stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קווינסי אדמס
הערות שוליים

↑  The Oldest Known Photographs of a U.S. President.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257460505171  PLWABN: 9810557245705606  BIBSYS: 90514459  BNC: 000950323  BNE: XX1572157  BnF: cb12284310j (data)  CANTIC: a11177378  CiNii: DA01221617  GND: 118643789  ICCU: TO0V032389  ISNI: 0000 0001 2128 2017  LCCN: n79140988  LNB: 000239595  NARA: 10583041  NDL: 001265870  NKC: jn20011211222  NLA: 36311662  NTA: 068423020  RERO: 02-A012312780  SELIBR: 206577  SNAC: w6f873mk  SUDOC: 027551482  Trove: 1245086  ULAN: 500353262  US Congress: A000041  VIAF: 36980021   WorldCat (עם VIAF): 36980021 
ג'ון קווינסי אדמס בגיל עשרים ותשע
דיוקן של לואיזה קת'רין ג'ונסון
דרכון אמריקני שהנפיק אדמס בלונדון ב-1815
דיוקן של אדמס מ-1818
בול של אדמס מ-1938
דיוקן של אדמס מתקופת נשיאותו (1828)
ג'ון קווינסי אדמס בשנת 1847- דיוקן מאת מוזס בילינגס

דיוקן של אדמס בגלריה הלאומית)
המצבה של אדמס
דיוקן של אדמס מאת ג'ורג' פיטר אלכסנדר הילי (1858)
קבריהם של ג'ון אדמס (משמאל) וג'ון קווינסי אדמס (מימין) ונשותיהם
בניין בו אדמס התגורר בבוסטון
שעותיו האחרונות של אדמס, ציור בעיפרון.
Co-NP

| --- | --- |
: בעיות פתוחות במדעי המחשב: האם co-NP = NP? (בעיות פתוחות נוספות במדעי המחשב)
בתורת הסיבוכיות, המחלקה co-NP היא המחלקה המשלימה למחלקה NP; כלומר, מחלקה שאיבריה הן בעיות המשלימות לבעיות הנמצאות במחלקה NP.
במילים אחרות: בעוד המחלקה NP מכילה בעיות שניתן לבדוק אישור שלהן בזמן פולינומי, המחלקה co-NP מכילה בעיות שניתן לבדוק שלילה שלהן בזמן פולינומי.
לדוגמה: בעיית סכום תת-קבוצה היא בעיית NP. הגדרתה היא: נתונה קבוצה סופית של מספרים שלמים. האם קיימת לקבוצה זו תת-קבוצה, כך שסכום כל איבריה הוא אפס? תשובה מאשרת כלשהי לשאלה זו היא רשימת איברים שתומכים בטענה (סכומם אפס). תשובה זו ניתנת לבדיקה בזמן פולינומי – סכימת האיברים והשוואת הסכום לאפס.
בעיית ה־co-NP המשלימה לה היא: נתונה קבוצה סופית של מספרים שלמים. האם סכום איברי כל תת-קבוצה שונה מאפס? תשובה שוללת לשאלה זו היא רשימת איברים השוללים את הטענה (סכומם אפס). גם דבר זה בדיק בזמן פולינומי – סכימת האיברים והשוואת הסכום לאפס.
המחלקה P היא תת-קבוצה הן של NP והן של co-NP. ההנחה המקובלת היא כי מדובר בהכלה ממש בשני המקרים, וכן כי המחלקות NP ו־co-NP אינן שוות. אם זה אכן כך, אף בעיה NP-שלמה אינה נמצאת ב-co-NP, ואף בעיה co-NP-שלמה אינה נמצאת ב־NP.
ניתן להראות את נכונות הטענה בצורה הבאה - נניח בשלילה כי קיימת בעיה NP-שלמה אשר שייכת ל־co-NP. כיוון שלכל הבעיות במחלקה NP קיימת רדוקציה פולינומית אל הבעיה ה־NP-שלמה, הרי שלכל בעיה ב־NP ניתן לבנות מכונה טיורינג אי-דטרמיניסטית אשר מכריעה את הבעיה המשלימה בזמן פולינומי, כלומר NP היא תת-קבוצה של co-NP. מכאן נובע כי קבוצת הבעיות המשלימות לבעיות ב־NP היא תת-קבוצה של קבוצת הבעיות המשלימות לבעיות ב־co-NP, כלומר co-NP היא תת-קבוצה ב־NP. מכאן נובע ש־NP ו־co-NP הן אותה הקבוצה, בסתירה להנחה המקובלת שהן שונות. באופן דומה ניתן להראות את הטענה השנייה (אף בעיה co-NP-שלמה לא נמצאת ב־NP).
אי לכך, אם ניתן להראות שבעיה מסוימת שייכת הן ל־NP והן ל־co-NP, הרי שמקובל להניח כי זוהי ראיה לכך שבעיה זו אינה NP-שלמה. כך למשל, לגבי בעיית הראשוניות - האם מספר נתון הוא ראשוני - קל לראות שהבעיה ב־co-NP. ההוכחה שמספר אינו ראשוני הוא פשוט מספר אחר שונה מאחד שמחלק אותו. ב-1975 הראה וון פרט כי הבעיה היא ב־NP, ולכן שיערו מאז שהבעיה אינה NP-שלמה. (כיום כבר ידוע שבעיית הראשוניות היא במחלקה P ‏.)
דוגמה נוספת ויותר מעניינת היא בעיית הפירוק לגורמים: בהינתן שני מספרים טבעיים n, k - האם קיים מספר קטן או שווה ל־k אשר מחלק את n? קל לראות שהבעיה ב-NP, ומכיוון שניתן לבדוק האם מספר הוא ראשוני בסיבוכיות זמן פולינומית - נובע שהבעיה היא גם ב-co-NP, בעיית הפירוק לגורמים מפורסמת בכך שעל הקושי של פתירתה מסתמך פרוטוקול ההצפנה RSA (כלומר, אם בעיית הפירוק לגורמים היא ב-P אזי פרוטוקול RSA לא בטוח לשימוש), עם זאת, סביר להניח כי הבעיה הנ"ל היא לא NP-שלמה שכן היא נמצאת גם ב-NP וגם ב-co-NP.
הערות שוליים

↑  ראו מאמרם של אגרוול ועמיתיו
| מחלקות סיבוכיות חשובות (נוספות) |
| --- | --- | --- |
| נחשב מעשי | NL • P • ZPP • RP • BPP • BQP • PTAS • APX |  |
| ככל הנראה בלתי מעשי | NP‏ • NP-קשיות • co-NP ‏ • PP ‏ • #P ‏ • PSPACE |  |
| נחשב כבלתי מעשי | EXPTIME • NEXPTIME • ‏EXPSPACE • ‏ELEMENTARY • ‏PR • ‏R • ‏RE • ‏ALL |  |
| היררכית מחלקות | ההיררכיה הפולינומית • ההיררכיה האקספוננציאלית • ההיררכיה הבוליאנית • ההיררכיה האריתמטית • היררכית גרזגרצ'יק |  |
| משפחות של מחלקות | מערכת הוכחה אינטראקטיבית • ‏DTIME • NTIME • ‏DSPACE • ‏NSPACE |  |
חופש מפחד

חופש מפחד הוא זכות אדם בסיסית על פי ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שאומצה ב-1948 בידי האומות המאוחדות. הוא מייצג את היכולת לחיות בשלום ובטחה, בידיעה שאדם בטוח מפגיעה והפחדה, וזהו אידיאל אוניברסלי בחיפוש אחר כבוד האדם וזכויותיו. חופש זה מייצג את הזכות לחיות ללא איום מתמיד של אלימות או דיכוי, בין אם מצד שחקנים ממלכתיים, מלחמה, פשע או צורות אחרות של הפחדה. מאז הוא הפך לסמל של ביטחון, בטיחות ושלום - דוגל בעולם שבו אנשים מרגישים מוגנים בבתיהם ובקהילותיהם. הרעיון הופיע לראשונה ב-6 בינואר 1941, בנאומו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אשר הגדירו כאחד מ"ארבע החירויות" בנאום מצב האומה מאותה שנה.
לימים התרחב המושג, ומקיף גם היבטים אחרים בחיים, החל מהבטחת ביטחון הציבור ורווחה נפשית ועד ליצירת סביבה שבה אנשים יכולים לממש את חלומותיהם ללא חרדה.
רקע

רוזוולט הציג את רעיון החירות מפחד בתוך הקשר של המאבק הגלובלי שנערך אז נגד הדיקטטורות הפשיסטיות באירופה, וכנגד האיומים הצבאיים של מלחמת העולם השנייה. הנאום נישא כאשר העולם עמד בפני תקופות קשות של חוסר ודאות, אלימות ומתח גובר. ארצות הברית עמדה להיכנס למלחמה, ורוזוולט ביקש להציע חזון של עולם טוב יותר לאחר המלחמה. הוא תיאר ארבעה עקרונות חירות שישמשו כבסיס לעולם השלום והביטחון שלאחר המלחמה: חופש הביטוי, חופש הפולחן, חופש ממחסור וחופש מפחד.
מקור

בנאומו, הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט ניסח את החופש מפחד באופן הבא:
החירות מפחד, לדעת רוזוולט, מתייחסת בראש ובראשונה לאיום הצבאי. הוא טען כי בכל העולם, אנשים צריכים להיות בטוחים שאין להם מה לחשוש מתקיפה צבאית מצד מדינות אחרות. תפיסה זו הייתה חלק מהחזון של עולם שבו מעורבות בין-לאומית וארגונים בין-לאומיים ישמרו על שלום וביטחון, ובכך יבטיחו את קיומן של מדינות ריבוניות שיכולות לפעול ללא חשש מאיום חיצוני.
ארבע החירויות של רוזוולט היוו עמוד תווך חשוב של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שאומצה ב-10 בדצמבר 1948 על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות. חירות מפחד מוזכרת בהקדמה של ההצהרה. בארצות הברית, יורשו של רוזוולט, הארי טרומן, קרא ל"חופש מפחד" עבור כל האמריקנים, כדי לקדם הגנות על זכויות האזרח ולגנות אלימות מפלה.
שימוש

בארצות הברית, הרעיון של "חופש מפחד" מתבטא דרך מגוון עדשות פוליטיות וחברתיות, ומשמש כעיקרון מנחה בעיצוב מדיניות פנים וביטחון לאומי. זה התחיל בתקופת השפל הגדול והתחזק במהלך מלחמת העולם השנייה, כשממשלת ארצות הברית הדגישה את "חופש מפחד" כאחת מהזכויות הבסיסיות של האזרח. באותה תקופה, הממשלה הציבה חירויות אלה כדרך להתמודד עם איומים פנימיים וחיצוניים, והגנה על האזרחים מפני פחד ואי-יציבות. לאורך השנים, יישום רעיון זה פחת בשל עמדות משתנות בנוגע לזכויות אדם, ולטענת המבקרים, ארצות הברית ומדינות אחרות התרחקו מהסטנדרט המקורי של "חופש מפחד" בהגנה על זכויות האדם והביטחון האישי.
באופן גלובלי, עקרון "חופש מפחד" נתפס בדרכים שונות בתרבויות ומדינות שונות. זה מעצב את האופן בו מדינות מטפלות בביטחון האישי של אזרחיהן, והשאלה אם וכיצד הן מיישמות את העיקרון הזה במדיניות הפנים וביחסים בינלאומיים. מדינות כמו בנגלדש ולאוס חוו בעיות חברתיות וכלכליות אשר מערערות את תחושת הביטחון האישי. מדינות כמו קנדה, לעומת זאת, הצליחו להשיג יציבות יחסית, מה שמשפיע על תחושת הביטחון האישי והביטחון האנושי של אזרחיהן. עם השנים השתלב רעיון "החופש מפחד" עם רעיונות מודרניים של ביטחון אנושי, והוא משלב ביטחון אישי, כלכלי וחברתי כחלק מהליברליזם. מדינות רבות מקדמות שיתוף פעולה בינלאומי על מנת לחזק את ערכי החירות והביטחון, במטרה לעודד יציבות פוליטית ואנושית בעולם כולו.
השראה

בשנת 1943, הצייר נורמן רוקוול יצר את "חופש מפחד", בסדרה של ארבעה ציורים שלו בשם "ארבע חירויות".
זהו מושג חשוב עבור אונג סן סו צ'י הבורמזית, שב-1991 פרסמה ספר אודותיו בעל השם "חופש מפחד".
בשנת 1999 פרסם ההיסטוריון דייוויד מ. קנדי ספר בשם "חופש מפחד: העם האמריקאי בשפל ומלחמה 1929–1945".
ראו גם

חופש הביטוי
הזכות לרמת חיים נאותה
הערות שוליים

↑  Roosevelt, Franklin Delano (January 6, 1941) The Four Freedoms, American Rhetoric
רוזוולט
"חופש מפחד" מהצייר נורמן רוקוול, 1943
נבחרת הרפובליקה המרכז-אפריקאית בכדורגל

נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה המרכז אפריקאית.
נבחרת זו נחשבת לאחת מהחלשות ביותר בכל יבשת אפריקה. הדירוג הנוכחי של נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-129 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,125.26 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 49 נמדד לראשונה באוקטובר 2012, והדירוג הנמוך ביותר 202 נמדד לראשונה ביולי 2009.
כל גביעי העולם

1930 עד 1974 - לא נכנסה
1978 - פרשה
1982 - מועמדותה נפסלה תוך כדי העפלה
1986 עד 1998 - לא נכנסה
2002 - לא העפילה
2006 - פרשה
2010 - פרשה
2014 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

1957 עד 1972 - לא נכנסה
1974 - מועמדותה נפסלה בזמן המוקדמות
1976 - פרשה
1978 עד 1986 - לא נכנסה
1988 - לא העפילה
1990 עד 1994 - לא נכנסה
1996 - פרשה
1998 - מועמדותה נפסלה בזמן המוקדמות
2000 - פרשה
2002 עד 2004 - לא העפילה
2006 - פרשה
2008 - לא השתתפה
2010 - פרשה
2012 עד 2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
TripAdvisor

| --- | --- |


 סוג:  מדריך טיולים מקוון ומסחרי
 תקופת הפעילות:  פברואר 2000 – הווה (כ־24 שנים)
 מייסדים:  סטיבן קאופר
 בעלות:  Liberty Media 
 הכנסה:  944,700,000$ בשנת 2013
 tripadvisor.com
 
טריפאדווייזור (באנגלית: Tripadvisor) הוא פורטל אינטרנט אמריקני המפרסם מידע וביקורות אודות יעדים ועסקים שונים ברחבי העולם אשר מסייעים למשתמשי האתר לתכנן טוב יותר את חופשותיהם. האתר כולל גם מערכת פורומים אינטראקטיביים. ממשק האתר פועל גם בשפה העברית.
האתר נוצר במקור על ידי סטיבן קאופר בשנת 2000. מטה החברה נמצא בניוטון, מסצ'וסטס. החברה נסחרת בנאסד"ק.
תיאור

שירותי האתר ניתנים בחינם למשתמשים אשר מספקים את מרבית התכנים באתר. רווחי האתר מגיעים מהצגת פרסומות בדפי האתר.
בנוסף למהדורה האמריקנית של האתר ישנם גם מספר רב של מהדורות מקומיות לאתר עבור המדינות בריטניה, צרפת, אירלנד, גרמניה, איטליה, ספרד, הודו, יפן, פורטוגל, ברזיל, שוודיה, הולנד, קנדה, דנמרק, טורקיה, מקסיקו, אוסטריה, נורווגיה, פולין, אוסטרליה, סינגפור, תאילנד, רוסיה, יוון, ישראל, אינדונזיה, וסין.
נכון לנובמבר 2018 באתר היו מעל ל-315 מיליון חברים ומעל ל-500 מיליון ביקורות וחוות דעת אודות בתי מלון, מסעדות, אטרקציות ובתי עסק הקשורים לתחום התיירות.
ביקורת והליכים משפטיים

טריפאדווייזור מאפשר למעשה כתיבת ביקורת על שירותים ועסקים גם כאשר אין הוכחה לכך שכותב הביקורת השתמש באותם שירותים. עקב כך, הוגשו נגד אתר זה כמה תביעות משפטיות על ידי מלונאים, אשר דרשו להסיר מהאתר ביקורות שלטענתם לא היו אורחי המלון. המועצה הבריטית לסטנדרטים בפרסום (ASA) קבעה בשנת 2012 שהטענה של טריפאדווייזור שהביקורות באתר הן אמיתיות מהווה הטעיה. ובשנת 2014 הרגולטור באיטליה אף קנס את טריפאדווייזור בסכום של 610,000$ בטענה שהאתר אינו פועל בצורה מספקת למנוע ביקורות מזויפות.
הערות שוליים

↑  The Guardian (24.9.2010). "TripAdvisor could face legal action over reviews"
↑  ASA 1.2.2012
↑  NY Times, 23.12.2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001145246  VIAF: 305216624   WorldCat (עם VIAF): 305216624
קאנון (מוזיקה)

"סומר איסט איקומן אין", הקנון (round) האנגלי הראשון, משנת 1300
במוזיקה, קאנון הוא כינוי לצורה פוליפונית שלכל קולותיה לחן זהה.
זו היא יצירה קונטרפונקטית אשר מורכבת ממלודיה ראשית, ומחיקויים שלה אשר מתחילים להישמע לאחר משך זמן נתון (לדוגמה – רבע, תיבה שלמה). החיקויים נוצרים מהמלודיה הראשית על ידי העתקה של הקצב והמרווחים שלה, לעיתים בצורה מדויקת ולעיתים עם שינויים שונים. דוגמה לקאנון עם העתקה מדויקת היא השיר העממי "אחינו יעקב" וכן שיר החנוכה "מי ימלל".
לקאנון מספר תבניות נוספות:
קאנון ראי, הקול הראשון שר את המנגינה כרגיל ואילו הקול השני שר אותה בהיפוך ראי של המרווחים המוזיקליים, כלומר שכל מרווח המופיע בין הצלילים במנגינה המקורית מועתק בצורה הופכית בחיקוי הראי (טרצה בעליה הופכת לטרצה בירידה, קווינטה בעליה הופכת לקווינטה בירידה, וכן הלאה).
קאנון סרטן, הקול הראשון שר את המנגינה כרגיל, ואילו הקול השני שר אותה מהסוף להתחלה.
קאנון מואט, הקול הראשון שר את המנגינה כרגיל ואילו הקול השני שר בהרחבת ערכי-המקצב לעומתו (לרוב באיטיות פי שניים מקודמו).
קאנון מואץ, הקול הראשון שר את המנגינה כרגיל ואילו הקול השני שר בצמצום ערכי-המקצב לעומתו (לרוב במהירות כפולה מקודמו).
הגדרה

הקאנון הוא נוסחת רישום של מרקם פוליפוני בו קו מלודי אחד מחוקה במרווח ובזמן על ידי קול או קולות אחרים באופן חמור (מדויק).
בחיקוי המרווחי מדובר בהתמרה במישור התדר או הטון, של המלודיה הראשונה. הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא שירת קאנון באוניסונו או באוקטבה בחברת גברים ונשים או ילדים שהפרשי הקולות ביניהם נוצר באופן טבעי. בקאנונים מסוימים חומרת החיקוי יכול להתגמש כדי לשמור על יציבות טונאלית, כמו בפוגה למשל, שם הקאנון פחות חמור כי נעשים לעיתים "תיקונים" (Ficta) – הגבהות או הנמכות של צלילים לצורך תוצאות קונטראפונקטיות נכונות. אך קיימים גם חיקויים ללא פיקטות אצל סטרווינסקי לדוגמה, שם התוצאה תהיה פוליטונליות. ניתן לעיין ב"וריאציות גולדברג" של יוהאן סבסטיאן באך, שם הוא כותב וריאציות על האריה, כשבכל וריאציה הוא מגדיל את המרווח בין הקולות הנכנסים.
החיקוי בזמן נוצר ממרחק, או הפרש הזמן בין שני הקולות.
יחס המחקה למחוקה/ סוגי הקאנון

הקאנון יכול לשמש כטכניקה חיקויית שממנה מתמשכת היצירה ומתפתחת לכיוונים מלודיים וטונליים נוספים, אך הוא גם יכול להיות סגור באופן בו הוא חוזר על עצמו שוב ושוב (כמו ה-Round וה-Caccia).
הקול השני יכול לחקות ב"היפוך מראה" (החיקוי נוצר באופן בו כיווני הגובה של הצלילים מתהפכים. אם בקול המוביל הצליל עולה, בקול המחקה, הצליל ירד. וכן הלאה), או ב"היפוך סרטן" (הקול השני מחקה את הקול הראשון, אבל מהסוף להתחלה). הוא גם יכול לעבור מתיחה (Augmentation) או כיווץ (Diminuation, או במונחים מוזיקליים – Stretto). ניתן למצוא בספרות המוזיקלית גם מה שמכונה "קאנון כפול", כלומר, שני קאנונים נפרדים המתנהלים באותו הזמן.
ישנם קאנונים בהם קול אחד רודף אחרי קול שני ופתאום בגלל החוק נראה שהקולות מתהפכים – הקול הראשון רודף אחרי הקול השני. הדבר יוצר מורכבות אמביבלנטית מבחינת המבצע, שהרי לא ברור אם הוא הרודף או הנרדף.
החוק והפירצה

מקור השם נגזר מהמילה היוונית κανὠν שפירושה "חוק". כמו כללי המשחק, דרך הפעולה. הקאנון מופיע בספרות כקובץ יצירות מוסכם כמייצג תחום או מחבר מסוים, או בכתבי-הקודש הנוצריים בארמניה המחייבים כדוגמת מזמורי ה-Sharagan המהווים את מהות המערכת המוזיקלית בליטורגיקה הארמנית. גם שמו של כלי הנגינה הערבי, הקאנון, מגיע מאותו השורש – قانون במובן של חוק. הוא גם הכלי שקובע את ה"חוק" שעל פיו מתנהלת המלודיה בתזמורת הערבית. החוק קובע את מקומו של כל דבר כדי ליצור סדר ואסתטיקה, אך מעצם מציאותו ניתן למצוא את הפרצות (ופעמים רבות המתח זה בין היצמדות לחוקים לבין הרצון לפרוץ אותם היא זו שהופכת יצירה ליצירת אמנות במלא הדרה). כמה דוגמאות להמחשה: ביצירה "הציפור השחורה" של אוליביה מסיאן, יש קאנון במרחק של שש-עשרית ( {\tfrac {1}{16}}) הפעימה. האם זה יחשב כקאנון, או שמא זה מרחק קטן מידי? בתזמורת שליאפולד סטקווסקי הקים הוא התעקש שאף אחד מהנגנים לא ינגן באופן מדויק לגמרי עם חבירו. האם זה יחשב קאנון? הקאנון מבוצע לפעמים כיצירה עצמאית ולעיתים כחלק מתוך יצירה רחבה יותר. עובדה זו, מטשטשת את ההבחנה בין הקאנון לבין קונטראפונק חיקויי ובכך מוטל על המאזין להחליט אם מדובר באחד או בשני.
לדוגמה: בסונטה לכינור ולפסנתר אופ' 108 מאת ברהמס מופיע קאנון בשתי אוקטבות בין שתי ידי הפסנתרן במרחק של שמינית, כאשר הכינור מנגן מלודיה מעל הקאנון. בתיבות השלישית והרביעית יש צליל בודד בקול השני ש"מפר" את החוק ומנגן צליל שונה מהקול הראשון – רה b ודו #. זה יכול להתפרש כהד עם שינוי צלילים בודדים לטובת מה שקורה בכינור, אבל זה גם יכול להתפרש הפוך – דווקא בזכות הצלילים החורגים ניתן להגדיר את זה כעדות לתנועה פוליפונית, כקאנון ולא כהד פשוט.
המעגל והספירלה

במאה ה-14 התחילו מלחינים לכתוב קאנונים שמהרגע שהתחילו, הם מבוצעים בחזרות אין סופיות. סיומם נקבע בהחלטת המבצעים במקום שיש קדנצה. התופעה הפכה למסורת והתפשטה למקומות רבים. כינויים רבים לה, כמו Rondellus, Rota, Randel, Rondeau, Round ועוד. היה קאנון כזה שאפילו נכתב על "חמשה עגולה". לכולם מכנה משותף של תנועה מעגלית. תנועה שמתחילה אך לעולם לא נגמרת, כמו "אורובורוס" – הדרקון שבולע את זנבו. גם בקאנון Prenez sur moi vostre מאת יוהנס אוקכם מצוירת אישה מחזיקה תוף ומוקפת בדרקון כסמל לסזיפיות.
למעגליות של הקאנון יש גם פן פילוסופי. פרנץ שוברט כתב קאנון לשלושה קולות על פי שיר של שילר שמדבר על הפילוסופיה היפנית ביחס לזמן. בתנ"ך במבנה הדקדוק בבנין קל, העבר נאמר כההיפך מהעתיד – "ויהי". בקאנון בהיפוך סרטן אנחנו זוכרים את העתיד ומשפיעים על העבר, "ציר הזמן נמצא במעגל ולאו דווקא על קו ישר" (אומברטו אקו).
עוד סוג של קאנון מעגלי הוא קאנון שנשמע יותר כמו ספירלה. הוא מתחיל בסולם אחד, אבל בכל פעם שהוא חוזר הוא מגיע לסולם גבוה יותר. י. ס. באך כשהקדיש את ה"מנחה המוזיקלית" שלו כתב ש"כשם שהקאנון הזה רק עולה ועולה, כך גם כבודו של המלך עולה ועולה" על הכריכה של הספר האנגלי "Harmonia Sacara" מודפסים הרבה "הסכמות" שמדובר בספר רציני וטוב, וכחלק מזה מודפס קאנון שבכל פעם שהוא מסתיים, הוא עולה בטון – גם כעדות על רצינותו וכבודו של הספר. הספירלה סימלה אצילות, מעמד גבוה.
מרדף בין קולות

הקאנון הוא מן מרדף של קול אחד אחרי קול אחר. שירי ציד לשני קולות במאה ה-14 בצרפת כונו Chase. בדומה להם, האיטלקים קראו לזה Caccia. בשער ספר שירים וקאנונים של רבנסקרופט מופיע הביטוי "Qui canere potest canat" – כלומר תפוס את מה שאתה יכול (ועם המונח קאנון). הנפוץ ביותר לכינוייו של הקאנון, הוא "פוגה" שאף התפתח להיות ז'אנר בפני עצמו והגיע לשיאו אצל י. ס. באך.
הקאנון כמשחק

במאה ה-15, כתבו המלחינים קאנונים על חמשה אחת בלבד כמלודיה בודדת, כמין חידה שצריך לפתור ולגלות כיצד הקולות הנוספים צריכים להתבצע (בזמן הכניסה, במרווח, ב"היפוך סרטן", ב"היפוך ראי"..). "מרשם שבדרך מעורפלת מצהיר על כוונת המלחין" כהגדרת יוהנס טינקטוריס שהחשיב את הקאנון כמשהו אינטלקטואלי (והוא לא דיבר על איזושהי טקסטורה מוזיקלית ספציפית. כלומר, "קח את ה"מרשם", את המלודיה ותתחיל לשחק איתו ולגלות מה אפשר להוציא ממנו"). קאנוני החידה האלה היוו שעשוע אינטלקטואלי (שלפעמים היו מורכבים מאוד ולקח המון זמן לפצח אותם). ברהמס ויואכים התכתבו במשך שנים (כ"אנשים אינטלקטואלים" כדבריו של ברהמס) בפיצוח "קאנוני חידה".
הקאנון חידה שימש לא רק כמשחק אינטלקטואלי, אלא גם כמקור הנאה רדוד. באנגליה לדוגמה, היו מועדונים שכונו "Glee and Catch Clubs" – שם יכלו גם אנשים בעלי מעמד, "לפרוק עול" ממעמדם ולהתנהג ברדידות. שם שרו קאנונים ושיחקו סוג של תופסת כחלק מקלות הדעת. באיטליה קראו לזה "Caccia" כלומר צייד.
בקאנון יש משהו מורכב ומחמיר, מצד שני יש בו משהו מאוד פשוט וקליל (וכיף). יש בו משהו מורכב, אבל לא מורכב מספיק, כך שאנשים פשוטים יכולים ליהנות ממנו בשירתם ובאותו הזמן להרגיש שהם שרים משהו מורכב יותר משיר פשוט. כמה מהקאנונים שלנו: "צאנה צאנה", "מי ימלל", "אחינו יעקב", "למה זה תישא עיניך".
הקאנון בעולם הרוח

המטרה של מוזיקאי הרנסאנס הייתה להביא דוגמאות מהמוזיקה ששומעים בגן העדן – הרמוניית הספירות, לאזניים של בני האדם (שכעונש של אדם הראשון, הם כבר אינם יכולים לשמוע אותה). הרמוניה זו מלאה בחוקים ומאוד נוקשה, אבל בגלל זה היא גם מושלמת. ניתן לתרגם את המילה היוונית κανὠν גם במובן של "אסתטי", או "מדוד", כמו הפסל "הקאנון" של פוליקליטוס שמסמל משהו אסתטי ופורפורציונלי באופן מושלם.
ישנם הרבה מאוד קאנונים רנסאנסים מקהלתיים (כביטוי למשהו שמימי, רגוע, טרנסצדנטלי, מושלם ומלא בחוקים), וגם קאנוניים לא שיגרתיים, כמו קאנונים ב-24 קולות (ז'וסקן), או ב-36 קולות (אוקכם), כמשהו סופר-טבעי ומעלינו – שירה של מלאכים מגן העדן.
את האידיאל הרנסאנסי הזה אנחנו שומעים גם בתקופות מאוחרות יותר, כמו בשירי קודש אופ' 30 מאת ברהמס (שגם הוא משתמש בטכניקות הלחנה וירטואוזיות כמו קאנון כפול ובמרווח לא שיגרתי של נונה), או בסימפוניית "קדיש" מאת ברנשטיין שם הוא כותב קאנון בחמישה קולות למקהלת ילדים (כביטוי למלאכים), באופן חמור ביותר – המרווח הוא פרימה, והקאנון מסתיים כאשר כל אחד מהקולות מסיים את תפקידו (ולא במקום אחד כדי שיהיה סיום אחיד, כנהוג).
אנחנו שומעים יצירת אמנות אמיתית כאשר היא דווקא מוגבלת בחוקים ונוצר מתח בין המחויבות אליהם לבין הרצון לפרוץ אותם.
לקריאה נוספת

קולות חדשים בקנונים ישנים – מיכאל מלצר.
"קנון מהופך" – פאולו מאורנסיג (הקאנון כמטאפורה על החיים).
Counterpoint – Kent Kennan.
The Harvard Brief Dictionary of Music.
המרכז לחינוך סייבר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  קרן רש"י 
 cyber.org.il
 
המרכז לחינוך סייבר הוא ארגון ממשלתי חברתי שנוסד על ידי קרן רש"י ופועל לשינוי חברתי באמצעות שינוי וקידום החינוך הטכנולוגי בישראל. המרכז מפעיל מספר תוכניות לאומיות המכשירות למקצועות הסייבר והטכנולוגיה בתיכונים ברחבי הארץ, בדגש על מוסדות בפריפריה הגאוגרפית ובפריפריה החברתית בישראל.
הארגון פועל בשיתוף משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה, מטה הסייבר הלאומי ומטה הסייבר הצבאי על מנת ללמד את התלמידים ידע מעשי שיסייעו להם להשתלב ביחידות טכנולוגיות דוגמת יחידה 8200, יסייעו להם ללמוד באקדמיה במקצועות הטכנולוגיים ובעתיד להשתלב בתעשיית ההיי-טק הישראלית.
תוכניות המרכז > מגשימים

מגשימים סייבר - תוכנית לתלמידי כיתות י'-י"ב המחזקת אצל חניכים מצטיינים את מקצועות הטכנולוגיה והסייבר על מנת להעלות את מספר המלש"בים המתקבלים ליחידות הטכנולוגיות בצה"ל מהפריפריה הגאוגרפית ומהפריפריה החברתית בישראל. תוכנית זו מתמקדת בלימודי תכנות, לימודי תקשורת ורשתות, ומערכות הפעלה. התוכנית משלבת ליווי מנטורים מתעשיית ההיי טק הישראלי.
מגשימים AI היא תוכנית הדומה ל"מגשימים סייבר" וגם היא נלמדת במסגרת כיתות י'-י"ב. מטרת התוכנית להגדיל את מספר המלש"בים המתקבלים ליחידות העוסקות בבינה מלאכותית בצה"ל. תוכנית זו מתמקדת בלימודי מדעי הנתונים, פיתוח בינה מלאכותית, ואיסוף נתונים.
תוכניות המרכז > ממריאות

ממריאות היא תוכנית מצוינות לתלמידות. התוכנית מתמקדת במקצועות הסייבר והמחשבים והיא נועדה לנערות בכיתות י'-י"ב. גם תוכנית זו ממקדת את לימודי החניכות במקצועות הטכנולוגיים, מקצועות שיאפשרו לבנות להתמודד בהצלחה רבה יותר על קבלתן ליחידות טכנולוגיות ובהמשך להשתלב בתעשיית ההיי-טק והסייבר בישראל. במסגרת התוכנית קיים גם מסלול לנערות דתיות שיכולות להמשיך מיד בסוף לימודיהן לשירות לאומי בתפקידים טכנולוגיים בגופי ביטחון.
תוכניות המרכז > סטארטק

סטארטק היא תוכנית מצוינות לתלמידי כיתות ז-ח (חטיבת הביניים). במסגרת התוכנית לומדים החניכים טכנולוגיות שונות בצורה חוויתית בעולמות הטכנולוגיה והמחשבים, תיכנות, פיתוח משחקים, השתתפות בכנסים טכנולוגיים ובימי העשרה בתעשיית ההייטק.
שיתופי פעולה > גשרים

גשרים הוא פרויקט הנעשה בשיתוף פעולה נרחב של יחידה 8200, חיל החינוך והנוער, המרכז לחינוך סייבר, משרד החינוך, הרשויות המקומיות וקרן רש״י. במסגרת התוכנית, מורות חיילות ומש"קיות הוראה והדרכה מטעם אכ"א בשילוב חיילים מיחידה 8200 מעבירים תכנים שפותחו על ידי המרכז לחינוך סייבר בחטיבות ובתיכונים, ובכך מהווים חיזוק למערך ההוראה הקיים.
שיתופי פעולה > קורסים מקוונים

המרכז לחינוך סייבר יוצר תכנים גם לטובת מיזם הלמידה הדיגיטלית קמפוס IL, ביניהם קורסים ברמות שונות על שפת פייתון, קורס היכרות עם האינטרנט וקורסי סייבר למיניהם.
הערות שוליים

↑  אתר תוכנית מגשימים
↑  אתר תוכנית ממריאות
↑  אתר תוכנית סטארטק
↑  יוסי יהושוע, המסלול לצמצום פערים בהייטק עובר דרך צה"ל, באתר ynet, 11 בינואר 2023
↑  קורסי המרכז לחינוך סייבר באתר קמפוס IL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010399986605171
ליידי אוגוסטה גרגורי

הליידי אוגוסטה גרגורי
הליידי איזבלה אוגוסטה גרגורי (אנגלית: Lady Isabella Augusta Gregory) ‏ (18 במרץ 1852 - 22 במאי 1932) הייתה מחזאית אירית והמייסדת, יחד עם ויליאם באטלר ייטס ואחרים, של תיאטרון אבי בדבלין ושל התיאטרון הספרותי האירי. גרגורי ידועה בתרומתה להתפתחות זרם התחייה הספרותית האירית.
חייה

איזבלה אוגוסטה פרסה נולדה ברוקסבורו, מחוז גולוויי, למשפחה אנגלו-אירית אמידה שהתגוררה באחוזה רחבת ידיים בשטח של 24 קמ"ר. בילדותה חונכה בידי אומנת אירית, שחשפה אותה להיסטוריה של אירלנד. בשנת 1880, בהיותה בת 28, נישאה לסר ויליאם הנרי גרגורי, אלמן שהיה מבוגר ממנה ב-35 שנים. גרגורי, לשעבר מושל ציילון, היה גם חבר פרלמנט מטעם מחוז גולוויי. הוא היה אדם משכיל שהתעניין באמנות וספרות, ובביתם שכנו אוסף אמנות גדול וספרייה.
בביתם השני בלונדון נהגו בני הזוג לארח אמנים, סופרים ומשוררים ידועי שם כרוברט בראונינג, אלפרד טניסון, הנרי ג'יימס וג'ון אוורט מיליי. במהלך שנות נישואיה כתבה מספר שירי אהבה וכתבים נוספים שלא בלטו. בנם היחיד של בני הזוג נהרג בעת שירותו כטייס במלחמת העולם הראשונה. סר ויליאם מת ב-1892, והליידי אוגוסטה ערכה ופרסמה את האוטוביוגרפיה שלו שנתיים מאוחר יותר.
לאחר מות בעלה ובעקבות טיול לאיי אראן התעוררה בה נטייה לעיסוק בשפה האירית ובפולקלור אירי.