stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוקצן תלת-קוצי
תיאור

העוקצן הוא דג נפוץ במימי האגמים והבריכות באירופה והוא מהמינים הגדולים במשפחתו, באורך ממוצע של 3–4 ס"מ אף שהוא יכול להגיע גם לאורך 8 ס"מ. כשמו הוא מכוסה בקוצים לאורך גופו, מהגב ועד הזנב. אזור החזה והזימים אינו מכיל קוצים אך מוגן בידי מעטה נוקשה של לוחיות, כשל צב או ארמדיל. הוא בעל ראש גדול עם עיניים בולטות ולסתות משורבבות וארוכות העוזרות לו לינוק טרף בשאיבה.
אף ששני הזוויגים דומים בגודל הזכרים צבעוניים יותר. בעוד הנקבות בעלות גוון אפור-זית עד ירקרק עם בטן כסופה ולעיתים מנומרת בחום, הזכרים בעונת הרבייה נצבעים באדום בוהק בחלק התחתון של ראשם ובטנם, העיניים מכחילות והגב וסנפירי הגב מכחילים מעט. גם הנקבות מפתחות בעונת הרבייה גרון ורוד. ישנם מקרים בהם אוכלוסיית דגים שלמה בעלת גוונים שחורים או לבנים לגמרי.
העוקצן חי לרוב בחופים, מקווי מים מתוקים ובמים מליחים כמו שפכי נהרות ולרוב מעדיף מים זורמים עם צמחי מים גבוהים בהם הוא יכול להסתתר. הוא מתרחק מאזורי מים קפואים אך גם ממים חמימים מדי.
דג זה הוא ניזון קרקעי האוכל לרוב זחלי חרקים כמו ימשושיים, שטצדאים ושאר סרטנאים קטנים וכן ניזון מפלנקטון הן באגמים והן בים. הוא ניזון גם מטרף יבשתי שנפל למים כמו זבובים וגם אוכל ביצי דגים, צעירי דגים ואיננו בוחל אף בקניבליזם.
העוקצן נטרף בידי מספר אוכלי דגים כמו עופות מים, לוטרות ובעיקר דגים אחרים כמו טרוטה וזאבי נהרות. כשדגים כאלה מתקרבים אליו לעיתים קבוצת העוקצנונים תנסה להדוף את הטורף באמצעות כוחם המשותף, מה שירתיע אותו אם כי הם צריכים לעשות זאת יחדיו כדי שלא ייטרפו.
הערות שוליים

↑  עוקצן תלת-קוצי באתר הרשימה האדומה של IUCN
גלריה

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536588005171  GND: 4150674-1  LCCN: sh85135033  NDL: 00938974
עורב מזרע

| עורב מזרע |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עורביים
סוג:: עורב
מין:: עורב מזרע
שם מדעי
 Corvus frugilegus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


עורב מזרע
ביצי עורב מזרע, אוסף מוזיאון טולוז
עוֹרֵב הַמִּזְרָע (שם מדעי: Corvus frugilegus) הוא מין של עורב.
מאפיינים

צבעו שחור עם כתם לבן (למעשה, אזור חשוף מנוצות ליד המקור). גודלו 44–46 ס"מ.
עורב המזרע הוא ציפור חובבת קור - על אף שהוא נמנע משלג ומקרח, הוא מעדיף אזורים קרים ונמנע מאזורים חמים, פרט לחורף.
למין שני תת-מינים: תת-המין הראשון Corvus frugilegus frugilegus נפוץ בכל רחבי אירופה, פרט לסקנדינביה, ובחלקה המערבי של אסיה הקטנה. תת-המין השני, Corvus frugilegus pastinator, נפוץ בצפון אסיה, כולל סיביר, יפן, קוריאה וצפון סין. בישראל מופיע כעובר-אורח בחורף.
ניזון בעיקר מחרקים ותולעים ומדגנים מתורבתים.
עורבים אלו חברותיים מאוד, וחיים בלהקות. בחורף מתאחדות מספר להקות ויוצרות להקות ענק - דווח על להקה של 65,000 פרטים בסקוטלנד. בתום החורף, העורבים חוזרים ללהקותיהם הקטנות לצורך רבייה.
במהלך החיזור, הזכר 'רוקד' מסביב לנקבה וקורא. לאחר מכן הוא עשוי להביא לה תשורת מזון, ואז תתקיים ההזדווגות. לאחר מכן, כל זוג עורבים מקים לעצמו קן מזרדים, בו יוטלו 3–5 ביצים, ומגן על הטריטוריה סביב לו. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 18 יום, שבהם הזכר מספק לה אוכל. הגוזלים מגיעים לגודל מלא בגיל 40 יום, אך תלויים במזון שמביאים הוריהם עד גיל חודשיים, ואינם עצמאיים לחלוטין עד גיל חמישה חודשים.
עורב מזרע במיתולוגיה

כמו רבים ממשפחת העורביים, לעורב המזרע מיוחסות מספר תכונות על-טבעיות:
יש המאמינים כי קהילת עורבי מזרע ננטשת מביאה מזל רע לבעלי האדמה שבה גרו.
מיוחסות להם תכונות של חיזוי מזג אוויר ומוות.
עורבי מזרע, לפי אמונות מסוימות, מלווים נשמות צדיקים לגן עדן.
הערות שוליים

↑  עורב מזרע באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567886505171  BnF: cb16509161h (data)  GND: 4076920-3  LCCN: sh85033112  NKC: ph250780
עלווית אפורה

| עלווית אפורה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: סבכיים
סוג:: עלווית
מין:: עלווית אפורה
שם מדעי
 Phylloscopus trochilus ‏1758 קארולוס ליניאוס
תחום תפוצה


Phylloscopus trochilus
עלווית אפורה (שם מדעי: Phylloscopus trochilus) היא ציפור שיר קטנה מהסוג עלווית במשפחת הסבכיים. נפוצה למדי בטווח אזורי הקינון שלה המשתרעים לרוחב רצועת האקלים הממוזג של אירופה ואסיה וגם באזורים הארקטיים. עלווית אפורה, ככל העלוויות, חולפת בנדידתה בישראל בסתיו (מאוגוסט ועד נובמבר) ובאביב (מסוף מרץ ועד מאי). היא חורפת באפריקה שמדרום לסהרה שם היא מחליפה את נוצותיה לקראת נדידתה חזרה לאזורי הקינון. מהסוג עלווית היא מהמקדימות לשוב לאזורי הקינון שלה באביב, היחידה שמקדימה אותה היא עלווית חורף.
קארולוס ליניאוס, מייסד שיטת המיון, תיאר ומיין אותה בעבודתו- Systema Naturae מ־1758 תחת הסוג נחליאלי.
אזור חיותה הוא חורש, שיחים ושטחים פתוחים עם עצים, בין השאר מהסוג טיליה וערבה, בתקופת הנדידה מצויה בכל סוגי הצמחייה. היא תבנה את הקן הסגלגל בעל פתח צידי על האדמה או בסמוך לה, לעיתים קרובות בצמחייה נמוכה. הנקבה תטיל 4 עד 7 ביצים שיבקעו לאחר 12 עד 14 יום ולאחר כפרק זמן דומה הפרחונים יעזבו את הקן. באזורים דרומיים יותר הזוג יגדל מחזור שני. בדומה לרוב המינים במשפחת הסבכיים, ציפור זו ניזונה בעיקר מחרקים וחסרי חוליות כגון זבובאים עכבישאים וזחלים, אולם בסתיו ניזונה גם מפירות.
זו עלווית טיפוסית למראה, אורכה עד 13 ס"מ ומוטות כנפיה עד 17 ס"מ. משקלה עד 11 גרם. הזוויגים דומים. הגב בצבע ירקרק חום-זיתי, ולבן מלוכלך בחלק התחתון. היא מאוד דומה למראה לעלווית חורף, אולם אמצעי הבחנה מלבד שירתן הוא רגליים בהירות יותר בצבע חום בהיר, מקור ארוך יותר וחיוור יותר, צורת הגוף אלגנטית יותר וחישוף אברות ארוך יותר. שירתה הוא שריקה יורדת פשוטה החוזרת על עצמה.
האוכלוסייה האירופית מוערכת בין 27 ל-41 מיליון זוגות.
הערות שוליים

↑  עלווית אפורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  Baker, Kevin (1997). Warblers of Europe, Asia and North Africa (Helm Identification Guides). p. 256-259. ISBN 0713639717.
↑  Linnaeus, C (1758). Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii). p. 188.
↑  Birds International (2004). "Birds in the European Union: a status assessment" (PDF). Wageningen, The Netherlands: BirdLife International. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-11-08. נבדק ב-2017-11-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4154488-2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנוניתן הוורדיים

| סנוניתן הוורדיים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: צבעוניים
סוג:: Iphiclides
מין:: סנוניתן הורדיים
שם מדעי
 Iphiclides podalirius ‏לינאוס, 1758

סְנוּנִיתַן הַוַּרְדִּיִּים (שם מדעי: Iphiclides podalirius, שם עברי קודם זְנַב-סְנוּנִית הַוַּרְדָנִיִּים) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים הנפוץ באירופה ובאסיה. בישראל הוא נפוץ רק באצבע הגליל, צפון רמת הגולן ובחרמון בחודשי הקיץ.
תת-מינים

לפרפר ארבע תת מינים:
Iphiclides podalirius podalirius (מרכז ודרום אירופה)
Iphiclides podalirius feisthamelii (צפון אפריקה, ספרד ודרום-מערב צרפת)
Iphiclides podalirius persica
Iphiclides podalirius virgatus - תת-המין היחיד הנפוץ בארץ.
תפוצה ומרחב מחיה

מין זה נפוץ לרוחב האזור הפלארקטי וברוב אירופה, מלבד האזורים הצפוניים. גבול תפוצתו הצפוני הוא לוסטיה התחתונה ומרכז פולין וגבול תפוצתו המזרחי לאורך אסיה הקטנה ועבר הקווקז עד לחצי האי ערב, פקיסטן, הודו ומערב סין. מין זה נכחד מהאי הבריטי והוא הולך ונעלם ממקומות מיושבים, עקב שימוש בחומרי הדברה הפוגע בזחלים. מספר פרטים נצפו במרכז שוודיה ובממלכה המאוחדת, אך אלו כנראה רק תעו ולא היו בעת נדידה.
סנוניתן הוורדיים נפוצים בגינות, ערים וכפרים, שדות ובמרחבים פתוחים. הוא מתעופף במקומות שבהם מצוי שזיף הבר ובמיוחד בפרדסים. בהרי האלפים ניתן למצוא אותם בגבהים של עד כ-2,000 מטרים, אבל בדרך כלל הם מעדיפים להיות בגבעות בתחתית ההרים ובמקומות נמוכים יותר.
מצב שימור

בשנים מסוימות סנוניתן הוורדיים נפוץ מאוד. הוא נהפך נדיר יותר עם היעלמותם של שיחי שזיף הבר. הפרפר נחשב לפרפר מוגן על פי חוק במדינות: צ'כיה, סלובקיה, גרמניה, הונגריה, לוקסמבורג, רוסיה ופולין. הוא נחשב נדיר ובסכנת היכחדות בחלק ממחוזות אוסטריה. למרות שרשויות שונות מייחסות לו מצב שימור "פגיע", הוא לא מוגדר ברשימה האדומה של IUCN.
תיאור

מוטת כנפיו של סנוניתן הוורדיים היא כ-60-80 מ"מ לזכרים, ו-62-90 מ"מ בנקבות. הוא מאופיין בזנבות ארוכים (יחסית לזנבי סנוניות אחרים). צבע כנפיו לבן קרם או צהוב בהיר. על כנפיו הקדמיות שישה פסי נמר וסימנים דמויי יתדות. בשוליים של כנפיו התחתונות ישנם כתמים כחולים בצורת חצאי סהר, עם כתם כתום בפינה האחורית של כל כנף וזנב ארוך יחסית.
מין זה דומה לזנב סנונית נאה, זנב סנונית המכבים וזנב סנונית קורסיקה.
זכר
זכר צד אחורי
נקבה
נקבה צד אחורי
מחזור חיים

נקבת סנוניתן הוורדיים מטילה ביצים בצבע ירקרק על צמחי ורדיים שונים. לקראת הבקיעה משחירה הביצה. עם בקיעתו מהביצה הזחל בצבע אפרפר עם שני פסים לבנים לרוחבו ועליו בליטות שעירות. עם גדילתו משתנה צבעו לירוק, הוא הופך לחלק והוא מוסווה היטב, על גבו פסים צהובים דקים וכתמים חומים קטנים. בהגיעו לגודל של כ-35 מ"מ הוא מתגלם על הצמח הפונדקאי.
הגולם הוא בצבע צהוב או ירוק ותקופתו כחודש. גלמי הדור האחרון עוברים תרדמת חורף.
בוגרי זנבי סנוניות הוורדניים מתעופפים בין חודשי מרץ לאוקטובר. ישנו דור אחד עד שלוש בשנה. הזחלים ניזונים מצמחים שונים, בהתאם לאזור, עוזרר (פינלנד), עוזרר חד-גלעיני (האזור הפליארקטי), תפוח תרבותי (האזור הפליארקטי), פרונוס (פינלנד, האזור הפליארקטי), משמש (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן מתוק (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן חמוץ (האזור הפליארקטי, רוסיה), שקד מצוי (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן ציפורים (האזור הפליארקטי), אפרסק (האזור הפליארקטי), שזיף הבר (האזור הפליארקטי), אגס (האזור הפליארקטי) ובן חוזרר הציפורים (האזור הפליארקטי).
זחל
זחל מתגלם
הגלגול הסופי
הערות שוליים

1 2 3 4  בן יהודה, עוז (2013-09-07). "זנב סנונית הוורדניים". מן השדה. נבדק ב-2017-09-27.(הקישור אינו פעיל)
1 2  Iphiclides, ftp.funet.fi
↑  Fauna Europaea, www.faunaeur.org (באנגלית)
1 2  Matt Rowlings, Iphiclides podalirius on euroButterflies by Matt Rowlings, www.eurobutterflies.com
1 2 3  Scarce swallowtail - Iphiclides podalirius, www.butterfly-guide.co.uk (ארכיון)
↑  N. Mark Collins, Michael G. Morris, Threatened Swallowtail Butterflies of the World: The IUCN Red Data Book, IUCN, 1985, עמ' 45. (באנגלית)
↑  Kulfan, Miroslav; Degma, Peter; Kalivoda, Henrik (1995). "Lepidoptera of different grassland types across the Morava floodplain" (PDF). Journal of Research on the Lepidoptera. 34: 39–47. Retrieved 27 October 2010.
↑  חיפוש המין באמצעי החיפוש באתר הרשימה האדומה של IUCN לא מוצא תוצאות. (הקישור אינו פעיל, 18.10.2018)
1 2 3  Iphiclides podalirius, www.lepidoptera.eu
עוקץ-עקרב אירופי

| עוקץ-עקרב אירופי |
| --- | --- |
 עוקץ-עקרב אירופי
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: זיפנאים
משפחה:: זיפניים
סוג:: עוקץ-עקרב
מין:: עוקץ-עקרב אירופי
שם מדעי
 .Heliotropium europaeum L ‏לינאוס, 1753
עֹקֶץ-עַקְרָב אֵירוֹפִּי (שם מדעי: .Heliotropium europaeum L) הוא צמח עשבוני חד-שנתי קטן וירוק כהה ממשפחת הזיפניים, שגדל בבתות, צידי דרכים, קרקעות כבדות (לא רק) ובתי גידול מופרעים מהגולן בצפון ישראל עד צפון הנגב. מין זה מתנשא כדי 30 ס"מ, עליו וגבעוליו מכוסים בשערות קצרות, הדוקות ורכות, זקופות ושוות באורכן. פרחיו הקטנטנים נישאים בצפיפות בשני טורים ברורים שלא צמודים זה לזה על גבעול תפרחת קצר. צבעם של הפרחים לבן עם כתם צהוב קטן (בשונה מעוקץ-עקרב שעיר שפרחיו עם כתם צהוב גדול ובולט שמשתנה לחום לאחר ההפריה).
הסוג עוקץ-עקרב כולל צמחים נמוכים יחסית, בעלי פרח דמוי-מסמר. בישראל 13 מינים המאפיינים בתי גידול מופרעים או יובשניים. עוקץ-עקרב אירופי הוא המין השכיח ביותר בחבל הים-תיכוני של ישראל, עוקץ-עקרב שעיר הוא המין הדומה לו, אך פחות נפוץ.
מאפיינים

עוקץ-עקרב אירופי הוא צמח עשבוני קטן ומסועף שמתנשא כדי 30 ס"מ.
הגבעולים ירוקים (לא מלבינים) גליליים ומכוסים בשערות קצרות, היוצאות מתוך יבלות קטנות.
העלים ירוקים, מסורגים על פי רוב, חסרי לוואים, פשוטים, תמימים, דמויי ביצה ואורכם גדול לכל היותר פי 2 מרוחבם. העלים, כמו הגבעולים, מכוסים בשערות הדוקות, היוצאות מתוך יבלות קטנות. הטרפים בעלי עורקים בולטים בצדם העליון, וצידם התחתון של העלים מכוסה יבלות זעירות ירקרקות (יש צורך במגדלת).
התפרחות הן מסוג מסוימת חד-בדית, חסרות חפים ומכונות עקרביות. התפרחת מכונה "עקרבית" בשל היותה כפופה ומגולגלת כסליל לפני הפריחה, והצד הפנימי שלו חסר פרחים. חלק קיצוני זה הולך ומתארך, ובה בעת הוא מתיישר שלב אחר שלב. בקטע המתיישר נפתח פרח. ועל כן, הפריחה מתקדמת מתחתית התפרחת לקראת ראשה, ובמילים אחרות הפרחים העליונים הם החדשים יותר, ולעיתים ניתן לראות בבסיס הגבעול פירות.
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, מאוחי עלי כותרת, נכונים, וקוטרם כ-2 מ"מ. הפרחים דמויי מסמר, לרוב יושבים (ללא פטוטרות) בצפיפות על גבעול התפרחת ואינם מלווים חפים או עלים, צבעם לבן עם כתם צהוב קטנטן.
הגביע ארוך כאורך צינור הכותרת או קצר ממנו במקצת. עלי הגביע 5, מפורדים ואורכם כאורך צינור הכותרת. הגביע משתייר, כרגיל מתפרה, כלומר גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי. הגביע נשאר על הגבעול גם לאחר שנשרו מעליו פרודות הפרי בשונה מעוקץ-עקרב אפור שהגביעים שלו ניתקים יחד עם הפרודות.
עלי הכותרת 5, מאוחים ועשויים בדמות מסמר. האונות מעוגלות. הכותרת קירחת מצדה הפנימי. אבל היא אינה בעלת קשקשים ובין אונות הכותרת אין שיניים זקופות וערוכות לסירוגין עם האונות.
האבקנים 5, מעורים בצינור הכותרת וקבועים מתחת לאמצע צינור הכותרת. הזירים קצרים מאוד.
המאבקים חבויים בתוך צינור הכותרת או בולטים מתוכו במקצת ואינם מסתיימים בחוד כפוף (כמו עוקץ עקרב אפור).
השחלה עילית, בנויה משני עלי שחלה ומחולקת על ידי מחיצות מדומות ל-4 מגורות. מספר הביציות במגורה 1 או 2.
עמוד השחלה יושב בראש השחלה, קצר בהרבה מהצלקת (בשונה מעוקץ עקרב שרוע שעמוד השחלה שלו ארוך מהצלקת). הצלקת דמוית חרוט (קונוס), מורחבת בבסיסה ואורכה גדול מרוחבה.
הפרי נפרד כרגיל ל-4 פרודות קטנות דמויות ביצה או בעלות 3 מקצועות (בשונה מעוקץ-עקרב שרוע שהפרי שלו בעל פרודה אחת). הגביע נשאר זמן מה על הגבעול לאחר שנשרו ממנו הפרודות בשונה מעוקץ-עקרב שרוע שהגביע נושר יחד עם הפרי.
העלווה קיימת מסוף מרץ ועד תחילת נובמבר. הפריחה מסוף אפריל ועד תחילת נובמבר. פרי בשל מתחילת יוני והפצת הפרי מסתיימת באמצע דצמבר.
בית גדול ותפוצה

עוקץ-עקרב גדל בבתות, בצידי דרכים, בקרקעות כבדות, אך לא רק, בבתי גידול מופרים בעיקר בקרבת האדם, אך גם בבתי-גידול טבעיים.
עוקץ-עקרב אירופי גדל בעיקר באזורים סוב-טרופיים, ותפוצתו העולמית משתרעת במקרונזיה ומאירופה עד המזרח התיכון, הודו וחצי האי ערב.
בישראל מין זה גדל כמעט בכל חבליה: בחבל הים-תיכוני, בערבות, בבתות ספר ובמדבריות, ותפוצתו חופפת את תפוצת עוקץ-עקרב שעיר.
עוקץ-עקרב אירופי נפוץ בבקעת חולה, בגלבוע ובשפלה; מצוי בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות, בכרמל, בעמק יזרעאל, בבקעת בית שאן, בעמק עכו, בשרון, בדרום מישור החוף, בשומרון, בערבות הירדן, בהרי יהודה ובצפון הנגב; נדיר בגליל העליון, במדבר יהודה ובהר הנגב; ונדיר מאוד בבקעת ים המלח, בעמון ובאדום.
הערות שוליים

1 2  .Heliotropium europaeum L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  זיפניים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2 3 4  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 361-365
↑  אבינעם דנין, עזריה אלון (ע), החי והצומח של ארץ ישראל,, כרך 11, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 42
1 2 3 4  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 525-531
↑  עוקץ-עקרב אירופי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  .Heliotropium europaeum L, צמחיית ישראל וסביבתה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532169205171
עוזרר

| עוזרר |
| --- | --- |
 פירות של מינים שונים של עוזרר
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: עוזרר
שם מדעי
 Crataegus ‏לינאוס, 1753
פרחי עוזרד חד-גלעיני
עוזרר (עֻזְרָר, לעיתים: עוזרד; שם מדעי: Crataegus) הוא סוג במשפחת הוורדיים, שכולל כ-260 מיני עצים ושיחים. הסוג נפוץ באזורים ממוזגים בחצי הצפוני של כדור הארץ כולל אירופה, צפון אפריקה, אסיה ואמריקה הצפונית. שמו העברי של הצמח נזכר כבר במשנה בצורת "עֻזרד", והוא נקרא בסורית עזררא ובערבית זערור.
תיאור

הסוג מאופיין בפירות פשוטים ועסיסיים דומים לענבה ומכילים בין 1 ל-5 זרעים. קליפת הצמח הצעיר לרוב אפורה וחלקה וסדוקה בצמח מפותח. הענפים ולעיתים גם הגזע מעוטרים בקוצים רחבים בבסיסם שאורכם 1–3 ס"מ. העלים גדלים סביב ענפים צעירים בצורה ספירלית, ובאשכולות על ענפים ארוכים. העלים של רוב המינים הם בעלי אונות ושוליהם משוננים. הפרחים בדרך כלל לבנים.
אקולוגיה ומיון

מיני הצמח מעניקים מזון ומחסה למינים רבים של ציפורים ויונקים, וצוף הפרחים מזינים חרקים. כמו כן ניזונים מהצמח זחלי של מיני פרפראים. בחורף, מיני ציפורים כגון קיכליים וציצניתיים ניזונים בעיקר מפירות הסוג, ומפיצים את הזרעים בלשלשת.
עוזרר הוא צמח מוגן בישראל ובה גדלים בר 3 מינים:
עוזרר קוצני
תת-מין עוזרר אדום
עוזרר חד-גלעיני
עוזרר סִינַי
שימושים

הפירות משמשים לאכילה כפי שהם, ולהכנת ריבות, מיצים ויינות. גם העלים נאכלים לעיתים כשהם כבושים. כמו כן, ברפואה עממית מייחסים לפירות סגולות רפואיות. מיני הסוג משמשים גם כצמחי נוי ולגידול באמנות הבונסאי. העוזרר משמש ככנה להרכבה של מספר עצי פרי, בהם אגס.
פרח העוזרר הוא הפרח הלאומי של מדינת מיזורי.
על פי המשנה מדובר בפירות שאינם חשובים וגדלים בר.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת דמאי, פרק א', משנה א'
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  באתר מדינות ארצות הברית
↑  Bertinoro, Obadiah, approximately 1450-approximately 1516., ששה סדרי משנה., Mesorah Publications, <©1991-2010>, מסת"ב 978-1-4226-0962-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553287705171  BnF: cb12260209p (data)  GND: 4189493-5  LCCN: sh85059400  NARA: 10666150  NKC: ph335373
עכסן מעוצה

| עכסן מעוצה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: עכסן
מין:: עכסן מעוצה
שם מדעי
 Crotalus horridus ‏לינאוס, 1759
תחום תפוצה


עכסן מעוצה (שם מדעי: Crotalus horridus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי בדרום מזרח אמריקה הצפונית.
מאפיינים

נחש זה גדול יחסית לסוגו ויכול להגיע לאורך 100-105 ס"מ ולמשקל של 2.5 ק"ג. הוא בעל גוף צהוב עם שורות של רצועות חומות ולצידם פסים לבנים והראש גדול ומעוגל בעל עיניים קדמיות וגומות חום. הזנב שחור ובעל עכס הבנוי כתלמים ובכל השלת נשל של הנחש נוצרת עוד שכבה לעכס, כך אפשר לדעת את גיל העכסן.
הוא מצוי ביערות ושיחים במזרח ארצות הברית מדרום מינסוטה ודרום ניו המפשייר למזרח טקסס וצפון פלורידה. נחש זה יודע לשחות ולטפס אך יעדיף לנוע על הקרקע. הוא פעיל במיוחד בלילות. בחורפים בתחומי מחייתו הצפוניים הנחש ישן שנת חורף.
זהו נחש גדול הניזון בעיקר ממיני מכרסמים בהם חולדה, עכבר, טמיאס ונברן וגם דו-חיים, עופות ואף נחשים אחרים כמו נחש בירית ואף עכסנים אחרים. ארסו הקטלני הורג במהירות ויכול לסכן גם בני אדם אך הוא בעל אופי רגוע ויעדיף לאיים בעכסו להגנה.
הערות שוליים

↑  עכסן מעוצה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536566105171
עיט כתר אפריקני

| עיט כתר |
| --- | --- |
 עיט כתר טורף קוף
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עיטים
סוג:: עיט כתר
מין:: עיט כתר
שם מדעי
 Stephanoaetus coronatus ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


עיט כתר (שם מדעי: Stephanoaetus coronatus) הוא מין עוף דורס גדול וחזק מהקבוצה עיטים טרופיים, החי ביערות וסוואנות באפריקה המשוונית. הוא העיט האפריקני השני בגודלו אחרי העיט הלוחם והוא משתדל לא להתעמת עם הראשון. מין זה הוא היחיד החי כיום מהסוג עיט כתר, לאחר הכחדתו של המין עיט כתר מלגשי מהאי מדגסקר, אשר היה מעט גדול יותר.
מצב השימור של עיט כתר זה מוגדר "קרוב לסיכון", בעיקר עקב כריתת יערות.
מאפיינים

אורך העיט 80–99 ס"מ. מוטת כנפיים מגיעה ל-1.5–1.8 מטר, אם כי נמצאו פריטים עם מוטת כנפיים מעל 2 מטר. המשקל: 2.55–4.7 ק"ג, כשהנקבות גדולות ב־10%–15% מהזכרים.
מזונו כולל בעיקר קופים קטנים ובינוניים כמו הגנון והקולובוס ואף בבונים ומנדרילים וגם צביונים, איילוני מים, שפניים, ארנביים, עזים, ומכרסמים. הוא מספיק חזק לצוד תן או צבי צעיר. יונקים מהווים 90% מתזונתו ומושלמים בעופות וזוחלים קטנים.
העיט חי ביערות טרופיים וגם בערבות עם שיחים באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אתיופיה, אוגנדה, קניה, טנזניה, סנגל, גמביה, סיירה לאון, קמרון, קונגו, אנגולה ודרום אפריקה.
מאפיינים > העיט והאדם

עיט זה איננו חושש מהאדם והוא מבין הדורסים הבודדים שניסו לצוד ולטרוף אנשים, לרוב ילדים. בתקרית אחת עיט ניסה לחטוף ילד בן 7, תפס אותו בגרונו וחזהו ופצע אותו קשה אך נהרג מאישה שנשאה מעדר. ממצאים בקן עיט כתר גילו גולגולת של ילד ובמקרה אחר ילדה שנעדרה נמצאה על ענף גבוה, כשזרועה נכרתה, כנראה מפעילות העיטים. ממצאים ארכאולוגיים מדרום אפריקה מתעדים ילד של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס המכונה ילד טאונג (אנ') מכיל עדויות לקטל בידי עיט גדול כמו עיט כתר.
עם זאת רוב הטרף שלו מורכב מיונקים אחרים קטנים יותר. מרבית המתקפות המתועדות של העיט נגרמים מפלישה לשטח הקן והקרבה לגוזלים, אז העיט יצלול וינחית מכות חמורות באמצעות טפריו.
הערות שוליים

↑  עיט כתר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Brown, L. 1976. Eagles of the World. David and Charles
↑  Steyn, P. 1982. Birds of prey of southern Africa: their identification and life histories. David Phillip, Cape Town, South Africa
עוקצנית

| עוקצנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: Filipendula
מין:: עוקצנית
שם מדעי
 Filipendula ulmaria ‏Maximovich, 1879

עוקצנית היא עשב רב-שנתי ממשפחת הורדיים שגדל בתנאי אחו לח. במקור מאירופה ומערב אסיה, הופץ גם לצפון אמריקה.
תיאור

גבעולי העוקצנית אדמדמים או לפעמים סגלגליים, ישרים ומגיעים לגובה 1–2 מטר. העלים חלקים וכהים מצד אחד ופרוותיים ובהירים מהצד השני.
תפרחת צביר פרחים קטנים ועדינים בצבע שמנת עם 5 עלי כותרת בעלי ריח מתקתק ונעים הפורחת מתחילת הקיץ עד תחילת הסתיו.
שימושים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי, וכן יש לקחת בחשבון שבהעדר מקורות מדובר במידע רגיש יותר המועד יותר למניפולציות. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
העוקצנית בעלת תכונות ארומטיות נעימות ולכן משולבת לתיבול יינות, בירות, ריבות, חליטות ובשמים.
מהשורש ניתן ליצור צבע שחור.
בשל תכונות רפואיות הרבות[דרוש מקור] העוקצנית היא רכיב בתרופות מסורתיות והומאופתיות. חליטה של הפרחים משמשת ברפואה העממית לטיפול בראומטיזם, שיגדון, דלקות וחום.
הרכבה הכימי כולל חומצה סליצילית, פלבונואידים, גליקוזיד, שמנים אתריים וטאנין.
בשנת 1897 פליקס הופמן סינתז לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA) מהעוקצנית, גרסה זו גרמה לפחות תופעות לוואי עיכוליות מחומצה סליצילית טהורה והיום מוכרת בשם אספירין[דרוש מקור].
שמות

בשפות אירופיות העוקצנית מכונה "מלכת האחו" וגם "Meadowsweet".
הערות שוליים

↑  עוקצנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
נפית

| נפית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: נפית
שם מדעי
 Nepeta ‏לינאוס, 1753
השפעתו המשכרת של צמח הנפית על חתול הבית
נֶפִּית (שם מדעי: Nepeta) היא סוג צמחים ארומטיים ממשפחת השפתניים. הסוג מקיף צמחים עשבוניים חד-שנתיים ורב-שנתיים ובני שיח והוא מונה 261 מינים ו-45 תת-מינים. חמישה מינים מסוג זה מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל, הבולט שביניהם המין נפית כפופה (Nepeta curviflora).
רוב המינים של הנפית הם פרחי הצמח הם לבנים, כחולים, ורודים או סגולים-ורודים. עלה של הגביע בעל עורק ראשי אחד ושני עורקים צדדים וביחד על פי רוב 15 עורקים לעיתים רחוקות 13 או 17.
מאפיינים

הנפית שונה משמכל שאר השפתניים בשני מאפיינים: ראשית צינור הכותרת צר וארוך מאוד, וכפוף על פי רוב כקשת; שנית, הגביע הולך וצר בחלקו העליון, ובחתך אורך אין הוא סימטרי.
הנפית מקיפה בני שיח או עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים לרוב ארומטיים. הגבעולים רְבוּעִים. העלים נגדיים, פשוטים ומשוננים. הלוואים נעדרים.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים, דו-שפתניים באופן מובהק. הפרחים מקובצים לאורך התפרחת באשכולות או במכבדים שערוכים על מפרק הגבעול בזוגות נגדיים או בדור מדומה. כל דּוּר נמצא בחיק זוג עלים נגדיים דמויי חפים.
החפיות המלוות את הפרחים צרים לרוב.
הגביע (אינו דו-שפתני ואינו נכון) דמוי צינור שהולך וצר בחלקו העליון ובחתך אורך אינו סימטרי, על פי רוב בעל 15 עורקים, השיניים שבשפתו שוות או כמעט שוות זו לזו גם בצורתן וגם בעמדתן.
הכותרת בולטת על פי רוב הרבה מן הגביע. צינור הכותרת צר וארוך מאוד, מורחב על פי רוב בחלקו העליון, כפוף על פי רוב כקשת, ומחוסר טבעת שערות בפנים. השפה עליונה שטוחה וזקופה. השפה התחתונה בעלת אונה אמצעית קעורה, עשויה כעין צלחת.
האבקנים שמספרם 4, חבויים מתחת לשפה העליונה (אינם בולטים מתוך הכותרת החוצה) וכפופים לפנים. הזוג האחורי (הפנימי) ארוך מהזוג הקדמי (מאפיין חשוב).
השחלה עילית, בעלת שני עלי שחלה, המתחלקים בשלב מוקדם על ידי מחיצה מדומה ל-4 מגורות בעלות ביצית אחת. עמוד העלי בולט מן הפרח וקודקודו שסוע לשתי אונות שוות זו לזו.
הפרי הוא מפרדת שעטופה בגביע משתייר ומחולקת ל-4 פרודות על ידי שני קווים מצטלבים. הפרודות חלקות או מקומטות או מגובששים.