stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק שולהוף
ביוגרפיה

אביו, זלמן בן משה, היה גם הוא רב ודיין (חבר בית הדין הרבני של פראג). יצחק למד אצל רבי אפרים הכהן, ולאחר מכן נשא לאישה את בתו הצעירה אסתר. ב-1666 עבר לבודה עם חותנו, שלאחר מותו ב-1678 קיבל לידיו את ההנהגה הרוחנית של הקהילה. במהלך המצור (האוסטרי) על בודה ב-1686, הוא ובנו נתפסו, ואשתו נהרגה. הניצולים הצליחו לזהות 72 גופות של יהודים, ביניהן של אשתו אסתר - ספר הזיכרון בוורמס שומר על זכרם. למחרת המצור, ב-3 בספטמבר (בי"ד באלול ה'תמ"ו, לפי הלוח העברי), שני סוכניו של שמואל אופנהיימר רב ההשפעה, יהודי בחצר הווינאית של בית הבסבורג, שהם היו זנדר (אלכסנדר) זיסקינד טאוסק או טאוסיג, ואישה מסתורית, אלמונית שחררו אותו מהשבי תמורת כסף וכד יין. את סכום הכופר שילם לזרוס הירש, יהודי מסטומפה. את זכר שחרורו ובריחתו חגגה משפחתו מדי שנה, כ"פורים שולהוף". לאחר שחרורו נסע תחילה לניקולסבורג ולאחר מכן בחזרה לפראג, שם נישא בשנית. עם זאת, מזלו הרע המשיך ללוות אותו, הוא איבד הכל בשריפה ב-1689. הוא מת ב-19 בינואר 1733 (כ"ב בטבת, ה'תצ"ג) בפראג.
יצירותיו

יצחק שולהוף כתב על המצור ועל מות משפחתו בספר זיכרונותיו בשפה העברית בשם "הכרוניקה של בודה" ובעברית "מגילת אופן" (אופן-Ofen, הוא שמו הגרמני ההיסטורי של העיר בודה), ובשני שירי אבל האחד בשם "קינה", והשני בשם "קינה גדולה על חורבן אובן". על אף שתיאוריו אינם חסרי פניות לחלוטין בשל מצבו הנפשי, אך בתוספת מקורות זמינים אחרים, כגון דיווחי המנצחים, אנו מקבלים תמונה מפורטת של מצב היהודים בבודה במהלך שני העשורים האחרונים של השלטון העות'מאני (1686-1666) ומיד לאחר מכן. מה שנותן ליצירותיו של הרב שולהוף ערך מיוחד הוא שניתן להכיר מהן את תקופה זו של ההיסטוריה ההונגרית מהיבט אחר לגמרי, מנקודת מבטו של המיעוט היהודי בעיר.
שיר אבל "קינה"

יצחק שולהוף כתב כאמור שתי קינות על המצור על בודה ב-1686. מתוכם, שיר האבל "קינה" מציג בפני הקוראים בעיקר נתונים ביוגרפיים ואת הטרגדיה האישית של משפחת הרב-המשורר, אך אינו מכיל נתונים היסטוריים כלליים. בהערות המצורפות ליצירה הוא מסביר שכתב אותה לזכרו של בנו, כדי שיוכל להקריא אותה מדי שנה ביום השנה למותו ולבקש מחילה על חטאיו.
שיר "קינה גדולה על חורבן בודה"

בניגוד לשיר בשם "קינה", שיר זה מכיל הרבה עובדות היסטוריות ותרבותיות מעניינות המשלימות את יצירתו השלישית בנושא דומה, "מגילת אופן". חלק בלתי נפרד מהיצירה הוא הקדמה ופרשנות ממושכת במסורת ז'אנר הקינה העברית המוקדמת המודרנית, המסבירה את הסמליות המורכבת וחושפת מידע נסתר לקורא, ולכן היא הכרחית בהחלט להבנת קריאת היצירה. השיר בנוי כמעט כולו על דגם של צנטו-שירה כמו של ורגיליוס (צנטו=פרטים בודדים מתוך שירים שונים של משורר אחד או יותר, המורכבים בצורה כזו שנוצרת משמעות חדשה לחלוטין), מתוך ציטוטים מקראיים של מספר מילים, השאובים בעיקר ממגילת איכה ומתהילים. בשיר האלפביתי של 22 חלקים מא' עד ת', ראשי הבתים נותנים את אותיות האלפבית העברי, בנוסף, הבתים א'-ז'. מכילים בסתר את חתימת המחבר ("אני, יצחק, מוֹרֵנוּ, בנו של מר ר' זלמן, הלוי") והכוונה לשם העיר כלומר ofen שהוא "תנור" בגרמנית ("עורנו השחיר כמו התנור"). בעזרת הנומרולוגיה מסתתר בו מידע נוסף כמו כינוי המחבר, השנה ושם העיר. מהשיר ומהפירוש המצורף לו ניתן ללמוד גם על כך שבבודה (Ofen) היו באותה תקופה (לפחות) שתי קהילות יהודיות: קהילה ספרדית וקהילה אשכנזית. היו שלוש קבוצות לימוד שונות של כל הלילה על בסיס שבועי (בימי שני, רביעי וחמישי), והקהילה תמכה בקביעות בעניים בארץ הקודש בכסף ללימודיהם שם ואף שילמו כופר של 2,000 טלרים עבור אסירים יהודים שנשבו באזור וינה ב-1683. האמור לעיל מלמד כיצד היהודים בבודה ניהלו חיי קהילה תוססים ומספרם היה רב.
הכרוניקה של בודה (מגילת אופן)

יצחק שולהוף כתב את יצירתו השלישי, יצירת פרוזה, באורך ספר של ממש, את הכרוניקה של בודה, ובשמו העברי "מגילת אופן" כנראה אחרי הקינה גדולה על חורבן בודה. המילה העברית "מגילה" יכולה להוות התייחסות למגילת אסתר ולמגילת איכה המקראית, שכן שני ספרים אלה שרדו לנו בצורת מגילות נפרדות. בעבודה זו מצייר יצחק שולהוף תמונה אידיאלית מאוד של השלטון הטורקי במאה ה-17 ולמרות שהוא כותב על הקיסר ההבסבורגי בכבוד אינסופי (בנוסחת הברכה החוזרת כל הזמן), כיבושה מחדש של בודה על ידי ההבסבורגים היה הטרגדיה הגדולה ביותר האפשרית עבורוֹ. הוא מתחיל את עבודתו כבר בהתחלה על ידי הצגת בודה הטורקית של המאה ה-17 כארץ כנען אמיתית של ארץ זבת חלב ודבש, שבו יש שקט מוחלט, הכל מאוד זול וזמין בקלות. הצדדים האפלים של החיים באותה תקופה, שהיו בשפע גם תחת השלטון הטורקי השוקע, אינם מופיעים כלל. הסיבה לכך היא שלקהילות היהודיות באמת היה גורל טוב יחסית תחת השלטון הטורקי. למרות שבין שאר ההגבלות חל עליהם גם המס המיוחד על לא-מוסלמים, רמה כזו של אפליה כמו במדינות רבות הנשלטות על ידי נוצרים, שבהן, בנוסף להשפלות רבות, גם רדיפת יהודים הייתה נפוצה מאוד באותה תקופה, לא היה אופייני בשלטון הטורקי. לפי שולהוף, לאידיליה זו שם קץ בבירור הרוזן אימרה טקיי, שההרס הבלתי מרוסן שלו הציתה את כעסו של הקיסר והניע אותו לצאת למלחמה נגד הטורקים. הוא כותב בהרחבה לא רק על המצור של 1686, אלא גם על המלחמות שקדמו לו ב-1683 וב-1684, וגם על המצור הלא מוצלח אז על בודה, שעם זאת הסתיים בהצלחת המצור שנמשך מ-18 ביוני עד 2 בספטמבר 1686. מהתיאור שלו עולה כי לאחר שתי אזעקות שווא היו רק כמה מגינים טורקים בעמדות והם כבר לא האמינו שהאזעקה השלישית היא אמיתית. שולהוף ומשפחתו שהו בבית הכנסת בזמן המצור. הוא מתאר בפירוט ונוקב כיצד נפרד ממשפחתו בבלבול הכללי וכיצד הוא עצמו ניצל כמעט בנס.
מקורות ראשוניים

שיר אבל (קינה) בתוך: שלמה י. שפיצר– גזה קומורוצי : מקורות עבריים לתולדות הונגריה ויהדות הונגריה מתחילת 1686 (בודפשט: MTA Judaisztikai Kutatócsoport–Osiris Kiadó, 2003.), עמודים 829–830.
קינה גדולה על חורבן בודה: שלמה י. שפיצר–גזה קומורוצי: מקורות עבריים לתולדות הונגריה ויהדות הונגריה מתחילת 1686 (בודפשט: MTA Judaisztikai Kutatócsoport–Osiris 2003.)
כרוניקה של בודה. 1686 ; תורגם מעברית. הליקון הונגרי, בודפשט, 1979 (Bibliotheca historica)
כרוניקה של בודה. 1686 ; תורגם מעברית. הליקון הונגרי, בודפשט, 1981 (Bibliotheca historica)
ספרות נוספת

שלמה י. שפיצר - גזה קומורוצי: מקורות עבריים לתולדות יהדות הונגריה והונגריה מתחילת 1686 (בודפשט: MTA Judaisztikai Kutatócsoport - Osiris Kiadó, 2003.), עמ' 827, 846–847.
פרנץ סקאי, מי בכה על בודה הטורקית (זיכרונותיו של יצחק שולהוף), בתוך: Schulhof Izsák, Budai Krónika (Helikon Kiadó, 1979), pp. 59–86.
גזה קומורוצי, תולדות היהודים בהונגריה, כרך 2. 1 (בוסטון: הוצאת Kalligram, 2012), עמ'. 536, 545–555, 558–560.
ברוך ירון, "יצחק שולהוף", בתוך: אנציקלופדיה יודאיקה, י"ד. (ירושלים: הוצאת כתר, 1972),עמודים 1004–1005.
הערות שוליים

↑  Shlomo J. Spitzer – Komoróczy Géza, Héber kútforrások Magyarország és a magyarországi zsidóság történetéhez a kezdetektől 1686-ig (Budapest: MTA Judaisztikai Kutatócsoport – Osiris Kiadó, 2003), p. 827.
↑  Komoróczy Géza, A zsidók története Magyarországon, vol. 1 (Pozsony: Kalligram Kiadó, 2012), p. 560.
↑  Purim egy emléknap a zsidó nép egy csodás megmenekülésére, a történet részleteiben a bibliai Eszter könyvében olvasható. Lásd: http://www.jewishencyclopedia.com/articles/13324-schulhof-isaac-ben-zalman-ben-moses
↑  Szakály Ferenc, Aki a török Budát elsiratta (Schulhof Izsák emlékirata), in: Schulhof Izsák, Budai Krónika (Helikon Kiadó, 1979), p. 66.
↑  Szakály Ferenc, Aki a török Budát elsiratta, pp. 59–86.
↑  Shlomo J. Spitzer – Komoróczy Géza, Héber kútforrások, p. 829–830.
↑  Shlomo J. Spitzer – Komoróczy Géza, Héber kútforrások, pp. 831–851.
↑  Szakály Ferenc, Aki a török Budát elsiratta, p. 81. – Itt olvashatjuk, hogy feltételeznek egy harmadik, szír rítusú közösséget is, külön zsinagógával.
↑  Schulhof Izsák, Budai Krónika (Helikon Kiadó, 1979.), pp. 5–55.
↑  Shlomo J. Spitzer – Komoróczy Géza, Héber kútforrások, pp. 827.
↑  Szakály Ferenc, Aki a török Budát elsiratta, pp 73–76.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275549105171  SUDOC: 144912996  VIAF: 30841258   WorldCat (עם VIAF): 30841258
שרה קתרין הוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1995 (בת 29) מונטגומרי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק  אקדמיית מונטגומרי 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה קתרין הוק (באנגלית: Sarah Catherine Hook; נולדה ב-21 באפריל 1995) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. שיחקה בסרט "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" מ-2021. בטלוויזיה, ידועה בתפקידיה בסדרה העל-טבעית של נטפליקס "חיסול ראשון" מ-2022 ומהעונה השלישית של סדרת האנתולוגיה הקומית השחורה של HBO "הלוטוס הלבן" מ-2025.
תחילת חיים

הוק נולדה וגדלה במונטגומרי, אלבמה. להוק שני אחים: ג'ורג' ופורסט. בגיל 14 החלה לקחת שיעורי פיתוח קול. בראיון סיפרה כי הוריה דחפו אותה לקריירה באופרה ורק מאוחר יותר החליטה לפנות למשחק. היא למדה באקדמיית מונטגומרי. מאוחר יותר קיבלה תואר ראשון במוזיקה עם התמחות באופרה ממכללת SUNY Purchase (אנ') בשנת 2017.
קריירה

הוק התפרסמה בזכות תפקידה כג'ולייט פיירמונט בסדרת הפנטזיה לבני נוער של נטפליקס "חיסול ראשון", ששודרה לראשונה ביוני 2022. בשנת 2024, הוק כיכבה בתפקיד ראשי בסדרת החידוש של הסדרה "משחקי פיתוי" מ-1999. ב-2025 היא שיחקה בתפקיד ראשי בעונה השלישית של הסדרה "הלוטוס הלבן".
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | I Believe | ילדה | סרט קצר |
| 2020 | Harbor from the Holocaust | מספרת | סרט תעודה |
| 2021 | לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן | דבי גלצל |  |
| 2024 | Where Shall We Start | דיאנה | סרט קצר |
| 2024 | מלכודת הרפאים | האפי |  |
| 2025 | אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה |  | פוסט פרודקשן |
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | סרט/סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | חוק וסדר: מדור מיוחד | מייגן גייל | פרק: "אנחנו חולמים על שדוני מכונה" |
| 2020 | NOS4A2 | ריקי | פרק: "עטלפים" |
| 2020 | Monsterland | אלנה מילק | פרק: "איירון ריבר, מישיגן" |
| 2021 | העמק | סינדי רלה | עונה 1, פרק 2: "ג'קוזי קפה" |
| 2021 | סיפור פשע אמריקאי | קתרין אולדיי דייוויס | 2 פרקים |
| 2021 | לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן | דבי גלצל | סרט קולנוע |
| 2022 | חיסול ראשון | ג'ולייט פיירמונט | תפקיד ראשי, 8 פרקים |
| 2024 | משחקי פיתוי | קרוליין מרטיול | תפקיד ראשי |
| 2025 | הלוטוס הלבן | פייפר רטליף | תפקיד ראשי, עונה 3 |
הערות שוליים

↑  "Sarah Catherine Hook '17 Stars in New Netflix Vampire Drama". Purchase. 3 ביוני 2022. נבדק ב-10 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jessica Radloff, The White Lotus’s Sarah Catherine Hook Knows Who You Think She Looks Like, Glamour, ‏2025-02-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Grobar, Matt. "'First Kill's Sarah Catherine Hook To Star Opposite Zak Steiner & Greer Grammar in Khalarian Entertainment's Film 'The Ghost Trap'; 'Westworld's Steven Ogg Also Set". Deadline. נבדק ב-30 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'First Kill' Star Sarah Catherine Hook Talks Season 2 Hopes" (באנגלית אמריקאית). 2022-06-17. נבדק ב-2022-07-03.
↑  Safronova, Valeriya (17 ביוני 2022). "In 'First Kill,' Hunter and Prey Fall in Love". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812651540305606  VIAF: 52164960098124022400   WorldCat (עם VIAF): 52164960098124022400
אליזבט צורקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1986  (בת 38) ברית המועצות לנינגרד, ברית המועצות
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים אוניברסיטת תל אביב
 מקצוע:  דוקטורנטית בתחום המזרח התיכון
 elizabeth-tsurkov.net/en/
אליזבט צורקוב (נולדה ב-11 בנובמבר 1986) היא חוקרת בתחום המזרח התיכון, שנחטפה במרץ 2023 בבגדאד על-ידי גדודי חזבאללה, ארגון טרור עיראקי פרו-איראני.
ביוגרפיה

צורקוב נולדה בלנינגרד שברוסיה, להורים ממוצא יהודי שנכלאו בסיביר בשל פעילותם נגד המשטר הסובייטי. משפחתה עלתה לישראל כשהייתה בת ארבע ונשלחה לקיבוץ. לאחר מכן החליטו הוריה לעבור מהקיבוץ לכפר אלדד מסיבות אידאולוגיות.
בשנת 2004 עברה צורקוב מהפך אידאולוגי בעקבות היכרות עם פעילי זכויות אדם ממדינות ערב, ונעשתה פעילה בארגוני זכויות אדם בישראל ובמזרח התיכון. בין השנים 2006–2008 הייתה עוזרת של השר לשעבר נתן שרנסקי.
היא בעלת אזרחות ישראלית ורוסית, ודוברת רוסית, עברית, ערבית ואנגלית. הייתה עורכת בוויקיפדיה העברית.
צורקוב בעלת תואר ראשון בתקשורת ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית, ותואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. היא דוקטורנטית בפקולטה למדעי המדינה באוניברסיטת פרינסטון, ועמיתת מחקר במכון ניוליינס לאסטרטגיה ולמדיניות האמריקאי ובפורום לחשיבה אזורית.
חטיפתה

צורקוב שהתה קודם בכורדיסטן ואז בבגדאד לצורך עבודת שדה שעשתה במסגרת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת פרינסטון, שעסקה בתנועה השיעית של מוקתדא א-סדר, במפלגת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן ובכוחות לבנוניים בלבנון. היא נכנסה לעיראק לאחר שהוזהרה שלא להיכנס[דרוש מקור]. עבודת השדה בבגדאד הייתה ידועה למספר חוקרים ועובדים באוניברסיטת פרינסטון, לרבות החוקרים שכיהנו בוועדת הדוקטורט של צורקוב: פרופסור אמני ג'מאל (אנ') (דיקאן בית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון), פרופסור טלי מנדלברג (אנ') ופרופסור מארק ביסינג'ר (אנ').
בתחילת חודש מרץ 2023 עברה צורקוב ניתוח חירום בעיראק לטיפול בפגיעה חמורה בחוט השדרה. כעבור שבועיים, ב-26 במרץ, בעודה מתאוששת מהניתוח, נחטפה מדירתה בעיראק יחד עם שותפתה, חוקרת עיראקית. תחילה הוחזקה בידי שירותי הביטחון העיראקיים, ולאחר מכן הועברה לידי המיליציה השיעית "כתאא'ב חזבאללה" ("גדודי חזבאללה"), שנתמכת על ידי כוח קודס של משמרות המהפכה.
בכתבה שפורסמה ב"ניו יורק טיימס" נאמר שהיא נחטפה לאחר שחזרה לביתה מבית קפה בשכונת קראדה בבגדאד. רשת הטלוויזיה העיראקית "א-ראבעה" (אנ') פרסמה תיעוד של צורקוב לפני החטיפה, שבו היא נצפית יוצאת מבית קפה בחברת גבר. בכתבה נמסר כי זהו התיעוד האחרון שלה לפני החטיפה. מספר ימים לאחר חטיפתה דווח בתקשורת העיראקית על "חטיפתה של אישה רוסייה המחזיקה באזרחות אמריקנית" וכי ייתכן שמדובר בצורקוב, אך לפי מקור עיראקי, צורקוב אינה בעלת אזרחות אמריקנית. שגרירות רוסיה בבגדאד מסרה לכאן חדשות כי "אין להם שום מידע הקשור לצורקוב", לא לגבי האזרחות שלה ולא לגבי מה שקרה לה בעיראק.
ב-5 ביולי 2023 התיר משרד ראש הממשלה לפרסם את הידיעה על חטיפתה. משרד החוץ הודיע כי צורקוב עודנה בחיים, וכן כי "ישראל רואה בעיראק כמי שאחראית לגורלה ולשלומה". מגעים לשחרורה מתנהלים בכמה ערוצים ובהם ממשלת רוסיה, ארצות הברית וגורמים נוספים.
ב-7 ביולי הודיע דובר ממשלת עיראק, באסם אל-עוואדי, כי הממשלה פתחה בחקירה רשמית על חטיפתה של צורקוב בבגדאד. ב-8 ביולי פורסם ביומון "א-שרק אל-אווסט" כי ישראל ואיראן מנהלות משא ומתן חשאי לחילופי שבויים. ב-8 בספטמבר קראו ארבעה ארגונים לזכויות אדם - אמנסטי אינטרנשיונל, Human Rights Watch, Scholars at Risk (אנ') ו-Democracy for the Arab World Now (אנ') - לשלטונות עיראק להבטיח את שחרורה המיידי של צורקוב.
ב-13 בנובמבר 2023 פורסם תיעוד ובו נראית צורקוב מתוודה לכאורה על פעילותה בשירות המוסד וה-CIA, אך ההנחה היא שהדברים הוכתבו לה על ידי שוביה.
ב-23 בינואר 2025 שר החוץ העיראקי אמר כי צורקוב בחיים וראש ממשלת עיראק פועל לשחרורה.
במרץ 2025, דווח על מעורבות ממשל טראמפ בנסיונות לקידום שחרורה של צורקוב. המעורבות כללה התבטאויות של הנשיא ופגישות של אנשי ממשל עם השלטון העיראקי. גורמים עיראקיים טענו כי שחרורה של צורקוב תלוי בהחלטת ממשלת איראן.
הערות שוליים

1 2 3  יזהר באר, "התמונה במזה"ת מורכבת מזו של ה'צבי יחזקאלים' וה'מוטי קידרים'", באתר הארץ, 26 באוגוסט 2021
1 2  איתמר אייכנר, הותר לפרסום: ישראלית נחטפה ע"י מיליציה פרו-איראנית בעיראק, באתר ynet, 5 ביולי 2023
1 2 3  רועי קייס, רועי שרון, גילי כהן וסולימאן מסוודה, משרד רה"מ: חוקרת ישראלית נעלמה בעיראק - ונחטפה בידי מיליציה שיעית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 ביולי 2023
1 2 3  איתמר אייכנר, החטיפה בחזרה מהקפה, המגעים החשאיים | כל מה שידוע על הישראלית בעיראק, באתר ynet, 6 ביולי 2023
↑  נינה פוקס, ביקרה בעיראק וסוריה, חששה מהמיליציות: זו הישראלית שנחטפה, באתר ynet, 5 ביולי 2023
↑  יהושע בריינר, חיילים עם ערכים, עיתון במחנה, 23 במרץ 2007
↑  "Elizabeth Tsurkov". New Lines Institute for Strategy and Policy (באנגלית). נבדק ב-2023-07-05.
↑  אליזבט צורקוב, באתר הפורום לחשיבה אזורית
1 2  https://paw.princeton.edu/article/sister-kidnapped-phd-student-elizabeth-tsurkov-seeks-public-support-princeton
↑  בנצי רובין, ‏הותר לפרסום: ישראלית מוחזקת בידי מליציות בעיראק, באתר "סרוגים", 5 ביולי 2023
↑  רועי קייס ועמיחי שטיין, הישראלית ושותפתה נחטפו מתוך הבית השכור: פרטים חדשים מתוך עיראק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 ביולי 2023
↑  טל שלו‏, הותר לפרסום: ישראלית נחטפה על ידי מיליציה שיעית בעיראק, באתר וואלה, 5 ביולי 2023
↑  אנה ברסקי, ‏הותר לפרסום: ישראלית נחטפה על ידי מיליציה של חיזבאללה בעיראק, באתר מעריב אונליין, 5 ביולי 2023
↑  "נפתחה חקירה רשמית": ממשלת עיראק בתגובה ראשונה לחטיפת האזרחית הישראלית, באתר מעריב אונליין, 7 ביולי 2023
↑  שמעון מיג'אן, החלפת שבויים? דיווח - ישראל ואיראן במו"מ על הישראלית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 ביולי 2023
↑  https://www.amnesty.org/en/latest/news/2023/09/iraq-release-kidnapped-scholar/ https://www.hrw.org/news/2023/09/08/iraq-release-kidnapped-scholar, https://www.scholarsatrisk.org/2023/09/joint-statement-iraq-release-kidnapped-scholar/
↑  Al Rabiaa TV, الرابعة تنفرد ببث اعترافات الأسيرة الإسرائيلية إليزابيث تسوركوف في العراق وكيف نظمت تظاهرات ومحاولة خلق صراع شيعي شيعي!, X (formerly Twitter), ‏13 בנובמבר 2023 (בערבית)
↑  ליאור בן ארי, ליהיא גורדון, דיברה גם על המלחמה בעזה: סימן חיים מאליזבט צורקוב, חודשים אחרי שנחטפה בעיראק, באתר ynet, 13 בנובמבר 2023
↑  ישי בר יוסף, שר החוץ העיראקי: החוקרת הישראלית אליזבט צורקוב שנחטפה לפני שנתיים - בחיים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 בינואר 2025
1 2  פרי, סמדר; לוקש, אלכסנדרה (2025-03-11). "בכיר בעיראק מודה: "ייתכן שאליזבט צורקוב הועברה לאיראן"". Ynet. נבדק ב-2025-03-12.
↑  ארי, ליאור בן (2025-03-10). "דיווח: האיום האמריקני על עיראק - למען שחרור אליזבט שנחטפה". Ynet. נבדק ב-2025-03-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1189225700  VIAF: 5156219443904742568   WorldCat (עם VIAF): 5156219443904742568 
מכתב של 16 חברי קונגרס הקוראים לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ולמזכיר המדינה אנטוני בלינקן לפעול לשחרורה של צורקוב.
טיפו סולטאן

טיפו סולטאן נגד הבריטים במצור על הבירה המייסורית
אתר ההנצחה של מקום הולדתו של טיפו סולטאן לייד פורט דבאנאהאלי
טיפו סולטאן (בקאנדה: ಟಿಪ್ಪು ಸುಲ್ತಾನ್; בשמו המלא: סולטאן פתח' עלי שהאב טיפו, בפרסית: سلطان فتح‌علی صاحب تیپو; 20 בנובמבר 1750 – 4 במאי 1799) היה פאדישאה (סולטאן; קיסר) ממלכת מייסור (בדרום תת-היבשת ההודית) אשר נודע בגבורתו בהנהגת צבאותיו נגד האימפריה המראטהית ונגד חברת הודו המזרחית הבריטית (חברה בת של האימפריה הבריטית). ניצחונותיו הצבאיים הקנו לו את התואר "הטיגריס של מייסור". טיפו סולטאן היה שליט מוסלמי על אוכלוסייה שברובה הייתה ונותרה הינדית. הוא פעל בתור פטרון לשימוש בארטילריה רקטית. הוא שלט בתפקיד סולטאן לאחר ירושת אביו המנוח בשנת 1782, ושלט עד מותו בשדה הקרב נגד הבריטים בשנת 1799. טיפו נודע בתור אחד המצביאים המוצלחים ביותר בהיסטוריה של תת-היבשת ההודית.
קורות חייו

פתח' עלי שהאב טיפו נולד ב-20 בנובמבר 1750 בסמוך לפורט דבאנאהאלי. בנו של הסולטאן חיידר עלי, שליט ממלכת מייסור שהשתרעה על דרום תת-היבשת ההודית בשטחים החופפים למדינות המודרניות של טאמיל נאדו, קרלה, קרנאטקה ואנדרה פרדש. השושלת המייסורית השלטת הייתה ממוצא מוסלמי אך שלטה על עמים שברובם היו הינדים, הגדול שבהם היה עם הטמילים. ממלכת מייסור שמרה על יחסים חמים עם ממלכת צרפת גם לאחר נפילת ההשפעה של האחרונה בהודו עקב מלחמת שבע השנים, יחסים חמים אלו התבטאו במסחר בבדים, טקסטיל אך בעיקר נשק מודרני. טיפו הצעיר למד טקטיקות צבאיות בידי יועצים צבאיים מצרפת.
קורות חייו > קריירה צבאית

מאז המאה ה-17 היו השושלות המוסלמיות השליטות הכמעט בלתי-מעורערות של תת-היבשת ההודית; האימפריה המוגולית, סולטנות ביג'פור וממלכת מייסור התפרסו כמעט על כל תת-היבשת. עם הזמן נחלשה האחיזה המוסלמית על תת-היבשת. עם התפרקות השפעתה של האימפריה המוגולית לנוכח סדרת משברים, האימפריה המראטהית ההינדית, תחת סדרת מנהיגים מוצלחים כגון הקיסר שיוואג'י וראש הממשלה באג'י ראו הראשון מילאה מחדש חלק נרחב מהחלל הריק שהותירו המוגולים וכבשה שטחים נרחבים מתת היבשת. המראטהים היו במלחמות מתמשכות נגד המוגולים, אך גם נגד האימפריה הדוראנית, ממלכת מייסור, ועוד. בשנת 1767 פיקד טיפו על קורפוס פרשים במהלך פלישה לשטחי המראטהים על השליטה בקרנאטקה.
בצעירותו למד טיפו בעיקר על תורת המלחמה אך ידע לדבר באורדו, פרסית, ערבית וקאנדה. טיפו בנוסף לכך שינן את הפיקה ולמד לרכב על סוסים. טיפו הצליח להסדיר את החזית נגד המראטהים לאחר סדרת מערכות צבאיות בין השנים 1775–1779. באותן השנים הייתה האימפריה המראטהית במלחמה נוספת נגד חברת הודו המזרחית הבריטית אך טיפו סירב לשתף פעולה עם הבריטים מחשש שניצחונם במלחמה נגד המראטהים יחזק את חזקתם והשפעתם על תת-היבשת ההודית ויביא בסופו של דבר להחלשות השפעתה של ממלכת מייסור לנוכח עליית כוחם של הבריטים.
קורות חייו > סולטאן מייסור

בשנת 1782 נפטר הסולטאן חיידר עלי וטיפו ירש את אביו המנוח בתפקיד הסולטאן של ממלכת מייסור. טיפו הקים רשתות בנקאיות וחברות פיתוח, בהם גויס הון מהציבור (בדומה לבנקים המזמינים פיקדונות), על בסיסו החזיק המנהל על בסיס שנתי והחזיר מאוחר יותר לאזרחים בריבית. הוא הקים בתי מסחר למוצרים שנסחרו מממלכת מייסור לרחבי העולם, כולל מקומות כמו קראצ'י, מסקט, בגדאד וקונסטנטינופול. טיפו העדיף לבצע עסקאות סחר חליפין ללא מזומן משתי סיבות - אחת מהן הייתה ליצור שוק להעלאת החשיבות בסחר חוץ למען הכלכלה המייסורית והסיבה החשובה יותר, הייתה לצמצם את ההסתמכות של הממלכה על היחסים המדיניים עם תת-היבשת ההודית. הוא הבין כי מסחר במטבע יפגע בשלב מסוים בכוח הקנייה של מייסור עקב השינויים התכופים בערך המטבעות השונות.
טיפו הנהיג סדרת ניצחונות צבאיים נגד המראטהים והסדיר חוזה שלום איתם לפני שפנה להתמודד נגד המאבק בחברת הודו המזרחית הבריטית, איתם הסדיר חוזה שלום בשנת 1784, לאחר המלחמה האנגלו-מייסורית השנייה. ב־1789 פתח טיפו במלחמת אנגלו-מייסור השלישית כשתקף את בעלת בריתם של הבריטים, ממלכת (ראג'ה) טרוונקור. מושל הודו צ'ארלס קורנווליס הוביל את המערכה והצליח לכבוש את בנגלור ובירת מייסור סרינגפאטאם ואילץ את טיפו לחתום על "אמנת סרינגפאטאם" (אנ') ולוותר על שטחים נרחבים מממלכתו. הוא נשאר חסר מנוחה ואפשר בחוכמה לשגריריו הדיפלומטים לייצר משא ומתן עם הרפובליקה הצרפתית הראשונה ונתן למידע הזה להתפרסם אצל הבריטים.
קורות חייו > הנפילה

מאוחר יותר, במהלך שנת 1799, החלו קשרים בין הממשל המייסורי לבין נפוליאון בונפרטה, שתכנן כיבוש מחודש של תת-היבשת ההודית בידי צרפת דרך פלישתו למצרים ומסעו בארץ ישראל. בתואנה זו המושל הכללי הבריטי, לורד מורנינגטון, פתח במלחמת אנגלו-מייסור הרביעית. צבא של פרשים חיילי חברת הודו המזרחית הורכב במדראס בהנהגתו של הגנרל האריס עם תמיכה מהניזאם (קיסר) של היידראבאד, ביחד עם אלו נוסף רגימנט חיל רגלים הבריטי השלושים ושלושה תחת ארתור ולסלי. בפברואר 1799 הגיעה הפקודה לפלוש למייסור, והמערך הכולל יצא במסע במסגרתו כיסה שטח של שלושים קילומטרים רבועים מדי יום.
התנגדותו הראשונית של טיפו נהדפה והצבא הבריטי התיישב סביב חומותיה של הבירה המייסורית סרינגאפטם המכוסות בתותחים מודרניים. טיפו שלח מסרים שקראו להסדר יחסים למפקדי האויב בתקווה לעכב את העניינים עד שהמונסון יגיע ויפגע קשות במערך הבריטי, אך הם המשיכו במצור ובארגון סוללות התותחים שלהם. בבוקרו של ה-4 במאי, נאמר לטיפו כי האותות הדתיים אינם מועילים. הוא ניסה לשנות את מזלו בטקסים דתיים אך לשווא. התקיפה של הפרשים האחרונים וטיפו בראשם יצאה לדרך זמן קצר לאחר השעה אחת. טיפו עצמו נלחם באומץ אך לכוחותיו לא היה כל סיכוי אל מול הבריטים הצרים. הוא נפצע וצוותו ניסה להבריח אותו לחיק הטבע, אך הוא מת מפצעיו לפני שהספיקו. עם רדת הלילה יחידה בריטית מצאה את גופת הסולטאן. הוא נקבר בהלוויה מכובדת במוזוליאום המשפחתי שלו בעיר.
מורשת

הידיעה על תבוסתו ומותו של טיפו עוררה התרגשות בממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד ואוצר המטמון שלו סיפק סכומי פרס רבים לקצינים הבכירים הבריטיים. ארתור ולסלי הועמד בראש הכוחות במייסור ומפקדתו עברה לארמונו של טיפו, בעוד הכס הוענק לחבר שושלת הינדית שקדמה לטיפו ומשפחתו. שושלת חדשה זאת שהושמה על הכס פעלה בתור ממשלת בובות של הבריטים והניצחון על טיפו אפשר את המשך ההתפשטות של ההשפעה הבריטית ברחבי דרום תת-היבשת. לטיפו היה יחס מיוחד לטיגריסים עליו הוא קיבל את הכינוי "הטיגריס של מייסור". הוא בנה פסלים ובובות עץ בצורת טיגריסים וגידל מספר טיגריסים בארמונו. 'הטיגריס של טיפו' היא בובת עץ שטיפו הורה על ייסודה במסגרתה נראה טיגריס בנגלי מכניע חייל בריטי.
מורשת > הצבא המייסורי

טיפו נתפס כמביא בשורת המודרניזציה והתיעוש לצבאו, עוד עם תחילתה של המהפכה התעשייתית. טיפו היה אסטרטג צבאי ולעיתים מכונה "אומן" ביכולת הנהגתו על ידי הישגיו הרבים לאורך שלטונו. טיפו הביא בראש ובראשונה לפיתוח של ארטילריה רקטית, אותה החשיב כעתיד של הלוחמה הצבאית. התותחים שנבנו תחת פיקוחו נועדו לעבור גם את מזגי המונסון ולהצליח לעבור בביצות ובאזורי יערות וג'ונגלים נרחבים. טיפו מלבד זאת פיתח את חיל הרגלים וחיל הפרשים אך לא הגיע לבנייה נרחבת של הצי המייסורי עקב השליטה וההשפעה המרובה של הצי המלכותי הבריטי ברחבי האוקיינוס ההודי.
מורשת > מורשת דתית

טיפו, שנקרא בעצמו על שם הקדוש הסופי טיפו מסטן עוליה, אליו התפללו הוריו לבן ויורש, היה מוסלמי סוני שומר מצוות. עם זאת, גם נקודות החוזק הפוליטיות שלו וגם הפגיעות שלו הובילו אותו להתבטא בהצהרות פומביות נוגדות. הוא כינה את הבריטים כ"כופרים "ו"נוצרים חסרי אמונה" שלא התכופפו לשבח את אלוהים כדי להשיג את הרווחים הטריטוריאליים שלהם. לעומת זאת, הוא היה יותר שקול ומכובד כלפי הצרפתים, בעלי בריתו. הוא לא היסס להתייחס לניזאם של היידראבאד, עמית מוסלמי שנטש אותו בשעת הצורך שלו ליישר קו עם הבריטים, כחג'אם, התייחסות מעליבה לקאסטה שלו. לגבי המראטהים, שהתייצבו גם עם הבריטים נגד המייסורים, בחירת העלבון שלו לא הייתה דתית אלא הטלת ספק בתרבותם ובנאמנותם. במהלך פלישתו של טיפו לקראלה בשנת 1780, במסגרת המלחמה נגד המראטהים, נפגע קשות בית הכנסת מאלה.
ראו גם

ממלכת מייסור
חברת הודו המזרחית הבריטית
האימפריה המראטהית