stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלף איינשטיין

| --- | --- |

 תאריך הקמה:  22 באפריל 2016
 מיקום:  נתניה
 כבישים במחלף:    כביש 2 רחוב איינשטיין
 אתרים סמוכים:  בית הספר ש"י עגנון
 קואורדינטות:  32°20′23″N 34°52′26″E﻿ / ﻿32.33967°N 34.873817°E﻿ / 32.33967; 34.873817
 
  (למפת נתניה מוגדלת) מחלף איינשטיין(למפת נתניה רגילה) מחלף איינשטיין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף איינשטיין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף איינשטיין
 
מחלף איינשטיין הוא מחלף בכביש 2, בסמוך לנתניה. המחלף מקשר בין כביש 2 לרחוב אלברט איינשטיין בנתניה, הממוקם על ציר סוקולוב.
היסטוריה

ב-2009 עלה הצורך בבניית מחלף בצפון העיר נתניה. ב-2011, לאחר החלטת בית המשפט הגבוה לצדק כי יש לסגור חלק בכביש 5710, אושרו התוכניות.
השלב הראשון של המחלף נחנך ב-22 באפריל 2016, ומאפשר גישה מכביש 2 מכיוון צפון לתוך נתניה ויציאה מנתניה לכביש 2 לכיוון דרום. בשלב השני אמור להיבנות גשר מעל כביש 2 והמחלף ייפתח לכל הכיוונים.
עיריית נתניה אישרה פרויקט לטיפוח השכונה, הרחבת הכביש הראשי והכבישים מסביב, טיפול בדרכי הגישה לבית הספר ש"י עגנון ומציאת פתרונות אקוסטיים למניעת רעש מתושבי האזורים הסמוכים לכביש.
מתוכננות גישה מכיוון דרום לתוך נתניה ויציאה לכביש 2 לכיוון צפון.
הערות שוליים

↑  אורלי בר, הוועדה המחוזית אישרה התוכנית להקמת מחלף איינשטיין - ישמש ככניסה הצפונית לעיר נתניה, קול השרון, 8 בדצמבר 2010, באתר לוקל
↑  כביש 2 - בין מחלף נתניה לחבצלת, באתר נתיבי ישראל
↑  מחלף איינשטיין יהפוך למחלף מלא,
9 באוגוסט 2016, באתר נתניה נט
↑  באתר עיריית נתניה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף נתניה | מחלפים בכביש 2 | הבא: מחלף חבצלת |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטא-מתמטיקה

מטא-מתמטיקה (או מטאמתמטיקה) הוא המחקר של המתמטיקה עצמה על ידי כלים מתמטיים, דבר המוביל למטא-תאוריות, תאוריות מתמטיות החוקרות תאוריות מתמטיות אחרות. המושג נקבע על ידי דויד הילברט, בניסיונו לבסס את המתמטיקה על מערכת אקסיומות עקבית ולגלות את היסודות הבסיסיים של המתמטיקה בתחילה המאה ה-20. המטא-מתמטיקה התפתחה בסוף המאה ה-19 עם התפתחות הגאומטריה הלא-אוקלידית של ניקולאי לובצ'בסקי, הידועה כיום כגאומטריה היפרבולית, אשר הובילה לתוצאות פילוסופיות רבות בתחום המטא-מתמטיקה.
פיתוחים רבים במתמטיקה הובילו למחקר בתחום כגון הפרדוקס של רישאר וכתב מושגים. הילברט פיתח את התחום על ידי ניסיון אקסיומיזציה של כל המתמטיקה, דבר שהוביל לכתיבת הספר פרינקיפיה מתמטיקה של ברטראנד ראסל ואלפרד נורת' וייטהד. שלוש אבני דרך בתחום במאה ה-20 היו משפטי האי-שלמות של גדל, מערכת פאנו ובעיית הבחירה של הילברט, אשר נפתרה על ידי אלן טיורינג.
במטא-מתמטיקה, משתמשים לעיתים תכופות בכלים מתוחכמים וחדשים יחסית מתחום הלוגיקה המתמטית. ראשית התפתחות הלוגיקה המתמטית בתחום זה היא בעבודותיו הראשונות של קורט גדל ובפרט משפטי השלמות והאי-שלמות שלו. עוד הישג ראוי לציון בתחום הוא, פתרון השערת הרצף שקובע כי לא ניתן להוכיחה או להפריכה.
מחוזות אוקראינה

מבחינה מנהלית מחולקת אוקראינה ל-24 מחוזות הנקראים אובלסט (область).
רשימת המחוזות

לצד המחוזות בטבלה מופיעים גם קייב וסבסטופול – שתי ערים הנהנות ממעמד מיוחד המקביל לרמת המחוז. בדומה לכך, בטבלה מצוינת גם הרפובליקה האוטונומית של קרים שאף היא מקבילה לרמת המחוז. לאחר פרוץ העימות בין רוסיה לאוקראינה בשנת 2014 איבדה אוקראינה את השליטה על קרים וסבסטופול, כמו גם על חלקים מהמחוזות דונצק ולוהנסק. עם זאת, אוקראינה עודנה רואה את האזורים האלו כאזורים מנהליים אוקראינים.
| דגל | שם | אוכלוסייה (2022) | שטח (בקמ"ר) | צפיפות (בנפש לקמ"ר) | שיעור העירוניים (2020) | מרכז מנהלי | מס' מחוזותמשנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | דונצק Донецьк | 4,059,372 | 26,505.7 | 153.2 | 90.9% | דונצק | 8 |
|  | דניפרופטרובסק Дніпропетро́вськ | 3,096,485 | 31,900.5 | 97.1 | 84.1% | דניפרו | 7 |
|  | חרקוב Харків | 2,598,961 | 31,401.6 | 82.8 | 81.3% | חרקוב | 7 |
|  | לבוב Львів | 2,478,134 | 21,823.7 | 113.6 | 61.1% | לבוב | 7 |
|  | אודסה Оде́са | 2,351,392 | 33,295.9 | 70.6 | 67.2% | אודסה | 7 |
|  | לוהנסק Луганськ | 2,102,921 | 26,672.5 | 78.8 | 87.1% | לוהנסק | 8 |
|  | מחוז קייב Київ | 1,795,079 | 28,118.9 | 63.8 | 62.0% | קייב | 7 |
|  | זפוריז'יה Запоріжжя | 1,638,462 | 27,168.5 | 60.3 | 77.5% | זפוריז'יה | 6 |
|  | ויניצה Вінниця | 1,509,515 | 26,501.6 | 57.0 | 52.0% | ויניצה | 6 |
|  | פולטבה Полтава | 1,352,283 | 28,735.8 | 47.1 | 62.6% | פולטבה | 4 |
|  | איוואנו-פרנקיבסק Івано-Франківськ | 1,351,822 | 13,894.0 | 97.3 | 44.5% | איוואנו-פרנקיבסק | 8 |
|  | זקרפטיה Закарпаття | 1,244,476 | 12,771.5 | 97.4 | 37.2% | אוז'הורוד | 6 |
|  | חמלניצקי Хмельницький | 1,228,829 | 20,636.2 | 59.5 | 57.7% | חמלניצקי | 3 |
|  | ז'יטומיר Житомир | 1,179,032 | 29,819.2 | 39.5 | 59.5% | ז'יטומיר | 4 |
|  | צ'רקאסי Черкаси | 1,160,744 | 20,891.0 | 55.6 | 57.2% | צ'רקאסי | 4 |
|  | רובנו Рівне | 1,141,784 | 20,038.5 | 57.0 | 47.5% | רובנו | 4 |
|  | מיקולאייב Миколаїв | 1,091,821 | 24,587.4 | 44.4 | 68.7% | מיקולאייב | 4 |
|  | סומי Суми | 1,035,772 | 23,823.9 | 43.5 | 69.6% | סומי | 5 |
|  | טרנופול Тернопіль | 1,021,713 | 13,817.1 | 73.9 | 45.9% | טרנופול | 3 |
|  | ווהלין Волинь | 1,021,356 | 20,135.3 | 50.7 | 52.3% | לוצק | 4 |
|  | חרסון Херсон | 1,001,598 | 28,449.0 | 35.2 | 61.4% | חרסון | 5 |
|  | צ'רניהיב Чернігів | 959,315 | 31,851.3 | 30.1 | 65.8% | צ'רניהיב | 5 |
|  | קירובוהראד Кіровогра́д | 903,712 | 24,577.5 | 36.8 | 63.6% | קרופיבניצקי | 4 |
|  | צ'רנוביץ Чернівці́ | 890,457 | 8,093.6 | 110.0 | 43.3% | צ'רנוביץ | 3 |
|  | קייב Київ | 2,952,301 | 839 | 3,518.8 | 100.0% | - | - |
|  | סבסטופול Севастополь | 379,500 | 849 | 447.0 | 94.0% | - | - |
|  | קרים Крим | 2,033,700 | 26,100 | 153.2 | 63.0% | סימפרופול | 14 |
|  | אוקראינה Україна | 41,167,336 | 603,628 | 68.2 | 69.6% | קייב | 136 |
 1 2  עיר בעלת מעמד מיוחד שאיננה שייכת לאף מחוז.  1 2 3 4  נתון זה נכון לשנת 2001 ומסתמך על מפקד האוכלוסין שנערך אז על-ידי ממשלת אוקראינה.  ↑  רפובליקה אוטונומית המקבילה למחוז, אך להלכה נהנית מאוטונומיה רחבה יותר מהממשלה המרכזית.  ↑  נתון זה לא כולל את האוכלוסייה של קרים וסבסטופול.
ראו גם

מחוזות משנה של אוקראינה
ערים באוקראינה
הערות שוליים

↑  "Чисельність населення (за оцінкою) на 1 січня 2022 року та середня чисельність у 2021 році", Державній службі статистики України.
↑  "Total number of actual population", State Statistics Committee of Ukraine.
↑  "Demographic yearbook Population of Ukraine for 2020", State Statistics Service of Ukraine, p. 28.
↑  "Urban and rural population", State Statistics Committee of Ukraine.
מוזיאון ברברה הפוורת'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 על שם:  ברברה הפוורת' 
 כתובת:  Barnoon Hill, St Ives TR26 1AD 
 מיקום:  St Ives 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1976
 תאריך פתיחה רשמי:  1976 
 מידות
 שטח:  0.06 הקטאר 
 קואורדינטות:  50°12′49″N 5°28′53″W﻿ / ﻿50.213611111111°N 5.4813888888889°W﻿ / 50.213611111111; -5.4813888888889
 אתר רשמי
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מוזיאון ברברה הפוורת'(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מוזיאון ברברה הפוורת'
 
מוזיאון ברברה הפוורת' וגן הפסלים הסמוך (באנגלית: The Barbara Hepworth Museum and Sculpture Garden) הם מוזיאון הממוקם בסנט אייווס, בקורנוול שבאנגליה. המוזיאון ממוקם בחדר העבודה של הפסלת ברברה הפוורת'. המבנה נרכש על ידה בשנת 1949 והוא בנוי בסגנון הטיפוסי לאזור. במוזיאון מוצג חדר המגורים של האמנית וחדר העבודה שלה, ובגן המבנה מוצגים פסליה. הפוורת' עבדה במבנה עד מותה בשריפה בשנת 1975 בהיותה בת 72. חדר העבודה נותר כפי שהיה ביום מותה, ומוצגות בו עבודות בלתי גמורות וכן חומרי גלם לעבודות עתידיות. המוזיאון מנוהל על ידי גלריית טייט.
גלריה

כלי העבודה של האמנית
חדר העבודה של האמנית
לראות את הכאב

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שרית חדד
 מתוך האלבום "ילדה של אהבה"
 יצא לאור:  אפריל 2002
 שפה:  עברית
 אורך:  4:12
 חברת תקליטים:  אבי גואטה הפקות בע"מ
 כתיבה:  יוסי גיספן
 לחן:  שמואל אלבז
 עיבוד:  שי ראובני
"לראות את הכאב" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית שרית חדד. יוסי גיספן כתב את השיר, ושמואל אלבז הלחין אותו. השיר נכלל באלבומה של חדד "ילדה של אהבה", שהתפרסם ב־2002. השיר, שעוסק בכאב לאומי ונכתב בימי האינתיפאדה השנייה, הפך לאחד מלהיטיה הבולטים של חדד. הוא מושמע תדיר בימי זיכרון ובהקשר לאירועים קשים.
ב־2024 הקליטה חדד את השיר מחדש וצירפה אותו למיני־אלבום הראשון שלה, "אלבום געגועים".
הצלחה

"לראות את הכאב" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־28 באפריל 2002. השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום השני ב־2 ביוני. הוא יצא מהמצעד ב־21 ביולי 2002 בתום 11 שבועות צעידה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשס"ב של רשת ג' השיר דורג במקום ה־12.
במצעד השירים האהובים של שרית חדד שנערך ברשת ג' השיר דורג במקום ה־10.
הצלחה > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2002)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2002)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ב)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ב)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ב)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ב)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 12 |  |
מייו פולג'ר

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1774 ננטקט, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בספטמבר 1828 (בגיל 54) מסילון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Mary Joy 
 
מייו פולג'ר (באנגלית: Mayhew Folger;‏ 9 במרץ 1774 – 1 בספטמבר 1828) היה צייד לווייתנים אמריקני, שגילה מחדש ב-1808 את איי פיטקרן כאשר פיקד על הספינה לציד כלבי ים "טופז" (Topaz). מבין מורדי ה"באונטי" שהגיעו לאי ב-1790 ומצאו בו מקלט נותר אז בחיים מלח אחד בלבד, ג'ון אדמס, ובשמו הבדוי אלכסנדר סמית'.
משפחתו

מייו נולד ב-9 במרץ 1774 בננטקט, מסצ'וסטס, בנם השני של וויליאם פולג'ר ורות קופין. בני משפחתו היו קווייקרים אמידים, שעסקו בציד לווייתנים. הוא היה בן דוד מדרגה שלישית של בנג'מין פרנקלין מצד אביו. מייו נישא לדודניתו, מרי ג'וי, ב-7 במרץ 1798 בננטקט. כמו כן היה דודה של פעילת זכויות הנשים לוקרישה קופין מוט (Lucretia Coffin Mott), בתם של אחותו אנה פולג'ר ובעלה תומאס קופין.
פולג'ר ומשפחתו היגרו אל קנדול, אוהיו, ב-1813. ב-1828 נתמנה למנהל הדואר הראשון של שכונת מסיליון באוהיו, ומת באותה שנה ב-1 בספטמבר.
נכדו של פולג'ר, ויליאם מייו פולג'ר (1844 - 1928) שירת בצי האמריקני והגיע לדרגת סגן אדמירל.
הגילוי מחדש של איי פיטקרן

מייו פולג'ר פיקד על האונייה "טופז" שיצאה מבוסטון ב-5 באפריל 1807 למסע ציד כלבי ים. הם גילו מחדש את איי פיטקרן ב-6 בפברואר 1808. מבין מורדי ה"באונטי" שהסתתרו באי והתיישבו בו, נותר בחיים רק ג'ון אדמס. "טופז" נשארה באי עשר שעות בלבד.
הכרונומטר של ה"באונטי"

אדמס מסר לידי קפטן פולג'ר את מצפן האזימות של ה"באונטי" ואת הכרונומטר הימי שלה, שנבנה על ידי לקרום קנדול (Lacrum Kendall). הכרונומטר, שכינויו K2, תוכנן על ידי ג'ון הריסון. הוא נלקח על ידי המושל הספרדי של איי חואן פרננדז. לימים רכש אותו ספרדי בשם קסטילו (Castillo). לאחר מותו מסרה משפחתו את הכרונומטר לידי קפטן הרברט מאוניית הוד מלכותו "קליופי", שהעביר אותו ב-1840 לערך למוזיאון הבריטי. כיום נמצא הכרונומטר במוזיאון הימי הלאומי, בגריניץ', לונדון.
דוחות על הגילוי מחדש

פולג'ר דיווח לצי המלכותי הבריטי על הגילוי מחדש של האי ב-1808. הדוח שכתב הגיע לידי האדמירליות הבריטית ב-14 במאי 1809, ופורסם ב-Quarterly Review ב-1810. קפטן פולג'ר סיפר על גילוי האי גם לידידו קפטן אמסה דלאנו (Amasa Delano), שפרסם את סיפור המעשה בספרו A Narrative of Voyages and Travels שראה אור ב-1817. תיאור זה נכלל גם ברומן "האי פיטקרן" שכתבו צ'ארלס נורדהוף וג'יימס נורמן הול.
הערות שוליים

↑  R. Paul Hildebrand & Virginia Hildebrand, Footprints: Presbyterianism in Massillon, Ohio.
↑  Neff, William B., Bench and Bar of Northern Ohio: History and Biography. Cleveland, Ohio: The Historical Publishing Company, 1921, p. 125.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138056633  ISNI: 0000 0000 5889 9005  LCCN: n91054033  SNAC: w65q7gzm  VIAF: 45940499   WorldCat (עם VIAF): 45940499
מזראטי גראן-טוריסמו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  2007
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  מזראטי קופה (קרויה גם: מזראטי 4200GT)
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית ספורט (גראן טוריסמו)
 פלטפורמה:  2 דלתות קופה, 2+2 מושבים
 אורך:  4,881 מ"מ
 רוחב:  1,847 מ"מ
 גובה:  1,353 מ"מ
 משקל:  1,880 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,942 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4,244 סמ"ק בתצורת V8   4,691 סמ"ק בתצורת V8
 הילוכים:  ZF אוטומטית 6 מהירויות   MC חצי אוטומטית 6 מהירויות
מזראטי גראן-טוריסמו MC ספורט ליין
מזראטי גראן-קבריו ספורט
המזראטי גראן-טוריסמו היא מכונית 2 דלתות (קופה) בעלת 2+2 מושבים מבית מזראטי האיטלקית. המכונית חולקת את אותה הפלטפורמה כמו המזראטי קוואטרופורטה V.
גראן-טוריסמו (2007-)

הרכב נחשף לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2007. הגרסה הסטנדרטית מגיעה עם מנוע בנפח 4.2 ליטר (4,244 סמ"ק) בתצורת V8 בעל הספק של 400 כ"ס ותיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות. הפלטפורמה 2+2 נגזר מהמזראטי קוואטרופורטה V.
גראן-טוריסמו (2007-) > גראן-טוריסמו S

דגם ה-S כולל מנוע בנפח 4,691 סמ"ק בתצורת V8 בעל הספק מרבי של 434 כ"ס ב-7,000 סל"ד ומומנט מרבי של 50 קג"מ ב-4,750 סל"ד. המכונית מגיעה עם תיבת הילוכים רובוטית חצי אוטומטית בעלת 6 מהירויות. הדגם נחשף לראשונה בתערוכה בז'נבה בשנת 2008.
בשנת 2009 נחשפה הגראן-טוריסמו S האוטומטית המגיעה עם תיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות.
גראן-טוריסמו (2007-) > גראן-טוריסמו MC

זהו דגם ייצור מוגבל המבוסס על קונספט הגראן-טוריסמו MC. הדגם כלל 6 נקודות של חגורות בטיחות, מכל דלק בנפח 120 ליטר, בלמי דיסק מוגדלים ועוד תוספות. הרכב נחשף בצרפת והוצע למכירה עם תג מחיר של 135,000 אירו.
גראן-טוריסמו (2007-) > גראן-טוריסמו MC ספורט ליין

זוהי תוכנית שדרוג המבוססת על הגראן-טוריסמו MC. היא הוצעה בתחילה לדגמי הגראן-טוריסמו S, אך התרחבה לכלל דגמי הגראן-טוריסמו לאחר מכן. גראן-טוריסמו S עם חבילת שדרוג MC ספורט ליין נחשף לראשונה בתערוכת הרכב בבולוניה בשנת 2008.
גראן-טוריסמו (2007-) > גראן-טוריסמו MC סטראדל

בספטמבר 2010, מזראטי חשפה שהם הולכים להוציא דגם חדש לגראן-טוריסמו, ה-MC סטראדל (Stradale). הדגם הוא 2 מושבים בלבד, עוצמתי יותר (הספק מרבי של 444 כ"ס), קל יותר ובעל מבנה אווירו-דינמי טוב יותר מאשר הדגמים הקודמים, והכל עם אותה תצרוכת הדלק של הגראן-טוריסמו הבסיסי. השינויים ברכב הוסיפו לו 2 מ"מ נוספים באורך. זהו דגם הגראן-טוריסמו הראשון ששבר את מהירות ה-300 קמ"ש, עם מהירות מרבית של 301 קמ"ש.
גראן-טוריסמו (2007-) > גראן-טוריסמו ספורט

הדגם הזה מהווה את המחליף לגראן-טוריסמו S. הוא הוצג לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2012. השינויים העיקריים הם מנוע 4.7 ליטר משופר בעל הספק מרבי של 454 כ"ס, ספוילר קדמי בסגנון שונה, פנסים קדמיים חדשים, הגה ומושבים חדשים. 2 תיבות הילוכים יוצעו בדגם הספורט; תיבת הילוכים אוטומטית סטנדרטית בעלת 6 מהירויות ותיבת בעלת 6 מהירויות בעלת אופציית העברת הילוכים ידנית.
גראן-קבריו (2010-)

הגראן-קבריו הוא דגם בעל גג נפתח (קבריולה) של הגראן-טוריסמו S האוטומטית המצויד בגג קנבס. לגראן-קבריו תצורת מושבים 2+2 כמו של הגראן-טוריסמו, דבר ההופך אותה לדגם הקבריולה הראשון של מזראטי בעל 4 מושבים. הדגם נחשף לראשונה בפרנקפורט בשנת 2009, כאשר הייצור שלו התחיל בשנת 2010.
הגראן-קבריו מונעת עם אותו מנוע 4.7 ליטר בתצורת V8 שקיים בגראן-טוריסמו S האוטומטית.
גראן-קבריו (2010-) > גראן-קבריו ספורט

מזראטי חשפה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2011 גרסה חדשה לגראן-קבריו בעלת ביצועים ושליטה משודרגים. לגרסה הזו מנוע בנפח 4.7 ליטר בתצורת V8 בעלת הספק מרבי של 444 כ"ס ומומנט מרבי של 52 קג"מ. למכונית מוצמדת תיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות.
במשטרת דובאי

דגם "מזראטי גראן-טוריסמו" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי.
ביצועים

| נתונים> דגם | נתונים> מנוע | נתונים> הספק | נתונים> תאוצה 0-100 קמ"ש | נתונים> מהירות מרבית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גראן-טוריסמו | 4.2 ליטר V8 | 400 כ"ס ב-7,100 סל"ד | 5.2 שניות | 285 קמ"ש |
| גראן-טוריסמו S | 4.7 ליטר V8 | 434 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 4.8 שניות | 295 קמ"ש |
| גראן-טוריסמו S אוטומטית | 4.7 ליטר V8 | 434 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 4.9 שניות | 295 קמ"ש |
| גראן-קבריו | 4.7 ליטר V8 | 434 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 5.2 שניות | 283 קמ"ש |
| גראן-קבריו ספורט | 4.7 ליטר V8 | 460 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 5.0 שניות | 285 קמ"ש |
| גראן-טוריסמו MC סטראדל | 4.7 ליטר V8 | 444 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 4.5 שניות | 301 קמ"ש |
| גראן-טוריסמו ספורט | 4.7 ליטר V8 | 454 כ"ס ב-7,000 סל"ד | 4.7 שניות | 301 קמ"ש |
מיכאל צורק

מיכאל צורק (בגרמנית: Michael Zorc, נולד ב-25 באוגוסט 1962 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
צורק היה קפטן בורוסיה דורטמונד בין השנים 1989 ו-1997.
קריירת מועדונים

צורק שיחק בקבוצת הנוער של בורוסיה דורטמונד, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1981. צורק שיחק לאורך כל הקריירה שלו בבורוסיה דורטמונד, ונחשב לאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים. צורק זכה בגרמניה עם בורוסיה דורטמונד בשתי אליפויות הבונדסליגה, גביע מקומי אחד. בזירה הבינלאומית, צורק הגיע עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א 1993, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול ליובנטוס. בשנת 1997, נפגשו שתי הקבוצות שוב, הפעם בגמר ליגת האלופות, בו דורטמונד ניצחה 3-1, וצורק זכה להניף את גביע האלופות לפני פרישתו, כמו גם את הגביע הביניבשתי באותה שנה, לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו. בשנת 1998 פרש צורק ממשחק פעיל לאחר 17 שנים בבורוסיה דורטמונד, בהן צבר 463 הופעות בבונדסליגה והבקיע 131 שערים, והוא מדורג במקום השני בטבלת המבקיעים של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים, לאחר מנפרד בורגסמולר.
קריירה בינלאומית

לצורק שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, אך הוא מעולם לא זומן לטורניר גדול, על אף הצלחתו בבורוסיה דורטמונד. בשנת 1981 זכה באליפות העולם עד גיל 20 ובאליפות אירופה עד גיל 18 במדי נבחרות גרמניה הצעירות.
לאחר הפרישה

צורק המשיך לעבוד בבורוסיה דורטמונד גם לאחר פרישתו ממשחק, ומונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, וזכה עמה בתפקיד זה באליפויות בשנים 2002, 2011 ו-2012.
תארים

עם בורוסיה דורטמונד:
גביע אירופה לאלופות: 1996/1997
הגביע הביניבשתי: 1997
אליפויות הבונדסליגה: 1994/1995, 1995/1996
הגביע הגרמני: 1988/1989
עם נבחרות גרמניה המערבית הצעירות:
גביע העולם עד גיל 20: 1981
אליפות אירופה עד גיל 18: 1981
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני המבקיעים של בורוסיה דורטמונד באתר worldfootball.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 189562196  ISNI: 0000 0003 6958 959X  VIAF: 220823872   WorldCat (עם VIAF): 220823872
מיגל סנדובל

| --- | --- |

סנדובל במהלך צילומים ב-1999, פלורידה
 לידה:  16 בנובמבר 1951 (בן 72) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  תיכון סנטה פה 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
מיגל סנדובל (באנגלית: Miguel Sandoval; נולד ב-16 בנובמבר 1951) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

סנדובל נולד בנובמבר 1951 בוושינגטון די. סי. למשפחה ממוצא מקסיקני. הוא החל לעבוד כשחקן ב-1975 בבית ספר לפנטומימה באלבקרקי, ניו מקסיקו. בשנות ה-80 הוא גם החל לשחק מעל במות שונות.
הופעתו הראשונה על המסכים הייתה בסרט פעולה בשם "Timerider: The Adventure of Lyle Swann" משנת 1982 ולאחר שנתיים בסרטו של אלכס קוקס ריפו מן בתור ארצ'י. הוא השתתף בעוד סרט שלו בשנת 1986 - "סיד וננסי".
ב-1987 שיחק ב"Walker" את פארקר פרנץ'. בשנת 1989 שיחק בדרמה הקומית "עשה את הדבר הנכון" של הבמאי ספייק לי.
ב-1991 שוב שיחק בסרטו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל", שם גילם שוטר. ב-1992 הופיע בסדרה "פרקליטי אל איי".
ב-1993 שיחק בסרט המדע הבדיוני "פארק היורה" בתור חואניטו רוסטנגו, בעלי מכרה המלא ביתושים משומרים הנראה בתחילת הסרט והופיע בסדרה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן".
ב-1994 השתתף בסרט הטלוויזיה "וידויים: שתי פנים של רוע", לצדם של ג'ייסון בייטמן וגלוריה ראובן. בנוסף, שיחק בסרט "משאלת מוות 5" בתור סגן הקטור ואסקז. באותה שנה שיחק בסרט "סכנה ברורה ומיידית כברון הסמים אסקובדו לצידו של האריסון פורד. בשנה שלאחר מכן שיחק בסרט "משחק הוגן" את אמיליו חואנטרנה ושוב את אסקובר בקומדית הפשע "תפוס את שורטי".
ב-1997 קיבל הופעה בסדרה המצליחה "סיינפלד" בתפקיד מרצ'לינו. באותה שנה שיחק במיני-סדרה "House of Frankenstein" ברשת NBC, בדמותו של הבלש חואן "צ'ה צה" צ'אקון.
בשנת 2000 שיחק בסרט "דברים שאפשר לדעת עליה" של רודריגו גרסיה. אותה שנה שיחק גם בסרט הפשע "The Crew", ובדרמת הפשע "פאניקה" לצד ג'ון ריטר, ושיחק בסדרת הילדים הרפתקאות ג'קי צ'אן. שנה לאחר מכן שיחק בסרט שאיפות המבוסס על חייו של סוחר הסמים ג'ורג' יאנג. אותה שנה גם הופיע בסדרה זהות בדויה.
ב-2002 שיחק בסרט הפעולה "בליסטיק", ובאותה שנה גילמה את עורך הדין מרטינז בסדרת הדרמה המשפטית "בית המשפט" ב-ABC, ובוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2003 שיחק בסדרת המשטרה "10-8: שוטרים בתפקיד" ברשת ABC, בדמותו של בתפקיד הקפטן אוטיס בריגס.
ב-2005 הופיע בסדרה "מדיום" בתור מנואל דבלוס, תפקיד שהצליח מאוד עד שהסדרה הסתיימה. הוא גם ביים מספר פרקים בסדרה.
ב-2008 שיחק בדרמה הקומית "יין, סיפור אהבה" לצד אלן ריקמן. ב-2009 שיחק בסרט "ברונו" בתפקיד עצמו. שנה לאחר מכן הופיע בסדרה הקומית "הפמליה" ב-HBO.
ב-2013 שיחק בסרט האימה "השער". שנה לאחר מכן דיבב בסרט "ספר החיים" וגם הופיע בסדרה "דאלאס". באותה שנה שיחק בסדרה "Bad Judge" בתפקיד השופט הרננדז.
ב-2016 שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" בתור ארתורו ריוס. ב-2018 השתתף בסדרה "תחנה 19", ובמיני-סדרה "חפצים חדים". בשנת 2022 לוהק סנדובל לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "הדיפלומטית".
חיים אישיים

כיום הוא גר בלוס אנג'לס, נשוי ללינדה סנדובל ואב לאוליביה סנדובל.
מיגל פרימו דה ריברה

מיגל פרימו דה ריברה אי אורבאנחה (בספרדית: Miguel Primo de Rivera y Orbaneja;‏ 8 בינואר 1870 - 16 במרץ 1930) היה שליט ספרד בין 1923 ל-1930.
ביוגרפיה

פרימו דה ריברה נולד ב-8 בינואר 1870 למשפחה אריסטוקרטית בחרס דה לה פרונטרה. הוא התגייס לצבא הספרדי והשתתף במלחמותיה של ספרד במרוקו, בקובה ובפיליפינים. מאוחר יותר החזיק במספר תפקידים בכירים בצבא.
בשנת 1923 פרסם את מניפסט ברצלונה ותפס את השלטון בספרד בהפיכה שנערכה בתמיכת הצבא, בעלי אחוזות וארגוני סוחרים. המלך אלפונסו ה-13 הכיר בשלטונו ומינה אותו באופן רשמי לראש הממשלה. עם עלייתו לשלטון השעה פרימו דה ריברה את החוקה, הכריז על ממשל צבאי, חיזק את הצנזורה והוציא את המפלגות מחוץ לחוק. לאחר מכן הקים את המפלגה החוקית היחידה, "האיחוד הספרדי הפטריוטי" (Unión Patriótica Española). פרימו דה ריברה ניסה לצמצם את האבטלה באמצעות השקעת כספים בעבודות ציבוריות, אך הדבר הביא לעלייה באינפלציה. בסופו של דבר איבד את תמיכת הציבור, ועזב את כיסאו בינואר 1930. חודשים ספורים אחר כך מת בפריז, ככל הנראה מסוכרת.
לפרימו דה ריברה היו 4 ילדים. אחד מהם, חוסה אנטוניו, הקים את המפלגה הפשיסטית "הפלנחה הספרדית", והוצא להורג ב-1936.
דה ריברה נודע באהדתו ליהדות וליהודים ובין השאר תרם מאות ספרים לספרייה הלאומית לכבוד ייסודה של האוניברסיטה העברית. בדצמבר 1924 הוא פרסם צו המתיר לכל אדם ממוצא ספרדי לקבל אזרחות ספרדית, ובכך איפשר ליהודים ספרדים רבים, להגר לספרד. בזכות צו זה ניצלו יהודים רבים, בעיקר מאזור הבלקן, מהשואה.
הערות שוליים

↑  חיים ביינארט, היישוב היהודי החדש בספרד רקע, מציאות והערכה, המכון ליהדות זמננו, תשכ"ט, עמוד 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266871805171  PLWABN: 9810538084805606  BNE: XX1077504  BnF: cb119593702 (data)  CANTIC: a10140475  GND: 119499037  ISNI: 0000 0000 8080 6725  KulturNav: f123abdb-7683-440e-b02f-1f5a4843e883  LCCN: n82037946  NKC: jo20201076081  NLA: 36409635  NTA: 070563020  SNAC: w6dz1kb3  SUDOC: 027585336  Trove: 1254740  VIAF: 823509   WorldCat (עם VIAF): 823509 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיגל פרימו דה ריברה
פסל של פרימו דה ריברה