stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בסיס צבאי, תחנת תקשורת 
 על שם:  פייר-סור-אוט 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  חיל האוויר הצרפתי 
 מפעיל:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 
 קואורדינטות:  45°39′11″N 3°48′30″E﻿ / ﻿45.653072222222°N 3.8084472222222°E﻿ / 45.653072222222; 3.8084472222222
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט
 
תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט (בצרפתית: Station hertzienne militaire de Pierre-sur-Haute) הוא מתקן קשר של חיל האוויר הצרפתי הממוקם באתר בגודל 300 דונם בחבל אוברן-רון אלפ.
בשנת 1913 נבנה טלגרף סמפור במיקומו של המתקן הצבאי הנוכחי. המבנה המקורי היה בניין אבן קטן, עם סמפור על הגג. בשנת 1961, במהלך המלחמה הקרה, נאט"ו ביקשה מהצבא הצרפתי לבנות את המתקן כחלק מרשת הקשר. ברשת זו התחנה פייר-סור-אוט (או FLYZ) שימשה ממסר בין תחנת (Lachens (FNIZ בדרום ובין תחנת (Mont-Août (FADZ בצפון המתקן של נאט"ו השתמש בציוד זירוי טרופוספירי מתוצרת ארצות הברית כדי להעביר אותות קול וטלגרף ברשת המשתרעת בין טורקיה לחוג הארקטי בנורווגיה.
תפקידים

תחנת פייר-סור-אוט מנוהלת על ידי חיל האוויר הצרפתי. התחנה משמשת לשידורי פיקוד של יחידות מבצעיות, לרבות כחלק ממערך הנשק הגרעיני הצרפתי.
בניינים באתר

באתר שלושה מגדלי תקשורת. הגבוה בהם הוא מגדל תקשורת אזרחי שגובהו 55 מטר. בראש מגדל תקשורת זה ממוקם מכ"ם הפועל מאז 18 באוגוסט 2009 במתחם בניינים המשמשים מוסכים, מבני מגורים, המקושרים זה לזה באמצעות מנהרות שאורכם הכולל 400 מטרים במטרה לאפשר מעבר בין הבניינים בשלג הכבד בחורף.
בניינים באתר > מתקנים תת-קרקעיים

הבונקר התת-קרקעי של המתקן הוא בונקר אב"ך המוגן מפני פולסים אלקטרומגנטיים באמצעות כלוב פאראדיי וכולל לחץ חיובי כדי למנוע ממזהמים מלהיכנס למתקן. הבונקר משמש לפיענוח התשדורות. הוא כולל אספקת מים וחשמל עצמית.
בקשת המחיקה מוויקיפדיה הצרפתית

באפריל 2013 פנה המינהל המרכזי למודיעין פנים של צרפת (DCRI) לקרן ויקימדיה בדרישה להסיר את הערך "תחנת הקשר הצבאית בפייר-סור-אוט" מוויקיפדיה הצרפתית בטענה שהוא חושף מידע מסווג. ראמי מאתיס (Rémi Mathis), מפעיל מערכת בוויקיפדיה בעל הרשאה למחוק ערכים זומן לחקירה, אף שלא הוא כתב את הערך, ואולץ למחוק אותו תחת האיום שייעצר אם לא יעשה זאת. הערך נמחק, אך הושב לדפי ויקיפדיה באותו היום. עם היוודע הידיעה, הפך לערך הנצפה ביותר בוויקיפדיה הצרפתית בסוף השבוע של 6–7 באפריל, עם יותר מ-120 אלף צפיות.
ראו גם

אפקט סטרייסנד
הערות שוליים

↑  http://rammstein.dfmk.hu/~s200/tropo.html#ace ובנוסף https://sites.google.com/site/acehighsystemeurope/Home/ace-high-system
↑  http://www.subbrit.org.uk/rsg/features/ace_high/index.html
↑  http://www.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/Lettre_dsna_29.pdf
↑  קישור לערך בצרפתית
↑  כתבה מתורגמת מהעיתון הצרפתי "לה מונד",'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'ויקיפדיה: השב"כ הצרפתי דרש למחוק ערך תחת איומים, באתר הארץ, 9 באפריל 2013
↑  סטטיסטיקת צפיות בערך Station hertzienne militaire de Pierre-sur-Haute
פט בנאטר

| --- | --- |
פט בנאטר, 2007
פט בנאטר, 2007
 לידה:  10 בינואר 1953 (בת 72) ברוקלין
 שם לידה:  Patricia Mae Andrzejewski 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטוני ברוק, Lindenhurst Senior High School 
 סוגה:  רוק
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Chrysalis Records · CMC International · Bel Chiasso Records
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי להופעת רוק קולית לאישה (1981, 1982, 1983, 1984)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2022) 
 http://www.benatargiraldo.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישה מיי אנדרייבסקי (באנגלית: Patricia Mae Giraldo), הידועה בשם פט בנאטר (באנגלית: Pat Benatar; נולדה 10 בינואר 1953), היא זמרת-יוצרת ורוקיסטית אמריקאית, אשר זכתה בארבעה פרסי גראמי. את רוב הצלחתה המסחרית נחלה בשנות השמונים, עם שני אלבומי מולטי-פלטינום, חמישה אלבומי פלטינום, שלושה אלבומי זהב, ו-17 סינגלים במצעדי הטופ-40, כולל הלהיטים "Hit Me with Your Best Shot", "Love Is a Battlefield", "We Belong" ו-"Heartbreaker".
קורות חיים וקריירה > 1953–1978

בנאטר נולדה בברוקלין, ניו יורק, וגדלה בבבילון, לונג איילנד. מגיל צעיר התעניינה בתיאטרון, ולמדה פיתוח קול.
עם קול מצו-סופרנו והכשרה כקולורטורה, תוכניתה של בנאטר הייתה ללמוד בג'וליארד, אך היא הפתיעה את משפחתה ומוריה כשהיא החליטה ברגע האחרון שקריירה במוזיקה קלאסית אינה מתאימה לה, ונרשמה ללימודי חינוך.
כעבור שנה, נשרה מלימודיה, ונישאה לחברה מהתיכון, דניס בנאטר, שבדיוק התגייס לצבא האמריקאי, והוצב בווירג'יניה. שם בנאטר עבדה כפקידה בבנק.
ב-1973 עזבה בנאטר את הבנק, לאחר ששאבה השראה מהופעה של לייזה מינלי שראתה בריצ'מונד. היא עבדה בתור מלצרית מזמרת במועדון לילה בסגנון שנות ה-20, וגם הופיעה באופן קבוע עם להקה מקומית. הלהקה קצרה הצלחה מקומית רבה, וערוץ PBS אפילו עשו עליהם תוכנית (שלא שודרה), ובנאטר אף יצאה עם סינגל ששודר ברדיו האזורי.
ההזדמנות הגדולה של בנאטר הגיעה ב-1975 כאשר השתתפה בערב חובבנים במועדון קומדיה Catch a Rising Star בניו יורק, והרשימה את בעל המועדון ריק ניומן, שלימים נהיה האמרגן שלה.
כשדניס השתחרר מהצבא, חזרו השניים לניו יורק, ובנאטר הופיעה במועדון של ניומן באופן קבוע במשך שלוש השנים הבאות. בתקופה זו, בנאטר השתתפה במופע התיאטרון המוזיקלי של הארי צ'ייפין, The Zinger, מופע רוק עתידני, יחד עם כריסטין לאטי ובוורלי ד'אנג'לו. בנאטר מספרת על החוויה, "הייתי בת 22 עד שהתחלתי לשיר רוק, אז הייתי מאוד מודעת לטכניקה וכתוצאה טכנית מדי. זה היה מגביל, וחסרון בהופעה, אז התחלתי לשיר באופן אינטואיטיבי. וזאת הדרך היחידה לשיר רוק - מהבטן. זה אינסטינקט שמשותף לכל הזמרים הטובים ביותר".
בנוסף, בנאטר הקליטה מספר ג'ינגלים לפרסומות של פפסי ועסקים אזוריים אחרים, ואף הוחתמה לסדרת מופעים במועדון Tramps המפורסם, שם "גילו" אותה נציגים של מספר חברות תקליטים. היא חתמה חוזה הקלטות בכריסליס (Chrysalis Records) כעבור שבוע.
פט ודניס התגרשו זמן קצר לאחר מכן.
קורות חיים וקריירה > 1979–1981: האלבומים הראשונים

אלבום הבכורה של בנאטר, In the Heat of the Night, יצא באוגוסט 1979, והגיע למספר 12 במצעדים האמריקאים ב-1980. האלבום מיצב את בנאטר ככוח חדש בעולם הרוק. את האלבום הפיק מייק צ'פמן, שהפיק אלבומים עבור בלונדי ו-הנאק. צ'פמן נשבע שלא ייקח על עצמו עבודה עם אמנים חדשים, אך כששמע את הקלטת הדמו של בנאטר, נמלך בדעתו. האלבום כלל שירים שכתבו ג'ון קוגר מלנקמפ, אלן פרסונס, ואריק וולפסון. בסוף 1980 האלבום קיבל סטטוס פלטינום בארצות הברית, ופלטינום 4x בקנדה.
בנוסף, בשנת 1980 השתתפה כשחקנית במותחן הפשע מסוגת נאו נואר "עיר אפלה" בכיכובה של דבי הארי.
באוגוסט 1980, יצא תקליטה השני, Crimes of Passion, עם הסינגל האייקוני "Hit Me with Your Best Shot" והשיר השנוי במחלוקת "Hell Is for Children", שנכתב בעקבות סדרה על התעללות בילדים בניו יורק טיימס. "Hit Me with Your Best Shot" היה הסינגל הראשון שלה שנכנס לטופ-10, והיה גם הראשון שהגיע לסטטוס זהב. בינואר 1981, בנאטר זכתה בפרס גראמי עבור הופעת הרוק הטובה ביותר. סינגל נוסף מהאלבום, "You Better Run", היה הקליפ השני ששודר בערוץ החדש דאז MTV, בדיוק אחרי השיר של The Buggles' "Video Killed the Radio Star". האלבום היה בעצם הראשון שלה שהגיע לססטוס פלטינום (אלבומה הראשון הגיע לסטטוס זה מאוחר יותר). באוקטובר 1980, בנאטר הופיעה על שער רולינג סטון, יחד עם הגיטריסט שלה ובעלה לעתיד, ניל ג'ירלדו.
קורות חיים וקריירה > 1982–1989: שיא הקריירה

במשך כל שנות השמונים בנאטר כיכבה בעולם המוזיקה. ביולי 1981 יצא אלבומה השלישי, Precious Time, ותוך חודש הגיע למספר 1 בבילבורד 200. האלבום כלל מספר סינגלים שהיו ללהיטים, ובנאטר זכתה בגראמי השני שלה בעטיו.
לקראת סוף 1982, יצאה באלבומה הבא, Get Nervous, שכלל את הלהיט "Shadows of the Night", שהביא לבנאטר את גראמי השלישי שלה. גם אלבום זה זכה להצלחה מסחררת, והיווה את הפלטינום הרביעי שלה ברציפות.
עד 1983, בנאטר כבר הייתה מוכרת בכך שהיא שרה על נושאים "קשים", והשיר "Love Is a Battlefield" הוא דוגמה מצוינת. בשלב זה של הקריירה שלה, הסגנון שלה רוכך מרוק כבד לטונים של פופ, והקליפ של הסינגל היה מכוון לשידור ב-MTV, ואפילו כלל סצנת ריקוד סטייל מייקל ג'קסון - דבר שכלל לא היה מובן מאליו באותה תקופה, במיוחד לא בין מוזיקאי רוק. השיר זיכה את בנאטר בגראמי הרביעי שלה. הוא היה אחת משתי הקלטות סטודיו שנכללו באלבומה החמישי, Live from Earth, אלבום ממסע ההופעות שלה לאלבומה הקודם. גם אלבום זה הגיע למעמד פלטינום.
באוגוסט 1984, יצא אלבומה השישי (חמישי בסטודיו), Tropico, שכלל את הלהיט "We Belong", שהיה הלהיט הראשון שלה במצעדים הבריטיים. באלבום זה, חקרה בנאטר צלילים רכים יותר מאשר באלבומיה הקודמים. גם אלבום זה זכה למעמד פלטינום.
בשנה זו גם נולדה בתה, היילי.
אלבום הסטודיו השישי, Seven the Hard Way, יצא ב-1985. היו לה שתי מועמדויות לגראמי עבור סינגלים באלבום ("Invincible", שהיה שיר הנושא של הסרט The Legend of Billie Jean (1985) ו-"Sex As a Weapon"), והיה לאלבום הפלטינום השביעי שלה ברציפות.
ביולי 1988 יצא האלבום Wide Awake in Dreamland, גם הוא עתיר להיטים ("All Fired Up", "Don't Walk Away", מועמד גראמי "Let's Stay Together", ו-"One Love", וגם הוא זכה לסטטוס פלטינום.
אוסף הלהיטים של בנאטר, Best Shots, יצא קודם בבריטניה ב-1987, ובארצות הברית ב-1989, וכלל רמיקסים לחלק מלהיטיה הגדולים. האלבום הגיע באותה שנה לסטטוס אלבום זהב, ומאוחר יותר גם הוא הגיע לפלטינום.
קורות חיים וקריירה > 1989 והלאה

בשנות התשעים בנאטר המשיכה ליצור ויצאה במספר אלבומים, אך אלו זכו לזמן אוויר והצלחה מסחרית מופחתים לעומת עבודתה הקודמת. אלה כוללים את True Love (1993), Gravity's Rainbowו- (1991), אשר היה אלבומה האחרון עם כריסליס, שלא קידמו את האלבום, וכשנמכרו מאוחר יותר ל-EMI, אבד הקליפ לסינגל של בנאטר "Everytime I Fall Back", שבסוף לא שוחרר כלל.
המעמד של בנאטר כאייקון של שנות השמונים לא עבר טוב לשנות התשעים. ייתכן שלחיי המשפחה של בנאטר הייתה השפעה על כך - השותפות ההדוקה שלה עם בן זוגה הגיטריסט יצר חיכוכים עם חברת התקליטים, ובזמן שיצא האלבום Gravity's Rainbow הייתה בנאטר בהריון עם בתה השנייה, האנה.
ב-1997 חתמה חוזה הקלטות חדש עם CMC, ויצאה עם אלבום חדש, Innamorata, ומאז יצאה רק באלבום חדש אחד, Go, ב-2003.
הזוגיות המוצלחת של ג'ירלדו ובנאטר היא אכן ההשפעה הגדולה ביותר על הקריירה שלה משנות התשעים והלאה. השניים כותבים ויוצרים ביחד, ומופיעים רבות - במיוחד בהקשרים של נוסטלגיה לשנות השמונים שגאתה בשנות האלפיים, כאשר שניהם כבר עברו את גיל הששים. בנאטר יצאה לסבבי הופעות עם אמנים אחרים מתקופתה, כולל בלונדי, וסטיקס.
ספרה

ביוני 2010 יצא ספר זכרונותיה של בנאטר, Between a Heart and a Rock Place. היא מספרת בו על הסכסוכים עם כריסליס, על הקושי לקיים חיי משפחה לצד הקריירה במוזיקה, ועל פמיניזם. היא כתבה, "בכל יום מאז אני בוגרת מספיק לחשוב, החשבתי את עצמי לפמיניסטית... זה מעצים לראות ולדעת שאולי, באופן כלשהו, אני עזרתי להפוך את הדרך הקשה שעומדת בפני נשים לקצת יותר קלה". הספר היה רב מכר ברשימת הניו יורק טיימס. למרות היסוסה בהתחלה, בנאטר כל כך נהנתה מתהליך הכתיבה שהיא המשיכה וכתבה לאחר מכן רומן.
דיסקוגרפיה

In the Heat of the Night ‏(1979)
Crimes of Passion ‏(1980)
Precious Time ‏(1981)
Get Nervous ‏(1982)
Tropico ‏(1984)
Seven the Hard Way ‏(1985)
Wide Awake in Dreamland ‏(1988)
True Love ‏(1991)
Gravity's Rainbow ‏(1993)
Innamorata ‏(1997)
Go ‏(2003)
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'"Harry Chapin Tribute, Carnegie Hall, December 7, 1987". Youtube.com. 14 בנובמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'"Rock's Coloratura Takes Some Tough Shots". Lemuseumdebenatar.com.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000004-QINU`"'"10 best moments from Pat Benatar's memoir". Salon.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'"Pat Benatar takes her best shot in new book". Newsday. 14 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418196305171  BIBSYS: 4025360  BNE: XX1153925  BnF: cb138913315 (data)  GND: 118850512  ISNI: 0000 0000 7823 430X  LCCN: n84088341  MusicBrainz: 6bc658ea-005f-486b-8f94-33a2e40f7a72  NKC: js20040621001  NLA: 35572568  NSK: 000414402  NTA: 070497117  RERO: 02-A005672941  SNAC: w6jm3775  SUDOC: 163773564  Trove: 1000271  VIAF: 14957523   WorldCat (עם VIAF): 14957523 
פט בנאטר בהופעה חיה בסידני, 2010
ניל ג'ירלדו
פט בנאטר בהופעה יחד עם בן זוגה והגיטריסט שלה, ניל ג'ירלדו, בסידני 2010.
פטר טורדנשולד

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1690 טרונדהיים, נורווגיה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1720 (בגיל 30) גלירינגן, גרמניה 
 מדינה:  דנמרק-נורווגיה 
 השכלה:  Trondheim Cathedral School 
 השתייכות:  הצי המלכותי הדני 
 דרגה:  סגן אדמירל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה הצפונית הגדולה 
 
פטר יאנסן ווסל טורדנסקיולד (בנורווגית: Peter Jansen Wessel Tordenskiold‏; 28 באוקטובר 1690 - 12 בנובמבר 1720), המכונה בדרך כלל "טורדנשולד" (שפירושו המילולי הוא "מגן רעם"), היה קצין ימי דני-נורווגי.
נולד למשפחת ווס כבן ה-14 מתוך 18 ילדים. בגיל 14 ברח מהבית, ובהמשך הצטרף לצי. התעוזה והמיומנות שלו גרמו לכך שהיו לו הצלחות במספר קרבות ימיים נגד הצי השוודי במלחמה הצפונית הגדולה, ותרמו לכך שהוא הפך בהמשך למפקד, ולבסוף עלה לדרגת תת אדמירל. ב-1716 הצליח טורדנשולד להביס את צי התובלה השוודי, ובכך הצליח למנוע מהשוודים לפלוש לנורווגיה. בעקבות ניצחון זה הוא קיבל את שם המשפחה טורדנשולד ותואר אצולה מהמלך פרדריק הרביעי. בשנת 1719 פיקד על הכיבוש של המבצר השוודי קרלסטן(אנ'). ב-1920 הוא נהרג בגרמניה בדו-קרב מול קצין שוודי.
טורדנשולד נודע היטב בדנמרק ובנורווגיה, ושתי המדינות מחשיבות אותו לגיבור לאומי.
הערות שוליים

↑  Bricka, Carl Frederik, Dansk Biografisk Lexikon, vol. XVII [Svend Tveskjæg – Tøxen], 1903, pp. 442–453, C. With, "Tordenskjold, Peder".
↑  When Scandinavia’s gutsiest Admiral ran out of ammo, he asked his enemy for more | All About History, web.archive.org, ‏2017-03-05
↑  Goodreads, Goodreads (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14580947c (data)  GND: 119087170  ISNI: 0000 0000 5122 3299  LCCN: n91028256  NKC: ntk20231195724  NTA: 213653893  SELIBR: 241454  SNAC: w6sq9fpz  VIAF: 32798877   WorldCat (עם VIAF): 32798877 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בתולה וסטלית

פולחן אש התמיד, ציירה ז'אן ראו (אנ')
בתולה וסטלית (בלטינית: Virgo vestalis) הייתה כוהנת של האלה וסטה, אלת האש והאח, שהייתה האלה המרכזית בפולחן הבית והמשפחה ברומא העתיקה. תפקידן של הכוהנות הווסטליות היה לשמר את האש הקדושה, אש התמיד שבערה במקדש וסטה בשנים 509 לפנה"ס – 394 לספירה.
מקור הפולחן

השם של האלה וסטה מקביל לשם האלה היוונית 'הסטיה', שפירושו ביוונית "אח". פולחן האש והאח נעוץ בחשיבות העצומה שהייתה לאש בשלבי ההתפתחות המוקדמים של האנושות. אש הייתה מצרך נדיר שהיה צורך לשמור עליה במקום אחד בו תבער תמיד, וכך תהיה זמינה במידת הצורך.
המסורת הרומית גורסת כי מייסדו של פולחן אש התמיד היה המלך נומה פומפיליוס, המלך השני של רומא. תחילה בערה אש התמיד בבית המלוכה עצמו, ועל שמירתה הופקדו בנותיהם או נשיהם של המלכים. עם ביטול מוסד המלוכה בשנת 509 לפנה"ס וכינון הרפובליקה הרומית, הועבר ניהול פולחן אש התמיד לידי המדינה ונבחרו כוהנות מיוחדות לצורך העניין, שתפקידן לשמר את בעירתה של האש הקדושה. הבתולות נדרו נדר פרישות, האוסר עליהן לקיים כל מגע מיני עם גבר או להקים משפחה במשך כל שנות כהונתן.
הביוגרף והפילוסוף היווני פלוטרכוס מתאר בספרו "חיי נומה" את בחירת הבתולות הווסטליות על ידי המלך נומה השני, ועל חשיבות היותן בתולות טהורות.
λέγεται δή ποτε τοῦ πυρὸς ἐκλιπόντος δι᾽ ὀλιγωρίαν

τινὰ τῆς τότε αὐτὸφυλαττούσης Αἰμιλίας ἑτέρᾳ παρθένῳ

τῶν νεωστὶ κατειλεγμένων καὶ ἄρτιμανθανουσῶν

παραδούσης τὴν ἐπιμέλειαν ταραχὴ πολλὴ γενέσθαι

κατὰ τὴνπόλιν ὅλην καὶ ζήτησις ὑπὸ τῶν ἱεροφαντῶν,

μή τι μίασμα περὶ τὸ πῦρ τῆςἱερείας ἐτύγχανε γεγονός

ἔνθα δή φασι τὴν Αἰμιλίαν ἀναίτιον μὲν οὖσαν,

ἀπορουμένην δ᾽ ἐπὶ τῷ συμβεβηκότι παρόντων τῶν ἱερέων

καὶ τῶν ἄλλωνπαρθένων τὰς χεῖρας ἐπὶ τὸν βωμὸν ἐκτείνασαν εἰπεῖν
ובתרגום לעברית:
"הוא גם משגיח על הבתולות הקדושות, שהם קוראים להם וסטאליות. כי לנומה מייחסים את הקדשת הבתולות הביסטאליות ואת פולחן אש-התמיד בכללו, שהללו שומרות עליה. ואפשר שנומה היה סבור, שהאש טהורה היא ולא מקולקלת, ולפיכך הפקיד אותה בידי גופים טהורים ולא מחוללים, אך ייתכן שדעתו הייתה שהאש אינה פורייה והיא עקרה, ולפיכך שיכנה עם הבתולים. כי ביוון שומרות על אש-התמיד בכל מקום שבו היא קיימת, כגון דילפוי ואתונה, לא בתולות, אלא אלמנות שעברו את גיל הנישואין.
בחירת הבתולות הווסטליות

במקור, נבחרו לכהונה שתי בתולות בלבד אך לאחר מספר שנים עלה מניינן ל-6 בתולות, וככל הנראה מספר זה לא השתנה לאורך כל התקופה בה פעל מקדש וסטה ברומא. (509 לפנה"ס – 394 לספירה)
הבתולות נבחרו בצעירותן, בגילים 6–10. הן היו חייבות להיות נטולות כל מום גופני וללא פגם בשמיעה או בדיבור. הוריה של הבתולה היו חייבים להיות אזרחים חופשיים מלידה ותושבי איטליה. בתחילה מונו לכהונה מועמדות ממשפחות אצולה אמידות, אך בשל מחסור במועמדות התיר אוגוסטוס גם לבנותיהם של עבדים משוחררים להיבחר.
בחירתן של הכוהנות התבצעה על ידי הפונטיפקס מקסימוס, כוהן הדת הבכיר ביותר ברומא. 20 מועמדות מתאימות היו מובאות לפניו, וביניהן הופל גורל. הפונטיפקס מקסימוס היה אוחז בחוזקה בזרועה של הילדה הזוכה, ומושכה מידי אביה. בכך למעשה הוצאה הילדה פיזית מאחזקתו של אביה וכעת היא אינה רכושו עוד, כמקובל בתרבות הרומית בה נשים היו בחזקת אביהן או בעליהן.
תקופת כהונתה של הבתולה הווסטלית עמדה תחילה על חמש שנים, אך בהמשך הוארכה לשירות של 30 שנה. העשור הראשון נקרא תקופת החוֹנכוּת, בה למדה הכוהנת את תפקידיה השונים במקדש; בעשור השני ביצעה את תפקידה; ובעשור השלישי שימשה כחונכת לבתולות צעירות יותר. הבתולה הוותיקה ביותר שימשה כבתולה הבכירה, היו לה סמכויות מיוחדות ומעליה היה ממונה הפונטיפקס מקסימוס.
פולחן האלה והבערת האש

התפקיד העיקרי והחשוב של הבתולות הווסטליות היה לשמור על אש התמיד במקדש וסטה, ולדאוג שלא תכבה לעולם. האש סימלה את נצחיותה ושגשוגה של העיר רומא עצמה, ולכן שמירתה הייתה חשובה מאין כמוה, למעשה הבתולות הווסטליות שמרו על שלום רומא ועל אזרחי רומא כולה. לבתולות נשמר מקום מרכזי בטקסים דתיים רבים, והן היו אחראיות להכנת הקמח המלוח המיוחד, המולה סלסה (mola salsa), אשר הוכן מהיבול הראשון של גרעיני חיטה ושאותו הן טחנו. לקמח היו מוסיפות מלח, ואותו היו מפזרים על הקורבנות שהוקרבו בטקסים הקשורים בפריון ובחקלאות.
בית הבתולות הווסטליות

לאחר טקס בחירתה, הובאה הכוהנת החדשה אל מגורי הווסטליות ששכנו במבנה הצמוד למקדש וסטה, ששכן על ה-via sacra בכניסה לפורום רומנום. הבתולות המכהנות התגוררו בבית מידות מרשים למדי. הבית היה בעל שלוש קומות, הכיל שישה חדרי שינה, אטריום (חצר פנימית) ומטבח. במטבח נמצאו שרידי תנור, אשר שימש כנראה להכנת קמח הקורבנות. הבית שוחזר לאחר שניזוק קשות בשריפת נירון בשנת 64 לספירה. מיקומו המרכזי של הבית והמקדש ביחס למקדשים חשובים אחרים בפורום מלמד על מרכזיותן של הבתולות הווסטליות ופולחן אש התמיד בחיי הרומאים בעת העתיקה.
מעמדן הפוליטי חברתי

לבתולות הווסטליות היה מעמד שונה ומיוחד בהשוואה למעמד הנשים ברומא של העת העתיקה. מדי שנה הייתה מקבלת הבתולה מענק שנתי, ובתום שנות כהונתן זכו למעין "מענק שחרור" מאוצר המדינה. הבתולות היו בחזקת עצמן, ורכושן שלהן בלבד, לכן כאשר סיימו את שירותן היו נשים עצמאיות בעלות אמצעים. אף על פי כן, מרבית מהבתולות בחרו להמשיך ולכהן כבתולות וסטליות מהסיבות הבאות:
הן כבר היו בשלהי שנות ה-30 או בתחילת שנות ה-40 לחייהן, כלומר סיכוייהן להביא ילדים לעולם נמוכים, והן חששו מגברים חמדניים שירצו להינשא להן רק בשל בצע הכסף.
אם ינשאו לגבר כל הונן יעבור אוטומטית אליו, וכך בבחירה להישאר במקדש יכלו לשמור על עצמאותן הכלכלית והאישית.
כל חייהן גדלו ועוצבו בכותלי מקדש וסטה ובית הבתולות, הן לא הכירו חיים אחרים ופחדו מהלא מוכר.
בתור בתולות וסטליות היה להן מעמד מכובד, וזכויות יתר רבות.
הבתולות היו בגדר קדושות ממש, ואסור היה להתיר את דמן. הן היו הנשים היחידות אשר היו בעלות תפקיד במערכת הדתית הרומית, ונהנו מזכויות שהיו שמורות לגברים בלבד. כאשר היו מסתובבות ברחובות רומא, צעד לפניהן ליקטור, זכות השמורה למגיסטראטים בלבד. הן היו מורשות לנסוע בכרכרה דו-גלגלית כאשר אפילו קונסול אמור לפנות להן את הדרך; הן יכלו לתת עדות בבית משפט ולכתוב צוואה. היו להן מקומות שמורים בשורות הראשונות בקולוסיאום ובתיאטראות השונים. בידיהן הפקידו חפצים חשובים לשמירה, כגון הצוואות של יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס.
בעקבות קדושתן, ייחסו להן כל מיני יכולות על-טבעיות. כך למשל, האמינו כי אדם הפוגע בבתולה וסטלית מקולל. כאשר גזזו את שיערן, לא נהגו להשליך אותו לפח אלא שיערן היה נתלה על עץ פרי מסוים, מנהג שנתפס כסגולה לפריון בטן לנשות רומא. אם פושע הנידון למוות היה רואה בדרכו אל הגרדום בתולה וסטלית, מיידית היה מקבל חנינה.
חשיבותן הלאומית

מעמדן הבכיר של הבתולות נבע בעיקר מחשיבות מעמדה של אש התמיד. כל שנה, ב-1 במרץ היו מכבים את האש במקדש וסטה, ומדליקים מחדש על ידי שפשוף שני ענפי עץ שנקרא "העץ בר המזל". את האש היו מביאים במסננת עשויה נחושת אל המזבח. דעיכתה של האש היה מוביל אוטומטית להענשת הבתולה הווסטלית אשר במשמרתה אירע הדבר, משום שכאמור לאש הייתה חשיבות לאומית לשלום אזרחי רומא. עונשה של הכוהנת היה להישלח לחדר חשוך, ובעודה עירומה לקבל מלקות רבות על ידי הפונטיפקס מקסימוס שעמד מאחורי ווילון.
אם הבתולה הפרה את נדרי פרישותהּ, מועצת כוהנים הייתה מתכנסת בראשות הפונטיפקס מקסימוס, ואם הבתולה נמצאה אשמה גזר דינה היה מוות על ידי קבורה בעודה בחיים. משלחת כוהנים הייתה מובילה את הבתולה אל שדה מרוחק (שׂדה החטאים – campus sceleratus) ליד השער הקוֹליני (בצד הצפוני של חומת סרוויוס). שם היו מכניסים את הבתולה באמצעות סולם לתוך פיר המוביל לחלל תת-קרקעי, מושכים את הסולם וסותמים את החור באבנים גדולות. בחלל החשוך השאירו לבתולה מעט מזון ומים, וזאת כדי לאפשר לאלה וסטה לחולל נס, אם אכן הכוהנת הווסטלית ראויה לכך, וכדי שהמתתה לא תיחשב הוצאה להורג. עם זאת לא ידוע על מקרה שבו יצאה הבתולה בחיים מאותו חלל בבטן האדמה. אם נתפס שותפה של הבתולה הווסטלית, הוא היה מוצא להורג במלקות.
מכיוון שפגיעה בתומתן של הבתולות ובטוהר מידותיהן היווה פגיעה ברומא עצמה – כל אסון כבד או סימנים מבשרי רעות של מלחמה או בצורת הובילו לאצבע מאשימה אל הבתולות הווסטליות. עניין זה העמיד את הבתולות בסכנה מתמדת.
על פי המסורת הרומית מתוארת התופעה עוד קודם למלך נומה השני, כאשר ריאה סילביה, אימם של התאומים רמוס ורומולוס, מייסדי רומא, הייתה בעצמה בתולה וסטלית אשר נאנסה על ידי אל המלחמה מרס. הכוהנים התירו לה ללדת את בניה, אך לאחר מכן נענשה על הפרת נדריה, נאלצה לעזוב את בניה ונקברה בעודה בחיים.
השפעת עליית הנצרות על מקדש וסטה

הבתולות הווסטליות שירתו במקדש וסטה במשך כאלף שנים, ויוקרתן ומעמדן לא נפגעו בכל התקופה הזו. עם התבססות הנצרות נשמר עדיין פולחן וסטה, ואפילו קונסטנטינוס הגדול (306–337) נמנע מלפגוע בהן ובפולחנן. הקיסרים שבאו אחריו היו פחות סובלניים. הקיסר תאודוסיוס הראשון החליט לבטל סופית את פולחן וסטה, במסגרת מאבקו בפולחן הפגני, ובשנת 394 כבתה אש התמיד במקדש וסטה, ולא חודשה עוד לעולם.
ראו גם

וסטה
לקריאה נוספת

רחל פייג וישניא, הבתולות הווסטליות – נשים מחוץ למשפחה ברומא העתיקה, זמנים 70, אביב 2000, עמ' 26–34.
Holt N. Parker, "Why Were the Vestals Virgins? Or the Chastity of Women and the Safety of the Roman State" The American Journal of Philology, winter 2004, Vol. 125, No. 4, pp. 563-601
Mary Beard, "The Sexual Status of Vestal Virgins", The Journal of Roman Studies, (1980), Vol. 70, pp. 12-27
Mary T. Boatwright, "Women and Gender in the Forum Romanum" Transactions of the American Philological Association Volume 141, Number 1, Spring 2011,, pp. 111 | 10.1353/apa.2011.0007
Celia E. Schultz, "The Romans and Ritual Murder", Journal of the American Academy of Religion, 2010, Vol. 78(2), pp.516-541