stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1958 בספורט
שחייה > שיאי עולם > שחיינים

| תאריך | משחה | שם השחיין | מדינה | מקום תחרות | שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בינואר | 800 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | סידני, אוסטרליה | 9:17.7 דקות |
| 15 בינואר | 200 מטר גב | ג'ון מונקטון | אוסטרליה אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה | 2:18.8 דקות |
| 15 בינואר | 400 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | סידני, אוסטרליה | 4:25.9 דקות |
| 18 בינואר | 200 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | סידני, אוסטרליה | 2:04.8 דקות |
| 15 בפברואר | 100 מטר גב | ג'ון מונקטון | אוסטרליה אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה | 1:01.5 דקות |
| 18 בפברואר | 200 מטר גב | ג'ון מונקטון | אוסטרליה אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה | 2:18.4 דקות |
| 22 בפברואר | 800 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה | 9:14.5 דקות |
| 22 בפברואר | 1500 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | מלבורן, אוסטרליה | 17:28.7 דקות |
| 3 במאי | 4x100 מטר חופשי שליחים | נבחרת | אוסטרליה אוסטרליה | בריסביין, אוסטרליה | 3:46.3 דקות |
| 5 במאי | 200 מטר חופשי | ג'ון קונרדס | אוסטרליה אוסטרליה | סידני, אוסטרליה | 2:03.2 דקות |
| 28 במאי | 4x100 מטר מעורב שליחים | נבחרת | יפן יפן | טוקיו, יפן | 4:17.2 דקות |
| 28 ביוני | 200 מטר חזה | טרנד גטרקול | אוסטרליה אוסטרליה | טאונסוויל, אוסטרליה | 2:36.5 דקות |
| 29 ביוני | 4x100 מטר מעורב שליחים | נבחרת | יפן יפן | לוס אנג'לס, ארצות הברית | 4:16.7 דקות |
| 29 ביוני | 100 מטר פרפר | טקשי אישימוטו | יפן יפן | לוס אנג'לס, ארצות הברית | 1:01.1 דקות |
| 25 ביולי | 4x100 מטר מעורב שליחים | נבחרת | אוסטרליה אוסטרליה | קארדיף, בריטניה | 4:14.2 דקות |
| 29 ביולי | 200 מטר מעורב | פרנק ברונל | ארצות הברית ארצות הברית | אקרון, ארצות הברית | 2:29.1 דקות |
| 22 באוגוסט | 4x100 מטר מעורב שליחים | נבחרת | אוסטרליה אוסטרליה | אוסקה, יפן | 4:10.4 דקות |
| 22 באוגוסט | 200 מטר חופשי | צויושי ימנקה | אוסטרליה אוסטרליה | אוסקה, יפן | 2:03.0 דקות |
| 14 בספטמבר | 100 מטר פרפר | טקשי אישימוטו | יפן יפן | קושי, יפן | 1:01.0 דקות |
הרכב משחק הגמר מונדיאל
בחדר של חני

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 יוצרים:  לילך רחמני
 מנחים:  חני נחמיאס
 שחקנים:  חני נחמיאס 
 פרסים:  פרס מסך הזהב לתוכנית ילדים ונוער, ולמנחה חני נחמיאס (2001)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  יולי 1998 – 31 ביולי 2008
 
בחדר של חני היא תוכנית טלוויזיה יומית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנים 1998– 2008.
התוכנית שודרה תחילה תחת השם "הקיץ של חני", והחל מה-1 בספטמבר 1998 שונה שמה ל"בחדר של חני". התוכנית שודרה מדי יום בטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון ובהמשך גם בערוץ 23. בחופשות התוכנית שודרה החל מהשעה 08:15 בבוקר ועד לשעות הצהריים. לאחר מכן היא שודרה בשידור חוזר עד לשעות אחר הצהריים.
את התוכנית הגישה השחקנית והזמרת חני נחמיאס. בכל יום היא אירחה באולפן התוכנית ילדים מכל רחבי ישראל.
במצבים מסוימים הדורשים התייחסות מיוחדת, ניהלה נחמיאס "אולפן פתוח" בתוכנית בשידור חי. מקרים מסוג זה הם למשל: פתיחת שנת הלימודים, מלחמת לבנון השנייה וכדומה. באולפן הפתוח, חדה נחמיאס חידות רבות לצופים, והעונים מהבית התבקשו להתקשר לקו טלמסר שנפתח במיוחד עבור השידור החי.
בשנת 2000 עלתה הצגת הילדים "בחדר של חני" בעקבות התוכנית, אותה ביימה נחמיאס בעצמה והשתתפו בה בין היתר אבי יפה, אוליביה אפלבוים ורוני נדלר.
בשנת 2001 זכתה התוכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער, ונחמיאס זכתה בפרס המנחה הטובה בתחום תוכניות הילדים והנוער.
בשנת 2001 סרטון הפתיחה של התוכנית חודש והתווסף אליו שיר אותו ביצעה נחמיאס.
בשנת 2005 אולפן התוכנית חודש.
בקיץ 2006, התקיים ספיישל מיוחד של חידות בחדר של חני שרובן ככולן היו בנושא חלופות למילים לועזיות. מתקפת חידות זו נועדה למעשה להעשיר את ידיעותיהם של הצופים בחידושי האקדמיה ללשון העברית.
בקיץ 2007 נפתחה בתוכנית פינה חדשה שהוקדשה לאיכות הסביבה שהועלו בה הצעות שונות לשמירה על הסביבה ולמיתון ההתחממות הגלובלית.
ב-21 בפברואר 2008 התוכנית סיימה את שידוריה אך שודרה בשידורים חוזרים עד 31 ביולי 2008.
בינואר 2009 חזרה התוכנית במתכונת של אולפן פתוח בשידור חי, עבור ילדים ובני נוער מאזור הדרום במהלך מבצע עופרת יצוקה.
פינות התוכנית

התוכנית הכילה ארבע פינות, והן:
פינת הבישול – בפינה זו מזמינה נחמיאס ילדים לבשל באולפן. בכל פעם מכינים מאכל חדש והמתכון למאכל מופיע על מרקע הטלוויזיה ובאתר האינטרנט של התוכנית, עבור כל מי שמעוניין להכין את התבשיל.
פינת הגשמת החלומות – בפינה זו מגשימה נחמיאס חלום של אחד מהאורחים: לפגוש אישיות מפורסמת או בעל מקצוע ולשאול אותם על עיסוקם ופועלם.
פינת "אלופי הטריוויה" מאז קיץ 2000 – בפינה זו מזמינה נחמיאס שני ילדים ביחד עם עוד שני "ידי מזל" (בהתחלה ילד אחד ו"יד מזל" אחת), שתפקידם לסובב את הגלגלת ולקבוע את הפרסים בהם יזכו המתמודדים. המתמודדים נשאלים שאלות בנושאים מגוונים. לעיתים השאלות הן בנושאים קבועים (ידע כללי, ארץ ישראל, מן העבר, מוזיקה, סרטים וספורט), ולעיתים המתמודדים בוחרים נושא אישי ומיוחד עליו הם מעוניינים להיבחן בשאלות הטריוויה.
פינת החידה היומית – כמעט בכל סוף תוכנית חדה נחמיאס את החידה היומית לצופים בבית. הצופים שיודעים את התשובה מתבקשים להתקשר לקו טלמסר ולענות. בכל פעם שלושה צופים עלו בגורל וזכו בפרס המובטח עבור פתרון החידה.
פינת הטבע – הוגשה על ידי דנדן בולוטין בשנים 2001- 2002.
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, החמ"ל של חני, באתר ynet, 16 באוגוסט 2006
תהל פרוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביולי 1977 (בת 47) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משוררת   עיתונאית   מבקרת ספרות   פסיכולוגית   פעילה חברתית
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  שירה, פרוזה
 
תהל ציפי פְרוֹש (נולדה ב-27 ביולי 1977) היא משוררת, סופרת, חוקרת ספרות, פסיכולוגית ופובליציסטית.
ביוגרפיה > ראשית חייה והשכלה

תהל פרוש נולדה בתל אביב וגדלה בהרצליה. למדה בבית הספר להנדסאים. שירתה בצה"ל בחיל המודיעין.

 בעלת תואר ראשון במשפטים ומגדר מהאוניברסיטה העברית בירושלים (סיימה ב-2005), תואר ראשון נוסף בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב (2009), תואר שני בפסיכולוגיה חברתית (בהצטיינות) מאוניברסיטת חיפה. את התזה שעסקה בדינמיקה של תאוות הבצע, בהנחיית פרופ' רענן ליפשיץ, סיימה בהצטיינות יתרה (2013). בעלת תואר שני נוסף בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת תל אביב, אך לא השלימה התמחות בתחום, והיא אינה רשאית לעסוק בפסיכולוגיה קלינית. החל מ-2015 דוקטורנטית במחלקה לספרות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נושא הדוקטורט: נאו-ליברליזם בספרות עברית עכשווית, בהנחיית פרופ' יגאל שוורץ וד"ר רועי גרינוולד.
בעשור הראשון של המאה ה-21 כתבה מאמרים וערכה בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה > עיסוק בשירה

שיריה של פרוש התפרסמו, בין השאר, בכתבי העת "מטעם", "מאזנים", "מעין", "הו!" ו"כביש ארבעים".
החל מ-2012 היא חברת מערכת בכתב העת "מעין".
ביוגרפיה > חיים אישיים

פרוש נמצאת בזוגיות ומתגוררת בגבעתיים ואם לבן.
ספרים > כתיבה

בשנת 2014 יצא לאור ספר שיריה הראשון, "בצע", בעריכת ליאת קפלן, בסדרת כבר של מוסד ביאליק. עיסוקו של הספר במצב החברתי-כלכלי בישראל, וכולל שירי מחאה שונים, המתוקשר מביניהם הוא השיר "הוֹ בַּנְק שֶׁלִּי", אשר נפתח בשורה ”הוֹ בַּנְק שֶׁלִּי זַיֵּן אוֹתִי אַתָּה רוֹצֶה לְזַיֵּן אוֹתִי טוֹב”.
"בצע" קיבל תגובות מעורבות ממבקרי השירה. אלי הירש, מבקר השירה של עיתון "ידיעות אחרונות", כתב: ”פרוש היא בראש וראשונה משוררת, ולשירתה יש אמנם השתמעויות פוליטיות, אך היא נבחנת בכוחה להעניק ביטוי חד ואינטנסיבי למורכבות קיומית שמתקשה להתנסח במרחבי השפה המקובלת”. ואילו דוד (ניאו) בוחבוט כתב: ”כתיבתה הפוליטית של פרוש היא חלק ממהלך אנטי פואטי רחב, שבמסגרתו נדרסת הפלטפורמה האמנותית הנקראת "שירה", במטרה להוליד פרסומת שתקדם רעיון בתוך שיר”.
בשנת 2020 יצא לאור ספרה השני, "יחסי בעלות".
בשנת 2022 זכתה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול. בנימוקיהם להענקת הפרס, כתבו השופטים: ״שני ספרי שירה - ׳בצע׳ ו׳יחסי בעלות׳ - הספיקו כדי לבסס את מעמדה של תהל פרוש כאחת המשוררות המעניינות שפועלות כאן בשנים האחרונות. כפי שניכר משמות הספרים, השירה של פרוש נובעת משאלות חברתיות-כלכליות שנוגעות לכסף ולפרנסה, ליחסי כוח ולשוק העבודה - נושאים שהיא עוסקת בהם גם כחוקרת ספרות. באמצעות שירים שיש בהם עוצמה ותנופה – לשונית ופוליטית - פרוש מגיבה לסוגיות בוערות ומנסחת שירה שהיא גם קריאה לפעולה.״
בשנת 2024 יצא לאור ספרה סיבות להישאר, בהוצאת ספריית הפועלים.
ספרים > עריכת אנתולוגיות סיפורת ושירה

2012 - "עבודת גילוי", על יחסי עבודה ועולם העבודה, הוצאת גרילה תרבות ואוהבים אמנות, עיריית תל אביב-יפו (עורכת משותפת ומחברת)
2020  - "תאוות בצע", הוצאת אפיק.
אמנות

2012 - עבודת פרפורמנס תלוית מקום, "המסע לשלם", פסטיבל מתחת להר
2012 - הובלת קבוצת נתב"ג: קבוצת אמניות ואמנים רב תחומיים המבצעים פעולה של 12 שעות במרחב הטרוטופי באופן אינטראקטיבי, נתב"ג
2012-2013 - פרויקט "עבודת גילוי", תערוכת עיר שדה, אוהבים אמנות. הפרויקט כלל איסוף עדויות מצולמות ובכתב בנושא עבודה, עריכת אנתולוגיית שירה ופרוזה בנושא ופרפורמנס "משרד", והוצג בפסטיבל עכו, הסדנה לידע ציבורי ופסטיבל הפועלים בחיפה
2013 - פרפורמנס "על העבודה", guest-host, מוזיאון תל אביב
2013 - פרפורמנס ועבודת סאונד "תפילה ליחיד ברשות הרבים", פסטיבל מנופים, מרכז נוטרדם ירושלים
2014 - פרפורמנס שירה, אסונולוגיה, מוזיאון פתח תקווה
2014 - מיצב "זהב ציוני", מילים ודברים, בית האמנים ראשון לציון
2015 - מיצב "בשר מבשרי", חד גדיא, הגלריה של בצלאל BAAD
2015 - פרפורמנס שירה, Made In Jerusalem, בית אבי חי בירושלים
2015 - מיצב קופסה שחורה, "על העבודה", פסטיבל מנופים, ירושלים
2016 - השתתפות בתערוכה "תמיד יש מישהו בבית", אוניברסיטת חיפה
2016 - השתתפות בתערוכה "שירת חפצים", מוזיאון טכנולוגי בחולון
2017 - פרפורמנס שירה, "שעת חסד", בית הקונפדרציה.
אמנות > כתיבה לקטלוגים של תערוכות והנחיית מפגשים (מבחר)

2012 - אדוארד פרוידמן, ארטפורט
2012 - שרון בלבן, סדנאות האמנים
2013 - גיא קריידן, ZIZ.
תיאטרון

פרוש חברה ב"תיאטרון חזיתי", תיאטרון פוליטי-אקטיביסטי. 

עורכת משותפת ומשתתפת במחזות "אנרגיות טובות" (הוצג, בין השאר, בפסטיבל מתחת להר 2011) ופלישת חוטפי העולות (אוניברסיטת תל אביב 2012).
פרסומים אקדמיים

"הפילוסופים הארציים", אודיסיאה 15, הוצאת האוניברסיטה העברית (2011).
"אמא נמרה: חינוך סיני להצלחה אמריקנית", אודיסיאה 12, הוצאת האוניברסיטה העברית (2011).
"הקפיטליסט האחרון", פנים, 60: [עמודים], הוצאת הסתדרות המורים (2013)
"תאוות בצע", מפתח – כתב עת לקסיקלי למחשבה פוליטית, מרכז מינרבה, אוניברסיטת תל אביב (בשיפוט)
(בהכנה). The economic protagonist in contemporary Israeli prose", in Oded Nir (Ed.), title TBA".
פרסים ומלגות

2015 - מלגת הצטיינות "הנגב—עמיתי פארן".
2016 - פרס נעמ"ת עבור עבודת מחקר פורצת דרך בתחום השוויון בין המינים ולימודי מגדר.
פעילות חברתית ותפקידים ציבוריים

2006 - ייסוד ועד עיתונאי "הארץ" וחברות בו
2006 - 2010 - חברת הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב
2007 - השתתפות בניסוח החוקה של ארגון העובדים "כוח לעובדים"
2011 - חברה ב"גרילה תרבות", קבוצה של יוצרים המצטרפים למאבקים חברתיים
2012 - חברה בצוות המייסדים של מאבק המתמחות והמתמחים בפסיכולוגיה למען פסיכולוגיה ציבורית.
הערות שוליים

↑   אילן ברקוביץ', "הוֹ בַּנְק שֶׁלִּי זַיֵּן אוֹתִי", באתר הארץ, 8 באוגוסט 2014
↑  תהל פרוש-בצע, באתר של אלי הירש, 1 באוגוסט 2014
↑   דוד בוחבוט, השירה אינה ציבורית והמשורר אינו פוליטיקאי, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2014
↑  ריטה קוגן, התפוררות גדולה לצד בריאה גדולה, באתר "העוקץ", 22 ביוני 2020
↑   גילי איזיקוביץ, זוכי פרס היצירה לסופרים עבריים הוכרזו אחרי חודשים של עיכובים, באתר הארץ, 7 במאי 2023
↑   צליל רברהם, השבר הכלכלי והמעמדי הוא לב הסיפור, באתר הארץ, 2 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441724505171  BnF: cb170029572 (data)  GND: 1224703278  ISNI: 0000 0004 3697 2485  LCCN: no2014119097  VIAF: 310633079   WorldCat (עם VIAF): 310633079
תומאס גולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1920 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  22 ביוני 2004 (בגיל 84) אית'קה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, ביופיזיקה, אסטרופיזיקה, גאופיזיקה 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת קיימברידג'  Lyceum Alpinum Zuoz 
 מנחה לדוקטורט:  Richard Pumphrey 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  פיטר גולדרייך, Arnold Benz, סטיבן סוטר, פרנק דרייק 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1985)  עמית האיגוד הגאופיזי האמריקאי  פרס לזכר ריצ'טמייר (1962)  פרס הומבולדט 
 בן או בת זוג:  Merle Gold 
 
תומאס גולד (באנגלית: Thomas Gold, כונה גם טומי גולד (Tommy Gold)‏; 22 במאי 1920 – 22 ביוני 2004) היה אסטרופיזיקאי אמריקאי יליד אוסטריה ממוצא יהודי. פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קורנל, חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ועמית החברה המלכותית (לונדון). גולד היה אחד משלושה מדענים צעירים מאוניברסיטת קיימברידג' שהציעו בשנת 1948 את תאוריית המצב היציב של היקום, שכיום אינה מקובלת. עבודתו של גולד חצתה גבולות אקדמיים ומדעיים, לביופיזיקה, אסטרונומיה, הנדסת אווירונאוטיקה וגאופיזיקה. גולד גם פרסם הסברים לתצפיות אסטרונומיות שלא היה להן הסבר, ולמרות התנגדות מדענים להסבריו נמצא שהם נכונים, והם מקובלים כיום. בין השאר הסביר ופירט שפולסרים הם כוכבי נייטרונים הסובבים במהירות.
קורות חיים

גולד נולד ב-22 במאי 1920 בווינה, אוסטריה, בנם של מקס גולד, תעשיין יהודי עשיר (לפני המלחמה) שניהל את אחת מחברות הכרייה והייצור הגדול של מתכות באוסטריה, והשחקנית הגרמנית לשעבר יוזפין מרטין (Josefine Martin). בעקבות ההתמוטטות הכלכלית של תעשיית הכרייה האירופית בשלהי שנות העשרים, העביר מקס גולד את משפחתו לברלין, שם עבד כמנהל חברת סחר במתכות. לאחר עלייתו לשלטון של המנהיג הנאצי אדולף היטלר בשנת 1933, עזבו גולד ומשפחתו את גרמניה בגלל מוצאו היהודי. המשפחה טיילה באירופה בשנים שאחר כך. גולד למד בפנימייה בבית הספר הבינלאומי "Lyceum Alpinum Zuoz" שבצוץ, שווייץ, שם התגלה במהרה כאדם פיקח, תחרותי ותוקפני מבחינה פיזית ונפשית. גולד סיים את לימודיו בצוץ בשנת 1938, ונמלט עם משפחתו לאנגליה לאחר פלישת גרמניה לאוסטריה בתחילת 1938. גולד התקבל למכללת טריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1939 והחל ללמוד הנדסת מכונות. במאי 1940, בדיוק כשגרמניה פלשה לבלגיה וצרפת, נשלח גולד למעצר כנתין של האויב. בלילה הראשון של המעצר, בצריף צבאי בעיר ברי סנט אדמונדס, הוא פגש את מי שעתיד להיות שותפו לעתיד למחקרים וחברו הקרוב, הרמן בונדי.
כמעט את רוב 15 חודשי המעצר בילה גולד במחנה בקנדה, לאחר מכן חזר לאנגליה ושב ללימודיו באוניברסיטת קיימברידג', שם החליף את לימודיו מהנדסת מכונות ללימודי הפיזיקה. לאחר שסיים תואר ראשון ביוני 1942, עבד גולד זמן קצר כפועל חקלאי וחוטב עצים בצפון אנגליה לפני שהצטרף לבונדי ופרד הויל במחקר ימי על מכ"ם ליד דונספאלד, במחוז סארי. שלושת הגברים היו מבלים את שעות עבודתם ב"דיון מדעי אינטנסיבי ורחב היקף" בנושאים כמו קוסמולוגיה, מתמטיקה ואסטרופיזיקה. בתוך חודשים הוטלה על גולד משימה להקים מערכות מכ"ם חדשות. גולד קבע כיצד נחתות יוכלו להשתמש במכ"ם כדי לנווט למקום הנחיתה המתאים ביום הפלישה לנורמנדי, וכן גילה כי הצי הגרמני התאים שנורקלים לצוללות שלו, מה שאפשר להם לפעול מתחת למים תוך שהם שואבים אוויר מפני השטח.
עבודתו בקיימברידג'

מיד לאחר המלחמה חזרו הויל ובונדי לקיימברידג', ואילו גולד המשיך במחקר ימי עד 1947. לאחר מכן החל לעבוד במעבדת קוונדיש בקיימברידג' כדי לסייע בבניית המגנטרון הגדול בעולם, מכשיר שהומצא על ידי שני מדענים בריטים בשנת 1940 שהפיק גלי מיקרו אינטנסיביים עבור המכ"ם. זמן קצר לאחר מכן הצטרף גולד לר. 'ג'. פומפרי, זואולוג במעבדת הזואולוגיה בקיימברידג', ששימש כסגן ראש חקר המכ"ם הימי במהלך המלחמה, כדי לחקור את השפעת התהודה על האוזן האנושית. הוא מצא שמידת התהודה שנצפתה בשבלול אינה תואמת את רמת הריסון שניתן היה לצפות מצמיגות הנוזל המימי הממלא את האוזן הפנימית. בשנת 1948 שיער גולד כי האוזן פועלת על ידי "התחדשות", בכך שפעולה אלקטרו-מכנית מתרחשת כאשר משתמשים באנרגיה חשמלית כדי לנטרל את השפעות הריסון. אף על פי שגולד זכה במלגת פרסים מטריניטי קולג' על עבודת התזה שלו בנושא התחדשות וקיבל מינוי כמרצה זוטר במעבדת קוונדיש, התאוריה שלו זכתה להתעלמות רחבה ממומחי אוזניים ופיזיולוגים, כמו זוכה פרס נובל לעתיד, גאורג פון בקשי, שלא האמין שהשבלול פועל תחת מערכת משוב. בשנות השבעים גילו החוקרים כי ההשערה של גולד הייתה נכונה - האוזן מכילה תאי שיער מיקרוסקופיים שפעלו על מנגנון משוב ליצירת תהודה.
עבודתו בקיימברידג' > תאוריית המצב היציב

גולד התחיל לדון שוב בבעיות בפיזיקה עם הויל ובונדי, ובייחוד בסוגיות הקשורות להסחה לאדום וחוק האבל. זה הביא את השלושה לחקור את תאוריית המפץ הגדול, שהוצעה במקור על ידי ז'ורז' למטר בשנת 1931 ואחר כך קידם אותה ג'ורג' גאמוב. על פיה היקום התפשט ממצב צפוף וחם ביותר וממשיך להתרחב גם היום. כפי שסיפר בראיון שנערך בשנת 1978 עם הפיזיקאי וההיסטוריון ספנסר ר. ויארט (Spencer R. Weart), גולד האמין שיש סיבה לחשוב שיצירת החומר "נעשית כל הזמן, ואז אף אחת הבעיות בקשר לרגעים חולפים לא מתעוררת. זה יכול להיות רק במצב יציב עם התרחבות המפרקת דברים במהירות כשחומר חדש מתעצב ומתעבה לגלקסיות חדשות".
שני מאמרים שפורסמו בשנת 1948 דנו ב"תאוריית המצב היציב" כחלופה למפץ הגדול: האחד מאת גולד ובונדי, והשני מאת הויל. במאמר המכונן טענו גולד ובונדי שאף על פי שהיקום מתרחב, הוא בכל זאת לא משנה את מראהו לאורך זמן; אין לו התחלה ואין לו סוף. הם הציעו את העיקרון הקוסמולוגי המושלם (אנ') כבסיס התיאוריה שלהם, שקבע כי היקום הוא הומוגני ואיזוטרופי במרחב ובזמן. בקנה מידה גדול הם טענו כי "אין שום דבר יוצא דופן בשום מקום ביקום, וכי ההבדלים הקיימים הם בעלי משמעות מקומית בלבד; ומה שנראה בקנה מידה גדול הוא שהיקום הוא הומוגני". עם זאת, מכיוון שהיקום לא התאפיין בחוסר אבולוציה, תכונות מובחנות או כיוון זמן מוכר, הם הניחו כי חייבים להיות תנועות רחבות היקף ביקום. הם הדגישו שני סוגי תנועה אפשריים: התרחבות בקנה מידה גדול והתנועה ההופכית, התכווצות בקנה מידה גדול. הם העריכו שבתוך היקום המתרחב נוצרו אטומי מימן מתוך הריק בקצב של אטום אחד למטר מעוקב לכל 109 שנים. יצירת חומר זו תשמור על צפיפות היקום קבועה עם התרחבותו. גולד ובונדי גם הצהירו כי הסוגיות הקשורות לגיל היקום שהטרידו תאוריות קוסמולוגיות אחרות - כמו הפער בין גיל היקום כפי שחושב על ידי האבל לתאריכי התפרקות רדיואקטיבית בסלעים יבשתיים - נעדרו מתאוריית המצב היציב.
רק בשנות השישים החלו להתעורר בעיות גדולות בתאוריית המצב היציב, כאשר תצפיות תמכו לכאורה בגישה שהיקום אכן משתנה: קוואזרים וגלקסיות רדיו נמצאו רק במרחקים גדולים (ולכן היו קיימים רק בעבר הרחוק מאוד), לא בגלקסיות קרובות יותר. בעוד שתאוריית המפץ הגדול חזתה מצב כזה, תאוריית המצב היציב ניבאה כי אובייקטים כאלה יימצאו בכל מקום, כולל קרוב לגלקסיה שלנו, מכיוון שהאבולוציה תהיה מפוזרת באופן שווה יותר, ולא יימצאו רק במרחקים גדולים. בנוסף, תומכי התיאוריה ניבאו כי בנוסף לאטומי מימן, יופק גם אנטי-חומר, כמו בקרינת רקע של קרני גמא קוסמיות מהשמדה הדדית של פרוטונים ואנטי-פרוטונים וגז הפולט קרני רנטגן מיצירת נייטרונים.
עבור מרבית הקוסמולוגים, ההפרכה של תאוריית המצב היציב הגיעה עם גילוי קרינת הרקע הקוסמית בשנת 1965, שתאוריית המפץ הגדול ניבאה. סטיבן הוקינג אמר כי העובדה כי נמצאה קרינת מיקרוגל שנחשבת כי היא שארית מהמפץ הגדול, הייתה "המסמר האחרון בארון הקבורה של תאוריית המצב היציב". בונדי הודה כי התיאוריה הופרכה, אך הויל וגולד לא השתכנעו במשך מספר שנים. גולד אף תמך בתאוריית המצב היציב המתוקן של הויל, אולם ב-1998 הוא החל להביע ספקות לגבי התאוריה, אך טען כי למרות חסרונותיה התאוריה סייעה לשיפור ההבנה ביחס למוצא היקום.
עבודתו בקיימברידג' > פנספרמיה אקראית

גולד הציע "תאוריית אשפה" למוצא החיים שהיה פנספרמיה מקרית. התאוריה טוענת שייתכן שהחיים על כדור הארץ החלו מערימה של מוצרי פסולת שהושלכו בטעות על כדור הארץ לפני זמן רב על ידי חייזרים.
הקשר עם נאס"א

ממשנות החמישים שימש גולד כיועץ לנאס"א ומילא תפקידים בכמה ועדות חלל לאומיות, כולל הוועדה המייעצת למדע של הנשיא (President's Science Advisory Committee), כאשר ארצות הברית ניסתה לפתח את תוכנית החלל שלה. באותה תקופה התנהל ויכוח סוער בין המדענים על התכונות הפיזיקליות של פני הירח. בשנת 1955 חזה גולד כי הירח מכוסה בשכבת אבקת סלע דקה הנובעת מ"ההפצצה הבלתי פוסקת על פניו משפוכת של מערכת השמש". זה הוביל לכך שהתייחסו לאבק בבדיחות הדעת כ"האבק של גולד" (משחק מילים באנגלית שמשמעו גם "אבקת זהב"). בתחילה שיער גולד כי אסטרונאוטים ישקעו באבק, אך לאחר ניתוח מאוחר יותר של מכתשי פגיעה ושדות אלקטרוסטטיים, הוא קבע כי מגפי האסטרונאוטים ישקעו רק שלושה סנטימטרים בפני הירח. בכל מקרה, נאס"א שלחה במסגרת תוכנית סרוויור גשושיות לניתוח התנאים על פני הירח. גולד ספג לעג מעמיתיו המדענים, לא רק בגלל ההשערה שלו, אלא בגלל הגישה בה נקט בהעברת החששות של נאס"א לציבור האמריקני; בפרט, כמה מומחים כעסו על השימוש שלו במונח "אבק ירח" בהתייחס לרגולית של הירח. כאשר צוות אפולו 11 נחת על הירח בשנת 1969 ושב עם הדגימות הראשונות של סלעי הירח, גילו החוקרים כי אדמת הירח היא למעשה אבקתית. גולד אמר כי הממצאים עולים בקנה אחד עם ההשערה שלו, וציין כי "באזור אחד תוך כדי הליכה הם שקעו בין חמישה לשמונה אינצ'ים". עם זאת, גולד קיבל מעט אשראי על התחזית הנכונה שלו, ואף ספג ביקורת על התחזית המקורית שלו לשכבה עמוקה של אבק ירח. גולד תרם גם לתוכנית אפולו על ידי תכנון "מצלמת הצילום מקרוב של פני הירח של אפולו" (בראשי תיבות ALSCC, מעין מצלמת סטריאו) ששימשה במשימות אפולו 11, 12 ו-14.
בשנות השבעים וההשמונים היה גולד מבקר קולני של תוכנית מעבורת החלל של נאס"א, ולגלג על הטענה של הסוכנות שהיא תוכל להטיס 50 משימות בשנה או שעלויות התוכנית נמוכות. פקידי נאס"א הזהירו את גולד כי אם יעיד על חששותיו בפני הקונגרס, הוא יאבד את המימון של נאס"א להצעות המחקר שלו. גולד התעלם מהאזהרה והעיד בפני ועדת קונגרס בראשות הסנטור וולטר מונדייל. במכתב למנהל נאס"א ג'יימס פלטשר כתב סגנו ג'ורג' לואו כי "גולד צריך להבין כי מימון על ידי הממשלה ונאס"א הוא זכות, וכי אין היגיון רב במימונו כל עוד דעותיו הן מה שהן כעת". גולד נזכר בתוצאות עדותו בראיון עם היסטוריון האסטרונומיה דייוויד ה. דבורקין ב-1983:
היה לי קשה מאוד עם נאס"א, שנה אחר שנה. קיבלתי עוד קצת כסף, אבל בסופו של דבר הוא נמוג, אחרי שלוש שנים בערך אחרי האירוע הזה. היישומים שלי, שבעבר עברו בכל שנה תמיד בצורה חלקה מאוד, נדחו. אז נאלצתי לנסוע לוושינגטון, לדון איתם על כך. ואז הייתי מקבל חלק קטן ממנו. במשך כמה שנים זה קרה, ואז בסופו של דבר זה התפוגג לצמיתות, ומאז לא ניסיתי להוציא כסף מנאס"א.
...
בהחלט נתפסתי כאישיות בלתי רצויה בנאס"א לאחר מכן. היה לי קשה מאוד. זמן קצר לאחר מכן הפך נואל הינרס למנהל מדע החלל, והוא נהג להתבדח על כך ולומר, "או. טומי נאלץ להגיע לעלייה לרגל השנתית שלו לוושינגטון", והתייחס לזה כמצחיק מאוד, אבל אז הוא תמיד נתן לי קצת כסף. אך תמיד בבירור כאישיות בלתי רצויה
מוצא הנפט > הביוספירה החמה העמוקה

במאמר משנת 1992, "הביוספרה העמוקה והחמה" שפורסם בכתב העת PNAS, הציע גולד לראשונה כי חיידקים נפוצים בנקבוביות של קרום כדור הארץ, עד לעומק של מספר קילומטרים, שם העלייה בטמפרטורות מציבה סוף סוף גבול. החיים התת-קרקעיים משיגים את האנרגיה שלהם לא מפוטוסינתזה אלא ממקורות כימיים בנוזלים הנודדים מעלה דרך הקרום. המסה של הביוספרה העמוקה (אנ') עשויה להיות דומה לזו של הביוספרה שבפני השטח. חיים מתחת לקרקע עשויים להיות נפוצים בגופים אחרים במערכת השמש ובכל רחבי היקום, אפילו בעולמות שאינם צמודים לכוכבים אחרים.
מאמר מאת העיתונאי ויליאם ברואד (William Broad) משנת 1993, שהתפרסם ב"ניו יורק טיימס", וכותרתו "חיידקים חדשים מוזרים מרמזים על עולם תת-קרקעי עצום" ,הביא את התזה של גולד לידיעת הציבור. בתחילת המאמר נכתב "צורות חדשות של חיים מיקרוביאליים מתגלות בשפע כזה עמוק בתוך כדור הארץ, עד שכמה מדענים מתחילים לחשוד שלכוכב הלכת יש ביוספירה נסתרת המשתרעת לעומק של קילומטרים שמסתה הכוללת עשויה להתחרות או לעלות על המסה של כל החיים על פהי השטח. אם אכן קיימת ביוספרה עמוקה, אומרים מדענים, תגליתה תשכתב ספרי לימוד תוך שהיא תשפוך אור חדש על תעלומת מוצא החיים. אפילו הספקנים טוענים שהתזה מסקרנת מספיק כדי להצדיק מחקרים חדשים בתחום התת-קרקעי".
המאמר משנת 1993 מציג גם כיצד התזה של גולד מרחיבה אפשרויות למחקר אסטרוביולוגי: "ד"ר תומאס גולד, אסטרופיזיקאי מאוניברסיטת קורנל הידוע בתאוריות נועזות, שיער כי החיים התת-קרקעיים עשויים להיות נפוצים בקוסמוס, מבודדים מתחת לפני השטח של כוכבי הלכת והירחים ומקבלים אנרגיה מתהליכים גאולוגיים, בלא צורך בהתחממות הנובעת מקרינה של כוכבים סמוכים. הוא כתב ב-PNAS בשנה שעברה כי מערכת השמש עשויה לכלול לפחות 10 ביוספירות עמוקות. 'חיים כאלה עשויים להיות מופצים ביקום', אמר, 'מכיוון שגופים מסוג כוכבי הלכת עם תנאים תת-קרקעיים דומים עשויים להיות נפוצים כאובייקטים בודדים בחלל, כמו גם במערכות אחרות מסוג שמש'"
גולד פרסם גם ספר באותו שם, "הביוספרה החמה העמוקה" (The Deep Hot Biosphere), בשנת 1999, שהרחיב את הטיעונים ממאמרו משנת 1992 וכלל ספקולציות על מוצא החיים ועל העברה גנטית אופקית. לדברי גולד, חיידקים הניזונים מהנפט הם המקור לפסולת ביולוגית בדלקים פחמימנים, מה שמייתר את הצורך לנקוט בתיאוריה אורגנית על מקורם של האחרונים. זרמי הפחמימנים התת-קרקעיים עשויים להסביר מוזרויות בריכוז משקעים מינרליים אחרים. בקיצור, גולד אמר על מקורם של פחמימנים טבעיים (נפט וגז טבעי): "פחמימנים אינם עוברים עיבוד מחודש על ידי גאולוגיה (כפי שהדעה המסורתית קובעת), אלא גאולוגיה עוברת עיבוד מחודש על ידי הביולוגיה".
פרימן דייסון כתב את הקדמה לספרו של גולד מ-1999, שם סיכם: "התאוריות של גולד הן תמיד מקוריות, תמיד חשובות, לרוב שנויות במחלוקת - ובדרך כלל צודקות. אני מאמין, בהתבסס על חמישים שנות התבוננות בגולד כחבר ועמית, שביוספרה חמה עמוקה היא כל האמור לעיל: מקורית, חשובה, שנויה במחלוקת - ונכונה". (דייסון נשא הספד בטקס האזכרה של גולד, שקטע ממנו הנוגע לתאוריית הביוספרה העמוקה פורסם ב-YouTube‏).
לאחר מותו של גולד, תגליות מדעיות הגבירו את ההבנה של הביוספרה החמה העמוקה למה שכיום מכונה "ביוספרה עמוקה". מונח שגולד שטבע בספרו מ-1999 התקבל והוא תזכורת לשינוי תפיסת העולם שהוא דגל בו. המונח הוא "שוביניזם של פני השטח". גולד כתב: "בדיעבד, לא קשה להבין מדוע הקהילה המדעית חיפשה בדרך כלל בשמיים רק חיים על פני השטח. מדענים נעצרו על ידי מעין "שוביניזם של פני השטח"".