stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל דנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בנובמבר 1945 (בן 79) שאהרוד, איראן 
 שם לידה:  Jamshed Hassani 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 
דניאל דנה (נולד ב-22 בנובמבר 1945) הוא דוקטור למשפטים ישראלי-איראני, מומחה לתרבות איראן ופעיל פוליטי להפלת המשטר האיסלמי באיראן. נולד כשיעי באיראן, ובבגרותו התגייר בישראל, ואף גילה את שורשיו היהודיים.
ביוגרפיה > ההגעה לישראל וגילוי שורשיו היהודיים

ב-24 בנובמבר 1994 הגיע לישראל עבור המחקר. אלא שבמהלך שהותו, הודיעה לו השגרירות האוסטרלית כי בקשתו להארכת אשרת המקלט המדינו שלו באוסטרליה נדחתה לאחר שהוגדר על ידי גורמי הביון כסיכון לביטחון הלאומי של המדינה. כך, נותר ללא דרכון או אזרחות ונאלץ להישאר בישראל. השגרירות הנוצרית הבין-לאומית סייעה לו בדיור והעסיקה אותו במחקר השוואתי על התאולוגיה הנוצרית והמוסלמית
ב-1998 עשה התמחות בעריכת דין בישראל אצל עו"ד זאלי יפה. במקביל עבד עם עו"ד אביגדור פלדמן כמתרגם בתיק בנוגע לדייל האיראני רזא ג'ברי אשר חטף מטוס נוסעים של חברת 'סאהא אייר' וביקש מעמד של מבקש מקלט בישראל. הוא עבד והתפרנס מהוראת שפות: פרסית, צרפתית ואנגלית ומכתיבת ספרים ומחקרים ותרגום לפרסית עבור מזמינים שונים, בהם קהילת יהדות שיראז, ומאיר עזרי שגריר ישראל הראשון באיראן. בנוסף עבד כשומר לילה בבניינים. בהמשך החל להיבחן במטרה לקבל רישיון לעריכת דין בישראל - אותו קיבל בשנת 2002. כעורך דין מומחה לתחום הבינלאומי החל לייצג בעיקר לקוחות שענייניהם בחו"ל.
בשנת 2001 החל תהליך גיור, ובשנת 2005 קיבל אזרחות ישראלית. בשנת 2003, במהלך תקופת הגיור נתגלתה בדמו מחלת תלסמיה אנמיה, מחלה האופיינית לדברי רופאיו ליהודים ממוצא ים תיכוני. בשנת 2007 נפגש עם בת דודתו ד"ר מרים דנדה בארצות הברית ונתוודע לשורשיו היהודיים. לדברי דנדה שהייתה בת דודו מוסא (אחי אימו), אביה התוודה בפניה טרם מותו כי הם נצר למשפחת אבאייף היהודית שהגיעה לאזור משהד לפני כשתי מאות מרוסיה. בעקבות עלילת הדם במשהד ב-1839, נדדה המשפחה לבאקו שבאזרבייג'ן (אז בברית המועצות). ב-1927 בעקבות עלייתו של השאה רזא פהלווי שדגל בחופש דת, שבה לצפון איראן. עם זאת, מחשש לפוגרום עתידי נוסף - החלה המשפחה להסתיר את יהדותה והחליפה את שם המשפחה לשם מוסלמי-שיעי. באותה התקופה אימו של דנה הייתה בת 3 בלבד והדבר הוסתר ממנה, אולם היה ידוע לאחיה הגדול בן ה-8. לדברי דנה, הגילוי הבהיר לו מדוע נהגה סבתו ה'שיעית' להפריד בין בשר וחלב. עוד סבר, כי ייתכן שהדחיפה שנתנה לו סבתא להצטיין בלימודי הדת המוסלמית, הייתה במטרה להסוות את המשפחה טוב יותר כ'מוסלמית טובה'.
פעילות בישראל

דנה מספק ייעוץ משפטי לפליטים, בייחוד מאיראן, המבקשים מקלט מדיני בישראל ופועל בתחום המשפט הבינלאומי. הוא פעיל לקידום אחווה בין מאמיני כל הדתות המונוטאיסטיות.
לצד זאת, היה שותף בהקמת 'הארגון העולמי לשלום ואהבה' (PLIM), המבקש לקדם שלום ברחבי העולם המוסלמי, ושינוי תרבותי לא אלים באיראן, שיוביל להפלת שלטון משמרות המהפכה. דנה מבקש לקדם קשירת קשרים תרבותיים בין איראנים לבין העולם המערבי, ישראלים, ויהודים יוצאי איראן בפרט. לאורך השנים ארגן כנסים אליהם הוזמנו מנהיגי אופוזיציה ואנשי רוח איראנים מכל העולם.
ספרו 'שלושה חבלים לתלייה' שיצא לאור בהוצאת אוריון בשנת 2012, מתעד את תולדות חייו ואת מאבקו כנגד השלטון האיסלמי באיראן. הספר תורגם לפרסית, אנגלית, גרמנית, צרפתית ורוסית.
חיים אישיים

דנה נישא בפעם השלישית לאישה ישראלית אותה הכיר בישראל. אשתו השלישית מרינה, נפטרה בשנת 2022. מנישואיו הראשונים יש לו בן ובת. מתגורר בירושלים, ויוצא מהארץ לעיתים תכופות לרגל עסקיו. מקיים אורח חיים דתי ושומר שבת אך אינו חובש כיפה.
ספריו

דניאל דנה, שלושה חבלים לתלייה, הוצאת אוריון, 2012.
Daniel Dana, Abayef: A Bridge Builder Between Faiths, Mazo Publishers, 2012
הערות שוליים

1 2 3 4  By DAVID HERMAN, An expert and unique take on Israel-Iran relations: Dr. Daniel Dana, The Jerusalem Post, ‏2 בדצמבר 2021
↑  שלושה חבלים לתליה, עמ' 18–19, ו-50
↑  שלושה חבלים לתליה, עמ' 21, 25 ו-33
1 2  דודו כהן, ‏"עד גיל 15 הייתי שיעי קיצוני, היום אני יהודי", באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2013
1 2 3 4 5 6  The Iranian Mystery Man - Aish.com, Aish, ‏30 ביוני 2013
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמוד 33
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 46
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 40
↑  שלושה חבלים לתלייה באתר סימניה
1 2 3 4  טלי פרקש, מהגרדום האיראני לישראל: 9 נשמות לד"ר דנה, באתר ynet, 19 בדצמבר 2012
1 2  שלושה חבלים לתלייה עמ' 47
↑  שלושה חבלים לתלייה עמ' 69-130
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 144-146
↑  שלושה חבלים לתלייה 146-147
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 141-143
↑  שלושה חבלים לתלייה עמ' 149-150
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 156-159
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 200-201
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 202-204
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 213-2017
↑  שלושה חבלים לתלייה עמ' 224, 226-229
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 249-250
↑  שלושה חבלים לתלייה, עמ' 250-255
1 2  דניאל דנה באתר סימניה
↑  דף הספר באמזון
↑  דודו כהן, ‏"רוחאני יותר מסוכן מאחמדיניג'אד", באתר ‏מאקו‏, 19 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 299399719   WorldCat (עם VIAF): 299399719
מסדר דה מולה

דֶה-מוֹלֶה הבינלאומי (באנגלית: DeMolay International) הידוע גם כמסדר דה-מוֹלה (באנגלית: Order of DeMolay) הוא מסדר אחווה בינלאומי לנערים בגילאים 12 עד 21, שנוסד בקנזס סיטי בשנת 1919 ומסונף לבונים החופשיים.
המסדר נקרא על שם ז'אק דה מולה (אנ), המאסטר הגדול האחרון של האבירים הטמפלרים. בשנות ה-90 הוכר המסדר על ידי רשות המס האמריקנית כמלכ"ר.
סקירה כללית > תפוצה

מסדר דה-מולה נועד לנערים בגיל  12–21 שמכירים בקיומו של כוח עליון. בארצות הברית ובקנדה חברים בארגון כ-12 אלף חברים פעילים, ויש לו סניפים נוספים באיטליה, רומניה, פרו, הפיליפינים, אוסטרליה, ארובה, בוליביה, סרביה, יפן וברזיל. מספר החברים הפעילים בברזיל גבוה מאשר בארצות הברית. לפיכך, השפה הפורטוגזית היא הנפוצה בסניפי המסדר בעולם.[דרוש מקור]
סקירה כללית > ארגון

הארגון מורכב ממנחים (מנטורים), נשים וגברים, הנקראים "יועצים". בדרך כלל היועצים הם בוגרי המסדר. בז'רגון המסדר מנחה נקרא  "אבא סמית" במקום "מר סמית". אחרי התלבטות הוחלט שהדרך הנכונה שבה יפנו חברי המסדר ליועציהם היא בכינוי "אבא", כדי לבטא רגשות כבוד וחברוּת. אבות המסדר מייעצים לפונים אליהם בחיזוק המחויבות האזרחית, בכישורי מנהיגות, ביושרה ובאחריות אישית.
מייסד המסדר, פרנק ס. לנד (Frank S. Landh(אנ), הקים את מסדר דה-מולה לפי המודל של ארגון הבונים החופשיים ומתוך מטרה לתת חסות לנערים ונערות. סניף דה-מולה נהג להתכנס בלשכת בונים חופשיים או באחד מהחדרים במבנה. סניפי ארגון דה מולה אינם נחשבים כשייכים לארגון של הבונים החופשיים אבל נתפסים כחלק מהמשפחה הכוללת של גופים משניים לבונים החופשיים, בדומה לארגוני נוער כמו "בנות איוב הבינלאומי" ו-"המסדר הבינלאומי של בנות הקשת". דרישות הכניסה למסדר אינן מחייבות שלמצטרפים חדשים יהיו קשרי משפחה לבונים חופשיים ותיקים.
על אף העובדה שנשים לא יכולות להצטרף לארגון, סניפים מקומיים (chapters) רשאים לבחור נציגות המכונות "sweethearts" ו-"princesses".
סקירה כללית > ערכי המסדר

שבע הסגולות הראשיות של המסדר הן עקרונות היסוד שלו ומצווה על כל נער ונערה לחיות לפיהן כדי להיות אנשים טובים.
אהבה הורית (אהבה בין הורה לבנו);
כבוד לדברים קדושים;
אדיבות;
רעוּת;
נאמנות;
ניקיון כפיים ומחשבה;
פטריוטיות.
מייסד המסדר > קורות חיים

מייסד המסדר פרנק שרמן לנד (אנ') נולד בעיר קנזס שבמיזורי. כבר בגיל 28 הייתה מאחוריו קריירה מפוארת של מסעדן. בעקבות הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, גויסו גברים ומשאבים רבים הוקצו למלחמה. הדבר יצר קשיים עבור מי שנותר בעורף. באותה תקופה התמנה לנד כמנהל קרן צדקה ולשכת אבטלה, מיסודם של מסדר הנוסח הסקוטי המסונף לבונים החופשיים, קרן שסייעה למאות משפחות.
עם תום המלחמה נותרו נערים שאיבדו את אבותיהם במלחמה ולא הייתה להם יד מכוונת או דמות אב. בעיה זאת הטרידה את לנד וגרמה לו ליצור מקום מפגש שבו יוכלו הנערים  להיפגש עם נערים אחרים במצבם, ישהו במקום שיאפשר להם לעסוק בתחומי עניין, ילמדו לקבל אחריות ויפתחו כישורים אחרים, אשר יועילו להם במהלך חייהם. הוא הגה את המודל האידיאלי שיהיו בו אנשי מקצוע, אנשי עסקים, בונים חופשיים, אשר יתעניינו בחיי הנערים האלה, יהיו להם כחברים, ייעצו להם, יפתחו בפניהם הזדמנויות תעסוקה וישפרו את עתידם.
בשנת 1919 קיבל פרנק ס. לנד שיחת טלפון מהמפקח הראשון החדש של לשכת הבונים החופשיים, "אייבנהו", שביקש ממנו להעסיק את בנו של אחד מחברי הלשכה שנפטר.
במרץ 1919 נפגש לנד עם לואי לואר בן ה-16 שאיבד את אביו ונותר בלי דמות אב. לנד הקשיב ללואי, התוודע לחלומותיו וסייע בידו. הוא הבין כי חוץ מלואי ישנם רבים אחרים שמבקשים ערכים כמו רעוּת, הנהגה, השראה ותחרותיות. הוא ביקש מלואי להזמין את חבריו למפגש. הקבוצה הראשונה מנתה תשעה חברים, וכבר בפגישה השנייה נכחו 31 נערים.
הקבוצה חיפשה דרך לייחד את עצמה. הוחלט שהיא תיקרא על שם המאסטר של מסדר הטמפלרים ז'אק דה-מולה המקושר לבונים החופשיים.
הגרעין הראשוני של הלשכה היה תלמידים בתיכון המקומי, והפגישות החלו להתנהל כסדרן לפי  הנוסח הסקוטי (של הבנייה החופשית) שלנד חונך לאורו. לנד נכח בפגישות, וגם עודד את הקבוצה להתנהל עצמאית והמשיך לשמש כיועץ.
"אבא" לנד, כפי שכונה, גיבש את התאוריה ואת הערכים, וההתעניינות בקבוצה גדלה. התקבלו בקשות לפתוח סניפים דומים ולקיים בעוד מקומות רבים טקסי חניכה. עד 1920 פיתחה הקבוצה הראשונה את הפעילות לחברים בקבוצה למשל הוקמו קבוצת בייסבול שאף הייתה למצטיינת ותזמורת תהלוכות שמנתה 100 כלי נגינה.
בשלהי 1921 לנד לקח על עצמו להקדיש את מלוא זמנו, במשרה מלאה לארגון החדש. ככל שרבו הסניפים כך רבתה יוקרתו של המסדר, ולצד זה גם ההתעניינות בארגון מצד מסדר הבונים החופשיים. לשכות בונים חופשיים בארצות נוספות הסכימו להקים קבוצות דה-מולה בארצם.
ארגונים נכבדים רבים נתנו חסות לדה-מולה לרבות מסדר הקשת המלכותית של שלמה (היכל ארון הברית כפי שנקרא בישראל), לשכות גדולות של מסדר הבונים החופשיים, האבירים הטמפלרים ואחרים.
כתומך נלהב של הבנייה החופשית ותורתה הפך לנד לדמות ידועה בבניה החופשית הבינלאומית וזכה בתואר "שליט" - "אימפרטור" של מסדר השריינרס הצפון אמריקני (מסדר אמריקני המסונף לארגון הבונים החופשיים המתמקד בצדקה ובתמיכה בבתי חולים). על חבריו של לנד נמנו חברי קונגרס אמריקנים, מושלי מדינות, כוכבי רדיו וקולנוע, מפקדים צבאיים, תעשיינים מובילים, נשיאים אמריקנים לעתיד ורבבות צעירים בשנות העשרה לחייהם.
לנד עבד ללא ליאות למען המסדר עד למותו ב-8 בנובמבר 1959. מאות עובדים מסורים בהנהגתו הכריזמטית עזרו ביצירה של המסדר ובהרחבתו.
מבנה ארגוני > מונחים של נושאי תפקידים במסדר

המונחים העבריים נאמנים לכינויים המקובלים בלשכות בונים חופשיים בישראל.
סניף מקומי (chapter);
ראש המועצה (Master Councilor). המונח באנגלית שואב מ-master mason תפקיד בדומה לחבר מועצה עירונית ולחבר בארגון הבנייה החופשית.
נשיא מועצה.  נבחר על ידי חבריו לסניף והוא אחד הבוגרים בו;
חבר מועצה בכיר (senior Councilor) מסייע לנשיא המועצה בתפקידיו;
חבר מועצה זוטר (Junior Councilor);
המפקחים, לפי ההיררכיה, נחשבים ליורשים עתידיים של נשיא המועצה ויכולים בבוא העת להתמודד על התפקיד. מונחים אלו. התמונח שואב מתוך תפקידי המפקח הראשון והשני בלשכות בונים חופשיים;
נושאי משרה מטעם נשיא המועצה שאינם נבחרים;
רשם (scribe), המזכיר המתמנה על ידי המועצה המייעצת של הסניף;
אבא (dad) בוגרי דה-מולה (חברים לשעבר מעל גיל 21 ), בונים חופשיים, ומנטורים מפקחים על הסניף,  מונח שמאזכר את מייסד המסדר;
אמא בשנים האחרונות גם נשים מכהנות כמייעצות;
מעל לרמת הסניף הבודד ישנם בארגון נושאי משרה ברמה הארצית.
נשיא מועצה ארצי או נשיא מועצה מחוזי הוא ראש הארגון הארצי. במדינות שמחוץ לארצות הברית ייתכן ויהיה גם דרג לאומי שבראשו נשיא מועצה לאומי. ההיררכיה הארצית-לאומית בנויה לפי אותו מדרג של נושאי המשרות בסניף הבודד אם כי ייתכנו שינויים בין רשות לרשות;
יועץ ראשי בארגון נקרא גם מפקח כללי. יועץ ראשי תמיד יהיה בונה חופשי, חבר המועצה העליונה בנוסח הסקוטי בבניה החופשית;
יועץ מומחה בינלאומי ומזכיר הקונגרס הבינלאומי הם נושאי משרה הפעילים בארגון בדרג הבינלאומי.  הם מכהנים כראשי וראשות הקונגרס הגדול הבינלאומי ובוועד המנהל. נושאי משרה אלו הם יועצים מומחים ארציים לשעבר;
נשיא גדול (Grand Master): יש ארצות מחוץ לארצות הברית (אוסטרליה, ברזיל והפיליפינים), ובהן המועצה הלאומית של דה-מולה ויתרה על השליטה לטובת מועצה בלתי תלויה שנוצרה למטרת ניהול הארגון. למועצה מעיין זו יש נשיא גדול משלה.
השגחת מבוגרים

מועצה מייעצת - כל סניף חייב לקבל חסות של גוף מסוני מקומי של בונים חופשיים שתפקידו לאייש בסניף יועצים בוגרים ולדאוג למקום כינוס. חברי הגוף נותן החסות מאיישים גם את המועצה המייעצת לסניף;
יושב ראש נבחר רשמית על ידי המועצה הוא החוליה המקשרת בין הגוף נותן החסות (מסדר הבונים החופשיים) לסניף;
יועץ הסניף נבחר מהמועצה המייעצת ומקשר בין הסניף למועצה המייעצת.
תיאור תפקידיהם של נושאי המשרה

פעילות הסניף מתבצעת על ידי נושאי משרה חלקם נבחרים וחלקם ממונים:
| המשרה | באנגלית | נבחר או ממונה | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| נשיא המועצה | Master Councilor | נבחר | מנהל את הישיבות, נציג הסניף מול ארגונים ואנשים מבחוץ. |
| חבר המועצה הבכיר | Senior Councilor | נבחר | מפקח על העבודה הטקסית ואיסוף צדקה. עוזר לראש המועצה וממלא את מקומו בהיעדרו; |
| חבר המועצה הזוטר | Junior Councilor | נבחר | מפקח על סדירות החברים, עוזר לחברי מועצה אחרים, ממלא את מקום חבר המועצה הראשי והבכיר בהיעדרם; |
| רשם | Scribe | נבחר על ידי המועצה המייעצת או הסניף. | רושם את פרוטוקול הישיבות, אחראי על מילוי טפסים חשובים. מנהל את התכתובות לסניף; |
| גזבר | Treasurer | יועץ. נבחר על ידי המועצה המייעצת ונושא בנטל עם הרשם. | מנהל את חשבונות הבנק של הסניף. בסניפים רבים המשרה היא סמלית ומבוגרים מנהלים את הכספים; |
| מדריך ראשון | Senior Deacon | ממונה על ידי נשיא המועצה | מנהל את טקסי החניכה. עוזר לחברי המועצה, תפקיד שלפעמים סולל את הדרך לתפקיד חבר מועצה זוטר; |
| מדריך שני | Junior Deacon | ממונה על ידי נשיא המועצה | מתקשר עם הניצבים, עוזר לדיאקון הבכיר; |
| כַּלְכָּל בכיר | Senior Steward | ממונה על ידי נשיא המועצה | אחראי לשמור את מקומות הארגון מסודרים ונקיים; |
| כַּלְכָּל זוטר | Junior Steward | ממונה על ידי נשיא המועצה | עוזר לכלכל הבכיר; |
| נואם | Orator | ממונה על ידי נשיא המועצה | המגיש והקריין בטקסים ; |
| ניצב | Sentinel | ממונה על ידי נשיא המועצה | מוודא את זהות הנכנסים לפגישות. מרחיק הפרעות; |
| כומר (נואם) | Chaplain | ממונה על ידי נשיא המועצה | מוביל את התפילות; |
| מרשל | Marshal | ממונה על ידי נשיא המועצה | מסדיר את התנועה בזמן הפגישות; |
| נושא הדגל | Standard Bearer | ממונה על ידי נשיא המועצה | אחראי על תצוגת הדגלים והסמלים; |
| אחראי רווחה | Almoner | ממונה על ידי נשיא המועצה | אוסף צדקה לנזקקים או חולים; |
| מורה השביעיה | Seven Preceptors | ממונה על ידי הסניף | מיצג את 7 הסגולות של מסדר; |
| מנגן | Organist | ממונה על ידי נשיא המועצה | משמיע מוזיקה. |
הערה: ההיררכיה של נושאי משרות בסניף דומים לאלה שיש בלשכת בונים חופשיים.
נושאי משרה ברמה הארצית או ברשות המנהלתית

ההיררכיה של נושאי המשרה ברמה הארצית או המנהלתית (מחוז וכדומה) זהים לאלו שברמת הסניף. הבחירות זמינות לכל חברי הרשות. בחלק מהרשויות ייבחרו גם סגנים למשרות החשובות או לחלקן. אופן איוש המשרות הממונות ברמה הארצית יכול להשתנות. כך למשל בחירת המשרות הממונות על ידי חברי המועצה הנבחרים ולא על ידי נשיא המועצה.
יקירת הסניף

בחלק מסניפי דה-מולה בוחרים את "יקירת הסניף" (Chapter Sweetheart) בתור נציגה, אף על פי שאין היא נחשבת נושאת משרה בסניף; היא חייבת להיות נוכחות בכל הפגישות כי היא משמשת שגרירת דה-מולה. בחלק מהרשויות ישנה מגבלת גיל לתפקיד מ-14 עד 21. לעיתים היקירה תהא חברה בסניף הקרוב של ארגוני נערות כ"בנות איוב" או הקשת וכדומה.
קונגרסים לאומיים ובינלאומיים

בכל מדינה או רשות (מחוז) מתקיימת ועידה אחת לשנה. רוב הוועידות מכונות קוֹנְקְלָוָה (Conclave), ובמהלכה בוחרים חברי הרשות או המדינה את ראש המועצה של אותו המחוז או הרשות ואת חברי המועצה.
החברים מצביעים על הפעילות שתתבצע על ידי הארגון במהלך השנה. חלק נכבד מהפעילות במסדר מתרכז בפן המנהיגותי של המסדר. היא מאפשרת לנערים הזדמנות לצמוח ולהתפתח בסביבה בוגרת ולפתח מנהיגות ואחריות חברתית.
במהלך כנס בינלאומי ייפגשו שני נציגים מכל רשות מחוזית עם חברי המועצה הארצית העליונה ויבחרו את ראש הקונגרס הבינלאומי והמזכיר. כמו כן, נידונים עניינים חוקתיים המחייבים עדכון ושינוי.
בארצות הברית מתקיים הקונגרס הבינלאומי של דה-מולה והבחירות לחברים בו מתנהלות לפי שיטה אזורית כדי לעזור לנושאי המשרה הארציים במילוי תפקידם.
פעילויות

חברי דה-מולה משתתפים במגוון פעילויות: מחנאות וטיולים, ערבי ריקודים עם ארגוני הנערות שהוזכרו לעיל, משחקי כדורסל, כדורגל, בייסבול, פוטבול, טניס, פיינטבול, ביליארד.
חברי המסדר, הן כיחידים והן כקבוצות, מתחרים ביניהם על איכות ביצוע הטקסים. המנצחים ברמות המקומיים מתחרים ביניהם ברמות הארציות. חברי הסניף יחליטו במשותף מה הפעילויות הרצויות להם, יתכננו את ביצוען ואף יערכו אירועי התרמה כדי לממנן.
ימי חובה

חברי המסדר נדרשים להשתתף ב"ימי חובה". בימים אלו עורך הסניף מעיין טקסי זיכרון יומיים כדלקמן:
ימי חובה > יום הפטריוטים

יום שבו חברי הסניף מוקירים את האבות המייסדים של המדינה ואנשי צבא שפרשו מהשירות כמחווה לפטריוטיות שהיא מסגולות המסדר. בתוכנית יושר "הדגל זרוע הכוכבים", יבוצע טקס קיפול הדגל, יתקיימו ביקורים באתרי מורשת, יאורגנו טקסים לכיבוד אנשי צבא לשעבר ומישהו יישא נאום פטריוטי. בדרך כלל מתקיים האירוע בחודש פברואר.
ימי חובה > יום האמונה

יום המוקיר את המקום החשוב שתופס האל בחיים של הנערים והנערות, תוך שמירה על נייטרליות דתית (ארגון דה-מולה אינו דוגל בדת מסוימת). הוא מעודד את החברים לבקר תכופות במקומות שבהן מתקיימות תפילות. חברי הסניף יכולים לבקר בתור קבוצה בכנסיות, בבתי כנסת וכדומה, ולהשתתף במפגשים של לימוד תנ"ך או לכבוד איש דת מסוים מתוך כבוד לסגולה השנייה של עקרונות המסדר, כיבוד דברים מקודשים בה לומד החבר סובלנות לאמונות אחרות ולדברים שהם מקודשים להן תוך הכרה בחשיבות אמונתו הדתית שלו. אירוע זה מתקיים בסביבות 18 במרץ.
ימי חובה > יום ההורים

יום המוקיר את ההורים ואת הנתינה היומיומית שלהם לרווחת ילדיהם. לכבוד האירוע מתקיימת ארוחה חגיגית שחברי המסדר מכינים, טקס "הפרחים המדברים", טקס רגשני המתאר חשיבות תפקידה של האם. האירוע מתקיים בין 1 במאי ל-21 ביוני בסביבות יום האם או יום האב.
ימי חובה > יום הממשל שלי

יום המוקדש להסברת הממשל של המדינה או הרשות שבה פועל המסדר. מוזמנים לנאום ביום כזה חברי ממשל וקונגרס. פעילויות נוספות הן השתתפות בטקסי יום העצמאות, קיום מפגשים עם ראשי ערים ומושלים, עריכה של ביקורים בבנייני ממשל שונים. בטקסס, למשל, מתאספים חברי דה-מולה בבניין הקפיטול שבאוסטין ומקיימים באולמות הסנאט סימולציה של תהליך חקיקה.
ימי חובה > יום החינוך

יום שמוקיר את מערכת החינוך ובו מקריאים חברי המסדר סיפור לילדים בחינוך היסודי, אוספים ספרים בשביל הספרייה מקומית, בוחרים מורה ומארחים אותו כדי שינאם בטקס בהפסקה במפגש הסניף. יום זה יכול להיערך בכל אחד מימות השנה.
ימי חובה > יום הזיכרון לפרנק לנד

יום זיכרון והוקרה לפרנק לנד ופועלו בהקמה של המסדר. ביום זה מעודדים את הסניפים לתרום לקרנות הצדקה של המסדר, עולים לקברו של לנד, מקדישים הספר "שלום אבא" לחברים ראויים, ומקריאים את נאומו של לנד בפני המשתתפים בסניף. האירוע יתקיים בסמוך ל -8 בנובמבר יום פטירתו של לנד.
ימי חובה > יום הסעד

יום שכל חברי דה-מולה מבקרים בו חולים ומעודדים אותם. מי שאחראי אל הרווחה בסניף מארגן את היום הזה. ובדרך כלל אוספים בו תרומות ומזון לצדקה, מבקרים בו כאמור בבתי חולים ובמוסדות טיפוליים. ביום כזה חברי המסדר מכינים ארוחות לקשישים ולנזקקים. היום מתקיים בין חג ההודיה לחג המולד.
אותות זיכרון וכיבודים > דרגת האציל

דרגת האציל או האביר Chevalier' מהווה אות הכבוד הרם ביותר שחבר המסדר יכול לקבל. ניתן להעניק אותו גם לבוגר המסדר. הדרגה מוענקת על שירות יוצא דופן. כדי לזכות באות זה על החבר להיות לפחות בן 17, ב-15 בינואר של השנה בה ניתן האות וחבר מעל שנתיים במסדר. עליו להיות מוצע על ידי חברי הוועדה המייעצת של הסניף שלו ונושאי המשרה ברשות ובוועדה המייעצת הראשית.
אותות זיכרון וכיבודים > לגיון הכבוד

לגיון הכבוד הוא האות המכובד ביותר המוענק על ידי המועצה המייעצת של המסדר. האות אושר ב-1925 והראשון שהוענק לו היה לואי לואר (Louis Lower) . לאחר שינוי חוקתי ב-1985 הופחת גיל המינימום לקבלת האות מ-30 ל-25. המועצה מעניקה את האות לבוגר דה-מולה על מנהיגותם המצטיינת שנתפסת כשירות לאנושות, כאות הוקרה לניהול של אורח חיים אחוותי ושל שירות של בוגרים במסדר. ניתן להעניקו גם לבונה חופשי שלא היה חבר המסדר אך נתן לו שירות בעל חשיבות.
אותות זיכרון וכיבודים > פרס נציג דה-מולה

זהו הפרס הגבוה ביותר על הישג אישי אותו יכול חבר מסדר לקבל, תוכנית העצמה אישית המקדמת את החבר למטרה שהציב לעצמו. החבר משלים שאלון מקיף על תחומי עניין הישגיים, ידע כללי, נוהגים והרגלים. היה זה חלומו של לנד שכל חבר יהיה נציג של דה-מולה. תוכנית זו הוצגה לראשונה ב-1924 ובמשך הרבה שנים הדגישה את התחרות לבחירה של חברים מצטיינים. ב-1935 שונתה התוכנית כדי לשמש כלי להערכת עמית לכל חבר במסדר.
אותות זיכרון וכיבודים > מסדר האבירות

מסדר האבירות הוא ארגון נסמך לארגון דה-מולה. התוכנית מיועדת לבני 17 עד 21. לחברי הארגון יש טקסים, משרות, ויחידות ארגוניות שונות מאלה שמתקיימות בארגון דה-מולה. אין זה אות כבוד.
היכל התהילה

במשך שנים, הגיעו רבים מבוגרי המסדר להישגים וזכו להכרה מחוץ לפעולות המסדר. אחדים מהם נבחרו כחברים בהיכל לאות כבוד.
הערות שוליים

↑  History - DeMolay International Celebrates its Centennial Year, web.archive.org, ‏2019-04-23
↑  March 15, 2019, The Death of Frank S. Land, DeMolay International, ‏2019-03-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Leadership, DeMolay International Store (באנגלית אמריקאית)
↑  Leadership - DeMolay International, web.archive.org, ‏2019-11-13
יהודה נחמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1825 ה'תקפ"ה סלוניקי, יוון
 פטירה:  1899  (בגיל 74 בערך) ה'תרנ"ט סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 כינוי:  הרי"ן
 מקום פעילות:  סלוניקי
 תקופת הפעילות:  ? – 26 בינואר 1899 
 תחומי עיסוק:  ספרות, חינוך ופעילות ציבורית
 
הרב יהודה נחמה (1825–1899) היה איש ציבור ופעיל חינוך, עיתונאי ומשכיל עברי, ממחיי השפה העברית בסלוניקי שביוון.
קורות חיים

נולד בסלוניקי שביוון (אז בשליטת טורקיה) בשנת 1825 (ה'תקפ"ה) ליעקב נחמה, בן למשפחת רבנים מיוחסת. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה ובישיבות העיר, שם הוסמך לרבנות ולהוראה. נישא לבתו של הגביר יעקב מודליאנו, ולפרנסתו הקים בית מסחר לספרים שהתפרסם בכל רחבי אירופה.
בשל עיסוקו בספרים, נמשך לתחום הספרות ובילה את רוב זמנו בקריאה, ורכש שליטה בשפות עברית, צרפתית אנגלית ואיטלקית. כשנפטר אביו, הרחיב את עיסוקו למסחר של תבואה, ולשם יצירת קשרים מסחריים עם חברות גדולות בעולם המערבי הרבה לנסוע לערים שונות, שם נפגש עם רבנים ואישי ציבור שונים. למרות עיסוק זה, לא נשללה ממנו האפשרות ללמוד, ובעיקר הקדיש את כשרונותיו וזמנו להרמת מצבם הרוחני של יהודי טורקיה.
כששמע על הקמת חברת כל ישראל חברים בשנת 1863 (ה'תרכ"ג) ראה חובה לייסד לחברה סניף בעירו, ובשנת 1864 (ה'תרכ"ד) הקים ועד מקומי לשם כך, והעמיד בראשו כנשיא את ד"ר משה (מואיז) אלטיני, ושימש כסגנו. יחד הצליחו השניים להניח את התשתית להשכלה ולקדמה בעיר, ולגייס ליוזמה את תמיכתו של הרב אשר קובו, החכם באשי של העיר. בתקופה זו ייסד בעיר בית ספר מודרני בשם "קולג'יו דה פדרה דה פמיליה" והעמיד בראשו כמנהל את שלמה דילהרוזה, אך המוסד לא האריך ימים.
בחודש אוקטובר 1864 (תשרי ה'תרכ"ה) החל להוציא לאור ירחון אנציקלופדי בשם "אל לונאר", שהכיל ידיעות מעולם המדע, תרגומים לספרים בעלי שם, סיפורים, היסטוריה, פולקלור ועוד, ומטרתו הייתה הפצת השכלה יהודית. בתקופה זו הקים בית דפוס פרטי בו הודפסו ספרים של מחברים שונים. בית הדפוס עבד בחשאי, בשל הקשיים הרבים לאישורים מצד הממשל. כשנודע למושל חפזי פחה על בית הדפוס, הורה להחרים את כל הציוד, ולשים את מייסדו במאסר. ההוראה בוטלה לאחר התערבות מצד קונסול ארצות הברית וקונסול בריטניה בסלוניקי.
לאחר ניסיון כושל, בשנת 1873 (ה'תרל"ג) ייסדה ביוזמתו חברת כל ישראל חברים בסלוניקי בית ספר מטעמה, לאחר שרכש לשם כך תמיכה מעשירי העיר.
החל משנת 1875 (ה'תרל"ה) שימש כחבר ועד הקהילה, ובשנת 1878 (ה'תרל"ח) נבחר לשמש כחבר בוועד מיוחד שמטרתו הייתה ביצוע שינויים בתלמוד תורה המקומי, ובמסגרתו הכניס לתלמוד תורה מספר שינויים מועילים. בנוסף שימש כנשיא חברת ביקור חולים המקומית וסייע לרבני העיר במילוי תפקידם, ובשנת 1887 (ה'תרמ"ז) נוסדו בסלוניקי ביוזמתו חברת נפט, מים ורכבת חשמלית, ושימש כסוכן פעיל עבורן.
במסגרת פעילותו להחייאת השפה העברית, ייסד בשנת 1891 (ה'תרנ"א) את חברת "שפת אמת" שמטרתה הייתה החייאת העברית באמצעות לימוד תנ"ך וכתבי עת שונים. כן עמד בקשר מכתבים עם משכילים שונים מרוסיה, אוסטריה, צרפת ובריטניה, בהם שמואל דוד לוצאטו, פרץ סמולנסקין ויום טוב ליפמן צונץ, ואת התכתובת שניהל עמם פרסם בספרו "מכתבי דודים מיין".
הלך לעולמו ב-26 בינואר 1899 (ט"ו בשבט ה'תרנ"ט).
ספרייתו, שהכילה ספרים רבים ונשמרה בקהילה היהודית בסלוניקי, הוחרמה ואבדה עם הגעתו של צבא גרמניה הנאצית אל סלוניקי בחודש מאי 1941, במסגרת מלחמת העולם השנייה.
חיבוריו

אל לונאר - ירחון אנציקלופדי ספרותי בספרדית, תשרי ה'תרכ"ה, שישה גיליונות
מכתבי דודים מיין - מכתבים שהחליף עם אנשים שונים, חלק ראשון, סלוניקי ה'תרנ"ג
תולדות אלברט כהן - סלוניקי ה'תרל"ז
היסטוריה אוניברסל - בעקבות חיבור אנגלי בלאדינו, סלוניקי 1861
אוסף נאומים ודרושים - סלוניקי ה'תרנ"ז
השפה העברית והעם העברי
חיבורים נוספים שלו בשם "נדחי ישראל ונפוצות יהודה", וספר שו"ת בנושאים שונים עלו באש בשריפה שפרצה בסלוניקי בשנת ה'תר"ן.
ציילון ההולנדית

המונח ציילון ההולנדית משמש לתיאור התקופה שבין 1685 ל-1798, בה שלטו ההולנדים על האי ציילון, המכונה כיום סרי לנקה.
החל בתחילת המאה ה-16 נשלטה ציילון באופן חלקי על ידי האימפריה הפורטוגזית, וחלקה האחר נשלט על ידי ממלכת סינהלה. שתי אלה נלחמו זו בזו ללא הפסק. הפורטוגזים קבעו תחילה את בירתם בקולומבו אך לאחר מכן העבירוה לעיר גאלה. הפורטוגזים נהגו יד קשה בילידי האי שהתגוררו בחלק שהיה בשליטתם, ומלכה של סינהלה פנה להולנדים לבוא לעזרתו. באותה עת לחמו ההולנדים בספרדים על עצמאותם, והפורטוגזים היו קשורים לאחרונים במסגרת האיחוד האיברי. המערכה השתלבה במלחמת הולנד–פורטוגל, והטמילים והסינהלים שיתפו פעולה אלה עם אלה כדי להרחיק בעזרתם של ההולנדים את הפורטוגזים מהאי.
לאחר גירוש הפורטוגזים מהאי, בגדו ההולנדים בתושבי האי והפכו הם לשליטיו. ההולנדים, כמו הפורטוגזים לפניהם, לא הצליחו להשתלט על פנים האי, אלא רק על חופיו. בשנת 1796, פלשו הבריטים לאי מחשש שתשתלט עליו צרפת המהפכנית, שכבשה את הרפובליקה ההולנדית ב-1795. ההולנדים שלטו על האי בקירוב כ-150 שנים.
ראו גם

גאלה