stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקסנס קאקרה
קריירת מועדונים

קאקרה הוא תוצר מחלקת הנוער של אולימפיק ליון. ב-5 בינואר 2019 הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון החוץ 0–2 על בורז' במסגרת הגביע הצרפתי. באותו המשחק הוא שותף בהרכב הפותח עד שהוחלף על ידי חוסאם עוואר בדקה ה-72. ב-30 בנובמבר שיחק את משחק הליגה הראשון שלו, כשבישל את השער למקסוול קורנה בניצחון 1–2 על שטרסבורג. ב-4 בינואר 2020 כבש את שערו הראשון בקריירה הבוגרת בניצחון החוץ 0–7 על בורק-אן-ברס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-7 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במשחק הגומלין של שמינית הגמר, שבו קבוצתו הפסידה ליובנטוס בטורינו 1–2. למרות ההפסד, קאקרה וליון העפילו לשלב הבא בזכות הניצחון 0–1 במפגש הראשון ובזכות שער החוץ שנכבש בגומלין. באותה העונה הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך היא חלפה על פני מנצ'סטר סיטי ברבע הגמר, אך נכנעה לבאיירן מינכן והודחה מהתחרות. באותם המשחקים נגד מנצ'סטר סיטי ובאיירן מינכן הוא היה שותף במלוא תשעים הדקות.
ב-12 בינואר 2025 חתם בקומו מהסרייה א'.
הערות שוליים

↑  ליגת האלופות: מקסנס קאקרה הרוויח את מקומו ביושר בעמדה המעוטרת ביותר של ליון, עמדת הקישור, בל'אקיפ (בצרפתית)
↑  "Como agree Caqueret transfer with Olympique Lyonnais". OneFootball. נבדק ב-11 בינואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
ארי גולד (דמות)

| --- | --- |

 שם סרט:  "הפמליה"
 תוכנית טלוויזיה:  "הפמליה"
 הופעה ראשונה:  18 ביולי 2004
 גילום הדמות:  ג'רמי פיבן
 מידע
 שם אמיתי:  ארי עמנואל
 תאריך לידה:  1967
 מין:  זכר
 מקצוע:  סוכן
 דת:  יהדות
 אזרחות:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  בוורלי הילס, קליפורניה
ארי גולד (באנגלית: Ari Gold) הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפמליה". את הדמות מגלם ג'רמי פיבן.
ביוגרפיה בדיונית

ארי גולד (נולד ב-1967) הוא בוגר אוניברסיטת הרווארד ובעל תואר JD–MBA (אנ') מאוניברסיטת מישיגן.
ארי הוא יהודי ויש לו אח אחד, הווארד. ארי הצהיר שאין לו אחות, וזאת על אף סיפורים מוגזמים רבים, אודות אחות שטען שהיא משוגעת. למרות מעמדו כאחד הסוכנים החזקים ביותר בהוליווד, התנהגותו התוקפנית, ולעיתים המתנשאת, של ארי, אשתו מצליחה להחזיק אותו קצר (מליסה היא אישה עשירה ללא קשר לנישואיה לארי, לאחר שקיבלה ירושה גדולה מאביה). למרות רמיזות מיניות תכופות, ארי מעולם לא בגד באשתו מאז שנישאו.
ארי, יחד עם אריק מרפי (אנ'), הם חבריו ועמיתיו של כוכב הקולנוע וינסנט צ'ייס (אנ') ובעלי ההשפעה העיקריים בחייו המקצועיים - ארי משמש כסוכנו של צ'ייס ואריק משמש כמנהלו האישי של צ'ייס. בשל היותם חברי ילדות, צ'ייס נוטה למלא אחר עצותיו של אריק, במקרים שבהם הן מנוגדות לעצותיו של ארי, וזאת למרות ניסיונו העשיר של ארי. הדבר מוביל לעימותים מילוליים רבים ותכופים בין אריק לבין ארי, אף על פי שהם לא מחבבים במיוחד האחד את השני, הם מבינים שאין להם ברירה, אלא להסתדר זה עם זה. עם זאת, ככל שעובר הזמן, היחסים ביניהם מתחממים והם לומדים להעריך זה את זה ובסופו של דבר אף מתיידדים וארי אף הופך למנטור של אריק.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 1

ארי מנסה לגרום לווינס להשתתף בסרט בשם "מטרהורן", המוצג כ-"מת לחיות בדיסנילנד". וינס ואריק שונאים את התסריט ומביעים עניין רב בסרט עצמאי ודל-תקציב – "שדרות קווינס" – שאותו הכיר להם ג'וש ויינשטיין, בעבר עוזרו של ארי ובהווה יריב מקצועי. ארי כועס על כך שסוכן אחר לוחש באוזנו של הלקוח שלו ומנסה לשכנע את וינס שלא לעשות את הסרט, אך וינס מתעקש. מאוחר יותר ארי טוען שלא קיבל שום הצעה ממפיקי הסרט, אבל וינס ואריק מגלים שזה לא נכון, כשהם מוזמנים למסיבת חוף על ידי ג'וש. ארי חושש שהוא עומד לאבד את וינס כלקוח, נוטש את מסיבת יום ההולדת של בנו ומגיע למסיבה של ג'וש. הוא מתעמת עם ג'וש ומשפיל אותו לעיני אורחיו. לאחר מכן ארי מודה בפני וינס שאכן הגיעה הצעה מהמפיקים, אך היא הייתה נמוכה מאוד ולכן שיקר. ארי מסכים שוינס ישתתף בסרט בתנאי שיבטיח שהסרט הבא שישתתף בו יהיה סרט אולפנים בתקציב גבוה.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 2

ארי מנסה לשכנע את וינס לככב ב"אקוומן" – סרט גיבורי-על בהפקת האחים וורנר. וינס מסרב להצעה, משום שהוא מאמין שזה לא הסגנון שלו, אבל ארי מתעקש וטוען שוינס זקוק לסרט מתוקצב בהפקת אולפן גדול על מנת לבסס את מעמדו ככוכב קולנוע, בפרט לאחר שבתפקידו האחרון וינס כיכב בסרט "שדרות קווינס" – סרט עצמאי דל-תקציב. וינס עומד בלחצים של ארי ושל אריק, עד אשר הוא מגלה שג'יימס קמרון צפוי לביים את הסרט. כאשר הוא מתרצה בסופו של דבר, וינס מגלה שקמרון עשוי שלא ללהק אותו לסרט, משום שהוא לא צפה באף אחד מסרטיו הקודמים.
ארי מארגן פגישה בין וינס לקמרון, שמוזמן לצפות בסרט "שדרות קווינס" בפסטיבל הסרטים סאנדנס. בסופו של דבר, קמרון מבטל את הפגישה עם וינס. כמו כן, הוא מגיע להקרנה של "שדרות קווינס" בסאנדנס, אך עוזב את האולם לאחר עשר דקות בלבד. ארי כועס על אריק, וכולם משוכנעים שקמרון לא ילהק את וינס לסרטו. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן ארי מתקשר לוינס בשיחת ועידה עם קמרון, שמציע לוינס לככב ב-"אקוומן".
לקראת סוף עונה 2, ארי מתעמת עם טרנס מקווייק (בגילומו של מלקולם מקדואל), השותף-המייסד של הסוכנות ובעל השליטה בה. המתח מתגבר כאשר ארי משתכנע שטרנס מנסה לגנוב ממנו את וינס כלקוח. בסופו של דבר, ארי מבין שטרנס הולך לנסות להוציא אותו בכוח מהסוכנות, והוא קובע פגישת צהריים חשאית עם שמונה סוכנים אחרים על מנת לשכנע אותם לפרוש ביחד ולהקים סוכנות משלהם. התוכנית נכשלת כאשר אדם דייוויס (סוכן מתחרה), חושף בפני טרנס את תוכניתו של ארי. ארי לוקה בהתמוטטות עצבים קלה, אך מתאושש לאחר שהעוזר שלו, לויד לי (בגילומו של רקס לי (אנ')), מעודד אותו להמשיך בתוכניתו ולפתוח סוכנות משלו.
בסוף העונה, ארי מקים סוכנות משל עצמו, ביחד עם עוד חמישה סוכנים שעובדים אצלו. טרנס וארי בסופו של דבר מסכימים על הסדר פיצויים בסך 11 מיליון דולר בתמורה לכך שארי לא יתבע את טרנס על פיטורים שלא כדין. ארי מתכוון להשתמש בכספי הפיצויים כדי לפתוח את הסוכנות הגדולה ביותר בהוליווד, אבל השמועה על כך מגיעה לטרנס, שחוזר בו מהסדר הפיצויים ומבהיר לארי שבכוונתו לגרור את העניין בהליכים ממושכים בבית המשפט למשך שנים כדי שלארי לא יהיה הכסף הדרוש לו כדי להמשיך עם התוכנית שלו. בסופו של דבר, המנטורית לשעבר של ארי - והבוסית שלו לשעבר לפני טרנס - ברברה מילר (בגילומה של בוורלי ד'אנג'לו) מסכמת עם ארי שהיא תיכנס איתו כשותפה עסקית על מנת לפתוח יחד סוכנות חדשה. בסופו של דבר הסוכנות נקראת Miller Gold Talent Agency (בראשי תיבות: MGA).
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 3

בעוד ארי מתעסק בעיקר בהקמת הסוכנות החדשה שלו, הקריירה של וינס מתחילה לדעוך, בין השאר בשל חוסר תשומת הלב של ארי. מערכת היחסים האישית והמקצועית של ארי, וינס ואריק מגיעה לסף פיצוץ לקראת סוף העונה השלישית - כאשר וינס ואריק מפטרים את ארי, בין השאר על רקע תפקיד בסרט ביוגרפי אודות הראמונס, אותו וינס לא הצליח להשיג. ארי נפגש וינס ואריק לארוחת צהריים ידידותית, ומודיע להם שפרויקט החלומות של וינס, "מדיין" (סיפורו של מלך הסמים הקולומביאני פבלו אסקובר), זמין כעת, אבל אמנדה, הסוכנת החדשה של וינס, סבורה שמדובר בתרגיל. וינס מחליט שלא לקחת על עצמו אף פרויקט חדש עד שיידע בוודאות ש-"מדיין" ירד מהשולחן.
במהלך הפרק ה-17 של עונה 3, "Return of the King", ארי מודיע לווינס שהתפקיד הראשי בסרט "מדיין" עדיין פנוי. למרות העובדה שהוא כבר לא הסוכן של וינס, ארי מנסה בכל כוחו להבטיח את התפקיד הזה לוינס, אבל בגלל שזה יום כיפור, ראש האולפן (יהודי אורתודוקסי מבוגר) מסרב לדון על כך, ובסופו של דבר מחליט לעצור לחלוטין את הפקת הסרט. וינס מגיע למסקנה שאמנדה הכשילה את הניסיון שלו לקבל את התפקיד בסרט בגלל מערכת היחסים הרומנטית שלהם, שכן הצילומים של "מדיין" היו מאלצים אותו לעזוב את ארצות הברית למשך חצי שנה. וינס ואמנדה נפרדים, הן מבחינה רומנטית והן מבחינה עסקית. בפרק הבא, "The Resurrection", וינס שוכר מחדש את ארי כסוכן שלו, לאחר שארי עוזר לוינס ולאריק לרכוש את הזכויות להפיק את "מדיין" בעצמם.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 4

ארי מנסה בכל כוחו להשיג לוינס עבודה, אבל מתקשה לעשות זאת בשל חוסר הוודאות האופפת את הפקת הסרט "מדיין". בסופו של דבר, הטריילר של "מדיין" דולף, ומבול של הצעות מגיעות. החבורה מחליטה ללכת על סרט שהוא עיבוד קולנועי לספר שאריק נתן לוינס לפני זמן מה, וכולם מצפים שהסרט יהיה שובר קופות והצלחה מסחררת עבור וינס. ארי נפגש עם דנה גורדון על מנת לסגור את התפקיד הראשי עבור וינס, ומוכר לה את "צוות החלומות של מדיין" הכולל את הכוכב וינסנט צ'ייס, המפיק אריק מרפי והבמאי בילי וולש. בילי מקבל מתקדמה של חצי מיליון דולר כדי לעבד את הספר לתסריט קולנועי, אבל בסופו של דבר כותב תסריט מקורי לחלוטין במקום. בחוסר רצון, ארי ודנה חוברים יחד כדי לשכנע את ראש האולפן לאשר את הפרויקט החדש של בילי, "SILO", שוינס מאמין שיהיה מצוין.
ארי, אריק ובילי מנסים למכור את "מדיין" למפיץ, ובטוחים שיקבלו מספר הצעות מתחרות מאולפנים שונים, אך לאחר הקרנה בפני קהל בפסטיבל הקולנוע בקאן הסרט מתגלה ככישלון וכל ההצעות מתבטלות.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 5

וינס ושותפיו לא מצליחים למצוא חברת הפצה שתרכוש את הזכויות לסרט "מדיין" ולבסוף הסרט מופץ ישירות לצפייה ביתית בוידאו (אנ'). הכישלון מוביל לכך שאף אחד מהאולפנים בהוליווד אינו מעוניין ללהק את וינס לתפקיד ראשי, והוא פונה אל ארי על מנת שישיג לו תפקיד משנה בסרט "Smoke Jumpers" שבו צפוי אדוארד נורטון לככב בתפקיד הראשי. ארי מגלה שהזכויות לסרט נרכשו על ידי אולפני האחים וורנר, שמסרבים להעסיק את וינס לאחר שדרש 20 מיליון דולר כדי להשתתף בסרט ההמשך של "אקוומן" ובעקבות כך פוטר מהזיכיון.
ארי משחק גולף עם ראש אולפני האחים וורנר, אלן גריי, שמבטיח לארי שילהק את וינס אם ארי ינצח אותו במשחק. ארי מגלה להפתעתו שאלן לקח שיעורים פרטיים משחקן הגולף המקצועי פיל מיקלסון (אנ') ואלן מנצח את ארי במשחק. אלן זועם על ארי, ותוך כדי סובל מהתקף לב קטלני. זמן קצר לאחר מכן, ארי מקבל הצעה לרשת אותו מיו"ר האולפן ג'ון אליס, אך דוחה אותה ומשכנע את אליס לתת את התפקיד לדנה גורדון. בכך, ארי מבטיח לוינס את התפקיד שחשק בו בסרט "Smoke Jumpers" וכן מתקן את מערכת היחסים שלו עם דנה.
ארי נפגש עם אנדרו קליין (בגילומו של גארי קול), חבר ותיק וקולגה בעל סוכנות משלו. קליין פונה אליו בבקשה להלוואה וארי משכנע אותו למכור לו את הסוכנות שלו, ולהפוך, למעשה, לראש חטיבת הטלוויזיה של סוכנות מילר-גולד. שותפתו של ארי, ברברה מילר, מתנגדת למהלך אך לבסוף מסכימה.
במהלך צילומי הסרט "Smoke Jumpers", הבמאי ורנר וולסטדט (בגילומו של סטלאן סקושגורד) מביע שוב ושוב את אי-שביעות רצונו מיכולות המשחק של וינס ולבסוף מפטר אותו. האולפן מחליט להפסיק את ההפקה לחלוטין, מה שמשאיר את וינס שבור ומובטל. וינס חוזר לבית אמו שבקווינס, אך לאחר מספר ימים ארי פונה אליו ומקשר אותו עם הבמאי מרטין סקורסזה (בתפקיד עצמו), שמציע לוינס את התפקיד הראשי של ניק קארוויי בסרטו החדש - עיבוד קולנועי לספר הקלאסי "גטסבי הגדול".
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 6

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 7

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה בדיונית > בסדרת הטלוויזיה > עונה 8

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה בדיונית > בסרט הקולנוע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השראה

דמותו של ארי גולד מבוססת בחלקה על הסוכן ההוליוודי האמיתי ארי עמנואל (אנ'), שעזב את סוכנות ICM Partners (אנ') על מנת להקים את הסוכנות Endeavor Talent Agency (אנ') שייצגה כוכבים כגון וין דיזל ולארי דייוויד (בסדרה, שניהם מיוצגים על ידי ארי גולד הבדיוני). כמו כן, גם עמנואל וגם גולד מייצגים את מפיק הסדרה מארק וולברג, שעל חוויותיו בהוליווד הסדרה מבוססת באופן רופף. ארי עמנואל גם ייצג פעם את ג'רמי פיבן עצמו, ובראיון שנכלל במארז ה-DVD של הסדרה דאג אלין (אנ'), יוצר "הפמלייה", אומר שארי עמנואל דרש שפיבן ילוהק לתפקיד, ולא הסכים לאף שחקן אחר לתפקד. באחד מפרקי הסדרה, ארי גולד אומר שהבמאי פיטר ברג (אנ') היה שותפו לחדר במעונות כאשר למד בקולג'. במציאות, ברג היה שותפו לחדר של עמנואל.
ארי עמנואל (אנ') הוא אחיהם של יחזקאל עמנואל (אנ') – אונקולוג וביו-אתיקאי – ורם עמנואל – לשעבר ראש עיריית שיקגו (2011-2019), ראש סגל הבית הלבן (2009-2010) וחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית (2003-2009).
שותפים ועמיתים

בין שותפיו ועמיתיו של גולד ב-MGA (סוכנות מילר-גולד, נפתחה במהלך עונה 3) נמנים:
ברברה מילר (בוורלי ד'אנג'לו)
אנדרו קליין (גארי קול)
לויד לי (רקס לי (אנ'))
ליזי גרנט (אוטומן רייסיר (אנ'))
לקוחות

ידוענים רבים הופיעו בהופעת קמע בסדרה, בתפקיד עצמם, כלקוחותיו של גולד בעבר או בהווה. ביניהם נמנים:
T.I.
אהרן סורקין
אווה לונגוריה
אריק רוברטס
באו ואו
גארי ביוסי
גווינת' פלטרו
ג'ון קראייר
ג'יימס וודס
ג'סיקה בייל
ג'סיקה סימפסון
ג'פרי טמבור
דייוויד שווימר
וין דיזל
זאק אפרון
יו ג'קמן
לאונרדו דיקפריו
לארי דייוויד
לינדזי לוהן
מ. נייט שאמלאן
מאט דיימון
מארק וולברג
מייק טייסון
מרי ג'יי בלייג'
ניק קסאווטס
סידני פולאק
קווין לטיפה
ראיין ריינולדס
רוב ריינר
ריצ'רד קלי
ריצ'רד שיף
שרון סטון
הערות שוליים

↑  "Showrunner added to Wahlberg's 'Entourage'" by Michael Fleming, Variety August 21, 2003 retrieved August 23, 2006.
מרכז פרס לשלום ולחדשנות

| --- | --- |
סמליל מרכז פרס לשלום ולחדשנותסמליל מרכז פרס לשלום ולחדשנות

הכניסה לבית מרכז פרס לשלום ולחדשנות
 פעילות:  מלכ"ר הפועל בתחום קידום השלום במזרח התיכון על פי חזונו של נשיא מדינת ישראל ה-9, שמעון פרס
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  רחוב קדם 132, תל אביב-יפו
 מייסדים:  שמעון פרס 
 חברים:  אורי סביר, יונתן קולבר, מנואלה דבירי, צבי ימיני, צביה ולדן, יוני פרס, נוף עתאמנה אסמעיל, תמיר פרדו
 יושב ראש:  חמי פרס
 מנכ"ל:  אפרת דובדבני
 עובדים:  50
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 www.peres-center.org
 קואורדינטות:  32°02′14″N 34°44′46″E﻿ / ﻿32.037222222222°N 34.746055555556°E﻿ / 32.037222222222; 34.746055555556
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז פרס לשלום ולחדשנות (בעבר: מרכז פרס לשלום) הוא מרכז ללא כוונת רווח, שהוקם בשנת 1996. המרכז הוקם במטרה לפעול בתחום קידום השלום במזרח התיכון על פי חזונו של שמעון פרס.
רקע

בשנת 1996, לאחר הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה, חבר פרס לאורי סביר על מנת לקדם הקמת מרכז לקידום תהליך השלום. יחד עם אישי ציבור ופעילים נוספים גובש החזון להקמת המרכז. בסוף 1997 נחנך המרכז בכנס מועצת הנגידים הבינלאומית הראשונה שלו. המרכז הוא ארגון לא-ממשלתי ולא מפלגתי השייך למגזר השלישי בישראל. הוגדר עם הקמתו כמוסד ללא כוונת רווח.
בשנת 2003 נערך טקס הנחת אבן הפינה ל"בית פרס לשלום", הבניין החדש של המרכז בשכונת גבעת עלייה ביפו. המגרש עליו נבנה הבניין היה בעבר חלק מבית החולים הממשלתי ביפו, שנסגר בשנות ה-80. הבניין תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי מסימיליאנו פוקסס. שטחו הוא כ-2,500 מ"ר ובו חמש קומות. בבניין משרדי הנהלת המרכז, חדרי סדנאות, אודיטוריום, מרכז מידע ומרכז מבקרים. מסביב לבניין קיים "פארק השלום": פארק ציבורי פתוח אשר מגיע עד קו החוף. בעבר שכנה בקומה השלישית של הבניין לשכתו של שמעון פרס.
מנכ"לית המרכז היא אפרת דובדבני ונשיא הכבוד היה אורי סביר. שמעון פרס שימש כנשיא הכבוד עד למותו ב-2016. נכון ל-2018 יו"ר הוועד המנהל הוא חמי פרס והחברים האחרים בו הם: יונתן קולבר, מנואלה דבירי, צבי ימיני, צביה ולדן, ד"ר יוני פרס, ד"ר נוף עתאמנה אסמעיל ותמיר פרדו. בעבר היו חברים בוועד גם אברהם נאמן, רפי אדרי, טלי ליפקין-שחק, עליזה גורן, אילן חת, משה תאומים, אורי סביר ועוד.
בשנת 2016 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין מרכז פרס לשלום וארגון אונסק"ו. במסגרת ההסכם הצהיר ארגון אונסק"ו על הכוונה לתמוך בפרויקטים של המרכז מתחום החינוך לשלום ועידוד לדו קיום בין ישראלים ופלסטינים. ההסכם כולל שיתוף פעולה בין הארגונים, החלפת מידע, אימון אנשי צוות והכשרה מקצועית. במעמד חתימת ההסכם הוענק לפרס פסל "Tree of Peace" כהערכה על תרומתו (זאת לאחר שבשנת 1993 הוענק לשמעון פרס פרס לשלום על שם פליקס הופואה-בואני מטעם אונסק"ו).
ב-19 בדצמבר 2018 הוצב במרכז פרס ארונה של רונה רמון שנפטרה לאחר מאבק בסרטן והציבור עבר על פני הארון וחלק לרמון כבוד אחרון. ושם התקיים טקס האשכבה בנוכחות משפחה, חברים ונשיא המדינה, ראובן ריבלין.
תחומי פעילות

המרכז מפעיל פרויקטים בתחומים: טכנולוגיה, עסקים, חקלאות, ספורט, חינוך ורפואה.
הענקת  אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות לנשים פורצות דרך בתחומן המהוות מודל לחיקוי בקרב נשים ונערות בארץ ובעולם.
תוכניות המרכז פונות למשתתפים מכל המגזרים, המינים והגילאים.
תחומי פעילות > בתחום החינוך

בתי ספר תאומים לשלום ולספורט: פרויקט בתחום הכדורגל הפועל בקהילות מגוונות ברחבי ישראל והאזור. במסגרת התוכנית קבוצות כדורגל יהודיות-ערביות וישראליות-פלסטיניות משחקות יחד לאורך שנת הפעילות. המאמנים מקבלים הכשרה וליווי מהמרכז להעברת האימונים תוך שימוש במתודות חינוכיות שפותחו במרכז פרס.
משחקים הוגן, מובילים שלום: הפרויקט עוסק בהכשרת סטודנטים בנושאי מנהיגות, חינוך ושלום באמצעות ספורט. לאחר ההכשרה, הסטודנטים משולבים בניהול והפעלת תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ.
גשרים לשלום: תוכנית חינוכית המופעלת על ידי המרכז בשיתוף עם אורט ישראל, קרן אדמונד דה רוטשילד, גוגל ישראל ומשרד החינוך. במהלך התוכנית תלמידי תיכון דרוזים, מוסלמים ויהודים בישראל עובדים על יישום יוזמות חברתיות לחיבור בין החלקים השונים של החברה הישראלית.
יאללה - מנהיגים צעירים: במסגרת הפרויקט נפגשים צעירים מרחבי המזרח התיכון ברשתות חברתיות. אלפי משתתפים לקחו חלק בפעילויות הפרויקט דרך פייסבוק.
תחומי פעילות > בתחום הרפואה

בתחום הרפואה המרכז מקדם פרויקטים: הכשרת רופאים: הפרויקט עוסק בעידוד הכשרה מקצועית של רופאים פלסטינים על ידי אנשי מערכת הבריאות הישראלית. המרכז נעזר בידע הרפואי בישראל כדי לסייע בקידום של מערכת הבריאות הפלסטינית.
Saving Children: הפרויקט מטפל בצרכים הומניטריים של ילדים פלסטינים הנזקקים לטיפולים מצילי חיים שאינם זמינים להם במערכת הבריאות הפלסטינית.
תחומי פעילות > בתחומי היזמות והעסקים

המרכז פועל בתחום שיתוף הפעולה הכלכלי אזורי. לצד שיתופי פעולה כלכליים מופעלות במסגרת המרכז גם סדנאות לבניית יכולות ופיתוח מקצועי של קשרים עסקיים וסביבתיים.
פרויקט קידום שותפויות עסקיות חוצות גבולות מקדם שיתוף פעולה כלכלי אזורי דרך מחקר משותף, פיתוח מקצועי, וחיבור עסקי בין חברות ואנשי מקצוע בעלי השפעה באזור.
מאיץ היזמות מזנקים ביחד מופעל על ידי מרכז פרס בשותפות עם קרן אדמונד דה רוטשילד, מאיץ הסטארט-אפים MassChallenge Israel וקרן ההשקעות TAU Ventures של אוניברסיטת תל אביב, במסגרתו יזמים מתחילים מכל רחבי הארץ (בדגש על הפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל) עוברים סדנאות מקצועיות ומקבלים סיוע בפיתוח מוצר ובניית מיומנויות. את המשתתפים מלווים מנטורים מובילים מעולם היזמות והטכנולוגיה. פרויקט CityZoom מקדם את עולם הערים החכמות בישראל באמצעות שיתופי פעולה חוצי מגזרים בין סטארטאפים וחברות טכנולוגיה, חברות ישראליות ורב לאומיות וגופים מוניציפליים. במהלך הפרויקט מקיימת קהילת CityZoom מפגשים בין מנהלים ואנשי מפתח מהתעשייה, רשויות מקומיות ואקדמיה, ועורכת דיוני 'שולחן עגול' וסמינרים עם מומחי חדשנות, יזמים וחוקרים. הפרויקט בשותפות עם משרד הכלכלה, משרד הפנים, ישראל דיגיטלית, אוניברסיטת תל אביב ועתידים.
מרכז החדשנות של ישראל

ביוני 2016 הכריז מרכז פרס לשלום ולחדשנות על הקמת מרכז החדשנות של ישראל. המרכז נפתח למבקרים בשנת 2019 והוא מיועד לביקור של תיירים ומשלחות עסקיות וממשלתיות מישראל ומהעולם. המרכז מציג את סיפורה של מדינת ישראל מיום הקמתה עד היום תוך התמקדות בהתפתחויות בתחומי הטכנולוגיה והחדשנות. הסיור במרכז כולל בין היתר ציר זמן של החדשנות הישראלית, הולוגרמות של אישים בתחום (בין היתר: גיל שוויד, רות ארנון, אמנון שעשוע), קפסולת מציאות מדומה ותערוכה מתחלפת בה מוצגים פיתוחים בתחום מהשנה החולפת.
גלריית תמונות

הרחבה שליד המבנה
חוף הים הנשקף מהאודיטוריום של מרכז פרס, ומצבות בית הקברות המוסלמי הצמוד למבנה מדרום
מרכז החדשנות של ישראל
שלט "Dream Big" (לחלום בגדול), רחבת הכניסה במרכז פרס לשלום ולחדשנות
הערות שוליים

↑  הילה שמר ואיתי כ"ץ, אל נא תאמר לי שלום: הבניין של מרכז פרס ביפו יהפוך למרכז חדשנות, באתר Xnet‏, 30 באפריל 2016
↑  מזכירות הממשלה, דברים שנאמרו בפתח ישיבת הממשלה המיוחדת לזכרו של שמעון פרס - סעיף מספר 1977 של הממשלה, באתר משרד ראש הממשלה, 28 בספטמבר 2016: ”רק לפני חודשיים הגעתי עם רעייתי להשקת 'מרכז פרס לשלום ולחדשנות', חלקנו חזון משותף, חזון של קידמה וטכנולוגיה. שמעון ראה את התייצבותה של ישראל בחזית הקדמה הטכנולוגית והמדעית, בצדק, כמפתח לרווחת האנושות, כמפתח לשלום.”
↑  דף הבית באתר של מרכז פרס לשלום
↑  אונסק"ו מאמץ פרויקטים של מרכז פרס: "מורשת עולמית מהלכת", באתר ynet, 7 במרץ 2016
↑  UNESCO
↑  Félix Houphouët-Boigny Peace Prize
↑  דף הבית באתר של מרכז פרס לשלום ולחדשנות
↑  בתי ספר תאומים לספורט ושלום, באתר של מרכז פרס לשלום
↑  יאללה - מנהיגים צעירים, באתר של מרכז פרס לשלום
↑  Saving Children, באתר של מרכז פרס לשלום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265358905171  GND: 104139070X  ISNI: 0000 0001 2109 3806  LCCN: no2002039294  VIAF: 127000111   WorldCat (עם VIAF): 127000111 
בית מרכז פרס לשלום בשכונת גבעת עלייה ביפו
מרכז פרס לשלום
איזולדה קורץ

| --- | --- |

קורץ, 1870
 לידה:  21 בדצמבר 1853 שטוטגרט, ממלכת וירטמברג 
 פטירה:  5 באפריל 1944 (בגיל 90) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1943) 
 
מריה קלרה איזולדה קורץ (בגרמנית: Maria Clara Isolde Kurz;‏ 21 בדצמבר 1853 – 5 באפריל 1944) הייתה משוררת וכותבת סיפורים קצרים גרמנייה.
ביוגרפיה

איזולדה קורץ נולדה השנייה מבין חמישה ילדים ובתם היחידה של הסופר והספרן הרמן קורץ ורעייתו מארי קורץ, לבית פריין פון ברונוב. מארי קורץ, שהגיעה ממשפחה אצילה ותיקה והייתה גם אחיינית-רבתא של אחותו של פרידריך כריסטוף אוטינגר והנכדה של אחיינו, קולונל היינריך ריינהרד ריטר ואדלר פון אוטינגר (1738–1796), לימדה את בתה בעצמה.
איזולדה התגוררה בשטוטגרט במשך חמש וחצי שנים עד שהמשפחה עברה לאוברסלינגן באביב 1859.
זמן מה לאחר מות אביה ב-1873 איזולדה קורץ עברה למינכן, שם חי אחיה ארווין כסטודנט לאמנות, כדי להתפרנס מתרגומים ושיעורי שפה. משכר הטרחה הראשון שלה הקימה לאביה אנדרטת שיש בבית העלמין הישן בטיבינגן. שנה לאחר מכן, יחד עם אמה ואחיה הצעיר, קיבלה את הזמנתה של אחיה אדגר לאיטליה.
איזולדה קורץ נפטרה בלילה שבין 5 ל-6 באפריל 1944. היא נקברה בבית העלמין בעיר טובינגן.
הספרייה שלה מופקדת במשרד התרבות של שטוטגרט בארכיון הספרות הגרמני מרבאך.
משפחתה

קורץ הייתה בתם של הסופרת והמשוררת מארי קורץ והסופר הרמן קורץ ואחותם של: הרופא והמשורר אדגר קורץ, הפסל ארווין קורץ ואלפרד ובלדה קורץ.
הנרייטה פימנטל

| --- | --- |

הנרייטה פימנטל (מארכיון בית לוחמי הגטאות)
 לידה:  17 באפריל 1876 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  17 בספטמבר 1943 (בגיל 67) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הולנד הולנד
 מקום מגורים:  אמסטרדם 
 ידועה בשל:  הצלת ילדים יהודים בשואה
 מעסיק:  Crèche - Plantage Middenlaan 31-33, Amsterdam 
 מספר צאצאים:  0 
 
הנרייטֶה הנריקס פּימֶנטֶל (בהולנדית: Henriette Henriques Pimentel;‏ 1877[דרושה הבהרה]–1944) הייתה יהודייה הולנדית ממוצא ספרדי, שניהלה את בית הילדים ה"קרֶש" (De Creche - "הפעוטון") באמסטרדם עד למלחמת העולם השנייה ובתקופת השואה. הצילה יחד עם ולטר סוסקינד, יוהאן ואן הולסט ואחרים, כמה מאות ילדים יהודים ונרצחה באושוויץ עם יתר הילדים, שלא הצליחה למלט מהמוות.
קורות חיים והצלת הילדים

בית הילדים De Creche, שבאמסטרדם, נוסד ב-1906 על ידי "העמותה למעונות ליונקים ופעוטים" (Vereniging zuigelingeninrichting en kinderhuis), מכספי הנדוניה של יהודייה הולנדית בשם סופי רוזנטל (Sophie Rosenthal), כמעון יום לילדים ממשפחות יהודיות שחיו במצוקה כלכלית. פימנטל החלה לנהל אותו ב-1926 והמשיכה בכך 17 שנה עד סגירתו על ידי הנאצים. הילדים שחיו בו היו יהודים ולא יהודים כאחת וגם הצוות היה מעורב. ב-1941, כשנה לאחר כיבוש הולנד על ידי הנאצים במאי 1940, סולקו מבית הילדים כל אנשי הצוות הלא-יהודים.
בערב ראש השנה תש"ד (29 בספטמבר 1943), החל גירוש יהודי הולנד למחנות ההשמדה. יהודי אמסטרדם וסביבתה רוכזו ב"תיאטרון ההולנדי" - Hollandsche Schouwburg, שהיה סמוך ל"קרש", כאשר ה"קרש" עצמו שימש גם הוא כתחנת מעבר לחלק מהילדים היהודים. פימנטל החלה להעביר את הילדים לסמינר הקלויניסטי למורים, הסמוך, שמנהלו יוהאן ואן הולסט שיתף עימה פעולה. הוא קיבל לימים אות חסיד אומות העולם בגין מעשיו. ואן הולסט שלח את הילדים לכפרים שונים מחוץ לאמסטרדם. הם נעזרו לשם כך גם באחד מאנשי היודנרט, ולטר סוסקינד, יהודי גרמני ממוצא הולנדי, ששימש כמנהל אותו מקום ריכוז יהודי בתיאטרון, וכן באנשי מחתרת הולנדים. על פעילותו של ולטר סוסקינד ומשפחתו, בהצלת יהודי הולנד, נעשה סרט הולנדי, בינואר 2012 - "סוסקינד".
פימנטל לא הספיקה להציל את כל הילדים שהסתתרו ב"קרש" ונשארה עם אלה מהם שנותרו, כשסגרו הנאצים את ה"קרש" וגירשו גם את הילדים שהיו בו. חלק מהילדים גורשו בטרנספורטים מיוחדים למחנה וסטרבורק (Westerbork) בהולנד וחלקם הנותר למחנות אחרים מחוץ למדינה. פימנטל גורשה עם האחרונים, לאושוויץ, שם נרצחה גם היא, כמותם. פימנטל הייתה בת 67 בהירצחה. היא לא הייתה נשואה ולא השאירה אחריה צאצאים, למעט הילדים שהצילה.
ראו גם

יהדות הולנד
לקריאה נוספת

מרדכי פלדיאל, "Saving the Jews: Amazing Stories of Men and Women Who Defied the "Final Solution, הוצאת שרייבר, 2000, בעמ' 278 ואילך
צוות ה"קרש" - הנרייטה פימנטל יושבת שנייה משמאל בשורה הראשונה (מארכיון בית לוחמי הגטאות)
אריה נבון

| --- | --- |

אריה נבון בשנות ה-40
 לידה:  22 במאי 1909 דונייבצי, האימפריה הרוסית
 פטירה:  29 בנובמבר 1996 (בגיל 87) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  אריה קליגמן
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  קריקטורה, איור, עיצוב תפאורה
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
קריקטורה של אריה נבון משנת 1949: הילד המסמל את ישראל נושא את מספר אזרחי המדינה הצעירה
אריה נבון (קליגְמן) (22 במאי 1909 – 29 בנובמבר 1996) היה צייר ורשם ישראלי, הקריקטוריסט הראשון ביישוב, מעצב תפאורות, אמן קומיקס ומאייר ספרים. חתן פרס ישראל לאמנויות הבמה לשנת 1996.