stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של כווית
ייסודה של כווית המודרנית

כיבוש העיר קונסטנטינופול בידי הטורקים בשנת 1453, פגע בנתיבי המסחר המסורתיים להודו שעברו באזור זה ואלץ את מעצמות האירופאיות לחפש נתיבי מסחר חדשים. המפרץ הפרסי היה אחד מהמקומות הנוחים למעבר סחורות בין הודו לאירופה. בשנת 1507 חדר האדמירל הפורטוגזי אפונסו דה אלבוקרקי למפרץ הפרסי, ובשנת 1521 נכנסה כווית תחת כנפי שלטון פורטוגל. בסופה של המאה ה-16 חיזקו הפורטוגזים את אחיזתם במקום ובנו יישוב מוגן בכווית.
בשנת 1613 הוקמה העיר כווית שעומדת במקומה זה עד היום. בתחילה שלטו במקום אנשי שבט חליד, ממלכתם השתרעה על כל השטח מדרום עיראק ועד מזרחה של ערב הסעודית. לאורך החוף של מפרץ כווית נבנו כפרי דייגים שעסקו גם בשליית פנינים. בתחילת המאה ה-18 התקיים בכווית מאבק בין אנשי בני ח'אלד (بني خالد) לבין אנשי עותוב (العتوب) שהיוו למעשה קבוצה של שלושה שבטים ערביים שמקורם באזור נג'ד, שהתאחדו לקבוצה אחת שנקראה שבט עותוב. חברי שבט זה נדדו לכווית עוד בשנת 1682 בשל בצורת קשה ששררה במולדתם. בעזרת של קשרי נישואין בין השבטים השונים במקום הצליחו אנשי שבט עותוב לתפוס את השלטון על כווית ולהדיח את בני חליד מכס השלטון. משלושת השבטים שהיגרו לכווית נשארו במקום רק בני שבט סבאח שעליו נמנים שליטי כווית עד היום. שני השבטים האחרים אל-ג'לאחמה ובית ח'ליפה עברו לאזור א-זובארה.
תור הזהב > 1982–1989

בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20 חוותה כווית משבר פיננסי חריף שנבע מקריסת שוק המניות אל-מנאח. בשל העלייה הגדולה שחלה במחירי הנפט משנת 1970 ואילך, הצטבר במדינה כסף רב ואנשים החלו להשקיעו בטווח רחב של השקעות הקשורות לתעשיית הנפט באזור. הקריסה קרתה לאחר שספסרים קנו מניות בביליונים של דולרים ושילמו בשיקים דחויים, מנהג שהיה מקובל בכווית, אלא שלשיקים אלו לא היה כיסוי והשוק קרס.
אירוע נוסף ההתרחש באותה תקופה היה שינוי במחירי הנפט. מחיר חבית בשוק הנפט העולמי שעמד בשנת 1980 על 35$ לחבית, ירד בשנת 1986 ל-27$ לחבית. ירידה זו פגעה קשות ברווחי המדינה.
בזמן מלחמת אירן-עיראק, כווית תמכה בעיראק. במשך שנת 1983 קרו מספר אירועי טרור במדינה, כולל מתקפה על שישה מתקנים, שגריריות ובנייני מפתח בכווית, ביניהם שגרירויות ארצות הברית וצרפת, והמפעל הפטרוכימי Shuaiba, וכן גם ניסיון ההתנקשות בחיי אמיר כווית בשנת 1985. כל האירועים הללו גרמו לאי יציבות פוליטית וכלכלית במדינה.
גם לאחר סיום המלחמה לא נפסקו הטענות והסכסוכים בין כווית לעיראק. כווית הגבירה את תפוקת הנפט שלה ב-40%, ואילו עיראק האשימה את כווית בגנבת נפט משטחה באמצעות קידוח כווני משדות הנפט של רומילה.
מלחמת המפרץ

הפלישה של צבא עיראק לכווית החלה ב-2 באוגוסט שנת 1990. עיראק בהנהגתו של סאדם חוסיין הצדיקה את פעולתה זו בכך ששטחה של כווית הוא למעשה אחד מהמחוזות של עיראק. אולם העילה למלחמה הייתה תמיכה בכוחות ההתקוממות בכווית. זאת, אף על פי שבשטח לא היו שום הוכחות להתקוממות האמורה. עיראק סיפחה את כווית באופן רשמי ב-8 באוגוסט. האוכלוסייה בכווית סבלה קשות במלחמה זו, אנשי מחתרת ההתנגדות הכוויתית הוצאו להורג או עונו וכמעט כל משפחה איבדה באותה תקופה לפחות אחד מבניה. מחצית מאוכלוסיית המדינה ברחה מהמדינה.
נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש נתן את הפקודה לכוחות הצבא האמריקני לגרש את כוחות צבא עיראק מכווית. בהרשאת מועצת הביטחון קואליצה של 34 מדינות בראשות ארצות הברית השתתפו במלחמת המפרץ לשחרור כווית. ב-23 בפברואר 1991 נסוגו לגמרי כוחות עיראק מכווית. לאחר הנסיגה מועצת הביטחון בהתאם להחלטה מספר 687, קבעה את גבולותיה של כווית על בסיס ההסכמות של השנים 1932 ו-1963. בשנת 1994 חתמה עיראק על הסכם המאשר גבולות אלו.
מלחמת המפרץ שינתה באופן דרמטי את מצבה של אחת מקהילות ההגירה הגדולות בכווית, הפלסטינים. מהגרים אלו היו תושבים ותיקים בכווית וחלקם אף נולדו במקום, אם כי לא היו אזרחי כווית אלא בעלי זכות ישיבה ועבודה שם. בתחילת המלחמה נקט ארגון אש"ף עמדה נייטרלית לגבי במצב, אולם עם כניסת ארצות הברית ובעלות בריתה למערכה החלו חלק מנהיגי הארגון לצדד בעיראק ואש"ף אף נמנע מהחלטת הגינוי לעיראק שנתקבלה בליגה הערבית בשנת 1990. אומנם האוכלוסייה הפלסטינית בכווית הייתה חלוקה בדעתה ביחס לעיראק וחלק מאנשיה אף היו חברים בארגוני ההתנגדות. אולם מדינות המפרץ הפרסי האשימו את הפלסטינים ואש"ף בעמדה עוינת כלפיהם. עם שחרור כווית נסגרו משרדי אש"ף בכווית וחלק גדול מהפלסטינים עזבו את המדינה. מאוכלוסייה של כ-400,000 איש הצטמצם מספרם ל-30,000 בלבד.
רוב התושבים ממוצא פלסטיני עזבו לירדן. רק משנת 2000 ואילך הצהירה ממשלת כווית על נכונותה לקבל בקשות להיתרי עבודה ומגורים בכווית עבור אזרחים ירדנים ממוצא פלסטיני ועבור תושבי תימן.
כווית משנת 1992 ואילך

מלחמת המפרץ פגעה קשות בתשתיות ובכלכלה של כווית והחל תהליך ארוך של שיקום המדינה. בשנת 2003 החלה פלישה של כוחות קואליציה של מדינות בראשות ארצות הברית ובריטניה במה שמכונה מלחמת עיראק שהחלה ב-20 במרץ 2003. כוחות צבא הקואליציה השתמשו בשטחה של כווית ונמליה כבסיס להתקפותיהם על עיראק.
בשנת 2005 החליט הפרלמנט הכוויתי – המכונֶה "מועצת האומה של כווית" – להעניק לנשים בפעם הראשונה זכויות לבחור ולהיבחר לפרלמנט. שנה לאחר מכן נפטר האמיר אל-ג'אבר וסבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח הושבע לאמיר של כווית.
הפגנות האביב הערבי השפיעו גם על כווית והחלה בה תסיסה של גופים שונים. אחת מהם היא קבוצה שנקראת בידוּן (bidoons), המונה למעלה מ-100,000 אנשים חסרי אזרחות. כמו כן התחזקו קריאות חברי האופוזיציה, אנשי ציבור ועיתונאים נגד השחיתות השלטונית. אחת הטענות הייתה על כך ש-16 מחברי הפרלמנט הכוויתי קיבלו סך של כ-350$ מיליון עבור הצבעותיהם בפרלמנט לטובת המשטר.
מתוך כוונה להרגיע את הרוחות, חילק האמיר סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח לכל אחד מהאזרחים, שמספרם נאמד ב-3 מיליון איש, מנות מזון וסכום של $4,000. האמיר הצהיר כי החלוקה נעשית לכבוד 20 שנים של עצמאות מאז מלחמת המפרץ ולכבוד 500 שנים לעצמאות המדינה. אולם אקט זה לא בלם את המשך המהומות במדינה. לקראת סיום שנת 2011 זכו האיסלמיסטים ברוב המושבים בפרלמנט, התנגדותם של חברי האופוזיציה נעשתה חזקה יותר. בשנת 2012 ביטל האמיר את התוצאות הבחירות וגל חדש של הפגנות פרץ לאחר מכן.
הכלכלה הכוויתית הושפעה גם היא ממשבר החובות בגוש היורו ומהצוק הפיסקלי בארצות הברית ונוסף גורם תסיסה נוסף בקרב הצבור.
ב-27 בפברואר שנת 2013 נעצר מוציא לאור ועורך כללי של העיתון האלקטרוני Alaan באשמת לשון הרע נגד שר הנפט.
בשנת 2014 נידון עייד אל-חרבי עיתונאי בעיתונות האלקטרונית לשנתיים מאסר על השמצת האמיר. נטען גם שעייד אל-חרבי עבר עינויים במהלך תקופת מאסרו.

מתוך רצון לרסן את פעולות הטרור במדינה ששיאן היה הפיצוץ במסגד במסגד שיעי "אל-סאדק", נחקק בכווית חוק שבו נדרשים כל אזרחי המדינה ותושביה לספק דגימת DNA.
בדין וחשבון של הארגון לשמירת זכויות האדם לשנת 2016, נמתחה ביקורת חריפה על השלטון המרכזי שמונע את חופש הביטוי, באמצעות חקיקת חוקי חירום נגד התנגדויות פוליטיות.
על פי דו"ח זה, רשויות השלטון הכוויתיות מפעילות חוקי עונשין נגד פרסומים בעיתונות האלקטרונית והכתובה ונגד בלוגרים וכותבי תגובות בפייסבוק וטוויטר, כאשר הם מביעים עמדות ביקורתיות נגד האמיר ואנשי ציבור ואנשי דת.
בהתאם למדיניות זו, נחקק בשנת 2015 חוק נגד פשעי סייבר הכולל הגבלות מרחיקות לכת על מאמרים באינטרנט. סעיף 6 של חוק זה מטיל מאסר וקנסות כספיים על העלבת הדת, העלבת דמויות דתיות וביקורת על האמיר באינטרנט.
סעיף 7 קובע מאסר של עד עשר שנים על ניסיון להסית נגד השלטון או להפילו באמצעות האינטרנט.
נושא ביקורת נוסף בדו"ח זה הוא יחס השלטונות לבני שבטים מקומיים הנקראים בידוּן (بدون), שמספרם נאמד ב-105,702 איש. זוהי קבוצה של אנשים חסרי אזרחות וזכויות בסיסיות כמו רשות להינשא, לרשום לידות ולקבל רישיון נהיגה. ממשלת כווית טוענת שאנשי קבוצה זו הם מתיישבים בלתי חוקיים במדינה. בעיה זו לא יושבה מאז שנת 1960 ואנשי הבידון הממורמרים עורכים מדי פעם הפגנות שחלקן הופכות לאלימות.
בשנת 2015 עבר בפעם הראשונה בממשלה חוק שמקנה כלים לאכיפת החוקים נגד ניצול אוכלוסייה עובדי משק הבית ומאפשר להם יום חופש בשבוע, פיצויים ומספר שעות עבודה.
עיר הים סבאח אל-אחמד

דרומית לבתי הזיקוק של זאור נבנית עיר גדולה בשם "עיר הים סבאח אל-אחמד". זהו פרויקט שאפתני שבנייתו החלה בשנת 2003 והוא כולל: בנייני מגורים ל-250,000 איש, מעגן ליאכטות, לגונות ומספר איים מלאכותיים. במקום הייתה במקור מלחה מישורית. במסגרת תוכניות בניית העיר הוזרמו מי הים מהמפרץ הפרסי לעומק של 9 קילומטר לתוך היבשה, ויצרו לגונות עם חוף ים באורך כולל של 200 קילומטר ו-4 איים מלאכותיים. נבנתה מערכת מיוחדת של שערים שמפקחת על כניסת ויציאת מי הים לתחום הפרויקט ובכך נשמרת כל הזמן תחלופה של המים.
הפרויקט מעסיק כ-25,00 עובדים, 29 דחפורים, 70 מחפרים ו-113 משאיות רכינה. מיליוני טונות של חול היו נחוצים כדי לבנות את המערך כולו שעמיד בפני עליית מי הים ללא קשר עד כמה הם עוד עשויים לעלות עם התחממות כדור הארץ.
תשומת לב רבה ניתנה ליצירת בתי גידול באיים ולחופי הלגונות. לפני עבודות ההקמה נאמד מכלול אוכלוסיית הצמחים ובעלי החיים שמכונה ביוטה בכ-142. בניית בתי הגידול המלאכותיים כללה שתילת מנגרובים, בעיקר מהסוג Avincennia marina שגדל באופן טבעי בערב הסעודית השכנה. צמחייה זו משכה אליה גם בעלי חיים רבים של מקווי מים מלוחים, וגם מחזוריות הגאות והשפל משכה בעלי חיים נוספים המותאמים לסביבות אלו כמו אצות ואלמוגים. למקום נמשכים עופות נודדים וכן עופות קבועים כמו קורמורנים, שחפים וסנוניות מים, סוגים אחדים של דולפינים, תריסניות, וצבי מים. מספר המינים עומד כיום על למעלה מאלף.
ביאורים

↑  אי זה חובר בשנת 1974 ליבשת כווית ונעשה חלק מנמל שוייח' (Shuwaikh).
↑  ביח"ר האנגלי סיפק שירותי שילוח לסחורות ודברי הדואר שהגיעו מהודו לממלכה המאוחדת. כאשר הספינות הגיעו לנמל כווית הועמסה תכולתן על גבי גמלים שהעבירוה לחלב. שיירות אלו הכילו עד כ-5,000 גמלים ו-1,000. אנשים בחלב הועלתה שוב הסחורה על אוניות שהפליגו לאנגליה.
↑  יש חוקרים מודרניים שמפקפקים בקשר הישיר שבין אבן סעוד למיליציה.
הספריות הנשיאותיות בארצות הברית

החותם הרשמי של הספריות הנשיאותיות
הספריות הנשיאותיות בארצות הברית (באנגלית: Presidential Libraries) הן מערכת של 15 מוסדות, שהוקמו על מנת לשמר ולשמש כארכיון עבור כל המסמכים, הרשומות, האוספים והחומר ההיסטורי הקשורים בנשיאותם של נשיאי ארצות הברית, החל בנשיא השלושים ואחד הרברט הובר. ככאלו הן שונות מספריות על פי מובנו המודרני של מושג זה. הספריות מנוהלות על ידי משרד הספריות הנשיאותיות, שהוא חלק מהארכיון הלאומי של ארצות הברית (NARA).
ספריות נוספות, שאינן כפופות למנהל הארכיונים והרשומות הלאומי, הוקמו לשם שימור הרשומות והפריטים הנוגעים לנשיאותם של שמונה נשיאים נוספים, והן מופעלות על ידי גופים אחרים.
תולדות הקמת הספריות

קודם להקמת הספריות הנשיאותיות טיפלו נשיאי ארצות הברית ויורשיהם לאחר סיום כהונתם במסמכים הנשיאותיים שנאספו. רבים מאוספי מסמכים אלו שמורים כיום בידי ספריית הקונגרס, אך מסמכים רבים מצויים כיום בספריות, בידי אגודות היסטוריות ובאוספים פרטיים. מסמכים רבים אחרים אבדו או הושמדו במכוון.
ראשיתן של הספריות הנשיאותיות הייתה ב-1939, כאשר הנשיא רוזוולט תרם את מסמכיו האישיים והנשיאותיים לממשל הפדרלי, וביקש כי הארכיון הלאומי (National Archives) יטפל בהם וינהל ספרייה שתוקם לשם אחזקתם. לשם כך גם ציווה רוזוולט לממשלה הפדרלית חלק מאחוזתו במדינת ניו יורק, והכל מתוך המחשבה כי המסמכים הנשיאותיים הם חלק מן המורשת הנשיאותית וכי יש להעמידם לעיון הציבור. ידידים של רוזוולט אספו כספים פרטיים לשם הקמת הספרייה. ב-1950 החליט גם יורשו, הנשיא טרומן, לשמר את המסמכים הנשיאותיים מכהונתו במסגרת ספרייה.
ב-1955 חוקק הקונגרס את חוק הספריות הנשיאותיות, שעל פיו הוקמו מאז הספריות מכספים פרטיים שגויסו כתרומות, אך נמסרו לממשל הפדרלי על מנת שינהלן (ב-1986 שונה החוק כך שנדרש כי מקצת הוצאות ההפעלה יכוסו מתרומות פרטיות).
בשנת 1978 נחקק חוק הרשומות הנשיאותיות, אשר קבע כי רשומות אלו, המתעדות את פעולתם של הנשיא וממשלו, הן רכוש הממשל האמריקני. היה זה שינוי יסודי של התפיסה שררה עד אז, שלפיה היו הרשומות שיצרו הנשיא המכהן ואנשי הסגל שלו רכושו האישי של הנשיא, והוא היה זכאי לקחתם עמו כאשר סיים את כהונתו. על פי השיטה החדשה מועברות הרשומות עם סיום כהונתו של הנשיא למשמורת ולטיפול הארכיון הלאומי, עד אשר תיבנה הספרייה הנשיאותית על שמו, תועבר לידי הממשל הפדרלי והמסמכים יועברו אליה. עם זאת, לא כל הספריות הנשיאותיות הפדרליות נפתחו סמוך לאחר סיום כהונת הנשיאים. כך, רשומות של ממשל הנשיא ניקסון נשמרו במדינת מרילנד על ידי אגודה פרטית. רק ב-2004 הוחלט להקים ספרייה נשיאותית על שמו בקליפורניה, והיא קיבלה את הרשומות ממרילנד ונפתחה בשנת 2007.
הספריות > מערך הספריות

אלו הספריות הנשיאותיות שהוקמו והכפופות למנהל הארכיונים והרשומות הלאומי, על פי הנשיא שעל שמו הוקמו ומיקומן:
| נשיא | ספרייה | מיקום | תמונה | לוגו |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הרברט הובר | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הרברט הובר Herbert Hoover Presidential Library and Museum | וסט בראנץ', איווה |  |  |
| פרנקלין דלאנו רוזוולט | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט Franklin D. Roosevelt Presidential Library and Museum | הייד פארק, ניו יורק |  |  |
| הארי טרומן | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן Harry S. Truman Presidential Library and Museum | אינדפנדנס, מיזורי |  |  |
| דווייט אייזנהאואר | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם דווייט אייזנהאואר Dwight D. Eisenhower Presidential Library and Museum | אבילין, קנזס |  |  |
| ג'ון פיצג'רלד קנדי | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי John F. Kennedy Presidential Library and Museum | בוסטון, מסצ'וסטס |  |  |
| לינדון ג'ונסון | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם לינדון ג'ונסון Lyndon Baines Johnson Library and Museum | אוסטין, טקסס |  |  |
| ריצ'רד ניקסון | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון Richard Nixon Presidential Library and Museum | יורבה לינדה, קליפורניה |  |  |
| ג'רלד פורד | הספרייה הנשיאותית על שם ג'רלד פורד Gerald R. Ford Presidential Library and Museum | אן ארבור, מישיגן |  |  |
| ג'ימי קרטר | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר Jimmy Carter Library and Museum | אטלנטה, ג'ורג'יה |  |  |
| רונלד רייגן | הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן Ronald Reagan Presidential Library | סימי ואלי, קליפורניה |  |  |
| ג'ורג' הרברט ווקר בוש | הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ורג' הרברט ווקר בוש George Bush Presidential Library & Museum | קולג' סטיישן, טקסס |  |  |
| ביל קלינטון | המרכז הנשיאותי ביל קלינטון William J. Clinton Presidential Center and Park | ליטל רוק, ארקנסו |  |  |
| ג'ורג' ווקר בוש | המרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש George W. Bush Presidential Center | דאלאס, טקסס |  |  |
| ברק אובמה | המרכז הנשיאותי על שם ברק אובמה Barack Obama Presidential Center | שיקגו, אילינוי |  |  |
| דונלד טראמפ | הספרייה הנשיאותית על שם דונלד טראמפ Donald J. Trump Presidential Library | TBA |  |  |
| ג'ו ביידן | הספרייה הנשיאותית על שם ג'ו ביידן Joseph R. Biden Jr. Presidential Library | TBA |  |  |
בנוסף הוקמו ספריות לשימור חומר ההיסטורי הנוגע לנשיאותם של שמונה נשיאים אחרים, והן מנוהלות על ידי גופים שונים - שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, שלטונות של מדינות בארצות הברית וגופים פרטיים:
ג'ורג' וושינגטון – מאונט ורנון, וירג'יניה
ג'ון קווינסי אדמס – קווינסי, מסצ'וסטס
אברהם לינקולן – ספרינגפילד, אילינוי
יוליסס ס. גרנט – סטארקוויל, מיסיסיפי
רתרפורד הייז – פרימונט, אוהיו
ויליאם מקינלי – קאנטון, אוהיו
וודרו וילסון – סטונטון, וירג'יניה
קלווין קולידג' – נורת'המפטון, מסצ'וסטס.
בעיר בילוקסי שבמיסיסיפי שוכנת הספרייה הנשיאותית על שם ג'פרסון דייוויס, שהיה נשיא הקונפדרציה של מדינות הדרום במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. זוהי כמובן איננה ספרייה נשיאותית של ארצות הברית.
הספריות > אוספי הספריות ופעילותן

אוספי שלוש עשרה הספריות הנשיאותיות והמוזיאונים הפועלים בצמוד לחלק מהן כוללים למעלה מ-400 מיליון דפי מסמכים, כ-10 מיליון תמונות, כ-5,000 קילומטרים של סרטי צילום, 100 אלף שעות של הקלטות וידאו ואודיו וכחצי מיליון פריטים נוספים. ככאלו הן מהוות מקורות מידע חשובים למחקר על נשיאות ארצות הברית.
אוספי הספריות כוללים גם פריטים יוצאי דופן, כמו מטוס קרב מדגם F-14 וכלי טיס ששימשו את הנשיאים – מסוק של חיל הנחתים ומטוס הנשיא (אייר פורס 1) ששירת אותם בשנים 1973–2001.
הפריטים באוספי הספריות כוללים כאלו שנוצרו ונאספו במהלך כהונות הנשיאים, אך גם לפניהן, כולל מזכרות משפחתיות ואוספים שנאספו על ידי הנשיא ובני משפחתו, חומרים ממסעות הבחירות שלהם ומתנות – חלקן יקרות ערך – שניתנו להם על ידי אזרחי ארצות הברית ואזרחי חוץ. כך, בספרייה על שם רוזוולט קיים חומר הנוגע לכהונתו כמושל מדינת ניו יורק ובספרייה על שם אייזנהאואר מצוי חומר הנוגע לקריירה הצבאית שלו.
אוספי הספריות כוללים גם פריטים אישיים והיסטוריים שנתרמו להן על ידי אישים שהיו קשורים לנשיאים, כמו מזכירי מחלקות הממשל הפדרלי ששירתו תחת אותו נשיא, יועצים פוליטיים ושליחים דיפלומטיים שלו וכן ידידים אישיים.
חלק מן הספריות עורכות הקלטות של זכרונות של אישים שונים, לשם יצירת אוסף של היסטוריה בעל פה (Oral History) במסגרתן.
בנוסף להעמדת הפריטים שבהן לעיון הציבור מקיימות הספריות תוכניות פעילות ציבוריות שונות.
הספריות > קבורת הנשיאים במתחמי הספריות

שמונה מן הנשיאים שספריות נשיאותיות הוקמו על שמם נקברו בתחומיהן על פי בקשתם. הנשיאים קנדי, ג'ונסון ופורד נקברו באתרים אחרים. גם הנשיאים קרטר ובוש הבן הורו שלאחר מותם הם ייקברו באתרים אחרים.
הערות שוליים

↑  הספרייה והמוזיאון על שם הנשיא פורד ממוקמים בנפרד, בשני אתרים שונים במדינת מישיגן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553841405171  LCCN: sh92002035  NARA: 10644544 
מפה המציגה את מספר הספריות הנשיאותיות בכל מדינה בארצות הברית
  מדינות שבהן שלוש ספריות נשיאותיות
  מדינות שבהן שתי ספריות נשיאותיות
  מדינות שבהן ספרייה נשיאותית אחת
מטוס הנשיא (אייר פורס 1) ששימש בשנים 1973–2001, בתצוגה בספרייה על שם רייגן בקליפורניה
פלזמה (מצב צבירה)

פלזמה
כדור פלזמה, המדגים תופעות מורכבות בפלזמה כגון פילמנטציה. האור נפלט כאשר אלקטרונים במצבי אנרגיה מעוררים עוברים למצבים באנרגיה נמוכה יותר
שובל פלזמה ממעבורת החלל אטלנטיס, במהלך חזרה לאטמוספירה, כפי שנצפה מתחנת החלל הבינלאומית
פלזמה (מיוונית עתיקה: πλάσμα, דבר המשנה צורה) היא אחד ממצבי הצבירה של החומר (בדומה למוצק, נוזל וגז). ההבדל בינו לבין מצבי הצבירה האחרים הוא שבנוסף לאטומים נייטרליים (כלומר שמספר האלקטרונים הקשורים לכל גרעין הוא כמספר הפרוטונים בגרעין), חומר במצב פלזמה מכיל חלקיקים טעונים חשמלית חופשיים, כמו אלקטרונים, פרוטונים ויונים חופשיים (מאטומים או מולקולות), המושפעים בצורה חזקה משדות אלקטרומגנטיים.
כתוצאה מהימצאותם של נושאי מטען חופשיים, הפלזמה מוליכה זרם חשמלי ומושפעת משדות חשמליים ומשדות מגנטיים. במקרים רבים, תנועת חלקיקי הפלזמה עצמם היא שיוצרת את השדה האלקטרומגנטי, והאינטראקציה בין חלקיקי הפלזמה והשדה האלקטרומגנטי מולידה מגוון של תופעות שאינן מתרחשות במצבי הצבירה האחרים. תכונות אלו הן המבחינות בין פלזמה ובין גז, שכן בשני המצבים לחומר יש צורה ונפח המוגדרים על ידי הכלי שבו הוא נמצא, אולם גז הוא לרוב נייטרלי מבחינה חשמלית ואינו מושפע משדות אלקטרומגנטיים.
סך כל המטען החשמלי בפלזמה קרוב לאפס, מצב המכונה "קוואזי־נייטרליות", אולם ייתכנו תופעות מורכבות בהן יימצאו בפלזמה אזורים בעלי מטען חיובי או שלילי, למשל שכבות כפולות או אלומות חלקיקים, ואף מצב המכונה פלזמה לא־נייטרלית.
הפלזמה אינה נפוצה במיוחד בכוכבי לכת בכלל ובכדור הארץ בפרט, אולם למעשה מהווה את רובו המכריע של החומר הנראה (כלומר, שאינו אפל) ביקום. מספר רב של אובייקטים אסטרופיזיקליים נמצאים במצב פלזמה, למשל כוכבים, תווך בין־פלנטרי, תווך בין־כוכבי, ערפיליות, ותווך בין־גלקטי. בכדור הארץ ניתן להבחין בפלזמה בלהבות חמות, בברקים, בזוהר הקוטב, ובשכבות העליונות של האטמוספירה, כמו היונוספירה והפלזמוספירה.
לפלזמה שימושים תעשייתיים וטכנולוגיים רבים, למשל כמקור אור בצגי פלזמה ובנורות פלואורסצנטיות, או במהלך איכול יבש בתהליך ייצור מוליכים למחצה. פיזיקת הפלזמה היא כלי מרכזי במחקר באסטרופיזיקה, באנרגיה גרעינית, ובמרוץ להשגת היתוך גרעיני מבוקר (למשל במתקני טוקמאק ו־Z-Pinch).
תכונות > הגדרה

פלזמה מוגדרת כחומר המכיל חלקיקים לא־קשורים בעלי מטען חשמלי חיובי ושלילי כך שסך כל המטען הוא בקירוב אפס. הגדרה מדויקת יותר דורשת את קיומם של שלושה קריטריונים:
קירוב הפלזמה: על נושאי המטען להיות קרובים דיים זה לזה כך שכל חלקיק ישפיע על מספר רב של חלקיקים טעונים קרובים, ולא רק על החלקיק הקרוב ביותר. קירוב זה תקף כאשר מספר נושאי המטען בתוך כדור ההשפעה (המכונה כדור דביי, ורדיוסו אורך דביי) גדול מאחד. המספר הממוצע של נושאי המטען בתוך כדור דביי מכונה פרמטר הפלזמה ומסומן באות היוונית "Λ"(למדא).
אינטראקציות בתפזורת: על אורך דביי להיות קטן ביחס לגודל הפיזי של הפלזמה. מכאן שהאינטראקציות החשובות הן אלו המתרחשות בין חלקיקי הפלזמה, ולא בין החלקיקים ושפת החומר. כאשר קריטריון זה מתקיים, הפלזמה היא קוואזי־נייטרלית.
תדירות הפלזמה: על תדירות האלקטרונים בפלזמה (המודדת את תנודת הפלזמה של האלקטרונים) להיות גבוהה מתדירות ההתנגשויות בין האלקטרונים והחלקיקים הנייטרליים. מכאן שהאינטראקציה האלקטרוסטטית משפיעה על תכונות החומר יותר מאשר תהליכים קינטיים רגילים.
תכונות > טווחי מאפיינים

המאפיינים של הפלזמה נמצאים בטווח עצום, המקיף סדרי גודל רבים. הטבלה הבאה מציגה סיכום של מאפיינים שונים עבור פלזמה סטנדרטית, ללא התייחסות לסוגים אקזוטיים כמו פלזמת קווארקים־גלואונים, למשל.
| מאפיין | פלזמה ארצית | פלזמה בחלל |
| --- | --- | --- |
| גודל מטרים | 10−6 (פלזמה במעבדה) עד 102 (ברק) | 10−6 (הילת חלליות) עד 1025 (ערפילית בין גלקטית) |
| זמן חיים שניות | 10−12 (פלזמה המיוצרת באמצעות לייזר) עד  107 (נורה פלואורסצנטית) | 10 (התפרצות סולרית) עד  1017 (פלזמה בין גלקטית) |
| צפיפות  חלקיקים למטר מעוקב | 107 (יונוספירה) עד  1032 (היתוך בכליאה אינרציאלית) | 1 (תווך בין־גלקטי) עד  1030 (ליבת כוכבים) |
| טמפרטורה מעלות קלווין | 0~ קלווין (פלזמה לא־נייטרלית בתצורה גבישית) עד 108 קלווין (היתוך בכליאה מגנטית) | 102 קלווין (זוהר הקוטב) עד 107 קלווין (ליבת השמש) |
| שדה מגנטי טסלה | 10−4(פלזמה במעבדה) עד 103 (פלזמה בהספק מתפרץ) | 10−12 (תווך בין־גלקטי) עד 1011(כוכבי נייטרונים) |
תכונות > דרגת היינון

ללא יינון, החומר לא יימצא במצב פלזמה. דרגת היינון של פלזמה היא החלק היחסי של היונים מתוך כלל האטומים, והיא נשלטת בעיקר על ידי הטמפרטורה, כפי שמתארת משוואת היינון של סאהא. גם גז מיונן חלקית, כאשר רק 1% מהאטומים מיוננים, יציג התנהגות של פלזמה (למשל, יהיה מוליך ויושפע משדה מגנטי). דרגת היינון מסומנת על ידי α, ומוגדרת על ידי  \alpha ={\frac {n_{i}}{n_{i}+n_{a}}}, כאשר  n_{i} הוא צפיפות היונים ו־ n_{a} צפיפות האטומים הנייטרלים. צפיפות האלקטרונים ניתנת על ידי  n_{e}=\langle Z\rangle n_{i} כאשר  n_{e} הוא צפיפות האלקטרונים, ו־ \langle Z\rangle  הוא המטען הממוצע ליון.
תכונות > טמפרטורה

טמפרטורת הפלזמה נמדדת במעלות קלווין או באלקטרון וולט, והיא מדד לאנרגיה התרמית הקינטית לחלקיק. טמפרטורות גבוהות יחסית נחוצות כדי לשמור על דרגת היינון, ובטמפרטורות נמוכות האלקטרונים יחזרו למצבים קשורים סביב האטומים והפלזמה תהפוך לגז (תהליך זה נקרא רקומבינציה). הקשר בין דרגת היינון והטמפרטורה ניתן על ידי משוואת היינון של סאהא.
לרוב, האלקטרונים נמצאים בשיווי משקל תרמודינמי ולכן הטמפרטורה שלהם מוגדרת דיה. מכיוון שהיונים כבדים הרבה יותר מהאלקטרונים ותנועתם איטית יותר, שיווי משקל תרמי בין האלקטרונים לבין עצמם יתקבל מהר יותר מאשר שיווי משקל בין האלקטרונים והיונים או האלקטרונים והחלקיקים הנייטרלים. מכיוון שכך, טמפרטורת היונים עשויה להיות שונה מאוד מטמפרטורת האלקטרונים בטרם התקבל שיווי המשקל.
תכונות > טמפרטורה > פלזמה תרמית ושאינה תרמית

על פי הפרשי הטמפרטורות בין האלקטרונים, היונים והאטומים, אפשר לסווג פלזמה כ"תרמית" או כ"לא תרמית". בפלזמה תרמית טמפרטורות האלקטרונים והחלקיקים הכבדים יותר (יונים ואטומים) שוות, כלומר הם בשיווי־משקל תרמי זה עם זה. בפלזמה לא תרמית טמפרטורת האלקטרונים שונה מטמפרטורת היונים והאטומים.
לעיתים, פלזמה מכונה "חמה" אם דרגת היינון שלה גבוהה, ו"קרה" אם רק חלק קטן (למשל 1%) מהחלקיקים מיוננים, אולם יש לזכור כי קיימות הגדרות נוספות. גם בפלזמה המוגדרת "קרה", טמפרטורת האלקטרונים מגיעה לרוב לאלפי מעלות קלווין.
תכונות > פוטנציאל חשמלי

כאמור, לפלזמה מוליכות חשמלית גבוהה, ולכן לפוטנציאל החשמלי השפעה ניכרת על התנהגותה. הפוטנציאל החשמלי המתקיים בתווך שבין חלקיקים טעונים, ללא תלות בשאלה כיצד ניתן למדוד אותו, מכונה פוטנציאל הפלזמה או פוטנציאל התווך. בהחדרת אלקטרודה לפלזמה, הפוטנציאל החשמלי המדוד יהיה לרוב נמוך משמעותית מפוטנציאל הפלזמה, כתוצאה מסיכוך דביי. מסיבה זו, לא ניתן לחשב את הפוטנציאל החשמלי והשדה החשמלי בפלזמה על ידי מציאת סך כל צפיפות המטען. בהנחה שהאלקטרונים מקיימים את התפלגות בולצמן:
כאשר  n_{e} צפיפות האלקטרונים,  e מטען האלקטרון,  \Phi  הפוטנציאל החשמלי,  k_{B} קבוע בולצמן, ו־ T_{e} טמפרטורת האלקטרונים.
על ידי גזירה לפי הפוטנציאל ניתן לקבל את עצמת השדה החשמלי כתלות בצפיפות:
תכונות > מגנטיות

פלזמה בה השדה המגנטי חזק דיו על־מנת להשפיע על תנועתם של החלקיקים הטעונים מכונה ממוגנטת. קריטריון כמותי מקובל לכך הוא שאלקטרון ישלים לפחות סיבוב אחד כתוצאה מהשדה המגנטי בטרם יתנגש בחלקיק אחר, כלומר ωce/ve > 1, כאשר ωce היא תדירות הגירו של האלקטרון, ו־νe קצב התנגשויות האלקטרון (ראו פרמטרים של פלזמה להגדרות המשתנים). במקרים רבים, האלקטרונים בפלזמה ממוגנטים בעוד שהיונים אינם, דבר הנובע מתנועתם המהירה של האלקטרונים ביחס ליונים. פלזמה ממוגנטת היא אנאיזוטרופית, מכיוון שהשדה המגנטי מפר את הסימטריה המרחבית ולפלזמה תכונות שונות בכיוון מקביל לשדה ובכיוון ניצב לו.