stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאלח ריאן
הערות שוליים

1 2  بين السطور مع نسرين إبراهيم أبوغوش, רדיו מַכַּאן, ‏20 באוגוסט 2023
↑  עו"ד סאלח ריאן, באתר משפטיסט
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, ילקוט הפרסומים 6696, עמ' 1391
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, ילקוט הפרסומים 8024, עמ' 4015
נפש אחת

ערך זה עוסק בסרט דרמה בריטי. אם התכוונתם לרפורמה בטיפול בנכי צה"ל, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'יימס יוז 
 הופק בידי:  איאן קאנינג, אמיל שרמן, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסריט:  לוסינדה קוקסון 
 עריכה:  לוסיה זוקטי 
 שחקנים ראשיים:  אנתוני הופקינס (ניקולס וינטון) אדריאן רולינס מרתה קלר סמנתה ספירו Tim Steed סמואל פינצי Matilda Thorpe ג'ונתן פרייס רומולה גראי (Doreen Warriner) הלנה בונהאם-קרטר אלכס שארפ (Trevor Chadwick) לנה אולין ג'וני פלין (ניקולס וינטון) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  האושקה
 צילום:  זאק ניקולסון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  See-Saw Films, BBC Films, FilmNation Entertainment 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  15 בפברואר 2024 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  פראג 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נפש אחת (אנגלית: One Life) הוא סרט דרמה בריטי משנת  2023 המגולל את סיפורו של ניקולס וינטון בימי ערב מלחמת העולם השנייה ותחילתה, בכיכובם של אנתוני הופקינס וג'וני פלין בתור וינטון. הסרט עוקב אחר וינטון המבוגר כשהוא מסתכל אחורה על מאמציו בעברו לעזור לקבוצות ילדים פליטים בצ'כוסלובקיה הכבושה בידי הנאצים בתחילת מלחמת העולם השנייה.לצאת משפחות מקלט לבריטניה במסגרת הקינדרטרנספורט, זמן קצר לפני השתלטותם על המדינה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-9 בספטמבר 2023, והבכורה האירופית בפסטיבל לונדון 2023, בישראל הסרט פתח את "שבוע הקולנוע היהודי" בסינמטק ירושלים בדצמבר 2023.
שם הסרט "נפש אחת" מבוסס על אמרת חז"ל "כל המקיים נפש אחת כאילו קיים עולם מלא".
עלילת הסרט

זמן קצר לפני חג המולד של 1938 קיבל וינטון טלפון מחברו הטוב מרטין בלייק, שכמוהו היה חבר במפלגת הלייבור, וחבר הוועד הבריטי לפליטים מצ'כוסלובקיה (BCRC) שהזמין אותו להגיע לפראג והפך אותו לראש המשרד בפראג. וינטון מתוודע ששם למצב הקשה של הפליטים, רובם יהודים שנמלטו מחבל הסודטים עם סיפוחו לגרמניה בידי הנאצים. וינטון הביע את נכונותו להשתתף בהצלת ילדים. ביחד עם אמו בבט, הוא מתגבר על מכשולים ביורוקרטיים בממשל הבריטי, מאתר משפחות אומנה בריטיות לילדים ואוסף כסף לצורך המבצע. וינטון מארגן רכבות שמסיעות את הילדים מפראג ובהמשך מביאות אותן לאנגליה. שמונה רכבות כאלו הוא הספיק לארגן ולהציל 669 ילדים. התשיעית ועליה 250 ילדים נתפסה טרם יציאתה מפראג, עם כניסת כוח הכיבוש לעיר.
הסרט מתאר את חייו של וינטון בהיותו איש מבוגר המצפה לנכדה ראשונה. עקב דרישת רעיתו לסידור מחדש של הדירה וסילוק חפצים מיותרים, הוא מנסה לחשוב מה לעשות עם מחברת גדולה המתעדת את הצלת הילדים. במחברת זו נמצאים תמונותיהם ומכתבים הנוגעים לפרשה. ידידו מפנה אותו לבטי מקסוול - היסטוריונית צרפתית הנשואה עדיין לאיל העיתונות רוברט מקסוול. הוא נפגש עימה ומשאיר את המסמכים בידה. היא דואגת לפרסום הפרשה בעיתונות. בהמשך מתארח וינטון בתוכנית "אלו החיים" (That’s Life!) שם הוא פוגש בהפתעה לראשונה רבים מהאנשים שהיו ילדים שהציל. - בסרט משולבים קטעי זיכרונותיו מהמבצע בהיותו צעיר ונמרץ המסור כולו למטרת הצלת הילדים.
שחקנים

אנטוני הופקינס – ניקולס וינטון (המבוגר)
ג'וני פלין - ניקולס וינטון (הצעיר)
הלנה בונהם קרטר – בבט וינטון
לנה אולין – גרטה וינטון
ג'ונתן פרייס – מרטין בלייק (המבוגר)
רומולה גראי – דורין וורינר
אלכס שארפ – טרוור צ'דוויק
סמנתה ספירו – אסתר ראנצן
ביקורת

המבקר אורון שמיר מתייחס לסרט כאל "עוד סרט מ-ז'אנר "קיטשואה" (קיטש ושואה). לטענתו הסרט משתייך הופעתו של אנתוני הופקינס מתוארת כ "עדינה ומלאת רוך כשם שהיא רבת רושם והוד". וינסטון אינו מוכר כחסיד אומות העולם כיוון שמוצאו יהודי. הוא נפטר בגיל 106, ומסמכי המבצע נמסרו לגניזה ביד ושם.
חטיבה 943

| --- | --- |
תג היחידה של החטיבה
תג היחידה של החטיבה
 פרטים
 כינוי:  השחר
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל השריון 
 סוג:  חטיבת שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1978–2004 (כ־26 שנים) 
 מלחמות:    מלחמת לבנון 
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  M48 פטון ("מגח")
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת אתגר
 יחידות בת:  גדוד 346  גדוד 572  גדוד 573
 
חטיבה 943, המכונה גם "עוצבת השחר", הייתה חטיבת שריון בצה"ל. החטיבה הוקמה בשנת 1978 ולחמה במלחמת לבנון הראשונה תחת פיקוד אוגדה 90.
היסטוריה > הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה בשנת 1978, והורכבה משלושה גדודי טנקים M48 פטון - 346, 572 ו-573.
היסטוריה > מלחמת לבנון

במלחמת לבנון הראשונה לחמה החטיבה שצוידה בטנקי M48 פטון ("מגח"), וכללה 3 גדודים: 346 (בפיקודו של אמנון לביא), 572 (בפיקודו של גיורא עוז), ו-573 (בפיקודו של עלי ברוק) בגזרה המזרחית החטיבה בפיקודו של המח"ט נחמן ריבקין, לחמה במסגרת אוגדה 90 בפיקודו של גיורא לב.
ב-10 ביוני הותקפו בידי מטוסי חיל האוויר, גדוד 572 של החטיבה יחד עם גדוד 931 של הנח"ל בפיקוד יום טוב סמיה, וספגו אבדות כבידות - 24 הרוגים, ולמעלה מ-100 פצועים. בליל 11 ביוני, גדוד 573 שהוביל את החטיבה לאחר תקיפת המטוסים והיה ממוקם בג'בל ערבה, פגע בטנקים של גדוד 362 מחטיבה 399 שהיו בדרכם למשולש טובלנו, משום שחשב שמדובר בכוח שריון סורי נסוג.
בהמשך, החטיבה הייתה מעורבת בקרב החילוץ של גדוד 362 (קרב סולטאן יעקוב).
היסטוריה > סגירת החטיבה

בשנת 2004, בעת סגירת אוגדה 90 פורקה החטיבה, כחלק מארגון מחדש של צה"ל.
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| נחמן ריבקין |  | מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה |
ראו גם

קרב סולטאן יעקוב
לקריאה נוספת

זאב שיף ואהוד יערי, "מלחמת שולל", הוצאת שוקן, 1984, פרק תשיעי "המלחמה בסורים", עמ' 183–222
ניק ברומפילד

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1948 (בן 77) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  National Film and Television School  אוניברסיטת אסקס  אוניברסיטת קארדיף  בית הספר סידקוט 
 www.nickbroomfield.com
 
ניקולאס (ניק) ברומפילד (באנגלית: Nicholas Broomfield;‏ נולד ב-30 בינואר 1948) הוא במאי סרטי תעודה אנגלי. יצירותיו עוסקות במגוון נושאים: מסרטים על בדרנים ואושיות תרבות, לעבודות פוליטיות דוגמת תיעוד של דרום אפריקה בזמן האפרטהייד ואחריו. ברומפילד עובד על פי רוב עם צוות מינימלי, בו הוא ומקליט את הסאונד בעצמו ונעזר בצלם אחד או שניים. לעיתים קרובות ניתן לראות אותו בסרט הגמור, לרוב כשהוא מחזיק במיקרופון ועם מכשיר ההקלטה סביב צווארו.
ביוגרפיה

ניק ברומפילד הוא בנו של הצלם מוריס ברומפילד (אנ') וסוניה לגוסובה, יהודייה צ'כית. ברומפילד התחנך בפנימייה פרטית לבנים בשם "סידקוט" (אנ') הקשורה לאגודת הקווייקרים, בדרום מערב אנגליה. למד משפטים באוניברסיטת קארדיף ומדעי המדינה באוניברסיטת אסקס. לאחר מכן למד קולנוע ב-NFTS (אנ') בלונדון. סגנונו המוקדם היה "סינמה וריטה" (אנ') ("קולנוע האמת") קונבנציונלי.
קריירה

אחרי יותר מעשור שבו עבד כקולנוען, ברומפילד שינה את סגנון הקולנוע שלו, והחל להופיע בעצמו על המסך בסרט Chicken Ranch(אנ') מ-1983. אחרי דיונים בתקציבו וטבעו של הסרט, החליט ברומפילד שישלים את הסרט רק אם יוכל לצלם גם את תהליך הפקתו – הדיונים, הראיונות הכושלים והמבויים הסתומים.
מעבר סגנוני זה הושפע מקשייו של ברומפילד להפיץ את סרטו הקודם, "לילי טומלין", שתיעד את מופע הקומדיה האמריקאי "The Search for Signs of Intelligent Life in the Universe" (אנ') בכיכובה של לילי טומלין. זו טענה שהסרט היווה ספוילר לתוכניתה והגישה תביעה לפיצויים על סך 7 מיליון דולר. הסרט הוצג בטלוויזיה אך לא הופץ מעבר לכך.
ברומפילד נודע בסגנון היצירה הרפלקטיבי שלו, וסרטיו עוסקים לא רק בנושא הסרט לכאורה, אלא גם בעשייה עצמה. השפעתו בתחום הקולנוע הדוקומנטרי ניכרת בעבודותיהם של קולנוענים צעירים בתחילת המאה ה-21 כגון מייקל מור, לואי ת'רו ומורגן ספרלוק.
סרטו של ברומפילד Soldier Girls (אנ') מ-1981 זכה בפרס BAFTA לסרט תיעודי. הסרט קורט & קורטני (אנ'), על המוזיקאים האמריקאיים קורט קוביין וקורטני לאב, שנוצר לאחר מותו של קוביין, נבחר ב-1998 להקרנה בפסטיבל סאנדנס, אך ההקרנה בוטלה אחרי שקורטני לאב איימה לתבוע בגלל זכויות היוצרים על השירים.
קריירה > קולנוע ישיר

ב-2006 ברומפילד שינה שוב את סגנונו שוב ואימץ טכניקות של מה שהוא כינה כ"קולנוע ישיר": שימוש במי שאינם שחקנים שיגלמו את עצמם בדרמות עם תסריט. הסרט Ghosts (אנ') שיצר עבור ערוץ 4 בעקבות אסון מפרץ מורקאם (אנ'), בו לפחות 21 מהגרים סינים שעבדו באיסוף צדפות טבעו בים. הסרט עזר לגייס קרוב ל-500,000 פאונד כדי לעזור למשפחות הקורבנות.
ב"הקרב על חדיתה" (אנ') מ-2007, ברומפילד עבד עם נחתים אמריקאים לשעבר ופליטים עיראקיים כמו גם עם שחקנים ידועים. הסרט צולם ברצף שאיפשר לצוות לבנות את הדמויות עם התפתחות העלילה. הוא גם צולם בלוקיישנים אמיתיים, ועם צוות קטן. אף על פי שעבד מתסריט מפורט, ברומפילד נתן לשחקנים לאלתר ולהוסיף דיאלוגים. ברומפילד ביסס את התסריט שלו על מחקר שערך עם נחתים שלחמו באותו יום ועם ראיונות עם ניצולים מהטבח, כמו גם על דו"ח של 6000 עמודים של שירות החקירות הפליליות של הצי. הסרט זכה בפרס "סיגניס" (אנ') בסרי לנקה ובפרס צדף הכסף לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל סן סבסטיאן בספרד.
חיים אישיים

לניק שני בנים, ברני וצ'ארלי ברומפילד. בראיון ל-BBC הצהיר ברומפילד כי הוא אינו מאמין באלוהים ואמר: "אני מאמין שיש טוב בחוץ, ואני חושב שיש טוב בכל אחד. כולנו צריכים כנראה לצאת לחפור כדי למצוא אותו."
הערות שוליים

↑  Jon Levy, Maurice Broomfield obituary, the Guardian, ‏2010-10-13 (באנגלית)
↑  My Father and Me, UK Jewish Film (באנגלית אמריקאית)
↑  Portrait of the artist: Nick Broomfield, documentary-maker, the Guardian, ‏2007-09-11 (באנגלית)
↑  University of Essex, Honorary Graduates: Dr Nick Broomfield. Retrieved 15 January 2016
↑  Paul Hoggart, Following the leader, the Guardian, ‏2006-02-21 (באנגלית)
↑  Soldier Girls (1981) - Joan Churchill, Nicholas Broomfield, Nick Broomfield | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related | AllMovie (באנגלית), נבדק ב-2022-04-04
↑  CNN - 'Kurt and Courtney' now showing despite Love's efforts - April 13, 1998, edition.cnn.com
↑  EXCL: Nick Broomfield's Battle for Haditha, ComingSoon.net, ‏2008-05-06
↑  "'Haditha Massacre' Dramatized in New Film". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2022-04-04.
↑  San Sebastian Film Festival official awards, אתר פסטיבל סן סבסטיאן מאורכב בוייבאק מאשין, ‏2007-10-05
↑  Stella Papamichael, BBC - Movies - Calling The Shots, ‏2017-03-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441812405171  PLWABN: 9810655616105606  BNE: XX1702588  BnF: cb14083083m (data)  GND: 130105295  ISNI: 0000 0000 7840 2967  LCCN: n81141476  NKC: xx0170071  NLK: KAC201703133  NTA: 074031414  SUDOC: 14252283X  VIAF: 27272704   WorldCat (עם VIAF): 27272704
כלל הסנדוויץ'

ערך זה עוסק בכלל הסנדוויץ' בחשבון אינפיניטסימלי. אם התכוונתם ללמת הסנדוויץ' בתורת הקבוצות, ראו .
כלל הסנדוויץ'  הוא משפט המשמש לחישוב גבולות בחשבון אינפיניטסימלי. לפי הכלל, אם ניתן לחסום סדרה (או פונקציה) שגבולה אינו ידוע, בין שתי סדרות (או פונקציות) אחרות שגבולותיהן ידועים ושווים זה לזה, אז לסדרה (או לפונקציה) החסומה יש גבול, והוא שווה לגבול הסדרות (או הפונקציות) החוסמות.
בניסוח מתמטי: אם הסדרות  \left\{a_{n}\right\}  \left\{b_{n}\right\} ו- \left\{c_{n}\right\} מקיימות :  \ b_{n}\leq a_{n}\leq c_{n},  \lim _{n\to \infty }b_{n}=\lim _{n\to \infty }c_{n}=L אז גם לסדרה  \left\{a_{n}\right\} יש גבול,  \lim _{n\to \infty }a_{n}=L.
הכלל משמש גם בגבולות של פונקציות. אם  \ h(x),g(x),f(x) פונקציות שמקיימות:
המחשה של משפט הסנדוויץ' לפונקציות
אז הגבול של  \ g בנקודה  \ x_{0} קיים,  \lim _{x\to x_{0}}g(x)=L
מקרה פרטי ושימושי של כלל זה הוא במקרה שאחת הסדרות (או הפונקציות) הן המספר אפס, או כל מספר קבוע אחר.
כלל דומה המכונה כלל הפיצה או כלל חצי סנדוויץ' תקף למקרה האינסופי: אם הסדרות  \left\{a_{n}\right\} ו- \left\{b_{n}\right\} מקיימות:  \ b_{n}\leq a_{n} וגם  \lim _{n\to \infty }b_{n}=\infty  אז  \lim _{n\to \infty }a_{n}=\infty .
ברעיון שמאחורי המשפט השתמש כבר ארכימדס במאה השלישית לפני הספירה לחישוב היקף מעגל: הוא חסם אותו מבפנים ומבחוץ במצולעים משוכללים עם אותו מספר צלעות וחישב את היקפם, ועל ידי הגדלת מספר הצלעות הלך והתקרב לערך המדויק. שיטה זו קרויה שיטת המיצוי. המשפט נוסח בצורה מדויקת על ידי גאוס.
הוכחה

נוכיח קודם כל את הכלל עבור סדרות, באמצעות ההגדרות הבסיסיות של גבולות.
יהי  \ \epsilon >0 נרצה למצוא מספר טבעי  \ N כך שעבור כל  \ n\geq N המרחק של  \ a_{n} מ- \ L יהיה לכל היותר  \ \epsilon .
הסדרה  \ b_{n} מתכנסת ל- \ L כלומר קיים  \ N_{1} כך שלכל  \ n>N_{1} מתקיים  \ |b_{n}-L|<\epsilon  ובפרט  \ L-\epsilon <b_{n} .
מצד שני הסדרה  \ c_{n} מתכנסת ל- \ L כלומר קיים  \ N_{2} כך שלכל  \ n>N_{2} מתקיים  \ |c_{n}-L|<\epsilon  ובפרט  \ L+\epsilon >c_{n} .
נסמן ב-  \ N את המקסימום של  \ N_{1} ושל  \ N_{2}. לכל מספר טבעי שגדול מ- \ N גם המרחק של  \ b_{n} מ-L קטן מ- \ \epsilon  וגם המרחק של  \ c_{n} מ- \ L קטן מ-  \ \epsilon .
בנוסף ידוע שלכל מספר טבעי n מתקיים אי השוויון  \ b_{n}\leq a_{n}\leq c_{n}. נכתוב את כל אי השוויונות שקיבלנו יחד:
כלומר לכל  \ n>N מתקיים  \ L-\epsilon <a_{n}<L+\epsilon .
התחלנו עם מספר חיובי כלשהו והראנו שהחל ממקום מסוים בסדרה, המרחק של  \ a_{n} מ- \ L קטן מאותו מספר חיובי, כלומר
ניתן להוכיח את הכלל עבור פונקציות בדיוק באותו אופן, או תוך שימוש בהגדרת הגבול של הפונקציות על ידי סדרות (הגדרת הגבול של היינה).
דוגמאות > סדרות

נשתמש בכלל הסנדוויץ' כדי לחשב את גבול הסדרה  \ a_{n}={\sqrt[{n}]{5^{n}+7^{n}}}. נשים לב לאי השוויונות הבאים:
כלומר הסדרות החוסמות הן-  \ b_{n}=7 ו- \ c_{n}=7{\sqrt[{n}]{2}}.
שתי הסדרות האלו מתכנסות ל-7 ולכן גם גבול הסדרה  \ a_{n} הוא 7.
קל להכליל את התוצאה ולהראות באותו אופן שעבור כל אוסף (סופי) של מספרים אי שליליים  \ d_{1},d_{2},...,d_{k} מתקיים:
דוגמאות > פונקציות

נשתמש בכלל הסנדוויץ' כדי לחשב את הגבול:  \lim _{x\to 0}x\cdot \sin \left({\frac {1}{x}}\right)
ידוע לנו כי פונקציית הסינוס חסומה בין הישרים  y=\pm 1, או בכתיב פורמלי:
נניח ללא הגבלת הכלליות כי  x>0 ונכפיל את כל אי־השוויון ב־ x . נקבל
לפי הגדרת כלל הסנדוויץ' הנ"ל, אנחנו רואים כי הפונקציות שלנו כאן הן
נחשב את הגבולות של הפונקציות החוסמות:
לכן לפי כלל הסנדוויץ' \lim _{x\to 0}x\sin({\frac {1}{x}})=0
ההוכחה עבור המקרה  x<0 דומה מאוד.
דוגמה נוספת: הגבול  \lim _{x\to 0}x^{2}\sin \left({\frac {1}{x}}\right).
את הגבול הזה אי אפשר לחשב עם חוקי הגבולות הבסיסיים, באמצעות כלל הסנדוויץ'. פונקציית הסינוס חסומה בין הישרים  y=\pm 1, כלומר:
נכפיל את כל אי־השוויון ב- x^{2} (שהוא ביטוי חיובי והסימנים לא ישתנו) ונקבל:
נותר לנו רק למצוא את הגבול של הפונקציות החוסמות כאשר  x שואף ל־0.
לכן לפי כלל הסנדוויץ'
| חשבון אינפיניטסימלי |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | חשבון אינפיניטסימלי • סדרה • סדרה מתכנסת • גבול • סדרת קושי • טור • אינפיניטסימל • שדה המספרים הממשיים • ערך מוחלט • אי-שוויון המשולש • אי-שוויון קושי-שוורץ |  |
| פונקציות | פונקציה • גרף פונקציה • פונקציה ליניארית • פונקציה מונוטונית • נקודת קיצון •נקודת פיתול •נקודת אוכף • פונקציה קעורה • פונקציה קמורה • פונקציה רציפה • פונקציה רציפה במידה שווה • נקודת אי רציפות • נגזרת • טור טיילור • סדרת פונקציות • התכנסות נקודתית • התכנסות במידה שווה |  |
| משפטים | משפט בולצאנו-ויירשטראס • משפטי ויירשטראס • משפט קנטור • משפט ערך הביניים • משפט פרמה • משפט רול • משפט הערך הממוצע של לגראנז' • משפט הערך הממוצע של קושי • משפט דארבו • כלל השרשרת • כלל הסנדוויץ' • כלל לופיטל • משפט שטולץ • אריתמטיקה של גבולות |  |
| האינטגרל | אינטגרל • אינטגרל לא אמיתי • אינטגרל רב-ממדי • המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי • אינטגרציה בחלקים • שיטות אינטגרציה |  |
| אנליזה מתקדמת | פונקציה מרוכבת • אנליזה וקטורית • שיטת ניוטון-רפסון • משוואה דיפרנציאלית • טופולוגיה • תורת המידה |  |
אנליזה מתמטית • אנליזה וקטורית • טופולוגיה • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה
המחשה גרפית של כלל הסנדוויץ' כאשר הוא מופעל על  x\cdot \sin \left({x}\right)
מגדל טוקיו

| --- | --- |

מגדל טוקיו
מגדל טוקיו
 מידע כללי
 סוג:  מגדל תצפית, סימן נוף, מגדל סריג, מגדל תקשורת, אטרקציה תיירותית 
 שימוש:  מגדל תקשורת ותצפית
 כתובת:  מינאטו-קו, טוקיו
 מיקום:  Shibakōen 
 מדינה:  יפן יפן
 בעלים:  ניפון טלוויז'ן סיטי קורפ
 מייסדים:  Hisakichi Maeda 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  יוני 1957 – 23 בדצמבר 1958 (כשנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  23 בדצמבר 1958 
 עלות:  280,000,000 ין יפני 
 אדריכל:  טאשו נאיטו (Tachū Naitō)
 מידות
 גובה:  332.5 מטר
 שטח:  4,470.34 מ"ר 
 קומות:  16 
 
 קואורדינטות:  35°39′31″N 139°44′44″E﻿ / ﻿35.65861°N 139.74556°E﻿ / 35.65861; 139.74556
 www.tokyotower.co.jp
  (למפת טוקיו מוגדלת) מגדל טוקיו(למפת טוקיו רגילה) מגדל טוקיו
 
אזור התצפית המיוחד, הממוקם בדיוק מתחת לציוד השידור
המגדל בשנת 1961
מגדל טוקיו (ביפנית: 東京タワー) הוא מגדל תקשורת ותצפית הממוקם בפארק שיבא שברובע מינאטו-קו שבטוקיו. גובה המגדל 332.5 מטר (1,091 רגל), והוא מגדל תומכות הפלדה הגבוה בעולם, אף יותר ממגדל אייפל, שבהשראתו נבנה. מגדל זה הוא המבנה השני בגובהו ביפן (אחרי מגדל עץ השמיים), והוא צבוע בצבעי כתום בינלאומי ולבן לסירוגין לבטיחות אווירית.
המגדל בבעלות חברת ניפון וההכנסות ממנו מגיעות מתיירות והחכרת שידורי האנטנה.
בניית המגדל החלה ביוני 1957, והוא נפתח ב-23 בדצמבר 1958. עלות הבנייה הסתכמה בכ-2.8 מיליארד ין. מאז נפתח ביקרו בו מעל ל-150 מיליון תיירים.
בנייה

לאחר שרשת השידור הציבורית של יפן NHK החלה את שידוריה בשנת 1953, נדרש מגדל שידור באזור קאנטו.
בחודשים שלאחר מכן, חברות שידור פרטיות החלו להשתמש במגדל השידור של NHK, זה גרם לממשלה להאמין שבקרוב יבנו מגדלי שידור בכל רחבי טוקיו, ובסופו של דבר הם יבלטו בכל אזורי העיר.
הפתרון שהוצע היה לבנות מגדל שידור אחד גדול, שישדר לכל רחבי טוקיו, כתחליף למגדלי שידור רבים קטנים.
בנוסף לכך, לאחר מלחמת העולם השנייה, חיפשה יפן סמל להיותה מעצמה כלכלית בעולם.
הִיסָקִיצִ'י מַאֶדָה, מייסד ונשיא ניפון דנפאטו, החברה שאחראית על ניהול הבניין ותפעולו, שתוכנן במקור להיות גבוה יותר מבניין אמפייר סטייט, שהיה המגדל הגבוה בעולם, בגובה 381 מטרים, אך תוכנית זו נכשלה בשל מחסור בחומרים ובמימון, ולבסוף גובהו של המגדל נקבע לפי הגובה שחברת הטלוויזיה הייתה צריכה כדי לשדר לכל אזור קאנטו, (כ-150 ק"מ).
טאשו נאיטו, ארכיטקט מפורסם של מבנים גבוהים ביפן, נבחר כדי לעצב ולתכנן את המגדל החדש.
בחיפושיו להשראה בעולם המערבי, נאיטו ביסס את עיצובו על מגדל אייפל שבפריז, צרפת.
בעזרת ההנדסה של חברת "נִיקֶן סֵקִי בע"מ", טען נאיטו שהבניין שעיצב מסוגל לעמוד ברעידת אדמה בעוצמה הכפולה מרעידת האדמה הגדולה של 1923, ובטיפון עם רוחות עד כ-220 קמ"ש.
פרויקט הבנייה החדש, משך אליו מאות "טובי" (tobi), פועלי בניין יפנים מסורתיים, שהתמחו בבניית מגדלים רבי קומות.
ביוני 1957, חברת טַקֵנָאקַה בע"מ, החלה בבנית המגדל, ובכל יום עבדו על בנייתו כ-400 פועלים. הבניין נבנה מפלדה, וכשליש ממנה היה גרוטאות של טנקים אמריקאים, שנפגעו במלחמת קוריאה.
כאשר אנטנת ה-90 מטרים חוברה למקומה ב-14 באוקטובר 1958, מגדל טוקיו היה למגדל הגבוה בעולם, בהחליפו בתואר את מגדל אייפל, ממנו הוא גבוה ב-13 מטרים. למרות גובהו, מגדל טוקיו שוקל כ-4,000 טונות, שהם כ-6,100 טונות פחות ממגדל אייפל. מאז השלמתו, שמגדלים אחדים בעולם כבר עברו את גובהו של מגדל טוקיו אך הוא עדיין המגדל בעל תמיכה עצמית מפלדה הגבוה בעולם, ועד אפריל 2010 היה המגדל הגבוה ביפן. מאז אפריל 2010 תפס את מקומו כמגדל הגבוה ביפן עץ השמיים של טוקיו.
המגדל נפתח לציבור ב-23 בדצמבר 1958. עלות הבנייה הכוללת הייתה 2.8 מיליארד ין. בשנת 2000 נמכר המגדל תמורת 10 מיליארד ין.
תפקידים

המגדל משמש כמגדל תקשורת עבור רדיו וטלוויזיה. בנוסף, מבנהו המרכזי מהווה יעד תיירותי.
מאז פתיחתו בסוף 1958 ביקרו במגדל מעל 150 מיליון איש.  [דרוש מקור] מאז שנת 2000, התיירות במגדל במגמת עלייה, וכעת, מבקרים בו כ-3 מיליון איש מדי שנה.
מוקד המשיכה הראשון לתיירים במגדל הוא ה-"FootTower", בניין בן 4 קומות, המוצב ישירות למרגלות המגדל, ובו מסעדות ומזנונים, חנויות, מוזיאונים וגלריות. מעליות הממוקמות בקומה הראשונה של ה"FootTower" מגיעות לשני אזורי תצפית מרכזיים, בעלי שתי קומות. בקניית כרטיס נוסף יכולים המבקרים להמשיך במעלית נוספת לאזור תצפית גבוה יותר.
ראו גם

שידור ציבורי
NHK
מגדל אייפל
עץ השמיים
סאלי לוי

סאלי לוי במדי רב צבאי גרמני, ווילנה מה"ע 1, 1915
סאלי לוי (נולד ב־2 בנובמבר 1883 בוולדורף (באדן) ; נפטר ב־25 באפריל 1941 בברלין) היה הרב האחרון של הקהילה היהודית במיינץ (מגנצא).
ביוגרפיה

סאלי לוי נולד בוולדורף בשנת 1883 כבנם של הסוחר וראש הקהילה וילהלם סאלי ורעייתו יוהנה לבית שטרנוויילר. משנת 1902 למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1905 הוא קיבל את הדוקטורט בארלנגן עם עבודת גמר על מושג החומר של הרמן לוצה. משנת 1909 היה רב משנה בברסלאו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה כהן דת בחזית המזרחית והוצב בווילנה. בשנת 1918 ירש את זיגמונד סלפלד כרב הקהילה היהודית במיינץ. סאלי לוי לקח חלק פעיל בחיים הפוליטיים במיינץ. הוא היה גם אחד המייסדים של המרכז לחינוך מבוגרים במיינץ.
לוי תרם גם לחקר ההיסטוריה של מיינץ היהודית, באמצעות שיקום (החזרת מצבות יהודיות עתיקות) בית הקברות יודנסאנד, והקמת מוזיאון לעתיקות יהודיות בבית הכנסת של הקהילה היהודית הליברלית בהינדנבורגשטראסה. בשנת 1925 הפך ליו"ר האגודה לטיפול בעתיקות יהודיות במיינץ.
בתקופת השלטון הנאצי, בשנת 1934, הוטל על לוי לנהל את בית הספר המחוזי היהודי במיינץ, ששכן בבית הכנסת בהינדנבורגשטראסה והיה שמור אך ורק לתלמידים יהודים. הוא מילא תפקיד זה עד מאי 1936. לאחר ביקור בארצות הברית בשנת 1938, חזר למיינץ כדי להמשיך ולתמוך בקהילתו. סאלי לוי שהה במיינץ עד לאביב 1941. ב-1941 החליט להגר. לפני שעזב, הוא ביקש ממישל אופנהיים להיות אחראי על הקשר בין הגסטפו לקהילה היהודית. לוי נסע לברלין על מנת להכין את הגירתו לארצות הברית משם. הוא המתין לויזה במשך שבועות אך נפטר באפריל 1941 כתוצאה מהתקף לב. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה.
בתו רות אייס היגרה לארצות הברית ופעלה כאוצרת אמנות. היא יסדה וניהלה את אוסף מגנס לאמנות יהודית באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה.
לקריאה נוספת

Sali Levi, Beiträge zur Geschichte der ältesten jüdischen Grabsteine in Mainz, herausgegeben anlässlich der Rückführung dieser Steine auf den alten "Judensand". Mainz 1926.
Katrin Nele Jansen: Die Rabbiner im Deutschen Reich 1871-1945 (= Biographisches Handbuch der Rabbiner Teil 2). K. G. Saur, München 2004, ISBN 3-11-916663-4, Bd. 2, S.
הערות שוליים

↑  רות אייס, באתר אוסף מגנס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264443105171  GND: 1011677660  ISNI: 0000 0001 1950 3730  LCCN: no2011033016  NKC: zmp20221155622  NTA: 194860442  VIAF: 60081424   WorldCat (עם VIAF): 60081424 
מצבת קברו של סאלי לוי
אבא דוד גולדפיין

אין תמונה חופשית
הרב אַבָּא דָּוִד גוֹלְדְפַיְן (ה'תרל"ד - י"ט באייר ה'תרצ"ו, 11 במאי 1936) היה רבה הראשי של מוסקבה.
ביוגרפיה

נולד ליהודה גולדפיין, בעיר בראדייק, שבמחוז קובנה שבליטא. למד בתלמוד תורה מקומי, וכן בישיבת וולוז'ין, שם התקרב אל ראש הישיבה, רבי חיים סולובייצ'יק, ובישיבת סלבודקה. הוא התפרסם בבחרותו בכינוי "העילוי מאוטיאן".
נשא לאשה את חנה, בתו של רבי יוסף רוזין, "הגאון מרוגוטשוב". על שידוך זה מסופר, שפעם עבר דרך עירו של הרב רוזין, דווינסק, ושמע שיעור ממנו. במהלך השיעור הקשה כמה קושיות חזקות. לאחר השיעור הציע לו הרב רוזין את בתו. לאחר נישואיו התמנה לרב של בית כנסת בדווינסק. בתרע"ה עבר להתגורר במוסקבה, ולאחר זמן קצר נתמנה לרב העיר.
תלמידיו מעידים שהיה בקי בתלמוד בבלי ובתלמוד ירושלמי, וכן במשנה תורה לרמב"ם עם הפירוש משנה למלך, בעל פה.
מקצת חידושי התורה שכתב נדפסו בספר חותנו, "צפנת פענח" (חלק ראשון), בשם "קונטרס אחרון". כמו כן נדפס ממנו קונטרס של חידושי תורה בארצות הברית, וכן תשובות בשו"ת "יחווה דעת" מהרב צבי מקובסקי (ירושלים ה'תרצ"ה).
שני כרכים בכתב יד של חידושיו על הרמב"ם בשם "פתח בית דוד" נמצאים בידי מכון ירושלים, וכרך נוסף בספריית חב"ד.
מתלמידיו

הרב משה צבי נריה
הרב דוד חנזין
הערות שוליים

↑  יהושע מונדשיין, בתי כנסת וחסידים בדווינסק, באתר שטורם
↑  מצוין בהקדמה לספר "חיי עולם נטע" של הרב נתן נטע אולבסקי, מכון ירושלים, תשנ"ה, עמ' 9
נפלאות התבונה (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הספר "נפלאות התבונה"
 בימוי:  רון הווארד 
 הופק בידי:  בריאן גרייזר, רון הווארד 
 תסריט:  עקיבא גולדסמן 
 עריכה:  מייק היל 
 שחקנים ראשיים:  ראסל קרואו (ג'ון פורבס נאש) אנתוני ראפ ג'וש לוקאס אוסטין פנדלטון ג'ייסון גריי-סטנפורד אדם גולדברג ג'אד הירש Vivien Cardone כריסטופר פלאמר ג'ניפר קונלי (אליסיה נאש) אד האריס פול בטאני ראנס הווארד Roy Thinnes Alessandro Tanaka רון הווארד ג'וש פייס רגי אוסטין ברייס דאלאס הווארד 
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר 
 צילום:  רוג'ר דיקינס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, דרימוורקס, Imagine Entertainment 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, נטפליקס, אייטונס 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בפברואר 2002 
 משך הקרנה:  135 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-90 של המאה ה-20, שנות ה-60 של המאה ה-20, שנות ה-50 של המאה ה-20, שנות ה-40 של המאה ה-20, שנות ה-70 של המאה ה-20 
 הכנסות באתר מוג'ו:   beautifulmind
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (בריאן גרייזר, רון הווארד)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (עקיבא גולדסמן)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (רון הווארד)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ניפר קונלי)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של דאלאס-פורט וורת' לסרט הטוב ביותר 
 abeautifulmind.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
נפלאות התבונה (באנגלית: A Beautiful Mind) הוא סרט קולנוע משנת 2001 בכיכובם של ראסל קרואו וג'ניפר קונלי ובבימויו של רון הווארד המבוסס על ספרו הביוגרפי באותו השם של המתמטיקאי ג'ון נאש, חתן פרס נובל לכלכלה שבמשך מרבית שנות חייו סבל מסכיזופרניה.
הסרט זכה ב-4 פרסי אוסקר ב-2002 וכן בשני פרסי גלובוס הזהב.
הסרט איננו סרט תיעודי. בשונה מהספר, הוא אינו מתאר בדיוק את קורות חייו של נאש, ונעשו שינויים מסוימים בתיאור העלילה.  לדוגמה, הסימפטומים הראשונים של מחלת הסכיזופרניה התגלו בנאש רק בגיל שלושים ולא עשר שנים קודם לכן, כפי שמציג הסרט. בהתאם לכך, את העבודה שזיכתה אותו, בסופו של דבר, בפרס נובל, עשה נאש הרבה לפני התפרצות המחלה ולא בעת שהיה חולה. גם לגבי נאמנותה של אשתו אליו לאחר התפרצות המחלה, יש הבדלים בולטים בין הספר והסרט.