stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית איצקוביטש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים, אתר מורשת לאומית (ישראל) 
 על שם:  יצחק איצקוביטש 
 כתובת:  ארלוזורוב 16, חיפה 
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 אדריכל:  אלכסנדר ברוולד 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הארץ ישראלי 
 קואורדינטות:  32°48′19″N 35°00′02″E﻿ / ﻿32.80528°N 35.00052°E﻿ / 32.80528; 35.00052
  (למפת חיפה מוגדלת) בית איצקוביטש(למפת חיפה רגילה) בית איצקוביטש(למפת הגליל המערבי רגילה) בית איצקוביטש(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית איצקוביטש
 
השלט המציין שהבית הוא אתר המורשת על הבית
בית איצקוביטש היה בית המגורים של עליזה ויצחק איצקוביטש  שהיה הרנטגנולוג הראשון בצפון ארץ ישראל. הבית שוכן ברחוב ארלוזורוב 16, בהדר הכרמל שבחיפה. הבית מוכר כאתר מורשת.
היסטוריה

הבניין הוקם בשנת 1930, והוא תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד בסגנון הארץ ישראלי.
עם הפצצת חיפה בידי האיטלקים עברה המשפחה לכרמל, ובבניין מוקמו משרדי ועד הקהילה בחיפה. עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 שימש הבניין כמשכן הרבנות בחיפה.
בשנת 2000 נתנה העירייה את המבנה לערוגות- המרכז לקידום הילד והמשפחה (לשעבר מכון ה.ל.כ.ה), כאות הוקרה על קידום ילדי העיר. נכון לאוקטובר 2013 מפעילה עמותת המרכז את הבניין ומציעה בו טיפולים דידקטיים, רגשיים ופרא-רפואיים לילדים תושבי חיפה והסביבה.
ראו גם

בית הרמן שטרוק
הערות שוליים

↑  עורכים: מרדכי נאור ויוסי בן-ארצי (1989). חיפה בהתפתחותה, 1918 - 1948: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר. הוצאת יד יצחק בן-צבי. המחלקה לחינוך והדרכה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית חמאווי

| --- | --- |

בית חמאווי, 2012
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  רציף פנחס מרגולין 39, בת גלים, חיפה
 מיקום:  בת גלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1923–1923
 תאריך פתיחה רשמי:  1923 
 מידות
 קומות:  1 
 קואורדינטות:  32°50′00″N 34°58′32″E﻿ / ﻿32.833215830262°N 34.975608295662°E﻿ / 32.833215830262; 34.975608295662
  (למפת חיפה מוגדלת) בית חמאווי(למפת חיפה רגילה) בית חמאווי(למפת הגליל המערבי רגילה) בית חמאווי(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית חמאווי
 
בית חמאווי הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שהוקם בשנת 1923 (ה'תרפ"ג). הבית שימש כבית מגורים לרב משה חמווי, אחד ממייסדי השכונה, ומשפחתו. מבנה הבית משמש כאתר מורשת בישראל בזכות עיצובו האדריכלי.
מבנה הבית

הבית הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שתוכננה על ידי האדריכל ריכרד קאופמן. האחראי הישיר לעיצוב המבנה איננו ידוע. מדובר במבנה אבן חד קומתי, שתוכנן על ציר סימטרי מובהק. בחזית הבית מרפסת מקורה בעלת פתח קשתי, ומאחוריה חזית בעלת שלושה חלונות טריפוריים. מעל מרפסת הכניסה נמצא גמלון ואבן בצורת צדף, עליה רשומה שנת הקמת הבית והפסוק “אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני”. בעבר, היה הבית מוקף בבוסתן ובו בריכה, מזרקת אבן ואדניות בנויות. בפנים הבית קירות בעלי עיטורים צבעוניים, ואריחי רצפה מאוירים, ייחודיים לכל חדר.
על פי סקר השימור, שהוכן על ידי עיריית חיפה בסוף שנת 1993, מתואר הבית כמבנה בעיצוב ארכיטקטוני מיוחד בעל ערך אסתטי גבוה.
באפריל 2019, קרסה התקרה בבית חמאווי, והובילה לשריפה במקום.
ניסיון שיפוץ הבית

בנובמבר 2012, התקבלה תוכנית לשיפוץ הבית, בה הוחלט להוסיף למבנה בניין בן שש קומות, ובו 15 יחידות דיור ועליית גג. לתוכנית החדשה היו כ-40 מתנגדים, שכללו את תושבי השכונה, אדריכלים ואת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
הסיבות להתנגדות:
שוני בין סגנון הבנייה החדש לסגנון הקיים
חסימת הנוף, הרוח והאור
אי התאמה לסביבה העירונית
צמצום מקומות החנייה באזור
פגיעה באיכות החיים של תושבי השכונה
בוועדה שהתקיימה בפברואר 2015, הוחלט שמבנים הנמצאים ברשימת השימור של עיריית חיפה, ובית חמאווי ביניהם, לא ישונו או יהרסו.
בספטמבר 2019, דנו פעם נוספת על התוכנית לשיפוץ הבית. בשנת 2021 הוגשה תוכנית לשימור ושיפוץ הבית, הכוללת 5 קומות מגורים מעל המבנה הקיים, ושימוש מסחרי בקומת הקרקע. באוגוסט 2023 החלה הכנה לשיפוץ הבית, הכוללת גזימת עצים וניקוי השטח הסובב את הבית.
הערות שוליים

↑  בית חמאווי – מבנה לשימור בטיילת בת גלים – רציף מרגולין 39 – כרטיס השימור מאת זיוה קולודני ותוכניות הבינוי המאיימות על המבנה, מרגולין 39, באתר חי פה - חדשות חיפה, 25 במאי 2013
↑  קריסת הגג של בית חמאווי – מבנה נטוש לשימור בטיילת בת גלים בחיפה • כבאות והצלה, ירון כרמי, באתר חי פה - חדשות חיפה, 9 באפריל 2019
↑  תוכנית "בית חמאווי" חוזרת לשולחן הוועדה המקומית, אודיה שווץ, באתר רדיו חיפה, 22 בספטמבר 2019
↑  תוכנית 304-0407908 חיפה - תב"ע עכשיו, באתר 
תב״ע עכשיו
האבן בצורת הצדף, עליה רשומה שנת הקמת הבית והפסוק “אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני”
בית חמאווי בשעות הערב
שארל-מוריס דה טליראן

שארל-מוריס דה טלֶיראן-פֵּריגוׂר (בצרפתית: Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord; ‏2 בפברואר 1754 – 17 במאי 1838) היה דיפלומט צרפתי שייצג את מדינתו נאמנה בין משטרו של לואי ה-16 לבין משטרו של לואי פיליפ, במהלך כל חילופי המשטרים, לרבות בתקופת המהפכה הצרפתית ובתקופת נפוליאון, וקנה שם של אחד הדיפלומטים הגמישים ורבי-ההשפעה ביותר בתולדות אירופה.
היה גם פעמיים שגריר צרפת לממלכה המאוחדת, כמו כן ארבע פעמים שר החוץ של צרפת, סגן נשיא הקונגרס של האימפריה הצרפתית, נציג צרפת בקונגרס של וינה והיה גם ראש ממשלת צרפת.
סנט ג'ון (מסעדה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסעדה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסדים:  פרגוס הנדרסון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 קואורדינטות:  51°31′13″N 0°06′05″W﻿ / ﻿51.5203°N 0.101389°W﻿ / 51.5203; -0.101389
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקססנט ג'ון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקססנט ג'ון(למפת רובע איזלינגטון רגילה) קמדן הסיטי של וסט.  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. סנט ג'ון(למפת רובע איזלינגטון מוגדלת) קמדן הסיטי של  וסטמינסטר  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. סנט ג'ון
 
השף פרגוס הנדרסון בשנת 2009
אייל מטוגן ברוטב חמאה ושרי, ובצד תפוחי אדמה
מח עצמות של אייל עם סלט פטרוזיליה
אויסטר, שלוט ולימון
עוגת אקלס עם גבינת לנקשיר
סנט ג'ון (באנגלית: St. John) היא מסעדה ברחוב סנט ג'ון בסמית'פילד, לונדון, אנגליה. המסעדה נפתחה ב-1994 בידי השף פרגוס הנדרסון, ביחד עם טרבור גוליבר וג'ון ספיטרי, והיא מתמחה בהכנת חלקי פנים של חיות.
היסטוריה

משכן מסעדת סנט ג'ון הוא בבניין ג'ורג'יאני ששימש בעברו בית אצילים. במה שהיה גינתה נפתחה מעשנת בייקון שהיה חלק משוק הסמית'פילד המהולל של לונדון, שוק הבשר בין השנים 1133 ל-1855 באזור הסיטי של לונדון. המקום נעזב ב-1967, אז שימש למספר צרכים כמו: בית אריזה לקטניות, המחסן הגדול ביותר בבריטניה של בירה סינית מיובאת וב-1994 שימש למטרתו הנוכחית. חלקו העליון של בית האצילים, שכעת נמצאים בו משרדי סט ג'ון וכן הדירות, שימש בעבר גם כמטהו של העיתון "מרקסיזם היום".
רקע כללי על המסעדה והאוכל

המסעדה היא פרי מיזם משותף בין טרבור גוליבר לשף פרגוס הנדרסון ולג'והן ספיטרי. הנדרסון וספיטרי הכירו כשספיטרי ניהל את חדר האוכל של "הבית הצרפתי" בסוהו, אותו פתח פרגוס ב-1992. באותו זמן טרבור גוליבר יסד את "תחנת האש" בווטרלו. הם ראו את המבנה המוזנח ויסדו את המסעדה באוקטובר 1994. ב-1995 תומאס בלייט תפס את מקומו של ספיטרי.
פרגוס הנדרסון נולד בלונדון בשנת 1963 והוא ארכיטקט בהשכלתו, שהקדיש מספר שנים מחייו ללמוד את רזי המטבח הבריטי המסורתי. המסעדה מתמחה באיברי פנים של חיות, (ביחד עם מעט דגים ופירות ים) והתפריט מעיד על עצמו שהוא מציג מטעמים Nose to tail זהו גם שם הספר הראשון שהוציאה המסעדה, אשר זכה בשנת 2000 בפרס מאנדרה סימון.
על הספר אמר מאריו באטאלי, הבעלים של מסעדת "באבו" בניו יורק: "בדיוק סוג ספר הבישול שהלוואי והייתי קורא בעודי ילד... לקרוא ולחלום אודות כל המתכונים הללו גורמת לי לרצות להצית את באבו שלי, על העמדת הפנים שלה כמסעדה ולסור ללונדון לקול קריאת המאסטר" (בגב העטיפה של הספר Nose to tail). הנדרסון אף הוציא לאור ספר שני ששמו The Whole Beast.
המסעדה מבשלת חיות שונות ומשתמשת בכל איבריהן, הבישול והפרזנטציה פשוטים; היא מגישה גם מעט דגים ופירות ים. בין המנות בתפריט: כבד עגל וסלק, זנב שור ופירה, ראש חזיר חם, לשונות טלה שעועית ירוקה ואנשובי, מרק קרביים של עוף, כלית כבשה בחלב הכליה, מעי חזיר כרוב וחרדל, חרטומן צלוי, טחול חזיר מגולגל, האגיס, זנבות חזיר פריכים, לחי ולשון חזיר, לבבות ברווז על טוסט, טרין צוואר ברווז, קדגרי, חזיר מורתח במים ורוטב פטרוזיליה, בטן מורתחת ועדשים, רגל קדמית בבריזה וכתף אייל, עוף וציר שום, עוגת דם וביצים מטוגנות, לאנגוסטין ומיונז, פאי דגים, מקרל מעושן וסלרי, סול בלימון ורוטב טרטר ועוד. למסעדה מסונפת גם מאפייה ובר במפלס מתחת.
כריסטיאן באנפילד ביים על הנדרסון את הסרט "על האותנטיות".
רבים מבכירי השפים קשרו למסעדה כתרים, אנטוני בורדיין הניו יורקי, הבעלים של "לה הל" כתב: "אם אי פעם אהיה נידון לגזר דין מוות, אני רוצה שפרגוס הנדרסון יבשל את ארוחתי האחרונה... הוא השף האהוב עלי והמסעדה המועדפת שלי בעולם כולו" (בגב העטיפה של הספר Nose to tail). דניאל בולו, השף האמריקאי, הבעלים של "דניאל" בניו יורק, המחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום כתב: "אבי היה מיומן מאוד בהכנת מנות קצבים, אבל מר הנדרסון הותיר אפילו את יכולתו של אבי, להשתמש בחלקים רבים ככל האפשר של בעל החיים, מאחור בבושת פנים. עם המתכונים מעוררי התאווה שלו וקומבינציות האוכל העריבות לחיך." (בגב העטיפה של הספר Nose to tail) ומריו באטאלי, האיירון שף האיטלקי בורסיה האמריקנית של התוכנית והבעלים של "באבו" הניו יורקית, כתב: "הוא הסטודנט הטוב יותר מבין שנינו." (בגב העטיפה של הספר Nose to tail).
פרסים ואותות כבוד

משאל 50 המסעדות הטובות בעולם שעורך המגזין רסטורנט מכניס מדי שנה, מאז שנת 2003, את המסעדה לרשימה.
2011 - מקום 41.
2010 - מקום 43.
2009 - מקום 14.
2008 - מקום 16.
2007 - מקום 34.
2006 - מקום 35.
2005 - מקום 10.
2004 - מקום 16.
2003 מקום 49.
למסעדה הוענק כוכב במדריך מישלן האדום בשנת 2009.
ספריו של הנדרסון

Fergus Henderson (April 2004). The Whole Beast: Nose to Tail Eating. Ecco. ISBN 0060585366.
Fergus Henderson and Justin Piers Gellatly (October 2, 2007) Beyond Nose to Tail: More Omnivorous Recipes for the Adventurous Cook. Bloomsbury USA. ISBN 1596914149
הערות שוליים

↑  סנט ג'ון במקום ה-43 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2011
↑  סנט ג'ון במקום ה-43 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
↑  סנט ג'ון במקום ה-14 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2005
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004
↑  רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2003
↑  רשימת המסעדות בעלות כוכב במדריך מישלן האדום לממלכה המאוחדת לשנת 2009
נחתת (גשושית)

רכב הנחיתה הירחי במשימת אפולו 16
נַחֶתֶת היא סוג של גשושית שמטרתה לבצע נחיתה על גרם שמים. במקרה של נחיתה על גרמי שמים בעלי אטמוספירה, הנחיתה תתבצע לאחר תהליך חדירה לאטמוספירה ועשויה להצריך מצנח, על מנת להאט ולשמור על מהירות טרמינאלית נמוכה. במשימות מסוימות (כמו לונה 9 ומארס פאת'פיינדר) נעשה שימוש בכריות אוויר מתנפחות כדי לרכך את עוצמת הפגיעה של הנחתת בפני השטח. לעיתים, יחד עם הנחתת נשלחת מקפת, שתפקידה להיכנס למסלול סביב אותו גרם שמים ולסייע לתקשר ולשלוח מידע ותצלומים מהנחתת אל כדור הארץ.
כאשר גשושית מבצעת פגיעה מתוכננת במהירות גבוהה בפני השטח של גרם שמיים למטרת מחקר, הגשושית נקראת אימפקטור (Impactor).
נחתות מחקר הגיעו אל מספר גופים ארציים וביניהם: כוכבי הלכת נוגה ומאדים, הירח של כדור הארץ, הירח טיטאן של שבתאי, ומספר אסטרואידים ושביטים. כוכב הלכת חמה, הוא היחיד מכל ארבעת כוכבי הלכת הפנימיים במערכת השמש שלא נחתה עליו גשושית מסוג נחתת.
נחתות > הירח

הנחתות הראשונות שהגיעו לירח היו למעשה אימפקטורים אשר מטרתן הייתה להתרסק על פני הירח תור כדי שידור נתונים ושליחת מידע ותמונות בחזרה לכדור הארץ. תוכנית לונה הסובייטית הייתה הראשונה שהצליחה במשימה זו ואחריה באה תוכנית ריינג'ר האמריקאית ששחזרה את ההישגים הסובייטים. לונה 1 נועדה להיות הגשושית הראשונה שתתרסק על פני הירח אך החטיאה אותו ונכנסה למסלול סביב השמש, לונה 2 התרסקה בהצלחה על פני הירח בספטמבר 1959 והפכה לעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר פגע בגרם שמימי אחר. האימפקטור ריינג'ר 4 היה הראשון מתוכנית ריינג'ר האמריקאית שהתרסק על פני הירח.
בשנת 1966, לונה 9 הסובייטית הפכה לגשושית הראשונה שנחתה נחיתה רכה על הירח והראשונה ששידרה מידע, כולל תצלומים, מפניו. תוכנית סרוויור האמריקאית תוכננה לחפש מקום נחיתה למשימות המאוישות של אפולו ולשם כך נדרשו נחתות רכות במשימות רובוטיות אלו על מנת לבחון את אדמת הירח ולקבוע את עובי שכבת האבק, שלא הייתה ידועה לפני סרוויור.
במהלך משימות רבות (מאוישות ולא מאוישות) שמטרתן הייתה לנחות ברכות על פני הירח, נעשה שימוש במנוע נחיתה רקטי. במנוע מסוג זה נעשה שימוש ברכב הנחיתה הירחי במשימות אפולו המאוישות (מאז 1969), ברוברים שונים (מאז 1971), בנחתות סובייטיות לא מאוישות (מאז 1969), בתוכנית לונוחוד (מאז 1970) ובמשימות לאיסוף דוגמאות (מאז 1970).
גשושית אלטאיר, או בשמה הקודם "Lunar Surface Access Module", הייתה הנחתת המתוכננת עבור תוכנית קונסטליישן לפני ההודעה על ביטולה בפברואר 2010. בשנת 2012, נאס"א עבדה על פיתוחם של הנחתות "Mighty Eagle (אנ')" ו־"Morpheus (אנ')" המבוססות על מנוע נחיתה רקטי שיאפשרו לנחות על הירח וגופים נוספים.
תוכנית לונה־גלוב (Luna-Glob) של סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה שמטרתה לאסוף ולהחזיר דוגמאות מאדמת הירח, מתוכננת לשיגור בשנת 2024.
ב־14 בדצמבר 2013, נחת הרובר צ'אנג־אה 3 הסיני על פני הירח והפך את סין למדינה השלישית בהיסטוריה שמצליחה להנחית נחתת על פני הירח. ב־3 בינואר 2019 סין הנחיתה את משימת צ'אנג־אה 4 על הירח כולל נחתת ורובר. המשימות הבאות של מינהל החלל הסיני יהיו צ'אנג־אה 5(אנ') וצ'אנג־אה 6 (אנ') שמטרתם תהיה לאסוף דוגמאות מהירח ולהחזירם אל כדור הארץ לצורכי מחקר.
נחתות > נוגה

תוכנית ונרה הסובייטית הייתה הראשונה לחקור את כוכב הלכת נוגה והראשונה שכללה נחתות, שחלקן התרסקו על פני השטח במהלך נחיתתן וחלקן נחתו בהצלחה. בשנת 1966, ונרה 3 התרסקה על אדמת נוגה והפכה לגשושית הראשונה שהגיעה לפני השטח של כוכב לכת זר. בשנת 1970, ונרה 7 הפכה לגשושית הראשונה שנוחתת נחיתה רכה על פני כוכב לכת אחר. בשנת 1985, בתוכנית וגה הסובייטית שוחררו שני בלונים באטמוספירה של נוגה והיו למעשה הכלים האוויריים הראשונים על כוכב לכת אחר.
נחתות > ירחי מאדים

בעוד שגשושיות רבות ביצעו יעף מעל מאדים ואספו תמונות ומידע אודות הירחים של מאדים פובוס ודימוס, רק בודדים נועדו לנחות על פניהם. בשנת 1988, כחלק מתוכנית פובוס הסובייטית, שוגרו בהצלחה שתי גשושיות למטרת מחקר ונחיתה על פני הירחים אך גשושיות אלו לא ביצעו נחיתה על הירחים עקב כשלים טכניים. בשנת 2011, הגשושית הפוסט־סובייטית פובוס־גרנט (אנ') תוכננה להיות הראשונה שמחזירה דוגמית מהירח פובוס אך משימה זו נכשלה לאחר השיגור. בשנת 2007, סוכנות החלל האירופית פיתחה והציעה משימה להחזרת דוגמית מפובוס בעזרת נחתת, משימה זו תוכננה לשנת 2016 אך לא יצאה לפועל. מאז שנת 2013, נאס"א מפתחת את משימת 'פובוס סרוויור (אנ')' אשר תכלול מקפת ורובר קטן שיחקור את פובוס, משימה זו עתידה לצאת לפועל רק לאחר 2023. רוסיה מתכננת לנסות מחדש את משימת פובוס־גרנט לקראת 2024.
נחתות > טיטאן

ב־14 בינואר 2005, הגשושית הויגנס נחתה על טיטאן, ירחו הגדול ביותר של שבתאי לאחר שנפרדה מגשושית האם שלה קאסיני ב־25 בדצמבר 2004. זהו העצם הרחוק ביותר שעליו נחת כלי שנשלח מכדור הארץ והראשון שנחת על ירח במערכת השמש שהוא לא הירח של כדור הארץ. הויגנס תוכננה במיוחד לשרוד נחיתה על משטח סלעי או נוזלי, הנחיתה על הירח עברה בהצלחה והגשושית המשיכה לספק מידע במשך יותר משעתיים לאחר נחיתתה. בשנת 2009 הוצעה משימת 'Titan Mare Explorer(אנ')' אשר תכננה להנחית נחתת על אחד מאגמי הירח באזור ההמיספירה הצפונית של טיטאן, לקחת דגימות מים ולבחון אותם.
נחתות > שביטים ואסטרואידים

בשנות השמונים, שקלה ברית המועצות את משימת 'וסטה(אנ')' אשר פותחה בשיתוף פעולה יחד עם מדינות אירופיות ותוכננה להתממש בשנות התשעים, משימה זו בוטלה עקב התפרקות ברית המועצות. המשימה כללה ביצוע יעף מעל מאדים ולאחר מכן מעל כדור הארץ על מנת להשיג מקלעת כבידתית, לחלוף על פני וסטה וקרס ולנחות על אחד מהם.
ב־12 בפברואר 2001, הגשושית NEAR Shoemaker ביצעה את הנחיתה הרכה הראשונה על אסטרואיד, כאשר נחתה על 433 ארוס אף על פי שבמקור לא תוכננה לבצע נחיתה.
ב־21 בנובמבר 2005 הגשושית היפנית היאבוסה נחתה על האסטרואיד איטוקוואה, נחיתה זו הייתה השנייה בלבד על אסטרואיד ובשנת 2010 החזירה לכדור הארץ דוגמית חול ואבק שאספה מהאסטרואיד ובכך הפכה לגשושית הראשונה שמצליחה להחזיר דוגמית מאסטרואיד.
ב־2 במרץ 2004, שוגרה הגשושית רוזטה של סוכנות החלל האירופית ונשאה עימה את הנחתת פיליי. יותר מעשור לאחר מכן ב־12 בנובמבר 2014, נחתה פיליי על השביט צ'וריומוב־גרסימנקו והפכה לנחתת הראשונה שמצליחה לבצע נחיתה רכה על שביט. עקב כוח המשיכה החלש במיוחד בגרם שמיים כמו שביט, מערכת הנחיתה של פיליי כללה משגר צלצל שנועד לעגן חבל באדמת השביט על מנת למשוך את הנחתת למטה. מערכת זו לא נפרסה ופיליי "דילגה" על פני השטח עד לנחיתה סופית. רוזטה המשיכה להקיף את השביט עד לסיום משימתה, ב־30 בספטמבר 2016, בו היא כוונה להתרסק על כוכב השביט.
ב־8 בספטמבר 2016, שוגרה הגשושית אוסיריס־רקס של נאס"א אשר עתידה לחקור ולאסוף דוגמית מהאסטרואיד 101955 בנו ולהחזירה לכדור הארץ. נכון לדצמבר 2018 הגשושית הגיעה לקרבת האסטרואיד, והיא אמורה להקיפו ולחקור אותו במשך כשנתיים.
ב־3 בדצמבר 2014 שוגרה הגשושית היאבוסה 2 של הסוכנות היפנית לחקר החלל והגיעה אל האסטרואיד ריוגו ב־27 ביוני 2018. ממנו היא תאסוף דגימה ותחזירה לכדור הארץ בתוך קפסולה בדצמבר 2020.
נחתות > חמה

משימת BepiColombo (אנ') אל כוכב הלכת חמה, של סוכנות החלל האירופית והסוכנות היפנית לחקר החלל, יצאה לפועל באוקטובר 2018. משימה זו כללה במקור את הנחתת Mercury Surface Element שבוטלה בשנת 2003 עקב אילוצים תקציביים והייתה אמורה לשאת 7 קילוגרם של מטען המורכב ממערכת צילום, ספקטרומטר אופטי, מגנטומטר, סייסמוגרף, מכשיר חפירה ורובר מזערי.
נחתות > ירחי צדק

נאס"א, סוכנות החלל האירופית וסוכנויות חלל אחרות מגלות עניין רב בירחיו של צדק ובעיקר בירחים הגליליאניים מאחר שבירחים אלו מתקיימות פעולות געשיות ורובם מכוסים בשכבות קרח, בירח אירופה משוער כי מתחת לפני השטח הקפואים קיים אוקיינוס ובו עשויים להתקיים חיים. גשושיות הנשלחו לחקור את ענק הגזים צדק, סיפקו תמונות ומידע רב אודות ירחיו. כמו כן, מספר משימות שכללו נחיתה על ירחיו של צדק עלו בעבר להצעה אך לא יצאו לפועל.
משימת 'Jupiter Icy Moons Orbiter' של נאס"א אשר בוטלה בשנת 2006, הייתה אמורה להנחית נחתת על אירופה. בשנת 2022, עתידה לצאת לפועל משימת 'Jupiter Icy Moons Explorer' (אנ') של סוכנות החלל האירופית אשר מתכננת להנחית נחתת רוסית על הירח גנימד. בשנת 2025, מתוכנן השיגור של משימת נאס"א 'Europa Clipper (אנ')' לירח אירופה, משימה זו עשויה לכלול נחתת.
אימפקטורים

אימפקטור היא סוג של גשושית אשר מטרתה היא לפגוע במהירות גבוהה בפני השטח של גרם שמיים למטרת מחקר.
אימפקטורים > Deep Space 2

האימפקטור של משימת Deep Space 2, היה אמור להיות הראשון לחדור מתחת לפני השטח של כוכב לכת אחר, אולם המשימה כשלה ב־3 בדצמבר 1999 כאשר גשושית האם שלו נחתת הקוטב של מאדים איבדה את הקשר עם כדור הארץ לאחר כניסתה לאטמוספירת מאדים.
אימפקטורים > Deep Impact

ב־4 ביולי 2005, האימפקטור של הגשושית פגיעה עמוקה התנגש בהצלחה בשביט טמפל 1. גודלו של מכתש הפגיעה שנוצר על השביט היה בערך ברוחב 200 מטרים ובעומק של 30 עד 50 מטרים. לאחר הפגיעה התגלו על השביט תרכובות ומינרלים שונים כגון סיליקט, קרבונט, מינרלי חרסית ופחמימנים ארומטיים רב־טבעתיים.
אימפקטורים > Moon Impact Probe

גשושית התרסקות על הירח (MIP), היא גשושית לחקר הירח שפותחה על ידי הארגון ההודי לחקר החלל. ב־14 בנובמבר 2008, נפרדה MIP מגשושית האם שלה צ'אנדריאן 1 ולאחר מכן הפעילה את מנועה הרקטי שהביא אותה למסלול התרסקות על הירח. MIP פגעה בירח במהירות של 1.69 ק"מ בשנייה (כ־6,100 קמ"ש). ב־25 בספטמבר 2009 דיווחה סוכנות החלל ההודית כי MIP גילתה מים על הירח זמן קצר לפני התרסקותה. הודעה זו באה לאחר שב־24 בספטמבר דיווח כתב העת Science כי ה־Moon Mineralogy Mapper, כלי שפותח על ידי נאס"א והורכב על צ'אנדריאן 1, גילה מים על הירח.
אימפקטורים > LCROSS

הגשושית LCROSS של נאס"א שוגרה ב־18 ביוני 2009 יחד עם המקפת לסקר הירח במטרה לאתר קיומם של מים על קטבי הירח השמורים בצורת קרח. ב־9 באוקטובר 2009, הקנטאור של LCROSS התרסק כמתוכנן במכתש קאביוס, כמה דקות לאחר מכן עברה גשושית האם LCROSS בתוך ענן האבק בעודה אוספת ומשדרת נתונים על הרכב האבק לכדור־הארץ, ומתרסקת בסופו של דבר בעצמה במהירות של כ־10,000 קמ"ש. המשימה הסתיימה בהצלחה עם גילוי מים במכתש קאביוס אשר נמצא בקוטב הדרומי של הירח.
אימפקטורים > MESSENGER

ב־3 באוגוסט 2004, שוגרה הגשושית מסנג'ר של נאס"א לחקר כוכב הלכת חמה. ב־18 במרץ 2011, נכנסה הגשושית למסלול הקפה סביב חמה וביצעה קרוב ל־100,000 תצלומים של פני השטח. לאחר סיום משימתה, הורתה הגשושית להתרסק וב־30 באפריל 2015 היא התרסקה על פני השטח של כוכב חמה והפכה לעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר מתרסק בכוכב לכת זה.
אימפקטורים > DART

מטרת החללית דארט היא לבחון יכולת הגנה על כדור הארץ מפני פגיעת אסטרואיד. החללית היא אימפקטור שמשימתה תהיה להתנגש בשנת 2022 באסטרואיד דידימוס(אנ') במהירות גבוהה, ולשנות מסלולו בעזרת אנרגיה קינטית בלבד.
ראו גם

גשושית
מקפת
רובר
נחיתת כלי תעופה חללי
הערות שוליים

↑  Ball, Garry, Lorenz and Kerzhanovich (2006). "Planetary Landers and Entry Probes".{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Phil Davis; Kirk Munsell (23 בינואר 2009). "Deep Impact Legacy Site: Technology – Impactor". Solar System Exploration. NASA / JPL. נבדק ב-2009-04-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Opportunity Status". NASA.
↑  Mars Exploration Rover - Opportunity, www.jpl.nasa.gov
↑  "MIP detected water on Moon way back in June: ISRO Chairman". The Hindu. Bangalore. 25 בספטמבר 2009. נבדק ב-2013-06-09. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Chandrayaan first discovered water on moon, but?". Daily News and Analysis. Bangalore. DNA. 25 ספט' 2009. נבדק ב-2013-06-09. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dino, Jonas; Lunar CRater Observation and Sensing Satellite Team (13 בנובמבר 2009). "LCROSS Impact Data Indicates Water on Moon". NASA. אורכב מ-המקור ב-2010-01-06. נבדק ב-2009-11-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   The Double Asteroid Redirection Test (DART): Hitting an Asteroid Head On, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:02)
אדמת הירח מבעד לחלון של רכב הנחיתה הירחי. בצד ימין רואים מנוע רקטי מסוג Bipropellant rocket
התמונה "הנקייה" הראשונה אי פעם מפני השטח של מאדים, בתמונה ניתן לראות אבנים ליד הנחתת של ויקינג 1
אדמת הירח טיטאן כפי שצולמה מהויגנס
ההתרסקות של הגשושית פגיעה עמוקה בכוכב השביט טמפל 1
גדעון אלטשולר

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1928 ט"ו בשבט ה'תרפ"ח חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  14 בנובמבר 2008 (בגיל 80) ט"ז בחשוון ה'תשס"ט כרמי יוסף, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  מור אלטשולר 
 מספר צאצאים:  5 
 השתייכות:   אצ"ל    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1942–1975 (כ־33 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד חטיבה 27  מפקד חטיבה 274  ראש מטה אוגדה 143
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות     מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מזכ"ל התחייה  ראש ועד כרמי יוסף
 הנצחה
 הגן הבוטני בכרמי יוסף
 
גדעון אלטשולר (אלשור) (ט"ו בשבט תרפ"ח; 6 בפברואר 1928 – ט"ז בחשוון תשס"ט; 14 בנובמבר 2008) היה איש צבא, מוותיקי קציני חיל השריון בצה"ל, שימש ראש המטה של אריאל שרון במלחמת יום הכיפורים. היה חבר התנועה למען ארץ ישראל השלמה, ממייסדי התחייה ומזכ"לה, וממקימי חוג הקצינים לביטחון ושלום. ממייסדי היישוב כרמי יוסף.
ביוגרפיה

גדעון אלטשולר נולד בחיפה וגדל ברחובות. אביו הוא נקדימון אלטשולר, בנו של
יצחק זאב אלטשולר, מחלוצי העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. אמו, חיה לבית אפשטיין, הייתה נצר לעליית החסידים בשנת 1777. אמה פרל לבית יפה, ילידת חברון, הייתה מצאצאי ישראל יפה, "המדפיס מקאפוסט".
בשנת 1942, בהיותו בכתה ח', גויס גדעון אלטשולר להגנה על ידי מדריכו במכבי צעיר, אך בנערותו הצטרף לאצ"ל, ואחר כך התנדב לבריגדה היהודית. הוא שירת בגדוד השלישי של הבריגדה במצרים, בהולנד ובבלגיה.
במלחמת העצמאות שירת בגדוד 52 של חטיבת גבעתי ולחם בקרבות בלטרון, בתל א-ריש ובדרום. לאחר המלחמה למד מזרחנות ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. היה ממקימי מערך המודיעין של צה"ל.
אלטשולר הוא מוותיקי חיל השריון. בשנים 1964–1965 היה מפקד גדוד 52, והשתתף ב"מלחמה על המים" מול צבא סוריה. במלחמת ששת הימים היה סגן מפקד חטיבה 60 ונפצע בקרבות בסיני.
בשנת 1969 הקים את חטיבה 274, שהייתה הכוח המשוריין הראשון של טנקים רוסיים מדגם "טירן" T-54 ו-T-55 אשר נלקחו שלל במלחמת ששת הימים. תג החטיבה עוצב על ידי בן דודו גרשון גרא. חטיבה 274 כללה ארבעה גדודים, שהתאמנו לצליחת תעלת סואץ, למקרה הצורך.
במלחמת יום הכיפורים היה ראש המטה של אוגדה 143 בפיקודו של אריאל שרון, שלחמה בקרבות הבלימה בסיני וצלחה את תעלת סואץ לעומק מצרים. לאחר מלחמת יום הכיפורים, ב-1974, נשלח לכורדיסטן לארגן את אימון השריון של הפשמרגה, הצבא הכורדי, ונפגש עם המנהיג הכורדי מולא מוסטפא ברזאני. השתחרר מצה"ל ב-1975, בדרגת אלוף-משנה.
אלטשולר היה בעל אידאולוגיה לאומית עקבית. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לתנועה למען ארץ ישראל השלמה. נטל חלק בעליות על הקרקע באלון מורה ובקדומים. השתתף בשביתות הרעב מול משרד ראש הממשלה במחאה על הסכמים מדיניים שהיו כרוכים בפשרות מדיניות. כשהפגין נגד ביקור נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר בכנסת נעצר על ידי המשטרה ושהה במעצר מספר ימים.
היה ממייסדי "התחיה" וכיהן כמזכ"ל התנועה. לימים הצטרף לצומת, ואחר כך פרש ממנה. היה בין מקימי חוג הקצינים לביטחון ושלום, ועבד בשיתוף פעולה עם חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. לפני יישום תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף קרא לסרב פקודה.
אלטשולר היה ממייסדי היישוב הקהילתי כרמי יוסף במועצה האזורית גזר, ובמשך שנים עמד בראש שני הוועדים ביישוב – ועד האגודה והוועד המקומי.
גדעון אלטשולר היה נשוי לחרות, ולהם חמש בנות. בתם היא ד"ר מור אלטשולר. בתם בשמת שלומציון נשואה לרב ארז סלע, מחבר הספר "ארזי הלבנון" על מסכת נזיר, העומד בראש מיזם אוצר החכמה.
הערות שוליים

↑  נדב שרגאי, אלפים נכחו בטקס אבל דתי נגד ההתנתקות: "שרון מכניס מיליוני יהודים לגבולות אושוויץ", באתר הארץ, 25 בפברואר 2005