stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נושא הנחש

| נושא הנחש Ophiuchus |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים נושא הנחש
 סמליות:  אסקלפיוס במיתולוגיה היוונית
 עלייה ישרה:  17 שעות
 נטייה:  °‏0
 שטח נראה:  948 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־11
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  5
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בנושא הנחש (ראס אלהאג)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.1
 מטר מטאורים:  אופיוכידים  θ אופיוכידים
 מערכות כוכבים גובלות:  הרקולס  נחש  מאזניים  עקרב  קשת  נשר
 נראית בין קוי הרוחב °‏80 ו־°‏80- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש יולי
נושא הנחש הוא שמה האסטרונומי של קבוצת כוכבים הנמצאת על קו המשווה השמימי. אזור זה בשמים מכיל צבירי כוכבים רבים וחלק של שביל החלב הקרוב למרכזו. מסלול השמש חוצה את הקבוצה בין ה-1 בדצמבר וה-17 בדצמבר.
בספטמבר 2016 נאס"א אזכרה את קבוצת הכוכבים והציתה ויכוח האם קבוצת הכוכבים נחשבת כאחד המזלות באסטרולוגיה אם לאו.
גרמי שמים מעניינים

ראס אלהאג (α בנושא הנחש) הוא כוכב כפול במרחק של פחות מ-50 שנות אור המורכב מענק לבן ובן זוג עמום מאוד עם דרגות בהירות 2 ו-7 בהתאמה.
סביק (η בנושא הנחש) הוא כוכב כפול במרחק של כ-88 שנות אור המורכב מזוג תת-ענקים לבנים עם דרגות בהירות 3.0 ו-3.5.
ϱ בנושא הנחש הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים - זוג כוכבים קרוב בבהירויות מדרגות 5 ו-6 וכוכב נוסף מעט רחוק יותר בבהירות מדרגה 8.
τ בנושא הנחש הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים קרוב מאוד בבהירויות מדרגות 5 ו-6.
כוכב ברנרד הוא ננס אדום עם דרגת בהירות 9.5 והוא הכוכב השני בקרבתו אל השמש (אחרי המערכת α קנטאורי). לכוכב זה התנועה העצמית הגדולה ביותר, הוא נע על רקע השמים כמעלה אחת ב-350 שנים או כ-10 שניות קשת בשנה.
M10 ו-M12 הם זוג צבירי כוכבים בבהירויות מדרגות 7 ו-8. במשקפת הם נראים ככתמים מעורפלים.
IC 4665 הוא צביר כוכבים פתוח בקוטר של כמעלת קשת המכיל כ-20 כוכבים עם בהירויות סביב דרגה 7, המפוזרים באזור של הכוכב סבאלראי (β בנושא הנחש). ניתן לראותם בקלות עם משקפת.
מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית, שכיח קישורו של נושא הנחש לאל הרפואה היווני, אסקלפיוס, אשר מטהו הוא אחד הסמלים המסורתיים של ריפוי. לפי האגדה אסקלפיוס למד את סודות החיים והמוות מנחש אשר נשא צמחי מרפא כדי לרפא נחש אחר, אותו ניסה אסקלפיוס להרוג. כדי למנוע מהמין האנושי להגיע לאלמוות תחת טיפולו של אסקלפיוס, הרג אותו זאוס במכת ברק. לאחר מכן העלה אותו לכוכבים כדי לכבד את עבודתו הנעלה.
ראו גם

גלגל המזלות
הערות שוליים

↑  Constellations and the Calendar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4396662-7
מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי

| --- | --- |

 על שם:  אולימפיאדת מוסקבה 
 שמות קודמים:  האצטדיון האדום, אצטדיון הרפובליקה ע"ש קוסיאור, אצטדיון הרפובליקה ע"ש חרושצ'וב, האצטדיון המרכזי, אצטדיון הרפובליקה
 כתובת:  вул. Велика Васильківська, 55, м. Київ, Україна, 03150 
 מיקום:  קייב, אוקראינה
 קואורדינטות:  50°26′00″N 30°31′18″E﻿ / ﻿50.433333333333°N 30.521666666667°E﻿ / 50.433333333333; 30.521666666667
 אבן יסוד:  1923
 תקופת הפעילות:  12 באוגוסט 1923 – הווה (101 שנים)
 שופץ:  1936–1941, 1945, 1997–1999,  2008–2011
 הורחב:  1966–1968, 1978
 עלות הבנייה:  4,550,000,000 הריבניה 
 בעלים:  משרד הנוער והספורט
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Hrechyna
 קבוצות:  נבחרת אוקראינה בכדורגל   דינמו קייב   שחטאר דונצק
 מושבים:  70,050
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 nsc-olimpiyskiy.com.ua
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קייב מוגדלת) מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי (למפת קייב רגילה) מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז הספורט הלאומי 'אולימפיסקי' (באוקראינית: Національний спортивний комплекс "Олімпійський") הוא מתחם ספורט אשר במרכזו אצטדיון כדורגל רב-תכליתי, הממוקם בקייב, בירת אוקראינה. האצטדיון שבו 70,050 מקומות ישיבה, הוא מתקן הספורט המרכזי באוקראינה, ואחד מאצטדיוני הכדורגל הגדולים בעולם. האצטדיון אירח את גמר טורניר יורו 2012, ולאחר מכן אירח גם את גמר ליגת האלופות ב-2018.
היסטוריה > האצטדיון האדום

התוכנית לבנייתו של אצטדיון בקייב נהגתה כבר בשנת 1914, כאשר העיר הייתה למרכז התעשייתי של דרום-מערב האימפריה הרוסית ולשלישית בחשיבותה מבין ערי האימפריה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בוטלו התוכניות לבניית האצטדיון. במהלך המלחמה ובשנים שאחריה עברה העיר מלחמות, מהפכות וקרבות רבים שמנעו את בניית האצטדיון. בשנת 1919 הועלה מחדש רעיון בניית האצטדיון על ידי הממשל הבולשביקי, אך זה נדחה שוב בשל אי יציבות מדינית באזור.
כאשר הסדר שב על כנו בתחילת שנות העשרים, הוכרזה חרקוב כבירת הרפובליקה העממית של אוקראינה וקייב נותרה בירה מחוזית בלבד. בשנת 1923 חודשו העבודות לבניית האצטדיון על חורבות פארק אלכסייבסקי שנהרס במהלך הלחימה, במטרה לארח את אליפות אוקראינה הרב-תחומית באותה השנה. ב-12 באוגוסט נחנך 'האצטדיון האדום' עם פתיחת משחקי האליפות.
היסטוריה > חידוש האצטדיון

בשל תהליך הבנייה הנמהר נעשו שגיאות רבות בתכנון ובבניית האצטדיון, העיקרית שבהן הייתה בניית האצטדיון על ציר מזרח-מערב במקום על ציר צפון-דרום המקובל. ב-1934, עם הכרזתה החוזרת של קייב כבירת אוקראינה, הועלו תוכניות לבניית אצטדיון חלופי. בניית האצטדיון, שתוכנן לאכלס 50,000 צופים, החלה בשנת 1936.
תאריך סיום העבודות נקבע לשנת 1941 וטקס הפתיחה אמור היה להיערך ב-22 ביוני 1941. בעקבות ההפצצות האוויריות של הלופטוואפה על קייב באותו יום, במסגרת מבצע ברברוסה, נדחה טקס הפתיחה ובשערי האצטדיון נתלה שלט עם הכיתוב "הטקס נדחה עד לאחר הניצחון". לאחר ניצחונה של רוסיה על גרמניה הנאצית בשנת 1945 האצטדיון שופץ ונחנך באופן רשמי בשנת 1948 בשם 'אצטדיון הרפובליקה ע"ש חרושצ'וב'.
היסטוריה > אצטדיון הרפובליקה

בעקבות מותו של סטלין ב-1953 חל בברית המועצות תהליך דה-סטאליניזציה, ושמו של האצטדיון שונה ל'אצטדיון חרוש'צוב'. כתוצאה מהתפתחותה המהירה של העיר לאחר מלחמת העולם השנייה, עבר האצטדיון שיפוץ נוסף באמצע שנות השישים. בשנים 1966–1968 שופץ האצטדיון, תכולתו הוגדלה ל-100,000 צופים ושמו הוחלף ל'האצטדיון המרכזי'. בנוסף הוקמו במתחם מגרשי טניס מקורים, שני מגרשי כדורגל נוספים, אולם ספורט רב תכליתי המכיל כ-7,000 מקומות ישיבה, מגרשים נוספים ואף מקפצת סקי.
האצטדיון במתכונתו החדשה היה פעיל עד שנת 1978, אז נסגר לסבב שיפוצים נוסף, לקראת המשחקים האולימפיים של 1980 בהם לקח חלק באירוח טורניר הכדורגל. שמו של האצטדיון שונה שוב ל'אצטדיון לנין', שם שעורר חילוקי דעות עד לפירוק ברית המועצות ב-1991. האצטדיון האולימפי אירח את טקס הפתיחה המקומי של האולימפיאדה וכן מספר משחקי כדורגל במסגרתה.
היסטוריה > מרכז הספורט האולימפי

עם עצמאותה של אוקראינה הפך האצטדיון למתקן לאומי ונקרא 'מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי' ('אולימפי'). בקרב המקומיים האצטדיון עדיין נקרא באופן תדיר 'צנטרלני' (המרכזי) או 'רספובליקנסקי' (של הרפובליקה). גם שמה של תחנת הרכבת התחתית של קייב הסמוכה נקרא 'אצטדיון הרפובליקה' ולא שונה מאז הקמתה ב-1984.
בשנים 1997–1999 שופץ האצטדיון שוב על-פי הנחיות אופ"א ותכולתו הוקטנה ל-83,450 מושבים. החל משנות התשעים שימש האצטדיון בעיקר למשחקי כדורגל של נבחרת אוקראינה ולמשחקיה של דינמו קייב בליגת האלופות. עם זאת, אף אחת מקבוצות הכדורגל בקייב אינה משתמשת באצטדיון כביתה הרשמי, אלא באצטדיונים קטנים יותר בעיר. עד שנת 2008 האצטדיון אירח גם את גמר הגביע האוקראיני.
היסטוריה > יורו 2012

ב-18 באפריל 2007 נבחרו אוקראינה ופולין לארח במשותף את אליפות אירופה בכדורגל 2012. ב-1 בדצמבר 2008 החלו עבודות שיפוץ לקראת הטורניר, במהלכן קטנה תכולת האצטדיון ל-70,050 מושבים ונבנה מעליו גג. האצטדיון אירח שלושה משחקים בשלב הבתים, את אחד ממשחקי רבע הגמר ואת משחק הגמר בו גברה ספרד על איטליה בתוצאה 4-0.
מרקוס מסקוס

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1935 Kato Grammatiko, יוון 
 פטירה:  1 בינואר 2019 (בגיל 83) סלוניקי, יוון 
 מדינה:  יוון 
 שפות היצירה:  יוונית 
 
מרקוס מסקוס (ביוונית: Μάρκος Μέσκος;‏ 7 בספטמבר 1935, מקדוניה היוונית – 1 בינואר 2019) היה משורר וסופר יווני. מסקוס התגורר בסלוניקי ועבד בהוצאת ספרים.
בין ספרי השירה שכתב:
"לפני המוות" (1958)
"מוורובוני" (1963)
"סוסים בהיפודרום" (1973)
"בית-עלמין פרטי" (1975)
"פרחים לנחש המקולל" (1981)
"בצל האדמה" (1986)
מסקוס כתב גם את הרומנים:
"משחקים בגן-העדן" (1978)
"לשון כרותה" (1979)
"מכרים וחברים" (1987)
אחדים משיריו תורגמו לעברית וראו אור במוסף הספרותי של עיתון הארץ.
קישורים  חיצוניים

קורות חיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 103226664  LCCN: n82088174  NLG: 24153  NTA: 074009176  SUDOC: 075728214  VIAF: 44712027   WorldCat (עם VIAF): 44712027 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים ובנושא יוונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה מכנס

אין תמונה חופשית
משה מכנס (א' בחשוון תרס"א, 24 באוקטובר 1900 – י"ז באייר תשל"ב, 1 במאי 1972) היה מפעילי "בני בנימין", גואל אדמות בארץ ישראל וממייסדי נתניה ואבן יהודה.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה לאהרון לייב מכנס, איש העלייה הראשונה וממייסדי פתח תקווה, ולחיה שרה, בת אשר זליג בלום, אף הוא ממייסדי פתח תקווה. למד בבית הספר של פיק"א בפתח תקווה, בבית הספר למל בירושלים ובבית הספר של חברת "עזרה" בירושלים. בתחילת שנות ה-20 נסע למשך שנתיים לווינה ללימודים בבית הספר למסחר.
בשנות ה-20 השתתף בפעולות ארגון "בני בנימין". בשנת 1927 נישא לרות סגל ממיניאפוליס (אחותה של צילה נתניהו, אמו של  בנימין נתניהו). בשנת 1928 היה שותף ליסוד חברת "הנוטע" יחד עם אחיו גד מכנס, עובד בן עמי ואחרים, ובאמצעותה גאלו עשרות אלפי דונמים למטרות חקלאות ולבנייה עירונית. היה שותף לגאולת אלפי דונמים סמוך לחוף הים בשרון שעליהם הוקמה העיר נתניה. ביוזמת חברת "הנוטע" ייבשה ממשלת המנדט את הביצות שבאזור ובעקבות זאת הוכשרו עשרות אלפי דונמים באזור להתיישבות.
ב-1946 רכש עם אחיו גד מכנס את חברת "הדרי יפו" לשיווק פרי הדר.
נכדו הוא איש העסקים רואי מכנס
משרד ההגנה (יוגוסלביה)

| --- | --- |


מבנה משרד ההגנה היוגוסלבי ברחוב נמניינה, בלגרד
 מידע כללי
 מדינה:  יוגוסלביה, סרביה ומונטנגרו 
 תחום שיפוט:  יוגוסלביה 
 תאריך הקמה:  1 בדצמבר 1918
 תאריך פירוק:  4 ביוני 2006
 ממשלה:  ממשלת יוגוסלביה
 שר:  ראו בהמשך
 מטה מרכזי:  Yugoslav Ministry of Defence building 
 
משרד ההגנה (בסרבית: Министарство одбране, בקרואטית: ministar obrane, בסלובנית: Ministrstvo za obrambo, במקדונית: Министерство за одбрана) היה משרד בממשלת יוגוסלביה אשר היה אמון על מדיניות הביטחון של המדינה.
בתקופת ממלכת יוגוסלביה, משרד ההגנה נקרא "משרד הצבא והצי". בימי מלחמת העולם השנייה, הממשלה היוגוסלבית הגולה, פיצלה את המשרד לשניים: "משרד הצבא" ו"משרד הצי וחיל האוויר". בינואר 1942, שני המשרדים אוחדו מחדש למשרד אחד: "משרד הצבא, הצי וחיל האוויר", שהופקד בידי מפקד הצ'טניקים דראז'ה מיכאילוביץ'.
בתקופת השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה, תוארו של שר ההגנה היה "מזכיר ההגנה הפדרלי". לאחר ביטול השלטון הקומוניסטי והקמת "הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה", שונה שם התפקיד ל"שר ההגנה". התפקיד נותר על כנו עד הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-3 ביוני 2006, אז פוצל המשרד לשני משרדים נפרדים: משרד ההגנה הסרבי ומשרד ההגנה המונטנגרי.
שרי ההגנה > משרד הצבא והצי (1918–1941)

| דיוקן | שם | מפלגה | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מיכאילו ראסיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 1 בדצמבר 1918 | 30 במרץ 1919 |
|  | סטבן חאדז'יץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 30 במרץ 1919 | 19 בפברואר 1920 |
|  | ברנקו יובאנוביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 19 בפברואר 1920 | 26 במרץ 1921 |
|  | מילורד דשקוביץ' | המפלגה הדמוקרטית | 26 במרץ 1921 | 24 במאי 1921 |
|  | סטבן חאדז'יץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 24 במאי 1921 | 20 ביולי 1921 |
|  | סטבן ז'יצ'ביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 20 ביולי 1921 | 3 בינואר 1922 |
|  | מילוש ואסיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 3 בינואר 1922 | 4 בנובמבר 1922 |
|  | פטר פשיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 4 בנובמבר 1922 | 27 ביולי 1924 |
|  | סטבן חאדז'יץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 27 ביולי 1924 | 6 בנובמבר 1924 |
|  | דושאן טריפונוביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 6 בנובמבר 1924 | 24 בדצמבר 1926 |
|  | סטבן חאדז'יץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 24 בדצמבר 1926 | 23 באפריל 1931 |
|  | דרגומיר סטויאנוביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 23 באפריל 1931 | 18 באפריל 1934 |
|  | מילאן מילובנוביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 18 באפריל 1934 | 22 באוקטובר 1934 |
|  | פטר ז'יבקוביץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 22 באוקטובר 1934 | 7 במרץ 1936 |
|  | ליובומיר מאריץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 7 במרץ 1936 | 25 באוגוסט 1938 |
|  | מילוטין נדיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 25 באוגוסט 1938 | 26 באוגוסט 1939 |
|  | מילאן נדיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 26 באוגוסט 1939 | 6 בנובמבר 1940 |
|  | פטר פשיץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 6 בנובמבר 1940 | 27 במרץ 1941 |
|  | בוגוליוב איליץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 27 במרץ 1941 | 11 בינואר 1942 |
שרי ההגנה > מזכיר ההגנה הפדרלי (1945–1992)

| דיוקן | שם | מפלגה | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | יוסיפ ברוז טיטו | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה | 7 במרץ 1945 | 14 בינואר 1953 |
|  | איוואן גושניאק | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה | 14 בינואר 1953 | 18 במאי 1967 |
|  | ניקולה ליוביצ'יץ' | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה | 18 במאי 1967 | 5 במאי 1982 |
|  | ברנקו ממולה | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה | 5 במאי 1982 | 15 במאי 1988 |
|  | ולייקו קדייביץ' | המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה | 15 במאי 1988 | 8 בינואר 1992 |
|  | בלאגויה אג'יץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 8 בינואר 1992 | 27 בפברואר 1992 |
|  | ז'יבוטה פאניץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 27 בפברואר 1992 | 20 במאי 1992 |
שרי ההגנה > שרי ההגנה (1992–2003)

| דיוקן | שם | מפלגה | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מילאן פאניץ' | מועמד לא מפלגתי | 14 ביולי 1992 | 2 במרץ 1993 |
|  | פאבלה בולאטוביץ' | המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו המפלגה הסוציאליסטית העממית של מונטנגרו | 2 במרץ 1993 | 7 בפברואר 2000 |
|  | דרגוליוב אוידניץ' | מועמד צבאי לא מפלגתי | 7 בפברואר 2000 | 4 בנובמבר 2000 |
|  | סלובודן קרפוביץ' | המפלגה הסוציאליסטית העממית של מונטנגרו | 4 בנובמבר 2000 | 29 בינואר 2002 |
|  | ולימיר ראדוייביץ' | המפלגה הסוציאליסטית העממית של מונטנגרו | 29 בינואר 2002 | 7 במרץ 2003 |
|  | בוריס טאדיץ' | המפלגה הדמוקרטית הסרבית | 7 במרץ 2003 | 16 באפריל 2004 |
|  | פרבוסלב דביניץ' | G17 פלוס | 16 באפריל 2004 | 21 באוקטובר 2005 |
|  | זוראן סטאנקוביץ' | מועמד לא מפלגתי | 21 באוקטובר 2005 | 4 ביוני 2006 |
משה בירדוגו

| --- | --- |
שער הספר "ראש משביר" (ליוורנו 1765)
שער הספר "ראש משביר" (ליוורנו 1765)
 לידה:  1679 ה'תל"ט מקנס, מרוקו מרוקו
 פטירה:  1730 (בגיל 51 בערך) ה'תצ"א מקנס, מרוקו מרוקו
 כינוי:  המשב"יר
 מקום קבורה:  מקנס
 מקום מגורים:  מקנס
 תקופת הפעילות:  ?–1730 
 תחומי עיסוק:  אב בית הדין ראש ישיבה רב בית כנסת
 רבותיו:  יוסף בהתית
 תלמידיו:  יעקב טולידנו מרדכי אצבאן יהודה בירדוגו
 בני דורו:  יעקב אבן צור חיים בן עטר
 אב:  אברהם בירדוגו
 מספר צאצאים:  5
רבי משה בירדוגו (מכונה המשבי"ר. ה'תל"ט, 1679 - ה'תצ"א, 1730) היה אב בית הדין, ראש ישיבה ורב בית כנסת במקנס בראשית המאה ה-18.
ביוגרפיה

נולד במקנס לאברהם בירדוגו. אמו הייתה אחותו של הרב חביב טולידנו, אב"ד מקנס, שאצלו הוא למד. הוא למד גם מפי הרב יוסף בהתית, מדייני העיר. מסופר עליו שידע את ששת סדרי משנה בעל פה.
בסביבות ה'תע"ה מונה לדיין. בשנת ה'תפ"ג, עם פטירת דודו רבי משה טולידנו שהיה אף הוא אב"ד במקנס, מונה לאב בית הדין במקנס. בבית דינו ישבו הרבנים משה אדהאן, אברהם חסין, חנניה בן זכרי ויהודה בירדוגו. שימש גם כרב בית כנסת. עמד בראשות הישיבה הגדולה במקנס והקדיש את מרבית זמנו ללימוד תורה לתלמידים בגילאים שונים.
נשא ונתן עם חכמי פאס, רבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור. פעל נגד רצונה של קהילת סלא לחייב את רבי שמואל די אבילה במיסים, כנגד מנהג ערי מרוקו. כן היה בידידות עם רבי חיים בן עטר.
נפטר בה' בחשוון ה'תצ"א (1730) ונקבר במקנס.
פרנסתו

המשבי"ר לא התפרנס מהרבנות והדיינות, ולשם כך קיבל את חזקת השחיטה מאת הקהילה. בשל שאר עיסוקיו השכיר שוחט שישחט במקומו. לאחר זמן מה ערערו על כך כמה מהשוחטים, וכדי להימנע ממחלוקת הסכים לצמצום זכויותיו. גם הסכם זה לא האריך ימים. הרב יהודה בן עטר התייצב בעקבות כך לימינו וכתב לשבחו: ”כל שכן לרב מצויין בעיר העומד לשרתם ימים ולילות, שאילו היו באים לקבוע לו פרס על עבודתו ועל משאו יגדל חסדו על הקהל בתשלומי כפל ארבעה וחמישה, ומי הוא זה ואיזה הוא אשר שלח ידו במשיח ה' ונקה”.
משפחתו

רבי משה הוא בן למשפחת בירדוגו הידועה במרוקו בערים מקנס ורבאט מהמאה השבע עשרה. אבי סבו רבי משה, הוא אבי השושלת ומכונה 'רבי משה הקדמון'.
לרב בירדוגו נולדו ארבע בנות ובן. בתו בליידא נישאה לבן דודו רבי מרדכי בירדוגו (המכונה "המרבי"ץ"). בת אחרת נישאה לרב יחיא אלכרייף. בנו רבי יהודה מילא את מקום אביו כדיין. נפטר מספר שנים לאחר מות האב.
מתלמידיו

רבי יעקב טולידנו - אב"ד מקנס
רבי מרדכי אצבאן - מחכמי מקנס וחלב
רבי יהודה בירדוגו - דיין במקנס ומחבר הספר "מים עמוקים" על התורה
ספריו

הרב בירדוגו סידר חלק מדרשותיו לדפוס אך הספר לא ראה אור. לאחר פטירתו, ניסה בנו, רבי יהודה, להדפיס שוב את הכתבים אך עקב פטירתו המוקדמת הניסיון לא צלח.
דברי משה - שו"ת. נדפס שוב בהוספות על ידי מכון אהבת שלום בשם 'תורת המשבי"ר'.
ראש משביר ב' חלקים - חלק א' על הש"ס וחלק ב' דרשות.
כנף רננים - על התורה ופירוש רש"י.
לקריאה נוספת

משה עמאר, תולדות מרן המשבי"ר זצוקללה"ה ותקופתו, מבוא לספר ראש משביר על התורה, הוצאת דובב שפתי ישנים, עמ' 17–76
הערות שוליים

↑  כך הסיק הרב פרופ' משה עמאר על פי דברי הרב יוסף משאש (אוצר המכתבים חלק א סימן קעג). וכ"כ בהקדמה ל'ראש משביר' על התורה, עמוד כג
↑  עליו: 'כנף רננים', דרוש ב' להספד, עמוד קעו.
↑  לשון למודים ליעב"ץ, עמוד 254
↑  ראו בהקדמה ל'תורת המרבי"ץ', הוצאת חברת 'אהבת שלום', עמוד 34, שככל הנראה התמנה לאב בית דין אחר עזיבת רבי יעקב אבן צור (יעב"ץ) את מקנס.
↑  מחבר הפיוט סוכה ולולב לעם סגולה
↑  ראו לדוגמה שו"ת משפט וצדקה ביעקב חלק א סימנים: לד, מח, ועוד; דברי משה סימן עד
↑  ראו גבול בנימין סימנים יב- יג; תוקפו של יוסף ח"א סימן מ"ג
↑  ראו למשל כנף רננים, עמ' קפז
↑  שו"ת ופסקים לרבי יהודה אבן עטאר יו"ד סימן א; דברי משה סימן ה
↑  משפט וצדקה ביעקב, חלק א סימן רסא.
↑  ראו אור החיים דברים א טז ד"ה 'עוד ירצה'; חפץ ה' שבת י ע"ב ועוד
↑  שו"ת ופסקים לרבי יהודה בן עטר יורה דעה סימן א
↑  הקדמת הרב פרופ' משה עמאר לספר כתונת יוסף, לרבי יוסף בירדוגו ממקנס; הרב רפאל אנקווא בהקדמה ל'כתונת יוסף' חלק ב'
↑  בניהם היו הרבנים יקותיאל בירדוגו ורפאל בירדוגו.
↑  בנם היה הרב בנימין אלכרייף, בעל שו"ת "גבול בנימין" (חתנו של רבי דוד חסין)
↑  ראו 'ראש משביר על התורה' מהדורת עמאר, עמודים 57-60.
↑  הקדמת היעב"ץ לספרי המשבי"ר.
↑  הערות לספר זה באתר 'גליונות'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299677305171  BnF: cb177048355 (data)  GND: 1078791112  ISNI: 0000 0000 7017 7443  LCCN: nr98015605  VIAF: 68842385   WorldCat (עם VIAF): 68842385
מת'יו מוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בפברואר 1984 (בן 40) סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מת'יו ג'יימס מוי (באנגלית: Matthew James Moy ; נולד ב-3 בפברואר 1984‏) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. מת'יו נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה.
קריירה

קריירת המשחק של מוי החלה בשנת 2008. הוא הופיע במספר סדרות, ביניהן: מחשבות פליליות, גוד לאק צ'ארלי, איך פגשתי את אמא ו"Zeke and Luther". בעונה התשיעית של סקראבס הוא גילם את דמותו של טרנג וב-iCarly הוא גילם את דמותו של שון. הוא עשה הופעות אורח בביג טיים ראש כבלוגר מפורסם בשם דייק ובמקום טוב באמצע כאחד ממשפחתו של האק. מוי גילם את עצמו בתוכנית המציאות "Cha$e".
בשנת 2011 החל מוי לשחק את האן לי, באחד מהתפקידים המרכזיים בקומדיית המצבים "מרוששות" של רשת CBS. על דמותו של האן לי נמתחה ביקורת מצד מבקרי טלוויזיה שהצביעו על תיאורו כ"זעיר, ילדותי, אדם תאב בצע עם דפוסי דיבור ילדותיים"[דרוש מקור].
מוי גילם את דמותו של רון, החבר הכי טוב של גרובר, בסרט העצמאי "The Grover Complex".
בשנת 2011 שיחק בסרט "קשר לא מחייב" בדמותו של צ'אק, בחור שמצלם בטלפון הסלולרי שלו.
מוי דיבב את דמותו של "Firefly" במשחק הווידאו של ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ. כמו כן הוא דיבב בתפקידים קטנים במשחקי הווידאו "White Knight Chronicles" ו"Blur".
בשנת 2023 החל לשחק בעונה השנייה של הסיטקום "American Auto" ברשת NBC, בתפקיד של דייל.
הערות שוליים

1 2  "2 Broke Girls Cast: Matthew Moy". Cbs.com. נבדק ב-2012-02-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018176075  MusicBrainz: c8e7a45c-a09f-4168-8d3e-b1add094aa07  VIAF: 824154688465448380003   WorldCat (עם VIAF): 824154688465448380003
משפט רימן-רוך

במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית ובאנליזה מרוכבת, משפט רימן רוך הוא משפט חשוב המאפשר לחשב את המימד של מרחבי פונקציות מרומורפיות עם אפסים וקטבים נתונים על משטחי רימן קומפקטיים ומאפשר להסיק את קיומן של פונקציות המוגדרות על המשטח ומקיימות אילוצים מסוימים על האפסים והקטבים שלהן.
המשפט הוכח בשני חלקים. תחילה הוכיח ברנהרד רימן טענה חלשה יותר הנקראת אי שוויון רימן. לאחר מכן הוכיח אחד מתלמידיו, גוסטב רוך, את המשפט במלואו בשנות ה-50 של המאה ה-19.
מאוחר יותר הוכחו הכללות רבות של המשפט, בין היתר לעקומים אלגברים וליריעות אלגבריות מממדים גבוהים יותר.
המרחב (L(D

נניח כי X הוא משטח רימן קומפקטי, וכי D הוא מחלק על X. כזכור, מחלק D על משטח רימן קומפקטי הוא פשוט סכום סופי  \,\sum _{i=1}^{n}c_{i}\cdot x_{i} כאשר  \,c_{i}\in \mathbb {Z}  הם מספרים שלמים, ו \,x_{i}\in X הן נקודות בX. הדרגה של D מוגדרת להיות  \,\deg(D)=\sum _{i=1}^{n}c_{i}.
המרחב (L(D > יחס סדר חלקי על מחלקים

נניח כי  \,D_{1},D_{2} הם שני מחלקים על X כך שמתקיים
 \,D_{1}=\sum _{i=1}^{n}c_{i}\cdot x_{i}
 \,D_{2}=\sum _{i=1}^{n}d_{i}\cdot x_{i}
(כל שני מחלקים אפשר לכתוב עם אותם אינדקסים בדיוק משום שייתכן ש \,c_{i} או  \,d_{i} שווים ל0 עבור אינדקסים מסוימים).
נגדיר יחס  \,\leq   על המחלקים על X באופן הבא:
נאמר ש  D_{1}\leq D_{2} אם לכל  \,1\leq i\leq n מתקיים  \,c_{i}\leq d_{i}.
ניתן להראות שזהו יחס סדר חלקי על קבוצת המחלקים על X.
לדוגמה, אם  \,x,y,z\in X הן נקודות על X, ו \,D_{1}=x+2y,  \,D_{2}=3x+4y+5z, אז מכיוון שהמקדם של כל נקודה ב \,D_{1} קטן או שווה מהמקדם של כל נקודה ב \,D_{2}, הרי ש D_{1}\leq D_{2}.
המרחב (L(D > הגדרת המרחב (L(D

בהינתן מחלק D על משטח רימן קומפקטי X, מסמנים את שדה כל הפונקציות המרומורפיות על X ב  {\mathcal {M}}(X). נשים לב ששדה הפונקציות המרומורפיות של X הוא מרחב וקטורי מעל שדה המספרים המרוכבים. 
נגדיר את המרחב (L(D שהוא תת-מרחב של שדה הפונקציות המרומורפיות באופן הבא:
\,L(D)=\{f\in {\mathcal {M}}(X)^{\times }:(f)\geq -D\}\cup \{0\}
כזכור,  \,(f) הוא המחלק המתאים לפונקציה המרומורפית f. רק לפונקציות מרומורפיות השונות מפונקציית ה0 מתאים מחלק, ולפיכך יש להוסיף את פונקציית ה0 על מנת לקבל מרחב וקטורי.
נסביר כעת את משמעות ההגדרה. לשם כך, נניח כי  \,y,z\in X הן נקודות בX, ונניח כי  D=3\cdot y-4\cdot z הוא מחלק על X.
בדוגמה זו, המרחב  \,L(D) יכיל את פונקציית ה0 וכן את כל הפונקציות המרומורפיות  f\in {\mathcal {M}}(X)^{\times } כך שמתקיים  (f)\geq -D=-3\cdot y+4\cdot z
בפרט, לכל נקודה  \,x\in X כך ש \,x\neq y ו \,x\neq z מתקיים  \,(f)(x)\geq 0. לפיכך לכל נקודה x כזאת, f הולומורפית בx. בנקודה y על f לקיים  \,(f)(y)\geq -3, ולפיכך לf יכול להיות קוטב בנקודה זו, כאשר סדר הקוטב הוא לכל היותר 3.  בנקודה z על f לקיים  \,(f)(z)\geq 4, ולפיכך בנקודה זו יש לf אפס מסדר 4 לפחות. כל פונקציה f שהיא פונקציה מרומורפית על X ואשר מקיימת את התנאים הללו תהיה שייכת למרחב (L(D עבור D הנ"ל.
באופן כללי, התנאים של השתייכות למרחבי (L(D עבור פונקציה  \,f\neq 0 הם תנאים מ3 הסוגים הבאים:
עבור נקודות x שעבורן  \,D(x)=0, על f להיות הולומורפית בנקודה x.
עבור נקודות x שעבורן  \,D(x)=n>0, בנקודה x לפונקציה f מותר שיהיה קוטב מסדר לכל היותר n.
עבור נקודות x שעבורן  \,D(X)=-n<0, בנקודה x לפונקציה f חייב להיות אפס מסדר n לפחות.
ניתן להראות כי (L(D הוא מרחב וקטורי ממימד סופי מעל שדה המספרים המרוכבים. משפט רימן רוך מאפשר לחשב את המימד של (L(D.
משפט רימן רוך

נניח כי X משטח רימן קומפקטי, D הוא מחלק על X וכי הגנוס של X הוא g. 
אי שוויון רימן נותן חסם תחתון למימד של (L(D על ידי: 
 \dim L(D)\geq \deg D-g+1
לעומת זאת, משפט רימן רוך מאפשר לחשב במדויק את המימד של  (L(D באמצעות הנוסחה הבאה:
\,\dim L(D)=\dim {\mathcal {H}}^{1}(X,{\mathcal {O}}_{D})+1-g+\deg D
כאשר  {\mathcal {H}}^{1}(X,{\mathcal {O}}_{D}) היא קוהומולוגיית צ'ך הראשונה של האלומה  \,{\mathcal {O}}_{D}.
משפט רימן רוך > האלומה  \,{\mathcal {O}}_{D}

בהסתמך על הגדרת המרחב הווקטורי (L(D, בהינתן מחלק D על משטח רימן קומפקטי X, נגדיר אלומה שתסומן על ידי  {\mathcal {O}}_{D}, אשר תאפשר להסיק מידע גלובלי ממידע מקומי על המרחב (L(D.
בהינתן קבוצה פתוחה  U\subseteq X נגדיר את  \,{\mathcal {O}}_{D}(U) להיות אוסף הפונקציות המרומורפיות על U, שביחס לקבוצה הפתוחה U שייכות ל(L(D. בצורה מדויקת, ההגדרה היא:
{\mathcal {O}}_{D}(U)=\{f\in {\mathcal {M}}(U):(f)(x)\geq -D(x),\forall x\in U\}
כאשר  \,{\mathcal {M}}(U) מסמן את שדה הפונקציות המרומורפיות על U. נזכור כי U כתת-קבוצה  פתוחה של משטח רימן היא בעצמה משטח רימן, ולכן יש למושג שדה הפונקציות המרומורפיות על U את משמעותו הרגילה.
הומומוריפזמי הצמצום הם צמצומים רגילים של פונקציות. מכיוון ששייכות לקבוצה זו הוגדרה באמצעות תכונה מקומית, הרי שקל לוודא שאקסיומת ההדבקה מתקיימת וזוהי אכן אלומה של מרחבים וקטורים.
ראו גם

משפט מיטאג-לפלר
מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג

מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג הוא חברה לתועלת הציבור בין-דתית מקדם חברה מכילה לכל הקבוצות הדתיות, העדות והקבוצות הלאומיות. באמצעות פעילויות חינוכיות, מפגשים, מחקר, ייעוץ והנגשת מידע.
בארגון פועלות שמונה תוכניות מרכזיות. תוכניות הארגון תורמות להבנה ולהערכה של והמסורות הדתיות, תרבותיות ולאומיות של האחר. הארגון נוסד בשנת 2004 על ידי דניאל רוסינג, ומשתף פעולה עם למעלה מ-140 מוסדות וארגונים, כ-8000 איש ואישה משתתפים בפעולות השונות מדי שנה.