stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירושלים
ספורט > כדורסל

בירושלים פועלים מספר מועדוני כדורסל:
הפועל ירושלים המשחקת בליגת העל הישראלית בכדורסל ובליגת האלופות בכדורסל. במישור הארצי, זכתה הקבוצה שבע פעמים בגביע המדינה (1996, 1997, 2007, 2008, 2019, 2020, 2023), העפילה לתשעה גמרים וזכתה לראשונה בתואר "אלופת המדינה" בשנת 2015. לאחר שנתיים, זכתה שנית בתואר זה. במישור הבינלאומי, זכתה הקבוצה בשנת 2004 בגביע יול"ב, לאחר שגברה במשחק הגמר של המפעל על קבוצת ריאל מדריד.
בית"ר ירושלים המשחקת בליגה א' דרום. בתחילת שנות השבעים שיחקה הקבוצה בליגה הראשונה, אך התפרקה בתום עונת 1975/1976. רק בעונת 2012/2013, הוקמה הקבוצה מחדש. הקבוצה העפילה פעם אחת לגמר גביע המדינה, בעונת 1972/1973.
הפועל פסגת זאב המשחקת בליגה א' דרום.
בתחום כדורסל הנשים, משחקת קבוצת אס"א ירושלים בליגת העל בכדורסל נשים.
ספורט > ענפי ספורט נוספים

כדורעף: הפועל ירושלים משחקת בליגת העל בכדורעף לגברים, ואולמהּ הביתי נמצא בחוות הנוער הציוני בשכונת קטמון.
שחייה: בירושלים פועלות שתי אגודות שחייה מובילות: הפועל ירושלים – אגודת השחייה הגדולה בארץ ואלופת המדינה, ברצף מאז שנות התשעים, ירושלים רבתי – בשיאה הגיעה למקום השני בארץ.
שחייה צורנית: בעיר פעילה קבוצת "מכבי יובלים".
כדורמים: בעיר פעילה קבוצת "הפועל "איתן" ירושלים".
הוקי קרח: ירושלים ברס משחקת בליגת העל של ליגת ההוקי רולר הישראלית. Jerusalem Capitals היא קבוצת העבר של ירושלים, ששיחקה בליגת ההוקי קרח הישראלית.
פוטבול אמריקאי: בעיר פועלות שתי קבוצות, המשחקות פוטבול אמריקאי, במסגרת ליגת הפוטבול הישראלית: ירושלים ליונס וירושלים קינגס.
רוגבי: קבוצת רוגבי גברים, האריות ירושלים, פעילה משנות ה־70 בעיר, וקבוצת נשים, הלביאות ירושלים, הוקמה ופעילה משנות ה־90
לקרוס: מועדון לקרוס ירושלים הוא אחת משתי קבוצות לקרוס, הפעילות בישראל.
ריצה: בירושלים פעילים שני מועדוני ריצה גדולים: "הסוללים ירושלים" ו"מועדון ארוחת הבוקר".
טאקוונדו: בירושלים פועל הסניף המרכזי של מועדון טאקוונדו אחי יהודה, מועדון הטאקוונדו הגדול והמעוטר ביותר בישראל אשר זוכה מזה 21 שנים במקום הראשון באליפות ישראל.
אתרים על שם ירושלים ברחבי העולם וישראל > הנצחת ירושלים ברחבי העולם

שדרות ירוזולימסקייה, אחד הרחובות המרכזיים בוורשה בירת פולין על שם ירושלים.
כיכר ירושלים, בצרפת בעיר אביניון הכיכר ליד בית הכנסת בעיר נקראת "כיכר ירושלים".
כיכר ירושלים, ברומא בירת איטליה על יד בית הכנסת הגדול של רומא נחנך ב-2009 ה'תשס"ט ביום הקמת כיכר רומא בירושלים לאורך מרכזו של רחוב הלל, על יד מוזיאון יהדות איטליה. 2 כיכרות אלו נחנכו במהלך ביקורו של ראש עיריית רומא, ג'אני אלמאנו (איט'), בישראל בשנת 2009. באותו מעמד נחנכה בעיר רומא כיכר ירושלים, להידוק היחסים בין רומא לירושלים.
אתרים על שם ירושלים ברחבי העולם וישראל > הנצחת ירושלים ברחבי הארץ ב-55 יישובים

פארק ירושלים, הפארק המטרופוליני הגדול בישראל, הנמצא בתחומן של שלוש רשויות מקומיות: ירושלים, מבשרת ציון ומועצה אזורית מטה יהודה. שטחו כ-15,000 דונם והוא כולל בתוכו ארבעה פארקים, המקיפים את חלקה המרכזי של ירושלים משלושה כיוונים.
צעדת ירושלים, תהלוכה מסורתית המתקיימת בירושלים מדי שנה בחול המועד סוכות. לצעדה מגיעים עשרות אלפי בני אדם מהארץ ומהעולם הצועדים ברחובות העיר יהודים, ונוצרים. בשנותיה הראשונות אורגנה הצעדה על ידי צה"ל ונודעה בשם "צעדת ארבעת הימים" ובהמשך "צעדת שלושת הימים".
רחוב אלקודס בערבית; القدس שתרגומו מהשפה הערבית הוא רחוב ירושלים קיים ב-20 יישובים ערביים בארץ ישראל: אום אל פאחם, באקה אל ע'רביה, בועיינה-נוג'ידאת, בית זרזיר, ג'יסר א-זרקא, ג'ת, חורה, טייבה, טובא-זנגריה, טורעאן, טירה, טמרה, כפר ברא, כפר קאסם, לקייה, משהד, עראבה, עילוט, ריינה, שכם.
חוף ירושלים נקרא גם חוף ירושלים-אלנבי, חוף הרחצה הראשון של תל אביב, מול כיכר הכנסת, בעבר שכן במקום קזינו גלי אביב, בשנת ה'תשמ"ז 1987 הוסב שם החוף לחוף ירושלים, כמחווה לטדי קולק ראש העיר ירושלים ולעיריית ירושלים, במלאת 20 שנה לאיחודה של העיר ירושלים.
שביל ירושלים, נתיב הליכה מעגלי באזור ירושלים.
רחוב שדרות ירושלים, בערים: אשדוד, אשקלון, באר שבע, גבעתיים, חולון, יבנה, לוד, מעלות תרשיחא, קריית ים, קריית מוצקין, קריית מלאכי, רמלה, רמת גן, תל אביב-יפו.
רחוב דרך ירושלים, בערים: הרצליה, קריית עקרון, רחובות, רעננה.
דרך ירושלים–תל אביב, נקרא גם כביש 1.
רחוב ירושלים השלמה: בערים; אילת, ראש העין.
רחוב ירושלים הבירה: בעיר; בית שאן.
רחוב ירושלים, בערים: אור יהודה, אור עקיבא, אופקים, אזור, אריאל, בת ים, בני ברק, גבעת שמואל, דימונה, הרצליה, חיפה, חדרה, חולון, חצור הגלילית, טבריה, טירת הכרמל, ירושלים, כפר סבא, פרדס חנה-כרכור,  נתניה, נס ציונה, נתיבות, ערד, עפולה, עכו, פתח תקווה, צפת, קריית אונו, קריית אתא, קריית ביאליק, קריית ים, קריית מוצקין, ראשון לציון, רחובות, רמת גן, רעננה, תל אביב-יפו.
שכונות ירושלים

מפת ירושלים על שכונותיה, אחרי שנת 1967

(הקליקו על שם השכונה כדי להגיע לערך אודותיה)
שכונות ירושלים > המינהלים הקהילתיים של ירושלים, בחלוקה לפי הרבעים התפעוליים של עיריית ירושלים

1.רובע צפון -
| --- | --- |
מנהל קהילתי פסגת זאב: פסגת זאב
מנהל קהילתי נווה יעקב: נווה יעקב
מנהל קהילתי בית חנינא: בית חנינא, שועפאט
מנהל קהילתי עוטף ירושלים: כפר עקב, קלנדיה, דאחיית א-סלאם, מחנה הפליטים שועפאט, ראס ח'מיס, ראס שחאדה, סמיראמיס, אלמטאר
2. רובע אלונים -
| --- | --- |
מנהל קהילתי רוממה: קריית מטרסדורף, קריית צאנז, שיכון חב"ד, אזור תעשייה רוממה, אזור התעשייה הר חוצבים, תל ארזה, מחניים, עזרת תורה, קריית בלז
מנהל קהילתי רמות: רמות
מנהל קהילתי צור באהר: צור באהר, ג'בל מוכאבר
מנהל קהילתי רמת שלמה: רמת שלמה
3. רובע מערב -
| --- | --- |
מנהל קהילתי בית וגן: בית וגן
מנהל קהילתי יובלים: קריית יובל, מלחה, רמת דניה, רמת שרת, עין כרם
מנהל קהילתי גנים: קריית מנחם, עיר גנים, גבעת משואה
מנהל קהילתי בית הכרם: בית הכרם
מנהל קהילתי הר נוף: הר נוף
מנהל קהילתי מיתרים: גבעת שאול, קריית משה, גבעת מרדכי, רמת מוצא, מורדות בית וגן
4. רובע אורנים -
| --- | --- |
מנהל קהילתי גינות העיר: רחביה, טלביה, ימין משה, המושבה הגרמנית, המושבה היוונית, קטמון הישנה, קריית שמואל, ניות
מנהל קהילתי בקעה רבתי: בקעה, מקור חיים, ארנונה, צפון תלפיות, שיכוני תלפיות, אבו תור
מנהל קהילתי דרום: גוננים א' – ו', רסקו (גבעת הוורדים), קטמון ח' – ט', פת
מנהל קהילתי בית צפאפא שרפאת: בית צפאפא, שרפאת
אזור התעשייה תלפיות: 
5. רובע מרכז -
| --- | --- |
מנהל קהילתי לב העיר: נחלאות, מחנה יהודה, זיכרון יוסף, שערי חסד, קריית וולפסון, מורשה (מוסררה), עץ חיים, שלוחת הרובע, הרובע היהודי, בית דוד
מנהל קהילתי בוכרים: שכונת הבוכרים, גאולה, כרם אברהם, בית ישראל, מאה שערים, זיכרון משה, רוחמה, מקור ברוך, שמואל הנביא, מסעודיה
מנהל קהילתי אלענאיה אלאהליה: שיח' ג'ראח, ואדי אל-ג'וז, המושבה האמריקאית, באב א-זהרה
קריית הלאום: קריית הממשלה, גבעת רם, קריית מנחם בגין (קריית הממשלה במזרח ירושלים)
מנהל קהילתי אבנאא אלקודס: הרובע המוסלמי, הרובע הנוצרי
6. רובע דרום -
| --- | --- |
מנהל קהילתי הר חומה: חומת שמואל
מנהל קהילתי תלפיות מזרח: ארנונה החדשה, ארמון הנציב
מנהל קהילתי צור באהר: צור באהר, ג'בל מוכאבר
מנהל קהילתי גילה: גילה
7. רובע מזרח -
| --- | --- |
מנהל קהילתי א-טור: לב/ מרכז השכונה –אל-ח'לה, א-סהל אלג'דיד, אל-חרדוב, ח'לת אל-עין, א-שייח', ואדי קדום, ראס אל-עמוד, עין א-לוזה/סילוואן, אבו תור, שכונת פארוק
מנהל קהילתי הגבעה הצרפתית: הגבעה הצרפתית, גבעת המבתר, מעלות דפנה, הר הצופים, רמות אשכול
מנהל קהילתי עיסוויה: עיסוויה
מנהל קהילתי שמואל הנביא (שמונה השכונות): סנהדריה, סנהדריה המורחבת, שמואל הנביא, ארזי הבירה, בית ישראל, החומה השלישית, מעלות דפנה, רמות אשכול
ערים תאומות

ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית (מ־1993)
צ'כיה פראג, צ'כיה
יפן איאבה, יפן (מ־2000)
ברזיל ריו דה ז'ניירו, ברזיל
ערים תאומות > הסכמי שיתוף פעולה

צרפת מרסיי, צרפת (מ־2006)
גלריית תמונות

הכותל המערבי
משכן הנשיא – משמש כמעונו הרשמי הנוכחי של נשיא מדינת ישראל
בית המשפט העליון
הר הזיתים
חומת העיר העתיקה הנוכחית, במקטע שבין מגדל דוד ושער ציון
בנק ישראל
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל
שוק מחנה יהודה
בניין "בצלאל", השוכן בקמפוס הר הצופים
בניין הספרייה הלאומית
"בית לוי אשכול" – היה מעון ראש ממשלת ישראל
הר הרצל – בית הקברות הלאומי בו קבורים גדולי האומה
מוזיאון "יד ושם" מוזיאון השואה הלאומי
שכונת "מאה שערים"
ארכיון המדינה
מוזיאון ישראל
האקדמיה ללשון העברית
האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
היכל שלמה ומוזיאון העם היהודי
גן החיות התנ"כי
בנייני האומה – מרכז הקונגרסים הבינלאומי
סינמטק ירושלים – ארכיון הסרטים הישראלי הלאומי
גת שמנים
בנייני תאגיד השידור הישראלי (כאן)
גשר המיתרים
בית הכנסת "החורבה"
מכון ירושלים למחקרי מדיניות
ירושלים בערב, מטיילת ארמון הנציב
ראו גם > אתרים בירושלים

בתי חולים בירושלים
גנים בירושלים
כיכרות בירושלים
כנסיות ומנזרים בירושלים
מוזיאונים בירושלים
רחובות בירושלים
תיאטראות בירושלים
ראו גם > נושאים שונים

יום ירושלים
תיירות צליינית לארץ ישראל
תוכנית מתאר מקומית 2000 ירושלים
קרטוגרפיה של ירושלים
#מנהלים קהילתיים בירושלים
לקריאה נוספת > ספרי הדרכה

| --- | --- |
: ספר: ירושלים
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
מרדכי נאור (עורך), ירושלים עיר ועם – מדוד המלך עד ימינו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות (הספר בקטלוג ULI)
מאיר בן דב, אדם ואבן בירושלים, מודן הוצאה לאור, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
דוד קרויאנקר, ירושלים – מבט ארכיטקטוני, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים הבנייה בעיר העתיקה, ירושלים, 1993 (הספר בקטלוג ULI)
אייל מירון (עורך), ירושלים וכל נתיבותיה – לסייר עם יד בן צבי, ירושלים: הוצאת יד בן צבי (הספר בקטלוג ULI)
מאיר בן-דב, ביצורי ירושלים, החומות השערים והר הבית, תל אביב, 1983 (הספר בקטלוג ULI)
אמנון רמון (עורך), עיר בסבך – לקסיקון ירושלים בת זמננו, בהוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל (הספר בקטלוג ULI)
אליהו וגר, סיורים בירושלים – מדריך למטייל, בית הוצאה כתר, ירושלים, 1988 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > ספרי הלכה

הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, עיר הקודש והמקדש חמישה חלקים על נושאים הלכתיים רבים הקשורים לירושלים ולבית המקדש, ירושלים תש"ל
לקריאה נוספת > מחקרים

בנימין זאב קדר, (עורך), עורך-משנה צבי ברס, פרקים בתולדות ירושלים בימי הביניים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשל"ט, 1978 (הספר בקטלוג ULI)
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר"
יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר"
ישראל ברטל, חיים גורן (עורכים), ספר ירושלים: בשלהי התקופה העות'מאנית 1800–1914, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ע, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
ישראל קמחי (עורך), אגן נחל קדרון, המרחב החזותי של העיר העתיקה בירושלים, מדיניות שימור ופיתוח, ירושלים, 2009 (הספר בקטלוג ULI)
שבתי זכריה, ירושלים הבלתי נודעת, פרקים בתולדות היישוב היהודי בעיר העתיקה בדורות האחרונים, 1998 (הספר בקטלוג ULI)
זאב וילנאי, ירושלים, העיר העתיקה וסביבתה, א-ב, ירושלים, 1972 (הספר בקטלוג ULI)
סיימון סבאג מונטיפיורי, ירושלים: הביוגרפיה, אור יהודה: דביר, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > מפות ואטלסים

דן בהט, אטלס כרטא הגדול לתולדות ירושלים, הוצאת כרטא, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
מפה דינאמית רשמית של עיריית ירושלים
מפות עתיקות של ירושלים, באתר הספרייה הלאומית
מפה אינטראקטיבית של העיר העתיקה בירושלים, באתר עמק שווה
אמריקן איידול
רקע

אמריקן איידול מבוססת על תוכנית המציאות הבריטית "Pop Idol", שלקחה השראה מפורמט זהה אחר בשם "Popstars". מפיק הטלוויזיה הבריטי נייג'ל לית'גו צפה בגרסה האוסטרלית של "Popstars", שמקורה בניו זילנד, והחליט לאמץ אותה בארצו. מפיק טלוויזיה אחר בבריטניה העונה לשם סיימון פיולר מצא עניין ברעיון שהוצג בתוכנית, והוא תפקידם של פאנל השופטים לברור מתחרים במהלך אודישן, ולאחר מכן החליט ליצור פורמט משלו שלימים נקרא "פופ איידול" תוך שהוא מוסיף לה אלמנטים פרי מוחו, כגון הצבעות טלפוניות של הצופים בבית, סיפורי רקע מרגשים של המתמודדים ודרמות המתרחשות בזמן אמת. בשנת 2001 עלתה התוכנית לאוויר כשפיולר "מנהל את ההצגה", עם האחריות לנהל ולהפיק בפועל את התוכנית. סיימון קאוול שימש כאחד השופטים, והתוכנית עצמה זכתה להצלחה גדולה בקרב הקהל הבריטי.
לאור ההצלחה פיולר, קאוול ומפיק טלוויזיה נוסף בשם סיימון ג'ונס ניסו באותה השנה למכור את הפורמט בארצות הברית, אולם הוא אינו זכה לאהדה רבה מצד רשתות הטלוויזיה האמריקאיות. עם זאת, בתו של רופרט מרדוק, מנהל חברת האם של פוקס חיבבה את התוכנית ושכנעה אותו לקנות את הפורמט. לאחר הרכישה הוענק לתוכנית השם "American Idol: The Search for a Superstar" (בתרגום חופשי: אמריקן איידול: חיפוש אחרי סופרסטאר) ושידור הבכורה שלה התקיים בקיץ 2002. לקאוול הוצע להיות המנהל והמפיק בפועל של התוכנית, בדומה לתפקידו של פיולר בתוכנית הבריטית, אך הוא סירב, ונדמה כי הייתה סגירת מעגל קטנה כאשר נייג'ל לית'גו לקח על עצמו את התפקיד. בשנת עלייתה הפכה התוכנית לאחד הלהיטים של הקיץ. התוכנית הפכה לתופעה לאחר שהסממנים המזוהים עמה, כמו המעורבות של הקהל בתחרות באמצעות הצבעות ונוכחותו של סיימון קאוול כשופט ממולח ורציני, התחבבו על הקהל והביאו להצלחתה.
התוכנית זוכה לרייטינג גבוה מאוד, ומחיר שידור פרסומת במשך 30 שניות במהלכה הוא כ-200 אלף דולר. המפרסמות העיקריות בתוכנית הן החברות קוקה-קולה (משקאות), AT&T Mobility (רשת טלפון סלולרי), קלוגס (מזון), אולד נייבי (אופנה) ופורד (רכב). מפיקת התוכנית היא חברת פרימנטל מדיה (אנ') מקבוצת ברטלסמאן הגרמנית, ששותפה בחברת המוזיקה סוני BMG.
שלבי התוכנית > מי זכאי להשתתף

מתמודדים אשר רוצים להשתתף בתוכנית אינם יכולים לעשות כן אם לקחו חלק בעונות קודמות והגיעו עד השלבים המתקדמים1. יתר על כן נאסר על המתמודד להיות מיוצג על ידי סוכנות כישרונות או חברת תקליטים עד לשלב חצי הגמר2. נוסף לתנאים אלו מתקיימים גם התנאים הבאים:
| דרישות סף> עונה.עונה | דרישות סף> אזרחות אמריקאית.אזרחות אמריקאית | דרישות סף> טווח גילאים.16-24 | דרישות סף> טווח גילאים.16-28 | דרישות סף> טווח גילאים.15-28 | טווח גילאים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | נדרשת |  |  |  |  |
| 2 | נדרשת |  |  |  |  |
| 3 | נדרשת |  |  |  |  |
| 4 | נדרשת |  |  |  |  |
| 5 | נדרשת |  |  |  |  |
| 6 | נדרשת |  |  |  |  |
| 7 | נדרשת |  |  |  |  |
| 8 | נדרשת |  |  |  |  |
| 9 | נדרשת |  |  |  |  |
| 10 | נדרשת |  |  |  |  |
| 11 | נדרשת |  |  |  |  |
| 12 | נדרשת |  |  |  |  |
| 13 | נדרשת |  |  |  |  |
| 14 | נדרשת |  |  |  |  |
| 15 | נדרשת |  |  |  |  |
הערות:
1 ההגדרה לשלב שנחשב מתקדם השתנתה מעונה לעונה. עד לעונה 13 השלב המתקדם נחשב שלב חצי הגמר.
2 בעונות קודמות האיסור חל על המתמודד עד שלב האודישנים המוקדמים בלבד.
שלבי התוכנית > אודישנים מקדימים

המתמודדים עוברים לפחות שלושה שלבי סינונים; בשלב הראשון המתמודד נבחן עם עוד מספר מתמודדים וביחד הם עוברים אודישן קצר אל מול קבוצת בוחנים, שמביניהם נמצא לעיתים אחד ממפיקי התוכנית. למרות שבשלב זה יכולים להתקיים למעלה מ-10,000 אודישנים בכל עיר, רק מאות בודדות שורדים את ההדחה המקדימה ועוברים אל השלב הבא. בשלב השני המתמודדים שעברו בהצלחה זוכים לשיר בפני המפיקים, ולרוב מתבצע סינון נוסף. רק לאחר שני השלבים הללו מגיע השלב שבו המתמודדים זוכים לשיר בפני פאנל השופטים של התוכנית, וזהו השלב היחיד שמשודר בטלוויזיה. המתמודדים שעוברים את השלב השלישי, ובעצם את כלל האודישנים המקדימים, מגיעים לשבוע הוליווד.
שלבי התוכנית > שבוע הוליווד

המתמודדים שזכו להגיע לשבוע הוליווד מופיעים באופן אינדיבידואלי ובקבוצות בסדרת אודישנים. עד העונה העשירית היו בדרך כלל שלושה סיבובי הדחות בהוליווד; בסיבוב הראשון המתמודדים נכנסים כקבוצות, אם כי כל אחד מופיע לבד (בדומה לשלב הראשון באודישנים המקדימים). בסיבוב השני המתמודדים מתחלקים מחדש לקבוצות ומופיעים עם שיר משותף, ובסיבוב האחרון כל מתמודד מופיע סולו עם שיר לבחירתו - בסגנון אקפלה או בליווי להקה (תלוי עונה). בעונות העשירית והאחת העשרה התווסף סיבוב נוסף שהתקיים בלאס וגאס, במהלכו המתמודדים הופיעו בקבוצות שנקבעו על פי נושא מסוים, ולאחר סיבוב זה הם הופיעו עם סולו אחרון שקבע מי מהם יעבור לשלב חצי הגמר. בעונה השתים עשרה הוחלף סיבוב לאס וגאס ב"סיבוב פתע", במהלכו השופטים בחרו חמש נשים וחמישה גברים בכל לילה (במשך ארבעה לילות) עד לכדי צמצום הנבחרת ל-20 מתמודדים, ובעונה השלוש עשרה התקיים סיבוב נוסף בשם "הוליווד או הביתה", במהלכו המתמודדים שעמדו בסימן שאלה אצל השופטים הצטרכו להופיע עם נחיתתם בהוליווד, כאשר מתמודדים שנכשלו נשלחו הביתה מבלי להתחיל את שבוע הוליווד. בסוף שלב זה של התחרות נבחרים בין 24 ל-36 מתמודדים שזוכים לעלות לשלב חצי הגמר.
שלבי התוכנית > שבוע הוליווד > יוצאי דופן

בעונות השנייה והשלישית נערך סיבוב נוסף לאחר הסיבוב הראשון, במהלכו המתמודדים התבקשו לכתוב או להלחין קטע מקורי.
בעונה השביעית הסיבוב השני בוטל, ולמתמודדים אף היה סיכוי לדלג על הסיבוב האחרון ולעבור ישירות לשלב הסופי בשבוע הוליווד לאחר מתן הופעת סולו (בסיבוב הראשון), אם השופטים מצאו לנכון לעשות כן.
בעונה השתים עשרה המפיקים בפועל של התוכנית חילקו את הנשים והגברים לשתי קבוצות ונתנו למתמודדים מסוימים מכל קבוצה ליצור את הקבוצות שיתחרו בסיבוב השני.
שלבי התוכנית > שלב חצי הגמר

בשלושת העונות הראשונות, המתמודדים שעלו לשלב חצי הגמר התחלקו לקבוצות שונות והופיעו באופן אינדיבידואלי; בעונה הראשונה היו שלוש קבוצות עם עשרה זמרים בכל קבוצה, ושלושת השורדים האחרונים בכל קבוצה היו אלו שעלו לשלב ההופעות החיות. בעונות השנייה והשלישית היו ארבע קבוצות עם שמונה זמרים בכל קבוצה, ושני השורדים האחרונים בכל קבוצה היו אלו שעלו לשלב ההופעות החיות. בעונות הללו התקיים "הסיבוב הכללי", שהיווה מעין גלגל הצלה עבור כל המתמודדים שנשלחו הביתה כשהוא נותן להם הזדמנות נוספת לחזור לתחרות; בעונה הראשונה חזר לתחרות מתמודד אחד והנבחרת הסופית של ההופעות החיות הורכבה מ-10 מתמודדים, ובעונות השנייה והשלישית לא רק ששלושת השופטים בחרו להציל מתמודד אחד כל אחד, כי אם גם הקהל בבית בחר להחזיר מתמודד נוסף, והנבחרת נסגרה עם 12 מתמודדים.
מהעונה הרביעית ועד השביעית, כמו גם בעונה התשיעית, 24 המתמודדים שעלו לשלב חצי הגמר התחלקו על פי מגדר, זאת על מנת להבטיח מספר שווה של מתמודדות בנות ומתמודדים בנים בנבחרת, שמורכבת מ-12 מתמודדים סך הכל. שני המגדרים שרו במשך לילות רצופים אחד אחרי השנייה, ושני המתמודדים שסיימו אחרונים בכל קבוצה הודחו בכל שבוע עד שנשארו 6 מתמודדים מכל קבוצה שלבסוף הרכיבו את נבחרת 12 מתמודדי ההופעות החיות.
בעונה השמינית, המתמודדים שעלו לשלב חצי הגמר התחלקו לשלוש קבוצות עם שנים עשר זמרים בכל קבוצה, והשלושה שמקומם בנבחרת היה מובטח בכל ערב הם הזמר שקיבל את מירב ההצבעות, הזמרת שקיבלה את מירב ההצבעות והזמר או הזמרת שקיבלו את מירב ההצבעות אחרי שניהם. יתר על כן בעונה זו חזר "הסיבוב הכללי", במסגרתו הצטרפו לנבחרת עוד ארבעה מתמודדים שניצלו על ידי השופטים, והנבחרת נסגרה עם 13 מתמודדים.
החל מהעונה העשירית, הבנים והבנות שרו כל אחד בלילות נפרדים. בעונות העשירית והאחת עשרה העפילו לשלב ההופעות החיות 5 מתמודדים ו-5 מתמודדות, וגם בעונות אלה התקיים "הסיבוב הכללי" אשר במהלכו החזירו השופטים שלושה מתמודדים לתחרות והרכיבו את הנבחרת מ-13 מתמודדים שהעפילו לשלב ההופעות החיות.
בעונה השתים עשרה, 20 המתמודדים שעלו לשלב חצי הגמר התחלקו על פי מגדר כאשר לבסוף שרדו חמישה מכל קבוצה, 10 מתמודדים סך הכל שהרכיבו את הנבחרת.
בעונה השלוש עשרה עלו 30 מתמודדים לשלב חצי הגמר, אולם רק 20 מהם זכו להגיע לשלב ההופעות החיות כאשר עשרה מתוכם בנים ועשר מהן בנות. הנבחרת הורכבה מחמשת השורדים האחרונים של כל מגדר ומשלושה מתמודדים שקיבלו הזדמנות חוזרת במסגרת "הסיבוב הכללי" על ידי השופטים, כך שהיו סך כל 13 מתמודדים שעלו לשלב ההופעות החיות.
שלבי התוכנית > שלב חצי הגמר > פתיחת קווי ההצבעה

משלב זה והלאה נפתחים קווי הצבעה אישיים למתמודדים, כך שגורלם מוכרע כעת על ידי הצופים בבית. המספר האישי של כל מועמד מופיע על המסך במהלך ההופעות ועד התקציר הכולל של כלל ההופעות, וההצבעה נשארת פתוחה במשך שעתיים לאחר שידור הפרק (בגמר ההצבעה נמשכת עד ארבע שעות). לקהל ניתנת האפשרות להצביע מספר בלתי מוגבל של פעמים למתמודד המועדף עליהם באמצעות שיחה או שליחת הודעת טקסט (מהעונה השנייה) למספר חינמי, כאשר כל שיחה או הודעה נחשבת קול אחד. במשך מספר שבועות רצופים מתמודד אחד או יותר הולך הביתה בכל תוכנית עד להכרזת הזוכה. הצבעות מקוונות נכנסו לשימוש מהעונה העשירית. כל ההצבעות נספרות ומפוקחות על ידי חברת טלסקופ.
שלבי התוכנית > שלב ההופעות החיות

שלב ההופעות החיות משודר בפריים טיים בשידור חי מלוס אנג'לס עם קהל באולפנים. בעונה הראשונה נמשך שלב זה 8 שבועות, 11 שבועות מהעונה השנייה ועד העונה התשיעית, 12 שבועות בעונה העשירית והאחת עשרה, 10 שבועות בעונה השתים עשרה ו-13 שבועות בעונה השלוש עשרה. בכל שבוע מתקיימים שני שידורים, כאשר תוכנית אחת היא הופעות חיות והשנייה היא תוצאות ההופעות החיות. בכל תוכנית הופעות המתמודדים מופיעים עם שיר המתקשר לנושא מסוים; סגנון מוזיקלי, שירים של זמר מסוים, שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 או שירים שיצאו לאור בשנה בו המתמודד נולד הם חלק מהנושאים שנבחרו לאורך העונות. כל מתמודד לרוב מונחה על ידי השופט שיש לו קשר לנושא הנבחר של השבוע. בתחילה המתמודדים מופיעים עם שיר אחד בלבד בכל תוכנית הופעות, אולם בשלב בו הם נשארים ארבעה או חמישה הם מופיעים עם שני שירים, ועם שלושה שירים כשהם השניים או השלושה השורדים האחרונים בתוכנית.
בתוכנית התוצאות המועמד שקיבל את מירב ההצבעות בדרך כלל אינו נחשף, כי אם המתמודד או המתמודדים שקיבלו את מספר הקולות הנמוך ביותר מהצופים בבית. כאשר נשארים שני מתמודדים אחרונים על הבמה שלא נקראו בשמם, הם לא בהכרח קיבלו את מספר ההצבעות הנמוך ביותר. כאשר נשארים שלושה מתמודדים אחרונים על הבמה, המתמודד שאסף לזכותו את מספר ההצבעות הנמוך ביותר הולך אוטומטית הביתה. בכל הדחה של מתמודד מופיעה מצגת עם הרגעים הזכורים ביותר שלו שלאחריה הוא מופיע בפעם האחרונה בפני הקהל. עם זאת בעונה השישית שודר פרק הדחה במהלכו אף מתמודד לא נשלח הביתה, אם כי שבפרק ההדחה שאחריו הודחו שני מתמודדים. פרק דומה שודר בעונה התשיעית. יתר על כן, החל מהעונה השמינית לשופטים ישנה אפשרות חד פעמית, והחל מהטופ 5 והלאה, לבטל הדחה שהתבצעה על ידי הצופים ולהציל אותו, זאת אם כלל השופטים הסכימו על העניין פה אחד. בעונה השתים עשרה ה"הצלה" לא הייתה זמינה. בעונה הארבע עשרה, בתוכנית שקבעה מי ימשיך לטופ 8, ההצלה יכלה להתבצע על ידי המעריצים, להם ניתן חלון של 5 דקות בלבד להצביע דרך חשבון הטוויטר שלהם למתמודדים שנמצאים בסכנת הדחה.
שלבי התוכנית > שלב הגמר

פרק הגמר משודר בשידור חי במשך שעתיים, ובסופו מכריזים על המנצח הגדול. בעונות הראשונה, השלישית ועד השישית, והארבע עשרה, הגמר התקיים ושודר מתיאטרון דולבי שבלוס אנג'לס, שביכולתו לאכלס עד 3,400 אנשים. גמר העונה השנייה התקיים ושודר מאמפיתיאטרון גיבסון, גם הוא בלוס אנג'לס, שביכולתו לאכלס מספר כמעט כפול של למעלה מ-6,000 אנשים. מהעונה השביעית ועד העונה השלוש עשרה, הגמר התקיים ושודר בתיאטרון נוקיה (כיום תיאטרון מיקרוסופט) במרכז לוס אנג'לס, שביכולתו לאכלס קהל של למעלה מ-7,000 אנשים. המתמודדים מבצעים שלושה שירים; שיר שנבחר על ידי המתמודד, שיר שנבחר על ידי השופטים ושיר שנכתב במיוחד עבור המתמודד במסגרת הגמר, אשר מיועד לצאת כסינגל הראשון של הזוכה.
שלבי התוכנית > פרסים בתוכנית

המנצח זוכה בחוזה הקלטות שיכול לכלול עד כ-6 אלבומים בסך הכל, ובחוזה ניהול אישי מטעם הסוכנות המזוהה עם התוכנית, 19 Entertainment, לה יש זכות קדימה להחתים את המתמודדים בתוכנית, כמו גם מספר חוזים נוספים רווחיים, כמו רכב מתנת פורד. דווח כי כל הזוכים בתוכנית עד לעונה התשיעית הרוויחו כמיליון דולר בשנה הראשונה לזכייתם. כל המתמודדים שהגיעו למקום השני עד לעונה העשירית, נוסף למתמודדי גמר נוספים, הוחתמו על חוזי הקלטות עם חברות תקליטים מובילות. עם זאת, החל מהעונה האחת עשרה למקום השני הובטח חוזה המתחייב להוציא למתמודד סינגל אחד בלבד. לחברות התקליטים BMG ו-SME (עונות 1–9) ו-UMG (עונות 10-) זכות הקדימה להחתים את המתמודדים בתוכנית במשך שלושת החודשים הראשונים לאחר הגמר. החל מהעונה השלוש עשרה, הזוכה מקבל חוזה הקלטות עם חברת ביג מאשין רקורדס. לכל עשרת המתמודדים האחרונים בכל תוכנית (11 האחרונים בעונות 10 ו-12) ניתנה האפשרות לצאת לסיבוב הופעות עם שכר מובטח של שש ספרות לכל אחד.
התוכנית לאורך השנים > שופטים בתוכנית

פאנל השופטים בתוכנית תוכנן במקור להיות מורכב מארבעה שופטים, בדומה לפורמט המקורי של התוכנית "פופ איידול", אולם הספיקו לגייס רק שלושה - רנדי ג'קסון, פאולה עבדול וסיימון קאוול (הפאנל המקורי) - אם כי דיג'יי הרדיו סטרייקר היה אמור להיכלל בפאנל ובחר לוותר מפאת "חשש לבעיות תדמית". בעונה השנייה גויסה אישיות הרדיו אנג'י מרטינז כשופטת רביעית, אך לאחר מספר אודישנים החליטה לפרוש לאחר שהרגישה לא בנוח להעביר ביקורת על המתמודדים. לבסוף הוחלט להישאר עם שלושה שופטים עד העונה השמינית, והפאנל המקורי לא התחלף עד אז.
בעונה השמינית הצטרפה לפאנל הזמרת-יוצרת והמפיקה המוזיקלית, קארה דיוגווארדי כשופטת רביעית, שנשארה במשך שתי עונות ופרשה לקראת העונה העשירית. לאחר שלא הגיעה להבנה עם מפיקי התוכנית, פאולה עבדול הייתה הבאה לנשור מהתוכנית לפני העונה התשיעית. המנחה זוכת האמי אלן דג'נרס הייתה לנכס החדש בפאנל במקומה של עבדול, אם כי היא נשארה לשפוט במשך עונה אחת בלבד. ב-11 בינואר 2010 הודיע קאוול על פרישתו מהתוכנית לטובת השתתפות בהצגת הבכורה של הריאליטי "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית, תוכנית כישרונות אחרת אותה יצר בעצמו, שעלתה לאוויר בשנת 2011. עם זאת הוא הוחלף בג'ניפר לופז וסטיבן טיילר שהצטרפו יחד לצוות השופטים בעונה העשירית, כמו גם עזבו יחד כעבור שתי עונות. במקומם הגיעו שלושה שופטים חדשים; מריה קארי, ניקי מינאז' וקית' אורבן שהצטרפו לשופט המקורי היחיד של התוכנית, רנדי ג'קסון בעונה השתים עשרה, אמנם קארי ומינאז' עזבו אחרי עונה זו. לאחר עזיבתן הודיע ג'קסון כי הוא מתכוון לעזוב אף הוא ביחד איתן אולם מתכנן לחזור לתוכנית כמנטור. אורבן היה השופט היחיד מעונה שתים עשרה שנשאר לשפוט בעונה הבאה, אליה הצטרפה בחזרה ג'ניפר לופז, כמו גם המנטור לשעבר הארי קוניק ג'וניור. שלושתם נשארו לשפוט גם בעונה הארבע עשרה.
בשלב מסוים בתוכנית הופיעו מנטורים בזמן ההופעות החיות שהנחו ועזרו למתמודדים בהופעותיהם, ביניהם ניתן למנות את ג'ימי איובין, השופט לשעבר רנדי ג'קסון וסקוט בורצ'טה. המנטורים לעיתים נעזרו במנטורים אורחים, בין היתר היו אלה אקון, אלישיה קיז, ליידי גאגא והשופט בהווה הארי קוניק ג'וניור. יתר על כן, במשך השנים הצטרפו לעיתים שופטים אורחים; בעונה השנייה היו אלה ליונל ריצ'י ורובין גיב, ובעונה השלישית התארחו דונה סאמר וקוונטין טרנטינו. שופטים אורחים נוספים לאורך העונות כללו את ג'ין סימונס, אל אל קול ג'יי, ג'ול, אוליביה ניוטון-ג'ון, שאניה טוויין, ניל פטריק האריס, קייטי פרי ובוגר התוכנית אדם למברט.
התוכנית לאורך השנים > שופטי התוכנית

פאולה עבדול - עונות 1–8
סיימון קאוול - עונות 1–9
רנדי ג'קסון - עונות 1–12
קארה דיוגארדי - עונות 8–9
אלן דג'נרס - עונה 9
סטיבן טיילר - עונות 10–11
ג'ניפר לופז - עונות 10–11, 15-13
מריה קארי - עונה 12
ניקי מינאז' עונה 12
קית' אורבן - עונות 12–15
הארי קוניק ג'וניור - עונות 13–15
קייטי פרי - עונה 16 ואילך
לוק בריאן - עונה 16 ואילך
ליונל ריצ'י - עונה 16 ואילך