stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איידהו פולס
היסטוריה > כורים גרעיניים

ב-1949 פתחה הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית את "התחנה הלאומית לבדיקת כורים גרעיניים" (National Reactor Testing Station) בשטח המדברי שממערב לעיר. ב-20 בדצמבר 1951 ייצר שם כור גרעיני לראשונה בהיסטוריה חשמל זמין. במשך הזמן נבנו במתקן יותר מ-50 כורים גרעיניים לצורכי בדיקה. כיום, להוציא שלושה, כולם סגורים.
באתר התרחשה בליל ה-3 בינואר 1961 אחת התאונות הגרעיניות הגורליות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. האירוע התרחש בכור ניסיוני של צבא ארצות הברית. עקב תכנון ונוהלי תחזוקה גורעים, נמשך אחד ממוטות הבקרה של הכור באופן ידני יתר על המידה וגרם לכור להיות במצב קריטי ובחוסר שליטה. שלושה אנשי צבא, שעבדו בתוך הכור שגו כאשר החזירו את המוט למקומו. כתוצאה מכך עלתה עוצמת הכור במהירות מ-3 מגה-ווט ל-20 ג'יגה-ווט. מצב זה גרם עד מהרה לרתיחת המים בליבת הכור. עם הצטברות הקיטור, הכה גל לחץ בכוח בתא הלחץ של הכור שעליו עמדו שני אנשים. הפיצוץ היה כה חמור עד שתא הלחץ של הכור הוקפץ לגובה של כשלושה מטרים באוויר ופגע בתקרת הכור לפני ששב למקומו. אדם אחד נהרג במקום כאשר גופו שופד מאחד מחלקי הכור. שני אנשים אחרים מתו מפצעיהם תוך שעות. השלושה נקברו בארונות קבורה עשויים מעופרת וכל החלק הזה של האתר נקבר. התכת הליבה לא גרמה לנזק סביבתי, אף על פי שכמה תוצרי ביקוע רדיואקטיבי נפלטו לאטמוספירה. אף על פי שעלות בנייתם ואחזקתם של כורים כאלו הייתה זולה יחסית, גנז הצבא את התוכניות להמשך בנייתם של כורים מסוג זה וגרט את הכורים הקיימים.
האתר, הקרוי "המעבדה הלאומית של איידהו" (Idaho National Laboratory), נותר כיום אחד מעמודי התווך של כלכלת איידהו פולס, מועסקים בו יותר מ-8,000 עובדים והוא מתפקד כמרכז מחקר בעל שם עולמי. במעבדה מנוהל ומופעל "הכור הניסיוני המתקדם" (Advanced Test Reactor) הידוע בכל העולם.
כלכלה

איידהו פולס משמשת כמרכז האזורי של מזרח איידהו בהיבט הרפואי, התחבורתי והעסקי.
כלכלת העיר נשענה עד להקמת האתר הגרעיני בעיקר על חקלאות. כתוצאה משינוי זה עלתה רמת השכר הממוצעת בעיר והמעבדה הלאומית קרויה בפשטות על ידי תושבי העיר בשם "האתר" (The Site). ב-1993 בוצעו במעבדה כמה קיצוצים. מאז הוספו לעיר מקורות תעסוקה חלופיים כמו מוקדי שירות, מסחר קמעונאי, עסקי בידור ומסעדות ומרכז רפואי אזורי.
ב-2010 נמנתה איידהו פולס ברשימת השבועון ביזנסוויק ברשימת "המקומות הטובים ביותר לגידול ילדים". בנוסף, כלל האתר של המגזין פורבס את איידהו פולס ברשימת "המקומות הקטנים הטובים ביותר לעסקים ולקריירה". באותה שנה כללה רשת CNN את איידהו פולס כאחת מ"100 הערים הטובות שלהם לשנת 2010".
איידהו פולס הפכה להיות מרכז עסקים אזורי. בתחומה שוכנים המטה של איגוד מגדלי תפוחי האדמה של איידהו והמטה המחוזי של מחלקת הבריאות והרווחה של איידהו. העיר משמשת כמקום מושבן של כמה חברות ארציות.
ערים תאומות

יפן טוקאי (אנ'), איבראקי, יפן.
הערות שוליים

↑  "American FactFinder". United States Census Bureau. Retrieved 2012-12-18.
↑  Tucker, Todd (2009). Atomic America: How a Deadly Explosion and a Feared Admiral Changed the Course of Nuclear History. New York: Free Press.
↑  LA-13638 A Review of Criticality Accidents (2000 Revision), Thomas P. McLaughlin, et al., Los Alamos National Laboratory, 2000.
↑  Best Place to Raise Your Kids, Idaho Falls
↑  Special Report, Best Small Places For Business And Careers, 04.14.10
| דגל איידהו מדינת איידהו |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | בויסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של בויסי • עמק קאש • האגן הגדול • רכס הרי וואסאטץ' • הפארק הלאומי ילוסטון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | בויסי • נאמפה • מרידיאן • איידהו פולס • פוקטלו • קולדוול • קואור דה'אלין • טווין פולס • לוויסטון • פוסט פולס • רקסבורג • מוסקו • איגל • קונה • מאונטיין הום • צ'אבאק • עמון • היידן • בלאקפוט • גארדן סיטי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות איידהו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559771305171  GND: 4296234-1  LCCN: n80133109  MusicBrainz: 5da85579-0aeb-49ff-9ef6-4abd729c4dd7  NARA: 10040248  NKC: ge1044299  VIAF: 236938737   WorldCat (עם VIAF): 236938737
נמל התעופה הבין-לאומי מיניאפוליס - סיינט פול

נמל התעופה הבין-לאומי מיניאפוליס - סיינט פול (באנגלית: Minneapolis–Saint Paul International Airport;‏ IATA:‏ MSP,‏ ICAO:‏ KMSP), הידוע גם (אך פחות) בשם וולד צ'יימברלין פילד, הוא נמל תעופה בין-לאומי משותף לשימוש ציבורי אזרחי-צבאי הממוקם בטריטוריה הלא-מאורגנת פורט סנלינג, מינסוטה, ארצות הברית. למרות שהוא ממוקם בשטח הבלתי מאורגן, נמל התעופה ממוקם במיקום מרכזי בטווח של כ-10 מיילים (16 ק"מ) ממרכז העיר מיניאפוליס וממרכז העיר סיינט פול. בנוסף לטיסות מסחריות מחברות תעופה אמריקאיות גדולות וכמה חברות בין-לאומיות, נמל התעופה הוא גם ביתם של מספר פעולות של חיל האוויר של ארצות הברית ושל המשמר הלאומי של מינסוטה. נמל התעופה משמש גם מגוון חברות מטען אווירי. מיניאפוליס–סיינט פול הוא נמל התעופה העמוס ביותר במרכז-המערב העליון.
מטוס A220-300 של דלתא נוחת ב-MSP ברקע עם מטוס 757-200 נוסע מקדימה.
שירותים > טרמינלים

לנמל התעופה הבין-לאומי מיניאפוליס-סיינט פול יש שני טרמינלים עם סך של 131 שערים.
טרמינל 1 (לינדברג) מכיל 117 שערים על פני שבעה מתחמים, באותיות A–G.
טרמינל 2 (האמפרי) מכיל 14 שערים על פני מתחם אחד, מתחם H.
נחיתות בין-לאומיות עוברות במתחם G בטרמינל 1 ובטרמינל 2.
שני הטרמינלים הם במרחק של כמייל אחד (1.6 ק"מ) וניתן לגשת אליהם מיציאות נפרדות של כביש 5 של מדינת מינסוטה. ההסדר יכול לבלבל עבור חלק מהנהגים, מכיוון שאף כביש לא מחבר ישירות את הטרמינלים, כלומר יציאה לא נכונה עלולה לגרום לעיכוב של מספר דקות. בשנת 2010 עודכן השילוט לאורך כביש 5 כדי להבהיר יותר אילו חברות תעופה משרתות כל טרמינל.
טרמינל 1 נקרא על שמו של הטייס צ'ארלס לינדברג, שגדל במינסוטה וטרמינל 2 נקרא על שמו של סגן הנשיא יוברט האמפרי, שייצג את מינסוטה בקונגרס.
שירותים > תחבורה קרקעית

בנייני הטרמינל ממוקמים ישירות ליד כביש 5 של מדינת מינסוטה. מספר כבישים מהירים גדולים אחרים הגובלים בשדה התעופה הם כביש מדינת מינסוטה 62, כביש מדינת מינסוטה 77, וכביש 494 הבין-מדינתי.
מטרו טרנזיט, ספקית התחבורה הציבורית של האזור, מפעילה את הקו הכחול, קו רכבת קלה, בשטח נמל התעופה. נוסעים יכולים להשתמש בקו כדי לעבור בין שני הטרמינלים. אין תשלום עבור נוסעים הנוסעים רק בין טרמינל 1 ל-2, והשירות ביניהם פועל כל היום (שאר הקו מושבת למשך כארבע שעות בלילה). מעבר לנמל התעופה, הקו הכחול נוסע למרכז העיר מיניאפוליס ולקניון אמריקה בבלומינגטון הסמוכה. מטרו טרנזיט מפעילה גם את קו אוטובוס 54 לסנט פול.
סטטיסטיקה > יעדים פנים-ארציים מובילים

| דרגה | נמל תעופה | נוסעים | חברות תעופה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | קולורדו דנבר, קולורדו | 836,000 | דלתא, Frontier, Southwest, Spirit, Sun Country, United |
| 2 | אריזונה פיניקס-סקיי הרבור, אריזונה | 651,000 | אמריקאי, דלתא, דרום מערב, רוח, ארץ השמש |
| 3 | אילינוי שיקגו-או'הייר, אילינוי | 609,000 | אמריקן, דלתא, סאן קאנטרי, יונייטד |
| 4 | ג'ורג'יה אטלנטה, ג'ורג'יה | 591,000 | דלתא, רוח |
| 5 | נבדה לאס וגאס, נבדה | 567,000 | דלתא, גבול, דרום מערב, רוח, ארץ השמש |
| 6 | קליפורניה לוס אנג'לס, קליפורניה | 503,000 | דלתא, רוח, ארץ השמש |
| 7 | פלורידה אורלנדו, פלורידה | 483,000 | דלתא, גבול, דרום מערב, רוח, ארץ השמש |
| 8 | וושינגטון (מדינה) סיאטל/טקומה, וושינגטון | 462,000 | אלסקה, דלתא, ארץ השמש |
| 9 | טקסס דאלאס/פורט וורת', טקסס | 412,000 | אמריקן, דלתא, סאן קאנטרי |
| 10 | מסצ'וסטס בוסטון, מסצ'וסטס | 361,000 | דלתא, JetBlue, Sun Country |
סטטיסטיקה > יעדים בין-לאומיים מובילים

| דרגה | נמל תעופה | נוסעים | חברות תעופה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הולנד אמסטרדם, הולנד | 390,147 | דלתא, קיי. אל. אם |
| 2 | מקסיקו קנקון, מקסיקו | 357,781 | דלתא, סאן קאנטרי (אנ'), פרונטיר |
| 3 | צרפת פריז, צרפת | 210,044 | אייר פראנס, דלתא |
| 4 | קנדה טורונטו-פירסון, קנדה | 157,637 | אייר קנדה, דלתא |
| 5 | קנדה קלגרי, קנדה (אנ') | 130,822 | דלתא |
| 6 | קנדה ויניפג, קנדה (אנ') | 110,721 | דלתא |
| 7 | הממלכה המאוחדת לונדון-הית'רו, הממלכה המאוחדת | 92,220 | דלתא |
| 8 | איסלנד רייקיאוויק, איסלנד | 88,649 | דלתא, אייסלנדאייר |
| 9 | מקסיקו פוארטו ואיארטה, מקסיקו (אנ') | 80,051 | דלתא, סאן קאנטרי (אנ') |
| 10 | קנדה ונקובר, קנדה | 76,599 | דלתא, סאן קאנטרי (אנ') |
סטטיסטיקה > נתח שוק של חברות תעופה

| דרגה | חברת תעופה | נוסעים | נתח שוק |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | דלתא איירליינס | 17,053,000 | 57.32% |
| 2 | סקייווסט איירליינס (פועלת עבור אלסקה איירליינס, דלתא קונקשן ויונייטד אקספרס) | 2,977,000 | 10.01% |
| 3 | סאן קאנטרי איירליינס (אנ') | 1,519,000 | 5.56% |
| 4 | סאות'ווסט איירליינס | 1,510,000 | 5.07% |
| 5 | יונייטד איירליינס | 1,331,000 | 4.47% |
| 6 | אמריקן איירליינס | 1,122,000 | 3.77% |
| 7 | כל שאר חברות התעופה | 4,240,000 | 13.80% |
סטטיסטיקה > תנועה שנתית

| שנה | נוסעים | שנה | נוסעים | שנה | נוסעים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 33,733,725 | 2011 | 33,118,499 | 2021 | 25,202,120 |
| 2002 | 32,629,690 | 2012 | 33,170,960 | 2022 | 31,241,822 |
| 2003 | 33,201,860 | 2013 | 33,897,335 |  |  |
| 2004 | 36,713,173 | 2014 | 35,152,460 |  |  |
| 2005 | 37,663,664 | 2015 | 36,582,854 |  |  |
| 2006 | 35,612,133 | 2016 | 37,517,957 |  |  |
| 2007 | 35,157,322 | 2017 | 38,034,431 |  |  |
| 2008 | 34,056,443 | 2018 | 38,037,381 |  |  |
| 2009 | 32,378,599 | 2019 | 39,555,036 |  |  |
| 2010 | 32,839,441 | 2020 | 14,851,289 |  |  |
הערות שוליים

↑  "List of Top 40 Airports in US - World Airport Codes". World Airport Codes. ארכיון מ-30 באפריל 2019. נבדק ב-22 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Terminal 1 Map" (PDF). נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MSP Terminal 2 Map" (PDF). נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A case of terminal confusion at Minn. airport". NBC News. Associated Press. 20 ביולי 2009. נבדק ב-23 בספטמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "These routes will change May 18". Metro Transit. ארכיון מ-15 ביולי 2013. נבדק ב-22 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Minneapolis–St Paul International (MSP) Summary Statistics". Bureau of Transportation Statistics, US Department of Transportation. נבדק ב-23 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "International_Report_Passengers | Department of Transportation - Data Portal". data.transportation.gov. נבדק ב-2021-07-26.
↑  "RITA | BTS | Transtats". Transtats.bts.gov. נבדק ב-2023-09-23.
↑  "About MSP". ארכיון מ-1 בינואר 2019. נבדק ב-31 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n94012482  VIAF: 139708406   WorldCat (עם VIAF): 139708406 
מטוסי דלתא חונים במתחם C.
מטוס 737-800 של סאן קאנטרי ממריא מ-MSP
טרמינל 1
אמנון בס טווסי

| אמנון בס טווסי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: אמנוניים
סוג:: ציקלה
מין:: אמנון בס טווסי
שם מדעי
 Cichla monoculus ‏אגאסי, 1831

אמנון בס טווסי (שם מדעי: Cichla monoculus) הוא דג טורף ממשפחת האמנוניים החי באמריקה הדרומית באגן האמזונאס, הופץ גם לפלורידה, הוואי ופנמה.
מאפיינים

האמנון הבס הטווסי מגיע לאורך 80 ס"מ ושוקל עד 9 ק"ג. הוא בעל מצח מגודל ופה גדול הפונה מעלה. צבעו ירוק כהה עם צידיים ירוקים בהירים. הסנפירים אדומים עזים והגוף מפוספס מלמעלה במשולשים שחורים. לקראת הזנב ישנו כתם-עין גדול. הזנב גדול ועוזר לדג להסתער קדימה.
זהו דג טורף החי במים העכורים של האמזונאס. הוא ניזון מחרקים, סרטנים ובעיקר מדגים אחרים שהוא צד במהירות.
נמל התעופה לונדון לוטון

מטוס של חברת תומסון איירוויז בנמל
נמל התעופה לונדון לוטון (באנגלית: London Luton Airport) שנקרא בעבר "נמל התעופה הבינלאומי לוטון", הוא נמל תעופה הממוקם כ-2.8 ק"מ מזרחית למרכז העיר לוטון ברובע בדפורדשייר, וכ-56 ק"מ ממרכז העיר לונדון, בירת אנגליה. שדה התעופה נמצא בבעלות המועצה המקומית.
נמל התעופה לוטון הוא הרביעי בגודלו מבין ששת נמלי התעופה המשרתים את אזור לונדון, לאחר נמל התעופה לונדון הית'רו, נמל התעופה לונדון גטוויק, נמל התעופה סטנסטד, ולפני נמל התעופה לונדון סיטי ונמל התעופה לונדון סאות'אנד.
היסטוריה

נמל התעופה נפתח ב-16 ביולי 1938 ובמלחמת העולם השנייה שימש את חיל האוויר המלכותי. לאחר המלחמה עבר הנמל לפעילות מסחרית והמשיכו בו הטיסות של חברות התעופה מונרך איירליינס, תומסון איירווייס ואוייטאייר.
בשנת 1972 היה נמל התעופה לוטון לנמל התעופה הריווחי ביותר במדינה, אך ב-1974 ספג פגיעה קשה ברווחיו כאשר אחת מחברות התעופה החזקות שפעלו בו, קלרקסונס (Clarksons Travel Group), פשטה את הרגל.
במשך 15 השנים שלאחר מכן הורחב הנמל, ובשנת 1985 נבנה טרמינל בינלאומי חדש. ב-1990 הוחלף שם הנמל ל"נמל התעופה לונדון לוטון". בשנת 1991 העבירה חברת ריאנאייר את טיסותיה לאירלנד מהנמל, אך מאוחר יותר העבירו אליו חברות תעופה כמו איזיג'ט ומאיי טראבל.
בשנת 1998 החלה בניית טרמינל חדש שעשוי מזכוכית ומאלומיניום בעלות של 40 מיליון פאונד. הטרמינל נפתח בשנת 1999 בטקס חגיגי על ידי המלכה אליזבת השנייה ובנה הנסיך צ'ארלס.
בשנת 2008 עברו בנמל התעופה מעל 10 מיליון נוסעים, אך בשנת 2009 ירד מספר הנוסעים לכ-9,120,000 והנמל דורג במקום החמישי בבריטניה מבחינת היקף תנועת הנוסעים. בשנת 2018 עברו בנמל התעופה מעל 16 מיליון נוסעים.
מסלול הטיסה

נמל התעופה הוא בעל מסלול אחד, באורך של 2,160 מטר ובגובה של 160 מטר. המסלול מצויד בטכנולוגית נחיתות מסוג IIIB, המאפשרת פעילות גם בתנאי ראות לקויה. כל מתקני הנמל ומבניו ממוקמים מצפון למסלול. בנמל עומדות לרשות הנוסעים 60 עמדות כרטוס.
חברות ויעדי טיסה

נמל התעופה משמש כבסיס לחברות איזיג'ט, תומאסון איירווייז, ריאנאייר וויז אייר. יעדי הטיסה מהנמל ואליו מוגבלים בטווח (בגלל מסלול ההמראה הקצר) ליעדים באירופה, צפון אפריקה והמזרח התיכון.
נמל התעופה הוא הבסיס של חברת הלואו-קוסט איזיג'ט ועל אדמתו נמצאים גם משרדי החברה הראשיים. החברה החלה לפעול בשנת 1995 עם מטוס אחד שטס בין לוטון לאדינברו.
אל על מפעילה 9 טיסות שבועיות בין תל אביב ללוטון, ואיזיג'ט מפעילה 13 טיסות שבועיות בקו זה מאז 2009. ישראייר מפעילה טיסות עונתיות בקו זה. ויז אייר מפעילה טיסות יומיות בקו זה החל מ-2017.
בעבר שימש גם כבסיס לחברת מונרך איירליינס שפשטה את הרגל ב-2017.
הערות שוליים

↑  רונית דומקה, מה המחיר של טיסה  ללונדון ב-60 יורו?, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2009
↑  אורלי פלג מזרחי ויעל גרונטמן, ‏איזי ג'ט מגיעה לת"א: מחיר טיסה ללונדון יהיה כ-72 ליש"ט, באתר גלובס, 8 ביולי 2009
↑  מיכל רז חיימוביץ', ‏וויז אייר תפעיל טיסות יומיות בקו תל אביב-לונדון, באתר גלובס, 20 בנובמבר 2017
↑   רינה רוזנברג קנדל, גרדיאן, סוכנויות הידיעות, אלפי ישראלים תקועים: חברת התעופה מונרך מפסיקה את פעילותה, באתר TheMarker‏, 2 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2005001734  VIAF: 1288155648119718330000   WorldCat (עם VIAF): 1288155648119718330000
סבתא סורגת

אחת הצורות הראשוניות במשחק "סבתא סורגת"
סבתא סורגת הוא גרסה של משחק לולאות המהווה משחק ילדים ביתי, המיועד לשני משתתפים לפחות. המשחק מצריך לולאת חוט חזק באורך של עשרות סנטימטרים (מטר וחצי בערך). מטרת המשחק ליצור תצורות חדשות באמצעות כריכת הלולאה על האצבעות, והעברתה בין השחקנים.
המשחק מוכר בשמות שונים בתרבויות שונות. במספר שפות המשחק נקרא "עריסת חתול" (למשל: באנגלית - Cat's cradle, בצרפתית - Berceau du chat, בפורטוגזית - Cama de gato). ברוסית המשחק נקרא Ниточка (ניטוצ'קה) - פתיל (של חוט) ובסינית 翻繩 fan sheng, "חבל מסתובב".
מהלך המשחק

השחקן הראשון בונה את הכריכה ההתחלתית: הוא משחיל ארבע אצבעות מכל כף יד (ללא אגודל) בתוך הכריכה. הוא כורך את הלולאה שנית, סביב כל רביעיית אצבעות. באמצעות האמה של כל יד, הוא מושך את החלק הפנימי של הכריכות הנוספות, ליצירת התצורה ההתחלתית.
בשלבים הבאים, כל שחקן בונה כריכה חדשה על סמך הכריכה הקודמת. אם השחקן אינו יודע כיצד להתקדם, הוא יכול לבקש מן השחקן השני "לקחת" ממנו את הכריכה: להעתיק את הכריכה אליו, למטרות לימודיות.
במשחק זה עשויות להיווצר תצורות החוזרות על עצמן במעגל סגור, בדומה למתרחש במשחק החיים.
גלריית תמונות

שתי צורות של סבתא סורגת
סבתא סורגת בחיפה, 1965
הציור "שתי נשים צעירות יושבות לצד קוטאצו ומשחקות סבתא סורגת" משנת 1765
לקריאה נוספת

לולאות משחק הלהטוטים היצירתי מיפן, וכטנברג, 1996.
איתמר יער

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1955 (בן 69) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 195 בחטיבה 500  מפקד חטיבה 330  נספח צבאי בבריטניה
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני    מבצע שלום הגליל  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן
 תפקידים אזרחיים
 סגן ראש המועצה לביטחון לאומי
 
איתמר יער (נולד ב-8 בפברואר 1955) הוא אל"ם במילואים ששימש בין היתר מפקד חטיבת שריון וסגן ראש המועצה לביטחון לאומי.
ביוגרפיה

איתמר התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל בשנת 1973 במסגרת גרעין לקיבוץ כפר חרוב ושרת כלוחם. עבר הסבה לשריון, הכשרה כתותחן וסיים קורס מפקדי טנקים בהצטיינות. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים, מדריך וסמ"פ בקורס קציני שריון ואף כקצין הרכב של קק"ש. יער שימש במספר תפקידים בחיל ובהם מפקד פלוגות, סמג"ד וק. אג"מ בחטיבה 460, וקצין אג"ם בחטיבה 500 בחלק השני של מלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 195, מפקד גדוד 34 ומפקד קורס מפקדי טנקים 532. בהמשך שימש סגן מפקד חטיבה 401, ק. האג"מ של חיל השריון, מפקד חטיבת שריון 330, כקצין האג"ם של מפקדת חיילות השדה וראש מחלקת ארגון באגף התכנון במטה הכללי. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון בבריטניה, אירלנד ופינלנד. לאחר סיום שירותו בצה"ל ב-2002 כיהן כסגן ראש המועצה לביטחון לאומי ואחראי להערכת מצב הביטחון הלאומי, תחומי הביטחון וביטחון הפנים עד לשנת 2008.
לאחר מכן הקים חברת ייעוץ ארגוני, שימש יועץ למנכ"לי משרד הביטחון, המשרד לביטחון הפנים, המשרד לנושאים אסטרטגיים והיה ממקימי המשרד להגנת העורף. שימש כדירקטור בכלל פיננסים בטוחה, בוועדת הביקורת של מפעל הפיס, ובוועד המנהל של אגודת החרשים והמועצה לשלום וביטחון. משנת 2021 משמש חבר הוועד המנהל ומנכ"ל בהתנדבות של תנועת "מפקדים למען ביטחון ישראל".
יער שימש כשופט במשפט גבעתי ב' לאחר האינתיפדה הראשונה, חבר בוועדת ברודט בנושא משאבי הביטחון, חבר בוועדת מרידור לתפיסת הביטחון וועדת ליבנה לסוגיית העורף האזרחי.
לאיתמר יער תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ת"א, תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה בצה"ל והוא מוסמך המכללה המלכותית הבריטית לביטחון לאומי (אנ') RCDS בלונדון. איתמר מלמד מדיניות ציבורית לתואר שני בינ"ל, בתוכנית לניהול מצבי חרום ואסון באוניברסיטת ת"א מאז 2011.
הערות שוליים

↑  חיים איסרוביץ, לארסן: "שרון הוא מנהיג אמיץ", באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2004.
↑  אבירם ברקאי, "אנחנו על השחור", כנרת זמורה ביתן, 2016, עמוד 427.
↑  אבירם ברקאי, "אנחנו על השחור", כנרת זמורה ביתן, 2016, עמוד 450.
↑  הוקפאה עבודת ועדת בריק לבדיקת "מסמך גלנט", באתר וואלה, 6 בספטמבר 2010.
↑  עמיר רפפורט, המועצה לברדק לאומי, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2004.
סג'יל 55

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 ייעוד:  פגיעה בשטחים והרג אזרחים ישראליים
 ארץ ייצור:  רצועת עזה
 יצרן:  גדודי עז א-דין אל-קסאם (חמאס)
 שימוש ראשון:  יולי 2014
 מלחמות ומבצעים:  מבצע צוק איתן
 ביצועים
 מהירות:  הגעה ליעד בכ-3 דקות לאחר השיגור
 טווח:  בסביבות 55 קילומטר מרצועת עזה לעבר שטחי ישראל
 
סג'יל 55 (בערבית: سجيل 55) היא רקטה ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון החמאס.
הרקטה נכנסה לשימוש מבצעי ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן. הטווח המרבי שלה הוא 55 ק"מ והיא מסוגלת לפגוע במספר ערים בישראל, בהן ראשון לציון, בת ים, חולון, בית שמש ובאר שבע.
ראו גם

סג'יל (טיל)
הערות שוליים

↑  רועי קייס, צה"ל טען "חיסלנו בכיר בחמאס" - וחזר בו; כלי רכב נפגעו מרקטה בשדרות, באתר ynet, 10 ביולי 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטלה בואן

| --- | --- |

סטלה בואן, דיוקן של מרגרט קול, 1944-45
 לידה:  16 במאי 1893 נורת' אדלייד, אוסטרליה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1947 (בגיל 54) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ווסטמיסטר 
 
אסתר גוונדולין "סטלה" בואן (באנגלית: Esther Gwendolyn "Stella" Bowen ‏;1893–1947) הייתה אמנית וסופרת בריטית ממוצא אוסטרלי.
ביוגרפיה

בואן נולדה בפרבר של אדלייד, דרום אוסטרליה, והתחנכה בבית הספר "טורמור האוס". כילדה צעירה נהנתה בואן לצייר ושכנעה את אמה לאפשר לה ללמוד אצל מרגרט פרסטון (אנ'). עם זאת, הרצון שלה להמשיך בלימוד אמנות במלבורן לא התגשם בגלל בריאותה הלא טובה של אמה וחוסר הרצון של האחרונה לתת לבתה להמשיך בקריירה כזו. כשאמה נפטרה בשנת 1914, עזבה בואן לאנגליה עם כרטיס הלוך ושוב בקצבה של 20 פאונד לחודש. בלונדון למדה בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר והתערבה בחברת סופרים, אמנים, משוררים ופעילים פוליטיים.
בתחילת 1918 בואן נפגשה והתאהבה בסופר פורד מדוקס פורד. היא הייתה בת 24, הוא היה בן 44. בני הזוג ברחו לאנגליה הכפרית ושם נולדה בתם ג'וליה בשנת 1920. עם זאת, בשנת 1922, המשפחה מאסה בתלאות החיים באזור הכפרי האנגלי ועברה זמנית לצרפת. עד מהרה הם החליטו להישאר בצרפת ועברו להתגורר בפריז.
הם התאקלמו בחברה הבוהמיינית של פריז, ופורד הקים כתב עת ספרותי והיה דמות מובילה בקרב הסופרים הגולים. בואן, בינתיים, מצאה את הסטודיו הראשון שלה אך לא הצליחה להקדיש לציור זמן בין הטיפול בצרכים של פורד ובתם.
בואן נפרדה מפורד בשנת 1927. זו הייתה תקופה קשה עבורה, אך היא נתנה לה זמן ומרחב להמשיך באמנותה. היא החלה להשיג כמה עבודות פורטרטים אך עדיין התקשתה להרוויח מספיק כסף. בשנת 1932 נסעה לארצות הברית בהזמנת המשורר רמון גוטרי, שעזר לה במציאת עבודות בין היתר עם סינקלר לואיס. כשחזרה לצרפת היא גילתה שהיא לא יכולה להרשות לעצמה להישאר בפריז וחזרה לאנגליה ביום הולדתה הארבעים.
אף על פי שבואן המשיכה לצייר היא לא הרוויחה מספיק מציור כדי להסתדר ובמשך שנים רבות השלימה את הכנסותיה על ידי כתיבת טור ביקורת על אמנות בעיתון. בגלל מערכת היחסים שלה עם פורד מדוקס פורד היא קיבלה מראש את כתיבת הביוגרפיה שלו ספר שזכה לביקורות נלהבות.
מלחמת העולם השנייה הביאה פרק חדש בקריירה של בואן. בשנת 1944 מונתה לאמנית מלחמה רשמית על ידי משרד המלחמה באוסטרליה. מפיק חדשות בשירות ה-BBC באוקיינוס השקט דאג לסטלה בואן לשידור שיחות קבועות לקהל האוסטרלי על חוויותיה בזמן המלחמה. שיחות אלה סיפקו לבואן הכנסה נוספת בתקופה קשה והם הביאו להצעה לקבל תפקיד של אמנית המלחמה.
תפקידה של בואן כאמן מלחמה היה לתאר את פעילויות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF) שהוצב באנגליה. היא ציירה גם דיוקנאות של מפקדים צבאיים ושבויי מלחמה אוסטרליים שהוחזרו מהקרבות באירופה. היא הייתה אחת האמניות המוקדמות שמונו, בואן השלימה את הציור האחרון שלה בשנת 1947.
היא נפטרה מאוחר יותר באותה שנה מסרטן השד והכבד. מעולם לא חזרה לאוסטרליה.
הערות שוליים

↑  C. B. Christesen, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  "Stella Bowen, Art, War and Love"
↑  Esther Gwendolyn [Stella BOWEN b. 16 May 1893 North Adelaide,SA d. 30 Oct 1947 Chelsea,London,England: My Pioneer Ancestors], web.archive.org, ‏2016-05-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426667405171  ADB: bowen-esther-gwendolyn-stella-5310  AGSA: 3001  AWR: AWE0594b  BIBSYS: 90893903  BnF: cb124031395 (data)  CiNii: DA08160532  DAAO: stella-bowen  GND: 118910779  ISNI: 0000 0001 1475 2228  LCCN: n87106865  NLA: 36580943  NTA: 184452821  RERO: 02-A003034432  RKD: 426472  SNAC: w63j47d2  SUDOC: 033134294  Trove: 381946  ULAN: 500001433  VIAF: 75359836   WorldCat (עם VIAF): 75359836 
סטלה בואן, מחנה של שבויי מלחמה
אלכסיי אוליוקאייב

אלכסיי ולנטינוביץ' אוליוקאייב (ברוסית: Алексей Валентинович Улюкаев; נולד במרץ 1956 במוסקבה) הוא כלכלן ומדינאי רוסי, השר לפיתוח כלכלי מה-24 ביוני 2013 ועד 14 בנובמבר 2016. הואשם והורשע בנטילת שוחד בגובה 2 מיליון דולר מנשיא חברת רוסנפט איגור סצ'ין.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1956 במשפחתו של מרצה במכון המוסקבאי למהנדסי קרקעות, ולנטין חוסאינוביץ' אוליוקאייב. מוצאו של אוליוקאייב מטטרסטן.
השלים לימודיו בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1979), קיבל את התואר שלו בשנת 1982. למד באוניברסיטת Pierre-Mendes France בגרנובל שבצרפת.
דובר אנגלית וצרפתית.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1991 היה הפרשן הפוליטי של עיתון "חדשות מוסקבה" (Московские новости), עד 1992 כיהן כיועץ כלכלי לממשלת רוסיה בראשות ייגור גאידר ועד 1994 היה עוזרו של סגן ראש ממשלת רוסיה. בשנים 1994–1996 ובשנים 1998–2000 היה סגן מנהל המכון לענייני כלכלה. בשנים 2000–2006 היה פרופסור המכון המוסקבאי לטכנולוגיה ופיזיקה. בשנים 2000–2004 כיהן כסגנו של שר האוצר, אלכסיי קודרין ומאפריל 2004 ועד יוני 2013 היה לסגנו של נגיד הבנק המרכזי, סרגיי איגנאטייב.
בשנים 2007–2010 היה מרצה לכלכלה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה. מיוני 2013 ועד נובמבר 2016 כיהן כשר הכלכלה.
אוליוקאייב השתייך למחנה הדמוקרטי והיה חבר תנועת "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" («Демократический выбор России») ועמד בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה. בשנים 1996–1998 היה חבר הדומה העירונית של מוסקבה וחלש על תחום ההשקעות. זמן-מה היה חבר מפלגת "ברית כוחות הימין".
באוקטובר 2015 היה ליושב ראש דירקטוריון התאגיד הפדרלי לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (Федеральной корпорации по развитию малого и среднего предпринимательства).
ביוגרפיה > שר

מונה לשר לפיתוח כלכלי ביוני 2013.
בנובמבר 2016 נעצר על ידי ועדת החקירות של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי בחשד לנטילת שוחד בתמורה לסיוע בעסקת רכישה של חברת הנפט רוסנפט.
ביוגרפיה > שר > פרשת השחיתות

ב-14 בנובמבר 2016 ועדת החקירות של רוסיה בסיוע אנשי המחלקה לביטחון פנים של פס"ב עצרו אותו בחשד ללקיחת שוחד - 2 מיליון דולרים שניתנו למשרד הפיתוח הכלכלי מטעם נציגי חברת "רוסנפט" מתוך תקווה לקבלת הקלות בעת רכישת 50.08% ממניות חברת "בשנפט". ב-15 בנובמבר בית המשפט המחוזי של בסמאן במוסקבה שלח אותו למעצר בית למשך חודשיים והוא שוחרר מתפקידו. בדצמבר 2017 הורשע על ידי בית המשפט של מוסקבה ונידון ל-8 שנות מאסר. במאי 2022 שוחרר ממאסר בשל התנהגות טובה.[דרוש מקור]