stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס הבמה לילדים ונוער
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2015

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לילדים | יואל אמר |  | תיאטרון הקרון |
| הצגת השנה לנוער | איפה הים |  | מדיטק |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | SOS |  | תיאטרון קומקום |
| השחקנית הראשית של השנה | נטע פלוטניק | מהדקים | תיאטרון גושן ותיאטרון הקיבוץ |
| השחקן הראשי של השנה | שלומי ברטונוב | בנוגע לציפור | תיאטרון הנפש |
| פרס על מפעל חיים | יהודית גרינשפן |  |  |
| שחקן המשנה של השנה | אלכס פלג | הבחירה | תיאטרון אורנה פורת |
| שחקנית המשנה של השנה | קטיה אורבך | SOS | תיאטרון קומקום |
| מחזאי/ת השנה | ניצן כהן | בנוגע לציפור | תיאטרון הנפש |
| במאי/ת השנה | חנוך רעים | איפה הים | מדיטק |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | רונית קנו | יואל אמר | תיאטרון הקרון |
| כוריאוגרף/ית השנה | עוז מורג | אריה הספרייה | מדיטק |
| מעצב/ת הבמה של השנה | סאשה לישנסקי | הדייג ודג הזהב | תיאטרון השעה הישראלי |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | שירה וייס | הדייג ודג הזהב | תיאטרון השעה הישראלי |
| מעצב/ת התאורה של השנה | אורי מורג | הדייג ודג הזהב | תיאטרון השעה הישראלי |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2016

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך | טובים השניים |  | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לילדים | הנקה ופיט |  | מדיטק |
| הצגת השנה לנוער | לב האמיץ של אירנה סנדלר |  | תיאטרון השעה הישראלי |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | לפתוח את הקופסה |  | תיאטרון המילה |
| הצגת יחיד | אלמלא |  | תיאטרון אולי – אלית ובר |
| השחקנית הראשית של השנה | נועה הר-ציון | הנקה ופיט | מדיטק |
| השחקן הראשי של השנה | אלברט כהן | מר גרין ואני | תיאטרון הנפש |
| שחקן המשנה של השנה | איציק לילך | החולד הקטן | תיאטרון החולד |
| שחקנית המשנה של השנה | נועה הר-ציון | מושלמת | מדיטק |
| מחזאי/ת השנה | שירילי דשא ובן זיידמן | טובים השניים | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | שירילי דשא | טובים השניים | תיאטרון אורנה פורת |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | בן זיידמן | טובים השניים | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף/ית השנה | רוני ברנדשטטר | שוליית הקוסם | תיאטרון מופע בשיתוף להקת המחול הקיבוצית |
| מעצב/ת הבמה של השנה | נאוה שטר | שלושה חברים וטורף | התיאטרון העירוני הרצליה |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | לימור הרשקו | שלושה חברים וטורף | התיאטרון העירוני הרצליה |
| מעצב/ת התאורה של השנה | אסי גוטסמן | אלמלא | תיאטרון אולי – אלית ובר |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2017

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך | מיכאל |  | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לילדים | מוף ומוריס |  | מדיטק |
| הצגת השנה לנוער | הנערים מרחוב פאל |  | תיאטרון הקיבוץ. |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | ים קטן,  למה בכה הדג |  | תיאטרון הקרון |
| הצגת יחיד | אש בראש |  | תיאטרון אורנה פורת |
| השחקנית הראשית של השנה | מור ענטר | אש בראש | תיאטרון אורנה פורת |
| השחקן הראשי של השנה | ויטלי פרידלנד | מוף ומוריס | מדיטק |
| שחקן המשנה של השנה | אורי אוריין | החטיפה מן המנזר | תיאטרון השעה הישראלי |
| שחקנית המשנה של השנה | אורית ממרוד | למה בכה הדג | תיאטרון הקרון |
| מחזאי/ת השנה | מור ענטר | אש בראש | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | ארז שפריר | מוף ומוריס | מדיטק |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | נדב רובינשטיין | הנערים מרחוב פאל | תיאטרון הקיבוץ |
| כוריאוגרף/ית השנה | ארז שפריר | מוף ומוריס | מדיטק |
| מעצב/ת הבמה של השנה | סשה ליסיאנסקי, נמרוד צין וגיל קדוש | אי המטמון | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | יהודית אהרון | מלכת השלג | תיאטרון לילדים ולנוער באר-שבע |
| מעצב/ת התאורה של השנה | זיו וולושין | מלכת השלג | תיאטרון לילדים ולנוער באר-שבע |
| פרס אסיטז' | בלהה מס אשרוב |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2018

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
הצגת השנה לגיל הרך: 
| הצגת השנה לילדים |  | הגשם של סבא אהרון תיאטרון הקרון |  |
| הצגת השנה לנוער | קול אחד תיאטרון הנפש |  |  |
ההצגה הבינתחומית של השנה: 
הצגת יחיד: 
השחקנית הראשית של השנה: 
השחקן הראשי של השנה: 
| שחקן המשנה של השנה | אלעד אטרקצ'י | פרצוף חמוץ | תיאטרון אורנה פורת |
| שחקנית המשנה של השנה | ורד אבידן | פרצוף חמוץ | תיאטרון אורנה פורת |
| מחזאי/ת השנה | חגית בודנקין | קול אחד | תיאטרון הנפש |
| במאי/ת השנה | מור פרנק | הגשם של סבא אהרון | תיאטרון הקרון |
מלחין/ה מעבד/ת של השנה: 
כוריאוגרף/ית השנה: 
| מעצב/ת הבמה של השנה | כנרת קיש ומעין רזניק | הגשם של סבא אהרון | תיאטרון הקרון |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | שירה וייז | פרצוף חמוץ | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת התאורה של השנה | ג'ודי קופרמן | הגשם של סבא אהרון | תיאטרון הקרון |
| פרס אסיטז' | דליה יפה מעין |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2019

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך | שועלון מחפש חברים |  | תיאטרון אורנה פורת |
הצגת השנה לילדים: 
| הצגת השנה לנוער | נראתה לאחרונה |  | תיאטרון אורנה פורת |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | שניים על גג אחד |  | תיאטרון הנפש, תיאטרון אלמינא |
הצגת יחיד: 
השחקנית הראשית של השנה: 
השחקן הראשי של השנה: 
שחקן המשנה של השנה: 
שחקנית המשנה של השנה: 
מחזאי/ת השנה: 
במאי/ת השנה: 
מלחין/ה מעבד/ת של השנה: 
| כוריאוגרף/ית השנה |  | הנסיכה וסוד הדרקון | תיאטרון BLACKBOX |
| מעצב/ת הבמה של השנה | בתיה סגל-פיק ומיכאל פיק | שועלון מחפש חברים | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | דליה פן | שועלון מחפש חברים | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת התאורה של השנה | יניר ליברמן | קאיטוש הילד המכשף | תיאטרון המדיטק |
פרס אסיטז':
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2020

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך | אורח בא לדב  זרעים של אמת |  | תיאטרון המדיטק  תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לילדים | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול |  | תיאטרון המדיטק |
| הצגת השנה לנוער | מורה לחיים  נאחזת באוויר |  | תיאטרון אורנה פורת  תיאטרון לילדים ונוער באר שבע |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | המסע אל האי אולי |  | תיאטרון הקיבוץ בשיתוף להקת המחול הקיבוצית |
| הצגת יחיד | פלאפל |  | תיאטרון הקיבוץ |
| השחקנית הראשית של השנה | דקלה הדר | הלב | תיאטרון המדיטק |
| השחקן הראשי של השנה | רועי רביב | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול | תיאטרון המדיטק |
| שחקן המשנה של השנה | חיים זנאתי | מורה לחיים | תיאטרון אורנה פורת |
| שחקנית המשנה של השנה | הילה סורג'ון | פומי הטפיר שאיש אינו מכיר | תיאטרון ארצי לילדים ונוער |
| מחזאי/ת השנה | יערה רשף נהור | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול | תיאטרון המדיטק |
| במאי/ת השנה | נועם שמואל | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול | תיאטרון המדיטק |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | יובל בילגוראי ואלעד טל | אורח בא לדב | תיאטרון המדיטק |
| כוריאוגרף/ית השנה | אור משיח | הלב | תיאטרון המדיטק |
| מעצב/ת הבמה של השנה | זאב לוי | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול | תיאטרון המדיטק |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | יובל כספין | מבצע קומיקס | מוזיאון הצוללת הירוקה אשדוד בשיתוף תיאטרון גושן |
| מעצב/ת התאורה של השנה | אורי מורג | איינשטיין הילד שלא הפסיק לשאול | תיאטרון המדיטק |
| עיצוב וידאו ארט/אנימציה | נמרוד צין | מבצע קומיקס | מוזיאון הצוללת הירוקה אשדוד בשיתוף תיאטרון גושן |
| פרס אסיטז' | נאוה ביק |  |  |
רשימת הזוכים > זוכי פרס 2021 הבמה לילדים ונוער

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגה לגיל הרך | מעשה בעולם | הקרון |  |
| הצגה לילדים | דו רה מווו | תיאטרון משקפיים |  |
| לנוער | גרטה | ארצי לילדים ולנוער |  |
| הצגת יחיד | נסיך צפרדע | הקיבוץ |  |
| שחקן ראשי | אורי אוריין | אחרי החגים |  |
| שחקנית ראשית | סופי נוז'יקוב | גרטה |  |
| שחקן בתפקיד משנה | עידו קולטון | מסיבה בגינה |  |
| שחקנית בתפקידמשנה | נועה כדריה | גרטה |  |
| מחזאי/ עיבוד | אילן חצור שלומית ארנון, ליאת לני פישמן | הילדים של כולנו גרטה |  |
| בימוי | גרטה | עידו רוזנברג |  |
| הלחנה/ עיבוד מוזיקלי | אלעד פרץ | דו רה מווו |  |
| כוריאוגרפיה | תומר יפרח גרטה+ אביב הורוביץ' ומרית בן ישראל | מעשה בעולם |  |
| עיצוב במה | נאוה שטר | שבעת הגמדים ושלגיה |  |
| עיצוב וידאו | סיון פרסלר וניתאי שלו גיא רומם | היידי בת ההרים גרטה |  |
| עיצוב תלבושות | מאור צבר | נקודות של אור |  |
| עיצוב תאורה | קרן גרנק | גרטה |  |
רשימת הזוכים > זוכי פרס הבמה לילדים ונוער 2022

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגה לגיל הרך | האריה הרעמתן והג'ירפה גם | תיאטרון הקיבוץ |  |
| הצגה לילדים | דון קישוט | המדיטק |  |
| הצגה לנוער | שני אלה | אורנה פורת |  |
| הצגת יחיד | בלי עין הרע | תיאטרון הנפש |  |
| שחקן בתפקיד ראשי | אדי אלתרמן | דון קישוט |  |
| שחקנית בתפקיד ראשי | נטע רוט | שני אלה |  |
| שחקן בתפקיד משנה | בן יוסיפוביץ | זה בראש שלך |  |
| שחקנית בתפקיד משנה | תמר עמית יוסף | אחותי הגדולה מכולם |  |
| מחזה/ עיבוד | גור קורן, נועם חורב | זה בראש שלך |  |
| בימוי | אחותי הגדולה מכולם | דניאל כהן לוי |  |
| הלחנה/ עיבוד מוזיקלי | ניר כנען | שני אלה |  |
| כוריאוגרפיה | טולה דמארי יורם כרמי | אחותי הגדולה מכולם היפה והחיה |  |
| עיצוב במה | סבטלנה ברגר | אלי |  |
| עיצוב תלבושות | מאור צבר | היפה והחיה |  |
| עיצוב תאורה | אורי מורג | היפה והחיה |  |
רשימת הזוכים > זוכי פרס 2023 הבמה לילדים ונוער

ב-25 באוגוסט 2023, הסתיים פסטיבל התיאטרון והוענקו הפרסים בטקס שהנחתה השחקנית דקלה הדר.
זוכה פרס מפעל חיים – סמי לוי, מייסד ומנכ"ל התיאטרון הארצי לילדים ולנוער.
הצגה לגיל הרך: לאסי – תיאטרון המדיטק.
הצגה לילדים – 2 זוכות: הרון הלא נכון – תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער והעיניים של טיטו – תיאטרון ארצי.
הצגה לנוער: אלוף העולם – תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
הצגת יחיד: לואיסה – תיאטרון הקרון.
שחקן בתפקיד ראשי: אסף לוי – הרון הלא נכון – תיאטרון אורנה פורת
שחקנית בתפקיד ראשי: עדן סלי בר – אלוף העולם – תיאטרון אורנה פורת
שחקן בתפקיד משנה: תמיר גרינברג – הכי דב שיש – תיאטרון הקיבוץ
שחקנית בתפקיד משנה: אלה גבריאל – "איתמר צייד החלומות" על פי דויד גרוסמן
מחזה/עיבוד: חן גרטי ותום חודורוב – הכי דוב שיש
בימוי: ארי טפרברג – לואיסה – תיאטרון הקרון
הלחנה/עיבוד מוזיקלי: נדב ויקינסקי – הכי דוב שיש – תיאטרון הקיבוץ
כוריאוגרפיה/עיצוב תנועה: יגור מנשיקוב – אגם הברווזים – תיאטרון הקיבוץ
עיצוב במה: ניב מנור – לאסי – תיאטרון הקרון. ליאת שבתאי ומעין רזניק – הויטרינה של סבתא זכו לציון לשבח מחבר השופטים.
מולטימדיה/עיצוב וידאו: איריס דומאני – לואיסה – תיאטרון הקרון
עיצוב תלבושות: שירה וייס – הכי דב שיש – תיאטרון הקיבוץ
עיצוב תאורה: יאיר סגל – לואיסה – תיאטרון הקרון
עיצוב בובה: שושי יערי – "איתמר צייד החלומות" על פי דויד גרוסמן
הערות שוליים

↑  פרסום בדף הפייסבוק של אסיטז' ישראל.
סמליל פסטיבל אסיטז' להצגות לילדים ונוער
מרדכי זאב ברוידא

| --- | --- |

 לידה:  1869 ברסט, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1949 (בגיל 80 בערך) 
 מדינה:  פולין 
 תפקיד:  חבר הסנאט של פולין 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  נלי ברוידא-בובר 
 
מרדכי (מרקוס) זאב ברוידא (ברודא) (Markus Braude; עשרה בטבת תר"ל (1869), בריסק דליטא – 1949, ירושלים) היה רב, מחנך, עסקן ופעיל ציוני. חבר הסנאט הפולני במשך חמש שנים (1922-1927).
קורות חיים

אביו היה הרב אריה לייב ברודא (רב ואב"ד בלבוב, מצאצאי רבי יואל סירקיש (הב"ח), שאול וואהל, והרב צבי אשכנזי), ואמו, חנה, בתו של הרב צבי הירש אורנשטיין אב"ד בריסק.
בצעירותו עברה משפחתו לגור בריישא ולבוב, בעקבות מינוי אביו. הוא למד בבית הספר הריאלי בלבוב, ואחר-כך השלים את בחינת הבגרות שלו בגימנסיה המקומית, ואף קיבל תעודת בגרות. מפני התנגדות סבו לא המשיך ללמוד באוניברסיטה, ורק אחרי פטירת סבו נסע לברלין ולמד בבית המדרש לרבנים ובאוניברסיטה במגמת פילוסופיה.
בשנת 1898 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת פרייבורג על דיסרטציה בנושא "על ההכרה התחושית הטהורה". מכיוון שלפי חוקי אוסטריה לא היה תוקף לתואר של אוניברסיטת חוץ ולתואר הדוקטור שלה, נאלץ כדי שיוכל למלא תפקיד באוסטריה, להיבחן שנית בפקולטה הפילוסופית באוניברסיטת לבוב.
לאחר מכן שימש כרב-מטיף בבית הכנסת המודרני (טֶמפֶּל) בעיר סטניסלבוב (כיום: איוונו-פרנקיבסק) למשך כשבע שנים, החל משבועות 1900 עד לסוף שנת 1906.
היה ממשתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון בבזל (1897), והשתתף כציר בקונגרסים ציוניים נוספים.
היה פעיל בפוליטיקה המקומית, ומיוזמי התוכנית הפוליטית שנקבלה באספה הכלל ציונית האוסטרית שהתקיימה ביולי 1906 בועידת קרקוב (שותפו לתוכנית היה אדולף ביהם).
הקהילה בסטניסלבוב, שהייתה מורכבת ברובה מקהל מתבולל, לא ראתה בעין יפה את עיסוק הרב בציונות, דבר שהוביל לסיום תפקידו בקהילה.
בשנות 1907 היה מועמד מטעם הציונים בבחירות לסיים הגליציאני במחוז ברודי.
בשנת 1907 היה מועמד לפרלמנט האוסטרי. הציונים זכו במספר רב של קולות, אך קולות רבים נספרו כפסולים עקב שימוש לא חוקי באיות הגרמני ולא הפולני.
עקב כישלון הבחירות ואיבוד המשרה בסטניסלוב, החליט לעזוב את גליציה, ונבחר בשנת 1909 למטיף בבית הכנסת הרפורמי בלודז', משרה שבה כיהן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בלודז' התרחבה פעילותו הציונית לקנה מידה רחב אף יותר, בהקמת בנק קואופרטיבי ציוני בגליציה, וכן החל לעסוק הפצת התרבות הציונית, בעיקר לבני נוער. הוא יסד גימנסיה בעלת תוכנית רחבה ללמודי היהדות. אחרי הכיבוש הגרמני של האזור, התפתחה הגימנסיה עד פי שלשה מגודלה הקודם. בעקבות הצלחת הגימנסיה, מוסדות דומים נפתחו בכל רחבי פולין.
לאחר הקמת המדינה הפולנית, אוגדו כל הגימנסיות היהודיות במדינה לכדי ארגון אחד: אגודת בתי הספר התיכוניים היהודים הלאומיים.
בוועידת ורסאי השתתף בתור נבחר הציבור הלאומי היהודי בפולין במשלחת ההסתדרות הציונית העולמית.
בשנת תרפ"ב (1922) נבחר מטעם הרשימה הלאומית לסנאט הפולני, וכיהן בתפקיד זה עד שנת תרפ"ז (1927).
יחד עם ד"ר יהושע טהון הקים את המכון לחכמת ישראל בוורשה ועמד בראשו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ליום הולדתו השישים (בעשרה בטבת תר"ץ) נערכו לכבודו סדרת חגיגות ברחבי פולין הציונית. בין השאר יצא לכבוד האירוע (נדפס בפועל רק בשנת תרצ"א) ספר יובל לכבודו, בשני השפות: עברית ופולנית.
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה הצליח לעזוב את פולין ולעלות לארץ ישראל. בבואו לארץ התיישב בירושלים ונבחר לעמוד בראש הוועד לחקר תולדות היהודים בגליציה.
אשתו, נלי, הייתה אחותו של מרטין בובר ונכדתו של שלמה בובר.
ספר יובל

ספר היובל לכבוד ד"ר מרדכי זאב ברודא, ורשה: החברה להפצת מדעי היהדות בפולניה, תרצ"א. (2 חלקים, עברי ופולני)
ספר זיכרון

דב סדן וחיים אורמיאן (התקינו לבית הדפוס), זיכרון מרדכי זאב ברודא: קובץ לזכר מרדכי זאב ברודא; הקדים: דב סדן;, ירושלים: הספרייה הציונית על יד ההסתדרות הציונית, תש"ך 1960. (מרבית הטקסט הוא מפרי עטו של ברודא)
הערות שוליים

↑  ראו על אודותיו אצל: משה לייטר, תשובת רבה האחרון של לבוב (הגאון ר' לייב'לי ברודא), הדרום טז (תשרי תשכ"ג), 99, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305072805171  PLWABN: 9810643812105606  GND: 13830842X  ISNI: 0000 0000 6162 5830  NTA: 133700860  SELIBR: 248699  VIAF: 61522981   WorldCat (עם VIAF): 61522981
טרמפ

ערך זה עוסק ב כאמצעי תחבורה. אם התכוונתם לשימושים אחרים במלה, ראו .
אישה המנסה להשיג טרמפ בלוקסמבורג, 1977
שלט המוצב באמסטרדם, הולנד, ובו ציון כי המקום מורשה לעצירת טרמפים
טרמפ עוצר לשני נערים במחלף המוביל לכביש בגין בירושלים 2008
טרמפיסט במעבר הגבול מצרפת לאנדורה
חיילי צה"ל תופסים טרמפים בתל אביב ב-1969
טרמפיסטים, על פי שלט היעד, מבקשים לעבור מרחק של כאלף ק"מ מאזור מוסקבה לאזור קירוב. שלט נוסף מבטיח כי כיסא הגלגלים מתקפל ויכנס לתא המטען
טרמפ, או הקפצה, הוא דרך של שימוש תחבורה פרטית, בה מקבל נוסע הסעה מאדם אחר באופן שאינו מתואם מראש, לרוב ללא תשלום ובדרך כלל מנהגי מכוניות פרטיות.
מקור המילה הוא הפועל בגרמנית לתפיסת טרמפ - Trampen, שמקורו במילה האנגלית Tramp (נווד). הפועל המקביל באנגלית הוא Hitchhike.
אדם הנוסע בטרמפים קרוי "טרמפיסט". מרחק ההקפצה יכול להיות מרחק קצר אשר אפשר לעבור גם בהליכה, והוא יכול להיות מרחק רב המצריך נסיעה בכלי רכב.  הבוחרים בנסיעה מסוג זה עושים זאת בדרך כלל בגלל שלוש סיבות: נחיצות (חוסר בתקציב, או בכלי תחבורה זמינים), יעילות סביבתית (ניצול נסיעות קיימות במקום ליצור נסיעות חדשות), או הרפתקה (גילוי תגליות באופן אקראי, פגישת אנשים חדשים ובלתי צפויים). טרמפים נפוצים בעיקר באזורים כפריים, ולא מיושבים. מפני שבמקומות אלו התדירות של התחבורה הציבורית מאוד נמוכה אם בכלל, מה שמאלץ נוסעים חסרי רכב פרטי להסתמך על טרמפים להתניידות, וקיימת במקומות אלו "תרבות טרמפים" של נהגים רבים המוכנים לעצור לטרמפיסטים. לעומת זאת בערים נסיעה בטרמפים נדירה. בשל ההיצע הרב של תחבורה ציבורית ומוניות המאפשרת התניידות.
היחס הכללי לטרמפים משתנה מאזור לאזור. יש מדינות בהן מקובל "לתפוס" טרמפים ולאסוף טרמפיסטים. במדינת ישראל, לדוגמה, תחנות אוטובוס בכבישים בינעירוניים נקראות טרמפיאדות. אף מדינה בעולם לא אוסרת הקפצות באופן גורף, אך ישנן מדינות בהן קיימים איסורים והגבלות לגבי הנסיעה. כך לדוגמה בארצות הברית, חל איסור לתפוס טרמפים על יד בתי סוהר. במקומות מסוימים קיים איסור לתפוס טרמפים בכבישים מהירים בין-ארציים, אך בדרך כלל מותר לתפוס טרמפ בכניסה או עלייה לכביש המהיר. בישראל תפיסת טרמפים מותרת בתחנות המיועדות לכך. על חיילי צה"ל חל איסור גורף לתפוס טרמפים.
עם התפתחות הרשתות החברתיות המקוונות, נעשה שימוש גם בהם כדי לאתר טרמפים.
שיטה

השיטה לתפוס נהגים אינה קבועה ומשתנה מאדם לאדם ומאזור לאזור, אך במרבית המקומות בהם נהוג לתפוס טרמפים, גם קיימת שיטה מקובלת אשר באמצעותה הטרמפיסט מסמן לנהגים חולפים כי הוא מחפש הסעה. בחלקים רבים בעולם, בהם צפון אמריקה ואירופה, הטרמפיסטים מותחים באופן מסורתי את ידם לצד גופם בזווית של 90 מעלות מגופם ומרימים את האגודל שלהם לכיוון מעלה. טרמפיסטים בדרום אפריקה נוהגים להרים את ידם ולהצביע כלפי מעלה עם האצבע. לעומת זאת, טרמפיסטים בפולין מנופפים בידם כאשר כף היד פתוחה לכיוון כלי הרכב הקרבים, ובהודו מנופפים בידם כאשר כף היד פתוחה לכיוון מטה. בישראל נהוג להצביע לעבר הכביש כאשר היד מתוחה לצד הגוף והאצבע המורה פתוחה בזמן ששאר האצבעות קפוצות.
במקומות בהם תפיסת טרמפים פחות רווחת, ניתן לראות טרמפיסטים משתדלים לעצור נהגים בשיטות יצירתיות יותר, על מנת למשוך את תשומת לב הנהגים. יש טרמפיסטים המחזיקים שלט קטן עם שם היעד. המטרה היא לחסוך מהנהגים את הצורך לעצור ולברר את מקום יעדם ולעודד נהגים אחרים, אשר לולא השלט לא היו עוצרים. ברוסיה ישנם איגודים של טרמפיסטים המסמנים את עצמם על הכביש ברצועות בד זוהרות על הבגדים. טרמפיסטים אחרים נוהגים לא לעמוד לצד הדרך ולחכות להסעה, אלא לעבור בין המכוניות העומדות בתחנת דלק או ברמזור ולדבר עם הנהג. בשיטה זו הטרמפיסט מנסה לשכנע את הנהג שיעזור לו להגיע ליעדו. שיטת עצירת טרמפים זו נקראת "טרמפ לחץ", מכיוון שהטרמפיסט מפעיל לחץ נפשי מסוים על הנהג על מנת שזה האחרון יפתח את החלון ויעזור לו להגיע למחוז חפצו. במדינות מסוימות, כמו גם בישראל, חלים הגבלים משפטיים על שיטה זו מפני שכשמדובר ברמזורים היא עלולה להפריע לסדר הציבורי.
גם לנהגים יש שיטה לתקשר עם הטרמפיסט. כאשר נהג רוצה לסמן לטרמפיסט שהוא לא נוסע רחוק ולכן הוא איננו עוצר לטרמפיסט, הוא מצביע כלפי מטה בצורה תכופה. כאשר הנהג מצביע לכיוון ימין או שמאל או ישר הוא למעשה מסמן לטרמפיסט את כיוון הנסיעה שלו בצומת הבא. הנהג ישקול אפשרות של עצירה לטרמפיסט אם הטרמפיסט יסמן לו שאכן יעד הנסיעה שלו מתאים לסימון הנהג (באמצעות תנועה דומה - ימינה/שמאלה/מטה).
לרוב אין משלמים כסף תמורת ההסעה. ישנם טרמפיסטים המשלמים לנהג בסוף הנסיעה כהשתתפות בהוצאות הדלק, אך בישראל מחווה זו נדירה. במקומות בהם אין תחבורה ציבורית מסודרת גם מקומיים תופסים טרמפים. באזורים כאלה, כגון באסיה המרכזית ובכפרים ערביים מסוימים ביהודה ושומרון, נהוג שהטרמפיסטים משלמים עבור הנסיעה במשאיות סכום המקביל לדמי נסיעה באוטובוס. יש לוודא את עניין התשלום לפני התחלת הנסיעה כדי לא ליצור אי הבנה.
סיום הנסיעה

לרוב מסתיימת הנסיעה בחילופי תודה לבביים. רוב הטרמפיסטים יודעים להכיר תודה לנהג שעזר להם, ורוב הנהגים נהנים להכיר אנשים חדשים. במקרים מסוימים יכולות גם להיווצר חברויות. ישנם אף מקרים בהם לקיחת טרמפיסט הסתיימה בחתונה בין הנהג/ת לטרמפיסט/ית.
סיום הנסיעה > סכנות אפשריות

לנסיעה בטרמפים יש מוניטין מפוקפק לעיתים. עבריינים עושים שימוש ציני ברצון הטוב של אחרים כדי לשדוד או להטריד מינית תוך שהם מתחזים לנהגים תמימים, או לחלופין, לטרמפיסטים תמימים. אירוע חריג במיוחד קרה לאמנית האיטלקייה פיפה באקה שנחטפה ונרצחה בטרמפ שלקחה בטורקיה במהלך מסע שלום מתוקשר לכיוון ירושלים. מקרה מפורסם נוסף הוא חטיפתם ורציחתם של שלושה נערים ישראלים על ידי מחבלים פלסטיניים בעת שעלו על טרמפ בגוש עציון.
טרמפים בצה"ל

עד לשנות התשעים, היה הטרמפ שיטת הנסיעה המועדפת על חיילים שלא בתפקיד, בעיקר לצורך נסיעות בין הבסיס והבית. ביוזמת הוועד למען החייל נבנו בצמתים מרכזיים ברחבי הארץ תחנות הסעה לחיילים ("טרמפיאדות") - מתקנים דמויי תחנות אוטובוס, כדי שהמתנת חיילים להסעה תהייה נוחה ובטיחותית יותר. בינואר 1966 הודיע סגן שר הביטחון צבי דינשטיין שתבדק האפשרות לבטח חיילים הנוסעים בטרמפ כדי שנהגים לא יחששו לקחת טרמפיסטים ובמאי אותה שנה הושגה הסכמה בנושא. בסוף שנת 1973 יצא משרד התחבורה במסע פרסום בו נתבקשו טרמפיסטים לשאת שלט המציג את יעד נסיעתם.
במהלך השנים היו אירועים אחדים של חטיפת הנוסעים בטרמפים בידי מחבלים כדי שישמשו בני ערובה לשחרור מחבלים הכלואים בישראל, או למטרת רצח.
בין אירועי החטיפה המפורסמים:
אבי סספורטס, ואחריו אילן סעדון, נחטפו ב-1989 בידי מחבלים מהחמאס ונרצחו מיד לאחר מכן.
נחשון וקסמן נחטף באוקטובר 1994 בידי החמאס, שדרש שחרור אלפי מחבלים תמורתו. וקסמן נרצח במהלך ניסיון לחילוצו.
כיום, בעקבות אירועים אלו, חל איסור חמור על נסיעת חיילים הן בסדיר והן במילואים בטרמפים. למעט עצירת טרמפ מתוך בסיס צבאי, עקב חשש כבד ותמידי מחטיפת חיילים. המשטרה הצבאית עורכת מבצעים בהם היא אוספת טרמפיסטים ומדמה את חטיפתם, כאשר חייל הנתפס במבצע, נענש בחומרה. ישנה הוראה גורפת על פיה על כל מפקד, לפני שחרור חייל לביתו, להדריכו ולהזכירו על האיסור בדבר עצירת טרמפים ("תדריך יציאה"). עם זאת, במקרים של חוסר מוחלט בתחבורה ציבורית בזמן ובמקום שבו נמצא החייל, יכול להינתן לו אישור לתפוס טרמפים על ידי מפקדיו.
נסיעה בטרמפים בספרות ובאמנות

הסופר האמריקאי ג'ק קרואק הנציח את הנסיעה בטרמפים בספרו "בדרכים". אין ספור סופרים כתבו על דרכים ועל הנסיעה בטרמפים, כגון הסופר ג'ון סטיינבק אשר פתח את ספרו המפורסם ענבי זעם בהסעה מזדמנת. רואלד דאל כתב סיפור קצר בשם "הטרמפיסט", בו הוא מציג את הרעיון על פיו ניתן לשמוע סיפורים מרתקים כשמסיעים טרמפיסטים.
טוני הוקס, קומיקאי בריטי, התערב בזמן שהיה שתוי כי יוכל להקיף את אירלנד כשהוא נוסע בטרמפים בלבד ונושא איתו מקרר קטן. התוצאה המשעשעת של התערבות זו מונצחת בספר "האי הירוק, המקרר ואני".
המוזיקאי רוג'ר ווטרס החל את קריירת הסולו שלו לאחר שעזב את להקת פינק פלויד באלבום הקונספט "היתרונות והחסרונות של לקיחת טרמפים" ("The Pros and Cons of Hitch Hiking") משנת 1984. האלבום מתאר את משבר אמצע החיים של ווטרס, והוא הציג על עטיפתו אישה עירומה המושיטה אצבעה כמבקשת טרמפ על אם הדרך. באלבום ניגן אף אריק קלפטון. יש המחשיבים אלבום זה כטוב יותר מאלו שיצר ווטרס בתקופה המקבילה במסגרת פינק פלויד, אם כי הצלחתו המסחרית הייתה מתונה, וסיבוב ההופעות אליו יצא ווטרס, שכונה "סיבוב הטרמפיסט", נכשל.
בסדרת הספרים, סדרת התסכיתים, סדרת הטלוויזיה והסרט "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" מאת דאגלס אדמס, נסיעה בטרמפים (בחלליות) היא אורח חייהם של אנשים רבים ברחבי הגלקסיה, אחד מהם הוא פורד פרפקט, חוקר עבור הספר "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", שהוא ספר הדרכה לטרמפיסטים המספק להם מידע רב לגבי הגלקסיה ואיך לראות את כולה בפחות משלושים דולרים אילטראנים ליום.
ב"חסין מוות", סרטו החמישי של הבמאי קוונטין טרנטינו משנת 2007, אחת הדמויות נקלעת לטרמפ ברכב פעלולים של סאדיסט ועוברת בו מסכת עינויים.
הסרט עד קצה העולם (Into The Wild), המבוסס על סיפור אמיתי, מתאר את קורותיו של צעיר אמריקאי שנודד ברחבי צפון אמריקה דרך תפיסת טרמפים. בשיטה זו הוא נפגש עם הרבה מדמויות הסרט.
סרט האימה הנודע מ-1986 "הטרמפיסט" (The Hitcher) בכיכובו של רוטגר האוור הפך לסרט פולחן והיווה מקור השראה לסרטים נוספים בסגנון. בשנת 2007 נעשה חידוש לסרט באותו השם בכיכובו של שון בין.
סדרת רשת דוקומנטרית בשם הטרמפיסטים פורסמה בישראל דרך הפייסבוק בשנת 2016. בסדרה, אוסף יוצר הסדרה טרמפיסטים על מנת ליצור עימם מפגש ולשמוע אותם.
טרמפים ממוסדים

הנסיעה בטרמפים מוּסדה בפולין בתקופת המשטר הקומוניסטי. לאנשים רבים בתקופה זו היו מסמכים רשמיים בהם תועדה נסיעתם. יתרה מכך, הטרמפיסטים היו מוסרים לנהגים אישור כי קיבלו הסעה. בברית המועצות יישמו מערכת תלושים אשר הועילה לנהגים. נהגי משאיות בקובה מחויבים להסיע טרמפיסטים, וברומניה הנסיעה בטרמפים בתשלום היא חלק מהתרבות המקומית עד כי לעיתים קשה לתפוס טרמפיסטים עקב תחרות.
משמעויות נוספות

בשפה העברית, "לתפוס טרמפ", ובאופן דומה באנגלית free rider משמש גם ביטוי לניצול כלשהו. לדוגמה, במשפט "אני רוצה לתפוס על הדיון הזה טרמפ, היות שחלפה כבר כמעט שנה מאז איחוד הרשויות במדינת ישראל..." נראה כי הנואם מנצל את הדיון הנוכחי כדי להעלות נושא אחר. ניתן להשתמש בביטוי "לתפוס טרמפ" על מגוון נטיותיו - "תפסתי טרמפ", "עלה על טרמפ" וכדומה.
הערות שוליים

↑  תיבדק האפשרות לבטח חיילים הנוסעים ב"טרמפ", דבר, 20 בינואר 1966
↑  הוסדר תשלום פיצויים לחיילים טרמפיסטים נפגעי תאונות דרכים, דבר, 6 במאי 1966
↑  טרמפיסט!, דבר, 4 בדצמבר 1973
↑  על חטיפות חיילים באתר נענע10
↑  פקודת מטכ"ל בנושא טרמפים, קובץ doc.
↑  https://hitchwiki.org/en/Romania
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562969305171  GND: 4060609-0  LCCN: sh85061262  LNB: 000081301  NKC: ph296984
צימאון יתר

צימאון יתר (ידוע גם בשם פולידיפסיה) הוא מצב של צמא או שתייה מוגברת יתר על המידה. מקור המונח מגיע מהמילים ביוונית "פולוס" שפירושה "מאוד" ו"דיפסה" שפירושה "צימאון". צימאון יתר הוא תסמין שאינו ספציפי בכמה מצבים רפואיים. תסמין זה נצפה גם בטבע בקרב ציפורים.
גורמים > סוכרת

צימאון יתר יכול לאפיין לעיתים את השלב הראשוני של סוכרת. הוא נצפה במיוחד במקרים בהם הסוכרת לא בשליטה, לפעמים בשל היענות נמוכה מצד החולה לטיפול התרופתי.