stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלוכה השוודית

.
| --- | --- |
סמל הוד מלכותו מלך שוודיה

דגל הוד מלכותו מלך שוודיה
 
 נוכחי: קרל השישה עשר גוסטב
 תואר:  הוד מלכותו
 השליט הראשון בבית זה:  אריק המנצח
 מעון רשמי:  ארמון סטוקהולם 
 שטח שיפוט:  שוודיה 
 
המונרך השוודי הוא על פי חוק ראש המדינה של ממלכת שוודיה. בפועל המשטר בשוודיה הוא מונרכיה חוקתית המבוססת על דמוקרטיה פרלמנטרית. למרות שלפי חוק מעמד המונרך בשוודיה הוא הגבוה ביותר במדינה ובצבא, הרי שבפועל תפקידו הוא בעיקר טקסי. לפי חוק שנחקק בשוודיה בשנת 1810 השושלת המלכותית בשוודיה היא בית ברנדוט. המונרכים חייבים להיות שייכים לדת הנוצרית פרוטסטנטית.
המלך הנוכחי של שוודיה הוא קרל השישה עשר.
היסטוריה

במאה הראשונה לספירה מציין טקיטוס שהשבטים הגרמאנים ישבו בשוודיה תחת שלטון מלכותי, אך כיום אין מידע מפורט על השושלות והמלכים בתקופה זו.
לאורך כל השנים היו למלך שוודיה סמכויות שלטוניות מעטות. לרוב הוא שימש כשר המלחמה, שופט עליון וכראש הכניסה במקדש באופסלה. בעוד שעד 1250 היה מלך שוודיה ראש לאוסף של שבטים ונחלות פיאודליות בעלות מגנאטים חזקים, הרי שלאחר הצלחת תנועת הפולקונג (Folkung) בהנהגתו של בירגר יארל ובתמיכת האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי, חל שינוי לכיוון איחוד האומה תחת הכתר וחוק הכנסייה הקתולית. בנו של בירגר, מגנוס השלישי, מלך שוודיה, היה למלך השוודי הראשון שאיחד תחתיו את האומה.
עד שנת 1515 המלך היה נבחר על ידי העם, במקום שנקרא "האבנים של מורה" (Stones of Mora) ליד אופסלה, ולעם הייתה גם היכולת להחליפו. משנת 1544, החלה המלוכה לעבור בירושה. השושלת השולטת הנוכחית, שושלת ברנדוט, התחילה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות בהן החלק המזרחי של שוודיה, בשטח שבו נמצאת היום פינלנד, הועבר לשלטון רוסיה. השושלת הנוכחית שולטת מכוח חוק שנחקק ב-1809.
במאה ה-19 נחקק חוק המחלק את סמכויות השלטון בין הפרלמנט למלוכה. בחוק נוסף שנחקק ב-1917 הופחת עוד כוחו השלטוני והפוליטי של המלך כך שהוא הפך לשליט טקסי בלבד.
מסמכים שונים אודות המשפחה החל מהמאה ה-19 נשמרים בארכיון הארמון הממוקם בארמון המלוכה בסטוקהולם.
מצב נוכחי

בשנת 1974 נחקק תיקון לחוקה שביטל את כוחה של המועצה שנקראת "Privy Council". מוסד זה היה מורכב מאנשים מכובדים, שנבחרו על ידי המלך, ושימשו לו כגוף מייעץ. תפקידה של המועצה הצטמצם לבחירה של הגוף השלטוני, לאחר הבחירות. חלק מתפקידיו הפוליטיים של המלך עברו ליושב ראש (Speaker) בית הנבחרים. המלך נשאר באופן רשמי כ"ראש המדינה", אך התפקיד הפוליטי היחיד שנשאר לו הוא "יושב ראש המועצה לנושאי מדיניות חוץ", שמעדכן את מפלגות הקואליציה והאופוזיציה בנושאי מדיניות החוץ.
חוק שנחקק מאוחר יותר ב-1980, שינה גם את חוק ההורשה של כס המלכות, באופן שביטל את העדפת הבן הבכור וכעת הצאצא הבכור של המלך הוא יורש העצר, ללא קשר למינו. בעקבות חוק זה הנסיכה ויקטוריה מיועדת לרשת את המלך הנוכחי.
הערות שוליים

↑  ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 178–179
הדובי של פרד

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  איריס ארגמן
 איורים:  אבי עופר
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  קיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  2016
 
הדובי של פרד הוא ספר ילדים מאת איריס ארגמן ואויר על ידי אבי עופר. הספר יצא לאור על ידי הקיבוץ המאוחד ב-2016. הספר מומלץ לילדים בגילי 8-6.
תקציר העלילה

הספר מציג את סיפורו של אלפרד (פרד) לסינג, סיפור על ילדות בצל מלחמת העולם השנייה, המספר על תקווה ואהבה ועל בדידות וחברות אמיצה. ייחודיותו של הספר היא שהוא מספור מנקודת מבט מיוחדת, מפיו של הדובי של פרד. נקודת התצפית של הדובי מאפשרת מסירה עדינה ומסוננת של המאורעות. הדובי מקשיב לשיחות המתנהלות מסביבו, ומבין עוד פחות מפרד על מה מתנהלות השיחות. הוא צופה בכוכב הצהוב שנתפר על מעילו של פרד ושבהמשך נתלש ממנו. פרד לוקח את הדובי, חפץ המעבר שלו, לכל מקום. הדובי שומר ומגן עליו, מקשיב לרחשי לבו והופך לשותף פעיל בכל החוויות שהוא עובר.
מוסר השכל

המסר העיקרי בסיפור הוא שאהבתו של פרד לדובי סייעה לו לשרוד את המלחמה הן במישור הפיזי והן במישור הנפשי. מסר נוסף שהסיפור מעביר הוא שנאמנות, דאגה הדדית ואהבה, הן הסוף הטוב של התקופה הרעה.
על הסופרת

איריס ארגמן, סופרת ילדים, נולדה בשנת 1967, גדלה בעיר אשדוד וכיום מתגוררת ברמת גן. מלבד היותה סופרת ילדים היא יוצרת תוכן למוזיאונים, מנחת סדנאות כתיבה לילדים ומנחת מועדוני קריאה למבוגרים. ארגמן פרסמה תשעה ספרים לילדים.
הרקע לכתיבת הסיפור

ארגמן מספרת שנשבתה בקסמי הדובי הקטן שהגיע לארץ בארגז גדול בכתבה בעיתון 'גלריה'. מאותו רגע, היא מעידה, הסיפור אחז בה ולא הרפה, כך שלא הצליחה להניח אותו בצד. ההחלטה לכתוב את הסיפור, בוצעה באופן רגשי. סופרת לפני הכול, ארגמן הילדים פנתה אל פרד לסינג, הילד שעליו מבוסס הסיפור, כדי לקבל את אישורו.
פרסים ועיבודים

הספר זכה בפרס "יד ושם" ב־2016 ובפרס ספרותי באיטליה בשנת 2017, ובשנת 2019 הועמד לפרס "יאנוש קורצ'אק" בצרפת.
הספר תורגם לשפות איטלקית, צרפתית, ספרדית, אנגלית ורוסית.
ביקורות

הסיפור ממחיש לקוראיו שיצירת אמנות גדולה נבנית מכאב, אולם בכוחה למלא את הקורא באושר ובתקווה. לטענת הקוראים, אין ספק, כי הדובי של פרד עתיד לזכות במקום של כבוד על מדף הספרים של ילדי ישראל. מומלץ למורות בכיתות א'-ג' במסגרת פעילויות הוראת השואה.
הערות שוליים

1 2  הדובי של פרד - איריס ארגמן, באתר www.e-vrit.co.il
↑  הדובי של פְרֶד : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
1 2 3 4  הדובי של פרד מאת איריס ארגמן
↑  הדובי של פרד | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il
1 2 3  הדובי של פרד
1 2  איריס ארגמן וספרה-הדובי של פרד (A), באתר www.saltarbutartzi.org.il
↑  שעת עיון על הסיפור המרגש "הדובי של פרד"
1 2  מכונת הכתיבה, הדובי של פרד ושל איריס – ריאיון עם איריס ארגמן, באתר מכונת הכתיבה, ‏2016-04-29
הכל אגדה

| --- | --- |
 בימוי:  אורי פסטר
 הפקה:  יהודה טלית
 כתיבה:  אורי פסטר
 דמויות:  מיכל ינאי, יאיר לוטן, איציק כהן, אלחי לויט, נורית כהן, גיל צ'רנוביץ, ובועז פייפר
 מוזיקה:  שוקי לוי, וחגי אלקיים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוגה:  מחזמר, הצגת ילדים
 הצגת בכורה:  24 בדצמבר 1997
 שפה:  עברית
 
הכל אגדה - המחזמר הוא מחזמר ישראלי לילדים, המבוסס על אגדות האחים גרים: סינדרלה, שלגיה, הנסיכה על העדשה, היפהפייה הנרדמת, וזהבה ושלושת הדובים. המחזמר נכתב על ידי המחזאי אורי פסטר והשתתפו בו מיכל ינאי, יאיר לוטן, בנות פסיה ועוד. את הכוריאוגרפיה יצר קלוד דדיה.
המחזמר עלה לראשונה בחג החנוכה והוצג בסינרמה בתל אביב בשנת 1997. המחזמר זכה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית המחזמר של השנה 1997.
למחזמר הופקו קלטת/דיסק שמע וווידאו לצפייה. בנוסף הופקה גרסה באנגלית של המחזה.
המחזות "הכל אגדה" ועיבודיו של פסטר ל"פיטר פן" ו"הקוסם" אוחדו על ידו ל"ספר מחזות הזמר" בהוצאת כנרת ושיצא ב-1999, ואשר משמש מורים לדרמה בהפקת הצגות סוף שנה בבתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים.
על כתיבה ובימוי מחזות זמר לכל המשפחה, ובהם מחזה זה, זכה אורי פסטר בעיטור כבוד על שם אנדרסן הבינלאומי.
בשנת 2022 עלה פעם נוספת המחזה בכל רחבי הארץ בביצוע של עדי ביטי, רועי ניב, עמית זיתון, טירל יגוני ועוד. באותה שנה עלתה רצועת שירי המחזה בעיבודן המחודש לערוץ היוטיוב.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הנסיכה ממי והנסיך מהממי מספרים סיפור באמצעות חמש אגדות מפורסמות.
שחקנים > 1997

הנסיכה ממי - מיכל ינאי
הנסיך מהממי - יאיר לוטן
בנות פסיה
ממיממה - איציק כהן
מלכה - אלחי לויט
בטי - גיל צ'רנוביץ
קטי - בועז פייפר
מכשקשישה - נורית כהן
שחקנים > 2022

הנסיכה ממי - עדי ביטי
הנסיך מהממי - רועי ניב
ממיממה - טירל יגוני
מלכה - עמית זיתון
משתתפים נוספים - מור כץ ולירון כרמיאל
הערות שוליים

↑   אורי פסטר זוכה בפרס במאי השנה בתיאטרון לשנת 1997 על המחזמר "הכל אגדה", סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 04:03)
↑  הכל אגדה! (CD, 1997)-מיכל ינאי, באתר מוזיקה ישראלית.
↑  אורי פסטר במאי ומחזאי, באתר מחזאי ישראלי.
↑   אורי פסטר בראיון אצל רבקה מיכאלי, סרטון בערוץ "אורי פסטר Uri Paster", באתר יוטיוב (אורך: 19:10)
↑  הכל אגדה - בכיכובה של עדי ביטי - תיאטרון חולון, באתר תיאטרון חולון, ‏3 באוגוסט 2022
↑  103FM, ‏"הבאנו טאץ' עדכני": עדי ביטי נכנסת לנעליה של מיכל ינאי ומרגשת את ההורים, באתר מעריב אונליין, 27 בדצמבר 2022
הדיוויזיה ה-19 (האימפריה העות'מאנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 שיוך:   צבא האימפריה העות'מאנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1911–1918 (כ־7 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 
הדיוויזיה ה-19 של הצבא העות'מאני (בטורקית: 19. Piyade Tümeni) הייתה דיוויזיה עות'מאנית שלחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

ב-20 בינואר 1915 מונה מוסטפא כמאל פאשה למפקד הדיוויזיה, ועד מהרה היא הוצבה בחצי האי גליפולי. הדיוויזיה לחמה בגבורה במהלך מערכת גליפולי ולזכותה נזקף חלק גדול מעמידת הכוחות העות'מאניים נגד כוחות מדינות ההסכמה. בינואר 1916 הועברה הדיוויזיה יחד עם הדיוויזיה ה-20 לגליציה, שם הן לחמו כחלק מהקורפוס ה-15 נגד כוחות צבא האימפריה הרוסית. באוגוסט 1917 הועברה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-15 לארץ ישראל, שם היא לחמה במהלך קרב באר שבע. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בארץ ישראל, עד להשמדתה בקרב מגידו.
מפקדים

20 בינואר 1915 - 8 באוגוסט 1915: מוסטפא כמאל אטאטורק
8 באוגוסט 1915 - 16 באוקטובר 1916: מהאמט שפיק אקר (אנ')
החל מ-16 באורטובר 1916: אהמט סאדאת דוגרואר (Ahmet Sedat Dogruer)
סמי סאביט קאראמאן (אנ')
סדר כוחות

רגימנט הרגלים ה-57
רגימנט הרגלים ה-72
רגימנט הרגלים ה-77
מחלקת מקלעים
גדוד הפרשים החמישי
4 גדודי ארטילריה
לקריאה נוספת

ארצ'יבלד וייוול, מסעי המלחמה בארץ-ישראל, הוצאת מערכות, 1951, בתרגום עמיהוד ארבל (עמודים 114-115, 143, 168)
ג'ון ד. גריינג'ר, הלחימה על ארץ-ישראל 1917, הוצאת מודן בשיתוף הוצאת 'מערכות', 2006
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה צבאית ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההכשרה

ההכשרה הייתה תנועה יהודית בהולנד שעסקה בהכשרת נוער יהודי לחיים בארץ ישראל.
רקע

לאחר מלחמת העולם הראשונה החלו מאות פליטים לזרום ממזרח אירופה לתחומי הולנד, חלקם באישור ממשלת הולנד וחלקם הבריחו את הגבול עם גרמניה.
בין הפליטים היו יהודים רבים שביקשו להגיע לארצות הברית או לפלשתינה. הציונים מבין בני נוער אלה היו חברים ב"אגודת מזרחי" ובקשו להיות חלוצים בפלשתינה.
כדי לשפר את סיכוייהם של בני הנוער היהודים מבין הפליטים להקלט בפלשתינה, הוקמו במזרח הולנד ארגונים ששיכנו את הפליטים אצל איכרים כדי שילמדו את עבודת האדמה.
ההכשרה

לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933, הוקם מרכז הכשרה ("ההכשרה") באנסחדה (Enschede) ביזמתם של כמה מחברי אגודת ישראל – י' סימון, תושב המקום, ד"ר האוסדורף, מר דה האס, י' פרומן ולינה סנדרס, ובשיתוף פעולה עם קהילת אנסחדה והרב הראשי שלה, הרב הירש. ההכשרה זכתה לתמיכה נרחבת של הקהילה היהודית שראתה בכך פתרון לבעיית זרם הפליטים.
קבוצות של 15–25 בני נוער, ברובם בוגרי תנועות נוער ציוניות מגרמניה, התגוררו במבנה בית ספר ישן של העיר אנסחדה ועבדו אצל איכרים אמידים באזור. שם למדו מקצועות כגון חליבה, עבודת אדמה, נגרות, מסגרות, גידול ירקות ורתכות.
בין השנים 1933 ל-1942 הוכשרו בדרך זו מעל 100 בני נוער יהודים חלוצים. רוב החלוצים בהכשרה זו היו יוצאי "עזרא", תנועת הנוער של אגודת ישראל בגרמניה, או שבאו מפולין. ילידי הולנד כמעט לא הגיעו להכשרה זו. עבור כולם הוגשה לממשלת המנדט הבריטית בקשה לקבל סרטיפיקט לעלות לפלשתינה וכמאה מהם קיבלו את האישורים הנכספים ועלו לארץ ב-1938.
מנהלו הראשון היה ד"ר שטסמן, ואחריו חיים נוסבאום. בין השנים 1937 ל-1942 ניהלו את ההכשרה הרב הלל ברוקנטל עם רעייתו מלי. הרב הלל יזם את הוצאת ה'הכשרה' מתוך העיר אנסחדה לפרוור העיר בכפר טווקלו (Twekkelo), מה שסייע מאוחר יותר, לאפשרות ההישרדות וההצלה בזמן הכיבוש הגרמני. הרב הלל נשבה בידי הגרמנים ביולי 1940 ונשלח למחנה בשלזיה עלית, וכך בשנתיים וחצי האחרונות, ניהלה מלי לבדה את ההכשרה (בהיותה אם לשלושה ילדים בגילאי שנתיים, שלוש וארבע).
החל מ-1939 לא ניתנו עוד סרטיפיקטים וממשלת הולנד העלימה עין ואפשרה לקבוצה נוספת של חלוצים לעשות את דרכה לפלשתינה בדרכים לא חוקיות.
מלחמת העולם השנייה

עד לשנת 1942 יכלו חברי ההכשרה להמשיך את הכשרתם ללא כל התנכלויות מצד הגרמנים, מאוחר יותר הם התבקשו להרשם בעירית אנסחדה לצורך איסוף והפנייה ל"מחנה עבודה" בפולין. בפועל רק מעטים מביניהם אכן נרשמו וכשבאה משאית לאסוף אותם מהמקום בו גרו גילו הגרמנים שהמקום נטוש.
המחתרת של האזור ברשות הכומר אוורדואן (Overduin) דאגה להסתיר את כל חברי ההכשרה בבתי האיכרים בהם עבדו.
משך כל תקופת המלחמה דאגה המחתרת ההולנדית לכל צורכיהם של הצעירים.
23 מתוך 50 חלוצים מההכשרה של ינואר 1938 ניצלו ועלו לישראל.
לקריאה נוספת

L.F.van Zuylen(1998)."Palestinapioniers in Twente".Holland
C.Hilbrink(1989)."De Illegalen".SDU.s'Gravenhagen
הערות שוליים

↑  הם היו חברינו, יגאל בנימין, הם היו חברינו, ירושלים, עמ' 13-14
המחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני (מוסקבה)

המחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני של מוסקבה (ברוסית: Северный административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מינהליים) של העיר מוסקבה. ממוקם בצפון העיר וכולל 16 נפות.
בשטחי המחוז כעשרים כנסיות פרבוסלביות.
נפות המחוז

איירופורט
בגובוי
בסקודניקובסקי
וויקובסקי
מזרח דגונינו
גולובינסקי
דמיטרובסקי
מערב דגונינו
קופטבו
לבוברז'ני
מולז'אנינובסקי
סאביולובסקי
סוקול
טימיריאזבסקי
חוברינו
חורושיובסקי
הדיוויזיה ה-201 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  6 ביולי 1916 – 22 באוקטובר 1918 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-201 (בגרמנית: 201. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה ה-201 הוקמה ב-17 בינואר 1916, כחלק מהרחבת כוחותיו של הצבא הגרמני בחזית המזרחית. הדיוויזיה הורכבה בעיקר מכוחות ממלכת וירטמברג, מדינה בדרום גרמניה, והייתה חלק מהקורפוס ה-17.
באביב 1916 השתתפה הדיוויזיה ה-201 בקרב קובל, מתקפה גדולה של מעצמות המרכז נגד הכוחות הרוסיים באוקראינה של ימינו. הדיוויזיה השתתפה גם במתקפת ברוסילוב, מתקפה רוסית מסיבית שהחלה ביוני 1916 ודחקה את צבאות אוסטרו-הונגריה וגרמניה לאחור.
ב-1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם נלחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל. הדיוויזיה השתתפה גם במתקפת האביב הגרמנית של 1918, שהייתה ניסיון לשבור את הקיפאון בחזית המערבית.
הדיוויזיה ספגה אבדות קשות במהלך המלחמה, על פי ההערכות 20,000 חיילים נהרגו או נפצעו. לאחר שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918 פורקה הדיוויזיה כחלק מפירוק הצבא הגרמני.
מפקדים

גנרל-לויטננט גוסטב פון דיקהות-הארך (5 ביולי 1916 – 11 בנובמבר 1917)
גנרל-לויטננט לודוויג באכלין (12 בנובמבר 1917 – 26 באוקטובר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

1 2  "Einsatz bei der 18. Infanterie-Division (mot.)", Herr Oberleitnant, det lohnt doch nicht!, Wien: Böhlau Verlag: 243–251, 2013-02-28, doi:10.7767/boehlau.9783205789727.243, ISBN 978-3-205-78891-1, נבדק ב-2023-03-19
↑  Shepherd, Ben (2012). Terror in the Balkans : German armies and partisan warfare. Cambridge, Mass.: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-06943-5. OCLC 794004256.
היער הלאומי (אנגליה)

מיקום היער הלאומי בבריטניה
היער הלאומי הוא פרויקט סביבתי להקמת יער, הנערך במרכז אנגליה. במסגרת הפרויקט ניטעים עצים בתוך שטח של 520 קילומטרים מרובעים במחוזות לסטרשייר, דרבישייר וסטפורדשייר, במטרה ליצור יער לאומי חדש על ידי עירוב של שטחי חורש עתיקים עם נטיעות חדשות. שטח היער משתרע מפאתי לסטר במזרח ועד ברטון שעל נהר טרנט (Burton-upon-Trent) במערב, ומיועד לחבר בין היערות העתיקים נידווד (Needwood) וצ'ארנווד (Charnwood).
מטרת הפרויקט היא להסב כשליש משטח הפרויקט (135 קילומטרים מרובעים) ליער, בין השאר על ידי שכנוע בעלי הקרקעות בו לשנות את ייעודן. מטרה נוספת של הפרויקט היא להגביר את התיירות באזור ולהגדיל את מספר מקומות התעסוקה הקשורים אליו.
הפרויקט החל ב-1990, ועד אוקטובר 2012 ניטעו במסגרתו 8 מיליון עצים, שמקצתם הם כבר עצים בוגרים בני למעלה מעשרים שנה. העצים שניטעו שילשו את שטחי החורש מכלל מתחם הפרויקט מ-6% ל-18%. ‏85% מן העצים הניטעים הם ממינים רחבי עלים שהם מינים ילידים באנגליה. הם כוללים בין השאר אלון אנגלי, מילה, צפצפה, אורן שחור ואורן סקוטי.
בתחומי היער הלאומי נמצאים שני מרכזי מבקרים וכן מספר רב של אתרי תיירות אחרים, לרבות תעלת אשבי (Ashby), טירת אשבי דה לה זוש (Ashby de la Zouch Castle), פארק ביקון היל (Beacon Hill), אגמי קרוקסאל (Croxall), בית מלבורן (Melbourne Hall) ומשתלת הזיכרון הלאומית.
הפרויקט מוצא לפועל על ידי חברת היער הלאומי, חברה ללא כוונת רווח שהוקמה ב-1995. היא נתמכת על ידי משרד הסביבה, המזון והכפרים של בריטניה.
המחוז האדמיניסטרטיבי מוסקבה החדשה (מוסקבה)

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 פרפקט:  דמיטרי נאבוקין
 עיר אם:  מוסקבה
 שפה רשמית:  רוסית
 תאריך ייסוד:  1 ביולי 2012
 שטח:  3,614 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז האדמיניסטרטיבי:  541,242 (2024)
 קואורדינטות:  55°36′N 37°21′E﻿ / ﻿55.6°N 37.35°E﻿ / 55.6; 37.35 
 אזור זמן:  UTC +3
 https://новомосковский-округ.рф/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז האדמיניסטרטיבי של מוסקבה החדשה (ברוסית: Новомосковский административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מנהליים) של העיר מוסקבה. הוקם בקיץ 2012 במסגרת פרויקט להרחבת העיר מוסקבה, על חשבון שטחי מחוז מוסקבה, הוקם יחד עם מחוז טרויצק.
ממוקם בדרום העיר וכולל 9 נפות:
ונוקובו
ווסקרסנסק
דיסונובסקויה
קוקושקינו
מרושקינסקויה
מוסרנטגן
סוסנסקויה
פילימונקובסקויה
שצ'רבינקה (המשמשת גם כמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז)
הנהלת המחוז

בתקופת המעבר עד להקמת המחוז, נוהל השטח על ידי פרפקט המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מערבי אלכסיי צ'לישב. בנובמבר 2013 מונה דמיטרי נאבוקין לפרפקט מחוז מוסקבה החדשה.
ראו גם

מוסקבה החדשה
בית ספר לטובו
המלחמה על השלום (סרט, 1968)

| --- | --- |

 בימוי:  ז'ול דאסן
 הופק בידי:  אירווין שו, ז'ול דאסן
 תסריט:  אירווין שו
 שחקנים ראשיים:  ז'ו דסאן וקלוד דופין (אנ')
 מוזיקה:  Irwin Bazelon 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית וצרפת
 הקרנת בכורה:  11 ביוני 1968
 משך הקרנה:  70 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלחמה על השלום הוא סרט תיעודי ישראלי, שנעשה בעקבות מלחמת ששת הימים ובהשפעת תחושת האופוריה שהשרה ניצחונה של ישראל במלחמה. מתאפיין בעמדה אנטי-מלחמתית, ולכן קיבל ביקורת.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
ז'ו דסאן: -
קלוד דופין (אנ'): -
המלחמה לאחר המלחמה

| --- | --- |
עטיפת ה-DVD
עטיפת ה-DVD
 בימוי:  מיכה שגריר
 הופק בידי:  דוד גולדשטיין
 תסריט:  משה הדר (פומי)
 עריכה:  נירה עומרי
 שחקנים ראשיים:  אורי גולדשטיין  קריינים: ירון לונדון אלימלך רם דניאל פאר רבקה מיכאלי
 מוזיקה:  נחום היימן יאיר רוזנבלום
 צילום:  אמנון סלומון, יחיאל נאמן
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  בקי פטה המפריס
 חברה מפיצה:  הגל הכחול
 הקרנת בכורה:  1969
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 הכנסות:  150,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
המלחמה לאחר המלחמה הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 1969 בבימויו של מיכה שגריר.
בסרט יש שילוב של צילומים בזמן אמת יחד עם קטעי ארכיון ויומני חדשות והוא מתאר את התקופה מיד לאחר מלחמת ששת הימים כאשר מצד אחד מלחמת ההתשה בבקעת הירדן ומנגד דיסקוטקים ותחרויות יופי בתל אביב.
את המוזיקה חיבר נחום היימן שחיבר את הלחן לשיר "מרדף" למילותיו של ירון לונדון ומושר בפי חוה אלברשטיין. בסוף הסרט מופיעה להקת חיל הים עם הסולנית רבקה זהר בשיר "מה אברך" של רחל שפירא ויאיר רוזנבלום.
איורי הכותרות של הסרט הם של דוש.
התסריט נכתב על ידי משה הדר והקריינים הם ירון לונדון ואלימלך רם. לונדון מקריא את שירו "גשר אלנבי" ("גשר ביילי"). כמו כן יש בסרט קטעים של תוכניות קול ישראל מאז בקולותיהם של דניאל פאר ורבקה מיכאלי.
בסרט יש גם קטע מבוים של צנחן ישראלי פצוע (אורי גולדשטיין) שמקבל טיפול לצד מחבל שנפצע באותו מרדף.
תקציר העלילה

המלחמה הסתיימה, הגנרלים שמחים ומתחבקים אחד עם השני. אלבומי ניצחון נמכרים בכמויות, העם זורם לעיר העתיקה ולכותל המערבי. המיתון נגמר, יש שגשוג. אלימלך רם מראיין צעירים על דעתם על הגלולה למניעת היריון.
קבוצת שבויים מצריים מוחזרת למצרים, נאצר נואם כי "מה שנלקח בכוח יוחזר בכוח". הגנרלים המצריים האשמים בתבוסה נידונים למאסר ודרגותיהם מוסרות. מטוסי טופולב מביאים ציוד צבאי מברית המועצות לצבא המצרי המתחמש.
מלחמת התשה בחזית המצרים והירדנית. כפר רופין ומעוז חיים מופגזים קשות. לווית הרוגי המשחתת אילת והפגזת בתי הזיקוק בסואץ כתגמול. ובתל אביב עסקים כרגיל. אנשים מבלים בדיזנגוף והגרלת מפעל הפיס נמשכת. אורי אבנרי מכתיר את "מלכת המים".
עיתונאים מה-BBC מראיינים פעילי אש"ף בירדן בעת אימונים והם אומרים כי מטרתם להשמיד את ישראל. הם מראיינים גם נערים פלסטינים בשיעורים בהם הם מתחייבים להשמיד את ישראל.
פיגועי תופת, גונאר יארינג מנסה לתווך ללא הצלחה. משה דיין מדבר על "המלחמה לאחר המלחמה". התזמורת הפילהרמונית הישראלית מנגנת בסיני. טקס השבעת צנחנים בכותל. נכי מלחמה בבית הלוחם.
לאחר מרדף בבקעה מובאים למיון צנחן פצוע ראש (אורי גולדשטיין) ומחבל פצוע חזה. הם עוברים ניתוח ושוכבים זה ליד זה.
הדיוויזיה ה-81 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "חתול בר"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917 1921 1967 – 1919 1946 פעילה (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-81 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית, אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, וקיימת כיום כדיוויזיית המוכנות ה-81.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917, ארבעה חודשים לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. רוב החיילים הגיעו מפלורידה, קרוליינה הצפונית וטנסי, והתאמנו בפורט ג'קסון. הדיוויזיה בפיקודו של צ'ארלס ג'סטין ביילי נשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית בפיקודו של ג'ון פרשינג. הדיוויזיה נחתה בצרפת בספטמבר=אוקטובר 1918, ולחמה במתקפת מז-ארגון, וב-11 ביוני 1919 הוחזרה לארצות הברית ופורקה. במהלך שירותה בצרפת ספגה הדיוויזיה ה-81 1,104 נפגעים: 195 הרוגים ו-909 פצועים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, וביוני 1942 היא הופעלה מחדש. הדיוויזיה הועברה לזירת האוקיינוס השקט ב-3 ביולי 1944, ולחמה בקרבות אנגאור ופלליו. בתחילת פברואר 1945 הפליגה הדיוויזיה ה-81 לקלדוניה החדשה כדי לנוח ולהתאושש. במאי 1945, הדיוויזיה ה-81 נפרסה בפיליפינים כדי להשתתף במבצעים לטיהור האי לייטה, ולהתכונן לפלישה המתוכננת ליפן. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הדיוויזיה ה-81 נפרסה במחוז אאומורי ביפן כחלק מכוח הכיבוש של בעלות הברית. הדיוויזיה הושבתה ביפן ב-30 בינואר 1946. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרגו 550 חיילים ונפצעו 2,462 מלוחמי הדיוויזיה.
היסטוריה > הקמה מחדש

בשנת 1967 סמל שרוולי הכתף של הדיוויזיה הופעל מחדש לשימוש על ידי פיקוד צבא המילואים ה-81 (81st ARCOM). מ-1967 עד 1995, מרכז ה-ARCOM ה-81 היה באיסט פוינט, ג'ורג'יה, והוא פיקד ושלט על יחידות המילואים של הצבא בג'ורג'יה, קרוליינה הדרומית, פוארטו ריקו ובחלקים מקרוליינה הצפונית, פלורידה ואלבמה. במהלך אותה תקופה, ARCOM ה-81 היה אחראי על פריסת יחידות מילואים של צבא ארצות הברית לווייטנאם, דרום מערב אסיה והבלקן. ה-81 הועבר ב-1996 לבירמינגהם, אלבמה ואורגן מחדש כמפקדת התמיכה האזורית ה-81 (RSC) שהייתה אחראית לפיקוד ושליטה על כל יחידות המילואים של הצבא בדרום מזרח ארצות הברית ובפוארטו ריק.
בשנת 2003, ה-RSC ה-81 אורגנה מחדש כמפקדת הכוננות האזורית ה-81 (RRC), אך שמרה בעיקרה על אותה משימה כמו קודמתה. בספטמבר 2008, ה-RRC ה-81 הושבת בברמינגהם, אלבמה. במקומו, הופעל מחדש פיקוד תמיכה אזורי 81 (RSC) בפורט ג'קסון, קרוליינה הדרומית. בניגוד ליחידות הקודמות שלו, ל-RSC ה-81 החדש הייתה משימה שונה מהותית. הוסרה ממנו האחריות למאות יחידות של יחידות השכרת כוחות (TPU) וחיילים. במקום זאת, ה-RSC ה-81 סיפק תמיכה במבצעי בסיס (BASOPS) ל-497 יחידות מילואים של הצבא בתשע מדינות בדרום מזרח ארצות הברית ופוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית. על ידי אספקת השירותים והשירותים החיוניים ללקוח, ה-RCS ה-81 נועד לעזור לפקודות המבצעיות, הפונקציונליות וההדרכה (OF&T) הנתמכות להתמקד במשימת הליבה שלהם ביחידה ובסופו של דבר לעמוד בדרישות הכוח למפקדים ולוחמים בעולם. בשנת 2018, ה-RSC ה-81 סומנה מחדש באופן זמני כדיוויזיית המוכנות ה-81, ונועד לקבל אחריות נוספת מפיקודים תפקודיים אחרים של מילואים של הצבא בנוסף למשימת BASOPS המתמשכת.
ב-1 באוקטובר 2018, ה-RSC ה-81 אורגן מחדש באופן רשמי כדיוויזיית המוכנות ה-81 (USAR).
הללויה

ערך זה עוסק במילת תפילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הַלְלוּיָהּ היא מילה שמשמעותה "הללו את האל", אשר לה תפקיד מרכזי בתפילות רבות, בשירה ובתרבות הפופולרית. המילה שימושית במספר דתות, כדוגמת יהדות ונצרות.
קטע מתוך ההגדה של פסח על דף שנשתמר בגניזת קהיר, ובמרכזו מובלטת המילה "הללויה"
מקור המילה

המלה הללויה היא הצמדת מילים של המילים העבריות "הללו" ו"יה", ומשמעותה "הללו את האל". היא מוזכרת 24 פעמים בתנ"ך, בעיקר במזמורים קי"ג-קי"ח בספר תהילים, הנכללים גם בתפילת הלל.
מעברית עברה המלה לשפות רבות אחרות, ובהן יוונית ואנגלית. בתנ"ך המלך ג'יימס, התרגום המוכר ביותר של התנ"ך לאנגלית, מתורגמת המלה כ-"Praise yee the Lord" (הללו את האל), אך במהדורה המקורית משנת 1611 מופיעה ליד המשפט הערת המתרגמים: "Heb. Halleluiah". הערות מסוג זה הופיעו ליד מילים שהמתרגמים לא היו בטוחים בתרגומן, כדי לשמור על דיוק ונאמנות למקור העברי. המלה "הללויה" נכללת במספר מיסות נוצריות.
המילה מופיעה בתנ"ך 24 פעמים, כולן במזמורי תהלים ק"ד־תהילים ק"ו, קי"א־קי"ז, תהילים קל"ה וקמ"ו־ק"נ. בכל המקומות המילה פותחת או סוגרת את המזמור, פרט למקרה אחד (מזמור קל"ה, פסוק ג'). במקור שני חלקי המילה מופרדות במקף ("הַלְלוּ־יָהּ"). הפירוש המילולי של הביטוי: שבחו את יה, שבחו את ה'. התוספות מסכת ברכות, דף י', עמוד א' מפרשים את דברי הגמרא (שם) ”כל פרשה שהיתה חביבה על דוד פתח בה באשרי וסיים בה באשרי” שזה גם ב'הללויה', שפרשה חביבה התחיל וסיים ב'הללו־יה'.