stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה גביש
ביוגרפיה

גביש למד באוניברסיטה העברית כלכלה, מנהל עסקים (לתואר מוסמך) ומשפטים. שימש מרצה בחוגים לחשבונאות ולמינהל ציבורי באוניברסיטת תל אביב וכמרצה למינהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים.
שירת בצה"ל כמג"ד בדרגת סגן-אלוף ובמילואים עד שנת 2000.
בנוסף לעריכת דין ולניהול חברות עוסק גביש גם בגישור ובוררות וכיועץ כלכלי. במשך השנים מילא עשרות תפקידים בכירים במגזר הציבורי והפרטי.
בשנים 1989–1993 שימש כנציב מס הכנסה.
בשנת 1995 עמד בראש ועדה ציבורית שבחנה את הסדרת נושא הפעלת בתי קזינו בישראל. הוועדה המלצה על סייגים ומגבלות על הפעלת קזינו בישראל: הקמת רשות פיקוח על ההימורים, הקמת תשתית תיירותית (במקרה שיוחלט להקים קזינו בעיירת פיתוח כמו מצפה רמון), והגברת מערך המודיעין והחקירות של המשטרה. הוועדה קבעה שאת הקמת הקזינו והפיקוח עליו יש לעגן קודם כול בחקיקה ואף גיבשה הצעת חוק מפורטת, שכללה גם הגבלות על מי רשאים להמר בקזינו, איך מבטיחים שמכונות המזל לא ירמו את המשתתפים ואיך מונעים מגורמים בעלי עבר פלילי לעבוד בקזינו. אך היוזמה הוקפאה ולא קודמההאחר כך.
בשנים 1996–2000 שימש מנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט ויו"ר הוועד הפועל של אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2001 שימש סגן יו"ר קבוצת דנקנר השקעות, דירקטור בחברת "פרטנר תקשורת" ובחברת הכבלים "מת"ב" בהם השקיעה קבוצת דנקנר.
בשנים 2005–2007 כיהן כדירקטור חיצוני בחברת החשמל לישראל. במסגרת תפקידו השתתף בגיבוש התוכנית לשינוי מבני בחברה.
בשנת 2007, גביש נמנה עם המייסדים של חברת הנדל"ן "מדיפאור".
גביש כיהן יושב ראש הוועד המנהל של רשות השידור מפברואר 2007 ועד יוני 2009, אז התפטר מתפקידו עקב הגרעון שצברה, והתוכנית להעביר את הפקות המקור לניהול גורם חיצוני דרך חברות פרטיות. במהלך כהונתו הוביל רפורמה במבנה הרשות, כולל תוכנית לפיטורים ופרישה מרצון של 700 עובדים. בינואר 2012 הגיש תביעה על סך 400 אלף שקל נגד הרשות, בטענה כי בתחילת עבודתו ברשות סוכם כי יקבל שכר חלקי בלבד, כשליש מהשכר של קודמיו. עם זאת, גביש עצמו לא יקבל שכר כלל, והסכום שיועד עבורו ישמש להקמת קרן למתן פרסים לעיתונאים. היוזמה אושרה על ידי מליאת רשות השידור בתחילת 2009. לטענת גביש, לאחר פרישתו לא קוימה החלטת המליאה, הקרן לא הוקמה והכספים המגיעים לו לא הועברו לייעודם. בנוסף היה מעורב בתביעה של העיתונאית נעמי לויצקי, שטענה שתוכניתה בוטלה לאחר שמערכת יחסים שהייתה ביניהם הסתיימה.
כמו כן היה חבר המועצה המנהלת של מכון ויצמן, יו"ר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, דירקטור בחברת התמלוגים של יוצרי ישראל, יו"ר מועצת המנהלים של חברת "אליום מדיקל", יו"ר ועדת הכספים של הרשות לפיתוח תל אביב, יו"ר ועדת הכספים של המכון הישראלי לדמוקרטיה, חבר המועצה הציבורית המייעצת למפעל הפיס, ועוד. כן שימש כיו"ר וחבר בוועדות ממשלתיות וציבוריות שונות; הוועדה לבחינת העברת כספים לישיבות, ויו"ר הוועדה המייעצת להיטלי סחר.
בנוסף היה חבר בוועדה הציבורית המייעצת לקרן תל אביב ובוועדה הציבורית המייעצת של רשות החברות הממשלתיות, ודירקטור בחברת ביטוח ישיר ובבנק לפיתוח התעשייה.
בנוסף לעיסוקיו האחרים כותב גביש באופן קבוע בעיתון "גלובס" ובאתר NEWS1 וחבר בלשכת עורכי הדין.
עמדותיו

בשנת 1997 אמר כי במסגרת רפורמה מיסוי בישראל הוא תומך בהטלת מס על רווחים בבורסה, אך העריך כי הדבר אינו אפשרי במציאות הפוליטית הקיימת באותה עת.
בשנת 2004 טען שהליכי ההפרטה בישראל אינם יוצרים תחרות, אלא מעבירים משאבים יקרי ערך למספר קטן של בעלי הון, כולל אנשים המקושרים פוליטית.
בשנת 2010 אמר כי הפתרון לשאלת התמלוגים של חברות הגז בישראל צריך להיות הפשוט ביותר. אין צורך במנגנוני מיסוי מיוחדים, אלא פשוט להעלות אותם. בנוסף הצהיר כי: "אין לי ספק שסך התקבולים של המדינה מתגליות הגז צריך לעלות".
חגית הל-אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 cs.haifa.ac.il/~hagit/
 
חגית זברודסקי הל-אור היא מדענית מחשב ישראלית, הידועה במחקריה בתחום עיבוד תמונה, ראייה ממוחשבת ויישומי סימטריה בהתאמת תבניות וכימיה חישובית. פרופסור במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

הל-אור קיבלה את שלושת תאריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים: תואר ראשון בשנת 1985, תואר שני בשנת 1989, ותואר דוקטור בשנת 1994, עם דיסרטציה בהנחיית שמואל פלג.
לאחר מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת סטנפורד, חזרה לאוניברסיטת בר-אילן ב-1997 כמרצה. היא עברה לאוניברסיטת חיפה כמרצה בכירה בשנת 1998 ובהמשך הועלתה לדרגת פרופסור.
הל-אור עבדה בשיתוף פעולה עם צוות הקורפוס של שפת הסימנים הישראלית החל משנת 2020. בעזרת השילוב של טכנולוגיית לכידת תנועה (מושן קפצ׳ר) וניתוח אשכולות השתמשו למדוד את תנועותיהם של הנבדקים כאשר הם מסמנים, על מנת לבדוק האם קיימים דיאלקטים בשפת הסימנים הישראלית אצל חלק מהמשתתפים.
ספר

בשיתוף עם ינשי ליו (אנ'), קרייג ס. קפלן ולוק ואן גול, הל-אור היא מחברת הספר "Computational Symmetry in Computer Vision and Computer Graphics" (הוצאת Now Publishing, 2009).
הערות שוליים

1 2 3  Hagit Hel-Or, cs.haifa.ac.il
↑  About - Hebrew, The Corpus of ISL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306583505171  dblp: h/HagitHelOr  ISNI: 0000 0004 0201 5409  MGP: 79005  VIAF: 297220938   WorldCat (עם VIAF): 297220938 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חגית הל-אור".
תמר וולף-מונזון

| --- | --- |

פרופ' תמר וולף-מונזון
 לידה:  17 ביולי 1963 (בת 61) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
תמר (תמי) וולף-מונזון (באנגלית: Tamar Wolf-Monzon; נולדה ב-17 ביולי 1963) היא חוקרת ספרות ישראלית, ופרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, שבה כיהנה גם כראש המחלקה. מייסדת ומנהלת ארכיון המשורר יעקב אורלנד. מפברואר 2021 - חברת דירקטוריון הספרייה הלאומית בירושלים.
ביוגרפיה

תמר וולף-מונזון נולדה בחיפה לחנה ויצחק וולף, למדה בתיכון עירוני ו' בחיפה. התגייסה במסגרת העתודה האקדמאית, שירתה בצה"ל כקצינה במכללה לביטחון לאומי וניהלה את הספרייה והארכיון של המכללה. בהמשך למדה במסלול ישיר לדוקטורט בספרות עם ישראל, באוניברסיטת בר-אילן וקיבלה את התואר בשנת 1996. מ-2018 עורכת כתב עת 'ביקורת ופרשנות', כתב עת רב תחומי לחקר הספרות באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2012–2014 כיהנה כראש המחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
מחקריה

מחקריה בתחום הספרות העברית החדשה מתמקדים בשירה שנכתבה במחצית הראשונה של המאה העשרים. עבודתה המדעית עוקבת אחר תהליכים היסטוריים, סוציו-ספרותיים, תרבותיים ולשוניים, והשפעותיהם על גיבוש הביוגרפיה הרוחנית של יוצרים ועל עיצוב מאפייניה הפואטיים של עבודתם הספרותית.
מחקריה > חקר הפואטיקה של אורי צבי גרינברג

העיסוק המחקרי של וולף-מונזון בפואטיקה של אורי צבי גרינברג החל בעבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחיית פרופ' יהודה פרידלנדר ונושאה היה: "גיבוש הפואטיקה הארץ ישראלית של אורי צבי גרינברג". בהמשך כתבה מחקרים רבים אודות שירתו הארץ ישראלית וכתיבתו הפובליציסטית, מחקריה בדקו זיקות הקשר בין שירתו של גרינברג לבין כתיבתו הפובליציסטית, בתחום אמצעי הארגון הלשוניים של הטקסט, אך גם כתופעה תרבותית-אסתטית רחבה יותר, שהתקבלותה נבדקה על רקע האתוס הייחודי לעלייה השלישית או על רקע העשור הראשון של המנדט הבריטי. פרופ' וולף-מונזון עורכת ביחד עם פרופ' אבידב ליפסקר את סדרת המחקרים והתעודות על אורי צבי גרינברג, הרואה אור בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן ערכה מחקרים משותפים אודות לשון שירתו של אורי צבי גרינברג, ביחד עם פרופ' זהר לבנת. השתיים שוקדות על הכנתו של מאגר ממוחשב לכלל יצירתו השירית והפובליציסטית של אצ"ג, בסיועו של פרויקט השו"ת באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2024 ראה אור ספרה The Poetry and Essays of Uri Zvi Grinberg: Politics and Zionizm הבוחן את התקבלות יצירתו השירית והפובליציסטית של אצ״ג בקרב ציבור החלוצים, ועוקב אחר יחסי האהבה-שנאה שנטוו ביניהם, למן שנות העשרים ועד לסוף שנות השלושים של המאה העשרים. זהו ספר ראשון על יצירתו של אצ״ג, שרואה אור בהוצאה אקדמית בחו״ל.
מחקריה > חקר יצירתו של יעקב אורלנד

פרופ' וולף-מונזון חקרה את שירי הזמר של אורלנד ובמיוחד את שיתוף הפעולה בין אורלנד למרדכי זעירא למן שירותם ב'להקה הצבאית העברית' בצבא הבריטי. מחקרה חושף שפה שירית חדשה, שיש הסוברים שבעת מלחמת העולם השנייה הייתה לה השפעה מכרעת על גיבושו של אתוס לאומי אופנסיבי. עיסוקה המחקרי בהיבטים הבין-תחומיים של הזמר העברי מתבטא בגיליון מיוחד של 'ביקורת ופרשנות' – הזמר העברי – פואטיקה, מוזיקה, היסטוריה, תרבות – שראה אור בעריכתה.
ב-2016 יצא לאור ספרה המונוגרפי בהיר וגבוה כזמר - יעקב אורלנד: פואטיקה, היסטוריה, תרבות המברר מקומו של יעקב אורלנד ורישומו על מפת התרבות הישראלית בין יישוב למדינה, מתוך קֶשֶב לתדרים השונים בהם יצר – בשירה הלירית, בשירי הזמר, בתרגומים, בדרמה ובכתיבה המסאית – ומתוך מעקב אחר הדיאלוג התוך-טקסטואלי המתקיים בין יצירותיו בז'אנרים השונים. הספר מבוסס על חומרים ארכיוניים, שנאספו מארכיונים רבים ובפרט על חומרים שהועברו על יד המשורר לאוניברסיטת בר-אילן, כתשתית מחקרית לכתיבת המונוגרפיה, ולשם הקמתו של ארכיון שיתעד ויאצור את מכלול עבודתו הספרותית של אורלנד.
מחקריה > שירה ופוליטיקה בין ישוב למדינה

המעקב אחר התפתחות השירה העברית החדשה בזיקה לתהליכים היסטוריים ותרבותיים, הוליך את פרופ' וולף-מונזון לעיסוק בשירה פוליטית ובהקשריה החברתיים, דוגמת מחקרה אודות 'הדוחה כמפתח פואטי' בשירתו הפוליטית של רמי דיצני וסדרת ההרצאות שהועברה באוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל, שראתה אור כספר: שירה ופוליטיקה בין יישוב למדינה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור ומודן, 2019.
אחד הפרקים בוחן את ההבדל בין השירים שנכתבו על טרומפלדור בידי תומכיו, לעומת השירים שכתבו על ידי יריביו הפוליטיים.
חיים אישיים

תמר וולף-מונזון מתגוררת בשוהם, נשואה ליוסי מונזון, ולהם ארבעה ילדים. בתה שיר, מפקדת בחטיבת החילוץ, נהרגה ב-4 בספטמבר 2018 מפליטת כדור, בגיל 21.
מספריה

לנגה נקודת הפלא- הפואטיקה והפובליציסטיקה של אורי צבי גרינברג בשנות העשרים.
בהיר וגבוה כזמר - יעקב אורלנד: פואטיקה, היסטוריה, תרבות (המכון למורשת בן-גוריון, 2016).
רחובות הנהר לאורי צבי גרינברג – מחקרים ותעודות (עם אבידב ליפסקר) אוניברסיטת בר-אילן, 2007.
שירה ופוליטיקה בין יישוב למדינה, סדרת האוניברסיטה המשודרת (הוצאת משרד הביטחון והוצאת מודן, 2019).
אורי צבי גרינברג בשנות העשרים – מחקרים ותעודות (עם אבידב ליפסקר), אוניברסיטת בר-אילן, 2020.
.2024, The Poetry and Essays of Uri Zvi Grinberg: Politics and Zionizm, Routledge
ראו גם

ביקורת ופרשנות
זמרשת -מידע על הספר 'בהיר וגבוה כזמר'
לקריאה נוספת

מירון ח. איזקסון, "הירהורים על פרשנות שירת אצ"ג", האומה, שנה מ"ד, גל' 167 (אביב תשס"ז, מרץ 2007), עמ' 113–114.
הלל ויס, "יחיד מול כל העולם", מקור ראשון, שבת, כ"ו באדר תשס"ז, 16 במרץ 2007, עמ' 12–13.
הערות שוליים

↑  ביקורת ופרשנות (חוברת 44), הזמר העברי, באתר כותר, ‏תשע״ב
↑  שירת חייה של שיר מונזון ז”ל, באתר אבן שהםנט, ‏9 אוקטובר 2018
↑  תמר וולף – מונזון, לנגה נקדת (נקודת) הפלא, באתר טקסט, ‏2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269998605171  BnF: cb15895208m (data)  ISNI: 0000 0000 8361 9845  LCCN: nr2006011951  NTA: 317812874  ORCID: 0000-0003-3253-1343  VIAF: 19639371   WorldCat (עם VIAF): 19639371
ינים (הר יהודה)

ינים (כתיב: יָנוּם) היא עיר מקראית בהרי יהודה. העיר נזכרת בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"ג, ונמנית בקבוצה 6 של רשימת ערי יהודה: ""אֲרַב וְרוּמָה וְאֶשְׁעָן. וינים [וְיָנוּם] וּבֵית תַּפּוּחַ וַאֲפֵקָה. וְחֻמְטָה וְקִרְיַת אַרְבַּע הִיא חֶבְרוֹן וְצִיעֹר עָרִים תֵּשַׁע וְחַצְרֵיהֶן".
במקרא הכתיב 'ינים' והקרי 'יָנוּם. נראה שבתרגומים משתקפת הצורה ינים, והיא הנכונה.
הזיהוי

ההנחה כי השם נשתמר בשמו של כפר בני נעים אינה סבירה, הן משום שדמיון השמות מסופק והן משום שהשם בני נעים מתחלף עם השם כפר-בריכ וכנראה נובע ממנו (וע"ע כפר ברוך). אין אם כן נתונים ישירים לאיתורה המדויק של ינים. בתוך מערכת הזיהויים של קבוצות 7-5 יש עדיפות קלה, לעת עתה, לזהותה בח'רבת כנען. זאת, מתוך מערכת השיקולים הבאה:
בתחום המוגדר על ידי ערי קבוצה 6 של רשימת ערי יהודה, שהינן מזוהות, האתרים המתאימים לערי הקבוצה שקשה לזהותן הם ח' ביסם, ח' א-נצרה, אל-חדב וח' כנען. במצב ידיעותינו הנוכחי עדיף לזהות בח' ביסם את אחד מיישובי קבוצה 5 (אולי חֹלֹן?). זיהויה של אשען עדיף בח' א-נצרה, משום שבמרחק מה ממנה (כ-2 ק"מ) מצויה חורבה בשם אסהא\אצחא, ששמה מגלה דמיון קל לשם אֶשְׁעָן, וכנראה הוא חסר מובן בערבית. מתוך מכלול השיקולים לעיל יש עדיפות מסוימת לזיהוי אשען בח' א-נצרה. ח' כנען ואל-חדב תזוהינה במקרה כזה עם ינים או שמא חֻמְטָה; הזיהוי הטנטטיבי של ינים הוא בח'רבת כנען. עם זאת יש להודות כי "הכיסאות המוזיקליים" בין השמות אשען, ינים וחמטה לבין האתרים ח' א-נצרה, אל-חדב וח' כנען, אינם ניתנים לפתרון חד-משמעי של זיהוי, למעט העובדה שאלו שלושת האתרים המוכרים היחידים שיכולים להתאים לזיהוי שלוש ערים עלומות אלה.
הממצא הארכאולוגי

בסקר ישראל ח'רבת כנען היא אתר 1/72/309{15-10}, נ"צ 15720.10225, גובה מוחלט 899 מ', גובה יחסי 4 מ', תצפית טובה, שטח מרבי כ5- דונם. האלמנט הבולט באתר היו כנראה תמיד המצודות שנתקיימו בו בזו אחר זו, במקום השולט על נתיב התנועה העיקרי בהר ומאפשר תצפית טובה. עם זאת נראה שנתקיים גם יישוב סביב מצודות אלה. ראשית היישוב בתקופת הברזל 2ב (כ2- דונם) ו- 2ג (כ5- דונם). המשכו בתקופות הברזל 2ד והפרסית (2-3 דונם), ההלניסטית והרומית 1 (שוב כ5- דונם), ולבסוף הרומית 2 (כ2- דונם). טרם נתגלו שרידים מאוחרים יותר.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים נ"ב–נ"ד
↑  M.L. Margolis, The Book of Joshua in Greek (Parts I-IV: Joshua 1,1-19,38), Paris, 1931/8, p. 312
↑  ליונשטאם באנציקלופדיה מקראית כרך ג' טור 705.
1 2  אבי עופר, הר-יהודה בתקופת המקרא (עבודת דוקטור), אוניברסיטת ת"א, תשנ"ג (1993), חלק 3, עמ' 50–51.
מגדל בבל (ברויגל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פיטר ברויגל האב
 תאריך יצירה:  1563 לערך
 טכניקה וחומרים:  ציור שמן על לוח
 ממדים בס"מ
 אורך:  114
 רוחב:  155
 נתונים על היצירה
 מיקום:  המוזיאון לתולדות האמנות, וינה
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פיטר ברויגל האב
 תאריך יצירה:  1563 לערך
 טכניקה וחומרים:  ציור שמן על לוח
 ממדים בס"מ
 אורך:  60
 רוחב:  74.5
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון בוימאנס- ון באוניגנן
מגדל בבל הוא שמם של שני ציורי שמן מעשה ידי האמן הפלמי פיטר ברויגל האב המתארים את סיפור מגדל בבל כפי שזה מופיע בספר בראשית.
תיאור היצירות

ברויגל תיאר את המבנה בסגנון אדריכלות רומאי - המבנה מהווה למעשה שחזור של הקולוסיאום כפי שברויגל חשב שנראה בעת שהיה המבנה בשלמותו (ברויגל ביקר ברומא בשנת 1563 וראה את שרידי המבנה). המבנה נבחר בשל העובדה ששיקף בעיני אומני התקופה סמל של היבריס.
בציורים של ברויגל, ניתן לראות את תחילת קריסת המבנה אולם לא ניתן לראות את בלבול הבונים בשל אי הבנת שפתם. מהציור עולה כי ייתכן שבשל הבנייה המהירה נבנו קומות עליונות בטרם נשלמה העבודה על הקומות התחתונות בהן מתחילה הקריסה.
ישנה סברה כי היצירות הן ביקורת פוליטית נגד אופיו של בית הבסבורג אשר שלט בפלנדריה בעת שצוירו התמונות, והציורים ניסו לנבא את נפילת השושלת ואת שאיפת פלנדריה לעצמאות.
היצירה מגדל בבל מוצגת במוזיאון להיסטוריה של האמנות שבווינה, ואילו היצירה הקטנה המכונה "מגדל בבל הקטן" מוצגת במוזיאון בוימאנס-ון בונינגן ברוטרדם.
ראו גם

מגדל בבל מאת אֶשֶר.
מנוף גלגלת, פרט מתוך הציור "מגדל בבל" מעשה ידי האמן הפלמי פיטר ברויגל האב (סביבות 1563). המנוף בנוי על קווי המתאר של הקולוסיאום. בתוך הגלגלת נראים אנשי בבל מפעילים בכוחם את המנוף, ששימש להעלאת חומרי הבנייה לגובה המגדל.
פולקסווגן

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מוטו:  ה-אוטו (Das Auto)
 מייסדים:  התאחדות כלי רכב גרמנית
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־88 שנים)
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 מיקום המטה:  גרמניה וולפסבורג, גרמניה
 שליטה בחברה:  קבוצת פולקסווגן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 הכנסות:  235.8 מיליארד אירו (2018)
 רווח תפעולי:  22,576,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח:  21.7 מיליארד אירו (2012)
 מנכ"ל:  Thomas Schäfer 
 עובדים:  304,174
  
 www.volkswagen.com
 
פולקסווגן (פוֹלְקְסְוָגֶן) (בגרמנית: Volkswagen, "מכונית העם") היא חברה גרמנית לייצור כלי רכב, אשר מהווה את המותג העיקרי (אך לא הפופולרי ביותר) של קבוצת פולקסווגן, יצרנית כלי הרכב הראשונה בגודלה בעולם. החברה נוסדה בשנות ה-30, בהוראת אדולף היטלר, בוולפסבורג שבגרמניה על-ידי קבוצת אנשי מפתח, ביניהם פרדיננד פורשה, על מנת לייצר מכוניות זולות למעמד הפועלים. לכן פירוש שם החברה הוא "מכונית העם".
זיוף נתוני זיהום האוויר

בספטמבר 2015 הורתה הסוכנות להגנת הסביבה בארצות הברית לפולקסווגן לבצע קריאה לתיקון לקרוב לחצי מיליון מכוניות, בטענה שבדגמי הדיזל של החברה מותקנת תוכנה המזייפת נתוני זיהום אוויר.
התוכנה מותקנת על גבי יחידת הבקרה האלקטרונית (ECU) של המנוע וכאשר מזוהה שהרכב נמצא בבדיקה תקופתית לזיהום אוויר, מקטינה את רמת הפליטה של הרכב ובכך מציגה תמונת שווא. ממצאי החקירה העידו על רמת פליטה של פי 40 מרמת הזיהום המותרת בחוק. בעקבות זה החברה הודתה בקיום התוכנה, הקצתה צוות חקירה חיצוני לטיפול בבעיה, ומנכ"ל החברה, מרטין וינטרקורן, התפטר מתפקידו. כתוצאה מהפרשה שווי השוק של החברה ירד בעשרות מיליארדי דולרים תוך ימים בודדים והחברה דיווחה על הפסד של 3.48 מיליארד אירו ברבעון השלישי של 2015.
דגמים > פרטיות

חיפושית - יוצרו 21,529,464 יחידות (1938–2003)
אפ! - מכונית מיני. משווקת עם מנוע בנפח 1.0 ליטר. משווקת לא רק כמותג פולקסווגן, אלא גם כסקודה סיטיגו וסיאט מיי.
פולו - סופרמיני. בעבר הייתה קיימת בגרסת סדאן אשר כונתה "פולו קלאסיק" אשר שווקה בדור השלישי בישראל וכיום אינה משווקת בישראל, וכיום בגרסת GTI ספורטיבית עם מנוע 2.0 ל' טורבו בנזין בעל הספק של 200 כ"ס. מיוצרת בספרד, ומתחרה בדגמים כגון רנו קליאו ויונדאי i20.
גולף - משפחתית האצ'בק. הגולף הוא הרכב הנמכר ביותר בגרמניה מזה שנים - מוכר בזכות היותו בעל עיצוב פשטני ומהונדס היטב. מקביל לסיאט לאון ולאאודי A3. קיים גם בגרסת GTI ספורטיבית עם 230 או 247 כ״ס ובגרסת R קיצונית עם 310 כ״ס והנעה כפולה. מתחרה בדגמים כגון סוזוקי קרוסאובר וטויוטה אוריס.
גולף ספורטסוואן - מיקרוואן. גרסה מוגדלת לגולף, שנקראה בדגמה הקודם ״גולף פלוס״. תא הנוסעים בספורטסוואן מעט שונה מזה שבגולף הרגילה.
ג'טה - משפחתית סדאן. בדגמים הקודמים התבססה על הגולף, כעת כבר לא. מיוצרת במקסיקו.
פאסאט - מכונית מנהלים (משפחתית גדולה) המיוצרת מאז 1973. מקבילה לסקודה סופרב ולאאודי A4 וקיימת בתצורות סדאן וסטיישן (בישראל נמכרת רק גרסת הסדאן).
ארטאון - גרסת קופה-סדאן המבוססת על הפאסאט. החליפה את ה-CC ומקבילה לאאודי A5.
טוראן - מיניוואן קומפקטי. יכול להכיל עד 7 נוסעים.
שאראן - מיניוואן בגודל מלא. נמכר בארץ תחת מיתוג שונה - סיאט אלהמברה.
אמאו - משפחתית קומפקטית שיוצרה בין השנים 2016–2020 בהודו.
ונטו - משפחתית קומפקטית המיוצרת משנת 2010 בהודו, רוסיה ומלזיה
דגמים > קופה/קבריולה

פולקסווגן חיפושית חדשה - גרסה חדשה לחיפושית של פולקסווגן בשתי גרסאות - קבריולה וקופה (בארץ - קופה בלבד). נחשבת למכונית המזוהה ביותר עם חברת פולקסווגן ואייקון בעולם המוטורי.
פולקסווגן איוס - קבריולה 2 דלתות קומפקטית. מבוססת על הגולף.
שירוקו - קופה ספורטיבית. מבוססת על השלדה של הגולף, קיימת גם גרסת R קיצונית שלא משווקת בישראל.
פולקסווגן SP2 - מכונית ספורטיבית מתוצרת "Volkswagen do Brasil" אשר יוצרה בין השנים 1972–1976 והייתה מיועדת לשוק הדרום אמריקאי
דגמים > טנדרים

פולקסווגן EA489 בסיס-טרנספורטר (יוצרה בין השנים 1975–1979)
דגמים > פנאי שטח

טי-רוק - קרוסאובר עירוני, הראשון בתולדות החברה. הוצג באוגוסט 2017 ומציע הנעה קדמית או כפולה (בניגוד לחלק ממתחריו). מתחרה בעיקר ברנו קפצ'ור ובטויוטה CH-R. טרם שווק בישראל.
טיגואן - קרוסאובר. מוצע עם מנועי טורבו-בנזין (TSI) בנפחים 1.4 או 2.0, כאשר ה-2.0 מצויד במערכת הנעה כפולה. במדינות מסוימות מוצע גם בגרסת All-Space מוארכת עם שבעה מושבים, אך לא בישראל. ממתחריו: טויוטה ראב-4, מיצובישי אאוטלנדר.
טוארג - רכב הכביש-שטח הגדול והמפואר של החברה. חולק פלטפורמה עם קאיין של פורשה ובאופן חלקי עם אאודי Q7.
אטלס - רכב שטח גדול בעל 7 מקומות ישיבה. מתחרה בדגמים כגון טויוטה היילנדר ופורד אקספלורר.
טרמונט - רכב שטח המיוצר בסין.
ניבוס - SUV המיוצר בברזיל משנת 2020.
פולקסווגן תלאגון - קרוסאובר בעלת שישה או שבעה מקומות, שמיוצרת מאפריל 2021.
דגמים > מסחריות

פולקסווגן סוג 2 - מסחרית, טנדר, מיניבוס - מיוצרת משנת 1949 ועד היום
פולקסווגן סוג 147 - מסחרית קטנה אשר יוצרה בין השנים 1964–1974
פולקסווגן קאדי - מסחרית קטנה המיוצרת משנת 1980 ועד היום, כדוגמת הסיטרואן ברלינגו ופורד טורנאו.
טרנספורטר - הוואן הוותיק של החברה, המוצע כוואן להסעת נוסעים (עד 12), וואן סגור עם שני מושבים או וואן עם שני מושבים ואפשרות להרכבת ארגז אחורי.
קראוול - גרסה מפוארת של הטרנספורטר. קיים בגרסת מולטיוואן ופאן אמריקנה (גרסת שטח למולטיוואן).
אמארוק - טנדר מסחרי (פיק אפ).
פולקסווגן מולטיוואן T7 - מסחרית במרכב מיניוואן.
פולקסווגן קראפטר - מסחרית גדולה המיוצרת משנת 2006. מתחרה במרצדס ספרינטר. בדגמו הקודם של הקראפטר, הוא התבסס על אותה פלטפורמה של הספרינטר ואף יוצר על ידי מרצדס עבור פולקסווגן.
דגמים > משאיות

פולקסווגן L80 - משאית קלה אשר יוצרה בין השנים 1994–2000, ושווקה באירופה.
פולקסווגן Delivery - סדרת משאיות בעלי כושר העמסה של 5–8 טון אשר מיוצרות מאז 1998.
דגמים > כלי רכב צבאיים

פולקסווגן שווימווגן (כלי רכב אמפיבי)
פולקסווגן קומנדורסווגן
פולקסווגן קובלווגן
דגמים > קונספט

פולקסווגן ARVW
פולקסווגן קונספט בלו-ספורט
פולקסווגן קונספט A
דגמים > גלריה

דגם חיפושית מראשית שנות ה-50
חיפושית
פאסאט (B8)
קארמאן גיאה
גולף MK7 סטיישן
פאסאט CC
טוארג (דור שני)
אפ! (לאחר מתיחת פנים)
פולו (לאחר מתיחת פנים)
גולף
גולף ספורטסוואן
טיגואן
פולקסווגן תלאגון
בישראל

היבואן הרשמי של החברה בישראל הוא "צ'מפיון מוטורס", שהוא היבואן גם של עוד ארבע חברות אירופאיות: אאודי, סקודה, סיאט וקופרה.
עצם היותה חברה גרמנית, בכלל, ומקורותיה הנאצים, בפרט, העיבו על מכירותיה בישראל. בשנים הראשונות למדינה היו כלי רכב תוצרת החברה ומשרדיה יעד לוונדליזם, ופעמים רבות צוירו עליהם צלבי קרס. מאז סוף המאה ה-20 נמכרות בישראל מכוניות פולקסווגן בהיקף נרחב, ואף יש לה מספר לקוחות רשמיים קבועים במדינה, ובכללם צה"ל, שמעניק מכונית מדגם פולקסווגן לכל אלוף בצבא. עם זאת, בשנת 2011 סירב המפקד הנכנס של חיל האוויר, האלוף אמיר אשל, לקבל מכונית מתוצרת החברה, היות שמקורה גרמני. אתר החברה בעברית אינו מציין את פעולותיה של החברה בתקופת השואה, את הרקע הנאצי שלה, או את העובדה שהתבססה בשנותיה הראשונות על עבודת כפייה יהודית.
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 4,257 | 16 | -27.4 |
| 2018 | 5,864 | 15 | -17.4 |
| 2017 | 7,099 | 13 | -23.4 |
| 2016 | 9,262 | 10 | 14.9 |
| 2015 | 8,058 | 10 | 3.3 |
| 2014 | 7,804 | 13 | -11.7 |
| 2013 | 8,836 | 10 | -14.2 |
| 2012 | 10,303 | 7 | -14.6 |
| 2011 | 12,068 | 7 | 2.2 |
| 2010 | 11,810 | 5 | 50.1 |
הערות שוליים

↑  Volkswagen Group on top of light vehicles, over Toyota & Nissan/Renault באתר Focus2move
1 2 3 4  יעל אלנתן, ‏פעם החרמנו מוצרים גרמניים, היום מעריצים אותם - ואולי יש דרך אחרת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 באפריל 2018
↑  נעם וינד, כך שירתה תעשיית הרכב הגרמנית את השלטון הנאצי, באתר the car כל מה שצריך לדעת על גלגלים, ‏12 באפריל 2018
↑  הסכם ייצור עם QuantumScape
↑   הניו יורק טיימס, התרגיל המזוהם של פולקסווגן: פיתחה תוכנה מיוחדת שמרמה בבדיקות זיהום אוויר, באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2015
הניו יורק טיימס, כל מה שצריך לדעת על ההונאה שעלולה לעלות לפולקסווגן בבכורה העולמית שלה, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2015
↑  דרמה בפולקסווגן: המנכ"ל התפטר לאחר נזק של 6.5 מיליארד יורו ו-11 מיליון מכוניות פגומות, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2015
↑  פולקסווגן מאבדת כוח מנוע: מדווחת על הפסד ענק לרבעון השלישי של 3.48 מיליארד יורו, באתר כלכליסט, 28 באוקטובר 2015
↑  מכירות פולקסווגן בישראל, קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559076405171  BNE: XX4576632  BnF: cb119337631 (data)  GND: 4377744-2  LCCN: sh98001082  LNB: 000095162  MusicBrainz: 2ae21930-2582-4e10-a432-71f9292ece1f  NKC: ph118191 
מייסד החברה פרדיננד פורשה (שני מימין) לצד אדולף היטלר, ראש חזית העבודה הגרמני רוברט ליי ומפקד הלופטוואפה ומשרד התעופה הרמן גרינג
אדולף היטלר נואם בטקס הנחת אבן הפינה למפעל פולקסווגן הראשון (פלרסלבן, 26 במאי 1938). בקצה הימני, פרדיננד פורשה.
עוזיאל שטיינברג

עוזיאל (עוזי) שטיינברג (1924–2014) היה רואה חשבון, מומחה לחוקי מיסוי, ויועץ לגופים עסקיים. שמש כנציב מס הכנסה בין השנים 1966-1962 ובתפקידי כלכלה נוספים. היה יו"ר ונשיא אורט ישראל.
ביוגרפיה

עוזיאל שטיינברג נולד ב-1924 בצ'כוסלובקיה. באוניברסיטת פראג, הונגריה, סיים לימודי כלכלה וראיית חשבון. בשנת 1949 עלה לישראל. נישא לאירנה שטיינברג, ולהם נולדו שלושה ילדים.
ביוגרפיה > בשירות המדינה

שטיינברג מונה ב-1959 לכהונת המשנה לנציב מס הכנסה, ובין השנים 1962-1964 כיהן כנציב מס הכנסה. החל מסוף שנות השישים מילא תפקידים רבים בשירות המדינה ובהם מנהל מרכז ההשקעות, מפקח על מטבע חוץ, ומנהל רשות ההשקעות. ב-1967 פרש משירות המדינה.
עם פרישתו ממשרד האוצר, הקים את משרד רואי החשבון "עוזי שטיינברג ושות'", אשר עמד בראשו עד שנת 1982.
ב-1984 עמד בראש ועדה לבדיקת מערכת המיסוי בתנאי אינפלציה. בעקבות המלצות הוועדה נחקק חוק למיסוי בתנאי אינפלציה אשר זכה לכינוי "חוק שטיינברג".
בשנת 1986 מונה ליו"ר ועדת המיסוי של לשכת ארגוני העצמאים.
ב-1991 מונה ליו"ר דירקטוריון נכסים מ.י. בע"מ, חברה ממשלתית האחראית על תהליך מכירת מניות הבנקים וסיים את תפקידו בדצמבר 1997.
ביוגרפיה > הקשר לתעשיית היהלומים

עוזיאל שטיינברג התוודע לענף היהלומים ב-1976, כאשר נתבקש לשמש כיועץ לענף במגעיו מול ועדה ציבורית לנושא ניהול חשבונות. הוא עסק בנושא זה במשך כארבע שנים. בסופו של דבר נוצרו התקנות המיוחדות לענף היהלומים בנושא זה, דבר שהקל במידה ניכרת על עבודת היהלומנים. לאחר סיום הפרויקט המשיך לסייע לענף ולגרום לחקיקת חוק, המאפשר ליהלומנים לנהל חשבונות במטבע חוץ. ליצירת חוקים מיוחדים עבור העוסקים ביהלומים – בהם הייתה לפעילותו של עוזי שטיינברג משקל רב - נודעת חשיבות מיוחדת, שכן אופי פעילותם מחייב התייחסות שונה המתאימה לאופי העיסוק בענף.
עוזי שטיינברג שימש כיועץ לוועדת המסוי הענפית בראשות שלמה יובל החל בימים של יוסף גרינפלד ומשה שניצר, לצדם של כל נשיאי ומנכ"לי הבורסה וההתאחדות וחברי הוועדה מאז עד היום, עד לפרישתו ב-2005. במסגרת זו היה שותף פעיל להכנת הפגישות של הענף עם רשויות המס ולייצוג הענף, על כל מגזריו, באחד הנושאים החשובים ביותר העומדים בראש סולם העדיפות בענף - המסוי.
בשנת 2006 העניקה התאחדות תעשייני היהלומים לעוזי שטיינברג את התואר יקיר תעשיית היהלומים.