stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימפריית גאנה

אזור השליטה של האימפריה
אימפריית גאנה (בערבית: غانا, או "Awkar") הייתה אימפריה מערב אפריקאית שהתקיימה בשנים 200–1240 בדרום מזרח מאוריטניה של ימינו ובמערב מאלי. האימפריה נוסדה על ידי אנשי סונינקה, ובירתה הייתה קומבי סאלח(אנ').
חברות אשר שכנו באזור היו מבוססות על מסחר טרנס סהרי. סחר טרנס סהרי היה כינוי לפעילות כלכלית ומסחרית בין מדינות הים התיכון לבין מערב אפריקה (מאופיין בעיקר בסחר במלח וזהב). הן היו קיימות באזור עוד מזמן קדום, אבל השימוש בגמלים במאה השלישית לספירה פתח את הדרך לשינויים גדולים באזור, אשר לאחר מכן נהפך לאימפריה הגאנאית. שימוש זה שינה את מסלולי הסחר הקדומים כך שמסלולים חדשים ולא טריוויאליים הופיעו ממרוקו עד לנהר ניז'ר, עד שנכבשה צפון אפריקה במאה השביעית. בנוסף לכך, המסחר הטרנס סהרי אפשר למרכזים עירוניים להתפתח באזור ולכן בעקבות אופן מסחר זה האימפריה הגאנאית גדלה והתעשרה.
לא ברור מתי בדיוק החלה השושלת הגאנאית השולטת. השושלת מוזכרת לראשונה בשנת 830 ביומנים הכתובים של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי, שהיה מתמטיקאי, אסטרונום וגאוגרף פרסי.
במאה ה-11 לספירה טייל מלומד מקורדובה בשם "אבוף" (Abouf) באזור וסיפק תיאור של הממלכה. אבוף טען כי האימפריה הגאנאית יכלה "לשלוח מאתיים אלף איש לשדה הקרב, כאשר 40 אלף מהם קשתים" וציין בנוסף כי לאימפריה היה גם חיל פרשים.
בסופו של דבר התפוררה האימפריה, ולקראת סופה הפכה לחלק מאימפריית מאלי במהלך המאה ה-13.
ב-1957, כשהפכה חוף הזהב למדינה הראשונה באזור התת-סהרי האפריקאי שקיבלה עצמאות מהשלטון הקולוניאלי, הוחלט על שינוי שמה לגאנה על מנת לחלוק כבוד לאימפריה העתיקה.
קומבי סאלח

כיום החוקרים משערים כי בירת האימפריה הייתה בקומבי סאלח (Kumbi Saleh) על שפת מדבר סהרה. לפי התיעוד שהותיר אחריו הגאוגרף וההיסטוריון הערבי אל-בכרי (Al-Bakri) מהשנים 1067/1068, הבירה הייתה למעשה שתי ערים במרחק 10 ק"מ (6 מייל), אלא "בין שתי ערים אלה יש מגורים מתמשכים", כך שאפשר לומר שהן התמזגו זו בזו לעיר אחת.
האתר הארכאולוגי התגלה לראשונה על ידי הארכאולוג אלברט בונל דה מז'רס בשנת 1914. הוא נמצא במחוז סאהל (אזור בין סהרה לבין סוואנה הסודאנית מדרום).
קומבי סאלח > אל-גאבה

לדברי אל-בכרי, חלק הארי של העיר נקרא "אל-גבה" והוא היה מקום מגוריו של המלך. הוא היה מוגן על ידי חומת אבן ופעל כבירה המלכותית והרוחנית של האימפריה. הוא הכיל חורש קדוש של עצים ששימשו לטקסים דתיים של דת הסונינק.
בנוסף, הוא הכיל את ארמון המלך - המבנה הגדול ביותר בעיר. היה גם מסגד אחד לביקור בכירים מוסלמים. (אל-גבה, במקרה או לא, פירושה "היער" בערבית).
קומבי סאלח > המחוז המוסלמי

אין תיעוד לשם של החלק הזה של העיר. הוא היה מוקף בארות עם מים מתוקים, שם גדלו ירקות. המחוז היה מיושב כמעט כולו על ידי מוסלמים וכלל שנים עשר מסגדים, שאחד מהם היה מיועד לתפילות יום השישי, והיה מקום מושבם של קבוצה שלמה של חוקרים, סופרים ומשפטנים מוסלמים. כיוון שרוב המוסלמים האלה היו סוחרים, חלק זה של העיר היה כנראה רובע העסקים העיקרי שלה.
סביר להניח כי תושבי המחוז היו בעיקר מוסלמים הידועים בשם אנשי וונגרה (Wangara), וכיום נקראים דיולה (Dyula) וג'אנקה (Jakhanke).
קומבי סאלח > ארכאולוגיה

תיעוד מהמאה השבע עשרה שנמצא בטימבוקטו (עיר במרכז מאלי שבצפון-מערב אפריקה) קובע את שם הבירה "קומבי". החל משנות העשרים של המאה ה-20 החלו ארכאולוגים צרפתים לחפור באתר של קומבי-סאלח, אם כי תמיד היו מחלוקות לגבי מיקומה של עיר הבירה של אימפריית גאנה, והאם קומבי-סאלח היא אותה עיר שתיאר אל-בכרי. האתר נחפר בשנים 1949–1950 על ידי ארכאולוגים בשם תומססי ומאוני, ועל ידי צוות צרפתי נוסף בשנים 1975–1981. עם זאת, שרידי קומבי סאלח מרשימים, גם אם לא נמצאו שרידי העיר המלכותית.
בעיה נוספת היא שאל-אידריסי (al-Idrisi), סופר מהמאה השתים עשרה, תיאר את עיר המלכות של גאנה כשוכנת על גדת נהר, נהר שקרא לו "הנילוס", זאת כנראה בעקבות המנהג הגאוגרפי של ימיו לבלבל את הנהרות ניז'ר וסנגל (אשר אינם נפגשים כלל) כנהר יחיד שכונה "הנהר של השחורים". לא ברור אם אל-אידריסי התכוון לבירה חדשה ומאוחרת יותר, או שחלה טעות בטקסט שלו.
עם זאת הוא קובע כי הארמון המלכותי נבנה בשנת 510 (1116-1117 לספירה), דבר המצביע על כך שכנראה העיר המופיעה בטקסט שלו זו עיר חדשה, שנבנתה מחדש במיקום הקרוב יותר לניגריה מאשר לקומבי סאלח.
כלכלה

רוב הידוע לנו כיום על הכלכלה באימפריית גאנה מגיע מהיסטוריון אל בכרי. אל-בכרי ציין, כי על הסוחרים היה לשלם מס דינר אחד על יבוא מלח, ושניים על יצוא מלח. מוצרים אחרים שילמו דמי מס קבועים. אל-בכרי הזכיר גם נחושת ו-"טובין אחרים".
הייבוא כנראה כלל מוצרים כגון טקסטיל, עיטורים וחומרים אחרים. רבים ממוצרי העור בעבודת יד שנמצאו במרוקו הישנה, מקורם באימפריה. מרכז הסחר העיקרי היה קומבי סאלח.
בנוסף להשפעתו הממושכת של המלך, התקבלו באופן קבוע מנחות ותשורות ממדינות קטנות ושבטים שהיו בעלי ברית או תחת חסותה של האימפריה. ביות הגמל הערבי היווה גורם משמעותי להצלחה הכלכלית משום שאפשר מעבר הרבה יותר יעיל של סחורות ומוצרים על פני מדבר הסהרה. כל הגורמים התורמים הללו עזרו לאימפריה להישאר חזקה במשך זמן מה, תוך מתן כלכלה עשירה ויציבה שתימשך לאורך כמה מאות שנים. האימפריה הייתה ידועה גם בתור מרכז חינוך גדול ומשמעותי.
ממשלה

רוב המידע הקיים על גאנה העתיקה מגיע ממבקרים זרים ולכן מרבית מהעדויות האלו תלויות ביחסו של המלך לאותם מבקרים. כותבים אסלאמיים ציינו לעיתים קרובות את היציבות הפוליטית והסוציאלית של האימפריה והתבססו בדבריהם על העשייה הרחבה של המלך. אל-באקרי (Al-Bakri), איש מורי אשר התגורר בספרד, תשאל סוחרים אשר ביקרו באימפריה במאה ה-11 ועקבות כך כתב על המלך:
"המלך יושב בקהל כדי לשמוע תלונות כנגד פקידי ציבור בביתן בצורת כיפה אשר מסביבו עומדים עשרה סוסים המכוסים ברקמת זהב. מאחורי המלך יושבים עשרה משרתים המחזיקים חרבות ומגנים מקושטים בזהב. מימין למלך יושבים בני משפחות המלוכה במדינה לבושים במלבושים מרהיבים ושערם קלוע זהב. מושל העיר יושב על הרצפה לפני המלך וסביבו שריו היישובים באותה הצורה. בכניסה לביתן יושבים כלבים גזעיים כדי לשמור על המלך והם כמעט ואינם עוזבים את מקום הימצאו של המלך. הכלבים לובשים קולר מזהב עם עיטר כסף וכמה כדורי כסף".
נראה שלאימפריית גאנה היה אזור ליבה מרכזי המוקף במספר מדינות הכפופות לו. אחד המקורות המוקדמים לתיאור גאנה הוא אל-יעקובי (al-Ya'qubi) אשר כותב ב-889/90: "תחת סמכותו (של מלך גאנה) יש מספר 'מלכים' הכוללים את מדינת סאמה (Sama) ושטח שמשתרע לפחות עד עמק ניז'ר". 'מלכים' אלו היו כביכול השליטים של יחידות טריטוריאליות אשר לעיתים נקראו קאפו (kafu) בשפת מנדינקה (Mandinka).
קיים מעט מאוד מידע על צורת השלטון שהייתה קיימת. נוסף על כך גם המידע הקיים מעורפל ולכן יש מעט ידע בנושא. המקורות הערביים הם היחידים אשר נותנים לנו מידע מסוים ביחס לאיך נמשלה המדינה. מי שפירט הכי הרבה בנושא המשילות של גאנה הוא אל-באקרי, אשר מציין שלמלך היו פקידים (אשר נקראו "מזלים" (Mazalim) והיו מקיפים את כס מלכותו בעת שישב לשמוע טענות נתיניו. הפקידים האלו כללו בנים של מלכי המדינות וניתן להניח שהם בניהם של אותם מלכים שתיאר אל-יעקבי בכתביו 200 שנה מוקדם יותר. תיאורו הגאוגרפי של אל-באקרי מראה שבימיו (שנות 1067/1068) גאנה הייתה מוקפת בממלכות עצמאיות. עוד ניתן ללמוד מהכתבים כי סילה (Sila), אשר הייתה ממוקמת על נהר סנגל (Senegal River), היוותה "איום" למלך גאנה. סאמה היא היחידה אשר מוזכרת כמחוז כפי שהיה בימיו של אל-יעקבי.
בימיו של אל-באקרי, שליטי גאנה התחילו לשלב יותר מוסלמים בממשל, בין היתר בתפקידי שר האוצר, המתורגמן הרשמי ורוב פקידיו של המלך.
ירידתה של גאנה

בהתחשב בטיבם המפוזר של המקורות הערביים ואי-הבהירות לגבי העדויות הארכאולוגיות, קשה לדעת איך ומתי גאנה ירדה מגדולתה. התיאורים המוקדמים של האימפריה מעורפלים, אך לפי אל-באקרי גאנה כפתה על אודאגאוסט (Awdaghast, מדינה במדבר), את משילותה, מתישהו בין 970 ל-1054. בתקופתו של אל-באקרי גאנה כבר הייתה מוקפת בממלכות חזקות, כמו סילה. גאנה שולבה באימפריית מאלי ב-1240, מה שסימן את סופה של האימפריה הגאנאית.
ישנה מסורת היסטוריוגרפית הטוענת שגאנה נפלה כאשר היא נבזזה על ידי אל-מוראביטון (שושלת מוסלמית ממוצא ברברי) ב-77–1076, לאחר שהגאנאים עמדו בפני התקפות אלו במשך עשור. פירוש זה מוטל בספק. קונרד ופישר (Conrad and Fisher) (1982) טענו שמסורת הכיבוש על ידי צבא אל-מוראביטון, נובעות מפירוש לא נכון, או הסתמכות נאיבית על מקורות ערביים. דירק לנג (Dierke Lange) מסכים אבל טוען שזה לא מוציא מן הכלל את הסברה שנפילתה של האימפריה הגאנאית היא כתוצאה מהתקפות של צבא אל-מוראביטון. ההיסטוריונית שריל ל. בוקהלטר (Sheryl L. Burkhalter) ספקנית ביחס לטיעוניהם של קונרד ופישר וטוענת שסביר לחשוב שהיה קונפליקט בין האימפריה הגאנאית והאל-מוראביטון. בנוסף, ארכאולוגיה של גאנה העתיקה אינה מראה סימנים של שינוי והרס אשר יכול להיות משויך עם כיבוש של צבא אל-מוראביטון.
אף על פי שאין תיאור מדויק של ביזת גאנה במקורות בן זמננו, האימפריה בהחלט המירה את דתה לאסלאם. תהליך זה התרחש לפני שנת 1154, עת כתיבתו של אל-אדריסי (al-Idrisi) בו מדווח שהמדינה כולה כבר מוסלמית. אבן ח'לדון, היסטוריון של המאה ה-14 מצפון אפריקה אשר קרא וציטט את אל-באקרי ואת אל-אדריסי, מדווח שפגש בעות'מן, איש דת איסלמי האחראי על תורת המשפט בגאנה שפגש כשהוא עלה לרגל למכה ב-1394, ועות'מן דיווח לו שכוחה של גאנה ירד בעקבות כוחם העולה של "האנשים המכוסים" בהשפעת תנועת האל-מוראביטון. כתביו של אל-אידריסי אינם נותנים סיבה לחשוב שהאימפריה הגאנאית הייתה קטנה או חלשה יותר מאשר בימיו של אל-באקרי, לפני שבעים וחמש שנה, כאשר הוא אפילו מתאר את בירתה כעיר הכי אדירה מכל הערים של הסודאן. זו הייתה העיר עם השטח הכי גדול, הכי מאוכלסת, ועם היקף הסחר הכי גדול באזור. למרות זאת ברור, שגאנה שולבה באימפריית מאלי, לפי התיאור המדויק של אומארי (al-'Umari) אשר נכתב סביב 1340, על בסיס עדות אשר ניתנה לו על ידי השייח' אבו עות'מן אל-דוקאלי (shaykh Abu Uthman Sa'id al-Dukkali) איש אמין ותושב וותיק. לפי גרסתו, גאנה עדיין שמרה על תפקודה כממלכה בתוך האימפריה, כאשר השליט שלה היה היחיד אשר היה מותר לו לשאת את תואר ה"מאליק".
תוצאות ההמרה וכיבוש סוסו

לפי אבן-ח'לדון, לאחר המרת גאנה: "הסמכות של שליטי גאנה הידלדלה וסוסו (Sosso) התגברו עליהם... הכניעו ושיעבדו אותם". חלק מהמסורות המודרניים מזהים את הסוסו, כמי ששכנו בקניאגה (Kaniaga). לפי מסורות מאוחרות יותר, מהמאה ה-19 עד ה-20, דיארה קאנטה (Diara Kante) השתלט על קומבי סאלח וייסדה את שושלת דיאריסו (Diarisso Dynasty). בנו, סומרו קאנטה (Soumaoro Kante) ירש את מקומו והכריח את האנשים להוקיר ולשבח אותו. הסוסו הצליחו גם לספח את המדינות השכנות מנדינקה וקנגבה מדרום, איפה ששדות הזהב החשובות של בור (אזור במחלוקת) (Bure) ממוקמות.
שלטון מלינקה (Malinke rule)

בסקירה הכללית הקצרה של אבן ח'לדון על ההיסטוריה הסודאנית, הוא מדווח שהמספר של תושבי מאלי עלה על מספר תושבי סודאן ומאלי שלטה באזור כולו. הוא ממשיך לספר שהם ניצחו את אנשי הסוסו והשיגו את כל רכושם, את הממלכה שלהם וגם את זאת של גאנה. לפי המסורת המודרנית, ההתעוררות הזאת של מאלי הובלה על ידי סנדיאטה קייטה (Sundiata Keita), מייסדה של מאלי והשליט של אזורי הליבה שלה קנגבה (Kangaba). דלאפוס (Delafosse) קבע שהמאורע התרחש בשנת 1230. המדינה המסורתית של גאנה סומבה סיסה (Soumaba Cisse), שהייתה משועבדת לאנשי הסוסו בזמנו, מרדה עם קנגבה ונהייתה חלק מפדרציה חופשית, של מדינות דוברי מנדה (Mande). אחרי הבסתו של סומרו בקרב על קירינה (Battle of Kirina) ב-1235, השליטים החדשים של קומבי סאלאח (Koumbi Saleh) נהיו בני ברית קבועים של אימפריית מאלי. כאשר כוחה של מאלי עלה והתחזק, תפקידה של קומבי סאלאח כבת ברית ירד במידה משמעותית, והיא הגיעה לתחילת סופה כפי שמתואר בכתביו של אל-עמרי ואל-דוקאלי ב-1340.
אטימולוגיה

פירושה של המילה גאנה היא "לוחמים", זהו תואר אשר ניתן לשליטים של הממלכה המקורית שהשם הסונינקי שלה היה אוגאדו.
קאיה מאגם (שליט הזהב) היה תואר אחר למלכים אלו.
העניין המחודש באימפריה הגאנאית הוביל את קוואמה נקרומה, המנהיג הפוליטי של חוף הזהב, לשנות את שם המדינה לגאנה כאשר היא קיבלה את עצמאותה ב-1957.
שליטים > שליטי סונינק ("גאנאס") של שושלת סיסה

המלך קאיה מאגא (או קאיה מגן): בסביבות 700 לספירה
מאיה דיאבה סיסה: בסביבות 790
בשיא: 1040-1062
טונקה מאנין: 1062-1076
שליטים > כיבוש אלמבורי

אבו בכר אבן עמאר: 1076-1087
שליטים > שליטי סוזו

קמבין דיארסו: 1087-1090
סולימאן: 1090-1100
באנו בובו: 1110-1120
מג'אן וגדו: 1120-1130
גנה: 1130-1140
מוסא: 1140-1160
בירמה: 1160-1180
שליטים > שליטים בתקופת הכיבוש בקניאגה

דיארה קאנטה: 1180-1202
סומבה סייס: 1203-1235
שליטים > בני גאנה משבט ויגדו

סומבה סייס כחלק מברית סאנדייטה קייטה: 1235-1240
הערות שוליים

נתיבי סחר של סהרה המערבית
מאויב לאוהב

מאויב לאוהב הוא סיפור קצר (שלושה עמודים) מאת ש"י עגנון. הסיפור פורסם לראשונה בעיתון "הארץ" ב-30 במאי 1941. במהדורה המורחבת של כל סיפורי ש"י עגנון נכלל הסיפור בכרך אלו ואלו, והוא מסיים את המקבץ הקרוי "סיפורים נאים של ארץ ישראל".
הסיפור מספר על מאבקו של המספר ברוח שאיימה להחריב את ביתו, ונחשב למשל למאבק בין היהודים לערבים על הזכות להתיישב בארץ ישראל.
תמצית העלילה

בסיפור שני גיבורים: המספר, שדבריו מובאים בגוף ראשון, והרוח, העובר האנשה והמספר משוחח אתו, ולעיתים זוכה לתשובה מילולית, אם כי בדרך כלל תשובתו היא במעשים.
המספר יצא לטייל בתלפיות, אזור שטרם נבנה והיה מחוץ לירושלים, אך הרוח פיזר את בגדיו וגירשו משם. שוב יצא המספר לתלפיות, והפעם תקע בה אוהל, "מפלט מרוח סועה וסער", אך הרוח הרס את האוהל, והמספר שב לעיר. בביקור נוסף בתלפיות הקים המספר צריף, אך הרוח הסיע את הצריף ממקומו, והמספר חזר לעיר. הביא המספר לתלפיות עצים ואבנים ובנה לו בית קטן. בא הרוח לביקור. "פשט את ידו ובדק את הדלת. נשברה הדלת ונפלה. פשט את ידו ובדק את החלונות. נשברו החלונות ונפלו. לבסוף הגביה עצמו ועלה לגג. כיוון שעלה נפל הגג. צחק בי הרוח ואמר, ביתך שבנית היכן הוא? אף אני שאלתי, היכן ביתי. אבל לא צחקתי."
בנה המספר בית שיסודותיו עמוקים, והוא בנוי "עצים חזקים וקורות ואבנים גדולות וטיח ומלט", והרוח לא הצליח לפגוע בו. "מכאן ואילך נתנמכה רוחו של רוח ובא בדרך ארץ. והואיל שהוא נוהג עמי בדרך ארץ נוהג אף אני עמו בדרך ארץ. ... ובאמת שכנים טובים אנו, ואני אוהב אותו אהבה גמורה, ואפשר שאף הוא אוהב אותי".
פרשנות > רקע

הסיפור מתרחש בתלפיות, השכונה שבה בנה עגנון את הבית שבו התגורר עד סוף ימיו. ביתו של עגנון חרב פעמים אחדות. ב-6 ביוני 1924 פרצה שרֵפה בביתו של עגנון בבאד הומבורג, וכל כתבי-היד שלו ואוסף ספריו הגדול עלו באש. ב-11 ביולי 1927 נפגעה דירתו של עגנון בירושלים ברעידת אדמה, והוא ומשפחתו עברו לדירה שכורה בשכונת תלפיות שבדרום העיר. במאורעות תרפ"ט פרצו פורעים לביתו, ופגעו ברכוש ובכתבי היד שנותרו בה, והדירה הפכה לבלתי ראויה למגורים. ירושה שקיבלה אסתר, אשתו של עגנון, מאביה אפשרה לבני הזוג להקים את בית הקבע שלהם בתלפיות, סמוך לביתם הקודם שם.
לייסודה של שכונת תלפיות הקדיש עגנון גם את פרקים יט-כג בסיפורו "הסימן". תיאור מפורט של המאבק בין יהודים לערבים בתלפיות בעת מאורעות תרפ"ט מופיע במכתבו של עגנון אל ש"ז שוקן.
פרשנות > אלגוריה

הסיפור שייך לז'אנר האלגורי. האלגוריה שבסיפור מתבטאת בדמות עובר האורח ודמות הרוח. עובר האורח מתאר יהודי אשר מעוניין להתגורר בירושלים, ואילו הרוח, אשר כבר נמצאת במקום, מתארת את היישוב הערבי ועוינותו כלפי המתיישבים היהודים. בשונה מרוב האלגוריות, סיפור זה בעל רקע ריאליסטי גלוי, המתבטא בציון מקום ההתרחשות והזמן. פרט זה מבדיל את הסיפור מהמבנה הרגיל של אלגוריה אשר מסופרת כמשל ומנותקת מהסיפור.
לסיפור ניתן רקע ריאליסטי כדי להעניק לו רובד מציאותי. הרקע תוחם את מסגרת הסיפור לחיי היישוב היהודי בירושלים בראשית התיישבותו ומתאר את המאבק בין היישוב היהודי לערבי באזור. השימוש באלגוריה שכיח בסיפוריו של ש"י עגנון, אשר יצירותיו ידועות כ"יצירות מתהפכות" ומשמעותן מתגלה בדרך כלל רק לאחר קריאה חוזרת ושימת לב לכל הפרטים בסיפור.
פרשנות > תהליך המאבק ברוח

הסיפור מתאר תהליך איטרטיבי של מאבקו של המספר ברוח. בכל איטרציה מגדיל המספר את המשאבים שהוא משקיע בהתגוננות מפני הרוח, עד שבסופו של דבר המטרה מושגת, והרוח אינו יכול עוד להחריב את ביתו של המספר. האם הפך הרוח "מאויב לאוהב", כפי שמבטיח שמו של הסיפור? במשפט הסיום המספר מסויג יותר מאשר בשם הסיפור, ומציין ביחס לרוח "ואפשר שאף הוא אוהב אותי".
מלכה שקד מציינת כי "עלילת הסיפור בנויה מתיאור שלבי ההשתרשות בקרקע הנעשית יותר ויותר עיקשת, יותר ויותר מכוונת, יותר ויותר בת קיימא. ... במקביל להעצמה גוברת והולכת בתיאור הרוח ככוח כביר הפועל בזדון כדי להרחיק את המספר-הגיבור מהמקום שהוא דבק בו, ניכרת העצמה בתיאור המספר-הגיבור כמי שדבק באורח פנימי ועקיב יותר ויותר במקום הנבחר על ידו."
פרשנות > יסודות הומוריסטיים

בקריאה ראשונה הסיפור דומה לסיפור ילדים, שכן יש בו יסודות הומוריסטיים כגון הגזמה וסרקסטיות, המשפיעים באופן ישיר ועקיף על היצירה. מטרת דרך כתיבת הדיאלוגים והשימוש הלשוני היא להצחיק את הקורא. הקורא נחשף במהירות ליסודותיו ההומוריסטיים של הסיפור: שני הגיבורים מתייחסים זה אל זה, על אף היריבות הקשה, ביחס מלגלג למדי.
ההתעללות של הרוח בעובר האורח מתוארת בצורה הומוריסטית, "פיזר את בגדי והפכם על ראשי ועשני לצחוק". בסוף הסיפור, ישנה התחכמות לגלגנית של הגיבור אשר גובר על הרוח "אמרתי לו (לרוח): 'מה מבקש שכן משכנו בליל סועה וסער? שכני אתה, בוא והיכנס'. אמר לי: 'הרי הדלת נעולה'. אמרתי לו: 'הדלת נעולה, נראה הדבר שנעלתי אותה' " בדיאלוג זה אנו רואים התחכמות היתולית מצד שני הצדדים. תכליתה של התחכמות זו היא להראות כיצד החלש גובר על החזק ממנו, וכך נחשף מצב אירוני, אשר הוא חלק מהיסודות ההומוריסטיים המתוארים בסיפור.
פרשנות > ביטויים מקראיים

כדרכו בעוד אחדים מסיפוריו, גם בסיפור זה משתמש עגנון בביטויים מקראיים אחדים:
"תקעתי לי אוהל, מפלט מרוח סועה וסער", בעקבות ”אָחִישָׁה מִפְלָט לִי, מֵרוּחַ סֹעָה מִסָּעַר” (ספר תהלים, פרק נ"ה, פסוק ט')
"רבצתי בין המשפתיים, ולא ידעתי מה אעשה", בעקבות ”יִשָּׂשכָר חֲמֹר גָּרֶם, רֹבֵץ בֵּין הַמִּשְׁפְּתָיִם” (ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק י"ד)
"אף חכמתי עמדה לי, שהעמקתי את היסודות", בעקבות ”וְגָדַלְתִּי וְהוֹסַפְתִּי מִכֹּל שֶׁהָיָה לְפָנַי בִּירוּשָׁלָ‍ִם, אַף חָכְמָתִי עָמְדָה לִּי” (מגילת קהלת, פרק ב', פסוק ט')
"לא קמה בו עוד רוח" - משחק מילים על כפל המשמעות של המילה "רוח", בעקבות ”וְלֹא קָמָה עוֹד רוּחַ בְּאִישׁ מִפְּנֵיכֶם” (ספר יהושע, פרק ב', פסוק י"א)
מהדורות מאוירות ומבוארות

בשנת 2008 יצא לאור הספר קליפת תפוח זהב - שלושה סיפורים מאת ש"י עגנון. בספר, המיועד לילדים, נכללים הסיפורים "מאויב לאוהב", "מעשה העז" ו"קליפת תפוח זהב", והוא מלווה באיורים מאת לי קורצווייל ובהערות וביאורים מאת שי רודין.
הקריקטוריסט שי צ'רקה צייר את הסיפור כקומיקס בעיתון "אותיות" במסגרת סדרת הקומיקס שצייר, "שי ועגנון". הקומיקס יצא לאור גם כספר.
עיבוד לתיאטרון

בשנת 2007 העלה "תיאטרון מראה" את ההצגה "מעשיות ומעשים", על פי שלושה סיפורים של עגנון: "הפרוטה", "מעשה העז" ו"מאויב לאוהב".
בשנת 2010 עלה המחזה "מאויב לאוהב" בעיבודה של גילי שנית לסיפורו של עגנון.
לקריאה נוספת

הלל וייס, "מאויב לאוהב", אחרית דבר לספר מאויב לאוהב ועוד סיפורים, הוצאת שוקן, תשנ"ב, עמ' 108–111.
דב סדן, "בינינו לבינם", בספרו  על ש"י עגנון: מסה, עיון וחקר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשי"ט.
גליה שנברג, "עגנון כסופר ילדים? עגנון כסופר ילדים? מ'שלושת החזירונים' עד 'מאויב לאוהב' : עיון בעיבודיו של סיפור", מעגלי קריאה 23–24, 1995.
דן אלמגור, "'כמה הייתי חפץ לבנות לי בית בתלפיות!' : הצעה לכמה דרכי-קריאה של 'מאויב לאוהב' לעגנון", עלי שיח 55, תשס"ו, עמ' 43–53.
מלכה שקד, עיונים בסיפורי ש"י עגנון - מדריך למורה, הוצאת מעלות, 1985, ירושלים.
הערות שוליים

↑  הלל וייס, "מאויב לאוהב", אחרית דבר לספר מאויב לאוהב ועוד סיפורים, הוצאת שוקן, תשנ"ב, עמ' 108–111: "הנמשל הוא: מתי יכירו הערבים בנוכחותם של יהודים באזור כעובדה מוגמרת, ומהן דרכי ההתמודדות הנכונות של היישוב היהודי הדל עם הערבים השולטים במרחב".
1 2  מלכה שקד, האלגוריה המרובדת - עיון בסיפור 'מאויב לאוהב', באתר של משרד החינוך
↑  ש"י עגנון, "מכתב אל ש"ז שוקן לאחר פרעות תרפ"ט, בכרך מעצמי אל עצמי, הוצאת שוקן, 2000, עמ' 423–431.
1 2 3 4  ד"ר מלכה שקד, עיונים בסיפורי ש"י עגנון - מדריך למורה, ירושלים: הוצאת ספרים מעלות, 1985
↑  מאשה צור-גלוזמן, עגנון חוצה את הקווים, באתר הארץ, 25 בינואר 2013
↑  תיאטרון - מעשיות ומעשים, באתר "הבמה"
↑  מאויב לאוהב, באתר "עכבר העיר"
צבי גורן, מאויב לאוהב – לא משל ולא נמשל, באתר "הבמה", 30 ביוני 2010
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
ברנן ג'ונסון

ברנן ג'ונסון (באנגלית: Brennan Price Johnson; נולד ב-23 במאי 2001 בנוטינגהאם שבאנגליה) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג ובנבחרת ויילס.
קריירת מועדונים

ג'ונסון גדל במחלקת הנוער של נוטינגהאם. בעונת 2019/2020 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-25 בספטמבר 2020 הושאל ג'ונסון למשך עונה אחת ללינקולן סיטי מהפוטבול ליג הראשונה. הוא ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערי ליגה.
בעונת 2021/2022 חזר לנוטינגהאם פורסט. הוא סיים את העונה עם 18 שערים ב-49 הופעות בליגה, ולקח חלק בהעפלה של נוטינגהאם פורסט לפרמייר ליג.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם ג'ונסון לשש שנים בטוטנהאם הוטספר.
קריירה בינלאומית

ב-12 בנובמבר 2020 ערך ג'ונסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס, בתיקו 0–0 נגד נבחרת ארצות הברית במשחק ידידות. ב-11 ביוני 2022 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1–1 נגד נבחרת בלגיה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  The Imps sign exciting Forest attacker on loan באתר הרשמי של לינקולן סיטי, 25 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ויילס, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת ויילס – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
גוגל תצוגת רחוב

סמליל השירות
מפת הכיסוי של 'גוגל תצוגת רחוב', נכון לאוקטובר 2024  מדינות בעלות כיסוי כמעט מלא  מדינות בעלות כיסוי חלקי  מדינות בעלות כיסוי רק במעט אתרים נבחרים  מדינות שנמצאות בתהליך כיסוי על ידי גוגל  מדינות ללא כיסוי קיים או מתוכנן
גוגל תצוגת רחוב (באנגלית: Google Street View) הוא שירות של חברת גוגל המוגש כחלק מגוגל מפות ו־Google Earth, המאפשר לצפות בתמונות פנורמיות – המצולמות על ידי תיק ה־Trekker או על ידי רכבים המאובזרים במצלמה פנורמית – ממיקומים רבים ברחובות ערים ובאתרי תיירות רבים ברחבי עולם. השירות מאפשר למשתמש לשוטט באופן וירטואלי ברחובות הערים ולהביט לכל כיוון שהוא רוצה.
בישראל

בספטמבר 2011 החלה גוגל לצלם רחובות בישראל והודיעה כי תצלם רק במרחבים ציבוריים, ותטשטש פרצופים ולוחיות זיהוי. באפריל 2012 עלה לראשונה השירות שהוצגו בו רחובות תל אביב, ירושלים וחיפה; ואתרים שצולמו בעזרת אופני תלת־אופן או בעזרת עגלה, ובהם אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת בר־אילן, מוזאון ישראל, ישראל הקטנה הספארי ברמת גן, גן החיות התנ"כי, קיבוץ מרחביה ואתרים נוספים. בסוף שנת 2012 סיימה גוגל לצלם את מרבית הערים והכבישים המרכזיים בארץ. (כולל כבישים מרכזיים וכמה יישובים באזורי יהודה ושומרון.)
בשנים 2013–2014 צילמה גוגל בכמה אתרים בישראל הכוללים את: מנהרת הכותל המערבי, שמורת טוף כרם מהר"ל, מחנה המעפילים בעתלית, בית שערים, מצודת חוקוק, המכון למורשת בן-גוריון, מצדה והגנים הבהאים.
בשנת 2015 חזרה גוגל לצלם בישראל; עודכנו ערים מרכזיות בצילומים חדשים, ובפרויקט משוטף עם החברה להגנת הטבע החלה גוגל לצלם את שביל ישראל בעזרת תיק ה־Trekker. נכון לאוקטובר 2024 זהו המסע הארוך ביותר בעולם שצולם בעזרת תיק ה־Trekker לתצוגת הרחוב. לאחר סיום המסע, הועלו הצילומים של שביל ישראל בט"ו בשבת 2016.
בסוף שנת 2017 שבה גוגל לעדכן את ערי ישראל והמשיכה לצלם – אומנם עם הפסקות כל כמה חודשים – רחובות של ערים מרכזיות עד תחילת שנת 2019. מסיבה שאיננה ידועה הצילומים האלה לא הועלו עד אוגוסט 2023 – חוץ מכמה אתרים אקראיים שצולמו בעזרת תיק ה־Trekker.
ביולי 2022 חזרה גוגל לצלם את רחובות ישראל, לראשונה בעזרת מצלמה מדגם ה־H1 החדש. על פי אלירן לוי, דובר גוגל ישראל, היה תכנון לצלם במספר רב של ערים ויישובים, אך נכון לאוקטובר 2024 רובם לא פורסמו. בהמשך שנת 2022, ועד אוגוסט 2023 נצפתה המכונית המצלמת באזורים רבים במרכז ובדרום הארץ. ב־1 באוגוסט 2023 פורסמו הצילומים שצילמה גוגל בחודשים יולי–ספטמבר 2022 וכן מן השנים 2017–2019.
שימוש

ניתן לצפות ב"כיסוי הגאוגרפי" של השירות על ידי כניסה ל־Google Earth או גוגל מפות, ואז, הזזת סמן בצורת איש קטן בצבע כתום שנמצא בפינת היישום והחזקתו, ללא עזיבת העכבר, על האזור לגביו מעוניינים לראות את הכיסוי. לאחר כמה שניות, מופיע "שקף" כחול המתאר את כל המרחב שבו יש כיסוי לשירות.