stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפלישה לנורמנדי
הפלישה > התגובה הגרמנית לפלישה

במהלך כל יום הע' שרר בלבול רב בקרב הפיקוד העליון של גרמניה הנאצית, שהגיב לפלישה בצורה איטית מאוד. היו לכך מספר סיבות: הצלחת מבצע ההונאה של בעלות הברית (פורטיטיוד), הותירה את הפיקוד הגרמני בחוסר ודאות ביחס למקום בו תתנהל הפלישה העיקרית של בעלות הברית; הכוחות המוצנחים של בעלות הברית נחתו בשטחים נרחבים מאוד וגרמו לדיווחים מוטעים לגבי היקף הצניחות; קווי תקשורת רבים במפקדות נותקו על ידי המחתרת הצרפתית; היעדרותם של רומל וקצינים רבים מהארמייה השביעית ממפקדותיהם. לכל אלו יש להוסיף את מבנה הפיקוד הגרמני המסובך, ואת התעקשותו של היטלר שאסר להטיל לקרב ללא אישורו את העתודה המשוריינת – קבוצת פאנצר מערב. כשהגיעו דיווחים ראשונים על נחיתות בעלות הברית, בפיקוד העליון של הוורמאכט (OKW) לא היו בטוחים אם אכן מדובר בפלישה רחבת היקף, או בפעולת הסחה שנועדה להסב את תשומת לבם מהפלישה האמיתית שתבוצע באזור אחר, ככל הנראה פה־דה־קלה. את ההססנות הזו ניתן לייחס להצלחתו של מבצע ההונאה הגדול "מבצע שומר ראש", שליווה את תכנון הפלישה מראשיתו וכלל, בין היתר, גם את פורטיטיוד על שני חלקיו. רונדשטט, מפקד חזית מערב, היה מהקצינים הבכירים הבודדים שהאמינו כי הנחיתה בנורמנדי היא הפלישה האמיתית, ובשעות הבוקר המוקדמות ביקש את אישור הפיקוד העליון להפעיל את דיוויזיות הפאנצר. האישור התמהמה להגיע, כנראה משום שהיטלר ישן עד שעות הצהריים וקציני המטה הבכירים במפקדתו סירבו להעיר אותו. גם לאחר שהיטלר התעורר עדיין לא היו הוא ופיקוד ה־OKW משוכנעים שהנחיתה בנורמנדי היא אכן הפלישה האמיתית, ולכן סירבו להתיר לעתודה המשוריינת לנוע לנורמנדי כדי לבצע מתקפת נגד על הכוחות הנוחתים. בסופו של דבר, לאחר שבוזבז זמן רב, אישר היטלר לשלוח שתי דיוויזיות פאנצר מהעתודה – האס אס ה־12 ופאנצר להר, שנמצאו באזור ההיערכות ליד פריז – לנורמנדי, כדי לתקוף את ראשי הגשר של בעלות הברית ולהדוף את הכוחות הפולשים חזרה לים.
בשעה 14:30, ב־6 ביוני, החלה דיוויזיית הפאנצר האס אס ה־12 לנוע לעבר קן, אולם בדרכה לשם היא הותקפה מהאוויר על ידי מטוסי הקרב של בעלות הברית, שגרמו לה אבדות ניכרות. כתוצאה מכך, הדיוויזיה התעכבה באופן משמעותי והגיעה לאזור היעד שלה רק בשעה 22:00, מאוחר מדי מכדי לבצע מתקפת־נגד. גם דיוויזיית פאנצר להר סבלה קשות ממטוסי הקרב של בעלות הברית בדרכה לנורמנדי. לטענת מפקד הדיוויזיה, אבדותיה באותו יום הסתכמו בלמעלה מ־130 כלי רכב ממונעים, 84 תותחי־סער וזחל"מים, ו־5 טנקים, כל זאת מבלי שהספיקה להגיע ליעדה ולקחת חלק בקרבות ביום הפלישה. הפאנצר להר הגיעה לקו החזית בנורמנדי רק יומיים לאחר מכן, ב־8 ביוני.
תוצאות הפלישה

הפלישה לנורמנדי הייתה מבצע הנחיתה הימי הגדול ביותר בהיקפו בהיסטוריה הצבאית המודרנית והכוחות שהשתתפו בה כללו מעל ל־5,000 כלי שיט, אלפי מטוסים ומאות אלפי חיילים. עד לתום יום הפלישה הראשון, 6 ביוני, הנחיתו בעלות הברית בחוף נורמנדי 156,000 חיילים דרך הים והאוויר, במחיר אלפי נפגעים (ראו פרק אבדות). הנחיתות מהים בוצעו בחזית רחבה שהשתרעה על פני 90 קילומטרים, מחצי האי קוטנטן במערב עד נהר האורן במזרח. אומנם, עומק החדירה של כוחות בעלות הברית לאדמת צרפת ביום הע' היה מועט, ולא עלה על עשרה קילומטרים (בחוף אומהה היה עומק ראש הגשר שהושג כשני קילומטרים בלבד), ומרבית היעדים שהוקצו לכוחות הנוחתים ביום הפלישה הראשון לא הושגו, אך בעלות הברית השיגו את יעדן העיקרי: הבקעת החומה האטלנטית וביסוס ראש גשר על אדמת צרפת. בין ראשי הגשר השונים בחוף נורמנדי נותרו אומנם פערים של מספר קילומטרים (מלבד גולד וג'ונו), אך לצבא הגרמני לא היו כמעט כוחות עתודה ניידים באזור שיכלו לנצל זאת ב־6 ביוני. כל ראשי הגשר אוחדו רק ב־12 ביוני. מייד לאחר הפלישה החלו לזרום לנורמנדי תגבורות שכללו חיילים, כלי רכב וציוד, דרך שני נמלי מאלברי מלאכותיים שהוקמו, אחד בארומאנש בגזרה הבריטית, והשני באומהה, בגזרה האמריקנית. עד 19 ביוני העלו הבריטים לצרפת 314,547 אנשים, 54,000 כלי רכב, ו־102,000 טונות של אספקה, והאמריקנים העלו 314,504 אנשים, 41,000 כלי רכב ו־116,000 טונות של אספקה.
במהלך השבועות הבאים פילסו כוחות בעלות הברית, שנהנו מיתרון מספרי גדול בחיילים ובציוד על הכוחות הגרמניים בנורמנדי, את דרכם באיטיות רבה, אך בבטחה אל עומק היבשה, אל מול התנגדות עיקשת מצד הכוחות הגרמנים, בייחוד דיוויזיות הפאנצר והאס אס שהוזרמו לנורמנדי. הגרמנים השכילו לנצל היטב את פני הקרקע, במיוחד באזור ה"בוקאז", כדי לעכב ולהאט את התקדמות כוחות בעלות הברית. בגזרה האמריקנית, בחלק המערבי של קו החזית, התקדמו הכוחות האמריקנים לחצי האי קוטנטן, וכבשו את שרבור ב־27 ביוני, לאחר שהגרמנים הרסו את הנמל בעיר, אך התקדמותם דרומה לכיוון העיר סן־לו הייתה איטית ביותר. הבריטים ריכזו את עיקר מאמציהם בכיבוש העיר קן, אולם השלימו את השתלטותם על העיר רק לאחר חודש וחצי של לחימה קשה, מאחר שבגזרה זו ריכזו הגרמנים את מרבית הדיוויזיות הניידות שלהם. המערכה על חצי האי נורמנדי, שבאה בעקבות הפלישה, ארכה כחודשיים וחצי ועלתה לכוחות בעלות הברית באבדות כבדות, אך היא הביאה לשבירת כוחו של הצבא הגרמני על אדמת צרפת ולנסיגה מהירה של שרידיו לשטח גרמניה.
מבצע אוברלורד היה אחת מנקודות המפנה החשובות במלחמת העולם השנייה. הוא הצליח לפתוח חזית מערבית באירופה ואילץ את גרמניה הנאצית לפצל את כוחותיה בין שלוש חזיתות – נגד ברית המועצות במזרח, שפתחה כשבועיים לאחר מכן במבצע בגרטיון, ונגד בעלות הברית המערביות, באיטליה ובצרפת, דבר שהחליש את כוח עמידתה. היה זה ציון דרך חשוב בדרך לכניעתה של גרמניה הנאצית במאי 1945.
תוצאות הפלישה > הסיבות להצלחת המבצע

ניתן למנות מספר גורמים עיקריים להצלחת הפלישה:
תוכנית ההונאה של בעלות הברית, "פורטיטיוד" (שהייתה חלק ממבצע ההונאה חובק העולם שומר ראש – Bodyguard), הטעתה את הגרמנים בדבר מועד ומיקום הפלישה, ואילצה אותם להגן על רצועת חוף עצומה המשתרעת מגבול ספרד–צרפת ועד נורווגיה. גם כשנודע לפיקוד הגרמני העליון דבר הפלישה, הוא לא היה משוכנע כי זו המתקפה האמיתית מאחר שהיה מקובע כי הפלישה תבוצע בפה־דה־קלה, שם ריכזו בעלות הברית מאמץ ניכר של חילות האוויר שלהן. לכך יש להוסיף את העובדה שרק חלק קטן של החומה האטלנטית הושלם בפועל.
תכנון המבצע במפקדת בעלות־הברית, שארך מעל לשלוש שנים, היה קפדני, מדויק ומפורט, והתבסס על מידע מודיעיני מהימן, שהגרמנים לרוב חסרו או שהוזנו במידע כוזב על ידי מודיעין בעלות הברית, כחלק מתוכנית ההונאה. סדר הכוחות, המשאבים והציוד שעמד לרשות המתכננים היה חסר תקדים, ועלה מספר מונים על משאבי הגרמנים. החיילים שנבחרו לתקיפה התאמנו במשך חודשים רבים בדיוק לכך. בנוסף, בעלות הברית השקיעו מאמצים רבים בתכנון של ציוד וכלי לחימה מיוחדים, דוגמת הטנקים האמפיביים וטנקי ההנדסה שסייעו רבות להבקעת המכשולים של החומה האטלנטית.
בעלות־הברית נהנו משליטה אווירית וימית מוחלטת במערב אירופה, שאפשרה להן לנהל מערך הפצצות ממושך בנורמנדי, לסייע לכוחות הקרקע, לבודד את שדה הקרב ולמנוע מהגרמנים כמעט לחלוטין לתגבר את כוחותיהם בנורמנדי. העליונות באוויר ובים גם מנעה מהגרמנים לתצפת על ההכנות לפלישה שנערכו בדרום אנגליה ולהפריע לפלישה עצמה.
התנגדות הגרמנים הייתה פזורה ולא־מתואמת, בתחילה בגלל גורם ההפתעה והיעדרותם של רומל וקצינים בכירים מהארמייה השביעית ממפקדותיהם, ובהמשך מחמת חילוקי הדעות והסכסוכים האישיים בפיקוד העליון הגרמני הסבוך, בעיקר במחלוקת בין היטלר־רונדשטט־רומל לגבי אופן התגובה לפלישה. התעקשותו של היטלר, שאסר להטיל לקרב את עתודות השריון (שחנו בקרבת פריז) בלי אישורו, מנעה מהגרמנים ניסיון לבצע מתקפה משמעותית נגד ראשי הגשר של בעלות הברית.
אבדות

אין בנמצא נתונים מדויקים ביחס לאבדות (הרוגים, פצועים ונעדרים) הצדדים היריבים ביום הפלישה. אצל בעלות הברית המערביות, לדוגמה, התברר מאוחר יותר כי חיילים שנרשמו כנעדרים בקרב ביום הפלישה, נהרגו, נשבו, הצטרפו ליחידות אחרות, או לא דווח כי הועברו לאנגליה כפצועים. מספרי האבדות הרשמיים של מרבית היחידות מתייחסים לפרק זמן ארוך יותר מיום הע'. הנתונים המדויקים היחידים העומדים לרשות החוקרים מתייחסים לימים 6–20 ביוני. במהלך תקופה זו ספגה הארמייה האמריקנית הראשונה 24,162 נפגעים (מתוכם 3,082 הרוגים, 13,121 פצועים ו־7,959 נעדרים), מספר הנפגעים הבריטיים במהלך אותה תקופה היה 13,121 חיילים (מתוכם כ־5,000 הרוגים ונעדרים), ואילו הקנדים ספגו באותו פרק זמן 2,815 נפגעים (מתוכם כ־1,400 הרוגים ונעדרים). במשך שנים רבות היה הנתון המקובל שהופיע ברוב המחקרים שעסקו בנושא כי בעלות הברית ספגו ביום הפלישה כ־10,000 אבדות, מתוכם כ־2,500 הרוגים. מחקר מקיף ומעודכן שנערך על ידי אתר הזיכרון הלאומי האמריקני ליום הפלישה, מצא כי מספר ההרוגים היה גבוה בהרבה – 4,413, מתוכם 2,499 חיילים אמריקנים (מרביתם בחוף אומהה), ו־1,914 מצבאות שאר המדינות שהשתתפו בפלישה. גם מספר הנפגעים והשבויים בקרב הכוחות הגרמניים ביום הפלישה אינו ברור, ונע לפי הערכות שונות בין 4,000 ל־9,000 חיילים.
מורשת הקרב והנצחתו

ישנם מספר בתי קברות צבאיים ואתרי הנצחה בחבל נורמנדי. בבית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בנורמנדי בקולוויל סור־מר, ליד חוף אומהה, קבורים אלפי חיילים אמריקניים. בבית הקברות הצבאי בבאייה קבורים חיילי בריטניה והדומיניונים שלה. בית הקברות הגרמני בלה־קמבה הוא הגדול בנורמנדי, ומכיל 21,000 קברים של חיילים גרמנים שנהרגו במערכה על נורמנדי.
סמל העיירה של סנט־מר־אגליז מנציח את הקרבות של הכוחות המוטסים האמריקניים בה, עם שני מצנחים פתוחים המעטרים אותו.
במהלך הקרבות בין הצנחנים לחיילים הגרמנים צנח אחד הצנחנים מהרגימנט ה־505 על גג הכנסייה בעיירה וצפה בקרבות כשהוא תלוי על הגג למשך כשעתיים. על גג הכנסייה הוצב פסל צנחן אמריקאי עם מצנח כהנצחה לאירוע, ובעיירה הוקם מוזיאון המוקדש לצוותי האוויר האמריקניים. באנדרטת באייה הונצחו שמות 1,801 חיילי האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבות בצרפת עד סוף אוגוסט 1944 ומקום קבורתם לא נודע. בעיירה ארומאנש, שלחופה שכן בעבר הנמל הבריטי, ניצבים שרידי נמל מאלברי, וכן קיים בעיר מוזיאון המספר על המבצע ובו דגם של הנמל.
בעיירה סנט־מרי־דו־מון ישנו מוזיאון המנציח את "חוף יוטה". גשר פגסוס, שהיה יעד של הצנחנים הבריטיים, הוחלף והועבר ב־1994 למוזיאון קרוב, שם הוא מוצג. מאחורי חוף ג'ונו הקימה הממשלה הקנדית מוזיאון המתאר את הנחיתה הקנדית ביום הפלישה, וכך גם את המלחמה עצמה. אחד המוזיאונים החשובים של הפלישה הוקם בסאות'סי, אנגליה, ב־1984. מדי שנה נערכים בנורמנדי טקסי זיכרון ב־6 ביוני.
הפלישה לנורמנדי בתרבות ובאמנות

הפלישה לנורמנדי והקרב על נורמנדי זכו לאזכורים רבים באמנות, בהם:
עורבות – ספר של קן פולט ובו ניתן תיאור פסבדו היסטורי, למתקפה של המחתרת הצרפתית על מרכזת טלפונים גרמנית גדולה, הנמצאת ליד פריז, ערב הפלישה לנורמנדי.
היום הארוך ביותר – סרט קולנוע מ־1962 בהפקתו של דאריל זאנוק, המבוסס על ספרו של קורנליוס ראיין בעל אותו שם. הסרט מתאר את ההכנות לפלישה, ורגעי הפלישה עצמה, מהזווית של בעלות הברית ושל הגרמנים.
להציל את טוראי ראיין – סרט מ־1998, בבימויו של סטיבן ספילברג, נפתח בתיאור גרפי ושחזור של הפלישה בחוף אומהה.
אחים לנשק – מיני־סדרת טלוויזיה המבוססת על ספרו של סטיבן אמברוז בעל אותו שם, המגוללת את סיפורה של הדיוויזיה המוטסת ה־101, "נשרים צורחים", משלב האימונים ועד הפלישה לקן הנשרים בסיום המלחמה, וכוללת את תיאור תפקידה של יחידה זו בפלישה לנורמנדי.
אייק: הספירה לאחור – סרט מ־2004 המתמקד בדמותו של הגנרל האמריקאי דווייט אייזנהאואר ובהחלטות שנאלץ לקבל לקראת הפלישה.
קצה המחר הוא סרט מדע בדיוני שעלה לאקרנים ביוני 2014 (במלאת 70 שנה לפלישה) שבמרכז עלילתו עומדת פלישה של צבא כדור הארץ בנורמנדי בשיא המלחמה נגד צבא חייזרים שהשתלטו על אירופה, בהשראת המבצע ההיסטורי.
משחקי מחשב – מספר משחקי מחשב ידועים המדמים את הפלישה לנורמנדי, בהם: Call of Duty‏ 1/2 ו־Call of Duty: World War 2‏, Company Of Heroes‏, Medal of Honor: Allied Assault‏, Brothers in arms road to hill 30 ו־Brothers in arms earned in blood.
שירים – מספר שירים עוסקים בפלישה לנורמנדי, בהם:
"Primo Victoria" – שיר של להקת המטאל השוודית סבטון משנת 2005
The Longest Day – שיר של איירון מיידן וכן של פול אנקה
Mandatory Suicide – שיר של סלייר
ראו גם

פקודת היום לפלישה לצרפת
הקרב על קן
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, הפלישה לנורמנדי, יבנה, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
סטיבן אמברוז, תרגום: מרדכי ברקאי, יום הפלישה, זמורה ביתן, 2002
וינסטון צ'רצ'יל, תרגום: אהרן אמיר, ניצחון וטרגדיה, עם הספר
קורנליוס ראיין, היום הארוך ביותר, משרד הביטחון, 1982 (הספר בקטלוג ULI)
ג'ון סי. מקמאנוס, המתים, ואלה העומדים למות: הדיוויזיה "האדומה הגדולה הראשונה" בחוף אומהה, ביום הארוך ביותר, תרגום: עמוס רגב, הוצאת קוראים, 2018
Badsey ,Stephen. Normandy 1944: Allied Landing and Breakout, ‏Osprey Publishing, 1990
Ford, Ken. Operation Neptune 1944: D-Day's Seaborne Armada, Osprey Publishing, 2014
Ford, Ken; Zaloga, Steven J. (2009). Overlord: The D-Day Landings. Oxford; New York: Osprey
Gordon, Harrison. Cross Channel Attack, Office of the Chief of Military History, 1951
Hasting, Max. Overlord: D-Day and the Battle for Normandy, Pan Books 2010
John Keegan. Six Armies in Normandy: From D-Day to the Liberation of Paris; June 6 - Aug. 5, 1944, Penguin Books, 1994
Pouge, Forrest. The Supreme Command, U.S Army in World War II, European Theater of Opreations. Office of the chief of military history, Department of the Army, 1954
Reg H Roy. D-Day! The Canadian and the Normandy Landing June 1944, CEF Books 2001
Rowley, Clive. D-Day's RA: The RAF's Part in the Great Invasion, Morton Media 2014
Zaloga, Steven J.  D-Day Fortification in Normandy, Osprey 2005
דן שניידר

| --- | --- |

שניידר, 1988
 לידה:  14 בינואר 1966 (בן 59) ממפיס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Daniel James Schneider 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  מפיק טלוויזיה, תסריטאי, שחקן, חבר מועצת המנהלים של Schneider's Bakery
 מקום לימודים:  Memphis University School  Presbyterian Day School  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת הרווארד  White Station High School 
 בן או בת זוג:  ליסה ליליין 
 http://www.danschneider.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
דן שניידר (באנגלית: Dan Schneider; נולד ב-14 בינואר 1966) הוא שחקן, תסריטאי ומפיק אמריקאי יהודי.
לאחר שעבד כשחקן בשנות ה-80, עבר שניידר לתחום ההפקה. הוא נשיא שותף בחברת ההפקות לטלוויזיה Schneider's Bakery (המאפייה של שניידר). הוא היוצר של תוכניות הנוער והסיטקומים המצליחים של ניקלודיאון: "כל זה", "המופע של אמנדה", "דרייק וג'וש", "זואי 101", "אחיות או לא להיות", "iCarly", "ויקטוריוס", "סאם וקאט", "הסוכן הנרי"; "קינן וקל״ ו"השייקריות".
שניידר בצעירותו

שניידר נולד וגדל בממפיס, טנסי שבארצות הברית, להארי ולקרול שניידר. הוא למד באוניברסיטת הרווארד לחצי שנה. לאחר שחזר לגור בממפיס, הוא עבד בתיקון מחשבים. לאחר תקופה קצרה, הוא עבר לגור בלוס אנג'לס בשאיפה לקריירת משחק שלאחר מכן השתנתה לקריירת תסריטאי.
קריירה > קריירת משחק

בשנות ה-80, כיכב שניידר בתפקידים משניים במספר סרטים הכולל את Making the Grade וBetter Off Dead. שניידר בנוסף כיכב בתפקידים משניים בסרטים The Big Picture ב-1989, Happy Together ו-Hot Resort ב-1985.
ב-1986, שיחק שניידר את הדמות דניס בלונדן בסיטקום הטלוויזיה של ABC, מלך הכיתה (אנ'). הסדרה רצה למשך חמש עונות, החל משנת 1986 עד לשנת 1991. ב-1993, כיכב שניידר בסדרה Home Free וב-1994, הוא שיחק את שון אקהרדט בטוניה וננסי: הסיפור הפנימי, אחד מתוך שני סרטי הטלוויזיה על תקרית טוניה הארדינג וננסי קריגאן.
שניידר ידוע על הופעות אורח שלו בתוכניות אותן הוא יצר\הפיק. הוא הופיע בהופעת אורח ב-All That (ובסרט ההמשך Good Burger), המופע של אמנדה, זואי 101, איי קרלי והסוכן הנרי. שניידר בנוסף מדובב בפרויקטים רבים.
האשמות בהתנהגות לא נאותה

לאחר עזיבתו של שניידר את ניקלודיאון, דווח גם על התנהגות לא נאותה מצידו. נטען שהיו לו התפרצויות זעם, ושנהג לפרסם בטוויטר תמונות של כפות רגליהן של שחקניות צעירות שעבדו איתו.
ביוני 2021, דווח שהחלטת ניקלודיאון להיפרד משניידר התרחשה לאחר חקירה פנימית שחשפה שתקף מילולית את הקולגות שלו, אולם שלא נמצאו ראיות לאלימות מינית.
באוגוסט 2022, שחקנים ועובדים האשימו את שניידר באפליה כנגד נשים ובכך שנהג לבקש עיסוי משותפות לעבודה.
ב-2024, המיני-סדרה הדוקומנטרית "שקט על הסט" חשפה את סביבת העבודה הרעילה של שניידר בניקולודיאון.
ב-2 במאי 2024 פורסם ששניידר תובע את יוצרי "שקט על הסט" על הוצאת דיבה.
פילמוגרפיה

קולנוע
| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Making the Grade | צפלין |  |
| 1985 | Better Off Dead | ריקי סמית' |  |
| 1985 | Hot Resort | צ'אק |  |
| 1989 | Happy Together | סטאן |  |
| 1989 | Listen to Me | ניית'ן גור |  |
| 1989 | התמונה הגדולה | יונתן טריסטאן-בנט |  |
| 1997 | Good Burger | אדון ביילי |  |
| 2003 | שקרן בריבוע | תסריטאי ויוצר |  |
טלוויזיה
| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986-91 | מלך הכיתה (אנ') | דניס בלונדן |  |
| 1993 | חופש בית | וולטר פטרס |  |
| 1994 | Tonya and Nancy: The Inside Story | שון אקהרט | סרט טלוויזיה של NBC על המקרה המפורסם של ננסי קריגן וטוניה הארדינג. |
| 1994-99 | כל זה | אדון ביילי |  |
| 2000,2001 | המופע של אמנדה | אדון איש זקן | מופיע בפרקים שונים |
| 2008 | זואי 101 | נהג מונית | "רודפים אחרי זואי" (עונה 4: פרקים 12 ו-13) |
| 2012 | iCarly | קריין, הופעת אורח, רקדן אקראי | "הגברת הראשונה" (עונה 5: פרק 10), "עוגות שמנות ובהונות" (עונה 5: פרק 11), "להתראות" (עונה 7: פרק 9) |
| 2013-14 | סאם וקאט | טנדי | מדובב, דמות משנית |
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | פרסי כבל ACE | סדרת ילדים - 7 ומעלה | כל זה | מועמדות |
| 2000 | פרסי פסטיבל סרטי ילדים | הקומדיה הקצרה הטובה ביותר | המופע של אמנדה | זכייה |
| 2005 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | תוכנית הילדים היוצאת מן הכלל בשיתוף עם ג'אן קורבלין וביל אודאווד | זואי 101 | מועמדות |
| 2009 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | תוכנית הילדים היוצאת מן הכלל בשיתוף עם רובין ויינר, ברוק ראנד ברמאן וג'ו קטניה | איי קרלי | מועמדות |
| 2010 | פרסי הילדים של האקדמיה הבריטית | התוכנית הבינלאומית הטובה ביותר בשיתוף עם ג'ו קטניה | איי קרלי | מועמדות |
| 2010 | פרסי הילדים של האקדמיה הבריטית | התוכנית הבינלאומית הטובה ביותר בשיתוף עם שון גיל וברוק ראנד ברמאן | ויקטוריוס | מועמדות |
| 2010 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | תוכנית הילדים היוצאת מן הכלל בשיתוף עם רובין ויינר, ברוק ראנד ברמאן וג'ו קטניה | איי קרלי | מועמדות |
| 2011 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | תוכנית הילדים היוצאת מן הכלל בשיתוף עם ג'ורג דוטי, רובין ויינר, ברוק ראנד ברמאן וג'ו קטניה | איי קרלי | מועמדות |
| 2011 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | תוכנית הילדים היוצאת מן הכלל בשיתוף עם ברוק ראנד ברמאן, ג'ו קטניה ורובין ויינר | ויקטוריוס | מועמדות |
| 2014 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון 2014 | פרס מפעל חיים |  | זכייה |
הערות שוליים

↑  לירון רודיק, סדרת הדוקו הזאת תהרוס לכם את זיכרונות הילדות. וטוב שכך, באתר Timeout, ‏25 במרץ, 2024
↑  דן שניידר תובע את יוצרי "שקט על הסט": "הטעו ורמזו שהטרדתי מינית ילדים", באתר ynet, 2 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810583965805606  BNE: XX1488548  BnF: cb142252305 (data)  GND: 142106984  ISNI: 0000 0000 7824 7178  LCCN: n2002030329  NTA: 317652184  VIAF: 42052256   WorldCat (עם VIAF): 42052256
אושר כהן

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1998  (בן 26) קריית ביאליק, ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמר, כותב, מלחין ומפיק מוזיקלי
 סוגה:  פופ, פופ-ים תיכוני, מזרחית, דאנס
 סוג קול:  טנור
 כלי נגינה:  פסנתר, קלידים, גיטרה אקוסטית, בגלמה, כינור, קלרינט ודרבוקה
 חברת תקליטים:  P.a.i LTD, ארומה מיוזיק, סינגולד, פליי רקורדס
אושר כהן (נולד ב-15 בדצמבר 1998) הוא זמר, פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ראשית חייו

כהן נולד וגדל בקריית ביאליק לזמר העבר אילן כהן וגדל במשפחה מוזיקלית שומרת מסורת.
כשהיה בגיל חמש, החל ללמוד בקונסרבטוריון של קריית ביאליק. במסגרת לימודי המוזיקה למד לנגן במגוון כלים: קלידים, בגלמה, גיטרה, קלרינט וכינור. בגיל 11, החל להופיע כקלידן מלווה בהופעות חיות.
קריירה

בשנת 2018, הוציא את אלבום הבכורה שלו "נזכר בעיניה". בספטמבר של אותה שנה, הוציא את הסינגל "ברגעים שאת הולכת" שזכה בהשמעות מרובות בתחנות הרדיו, נכנס אל המקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט, וזכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים השנתיים. באוקטובר כתב והלחין את השיר "מאושרת בלעדיי" של עומר אדם. השיר נכתב בהשתתפות לורן כהן, והופק ועובד על ידי תמיר צור. בדצמבר יצא השיר "בתוך הראש שלי" אותו כתב והלחין כהן לקובי פרץ. באותה שנה, יצא השיר "אסתדר לבד" של אייל גולן שכתב והלחין כהן יחד עם תמיר צור.
במרץ 2019, הוציא יחד עם הזמר דודו אהרון והדי ג'יי Vivo את השיר "24 שעות". באותה שנה הוציא יחד עם הרכב האולטראס את השיר "מה הוא יודע", ואת השיר "מה את עושה לי" יחד עם עומרי סגל. באוגוסט של אותה שנה, הוציא את השיר "אני שונא אותך", ובנובמבר את "ציפרלקס".
בינואר 2020, הוציא את הסינגל "כל הזמן אומרת", ובמרץ הוציא את "הריני מקשר". חצי שנה מאוחר יותר הוציא גרסה נוספת ל"הריני מקשר" יחד עם יניב בן משיח. בפברואר 2020, הוציא את אלבומו השני "חיכיתי לך", ואף שיחק בתפקיד אורח בסדרה "שנות ה-80" כפייטן בברית של בנו של פרדי. באותה שנה, יצא לאור השיר "טעיתי" של אייל גולן, שכתב כהן. באוקטובר של אותה שנה, הוציא את השיר "מי עוד יחבק", ובדצמבר הוציא את הסינגל "תחזרי מהר".
במרץ 2021, הוציא את השיר "אני אוהב אותך". באותו החודש יצא השיר של שרית חדד "ככה בלי שלום" שכתב והלחין כהן יחד עם שרית, ואף עיבד את השיר. ב-3 במאי העלו השניים ביצוע אקוסטי לשיר. ב-17 ביוני, הוציא את השיר "זוגות כאלה", וב-10 באוגוסט את "שירים של עומר" שכתב, הלחין, עיבד וביצע. ב-14 בדצמבר הוציא לאור שיתוף פעולה עם נועה קירל בשם "רעשים".
ב-16 בפברואר 2022 הוציא את השיר "מקבל על עצמי" אותו כתב והלחין. ב-2 במאי הוציא שני שירים נוספים, "חמישי שישי ו"אהובי לב אדום" כשהראשון הגיע למקום ה-33 במצעד ההיטליסט של מאקו. באותה שנה השתתף במופע "Next" לצד עומר אדם.
בפברואר 2023 יצא המיני-אלבום "אושר", אשר כולל את הסינגל "אני פה" עם אודיה, שזכה להצלחה רבה בסטרימינג ובתחנות הרדיו. בנוסף האלבום כולל גם את השירים "תראי אהובתי" ו"אקורדים בלילות", שהגיעו למקום התשיעי וה-15 בהתאמה במצעד ההיטליסט. ביוני של אותה השנה יצא המיני אלבום Part II הכולל את השירים "איך שאת אוהבת", "ככה וככה" ו"אהבה" שהגיעו למקומות ה-23, השני והראשון בהתאמה במצעד היטליסט. "ככה וככה" הגיע גם למקום השביעי במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום השני במצעד העשירייה, בעוד ש"אהבה" תפס את המקומות הראשונים בשני המצעדים, בהתאמה. "אהבה" גם הגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט. ב-1 בנובמבר של אותה השנה ובמהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא את השיר "תרקדי", שהגיע למקום החמישי במצעד ה"היטליסט". ב-18 בדצמבר הוציא את הסינגל "קווים לדמותו" אותו גם כתב והלחין. השיר הגיע למקום ה-13 במצעד השבועי של מדיה פורסט ולמקום ה-33 במצעד ה"היטליסט".
ב-8 בפברואר 2024 הוציא לאור את המיני אלבום השלישי שלו, The Last Episode. המיני-אלבום הוא חלק מטרילוגיה של מיני אלבומים, והוא הפרק האחרון. ב-21 באפריל הוציא לאור את השיר "פלסטרים". ב-9 במאי של אותה השנה יצא לאור אלבום האוסף "ישראל בידור – שרים למדינה", שם ביצע כהן את השיר "אין כמו בבית" לצד שרית חדד, שהגיע למקום ה-91 במצעד ההיטליסט. ב-21 ביולי הוציא את המיני אלבום הרביעי שלו, Next Episode, המכיל את השיר "אין אותי", בהשתתפות נועה קירל. השיר עצמו הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ. ב-17 בספטמבר 2024 הוציא את "לופ".
ב-6 בפברואר 2025 הוציא את המיני אלבום החמישי שלו גיטרה ולנשום.
חיים אישיים

בדצמבר 2023 התארס לבת זוגו סהר נועם, אך לאחר חודש השניים נפרדו.
משנת 2024 החל מערכת יחסים עם הדוגמנית עדן פינס.
מתגורר בקריית ביאליק.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זמר השנה | אושר כהן | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "אהובי לב אדום" | מועמדות |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: נזכר בעיניה
2020: חיכיתי לך
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2023: אושר
2023: Part II
2024: The Last Episode
2024: Next Episode
2025: גיטרה ולנשום