stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר סלרס

ערך זה עוסק בבדרן בריטי. אם התכוונתם לבמאי תיאטרון אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

פיטר סלרס, 1973
 לידה:  8 בספטמבר 1925 סאות'סי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 ביולי 1980 (בגיל 54) בית החולים מידלסקס, פיצרוביה, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 שם לידה:  Richard Henry Sellers 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1948–1980 (כ־32 שנים) 
 מקום לימודים:  St Aloysius RC College 
 בן או בת זוג:  Anne Hayes (1951–1963)  מירנדה מקמילן, דוכסית סטוקטון (24 באוגוסט 1970–1976)  בריט אקלנד (19 בפברואר 1964–18 בדצמבר 1968)  לין פרדריק (18 בפברואר 1977–24 ביולי 1980) 
 צאצאים:  מייקל סלרס, Sarah Sellers, ויקטוריה סלרס 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  פרס גלובוס הזהב 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר סלרס, 1966
ריצ'רד הנרי (פיטר) סלרס (באנגלית: Richard Henry Sellers‏; 8 בספטמבר 1925 – 24 ביולי 1980) היה קומיקאי, שחקן קולנוע, ובדרן יהודי-בריטי.
סרטיו

The Black Rose ‏(1950) -בתפקיד:לו צ'אנג (קול בלבד- ללא קרדיט).
London Entertains ‏(1951) - (סרט קצר)- בתפקיד: פאוסי.
Let's Go Crazy ‏(1951) - בתפקיד: גרושו מרקס (והמון דמויות בגילומו).
Burlesque of Carmen ‏(1951) - (סרט קצר)- בתפקיד: המספר.
Penny Points to Paradise ‏(1951) - בתפקיד: המייג'ור / ארנולד פרינג'.
Down Among the Z Men ‏(1952) - בתפקיד: קולונל בלונדק.
Beat the devil ‏(1953) (סרט קצר) - בתפקיד: קולו של האמפרי בוגארט.
The Super Secret Service ‏(1953)- בתפקיד: סיר וולטר סמוד.
Our Girl Friday aka The Adventures of Sadie ‏(1954)-בתפקיד: קולו של תוכי (ללא קרדיט).
Malaga (voice of 14 characters) ‏(1954)
Orders are Orders ‏(1954)
John and Julie ‏(1955)
האיש שלא היה מעולם (1956)
The Ladykillers ‏(1956)
The Case of the Mukkineese Battlehorn ‏(1956)
The Smallest Show on Earth ‏(1957)
Cold Comfort ‏(1957)
Insomnia Is Good For You ‏(1957)
Dearth of a Salesman ‏(1957)
The Naked Truth aka Your Past Is Showing ‏(1958)
אצבעוני (1958)
Up the Creek ‏(1958)
Carlton-Browne of the F.O. aka Man in a Cocked Hat ‏(1959)
העכבר ששאג (1959)
I'm All Right, Jack ‏(1959) - פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי
The Running, Jumping and Standing Still Film ‏(1960)
The Battle of the Sexes ‏(1960)
Two-Way Stretch ‏(1960)
Never Let Go ‏(1960)
The Millionairess ‏(1960) המיליונרית
Climb Up the Wall ‏(1960)
Mr. Topaze aka I Like Money ‏(1961)
Only Two Can Play ‏(1962)
The Road to Hong Kong ‏(1962)
Waltz of the Toreadors ‏(1962)
לוליטה (1962)
Trial and Error aka The Dock Brief ‏(1962)
The Wrong Arm of the Law ‏(1963)
Heavens Above! ‏(1963)
Light of Day ‏(1963)
הפנתר הוורוד (1963)
דוקטור סטריינג'לאב (1964) - מועמדות ראשונה לאוסקר
עולמו של הנרי אוריינט (1964) - בתפקיד הנרי אוריינט
הפנתר הוורוד - ירייה באפילה (1964)
Carol For Another Christmas ‏(1964)
Birds, Bees and Storks ‏(1964)
מה חדש, חתלתולה? (1965)
The Wrong Box ‏(1965)
After the Fox ‏(1966)
קזינו רויאל (1967)
The Bobo ‏(1967)
שבע פעמים אישה (1967)
מסיבה (1968)
I Love You, Alice B. Toklas ‏(1968)
The Magic Christian ‏(1970)
Hoffman ‏(1970)
A Day at the Beach ‏(1970)
Simon, Simon ‏(1970)
יש נערה במרק שלי (1970)
Where Does It Hurt? (1972)
עליסה בארץ הפלאות (1972)
The Blockhouse ‏(1973)
Soft Beds, Hard Battles aka Undercovers Heroes ‏(1973)
The Optimists of Nine Elms ‏(1974)
Ghost In The Noonday Sun ‏(1974)
The Great McGonagall ‏(1975), in which he plays Queen Victoria
שובו של הפנתר הוורוד (1975)
חמישה בלשים לקינוח (1976) Murder by Death
הפנתר הוורוד מכה שנית (1976)
נקמת הפנתר הוורוד (1978)
השבוי מזנדה (1979)
להיות שם (1979), מועמדות שנייה לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר.
The Fiendish Plot of Dr. Fu Manchu ‏(1980)
The Great Pram Race ‏(1980)
בעקבות הפנתר הוורוד (1982) - אחרי מותו
מוזיקה

סלרס הקליט מספר תקליטונים ואלבומים, רובם בהפקתו של ג'ורג' מרטין. אלו כוללים את:
(1957) Any Old Iron
(1961) Bangers and Mash
הקליט גרסאות לשירי הביטלס : Help,‏ She Loves You, ‏A Hard Day's Night ואחרים
(1960) Goodness Gracious Me עם סופיה לורן
שמואל הירש

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1815 טלפאנג, פרוסיה 
 פטירה:  14 במאי 1889 (בגיל 73) שיקגו, אילינוי 
 מקום קבורה:  בית הקברות של רוזהיל 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית, ממלכת פרוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת בון 
 מקום פעילות:  נסיכויות גרמניה, פילדלפיה
 תקופת הפעילות:  ? – 14 במאי 1889 
 השתייכות:  יהדות רפורמית 
 תחומי עיסוק:  פילוסופיה יהודית
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 צאצאים:  אמיל ג'. הירש 
 
הרב שמואל הירש (בגרמנית ובאנגלית: Samuel Hirsch, סמואל הירש;‏ 8 ביוני 1815 – 14 במאי 1889) היה פילוסוף יהודי-אמריקאי יליד גרמניה ורב רפורמי.
קורות חיים

שמואל הירש נולד בשנת 1815 בעיר טלפאנג (Thalfang) שבממלכת פרוסיה (כיום בדרום-מערב גרמניה. למד באוניברסיטאות בון, בברלין ולייפציג. בשנת 1838 קיבל את מינויו הראשון כרב, בדסאו, אך נאלץ להתפטר בשנת 1841 משום דעותיו על היהדות, שנראו ליברליות מדי לקהילה המקומית.
בשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני. הוא השתתף באופן פעיל בכנסים הרבניים שהתקיימו בבראונשווייג (1844), בפרנקפורט דמיין (1845) ובברסלאו (1846), ובהן נלחם למען רעיונות הרפורמה.
לאחר שקיבל הזמנה מהקהילה הרפורמית "כנסת ישראל" (אנ') בפילדלפיה שבפנסילבניה בשנת 1866, התפטר מתפקידו באירופה והיגר לארצות הברית, שם ירש את הרב דוד איינהורן. מאז הגעתו ואילך הזדהה באופן הדוק וגלוי עם הרפורמה הרדיקלית. בין השאר נאבק למען הזזת יום השבת היהודי ליום ראשון, הוא יום המנוחה השבועי במדינות אירופה ואמריקה. בשנת 1869 נבחר לנשיא הוועידה הרבנית בפילדלפיה, שבה גובשו עקרונות היהדות הרפורמית. באותה שנה הוא עסק גם במחלוקות פולחניות ודוקטרינליות רבות.
הירש המשיך לכהן כרב הקהילה של פילדלפיה במשך 22 שנה, עד שהתפטר ב-1888, לאחר 50 שנות כהונה במשרות רבניות. במהלך רבנותו בפילדלפיה ארגן הירש את החברה להגנת היתומים (Orphans' Guardian Society), וייסד את הסניף הראשון בארצות הברית של כל ישראל חברים.
בנו הוא הרב הרפורמי והפילוסוף אמיל ג' הירש (אנ').
הירש נפטר בשיקגו שבאילינוי, ושם נקבר.
השקפותיו

הירש כתב מספר ספרים, כולם נכתבו בגרמנית וראו אור בתקופה שבה שימש כרב באירופה.
הירש פעל כל ימיו לקידום הרעיונות של היהדות הרפורמית, ונטה לשינויים רדיקליים בתחומי הדת. עם זאת בניגוד להוגים אחרים שדגלו בזניחת לימוד הלשון העברית ובשימושה בתפילה, הירש הדגיש את חשיבותה.
תורתו הפילוסופית נוסחה בעיקר בספרו Die Religionsphilosophie der Juden (הפילוסופיה של הדת של היהודים). בשיטתו השתמש הירש בפילוסופיה הדתית של הגל, אולם בעוד הגל רואה בנצרות את הדת האבסולוטית, הירש ראה את היהדות ככזו.
כתביו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

רשימת מאמרים על שמואל הירש באתר רמב"י
יצחק יוליוס גוטמן, הפילוסופיה של היהדות, מוסד ביאליק, תשי"א, עמ' 282–289.
הערות שוליים

↑  שמואל הירש, באתר "Find a Grave" (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309565405171  PLWABN: 9811566153505606  BNE: XX1117651  GND: 117747955  ISNI: 0000 0001 1800 3574  LCCN: n86041560  NKC: zmp20191054515  NTA: 072393920  Trove: 1157545  VIAF: 168924396   WorldCat (עם VIAF): 168924396
פטריסיה ממונה

פטריסיה ממונה, 2019
פטריסיה אמבנגאני בראבו ממונה (בפורטוגזית: Patrícia Mbengani Bravo Mamona; נולדה ב-21 בנובמבר 1988) היא אתלטית פורטוגזית, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), אלופת אירופה (אמסטרדם 2016) וסגנית אלופת אירופה (הלסינקי 2012) ואלופת אירופה באולם (טולון 2021) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

ממונה היא ממוצא אנגולי.
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכתה ממונה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.52 מטר, אחרי אולגה סלדוחה מאוקראינה (14.99 מטר) ולפני יאנה בורודינה מרוסיה (14.36 מטר).
ביוגרפיה > 2014 > מקום רביעי באליפות העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 היא סיימה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.26 מטר.
ביוגרפיה > 2016 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד זכתה ממונה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא לאומי חדש של 14.58 מטר, לפני חנה קנייזבה-מיננקו מישראל (14.51 מטר) ופרסקבו פאפאכריסטו מיוון (14.47 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום שישי בקפיצה משולשת בשיא לאומי חדש של 14.65 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אירופה באולם שנערכה בבלגרד במרץ 2017 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.32 מטר, אחרי קריסטין גיריש מגרמניה (14.37 מטר) ולפני פרסקבו פאפאכריסטו (14.24 מטר).
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת היא סיימה במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.12 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-5 באוקטובר 2019 היא סיימה במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.40 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון, פינלנד היא זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.53 מטר, לפני אנה פלטיירו מספרד (14.52 מטר) ונלה אקהרדט מגרמניה (14.52 מטר).
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא לאומי חדש של 15.01 מטר, כשהיא אחרי יולימאר רוחאס מוונצואלה שקבעה שיא עולם חדש של 15.67 מטר ולפני אנה פלטיירו (14.87 מטר).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-2022 היא סיימה במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.29 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2023 היא זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.16 מטר, אחרי טוגבה דנישמאז מטורקיה (14.31 מטר) ודריה דרקש מאיטליה (14.20 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 15.01 מטר (2021), שיא פורטוגל
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 14.53 מטר, שיא פורטוגל
פארק מפרץ פלהאם

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מפרץ פלהאם 
 תאריך הקמה:  1888 
 נתונים ומידות
 שטח:  1,100 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  הברונקס 
 קואורדינטות:  40°51′56″N 73°48′30″W﻿ / ﻿40.8656°N 73.8083°W﻿ / 40.8656; -73.8083
 אתר רשמי
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק מפרץ פלהאם(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק מפרץ פלהאם
 
פארק מפרץ פלהאם או פארק פלהאם ביי (באנגלית: Pelham Bay Park) הוא פארק מרכזי בעיר ניו יורק הממוקם בקצהו הצפון מזרחי של רובע הברונקס. הפארק הוא הגדול שבפארקי העיר (גודל הפארק – פי שלושה מגודלו של סנטרל פארק המצוי באי מנהטן) והוא כולל שטחי קרקע נרחבים המשתרעים משתי גדות נהר הטצ'ינסון, וכן את שטח האי האנטר במפרץ לונג איילנד.
הפארק גובל בצפונו בכפר פלהם מנור שנמצא בוסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, וכן בשכונות הברונקס "קאונטרי קלאב", פלהאם ביי, קו אופ סיטי וסיטי איילנד.
בדרום הפארק נמצאת אחוזת ברטו פל – אחוזה הבנויה בחיקוי של הסגנון היווני הקלאסי.
היסטוריה

במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון – מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני.
במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז ווסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים.
הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס. ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח.
ראו גם

מוזיאון אחוזת ברטו פל
קיידי בארה

קיידי בַּארֶה (באלבנית: Keidi Bare; נולד ב-28 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן אלבני המשחק בעמדת הקשר בריאל סרגוסה ובנבחרת אלבניה.
קריירה > אפולוניה

נולד בפייר, אלבניה, בארה החל את קריירת נעוריו באולימפיק האלבנית בינואר 2010, ולאחר 2 וחצי עונות שם חתם באפולוניה מעיר הולדתו. לאט לאט הוא התקדם בדרגות ובעונת 2013/14 שיחק עם הקבוצה עד גיל 19 וערך 18 הופעות, בהן כבש 4 שערים. היה בסגל הקבוצה הבוגרת לראשונה בגיל 16 למשחק גביע נגד טרבוני בו לא שיחק. הוא שיחק לראשונה באופן מקצועי ב-9 בנובמבר 2013 בניצחון חוץ על פוגרדצ'י, כשנכנס במחצית השנייה. בדצמבר 2013 נבחן אצל הענקית הספרדית אתלטיקו מדריד אליה עבר לאחר מכן.
קריירה > אתלטיקו מדריד

ב-26 בדצמבר 2013, בארה הפך לשחקן אתלטיקו מדריד לאחר שעבר את ה"מבחן" במיני טורניר בטביליסי, גאורגיה, ששם גם נבחר לקשר הטוב ביותר.
הוא הובא לראשונה לקבוצה הבוגרת על ידי המאמן דייגו סימאונה בינואר 2014 למשחק גביע נגד לאס פלמאס, שם הוא גם שיחק לראשונה במדיה כשעלה בדקות האחרונות במקומו של אנחל קוריאה. בזמן שהיה באתלטיקו מדריד ב, עזר בארה לקבוצה לעלות לליגה השנייה בספרד לאחר שניצחה בפליאוף העלייה את חימנאסטיקה דה טורלבגה 3–0 בסיכום שני המשחקים, כאשר בארה כבש במשחק השני.
בארה שובץ בסגל הראשון לאחר שנאסר על אתלטיקו להחתים שחקנים חדשים. הופעתו הראשונה בעונת 2017-18 הייתה ב-25 באוקטובר כשפתח בתיקו 1–1 באלצ'ה בשימנית הגמר של גביע המלך 2017/18.
קריירה > מלאגה

ב-31 באוגוסט 2018, בארה עבר למאלגה והצטרף לקבוצת המילואים שלהם בליגה השלישית. בזמן שהיה במלאגה היה שחקן פותח, ושיחק כל משחק את 90 הדקות המלאות. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, הוא הועלה לקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו בסגונדה ב-11 בנובמבר בתיקו 2–2 בחוץ מול ספורטינג חיחון.
בארה ביסס את עצמו כפותח קבוע בהרכב מינואר 2019, ושיחק בשני המשחקים בפלייאוף העלייה כאשר קבוצתו הודחה על ידי דפורטיבו לה קורוניה. ב-13 ביולי 2020, הוא כבש את שערו המקצועי הראשון בהפסד 2–1, שוב נגד ספורטינג.
קריירה > אספניול

ב-22 בספטמבר 2020, בארה חתם על חוזה לארבע שנים באספניול, אשר ירדה לליגה השנייה.
קריירה > ריאל סרגוסה

ב-26 ביולי 2024, חתם בריאל סרגוסה בהעברה חופשית.
קריירה בינלאומית > אלבניה מתחת לגיל 17

בארה קיבל את הזימון הראשון שלו לאלבניה, במקרה הזה הקבוצה עד גיל 17 על ידי המאמן ג'מאל מוסטדנאגיץ' למוקדמות של אליפות אירופה עד גיל 17 ב-2014. הוא שיחק בכל שלושת המשחקים בבית א' כשאלבניה הגיעה לסיבוב העילית.
בארה היה חלק מהנבחרת גם בסיבוב הזה, שם שובצה אלבניה בבית ד'. הוא כבש את שערו הראשון בקריירה במדי אלבניה ב-26 במרץ 2014 בהפסד 1–2 מול איטליה, בו גם שימש כקפטן. אלבניה הודחה לאחר שהפסידה בשני המשחקים הנותרים.
קריירה בינלאומית > אלבניה מתחת לגיל 19

בנובמבר 2014, זומן בארה לסגל אלבניה עד גיל 19 על ידי המאמן אלטין ללה לקמפיין המוקדמות של אליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2015. הוא שיחק 90 דקות מלאות בשני המשחקים הראשונים מול דנמרק ופורטוגל. קיבל כרטיס צהוב בשני המשחקים, ובכך החמיץ את משחק הסיום מול וויילס. אלבניה הודחה לאחר שהפסידה בכל שלושת המשחקים.
קריירה בינלאומית > אלבניה מתחת לגיל 21

בארה זומן לנבחרת אלבניה עד גיל 21 על ידי המאמן רדי יופי למשחק מוקדמות אליפות אירופה ב-2017 עד גיל 21 נגד הונגריה ב-13 באוקטובר 2015. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-12 בנובמבר 2015 במשחק מול פורטוגל כשהחליף את רון ברויה. הוא המשיך לשחק את חמשת המשחקים הנוספים כאשר אלבניה סיימה במקום הרביעי בבית ד'.
בארה המשיך להיות חלק מסגל כאשר זומן ביוני למשחק ידידות מול צרפת ולמשחק המוקדמות הפותח של אליפות אירופה ב-2019 עד גיל 21 מול אסטוניה.
קריירה בינלאומית > נבחרת אלבניה הבוגרת

בארה זומן לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן ג'יאני דה ביאזי למשחק הידידות מול בוסניה ב-28 במרץ 2017. לבסוף הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 במרץ 2018 בהפסד 1–0 מול נורווגיה, לאחר שהחליף את קאמר קאקה במחצית השנייה.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | בסך הכל> הופעות | בסך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפולוניה פייר | 2013–14 | ליגת העל האלבנית | 2 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 3 | 0 |
| אתלטיקו מדריד ב | 2015–16 | הליגה הספרדית הרביעית | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 1 | 0 |
| אתלטיקו מדריד ב | 2016–17 | הליגה הספרדית הרביעית | 35 | 2 | — | — | — | — | 2 | 1 | 37 | 3 |
| אתלטיקו מדריד ב | 2017–18 | הליגה הספרדית השלישית | 30 | 2 | — | — | — | — | — | — | 30 | 2 |
| אתלטיקו מדריד ב | בסך הכל | בסך הכל | 66 | 4 | — | — | — | — | 2 | 1 | 68 | 5 |
| אתלטיקו מדריד | 2016–17 | לה ליגה | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 1 | 0 |
| אתלטיקו מדריד | 2017–18 | לה ליגה | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 1 | 0 |
| אתלטיקו מדריד | בסך הכל | בסך הכל | 0 | 0 | 2 | 0 | — | — | — | — | 2 | 0 |
| מלאגה ב | 2018–19 | הליגה הספרדית השלישית | 11 | 0 | — | — | — | — | — | — | 1 | 0 |
| מלאגה | 2018–19 | הליגה הספרדית השנייה | 16 | 0 | 0 | 0 | — | — | 2 | 0 | 18 | 0 |
| בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | בסך הכל בקריירה | 93 | 4 | 2 | 0 | — | — | 4 | 1 | 99 | 5 |
סטטיסטיקות קריירה > בינלאומי

*מעודכן ל-8 בספטמבר 2021
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
|  אלבניה | 2018 | 1 | 0 |
|  אלבניה | 2019 | 6 | 1 |
|  אלבניה | 2020 | 3 | 1 |
|  אלבניה | 2021 | 7 | 0 |
| בסך הכל | בסך הכל | 17 | 2 |
מיקי מלץ

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1964 (בת 60) קריית מוצקין, ישראל
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  משוררת, סופרת, מחזאית, עורכת, מתרגמת, עיתונאית
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  סיפורת, שירה, מחזאות, עיתונאות
מִיקִי מָלְץ (נולדה ב-11 באוגוסט 1964) היא סופרת, משוררת, מחזאית, מתרגמת, עורכת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

מיקי מלץ נולדה בשנת 1964 בקריית מוצקין לנעמי, ילידת חיפה, אחות במקצועה, וגד, יליד קריית מוצקין, קבלן. הוריה נפרדו בזמן שירותה הצבאי.
בבית למדה לאהוב שירה וספרות ומגיל צעיר התחילה לחבר שירים וסיפורים, גם לפני שידעה לכתוב.
בגיל 10 השתתפה בתחרות שירי שלום שכתבו ילדים וזכתה במקום הראשון עם שירה "לקראת שלום", שנכתב ביום ההחלטה על הפרדת כוחות בחזית הדרום, לאחר מלחמת יום הכיפורים. את הפרס העניק לה נשיא המדינה, מר אפרים קציר ובגיל 11 היא הוציאה בהוצאת "טרקלין" את ספר השירים הראשון שלה, ששמו "מתי יבוא אדון אביב". להפקת הספר נרתמו חבריו של אביה למילואים ביחידת הצנחנים. אחד החברים, גבי פלינט, כתב את הספר כולו בכתב ידו בעזרת ענף שגילף את קצהו וטבל בדיו. בשנת 1977 זכתה בפרס הראשון בתחרות שירי ילדים לכבוד שבוע הילד על שירהּ "קשה להיות ילד". את הפרס העניקה לה נינה קציר, אשת נשיא המדינה.
מיקי למדה בבית הספר היסודי "אחדות" בקריית מוצקין והייתה כתבת נוער בעיתון "מעריב לנוער". היא השלימה את לימודיה בבית הספר התיכון "אורט מוצקין" במגמה עיונית.
בשנת 1982 התגייסה לצבא הגנה לישראל והייתה כתבת צבאית בעיתון "במחנה" שם גם כתבה וערכה את המדור הסאטירי "פרה קדושה" יחד עם עמיר שינקמן, יאיר לפיד, יזהר כהן ורמי רנאל.
מיד עם שחרורה בשנת 1984 החלה לעבוד במוסף "תל אביב" של ידיעות תקשורת.
בין השנים 1988 ל-1995 הייתה חברת מערכת בעיתון "העיר", שם היה לה טור אישי וטור ביקורת טלוויזיה.
באמצע שנות ה-90' כתבה במהדורה הישראלית של מד מגזין, בין השאר גם את הסינרומן "בנפתולי הנפתולים". את התמונות צילמה אפרת בלוססקי, וערכו רותו מודן וירמי פינקוס. באותן שנים כתבה גם ב"סופשבוע" של עיתון "מעריב" ובמגזין "כותרת ראשית".
בשנת 1995 עברה לעיתון "את" שם עבדה כעורכת עד שנת 2000, ובמקביל פרסמה כתבות מגזין במוסף "סופשבוע" של מעריב. בין 2001 ל-2003 פרסמה כתבות מגזין בעיתונים "לאשה" ובלייזר". בשנת 2003 החלה לערוך מדורים שונים בעיתון "לאשה" עד שמונתה לעורכת מדור הספרים בעיתון. בשנת 2016 עזבה את העיתון והוציאה את ספר השירים השני שלה, "מגיע זמן".
במהלך השנים, שיריה התפרסמו בעיתונים שונים וביניהם, "כותרת ראשית" ו"הארץ".
משנת 2016 היא מתרגמת עצמאית ועורכת ספרות עצמאית (מקור ותרגום).
בשנת 2024 הוציאה בהוצאת "שתיים" את רומן הביכורים שלה: "אהבה בקריות". בספר, נער בן 16 שגדל בקריית מוצקין בשנות השבעים, נאבק במשיכה גורלית ועזה לחברו הטוב ביותר. הסיפור מתרחש בתוך מסגרת זמן של שישה חודשים, על רקע עלייתה של מכבי תל אביב בכדורסל לגמר גביע אירופה לאלופות, לראשונה בתולדותיה.
באותה שנה התפרסם "לנצח", סיפור קצר שכתבה ויצא לאור במארז אנתולוגיית זמן.
משנת 2016 מתגוררת בקריית מוצקין.
ספריה

אהבה בקריות (2024): רומן ביכורים. שתיים הוצאה לאור.
מגיע זמן (2016): שירה. הוצאה עצמית.
מתי יבוא אדון אביב (1974): אוסף שירי שלום. הוצאת טרקלין.
הערות שוליים

↑  מיקי מלץ, מתי יבוא אדון אביב, עקד-טרקלין, 1974, עמ' 48
↑  Research Catalog | NYPL, Research Catalog | NYPL (באנגלית)
↑  עמוס חנוך, ⁨מיקי, המשוררת הקטנה וידידיה הצנחנים⁩ | ⁨מעריב⁩ | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il, ‏11 ביולי 1976
↑  ⁨ציורי ילדים בנושא "אני ועולמי" ב״שבוע הילד"⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 19 מאי 1977 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  דפנה לוי, ג'נטלמן בריטי בגלות, באתר ynet, 12 בדצמבר 2008
↑  אני ורוד | ⁨כותרת ראשית⁩ | 10 פברואר 1988 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il, ‏10 בפברואר 1988
↑  אלי אשד‏, "מאד" בשפה העברית : המגזין בשפת אימנו -הגירסה העברית של המגזין הסטירי מארה"ב, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 24 בנובמבר 2017
↑  אלכסנדר כץ, מינויים ב'לאשה': גילת דרוראני תערוך את מדור הבריאות, מיקי מלץ את הספרים, באתר אייס
↑  מיקי מלץ, ⁨ראשנו הקטן ⁩ | ⁨כותרת ראשית⁩ | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il, ‏27 במאי 1987
↑  ⁨אמרה שירלי טמפל ⁩ | ⁨כותרת ראשית⁩ | 9 ספטמבר 1987 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מיקי מלץ, אהבה בקריות, באתר הספריה הלאומית
↑  לנצח, באתר "עברית"
↑  מארז אנתולוגיית זמן, באתר עברית, ‏מאי, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448344705171  LCCN: n89135124  VIAF: 59148874660849622476   WorldCat (עם VIAF): 59148874660849622476
פריז (כדורגל)

מועדון הכדורגל פריז (בצרפתית: Paris Football Club או PFC) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר פריז. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון שארלטי (אנ'), הממוקם ברובע ה-13 בפריז.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-1 באוגוסט 1969 שמטרתה הייתה לשחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל עד 1970. לאחר סירובה של סדאן לאיחוד, פריז החלה לשחק בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, ותוצאה מכך התאחדה עם סטאד סן ז׳רמן כדי ליצור את פריז סן-ז׳רמן והמועדון המקצועני שיחק בליגת העל בצרפתית בכדורגל. הגלגול הנוכחי של המועדון החל בשנת 1972 לאחר פיצולה של מועדון הכדורגל פריז ופריז זן-ז’רמן, בעקבות לחץ כבד מצידו של ראש העיר של פריז, שסירב לתמוך בקבוצה שהיא לא פריזאית (הקבוצה שכנה במקור ב סן-ז'רמן-אן-לה). כתוצאה מכך, התרחש פיצול מר, וגם פריז וגם פריז סן ז'רמן נשארו כמועדון כדורגל נפרד, כשההסכמה העיקרית הייתה שלפריז הייתה הזכות לשמור על הפיצול הליגה הראשונה והמעמד המקצועי של הישות, כמו גם כל השחקנים המקצועיים. פריס סן ז'רמן, לעומת זאת, ירדה מנהלית לליגה השלישית וקיבלה את כל השחקנים החובבים של הישות לשעבר. בתחילת עונת 1972–1973 אירחה פריז את משחקיה הביתיים בליגה הראשונה בפארק דה פרינס. שתי עונות לאחר מכן, המועדון ירד לליגה השנייה, מה שחפף עם עלייתה של פריס סן ז'רמן לצמרת ולרכישת הפארק דה פרינס. לאחר ארבע שנים שהן שיחקו בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, שבה פריז חזרה לליגה הראשונה לעונת 1978–1979. עם זאת, העונה הייתה קשה והביאה לכך שהמועדון ירד חזרה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל לאחר עונה אחת בלבד. מאז טרם שבה פריז לליגה הבכירה של צרפת. ב-1983 התמזגה פריז, אז בראשותו של התעשיין ז'אן-לוק לגארדר, עם ראסינג פריז. בעוד ראסינג נשארה בליגה הראשונה, הישות הנותרת ירדה מנהלית לליגה הרביעית. בשל משאבים מוגבלים, נשרה פריז לליגה המחוזית לאחר עונה אחת, ולאחר מכן, בילתה ארבע עונות בליגה החמישית לפני שחזרה לליגה הרביעית ב-1988. עלייה נוספת בעונה שלאחר מכן גרמה לפריס להרוויח מקום בהליגה הצרפתית השלישית. פריז נשארה בליגה במשך 12 שנים והפכה לקבוצה הראשונה בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל שתיווסד. בשנת 2000, המועדון סיים במקום ה-17 ונשרה לליגה הרביעית. פאריס בילתה שש שנים בליגה לפני שחזרה לליגה הצרפתית השלישית בכדורגל בעונת 07–2006. לאחר קמפיין מוצלח של 2014–2015, המועדון עלה לליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, הליגה השנייה בצרפת, לצד יריבתה המקומית רד סטאר F.C. עם זאת, היא נותרה בליגה השנייה למשך שנה אחת בלבד ונשרה חזרה לליגת השלישית בעונת 17–2016. בעונת 2016–2017 הגיעה פריז לגמר הפלייאוף/הדחה מול אורלינס, אך הפסידה בסיכום שני המשחקים. פריז עלתה אז מנהלית לליגה 2 לאחר שספורטינג קלוב דה בסטיה הורדה לליגה השלישית בשל אי סדרים פיננסיים. בעונת 2017/2018 בליגה השנייה, סיימה פריז סיימה במקום השמיני בטבלה אך בשלבים מסוימים בעונה תפסה את המקומות המובילים לעלייה.
בעונת 2018–19 סיימה פריז במקום הרביעי והתמודדה במשחקי הפלייאוף מול ראסינג קלוב דה לאנס, אך הפסידה בדו-קרב הפנדלים לאחר תיקו 1–1.
ב-30 באפריל 2021 אסרה פיפ"א על העברות שחקנים לפריז, יחד עם מועדון ספורט אנז'ה, בשל הפרת תקנות לגבי פניות לשחקנים באוגוסט 2020. האיסור היה בתוקף עד לחלון ההעברות בקיץ 2021.
הישגים

ליגה 1: מקום 12 (1972/73)
הגביע הצרפתי: חצי גמר (1979/80)
שחקנים מפורסמים

אוסטריה היינץ שילהר
ישראל מרדכי שפיגלר
קמרון פיוס נ'דפי
חוף השנהב עבדולאי ז'ירה
פולין זביגנייב כוט
יוגוסלביה מקדוניה קיריל דויצ'ינובסקי
צרפת ז'אן ז'ורקאיף
אילה דקל

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1982 (בת 41) בית חורון
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  מודיעין‏־מכבים־רעות 
 השכלה:  מדרשת מגדל עוז  אוניברסיטת תל אביב  מדרשת עין הנציב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  סופרת  אשת רוח
 מעסיק:  בינה - התנועה ליהדות חברתית 
 תפקיד:  ראש הישיבה החילונית של בינ"ה
 מספר צאצאים:  3 
 www.ayaladeckel.com
 
אילה דקל (נולדה ב-16 בדצמבר 1982, ל' בכסלו ה'תשמ"ג) היא סופרת ישראלית, המכהנת כיום כראש הישיבה החילונית של בינ"ה. מחברת הספרים 'הביתה הלוך חזור', 'חבורה לא סודית' ו'רסיסי לילה'.
ביוגרפיה

דקל גדלה במשפחה דתית בהתנחלות בית חורון שבהרי בנימין. לאחר סיום לימודיה בתיכון, המשיכה ללימודי יהדות במדרשת עין הנציב לנשים דתיות, שם נחשפה לעולם התלמוד. לאחר מכן, התגייסה לצה"ל ושירתה כמפקדת וקצינה בחוות השומר.
לאחר שחרורה, המשיכה בלימודי יהדות במדרשת מגדל עז, יצאה לשליחות חינוכית בטורונטו מטעם הסוכנות היהודית וכן לימדה תנ"ך בבית הסוהר איילון במשך כשנתיים.