stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי קרשנר
פילמוגרפיה

2017- שמגלוץ' (מגשרות) - 52 דקות. הפקה ובימוי, יחד עם נעם דמסקי. (הערוץ הראשון).
2016- צולם ביום חול  - סידרה (ארבעה פרקים, 50 דקות כל פרק). הפקה ובימוי. (הערוץ הראשון).
2016- מאמינים במשטרה  - 50 דקות. הפקה ובימוי. (הרשות השנייה, הקרן החדשה לקולנוע).
2007-9 - האחיות ולדרמה - 50 דקות. הפקה ובימוי יחד עם נעם דמסקי. (הרשות השנייה, הקרן החדשה לקולנוע), שודר בערוץ 2 כפרק במסגרת הסדרה "רצועה מהחיים". פסטיבל הקולנוע ירושלים, פסטיבל הקולנוע רומא - 2009.
2006 - האוסף של ידידיה - סרט דוקומנטרי לילדים במסגרת 'דוקו ילדים', עבור קשת. הפקה ובימוי יחד עם נעם דמסקי. בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע. פסטיבלים - אידפא, טייואן, פולין.
2006 - ארבעה בנים - 52 דק', הרשות השנייה, הפקה ובימוי יחד עם נעם דמסקי.
2002- שושן צחור- סרט הדרכה של המרכז הארצי לגישור וליישוב סכסוכים (משרד המשפטים)
2001 - חרדים לגורלם, תיבת תעודה - ערוץ 2. (24 דקות) הפקה ובימוי יחד עם נעם דמסקי.
1999 - פינת רחוב. פינה קבועה בערוץ 2 בכל יום על רחוב אחר. 12 פרקים בערוץ 2, 1999. בימוי, הפקה - קונקורד הפקות.
הערות שוליים

↑  אתר מורשת "ערוץ מאיר מתרחב: ישודר מעתה גם בהוט"(הקישור אינו פעיל), 28 בינואר 2013.
↑
הערוץ הראשון 48 השנים : "צולם ביום חול"(הקישור אינו פעיל)
כרזת הסרט "האחיות ולדרמה" (2009)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כרזת הסרט "מאמינים במשטרה" (2016)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כרזת הסרט "שמגלוץ' (מגשרות)" (2017)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הברווזון המכוער

ערך זה עוסק ביצירה ספרותית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנס כריסטיאן אנדרסן 
 שפת המקור:  דנית 
 סוגה:  מעשייה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1843 
 
"הברווזון המכוער", גרסת דיסני, 1939.
אפרוחי ברבור מצוי ("ברבור אילם"), בעלי כנפיים קצרות ולכאורה מעוותות, ועם כיסוי נוצות דליל ומדובלל.
הברווזון המכוער (בדנית: Den grimme ælling) היא יצירה ספרותית על ידי הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן, אשר פורסמה לראשונה ב-11 בנובמבר 1843.
הסיפור עוסק בברווזון השונה מאחיו הברווזונים, מגושם, מכוער, דוחה, ועל כן נרדף. הסיפור מתאר את התמודדויותיו השונות עד לסוף הטוב, שבו הוא מגלה שלמעשה אינו ברווז אלא ברבור יפה תואר. יש הסוברים כי הסיפור מבוסס על חייו הקשים של היוצר עצמו, אנדרסן, אשר בתחילת דרכו נרדף והושפל עד שהפך לסופר מפורסם.
תקציר העלילה

הערה: מכיוון שמדובר בסיפור פופולרי, נפוצו גרסאות רבות ושונות.
ההתחלה מספרת על אמא ברווזה שדוגרת על ארבע ביצים. כשהביצים בוקעות יוצאים מהם שלושה אפרוחים יפים ואפרוח אחד מכוער. לפי חלק מהגרסאות, הביצה הרביעית שממנה בקע האפרוח המכוער מתעכבת מעט, אבל אמא ברווזה מסרבת לנטוש אותה וממשיכה לדגור עליה. כמו כן, חלק מהגרסאות טוענות שבשלב זה ישנה מריבה קלה בין אמא ברווזה לאביהם של הברווזים כאשר לא ברור איך בקע ברווזון כזה שונה.
כשהברווזון גדל, כל החיות בחווה צוחקות עליו ואפילו אחיו לועגים לו, אך יש גרסה שבה אמו מגינה עליו. הוא בורח מהחווה ונודד עד שהוא מגיע אל ביתה של אישה זקנה ובודדה הגרה עם חתול ותרנגולת. אומנם האישה מאכילה אותו ושמחה לארח אותו בביתה, אך החתול והתרנגולות מציקים לו ללא הרף. לבסוף הוא עוזב גם את בית האישה.
החורף מגיע וקר לברווזון. הוא נודד לבדו כל החורף עד לאביב ומגיע לאגם מפשיר, שם הוא רואה קבוצת ברבורים יפהפייה חונה. הוא רוצה להצטרף אליהם, אבל אז חושב בליבו על כך שהוא מכוער, ושהברבורים ודאי לא ירצו בו. לבסוף הוא מחליט לזרוק את עצמו לתוך קבוצת הברבורים ושעדיף לו למות על ידם מאשר להמשיך את חייו מלאי הצער. לתדהמתו, הברבורים מברכים אותו לשלום ומקבלים אותו כאחד משלהם. כשהוא מסתכל מטה לאגם הוא רואה שהוא הפך לברבור יפהפה.
לפי גרסה אחת הברבורים עפים והוא מצטרף אליהם, לפי גרסה אחרת הם שטים באגם ושני ילדים רואים אותם ומכריזים שהוא הברבור היפה מכולם ולפי גרסה שלישית הוא חוזר לחווה יחד עם קבוצת הברבורים ואחיו לא מזהים אותו ונדהמים לגלות איך התייפה.
סמליות ביצירה

הברווזון המכוער הפך לסמל תרבותי לאדם שאינו מתאים לחברה, לאדם שונה משאר האנשים סביבו.
אף על פי שנכתב כסיפור ילדים, מכוונת היצירה גם לקהל המבוגרים תוך אמירה חזקה על החברה האנושית ויחסה לחריגים. היצירה, נחשבת כאחת מיצירות המופת של אנדרסן. הברווזון המכוער נתקבל בעולם באהדה רבה והוא אחד הספרים האהובים בקרב ילדי העולם.
הברווזון המכוער העלה דיונים רבים בקרב הספרות על השונה מאיתנו ומשמש לחינוך ילדים קטנים לקבל את השונה.
תרגומים לעברית (רשימה חלקית)

תרגום איור וקליגרפיה: טוביה (טדי) הדני, 1944, יצא לדפוס על ידי קיבוץ גבעת ברנר 1981
תרגום: מלכה פישקין, איור: א. קוסטרובה, יזרעאל, שנות ה-50.
תרגום: שלמה סקולסקי, איור: איזה, עמיחי, 1953.
תרגום: ימימה טשרנוביץ, אגדות אנדרסן מסֻפרות על-ידי ש.[ירלי] גולדן, ציורים: מרג'ה, מסדה, 1958.
איור: ל' לגרד, נחליאלי (ספורי רמי העליז 17), 1960.
תרגום: יצחק לבנון, אריה, 1969.
תרגום: ענבה קנטור, איור: ננס ואן לאואן, מ. מזרחי, 1973.
תרגום: עטרה אופק, ענבל, 1982.
תרגום: עדנה פלג, איור: כריסטינה קדמון, כנרת, 1985.
תרגום: יוסי בכר, איור: גדי מירטנבאום, טוביה קורץ, ישרא-תו (קרא ושמע), 1985.
תרגום: שלמה טנאי, יבנה, שנות ה-90.
תרגום: ארנונה גדות, ענבל, 1996.
תרגום: בינה אופק, עופרים, 1996.
תרגום: סמדר שרגא, איור: אירנה זינגרמן, דני ספרים, 2003.
עיבודים ליצירה

היצירה זכתה לעיבודים רבים, אחד העיבודים המוכרים הוא הסרט האחרון של וולט דיסני שזכה להצלחה גדולה.
לאגדת הברווזון המכוער נעשו גם עיבודים מוזיקליים רבים. ב-1914 הלחין המלחין סרגיי פרוקופייב יצירה לקול ולפסנתר המבוססת על עיבודה של נינה מצ'רסקיה ובשנת 1932 הוא התאים את היצירה לקול ולתזמורת.
בשנת 2000 עלה בתיאטרון הבימה המחזמר "הברווזון המכוער" בו שיחקו אמיר פיי גוטמן, בתפקיד הראשי רמה מסינגר בתפקיד אימו אסף אשתר בתפקיד אביו, איציק בן מלך, אורנה רוטברג ועוד. את המחזמר ביים סטיבן דקסטר ותרגם דורי פרנס. גרסה מקורית נוספת עלתה בישראל גם בשנת 2012 בהפקת התיאטרון שלנו. בקיץ 2017 עלתה הפקה נוספת בהשתתפות מיכל ינאי כמספרת, עונג אפרון כברווזון, מיקי קם כאמא בווזה, אדריאנו חאובל בתור החתול, תימור כהן כברבורית ותום אנטופולסקי בתור התרנגולת.
ב-2009 תיאטרון הבלט של ברדנטון, פלורידה הציג גרסת בלט לסיפור.
דני קיי שר על "הברווזון המכוער" בסרט הנס כריסטיאן אנדרסן (1952).
הסיפור הוצג באחד מפרקי סדרת האנימציה הדנית אגדות אנדרסן ששודרה בישראל בשנת 2005.
בשנת 2006 יצאה סדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור - "הברווזון המכוער ואני" והיא משודרת בערוץ ג'וניור.
הברווזון המכוער בתרבות

הפוקימון "דקלט" מבוסס על אגדת הברווזון המכוער שכן הוא מתפתח לפוקימון הברבור "סוואנה".
בסדרה "שנות השמונים" מקריא מורדי (שלומי קוריאט) את הסיפור של הברווזון המכוער לילדים במועדון הילדים שבמלון בטבריה.
הערות שוליים

↑  עולמה של רויטל: הברווזון המכוער המחזמר - הצגה קסומה, מצחיקה ומרגשת לכל המשפחה!, באתר עולמה של רויטל, ‏יום רביעי, 19 ביולי 2017
↑  Ducklett (Pokémon), Bulbapedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810577656005606  GND: 4505734-5  LCCN: n2009018463  MusicBrainz work: ea4a426c-f516-4d20-a33a-184ef5090398  NLA: 36519876  SUDOC: 159767954  VIAF: 182027770   WorldCat (עם VIAF): 182027770
ג'אנג דזה יי

| --- | --- |

ג'אנג דזה אי, 2019
 לידה:  9 בפברואר 1979 (בת 46) בייג'ינג שבסין
 סוגה מועדפת:  דרמה, וושיה 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  Central Academy of Drama  Beijing Dance Academy 
 בן או בת זוג:  Wang Feng (2015–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס סוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר (2013)  פרס הקולנוע האסייתי לשחקנית הטובה ביותר (2014)  אביר מסדר האמנויות והספרות (27 ביוני 2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
ג'אנג דזְה אִי (בסינית: 章子怡; בפין-יין: Zhāng Zǐyí; זהו שם סיני: שם המשפחה הוא ג'אנג, השם הפרטי הוא דזה אי. נולדה ב-9 בפברואר 1979) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית סינית, אשר מוכרת בעיקר מתפקידה בסרטים "נמר, דרקון", "מחול הפגיונות", "גודזילה: מלך המפלצות" ו"זכרונותיה של גיישה" - עבורו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

ג'אנג נולדה וגדלה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין. אמה, לי ג'אושנג, היא מורה בגן ילדים, ואביה, ג'אנג יוּאֶנְשַׁאו, כלכלן.
בגיל 11 הצטרפה ג'אנג לאקדמיה למחול של בייג'ינג. לבקשת הוריה למדה בבית ספר, וזאת למורת רוחה, שכן לא הייתה להוטה למדי ללמוד במסגרת זו.
בגיל 15 התקבלה ללימודים באקדמיה המרכזית לדרמה בבייג'ינג.
חיים אישיים

מיד לאחר הופעת הבכורה שלה בסרטו של ג'אנג יי-מו נפוצו שמועות על רומן בין השחקנית הצעירה והבמאי המבוגר, אולם מערכת היחסים מעולם לא אושרה על ידי אף אחד מהצדדים.
בשנת 2007 ג'אנג התארסה עם המולטי-מיליונר הישראלי אביב נבו וכעבור שנתיים נפרדו.
במאי 2015 ג'אנג התחתנה עם מוזיקאי הרוק הסיני וואנג פנג. ב-27 בדצמבר 2015, ג'אנג ילדה את בתם, וונג שינגשינג. בינואר 2020, ג'אנג ילדה את בנם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | הדרך הביתה | זאו די הצעירה |  |
| 2000 | נמר, דרקון | ג'ן יו |  |
| 2001 | שעת שיא 2 | הו לי |  |
| 2001 | לוחמי הזו | ג'וי |  |
| 2001 | Musa | הנסיכה בי-יונג | סרט דרום-קוריאני |
| 2002 | גיבור | מון |  |
| 2003 | Purple Butterfly | סינת'יה |  |
| 2003 | My Wife Is a Gangster 2 | גנגסטרית | סרט דרום-קוריאני |
| 2004 | 2046 | ביי לינג |  |
| 2004 | מחול הפגיונות | מיי |  |
| 2004 | Jasmine Women | מו / לי / הואה |  |
| 2005 | Princess Raccoon | הנסיכה טאנוקי | סרט יפני |
| 2005 | זכרונותיה של גיישה | צ'יו |  |
| 2006 | The Banquet | וואן |  |
| 2007 | צבי הנינג'ה | קראי | דיבוב |
| 2008 | Forever Enthralled | מאנג שייאודונג |  |
| 2009 | Horsemen | קריסטן |  |
| 2009 | Sophie's Revenge | סופי | גם מפיקה |
| 2009 | הולדתה של הרפובליקה | גונג פנג |  |
| 2011 | Love for Life | קין קין |  |
| 2012 | יחסים מסוכנים | דו פאניו |  |
| 2013 | גראנד מאסטר | גונג |  |
| 2013 | Better and Better | עצמה |  |
| 2013 | My Lucky Star | סופי |  |
| 2014 | The Crossing Part 1 | יו זן |  |
| 2015 | The Crossing Part 2 | יו זן |  |
| 2015 | Where's the Dragon? | פיניקס | דיבוב |
| 2015 | Oh My God | עצמה | גם מפיקה |
| 2016 | Run for Love | סו לאקי |  |
| 2016 | The Wasted Times | שיאו לו |  |
| 2018 | Forever Young | וונג מינג'יה |  |
| 2018 | פרדוקס קלוברפילד | תאם |  |
| 2019 | גודזילה: מלך המפלצות | ד"ר לנג / לי צ'ן |  |
| 2019 | The Climbers | שו יינג |  |
| 2021 | My Country, My Parents | אמא | גם במאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Touching Starlight | צ'ן ווי | סרט טלוויזיה |
| 2021 | Monarch Industry | וונג שואן | תפקיד ראשי; 61 פרקים |
הערות שוליים

↑   סוכנויות הידיעות, הישראלי שירוויח בגדול מעסקת הענק של AT&T וטיים וורנר, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2016
| פרס הסרטים והטלוויזיה של MTV לקרב הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| כללי (1996–2019) | אדם סנדלר נגד בוב ברקר – "גילמור המאושר" (1996) ‏•‏‏ פאירוזה באלק נגד רובין טאני – "הכישוף " (1997) ‏•‏‏ ויל סמית' נגד מקק – "גברים בשחור" (1998) ‏•‏‏ בן סטילר נגד כלב – "משתגעים על מרי" (1999) ‏•‏‏ קיאנו ריבס נגד לורנס פישבורן – "מטריקס" (2000) ‏•‏‏ ג'אנג דזה יי נגד בר שלם – "נמר, דרקון" (2001) ‏•‏‏ ג'קי צ'אן וכריס טאקר נגד כנופיית הונג קונג – "שעת שיא 2" (2002) ‏•‏‏ יודה נגד כריסטופר לי – "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" (2003) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד צ'יאקי קוריאמה – "להרוג את ביל" (2004) ‏•‏‏ אומה תורמן נגד דריל האנה – "להרוג את ביל חלק 2" (2005) ‏•‏‏ אנג'לינה ג'ולי נגד בראד פיט – "מר וגברת סמית'" (2006) ‏•‏‏ ג'רארד באטלר נגד רוברט מיילט – "300" (2007) ‏•‏‏ שון פריס נגד קאם ג'יגנדה – "לעולם אל תיכנע" (2008) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד קאם ג'יגנדה – "דמדומים" (2009) ‏•‏‏ ביונסה נגד אלי לרטר – "אובססיבית" (2010) ‏•‏‏ רוברט פטינסון נגד ברייס דאלאס הווארד וזאווייר סמואל – "דמדומים 3: ליקוי חמה" (2011) ‏•‏‏ ג'ניפר לורנס וג'וש האצ'רסון נגד אלכסנדר לודוויג – "משחקי הרעב" (2012) ‏•‏‏ רוברט דאוני ג'וניור, כריס אוונס, מארק ראפלו, כריס המסוורת', סקרלט ג'והנסון וג'רמי רנר נגד טום הידלסטון – "הנוקמים" (2013) ‏•‏‏ אורלנדו בלום ואוונג'לין לילי נגד אורקס – "ההוביט: מפלתו של סמאוג" (2014) ‏•‏‏ דילן או'בריאן נגד ויל פולטר – "הרץ במבוך" (2015) ‏•‏‏ ראיין ריינולדס נגד אד סקריין – "דדפול" (2016) ‏•‏‏ גל גדות נגד חיילים גרמניים – "וונדר וומן" (2018) ‏•‏‏ ברי לארסון נגד ג'מה צ'אן – "קפטן מארוול" (2019) |  |
| מתוסרט  (2021–הווה) | אליזבת אולסן נגד קתרין האן – "וונדה-ויז'ן" (2021) ‏•‏‏ סידני סוויני נגד אלכסה דמי – "אופוריה" (2022) ‏•‏‏ קורטני קוקס נגד גוסטפייס – "צעקה 6" (2023) |  |
| לא מתוסרט  (2021–הווה) | קורטני קרדשיאן נגד קים קרדשיאן – "משפחת קרדשיאן" (2021) ‏•‏‏ בוסקו נגד ליידי קמדן – "המרוץ לדראג של רו פול" (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452692005171  PLWABN: 9810641060605606  BIBSYS: 11050955  BNE: XX1599512  BnF: cb14241482d (data)  CANTIC: a11883029  GND: 135389291  ISNI: 0000 0001 1681 4242  LCCN: no2004114368  MusicBrainz: d8bf201e-204f-481f-bc2c-748a22f3f1aa  NKC: xx0040583  NLA: 41570398  NTA: 222374608  SUDOC: 061133469  Trove: 1454922  VIAF: 85555134   WorldCat (עם VIAF): 85555134
הוצאה להורג ללא משפט

הוצאה להורג ללא משפט היא הוצאה להורג שנעשית בעקבות החלטה של סמכות שלטונית, אך בלא שהתקיים הליך משפטי של העמדה לדין שבו גזר בית המשפט עונש מוות על המוצא להורג.
לפי המשפט המודרני הדרך החוקית היחידה להוצאתו של אדם להורג היא בהליך משפטי, בהתאם לחוק המאפשר זאת. לכן, הוצאה להורג ללא משפט נחשבת פעמים רבות לרצח. קורה ששליט שהורה על הוצאה להורג ללא משפט עומד לדין על מעשה זה בעקבות חילופי השלטון. הוצאה להורג ללא משפט בעת מלחמה, של שבויים או של אזרחים, נחשבת לפשע מלחמה, אך הריגה של לוחמים במהלך לחימה אינה נחשבת לפשע. בעולם הקדום הייתה לעיתים בידי המלכות רשות להוציא להורג ללא משפט אם המוצא להורג היווה סיכון ברור ומיידי למלוכה.
כיום יש מדינות שיקיימו משפט למתנגדי משטר, גם אם התוצאה נקבעה מראש וההליך אינו הוגן, כדי שלא יואשמו בהוצאה להורג ללא משפט.
ברומא העתיקה

הקונסול מרקוס טוליוס קיקרו גילה קשר להפלת הרפובליקה ולהשתלטות על מוסדותיה, שקשרה חבורת אצילים בראשות לוקיוס סרגיוס קטילינה, אציל שהתאכזב מכך שלא הצליח בבחירות למשרת הקונסול. קיקרו הכריז על משטר צבאי, אך הביא בכך להימלטותו של קטילינה אל מחוץ לרומא, תוך שהוא מותיר מאחוריו כמה מאנשיו, שהיה חשש כי יחברו לצבאות שגויסו על ידי ותיקי צבאותיו של הדיקטטור לשעבר לוקיוס קורנליוס סולה באטרוריה. קיקרו הצליח לחשוף אף מזימה זו, לאחר שנתפס שליח של הקושרים אל שבטי הגאלים, והעמיד את הקושרים בפני הסנאט הרומי, שם התוודו על קשרם.
בדיון שנערך בסנאט, קרא קיקרו להוציא את הקושרים להורג ללא משפט. הסנאט לא היה גוף שיפוטי אלא מחוקק. לפיכך, החלטה להוציא את הקושרים להורג שתתקבל על ידי הסנאט, לא יכולה הייתה להיות החלטה שיפוטית. קיקרו טען כי מאסר או הגליה של הקושרים יחמירו את הסכנה, וכי הדרך היחידה למנוע את הקשר היא להרוג את הקושרים. בתחילה רבים בסנאט תמכו ב"עונש המקסימלי", אך נאום מבריק של יוליוס קיסר שכנע אותם כי אין להוציא להורג אצילים ללא משפט, וכי ראוי לעצור את הקושרים עד חלוף הסכנה. מרקוס פורקיוס קאטו, מיריביו הגדולים של קיסר, הצליח לבסוף לשכנע את הסנאט כי עונש המוות ראוי לקושרים, ולבסוף הוסכם להמיתם. קיקרו, הקונסול, הורה על תלייתם. על פעולותיו אלו קיבל את תואר "אבי המולדת".
קליגולה, שליטה העריץ של רומא העתיקה משנת 37 עד 41, כשמונים שנה לאחר קיקרו, נודע כמי שבאכזריותו הורה פעמים רבות על הוצאה להורג ללא משפט, ולא היה איש שהיה בטוח מפניו.
במלחמת העולם השנייה

הוצאה להורג ללא משפט שימשה את גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה לביצוע תוכנית הפתרון הסופי להשמדת היהודים ממניעים גזעניים אנשטישמיים בשואה ולענישה קבוצתית. דוגמאות בולטות לענישה כזו הן השמדת תושבי הכפר לידיצה בצ'כוסלובקיה ב-10 ביוני 1942, כנקמה ראוותנית על הריגתו של ריינהרד היידריך בידי המחתרת הצ'כית וטבח 642 תושביו של הכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן בליל 10 ביוני 1944. מעשים אלה נחשבים לפשע מלחמה או לפשע נגד האנושות.
פקודת הקומיסר, שנתנו מפקדים בוורמאכט, הורתה להוציא להורג ללא משפט אנשים שיזוהו כקומיסרים, דהיינו פעילים פוליטיים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. "פקודת הקומיסר" הוצאה לפועל על ידי הוורמאכט, ומספר קורבנותיה נאמד במאות אלפים.
כמו כן ניתנה הוראה להוציא להורג ללא משפט לוחמי קומנדו של הצבא הבריטי, בעיקר אלו שפעלו בצרפת לפני הפלישה לנורמנדי של בעלות הברית בנורמנדי שהובילה לניצחון על גרמניה הנאצית במלחמה.
כנגד מתנגדי המשטר או חשודים ככאלה

הוצאה להורג ללא משפט היוותה במאה העשרים צעד מקובל בדיקטטורות, לא רק לחיסול מתנגדי המשטר, אלא לחיסול כל מי שהמשטר מצא לנכון לחסלו. במקרים אחדים נעשה בה שימוש גם במשטרים דמוקרטיים. הוצאה להורג ללא משפט נפוצה ברשות הפלסטינית, במרכז אמריקה ובדרום אמריקה, באחדות ממדינות אפריקה ועוד.
בתקופת המלחמה הקרה נהגו מדינות הגוש המזרחי, ובראשן ברית המועצות, להוציא להורג ללא משפט את מתנגדי המשטר. בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, אגף הביטחון הוציא להורג ללא משפט רבים ממתנגדי האפרטהייד.
בעת שלטון החונטה הצבאית בארגנטינה, בשנים 1976 עד 1983, התקיימה שם המלחמה המלוכלכת, נעצרו אזרחים ברחוב, בבתיהם או בכל מקום אחר. הועברו למרכז מעצר סודי (מעריכים כי פעלו כ-340 מרכזים כאלה ברחבי המדינה), שבו היו מוכים ומעונים, בחלק מהמקרים עד מוות. שיטות הרצח היו מגוונות. כך למשל, במקרים מסוימים היו מטיסים אותם, כפותי ידיים ורגליים, לרוב תחת השפעת סמים, ומשליכים אותם לנהר ריו דה לה פלטה או לים. הסופר והעיתונאי רודולפו וולש, לדוגמה, נרצח ברחוב לאור היום לאחר ששלח בדואר מכתב שכותרתו: "מכתב פתוח מסופר לחונטה הצבאית". ארגון "אמהות כיכר מאי" טוען כי בדרך זו נרצחו כ-30,000 אנשים.
במסגרת טיהור אתני

בטבח סרברניצה, שהתרחש ביולי 1995 בסביבות העיר סרברניצה (Srebrenica) בבוסניה והרצגובינה, נרצחו, לפי ההערכות, בין 7,800 ל־8,000 גברים בוסנים, וכן מספר נשים וילדים. הטבח בוצע על ידי כוחות סרבים מקומיים מרפובליקה סרפסקה שהיו כפופים לגנרל ראטקו מלאדיץ', ביחד עם כוחות מיוחדים של הרפובליקה של סרביה שכונו "עקרבים". למרות שהעיר הוכרזה "אזור בטוח" בהגנת האו"ם, חיילי האו"ם לא התערבו ולא ניסו לעצור את הטבח, לדבריהם, מתוך חשש לחייהם. הטבח בסרברניצה נחשב לאחת ממעשי הרצח ההמוניים הגדולים באירופה מאז מלחמת העולם השנייה.
לחימה בטרור

בניגוד למלחמה, הנערכת בין צבאות סדירים שקל לזהותם, טרור מופעל על ידי טרוריסטים מקרב אוכלוסייה אזרחית וכנגד אוכלוסייה אזרחית. בחלק מהמקרים נעצרים הטרוריסטים ומובאים לדין, אך פעמים רבות הלחימה בטרור כוללת הריגה של הטרוריסטים, ללא העמדתם לדין, בהתאם לשיקול דעתם של הגופים הממונים על לחימה בטרור. מתנגדיה של פעילות זו טוענים שהיא מהווה הוצאה להורג ללא משפט, משום שההחלטה על כך מתקבלת בידי צוות מצומצם של שרים ואנשי ביטחון, ואילו תומכיה רואים בכך פעילות לגיטימית של לחימה באויב והגנה עצמית.
בישראל

המחתרות היהודיות שפעלו בארץ ישראל - ההגנה, אצ"ל ולח"י - הוציאו להורג יריבים שונים. "ההגנה" הוציאה להורג 16 אנשים, האצ"ל הוציא להורג 16 אנשים, והלח"י, הקטן שבארגונים, הוציא להורג 42 אנשים.
בדצמבר 1948 רצח איסר בארי את עלי קאסם, שהיה סוכן ההגנה. הוא הועמד לדין והורשע בהריגה וחריגה מסמכות.
בשנת 1984 אירעה פרשת קו 300: בעקבות השתלטות של ארבעה מחבלים שבאו מרצועת עזה על אוטובוס בקו 300 של "אגד", ולכידתם בחיים של שניים מהמחבלים בפעולת שחרור נוסעי האוטובוס, הורה ראש השב"כ, אברהם שלום, לראש אגף המבצעים בשב"כ, אהוד יתום, להרוג את שני המחבלים. יתום ואנשיו הובילו את המחבלים למקום מבודד, הכו אותם בראשיהם באבנים ובמוט ברזל, עד למותם. לאחר חשיפת הפרשה עלתה דרישה להעמיד לדין את המעורבים בהוצאה להורג. בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה, נאלץ אברהם שלום להתפטר מתפקידו כראש השב"כ, אף שלהגנתו טען שכל מעשיו נעשו "בסמכות וברשות". ראש הממשלה בעת ההוצאה להורג, יצחק שמיר, מילא פיו מים. בעקבות התפטרותו של ראש השב"כ החליט נשיא המדינה, חיים הרצוג, להעניק חנינה לאברהם שלום, לאהוד יתום ולשני אנשי שב"כ נוספים, עוד בטרם הוגש כתב אישום.
החל משנת 2000 ביצעה ישראל מספר מבצעי סיכול ממוקד כנגד טרוריסטים פלסטיניים שעליהם נמתחה ביקורת בקהילה הישראלית והבינלאומית, בעיקר בקרב ארגוני זכויות אדם הרואים בסיכול ממוקד הוצאה להורג ללא משפט.
הערות שוליים

↑  הוצאה להורג ללא משפט - פשע מלחמה, באתר "בצלם"
↑  Tribunal Update #444, Stanisic and Simatovic Pleas, Institute for War and Peace Reporting. 17 March 2006.
↑  יהודה לפידות, הוצאות להורג, באתר "דעת"
עופר אדרת, שמחה בוימבלאט הוצא להורג על ידי אצ"ל, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535146205171  BNE: XX5428600  LCCN: sh2004014022  LNB: 000354550
הרץ ברגנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1907 ראדימנו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1970 (בגיל 63 בערך) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  פולין 
 
הרץ בֶּרגנֶר  (ביידיש: הערץ בערגנער; בכתב לועזי: Herz Bergner‏ 1907 – פברואר 1970) היה סופר יידיש, יהודי גליציאני אוסטרלי.
אחיו הצעיר של זכריה ברגנר (המוכר בשמו הספרותי מלך ראוויטש) ודודו של הצייר יוסל ברגנר.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ברגנר נולד בגליציה ב-1907, בנה של הממואריסטית הינדה ברגנר (הינדע בערגנער) לבית רוזנבלאט.
בשנת 1938 היגר לאוסטרליה והתיישב במלבורן.
כבר מגיל צעיר החל לפרסם סיפורת, סיפורים קצרים ורומנים. בספריו כתב הרבה על חוויית ההגירה ובמיוחד על ההגירה היהודית לאוסטרליה.
בשנת 1960 זכה בפרס צבי קסל לספרות יהודית מטעם יהדות מקסיקו.
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרץ ברגנר פרסם כעשרים כרכי סיפורת ביידיש. כמה מספריו תורגמו לאנגלית אוסטרלית ולעברית.
שטובן און גאסן / הערץ בערגנער, ורשה: דפוס Grafia (ביבליאטעק מארק ראקאווסקי), 1935.
דאָס נייע הויז: נאוועלן, מלבורן: דפוס יארק פרעס, 1941.
צווישן הימל און וואַסער: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: אויפבוי, 1947 ("בין שמים למים"; תורגם לאנגלית).
א שטאָט אין פוילן: ראמאן. בוך 1. צווישן צוויי מלחמות / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס עקצעלסיאר, 1950. ("עיר בפולין"; תורגם לעברית).
דאס הויז פון דזשייקאב אייזיקס: נאוועלן, מלבורן: יידישע נייעס, 1955. ("ביתו של ג'ייקוב אייזיקס).
ליכט און שאָטן: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: פארלאג יידישע נייעס, 1960 ("אור וחושך"; תורגם לאנגלית).
ווו דער אמת שטייט איין: דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס יידישע נייעס, 1966.
מ’דארף זיין אַ מענטש: אויסטראלישע און אנדערע דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: [חמו"ל], 1971.
ספריו > ספריו שתורגמו לעברית

אחי הגיבור, ועוד סיפורים, תרגם: איתן בן נתן, תל אביב: קצין חינוך ראשי - ענף השכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 61), תש"ל-1970.
סיפורי ווארשה, תרגם: משה יונגמן, תל אביב : קצין חינוך ראשי - ענף ההשכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 30), תשכ"ו-1966.
עיר בפולין: רומן, עברית: א"ד שפיר, אחרית דבר: דב סדן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשט"ו-1956.
ספריו > ספריו שתורגמו לאנגלית

Between sky and sea [Zwishn himl un waser ] / Herz Bergner; translated by J.L. Waten, Melbourne: Dolphin Publications, 1946.
Between sky & sea / Herz Bergner; translated by Judah Waten; introduced by Arnold Zable, Melbourne: Text Publishing, 2010.
Light and shadow / Translated from the Yiddish by Alec Braizblatt; with a foreword by Alan Marshall, Melbourne: Georgian House, 1963 / New York: Yoseloff, 1963.
לקריאה נוספת

מאמרי ביקורת ביידיש על יצירתו:
יצחק קהן, 'דער אוסטראליש-יידישער פייזאזש אין הערץ בערגנערס שאפן', די צוקונפט, 86, 2, 1980.
יצחק קהן, 'הערץ בערגנערס פייזאזשן פונעם יידיש-אויסטראלישן לעבן' ["סיפורי ברגנר מחיי היהודים באוסטרליה"], ביי זיך, 11, תשל"ח-1978.
הערות שוליים

↑  הסופר בילצקי מישראל בין הזוכים בפרס צבי קאסל, דבר, 30 בנובמבר 1960; Four Jewish Writers Awarded the Zvi Kessel Literary Prize in Mexico, JTA, November 30, 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258513805171  PLWABN: 9810647256005606  BNE: XX5062819  GND: 171973984  ISNI: 0000 0001 1877 8900  LCCN: no93031977  NLA: 35609704  SUDOC: 261791141  Trove: 543818  VIAF: 73426374   WorldCat (עם VIAF): 73426374
ריכרד רטי

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1889 פזינוק, סלובקיה 
 פטירה:  6 ביוני 1929 (בגיל 40) פראג, צ'כוסלובקיה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה 
 מקצוע נוסף:  סופר, פרובלמאי, תאורטיקן של השחמט 
 מדינה:  הונגריה, צ'כוסלובקיה
 הערות:  יהודי
 
ריכרד רטי (בהונגרית: Réti Richárd‏; 28 במאי 1889 בפזינוק – 6 ביוני 1929 בפראג), שחמטאי יהודי אוסטרו-הונגרי ולאחר מכן צ'כוסלובקי, מחבר ספרי שחמט מחבר בעיות שחמט ומחבר סיומי שחמט. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט. (אנ')
קורות חיים

רטי נולד בפזינוק שבאותו זמן הייתה בצד ההונגרי של אוסטרו-הונגריה. אחיו המבוגר רודולף רטי היה מלחין ידוע ופסנתרן.
אחד מהשחקנים החזקים בעולם בשנות העשרה והעשרים של המאה העשרים, רטי החל את הקריירה כשחקן תחבולני קלאסי - אם כי הסגנון שלו היה קיצוני. העדפותיו בפתיחה היו גמביט המלך 1. ה4 ה5 2. ו4. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה השתנה סגנון משחקו בצורה קיצונית ורטי הפך לאחד מהתומכים העיקריים בתאוריות החדשות והמלהיבות המכונות היפרמודרניות, ביחד עם אהרון נימצוביץ' ואחרים.
למעט ספרו של נימצוביץ' "שיטתי" נחשב רטי כתורם המרכזי לרעיונות השיטה ההיפרמודרנית. פתיחת רטי 1. פו3 ד5 2. ג4 קרויה על שמו. רטי ניצח את חוסה ראול קפבלנקה בתחרות העל בניו יורק בשנת 1924, אחת התחרויות החזקות שאורגנו אי פעם, במשחק ביניהם, תוך שימוש בפתיחה זו. היה זה הפסדו הראשון של קפבלנקה בשמונה שנים.
בשנת 1925 קבע רטי שיא עולמי במשחק סימולטני עיוור - השיא שרטי העמיד היה ב-29 משחקים כאלו בו זמנית. רטי ניצח ב-21 משחקים, סיים שישה בתיקו והפסיד בשני משחקים.
כתביו הפכו לקלאסיים בעולם השחמט. "רעיונות חדשים בשחמט" משנת 1922 ו-"אמנים של לוח השחמט" משנת 1930 עדיין נלמדים כיום.
רטי מת ב-6 ביוני 1929 בפראג, ממחלת שנית.