stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיאנגלונג

| שיאנגלונג |
| --- | --- |
 Xianglong zhaoi
תקופה
קרטיקון תחתון, 122–120 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
סוג:: שיאנגלונג
מין:: Xianglong zhaoi
שם מדעי
 Xianglong

שיאנגלונג (שם מדעי: Xianglong; בסינית: "דרקון מעופף") הוא סוג של לטאה נכחדת שחיה בתור הקרטיקון. הלטאה התגלתה בתצורת יישיין, במחוז ליאונינג שבסין בשנת 2007. התגלה רק מאובן אחד שלה.
לטאה זו התגלתה עם שלד ואפילו עם מעט עור, והיא משויכת לקבוצה דמויי איגואנה, בה האיגואניים, החרדוניים, הבסיליסקיים והזיקיות. מצידי גופה של הלטאה נפרשו רצועות עור שייתכן מאוד ששימשו לדאייה. כמו כן היא הייתה בעלת טפרים חדים שעזרו לה לאחוז חזק בענפים. אורך הלטאה הגיע ל-15.5 סנטימטר ו-9.5 סנטימטר היה הזנב. מוטת הצלעות כשנפרשו הגיעה ל-11 סנטימטר.
ייתכן שהלטאה דאתה בדומה לדרקון הדואה המודרני ולכמה זוחלים נכחדים דומים כמו הצלורוזאוראווס והקואהנאוזאורוס באמצעות פריסת הרצועות ודאייה ממושכת. החוקר שו שינג טוען שלטאה זו יכלה לדאות לאורך של חצי מגרש כדורגל, הרבה יותר מהדרקון החי.
ככל הנראה היא חיה על עצים, ניזונה מחרקים, והשתמשה בשריריה כדי לעבור מעץ לעץ ולהימלט מטורפים שונים כגון דינוזאורים מנוצים.
בתרבות

לטאה זו הופיעה בסדרה הכוכב דינוזאור.
רמפלה ג'וניורס

רמפלה ג'וניורס פוטבול קלוב, או בקיצור "רמפלה ג'וניורס" הוא מועדון כדורגל אורוגוואיי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי. בעונת 1927 זכתה הקבוצה באליפות אורוגוואי, בתקופה בה עוד הייתה הליגה חובבנית. בעבר נקראה הקבוצה "השלישית" לאחר שהייתה הכי גדולה בתקופתה אחרי פניארול ונסיונל, שתי הגדולות של הכדורגל באורוגוואי.
צבעי הקבוצה, אדום וירוק, נלקחו, כך טוענת הסברה, מצבעי דגל איטליה שהיה מונף על אונייה שעגנה במונטווידאו. הקבוצה עברה מספר פעמים משכונה אחת לאחרת בעיר, עד הגיעה לשכונת ויז'ה דל סרו - מקום מושבה כיום.
לאורך השנים הייתה יריבתה הגדולה ביותר של רמפלה קבוצת סרו, וזהו הדרבי השני בגודלו באורוגוואי, אחרי הדרבי בין פניארול ונסיונל, שתי הגדולות של הכדורגל באורוגוואי.
האוהדת הכי מפורסמת של הקבוצה היא נטליה אוריירו.
תארים

אלופת אורוגוואי: 1927 (בתקופה החובבנית)
סגונדה דיביסיון אורוגוואז'ה 1944, 1980, 1992
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

אורוגוואי אנריקה בז'סטררו
אורוגוואי מרסלו אוטרו
אורוגוואי גררדו מוראלס
אורוגוואי אנטוניו אלסאמנדי
אורוגוואי חוסה באטיסטה
אורוגוואי חואן ראמון קאראסקו
אורוגוואי ווילמר קבררה
אורוגוואי חורחה פוסטי
ארגנטינה פקונדו מארטינז
אורוגוואי לוב אלחנדרו רובן
ארגנטינה אנחל לברונה
ברזיל בטו
שבט

ערך זה עוסק בקבוצה חברתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שֵׁבֶט הוא ארגון חברתי-פוליטי, המאורגן על בסיס "קלאנים" (אנגלית: clan) או "ליניאג'ים" (אנגלית: lineage) או קבוצות גיל, או התאגדויות שונות המהוות גורם המאחד את סך פרטי השבט. השבט מהווה קבוצה של קהילות עצמאיות, בעלות תרבות ושפה משותפות, אשר שוכנות באותה יחידה גאוגרפית.
השימוש הרווח בשפת היומיום של המושג שבט, מתייחס עם זאת לצורת התאגדות היסטורית-פרימיטיבית של קהילות, ללא חשיבות לגודלן ולצורת היחסים החברתיים בתוכן.
שבט המתבסס על מבנה קלאן

קלאן הוא קבוצת אנשים המקושרת על בסיס שארות, אשר מתייחסת לאב קדמון משותף. בדרך כלל לא ידוע כיצד בדיוק כל אחד מחברי הקלאן מקושר לאב הקדמון. מאחר שהקשר בין הקלאן ובין האב הקדמון הוא סמלי בעיקרו, חלק מהקלאנים משתמשים באב קדמון סמבולי. במקרים בהם האב הקדמון הוא לא בן אנוש, הוא מכונה טוטם.
בשבט המבוסס על קלאן לזקנים יש תפקיד מרכזי בפתרון סכסוכים ומחלוקות, מתוקף ניסיונם והבנתם בפולחן האבות הקדמונים, העומד במרכז קיומו הרוחני של הקלאן.
שבט המתבסס על מבנה ליניאג'

ליניאג' היא קבוצת אנשים המקושרת על בסיס שארות, אשר מתייחסת לאב קדמון משותף. בליניאג' ידוע מה מיקומו של כל אינדיבידואל במערכת החברתית, וכיצד כל אחד מחברי הליניאג' מקושר לאב הקדמון. הליניאג' מסודר על פי עץ החיים המשפחתי. כאשר משפחה הופכת לגדולה יתר על המידה, היא מתפצלת מהליניאג' והופכת להיות ליניאג' עצמאי. המערכת הליניאג'ית, אם כן, נמצאת כל הזמן בתהליך של צמיחה והתפצלות. כך אנו מוצאים שמספר ליניאג'ים קטנים קשורים יחדיו לליניאג' גדול יותר, שקשור אף הוא עם מספר ליניאג'ים לליניאג' גדול עוד יותר. כך עד רמת הקלאן.
קלאן כמונח במשחקי מחשב

שחקני משחקי מחשב המשחקים יחד במשחקי רשת מרובי משתתפים, מתאגדים לקבוצות הקרויות קלאן. קלאנים משחקים ביחד לפנאי או משתתפים כקבוצה בטורנירים.
הקלאן מורכב מ'לידר' (אנגלית: leader), שהוא מנהיג הקלאן, שמארגן משחקים ומגייס חברים חדשים, משחקנים ("גיימרים") חברים נוספים באותו משחק, ולעיתים גם מאיש טכני ומנהל אחראי (מנג'ר).
חברי הקלאן לרוב משחקים ביותר במשחק אחד ביחד בזמן נתון. קיימים אתרי אינטרנט ופורומים בהן מתכנסים קבוצות של קלאנים שונים לקהילה אחת שתחתה  מאורגנים טורנירים תחרותיים בין הקבוצות במשחקי הרשת השונים.
ראו גם

באנד
משטר צ'יף
מדינה
חברה
משפחה
חמולה
שילה בנסון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בדצמבר 1930 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בפברואר 2022 (בגיל 91) סיאטל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון בוורלי הילס 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוס אנג'לס טיימס 
 מספר צאצאים:  3 
 
שילה בנסון (באנגלית: Sheila Benson‏; 4 בדצמבר 1930 - 23 בפברואר 2022) הייתה עיתונאית ומבקרת קולנוע אמריקאית.
בנסון הייתה מבקרת קולנוע ומראיינת בעיתון "פסיפיק סאן" (אנ') המקומי בקליפורניה, ותרמה למוסף "Good Movies" ברבעון "CoEvolution Quarterly" של סטיוארט בראנד, בשנים 1979–1981. היא הייתה מבקרת הקולנוע הראשית של "לוס אנג'לס טיימס" בין השנים 1981–1991, ולאחר מכן מבקרת כללית לבידור ואמנות (1991). היא הייתה מבקרת קולנוע עבור Microsoft Cinemania, סדרת תקליטורים לקריאה בנושא קולנוע של מיקרוסופט, מאז הקמת הפרויקט בשנת 1995 ועד שהוא בוטל, ביוני 1998.
בנסון, שהייתה חברה באיגוד המבקרים האמריקני ובברית עיתונאיות הקולנוע (אנ'), לימדה כתיבה ביקורתית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. היא הייתה חברה בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-35 בשנת 1985, ובחבר השופטים בפסטיבלי הקולנוע של שיקגו, מונטריאול, מנילה, הוואי, סיאטל, אספן, טאוס ובפסטיבל סאנדנס בפארק סיטי שביוטה.
סיקור, מסות וראיונות פרי-עטה של בנסון הופיעו בכתבי העת "Interview", "Variety", "Premiere", "Film Comment", "Time Out", "San Francisco Examiner Magazine", "The Globe and Mail" ו"ניו יורק טיימס".
בנסון זכתה בפרס וסטה על תרומתה לאמנויות בדרום קליפורניה, והייתה המחברת והמארחת של אירוע המחווה של האקדמיה האמריקאית לקולנוע במלאת 100 שנה ליום הולדתה של מרי פיקפורד בשנת 1993.
מאז שעברה לסיאטל בשנת 2006, היא הייתה סוקרת של סרטים וספרים עבור "Seattle Weekly". בנוסף, היא כתבה ב-Critic Quality Feed.
נפטרה ב-23 בפברואר 2022.
הערות שוליים

↑  "Sheila Benson: Alliance of Women Film Journalists". awfj.org. נבדק ב-20 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Berlinale: Juries". berlinale.de. נבדק ב-20 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Critic at Large. כלומר מבקרת שאינה מוגבלת לתחום סיקור מסוים, ויכולה לכתוב על כל נושא שמעניין אותה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305033183   WorldCat (עם VIAF): 305033183
שירות לאומי בתפוצות

שירות לאומי בתפוצות הוא פרויקט ייחודי של אגודת בת עמי בשיתוף תנועת בני עקיבא העולמית.
התוכנית מיועדת לבנות שירות אשר סיימו שנה של שירות לאומי בארץ ועסקו בעיקר בתחום החינוך כגון: בתי ספר, תנועות נוער, מדרשות להעמקת יהדות.
בנות השירות נשלחות לקהילות בכל רחבי העולם ובעיקר לארצות הברית.
משך השליחות הוא שנה, הבנות נשלחות במטרה לייצג את הציונות הדתית להעביר תכנים ערכיים וחינוכיים ובהדגשה על חיזוק קהילות היהודיות בתפוצות.
תפקידה של בת השירות הלאומי מתחלק לשני חלקים, במסגרת בתי הספר בו מתנדבות בנות השירות, הן מסייעות בלימודי הוראת השפה העברית, ערכים, יהדות וציונות.
כמו כן, לפני חגים וימים מיוחדים (יום הזיכרון, יום העצמאות) הבנות אחראיות על העברת פעילויות שונות בנושאים אלו. 
במסגרת הפרטית, אחר הצהריים הבנות מסייעות לקהילה ובעיקר יוצרות אווירה ישראלית ויהודית בחלק מהקהילות הן אף לוקחות חלק בבני עקיבא.
ריי סלואן ברדין

| --- | --- |

קתרין ברדין, צויר על ידי בנה ריי ברדין
 לידה:  9 בספטמבר 1880 באטלר, ארצות הברית 
 פטירה:  16 ביולי 1933 (בגיל 52) פילדלפיה, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ריי סלואן ברדין (באנגלית: Rae Sloan Bredin‏;  9 בספטמבר 1880 – 16 ביולי 1933) היה צייר אמריקאי. הוא היה חבר במושבת הציירים בניו הופ, פנסילבניה. הוא ידוע בנופי האביב והקיץ השלווים שלו עם דמויות של נשים וילדים.
ביוגרפיה

ריי סלואן ברדין נולד ב-9 בספטמבר 1880 בבאטלר, פנסילבניה, בנם של סטיבן לורי קולינס ברדין וקתרין סלואן. אביו היה רופא.
את לימודיו הראשוניים קיבל בפרנקלין שבפנסילבניה. הוא למד במכון פראט בברוקלין, סיים את לימודיו בשנת 1899.
הוא למד בבית הספר לאמנות בניו יורק (בית הספר פרסונס לעיצוב) בשנים 1900 עד 1903 אצל ג'יימס קרול בקוויט, ויליאם מריט צ'ייס ופרנק דומונד. ברדין המשיך לאקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה (PAFA), שם למד אצל תומאס פולוק אנשוץ ורוברט אנרי. הוא הופיע לראשונה בתערוכת האקדמיה בשנת 1907, והיה מיוצג שם באופן קבוע עד סוף חייו.
בשנת 1914 זכה ברדין בפרס יוליוס הולגטן בתערוכה השנתית של האקדמיה הלאומית לעיצוב (NA). באותה שנה הוא התחתן עם אליס פרייס, אחותה של הציירת מרי אליזבת פרייס ושל מבקר וסוחר האמנות פרדריק ניולין פרייס. הם נישאו ב-14 במאי 1914.
הם נסעו לצרפת ואיטליה בירח הדבש, ואז התיישבו בניו הופ, פנסילבניה. היו להם שתי בנות ובן אחד.
הסופר ג'יימס א. מיצ'נר בא לראשונה במגע עם משפחת ברדין כאשר לימד את אחד מבני משפחתם הצעירים, סיליה פרייס, בבית ספר התיכון במחוז באקס. הנערה הצעירה העניקה ככל הנראה למיצ'נר את ההיכרות הראשונה שלו עם אמנות, ומאוחר יותר הוא הכיר את יצירותיהם של שאר אמני ניו הופ. מיצ'נר מתייחס לאמנים אלה ברגישות רבה בהקדמה לספר הראשון על האימפרסיוניסטים בפנסילבניה.
בשנת 1916 הקימו ברדין, צ'ארלס רוזן, מורגן קולט, דניאל גרבר, ויליאם לנגסון לאטרופ ורוברט ספנסר את מושבת האמנים ניו הופ כדי לתאם תערוכות של עבודותיהם. בשנים 1916–1917 נדדה התערוכה של קבוצת ניו הופ לתשעה מקומות לפחות, כולל מוזיאון האמנות בסינסינטי, מוזיאון האמנות של דטרויט וגלריית קורקורן בוושינגטון.
יחד עם אדוארד רדפילד אמנים אלה מהווים את הגרעין המוקדם של האימפרסיוניסטים בפנסילבניה. המשמעות של קבוצה זו נעוצה בעובדה שהם הציגו את עבודותיהם יחד והם מייצגים אסכולה אחת לציור נוף.
בשנת 1917 הקים ברדין ואדמונד גריסאן את בית הספר לאמנויות יפות בניו יורק בסטודיו לשעבר של צ'ייס, אך שניהם נטשו את הפרויקט הזה כדי לנסוע לצרפת שנה לאחר מכן.
ברדין לימד בבית הספר לאמנות קיץ בשינקוק הילס, ניו יורק, וכן באוניברסיטת וירג'יניה, שארלוטסוויל, ובבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה. כמה מתלמידיו בבית הספר לעיצוב לנשים הקימו את קבוצת "העשרה מפילדלפיה" לצורך הצגת עבודותיהם, 1917–1945.
ברדין נפטר לאחר ניתוח סרטן ב-17 ביולי 1933 כשהיה בן חמישים ושתיים.
הוא היה פרופסור בבית הספר לעיצוב לנשים בזמן מותו.
יצירה

אשתו וילדיו של ברדין היו הנושא העיקרי לציוריו. הידוע והאהוב שבהם הוא "ספסל הגן" שלו, בסביבות 1920 המתאר את בנותיו הצעירות ז'אן וברברה, יושבות עם אמם, אליס, מוקפת פרחים. זוהי אחת מיצירותיו הגדולות ביותר של ברדין, והייתה נושא לפוסטר אמנות הנמכר ביותר במהלך שני העשורים האחרונים.
בדרך כלל צייר סצנות של אחר הצהריים בחלק האחורי של אחוזת האמן, עם עצים חינניים ופרחים פורחים, כשנהר דלאוור משמש כרקע. הם תמיד כוללים צעירות יפות בשמלות בצבעי פסטל, ולעיתים קרובות כוללות ילדים ולעיתים אפילו משרתת מטופחת.
בשנת 1928 קיבל על עצמו עבודה לצייר ציורי קיר של ארבע העונות ואת נהר דלאוור למבואה של מוזיאון מדינת ניו ג'רזי. אלה מוצגים כעת בבניין הממשל של מדינת ניו ג'רזי.
הוא הציג במוזיאון קרנגי לאמנות בפיטסבורג (CMOA), פנסילבניה, במכון האמנות של שיקגו (AIC), אילינוי ובאקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק.
גלריה

האחד במאי
חלום בהקיץ, 1915
דיוקן בתו של האמן, ז'אן, 1922
אחרי הגשם, 1913
הערות שוליים

↑  Peterson, Brian H.; Gerdts, William H. (2002). Pennsylvania Impressionism. University of Pennsylvania Press, P. 98
↑  Peterson, Brian H.; Gerdts, William H. (2002). Pennsylvania Impressionism. University of Pennsylvania Press P.65
↑  Folk, Thomas (1984). The Pennsylvania School of Landscape Painting: An Original American Impressionism. Allentown Art Museum.
↑  Peterson, Brian H.; Gerdts, William H. (2002). Pennsylvania Impressionism. University of Pennsylvania Press, P. 100
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500097873  VIAF: 96403562   WorldCat (עם VIAF): 96403562 
ספסל הגן, 1920
רוז מקונל לונג

רוז מקונל לונג (באנגלית: Rose McConnell Long‏; 8 באפריל 1892 – 27 במאי 1970) הייתה אשת ציבור אמריקאית, רעייתו של הפוליטיקאי יואי לונג, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית במשך כשנה מטעם מדינת לואיזיאנה.
הערות שוליים

1 2 3  LONG, Rose McConnell, באתר ההיסטוריה, האמנות והארכיונים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1325018341  SNAC: w6gc2vdf  US Congress: L000427  VIAF: 1231171267332034710002   WorldCat (עם VIAF): 1231171267332034710002
שיבוא אליי

"שיבוא אליי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דין דין אביב. את השיר הוציאה לאור בשנת 2008 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבומה השני של הזמרת, חופשיה בין עולמות.
על השיר

השיר נכתב והולחן על ידי אלון יופה והדר גלרון. ב-8 בינואר 2009 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים העברי של רשת ג'. בשבוע לאחר מכן דורג במקום התשיעי. ב-29 בינואר עלה למקום השישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-12 במרץ, לאחר שמונה שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 6 |  |
|  ישראל | רדיו 90FM | 14 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 8 בינואר 2009. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 15 בינואר 2009. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 29 בינואר 2009. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 12 במרץ 2009. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רדיו 90FM
| דין דין אביב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סודותיי • חופשיה בין עולמות |  |
| אלבומי אוסף | האוסף |  |
| סינגלים | "כבר אחרי חצות" • "סודותיי" • "חולמת" • "מוכרת לי מפעם" • "אף לא מילה" • "ספרי לי אהובה" • "שיבוא אליי" • "על כל עלה נושר (הלוואי הלוואי)" • "נועדנו" • "מאחורי השער" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אם תלך" • "יש בי עוד כוח" |  |
שיבו סורן

שיבו סורן (בהינדי: शिबू सोरेन; נולד ב־11 בינואר 1944) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כנשיא מפלגת ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה וכחבר ברג'יה סבהה מטעמה. כיהן כראש השרים של ג'הרקאנד במשך שלושת תקופות כהונה נפרדות, אף אחת מהן לא מלאה, וכחבר בלוק סבהה.
ביוגרפיה

שיבו סורן נולד ב־11 בינואר 1944 בנמרה בביהר שבהודו הבריטית (כיום בג'הרקאנד, הודו). עקב מות אביו נאלץ לעזוב את הלימודים בכיתה 10 ולצאת לעבוד לפרנסת משפחתו. הוא הקים תנועה בשם סונוט סנטל פרג'ה (חברה טהורה של בני הסנטל (אנ')).
בפברואר 1973 הקים סורן, יחד עם בינוד ביהארי מהטו (אנ') וארון קומאר המרקסיסטי. מהטו עמד בראש השיוואג'י סמג' של קודמי מהטו (אנ'), וקומאר ייצג את ארגוני העובדים. ב־1975 עמד בראשות המון מוסת שתקף את הכפר צ'ירודיה והרג 11 איש, בהם 9 מוסלמים, בקריאה "לגרש את הזרים" מג'הרקאנד.
סורן התמודד לראשונה למשרה פוליטית רשמית בבחירות ללוק סבהה ב־1977, אך הפסיד.
בשנות השמונים פרשו קומאר ומהטו מהמפלגה, וסורן מינה את נירמל מאטו (אנ') לנשיא המפלגה ואת עצמו למזכיר הכללי. ב־1987 נרצח נירמל מאטו, ושיבו סורן מונה לנשיא המפלגה.
בבחירות לוק סבהה ב־1980 נבחר סורן לחבר בבית. הוא נכשל בבחירות ללוק סבהה ב־1984, אך שב ונבחר בבחירות ב־1989, 1991 ו־1996, אך הובס שוב בבחירות ללוק סבהה ב־1998 וביולי 1998 נבחר כחבר ברג'יה סבהה.
ב־1996 נעצר על ידי לשכת החקירות המרכזית עקב פרשיית שוחד בה תמך בממשלת פ. ו. נרסימהה ראו בהצעת אי-אמון תמורה לתשלום.
באפריל 2002 נבחר סורן לרג'יה סבהה ובמאי נבחר ללוק סבהה בבחירות מיוחדות. ועדת הבחירות של הודו קבעה כי איבד את חברותו ברג'יה סבהה.
בבחירות באפריל 2004 נבחר סורן פעם נוספת ללוק סבהה, והיה לשר הפחם והמכרות בממשלת מאנמוהאן סינג. ביולי 2004 נאלץ שיבו להתפטר באוגוסט 2006 נאלץ שיבו להתפטר מתפקידו כשר המכרות עקב מעצרו בעקבות מעורבותו במתקפה על צ'ירודיה כ־30 שנה קודם לכן, ושהה כחודש במאסר. הוא נוקה לבסוף בגלל חוסר ראיות במרץ 2008. סורן שב לכהן בממשלת הודו בנובמבר 2004.
לקראת הבחירות הראשונות לאספה המחוקקת של ג'הרקאנד במרץ 2005 הקימה הג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה קואליציה עם הקונגרס הלאומי ההודי וראשטריה ג'נטה דאל, וסורן מונה לראש השרים במדינה, אך הוא נכשל בהצבעת אמון, וממשלתו הוחלפה בממשלת מפלגת העם ההודית, בעקבות כך שב סורן לכהן כשר המכרות בינואר 2006. הוא נאלץ להתפטר מהתפקיד בנובמבר 2006 לאחר שהורשע ברצח מזכירו האישי ב־1994. ההרשעה בוטלה על ידי בית המשפט הגבוה של דלהי באוגוסט 2007, באוגוסט 2008 חזר סורן לכהן כראש השרים במדינה, אך הממשלה פוזרה בינואר 2009 לאחר שסורן לא הצליח להיבחר לאספה בתוך מגבלת הזמן של ששה חודשים ממינויו.
פיזור האספה והבחירות החדשות שנערכו אליה אפשרו את שובו של סורן לשלטון ב־2009, בממשלה שנתמכה בין היתר בידי מפלגת העם ההודית. ממשלה זו נפלה לאחר שהמפלגה הסירה את תמיכתה מהממשלה בעקבות מחלוקת פוליטית ביולי 2010, ובספטמבר 2010 הוקמה ממשלת קואליציה בין ה'גהקאנד מוקטי מורצ'ה לבין מפלגת העם כשידה של מפלגת העם על העליונה וראש השרים מונה מטעמה. שיבו סורן לא היה חבר בממשלה זו, ובנו, המאנט סורן, תפס את מקומו כמנהיג המפלגה ומונה לסגן ראש השרים.
סורן נבחר ללוק סבהה בבחירות ב־2009 ו־2014 אך הובס בבבחירות ב־2019. ביולי 2020 נבחר לחבר ברגיה סבהה.
חיים אישים

בינואר 1962 נישא לרופי סורן. להם שלושה בנים ובת אחת. בנו המאנט סורן כיהן כראש השרים של ג'הרקאנד.
הערות שוליים

1 2 3 4  ShriShibu Soren ,Member's Bio-Profile, Rajya Sabha
1 2  , Abha Xalxo, “Aims And Achivement of Jharkhand Mukti Morcha (1973-2000)”, Proceedings of the Indian History Congress vol. 64, 2003, עמ' 1091–102‏, JSTOR 44145536
1 2  Indo-Asian News Service, Soren acquitted in Chirudih massacre case, India Today, ‏6 במרץ 2008
↑  Farzand Ahmed, JMM president Nirmal Mahto killing might lead to political change in Bihar, India Today, ‏30 באוגוסט 1987
↑  Amitabh Srivastava, The rise and rise of Shibu Soren, India Today, ‏24 בדצמבר 2009
↑  Election Commission revokes Jharkhand Mukti Morcha leader Shibu Soren's Rajya Sabha membership, India Today, ‏30 ביוני 2002
↑  Ajit Kumar Jha, 1975 Chirudih massacre: Past catches up with Shibu Soren, arrest warrant issued, India Today, ‏1 באוגוסט 2004
↑  Sanjay Kumar Jha, Jharkhand political drama ends with Arjun Munda winning trust vote, India Today, ‏27 במרץ 2005
↑  Farzand Ahmed, JMM leader Shibu Soren convicted of former secretary's murder; UPA govt hit, India Today, ‏10 בדצמבר 2006
↑  Amitabh Srivastava, Jharkhand CM Shibu Soren loses key bypoll, India Today, ‏8 בינואר 2009
↑  Lok Sabha Elections 2019: Dumka denies Shibu Soren his record ninth term, Hindustan Times, ‏24 במאי 2019
↑  JMM's Shibu Soren, BJP's Deepak Prakash win Rajya win Raja Sabha polls in Jharkhand, Business Standard, ‏19 ביוני 2020
שארוואר

שארוואר (בהונגרית: Sárvár) היא עיר במחוז ואש שבמערב הונגריה. אחת מערי התיירות הגדולות בהונגריה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקהילה היהודית

ההיסטוריון שלמה שפיצר סבור שיהודים חיו בשארוואר עוד בתקופת השלטון הרומי, אך אין לכך סימוכין ודאיים. ההוכחה הראשונה לקיום יהודים במקום היא מסמך משנת 1656 ובו הסכם להחכרת מכס העיר לשלושה יהודים. כנראה שהיהודים הראשונים שהתיישבו בשארוואר היו משפחות יהודיות שגורשו מהעיר שופרון בשנת 1526.
הקהילה היהודית החלה להתארגן בשנת 1805, אז הוקמו חברה קדישא, אגודות שונות, חברת נר תמיד ומלביש ערומים וכן מונה רב לקהילה כבר בסוף המאה ה-18. בשנת 1882 התפלגה קהילת שארוואר לאורתודוקסים ולנאולוגים. הקהילה הנאולוגית הקימה חברה קדישא ובית ספר משלה שנסגר בשנת 1923 בגלל חוסר תמיכה ממשלתית ואילו הקהילה האורתודוקסית הקימה בית כנסת ומינתה לעצמה רב. אחד מרבניה הרבים של העיר לאורך השנים היה הרב ישראל מרדכי אפרים בעל הספר "זיכרון אפרים" על התורה. בשנת 1922 בנו גם הקהילה הנאולוגית בית כנסת חדש.
רוב היהודים היו סוחרים, ומיעוטם בעלי מלאכה, חקלאים ובעלי מקצועות חופשיים. בנוסף היו בעיר כמה מפעלי תעשייה בבעלות יהודים, כמו בית חרושת לעיבוד סוכר, שהעסיק כאלף פועלים, מחלבה גדולה ובית חרושת ללבני בניין.
בשנת 1930 ישבו בשארוואר 790 יהודים.
הקהילה היהודית > הציונות בעיר

בשנת 1915 נוסדה ליד הקהילה האורתודוקסית בעיר "חברת בחורים" הציונית. אליו התווסף בשנת 1932 סניף של ההסתדרות הציונית, בשנת 1933 נוסדה גם "אגודת הרצל" ובשנת 1934 הוקם סניף של המזרחי. קהילת שארוואר בשונה מקהילות אורתודוקסיות אחרות בהונגריה, לא התנגדה לפעילות הציונית בעיר וצעירים רבים אף נשלחו להכשרות לפני עלייתם לארץ ישראל.
הקהילה היהודית > האנטישמיות ומלחמת העולם השנייה

היחסים בין התושבים הלא יהודים לאלו היהודים בעיר היו רעועים ובשנת 1840 היעלמות של צעירה נוצרייה סמוך ליום כיפור שימשה עילה לעלילת דם נגד יהודי העיר ולפוגרום שהחל בעקבותיו. הפוגרום נעצר ללא אבדות בנפש בזכות בעל האדמות המקומי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתו 26 מבני הקהילה בצבא האוסטרו-הונגרי.
בעת הטרור לבן בסביבות שנת 1920 היו התפרצויות אנטישמיות אלימות, יהודים הותקפו וחנויות נשדדו. רבים מבני הקהילה נמלטו מבתיהם וכשחזרו לאחר כמה חודשים מצאו את בתיהם שדודים. מעדויות בני אותה תקופה סופר כי במסגרת אירועי האנטישמיות נרצחו זוג זקנים ולמרות שזהות הרוצחים הייתה ידועה לא ננקטו צעדים נגדם.
ב-7 במאי 1944 הוכנסו יהודי העיר לגטו שנתחם סביב אזור בית הכנסת, בניין הקהילה ודירת הרב. בתוך הגטו הוקמה מועצה יהודית חדשה והחיים בגטו התנהלו על פיה. נציג הקהילה קיבל היתר לצאת מהגטו לטובת הצטיידות ורכישת מזון. היהודים יכלו גם לקבל בגדים וחבילות מחוץ לעיר אולם לא הותרה הקמת מרפאה בגטו וחולים אושפזו בחדר החולים של המחנה לעבודות כפייה שהיה קיים בקרבת מקום.
ב-13 ביוני נלקחו הגברים לעבודות כפייה במחנה קוסג וכעבור יומיים הפקיעו השלטונות הגרמניים כמה מהבניינים שאכלסו את היהודים בגטו. מקצת יושבי הגטו הועברו למחנה עבודה שבבית חרושת לסוכר בעיר. את שני המקומות יחד אכלסו בתנאי צפיפות קשים כחמשת אלפים יהודים שכללו גם את יהודי הסביבה ונשלטו בידי שוטרים הונגרים.
ב-29 ביוני הועלו יהודי שארוואר והסביבה, כ-875 נפשות, לקרונות משא והובלו למחנה השמדה באושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לשארוואר כמאה וחמישים יהודים וחידשו את חיי הקהילה. הם בחרו רב והקימו אנדרטה לזכר הנספים בשואה. איבת התושבים גרמה לרוב היהודים לעזוב את העיר ורובם עלו לישראל עד שבשנת 1959 הוכרזה הקהילה כמבוטלת. בשנות השבעים של המאה ה-20 נותרה בשארוואר משפחה יהודית אחת.
ילידי המקום

הברון טאמאש נאדאשדי
גזה גארדוני, שמו בלידה גזה ציגלר (בהונגרית: Gárdonyi Géza, במקור Ziegler Géza, 3 באוגוסט 1863 בגארדוני-אגארדפוסטה - 30 באוקטובר 1922 באגר) היה סופר, משורר, מחזאי ועיתונאי הונגרי,
לודוויג השלישי, מלך בוואריה
לַאסְלוֹ קַאבּוֹש (בהונגרית: Kabos László, נולד בשם קְרַאוּס; שַארווַאר, הונגריה, 28 בספטמבר 1923 - בודפשט, 26 בספטמבר 2004) היה שחקן וקומיקאי יהודי-הונגרי עטור פרסים כגון פרס האמן המעוטר (1983).
ערים תאומות

רומניה סאין, רומניה
אוסטריה זונטגברג (אנ'), אוסטריה
גרמניה שטיינהיים אן דר מור (אנ'), גרמניה
צ'כיה אוהרסקה הראדישצה (אנ'), צ'כיה
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 522
שארוואר, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 408. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אלכסנדרה לוזה, שארוואר, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 369–370), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  קהילות הונגריה, שפיצר, עמוד 407
↑  חכמי הונגריה, עמ' 445
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562028705171  LCCN: n81127309  MusicBrainz: 8a69aaad-3c6a-4fe7-b856-b3854803f51b  NKC: ge1096066  VIAF: 127855871   WorldCat (עם VIAF): 127855871
שיאן Y-20

Y-20 (בסינית: 运-20) הוא מטוס תובלה צבאי גדול. פרויקט המטוס, שפותח ונוהל על ידי "תאגיד תעשייתי שִׁיאַן (Xian) מטוסים", הושק באופן רשמי ב-2006. שם הקוד הרשמי של המטוס הוא "קופנג" (Kunpeng; בסינית: 鲲鹏) על שם ציפור מיתולוגית של סין העתיקה היכולה לעוף אלפי קילומטרים. בתוך תעשיית התעופה הסינית, המטוס מוכר יותר בכינוי ילדה שמנמנה (בסינית: 胖妞), עקב רוחבו הגדול של המטוס לעומת מטוסים שפותחו בעבר בסין.
הערות שוליים

↑  "中国空军今日正式接收运20飞机" (בסינית). Sina News. 6 ביולי 2016. נבדק ב-6 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.haohanfw.com/forum.php?mod=viewthread&tid=20337&extra=page%3D1
↑  "China's first heavy transporter Y-20 takes off". english.people.com.cn. נבדק ב-26 ינו' 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Y-20 gives air power a push". chinadaily.com.cn. נבדק ב-28 ינו' 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dave Sloggett, "THE DRAGON Gains its Strategic Wings" Air International, March 2013, pp. 94-95
↑  "Y-20". Sina Corp. נבדק ב-15 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין ובנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שבחי הר"ן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  נתן מברסלב
 שפת המקור:  עברית
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  ה'תקע"ו
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=47464&st=&pgnum=1&hilite=
 
שבחי הר"ן (שבחי הרב נחמן) הוא ספר ביוגרפי על רבי נחמן מברסלב שנכתב על ידי תלמידו רבי נתן מברסלב (שטרנהרץ). זהו אחד מספרי היסוד בחסידות ברסלב. הספר נסוב על חייו של רבי נחמן, הנהגותיו ושבח מעלותיו. תוכנו של רוב הספר הוא נסיעתו לארץ ישראל. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'תקע"ו (1816) בסוף "סיפורי מעשיות (ספר)" על ידי רבי נתן. הספר הודפס כספר בפני עצמו לראשונה בוורשה בשנת ה'תר"י (1850) בשם "מסעות הים".
תוכן ומבנה הספר

הספר מתאר את חייו של רבי נחמן, מימי ילדותו, ואדמו"רותו שהחלה בגיל 13, ובעיקר את מסעו לארץ ישראל בזמן מלחמת נפוליאון. תקופות אחרות של רבי נחמן מתוארות בספר "חיי מוהר"ן" שאף הוא נכתב בידי רבי נתן.
תוכן ומבנה הספר > מקור הספר

רבי נתן ליקט מעט ממה ששמע מפי רבי נחמן בעצמו, ומעט ממה ששמע מתלמידי רבי נחמן.