stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודולף רוקר
ביוגרפיה > לונדון

רוקר בחר להישאר בלונדון, ומצא עבודה כספרן ב"איגוד החינוכי של העובדים הקומוניסטים" (Communist Workers' Educational Union), שם פגש בלואיז מישל ובאריקו מלטסטה, שניים מן הפעילים הבולטים באותה בתקופה בתנועה האנרכיסטית. לאחר שקרא על "לונדון האפלה" בספריו של האנרכיסט ג'ון הנרי מקיי, ביקר רוקר ב"איסט אנד" של לונדון ונחרד למראה מידת העוני והעליבות של הרובע, בו גרו באותו הזמן בעיקר יהודים. הוא הצטרף לקבוצה האנרכיסטית היהודית ארבייטער פריינד (Arbeter Fraynd, "חברו של העובד"), עליה שמע מחבריו בצרפת, והחל להרצות לחברי התנועה באופן קבוע. בחוג זה פגש רוקר את בת זוגו מילי וויטקופ, יהודייה ילידת אוקראינה שברחה ללונדון בשנת 1894. לאחר שאיבד את עבודתו בשנת 1897, ולאור סיכויים נמוכים שיימצא עבודה חלופית, החליטו בני הזוג להגר לניו יורק, אולם כשהגיעו לא התאפשר להם להיכנס לעיר כיוון שלא היו נשואים באופן רשמי. רוקר סירב להפוך את הקשר ביניהם לרשמי, והסביר כי הקשר ביניהם הוא "קשר של הסכמה חופשית ביני לבין אשתי. זה עניין פרטי לחלוטין שנוגע לנו בלבד, ואינו זקוק לאישורו של החוק". וויטקופ הוסיפה: "האהבה היא תמיד חופשית. כשהיא פוסקת להיות חופשית, נעשית האהבה לזנות". העניין זכה בכיסוי רחב בעיתונות. המפקח הכללי על ההגירה הציע לזוג להתחתן כדי לפתור את הבעיה אבל הם סירבו וגורשו חזרה לאנגליה באותה אנייה בה הגיעו.
היות שלא הצליחו למצוא עבודה כשחזרו החליט רוקר לעבור לליברפול. מוריס יגר חבר מוייטצ'אפל שכנע אותו להיות עורך השבועון ביידיש שנוסד לא מכבר דאס פרייע ווארט, אף על פי שהוא לא דיבר את השפה באותו זמן. רק 8 גיליונות של העיתון יצאו אבל דבר זה הוביל את קבוצת ארבייטער פריינד להוציא מחדש עיתון בשם של הקבוצה. הם הזמינו את רוקר לחזור ללונדון ולהיות עורך העיתון.
אף על פי שקיבל מימון חלקי מיהודים בניו יורק היה מצבו של העיתון בלתי יציב מן ההתחלה. עם זאת מתנדבים רבים עזרו למכור את העיתון ברחובות ובבתי המלאכה. באותו זמן עסק רוקר, בעיקר במאבק נגד המרקסיזם והמטריאליזם ההיסטורי בתנועת העבודה היהודית בלונדון. בעיתון ארבייטער פריינד פורסמו עשרים וחמישה מאמרים מאת רוקר בנושא זה והייתה זאת הביקורת הראשונה על המרקסיזם ביידיש. בשל המצב הכלכלי הקשה של העיתון קיבל רוקר לעיתים רחוקות שכר והוא הסתמך מבחינה כלכלית על ויטקופ. למרות המאמצים נאלצו להפסיק את הוצאת העיתון. בנובמבר 1899 פגש רוקר באנרכיסטית האמריקאית החשובה אמה גולדמן כשהיא ביקרה בלונדון. היא גייסה כספים עבור העיתון אבל גם זה לא הועיל.
משום שלא רצה להישאר בלי כלי תעמולה ייסד רוקר במרץ 1900 את כתב העת זשערמינאל. עיתון זה היה יותר תאורטי מארבייטער פריינד ויישם תאוריות אנרכיסטיות לניתוח ספרות ופילוסופיה. ב-1902 שהה שנה בלידס כשחזר שמח להיווכח שהאנרכיסטים היהודים בלונדון שמרו את ארגון ארבעטער פריינד בחיים. ועידה שהתכנסה ב-26 בדצמבר באותה שנה החליטה לחדש את הוצאת העיתון ארבעטער פריינד ורוקר התמנה לעורכו. הגיליון הראשון יצא ב-20 במרץ 1903. אחרי הפוגרום בקישינב הוביל רוקר הפגנה לאות סולידריות עם הקרבנות. היה זה הכינוס הגדול ביותר של יהודים בלונדון עד אז. לאחר מכן נסע לגלאזגו ואדינבורו כדי להרצות על נושא זה.
ביוגרפיה > תור הזהב של האנרכיזם היהודי

מ- 1904 הגיעו תנועות העבודה והאנרכיסטיות היהודיות בלונדון לתור הזהב שלהן, על פי ויליאם פישמן. ב-1905 חודשה הופעתו של זשערמינאל. הוא הגיע לתפוצה של 2500 עותקים שנה לאחר מכן ואילו ארבעטער פריינד הגיע ל-5000 עותקים. ב-1906 הגשימה קבוצת ארבטער פריינד חלום ישן והוא ייסוד מועדון עבור העובדים היהודים וגם הלא יהודים. מועדון החברים של הפועלים הוקם בבניין הישן של הכנסייה המתודיסטית ברחוב ג'ויבילי (Jubilee Street). רוקר שבין השאר תרגם את כתביו של מקס נורדאו ליידיש, היה גם נואם מאוד רהוט ונעשה מרצה קבוע. בשל הפופולריות הגדלה שלו גם במועדון ובזשערמינאל, מעבר לזירה האנרכיסטית הוא התיידד עם יהודים לא אנרכיסטים רבים בלונדון, ביניהם הוגה הדעות הציוני דב בר בורוכוב.
מה- 8 ביוני 1906 היה רוקר מעורב בשביתת יצרני הביגוד. השכר ותנאי העבודה באיסט אנד היו הרבה יותר גרועים מאשר בחלקים האחרים של לונדון וחייטות הייתה תעשייה חשובה ביותר. רוקר התבקש על ידי מנהיגי השביתה להיות חלק מוועדת השביתה יחד עם עוד שני חברים בארבעטער פריינד. הוא היה נואם בקביעות באספות השובתים. השביתה נכשלה משום שהכסף נגמר. ב-1 ביולי חזרו כל העובדים לבתי המלאכה שלהם.
רוקר ייצג את הפדרציה בקונגרס האינטרנציונל האנרכיסטי באמסטרדם ב-1907. אריקו מלטסטה, אלכסנדר שפירא והוא התמנו להיות המזכירים של האינטרנציונל האנרכיסטי החדש. ב-1909, בזמן שביקר בצרפת הוא גינה את הוצאותו להורג של הפדגוג הארכיסטי פרנסיסקו פרר בברצלונה, דבר שגרם לגירושו חזרה לאנגליה.
ב- 1912 היה רוקר, שוב, דמות חשובה בשביתה של יצרני ביגוד. בסוף אפריל, 1500 חייטים מוסט אנד שהיו מיומנים יותר וקיבלו שכר טוב יותר מאלה שבאיסט אנד פתחו בשביתה. במאי היה מספרם בין 7000 ל-8000. היות שרוב עבודתם של פועלי הוסט אנד נעשתה, כעת, באיסט אנד, ארגון החייטים שם בהשפעתה של קבוצת ארבעטער פריינד, החליטו לתמוך בשביתה. רודולף רוקר ראה בכך הזדמנות עבור חייטי איסט אנד לתקוף את שיטת סדנאות היזע. אבל מצד שני פחד מתגובת נגד אנטישמית במידה והחייטים היהודים לא ישתתפו. הוא קרא לשביתה כללית. קריאתו לא נענתה משום שכ- 70% מהחייטים באיסט אנד היו מועסקים בעבודה של ביגוד סטנדרטי שלא הייתה קשורה עם שביתתם של החייטים בוסט אנד. אף על פי כן הצטרפו לשביתה 13000 מהגרים יצרני ביגוד בעקבות אספה שהייתה ב-8 במאי שבה נאם רוקר. אף עובד לא הצביע נגד השביתה. רוקר התנה לחבר בוועדת השביתה ויושב ראש של תת-הוועדה לכספים. הוא היה אחראי לאיסוף כספים ודברים נחוצים אחרים עבור הפועלים השובתים. בנוסף, הוא פרסם כל יום בעיתון דער ארבעטער פריינד כדי להפיץ ידיעות על השביתה. הוא נאם בפני אספות עובדים והפגנות. ב-24 במאי נערכה פגישה מרובת משתתפים כדי לדון בשאלה אם לדון בפשרה שהוצעה על ידי המעסיקים שלא כללה התחייבות להעסיק חברי איגוד. רוקר שכנע את הפועלים בנאומו להמשיך בשביתה. למחרת בבוקר נענו כל דרישותיהם של הפועלים.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

רוקר התנגד לשני הצדדים במלחמת העולם הראשונה. אף על פי שהרוב באנגליה וביבשת ציפו למלחמה קצרה רוקר ניבא ב-7 באוגוסט 1914 "תקופה של רצח המוני כזה שהעולם עוד לא ראה" ותקף את האינטרנציונל השני על כך שלא התנגד לעימות. רוקר פתח עם עוד חברים מארבעטער פריינד מטבח לחלוקת מרק כדי להקל אלה שהתרוששו בשל המלחמה. הוא קרא למלחמה "הסתירה לכל מה שנלחמנו עבורו".
זמן קצר לאחר הצהרה זו נעצר רוקר ב-2 בדצמבר ונכלא כאזרח מדינת אויב. ארבעטער פריינד נסגר ב-1915. התנועה האנרכיסטית היהודית בבריטניה לא התאוששה אף פעם ממהלומות אלה.
חזרה בגרמניה > ההתאחדות החופשית של איגודים מקצועיים גרמניים

במרץ 1918 נלקח רוקר להולנד על פי הסכם חילופי אסירים על ידי הצלב האדום. הוא שהה בביתו של המנהיג הסוציאליסטי פרדיננד דומלה ניוונהויס (Ferdinand Domela Nieuwenhuis) והחלים מבעיות הבריאות מהן סבל כתוצאה מכליאתו. הוא נפגש שם עם בת זוגו מילי ויטקופ, שנאסרה גם היא ב-1916, ובנו פרמין. הוא חזר לגרמניה בנובמבר 1918 על פי הזמנתו של פריץ קאטר (Fritz Kater) כדי להצטרף אליו בברלין ולבנות מחדש את ההתאחדות החופשית של איגודים מקצועיים גרמניים (Freie Vereinigung deutscher Gewerkschaften - FVdG).
רוקר התנגד לברית של ההתאחדות עם הקומוניסטים בזמן ואחרי מהפכת נובמבר כפי שהתנגד למרקסיזם, במיוחד למושג דיקטטורה של הפרולטריון. זמן קצר אחרי שהגיע לגרמניה הוא חלה מאוד. אחרי שהבריא החל לנאום בבמות ציבוריות. בהרצאה בארפורט בפני פועלים במפעל לייצור תחמושת, הפציר בהם רוקר להפסיק לייצר חומרי המשמשים למלחמה. באותה תקופה גדלה ההתאחדות במהירות והקואליציה עם הקומוניסטים החלה להתפורר. בסופו של דבר כל החברים הסינדיקליסטים במפלגה הקומוניסטית גורשו. בדצמבר 1919 התקיים בברלין הקונגרס השנים עשר של ההתאחדות.
הארגון החליט להפוך להיות האיגוד החופשי של הפועלים של גרמניה (Freie Arbeiter Union Deutschlands - FAUD) עם מצע חדש שנכתב על ידי רוקר: Prinzipienerklärung des Syndikalismus (הצהרת עקרונות הסינדיקליזם). הוא פסל מפלגות פוליטיות ואת הדיקטטורה של הפרולטריון כמושגים בורגניים. הפרוגרמה הכירה רק בארגונים מבוזרים, כלכליים טהורים. אף על פי שתמכו בבעלות ציבורית על אדמה ואמצעי ייצור דחו הלאמה ואת הרעיון של מדינה קומוניסטית. רוקר גינה לאומיות כדת של המדינה המודרנית והתנגד לאלימות ובמקום זאת הגן על פעולה ישירה וחינוכם של הפועלים.
חזרה בגרמניה > שיאו של הסינדיקליזם

עם מותו של גוסטב לנדאואר בזמן המרד של הרפובליקה הסובייטית הבווארית לקח רוקר על עצמו את עריכת הפרסומים הגרמניים של כתבי קרופוטקין. ב-1920 התחיל גוסטב נוסקה שר ההגנה הסוציאל-דמוקרט בדיכוי השמאל המהפכני שהוביל למאסרם של רוקר ופריץ קאטר. במהלך מעצרם המשותף שכנע רוקר את קאטר, שדגל עדיין בכמה אידיאלים סוציאל-דמוקרטיים, לעבור לגמרי לאנרכיזם.
בשנים הבאות נעשה רוקר אחד הכותבים הקבועים בביטאון FAUD Der Syndikalist. ב-1920 ארח FAUD את הוועידה הסינדיקליסטית הבינלאומית שהובילה, בסופו של דבר, לייסוד ארגון הפועלים הבינלאומי (the International Workers Association) בדצמבר 1922. אוגוסטין זוצ'י (Augustin Souchy), אלכסנדר שפירא ורוקר התמנו להיות מזכירי הארגון ורוקר כתב את המצע שלו. ב-1921 הוא כתב חוברת בשם Der Bankrott des russischen Staatskommunismus (פשיטת הרגל של המדינה הקומוניסטית הרוסית) בה הוא תוקף את ברית המועצות. הוא גינה את מה שכינה דיכוי מסיבי של החירויות האינדיבידואליות ודיכוי האנרכיסטים שהתחיל בטיהור של 12 באפריל 1918.
חזרה בגרמניה > דעיכתו של הסינדיקליזם

באמצע שנות העשרים התחילה דעיכתו של התנועה הסינדיקליסטית הגרמנית. FAUD הגיעה לשיא של כ-150,000 חברים ב-1921 אבל אז התחילה לאבד חברים למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולקומוניסטים. רוקר ייחס זאת למנטליות של הפועלים הגרמנים שהיו רגילים למשמעת צבאית והאשים את הקומוניסטים בשימוש טקטיקות דומות לאלה של הנאצים. ב-1925 התחיל לעבוד על ספרו Nationalism and Culture (לאומיות ותרבות) שפורסם בניו יורק ב-1937 ונעשה לאחד מחיבוריו הידועים ביותר של רוקר. ב-1925 גם יצא למסע הרצאות בארצות הברית ושם התעודד ממצב התנועה האנרכו-סינדיקליסטית שמצא בארצות הברית וקנדה.
כשחזר לגרמניה ב-1926 הוא היה מודאג יותר ויותר בשל עלייתו של הפאשיזם הנציונאל סוציאליסטי. הוא כתב ב-1927 לנטלאו (Nettlau): "כל נציונאליזם מתחיל במציני, אבל בצלו אורב מוסוליני".
בבחירות שהתקיימו בגרמניה ב-1930 קיבלו הנאצים 18.3% מן הקולות, סה"כ 6 מיליון מצביעים. רוקר היה מודאג": ברגע שהנאצים יגיעו לשלטון כולנו נלך בדרכם של לנדאואר ואייזנר.
ב-1933 הגיעו הנאצים לשלטון. אחרי שריפת הרייכסטאג ב-27 בפברואר החליטו אוקר וויטקופ עזוב את גרמניה. רוקר הגיע לבזל בשווייץ ב-8 במאי ברכבת האחרונה שעברה את הגבול בלי שיחפשו בה. שבועיים לאחר מכן הצטרפו ורוקר וויטקופ לאמה גולדמן בסן טרופה, צרפת. שם הוא כתב את חיבורו Der Weg ins Dritte Reich (הדרך לרייך השלישי) על האירועים בגרמניה. הספר התפרסם רק בספרדית.
במאי חזרו רוקר וויטקופ ללונדון. הם התקבלו בברכה על ידי רבים מן האנרכיסטים היהודים שחיו ולחמו לצדם במשך שנים רבות. ביולי הוא השתתף בפגישה לא שגרתית של IWA בפריז בה החליטו להבריח את הביטאון שלהם Die Internationale לגרמניה הנאצית.
ארצות הברית

ב- 27 באוגוסט 1934 היגרו רוקר ורעייתו לניו יורק. שם הם התאחדו עם פרמין שנשאר שם אחרי שליוה את אביו במסע ההרצאות שלו בארצות הברית ב-1929. הוא התיישב עם משפחתו בטוונדה (Towanda) פנסילבניה. רוקר סייר בארצות הברית וקנדה כשהוא מדבר על גזענות, פשיזם, דיקטטורה וסוציאליזם באנגלית, יידיש וגרמנית. הוא מצא רבים מחבריו היהודים מלונדון, שהיגרו, מאז, לאמריקה ונעשה כותב קבוע בפרייע ארבעטער שטימע, עיתון יהודי אנרכיסטי. כשפרצה מלחמת האזרחים בספרד ביולי 1936 עור הדבר אופטימיות רבה אצל רוקר. הואפ פרסם חוברת בשם The Truth about Spain (האמת על ספרד). ב-1937 הוא כתב את The Tragedy of Spain (הטרגדיה של ספרד) ושם ניתח את האירועים בהרחבה. בספטמבר 1937 עברו רוקר וויטקופ לקומונה ליברטריאנית במוהגאן (Mohegan), כשמונים קילומטרים מניו יורק.
ארצות הברית > לאומיות ותרבות

ב- 1937 התפרסם ספרו לאומיות ותרבות שהתחיל לעבוד עליו ב-1925. הספר יצא לאור הודות לעזרתם של אנרכיסטים משיקגו אותם פגש רוקר ב-1933. יצאה לאור מהדורה ספרדית בשלושה כרכים בברצלונה, מעוזה של האנרכיסטים הספרדים. זהו חיבורו הידוע ביותר.  בספר זה מתחקה רוקר אחר מקורותיה של המדינה עד לדת, כשהוא טוען: "כל פוליטיקה היא בסופו של דבר דת". שניהם משעבדים את יוצרם האמיתי – האדם. שניהם טוענים שהם מקור ההתקדמות התרבותית. הוא מנסה להוכיח את הטענה שתרבות ועצמה הם מושגים הסותרים זה את זה בצורה מהותית. הוא מיישם מודל זה להיסטוריה האנושית. הוא מנתח את החברה הקפיטליסטית בימי הביניים, ברנסאנס, בעידן הנאורות ובתקופה המודרנית ולהיסטוריה של התנועה הסוציאליסטית. הוא מסכם בתמיכה ב"סוציאליזם אנושי חדש.
ב- 1938 פרסם רוקר היסטוריה של המחשבה האנרכיסטית בשם "אנרכו-סינדיקאליזם: תאוריה ומעשה".
ארצות הברית > מלחמת העולם השנייה, שנים אחרונות

ב- 1939 עבר רוקר ניתוח רציני ונאלץ לוותר על מסע הרצאות. באותה שנה החליטה ועדה לפרסום כתבי רוקר, שהוקמה על ידי אנרכיסטים בלוס אנג'לס, לתרגם ולהוציא לאור את כתביו של רוקר.
אף על פי שהוא התנגד למורו קרופוטקין על תמיכתו במדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה, הרי שעתה הוא טען שהמאמץ המשותף של בעלות הברית הוא מוצדק משום שהוא יוביל לשמירת הערכים החופשיים. אף על פי שראה כל מדינה כמנגנון לכפייה המיועד להבטיח ניצול כלכלי של ההמונים, הוא הגן על החירויות הדמוקרטיות בהן ראה תוצאה של התשוקה לחופש של הציבור הנאור. עמדה זו זכתה לביקורת מצד רבים מן האנרכיסטים האמריקאים שלא תמכו בשום מלחמה.
אחרי מלחמת העולם השנייה פורסמה קריאה בפרייע ארבעטער שטימע המפרטת את מצוקתם של האנרכיסטים הגרמנים וביקשה מהאמריקאים לתמוך בהם. בפברואר 1946 נשלחו חבילות סיוע בהיקף גדול לגרמניה. ב-1947 פרסם רוקר חיבור בשם Zur Betrachtung der Lage in Deutschland (מבט על המצב בגרמניה) על חוסר ההיתכנות של תנועה אנרכיסטית אחרת בגרמניה. היה זה החיבור האנרכיסטי הראשון אחרי המלחמה שהופץ בגרמניה. רוקר סבר שהצעירים בגרמניה הם או ציניים לגמרי, או נוטים לפשיזם. ב-1949 פרסם רוקר עוד חיבור ידוע Pioneers of American Freedom (חלוצים של החרות האמריקאית). היה זה אוסף של מאמרים בהם פרט את ההיסטוריה של המחשבה הליברלית והאנרכיסטית בארצות הברית. הוא ניסה לחשוף ככוזב את הרעיון שמחשבה רדיקלית הייתה זרה בתרבות ובהיסטוריה האמריקאית ויובאה על ידי מהגרים. ביום הולדתו השמונים ב-1953 נערכה, לכבודו, סעודה חגיגית בלונדון. הוקראו הודעות של הכרת תודה מאת תומאס מאן, אלברט איינשטיין וברטראנד ראסל.
ב- 10 בספטמבר 1958 נפטר רוקר במוהגאן.
ראו גם

אלברט דה יונג
לקריאה נוספת

Avrich Paul, Voces anarquistas, traducción del inglés de Antonia Ruiz Cabezas. Madrid, Fundación Anselmo Lorenzo, 2004* Dorfman, Joseph (באוגוסט 1950). "Review: Pioneers of American Freedom: Origin of Liberal and Radical Thought in America by Rudolf Rocker". The Journal of Political Economy. Chicago: University of Chicago Press. 58 (4): 362–363. doi:10.1086/256970. ISSN 0022-3808. OCLC 1754747. {{cite journal}}:  (עזרה)
Fishman, William J. (בינואר 1966). "Rudolf Rocker: Anarchist missionary (1873–1958)". History Today. London: History Today Limited. 16 (1): 75–95. ISSN 0018-2753. OCLC 1644842. {{cite journal}}:  (עזרה)
Fishman, William J. (1974). Jewish Radicals: From Czarist Stetl to London Ghetto. New York: Pantheon Books. ISBN 978-0-394-49764-8.
Fishman, William J. (2004). "Rocker, Rudolf (1873–1958)". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. נבדק ב-9 בספטמבר 2007. {{cite book}}:  (עזרה)
Graur, Mina (1997). An Anarchist Rabbi: The Life and Teachings of Rudolf Rocker. New York: St. Martin's Press. ISBN 978-0-312-17273-2. Online
Krämer, Reinhard (2002). "Die Mainzer Jahre des Anarchisten Rudolf Rocker". Mainzer Zeitschrift (בגרמנית). Mainz: Verlag Philipp von Zabern. 96/97: 315–323. ISSN 0076-2792. OCLC 1413993.
Reichert, William O. (1976). Partisans of Freedom: A Study in American Anarchism. Bowling Green, Ohio: Bowling Green University Popular Press. ISBN 978-0-87972-118-3.
Rocker, Rudolf (1947). Anarcho-Syndicalism: Theory & Practice: An Introduction to a Subject which the Spanish War has Brought into Prominence. Modern Publishers.
Rothfels, Hans; Rocker, Rudolf (ביולי 1951). "Review: Die Entscheidung des Abendlandes by Rudolf Rocker". American Historical Review. Washington: American Historical Association. 56 (4): 839–841. doi:10.2307/1851988. ISSN 0002-8762. JSTOR 1851988. OCLC 1830326. {{cite journal}}:  (עזרה)
Rübner, Hartmut (2007). "Rocker, Rudolf". Datenbank des deutschsprachigen Anarchismus (בגרמנית). נבדק ב-23 בנובמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
Vallance, Margaret (ביולי 1973). "Rudolf Rocker – a biographical sketch". Journal of Contemporary History. London/Beverly Hills: Sage Publications. 8 (3): 75–95. doi:10.1177/002200947300800304. ISSN 0022-0094. OCLC 49976309. {{cite journal}}:  (עזרה)
Wienand, Peter. (1981). Jewish Radicals: From Czarist Stetl to London Ghetto. New York: Pantheon Books. ISBN 978-0-394-49764-8.
הערות שוליים

↑  Robert Graham (ed.), Anarchism: A Documentary History of Libertarian Ideas, Volume One: From Anarchy to Anarchism (300CE to 1939), p.451
↑  לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, באנד 8, עמ' 406
↑  Fishman, 1974, 235-238
↑  Fishman, 1974, 239
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 210
↑  Fishman, 1974, עמ' 257, 261–262, 265, 286.
↑  Fishman 1974, עמ' 280-‏284
↑  Rübner 2007
↑  Fishman, 1974, עמ' 295-‏299 וFishman, 1966, עמ' 48-‏49
↑  Fishman, 1974, עמ' 306-‏307
↑  Fishman, 2004
↑  Wallace, 1973, 80-81
↑  Wallace, 1973, 80
↑  Wallace, 1973, 86-88
↑  Vallance 1973, pp. 82–83, 88–89.
↑  Wallace, 1973, 90-91
↑  Wallace, 1973, 91
↑  REichert, 1976, 476, 483 ו-Wallace, 1973, 91-93
↑  Rothfels & Rocker 1951, p. 839.
↑  אנרכו-סינדיקאליזם (עברית)
↑  Rübner, 2007 ו-Reichert, 1976, 483-484
↑  Dorfman, 1950, 363
↑  Reichert, 1976, 484
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267264605171  PLWABN: 9810655033905606  BIBSYS: 90152985  BNC: 000060900  BNE: XX1091997  BnF: cb119223326 (data)  CANTIC: a10467919  CiNii: DA03897479  GND: 118601687  ICCU: RAVV073264  ISNI: 0000 0001 0855 2895  LCCN: n79115291  LNB: 000030627  NKC: skuk0004833  NLA: 35458069  NLG: 89467  NSK: 000353830  NTA: 069323224  RERO: 02-A003753489  SELIBR: 137403  SNAC: w6765hnp  SUDOC: 027105202  Trove: 959848  VIAF: 14776058   WorldCat (עם VIAF): 14776058 
שער העיתון זשערמינאל מ-1906
שחזור הרצועה הצולבת הקדמית

שחזור הרצועה הצולבת הקדמית בארתרוסקופיה
שחזור הרצועה הצולבת הקדמית (באנגלית: Anterior cruciate ligament reconstruction) הוא הליך כירורגי בו משתילים רקמה במקום הרצועה הצולבת הקדמית הממוקמת בברך כדי להחזיר את תפקודה לאחר פציעה. בהליך זה לרוב מסירים את הרצועה הקרועה מהברך ולעיתים משמרים אותה. הניתוח מתבצע באמצעות הליך שחזור ארתרוסקופי.
תהליך ההחלמה של שחזור הרצועה הצולבת הקדמית מחולק בדרך כלל לשלבי שיקום שונים. לכל שלב יש מטרות שונות, ותהליך השיקום הוא בקצב המטופל. לעיתים ניתנים לוחות זמנים שיעזרו לתת מושג היכן ניתן להיות במהלך השיקום. ציר הזמן אינו משמש כדי להרתיע או לעודד את מי שלא מוכן לקדם את תהליך ההחלמה שלהם. מעשים כאלה עלולים לגרום לפציעה חמורה או לפציעה חוזרת של הרצועה הצולבת הקדמית. אם לא ממשיכים אחר הליך השיקום התקין לאחר הניתוח, הרצועה הצולבת הקדמית הופכת לפחות ניידת והעצמות מתחילות להתחכך זו בזו. תנועת העצם הלא תקינה עלולה לפגוע גם ברקמות, נזק זה יכול להוביל לדלקת מפרקים ניוונית. למרות מורכבות ההליך וביקורי רופאים רבים שהיו מעורבים, 80-90% מהחולים שעברו את הניתוח אמרו כי היו להם תוצאות חיוביות.
העלות של ניתוח שחזור הרצועה הצולבת הקדמית משתנה עקב כמה סיבות שונות כגון מקום מגורים, באיזה שתל נעשה שימוש, אם גם המניסקוס נקרע, וכיסוי הביטוח הרפואי. מחקר הראה בשנת 2016 כי אזורי מטרופולין, של לפחות מיליון תושבים, הממוקמים על החוף המערבי של ארצות הברית ואזורים כמו מינסוטה, אינדיאנה ומישיגן היו יקרים יותר מהחוף המזרחי והדרומי של ארצות הברית. את הרצועה ניתן גם לתקן ולא לשחזר על ידי הצמדתה מחדש. היתרונות התאורטיים של תיקון כוללים החלמה מהירה יותר וכך שאין צורך לקחת רקמה ממקום אחר. עם זאת, חסרים ניסויים מבוקרים אקראיים ונתונים ארוכי טווח לגבי שיעורי קריעה מחדש באמצעות טכניקות כירורגיות עכשוויות.
ראו גם

פציעה ברצועה הצולבת הקדמית
הערות שוליים

↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Injuries". www.webmd.com. נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Injuries - Topic Overview". www.webmd.com. נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Surgery". WebMD. נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lewis, Sarah (2016-10-17). "How Much Does ACL Surgery Cost?". Healthgrades Operating Company, Inc. נבדק ב-2017-05-15.
↑  Praz, Cesar; Kandhari, Vikram Kishor; Saithna, Adnan; Sonnery-Cottet, Bertrand (במרץ 2019). "ACL rupture in the immediate build-up to the Olympic Games: return to elite alpine ski competition 5 months after injury and ACL repair". BMJ Case Reports. 12 (3): e227735. doi:10.1136/bcr-2018-227735. ISSN 1757-790X. {{cite journal}}:  (עזרה)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שטח פתוח

.
גבעת התיתורה - שטח פתוח בפאתי מודיעין-מכבים-רעות הכולל פריחה וטבע לצד עתיקות.
פארק האגם בראשון לציון (בחולות שליד הסופרלנד): האגם משמש נקודת מנוחה, הזנה והתרעננות למיני ציפורים וחרקים רבים, ובחורף ובאביב מאופיין בפריחה רבה (בתמונה: פריחת חרצית עטורה).
השטח הפתוח בנרייפיורד, נורווגיה, כפי שנשקף ממלון סטלהיים
שטח פתוח הוא הגדרה של אזור גאוגרפי על פי שימושי הקרקע שלו. הגדרה זו מתייחסת לשטח שאינו בנוי ואינו "מופר" (מפורץ על ידי עבודות עפר). מבחינת המעמד החוקי, נכללים בקטגוריה זו שטחי שמורות טבע וגנים לאומיים, יערות וחורש טבעי, שטחים חקלאיים, פארקים, נחלים וחופי ים. שמירה על שטח פתוח היא ענף של איכות הסביבה, ובמסגרת זו קיימים גם מספר מודלים של הערכת השטחים הפתוחים לצורך קביעת מדיניות השימור שלהם וסדרי העדיפויות.
חשיבות שימור השטח הפתוח

השטחים הפתוחים נושאים עליהם את מורשתה התרבותית של ישראל. בהם חקוקים מאורעות בחיי העם בדמותם של אתרים ארכאולוגיים וזיכרונות היסטוריים, ובהם נשמרים עדיין נופיה הקדומים של ארץ התנ"ך. השטחים הפתוחים מעצבים את פניה של הארץ. הם יוצרים מסגרת סביב המרקם הבנוי, המעניקה לו גבולות מוגדרים, ייחוד וזהות. מסגרת המבדילה ומייחדת כל עיר או קבוצת ערים בפני עצמם, ונותנת להם דימוי וערך משלהם. ערכי טבע, מגוון ביולוגי, מסדרונות אקולוגיים, כל אלה מתקיימים על פני מערך השטחים הפתוחים. מכאן החשיבות הרבה בשמירת המרחב ורצף השטחים הפתוחים.
בדוח נציב הדורות הבאים לשנת 2004 צוין (עמוד 122) "הצורך בשימור השטחים הפתוחים התחזק מאוד בעשור האחרון, עת הפכה ישראל לאחת מהמדינות הצפופות במדינות המפותחות (יחד עם הולנד, בלגיה, יפן וקוריאה הדרומית). שטחי הטבע של מדינת ישראל מצומצמים מאוד, וכל החלטה מוטעית לגביהם מהווה פגיעה אנושה ובלתי הפיכה. בהיעדר תכנון מתאים ושמירה מושכלת, ילך השטח הבנוי ויכסה את שטחי הנוף הפתוח."
חלק משטחים אלו מוגנים בישראל בתוכניות מתאר לפי חוק התכנון והבנייה, לרבות תוכנית מתאר ארצית תמ"א 8 לגנים לאומיים ולשמורות טבע, ותמ"א 22 ליער וייעור. חלקם מוגנים לפי חוק שמורות טבע וגנים לאומיים. בנוסף לכך קיימת הכרזה על שטחים חקלאיים, שכל פיתוח לא-חקלאי עליהם מחייב את אישור הוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים (ולקחש"פ) שליד המועצה הארצית לתכנון ולבנייה.
ישנה חשיבות לשימור שטחים פתוחים מכמה סיבות. מבחינת איכות הסביבה, שטח פתוח מאפשר חילחול מים לאקוויפר ולמי תהום, ויצירת אזורי חיץ בין אזורי מגורים לאזורי התעשייה והמסחר, וכך מספקים לאוכלוסייה הגנה מפני מפגעים סביבתיים. חלק גדול מהשטחים הפתוחים הם שטחים חקלאיים. שטחים פתוחים מספקים גם תנאים לפנאי ובילוי לאוכלוסייה המקומית ולתיירים, וחשיבות זו גדלה ככל שגדל הזמן הפנוי בעולם המערבי. כמו כן השטחים הפתוחים מהווים בית גידול למגוון מינים של בעלי חיים ושל צמחים, ומשמרים אתרים היסטוריים וארכאולוגיים. האחריות על אכיפת חוקי שמירת הטבע בשטחים הפתוחים בישראל נתונה בידי רשות הטבע והגנים.
ככלל, השטחים הפתוחים הם הבסיס לפיתוח בר-קיימא בעתיד, כך שאם הם לא יישמרו תחסר תשתית גאוגרפית מספקת להמשך הפיתוח בעתיד.
חשיבות שימור השטח הפתוח > שטח פרטי פתוח

שטח פרטי פתוח (שפ"פ) הוא שטח פתוח בבעלות פרטית אשר מחויב להישאר נגיש לציבור הרחב.
חשיבות שימור השטח הפתוח > שטח ציבורי פתוח

שטח ציבורי פתוח (שצ"פ) הוא שטח פתוח בבעלות ציבורית, לא בנוי, אשר מוגדר בחוק כשטח לרשות הציבור ולרווחתו. שטח ציבורי פתוח יכול להיות גן ציבורי, כיכר עירונית וכדומה. שטחים ציבוריים פתוחים, נקראים גם "שטחים ירוקים". במובן הרחב, מכלילים תחת מטריית השצ"פ ייעודים כגון יערות, גנים לאומיים ושמורות טבע, אך על פי נוהל מבא"ת (נוהל מבנה אחיד לתוכניות) כשפיסת קרקע כלשהי נצבעת בתשריט התוכנית בירוק בהיר הכוונה היא בעיקר לגן, חורש, רחבה, כיכר, שדרה או מעבר. על פי המדריך לתכנון שטחים פתוחים (לא מחייב מבחינה סטטוטורית), ההמלצות להיקף השצ"פים בעיר מדברים על 5 מ"ר לנפש ברמת השכונה, 2 מ"ר לנפש ברמה הרובע ו-3 מ"ר לנפש ברמה העירונית - סה"כ 10 מ"ר לנפש בעיר. למונח "שטח ציבורי פתוח" אין הגדרה חד משמעית אחת בחוק התכנון והבנייה או בכל דין אחר. תחומי התכליות והשימושים הכלולים בייעוד המקרקעין נגזרים מהגדרתם בתוכנית הרלוונטית, בה נקבע אותו ייעוד.
חשיבות שימור השטח הפתוח > שטח בנייני ציבור

שטח בנייני ציבור (שב"צ) הוא שטח ציבורי, אשר מוגדר כשטח לבנייני ציבור לפי תוכנית בניין עיר. נקרא גם "שטח חום" ומסומנים בתשריטים בצבע חום. שטחים אלה מיועדים להקמת מבני ציבור כגון בתי-ספר, קופות חולים, בתי כנסת, מתנ"סים וכו'. להבדיל משצ"פ, שטחים אלו אינם בהכרח פתוחים לכלל הציבור (לדוג' בתי-ספר), ומטרתם ייעוד קרקע למוסדות ציבור. יכול להיות מצב שבו תוכנית מסוימת תסמן מגרש כלשהו בחום, לדוגמה ספרייה, ויקיף אותה שצ"פ שיכול להיות בפועל גן משחקים לילדים.
ריאה ירוקה

"ריאה ירוקה" הוא כינוי לשטח פתוח בתחומי שטחים עירוניים בנויים, כדוגמת פארקים וגינות ציבוריות. בריאות הירוקות מייצרים העצים והצמחים חמצן נקי בתהליך הפוטוסינתזה. הן חשובות גם בגלל מהצורך במניעת שחיקת הקרקע, ספיגת מי גשמים ושיפור הניקוז. העצים סופגים מזהמים וגזי חממה, מספקים הצללה (תורמים להפחתת החום העירוני), מהווים מחיצה לרעש ומקשרים בין העיר ובין בתי גידול חקלאיים או טבעיים מחוץ לעיר, ובכך מסייעים לשיור חיי הבר. בהיבט החברתי, שטחים אלה מאפשרים עיסוק בפעילות ספורטיבית בחינם, גינות ציבוריות מהוות מוקד למפגש וחיבור בין חברי הקהילה, ותורמות להפגת הניכור העירוני.
ראו גם

שטח פתוח (צפון אמריקה)
טבע עירוני