stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האבקה
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > חיפושיות

חיפושיות היוו את המאביקים הביוטיים הראשונים באבולוציה של צמחים בעלי פרחים. החיפושיות נמשכות לפרחים בשל האבקה, ממנה הן ניזונות. פרחים המואבקים על ידי חיפושיות אינם מכילים צוף, אלא מספר אבקנים רב, המייצרים כמות גדולה של אבקה, ובכך מפצים על כמות האבקה הנאכלת. כמו כן, מאחר שכושר התעופה של החיפושיות הוא מוגבל, הפרחים הם לרוב בעלי צורה עגולה ורחבה ("צלחת"), המאפשרת לחיפושיות נחיתה קלה. לפרח כזה יש עלי כותרת גדולים וצבעוניים, המושכים את החרקים מרחוק. לעיתים קרובות הם פורחים במרבדי ענק, המגבירים את הנראות והמשיכה.
החיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae) הן ייחודיות בקרב עולם החרקים, בשל יכולתן לזהות צבע אדום. צמחים שונים בעלי פרחים אדומים מואבקים על ידי פרחיות אלו – כמו נורית אסיה, כלנית מצויה, פרג אגסני וצבעוני ההרים.
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > דבורים

הדבורים נחשבות למאביקים המתוחכמים ביותר בעולם החרקים; אורח חייהן מותאם במיוחד לחיי שיתוף (סימביוזה) עם צמחים בעלי פרחים. הדבורים ניזונות מצוף, אך מאכילות את זחליהן גם באבקה. עקב כך, הן פוקדות קשת רחבה ביותר של פרחים. הדבורים מסוגלות להבחין בין דגמי פרחים שונים, ותחום האור שהן מזהות כולל גם אור על-סגול, שאינו נראה לבני-אדם.
דבורים ממינים שונים הן בעלות כושר למידה גבוה, עובדה התורמת ליעילות ההאבקה. דבורת הדבש, ומינים מסוימים של דבורי בר מקפידים על הפרדה בין אבקות פרחים ממקורות שונים. בכל גיחה חדשה מהכוורת, דבורת הדבש פוקדת פרחים של צמח ממין יחיד. עובדה זו מהווה יתרון עבור הצמחים המואבקים, משום שכל האבקה שהם מייצרים מועברת אך ורק בין פרחים של אותו המין, ולא מבוזבזת בפרחים אחרים. פרחים רבים מסמנים לדבורים את מצבם על ידי שינוי צבע (למשל תורמוס ההרים), וכך הדבורים נמנעות מלבקר בפרחים שכבר הופרו.
לזכרי הדבורים אינטראקציות ייחודיות עם הפרחים. פרחים רבים משמשים להם כמקלט לילה, משום שבפרחים אלה, (למשל אירוסי ההיכל ושפתן מצוי), הטמפרטורה בשעות הבוקר גבוהה בכמה מעלות מזו של סביבתם – יתרון אנרגטי עבור הדבורים. פרחים מהסוג דבורנית מושכים את זכרי הדבורים על ידי חיקוי נקבת הדבורה, ואינם מעניקים למאביקיהם גמול כלשהו (האבקת רמייה).
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > צרעות

מספר מצומצם יחסית של פרחים מואבקים באופן ספציפי על ידי צרעות (למשל בן-חורש רחב-עלים). צרעות מסוימות, כגון הצרעה המזרחית (דבור), מסוגלות ללקט צוף שהתגבש לסוכר (למשל ברכפתן מדברי). קבוצה מסוימת, צרעות הפיקוס, עברה קו-אבולוציה עם הסוג פיקוס; הרבייה של צרעות אלו מתקיימת אך ורק בתוך הפרחים והפירות של הפיקוס (יחסים אובליגטוריים); הפיקוס, מצידו, תלוי אף הוא בצרעות לצורך האבקתו. לכל מין של פיקוס ישנו מין ספציפי של צרעה, החיה איתו בסימביוזה.
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > זבובים

פרחים המושכים זבובים מתאפיינים בדרך כלל בצוף מרוכז ומשחתי הנמצא במקום גבוה בפרח. מיקום זה מסיע לריכוזו באמצעות אידוי מים. הפרחים הללו מתאפיינים בריח חזק, ונוטים לגוונים לבנים, המסמנים לזבוב את הדרך למזון (כמו בקיסוסית קוצנית ואספרג החורש (אנ')), או לגוונים כהים, המטעים את הזבוב, המחפש אזור בעל רקב שם יטיל את ביציו (כמו בסוג לוף).
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > פרפראים

פרחים המואבקים על ידי פרפראים בנויים כצינור שבקצהו צוף דליל - מבנה המותאם לחדק הארוך של הפרפר. הפרחים המואבקים על ידי רפרפים הפעילים בלילה הם בדרך כלל גדולים, צבעם בהיר וריחם חזק - וכך הם בולטים בחשיכה (למשל חבצלת החוף ושושן צחור); לפרח אין משטח נחיתה עבור המאביק והרפרף מוצץ את הצוף תוך כדי רפרוף באוויר. לעומתם, הפרחים המואבקים על ידי פרפרי יום הם בדרך כלל קטנים וססגוניים, ולעיתים הם גם מפיצים ריח מתוק עדין; הפרח בנוי עם משטח נחיתה מתאים עבור הפרפר.
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > עופות

קיימות מספר קבוצות טקסונומיות של עופות הניזונים מצוף ומאביקים פרחים - הצופיות באפריקה, הקוליבריים באמריקה, וה-דבשניים ונקרות פרחים באסיה, אוסטרליה ואוקיאניה. ציפורים אלו התפתחו בצורה עצמאית זו מזו (אבולוציה מתכנסת), ולכולן אופייניים ממדים קטנים וצבעים ססגוניים. כמו כן, יש להם מקור מעוגל ולשון ארוכה, המותאמים למציצת צוף. הקוליבריים מוצצים את הצוף בעודם באוויר, תוך כדי רפרוף כנפיהם מעל הפרח, פעולה הדורשת אנרגיה רבה; הצופיות, לעומתם, מוצצות את הצוף על-פי רוב מעמדה נייחת, ואינן מרבות לרפרף באוויר.
בדומה לפרחים המואבקים על ידי פרפרים, גם לפרחים המואבקים על ידי עופות מבנה צינורי, כשבעומק הצינור חבוי הצוף. עם זאת, פרחים אלה הם גדולים יותר, ונפוץ ביניהם הצבע האדום - שבניגוד למרבית החרקים, העופות מבחינים בו. דוגמה לצמח המואבק על ידי עופות הוא הרנוג השיטים, המואבק על ידי צופית בוהקת.
מנגנוני ההאבקה > וקטורים שונים של האבקה ביוטית > עטלפים

עטלפים ניזונים מצוף ולא מאבקה. בהתאם, פרחים המואבקים על ידי עטלפים מכילים כמויות גדולות ביותר של צוף - עד 200 מיקרוליטר בפרח, לעומת כ-3 מיקרוליטר בפרחים המואבקים על ידי עשים, עד 50 מיקרוליטר בפרחים המואבקים על ידי קוליברים. העטלפים אחראים בטבע להאבקה ב-500 מיני צמחים, וביניהם מנגו, אגבה, בננה וגויאבה
מנגנוני ההאבקה > רמייה בהאבקה ביוטית

פרחים המושכים את מאביקיהם על ידי שימוש בפרסומת, ללא מתן גמול כלשהו, מכונים רמאים. היכולת של צמחים לרמות בעלי-חיים, בלי להעניק להם תמורה כלשהי, היא סוגיה מיוחדת בתורת יחסי הגומלין בין אורגניזמים. זו יכולת מתוחכמת ונדירה בעולם הצומח, והיא נפוצה בעיקר במשפחת הסחלביים - המפותחת ביותר מבין משפחות הצמחים.
אחת הדרכים לרמות את המאביקים היא על ידי חיקוי פרחים אחרים. מבחינים בין חיקוי פרח ספציפי, לבין חיקוי שהוא כללי יותר:
חיקוי ספציפי של פרח ממין אחר - שימוש בפרסומת המזכירה פרח של מין "הגון" ספציפי, המצוי בקרבת הצמח הרמאי. מנגנון זה מכונה הדמות באטסית (Batesian mimicry), והוא קיים בסחלב מצויר.
חיקוי בלתי-ספציפי של פרחים אחרים - שימוש בפרסומת מסוג שכיח, המזכירה במופעה מגוון פרחים אחרים המצויים באזור, שהם "הגונים". מנגנון זה קיים בסחלב פרפרני, למשל.
רמייה על ידי חיקוי פרחים אחרים הוא אירוע נדיר, בהשוואה לתדירותם של האירועים המתגמלים. כלומר, שכיחות הצמח הרמאי בשטח היא נמוכה ביחס לשכיחות הצמחים ה"הגונים", כך שמדי כל כמה ביקורים בפרחים מתגמלים, המאביק מבקר בפרח רמאי אחד. במצב זה, תדירות אירועי הרמייה נמוכה מכדי לגרום למאביק ללמוד אותם ולהימנע מהם, על-פי עקרון ההתניה הקלאסית. בהקשר זה, נראה שניתן לדרג טקסונים שונים של מאביקים (בייחוד דבורים) על-פי מידת "חוכמתם", כלומר על-פי מידת הצלחתם לזהות את פרחי הרמאי ולהימנע מהם.
קיימות שיטות נוספות לרמייה בהאבקה, למשל:
חיקוי מקורות מזון שאינם פרחים. בסוג לוף, למשל, הפרחים מזכירים בריחם ובצבעם צואה, וכך נמשכים אליהם זבובים.
חיקוי נקבת המאביק - בסוג דבורנית, בו עלה העטיף התחתון דומה בצורתו לנקבה של דבורת בר ממין מסוים, וכך נמשכים אליו זכרי המין.
חיקוי אתר הטלה - פרחיו של המין בן-חורש גדול מושכים אליהם נקבות של זבובי רחף, המטילות בהם את ביציהן.
אולם יש מקרים נדירים בהם דווקא החרק הוא המרמה. זה המקרה של כובע הנזיר. צמח זה הובא לאירופה מפרו, לפני מאות שנים. המאביקים הייחודיים שלו הם ציפורי הקוליברי, אשר אינם קיימים באירופה. אל הצמח נמשכים דבורי הבומבוס. הן מנקבות חור בבסיס הגביע וכך ניזונות מהצוף מבלי להאביק את הפרח.
האבקה עצמית והאבקה זרה

ההאבקה, תפקידה לייצר צמחים צאצאים. כאשר אבקה המיוצרת בצמח מסוים מפרה צמח בעל מטען גנטי אחר, זו נקראת האבקה זרה. היתרון בהפריה כזו הוא ביצירת צמחים בעלי צרופים גנטיים חדשים, אשר יתבטאו בצרופים חדשים של תכונות, ויהוו את חומר הגלם לתהליך הברירה הטבעית. בתנאי סביבה משתנים, לפחות לחלק מהצאצאים תהיה יכולת השרדות.
בטבע קיימת גם האפשרות שאבקה מצמח אחד תפרה צמח בעל מטען גנטי זהה - מושג המכונה האבקה עצמית (אנ'). מבחינים בין שלוש דרגות של האבקה עצמית:
האבקה בתוך אותו פרח.
האבקה בין פרחים שונים על אותו צמח (האבקת שכנים, geitonogamy).
האבקה בין פרטים שונים של צמח, אשר נוצרו באופן וגטטיבי מצמח האם.
האבקה עצמית היא מצב לא רצוי עבור רוב מיני הצמחים, שכן היא מביאה בסופו של דבר ליצירת צאצאים בעלי מטען גנטי דומה לצמח האם, במקום ליצור קומבינציות חדשות בין גנים שמקורם בפרטים שונים. הבעיות מתעוררות כשלאזור מגיעים טפילים לא מוכרים או מחלות חדשות. היות שאין שונות גנטית באוכלוסייה, אם הפרט היחיד אינו חסין למחלה, כך מצבה של כל האוכלוסייה, והיא תיפגע ואולי אף תמות. במהלך האבולוציה התפתחו מנגנונים רבים ומגוונים לצמצום או מניעה מוחלטת של אפשרות ההאבקה העצמית, או של ההפריה שבאה בעקבותיה:
דו-ביתיות - אסטרטגייה בה כל פרט מייצר סוג אחד בלבד של איברי רבייה - נקביים או זכריים.
פתיחתם בו-זמנית של פרחים מעטים בלבד, על אותו הצמח.
הפרדה בזמן - דיכוגמיה- כאשר הבשלת האבקנים מתרחשת כאשר עמוד העלי עדיין לא בשל לקליטת האבקה, או מצב הפוך, כאשר הצלקת מבשילה וקולטת אבקה לפני הבשלת האבקה של אותו פרח.
הפרדה במרחב - הרקוגמיה (אנ'), הבדלים בגובה בין עמוד העלי לבין האבקנים, בפרחים דו-מיניים. סידור מיוחד מתקיים בצמחי עדעד כחול. ברוב מיני העדעד אין הבדלים בגובה האבקנים לעומת גובה עמוד העלי, ומניעת ההאבקה העצמית מבוססת על שני סוגי בליטות בגרגרי האבקה ושני סוגי בליטות על אונות הצלקת. כך נמנעת, לפחות חלקית, האבקה עצמית.
אי-סבילות עצמית - מנגנונים גנטיים שונים המונעים את השלמת תהליך ההפריה ויצירת הזרעים, במקרה של האבקה עצמית.
מנגנוני השהיה שונים, המונעים את הגעת האבקה אל הצלקת, בזמן שמיד לאחר לקיחת האבקה על ידי המאביק (למשל - מנגנון התכופפות האבקיות בסחלביים).
האבקת רמייה - אם המאביק לא יקבל תגמול כלשהו מהפרח (כמו צוף או אבקה), הוא יתרחק מהצמח לפני שיבקר בפרחים נוספים בו. מנגנון זה נפוץ בסחלביים.
למרות חסרונה של ההאבקה העצמית, במקצת ממיני הצמחים ההאבקה היא עצמית לחלוטין או כמעט לחלוטין. האבקה עצמית מהווה פתרון רבייתי למינים נדירים מסוימים. בגלל נדירותם, עלול להיות מרחק גאוגרפי בין פרטים שלהם, ולכן סיכוייהם להצליח בהאבקה זרה נמוכים. דוגמה למין נדיר שעיקר האבקתו היא עצמית, היא דבורנית הדבורה.
חשיבות ההאבקה והסכנה הנשקפת לה

תהליך ההאבקה ממלא תפקיד קריטי במחזור החיים של צמחים פורחים. המאביקים משתייכים לטקסונים רבים, אך הדבורים אחראיות בטבע ובחקלאות לרוב ההאבקה ואגב כך לאספקת המזון שלנו. מתוכן, הבולטת ביותר היא דבורת הדבש המערבית, שאחראית לשמונים אחוז מההאבקה בחקלאות. חלק מהגידולים שהיא אחראית להאבקתם (ויצירת פירות) הם: אבוקדו, תפוחים, אבטיחים, מלונים, חמניות, תותים ושקדים.
לאורך השנים חלה ירידה ניכרת בכמות הדבורים. התופעה דווחה לראשונה בשנת 2006, על ידי מגדלי דבורים. ירידה בכמות הדבורים גם בבתי גידול מלאכותיים וגם בטבע נחקר על ידי גורמים שונים והמסקנות הצביעו על מספר גורמים לתופעה: שינוי האקלים: כאשר מתחילה פעילות הכוורת, באביב, הצמחים המספקים לדבורים את האבקה והצוף כבר פרחו ונבלו, בגלל הקדמת עלית הטמפרטורה. גורם נוסף הוא השמדת בתי גידול טבעיים. אזורים שבעבר הייתה בהם צמחייה טבעית, פורחת, הפכו לאזורים עירוניים. הגורם השלישי הוא אקרית הוורואה . הופעת אקרית זו דווחה לראשונה בישראל בשנת 1984 ובארצות הברית ב-1987. מדובר בטפיל, שנצמד בעיקר לזחלי הדבורים ומוצץ את נוזלי גופם. האקרית אף מעבירה לכוורת וירוסים הפוגעים בדבורים. הגורם הרביעי לירידה המדאיגה בכמות הדבורים קשור ישירות לאדם, ומדובר בשימוש הנרחב בחומרי הדברה .חומרי ההדברה הנפוצים היום בחקלאות הם רעלנים עצביים (נוירוטוקסינים) הקרויים ניאוניקוטינואידים. הם מרעילים את מערכת העצבים של החרקים וגורמים למותם. ריכוז חומרי ההדברה הללו בצוף ובאבקה הוא נמוך יחסית, ובעבר המומחים חשבו שאינו פוגע בדבורים. המחקרים העדכניים מראים שהדבורים נפגעות, כנראה בגלל הצטברות החומר בגופן.
לאור המשבר המתמשך באוכלוסיות הדבורים, יש מספר הצעות טכנולוגיות להבטחת ההאבקה, בייחוד בחקלאות. הצעה יפנית מתמקדת בהאבקה מלאכית. השיטה מציעה בלכידת אבקה בתוך בועות סבון ופיזורן של אלו בין הפרחים הזקוקים לאבקה. בישראל יש מספר חברות המנסות דרכי האבקה באמצעות רחפנים. חברה ישראלית אחרת פיתחה מערכת רובוטית המשתמשת בחיישנים ובחשמל סטטי לביצוע האבקה במטעים
ראו גם

הפריה
אבקה
גרגר אבקה
פרח
רובובי
לקריאה נוספת

אמוץ דפני, פרחים והאבקתם, הוצאת המרכז הישראלי להוראת המדעים ע"ש עמוס דה-שליט, האוניברסיטה העברית ירושלים
זווית – סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, ‏לא על הדבורה לבדה, באתר "הידען", 9 במרץ 2016
הערות שוליים

↑  רעיה אילן, רבייה בעולם החי והצומח, קיבוץ יפתח: הוצאת יפתח, 1991
1 2  איגור ארמיאץ' שטיינפרס, דבר אלי בפרחים, באתר מכון דוידסון, ‏מאי 2019
↑  צוות האתר, פרחים ומאביקים, באתר Seeds from Zion
1 2 3  יהודה בלו, הדילמה המסובכת של הצמחים: משיכת בעלי החיים, באתר ynet, 4 ביולי 2005
↑  Amy Breau, Landing Strips For Bees, Indiana Public Media, ‏דצמבר 2011
↑  עדי שרבט, סודותיהם של הפרחים, באתר ynet, 8 באפריל 2008
↑  Thomas Göttlinger et al., What Do Nectarivorous Bats Like? Nectar Composition in Bromeliaceae With Special Emphasis on Bat-Pollinated Species, PubMedCentral, ‏פברואר 2019
↑  צוות האתר, Bats as pollinators, Bat Conservation Trust
↑  דיני איזיקוביץ, האבקה, האבקה עצמית והאבקה זרה, באתר Wildflowers
↑  צוות האתר, האבקה בצמחים, באתר צמח ישראלי - מגדיר הצמחים של ישראל
↑  G.A. Slafer ,J.L. Araus, Flowering and Reproduction-Reproductive Strategies, Encyclopedia of Applied Plant Sciences, Elsevier Ltd., 2003, עמ' 349-357
↑  אבנר כהן ואחרים, דו-צורתיות בגרגרי אבקה ובצלקות של פרחי עדעד כחול וביטויה במנגנון ההאבקה וההפריה, באתר כלנית-כתב עת לצמחי ישראל
↑  צוות האתר, מאבק המאביקים, באתר קוטיקולה – מגזין ההדברה הישראלי, ‏אוקטובר 2016
↑  טלי מלקמן-זהבי, לאן נעלמות הדבורים, באתר מכון דוידסון, ‏ינואר 2014
↑  עמרם אשל, האבקה מלאכותית בשיטה חדשנית, באתר צמח השדה-קק"ל, ‏יוני 2020
↑  ליאור נוביק, ‏בשורה בחקלאות: האבקה מלאכותית באמצעות רחפנים, באתר מעריב אונליין, 30 באפריל 2020
↑  חברת עידית פיתחה מערכת רובוטית להאבקה מלאכותית של גידולים חקלאיים, באתר TechTime‏, 23 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563154805171  BnF: cb11972141n (data)  GND: 4007211-3  LCCN: sh85104524  NDL: 00577192  NKC: ph232598 
דבורת דבש בתעופה
קרקפת ממשפחת המורכבים, עם פרחונים עמוסים באבקה
דבורת-עץ עדינה מאביקה מרווה ריחנית
חרקים על עכובית הגלגל
בית מלון לחרקים בגינה הקהילתית במוזיאון הטבע בירושלים
דבורת בומבוס בתוך תפרחת קיפודן מצוי
טקס פרסי אוסקר ה-46

| --- | --- |

 תאריך:  2 באפריל 1974
 מיקום:  דורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  ברט ריינולדס, דיאנה רוס, ג'ון יוסטון ודייוויד ניבן
 מפיק:  ג'ק היילי
 במאי:  מרטי פאסטה
 רשת שידור:  NBC
 אורך הטקס:  3 שעות ו-23 דקות
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  העוקץ
 זכייה במספר הפרסים הרב:  העוקץ (7)
 מספר המועמדויות הרב:  העוקץ (10) מגרש השדים (10)
 אתר רשמי
 →45 47← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-46 (באנגלית: 46th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1973 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-2 באפריל 1974. מנחי הטקס היו ברט ריינולדס, דיאנה רוס, ג'ון יוסטון ודייוויד ניבן.
סרט הפשע הקומי "העוקץ" הוביל את רשימת הזכיות בטקס עם שבעה פרסים בסך הכול, בהם פרסי הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר והעריכה בטובה ביותר. מלבד העוקץ, הסרטים "מגרש השדים" ו"כך היינו" אשר כל אחד מהם זכה בשני פרסים הם היחידים שזכו ביותר מפרס אחד.
אירועים בולטים

אחד האירועים הזכורים ביותר בתולדות טקסי האוסקר אירע במהלך טקס זה, כאשר פרץ לבמה אדם עירום והציג באצבעותיו סימן V כסמל לשלום. המנחה דייוויד ניבן התעשת במהירות והגיב בסרקזם "האין זה מרתק לחשוב שהצחוק היחיד שיעורר אדם זה הוא על ידי התפשטות והצגת הפגמים שלו?".
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן גראוצ'ו מרקס ולארכיונאי הסרטים הנרי לנגוליס. כמו כן הוענקו פרס לזכר למפיק לורנס ויינגרטן ופרס לפעילות הומניטרית לסוכן הכישרונות לו וסרמן.
השחקנית טייטום אוניל זכתה בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "ירח של נייר", ובכך הפכה לזוכה הצעירה ביותר אי פעם בפרס אוסקר, בגיל 10 ו-106 ימים. נכון לשנת 2018, אף מתמודד או מתמודדת באף קטגוריה לא זכו בפרס אוסקר בגיל צעיר יותר מאוניל.
הסרט הישראלי "הבית ברחוב שלוש" היה מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר, והפסיד ל"לילה אמריקאי" הצרפתי.
הערות שוליים

↑  הרגעים הזכורים ביותר בתולדות טקסי האוסקר, באתר stuff.co,‏ 22 בפברואר 2018
↑  המתמודדים והזוכים הצעירים והמבוגרים ביותר בטקס פרסי האוסקר, במסד הנתונים הרשמי של פרסי האוסקר, פברואר 2016
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ea21414d-73d0-474a-9f40-9cd071e1adb4 
ג'ק למון, זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר.
גלנדה ג'קסון, זוכת הפרס לשחקנית הטובה ביותר.
ג'ון האוסמן, זוכה הפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר.
טייטום אוניל, זוכת הפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
גראוצ'ו מרקס, לו הוענק פרס אוסקר לשם כבוד.
אדוארד קארמק

אדוארד וורד קארמק (באנגלית: Edward Ward Carmack‏; 5 בנובמבר 1858 – 9 בנובמבר 1908) היה עורך דין, עיתונאי ודמות פוליטית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטנסי בין השנים 1901 ל-1907.
לאחר כהונתו בסנאט, ולאחר ריצה כושלת לתפקיד מושל טנסי, הוא הפך לעורך של ה-Nashville Tennessean בן השנה. הוא נורה למוות ב-9 בנובמבר 1908, לאחר ריב עם דאנקן בראון קופר על הערות העריכה שלו בעיתון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קארמק נולד ב-5 בנובמבר 1858 במחוז סאמנר, טנסי, ולמד בבית הספר ווב, אז בקוליאוקה, טנסי. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1878 והחל לעסוק בכך בקולומביה, טנסי. הוא שימש כפרקליט העיר קולומביה ב-1881, ונבחר לבית הנבחרים של טנסי ב-1884.
קארמק הצטרף לצוות Nashville Democrat ב-1889, ולאחר מכן הפך לעורך הראשי של ה-Nashville American כאשר שני העיתונים התאחדו. מאוחר יותר (1892) שימש כעורך של ה-Memphis Commercial, כיום The Commercial Appeal.
ביוגרפיה > יריבות עם אידה ב. ולס

במהלך הקריירה שלו, היה ידוע שקארמק השתמש בעיתונים שלו כדי לתקוף יריבים. במהלך כהונתו של קארמק ב-Appeal, מאמרי המערכת שלו החלו דיאלוג מעניין עם עיתונאית מפורסמת אחרת בטנסי, אידה ב. ולס. ולס, הידועה כ"אם התנועה לזכויות האזרח", גם לא הייתה אחת שסתרה את דעותיה ודיברה על מצוקתם של האפרו-אמריקאים בעידן שלאחר תקופת השיקום בדרום. ממפיס בשנות ה-90 של המאה ה-19 הייתה חממה של מתח גזעי, ופשעי לינץ' היו דבר שבשגרה. ולס השיקה קמפיין נגד לינץ' בעיתון שלה, Memphis Free Speech and Headlight.
ה-Free Speech and Headlight זכו לתשומת לב לאומית בשנת 1892 על הסיקור של התפרעות באזור שנקרא Curve Riot בממפיס. ההתפרעות לצעשה לא הייתה מהומה, אלא זו הייתה התקפה על חנות המכולת "פיפלס" על ידי קבוצה של שוטרים לבנים סמויים שהגישו צו סגירה על העסק שהיה בבעלות אפרו-אמריקאים. ויל בארט, המתחרה הלבן של החנות, שכנע את בית המשפט המקומי שהמכולת "פיפלס" מהווה מטרד. בית המשפט הורה לעצור את הבעלים. מחשש להתקפה, התחמשו תומכי המכולת "פיפלס" כדי להגן על החנות. בתגרה שלאחר מכן נפצעו שלושה נציגים לבנים. לבנים חמושים אחרים הצטרפו למשטרה ולכדו למעלה משלושים אפרו-אמריקאים, כולל שלושה מבעלי החנות: טום מוס, קלווין מקדואל וויל סטיוארט.
מאוחר יותר תפס המון זועם את השלושה מהכלא ועשה בהם לינץ'. ולס כתבה בלהט על הזוועה והמליצה לקוראיה לנטוש את ממפיס ולעבור לשטחים המערביים. רבים מילאו את עצתה. קארמק דרש תגמול נגד "הבחורה השחורה" על הוקעת הלינץ'. כתוצאה מכך נהרסו משרדי Free Speech. למזלה, וולס הייתה מחוץ לעיר כשההתקפה התרחשה. היא לא חזרה לדרום עוד שלושים שנה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

קארמק נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1896, וכיהן שתי קדנציות מ-4 במרץ 1897 עד 3 במרץ 1901. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט האמריקני על ידי האספה הכללית של טנסי, וכיהן קדנציה אחת מ-4 במרץ 1901 עד 3 במרץ 1907. קארמק שירת בוועדת הלודג' שחקרה פשעי מלחמה במלחמת ארצות הברית–הפיליפינים.
קארמק לא הצליח להיבחר לכהונה שנייה בסנאט, לאחר שהוחלף על ידי מושל טנסי לשעבר רוברט לאב טיילור, וחזר לעסוק בעריכת דין. לאחר מכן התמודד על המועמדות הדמוקרטית לתפקיד המושל ב-1908, מול המושל המכהן, מלקולם פטרסון. קארמק התמודד כתומך חוק היובש, בעוד שפטרסון זכה לתמיכת הלובי ה"רטוב". לאחר שהובס בדוחק על ידי פטרסון, קארמק חזר לעיתונות, והפך לעורך העיתון Nashville Tennessean, יומון התומך בחוק היובש.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

ב-9 בנובמבר 1908, ניסה קארמק לירות ביריבו הפוליטי והמוציא לאור, דאנקן בראון קופר, לאחר שקופר איים עליו בשל תוכן מאמרי המערכת נגד קופר שפרסם קארמק. קארמק החמיץ את קופר אך פצע את בנו של קופר רובין, שהשיב אש והרג את קארמק. שרידיו של קארמק הוחזרו לקולומביה, והוא נקבר בבית הקברות בעיר ברוז היל.
במידה רבה בגלל האופי האלים של מותו, קארמק הונצח על ידי בית המחוקקים של מדינת טנסי. הם הזמינו פסל ברונזה גדול של קארמק, שהוקם בשטח בניין קפיטול מדינת טנסי ועמד שם עד מאי 2020. פסל הברונזה עוצב על ידי ננסי קוקס-מקורמק.
בגלל תמיכתו של קארמק בלינץ', הפסל גרם זמן רב למתיחות בנאשוויל, וועדה הציעה להחליף את הפסל של קארמק בפסל של דייווי קרוקט. פסלו של קארמק נהרס על ידי מחאות ג'ורג' פלויד ב-30 במאי 2020.
הערות שוליים

↑  "Memphis Free Speech". 8 באוקטובר 2017. ארכיון מ-18 במאי 2018. נבדק ב-18 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ezzell, Timothy P. (1 במרץ 2018). "Edward Ward Carmack". Tennessee Encyclopedia. ארכיון מ-9 בנובמבר 2019. נבדק ב-9 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Edward Ward Carmack Statue - Nashville, Tennessee". Waymarking. ארכיון מ-12 במרץ 2017. נבדק ב-10 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138160856  ISNI: 0000 0000 5961 880X  LCCN: n84048525  SNAC: w64m9hv3  US Congress: C000157  VIAF: 72788895   WorldCat (עם VIAF): 72788895 
פסל של קארמק ניצב בעבר מול קפיטול מדינת טנסי, נאשוויל, טנסי
Moto Guzzi TriAlce

| --- | --- |

Moto Guzzi TriAlce
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Moto Guzzi
 שנות ייצור:  1940–1943
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  אופנוע תלת-אופן
 אורך:  2,825 מ"מ
 רוחב:  1,240 מ"מ
 גובה:  1,050 מ"מ
 משקל:  336 ק"ג (ריק), כושר העמסה: 300-500 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 498.4 סמ"ק המפיק 13.2 כ"ס ב-4,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  73.5 קמ"ש
דגם "Moto Guzzi TriAlce"
Moto Guzzi TriAlce הוא אופנוע תלת-אופן שיוצר על ידי יצרנית האופנועים האיטלקית Moto Guzzi בין השנים 1940–1943.
סך הכול יוצרו 1,745 יחידות.
דגמי "Moto Guzzi TriAlce" היו בשרות הצבא המלכותי האיטלקי וצבא איטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בנוסף, דגמי "Moto Guzzi TriAlce" שירתו ב"Milizia della strada" (אנ') ובמשטרת אפריקה האיטלקית ("Polizia dell'Africa italiana" (אנ')).
"Moto Guzzi TriAlce"

דגמי "Moto Guzzi TriAlce" שימשו בשימושים המגוונים ביותר: תחבורה אישית, רדיו מרכזי, תמיכה במקלעים 8 מ"מ ובמקלעים 20/6 מ"מ.
אנשי צוות: נהג + נוסע.
מכל דלק - 13.5 ליטר.
טווח נסיעה: כ-230 ק"מ.
דגם ה-"Moto Guzzi TriAlce" התבסס על דגם האופנוע "Moto Guzzi Alce" (איט') אשר יוצר משנת 1939.
ראו גם

תלת-אופן
מוטו גוצי אלצ'ה
מוטו גוצי נורמלה
הערות שוליים

↑  דגם Moto Guzzi TriAlce, forum.warthunder.com
↑  Giulio Benussi, Semincingolati, motoveicoli e veicoli speciali del Regio Esercito Italiano 1919/1943, Intergest, 1976
↑  Nicola Pignato e Filippo Cappellano, Gli autoveicoli tattici e logistici del Regio Esercito italiano fino al 1943, Stato Maggiore dell'Esercito – Ufficio Storico, Roma 2005
↑  דגם  "Moto Guzzi TriAlce" motorcyclerepublik.org
אלן באדל

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1923 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 במרץ 1982 (בגיל 58) צ'יצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1952 
 צאצאים:  שרה באדל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן פרננד באדל (באנגלית: Alan Fernand Badel;‏ 11 בספטמבר 1923 – 19 במרץ 1982) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. בימיו שידר גם ברדיו. קולו נחשב לבעל מרקם עשיר שתואר במילים "צליל של דמעות".
ביוגרפיה

באדל נולד בראשולם שבמנצ'סטר, ולמד בבית הספר התיכון ברונייג'. במלחמת העולם השנייה הוא לחם בצרפת ובגרמניה, ושירת כצנחן ב-D-Day.