stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Deerhunter
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

(2005) Turn It Up Faggot
(2007) Cryptograms
(2008) Microcastle
(2008) .Weird Era Cont
(2010) Halcyon Digest
(2013) Monomania
(2015) Fading Frontier
דפנה ליאל

| --- | --- |

ליאל, 2019
 לידה:  30 במאי 1983 (בת 41) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מעסיק:  חברת החדשות (N12)
 סוג כתב:  כתבת הכנסת, מגישה מחליפה
 תחום סיקור:  פוליטיקה, חינוך, חברה, צבא
 בן זוג:  יואב באומן
 מספר צאצאים:  2
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100044481757423
 טוויטר:  DaphnaLiel
 טלגרם:  lieldaphna
 daphnaliel.co.il
דפנה ליאל מראיינת את יאיא פינק בוועידת מפלגת העבודה, אוגוסט 2022
דפנה לאה ליאל (נולדה ב-30 במאי 1983) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת כנסת, פרשנית פוליטית וכמגישה מחליפה בחברת החדשות עבור קשת 12.
ביוגרפיה

ליאל נולדה לאלון ורחל ליאל, וגדלה בשכונת רמת דניה שבירושלים. סבה וסבתה מצד אביה עלו מגרמניה לארץ ישראל.
למדה בתיכון "הראל" במבשרת ציון. בהיותה בכיתה י"ב, בשנת הלימודים תש"ס (1999–2000), כיהנה כיושבת ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית. מתוקף תפקידה, השתתפה בדיונים בכנסת על חוק זכויות התלמיד.
שירתה ככתבת צבאית וכעורכת בגלי צה"ל.
לה תואר ראשון במדעי המדינה וביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית.
קריירה

לאחר שחרורה, שימשה במשך כארבע שנים ככתבת פוליטית ומגישת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ הכנסת. ביולי 2008 החלה לשמש כמבזקנית בחברת החדשות של ערוץ 2 ובמקביל, ככתבת החברה בירושלים.
בהמשך מונתה לכתבת החינוך. ככתבת חינוך ערכה כתבות תחקיר חברתי בנושא הצפיפות בגני הילדים. כתבות תחקיר אלו היו המניע להוספת סייעת נוספת לגננות. על תחקירים אלה, זכתה ליאל בשנת 2015 ב"פרס פרימור לתחקירים עיתונאיים".
באוקטובר 2015 מונתה לתפקיד הכתבת בכנסת של חדשות 2.
בין מרץ 2017 ואוקטובר 2022 הגישה ברשת הפודקאסטים "עושים היסטוריה" את הפודקאסט "עושים פוליטיקה", במסגרתו היא דנה עם מרואיינים בסוגיות פוליטיות שונות. במאי 2022 יצא לאור, בהוצאת "ידיעות ספרים", ספר על בסיס הפודקאסט, הנקרא גם הוא "עושים פוליטיקה".
מ-2018 היא גם מגישה מחליפה בתוכניות "שש עם" ו"פגוש את העיתונות" של חדשות 12.
קריירה > בתרבות

בדצמבר 2022 דמותה של ליאל הצטרפה לארץ נהדרת.
חיים אישיים

נשואה לביולוג ד"ר יואב באומן, ולהם שני ילדים. התגוררו בעבר במושב שואבה, כיום מתגוררים בהרצליה.
הערות שוליים

↑  פרוטוקול מס' 172, חוק זכויות התלמיד, התשס"א-2000, ישיבת ועדת החינוך והתרבות של הכנסת ה-15, ‏10 בספטמבר 2000
1 2  רונית מזרחי, בגובה העיניים עם דפנה ליאל, באתר nrg‏, 23 ביולי 2010
↑  דפנה ליאל, ‏ביולי 2014/Article-news-israel/education/Article-ee9a5a771aff641004.htm "מחאת הסרדינים": הורי תלמידים יוצאים נגד החלטה שתוביל להגברת הצפיפות בכיתות, באתר ‏מאקו‏
↑  כתבי חדשות 2 דפנה ליאל וחיים ריבלין זכו בפרס "פרימור", באתר ‏מאקו‏, 7 בדצמבר 2015
↑  אלכסנדר כץ, שינויים בחברת החדשות של ערוץ 2: דפנה ליאל מונתה לתפקיד הכתבת בכנסת, באתר אייס, 6 באוקטובר 2015
↑  דפנה ליאל נפרדת: "זמן טוב לאתגרים חדשים", באתר "סרוגים", 18 באוקטובר 2022
דפנה ליאל נפרדת: "זמן טוב לאתגרים חדשים", באתר סרוגים
↑  דפנה ליאל, עושים פוליטיקה, הוצאת ידיעות ספרים
↑  גיל משעלי, ‏דפנה ליאל מגיעה ל"ארץ נהדרת", וככה זה ייראה, באתר ‏מאקו‏, 7 בדצמבר 2022
↑  יאנה פבזנר, ‏ככה היא באמצע, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011218661005171  VIAF: 3560165396159621520008   WorldCat (עם VIAF): 3560165396159621520008
אלכסנדר אייזנשטט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1951 (בן 73) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות, ישראל, צרפת 
 מקצוע:  אמן
 aizenshtat.ru
 
אלכסנדר אַיְיְזֵנְשְטָט (ברוסית: Александр Айзенштат; נולד- ב-2 בדצמבר 1951) הוא צייר יהודי חרדי ממוצא רוסי.
ביוגרפיה

אלכסנדר אייזנשטט הוא צייר יהודי חרדי המתגורר בירושלים. נולד בשנת 1951 במוסקבה בירת רוסיה.
הוא היה בנם היחיד של יעקב ורעיה אייזנשטט, משפחה יהודית ממוצא אוסטרי. אביו יעקב הוא נכדו של רבי יצחק יעקב רבינוביץ. יעקב אייזנשטט היה עורך דין אשר פעל רבות למען הצלת יהודים מעונש מוות, עונש שהיה נפוץ באותה תקופה בברית המועצות. ברוב הפעמים הוא הצליח בכך ולפי חלק מהגרסאות זכה בכל המשפטים שניהל.
אמו הייתה מורה לגרמנית ולדקדוק.
אלכסנדר למד ציור בבית ספר לאמנות על שם סרוב בסוף שנות ה-60, ובהמשך למד בסטודיו של ס.פ. סקולסקי בתחילת שנות ה-70. בשנת 1974 עלה לישראל, התגורר תקופה בצפת, ב-1980 אלכסנדר התחתן בצרפת עם סוניה סמדז'ה ילידת צרפת בת להורים יהודים ממוצא תוניסאי ועבר לפריז. ב-1989 הקים יחד עם הרב משה סולובייצ'יק והרב יצחק זילבר את ישיבת תורת חיים במוסקבה.
תערוכות

כצייר צעיר עבודותיו הוצגו במספר תערוכות פרטיות בפריז, מוסקבה, לונדון וניו יורק. העבודות נמכרו במכירות פרטיות.
החל משנת 2010 הצייר החל לקבל הכרה וציוריו הוצגו במוסקבה, בין היתר הציורים הוצגו במוזיאון מוסקבה לאמנות מודרנית, גלריית טריומף ובמוזיאון בולגקוב.
ב 2016, עבודותיו של הצייר הוצגו במוזיאון פושקין שבמוסקבה על ידי האוצרת, נשיאת המוזיאון אירינה אנטונבה ואנדריי טולסטוי (דירקטור מכון למחקר לתאוריה והיסטוריה של האמנויות של האקדמיה הרוסית לאמנויות). באותה שנה הציורים הוצגו בגלריית טרטיאקוב על ידי האוצרת זלפירה טרגולובה (מומחית לאמנות ומנהלת גלריית טרטיאקוב)l.
בינואר 2017, סדרת ציוריו "ספקטרום החיים" הוצגה בכריסטי'ס במוסקבה. בקיץ של אותה שנה הסדרה הוצגה בקרן של פרויקט פרידה בשיתוף פעולה של סברבנק. אוצר התערוכה היה מייקל סלובודינסקי. בשנת 2018 הוצגה הסדרה במוזיאון היהודי בעיר אייזנשטט שבאוסטריה.
תגובות וביקורות

בין אוצרים ואספני אמנות, עבודותיו של אייזנשטט קיבלו תגובות חיוביות. אירינה אנטונבה (אנ') נשיאת מוזיאון פושקין היא מעריצה של אייזנשטט ומחשיבה אותו לגאון, היא טוענת, שבהיסטוריה של אמנות בכל שלב היה צייר בולט אחד שלא היה בר השוואה לאחרים. אייזנשטט לא הולך בעקבות זרם או אסכולה מסוימת אלא יותר "עולם משל עצמו".
דוקטור וחוקר לאמנות באקדמיה לאמנות RAKH, אלכסנדר יאקומוביץ, טוען שעבודותיו של אלכסנדר אייזנשטט דומות לאלה של רמברנדט בכוח של ההשפעה והעומק של הדימויים האמנותיים, במאמרו "אוסף מגזינים. אמנות ותרבות" כתב שאלכסנדר הוא "צייר חידתי שאף פעם לא נכשל להדהים".
אנדריי טולסטוי, מנהל מכון המחקר לתאוריה והיסטוריה של האמנות היפה של האקדמיה הרוסית לאמנויות (RAKh) (אנ'), ציין כי "אלכסנדר הוא אדם שזכה במתנה של גאונות, בעל יכולות וכישרון לצייר, לצבוע ולהרכיב קומפוזיציה".
פרופ 'אנדריי לבוביץ' יורגנוב מחשיב את אלכסנדר אייזנשטט כמייסד של תנועה חדשה באמנות – אקספרסיוניזם מטפיסי.
עיסוקים נוספים

במקביל לעיסוקו באמנות, הוא ידוע כפעיל בתחום הפצת היהדות. והוא משמש כמנהלה בפועל של ישיבת "תורת חיים" בפרברי מוסקבה, שכאמור, היה בין מייסדיה.
אייזנשטט הוא מצאצאיו של הרב מאיר אייזנשטט - רבה הראשון של העיר אייזנשטט, בירת המדינה הפדרלית בורגנלנד באוסטריה. הוא גם נינו של הרב איצלה מפונביץ' שהיה רבה של פוניבז'.
חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית

| --- | --- |

 "Essayons"
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  צבא ארצות הברית
 סוג:  חיל הנדסה וסוכנות פדרלית לבנייה והנדסה אזרחית
 בסיס האם:  וושינגטון די. סי. 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  16 ביולי 1775 (על ידי הקונגרס הקונטיננטלי)  16 במרץ 1802 (על ידי צבא ארצות הברית) – הווה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  ויליאם גרהאם
 
חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Corps of Engineers) הוא כוח של צבא ארצות הברית וסוכנות פדרלית במחלקת ההגנה של ארצות הברית לביצוע עבודות בנייה והנדסה צבאיות ואזרחיות בארצות הברית וברחבי העולם.
המשימות האזרחיות של החיל כוללות בין השאר בנייה ותחזוק של למעלה מ-600 סכרים, תחזוק נמלים, בניית ותחזוק נתיבי שיט אזרחיים (כדוגמת נתיב המים התוך-חופי), שימור ותחזוקת ביצות, תוכנית למניעת הצפות, בניית ותחזוק מתקני אנרגיית מים, מענה לאסונות ברחבי העולם, מחקר ופיתוח בתחום שימור הסביבה והתכנון הלאומי הסביבתי של ארצות הברית.
המשימות הצבאיות של החיל כוללות הספקת כוח לתכנון, בנייה, הפעלה וניהול עבור צבא ארצות הברית, חיל האוויר של ארצות הברית, סוכנויות מחלקת ההגנה, הסוכנות להגנת הסביבה, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית, מחלקת המדינה של ארצות הברית ומדינות זרות, מתן תמיכה הנדסית עבור 158 מתקני הצבא ו-90 מתקני חיל האוויר.
היסטוריה

ב-16 ביוני 1775 מינה מפקד הצבא הקונטיננטלי ג'ורג' וושינגטון קציני הנדסה לצבאו. ב-16 במרץ 1802 הוקם חיל ההנדסה כמסגרת נפרדת וקבועה בתוך צבא ארצות הברית והוטל עליו האחריות להקמה ותפעול האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
במהלך המאה ה-19 הקים חיל ההנדסה ביצורים על חופי ארצות הברית, מדד דרכים ותעלות למעבר כלי שיט, חקר ומיפה את מערב ארצות הברית ועסק בבניית מבנים ותשתיות בבירה וושינגטון (בהם אנדרטת וושינגטון, בניין ספריית הקונגרס, בניין משרד ההוצאה לאור הממשלתי, בניין הרשות המבצעת, תשתיות הובלת מים לבית הלבן, גשר קבין ג'ון (אנ')), שיקם נחלים שנהרסו כתוצאה מהבהלה לזהב בקליפורניה. במאה ה-20 הרחיב החיל את פעילותו כסוכנות פדרלית לבנייה אזרחית, ועסק בתשתיות למניעת הצפות, בניית סכרים ומתקני ייצור אנרגיה הידרואלקטרית ואזורי נופש ברחבי ארצות הברית, כמו כן פיקח על בניית תעלת פנמה.
במלחמת העולם השנייה היה אמון החיל על בניית מתקני הצבא וכוחות האוויר בארצות הברית ומחוצה לה. בין השאר היה אחראי על בניית מתקני פרויקט מנהטן והפנטגון. במהלך המלחמה הקרה עסק החיל בבניית תשתיות צבאיות במדינות בעלות הברית של ארצות הברית כגון ערב הסעודית, טורקיה וישראל. בנוסף בנה מתקנים לנאס"א ולרשות הדואר. לאחר מלחמת המפרץ סייע בשיקום כווית מנזקי הפלישה העיראקית. במבצע חירות מתמשכת היה אמון על בניית תשתיות צבאיות ואזרחיות באפגניסטן ועיראק.
פעילות בישראל

בעקבות הסכמי קמפ דייוויד ונסיגת צה"ל מסיני הוטל על חיל ההנדסה האמריקאי להקים בסיסים בנגב תחליפים לבסיסים שיפנה צה"ל, וכך הקים את בסיסי חיל השריון: מחנה שיזפון, בסיס צוקי עובדה ומגן סיירים, ובסיסי חיל האוויר: רמון ועובדה. הוא היה שותף לבניית מחנה נחשונים, בא"ח צנחנים ובא"ח גולני בעקבות הסכם ואי. בין הפעילויות נוספות בהן עסק היו שדרוג בסיסי חיל האוויר במסגרת סיוע החוץ האמריקאי, כולל בניית מכלי דלק תת-קרקעיים, האנגרים ממוגנים ומבנים נוספים, וכן בניית "מתקן 911".
הבינוי במסגרת כספי הסיוע אמריקאי לישראל נעשה על ידי שלוחת חיל ההנדסה האמריקאי באירופה. הוא הגוף אשר מפרסם את המכרז, עורך את ההתקשרות מול הקבלנים, ומנהל את הביצוע בשטח (בתיאום עם נציגי משרד הביטחון וצה"ל).
הערות שוליים

↑  היסטוריה באתר החיל
↑  Historical Vignette 123 - Israeli Airbases, אתר חיל ההנדסה האמריקאי
↑  רויטרס‏, ארה"ב תסייע לישראל להעביר בסיסים מהשטחים, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2004
↑  ארצות הברית משדרגת בסיסי חיל האוויר בישראל בהיקף של 400 מיליוני דולרים מתקציב הסיוע, ישראל דיפנס, 28 באוגוסט 2018
↑  ערן אזרן, איזו חברה ישראלית במכרז להקמת מתקן סודי עבור צבא ארה"ב?, באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2012
↑  גילי כהן, ארה"ב בונה מתקן צבאי תת קרקעי סודי בגוש דן, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2012
↑  בינוי בכספי סיוע, אתר משרד הביטחון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269266805171  PLWABN: 9810552107705606  BIBSYS: 13030632  BnF: cb11863616p (data)  CiNii: DA01495113  GND: 114157-0  ISNI: 0000 0004 0582 4666  LCCN: n79069640  NKC: ko2003203449  NLA: 35562977  NLG: 251383  NLK: KAB202010831  RERO: 02-A000167080  SNAC: w6jh793p  SUDOC: 034867392  Trove: 996942  ULAN: 500221924  VIAF: 157704448   WorldCat (עם VIAF): 157704448
דוד צבי מילר

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1846 בוצ'אץ', האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  21 בדצמבר 1912 (בגיל 66) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 ענף מדעי:  לימודים שמיים, הלכה, עברית, המשפט הרומי, יהדות, היסטוריה של עם ישראל, פילולוגיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה 
 
דוד צבי (היינריך) מילר (David Heinrich Müller;‏ 6 ביולי 1846 – 21 בדצמבר 1912), היה מזרחן יהודי אוסטרי, פרופסור מן המניין לאפיגראפיה שמית באוניברסיטת וינה. התמחה בתרבות ערב ובלשונות קדם. היה מומחה באשורולוגיה, לימד לשונות אלו באוניברסיטה הווינאית. תרגם את חוקי חמורבי לעברית והשווה אותם לחוקי התורה ולחוקי רומא העתיקה; חקר ואיזן את מבנה השירה המקראית ופענח את חוקיה ומשפטיה. היה מהמורים בבית המדרש לרבנים בווינה.
הערות שוליים

↑  ישראל כהן, קורות חיי
↑  שלמה ביקל, עיר ויהודיה, עמ' 15
↑  בספרו של שלמה ביקל, "עיר ויהודיה", פרק ב'.
↑  שלמה ביקל, עיר ויהודיה, מוסד ביאליק, 1967. עמ' 12
↑  "דור דור ודורשיו", חלק ג', הוצאה רביעית, עמ' 246, הערה 9.
↑  וינה, 1903. התרגום העברי יצא בשנית על ידי ש. י. טשרנא בברלין, הוצאת "עיינות", תרפ"ז, וכן כלול חלק גדול ממנו בספרו של ב"צ דינבורג: "ישראל בארצו", כרך ראשון, ספר ראשון, תל אביב, תרצ"ה, עמ' 78–87.
↑  נתן, סרמן, בבל או המקרא, באתר הארץ, 24 בפברואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265732305171  PLWABN: 9810668831905606  BIBSYS: 90562106  BnF: cb13011291q (data)  CiNii: DA08797584  GND: 11757547X  ICCU: PUVV219575  ISNI: 0000 0001 1871 2813  LCCN: nr95015029  LNB: 000321500  NKC: zmp2017939173  NLA: 35367710  NTA: 102159475  RERO: 02-A000118646  SUDOC: 073333476  Trove: 927656  VcBA: 495/146572  VIAF: 25383540   WorldCat (עם VIAF): 25383540
משה צפור

פרופ' משה צפור
משה א' צִפּוֹר (נולד ב-4 במאי 1934 בטרנוב שבפולין) הוא פרופסור אמריטוס למקרא באוניברסיטת בר-אילן ומלמד במכללה האקדמית גבעת וושינגטון ראש החוג לתנ"ך וראש התכנית ללימודי תואר שני בתנ"ך. מחקריו עוסקים בתחום תרגומי המקרא והפרשנות הקדומה.
ביוגרפיה

צפור נולד בפולין ב-1934 ועלה לארץ ישראל בשנת 1935. הוא למד בישיבת חברון שבירושלים ולמד לתעודת הוראה. הוא לימד בבית ספר יסודי, בבית-הספר התיכון הדתי "בר-אילן" בנתניה ובבית-הספר התיכון הדתי "יבנה" שבחולון. אחר כך השלים תואר ראשון במקרא, תלמוד ותולדות ישראל עם התמחות נוספת ביוונית באוניברסיטת תל אביב (1962). תואר שני בתנ"ך קיבל מאוניברסיטת בר-אילן (1969), ובה גם עשה את הדוקטורט בתנ"ך בנושא תרגום השבעים לספרי שמואל-מלכים, בהדרכת פרופ' משה גושן-גוטשטיין (1979). בשנת 1988 מונה לפרופסור חבר, בשנת 2001 לפרופסור מן המניין ובשנת 2003 יצא לגמלאות. הוא היה מופקד הקתדרה לפרשנות המקרא ע"ש קספר במשך שנתיים.
תחומי מחקרו כוללים את הפרשנות הקדומה (התרגומים הקדומים); הספרות הבתר-מקראית (מגילות קומראן, הספרים החיצוניים, ספרות חז"ל), מסירת התנ"ך ונוסחו, תרגום השבעים והתרגום הסורי (הפשיטתא), השירה המקראית, ספרות הנבואה והפרשנות הימי-ביניימית. עורך ראשי: מחקרי גבעה, שנתון המכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון, כרכים ג-ז, תשע"ב-תש"ף.
מספריו

מונחי הריאליה בתרגומים הקדמונים לספרי שמואל-מלכים, בהשוואה לתרגומי דברי הימים (דיסרטציה, בהדרכת פרופ' משה גושן-גוטשטיין), רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשל"ט.
על מסירה ומסורת: פרקים בתולדות הפרשנות הקדומה של המקרא, תרגומו ומסירתו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"א.
תרגום הפשיטתא לספר ויקרא עם ביאור, ירושלים: הוצאת סימור, תשס"ג.
תרגום השבעים לספר בראשית, רמת-גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו.
טללי ורדים: עיונים במקרא, בתפילה ובמנהג, הוצאת המכללה האקדמית גבעת וושינגטון, ד.נ. אבטח, תשע"ז
(עם אברהם שושנה) פירוש לספר יחזקאל לרבנו יוסף חיון, על פי כתב היד המכון ללימודים מזרחיים בפטרסבורג, בלוויית... הערות נוסח וביאורים.. כרך א': מבוא, פרקים א-כ"ט; כרך ב': פרקים ל-מח, נספחים ומפתחות, מכון אופק, ירושלים תשס"ו, צפור עסק רבות בכתבי רבי יוסף חיון ופרסם כחמש מאמרים בנושא.
(עם איילה משאלי) שני פירושי ר' אברהם אבן עזרא על מגילת אסתר, מהדורה מדעית מבוארת, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן, תשע"ט
מרים סקלרץ

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1971 (בת 53) כ"ד בתמוז ה'תשל"א ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  מרים הופמן 
 מקום מגורים:  ישראל
 עיסוק:  מרצה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן האוניברסיטה הפתוחה
 מוסדות:  מכללת אורות ישראל
 פרסים והוקרה:  תואר המרצה המצטיין בשנת תשע"ח
 בן זוג:  שלמה
 
מרים סקלרץ (נולדה ב־17 ביולי 1971) היא פרופסור במכללת אורות ישראל ובמכללה האקדמית חמדת.
ביוגרפיה

מרים נולדה בכ"ד בתמוז תשל"א בניו יורק, לד"ר שניאור ובתיה הופמן, שירתה בשירות לאומי בתחום החינוך, למדה לתעודת הוראה בתנ"ך ובתורה שבעל פה במכללת אורות ישראל במקביל ללימודי תואר ראשון במסגרת האוניברסיטה הפתוחה. כמו כן למדה שנתיים במדרשת מת"ן בירושלים, סקלרץ היא בעלת תואר שני ותואר שלישי בתנ"ך מאוניברסיטת בר-אילן.
בהיותה סטודנטית בבר-אילן עבדה כעוזרת מחקר ב'מפעל מקראות גדולות הכתר' ו'המקרא בפרשנות חז"ל'.
החל משנת 2003 סקלרץ מלמדת במכללת אורות ישראל ובמכללה האקדמית חמדת. בהמשך עמדה בראש החוג למקרא במכללה האקדמית חמדת, ומשנת 2006 עומדת בראש התוכנית ללימודי המשך במכללת אורות ישראל קמפוס רחובות. בשנת 2009 החלה לשמש כראש התוכנית לתואר שני בהוראת מקרא וספרות חכמים במכללת אורות ישראל. היא זכתה בתואר מרצה מצטיין בשני המוסדות. בתחילת שנת 2020 מונתה לפרופ' חבר.
תחומי מחקריה העיקריים הם הפרשנות היהודית בימי הביניים תוך התמקדות בפירוש הרמב"ן לתורה ואומנות השירה המקראית, סקלרץ פרסמה בנושאים אלו מאמרים רבים, אשר הפכו למאמרי יסוד בנושאים אלו.
מרים משמשת כחברה בוועדת המקצוע של התנ"ך בחינוך הממלכתי דתי במשרד החינוך ומקדמת דרכים להוראה מיטבית של התנ"ך בבתי הספר ובמוסדות להכשרת מורים.
נשואה לד"ר שלמה ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  המכללה מצדיעה למרצים המצטיינים תשע"ח סמסטר א
↑  עובד בתעשייה הביטחונית ומכון ויצמן, הקים מיזם בשם "בין הזומים".
| רמב"ן |
| --- | --- | --- |
| כתביו | פירוש הרמב"ן לתורה • חידושי הרמב"ן לתלמוד • מלחמות ה' • תורת האדם • השגות לספר המצוות לרמב"ם • דרשות הרמב"ן • איגרת הרמב"ן • אגרת הקודש • איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת |  |
| אירועים בולטים | ויכוח ברצלונה (פבלו כריסטיאני • חיימה הראשון, מלך אראגון) • פולמוס הרמב"ם |  |
| רבותיו | רבי יהודה בר יקר • רבי נתן בן מאיר |  |
| חבריו | הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • בן בלימה • רבי יונה גירונדי • משפחת רמב"ן |  |
| מתלמידיו | רא"ה • רשב"א • רבי שמואל הסרדי • רבי יצחק דמן עכו • רבי יצחק בן טודרוס • רבי ששת דסמרקדיל • רבי יצחק בן אברהם מנרבונה • רבי דוד בונפיד • רבי מאיר המעילי • רבי נתן בן יוסף • רבי משה דאשקולה גירונדי |  |
| חוקרי הרמב"ן | שרגא אברמסון • משה הלברטל • שלם יהלום • יהונתן יעקבס • עודד ישראלי • יעקב שלום ליכט • מרים סקלרץ • חביבה פדיה • עמוס פונקנשטיין • חיים דוב שעוועל • יצחק אונא |  |
| אתרים על שמו | בית כנסת הרמב"ן (הרובע היהודי) • בית כנסת הרמב"ן (קטמון) • קבר הרמב"ן • מערת הרמב"ן • רחוב רמב"ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268240705171  ISNI: 0000 0000 7007 0697  ORCID: 0000-0002-0061-3494  VIAF: 97256652   WorldCat (עם VIAF): 97256652
טול

ערך זה עוסק בלהקת מטאל אמריקאית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 סוגה:  מטאל אלטרנטיבי, פרוגרסיב מטאל, רוק מתקדם
 חברת תקליטים:  זו אנטרטיינמנט וולקנו II טול דיסקשנל
 האתר הרשמי של הלהקה
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 דני קארי ג'סטין צ'נסלור מיינארד ג'יימס קינן אדם ג'ונס
 חברים לשעבר
 פול דאמור
 
טוּל (אנגלית: Tool) היא להקת מטאל אלטרנטיבי ופרוגרסיב מטאל אמריקנית, שגובשה ב-1990 בלוס אנג'לס, קליפורניה, כאשר המתופף דני קארי חבר לחזרות עם שכנו, הזמר מיינארד ג'יימס קינן, הגיטריסט אדם ג'ונס והבסיסט פול דאמור. החלטתו הוכחה כמוצלחת כאשר הופעות הלהקה הפכו מבוקשות.
הם זכו להערכה ותשבחות מהמבקרים עבור הצליל המורכב והמשתנה, שנע ממטאל אלים, רועש ופתאומי באלבומם הראשון לכתיבה המושפעת מהרוק המתקדם באלבומם לטרלוס (Lateralus) שיצא ב-2001. הצליל הכללי שלהם תואר כ"האבי מטאל מלוטש, מושפע מג'יינז אדיקשן" וגם כ"צליל מקורי באופן ברור תוך כדי שהוא מטריד" - רוב הניסיונות לתאר את סוג צליל הלהקה לא התאימו באופן מלא וגררו ויכוחים. הם ידועים במילות השירים הרוחניים והפילוסופיים שלהם, כמו למשל אבולוציה ופסיכולוגיה יונגאית ("Forty Six & 2"), דת ("Opiate") ונשגבות ("Lateralus"), כמו גם בשירים המכילים "שינויי ריתמיקה מורכבים, שירה רודפת ושינויים תוקפניים בדינמיקה" שלרוב יוצרים שירים ארוכים מהממוצע.
המוזיקה הושפעה מקינג קרימזון, לד זפלין, פינק פלויד, ראש, משוגע ויס של השנים המוקדמות, יחד עם להקות שונות אחרות. בהמשך, סביר להניח שהמוזיקה הושפעה מביקורות ואמנים דומים.
היסטוריה > השנים המוקדמות (1995-1990)

במהלך שנות השמונים עברו חבריה לעתיד של להקות טול, הגיטריסט/בסיסט פול דאמור, המתופף דני קארי, הגיטריסט אדם ג'ונס והזמר מיינארד ג'יימס קינן לגור בלוס אנג'לס בדרך המקרה. דאמור וג'ונס שניהם רצו להיכנס לתעשיית הסרטים. קארי נהיה מתופף מקצועי אשר ניגן עבור קרול קינג, פיגמיי לאב סירקוס וגרין ג'לי.
קינן, דאמור וג'ונס הקימו להקה משל עצמם בסוף העשור. קארי הוצג לג'ונס על ידי טום מורלו, חבר של ג'ונס מתקופת התיכון. ב-1990 נוצרה טול בהרכבה. לאחר שמתופף שהזמינו השלישייה לאודישן לא הופיע, הם קראו לדני קארי, השכן, להצטרף לחזרה. בשנה שאחרי יצאה טול לסיבוב הופעות עם רולינס בנד, פישבון ורייג' אגיינסט דה מאשין.
טול קיבלו הכרה מיידית עם הוצאת המיני-אלבום המסחרי הראשון שלהם "אופיאט" (Opiate) ב-1992, אשר שאל את שמו מציטוטו המפורסם של קרל מרקס: "הדת היא אופיום להמונים". המיני-אלבום שכלל שישה שירים, הכיל את הצליל הכבד ביותר שהלהקה כתבה עד היום. יחד איתם מופיעים הסינגלים "Hush" ו-"Opiate". וידאו קליפ עבור "Hush" נוצר על ידי קן אנדרוז מלהקת פייליור, כאשר חברי הלהקה מופיעים עירומים ופיותיהם מכוסים באיזולירבנד כדי להביע מחאה על צינזור. באופן אירוני הרגולציה של האחראים על צנזורת האיברים ב-FCC גרמה לכך שהקליפ שודר כשאיברי המין של חברי הלהקה מכוסים בקרטון שעליו כתוב Parental Advisory ("יועץ להורים").
מהר מאוד הוציאו טול את אלבומם המלא הראשון, "Undertow" (אנדרטאו) ב-1993 משום שמספר שירים גדול מאנדרטאו נכתבו עוד בתקופת אופיאט. הם נשכרו לנגן בבמה השנייה בלולפלוזה ב-1993 ומשכו תשומת לב רבה. הלהקה הועברה לבמה המרכזית הודות ל"נוכחות, מיומנות וכוח", דבר שעזר לקדם את הפופולריות של Undertow. האלבום הוכרז כאלבום זהב על ידי RIAA ולאחר מכן, ב-14 במאי 2001, הוכרז כאלבום פלטינה כפול.
למרות זאת, הלהקה ספגה פרסום שלילי עם הוצאת הסינגל "Prison Sex" והקליפ שלו, אשר בוים ונוצר על ידי אדם ג'ונס. השלוחה האמריקאית לערוץ MuchMusic הקנדי סברה כי הקליפ יותר מידי גרפי ופוגע. גם MTV הפסיקו לשדר את הקליפ אחרי מספר הקרנות בלבד – שניהם בגלל הסימבוליות להתמודדות עם הנושא הרגיש של התעללות בילדים.
במאי 1993 הוחתמו טול להופיע בביתן גן בהוליווד. הלהקה גילתה בדקה האחרונה כי הביתן בבעלות הכנסייה הסיינטולוגית של ל. רון האברד אשר "בוגדים באתיקת הלהקה לגבי איך אדם לא צריך ללכת בעקבות מערכת אמונה שמגבילה את התפתחותו כבן אדם". בראיון שנערך על ידי המגזין האמריקאי בלנדר, נזכר מיינארד כי הוא "העביר את מרבית ההופעה בקריאות מהההה של כבשה אל עבר הקהל".
בספטמבר 1995, זמן קצר לאחר תחילת הקלטות אלבומם השני, עזב דאמור את הלהקה. בנובמבר הוא הוחלף על ידי ג'סטין צ'נסלור, חבר להקת פיץ', להקה אנגלית אשר טול הופיעו עמה בעבר, בסיבוב הופעותיהם באירופה.
היסטוריה > אנימה, סוגיות חוקיות, א פרפקט סירקל וסלייבל (2000-1996)

לאחר שג'סטין צ'נסלור הצטרף, טול סיימו את הקלטות אלבומם המותחל, אנימה (Ænima) אשר ראה אור באוקטובר 1996. שוב, הוידאו קליפ עבר מכשולים כדי לזכות לשידור, הפעם היה זה "Stinkfist." ערוץ MTV שינה את שם הסינגל ל"Track #1" בגלל ההשלכות הפוגעות של השם המקורי, ועריכות כפולות של תחנות הרדיו קיצרו את השיר ושינו את המילים. למרות זאת, לחץ של המעריצים הכריע את התחנות לשדר את השיר בצורתו המקורית. בנוסף, מאט פינפילד, מנחה המגזין MTV's 120 Minutes, הגיב לתלונות על ידי הנפת אגרופו מול פרצופו בשידור חי, תוך כדי מתן הסברים לשינוי שם הקליפ תוך הצגתו. אנימה נשאר אלבום הסטודיו המלא האחרון חמש שנים.
אנימה, הוקדש לסאטיריקן ביל היקס שמת שנתיים וחצי לפני הפצת האלבום. מספר קטעים מהופעתו של היקס משולבים באנימה וב-Undertow וכוללים סקיצות על סמים פסיכואקטיביים ופעיות של כבשים. האריזה דמוית העדשה מראה אנימציה של קליפורניה שוקעת לתוך האוקיינוס השקט, ופזמון השיר "Ænema" מכיל את המילים "Learn to swim, I'll see you down in Arizona Bay". מילים אלו מתייחסות לסקיצה פופולרית נוספת של היקס על שנאתו ללוס אנג'לס. בסופו של דבר, אנימה זיכה את טול בפרס גראמי הראשון שלהם.
במהלך סיבוב ההופעות של 1997 בעקבות האלבום, טול הופיעו בלולפלוזה שוב, הפעם כלהקה מובילה, זוכים לתשבחות מהמבקרים של הניו יורק טיימס:
"טול חזרו בניצחון ללולפלוזה אחרי הופעתם בין הלהקות הפחות חשובות על הבמה הקטנה ב-1993. עכשיו טול הם המופע האטרקטיבי ביותר עבור הפסטיבל שנאבק לשמור על מטרתו. [..] טול משתמשים בתדמית שוברת איסורים עבור הטפת המוסר של יסורי הגיהנום, בשירים שסוטים מהאשמות מרירות לגינוי ניהיליסטי. המוזיקה מחזירה את כל התפארת לגראנג'."
בשנה זו, Volcano Records הצהירו על הפרת חוזה מצד הלהקה והגישו תביעה. טול בדקו הצעות מחברות תקליטים אחרות, דבר שאסור על פי החוזה שנחתם, זאת על פי Volcano. אחרי שטול הגישו תביעה נגדית כי Volcano לא השתמשו באופציית חידוש החוזה, הגיעו הצדדים להסכם מחוץ מלבית המשפט. מאוחר יותר, הצדדים הסכימו לחידוש החוזה ועסקה להוצאת שלושה אלבומים. הקרב המשפטי הזה לקח מהלהקה מאמצים רבים ועיכב את עבודתם על האלבום הבא. במהלך הזמן הזה, קינן הצטרף ללהקה חדשה, א פרפקט סירקל (A Perfect circle) עם טכנאי הגיטרות של טול משכבר הימים, בילי הוורדל.
בשלב זה, שמועות על פירוק הלהקה החלו להתפשט, עד שהלהקה הוציאה את מארז התקליטורים המיוחד סלאייבל (Salival) בשנת 2000, אשר שם קץ לשמועות. המארז המיוחד הכיל הקלטה מקורית חדשה אחת "Merkaba", כמו גם הקלטות של גרסאות חיות מיוחדות ובי-סיידס, הכוללים גרסת כיסוי לשיר "No Quarter" של לד זפלין, גרסת כיסוי לשיר "You Lied" של פיץ' וגרסה חדשה לשיר "Pushit" אשר צברה פופולריות רבה בקרב המעריצים. בנוסף, המארז כלל DVD שהכיל את חמשת הווידאו קליפים שראו אור עד אותה העת "Stinkfist", "Ænema", "Prison Sex", "Sober" ו-"Hush". אף על פי שהוצאת המארז לא הוציאה לאור סינגלים חדשים, השיר המוחבא "Maynard's Dick" (שיר שנכתב עוד בתקופת אופיאט) מצא את דרכו לכמה מתחנות הרדיו כאשר מספר תקליטנים החליטו להגניב אותו לשידור ללא אישור.