stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאודיוס איליאנוס
הערות שוליים

↑  Aelianus, De Natura Animalium, V, 56
↑  Aelianus, De Natura Animalium, VI, 17
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism. Jerusalem, Israel Academy of Sciences, 1980, Vol II: CXXIII. Aelianus, p. 409.
↑  Athenaeus, Deipnosophistae, XIII, 85, p. 606 C -D
↑  Aulus Gellius, Noctes Atticae, VI, 8
↑  Plinius, Naturalis Historia, IX, 9
↑  Aelianus, Varia Historia, XII, 35
↑  Pausanias, Graeciae Descriptio, X, 12:9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448706205171  PLWABN: 9810655014705606  BIBSYS: 90607007  BNE: XX963905  BnF: cb13092007b (data)  CANTIC: a11084984  CiNii: DA01428499  GND: 119160285  ICCU: TO0V031311  ISNI: 0000 0000 7980 209X  LCCN: n82032651  NDL: 00462084  NKC: ola2001100302  NLA: 35816447  NLG: 113320  NSK: 000329740  NTA: 069365504  RERO: 02-A000003928  SELIBR: 175772  SUDOC: 030060087  Trove: 288029  VcBA: 495/44540  VIAF: 100219416   WorldCat (עם VIAF): 100219416
דיולה וייסבורג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1866 ארדבניה, הונגריה 
 פטירה:  28 בינואר 1919 (בגיל 52) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית הראשונה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 
דיולה וייסבורג (בהונגרית: Weiszburg Gyula; ארדבניה, 19 באוגוסט 1866 – 20 בינואר 1919) היה רב בבודפשט, סופר התאולוגי.
ביוגרפיה

בין השנים 1881–1891 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא קיבל דוקטורט במדעי הרוח בשנת 1890 וב-1892 סמיכה לרבנות. תחילה היה עוזר רב בקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1905 מונה למזכיר הכללי של הקהילה. במקביל, הוא ערך את גיליונות עיתוני הקהילה בשם "עתיד" (Jövő) ואת "סקירת הקהילה" (Hitközségi Szemle). מאמריו הופיעו בסקירה יהודית-הונגרית, בספרי השנה של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (IMIT), ב"עתיד" וב"סקירת הקהילה". הוא אפילו כתב ספר לימוד לתאולוגיה.
עבודותיו

מדרש ויקרא רבה. (ויקרא רבה או הגדת ויקרא או הגדה של ויקרא הוא מדרש אגדה דרשני על ספר ויקרא, שנכתב בארץ ישראל במאה החמישית או במאה השישית או באמצע המאה השביעית). פורסם על ידי המחבר, 1890. (עבודת הדוקטורט).
ספרי התנ"ך. תיאור תוכן עם פרקי מבוא וקטעים. בודפשט, 1901. (מהדורה שנייה, 1909)
ראו גם

ספר זיכרון לציון חמשים שנה לבית המדרש לרבנים פרנץ יוזף 1877–1927. הוצאתם של לאיוש בלאו, שמעון הבשי, דינש פרידמן. בודפשט, 1927.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. דיולה וייסברג
יוז'ף סיניאי:חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
קינגה פרוימוביץ': רבנים נאולוגיה (של הקונגרס) ושל סטטוס קוו אנטה בהונגריה משנת 1869 ועד היום בודפשט, מרכז המחקר של היהדות באקדמיה ההונגרית למדעים, 2008.
מסמך עיזבון לאחר מותו.HU BFL - VII.12.b - 1919 - 179683
ד'תתל"ד

ד'תתל"ד (4834)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 1073 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 24 בספטמבר 1074. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
אירועים

כ"ז בסיוון - הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
כ"ט באלול - הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בחודש אלול
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
דניאל גילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1899 רוסטוב על הדון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1990 (בגיל 91) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס 
 
דניאל גילֶה (בצרפתית: Daniel Guilet; ‏10 בינואר 1899 – 14 באוקטובר 1990) היה כנר צרפתי ובהמשך אמריקאי, שנודע בעיקר כאחד ממייסדי שלישיית בוזאר.
ביוגרפיה

גילה נולד ברוסטוב על הדון שברוסיה הצארית וגדל בפריז. בין מוריו בקונסרבטואר של פריז היו ג'ורג'ה אנסקו וגיום רמי. הוא ניגן ברביעיית המיתרים קאלווה וכסולן ויצא למסעות קונצרטים ברחבי צרפת עם מוריס ראוול כפסנתרן מלווה.
גילה היגר בשנת 1941 לארצות הברית וכעבור שנה הקים רביעיית מיתרים, שנשאה את שמו. בשנת 1944 הצטרף להתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית, בניצוח ארטורו טוסקניני; גילה התמנה לכנר הראשי בשנת 1951 ונשאר בתפקידו זה עד לפרישת טוסקניני, כשהתזמורת שינתה את שמה ל-Symphony of the Air.
בשנת 1954 הזמין גילה את הצ'לן ברנרד גרינהאוס להצטרף אליו ואל בפסנתרן מנחם פרסלר, שאתו הקליט בעבר, בנגינה בלתי-רשמית - כנראה, כפי שגרינהאוס הגדיר זאת כעבור 25 שנים, סתם "לנגן אי-אילו מיצירות מוצרט". כפי שהשתשלשלו העניינים, השלושה כינו את הקבוצה שיצרו "שלישיית בוזאר" (שלישיית האמנויות היפות, בצרפתית) והחלו לתת הופעות פומביות בפסטיבל טנגלווד בשנת 1955. להרכב יצא שם בינלאומי ועם מותו של גילה, כעבור 45 שנים, 30 שנה לאחר פרישתו, תיאר הניו יורק טיימס את השלישייה כמי שעודנה "השלישייה הראשונה במעלה" בתחום המוזיקה הקאמרית בעולם כולו.
גילה פרש מביצוע בשנת 1969 ולאחר זאת המשיך ללמד באוניברסיטת אינדיאנה, בבית הספר מנהטן למוזיקה, בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה  במונטריאול, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת ביילור. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי בשנת 1991.
דיולה ולס

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1873 בודפשט, הונגריה 
 פטירה:  29 במרץ 1915 (בגיל 42) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי של אובודה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
דיולה וֶלֶס (בהונגרית: Wellesz Gyula; בודפשט, 2 בינואר 1873 – בודפשט, 29 במרץ 1915) היה רב ותאולוג הונגרי, היסטוריון של הספרות.
ביוגרפיה

דיולה ולס נולד כבנם של האופה המומחה איגנץ ולס ושל אנה אבלס. סבו מצד אמו היה רב בעיר פילישוורשוואר (Pilisvörösvár) בצפון-מערב מחוז פשט. בתום  לימודיו בבית המדרש לרבנים בבודפשט, קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח,  וסמיכה לרבנות.  בשנת 1898 נבחר ולס לרב של קהילת צ'וּרגוֹ, בשנת 1900 לרב של קהילת ביטצ'ה, ובשנת 1910 מונה לרב הראשי של אובודה. הוא היה מומחה בולט של ההיסטוריה הצרפתית-יהודית של ימי הביניים. מאמריו ומחקריו פורסמו בסקירה היהודית-הונגרית, ב"הצופה", ב"עלון הארכאולוגי" ובכתבי עת הונגריים וזרים אחרים. הוא היה עמית כתיבה של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
הוא נפטר בבודפשט בשנת 1915 בגיל 43 בלבד. והובא למנוחות בבית הקברות היהודי של אובודה.
עבודותיו

אברהם דה בלמס כבלשן. תוספת להיסטוריה של הבלשנות העברית. עבודת גמר לדוקטורת במדעי הרוח. בודפשט, 1896.
יצחק בן מושה או סרואה (ברטיסלבה, 1904)
חייו ופעילותו של רש"י. הוזמן על ידי האגודה הספרותית היהודית-ההונגרית. בודפשט, 1906.
חיים בן יצחק אות זרוע (REJ. LIII., 1907);
מאיר בן ברוך דה רוטנבורג (REJ, LVIII., 1909. LXI., 1911);
השירות שלי. ברכת ברוך הבא. נשא את הנאום בבית הכנסת של הקהילה היהודית באובודה ב-4 בספטמבר 1910. בודפשט, 1911.
Die Decisianen R. Isaks aus Corbeil (Frankfurt am Main, 1912).
תפילה מזדמנת ודרשה. בודפשט, 1914.
טקס תפילה וחניכה. נאום מושב. נג'קניז'ה
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. Magyar Zsidó Lexikon: Wellesz SZEMÉLYNÉV: Wellesz Gyula, mek-oszk.uz.ua
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של בופרים הונגרים. 1914-1891 Wellesz Gyula, | Magyar írók élete és munkái – Szinnyei József | Reference Library, www.arcanum.com
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. Magyar Életrajzi Lexikon 1000-1990, mek.oszk.hu
Találatok (wellesz gyula) | Kézikönyvtár, www.arcanum.com כתביו של דיולה ולס ב-Arvanum
ד"ר מיקשה וייס: לזכרו של ד"ר דיולה ולס 1872–1915 (1915) סקירה יהודית-הונגרית 32, גיליון מס' 2, עמודים 84–88.
הערות שוליים

↑  Születési bejegyzésében családneve: Wellisz.
↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 5/1873. folyószáma alatt".
↑  ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים בשישה כרכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269746905171  ISNI: 0000 0000 6988 4167  VIAF: 98298718   WorldCat (עם VIAF): 98298718
דיאלוג בחשכה

בניין דיאלוג בחשכה
חדר ההמתנה של דיאלוג בחשכה
דיאלוג בחשכה היא תערוכה בינלאומית בנושא עיוורון ומוגבלויות. מטרת התערוכה היא העלאת המודעות לגבי חייהם של עיוורים ומוגבלים באופן כללי, על ידי הדמיה של התמודדות בחיי היומיום ללא חוש הראייה.
מלבד התערוכה, "דיאלוג בחשכה" הוא גם עסק חברתי המקיים תערוכות והדרכות עסקיות בחשכה מוחלטת, יוצר מקומות עבודה עבור עיוורים, נכים ומוגבלים ברחבי העולם. מאז פתיחת התערוכה בשנת 1988, מעל שישה מיליון מבקרים מיותר מ-20 מדינות חוו את התערוכה, והיא סיפקה מקומות עבודה לכ-5,000 עיוורים. בשנת 2004 נפתחה תערוכה גם במוזיאון הילדים בעיר חולון.
היסטוריה

הוגה הרעיון הוא ד"ר אנדריאס היינקה. בשנת 1986 היינקה עבד כעיתונאי וכותב סדרות תעודה עבור חברת תקשורת בגרמניה. במסגרת עבודתו, הוא התבקש לבנות תוכנית אימון לעמית לעבודה שאיבד את חוש הראייה. בפגישתו הראשונה עם העיוור, היינקה הרגיש בעיקר רחמים וחוסר ביטחון. אולם, עולמם של אנשים עיוורים החל לרתק אותו, והוא זועזע מהאפליה נגדם, שעודנה קיימת גם כיום.
בדצמבר, 1988, התערוכה הוצגה לראשונה בעיר פרנקפורט בגרמניה. במשך 10 שנים התערוכה נדדה מסביב לעולם כתערוכה ניידת במוזאונים וכאירוע מיוחד בפסטיבלים. התערוכה הקבועה הראשונה נחנכה בעיר המבורג בגרמניה, בשנת 2000.
עד היום התערוכה הוצגה בלמעלה מ-20 מדינות ולמעלה מ-150 ערים ביבשת אמריקה, אסיה, אירופה והמזרח התיכון. במקביל, קיימות גם תערוכות קבועות באוסטריה, איטליה, ישראל, קוריאה, ארצות הברית ועוד.
התערוכה

מדריך עיוור או כבד-ראייה מוביל קבוצה קטנה של מבקרים דרך מתחם הבנוי ממספר חדרים השרויים בחשכה מוחלטת. המבקרים עוברים בין החדרים במשך כשעה ורבע, כאשר כל חדר מאלץ את המבקרים להשתמש בחושים אחרים מלבד חוש הראייה, ומציב אותם בפני מצבים יומיומיים כגון חציית כביש, ומציאת ספסל בפארק, ללא האפשרות לראות דבר.
בתערוכה מתהפכים התפקידים, מאחר שהמבקרים הרואים נתלשים מהשגרה שלהם (בה הם מסוגלים לראות), והם נאלצים לסמוך על אדם עיוור שיוביל אותם בנבכי המתחם. בסוף התערוכה המבקרים מגיעים למזנון בו הם יכולים לקנות מוצרים שאינם יכולים לראות, וניתנת להם הזדמנות לשוחח עם המדריך על חייו ועל עיוורונו, ולשאול אותו שאלות שבדרך כלל לא היו שואלים אדם עיוור זר. כ"פלטפורמה לתקשורת", הדגש אינו על העיוורון, אלא על חשיבות האמפתיה והסולידריות עם אנשים בעלי מוגבלות.
מטרות

לתערוכה שתי מטרות עיקריות. הראשונה היא להגביר את מודעות וסובלנות הציבור ל"שונה", ובכך להתגבר על המחסומים הקיימים בין ה"אנחנו" ל"הם". את מטרה זו מנסים להשיג על ידי כך שאנשים רואים נכנסים לחשכה, ובעוד הם חווים את המגבלות של עצמם, הם מתחילים להטיל ספק בהנחות היסוד הקודמות, ובדעות הקדומות שלהם. ההנחה היא שהעובדה שהם חווים את החוויה שחווה אדם עיוור, תעזור להם לכבד יותר את החוזקות של אנשים שהם בדרך כלל רואים כאנשים חלשים יותר. החשכה אמורה לאפשר מקום לתקשורת חפה מדעות קדומות, וללמידה הדדית.
המטרה השנייה היא יצירת מקומות עבודה לאנשים בעלי מוגבליות, על ידי הפיכת חסרונות נתפסים, ליתרונות פוטנציאלים. למעשה, יוצרי התערוכה מצהירים שמטרתם היא "קידום הכללה חברתית של אנשים מודרים, על בסיס גלובלי". מטרה זו מושגת בפועל על ידי איוש תפקיד המדריך על ידי אנשים עיוורים או כבדי ראייה.
ראו גם

דיאלוג עם הזמן
הזמנה לשקט
ראובן ריבלין ונחמה ריבלין, מהלכים בחשכה בתערוכה לרגל "יום העיוורון", יוני 2018
דיאלא

ערך זה עוסק במחוז בעיראק. אם התכוונתם לנהר, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 בירת המחוז:  בעקובה
 שטח:  17,685 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,443,200 (2011)
 קואורדינטות:  33°53′00″N 45°04′00″E﻿ / ﻿33.883333333333°N 45.066666666667°E﻿ / 33.883333333333; 45.066666666667 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז דיאלא (בערבית: محافظة ديالى) הוא מחוז בעיראק, הנמצא צפונית לבגדאד ובירתו היא העיר בעקובה.
גאוגרפיה

הוא משתרע על שטח של 17,685 קמ"ר ונכון ל-2003 מספר תושביו הוא 1,271,000, רובם סונים אך חלקם גם שיעים וכורדים. שטח גדול מהמחוז תופס נהר דיאלא, יובל של החידקל. בשל עושרו של המחוז במים, התעשייה העיקרית במחוז היא חקלאות. בדיאלא גדלים עצי דקל רבים, והמחוז נחשב לבירת התפוזים של המזרח התיכון. השפות המדוברות הן ערבית וכורדית.
המחוז מחולק לשישה תת-מחוזות.
מחוז דיאלא, לצד מחוז נינוה ומחוז סלאח א-דין, משמש כבסיס הפעולות של אל-קאעידה בעיראק. ביוני 2014 נכבשו מספר ערים במחוז בידי לוחמים סונים של המדינה האסלאמית.
תת-מחוזות

בעקובה, בו נמצאת הבירה בעקובה, מונה 468,000 תושבים (2003).
מוקדאדיה, כולל את העיר מוקדאדיה, מונה 198,500 תושבים (2003).
ח'אנקין, מונה 160,000 תושבים (2003).
אל-ח'אליס, מונה 256,000 תושבים (2003).
כיפרי, מונה 42,000 תושבים (2003).
בלד-רוז, מונה 100,000 תושבים (2003).
הערים המרכזיות

בעקובה, הבירה.
מוקדאדיה.
הערות שוליים

↑  מלחמה בעיראק: חמושי ISIS השתלטו על ערים נוספות, באתר BBC.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7375e195-59c5-4942-b0b2-d4100ee9ae7f  NKC: ge752113 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל גלעדי

דניאל גלעדי הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר, בעל 4 מדליות זהב.
קריירה

גלעדי נכה צה"ל קטוע יד. הצטרף לאימוני ספורט בבית הלוחם והיה חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים.
במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) השתתף בארבע תחרויות ובכולן זכה במדליית זהב: בשני משחי 50 מטר בסגנונות חזה (41.27 שניות) וחופשי (32.79 שניות), בריצת 100 מטר (11.7 שניות) ובתחרות הכדורעף כחבר הנבחרת.
הוא צורף שוב לנבחרת הכדורעף לקראת המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) והתחרה במשחקים בהם סיימה הנבחרת ברבע הגמר.
גנאדי זייצ'יק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1957 (בן 67) טביליסי, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-1984)
 מד כושר מרבי:  2550 (יולי 1996)
 מד כושר נוכחי:  2457 (לא פעיל)
 מדינה:  ברית המועצות, גאורגיה, ארצות הברית
 
גנאדי זייצ'יק (ברוסית: Геннадий Зайчик; נולד ב-11 בפברואר 1957) הוא שחמטאי סובייטי, יהודי-גאורגי ואמריקאי בדרגת רב-אמן.
ביוגרפיה

זייצ'יק נולד בטביליסי, אז בברית המועצות כיום בגאורגיה. אביו כיהן בתפקיד בכיר במערכת המשפטית של גאורגיה הסובייטית ולאחר שגאורגיה זכתה בעצמאות היה לראש לשכת עורכי הדין בגאורגיה.
זייצ'יק השתתף באליפות ברית המועצות לצעירים ובשנים 1977 ו-1979 חלק מקומות 2–3. בשנת 1975 הוא זכה בתחרות בהונגריה. בשנים 1984–1985 הוא סיים במקום השני במספר תחרויות. בעקבות הצלחות אלו בשנת 1984 הוענקה לו דרגת רב אמן.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא היה פעיל וגם חבר נבחרת גאורגיה בתחרויות. בתחילת המאה ה-21 זייצ'יק עבר לארצות הברית. בשנת 2002 הוא זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה (ביחד עם יבגני נאייר).
קבלת דרגות בינלאומיות

1978 - אמן בינלאומי
1984 - רב-אמן.
זייצ'יק באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1992 ל-1996 השתתף זייצ'יק בשלוש אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד יכולת | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1992 | עת | גאורגיה | 2470 | 4.5 מ-6 | 4+ 1= 1- | 75.0 | 8 קבוצתי |
|  1994 | עת | גאורגיה | 2530 | 7.5 מ-10 | 6+ 3= 1- | 75.0 | 10 קבוצתי, 4 אישי |
|  1996 | 4 | גאורגיה | 2400 | 5.5 מ-10 | 3+ 5= 32- | 55.0 | 8 קבוצתי, 36 אישי |
הערות שוליים

↑  Zaichik, Gennadi - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרוסבונז

| --- | --- |

קרוסבונז, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Captain America and Crossbones #1 ממרץ 2011, אמנות מאת גרג טוצ'יני.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Captain America #359-360 (מרץ 1976)
 יוצרים:  מארק גרונוולד קירון דווייר
 גילום הדמות:  פרנק גרילו, "קפטן אמריקה: חייל החורף", "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" ו"הנוקמים: סוף המשחק"
 מידע
 שם אמיתי:  ברוק רומלאו
 כינויים:  בינגו, בינג, פראג, מר בונז
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  ללא כוחות-על לוחם פנים מול פנים מיומן, צלף אמן.
 חבר בקבוצה:  בן ברית של סין DOA HYDRA
 חבר לשעבר בקבוצה:  ת'נדרבולטס צוות שלד
 דמויות קשורות
 אויבים:  קפטן אמריקה 
 
קרוסבונז (באנגלית: Crossbones) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברות Captain America #359-360 מאוקטובר 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר קירון דווייר.
קרוסבונז הוא האלטר אגו של ברוק רומלאו, פושע שלאחר שלימד בבית ספר לפושעים הפך לשכיר חרב. ידוע כאחראי לניסיון ההתנקשות בקפטן אמריקה, כאויב של דיימונדבאק, כבעל עבר עם רוב אלו אשר נשאו את שם הגולגולת האדומה וכנבל שקול לקפטן אמריקה עצמו ולגיבורי-על אחרים.
את דמותו של קרוסבונז בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: חייל החורף" ו"קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" מגלם השחקן פרנק גרילו, ששב להופיע בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
ביוגרפיה בדיונית

ברוק רומלאו גדל בלואר איסט סייד, ניו יורק, ועמד בראש כנופיית רחוב. אחרי שהוא תקף באלימות ילדה בת 15, שני אחיה נאבקו בו, והדבר הסתיים במותו של אחד מהם. רומלאו נמלט והעביר שלוש שנים בבית הספר לפושעים של טאסקמאסטר, שם הדריך אחרים תחת השם בינגו ברוק. בהמשך שימש כשכיר חרב באלג'יריה עבור אלברט מאליק, הנאצי שידוע בכינוי הגולגולת האדומה, יריבו של קפטן אמריקה. באחת ממשימותיו הוא נשלח לפלוש לטירתו של המדען הנאצי ארנים זולא בשווייץ. ברוק היה היחיד ששרד את הפלישה, ופגש בגולגולת האדומה המקורי, יוהאן שמידט, שהסכים לשכור את שירותיו וקרא לו בשם הקוד קרוסבונז.
הגולגולת שלח את רומלאו לעקוב אחר התקדמותו של ברון זמו בהשגת רסיסי הבלודסטון, ועלה לסיפון ספינת הדגל של קפטן אמריקה בדיוק כאשר זמו גנב את רסיסי הבלודסטון. באמצעות הבלודסטון הוא השתלט על דיימונדבאק, אך נאלץ להרוס את השברים כאשר ישות הליקס הלפייר השתמשה בהם כדי להשתלט על אביו של זמו, היינריך. בידיעה שהגולגולת יזעם על חורבן הבלודסטון, רומלאו חטף את דיימונדבאק למדריפור כפיתיון לקפטן אמריקה. הקפטן הביס אותו והציל את דיימונדבאק, בעוד הגולגולת מורה לרומלאו לחדול ממעשיו. הוא קיבל הוראה להחזיר את הקונטרולר לכלא "הכספת", ויחד עם חרש המכונות, חיפש את הגולגולת הנעדר.
ביוגרפיה בדיונית > עם צוות שלד

לאור היעדרותו של הגולגולת, רומלאו הוביל את צוות שלד. הצוות נאבק במועדון הלפייר של המלכה השחורה, ובאמצעות מדיום, איתר את הגולגולת לאחר שזה האחרון נחטף על ידי מגנטו. ניסיון התנקשות שלו בקינגפין נמנע על ידי טיפואיד מרי, מה שהוביל לקרב נגד בולזאיי. לאחר שרומלאו וצוות שלד חולצו על ידי ארנים זולא מידי "קבוצת ההגנה הקדושה" (Schutz Heiliggruppe בגרמנית, Sacred Protection Group באנגלית), הגולגולת זייף את מותו שלו בנוסף למותם של רומלאו ואחות הלילה. לבסוף, רומלאו פוטר כאשר הגולגולת החל שותפות עם וייפר.
הוא נאבק בסופרפרו בשירות לורד סמים, וכאשר חזר לניו יורק, חטף את דיימונדבאק, עינה אותה ואילץ אותה לעבור אימוני קרב קשים ומפרכים. הוא שלח אותה לגנוב את דמו של קפטן אמריקה המכיל את נוסחת סופר-חייל מאחוזת האוונג'רס, וחזר לשירות הגולגולת. כאשר הרחצני, המנהיג החדש של צוות שלד, זמם להרוג את רומלאו, אם הלילה הזהירה אותו על כך. רומלאו שיסף את גרונו של הרחצני, מה שנתן לדיימונדבאק הזדמנות להימלט ולהזעיק את עזרתם של קפטן אמריקה ופלקון. רומלאו נשלח למאסר, אך גורמים רשמיים השתכנעו שהשתקם, ככל הנראה חלק מכך נבע על שהביס את תא הטרור "המבצר" בעת שפלשו לבית חולים בדנוור, ושחררו אותו. הוא והאיש הסופג הושכרו על ידי ארגון הידרה להרוס שגרירויות בני יורק, אך הובסו על ידי קפטן אמריקה. נבגד על ידי הידרה, רומלאו ברח ונקם בממונים עליו. בהמשך, הוא הושכר על ידי "הבן החדש" להתנקש בחיי גמביט. למרות שעבד בשיתוף פעולה עם באטרוק המזנק וזאראן אדון הנשקים, הוא הובס יחד עם באטרוק וזאראן על ידי כוח משולב של גילדות המתנקשים והגנבים.
ביוגרפיה בדיונית > מותו של קפטן אמריקה

הגולגולת חזר עם הקובייה הקוסמית, אך נהרג על ידי חייל החורף והקובייה נלקחה. אלכסנדר לוקין, מעסיקו של חייל החורף, האשים בעקיפין את קפטן אמריקה במותו של הגולגולת. רומלאו הבין במהרה את האמת, החל לחפש אחר לוקין והמשיך לעבוד לפי תוכניותיו של הגולגולת. הוא הפעיל שלוחה של ארגון מכניקת רעיונות מתקדמים, חטף את סין ושטף את מוחה. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", כאשר קפטן אמריקה נכנע לכוחותיו של איירון מן התומכים בחוק לרישום העל-אנושיים, קרוסבונז היה אחראי לניסיון התנקשות בו, אם כי נודע כי דוקטור פאוסטוס שטף את מוחה של שרון קרטר, והיא זו שירתה את הירייה הקטלנית. הוא נלקח למשמורת של סוכנות S.H.I.E.L.D. וולברין ודרדוויל, תוך עזרה של דוקטור סטריינג', התגנבו לסיפון נושאת המטוסים המרחפת וחקרו את רומלאו.
ביוגרפיה בדיונית > ת'נדרבולטס, הפחד עצמו ונגד ונום

הוא גויס על ידי לוק קייג' לקבוצת ת'נדרבולטס החדשה, ובמהלך אירועי ארץ הצל, השתתף בלחימה נגד שלוחה של ארגון היד. בשליחות בגינאה החדשה, רומלאו נחשף למוטגן ערפילי טריגן, מה שגרם לו לפתח כוחות מטחי אנרגיה. כאשר נשלחו למשימה עם האוונג'רס, רומלאו, ג'אגרנוט והרוח הפעילו מתקן טלפורטציה ונשלחו למימד חלופי עם האוונג'רס. רומלאו ניסה להרוג את קפטן אמריקה, אך נזרק לבריכת מים מוזרים שביטלו את כוחותיו. לאחר המשימה, רומלאו פוטר וחזר למאסר.
במהלך אירועי הפחד עצמו, ג'אגרנוט הפך לאחד מהראויים ותקף את כלא הרפסודה. רומלאו עבד עם סילבר מו ומריו איש ההר, בן דודו של מרקו איש ההר, כדי לברוח. הוא הרג את מו ומריו, והמשיך במנוסתו. לאחר מכן, יחד עם סין, הוא נאבק בולקיריה ובאוונג'רס. הוא נפצע קשה על ידי וולברין, ורופא על ידי דיימון הלסטרום. הוא וסין הצטרפו ל-DOA של הלסטרום. מאוחר יותר הוא נאלץ לצאת למסע עולמי בחיפוש אחר פטישי הראויים, מה שהוביל אותו למאבקים עם נאמור, לוק קייג' ווולברין בין היתר. במהלך עלילת "קצוות הארץ" הוא נראה באחד ממתקניו של דוקטור אוקטופוס ולכאורה יורה במוות בסברה. הוא הרג עוד כפיל של הלסטרום ופשט את עורו, וביחד עם ה-DOA סימן למטרה את אנדי ברטון, אשר קיבלה את סימן הגיהנום אשר היה על סימביוט ונום. הוא נאבק בסוכן ונום ובברטון, וגורש יחד עם מספר חברי ה-DOA באמצעות שדים.
הוא נראה לאחר מכן יחד עם דדפול, ובהמשך נאבק באלמנה השחורה ובמעניש.
דור שרוכין

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  אשורים 
 תקופות:  המזרח הקדום 
 נבנה:  706 לפנה״ס 
 מיקום
 מדינה:  עיראק 
 קואורדינטות:  36°30′34″N 43°13′46″E﻿ / ﻿36.50953°N 43.22931°E﻿ / 36.50953; 43.22931
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דור שרוכין(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דור שרוכין
 
פסל למסו שנמצא בחפירה של בוטה (כיום בלובר)
דוּר שָׁרוּכִּין (באשורית: Dūr-Šarrukīn או Dūr-Šarrukēn, "מצודת סרגון") הייתה עיר הבירה של האימפריה האשורית החדשה, שבנה סרגון השני מלך אשור. דור שרוכין מצויה בתחום הכפר חורסבאד, כחמישה עשר קילומטרים מצפון לנינוה ולכלח העתיקות ולעיר מוצול (נינוה) שבצפון עיראק, בקצה הצפוני של המישור של מסופוטמיה.
דור שרוכין נבנתה כעיר בירה חדשה, במקום שלא היה בו קודם לכן יישוב כלשהו. היא החליפה את הבירה כלח. החלפה זו לא נעשתה משום שהיו למקום יתרונות אסטרטגיים כלשהם, אלא כדי שהמלך ישב בבירה שתהיה מזוהה רק איתו ולא עם קודמיו. עם מותו של סרגון, ומאותה סיבה עצמה, העביר בנו סנחריב את הבירה מדור שרוכין לנינוה הסמוכה.
היסטוריה

סרגון השני שלט באימפריה האשורית בין השנים 722/1–706 לפנה"ס, והקים שושלת חדשה (אחרי קודמו שלמנאסר החמישי). עצם שמו באכדית (Šarru Kēnu), שבלשון המקרא הפך ל"סַרְגוֹן" (ספר ישעיהו, פרק כ', פסוק א'), מעיד על כך, שכן פירוש השם הוא 'המלך הצודק/הלגיטימי' (בדומה למלכה הקדום של אכד); לגיטימיות בעיני האלים הייתה חשובה למי שלקח את השלטון בכוח מקודמו. אחד האמצעים להשיג זאת היה בכך שאת עירו החדשה, שרצה כי תזוהה רק עמו, בנה על גבי כברת ארץ שרכש בכסף מלא מבעלי השדות הנוגעים בדבר, כפי שהוא מדגיש בכתובות הבנייה שהותיר אחריו. יתר על כן, סרגון מציין כי מי שלא רצה בתשלום קיבל ממנו שדה תחת שדה. פעולה זו מצוינת גם במקרא, לדוגמה בקניית גורן ארוונה (ירושלים) על ידי המלך דוד (ספר שמואל ב', פרק כ"ד, פסוק כ"ד) או בקניית הר שומרון בידי עמרי מלך ישראל (ספר מלכים א', פרק ט"ז, פסוק כ"ד).
ב-717, סרגון הורה על בניית העיר החדשה בנקודת המפגש של החידקל ונהר הזב הגדול. הדרישה עבור חומרי עץ וחומרי בנייה אחרים וכן עבור בעלי מלאכה, שהגיעו אף מהחוף הפיניקי, מתועדות במכתבים אשוריים בני זמנם. חובות של פועלי בניין בוטלו על מנת למשוך כוח עבודה רב. הקרקע בסביבות העיר עובדה, ומטעי זיתים ניטעו להגדלת ייצור השמן של האשור. העיר הגדולה נבנתה כולה בעשור שלפני 706 לפנה"ס, וחצר המלך עברה אליה עוד בטרם הסתיימה בנייתה.
סרגון נהרג במהלך קרב ב-705, ולאחר מותו הלא הצפוי, בנו ויורשו סנחריב נטש את הפרויקט, והעביר את הבירה לעיר נינווה, 20 ק"מ דרומה. העיר מעולם לא הושלמה וננטשה כמאה שנה מאוחר יותר, כאשר נפלה האימפריה האשורית.
תולדות המחקר

האתר נבדק לראשונה בידי הקונסול הכללי הצרפתי במוסול, פול-אמיל בוטה ובידי האנגלי אוסטן הנרי לייארד, אשר ערכו במקום בדיקות מצומצמות בשנים 1843–1844.
חפירות נרחבות ערך במקום הצרפתי ויקטור פלאס, בין השנים 1851–1855). בחפירות אלה חשפו שישה שערי-עיר, קטעים מחומת העיר ובעיקר ארמון סרגון, שאת תוכניתו ביררו כמעט בשלמותה. כן חשפו את הזיקורת (מקדש-מגדל) ואת מקדש האל נבו.
בשנים 1928–1935 נערכו במקום חפירות נרחבות על ידי המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו בראשות גורדון לאוד (Gordon Loud), הנרי פרנקפורט וצ'ארלס ב. אלטמן. תחילה חפרו חפירות מצומצמות בארמון סרגון, ותיקנו כמה פרטים ממצאי הצרפתים. עיקר תרומתה של המשלחת האמריקנית היה בחשיפה של כמעט כל בתי השרד הגדולים בעיר הפנימית, סביב ארמון סרגון. כן גילו עיר פנימית נוספת בצידה השני של דור שרוכין, וחשפו בה חלקים של בית שרד נוסף. ממצא חשוב נוסף הייתה רשימה של מלכי אשור שנמצא בעונת החפירות הארכאולוגיות של שנת 1932/3. הרשימה שנקראה "רשימת המלכים מחורסבאד" (Khorsabad King list) כללה 107 מלכים, והסתיימה במלך אשור-ניררי החמישי.
במחצית השנייה של המאה ה-20 הוסיפה מחלקת העתיקות העיראקית לחפור אזורים מצומצמים באתר, אך אלה לא שינו באופן מהותי את התמונה שהתקבלה מחפירות הצרפתים והאמריקאים.