stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביקורת שיפוטית
ביקורת שיפוטית על הרשות המבצעת בישראל > ביקורת על חקיקת משנה

אף שמבחינות מסוימות חקיקת משנה נושאת אופי של חוק, הרי להלכה היא מעשה של הרשות המבצעת: את חקיקת המשנה מתקינים שר או פקיד ממשלתי שהוסמכו לכך (אך פעמים רבות יש לאשרה בוועדה מוועדות הכנסת). לפיכך חקיקת משנה ניתנת לביטול על ידי בית המשפט כאשר נמצא בה פגם. פגמים עיקריים המאפשרים ביטולה של חקיקת משנה הם:
היא סותרת חוק, מבלי שניתנה הסמכה מפורשת לכך;
יש בה חריגה מהמסגרת שנקבעה בהסמכה להתקינה. למשל: היא אינה תואמת את כוונת המחוקק הראשי או את מטרתו;
היא הותקנה על ידי מי שאינו מוסמך לכך, או בדרך שונה מזו שקובעת ההסמכה;
היא אינה ברורה, כך שבית המשפט מתקשה לפרש אותה;
נפל פגם בדרך קבלת ההחלטה. למשל: היא נעשתה לשם "מטרה זרה" או שלא בתום לב
נפלו פגמים מהותיים בהחלטה למשל: יש בה אפליה פסולה.
היא אינה עומדת במבחן הסבירות – כלומר, בית המשפט מצא שחקיקת המשנה "חורגת ממתחם הסבירות", שהוא מתחם ההחלטות שרשות שלטונית סבירה יכולה לקבל.
מלאכתם של השופטים במקרה זה אינה פשוטה, כפי שהבחין הנס קלינגהופר:
חכמה רבה וחוש מיוחד במינו דרושים לכך שיעלה בידי השופטים להושיט עזרה לפרט עד אותו גבול שאפשר להגיע אליו מבלי להתגרות במחוקק, כלומר, מבלי להביאו לידי תגובות תחיקתיות של הרחבה וחיזוק מוגברים של חופש פעולתו של המינהל, תגובות שיהיה בהן כדי לרפות עוד יותר את שלטון החוק.
הוסיף בעניין זה אהרן ברק:
המינהל, הרואה עצמו נפגע מפיקוח בתי המשפט, מנסה לכבול את בית המשפט כבילה סטטוטורית על ידי פניה לגוף המחוקק. בשיטה כמו שלנו, בה הגוף המחוקק נוטה לקבל את פניית המינהל, עשוי הפיקוח המוגבר של בית המשפט להתקל בפעולת גומלין של המחוקק.
ביקורת שיפוטית על חוקה

ככלל, בית המשפט שואב את סמכותו לפסילת חקיקה ראשית מכוחה של החוקה או חוקי היסוד, שהם המסמך המכונן העליון לכל גופי השלטון. לכן העמדה המקובלת אצל משפטנים רבים היא כי לא ניתן לבצע ביקורת שיפוטית כלפי חוק היסוד עצמם. עם זאת, בחוקות מסוימות ישנם סעיפים המוגדרים כנצחיים, כך ששינוי שלהם חשוף לכאורה לביקורת שיפוטית. כמו כן, קיימות דוקטרינות המאפשרות להחיל ביקורת שיפוטית מסוימת על תיקונים חוקתיים, כגון תיקון חוקה שאינו חוקתי (או ייחוס מעמד עליון לעקרונות היסוד של השיטה), שימוש לרעה בסמכות המכוננת.
בחוות דעת שמסר בית המשפט העליון בגרמניה ביום 6 בספטמבר 1953, התומך בביקורת זו, צוין:
אין לשלול פסלותה של הוראה בחוקה על שום כך בלבד שההוראה עצמה היא חלק מן החוקה. ישנם כללים חוקתיים שהם כה יסודיים והם ביטוי של דין על־חוקתי, עד כדי לקשור את מחוקק החוקה בכבודו ובעצמו; הוראות חוקה אחרות. שאינן בעלות דרגה כזאת והן עומדות בסתירה לכללים אלה, יכולות להיפסל.
בתי משפט עסקו גם בכללי משפט חוקתיים. כך קבע בית המשפט העליון בקפריסין כי פרשנות של מתקן החוקה הפועל בתום-לב, מחייבת לפרש הוראה חוקתית כאילו אינה חלה באופן רטרואקטיבי. בצ'ילה ביטל בית המשפט החוקתי רפורמה, תוך שהוא קובע כי תיקון חוקתי זמני של הוראה חוקתית חיונית מהווה פעולה לא-לגיטימית חמורה; ואילו בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי תיקון חוקתי חד-פעמי ופרסונלי לחוקה הטורקית, שהסיר חסינות של חברי פרלמנט, מהווה "שימוש לרעה" בהליך התיקון החוקתי.
ביקורת שיפוטית על חוקה > ביקורת שיפוטית על חוקי יסוד בישראל > תיקון חוקה שאינו חוקתי

ביולי 2016 התקבל תיקון לחוק יסוד: הכנסת לפיו הכנסת רשאית להדיח חבר כנסת מכהן מתפקידו אם מתקיימת בו אחת העילות המאפשרות את פסילת מועמדותו: שלילת זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות או תמיכה במאבק מזוין נגד ישראל. כנגד החוק הוגשו עתירות לבג"ץ, בטענה שהתיקון פוגע פגיעה קשה בזכות לבחור ולהיבחר, בחופש הביטוי ובעיקרון הפרדת הרשויות. עתירה זו נשענה על דוקטרינת תיקון חוקה שאינו חוקתי, לפיה לבית המשפט סמכות לפסול קטעי חוקה כאשר תוכנם סותר עקרונות יסוד על-חוקתיים. בפסק הדין שניתן (בג"ץ בן מאיר נגד הכנסת) דחו 9 שופטי בית המשפט העליון את העתירה, מבלי להכריע בשאלה אם ניתן בכלל להשתמש בדוקטרינת התיקון לחוקה שאינו חוקתי.
בעקבות חקיקת חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי הוגשו לבג"ץ 15 עתירות המבקשות לפסול את חוק היסוד, בשלמותו או בחלקו, כיוון שתוכן החוק פוגע בעקרון השוויון ולכן הוא תיקון חוקה שאינו חוקתי. בג"ץ דן בעתירות בהרכב מורחב של 11 שופטים, ודחה את העתירות (ראו בג"ץ חוק הלאום).
העתירות הצריכו דיון תקדימי בשאלת סמכותו של בית המשפט העליון לפסול חוק יסוד. עוד קודם להגשת עתירות אלה, הנשיא ברק חיווה דעתו, בדיון על חוק טל, שפסילה כזו אפשרית כאשר חוק יסוד נוגד את עקרונות היסוד של המשטר. שרת המשפטים, איילת שקד, חיוותה דעתה על פסילה אפשרית: "צעד כזה יהיה רעידת אדמה – מלחמה בין רשויות. ביהמ"ש לא יכול לפסול חוקי יסוד". יושב ראש הכנסת, יריב לוין כתב לנשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, כי "עצם הדיון בבית המשפט העליון הנכבד בעניינים של חוקי יסוד, מהווה קריאת תיגר על העקרונות הדמוקרטיים הבסיסיים ביותר של ריבונות העם, הפרדת הרשויות ושלטון החוק". ראש הממשלה, בנימין נתניהו אמר כי "לבית המשפט אין סמכות לדון בתוקפם של חוקי יסוד מכיוון שחוקי היסוד שמחוקקת הכנסת הם הנורמה החוקתית העליונה במדינה". גם פרופ' מני מאוטנר חיווה דעתו שעל בית המשפט העליון להימנע מלדון בשאלת החוקתיות של חוקי היסוד. פרופ' סוזי נבות וד"ר יניב רוזנאי חיוו דעתם ש"שאלת הסמכות לביקורת שיפוטית של חוקי-יסוד ותיקונים חייבת להיות מושפעת, למצער במידה מסוימת, בקושי או בקלות היחסית של הליך התיקון של אותה חוקה ובזהות השחקנים המעורבים בהליך השינוי החוקתי."
ב-1 בינואר 2024 ניתן פסק דין בבג"ץ עילת הסבירות, ובו נקבע, ברוב של 12 מתוך 15 שופטי בית המשפט העליון של בית המשפט נתונה הסמכות לקיים ביקורת שיפוטית על חוקי יסוד, ולהתערב במקרים חריגים וקיצוניים שבהם הכנסת חרגה מסמכותה המכוננת.
ב-3 בינואר 2024 ניתן פסק דין בבג"ץ חוק הנבצרות, ובו נפסק, ברוב של שישה שופטים נגד חמישה, שתיקון מס' 12 לחוק יסוד: הממשלה, שנחקק בהכנסת העשרים וחמש, יחול רק החל מהכנסת העשרים ושש, מחמת היותו חוק פרסונלי.
לקריאה נוספת

אהרן ברק, שופט בחברה דמוקרטית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, כתר הוצאה לאור, נבו הוצאה לאור, 2004, הפרק "היחסים בין הרשות השופטת לרשות המחוקקת", עמ' 316–360, והפרק "היחסים בין הרשות השופטת לרשות המבצעת", עמ' 361–374.
יצחק זמיר, הסמכות המינהלית, כרך ג, נבו הוצאה לאור, 2014.
יצחק זמיר, בית המשפט העליון, הוצאת שוקן, 2022, פרק 12: תפקיד בית המשפט, עמ' 88–95, פרק 13: סמכות בית המשפט, עמ' 96–105.
אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך א: עקרונות יסוד, פרק 4 – ביקורת שיפוטית
שמעון שטרית, על השפיטה – מערכת הצדק במשפט, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004, הפרק "ביקורת שיפוטית על פעולות הרשות המבצעת", עמ' 394–399 והפרק "התערבות בית המשפט בענייני הכנסת", עמ' 438–455.
גלעד ברנע, "הביקורת השיפוטית על חקיקה כלכלית מכוח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו", מיסים, אפריל 1998.
יואב דותן, ביקורת שיפוטית על שיקול דעת מינהלי, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר ונבו הוצאה לאור, 2023.
D. Kretzmer "Judicial Review of Knesset Decisions" 8 Tel Aviv University Studies in Law (1988).
M. Shamgar "Judicial Review of Knesset Decisions by the High Court of Justice" 28 Israel Law Review (1994)
Suzi Navot, "Constitutional Law in Israel" Wolter Kluwer, 2016.
ביאורים

↑  בבריטניה אין חוקה או בית משפט לחוקה ולכן החקיקה הפרלמנטרית קובעת
שיר המסכות

| --- | --- |

 סינגל
 יצא לאור:  1932
 סוגה:  שירי חג
 שפה:  עברית
 כתיבה:  לוין קיפניס
 לחן:  נחום נרדי
"שיר המסכות" או "זקן ארוך לי עד ברכיים" הוא שיר ילדים נפוץ אותו כתב בשנת 1932 המשורר לוין קיפניס והלחין נחום נרדי. השיר בדרך כלל נלמד בגני הילדים.
רקע

השיר פורסם במוסף לילדים של "דבר" בתאריך 18.3.1932 (עמ' 12), יחד עם שירי פורים נוספים של קיפניס ונרדי תחת הכותרת "הגיבור בפה-מהתלה לפורים", מעין מחזמר לחג פורים שגיבוריו הם: פורים עצמו, הרעשן, אוזן ההמן, המסכה והילדים. השירים הנוספים במחזמר הם: אני פורים, שיר המסכות, שיר הרעשן, אני אוזן-המן.
לקריאה נוספת

לוין קיפניס/אליהו הכהן, מחרוזת שירי הזמר, פרחי דקל בע"מ-לוין קיפניס, 2023
הערות שוליים

↑  שיר המסכות, באתר זמרשת
↑  לוין קיפניס, הגיבור בפה-מהתלה לפורים, דבר לילדים, באתר הספרייה הלאומית, ‏18 במרץ 1932
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • ממוכן • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
סטרופודון

| סטרופודון |
| --- | --- |
  איור ומודל של סטרופודון
תקופה
קרטיקון תחתון 123–105 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: יונקי הביב
משפחה:: Steropodontidae
סוג:: סטרופודון
מינים
 Steropodon galmani
שם מדעי
 Steropodon ‏מולנר ופלנרי וארצ'ר, 1985

סטרופודון (שם מדעי: Steropodon) הוא סוג יונק נכחד מקבוצת יונקי הביב שחי בסוף הקרטיקון התחתון לפני 105–123 מיליון שנה. כמו קרוביו המודרניים הוא חי באוסטרליה, והיה מראשוני היונקים שבה. בסוג נמצא מין יחיד - Steropodon galmani.
מאפיינים

הסטרופודון דמה לברווזן האוסטרלי, אך לעומתו, השיניים במקורו הזכירו שיני יונקים מפותחים יותר עם החותכות הגדולות. דבר זה מצביע על קרבה ליצורים מהקבוצה Theria, מהם התפתחו הכיסאים המודרניים.
היצור מוכר רק מלסת תחתונה ובה כמה שיניים שנמצאו בניו סאות' ויילס. אורך היונק המשוער הגיע ל-40–50 סנטימטר ואורך השיניים החתוכות 5–7 מ"מ ורוחב 3–4 מ"מ. בדיקה שנעשתה על שיניים אלה מורה על כך שהוא היה בעל מקור כמו של הברווזן האוסטרלי או של האובדורודון הנכחד. ככל הנראה הוא גם הטיל ביצים.
לא ידוע ממה ניזון, אך ייתכן שהוא חי לצד מקווי מים וצד חסילונים או דגים קטנים כמו הברווזן.
מערב סאסקס

מערב סאסקס (באנגלית: West Sussex) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה. בעבר האזור נקרא ממלכת סאסקס.
סביב לו מצויים מחוזות: המפשייר (מערבית), מזרח סאסקס (מזרחית) וסארי (צפונית). עיר הבירה של המחוז היא צ'יצ'סטר.
המחוז מחולק ל-7 נפות: וורת'ינג, אראן, צ'יצ'סטר, הורשאם, קרוולי, מיד סאסקס ואדאר.
ברגאן

מיקום מישור ברגאן ברומניה
ברגאן (ברומנית: Bărăgan) הוא מישור רחב ידיים בחבל מונטניה שברומניה.
השם "ברגאן" נגזר משפת הקומנים ששלטו במקום בימי הביניים. ברגאן הוא שדה הגידול העיקרי לדגני רומניה.
מישור ברגאן הוא ערבה חמה ויבשה בקיץ (טמפרטורת השיא שנמדדה היא 44.5 מעלות צלזיוס) וקרה מאוד בחורף. בחורף נושבת במישור זה רוח קרה הקרויה קריבץ. עקב האקלים הקיצוני המקום מאוכלס בדלילות, ושימש כיעד להגלייתם בשנת 1950 של אנשים חשודים כמתנגדי המשטר הקומוניסטי או הנחשבים איכרים מבוססים ( הקרויים "קיאבורים", בדומה למונח "קולאקים" בברית המועצות) עוד הוגלו לשם אוכלוסיות ממוצא גרמני וסרבי מאזור באנאט הקרוב לגבול עם יוגוסלביה.
ראו גם

הגליות לברגאן
דוידה אסטורי

דֵּוידֵּה אָסְטוֹרי (באיטלקית: Davide Astori‏; 7 בינואר 1987 – 4 במרץ 2018) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת פיורנטינה ונבחרת איטליה.
קריירה

אסטורי נולד וגדל במחוז ברגמו שבאיטליה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של קבוצת פונטיסולה והחל את קריירת הבוגרים שלו במילאן אבל לא שיחק בפועל במדיה והושאל לקבוצות אחרות. לאחר מכן צורף לסגל קבוצת קליארי, אך לאחר זמן מה הושאל לרומא ולפיורנטינה, שעמה גם האריך חוזה.
הוא רשם ארבע הופעות בנבחרת הנוער ולנבחרת הבוגרת קיבל זימון ראשון תחת המאמן צ'זרה פראנדלי באוגוסט 2010. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה בכדורגל בקייב במרץ 2011. בגביע הקונפדרציות 2013 הוא כבש שער מול נבחרת אורוגוואי בכדורגל בקרב על המקום השלישי. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה נגד נבחרת ישראל בכדורגל, באוקטובר 2017.
מותו

אסטורי נמצא מת בחדרו בבית המלון שבו שהו חברי קבוצתו לפני משחק ליגה שתוכנן להיערך נגד אודינזה. סיבת המוות הרשמית שנקבעה לאחר נתיחת גופתו באיטליה היא דום לב בשנתו.
סטטיסטיקה > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | מפעלים אירופיים> הופעות | מפעלים אירופיים> שערים | טורנירים אחרים> הופעות | טורנירים אחרים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פיציגטון (השאלה) | 2006/07 | 25 | 1 | 2 | 0 | 0 | — | — | 0 | 27 | 1 |
| קרמונזה (השאלה) | 2007/08 | 31 | 0 | 0 | 0 | — | — | 4 | 0 | 35 | 0 |
| קליארי | 2008/09 | 10 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 10 | 0 |
| קליארי | 2009/10 | 34 | 2 | 1 | 0 | — | — | — | — | 35 | 2 |
| קליארי | 2010/11 | 36 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 36 | 0 |
| קליארי | 2011/12 | 28 | 1 | 1 | 0 | — | — | — | — | 29 | 1 |
| קליארי | 2012/13 | 32 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 33 | 0 |
| קליארי | 2013/14 | 34 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 35 | 0 |
| קליארי | סך הכל | 174 | 3 | 4 | 0 | — | — | — | — | 181 | 4 |
| רומא (השאלה) | 2014/15 | 24 | 1 | 2 | 0 | 4 | 0 | — | — | 31 | 1 |
| פיורנטינה (השאלה) | 2015/16 | 33 | 0 | 1 | 0 | 8 | 0 | — | — | 42 | 0 |
| פיורנטינה | 2016/17 | 33 | 2 | 1 | 0 | 6 | 0 | — | — | 40 | 2 |
| פיורנטינה | 2017/18 | 25 | 1 | 2 | 0 | — | — | — | — | 27 | 1 |
| פיורנטינה | סך הכל | 91 | 3 | 4 | 0 | 14 | 0 | — | — | 109 | 3 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 345 | 8 | 10 | 0 | 18 | 0 | 4 | 0 | 377 | 8 |
סטטיסטיקה > בינלאומי

| נבחרת איטליה בכדורגל> שנה | נבחרת איטליה בכדורגל> הופעות | נבחרת איטליה בכדורגל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 1 | 0 |
| 2012 | 1 | 0 |
| 2013 | 5 | 1 |
| 2014 | 2 | 0 |
| 2015 | 1 | 0 |
| 2016 | 3 | 0 |
| 2017 | 1 | 0 |
| סך הכל | 14 | 1 |
סטטיסטיקה > שערים בנבחרת

| # | תאריך | מגרש | יריבה | שער | תוצאה | טורניר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 30 ביוני 2013 | ארנה פונטה נובה, סלבדור, ברזיל | אורוגוואי | 1–0 | 2–2 (3–2 פ) | גביע הקונפדרציות 2013 |
הערות שוליים

↑  קפטן פיורנטינה דוידה אסטורי מת בשנתו, משחקי המחזור נדחו, באתר וואלה, 4 במרץ 2018
↑  הרופא אישר: "סיבת המוות של דוידה אסטורי הינה דום לב בשינה", באתר וואלה, 6 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1153717972  VIAF: 7239152080608907230009   WorldCat (עם VIAF): 7239152080608907230009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיר זיכרון ספונטני שנפתח על ידי מעריצים לזכרו של דוידה אסטורי באצטדיון ארטמיו פרנקי, פירנצה. הססמה "צ'או קפיטנו" הפכה לשורת פרידה מאסטורי.
ביל מקגינלי

וויליאם מקגינלי (באנגלית: William McGinley) הוא מזכיר הקבינט של הבית הלבן לשעבר בממשלו הראשון של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. הוא עורך דין אמריקאי ושותף לשעבר במשרד עורכי הדין ג'ונס דיי, שם ייצג נושאי משרה פדרליים, מועמדים וארגונים לאומיים בנושאי מימון קמפיינים, אתיקה ועניינים פוליטיים אחרים.
ביוגרפיה

מקגינלי למד היסטוריה לתואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ולתואר שני באוניברסיטת מדינת קליפורניה בלונג ביץ'. בשנת 1997 הוא קיבל תואר דוקטור למשפט (JD) מבית הספר למשפט באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לאחר לימודי המשפטים שימש מקגינלי כסגן היועץ המשפטי של הוועדה הרפובליקנית הלאומית (RNC) והיה יועץ לוועדת החוקה של ה-RNC. בנוסף, שימש כיועץ לוועדה הרפובליקנית הלאומית לבחירת מועמדים לסנאט.
מקגינלי עבד במשרד עורכי הדין פאטון בוגס, שם הפך לשותף ויו"ר משותף של קבוצת העיסוק בדיני בחירות, ולאחר מכן עבר כשותף למשרד עורכי הדין ג'ונס דיי.
בשנת 2012 שימש כיועץ של הוועדה לקביעת הכללים של מפגש הוועידה הרפובליקנית הלאומית באותה שנה.
באפריל 2016 הצטרף לצוות הקמפיין הנשיאותי של דונלד טראמפ. לאחר ניצחונו של טראמפ מונה ב-20 בינואר 2017 למזכיר הקבינט בבית הלבן. הוא התפטר ביולי 2019, ולאחר מכן הצטרף ל"קבוצת ווגל".
בנובמבר 2024, לאחר בחירתו של טראמפ לכהונה שנייה, מונה מקגינלי ליועץ לנשיא. כעבור חודש עבר למחלקה ליעילות הממשל בראשותו של אילון מאסק, אך בינואר 2025 עזב אותה לטובת השוק הפרטי.
הערות שוליים

↑  Meet an Alumnus: William J. McGinley | GW Law | The George Washington University, GW Law
1 2  Trump team announces additional White House hires, POLITICO, ‏2017-01-19
1 2  Donald Trump hires top GOP lawyer for delegate fight, POLITICO, ‏2016-04-18
↑  Ron Paul's aura leaves GOP, Romney in tricky spot, web.archive.org, ‏2017-12-23
↑  Reid Wilson and Jordan Fabian, Senior Trump administration official to leave post next week, The Hill, ‏2019-07-12
↑  Alex Gangitano, Ex-senior Trump administration official joins lobbying shop, The Hill, ‏2019-10-02
↑  ציפורה סימן טוב, שר הגנה, ראש ל-CIA ומשרד למאסק: המינויים החדשים של טראמפ, באתר עכשיו 14
הגברת האלוהית

| --- | --- |

 בימוי:  פרנק לויד 
 הופק בידי:  Walter Morosco, Richard A. Rowland, פרנק לויד 
 תסריט:  Forrest Halsey 
 שחקנים ראשיים:  Corinne Griffith (אמה, ליידי המילטון) הרולד גודווין Michael Ivan Vavitch (פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות) ג'וליה סוויין גורדון גרנט ווית'רס רוברט פאריש Dorothy Cumming (מריה קרולינה מאוסטריה) בן אלכסנדר ה. ב. וורנר (ויליאם המילטון) ויקטור וארקוני (הוריישו נלסון) מונטגיו לאב (Sir Thomas Hardy, 1st Baronet) איאן קיית Helen Jerome Eddy (פרנסס הרברט וולוורד) מארי דרסלר ג'ואן בנט אנדי דווין ג'ואל מקריי בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  Cecil Copping 
 צילום:  ג'ון פ. סייץ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1929 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אילם, סרט ביוגרפי 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 פרסים:  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (פרנק לויד) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הגברת האלוהית (באנגלית: The Divine Lady) הוא סרט דרמה היסטורית אמריקאי משנת 1929 בבימויו של פרנק לויד, המבוסס על הרומן "The Divine Lady: A Romance of Nelson and Emma Hamilton" מאת א.מ. ברדלי. הסרט מגולל את סיפור אהבתם של אמה, ליידי המילטון, והאדמירל הבריטי הוריישו נלסון, על רקע המלחמות הנפוליאוניות. בתפקידים הראשיים מככבים קורין גריפית' כליידי אמה המילטון, ויקטור ורקוני כהוריישו נלסון, וה. ב. וורנר כסר ויליאם המילטון.
הסרט זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר והיה מועמד לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (קורין גריפית') והצילום הטוב ביותר.
עלילה

הסרט מתאר את עלייתה של אמה ליידי המילטון, מאישה פשוטה לאחת הנשים המשפיעות באנגליה, ואת מערכת היחסים הרומנטית והסוערת שלה עם האדמירל הוריישו נלסון, על רקע האירועים ההיסטוריים של התקופה.
צוות השחקנים

קורין גריפית' – אמה, ליידי המילטון
ויקטור ורקוני – הוריישו נלסון
ה. ב. וורנר – סר ויליאם המילטון
ביקורות

הסרט זכה לשבחים רבים עם יציאתו. ה-"פיטסבורג פוסט-גאזט" תיאר את הסרט כ"סיפור אהבה אפי המשלב בין רגש להיסטוריה". ה-"Los Angeles Times" ציין את הופעתה של קורין גריפית' כ"מרשימה", והוסיף כי "היא מביאה למסך דמות מורכבת ומלאת חיים". ה-"ברטלבורו רפורמר" כתב: "הבימוי של פרנק לויד מצליח ללכוד את המהות של התקופה ואת העוצמה של הסיפור".
סרט זכה בפרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר עבור פרנק לויד, והיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
בישראל, הסרט הוקרן בסינמטקים וזכה להתעניינות מצד חובבי קולנוע קלאסי.
הערות שוליים

1 2  פרויקט כל זוכי האוסקר בקטגורית הסרט הטוב ביותר – פרק 2: "ברודווי מלודי" (1929), באתר סריטה, ‏2017-02-06 (באנגלית)
קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה

| --- | --- |
בית הכנסת של קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה
בית הכנסת של קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 מיקום:  קנדז'ז'ין-קוז'לה
 מדינה:  פולין פולין
 זרם:  רפורמי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ספטמבר 1877 – ספטמבר 1896 (כ־19 שנים)
 תאריך פירוק:  10 בנובמבר 1938 (ליל הבדולח)
 חומרי בנייה:  לבנים
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-רומנסקית
 
 heהמיקום המדויק בית הכנסת הגדול
 
קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה חיה בתחומי אזור קנדז'ז'ין-קוז'לה (בפולנית: Kędzierzyn-Koźle, ‏האזנהקובץ:Kedzierzyn Kozle pronounciation.ogg‏Ⓘ‏; שמה לשעבר בגרמנית: קנדרזין-קוזל, Kandrzin-Cosel) היא עיר הנמצאת בדרום פולין על גדות הנהר אודר שאוחדה לעיר רק בשנת 1975 על בסיס מספר כפרים ועיירות ששכנו בשכנות באזור. אוכלוסיית העיר נכון לסוף שנת 2019 מונה 93,880 תושבים.
יהודים החלו להתיישב בקוז'לה לפני שנת 1373.
במלחמת העולם השנייה הנאצים הקימו רשת של למעלה מ־40 מחנות עבודה בכפייה באזור קנדז'ז'ין. בשנת 1944 חיל האוויר האמריקני, שפעל מבסיסים באיטליה, ביצע הפצצת שטיח על מחנות העבודה ומפעלי התעשייה המקומיים.
ב־21 בינואר 1945 חיסלו הגרמנים את מחנות העבודה בכפייה ופינו כ־56 אלף אסירים מהם. כ־1,000 אסירים מתו במהלך "צעדת המוות". המחנות שוחררו על ידי הצבא הסובייטי ב־26 בינואר 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הקהילה היהודית בקוז'לה לא הצליחה להיבנות מחדש. יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה מיוצגים על ידי רבנות קהילת יהודי ורוצלב, שבראשה נכון לשנת 2019 עומד הרב דוד בסוק.
היסטוריה > המאות ה-14 ועד ה-18

האוכלוסייה היהודית החלה להתיישב בקוז'לה לפני שנת 1373. קיים מסמך המתאר אירוע מתחילת המחצית השנייה של המאה ה-14, שבמהלכו שדד הדוכס קונרד השני מאולשניצה (אנ') כסף בכוח מאישה יהודייה מקוז'לה. בשנת 1356 התקיים משפטם של פשמיסלב (פו'), הדוכס מקנדז'ז'ין, נגד הדוכס מאולסנו (פו') וקוז'לה (פו'). מהחקירה עלה כי הכסף הגנוב שייך ליהודי מפיסקוביצה (פו'), שהיה בסמכותו של הדוכס מצ'שין.
היהודי המפורסם ביותר בקוז'לה היה אברהם מקוז'לה, שבתחילת המאה ה-15 ניהל אינטרסים פיננסיים בטרז'בניצה (פו') שמצפון לורוצלב.
ב־14 בספטמבר 1559 הוציא הקיסר פרדיננד הראשון צו קיסרי המגרש יהודים מארצות המורשה ההבסבורגית. מסמך זה חסם את המאמצים ליישב יהודים בקוז'לה לאחר המגפה בשנת 1559.
בשנת 1563, תושבי העיר קוז'לה ביקשו מהקיסר פרדיננד לקיים את צוו אי-הסובלנות כנגד היהודים. ב־16 בספטמבר 1563 נתן הקיסר את הסכמתו.
במאי 1713 הוציא הקיסר קרל השישי צו של סובלנות (Toleranzpatent) חיובי כלפי היהודים, שאפשר להם להתיישב בשלזיה לאחר ששילמו מס סובלנות מיוחד. מסמך זה העניק ליהודים את הזכות לעסוק במסחר מדלת לדלת בשלזיה, הוחרגו מצוו זה הערים פרודניק, גלוביצ'יץ, רטיבור, קוז'לה, אופולה וניסה. אם סוחר יהודי כלשהו, למרות האיסור, נסה לסחור בערים אלה, הוא אבד את כל סחורתו. אולם היהודים מצאו דרך לעקוף את הרגולציה והתיישבו בפרברי הערים האלה, שם הם פיתחו את המסחר.
בשנת 1750 התיישבו בקוז'לה שני הסוחרים היהודים הראשונים, סלומון ומרקוס ברוך. נוכחותם תרמה להתפתחות העיר שהייתה ממוקמת בסמוך לנתיב שיירות המלח. בשנת 1766 התגוררו בקוז'לה 30 יהודים. בשנת 1787 גרו בעיר 94 יהודים. מאמרים פרוסים כלליים משנת 1790 מתעדים את נוכחותם של 98 יהודים בעיר.
בשנת 1796 רכשו בני הקהילה היהודית מבנה מיורשי ברוך שטיינפידשן, ובו הוסדר בית תפילה (בית כנסת). באותה תקופה עמדו בראש יהודי קוז'לה: מאיר וולנטין פרידלנדר, יצחק איצינגר ושמעון יעקב קאופמן.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך המצור על הצבא הנפוליאני בשנת 1807 על מצודת קוז'לה, הורשו להישאר בתוך ביצורי קוז'לה רק חמש משפחות סוחרים (נתן ניקולאייר, איזאאש קאופמן, שמעון קאופמן, משה פרנקפורטר ופביאן שטייניץ). השאר נאלצו לעזוב את העיר.
באוקטובר 1813 עבר הרב שמואל מורגנשטרן מקהילת יהודי גליביצה לקוז'לה.
בשנת 1814 הוקם בית קברות יהודי בקוז'לה. בשנת 1820 הוקמה בעיר קהילה יהודית עצמאית. מקווה הוקם בביתו של יוזף מטולאש בכפר הסמוך דנבובה-Dębowa (הבית נשרף ונבנה מחדש בשנת 1837). משנת 1820 היה לקהילה בית ספר משלה.
ב־21 במרץ 1825 קנתה הקהילה היהודית בקוז'לה מהרוקח שליבה מבנה בן שתי קומות במלשטראסה 28 (השם המעודכן רחוב סיינקייביצה-ul. Sienkiewicza). חדר תפילה אורגן בחדרים בקומה השנייה ושימש את הקהילה מעל 50 שנה. גבאי בית הכנסת היה הירש לובל זילברפלד.
בשנת 1828 התגוררו 210 יהודים בקוז'לה, שהיוו 0.6% מכלל האוכלוסייה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 1844 התגוררו בקוז'לה 160 יהודים, ומשנת 1845, 17 יהודים חיו בקלודניצה ו-5 יהודים בסלאביצ'יצה. בשנת 1861 התגוררו בקוז'לה 181 יהודים, כולל נוכחותם הראשונה שנרשמה של 14 יהודים שהתגוררו בקנדז'ז'ין.
בשנת 1872 הוקם איגוד קהילות בתי הכנסת בשלזיה העליונה (Oberschlesische Synagogen-Gemeinden), שכלל גם את קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה.
בספטמבר 1877 הקהילה היהודית בקוז'לה קנתה מגרש בכיכר רסיבורסקי-Raciborski (השם המעודכן, כיכר רטיבורר-Ratiborer Platz, רחוב קווינטניה 24-Kwietnia). במקום זה, בשנת 1883, החלה בניית בית כנסת חדש. ליד בית הכנסת הייתה דירת הרב, ובית זקנים יהודי.
בשנת 1880 קהילת יהודי קנדז'ז'ין-קוז'לה הגיע לגודלה המקסימלי, 236 נפש.