stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדת השומרונית
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > ברית מילה

ברית המילה נעשית ביום השמיני ללא דחייה, אלא אם מדובר במקרה חמור של פיקוח נפש ודאי. כמו כן אם התינוק נמצא באינקובטור ניתן לדחות את הברית, כי האינקובטור שקול לרחם האם. אולם אם מדובר בבעיה רפואית שאינה בוודאות תגרום למותו של היילוד, ברית המילה תתבצע במתכונתה. כך לדוגמה, במקרה של צהבת, אין השומרונים דוחים את המילה, בניגוד ליהדות, שגם בחשש קל לבריאות היילוד דוחה את הברית.
בימינו ברית המילה בקרב השומרונים מתבצעת על ידי מוהל יהודי מכיוון שאין שומרונים שעברו הכשרה והוסמכו לבצע את הליך המילה על ידי הרשויות.
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > פרטי לבוש

בכניסתם לבית הכנסת השומרונים מתכסים בטלית ששונה לגמרי מהטלית של היהודים כיום; זהו בגד לבן היורד עד לכפות הרגליים ובעל שרוולים ארוכים כאשר בכנף הטלית הימנית תפורים 22 כפתורים שמסמלים את מספר אותיות התורה ובכנף השמאלית תפורות 22 לולאות. מאחורי הטלית ישנו סמל המסמל את הציצית.[דרוש מקור] מעבר לטלית השומרונית, ישנו גם הבגד נוסף דישדש[דרוש מקור] שיכול להיות בצבעים שונים ואף עם שרוולים קצרים ואותו הם לובשים מתחת לטלית שאותה מורידים אחרי התפילה ונשארים עם הדישדש במהלך השבת[דרוש מקור].
בכניסה לבית כנסת ובזמן התפילה, השומרונים מכסים ראשם (אין הם חייבים בכיסוי ראש בימי חול וגם לא בטלית/ציצית - "והבדלתם בין הקודש ובין החול") בכיסויי ראש מגוונים. לרוב זהו תרבוש טורקי אדום עם חוטים שחורים. בני משפחת הכהנים בהגיעם לגיל מסוים (מבוגר) מלפפים את התרבוש ברצועת בד לבנה בשבתות ובמועדים או ברצועת בד אדומה בימי חול. שומרונים מבוגרים ממשפחות אחרות נוהגים אף הם להניח רצועת בד על התרבוש, אך היא דקה יותר ובצבע צהוב. פרט לזקני הכהנים שיש להם את כיסוי הראש המיוחד, רשאי כל שומרוני לחבוש כיסוי ראש שמתאים לו. למרות זאת כל שומרונֵי שכם חובשים תרבוש ואילו אחיהם בחולון חובשים גם כיסויי ראש אחרים וזאת בשל העובדה שתושבי שכם מרבים לנסוע לירדן, שם הם רוכשים את התרבושים. אצל השומרונים בחולון נפוצות כומתות בצבע שחור או סגול אותן הם רוכשים בתל אביב. כמו כן נפוצות הכיפות הסרוגות הגדולות והכיפות הבוכריות (ראו תמונות). חלק מהשומרונים נוהגים להחזיק מקל הליכה במהלך תפילה בבית כנסת וכן להעביר מחרוזת תפילה בין אצבעותיהם. לנשים השומרוניות אין לבוש מיוחד, הן רשאיות להתלבש על פי טעמן, אך נמנעות מללבוש מכנסיים ביום השבת.
תפילות, בתי כנסת ותשמישי קדושה > מזוזות

המזוזה השומרונית היא לרוב לוח שיש שעליו חרוט המשפט "שמע ישראל", או חרוטים פסוקים מהתורה בסגנון "ופסח ה' על הפתח ולא יתן המשחית לבוא אל בתיכם לנגף" (שמות, י"ב, כ"ג). את הלוח תולים מעל דלת הכניסה לבית. גם בתוך הבתים מרבים השומרונים לשים ברכות מהתורה על הקירות.
מצוות ומנהגים נוספים > חתם תורה (בר מצווה)

מושג ה"בר מצווה" אינו קיים בדת השומרונית בצורה המוכרת בדת היהודית. בעוד שבדת היהודית מחויב הילד במצוות החל מגיל 13 והילדה החל מגיל 12, בדת השומרונית מחויב הילד במצוות החל מיום לידתו. כך לדוגמה ביום הכיפורים, גם תינוקות שאינם יונקים מחויבים בצום ובשאר מצוות היום.
המושג המקביל לבר המצווה בדת השומרונית נקרא "חתם תורה". כבר ברגע שמקבל דעת ומסוגל ללמוד, הולך הילד השומרוני (בן או בת) אל אחד מכהני העדה ולומד את הכתב השומרוני, קריאתו ואת כל חמשת חומשי התורה ופרשנותם כפי המנהג השומרוני. בתום הלימוד שעשוי לקחת כמה שנים, לומד הילד בעל-פה את ברכת משה כפי שמופיעה בפרשת וזאת הברכה בסוף ספר דברים. ברגע שמסיים את הלימוד, נקרא הילד בשם "חתם תורה", או אצל הבנות - "חותמת תורה".
טקס חתימת התורה הוא המקבילה לטקס בר המצווה היהודי, אך כאמור - יכול להיחגג בכל גיל שהוא, תלוי בקצב התקדמות הלימוד של הילד. עיקרו של הטקס יהיה כאשר יעמוד הילד ויקרא בקול רם באוזני קהל המוזמנים את ברכת משה כפי שלמד אותה זה עתה. בתום הקריאה, יחלו החגיגות האופייניות לאירועים ביהדות, הכוללים סעודה, מוזיקה וריקודים.
מצוות ומנהגים נוספים > חתם תורה (בר מצווה) > תפילין

בניגוד למקובל ביהדות, שבו הילד מניח תפילין לראשונה בבר המצווה, בדת השומרונית אין מצווה מוחשית להנחת תפילין. את הפרשיות המורות על קשירת התפילין על היד ועל הראש מפרשים השומרונים במובנים רוחניים. יחד עם זאת, ישנן דעות בקרב השומרונים שבעבר מצווה זו נחגגה בצורה מוחשית, אולם בשל פרעות ורדיפות נאלצו השומרונים להימנע מקיום המצווה.
מצוות ומנהגים נוספים > חתונה וגירושין

הליך החתונה בדת השומרונית מתחלק לשלושה שלבים:
קידושין - קבלת הסכמה על הנישואין.
אירוסין - הכרזה על הזוג כנשוי.
נישואין - טקס הקראת הכתובה.
בשלב הקידושין מגיעים הורי החתן לבית הורי הכלה, ומבקשים את ידה של בתם עבור בנם. באם כל הצדדים הסכימו והיו להסכמה שני עדים, הליך החתונה יימשך כנוהג. זהו השלב היחיד בהליך החתונה שניתן לבטל ללא הליך גירושין רשמי, אף לאחר השלמתו.
בשלב האירוסין מוכרז הזוג כנשוי באופן רשמי. הטקס מתבצע במעמד הזוג, משפחתם, כהן העדה שמארס את הזוג ועוד שני עדים המוודאים שההליך מתבצע בהסכמתה של הכלה. לאחר השלמת האירוסין, לא ניתן לבטל את המשך הליך החתונה ללא גירושין רשמיים, ולכן בדרך כלל נוהגים לבצע את שלב האירוסין זמן קצר לפני שלב הנישואין.
מנהג נוסף, שאינו חלק רשמי מהליך החתונה, ומתבצע לאחר שלב האירוסין הוא "חינה" (מעין מסיבת רווקות עבור הכלה) ו"משכרה" (מלשון שיכר, מעין מסיבת רווקים עבור החתן), שבו נוהגים הזוג לחגוג את סיום רווקותם עם חבריהם, בשילוב של מנהגים ייחודיים המתקיימים בדת השומרונית.
השבת שלפני טקס הנישואין נקראת "שבת פותחת", שבו נוהגים להתארח הגברים של הקהילה בבית הורי החתן לקריאת פרשת השבוע. לאחר הקריאה מוגש כיבוד עבור האורחים. בצאת השבת מגישה המשפחה כיבוד עבור האורחים שאינם גרים בעיר.
שלב הנישואין מתבצע בדרך כלל כאירוע מושקע באולם אירועים. בשלב זה מתבצע טקס הקראת הכתובה במעמד כל מוזמני האירוע יחד עם שיירת כהנים. המנהג הוא שהחתן והכלה יושבים על במה מוגבהת אל מול כל המוזמנים כאשר ראשם מכוסה - ראשו של החתן בכובע וראשה של הכלה בהינומה. על הכתובה חותמים הכהן, שני העדים משלב האירוסין, החתן ואבי הכלה. בתום הקראתה, עוברת הכתובה למשמרת בידי אבי הכלה. המנהג השומרוני הוא שלא פותחים וקוראים בכתובה לאחר החתונה כלל, אלא אם כן הוחלט על גירושין. לאחר טקס הכתובה מתחיל אירוע שמחת החתונה, הכולל סעודה וריקודים.
הליך הגירושין הוא הליך נדיר יחסית בקהילה השומרונית. ההליך מתבצע על ידי הוצאת הכתובה ורישום ב"ספר כריתות". על פי הדת השומרונית, רק הכהן הגדול רשאי לבצע את ההליך, וזאת על מנת שתהיה לו הזדמנות לפשר בין הצדדים, ולקדם שלום בית.
השומרונים מוכרים כקהילה דתית בידי הרשות הפלסטינית, המכירה בנישואים וגירושים של כהני הקהילה. מאחר שבישראל הדת השומרונית אינה נחשבת ליהדות, וקהילת השומרונים היא קהילה ייחודית ומובחנת, גם משרד הפנים הישראלי מכיר בנישואים ובגירושים.
מצוות ומנהגים נוספים > נידה

על פי הדת השומרונית, החל מהיום שראתה את דם הווסת, מחויבת האישה לשמור נידה שבעת ימים. בימי נידתה נאסר על האישה לגעת בחפצים או באנשים אחרים, וכן עליה להודיע לציבור שהיא כרגע בטומאת נידה על מנת שגם הם יזהרו מלבוא עמה במגע. בזמן הנידה מוקצים עבור האישה כלים מיוחדים לשימושה, שהוכנו במיוחד לימים אלו. מנהג השומרונים שבימי נידה של אחת הנשים, הנשים האחרות עוזרות לה ומבשלות עבורה, וזאת כדי להקל עליה לשמור על ימי טומאתה ביתר קלות. לאחר שבעת ימי הנידה, טובלת האישה במים ובכך מסיימת את ימי טומאתה.
גם לאחר לידה הנשים מחויבות לשמור טומאת נידה עם כללים מורחבים, בהסתמך על הכתוב בספר ויקרא. כאשר האישה יולדת בן עליה לשמור 40 ימי טומאה - 7 ימי נידה ועוד 33 ימי טומאה בדרגה מופחתת יותר, וכאשר יולדת בת, עליה לשמור 80 ימי טומאה - 14 ימי נידה ועוד 66 ימי טומאה בדרגה מופחתת יותר.
מצוות ומנהגים נוספים > מנהגי קבורה ואבלות על המת

השומרונים כיום נוהגים לקבור את מתיהם בשני בתי עלמין: בית העלמין המסורתי בהר גריזים, ובית העלמין קריית שאול בתל אביב, בחלקה ייעודית לבני העדה.
כאשר נפטר קרובו של אדם, לפני טקס לוויית המת, מנהג השומרונים הוא שהמלווים עומדים סביב ארון הקבורה וקוראים את כל חמשת חומשי התורה. לאחר הקריאה, יוצאים המלווים בהליכה איטית אל עבר חלקת הקבר, בליווי שירת האזינו שבספר דברים. מנהג השומרונים לקבור את המת כאשר הוא לבוש בבגדי שבת מסורתיים, חבוש במגבעת ועטוף בטלית לבנה, וזאת בשל האמונה שבעת תחיית המתים, יקומו המתים עם בגדיהם המכובדים ויהיו מוכנים למעמדו הנשגב של היום. מטעמי טומאה וטהרה, נוהגים השומרונים לא לגעת כלל בגופת המת או בקברים.
בדומה ליהדות, גם הדת השומרונית מורה לקרוביו של המת לשבת עליו שבעה, וזאת כהסתמכות על הפסוקים המתארים את יוסף מתאבל על אביו שבעת ימים. בעת השבעה, נוהגים כלל השומרונים לפקוד את בית המת שבו יושבים האבלים. במשך שבעת ימי האבלות, מנהג השומרונים לערוך תפילות בבוקר ובערב, לעילוי נשמתו של המת.
"אורח והלכות הדת הישראלית"

זו הכותרת של ספר, המצוי בבית הספר הרם בעיר סינסינטי בארצות הברית, אשר התקבל מהאספן דוד מילר - ידיד השומרונים, אשר עסק בהוראת הלשון העברית לבני השומרונים בשכם בהתאם להמלצת יצחק בן-צבי.
כותרתו של פרק י"א לספר היא: "משמרת ימי האבל ויום המועד בין שמרים ליהודים" - מנהגי האבלות בקרב בני העדה השומרונית. להלן תיאור המנהגים:
"משפט המת" הוא סוד מאת ה'. "לעת יצא זה הרוח מן הפגר, יהיה הפגר כנבילה" וכל הנוגע בו יטמא שבעת ימים.
כאשר נודע כי קרב מועד מותו של האדם, יפנו את ראשו להר גריזים והכהן יעמוד מעל ראשו. הכהן יקרא חלק משירת האזינו ואת המשפט המופיע בראש הערך בלשון השומרונית:
כרזין ואמרים לית אלא אלה אחד, אימנותי בך ה' ובמשה בן עמרם עבדך, ובתורה הקדושה ובהר גריזים בית אל וביום נקם ושילם
אחרי פטירתו של האדם, יקרא הכהן "שירות ותהילות גדלות לשם ברוך הוא".
לאחר דברי הכהן, "יספדו לבכותו קריביו  וכל בני דודיו".
יכינו את התכריכים: כתונת לבנה, בגדי בד, בגד, אפוד, בגד בד ומצנפת - הכל בגדים חדשים. וירחצו את בשרו במים.
לאחר מכן, קוראים קטעים מהתורה, מוליכים אותו לקבר ו"לעת יטמנו אותו בעפר יחתמו השירה באמרם ראו עתה כי אני אני הוא עד סוף התורה.
הכהן יאמר דברי נחמה וינחם את קרובי המת.
כל מי שעסק במת יהיה טמא שבעה ימים.
במחקר

במחקר האקדמי אודות הדת השומרונית קיימות שתי דעות באשר להתפתחותה. לפי דעה אחת, הדת השומרונית התפתחה מתוך היהדות כזרם נוסף. לפי דעה אחרת, הדת השומרונית התפתחה מתוך הדת שהייתה נהוגה בממלכת ישראל לפני חורבנה, והתפתחה במקביל להתפתחות היהדות. החוקר לסטר גראב כינה את הדעות הללו "העמדה הפולמוסית" ו"העמדה האפולוגטית" בהתאמה. בשנים האחרונות, העמדה האפולוגטית נעשתה רווחת יותר, והדעה המקובלת היא שהיהדות והדת השומרונית התפתחו במקביל זו לזו, כאשר כל אחת הייתה המשך רציף לפולחן הנהוג בממלכות יהודה וישראל, בהתאמה. עם זאת, העמדה הפולמוסית מביאה כהוכחה חזקה לשיטתה, שבעוד שבממלכת ישראל עיקר הפולחן היה בבית-אל הרי שאצל השומרונים הפולחן בהר גריזים.
ראו גם

שומרונים
קראים
לקריאה נוספת

יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, יד יצחק בן-צבי, מהדורה שלישית, תשל"ו - העורך: שמריהו טלמון, עורך משנה: ישעיהו גפני.
ארנון דנצ'ו,השומרונים: בישול, מסורות, מנהגים ,ראש ירוק, תש"ס.
1953 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1952   1951  1950 |  דגל ישראל | 1953  בישראל |  »»»  1954   1955   1956 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1953 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1953
1953 בישראל (ה'תשי"ג – ה'תשי"ד) הייתה השנה החמישית לעצמאותה של מדינת ישראל. בדצמבר אותה שנה הודיע דוד בן-גוריון, בפעם הראשונה, כי החליט לפרוש מראשות המדינה לשדה בוקר. החליף אותו בראשות ממשלת ישראל ראש הממשלה השני, משה שרת. תחת שרת הוקמה ממשלת ישראל החמישית. למרות פרישתו המוצהרת, המשיך בן-גוריון למשוך בחוטים הפוליטיים, ומשה דיין ושמעון פרס התייעצו בו בנושאים ביטחוניים ויזמו פעולות מאחורי גבו של שרת, אשר התנגד למדיניות פעולות התגמול.
הנהגה

נשיא המדינה – יצחק בן-צבי
ראש ממשלת ישראל  הרביעית  – דוד בן-גוריון
יושב ראש הכנסת השנייה – יוסף שפרינצק
נשיא בית המשפט העליון – משה זמורה
ראש המטה הכללי – מרדכי מקלף עד 6 בדצמבר, מאז משה דיין
מפכ"ל המשטרה – יחזקאל סהר
פוליטיקה וממשל

העברת חוק חינוך ממלכתי וביטול הזרמים בחינוך הוביל למחאות, אף על פי שכביכול בא משבר החינוך של תחילת שנות ה-50 על סופו: ב-26 במאי נעצרו שניים מחברי מתחרת ברית הקנאים בדרכם להטמין מטען חבלה במשרד החינוך הישראלי, במחאה נגד חוק חינוך ממלכתי. משבר עם הציבור החרדי מתחולל גם על רקע חוק שירות לאומי, המצווה על כל אישה לא נשואה בגיל גיוס אשר קיבלה פטור משירות צבאי עקב דתה, לשרת שירות לאומי. התנגדותם החריפה של החרדים מביאה לכך שהחוק לא מיושם. מועבר גם חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) המעורר התנגדות מצידה של הליגה למניעת כפייה דתית.
פוליטיקה וממשל > המשבר ביחסים עם ברית המועצות

המשבר ביחסי ישראל עם ברית המועצות והגוש המזרחי החל עוד ב-1952, עם משפטי פראג ואף הכה גלים במפ"ם (על רקע בחינה מחודשת של היחס לסטאליניזם) ובתנועה הקיבוצית. מדיניותה האנטישמית של ברית המועצות הסעירה לא רק את גופי השמאל. לאחר הפיגוע בצירות הסובייטית בתל אביב ב-9 בפברואר, ניתקה ברית המועצות את יחסיה עם ישראל ב-11 בפברואר; אלה יתחדשו רק לאחר הגלאסנוסט.
פוליטיקה וממשל > צבא וביטחון

ערב פרישתו ממנה בן-גוריון את פנחס לבון לשר הביטחון; את שמעון פרס למנכ"ל משרד הביטחון ואת משה דיין לרמטכ"ל. השלושה פועלים לאחר פרישתו של בן-גוריון, בהתאם לתפיסתו המדינית-ביטחונית של הלה (המנוגדת לעמדותיו של ראש הממשלה משה שרת) ואף מבצעים פעולות ללא ידיעתו של שרת וללא אישורו.
על רקע ההסתננויות ומצב הביטחון ב-26 באפריל הוקם חיל משמר הגבול במסגרת משטרת ישראל ונפרס במסגרת של שמונה פלוגות לאורך הגבולות מירושלים בדרום ועד גבול הצפון. למפקדו הראשון של מג"ב מונה פנחס קופל. ב-5 באוגוסט מוקמת בצה"ל יחידה 101, בפיקודו של רס"ן אריאל שרון. ב-14 באוקטובר מבצעת היחידה, יחד עם גדוד 890 של חטיבת הצנחנים, את פעולת התגמול בקיביה, השנויה במחלוקת בשל תוצאותיה.
ב-28 בדצמבר הוקם אגף המודיעין בצה"ל. ראש אמ"ן: בנימין גיבלי.
פוליטיקה וממשל > כלכלה ותשתיות

עיריית חיפה מחליטה על תכנון רכבת תחתית בעיר, הכרמלית. ברחובות מוקם בית החולים קפלן. מוקמת הבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מוקם היישוב הקהילתי הראשון – נוה מונוסון; אמן הדאדא מרסל ינקו מקים את כפר האמנים עין הוד.
חוק רכישת מקרקעין שקבע כי מי שאדמתו אינה בחזקתו באפריל 1952 מאבד את זכותו עליה, גרם להפקעת אדמות מערבים שלא היו נפקדים במלחמת העצמאות, ובין השאר גם לאובדן זכויותיהם של הבדואים בקרקעותיהם שמחוץ לאזור הסייג, אליהן לא יכלו לחזור.
תרבות וחברה

ביום העצמאות החמישי למדינת ישראל (20 באפריל) מוענק לראשונה פרס ישראל. האוניברסיטה העברית מתחילה בבניית קמפוס גבעת רם. מוקם מוסד יד ושם להנצחת זכר השואה. חוק יד ושם משתמש גם לראשונה בביטוי "חסיד אומות העולם".
מבחינת חופש הביטוי במדינת ישראל נוסף נדבך חשוב עם פסיקת בג"ץ "קול העם" (בג"ץ 73/53 - חברת "קול העם" בע"מ נ' שר-הפנים), שבו התערב בית המשפט העליון לטובת העיתון "קול העם" ונגד החלטת שר הפנים לסגור את העיתון לעשרה ימים.
הצפת שכונות העולים בדרום תל אביב וההתנדבות לבוא לעזרתם של הנפגעים מובילה להקמת תנועת נוער חדשה ובלתי-מפלגתית: נוער לנוער.
מוקמת מתוקף חוק האקדמיה ללשון העברית.
ספרות: משה שמיר הוא חתן פרס ברנר על "במו ידיו"
ההסתדרות מתחילה להפיק סרטים בשיתוף פעולה עם "סרטי גבע" ובבימוי הבמאי נתן גרוס. תפקידה של סדרת הסרטים הקצרים להפיץ את ראיית העולם ההסתדרותית. סרט ישראלי נוסף מ-1953 הוא "קרייה נאמנה" של הבמאי הירושלמי יונה פרידמן.
ספורט: נבחרת ישראל בכדורגל משחקת לראשונה באצטדיון רמת גן.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953)
9 בפברואר – שימי תבורי, זמר ישראלי
31 במרץ – אהוד בנאי, זמר, פזמונאי ומלחין
14 ביוני – חנה לסלאו, שחקנית ובדרנית
8 ביולי – צחי נוי, שחקן קולנוע ישראלי
29 בנובמבר – משה איבגי, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי ומנחה טלוויזיה ישראלי
18 בדצמבר – מרגלית צנעני, זמרת, מלחינה ומנחת טלוויזיה
29 בדצמבר – גלי עטרי, זמרת ושחקנית
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953)
28 בפברואר – אלעזר ליפא סוקניק, ארכאולוג, פרופסור וראש המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
18 באפריל – חיים אתר, צייר ישראלי, ממייסדי עין חרוד ויוזם המשכן לאמנות עין חרוד, הנקרא על שמו (נולד ב-1902)
4 בספטמבר – בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הראשון לציון והרב הראשי הספרדי הראשון של מדינת ישראל. אחד הרבנים הבולטים במחצית הראשונה של המאה העשרים.
6 באוקטובר – משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי (נולד ב-1874)
24 באוקטובר – אברהם ישעיהו קרליץ, מגדולי הדור הליטאים ומפוסקי ההלכה הבולטים במאה ה-20. ממעצבי דרכה של היהדות החרדית בארץ ישראל (נולד ב-1878)
3 בנובמבר – דוד סמילנסקי, סופר עברי ופובליציסט, פעיל ציוני, ממייסדי תל אביב, חבר הוועד הראשון של העיר ועובד עיריית תל אביב (נולד ב-1875)
ההריסות בקיביה לאחר פעולת התגמול בקיביה ב-14 באוקטובר 1953
בן-ציון מאיר חי עוזיאל
1952 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1951   1950  1949 |  דגל ישראל | 1952  בישראל |  »»»  1953   1954   1955 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1952 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1952
1952 בישראל (ה'תשי"ב – ה'תשי"ג) הייתה השנה הרביעית לעצמאותה של מדינת ישראל. במוקד השיח הציבורי עמד בין היתר הסכם השילומים עם גרמניה המערבית, אשר עליו נמתחה ביקורת עזה;
הנהגה

נשיא המדינה – חיים ויצמן עד 9 בנובמבר, מאז יוסף שפרינצק עד 16 בדצמבר, מאז יצחק בן-צבי
ראש ממשלת ישראל  השלישית והרביעית – דוד בן-גוריון
יושב ראש הכנסת השנייה – יוסף שפרינצק
נשיא בית המשפט העליון – משה זמורה
ראש המטה הכללי – יגאל ידין עד 7 בדצמבר, מאז מרדכי מקלף
מפכ"ל המשטרה – יחזקאל סהר
פוליטיקה וממשל

לאחר פטירתו של חיים ויצמן בנובמבר, התקיימו בדצמבר הבחירות לנשיאות ונבחר יצחק בן-צבי כנשיא השני של מדינת ישראל (קודם לכן הציע דוד בן-גוריון את התפקיד לאלברט איינשטיין, שסירב לקבלו). באותו חודש הציג בן-גוריון בפני הכנסת את ממשלת ישראל הרביעית. לוי אשכול מונה ביוני לתפקיד שר האוצר, תפקיד בו יחזיק 11 שנים נוספות.
פילוג במפ"ם: לאחר שמשה סנה ואנשי האגף השמאלי של המפלגה מסרבים לגנות את משפטי פראג ובעיקר את מעצרו של איש מפ"ם מרדכי אורן, פורש סנה ומקים את סיעת השמאל, אשר לימים התאחדה עם מק"י. על רקע המשפטים מקימים מספר יוצאי לח"י את המחתרת מלכות ישראל ובפברואר 1953 התרחש פיצוץ בצירות הסובייטית בתל אביב, בו נפגעת רעיית הציר. למרות התנצלותה של ישראל, מנתקת ברית המועצות את יחסיה עם ישראל. בנוסף, שאול אביגור מקים את לשכת הקשר ליהודי ברית המועצות, על מנת ליצור קשר חשאי עם יהדות מסך הברזל.
מתחילה פרשת קסטנר: בסוף שנת 1952, טען מלכיאל גרינוולד בעלון שהוציא כי ישראל קסטנר הכשיר את הקרקע לרצח יהודי הונגריה על ידי הנאצים והשתתף בגזל רכושם על ידי קורט בכר והוסיף: "ידידי חברי המזרחי בהונגריה, ידידי היקרים", כתב גרינוולד, "ריח פגר מגרד את נחירי, זו תהיה הלוויה משופרא דשופרא. את ד"ר רודולף קסטנר צריך לחסל".
בכנסת עובר חוק האזרחות, הקובע מי נחשב לאזרח ישראל, וכיצד ניתן להתאזרח או להגר באופן חוקי לישראל.
פוליטיקה וממשל > החתימה על הסכם השילומים

המגעים בין ישראל לבין גרמניה המערבית לגבי שילומים לנפגעי הנאצים ולמדינת ישראל התקיימו עוד טרם 1952, והמחאות נגד ההסכם מצד מבקריו התקיימו כבר בשנת 1951. עם זאת, בינואר 1952 סערה המדינה על רקע הסכם השילומים, והתקיימו הפגנות סוערות נגד ההסכם, במהלכן אף הופעלה אלימות ויודו אבנים לעבר בניין הכנסת. מנחם בגין, שהיה מנהיג האופוזיציה, הוביל הפגנה מרכזית נגד ההסכם ב-9 בינואר בכיכר ציון. חרף המחאות, נחתם הסכם השילומים בין גרמניה המערבית לישראל ב-10 בספטמבר.
המחאה מובילה גם להתארגנות אלימה: דב שילנסקי נעצר כשבתיקו מטען חבלה, אשר התכוון ככל הנראה להפעיל כמחאה על הסכם השילומים. שילנסקי נידון ל-21 חודשי מאסר (אם כי פרקליטו, שמואל תמיר, הצליח לגרום לאהדה עממית בשילנסקי, כפי שקרה שנתיים לאחר מכן עם מלכיאל גרינוולד).
פוליטיקה וממשל > צבא וביטחון

ב-13 ביוני הוקמה הוועדה לאנרגיה אטומית. באותה שנה מוקם גם המכון למחקר ביולוגי בישראל.
במחאה על קיצוץ בתקציב צה"ל, מחליט הרמטכ"ל יגאל ידין לפרוש מתפקידו. מחליף אותו מרדכי מקלף.
ראובן שילוח פורש מראשות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ובמקומו ממונה איסר הראל, אשר ממלא תפקיד זה עד 1963. הראל ואיזי דורות, מפקד השב"כ, מסובכים בפרשייה בה השב"כ ריגל אחר מנהיג מפ"ם מאיר יערי, בחשד כי במפלגה מתקיימת פעילות חתרנית.
ישראל מתחילה לייבא נשק מצרפת.
נער הרפתקן, לימים הקצין והלוחם מאיר הר-ציון, נעצר על ידי הצבא הסורי יחד עם אחותו, לאחר שיצאו לסיור סביב הכנרת, הכולל גם את השטחים שבשליטה סורית.
פוליטיקה וממשל > כלכלה ותשתיות

הלירה הישראלית מחליפה את הלירה הארץ ישראלית; הפרוטה את המיל.
אליעזר קפלן מתחיל בפברואר ביישום והנהגת המדיניות הכלכלית החדשה.
מוקמת חברת תה"ל (תעשיות המים לישראל), אשר בין היתר עוסקת בפיתוח המוביל הארצי.
תרבות וחברה

ישעיהו ליבוביץ ואליקים העצני מקימים יחדיו ארגון התנדבותי, שורת המתנדבים, אשר הפך לאחד מארגוני המחאה נגד השחיתות הממשלתית בשנות ה-50.
מוקמת חברת יומני גבע, האחראית על הפקת יומני קולנוע חדשותיים, המוקרנים לפני הסרט המרכזי. אריה להולה מפיק ומביים את הסרט התיעודי "עיר האוהלים".
אפרים קישון מתחיל לכתוב טור ב"מעריב". עמוס קינן מפוטר מעיתון "הארץ" לאחר שנעצר בחשד שזרק פצצה על ביתו של השר דוד צבי פנקס, וזאת חרף העובדה כי זוכה. בנוסף, מתחיל לצאת לאור עיתון הילדים אצבעוני.
קובץ ראשון של ספרות מדע בדיוני מתפרסם בישראל, תחת הכותרת "היה היה בעתיד". את הקובץ ערך יונתן רטוש (תחת שמו האמיתי, אוריאל שלח). יוצא הקובץ הראשון של "גווילי אש", מפעל הנצחה לנופלי מלחמת העצמאות.
בתל אביב נחנך גן העצמאות ונבנה ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו. אלי אביבי מקים באכזיב את "מדינת אכזיב".
מוקמת ישיבת תולדות אהרן.
אביבה אורי זוכה בפרס דיזנגוף.
חברת אסם מתחילה לייצר שקדי מרק; חברת דובק מתחילה בייצור הנובלס.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952)
9 ביוני – עוזי חיטמן, זמר, יוצר, מלחין, פזמונאי ומנחה טלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2004)
26 באוגוסט – גדי סוקניק, עיתונאי, מגיש חדשות ומנחה טלוויזיה
13 בדצמבר – אבי נשר, במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע ישראלי
14 בדצמבר – אבי דיכטר, פוליטיקאי ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952)
19 בינואר – יוסף בצרי ושלום צלאח, הואשמו בפעילות ציונית מחתרתית, והועלו לגרדום בבגדאד
13 ביולי – אליעזר קפלן, סגן ראש הממשלה הראשון ושר האוצר הראשון של ממשלת ישראל (נולד ב-1891)
14 באוגוסט – דוד צבי פנקס, פוליטיקאי ושר ישראלי (נולד ב-1895)
21 באוגוסט – יצחק שדה, מפקדו הראשון של הפלמ"ח ואלוף בצה"ל (נולד ב-1890)
9 בנובמבר – חיים ויצמן, נשיא מדינת ישראל הראשון (נולד ב-1874)
סמי גרונמן - מחזאי
אשר ברש
יעקב נחום אפשטיין
יעקב רוזנפלד
יצחק אייזיק שר
יוסף בצרי
יוסף ברלין
שרי ממשלת ישראל השלישית יוצאים מישיבת הממשלה הראשונה. מימין לשמאל: (שוטר), בכור-שלום שטרית, דוד צבי פנקס, פרץ נפתלי, גולדה מאיר, דוב יוסף, דוד בן-גוריון, אליעזר קפלן, יצחק מאיר לוין (חצי מוסתר), משה שרת, לוי אשכול (חצי מוסתר), יוסף בורג
לירה ישראלית משנת 1952
נפטר יצחק שדה מפקד הפלמ"ח
1951 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1950   1949  1948 |  דגל ישראל | 1951  בישראל |  »»»  1952   1953   1954 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1951 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1951
1951 בישראל (ה'תשי"א – ה'תשי"ב) הייתה השנה השלישית לעצמאותה של מדינת ישראל.
הנהגה

נשיא המדינה – חיים ויצמן
ראש ממשלת ישראל  השנייה והשלישית – דוד בן-גוריון
יושב ראש הכנסת הראשונה – יוסף שפרינצק
נשיא בית המשפט העליון – משה זמורה
ראש המטה הכללי – יגאל ידין
מפכ"ל המשטרה – יחזקאל סהר
הבחירות לכנסת השנייה וממשלת ישראל השלישית

בפברואר 1951 התפטר דוד בן-גוריון על רקע משבר החינוך האחיד. הוכרזו בחירות חדשות. ב-30 ביולי 1951 נערכו הבחירות לכנסת השנייה. בבחירות ניצחה מפא"י ודוד בן-גוריון הרכיב את ממשלת ישראל השלישית, אותה הציג בפני הכנסת ב-8 באוקטובר. רשימת חרות, לעומת זאת, זכתה לשמונה מושבים בלבד ומנהיגה מנחם בגין הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים והתבודד תקופה ארוכה.
נשיא מדינת ישראל הראשון, חיים ויצמן, לוקה במחלה ומצהיר כי אינו יכול להמשיך בתפקידו. בין 11 בדצמבר 1951 להיבחרו של יצחק בן-צבי כנשיא השני ב-8 בדצמבר 1952, מכהן יושב ראש הכנסת, יוסף שפרינצק, בתור נשיא המדינה בפועל.
מספר סוגיות עומדות על סדר היום הציבורי: לצד שאלות כלכלה וביטחון, קיימת מחלוקת בנושא דמותה של מערכת החינוך הישראלית וההתמודדות עם השואה. ב-1951 מחליטה הכנסת על החלת יום הזיכרון לשואה ולגבורה, אם כי תוכנו יעוצב סופית ב-1959. בסוף 1951 פורצות המחאות הגדולות נגד הסכם השילומים עם גרמניה המערבית. בקיבוץ יד מרדכי נחשפת האנדרטה שעיצב נתן רפפורט לזכר מרדכי אנילביץ'.
ביטחון ויחסי חוץ

סוגיית האיום על ביטחון המדינה ממשיכה לעמוד בראש סדר היום הציבורי. ב-4 באפריל מתרחשת תקרית אל-חמה, במסגרתה שולחת ישראל חיילים במדי שוטרים לאזור המפורז שכלל את מובלעת אל-חמה - חמת גדר להפגנת נוכחות. החיילים נתקלו בחיילים סורים שתקפו אותם. למחרת מתבצעת פעולת התגמול הראשונה. מגמה זו של תקריות גבול בין ישראל לסוריה באזורים המפורזים, ממשיכה: בקרב תל מוטילה (2 במאי) חודרים חיילים של צבא סוריה לאזור המפורז בכורזים וצה"ל שולח כוחות להניסם, במחיר כבד לצה"ל: 40 הרוגים ו-70 פצועים.
במוקד היחסים של ישראל עם העולם הערבי בכללו, תחילת החרם הערבי ורצח המלך עבדאללה.
ראובן שילוח הוא האדם הראשון העומד בראשות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים (עד 1952).
המלחמה הקרה משפיעה על הציבוריות והפוליטיקה הישראלית. במועצת נען מתקבע בתנועת הקיבוץ המאוחד פילוג בין תומכי מפ"ם ומפא"י על רקע היחס לברית המועצות: קיבוצים מתפצלים (גבעת חיים, אשדות יעקב, עין חרוד) ובאחרים עוזבים חברים לקיבוץ "אוהד" יותר; כתוצאה מן הפילוג מוקמת גם תנועת הנוער קצרת הימים הצופים החלוציים. ארגון הטרור היהודי מלכות ישראל ("מחתרת צריפין") מוקם על ידי יוצאי לח"י, בין היתר על רקע המדיניות בגוש המזרחי כלפי יהודים.