stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאו-ליברליזם
מאפייני הנאו-ליברליזם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

רונלד רייגן, אוגוסטו פינושה ומרגרט תאצ'ר הם פוליטיקאים הידועים במדיניותם הנאו-ליברלית
מספר חוקרים מאפיינים את הנאו-ליברליזם במספר מרכיבים:
הסרה של חסמים בפני תנועה חופשית ובין-לאומית של סחורות, שירותים והון.
צמצום רגולציה על הפעילות הכלכלית, וליברליזציה של השווקים הפיננסיים.
אימוץ עקרונות השוק החופשי כאתיקה הרלוונטית גם לפעולות חברתיות שאינן בזירה הכלכלית כגון ממשל וחינוך.
הפרטה והסחרה של נכסי ציבור ושירותים ציבוריים.
ריסון תקציבי (בין היתר באמצעות כללים פיסקליים) ומשמעת מוניטרית.
חיזוק כוחם של פקידים מקצועיים מתחומי הניהול, המשפט והכלכלה, הנתפסים כפועלים באופן 'רציונלי', על פני כוחם של פוליטיקאים ונבחרי ציבור שנבחרו באופן דמוקרטי, הנתפסים כפועלים באופן 'פופוליסטי'.
חיזוקן של אליטות כלכליות ותאגידים (בין היתר של תאגידים בין-לאומיים במשק הלאומי) – הנהנים מהשפעה גוברת על השלטון, וממדיניות המיטיבה עימם.
הקטנת חלקה של הממשלה במשק וצמצום מדינת הרווחה.
צמצום השקעתם של משאבים ציבוריים בביטחון התעסוקתי של עובדים, וצמצום כוחם של האיגודים המקצועיים.
נאו-ליברליזם בישראל

בשנותיה הראשונות נשלטה מדינת ישראל על ידי תנועת העבודה והתפיסה השלטת בה הייתה זו של מדינת הרווחה. החל משנות ה-80, ובמקביל לתהליכים דומים בבריטניה ובארצות הברית, הלכה וצברה תפיסת העולם הנאו-ליברלית עוצמה בישראל, והפכה למתוות מדיניות. רבים רואים בתוכנית הייצוב משנת 1985 את נקודת המפנה בתפיסה החברתית-כלכלית בחברה הישראלית – ואת תחילת יישומה של מדיניות נאו-ליברלית. תוכנית זו כללה בין היתר קיצוץ בהוצאות הממשלתיות, הגבלה של המדיניות המוניטרית, צמצום הסובסידיות על מוצרי יסוד, וחקיקת חוק ההסדרים. נקודה מרכזית נוספת הייתה בשנת 1995, אז נבחר חיים רמון לראשות ההסתדרות – שהייתה לא רק איגוד עובדים, אלא הייתה גם בעלת עוצמה משקית והחזקות רבות באמצעות חברת העובדים. רמון פעל להפרדת קופת החולים הכללית מההסתדרות – וכתוצאה מכך הצטמצם הארגון בכשני שלישים מחבריו. מאז ועד היום הצטמצם משמעותית היקף העובדים החברים וכוחן של קבוצות האינטרסים הופחת.
בשנים מסוימות החל משנות ה-90, נמדדו בחלק מהמדדים קפיצות ברמת הפערים החברתיים-כלכליים במדינת ישראל, למרות הצמיחה הכלכלית באותה תקופה. יש הקושרים זאת ביישום קיצוני של מדיניות נאו-ליברלית, שהטיבה עם קבוצה מצומצמת של אנשי הון, תעשיינים ועובדים, בעיקר במגזרי ההייטק והפיננסים. כדי לעודד את הייצוא, ממשלת ישראל סיפקה הקלות מס והטבות למספר קטן של חברות גדולות, בעיקר בתעשיית ההייטק, המאופיינת בפריון עבודה גבוה ובשכר גבוה. מדיניות זו חיזקה את המגמה של ריכוזיות הייצוא: רוב הייצוא בארץ נעשה על ידי מספר קטן של חברות במגזר ההייטק שנהנות מתמיכה ממשלתית מסיבית. מדיניות זו יצרה העדפה לא רק לחברות אלא גם לעובדים במגזר היצוא, כך שגדל משמעותית הפער בין ענפי הייצוא, המאופיינים בפריון ייצור גבוה ובשכר גבוה, ובין ענפי הייצור לצריכה מקומית, המאופיינים בפריון ייצור נמוך ובשכר נמוך. כתוצאה מכך, קבוצה קטנה של תעשיינים ועובדים נהנתה משגשוג כלכלי בעוד שאר המגזרים נותרו מאחור. אחרים טוענים שהמדיניות הנאו-ליברלית לא הייתה זו שהגדילה את הפערים אלא דווקא מדיניות ממשלתית המנוגדת לעקרונות השוק החופשי.
יש הטוענים שרבים מהפוליטיקאים בישראל, בימין ובשמאל המדיני, הם בעלי תפיסת עולם נאו-ליברלית. הפוליטיקאי המזוהה ביותר עם תפיסת עולם זו הוא בנימין נתניהו. בייחוד ניתן להצביע על מדיניות הקיצוצים במגזר הציבורי שהוביל ב-2003, בימיו כשר האוצר בממשלת שרון השנייה. זאת לצד קידום עקבי של מהלכי הפרטה, צמצום המגזר הציבורי ומאבק נגד ארגוני העובדים וקבוצות אינטרסים.
ביקורת על נאו-ליברליזם > פונדמנטליזם של שוק חופשי

רבים ביקרו את הנאו-ליברליזם כנשען באופן בלתי רציונלי על "אמונה" ביעילות של שוק חופשי, ובעדיפות אימננטית שלו על-פני תכנון כלכלי מרכזי, אף בהיעדר ראיות לכך. על-פי הביקורת, הנאו-ליברל מייחס לשוק יכולות לתיקון-עצמי והבטחת חירות, אף בהיעדר ראיות של ממש. הכלכלן פול קרוגמן טען כי "laissez-fair absolutism תרם לאקלים אינטלקטואלי שבו ההאמנה בשוק החופשי מתעלמת מהראיות". ביקורות אלו מכנות אפוא את הנאו-ליברליזם "פונדמנטליזם של שוק חופשי".
הפילוסופית הפוליטית ונדי בראון טענה שהנאו-ליברליזם הביא ל"כלכלת יתר של כל היבטי החיים", ומספר הוגים נוספים טענו כי "הפונדמנטליזם של השוק החופשי" הביא לכך שבפועל נזנחו ערכים חברתיים אחרים שלא ניתן למדוד אותם במדדים כלכליים. עוד נטען כי גישה זו הביאה לשחיקה של הדמוקרטיה, האדרה לא בריאה של אינדיבידואליזם קיצוני ודרוויניזם חברתי, ובסופו של יום אף לסדר יום כלכלי בלתי יעיל. הטיעונים הבולטים בדבר חוסר יעילות כוללים כשלי שוק, הצטברות כוח והון בידי קבוצה קטנה, ריכוזיות משקית, והזנחת ערכם של טובין ציבוריים וטובין פוזיציונליים.
ביקורת על נאו-ליברליזם > הביקורת של הליברליזם החדש

ליברליזם 'חדש', 'רוויזיוניסטי', 'מדינת רווחה', או 'ליברליזם של צדק חברתי' מאתגר את הקשר הגורדי בין חירות הפרט ושוק המבוסס על קניין פרטי. נהוג לטעון כי ישנם שלושה גורמים בעלייתו של זרם ביקורת זה. ראשית, זרם זה החל לצמוח בראשית המאה העשרים, בתקופה שבה יכולתו של השוק החופשי לאפשר מה שלורד בוורדיג' כינה "שיווי משקל של שגשוג" הועמדה בסימן שאלה. שנית, יחד עם אובדן האמון של ליברלים רבים ביכולתו של השוק החופשי להבטיח שגשוג, גבר האמון בכוחה של המדינה. השפעה רבה בהקשר זה מקושרת למדיניות הכלכלית שהובילו מדינות לאחר מלחמת העולם הראשונה, שנראה היה בשלבים מסוימים שהצליחה במידה בלתי מבוטלת. הגורם השלישי לעלייתו של הליברליזם החדש הייתה הדמוקרטיזציה שחוו המדינות המערביות, מה שהביא לכך שהמדינה נתפסה כמי שבאמת "מייצגת את הקהילה הפוליטית".
ההבחנה המרכזית בין הליברליזם החדש לליברליזם הקלאסי היא באמון בקניין הפרטי. בעוד הליברליזם הקלאסי רואה בקניין הפרטי "השומר של כל זכות אחרת" ("The guardian of any other right"), הליברליזם החדש מזהה את זכות הקניין גם כגורם בעל פוטנציאל ליצירת חוסר שוויון בלתי מוצדק בכוח.
ביקורת על נאו-ליברליזם > הביקורת של הליברליזם החדש > הביקורת הרולסיאנית

אחת המסורות המרכזיות בליברליזם החדש היא המסורת הרולסיאנית, הדנה בשאלה מה נדרש על-מנת לקיים סדר חברתי צודק.
ראו גם

ליברליזם
תלות גומלין מורכבת
פוסט-נאוליברליזם
לקריאה נוספת

פרופסור דייוויד הארווי, קיצור תולדות הנאו-ליברליזם, הוצאת מולד, 2015.
יאניס ורופאקיס, המינוטאור הגלובלי, הקיבוץ המאוחד, 2021.
ביאורים

↑  פונדמנטליזם שוק הוא כינוי ביקורתי לתפיסה השוללת באופן גורף מעורבות ממשלתית בכלכלה.
↑  אגודת מונט-פלרין (אנ') היא אגודה המקיימת מפגש שנתי שבו מתכנסים כלכלנים והוגים מן המסורת הליברלית הקלאסית מרחבי העולם.
הערות שוליים

1 2 3  US Intelectual History, The Strange, Transatlantic Career of 'Neoliberalism'
↑  Taylor C. Boas and Jordan Gans-Morse, Neoliberalism: From New Liberal Philosophy to Anti-Liberal Slogan, Studies in Comparative International Development (SCID) 44, 2009, עמ' 137-161
1 2  Harvey, David. 2005. A Brief History of Neoliberalism. Oxford, New York: Oxford
University Press.
↑  Burchell, Graham. 1996. "Liberal Government and Techniques of the Self." Pp. 19-36
in Foucault and Political Reason: Liberalism, Neo-liberalism and Rationalities of
Government, edited by Andrew Barry, Thomas Osborne, and Nikolas Rose. Chicago:
The University of Chicago Press.
↑  למשל מאמרו של הפובליציסט צ'ארלס פיטרס, Charles Peters, A NEOLIBERAL'S MENIFESTO, The Washington Monthly, 1983
↑  Gaus, Gerald F. (1994). ‘Property, Rights, and Freedom,’ Social Philosophy and Policy, 11: 209–40.
↑  Steiner, Hillel (1994). An Essay on Rights, Oxford: Basil Blackwell.
↑  Robbins, L. (1961). The Theory of Economic Policy in English Classical Political Economy, London: Macmillan.
↑  וראו גם Gaus, Gerald F.(2004). ‘The Diversity of Comprehensive Liberalisms,’ in The Handbook of Political Theory, Gerald F. Gaus and Chandran Kukathas (eds.), London: Sage, 100–114.
↑  Jessop, Bob.1994. “Post Fordism and the State.” Pp. 251-279 in Post Fordism, edited
by Ash Amin. Oxford: Blackwell.
↑  ממן, דניאל וזאב רוזנהק. 2009 .בנק ישראל - כלכלה פוליטית בעידן נאו-ליברלי. ירושלים, תל-
אביב: מכון ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד.
1 2  ד"ר אריה קרמפף, הקשר הלא מדובר בין הנאו-ליברליזם הישראלי לסכסוך הזמן הזה -מגזין למחשבה פוליטית, תרבות ומדע מבית מכון ון ליר בירושלים
1 2  שחררו את הג’יני: על שוויון טבעי ושוויון מלאכותי, באתר מידה
↑  רשומת אורח: בעיות אמיתיות, בעיות דמיוניות, באתר דעת מיעוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542361805171  BNE: XX5018112  GND: 4171438-6  HDS: 017462  LCCN: sh2005001629  NDL: 01082743  NKC: ph120784 
כהונתו של בנימין נתניהו כשר אוצר בממשלת שרון נחשבת לנקודת מפתח בכלכלה נאו-ליברלית בישראל
נטליה גוטמן

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1942 (בת 81) קאזאן, ברה"מ 
 סוגה מועדפת:  מוזיקה קלאסית 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי למוזיקה במוסקבה  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 בן או בת זוג:  אולג קגן 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  האמנית העממית של ברית המועצות  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית 
 http://www.nataliagutman.com/
 
נטליה גוטמן (ברוסית: Наталия Гутман‏; נולדה ב-14 בנובמבר 1942) היא נגנית צ'לו סובייטית-רוסית ממוצא יהודי. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות היא מתגוררת בעיקר בגרמניה.
קורות חיים

נטליה גוטמן נולדה בשנת 1942 בקאזאן לאם יהודיה. אמה הייתה נגנית פסנתר. תוך זמן קצר היא התחתנה עם נגן צ'לו רומן ספוז'ניקוב. החל מגיל חמש נטליה למדה צ'לו אצל האב ההורג ובהמשך אצל סבה שהיה בוגר הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בגיל 8 נטליה החלה ללמוד בבית ספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה וסיימה לימודי קונסרבטוריון בשנת 1964. בשנת 1968 היא סיימה לימודי המשך בלנינגרד אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ'. לפי עדותה צורת הנגינה שלה הושפעה רבות מסביאטוסלב ריכטר איתו היא הייתה ביחסי ידידות במשך שנים ואולג קוגן בעלה. אולג קוגן היה כנר בולט. הוא נפטר בשנת 1990 בגיל 54.
החל משנת 1962 נטליה גוטמן החלה להופיע. היא ביצע יצירות של מלחינים רבים. היא הופיעה ביחד עם הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, תזמורת פילדלפיה ועוד. בתחום מוזיקה קאמרית היא נגנה לצד ריכטר, אייזק שטרן, יורי בשמט, יבגני קיסין, יוליאן רחלין ונגנים נוספים.
נטליה גוטמן הייתה שופטת במספר תחרויות מוזיקה. החל משנת 1990 היא מארגנת פסטיבל שנתי לזכר בעלה שמתקיים בגרמניה. בתקופות שונות היא הייתה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה, בית ספר גבוה למוזיקה בשטוטגרט, בפריז ובאיטליה.
נטליה גוטמן זכתה במספר תחרויות מוזיקה החל מזכייה הראשונה בשנת 1959 בווינה.
על פעילותה גוטמן קיבלה מספר עיטורים ברוסיה ובגרמניה. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 2000 היא זכתה בפרס הפדרציה הרוסית.
מבעלה השני לגוטמן יש שני ילדים. הם מנגנים בתזמורות באירופה.
ביטוח מפני אובדן כושר עבודה

ביטוח מפני אובדן כושר עבודה הוא ביטוח שנועד להבטיח למבוטח גמלה חודשית במקרה שיאבד את כושר עבודתו עקב מחלה, תאונה וכדומה, לתקופה או באופן קבוע.
הגמלה המשולמת במסגרת הכיסוי הביטוחי באה להחליף את ההכנסה מעבודה, ממשלח יד או מעסק שיש למבוטח (הכנסה חייבת במס), ולכן תקבע בדרך כלל בהתאם להכנסה זו. הכנסה חייבת זו יכולה להיות משכורת (לשכיר), הכנסתו של עובד עצמאי, דיבידנדים הנמשכים על ידי בעלי מניות בחברה וכדומה.
ביטוח מפני אובדן כושר עבודה נכלל על פי חוק, כחלק אינטגרלי מקרן הפנסיה, ובתוכניות ביטוח פנסיוני אחרות על המבוטח לרכוש אותו בנפרד, תמורת פרמיה מתאימה.
לא כל מקצוע או עיסוק ניתן לבטח. אנשי צבא, למשל, אינם קבילים לביטוח זה עקב הסיכון המלווה את המבוטח בעבודתו.
סוגי פוליסות > ביטוח "מקצועי" או "עיסוקי"

מהותו של מקרה הביטוח "אובדן כושר עבודה" מוגדרת בפוליסה. להגדרה זו חשיבות רבה, משום שהיא קובעת את הנסיבות שבהן יהיה המבוטח זכאי לגמלה. פסנתרן שנפגע באצבעותיו, למשל, אינו מסוגל להמשיך בעבודתו כפסנתרן, אך עדיין יכול לעבוד במגוון רחב של עבודות אחרות.
על ההגדרה להבהיר האם אובדן כושר עבודה פירושו אובדן כושרו של המבוטח לעבוד בעיסוקו המוגדר כפי שהיה ערב קרות מקרה הביטוח (ביטוח עיסוקי), אובדן כושרו לעבוד בעבודה כלשהי המתאימה לניסיונו, הכשרתו והשכלתו (ביטוח מקצועי), או אובדן כושרו לעבוד בעבודה כלשהי.
הגדרת הכיסוי הביטוחי המקצועי כאמור תגרום לחברת הביטוח לבדוק האם המבוטח איבד את יכולתו לעבוד למעשה בכל מקצוע ועיסוק.
במרבית המקרים, למקצועות "צווארון לבן", בהם העיסוק אינו כרוך בעבודה פיזית, ניתן יהיה לרכוש כיסוי ביטוחי עיסוקי.
למקצועות "צווארון כחול" יהיה ביטוח מקצועי או הגדרת כיסוי עיסוקי לתקופה מוגבלת בלבד.
כדוגמה - שיננית. מרגע קרות מקרה הביטוח תתקיים בדיקת הכיסוי כעיסוקי לשנתיים בלבד (במהלך שנתיים ראשונות תהיה הבדיקה האם המבוטחת כשירה לעסוק בעיסוקה הספציפי). לאחר שנתיים תשלום פיצוי, תבוצע בדיקה מקצועית (שתבחן האם המבוטחת יכולה לעבוד בכל עיסוק אחר המתאים לניסיונה, הכשרתה והשכלתה).
סוגי פוליסות > כיסוי "רגיל" או כיסוי "מורחב"

הכיסוי ה"רגיל" הוא כיסוי למקרה בו איבד המבוטח את יכולתו לעבוד בשיעור של 75% או יותר.
במקרים רבים ניתן לרכוש נספח המגדיר כיסוי "מורחב" - בו מקרה הביטוח המוגדר הוא איבוד יכולתו של המבוטח לעבוד בשיעור של 25% ומעלה. הוספת נספח ההרחבה מאפשרת למבוטח לבטח את המקרה בו איבד רק חלק מיכולתו לייצר הכנסה, ושקיימת בידו יכולת להמשיך לעבוד באופן חלקי אך הכנסתו נפגעת.
דוגמאות - רופא שאיבד יכולתו לנתח אך יכול להמשיך לשמש כמרצה. נהג שעקב מצב בריאותי יוגבל במספר שעות הנהיגה להן הוא כשיר ועקב ההפחתה בשעות עבודתו תפגע הכנסתו.
הגמלה משולמת עד לקרות אחד האירועים הבאים:
החלמת המבוטח, כך שכושר העבודה חזר אליו, בהתאם להגדרות הפוליסה.
מות המבוטח.
תום התקופה שנקבעה בפוליסה (כגון גיל 60 / 65 / 67).
הגעת המבוטח לגיל פרישה (גיל שבו הוא אמור להיות זכאי לפנסיה ללא תלות במצב בריאותו).
סוגי פוליסות > ביטוח אובדן כושר עבודה "משלים"

מאחר שקרנות הפנסיה כוללות על פי חוק רכיב של ביטוח מפני אובדן כושר עבודה, ועל מנת למנוע מצב של "כפל ביטוח", השיקו חברות הביטוח מוצר ביטוח משלים המכונה ביטוח "מטריה". ביטוח זה כולל את כל הכיסויים הנכללים בביטוח אובדן כושר העבודה הפרטי, ואינם כלולים בביטוח אובדן כושר העבודה הכלול בקרן הפנסיה.
עם קרות מקרה הביטוח > תקופת המתנה

הגמלה משולמת למבוטח לאחר תקופת המתנה המוגדרת בפוליסה הנרכשת (למשל - שבועיים, 30 יום, 90 יום, 180 יום או אף למעלה מכך). המשמעות החוזית היא שמקרה הביטוח מתממש רק כאשר המבוטח איבד את יכולתו לעבוד לתקופה העולה על תקופת ההמתנה. לדוגמה - למבוטח מתקיים כיסוי ביטוחי עם תקופת המתנה של 90 יום. כאשר המבוטח איבד את יכולתו לעבוד ל-75 יום ולאחריהם חזרה לו כשירותו לעבוד - על פי הגדרת הפוליסה לא התרחש מקרה הביטוח. אין עוררין שהתרחש מקרה מצער בו המבוטח איבד את יכולתו לעבוד בפועל, אך עדיין לא קמה לו הזכאות לקבל תגמולי ביטוח. ככל שתקופת ההמתנה ארוכה יותר, הפרמיה היא מטבע הדברים נמוכה יותר.
עם קרות מקרה הביטוח > תקופת המתנה > פרנצ'יזה

ניתן לרכוש נספח לביטוח המעניק תשלום רטרואקטיבי במקרה אובדן כושר עבודה.
כיוון שבהגדרת תקופת המתנה של 90 יום ישולם תגמול חודשי במקום הכנסות החל מהחודש הרביעי, הנספח קובע תשלום רטרואקטיבי בגין חודשי ההמתנה. כך מובטח למבוטח שלמרות שתשלומי הפיצוי משולמים במקרה שאינו יכול לעבוד למעלה מ-90 יום, הוא יזכה לקבל תשלום למפרע בגין חודשי ההמתנה, כולם או חלקם.
עם קרות מקרה הביטוח > גובה התגמול החודשי

סכום התגמול המשולם בעקבות מקרה אובדן כושר עבודה הוא אחוז מסוים (בישראל מקובל 75%) מההכנסה הממוצעת של המבוטח בתקופה שקדמה למקרה הביטוח, או הסכום הנקוב בפוליסה כפיצוי חודשי, הנמוך מביניהם.
יכול להיווצר מצב שבו שכיר מפוטר מעבודתו, ממשיך לשלם את הפרמיה החודשית שהייתה ערב סיום העסקתו, אבל מוצא את עצמו לאחר מספר חודשים עם זכאות לפיצוי מופחת בלבד עקב צורת חישוב זו.
חברות הביטוח מוכנות להמשיך ולבטח שכר מינימום גם לאדם חסר הכנסה (עקרת בית / מובטל) ובלבד שהגדרת המקרה תהיה "ריתוק לבית".
עם קרות מקרה הביטוח > שחרור מתשלום פרמיה

סעיף זה אומר שבמקרה ביטוח תשלם החברה, מעבר לתגמול החודשי שמהווה חלף הכנסה, תשלום חודשי נוסף, שמהווה את הפרמיה החודשית שאמורה הייתה להיות משולמת בעבור הכיסוי הביטוחי.
כאשר מדובר בתוכנית לביטוח אובדן כושר עבודה שעומדת בפני עצמה, ללא כיסויים נוספים, חברת הביטוח משחררת את המבוטח מחובתו לשלם את הפרמיה החודשית לכיסוי הביטוחי וזאת כל עוד מקרה הביטוח מזכה את המבוטח בתגמולי ביטוח. כאשר מדובר בתוכנית ביטוח המקושרת לכיסויים ביטוחיים אחרים (למשל ביטוח חיים), תשחרר חברת הביטוח את המבוטח מהתחייבותו לשלם את הפרמיה החודשית בעבור כל הכיסוי הביטוחי שקיים בתוכנית.
כאשר מדובר בתוכנית ביטוח המקושרת לחיסכון הפנסיוני, במקרה ביטוח תשחרר חברת הביטוח את המבוטח להמשיך ולשלם את הפרמיה ולמעשה תמשיך את החיסכון במקום העובד והמעביד. במקרה כזה החיסכון הפנסיוני ימשיך להצטבר לעובד כאילו הוא עדיין עובד והמעסיק ממשיך בהפקדות חודשית. כך, כאשר יגיע המבוטח לגיל פרישה, ותגמולי הביטוח יפסיקו להיות משולמים לו, תעמוד לרשותו התוכנית הפנסיונית לצורך תשלומי פנסיית זקנה כאילו עבד וחסך כל השנים.
רגולציה בישראל

על פי הנחיות המפקח על הביטוח חייב ביטוח למקרה אובדן כושר עבודה להיות משולם עד גיל 60 לפחות. כל תשלום אחר, לתקופה קצובה של חודשים או שנים (פיצוי ל-36 חודשים או ל-60 חודשים וכדומה), שאינו מבטיח תשלום עד גיל 60 לפחות, אינו מוגדר כביטוח אובדן כושר עבודה.
רגולציה בישראל > מיסוי

סעיף 32(14) לפקודת מס הכנסה קובע כללים לפיהם פרמיה לביטוח מפני אובדן כושר עבודה, הנרכשת בשל הכנסת עבודה, כשכיר או כעצמאי, תוכר כהוצאה מותרת בניכוי.
סעיף 3(א) לפקודת מס הכנסה קובע כי סכום המשולם למבוטח בגין ביטוח מפני אובדן כושר עבודה הוא בגדר הכנסה החייבת במס הכנסה, וסעיף 9א לפקודה קובע כי להכנסה זו יינתן פטור ממס בדומה לזה הניתן לקצבה.
שחקן ילד

שירלי טמפל (1933)
ג'ודי פוסטר (1974)
מקולי קאלקין (1992)
המונח "שחקן ילד" מתייחס בדרך כלל לילדים שהשיגו הכרה מקצועית כשחקנים בילדותם (מתחת לגיל 14). המונח מתייחס בעיקר לילדים שהופיעו בהצגות תיאטרון, בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה, אך גם למבוגרים אשר זכו לפרסום ניכר בקריירת המשחק שלהם כאשר היו ילדים.
שחקנים רבים שזכו לפרסום ניכר כאשר היו ילדים מתקשים לשמור על ההצלחה כאשר הם מתבגרים, בעיקר בשל טייפקאסטינג. מקולי קאלקין ולינדזי לוהן הם שני שחקנים שזכו לפרסום ניכר במיוחד בילדותם, אשר בסופו של דבר חוו קשיים בקריירה בשל[דרוש מקור] התהילה הרבה לה זכו בגיל צעיר. לעומת זאת, ישנם גם שחקנים רבים שזכו לפרסום ניכר במיוחד בילדותם, אשר נשארים שחקנים מצליחים גם כאשר הם הופכים מבוגרים – לדוגמה, ג'ודי פוסטר, ששיחקה בגיל 12 בסרט "נהג מונית" (1976) והמשיכה לשחק בסרטים מצליחים לאחר שהתבגרה.
נושא הרווחים מקריירת המשחק של שחקנים ילדים נתון לעיתים למחלוקת, ולפני שנות ה-30 היה זה נפוץ שהשחקנים הילדים לא זכו ליהנות מרווחים אלו. מקרה שהוביל לשינוי בנושא הוא זה של השחקן ג'קי קוגן, שהרוויח כשחקן בילדותו סכום המוערך ב-3 עד 4 מיליון דולר (48 עד 65 מיליון דולר לערך לפי השער ב-2012), אך הכסף בוזבז בידי אימו ואביו החורג, ארתור ברנשטיין, על מותרות כגון מעילי פרווה, יהלומים ומכוניות יוקרה. תביעה משפטית של קוגן נגד אימו הניעה את חקיקת "חוק ההגנה על ילדים שחקנים" (California Child Actor's Bill), שנחקק בקליפורניה בשנת 1939, הידוע גם בשם "חוק קוגן" (Coogan Law או Coogan Act). החוק דורש שמעסיקו של שחקן-ילד ישמור 15% מהרווחים בקרן ייעודית (שנקראת לרוב "חשבון קוגן", Coogan Account), ומגדיר את הטיפול בתחומים כמו השכלה, שעות עבודה וימי מנוחה.
שחקנים ילדים בולטים

הרשימות ממוינות לפי שנת הלידה של השחקנים. בסוגריים מצוין הגיל בו השחקנים היו בעת הופעת הבכורה שלהם.
שחקנים ילדים בולטים > בישראל

רותם אבוהב - ילידת 1976 (בגיל 8)
אושרי כהן - יליד 1984 (בגיל 10)
מיכאל מושונוב - יליד 1986 (בגיל 4)
תום אבני - יליד 1986 (בגיל 10)
יון תומרקין - יליד 1989 - (בגיל 10)
אליעד נחום - יליד 1990 (בגיל 6)
עדי ביטי - ילידת 2001 (בגיל 5)
בר מיניאלי - ילידת 2001 (בגיל 8)
שחקנים ילדים בולטים > בארצות הברית

| --- | --- |
 ג'קי קוגן - יליד 1914 (בגיל 5)  מיקי רוני - יליד 1920 (בגיל 6)  ג'ודי גרלנד - ילידת 1922 (בגיל 12)  שירלי טמפל - ילידת 1928 (בגיל 3)  רון הווארד - יליד 1954 (בגיל 5)  אניסה ג'ונס - ילידת 1958 (בגיל 8)  ג'ודי פוסטר - ילידת 1962 (בגיל 5)  גארי קולמן - יליד 1968 (בגיל 9)  ריבר פיניקס - יליד 1970 (בגיל 12)  קורי פלדמן - יליד 1971 (בגיל 8)  הנרי תומאס - יליד 1971 (בגיל 10)  ויל ויטון - יליד 1972 (בגיל 9)  סת' גרין - יליד 1974 (בגיל 10)  דרו ברימור - ילידת 1975 (בגיל 3)  מים ביאליק - ילידת 1975 (בגיל 13)  פרד סבאג' - יליד 1976 (בגיל 9):  מקולי קאלקין - יליד 1980 (בגיל 8)  כריסטינה ריצ'י - ילידת 1980 (בגיל 9)  נטלי פורטמן - ילידת 1981 (בגיל 12)  ג'סטין טימברלייק - יליד 1981 (בגיל 11)  ג'וזף גורדון-לוויט - יליד 1981 (בגיל 7)  ג'סיקה אלבה - ילידת 1981 (בגיל 11)  מרי קייט ואשלי אולסן - ילידות 1986 (בגיל שנה)  אמנדה ביינס - ילידת 1986 (בגיל 10)  לינדזי לוהן - ילידת 1986 (בגיל 10)  שיה לה-באף - יליד 1986 (בגיל 10)  הילרי דאף - ילידת 1987 (בגיל 11)  היילי ג'ואל אוסמנט - יליד 1988 (בגיל 6)  מיילי סיירוס - ילידת 1992 (בגיל 9)  דקוטה פנינג - ילידת 1994 (בגיל 6)  ג'ייקוב טרמבלי - יליד 2006 (בגיל 5)
שחקנים ילדים בולטים > בממלכה המאוחדת

ג'ולי אנדרוז - ילידת 1935 (בגיל 13)
כריסטיאן בייל - יליד 1974 (בגיל 12)
ג'יימי בל - יליד 1986 (בגיל 14)
רופרט גרינט - יליד 1988 (בגיל 11)
דניאל רדקליף - יליד 1989 (בגיל 10)
אמה ווטסון - ילידת 1990 (בגיל 11)
מילי בובי בראון - ילידת 2004 (בגיל 9)
הערות שוליים

↑  ‏"Coogan Law". SAG-AFTRA. אורכב מ-המקור ב-2016-02-15. נבדק ב-2013-05-15.‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285670505171  BnF: cb119312426 (data)  GND: 4163860-8  LCCN: sh85023522  NKC: ph182948
אולג יפרמוב

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1927 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  24 במאי 2000 (בגיל 72) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 שם לידה:  Олег Николаевич Ефремов 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  בית ספר התיאטרון האמנותי של מוסקבה (1949) 
 בן או בת זוג:  Liliya Tolmachyova  Alla Pokrovskaya 
 צאצאים:  מיכאיל יפרמוב 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1969)  פרס הפדרציה הרוסית (1997)  איל הזהב (1997)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (7 במאי 1967)  מסכת הזהב (1998)  עיטור הדגל האדום של העמל (30 בספטמבר 1977)  מדליית הפטיש והמגל (30 בספטמבר 1987)  פרס ברית המועצות (1974)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (29 בספטמבר 1969)  הקריסטל של טורנדוט (1997)  אמן העם של ברית המועצות (12 באוקטובר 1976)  עיטור לנין (30 בספטמבר 1987)  פרס הפדרציה הרוסית (2003)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (11 בספטמבר 1997)  עיטור הידידות בין העמים (10 בנובמבר 1993)  עיטור הדגל האדום של העמל (2 ביולי 1971)  פרס ברית המועצות (1983)  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליית ותיק העמל  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  גיבור העמל הסוציאליסטי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אולג יפרמוב (ברוסית: Олег Ефремов; ‏1 באוקטובר 1927, מוסקבה – 24 במאי 2000, מוסקבה) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה שלוש פעמים פרס ברית המועצות (עבור בימוי הצגות תיאטרון) ובשנת 1976 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון הוא קיבל מספר עיטורים כולל גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1987.
ביוגרפיה

אולג יפרמוב נולד במוסקבה למשפחת פקיד במערכת גולג. חלק מילדותו הוא העביר ביחד עם אביו במחנות עבודה בו הכיר את העולם התחתון. הוא אהב תיאטרון ונרשם לחוג תיאטרון לילדים. בשנת 1945 הוא התקבל ללימודים בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. בשנת 1949 לאחר סיום לימודי משחק יפרמוב לא התקבל לתיאטרון אמנותי אך קיבל הזמנה לתיאטרון לילדים העירוני. כישלון לכאורה זה הפך להצלחה כי בתקופתו תיאטרון לילדים התפתח לתיאטרון פופולרי של העיר. בתיאטרון זה יפרמוב עבד עד לשנת 1957 כאשר כבר בשנת 1955 הוא ביים את הצגתו הראשונה.
במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב לימד בבית הספר למשחק בו למד מספר שנים קודם לכן. תוך זמן קצר התגבשה סביבו קבוצה של שחקנים צעירים (אולג טבקוב, גלינה וולצ'ק, יבגני יבסטיגנייב ועוד) שהיו מעוניינים להקים תיאטרון חדש. בשנת 1956 הקבוצה הציגה את המחזה הראשון בבימוי אולג יפרמוב. לתיאטרון לא היה בניין קבוע ולכן הם נדדו בין במות שונות. התיאטרון קיבל את השם "סוברמניק" (בן זמננו). בשנת 1961 הוקצב לתיאטרון החדש בניין ישן בכיכר מאיאקובסקי. זה היה מקרה נדיר שתיאטרון חדש הוקם על ידי השחקנים ולא על ידי החלטת השלטונות. בשנת 1970 יפרמוב העלה על במת התיאטרון שהוא הקים את ההצגה האחרונה.
בסוף שנות ה-60 התיאטרון האמנותי במוסקבה היה במשבר קשה ואולג יפרמוב קיבל הזמנה לבוא לתיאטרון בתוך מנהלו. באותה תקופה היו בתיאטרון כ-150 שחקנים (לעומת כ-36 ב"סוברמניק" ממנו יפרמוב בא) שחלקם לא שיחקו כבר מספר שנים. תוך מספר שנים יפרמוב הצליח לשנות את מצב התיאטרון ועם פרוץ השינויים מספר שחקנים פופולריים הסכימו להצעת יפרמוב להגיע לתיאטרון. יפרמוב היה נוהג להזמין במאים בולטים דוגמת אנטולי אפרוס ולב דודין לביים הצגות בתיאטרון. אומנם הגעת שחקנים חדשים החזירה לתיאטרון את הקהל, אך היא גם הגדילה עוד יותר את להקת התיאטרון. יפרמוב הצליח להחזיר לבמה את השחקנים של הדור הוותיק וכן לעלות הצגות עם השחקנים הצעירים, אך עם דור הבינים של השחקנים הוא לא הצליח למצוא שפה משותפת. בשנת 1987 המשבר בתיאטרון התפרץ מחדש והוא התפצל לשני תיאטראות נפרדים. יפרמוב המשיך להוביל את ה"תיאטרון האמנותי על שם צ'כוב" עד סוף חייו.
במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב הצטלם בעשרות סרטי קולנוע החל משנת 1955 ועד לשנת 1998. הוא השתתף במספר סרטים פופולריים אצל במאים כמו אלדר ריאזנוב (הזהר מהמכונית), סרגיי בונדרצ'וק ורולאן ביקוב.
בנו מיכאיל יפרמוב גם הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ידוע.
פירמידת חעפרע

פירמידת חעפרע

הפירמידה של חעפרע (בשמו היווני: Χεφρήν- חפרן ובמצרית: ח'עפר'ע) היא הפירמידה המצרית השנייה בגובהה ובגודלה במתחם הפירמידות בגיזה שבמצרים העתיקה. הפירמידה נבנתה סביב שנת 2550 לפנה"ס בערך ונקראה בפי המצרים "וויר ח'עפרע'" שפירושו הוא "חעפרע הגדול". חעפרע (ששלט בשנים 2558–2532 לפנה"ס במהלך השושלת ה-4 במצרים) הוא בנו ויורשו של ח'ופו - בונה הפירמידה הגדולה של גיזה.