stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון נשר
קריירה > עיסוקים נוספים

בשנת 2014 עבד נשר כשדרן בתחנת הרדיו רדיו דרום, והעביר פינה של חיקויים לידוענים שונים.
בשנת 2019 פתח את ערוץ היוטיוב "2Real4Real", בו הוא מפרסם פודקאסטים בהם הוא עוסק בנושאים שונים. בדצמבר של אותה שנה פתח את ערוץ היוטיוב "פמלא" כחלק מסדרת הפודקאסטים של רון "פמלא" יחד עם היוצר "אייל יוסף", ונכון ל-2024 הוא משדר שידורים חיים בערוץ זה.
בשנת 2020 החל לשדר בטלוויזיה האינטרנטית "אונליין TV", תוכנית בשם החינוכית, בה הוא מביע את דעתו על נושאים אקטואליים. באותה שנה החל לשדר תוכנית טלוויזיה ב־HOT עם הראפר איתי לוקאץ' הנקראת "ריפליי", בה הם עוסקים בתוכניות גיימינג שונות מזמנים עברו.
באוקטובר 2021 השתתף נשר בסרטו של נאור ציון "האחים חרירה 2" יחד עם יגאל עדיקא, אורי גבריאל, אמיר חצרוני ובינו גבסו.
קריירה > הרשעות בפלילים וסכסוכים

בשנת 2008 הורשע נשר בעבירות אלימות, ונידון על כך לעבודות שירות.
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, בעקבות סכסוך, הקליט נשר שיר דיס הלועג כלפי הראפר שי 360, שהחתים בעבר את נשר בלייבל "א.מ.ת.". בתגובה, תבע שי 360 את נשר על הוצאת דיבה, כשהוא דורש פיצוי של 269 אלף ש"ח. שי 360 זכה במשפט, ונשר נתבע לשלם את מלוא סכום הפיצוי. לדבריו, עקב כך עוקלה מכוניתו, והוא נזרק מדירתו, ועבר לגור ברחוב במשך חמישה חודשים. כמו כן פוטר לדבריו מעבודתו בחנות מוצרי חשמל, כיוון שגנב מהקופה וכן ממכשירי החשמל שבחנות.
בדצמבר 2018 נידון לחודש וחצי עבודות שירות בשל עבירת איומים ושתי עבירות של הסתה לאלימות, זאת לאחר שבשנת 2014 ובשנת 2016 פרסם שני סרטונים בפייסבוק הקוראים לפגוע בחברת הכנסת חנין זועבי.
במהלך 2015–2017, הסתכסך נשר עם הראפר סאבלימינל, נשר נהג לדבר על סאבלימינל במספר רב של שידורים חיים וראיונות והוציא מספר דיסים על סאבלימינל, ב-2015 העלה נשר לערוץ היוטיוב שלו סרטון בשם "אם יש לכם אומץ כנסו!", בסרטון נשר יוצא כנגד ראפרים שונים בסצנת ההיפ הופ הישראלית, וביניהם סאבלימינל. ב-2016 הוציא סרטון המשך בדף הפייסבוק שלו בו יוצא שוב כנגד הראפר. בהמשך 2017 הוציא את השיר "תן לי פה לייק", השיר הוא שיר דיס על הראפר.
בשנת 2017 הוזמן נשר להתראיין לתוכנית "הצינור" על מנת לדבר על "זהב", שירם החדש של הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, איתם שיתף נשר פעולה קודם לכן בשיר "דוביגל". בריאיון לעג נשר לצמד וטען כי שירם "נגנב" משירו של הזמר שון קינגסטון, "Beautiful Girls". בהמשך, הוזמן נשר להתראיין שנית בתוכנית, על מנת לדבר על שירם "טודו בום", וטען כי הצמד זייף את כמות הצפיות של הווידאו קליפ הנלווה לשיר. כמו כן, נהג נשר ללעוג לצמד בסרטוני סטרימינג בשידור חי בפייסבוק ובאינסטגרם שלו. בהמשך השנה, הוציאו סטטיק ותבורי את שירם "נמסטה", מתוכו המשפט: "לא רואה, לא שומע, לא מגיב / אם זה לא בחיוך אז אני לא מקשיב / לא מבין מה הקשר, גם כשמדובר ב.. (לא מגניב)", כשלאחריו נשמע קול של נשר, נתפס כמשפט שנועד להקניט את הראפר. בתגובה, פתח נשר שידור חי בעמוד האינסטגרם שלו בו הכריז כי יקליט שיר דיס על הצמד. בשנת 2018 הוציא את השיר העונה לשם "לירזובתאל". השיר זכה להצלחה רבה, תוך שנכנס אל המקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של יוטיוב וצבר מיליוני צפיות.
באפריל 2022 הגיש סטטיק תביעת הוצאה דיבה על סך של 250 אלף ש"ח על טענותיו שבגד באשתו עם הזמרת אלה לי, רון נשר הגיש בקשה לעכב את התביעה מאחר שהוכרז כפושט רגל במסגרת הליך פשיטת רגל שמתנהל כנגדו.
חיים אישיים

נשר מתגורר ברמת גן עם יפית אמון, יחד עם בנה מנישואיה הקודמים, שתי בנותיהם ובנם המשותפים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: ראש העיינשטיין / אינלונימוס
2025: אסיפת הורים
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2011: מי אידיוט (בהרכב האידיוטים)
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2021: חלומות בטון
הוא לא ידע את שמה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת הנח"ל
 יצא לאור:  1954 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  חיים חפר 
 לחן:  סשה ארגוב 
 
"הוא לא ידע את שמה" הוא שיר עברי של המשורר חיים חפר שהולחן על ידי סשה ארגוב ובוצע לראשונה ב-1954 על ידי להקת הנח"ל עם הסולן גבי עמרני.
השיר נעשה אהוד בחברה הישראלית, וזכה לביצועים רבים בין השאר של הזמרים: שושנה דמארי, אסתר עופרים, אריק איינשטיין, אריק סיני, ארקדי דוכין עם מיכה שטרית, יהורם גאון, ששי קשת, ושרית חדד. מקובל לנגן אותו בימי זיכרון ואירועים מיוחדים, אך גם בתוכניות מוזיקה בימי חולין.
פרקי השיר ותכניו

נושא השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים ופזמון, הוא האובדן והשכול של חברים ורעים במערכה צבאית; הוא מסופר באמצעות עלילת אהבה הנרקמת בעיצומם של ימי המלחמה בדרום הארץ בין שני גיבורי השיר - חייל ואחות, ונפסקת עם מותו לאחר פציעה בקרב. המקום המוזכר הוא „בדרך לבאר שבע” - אתר מקראי קדום ויישוב קטן בתקופת מלחמת העצמאות; טווח הזמן של העלילה הוא כשנה מקיץ אחד אל "הקיץ השני".
בבית הראשון מספר הדובר על המפגש הראשון והקצר מאוד בין בני הזוג; המילים: ליד "אילן זקן" רומזות אולי ל"אשל באר שבע" המקראי; העיר והעץ מזכירים למאזינים את ההקשר ההיסטורי הארוך והקצר, אשר שני הצעירים מעורבים בו וממשיכים אותו.
הבית פותח במילים על הגיבור: „הלך הוא יום אחד”; ושני הפריטים, העיר והאילן, חוצצים כביכול, במלל הפואטי, בינו לבין הגיבורה, שהמילים רומזות על היותה בעלת רצון ויכולת עצמית:
 ”... היא את ראשה הסבה,

וצמתה ירדה ירוד מן הכתף.”
הבית השני מתאר המשך דברים טבעי ונמרץ, הכולל את תנועתו של הצעיר עם גדודו הלאה ממקום המפגש: „הגדוד המשיך לצעוד, ועם הגדוד הלך הוא”. אולם מבלי שזכרונה של הצעירה מש מזכרונו:
”נוכח הוא כי שכח לשאול אותה לשמה.”
 לאחר בית זה (והבית הרביעי) מובא הפזמון:
 ”הוא לא ידע את שמה,
 אבל אותה צמה

הלכה עמו לאורך כל הדרך,

והוא ידע, יש יום

בו יפגשו פתאום,

עם שחר של טללים או שמש ערב.”
הבית השלישי מספר על פגישתם של שני הגיבורים בבית החולים בעקבות פציעתו של החייל.
 הבית הרביעי מתאר שיח ביניהם, שעיקרו גילוי מאופק של זיכרון הדדי, ללא ביטוי של רגשות או מאוויים. ושורותיו האחרונות מתארות במילים חסכניות את פטירתו של הגיבור, ואת יגונה של הגיבורה.
השיר מכיל שני ניגודים: האחד בין התשוקה לחיבור לבין אובדן הרע, והשני בין האמת והערכים הנצחיים לבין הרגשות האנושיים. האחד, מופיע בדמותו של הציון החוזר, כי שם הגיבורה לא ידוע לגיבור, אולי מפאת חוסר אפשרות להתרועעות בשל נסיבות התקופה, כאילו חסר הפנאי הנפשי לברר פרטי ידע חשובים על אנשים שנפגשים ומתאהבים בהם; ועם זאת, מתאר המשורר כיצד נרקמת יריעת יחסים אמיתית בין שני הגיבורים, העשויה להתקיים למרות נסיבות התקופה ולהמשך לאחריה; אבל הנסיבות גוברות לבסוף על האהבה הנרקמת, ומכריעות אותה. אל מאבק האיתנים בין האהבה לבין המוות בשל הפציעה בקרב, מוסיף המשורר דיסוננס פואטי מוּבנה שני, באמצעות תיאורים מלאי רוך ונעימות אשר מעתיר הטבע, המצטרף אל "באר שבע" ו"האילן הזקן", ולא יציר אנוש או רעיה, על הסביבה ועל הגיבור, כגון במילים: „הרוח מן הים את השיחים ליטף” או „ואת פניו נשקו גם רוח, גם חמה”; רוך ונעימות המנוגדים לעלילה המתוחה וסופה מלא העצב.
ישראל מאיר הכהן

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1839 י"א בשבט ה'תקצ"ט האימפריה הרוסית ז'טל, האימפריה הרוסית
 פטירה:  15 בספטמבר 1933  (בגיל 94) כ"ד באלול ה'תרצ"ג הרפובליקה הפולנית השנייה ראדין, הרפובליקה הפולנית השנייה
 כינוי:  ה"חפץ חיים"
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 בספטמבר 1933 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  הלכה, גאולה, צבא, תשובה, מוסר, מקרא, אגדה, סדר קדשים
 רבותיו:  רבי נחומקה מהורדנא
 תלמידיו:  רשימה חלקית
 חיבוריו:  משנה ברורה, חפץ חיים, שמירת הלשון, אהבת חסד, בית ישראל, מחנה ישראל, ליקוטי הלכות, נדחי ישראל ועוד
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
 חתימה:   
 
רבי ישראל מאיר הכהן קגן מראדין (י"א בשבט ה'תקצ"ח, 6 בפברואר 1838 – כ"ד באלול ה'תרצ"ג, 15 בספטמבר 1933) המכונה "החפץ חיים" על שם ספרו, היה מחשובי הרבנים בדור שלפני השואה, מייסד וראש ישיבת ראדין ומחבר הספרים משנה ברורה, שמירת הלשון והחפץ חיים.
תולדותיו

נולד בעיירה ז'טל בפלך גרודנו של האימפריה הרוסית (היום בבלארוס) לר' אריה זאב ולרבנית דובורושה.
אין ודאות מוחלטת לגבי שנת לידתו. הרב נתן קמנצקי, בספרו "גידולו של גדול" מסיק מתאריכי הלידה בבקשתו של החפץ חיים להגר לארץ ישראל, שהוא חי 94 שנים, כלומר נולד בשנת ה'תקצ"ט (1839). גם לפי הערכת בנו הוא נולד בשנת ה'תקצ"ט. לפי הרב שמואל ברוך שולמן נולד בשנת ה'ת"ר, לפי אחד הביוגרפים שלו משה מאיר ישר, הוא נולד בשנת 1838, לפי היברייסקיה אנציקלופדיה הוא נולד בשנת 1833.
אביו היה חנווני. אמו הייתה אשתו השנייה של אביו, בנישואיו הראשונים היה אביו נשוי לאחותה, מרים, וממנה נולדו שלושה ילדים: ריזל, משה ואהרן. בסביבות גיל עשר עבר ללמוד תורה ב"פרנס קלויז" בווילנה, שם נודע כעילוי. אביו ורבו שבקלויז היו מתלמידי רבי חיים מוולוז'ין. בווילנה גם הושפע מאוד מהמגידים המקומיים ומסגנון דרשותיהם ששילבו משלים.
בגיל ארבע עשרה או חמש עשרה נפטר אביו, וכעבור כשנתיים נישאה אמו מחדש לאדם בשם שמעון. על פי עדותו, בתקופת לימודיו בווילנה ניסה אד"ם הכהן להשפיע עליו שיצטרף לחוג המשכילים, אך החפץ חיים סירב. בגיל שבע עשרה, בהתאם לרצונו של אביו החורג, ולמרות התנגדותה של אמו, נשא לאישה את אחותו החורגת, פרידא, כדי שלא ייווצר קרע בנישואי אמו. לאחר חתונתם התגוררו בראדין, הסמוכה לווילנה, שם גר אביו החורג, ובשנים הראשונות לאחר נישואיהם אכלו על שולחנו. לאחר שהלה נקלע לקשיים כספיים, פתחו הוא ואשתו חנות מכולת קטנה שהניבה להם פרנסה בדוחק. והחפץ חיים עזר לאשתו, העוסקת העיקרית בחנות, בהנהלת החשבונות. הודות להצלחה היחסית שגרפה החנות, התאפשר לו ללמוד ואף לצאת לעיתים לתקופות פרישות ממושכות בעיירות שסביב ראדין, ובחלקן גם לימד קבוצות שונות של בחורים, בחלק מהמקרים גם תמורת תשלום.
תקופה קצרה כיהן כרב העיירה ראדין, אולם התפטר מתפקידו עקב אי עמידתם של אנשי העיר בתנאים שקבע כשנכנס לתפקיד. בשנת תרכ"ט הקים בראדין ישיבה בשם "ישיבת ראדין", עמד בראשה ומסר בה שיעורי מוסר ובשנותיה הראשונות אף ניהל אותה ודאג לכל צרכיה.
בשנת תרס"ג (1903) מתה פרידא אשתו, ולאחר כשנתיים נשא לאישה את מרים פריידא ביתו של ר' הלל מלאפיס שהייתה צעירה ממנו ביותר משלושים שנה. מנישואין אלו נולדו בנו רבי אהרן קגן, ובתו פייגל חיה זקס. מרים פריידא הגיעה עם בנה רבי אהרן למונטריאול דרך סיביר ויפן בשנת 1942, ונפטרה בניו יורק ב-1946.
החפץ חיים הושפע מרבי נחומקה מהורדנה (שלמד בישיבת וולוז'ין) ומרבי ישראל מסלנט. בשנת 1873 הוציא את ספרו הראשון, "חפץ חיים", העוסק בהלכות איסור לשון הרע. ב-1884 הוציא לאור את חלקו הראשון של ספרו משנה ברורה. התעקש שלא לקבל שכר על רבנותו, ואת פרנסתו מצא בחנות המכולת ובמכירת ספריו בעילום שם. הוא עמד בקשר עם שאר רבני אירופה בתקופתו, ובין השאר השתתף בייסוד אגודת ישראל ותמך בשרה שנירר בהקמת רשת בתי הספר לבנות בית יעקב. החפץ חיים תמך באופן פעיל בייסוד ישיבות ברחבי המדינה.
פעילותו הציבורית

החפץ חיים היה מהמייסדים של תנועת אגודת ישראל ואף הופיע בכנסייה הגדולה הראשונה של תנועה זו.
החפץ חיים עסק רבות בעניינים ציבוריים, ונחשב לאחד מהמעצבים והמשפיעים על אופיו של הציבור החרדי בתחילת המאה העשרים. הוא חתום על הרבה חידושים ותקנות שבמידת מה משפיעה עד היום על הצביון של הציבור החרדי.
הסכים להקמת תנועת בית יעקב בידי שרה שנירר לתת חינוך תורני לבנות, דבר שהיווה חידוש גדול ומעורר התנגדות בימים ההם.
דאג לשמירת שבת של יהודים במקומות עבודה שונים. פעל לטובת פועלי בתי חרושת יהודים שלא יצטרכו לחלל את השבת,. פעל גם בבלגיה למען סגירת הבורסה באנטוורפן ביום השבת, עקב היות רוב סוחריה יהודים.
הקים מערך של הספקת מזון כשר להמוני החיילים היהודים בצבא הפולני בכל מקומותם, בין שתי מלחמות העולם.
פעל רבות להחדרת שמירת טהרת המשפחה בקרב נשות ישראל, וייחד רבות מאגרותיו לשם כך. הוא דרש בפני נשים רבות שהתכנסו לשומעו בביהכנ"ס הגדול של וילנה ואף הוציא ספר על כך בשם "טהרת הבית".
סירב לבקשות רבנים לעלות לארץ ישראל, וניסה לחזק את עולם התורה באירופה. נטען כי רצה לעלות בעצמו בערוב ימיו, אולם ללא הצלחה.
פעל להשקטת המריבה בירושלים בין תלמידי הרב קוק לבין תלמידי הרב זוננפלד, וסלד כנראה מן ההכפשות נגד הרב קוק שאותו הכיר משחר ימיו. יש הטוענים כי סייע לו להשיג את משרת הרבנות הראשונה שלו.
התנגד להתחברות עם התנועה הציונית והסוכנות, ואף סירב להקים איתם גוש פרלמנטי יהודי מאוחד כנגד הרשימות הפולניות. הוא הסתייג מדרכה של תנועת המזרחי ומוסדותיה ואף ניסה לשכנע את הרב יצחק יעקב ריינס לחזור בו מתמיכתו בציונות, אך לא נמנע בשל כך מלהשתתף בהספדים עליו.
סירב להכנסת לימודי חול ושפת מדינה בסדרי החינוך בעולם הישיבות כי חשש להתבוללות ולהתערות עם יתר תושבי המדינה. בשנת תר"ץ פעל בקרב נשיא פולין ושריו לביטול הגזירה לחייב רבנים במבחנים על לימודי חול ובקבלת סמיכה מ"קולעגיום" רבני.
הקים יחד עם הרב חיים עוזר גרודזנסקי את ועד הישיבות, לדאוג לקיומם החומרי של הישיבות.
דרש להקים תלמודי תורה ובתי ספר חרדיים לבנים בעירם.
פעל במרץ למען יהודי רוסיה בשיתוף פעולה עם גדולי ישראל מכל החוגים. התבטאויותיו על היבסקים, היהודים ששיתפו פעולה עם השלטון הקומוניסטי בברית המועצות לעקירת הדת היהודית, היו חמורות ביותר ואף הביע חרטה בזקנותו על שלא יצא למלחמה פיזית בהם כמבואר בספר "קובץ מאמרים" של תלמידו רבי אלחנן וסרמן. יזם עם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, אדמו"רי בית ליובאוויטש ורבנים נוספים, מכתבי קול קורא הקוראים ליהודי התפוצות לסייע ליהודי רוסיה.
בני משפחתו

מנישואיו הראשונים:
בנו הרב אריה לייב הכהן פופקא
בתו גיטל, אשת הרב אהרן הכהן
בתו שרה, אשת הרב צבי הירש לוינסון, עוזרו של החפץ חיים בישיבת ראדין
בנו אברהם, נפטר בצעירותו בשנת תרנ"ב (1891).
מנישואיו השניים:
בנו הרב אהרן הכהן קגן – היה רב בית כנסת במונטריאול בין השנים תש"ב - תש"ה, ולאחר מכן התגורר בניו יורק
בתו פייגא חיה – אשת הרב מנחם מנדל זקס, אמו של הרב הלל זקס
הנצחתו

על שמו קרויים רחובות רבים בישראל. כמו כן הקיבוץ הדתי חפץ חיים (ותחנת קליטת המים הסמוכה אליו).
בשנות ה-40 פעלה בכפר סבא ישיבת חפץ חיים, בראשות הרב אהרן יהודה לייב שטינמן. אחיינו, הרב חיים דוד ליבוביץ, הקים בארצות הברית את ישיבת חפץ חיים.
מספריו

משנה ברורה, (ששה כרכים), פירוש על חלק "אורח חיים" של השולחן ערוך. ספרו זה הופץ במהירות ומקובל אצל רוב שומרי ההלכה.
ביאור הלכה, מודפס ביחד עם משנה ברורה שבו מבאר בהרחבה את כל הדעות בהלכות מורכבות שמוזכרות במשנה ברורה.
שער הציון, מודפס ביחד עם משנה ברורה וביאור הלכה שבו מציין בקצרה המקורות של ההלכה שהביא במשנה ברורה.
חפץ חיים, שמירת הלשון, זכור למרים', חובת השמירה, שפת תמים, כבוד שמיים ועוד ספרים על איסור לשון הרע ושמירת הפה.
אהבת חסד, מעניין מצוות שבין אדם לחברו (הלוואה, איסורי ריבית, הכנסת אורחים, ניחום אבלים ועוד)
אהבת ישראל הלכות איסור שנאה
תורת כהנים עם הגהות הגר"א מכת"י ופירוש חדש
ליקוטי הלכות (שלשה כרכים), ספר הערוך כמו פירוש הרי"ף על מסכתות בתלמוד שעליהם לא חיבר הרי"ף (סדר קדשים, וחלקים מסדר נזיקין וסדר מועד.)
ציפית לישועה, קובץ מאמרים על הציפייה לגאולה. הספר מעורר על החיוב לצפות לביאת המשיח יום יום בכל עת ובכל זמן, לצפות לישועת ה' למרות ירידת הדורות ועל לימוד ענייני קדשים.
תורה אור, אגדות חז"ל מהתלמוד, ממדרשים ומספר הזוהר, המעוררות ומזכירות על לימוד התורה ובמיוחד על לימוד סדר 'קדשים' "שבזה נחשב כאלו נבנה בית המקדש בימיו ומקריב עליו קרבנות וגם מקרב בזה את הגאולה ועוד כמה מעלות קדושות הנמצאות בזה" (מתוך דף השער)-נדפס בתור פתיחה לאספת זקנים.
דבר בעתו, על מאכלות אסורות
גדר עולם על הלכות כיסוי ראש לנשים
חומת הדת, ספר מוסר, קריאה לכל איש ישראל להתחזק בעצמו ולחזק אחרים בלימוד התורה ובקיום המצוות.
מחנה ישראל, העוסק בדילמות של התנהגות חיילים יהודים בצבא נכרי
נדחי ישראל, מיועד למתגוררים באזורים שמקשים על קיום חיים יהודיים
נפוצות ישראל, המביע התנגדות להגירה לאמריקה
ספר המצוות הקצר, המצוות הנוהגות בזמננו בקצור נמרץ
קונטרס תפארת אדם, בעניין הקפת הראש והשחתת הזקן
שם עולם, חלק ראשון על שמירת שבת, עשיית חסד והחזקת לומדי תורה; חלק שני על התחזקות בעבודת ה'.
תורת הבית בו יבואר גודל חיוב האדם ללמוד תורה בביתו בכל עת שהוא פנוי ממלאכתו ומעסקיו וגודל שכרו עבור זה ובסופו מאמר עלבונה של תורה.
בית ישראל "בו יבוארו הרבה עניינים נחוצים לכלל ישראל"
אגרות החפץ חיים (שני כרכים)
כמו כן הוציא לאור את הספר 'גבורת ארי' של רבי אריה לייב גינצבורג (ה'שאגת אריה') על מסכתות: יומא, תענית, מכות, ביצה ונזיר.
אספת זקנים-אספה של פירושים מגאונים קדמונים על רוב המסכתות מסדר קדשים.
ליקוטי מאמרים
מתלמידיו

הרב אלחנן וסרמן
הרב אליהו דושניצר
הרב יוסף שלמה כהנמן
הרב דוד כהן (הנזיר)
הרב מרדכי צוקרמן
הרב שלמה בלוך
הרב מרדכי שמוקלר - מונה על ידו לראשות ישיבת לידה
הרב שמואל יוסף רבינוב נשלח על ידו לשמש כראש כולל בהמבורג
הרב חיים משה ליב שניידר - ראש ישיבת תורת אמת
הרב חיים יצחק חייקין - ראש ישיבת חכמי צרפת באקס-לה-בן שבצרפת
הרב מרדכי דב איידלברג - רב כמה קהילות ומחבר סדרת הספרים חזון למועד
הרב צבי הירש לוינסון - חתנו ומנהל הישיבה
לקריאה נוספת

הרב אריה לייב הכהן פופקו (בן הח"ח), מבוא לספר מכתבי הרב חפץ חיים, דפוס ראשון ורשה ה'תרצ"ז.
הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר, פלדהיים ה'תשנ"ו (מהדורה מחודשת) כרך ד פרקים א-ט, עמ' 19–149.
הרב מ"מ ישר, החפץ חיים - חייו ופעלו, א-ג, בני ברק: נצח, התשנ"ז.
הרב דב אליאך, החפץ חיים - תולדות חיי איש וביתו, ירושלים, ה'תשפ"ד.
א' ביק (שאולי), "ה"חפץ חיים", הלכות והליכות", מורשה ח (ה'תשל"ד) 104-112.
הרב א"ב שורין, קשת גבורים א, ירושלים ה'תשכ"ד, עמ' 115–121.
הרב ניסן וקסמן, "במחיצתו של ה'חפץ חיים'", שנה בשנה (תשל"ד) עמ' 419–432.
אברהם הלוי שישא, "מכתב של מרן החפץ חיים זי"ע", המעין ב (ה'תשל"ה), עמ' 42–48.
יצחק גנוז, "משלי החפץ חיים, יסודותיהם ושיטת עיצובם", דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות 8, 4 (ה'תשמ"ב), עמ' 139–144.
א' בן-נתן, תוכנית עלייתו ארצה של ה"חפץ חיים", "אשל נתן" (ה'תשמ"ח) 110-115.
מאיר עיני ישראל, א-ז, בני ברק, תשנ"ח- ואילך.
דוד תמר, מרן בעל "החפץ חיים", "קובץ הציונות הדתית" ה (ה'תשס"ב) 604-613.
יצחק גנוז, "התייחסותו של ה"חפץ חיים" לבחירת רב ראשי לווילנה לאור מכתביו", סיני קלא (ה'תשס"ג), עמ' לט-מה.
שולמית אזרחי, מי האיש - תולדות חיי הרב ישראל מאיר הכהן בעל החפץ חיים, ירושלים 1984.
הרב משה גליס ואביעד הכהן, כתבי ״החפץ חיים״ הרב ישראל מאיר כהן מראדין: רשימה ביבליוגרפית בצירוף תעודות ומסמכים. נזר דוד, מכון הרי פישל, ירושלים, תשמ"ד.
הרב מנחם קמפינסקי, בין שני כהנים גדולים - מרן ה"חפץ חיים" ומרן הראי"ה קוק (ה'תשע"ה).
נועם קלינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 2001 (בת 24)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, מדבבת
 שפה מועדפת:  עברית 
 
נועם קלינשטיין (נולדה ב-2 בפברואר 2001) היא זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

קלינשטיין היא בתם של הזמרים ריטה ורמי קלינשטיין, ואחותה הצעירה של משי קלינשטיין. בת דודתה היא השחקנית לירז צ'רכי.
קלינשטיין מנגנת פסנתר קלאסי מילדות, ובגיל 13 החלה לכתוב מוזיקה וטקסטים.
את לימודי התיכון עשתה קלינשטיין בתיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
באוקטובר 2019 התגייסה לצה"ל, ושירתה בלהקה הצבאית "הפרויקט של אלתרמן" של חיל חינוך.
ביוגרפיה > דיבוב

בשנת 2009, בגיל 8, דיבבה בסרט "גיבורים קטנטנים" את מימי. עוד באותה השנה, דיבבה בסדרת הטלוויזיה "קאיו", לצד אחותה משי. בשנת 2010 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "מספרי משימה" תפקידים שונים.
בשנת 2015 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "ד"ר מכנסי ממד" את אמנדה. בשנת 2016 דיבבה את זואי בסרט "ברבי דרימטופיה". בשנת 2018 דיבבה בסדרות הטלוויזיה "וטרינרים צעירים", "הפסקת עשר" ו"טרולים: ממשיכים לרקוד!".
ביוגרפיה > משחק

בשנת 2019 השתתפה בתפקיד בימתי ראשון במחזמר "כמו גדולים", מחזמר המבוסס על שירי אריק איינשטיין, לסירוגין עם כיתריה.
בשנת 2021 השתתפה במחזמר "הכבש השישה עשר" בתיאטרון הבימה, בתפקיד הילדה הקטנה בחבורה.
בשנת 2023 החלה לשחק את רווי (רויטל) בסדרת הטלוויזיה "זיגי", והשתתפה במחזמר "בלוז לחופש הגדול" בתיאטרון בית ליסין המבוסס על הסרט עם אותו שם, ביחד עם חני נחמיאס, דור הררי, טל גרושקה ועוד. באותה שנה, השתתפה בצילום הסרט "כולם מחכים רק לי", סרטו הראשון כבמאי של אקי אבני.
ביוגרפיה > מוזיקה

במרץ 2019 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "הנה הוא חוזר", אותו כתבה והלחינה.
בשנת 2022 יצא אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, בהוצאת נענע דיסק. קליינשטיין כתבה את כל השירים והופקו יחד עם עילי סער.
בשנת 2023 הוציאה יחד עם עילי בוטנר את שיר הנושא של המחזמר "בלוז לחופש הגדול", בו השתתפה, ושמו "אם היה לנו זמן".
ב-8 ביולי 2024 הוציאה את הסינגל "אירוניה" מתוך המיני אלבום הראשון שלה. השיר זכה לפופולריות רבה והושמע בתחנות הרדיו בישראל ובפלייליסט של גלגלצ. ב-19 בספטמבר הוציאה לאור את הסינגל "פאניקה", גם הוא מתוך המיני-אלבום. ב-1 באוקטובר של אותה השנה, הוציאה את השיר "שיר לאדיר", לזכרו של אדיר מסיקה אשר נרצח בשבעה באוקטובר. את המילים כתבה קלינשטיין יחד עם יולי רייטר, בת זוגו של אדיר. ב-28 בנובמבר הוציאה את המיני אלבום "אני הנעורים".
ב-6 בפברואר 2025 הוציאה את הסינגל "תן לי זמן".
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2022: נועם קלינשטיין
2024: אני הנעורים
הערות שוליים

1 2 3 4 5    יואב בירנברג, בדרכי נועם, באתר "ידיעות אחרונות", 20 באוקטובר 2021
↑  נועה רחמים, ‏הלהקה גרסת 2019: אלו הזמרים שהתגייסו היום ללהקות הצבאיות, באתר מעריב אונליין, 31 באוקטובר 2019
↑  בזכות אריק איינשטיין: הבת של ריטה ורמי קלינשטיין מקבלת תפקיד ראשון, באתר "סרוגים", 19 באוגוסט 2019
↑  השכול שפגע קרוב, התפקיד המפתיע במחזמר והאהבה החדשה: נועם קלינשטיין נחשפת, באתר www.israelhayom.co.il
↑  הכישרון נשאר במשפחה: קבלו את השיר הראשון של נועם קלינשטיין, באתר וואלה, 18 במרץ 2019
↑  אלון פרוכטר, נועם קלינשטיין: "מוזיקה מרימה את הנשמה, אם זה התפקיד שלי - אני גאה בו", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 ביולי 2024
↑  אפרת קרסנר, נועם קליינשטיין בראיון: "הפריצה שלי מגיעה אחרי תקופה ארוכה של יצירה", באתר אייס, 19 בספטמבר 2024
↑  אלון פרוכטר, "שיר לאדיר": נועם קלינשטיין בשיר לזכר אדיר מסיקה שנרצח בנובה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 1 באוקטובר 2024
↑  נועם קלינשטיין – תן לי זמן, באתר יוסמיוסיק, ‏8 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409638905171  VIAF: 19155646251318212541   WorldCat (עם VIAF): 19155646251318212541
Las Mujeres Ya No Lloran

Las Mujeres Ya No Lloran (בעברית: נשים לא בוכות יותר) הוא אלבום האולפן השנים-עשר של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2024, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גראמי הלטיני | 14 בנובמבר 2024 | אלבום השנה | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 26 בינואר 2025 | אלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר | זכייה |  |
רשימת רצועות

| Las Mujeres Ya No Lloran> מס' | Las Mujeres Ya No Lloran> שם | Las Mujeres Ya No Lloran> משך | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  | Las Mujeres Ya No Lloran>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Puntería (ביחד עם קארדי בי)   | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | La Fuerte (ביחד עם ביסאראפ)   | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tiempo Sin Verte  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Cohete (ביחד עם ראו אלחנדרו)   | 2:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | (Entre Paréntesis) (ביחד עם גרופו פרונטרה)   | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Cómo Dónde y Cuándo  | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Nassau  | 2:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Última  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Te Felicito (ביחד עם ראו אלחנדרו)   | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Monotonía (ביחד עם אוזונה)   | 2:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Shakira: Bzrp Music Sessions, Vol. 53 (ביחד עם ביסאראפ)   | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | TQG (ביחד עם קרול ג'י)   | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Acróstico (ביחד עם מילאן + סשה)   | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Copa Vacía (ביחד עם מנואל טוריסו)   | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | El Jefe (ביחד עם Fuerza Regida)   | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Shakira: Bzrp Music Sessions, Vol. 53 (Tiësto Remix) (ביחד עם ביסאראפ)   | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית> מס' | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית> שם | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית> משך | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  | Las Mujeres Ya No Lloran — מהדורה דיגיטלית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. | Puntería (vinyl version)   | 3:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 51:13 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 22 במרץ 2024 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט | סוני מיוזיק לטין |  |
כלל העולם:
תמיד שמח

תמיד שמח הוא אלבום האולפן השני של ששון איפרם שאולוב, שיצא לאור ב-2 במרץ 2025 תחת הוצאת חברת ההקלטות אבי גואטה הפקות.
רקע

בספטמבר 2024 שאולוב פרץ לתודעה הציבורית עם הלהיט "תמיד אוהב אותי", שהגיע למקום הראשון במצעדים בישראל. אלבום הבכורה שלו, "גן עדן של משוגעים", יצא באוגוסט 2024 וזכה להצלחה. ההצלחה של אלבום הבכורה והלהיט "תמיד אוהב אותי" עודדה את שאולוב להמשיך ליצור ולהביע את עצמו דרך המוזיקה.
האלבום יצא לאור כאלבום הפתעה, ללא סינגלים מקדימים.
הרכב

האלבום משלב סגנונות מוזיקליים מגוונים, כולל ים-תיכוני, רוק ומלודיות נוסטלגיות, ושיריו עוסקים בנושאים כמו שברון לב, חיפוש עצמי ורגעים אישיים, המשקפים את חוויותיו האישיות של שאולוב.
האלבום כולל תשעה שירים, מתוכם חמישה נכתבו והולחנו על ידי שאולוב עצמו: "השירים הישנים", "קברת בחול", "מקסיקו", "את ואני" ושיר הנושא "תמיד שמח". שאולוב היה שותף מלא ביצירת כל השירים באלבום ושיתף פעולה עם יוצרים ומפיקים מובילים בישראל, ביניהם תמיר צור, מאיר משעלי, לידור סעדיה, בן חן, משה בן אברהם ואופק יקותיאל.
הרצועה "נחום וציונה" היא גרסת כיסוי לארז לב ארי והרצועה "כל הבנות סביבי" היא גרסת כיסוי לתמיר גל.