stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גותיקה מנואלינית
היסטוריה

הסגנון זכה לכינויו על ידי פרנסיסקו אדולפו דה וארנהאגן, ויקונט פורטו סגורו, בספרו מ-1842 "תמצית היסטורית ותיאורית של מנזר בלם, כולל פירושם של מונחים שונים, הקשורים בעיקר לאדריכלות גותית", בתיאור מנזר ההיירונימיטים בליסבון. הוא קרא לסגנון על שם מנואל הראשון, מלך פורטוגל, שמהלך שלטונו בשנים 1495–1521 התפתח הסגנון.
הסגנון רווח רק במשך תקופה קצרה (1490–1520), אך שיחק תפקיד חשוב בהיסטוריית האמנות הפורטוגזית. השפעת הסגנון נמשכה גם לאחר מותו של המלך.
עד מותו ב-1521, מימן המלך מנואל הראשון כ-62 מיזמי בנייה. מבנים רבים הבנויים בסגנון המנואליני נחרבו ברעידת האדמה בליסבון ב-1755 והצונאמי שבא אחריה. בליסבון נהרסו הארמון המלכותי של מנואל הראשון, ובית החולים של כל הקדושים, בנוסף למספר כנסיות. למרות זאת, מספר מבנים מנואלינים שרדו, בהם מנזר ההיירונימיטים (שתוכנן בעיקר בידי דיוגו בויטאק) ומגדל בלם (תוכנן בידי פרנסיסקו דה ארודה כמונומנט לתגליות), שניהם ממוקמים קרוב אחד לשני בשכונת בלם. גם שער כנסיית Nossa Senhora da Conceição Velha בעיר התחתית בליסבון שרד.
הסגנון הרחב לאמנויות הקישוט והתפשט ברחבי האימפריה הפורטוגזית, לאיים האזורים, איי מדיירה, מובלעות בצפון אפריקה, ברזיל, גואה בהודו ואפילו מקאו בסין. השפעת הסגנון ניכרת גם בדרום ספרד, האיים הקנריים, צפון אפריקה והקולוניות הספרדיות של פרו ומקסיקו.
גלריית תמונות

חלון מנואליני בבית מועצת הכנסייה של הספינה הראשית של כנסיית המנזר Convent of the Order of Christ בטומאר
הספירה הארמילרית (Monastery of Batalha)
שער הכניסה למנזר ההיירונימיטים, ליסבון
מגדל בלם
החלון של Convent of Christ ב-Tomar הוא דוגמה ידועה לסגנון המנואליני
החוץ המנואליני של מנזר ההיירונימיטים, ליסבון
גן החיות של אלכסנדריה

| --- | --- |

נוף מגן החיות
 מיקום:  אלכסנדריה, מצרים מצרים
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים)
 שטח:  97 דונם
 תצוגות עיקריות:  ארץ היגואר ביצות לואיזיאנה חוויה אפריקאית
 קואורדינטות:  31°12′18″N 29°56′40″E﻿ / ﻿31.205°N 29.9444°E﻿ / 31.205; 29.9444
 thealexandriazoo.com
 
בבוני מצרים בגן
גן החיות של אלכסנדריה (בערבית: حديقة حيوان الإسكندرية) הוא גן חיות באלכסנדריה, שבמצרים, ובו יכולים המבקרים לחזות במגוון גדול של בעלי חיים מרחבי העולם.
התצוגות

התצוגות העיקריות בגן החיות כוללות מתחמים המוקדשים לחיות אזור אמריקה הלטינית ויער האמזונאס, ביצות לואיזיאנה, הסוואנות של אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה.
תצוגת העופות כוללת ציפורי מים, כגון מגלנים, אנפות, שקנאים, ברווזים ושני מיני פלמינגו.
בעלי החיים

יונקים - אריות, שועלי פנק, זברות, דרבנים, מינים שונים של דובים, קופים ומפריסי פרסה.
עופות - עגורים (כגון עגור כתר אדום-לחיים), תוכאים (כגון מקאו) ועופות דורסים (כגון נשרון מלכותי ועיטם לבן-ראש).
זוחלים - תניניים (כגון תנין אמריקאי ותנין היאור), אליגטורים (כגון אליגטור אמריקני), לטאות (כגון טגו זהוב) וצבים (כגון צב דרבוני).
דו-חיים - צפרדעים (כגון צפרדע שור אפריקנית) וסירן גדול.
דגים - שושנון כתום מזויף, נתחן כחול, כרומית ירקרקת, דג האליגטור, זהרון אדום, קרפיון מצוי ונתחן צהוב.
רווחת בעלי החיים

בתחילת שנות האלפיים היה גן החיות במצב גרוע וסבל מהזנחה קשה. ארגון הסיוע המצרי לבעלי חיים (Animal Aid Egypt) יחד עם קבוצת מתנדבים, החלו לסייע בשיפור תנאי החיים החיות במקום. למשל, שכנעו נציגי הארגון את עובדי גן החיות במטרה לשחרר את הפילה מהשלשלאות שכבלו אותה במשך היום ולשוטט בחופשיות, וכן לבנות לה סככה ולחזק את מגורי הלילה שלה. המתנדבים עבדו עם מטפלי החיות במטרה לשפר את תזונת השימפנזות, העשירו את סביבת המכלאות החיצוניות והתקינו רצפות עץ בבתי הלילה שלהם.
בפברואר 2015 נכנסו שני גברים לגן החיות, חדרו למתחם הבבונים המצריים והכו בהם בעזרת מקלות, לעיני עשרות מבקרים שצפו באירוע, וצחקו. רוב הבבונים נמלטו אל חלקו העליון של המתחם, ומספר קופים הוכו מידי האנשים, בעוד קהל הצופים מריע ומוחא כפיים. האירוע נמשך זמן רב ואיש מאנשי גן החיות לא התערב בנעשה. בסופו של דבר, עזבו התוקפים את המקום מבלי שנעצרו ונתנו את הדין על מעשיהם.
הערות שוליים

↑  AAE and wildlife in Alexandria. Animal aid Egypt
↑  About Us. Animal Aid Egypt
↑  Thugs Beat Up Monkeys, Steal Their Bananas At Alexandria Zoo, Egyptian Streets. February 7, 2015
גנומיקת נוף

גנומיקת נוף (באנגלית: Landscape genomics) היא אחת השיטות המשמשות לזיהוי קשרים בין גורמים סביבתיים ולהסתגלות גנטית של אורגניזמים בתגובה לגורמים סביבתיים אלו. גנומיקת נוף משלבת היבטים של אקולוגיה של נוף, גנטיקה של אוכלוסיות וגנטיקה של נוף. המונח גנטיקה של נוף מתייחס לאופן שבו מאפייני הסביבה משפיעים על מבנה האוכלוסייה וזרימת הגנים (מעבר של אללים מהמאגר הגנטי של אוכלוסייה אחת לאחרת) של אורגניזמים לאורך הזמן והמקום. תחום גנומיקת הנוף נבדל מגנטיקה של הנוף בכך שהוא אינו מתמקד בתהליכים הגנטיים הטבעיים, אלא מתייחס בנוסף לתהליכים טבעיים, כמו סחף וזרימת גנים, לתהליכים הסתגלותיים מובהקים, כלומר לתפקיד הברירה הטבעית.
גנומיקת אוכלוסייה משתמשת במבחני חריגות יתר על מנת לזהות שונות גנטית, מבחנים אלו מסתמכים על זיהוי שונות גנטית גבוהה באוכלוסיות. אולם, בגנומיקת נוף ניתן לזהות מקרים בעלי פחות חריגות של שונות גנטית. בנוסף, מבחני החריגות אינם מכוונים להקל על זיהוי לחצי סלקציה מהסביבה המקומית שגורמים לשונות גנטית, ואכן הם אינם עושים זאת. להפך, גנומיקת נוף שואפת לזהות שינויים בגנום הנובעים ישירות מגורמים סביבתיים מקומיים.
היסטוריה

גנומיקת נוף היא תחום חדש יחסית, שהתפתח בזכות ההתקדמות הטכנולוגית שחלה בשנים האחרונות בתחום המיפוי הגנטי. גנומיקה היא חקר הגנום, הידוע גם כאוסף כל הגנים באורגניזם אחד. גנטיקת נוף עושה שימוש בטכנולוגיה המסוגלת לנטר 5-20 מרקרים גנטיים בכל פעם, בעוד שהטכנולוגיה התקדמה כך שהיא מסוגלת כעת למפות גנום שלם, כולל סוגים נוספים של מרקרים גנטיים. גנומיקת נוף מנתחת מרקרים אדפטיביים, בעוד שגנטיקה של נוף מנתחת רק מרקרים נייטרליים.
תחום הגנומיקה החל לצמוח בשנות ה-70 כאשר טכנולוגיה חדשה התגלתה על ידי A.M. Maxam ו-W. Gilbert, והמשיך להתפתח בזכורת פרויקט הגנום האנושי המוכר בעולם. היישום של הטכנולוגיות והאסטרטגיות המשמשות בגנומיקה לגנטיקה של נוף הם אלו שיצרן את תחום נפרד של גנומיקת נוף.
שיטות

גנומיקת נוף עושה שימוש במספר תחומי מחקר. אנליזה של אסוציאציות סביבתיות משמשת לקשר בין תהליכי הסתגלות וסמנים גנטיים לבין גורמים סביבתיים מקומיים. האנליזה נעשית לרוב על ידי בחירת גורם סביבתי אחד, דוגמת מליחות מים או גובה. נתונים רציפים של הגורם הסביבתי הנבחר מיוצבים לאחר מכן לצד נתוני פולימורפיזמים גנטיים מאורגניזם בסביבה זו באותו זמן ומקום. לאחר מכן ניתן לבצע ניתוח נתונים על מנת לזהות קוהרלציות פוטנציאליות.
ריצוף גנים היא טכנולוגיה נחוצה גם כן על מנת לזהות את המרקרים הגנטיים שיש לחקור בהתאמה לגורמים הסביבתיים.
יישומים במחקר

גנומיקת נוף סיפקה הזדמנות לבחון השלכות פוטנציאליות של שינויי אקלים בהתבסס על האופן בו אורגניזמים מגיבים לשינויים בטמפרטורות ובאקלים. דוגמה לכך היא חוקרים אשר חקרו מספר אוכלוסיות של עץ האלמון (שם מדעי Alnus; נקרא לעיתים בשמו האנגלי אלדר - Alder) השחור, ובאמצעות גנומיקת נוף מצאו שהוא מתאים עצמו מאוד לשינויי טמפרטורה. למחקר זה יש לכך השלכות משמעותיות, שכן הוא יכול לסייע לחוקרים לחזות כיצד האלמון השחור יגיב לשינויי אקלים בעתיד. יחד עם מחקר משלים על תפקידו האקולוגי של האלמון השחור, ניתן גם לחזות כיצד תשתנה הסביבה המקיפה את אוכלוסיות האלמון השחור.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Rellstab, Christian; Gugerli, Felix; Eckert, Andrew J.; Hancock, Angela M.; Holderegger, Rolf (2015). "A practical guide to environmental association analysis in landscape genomics". Molecular Ecology (באנגלית). 24 (17): 4348–4370. doi:10.1111/mec.13322. ISSN 1365-294X. PMID 26184487free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Li, Yong; Zhang, Xue-Xia; Mao, Run-Li; Yang, Jie; Miao, Cai-Yun; Li, Zhuo; Qiu, Ying-Xiong (דצמ' 2017). "Ten Years of Landscape Genomics: Challenges and Opportunities". Front. Plant Sci. 8: 2136. doi:10.3389/fpls.2017.02136. PMC 5733015. PMID 29312391free {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
1 2 3  Schwartz, Michael K.; McKelvey, Kevin S.; Cushman, Samuel A.; Luikart, Gordon (2010),  Cushman, Samuel A.; Huettmann, Falk (eds.), "Landscape Genomics: A Brief Perspective", Spatial Complexity, Informatics, and Wildlife Conservation (באנגלית), Springer Japan: 165–174, doi:10.1007/978-4-431-87771-4_9, ISBN 978-4-431-87770-7
↑  Maxam, A. M.; Gilbert, W. (1977-02-01). "A new method for sequencing DNA". Proceedings of the National Academy of Sciences (באנגלית). 74 (2): 560–564. doi:10.1073/pnas.74.2.560. ISSN 0027-8424. PMC 392330. PMID 265521free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
1 2  De Kort, Hanne; Vandepitte, Katrien; Bruun, Hans Henrik; Closset-Kopp, Déborah; Honnay, Olivier; Mergeay, Joachim (באוקטובר 2014). "Landscape genomics and a common garden trial reveal adaptive differentiation to temperature across Europe in the tree species Alnus glutinosa". Molecular Ecology (באנגלית). 23 (19): 4709–4721. doi:10.1111/mec.12813. PMID 24860941. {{cite journal}}:  (עזרה)
גדות האוהיו

גדות האוהיו (באנגלית: Banks of the Ohio) היא בלדת רצח (מוֹריטָאט) (אנ') עממית אמריקאית מהמאה ה-19 שמחבריה אינם ידועים. בשיר מספר הדובר שהזמין את אהובתו לטיול קצר לגדות נהר האוהיו, וכשזו לא שעתה להצעת הנישואים שלו, רצח אותה.
השיר דומה דמיון שטחי לכמה בלדות רצח אחרות כדוגמת "Omie Wise" ו-"Pretty Polly", שגם הן נמסרות מפי מְסַפֵּר גיבור רוצח בשם וילי. ואולם הבדל משמעותי נמצא בנרטיב: הרוצח מסביר למה הרג את אהובתו, וחלק ניכר מהשיר הוא ביטוי של הצער והחרטה שלו בעקבות המעשה. מבחינה מוזיקלית השיר מיוחד בפזמון החוזר שלו, שבו מבטא הדובר את אהבתו ואת תקוותו לעתיד משותף עם האהובה. מרכיב זה מעניק לשיר ממד פסיכולוגי שונה, וכן מאפשר לזמרי הליווי (או לקהל) להצטרף בשירה בפזמון.
השיר הוקלט פעמים רבות במרוצת עשרות שנים, החל בהקלטות קאנטרי מסחריות מ-1927 (הראשונה שבהן של להקת Red Patterson's Piedmont Log Rollers) ולאורך שנות השלושים, עבור דרך הקלטות לקהל תחיית מוזיקת הפולק האמריקאית (בעיקר בשנות החמישים והשישים) וכלה בהקלטות בעשור השני של המאה ה-21. בין המבצעים הבולטים: ג'ואן באאז, שהקליטה את השיר מספר פעמים (1959, 1961 ו-1968); פיט סיגר; ג'וני קאש עם משפחת קרטר; ואוליביה ניוטון-ג'ון, שהקליטה אותו לאלבום הסולו הראשון שלה ב-1971 (השיר עצמו הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בבריטניה ובאוסטרליה). בחלק מהמקרים שבהם הושר השיר בפי נשים (כמו זה האחרון) עובדו המילים כדי להתאימן למבצעת אישה.
לקריאה נוספת

ניגון עתיק
הערות שוליים

↑  נתן יונתן, עד סוף הקיץ האינדיאני, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ח 1968, עמ' 121.
↑  נתן יונתן, עד סוף הקיץ האינדיאני, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ח 1968, עמ' 121.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 5b74a9d6-7843-4f80-873d-c5ad64fba1bf
ג'ון ליידון

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1956 (בן 68) הולוויי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  John Joseph Lydon 
 שם במה:  Johnny Rotten 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  קולג' וסטמיניסטר קינגסוויי 
 סוגה:  פאנק רוק, רוק ניסיוני, דאנס-פאנק, מוזיקת הגל החדש, נויז רוק, רוק אלטרנטיבי, דאנס אלטרנטיבי, פוסט-פאנק (Punk), פוסט-רוק 
 סוג קול:  טנור לירי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Nora Forster (1979–6 באפריל 2023) 
 www.johnlydon.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון ליידון
ג'ון ליידון, הידוע גם בכינוי ג'וני רוטן (מילולית ג'וני הרקוב) (באנגלית: John Joseph Lydon; נולד ב-31 בינואר 1956), הוא נחשב לאחד האמנים המשפיעים ביותר על מוזיקת ותנועת הפאנק.
ליידון היה בין היתר חבר בלהקת הפאנק "סקס פיסטולס" ובלהקת "Public Image Limited".
סקס פיסטולס

בשנת 1975 בחנות אנטי-אופנה קטנה בבריטניה חשב יזם צעיר בשם מלקולם מקלארן על הקמת להקת רוק חדשה.
מקלארן החליט לצרף ללהקה הזאת את פול קוק, סטיב ג'ונס וגלן מטלוק.
הוא הכיר להם בחור בשם ג'ון ליידון. כאשר ראה ג'ונס את ליידון הוא החל לכנות אותו ג'וני רוטן (רקוב) בגלל חוסר ההיגיינה שלו.
רוטן הצטרף ללהקה בתור הזמר הראשי והפתיע את כל חבריה ביכולות הקוליות המיוחדות שלו, אף על פי שקודם לכן הוא מעולם לא שר. בהתאם לאופייה המרדני של הלהקה, רוטן היה מסתובב עם חולצה בעלת הכיתוב: "אני שונא את פינק פלויד!" (הגם שציין את פינק פלויד כאחת מהשפעותיו).
הלהקה, שהחלה לקרוא לעצמה סקס פיסטולס, קיבלה תדמית של להקה אלימה לאחר שרוב הופעותיה הסתיימו באלימות.
לתדמית האלימה לא התאים מטלוק, כיוון שהוא היה "ילד טוב" בהשוואה לשאר חברי הלהקה.
הלהקה החליטה להחליף אותו בחבר ילדות של רוטן, סיד וישס.
סמוך לחגיגות היובל של מלכת אנגליה הוציאו הסקס פיסטולס שיר שלעג למלכה ושמו God Save the Queen.
השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים אך צונזר – ריבוע שחור הופיע במקום שם השיר במצעדי הפזמונים.
פעם אחת, כאשר הסתובב רוטן ברכבת התחתית, תקפו אותו חבורת בריונים שהיו בעד המלכה ודקרו אותו. לאחר כל זה רוב המועדונים בבריטניה לא נתנו לסקס פיסטולס להופיע אצלם, והסקס פיסטולס נאלצו לנסות את מזלם בארצות הברית.
במהלך אחת ההופעות בארצות הברית כינה רוטן את האמריקאים בכינוי "בוקרים".
הכינוי הזה הרגיז מאוד את הקהל האמריקני והוא החל להשליך חפצים לכיוון הלהקה.
בעוד סיבוב ההופעות בארצות הברית נמשך וישס החל להתמכר קשות להרואין.
רוטן שכבר איבד את סבלנותו לווישס ולסקס פיסטולס החליט לפרק את הלהקה.
Public Image Limited

לאחר פירוק הסקס פיסטולס חזר רוטן לבריטניה ושינה את שמו בחזרה לג'ון ליידון.
ליידון החליט להקים להקה חדשה וביחד עם קית' לווין, ג'ון וובל וג'ים ווקר הקים את להקת Public Image Limited (או בקיצור PIL).
להקת PIL הגיע לשיאה עם אלבומה השני Metal Box שלאחר מכן יצא בארצות הברית בשם Second Edition.
בעקבות אלבום זה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית שבמהלכה היא הספיקה לפטר את וובל ולהחליף אותו במתופף חדש בשם מרטין אטקינס שפוטר גם הוא בסוף סיבוב ההופעות.
לאחר כמה שנים פרש לווין מהלהקה ובעקבות זאת הלהקה התחילה להתפרק.
הלהקה התפרקה בשנת 1993 לא לפני שליידון חזר לשם הבמה שלו ג'וני רוטן כמה שנים קודם לכן.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות עולמי, ואף הוציאה אלבום חדש בשם This is PiL.
רוטן עצמאי

לאחר פירוקה של PIL החל רוטן בקריירת סולו.
את קריירת הסולו הוא פתח עם הסינגל Open Up שיצא ביחד עם ההרכב לפטפילד.
בשנת 1996 לרגל חגיגות העשרים להקמת הסקס פיסטולס התאחדו חברי הלהקה לסיבוב הופעות עולמי.
חודש לאחר סיבוב ההופעות הם הוציאו אלבום בהופעה חיה.
בשנת 2004 זכה רוטן לתוכנית מציאות על חייו.
השפעות

בניגוד למה שניתן לחשוב, השפעותיו של ליידון, שונות לחלוטין מהסגנון בתחילת הקריירה שלו יחד עם הסקס פיסטולס. עם הקמת PIL, השפעות אלו התבטאו יותר כשהוא דומיננטי יותר בכיוון של ההרכב. בין השפעותיו הוא מציין את להקת מאגמה, טים באקלי, ג'ון קייל, קפטן ביפהארט, פיטר האמיל וואן דר גראף ג'נרייטור, ניל יאנג, להקת הקראוטרוק Can, וז'אנרים כמו רגאיי ודאב.
מאבק משפטי על זכויות מוזיקה

בשנת 2021, תבע את יוצרי הסדרה העתידית פיסטול, בזמן שהסדרה עדיין הייתה בשלבי ההפקה, ומתח ביקורת על הסדרה וכינה אותה בכינויים פוגעניים. זמן קצר לאחר מכן, הוא הגיש תביעה נגד חברי הלהקה לשעבר, סטיב ג'ונס, פול קוק, גלן מטלוק ויורשיו של סיד וישס, על מנת למנוע שימוש במוזיקה של הלהקה בסדרה. ב-23 באוגוסט 2021, פורסם שליידון הפסיד במאבק המשפטי ובית המשפט התיר להשתמש במוזיקה של הלהקה בסדרה.
הערות שוליים

↑  K.J. Yossman, Variety, Variety, ‏2 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810696851305606  BIBSYS: 1060709  BNE: XX1566982  BnF: cb12520740w (data)  CiNii: DA09463642  GND: 119235498  ISNI: 0000 0001 2029 6337  LCCN: n94113308  MusicBrainz: 1b389bc0-68d2-4e2e-af22-6be1075b907d  NDL: 00514713  NKC: jn20000701532  NLK: KAC200102880  NSK: 000062399  NTA: 124516483  RERO: 02-A024222302  SELIBR: 351088  SUDOC: 06908050X  VIAF: 84036841   WorldCat (עם VIAF): 84036841
גנומון

גנומון בשעון שמש אופקי בסביליה שבספרד
גנומון (ביוונית: γνώμων - היודע או הבוחן) הוא במקור המקל מטיל הצל בשעון שמש. המושג גנומון הושאל גם לתחום הגאומטריה והמתמטיקה ולתחומים נוספים.
הגנומון בשעון השמש

גנומון בן 4,300 שנה התגלה באתר הארכאולוגי אסטרונומי טאוסי שבסין. הגנומון היה בשימוש נרחב בסין במאה השנייה לפנה"ס והלאה למדידת התקדמות העונות ולמדידת קו הרוחב (כשהגנומון ניצב לקרקע ובשיא היום). לפילוסוף היווני אנכסימנדרוס (546-610 לפנה"ס) מיוחסת הבאת הגנומון מבבל ליוון.
הזווית של הקרקע יחסית לשמש בקווי רוחב שונים גורמת לכך שקצב התנועה של הצל אינו אחיד במהלך היום, כך שאת חלוקת הזמן לשעות לא ניתן לקבל על ידי חלוקת הקשת שמתאר הצל לזוויות זהות. יש שתי דרכים לפתור בעיה זו. דרך אחת היא לבנות את משטח השעון אופקי אך להטות את הגנומון, כך שיעמוד במקביל לציר הסיבוב של כדור הארץ. את חלוקת הקשת לשעות ניתן אז לבצע בעזרת חישוב טריגונומטרי. הדרך השנייה היא להטות את משטח השעון בזווית זהה לזוויתו של קו הרוחב, ולהציב את הגנומון בניצב אליו, כך שיהיה מקביל לציר הסיבוב של כדור הארץ. בשיטה זו כל שעה שווה לזווית קשת זהה על הבסיס. במצב זה הגנומון מצביע כמעט במדויק לכוון כוכב הצפון.
גנומון משמש גם בכלי תכנון בעזרת מחשב ובגרפיקה ממוחשבת ככלי עזר למיקום ותנועת עצמים במרחב הווירטואלי - ראו איור. המוסכמה היא שציר X אדום, ציר Y ירוק וציר Z כחול.
הגנומון במתמטיקה

כנראה בשל צורת גנומון ניצב בשעון השמש, האסטרונום והמתמטיקאי היווני אוינופידיס שפעל במחצית השנייה של המאה ה-5 לפנה"ס השתמש בביטוי - "שירטט קו כמו גנומון" במובן של "שירטט קו במאונך לקו אחר"
. לאחר מכן שימש המושג לציון כלי שירטוט בעל צורת האות ר ששימש לציור קווים אנכיים. מכאן גם החל המושג לשמש בגאומטריה לציון הצורה הנשארת לאחר חיתוך ריבוע מצורה אחרת. בספר ה"יסודות" הכליל אוקלידס (365 לפנה"ס - 275 לפנה"ס) הגדרה זאת לכל צורה הנשארת ממקבילית לאחר חיתוך מקבילית דומה לה מאחת מפינותיה.
הפילוסוף היווני הרון מאלכסנדריה (10–70 לספירה) הכליל הגדרה זאת של הגנומון מתחום הגאומטריה לתחום המספרים והגדיר גנומון כאותו דבר שהוספתו לדבר מה אחר (צורה או מספר) יוצרת את הדבר "הבא" מאותו סוג. במובן זה תאון מסמירנה השתמש במושג גנומון לציין מספר שכשמחברים אותו למספר מצולע יוצר את המספר המצולע הבא מאותו סוג. מספר מצולע הוא מספר של עצמים, כגון חלוקי נחל, שאפשר לארגן כקודקודים של שרשרת מצולעים משוכללים בעלי קודקוד משותף. לדוגמה 10 הוא מספר משולשי כיוון שניתן לסדר 10 עצמים במשולש בו כל הצלעות הן באורך 4, אבל 11 אינו מספרי משולשי. הוספת הגנומון 5 למספר המשולשי 10 יוצרת את המספר המשולשי הבא - 15, המתאים למשולש בעל צלעות באורך 5.
ראו גם

שעון קיץ
מספר מצולע
הערות שוליים

↑  Li, Geng (2014). "Gnomons in Ancient China".  In Ruggles, Clive (ed.). Handbook of Archaeoastronomy and Ethnoastronomy. Springer New York. p. 2095. ISBN 978-1-4614-6141-8.
↑  A History of Greek Mathematics  T. L. Heath, Dover publications, 1981, 78-79
גנומון ככלי עזר לגרפיקה ממוחשבת
גנומון בצורת משולש ניצב ללוח בטאגאנרוג רוסיה
גנומון - צורה הנשארת ממקבילית לאחר חיתוך מקבילית דומה לה מאחת מפינותיה
דאעש: אויבי האנושות

| --- | --- |
 מדינה:  הודו 
 שפת הסרט:  הינדי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דאעש: אויבי האנושות הוא סרט הינדי המבוסס על טרור. הרקע של הסרט מדבר רבות על תפקודה של המדינה האסלאמית, כקבוצת טרור שמבצעת הרס ברחבי העולם. הסרט מתאר את חשיבותו העצומה של האסלאם בצורתו הטהורה ביותר ומתריס על האסלאם שמוצג על ידי אלמנטים אנטי-חברתיים בעולם.
צוות שחקנים

יובראג' קומאר
הריש בהימאני
מנון פייור
ראשיד נאז
רהול דב
הערות שוליים

↑  http://www.mid-day.com/articles/yuvraj-kumar-marks-his-debut-with-film-on-isis/16925198
↑  "ISIS: Enemies of Humanity- Review, Cast, Story, Director".
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דאעש: אויבי האנושות".
גותים

ערך זה עוסק בשבטים גרמאנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הגותים (גותית: 𐌲𐌿𐍄𐌸𐌹𐌿𐌳𐌰, גּוּטְתִיּוּדָה, לטינית: Gothi, גּוֹטִי) היו שבטים גרמאנים אשר פלשו לתחומי האימפריה הרומית במהלך המאות הראשונות לספירה. מקור הגותים הוא באזור הדרומי של שוודיה הנקרא סקאנדצה (scandza), אך התרבות הגותית התהוותה בצפון מזרח אירופה היבשתית ולא בסקנדינביה.
הגותים מוזכרים לראשונה כשבטים החיים בפולין במאה הראשונה לספירה. משם נדדו הגותים במאה השנייה לספירה לאזור סקיתיה (Scythia), אזור מצפון לים השחור (באוקראינה של היום), ובמאה השלישית חלקם התיישבו ליד גבולות האימפריה הרומית.
בשנת 269 נלחם קלאודיוס השני גותיקוס בגותים, ובקרב שנערך ליד העיר נאיסוס שבמואסיה העילית הובסו הגותים ונסוגו. הניצחון המוחלט העניק לקלאודיוס את התואר 'גותיקוס מקסימוס'. בעקבות המלחמה הוקמה פדרציה חזקה של הגותים, אולם זו הוכנעה במאה הרביעית על ידי ההונים.
במהלך המאה ה-4 לספירה התפצלו לשני שבטים, אלו שיישבו את האזורים בצפון הים השחור נקראו אוסטרוגותים (גותים מזרחיים), ואלו שיישבו את אזור דאקיה שהיה חלק מהאימפריה הרומית (נמצא ברומניה ובהונגריה של היום) נקראו ויזיגותים (גותים מערביים, מתקדמים).
באמצע המאה ה-4 הומרו הגותים לנצרות על ידי הבישוף אולפילס שהמציא את האלפבית הגותי שהתבסס על האלפבית היווני על מנת לספק לגותים שפה כתובה כדי שיוכלו לקרוא את תרגומו לתנ"ך. הגותים קיבלו על עצמם את הנצרות האריאנית.
ספר התנ"ך של אולפילס הוא השריד היחיד שנותר מהשפה הגותית.
הוויזיגותים

בשנת 376 הותקפו הוויזיגותים, כמו שבטים אחרים, על ידי השבטים ההונים שבאו מהמזרח. בהתקפות אלו נהרגו שני מלכים גותים.
כתוצאה מלחץ זה, חצו הוויזיגותים את נהר הדנובה שהיווה גבול טבעי עם האימפריה הרומית וחיפשו מקלט בפרובינציה הרומית של פאנוניה. הרומאים דרשו שתמורת המקלט שנתנו לוויזיגותים הם ישרתו בצבא הרומאי וישלמו מיסים לרומא. דרישות אלו גרמו להתקוממות הוויזיגותים. הוויזיגותים היו עם מתורבת שעסק בעיקר בחקלאות בדַקְיָה (אזור ברומניה של היום), אך בלחץ ההונים נמלטו לשטחי האימפריה הרומית שבבלקן (376), הביסו את צבאו של הקיסר ואלנס והמיתו אותו עצמו בקרב אדריאנופול (378). כתגובה פתח הקיסר הרומאי תאודוסיוס בעימות עם הוויזיגותים, שהסתיים בשנת 382 עם חתימת הסכם שלום עימם. בעקבות ההסכם הוקצו להם שטחים להתיישבות עממית בבלקן, וכך הפכו לאומה הברברית העצמאית הראשונה בתחומי האימפריה הרומית. בתקופה זו המירו את דתם לנצרות אריאנית קתולית, בהנהגת ההגמון הראשון שלהם, אולפילס.
בשנת 394 חברו הוויזיגותים לרומאים במלחמה כנגד ההונים, אך לאחר מותו של תאודוסיוס בשנת 395, הוכרז אלאריק, מצביא ויזיגותי, כמנהיגם. אלאריק ניתק את הברית עם האימפריה הרומית ותבע תשלום של 4000 ליבראות זהב בתמורה לשירותיו עבור האימפריה. משלא נענה לתביעה זו, החליט אלאריק בשנת 401 לפלוש לאיטליה תוך שיתוף פעולה עם שבטי הפרנקים והוונדלים ולאחר עשור של מאבקים חוזרים ונשנים, בזז אלאריק בשנת 410 את העיר רומא.
לאחר מותו של אלאריק, תחת מנהיגותו של אתאולף, נטשו הוויזיגותים בשנת 412 את איטליה, רצו להגיע לצפון אפריקה אבל לא הצליחו. פלביוס אאטיוס הביס אותם בגאליה והם השתקעו באקיטן. משם נדחקו לצפון ספרד וחזרו חלקית לדרום צרפת של היום, הם הקימו ממלכה בשטחים אלו (הממלכה הוויזיגותית) וכוננו את שושלת "המלכים ארוכי השיער" שחילקו את השליטה במערב אירופה עם הפרנקים. לשיא כוחם הגיעו הוויזיגותים תחת מנהיגותו של אוריק (466–484), שהשלים את כיבוש ספרד.
ב-507 נדחקו הוויזיגותים מאקיטן על ידי הפרנקים ונשארו בספרד בלבד, אך לאחר כמה שנים יצאו למסע כיבושים נרחב שכלל את כל מערב אירופה. הוויזיגותים השתלחו בפראות בכל עמי האזור והטמיעו את תרבותם בכפייה. כמו כן, הם פיתחו שיטות מתקדמות וייחודיות בתחום החקלאות.[דרוש מקור]
במהלך המאה השמינית התפתח מאבק על כס השלטון. במהלך המאבק ביקשו יריביו של רודריק, המלך הוויזיגותי האחרון, את עזרת המוסלמים. כתוצאה מכך פלשו המורים המוסלמים מצפון אפריקה בשנים 710–711 לספרד, בהנהגת טאריק איבן זיאד וכך הגיע הקץ לשלטון הגותים.
האוסטרוגותים

לאחר הפיצול מהוויזיגותים במאה הרביעית הקים ארמנאריך, מלך האוסטרוגותים, ממלכה גדולה לחופי הים השחור, אך בדומה לוויזיגותים גם האוסטרוגותים גורשו מאדמתם על ידי ההונים בשנת 370. לאחר מכן הם צורפו לצבא המנצחים ההונים והחלו בחיי נדודים והתפרנסות מביזה ומשוד. האוסטרוגותים לא זכו לעצמאות עד שנת 453 עם מותו של אטילה. בתקופה זו שקעה האימפריה הרומית המערבית לאחר כיבוש רומא על ידי המלך הוויזיגותי, ונבזזה על ידי שבטים שונים.
האוסטרוגותים היגרו לתוך חצי האי האיטלקי ברצונם לקבל את תרבות הרומאים ולהיות שווים להם. אך היותם נוצרים אריאנים עוררה עימות עם הכנסייה הקתולית בהנהגת האפיפיור.
סופה הרשמי של רומא היה בשנת 476, כאשר אודואקר הנהיג מספר שבטים גרמאנים קטנים שהיו בשירות צבא רומא ומרדו, הוכרז על ידם כמלכם. הדבר לא שינה באופן ממשי את מצב רומא שכבר הייתה נתונה תחת שוד וביזה זה זמן רב. לקיסר הביזנטי לא נותר אלא להכיר בשלטונו של אודואקר על איטליה, אך לא לאורך זמן. בשנת 488 לספירה מינה הקיסר הביזנטי זנון קיסר  את האוסטרוגותים לגרש את אודואקר מאדמת רומא.
המנהיג האוסטרוגותי החשוב ביותר היה תאודוריק הגדול שמשל בשנים 493–526. צבא תאודוריק התעמת עם צבא אודואקר בקרב ולאחר כמה הפסדים, בשנת 493, ביקש אודואקר לחלוק את השליטה באיטליה עם תאודוריק. במהלך שיחות השלום יחד עם בניו וראשי ממשלו הרג אותו תאודוריק ולאחר מכן מינה עצמו שליט יחיד באיטליה.
תחת שלטון תאודוריק המשיכו החוק הרומאי ושיטת המיסוי הרומאית לתפקד; הייתה זו תקופת שלום ושגשוג. לאחר מותו של תאודוריק החזיקה מעמד הממלכה האוסטרוגותית עד אמצע המאה השישית. ב-538 הדף הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון את האוסטרוגותים מרומא. תוך 20 שנה, במאבקים מרים עם האימפריה הביזנטית ששמרה על כוחה, נחלו האוסטרוגותים הפסדים כבדים וחוסלו כליל כעם. האוסטרוגותים הגיעו לסף הכחדה בסביבות שנת 556 לספירה.
התואר "גותי"

בקרב עמי אירופה, הגותים נתפסו כברברים פגנים שהביאו לסופה של האימפריה הרומית התרבותית והמאורגנת. כאשר אנשי הרנסאנס רצו לתאר את אמנות ואדריכלות ימי הביניים הם קראו לה בשם הגנאי "גותית", שכן היא "מייצגת את נפשו המסוכסכת של הברברי" (ג'ורג'ו וזארי). כך קיבלו את שמן האמנות הגותית והאדריכלות הגותית, שאין להן כל קשר לשבטים הגותים.
הגותים באסיה הקטנה

על פי יורדנס ישבו גותים מצפון להרי הפונטוס. במאה ה-8, כאשר האימפריה הביזנטית חולקה לתמטות, נקראה אחת התמטות "בוקלאריה" (Bucellarian) על שם הגותים ששכנו בה שהיו מוכרים כבוצ'לרים (Bucellarius), שהם חיילים מהעילית. אחרי קרב מנזיקרט לא שומעים יותר על גותים באסיה הקטנה. על פי מייקל קוליקאוסקי הם נטמעו באוכלוסייה המקומית.
לקריאה נוספת

Peter Heather (2005), The Fall of the Roman Empire, ISBN 0-19-515954-3.
הערות שוליים

↑  קרל חיים בלום, גותים, האנציקלופדיה העברית עשירי, חברה להוצאת אנציקלופדיה בע"מ, תשכ"ב, עמ' 515
↑  נורית כנען-קדר, האמנות הגותית - מקתדרלה לעיר, עמ' 11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4021650-0  NKC: ph123281 
חלוקת האימפריה הביזנטית לתמטות, ומיקום תמטת בוקלריה בה