stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריות צ'אן-אוצ'ה

פְּרָאיוּת צ'אן-אוׂצׇ'ה (בתאילנדית: ประยุทธ์ จันทร์โอชา, ‏ IPA: [prà.jút tɕān.ʔōː.tɕʰāː],
נולד ב-21 במרץ 1954) הוא גנרל (בדרגת גנרל לטננט) תאילנדי, שכיהן בין 22 במאי 2014 ל-16 ביולי 2019 כראש ממשל צבאי המכונה "המועצה הלאומית לשלום ולסדר" (NCPO) וראש ממשלה בפועל של תאילנד. בעקבות הבחירות משנת 2019 הוא המשיך לעמוד בראש ממשלת תאילנד מ-10 ביולי 2019  ועד 2023. בנוסף כיהן כשר ההגנה וכמפקד המשטרה המלכותית בין 2023-2019. בנוסף קיבל פראיות צ'אן-אוצ'ה את תפקיד ראש הקבינט הכלכלי של הממשלה והיה מפקח על מחלקת החקירות המיוחדות של משרד המשפטים.
פראיות צ'אן-אוצ'ה היה מפקד הצבא המלכותי התאילנדי בין 30 בספטמבר 2010 ל-  1 באוקטובר 2014. אחרי מינויו בראש הצבא בלט כמלוכני תקיף וכמתנגד לראש הממשלה לשעבר תאקסין צ'ינוואט.

הוא הוביל קו מדיניות קשוח בדיכוי הפגנות "החולצות האדומות" באפריל 2009 ובאפריל–מאי 2010. בהמשך אימץ גישה מתונה יותר כשניהל דו-שיח עם קרובים של 91 המפגינים שנהרגו בעת המהומות באביב 2010, ושיתף פעולה עם ממשלתה של יינגלאק צ'ינוואט שזכתה בניצחון בבחירות הפרלמנטריות ביולי 2011.
בנסיבות משבר פוליטי מתמשך במדינה, ב-20 במאי 2014 הכריז פראיות על השכנת מצב חירום וב-22 במאי עמד בראש הפיכה צבאית שהדיחה את הממשלה המכהנת בראשות ניווטתמרונג בונסונגפאיסן.
החוקה בוטלה וכמה משרי הממשלה המודחת נעצרו. ביולי 2014 הוטל איסור על כלי התקשורת לבקר את הממשלה ואת פראיות צ'אן-אוצ'ה עצמו. המשטר חוקק חוקה חדשה, לפיה קיבלה ההנהגה הצבאית את כל רסני השלטון במטרה המוצהרת להקים "דמוקרטיה אמיתית" והובטחה חנינה כללית, כולל למחוללי ההפיכה הצבאית. המשטר הקים פרלמנט זמני הקרוי אספה לאומית מחוקקת, שיותר ממחצית המושבים בה נתפסו על ידי אנשי צבא קבע ובדימוס.
ב-21 באוגוסט 2014, בתמיכת המלך ראמה התשיעי, בחרה האספה הלאומית המחוקקת בפראיות צ'אן-אוצ'ה באופן פורמלי כראש ממשלה, עם 193 קולות בעד ו-3 נמנעים. עם שרי הממשלה נמנו מפקד הצבא לשעבר, אונופונג פאוצ'ינדה, שכיהן כסגן ראש הממשלה ושר ההגנה והגנרל טנסאק פטימאפרגורן כשר החוץ.

בהגיעו לגיל 60, באוקטובר 2014, העביר פראיות צאן-אוצ'ה את פיקוד הצבא ליורשו בתפקיד – הגנרל אוטומדג' סיטאבוטר.
פראיות הנהיג בתאילנד משטר סמכותני. אחרי שתפס את השלטון דאג לסיכול משמעותי של כל אופוזיציה.  הוא ניסח "תריסר ערכים" המבוססים על המסורת התאילנדית והנחה להנהיגם בשיעורי בתי הספר. הוא לקח אמצעים להגבלת הדיונים הציבוריים על דמוקרטיה ועל בקורת השלטון, כולל הגברת צנזורה באינטרנט ובמדיה האחרות.
בעקבות בחירות כלליות שנויות במחלוקת ב-2019 נבחר כראש ממשלה

באוגוסט 2022 פראוויט וונסוואן התמנה לראש ממשלה בפועל. אולם ב-30 בספטמבר 2022 בית המשפט החוקתי  חזר על החלטתו מאוגוסט וקבע שכהונתו בת שמונה השנים של פריוט צ'אן-אוצ'ה תיחשב מ-2017 כשאומצה החוקה החדשה ואיפשרה לו לחזור לראשות הממשלה עד 2025 אם הוא ייבחר מחדש בבחירות ב-2023. 
ב-2023 מפלגתו "האומה התאילנדית המאוחדת" סיימה במקום השלישי בבחירות הכלליות . אז הוא הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.. ב-22 באוגוסט 2023 האספה הלאומית בחרה ראש ממשלה חדש, סרטה תאוויסין ממפלגת פה. 
אחרי פרישתו, ב-20 בנובמבר 2023 התמנה פראיות כיועץ פרטי.
בחייו הפרטיים

פריות צ'אן-אוצ'ה נשוי לנאראפורן, פרופסורית אמריטה לאנגלית כשפה זרה במכון לשפות של אוניברסיטת צ'ולאלונגקורן. לזוג יש שתי בנות תאומות. בזמנו הפנוי משחק צ'אן אוצ'ה גולף.
באוקטובר 2014 הצהיר צ'אן-אוצ'ה בפני הוועדה הלאומית נגד השחיתות, כי ברשותו נכסים בשווי 102 מיליון בהט (בערך 2 מיליון וחצי אירו). בנוסף לאשתו נכסים בשווי 26,3 מיליון בהט.
בין היתר לזוג מספר מכוניות (בהן מרצדס S600L ו-l 740 BMW), וכן תכשיטים ושלושה שעוני יוקרה "רולקס". בנוסף ברשות הגנרל מספר כלי נשק.
הערות שוליים

↑  General Prayuth takes command Bangkok Post 1.10.2010
↑  new army chief takes office כתבה באנגלית באתר רשות השידור הגרמנית DW ‏ 1.10.2010
↑  בחירתו כראש ממשלה באתר thailandnews
↑  El Parlamento elige primer ministro al jefe de la junta militar El Mundo 21.8.2014
↑  באתר The Hindu
↑  בעיתון The Independent  ‏ 6 ביוני 2019
↑  בית המשפט החוקתי החליט לשים קץ לכהונתו בראש הממשלה בעקבות עתירה של מפלגות האופוזיציה ערוץ 2022 24 באוגוסט בערוץ BBC
↑  באתר האוסטרי orf ‏ 11 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811283662405606  GND: 1162539011  ISNI: 0000 0000 5686 6103  LCCN: n2007226046  VIAF: 83463182   WorldCat (עם VIAF): 83463182
מסכת מקואות

.
מקווה בהרודיון, שלהי תקופת בית המקדש השני
מסכת מִקֶוָאוֹת היא המסכת השישית בסדר טהרות. המסכת עוסקת בדיני כשרות מקווה ודיני פסילתו ומים כשרים למקווה באופן כללי.
יש הנוהגים לומר את הפרק השביעי של המסכת, פרק "יש מעלין", ביארצייט משום שראשי התיבות של ארבע המשניות האחרונות של הפרק הוא נשמ"ה.
מיקומה של המסכת בסדר טהרות

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, כמו שלאחר שהסתיים העיסוק בטומאות החמורות (שמקורן בטומאת מת) הופיעה דרך ההיטהרות מהן - פרה אדומה (מסכת פרה), כך לאחר שהסתיים העיסוק בטומאות הקלות, מופיעה דרך ההיטהרות מהן.
פרקי המסכת

שש מעלות במקוואות (שמונה משניות) - דיני מיני מים המכונסים בקרקע (מי גבאים, מי תמציות, מי מקווה שיש בו ארבעים סאה שאינן שאובים, מעין שמימיו מועטים והרבו עליו מים שאובים, מים מוכים ומים חיים) לעניין טהרה וחילוק דיניהם לעניין טומאת עצמם וטהרת אחרים.
הטמא שירד לטבול (עשר משניות) - ספקות בענייני טבילה בטובל, במקווה חסר, ספק מים שאובים וכן דיני מים שאובים הפוסלים את המקווה.
רבי יוסי אומר (ארבע משניות) - דיון בשלושה לוגים מים שאובים שנפלו למקווה שלא בבת אחת ובהכשרתו של מקווה שנפסל על ידי מים שאובים.
המניח כלים תחת הצינור (חמש משניות) - דיני כלים למים שאובים.
מעיין שהעבירו על גבי השוקת (שש משניות) - הלכות מעיין שהוליכו את מימיו. מעמדן ההלכתי של הימים וגל שנתלש מהן.
כל המעורב למקוה (אחת עשרה משניות) - דרכים לעירוב מקוואות ומתי עירוב זה פסול.
יש מעלין את המקווה (שבע משניות) - דרכים להשלמת מקווה לארבעים סאה ומצבים בהם השלמה זו פסולה. דרכי טבילה במקווה מצומצם.
ארץ ישראל טהורה (חמש משניות) - דיני מקוואות בישראל ומחוצה לה. מקרים שונים של טומאת בעלי קרי וטומאת נידה. תחילת דיון בענייני חציצה.
אלו חוצצין באדם (שבע משניות) - המשך דיני חציצה בכלים ואדם.
כל ידות הכלים (שמונה משניות) - דיני חציצה בכלים (וטומאת אוכלין).
בסך הכל יש במסכת 71 משניות.
ראו גם

שישה סדרי משנה
מקווה טהרה
מי גבאים
הערות שוליים

↑  מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
| מסכתות ששה סדרי משנה |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות (ב י) • פאה (י) • דמאי (י) • כלאיים (י) • שביעית (י) • תרומות (י) • מעשרות (י) • מעשר שני (י) • חלה (י) • ערלה (י) • ביכורים (י) |  |
| מועד | שבת (ב י) • עירובין (ב י) • פסחים (ב י) • שקלים (י) • יומא (ב י) • סוכה (ב י) • ביצה (ב י) • ראש השנה (ב י) • תענית (ב י) • מגילה (ב י) • מועד קטן (ב י) • חגיגה (ב י) |  |
| נשים | יבמות (ב י) • כתובות (ב י) • נדרים (ב י) • נזיר (ב י) • סוטה (ב י) • גיטין (ב י) • קידושין (ב י) |  |
| נזיקין | מסכת נזיקין: בבא קמא (ב י) • בבא מציעא (ב י) • בבא בתרא (ב י) • סנהדרין (ב י) • מכות (ב י) • שבועות (ב י) • עדיות • עבודה זרה (ב י) • אבות • הוריות (ב י) |  |
| קדשים | זבחים (ב) • מנחות (ב) • חולין (ב) • בכורות (ב) • ערכין (ב) • תמורה (ב) • כריתות (ב) • מעילה (ב) • תמיד (ב) • מידות • קינים |  |
| טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקואות • נידה (ב י) • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ב – מסכת שיש עליה תלמוד בבלי     י – מסכת שיש עליה תלמוד ירושלמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בקה באלינט

רבקה א. באלינט (באנגלית: Rebecca A. Balint; נולדה ב-4 במאי 1968) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של מדינת ורמונט, מאז ינואר 2023. באלינט, חברת המפלגה הדמוקרטית, ייצגה את מחוז וינדהאם בסנאט של ורמונט בשנים 2015–2023, שם הייתה מנהיגת סיעת הרוב ואף הנשיאה הזמנית של הסנאט. לאחר שנבחרה לקונגרס בבחירות 2022, נהייתה לאישה הראשונה המייצגת את ורמונט בקונגרס כמו גם הלהט"בית הראשונה. היבחרה לתפקיד היווה אבן דרך לאומית שכן ורמונט הייתה המדינה היחידה שלא בחרה אף אישה לקונגרס קודם לכן.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

רבקה א. באלינט נולדה ב-4 במאי 1968 בבית החולים של צבא ארצות הברית בהיידלברג, אז בשטחי גרמניה המערבית. באלינט, בתם של פיטר וסנדרה לבית קאוצ'מן, גדלה והתחנכה בפיקסקיל (Peekskill) שבמדינת ניו יורק. סבה נספה בשואה ואביה היהודי-הונגרי היגר לארצות הברית ב-1957. בשנת 1986 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון ע"ש וולטר פנאס. בכיתה ו' הודתה כי התאהבה בחברתה לכיתה, ובעקבות זאת סבלה מבריונות שהתבטאה בין היתר בכתיבת מילת הגנאי "Lezzie" על גבי התא הנעיל שלה. באלינט יצאה מהארון בפני חבריה לאחר התיכון, ולאחר הקולג' יצאה בפני הוריה. כבר בגיל צעיר החלה להתעניין בפוליטיקה של ארצות הברית, וייחסה זאת לכך דור ראשון לניצולי השואה והבחינה כיצד פעולות של ממשלה משליכות על נשים ובני מיעוטים, בהם הומוסקסואלים ולסביות.
באלינט למדה במכללת ברנרד מבית אוניברסיטת קולומביה, זאת בטרם עברה ללמוד במכללת סמית'. בשנת 1990 סיימה בכבוד רב את לימודיה הגבוהים בסמית' עם תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי נשים. ב-1995 קיבלה תואר שני בחינוך מאוניברסיטת הרווארד, ולאחר מכן תואר שני נוסף בהיסטוריה מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט בשנת 2000. בעת לימודיה בסמית' השתלבה בפעילויות חברתיות למען זכויות נשים במכללה.
בשנת 1994 עברה באלינט לוורמונט, ולימדה היסטוריה ומדעי החברה בחטיבת ביניים. בין היתר גם עבדה כמדריכה לטיפוס מצוקים במחנות הקיץ של "Farm & Wilderness" בפליימאות' שבוורמונט, ובמקביל לימדה במכללה הקהילתית של ורמונט בברטלבורו. היא גם כתבה טור בעיתון "Brattleboro Reformer". בשנת 2000 פגשה את אליזבת', וב-2004 השתיים נרשמו באיחוד אזרחי. הן עברו לברטלבורו ב-2007 וכעבור שנתיים, כאשר אושרו נישואים של זוגות מאותו המין בוורמונט, נישאו באורח רשמי. לזוג שני ילדים. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 תמכה באלינט במפלגה הפרוגרסיבית של ורמונט ותמכה באנתוני פולינה, במועמד המפלגה לתפקיד מושל ורמונט בבחירות 2000.
ביוגרפיה > בסנאט של ורמונט

בבחירות 2014 הכריזה באלינט על התמודדה לייצוג מחוז הבחירה של וינדהאם בסנאט של ורמונט. במהלך הבחירות גייסה את מרבית הכסף שנתרם למועמדים במחוז, כ-13 אלף דולר אמריקני, ונתמכה בדמויות ציבוריות בהן השחקנית ג'יין לינץ' ומנהיג הדמוקרטים בסנאט המדינתי פיליפ בארות'. יו"ר המפלגה הדמוקרטית במחוז וינדהאם ברנדון בת'ם שימש כיושב ראש מטה הבחירות שלה. מחוז זה מיוצג בסנאט המדינתי בידי שני נציגים. מועמד מכהן אחד, פיטר גלבריית', פרש מהחיים הפוליטיים, בעוד נציגת המחוז השנייה, ג'נט וייט, נבחרה מצדה מחדש. באלינט בתורה נבחרה במקומו של גלבריית' במהלך הבחירות הכלליות, ונהפכה ללסבית הראשונה בסנאט של ורמונט. היא נבחרה מחדש בבחירות 2016, 2018 ו-2020.
בשנת 2017 הצביעה באלינט, לצד 19 מחבריה הדמוקרטים, בעד הדחתו של הסנאטור נורמן ה. מקאליסטר, לאחר שהואשם בתקיפה מינית ומעצרו במאי 2015. בסנאט של ורמונט ישבה בראש הפאנל לענייני הטרדות מיניות. היא הייתה חברה בוועדות לפיתוח כלכלי, שיכון ועניינים כלליים, ועדת הכספים, ו-ועדת הכללים. בינואר 2017 בחרה בה הסיעה הדמוקרטית למנהיגתה. בשנת 2020 נבחרה לרשת את טים אש כנשיאה הזמנית של הסנאט, ונהייתה לאישה והלהט"בית הראשונה שמילאה תפקיד זה.
במהלך בחירות 2016 הייתה חברה ב"מועצת מנהיגי הניצחון" שהקימה הוועדה הדמוקרטית הלאומית. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, באילנט וחברים אחרים באספה הכללית של ורמונט מיאנו לתמוך במי מן המועמדים לנשיאות.
ביוגרפיה > בבית הנבחרים האמריקאי > היבחרה לתפקיד

ב-15 בנובמבר 2021 הכריז פטריק לייהי, נציגה הוותיק של ורמונט בסנאט של ארצות הברית, על פרישתו מהחיים הפוליטיים לקראת הבחירות לסנאט ב-2022. לאחר מכן, נציגה היחיד של ורמונט בבית הנבחרים של ארצות הברית, פיטר ולץ', הודיע כי יפרוש מבית הנבחרים על מנת להתמודד לסנאט במקומו של לייהי.
ב-13 בדצמבר 2021 הודיעה באלינט כי תתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הכללי של ורמונט בבית הנבחרים. באלינט בחרה בנטלי סילבר, לשעבר הדוברת של ולץ', לנהל את מטה הבחירות שלה. באלינט גייסה למעלה מ-125 אלף דולר אמריקני תוך יממה מרגע שהכריזה על התמודדותה. היא הצהירה כי תשאב השראה מהחלטתו של הסנאטור ברני סנדרס שלא לקבל תרומות כספיות מוועדות פעולה פוליטיות של תאגידים, אלא מכאלה בבעלות איגודי עובדים. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גברה על סגנית המושל מולי גריי עם 60.6% מהקולות, ובבחירות הכלליות ניצחה את מועמד המפלגה הרפובליקנית ליאם מאדן עם 60.45% מקולות הבוחרים.
ביוגרפיה > בבית הנבחרים האמריקאי > כהונתה

באלינט הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2023, עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית. באותה שנה נכללה ברשימת 100 הלהט"בים המשפיעים ביותר בארצות הברית של הירחון "אאוט". במרץ 2023 נמנתה באלינט בין 56 דמוקרטים שהצביעו בעד החלטה של בית הנבחרים הקוראת לנשיא ג'ו ביידן להשיב את חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית משטחי סוריה בתוך 180 יום.
באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הביעה באלינט תמיכה בלחימה של צה"ל ברצועת עזה בתגובה למתקפת הפתע על ישראל. ב-9 בנובמבר צעדו מאות מפגינים אל אירוע התרמה שאירחה בוורמונט בדרישה שתקרא להפסקת אש. ב-16 בנובמבר נהפכה לחברת הקונגרס ה-32 שקראה להפסקת אש הומניטרית ברצועת עזה, וליהודייה הראשונה לעשות כן.
הערות שוליים

↑  אלישיה פריס, Woman on the Rise: Becca Balint's Ascent From Stay-at-Home Mom to Senate Majority Leader, באתר Vermont Seven Days‏, 21 בפברואר 2018 (באנגלית)
↑  קיט נורטון, Balint feels the pressure as a historic Senate chief, but looks to focus on coronavirus, באתר VTdigger‏, 5 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  רון קמפיס, In Vermont, Becca Balint’s Congress run is inspired by her Holocaust survivor father, באתר The Times of Israel‏, 19 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  ג'ויס מרסל, Meet our very first congresswoman, Rebecca A Balint, באתר Vermont Business Magazine‏, 18 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  בקה באלינט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  ביוגרפיה, באתר האספה הכללית של ורמונט (באנגלית)
↑  קווין מקאלום, Vermont Sen. Becca Balint Announces Run for U.S. House, באתר Seven Days‏, 13 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  סוזן סמולהיר, White, Balint win Senate primary, באתר Rutland Herald‏, 28 באוגוסט 2014 (באנגלית)
↑  ג'ון וולטרס, Walters: Senate Democrats Elect Becca Balint as Majority Leader, באתר Seven Days‏, 4 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  קיט נורטון, Senate Democrats nominate Balint as first woman and openly gay pro tem, באתר VTdigger‏, 22 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  ג'ספר קרייבן, State leaders join Democratic National Committee council, באתר Vtdigger‏, 30 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  קיט נורטון, Buttigieg, Bloomberg, Warren eye Vermont’s Super Tuesday delegates, באתר VTdigger‏, 28 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  אלכס רוג'רס, Patrick Leahy, longest serving US senator still in office, announces he won't seek reelection, באתר CNN‏, 15 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  קווינט פורגי, Rep. Peter Welch launches Senate bid for Leahy's seat, באתר פוליטיקו, 22 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  לולה דופורט, Becca Balint, leader of the Vermont Senate, joins race for US House, באתר VTdigger‏, 13 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  קווין מקאלום, Balint Banks $125,000 on First Day of Congressional Campaign, באתר Seven Days‏, 14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  אנדרו לאפין, Vermont state senator Becca Balint wins Democratic primary, באתר The Times of Israel‏, 10 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  דיפה שיוואראם, Vermont ends streak as the last state to send a woman to Congress, באתר NPR‏, 8 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  ניל ברוברמן, Becca Balint, באתר אאוט (באנגלית)
↑  H.Con.Res. 21: Directing the President, pursuant to section 5(c) of the War Powers Resolution, to remove the United States Armed Forces from Syria., באתר GovTrack (באנגלית)
↑  בקה באלינט, Cease-fire needed to stop bloodshed in Israel-Hamas conflict, באתר VTdigger‏, 16 בנובמבר 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B001318 
דיוקן של באלינט מתקופתה בסנאט של ורמונט, 2022
סמליל מסע הבחירות של באלינט לקונגרס
נובה סקוטיה

נובה סקוטיה (באנגלית: Nova Scotia, הגייה: נובה סקושה, בצרפתית: la Nouvelle-Écosse, בגאלית סקוטית: Alba Nuadh) היא פרובינציה השייכת למדינת קנדה והשוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי. שטחה 55,500 קמ"ר. נכון ל 9 בפברואר 2022, מתגוררים בה 1,079,440 תושבים. בירתה היא הליפקס. פירוש השם בלטינית: "סקוטלנד החדשה".
היסטוריה

כבר לפני כ-11,000 שנים התגוררו על חצי האי ילידים משבט פלאו. החל מלפני כ-6,000 שנה ועד לפני כ-1,000 שנים התגוררו באזור אינדיאנים משבט מיקמאק.
החוקר ג'ון קבוט ביקר בכף ברטון בשנת 1497, אך ההתיישבות האירופית הראשונה בנובה סקוטיה הייתה ההתיישבות הצרפתית באקדיה, שנוסדה עלי ידי פייר דוגה בשנת 1605 ונקראה פורט רויאל – עיר זו הייתה הבירה הראשונה של המושבה, ומראשוני היישובים בקנדה.
בשנת 1620 נשלחה קבוצה של סקוטים על ידי המלך צ'ארלס הראשון להקים את המושבה של "סקוטלנד החדשה" – "נובה סקוטיה", אולם לאחר שאנגליה חתמה על הסכם שלום עם צרפת, והטריטוריה נמסרה לשליטת הצרפתים, נאלצו הסקוטים לנטוש את משימתם טרם הקמת המושבה.
הצרפתים הקימו את מצודת לואיסבורג באי איל-רויאל כדי להגן על הכניסה לקוויבק מכיוון הים.
במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, בשנת 1758, כבשו הכוחות הבריטיים את המצודה.
אנשי הממשל הבריטי התנגדו לנוכחותם של האקאדים הקתולים דוברי הצרפתית, אשר מספרם עלה על מספר המתיישבים הבריטיים, ושסירבו להישבע אמונים לכתר הבריטי. בשנת 1755 החליט השלטון הבריטי לגרש את המתיישבים הצרפתים – ורובם התיישבו בטריטוריית לואיזיאנה.
בשנת 1763 הפך האי קייפ ברטון לחלק מנובה סקוטיה, ובשנת 1769 נפרד האי סנט ג'ון מהפרובינציה (כיום זהו אי הנסיך אדוארד) והפך למושבה עצמאית. ב-1784 הפך החלק המערבי של המושבה למושבה נפרדת (כיום – פרובינציית ניו ברנזוויק. קייפ ברטון הפך למושבה עצמאית בשנת 1784 אולם ב-1820 אוחד מחדש עם נובה סקוטיה.
במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמהלך המאה ה-19 נמשכה הגירת מתיישבים מהממלכה המאוחדת לאזור, רבים מהם היו מהגרים מסקוטלנד. בשנת 1848 הפכה המושבה למושבה בעלת שלטון עצמאי, והייתה אחת הפרובינציות המקוריות שייצרו את הקונפדרציה של קנדה בשנת 1867.
באפריל 2020 התרחש הטבח בנובה סקוטיה.
פוליטיקה וממשל

נובה סקוטיה מנוהלת על ידי ממשלה פרלמנטרית במסגרת מונרכיה חוקתית; המלוכה בנובה סקוטיה היא הבסיס של הרשות המבצעת, המחוקקת והשופטת. הריבון הוא צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, המשמש גם כראש מדינה של 15 ממלכות חבר העמים, כל אחד מתשעת המחוזות האחרים בקנדה, והתחום הפדרלי הקנדי. מכיוון שברוב הזמן, המלך נמצא בעיקר באי הבריטי, נציג המלך, מושל נובה סקוטיה, מבצע את מרבית תפקידי המלוכה בנובה סקוטיה.
בית המחוז משמש כמקום המפגש של בית האספה של נובה סקוטיה.
ההשתתפות הישירה של אנשי המלוכה והמשנה למלך המשנה בכל אחד מתחומי הממשל הללו מוגבלת, עם זאת; בפועל, השימוש בהם בסמכויות הביצוע מופנה על ידי המועצה המנהלת, ועדת שרים של הכתר האחראית על בית-האספה הנבחר, בית-האספה שנבחר וראש הממשלה, אשר עומד בראש בית-האספה, ראש נובה סקוטיה. כדי להבטיח את יציבות הממשלה, המושל בדרך כלל ימנה לתפקיד ראש הממשלה את המנהיג הנוכחי של המפלגה הפוליטית שיכול להשיג את האמון של ריבוי בבית האספה. מנהיג המפלגה בעל מספר המושבים השני בגודלו ברוב המקרים הופך להיות מנהיג האופוזיציה הנאמנה של הוד מלכותה.
כל אחד מ-51 חברי האספה המחוקקת בבית האספה נבחר על ידי ריבוי חברי יחיד ברובע בחירות או ברכיביה. לקיום בחירות כלליות יש צורך באישור המושל בעצת ראש הממשלה, או שהדבר יקרה כאשר הממשלה מפסידה בהצבעת אי-אמון. בנובה סקוטיה פועלות שלוש מפלגות פוליטיות דומיננטיות: המפלגה הליברלית, המפלגה הדמוקרטית החדשה והמפלגה השמרנית הפרוגרסיבית. שתי המפלגות הרשומות האחרות הן המפלגה הירוקה של נובה סקוטיה ומפלגת אטלנטיקה, שלאף אחת מהן אין מושב בבית האספה.
הכנסות המחוז נובעות בעיקר ממיסוי הכנסות אישיות ותאגידים, אף כי מיסים על טבק ואלכוהול, חלקה בתאגיד הלוטו האטלנטי ותמלוגי נפט וגז הם משמעותיים. בשנים 2006–2007 העבירה המחוז תקציב של 6.9 מיליארד דולר, עם עודף של 72 מיליון דולר. תשלומי השוויון הפדרליים מהווים 1.385 מיליארד דולר, שהם 20.07% מההכנסות המחוזיות. המחוז משתתף ב-HST, מס מכירות מעורבב שגובה הממשל הפדרלי באמצעות מערכת המס GST.
בשנת 1996 התרחש תהליך מנהלי שבמסגרתו ערים עצמאיות התמזגו לכדי עיריות אזוריות גדולות יותר הכוללות בתוכן לא רק את הערים, אלא גם את העיירות והאזורים הכפריים שסביבן.
גאוגרפיה

חלקה היבשתי וגם חלקה הגדול של פרובינציית נובה סקוטיה הוא חצי אי הנושא שם זהה, המחובר ליבשת צפון אמריקה (ולפרובינציית ניו ברנזוויק) במצר צ'יגנקטו (אנ'). קייפ ברטון הוא אי גדול מצפון מזרח לחצי האי ומהווה חלק מהפרובינציה (ראה מפת מיטשל). האי מופרד מחצי האי נובה סקוטיה על ידי מצר קנסו שאותו אפשר לחצות דרך סוללת קנסו (אנ'). הפרובינציה כוללת בנוסף גם את האי סייבל, השוכן כ-180 ק"מ דרום-מזרחית לחצי האי נובה סקוטיה, שנודע בשל הספינות הטרופות הרבות שלחופיו, ואת האי קייפ סייבל (אנ') בחודו הדרומי של חצי האי (וכן איים קטנים אחרים נוספים).
מדרום-מערב לחצי האי נובה סקוטיה ועד לקייפ קוד, שוכן מפרץ מיין.
נובה סקוטיה היא אחת מהפרובינציות הקטנות ביותר בקנדה בשטחה, והיא גדולה רק מפרובינציית אי הנסיך אדוארד. העיר הגדולה ביותר ובירתה של הפרובינציה נובה סקוטיה היא הליפקס.
במדף יבשתי נמצא מכתש מונטגנאיס בקוטר 45 ק"מ.
דמוגרפיה

כ-3% בלבד מתושבי המקום הם דוברי השפה הצרפתית, ויתר התושבים דוברי אנגלית. מרבית התושבים נוצרים, על הזרמים השונים.
מקורות אתניים
על פי המפקד הקנדי ב-2006 הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בנובה סקוטיה היא סקוטית (31.9%), ואחריה אנגלים (31.8%), אירים (21.6%), צרפתים (17.9%), גרמנים (11.3%), ילידים מקוריים (First Nations) (5.3%), הולנדים (4.1%), קנדים שחורים (2.8%), וולשים (1.9%) איטלקים (1.5%) וסקנדינבים (1.4%). 40.9% מהנשאלים הגדירו את האתניות שלהם כ"קנדית".
נובה סקוטיה היא ביתם של הקהילה הגדולה ביותר דוברת הגאלית סקוטית מחוץ לסקוטלנד, עם מספר מצומצם של דוברים ילידיים במחוז פיקוטו, מחוז אנטיגוני, ובקייפ ברטון האי. השפה נלמדת במספר בתי ספר תיכוניים ברחבי המחוז. בשנת 2018 השיקה הממשלה לוחית רישוי חדשה לרכב הגאלי כדי להעלות את המודעות לשפה ולסייע במימון יוזמות שפה ותרבות גאליות. הם העריכו כי היו במחוז 2,000 דוברים גאליים.
כלכלה

התוצר לנפש של נובה סקוטיה לנפש בשנת 2016 היה 44,924 דולר, נמוך משמעותית מהממוצע הארצי לנפש של 57,574 דולר. צמיחת GDP מפגרת אחרי שאר המדינה לפחות בעשור האחרון. נכון לשנת 2017 ההכנסה המשפחתית החציונית בנובה סקוטיה הייתה 85,970 דולר, מתחת לממוצע הארצי של 92,990 דולר, בהליפקס הנתון עולה ל 98,870 דולר.
הפרובינציה היא היצואנית הגדולה בעולם של עצי חג המולד, לובסטר, גבס ופירות יער בר. שווי הייצוא של דגים עולה על מיליארד דולר, ומוצרי דגים מתקבלים על ידי 90 מדינות ברחבי העולם. עם זאת, יבוא הפרובינציה עולה בהרבה על היצוא שלה. מספרים אלה היו שווים בערך משנת 1992 ועד 2004, ומאז אותו זמן גירעון הסחר גדל מאוד. בשנת 2012 היצוא מנובה סקוטיה היה 12.1% מהתמ"ג המחוזי, ואילו היבוא היה 22.6%.
הכלכלה מבוססת המשאבים המסורתית של נובה סקוטיה מגוונת בעשורים האחרונים. עלייתה של נובה סקוטיה כתחום שיפוט בר-קיימא בצפון אמריקה, באופן היסטורי, הונעה על ידי הזמינות המוכנה של משאבי טבע, בעיקר מלאי הדגים שנמצאים מעל המדף הסקוטי. הדייג היה עמוד תווך במשק מאז התפתחותו כחלק מצרפת החדשה במאה ה-17; עם זאת, הדייג ספג ירידה חדה בגלל דיג יתר בסוף המאה העשרים. קריסת מלאי הבד וסגירת ענף זה הביאו לאבדן של כ־20,000 משרות בשנת 1992.
מגזרים אחרים בפרובינציה נפגעו גם הם קשה, במיוחד בשני העשורים האחרונים: כריית פחם בקייפ ברטון ובצפון יבשת נובה סקוטיה נפסקה למעשה, ומפעל פלדה גדולה בסידני נסגר במהלך שנות התשעים. לאחרונה, השווי הגבוה של הדולר הקנדי ביחס לדולר האמריקני פגע בתעשיית היערות, מה שהוביל לסגירת מפעל עשיר ונייר ארוך טווח ליד ליברפול. כרייה, בעיקר של גבס ומלח ובמידה פחותה סיליקה, כבול ובריט, היא גם ענף משמעותי. מאז 1991 הנפט והגז הימיים הפכו לחלק חשוב בכלכלה, אם כי הייצור וההכנסות יורדים כעת. עם זאת, החקלאות נותרה מגזר חשוב במחוז, במיוחד בעמק אנאפוליס.
תחום ההגנה והחלל של נובה סקוטיה מייצר הכנסות של כ-500 מיליון דולר ותורם כ-1.5 מיליארד דולר לכלכלה המחוזית בכל שנה. עד כה 40% מהנכסים הצבאיים של קנדה ממוקמים בנובה סקוטיה. נובה סקוטיה מחזיקה בתעשיית הקולנוע הרביעית בגודלה בקנדה המארחת למעלה ממאה הפקות בשנה, כאשר יותר ממחציתם הם מוצרים של מפיקי קולנוע וטלוויזיה בין-לאומיים. בשנת 2015, ממשלת נובה סקוטיה חיסלה זיכוי מס להפקת סרטים במחוז, וסיכנה את התעשייה, מכיוון שרוב תחומי השיפוט האחרים ממשיכים להציע נקודות זכות כאלה. המחוז מתגאה גם במגזר טכנולוגי מידע ותקשורת המתפתח במהירות (ICT) המורכב מיותר מ-500 חברות, ומעסיק כ-15,000 עובדים.
בשנת 2006, צבר ענף התעשייה מעל 2.6 מיליארד דולר בתוצר המשוריין, התפוקה הגדולה ביותר מכל מגזר תעשייתי בנובה סקוטיה. מישלן נותרה ללא ספק המעסיק הגדול ביותר בענף זה, המפעילה שלושה מפעלי ייצור במחוז. מישלן היא גם המעסיקה הגדולה ביותר במחוז הפרטי.