stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתלטיקה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
הזוכים במדליות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | סטניסלווה וואלסייביץ'   פולין פולין | 11.9 שניות | הילדה סטרייק   קנדה (1921-1957) קנדה | 11.9 שניות | וילהלמינה וון ברמן   ארצות הברית ארצות הברית | 12.0 שניות |
| ריצת 80 מטר משוכות | בייב דידריקסון   ארצות הברית ארצות הברית | 11.7 שניות   שיא עולם | אוולין הול   ארצות הברית ארצות הברית | 11.7 שניות   שיא עולם | מרג'ורי קלארק    דרום אפריקה | 11.8 שניות |
| ריצת שליחות 4x100 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   מרי קריו   אוולין פורץ'   אנט רוג'רס   וילהלמינה וון ברמן | 47.0 שניות   שיא עולם | קנדה (1921-1957) קנדה   מילדרד פיזל   ליליאן פאלמר   מרי פריזל   הילדה סטרייק | 47.0 שניות   שיא עולם | בריטניה בריטניה   איילין היסקוק   גוונדולין פורטר   ויולט ווב   נלי הלסטד | 47.6 שניות |
הזוכים במדליות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | ג'ין שיילי   ארצות הברית ארצות הברית | 1.65 מטר   שיא עולם | בייב דידריקסון   ארצות הברית ארצות הברית | 1.65 מטר   שיא עולם | אווה דאוס   קנדה (1921-1957) קנדה | 1.60 מטר |
| זריקת דיסקוס | ליליאן קופלנד   ארצות הברית ארצות הברית | 40.58 מטר   שיא אולימפי | רות אוסבורן   ארצות הברית ארצות הברית | 40.12 מטר   שיא אולימפי | יאדביגה וייס-מרצ'ינקייביץ'   פולין פולין | 38.74 מטר |
| הטלת כידון | בייב דידריקסון   ארצות הברית ארצות הברית | 43.69 מטר | אלן בראומילר   גרמניה גרמניה | 43.50 מטר | טילי פליישר   גרמניה גרמניה | 43.01 מטר |
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | אדי טולן   ארצות הברית ארצות הברית | 10.38 שניות   שיא עולם | ראלף מטקלף   ארצות הברית ארצות הברית | 10.38 שניות   שיא עולם | ארתור יונת   גרמניה גרמניה | 10.50 שניות |
| ריצת 200 מטר | אדי טולן   ארצות הברית ארצות הברית | 21.12 שניות   שיא אולימפי | ג'ורג' סימפסון   ארצות הברית ארצות הברית | 21.4 שניות | ראלף מטקלף   ארצות הברית ארצות הברית | 21.5 שניות |
| ריצת 400 מטר | ביל קאר   ארצות הברית ארצות הברית | 46.28 שניות   שיא עולם | בן איסטמן   ארצות הברית ארצות הברית | 46.50 שניות | אלכס וילסון   קנדה (1921-1957) קנדה | 47.4 שניות |
| ריצת 800 מטר | טומי המפסון   בריטניה בריטניה | 1:49.7 דקות   שיא עולם | אלכס וילסון   קנדה (1921-1957) קנדה | 1:49.9 דקות | פיל אדוארדס   קנדה (1921-1957) קנדה | 1:51.5 דקות |
| ריצת 1500 מטר | לואיג'י בקאלי    איטליה | 3:51.2 דקות   שיא אולימפי | ג'רי קורנס   בריטניה בריטניה | 3:52.6 דקות | פיל אדוארדס   קנדה (1921-1957) קנדה | 3:52.8 דקות |
| ריצת 5000 מטר | לורי להטינן   פינלנד פינלנד | 14:30.0 דקות   שיא אולימפי | ראלף היל   ארצות הברית ארצות הברית | 14:30.0 דקות   שיא אולימפי | לורי וירטנן   פינלנד פינלנד | 14:44.0 דקות |
| ריצת 10000 מטר | יאנוש קוסוצ'ינסקי   פולין פולין | 30:11.4 דקות   שיא אולימפי | וולמארי איסו-הולו   פינלנד פינלנד | 30:12.6 דקות | לורי וירטנן   פינלנד פינלנד | 30:35.0 דקות |
| ריצת מרתון | חואן קרלוס זבלה   ארגנטינה ארגנטינה | 2:31:36 שעות   שיא אולימפי | סם פריס   בריטניה בריטניה | 2:31:55 שעות | ארמס טויבונן   פינלנד פינלנד | 2:32:12 שעות |
| 50 ק"מ הליכה | טומי גרין   בריטניה בריטניה | 4:50:10 שעות | יאניס דלינש   לטביה לטביה | 4:57:20 שעות | אוגו פריג'ריו    איטליה | 4:59:06 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | ג'ורג' סיילינג   ארצות הברית ארצות הברית | 14.57 שניות | פרסי בירד   ארצות הברית ארצות הברית | 14.69 שניות | דון פינלי   בריטניה בריטניה | 14.74 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | בוב טיסדול   אירלנד אירלנד | 51.67 שניות • | גלן הרדין   ארצות הברית ארצות הברית | 51.85 שניות   שיא עולם | מורגן טיילור   ארצות הברית ארצות הברית | 51.96 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים   (3460 מטר) •• | וולמארי איסו-הולו   פינלנד פינלנד | 10:33.4 דקות | טום אוונסון   בריטניה בריטניה | 10:46.0 דקות | ג'ו מק'קלאסקי   ארצות הברית ארצות הברית | 10:46.2 דקות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   בוב קיסל   אמט טופינו   הקטור דאייר   פרנק ויקוף | 40.10 שניות   שיא עולם | גרמניה גרמניה   הלמוט קורניג   פרידריך הנדריקס   אריך בורכמאייר   ארתור יונת | 40.9 שניות |  איטליה   ג'וזפה קסטלי   רוג'רו מרגטה   גבריאלה סלוויאטי   אדגרדו טואטי | 41.2 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   איוון פוקווה   אדגר אבלוויץ'   קרל וורנר   ביל קאר | 3:08.14 דקות   שיא עולם | בריטניה בריטניה   קרו סטונלי   טומי המפסון   דייוויד בורגלי   גודפרי רמפלינג | 3:11.2 דקות | קנדה (1921-1957) קנדה   ריי לואיס   ג'יימס בול   פיל אדוארדס   אלכס וילסון | 3:12.8 דקות |
הזוכים במדליות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | אד גורדון   ארצות הברית ארצות הברית | 7.64 מטר | למברט רד   ארצות הברית ארצות הברית | 7.60 מטר | צ'ואהיי נמבו   יפן יפן | 7.45 מטר |
| קפיצה משולשת | צ'ואהיי נמבו   יפן יפן | 15.72 מטר   שיא עולם | אריק סוונסון   שוודיה שוודיה | 15.32 מטר | קנקיצ'י אושימה   יפן יפן | 15.12 מטר |
| קפיצה לגובה | דאנקן מקנוטון   קנדה (1921-1957) קנדה | 1.97 מטר | בוב ואן אוסדל   ארצות הברית ארצות הברית | 1.97 מטר | סימאון טוריביו   הפיליפינים הפיליפינים | 1.97 מטר |
| קפיצה במוט | ביל מילר   ארצות הברית ארצות הברית | 4.315 מטר   שיא אולימפי | שוהיי נישידה   יפן יפן | 4.30 מטר | ג'ורג' ג'פרסון   ארצות הברית ארצות הברית | 4.20 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | ליאו סקסטון   ארצות הברית ארצות הברית | 16.005 מטר   שיא אולימפי | הארלו רותרט   ארצות הברית ארצות הברית | 15.675 מטר | פרנטישק דודה   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 15.610 מטר |
| זריקת דיסקוס | ג'ון אנדרסון   ארצות הברית ארצות הברית | 49.49 מטר   שיא אולימפי | הנרי לבורד   ארצות הברית ארצות הברית | 48.47 מטר | פול וונטה   צרפת צרפת | 47.85 מטר |
| יידוי פטיש | פאט או'קלהאן   אירלנד אירלנד | 53.92 מטר | וילה פראלה   פינלנד פינלנד | 52.27 מטר | פיטר זארמבה   ארצות הברית ארצות הברית | 50.33 מטר |
| הטלת כידון | מאטי יארווינן   פינלנד פינלנד | 72.71 מטר   שיא אולימפי | מאטי סיפלה   פינלנד פינלנד | 69.80 מטר | אינו פנטילה   פינלנד פינלנד | 68.70 מטר |
| קרב עשר ••• | ג'יימס באוש   ארצות הברית ארצות הברית | 8462.235 נק'   שיא עולם   (6735 נק') | אקילס יארווינן   פינלנד פינלנד | 8292.480 נק'   (6879 נק') | ולראד אברלה   גרמניה גרמניה | 8030.805 נק'   (6661 נק') |
• אף על פי שתוצאתו של בוב טיסדל הייתה מהירה משיא העולם היא לא נחשבה לשיא עולם מאחר שהוא נגע במשוכה האחרונה וזה היה לא חוקי באותה עת. שיא העולם ניתן איפה לגלן הרדין.
••השופטים שכחו לצלצל בפעמון לקראת ההקפה האחרונה והרצים רצו הקפה נוספת ובכך נמנע מוולמרי איזו-הולו הפיני לשבור שיא עולם.
•••בקרב 10, חלוקת המדליות נעשתה לפי שיטת ניקוד משנת 1912. התוצאות בסוגריים זהו עדכון הניקוד משנת 1985.
על פני האדמה

על פני האדמה הוא אלבום הסולו השלישי בעברית של הזמר-יוצר שלום חנוך, שיצא בשנת 1983 ונמכר בכ-30 אלף עותקים.[דרוש מקור]
האלבום הופק מוזיקלית על ידי חנוך ומשה לוי, וכלל בעיקר ביצועים של חנוך לשירים שכתב לאמנים אחרים כמו אריק איינשטיין ("הבלדה על יואל משה סלומון", "תל אביב, גדות הירקון 1950", "עצים", "ילדים של החיים" ו"אשת האיכר"), יהודית רביץ ("שיר ללא שם"), ונורית גלרון ("כי האדם עץ השדה"). בנוסף האלבום כלל מספר שירים שנכתבו במיוחד לאלבום, כגון "ירוק על ירוק", "ניגע אל החלום" ושיר הנושא ״על פני האדמה״.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך (למעט היכן שמצוין אחרת).
| על פני האדמה> מס' | על פני האדמה> שם | על פני האדמה> מילים | על פני האדמה> משך | על פני האדמה>  | על פני האדמה>  | על פני האדמה>  | על פני האדמה>  | על פני האדמה>  | על פני האדמה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | על פני האדמה  |   | 4:07 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | שיר ללא שם  |   | 4:44 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | הבלדה על יואל משה סלומון  | יורם טהרלב | 4:12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | תל אביב, גדות הירקון 1950  | אריק איינשטיין | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עצים  | אריק איינשטיין | 3:14 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ילדים של החיים  |   | 4:03 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ירוק על ירוק  |   | 3:54 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אשת האיכר  |   | 5:06 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | כי האדם עץ השדה  | נתן זך | 4:03 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ניגע אל החלום  |   | 3:21 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 39:57 |  |  |  |  |  |  |
נגנים

שלום חנוך - שירה, גיטרות, עיבודים, הפקה מוזיקלית
משה לוי - פסנתר, סינתיסייזר, המונד, גיטרות, בס, עיבודים והפקה מוזיקלית
אלון הלל וז'אן פול זימבריס - תופים
גרי אקשטיין - גיטרות
מיקי שביב - גיטרה בס
ג'ון מקסוויט - אפקטים
אלי מגן - קונטרבס ב"ניגע אל החלום"
יוריק בן דוד - קולות
צוות הפקה

עמוס שוחט וגלעד קרן - טכנאי הקלטה
ג'ון מקסוויט - מיקס
ורדי כהנא - צילום אחורי
אבי גנור - צילום עטיפה
מנחם רגב - צילום תווית ועיצוב עטיפה
מיכל ברנט - עוזרת הפקה
אתי אנטה - מפיקה
הוקלט באולפני "רולי", יולי-אוגוסט 1983; מיקס ומאסטרינג באולפני "אוטופיה" שבלונדון.
גאווה ותהילה

| --- | --- |

 בימוי:  גאווין או'קונור 
 הופק בידי:  גרג או'קונור 
 תסריט:  ג'ו קארנהאן, גאווין או'קונור 
 עריכה:  ליסה זנו צ'ורגין 
 שחקנים ראשיים:  אדוארד נורטון ראיין סימפקינס ריק גונזלז ראמון רודריגז Manny Pérez טיי סימפקינס כריסטינה קאבוט ויין דובאל ביל מק'קיני מקסימיליאנו הרננדז כרמן אג'וגו שיי ויגהאם ג'ון ווייט קולין פארל לייק בל נואה אמריך ג'ון אורטיז ג'ניפר אילי פרנק גרילו ג'יימי מק'שיין 
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  דיקלן קווין 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 2009 
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   prideandglory
 www.prideandglorymovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גאווה ותהילה (באנגלית: Pride and Glory) הוא דרמת פשע אמריקאית משנת 2008, בבימויו של גאווין או'קונור ובכיכובם של אדוארד נורטון, קולין פארל, נואה אמריך וג'ון ווייט. הסרט עוסק במשפחה של שוטרים בניו יורק הנמצאת במרכז שערוריית שחיתות גדולה, כאשר נאמנויות משפחתיות עומדות למבחן אל מול ערכים מוסריים ותחושת הצדק.
הסרט יצא לאקרנים ב-24 באוקטובר 2008 בארצות הברית.
עלילה

ריי טירני (אדוארד נורטון) הוא בלש במשטרת ניו יורק, שנקרא לחקור מקרה של רצח ארבעה שוטרים במהלך מבצע שהשתבש. ככל שהחקירה מתקדמת, ריי מגלה שמותם של השוטרים קשור לשחיתות נרחבת במשטרה, ומערב את גיסו, ג'ימי איגן (קולין פארל), שהוא קצין בכיר. ריי עומד בפני דילמה קשה בין נאמנותו למשפחתו לבין חובתו לחשוף את האמת ולהביא את האשמים לדין.
צוות השחקנים

אדוארד נורטון בתפקיד ריי טירני - בלש במשטרת ניו יורק שחוקר את פרשת הרצח והשחיתות.
קולין פארל בתפקיד ג'ימי איגן - קצין במשטרת ניו יורק וגיסו של ריי, שמסתבך בפרשת השחיתות.
נואה אמריך בתפקיד פרנסיס טירני ג'וניור - אחיו של ריי וקצין בכיר במשטרת ניו יורק.
ג'ון ווייט בתפקיד פרנסיס טירני סיניור - אביהם של ריי ופרנסיס, איש משטרה ותיק.
ביקורות

הסרט "גאווה ותהילה" קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים. חלק מהמבקרים שיבחו את הופעותיהם של השחקנים, במיוחד של אדוארד נורטון וקולין פארל, ואת האווירה הקודרת של הסרט. עם זאת, אחרים מצאו שהעלילה צפויה והסרט אינו מביא חידוש משמעותי לז'אנר סרטי הפשע. הסרט קיבל ציון של 35% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 150 ביקורות, וציון של 45 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות מעורבות.
ספורט לחימה

סיף, ענף ספורט לחימה אולימפי
ספורט לחימה היא קטגוריה הכוללת מספר ענפי ספורט תחרותיים הכוללים קרב אחד על אחד. בענפי ספורט קרב רבים, מתחרה מנצח על ידי הכנעת היריב, על ידי השבתתו (תוצאה המכונה לרוב נוקאאוט) או על ידי צבירת נקודות, לרוב רק כאשר התנאים הקודמים לא התמלאו, אם כי ישנם ענפי לחימה שזו צורת ההכרעה העיקרית בהם. ספורטי לחימה קשורים הדוקות לאמנויות לחימה, וחלקם צאצאים ישירים של אמנויות לחימה. חלק מענפי הלחימה התפתחו בעקבות צניחת נחיצות אמנויות הלחימה במאות השמונה עשרה והתשע עשרה, אך קיימים גם ענפי לחימה ספורטיביים עתיקים, לדוגמה פאנקרטיון בה התחרו במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה, וגם סוגים שונים של היאבקות עממית, לדוגמה היאבקות בשמן זית.
ענפי קרב נפוצים כוללים אגרוף, קיקבוקסינג, היאבקות, סומו, סיף, אמנויות לחימה משולבות, כמו גם סוגים רבים של אמנויות לחימה מסורתיות שהפכו לספורט, כגון קראטה, סבאט, אגרוף תאילנדי, טאקוונדו, קפוארה, ג'ו ג'יטסו ברזילאי ועוד.
ענפי הלחימה השונים נבדלים רבות בחוקים שלהם, הן ביחס לטכניקות המותרות והן ביחס לשיטת הכרעת הקרב ולציוד, ולכן שיטות האימונים והקרב שונות מאוד בין ענפים שונים, גם כאלה הנחשבים דומים. באגרוף לדוגמה מותרות רק מכות בכף יד סגורה ורק מעל לחגורה, אסורות אחיזות חניקות או בריחים, בזמן שקרטה מותרות גם בעיטות מתחת לקו חגורה ואסורים אגרופים לפנים ולראש. בג'ודו אסורות הכאות בכלל ומותרות אחיזות ובריחים למיניהם, אך רק מעל לקו חגורה, בעוד שבג'וג'יטסו ברזילאי מותרות כל האחיזות, הבריחים והחניקות. ישנם ענפי לחימה הכוללים כלי נשק ומיגון, לדוגמה סיף וקנדו.
ישנם מספר ענפי לחימה אולימפיים, ביניהם סיף, טאקוונדו, ג'ודו, ושתי שיטות של היאבקות.
אדמונטוזאורוס

| אדמונטוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 73–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
אינפרא־סדרה:: אורניתופודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: אדמונטוזאורוס
שם מדעי
 Edmontosaurus ‏לורנס למבה,1917
שמות נוספים
 אנטוזאורוס  אנטוטיטאן

איור של אדמונטוזאורוס
אדמונטוזאורוס (שם מדעי: Edmontosaurus ידוע גם כ"אנטוטיטאן"; משמעות השם: "הלטאה של תצורת אדמונטון") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת ההדרוזאוריים (בעלי מקור הברווז) שחי במערב אמריקה הצפונית בשלהי הקרטיקון לפני 73–66 מיליון שנה לפני זמננו, עד להכחדתו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן.
מאפיינים

האדמונטוזאורוס היה מבין הגדולים והחזקים שבהדרוזאוריים: אורכו הגיע ל-12–13 מטרים (39–43 רגל) ומשקלו נע בין 4 ל-5 טונות. ב-2011 ו-2014 התגלו שני מאובנים גדולים במיוחד, שמציעים שגודלו המרבי של האדמונטוזאורוס היה עד כ-15 מטר ומשקלו המרבי היה 12–13 טונות. מאובנים אלו - שנמצאים במוזיאון הרי הרוקי במונטנה - עדיין נמצאים בתהליכי הכנה ומחקר.
גופו החזק איפשר לו לרוץ במהירות של 50 קמ"ש. האדמונטוזאור היה צמחוני שכנראה אכל עלי מחטניים והיה מצויד לשם כך במקור דמוי ברווז לתלישת העלים ומערכת לחיים ושיניים טוחנות חזקות באחורי הפה שגרסו את המזון והפכו אותו לניתן לעיכול. בקדמת ראשו היה שק אוויר שאותו יכול האדמונטוזאורוס לנפח כדי להפיק קולות או כדי להוות מפגן ראווה צבעוני לצרכים חברתיים. באחד המאובנים של אדמונטוזאורוס נשמרה טביעת העור שלו, דבר שהראה שעורו היה מורכב מקשקשים דמויי-חלוקים.
מאובני הדרוזאורוס נמצאו במערב אמריקה הצפונית: מאלסקה שבצפון, דרך אלברטה וססקצ'ואן שבקנדה וכלה במונטנה שבארצות הברית. נמצאו פרטים רבים באותו מצע עצמות, דבר המרמז שחי בעדרים. הפלאונטולוגים מאמינים שהאדמונטוזאורים היו דינוזאורים נודדים, שנדדו מדי אביב ליערות אלסקה בחוג הארקטי, שם בילו את הקיץ, ובחורף נדדו דרומה יותר כדי להימלט מהקור והלילות הארוכים של החוג הארקטי.
הוא נתגלה ב-1917 על ידי לורנס למבה ונקרא על שם תצורת אדמונטון שבקנדה, בה נתגלה. סוג נוסף בשם אוגרונאלוק שחי באלסקה ככל הנראה היה סוג של אדמונטוזאורוס.
בתרבות

האדמונטוזאורוס נראה בסדרה "הולכים עם דינוזאורים" בפרק האחרון, בו מספר פרטים מותקפים בידי טירנוזאורוס רקס ואחד נטרף ואחרים ממשיכים לנוע עד שהמטאור הורג אותם. הוא נראה גם בסדרה "הכוכב דינוזאור", ב"כוכב פרהיסטורי" ובסרטים נדידת הדינוזאורים וללכת בין דינוזאורים - כולם מבית ה-BBC.
האדמונטוזאורוס נראה במספר מקומות בסרטי פארק היורה: בסרט השני נראים עצמות ליד קן הטירנוזאורוסים שכנראה שהם עצמות אדמונטוזאורוס. בסרט עולם היורה האדמונטוזאורוס מוצג בתוך המחשבים ובסרט עולם היורה: נפילת הממלכה נראים מוצגים של שלדי דינוזאורים, ביניהם אדמונטוזאורוס. אך מעולם לא נראה פרט על המסך.
האדמנטוזאורוס מופיע במשחקי המחשב פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic Park: Operation Genesis, Jurassic World: Alive, ללכת עם דינוזאורים, Jurassic World Evolution 2 וJurassic World Evolution.
בנוסף הוא מופיע בסדרות הדינוזאורים!, פלאווורלד ודינו דן.
לקריאה נוספת

סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, 2004 - עמ' 289
אלטרנטיבה לגרמניה

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שם רשמי:  Alternative für Deutschland 
 מייסד:  ברנד לוק
 מנהיגים:  אליס ויידל, טינו כרופאלה
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 אידאולוגיות:  פופוליזם ימני אירוסקפטיות שמרנות אסלאמופוביה ליברליזם כלכלי לאומנות
 מטה:  ברלין 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 צבעים רשמיים:  כחול בהיר 
 נציגויות בפרלמנטים
 בונדסטאג:  152 / 630
 לנדטאגים של מדינות גרמניה:  283 / 1,884
 הפרלמנט האירופי, נציגי גרמניה:  15 / 96
 
 https://www.alternativefuer.de/ www.alternativefuer.de
 
אלטרנטיבה לגרמניה (בגרמנית: Alternative für Deutschland, בראשי תיבות: AfD [נהגה "אָה אֵף דֵה"]) היא מפלגת ימין פופוליסטי וימין קיצוני בגרמניה. המפלגה נוסדה באפריל 2013 כמפלגה אירוסקפטית שמרנית-ליברלית ימנית על רקע הביקורת הגוברת בגרמניה על חבילת הסיוע מטעם מדינות גוש האירו וקרן המטבע הבין-לאומית במשבר החוב של יוון. המפלגה הקצינה בהדרגה לימין והתמקדה בהתנגדות להגירה, לאסלאם, ולאיחוד האירופי.
ביולי 2015 התפצל אגף הליברליזם הכלכלי במפלגה תחת ברנד לוקה (אנ') והקים את מפלגת הרפורמים השמרנית-ליברלית, בעוד שאר המפלגה תחת פראוקה פטרי וירג מויטן התפתחו לכיוון הימין. לאחר הבחירות ב-2017, שבהן זכתה המפלגה ב-94 מושבים בבונדסטאג והייתה למפלגה השלישית בגודלה ולמפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר, עזבה יושבת ראש המפלגה פטרי את ה-AfD והקימה את המפלגה הכחולה. אלכסנדר גאולנד ואליס ויידל נבחרו ליושבי ראש שותפים של המפלגה. ב-2021 נבחר טינו כרופאלה להחליף את גאולנד כיושב ראש שותף. בינואר 2022, לאחר בחירות 2021 שבהן זכתה המפלגה ב-83 מושבים, עזב גם ירג מויטן את ה-AfD והתפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה, מכיוון שלדעתו, המפלגה התפתחה לימין קיצוני עם נטיות טוטליטריות, ובחלקים גדולים כבר אינה מחויבת לסדר הדמוקרטי הבסיסי ולחוקה (Freiheitliche demokratische Grundordnung).
כמה מהארגונים והפלגים של ה-AfD נקשרו או הואשמו בקשר עם תנועות ימין קיצוני לאומניות ואסורות. ב-2022 קבע בית המשפט כי המשרד הפדרלי להגנה על החוקה רשאי לסווג את המפלגה כולה כקבוצת ימין קיצוני חשודה ולפקח עליה. ה-AfD היא המפלגה היחידה בפרלמנט הגרמני שמדיניות הסביבה והאקלים שלה מבוססת על הכחשת שינויי האקלים.
היסטוריה > השנים הראשונות

בספטמבר 2012, אלכסנדר גאולנד, ברנד לוקה והעיתונאי קונרד אדם הקימו את הקבוצה הפוליטית "אלטרנטיבת בחירה 2013" (בגרמנית: Wahlalternative 2013) כדי להתנגד למדיניות הגרמנית הנוגעת למשבר בגוש האירו, שכללה חבילות חילוץ וסיוע למדינות עניות יותר בדרום אירופה. במניפסט הקבוצה שנתמך על ידי מספר כלכלנים, עיתונאים ומנהיגים עסקיים, הצהירו כי גוש האירו הוכיח את עצמו כ"לא מתאים" כאזור מטבע וכי מדינות דרום אירופה "שוקעות בעוני תחת הלחץ התחרותי של האירו".
בפברואר 2013 החליטה הקבוצה להקים מפלגה חדשה שתשתתף בבחירות הפדרליות ב-2013. המפלגה החדשה דגלה בביטול האירו. בגלל עמדה רדיקלית סירבו ארגוני הבוחרים החופשיים (אנ') לאחד איתה כוחות. גם מפלגת הפיראטים של גרמניה התנגדה לכל קואליציה עם AfD. התומכים הראשוניים של ה-AfD היו אותם כלכלנים בולטים, מנהיגים עסקיים ועיתונאים שתמכו ב"אלטרנטיבת בחירה 2013", כולל חברים לשעבר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU), אשר ערערו בעבר על החוקתיות של מדיניות גוש היורו של ממשלת גרמניה בבית המשפט הפדרלי לחוקה.
ב-14 באפריל 2013 נערכה הוועידה הראשונה של ה-AfD בברלין, ובה נקבע המצע המפלגתי. ברנד לוקה, פראוקה פטרי וקונראד אדם נבחרו להנהגת המפלגה. בין 31 במרץ ל-12 במאי 2013, ה-AfD הקימה שלוחות בכל 16 מדינות גרמניה על מנת להשתתף בבחירות הפדרליות. ב-15 ביוני 2013 נוסדה "האלטרנטיבה הצעירה לגרמניה" – ארגון הנוער של ה-AfD.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-2013 הציגה המפלגה מצע שהתנגד למדיניות הממשלתית בגוש האירו, אשר נתמך על ידי 68 כלכלנים, עיתונאים ואנשי עסקים. בתוצאות התברר כי המפלגה קיבלה 2 מיליון קולות (4.7%) – התוצאה הטובה ביותר למפלגה חדשה מאז שנת1953 – אך קצת פחות מאחוז החסימה (שעומד על 5%) ולא נכנסה לבונדסטאג. המפלגה לא השתתפה בבחירות ללנדטאג של בוואריה שנערכו בספטמבר 2013. נציג ה-AfD הראשון היה בלנדטאג של הסן כאשר יוכן פאולוס ממפלגת הדמוקרטים החופשיים ערק ל-AfD, אך בבחירות שנערכו בספטמבר המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בתחילת 2014, בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה קבע שהרף שקבע שרק מפלגות שזכו בלפחות 3% מהקולות בבחירות יכולות להשתתף בבחירות האירופיות אינו חוקתי, והבחירות לפרלמנט האירופי ב-2014 היו לבחירות הראשונות בגרמניה שבהן יכלו לרוץ מפלגות שאין להם נציגים בפרלמנט. בבחירות לפרלמנט האירופי 2014 זכתה המפלגה ב-7.1% מהקולות ושבעה נציגים בפרלמנט האירופי. המפלגה הצטרפה למפלגת השמרנים והרפורמיסטים האירופים.
בבחירות ללנדטאג במדינת סקסוניה באוגוסט 2014, קיבלה ה-AfD ‏ 9.7% מהקולות וזכתה ב-14 מושבים. בספטמבר קיבלה המפלגה 10.6% מהקולות בתורינגיה ו-12.2% מהקולות במדינת ברנדנבורג, וזכתה ב-11 מושבים בשני הפרלמנטים של מדינות אלה. בפברואר 2015 קיבלה המפלגה 6.1% מהקולות בהמבורג וזכתה לראשונה בייצוג בפרלמנט במערב המדינה, עם שמונה מושבים. בבחירות בברמן קיבלה המפלגה 5.5% מהקולות וארבעה מושבים.
היסטוריה > פיצול ראשון (פרישת לוקה ובחירת פטרי)

ביולי 2015 נבחרה פראוקה פטרי ליושבת ראש המפלגה עם 60% מהקולות בקונגרס המפלגה באסן. פטרי הייתה חברה בסיעה הלאומית-שמרנית של המפלגה ובחירתה נתפסה כמבשרת על פנייה של המפלגה ימינה כדי להתמקד יותר בנושאים כמו הגירה, אסלאם וחיזוק הקשרים עם רוסיה. לוקה כינה שינוי זה הפיכת המפלגה ל"מפלגת PEGIDA" ופרש ממנה, ועימו חמישה חברי הפרלמנט האירופי. כשבועיים לאחר מכן הקימו את מפלגת הרפורמים השמרנית-ליברלית.
בשנת 2015 נוסד במפלגה פלג של ימין קיצוני, פולקיסטי ולאומני בשם "הכנף" (בגרמנית: Der Flügel), שזכה לפופולריות בעיקר במזרח גרמניה והונהג על ידי הפוליטיקאים ביורן הקה ואנדראס קלביץ. על פי הערכות מנה הפלג כ-7,000 חברים, כ-20% מחברי המפלגה.
בפברואר 2016 הכריזה AfD על הסכם שיתוף פעולה עם מפלגת החירות האוסטרית (FPÖ) המזוהה עם הימין הקיצוני. בעקבות זאת החלה מפלגת השמרנים והרפורמיסטים האירופים בפרלמנט האירופי בהליכים להרחקת שני חברי ה-AfD ממנה. בסופו של דבר, פרשה ביאטריקס פון סטורץ' (אנ') והצטרפה למפלגת אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה. מרקוס פרצל הורחק מהמפלגה ב-2016.
עקב משבר ההגירה באירופה, שהיה הנושא הלאומי המרכזי, עלתה התמיכה ב-AfD בבחירות שנערכו במרץ 2016 במדינות באדן-וירטמברג, ריינלנד-פפאלץ וסקסוניה-אנהלט. בבאדן-וירטמברג וריינלנד-פפאלץ הגיעה AfD למקום השלישי, עם 15.1% מהקולות, ו-12.6% מהקולות – 23 מושבים ו-14 מושבים – בהתאמה. בסקסוניה-אנהלט זכתה המפלגה ב-25 מושבים – השנייה בגודלה בלנדטאג – עם 24.2% מהקולות. בספטמבר נערכו בחירות במקלרמבורג-מערב פומרניה, מדינת המחוז של אנגלה מרקל. גם בהן הפכה ה-AfD לשנייה בגודלה בלנדטג עם 20.8% מהקולות – 18 מושבים – כשהיא עוקפת את מפלגתה של מרקל ה-CDU. בבחירות בברלין קיבלה המפלגה 14.2% מהקולות והייתה החמישית בגודלה עם 25 מושבים.
בוועידת המפלגה שנערכה במאי 2016 הכריזה המפלגה על מצע שכלל גם מדיניות אנטי-איסלמיסטית, הכוללת איסור על סמלי אסלאם כמו בורקה, ולאסור קריאה לתפילה מהמסגדים.
היסטוריה > פיצול שני (פרישת פטרי)

בוועידת המפלגה באפריל 2017 הודיעה פראוקה פטרי כי לא תתמודד כמועמדת הראשית של המפלגה בבחירות של 2017. הרקע להודעה זו היה מאבק כוח פנימי לאור ירידה בתמיכה במפלגה בסקרים מ-16% בספטמבר 2016 ל-8%–10% ממש לפני הוועידה.
פטרי וביורן הקה, מנהיג הפלג הימני-קיצוני "הכנף", ניסו לדחוק זה את זה מהמפלגה. החלטתה של פטרי שלא לרוץ כמנהיגת המפלגה אך לא להתפטר כיושבת הראש נתפסה כניסיון להימנע מהצבעה בוועידה בסוגיית מעמדה. המפלגה בחרה באלכסנדר גאולנד, שמרן מובהק שעבד כעורך והיה חבר לשעבר ב-CDU להוביל את המפלגה בבחירות. גאולנד תמך בהשארת הקה כחבר מפלגה. אליס ויידל, הנחשבת כמתונה ונאו-ליברלית יותר, נבחרה לרוץ איתו.
בבחירות של 2017 נחלה ה-AfD הצלחה גדולה: היא זכתה ב-12.6% מהקולות וקיבלה לראשונה ייצוג בבונדסטאג עם 94 מושבים. היא גם הייתה מפלגת האופוזיציה הגדולה בבונדסטאג עד בחירות 2021 כשה-CDU לא יכלה להרכיב שוב את הממשלה ועברה גם היא לאופוזיציה.
למחרת הבחירות ב-2017 ערכה פטרי מסיבת עיתונאים שבה הצהירה כי תשתתף בבונדסטאג כעצמאית משום שהצהרות קיצוניות של חלק מחברי ה-AfD אינן מאפשרות למפלגה לתפקד כאופוזיציה בונה, ועל מנת להבהיר לבוחרים שיש מחלוקת פנימית ב-AfD. בספטמבר 2017 פרשה פטרי מה-AfD והקימה את המפלגה הכחולה. עימה פרש גם בעלה מרקוס פרצל. ארבעת חברי AfD בבית המחוקקים של מקלנבורג-מערב פומרניה, עזבו גם הם את המפלגה כדי והקימו מפלגה נפרדת. עד אוקטובר 2017 פרשו כ-15 נציגים של ה-AfD מהמפלגה.