stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאסיושי טקיאמה
ביוגרפיה

מאסה נולד ב-Tochigi, יפן, השני במשפחה בת חמישה ילדים. למשפחתו היה שירות קייטרינג וחנות דגים בה עבד בזמן לימודיו בתיכון. אחיו המבוגר עבדה כשוליה במסעדה בטוקיו ומאסה הלך לעבוד אתו. הייתה זו מסעדת סושי בשם "Ginza Sushi- ko" . בתחילה עבד בניקוי השירותים ובשטיפת הכלים, אך למרות שביקש לעזוב, החליט להישאר ומונה לאחר שמונה שנות עבודה לסו-שף (סגן-שף).
מאסה חלם לטוס לארצות-הברית, הוא הגיע ללוס אנג'לס ב-1980, עבד במספר מסעדות יפניות ולאחר מכך פתח מסעדה משל עצמו ב-Wilshire Boulevard, בוורלי הילס, בשם "גינזה סושיקו", על-שם המסעדה בה עבד בטוקיו. הייתה זו מסעדה קטנה שהכילה עשרה מושבים בלבד ליד הבר ותריסר נוספים בשלושה שולחנות בחדר. מכיוון שהדגים המקומיים לא היו טובים מספיק לדרישותיו, טקיאמה החל לייבא דגים מיפן. לקוחותיו היו אנשי-עסקים יפניים שהעריכו את האוכל. ההצלחה הגדולה הגיעה כשרות ריישל, מבקרת המסעדות של העיתון לוס אנג'לס טיימס, נכנסה למסעדה סעדה בה, הוקסמה וכתבה ביקורת משבחת.
כשתומאס קלר פתח את מסעדת "פר סה" במרכז טיים וורנר במנהטן, ניתנה לו האפשרות לבחור את המסעדות החדשות שייפתחו לצידו בקניון. קלר, שסעד בעבר בגינזה סושיקו ואכל את אחת הארוחות הטובות ביותר של חייו, מיד חשב על מאסה. משהוצעה ההצעה למאסה הוא הסכים מיד, הוא מכר את "גינזה סושיקו" לסגנו ועבר לניו יורק, שם הקים דלת ליד מסעדת "פר סה" את מסעדת "מאסה" (Masa), הקרויה על שמו, המסעדה נפתחה בפברואר 2004.
המסעדה

נכון ל-2011, ארוחה במסעדה עולה 350$ ולכך מתווספים 20%, סך-הכול 420$ עבור האוכל, לא כולל שתייה או מים. זוהי המסעדה היקרה ביותר בארצות הברית, מה שהוביל לביקורת רבה.
המסעדה קטנה ומעוצבת בצורת ריבוע, הקירות צבועים שחור, הבר עשוי מעץ ברוש בהיר ומשתרע לאורך החדר, בצידי החדר ארבעה שולחנות המופרדים בווילונות. לאורך הבר ישנם עשרה מושבים, קיבולת המסעדה לארוחה אחת היא עשרה סועדים. מאחורי הבר מאסה ושני עוזריו מכינים את האוכל לפני הסועדים, מאחוריהם עיצוב של פרחים וצמחים בהתאם לעונת השנה ובריכת מים. יש גריל פחמים לבקר, פטריות ואצות ושני מבערים לבישול. בצד נמצא עוזר נוסף בעמדת צלייה. לצד "מאסה" יש מסעדה נוספת בשם "בר מאסה". המסעדה תלויה לחלוטין במאסה ואינה נפתחת בלעדיו, אם הוא חולה, עוזריו מטלפנים ללקוחות ומבטלים את ההזמנה.
למסעדה אין תפריט והסועדים אוכלים את מה שהשף בוחר עבורם, בעיקר סושי.
חלקם מחומרי הגלם שמאסה משתמש בהם הם מקומיים, אבל רובם מיובאים, בעיקר מיפן. הוא משתמש במוצרים היקרים ביותר כמו: כמהין, פואה גרא, בשר בקר קובה, קוויאר, דג פוגו. האוכל במסעדה עובר בישול מינימלי או שהוא מוגש נא. בתחילת הארוחה מגיש השף מתאבנים שאינם סושי, מירקות, פירות, קטניות, דגים ופירות ים, בצורת סלט, טמפורה וסשימי ולאחריהם מגיעות מנות הסושי.
בין התבשילים שיצר הם שאבו שאבו (סיר מרק שלתוכו מכניסים הסועדים ירקות, בשר ופירות ים נאים ומבשלים אותם) של לובסטר וכבד דג monkfish, אותם אוכלים במקלות אכילה.
למנות הסושי, מאסה מגיש תריסר דגים שונים. מאסה חותך את הדג לפני הסועד, יוצר עיגול אורז, טובל אותו בוואסאבי או ברוטב אחר, מגלגל את האורז מסביב לדג, מציב על מגש ונותן לסועד שיאכל.
מאסה מגיש גם דג פוגו, דג רעיל שניקוי לא נכון שלו יכול להרוג. הוא מגיש את בשרו כסושי, שלושה חלקים שונים של העור שלו, ממלא את המעי שלו בבקר ירוק, ומוסיף חתיכה מהכבד שלו ומגיש חתיכה מהראש שלו בטיגון עמוק ביחד עם פונזו, רוטב מסויה ומיץ לימון.
מיכאל רולמן כתב על מאסה: "אני מאמין שמאסה היא חוויית האכילה המרגשת ביותר במנהטן, נקודה. יותר מכך, אולי בעולם כולו." אריק ריפר אמר על מאסה: "אני חושב שהוא גאון, מאסה הוא אמן והתרבות שהוא הביא לניו יורק היא חוויה עילאית." אנתוני בורדיין אמר עליו: "הוא הופך כל מה שאנחנו יודעים על הראש. מה שהוא אומר זה: 'אתה לא יודע שום דבר'".
ב-2009 פתח מסעדה שנייה בAria Resort & Casino, לאס וגאס.
אותות ותארים

דירוג הניו יורק טיימס
4-3 כוכבים ל"מאסה" עם פתיחתה מאמנדה הסר. היא כתבה שהמסעדה מעניקה שתי חוויות שונות: אם יושבים ליד הבר מגיעים לה ארבעה כוכבים ואם ליד השולחן מגיעים לה שלושה כוכבים.
4 כוכבים מפרנק ברוניי.
4 כוכבים מויליאם ג'יימס.
זוהי המסעדה היפנית הראשונה בניו יורק מזה למעלה מעשרים שנה שזכתה בניקוד המקסימלי של ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס ואחת משבע מסעדות בעיר שמחזיקות בהם (2010).
דירוג מדריך מישלן האדום
2 כוכבי מישלן למסעדה משנת 2006.
3 כוכבי  מישלן החל משנת 2009.
זוהי אחת מחמש המסעדות היחידות בעיר ניו  יורק ואחת משש המסעדות היחידות בארצות הברית שמחזיקות בשלושה כוכבי מישלן והמסעדה היפנית היחידה מחוץ ליפן שמחזיקה בהם (2010).
הדירוג במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם
מקום 27 בעולם בשנת 2009.
במקום ה-32 לשנת 2005.
במקום ה-38 בעולם לשנת 2002 (עבור מסעדת "גינזה סושיקו" בלוס אנג'לס).
דירוג Travel + Leisure
בין 50 המסעדות הטובות בניו יורק.
דירוג פורבס טרוול גייד
בין 21 המסעדות היחידות בארצות הברית שזכו בדירוג המקסימלי של חמישה כוכבים ובין 4 המסעדות היחידות בניו יורק שזכו לכך (2010).
לקריאה נוספת

"Masa". Pp. 295-317, "Thomas and Masa", pp. 317-321. in Michael Rhulman, The Reach of a Chef: Beyond the Kitchen, Viking, Penguin Group, 2006.
שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 144.
הערות שוליים

↑  "מסעדות בנות ארבעה כוכבים" (בעיר ניו יורק), אתר הניו יורק טיימס
↑  מסעדת מאסה במקום ה-27 בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009
↑  מסעדת מאסה במקום ה-32 בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2005
↑  מסעדת גינזה סושיקו במקום ה-38 בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002
↑  אניה וון ברזמן, ‏50 המסעדות הטובות בניו יורק, Travel + Leisure, דצמבר 2006
↑  המסעדות שקיבלו את הדירוג המקסימלי של חמישה כוכבים, פורבס טרוול גייד
סושי בבר מאסה בלאס וגאס
מאסימו סטאנו

מאסימו סטאנו (באיטלקית: Massimo Stano; נולד ב-27 בפברואר 1992) הוא אתלט איטלקי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) בהליכה ל-20 ק"מ ואלוף העולם (יוג'ין 2022) בהליכה ל-35 ק"מ.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בציריך שבשווייץ סיים סטאנו במקום 24 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:29:14 שעות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיים סטאנו במקום 19 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:22:53 שעות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים סטאנו במקום הרביעי בהליכה ל-20 ק"מ בשיא אישי חדש של 1:20:51 שעות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים סטאנו במקום 14 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:31:36 שעות.
ביוגרפיה > 2021 > אלוף אולימפי בהליכה ל-20 ק"מ

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן זכה סטאנו במדליית זהב בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:21:05 שעות, לפני קוקי איקדה מיפן (1:21:14 שעות) וטושיקאזו יאמאנישי מיפן (1:21:28 שעות).
ביוגרפיה > 2022 > אלוף עולם בהליכה ל-35 ק"מ

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכה סטאנו במדליית זהב בהליכה ל-35 ק"מ בשיא אירופאי ושיא אליפות חדש של 2:23:14 שעות, לפני מסטורה קאוואנו מיפן (2:23:15 שעות) ופרסס קרלסטרם משוודיה (2:23:44 שעות).
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה סיים סטאנו במקום השמיני בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:21:18 שעות.
שיאים אישיים

20 ק"מ הליכה: 1:17:45 שעות (2019), שיא איטליה
35 ק"מ הליכה: 2:23:14 שעות (2022), שיא אירופה
מאסיו

טבלת מאסיו לא פתורה
מאסיוּ (ביפנית: ましゅ, "השפעה רעה") היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. המטרה ביצירתהּ הייתה להציג חידה ללא מספרים או אותיות, אך בכל זאת בעלת עומק ואסתטיות.
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה מופיעים עיגולים; חלק מהעיגולים "לבנים" (ריקים) והשאר "שחורים" (מלאים). המטרה היא ליצור לולאה אחת רציפה שלא חוצה את עצמה, העוברת בכל התאים בעלי העיגולים. הלולאה חייבת "להיכנס" לכל תא דרך מרכז אחת מצלעותיו ולצאת מצלע אחרת. אם כן, כל הפניות של הלולאה הן בנות 90°.
לשני סוגי העיגולים (המלא והריק) יש דרישות שונות לאיך הלולאה צריכה לעבור דרכם:
ללולאה אסור לפנות בתוך תא עם עיגול לבן, אך חייבת לפנות בתא שלפני ו\או בתא שאחרי עיגול לבן.
הלולאה חייבת לפנות בתוך תא עם עיגול שחור, אך אסור ללולאה לפנות בתא שלפני ובתא שאחרי תא עם עיגול שחור.
גרסאות

בנוסף לעיגולים השחורים והלבנים, או במקומם, ישנם עיגולים אפורים. על הפותר לזהות אילו מן העיגולים האפורים צריכים להיות שחורים ואילו לבנים.
התרשים מופיע בצורת טורואיד; כלומר, הקצה הימני והקצה השמאלי של הטבלה מודבקים כמו גם הקצה העליון והקצה התחתון.
הטבלה מחולקת לאזורים; הלולאה חייבת לעבור לפחות פעם אחת בכל אזור.
היסטוריה

הגרסה המוקדמת של החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 84, תחת השם שינג'ו נו קוביקזארי (真珠の首飾り, "שרשרת פנינים"). בחידה זו היו רק עיגולים לבנים. העיגולים השחורים נוספו רק בגיליון מספר 90, ושמה של החידה שונה לשירושינג'ו קורושינג'ו (白真珠黒真珠, "פנינים לבנות ופנינים שחורות"). השיפור הזה הפך את המשחק למתוחכם יותר וגרם לו לקבל את הפופולריות בה הוא זוכה. השם מאסיו, שבמקור הגיע מקריאה לא נכונה של נשיא ניקולי את המילה 真珠 (שינג'ו) בקאנג'י, ושכנראה הפך לבדיחה פנימית במשרדי ניקולי, אומץ בגיליון מספר 103 של Puzzle Communication Nikoli כדי להחליף את השם הישן והארוך.
שיטות פתרון

הבנת הניואנסים של העיגולים ואיך הם משפיעים זה על זה, היא המפתח לפתרון חידת מאסיו. בהכללה, הכי קל להתחיל לפתור את החידה מקצה הטבלה ולהתקדם פנימה. להלן כמה תרחישים בהם אפשר לקבוע היכן עוברים חלקים מן הלולאה:
כל קטע העובר בעיגול שחור חייב לעבור שני תאים באותו הכיוון בלי לחצות קטע אחר מן הלולאה או את גבול הטבלה; בכל עיגול שחור עוברים שני קטעים כאלה בזווית ישרה. השילוב ההגיוני בין שתי האמירות הללו אומר שאם אי אפשר לצייר קטע מעיגול שחור בכיוון מאונך או מאוזן ממנו, בוודאות שבצדו השני של העיגול השחור חייב לעבור קטע כזה. לדוגמה, אם קטע לא יכול לעבור שני תאים מצדו העליון של עיגול שחור, הלולאה חייבת לעבור שני תאים בצדו התחתון של העיגול השחור. יש לכך שתי השלכות דומות:
מכל תא שחור הנמצא בסמוך או במרחק תא אחד מגבולות הטבלה, חייב לעבור קטע היוצא בכיוון הרחוק מגבול הטבלה (במקרים בהם העיגול קרוב לפינה, השני קטעים חייבים לצאת ממנו לאורך הקירות).
לשני תאים שחורים הסמוכים באותה שורה או באותו טור, חייבים להיות קטעים העוברים שלא אחד בשני.
כאשר עיגול לבן נמצא בסמוך לגבול הטבלה, הלולאה העוברת בו חייבת להיות מקבילה לגבול הטבלה; כאשר שני עיגולים לבנים סמוכים אחד לשני לאורך גבול הטבלה או שמפריד ביניהם רק תא אחד, על הלולאה יהיה לפנות ולהתרחק מהגבול מעבר לעיגולים.
כאשר שלושה או יותר עיגולים סמוכים באותה השורה או באותו הטור, הלולאה חייבת לעבור דרך כל אחד מהם בניצב לכיוון קו העיגולים.
כאשר שני עיגולים לבנים סמוכים באותה השורה או באותו הטור ובשני התאים משני הצדדים עוברת הלולאה במקביל לקו העיגולים, הלולאה תהיה חייבת לעבור דרך שני העיגולים הללו בניצב לקו העיגולים (אחרת, הקו ביניהם יחבר את שני הקטעים הסמוכים, ואחד מהתאים הלבנים לא יהיה סמוך לתא עם פניה בלולאה.).
אם חותכים את הטבלה (רעיונית) לשתי חתיכות, הלולאה צריכה לחצות את קו החיתוך מספר זוגי של פעמים.
כמו בחידות אחרות המשתמשות בלולאה, גם בחידה זו צריך להימנע מ"מעגלים קצרים": מכיוון שהפתרון צריך לכלול רק לולאה אחת, כל קטע שיסגור לולאה אסור אלא אם כן הוא הקטע האחרון בדרך לפתרון החידה.
כמו חידות היגיון וקומבינטוריקה רבות אחרות, מאסיו יכולה להיות קשה מאוד לפתרון; פתרון של חידה זו על טבלה בגודל שרירותי היא בעיה NP-שלמה. בכל מקרה, חידות שפורסמו בדרך כלל נבנו בצורה כזו שיהיה אפשר לפתור אותן בפרק זמן סביר.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  Erich Friedman. "Pearl Puzzles are NP-Complete". In preparation. 2002. .
טבלת מאסיו פתורה
ליגת העל הסלובנית בכדורסל

| --- | --- |

 כינוי:  SKL
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  פדרציית הכדורסל של סלובניה
 מדינות:  סלובניה
 קבוצות:  10
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 אלופה נוכחית:  צדביטה אולימפיה
 מירב הזכיות:  אולימפיה ליובליאנה (17)
 מפעל מקביל:  הליגה האדריאטית
 www.kzs.si
ליגת העל הסלובנית בכדורסל (בסלובנית: Slovenska Košarkarska Liga‏ .1) היא ליגת הכדורסל הבכירה בסלובניה. נקראת גם "Liga Nova KBM" לצורכי חסות מסחרית.
הליגה מנוהלת על ידי "פדרציית הכדורסל של סלובניה", ומשתתפות בה 10 קבוצות.
היסטוריה

הליגה נוסדה בשנת 1991, לאחר היפרדותה של סלובניה מיוגוסלביה. עד עונת 1990/1991 הייתה קיימת "ליגת רפובליקת סלובניה", אשר פעלה כליגה מהדרג השני והשלישי ביוגוסלביה.
קבוצת אולימפיה ליובליאנה זכתה באליפות הליגה ב-17 מתוך 28 שנות פעילותה. מלבד ליובליאנה זכו באליפות קבוצות קרקה נובו מסטו (7), הליוס סאנס (2), שנטיור (1) ופרימורסקה (1).
מאז הקמתה בשנת 1991 פעלה הליגה תחת השמות הבאים:
| תקופה | שם |
| --- | --- |
1998–2001: Liga Kolinska
2001–2002: HYPO Liga
2002–2006: ‏1. A SKL
2006–2009: Liga UPC Telemach
2009–2016: Liga Telemach
2016–הווה: Liga Nova KBM
מבנה עונת המשחקים

בשלב הבתים הראשון כל קבוצה משחקת 18 משחקים – משחק בית אחד ומשחק חוץ אחד מול כל אחת מ-9 הקבוצות האחרות. 8 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מעפילות לשלב "הפלייאוף העליון", בעוד 2 הקבוצות הנוספות מתמודדות ב"פלייאוף התחתון":
בפלייאוף העליון נערכים 14 מחזורים, כאשר כל קבוצה מתמודדת פעמיים מול כל אחת מ-7 הקבוצות האחרות (פעם בבית ופעם בחוץ). מאזן הקבוצות לא כולל את שלב הבתים הראשון. 4 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מעפילות לשלב חצי הגמר, הנערך כסדרה של שלושה משחקים. המנצחות בחצאי הגמר מתמודדות ביניהן בגמר הליגה, אשר נערך כסדרה של חמישה משחקים.
בפלייאוף התחתון משתתפות כאמור 2 הקבוצות בעלות המאזן הנמוך ביותר בסיום שלב הבתים הראשון, וכן 4 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בליגת המשנה של סלובניה. כל קבוצה מתמודדת פעמיים מול כל אחת מ-5 הקבוצות האחרות (פעם בבית ופעם בחוץ); שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בסיום המחזור העשירי זוכות במקום בליגת העל בעונה העוקבת, בעוד יתר 4 הקבוצות משתתפות בליגת המשנה.
קבוצות עונת 2018/2019

| קבוצה | עיר | שנת הקמה | מספר אליפויות |
| --- | --- | --- | --- |
| הליוס סאנס | דומז'אלה | 1949 | 2 |
| הופסי פוזלה | פוזלה | 1972 | – |
| איליריה | ליובליאנה | 1957 | – |
| קרקה נובו מסטו | נובו מסטו | 1948 | 7 |
| אולימפיה ליובליאנה | ליובליאנה | 1946 | 17 |
| רוגסקה | רוגסקה סלאטינה | 1998 | – |
| פרימורסקה | קופר | 2016 | 1 |
| שנטסור | שנטסור | 1969 | – |
| שנטיור | שנטיור | 1969 | 1 |
| זלטורוג לאשקו | לאשקו | 1969 | – |
תוצאות סדרות הגמר

| עונה | אלופה | סגנית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | אולימפיה ליובליאנה | פוסטוינה | 3–0 |
| 1992/1993 | אולימפיה ליובליאנה | קופר | 3–1 |
| 1993/1994 | אולימפיה ליובליאנה | מריבור | 3–0 |
| 1994/1995 | אולימפיה ליובליאנה | הופסי פוזלה | 3–0 |
| 1995/1996 | אולימפיה ליובליאנה | קרשקו | 3–1 |
| 1996/1997 | אולימפיה ליובליאנה | הופסי פוזלה | 3–1 |
| 1997/1998 | אולימפיה ליובליאנה | הופסי פוזלה | 3–0 |
| 1998/1999 | אולימפיה ליובליאנה | זלטורוג לאשקו | 3–0 |
| 1999/2000 | קרקה נובו מסטו | זלטורוג לאשקו | 3–1 |
| 2000/2001 | אולימפיה ליובליאנה | קרקה נובו מסטו | 3–0 |
| 2001/2002 | אולימפיה ליובליאנה | קרקה נובו מסטו | 3–0 |
| 2002/2003 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–2 |
| 2003/2004 | אולימפיה ליובליאנה | זלטורוג לאשקו | 3–0 |
| 2004/2005 | אולימפיה ליובליאנה | סלובן ליובליאנה | 3–2 |
| 2005/2006 | אולימפיה ליובליאנה | סלובן ליובליאנה | 3–2 |
| 2006/2007 | הליוס סאנס | אולימפיה ליובליאנה | 3–2 |
| 2007/2008 | אולימפיה ליובליאנה | הליוס סאנס | 3–1 |
| 2008/2009 | אולימפיה ליובליאנה | הליוס סאנס | 3–0 |
| 2009/2010 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–2 |
| 2010/2011 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–2 |
| 2011/2012 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–1 |
| 2012/2013 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–1 |
| 2013/2014 | קרקה נובו מסטו | אולימפיה ליובליאנה | 3–2 |
| 2014/2015 | שנטיור | רוגסקה | 3–1 |
| 2015/2016 | הליוס סאנס | זלטורוג לאשקו | 3–1 |
| 2016/2017 | אולימפיה ליובליאנה | רוגסקה | 3–1 |
| 2017/2018 | אולימפיה ליובליאנה | קרקה נובו מסטו | 3–2 |
| 2018/2019 | פרימורסקה | אולימפיה ליובליאנה | 3–0 |
| 2020/2021 | צדביטה אולימפיה | קרקה נובו מסטו | 3–0 |
| 2021/2022 | צדביטה אולימפיה | הליוס סאנס | 3–0 |
| 2022/2023 | צדביטה אולימפיה | הליוס סאנס | 3–1 |
| 2023/2024 | צדביטה אולימפיה | הליוס דומז'אלה | 3–0 |
לורנס סטרול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1959 (בן 65) מונטריאול, קנדה
 מדינה:  קנדה קנדה
 מקום מגורים:  גשטאט 
 ידוע בשל:  יזם בתחום האופנה   אספן מכוניות פרארי   הבעלים של קבוצת אסטון מרטין
 בת זוג:  קלייר-אן סטרול
 
לורנס שלדון סטרולוביץ' (באנגלית: Lawrence Sheldon Strulovitch; נולד ב-11 ביולי 1959), נודע בעיקר כלורנס סטרול, הוא משקיע ומיליארדר יהודי-קנדי. עיקר פעילותו העסקית מתרכזת בתחום האופנה. מחזיק באוסף גדול של רכבי פרארי ומשמש כבעלים של קבוצת מרוצי הפורמולה 1 אסטון מרטין (נקראה בעבר רייסינג פוינט). בנו, לאנס, מתחרה כנהג בקבוצה.
אופנה

סטרול החל את פעילותו כיבואן של המותג פייר קרדן ולאחר מכן ראלף לורן לקנדה. בשנת 1989 הקים, יחד עם המשקיע ההונג קונגי סיילס צ'ו, את חברת "Sportswear Holdings" שרכשה את השליטה במותג טומי הילפיגר. השניים הובילו אסטרטגיה של התרחבות המותג לאביזרים, בשמים, מכנסי ג'ינס וזיכיונות על המותג באירופה ובאסיה. תחת ניהולם הוכפלו מכירות המותג בכל שנה עד להנפקת החברה בשנת 1992. בשנת 2006 מכרו את החברה בסכום של 1.6 מיליארד דולר.
בתחילת שנות האלפיים השקיעו השותפים בחברת התכשיטים "Asprey & Garrard". בשנת 2003 רכשו 52% מהמותג מייקל קורס תמורת 85 מיליון דולר ובשנת 2011 מכרו את חלקם בכ-1.9 מיליארד דולר.
רכב וספורט מוטורי

סטרול מחזיק באוסף מכוניות גדול, הכולל כמה עשרות דגמי פרארי. בשנת 2013 רכש במכירה פומבית פרארי 275 GTB ספיידר מודל 1967 תמורת 27.5 מיליון דולר, סכום שיא באותו הזמן ששולם עבור פרארי. האוסף כולל גם מספר רכבים מתוצרת מקלארן ופורד GT40. בנוסף, מחזיק סטרול בסוכנות למכירת רכבי פרארי בקוויבק.
בשנת 2000 רכש את מסלול מרוצי המכוניות מון-טרמבלה (Mont-Tremblant) בקוויבק. באוגוסט 2018 רכש את קבוצת פורס אינדיה, המתחרה באליפות הפורמולה 1, לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים ושינה את שמה לרייסניג פוינט.
בינואר 2020 עמד בראש קבוצת משקיעים שהשקיעה 182 מיליון ליש"ט תמורת 16.7% ממניות חברת אסטון מרטין. לאחר הרכישה מיזג את פעילות קבוצת המרוצים עם פעילות החברה והקים מחדש את קבוצת המרוצים המתחרה תחת השם אסטון מרטין החל מעונת 2021.
משפחתו

לורנס נולד במונטריאול למשפחה יהודית. אביו, ליאו סטרולוביץ' היה גם הוא יזם בתחום האופנה. סטרול נשוי לקלייר-אן, מעצבת אופנה, ממוצא בלגי. בבעלותה מותג האופנה "Callens", הקרוי על שם משפחתה לפני נישואיה.
לאנס, בנו הבכור, הוא נהג מרוצים המתחרה באליפות הפורמולה 1 עבור קבוצת אסטון מרטין. סטרול השקיע רבות בקידום קריירת המרוצים של בנו. על פי הערכות שונות הסכום שהושקע בו מילדותו עד שהגיע לפורמולה 1 עומד על 80 מיליון דולר. בתו, קלואי, היא זמרת פופ.
הערות שוליים

↑  "כוחו של מותג של מעצב אופנה זה משהו שלעולם לא יתפוגג", באתר גלובס, 8 בספטמבר 2014
↑  איך המעצב טומי הילפיגר המציא את עצמו מחדש, עכבר העיר, 28 במאי 2010
↑  Still Tommy After All These Years,  The New York Times, 4 December 2008
↑  Michael Kors' original investors head for the exits, Fortune, 5 September 2014
↑  Canadian billionaire Lawrence Stroll pays record US$27.5 million for rare Ferrari at U.S. auction, Financial Post, 20 August 2013
↑  Lawrence Stroll’s car Collection (Canada)
↑  Force India: Formula 1 team to come out of administration, BBC Sport, 7 August 2018
↑  Aston Martin: F1 billionaire owner leads rescue deal, BBC, 31 January 2020
↑  Jews of the Week: Lawrence and Lance Stroll
↑  Callens: New sporty line is fit for a luxury lifestyle, Montreal Gazette, 17 September 2015
↑  Report: Lance Stroll's father spent $80 million to get son Williams F1 seat, Auto Week, 4 November 2016
מונאל ההימלאיה

| מונאל ההימלאיה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: מונאל
מין:: מונאל ההימלאיה
שם מדעי
 Lophophorus impejanus ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


Lophophorus impejanus
מונאל ההימלאיה (שם מדעי: Lophophorus impejanus), או מונאל נוצץ, הוא מין דמוי תרנגול צבעוני מהסוג מונאל, החי בהרי ההימלאיה הגבוהים והוא הציפור הלאומית של נפאל.
זהו פסיון גדול יחסית, אורכו עד 70 ס"מ ומשקלו עד 2,150–2,380 גרם. מין זה מקושט ובוהק מאוד, ראשו הירוק והבוהק מעוטר בזוג ציצות, נוצותיו בצבע אדום-נחושת על העורף, הכנפיים בצבעי צהוב, ירוק כהה, סגול וכחול והזנב גם נחושת. לעומתו הנקבה אפורה ובעלת צבעי הסוואה והיא גם קטנה ממנו בהרבה.
המונאל נפוץ ביערות הרריים, ערבות וצוקים במדינות הבאות: אפגניסטן, פקיסטן, חבל קשמיר, הודו, נפאל, דרום טיבט, בהוטן וככל הנראה גם בבורמה.
ראו גם

טווס מצוי
טווס ירוק
פסיון זהוב
פסיון הדם
הערות שוליים

↑  מונאל ההימלאיה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיקה שחורה

מוזיקה שחורה (באנגלית: African-American music) היא שם-על המכיל בתוכו את כל הסוגות המוזיקליות שנוצרו, או הושפעו עמוקות מהתרבות האפרו אמריקאית בארצות הברית. ראשית המוזיקה השחורה בשירים עממיים אשר הביאו עמם העבדים השחורים לאמריקה. המגוון הרחב של הקבוצות האתניות, יחד עם השפעות מוזיקליות "לבנות" דוגמת הפולק והוואלס התפתחו במשך השנים לסוגות כגון רגטיים ובלוז בסוף המאה ה-19, ובמאה העשרים לג'אז, רית'ם אנד בלוז, היפ-הופ וסגנונות רבים נוספים. מאז שנות החמישים רוב המוזיקה הפופולרית, שלא נכללת בקטגוריית מוזיקה שחורה, הושפעה עמוקות מהמוזיקה השחורה.
מאפיינים

קשה להגדיר את המאפיינים של המוזיקה השחורה בדיוק, כיוון שהיא התפתחה לכיוונים מגוונים כל כך. עם זאת, להלן רשימה חלקית של מאפיינים:
מילים: רוב השירים במוזיקה שחורה כתובים בשפה עממית ופשוטה ומלאים בסלנג. רבים מהשירים עוסקים בזוגיות, או במצב הקשה של הדובר, כלכלית או נפשית. אחד המוטיבים המרכזיים במוזיקה שחורה, בעיקר המוקדמת יותר, הוא קריאה ותגובה.
קצב: הקצב במוזיקה שחורה הוא מוטיב מרכזי ובולט. הוא מתאפיין בסינקופות רבות ובפוליריתמיקה, בין היתר.
ז'אנרים של מוזיקה שחורה בעולם > ז'אנרים של מוזיקה שחורה באפריקה

אפרוביט
קיזומבה
ז'אנרים של מוזיקה שחורה בעולם > ז'אנרים של מוזיקה שחורה בארצות הברית

בלוז
רוק אנד רול
ספיריטואלז
דיסקו
אלקטרו
פאנק
ג'אז
מוזיקת היפ הופ (מוזיקת ראפ)
רית'ם אנד בלוז
מוזיקת נשמה
ז'אנרים של מוזיקה שחורה בעולם > ז'אנרים של מוזיקה שחורה באיים הקריביים

דאנסהול
דאב
סקא
סוקה
רגאיי
ז'אנרים של מוזיקה שחורה בעולם > ז'אנרים של מוזיקה שחורה בברזיל

בוסה נובה
שורו
ביילה פאנק
סמבה
מאנילה רואד

| --- | --- |

הלוגו של מאנילה רואד
 מוקד פעילות:  ויצ'יטה, קנזס
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 סוגה:  הבי מטאל, פאוור מטאל
 חברת תקליטים:  Black Dragon Leviathan
 www.manillaroad.net
 חברים
 מרק "Shark" שלטון - סולן, גיטרה בריאן "Hellroadie" פטריק - סולן הארווי "The Crow" פטריק - באס קורי "Hardcore" כריסטנר - תופים
מאנילה רואד (באנגלית: Manilla Road) היא להקת הבי מטאל ופאוור מטאל מוויצ'יטה, קנזס. הלהקה נודעה במהלך השנים ככזו המבססת את מילות שיריה על מיתולוגיות, ספרות פנטזיה ואימה, ועל כן רבים מקטלגים אותה כלהקת "אפיק מטאל".
תולדות הלהקה > השנים הראשונות

מאנילה רואד הוקמה בשנת 1977 על ידי מארק שלטון (שפעל כגיטריסט וסולן הלהקה) וחברו מהתיכון סקוט פארקס (שפעל כבסיסט הלהקה). בתחילת דרכם ניגנו חברי ההרכב בבארים מקומיים בעירם ויצ'יטה ונודעו באזור בזכות השיר Herman Hill, שנכתב בהשראת המהומות בפארק הרמן שהתרחשו ב-1979 בעיר, וזיכה אותם בזמן שידור בתחנות רדיו מקומיות. ב-1979 השלימו שלטון ופארקס את הרכב כאשר צרפו את ריק פישר, חבר נוסף לספסל הלימודים, כמתופף.
לאחר כמה הופעות שנתקיימו בבארים מקומיים ובבית הספר התיכון של חברי הלהקה, החליטו השלושה להקליט אלבום בכורה שקיבל את השם Invasion ויצא ב-1980. האלבום דורג במקום הראשון במצעד מכירת האלבומים של הרדיו האזורי (KMUW-FM). בריאיון לאתר Metal-Observer שנערך כ-21 שנה לאחר שחרורו של האלבום Invasion, התבטא מארק שלטון באומרו כי האלבום הוא הפחות אהוב עליו "בגלל המוּזיקליוּת הגרועה" כך נימק את דבריו.
נוסף על זמן השידור הרדיופוני, קיבלה הלהקה חשיפה טלוויזיונית כשרשתות שידור קטנות בקנזס, ארקנסו ו-מונטנה הציגו את שיריה.
תגובת הקהל לשיריה של הלהקה הצעירה היו נלהבות וחבריה התעודדו מהריאקציה החיובית שקיבלו והחליטו לשקוד על כתיבתו של אלבום חדש, שני במספר, שיצא שנתיים מאוחר יותר ונקרא בפשטות Metal. האלבום השני של הלהקה נתקבל באופן אוהד על ידי המעריצים ותקשורת המטאל והרוק, ובעוד האלבום הראשון שיווק את הלהקה בכמה מדינות הסובבות את קנזס, אלבומה השני זיכה אותה בפרסום בכל רחבי ארצות הברית ואף מחוץ לגבולותיה, ובעיקר באנגליה ובאירופה (אם כי הלהקה עדיין לא הייתה ידועה במיוחד). שני האלבומים הראשונים של הלהקה הם לאו דווקא מטאל במלוא מובן המילה וניתן למצוא השפעות של רוק פסיכדלי, ספייס רוק והארד רוק, השפעות מוזיקליות שהביאו עימם שלטון, פארקס ופישר הישר ממוזיקת ההארד רוק הרוקנרולית ומוזיקת הרוק הפסיכדלי הנסיוני והמיסטיקני של שנות השבעים.
עבור רוב מאזיני הלהקה, הלהקה החלה להתפרסם באופן משמעותי יותר כאשר השיר "Flaming Metal System" הלקוח מהאלבום Invasion נכנס לאוסף של שירי מטאל אמריקאי (US Metal Vol.3) שנאסף ושוחרר ב-1983 על ידי חברת התקליטים הגדולה, שארפנל רקורדס. באותה השנה הוציאה הלהקה את האלבום Crystal Logic, אלבום קלאסי שמייצג בעיני רבים את המוזיקה של הלהקה. אם באלבומים הקודמים ניכרו השפעות של רוק פסיכדלי והארד רוק במוזיקה של הלהקה, באלבום הזה ניתן היה לשמוע כי האלמנטים המטאליים של הלהקה הפכו להיות הרבה יותר דומיננטיים.
אחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה "Necropolis", שהופיע באלבום, מחזק את הצד המטאלי של מאנילה רואד כאשר ריף הפתיחה המהיר שלו חופף לספיד מטאל ולפאוור מטאל אמריקאי מסורתי. הליריקה של "Necropolis" (עיר המתים) נכתבה בהשראת סיפוריו ההרואיים של "קונאן הברברי" שנכתבו על ידי סופר הפנטזיה רוברט ארווין האוורד.
שירים אחרים באלבום כמו "Crystal Logic" ו-"The Veils of Negative Existence", מתאפיינים דווקא בקצב בינוני ואיטי יותר מזה שבשיר Necropolis כאשר קטעי הגיטרה הממושכים ומלאי האווירה מזכירים קטעים דמויי דום מטאל, ואין זה מקרה חד-פעמי - ריפים בקצב בינוני המזכירים דום מטאל נשמעים בכל אלבומיה של הלהקה. האווירה האפית שנוצרה בזכות הריפים המהירים ואו הבינוניים בקצבם יחד עם השירים שהתאפיינו בפואטיקה הירואית ואפית, זיכו את מאנילה רואד בסיווג המוזיקלי "אפיק מטאל", סיווג בו משתמשים גם חברי הלהקה.