טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
מדיניות לשילוב נשים עם היפר-אנדרוגניות > מדיניות לשילוב נשים עם היפר-אנדרוגניות (2011) > ביקורת נגד המדיניות > היפר אנדרוגניות אינה מהווה יתרון לא הוגן

גם אם היפר אנדרוגניות אכן מהווה יתרון בספורט, לא מדובר ביתרון לא הוגן אלא ביתרון לגיטימי כמו כל יתרון טבעי גופני אחר. היפר אנדרוגניות היא תופעה טבעית שאינה שונה משום תופעה טבעית אחרת בגוף האדם ולכן יש להעניק לה את אותו מעמד של קבלה. פילוסופים של הספורט, הטוענים כי ערכו של הספורט מצוי בניסיון לשפר את ההישגים האנושיים על ידי דחיפה קבועה של רף השיא קדימה, מדגישים את החשיבות של מדידות מדויקות ושל השוויון בתנאי התחרות עבור כל הספורטאים, וטוענים כי מגבלה על מאפיינים פיזיים, שמסייעים לביצועים, עשויה להיחשב לבלתי רצויה. בתוך מסגרת מוסרית כזו, לא סביר להתייחס לאישה עם רמות גבוהות של טסטוסטרון כרמאית אלא יש לתפוס אותה כבעלת פוטנציאל לדחוף את הרף קדימה, וכל עוד יתרונות ביולוגים אחרים נתפסים כהוגנים - לא קיימת סיבה להתייחס לרמות גבוהות של טסטוסטרון בקרב נשים כיתרון לא הוגן. למרות התפיסה השוויונית בספורט, מעולם לא התקיימה רמה שווה לחלוטין בין הספורטאים. קיים אחוז קטן של ספורטאי עלית שנהנים מיתרון שאין לאוכלוסייה הכללית (יתרון נסיבתי, תרבותי, פסיכולוגי, ביולוגי) וכדי למדוד יתרון – יש לכלול גם משתנים אלו. גנטיקה מיוחדת, שעשויה להשפיע למשל על כושר הסיבולת, זרימת הדם, שינוע ונשיאת החמצן בגוף, המטבוליזם, מסת שריר, ייצור אנרגיה, צפיפות עצם, סף כאב, תפקודי לב ונשימה וכן הלאה, עשויה להפוך ספורטאי לספורטאי עלית מוצלח. שונות גנטית שמעניקה יתרון לספורטאים על פני המתחרים שלהם הייתה קיימת מאז ומעולם, אולם בעולם הספורט נהוג לקבל את היתרונות הגנטיים שיש לספורטאים מבלי לנסות לבטל אותם ולנרמל אותם. קיימות מאות צורות של שונות גנטית שמעניקות לספורטאים יתרון אולם הדבר אינו מוגבל במדיניות של גופי הספורט ולכן עולה הביקורת לפיה הקביעה שהיפר אנדרוגניות מהווה יתרון לא הוגן בעוד יתרונות גנטיים אחרים נחשבים להוגנים אינה עקבית עם המדיניות. קיימת הנחה רווחת לפיה גובה מעניק יתרון בכדורסל, ידיים ורגליים ארוכות מעניקות יתרון בשחייה וכי שחורים רצים מהר יותר מלבנים, ולמרות זאת לא קיימת הפרדה על בסיס מטען גנטי, גזע, גובה ואורך גפיים.
ספורטאי עלית שונים מהאוכלוסייה הכללית משום שיש להם מוטציות גנטיות שמעניקות להם יכולות גופניות יוצאות מגדר הרגיל. קיימות דוגמאות רבות למקרים בהם ספורטאי עלית סללו את דרכם להצלחה לא רק בזכות המיומנות שלהם, אלא גם בזכות המאפיינים הגנטיים המיוחדים שלהם שמעניקים להם יתרון בספורט. הגולש הפיני ארו מנטירנטה (Eero Maentyranta), שזכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות, נולד עם פוליציטמיה שהעניקה לגופו יכולת נשיאת חמצן טובה יותר לתאים, דבר ששיפר את פעילות השרירים שלו. כמו כן, היה לו יתרון נוסף על מתחריו משום שהיו לו בין 40%-50% יותר תאי דם אדומים מהממוצע בזכות ייצור מוגבר של ההורמון אריתרופויאטין שהגדיל משמעותית את ייצור תאי הדם בגופו. הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט אוסרת על הזרקה של הורמון אריתרופויאטין, אולם אם הוא קיים ברמות גבוהות באופן טבעי בגופו של ספורטאי - אין הדבר מונע ממנו להתחרות. במסגרת נתיחת גופתה של שחקנית הכדורעף האולימפית, פלו היימן (Flo Hyman), התגלה שהייתה לה תסמונת מרפן שהעניקה לה גובה מעל הממוצע ומוטת ידיים ארוכה מהממוצע. מאפיינים אלו ככל הנראה העניקו לה יתרון ספורטיבי, אולם הפדרציה הבינלאומית לכדורעף לא אוסרת על שחקנים עם תסמונת מרפן להתחרות. לחלק מספורטאי העלית יש שונות באנזים ACE שמשפר את יכולת גדילת השריר ויעילותו, ולחלקם יש שונות באנזים NOS שמשפר את זרימת הדם לשרירי השלד. ישנם ספורטאים עם מיטוכונדריה נדירה שמעניקה להם יכולות אירוביות יוצאות מגדר הרגיל כגון חסינות גדולה יותר נגד עייפות וספיגת חמצן רבה יותר שמגדילה סיבולת לב ריאה, דבר שעשוי להועיל לרוכבי אופניים ולאצנים. בקרב שחקני כדורסל, קיימת ראייה מושלמת בשיעור הרבה יותר גבוה ביחס לשיעור באוכלוסייה הכללית. שחקני כדורסל עם אקרומגליה, שמתבטאת בידיים ובכפות רגליים גדולות מהממוצע, לא נפסלים עקב מצבם או נדרשים לעבור טיפולים רפואיים, אף על פי שמצבם מעניק להם יתרון. בשנת 1968, הסטטיסטיקן הרפואי, תומאס קוסלה, מצא כי גובה מהווה יתרון בענפי ספורט שונים. ספורטאים נמוכים נמצאים בעמדת נחיתות כמעט בכל תחרויות הספורט ביחס לגבוהים מהם. ישנם ספורטאים בני מזל שנולדו עם מאפיינים פיזיים שמעניקים להם יתרון ספורטיבי, למשל הכדורסלן שאקיל אוניל, שנישא לגובה 2.16 מטרים. הרבה שחקני כדורסל גבוהים הרבה מעל הממוצע ויש להם ידיים גדולות. מאפיינים אלו לא נתפסים כיתרונות לא הוגנים וכעילה לפסילה, ואין דרישה לשנות אותם באמצעות התערבות רפואית כתנאי לזכאות הספורטאים להתחרות. באותה המידה, ניתן לטעון למשל כי קיומם של אשכים בקרב ספורטאיות לא שונה ממאפיינים ביולוגיים אחרים שעשויים להעניק יתרון כגון גבוה, אולם אשכים בקרב ספורטאיות נתפסים כאיום על ערך ההוגנות.
אף על פי שקיימים מאות מצבים של שונות גנטית שמובילה ליתרון בספורט, רק השונות הגנטית המקושרת למגדר – נחשבת לפסולה. בעוד גברים עם שונות גנטית שמעניקה להם יתרון ספורטיבי זוכים לשבח ולעידוד, נשים עם שונות גנטית שמעניקה להן יתרון ספורטיבי סופגות חשדנות ונאלצות לוותר על היתרון הטבעי שלהן. למייקל פלפס, שנחשב לשחיין הטוב בעולם, יש מוטת ידיים, אורך רגליים וגמישות מפרקים יוצאים מגדר הרגיל שמעניקים לו, ככל הנראה, יתרון על מתחריו. קיימות השערות לפיהן לפלפס יש תסמונת מרפן (המתבטאת בגפיים ארוכות ובמפרקים גמישים), אולם אף גורם לא שוקל לחייב אותו בבדיקה עקב חשד לתסמונת מרפן ובהתערבות רפואית להסרת היתרון כתנאי להתחרות. בעוד מייקל פלפס נתפס כאדם שנולד לשחות, קסטר סמניה נתפסת כרמאית, זאת משום ששונות גנטית בכרומוזומי אוטוזום מתקבלת כיתרון לגיטימי בעוד שונות גנטית בכרומוזומי מין מתקבלת כיתרון לא הוגן. חוקרים מעריכים כי קיימים 200 כרומוזומי אוטוזום או שונות של רצף DNA שמשפרים ביצועים ספורטיביים. ד"ר ג'ון פוקס טוען כי "צריך רק להסתכל על השונות האדירה בגופים בשני המינים בשביל להבין ש"חוסר הוגנות" קשור יותר לשונות של הגנטיקה האוטוזומלית, ולא לכרומוזומי המין". בקרב ספורטאי סיבולת נמצאה שונות גנטית מיטוכונדרית שמגדילה את היכולות האירוביות שלהם ואת סיבולת לב ריאה שלהם, דבר שמקנה להם כוח בריצות. ספר שפרסם הוועד האולימפי בשנת 2010, מציין לטובה את השונות הגנטית הזו שמעניקה יתרון, ומעודד ילדים עם שונות גנטית זו להשקיע בקריירה ספורטיבית. פעמים רבות, קרוביהם של צעירים עם יתרונות גנטיים מעודדים אותם להתחרות בספורט דווקא משום יתרונות גנטיים אלו. ספורטאי עלית מפיקים תועלת מהמצבים הביולוגיים המיוחדים שלהם, והיפר אנדרוגניות היא רק מצב ביולוגי מיוחד אחד מני רבים, ולכן אתיקנית הספורט, ד"ר סילביה קומפורסי, טוענת כי זה אירוני שהוועד האולימפי משבח את השונות הגנטית ואת יתרונותיה לספורט, אך אינו רואה את חוסר העקביות ברגולציה כלפי שונות גנטית בדמות היפר אנדרוגניות. חוקר הספורט, פרופ' טים לוקאס, טוען כי החברה מכנה גברים בעלי יתרונות ביולוגים יוצאים מגדר הרגיל בשם 'יוסיין בולט'. לדבריו, קסטר סמניה הואשמה ביתרון לא הוגן על אף העובדה שהייתה מרחק של שניות מהשיא העולמי בריצת 800 מטר (ובתקופה שנפסלה מהשתתפות בספורט אפילו לא דורגה ברשימת עשר האצניות המהירות ביותר בעולם), כך שלא ברור לו באיזה אופן נמדד היתרון שלה ואיך הוא בא לידי ביטוי בפועל. לעומתה, בולט שבר שיאי עולם, אך לא עלתה הדרישה לחקור אותו או לפסול אותו, אלא הוא זוכה לשבחים ולכינוי 'האתלט הטוב ביותר בכל הזמנים'. פרופ' לוקאס טוען כי התקדמות בספורט נשענת על הספורטאים הטובים ביותר שהם 'פריקים גנטיים של הטבע'.
יתרון לא הוגן קשור להשפעות חיצוניות הנובעות משימוש בסמים, בטכנולוגיה ובאביזרים אולם היפר אנדרוגניות אינה נובעת מהשפעה חיצונית אלא היא תופעה טבעית. כמו כן, הטענה כי שונות ברמות ההורמונליות בין נשים מהווה הצדקה לפסילה של נשים מלהשתתף בתחרויות עשויה לפתוח פתח להתנגדויות נוספות על בסיס שונות גנטית כמו הבדלי גובה, הבדלים ביכולת נשיאת החמצן וכן הלאה. לנשים עם היפרפלזיה מולדת של האדרנל למשל יש רמות גבוהות יותר של טסטוסטרון מהממוצע, אולם הן גם נמוכות מהממוצע. נשים כאלו נחשבות לפי המדיניות לבעלות יתרון לא הוגן בספורט, אולם גובהן לא מקנה להן למשל יתרון בענף הכדורסל.