stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מלכותי
ביקורות

"קרב מלכותי" קיבל ביקורות חיוביות ברחבי העולם ושבחים על התעוזה שלו ועל הביקורת החברתית שהוא מציג. הסרט נחשב לשנוי במחלוקת בשל האלימות הגרפית שבו, אך ניתוחים רבים הראו שהוא מציג נושאים עמוקים יותר כמו ביקורת על החברה, חינוך ודינמיקה בין-דורית. הסרט קיבל ציון של 88% באתר Rotten Tomatoes וציון של 81 מתוך 100 באתר Metacritic.
הערות שוליים

↑  "The 50 Best Action Movies Of All Time: Battle Royale". Complex. 27 במרץ 2012. אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2012. נבדק ב-30 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Herskovitz, Jon (19 בדצמבר 2000). "The 'Battle' rattle". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Herskovitz, Jon (5 בדצמבר 2000). "Japanese pols target pic of violent youth". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Groves, Dan (28 בנובמבר 2000). "Japan sees 'Battle' over pic violence". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ito, Robert.
↑  Gray, Jason (2010-11-25). "Toei continues strong sales on Battle Royale 3D". ScreenDaily.com. אורכב מ-המקור ב-2018-10-02.
↑  "'Battle Royale'". Quentin Tarantino's Top 20 Favorite Films. Xfinity. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2012. נבדק ב-24 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sharf, Zack (2019-05-16). "Quentin Tarantino's Favorite Movies: Over 25 Films the Director Wants You to See". IndieWire (באנגלית). נבדק ב-2020-11-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2009539137
קתדרלת רואן

| --- | --- |

 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  1876 - 1880
 בניין קודם:  כנסיית ניקולאי הקדוש
 בניין הבא:  קתדרלת קלן
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה קתולית 
 על שם:  חג עליית מרים 
 כתובת:  רואן 
 מיקום:  רואן 
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1145–1876 (כ־731 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1876 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 אורך:  144 מ' 
 גובה:  151 מטר
 גובה פנימי:  28 מטר
 קואורדינטות:  49°26′25″N 1°05′41″E﻿ / ﻿49.440269°N 1.094717°E﻿ / 49.440269; 1.094717
 www.cathedrale-rouen.net
  (למפת רואן מוגדלת) קתדרלת רואן(למפת רואן רגילה) קתדרלת רואן
 
מבט ממזרח על קתדרלת רואן
קתדרלת רואן, מבט מצפון
מבט מנהר הסן על קתדרלת רואן והצריח המחודד שלה השולט בשמי העיר
קתדרלת רואן, מבט ממערב
חלון רוזטה קורן וצריח המצלב
קתדרלת רואן (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Rouen) היא קתדרלה קתולית שנמצאת ברואן, בצפון צרפת. קתדרלה זו היא מושב הארכיבישוף של רואן. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי. בשנים 1876–1880 היא הייתה הבניין הגבוה ביותר בעולם, כאשר צריח המצלב הנאו-גותי שלה מתנשא לגובה של 151 מטרים (495 רגל) והוא הגבוה ביותר בצרפת.
היסטוריה

זו הקתדרלה השלישית באתר, שתי הקודמות נהרסו. העבודה הראשונה על הקתדרלה התחילה ב-1145 בסגנון גותי מוקדם ונמשכה עד 1214 בסגנון גותי מוקדם. המגדל המרכזי וצריח המצלב הושלמו רק ב-1876 בידי ז'אן-אנטואן אלאבואן (Jean-Antoine Alavoine). בין האדריכלים שהיו אמונים על בניית הקתדרלה היו ז'אן דה באייה (Jean de Bayeux), ז'אן פרייה (Jean Périer) וז'אנסון סלבאר (Jeanson Salvart).
הקתדרלה ספגה נזק במהלך השנים:
הקלווניסטים פגעו בריהוט שבקתדרלה, בקברים, בחלונות ויטראז' ובפסלים במהלך מלחמות הדת במאה ה-16 בצרפת.
ב-1683 פגע הוריקן בקתדרלה.
במאה ה-18 הלאימה צרפת את הקתדרלה ומכרה חלק מהריהוט והפסלים שלה. מעקות וגדרות הברזל בקתדרלה נמכרו והותכו כדי לייצר רובים.
הקתדרלה הופצצה באפריל 1944 וספגה מספר פגיעות ישירות. רק במזל לא נפגעו עמודיה הראשיים. ברם, הפצצות גרמו לנזק לאגף הדרומי של הקתדרלה והרסו שני חלונות רוזטה. הפצצה נוספת גרמה לשריפת המגדל הצפוני והתכת הפעמונים שבו.
ב-1999 הפילה סופה צריחון מעץ מצופה עופרת, דבר שגרם נזק לבית המקהלה.
מבנה

הקתדרלה נבנתה במספר סגנונות:
הקריפטה בנויה באדריכלות רומנסקית.
מגדל סנט רומיין (המאה ה-12), המבואות של החזית וחלק מהספינה הראשית בנויים בסגנון גותי מוקדם.
רוב הספינה הראשית, בית הרוחב, בית המקהלה, הקומה הראשונה של מגדל המצלב (המאה ה-13), הקפלות הצידיות וקפלת הגבירה בנוים בסגנון גותי בשל.
הקומה האחרונה של מגדל סנט רומיין (המאה ה-15), מגדל החמאה, המבואה הראשית בחזית ושתי קומות במגדל המצלב נבנו בסגנון גותי לוהב.
צריח המצלב (המאה ה-19) נבנה מברזל בסגנון התחייה הגותית.
גובה המגדל הדרומי בחזית המערבית, מגדל Tour du Beurre, הוא 75 מטר והוא הושלם במאה ה-15 בסגנון Flamboyant. גובה צריח המצלב, הוא כאמור, 151 מטר. אורך הקתדרלה הוא 144 מטר ורוחבה בטרנספט הוא 57 מטר. הספינה הראשית מתנשאת לגובה של 28 מטר.
קתדרלת רואן מכילה את קברו של ריצ'רד לב הארי מלך אנגליה ובו נמצא לבו של המלך. הקרביים שלו קבורים למרגלות המגדל בחבל לימוזן, צרפת, שם הוא נורה למוות מקליע של רובה קשת. שאר שרידיו קבורים ליד קבר אביו במנזר פונטווראוד ליד שינון וסומיר בצרפת. צלמו של ריצ'רד נמצא מעל הקבר ושמו חרוט בלטינית בצד.
מידות וממדים

| --- | --- |
 אורך פנימי: 136.86 מטר.  אורך חיצוני: 144 מטר.  רוחב החזית המערבית: 61.60 מטר.  גובה הספינה הראשית: 28 מטר.  גובה מגדל Saint-Romain: כ-82 מטר.  גובה מגדל Beurre: כ-75 מטר.  גובה הצריח המרכזי: 151 מטר.:
הקתדרלה באמנות

קתדרלת רואן מוכרת מאוד מסדרת הציורים של הצייר הצרפתי האימפרסיוניסטי קלוד מונה אשר צייר אותה בזמנים שונים של היממה. מונה הציג בתערוכה בשנת 1895 20 ציורים שונים של חזית הקתדרלה - כל אחד בצבעים שונים ובתחושה אחרת לגמרי. כל הציורים גם הציגו רק את חלקה הנמוך של החזית ממבט של אדם העומד בקרבתה וצריחיה הגבוהים של הקתדרלה לא הופיעו בציוריו כלל.
הקתדרלה היוותה השראה אמנותית למספר אמנים צרפתיים נוספים ביניהם גוסטב פלובר אשר קיבל השראה מחלונות הויטראז' של ג'וליאן הקדוש וסלומה וביסס עליהם שניים מתוך שלושת הסיפורים שלו וכן גם הסופר ז'וריס-קרל וויסמנס שכתב את "La Cathédrale", רומן המבוסס על חקירה אינטנסיבית של קתדרלת רואן.
גלריה

החזית המערבית
מבט מכנסיית סן מקלו
החזית המערבית
בית המקהלה
הספינה הראשית
השער המערבי לקתדרלה
השער הדרומי וצריח המצלב
התרשמותו של קלוד מונה מחזית הקתדרלה
מגדל המצלב
הקתדרלה בלילה
חזית בית הרוחב
מבט ממזרח על קתדרלת רואן
ראו גם

כנסיית סנט אואן
כנסיית סן מקלו
אדריכלות גותית
קתדרלת רגנסבורג

| --- | --- |

קתדרלת רגנסבורג - חזית הקתדרלה
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  פטרוס 
 כתובת:  Domgarten,Domplatz 1 
 מיקום:  רגנסבורג
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1273–1872 (כ־599 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1520 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 אורך:  86 מ' 
 רוחב:  34.8 מ' 
 גובה:  105 מטר
 גובה פנימי:  32 מטר
 קואורדינטות:  49°01′10″N 12°05′54″E﻿ / ﻿49.019460119487°N 12.098302067246°E﻿ / 49.019460119487; 12.098302067246
 אתר רשמי
 he
 
החזית המערבית של הקתדרלה
החזית הדרומית של הקתדרלה
קתדרלת רגנסבורג (בגרמנית: Regensburger Dom) המוקדשת לפטרוס, היא קתדרלה הבנויה בסגנון גותי בשל וסגנון גותי מאוחר בעיר רגנסבורג, גרמניה. היא הכנסייה החשובה ביותר בעיר ומושב הדיוקסיה של רגנסבורג. הקתדרלה נבנתה בשנים 1273‏-1872 וזוג מגדליה עם צריחיהם המחודדים נבנה ב-1869.
ממדים

|  |
| --- | --- | --- |
| אורך כולל (פנים): |  | 86 מטרים |
| רוחב (פנים): |  | 34.8 מטרים |
| גובה הספינה הראשית: |  | 32 מטרים |
| גובה המגדלים: |  | 105 מטרים |
היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר נבנתה בסביבות 700 לספירה. בסביבות 739 נוסדה הדיוקסיה של רגנסבורג על ידי בוניפציוס הקדוש. הוא בחר באזור השער הצפוני של הביצורים הרומיים העתיקים (Porta Praetoria) בתור אתר לבניית הקתדרלה, וזה מיקומה עד היום. בסוף המאה ה-8 או המאה ה-9 נבנית הקתדרלה הקרולינגית מחדש. בתחילת המאה ה-11 התרחבה הקתדרלה מערבה ונוסף לה בית רוחב בגובה 15 מטר, שני מגדלים ופרוזדור. בשנים 1156 ו-1172 נשרפה הקתדרלה פעמיים ונבנתה מחדש.
בעקבות שרפה שהרסה שוב את הקתדרלה ב-1273 החלה בנייה מחדש של הקתדרלה. בסביבות 1285 תוכנן מחדש המבנה בסגנון גותי בשל (High Gothic) וב-1320 נהרסו שרידי הקתדרלה הישנה ובנו בית מקהלה. בשנים 1385-1415 בנו את הכניסה הראשית בחזית המערבית וקישטוה בפסלים ותבליטים. ב-1442 נבנו תמיכות הגג מעל הספינה הראשית. בסביבות 1520 הסתיימה הבנייה המקדמית. ב-1514‏-1538 נבנה הקלויסטר שליד הקתדרלה. עד 1634 הושלמה הקתדרלה למעט המגדלים בחזית המערבית.
בשנים 1613‏-1649 עברה הקתדרלה שחזור וחידוש בסגנון הבארוק שהתבטא בכיפה בארוקית מעל מקום המצלב.
בשנת 1821 במסגרת התחייה הגותית הורה המלך לודוויג הראשון על שחזור הקתדרלה בסגנון גותי, שנמשך עד 1841. מספר פרסקאות שינו מקום, כיפת הבארוק נהרסה ובמקומה נבנה קמרון צלעות מרובע. בשנים 1859-1869 נבנו המגדלים של החזית המערבית וצריחיהם הושלמו. בשנת 1870 או 1872, אחרי כ-600 שנים של בנייה, נשלמה בניית הקתדרלה, עם השלמת הגמלון בבית הרוחב ובניית צריח מצלב בסגנון גותי.
ב-1923 הקימה גרמניה עמותה ממשלתית בשם Dombauhütte (סדנת בנייה של הקתדרלה) שמטרתה להשגיח על הקתדרלה, לדאוג לאחזקתה, לשחזורה ולטיפול השוטף בה. בשנים 1984-1985 נבנה מאוזולאום הקריפטה ובוצע מחקר ארכאולוגי במרכז הספינה הראשית, בו נחשפה ארקדה וכניסה דרומית למבנה רומי ישן. בשנים 1985‏-1988 נוקה הפנים של הקתדרלה מבלי לשנותו. ב-1989 החל ניקוי של חוץ הקתדרלה והסרת מזהמים כגון פיח. ב-2004 נבנה מזבח ונחנכה קפלת המדיטציה של המלחים. ב-2005 הושלם ניקוי הצריחים של מגדלי החזית המערבית, כך שניתן להעריץ את יופיים במצבם הטהור. לפי עמותת הקתדרלה, הם צריכים להישאר כך לפחות למשך המאה הבאה. ב-2006 הושלם ניקוי ושחזור השער המערבי, לפני הביקור המתוכנן של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
המבנה

הקתדרלה בנויה בשילוב של סגנון גותי בשל עם סגנון גותי מאוחר ותוספות של התחייה הגותית, בהם צריחי התחרה המחודדים. חומר הבנייה העיקרי הוא אבן גיר לבנה אך אחרי שנוקתה בשנים האחרונות גילו גם אבנים בצבע ירוק, אותם מתכוונת סדנת הקתדרלה להחליף באבני גיר מצ'כיה.
הספינה הראשית מחולקת ל-3 אזורי קיר שנראים כמו 2 אזורי קיר בגלל האיחוד של קומת הטריפוריום עם קומת התאורה. כותרות העמודים לא בולטות במטרה לא לעצור את התנופה כלפי מעלה. הקירוי נעשה באמצעות קמרונות בני 4 צלעות בצורה האופיינית לסגנון הגותי הבשל.
מאפיין לא רגיל של קתדרלת רגנסבורג הוא הפרדת הקתדרלה מהמבנה של הקלויסטר הישן. הפרדה זו באה מכך שכאשר הכנסייה נבנתה מחדש היא הוקמה דרום-מערבית מהקתדרלה הרומנסקית. כעדות לקתדרלה הרומנסקית הקודמת, מגדל Eselsturm עדיין עומד מצפון לקתדרלה. הוא שימש בעבר, ועדיין משמש, להעברת חומרי בנייה לקומות הגבוהות יותר. גלגלת נותרה בעליית הגג, שבאמצעותה הרימו משאות דרך פתח בתקרה ליד השער המערבי. ממזרח לקתדרלה נמצאת סדנת הקתדרלה (Dombauhütte) שאחראית על שימור המבנה. בניגוד לקתדרלות רבות, לא כלים חדישים ביותר או כלים עתיקים במיוחד נמצאים בשימוש, אלא הסדנה מייצרת את הכלים שלה בעצמה.
פסל "מריה של ארמינולד" הוא אלמנט בקבוצת הבשורה שמפוסלת על הקתדרלה, אותו עיצב אמן אנונימי, הידוע בכינוי "האמן מארמינולד", שסיתת אותה ואת המלאך גבריאל צוחק באבן ואף צבע את הפסלים, בשנת 1280. הדמויות מוצבות זו כנגד זו על העמודים המערביים של מקום המצלב. ידה הימנית של מריה מחווה ברכה כלפי המלאך ואילו ידה השמאלית מחזיקה בספר, עליו היא מצביעה באצבעה.
על העמודים המזרחיים של מקום המצלב ישנם פסלי אבן של פטרוס ופאולוס, שהוצבו שם ב-1320 ו-1360-1370 בהתאמה.
אחד הפסלים השנויים במחלוקת שנמצאים בחלק החיצוני של הקתדרלה הוא היודנזאו ("חזירת היהודים") המתאר חזירה ושלושה יהודים הנצמדים לפטמותיה. היודנזאו פונה לכיוון הרובע היהודי לשעבר בכיכר נויפפאר. ב-2005 הייתה מחלוקת בדבר הצבת שלט מידע על הפסל.
קפלת 'כל הקדושים', הממוקמת בקלויסטר של הקתדרלה, נבנתה בשנת 1164 כקפלת קבורה לבישוף הארטוויג השני (Hartwig II) בידי משפחת קומאסקי (Comaschi), משפחת רבי-בנאים מקומו שבאיטליה. בקפלה, הבנויה כמבנה בעל שלושה אפסיסים מעוצבים (triconchos), נמצא פרסקו המתוארך לזמן בניית הכנסייה.
רוב חלונות הויטראז' יקרי הערך נוצרו בין 1220-1230 ו-1320-1370. חלונות החזית המערבית הושלמו רק במאה ה-19. בשנים 1967-1968 יצר האמן פרופסור אוברברגר חלונות עבור החלק המזרחי השמאלי. הוא גם יצר את "חלון פנטקוסט" במערב צפון בית הרוחב ואת חלון קומת התאורה בסגנון גותי.
גזע המזבח הראשי עשוי מכסף ונוצר על ידי אמני אוגסבורג ונבנה בין 1695 ל-1785. עוד מזבחים מעניינים הם חמשת המזבחים הגותיים. בדרום בית המקהלה נבנה מזבח חדש ב-2004 בידי הלמוט לאנגהאמר.
המטיף פטרוס קניזיוס הטיף מדוכן המטיף שנמצא במרכז הספינה הראשית בשנים 1556-1557.
חשיבות

קתדרלת רגנסבורג היא כנסיית הבישוף והכנסייה הראשית של דיוקסיית רגנסבורג. היא גם ביתה של מקהלת "Regensburger Domspatzen" ("דרורי הקתדרלה"), מקהלה בעלת מסורת עשירה. הקתדרלה נחשבת לאחד מהמבנים הגותיים החשובים ביותר בדרום גרמניה.
הקתדרלה היא מקום קבורתם של בישופים חשובים, בהם: יוהאן מיכאל פון זיילר, גאורג מיכאל ויטמן והארכיבישוף מיכאל בוכנברגר. בחלק המערבי של הספינה הראשית ניצבת אנדרטה לזכר הנסיך-הבישוף קרדינל פיליפ וילהלם (מ-1598), אחיו של הדוכס מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה.
גלריה

מבט כולל על קתדרלת רגנסבורג, ניתן לראות את החזית המערבית ואף את התמיכות הדואות
מבט בלילה מנהר הדנובה על שני הצריחים המחודדים המוארים
החזית המערבית ב-2003, הצריח הימני עדיין מכוסה בפיגומים
פנים בית המקהלה
חלון בקתדרלה
חלון בית הרוחב
הקתדרלה, מבט מדרום
החזית המערבית וזוג הצריחים, הבנויים בסגנון Flamboyant, המתנשאים מעל העיר רגנסבורג.
מבט מצפון מזרח על הקתדרלה
היודנזאו, 2004
רדולה

מבט רוחבי דיאגרמטי של חלל החזה של חילזון, המראה את הרדולה ואופן השימוש בה. גוף החילזון מוצג בירוק. האוכל מוצג בכחול. השרירים השולטים ברדולה מוצגים בחום. פני השטח של הרדולה מוצגים כקו משוננן
רָדוּלָה (בעברית: מִשְׁנֶנֶת או מַגְרֶדֶת) היא סרט שיניים, או לחליפין מתוארת היא כמעין מגרדת משוננת המשמשת רכיכות לשחיקת מזון וריסוקו. בעוד שורת השיניים האחרת נשחקת, הולכת וצומחת שורת שיניים נוספת. אצל חלזונות למשל, המבנה של שורת השיניים קבוע, ומאפיין את המין. אצל העלעליות, נותרה רק שן קדמית אחת מכל שורת השיניים. שן זו משמשת לניקוב עלה האצה. אחת הדוגמאות של חלזונות שמשתמשים בזה היא חופית מנוקדת.
הערות שוליים

↑  מִשְׁנֶנֶת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  "מִשְׁנֶנֶת" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 162
↑  "מַגְרֶדֶת" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 304
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט מקי

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1941 (בן 83) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הקולג' לספרות, מדע ואמנות של אוניברסיטת מישיגן 
 פרסים והוקרה:  תוכנית פולברייט 
 https://mckeestory.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט מקּי (באנגלית: Robert McKee) הוא מרצה ומנחה כתיבה יוצרת, המפורסם ברחבי העולם בזכות סמינר "סיפור" שפיתח בעת שלימד באוניברסיטת דרום קליפורניה. מקי מעביר את סמינר "סיפור" כבר למעלה מ-20 שנה מסביב לעולם. על פי ההערכות יותר מ-40,000 איש כבר השתתפו בסמינר, הנחשב השתלמות הכתיבה המבוקשת בעולם. רבים מתסריטאי הוליווד טוענים כי מקי מהווה עבורם מקור השראה. בין השאר, השתתפו בו במאי 'שר הטבעות' פיטר ג'קסון, ג'וליה רוברטס, קירק דגלאס, פיי דאנאוויי, מג ריאן, התסריטאי זוכה הפוליצר עקיבא גולדסמן והזמר דייוויד בואי.
ספרו של מקי, "סיפור", המתבסס על הסמינר, הפך לרב-מכר ותורגם לשפות רבות, לרבות תרגום לעברית בהוצאת גורדון.
מקי התפרסם בין השאר בזכות סרט הקולנוע אדפטיישן (2002, במאי: ספייק ג'ונז), בכיכובם של ניקולס קייג' ומריל סטריפ. בסרט מגלם את דמותו של מקי השחקן בריאן קוקס. בסרט, מנהל התסריטאי צ'רלי קאופמן דיאלוג עם מקי, בעיקר בנושא הקריינות שמקי מסתייג ממנה.
מקי ידוע בסלידתו מהנורמה לקבל את במאי הסרט כיוצר הראשי והחשוב ביותר של הסרט. מקי טוען כי התסריטאי הוא היוצר המרכזי בעשיית הסרט בפועל. כדי לבסס טענה זאת, נוהג מקי לבקש מתלמידיו לקחת 120 דפים ריקים (לסרט סטנדרטי של שעתיים) לבמאי ולדרוש ממנו "ביים זאת!".
מקי ביקר בישראל בשנים 2005 ו-2006, בהזמנת איש הקולנוע ארי דוידוביץ' בשיתוף איגוד מפיקי הקולנוע והטלוויזיה. הוא העביר בסינמטק תל אביב את סמינר "סיפור" בפני קהל של יוצרים ישראלים.
קרינת בלימה

קרינת בלימה (בשימוש גם מונח גרמני ‏Bremsstrahlungקובץ:De-bremsstrahlung.ogg‏Ⓘ‏, ברמשטרלונג) היא הקרינה האלקטרומגנטית הנפלטת מחלקיק טעון (לרוב אלקטרון) עקב האצתו, או למעשה האטתו, למשל במעבר ליד גרעין אטומי או בלייזר אלקטרונים חופשיים.
קרינת בלימה הנוצרת על ידי אלקטרון בעל אנרגיה גבוהה המוטה על ידי שדה חשמלי של גרעין אטומי.
לקרינת הבלימה ספקטרום רציף, וכמו בכל קרינה אלקטרומגנטית התדר שלה עולה ככל שהאנרגיה של החלקיק עולה. התופעה התגלתה על ידי ניקולא טסלה במחקר בתדר גבוה שערך בין 1888-1897.
קרינת בלימה למעשה כוללת את כל תופעות הקרינה עקב האצת חלקיק טעון, ולכן גם את קרינת סינכרוטרון (אנ'), אך מושג זה משמש לרוב רק לתיאור קרינה עקב האטת אלקטרונים בחומר.
מבוא מתמטי

בעבור חלקיק הטעון במטען q שנע קווית (כלומר כשהתאוצה מקבילה למהירות) במהירות שלה מתאים פקטור לורנץ  \gamma  ומאיץ בתאוצה a ההספק הכולל של קרינת הבלימה הנפלטת ממנו ניתן בנוסחה:
P_{a\parallel v}={\frac {q^{2}a^{2}\gamma ^{6}}{6\pi \varepsilon _{0}c^{3}}},
ובמקרה שהתאוצה ניצבת למהירות החלקיק ההספק הכולל של קרינת הבלימה ניתן בנוסחה:
P_{a\perp v}={\frac {q^{2}a^{2}\gamma ^{4}}{6\pi \varepsilon _{0}c^{3}}}.
ובמקרה הכללי:
P={\frac {q^{2}\gamma ^{4}}{6\pi \varepsilon _{0}c}}({\dot {\beta }}^{2}+{\frac {({\vec {\beta }}+{\dot {\vec {\beta }}})^{2}}{1-\beta ^{2}}})
בשלוש הנוסחאות האחרונות c היא מהירות האור ו-  \epsilon _{0} הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק, כאשר  {\vec {\beta }}={\frac {\vec {v}}{c}}\longrightarrow {\dot {\vec {\beta }}}={\frac {\vec {a}}{c}} ו -  \gamma ={\frac {1}{\sqrt {1-\beta ^{2}}}} הוא פקטור לורנץ היחסותי.
קרינת הבלימה פועלת כמעיין "גרר תאוצה" המונע מחלקיקים להאיץ בתאוצות רגעיות גבוהות במיוחד. הסבר אינטואיטיבי לקיומה של קרינת הבלימה הוא שכל עוד החלקיק נע במהירות קבועה, קיימת מערכת ייחוס אינרציאלית שבה החלקיק נייח והמרחב איזוטרופי (כאשר ראשיתו מוצבת במיקום החלקיק). לעומת זאת כאשר החלקיק מאיץ, האיזוטרופיות של המרחב נשברת, ונוצר כיוון מועדף מסוים. כתוצאה מכך קווי השדה נשברים, והאנרגיה שמוקרנת היא למעשה האנרגיה שדרושה כדי לאחות אותם ולשמור על רציפותם. בעבור חלקיק שנע במהירות קבועה, השדות (חשמלי ומגנטי) שהוא יוצר בנקודה כלשהי במרחב אמנם משתנים בזמן, אך מרגע שהגל האלקטרומגנטי שנוצר בהאצתו הראשונית של החלקיק חולף על פני הנקודה, השינוי בשדות האלה לא נושא עמו אנרגיה.
רקע היסטורי: תולדות האלקטרודינמיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטורית, מדע האלקטרודינמיקה נוצר כאשר קרל פרידריך גאוס הכליל את חוק קולון למקרה של מטענים נעים, וניסח במכתב מ-1835 ביטוי מתמטי מפורש לאינטראקציה האלקטרומגנטית בין מטענים הנמצאים בתנועה אחידה (ללא תאוצות). קדמו לניסוח המתמטי הזה שתי תובנות מפתח עליהן גאוס כתב:
אבן היסוד של האלקטרודינמיקה תהיה להבין כיצד אפקטים חשמליים מתקדמים במרחב בזמן, באופן הדומה למשל לתנועת אור.
שני אלמנטים של חשמל במצב של תנועה יחסית מושכים או דוחים אחד את השני, אבל לא באותו אופן אילו היו במצב של מנוחה יחסית.
גאוס לאחר מכן הציע את הביטוי המתמטי הבא לכוח האלקטרומגנטי השלם בין שני חלקיקים עם מטענים  q_{1} ו- q_{2} במצבי תנועה שרירותיים:
F={\frac {q_{1}q_{2}}{r^{2}}}(1+{\frac {1}{c^{2}}}(r{\ddot {r}}-r\cdot {\ddot {r}}-{\frac {1}{2}}{\dot {r}}^{2}))={\frac {q_{1}q_{2}}{r^{2}}}(1+{\frac {1}{c^{2}}}(u^{2}-{\frac {3}{2}}{\dot {r}}^{2})).
כש-r הוא המרחק הסקלרי,  r הוא וקטור המרחק, ו-c היא מהירות האור. ביטוי זה נותן את התוצאות הנכונות עבור תנועות אינרציאלית. אולם, כפי שגאוס עצמו הבחין, הביטוי הזה מפר את חוק שימור האנרגיה עבור תנועות כלליות, ולכן העיר כי הנוסחה צריכה לכלול גם את האפקט של איבוד אנרגיה (retardation). מספר שנים מאוחר יותר (ב-1845), עמיתו של גאוס וילהלם ובר הציע חוק כוח דומה לחוק של גאוס:
F={\frac {q_{1}q_{2}}{r^{2}}}(1-{\frac {1}{2}}({\frac {\dot {r}}{c}})^{2}+{\frac {r{\ddot {r}}}{c^{2}}}).
נוסחה זו נותנת את התוצאות הנכונות לאינטראקציה האלקטרומגנטית בין שני מטענים, ונותנת תיאור שלם של האלקטרודינמיקה הקלאסית (להבדיל מאלקטרודינמיקה קוונטית). למעשה, גישת גאוס-ובר שימשה כבסיס למחקרים תאורטיים של אלקטרומגנטיות עד אשר הוחלפה על ידי התאוריה האלקטרומגנטית של מקסוול בשנות ה-70 של המאה ה-19.
כיום יש עניין מחודש רב בגישת גאוס - ובר, משום ש-"שרדה" את כל המבחנים היחסותיים שנעשו בעשורים האחרונים, ומשום שחוקרים רבים חשים כי גישת גאוס - ובר עוד לא מוצתה, ונוצר הצורך בהחייאה מחדש של צורת המחשבה של החוקרים הראשונים בתחום המחקר של אלקטרודינמיקה.
רדומישל

ערך זה עוסק בעיר באוקראינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רדומישל (באוקראינית: Радомишль; בפולנית: Radomyśl; ביידיש: ראַדעמישל) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, על גדת נהר טטריב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היסטוריה

רדומישל נזכרת לראשונה בשנת 1150, ובמשך השנים התקיים בה רוב יהודי ניכר. בשנת 1797 נמנו בעיר 1,424 תושבים, מהם כ-80% יהודים. בשנת 1897 נמנו בעיר 7,502 יהודים, שהיוו למעלה משני שלישים מאוכלוסייתה.
בין מרץ ליוני 1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, אירעו בעיר מספר פוגרומים קטלניים ביותר, בהם נרצחו כ-1,400 יהודים. בין הנרצחים היו האדמו"ר ממאלין רבי אברהם יהושע השל טברסקי ובנו מרדכי. בשנת 1921 הועלה באש בית הכנסת בעיר. בעקבות מאורעות אלו, עזבו את העיר יהודים רבים בתקופה הסובייטית.
ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה. כעבור זמן מה, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שינה את מיקומו מעת לעת.
ב-7 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים 110 יהודים מהגטו שבעיר, וב-12 באוגוסט 1941 רצחו 160 יהודים נוספים ממנו. בד בבד, הביאו הגרמנים לגטו יהודים נוספים מיישובי הסביבה, ורבים מהם מתו בו מרעב וממחלות.
ב-6 בספטמבר 1941 חוסל הגטו שבעיר, תוך רצח כל יושביו בצ'ורני יאר הסמוך. באתר זה רצחו הגרמנים כ-1,100 יהודים בוגרים מהעיר, והשוטרים האוקראינים רצחו כ-550 ילדים יהודים מהעיר.
קנדימן (סרט, 2021)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "קנדימן" מאת קלייב בארקר
 בימוי:  ניה דאקוסטה 
 הופק בידי:  ג'ורדן פיל וין רוזנפלד איאן קופר
 תסריט:  ג'ורדן פיל וין רוזנפלד ניה דקוסטה
 שחקנים ראשיים:  יאיא עבדול-מאטין השני טיונה פאריס נתן סטיוארט-ג'ארט קולמן דומינגו טוני טוד
 מוזיקה:  Lichens 
 צילום:  ג'ון גולסריאן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר BRON Creative Monkeypaw Productions
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 באוגוסט 2021
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה מותחן פסיכולוגי
 תקציב:  25 מיליון דולרים
 הכנסות:  31 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   candyman2020
 סרט קודם:  קנדימן 
 www.candymanmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
קנדימן (באנגלית: Candyman) הוא סרט אימה אמריקאי מסוגת סלאשר על-טבעי, שבוים על ידי ניה דאקוסטה ונכתב על ידה, בשיתוף פעולה עם ג'ורדן פיל ווין רוזנפלד, שהפיקו יחד עם איאן קופר. הסרט מהווה המשך ישיר לסרט המקורי משנת 1992 באותו השם, ומככב בו טוני טוד בדמותו של הקנדימן, לצדם של יאיא עבדול-מאטין השני, טיונה פאריס, נתן סטיוארט-ג'ארט וקולמן דומינגו.
הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-12 ביוני 2020 תחת הפצתם של סרטי יוניברסל, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה ל-27 באוגוסט 2021.
תקציר העלילה

כשאמן נואש בשם אנתוני מקוי מגלה על אגדה אורבנית אודות דמותו של הקנדימן, הוא משתמש בתחילה בדמותו של הקנדימן כהשראה לציוריו, אך לרוע מזלו, מקוי מגלה שהוא מתחיל לאבד את שפיותו, ומשחרר גל של אלימות, מוות ואומללות המובילים אותו להתמודד מול גורלו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| יאיא עבדול-מאטין השני | אנתוני מקוי | אמן בתחילת דרכו. |
| טוני טוד | דניאל רוביטייל | "הקנדימן", רוח נקמנית ההורגת את כל מי שמזמן אותו באמצעות אמירת שמו חמש פעמים מול מראה. |
| טיונה פאריס | בריאנה "ברי" קארטרייט | בת זוגו של אנתוני מקוי. |
| האנה לאב-ג'ונס | בריאנה "ברי" קארטרייט | ברי בצעירותה. |
| נייתן סטיוארט-ג'ארט | טרוי קארטרייט | אחיה של ברי. |
| קולמן דומינגו | ויליאם ברק | בעלים של מכבסה מקומית. |
| ונסה איי. ויליאמס | אן-מארי מקוי | אמו של אנתוני. |
| רבקה ספנס | פינלי סטפנס | מבקרת אמנות. |
| כריסטיאנה קלארק | דניאלה הרינגטון |  |
| קאסי קרמר | הלן לייל |  |
| בריאן קינג | קלייב פריבלר |  |
| קייל קמינסקי | גריידי סמית' |  |
| קרל קלמונס-הופקינס | ג'יימסון |  |
| סדריק מייס | גיל קארטרייט |  |
| ננסי פנדר |  | מגישה בערוץ חדשות |
| פאם ג'ונס | דבלין שארפ |  |
| ברנדה לינד | אנניקה |  |
הפקה > פיתוח וליהוק

בספטמבר 2018, הוכרז שהיוצר והמפיק ג'ורדן פיל נמצא בהליכי משא ומתן על הפקת סרט המשך לסרט האימה "קנדימן" משנת 1992 דרך חברת ההפקות שלו. בראיון שהתקיים בשנת 2018, טוד הצהיר: "אני מעדיף שהוא יעשה את זה, מישהו עם אינטליגנציה, שיהיה בעל חשיבה עמוקה ויתעמק בכל נושא הגזע סביב נושא זהותו של הקנדימן ומדוע הוא קיים מלכתחילה." בנובמבר 2018, אושר שפיל יפיק את הסרט עם סרטי יוניברסל ומטרו גולדווין מאייר וחשתף פעולה עם וין רוזנפלד בעבודה על הפקת הסרט, ואילו ניה דאקוסטה חתמה על חוזה לבימוי הסרט. הסרט עתיד להיות "המשכו הרוחני" של הסרט המקורי, ולהתרחש בג'נטריפיקציית קבריני גרין, שם עמד בעבר פיתוח השיכונים הישנים בשיקגו. הצילומים התעתדו להתחיל באביב 2019.
בינואר 2019, דווח כי ייתכן שלקית' סטנפילד יככב בסרט, אך לא כדמות הראשית, אלא כגרסתו המבוגרת יותר של אנתוני מקוי, כיום אמן חזותי שמתחיל להתעניין באגדת הקנדימן, בדומה לדמותה של הלן לייל שגולמה על ידי וירג'יניה מדסן. באותה תקופה לא הוכרז עדיין מי יככב בסרט והאם טוד או צוות השחקנים המקורי ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט המקורי. עם זאת, בריאיון ל"אנטרטיינמנט ויקלי", טוד דיבר על פיל ואמר: "אני יודע שהוא מעריץ... אני מקווה שאופיע בסרט בצורה אופנתית כלשהי. זה לא יהיה הגיוני? אבל זה הוליווד, אז אני לא אקח את זה באופן אישי אם מסיבה כלשהי זה לא יסתדר." טוד הוסיף, "אם הסרט החדש הזה יצליח, הוא יאפיל על הסרט המקורי. אני חושב שהנושא [של הסרט] חשוב יותר מכל פרט. ואני מתכוון לזה." בפברואר 2019, יאיא עבדול-מאטין השני ניהל משא ומתן על גילום דמותו של מקוי, שלא הוגדר אז כדמות ראשית. בתגובה לחדשות, טוד הציע את ברכותיו בטוויטר, ואמר: "לחיי הקנדימן, דמות נפלאה שחייתי איתה כבר 25 שנה. הוא הביא חסד ותהילה ומלא מטען רגשי לחברים ומשפחה, לכבוד הוא לי שרוחם של דניאל רוביטייל וקבריני גרין עולה שוב. האמת לשלטון! ברכות לצוות השחקנים וההפקה". עם זאת, בסופו של דבר הוכרז כי טוד ישוב לגלם את דמותו של הקנדימן.
בהמשך נודע כי השחקנית טיונה פאריס לוהקה לדמותה של בת זוגו של אנתוני מקוי, בגילומו של עבדול-מאטין השני.