stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפר עאנה
הערות שוליים

↑  מתוכם 2,334 דונם בבעלות יהודית
↑  מתוכם 220 יהודים, התושבים המייסדים של קריית אונו.נתוני סקר הכפרים המנדטורי שנערך בשנת 1945
↑  אנציקלופדיה אריאל, הערך "אונו"
↑  רועי מרום, כתבי הֶ קדש מהתקופה הממלוכית־עות'מאנית כמקור למחקר גאוגרפי־היסטורי: וקפית ח'אצכי סולטאן (1552 לסה"נ), אופקים לגאוגרפיה 103-104, 2023, עמ' 6
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  ⁨בעל ואשתו נרצחו ע"י מסתננים בכפר ענא | ⁨הבקר⁩ | 19 דצמבר 1949 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אונו דוח סופי, באתר רשות העתיקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415673005171
תחנה מרכזית

תחנת האוטובוסים המרכזית של ניו יורק: בשדרה השמינית פינת רחוב 42. אליה מגיעים בעיקר אוטובוסים ממערב לעיר. שם רשת הרכבות פחות מפותחת
מסוף אוטובוסים במנצ'סטר: בניגוד לתחנה מרכזית. הרציפים שלו לא מקורים
תחנת אוטובוסים מרכזית (או תחנה מרכזית, מסוף תחבורה ציבורית) הוא השם הניתן למתקן תחבורה ציבורית שבו פועלים מבחר קווי שירות שונים ומתקיימת בו פעילות נוסעים. מסופים אלו מאגמים דרישות תפעוליות רחבות, לרבות עמדות לקליטת נוסעים והורדתם, עמדות תפעוליות לחנייה לטווח קצר ומבנה/חדר לשימוש המפעיל והנהגים ולעיתים גם עמדות מנהלתיות לחנייה לפרק זמן ממושך. לשם כך מוקצה למתקן זה שטח מתאים הנמצא מחוץ לזכות הדרך.
ההבדל בין תחנה מרכזית למסוף אוטובוסים הוא שתחנה מרכזית מטרה היא לשמש כנקודת המוצא לקווים אל מחוץ לעיר, והיא תכלול מבנה גדול לטובת הנוסעים שיכלול תאי שירותים ומסחר לטובת הנוסעים. בעוד שמסוף אוטובוסים הוא חניון מחוץ לזכות הדרך שהוקצה להתחלה וסיום של קווי שירות. לא יהיו בו מבני קבע למעט מבני נהגים, וללא מבנה מקורה הכולל אופציות של מסחר לנוסעים. כך למשל לפי הגדרה זאת, תחנה מרכזית לוד, היא בעצם מסוף.
במדינות שבהן מערכת הרכבות אינה מפותחת, ישנן תחנות מרכזיות גדולות יחסית. התחנה המרכזית החדשה של תל אביב הייתה עד לשנת 2010 התחנה המרכזית הגדולה בעולם, בשנה זו נפתחה התחנה בניו דלהי, שנחשבת כיום לגדולה בעולם.
היסטוריה

בעבר הרחוק, כאשר כל התחבורה התנהלה באמצעות כרכרות עם סוסים, המקום ממנו יצאה כל התחבורה הייתה הכיכר המרכזית של העיר. בטורקיה או איראן היה בדרך כלל מבנה "חאן גדול" ששימש בתור: תחנה מרכזית לכרכרות ולעגלות או "פונדק דרכים" בו היו גם עוצרים לצד הדרך כאשר רצו להמשיך אל יעד כלשהו. לאחר הופעת הרכבת החלו גם להקים "תחנת רכבת מרכזית" עבור רכבות בצידה האחר של העיר. כיום המגמה היא להקים מרכזי תחבורה משולבים, הכוללים תחנת אוטובוסים מרכזית, לצד לפחות אחת מהפונקציות הבאות: תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית, ותחנת רכבת קלה.
היסטוריה > בישראל

תחנות מרכזיות עבור אוטובוסים הוקמו לראשונה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בחיפה בכיכר פלומר וירושלים בבית העמודים ברחוב יפו במרכז העיר. במהלך שנות החמישים והשישים אגד הקימה עשרות תחנות מרכזיות ברחבי ישראל. אלו היו מבנים פונקציונליים עם מסחר וללא מיזוג אוויר, והיו עוגן מרכזי בערים. בעיקר בפריפריה. אך מצבם החל להדרדר החל משנות השמונים בהיעדר תחזוקה ראויה. התחנות המרכזיות (למעט בתל אביב, ירושלים וחיפה) שימשו גם כחניוני לילה: כלומר הם היו המקום בו היו חונים האוטובוסים בלילות ובשבתות כאשר אין פעילות תח"צ שכלל גם שירותים משקיים הנדרשים לתפעול האוטובוסים, בפרט מתקני תדלוק ושטיפה לאוטובוסים. מאז שנות התשעים שופצו ונבנו תחנות מרכזיות הכוללות הגנה ממזג האוויר. וזאת לצד הפחתת התלות בהם, והקמת מסופים ברחבי הערים במקום תחנות מרכזיות.
ראו גם

תחנת התרעננות נהגי אוטובוס
הערות שוליים

↑  משרד התחבורה, 2022
↑  מיכאל יעקובסון, תחנה סופית: האם ישראל מוכנה לוותר על התחנות המרכזיות?, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2005
1 2  הרוכב לאוטובוסים, הרוכב לאוטובוסים: בואו ונבנה מסופים!!!, באתר הרוכב לאוטובוסים, ‏יום ראשון, 11 בדצמבר 2022
גשר הרכבת המחבר (הדרומי)

| --- | --- |

הגשר הרביעי
 מידע כללי
 סוג:  גשר רכבת 
 שימוש:  רכבת
 מיקום:  בודפשט 
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1873 – 1877   1822
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 חומרי בנייה:  בטון מזוין ואבן
 מידות
 אורך:  477 מטר
 מידע טכני
 נתיבים:  3
 
 קואורדינטות:  47°28′06″N 19°04′02″E﻿ / ﻿47.468425°N 19.06733056°E﻿ / 47.468425; 19.06733056
   ארפאדמרגיטהשלשלאותאליזבתהחירותפטפיראקוצידאק פרנץהרכבתהרכבת החדשמגיירי
 
גשר הרכבת המחבר (הדרומי) (בהונגרית: Összekötő vasúti híd; באנגלית: Southern Connective Railway Bridge) הוא אחד מגשרי הרכבת של בודפשט על נהר הדנובה. זהו חיבור הרכבת החשוב והעמוס ביותר של הונגריה על נהר הדנובה, עליו זורם רוב תנועת הרכבות במדינה. הגשר ממוקם ישירות ליד גשר ראקוצי, בצד הדרומי שלו.
הגשר הראשון מסוג זה נפתח לתנועה בשנת 1877 בין תחנות פרנצווארוש לבין קלנפלד לאחר בניית סכר קופשי (דרומית לגשר). תנועת הרכבות הגוברת החלישה במהירות את הגשר הדו-מסילתי, שנבנה מחומר באיכות ירודה ולכן הוחלף הגשר בחדש ב-1913. גשר זה נהרס על ידי הגרמנים הנסוגים במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, ב-1946, הוקם גשר חד-מסלולי, קבוע למחצה, מה שנקרא אז גשר "K" ולבסוף, בשנים 1948 ו-1953, הושלמו מבני הגשר הקבוע עם שתי המסילות. הגשר הוא באורך 393 מטר אורך מעל אפיק הנהר וכולו 477 מ' אורך. המהירות המרבית המותרת של רכבות על הגשר הייתה אז 40 קמ"ש בצד הצפוני ו-60 קמ"ש בצד הדרומי. בנייתו של מבנה הגשר הרביעי החלה בשנת 2020, ונמסר באפריל 2021, לאחר מכן החלה הריסת החלק האמצעי הקודם ולאחריו הריסת החלק הדרומי. הגשר החדש פעיל משנת 2022. מאז הבנייה מחדש המהירות המותרת בגשר: 80 קמ"ש.
היסטוריה

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 כבר היו שלוש תחנות רכבת מרכזיות בבודפשט: מסוף פשט של חברת מסילות הברזל האוסטרית הממלכתית (בקיצור OÁVT) (קודמתה של תחנת הרכבת ניוגאטי של היום), תחנת הרכבת לושונץ של קווי הרכבת המלכותית ההונגרית (בשמה היום: רכבות הונגריה (מ.א.ב)) שהיא תחנת הרכבת רובע 8 של היום, ותחנת הרכבת בודה של הרכבת הדרומית (בשמה אז Südbahn-Gesellschaft) (היום דלי פאייאודבר). תחנות הרכבת של חברות הרכבת העצמאיות השונות לא היו מחוברות ביניהן במסילות ולא הייתה לכך דרישה מהחברות.
קווי הרכבת המקשרים שנבנו על הגדה הימנית והשמאלית של הדנובה והפעלתה של מסילת רכבת מקשרת על גשר הדנובה נבדקה כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19. מנהלת ארכיטקטורת הרכבות של הרכבות המלכותיות ההונגריות הופקדה על פיתוח התוכניות של מסילת הברזל המחברת והגשר. לארבע גרסאות העיצוב שנוצרו בין השנים 1868–1869 היו ארבעה פתחים, ולפיהם נדרש גשר מבנה ברזל של 94–116 מ' רוחב.
בניית הגשר הראשון

כתוצאה מההסדר משפטי הואצו המשימות הקשורות להקמת הגשר. באוגוסט 1872, הושלמו התוכניות המקדימות של גשר הרכבת והמכרז לבניית הגשר פורסם עם תאריך יעד של 25 בספטמבר. למכרז התקבלו חמש הצעות, ולאחר הערכה התקבלה הצעתה של חברת Filleul-Brohy הצרפתית בדצמבר 1872. לאחר מכן הצטרפה לחברה זו חברה הצרפתית נוספת. החוזה לבניית גשר הרכבת נחתם בשנת 1873.
לאחרה חתימה עם הקבלן שינתה חברת הקבלן הצרפתית את תוכניות הגשר מטעמי חיסכון בחומרים. התוכניות הסופיות היו אפוא 9.8 מ' גובה ראשי, מרכב תחתון, תומכי גשר ועמוד גשר מרכזי. בעת תכנון ממדי מבנה הגשר נלקחו בחשבון עומס קטר של 12.25 טון, עומס קרון עזר של 10.0 טון ועומס קרון משא של 8.5 טון.
עבודות הבנייה על הגשר החלו ב-29 בספטמבר 1873. למרות שיטפונות ובעיות בהובלת אבנים, הרציפים ותשתיות אחרות, הושלמו העבודות עד אוגוסט 1875.
חומרי הברזל למבנה הגשר יוצרו בסדנאות עבודות ברזל צרפתיות ובלגיות, מבנה הברזל המרותך יוצר במפעל בפריז בגודל המתאים להובלה. ההרכבה במקום של מבני הברזל החלה כבר במאי 1875, וההתקנה החלה בגובה מלא על עמודי הגדה השמאלית. בפתחים בגדה הימנית עבדו בשיטה אחרת, רק החגורה התחתונה הורכבה ונקשרה על משטח העבודה, לאחר מכן הותאמו העמודים והורכבה החגורה העליונה. מבנה הגשר הושלם עד סוף ספטמבר 1875, וניתן היה להתחיל בצביעת המבנה, הנחת המסילות וסלילת שביל הולכי הרגל.
ניסוי עומס הגשר התרחש בינואר 1876, ללא קטרים וקרונות משא מאחר שבניית מסילת הרכבת התעכבה. הגשר נפתח לתנועה ב-23 באוקטובר, כגשר השלישי של בודפשט אחרי גשר השלשלאות וגשר מרגיט. העיכוב נגרם עקב תקנות שונות ותקנות בטיחות רכבות של חברות הרכבת, שעד אז פעלו רק בקווים משלהן, וכן ליקויים בהיבטים משפטיים.
בניית הגשר השני

עם התפתחות מסילות הברזל ורשת הרכבות נוצר צורך בהובלת סחורות רבות יותר, דבר שהצריך עליה מתמשכת בעומס הסרנים, ולכן חיזוק נוסף או בנייה מחדש של גשרי הרכבת הפך לבלתי נמנע. גם מבנה גשר הרכבת המחבר נזקק לחיזוק, אך במהלך העבודות בין השנים 1897 ל-1899 נמצא כי חומר הברזל לא חזק דיו. הדגימות שנלקחו ממבנה הברזל עברו בדיקת מתיחה, והתברר שהחלודה המתקדמת נגרמה לא רק בגלל חוסר זהירות של ציפוי הבסיס, אלא גם מהאיכות ההטרוגנית של הברזל. מהסיבות הנ"ל הוחלט להחליף את כל מבנה הגשר, אולם ניתן היה להשיג זאת רק תוך שמירה רציפה של תנועת הרכבות על כן מבנה הגשר החדש נבנה בצמוד לזה הישן.
הגשר הזמני

במהלך מלחמת העולם השנייה גשר הרכבת ניזוק קלות בשתי התקפות אוויריות, אך הוא תוקן בשתי הפעמים. אובדן הגשר לחלוטין נגרם על ידי הכוחות הגרמנים הנסוגים. הוא פוצץ על ידי הוורמכט הנסוג ב-31 בדצמבר 1944. מטעני הנפץ הונחו באמצע פתחי הגשר, כך שהמבנה כולו נפל לתוך הדנובה. כמו כן הונחו חומרי נפץ ליד ראשי הגשרים והעמודים, ראשי הגשרים התפוצצו לחלוטין מעוצמת הפיצוץ, העמודים נפגעו רק בחלקים שמעל המים.
בניית הגשר השלישי

לצורך הבנייה מחדש השלימה קבוצת העבודה, שהורכבה מחברות לבניית גשרים, את שיקום החלק הדרומי של הגשר והמזחים עד 1947. בינתיים, הוכן גם התכנון של מבנה הגשר החדש, שעדיין נמצא בשימוש היום.
בניית הגשר הרביעי

במשך עשרות שנים נראו חלקי התשתית המוגבהים של גשר K לשעבר (גשר זמני שהוקם על ידי הצבא האדום ב-1945) בצד הצפוני של העמודים, אשר – עבור המסילה השלישית המתוכננת – סיפקו מקום לגשר חדש. הקמת הגשר החדש הוכרזה בשנת 2019, לאחר מסירתו הוחלפו בזה אחר זה שני מבני הגשר הישנים. (בקשר לכך הופיע גם השם "המסילה המעגלית הדרומית"), מסילת החיבור של תחנות הרכבת של בודפשט מעולם לא נקראה בשם זה קודם לכן.
ב-3 באוגוסט 2022 הושלמו שלושת מבני הגשר החדשים שנשענו על מזחים מחוזקים, ועליהם מבני מסילת הרכבת. עד להרחבת המסילה המעגלית הדרומית (כלומר עד להקמת המסילה השלישית המתוכננת).
ראו גם

גשר הרכבת המחבר (הצפוני)
לקריאה נוספת

dr. Nemeskéri-Kiss Géza: A hazai vasúti hídépítés története (1846–1875). In Magyar Vasúttörténet: A kezdettől 1875-ig. Főszerk. dr. Kovács László. Budapest: (kiadó nélkül). 1996. 218–220. o. = Magyar Vasúttörténet, 1. ISBN 963-552-312-2 (ד"ר גזה נמשי-קיש: ההיסטוריה של בניית גשר רכבת מקומית (1846–1875). בתולדות הרכבת ההונגרית: מההתחלה ועד 1875. עורך ראשי. ד"ר לאסלו קובאץ'. בודפשט: (ללא מוציא לאור). 1996. היסטוריית הרכבת ההונגרית,
dr. Gáll Imre: A budapesti Duna-hidak. Budapest: Hídépítő. 1984. ISBN 963-218-690-7 (ד"ר אימרה גל: גשרי הדנובה בבודפשט. בודפשט: בונה גשרים. 1984
Páll Gábor: A budapesti Duna-hidak története. 1956. (גאבור פאל: ההיסטוריה של גשרי הדנובה בבודפשט. 1956)
הכל לאדון הכל

הכל לאדון הכל הוא ספר של הסופרת והמחנכת רוחמה שיין על תולדותיו של אביה הרב יעקב יוסף הרמן. הספר יצא לאור בשנת 1984 באנגלית בשם All For The Boss. הספר בעברית בתרגומה של רות פלדהיים יצא לאור בשנת 1987 בהוצאת ספרים פלדהיים. והיה לרב-מכר ויצאו לו מהדורות נוספות. הספר תורגם לשפות נוספות, כמו כן יצא ספר מנוקד בשם "הכל מאדון הכל" המבוסס על ספר זה ומותאם לבני נוער.
אודות הספר

בספר ישנה הקדמה, מאת הרב אביגדור מילר, שהיה מתלמידיו של נשוא הספר. חלקו מועבר בצורה של מכתבים ששלחה הסופרת להוריה ממיר שם שהתה, המכתבים פותחים ב"אבא ואמא יקרים לי מכל" היא מספרת בהם על מאורעותיה היא, ועל הולדת בנה והתמודדותה עם החיים השונים בעיירה המעט פרימיטיבית.
עיקרו של הספר עוסק בדמותו של אביה, הרב יעקב יוסף הרמן, ופעילותו למען היהדות החרדית ושמירת התורה והמצוות בארצות הברית בתחילת המאה העשרים.
כמו כן בספר היא מקדישה, פרקים לתיאור מאורעות נוספים, לדוגמה פרק "ששת ימיה האחרונים של צדקנית" על פטירתה של סבתה. "הסתלקותה של מלכה" על מותה של אמה. וכן פרקים על אופן היכרותה עם האיש שהיה לבעלה, ועל יחסיה עם אחיותיה ואחיה. במובן זה הספר אינו ביוגרפיה רגילה אלא דומה במקצת ליומן או לאוטוביוגרפיה.
המרינה של דובאי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שכונה 
 מיקום:  דובאי 
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 מידות
 שטח:  4.9 קמ"ר 
 
 קואורדינטות:  25°04′53″N 55°08′39″E﻿ / ﻿25.08135°N 55.144075°E﻿ / 25.08135; 55.144075
 אתר רשמי
  (למפת דובאי מוגדלת) המרינה של דובאי(למפת דובאי רגילה) המרינה של דובאי
 
המרינה של דובאי (בערבית: مرسى دبي) היא המרינה המרכזית של העיר דובאי, שבאיחוד האמירויות הערביות. מלבד השימוש התחבורתי-תיירותי של המרינה, המרינה היא גם אזור שמכיל שכונת תעלות מלאכותית. התעלה נבנתה לאורך של כ-3 קילומטרים לחופי המפרץ הפרסי.
נכון ל-2018 מתגוררים בשכונות המגורים שבצמוד למרינה כ-55,052 תושבים, לאחר השלמתם של כל המגדלים והבניינים שיוקמו במקום האזור יאכלס יותר מ-120,000 אנשים.
היו מקרים רבים של חיות בר ימיות (במיוחד לווייתנים וכרישים) שנכנסו למרינה, בגלל קרבתה לים הפתוח.
פיתוחה

על מנת להקמת את המרינה, העבירו היזמים את מי המפרץ הפרסי לאתר המדינה של דובאי ויצרו במקום קו חוף חדש. באתר יש נתיב מים מרכזי שנחפר מתוך המדבר ואורכו הוא כ-3 ק"מ.
המרינה היא כולה מעשה ידי אדם פותחה על ידי חברת פיתוח הנדל"ן Emaar Properties של איחוד האמירויות הערביות ותוכננה על ידי HOK קנדה. עם סיום העבודות, טענו היזמים שהמרינה שהוקמה היא המרינה הגדולה ביותר בעולם שהיא מעשה על יד אדם, אם כי המרינה הגדולה ביותר בעולם היא מרינת דל ריי (אנ') שבקליפורניה, ארצות הברית.
פיתוחה > שלב A

השלב הראשון במרינה של דובאי משתרע על פני כ-100,000 מ"ר והוא כולל שישה בנייני מגורים שידועים כ"מגדלי המרינה של דובאי". שלושה מהמגדלים נקראים על שם ניחוחות ערביים (מסק, ענבר ואל-יאס) והשלושה האחרים קרויים על של אבנים יקרות (אל מאס, פיירו ומורג'אן).
פיתוחה > שלב B

השלב השני של המרינה מורכב משלל מגדלים, חלקם הם בין המגדלים המגורים הגבוהים בעולם. בין המגדלים מתחם ניתן למנות את מגדל כיאן, 23 מארינה, מרינה 101, מרינה 106, מגדל הנסיכה ועוד מספר מגדלים.
פיתוחה > מתחם החוף

מתחם החוף במרינה של דובאי הוא מתחם קמעונאי שנבנה על חופי המרינה וכלל ארבעה כיכרות, שבעים חנויות קמעונאות ומשקאות ומתחם בידור.
פיתוחה > אל סאהא

אל סאהאב הוא מתחם מגורים הכולל שני מגדלים, אחד שכולל כ-44 קומות והשני שכולל כ-24 קומות. המתחם משקיף ישירות על המרינה ואזור דובאי. מלבד המגדלים, יש במתחם אל סאהאב גם אולם התעמלות, מגרש סקווש, בריכת שחייה, מיני תיארטרון.
פיתוח קומות מגורים המורכב משני מגדלים; מגדל 1 הוא מבנה בן 44 קומות, ומגדל 2 הוא מבנה בן 24 קומות. המתחם נמצא על קו המים ומשקיף ישירות על מפרץ המים הגדול ביותר במרינה של דובאי. הבניינים נמצאים בקצה הצפוני של המרינה מול מגדלי אל מג'ארה ליד רציפי מרינה. המתחם כולל אולם התעמלות ומגרש סקווש, בריכת שחייה ושטח קהילתי פתוח, מיני תיאטרון, חניה מוגנת מוגדרת, חדרי פונקציה רב וחדרי ישיבות.
פיתוחה > דובאי מרינה מול

דובאי מרינה מול הוא קניון הממוקם במרכז המרינה של דובאי והוא אחד ממרכזי הקניות המרכזיים והגדולים בדובאי. בקניון יש כ-140 חנויות המשתרעות על שטח של כ-390,000 רגל רבוע. הקניון מחובר למלון 5 כוכבים שנמצא באזור המרינה.
ראו גם

מגדל סולפה
הערות שוליים

↑  "UAE: Division of Dubai (Sectors and Communities) - Population Statistics, Charts and Map". www.citypopulation.de. נבדק ב-2021-03-05.
↑  "The Dubai Marina in Dubai Designed by Architects HOK Canada Inc". Design Build Network. נבדק ב-2010-10-15.
↑  "Whale shark spotted in Dubai Marina". GulfNews.com. 2015-08-27. נבדק ב-2018-01-20.
↑  "Marina Del Rey California Travel Guide | SeeCalifornia.com". www.seecalifornia.com. נבדק ב-2016-08-03.
↑  "Marina del Rey: History & Facts" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-08-03.
↑  "Beyond Infinity: World's tallest twisted tower in Dubai gets new name". Emirates 24/7. 2013-06-11. נבדק ב-2013-08-17.
↑  "Princess Tower". Skyscraperpage.com. נבדק ב-2010-12-19.
↑  Sharma, Manu (4 באוקטובר 2006). "Hircon sells 79pc of 23Marina before commencement of work". Khaleej Times Online. נבדק ב-2008-09-26. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Meraas Development - The Beach". Meraas website. אורכב מ-המקור ב-11 בינואר 2013. נבדק ב-24 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Al Sahab Towers". Emporis.com. EMPORIS GMBH. נבדק ב-1 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gillett, Katy (18 באוקטובר 2019). "The evolution of a city: when Dubai Marina broke ground nearly 20 years ago". The National. נבדק ב-9 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Dubai Marina". Area Guide | propertyfinder.ae (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-02-06.
↑  "The 5 Star Hotels in Dubai Marina". dubai-marina.com. Dubai Marina. נבדק ב-9 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
קו הרקיע של המרינה של דובאי, פברואר 2019
המרינה ממבט אווירי, מאי 2007
תחנת בן-גוריון

#invoke:תבנית מידע
תחנת בן-גוריון היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על ציר ז'בוטינסקי בבני ברק, בין צומת הרחובות דרך בן-גוריון ורבי עקיבא בסמוך למגדל BBC Tower וצפויה להיות מחוברת לקומות הראשונות בו עם דרגנועים. עבודות ההקמה, שהחלו בפברואר 2016, בוצעו על ידי נת"ע.[דרושה הבהרה] התחנה היא התחנה התת-קרקעית השנייה בגודלה בקו האדום של הרכבת הקלה (אחרי תחנת קרליבך) בשל מערכת מסוטים שקיימת בתחנה.
מאפייני הפרויקט

שטח התחנה: 5,107 מ"ר
עומק התחנה: 27 מטר
רוחב הרציפים: 10 מטר
היסטוריה

בניית התחנה הושלמה בסוף שנת 2022. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים.
גלריה

מערכת הדרגנועים המובילה מקומת הכרטוס אל הרציפים ולהיפך
עמדות התיקוף בקומת הכרטוס
קומת הרציפים
קומת הכרטוס
רכבות בשני הרציפים
רכבת נכנסת לרציף 1
הערות שוליים

↑  אמיתי גזית, כלכליסט, מגדל נכנסת להשקעה בפיל הלבן של בני ברק, באתר ynet, 17 ביולי 2019
ג'ק ריד

ג'ון פרנסיס ריד (באנגלית: John Francis Reed; נולד ב-12 בנובמבר 1949), הידוע כג'ק ריד, הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת רוד איילנד מאז שנת 1997. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

ריד נולד בקרנסטון שברוד איילנד, כבנם של מרי לואיס (לבית מונהאן) וג'וזף אנתוני ריד. הוא סיים את לימודיו באקדמיית לה סאלה שבפרובידנס, וכן באקדמיה הצבאית של ארצות הברית שנמצאת בבסיס וסט פוינט, ניו יורק, שם הוא סיים תואר ראשון במדע ב-1971. לאחר השלמת השכלתו האקדמית, שירת שנים אחדות בצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני חי"ר ושירת כצנחן עד שחרורו ב-1979 בדרגת קפטן. הוא שירת בגדוד השני, במסגרת הרגימנט ה-504 בדיוויזיה המוטסת ה-82, שם היה למפקד מחלקה, מפקד פלוגה וקצין מטה גדודי. גם לאחר שחרורו מהצבא, המשיך ריד לשרת במילואים עד שנת 1991.
ריד למד בבית הספר לממשל ג'ון פ. קנדי שבאוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר שני במדיניות ציבורית. לאחר מכן חזר לווסט פוינט ב-1978, שם שירת כפרופסור חבר במחלקה למדעי החברה. לאחר סיום שירותו הצבאי, נרשם ללימודים בבית הספר הרווארד למשפטים, שם הפך לחבר במועצת יועצי הסטודנטים. ב-1982 סיים תואר J.D במשפטים ושימש כעמית בפירמת עורכי דין בוושינגטון די. סי., הנקראת "Sutherland Asbill & Brennan".
לאחר מכן נבחר ריד לשרת כחבר בסנאט המדינתי של רוד איילנד ב-1984. הוא נבחר לשתי כהונות נוספות, עד סיום שירותו ב-1990. בהמשך נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1991, כשזכה ב-59% ממניין הקולות, על תקן המחוז השני של רוד איילנד, ונבחר לתפקיד זה לשתי כהונות נוספות. ב-1996 החליט להתמודד לסנאט של ארצות הברית, לאחר שהסנאטור הדמוקרטי המכהן קלייבורן פל, ששירת בתפקיד זה מ-1961, הודיע כי יפרוש מתפקידו. ריד הביס את יריבתו הרפובליקנית ננסי מאייר, ברוב של 63% מן הקולות. הוא נבחר לסנאט לשלושה כהונות נוספות, כשהאחרונה בהן הייתה ב-2014.
בסנאט חבר ריד בוועדת הכוחות המזוינים, שם הוא הדמוקרט הבכיר ביותר, וכן בוועדת ההקצבות ובוועדה לבנקאות, שיכון ועניינים אורבניים. החל מ-3 בינואר 2025 הוא משמש כחבר הבכיר בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית.
ריד נשוי ואב לילדה. הוא קתולי באמונתו.
כביש 5233

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  כביש חורשים
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  3.2 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – 1955 (תכנון מחדש ב-1995)
 מיקום
 ערים ראשיות:  ג'לג'וליה
 נקודת התחלה:  מחלף ג'לג'וליה
 נקודת סיום:  כיכר בין היישובים נירית, מתן וירחיב
 כבישים מסתעפים:  כביש 444
 מפגשים עיקריים:  כביש הגישה לקיבוץ חורשים, כביש הגישה לכפר ברא ורחוב 160 בג'לג'וליה
 
 קואורדינטות:  32°08′34″N 34°57′28″E﻿ / ﻿32.142815°N 34.957828055556°E﻿ / 32.142815; 34.957828055556
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כביש 5233(למפת גוש דן רגילה) כביש 5233(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 5233(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 5233  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 5233 הוא כביש רוחב מקומי שיוצא מכביש 444 בסמוך למחלף ג'לג'וליה.
במקטעו מצומת מתן ועד לכניסה לכפר ברא הוא נחשב לאחד מ-68 הכבישים החד מסלוליים המסוכנים בישראל נכון לשנת 2018.
היסטוריה

סלילת הכביש החלה בשנת 1955 כדי לאפשר גישה לקיבוץ חורשים ולמושב ירחיב, שנבנה כמה שנים קודם לכן. הכניסה אליו הייתה מכביש 444.
בשנת 1995, כחלק מהתכנון להקמתו של כביש 531, תוכנן שינויו של תוואי הכביש כדי לאפשר לכביש 531 (העתידי) להיות כביש מהיר ללא רמזורים. עד שנת 2013, הכניסה נשארה כשהייתה – צומת מרומזר בכביש 444. לאחר מכן (משנת 2013 עד יולי 2017) הכניסה לכביש הייתה מצומת מרומזר בכביש 531. ביולי 2017, נפתחה ההפרדה המפלסית של הכבישים 5233/531 על מנת שכביש 531 יהיה כביש מהיר ללא רמזורים ותחילת הכביש חזרה לצומת בכביש 444, בסמוך למחלף ג'לג'וליה, למקום שבו הייתה הכניסה מלכתחילה.
צמתים עיקריים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 5233 מדרום לצפון
| 0 | מחלף ג'לג'וליה |  | חגור |   כביש 444 |
| 0.6 | צומת ללא שם |  | ג'לג'וליה | רחוב 160 בג'לג'וליה |
| 1.9 | צומת ללא שם |  | כפר ברא | כביש הגישה לחורשים, כביש הגישה לכפר ברא |
| 3.2 | צומת מתן ירחיב |  | מתן/ירחיב | כביש הגישה לנירית, כביש הגישה לירחיב, כביש הגישה למתן |
אתרים בסמוך לכביש

יער חורשים נמצא בסמוך לכביש.
צומת מתן

צומת מתן הוא הצומת הגדול ביותר בכביש זה. הוא מקשר בין הכבישים 444 ו-5233, והוא נמצא במחלף ג'לג'וליה. צומת מתן קישר משנת 1955 עד שנת 2013 בין הכבישים 444 ו-5233. בשנת 2013, נפתח צומת מרומזר בין הכבישים 5233 ו531, מה שאפשר גישה נוחה יותר לנוסעים מכביש 5233 לכביש 531. ביולי 2017, נפתחה ההפרדה המפלסית בין הכבישים 5233/531, שאילצה את הבאים מכביש 5233 ואליו לעבור בצומת מתן.
כיום, מתוכנן שדרוג של הכביש - יציאה נוספת ממנו שמתחברת ישירות לרמפה של כביש 531 לכיוון מזרח ולבסוף לכביש 6. בנוסף לכך, מתוכננת הרחבת הכביש - לכביש בעל שני נתיבים לכל כיוון.
בצומת מתן עוברים רכבים שנוסעים לכביש 5233, רכבים שיוצאים ממנו לכביש 444 בכיוון צפון (חלקם פונים בהמשך לכביש 531 שממנו חלק נוסעים מזרחה לכיוון כביש 6, וחלק מערבה, להמשך כביש 531) ורכבים שיוצאים ממנו לכביש 444 בכיוון דרום.
בצומת זה ישנה פנייה מסוכנת מכיוון תחנת הדלק "פז" בסמוך למושב חגור. בפנייה זו, מכוניות שנכנסות לתחנת הדלק ויוצאות ממנה עוברות דרך נתיבים. בפנייה לתחנת הדלק, יש שדה ראייה מצומצם - מה שגורם מדי פעם לתאונות. בנוסף לכך, ישנו עומס רב בצומת מכיוון שזו היציאה היחידה מהכביש (מלבד היציאה בכפר קאסם, מה שמצריך מעבר דרך כפר ברא).
יישובי כביש חורשים

| שם היישוב | שנת הקמה | מספר תושבים (2017) | סוג יישוב |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'לג'וליה | התקופה הממלוכית | 9,836 | מועצה מקומית |
| חורשים | 1955 | 310 | קיבוץ |
| ירחיב | 1949 | 1,005 | מושב |
| כפר ברא | תחילת המאה ה-20 | 3,489 | מועצה מקומית |
| מתן | 1995 | 3,577 | יישוב קהילתי |
| נירית | 1981 | 970 | יישוב קהילתי |
בסך הכול, ישנם קיבוץ, מושב, שני יישובים קהילתיים ושתי מועצות מקומיות בסמוך לכביש. סך כל התושבים המתגוררים ביישובים אלו (נכון ל-2017): 19,187.
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  אסף זגריזק, ראו הוזהרתם: רשימת הכבישים החד-מסלוליים המסוכנים נחשפת, באתר ynet, 2 בינואר 2018
↑  מתן - ישוב קהילתי בדרום השרון - עידכון עבודות במחלף ג'לג'וליה, באתר www.archivings.mattan.org.il
↑  "מסתמן פתרון תכנוני לתאונות הרבות במזרח כביש 531 - צומת השרון כפר סבא". צומת השרון כפר סבא. 2017-10-30. נבדק ב-2018-04-27.
↑  "עשרות תאונות בחודשים ספורים: המוקדים הבעייתיים של כביש 531 - צומת השרון כפר סבא". צומת השרון כפר סבא. 2017-10-18. נבדק ב-2018-04-27.
תערך לפני שלחן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איתם הנקין 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 נושא:  יחיאל מיכל הלוי אפשטיין 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מגיד
 מקום הוצאה:  ירושלים 
 תאריך הוצאה:  2018 
 מספר עמודים:  413 
 עורך:  אליעזר יהודה בראדט 
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  9789655262605
 הספרייה הלאומית:  990049124300205171
 
תַּעֲרֹֹךְ לְפָנַי שֻׁלְחָן הוא ספר מחקר מקיף על חייו ופועלו של הרב יחיאל מיכל עפשטיין שחיבורו המרכזי היה ערוך השולחן, ומכאן שם הספר. הספר נכתב בידי הרב איתם הנקין שנרצח בפיגוע לפני שהספיק להכין את הספר לדפוס. בשנת 2018, שלוש שנים לאחר הרצח, יצא הספר לאור בידי אליעזר יהודה בראדט בהוצאת מגיד והוקדש לזכר הרב איתם ורעייתו נעמה. פרופסור שמחה פישביין חיבר 'אחרית דבר' לספר.