stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה זכארובה
ביקורת ושערוריות

ב-13 בנובמבר 2016 ספגה זכארובה ביקורת על התבטאויותיה בטלוויזיה הממלכתית הרוסית על כך שתוצאות הבחירות בארצות הברית הן תוצאה של קונספירציה יהודית, באומרה "אם אתם רוצים לדעת מה יקרה באמריקה, עם מי אתם צריכים לדבר? אתם צריכים לדבר עם אנשינו בברייטון ביץ', כמובן". בשכונת ברייטון ביץ' בניו יורק חיה קהילה גדולה של יהודים רוסים. היא אף דיברה במבטא יהודי סטראוטיפי.
ב-2 במרץ 2017 זכארובה סירבה להתייחס להאשמות נגד שגריר רוסיה בארצות הברית סרגיי קיסליאק שהטיח בה כתב של רשת CNN. היא ייעצה לרשת לחדול מלהפיץ חדשות מזויפות והתעקשה שקיסליאק הוא דיפלומט ידוע ומוערך היטב.
ב-28 באפריל 2017 הופיעה בYahoo! News ודנה בענייני יחסים בינלאומיים עם קייטי קוריץ. כשקוריץ העלתה את נושא ההתעללות והעינויים שעוברים אנשי קהילת הלהט"ב בצ'צ'ניה, זכארובה השתיקה את השאלה באומרה שלא מתפקידה להתייחס לנושא זה.
חייה האישיים

ב-7 בנובמבר 2005, זכארובה נישאה לאנדריי מקארוב, בקונסוליה הרוסית בניו-יורק. יש להם בת מריאנה, שנולדה באוגוסט 2010.
זכארובה פעילה מאוד ברשתות החברתיות והיא כותבת שירה.
סוזן פרל

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1945 (בת 79) סינסינטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 מקום לימודים:  בית הספר לבלט אמריקאי  אוניברסיטת סינסינטי - הקונסרבטוריון למוזיקה  בית ספר המקצועי לילדים 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לאומנויות (2003)  פרס מרכז קנדי (2005)  פרס הריקוד קאפצ'יו (2005)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2004)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברנדייס  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נוטרדאם  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוזן פָרֶל (באנגלית: Suzanne Farrell; נולדה ב-16 באוגוסט 1945) היא בלרינה אמריקאית והמייסדת של הסטודיו לבלט "בלט סוזן פרל" (Suzanne Farrell Ballet) במרכז קנדי שבוושינגטון בארצות הברית. פרל הייתה אחת מהבלרינות הבולטות בזרם הבלט המודרני של המאה ה-20 והייתה אחת מהמוזות הנזכרות של הכוריאוגרף המפורסם ג'ורג' בלנשין, שמכונה על ידי רבים כאחד מאבות הזרם.
במהלך הקריירה שלה קיבלה פרל מספר פרסים, ביניהם פרס מרכז קנדי ומדליית החירות הנשיאותית בשנת 2005.
ביוגרפיה

סוזן פרל נולדה ב-16 באוגוסט 1945 בעיר סינסינטי שבאוהיו, ארצות הברית, בשם רוברטה סו פיקר (Roberta Sue Ficker). היא הצעירה מבין 3 אחיות. בילדותה, פרל תמיד האמינה שתגדל להיות ליצנית, בשל אהבתה לטיפוס ולוליינות. פעילות הפנאי האהובה עליה בילדותה הייתה טיפוס ומשחק באתרי בנייה. בגיל 8, אמה של פרל רשמה אותה לשיעורי בלט בבית הספר לבלט בסינסינטי (Cincinnati Conservatory of Music), במחשבה שדבר זה יעזור לה לתעל את האנרגיה שלה. בגיל 15 קיבלה פרל מלגה ללמידה בבית הספר לבלט אמריקאי בניו יורק (The School of American Ballet). לאחר שנה של למידה בבית הספר, היא נבחרה על ידי ג'ורג' בלנשין להצטרף לבלט ניו יורק (New York Ballet), והייתה לחברה הצעירה ביותר בו. את השם סוזן פרל, שבו השתמשה כשם הבמה שלה, בחרה מתוך ספר טלפונים, כי חשבה שהוא נשמע אלגנטי.
קריירה

בתחילת דרכה, קיבלה פרל בעיקר תפקידים משניים בהופעות, אך דבר זה השתנה די מהר, ויצירות החלו להיכתב במיוחד בשבילה. הכוריאוגרפיה הראשונה שיצרו בשבילה נקראה "מעבר" (Passage), וכיום נקראת "ארקייד" (Arcade), ונוצרה על ידי הכוריאוגרף ג'ון טרס ב-1963. אחד מהתפקידים הזכורים ביותר שלה היה התפקיד של דולסיניאה בכוריאוגרפיה של ג'ורג' בלנשין ליצירה שקרא לה "דון קישוט" (Don Quixote) כשאת דון קישוט גילם בלנשין בעצמו בערב הפתיחה. בשנת 1965, קודמה פרל לתפקיד של רקדנית ראשית. ההופעה הראשונה שלה לאחר קידומה הייתה ליצירה אגון למוזיקה של איגור סטרווינסקי, עם הרקדן ארתור מיטשל, בבלט האופרה של פריז (Paris Opera Ballet).
זמן קצר אחרי שהתחילו לעבוד יחד, בלנשין התאהב בפרל, למרות הפרש הגילאים ביניהם (שהיה 41 שנים). בלנשין התגרש מאשתו, טאנאקיל לקלייר, בכוונה להתחתן עם פרל, אך פרל סירבה. בשנת 1969 התחתנה עם רקדן הבלט פול מייז'ה. דבר זה גרם למתחים כבדים בין בלנשין לפרל, ונגמר בכך שפרל ומייז'ה עזבו את הבלט ועברו לסטודיו הבלט של המאה ה-20 (20th Century Ballet) בבריסל. פרל ומייז'ה נפרדו בשנת 1997.
פרל חזרה לעבוד עם בלנשין בשנת 1975, והוא חזר ליצור כוריאוגרפיות חדשות עבורה, ביניהן "שאקון" (Chaconne), "מוצרטיאנה" (Mozartiana), ו"ציגאן" (Tzigane). מרבית הכוריאוגרפיות שיצר עבורה היו כוריאוגרפיות זוגיות, והשותף שלה בהן בדרך כלל היה פיטר מרטינס, שהיה רקדן ראשי נוסף בבלט ניו יורק. השותפות של פרל עם בלנשין נמשכה עד למותו באפריל 1983.
בשנת 1989 פוטרה פרל מתפקידה בבלט ניו יורק על ידי פיטר מרטינס, שמונה למנהל הראשי של הבלט. שנה זו הייתה גם השנה בה פרשה פרל מעולם הריקוד. מספר שנים לפני כן, עברה הרקדנית ניתוח להחלפת מותן בשל דלקת הפרקים בה חלתה, מה שהקשה עליה לרקוד. כהופעת הפרידה שלה, פרל רקדה את "אישה מתוחכמת" (Sophisticated Lady) ואת הבלט "ואלסים של וינה" (Vienna Waltzes), שאת הכוריאוגרפיה שלו יצר בלנשין במיוחד בשבילה.
לאחר פרישתה מעולם הבלט, החלה פרל לעבוד בתור מורה. היא עבדה עם להקות בלט מפורסמות ברחבי העולם - בלט קירוב, בלט בולשוי, בלט האופרה של פריז ולהקות בלט בברלין ווינה. בשנת 2000, הפכה לפרופסורית במחלקת הבלט של אוניברסיטת פלורידה בארצות הברית.
בלט סוזן פרל

בשנת 2000, הקימה סוזן פרל סטודיו בלט משלה במרכז קנדי בארצות הברית, שנקרא בלט סוזן פרל. תחילת שיתוף הפעולה של פרל עם המרכז הייתה בשנת 1993, כשהמרכז הציע שתי סדרות של שיעורי בלט בהדרכתה לילדים בין הגילאים 13–17. עקב ביקוש גבוה, ב-1995 המרכז הפך את הסדנאות מפעילות מקומית לתוכנית ארצית שמתקיימת פעם בשנה, ונקראת "חוקרים בלט עם סוזן פרל" (Exploring Ballet with Suzanne Farrell). מבנה התוכנית הוא תלת-שבועי, כאשר התלמידים שמתקבלים אליה עוברים שני שיעורי טכניקה ביום, שישה ימים בשבוע, בנוסף לפעילויות תרבותיות בוושינגטון, שכוללות ביקורים במוזיאונים ומבנים היסטוריים וצפייה בהופעות בלט.
בשנת 2005, בגלל חלקה הגדול בפיתוח הבלט המודרני בארצות הברית, קיבלה פרל את פרס הכבוד של מרכז קנדי, שמסמל הכרה בתרומת החיים של אדם לאמנויות.
בלט סוזן פרל העלה הפקות של מעל ל-50 מופעי בלט, שכוללים עבודות של הכוריאוגרפים ג'ורג' בלנשין, מוריס בז'אר וג'רום רובינס. ב-2007, ייסדה סוזן פרל את הארגון לשימור מורשתו של בלנשין (Balanchine Preservation Initiative), שנועד להציג מחדש בלטים נשכחים של בלנשין לקהל הרחב.
בספטמבר 2016, פורסם שבלט סוזן פרל ייסגר בסוף דצמבר 2017. בראיון איתה, הסבירה סוזן פרל שמרכז קנדי עומד להתרחב, ולהכיל בתוכו חללים וכיתות חדשות ללמידה, חזרות והופעות בלט, ופרל מתוכננת לבוא וללמד בכיתות אלו.
פרסים

1965- פרס ההצטיינות של מגזין מדמואזל
1965- פרס ההצטיינות באמנויות הבמה באוניברסיטת סינסינטי
1979- פרס הכבוד בתחומי האמנויות והתרבות על תרומתה לעולם הריקוד מאוניברסיטת ניו יורק
1980- פרס האמנויות מאוניברסיטת ברנדיס
2003- מדליה נשיאותית לאמנויות
2005- פרס הכבוד של מרכז קנדי
2005- פרס קפזיו לריקוד
לקריאה נוספת

"Holding on to the Air"- סוזן פרל, טוני בנטלי (הוצאת summit books, ניו יורק, 1990)
"Suzanne Farrell - Elusive Muse", סרט דוקומנטרי, 1996
הערות שוליים

1 2  Suzanne Farrell, Academy of Achievement
1 2  Barry M. Horstman, Suzanne Farrell: She shaped a new generation of dancers, Cincinnati Post, ‏17.05.2007
1 2  The Capezio Dance Award 2005 Recipient: Suzanne Farrell, the Capezio Dance Award website, ‏28.09.2007
1 2  סוזן פרל, טוני בנטלי, holding on to the air, New York: summit books, 1990
↑  Emily Fargos, Suzanne Farrell by Emily Fargos, Bomb magazine, ‏01.10.2003
↑  Jennifer Dunning, City Ballet Breaks Off Its Long Relationship With Suzanne Farrell, New York Times, ‏04.08.1998
1 2  Jennifer Dunning, The Suzanne Farrell Ballet, The Kennedy Center website
↑  [https://www.kennedy-center.org/education/farrell/ Exploring Ballet With Suzanne Farrell:
A Three-Week Summer Ballet Intensive for Young Dancers], The Kennedy Center website
↑  Sarah L. Kaufman, Suzanne Farrell Ballet to disband in 2017, The Washington Post, ‏21.09.2016
↑  Suzanne Farrell, Encyclopedia of World Biography, ‏2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444072905171  PLWABN: 9810597911105606  BIBSYS: 90412302  BnF: cb125566531 (data)  GND: 119030810  ISNI: 0000 0000 2415 5323  LCCN: n78081923  MusicBrainz: 2db5533e-3c3a-45c4-bcb0-4ce76b6c220b  NKC: jo20181001476  NTA: 081754124  SNAC: w6n3006f  SUDOC: 193338548  VIAF: 9963000   WorldCat (עם VIAF): 9963000
סובדומיננטה

בהרמוניה, הסוּבְּדוֹמִינַנְטָה היא הדרגה הרביעית והשנייה בסולם. כך למשל בסולם דו מז'ור, הסובדומיננטה היא המשולש פה מז'ור. סובדומיננטה משמשת גם לציון המדרגה הרביעית בסולם, כך שבאותו סולם דו מז'ור, יהיה זה הצליל פה. את הסובדומיננטה מסמנים באותיות SD.
שם זה בא מהמילים "סוב" ו"דומיננטה". משמעות המילה "סוב" בלטינית היא מתחת, ומשמעות המילה "דומיננטה" – הדרגה החמישית בסולם.
כמו כן, נהוג לכנות אקורד או דרגה כ"סובדומיננט" (דרגה סובדומיננטית/אקורד סובדומיננטי) אם הפונקציה שלהם אינה טוניקאית (כמו הדרגה הראשונה בסולם), או שאינה דומיננטית, כלומר אינה מיועדת להיפתר לדרגה טוניקאית. לדוגמה, בסולם דו מז'ור הדרגה השנייה, על היפוכיה, תיחשב לסובדומיננטית, וכך גם הדרגה השישית, כשאינה "סיום מדומה". גם דרגות שאינן דיאטוניות יכולות להיחשב לסובדומיננטיות, אם הפונקציה שלהן אינה טוניקאית ואינה דומיננטית, כמו משולש "נפוליטני" ואקורד "גרמני".
ראו גם

תורת המוזיקה
מחוזות סומליה

מבחינה מנהלית סומליה מחולקת ל-18 מחוזות (gobolka). המחוזות מחולקים לנפות. המדינה נמצאת בעיצומה של מלחמת האזרחים וחלק משמעותי שלה לא נמצא בשליטת הממשל המרכזי. חלק מהצדדים במלחמת האזרחים מצדדים בהפרדת השטח שבשליטתם מסומליה והכרזת עצמאות.
למרות שחלק משמעותי של המדינה אינו נמצא בשליטת הממשל המרכזי, בשנת 2023 המדינה חולקה ל-7 מדינות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפה | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה | שטח, קמ"ר | הערות |
|  | סומלילנד | הרגייסה | Somaliland‏ | 4,171,898  (2017) | 177,600 | דורש עצמאות מהממשל המרכזי |
|  | פונטלנד | גרובה | Puntland‏ | 4,334,633  (2014) | 212,510 | מחוז אוטונומי |
|  | חאטומו | לאס אנוד | Khatumo ‏ | 2,500,000 (2023) | 103,897 | נכבשה חזרה מידי סומלילנד |
|  | גלמודוג | דוסמארב | Galmudug‏ | 2,320,000  (2019) | 168,370 |  |
|  | ג'ובלנד | בואלה | Jubaland‏ | 1,360,633  (2014) | 110,293 |  |
|  | מדינה צפון-מערבית | באידוע | South West ‏ | 2,268,245  (2022) | 98,863 |  |
|  | חירשבלה | ג'וחאר | Hirshabelle‏ | 3,771,638  (2020) | 56,000 |  |
מפת מחוזות סומליה (ורוד - בשליטת הממשל המרכזי, חרדל - סומלילנד, אפור - בשליטת א-שבאב, שחור - בשליטת המדינה האיסלאמית
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2019 | שטח, קמ"ר | הערות |
| 1 | מחוז אבדל | באקי | Awdal‏ | 1,010,600 | 21,376 | חלק של סומילנד |
| 2 | מחוז בקול | קסודור | Bakool ‏ | 383,400 | 26,962 |  |
| 3 | מחוז בנאדיר | מוגדישו | Banaadir‏ | 2,330,700 | 370 |  |
| 4 | מחוז ברי | מוססו | Bari ‏ | 949,700 | 70,088 | חלק של פונטלנד |
| 5 | מחוז באי | בידוא | Bay‏ | 1,035,900 | 35,156 |  |
| 6 | מחוז גלגודוד | דוסה מרב | Galguduud‏ | 634,300 | 46,126 |  |
| 7 | מחוז גדו | גרבאראי | Gedo‏ | 566,300 | 60,389 |  |
| 8 | מחוז חיראן | בלדבנה | Hiiraan‏ | 566,400 | 9,510 |  |
| 9 | מחוז ג'ובדה מרכז | בואלה | Jubbada Dhexe‏ | 432,200 | 9,836 |  |
| 10 | מחוז ג'ובדה תחתית | קיסמאיו | Jubbada Hoose‏ | 632,900 | 42,876 |  |
| 11 | מחוז מודוג | גלקצ'יו | Mudug ‏ | 864,700 | 72,933 | חלק של פונטלנד ובחלקו בשליטת הממשל המרכזי |
| 12 | מחוז נוגאל | גרובה | Nugaal‏ | 473,900 | 26,180 | חלק של פונטלנד |
| 13 | מחוז סאנאג | אריגבו | Sanaag‏ | 578,100 | 53,374 | חלק של סומלילנד |
| 14 | מחוז שאבלה מרכז | ג'אבר | Shabeellaha Dhexe ‏ | 622,700 | 22,663 |  |
| 15 | מחוז שאבלה תחתית | מרקה | Shabeellaha Hoose‏ | 1,218,700 | 25,585 |  |
| 16 | מחוז סול | לה אנוד | Sool  ‏ | 618,600 | 25,036 | חלק של סומלילנד |
| 17 | מחוז טוגדייר | בוראו | Togdheer‏ | 962,400 | 38,663 | חלק של סומלילנד |
| 18 | מחוז בוגו גאלבייד | חרגייסה | Woqooyi Galbeed‏ | 1,744,400 | 28,836 | חלק של סומלילנד |
רפואה ושמחה

| --- | --- |
 פעילות:  בריאות והצלת חיים - כללי
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  ישראל מרדכי צישינסקי
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 refuavesimcha.co.il
 
רפואה ושמחה היא מלכ"ר, המפעיל מערך התנדבותי עם כ-8,000 מתנדבים ושלרשותו מספר אמבולנסים.
היסטוריה

הארגון הוקם ב-2004 על ידי ישראל מרדכי צישינסקי. מנכ"ל העמותה הוא מאיר קווין.
העמותה מבוססת על תרומות של ארגונים ואנשים פרטיים.
העמותה עוסקת בהבאת תרופות לנזקקים, הסעות אמבולנסים ומימון תרופות למעוטי יכולת.
במהלך מגפת הקורונה בישראל דאגה העמותה לחולים הנמצאים בבידוד, בהובלת מזון ובתרופות באמצעות קבוצות וואטסאפ ואלפי מתנדבים.
ב-2021 נחנכה יחידת אופנועים של הארגון.
פרסים והוקרה

2008 - אות "מגן שר הבריאות"
2021 - אות הנשיא למתנדב על פועלם בתקופת מגפת הקורונה בישראל.
הערות שוליים

↑  השקת אמבולנס: עדכונים, כתבות וחדשות, באתר www.kikar.co.il
↑  גיבורי השנה של קשת ומפעל הפיס: הכירו את מאיר קווין, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2021
↑  כמיליון שקלים נתרמו לטובת "רפואה ושמחה", באתר ynet, 15 בספטמבר 2013
↑  שושי מילר, צמרת המשק הישראלי באירוע הצדעה ל.., באתר כיכר השבת, ‏2013-09-12
↑  מיזם מיוחד מסייע לאלפים ממבודדי הקורונה: "הגענו לכל הארץ", באתר מעריב אונליין, 24 במרץ 2020
↑  יאיר שרקי, ‏"בידוד online": מערך המתנדבים שעוזר למבודדי קורונה ברחבי הארץ, באתר ‏מאקו‏, 13 במרץ 2020
↑  כיכר בשיתוף רפואה ושמחה, דרעי חנך את יחידת אופנועי החסד ש.., באתר כיכר השבת, ‏2021-11-17
↑  כתב בחדרי, המצטיינים 2008: מגן שר הבריאות ל'רפואה ושמחה', באתר בחדרי חרדים.
↑  הנשיא ריבלין למקבלי אות הנשיא להתנדבות: "הרחבתם את ליבי בשבוע האחרון לכהונתי
ליאו זקס

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1924 לייפציג, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  12 בדצמבר 2013 (בגיל 89)
 ענף מדעי:  גנטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בנגור 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  פרס א.מ.ת. (2002)  פרס קרן וורן אלפרט (1996)  פרס אלפרד סלואן (1989)  פרס בריסטול מאיירס סקוויב למחקר סרטן (1983)  פרס וולף לרפואה (1980)  פרס ישראל (1972) 
 תרומות עיקריות
 מחקר בתחומי הגנטיקה. גילוי מערכת התרבית להתפתחות תאי דם
 
ליאו זקס
ליאו זַקְס (Leo Sachs;‏ 14 באוקטובר 1924 – 12 בדצמבר 2013) היה פרופסור לביולוגיה מולקולרית ומראשוני חוקרי הגנטיקה בישראל, חתן פרס ישראל למדעי החיים.
זקס היה הראשון שהשתמש למטרות איבחון בתאים ממי שפיר סביב העובר (ביחד עם דוד מיכאל שר). השיטה קיבלה את השם אמניוסינתזה, או בדיקת מי שפיר.
קורות חיים

זקס נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1924, ובשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, היגר לאנגליה. בתום מלחמת העולם השנייה, הצטרף לתנועת נוער ציונית והחל בלימודי חקלאות כהכנה לחיים בקיבוץ. הוא סיים דוקטורט בגנטיקה באוניברסיטת קיימברידג' ובשנת 1952 עלה לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן למדע. בראשית דרכו במכון, נתבקש זקס לייסד את המחלקה לגנטיקה.
בין 1974 ל-1979, כיהן זקס כדיקן הפקולטה לביולוגיה של המכון.
מערכת התרבית להתפתחות תאי דם נתגלתה על ידיו לראשונה בשנת 1963. מחקריו התמקדו בהתפתחות תאי אב ויכולת השיבוט באמצעות חלבונים לוויסות ומיון גידולים משובטים. מכלול עבודתו הביאה להתקדמות כלל-עולמית בחקר מחלת הסרטן והמחקר הגנטי. ביחד עם חיים גינזבורג הם גידלו לראשונה תרביות תאים שהפכו לסרטניים בעקבות חדירה של וירוסים.
מחקריו זיכו אותו בהוקרה בינלאומית והוא היה אזרח הישראלי הראשון בין חתני פרס וולף (1980). בשנת 1972 קיבל זקס את פרס ישראל למדעי החיים (1972) והוא חתן פרס רוטשילד, פרס א.מ.ת (2002) וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וחבר האקדמיות הלאומיות למדעים של ארצות הברית ואנגליה.
זקס נפטר ב-12 בדצמבר 2013 בגיל 89, והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.
הערות שוליים

↑  עידו אפרתי, מת המדען הבכיר, פרופ' זקס, מראשוני חוקרי הגנטיקה בארץ, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288658105171  BnF: cb128774300 (data)  ISNI: 0000 0000 2825 3422  LCCN: n85232302  NTA: 238768104  RERO: 02-A003776916  SNAC: w6zf3r07  SUDOC: 221043861  VIAF: 14900353   WorldCat (עם VIAF): 14900353 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רתרפורד אולקוק

| --- | --- |

 לידה:  1809 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 בנובמבר 1897 (בגיל 88 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Church of St Katharine, Merstham 
 מעסיק:  משרד החוץ של בריטניה 
 תפקיד:  Ambassador of the United Kingdom of Great Britain and Ireland to the Chinese Empire (1865–1871)  ambassador of the United Kingdom to Japan (1858–1865)  President of the Royal Geographical Society (1876–1878) 
 בן או בת זוג:  Lucy Windsor Alcock (8 ביולי 1862–?) 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האמבט (1862)  מדליית הכסף של החברה הזואולוגית של לונדון 
 חתימה:   
 
סר רתרפורד אלקוק (באנגלית: Sir Rutherford Alcock;‏ 1809 – 1897) היה רופא ודיפלומט אנגלי.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1809 בלונדון. הוא למד שם רפואה, משנת 1833–1834 שימש כרופא בחיל העזר האנגלי בפורטוגל ובספרד.
עם שובו בשנת 1837, מונה למפקח החללים לאנגליה ולמפכ"ל לשתי ועדות, שהיו אמורות לפתור את המחלוקת בדבר טענות חיל העזר האנגלי לממשלות ספרד ופורטוגל. לאחר מכן אולקוק שימש כקונסול הממלכה המאוחדת בפוג'ואו, לימים בשנגחאי ובקנטון ובשנת 1858, כאשר ממשלת בריטניה החליטה לכונן יחסים ידידותיים עם יפן, מונה לקונסול בהאקודאטה ובשנת 1859 הפך לשגריר אנגליה ביפן. שנאתם של תושבי האיים היפניים לזרים באותה תקופה הייתה עדיין כה גדולה עד שאולקוק נאלץ לעמוד במתקפה חמושה על בניין השגרירות בשנת 1861.
בשנת 1862 הוענק לו מסדר האמבט, ומשנת 1865 עד 1871 היה שגריר בבייג'ינג. בשנת 1876, מונה לנשיא האגודה הגאוגרפית בלונדון ובשנת 1878, הוביל את המשלחת הבריטית בתערוכה העולמית בפריס.
רתרפורד אולקוק מת ב-2 בנובמבר 1897. אחד מזן האשוחית היפני בשם Picea alcoquiana נקרא על שם אלקוק. דמותו מופיעה בספרו של בוריס אקונין, "פשוט מאסה".
ביבליוגרפיה

הערות על ההיסטוריה הרפואית והסטטיסטיקה של הלגיון הבריטי בספרד (1838)
יסודות הדקדוק היפני (1861)
בירת הטייקון: סיפור על מגורים של שלוש שנים ביפן (2 כרכים, 1863)
"דיאלוגים מוכרים ביפנית עם תרגומים לאנגלית וצרפתית" (1863)
"אמנות ותעשיית האמנות ביפן " (1878)
לקריאה נוספת

Алькок, Рутерфорд // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890. — Т. Ia. — С. 535.
Алькок, Рутерфорд // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1905. — Т. доп. I. — С. 90.
אנטון דיאבלי

| --- | --- |

אנטון דיאבלי, ליטוגרפיה מאת יוזף קריהובר
 לידה:  6 בספטמבר 1781 האימפריה הרומית הקדושה מאטזה (אנ'), האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  8 באפריל 1858 (בגיל 76) האימפריה האוסטרית וינה, האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  St. Marx Cemetery 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרית 
 מקום לימודים:  Wilhelmsgymnasium 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטון דיאבלי (באיטלקית: Anton (or Antonio) Diabelli; ‏ 5 בספטמבר 1781 - 7 באפריל 1859) היה מו"ל של מוזיקה, עורך ומלחין אוסטרי ממוצא איטלקי. בתקופת חייו נודע בעיקר כמו"ל, אך כיום הוא מוכר בעיקר כמחבר הוולס שעליו כתב לודוויג ואן בטהובן את שלושים ושלוש "וריאציות דיאבלי".
חייו

דיאבלי נולד במאטזה, סמוך לזלצבורג. כילד מוזיקלי, שר במקהלת הנערים בקתדרלה של זלצבורג, שם קיבל, על פי השמועה, שיעורי מוזיקה ממיכאל היידן. עד גיל 19 כבר הספיק להלחין מספר יצירות חשובות, בהן שש מיסות.
הוא הכשיר עצמו לכמורה, ובשנת 1800 הצטרף למנזר רייטנהאזלאך בבוואריה, שם נשאר עד 1803, כאשר בוואריה סגרה את כל מנזריה.
גריגורי רודצ'נקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1958 (בן 66) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, ארצות הברית 
 השכלה:  הפקולטה לכימיה של אוניברסיטת מוסקבה (1982) 
 מעסיק:  הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט 
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות (רוסיה)  תעודת כבוד נשיאותית של הפדרציה הרוסית  אמן הספורט של ברה"מ 
 
גריגורי מיכאילוביץ' רודצ'נקוב (ברוסית: Григорий Михайлович Родченков; נולד ב-24 באוקטובר 1958) הוא מדען ופקיד רוסי, שעמד בראש המעבדה הלאומית לסמים בספורט ברוסיה, המרכז למניעת סמים בספורט (Антидопинговый Центр), שממוקם במוסקבה והושעה על ידי הסוכנות העולמית למניעת סמים בספורט (WADA) בנובמבר 2015 בגין הקמת תוכנית הסמים המשוכללת של רוסיה הממומנת על ידי המדינה.
רודצ'נקוב סייע בפיתוח והפצה של חומרים משפרי ביצועים אסורים לאלפי ספורטאים אולימפיים רוסים בשנים 2005–2015. רודצ'נקוב, שכל רכושו ברוסיה הוחרם, עלה לכותרות בשנת 2016 כחושף שחיתויות וסייע לחשוף את האופי המורכב והנרחב של תוכנית הסמים ברוסיה. הוא העיד בפני WADA והציג לה ראיות חותכות למעשים ועדותו הובילה לפסילת ספורטאים רוסים רבים ולהשעיית נבחרות האתלטיקה, הרמת המשקולות והחותרים ממשחקי ריו 2016. רודצ'נקוב טען שמדובר במערכת שפועלת משנות השמונים, והציג לחוקרים ראיות לסימום שיטתי של קבוצות הכדורגל הרוסיות לאורך השנים. חשיפותיו אושרו על ידי דו"ח מקלארן העצמאי, שהוביל לאיסור החלקי של רוסיה מאולימפיאדת הקיץ 2016 ואיסור מוחלט מאולימפיאדת החורף 2018.
רודצ'נקוב נמצא כיום בתוכנית להגנת עדים בארצות הברית. שני מנהלים רוסיים גדולים למניעת סמים, ביניהם חברו של רודצ'נקוב, ניקיטה קמייב, מתו במפתיע בחודשים שלאחר פתיחת שערוריית הסמים.
רודצ'נקוב וקשריו לסמים רוסיים היו נושא הסרט התיעודי מבית "נטפליקס" איקרוס משנת 2017, שזכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-90.
חיים וקריירה

גריגורי רודצ'נקוב נולד באוקטובר 1958 במוסקבה. אמו הייתה רופאה ומומחית לפרמקולוגיה בבית החולים של הקרמלין (כיום בית החולים הקליני המרכזי של נשיא רוסיה). גריגורי היה מצטיין בבית ספרו ועסק באתלטיקה. הוא זכה באליפות מוסקבה בריצת 5,000 מטר. בשנת 1982 השלים את לימודיו בפקולטה לכימיה של אוניברסיטת מוסקבה. בשנות לימודיו התחרה בנבחרת האוניברסיטה באתלטיקה.
בשנים 1985–1994 רודצ'נקוב עבד במעבדה המוסקבאית למניעת סימום בספורט. בשנת 1994 הוא עבד בחברת Interlab, המפיצה הרשמית ברוסיה של חברת היולט פקארד, שנחשבת ליצרנית הגדולה ביותר של ציוד אנליטי. לאחר המשבר הכלכלי ברוסיה בשנת 1998 הוא עבד במעבדה למניעת סימום בספורט בקלגרי, קנדה ולאחר מכן חזר לרוסיה ועבד במעבדות פרטיות.
בשנת 2005 מונה לממלא מקום המעבדה המוסקבאית למניעת סימום בספורט. ביולי 2006 בהחלטת משרד הספורט מונה למנהל קבוע.
פרשת הסימום הממשלתית > תגובות

בעקבות אולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י העניק נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לרודצ'נקוב את פרס מסדר הידידות. בשנת 2016, לאחר שדווח באופן נרחב על חשדות הסמים, כינה פוטין את רודצ'נקוב "אדם בעל מוניטין שערורייתי".
בדו"ח מקלארן נאמר כי רודצ'נקוב היה "חלק בלתי נפרד מהקנוניה לסחיטת כספים מאתלטים כדי לחפות על תוצאות בדיקות הסמים החיוביות". עוד נמצא כי רודצ'נקוב היה כן ביחס לנושא הנחקר.
בנובמבר 2017 הגיע צוות של ה-IOC למסקנה: "לא משנה מה תהיה המוטיבציה שלו ותהיה מעשה העוולה שהוא עשה בעבר, ד"ר רודצ'נקוב אמר את האמת כשסיפק הסברים לתוכנית הכיסוי שניהל."
ב־5 בדצמבר 2017 הוכרז כי רוסיה תיאסר מהשתתפות באולימפיאדת החורף 2018. בעקבות ההודעה, ג'ים וולדן, עורך דינו של רודצ'נקוב, פרסם הצהרה המאשרת את החלטת IOC המעבירה "מסר חזק שהיא לא תסבול רמאות בחסות המדינה על ידי אף מדינה"... "כפי שהעולם ראה, ד"ר רודצ'נקוב סיפק ראיות אמינות ובלתי ניתנות להכחשה של מערכת הסמים הרוסית בחסות המדינה", אמר וולדן בהצהרה. "הכחשותיה העקשניות של רוסיה חסרות אמינות כלשהי, ואי-יכולתה להציג את כל הראיות שברשותה רק מאשרים עוד יותר את מורכבותה ברמה הגבוהה. תוכנית הסמים של רוסיה ועבודתו של רודצ'נקוב הודגשו בעדות בפני ועדת הלסינקי האמריקאית (הידועה גם בשם הנציבות לביטחון ושיתוף פעולה באירופה) בוושינגטון הבירה, ב-22 בפברואר 2018. במהלך אותו דיון, וולדן דן בפירוט בעבודתו של רודצ'נקוב והציע כי הסוכנות העולמית למניעת סמים והוועד האולימפי הבינלאומי יצטרכו לעשות יותר כדי להחזיר את היושרה לספורט הבינלאומי.
למרות המידע שהוצג בדו"ח מקלארן, רוסיה הוחזרה על ידי WADA לתחרות בינלאומית בספטמבר 2018. במאמר מערכת שפורסם בעיתון האמריקני USA Today, הביע רודצ'נקוב את מורת רוחו מההחלטה וכינה אותה "קטסטרופלית". עורך דינו, ג'ים וולדן, פרסם הצהרה מטעם רודצ'נקוב ואמר שההחלטה להחזיר את רוסיה היא "הבגידה הגדולה ביותר נגד ספורטאים נקיים בהיסטוריה האולימפית." רודצ'נקוב ממשיך לחשוש מחייו ונשאר במחבוא תחת אבטחה.
פרשת הסימום הממשלתית > תגובות > ברוסיה

סוכנות הידיעות הרוסית TASS דיווחה כי שר הספורט פאבל קולובקוב אמר כי ועדת החקירות הפדרלית לא מצאה שום עדות שתומכת בכך שהמדינה הפעילה מערכת סמים. ועדה זו ביקשה את הסגרתו של רודצ'נקוב מארצות הברית, שם הוא נמצא בתוכנית להגנת עדים. למרות קביעותיהם של גורמים רשמיים ברוסיה על כך ששום מערכת לא התקיימה, "הראיה האמפירית מראה את ההפך", אמר חבר ה-IOC, דיק פאונד, והוסיף, "אז אני חושב שמה שאנחנו רואים בעיתונות הרוסית הוא צריכה מקומית."
פרשת הסימום הממשלתית > תגובות > תביעה מאת מיכאיל פרוחורוב

בעקבות האיסור של רוסיה מהשתתפות אולימפיאדת חורף 2018 ולקיחת מדליות מספורטאים רוסים רבים, הסכים האוליגרך הרוסי מיכאיל פרוכורוב, בעל השליטה בקבוצת הכדורסל ברוקלין נטס, לממן תביעת לשון הרע בניו יורק נגד רודצ'נקוב. בתביעה נטען שרודצ'נקוב הכפיש שלושה ביאתלטים רוסים - אולגה זייצבה, יאנה רומנובה ואולגה וילוחינה - כאשר רודצ'נקוב כלל אותם ברשימת הספורטאים שלקחו סמים משפרי ביצועים כחלק מהתוכנית בשליטת המדינה שהשחיתה את אולימפיאדת החורף בסוצ'י. הנשים, שנשלחה מהן מדליית הכסף בה זכו כחלק מהנבחרת, ביקשו פיצויים בסך 10 מיליון דולר כל אחת.
באפריל 2018, רודצ'נקוב, באמצעות עורך דינו, ג'ים וולדן, הגיבו לתביעתו של פרוחורוב תחת התביעת השתקה וטענו שתביעתו של פרוחורוב הייתה קלת דעת ומכוונת להגביל את האנשים מלממש את זכויות התיקון הראשון שלהם לחופש הדיבור. על פי דיווחים שפורסמו, סביר להניח שהמדינה תבעה בשם שמות של אנשים אחרים שמימנו את התביעה נגד רודצ'נקוב וכן כמידע על נכסיו של פרוחורוב. "לפרוחורוב יש כאן נכסים", אמר וולדן. "אנחנו צריכים ללכת לאבטח אותם בזריזות, אם הוא לא מתכוון להוציא אותם מהארץ. אתה יכול לצפות שזה מה שנראה בהמשך." וולדן הצהיר כי לדעתו התביעה של פרוחורוב נועדה בכוונה לחשוף את מקום הימצאו של רודצ'נקוב בארצות הברית ולאפשר לסוכני ממשלת רוסיה למצוא אותו.