stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי גביע העולם בכדורגל
הערות שוליים

↑  Messi makes Golden Ball history, באתר פיפ"א, 18 בדצמבר 2022
↑  FIFA World Cup Golden Ball Awards, RSSSF. 28 בינואר 2016.
↑  רשימת הזוכים באתר הרשמי של פיפ"א
1 2  "American Bert Patenaude credited with first hat trick in FIFA World Cup history". Fifa.com. אורכב מ-המקור ב-15 באפריל 2014. נבדק ב-20 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  BRAZIL 6–1 SPAIN: Match Report, באתר FIFA.
1 2  "1994 FIFA World Cup Technical Report" (PDF). FIFA Technical Group. 1994. p. 82. אורכב מ-המקור (PDF) ב-6 בינואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ronaldo handed fourth goal". Sky Sports. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2011. נבדק ב-12 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pele, Best Young Player Ever". newagebd.com. אורכב מ-המקור ב-21 אוגוסט 2009. נבדק ב-11 מרץ 2009.
↑  "FIFA World Cup™ Archive". FIFA.com. אורכב מ-המקור ב-19 בינואר 2015. נבדק ב-27 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Muller named Hyundai Best Young Player". FIFA.com. 9 במרץ 2011. אורכב מ-המקור ב-3 בנובמבר 2012. נבדק ב-9 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  FIFA.com (14 ביולי 2014). "Hyundai Young player award : Paul Pogba". FIFA.com. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2014. נבדק ב-27 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Golden consolation for magical Modric". FIFA.com. 15 ביולי 2018. ארכיון מ-16 ביולי 2018. נבדק ב-15 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Man of the Match". 2006 מונדיאל Official Website (Yahoo!). אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2006. נבדק ב-20 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cast your vote for a chance to win!
↑  "Argentina Defeats France in an Exciting 2022 World Cup Final Following Penalty kicks" (באנגלית אמריקאית). 2022-12-19. נבדק ב-2022-12-20.
↑  "Pavard's stunner voted Hyundai Goal of the Tournament". FIFA. ארכיון מ-25 ביולי 2018. נבדק ב-25 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Richarlison gem wins Hyundai Goal of the Tournament". FIFA. 23 בדצמבר 2022. נבדק ב-24 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   TOP 10 GOALS – 1970 FIFA World Cup Mexico, סרטון בערוץ "FIFA", באתר יוטיוב
↑   TOP 10 GOALS – 1986 FIFA World Cup Mexico, סרטון בערוץ "FIFA", באתר יוטיוב
↑   TOP 10 GOALS – 1990 FIFA World Cup Italy, סרטון בערוץ "FIFA", באתר יוטיוב
קווארה (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  אתיופיה, ישראל
 אזורים:  נפת קווארה
 כתב:  כתב געז מותאם
 משפחה:  שפות אפרו-אסיאתיות שפות כושיות שפות אגאו שפות אגאו צפוניות קימנת קווארה
 קוד שפה:  ISO 639-3: ––   גלוטולוג: hwar1238   ELP: קוד Hwarasa
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
קְװָּארַה (בכתב געז: ቋራ "קְוַּרַה"; גם ቋርኛ "קְוַּרְנְיַה" קְװַּארְנְיָה, ובעבר נקראה גם "פַלָאשָה" או הוַּארָאסַה), היא ניב כמעט-נכחד[דרוש מקור] של שפת קימנת, בענף אגאו של משפחת השפות הכושיות. קווארה והניב השני של קימנת, כיילה, דוברו בפי חלק מיהודי אתיופיה, ביתא ישראל. קווארה דוברה בעבר בנפת קווארה, ולאחר עליית יהודי אתיופיה לישראל השפה על סף הכחדה בישראל.
מספר כתבי יד מוקדמים פלאשיים נכתבו בכתב געז. במאה ה-19 החלה השפה לקבל תיעוד בידי מספר בלשנים וטָיָילים, הראשון בהם פְֿלָאד ב-1866.
השפה דעכה בתחילת המאה ה-20, כאשר דובריה נטשו אותה בהדרגה לטובת אמהרית לצורכי מחייתם. במהלך "מבצע שלמה" הועלו רוב דוברי קווארה הנותרים לישראל, שם היא ממשיכה לדעוך כאשר דובריה עוברים לעברית.
לקריאה נוספת

Hayward, ed. (1996), "Kaïliña – a 'new' Agaw dialect and its implications for Agaw dialectology", Voice and Power: The Culture of Language in North-East Africa, London: SOAS, pp. 1–19, ISBN 0-7286-0257-1
Flad, J. M. (1866). A Short Description of the Falasha and Kamants in Abyssinia: Together with an Outline of the Elements and a Vocabulary of the Falasha Language. Mission Press.
Freeburg, E. (2013). The Cost of Revival: the Role of Hebrew in Jewish Language Endangerment (Doctoral dissertation, Yale University).
קורפוס המילואים ה-23 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 1914 – 12 באוגוסט 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים ה-23 (בגרמנית: XXIII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 באוגוסט 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, והועמד תחת פיקודו של גאורג פון קלייסט. הקורפוס כלל את דיוויזיות המילואים ה-45 וה-46. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, ובאפריל 1915 לחם בקרב איפר השני. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך הקרב על הסום כחלק מהארמייה השנייה, ובקיץ 1917 הוא הועבר לחזית המזרחית, שם לחם בקרב ריגה ובמבצע אלביון. לאחר מכן חזר הקורפוס למערב והועמד תחת פיקודה של הארמייה השנייה, ולחם עמה בקרב קמברה. באביב השתתף הקורפוס במבצע מיכאל, וב-12 באוגוסט 1918 פורק הקורפוס.
מפקדים

גאורג פון קלייסט (25 באוגוסט 1914–19 בדצמבר 1914)
הוגו פון קאטן (19 בדצמבר 1914–31 ביולי 1918)
ארתור פון גאביין (31 ביולי 1918–12 באוגוסט 1918)
פרליט

גושי פרליט
פֶּרליט הוא סלע געשי – סוג של זכוכית געשית בעל תכולה גבוהה של מים. שמו נובע מצרפתית: perle – פנינה, ומתייחס לברק הפניני של הסלע, וכן לגודלם ולצבעם של הגרגרים הנובעים מהיווצרותו.
בתהליך של חימום מהיר בטמפרטורה גבוהה מאוד הופכים המים במבנה הפרליט לקיטור. לחץ הקיטור גורם לתפיחת גרגירי הפרליט עד 20 מנפחם המקורי. המוצר המתקבל בהיר, קל משקל ועמיד בחום – ומתאים לשימושים הרבים הנעשים בו.
היווצרות

זכוכית געשית נוצרת כאשר לבה צמיגה מתקררת במהירות רבה מכדי לאפשר צמיחה של גבישי מינרלים או בריחת מים. הלבה נקרשת לזכוכית המכילה 2%–5% מים וכמות גדולה של סיליקה.
היווצרות > מיום

פרליט נוצר באמצעות מִיּוּם של זכוכית געשית בהרכב ריוליטי – בעיקר אובסידיאן, שתכולת המים בו נמוכה מאוד ואינה עולה על 0.1%–0.3%. המיום מהווה המרה משנית של הסלע, המתרחשת באמצעות הוספת מים להרכבו המקורי והעלאת תכולתם ל-2%–5%.
המיום מתרחש לאורך סדקים קונכייתיים קונצנטריים – האופייניים לשבירה של אובסידיאן ומצטלבים במבנהו כשתי וערב. סדקים אלה נוצרים כתוצאה מהתקררות הלבה והתכווצותה, והם אחראים לשבירה הנוחה של פרליט וליצירת גרגרים קטנים.
תהליך המיום והיווצרות הפרליט הוא הדרגתי, ותואם לחלחול מים מטאוריים אל שולי המסלע הזכוכיתי ושילובם במבנה המולקולרי שלו. המיום מואץ עם עלייה בתכולת הסיליקה ומאט עם ירידת הטמפרטורה ועלייה בתכולת הסידן והמגנזיום.
היווצרות > התפתחות גבישים

פרליט זכוכיתי אמורפי עשוי להתפתח לסלע גבישי או לוויטרופיר – סלע המכיל פנוקריסטים במסת אם המורכבת מזכוכית געשית. הגבישים עשויים להיות קוורץ, אורתוקלז ופלגיוקלז, ובמקרים אחדים ביוטיט או הורנבלנדה. התגבשות הזכוכית – או המרתה לצברים של גבישים מיקרוסקופיים – מתרחשת באופן ספונטני לאורך הסדקים, או על פני השטח של פנוקריסטים וספרוליטים.
במעט מאוד סלעים גבישיים קיימים מבנים פרליטיים מפותחים, המייצגים התגבשות כזו של זכוכית פרליטית. בסלעים אלה ממוקמים הספרוליטים לאורך רצועות קונצנטריות. מיקום זה מצביע על התגבשות של הזכוכית הפרליטית בתוך הסדקים, בד בבד עם צמיחת הספרוליטים.
היווצרות > סביבת היווצרות

פרליט מוגבל לרצועות ריוליטיות שגילן משלישון עד אמצע הרביעון – לעיתים אף מאוחרות יותר. בפרליט מוקדם לשלישון כבר חלה התגבשות, ובסלעים ריוליטים צעירים טרם חל מיום. רצועות ריוליטיות אלה נמתחות בכיוון צפון-דרום בכמה מקומות בעולם. מרבצים גדולים נמצאים ככיפות געשיות שגובהן עשרות עד מאות מטרים.
סביבות ההיווצרות האופייניות לפרליט הן קשתות איים והעתקים שמקורם באורוגנזה. עם זאת, פרליטים עשויים להיווצר גם במערכות געשיות פלוטוניות, למשל בשולי מחדרים דוגמת דייקים וסילים.
מאפיינים

הרכבו הכימי ותכונותיו הכלליות של פרליט דומים לאלה של אובסידיאן, להוציא תכולת המים והברק הפניני-שעוותי.
מאפיינים > מרקם

מחקר שנערך ב-1982‏ בחתך רוחב בפסגות נו אגואה (No Agua Peaks) בניו מקסיקו, מצפון לסנטה פה, הוכיח מודל של חיגוּר (zonation) ליתולוגי, שנמצא מתאים לרצועות פרליטיות נוספות.
המודל מורכב משלושה אזורי מרקם:
מאפיינים > מרקם > מרקם פומיסי

קרוב לפני השטח מצוי פרליט קל ונקבובי, במרקם הדומה ל"קצף הלבה" של פומיס. הנקבוביוּת ברצועה זו כמעט ואינה מוגבלת על ידי לחצים ליתוסטטיים והידרוסטטיים. מידת הנקבוביוּת ועיוות החללים נובעת מלחצים אלה ומדרגת קירור-העל של הנוזל המצוי בה. החללים הופכים מוארכים ושטוחים יותר ככל שמעמיקים.
צבעו של פרליט במרקם פומיסי הוא לרוב אפור בהיר, אך עשוי גם להיות צהבהב.
מאפיינים > מרקם > מרקם גרגרי

מרקם זה מצוי בשכבת ביניים, מתחת לפרליט בעל מרקם פומיסי. פרליט זה דחוס יותר ובעל מרקם של גרגרי סוכר.
צבעו של פרליט במרקם גרגרי הוא לרוב צהבהב, אך עשוי לנוע בין אפור לחום. בשכבת ביניים זו נראים לעיתים פסי זרימה.
מאפיינים > מרקם > מרקם קלאסי

בשכבה התחתונה נמצא פרליט אפור פניני אופייני, בעל היפרדות שכבתית קונצנטרית הדומה לזו של קליפות בצל. אם קיימת במרבץ נוכחות של אובסידיאן, הוא יימצא בשכבה זו – הימצאות שיש בה לאשר את אופן ההיווצרות של פרליט. הטבעות הקונצנטריות המקיפות את האובסידיאן נובעות כנראה כתוצאה מעלייה בנפח בעקבות המיום. נוכחות האובסידיאן בשכבה זו גדלה ככל שמתקרבים למרכז הזרם. בנוסף לאובסידיאן ניתן למצוא בשכבה זו גם תכלילים של טרידימיט, קוורץ, פצלת השדה, ביוטיט, מגנטיט ומינרלים נוספים, שהימצאותם נובעת מתהליך ההתגבשות של הזכוכית הפרליטית.
צבעו של פרליט במרקם הקלאסי הוא אפור כהה עד שחור.
מאפיינים > פופקורן געשי

פרליט מתרחב והופך נקבובי כאשר הוא מחומם, ונפחו עשוי לגדול עד פי 20 מן הנפח המקורי. ההתרחבות נובעת מהתחממות המים: כאשר הפרליט הזכוכיתי מחומם ל-850–900 מעלות צלזיוס, מולקולות המים הלכודות בו מתאדות וגורמות להתרחבות הסלע. תפיחה זו דומה לתהליך בו נוצר פופקורן.
צבעו של הפרליט בטרם חימומו אפור בדרך כלל, אך יכול להיות גם ירוק, חום, כחול או אדום. לאחר חימום והתרחבות הוא מתבהר, וצבעו בדרך כלל אפור בהיר עד לבן.
שימושים

שימושים ראשונים בפרליט נעשו בארצות הברית בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, בעיקר כתחליף לוורמיקוליט. החל בשנת 1950 התפתחו לו שימושים רבים בבנייה, בתעשייה, בחקלאות ובגינון – הנובעים מתכונות שונות שלו. פרליט אינו מכיל יסודות רדיואקטיביים או מתכות כבדות, ולכן אין סכנה בריאותית בשימוש בו.
שימושים > בנייה

מאחר שפרליט קל משקל ומבודד איכותי, נעשה בו שימוש נרחב בבנייה. גרגרי פרליט מוחדרים לחללים בלבני בטון על מנת למלא אותם. הם מספקים בידוד תרמי, הפחתת רעשים, מניעת התלקחות ודחיית מזיקים ורקבון. פרליט מהווה חומר מרקם לצבעים ותחליף לחול בבניית קירות גבס.
שימושים > תעשייה

פרליט משמש כמסנן למים ולנפט ומשמש בתעשיית התרופות, הכימיקלים והמזון. בדטרגנטים ובסבונים הוא משמש כחומר שוחק.
בתעשיית הקרמיקה מוסף פרליט לחומרים קרמיים – גם בשל משקלו הקל וגם בשל היותו מבודד איכותי.
שימושים > חקלאות וגינון

שטח הפנים הגדול של פרליט מנוצל בחקלאות, בהידרופוניקה ובהורטיקולטורה, בגלל יכולתו הגבוהה לספח גם מים וגם אוויר. תכונה זו מאפשרת לשלוט בכמות המים המגיעה לשורשים.
כמויות משתנות של פרליט – מ-25% ועד 75% – מוספות לכבול, המשמש כמצע לגידול צמחים מסוגים שונים. מחקרים הצביעו על יתרונות השימוש בפרליט במערכות הידרופוניות. תכונה נוספת שלו מתבטאת בחומציות נייטרלית – עובדה התורמת לשימוש בגידול צמחים הנזקקים לסביבה כזו.
משקלו של פרליט רטוב כרבע ממשקלו של חול רטוב, ולכן הוא נוח וזול להובלה.
תפוצה

מאז התרחב השימוש בפרליט, התרחבה גם כרייתו ברחבי העולם. המקורות העיקריים לפרליט הם יוון, טורקיה, רוסיה, סין ויפן. ארצות הברית מהווה מקור גדול נוסף, ומכרות הפרליט שלה מצויים במדינות רבות: קליפורניה, נבדה, אריזונה, ניו מקסיקו, איידהו, אורגון ויוטה. מכרות פרליט נוספים מצויים בקולומביה הבריטית.
מרבית כריית הפרליט נעשית בשיטת בור פתוח – בעיקר משיקולים כלכליים. לאחר שבירה וגריסה מועבר הסלע מן המכרה להמשך תהליך העיבוד.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
התפרצות געשית
זכוכית געשית
פומיס
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press
הערות שוליים

1 2  Perlite
↑  Encyclopedia of Volcanoes, עמ' 1278
1 2 3  פרליט באתר USGS
↑  מיום – הידרציה, ספיחת מים
↑  המרה (alteration) – שינוי כימי של סלע בנוכחות נוזלים חמים
1 2 3 4 5  פרליט באתר המשרד לאנרגיה ומכרות, קולומביה הבריטית
1 2 3  Surface Mining בגוגל ספרים
↑  מים מטאוריים (meteoric water) – בהידרולוגיה, מי משקעים המצויים בקרקע במשך זמן רב
1 2 3  פרליט בבריטניקה המקוונת
↑  ליתולוגיה – תיאור סלעים על פי מאפיינים
↑  לחץ ליתוסטטי – לחץ המופעל על שכבה ונובע ממשקלם של סלעים וקרקעות המצויים מעליה
↑  "הפופקורן הגעשי הנפלא", Popular Mechanics, 1954, עמ' 136, בגוגל ספרים
↑  פרליט בספרייה לכרייה ומינרלים
↑  www.perlite.net
↑  Industrial minerals & rocks, עמ' 694, בגוגל ספרים
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536408305171  NKC: ph536687 
פרליט מילוסטון
פסי זרימה בפרליט
"פופקורן געשי"
פרליט
תפוקת פרליט בשנת 2005
קרבוניל מתכתי

ברזל פנטקרבוניל: אטום ברזל הקשור לחמישה ליגנדי פחמן חד-חמצני
בכימיה, קרבוניל מתכתי (אנגלית: Metal carbonyl) הוא קומפלקס קואורדינציה של מתכת מעבר עם ליגנדים של פחמן חד-חמצני. לקרבונילים מתכתיים שימושים בסינתזה אורגנית ובתור זרזים (קטליסט) או קודמנים (precursor) לזרזים בקטליזה הומוגנית, כמו תגובת הידרופורמיצליה. בתהליך מונד, ניקל טטררבוניל משמש ליצור ניקל טהור. בכימיה אורגנו-מתכתית, קרבונילים מתכתיים משמשים כקודמנים להכנת קומפלקסים אורגנו-מתכתיים אחרים.
קרבונילים מתכתיים הם רעילים במגע עם העור, שאיפה או עיכול, בין השאר עקב יכולת ליגנדי הפחמן החד-חמצני להגיב עם המוגלובין ליצירת קרבוקסיהמוגלובין, שמונע קשירת חמצן.
שמות הקומפלקסים תלויים במטען הכולל, מספר וסוג האטומים המרכזיים, ומספר וסוג הליגנדים וצורת הקשר שלהם. קרבונילים מתכתיים יכולים להיות נייטרליים, טעונים חיובית (קטיון) או שלילית (אניון). ליגנד הפחמן החד-חמצני יכול להיקשר לאטום מתכת בודד, או לשני אטומי במתכת כליגנד מגשר. הקומפלקס עשוי להיות הומולפטי, כלומר אטום מתכת הקשור רק לליגנדי פחמן חד-חמצני, או הטרולפטי, קשור למספר ליגנדים שונים.
קווארק

ערך זה עוסק בחלקיק יסודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 הרכב:  חלקיק יסודי
 סטטיסטיקה:  פרמיון
 תכונות
 מסת מנוחה:  ראו טבלה בגוף הערך MeV/c2
 מטען חשמלי:  ראו טבלה בגוף הערך e
 ספין:  1/2 ħ
 מטען צבע:  אדום, ירוק, כחול, אנטי-אדום,  אנטי-ירוק או אנטי-כחול
 אינטראקציות:  כבידה, אלקטרומגנטיות, אינטראקציה חזקה, אינטראקציה חלשה
 היסטוריה
 נצפה?:  טרם נצפה ישירות
 תאריך גילוי:  טרם נצפה ניסויית קווארק בודד
 
קווארק (אנגלית: quark) הוא אחד החלקיקים היסודיים – אבני הבניין הבסיסיות ביותר של החומר, שידועים כיום בפיזיקה.
קיומו של החלקיק נחזה במקביל על ידי שני פיזיקאים: יובל נאמן הישראלי ומארי גל-מאן האמריקאי. האחרון זכה על עבודתו זו בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1969. כמו כן הוא זה שהעניק להם את שמם הייחודי – לא מלטינית או מיוונית, אלא לקוח מ"אשכבה לפינגאן" של ג'יימס ג'ויס: "שלושה קווארקים למר מארק!" (אנגלית: !Three quarks for Muster Mark), למילה בהקשרה המקורי לא הייתה משמעות ברורה.
לקווארקים מטען חשמלי של  \ {\frac {2}{3}} או של  \ -{\frac {1}{3}} ממטען האלקטרון. לכל הקווארקים יש ספין לא שלם, כלומר הם פרמיונים. הקווארקים לעולם לא נמצאים באופן מבודד, אלא רק בתוך חלקיקים כבדים יותר, המורכבים ממספר קווארקים, תופעה הנקראת כליאה.
בקווארקים יש שלוש חלוקות, אחת המחלקת אותם לשלושה דורות, ובכל דור לשני טיפוסים שונים, כך שיש שישה "טעמים", השנייה – תת-חלוקה המחלקת את החלוקה הזו לפי מטען צבע לשלושה "צבעים", ובנוסף, חלוקה לפי כיוון הספין – עם או נגד כיוון התנועה. לכן, יכולות להיות 36 קומבינציות שונות של קווארקים, ובנוסף עוד 36 אנטי-קווארקים. הקומבינציות נקראות בעגה המקצועית "דרגות חופש".
רשימת טעמי הקווארקים:
| דור | שם | סימון | מטען חשמלי (e) | מסה משוערת (MeV) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | למעלה | u |  \ {\frac {2}{3}} | 1.8 עד 3 |
| 1 | למטה | d |  \ -{\frac {1}{3}} | 4.5 עד 5.3 |
| 2 | קסום | c |  \ {\frac {2}{3}} | 1,250 עד 1,300 |
| 2 | מוזר | s |  \ -{\frac {1}{3}} | 90 עד 100 |
| 3 | עליון | t |  \ {\frac {2}{3}} | 173,110 עד 173,290 |
| 3 | תחתון | b |  \ -{\frac {1}{3}} | 4,150 עד 4,210 |
חלוקת הצבעים היא לפי צבעי היסוד: "אדום", "ירוק" ו"כחול" – אלה הם רק שמות, שאין בינם לבין הצבעים האמיתיים ולא כלום, בדיוק כמו שהטעמים אינם הטעמים המוכרים לנו.
בגלל אופיו של הכוח הגרעיני החזק, ובפרט תופעת הכליאה, הקווארקים יכולים להיות מסודרים אך ורק כך ש"סכום הצבעים" יהיה "לבן", כלומר שמטען הצבע של המערכת יהיה אפס. וכפועל יוצא המטען החשמלי הכולל יהיה כפולה שלמה של מטען האלקטרון. לחלקיק כזה, המכיל בתוכו אוסף של קווארקים ואנטי קווארקים, ובנוסף גם גלואונים ש"מחזיקים" את החלקיק ביחד קוראים האדרון. יש שני סוגי האדרונים עיקריים:
מזון, בוזון המורכב מקווארק ומאנטי-קווארק, אבל עם צבעים משלימים ("אדום" ו"אנטי-אדום").
באריון, פרמיון המורכב משלושה קווארקים. בנוקליאונים כמו הפרוטונים, והנייטרונים יש קווארק אחד "אדום", אחד "ירוק", ואחד "כחול".
בנוסף, נתגלו חלקיקים המורכבים מחמישה קווארקים, פנטאקווארק, אולם הם מאוד לא יציבים. בהכללה לחלוקה לבאריונים ומזונים, אפשר להגדיר מספר באריוני, כך שכל קווארק הוא בעל "שליש מספר", וכל אנטי-קווארק בעל "מינוס שליש", במזונים המספר הבאריוני הוא אפס, ובבאריונים הוא אחד, לכן נהוג לסווג חלקיקים למזונים או באריונים לפי המספר הבאריוני שלהם, ואת הפנטאקווארק מסווגים כבאריון.
ראו גם

המודל הסטנדרטי
מיון החלקיקים
קורפוס המילואים ה-15 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בספטמבר 1914 – 8 בנובמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
קורפוס המילואים ה-15 (בגרמנית: XV. Reserve-Korps) או קורפוס המילואים ה-15 הבווארי (בגרמנית: Königlich Bayerisches Reserve-Korps) היה קורפוס של הצבא המלכותי הבווארי, חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-1 בספטמבר 1914 כקורפוס אברהרדט הזמני,  על שם מפקדו גנרל חיל הרגלים מגנוס פון אברהרדט, המושל צבאי של שטרסבורג, אלזס-לורן. ב-1 בדצמבר 1914, הוא הוקם כקורפוס המילואים ה-15 וב-1 בספטמבר 1916 שונה שמו לקורפוס המילואים ה-15 הבווארי. הקורפוס פעל עד סוף המלחמה  בפלגת הארמייה A, קבוצת הארמיות אלברכט בחזית המערבית.
מפקדים

לקורפוס אברהרדט / קורפוס המילואים ה-15 / ה-15 הבווארי היו המפקדים הבאים במהלך קיומו:
מגנוס פון אברהרדט (1 בספטמבר 1914–16 באוקטובר 1916)
מקסימיליאן פון ההן  (16 באוקטובר 1916–8 באוגוסט 1918)
פאול פון קנויסל (8 באוגוסט 1918–8 בנובמבר 1918)
הערות שוליים

↑  Cron 2002, p. 88
↑  Cron 2002, pp. 88–89
↑  Ellis & Cox 1993, pp. 186–187
↑  "German War History". נבדק ב-22 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Armee-Reserve-Korps". The Prussian Machine. אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2012. נבדק ב-22 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Promoted to General der Artillerie on the same date."Maximilian Ritter von Höhn". The Prussian Machine. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2014. נבדק ב-22 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
קורפוס המילואים ה-17 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  12 בספטמבר 1914 – 17 בספטמבר 1917 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
קורפוס המילואים ה-17 (בגרמנית: XVII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-12 בספטמבר 1914 תחת פיקודו של גנרל חיל התותחנים ארנסט פון זסטרוב כקורפוס זסטרוב שהוקם באזור גראודנץ והתרכז ב- Drewenz. ב-21 ביולי 1915 הפך קורפוס זסטרוב לקורפוס המילואים ה-17. הקורפוס כיסה את האגף הימני של פלגת הארמייה גלוויץ, ששמה שונה מאוחר יותר לארמייה ה-12, במהלך הקרב השני על פז'ניש (13–15 ביולי 1915). לאחר פריצת הדרך של פלגת הארמייה גלוויץ לאורך הנרב, קבוצת זורן יצאה עם דיוויזיות הלנדווהר ה-14 וה-85 אשר התקדמו לגזרת לידיניה עד ה-15 ביולי. באמצע יולי 1915, תקפו קורפוס המילואים ה-17, קורפוס דיקהוט (כוח עתודה בטורן) וכמה חטיבות לנדווהר את מבצר נובוגאורגייבסק. ב-20 ביולי 1915, הוקצה למטרה זו קורפוס המילואים ה-3 בפיקודו של הנס פון בזלר. לקורפוס המילואים ה-17 בפיקודו של גנרל לויטננט קרל זורן הוכפפו דיוויזיית הלנדווהר ה-85 והבריגדה הסקסונית Pfeil, היא השתלטה על ה-Zernierung של החזית הצפון-מערבית ונדחפה קדימה בין פלונסק וצ'חנוב אל המצודה. בתחילת המצור היו במבצר כ-90,000 חיילים (הקורפוס הרוסי ה-27) תחת מפקד המבצר ניקולאי פבלוביץ' בובייר עם 1,600 תותחים. ב-13 באוגוסט החלה המתקפה לאחר מספר שעות של הכנה ארטילרית, ובערב ה-20 באוגוסט 1915 הייתה המצודה לגמרי ברשות הכוחות הגרמנים.
זמן קצר לאחר מכן מונה ריינהרד פון שפר-בויאדל למפקד הקורפוס, שהיה כעת חלק מהארמייה התשיעית ונפרס באזור נובוגרודק, תוך שהוא כולל את דיוויזיות המילואים ה-5 וה-49 ודיוויזיית הרגלים ה-84.
היסטוריה > פלגת הארמייה שפר

ב-9 באוקטובר 1916 פורקה הארמייה ה-12 וקורפוס המילואים ה-17 שונה לפלגת הארמייה שפר, אשר השתלטה כעת על החלק הקדמי הישן של הארמייה ה-12 באזור לידה. הקורפוס ה-57 החדש שהוקם (קבוצת Frommel) באגף השמאלי של הקורפוס נדחף פנימה, והרחיב את החזית צפונה עד לקרובו. באפריל 1917 צורף הקורפוס ה-66 לאגף הימני של פלגת הארמיית שפר, ו"הקבוצה המחוזקת" השתלטה על הנהגת האגף הדרומי באזור נובוגרודק.
פלגת הארמייה שפר פורקה באמצע ספטמבר 1917, והמטה של פלגת הארמייה שפר שימש להקמת הארמייה ה-14. החלק הקדמי של גזרת הצבא נקרא לאחר מכן "גזרת לידה" והוחזק על ידי הקורפוס ה-67, שבתורו הוקם על בסיס מטה קורפוס המילואים ה-17 והוצב תחת פיקוד הארמייה העשירית.
מפקדים

ארנסט פון זסטרוב (12 בספטמבר 1914–24 בספטמבר 1915)
קרל זורן (25 בספטמבר 1914–2 בספטמבר 1916)
ריינהרד פון שפר-בויאדל (3 בספטמבר 1916–17 בספטמבר 1917)
קורפוס המילואים ה-12 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  ממלכת סקסוניה ממלכת סקסוניה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 23 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני) (בגרמנית: XII. (Königlich Sächsisches) Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-12. כמפקדו הראשון מונה הנס פון קירכבך, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן. הקורפוס נטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. במהלך שלוש השנים לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרבות בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב שמפאן השני, הקרב על הסום, וקרב איפר השלישי. בנובמבר 1916 הוצב הקורפוס באזור אראס וכונה "קבוצת אראס", ובשנת 1917 לחם בקרב אראס. בשנת 1918 הוצב הקורפוס באזור סן-מייל, ולחם עמו בקרב סן-מייל כחלק ממתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

הנס פון קירכבך (2 באוגוסט 1914–12 בדצמבר 1917)
הורסט אדלר פון דר פלאניץ (15 בדצמבר 1917–23 ביוני 1918)
מקס לוטהולד (23 ביוני 1918–23 בינואר 1919)
קורפוס המילואים ה-18 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – נובמבר 1918 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים ה-18 (בגרמנית: XVIII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-18. כמפקדו הראשון מונה קונו פון שטויבן, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הקורפוס נטל חלק במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ולאחר מכן השתתף במרוץ אל הים. הקורפוס לחם בקרב שמפאן הראשון, ובהמשך בקרב ורדן שבמהלכו ספג הקורפוס אבדות כבידות. בשנת 1917 לחם הקורפוס ברומניה, ולאחר מכן חזר לחזית המערבית. בשנת 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה בקרב איפר הרביעי, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

קונו פון שטויבן (2 באוגוסט 1914–5 ביוני 1917)
קרל פון ונינגר (5 ביוני 1917–8 בספטמבר 1917)
לודוויג זיגר (11 בספטמבר 1917–נובמבר 1918)