stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיא ברנע
ביוגרפיה > 2013 > אליפות עולם, מקום שביעי

באליפות העולם שנערכה בברצלונה באוגוסט אותה שנה סיים ברנע במקום שביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.14 שניות. הוא ניצח את משחה חצי הגמר הראשון במשחה זה בתוצאה של 24.73 שניות והעפיל למשחה הגמר מהמקום השלישי הכללי. לראשונה בתולדות השחייה הישראלית שני שחיינים ישראלים השתתפו במשחה גמר אחד, לאחר שיונתן קופלב עלה מהמקום השביעי למשחה הגמר (24.95 שניות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכה ברנע ב-4 מדליות זהב אישיות וקבע שני שיאים ישראלים, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 23.50 שניות, לפני יונתן קופלב (24.17 שניות) ויעקב טומרקין (24.48 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 50.77 שניות, לפני דוד גמבורג מהפועל ירושלים (51.52 שניות) וטומרקין (51.53 שניות), במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 23.31 שניות, לפני קיריל ברון מבית שמש (24.89 שניות) ופבל פסין ממכבי קריית ביאליק (24.91 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.65 שניות, לפני גמבורג (53.09 שניות) ונמרוד חייט מהפועל דולפין נתניה (53.51 שניות).
ביוגרפיה > 2014 > אליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיים ברנע במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.05 שניות. בשלב המוקדמות, הוא קבע תוצאה של 24.99 שניות ועלה מהמקום הראשון ובשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה זהה ועלה מהמקום השני. נוסף לכך, הוא סיים במקום 31 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.59 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים ברנע במקום 18 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.31 שניות ובמקום 37 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 53.76 שניות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 סיים ברנע במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.02 שניות, 2 מאיות השנייה אחרי יונתן קופלב שסיים חמישי ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.03 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 54.81 שניות ועלה מהמקום השמיני לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2017 > אליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 2017 סיים ברנע במקום 24 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.52 שניות.
ביוגרפיה > 2018

במרץ 2018 הודיע ברנע על פרישתו מפעילות.
ביוגרפיה > פרשן שחייה

מאז 2020 משמש כפרשן שחייה בערוץ הספורט בתחרויות ובאליפויות שחייה תחרותית מהסבב האירופי/העולמי, בהן נציגים או נציגות מישראל, יחד עם השדרן אלי אילדיס. ב-2021, שימש כפרשן שחייה מטעם ערוץ הספורט, בתחרויות השחייה של אולימפיאדת טוקיו (2020), יחד עם השדרן אלי אילדיס.
חיים אישיים

ברנע מתגורר בתל אביב ומנהל את מותג בגדי הים Weekends at שייסד ב-2017.
בתחילת 2018 החל לנהל מערכת יחסים זוגית עם קורי קמיל, סטודנטית לכלכלה ותקשורת.
הערות שוליים

↑  אורי שטיפט, שיא ישראלי לגיא ברנע ב-50 מטר גב!, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2006
↑    רז שכניק, אלי אקספרס, באתר "ידיעות אחרונות", 1 ביולי 2021
↑  אלינור דביר‏, מותג בגדי ים חדש לגברים מטריף את חובבי האופנה, באתר וואלה, 8 ביוני 2017
↑  דניאל סעדון, הזוגיות של גיא ברנע נחשפת, באתר ynet, 12 ביוני 2019
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • איתי מגידי • היילה סטאין • ניקי פאלי |  |
|  ג'ודו | אריק זאבי • גל יקותיאל • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אלונה דבורניצ'נקו, רחלי ויגדורצ'יק, ורוניקה ויטנברג, מריה סבנקוב, קטיה פיסצקי) • נטע ריבקין • אירה ריסנזון |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | בת אל גטרר |  |
|  טניס | ציפי אובזילר • יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  סיף | תומר אור • דלילה חטואל • נעם מילס |  |
|  קיאק | מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | דורון אגוזי • גיא סטריק • גיל סימקוביץ' |  |
|  שחייה | תום בארי • גיא ברנע • אניה גוסטומלסקי • אלון מנדל • גל נבו • איתי צ'מה • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • אודי גל • מעין דוידוביץ' •  שחר צוברי • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
ד'תקכ"ו

ד'תקכ"ו (4526)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-21 בספטמבר 765 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 766. שנה מסוג זחא, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
דוק וריידר

|  מידע קומיקס |
| --- | --- |
 יוצר:  שון מרטין 
 תקופת פרסום מקורית:  1987 – 13 ביולי 2020 (כ־33 שנים)
 ארץ מקור:  קנדה 
 שפת המקור:  אנגלית 
 docandraider.com
 
דוק וריידר (באנגלית: Doc and Raider) הייתה סדרת רצועות קומיקס, שנוצרה על ידי הקומיקסאי שון מרטין (אנ')‏. רצועת הקומיקס החלה להתפרב בעיתונים ובמגזינים להט"בים ב-1987. רצועת הקומיקס מתאתרת שני גברים גאים, דוק (סופר במקצועו) וריידר (עובד בניין במקצועו) שגרו אחד עם השני כשותפים לחדר, ולבסוף נהיה זוג. הסדרה, על אף שהיא הומוריסטית בעיקרה, התייחסה גם לבעיות רציניות בקהילה הגאה, כגון הומוסקסואליות ודת, HIV, אלימות במשפחה וקיום יחסי מין לא מוגנים.
רצועת הקומיקס המקורית הוצגה ב-1987–1997. מרטין החיה את רצועת הקומיקס, בתור ובקומיקס, ב-2006. רצועת הקומיקס האחרונה בסדרה פורסמה ב-13 ביולי 2020.
בנוסף לרצועה הקומיקס הרגילה, דוק וריידר הופיעו בקמפיינים של חינוך מיני למין בטוח יותר בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
סרט תיעודי על רצועת הקומיקס, Raider in Canada: A Portrait of Sean Martin, יצאה ב-1998.
ב-2002, הדמויות דוק וריידר הפיעו בשני סיפורים, שפורסמו בשני אנתולוגיות שנמכרו, כדי לגייס כספים לחנות הספרים Little Sister's Book and Art Emporium (אנ').‏
לסדרת רצועת הקומיקס פורסמו למעלה מ-5,600 רצועות קומיקס. סדרה זו מהווה אחת מסדרות רצועות הקומיקס הלהט"ביות הוותיקיות והארוכות ביותר.
הערות שוליים

1 2  "Sean Martin". ארכיון מ-2020-11-15. נבדק ב-2023-01-27.
↑  Michael Willhoite, "Review: Caught on Tape: An Anthology of Doc and Raider Cartoons".
1 2  Beverly J. Rasporich, Made-in-Canada Humour: Literary, Folk and Popular Culture.
↑  John Dececco and Steven M. Kates, Twenty Million New Customers!: Understanding Gay Men's Consumer Behavior.
↑  Eric R. Wright, Teaching the Sociology of HIV/AIDS: Syllabi, Lectures, and Other Resources for Instructors and Students.
↑  Detained at Customs: Jane Rule testifies at the Little Sister's trial (אורכב 04.01.2012 בארכיון Wayback Machine).
ד'תקכ"ד

ד'תקכ"ד (4524)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 763 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 31 באוגוסט 764. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דוק סמסון

| --- | --- |

דוק סמסון, כפי שהוא מופיע על עטיפת החוברת Hulk Vol.2 #18 מדצמבר 2009, אמנות מאת וילס פורטשיו ופיטר סטייגרוולד.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Incredible Hulk #141 (יולי 1971)
 יוצרים:  רוי תומאס הרב טרימפ
 גילום הדמות:  טיי בארל, "הענק הירוק"
 מידע
 שם אמיתי:  לאונרד "ליאו" סקיבורסקי
 כינויים:  סמסון
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  מדען
 כוחות:  כוחות על-אנושיים, מהירות על-אנושית, סיבולת על-אנושית, אינטלקט ברמה גאונית.
 חבר לשעבר בקבוצה:  היוזמה
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  לאונרד סקיבורסקי (אב) ריקי מאיירס (בן)
 
דוק סמסון (באנגלית: Doc Samson) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #141 מיולי 1971 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר הרב טרימפ.
דוק סמסון הוא האלטר אגו של לאונרד "ליאו" סקיבורסקי, פרופסור בעל תואר לפסיכולוגיה שנחשף לקרינת גמא בעת שעבד עם ברוס באנר על מציאת תרופה. שיערו הארוך הפך לירוק, וכוחו התעצם לרמה על-אנושית. נקרא על שמה של הדמות התנכית שמשון.
את דמותו של לאונרד סמסון גילם בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" השחקן טיי בארל.
דני גריינג'ר

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1983 (בן 41) ניו אורלינס שבלואיזיאנה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  33
 מכללה:  ברדלי   ניו מקסיקו
 דראפט:  בחירה מספר 17, 2005 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 2005–2014   2014   2014–2015:  אינדיאנה פייסרס   לוס אנג'לס קליפרס   מיאמי היט
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (2009)   השחקן המשתפר של העונה (2009)   חמישיית הרוקיז השנייה של העונה (2006)
דני גריינג'ר ג'וניור (באנגלית: Danny Granger Jr.; נולד ב-20 באפריל 1983) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד. גריינג'ר נחשב בשיאו לאחד משחקני ההתקפה הטובים ב-NBA, בעיקר בזכות יכולת קליעה מצוינת מכל הטווחים, והופיע במדי נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2010.
קריירת מכללות

בשנת 2001 החל גריינג'ר לשחק באוניברסיטת ברדלי ובשתי עונות במדיה קבע ממוצעים טובים במיוחד של 11.1 נקודות, 7.1 ריבאונדים, 1.3 חטיפות ו-2.4 חסימות למשחק בעונה הראשונה ו-19.2 נקודות, 7.9 ריבאונדים, 1.4 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק בעונה השנייה. בשנת 2003 עבר לאוניברסיטת ניו מקסיקו וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה, עשה רושם כאחד מהשחקנים הגדולים בתולדותיה. הוא הפגין יכולת מגוונת במיוחד שהתבטאה בממוצעים גבוהים כמעט בכל הפרמטרים - 19.5 נקודות, 9 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים, 1.3 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק, אך עם זאת ניו מקסיקו לא הצליחה להעפיל לטורניר אליפות המכללות לאחר שסיימה חמישית בליגה המחוזית. בעונה הבאה הגיע גריינג'ר לשיאו ועם ממוצעים של 18.8 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-2 חסימות למשחק הוביל את קבוצתו למקום השני בליגה המחוזית עם מאזן 7–26 ולהופעה בטורניר אליפות המכללות לראשונה מזה שש שנים, אך שם הודחה ניו מקסיקו כבר בסיבוב הראשון לאחר הפסד 47–55 לאוניברסיטת וילאנובה.
קריירה ב-NBA

גריינג'ר נבחר על ידי אינדיאנה פייסרס במקום ה-17 בדראפט ה-NBA ‏2005. בעונתו הראשונה כמקצוען שותף ב-78 משחקים במהלך העונה הסדירה והעמיד ממוצעים טובים יחסית של 7.5 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק, בזכותם נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בפלייאוף השתפר במעט ועלה ל-8.2 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי ניו ג'רזי נטס.
לאחר החלפתו של פג'ה סטויאקוביץ' באל הרינגטון בעונת 2006/2007 הפך גריינג'ר לסמול פורוורד הפותח של אינדיאנה, אך כבר כחודש מתחילת העונה איבד את מקומו בחמישייה ושב להוות שחקן מחליף. עסקה שביצעה אינדיאנה באמצע העונה, במהלכה בין היתר הועברו הרינגטון וסטיבן ג'קסון לגולדן סטייט ווריורס ולקבוצה הגיעו מייק דאנליבי וטרוי מרפי, החזירה את גריינג'ר לחמישייה ועד סיום העונה הוא קלע 13.9 נקודות והוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
גריינג'ר החל מצוין את עונת 2007/2008 ועם 22.7 נקודות ו-8.7 ריבאונדים בממוצע בשלושת המשחקים הראשונים של העונה הוביל את אינדיאנה לשלושה ניצחונות רצופים ונבחר לשחקן השבוע במזרח. גם בהמשך שמר על רמת משחק גבוהה, אך אינדיאנה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימה במקום התשיעי במזרח עם מאזן 36–46. בסך הכל סיים את העונה 19.6 נקודות, 2.1 אסיסטים ושיא קריירה של 6.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונה הבאה, 2008/2009, הגיע גריינג'ר לשיאו ועם ממוצעים מרשימים של 25.8 נקודות (חמישי בליגה), 5.1 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים, 1.5 חסימות וחטיפה אחת למשחק, נבחר לשחקן המשתפר של העונה ב-NBA. כמו כן, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר ובכ-11 דקות בהן שותף קלע 2 נקודות, חטף פעמיים והוריד ריבאונדים אחד. מבחינה קבוצתית, אינדיאנה שוב הייתה קרובה להעפלה לפלייאוף, אך שוב החמיצה זאת לאחר שסיימה תשיעית במזרח עם מאזן זהה לעונה הקודמת, 46-36.
את עונת 2009/2010 החל גריינג'ר כשחקן המוביל של אינדיאנה יחד עם טרוי מרפי וכבר במשחק הפתיחה של העונה נגד אטלנטה הוקס קלע 31 נקודות, אך קבוצתו הפסידה 109–120. גם בהמשך הפגין יכולת מרשימה ואף קבע שיאי קריירה של 16 ריבאונדים במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס ו-44 נקודות במשחק נגד יוטה ג'אז. עם זאת, הוא ומרפי לא יכלו לסחוב את אינדיאנה לבדם והקבוצה סיימה את העונה עם 32 ניצחונות בלבד שמיקמו אותה עשירית במזרח ובמקום ה-21 בליגה. בסך הכל סיים גריינג'ר עונה אישית מצוינת נוספת עם ממוצעים של 24.1 נקודות, 5.5 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | אינדיאנה | 78 | 17 | 22.6 | 0.462 | 0.323 | 0.777 | 4.9 | 1.2 | 0.7 | 0.8 | 7.5 |
| 2006/2007 | אינדיאנה | 82 | 57 | 34.0 | 0.459 | 0.382 | 0.803 | 4.6 | 1.4 | 0.8 | 0.7 | 13.9 |
| 2007/2008 | אינדיאנה | 80 | 80 | 36.0 | 0.446 | 0.404 | 0.852 | 6.1 | 2.1 | 1.2 | 1.0 | 19.6 |
| 2008/2009 | אינדיאנה | 67 | 66 | 36.2 | 0.447 | 0.404 | 0.878 | 5.1 | 2.7 | 1.0 | 1.5 | 25.8 |
| 2009/2010 | אינדיאנה | 62 | 62 | 36.7 | 0.428 | 0.361 | 0.848 | 5.5 | 2.8 | 1.5 | 0.8 | 24.1 |
| 2010/2011 | אינדיאנה | 79 | 79 | 35.0 | 0.425 | 0.386 | 0.848 | 5.4 | 2.6 | 1.1 | 0.8 | 20.5 |
| 2011/2012 | אינדיאנה | 62 | 62 | 33.3 | 0.416 | 0.381 | 0.873 | 5.0 | 1.8 | 1.0 | 0.6 | 18.7 |
| 2012/2013 | אינדיאנה | 5 | 0 | 14.8 | 0.286 | 0.200 | 0.625 | 1.8 | 0.6 | 0.4 | 0.2 | 5.4 |
| 2013/2014 | אינדיאנה | 29 | 2 | 22.5 | 0.359 | 0.330 | 0.962 | 3.6 | 1.1 | 0.3 | 0.4 | 8.3 |
| 2013/2014 | קליפרס | 12 | 0 | 16.2 | 0.429 | 0.353 | 0.857 | 2.3 | 0.7 | 0.3 | 0.3 | 8.0 |
| 2014/2015 | מיאמי | 30 | 6 | 20.4 | 0.401 | 0.357 | 0.757 | 2.7 | 0.6 | 0.4 | 0.2 | 6.3 |
| קריירה |  | 586 | 431 | 31.5 | 0.434 | 0.380 | 0.848 | 4.9 | 1.9 | 1.0 | 0.8 | 16.8 |
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | אינדיאנה | 6 | 3 | 27.0 | 0.529 | 0.563 | 1.000 | 5.2 | 1.7 | 0.7 | 1.2 | 8.2 |
| 2010/2011 | אינדיאנה | 5 | 5 | 36.6 | 0.478 | 0.348 | 0.875 | 5.6 | 3.2 | 1.2 | 0.2 | 21.6 |
| 2011/2012 | אינדיאנה | 11 | 11 | 38.2 | 0.397 | 0.356 | 0.821 | 5.6 | 2.5 | 0.5 | 0.4 | 17.0 |
| 2013/2014 | קליפרס | 13 | 0 | 10.3 | 0.275 | 0.227 | 0.778 | 1.5 | 0.2 | 0.5 | 0.1 | 2.6 |
| קריירה |  | 35 | 19 | 25.7 | 0.417 | 0.358 | 0.842 | 4.0 | 1.6 | 0.6 | 0.4 | 10.8 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
↑  בעקבות אירועי הפיגוע במרתון בוסטון בוטל המשחק בין בוסטון סלטיקס לאינדיאנה פייסרס, כך שכל אחת מהקבוצות שיחקה במהלך העונה הסדירה 81 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירה באתר Basketball-Reference.com
↑  NBA.com, Danny Granger Career Stats
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
| נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 2010 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 בילאפס •  5 דוראנט •  6 רוז •  7 וסטברוק •  8 גיי •  9 איגודלה •  10 גריינג'ר •   11 קרי •  12 גורדון • 13 לאב •  14 אודום • 15 צ'נדלר • מאמן: ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 בילאפס •  5 דוראנט •  6 רוז •  7 וסטברוק •  8 גיי •  9 איגודלה •  10 גריינג'ר •   11 קרי •  12 גורדון • 13 לאב •  14 אודום • 15 צ'נדלר • מאמן: ששבסקי | ארצות הברית |
גיפורד פינצ'ו

גיפורד פינצ'ו (באנגלית: Gifford Pinchot‏; 11 באוגוסט 1865 – 4 באוקטובר 1946) פוליטיקאי, ויערן אמריקני. פינצ'ו שירת כמנהל הראשון של שירות היערות של ארצות הברית מ-1905 ועד פיטוריו ב-1910, והיה מושל פנסילבניה ה-28 בין 1923 ל-1927, ושוב בין 1931 ל-1935. הוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית במשך מרבית חייו, אם כי הוא הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית למשך זמן קצר.
פינצ'ו ידוע בשל הרפורמות שהוביל של ניהול ופיתוח יערות בארצות הברית, ובקידום תמיכה ציבורית בשימור שמורות האומה באמצעות תכנון השימוש בהן והתחדשותן. הוא קרא לכך "האמנות של ניצול היער של כל מה שהוא יכול לתרום בשירות האדם" ("the art of producing from the forest whatever it can yield for the service of man"). פינצ'ו טבע את המושג אתיקה שימורית (conservation ethic), ככל שהיא נוגעת למשאבים טבעיים. תרומתו העיקרית של פינצ'ו הייתה מנהיגותו בקידום מדע היערנות, והדגשת השימוש המבוקר והרווחי של יערות ומשאבים טבעיים אחרים, כדי שאפשר יהיה להפיק מהם תועלת מקסימלית לאנושות. הוא היה הראשון שהוכיח את המעשיות והרווחיות של ניהול יערות תוך כדי כריתת עצים מתמשכת. מנהיגותו הציבה את שימור היערות במקום גבוה ברשימת העדיפויות של אמריקה.
ילדותו, נעוריו וחינוכו

גיפורד פינצ'ו נולד ב-11 באוגוסט 1865 להורים חברי הכנסייה האפיסקופלית בסימסברי (Simsbury) בקונטיקט. אביו, ג'יימס פינצ'ו (James W. Pinchot), היה סוחר טפטים מצליח מניו יורק, ואמו, מארי אינו (Mary Eno), הייתה בתו של איימוס אינו (Amos Eno), אחד מהקבלנים העשירים ביותר בניו יורק. לפינצ'ו היה אח אחד, איימוס פינצ'ו (Amos Pinchot), ואחות אחת, אנטואנט (Antoinette) שנישאה לדיפלומט הבריטי אלן ג'ונסטון (Alan Johnstone). בהמשך נטל איימוס פינצ'ו על עצמו לנהל את עסקי המשפחה, ואפשר בכך לגיפורד פינצ'ו שקט כלכלי לבצע את העבודה החשובה יותר של פיתוח עקרונות ניהול היערות. משום כך יכול היה גיפורד פינצ'ו להתמקד במטרתו בלי לדאוג להכנסה אישית, בניגוד לחברים אחרים בתנועת היערנות.
גיפורד פינצ'ו למד באקדמיית פיליפס אקזטר (Phillips Exeter Academy), וב-1889 סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל, שבה היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. עושרה הרב של משפחת פינצ'ו הגיע מספקולציות בקרקעות ובתעשיית העץ, וג'יימס גיפורד אביו של גיפורד פינצ'ו חש צער על הנזק שגרמה משפחתו לאדמה. הוא הפך את נושא השימור לעניין משפחתי והציע שגיפורד יהפוך ליערן. גיפורד למד לתואר מתקדם בבית הספר הלאומי הצרפתי ליערנות (École nationale des eaux et forêts) בנאנסי במשך שנה.
יערנות

לאחר ששב הביתה הוא חקר וסקר יערות עבור חברת פלפס דודג' (Phelps Dodge Company) ועבור ג'ורג' ו. ואנדרבילט השני (George Washington Vanderbilt II). בהמשך הוא פתח משרד לייעוץ בנושא יערנות בניו יורק, שעבד עבור מדינת ניו ג'רזי ומשפחת ואנדרבילט.
ב-1896 מינה נשיא ארצות הברית, גרובר קליבלנד את פינצ'ו לוועדת היער הלאומי (National Forest Commission) שהקימה האקדמיה הלאומית למדעים. פינצ'ו היה החבר היחיד בוועדה שלא היה חבר באקדמיה. קליבלנד הטיל מאוחר יותר על פינצ'ו להכין תוכנית לניהול וניצול היערות במערב ארצות הברית.
ב-1897 הצטרך פינצ'ו כחבר למועדון בון וקרוקט (Boone and Crockett Club), אחת מאגודות השימור הראשונות באמריקה הצפונית, שנוסדה על ידי תאודור רוזוולט.
ב-1898 החליף גיפורד פינצ'ו את ברנרד פרנאו (Bernhard E. Fernow‏; 1923-1851) בתפקיד מנהל חטיבת היערנות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית. ב-1901 שונה שם החטיבה ללשכת היערנות (Bureau of Forestry). בחוק שנחקק ב-1905 עבר ניהול שמורות היערות ממשרד הקרקעות הכללי שבמחלקת הפנים של ארצות הברית ללשכת היערנות במחלקת החקלאות ששינתה את שמה שוב לשירות היערות של ארצות הברית. בכך ניהול היערות הפדרליים עבר ממחלקת הפנים של ארצות הברית לסוכנות זו במחלקת החקלאות. פינצ'ו הכניס שיטות יערנות טובות יותר לפעילותם של בעלי יערות פרטיים, קטנים או גדולים, באמצעות שימוש בבוגרי בתי הספר החדשים ליערנות שקמו אז (בין השאר תודות לפעילותו). הבוגרים הדגימו לבעלי היערות תהליכים טובים יותר לטיפול ביערות וסייעו בהכנת תוכניות עבודה.
לימודי יערנות ומדיניות

ב-1900 הקים פינצ'ו את חברת היערנים האמריקנים (Society of American Foresters). האגודה סייעה במתן אמינות למקצוע החדש של היערנות, והייתה חלק מתנועת ההתמקצעות שפעלה בארצות הברית במפנה המאה.
עד 1900 הכשירו רק שני בתי ספר בארצות הברית יערנים מקצוענים, קולג' היערנות של מדינת ניו יורק בקורנל (New York State College of Forestry at Cornell), ובית הספר יער בילטמור (Biltmore Forest School) באחוזת בילטמור. בדרבונו של גיפורד, תרמו ג'יימס וגיפורד פינצ'ו להקמת בית הספר ליערנות של ייל (Yale School of Forestry) ב-1900, וג'יימס פינצ'ו הקים בגריי טאוורס (Grey Towers, "המגדלים האפורים"), אחוזת המשפחה במילפורד (Milford), משתלה עבור תנועת היערנות האמריקנית. בעידודו של פינצ'ו עזבו הנרי גרייבס (Henry S. Graves) וג'יימס טומי (James W. Toumey), שני בוגרים של אוניברסיטת ייל, את החטיבה ליערנות בניהולו של פינצ'ו על מנת לייסד את בית הספר בייל. בסתיו 1900 למדו בתוכנית היערנות של קורנל 24 סטודנטים, בבילטמור 9 ובייל 7. אחד המאפיינים הייחודיים לגישת פינצ'ו הייתה הדרישה מהסטודנטים לחוות תחילה את היער במחנה ב"גריי טאורס" לפני תחילת הלימודים האקדמיים.
פינצ'ו שאף להפוך את מדיניות הקרקעות הציבורית מזו המפזרת משאבים בין בעלים פרטיים, לזו השומרת על בעלות פדרלית על הקרקעות והמנהלת את הקרקעות הציבוריות. בהיותו פרוגרסיבי, האמין פינצ'ו בעומקי נשמתו בתנועת היעילות (efficiency movement). בזבוז היה אויבו הגדול, והוא הכיר היטב את הטרגדיה של נחלת הכלל, הרס המשאבים בתמורה לרווחים לטווח קצר. הצלחותיו היו מבוססות, בין השאר, על הרשתות החברתיות שהוא התחיל לפתח כסטודנט בייל והמשיכו להתפתח לאורך כל הקריירה שלו. מעורבותו האישית בתהליך הגיוס הובילה למורל גבוה בשירות היערות ואפשרה לו להימנע מחיפוש חסות פוליטית מפלגתית. פינצ'ו ניצל את ניסיונו המקצועי כדי לזכות בחסידים בעידן שבו מקצועיות ומדע הוערכו מאוד.
ייתכן שהאנשים שהשפעתם עליו כיערן הייתה הרבה ביותר היו סר דיטריך ברנדיס (Dietrich Brandis‏; 1907-1824), שהקים את מוסד היערנות באימפריה הבריטית וסר וילהלם שליך (Wilhelm Schlich‏; 1925-1840), יורשו של ברנדיס בתפקיד. פינצ'ו הסתמך מאוד על עצותיו של ברנדיס בהבאת ניהול יערות מקצועי לארצות הברית, וכיצד לעצב את שירות היערות שפינצ'ו הקים ב-1905.
על הגישה של פינצ'ו חלקו מומחים אחרים ליערנות, במיוחד ברנרד פרנאו (Bernhard E. Fernow‏; 1923-1851) וקרל שנק (Carl A. Schenck‏; 1955-1868). פרנאו היה קודמו של פינצ'ו בחטיבת היערנות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית בטרם עזב ב-1898 על מנת לקבל את תפקיד הדיקן של קולג' היערנות של מדינת ניו יורק בקורנל. שנק קדם לפינצ'ו באחוזת בילטמור (המוכרת לכל כ"ערש היערנות האמריקנית") וייסד את בית הספר יער בילטמור באחוזת בילטמור. בתי הספר שלהם שיקפו במידה רבה את גישתם ליישום יערנות בארצות הברית. בניגוד לחזון הלאומי של פינצ'ו דגל פרנאו בגישה אזורית, בעוד ששנק דגל בפעילות של השוק הפרטי.
לימודי יערנות ומדיניות > שיטות

פינצ'ו השתמש ברטוריקה של כלכלת השוק כדי להרגיע את המבקרים של המאמצים להרחיב את תפקידה של הממשלה: הניהול המדעי של היערות והמשאבים הטבעיים היה רווחי. בעוד שרוב מלחמותיו היו עם תעשיית העץ, שהוא חשב שפעלו בפזיזות, הוא נלחם גם במי שפעל לעצור את כריתת העצים כליל ולשמר את הטבע במצבו הבראשיתי, דוגמת ג'ון מיור, שהתנגדו נחרצות למסחור הטבע.
בכלליות היה פינצ'ו נגד שימור למען השארת הטבע או הנוף הבראשיתי, עובדה שהוכחה בצורה בולטת בתמיכה החשובה שהעניק לסכירת עמק הץ' הצ'י בפארק הלאומי יוסמיטי.
פינצ'ו עלה לגדולה לאומית בחסותו של הנשיא תאודור רוזוולט. ב-1905 השתלטה המחלקה שלו על שמורות היערות הלאומיים, ובכך הגדילה באופן דרמטי את הסמכויות של שירות היערות. פינצ'ו הכין תוכנית על פיה היערות יפותחו על ידי גורמים פרטיים, הכפופים לתנאים מגבילים, בתמורה לתשלום לממשל. פינצ'ו יצא במסעות תעמולה רבים במטרה לנסות לכוון את הדיונים הלאומיים על נושאי ניהול המשאבים הטבעיים. ב-1907 מינה רוזוולט את פינצ'ו כחבר בנציבות נתיבי המים היבשתיים (Inland Waterways Commission), שנועדה לחקור וללמוד את השימוש במשאבי המים מתוך גישה רב תכליתית.
מקום מרכזי במסעי הפרסום שלו תפסו יצירת חדשות לכתבי עת ועיתונים, כמו גם ויכוחים עם יריבו כדוגמת ג'ון מיור. האפקטיביות שלו בשימוש במידע עוין לבוס שלו, הנשיא ויליאם הווארד טאפט, הובילה לפיטוריו בינואר 1910. אבל הצלחותיו הפכו מושא לחיקוי לבירוקרטים אחרים כיצד להשפיע על דעת הציבור.
המדיניות של פינצ'ו נתקלה בהתנגדות מסוימת. תומכי השימור המלא התנגדו לכריתת העצים המסיבית, בעוד שאנשי הקונגרס היו עוינים יותר ויותר לשימור היערות, כשהם נכנעים ללחצים שהפעילו אנשי עסקים ממדינותיהם לניצול מהיר יותר. ב-1907 אסר הקונגרס על יצירת שמורות יער נוספות במדינות המערביות. רוזוולט הקצה 65,000 קילומטרים רבועים של יערות לאומיים חדשים דקות ספורות לפני שזכותו לעשות כן פגה בשל התיקון שיזם הקונגרס בחוק החקלאות (Agriculture Bill). אלו כונו יערות חצות (Midnight forests). בשל תרומותיו לשימור הוענקה לפינצ'ו מדליית הרווחה הציבורית (Public Welfare Medal) מהאקדמיה הלאומית למדעים.
מחלוקת פינצ'ו–באלינג'ר

סמכויותיו התערערו באופן ניכר כאשר נבחר ויליאם הווארד טאפט לנשיא ב-1908. טאפט פיטר אחר-כך את פינצ'ו משום שדיבר כנגד המדיניות שלו ושל ריצ'רד באלינג'ר, מזכיר הפנים בממשלתו.
פינצ'ו יזם שורה של התקפות ציבוריות במטרה להכפיש את באלינג'ר ולאלץ אותו להתפטר ממשרתו, אירוע שקיבל את הכינוי מחלקות פינצ'ו-באלינג'ר. אפיזודה זו האיצה את הפילוג במפלגה הרפובליקנית והובילה להקמת המפלגה הפרוגרסיבית, שבה היו פינצ'ו ואחיו מנהיגים מובילים.