stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלי מיקרו
השפעות בריאותיות

עם כניסתם של טלפונים סלולריים לשימוש נרחב בשנות ה-90 של המאה ה-20 הועלו חששות שחשיפה לגלי מיקרו, בעיקר מאנטנות סלולריות באזורים מאוכלסים בצפיפות, יכולה לגרום לבעיות בריאותיות קשות, כפי שנמצא בעבר במשדרים חזקים כגון מכ"ם צבאי. אולם למרות הגידול העצום בשימוש בטלפונים סלולריים בעולם כולו לאורך השנים, העלייה המשוערת בתפוצת מחלות אלו לא נצפתה בפועל.
גלי מיקרו בעוצמות נמוכות הנחשבות לבטוחות משמשים כיום במכשירים וטכנולוגיות בתפוצה נרחבת מאוד, כגון נקודות גישה לרשתות אלחוטיות, התקני בלוטות', גלאי מרחק במכוניות, ועוד.
בציבור הרחב נפוץ עדיין חשש מקרינת מיקרו שמקורה בטלפונים סלולריים ותנורי מיקרוגל. אף שגלי מיקרו הם קרינה בלתי-מייננת (כלומר אינם גורמים לשינויים כימיים כלשהם, שלא כמו אור על-סגול למשל), יש החוששים שהשפעתם הפיזיקלית (בפרט, חימום חומרים אורגניים) עשויה לגרום לנזקים כתוצאה ממנגנונים שלא התגלו עדיין. משרד הבריאות בישראל, כמו רשויות בריאות במדינות רבות בעולם, מפרסם הנחיות בטיחות הנוגעות לקרינת מיקרו מטלפונים סלולריים. גם חברות הסלולר הישראליות מפרסמות מידע בנושא זה.
ראו גם

Ku-band
תנור מיקרוגל
הערות שוליים

↑  ציטוט מקורי: "When trials with wavelengths as low as 18 cm. were made known, there was undisguised surprise that the problem of the micro-wave had been solved so soon." Telegraph & Telephone Journal XVII. 179/1
↑  J R Goldsmith, Epidemiologic evidence relevant to radar (microwave) effects, Environmental health perspectives vol. 105 Suppl 6,Suppl 6 (1997)
↑  מידע בדבר קרינה בלתי מייננת מציוד קצה רט"ן – תמצית המלצות משרד הבריאות (עמ' 16), פורום החברות הסלולריות בישראל, ‏4 באוגוסט 2017
↑  בטיחות סלולרית, באתר של סלקום
| הספקטרום האלקטרומגנטי |
| --- | --- | --- |
| קרינה אלקטרומגנטית | גלי רדיו • גלי מיקרו • תת-אדום • אור נראה • על-סגול • קרני רנטגן • קרני גמא |  |
| אור נראה (צבע) | אדום • כתום • צהוב • ירוק • כחול • סגול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533696605171  BnF: cb11958904p (data)  GND: 4039246-6  LCCN: sh85084975  NDL: 00567395  NKC: ph195810 
מגדל תקשורת בגלי מיקרו
ליסה פרץ

| --- | --- |

ליסה פרץ בהשקת מוסף התרבות של גלובס, 29 בספטמבר 2022
 לידה:  17 באוגוסט 1972 (בת 52) ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל ישראל
ליסה פרץ (נולדה ב-17 באוגוסט 1972) היא עורכת ועיתונאית ישראלית. עורכת-מייסדת של מוסף התרבות של העיתון "גלובס". שימשה בשנים 2014–2021 עורכת "גלריה-שישי" ומוסף "ספרים" של העיתון "הארץ. ב-2024 התמנתה לתפקיד ראש מנהל התרבות בעיריית חיפה[דרוש מקור].
ביוגרפיה

פרץ נולדה בשם ליסה קוצויאניס בניו ג'רזי שבארצות הברית, לסוזאן שוורצקופף קידר, ישראלית אמריקאית, ולאתנאסיוס קוצויאניס, יווני שהיגר לארצות הברית בשנת 1970 לאחר שירותו כקצין בכיר בחיל הים המלכותי של יוון.
ב-1981 נפטר האב. האם סוזאן ובתה ליסה עלו לישראל והתגוררו בקריית שמונה. אמה נישאה בשנית ושם נישואיה השניים הוא פרץ. הופעתה התקשורתית הראשונה של ליסה פרץ הייתה בשנת 1984, בתשדיר בחירות של רשימת הליכוד, אשר עורר תשומת לב רבה, ולאחר שידורו היא אף נפגשה עם ראש הממשלה יצחק שמיר. בעקבות התשדיר, שם הוצגה כליסה פרץ, שם אותו אימצה אחר כך כשמה המקצועי. לאחר שסיימה את לימודיה במגמה עיונית בתיכון "המתמיד" בעיר, התגייסה לצה"ל ושירתה ביחידת "אגרופן" של חיל האוויר, בבסיס סירקין.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 1992, עברה להתגורר בתל אביב והחלה לעבוד כעיתונאית במקומון "זמן תל אביב" של עיתון מעריב וכיסתה תחומי תרבות וחיי לילה. בשנת 1993 עברה למקומון "העיר" של רשת שוקן שם שימשה ככתבת מגזין ואת הטור השבועי "ליסה בארץ הפלאות". במקביל פרסמה כתבות מגזין במוסף "הארץ".
בסוף 1998 חזרה למעריב, שם שימשה ככתבת מגזין במוספים "סופשבוע", "תרבות מעריב" ו"סגנון", תוך התמקדות בתרבות ואופנה. במקביל, כתבה את הטור האישי "ספורט אלגנט" בשבועון הטלוויזיה "רייטינג", מאז הקמתו בשנת 2000 ובמשך שמונה שנים. טור זה עסק לראשונה בקשרים הסמויים והגלויים בין עולמות הבידור, הטלוויזיה והתרבות הפופולרית, לעולם האופנה המקומי והבינלאומי, על היבטיו הרחבים.
בשנת 2003 מונתה לעורכת מוסף האופנה והלייף-סטייל "סגנון" של מעריב, הרואה אור מדי יום רביעי. היא שימשה בתפקיד זה עד 2008. בתקופת כהונתה כעורכת "סגנון", עבר המוסף לפורמט כרומו מלא, בהיקף עמודים גדול מבעבר. היא חוללה שינויים מרחיקי לכת במוסף, כשהעבירה את כובד המשקל לתכנים מובהקים של אופנה, תוך התמקדות בהיבטים המסחריים-חברתיים-תרבותיים של תחום זה בישראל ובעולם.
ביוני 2008 עזבה את מעריב ומונתה לעורכת מוסף התרבות היומי "גלריה" בעיתון "הארץ". מסוף 2014 ערכה במשך 7 שנים את מוסף "גלריה" בשישי ואת מוסף הספרים.
באוגוסט 2021 פרסם העיתונאי אבנר הופשטיין באתר זמן ישראל תחקיר על התעמרות בעבודה לכאורה של פרץ בעובדים הכפופים לה. שישה חודשים לאחר פרסום התחקיר עזבה פרץ את עיתון "הארץ".
בינואר 2022 הצטרפה למערכת העיתון "גלובס" ומונתה לעורכת של מוסף התרבות החדש. ב-1 בספטמבר 2022 ראה אור הגיליון הראשון.
בספטמבר 2023 יצא סרטה התיעודי (אותו ביימה עם רובי אלמליח) "הבית בקריית שמונה" החוזר אל הפיגוע בקריית שמונה (1974).
במרס 2024 התמנתה לתפקיד בכיר בעיריית חיפה וקיבלה את הובלת התוכנית הרב שנתית לחידוש חיי התרבות בחיפה[דרוש מקור].
חיים אישיים

אחיה הצעיר הוא השחקן, הרקדן והכוריאוגרף שחר פרץ. בשנת 2003 הייתה מאורסת לעיתונאי והסופר ליאור דיין, אך ברגע האחרון ביטלו את החתונה. ב-2014 נישאה לאמן יעקב מישורי והם חיים בחיפה.
הערות שוליים

↑  7 הערות על ניסיון ההתנקשות בסלמאן רושדי, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2022
↑  נבו טרבלסי, ‏ליסה פרץ ובני ציפר בשיחה פומבית: "אחפש את הנקי", "נמאס מאג'נדות", באתר גלובס, 30 בספטמבר 2022
↑   ליסה פרץ, מדורת השבטים: ליסה פרץ, ישראלית לא טיפוסית, באתר הארץ, 22 באפריל 2015
↑  ליסה פרץ בתשדיר תעמולת בחירות למען הליכוד, שנת 1984 – עמוד כאן 11, באתר טוויטר.
↑  מנחם הורוביץ, כוכב נולד לליכוד – ליסה פרץ, חדשות, 5 ביולי 1984
↑  מש"קית סטייל, באתר מקור ראשון
↑  יובל נתן, ‏היה שלום, "רייטינג", באתר גלובס, 23 בספטמבר 2011
↑  יעל גאוני, ‏ליאת תימור חוזרת ל"מעריב": מונתה לעורכת תחום הפנאי וסגנון החיים בעיתון ובאתר, באתר גלובס, 17 ביוני 2008
↑  אורן פרסיקו, עניין של סגנון, באתר העין השביעית, 25 במאי 2008
↑  אורן פרסיקו, "גלריה" של "הארץ" משנה פניו: פחות עובדים, ללא כתבות וראיונות, באתר העין השביעית, 24 בדצמבר 2014
↑  אבנר הופשטיין, ההשפלות וההתעמרויות: שיטות הניהול של עורכת "גלריה שישי" ליסה פרץ נחשפות, באתר זמן ישראל, 16 באוגוסט 2021
↑  דוד ורטהיים‏, אחרי שעזבה את "הארץ" בעקבות תחקיר על התעמרות - ליסה פרץ מגיעה לגלובס, באתר וואלה, 26 בינואר 2022
↑  שחר פרץ, באתר "אישים"
↑  סמדר שילוני, ליסה פרץ בדרך לערוץ "החיים הטובים", באתר ynet, 6 בנובמבר 2005
↑  טרגדיה של טעויות | ערב רב Erev Rav, באתר ערב רב Erev Rav, ‏5 ביולי 2020
מצו"ק

מצו"ק ('מרכז ציוני ויליאמפולה קובנה') היה ארגון-על של כל תנועות הנוער והמחתרות הציוניות בגטו קובנה בפרוור ויליאמפולה (הנקרא ביידיש "סלובודקה"). הוא נוסד מיד לאחר הכניסה לגטו באוגוסט 1941.
מבנה והרכב הארגון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מצו"ק היה ארגון-על של כל תנועות הנוער והמחתרות הציוניות בגטו קובנה, שהיה בפרוור ויליאמפולה, סלובודקה ביידיש. בתחילתו היה פירוש ראשי התיבות 'מרכז ציונים ותיקים קובנה', אולם לאחר מכו שונה השם למרכז ציוני ויליאמפולה קובנה
מצו"ק הוקם מיד לאחר שיכון היהודים בגטו, באוגוסט 1941. בתחילה עמד בראשו ד"ר אליהו סגל.
בין הגופים שפעלו בגטו ותואמו דרך מצו"ק היו "ארגון ברית ציון", ארץ ישראל העובדת, בית"ר והשומר הצעיר.
בראש מצו"ק עמדו ראשי מועצת הזקנים בגטו, בהם ראש המועצה אלחנן אלקס, סגנו לייב גרפונקל ומזכיר המועצה אברהם תורי.
פעילויות מרכזיות

מצו"ק עסק בתיאום פעילויות חברתיות ותרבותיות של התנועות השונות, ביצירת מגעים עם גטאות אחרים, בהכנות להתנגדות מזוינת בתוך הגטו, ובהמשך, בשיתוף פעולה עם המחתרת הקומוניסטית בגטו בהוצאת לוחמים חמושים ליערות הפרטיזנים.
פעילויות מרכזיות > קשר עם גטאות אחרים

שלטונות הכיבוש הגרמני אסרו על כל מגע או תקשורת עם גטאות אחרים במזרח אירופה. מצו"ק ניסה לקיים קשרים כאלה עם גטאות אחרים ובמיוחד גטו שאוולי וגטו וילנה.
פגישה חשובה במיוחד הייתה עם אשת המחתרת הפולניה אירנה אדמוביץ'. בפגישות עם אירנה השתתפו אישים מרכזיים בהנהלת הגטו, כולל יושב-ראש האֶלטסטנראט (יודנראט) ד"ר אלחנן אֶלקֶס וסגנו – עו"ד לייב גאַרפוּנקל המזכיר אברהם תורי ואחרים. הם למדו מפיה על החיים הפנימיים בגטאות ועל השיטות השונות של הדיכּוי, ההשפַּלה והפֵּירוּד שהגרמנים נוקטים במקומות שונים. סיפורה עשה על ראשי מצו"ק רושם עז. זו הייתה הפעם ראשונה ששמעו על קיום מחתרת ענפה בגטאות פולין ואף על קשר בלתי ישיר עם ארץ-ישראל ועם מוסדות יהודיים בעולם. כדברי אחד המשתתפים בפגישות: "היא גאלה אותנו מבדידותנו. עד כה היינו כסגורים בשק. מעתה ראינו עצמנו כחלק של גוף גדול, שביום מן הימים יתעורר להצלה..."
פעילויות מרכזיות > הקונצרט הציוני בכ"א תמוז תש"ג

בליל כ"א בתמוז תש"ג, ה-24 ביולי 1943, יום הזיכרון למותו של חיים נחמן ביאליק, ויום לאחר כ' בתמוז, יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל, קיים מצו"ק קונצרט חשאי חגיגי שבו השתתפו כל חברי התנועות הציוניות בגטו.
בקונצרט, שמעטים כדוגמתו התקיימו בגטו כלשהו, ניגנה תזמורת המשטרה היהודית של הגטו.
תזמורת המשטרה של גטו קובנה הוקמה בקיץ 1942. חבריה היו מוזיקאים יהודים מהגטו, שלפחות "על הנייר" היו גם שוטרים. הם ניגנו תחת שרביט המנצח של המוזיקאי מישה הופמקלר ונגנים אחרים, שהיו מוזיקאים ידועי שם בליטא טרום המלחמה. הקונצרטים של התזמורת התקיימו בבית המשטרה, שהוקם בבניין ששימש לפני כן את ישיבת סלובודקה.
בקונצרט נוגנו שירי ארץ ישראל, דוקלמו שירי ביאליק והושמעו מנגינות יהודיות ידועות. בסיומו שרו המשתתפים את "התקווה".
לקריאה נוספת

יוסף גאר, אומקום פון יידישער קאוונע, מינכען: פארבאנד פון ליטווישע יידן אין דער אמעריקאנער זאנע אין דייטשלאנד, 1948
אברהם תורי, ודינה פורת (עורכת), 'גיטו יום-יום: יומן ומסמכים מגיטו קובנה, תל אביב: מוסד ביאליק, אוניברסיטת תל אביב, 1988
לייב גרפונקל, קובנה היהודית בחורבנה, הוצאת יד ושם, 1959.
זאב מנקוביץ (עורך), היכון לקראת חירות! רשימות מגטו קובנה וממחנה קאופרינג: אלמנך גדוד מעפילים והביטאון ניצוץ, ירושלים: הוצאת יד ושם, 2011.
רמי נוידרפר - המשטרה היהודית בגטו קובנה - אורות וצללים, אוניברסיטת תל אביב, 2015.
אריה סגלסון - בלב העופל, כיליונה של קובנה היהודית, ירושלים: הוצאת יד ושם, 2003.
דליה עופר (עורכת) - משטרת הגטו היהודית בוויליאמפולה: מסמך מגטו קובנה, ירושלים: יד ושם, תשע"ו 2016.
אברהם בראון ודב לוין, תולדותיה של מחתרת: הארגון הלוחם של יהודי קובנא במלחמת העולם השנייה, ירושלים: יד ושם, 1962.
חיים ילין - מנהיג המחתרת הקומוניסטית בגטו קובנה, שפעלה בשיתוף פעולה עם מצו"ק
דב לוין, הנהגת הגטו והמחתרת, טיב היחסים, בתוך: בתפוצות הגולה, שנה י"ז, גל' 74-73, (1975), עמ' 143-139.
הערות שוליים

↑  ראה http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3585
ניסיון הפיגוע של הליגה להגנה יהודית בקליפורניה

ניסיון הפיגוע של הליגה להגנה יהודית בקליפורניה אירע בנובמבר 2001 כאשר הליגה להגנת היהודית תכננה להפציץ את מסגד המלך פאהד בקולבר סיטי (אנ') ובהמשך גם את לשכתו של החבר הקונגרס הרפובליקני, דארל עיסא.
המעצר והמשפט

בנובמבר 2001 נעצר מנהיג הארגון אירווינג רובין בחשד שתכנן את הפיגועים, כנקמה על פיגועי 11 בספטמבר. על פי החשד רובין ורכז הארגון בחוף המערבי, ארל קרוגל, קנו רובים ואקדחים ולאחר מכן הרכיבו פצצות, צינורות חבלה ואף הכינו אבק שרפה.
חודש לאחר מכן הועמדו קרוגל ורובין לדין בהאשמת קשירת קשר להשתמש בחומר נפץ, ניסיון להצית בזדון, ניסיון להצית בזדון מתקן של ממשלת ארצות הברית, החזקת חומרי נפץ, חומרי הנפץ נועדו להישלח למשרדו של חבר הקונגרס הלבנוני-אמריקאי, דארל עיסא ולאחר מכן הפצצת מסגד המלך פאד שנמצא בלוס אנג'לס, על פי התצהיר שלווה להאשמות קרוגל אמר בפני איש ה-FBI "הערבים זקוקים לשיחות השכמה והג'וינט צריך לעשות משהו לאחד המסגדים המטונפים שלהם".
ב-2003 במהלך המשפט הושמטו האשמות אודות מטען החבלה, וקרוגל הורשה להודות באשמה מופחתת ב"קשירת קשר להפרת זכויות אזרח", עם זאת בספטמבר 2005 הורשע קרגל לאחר עסקת טיעון, על פי עסקת הטיעון קרוגל ייכנס למאסר של כ-20 שנים, במהלך המשפט טען שוב ושוב קרוגל כי הוא השתנה, והשופט רונלד לו קבע כי "הוא לא השתנה עד כדי כך והוסיף כי לתחושתו מעשיו של קורגל מקדמים שנאה בדרך המרושעת ביותר".
הערות שוליים

↑  מאת נתן גוטמן, אירב רובין נעצר יותר מארבעים פעם, אך תמיד יצא זכאי, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2001
↑  איי.פי, חשד: חברי הליגה להגנה יהודית תכננו לפוצץ מסגד, באתר ynet, 13 בדצמבר 2001
↑  רויטרס, ממשיכו של כהנא בארה"ב נאשם בניסיון לפוצץ מסגד, באתר ynet, 11 בינואר 2002
↑  סוכנויות הידיעות, 20 שנות מאסר ליהודי שתיכנן פיגוע במסגד בארה"ב, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נובואזובסק

| --- | --- |
סמל נובואזובסקסמל נובואזובסק

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז דונצק מחוז דונצק
 תאריך ייסוד:  1849 
 שטח:  8 קמ"ר
 גובה:  21 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,051 (2022)
 קואורדינטות:  47°07′00″N 38°05′00″E﻿ / ﻿47.116666666667°N 38.083333333333°E﻿ / 47.116666666667; 38.083333333333 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנובואזובסק(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםנובואזובסק(למפת מחוז דונצק רגילה) דונצק מריופול מקייבקה הורליבקה קראמטורסק חרקוב לוהנסק רוסיה ים אזוב זפוריז'יה דניפרו.נובואזובסק(למפת מחוז דונצק מוגדלת) דונצק מריופול מקייבקה הורליבקה קראמטורסק חרקוב לוהנסק רוסיה ים אזוב זפוריז'יה דניפרו.נובואזובסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נובואזובסק (באוקראינית: Новоазо́вськ, ברוסית: Новоазовск) היא עיירת גבול אוקראינית על חוף ים אזוב בגבולה הדרום-מזרחי של אוקראינה עם רוסיה, המשתייכת למחוז דונצק. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2022, אוכלוסיית העיירה מנתה 11,051 תושבים.
נובואזובסק והאזורים הסמוכים לה הם האזור היחיד באוקראינה בו חי שחף עיטי.
היסטוריה

במהלך חודש אפריל 2014, זמן קצר לאחר פרוץ ההתקוממות הפרו-רוסית באוקראינה, כבשו כוחות צבא בדלנים פרו-רוסים כמה ערים במחוז דונייצק; כולל נובואזובסק שעברה אף היא לשליטת הבדלנים. חודשיים לאחר מכן, ביוני 2014, נטען כי השלטונות האוקראינים חזרו והשיגו שליטה בעיר.
ב-25 באוגוסט 2014, שלטונות אוקראינה טענו כי חיילים רוסים המוסווים לבדלנים פתחו חזית חדשה במלחמה בדונבאס כנגד מריופול אשר נבלמה ליד נובואזובסק, טענה שהוכחשה בתוקף מצד השלטונות הרוסים. הלחימה באזור נמשכה גם בימים שלאחר מכן.
לדברי מפקד גדוד דניפרו האוקראיני, נובואזובסק נכבשה לבסוף על ידי כוח שריון רוסי, ועברה לשליטה ישירה של רוסיה ב-27 באוגוסט, טענה שאושרה על ידי הרשויות באוקראינה למחרת. מנגד, מנהיגי הבדלנים באזור טענו כי העיירה נכבשה על ידי כוחות הבדלנים עצמם, במסגרת המתקפה כנגד מריופול.
לאחר פרוץ מלחמת אוקראינה-רוסיה בפברואר 2022, העיר עברה לשליטה רוסית מלאה.
הערות שוליים

↑  "Pallas's Gull Larus ichthyaetus". אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-2014-08-15.
↑  Новоазовськ захоплений російськими військами — командир спецроти, Українська правда (באוקראינית)
↑  Ukraine accuses Russia of opening new front before leaders' meeting, Reuters (25 August 2014)
↑  Ukraine crisis: Putin, Poroshenko meet in Minsk amid border violence, CBC News (26 August 2014)
↑  Ukraine Leader Accuses Russia as ‘15,000 Russian Soldiers Join Separatists', Newsweek (28 August 2014)
↑   מאות חיילים פונו ממפעל הפלדה במריופול. אוקראינה: משימתנו במקום הסתיימה, באתר הארץ, 17 במאי 2022
↑  חששות לגורלם של "הגיבורים של אוקראינה", באתר וואלה, 18 במאי 2022
נהג משאית

נהג משאית
נהג משאית הוא אדם שמתפרנס מנהיגה והובלת סחורות ממקום אחד למשנהו באמצעות משאית, בדרך כלל על פי לוח זמנים קפדני. סוג הסחורה המועברת יכול להשתנות במידה ניכרת מלקוח ללקוח.
נהגי משאיות במדינות כמו ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, מקסיקו או רוסיה לרוב נדרשים לנהוג מרחקים ארוכים במיוחד הרחק מביתם, עם תקופות מנוחה שנמשכות מספר ימים בין משימה למשימה.
נהגי משאיות נדרשים להחזיק ברישיון נהיגה מיוחד לרכב משא קל או כבד.
לעיתים נדרשים נהגי משאיות מסוימים לטעון ו/או לפרוק את המטענים אותם הם מובילים ממקום למקום בעצמם.
בישראל

בישראל, דרגת הרישיון למשאית עד 12 טון היא רישיון C1. הגיל המינימלי לקבלת רישיון המשאית בישראל הוא 18 שנה, הגיל המינימלי למבחן העיוני והמעשי הוא 17 שנים וחצי.
התנאים לקבלת רישיון המשאית עד 12 טון כוללים הוצאת טופס רש"ל 18, בדיקה על ידי רופא, בדיקת ראייה, ומעבר מבחן עיוני. כמו כן, נדרשים שיעורים מעשיים, בעלי רישיון בדרגה B חייבים בלפחות 20 שיעורים, ומי שאין ברשותם רישיון נהיגה נדרשים במינימום 32 שיעורים מעשיים, ובמעבר מבחן מעשי.
רישיון בדרגה C+E הוא רישיון לרכב מנועי מסחרי ורכב עבודה במשקל כולל מותר מעל 3,500 קילוגרמים, גם אם צמוד אליו נגרר או נתמך. התנאים לקבלת רישיון זה כוללים ותק של שנה כבעלי רישיון בדרגה C, אישור מטעם המכון הרפואי, מעבר קורס נהגי רכב כבד, מילוי טופס מקוון, בדיקת ראייה, וחדות ראיה ברמה הנדרשת.
בישראל קיים מחסור בנהגי משאית, בין היתר בעקבות ביקוש נמוך למקצוע, עיכובים בהכשרת נהגים חדשים, השחיקה בעבודה, ורמות שכר נמוכות.
ראו גם

משאית
משאית מנוף
משאית סמי-טריילר
רכבת כבישים
הערות שוליים

↑  Alexis C. Madrigal, Could Self-Driving Trucks Be Good for Truckers?, The Atlantic, ‏2018-02-01 (באנגלית)
↑  Smith, Jennifer (2018-09-04). "Self-Driving Technology Threatens Nearly 300,000 Trucking Jobs, Report Says". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-20.
↑  רישיון נהיגה - דרגה C1, באתר משרד התחבורה, ‏2021
↑  רישיון נהיגה - דרגה C+E, באתר משרד התחבורה, ‏2020
↑  ועדת הכלכלה התכנסה לדון במחסור בנהגי משאיות והובלת מטענים, באתר הכנסת, ‏2023
↑  אודי עציון, לא רק בבריטניה: מחריף המחסור בנהגי משאיות בישראל, באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2021
↑  ניר בן טובים, ‏אף אחד לא רוצה להיות נהג משאית, באתר ערוץ הספורט, 13 בספטמבר 2021
↑  קינן כהן‏, האמת העגומה מאחורי השכר של הנהגים המקצועיים בישראל, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553528305171  BnF: cb11959660k (data)  GND: 4134734-1  LCCN: sh85138127 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתיו ברונפמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1959 (בן 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ויליאמס קולג'  בית הספר לעסקים של הרווארד  Cardigan Mountain School 
 בן או בת זוג:  Lisa Belzberg 
 
מתיו ברונפמן (אנגלית: Matthew Bronfman; נולד ב-15 ביוני 1959) הוא איש עסקים ואיל הון יהודי אמריקאי.הוא בן למשפחת ברונפמן, אחת המשפחות העשירות בעולם.
חיים אישיים

מתיו בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד שבבוסטון. הוא בנו של אדגר ברונפמן.
הוא מתגורר בניו יורק, היה נשוי ארבע פעמים ויש לו שמונה ילדים.
בשנת 2005 נישא לסטייסי קיי והתגרש ב-2016.
בשנת 2017 נישא לישראלית מלאני לביא. החתונה נערכה על גג ישיבת אש התורה ברובע היהודי הצופה אל הכותל. בחודש נובמבר 2017 נולד בנם ג'רמי.
עסקים

חלק גדול מעסקיו של ברונפמן מתנהלים במדינת ישראל, בין היתר בשותפות עם איש העסקים שלום פישר (קבוצת "ברונפמן-פישר"). בשנת 2003 נמנה עם בעלי אלון רבוע כחול ישראל, ובשנת 2007 מכר את חלקו לשותפיו בבעלות, קבוצת אלון. בשנת 2005 קנה את איקאה ישראל.
בשנת 2006 רכש את השליטה בבנק דיסקונט באמצעות רכישת 26% ממניות הבנק תמורת 1.3 מיליארד שקל, בשותפות עם אחיו אדם ברונפמן ואחותו הולי לב, יחד עם איש העסקים רובין שרוהן. בשנת 2014 מכרו את החזקותיהם בבנק.
קבוצת "ברונפמן-פישר" מחזיקה בבעלות על "ישראלום נכסים" המאגדת החזקות בתחומי התעשייה והנדל“ן, ביניהם 20% ממניות שופרסל (שבהן החזיקו בין השנים 2007-2016) וחברת "שפע הצלחה לוגיסטיקה" (לשעבר "פאלאס תעשיות"), העוסקת ביצור ושיווק נרות ובמתן שירותי לוגיסטיקה. החזקות אותם מכרו ל"ישראלום נכסים" תמורת 776 מיליון שקל בשנת 2010. "ישראלום נכסים" מימנה את הרכישה מידי בעלי השליטה שלה (כלומר ברונפמן ופישר עצמם) באמצעות הלוואות בנקאיות.
בסוף שנת 2012, נקלעה חברת "ישראלום נכסים" למשבר תזרימי בעקבות הפסדים כבדים מהשקעות נדל“ן שביצעה במזרח אירופה (באמצעות חברת "אולימפיה נדל"ן"), וירידה חדה בשווי מניות שופרסל שבהן החזיקה. הפסדי הענק בנדל"ן הותירו את החברה עם גירעון של 216 מיליון שקל בהון העצמי, חוב של כ-660 מיליון שקל לבנקים ולקרן KCPS וחוב של 220 מיליון שקל למחזיקי איגרת החוב שלה. כדי להחזיר את החובות הזרימו ברונפמן ופישר לחברה 400 מיליון שקל מכרו את מניות שופרסל וחלק מהנדל“ן שהחזיקה החברה.
ראו גם

אדגר ברונפמן (האב) - אביו
אדגר ברונפמן (הבן) - אחיו
הערות שוליים

↑  שלומי גולובינסקי, עוד 3 ימים ברונפמן מתחתן, ובינתיים אין התקדמות במגעים על רכישת בנק דיסקונט, באתר הארץ, 13 בינואר 2005
↑  גלי ברגר, ויסמן נפרד מברונפמן ופישר: אחרי שנים של סכסוכים קונה את חלקם ברשת רבוע כחול תמורת 53 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2007
↑  סיון קלינגבייל, מתיו ברונפמן רכש את הבעלות המלאה על איקאה ישראל מיורשי אלברט גנאט, באתר הארץ, 10 ביוני 2005
↑  שלומי גולובינסקי, סמי פרץ, מתיו ברונפמן יממן את רכישת דיסקונט בכספי נאמנות שבשליטת אביו אדגר, באתר הארץ, 10 בינואר 2005
↑   סיון איזסקו, סוף עידן ברונפמן בדיסקונט: הקבוצה חדלה מלשמש כבעלת השליטה בבנק, באתר TheMarker‏, 3 בדצמבר 2015
↑  אביב לוי, ‏מתיו ברונפמן ושולם פישר יוצאים משופרסל לאחר עשור - ללא רווח, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2016
↑   ערן אזרן, החיים החדשים של פאלאס תעשיות: תקים מרכז לוגיסטי בנמל אשדוד ב-60 מיליון ש', באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2015
↑  אביב לוי, ‏ישראלום תקלוט החזקות ברונפמן-פישר בשופרסל ופאלאס, באתר גלובס, 3 במאי 2010
↑  מיכל מרגלית, ‏ישראלום תמכור מתחם בסגולה לוילאר תמורת 63.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 4 בינואר 2010
↑  אבי שאולי, ‏ישראלום: הושעה המסחר באג"ח החברה, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2012
↑  אבי שאולי, ‏ישראלום של ברונפמן הגיעה להסדר עם הבנקים וקרן KCPS, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2012
↑  אביב לוי, ‏ברונפמן ופישר מגדילים התמיכה בישראלום לכ-400 מיליון ש', באתר גלובס, 12 בינואר 2015
נחל חברון

| --- | --- |

מבט אווירי ממזרח על תל באר שבע. תוואי הנחל נראה ממערב לתל, כשמעליו גשר בכביש הכניסה לתל שבע
 מידע כללי
 מוצא:  חברון
 יובלים:  נחל בתרים, נחל סנסנה, נחל רוש, נחל שוקת 
 שפך:  נחל באר שבע
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל ישראל
 
נַחַל חֶבְרוֹן הוא נחל אכזב אשר זורם בגבול בין הנגב ליהודה.
מוצאו של הנחל הוא בעיר חברון שרובה בשטחי הרשות הפלסטינית. הנחל הוא חלק מאגן נחל הבשור. הוא עובר ליד דאהרייה, באר שבע וצפון הנגב, ומתנקז לנחל באר שבע מטרים ספורים מזרחית לכביש 40, בקרבת תל באר שבע. בשטח מדינת ישראל הנחל זורם בשטחי השיפוט של היישובים מיתר, אבו בסמה, עומר, תל שבע, ושטח גלילי שבאחריות משרד הפנים.
זיהום

בנחל זורמים שפכי הערים והתעשייה, וכן שפכי מנסרות ומחצבות שמקורם בערים הפלסטיניות, בהתיישבויות ובמחצבות הבנויות לאורכו. בבקעת באר שבע הביוב מהווה מפגע סביבתי משמעותי, משום שאלפי אנשים מתגוררים בקרבה לאפיק הנחל.
מוקד הזיהום העיקרי הוא שפכי חברון וקריית ארבע המוערכים בכ-15,000 מ"ק ליום. הביוב מזהם גם את שמורת הבשור. זרימה זו שנתה את אופי הנחל, מנחל אכזב המזרים מי שיטפונות באיכות גבוהה, לנחל בו ישנה זרימת קבע של מי ביוב מזוהמים. בנחל זורמים שפכים בכל ימות השנה המזהמים את הנחל ואת מי התהום במורד, לכך ישנן תוספות של שפכים עירוניים ותעשייתיים. בשנת 2002, עתרו לבג"ץ תושבי הכפר הבדווי אום בטין שהנחל זורם במרכזו, יחד עם העמותות הפורום לדו קיום בנגב ואגודת הארבעים למען זכויות הבדווים בנגב, בדרישה ממשרדי הממשלה להקים מתקן לטיהור השפכים. בג"ץ קיבל את העתירה והמדינה התחייבה לקדם את הקמתו עד ינואר 2007.לשם הקמת מכון הטיהור אף הוחרמו 36 מיליוני שקלים מהרשות הפלסטינית אך המכון לא הוקם בפרק הזמן שאליו התחייבה המדינה, וביוב המשיך לזרום בנחל.
זיהום > תוכנית געגועים לנחל

המשרד להגנת הסביבה, החברה להגנת הטבע ורשות ניקוז ונחלים שקמה בשור מפעילים תוכנית חינוכית בנחל חברון הנקראת "געגועים לנחל". התוכנית התלת-שנתית פונה לאנשים הגרים בסביבת נחל חברון, כדי לפתח מודעות ואחריות לנחל ולסביבתו. התוכנית מתייחסת לדרך בה ניתן לייצר את בסיס הידע, החיבור והשייכות בין קבוצות אוכלוסייה שונות לבין הנחל בהשתתפות מערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  צפריר רינת, הזיהום בנחלי הגדה לא עוצר בקו הירוק: פוגע במי תהום בישראל, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2007
↑  דליה טל, ‏עמותות בדרום: אם לא יוקם מתקן לטיהור שפכי חברון - נפנה לביהמ"ש, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2001
גדי גולן, ‏מיתר: ניסיון לטיפול בנחל חברון, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2001
↑  צפריר רינת, עתירה לבג"ץ: הזיהום בנחל חברון מסכן תושבים, באתר הארץ, 26 באפריל 2002
↑  צפריר רינת, במקום שלט "ברוכים הבאים", באתר הארץ, 15 במאי 2002
↑  חיה נח, סאגת נחל חברון, באתר "העוקץ", 24 בנובמבר 2008
ניר חסון, החזון: פארק ירוק ומלבלב; המציאות: נחל מזוהם ועדר רעב, באתר הארץ, 23 בינואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475797105171
מתחילים מאפס

| --- | --- |

לוגו הסדרה מתחילים מאפס
 סוגה:  תוכנית מציאות
 יוצרים:  Endemol Shine Nordics 
 בימוי:  אורנה בן דור 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  7 
 הפקה
 חברת הפקה:  אנדמול שיין ישראל 
 הפצה:  תאגיד השידור הישראלי 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11 
 
מתחילים מאפס היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית המבוססת על הפורמט הדני "Stripped" (אנ') ובבימויה של אורנה בן דור. התוכנית מציגהנמשתתפים שנפרדים מרכושם למשך 14 יום. התוכנית משודרת החל מ-2 באוגוסט 2020 בכאן 11.