stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחל ליאל
קריירה פוליטית ואקטיביזם

שימשה כסגנית מנהלת האגף לשירותי שיקום במשרד העבודה והרווחה ועבדה בניתוח מדיניות במחלקה למדיניות חברתית של משרד ראש הממשלה.
ב-1998 החליפה את שרי ריבקין בתפקיד מנכ"לית ארגון שתיל (מיסודה של הקרן החדשה לישראל), המספקת שירותי תמיכה וייעוץ לעמותות הנתמכות על ידי הקרן החדשה.
ביום העצמאות 2006, נטלה ליאל חלק בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי של תנועת "יש גבול".
ב-2009 נבחרה למנכ"ל הקרן החדשה לישראל, במקומו של אליעזר יערי. כיהנה כחברת הנהלת אג'נדה - מרכז ישראלי לאסטרטגיה תקשורתית. שימשה כיושבת ראש האגודה לזכויות האזרח.
ליאל הופיעה ברשימת 40 הנשים המשפיעות בישראל של עיתון "הארץ" בשנת 2007, וכן ברשימות דומות של "TheMarker" ו"גלובס".
החל מ-2023 משמשת כנשיאת הקרן החדשה לישראל.
חיים אישיים

ליאל שכלה את בעלה הראשון, זיו שורר, במלחמת יום הכיפורים.
ב-1977 נישאה בשנית לאלון ליאל (במקור: אלון לבל). ילדיה הם מגישה וכתבת חדשות 12, דפנה ליאל, הסופרת קרן ליאל אשרי ומחבר הספר "להבת הפלדה" אורי ליאל.
בעלת תואר שני בסוציולוגיה, אנתרופולוגיה ועבודה סוציאלית.
הערות שוליים

1 2  People, באתר הקרן החדשה לישראל (באנגלית)
↑  "לחיות טוב", ריאיון עם אורי ליאל ודפנה ליאל על הספר "להבת הפלדה".
רבי לויטס איש יבנה

רבי לויטס איש יבנה היה תנא שזמנו אינו ידוע. התגורר ביבנה. מוזכר פעם אחת במשנה, ופעמים נוספות במדרש פרקי דרבי אליעזר.
שמו

לפי חלק מהדעות, שמו היה "לוי", והכינוי "לויטס" הוא הטיה יוונית של השם. רבי דוד הנגיד כתב, שהסיומת "טס" מרמזת על היותו חבר בסנהדרין, ומתרגם ספרו לעברית, ר' בן ציון קרינפיס, הסביר את כוונתו, ש"טס" בגימטריה 69, שהם החברים הנוספים בסנהדרין מלבדו.
זמנו

רבי אברהם זכות בספר יוחסין כתב כי לא ניתן לזהות את זמנו של רבי לויטס איש יבנה, וכן כתב הרב רפאל הלפרין, ואף הרב אהרן הימן לא הכריע בשאלה זו.
לעומתם, רבי דוד לוריא, במבואו לפרקי דרבי אליעזר, שיער מכך שרבי לויטס הובא במשנה בין מאמרו של בן עזאי לבין מאמרו של רבי יוחנן בן ברוקה, שרבי לויטס חי בימיהם, כלומר בדור השלישי לתנאים, וכך הסיקו חוקרים ופרשנים נוספים, בהם מרדכי מרגליות.
אמרותיו

בכל ששת סדרי המשנה מובאת בשמו אמרה אחת: 
”רבי לויטס איש יבנה אומר: מאד מאד הוי שפל רוח, שתקות אנוש רימה” (משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה ד').
בפרקי דרבי אליעזר מובאים מספר מאמרים בשמו:
"רבי לויטס איש יבנה אומר: כל הבאים אל התיבה הפריש זכרים מן הנקבות, שנאמר (ספר בראשית, פרק ז', פסוק ז'): 'ויבוא נח ובניו, ואשתו ונשי בניו', הרי זכרים בצד אחד ונקבות בצד אחד, וכשיצאו העמיד זכרים בצד נקבות, שנאמר (ספר בראשית, פרק ח', פסוק ט"ז): 'צא מן התבה אתה ואשתך ובניך ונשי בניך אתך, הרי איש ואשתו"
"רבי לויטס איש יבנה אומר: ככתר זה שהוא הידור בראשו של מלך, כך השיבה הדר וכובד לזקנים, שנאמר (ספר משלי, פרק כ', פסוק כ"ט): 'תפארת בחורים כוחם, והדר זקנים שיבה'"
"אם אין מצורעת מרוקקת בפני, אינו מתרפא, ואם אין אביו של מצורע רוקק בפניו אינו מתרפא, שנאמר (ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק י"ד): ויאמר ה' אל משה ואביה ירק ירק בפניה הלא תכלם שבעת ימים".
קברו

מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל, אמנם  רבי חיים ויטאל (מקובל בולט מהמאה ה-16), טען בשם רבו האר"י, כי רבי לויטס קבור בהר חוקאב, סמוך לעכברה שבגליל.
על פי מסורת עממית המתועדת לראשונה בכתבי עולי הרגל מהמאה ה-17, קברו שכן בעיר מגוריו - יבנה, שבמרכז. בסמוך לקבר רבן גמליאל דיבנה ו"צדיקים נוספים".
שילה ארמסטרונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוגוסט 1942 (בת 82) אשינגטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Sheila Ann Armstrong 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  EMI, פיליפס רקורדס, דויטשה גרמופון, Erato Records 
 
שילה ארמסטרונג (באנגלית: Sheila Armstrong; נולדה ב-13 באוגוסט 1942) היא זמרת סופרן אנגליה.
ביוגרפיה

ארמסטרונג נולדה באשינגטון שבנורת'מבריה, אנגליה, היא למדה באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון ואף קיבלה מלגה הודות להישגיה. הופעת הבכורה שלה באופרה הייתה ב-1965, בתפקיד דספינה, בתיאטרון סדלר'ס וולס בלונדון. מ-1973 היא שרה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. בהופעת הבכורה שלה בקובנט גארדן שרה בפידליו, האופרה היחידה שכתב בטהובן.
קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ארמסטרונג קנתה לעצמה שם עולמי, אך פעילותה מתרכזת בעיקר בבריטניה ובאיטליה. היא שרה בין היתר יצירות של רוסיני, דוניצטי ומוצרט. ארמסטרונג גם הופיעה כאמנית אורחת עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
נוסף  לשירתה באופרה, הופיעה ארמסטרונג באורטוריות ויצאה לסיורי קונצרטים ברחבי העולם. היא הקליטה מוזיקה אנגלית, בייחוד מיצירותיהם של ראלף ווהן ויליאמס ובנג'מין בריטן.
שילה ארמסטרונג פרשה מן השירה בשנת 1993, בת 51 בסך הכל.
רולנד פרייזלר

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1893 צלה, הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  3 בפברואר 1945 (בגיל 51) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 תקופת כהונה:  ? – 3 בפברואר 1945 
 תקופת הפעילות:  ? – 3 בפברואר 1945 
 תחומי מחקר:  דין, פוליטיקה, נאציזם 
 תפקידים בולטים:  שופט בבית המשפט העממי, חבר הרייכסטאג של גרמניה הנאצית, חבר הלאנדטאג של פרוסיה 
 בן או בת זוג:  Marion Freisler (24 במרץ 1928–?) 
 פרסים והוקרה:  צלב הברזל 
 
פרייזלר (במרכז) פותח את ישיבת בית הדין העממי הדנה בעניין קושרי העשרים ביולי, בהצדעה במועל יד
רולנד פרייזלר (בגרמנית: Roland Freisler; ‏30 באוקטובר 1893 – 3 בפברואר 1945), משפטן נאצי והמנהל הכללי של משרד המשפטים של הרייך. הוא ידוע גם כאחד ממשתתפי ועידת ואנזה וכנשיא הפולקסגריכט - בית הדין העממי, שהיה אחראי לפסקי דין שרירותיים רבים נגד מתנגדי המשטר בימי השלטון הנאצי בגרמניה.
תולדות חייו

פרייזלר נולד בצלה שבסקסוניה התחתונה, לאב שהיה מהנדס ומורה. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קטע את לימודיו בפקולטה למשפטים והתגייס לצבא הגרמני.
הוא התגייס לצבא כצוער ובשנת 1915 הועלה לדרגת סגן ועוטר בצלב הברזל מהדרגה הראשונה והשנייה על גילוי גבורה בקרב. באוקטובר 1915 הוא נפצע בחזית המזרחית ונפל בשבי הרוסי. פרייזלר בילה חמש שנים במחנות מאסר בסיביר ובמהלך השבי למד רוסית ופיתח עניין בקומוניזם לאחר פרוץ המהפכה ב-1917.
ב־1919 חזר פרייזלר לגרמניה והשלים את לימודי המשפטים באוניברסיטת יינה, וב־1922 זכה לתואר דוקטור במשפטים. לאחר שירות בעיריית קאסל מטעם הבלוק הפולק-סוציאלי, מפלגה נאצית מינורית, הצטרף ב-1925 למפלגה הנאצית ונבחר מטעמה לרייכסטאג. בפברואר 1933, עם עלייתו של היטלר לשלטון, מונה למנהל הכללי של משרד המשפטים של פרוסיה, ושנה אחר כך למנהל הכללי של משרד המשפטים של הרייך. בתפקיד זה כנציג המשרד השתתף בועידת ואנזה, בה נידון הפתרון הסופי, ב־20 בינואר 1942.
מ־1942 עד 1945 ישב פרייזלר בראש בית הדין העממי. לבית הדין הוקנתה סמכות לדון במגוון נרחב למדי של עבירות "פוליטיות", לרבות עבירות הנוגעות לשוק השחור (אותו ניסו השלטונות לדכא בתנאי קיצוב ומלחמה), ל"תבוסתנות" וכיוצא בזה. בית הדין הוסמך להמית את הבאים בפניו, ואכן עונש המוות הוטל אף על עבירות קלות יחסית. תחת נשיאותו של פרייזלר גדל מאוד מספרם של גזרי דין המוות, לעומת תקופת הנשיאות של קודמו בתפקיד. בין 1942 ו־1945 גזר בית הדין מוות על כ־5,000 אנשים. המושב בראשותו ישב פרייזלר באופן אישי גזר מיתה על כ־2,600 מהם. כמות זו של 2,600 עונשי מוות היא הכמות אותה גזר בית הדין מאז היווסדו ב-1934 ועד שנת 1942, עת קיבל פרייזלר את תפקיד הנשיא.
אחיו של פרייזלר, אוסוואלד פרייזלר, היה פרקליט הגנה ידוע, אשר ייצג נאשמים בפשעים פוליטיים, למורת רוחה של המנהיגות הנאצית, כל זאת בעת שפרייזלר כיהן בתפקידים חשובים במנגנון המשפטי הנאצי. אוסוואלד פרייזלר התאבד בשנת 1939.
תולדות חייו > משפטי מחתרת "הוורד הלבן"

ב-22 בפברואר 1943 פרייזלר דן למוות בעריפת ראש את הנס שול, סופי שול ואת כריסטוף פרובסט, חברי תנועת המחתרת האנטי-נאצית "הוורד הלבן".
תולדות חייו > משפטי קושרי ה-20 ביולי

באוגוסט 1944 הובאו למשפט בפני פרייזלר כמה מהעצורים שהשתתפו בניסיון ההתנקשות הכושל נגד היטלר ב-20 ביולי באותה שנה. המשפט צולם במצלמות קולנוע מתוך כוונה להציגו בפני הקהל הגרמני. בסרטים אלה נגלתה האווירה שבה ניהל פרייזלר את ההליך המשפטי, התרסותיו כלפי הנאשמים, התעללותו המנטלית והמילולית בהם והצעקות והעלבונות ששיגר כלפיהם. פרייזלר התעקש שהנאשמים יובלו לפניו בלי עניבה ובמכנסיים רחבים ללא חגורה, כשהם אוחזים בשוליהם כדי שלא ייפלו. כמעט כל הנאשמים נידונו למוות בתלייה, וגזר הדין הוצא אל הפועל בתוך שעתיים מתום המשפט.
תולדות חייו > מותו

ב־3 בפברואר 1945, בעודו מתכונן למשפט בבית הדין נגד פביאן פון שלברנדורף, אחד מהקושרים של 20 ביולי, נהרג פרייזלר מפצצה שהוטלה ממפציץ אמריקני. שלברנדורף הועבר למחנות ריכוז שונים ושרד עד נפילת השלטון הנאצי.
דמותו

דמותו של רולנד פרייזלר שימשה השראה ליצירות אחדות, שהידועה בהם היא ספרו של הנס פאלאדה "לבד בברלין".
ראו גם

ועידת ואנזה
הוורד הלבן
קשר העשרים ביולי
הערות שוליים

1 2 3 4  'Hitler's Hilfer - Roland Freisler' ('Hitler's Henchmen') television documentary series, by Guido Knopp, ZDF Enterprizes (1998
↑  "Freisler, Karl Roland", in: Hessische Biografie date=2012-09-07
↑  'Richter in Roter Robe - Freisler, Prasident des Volkgerichtshofes' (Judge in a Red Robe - Freisler, President of the People's Court) by Gert Buchheit, Pub. Paul List, 1968
↑  Knopp, Guido. Hitler's Hitmen, Sutton Publishing, 2000, pp. 216, 220–222, 228, 250
↑  'Freisler, Political Soldier,' 'Der Spiegel' 23.9.1968, review of 'Judge in a Red Robe - Freisler, President of the People's Court' by Gert Buchheit (Pub. Paul List, 1968
↑  'The Hitler Virus' by Peter Wyden (Pub. Arcade Publishing, 2002)
↑  Wesel, Uwe. "Drei Todesurteile pro Tag" (Three death sentences per day), Die Zeit, 3 February 2005
↑  Granberg, Jerje. AP dispatch from Stockholm, reprinted as "Berlin, Nerves Racked By Air Raids, Fears Russian Army Most," Oakland Tribune, 23 February 1945, p. 1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281001905171  PLWABN: 9810553165605606  BnF: cb123979271 (data)  GND: 118693093  ISNI: 0000 0001 1059 4373  LCCN: n93081482  NDL: 001261064  NKC: xx0153808  NTA: 075051974  SUDOC: 033076197  VIAF: 42632241   WorldCat (עם VIAF): 42632241
שילה אוליבר

שילה י. אוליבר (באנגלית: Sheila Y. Oliver‏; 14 ביולי 1952 – 1 באוגוסט 2023) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כסגנית מושל ניו ג'רזי מינואר 2018 עד מותה באוגוסט 2023. טרם היבחרה לסגנית המושל, הייתה חברה באספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 2004–2018, שם ייצגה את המחוז החקיקתי ה-34. במקביל שימשה גם כיושבת ראש האספה הכללית של ניו ג'רזי בשתי תקופות כהונה, החל מיום 12 בינואר 2010 ועד 14 בינואר 2014, מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה

אוליבר נולדה בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, וב-1970 סיימה ללמוד בתיכון ויקוואהיק (Weequahic). ב-1974 סיימה בכבוד לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת לינקולן שבפנסילבניה, ושנתיים לאחר מכן ב-1976 נהייתה למוסמכת בתכנון וממשל מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנים 1994–2000 הייתה חברה במועצת החינוך של המחוז הבית-ספרי איסט אורנג', ונבחרה על ידי חבריה לשמש כסגנית נשיא המועצה בשנים 1998–1999 ולאחר מכן כנשיאת המועצה בשנים 1999–2000. ב-1997 הייתה לאישה הראשונה שניהלה מסע בחירות לראשות עיריית איסט אורנג', אך הפסידה בבחירות בפער של 51 קולות בלבד לרוברט ל. בוסר.
אוליבר נמנית עם מקימי "קואליציית ניוארק לדיור בהכנסה נמוכה", ארגון שתבע בהצלחה את רשות הדיור של ניוארק ואת מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית בבית משפט פדרלי במטרה למנוע את הריסתן של כל דירות הדיור הציבורי המסובסד בניוארק, שכן לא הייתה תוכנית לבניית דיור ציבורי חלופי עבור תושבי העיר ניוארק שהכנסתם נמוכה. כתוצאה מכך, רשות הדיור של ניוארק נוהלה על ידי צו הסכמה פדרלי שהורה על בניית דיור אלטרנטיבי עבור תושבי ניוארק שהכנסתם נמוכה.
ב-2003 נבחרה לאספה הכללית של ניו ג'רזי, הבית התחתון בבית המחוקקים של המדינה, ובינואר 2004 הושבעה לתפקיד. ב-23 בנובמבר 2009 נבחרה פה אחד ליושבת ראש האספה הכללית של ניו ג'רזי. בכך הפכה לאישה השנייה ששימשה כיושבת ראש האספה הכללית בתולדות ניו ג'רזי, והאפרו-אמריקאית השנייה שאיישה תפקיד זה. מבחינה לאומית, היא האישה האפרו-אמריקאית השנייה העומדת בראש אחד מבתי בית המחוקקים של מדינה בארצות הברית, אחרי קארן בס מקליפורניה. ביוני 2013 הודיעה על התמודדותה בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לייצוג ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית, אחרי שפרנק לוטנברג פרש מהסנאט. אוליבר סיימה במקום רביעי והאחרון, ולא העפילה אל שלב הבחירות הכלליות.
בחודש יולי 2017 נבחרה בידי פיל מרפי, מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו ג'רזי, כעמיתתו למירוץ בבחירות שעתידות היו להיערך בנובמבר אותה השנה. משניצחו בבחירות הכלליות, הושבעה אוליבר לתפקידה בראשית 2018.
ב-1 באוגוסט 2023 נפטרה בפתאומיות בעודה מכהנת בתפקיד.
הערות שוליים

↑  קלאוד ברודסר-אקנר, Here's Phil Murphy's pick for a running mate in gov race, באתר nj.com‏, 25 ביולי 2017 (באנגלית)
שירת הסירנה (אל תפחד)

שירת הסירנה (אל תפחד) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בדצמבר 1994 כשיר הנושא מתוך הסרט "שירת הסירנה", שמבוסס על ספרה של עירית לינור. מאוחר יותר נכלל השיר באלבום אוסף "תחנות בזמן". השיר נכתב על ידי מירי פיגנבוים ואיתן גלס, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי רמי קלינשטיין ויועד נבו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 30 |  |
שירת הסירנה (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר "שירת הסירנה"
 מידע כללי
 מאת:  עירית לינור
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 מספר עמודים:  373
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  1991
שירת הסירנה הוא ספרה הראשון של הסופרת הישראלית עירית לינור שיצא לאור בשנת 1991 בהוצאת זמורה-ביתן. הספר נכתב בהשראת תושבי תל אביב שלא עזבו את העיר בתקופת מלחמת המפרץ. הספר היה רב-מכר ונמכר בעשרות אלפי עותקים ובשנת 1994 קיבל עיבוד לסרט קולנוע עם תסריט שאותו כתבה הסופרת בעצמה.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בינואר 1991, על רקע מלחמת המפרץ. הספר מסופר בגוף ראשון מפי טלילה כץ, פרסומאית מקצועית, אסרטיבית, בת 32 בעלת עצמאות כלכלית, נראית טוב ומתגוררת בצפון תל אביב. טלילה לא מאושרת כי היא שונאת את העבודה שלה, בן זוגה לשעבר עומד להתחתן עם בחורה צעירה והגבר שיכול לעשות אותה מאושרת הוא מהנדס-מזון מרובע שמתגעגע לחברתו הקודמת. ברקע מלחמת המפרץ, הסירנות שהתריעו על נפילות טילי סקאד מעיראק והבהלה בתל אביב עקב פגיעות הטילים הראשונים בשכונות בעיר. בין אזעקה לאזעקה, טלילה מנסה לארגן את חייה מחדש: היא בורחת וחוזרת לתל אביב, מתמודדת עם הצרות של משפחתה המסוכסכת, יוצאת לקרב על ליבו של הגבר שהיא אוהבת, מסתכלת בעניין על המהומה שמסביבה, ויוצרת מהומות משלה.
הספר הביא לטביעת הביטוי "אקס מיתולוגי" שמשמעותו בן זוג שהפרידה ממנו הייתה קשה במיוחד והוא מופיע במילון הסלנג המקיף, מאת רוביק רוזנטל.
עיבוד לסרט

עירית לינור כתבה את התסריט לסרט שיצא לאקרנים ב-1994 בבימויו של איתן פוקס.
הערות שוליים

↑  מילון הסלנג המקיף, רוביק רוזנטל, הוצאת כתר, 2005, עמוד 28
שיוח' אל-ערוב

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,550 (2007)
 קואורדינטות:  31°36′57″N 35°08′51″E﻿ / ﻿31.615794444444°N 35.147533333333°E﻿ / 31.615794444444; 35.147533333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) שיוח' אל-ערוב(למפת הרי ירושלים רגילה) שיוח' אל-ערוב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיוח' אל-ערוב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיוח' אל-ערוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שיוח אל-ערוב (בערבית: شيوخ العروب) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון הנמצא עשרה קילומטרים צפונית-מזרחית לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, הכפר מנה כ-1,550 תושבים בשנת 2007. הוא גובל בכוזיבא ובאירכאן טוראד ממזרח, בבית פג'אר מצפון, בחלחול ובסיעיר מדרום, ובמחנה אל-ערוב ממערב.
ההתיישבות בכפר החלה בשנות ה-50 של המאה ה-19. בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ ישראל המערבית" את "ברכת אל ערוב" באופן הבא: "זהו אחד המאגרים העיקריים המזינים את אמת המים המובילה לירושלים, קיימות שתי תעלות המתחברות לעין אל ערוב, אחת מגיעה מברכת קופין, ואחת מעין כוזיבא"
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רולנד סקומן

רולנד מארק סקומן (באנגלית: Roland Mark Schoeman; נולד ב-3 ביולי 1980) הוא שחיין עבר דרום אפריקאי. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות אולימפיות, אלוף עולם בעל 5 מדליות עולמיות, מהן 3 זהב ושיאן העולם לשעבר במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכה של 25 מטר). נחשב לאחד מהספרינטרים הגדולים בהיסטוריה.
בעבר שיאן עולם במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכה אולימפית) ול-100 מטר מעורב אישי (בריכה של 25 מטר). הוא השחיין הראשון בהיסטוריה ששחה מתחת ל-23 שניות במשחה ל-50 מטר פרפר ומתחת ל-21 שניות במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה

סקומן נולד בפרטוריה. באופן מפתיע החל סקומן להתאמן בגיל מבוגר יחסית, בהיותו בן 16 תחת הדרכתו של המאמן גווין רוס וזאת על מנת להרשים נערה מהתיכון בו למדו ושהתאמנה בקבוצת השחייה. לאחר מספר חודשים שהיו ביחד, הזוג הצעיר ניפרד אך ההצלחה בשחייה התחילה. הוא למד באוניברסיטת אריזונה. מתגורר ומתאמן בארצות הברית.
במסגרת אליפות המכללות בארצות הברית (NCAA) שנערכה במיניאפוליס (בריכה של 25 מטר) ב-23 במרץ 2000 קבע סקומן את שיאו העולמי הראשון במשחה ל-50 מטר חופשי כששחה תוצאה של 21.31 שניות, זמן זהה לשיא העולם של מארק פוסטר מבריטניה.
באולימפיאדת סידני (2000) במשחה ל-50 מטר חופשי סיים סקומן במקום ה-11 בתוצאה של 22.41 שניות שקבע בשלב חצי הגמר, במשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום ה-15 בתוצאה של 49.84 שניות בשלב חצי הגמר (במוקדמות קבע תוצאה של 49.74 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי סיים עם קבוצתו במקום ה-11 בתוצאה של 3:21.28 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה סקומן במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בצוותא עם טומוהירו יאמאנוי מיפן בתוצאה של 22.18 שניות, אחרי המנצחים אנתוני ארווין מארצות הברית (22.09 שניות) ופיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד (22.16 שניות). במשחה ל-50 מטר פרפר הוא סיים במקום הרביעי בתוצאה של 23.76 שניות אחרי המנצח ג'ף היוגיל מאוסטרליה (23.50 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים סקומן במקום החמישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.79 שניות, אחרי המנצח מאט וולש מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש (23.43 שניות). במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי הוא סיים במקום ה-8 בתוצאה של 3:18.79 דקות, אחרי הרביעייה המנצחת מרוסיה (3:14.06 דקות).
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סקומן בשלוש מדליות אחת מכל סוג. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי הפתיעה הרביעייה מדרום אפריקה בראשות סקומן כשזכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:13.17 דקות, לפני הולנד (3:14.36 דקות) וארצות הברית (3:14.62 דקות). סקומן עצמו קבע תוצאה מעולה של 48.17 שניות כשקפץ ראשון וסיים את המקצה שלו כשנייה לפני שאר הנבחרות זמן זהה לזה של המנצח במשחה האישי. במשחה ל-100 מטר חופשי הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 48.23 שניות, אחרי ואן דן הוחנבאנד (48.17 שניות) ולפני איאן ת'ורפ מאוסטרליה (48.56 שניות). במשחה ל-50 מטר חופשי הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 22.02 שניות אחרי המנצחים גארי הול ג'וניור מארצות הברית (21.93 שניות) ודוג'ה דראגאניה מקרואטיה (21.94 שניות). בשלב חצי הגמר הוא שחה את הזמן המהיר בתחרות בתוצאה של 21.99 שניות. כל שחייני הנבחרת מדרום אפריקה למדו והתאמנו באוניברסיטת אריזונה שבה שוחים שחיינים אולימפיים מכל העולם (קנדה, ונצואלה, בריטניה, ברזיל, יפן והרשימה עוד ארוכה).
ב-18 בינואר 2005 בתחרות גביע העולם בשחייה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה (בריכה של 25 מטר) קבע סקומן שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 52.51 שניות.
תארים והישגים

סקומן זכה בתואר שחיין השנה באפריקה בשנים 2004, 2005, 2006 ו-2007.
סקומן זכה בתואר אתלט השנה בדרום אפריקה בשנת 2004.
סקומן קבע בסך הכל 8 שיאי עולם. 2 שיאי עולם במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכה אולימפית), 4 שיאי עולם במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכה של 25 מטר), שיא עולם אחד במשחה ל-100 מטר מעורב אישי (בריכה של 25 מטר) ושיא עולם אחד במשחה שליחים ל-4x100 מטר חופשי.
שיאים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| משחה | תוצאה | שיא | תאריך | מקום |
בריכה אולימפית
| 50 מטר חופשי | 21.67 שניות | שיא אפריקה | 16 באוגוסט 2008 | בייג'ינג 2008 |
| 50 מטר חופשי | 21.67 שניות | שיא אפריקה | 2 באוגוסט 2013 | ברצלונה 2013 |
| 100 מטר חופשי | 48.17 שניות | שיא אפריקה בעבר | 15 באוגוסט 2004 | אתונה 2004 |
| 50 מטר פרפר | 22.90 שניות | שיא עולם, בעבר | 26 Jul 2009 | רומא 2009 |
| 4×100 מטר חופשי | 3:11.93 דקות | שיא עולם, בעבר | 26 ביולי 2009 | רומא 2009 |

בריכת 25 מטר
| 50 מטר חופשי | 20.30 שניות | שיא עולם, בעבר | 8 באוגוסט 2009 | פיטרמריצבורג, דרום אפריקה |
| 100 מטר חופשי | 46.25 שניות | שיא עולם, בעבר | 22 בינואר 2005 | ברלין, גרמניה |
| 50 מטר פרפר | 21.87 שניות |  | 14 בנובמבר 2009 | ברלין, גרמניה |
| 100 מטר מעורב אישי | 52.20 שניות | שיא עולם, בעבר | 13 באוגוסט 2006 | המבורג, גרמניה |
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
התפתחות שיאי העולם ב-50 מטר פרפר (ויקיפדיה האנגלית)
התפתחות שיאי העולם ב-100 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-08-29
↑  I am an African: Roland Schoeman - SouthAfrica.info, web.archive.org, ‏2008-08-21
↑  Roland Schoeman Guest Editorial: Steroids, Swimming, and Dangerous Precedents, 27 ביולי 2011
רחל לביא-ברקאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בת 66 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תפקידים בולטים:  שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בבאר שבע  שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו
 
רחל לביא-ברקאי (נולדה ב-1958) היא שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

רחל לביא-ברקאי נולדה וגדלה בחולון. בשנים 1972–1975 התגוררה עם משפחתה במאלי שבאפריקה ולמדה בבית ספר תיכון אנגלי. עם חזרתה לישראל השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון קוגל בחולון. בשנת 1977 התגייסה לצבא הגנה לישראל ושירתה כקצינה בחיל המודיעין.
בשנת 1985 סיימה את לימודיה במשפטים כבוגרת אוניברסיטה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן התמחתה אצל השופט אליהו וינוגרד בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו וכן במשרד עורכי דין. ב-2004 סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב, עם התמחות בתחום הנזיקין. בשנים 1986–1994 עבדה כעורכת דין שכירה.
בחודש מרץ 1994 נבחרה לשופטת בבתי משפט השלום במחוז דרום ובאוקטובר 1997 מונתה לסגנית נשיא בתי משפט השלום במחוז דרום. בחודש יוני 2003 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע ובמרץ 2017 עברה לכהן בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
הערות שוליים

↑  רמי שני‏, "יוצאים למאבק להביא להרשעת שי דרומי", באתר וואלה, 17 ביולי 2009
↑   אילן ליאור, שופטת מחוזי על סירוב המדינה לבטל זימונים לחולות: "שמה את בג"ץ ללעג", באתר הארץ, 23 באוקטובר 2014
↑  סופית: בוטלה מכירת חניון כיכר אתרים ליזמים פרטיים, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2020
↑   טלי חרותי-סובר, בית המשפט אישר - וההסתדרות תמנה מחר יו"ר חדש ללא בחירות, באתר TheMarker‏, 26 במרץ 2019
↑  שלום ירושלמי, מפלגה אבודה, באתר זמן ישראל, 12 ביוני 2019
↑  יואב זיתון, ליקויים חמורים באוגדה הגדולה בצה"ל: נחשף המסמך הסודי על מוכנות לעימות בצפון, באתר ynet, 18 בינואר 2020
↑  הילדים-ניצחו-את-השכנים-יוקם-ביס-לחינוך מיוחד בהדר יוסף, אתר שווים, 10.12.20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416890905171
שי אבוחצירה

שי אבוחצירה (נולד ב-19 ביולי 1980). כיהן כסגן ראש עיריית חיפה בשנים 2011–2018, מחזיק תיק החינוך וראש סיעת "יש עתיד צעירי חיפה" במועצת העיר חיפה.
כיום מנכ"ל ובעלים של חברת 'אלרם ישראל בע"מ' ושל חברת הנדל"ן האירופאית 'Balcony Apartments'.
ביוגרפיה

אבוחצירה, בן לאליהו ונלי, נולד בקריית אתא, שם גדל והתחנך. אבוחצירה הוא הבן הרביעי במשפחתו ולו שלוש אחיות. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון רוגוזין בעיר.
אבוחצירה נשוי לניצן ואב לשניים, מתגורר בשכונת נאות פרס בחיפה.