stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנות רכבת בישראל
תחנות עתידיות > קווי רכבת חדשים > מסילת עפולה-טבריה

מסילת עפולה-טבריה מתוכננת כהתפצלות ממסילת העמק באזור עפולה וצפויה לכלול שתי תחנות חדשות:
כפר תבור
טבריה
תחנות עתידיות > קווי רכבת חדשים > מסילת ראש העין - אריאל

במקור תוכננה מסילת ראש העין - אריאל כחלק מרשת המסילות הארצית (הסתעפות מהמסילה המזרחית באזור תחנת ראש העין צפון), אך במקום זאת נבחנת אפשרות להקמת רכבת קלה בתוואי. תחנות חדשות בתוכנית המקורית:
אלקנה
ברקן
אריאל
תחנות עתידיות > קווי רכבת חדשים > מסילת באר שבע - ערד

מסילת באר שבע - ערד צפויה להתפצל ממסילת הדרום ממזרח לבאר שבע ולכלול את התחנות:
ערד
כסייפה, או תחנה אחרת באזור היישובים הבדואים
נבטים
תחנות עתידיות > קווי רכבת חדשים > מסילת דימונה - ירוחם

מסילת דימונה - ירוחם צפויה לכלול תחנה חדשה אחת:
ירוחם
תחנות עתידיות > קווי רכבת חדשים > קו הרכבת לאילת

התוכניות לבניית קו רכבת לאילת עברו תהפוכות רבות לאורך העשורים האחרונים, והדבר תקף גם למספר התחנות ולמיקומן.
ספיר
קטורה
נמל התעופה רמון
אילת
נמל אילת
בהצעה קודמת הועלו תחנות נוספות - חצבה, פארן, יהל, יטבתה ושחורת (אולם ללא קטורה).
תחנות לפי עיר > ירושלים

את בירת ישראל שירתו בעבר שלוש תחנות בשני קווים נפרדים (כיום רק קו אחד פעיל, הקו המהיר) - תחנה תת-קרקעית (יצחק נבון) בכניסה לעיר על הקו המהיר לתל אביב דרך נתב"ג ושתי תחנות (גן החיות התנ"כי ומלחה) בדרום מזרח העיר על מסילה המקושרת לבית שמש בתוואי הישן, במסלול איטי והררי. (קו זה פעיל רק עד תחנת בית שמש, עקב ירידה חדה בשימוש בו אחרי הפתיחה של הקו המהיר) בהמשך הקו פעלה תחנת ירושלים ההיסטורית מ-1892 (חלק מקו הרכבת הראשון בארץ) בשכונת בקעה שבמרכז העיר. בעבר תוכנן שהקו המהיר יימשך מזרחה עד לעיר העתיקה כמעין קו רכבת תחתית כבדה, ויכלול מספר תחנות נוספות (מרכז, ממילא, הר הבית והכותל). אך חשש מפגיעה בעיר העתיקה ובחומותיה ביטל את התכנון הזה ובמקומו הוחלט להמשיך את הקו לתחנת הרכבת החאן, תחת רחוב יפו. התוואי הצפוי עתיד להיות: תחנת ירושלים מרכז בסמוך לכיכר הדוידקה, חתנה חדשה ותת־קרקעית בסמוך לתחנת החאן. ייתכן והקו ימשיך עד לתחנת מלחה ואף לגן החיות אך זה לא בתכנון.
תחנת יצחק נבון סמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית של ירושלים.
כרונולוגיה:
תחנת ירושלים נפתחה ב-1892 ונסגרה ב-1998, אחרי פעילות כמעט רצופה של כמאה שנה.
תחנת ירושלים – גן החיות התנ"כי נפתחה ב-1996[דרוש מקור] וחודשה ב-2005 ונסגרה ב-2020.
תחנת ירושלים – מלחה נפתחה ב-2005 ונסגרה ב-2020
תחנת ירושלים – יצחק נבון (שמה בזמן התכנון היה "ירושלים – האומה") נפתחה ב-2018.
תחנות לפי עיר > תל אביב

בין נתיבי איילון ממוקמות ארבע תחנות המכונות תחנות תל אביב (מצפון לדרום: אוניברסיטה, סבידור מרכז, השלום, ההגנה), והן התחנות הפעילות ביותר במדינה מבחינת תנועת נוסעים (סבידור מרכז, הוותיקה מביניהן, והשלום הן הפעילות ביותר באופן מובהק), אם משום שכמעט כל קווי הרכבת עוצרים בכולן ואם בגלל מרכזיות העיר מבחינה תעסוקתית ותרבותית. עם זאת קיימות מספר תחנות נוספות הנמצאות בשטח העיר או בצמוד לה - בני ברק - רמת החייל (שכונתה בעבר "תל אביב צפון") על מסילת הירקון ותחנות חולון (צומת חולון וחולון – וולפסון), גם הן בין נתיבי איילון, על מסילת תל אביב – פלשת, וכמו כן תל אביב דרום, ששכנה באזור בית הדר והועברה לאזור מחלף קיבוץ גלויות, והיום משמשת למטרות תפעוליות ולהכשרת עובדי רכבת, ותחנת יפו ההיסטורית מ-1892 (חלק מקו הרכבת הראשון בארץ) שהוסבה ל"מתחם התחנה".
תחנת ההגנה נמצאת במרחק מספר דקות הליכה מהתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, שהיא תחנת האוטובוסים המרכזית הגדולה והמשמעותית ביותר בישראל. תחנת סבידור מרכז סמוכה למסוף 2000.
כרונולוגיה:
תחנת יפו נפתחה ב-1892 ונסגרה ב-1948.
תחנת תל אביב דרום (במקור "סרונה" ומיד לאחר מכן "תל אביב") נפתחה ב-1920. ב-1949 הוסף לשמה "דרום". ב-1970 הועברה מבית הדר למיקומה הנוכחי. ב-1993 נסגרה לתנועת נוסעים ונשארה כתחנה תפעולית.
תחנת בני ברק - רמת החייל (במקור "תל אביב צפון") נפתחה ב-1949 בחיבור ללוד, חוברה למסילת החוף ודרכה לצפון הארץ ב-1953, הפסיקה לשרת נוסעים בשנות ה-90 עם פתיחת מסילת איילון ונפתחה מחדש ב-2000, אז שונה שמה ל"בני ברק". ב-2016 הוסף לשמה "רמת החייל".
תחנת תל אביב – סבידור מרכז (במקור "תל אביב מרכז") נפתחה ב-1954 בחיבור צפונה. ב-1988 חוברה דרומה ולשמה הוסף "סבידור".
תחנת תל אביב – השלום נפתחה ב-1996.
תחנת תל אביב – אוניברסיטה נפתחה ב-2000.
תחנת תל אביב – ההגנה נפתחה ב-2002.
תחנות צומת חולון וחולון - וולפסון נפתחו ב-2011.
תחנות לפי עיר > חיפה

בשטח העיר חיפה או בצמוד לו קיימות 7 תחנות נוסעים פעילות ותחנה היסטורית/תפעולית, כולן על מסילת החוף (אף שהוקמו בתקופות שונות). שלוש משבע התחנות מכונות על שם חיפה (מדרום-מערב לצפון ולמזרח: חוף הכרמל, בת גלים, מרכז – השמונה). הארבע הנוספות בהמשך הקו הן מרכזית המפרץ, חוצות המפרץ, קריית חיים וקריית מוצקין, הממוקמת על גבול חיפה עם הקריה. שתי תחנות המפרץ הן היחידות בארץ[דרוש מקור] שהוקמו במימון של יזמים פרטיים, אולם הרחבת תחנת לב המפרץ למרכזית המפרץ (שכלל חיבור לתחנת האוטובוסים ולמסילת העמק) לא מומנה על ידי היזם. התחנה האחרת (חיפה מזרח, מ-1904) הייתה התחנה הראשונה של חיפה, ואף שכנו בה משרדי הנהלת הרכבת; התחנה בוטלה כתחנת נוסעים והמשרדים עברו לתל אביב אך היא משמשת כתחנה תפעולית חשובה ולידה נמצא מוזיאון הרכבת, כמו גם משרדי הרכבת בחיפה. בנוסף היו בחיפה מספר תחנות היסטוריות על קו רכבת העמק, כגון תחנת כרמל (שנותרה שכונה על שמה). מאחר שהמסילה בחיפה מפריעה לגישה לרוב החוף של העיר נשקלות מגוון אפשרויות להעברתה לתוואי אחר; ייתכן שתוקם תחנה בקריית הממשלה (בית המכס) ואולי אחת נוספת בקריית אליעזר במקום תחנות מרכז - השמונה ובת גלים.
חיפה היא עיר נמל ותעשייה, ומתקיימת פעילות ענפה של רכבות משא באזור המפרץ. יש מספר מסופים בנמל חיפה, ומספר שלוחות מסילה מתפצלות ממסילת החוף לעומק הנמל. תחנת מטען פעילה בממגורות דגון. קיים גם מסוף מטענים מצפון למתחם "סדנאות הקישון" (ממערב לתחנת חוצות המפרץ). שלוחת מסילה המתפצלת באזור צומת ידין (ומגיעה למתחם דשנים שבשטח קריית אתא) מספקת גישה למסוף באזור התעשייה של בתי הזיקוק.
תחנת חוף הכרמל סמוכה לתחנת האוטובוסים מרכזית חוף הכרמל. תחנת מרכזית המפרץ משולבת בתחנת האוטובוסים מרכזית המפרץ. תחנת בת גלים סמוכה לתחנת העבר מרכזית בת גלים, הנטושה כיום. תחנת מרכז - השמונה סמוכה לאולם הנוסעים של נמל חיפה ולתחנה של הכרמלית, והיא ייחודית בישראל בשני ההיבטים האלה.
כרונולוגיה:
תחנת חיפה מזרח (במקור "חיפה") נפתחה ב-1904. ב-1937 הוסף לשמה "מזרח". נסגרה לתנועת נוסעים (אך לא מטענים) בסוף שנות ה-90.
בתקופת קיום רכבת העמק היו בחיפה מספר תחנות נוספות. התחנות בוטלו בהמשך, או עם פתיחת תחנת חיפה מרכז ב-1937 או עד להשבתה הסופית של הקו ב-1951.
תחנת חיפה מרכז – השמונה (במקור "חיפה מרכז") נפתחה ב-1937. ב-2007 הוסף לשמה "השמונה".
תחנת קריית מוצקין נפתחה ב-1937.
תחנת חיפה – בת גלים נפתחה ב-1975.
תחנת קריית חיים נפתחה בשנות ה-90, אם כי שימשה כתחנת עצירה ("Halt") עוד בשנות ה-30.
תחנת חיפה – חוף הכרמל נפתחה ב-1999.
תחנת מרכזית המפרץ (במקור "לב המפרץ") נפתחה ב-2001. ב-2018 חוברה למסילת העמק ושמה שונה ל"מרכזית המפרץ".
תחנת חוצות המפרץ נפתחה ב-2001.
תחנות לפי עיר > נתניה

את נתניה משרתות שלוש תחנות נוסעים - נתניה, נתניה - ספיר ובית יהושע, הנמצאת מחוץ לשטח נתניה אך משרתת את דרום העיר במקביל לתחנת ספיר, שמעט פחות נגישה לכבישים ראשיים ושנפתחה כ-60 שנה לאחר שתי התחנות האחרות.
כרונולוגיה:
תחנת בית יהושע נפתחה ב-1953.
תחנת נתניה נפתחה ב-1954.
תחנת נתניה – ספיר נפתחה ב-2016.
תחנות לפי עיר > באר שבע

בבאר שבע קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות - צפון / אוניברסיטה ומרכז. המסילות מהתחנה הצפונית מתפצלות כך שיש לה ארבע תחנות שכנות (להבים-רהט, דימונה, באר שבע מרכז, אופקים, וגם המסוף ברמת חובב), והיא ייחודית בכך מחוץ לתל אביב. תחנת מרכז, הסמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית, היא נקודת הסיום של כל רכבות הנוסעים המגיעות לדרום מלבד הרכבות לדימונה. בנוסף קיימת תחנה היסטורית (תחנת הרכבת הטורקית, מ-1915) באזור העיר העתיקה.
כרונולוגיה:
תחנת באר שבע נפתחה ב-1915 בחיבור צפונה, חוברה לרפיח ב-1918 ונסגרה ב-1927.
תחנת באר שבע – צפון / אוניברסיטה (במקור "באר שבע") נפתחה ב-1956 והועברה למיקום חדש (כ-350 מטר מהמקורי) ב-2005.
תחנת באר שבע – מרכז נפתחה ב-2000.
תחנות לפי עיר > פתח תקווה

בפתח תקווה קיימות שתי תחנות נוסעים פעילות (סגולה וקריית אריה) על מסילת הירקון, קרוב לקצה הצפוני של העיר. בנוסף קיימת תחנה היסטורית (תחנת הרכבת הישנה פתח תקווה, מ-1922).
כרונולוגיה:
תחנת פתח תקווה נפתחה ב-1922 כתחנת משא ונסגרה ב-2000.
תחנת פתח תקווה – סגולה נפתחה ב-2000.
תחנת פתח תקווה – קריית אריה נפתחה ב-2008.
הערות שוליים

1 2  מספרי עולים ויורדים - 2019 והרבע הראשון של 2020, בפורום תחבורה ציבורית, אתר תפוז
↑  רכבת ישראל: החל פרויקט הנחת המסילות לחיבור נמלי הים החדשים, אתר אינטרנט פורט2פורט, 21.11.2023
↑  פזגז - מהסואץ ברכבת, דבר, 23 בפברואר 1962
↑  דיון והחלטת ות"ל מ-5 במרץ 2018
↑  תוכנית לתחנת רכבת בשפיים, באתר גלובס, 19 במאי 2002
↑  אבי בר-אלי, פרויקט הנתיב המהיר לת"א: בניית מתחם חנה וסע הותנתה בהקמת תחנת רכבת, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2007
↑  דניאל שמיל, שנה אחרי: ההצלחות והכשלונות בנתיב המהיר לת"א, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2012
↑  כמה אנחנו מרוויחים מהנתיב המהיר כל שנה, בבלוג "הרוכב לאוטובוסים" | רויטל חובל, כך הפסיד הציבור את תחנת הרכבת בכניסה לנתיב המהיר, באתר כלכליסט, 16 בינואר 2011
↑  סוניה  גורודיסקי, ‏התחנה הבאה אריאל: ישראל כ"ץ אישר הקמת רכבת בעיר, באתר גלובס, 15 במרץ 2018
↑  במקרה שתחנה נסגרה לתנועת נוסעים לתקופה משמעותית ולאחר מכן נפתחה מחדש - תאריך הפתיחה המחודש
↑  הפעם הראשונה שהתחנה נפתחה במיקומה הנוכחי או קרוב אליו ולא כתחנת "Halt"
↑  בנייה של תחנה חדשה ללא הפסקה קבועה של שירות נוסעים
↑  האם התחנה נמצאת על הקו הראשי של רכבת ישראל
↑  מאפשר מיון על הקו הראשי
↑  מאפשר מיון על הקו המערבי הכולל את מסילת החוף ואיילון, מסילת תל אביב - פלשת, חלק ממסילת לוד-אשקלון, מסילת אשקלון - באר שבע והשלוחה לבאר שבע מרכז
↑  מאפשר מיון של הקווים המזרחיים, מצפון לדרום
מסוף מטענים של חברת בן ארי צמוד לתחנת הרכבת ראש העין - דרום
תחנת הרכבת בני ברק - רמת החייל, שלוחת מסילות רכבת לממגורות רמיד כחלק ממסוף מטענים
מסוף רכבות משא של מפעל אמבר - דבירה, על מסילת הדרום
שאריות תחנת הרכבת הטורקית בניצנה
תחנת ירושלים
תחנת סג'ד העות'מאנית
תחנת רינתיה
תחנת החותרים
תחנת חיפה בתקופת המנדט
תחנת אלרואי
תחנת עפולה
מחסן ומגדל המים בתחנת בית שאן
תחנת מסעודיה/סבסטיה
תחנת שיח' נוראן
תחנת ניצנה
תחנת עזוז
תחנת ראש העין דרום
תחנת ירושלים – יצחק נבון
תחנת תל אביב – סבידור מרכז
תחנת חיפה מרכז – השמונה
תחנת נתניה – ספיר
תחנת באר שבע – צפון / אוניברסיטה
תחנת פתח תקווה – קריית אריה
תחנת לוד
תחנת רעננה – מערב
תחנת מודיעין – מרכז
שלטון החוק

ערך זה עוסק בעקרון משטרי ומשפטי. אם התכוונתם לסרט על מערכת החוק ביהודה ושומרון וחבל עזה, ראו .
פרט בפסיפס "חוק" מאת פרדריק דילמן. אישה דמוית אלת החוכמה מינרווה יושבת על כס שלטון החוק, החרב בידה האחת מסמלת את הענישה וענף הדקל מסמל את השבח.
מדד דבקות בשלטון החוק לפי מידה ב־2017–2018
שלטון החוק הוא עיקרון משטרי ומשפטי, המכפיף את כולם לחוק. המובן הבסיסי של העיקרון הוא שלילי: אין אדם שהוא מעל החוק, לא השליטים, שפעולותיהם כפופות לחוק, ולא השופטים, שפסיקותיהם כפופות לחוק. השלטון במדינה הוא שלטון על ידי החוק ולא על ידי אדם. המובנים הנוספים של עיקרון זה שנויים במחלוקת בין חוקרי הפילוסופיה של המשפט.
עקרון שלטון החוק מצמצם את שיקול הדעת של השלטון, כך שהאזרח מוגן מפני שיקול דעת ויישום שרירותיים. אולם, החוק עצמו עשוי להיות שרירותי לפי חלק מהמובנים, כך שבמדינה בה החוק עצמו שרירותי אך מיושם בלי שרירותיות מתקיים שלטון החוק בחלק ממובניו.
העיקרון דומה ואולי אף זהה לפי מובנים מסוימים לעקרון החוקיות, שכן משמעותו מתן סמכות לרשות מדינית לפעול רק לפי החוק.
העיקרון מיושם במשפט הקונטיננטלי בדמות ה־Rechtsstaat ("מדינת הצדק" או "מדינת החוק").
המובנים השונים לשלטון החוק > המובן הפורמלי

המובן הבסיסי של שלטון החוק הוא פורמלי – על האזרחים וכן על הממשל לציית לחוק, ואין מישהו שיכול להציב עצמו מעל החוק. קיימת מחלוקת לגבי מוסריות החובה לציית לחוק. כלומר האם מעבר לתוכן החיובי של החוק, יש משמעות בעלת משקל מוסרי לעצם הציות לחוק. במערכת המשפט הישראלית, היטיב לתאר זאת שופט בית המשפט העליון, אלכס שטיין: ”כולנו מרכינים את ראשינו בפני הדין, ואילו הדין אינו מרכין את ראשו בפני איש”.
בדיאלוג קריטון עומד סוקרטס על חובתו לציית לחוק, ולהישאר בכלא עד הוצאתו להורג, ונותן לכך מספר צידוקים: חובת הכרת הטוב כלפי החוק, חובה לכבד הסכם בלתי כתוב בינו לבין מדינת אתונה, שהוא יציית לחוקיה, וכן אחריות לכך שהפרת החוק עלולה להוביל לאנרכיה. צידוקים אלה זכו לביקורות רבות, בטענה שהם לא נכונים עובדתית או שהם אינם רצויים.
הצדקה רווחת ומקובלת יותר כיום לחובת הציות לחוק היא של ה.ל.א. הארט, לפיה ההגינות כלפי אלה שמצייתים לחוק ומאפשרים את קיומו יוצרת חובה מוסרית לציית לחוק.
המובנים השונים לשלטון החוק > המובן המוסדי

יצחק זמיר טוען שאחד מהמובנים של שלטון החוק הוא המובן המוסדי. הליך קבלת החוק צריך להיות על־ידי מוסד הנבחר בבחירות דמוקרטיות, הקובע כללים גם לשלטון עצמו. המובן המוסדי לא קובע דבר לגבי מוסריות החוק, וחוק לא צודק, עושק או מדכא עשוי להתאים למובן המוסדי של שלטון החוק.
המובנים השונים לשלטון החוק > המובן האינסטרומנטלי

לפי יוסף רז, שלטון החוק הוא עיקרון שאינו קשור להליך קבלתו של החוק או לתוכנו, אלא למערכת החוק עצמה. מטרת החוק היא להכווין התנהגות, וככל שהחוק מתאים יותר לעקרון שלטון החוק הוא מצליח למלא ייעוד זה בצורה מיטבית. המאפיינים של חוק שמתאים לעקרון שלטון החוק הם שהוא כללי, יציב באופן יחסי, וכן נמנע מתחולה רטרואקטיבית. מערכת חוק שתואמת את עקרון שלטון החוק נדרשת לאפשר עצמאות לרשות השופטת, כדי להקל עליה להשליט את החוק על הכל. לפי מובן זה שלטון החוק אינו בעל תוכן חיובי או מוסרי כשלעצמו, אלא רק מאפשר לחוק להכווין התנהגות בצורה מיטבית ובמקביל להעניק לאזרחים המצייתים לחוק ודאות, חירות וכבוד. רז מדמה את היחס בין התאמת החוק לעקרון שלטון ליחס בין סכין לחדות שלה. כשם שסכין יכולה לשמש למטרות רעות, כך גם התאמה כזאת. זה לא אומר שהחדות אינה יתרון, שכן חדות הסכין היא תכונה אינהרנטית של סכינים. וסכין טובה, היא בראש ובראשונה סכין חדה. באופן דומה, התאמה לשלטון החוק היא ערך אינהרנטי של חוקים, וכן הערך החשוב ביותר שלהם.
מובן זה, לפי רז, הוא המשמעות הבלעדית של עקרון שלטון החוק. אהרון ברק מתייחס גם הוא למובן זה ומכנה אותו ההיבט היוריספרודנטלי.
המובנים השונים לשלטון החוק > המובן המהותי

לפי המובנים הבסיסיים יותר שלטון החוק מחייב שהדברים יפעלו לפי חוק (המובן הפורמלי), שהחוקים יתקבלו בהליך חוקי (המובן המוסדי) ושהמערכת תפעל בצורה יעילה ומיטבית (המובן האינסטרומנטלי), אך אין שום הגבלה לתוכן של החוקים. הבנה זאת עוררה אי־נוחות בקרב מלומדים רבים שרצו לראות בשלטון החוק עיקרון בעל משמעות מוסרית:
גם ממשלות טוטליטריות נוהגות על־פי חוקי מדינותיהן, הלוא הם החוקים שהן בעצמן חוקקו למטרותיהן וכפי מתכונתן־שלהן. משל לנאצים שעלו לשלטון על־פי החוק ושפשעו את רוב פשעיהם בתוקף הסמכות חוקיות מפורשות שנטלו להם לשם כך: איש לא יאמר שבגרמניה הנאצית שרר ״שלטון המשפט״, ואיש לא יחלוק ששרר שם שלטון הפשע.
לפי מובן זה, שלטון החוק מבטא ערכים ידועים, הוגנים וחופשיים, המאפיינים דמוקרטיות ליברליות. נקודת המוצא של שלטון החוק במובן המהותי היא שהחוק צריך להגן על הזכויות והאינטרסים של האזרחים. לגישה זאת שותפים משפטנים רבים כמו יצחק זמיר ואהרן ברק.
את המובן המהותי של שלטון החוק מכנה יוסף רז שלטון החוק הטוב. לדעתו מדובר בטעות, כיוון ששלטון החוק הוא עיקרון שרק מאפשר לכלי של מערכת משפט לפעול בצורה טובה יותר. הבלבול בין "שלטון החוק" לבין "שלטון החוק הטוב" מטשטש את היתרונות הגלומים בעיקרון הבסיסי:
אם שלטון החוק הוא שלטון החוק הטוב אז כדי להסביר את טבעו יש להציע פילוסופיה חברתית שלמה. אבל אם כך אז המושג חסר כל תפקיד שימושי. אין לנו צורך להחליף לשלטון החוק כדי לגלות שלהאמין בו זה להאמין שהטוב יכול לנצח.
ליאון שלף טוען כי המושג "שלטון החוק" עונה רק על המובן הפורמלי של מושג המקור האנגלי "Rule of law", את המושג "מרות המשפט" המדגיש את שלטון החוק המהותי.
מאפייני שלטון החוק

לון פולר (אנ') מנה שמונה מאפיינים לחוק, שבלעדי כל אחד מהם לא יהיה מוסרי (ובלי חלקם אף בלתי אפשרי) לדרוש ציות לחוק:
כלליות – תחולת החוק על האזרחים כולם וללא אפליה בין אזרחים שונים.
פומביות – החובה לפרסם את החוק. אם החוק לא ידוע אז אי אפשר לתבוע עליו שוויון.
פרוספקטיביות  – צריך לצפות לעתיד, בניגוד לרטרואקטיביות. כלומר, לא להטיל סנקציה בגין פעולה שנאסרה רק לאחר ביצועה.
בהירות – על החוק להיות מנוסח היטב, ברור בהוראותיו ובאופן חד־משמעי.
היעדר סתירות – אל לחוק לסתור עצמו.
ישִׂימוּת – החוק לא יכול לדרוש את הבלתי־אפשרי.
עקביות/קביעות – הימנעות משינוי חוקים בתדירות גבוהה.
התאמה בין הכלל המוצהר בחוק לפעילות הרשויות.
בנוסף לכך נדרשת עצמאות הרשות השופטת. למשל, אם הפרט רוצה לתבוע את המדינה, חייבת הרשות השופטת שלא להיות תלויה ברשויות האחרות, כדי שתוכל לבקר את המדינה ללא משוא פנים. עם זאת, חובה על הרשות השופטת לנהוג בצניעות שיפוטית בבואה לפרש את לשון החוק ולפסוק לפיו (שלטון החוק, ולא שלטון השופט).
שלטון החוק במחוקק

השופט משה זילברג טבע את הביטוי "שלטון החוק במחוקק", שמדגיש את הכפיפות של יוצרי החוק בעצמם לחוקים. עיקרון זה מעוגן, לפי זילברג, במעשה התלמודי תנורו של עכנאי: במסגרת מחלוקת בין רבי אליעזר לחכמים יצאה בת קול והכריזה שהלכה כרבי אליעזר. אמנם, חכמים לא קיבלו הכרעה שמימית זאת, כיוון שההכרעה בשאלות הלכתיות מסורה על פי התורה להכרעת הרוב, ואפילו לאלוהים בעצמו אין סמכות לשנות את הכללים, וכלשונו של רבי יהושע: ”לא בשמים היא”. מכאן נובע שגם המחוקק בעצמו כפוף להוראות החוק, ואף לפירוש שניתן להם בידי מי שמוסמכים לכך – בית המשפט.
בתרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתרבות הפופולרית מקובל להשתמש במטבע הלשון "שלטון הצחוק" להתבדחות על כשלים במערכת החוק והמשפט בישראל.
בשיח הפוליטי של ישראל מקובל להשתמש במושג שלטון החוק כדי לתאר את מערכת המשפט הישראלית, או כדי לבקר את פעולות היריבים הפוליטיים כאשר היא לכאורה מפרה את החוק.
ראו גם

דמוקרטיה ליברלית
עקרון החוקיות
"אי ידיעת החוק אינה פוטרת" (בלטינית: Ignorantia juris non excusat)
שלטון הרוב
לקריאה נוספת

אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך א: עקרונות יסוד, פרק 5 – שלטון החוק
נחום רקובר, שלטון החוק בישראל, ספריית המשפט העברי, 1989.
יצחק זמיר, בית המשפט העליון, הוצאת שוקן, 2022, הפרק "שלטון החוק", עמ' 39–43.
ליאון שלף, מ"שלטון החוק" ל"מרות המשפט": הרהורים וערעורים על מושג־יסוד, עיוני משפט טז (3), 1991, עמ' 559–578
ברק מדינה, ארבעים שנה להלכת ירדור: שלטון החוק, משפט הטבע וגבולות השיח הלגיטימי במדינה יהודית ודמוקרטית, מחקרי משפט כב, 2006, עמ' 327–383
דורין לוסטיג, קאדי בירושלים – דמוקרטיה בעידן של ממשל גלובלי: רגולציה של מימון טרור בישראל, מחקרי משפט 31, 2018, עמ' 881–924
יצחק ינוביצקי, גבריאל וימן, קווים ב"נקודה": יחס המתנחלים לדמוקרטיה ולשלטון החוק בישראל בראי עיתון המתנחלים "נקודה", מגמות לט, 1998, עמ' 191–215
רמי ערב, חוק וסדר במאה הי' לפנה"ס: בית צידה כמקרה מבחן, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה לג, 2018, עמ' 186–194
הערות שוליים

↑  Member's Room | Thomas Jefferson Building | Virtual Views | Visiting the Library | Library of Congress, Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA
↑  דו"ח 2017–2018 של ה־World Justice Project (אנ')
↑  ע"א 421/61 מדינת ישראל נ' ש. פ. האז: "החוק קיים לא לאזרח בלבד. הוא קיים גם בשביל השלטונות. יתירה מזאת, כל שלטון שמחובתו לעמוד על מילוי החוק על־ידי האזרח, צריך קודם כל לשמש דוגמה למילוי החוק על־ידי עצמו. החוק נוצר על־ידי המחוקק כדי שלפיו תנהג המדינה ואין השלטון יכול לדרוש לעצמו מעמד מיוחד כאילו הוא הינו מעל החוק. זהו אחד העקרונות היסודיים של 'שלטון החוק'."
1 2  יצחק זמיר, ‏שלטון החוק במדינת ישראל, ביטחון סוציאלי 29, נובמבר 1986, עמ' 6
↑  בג"ץ 8948/22 שיינפלד נ' הכנסת; בג"ץ 8949/22 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת; בג"ץ 8982/22 התנועה לטוהר המידות נ' נתניהו (עמ' 86)
1 2  חיים גנז, ‏ביסוסי חובת הציות לחוק, משפטים ‏יז, תשמ"ח
1 2  אהרון ברק, שלטון החוק ועליונות החוקה, משפט וממשל ה', תש"ס
↑  יצחק זמיר, ‏שלטון החוק במדינת ישראל, ביטחון סוציאלי 29, נובמבר 1986, עמ' 5–16
↑    ליאון שלף, מ"שלטון החוק" ל"מרות המשפט": הרהורים וערעורים על מושג־יסוד, עיוני משפט טז (3), 1991, עמ' 559–578
↑  אסף פורת, סוציולוגיה שיפוטית ממוקדת – ליאון שלף בפסיקת העליון: השתקפות של חלוץ רב־תרבותי בנוף הפסיקה, סוציולוגיה ישראלית ה, 2003, עמ' 307
↑  Lon L. Fuller, The Morality that Makes Law Possible, The Morality of Law, Yale University press, 1969, עמ' 33–94
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000349788  NDL: 00563403
אודה ליום הולדתה של המלכה אנה

גאורג פרידריך הנדל
אנה, מלכת בריטניה, כנסיכה בשנת 1687
אודה ליום הולדתה של המלכה אן (HWV 74) היא קנטטה חילונית (או "אודה אנגלית"), שהלחין גאורג פרידריך הנדל לפי לברית מאת אמברוז פיליפס (אנ'), לכבוד יום הולדתה ה-48 של אן, מלכת בריטניה, שחל ב-6 בפברואר 1713. היא ידועה גם כ" Eternal Source of Light Divine" ("מקור נצחי של האור האלוהי"). איננה מופיעה בתוכנית הטקס ליום הולדת המלכה אנה באותה שנה, וסבורים שלא בוצעה אז אם בכלל.
סגנונה מושפע ממסורת אודות החצר האנגליות, כולל אלו של הנרי פרסל.
האודה כוללת שבעה פרקי אריות קצרים המתחלפים לסירוגין בקטעי מקהלה שנראים כמו פזמון. כל פזמון כזה מסתיים במילים:
The day that gave great Anne birth

Who fixed a lasting peace on Earth.
היום שבו נולדה אנה הגדולה

שהביאה עלי אדמות שלום בר קיימא
הטקסט מהלל את השגת הסכם אוטרכט במו"ם שנוהל בשנת 1712 על ידי ממשלת הטורי של המלכה לשם סיום מלחמת הירושה הספרדית.
את האודה מבצעים זמרת אלט או קונטרטנור, סופרן, באס, מקהלה, חצוצרה סולו ותזמורת
היא מתחילה עם קונטרה-טנור או זמרת אלט סולן, מלווה בחצוצרה בנגינת אובליגטו תובענית,
Eternal source of light divine

with double warmth thy beams display

and with distinguish'd glory shine

to add a lustre to this day.

ממשיכה עם דואט לקונטרה-טנור ובאס, המסתיים בפוגת-
כוראל (כמו בקונצרטו מס 3, אופוס 3), אחר כך באים קטעי סולו קצרים, ואחרי כל אחד - קטע מקהלה קצר ובסיום - קטע לקונטרה-טנור סולו ואחריו חלק מקהלתי ברה מז'ור עם חצוצרות ותופים ופינאלה בצורת פוגה הכוללת גם כן חומר שאפשר למצוא בקונצרט השלישי אופוס 3.
הנהלת חשבונות

הנהלת חשבונות היא שפה לרישום פעולות עסקיות (טרנזקציות). הרישום נעשה באמצעות פקודות יומן ונרשמות בכרטסות. בעבר התבצע באופן ידני, בכרטסת T, מתחילת המאה ה-20 ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20 שימשו למטרה זו מכונות להנהלת חשבונות, ועם תחילת השימוש במחשבים החלה הנהלת החשבונות להתבצע בתוכנה להנהלת חשבונות.
בין סוגי הפעילויות הנרשמות ישנן תנועות כספיות כגון כסף נכנס על מכירות וכסף יוצא על רכישות וכן תנועות לא כספיות כגון תנועות מלאי.
הנהלת החשבונות מבוצעת לרוב על ידי מנהל חשבונות, שמשתמש בתוכנה להנהלת חשבונות.
שיטות הנהלת חשבונות

רישום של עסקאות פיננסיות מהווה ניהול חשבונות, אך ישנן שתי שיטות לניהול חשבונות: הנהלת חשבונות חד-צדית והנהלת חשבונות כפולה. בהנהלת חשבונות חד צדדית רושמים תקבולים תשלומים בלבד, כלומר בסופו של דבר נקבל דוח רווח והפסד, בהנהלת חשבונות כפולה ישנו רישום כפול של כל תנועה, ולכן נקבל דוח רווח והפסד וגם מאזן.
עסקים קטנים מנהלים הנהלת חשבונות חד צדדית, חברות ועסקים גדולים מנהלים הנהלת חשבונות כפולה.
מאזן בוחן

בתום כל תקופה חשבונאית רבעונית או שנתית, עורך רואה החשבון המבקר מהמאזן בוחן דוח על המצב הכספי (נקרא בעבר מאזן), דוח רווח והפסד, ואם נדרש דוח שינויים על ההון העצמי ודוח תזרים מזומנים.
בדוח ההתאמה למס נקודת המוצא היא הרווח או ההפסד החשבונאי, בתוספת התאמות הדרושות בהתאם לפקודת מס הכנסה.
מאחר שמאזן הבוחן מכיל רק יתרות של כרטיסי החשבון, בנוסף למאזן בוחן מקבל רואה החשבון פירוט שבו כל התנועות המרכיבות את היתרות במאזן בוחן לצורך חוות דעתו על הדוחות הכספיים של החברה המבוקרת.
תפקידו של רואה החשבון

תפקידו של רואה החשבון לבצע ביקורת על הדוחות הכספיים, ולחוות עליהם את דעתו.
בחברות ציבוריות לרואה חשבון המבקר אסור לעסוק בעיסוקים נלווים עבור הגוף המבוקר, בחברות פרטיות הדבר מותר בהתאם להגבלות וסייגים שנקבעו בחוק.
עיסוקים נלווים יכולים להיות הנהלת חשבונות, חוות דעת על הדוחות התאמה למס, הערכת שווי וכן כל ייעוץ אחר.
עקרונות הנהלת חשבונות

להנהלת חשבונות מספר עקרונות חשובים כדלהלן:
סכום החובה חייב להיות שווה לסכום הזכות, הדבר נכון הן בפקדות יומן והן במאזן בוחן.
לא ניתן למחוק פקודה קבועה, לאחר קליטת פקודה לא ניתן למחוק אלא רק באמצעות פקודה נגדית, משום כך בהתאם לתקנות מס הכנסה, ניהול פנקסי חשבונות, אסור לנהל ספרי הנהלת חשבונות בגיליון אלקטרוני (אקסל), מאחר שניתן למחוק פקודות ולשנות סכום וכן חשבון.
ראו גם

ספר הזמנות
מכונת חישוב