stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירלנד (אי)
הערות שוליים

↑  Marion Dowd, Ruth F. Carden, First evidence of a Late Upper Palaeolithic human presence in Ireland, Quaternary Science Reviews 139, 2016-05, עמ' 158–163 doi: 10.1016/j.quascirev.2016.02.029
↑  O'Kelly, Michael J. (2005). "III. Ireland Before 3000 BC". A New History of Ireland: Prehistoric and early Ireland. Clarendon Press. pp. 66–67. ISBN 978-0-19-821737-4
↑  Edwards, R.J., Brooks, A.J. (2008) The Island of Ireland: Drowning the Myth of an Irish Land-bridge? Davenport, J.J., Sleeman, D.P., Woodman, P.C. (eds.) Mind the Gap: Postglacial Colonisation of Ireland. Special Supplement to The Irish Naturalists' Journal. pp. 19ff.
↑  Philip Freeman, Ireland and the Classical World, University of Texas Press, 2001, ISBN 978-0-292-72518-8. (באנגלית)
↑  Freeman, Philip (2001). Ireland and the Classical World. Austin: University of Texas Press.
↑  John O'Hart, Irish pedigrees; or, The origin and stem of the Irish nation, Dublin, J. Duffy and Co.; New York, Benziger Brothers, 1892
↑  Tacitus, Agricola, C. 24 — JRS 12:57‑59 (1922), penelope.uchicago.edu
↑  R. Darcy, William Flynn, Ptolemy's map of Ireland: a modern decoding, Irish Geography 41, 2008-03-01, עמ' 49–69 doi: 10.1080/00750770801909375
↑  Carson, R.A.G. and O'Kelly, Claire: A catalogue of the Roman coins from Newgrange, Co. Meath and notes on the coins and related finds, pp. 35–55. Proceedings of the Royal Irish Academy, volume 77, section C
↑  Gustave de Beaumont, L'Irlande sociale, politique et religieuse, Michel Lévy Frères, 1863. (בצרפתית)
↑  BBC - Northern Ireland - A Short History, web.archive.org, ‏2012-11-10
↑  Medieval Ireland : an encyclopedia, New York: Routledge, 2005, עמ' 82, ISBN 0-415-94052-4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4027667-3  LCCN: sh85067964  MusicBrainz: 01428650-fbe2-4aab-aca2-a1d562a93caf  SUDOC: 02726369X 
נהר זורם בעמק באי אירלנד
הובלה פעילה

מנגנונים פעילים וסבילים להובלת חומרים דרך תאי דופן של נפרון. משאבות נתרן-אשלגן (6) מבצעות הובלה פעילה ראשונית של יוני נתרן מהתאים, בצד הרחוק מהנפרון, בעזרת אנרגיה וכנגד מפל הריכוזים. נתרן שואף להיכנס לתוך התאים מצד הנפרון ועושה זאת בפעפוע, בין היתר דרך תעלות בקרום התא(1). תנועת הנתרן פנימה לתאים מנוצלת להובלה פעילה שניונית של גלוקוז מהנפרון לתא(3) ושל יוני מימן מהתא לנפרון(2).
הובלה פעילה מתארת רתימת אנרגיה לשם הובלתם של חומרים דרך קרום התא, בכיוון המנוגד לסך כוחות מפל הריכוזים, לכוח החשמלי וללחצים המשפיעים על מעבר אותם חומרים. הובלה פעילה מתבצעת בעזרת חלבונים טראנסממברנלים המנצלים אנרגיה כימית זמינה באופן ישיר או עקיף, כדי לקשור אליהם חומרים ולהובילם דרך קרום התא. מנגנוני חלבונים המובילים חומרים באופן פעיל דרך קרומים מכונים משאבות.
הובלת חומרים כנגד מפל הריכוזים היא חיונית לתפקודי התא וכל אורגניזם המורכב מתאים. בעזרתה נוצרים התנאים לתפקוד התאים הודות להובלת יונים כגון אשלגן, נתרן וכלור ובניית יחס מסוים בין ריכוזם בתוך התא לריכוזם מחוץ לתא ועל ידי כך מתאפשר מטבוליזם בתאים, עם הובלתם של חומצות אמינו וסוכרים לתוך התאים.
חומרים בריכוז גבוה נמצאים במצב אנרגטי גבוה יותר מחומרים בריכוז נמוך. כדי להוביל חומרים מריכוז נמוך לגבוה יש להוסיף אנרגיה למערכת. האנרגיה מגבירה או מפחיתה את האפיניות של אתרי הקשירה בחלבונים הטראנסממברנלים לחומרים אותם הם מובילים ומאיצה את קצב תנועת אתרי הקשירה מפני החלבון הפונים לחוץ התא אל פני החלבון הפונים לפנים התא ובכיוון ההפוך.
לאנרגיה הנדרשת להובלה פעילה שני מקורות אפשריים. המקור הראשון הוא שימוש ישיר באנרגיה הכימית הגלומה במולקולות אדנוזין תלת-זרחתי (ATP). משאבות העושות שימוש באנרגיה זו כוללות חלק המתפקד כ-ATPase המפרק את האדנוזין. פירוק קבוצת זרחה מאדנוזין תלת-זרחתי משחרר אנרגיה רבה המנוצלת לתהליך ההובלה. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה ראשונית.
מקור אנרגיה נוסף להובלה גלום במפל הריכוזים שיוצרת הובלה פעילה ראשונית. יוני נתרן שנשאבו אל מחוץ לתא בעזרת האנרגיה של מולקולות האדנוזין תלת-זרחתי שוהים בריכוז גבוה מחוץ לתא ושואפים להיכנס לתוכו בחזרה כדי לאזן בין ריכוזם מחוץ לתא לבין ריכוזם בתוכו. מספר משאבות מאפשרות ליוני נתרן לחזור לתוך התא אך מצמידות לתהליך או מתנות אותו בהובלה של חומרים נוספים לנתרן אל מחוץ לתא או לתוכו. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה שניונית.
ראו גם

אנדוציטוזה
אקסוציטוזה
לקריאה נוספת

Guyton AC, Hall JE. Textbook of Medical Physiology, 9th Ed., W.B. Saunders Company, 1996, p. 51
Vander A, Sherman J, Luciano D. Human physiology, 7th Ed., McGraw-Hill, 1998, pp. 121-122
מרדכי הכהן

ערך זה עוסק ברב וחוקר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מרדכי הכהן
 לידה:  10 בדצמבר 1906 כ"ג בכסלו תרס"ז
 פטירה:  19 באפריל 1972 (בגיל 65) ה' באייר תשל"ב
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
הרב מרדכי הכהן (כ"ג בכסלו תרס"ז, 10 בדצמבר 1906 – ה' באייר תשל"ב, 19 באפריל 1972) היה רב, סופר וחוקר, איש היישוב הישן בירושלים. ומחשובי הוגיה של הציונות הדתית אביהם של האחים שמואל אבידור הכהן, פינחס פלאי ומנחם הכהן, וחמיו של הרב יחזקאל פוגל.
ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב חנוך חיים הכהן, רב ותלמיד חכם שעלה עם משפחתו לארץ ישראל מטרנסילבניה בשנת 1900 בילדותו למד בישיבת עץ חיים. נישא לרבקה, נכדת הרב שמואל יצחק שור, ובתו של הרב אברהם צבי שור, מחבר ״שביבי א״ש״ ואב ב"ד חסידים שבירושלים.
התגורר ב"בתי מונקאטש" שבירושלים. בבחרותו הוסמך לרבנות על ידי הרב קוק והרב יוסף חיים זוננפלד.
למרות חינוכו השמרני כמסורת היישוב הישן בירושלים, גילה בצעירותו נטיות עצמאיות ותמך בציונות. מגיל צעיר קרא ספרות כללית בשפות שונות. ב-1924 היה מעשרת התלמידים הראשונים במכון למדעי יהדות של האוניברסיטה העברית. התנדב לגדוד העבודה ועסק בסלילת כבישים. בשנים הראשונות לאחר נישואיו עסק בהוראה ובניהול בית ספר. את ילדיו שלח למוסדות חינוך דתיים שבהם למדו גם לימודי חול.
את חייו הבוגרים הקדיש למחקר וכתיבה, ולמחייתו עבד כפקיד בכיר במשרד הדתות - יועץ לשר הדתות לענייני המקומות הקדושים ומנהל מחלקת המחקר של המשרד.
הרב הכהן נפטר ביום העצמאות שנת ה'תשל"ב, כבן 65 היה בפטירתו. הוא נטמן בהר הזיתים בירושלים.
לאחר מותו הנציחה עיריית ירושלים את זכרו ברחוב "נרות שבת" שבשכונת רמות על שם העיתון שהוציא.
מפעלו הספרותי

מגיל צעיר גילה כישרון ספרותי ונטייה מחקרית. בשנות ה-40 ערך שבועון בשם "נרות שבת" ושיתף בכתיבתו את בניו - שמואל ופנחס. לימים יסדו הבנים את השבועון "פנים אל פנים" והוא פרסם בו מאמרים תורניים ומחקריים. פרסם מאמרי מחקר בביטאונה של הרבנות הצבאית "מחניים", שערך בנו מנחם.
כחובב ארץ ישראל, הקיף הכהן בכתיבתו ובמחקריו נושאים רבים הקשורים בארץ ובחידוש ההתיישבות בה. ב-1969 פרסם ספר על אבות רעיון חידוש יישוב ארץ ישראל. הוא כתב על המקומות הקדושים, מערת המכפלה, הר הזיתים ועוד. חיבה מיוחדת גילה לכותל המערבי והתמחה בתחום המקדש וגבולותיו. שנה לאחר מלחמת ששת הימים פרסם את הספר "הכותל המערבי: מקורות ומסורות".
בשנות ה-50 פרסם בהוצאת משרד הדתות את "דפים לחג", עלונים המוקדשים לחגי ישראל, הלכותיהם ומנהגיהם.
בתשכ"ב (1962) הוציא לאור את הספר "מדרש בראשית זוטא" מאת רבי שמואל בן נסים מסנות, בן המאה ה-13, מכתב יד, בתוספת הערות, ציוני מקורות ומבוא מקיף.
לאחר מותו הוקם מכון יד רמ"ה, שהוציא לאור חלק ניכר מכתביו.
משפחתו

בניו הם שמואל אבידור הכהן, פינחס פלאי ומנחם הכהן. בתו, טובה וכטפוגל (גיתית הכהן), הייתה עיתונאית ב"פנים אל פנים", ולימים בשבועון "יום השישי", שבו ערכה את המדור לנשים, תחת שם העט ט. בת הרמה (ראשי תיבות: הרב מרדכי הכהן). שלוש בנותיו הנוספות - שרה, יהודית ואמרמה, שהייתה נשואה ליחזקאל פוגל עד לפטירתה בטרם עת.
בין נכדיו: הסופרת אמונה אלון ודיקן בית הספר למשפטים שערי משפט פרופ׳ אביעד הכהן.
מספריו ומחקריו > מספריו וחיבוריו

בית הכנסת: מאמרים ומסות בעריכת מרדכי הכהן תשט"ו (1955)
אגדת זה היום: לכבוד יום העצמאות לישראל, תשי"ז (1957)
אישים ותקופות, תשל"ז (1977)
בעיני חז"ל, תשל"ז (1977)
דפים למועדים: מקורות, הלכות ומנהגות - סוכות, פסח, שבועות, ימים נוראים, בין המצרים, חנוכה, ט"ו בשבט, תשי"ד-תשט"ז (1954 - 1956)
הלכות והליכות, תשל"ה (1975)
חידוש וחקר, תשל"ז (1977)
הבית והעלייה, תשל"ח (1978)
ישראל והזמנים, תשמ"א (1981)
הארץ הטובה, תשמ"ד (1984)
הכותל: קדושה, הלכה, מנהגים, תשמ"א (1981)
הכותל המערבי: מקורות ומסורות, תשכ"ח (1968)
המקומות הקדושים בארץ ישראל: תיאורים, תמונות ומפות, תשל"א (1971)
הר הזיתים במקורות ובמסורת ישראל תשכ"ב (1962)
זכר למצות הקהל: מסכת דברים ולקט מקורות תשי"ג (1953)
טהרת המשפחה בישראל, תשי"ט (1959)
יסודות היהדות תשל"ב (1972)
ליד המעיין, תש"נ (1990)
מבחר כתבים, תשל"ה (1975)
מדרש בראשית זוטא - יצא לאור בפעם הראשונה מתוך כתב-יד עם מבוא וציוני מקורות, תשכ"ב (1962)
מן התורה: מבחר לפרשיות השבוע, תשל"א (1971)
מקדש מעט, תשל"ה (1975)
מתקנות ומנהגות ירושלים, תש"ל (1970)
סדר ז’ אדר: מקורות, מנהגות, סליחות ותפילות תשכ"א (1961)
על הראשונים: אבות רעיון חידוש ישוב ארץ-ישראל, תשכ"ט (1969)
על השבת בארצנו: קובץ מאמרים, תש"ט (1949)
על התורה: מבחר אמרים לפרשיות השבוע, תשט"ז (1956)
ערכי מידות בתורת הרמב"ם, תשט"ז (1956)
פרקי שואה, תש"י (1950)
רבי יוסף קארו, תשכ"ט (1969)
מספריו ומחקריו > מתרגומיו

אגדות היהודים (מאת לוי גינצבורג) בתרגומו ועריכתו של מרדכי הכהן, תשכ"ו (1966)
מספריו ומחקריו > ממאמריו ומחקריו

אימוץ ילדים לפי ההלכה, סיני מח, תשכ"א (1961)
יהושע בן נון הכובש הראשון: אישיותו, מפעליו ותקנותיו - יובל המזרחי, עמ' נז-צג, תשי"ב (1952)
אמרו ובאמת אמרו - ספר היובל לרבי חנוך אלבק, עמ' 177–187, תשכ"ג (1963)
האם מותר לכהן ללמוד רפואה - "תורה שבעל פה" חלק ו, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ד (1964)
חינוך הבת לאור ההלכה - מחניים צח, תשכ"ה (1965)
מערת המכפלה במקורות ובמסורות - מחניים קטז, עמ' 106–125, תשכ"ח (1968)
על ארץ ישראל לגבולותיה - מחניים קכז, תשל"ב (1972)
שלום במלחמות ישראל לאור ההלכה - מחניים קכא עמ' 34–52, תשכ"ט (1969)
הערות שוליים

↑  בן משפחתו הרב ישראל מאיר לאו מספר בספרו "אל תשלח ידך אל הנער" (עמ' 133) על ביקוריו בבית משפחת הכהן במאה שערים, בשנים הראשונות לאחר עלייתו ארצה כילד יתום פליט שואה.
↑  מת הרב מרדכי הכהן, באתר דבר, ‏20 באפריל 1972 (עמ' 2)
↑  צילום מצבת קברו בהר הזיתים.
↑  אתר עיריית ירושלים
↑  מכון לזכר הרב מרדכי הכהן, באתר דבר, ‏11 במאי 1973 (עמ' 4)
↑  לוי יצחק הירושלמי, האחים - ראיון משותף עם שלושת בניו, מעריב, 4 באפריל 1980, עמ' 56-58
↑  ברוך תור-רז, בזכות ראשונים, דבר, 29 בספטמבר 1969
↑  אדיר כהן, אגדות היהודים, דבר, 4 באוקטובר 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259860905171  GND: 1022996894  ISNI: 0000 0001 2023 2608  LCCN: n85009715  NTA: 306152010  SUDOC: 238260704  VIAF: 30956137   WorldCat (עם VIAF): 30956137
ברוריה אלבק

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1962 (בת 62) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 http://www.cast.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
ברוריה אלבק (נולדה ב-20 בפברואר 1962) היא מלהקת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

אביה אריה אלבק המציא את מקרר אמקור 1 ושיטת קירור לפרחים בישראל. הקים את חברת "א.ס.ק. קור" שבנתה את תעשיית הקירור בישראל. "א.ס.ק. קור" הקימה ותכננה את מפעלי הקירור של תנובה, שטראוס, עוף טוב, תפוגן, תפוצ'יפס, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים ועוד רבים אחרים. דודה היה אל"ם שמואל אלבק.
אמה (חנה אלבק) הייתה מורה למלאכה ולימים הייתה קבלנית הבניין הראשונה בישראל. ברוריה היא האמצעית בין שלושה אחים. ברוריה אלבק נולדה וגדלה בתל ברוך, תל אביב, למדה בבית הספר העממי אלחריזי. בכיתה ט' פרשה מלימודיה ונסעה לגור ללונדון, אך חזרה לאחר זמן מה ולמדה בתיכון על שם ליידי דייוויס בצפון תל אביב. אלבק לא שירתה בצה"ל לאחר שהתחתנה עם החבר שלה וקיבלה פטור, והתגרשה ממנו לאחר שנתיים.
בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה – בית צבי ברמת גן (מחזור כ"ד 1986). בכיתתה למדו ריטה, יגאל שדה וחגית דסברג.
אלבק נשואה ואם לשני ילדים, אחייניתה היא השחקנית לי אלבק.
קריירה > משחק וקולנוע

בשנים 1987–1989 שיחקה בתיאטרון הבימה. בין השאר בהצגה "גן ריקי", בתפקיד הנשי הראשי של יפעת. החזרות נערכו במשך ארבעה חודשים בהאנגר בקרית שאול, המחזה נכתב תוך כדי אימפרוביזציות בידי דויד גרוסמן והבמאי היה מיכאל גורביץ'. אחר-כך שיחקה בתיאטראות בית ליסין, החאן, באר שבע, והספרייה.
ב-1993 שיחקה בהצגת הנונסנס "לופ", מאת ובבימויו של יוסף אל-דרור. איתה שיחקו דב נבון, קרן מור, עמוס שוב ושרון בר-זיו.
בשנות התשעים שיחקה בטלוויזיה, בין השאר ב"מרחב ירקון" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דנה, מפקדת תחנת המשטרה, "משפחה וחצי" מאת גלילה רון־פדר-עמית ו"זינזאנה" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דיטה זינגר, מפקדת הכלא.
בקולנוע שיחקה בין השאר ב"עונת הדובדבנים" מאת ובבימויו של חיים בוזגלו (1991), בתפקיד הראשי "ריקוד על החוף" מאת ובבימויו של שמואל בנית (1992), בתפקיד הראשי "קופסה שחורה" בבימויו של יעוד לבנון (1993) ו"מדוזות" מאת אתגר קרת ושירה גפן, בבימויה של גפן (2007).
בשנת 1999 התחילה אלבק ללהק. היא בעיקר מייצאת שחקנים ישראלים לחו"ל ומלהקת פרסומות. בישראל ליהקה שחקנים לפרסומות של חברות שונות. מלהקת שחקנים גם לפרסומות בארצות שונות בעולם.
ליהקה לסרטים הישראלים "הארץ הקדושה" בבימויו של איתן גורלין (2001). ליהקה לסרטי הפעולה האמריקאים "הממלכה", "חקירה מעבר לקווים", "הבוגד", "אל תתעסקו עם הזוהן" ו"מלחמת העולם Z". בטלוויזיה ליהקה בין השאר את הסדרות "פיק אפ", "ראש גדול", "אגדת דשא" ול"מערת הקבורה של ישו", הסרט התיעודי שהפיק ג'יימס קמרון.
קריירה > עסקים ופילנתרופיה

במקביל לקריירת משחק פעלה כאשת עסקים. בסוף שנות ה-80 הייתה שותפה להקמת עסק לגידול ושיווק דגים בקניה.
אלבק היא חברת הנהלה ציבורית של מכון הערבה. מכון הערבה ללימודי הסביבה, הוא מרכז אקדמי אזורי לפיתוח מנהיגות סביבתית במזרח התיכון, הממוקם בקיבוץ קטורה בערבה הדרומית.
משנת 2010 עובדת באפריקה בתחום אנרגיה סולארית. במהלך השנים 2010–2014 יזמה ברואנדה ביחד עם אן היימן הפילנתרופית שהקימה את כפר היתומים ברואנדה, בניה של תחנת כוח סולארית 8.5 MW בכפר הנוער "אוגוזו שלום" (פירוש השם: המקום בו מתייבשות הדמעות) וגיבוש קונספט לבניה תחנות יחד עם כפרי נוער שחלק מההכנסות התחנה יעזרו לממן את כפרי הנוער.
ליהוק > קולנוע

| סרט | סוגה | במאי | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| הארץ הקדושה | סרט דרמה ישראלי | איתן גורלין | 2001 |
| הממלכה | סרט פעולה אמריקאי | פיטר ברג | 2007 |
| חקירה מעבר לקווים | סרט פעולה אמריקאי | גווין הוד | 2007 |
| הבוגד | סרט פעולה אמריקאי | ג'פרי נחמנוף | 2008 |
| אל תתעסקו עם הזוהן | קומדיית פעולה אמריקאית | דניס דוגן | 2008 |
| מלחמת העולם Z | סרט פוסט אפוקליפטי אמריקאי, בראד פיט הפיק ושיחק בתפקיד הראשי | מארק פורסטר | 2013 |
ליהוק > טלוויזיה

| תוכנית/סדרה | ערוץ/מדינה | במאי | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| פיק אפ | ערוץ 10 | עופר ויצמן | 2005 |
| ראש גדול (עונה שנייה) | ערוץ הילדים וyes stars ישראלי | אהרן קפלן | 2006 |
| אגדת דשא | ערוץ 10 | עופר ויצמן | 2006-7 |
| מערת הקבורה של ישו | הפקה קנדית של ג'יימס קמרון, שודר בין השאר בערוץ 8 | שמחה יעקובוביץ' | 2007 |
| הנשמה שלך (במקור: Die Seele eines Morders) | מותחן טלוויזיה גרמני, על פי ספרה של בתיה גור "רצח בבית לחם" | פיטר קטגוביץ' | 2009 |
| who framed jesus ? | ערוץ דיסקברי | מארק לואיס | 2010 |
| פלמ"ח (סדרת טלוויזיה) | TeenNick ישראל, yes |  | 2020 |
| לבד בבית (עונה ראשונה) | כאן | דן מסר | 2020 |
| לבד בבית (עונה שלישית) | כאן |  | 2022 |
משחק > סרטים

| סרט | במאי | תסריטאי | מפיק | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עונת הדובדבנים | חיים בוזגלו | חיים בוזגלו | הוגט אלחדד, חיים בוזגלו |  | 1991 |
| ריקוד על החוף | שמואל בנית | שמואל בנית | שמואל בנית, נחשון אקסלרוד |  | 1992 |
| קופסה שחורה | יעוד לבנון | נעמי שרון, יעוד לבנון (לפי ספר מאת עמוס עוז) | גדעון קולירין | אילנה סמו | 1993 |
| קפה עם לימון | לאוניד גורביץ' | לאוניד גורביץ', סמיון וינוקור | צבי שפירא, גדי קסטל | מיכל | 1994 |
| ביפ | עמית הכט | עמית הכט, מנשה נוי | עמית הכט, לילי קסירר |  | 1997 |
| מדוזות | אתגר קרת ושירה גפן | שירה גפן | אמיר הראל, איילת קיט, יעל פוגל | רלי | 2007 |
| חלונות 2000 | יעקב איילי |  |  |  | 2015 |
משחק > טלוויזיה

| סדרה/תוכנית | ערוץ | יוצרים | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לשון המראות | הטלוויזיה החינוכית | תמר לוטן לפי ספריו של גרשון שקד |  |  | 1993 |
| מרחב ירקון | ערוץ 2 | יפה אורנשטיין, ירון זליג | חיים בוזגלו | דנה, מפקדת תחנת המשטרה | 1997 |
| משפחה וחצי | הטלוויזיה החינוכית | גלילה רון־פדר-עמית | עופר ויצמן | החברה של דוידי | 1998 |
| איש משטרה | ערוץ 1 | רם לוי | רם לוי |  | 1999 |
| זינזאנה | ערוץ 2, טלעד | חיים בוזגלו, יוסי סבאיה, מיכאל שרפשטיין | חיים בוזגלו | דיטה זינגר, מפקדת הכלא | 1999 |
| כחול עמוק | חברת הכבלים | מיכאל שרפשטיין, עמיתן מנלזון | איילת דקל | אורלי, שוטרת | 2000 |
משחק > קלטות ילדים

| קלטת | כותב | במאי | מפיק | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אבא עושה בושות | עמרי יבין על פי הספר "אבא עושה בושות" מאת מאיר שלו | רחל שיין ארגמן | רחל שיין ארגמן | אמא של אפרים | 1996 |
| המפוזר מכפר אז"ר |  | רחל שין ארגמן | רחל שין ארגמן | אמא דאגנית | 1997 |
| איה פלוטו | לאה גולדברג | רחל שין ארגמן | רחל שין ארגמן | המחנכת | 1997 |
משחק > תיאטרון

| מחזה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | שנת הפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מעגל הגיר הקווקזי | תיאטרון הבימה | ברטולט ברכט | עמרי ניצן | מאשה | 1987 |
| גן ריקי | תיאטרון הבימה | דויד גרוסמן | מיכאל גורביץ' | יפעת | 1988 |
| המלביש | תיאטרון הבימה | רונלד הארווד | היי קיילוס | איירין | 1988 |
| אדם | תיאטרון הבימה | יהושע סובול | גדליה בסר | מירה | 1989 |
| כוכבים עם שחר | תיאטרון הספרייה | עמי דיין |  | 1990 |  |
| קערת העץ | תיאטראות הספרייה והבימה | אדמונד מוריס | יורם פאלק |  | 1991 |
| מן הכנרת | פסטיבל עכו | יוסי הדר | יוסי הדר |  | 1992 |
| חשמלית ושמה תשוקה | בית ליסין | טנסי ויליאמס | רמי דנון | סטלה | 1992 |
| לופ | פרינג' | יוסף אל-דרור | יוסף אל-דרור |  | 1993 |
| מלון מינסק | תיאטרון החאן | חנן פלד | ערן בניאל |  | 1993 |
| היהודי זיס | תיאטרון באר שבע, פסטיבל ישראל | פאול קונפלד | רוברט וודרוף |  | 1996 |
| כסף של אחרים | תיאטרון באר שבע |  |  |  | 1997 |
| מהומה רבה על לא דבר | תיאטרון באר שבע | ויליאם שייקספיר | מיכאל גורביץ' | מרגרט, בת לויה של הרו | 1999 |
הערות שוליים

↑  בעלת מניות בחברות א.ס.ק. קור מבקשת למנות מפרק שימכור את נכסיהן, באתר גלובס, 30 באוקטובר 1997
1 2 3  שרית ישי לוי, היית קונה ממנה דגים?, חדשות, 31 במאי 1991
↑  ירון פריד, המישחקים האסורים של 'גן ריקי', כותרת ראשית, 9 במרץ 1988
↑  אביחי בקר, האיש שרצה להיות מלך, חדשות, 24 ביולי 1992
↑  אדם אבולעפיה, עיתון העיר תל אביב, אבו נפחה, באתר הארץ, 1 ביולי 2007
↑  רותי זוארץ, ‏"אפשר לעשות תפקידים של ערבים בצורה נפלאה", באתר גלובס, 11 בדצמבר 2007
↑  זה כן לטלפון, באתר גלובס, 13 ביולי 1997
מיכל שדה, הבהלה לזהב: תלמה עולה בקמפיין "קורנפלקס של אלופים", באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2000
↑  שירי דובר, ‏ענף יצוא? שוק הפרסום הטורקי מעדיף את הלוק הישראלי, באתר גלובס, 19 במרץ 2014
↑  אלעד בילו, עכבר העיר, מסתמן: מלי לוי תשחק לצד בראט פיט, באתר הארץ, 11 במאי 2011
אלעד בילו, עכבר העיר, גם אורי פפר בסרט הזומבים של בראד פיט, באתר הארץ, 12 ביוני 2011
↑  האתר של חברת ערבה פאוור קומפני
↑  אתר כפר הנוער "אוגוזו שלום"
↑  אביבה קרול, ‏החלו צילומי "איש משטרה", באתר גלובס, 11 ביולי 1999
↑  גיורא יהלום, ‏תענוג מזוקק, באתר גלובס, 4 בפברואר 2000
↑  זאב בירנברג, 13 הצגות יתחרו בעכו, חדשות, 4 בספטמבר 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011296165505171  VIAF: 906165709998649380008   WorldCat (עם VIAF): 906165709998649380008
שרלוק הולמס

| --- | --- |

 יוצרים:  ארתור קונאן דויל 
 מידע
 תאריך לידה:  6 בינואר 1854 
 מקצוע:  חוקר פרטי
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום מגורים:  רחוב בייקר 221 ב' 
 דמויות קשורות
 חברים:  ד"ר ווטסון
 אויבים:  פרופסור מוריארטי, סבסטיאן מורן 
 
דמותו של שרלוק הולמס בקולנוע בסרט משנת 1946
שרלוק הולמס (באנגלית: Sherlock Holmes) הוא דמות ספרותית של בלש פרטי המופיע בספרים וסיפורים קצרים מאת ארתור קונאן דויל.
היכרות עם ווטסון

בספר הראשון בסדרה, "חקירה בשני", פוגש ד"ר ג'ון ה. ווטסון את שרלוק הולמס דרך מכר משותף. ווטסון, קצין ורופא בצבא הבריטי בדימוס, אשר שירת בחיל הרגלים ברגימנט קלעי נורת'אמברלנד המלכותי והוא לוחם מיומן, ותיק המלחמה האנגלו- אפגנית השנייה. ווטסון נפצע ב-27 ביולי שנת 1880, בעת שלחם באפגניסטן בקרב מאיוואנד, בעת שסופח לרגימנט חיל רגלים אחר, רגימנט ברקשיר המלכותי, ועדיין יש בגופו קליע שלא הוצא, למרות זאת הדבר אינו משפיע על מהירות הליכתו ("אני עצמי נחשב קל רגליים" - כלבם של בני בסקרוויל, ישראל התשס"ח, עמ' 184). ווטסון מגלה התעניינות בתחומי עבודתו של הולמס ובשל היותו רווק, מחליט לשכור יחד עם הולמס חדרי מגורים ברחוב בייקר 221 ב', ושם הם גרו בשותפות עד לנישואיו של ווטסון.
הולמס והיהודים

בכמה מהסיפורים עולה דמותו של הולמס כאנטישמית. באחד מן הסיפורים, בזמן נסיעה בכרכרה, מבדר הבלש את ווטסון בסיפור על הדרך בה היתל ביהודי ורכש ממנו את כינור הסטרדיוואריוס
המפורסם שלו בפרוטות. בסיפור אחר מתלוננת אחת הדמויות על 'היהודים המלווים בריבית', האשמה אנטישמית ידועה, שחוזרת מספר פעמים.
ספרי הפרשיות

ווטסון מעלה על הכתב עשרות פרשיות שחקר שרלוק הולמס, ומוציא אותן לאור בתור קובצי סיפורים קטנים. לא תמיד מרשה הולמס לווטסון לפרסם סיפור. למשל, כשעסק בפרשיית בית המלוכה ההולנדי, הולמס לא הרשה לו לכתוב דבר על המעשה, ויתרה מכך גם לא גילה לו על כך דבר. בסיפור "הבעיה הסופית", הסיפור בו לכאורה "מת" שרלוק הולמס, משאיר הולמס לווטסון מכתב, בו הוא אוסר עליו לפרסם פרטים על אופן "מותו", ומנחה אותו כיצד להרשיע את הפושע שעמו הוא מתעמת, פרופסור מוריארטי. ווטסון מגדיר את הולמס כ"אדם המצוין והחכם ביותר שהכרתי מעודי". לפי הסיפור נראה שבינו לבין הבלש ישנה חברות עמוקה מאוד, ושניהם מעריכים מאוד איש את רעהו.
מספרי שרלוק הולמס שכתב קונאן דויל

חקירה בשני - רומן אשר יצא לאור בשנת 1887. הספר עורר הדים רבים בקרב בני הקהילה המורמונית משום שהאשים אותם בפשעים כבדים. בישראל יצא הספר לאור בתרגום לעברית על ידי משה דור בהוצאת "מעריב לעם" בשנת 1960, ויצא שוב לאור בתרגומו של אוֹרי בלסם בהוצאת "מרגנית"-"זמורה ביתן מודן" בשנת 1989
חותם הארבעה - יצא לאור בשנת 1890. יצא לאור בעברית בתרגומו של שלמה ערב בשם "חותם הארבעה או תעלומת בית שולטו" בהוצאת צ'צ'יק בשנת 1951; בשם "סימן הארבעה" בתרגומן של שלומית קדם וחדוה גיל, בהוצאת לדורי בשנת 1982; ובשם "חותם הארבעה" בתרגומו של אוֹרי בלסם בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1983
הרפתקאות שרלוק הולמס קובץ סיפורים קצרים, (1892). יצא לאור בעברית בתרגומה של שלומית קדם, בהוצאת לדורי
זיכרונותיו של שרלוק הולמס (1894)
כלבם של בני בסקרוויל - הופיע בשנת 1901 כסיפור בהמשכים בכתב העת סטרנד מגזין, ובשנת 1902 יצא לאור כספר. נחשב לטוב שבספרי שרלוק הולמס. יצא לאור לראשונה בעברית בתרגומו של אוריאל הלפרין (יונתן רטוש) בהוצאת אמנות בשנת 1929
שובו של שרלוק הולמס (1905) - יצא לאור בעברית (בשם "שרלוק הולמס מפענח תעלומות") בתרגומה של שלומית קדם, בהוצאת לדורי
עמק הפחד - יצא לאור בשנת 1914. יצא לאור בתרגומו לעברית של מיכאל הנדלזלץ בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1990
הקידה האחרונה (1917)
ספר החקירות של שרלוק הולמס - הופיע בשנת 1927. יצא לאור בעברית בתרגומה של שלומית קדם, בהוצאת לדורי ובתרגומו של אורי בלסם בהוצאת זמורה ביתן, בשם ספר הפרשיות של שרלוק הולמס
שנים אחדות לאחר הפרסום הראשוני של הסיפורים באנגלית, החלו מתפרסמות באירופה ובארצות הברית גרסאות מתורגמות ומעובדות של סיפוריו של קונאן דויל, כמו גם סיפורים נוספים שבמרכזם הוצבו דמויותיהם של הבלש ובן לווייתו הנאמן. בראשית המאה העשרים, החלו הסיפורים נפוצים גם במזרח התיכון ובמזרח הרחוק. בארץ ישראל תורגמו הסיפורים הראשונים לעברית בראשית שנות ה-20 - אחדים מהם בידי זאב ז'בוטינסקי ובני חוגו - ולתרגומם נלווה בחלק מן המקרים פולמוס ספרותי ואידאולוגי לאומי.
אזכורים בספרות

ספרים רבים נכתבו כספרי המשך לסדרה המצליחה ובהם: "שרלוק הולמס מול דרקולה", ד"ר ג'קיל ומיסטר הולמס", "זכרונותיו של ווטסון". בסיפור "הבעיה הסופית" שפורסם ב-1893, נהרג הולמס בהיתקלות עם פרופסור מוריארטי. עלילת הסיפור מתרחשת בשנת 1891. קונאן דויל החזיר את הולמס לתחייה לאחר 8 שנים, ובאחד מסיפורי ההמשך מספר הולמס לווטסון בנונשלנטיות כי הוא טייל שנתיים בטיבט ובידר את עצמו בביקור בלהסה. בעקבות משפט זה, החליט ג'מיאנג נורבו להשלים את הפער וכתב את "המנדלה של שרלוק הולמס: השנים החסרות", בו מתואר מסעו של הולמס בהודו ובטיבט. מוריס לאבלאן, יוצר דמותו של ארסאן לופאן, הפורץ הנוצץ, נזקק לדמותו של שרלוק הולמס ליצירת עימות באחד מספריו, אך כדי שלא יואשם בגנבה ספרותית שיבש את השם להרלוק שולמס. בספר של לאבלאן הבלש מושם ללעג על ידי ארסאן לופאן ודבר זה עורר את זעמו של ארתור קונאן דויל. ספרו של מייקל שייבון, "פתרון סופי", הוא תעלומת רצח המתרחשת באנגליה בשנת 1944, ובפתרונה עוסק "הזקן", שמאפייניו רומזים לשרלוק הולמס.
סופרים ויוצרים רבים שאבו השראה מדמותו של הולמס והעזר כנגדו ד"ר ג'ון ווטסון. הסופר ג'ון לה קארה, למשל, העיד כי את ההשראה לדמותם של גיבורו ג'ורג' סמיילי ושותפו פיטר גוילאם שאב מגיבוריו של קונאן דויל. ביומקש בקשי הוא בלש הודי דמיוני שדמותו נכתבה בהשראת שרלוק הולמס.