stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדוריד באולימפיאדת לונדון (2012)
תחרות הנשים > פלייאוף אליפות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ברזיל |  19 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ברזיל |  19 |   |   | 9 באוגוסט | 9 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   הונגריה |  21 |   |   | 9 באוגוסט | 9 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   הונגריה |  21 |   |   |   הונגריה |  31 |   |   |  |  |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |   הונגריה |  31 |   |   |  |  |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |   קוריאה הדרומית |  25 |   |   |  |  |
|  |   רוסיה |  23 |   |   |   קוריאה הדרומית |  25 |   |   |  |  |
|  |   רוסיה |  23 |   |   |  |  |   |   | 11 באוגוסט | 11 באוגוסט |
|  |   קוריאה הדרומית |  24 |   |   |  |  |   |   | 11 באוגוסט | 11 באוגוסט |
|  |   קוריאה הדרומית |  24 |   |   |  |  |   |   |   נורווגיה |  26 |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |   נורווגיה |  26 |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |   מונטנגרו |  23 |
|  |   קרואטיה |  22 |   |   |  |  |   |   |   מונטנגרו |  23 |
|  |   קרואטיה |  22 |   |   | 9 באוגוסט | 9 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  25 |   |   | 9 באוגוסט | 9 באוגוסט |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   ספרד |  25 |   |   |   ספרד |  26 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |   ספרד |  26 |   |   |  11 באוגוסט |  11 באוגוסט |
|  | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |   |   |   מונטנגרו |  27 |   |   |  11 באוגוסט |  11 באוגוסט |
|  |   מונטנגרו |  23 |   |   |   מונטנגרו |  27 |   |   |    קוריאה הדרומית |  29 |
|  |   מונטנגרו |  23 |   |   |  |  |   |   |    קוריאה הדרומית |  29 |
|  |   צרפת |  22 |   |   |  |  |   |   |    ספרד |  31 |
|  |   צרפת |  22 |   |   |  |  |   |   |    ספרד |  31 |
תחרות הנשים > הדירוג הסופי

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |

1:  נורווגיה
2:  מונטנגרו
3:  ספרד
4:  קוריאה הדרומית
5:  צרפת
6:  ברזיל
7:  קרואטיה
8:  רוסיה
9:  דנמרק
10:  אנגולה
11:  שוודיה
12:  בריטניה
לווייתן ה-52 הרץ

| --- | --- |

ספקטרוגרם של קריאת הלווייתן
 ידוע בשל:  קורא בתדירות של 52 הרץ
לווייתן 52 הרץ (באנגלית: 52-hertz whale) המכונה גם הלוויתן הבודד בעולם הוא לווייתן ייחודי שקורא בתדירות של 52 הרץ (‏האזנהקובץ:Ak52 10x.ogg‏Ⓘ‏) — תדירות גבוהה בהרבה מזו של רוב הלווייתנאים. ככל הנראה מדובר בפרט היחיד עם קריאה כזו, ולפיכך הוא מתואר לעיתים כ"לווייתן הבודד בעולם".
היסטוריה

הלווייתן זוהה לראשונה על ידי צוות של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול מארצות הברית. הקריאה אותרה לראשונה ב־1989, ואז שוב מדי שנה עד 2004.
מאפיינים

חתימת הקול של הקריאה אופיינית ללווייתני ענק, אם כי שונה בתדירותה: תדר של 52 הרץ, המקביל לתו סול דיאז, הוא גבוה במקצת מהתו הנמוך ביותר של טובה. מאפייני הקריאה אינם מתאימים לאלו של לווייתנים כחולים (15–20 הרץ) או לווייתנים מצויים (20 הרץ): היא קצרה יותר, תכופה יותר ובטון גבוה בהרבה. ככלל, תבנית הקריאה מגוונת מאוד, אבל מזוהה היטב הודות לתדר הייחודי שלה. זוהי הקריאה הלווייתנאית היחידה מסוגה שאותרה, והיא מגיעה ממקור יחיד מדי עונה.
מסלול הנדידה של לווייתן ה־52 הרץ אינו דומה לזה של לווייתני הענק האחרים. הוא מזכיר במקצת את מסלולם של הלווייתנים הכחולים, אבל מתוזמן יותר בדומה לזה של הלווייתנים המצויים. הקריאה מאותרת מדי שנה באוקיינוס השקט בין החודשים אוגוסט ודצמבר, ומתרחקת מטווח המיקרופונים התת-מימיים בחודשים ינואר-פברואר. היא מאוכנת בצפון עד האיים האלאוטיים ואי קודיאק שבצפון האוקיינוס השקט, ובדרום עד חופי קליפורניה, והלווייתן המשמיע אותה נע מרחק של 30–70 ק"מ מדי יום. מרחק הנדידה העונתי (המתועד) שלו נע מ־708 ועד 11,062 ק"מ.
מדענים במכון האוקיינוגרפי וודס הול לא הצליחו לקבוע את מין הלווייתנאים שאליו פרט זה משתייך. הם משערים שהוא עשוי להיות מעוות, או בן כלאיים של לווייתן כחול ומין נוסף. על פי "הניו יורק טיימס", צוות המחקר קיבל פניות מחרשים שסבורים שייתכן שהלווייתן חירש. קולו של הלווייתן העמיק במקצת מאז 1992, וייתכן שהדבר מעיד כי הוא גדל או התבגר. העובדה שהלווייתן שרד והתבגר מעידה על כך שהוא ככל הנראה בריא.
לבוש יהודי מרכז תימן

לבוש יהודֵי מרכז תימן הוא הלבוש שלבשו היהודים שגרו באזור מרכז תימן, בעיקר במחוז צנעא.
לבוש הגברים > לבוש עליון

הלבוש העליון היה נקרא קֻפְטַאן (נקרא גם: קֲמִיץ או עַנְתֲּרִי). הקפטאן הוא שמלה בעלת שרוולים ארוכים, שמגיעה עד אחרי הברכיים. לקפטאן יש פתח קדמי שמתחיל מפתח הצוואר ומגיע עד אזור הטבור, תפור משני צידיו באמרה שנקראת קִיטַאן, ורכוס בחלקו העליון בכפתור. בחלקו הפנימי של הפתח תפור כיס. הקפטאן לימי החול צבעו שחור או כחול כהה, ולשבת וחגים צבעו לבן.
מתחת לקפטאן היו לובשים בגד שזהה בגזרתו לקפטאן, אבל ישן יותר, והוא נקרא תִּחְתַּאנִי (בגד תחתון). צבע התחתאני לבן בדרך כלל. בבגד זה הסתובב היהודי בביתו, ובצאתו לרחוב לבש מעליו או במקומו (בימות הקיץ החמים) את הקפטאן.
לבוש הגברים > לבוש תחתון

בעבר, במקום מכנסיים היו לובשים מַיְזַר או חִזַאם, שהיא חתיכת בד הכרוכה מגובה המותניים עד אמצע השוקיים. כדי להחזיק את המיזר היו קושרים חתיכת בד בחוזקה על המותניים, שנקראה חִזַאם או מגער.
החל ממחצית המאה ה-20 הגיעו לתימן מכנסיים, להם קראו סִרוַאל, והם שימשו כעין תחתונים בימינו.
לבוש הגברים > כיסוי ראש > כובע

בעבר, לבשו כולם כובע הנקרא לִגֵּ'ה. הכובע היה עשוי בד, תפור שש חתיכות אחת על גבי השנייה. על הבסיס היה מכסה בד משי, עליו רקומים פסים אלכסוניים בצבע לבן, אדום או שחור. על השטח העליון היה עיגול גדול רקום במשי אדום, וסביבו שישה עיגולים קטנים יותר. מהעיגול הגדול יצאו שני פסים אלכסוניים אדומים, שירדו עד תחתית הלג'ה. היו גם סוגים של לג'ה בעלי שמונה עיגולים קטנים, והיו בעלי אחד-עשר. בדורות האחרונים הלג'ה הייתה בשימוש הרבנים בלבד.
בדור האחרון הכובע הנפוץ היה כובע לבד שחור, שנקרא כְּוַאפִי. בשבת לבשו כובע דומה, אך תפור מבד חלק, בצבע שחור או בורדו.
בעבר, לבשו הילדים כובע הנקרא עֻמַרִי עם רקמה, תפור מבד בצבע אדום לבן (דומה בצורתו ללג'ה).
לבוש הגברים > כיסוי ראש > מצנפת

סביב הלג'ה והכואפי קשרו מֲצַר, שהיא מצנפת מבד משי שחור ליום חול, ולשבת עם פסים כחולים ולבנים.
הצעירים שאינם נשואים לא קשרו מצר סביב הכובע.
לבוש הגברים > נעליים

רוב תושבי תימן כלל לא הלכו עם נעליים בימות הקיץ, אלא רק הזקנים והחולים היו נועלים נעלי עור. בימות החורף, היו לובשים סנדלי עץ, שנקראו קַבְקַאב.
לבוש הגברים > טלית

בעבר הטלית הייתה מבד ארוג פסים בצבע לבן שחור, בשם סִגַּ'אדֵּה. מאוחר יותר ארגו את הטלית אריגה יפה ועדינה, בד שחור חלק, ושמה היה שַׁמְלֵה בַּלַדִּי. בשמלה זו היו משתמשים בשבתות.
בתקופה האחרונה הטלית ליום חול הייתה נקראת שַׁמְלֵה, והיא טלית עשויה מבד שחור גס. בעשרות השנים האחרונות לפני העלייה הגדולה לארץ ישראל, רוב היהודים קנו לעצמם לשבתות טליתות ארוגות פסים שחורים או כחולים על בד לבן, שיוצרו באירופה.
בימי חול כל יהודי בצאתו לרחוב היה מקפל את הטלית ומניחה מקופלת על כתפו, כאשר מגיע לבית הכנסת מתעטף בה לקראת התפילה, ובהגיעו לביתו היה מוריד אותה. בשבת, כל יהודי בצאתו לרחוב היה מעוטף עטיפה מלאה בטליתו, ולא מניחה מקופלת על כתפו.
לבוש הנשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

יהדות צנעא
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), פרק שלישי - אורחות חיים ומנהגים, עמ' קטז-קיז
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  יהודה לוי נחום, מצפונות יהודי תימן, תל אביב, ה'תשמ"ז (1986), פרק שלישי - מלבושים ותכשיטים, עמ' 47-62
"ענתרי" בצבע בז'
שַׁמְלֵה מצמר כבשים, נעשתה בארץ
לורי קשת

| לורי קשת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרראים
שבט:: לוריים
סוג:: לורי
מין:: לורי קשת
שם מדעי
 Trichoglossus moluccanus ‏גמלין, 1788

לורי קשת שצולם בקווינסלד
לורי קשת (שם מדעי: Trichoglossus moluccanus) הוא תוכי ממשפחת הדרראים משבט הלוריים. מקורו של לורי הקשת הוא באוסטרליה, ביערות הגשם לאורך החוף המזרחי, מצפון קווינסלנד עד לאוסטרליה הדרומית. שמו באנגלית מבטא את הצבעוניות שלו (Rainbow Lorikeet). לורי קשת הוא תוכי חברתי החי בלהקות. הפרטים בלהקה משתפים פעולה לצורך מציאת מזון, בניית קנים והגנה.
תיאור

תוחלת חייו של הלורי בטבע היא כ-20 שנה אך, בשבי קצת פחות. משקלו של לורי הקשת נע בין 80–160 גרם, ואורכו בין 25–30 סנטימטרים.
לורי קשת מתאפיין בארבעה צבעים בוהקים: ראשו ובטנו התחתונה בצבע כחול, חזהו ומקורו אדומים וצווארו צהוב-ירקרק בהיר. בחיבור עם החלק האחורי (גב,כנפיים וזנב) הופך לירוק, המשתלב עם כתמים צהובים לכיוון הבטן התחתונה והזנב.
הזוויגים דומים אך בדרך כלל ניתן להבחין בין הזכר, שצבעיו בוהקים, לבין הנקבה, שצבעיה דהויים במקצת, יחסית לזכר.
תזונה

בשונה משאר סוגי התוכים, הלורי אלרגי לגרעינים ואכילה שלהם עלולה לקצר את חייו לכן בטבע הלורי ניזון מנקטר פירות, חרקים אקליפטוס, מברשת בקבוק, גרווילאה (סוג של עץ)
כמו כן ניזונים גם מפרחים, ניצנים ופירות.
בשבי הלורי קשת מואכל בדייסה שמיועדת לו, כופתיות (שאינן מומלצות להם מבחינה בריאותית) וכתוסף מקבלים גם פירות כמו: תפוחים, אגסים, ענבים, פירות הדר.
רבייה

הלורי מגיע לבגרות מינית בממוצע בגיל שנה וחצי.
עונת הקינון והרבייה מתחילה בחודש מרץ ושיאה בחודש אפריל. הנקבה מטילה בין 2–3 ביצים והדגירה עליהן נמשכת כ-25 ימים. חודש לאחר הבקיעה הגוזלים מסיימים להצמיח את נוצותיהם. לצעירים נוצות שחורות ורק לאחר 12 שבועות יצמיחו את נוצותיהם הצבעוניות.
הערות שוליים

↑  לורי קשת באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558847505171
לווייתן מקור בליינוילי

| לווייתן מקור בליינוילי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני מקור
סוג:: מזופלודון
מין:: לווייתן מקור בליינוילי
שם מדעי
 Mesoplodon densirostris ‏בלנוויל, 1817
תחום תפוצה


לווייתן מקור בליינוילי (שם מדעי: Mesoplodon densirostris) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. המין קרוי על שם הביולוג הימי אנרי דה בלנוויל (1777 – 1850) והוא מבין המינים הנפוצים והמוכרים ביותר בסוגו. הוא חי במרבית האוקיינוסים כולל באזורי הקוטב.
מאפיינים

זהו לווייתן בעל גוף שרירי, מוצק ומוארך יחסית ואצל הזכרים ישנם לסתות בעלות לסת אחורית מוגבהת עם שתיי שיניים בקדמתה והם בולטות מעל העיניים, כולל כשהפה סגור ושאר הראש שטוח. הלסתות בינוניות באורכם ובעלי מראה של מקור, מה שנתן להם את שמם.
אורכם הממוצע של לווייתנים אלה 4.4 מטר ומשקלם 800 ק"ג אצל הזכרים ו4.6 מ' ומשקל 1 טון אצל נקבות. הצאצאים נולדים במשקל 60 ק"ג ואורכם 1.9 מטר. צבעם אפור כהה ולזכרים ישנם צלקות מנשיכות כרישים קטנים.
מינים אלה שוכנים בכל האוקיינוסים הטרופיים, הרחק מהיבשה בדרך כלל בעומק 1,300-1,600 מ', שם בעומק הם צדים דיונונים ודגים. הם חיים בקבוצות קנות ונוטים להימנע מהשמעת רעשים בגובה 150 מ' מפני המים, להגנה מפני לווייתן האורקה הטורף.
הם נמצאו גם בימים צפוניים ודרומיים יותר מכרגיל, בנובה סקוטיה, איסלנד, איי בריטניה, יפן, ריו גראנדה דו סול, צ'ילה, דרום אפריקה, טסמניה וניו זילנד. מדי פעם עולים פרטים שלהם בטעות על החוף ובדרך כלל מתים שם.
מצב שימורם הוא ללא חשש.
הערות שוליים

↑  לווייתן מקור בליינוילי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565541605171
כינוי מקור מבוקר

פלפלים מאפלאסיון Espelette
כינוי מקור מבוקר (בצרפתית: Appellation d’origine contrôlée; בראשי תיבות AOC) הוא תו התקן הצרפתי הניתן לאזורים גאוגרפיים מסוימים בצרפת עבור ייצורם של יינות, גבינות, חמאה ומוצרים חקלאיים נוספים, שכולם תחת חסותו של המכון הלאומי לכינויי מקור (INAO). התקן מבוסס על עקרון ה"טרואר", המבכר את מאפייניה הייחודיים של סביבה גאוגרפית מסוימת, טבעה ואנשיה.
היסטוריה

ראשיתו של כינוי המקור המבוקר במאה ה-15, כשגבינת רוקפור זכתה לפיקוח לפי צו של הפרלמנט. החוק הצרפתי הראשון לגבי גידול גפנים לפי מקום גידולן נקבע ב-1 באוגוסט 1905. החוק המודרני הראשון לעומת זאת, נחקק ב-6 במאי 1919, עת הועבר החוק להגנה על מקום הייצור, תוך פירוט האזור והקומונה שבהם מוצר נתון צריך להיות מיוצר. ב-30 ביולי 1935, הוקם המכון הלאומי לכינויי מקור, כחלק ממשרד החקלאות הצרפתי, במטרה לפקח על תהליכי היצור של היין. ביין עמק הרון, הברון פייר לה רואה, עורך-דין וכורם של יין שאטונף-די-פאף, הצליח להשיג הכרה רשמית באפלאסיון (האזור הגאוגרפי עליו חלות תקנות יצור המוצרים החקלאיים) "קוט די רון" ב-1937.
חותמת כינוי המקור המבוקר נוצרה והוענקה במסגרת החוק הצרפתי בשנות החמישים, שנות השישים ושנות השבעים. ב-2 ביולי 1990, הורחבו תחומי אחריותו של המכון הלאומי לכינויי מקור מעבר ליינות וחלו על מוצרים חקלאיים נוספים.
האזורים שקיבלו את כינויי המקור המבוקרים שונים בגודלם. כמה מהם משתרעים על-פני אזורי אקלים וסוגי אדמה שונים, בעוד אחרים קטנים ואחידים באופיים. לדוגמה, אפלאסיון קוט די רון מכסה כ-400 קילומטרים מרובעים. אך בתוך אזור זה ניתן למצוא את אחד האפלאסיונים הקטנים ביותר, שאטו גרייה, ששטחו נמוך מ-4 הקטאר (9.8 אקרים).
האכיפה

המכון הלאומי לכינויי מקור ערב לכך שכל מוצרי האפלאסיון ימלאו אחר כללים קפדניים ואמות מידה מוגדרות היטב. הארגון מדגיש שמוצרי האפלאסיון ייוצרו באופן מסורתי ועקבי בעזרת חומרי גלם מיצרנים מסוימים ובאזורים גאוגרפיים המיועדים לכך.
על פי החוק הצרפתי, אין זה חוקי לייצר ולמכור מוצר תחת אחד מהאפלאסיונים המפוקחים, מבלי שהם עמדו בכל התקנות הנדרשות מהאפלאסיון. ניתן לזהות את מוצרי האפלאסיון לפי החותמת המודפסת על תווית היינות או בגבינות, על הקליפה.
מדיניות התווית המחמירה יכולה להוביל לבלבול, במיוחד במקרים שערים חולקות אותו שם שניתן לאפלאסיון. אם שמו של אפלאסיון נקרא כשם עיר שהיא מקור אותו מוצר, אסור ליצרן, שחייב לפי החוק לכתוב את מקום יצורו של המוצר על-גבי התווית, לכתוב את שמה המלא של העיר אם לא עמד בכל התקנות של האפלאסיון. בנוסף למקור הייצור נדרש היצרן המבקש לקבל את שם האפלאסיון, למלא גם את התקנות של סוג חומרי הגלם, תהליכי היצור, כמות היצור וכך הלאה. הוא נדרש גם לכתוב על התווית מיקוד דואר מסוים בלבד. לדוגמה, קיימות תריסר ערים במחוז אוד שבשמן כלולה המילה קאבארדס (Cabardès), אחדות מהן אינן נמצאות אפילו בגבולות הגאוגרפיים של אפלאסיון קאבארדס. כל כרם שמייצר יין באחת מהערים הללו אסור שיזכיר את שם העיר על-גבי תווית המוצר.
יין

קיימים כיום 300 אזורי יין בצרפת שקיבלו אישור להשתמש בכינוי מקור מבוקר ורשאים לשאת את שם האפלאסיון על תווית הבקבוק.
החקיקה הנוגעת לשמות הכרמים המקבלים את חותמת האפלאסיונים מהווה אתגר לחובבי יין שאינם בקיאים היטב בשיטה. לעיתים, סיווגים מיוחדים או אופייניים דורשים ידע בחוקי תוויות אזוטריות. מאידך, בעוד שתהליך האישור לשימוש בשם האפלאסיון על התווית נאכף עד למילימטר, הפיקוח על איכות היין בבקבוק פחות קפדני. בעוד שהטועם העיוור מאשר את היין כדי לקבל את סיווג האפלאסיון, הטעימה מתבצעת לעיתים קרובות לפני שהמוצר מבוקבק, ובידי מומחה מקומי שייתכן שיש לו קשרים עם סוחרי היינות המקומיים. אפילו אם הטועם הוא אובייקטיבי, ייתכן שדוגמית היין לא נלקחה מהמוצר המקורי ואין כמעט שום דרך לוודא שהיין הסופי שמבוקבק הוא זהה לדוגמית של האפלאסיון המקורי.
גבינות

ב-1925 הפכה הרוקפור לגבינה הראשונה שזכתה לסיווג אפלאסיון משלה, ומאז קיבלו יותר מ-40 גבינות מעמד של אפלאסיון.
עופות

ב-15 באוגוסט 1957, האספה הלאומית העניקה מעמד של אפלאסיון לעוף ברס.
אזוביון

ב-1981, ניתן סיווג האפלאסיון ל"אוט-פרובאנס לבנדר אסנטיאל אויל" (Haute-Provence Lavender Essential Oil). הוא מתייחס למוצר איכותי מאוד ונוגע רק לשמן האתרי של אזוביון רפואי מובחר. השדות חייבים להיות ממוקמים באזור ששוכן בגובה של לפחות 800 מטרים. השטח הגאוגרפי כולל 284 קהילות באזורי האלפים של פרובאנס עילית, האלפים העליונים, דרום וווקלוז.
עדשים

עדשים מלה פוי-אן-ולה קיבלו מעמד של אפלאסיון.
דבש

דבש מהאי קורסיקה זכה למעמד של אפלאסיון. ישנם שמונה זנים מוכרים של דבש קורסיקני: Printemps, Maquis de printemps, Miellats du maquis, Châtaigneraie, Maquis d'été ו- Maquis d'automne.
חרדל

חרדל דיז'ון לא זכה במעמד של אפלאסיון.
חמאה

החמאות שזכו למעמד של אפלאסיון הן מהאזורים הגאוגרפיים: שראנט, השראנט הימי, ויין, דה-סוור וונדה. חמאת פואטו-שאראנט זכתה למעמד של אפלאסיון ב-1979.
ארצות אחרות > באירופה

ארצות רבות מבססות את מערכת בקרת שמות המקומות שלהן על סיווג כינוי המקור המבוקר הצרפתי. Denominazione di origine controllata ו-Denominazione di origine controllata של איטליה הולכים בעקבות המודל שהתוותה צרפת בשיטת האפלאסיונים שלה.
השיטה הספרדית Denominación de Origen של ספרד דומה מאוד, הסיווג של יין ריוחה ב-1925 ושרי ב-1933 קדמו למערכת האפלאסיונים הצרפתית במספר שנים והראו שמערכת הסיווגים הספרדית התפתחה במקביל במידה מסוימת. בדומה לכך, Qualitätswein bestimmter Anbaugebiete הגרמנית היא מערכת כללים לסיווג יינות שמבוססת על אזורים גאוגרפיים, אולם היא שונה ממערכת האפאלסיונים הצרפתית במידה רבה. השיטה הגרמנית נחשבת בדרך-כלל כפחות יוקרתית ודומה יותר ל-Vin de pays או ל-VDQS הצרפתיות.
Denominação de Origem Controlada של פורטוגל, Districtus Austria Controllatus של אוסטריה, שיטת סיווג היינות של דרום אפריקה ו- AOC-IGP של שווייץ הן כולן דומות למערכת האפלאסיונים הצרפתית.
מסתבר ששיטת האפלאסיונים השפיעה גם על מערכת חוקי המעמד הגאוגרפי המוגן של האיחוד האירופי.
ארצות אחרות > בארצות הברית

American Viticultural Area ‏(AVA) היא סיווג אזורי יין בארצות הברית שמאפיינת אזורים גאוגרפיים, עם גבולות המוגדרים בידי לשכת המסחר והמיסוי של האלכוהול והטבק (Alcohol and Tobacco Tax and Trade Bureau ובקיצור TTB) של מחלקת האוצר של ארצות הברית אפילו משתמש בטרמינולוגיה המשפטית של "אפלאסיון של מקור היין" על-מנת לתאר את מיקום בציר היינות. סימול AVA על-גבי התווית מציין ש-75% מהיין מגודל במקום המוזכר. בדרך-כלל האפלאסיון של היין פשוט מציין מה מקורם של הענבים, אף על פי שיש מקרים מיוחדים. אם האפלאסיון הוא מדינה, 100% מהענבים שמרכיבים את היין חייבים לבוא מהמדינה המצוינת. אם יין מקבל את הענבים ממדינה שכנה (לדוגמה, סוחר יינות קליפורני משיגים את הקברנה סוביניון שלו ממדינת וושינגטון, האפלאסיון המותר היחידי הוא "אמריקני".
ארצות אחרות > בקנדה

בקנדה הממשלה מפקחת על תקינת יין שנקראת Vintners Quality Alliance‏ (VQA). מיישמים אותה רק לגבי יינות קנדים, ורק בפרובינציות של אונטריו וקולומביה הבריטית.
ארצות אחרות > סוגיות של סחר בינלאומי

מחוץ לארצם, ההגנה על מעמד האפלאסיונים של מוצרים מקומיים קשה, במיוחד מנקודת ראות משפטית. כמה ארצות לא משמשות בשיטת סיווג גאוגרפית לגבי המוצרים שלהן, ולכן מוצרים שמצוינים ככינוי מקור מבוקר בצרפת, לדוגמה, יכולים להתנגש עם מוצרים זרים שטוענים למקור גאוגרפי דומה, אפילו שהם לא מוכרים ככאלה בידי מערכת האפלאסיונים הצרפתית. במקרים כאלה, צרפת (או כל מדינה אחרת) חותמת על הסכמים דו-צדדיים עם מדינות אחרות, שלפיהן החותמים מסכימים להכיר במעמד מיוחד של רשימת מוצרים, או שהן יכולה לחוקק חוקים או הסכמים ברמת ארגון הסחר העולמי.
מאחר שלכל מדינה יש מערכת חוקית והחקלאית משלה, כך גם יחסי המסחר הספציפיים שונים ממקרה למקרה. כמו כן, לפעמים נוצרות סתירות בין סימנים מסחריים או אמות מידה גאוגרפיות. לדוגמה, בקנדה רק יינות קנדיים יכולים לקבל את התווית של VQA, אולם ניתן לרשום סימנים מסחריים אחרים תחת זכויות קניין רוחני. הבעלים של הסימן המסחרי מורשה למכור רישיונות ולהשתמש בהם למוצרים מסוימים העומדים בקריטריונים שלו. מכאן שבמקרה של יינות, סימן מסחרי של שיטת האפלאסיונים הצרפתית היא בבעלות רפובליקת צרפת, בעוד סימן מסחרי אחר הוא בבעלות מזון דה פוטאיי, יצרן יין ששותפה בו החברה הממשלתית "תאגיד האלכוהול של קוויבק" (Société des alcools du Québec).
ראו גם

המכון הלאומי לכינויי מקור
טרואר
אפלאסיון
עוף ברס
אזוביון רפואי באבאיי דה סנאנק במחוז ווקלוז
חרדל דיז'ון
לוקא לאוואלי

לוקא לאוואלי (בצרפתית: Lucas Lavallée; נולד ב-18 בפברואר 2003 בארמנטייר שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בקבוצת דנקרק מליגת המשנה הצרפתית, בהשאלה מפריז סן-ז'רמן.
קריירת מועדונים

לאוואלי גדל במחלקות הנוער של דנקרק, ליל ופריז סן-ז'רמן, ושיחק בקבוצות המילואים של ליל ופריז סן-ז'רמן. ב-19 ביולי 2023 הושאל למשך עונת 2023/2024 לדנקרק מליגת המשנה הצרפתית.
קריירה בינלאומית

לאוואלי נכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.
הערות שוליים

↑  Lucas Lavallée extends and joins USL Dunkerque on loan באתר הרשמי של פריז סן-ז'רמן, 19 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  LE GROUPE POUR LA COUPE DU MONDE באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצרפתית, 10 במאי 2023 (בצרפתית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוקא לאוואלי".
לובסנג סנגאי

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1968 (בן 56) דרג'ילינג, הודו 
 מדינה:  הודו הודו
 השכלה:  אוניברסיטת דלהי  בית הספר למשפטים בהרווארד 
 תפקיד:  קלון טריפה (8 באוגוסט 2011–2012)  סיקיונג (2012–14 במאי 2021) 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית הלאומית של טיבט 
 השקפה דתית:  בודהיזם טיבטי 
 
לובסנג סנגאי הוא פוליטיקאי טיבטי ומשפטן ששימש כנשיא המנהל המרכזי הטיבטי (CTA) בין השנים 2011–2021. הוא הראשון שהחזיק בתפקיד זה ללא רקע דתי והראשון שנולד מחוץ לטיבט. במהלך כהונתו כנשיא, פעל לקידום אוטונומיה אמיתית לטיבטים בתוך סין.
ראשית חייו

לובסנג סנגאי נולד בשנת 1968 במחנה פליטים טיבטי בדרג'ילינג, הודו. אביו, שהיה נזיר בודהיסטי לשעבר, עבד בגידול בקר וחתך כדי לממן את חינוך בנו. סנגאי למד באוניברסיטת דלהי, שם קיבל תואר ראשון במשפטים (LLB) והצטרף לארגון נוער טיבטי, שם הפך לחבר בהנהלה המרכזית של הארגון הפועל למען עצמאות טיבט.
לאחר סיום לימודיו בדלהי בשנת 1994, סנגאי התקבל לאוניברסיטת הרווארד שם השלים תואר שני במשפטים (LLM) ותואר דוקטור במשפטים (SJD). בשנת 2004, קיבל את פרס Yong K. Kim על מצוינות בעבודת הדוקטורט ותרומה להבנה של מזרח אסיה בהרווארד.
קריירה

סנגאי נבחר בשנת 2011 לנשיא המנהל המרכזי הטיבטי, בעקבות החלטתו של הדלאי לאמה ה-14 לוותר על סמכויותיו הפוליטיות לטובת המנהל המרכזי הטיבטי. במהלך כהונתו, סנגאי המשיך לדחוף למען אוטונומיה טיבטית אמיתית במסגרת החוק הסיני, בהתאם לגישת ה-"Middle Path" (הדרך האמצעית), המציעה אוטונומיה אמיתית לטיבטים במסגרת סין, אך לא עצמאות מלאה.
כחלק מתפקידו, סנגאי נאלץ לנסוע רבות בין קהילות טיבטיות בכל רחבי העולם כדי לשמר קשרים ולתמוך במאבקם. הוא ביקר כמעט בכל ההתנחלויות הטיבטיות בהודו, כמו גם בקהילות טיבטיות גדולות בצפון אמריקה ובאירופה.
קריירה > דיאלוג עם סין ויחסי חוץ

סנגאי השקיע מאמצים רבים בניהול דיאלוג עם סין על מנת להשיג אוטונומיה אמיתית לטיבט. עם זאת, נושא זה נשאר מאתגר בגלל המתח והיחסים המורכבים בין סין לקהילה הטיבטית בגלות. במהלך כהונתו, הוא הצליח לשמר את התמיכה הבינלאומית בטיבט והשתתף בפגישות רבות עם מנהיגים גלובליים כדי לקדם את ענייני הטיבטים..
חייו האישיים

לובסנג סנגאי הוא אזרח אמריקאי, ולמד גם באוניברסיטת הרווארד, שם הוא משמש כחוקר וכמרצה בתוכנית ללימודי משפט מזרח אסיה. במהלך שנותיו בהרווארד, ארגן שבעה סבבים של מפגשים וכנסים בין מלומדים טיבטים, מערביים וסינים, כולל מפגש היסטורי בין הדלאי לאמה ל-25 מלומדים ותלמידים סינים.
הערות שוליים

↑  Lobsang Sangay | Biography, Education, & Facts | Britannica, www. britannica.com (באנגלית)
1 2 3  −tibetan-leader-from-harvard-to-dharamsala/ Journey of an Exile Tibetan Leader: From Harvard to Dharamsala, South Asia Institute
1 2 3  Anuradha Sharma, Interview: Lobsang Sangay, thediplomat.com (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  The View From Dharamshala: Tibet, China, and the world (A Chat with Lobsang Sangay) | A&S Departments, caps. cornell.edu, ‏2023-11-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1192540565  ISNI: 0000 0000 5409 7072  LCCN: no2003035350  VIAF: 7076471   WorldCat (עם VIAF): 7076471
לובניה

לובניה (ברוסית: Ло́бня) היא עיר במחוז מוסקבה, רוסיה, הממוקמת כ-30 קילומטרים צפונית מערבית למוסקבה.
היסטוריה

לובניה נוסדה בשנת 1902 וקיבלה מעמד של עיר בשנת 1961.[דרוש מקור]
הערים הקרובות ביותר ללובניה הן זלנוגרד, דולגופרודני ומיטישקי.
היסטוריה > קראסנאיה פוליאנה בקרב על מוסקבה

ההתקפה הגרמנית שהתחילה את הקרב על מוסקבה החלה ב-2 באוקטובר 1941. המתקפה הביאה את הכוחות הגרמנים לכבוש את הכפר קראסנאיה פוליאנה (כיום בעיר לובניה) לצפון מערב מוסקבה. קראסנאיה פוליאנה נכבשה ב־30 בנובמבר על ידי הוורמאכט בפיקודו של אריך הופנר. דבר זה משתמע על ידי רבים כנקודה הקרובה ביותר למוסקבה, שכבשו הכוחות הגרמנים.
מתקפת הנגד של הצבא הסובייטי בגין "הסרת האיום המיידי על מוסקבה" החלה ב-5 בדצמבר בחזית הצפון-מערבית (האזור סביב קראסנאיה פוליאנה ולובניה). בשל מתקפת הנגד, הכוחות הגרמניים נסוגו לאחור.
ארכיטקטורה

הסביבה עשירה באתרים ארכיטקטוניים, כגון אחוזת הנאו-גותית של מרפינו הממוקמת 9 קילומטרים מצפון מזרח. הארמון בסגנון הגותי, דומה לטירה מימי הביניים, גרם מדרגות מחבר אותו לרציף מאבן לבנה ליד הנהר, המעוטר בפסלים של גריפינים. יש גם גשר גותי, אורוות ושני פארקים אנגליים עם רוטונדות ציוריות.
כנסיית ניקולס הקדוש בפרוזורובסקויה
כנסיית המנדליון הקדוש בקיובו, לובניה
אישים מפורסמים

מיכאיל מישוסטין – ראש ממשלת רוסיה
הערות שוליים

↑  119 - Winter is Here! The failure of Barbarossa - WW2 - December 5, 1941, נבדק ב-2021-09-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535837605171  GND: 4614861-9  MusicBrainz: fe502f62-72ad-44fb-99fc-5a07eb7f8528