stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אידומניאו
תפקידים

צוות המשתתפים בהצגת הבכורה, 29 בינואר 1781
מנצח: וולפגנג אמדאוס מוצרט
"איליה", בתו של פריאם, מלך טרויה, סופרן, דורותיאה ונדלינג
"אידומניאו" (אידומניאוס), מלך כרתים, טנור אנטון ראף
"אידאמנטה" (אידאמנטס), בנו של אידומניאו, סופרן (קסטראטו), בהמשך נכתב מחדש כטנור, וינצ'נצו דאל פראטו
"אלטרה" (אלקטרה), נסיכת ארגוס, סופרן אליזבת ונדלינג
"ארבאצ'ה" (ארבאצס) איש סודו של אידומניאו, טנור, דומניקו דה פנזאצקי
"הכוהן הגדול של נפטון", טנור, ג'ובאני ואלזי
"קול האורקל של נפטון", בס
"שתי נשים כרתיות", סופרן ומצו סופרן
"שני טרויאנים", טנור ובס
אינסטרומנטציה

כלי נשיפה מעץ: 2 חלילים, פיקולו (רק בסערה במערכה השנייה), 2 אבובים, 2 קלרינטים (ב-לה וב-סי/סי במול), 2 בסונים.
כלי נשיפה ממתכת: 4 קרנות ברה, בדו, בסע במול (אלט)/ב-סי, 2 חצוצרות ברה, 3 טרומבונים (רק כליווי לקולו של נפטון מאחורי הקלעים במערכה השלישית);
כלי הקשה: טימפאני ברה וב-לה;
כלי מיתר: קונטינואו ברצ'יטאטיבים, צ'מבלו וצ'לו (נוהל ביצוע אותנטי משתמש לעיתים קרובות בפורטה-פיאנו בלבד).
הערות שוליים

↑  דייוויד קאיירנס, "מוצרט והאופרות שלו", אוניברסיטת קליפורניה 2006, עמ' 36, ISBN 978-0-520-22898-6
↑  אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 400-399
↑  קיירנס, עמ' 45
↑  ניו יורק טיימס, http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9E07E7DC1238F93AA2575BC0A962948260 Music: Strauss's Setting of Mozart's Idomeneo העיבוד של שטראוס ל"אידומניאו" של מוצרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581262605171  PLWABN: 9810607953305606  BnF: cb139150983 (data)  GND: 30010829X  LCCN: n81048154  MusicBrainz work: 500f765e-6984-4d87-b963-a6058205dc0a  SELIBR: 274934  SUDOC: 027571963  VIAF: 186123892   WorldCat (עם VIAF): 186123892 
KV366, כתב היד המקורי של מוצרט לק. 366, מכיל מחיקות ותיקונים
אנטון ראף בתפקיד אידומניאו
איי גלורייז

| --- | --- |

איי גלורייז מבט מתחנת החלל הבינלאומית, יולי 2001
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מצר מוזמביק 
 קואורדינטות:  11°33′00″S 47°20′00″E﻿ / ﻿11.55°S 47.333333333333°E﻿ / -11.55; 47.333333333333
 סוג:  אטול
 שטח:  7 קמ"ר
 היקף החוף:  35.2 ק"מ
 גובה מרבי:  12 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+04:00
  (למפת מדגסקר מוגדלת) אנטננריבו אנצירננה טומאסינה מאהאז'אנגה טוליארה פיאנארנצוה אנטסיראבה מיוט (צרפת)  קומורו מצר מוזמביק  האוקיינוס ההודי איי גלורייז(למפת מדגסקר רגילה) אנטננריבו אנצירננה טומאסינה מאהאז'אנגה טוליארה פיאנארנצוה אנטסיראבה מיוט (צרפת)  קומורו מצר מוזמביק  האוקיינוס ההודי איי גלורייז 
 
איי גלורייז (בצרפתית: Îles Glorieuses) הם שני איים טרופיים בשטח כולל של 7 קמ"ר בצפון מדגסקר. האי לא מיושב וכל שטחו מוגדר שמורת טבע. הוא מהווה טריטוריה צרפתית, כחלק מאיי אפארסה אך למדגסקר דרישת שליטה על האיים.
גאוגרפיה

איי גלורייז נמצאים בצפון מצר מוזמביק בצפון מדגסקר. הארכיפלג הוא אטול שנוצר בשונית אלמוגים שמקיפה לגונה. המבנה מוארך מצפון מזרח לדרום מערב. את המבנה מחלקים לשלושה חלקים עיקריים: בנקודה הדרום מערבית נמצא האי המרכזי, האי גראן גלורייז. שונית אלמוגית שנקראת רוש ור שנמשכת מהאי גראן גלורייז לכיוון צפון מזרח. בקצה הצפוני, כ-8 ק"מ בצפון מזרח האי גראן גלורייז נמצא האי איל די ליס (île du Lys). האיים שטוחים והנקודה הגבוהה ביותר נמצאת באי גראן גלורייז וגובהה 12 מטר מעל לגובה פני הים.
האיים מורכבים מדיונות ושטחים חוליים מאבן גיר שבמקור היו אלמוגים. הצומח מורכב בעיקר מקזוארינה שבטבטית ודקל הקוקוס. החי באיים מורכב מעופות ימיים בעיקר מהסוג שחפית שמקננים באיים ומדולפינים שנמצאים בלגונה. באי לא חיו בני אדם מעולם והמבנים היחידים מעשה ידי אדם הם מסלול טיסה ותחנה מטאורולוגית במערב מסלול הטיסה באי גראן גלורייז.
האנשים היחידים שמגיעים לאיים הם חוקרים ואנשי צבא מ-Forces armées de la zone sud de l'océan Indien (הכוחות המזוינים של האזור הדרומי של האונייקוס ההודי) מצבא צרפת שתפקידו לוודא שריבונות צרפת באיים שבין ראוניון למיוט לא מופרים על ידי אף אחד.
היסטוריה

ככל הנראה האנשים הראשונים שהגיעו לאי היו יורדי ים מלגשים או ערבים שהגיעו לאיים במאה השביעית. האירופאי הראשון שידוע שהגיע לאיים היה איפוליט קאלטו (Hippolyte Caltaux) מראוניון שסחר עם מדגסקר ב-1878. הוא מבקש אישור להחזיק באיים משר הקולוניות הצרפתי שמאשר לו להחזיק באיים. קאלטו מעניק לאיים את שמם לזכר מהפכת יולי 1830 שנקראה Trois Glorieuses (שלושת ימי התהילה). הוא מבקר באיים למרות נוכחות מוגברת באזור של הצי המלכותי הבריטי ובשנת 1885 הוא מתחיל לשתול באי דקלי קוקוס. צרפת משאירה לקאלטו לנהל את האי עד שהיא תופסת את האי על ידי רב החובל של האונייה פרימוגה (Primauguet) ב-23 באוגוסט 1892. השלטון על האיים קושר לקולוניית מיוט שלוש שנים מאוחר יותר. ב-1912 עברה לקולוניית מדגסקר יחד עם כל ארכיפלג קומורו.
ב-1955 החלה הקמת תחנה מטאורולוגית באי גראן גלורייז שהחלה לפעול בשנת 1959 ושנה לאחר מכן הופעלה בצורה אוטומטית. התחנה מהווה חלק ממערך תחנות מטרואולוגיות שמטרתם לחזות ציקלון טרופי. תחנה זו משמשת לאזהרת התושבים בצפון מדגסקר ובארכיפלג קומורו. התחנה מסייעת גם לניווט הימי ולניווט האווירי בקווים ג'יבוטי-מדגסקר וקניה-מאוריציוס.
בשנת 1960 האיים מנותקים מקולוניית מדגסקר ועוברים לאחריות השר של צרפת מעבר לים (Ministère des Outre-mer), כאשר בפועל מנוהלים על ידי המושל של ראוניון. מדגסקר לא הסכימה לניתוק הזה ומאז יש לה דרישה טריטוריאלית על האיים. משנת 2007 הם עוברים להיות תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת.
הערות שוליים

1 2  מידע על איי גלורייז מאתר הרשמי של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542630805171  GND: 4807404-4  VIAF: 152615849   WorldCat (עם VIAF): 152615849
איי גילברט

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  0°N 174°E﻿ / ﻿0°N 174°E﻿ / 0; 174
 שטח:  279.23 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קיריבטי 
 אוכלוסייה:  107,812 (2020)
 אזור זמן:  UTC +12
 עיר ראשית:  דרום טאראווה 
 על שם:  תומאס גילברט 
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטאיי גילברט(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטאיי גילברט
 
איי גילברט (באנגלית: Gilbert Islands) הם שרשרת של 16 אטולים ואיי אלמוגים באוקיינוס השקט המהווים חלק מקיריבטי (משמעות השם "קיריבטי" הוא למעשה "גילברט" בשפת האיים).
היסטוריה

כמה מאות שנים לפני שהאיים התגלו על ידי מגלי ארצות אירופאים היו האיים מיושבים על ידי מיקרונזים.
האי ניקונאו - הראשון מבין האיים שהתגלה על ידי אירופאי - התגלה על ידי רב החובל ג'ון ביירון בשנת 1765, בהפליגו על אוניית הוד מלכותה דולפין. בשנת 1788 רב החובל תומאס גילברט על ספינתו שארלוט ורב החובל ג'ון מרשל כינו את האיים אבמאמה, קוריה, אראנוקה, טאראווה, אבאיאנג, בוטאריטארי ומקין, אולם הם לא עצרו באיים. בשנים 1838 ו-1842 עגנו באיים שתי ספינות אמריקאיות - הדג המעופף וטווס בפיקוד רב החובל הדסון, אשר מיפה את האיים.
בעת ביקור רב החובל דייוויס, על אוניית הוד מלכותה הרוייליסט ב-27 במאי 1892 הוכרזו האיים כשטח חסות של בריטניה, ובשנת 1915 הפכו למושבה של האימפריה הבריטית.
תושבי האיים היו מיקרונזים במוצאם, ועד מלחמת העולם השנייה, היו האיים בלתי מיושבים על ידי אירופאים. התעשייה העיקרית של האיים הייתה כריית הפוספט גואנו באי בנבה, וגידול דקלי קוקוס, אולם חקיקה בריטית דאגה למנוע ניצול תושבי האיים תוך שיפור התנאים ההיגייניים באיים וקביעת שכר מינימום. קודם למלחמת העולם לא הייתה תיירות באיים. 78% מהתושבים הוטבלו לנצרות (43% לכנסייה הקהילתית - Congregationalist, ו-35% קתולים). שאר התושבים נותרו עובדי אלילים. 84% מתושבי האיים למדו קרוא וכתוב בבתי הספר של המיסיונים באיים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בדצמבר 1941 השתלטו היפנים על אטול מקין, ותקפו משם את טאראווה. בפברואר 1942 פינו הבריטים את טאראווה, למעט מספר מסיונרים שבחרו להישאר באי. ב-17 באוגוסט 1942 הגיעו אל האי, בשתי צוללות, 221 נחתים אמריקאים, במטרה להפתיע את היפנים. הפשיטה כשלה והובילה לביצור האיים על ידי היפנים בספטמבר 1942.
ב-20 בנובמבר 1943 כבשו כוחות נחתים אמריקאיים את האיים במסגרת קרב מקין וקרב טאראווה.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

בשנת 1971 קיבלה המושבה אוטונומיה. בין השנים 1976 ו-1978 היו איי אליס מופרדים מאיי גילברט, ואיי גילברט הפכה ל"מושבת איי גילברט". בשנת 1979 האיים הצביעו בעד עצמאותם והפכו להיות רפובליקת קיריבטי.
גאוגרפיה

האטולים והאיים ערוכים מצפון לדרום. האיים בסדר אלפביתי הם:
אבאיאנג
אבמאמה
אונטואה
אראנוקה
ארוראה
בוטאריטארי (בעבר נקרא "מקין")
ברו
טאביטאואה
טאמאנה
טאראווה
מאיאנה
מאראקיי
נונואוטי
ניקונאו
קוריה
איי ג'ידה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מפרץ בחריין 
 קואורדינטות:  26°11′37″N 50°24′15″E﻿ / ﻿26.193611111111°N 50.404166666667°E﻿ / 26.193611111111; 50.404166666667
 שטח:  0.5 קילומטר רבוע
 אורך:  1.6 קילומטר
 רוחב:  0.63 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בחריין בחריין
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC +3
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןאיי ג'ידה(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןאיי ג'ידה
 
איי ג'ידה (בערבית: جزيرة جدة) הם קבוצה של שלושה איונים קטנים לא מיושבים במחוז הצפון, בחריין, השוכנים מערבית לאי הגדול של בחריין וצפונית לאום א-נעסאן, במפרץ הפרסי. האיים נמצאים כ-17.5 ק"מ מערבית לבירת בחריין, מנאמה.
היסטוריה

ב-1930, באיים נבנה בית סוהר. מאוחר יותר, בית הסוהר נהיה לרכושו הפרטי של ראש ממשלת בחריין לשעבר, ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, וכרגע הוא סגור בפני הציבור.
גאוגרפיה

האי המרכזי עשוי מצוקי אבני גיר. יש המאמינים כי מקדש ברבר (אנ') נבנה מסלעי האיים.
דמוגרפיה

באי יש ארמון, גנים, מנחת, מסגד ועוד מספר מתקנים שנבנו עבור ראש הממשלה ומשפחתו, אף על פי שהאי אינו מיושב והשיח' ח'ליפה עצמו מתגורר ברפאע.
הערות שוליים

↑  Bahraini Prisoners - Debate in British House of Commons (ארכיון)
↑  Prison
↑  Barbar Temple - Unesco (ארכיון)
↑  Little Bahrain replica construction complete (ארכיון)
↑  Jidda Island Mosque - Archnet.org
אישי ואהובי

אישי ואהובי הוא אלבום הסולו הראשון של הזמרת הישראלית שלומית אהרון, אשר יצא לאור בשנת 1989.
הפקה

לאחר כישלון אלבומם של "הכל עובר חביבי" "נחיה ונראה" מ-1988, פרשה אהרון מתפקידה כסולנית ולמעשה עזבה את הלהקה. אהרון הוחתמה בחברת הד ארצי ונלקחה תחת חסותו של המפיק לואי להב וזו הייתה הפעם הראשונה שלהב עבד עם אישה. המשוררת מאיה בז'רנו כתבה שמונה מתוך תשעה שירים לאלבום, פרט לשיר "הגן הורוד" אותו כתבה צרויה להב. שירי האלבום היו ברובם שירי אהבה ארוטיים, והיו למעשה השירים הראשונים של בז'רנו שזכו לביצוע מוזיקלי. ירון בכר עיבד יחד עם לואי להב את השירים, ניגן בכל הכלים והלחין את רוב שירי האלבום. באלבום גם השתתפו שני שותפיה ללהקת "הכל עובר חביבי": קיקי רוטשטיין בהפקה וקולות רקע, ויובל דור בקולות רקע. דור גם הלחין שיר אחד באלבום, ושניים עם בכר. יחסי הציבור של הד ארצי תיארו את קולה של אהרון כ"נשי ומובהק", ושיש לשמוע בעוצמה גבוהה את התקליט כדי להבין את המוזיקה המעורבת ברוק וקול וטקסטים נשיים ברורים.
האלבום הוקלט בין מרץ-אפריל 1989 ויצא על גבי תקליט, דיסק וקלטת אודיו, אך לא זכה להצלחה. מאוחר יותר הוגדר האלבום כאחד הטובים שיוצרו בשנות השמונים. אהרון התנחמה על כישלונו של האלבום כאשר קיבלה תפקיד ראשי בהצגה "אחים בדם", שעלתה באותה שנה. אלבומה הבא, שזכה להצלחה, יצא ב-1993 ונקרא "תקליט עברי", על שם המופע שאהרון העלתה בפסטיבל ערד ב-1992, בו ביצעה גרסאות כיסוי ללהיטים עבריים מוכרים.
בשיר "שתבוא ותחבק אותי" השתתפו זמרים רבים בקולות רקע: רוני בכר (בת הזוג של ירון בכר), חני בודגוב, גלית עמר, דינה גולן, סימה עמיאל, רבקה בכר, הבדרנית אורלי קפח, עינת שרוף, ירון חדד, חיים פנירי, יואל ששון, קיקי רוטשטיין ויובל דור.
שירי האלבום

אם תביט בי (עד עמקי נשמתי) (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:30)
אישי ואהובי (מאיה בז'רנו - יובל דור וירון בכר) (4:06)
אחוז בי שוב (מאיה בז'רנו - יובל דור) (5:14)
שתבוא ותחבק אותי (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:33)
בדמיוני (מאיה בז'רנו - יובל דור וירון בכר) (4:43)
הגן הורוד (צרויה להב - ירון בכר) (5:09)
גלי תשוקה (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (3:31)
בת יענה (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:26)
צעירה יותר ויותר (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (2:32)
הערות שוליים

↑  מתוך דף יחסי הציבור של הד ארצי, שצורף לתקליט
↑  https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Biography.asp?ArtistId=2204
| שלומית אהרון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אישי ואהובי • תקליט עברי • לאהוב יותר • כשתבוא תראה • שקט אמיתי |  |
| אלבומי מחזמר | ליידיס & ג'נטלמן • המופע המשותף עם הכל עובר חביבי • שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| אלבומי הופעה | דואט |  |
| אלבומי וידאו | שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| סינגלים | "אם תביט בי (עד עמקי נשמתי)" • "הגן הורוד" |  |
אליטה

ערך זה עוסק במושג בסוציולוגיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
אֵלִיטָה (מצרפתית: élite (במלרע), נבחרים; על פי האקדמיה ללשון העברית: עִלִּית) הוא מונח בסוציולוגיה המתאר קבוצת אנשים מצומצמת בחברה, אשר זוכה ליחס מועדף על פני יתר הקבוצות בחברה, מחזיקה בעוצמה חברתית המאפשרת לה שליטה או השפעה מכריעה על החברה או על חלקים ממנה. ההמון, לעומת האליטה, מהווה מספרית את רוב החברה ואינו מאורגן, נעדר עוצמה ומגויס מלמעלה על ידי האליטות.
מאפייניה הייחודיים של קבוצת האליטה מזכים אותה ביחס מועדף על פני יתר החברה, בין מאפיינים אלו נמנים: מעמד חברתי, מעמד כלכלי, מוצא אתני, בעלות על משאבים, כישורים ותפקידים מיוחדים. למרות עוצמתה, האליטה זקוקה לתמיכה מההמון.
קיומה ומעמדה של האליטה

קיומה ומעמדה של אליטה בחברה תלוי בשלושה גורמים עיקריים:
תפישה עצמית: חברי אליטה מחזיקים וחייבים להחזיק תמיד בתפישה עצמית אליטיסטית (בעברית: עִילִיתָנִית), שלפיה מעמדם המועדף מוצדק בגלל כישורים עודפים שלהם לבצע החלטות או לקיים שליטה בתחומים מסוימים. תפישה עצמית זו, בהגדרה, חייבת להיות תמיד כוזבת ומיוסדת על הגישה המועדפת של האליטה למשאבים מוערכים.
גישה למשאבים מוערכים: התפישה העצמית של חברי האליטה מבוססת תמיד על העובדה שיש לקבוצה גישה נוחה יותר למשאבים או תכונות הזוכים להערכה מצד כל או רוב החברים בחברה. משאבים ותכונות אלו עשויים להיות כל דבר המבחין בין חברים בחברה: מוצא, תכונות פיזיות, מין, אמונה, חינוך, מזון, הון, מקום מגורים, וכן הלאה. משאבים ותכונות שאינם מצויים בחסר – היינו, כאלו הזמינים או היכולים להיות זמינים בכמות מספקת לכל החברים בחברה – אינם משאבים מוערכים. לדוגמה, עור שחור לא יהווה תכונה מוערכת בשבט בקונגו; ושיער בלונדיני לא יקנה מעמד אליטה לבעליו בנורווגיה.
אישור כללי: כדי שאליטה תתקיים, כל או רוב החברים בחברה חייבים להעריך את המשאבים והתכונות שבחסר באופן דומה לזה של האליטה. לדוגמה, נערה גבוהה תזכה למעמד אליטה בכיתה רק אם אין שפע של נערות גבוהות אחרות (חסר) וכאשר תכונת הגובה בנערות נחשבת אצל שאר בני הכיתה כתכונה נחשקת ורצויה.
כיצד נוצרת ונשמרת אליטה

חברות נוצרות ומתקיימות כדי לסייע לפרטים שבתוכן להשיג גישה קלה ונוחה יותר למשאבים שבחסר. בזכות עליונות מסוימת, בכוח, מבנה פיזי, תבונה, עורמה, מיקום פיזי או תכונות אחרות, מצליחה קבוצה מסוימת בחברה לרכוש לה גישה נוחה יותר משל אחרות למשאבים בחסר. בחברות פשוטות, שמספר חבריהן קטן או שאין בהן חלוקה מורכבת של עבודה, יתרון גישה זה אינו מאריך ימים, בדרך כלל. בחברות גדולות יותר, שמקום מושבן קבוע ושיש בהן חלוקה מורכבת של עבודה, מצליחה לרוב קבוצה מסוימת בתוך האוכלוסייה להפוך את יתרון הגישה הנוחה יותר למשאבים בחסר לקבוע ואף להורישו מדור לדור בתוכה.
כדי לשמר את האבחנה בין הקבוצות השונות באוכלוסייה לתועלתה, יוצרת אליטת קבע מוסדות חברתיים שמטרתם לשמר את עליונותה לאורך זמן. מוסדות חברתיים אלו עשויים להיות דת, מסורת, חינוך, משפט, וכדומה והם מכוונים לשמר את האליטה הקיימת, ולהנציח את יתרונותיה באופן שיהיה תלוי פחות בנגישות למשאבים.
שימור האליטה הקיימת מתבצע במיוחד באמצעות מוסדות משפט, מסורת ודת. אלו קובעים כי הנגישות המועדפת של האליטה למקורות מעוגנת בחוקים או בצווים אלוהיים, שאדם אינו יכול לשנותם. החוקים והצווים האלוהיים נועדו לשמש חסמים פיזיים ומוסכמתיים למעבר של אדם שאינו נמנה עם האליטה אל האליטה. מעבר כזה אינו רצוי לאליטה מהסיבה הפשוטה שכל מצטרף חדש מדלל את יתרון הגישה המועדפת למשאבים ממנו היא נהנית. כך, לדוגמה, טוענות אליטות אצולה כי יתרון הגישה שלהן (לדוגמה, הון כספי או קרקע) מבוסס על קביעות החוק או הדת או על מסורת מתמשכת. במילים אחרות, הטענה היא כי הגישה המועדפת מוצדקת בכך שהיא קיימת. אם לאדם מסוים יש מעמד אליטה, זו גם ההצדקה העיקרית למעמד האליטה שלו.
הנצחת האליטה מתבצעת באמצעות מוסדות מסורת ודת, אך בעיקר באמצעות חינוך. לחינוך האליטה שלוש מטרות עיקריות: האחת היא להעניק לגם לדור הבא של האליטה יתרון גישה כפי שהיה לקודמו; השנייה היא לאפשר לבני האליטה לזהות זה את זה על נקלה, כדי שיוכלו להעניק יתרונות זה לזה; השלישית, להוות חסם יעיל בפני חדירת אנשים או קבוצות שאינם מבני האליטה אל הקבוצה השלטת. הענקת יתרונות לדור הבא של האליטה דורשת לימוד מיומנויות שתהיה בהן תועלת לבני האליטה בניהול ובשליטה בקבוצות אחרות בחברה. דרישה זו אינה קיימת כדי לקיים את הצורך בזיהוי הדדי של בני אליטה והצבת חסמי הצטרפות אליה. לכן, כולל חינוכה של האליטה לימוד מיומנויות רבות שאין בהן תועלת לצורך גישה למשאבים, אך הקושי שבלימודן מציב חסם עקיף בפני המבקשים להצטרף לאליטה, משום שהוא מציב דרישה נוספת לגישה למשאבים. לדוגמה, לימוד משפטים בלטינית אינו מקנה יתרון מהותי לבני אליטה, אך הזמן והכסף הנדרשים מאחרים ללימודם דורש החזקה בהון שאינו נגיש למי שאינם בני האליטה.
מאפייני אליטה

ישנם כמה מאפיינים מובהקים, המשותפים לכל או לרוב האליטות הקבועות הנוצרות בחברות אנושיות.
בעלות על קרקע והון: כמעט כל אליטה בהיסטוריה האנושית החזיקה או מחזיקה בקרקע ובמיוחד בכסף רב. כסף זה מאפשר לאליטה ליהנות מיתרונות פיזיים (אוכל, נוחות, בידור, וכו'), להעניק חינוך יקר לבניה ולרכוש סממני מעמד מיוחדים, שאין בהם תועלת לבעלי האליטה, אך מהווים חסם יעיל בפני מצטרפים חדשים אליה.
שונות פיזית: פעמים רבות בני האליטה שייכים מבחינה גזעית או שבטית לקבוצה החברתית שבה הם שולטים. לעיתים, ישנם יתרונות זעירים שהאליטה מדגישה אותם כמבחינים חשובים. מקרה נפוץ יותר הוא טענה כוזבת ליתרון, במיוחד בהדגשת היות בני האליטה יפים, גבוהים, נקיים, וכו' ביחס לאחרים. יתרון זה מיוסד לרוב על נגישות מועדפת נוכחית למשאבים. לדוגמה, אוכל טוב יניב אנשים גבוהים וחזקים יותר מבחינה פיזית, ובתקופות בהן הנגישות למזון הייתה בחסר משמעותי, נחשב השומן למסמל שיוך לאליטה. בתקופות אחרות, כמו בדורנו, היכולת להימנע מצריכת מזון שמן והשקעה בהימנעות מאכילה וטיפוח הגוף נחשבת למאפיין אליטיסטי. לעיתים נפוצות פחות, ישנו שוני גזעי או אחר ממשי בין האליטה לקבוצות אחרות באוכלוסייה, אך כאשר הוא קיים הוא מהווה חסם יעיל במיוחד להצטרפות לאליטה.
מוצא: כמעט כל קבוצות האליטה טענו, בצדק או שלא בצדק, כי מוצאן מבני אליטה אחרים. לטענה זו נלוותה תמיד גם טענת המשנה כי מוצאו של אדם מבן אליטה מהווה הצדקה להיות אותו אדם בן אליטה גם כן. לרוב, טענה זו אינה מקובלת על שאר בני החברה כשלעצמה, אם אינה נתמכת באמצעות טיעונים אחרים או גישה מועדפת למשאבים. לדוגמה, בן אצולה ארמני המהגר בלא רכוש כלשהו לספרד לא יזכה ככל הנראה למעמד אליטה במקום החדש.
חינוך שונה: רוב קבוצות האליטה לאורך הדורות הפרידו בצורה חדה בין החינוך המוענק לבני האליטה לחינוך המוענק לאנשים אחרים. ההפרדה בחינוך הייתה לרוב פיזית (בתי ספר אחרים). החינוך במוסדות שונים נועד כדי לאפשר לבני האליטה להכיר זה את זה וכדי לקבל חינוך שיקנה להם שוֹנוּת ביחס למי שאינם בני האליטה. לדוגמה, אליטות לאורך הדורות זכו להדרכה בנגינה, משחק או ציור, כאשר עיקר תועלתם של אלו היא בהבחנה בין בני האליטה לאחרים.
שפה והתנהגות: פעמים רבות מאופיינות קבוצות אליטה ביכולתן לדבר שפות שאינן נהוגות אצל רוב בני החברה. ברוסיה הצארית דיברה האליטה צרפתית. באנגליה תחת בית פלנטגנט דיברה האליטה בצרפתית נורמנית, בווייטנאם דיברה האליטה צרפתית ואילו במצרים התלמאית דיברה האליטה יוונית. מאפיין נפוץ אפילו יותר הוא השימוש באופן מסוים בשפת המקום, הנקבע כשימוש ה"נכון" בשפה. לרוב, מאופיינת האליטה גם באופני התנהגות שנועדו להבחינה מקבוצות אחרות. במיוחד, מפתחת האליטה קוד התנהגותי ייחודי שמטרתו להבחין במהירות בין מי ששייכים לאליטה ומי שאינם שייכים לה.
דת: לעיתים, מחזיקה האליטה בסוג שונה במקצת של דת מזו המקובלת על שאר החברים בחברה, או שנפוצה בתוכה החברות בכתות סודיות שאינן פתוחות בפני מי שאינם בני האליטה. לרוב, מוגדרת האמונה השונה כמאפיינת אליטה רק כל עוד האמונה הייחודית או הכת אינן פתוחות בפני שאר החברים בחברה. כאשר היא פתוחה לקהלים רחבים יותר, היא מאבדת לרוב את הייחוד האליטיסטי שלה.
אליטה תקשורתית

האליטה התקשורתית היא למעשה מהאליטות החזקות ביותר בחברות מודרניות. היא ממלאת תפקיד פעיל בהשפעה על המדינה להבטיח את האינטרסים שלה, ומחדירה את קולה לתהליכי קביעת המדיניות, וקובעת את סדר היום התקשורתי שבתורו מכתיב את סדר היום הציבורי. מצד אחד היא מעצימה נושאים וסוגיות שנראים לה ועונים על האינטרסים שלה, ומצד שני היא מעלימה נושאים שלא מתאימים לאג'נדה שלה.
עם עלייתו של הנאו-ליברליזם, במדינות שונות בעולם מנסה אליטת התקשורת לעודד מדיניות שתצמצם את הפעילות של שידור ציבורי ואף תסגור אותו כליל. מדיניות כזו תקטין את התחרות בפניה ניצבת תקשורת מסחרית. ריבוי ערוצי שידור מסחריים המתמחים בתכנים וקהלי יעד שונים מחריף את התחרות על הצופים ובכך פוגע בקיומו של השידור הציבורי. שנית, תאגידים כלכליים, אוליגרכים וטייקונים (אילי הון) אינם זקוקים לשידור הציבורי, כי הוא עלול לחסום את הקשר בין עיתון-שלטון-הון. שלישית, השידור הפרטי רודף הרייטינג עשוי להיראות כיעיל יותר בהבטחת חשיפה לציבור רחב יותר.
כיום פלטפורמות אינטרנט שולטות במרחבים שבתוכם מתבטא כוח בין אם זה פוליטי, כלכלי, תרבותי או חברתי. נחיצות שירות האינטרנט שפלטפורמות אלו מספקות מעניקה לאליטות המפעילות פלטפורמות אינטרנט כוח רב. כוחן של אליטות התקשורת המקוונות מתבטא ביכולתן להשפיע על פעילותם של פוליטיקאים באמצעות השעייה או חסימה מלאה של חשבונות פוליטיקאים. לדוגמה, בישראל אנשי ימין טוענים שפייסבוק היא חברה של אנשי שמאל שפועלת נגדם ורק מחפשת דרכים להשתיק אותם. פעילי שמאל, מנגד, מאמינים שפייסבוק מתכוונת להגבילם ולפגוע בחופש הביטוי שלהם.
אליטות כוזבות

בחברות מודרניות שונות התפתחה לעיתים הגדרת אליטה כוזבת, המבקשת לעגן את ההבדל בין קבוצת האליטה לקבוצות אחרות בנימוקים אובייקטיביים, כביכול. כך, לדוגמה, טענו קבוצות דתיות שונות שאחזו באמונה הקלוויניסטית כי האליטה מונה "קדושים" שהם אנשים שנבחרו מראש על-ידי האל (פרדסטינציה). דוגמה אחרת היא האידאולוגיה הגזענית של הנאצים, שטענה כי אנשים ממוצא ארי הם אליטה, משום שהם נהנים מעליונות גזעית על פני גזעים אחרים; וקבוצות שונות טענו וטוענות לעקרון מריטוקרטי, לפיו השלטון צריך להיות מסור בידי אנשים בעלי כישרון רב בתחום מסוים.
אליטות אלו כוזבות בדרך כלל משום שאינן עומדות בתנאי היסוד של אליטה: הן טוענות כי התפישה העצמית שלהן מיוסדת על טעמים אובייקטיביים (ולא כוזבים או סובייקטיביים בהגדרה, כנדרש); אין להן בהכרח גישה מועדפת למשאבים; ואין לטענת העליונות שלהן בדרך כלל הכרה כללית מצד רוב האוכלוסייה. חמור מכל אלו, פעמים רבות הקבוצה המוגדרת כאליטה רחבה מאוד, הכניסה אליה פשוטה והיכולת להבחין בין חברי האליטה לאחרים מוגבלת עד מאוד.
ראו גם

אוליגרכיה
אצולה
אריסטוקרטיה
גישת האליטות
מונרכיה
ממשל
קאסטה
תאוקרטיה
לקריאה נוספת

חוה עציוני-הלוי ואבא אתזוני-הלבי, מקום בצמרת הוצאת צ'ריקובר, 1997. הספר דן בקבוצת האנשים המחזיקה את מרבית עמדות המפתח במדינת ישראל. גישת הספר היא מחקרית-סוציולוגית.
שגיא אלבז וניוה גולן־נדיר, אליטות אסטרטגיות בישראל: חלוקת הכוח בחברה הישראלית, הוצאת כרמל, 2018.
הערות שוליים

↑  עִלִּית במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  דניאל ממן, "אליטות", בתוך "אי/שוויון" אורי רם וניצה ברקוביץ, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006
↑  נחמיאס דוד, ארבל-גנץ אורי, מידני אסף (2010), מדיניות ציבורית יסודות ועקרונות, האוניברסיטה הפתוחה. ע' 163.
↑  יונתן כיתאין, ‏לא רק בישראל: השידור הציבורי מסביב לעולם מעורר מחלוקות, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2016
↑  Pawel Popiel, The Tech Lobby: Tracing the Contours of New Media Elite Lobbying Power, Communication, Culture and Critique 11, 2018-12-01, עמ' 566–585 doi: 10.1093/ccc/tcy027
↑  דן כספי, מי לא צריך שידור ציבורי?, באתר העין השביעית, 6 במרץ 2008
↑  Rachel E. Moran, Examining switching power: Mark Zuckerberg as a novel networked media mogul, Information, Communication & Society 23, 2018-09-05, עמ' 491–506 doi: 10.1080/1369118x.2018.1518473
↑  Trump Suspended From Facebook For 2 Years, NPR.org (באנגלית)
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4014457-4  HDS: 015985  NDL: 00562037  NKC: ph114463
אידי אמין

אידי אמין בקבלת פנים לראש הממשלה לוי אשכול, נמל התעופה אנטבה, 12 ביוני 1966
גנרל אידי אמין דאדא אאומי (1925 לערך – 16 באוגוסט 2003) היה דיקטטור צבאי ונשיאה השלישי של אוגנדה מ-25 בינואר 1971 עד 11 באפריל 1979. הוא עלה לשלטון בהפיכה צבאית והדיח את מילטון אובוטה. שלטונו של אמין התאפיין בהפרות זכויות האדם, בדיכוי פוליטי, בשחיתות ובניהול כלכלי כושל. ארגוני זכויות אדם בין-לאומיים מעריכים כי תחת שלטונו נהרגו בין 100,000 לחצי מיליון איש.
במרוצת השנים אמין הפך משליט פרו-מערבי שנתמך על ידי ישראל לחלק מהגוש המזרחי בהנהגת ברית המועצות, כשהוא נתמך על ידי שליט לוב מועמר קדאפי ושליט זאיר מובוטו ססה סקו. ב-1975 הוא מונה ליו"ר הארגון למען אחדות אפריקה, ארגון פאן-אפריקני שקרא לסולידריות בקרב מדינות היבשת. ב-1977 ניתקה בריטניה את יחסיה עם אוגנדה, מושבתה לשעבר, ואמין הכריז כי הוא הביס את בריטניה והוסיף לתאריו את הכינוי "כובש האימפריה הבריטית".
התנגדות הולכת וגוברת לשלטונו בתוך אוגנדה וניסיונו לספח את מחוז קגרה מטנזניה ב-1978, הובילה למלחמת אוגנדה–טנזניה ולנפילת משטרו בן שמונה השנים. אמין יצא לגלות בלוב, ומשם עבר לערב הסעודית, שם התגורר עד למותו ב-16 באוגוסט 2003.