stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התחממות עולמית
השפעות סביבתיות

להמשך תהליך התחממות העולמית תהיינה השפעות רבות ומגוונות, הן על הסביבה הטבעית והן על אורח החיים האנושי, אם כי אופיין והיקפן שנויים במחלוקת. סיכום של השפעות אפשריות ושל תובנות עכשוויות ניתן למצוא בדו"ח של קבוצת העבודה של ה-IPCC. לפי מספר מדענים, ההתחממות העולמית גורמת כבר עכשיו למקרי מוות ברחבי העולם כתוצאה משיטפונות, מהרס סביבתי, מגלי חום, ומאירועים אחרים של מזג אוויר קיצוני, ואולי גם לעלייה בתפוצת מחלות. המחלוקת העזה ביותר בַנושא ניטשת סביב סוגיית הקשר בין סופות הוריקן להתחממות העולמית.
ראיות שניוניות להתחממות עולמית – קיטון בגודלן של פסגות מושלגות, עליית מפלס הים, שינויים במזג האוויר – מספקות דוגמאות להשלכות של התחממות עולמית שעלולות להשפיע לא רק על הפעילות האנושית אלא גם על מערכות אקולוגיות. עלייה עולמית של הטמפרטורה הממוצעת פירושה שמערכות אקולוגיות עלולות להשתנות; מינים אחדים עשויים להידחק החוצה ממרחב המחיה שלהם (אולי אף עד הכחדה), עקב שינויים בתנאים, בעוד מינים אחרים עשויים לשגשג. ניתן לצפות כי רק מעטות מבין המערכות האקולוגיות בכדור הארץ תישארנה ללא שינוי.
השפעות סביבתיות > הפשרת קרחונים

ההתחממות העולמית הובילה למאזן מסה קרחוני שלילי, כשגרמה לנסיגת קרחונים ברחבי העולם. אורלמנס (Oerlemans‏, 2005) הצביע על נסיגה של 142 מתוך 144 קרחוני הרים ברשומות של 1900 עד 1980. מאז 1980 הנסיגה העולמית של קרחונים גדלה באופן משמעותי. באופן דומה, דיוגרוב ומאיר (Dyurgerov and Meier 2005) השוו ממוצעים של נתוני קרחונים על פני אזורי שטח גדולים (לדוגמה אירופה), ומצאו כי בכל אזור חלה ירידה בין השנים 1960 ל-2002, אף על פי שבכמה אזורים מקומיים (כדוגמת סקנדינביה) חלה עלייה. כמה קרחונים שנמצאו במצב של חוסר יציבות באקלים הנוכחי כבר נמסו, ועלייה נוספת בטמפרטורות צפויה לגרום לנסיגה נוספת ברוב הקרחונים בפסגות ההרים ברחבי העולם. למעלה מ-90% מהקרחונים שדווח עליהם לשירות העולמי לניטור קרחונים, נסוגו מאז 1995.
התהליך שבו הקרחונים ברחבי העולם מפשירים בעקבות תוצאות ההתחממות הגלובלית, הוא תהליך שמזין את עצמו, זאת מכיוון שכאשר הקרחונים נמסים, הם חושפים יותר אדמה כהה והיא בולעת יותר קרינת שמש וכך מחזקת את ההתחממות הגלובלית.
במחקר חדש מ-2019 עולה כי לפחות שליש מהקרח ברכסי ההימלאיה יפשיר עד סוף המאה. כמות כזו תפשיר גם אם האנושות תעמוד במטרות של הפחתת ההתחממות הגלובלית. אם ההתחממות הגלובלית ופליטת גזי החממה ימשיכו בקצב הנוכחי, רכס ההימלאיה יתחמם ביותר מארבע מעלות והאזור עלול לאבד כשני שלישים מהקרחונים שלו – עד 2100. המשמעות של הפשרת הקרחונים היא שיבוש באספקת מים המהווים מקור המים לכרבע מאוכלוסיית העולם: 250 מיליון בני אדם שחיים באזור ועוד 1.65 מיליארד שמסתמכים על הנהרות הזורמים מהפסגות.
השפעות סביבתיות > הפשרת קרחונים > הפשרת הקוטב הצפוני

האזור הארקטי מתחמם מהר יותר ביחס לשאר אזורי כדור הארץ, בגלל חדירה של חום מאזורים חמים יותר, ובגלל לולאות משוב מחזק שמאפשרות חדירה של חום נוסף כאשר עוד קרח מפשיר. קצב ההפשרה של הקוטב מהיר יותר מהערכות שניתנו בעבר שהתבררו כזהירות מדי. לפי שירות הקרח הקנדי, כמות הקרח בארכיפלג הארקטי המזרחי של קנדה ירדה ב-15 אחוז בין 1969 ו-2004.
הפשרה של קרח בקוטב הצפוני עשויה לפתוח את המעבר הצפון-מערבי בקיץ, דבר שיחסוך 5,000 מיילים ימיים מנתיבי אוניות בין אירופה לאסיה. דבר זה יהיה משמעותי בעיקר עבור מכליות ענק, שגדולות מכדי לעבור בתעלת פנמה, ונדרשות בשל כך להקיף את דרום אמריקה.
הפשרה זו צפויה לפגוע באופן קשה במערכת האקולוגית של האזור הארקטי. חלק מאוכלוסיות דובי הקוטב לדוגמה, עלולות להיכחד בטבע כתוצאה מכך עד סוף המאה ה-21, אם לא קודם לכן. השבטים האינואיטים שחיים באזורים אלה צפויים להיפגע משינויים אלה.
במחקר שפורסם ב-22 בינואר 2019, בכתב העת המדעי של האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ה־PNAS, עולה כי הקרחונים בגרינלנד הגיעו לנקודת מפנה ומפשירים בקצב הולך וגובר עד שייתכן שיהפכו לגורם משמעותי בעליית גובה פני הים ברחבי העולם בתוך שני עשורים. המחקר החדש מצביע על כך שאובדן הקרח בגרינלנד, שרובו נמצא בחוג זה, מאיץ ככל שההתחממות מתגברת.
החוקרים מצאו כי קצב הפשרת הקרח באי ב-2012 היה גבוה פי ארבעה מבשנת 2003. ב-2012, כך לפי המחקר, גרינלנד איבדה יותר מ-400 מיליארד טונות של קרח.
צוות מחקר מאוניברסיטת אוהיו שבחן את עונתיות הקרחונים במשך 40 שנים, פרסם הצהרה שבשנת 2020 עברו הקרחונים נקודת "שיווי-משקל" בהאצת איבוד המסה של הקרחונים, וגם אם ההתחממות הגלובלית הייתה נפסקת עכשיו לחלוטין, לא היה די בכך לעצור את התכווצות הקרחונים, שתימשך זמן מה גם בתרחיש האופטימי ביותר. עם זאת, החוקרים מדגישים שביכולתנו עדיין להשפיע על קצב ההאטה.
השפעות סביבתיות > הפשרת קרחונים > הפשרת הקוטב הדרומי (אנטארקטיקה)

באנטארקטיקה מצוי כ-90% מהקרח בעולם, והוא מהווה כ-70% מהמים המתוקים על פני כדור הארץ. הפשרתו של כל הקרח, שנפחו עומד על כ-25 עד 30 מיליון קילומטר מעוקב, תגרום לעליית גובה פני הים ב-60 מטרים לערך.
במחקר מינואר 2019 שפורסם על ידי נאס"א עולה כי קיים חור ענק מתחת לקרחון תוויטס (אנ'), חוקרי נאס"א הזהירו כי החור, ששטחו כשני שלישים ממנהטן, מעיד כי קצב המסת הקרחונים גבוה יותר מששוער עד אז.
בפברואר 2021 התנתק ממדף הקרח בראנט קרחון ששטחו כ-1,270 קמ"ר.
השפעות סביבתיות > התחממות מי הים הבלטי

מי הים הבלטי רדודים יחסית ולכן רגישים יותר לשינויים בסביבה ובאקלים. בשל שינויי האקלים שמחמירים בשנים האחרונות, התחממו מי הים הבלטי בקצב כפול בהשוואה לאוקיינוסים שבכדור הארץ. על פי מדידות שנערכו, טמפרטורת מי הים הבלטי הממוצעת עלתה בשתי מעלות צלזיוס במהלך 30 השנים שחלפו מאז 1994.
השפעות סביבתיות > ערעור יציבות זרמי האוקיינוסים

קיימת השערה שהתחממות עולמית תוכל לגרום לקירור מקומי או להתחממות פחותה של האזור הצפון אטלנטי, על ידי עצירה או האטה של הסירקולציה התרמוהלנית. דבר זה ישפיע במיוחד על אזורים ספציפיים כמו סקנדינביה ובריטניה, שמחוממים היום על ידי זרם הגולף. הסיכויים לתרחיש זה אינם ברורים.
השפעות סביבתיות > השפעה על בעלי חיים

מאז 2015 מתו לחופי האוקיינוס השקט 4 מיליון עופות מהמין אוריה מצויה. התברר שהגורם הוא גל חום חסר תקדים שהתגלם בצורת מאסת מים חמים באוקיינוס (הבלוב). התחממות המים השפיעה על צורות חיים רבות, מפלנקטון ועד ללווייתנים גדולי־סנפיר. היא גרמה לקריסת מצאי הדגה — מקור התזונה של האוריות — ונוצר אפקט דומינו. עד 2024 האוריות אפילו לא התחילו להתאושש.
השפעות סביבתיות > התפשטות מחלות

התחממות עולמית עלולה להרחיב את התחום של נשאים ביולוגיים שיעבירו מחלות מידבקות כמו מלריה. למרות היעלמותה של המלריה ברוב האזורים בעלי האקלים הממוזג, היתוש הילידי שמעביר אותה מעולם לא הוכחד, ונשאר נפוץ בכמה אזורים. כך, אף על פי שטמפרטורה היא חשובה בדינמיקה של העברת מחלת המלריה, ישנם גורמים רבים אחרים.
השפעות סביבתיות > השפעה על היצרנות הביולוגית

התחממות עולמית עשויה להוביל גם לתוצאות חיוביות. צמחים מהווים את הבסיס של הביוספרה. על ידי תהליך ההטמעה, הם משתמשים באנרגיית השמש כדי להפוך מים, חומרי מזון, ופחמן דו-חמצני לביו-מסה שניתן להשתמש בה. צמיחת הצמחים יכולה להיות מוגבלת על ידי מספר גורמים, כולל פוריות הקרקע, מים, טמפרטורה והריכוז של פחמן דו-חמצני. מחסור בפחמן דו-חמצני יכול להוביל לפוטורספירציה, שיכולה להרוס סוכרים קיימים. לכן, עלייה בטמפרטורות ובפחמן הדו-חמצני באטמוספירה יכולה לעודד צמיחת צמחים, במקומות בהם אלו הם גורמים מגבילים. עם זאת, המודלים של IPCC חוזים כי ריכוז גבוה יותר של פחמן דו-חמצני יעודד צמיחה של צמחייה רק עד לנקודה מסוימת, היות שבאזורים רבים הגורמים המגבילים הם מים או חומרי תזונה, ולא טמפרטורה או פחמן דו-חמצני. למרות הגורם המגביל של מים, להגדלה של ריכוז הפחמן הדו-חמצני יש השפעה ישירה של הגדלת יעילות שחרור המים מהצמח ברוב הצמחים, כך שהם יכולים לייצר יותר ביו-מסה נטו ליחידה של מים שבה הצמח משתמש. תצלומי לוויין מראים כי הפרודוקטיביות של חצי הכדור הצפוני אכן גדלה מ-1982 עד 1991. לעומת זאת, מחקרים חדשים של קבוצות חוקרים בראשות אנגרט וגטס מצאו כי משנת 1994 עד 2002, בצורות רחבות היקף הובילו לירידה בהטמעה במהלך הקיץ בקווי הרוחב הגבוהים והבינוניים של חצי הכדור הצפוני.
בנוסף, הגדלה של הכמות הכוללת של הביו-מסה הנוצרת אינה בהכרח דבר שמסייע ליציבות האקולוגית, היות שהמגוון הביולוגי יכול עדיין לקטון אף על פי שמספר קטן יותר של מינים משגשג. חשש דומה נובע מכך שבאופן כללי ובמיוחד באזורים טרופיים, צמחים מהירי צמיחה כמו מטפסים, מושפעים לטובה מהגידול בריכוז הפחמן הדו-חמצני, ולעומת זאת אין השפעה כזאת על עצים וצמחים הצומחים לאט יותר, והבדל זה עשוי לשנות את המאזן האקולוגי לטובת מטפסים על חשבון העצים. היות שעצים אוגרים פחמן למשך זמן רב יותר, דבר זה עלול לגרור לשחרור של עוד פחמן דו-חמצני לאטמוספירה.
השפעות סביבתיות > קשר להידלדלות האוזון

אף שנהוג לקשר בין ההתחממות העולמית להידלדלות שכבת האוזון, מדובר על תופעות שונות שאינן קשורות. מספר חוקרים משערים כי התחממות עולמית כתוצאה מהאילוץ הקרינתי של פחמן דו-חמצני עשויה לתרום להצטננות בסטרטוספירה. דבר שעשוי להוביל להחרפה של הידלדלות האוזון ולהגברת תדירות חורים בו.[דרוש מקור] אחת הסברות היא כי הידלדלות אוזון היא אילוץ קרינתי של מערכת האקלים. לדלדול האוזון יש שתי השפעות מנוגדות: הקטנת כמות האוזון מאפשרת חדירה של קרינת שמש רבה יותר, וכתוצאה מכך התחממות של הטרופוספירה. אך סטרטוספירה קרה יותר פולטת פחות קרינה באורך גל ארוך, מצב הנוטה לקרר את הטרופוספירה.[דרוש מקור] בסך הכול, ההשפעה המקררת חזקה יותר: בדוח IPCC הוסק כי "אובדן אוזון בסטרטוספירה במשך שני העשורים האחרונים הוביל להקטנת הקרינה של מערכת קרקע-טרופוספירה" של כ-−0.15 ± 0.10 W/m². אחת התחזיות החזקות ביותר של תאוריית אפקט החממה היא שהסטרטוספירה תתקרר. עם זאת, אף שניתן לצפות בתופעה זו, הקישור בין התופעה להתחממות העולמית אינו ברור, שכן קירור דומה נגרם בגלל התדלדלות שכבת האוזון. כימיקלים הגורמים להידלדלות שכבת האוזון הם גם גזי חממה, המייצגים 0.2 ± 0.35 W/m², כ-12 אחוז מסך האילוץ הקרינתי מתמהיל גזי החממה.
השפעות סביבתיות > קשר לעמעום עולמי

מספר חוקרים סבורים כי עמעום עולמי עשוי למסך חלק מההשפעה של ההתחממות העולמית.[דרוש מקור] אם השערה זו נכונה, ההשפעה העקיפה של אירוסולים חזקה יותר ממה שסברו בעבר. דבר העשוי לרמז לכך שהרגישות האקלימית לגזי חממה חזקה יותר אף היא. החששות מפני השפעות האירוסולים על האקלים העולמי נחקרו לראשונה כחלק מהחששות בדבר התקררות עולמית בשנות ה-70 של המאה ה-20.
השפעות חברתיות > פליטים סביבתיים

פליטים סביבתיים הם אנשים שנאלצים לעזוב את אזור מגוריהם עקב שינויים פתאומיים או ארוכי טווח בתנאי המחיה שלהם הנגרמים בגלל שינויי אקלים. שינויים אלו פוגעים ברווחתם או בפרנסתם, וכוללים בצורת מוגברת, מדבור, עליית פני הים או שיבוש דפוסי מזג האוויר העונתיים.
עלייה קטנה בגובה פני הים תהפוך מישורים המיושבים בצפיפות לבלתי ראויים ליישוב אדם. עלייה של ארבעה מטרים תשפיע על כמעט כל עיר חוף בעולם, עם פוטנציאל של השפעות משמעותיות על המסחר והכלכלה. לעת עתה, חוזה ה-IPCC עלייה של פחות ממטר אחד עד 2100, אבל הוא מזהיר גם כי התחממות עולמית במשך זמן זה עלולה להוביל לשינויים בלתי הפיכים במערכת הקרחונים העולמית ובסופו של דבר להפשרה של מספיק קרח שתעלה את גובה פני מי הים במטרים רבים במאה הבאה. הערכה היא כי עליית פני הים יכולה להשפיע על 200 מיליון בני אדם, בעיקר בווייטנאם, בנגלדש, סין, הודו, האיים המלדיביים, תאילנד, הפיליפינים, אינדונזיה ומצרים.
דוגמה לפליטים סביבתיים הם המהגרים ממדינת האיים של טובאלו, שנמצאת בגובה ממוצע של מטר אחד מעל פני הים. ישנם גורמים חברתיים וכלכליים להגירה מטובאלו, אך הדאגה מפני עליית פני הים מהווה סיבה אף היא. התושבים מודאגים מפני האפשרות של פינוי בסופו של דבר, כאשר הגנה מפני שיטפונות תהפוך לבלתי אפשרית מבחינה כלכלית עבורם. לטובאלו יש כבר הסכם אד-הוק עם ניו זילנד להרשות פינוי מחדש בשלבים.
בשנת 2016 דיווחו חוקרים מאוניברסיטת קווינסלנד כי מלומיס קי ברמבל – מין עכברוש אנדמי לאחד האיים במיצר טורס – נכחד כתוצאה מעליית פני הים; מי הים המלוחים שהציפו חלקים מהאי גרמו להשמדת מרבית הצמחייה בו, והדבר גרם להיעלמות המין מהמקום היחיד בעולם שבו הוא היה קיים.
בשנת 2024 החלה ממשלת פנמה לפנות מאות תושבים מהאי גארדי סוגדוב שבארכיפלג סאן בלאס שבים הקריבי, עקב עליית פני הים. תושבי הכפר הועברו לכפר חדש שנבנה למענם מבתי פלסטיק.
השפעות חברתיות > השפעות כלכליות

מוסדות פיננסיים הזהירו במחקר משנת 2002, כי "התדירות הגוברת של אירועי אקלים חמורים, בשילוב עם מגמות חברתיות", יכולה לעלות 150 מיליארד דולר בכל שנה בעשור הבא. עלויות אלה, דרך עלויות גדלות הקשורות לביטוח ולסיוע לאסונות, ייפלו למעמסה על צרכנים, על משלמי מיסים ועל התעשייה כאחד.
על פי התאחדות הביטוח הבריטית, הגבלת פליטות הפחמן יכולה לחסוך 80% מהעלויות הנוספות הצפויות עקב סופות ציקלון טרופיות עד 2080. על פי צ'י ופישר (2003), כל עלייה של 1% במשקעים השנתיים יכולה להגדיל את ההפסד מאסון בכ-2.8%.
תוכנית הסביבה של האו"ם הכריזה כי מזג אוויר קיצוני ברחבי העולם הפך את 2005 לשנה היקרה ביותר בהיסטוריה המתועדת, אף על פי ש"אין דרך להוכיח אם הוריקן מסוים הושפע, או לא הושפע, מההתחממות העולמית". הערכות ראשוניות שהוצגו על ידי איגוד הביטוח הגרמני מוניך רה הצביעו על הפסדים כלכליים של למעלה מ-200 מיליארד דולר, כאשר ההפסדים לחברות הביטוח היו למעלה מ-70 מיליארד דולר.
קיימת הסכמה כללית על כך שכל טון של הגז הנפלט לאוויר העולם, גורם לאנושות נזק כספי שניתן להעריך במונחים כספיים[דרוש מקור].
בנוסף, ישנה הסכמה שהמדינות העניות ישלמו מחיר כלכלי כבד יותר על נזקי ההתחממות (כגון הצפות, בצורות ועליית מפלס הים) בהשוואה למדינות עשירות, בעלות משאבים שיאפשרו להן להיערך לשינויים הצפויים ולהכין מערכות תשתיות, בריאות ואנרגיה שיוכלו לתפקד גם בתנאי אקלים שונים[דרוש מקור][מפני ש...].
השפעות חברתיות > השפעות כלכליות > השפעה על התעופה

מגזר התעופה ידוע כאחד הגורמים התורמים לגורמים לשינויי אקלים, אך היות שמטוסים פועלים בתוך הטרופוספירה והסטרטוספירה התחתונה, הם גם מושפעים ישירות מהשלכות שינוי האקלים בשכבות האטמוספירה הללו. שינויי אקלים על פני השטח, מתבטאים בין היתר בצורה של שינוי כיוון הרוח, הפחתת עוצמת הרוח עליית הטמפרטורות והגדלת התנודות וחומרת קיצונים במזג האוויר, ומשפיעים השפעה על ביצועי ההמראה של המטוס: הגדלת המרחק הנדרש להמראה במקומות בהם אורך המסלול מאפשר זאת, והקטנת מטען המטוס במקומות בהם אין מסלול עודף. עבור אורך מסלול נתון, גובה שדה תעופה וסוג מטוס, יש סף טמפרטורה שמעליו המטוס לא יכול להמריא במשקל המרבי שלו ולכן יש להגביל את המטען. מספר ימי הקיץ המחייבים הגבלת מטען גדל מאז 1980 יחד עם העלייה הנצפית בטמפרטורת פני השטח. ישנן ראיות והבנה ברורות לכך ששינויי האקלים כבר השפיעו על התחבורה האווירית, ושמגמה זו תתחזק.
היסטוריה

בשנת 1896 פרסם סוונטה ארניוס מודל של אפקט החממה בו הצביע על קשר בין רמת הפחמן דו-חמצני הכלוא באטמוספירה והטמפרטורות על פני כדור הארץ. הוא טען שאם רמת הפחמן דו-חמצני הייתה יורדת בחצי, היה העולם נכנס לתקופת קרח ושהכפלת רמת הפחמן דו-חמצני היה מעלה את הטמפרטורות ב-5–6 מעלות צלזיוס. מדענים אחרים פקפקו בתחזיותיו וטענו שאפקט החממה הגיע לרוויה כך שתוספת פחמן דו-חמצני לא היה מביא לשינוי מהותי בטמפרטורות. החל מ-1938, גיא סטוארט קלנדר (אנ') פרסם ראיות להתחממות כדור הארץ ועלייה ברמת הפחמן דו-חמצני, אבל גם לפרסומיו התייחסה הקהילה המדעית בפקפוק. בשנת 1946 הצטרף ביילי ויליס אל הטוענים להתחממות של כדור הארץ, בעוד רוב המדענים עדיין טענו להתקררות. הוא ייחס את ההתחממות לחום המשתחרר בליבת כדור הארץ. בתחילת 1958 פרסמה האגודה הגאוגרפית האמריקאית שכדור הארץ מתחמם, וחוקרים נתנו מספר סיבות להתחממות. חלק מהחוקרים ייחסו את ההתחממות למחזוריות של הטבע ביצירת תקופות קרח. אחרים טענו שההתחממות נובעת מניקוי האטמוספירה מאבק הרי געש. היו שטענו שההתחממות נובעת מהתגברות קרינת השמש, והיו שטענו שהיא נובעת מעליית רמות הפחמן דו-חמצני. עם זאת, החוקרים המעיטו במשמעות המעשית של ההתחממות, סברו אז שהעלייה בפני הים היא רק בכמה מילימטרים כל מאה שנה, שההתחממות היא תופעה חולפת ושהמגמה תשתנה תוך עשרות או מאות שנים.
בשנות ה-50 הכין גילברט פלס (אנ') מודל שקישר בין ההתחממות להתגברות רמות הפחמן הדו-חמצני. האנס סוס (אנ') הראה אז שרמות הפחמן דו-חמצני עולות, ורוג'ר רבל (אנ') טען שהאוקיינוסים לא יקלטו את הפחמן דו-חמצני העודף. צ'ארלס קילינג (אנ') הכין גרף שהראה את העלייה המצטברת של פחמן דו-חמצני באטמוספירה.
באמצע שנות ה-70 נמשך הדיון בשאלה האם כדור הארץ מתחמם או מתקרר. היו שטענו שהקירור קורה באופן מקומי בחצי הכדור הצפוני, ומכיוון שרוב המחקר נעשה באזור זה, לא מספיק תשומת לב ניתנת להתחממות המשמעותית בחצי הכדור הדרומי. באותה עת היה מיעוט מדענים שסבר שהתחממות עשויה להטיב עם האנושות שכן היא תגדיל את התוצרת החקלאית (במרוץ השנים התחזיות האופטימיות על השפעת ההתחממות לטובה על החקלאות התבדו).
בשנת 1988 התעורר ויכוח בסנט של ארצות הברית סביב הסיבות להתחממות כדור הארץ. מיכאל אופנהיימר (אנ') הזהיר מפני התחממות בגלל אפקט החממה, בעוד דון גילמן ופאול הנדלר טענו שאין מספיק עדויות להתחממות או לכך שההתחממות היא תוצאה של אפקט החממה.
בשנת 1990 פורסם הדו"ח הראשון של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים, לפיו ישנה תמימות דעים לגבי התחממות כדור הארץ.
בתאריך 3 ביולי 2023 נרשמו הטמפרטורות העולמיות הגבוהות ביותר עד לאותו יום.
הכחשת שינויי האקלים

הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים קובע את אחריות האדם להתחממות העולמית כעובדה ונשען על הוכחה מדעית והפרכת תפישות אחרות. הכחשת ההתחממות הגלובלית, או הכחשת שינויי האקלים, היא הכחשה, ביטול או הבעת ספקות לא מוצדקים המנוגדים לעמדת הקונצנזוס בנושאים כמו המידה שבה בני האדם מעורבים ביצירת שינוי האקלים, ההשפעות שלו על הטבע ועל האנושות, או האפשרויות לפעול להסתגלות לשינוי האקלים (אנ'). רבים מבין אלה שמכחישים, מבטלים או מטילים ספק לגבי שינויי האקלים מעדיפים את המונח "ספקנות" אך מספר מדענים ציינו ש"ספקנות" הוא תיאור לא מדויק לעמדה זו. למעשה, שני המונחים יוצרים מרחב של דעות שיש להן באופן כללי את אותם המאפיינים: דחייה, במידה רבה או מועטה, של הקונצנזוס המדעי סביב שינוי האקלים. הכחשת שינוי האקלים יכולה להיות גם מרומזת, כאשר אנשים יחידים או קבוצות חברתיות מקבלים את העובדות המדעיות אבל מתקשים להשלים איתן או לתרגם את הידע לפעילות. מספר פרסומים במדעי החברה הגדירו את העמדות האלה כצורות של התכחשות או פסאודו-מדע.
הדיון הציבורי על שינויי האקלים הושפע מאוד מקמפיין מאורגן של קואליציה של בעלי אינטרסים פוליטיים, אידאולוגיים וכלכליים שכוללת את חברות דלקי מאובנים, קבוצות תעשייה, מכוני מחקר וכלי תקשורת שמרניים ומדענים לעומתיים, שפעל לערעור אמון הציבור בקונצנזוס המדעי ופרסום מידע מוטעה לגביו. הקמפיין עשה זאת על ידי הצגה של מחלוקת מלאכותית (Manufactured controversy) – קידום האמונה שקיימת אי ודאות משמעותית לגבי שינויי האקלים בתוך הקהילה המדעית על מנת לעכב את שינויי המדיניות. הקמפיין זרע ספקות על ידי הטחת ביקורת בארגונים מדעיים והצגת כל התחום של מדעי האקלים כ"מדע זבל", והעלאת תהיות לגבי המניעים של מדענים ספציפיים. ככל שעלה הסיכוי לקביעת מדיניות בינלאומית בנושא, בעיקר החל מפרוטוקול קיוטו ב-1997 החריפו ההתקפות של המתנגדים למדיניות לצמצום פליטות הפחמן, שהתבטאו בין היתר בפרשת אקלים-גייט, שאירעה זמן קצר לפני ועידת קופנהגן ב-2009, ובה הודלף תוכנם של מסמכים רבים מהיחידה לחקר האקלים (CRU) באוניברסיטת מזרח אנגליה והם הוצגו כהוכחה לכך ששינוי האקלים הוא קונספירציה. תיבת תהודה של כלי תקשורת ובלוגים המכחישים את שינויי האקלים תרמו להפצת אי הבנות בנוגע לשינויי האקלים.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: התחממות כדור הארץ ושינויי אקלים
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
משבר האקלים העולמי
ערי בירה לפי גובהן
הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים
אפקט החממה
הכחשת שינוי האקלים
פרוטוקול קיוטו
עמעום עולמי
שיא תפוקת הנפט
אנרגיה מתחדשת
אמת מטרידה (סרט דוקו של אל גור בנושא ההתחממות הגלובלית)
סוחרי הספק
שעת כדור הארץ
פוליטיזציה של המדע
סביבתנות
הגנת הטבע והסביבה
לקריאה נוספת

גיליון מיוחד בנושא היערכות ישראל למשבר האקלים (אורכב 24.01.2020 בארכיון Wayback Machine), "אקולוגיה וסביבה", דצמבר 2019
חוק חניה לנכים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  2 בדצמבר 1993
 תאריך חקיקה עברי:  י"ח בכסלו תשנ"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת השלוש עשרה
 תומכים:  14
 מתנגדים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1441, עמ' 28
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד התחבורה
 מספר תיקונים:  8
 נוסח מלא:  חוק חניה לנכים, התשנ"ד-1993
 
חוק חניה לנכים, התשנ"ד-1993 הוא חוק במדינת ישראל, שנחקק בשנת 1993, על מנת להעניק מעמד חוקי לתג נכה, אשר מונפק לנכים על ידי רשות הרישוי במשרד התחבורה, ולקבוע את זכויות החניה שתג מעניק לבעליו.
הזכאים לתג נכה לרכב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בעלי נכות 60% ומעלה מביטוח לאומי
בעלי תעודת עיוור
נכות ילדים
כל אדם שיש לו מגבלה רפואית יכול להגיש בקשה.
חניה (המותרת לנכים) במקום שאין החניה מותרת בו (לרכב רגיל)

סעיפים 2 ו-3 לחוק מתירים לנכה להחנות את רכבו במקום שאין החניה מותרת בו בתנאי שכל התנאים הבאים מתקיימים:
"בסמוך למקום האמור אין מקום חניה מוסדר לנכים או שהוא לא היה פנוי בזמן החניה"
"בסמוך למקום האמור לא מצוי מקום אחר שהחניה בו מותרת או שהוא לא היה פנוי בזמן החניה"
"החניה נעשית באופן שאין בה סיכון לעוברי דרך ואין היא מונעת מעבר חופשי להולכי רגל, לעגלות ילדים או לעגלות נכים"
"החניה אינה גורמת להפרעה ממשית לתנועה"
בית המשפט העליון קבע שגם חניה במקום המיועד לפריקה ולטעינה בלבד כפופה לדרישות אלו.
פטור מתשלום בעד חניה במקום ציבורי (תיקון מס' 4) תשס"ה-2005

סעיף 4ב לחוק, אשר נחקק בשנת 2005, מעניק לבעל תג נכה החונה במקום ציבורי, פטור מתשלום בשני תנאים:
הגישה הנגישה היחידה למקום הציבורי לאדם עם מוגבלות, היא דרך חניה במקום הציבורי הכרוכה בתשלום,
נדרש לאדם עם המוגבלות מקום חניה.
חניה לנכה סמוך למקום מגוריו (תיקון מס' 7) תשע"ז-2017

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חניה לנכים בשטח פריקה וטעינה (תיקון מס' 6) תשע"ז-2017

על רשות תימרור מקומית לסמן מקומות חניה לכלי רכב הנושאים תג נכה, בשטח פריקה וטעינה, במועדים שאינם מיועדים לפריקה ולטעינה, ובלבד ששטח הפריקה והטעינה אינו נתיב נסיעה; מספר מקומות החניה שיסומנו כאמור יהיה לפי הגבוה מבין אלה:
(1) מקום חניה אחד;
(2) מספר מקומות החניה שניתן לכלול במחצית משטח הפריקה והטעינה.
נעילה או גרירה רכב של נכה

על אף האמור בחוק בנוגע לרשות לנעול או לגרור רכבים על ידי המוסמכים לכך, אסור לשוטר או גורר מורשה, כך כלפי גלגלי רכב הנושא תג נכה גם אם הרכב חונה בניגוד להוראות סעיף 0א לחוק התעבורה, אולם רשאים הם להזיז את הרכב, ובמידת הצורך גם לגררו, אם אופן חנייתו מסכן עוברי דרך או גורם הפרעה ממשית לתנועה.
עונשין > החוסם את הכניסה אל רכב הנכה במקומות המיועדים לחניית נכים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
עונשין > החונה שלא כדין בחניית נכה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
עונשין > המשתמש שלא כדין בתג נכה לרכב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מכירת תגי נכה

בפברואר 2024 פורסם כי ישנן חברות המוכרות תגי נכה. התגים מאפשרים הנחה גדולה באגרת הרישוי לרכב וכן חניה בתנאים מיטיבים מיוחדים. בכתבה הוצגה פרסומת המבטיחה תג לכל אזרח שישלם. קורה לא אחת שלרכב עם כיסא גלגלים אין מקום חניה, כי כל המקומות תפוסים וגם על המדרכה הנכה אינו יכול לעבור, כי היא חסומה על ידי מכוניות חונות. עד כה ניתנו 613,000 תגים. קשה לבדוק האם ברכב החונה אכן נסע נכה. ממשרד התחבורה נמסר כי הוקמו ועדות. בינתיים הוחלט לבטל את האישור האוטומטי לשני תגים לכל נכה.
ראו גם

ניידות (נגישות)
נגישות תחבורה
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות
הערות שוליים

↑  דברי ההסבר להצעת חוק חניה לנכים, התשנ"ג-1993
↑  תג חנייה לנכה, באתר הביטוח הלאומי
↑  הגשת בקשה לתג נכה: מה ניתן לעשות אם הבקשה נדחתה?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏16 בנובמבר 2023
↑  תג חניה לנכה ולקרוב המסיע בוגר או ילד נכה, באתר כל זכות
↑  רע"פ 604/10 לביא נ' מדינת ישראל, ניתן ב־10 במאי 2010
↑   דניאל שמיל, תמורת כמה אלפי שקלים למאכערים, גם אתם תוכלו לקבל תג נכה ולחנות על מדרכות, באתר הארץ, 21 בפברואר 2024
חוק המידע הפלילי ותקנת השבים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  9 בינואר 2019
 תאריך חקיקה עברי:  ג' בשבט ה'תשע"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2783, עמ' 298
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרדי המשפטים וביטחון הפנים
 מספר תיקונים:  2
 נוסח מלא:  חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע״ט-2019
 
חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע״ט-2019 הוא חוק שאושר בכנסת בינואר 2019, ונכנס לתוקף ב-12 ביולי 2022. החוק מסדיר את פעולת המרשם הפלילי במשטרת ישראל, והחליף את חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981, שהסדיר נושא זה קודם לכן. הפרק העוסק בהתיישנות מידע במרשם ומחיקתו הוא בהשפעת העיקרון במשפט העברי של תקנת השבים.
המרשם הפלילי והמרשם המשטרתי מנוהלים על ידי משטרת ישראל. לארגוני אכיפה ומודיעין נוספים יש גישה ישירה למאגר מידע זה, והם רשאים להעביר ביניהם מידע פלילי, וכן להעבירו לגופי מינהל ציבורי המפורטים בחוק, לשם מילוי תפקידיהם של גופים אלה. על הגישה למידע והפצתו קיימים פיקוח וביקורת, כדי למנוע הפצתו למי שאינו מורשה לכך.
היסטוריה חקיקתית

הנושאים שבהם עוסק חוק זה הוסדרו מאז שנת 1981 באמצעות חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים. במאי 2008 מינה שר המשפטים, דניאל פרידמן, ועדה לבחינת החוק בראשות פרופ' רות קנאי. דברי ההסבר להצעת החוק מתארים את פעולת הוועדה:
החוק אושר בכנסת ב-9 בינואר 2019, ונקבע בו שייכנס לתוקף כעבור שנתיים מיום פרסומו, כלומר ב-16 בינואר 2021. בתיקון לחוק כניסתו לתוקף נדחתה בשנה, ל-16 בינואר 2022. הדחייה נומקה בהשפעתה של מגפת הקורונה ובקושי טכנולוגי ליישם את תקופות ההתיישנות והמחיקה החדשות. יחד עם דחייה זו הוסמכו שר המשפטים והשר לביטחון הפנים לדחות את כניסת החוק לתוקף לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים. השרים ניצלו סמכותם זו, והחוק נכנס לתוקף כחצי שנה מאוחר יותר, ב-12 ביולי 2022.
עיקרי החידושים בחוק החדש, בהשוואה לחוק שקדם לו, הם:
קיצור תקופות ההתיישנות והמחיקה, לשם הקלת שיקומם של בעלי רישום פלילי, אך בעבירות מין ובעבירות אלימות וסמים התקופות ארוכות יותר.
צעדים למניעת זליגה של מידע פלילי: איסור דרישת תצהיר אודות עברו הפלילי של אדם, על ידי מי שאינו זכאי לקבלו על פי דין, וביטול האפשרות למסירת מידע מהמרשם הפלילי בתדפיס.
קביעת נהלים לשקילת מידע פלילי בעת החלטה על מתן זכות (רישיון, גישה למכרז ועוד).
חובת מינוי ממונים על מידע פלילי בגופים הזכאים לקבל מידע מהמרשם הפלילי.
שר המשפטים ימנה ממונה על הביקורת שיבחן את ההנחיות והנהלים הפנימיים שנקבעו בגוף נותן זכות הזכאי לקבל מידע פלילי, את השימוש במידע הפלילי בגוף כאמור ואת שמירתו, ואת אופן הפעלת שיקול הדעת לעניין המידע הפלילי, וייתן הכשרה לגורמים מסייעים ולממונים על מידע פלילי.