית שלו. יצירתו המשמעותית האחרונה הייתה האוטוביוגרפיה שלו, שמתוך מודעות לסיומה הדרמטי של "ההגירה הגדולה" ועמה תחילת הקץ של השלב היידי בתולדות יהודי אמריקה, החליט לפרסמה דווקא בשפת המהגרים, בחמישה כרכים, תחת הכותרת "בלעטער פון מיין לעבן" (יידיש: "דפים מחיי"). שלושת הכרכים הראשונים תורגמו לאנגלית בשם The Education of Abraham Cahan.