התנהגות פרו-חברתית
התפתחות ההתנהגות הפרו-חברתית

בקרב ילדים, תדירותה של התנהגות פרו-חברתית עולה עם הגיל. כלומר, ילדים גדולים מעורבים יותר במתן עזרה או שיתוף ומבצעים מגוון רחב של התנהגויות המכוונות לאחר. מחקרים מראים כי ילדים מתחילים להתנהג באופן פרו-חברתי בשלב מוקדם בחייהם. לדוגמה, נמצא כי פעוטות בני שנה ניחמו אחרים במצוקה, השתתפו במטלות הבית ועזרו למבוגרים באמצעות הבאת חפץ או הצבעה על חפץ שלא ניתן להגיע אליו. בנוסף, נמצא כי עד השנה השנייה לחיים, התנהגות פרו-חברתית מסתמכת על הבנת פעולה דרך תקשורת מפורשת ומגיל שנתיים התנהגות זו מתבססת על הבנת רגשותיו של האחר גם דרך רמזים דקים. אולם, להתנהגויות אלו המראות על אכפתיות כלפי האחר מחיר אישי נמוך מאוד (הילד/פעוט לא צריך לוותר על חפצים שלו למען האחר). כאשר התנהגות פרו-חברתית כוללת תשלום מחיר אישי בביצוע שלה, ילדים עד גיל 6 מפגינים אנוכיות ולרוב חולקים מעט מאוד או כלל לא חולקים עם האחר. מקורותיהם של התנהגויות אלו בגילאים הצעירים (עד גיל 4) והמנגונים בבסיסם שנויים במחלוקת.
בארבע השנים הראשונות לחיי ילד, מקובל להתייחס לארבעה שלבים בהתפתחות ההתנהגות פרו - חברתית:
אמפתיה רגשית מופיעה כבר אצל תינוקות מתחת לגיל שנה. בגיל זה, תינוקות מראים יכולת ראשונית של אמפתיה כאשר הם בוכים לנוכח מצוקה של אדם אחר וגם צוחקים כשאחרים צוחקים. עם זאת, בשלב זה התינוק אינו מבין בדיוק מי נתון במצוקה.
אמפתיה אגוצנטרית: בגילאי שנה עד שנתיים פעוטות משיגים התקדמות משמעותית בהבנת מושג העצמי ובעקבות זאת גם בהבנת האחר. הבנות חדשות אלו מאפשרות לפעוט לנקוט התנהגויות סיוע תכליתיות יותר. עם זאת, מרבית הגישות ההתפתחותיות מניחות כי פעוטות בגיל זה עדיין לא באמת מבינים לעומק את צרכיו של האחר, אלא עושים מה שהיה מסייע להם במצב זה. כך למשל, פעוטות בגיל זה ינסו להרגיע את הזולת באמצעות מה שבדרך כל מרגיע אותם עצמם - לדוגמה, פעוט בגיל שנה וחצי עשוי להציע לאחר את המוצץ שלו, את הדובי שלו, או את היד של אימו.
אמפתיה ממוקדת באחר: בגילאי שנתיים עד שלוש מתרחשת התפתחות משמעותית ביכולת הוויסות הרגשי וביכולת להבין את כוונות השני, את רגשותיו ורצונותיו, את הסיבות למצוקתו ואת מה שיכול להקל על המצוקה הספציפית. משום כך, המבעים הפרו-חברתיים והניסיונות לנחם אחרים נעשים מורכבים יותר. בד בבד, עם התפתחות השפה, והתפתחות התאוריה של תודעה (Theory of mind), מתאפשרת הבנה וניבוי של התנהגות הפרט והזולת המאפשרת עליית מדרגה משמעותית ההתנהגות הפרו-חברתית בגלל יכולתם של פעוטות להבין את כוונותיהם ורצונותיהם של אחרים.
בגילאי הגן (3–4) נמצא כי ילדים מקיימים מגעים תכופים עם מספר ילדים "כחברים" שעוזרים להם להשתלב בקבוצה. מחקרים מראים כי בין מי שמוגדרים כחברים, התנהגויות פרו חברתיות של אמפתיה, תמיכה, ועזרה, שכיחות יותר מאשר בין ילדים שאינם מוגדרים כחברים. בנוסף, ניתן לראות בגיל זה "חברות זמנית" או "על תנאי", כאשר ילדים משתמשים בחברות כאמצעי להצטרף למשחק עם מישהו אחר ("אני אהיה חבר שלך אם תרשה לי לנסוע על האופניים שלך").
התפתחות ההתנהגות הפרו חברתית בגילאי 4–6
החוקרים חלוקים בדעותיהם לגבי התפתחות ההתנהגות הפרו חברתית בגילאי הגן המאוחר. מירב החוקרים טוענים שילדים בגיל 4–5 שנים ממשיכים להראות התפתחות חיובית של יכולות האמפתיה המלווה במתן עזרה לזולת כיוון שהתפתחות תאוריית התודעה מאפשרת לילדים להבין, לחזות, ולהסביר את התנהגות ורגשות האחר, הבנה זו מעצימה את ההצלחה ביחסים חברתיים בכלל ובין העמיתים. כמה חוקרים סבורים לעומת זאת שהחל מגיל זה חלה דווקא ירידה בשכיחות של התנהגות זו, האי (1994)טוענת שהתנהגות פרו חברתית הופכת להיות יותר סלקטיבית כך שהיא מופנית רק כלפי חלק מהזקוקים לעזרה, ילדים בגיל זה נוטים לפרש את מצוקת האחר על פי הסיטואציה ולא רק על פי הבעת פניו. ולומדים לווסת את התגובות הרגשיות שלהם למצוקה של אחרים ולשים לב לסימנים נוספים שיעידו אם מתאים להיענות למצוקה או להתעלם ממנה.