stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומגאל מק דומאנגארט

קומגאל מק דומאנגארט (בגאלית סקוטית: Comgall mac Domangairt) היה מלך דאל ריאטה בראשית המאה השישית. קומגאל היה בנו של דומנגארט רטי, ונכדו של פרגוס מור - מלכי דאל ריאטה שקדמו לו.
על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר דומנגאל בשנת 538 או 542 או 545. על פי "דברי ימי טיגרנאך" נפטר דומנגאל בשנת 537.
קומגאל נחשב לאב המיתולוגי של קנל קומגייל (שבט קומגייל).
על פי ה"סנכוס פר נ'אלבאן" היה לקומגאל בן אחד - קונאל, אשר מלך בדאל ריאטה לאחר מותו יורשו של קומגאל. הסנכוס מציין כי לקונאל היו שבעה בנים (שמות של שישה מהם מוזכרים).
קאטויקיה

קאטויקיה (ביוונית: κατοικία) היה כינוי למושבה צבאית של מצרים התלמיית והממלכה הסלאוקית בתקופה ההלניסטית.
למונח שני פירושים עיקריים: קבוצת חיילים גדולה שקיבלה נחלות אדמה חקלאית שיוכלו לעבד ולהתפרנס ממנה ובעזרת הכסף הזה לצייד את עצמם; וכן, קבוצת חיילים שקיבלו מגורים בעיר מסוימת על חשבון תושביה (מנהג שהיה נפוץ בצבאות אירופאים עד המאה ה-19). חיילים אלה היו חייבים בשירותי שמירה ושיטור באזור שבו הוצבו. קאטויקיה הייתה יישוב שלא נהנה ממעמד של פוליס, אך היה בעל סטטוס גבוה יותר מעיר מזרחית רגילה.
חוקרים אחדים מערערים על קביעה זאת, ורואים בקאטויקיה יישוב רגיל לכל דבר או לכל היותר יישוב בעל אופי צבאי, אך לא מושבת חיילים שתפקידה שיטור ולחימה.
רב תושבי קאטויקיה היו לרוב הווטרנים של מלחמותיו של אלכסנדר הגדול ומלחמות הדיאדוכים וצאצאיהם, אך גם מהגרים מיוון, איי הים האגאי, ממוקדון ומארצות אחרות שבהן ישבו בני התרבות היוונית. חלק מהתושבים היו בני המזרח ששירתו בצבא המלכותי וקיבלו סטטוס מיוחד. אלו היו לרוב  קבוצות מיעוט שחימושם ואימונם לא סיכנו את המשטר. יהודים, בעיקר מיהדות בבל, היו ידועים במעלותיהם הצבאיות בממלכה הסלאוקית, ושירתו בצבא המלכותי. במקורות מצויה התייחסות ישירה למתיישבים צבאיים ממוצא יהודי; כך למשל, מתוארת העברתן של 2,000 משפחות יהודיות ממסופוטמיה לנקודות אסטרטגיות בלידיה ובפריגיה, שתיהן באסיה הקטנה, או מושבת חיילים יהודים מקהילת בבל באנטיוכיה. גם הצבא התלמיי השתמש רבות ביהודים, ושילב אותם בתוכו.
הקאטויקיות היו מפוזרות בנדיבות בנקודות אסטרטגיות ברחבי האימפריה הסלאוקית. חלק ניכר היה באסיה הקטנה כהגנה בפני הגלטים; חלק אחר היה בלב האימפריה בסוריה ומסופוטמיה, וחלקם גרו בערים הגדולות דוגמת אנטיוכיה וסלאוקיה. חלק אחר היו באזור אקבטנה שבמדי, לשמירה על המחוזות הרחוקים של האימפריה, ובשלב מאוחר יותר להגנה נגד הפרתים. המושבות הצבאיות של התלמיים רוכזו אף הן בנקודות אסטרטגיות באזורי החיכוך עם הסלאוקים באזור עמק הירדן ובמקומות אחרים. עם כיבוש ארץ ישראל על ידי הסלאוקים, עברו המושבות הצבאיות של המצרים לידיים סלאוקיות, והחיילים, בהתאם למנהג הרווח בזמנם, החליפו את נאמנותם למדינתם החדשה ולא הסתכנו באיבוד רכושם.
ראו גם

הצבא הסלאוקי
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, פרק 3 חלק 4
פרס המלכה אליזבת להנדסה

| --- | --- |
 תיאור:  חדשנות פורצת דרך בהנדסה לתועלת האנושות
 מיקום הטקס:  הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  קרן פרס המלכה אליזבת להנדסה
 תקופת הפרס:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 נקרא על שם:  אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת
 qeprize.org
 
פרס המלכה אליזבת להנדסה (באנגלית: The Queen Elizabeth Prize for Engineering, ידוע בקיצור: QEPrize) הוא פרס עולמי להנדסה וחדשנות, בסך 500,000 ליש"ט ופסלון מודפס בתלת מימד, המוענק מדי שנה בשמה של המלכה אליזבת השנייה (הפרס היה דו־שנתי עד 2021, בסך 1 מיליון ליש"ט). הפרס הושק בשנת 2012 על ידי קבוצה חוצת מפלגות המורכבת מדייוויד קמרון, ניק קלג, ואד מיליבנד, ראש הממשלה, סגן ראש הממשלה ומנהיג האופוזיציה של בריטניה, בהתאמה. הפרס מוענק בארמון בקינגהאם שבלונדון, אנגליה.
הפרס מנוהל על ידי קרן המלכה אליזבת להנדסה ובראש הקרן עומד לורד בראון ממדינגלי (אנ'), כאשר דאם אן דאולינג (אנ'), סר פול נרס, מלה גאונקר (אנ') וסר ג'ון בדדינגטון (אנ'), משמשים כנאמנים. ה־QEPrize ממומן על ידי תרומות של החברות הבין־לאומיות הבאות: BAE סיסטמס, BP, גלקסו סמית' קליין, היטאצ'י, יגואר לנד רובר (אנ'),‏ National Grid‏ (אנ'), ניסאן, רויאל דאטש של, סימנס בריטניה, סוני, טאטא פלדה אירופה ‏(אנ'), TCS וטושיבה.
הפרס

פרס המלכה אליזבת להנדסה מוענק לאנשי חזון הנדסיים, יצירתיים ומעוררי השראה שהישגיהם נחשבים כתרומה משמעותית לתועלת מוחשית ונרחבת לציבור. הארגון מזמין מועמדות מטעם הציבור, האקדמיות להנדסה ומדעים, אוניברסיטאות, ארגוני מחקר וארגונים מסחריים מכל מקום בעולם; מועמדות עצמית אינה מותרת וכי הפרס אינו מוענק לאחר מות המועמד. שופטי התחרות הם קבוצה של מהנדסים מומחים מרחבי העולם הבוחרת את זוכי התחרות מהמועמדים שנבחרו על ידי קבוצת החיפוש של הארגון. צוות השופטים פועל על פי המידע שנמסר במועמדות, הערות שופטים וכל מידע נוסף הנדרש כדי לקבוע איזה מועמד עומד באופן מלא בקריטריונים של הפרס.
מה המועמד עשה (או שעשו עד חמישה אנשים) שזה חידוש פורץ דרך בהנדסה?
באיזו דרך חידוש זה הביא תועלת עולמית לאנושות?
האם יש מישהו אחר שיכול לטעון שהיה לו תפקיד מרכזי בהתפתחות זו?
הזוכה / ים של ה־QEPrize מוכרזים מדי שנתיים על ידי יושב ראש קרן QEPrize. בארבעת מחזורי הפרסים הראשונים, הודעה זו נערכה באקדמיה המלכותית להנדסה (אנ') והשתתפו בה בני משפחת המלוכה הבריטית. טקס הענקת הפרסים של QEPrize מתקיים באותה השנה בה הוכרז. פסלון ה־QEPrize תוכנן על ידי הזוכה בתחרות Create the Trophy, שהוענק לזוכה / ים על ידי בן משפחת המלוכה. בשני מחזורי הפרסים הראשונים הוענק הפסלון על ידי המלכה. במחזור הפרס השלישי והרביעי, הפסלון הוענק על ידי הנסיך מוויילס.
רשת שגרירי QEPrize

רשת השגרירים של QEPrize היא רשת בין־לאומית המאגדת את מהנדסי הקריירה המוקדמים הטובים והמבריקים מכל התחומים ברחבי העולם, הפועלים לעורר את הדור הבא להתמודד עם אתגרי העתיד. שגרירי QEPrize משמשים כשגרירים להנדסה, ומנהלים קשר עם מורים, הורים, ילדי בית ספר, פוליטיקאים ועיתונאים על עבודתם ומדוע הנדסה היא מקצוע כה חשוב. רשת השגרירים הפכה לקהילה עולמית בשנת 2016.
תחרות עיצוב הפסלון

פרס המלכה אליזבת להנדסה הוא פרס עולמי החוגג את הצלחותיה של ההנדסה המודרנית. פרס בין־לאומי כזה דורש פסלון בין־לאומי. פסלון ה־QEPrize תוכנן על ידי הזוכה בתחרות Create the Trophy, אשר, כמו הפרס עצמו, מתקימת אחת לשנה. התחרות פתוחה לבני 14–24 ברחבי העולם והיא מעניקה לצעירים הזדמנות לבחון את כישורי העיצוב שלהם באמצעות הטכנולוגיה העדכנית ביותר בתחום התלת מימד. ההצעות מוגשות באופן מקוון באמצעות האפליקציה QEPrize 3D Design Studio.
תחרות עיצוב הפסלון > זוכים

להלן זוכי תחרות עיצוב הפסלון:
2013: ג'ניפר לגט, בת 17. לגט הוזמנה לבלות את היום עם המעצב תומאס הת'רוויק (אנ') לפני סיום התכנון.
2015: יואן פיירהולם, בן 20, סטודנט להנדסת מכונות באוניברסיטת גלאזגו. העיצוב שלו, "כתר הזהב", פותח לצורה סופית על ידי BAE Systems והוצג בפני ד"ר רוברט לנגר, הזוכה ב־QEPrize 2015.
2017: סמואל בנטלי, בן 15 מויילס. העיצוב שלו הודפס בתלת־ממד על ידי BAE Systems, והוצג בפני הזוכים ב־QEPrize בשנת 2017 בארמון בקינגהאם.
2019: ג'ק ג'יאנג, בן 16 מהונג קונג.
2021: האנה גולדסמית', בת 20 מבריטניה, סטודנטית לעיצוב באוניברסיטה. "העיצוב משלב אלגנטיות ומורכבות, והוא שואב השראה מהמעגלים המודפסים שעליהם עושים הנדסה רבה".
2022: אנשיקה אגרוואל, בת 17, מאגרה, אוטר פרדש, הודו, עובדת ככותבת תוכן עבור אתר בידור הינדי. "העיצוב משתמש בדוגמה ארוגה של משושים כדי לייצג את הקשרים העולמיים שנוצרו על ידי הטכנולוגיה המודרנית".
2023: אנג'ה ברנדל, משווייץ.
2024: סוניל טאקר, מהודו.
הערות שוליים

↑  QEPrize, About the Queen Elizabeth Prize for Engineering, qeprize.org.
↑  QEPrize, Trustees, qeprize.org.
↑  QEPrize, Donors, qeprize.org.
↑  QEPrize, Criteria, qeprize.org.
↑  QEPrize, Nominate, qeprize.org.
↑  QEPrize, Prize rules and conditions, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2013 Winners - The Internet and the Web, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2015 Winner - Controlled Drug Delivery, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2017 Winners - Digital Imaging Sensors, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2019 Winners - The Global Positioning System, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2021 Winners - LED Lighting, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2022 Winners - The World's Strongest Permanent Magnet, qeprize.org.
↑  QEPrize, 2023 Winners - PERC Solar Photovoltaic Technology, qeprize.org
↑  QEPrize, 2024 Winners - Modern Wind Power Technology, qeprize.org.
↑  QEPrize, QEPrize Ambassador Network, qeprize.org.
↑  QEPrize, Create the Trophy, qeprize.org.
↑  QEPrize, Winning trophies, qeprize.org.
פורמולה 1 עונת 2021

| --- | --- |

מקס ורסטאפן, הזוכה באליפות הנהגים
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  28 במרץ 2021
 תאריך סיום:  12 בדצמבר 2021
 מספר עונה:  72
 מספר מרוצים בעונה:  22
 זוכה באליפות הנהגים:  הולנד מקס ורסטאפן
 נקודות הנהג הזוכה:  395.5
 זוכה באליפות היצרנים:  גרמניה מרצדס
 נקודות היצרן הזוכה:  613.5
 אתר רשמי
 → פורמולה 1 עונת 2020 פורמולה 1 עונת 2022 ← 
עונת 2021 היא העונה ה-72 של אליפות הפורמולה 1. לוח המרוצים שפורסם בתחילת העונה הכיל 23 מרוצים, מספר שיא של מרוצים לעונה אחת. מגפת הקורונה המשיכה להשפיע על לוח המרוצים והובילה לביטול של מספר מרוצים, שחלקם הוחלפו במרוצים אחרים (גרנד פרי טורקיה, גרנד פרי קטר). עד לסיום העונה התקיימו 22 מרוצים.
שתי קבוצות מיתגו את עצמן מחדש: רנו שינתה את שמה לאלפין ורייסינג פוינט שינתה את שמה לאסטון מרטין.
פרננדו אלונסו, שזכה בעבר פעמיים באליפות הנהגים, שב לאליפות לאחר שלא התחרה בה במשך 2 עונות.
הקרב על אליפות הנהגים ואליפות היצרנים הוכרע רק בגרנד פרי אבו דאבי, מרוץ סיום העונה. מקס ורסטאפן ולואיס המילטון הגיעו למרוץ עם שוויון בנקודות. ורסטאפן זינק מהפול פוזישן, אך איבד כבר בהקפה הראשונה את ההובלה לטובת המילטון. מכונית בטיחות שהוזנקה למסלול חמש הקפות לסיום איפשרה לצדדים לצמצם את הפער. הדגל הירוק הונף כשנותרה עוד הקפה אחת לסיום המרוץ. ורסטאפן, שהספיק להחליף את הצמיגים לחדשים, הצליח לעקוף את המילטון וזכה באליפות. קבוצת מרצדס זכתה באליפות היצרנים בפעם השמינית ברציפות.
נהגים וקבוצות

| קבוצה | יצרן | נהגים> מספר | נהגים> נהג | מרוצים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה אלפאטאורי | אלפאטאורי-הונדה | 10 | צרפת פייר גאסלי | 1–22 |
| איטליה אלפאטאורי | אלפאטאורי-הונדה | 22 | יפן יוקי צונודה | 1–22 |
| צרפת אלפין | רנו | 14 | ספרד פרננדו אלונסו | 1–22 |
| צרפת אלפין | רנו | 31 | צרפת אסטבן אוקון | 1–22 |
| ארצות הברית האס | האס | 9 |  ניקיטה מזפין | 1–22 |
| ארצות הברית האס | האס | 47 | גרמניה מיק שומאכר | 1–22 |
| בריטניה ויליאמס | ויליאמס | 6 | קנדה ניקולאס לטיפי | 1–22 |
| בריטניה ויליאמס | ויליאמס | 63 | בריטניה ג'ורג' ראסל | 1–22 |
| בריטניה מקלארן | מקלארן-מרצדס | 3 | אוסטרליה דניאל ריקארדו | 1–22 |
| בריטניה מקלארן | מקלארן-מרצדס | 4 | בריטניה לנדו נוריס | 1–22 |
| גרמניה מרצדס | מרצדס | 44 | בריטניה לואיס המילטון | 1–22 |
| גרמניה מרצדס | מרצדס | 77 | פינלנד ולטרי בוטאס | 1–22 |
| שווייץ אלפא רומיאו | אלפא רומיאו-פרארי | 7 | פינלנד קימי רייקונן | 1–13, 15–22 |
| שווייץ אלפא רומיאו | אלפא רומיאו-פרארי | 88 | פולין רוברט קוביצה | 13–14 |
| שווייץ אלפא רומיאו | אלפא רומיאו-פרארי | 99 | איטליה אנטוניו ג'יובינאצי | 1–22 |
| איטליה פרארי | פרארי | 55 | ספרד קרלוס סאינס | 1–22 |
| איטליה פרארי | פרארי | 16 | מונקו שארל לקלר | 1–22 |
| בריטניה אסטון מרטין | אסטון מרטין-מרצדס | 5 | גרמניה סבסטיאן פטל | 1–22 |
| בריטניה אסטון מרטין | אסטון מרטין-מרצדס | 18 | קנדה לאנס סטרול | 1–22 |
| אוסטריה רד בול | רד בול-הונדה | 11 | מקסיקו סרחיו פרס | 1–22 |
| אוסטריה רד בול | רד בול-הונדה | 33 | הולנד מקס ורסטאפן | 1–22 |
נהגים וקבוצות > שינויים בקבוצות

קבוצת רייסינג פוינט שינתה את שמה לאסטון מרטין. קבוצת רנו שינתה את שמה לאלפין.
נהגים וקבוצות > שינויים בנהגים

קבוצת פרארי הודיעה כי לא תחדש את חוזהו של סבסטיאן פטל בסיום עונת 2020. במקומו הוחתם קרלוס סאינס, נהגה של קבוצת מקלארן.
דניאל ריקארדו עזב את קבוצת רנו אחרי שתי עונות וחתם במקלארן במקומו של סאינס.
פטל חתם בקבוצת אסטון מרטין במקומו של סרחיו פרס פרס חתם בקבוצת רד בול במקומו של אלכס אלבון.
פרננדו אלונסו חתם בקבוצת רנו (ששינתה את שמה לאלפין) במקומו של ריקארדו, אחרי שנתיים של היעדרות מהאליפות. אלונסו זכה בעבר עם רנו פעמיים באליפות הנהגים.
יוקי צונודה, שסיים במקום השלישי את אליפות הפורמולה 2, הוחתם בקבוצת אלפאטאורי, לצידו של פייר גאסלי שהוחתם לעונה נוספת.
קבוצת האס החליפה את צמד הנהגים רומן גרוז'אן וקווין מגנוסן והחתימה במקומם את ניקיטה מזפין ומיק שומאכר שזכה באליפות הפורמולה 2 בעונה הקודמת.
בעקבות הרחקתה של רוסיה מאליפויות עולם בשל שימוש נרחב בחומרים אסורים באולימפיאדת החורף בשנת 2014 נאסר על ניקיטה מזפין להתחרות באליפות תחת דגל רוסיה. במקום זאת התחרה כספורטאי עצמאי תחת דגל פדרציית הרכב הרוסית.
לוח המרוצים > שינויים בלוח המרוצים

גרנד פרי וייטנאם תוכנן להיות המרוץ השלישי, אך בוטל לאחר השעייתו של אחד המארגנים עקב קבלת שוחד. במקומו נוסף ללוח המרוצים גרנד פרי פורטוגל.
גרנד פרי ערב הסעודית נוסף ללוח המרוצים כמרוץ לילה שתוכנן להתקיים במסלול רחוב בג'דה.
גרנד פרי הולנד חזר ללוח המרוצים לראשונה מאז עונת 1985. המרוץ התקיים במסלול זנטפורט, שעבר שיפוץ מקיף לקראת המרוץ. במקור המרוץ תוכנן לשוב ללוח המרוצים בעונה שעברה, אך האירוע נדחה בעקבות מגפת הקורונה.
במהלך חודש אפריל בוטל גרנד פרי קנדה ובמקומו הוכרז על קיום גרנד פרי טורקיה במהלך חודש מאי בעקבות חשש לקורונה בטורקיה, בוטל המרוץ בטורקיה. גרנד פרי צרפת הוקדם בשבוע, בתאריך המקורי של המרוץ בצרפת יתקיים גרנד פרי שטיריה במסלול רד בול רינג, כשבוע לפני גרנד פרי אוסטריה שצפוי להתקיים כמתוכנן. בתחילת חודש יוני יצאה הודעה על ביטול גרנד פרי סינגפור ובהמשך אותו החודש הוכרז גרנד פרי טורקיה כמחליפו.
גרנד פרי אוסטרליה תוכנן בתחילה ל-21 במרץ כמירוץ הראשון בעונה, אולם נדחה ל-21 בנובמבר עקב מגפת הקורונה באוסטרליה. במהלך חודש יולי בוטל גרנד פרי אוסטרליה באופן סופי עקב התפרצות מחודשת של נגיף הקורונה במדינה.
גרנד פרי יפן בוטל במהלך חודש אוגוסט, בשל התפרצות מחודשת של הקורונה במדינה.
בסוף חודש ספטמבר הוכרז על הצטרפותו של גרנד פרי קטר כמרוץ ה-20 בעונה. המרוץ צפוי להצטרף לסבב באופן קבוע החל מעונת 2023.
שינויים בתקנות

בעונה זאת היו אמורים להיכנס לתוקפן שינויים משמעותיים במבנה המכוניות, המנועים והצמיגים. בעקבות השפעת מגפת הקורונה הוחלט לדחות את השינויים לעונת 2022.
שינויים בתקנות > תקנות פיננסיות

החל מהעונה נכנסה לתוקף תקרת תקציב לכל קבוצה. על פי התקנות הראשוניות תקרת התקציב עמדה על 175 מיליון דולר לעונה. בעקבות השפעות מגפת הקורונה צומצמה התקרה ל-145 מיליון דולר לשנה. הסכום אמור להמשיך ולהצטמצם בעונות הקורובת בהדררגה. מגבלת התקציב נקבעה בהתאם ללוח מרוצים הכולל 21 מרוצים בעונה. כל מרוץ נוסף מעבר למספר זה מאפשר הגדלה התקרה במיליון דולר נוספים, וההפך, כל מרוץ שירד מתחת ל-21 מרוצים יוריד את תקרת התקציב במיליון דולר. תקרת התקציב לא כוללת את הוצאות השיווק, משכורות הנהגים ומשכורת שלושת המנהלים הבכירים בקבוצה.
שינויים בתקנות > מרוצי ספרינט

במהלך העונה שולבו בלוח המרוצים מרוצי ספרינט. מרוץ ספרינט נערך לאורך של 100 ק"מ, במהלכם אין חובה לעצירה להחלפת צמיגים. הוחלט לקיים שלושה מרוצים על מנת לבחון את הפורמט, והאם יהיה מוצלח - ייתכן ויורחב בעונות הבאות. בסוף שבוע בו מתקיים מרוץ ספרינט משתנה סדר האירועים: ביום שישי יתקיים אימון ראשון כרגיל. במקום מקצה האימון השני יתקיים מקצה דירוג שיקבע את סדר הזינוק למרוץ הספרינט. בשבת יתקיים אימון שני. מרוץ הספרינט יתקיים במקום מקצה הדירוג - המקום בו יסיימו הנהגים את מרוץ הספרינט יהיה המיקום שלהם בזינוק למרוץ ביום ראשון. שלושת הנהגים הראשונים במרוץ הספרינט יקבלו נקודות על פי הסדר הבא: 3 נקודות למנצח, 2 נקודות למקום השני ונקודה אחת לנהג שיסיים במקום השלישי.
דירוג האליפות

בעונה הוחלט כי הוספת נקודת הבונוס לנהג שיקבע את ההקפה המהירה בכל מרוץ, תהיה בתנאי שיסיים את המירוץ בין עשרת הנהגים המהירים ביותר.
דירוג האליפות > שיטת הניקוד

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | הקפה מהירה |
| נקודות | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 1 |
| ספרינט | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |

תוצאה בכתב מודגש מסמלת זינוק מפול פוזישן
תוצאה בכתב מוטה מסמלת את זמן ההקפה המהירה
תוצאה בכתב מוקטן מציינת את המקום אליו הגיע הנהג במרוץ הספרינט
קהילת יהודי מנצ'סטר

קהילת יהודי מנצ'סטר היא קהילה יהודית המתגוררת במנצ'סטר שבממלכה המאוחדת. הקהילה היהודית של מנצ'סטר החלה להגר לאזור במאה ה-18, כשהעיר הייתה עוד בשלבי הקמה, וזאת בשל בשל תעשיות משגשגות של כותנה וטקסטיל. חלק מחברי הקהילה, הקימו מקומות תפילה ומבנים נוספים. אחד מהמבנים הידועים של הקהילה הוא המוזיאון היהודי של מנצ'סטר (אנ'). קהילת יהודי מנצ'סטר היא הקהילה השנייה בגודלה ביהדות בריטניה, כשהגדולה ביותר היא קהילת יהודי לונדון.
כיום, הקהילה היהודית במנצ'סטר מונה 55,000 חברים.
רקע

בסביבות שנת 1750, לא היו ליהודים זכויות בממלכה המאוחדת, והם לא הורשו לרכוש רכוש. לרוב הם היו רוכלים או סוחרי רחוב.
קבוצות קטנות של יהודים החלו להתגורר באותה התקופה בשכונות ידידותיות ליהודים, ובהם ארגנו מקומות תפילה. ליברפול הייתה בעלת התיישבות יהודית רבה בשנת 1775. עם זאת, הקהילה היהודית במנצ'סטר גדלה במהירות בסוף המאה-18. מנצ'סטר הפך לאזור עם פוטנציאל כלכלי רב, ולכן, סוחרים יהודים שהתגוררו בליברפול עבדו במנצ'סטר מדי שבוע, וחזרו לליברפול על מנת לשמור על השבת.
רקע > התיישבות ראשונית

העיתונות במנצ'סטר הייתה אנטישמית. יהודים סחרו לרוב בסחורה משומשת, תכשיטים וקליגרפיות, ורובם היו שענים, רופאי אלילים ותחריטנים. פריצת מנעולים וגידור סחורות גנובות.
ב-1786, 14 משפחות התיישבו במנצ'סטר. ב-1796, נבנתה המשחטה הראשונה. רוב היהודים התקשו כלכלית בשל מלחמות המהפכה הצרפתית, וחוק נגד הגירה אשר חוקק באותה התקופה, הקשה על חופש התנועה שלהם. למרות זאת, הקהילה הצליחה לשמור על יציבות.
לאחר המלחמות הנפוליאוניות, מנצ'סטר חוותה צמיחה משמעותית, והקהילה היהודית הצליחה להיטמע היטב בסטטוס קוו. הקהילה יצרה אליטה קטנה שניהלה את בית הכנסת ותרמה להתרחבותה המסחרית והכלכלית של העיר.
בשנת 1826, בתמיכתו של אברהם פרנקלין, מנהיג אנגלי-חרדי של קהילת יהודי מנצ'סטר, הוקמה האגודה הפילנתרופית העברית של מנצ'סטר, שמטרתה הייתה לסייע למהגרים יהודים עניים שהיו מורעבים. באותה התקופה גם נרשמה עלייה בכמות היהודים שעבדו בעיר, וזאת למרות קשיים רבים עם תנאי עבודתם.
רקע > שיא גודלה

בין 1834 ל-1836, תעשיית הכותנה של מנצ'סטר פרחה, ומשכה קמעונאים יהודים עשירים. בנוסף, כמות הסוחרים היהודים והגמרנים בעיר גדלה, והם הקימו חברות יצוא באזור. למרות שמספר סוחרים יהודים מבוססים כלכלית היגרו מהעיר, יהודים רבים החליטו להישאר במנצ'סטר, מה שעזר לשמור על יציבותה של תעשיית הכותנה באזור. עד 1841, לפחות 76 יהודים עסקו בתעשיית הכותנה של מנצ'סטר.
באמצע המאה ה-19, התגוררו כ-500 יהודים במנצ'סטר.
הערות שוליים

1 2  The epitome of a diverse community: Manchester Jewish Museum – Manchester Histories, manchesterhistories.co.uk
↑  The Fed, Manchester Jewish Community Services Directory 2020
↑  Bill Williams, The Making of Manchester Jewry, 1740-1875, University Press, 1976, ISBN 978-0-7190-0631-9. (באנגלית)
קובי שטמברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1971 (בן 53) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
קובי שטמברג (נולד ב-19 באוגוסט 1971) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בוגר בית הספר למשחק יורם לוינשטיין 1998.
בין השנים 1990- 1994 בזמן שירותו הצבאי הקים את להקת "רוגעלך", מאוחר יותר שמה שונה ל"אף אחד לא בא משם". שטמברג שימש כסולן הלהקה שהופיעה במועדון רוקסן. בשנת 1997 השתתף ב"פסטיבל אוליב 97" שהתקיים במונטנגרו[דרוש מקור].
שטמברג השתתף בהצגות: "סיפורי אהבה", "עורלה", "גריז" ו"הים של באר שבע" במועדון צוותא. בתיאטרון הבימה השתתף בהצגות: ,מעגל הקיר הקווקזי". בתיאטרון תמונע בהצגה "קשר דם" ובתיאטרון דיסלדורף השתתף בהצגה you are also very attractive when you are dead
כמו כן שיחק במחזמר "כמו בסרט" ובהצגה המסחרית "אשתי לא מבינה אותי".
בטלוויזיה שיחק בסדרות והשתתף בתוכניות כגון: "שבתות וחגים", "לחיי האהבה", "כל העולם במה", "ילדי הים האדום", "חברים בכל מיני צבעים", "007", "20 פלוס", "נשרים", "זינזאנה", "אמא ו'", "צימרים", "אהבה מעבר לפינה", "פיק אפ", "מסכים", "אולי הפעם", "האי", "הקלמרים", "הכל דבש", "עבודה ערבית", "רק להיום", ״השוטר הטוב״, ועוד.
וכן השתתף בסרטים "תגובה מאוחרת", "אלי אדמתי" ו"המשגיחים".
קומדי סטאר

| --- | --- |

 סוגה:  ריאליטי
 יוצרים:  צביקה הדר שבי זרעיה
 מנחים:  צביקה הדר
 שופטים:  נטע אלחמיסטר, חנן סביון, גיא עמיר
 משתתפים:  אורי ברויר, אושרית סרוסי, אלמוג שור ורועי צברי, אסף מור יוסף, גיורא זינגר, יוסי גבני, מור חן, נגה ד'אנג'לי, עידן ניידיץ, שי וידר
 ארץ מקור:  ישראל 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13
 תקופת שידור מקורית:  17 בפברואר 2020 – 10 במרץ 2020
 קישורים חיצוניים
 13tv.co.il/entertainment/comedy-star
 
קומדי סטאר הייתה תוכנית מציאות ישראלית בתחום הסטנד-אפ ששודרה ברשת 13 בתחילת 2020, בהנחיית צביקה הדר.
התוכנית עלתה לשידור ב-17 בפברואר 2020 ברשת 13, השתתפו בה אורי ברויר, אושרית סרוסי, אלמוג שור ורועי צברי, אסף מור יוסף, גיורא זינגר, יוסי גבני, מור חן, נגה ד'אנג'לי, עידן ניידיץ, שי וידר. הרכב השופטים היה נטע אלחמיסטר, חנן סביון, וגיא עמיר.
על ליהוקה של אלחמיסטר כשופטת בתחרות הסטנד-אפ, עלתה ביקורת עוד לפני שידור התוכנית באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות, בטענה שהיא לכאורה לא מהתחום. רשת 13 מסרו בתגובה כי ליהוקה של אלחמיסטר נובע מכך שהיא מומחית לסרטוני רשת.
גם לאחר עלייתה לשידור התוכנית סבלה מביקורות שליליות וממדרוג נמוך, וירדה משידור לאחר שלושה פרקים בלבד.
הערות שוליים

↑   איתי שטרן, מיה דגן נגד נטע אלחמיסטר: מדוע לוהקה לשופטת בתוכנית סטנד־אפ?, באתר הארץ, 8 בפברואר 2020
↑  ערן סויסה, "לאן הטלוויזיה שלנו הולכת?": מיה דגן נגד נטע אלחמיסטר, באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קאטו טקאקי

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קאטו טקאקי (ביפנית: 加藤 高明;‏ 3 בינואר 1860 - 28 בינואר 1926) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-24. ידוע גם בשם קאטו קומיי.
ראשית חייו

קאטו נולד בשם האטורי סוקיצ'י, בסמוך לעיר נגויה, בנו השני של סמוראי ממשפחת טוקוגאווה. בגיל 13 אימץ אותו קאטו בונהיי, והוא קיבל את שם המשפחה שלו. הוא למד משפטים באוניברסיטת טוקיו, וסיים ראשון בכיתתו, עם התמחות במשפט אנגלי. לאחר סיום לימודיו הוא עבד בזאיבצו מיצובישי, ונשלח מטעם החברה ללונדון למשך שנתיים. עם שובו ליפן ב-1885 התמנה קאטו לסגן מנהל המשרדים הראשיים של מיצובישי בטוקיו. הוא נשא לאישה את הרוג'י, בתו של נשיא מיצובישי, ב-1886.
קריירה פוליטית

קאטו הפך ב-1887 למזכירו האישי של אוקומה שיגנובו, אז שר החוץ היפני, וסייע לו בעריכת החוזים הבלתי שוויוניים. לאחר מכן היה מנהל משרד הבנקאות במשרד האוצר.
הוא התמנה לשגריר יפן בבריטניה ב-1894, והמשיך בתפקיד זה עד 1899. בשנה לאחר מכן, התמנה לתפקיד שר החוץ, בממשלתו הרביעית של איטו הירובומי. במהלך עבודתו כשגריר בבריטניה ובמשרד החוץ, סייע קאטו בהנחת היסודות לברית האנגלו-יפנית, שנחתמה ב-1902. עוד באותה שנה קיבל קאטו מושב בבית הנבחרים בדיאט של יפן, מטעם מחוז קוצ'י.
קאטו התמנה פעם נוספת לתפקיד שר החוץ ב-1906, בממשלתו של סיונג'י קינמוצ'י, אך התפטר זמן קצר לאחר מכן, בשל התנגדותו להלאמת מערכת הרכבות של יפן, אותה אישר הקבינט. למשך זמן מה נותר קאטו ללא תפקיד, עד ששב לבריטניה בתור שגריר ב-1908. הוא קיבל את עיטור מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, וזכה למוניטין כמדינאי מוצלח. הוא שימש שר חוץ פעם נוספת בכהונתו השלישית של קאצורה טרו ובכהונתו השנייה של אוקומה.
קאטו היה שר החוץ של יפן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והוא החליט להצטרף אליה לצד מדינות ההסכמה, החלטה לה התנגדו הגנרו. בנוסף, קאטו עורר תקרית בינלאומית ב-1915, כשהגיש לסין את מסמך עשרים ואחת הדרישות, שבו הגדיר את האינטרסים הפוליטיים והכלכליים של יפן בסין.
ראש הממשלה

ב-1915 הצטרף קאטו לבית האצילים של הדיאט, על פי צו קיסרי. הוא היה לנשיא מפלגת קנסייקאי בשנה לאחר מכן, משרה שהתאימה לו לאור התנגדותו לגנרו, תמיכתו בחוקה ושאיפתו להרחיב את זכות הבחירה.
קאטו התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1924 והחזיק בתפקיד עד מותו ב-1926. ממשלתו זכתה לכינוי "ממשלת שלוש המפלגות החוקתיות," שכן היא הורכבה מקואליציה של שלוש מפלגות שתמכו בחוקה. קאטו העביר ב-1925 את חוק הבחירות הכלליות, שהעניק זכות בחירה לכל הגברים מעל גיל 25. הוא אף אשרר את החוק לשמירה על השלום, שנועד לדכא התארגנויות פוליטיות קיצוניות, והביא לנורמליזציה ביחסי ברית המועצות-יפן.
קאטו נפטר במשרדו מדלקת ריאות ב-28 בינואר 1926, בגיל 66.
קאלום סקוט האוולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1999 (בן 25 בערך) פונטיפריד, רונדה קנון טף, ויילס, הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקום לימודים:  הקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה  Treorchy Comprehensive School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קאלום סקוט האוולס (באנגלית: Callum Scott Howells; נולד בשנת 1999) הוא שחקן, זמר ואישיות טלוויזיה ולשי שהתחיל את הקריירה שלו כשהיה ילד. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בדרמה הבריטית "החטא" של ערוץ 4.
ראשית חייו והשכלה

האוולס נולד בפונטיפריד (אנ') להורים אליסון וקית', וגדל בקרבת מקום, בטוניפייל ובפורת'. סבו, ברין האוולס, היה חבר במקהלת הגברים טראורצ'י.
האוולס למד בבית הספר המקיף טראורצ'י, שם היה תלמיד מצטיין. הוא לקח שיעורים בבית הספר למשחק של רונדה ו-"Stars in the Making" בבארי, והיה חבר בתיאטרון המוזיקה הלאומי לנוער. בגיל 16 הוא נבחן על ידי סוכן והלך להכשרה בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה (אנ'), שם סיים את לימודיו בשנת 2020.