stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבורה המונית
סוגים של קבורה המונית > קבורה המונית אפידמיולוגית

אחת הסיבות העיקריות בהיסטוריה לקבורה המונית היא אפידמיולוגית. לעיתים מדובר בתמותת מספר גדול של אנשים, עקב מגפה או אסון טבע, בהיעדר אפשרות להחזיק בגופות רבות לאורך זמן, ונוצר הצורך לקברם במהירות מסיבות תברואתיות ועל מנת למנוע התפשטות מגפות.
דוגמה לקבורה המונית אפידמיולוגית, ניתן לראות בקטקומבות של פריז, שם הועברו לקבורת המונים כנראה מיליוני גופות עוד בתקופת לואי השישה עשר בבית העלמין פר לשז, לאחר שנפטרו ממחלת הדבר.
קיימת מחלוקת בקרב האפידמיולוגים בנוגע לקבורה המונית לאחר אסון טבע, האם קבורה המונית אכן מסייעת בהפחתת מגפות באופן משמעותי. הטענה הרווחת היא, כי במקרים של גופות הפזורות בשטח ללא יכולת פינוי משמעותית, לדוגמה לאחר אסון טבע, הנותרות בחום במשך ימים, חשופות לפגעי מזג האוויר, עלול להתפתח ריקבון הבשר, שבתורו יעודד זבובים להטיל רימות בבשר, ולהעביר זיהומים מהגופות תוך זמן קצר. הטענה היא, כי דבר זה עלול להגדיל את הסיכון להתפרצות של דיזנטריה, שלשול, דיפתריה או טטנוס, מחלות שהיו עלולות בעבר לסכן חיים. כיום, למרות אי הנוחות שבכך, יש הטוענים כי הזיהומים האפשריים אינם מסכנים חיים, והסיכון הבריאותי לאחר אסונות טבע מוגבל, ואינו מחייב קבורה המונית מיידית. מנגד, באזורי אסון שהנגישות אליהם מוגבלת, ייתכן כי מחלות אלה כן עלולות לסכן חיים.
סוגים של קבורה המונית > קבורה המונית פלילית

קבורה המונית פלילית (criminal mass grave) מוגדרת על ידי האומות המאוחדות כאתר קבורה המכיל שלושה או יותר קורבנות של רצח. דוגמה קיצונית לכך הייתה ברצח העם בקמבודיה, שבמהלכו הוציאו הקמר רוז' להורג כל מי שהיה בעל קשרים למשטר הישן, ומספר הנרצחים מוערך ב-1.7 מיליון איש, כחמישית מאוכלוסיית קמבודיה, שרובם נרצחו ונקברו בקבורת המונים. דוגמה קיצונית ידועה יותר היא קבורת ההמונים של יהודים שנרצחו בשואה, בבאבי יאר, בפונאר, ובבורות הריגה נוספים. דוגמה לרצח וקבורת המונים מסוף המאה העשרים היא טבח סרברניצה, שבו נרצחו ונקברו בבורות ירי, כ-8,000 בוסנים, על ידי כוחות סרבים.
סוגים של קבורה המונית > קבר אחים למען כבוד המתים

במקרים אחרים, קבורה המונית משמשת כאשר לא ידועה זהות כל הגופות, או חלקיהן השונים, ומתוך רצון להביא את המתים לקבורה מכובדת. קבורת המת תוך שמירה על זהותו וכבודו היא ערך חשוב ביהדות, וכן בתרבויות אחרות. בקבר אחים ניתן לקבור את המתים במשותף, תוך ציון שמותיהם על גבי הקבר המשותף, ובכך לשמור על זהותם וכבודם.
דוגמה אחת, מתוך רבות, לצורך בקבורה המונית (קבר אחים) לצורך שמירה על כבוד המת, היא במקרה של הטבח בטבריה בשנת 1938. פורעים ערבים פרצו לבתי מגורים יהודיים ולבית כנסת, הכו את תושביהם עד אובדן הכרה ושרפו אותם בעודם בחיים. בבית אחד נרצחו אם וחמשת ילדיה, בבית אחר נרצחה משפחה של ארבע נפשות, ובבית הכנסת נרצחו מתפללים. עקב מצב הגופות השרופות, לא ניתן היה לזהות את הגופות, והן נקברו בקבר אחים בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה.
דוגמה נוספת: אפרם של 12 לוחמים מיחידת הפרטיזנים ע"ש מרדכי אנילביץ' שנפלו בקרב עם הגרמנים נטמן בקבר אחים בבית קברות אוקופובה בוורשה. על הקבר הוקמה אנדרטה הכוללת סלע גרניט ועליו נחצבה הכתובת: "פה טמון אפרם של הגיבורים הלוחמים מגטו ורשה, הפרטיזנים של היחידה על שמו של מ. אנילביץ'". על 12 לוחות קטנים חרוטים השמות או הכינויים של הלוחמים.
ראו גם

קבר החייל האלמוני
הערות שוליים

↑  Human remains and identification. Oxford University Press. 2015. pp. 169–171. ISBN 978-1784991975.
↑  נורית אשכנזי, היחידה הפרטיזנית ע'ש אנילביץ', באתר מדריך פולין - מדריך למסייר בפולין היהודית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546709505171  GND: 4219335-7  LCCN: sh96002721  NKC: ph785826 
מצבות באנדרטה על קבר האחים של אפר לוחמים מגטו ורשה, פרטיזנים מהיחידה על שמו של מ. אנילביץ'
ברניסלב נושיץ'

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1864 (יוליאני) בלגרד, נסיכות סרביה 
 פטירה:  19 בינואר 1938 (בגיל 73) בלגרד, ממלכת יוגוסלביה 
 שם לידה:  Alkibijad Nuša 
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה, נסיכות סרביה, ממלכת סרביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 מקום מגורים:  בלגרד 
 שם עט:  Ben Akiba 
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בלגרד, אוניברסיטת בלגרד 
 שפות היצירה:  סרבית 
 צאצאים:  Gita Predić-Nušić 
 חתימה:   
 
ברָניסלב נוּשִיץ (סרבית: Branislav Nušić; בכתב קירילי סרבי: Бранислав Нушић;‏ (20 באוקטובר 1864 – 19 בינואר 1938) היה סופר, מחזאי, סאטיריקן, פובליציסט ודיפלומט סרבי ממוצא ארומני. משנת 1933 היה חבר האקדמיה המלכותית הסרבית.
רקע משפחתו, ילדותו ולימודיו

נולד בשם אלקיביאד נוּשה (Alkibijad Nuša; בארומנית: אלקיביאדי אל נושה, Alchiviadi al Nusha) בבלגרד, בן לג'ורג'ה נושה (Đorđe Nuša) ולליובּיצה. משפחתו האמידה השתייכה למיעוט הארומני (מיעוט אתני שחי בארצות הבלקן ודובר ניב רומאני המקורב לשפה הרומנית; הם נקראים בפי שכניהם הסרבים והיוונים "ולאכים" או "צינצארים"). לפי מקורות מסוימים, מוצאו של אביו היה באזור הקניון (קליסורה) גרבנה ביוון, ומשפחת אמו הייתה מהיישוב ברצ'קו שבבוסניה. ואולם נוּשה לא הספיק ליהנות מרמת חיים טובה, מפני שאביו, סוחר דגנים, ירד מנכסיו זמן קצר אחר לידתו. הנסיבות אילצו את המשפחה לעקור לסמדרבו.
נוּשה למד בסמדרבו בבית הספר יסודי ולאחר מכן למד שנתיים בפנימייה תיכונית. את שאר שנות התיכון השלים בפנימייה בבלגרד. בגיל 18 שינה רשמית את שמו לשם סרבי – ברניסלב נושיץ'.
בהמשך למד באוניברסיטת בלגרד, שבה סיים תיאר במשפטים בשנת 1884.
בעת לימודיו שהה כשנה בעיר גראץ באוסטרו-הונגריה השכנה.
חייו הבוגרים > צעיר נונקונפורמיסט ופטריוט סרבי

בגיל 21 שירת בצבא הסרבי ובשנת 1885 השתתף במלחמה הסרבית-בולגרית. בתום המלחמה פרסם בעיתון "דנבני ליסט" (Dnevni list) את הפואמה השנויה במחלוקת "Dve Raba" ("שני עבדים"), שבעטיה נשפט לשנתיים מאסר. בפואמה זו לעג נושיץ' למילאן הראשון, מלך סרביה, ובמיוחד על החלטתו של המלך להשתתף בהלוויה של אם הגנרל דרגוטין פְרַנָסוֹביץ' במקום ללוות בדרכו האחרונה את גיבור המלחמה הקפטן מיכאילו קטניץ', שנהרג בזמן ששמר על דגל סרביה ומנע ממנו ליפול לידי הבולגרים. תחילה נגזרו עליו רק חודשיים מאסר, אך המלך מילן לחץ להחמרת עונשו.
למרות תנאי כליאה קשים, הצליח נושיץ' לכתוב בבית הסוהר קומדיה בשם "פרוטקציה" (Protekcija). לבסוף קוצר עונשו לשנה בלבד.
על מנת שיאפשרו לו לכתוב השתמש נושיץ' בתרגיל: כתב מכתב תלונה לשר, בפנותו אליו כקרוב משפחתו ("דוד", "נשוי לדודתו"), וסמך על כך שהאחראי על בית הסוהר, שנהג לקרוא את תכתובות האסירים יקרא גם את המכתב הזה; ואכן האחראי קרא את המכתב והאמין שלנושיץ' אכן יש קרוב משפחה רם מעלה כזה, ומיד הורה לאפשר לו תנאים לכתיבה.
בשנת 1889 התקבל נושיץ' לעבוד בשירות המדינה במשרד החוץ.
כעבור פרק זמן קיבל משרה כפקיד בקונסוליה הסרבית בביטולה שבמקדוניה, שהייתה אז עדיין חלק מהאימפריה העות'מאנית. חי כעשור בשטחי מקדוניה ובאזור קוסובו-מטוחיה, ואף התחתן בביטולה בשנת 1889. תפקידו האחרון באזור זה היה של סגן קונסול בעיר פרישטינה.
בשנת 1900 מונה נושיץ' כמזכיר משרד החינוך, וזמן קצר לאחר מכן התקבל כדרמטורג הבית של התיאטרון הלאומי בבלגרד. ב-1904 היה למנהל התיאטרון הלאומי הסרבי בעיר נובי סאד, שהייתה אז בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית, אולם כעבור שנה עזב תפקיד זה וב-1905 שב לבלגרד כדי לעבוד כעיתונאי. לפעמים חתם את מאמריו בשם העט "בן עקיבא" (Ben Akiba).
באוקטובר 1908, כתגובה לסיפוח הרשמי של בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית, יזם נושיץ' את הקמת ארגון "ההגנה הלאומית", שקרא לשחרור חבלי ארץ אלה מהכיבוש האוסטרי, ונרשמו בו אלפי אנשים.
חייו הבוגרים > מחזאי לאומי

בשנת 1912, לאחר שחרור מקדוניה מהעול העות'מאני וסיפוחה לסרביה, שב נושיץ' לביטולה כאיש המינהל הסרבי. בהמשך עבר לגור בסקופיה, שם ייסד את התיאטרון. בימי מלחמת העולם הראשונה שבה נכבשה ארצו על ידי כוחות אוסטרים, הונגרים ובולגרים, התפנה הסופר עם הצבא הסרבי דרך אלבניה תוך כדי סחיבת כתבי היד היקרים ללבו. בהמשך נדד בכמה ארצות – איטליה, שווייץ וצרפת – עד לגמר הקרבות. פרט לעקירה מהמולדת, המלחמה גרמה לו לאסון כבד: בנו, בּאן, שנפצע בקרב חזר ליחידתו מיד עם החלמתו ולבסוף נהרג.
בשובו למולדת מונה על ידי שלטון הממלכה המאוחדת החדשה של הסרבים, הקרואטים והסלובנים כראש מחלקת האמנויות במשרד החינוך, ומילא תפקיד זה עד 1923. אחר כך התגורר בסרייבו בבוסניה, ועבד כמנהל התיאטרון המקומי "נרודנו פוזורישטה" (Narodno Pozorište, תיאטרון העם). בשנת 1927 שב לבלגרד. בעשור האחרון לחייו הוסיף, פרט לפעילותו הספרותית, להיות גם מעורב פוליטית, הפעם באופוזיציה, וכחבר ב"חזית הלאומית" התנגד לעליית הפאשיזם.
ב-10 בפברואר 1933 נבחר כחבר באקדמיה המלכותית הסרבית למדעים ולאמנויות.
נפטר בבלגרד בחג האפיפניה ב-19 בינואר 1938. ארון המתים שלו הוצב במשך יומיים בלובי של התיאטרון הלאומי בבלגרד כדי לאפשר למעריציו הרבים בעם לתת לו את הכבוד האחרון.
נקבר בבית העלמין נובו גרובלייה של בלגרד.
תרומתו לתרבות

ממשיך במסורת המחזאות הסרבית, עלה נושיץ' על קודמיו, סטריה יובנוביץ' (גם הוא ממוצא ארומני) וטריפקוביץ', ומחזותיו הקומיים הם עד ימינו חלק מהרפרטואר של התיאטראות ברחבי יוגוסלביה לשעבר וגם בארצות אחרות, במיוחד בעולם הסלבי ובארצות מרכז אירופה.
גיבורי הקומדיות של נושיץ', חלקם "בירוקטים בלתי מוכשרים, פוליטיקאים מושחתים, הולכי רכיל, רמאים, "נובו רישים" וצאצאיהם המתיימרים להיות "מערביים", מגלמים, פרט להיבטים אוניברסליים של החברה האנושית, את "המנטליות הסרבית המסורתית במעבר ממדינה חקלאית, מזרחית, אל שאיפות עירוניות ואירופיות".
נושיץ' תרם להקמת תיאטראות בכמה מהמרכזים החשובים במרחב היוגוסלבי לשעבר: בפרישטינה, בסרייבו ובסקופיה. גם הפרוזה ההומוריסטית והאוטוביוגרפית שלו ממשיכה לזכות בהערכה ולהסב הנאה לקוראיה.
בנוסף לחשיבותו לספרות ולמחזאות הסרבית והעולמית, התעניין נושיץ' באמנות הנאום, חיבר ספר תאורטי על הרטוריקה בפשה הסרבית והרצה על כך באקדמיה הצבאית הסרבית. 
כצלם חובב בתקופה של חלוציות בתחום הצילום, הותיר אחריו נושיץ' גם אוסף של צילומים תקופתיים מעניינים.
יצירותיו > קומדיות

Narodni poslanik - Народни посланик (נבחר העם) 1883
Sumnjivo lice - Сумњиво лице (פרצוף חשוד) 1887 לפי מוטיב מ"מפקח המדינה" מאת גוגול
Protekcija - Протекција פרוטקציה - 1888
אדם רגיל 1900
Gospođa ministarka - Госпођа министарка (גברת השר) 1929
''Мистер Долар - מיסטר דולר - 1932
Ožalošćena porodica - Ожалошћена породица (אבל המשפחה) 1934
Др .Dr - ד"ר ׁ1936
Pokojnik - Покојник (המנוח) 1937
Свет
Пут око света
יצירותיו > דרמות

Кнез Иво од Семберије  Knez Ivo od Semberije (הקינאז איוו מסמבריה) - 1900
חאג'י לויה Хаџи-Лоја - דרמה הרואית, 1908
ליליאן ואומוריקה - 1910
מסע סביב העולם - 1910
"Наход"
יצירותיו > רומנים

Opštinsko dete - Општинско дете" (הילד הכפרי), פורסם בסרייבו כ-Općinsko dijete
Hajduci - "Хајдуци" (ה"היידוקים")
יצירותיו > סיפורים קצרים

Ramazanske večeri  (ערבי רמדאן) 1898
Politički protivnik  -  Политички противник (היריב הפוליטי)
Posmrtno slovo - Посмртно слово (ההספד)
Klasa - Класа (הכיתה)
"ספסל החמור" - "Приповетке једног каплара"
יצירותיו > אחרות

Autobiografija - Аутобиографија" (אוטוביוגרפיה)
Retorika נאום על הרטוריקה - 1933
לקריאה נוספת

דרגן קלאיץ', הערך "ברניסלב נושיץ", ב-Cambridge Guide of Theatre,‏ 1992.
הערות שוליים

↑  על הצגת המחזה "המנוח" מאת נושיץ' (באנגלית)
↑  אתר הכנסייה האורתודוקסית בראשקה ובפריזרן: מכתבי הקונסולים הסרבים בקוסובו ומטוחיה במאות ה-19–20
↑  על נושיץ' ברוויו על הצגת התיאטרון "אבל במשפחה"
↑  שם
↑  קברו של ברניסלב נושיץ' בבלגרד
↑  Cambridge Guide of Theatre, p.722
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461325605171  PLWABN: 9810557890505606  BIBSYS: 90659636  BnF: cb121379999 (data)  CiNii: DA05202501  GND: 118786598  ISNI: 0000 0001 2281 8370  LCCN: n82063427  LNB: 000205224  NKC: jn19990009679  NLA: 35939182  NLG: 112018  NLK: KAC202106457  NSK: 000031161  NTA: 070856265  RERO: 02-A025135969  SUDOC: 029837286  Trove: 1155256  VcBA: 495/228322  VIAF: 73889774   WorldCat (עם VIAF): 73889774 
התיאטרון הלאומי בבלגרד
קברו של ברניסלב נושיץ' בבלגרד
טולרמיה

| --- | --- |

שלפוחית טולרמית על גב כף יד ימין
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 מיקום אנטומי:  עור 
 גורם:  Francisella tularensis 
 תסמינים:  חום, דלקת ריאות, bubo, כיב, דימום מהאף, צדרת, דלקת סימפונות, דלקת קנה הנשימה, כאב בטן, שלשול, כאב גרון, הקאה, malaise, אנורקסיה, כאב ראש, הרעלה, בחילה, פריחה, דלקת קשרירי הלימפה, enanthem, hepatomegaly, splenomegaly, דלקת כלי הלימפה 
 טיפול:  סטרפטומיצין  דוקסיציקלין  ציפרופלוקסצין  טטרציקלין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/230923 
 MeSH:  D014406
 MedlinePlus:  000856
 סיווגים
 ICD-10:  A21
 ICD-11:  1B94 
 
טולרמיה (באנגלית: Tularemia, מוכרת גם בשמות קדחת הארנבים (Rabbit fever) וקדחת אוהרה (Ohara's fever)) היא מחלה זיהומית זואונוטית הנגרמת על ידי ארבעת זני החיידק Francisella tularensis והווקטורים השכיחים להעברתה שייכים למערכת פרוקי-הרגליים. ארבעת הזנים של החיידק גורמים לביטוי קליני שונה של המחלה, כשהזן F. tularensis tularensis ‏(Type A) נחשב לאלים ולמסוכן ביותר. המחלה נקראת על שם מחוז טולרה (Tulare county) בקליפורניה בו התגלה החיידק לראשונה ונפוצה ברחבי חצי הכדור הצפוני, מהחוג הארקטי ועד קו הרוחב 20 צפון.
בשל הקלות הרבה שבה מופץ F. tularensis בקרב בני האדם, ובשל הווירולנטיות הגבוהה שלו, נכלל החיידק ברשימת גורמי הסיכון הביולוגי שעלולים לשמש ליצור נשק ביולוגי.
חיידק הטולרמיה

חיידקי F. tularensis הם חיידקים גראם-שליליים קטנים (גודל ממוצע של µm‏0.2x0.2-0.7), אירוביים אובליגטוריים ואינטרצלולריים (תוך-תאיים) פקולטטיביים. חיידקים אלה אינם מוטיליים, קטלאז-שליליים, אוקסידאז-שליליים ובעלי צורה נקדית-מתגית (Coccobacilli). החיידק התגלה לראשונה במקרה בשנת 1911 במחוז טולרה (Tulare county) שבקליפורניה על ידי הבקטריולוג האמריקאי ג'ורג' וולטר מק'קוי ממעבדה לחקר הדבר מטעם שירותי בריאות הציבור בסן פרנסיסקו, בעת שעסק בחקר הדבר בקרב נובחניות. בשנת 1921 הצליח הבקטריולוג האמריקאי אדוארד פרנסיס (Edward Francis) לקשור לראשונה בין ממצאיו של ד"ר מק'קוי משנת 1911 לבין הפתוגנזה בבני אדם.
כיום מוכרים למדע ארבעה זני F. tularensis:
F. tularensis tularensis (מוכר גם בתור Type A) - הזן הנפוץ בצפון אמריקה.
F. tularensis palearctica (מוכר גם בתור F. tularensis holarctica וגם בתור Type B) - הזן הנפוץ באירופה ובאסיה.
F. tularensis novicida - זן נדיר יחסית שנפוץ בעיקר בארצות הברית ובתאילנד.
F. tularensis mediasiatica - זן נדיר יחסית המצוי בעיקר במרכז אסיה.
Type A נחשב, כאמור, לזן האלים והמסוכן ביותר מבין הארבעה. הוא נפוץ בצפון אמריקה בכלל ובפרט בארצות הברית ובקנדה וגורם לרוב לדלקת ריאות חריפה שמובילה למוות. Type B הוא הזן הנפוץ באירופה ובאסיה. זהו זן אלים פחות בהשוואה ל-Type A ואינו גורם למוות לעיתים קרובות. שני הזנים הנותרים הם נדירים הרבה יותר וכמעט שאינם גורמים לטולרמיה בבני האדם.
העברתם של חיידקי F. tularensis אינה מתרחשת ישירות מאדם לאדם, אולם חשיפה לבעל חיים נשא או חולה וכן לווקטור ממערכת פרוקי-הרגליים גורמת להעברתם לבני האדם. בעלי החיים העיקריים אשר מהווים חיות מאגר לחיידקי F. tularensis שייכים לסדרת ארנבאים, מכרסמים ותרנגולאים. הווקטורים השכיחים ששייכים למערכת פרוקי-הרגליים הם:
קרציות השייכות למשפחת הקרציות הקשיחות (סוגים: Ixodes, Dermacentor, ו-Amblyomma).
יתושים (סוגים: Aedes ו-Ochlerotatus)
זבובים השייכים למשפחת הטבניים (הסוג Chrysops).
מחלת הטולרמיה > אפידמיולוגיה

חיידקי F. tularensis נפוצים ברחבי חצי הכדור הצפוני, מהחוג הארקטי ועד קו הרוחב 20 צפון, ומסוגלים להתקיים בטווח טמפרטורות שנע בין 24°C ל-39°C. 
בארצות הברית המחלה אנדמית ב-49 מדינות פרט להוואי, אולם עיקר המקרים המדווחים מגיעים ממדינות השוכנות במרכז-דרום ובמערב ארצות הברית (במיוחד ארקנסו, מיזורי, אוקלהומה, דקוטה הדרומית ומונטנה). באירואסיה עיקר המקרים המדווחים מגיעים ממדינות ששוכנות במרכז וצפון אירופה (במיוחד מדינות סקנדינביה והמדינות הבלטיות).
נכון ל-2015 לא דווחו מקרי טולרמיה בישראל. הסיבה לכך עשויה לנבוע מתנאי אקלים שאינם מתאימים להתפתחות של F. tularensis בארץ.
מחלת הטולרמיה > מניעה וטיפול

היות שעיקר התחלואה מתרחשת בשתי תקופות במהלך השנה, הימנעות מחשיפה לבעלי חיים החשודים כנגועים וכן לעקיצות ונשיכות פרוקי-הרגליים קריטית במניעת ההדבקות. כאשר יש כורח לבוא במגע עם בעלי חיים או פגריהם, יש לעשות זאת עם ביגוד מגן מתאים (כפפות, מסכת פנים ומשקפי מגן) על מנת למנוע מגע ישיר של העור וכן את שאיפת הארוסולים לריאות.
בשל העובדה כי חיידקי F. tularensis נמצאים במעי הקרציות ולא בבלוטות הרוק שלהן, יש צורך בשהייה ממושכת של הקרציה על העור כדי להעביר את החיידקים למאכסן. לפיכך מזעור החשיפה לקרציות על ידי לבישת בגדים המכסים חלקים רבים בגוף (מכנסיים ארוכים, חולצה עם שרוולים ארוכים) ושימוש בקוטלי חרקים עוזר למזער את מקרי ההדבקות.
הטיפול המקובל כנגד החיידקים כולל את השימוש באנטיביוטיקות הבאות (שימוש באנטיביוטיקות אלה מוריד את אחוזי התמותה מטולרמיה ל-1%). הטיפול במחלה מלווה לעיתים בניקוז כירורגי של נוזל הלימפה:
גנטמיצין (Gentamicin) בריכוז 3-5 מיליגרם לקילוגרם גוף במבוגרים (1.7-2.5 מ"ג לק"ג גוף כל 8 שעות בילדים) בהזרקה לשריר או בצורת מתן פומית למשך 7-14 ימים.
סטרפטומיצין (Streptomycins) בריכוז 1.5-2 גרם גוף במבוגרים (10-15 מ"ג לק"ג גוף כל 12 שעות בילדים) בהזרקה לשריר למשך 7-14 ימים.
ציפרופלוקסצין (Ciprofloxacin) בריכוז 400 מ"ג בהזרקה לשריר, או 500 מ"ג בצורת מתן פומית למשך 7-14 ימים.
דוקסיציקלין (Doxycycline) בריכוז 100-200 מ"ג כל 12 שעות במבוגרים (2.2 מ"ג לק"ג גוף כל 12 שעות בילדים) בהזרקה לשריר או בצורת מתן פומית למשך 14 ימים.
כלורמפניקול (Chloramphenicol)
חשוב לציין כי שימוש באנטיביוטיקות מקבוצת ה-β-Lactam, אליה שייכים הפניצילין והצפלוספורין אינה מועילה כנגד F. tularensis, שכן חיידקים אלה מייצרים באופן קבוע את האנזים בטא לקטמאז אשר מפרק את המבנה הכימי של קבוצת אנטיביוטיקות זאת. כמו כן תועדו זנים של F. tularensis שמפגינים עמידות בפני האנטיביוטיקה סטרפטומיצין.
מספר חיסונים זמינים כיום בשוק לשם מניעת המחלה:
חיסון מומת (Killed (Foshay) vaccine) - אחד התרכיבים הראשונים שיוצרו כנגד חיידקי F. tularensis. חיסון זה לא מסוגל להקנות חסינות מספקת בפני התפתחות המחלה הטיפואידית.
חיסון מוחלש (Live vaccine strains) - תרכיב זה, שפותח מזן Type B, נמצא יעיל הרבה יותר מהחיסון המומת. אולם יש לציין כי גם הוא אינו מסוגל להקנות חסינות מלאה בפני הדבקות. החיסון מומלץ בעיקר לאנשים הנמצאים ברמת סיכון גבוה להדבקות, דוגמת עובדי מעבדות ווטרינרים.
אירועי תחלואה מפורסמים בהיסטוריה > העת העתיקה

הוצע לזהות את חיידקי ה-F. tularensis כגורם המרכזי למספר מגפות שפרצו במהלך ההיסטוריה באזור כנען, מצרים ואסיה הקטנה (הערה: השנים בפסקה זאת מתוארכות לפי כרונולוגיה נמוכה של המזרח הקרוב העתיק):
בשנת 1715 לפנה"ס פרצה מגפה בעיר אווריס שבדלתת הנילוס. ההשערה כי מדובר בטולרמיה מתבססת על פפירוס הרסט ועל פפירוס לונדון הרפואי, אשר מכילים לחשים וכן שיטות טיפול ב"מחלה כנענית" (מחלה זו, המוזכרת גם בתור "המחלה של האסייתים" מתוארת כמחלה בה הגוף מתכסה בכתמים שחורים כפחם), בשילוב עם הכתוב בתנ"ך וכן על ממצאים ארכאולוגיים מאווריס. על סמך המקורות הכתובים, הובאה המחלה לאדמת מצרים באמצעות מהגרים ונוודים עבריים מארץ כנען וכן באמצעות סוחרים ויורדי ים. חלק מהחוקרים אף משערים כי הבאת המגפה למצרים, על ידי העברים, הייתה הסיבה המרכזית לדיכויים ושעבודם שכן, בהתבסס על הכתוב, הם עצמם לא נדבקו במחלה (תופעה זאת יכולה להיות מוסברת על ידי רכישת חסינות כלפי הזנים האלימים של החיידק F. tularensis בעקבות חשיפה מתמשכת לזנים הפחות אלימים של החיידק בשל קרבתם לחיות משק, שכאמור ידועות כמפיצות המחלה).
בין השנים 1320–1318 לפנה"ס, במהלך המלחמה האנטולית בין האימפריה החתית לממלכת ארזוה, התרחש האירוע המתועד הראשון בהיסטוריה שבו השתמשו שני הצדדים היריבים בנשק ביולוגי. ייתכן מאוד כי את תפקיד הנשק מלאו חיידקי ה-F. tularensis היות שבאותן השנים השתוללה מגפה, שתאורה הולם את מחלת הטולרמיה, ברחבי האימפריה החתית. מגפה זאת התפרצה בצומור (בחוף סוריה של היום) בשנת 1335 לפנה"ס, התפשטה בהדרגה צפונה בעקבות נתיבי המסחר הראשיים של המזרח התיכון וגרמה לתחלואה ותמותה רבה בקרב החתים (מגפה דומה הייתה הסיבה למותם של המלכים החתים שופילוליומש הראשון ובנו ארנוואנדש השני). במהלך המלחמה שיגר הצבא החתי (ומאוחר יותר גם הצבא הארזווי) אנשים ובהמות חולים אל עבר קווי האויב על מנת שאלה יפיצו את המגפה. יש לשער כי השימוש בנשק ביולוגי במהלך מסע מלחמה זה הוכיח את עצמו, שכן אוּהַזִיטִי, מלך ארזוה, נדבק במחלה דבר שללא ספק פגע אנושות ביכולת הלחימה של הצבא הארזוי.
על פי המסופר בתנ"ך, בסביבות המאה ה-11 לפנה"ס, פרצה מגפה בקרב הפלשתים כעונש על לקיחת ארון הברית כשלל לאחר המלחמה עם בני ישראל. מסופר כי במשך 7 החודשים בהם שהה ארון הברית אצל הפלשתים התפשטה המגפה מאשדוד, לגת ולעקרון וגרמה לנגעים בעור ולמוות. הועלתה סברה כי מדובר בטולרמיה אשר הובאה לערי הפלשתים באמצעות עכברים אשר שכנו בתוך ארון הברית. זאת על סמך תיאורי המחלה המופיעים במקרא וכן על הניסיון הפלשתי לרצות את אלוהי בני ישראל על ידי יציקת צלמיות זהב בצורת עכברים (אצל עמים פגניים היה נפוץ להקריב או לתת מנחה, בעת תפילה על אדם חולה, תבנית של מחולל המחלה או האיבר החולה).
אירועי תחלואה מפורסמים בהיסטוריה > העת החדשה

בשנים שלאחר גילוי זני F. tularensis והקשר שלהם למחלת הטולרמיה תועדו מספר אירועי תחלואה משמעותיים ברחבי העולם:
שנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 - במהלך מלחמת העולם השנייה בכלל ובחזית המזרחית בפרט נרשמה עלייה משמעותית בהיארעות מחלת הטולרמיה בקרב החיילים והאזרחים כאחד. לאחר המלחמה ובמרוצת שנות ה-50 חלה ירידה בתחלואה בעקבות השימוש הנרחב באנטיביוטיקה.
1966–1967 - למעלה מ-2,700 בני אדם נדבקו בשוודיה בחיידקים מזן Type B, כתוצאה משאיפת ארוסולים שנוצרו בעקבות אחסון, טיפול ושינוע של חציר. בשנת 2000 למעלה מ-400 בני אדם נדבקו פעם נוספת באותו הזן ובאותה הדרך.
1999 - 2000 - למעלה מ-700 מקרי טולרמיה תועדו בקוסובו. מבדיקות שנערכו נמצא כי הגורמים לתחלואה היו עלייה במספר המכרסמים וכן צריכת מזון ומים מזוהמים לאחר מלחמת קוסובו.
אוקטובר 2000 - בעקבות ייבוא ארנבות לאי מרתה'ס ויניארד שבארצות הברית, 15 בני אדם נדבקו בחיידקים מזן Type A ואחד נפטר כתוצאה משאיפת ארוסולים. בקרב 11 מהחולים התפתחה מחלה נשימתית חריפה.
אוגוסט - ספטמבר 2013 - 1,014 מקרי טולרמיה תועדו במחוז האוטונומי חנטי ומנסי שברוסיה. מבדיקות שנערכו נמצא כי הגורמים לתחלואה היו עלייה במספר המכרסמים ובמספר מקרי עקיצות פרוקי-הרגליים.
ראו גם

Francisella tularensis
לקריאה נוספת

סקירה מדעית מקיפה על מחלת הטולרמיה מהיבט היסטורי, פיזיולוגי, פתוגני וקליני (באנגלית).
Patrick R. Murray, Ken S. Rosenthal, Michael A. Pfaller, Medical microbiology (5th edition). Elsevier Mosby. 2005, pp.386-389. ISBN 978-0323033039.
Susan Hutton Siderovski, Tularemia. Infobase publishing, New York. 2006. ISBN 0-7910-8679-8.
ג'וג'י

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1993 (בן 31) אוסקה, יפן 
 שם במה:  Filthy Frank 
 מוקד פעילות:  יפן, אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקנדית, New York Institute of Technology School of Management 
 סוגה:  R&B עכשווי, סאטירה, היפ הופ קומדי, קומדיה שחורה, רוק אלטרנטיבי, satirical music, לו-פיי, הומור סוריאליסטי, R&B אלטרנטיבי, טריפ הופ, מוזיקה קומדית 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית, יפנית 
 חברת תקליטים:  88rising 
 jojimusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' קוסונוקי מילר (ביפנית: ジョージ・楠木・ミラー; נולד ב-18 בספטמבר 1992) המוכר בשם הבמה ג'וג'י (באנגלית: Joji) הוא זמר יפני אשר ידוע בעברו כיוטיובר והיוצר של התוכנית האינטרנטית The Filthy Frank Show (המופע של פרנק המטונף). נכון למרץ 2023 לערוץ שלו יש מעל 7.8 מיליון משתמשים רשומים, סך הכל 132 סרטונים שפורסמו, לסרטון הנצפה ביותר שלו יש מעל 66 מיליון צפיות, ויש לו כ-1,224 מיליון צפיות באופן מצטבר.
ביוגרפיה > כיוטיובר

פעילותו של מילר החלה ב-15 ביוני 2008 כשפתח את הערוץ "DizastaMusic" ביחד עם חבריו. הסרטון הראשון, "Lil Jon falls off a table" הועלה ב-19 ביוני 2008 בו נראה אדם לבוש במסיכה עם ראסטות מלאכותיות אשר מדמות את ליל ויין רוקד בעוד השיר "Get Low" מאת ליל ג'ון והרכבו "the Eastside Boyz" מתנגן ברקע. אותו אדם מנסה לרקוד בעודו עומד על שולחן אך הוא מאבד שיווי משקל ונופל ארצה, מה שגורם לו ללכת במבוכה מהמקום. עד 11 באוגוסט 2009 בערוץ הועלו 25 סרטונים שבהם מילר וחבריו עושים שטויות, חלקם נמחקו עקב בעיות זכויות יוצרים. לאחר מכן, פעילות הערוץ פסקה למשך שנתיים עד 5 באוגוסט 2011 שבו לערוץ הועלה סרטון בשם "Filthy Shit" שבו מופיע מילר עצמו ומספר אודות חוויית השלשול שלו. במשך הזמן, הסרטונים של מילר ניהיו קיצוניים יותר מבחינת תוכן ומעוררי מחלוקת. לדוגמה, בסרטון "First Day Of School", מילר מסביר איך להתאקלם ביום הראשון בבית הספר, אלא שבמקום לתת טיפים עוזרים כמו להתחבר עם אנשים, מילר אומר כי יש להתנהג בגועליות כלפי אנשים ובמיוחד נשים ולהטרידן מינית. במשך סרטוניו מילר מפתח את הדמות "Filthy Frank" (פרנק המטונף) שמגולמת על ידו והופך את הערוץ לסדרת רשת שבהן מופיעות דמויות רבות, שחלקן מגולמות על ידי מילר עצמו וחלקן מגולמות על ידי חבריו של מילר.
ב-15 באוגוסט 2014 הפסיק לעדכן את ערוצו "DizastaMusic" ועבר לערוץ "TVFilthyFrank" שבו מילר וחבריו ממשיכים לצלם ולעלות את סדרת הרשת.
במהלך הסדרה, מילר החל לשתף פעולה עם יוטיוברים אחרים כמו "HowToBasic", מקס סטנלי, איאן "iDubbbz" ו-"h3h3".
בעבר, מילר החזיק ערוץ נוסף בשם "Jojivlogs" שבו העלה וולוגים על חייו, אך הוא סגר את ערוצו כיוון שמעריצי סדרת הרשת קשרו קשר עם חייו הפרטיים של מילר והחלו להטרידו.
מילר אחראי למספר תופעות אינטרנט, ביניהן, תופעת ההארלם שייק וסיווג סדרת הטלוויזיה האמריקאית "קורי בבית הלבן" כאנימה.
בדצמבר 2017 מילר פרש מהקריירה כיוטיובר והתחיל להתמקד בפיתוח הקריירה שלו כזמר.
נכון ל-28 בספטמבר 2020, לערוץ "TVFilthyFrank" יש כ-7.38 מיליון מנויים וכ-1.06 מיליארד צפיות בסרטוניו ולערוץ "DizastaMusic" יש כ-979 אלף מנויים וכ-171.14 מיליון צפיות בסרטוניו.