stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפות כרתווליות
מעמד חברתי ותרבותי > עץ משפחה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית | פרוטו כרתוולית |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן | פרוטו כַּרתו זאן |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן | פרוטו זאן |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |
| סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית |   |   | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית |   |   | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית |   |   | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית |   |   |   |   |
| סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית | סוואנית |   |   | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית | לאזית |   |   | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית | מגרלית |   |   | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית | גאורגית |   |   |   |   |
מיון

משפחת השפות הכרתווליות מורכבת מארבע שפות הקשורות זו לזו:
סוואנית עם כ-35,000–40,000 דוברים בגאורגיה, בעיקר באזור ההררי הצפון-מערבי של סוואנתי ובעמק קודורי באבחזיה
גאורגי-זאן (נקרא גם כַּרתו-זאן )
גאורגית עם כ-4 מיליון דוברי שפת אם, בעיקר בגאורגיה. ישנן קהילות דוברות גאורגית ברוסיה, טורקיה, איראן, ישראל ומדינות האיחוד האירופי, אך מספרן ותפוצתם הנוכחיים אינם ידועים.
גאורגית יהודית עם כ-85,000 דוברים, היא הניב היהודי הכרתוולי היחיד, ומעמדו הוא נושא לוויכוח בין חוקרים.
שפות זאן (נקרא גם קולכית )
מגרלית עם כ-500,000 דוברים בשנת 1989, בעיקר באזורים המערביים של גאורגיה, כלומר סמגרלו (מחוז גאורגיה בלבד אבחזיה). מספר דוברי המגרלית באבחזיה, הושפע מאוד מהמלחמה עם גאורגיה בשנות ה-90, שהביאה לגירוש ולבריחה של האוכלוסייה הגאורגית האתנית, שרובה הייתה מגרלים.המגרלים שנעקרו מאבחזיה עברו בעיקר לטביליסי וזוגדידי.
לאזית עם 22,000 דוברים ב-1980, בעיקר באזור חוף הים השחור בצפון מזרח טורקיה
לא הוכח קשר בין השפות הכרתווליות לשפות אחרות, כולל צפון מערב קווקז ו/או צפון מזרח קווקז. על פי ההשערה הנוסטרטית, בה דוגלים איליץ'-סוויטץ' ובית ספרו, שש משפחות השפות האלטאיות, האוראליות, ההודו-אירופיות, הדרווידיות, האפרו-אסיאתיות והכרתווליות חוזרות לשפת מקור משותפת ולכן הן קשורות גנטית. עם זאת, מחקרים אחרים מצביעים על כך שהקשר בין המשפחות הגרעיניות הוא כה מועט עד כי נראה שהוא למעשה נובע מצירופי מקרים.
לעיתים קרובות הצביעו על קווי דמיון דקדוקיים מסוימים עם בסקית, במיוחד בהטיות השם. עם זאת, ההשערה של מערכת יחסים, הנוטה גם לקשור את השפות הקווקזיות עם שפות אחרות שאינן הודו-אירופיות ולא-שמיות של המזרח הקרוב של ימי קדם, נחשבת בדרך כלל כחסרת ראיות חותכות.
פונטיקה ופונולוגיה

| פרוטו-כרתוולית | גאורגית | זאן | סוואנית |
| --- | --- | --- | --- |
| *ა (*a)   [ɑ] | a   [ɑ] | o   [ɔ] | a   [ɑ] |
| *ე (*e)   [ɛ] | e   [ɛ] | a   [ɑ] | e   [ɛ] |
*ი (*i)   [i]: i   [i]
*ო (*o)   [ɔ]: o   [ɔ]
*უ (*u)   [u]: u   [u]
דקדוק > סיווג שמות עצם

לשפות הכרתווליות יש מין דקדוקי המבוסס על חי מול דומם וסיווג אובייקטים כישות אינטליגנטית ("מי" ) ולא אינטליגנטית ("מה").
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מוחשי | מוחשי | מוחשי | מופשט |
| חי | חי | דומם | דומם |
| יצורים אנושיים ו"כמו אנושיים" (למשל אלוהים, אלוהויות, מלאכים) | בעלי חיים | ישויות פיזיות דוממות | חפצים מופשטים |
אינטליגנטי: לא אינטליגנטי
"מי": "מה"
דקדוק > פועל

פעלים כתוולנים יכולים לציין שלושה גופים, ראשון שני ושלישי. מבצע הפעולה נקרא הנושא והמושפעים מהפעולה הם האובייקטים ( מושאים ישירים או עקיפים).
הערות שוליים

↑  ישראל באתר אטנולוגיה (באנגלית)
↑  שפות כרתווליות באתר אטנולוגיה (באנגלית)
↑  גאורגית יהודית בפרויקט גוטנברג
↑  הרכב אוכלוסיית אבחזיה לשנת 2015 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541065205171  BnF: cb125014370 (data)  GND: 4120344-6  LCCN: sh85071678  NKC: ph320463
צ'ארלס ברוקינג

| --- | --- |
 לידה:  1723 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  1759 (בגיל 36 בערך) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
צ'ארלס ברוקינג, ההתנגשות בין קומנדר ווקר והצי הצרפתי, מאי 1745
צ'ארלס ברוקינג (באנגלית: Charles Brooking;‏ 1723 – 1759) היה צייר אנגלי של סצנות ימיות.
ביוגרפיה

סביר מאוד שאביו של ברוקינג היה צ'ארלס ברוקינג (האב) (1677–1738), שתועד כמועסק בבית החולים גריניץ' (לונדון) בין השנים 1729–1736 כצייר וכמעצב. צ'ארלס ברוקינג (האב) היה פעיל קודם בפלימות' ובאירלנד. ב־27 בנובמבר 1732 תועד "המאסטר צ'ארלס ברוקינג" כחניך.
סיפור הקשור לאמן הימי דומיניק סארס על צ'ארלס ברוקינג - שהוא עבד עבור סוחר אומנות בלסטר סקוור, לונדון, שניצל אותו עד "שהתגלה על ידי טיילור ווייט, גזבר בית החולים פונדלינג ליתומים בלונדון.
ברוקינג נודע הרבה יותר לאחר שנת 1754, כאשר כתוצאה מגילויו הוא נבחר על ידי בית החולים פונדלינג לצייר את מה שמכונה "ספינת דגל מול הרוח", שלאחריו נבחר למנהל והאפוטרופוס של בית החולים. ציור זה הוא יצירה ים גדולה שנועדה להתאים לציור אחר, במקום לא ידוע.
ברוקינג נפטר ב־25 במרץ 1759, ולפי הדיווחים הותיר את משפחתו חסרת כל.
יצירה

העבודות המוקדמות ביותר של ברוקינג הן שתי תמונות, האחת מתארת סצנה של נמל והשנייה ספינה בוערת, עליה חתם בגיל 17, ומתוארכת לשנת 1740. מכיוון שתואר כ"צייר ים מהולל" בשנת 1752, כשעבד אצל הבוטנאי ג'ון אליס (1710-76), הוא כנראה צייר לפחות 12 שנים לפני אותו מועד. אליס העסיק את ברוקינג כצייר צמחים. דוגמה ליצירה קודמת של ברוקינג היא ציורו על התנגשות בין ווקר לצי אוניות צרפתיות שהתרחשה ב־23 במאי 1745, שפורסם על ידי בוידל בשנת 1753. ציור זה נמצא כעת במוזיאון הימי של גריניץ'.
פרט לציורים כמו אלה, המתעדים אירועים היסטוריים ספציפיים, העבודות המוקדמות של ברוקינג אינן קלות לתארוך מדויק, פרט לסגנון ולנושא. שתי התמונות הראשונות שלו מראות השפעה מסוימת של פטר מונמי, אבל הוא כבר הציג סימנים בולטים של סגנון אישי מובהק. עד מהרה הוא התרחק מהמסורות הקבועות של הז'אנר הימי, שכללו ציורי ספינות רשמיות, אם כי ישנן לפחות שתי יצירות כאלה עליהן הוא חתם, המציגות ספינות בסגנון הקבוע. חלק מההדפסים הקיימים הזהים, מיוחסים לשני הציירים פיטר מונמי וברוקינג.
בציוריו ישנה תשומת לב קפדנית במיוחד לפרטים המראים את הידע העמוק שלו בארכיטקטורה של ספינות, כמו גם את כושר ההתבוננות הטובה שלו בתנאי הגלים והרוח באוקיינוס. נראה שהוא בילה הרבה זמן בים וייתכן שהיה בעל סירה או ספינה קטנה.
בשנותיו הראשונות הוא כנראה הועסק בתפקיד ימי כלשהו, אולי בסירת ניווט בגרבסנד.
חלק מיצירותיו המאוחרות מראות השפעתו של וילם ואן דה ולדה (הבן).
הערות שוליים

↑  Biography of Charles Brooking, National Maritime Museum (ארכיון)
↑  Archives: “The Call of the Sea” at the St. Barbe Museum and Art Gallery, web.archive.org, ‏2011-05-24
↑  Brooking at the National Maritime Museum, web.archive.org, ‏2004-03-30
↑  Charles Brooking Online, www.artcyclopedia.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13618186k (data)  DSI: 461  GND: 122417496  ISNI: 0000 0000 6708 4596  LCCN: nr92042770  NTA: 215128001  RKD: 12981  SUDOC: 056590873  ULAN: 500005055  VIAF: 71258959   WorldCat (עם VIAF): 71258959 
צ'ארלס ברוקינג, ספינת דגל מול הרוח
דוריה אנטיקוויור

דוריה אנטיקוויור, הציור המקורי של דה לה בש, 1830
דוריה אנטיקוויור (Duria Antiquior) ״דורסט הקדומה״, היה הייצוג החזותי הראשון של סצנה חיים גאולוגית המבוססת על עדויות משחזורים של מאובנים. סגנון המכונה אמנות פלאונטולוגית. הגרסה הראשונה הייתה בצבעי מים שצוירה בשנת 1830 על ידי הגאולוג האנגלי הנרי דה לה בש על בסיס מאובנים שנמצאו בליים רג'יס, דורסט, בעיקר על ידי אספנית המאובנים מרי אנינג. דה לה בש גייס את האמן המקצועי ג'ורג' שרף להדפיס הדפסים ליטוגרפיים על בסיס הציור, אותם מכר כדי לגייס כסף לטובתה של אנינג. זה היה התיאור הראשון של סצנת חיים מתקופה גאולוגית שהופיעה בפרסום מוגבל. ההדפס שימש למטרות חינוך והופץ באופן נרחב בחוגים מדעיים. האיור השפיע על תיאורים חזותיים אחרים שהחלו להופיע בספרות המדעית וגם הפופולרית.
מקור הציור והליטוגרפיה

עד שנת 1830 הייתה מרי אנינג ידועה היטב בקרב הגאולוגים הבריטי ואספני המאובנים בזכות יכולתה לאתר מאובנים חשובים בתצורות הגיר והפצלים מתקופת היורה, ברחבי עיירת הנופש ליים רג'יס בחוף דורסט. כמו כן הייתה לה המיומנות לשחזר את בעלי החיים. התיאור המדעי של ויליאם קוניבר של כמה ממאובני הזוחלים הימיים שהיא מצאה, כלל את שלד האיכתיוזאורוס הראשון ושני השלדים הראשונים של הפלסיוזאורוס שנמצאו אי פעם. ממצאים אלה הכו גלים בעולם המדעי.  ויליאם בקלנד זקף לזכותה של אננינג שתי תצפיות חשובות של מאובנים מוזרים, שלעיתים נמצאו באזור הבטן של שלדי איכתיוזאור. מאובנים אלה הכילות לעיתים קרובות שברי עצמות מאובנים ולפעמים עצמות של איכתיוזאורים קטנים. מאובנים אלה הובילו את בקלנד להסיק כי מאובנים אלה, שנקראו קורפוליטיים, היו צואה מאובנת. תגלית זו הובילה את בקלנד לכתוב תיאור חי של שרשרת המזון של העידן הגאולוגי. התיאור של בקלנד, הניע את הגאולוג הנרי דה לה בש, שעבד עם קונביר בתיאור מאובני הזוחלים הימיים, ליצור ייצוג חזותי של החיים בדורסט הקדומה.
למרות היותה ידועה בחוגים גאולוגיים, בשנת 1830 היו לאנינג קשיים כלכליים שנבעו מהמצב הכלכלי בבריטניה, ומרווחי הזמן הארוכים והבלתי צפויים בין ממצאי מאובנים גדולים שאותם מכרה כפרנסה. דה לה בש החליט לסייע לאנינג בכך שהמאייר המקצועי ג'ורג' שרף, שהכין קודם ליתוגרפיות של שלדים גאולוגים קדומים, יצר הדפס ליתוגרפי על בסיס הציור המקורי שלו. לאחר מכן דה לה בש מכר עותקים של ההדפס לחברים ועמיתים ותרם את התמורה לאנינג.
לפני הציור של דוריה אנקוויור, הזואולוג הצרפתי ז'ורז' קיווייה פרסם רישומים של מה שלדעתו היה הצורה של יצורים פרהיסטוריים בחייהם. באותה העת הגאולוג האנגלי קוניבר צייר קריקטורה מפורסמת של בקלנד במערת קירקדייל שגילה את מאובני הצבועים הפרהיסטוריים שלו. אך האיור דוריה אנטיקוויור היה התיאור הראשון של סצנה המציגה מגוון של יצורים פרהיסטוריים החיים זה עם זה תוך תיאור סביבתם הטבעית, על סמך עדויות מאובנות.
הקומפוזיציה של האיור

רבים מהיצורים בציור מתוארים במצב של אינטראקציה אלימה. הדמויות המרכזיות הן איכתיוזאורוס גדול הנושך את צווארו הארוך של פלסיוזאורוס. פלסיוזאורוס נוסף נראה מנסה לתקוף תנין על החוף, ועוד אחד משתמש בצווארו הארוך כדי לתפוס פטרוזאור שעף מעל המים. דגש זה על אינטראקציות אלימות בטבע היה אופייני לראשית המאה ה-19 בבריטניה. דה לה בש תרגם את התיאור המילולי של קונביר על הזוחלים הימיים לצורה ציורית. כמה מהאיכתיוזאורים מתוארים כשהם תופסים דגים שונים, ואחרים מפרישים צואה אשר תהפוך לקופרוליטים בעתיד.
בנוסף לבעלי החוליות ישנם בציור גם כמה חסרי חוליות כמו דמויי דיונון ואמוניט. יש גם שבלולי אמוניטים ריקים בקרקעית הים, וכמה חבצלות ים (בפינה הימנית התחתונה) שמהם נמצאו כמה מאובנים שמורים מאוד בליים רג'יס.
אחד מתכונות הציור המרשימות היא התצוגה המתארת את הנעשה מעל ומתחת למים באותו איור. כמו תצפית על אקווריום, ודוריה אנטיקוויור היא הדוגמה הראשונה הידועה של איור כזה. הסגנון הזה לא היה נפוץ עד שהאקווריום הפך לאופנתי כמה עשורים לאחר מכן.
הפצה והעתקה של האיור

ההדפסים הפכו לפופולריים ובשלב מסוים הליטוגרפיה שורטטה והודפס בכמות גדולה יותר. חלק מהגרסאות המאוחרות היו ממוספרות. ויליאם בקלנד שמר על אספקת ההדפסים והפיץ אותם בהרצאות הגאולוגיה שלו. עד מהרה נשלחו עותקים לגאולוגים מחוץ לבריטניה, כולל ז'ורז' קיווייה בצרפת.  בברלין הציג ליאופולד פון בוש, את הליטוגרפיה ב -4 בפברואר 1831 בפני קהל, שיבח את ההתפתחויות האחרונות בגאולוגיה הבריטית והעלה שאלות חדשות לגבי תהליכי השינוי הגאולוגי.
הדפס הגיע ככל הנראה לג׳אורג׳ אוגוסט גולדפוס, שכן בשנת 1831 הוא כלל רישום דומה, שהושפע בבירור מיצירתו של דה לה בש, של סצנה המבוססת על מאובנים מהרי היורה, בפרק האחרון של הפרסום שלו על מאובני גרמניה. בקלנד כתב לדה לה בש והפציר בו ליצור סצנות נוספות לפני שהגרמנים יקדימו אותם. דה לה בש לא הפיק סצנות אחרות בקנה מידה כזה, אך הוא כלל כמה סצנות קטנות ופשוטות יותר של בעלי החיים הגאולוגיים במהדורה השנייה של המדריך הגאולוגי שלו (1832).
סצנות כאלה לא נותרו מוגבלות לחוגים מדעיים. בשנת 1833 ייצר הגאולוג ג'ון פיליפס חתך עץ מסצנה מורחבת, שהושפעה ללא ספק מהאיור של דוריה אנטיקוויור ומסצנת היורה של גולדפוס. ציור זה פורסם במגזין הפני הפופולרי. ציור נוסף העתיק אלמנטים מדוריה אנטיקוויור, הופיע במילון מאויר להיסטוריה של הטבע בשנת 1834 בצרפתית. סצנות כאלה מהתקופה הקדומה המחישו בצורה חיה את ההתקדמות בפליאונטולוגיה, ועזרו לשכנע חוקרים ואפילו את הקהל הרחב שניתן להבין את העבר בביטחון סביר.
גרסאות נוספות

לאיור המקורי נוצרו גרסאות נוספות במהלך השנים. בספר מבוא לפליאונטולוגיה שהופיע בשווייץ, (1844–1846) היה ציור מודפס ומדויק של הליטוגרפיה המקורית, מלבד העובדה שהשמיטו בה את מאובני הצואה. זו הייתה הגרסה הראשונה של התמונה שפורסמה בספר.
סביב 1850 צייר רוברט פארן גרסה גדולה של הסצנה בצבעי שמן על בד עבור הגאולוג אדם סדגוויק. ייתכן שסדגוויק השתמש בה בהרצאות הגאולוגיה שלו בקיימברידג'. בשנת 2007 ריצ'רד ביזלי, עם דייוויד וורד הפיקו גרסה מעודכנת של הסצנה ששיקפה את הידע המדעי המודרני על היצורים המתוארים.
במוזיאון בעיירה ליים ריג׳ס, שם נמצאו הממצאים המקוריים, ישנה דיורמה גדולה בתלת מימד המבוססת על הציור דוריה אנטיקוויור.
הערות שוליים

↑  McGowan, Christopher (2001). The Dragon Seekers. Persus Publishing
↑  Rudwick, Martin J.S. (2008). Worlds Before Adam: The Reconstruction of Geohistory in the Age of Reform. The University of Chicago Press
1 2  Rudwick, Martin J.S. (1992). Scenes from Deep Time: Early Pictorial Representations of the Prehistoric World. The University of Chicago Press
↑  Renee M. Clary, James H. Wandersee, Through the Looking Glass: The History of Aquarium Views and their Potential to Improve Learning in Science Classrooms, Science & Education 14, 2005-08-01, עמ' 579–596 doi: 10.1007/s11191-004-7691-1
↑  Elizabeth Oke Gordon, The Life and Correspondence of William Buckland, D.D., F.R.S. Sometime Dean of Westminster, Twice President of the Geological Society, and First President of the British Association, J. Murray, 1894. (באנגלית)
↑  "Remarks on a scene, depicting the primeval world – A talk given by Leopold von Buch in 1831, popularizing the Duria antiquior"
↑  Sedgwick Museum of Earth Sciences | Exhibits - Life in the Jurassic Seas, web.archive.org, ‏2009-08-10
↑  Naturhistorisches Museum Wien - Naturhistorisches Museum Wien, www.nhm-wien.ac.at (בגרמנית)
↑  Mary Anning and the Men of Science | Lyme Regis Museum: Science, Arts, Landscape, web.archive.org, ‏2011-05-20
מרי אנינג וכלבה, דיוקן
דוריה אנטיקוויור בצבעי שמן, ציור של פראן 1830
קורנליס דה פוס

| --- | --- |

 לידה:  1585 Hulst, הולנד 
 פטירה:  9 במאי 1651 (בגיל 66 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 זרם באמנות:  ציורי בארוק פלמיים 
 יצירות ידועות:  Portrait of a Lady, The Card Game 
 
קורנליס דה פוס, דיוקן עצמי עם משפחתו
קורנליס דה פוס (בהולנדית: Cornelis de Vos;‏ 1584 – 9 במאי 1651) היה צייר פלמי וסוחר אמנות. הוא היה אחד מציירי הדיוקנאות המובילים באנטוורפן, וידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו הרגישים, בעיקר של ילדים ומשפחות. הוא הצליח גם בז'אנרים אחרים, כולל היסטוריה, ציור דתי וז'אנר. הוא שיתף פעולה קבוע עם רובנס.
ביוגרפיה

הוא נולד בהולסט ליד אנטוורפן, במחוז זיילנד ההולנדי. מעט ידוע על ילדותו. אביו עבר עם משפחתו לאנטוורפן בשנת 1596. קורנליס ואחיו הצעירים פול ויאן (או הנס) למדו אצל הצייר דייוויד רמאיוס (1559–1626). בשנת 1599 מוזכר דה פוס כתלמידו של רמאיוס ואילו ב־8 במאי 1604 מכנים אותו כעוזרו הראשי של רמיוס. ב־29 באפריל 1604 עתר דה פוס למועצת עיריית אנטוורפן לחוק שיאפשר לו לנסוע. זה היה נוהל הכרחי עבור אמנים שרצו להתאמן מחוץ למדינה. לא ידוע אם האמן אכן עזב את העיר. דה פוס הצטרף לגילדת לוקאס הקדוש בשנת 1608 בגיל 24. כאשר הפך לאזרח אנטוורפן בשנת 1616, הוא רשם את עיסוקו כסוחר אמנות.
קורנליס דה פוס התחתן עם ציירת הנוף, סוזנה קוק, אחותו למחצה של הצייר יאן וילדנס ב־27 במאי 1617. לזוג נולדו 6 ילדים. אחותו מרגרטה התחתנה עם צייר החיות הבולט פרנס סניידרס. נישואים אלה אישרו וחיזקו את תפקידו של דה פוס בחיי האמנות של אנטוורפן.
בשנת 1619 שימש דה פוס כדיקן גילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן. באותה שנה עתר למועצת העיר אנטוורפן בבקשה לקבל אישור להיות בשוק סן ז'רמן בפריז כסוחר אמנות. בשנת 1620 נבחר דה פוס לדיקן כבוד של גילדת לוקאס הקדוש כהוקרה על מעמדו בעיר.
בשנת 1620 צייר את דיוקנו של הצייר אברהם גרפיוס. הוא העביר את העבודות לחדר הציירים של גילדה סנט לוק. דה פוס קיבל מספר עבודות לציור דיוקנאות משפחתיות מפטרונים מקומיים כמו הסוחר העשיר ג'וריס פוקמנס שהזמין דיוקן של בני משפחתו בשנת 1624. בשנת 1627 הוא נהנה מחסות המלוכה כאשר 6 דיוקנאות מלכותיים הוזמנו על ידי פיליפ הרביעי מספרד, וכן עבודות מהארכידוכסים אלברט ואיזבלה, אנרי השלישי מצרפת, הנרי הרביעי מצרפת ומארי דה מדיצ'י. הוא גם עבד עבור מוסדות דת. בשנת 1628 הוא צייר את הנוף הידוע היחיד שלו, "נוף של האולסט", אותו תרם לעיר הולדתו שם היא מוצגת עדיין בבניין העירייה.
בתקופה זו של פעילות עמוסה כצייר דה פוס המשיך להפעיל סוכנות למכירת יצירות אמנות. הוא גם יצר יצירות ספציפיות לייצוא, בעיקר לספרד.
קורנליס דה פוס היה אחד האמנים שעבדו על הקישוטים לאנטוורפן לבואו של המושל החדש הקרדינל אינפנטה פרדיננד להולנד ההבסבורג בשנת 1635. רובנס היה האחראי הכללי על פרויקט זה. דה פוס יצר ציורים דקורטיביים לאחר שעוצבו על ידי רובנס. אחד התבליטים בכותרת של קשת הניצחון, מעל רחוב הוידטטרס, נשמרה ומיוחסת לסטודיו של דה פוס.
בתקופת 1636–1638 קיבל בית המלאכה של רובנס עבודה גדולה להכין קישוטים מיתולוגיים לביתן הציד טורה דה לה פרדה של מלך ספרד פיליפ הרביעי ליד מדריד. לפרויקט זה דה פוס, יחד עם מספר ציירים נוספים מהחוג של רובנס, ציירו את התמונות לאחר רישומי שמן מאת רובנס.
דה פוס נפטר באנטוורפן, שם נקבר בקתדרלה.
בין תלמידיו היו יאן קוסיירס, אלכסנדר דאמפס וסימון דה פוס (ללא קשר משפחתי).
יצירה > כללי

קורנליס דה פוס צייר בז'אנרים שונים. תחילה צייר בעיקר דיוקנאות וסצנות מיתולוגיות, מקראיות והיסטוריות. הוא גם יצר בסוף שנות ה -20 של המאה ה-17, כמה ציורי ז'אנר מונומנטליים.
עבודתו המוקדמת מראה על השפעה ברורה של רובנס מבחינת הנושא, המוטיבים והשפעות קראווג׳יות. עבודתו מצטיינת בלוח צבעים חם ועיבוד מעודן של בדים ותכשיטים נוצצים. הוא השתמש בטכניקה של צבע דליל ושקוף והשתמש במשיכות מברשות עדינות. בעבודותיו המאוחרות יותר משנות השלושים הוא צייר בטכניקה רופפת יותר, ציורית יותר והיה פחות מדויק בפרטים כפי שנראה ב"דיוקן אישה צעירה "(אמצע 1630), הטכניקה הכללית שלו נותרה רכה ועדינה.
יצירה > דיוקנאות

דה פוס הצליח ביותר כצייר דיוקנאות פרטניות וקבוצתיות, ז'אנר בו פיתח סגנון משלו. לאחר עזיבתו של אנטוני ואן דייק לאנגליה בשנת 1621 והיעדרויותיו של רובנס מאנטוורפן במשימות דיפלומטיות ואמנותיות, הפך דה פוס לצייר המוביל של החברה הבורגנית באנטוורפן. דיוקנאותיו מראים את השפעתו של ואן דייק. הוא הציב את הנושאים שלו בתוך חלל פנימי מוגבל אך עשיר בפרטים וצורות. הוא הצליח להשיג תיאור רגיש של הדמויות המצוירים ומרקמים מגוונים של בגדיהם באמצעות שימוש באור בהיר. הוא החל לצייר רק דיוקנאות באורך מלא לאחר שובו של ואן דייק לאנטוורפן בשנת 1627. בתמונות אלה הדמות ממוקמת בדרך כלל מול מבנים ונוף פתוח.
הוא היה מיומן במיוחד בציור דיוקנאות קבוצתיות כמו גם דיוקנאות של ילדים. [6] דיוקנאותיו של דה פוס מציגים זרם חדש של סגנון ציור וספונטניות בתיאור ילדים. דיוקנאותיו של דה פוס מסוגלים לעורר חיבה אנושית רגועה וחמה. בתיאורו ילדים הוא היה ממלא בביטוי את האישיות האסרטיבית והאנרגתית שלהם. הדבר הקנה לו את ההכרה בקרב פטרונים שהזמינו מספר דיוקנאות של ילדים או דיוקנאות משפחתיים הכוללים ילדים.
הוא ייצר כמה דיוקנאות בולטים ואינטימיים של ילדיו שלו. [2] בפורטרט של בתו סוזנה (1617) הוא צייר את בתו סוזנה באופן מאוד לא פורמלי. ממבט ראשון נראה שהתמונה היא ציור ז'אנר ולא דיוקן של ילד מסוים. ברור שהציור נועד לשימוש אישי בכך שהוא תיאר את בתו בסביבה אינטימית מאוד.  בציור שני ילדיו הגדולים מגדלנה ויאן-בפטיסט, דה פוס הציג אותם לא במרחק אלא מקדימה קרוב לצופה. מגדלנה מביטה לאחור אל הצופה מעבר לכתפה ונראית שהיא מזמינה את הצופה פנימה בזמן שיאן-בפטיסט רוכן קדימה בראש מוטה וגם בוהה בצופה. כפות רגליו נמתחות וסוליות נעליו נראות. ברבים מדיוקנאותיו כלל דה פוס פירות כסמל למצוירים. בדיוקן שני ילדיו הגדולים, מגדלנה מחזיקה דובדבנים בידה הימנית ואפרסק בידה השמאלית. אפרסקים ודובדבנים הם סמלי נעורים כמו גם פוריות.
דיוקנאות משפחתו מדגישות את הרעיון של אושר משפחתי, כשנישואין ומשפחה הקרובה הם ערכי הליבה. מכיוון שהפטרונים של דה פוס היו בעיקר מהבורגנות באנטוורפן ולא מהאצולה, הוא נלחץ פחות להגדיל את מצויריו כפי שנהג לעשות בתמונותיו ואן דייק. הישגיהם של מצויריו מוצגים דרך לבושם המפואר והפנים המעוטרים בהרחבה ואילו הישיבה עצמה מייצרת תחושת ביטחון סולידי, חביב ושקט.
יצירה > ציורי היסטוריה

בעוד שקורנליס דה פוס היה אחד מציירי הדיוקנאות המובילים של אנטוורפן במחצית הראשונה של המאה ה -17, הוא היה גם צייר מבוקש של יצירות היסטוריה. במיוחד לאחר 1635, דה פוס היה גם סוחר אמנות מצליח, שמימש ככל הנראה את הביקוש הגובר לציורים היסטוריים בשוק המקומי והבינלאומי. מאותו תאריך ואילך הוא מכר וצייר ציורים היסטוריים במגוון גדול יותר של נושאים.
ציורי ההיסטוריה של דה פוס הסתמכו על קומפוזיציות של רובנס כהשראתם הראשונית. דוגמה לכך ניתן לראות ב"משה בתיבה" (בערך 1631–1635). ציור זה חוזר על ציור אבוד של רובנס עם אותה קומפוזיציה בנושא זה, הידוע רק באמצעות עותק באוסף פרטי בז'נבה.
משנת 1624 ואילך נטש קורנליס דה פוס את משיכות המכחול ועבר לסגנון ציור בהיר יותר והציג נופים ברקע. שינוי זה ככל הנראה קרה בהשפעת רובנס. החל מסביבות 1630, יצירותיו נעשו פחות דמויי תבנית קבועה ודמויותיו נראות יותר מציאותיות. הנוף זכה בהדרגה לתשומת לב רבה יותר בעוד הבעות הפנים התגברו והארכיטקטורה ברקע התפתחה יותר. שינויים אלה עקבו אחר התפתחויות בסגנון הבארוק.
יצירה > ציורי ז'אנר

פחות ידועים הם ציורי הז'אנר של קורנליס דה פוס. אלה דומים לקומפוזיציות שהושפעו על ידי קאראווג'ו ובני דורו ותלמידיו כמו יאן קוססירס, סימון דה פוס ותאודור רומבוץ. דוגמה לכך היא הציור "משחק הקלפים", המתאר שחקנים במשחק קלפים, נושא שהיה מאוד פופולרי בקרב עוקביו הפלמיים של קרוואג'ו. הקומפוזיציה ידועה גם באמצעות חריטה שנעשה על ידי אלכסנדר פואט בשנות ה -30 של המאה ה -19, המזהה בבירור את קורנליס דה פוס כמחבר הציור המקורי.
קומפוזיציה ז'אנרית נוספת בה מעורבים שחקני שש-בש, המכונה משחק השש-בש (בערך 1630) מיוחסת לקורנליס דה פוס.
יצירה > שיתופי פעולה

קורנליס דה פוס שיתף פעולה לעיתים קרובות עם עמיתים-אמנים כפי שהיה מקובל באנטוורפן באותה תקופה. הוא צייר את הדמויות בציורים של "הטבע-דומם" בעבודות של גיסו פרנס סניידרס, ובתמורה צייר גיסו את הפירות, בעלי החיים, צלחת הכסף והשריון בעבודתו שלו. יאן וילדנס, גיס נוסף, סייע בציורי נופים ברבות מיצירותיו.
דה פוס היה משתף פעולה תכופות של רובנס. בסביבות שנת 1617 הוא צייר שתי תמונות, "הערצת הרועים" ו"מבט מבית המקדש", שהיו חלק מסדרת ציורים בו ציירים מקומיים אחרים, בניהם רובנס (שפיקח על הפרויקט), ואן דייק וג'ייקוב ג'ורדנס השתתפו בו. שני הציורים של דה פוס הצטרפו ל -13 הציורים שציירו ציירים אחרים בכנסיית סנט פול של אנטוורפן, והצטרפו לעבודות של קארווג'ו שהיו בה. בעוד שעבודות המופת של קרוואג'יו שהיו בכנסייה הזאת נגנבו אחר כך על ידי השליטים האוסטרים של דרום הולנד, עבודותיו של דה פוס עדיין נמצאות בכנסיית סנט פול.
דה פוס סייע לרובנס בעבודות הגדולות של בית המלאכה בשנות ה-1630. הוא עבד אצל רובנס בקישוט אנטוורפן לכבוד הקרדינל אינפנטה פרדיננד. הוא צייר עבורו שתים עשרה דיוקנאות מלכותיים לאחר שעוצבו על ידי רובנס. בין 1636 ל־1638 הוא, יחד עם אחיו פול ואמנים רבים אחרים באנטוורפן, סייעו לרובנס בקישוט ביתן הצייד של פיליפ הרביעי מספרד ליד מדריד. קורנליס תרם ארבעה ציורים על נושאים מיתולוגיים לסדרה שנעשתה לביתן זה: ניצחון באכחוס, הולדת ונוס, אפולו והפיתון, ודפנה שנרדפת על ידי אפולו. העבודות הללו נמצאות כעת באוסף של מוזיאון פראדו. הם התבססו על עיצובים של רובנס שנשמרו גם הם. הדבר מאפשר להשוות בין העיצובים של רובנס לבין העבודות שהושלמו על ידי קורנליס דה פוס. המכחול של דה פוס פחות אנרגטי וחופשי מזה שמוצג בסקיצה של רובנס. הטיפול של דה פוס בפרצופים שונה גם בכך שהם פחות אקספרסיביים ודרמטיים מאשר בסקיצה.
שיתופי הפעולה של דה פוס עם רובנס בפרויקטים בשנות ה-1630 לא השפיעו על סגנונו, אבל הם כן השפיעו על הטכניקה שלו.