stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שואת יהודי סלובקיה
רקע > עליית האנטישמיות

מיד לאחר הקמת סלובקיה כמדינה בשנת 1938, החלה הממשלה לפטר את עובדיה היהודים. הוועדה לפתרון בעיית היהודים הוקמה ב-23 בינואר 1939 על מנת לדון בחקיקה אנטי-יהודית. התקשורת בחסות המדינה הגדירה בדמוניזציה יהודים כ"אויבי המדינה" ושל האומה הסלובקית כולה. עסקים נשדדו, והתקפות פיזיות כנגד יהודים התרחשו באופן ספונטני וגם ביוזמת משמר הלינקה. בנאום הרדיו הראשון שלו לאחר הקמת מדינת סלובקיה בשנת 1939, הדגיש יוזף טיסו את רצונו "לפתור את שאלת היהודים". חקיקה אנטי-יהודית הייתה הצעד הקונקרטי היחיד שהבטיח. רדיפת היהודים הייתה מרכיב מרכזי במדיניות הפנים של המדינה. אמצעים מפלים השפיעו על כל היבטי החיים, ושימשו לבודד ולנשל יהודים עוד בטרם גירושם.
רקע > השואה

מבין המדינות תחת השפעה או שליטה נאצית במלחמת העולם השנייה, סלובקיה הייתה בין הראשונות אשר ממנה גורשו יהודים למחנות ההשמדה. השלב המרכזי בגירוש יהודי סלובקיה החל ב-26 במרץ 1942 והסתיים ב-20 באוקטובר אותה שנה. בתקופה זו יצאו 57 משלוחים של רכבות ובהן קרוב ל-58,000 יהודים. 19 רכבות נשלחו ישירות למחנה הריכוז אושוויץ ויעד יתרת המשלוחים היו גטאות מחוז לובלין (אחד מהם היה בקונסקובולה). ארבעת מחנות השמדה פעלו בשנת 1942 במחוז לובלין, בהם מצאו מותם רוב יהודי סלובקיה אשר לא היו כשירים לעבודה: טרבלינקה, בלזץ, סוביבור ומאידנק.
בשנים 1943–1944 הייתה הפוגה במשלוח יהודים מסלובקיה למחנות ההשמדה. היהודים אשר עדיין בסלובקיה רוכזו בשלושה מחנות עבודה (סרד, ויהנה ונובאקי) בהם נהנו מחירות יחסית. במחנות אלה קיימו היהודים חיי קהילה ועבודה פוריים, פעלו בהם כ-130 בתי מלאכה אשר ייצרו מגוון מוצרי טקסטיל, צעצועים, רהיטים ומוצרים כימיים. אולם בלחץ שגריר הרייך בסלובקיה, הנס לודין, על נשיא סלובקיה, הובטח לגרמניה כי במסגרת "פתרון בעיית היהודים" יועברו אף יהודים אלה למחנות ריכוז בפולין עד חודש אפריל 1944. גורמים שונים ובהם המרד הסלובקי עיכבו את הוצאות התוכנית לפועל. אולם עם דיכוי המרד רוכזו היהודים הנותרים במחנה סרד ומשם חודשו המשלוחים. חמשת המשלוחים הראשונים יצאו לאושוויץ ויתרתם יצאו לראוונסבריק, ברגן-בלזן, זקסנהאוזן ומשלוחים אחרונים לטרזיינשטט.
לאחר הפלישה הגרמנית נרצחו בתוך סלובקיה כ-4,000 איש, בעזרתם של משתפי פעולה מקומיים. כמחצית (2,000) מהקורבנות היו יהודים. קורבנות נוספים כללו פרטיזנים, תומכי המרד ורומנים. בין חודש אוקטובר 1944 ועד חודש מרץ 1945 נשלחו ממחנה סרד 13,500 יהודים אך רבים מהם נורו עוד קודם לכן. מעשה הטבח הקשה ביותר בזמן זה ידוע כמעשי הטבח בקרמניצ'קה ובנמצקה 743 אנשים הובאו להוצאתם להורג בקרמניצ'קה בסדרת מעשי טבח בין נובמבר למארס, על ידי איינזצגרופה H ו- POHG. הקורבנות כללו 280 נשים ו-99 ילדים, מחציתם היו יהודים. מאות בני אדם נרצחו בכפר הסמוך נמקה, שם נשרפו גופות הקורבנות לאחר שנורו. בית העלמין היהודי של זבולן שימש כאתר ההוצאה להורג ו-218 גופות נספרו במקום לאחר תום המלחמה.
מיעוט מבין יהודי סלובקיה הצליחו לברוח אל הפרטיזנים ביערות, והשתתפו באופן פעיל במחתרות השחרור הסלובקיות, וחלקם אף קיפחו את חייהם בלחימה על עצמאות מלאה לסלובקיה. היחידה הפרטיזנית הראשונה בהרי ויהורלאט (Vihorlat) במזרח סלובקיה נוסדה במרץ 1942, מנתה 25 חברים ובתוכם 18 יהודים. על פי הערכות שונות בחודש ספטמבר 1944 היו על אדמת סלובקיה כ-16,000 חברי מחתרות, מתוכם כ-1,600 יהודים. בקרבות המרד הסלובקי הלאומי נפלו 269 לוחמים יהודים (כ-17% מכלל הנופלים). 166 יהודים קיבלו אות הצטיינות מממשלת צ'כוסלובקיה על לחימתם בשורות הפרטיזנים.
לאחר השואה

הצבא האדום שלט בסלובקיה עד סוף אפריל 1945. בסביבות 69,000 יהודים, 77 אחוזים מהאוכלוסייה שלפני המלחמה, נרצחה בשואה. בנוסף ל-10,000 עד 11,000 יהודים סלובקים ששרדו את השואה, חזרו 9,000 יהודים שגורשו למחנות ריכוז או ברחו לחוץ לארץ, ו-10,000 יהודים שרדו בשטחים שסופחו להונגריה. בסוף 1945 חיו בסלובקיה 33,000 יהודים. ניצולים רבים איבדו את כל משפחותיהם, ושליש סבלו משחפת. אלה שגנבו רכוש יהודי לא היססו להשיבם, אך רבים הביעו התנגדות וניכסו גם רכוש גנוב. גם לאחר המלחמה המשיכו הופעות אנטישמיות מטרידות ובעיקר בספטמבר 1945 אז אירע פוגרום טופוצ'אני (אנ'). ההיסטוריון הפולני Cichopek-Gajraj העריך כי לפחות 36 יהודים נרצחו ויותר מ-100 נפצעו באלימות שלאחר המלחמה.
אוסקר ירמיהו נוימן שלאחר סיום המלחמה נבחר ליו"ר ארגון יהודי סלובקיה פעל להנצחת זכר הנספים על ידי נטיעת יער בהרי יהודה.
ממשלת צ'כוסלובקיה תמכה בציונות, והתעקשה להטמיע את היהודים לתוך התרבות הצ'כוסלובקית או להגר למדינת ישראל. לאחר המלחמה הקשתה צ'כוסלובקיה על היהודים לקבל את רכושם שנלקח מהם במהלכה. לאחר הכרזת מדינת ישראל, היגרה רוב שארית הפליטה של יהודי סלובקיה למדינת ישראל. מספר הקהילות היהודיות ירד מהשיא של 126 לאחר המלחמה ל-25, ואילו האוכלוסייה היהודית ירדה ב-80 אחוזים. רק כמה אלפי יהודים נותרו בסוף 1949. היהודים שנותרו בסלובקיה, לאחר איחודה כחלק מצ'כוסלובקיה, בעת השלטון הקומוניסטי סבלו מגזרות אנטי-יהודיות וחלקם ניסו להגר מתוך הגוש הקומוניסטי. רבים מאלה שבחרו להישאר שינו את שמות המשפחה שלהם ונטשו את העשייה הדתית כדי להשתלב עם מעמד הביניים הסלובקי. בשנת 2019 נאמדת האוכלוסייה היהודית בין 2,000 ל-3,000 בלבד.
מספר היהודים מסלובקיה, וכן השטחים הסלובקיים שסופחו להונגריה, שנרצחו במהלך השואה נאמד בכ-100,000 נפש.
ראו גם

יהדות סלובקיה
יהדות ברטיסלאבה
לקריאה נוספת

שטרן, גילה. תולדות השואה - סלובקיה. ירושלים : יד ושם, 2015.
רינגוולד, דוד. להישיר מבט אל הסכנה: קורות נער יהודי בסלובקיה בימי השואה. ירושלים: יד ושם, 2017
הערות שוליים

↑  לודין עמד לדין עם תום המלחמה כפושע מלחמה נאצי, נידון למוות וניתלה ב-9 בדצמבר 1947.
↑  ע. ניר, "התנגדות יהודית למשטר הפשיסטי הסלובקי: הקבוצות הפרטיזניות הראשונות." סימפוזיון יד ושם, 27.5.1992.
אנדרטה לזכר קורבנות השואה, הממוקמת היכן ששכן בעבר בית הכנסת הניאולוגי בברטיסלאבה
שאטו לאטור

המגדל ובית האחוזה בשאטו לאטור
בקבוק יין שאטו לאטור, בציר 1988. על התווית סמל המגדל
שאטו לאטור (צרפתית: Château Latour) היא אחוזת יין צרפתית, המייצרת יין שמדורג כגידול ראשון לפי סיווג היינות של 1855 בבורדו .
שאטו לאטור ממוקם בשוליים הדרום-מזרחיים של הכפר פויאק שבאזור המדוק בצפון-מערב בורדו, בגבולו עם סנט-ג'וליין, כמה מאות מטרים מגדות שפך הנהר ז'ירונד.
האחוזה מפיקה שלושה סוגי יין אדום. בנוסף ליין הראשון שלה (Grand vin), קיים מאז 1966 יין שני Les Forts de Latour, ויין שלישי המופץ מדי שנה מאז 1990 תחת התווית "פויאק".
היסטוריה

האחוזה מאוכלסת מאז ראשית המאה ה-14, ובשלהי המאה ה-14 הוקם חיל מצב 300 מטרים משפך הנהר על מנת להגן על השאטו מפני מתקפה במהלך מלחמת מאה השנים. מצודה זו, מגדל הסיינט-מובר או לה טור אן סיינט-מוברט, העניק את שמו לאחוזה הסובבת את המצודה והיה בידיים אנגליות עד לחוזה קסטיליון ב-1453.
המגדל המקורי אינו קיים עוד, אולם בשנות העשרים של המאה ה-17, נבנה מגדל מעגלי (לה טור דה סיינט-לומברט) באחוזה ואף על פי שהוא תוכנן למעשה כמקום לגידול יונים, הוא נותר סמלם של הכרמים.
למרות שגפנים היו נטועות באתר מאז המאה ה-14, לאטור נודע ככרם המניב יינות משובחים כבר מסוף המאה ה-17 כאשר ירש אותו אלכסנדר דה סגור, אשר הוסיף להחזקותיו את שאטו לאפיט ב-1716. ב-1718 בנו ניקולאס אלכסנדר, המרקיז דה סגור הרחיב את מעגל רכישותיו ביינות העילית וקנה את שאטו מוטון ושאטו קלון-סגור והחל ביצור יין המשובח באיכותו.
למרות שיין שאטו לאטור לא האריך ימים כמו שאטו לאפיט, הרי שהוא קנה לעצמו מעמד ובשנת 1800 היה שווה פי עשרים יותר מאשר יין בורדו פשוט. סיווגו כאחד מארבעת הגידולים הראשונים בסיווג היינות של 1855 בבורדו הבטיח את הצלחתו המתמשכת ובשנות השישים של המאה ה-19 נבנה בניין השאטו הקיים עד לימינו.
ב-1963 מכרו שלושת היורשים ממשפחת סגור שלושה רבעים ממניות שאטו לאטור לחברות הבריטיות הארווי מבריסטול ולקבוצת פירסון. ב-1989 רכשה את השאטו חברת אלייד ליונס בסכום של כ-110 מיליוני פרנקים וב-1993 הושבה הבעלות הצרפתית כאשר רכש אותו המיליארדר הצרפתי אמיל פינו עבור 86 מיליון פרנקים.
לאטור בין הראשונים בגידולים הראשונים שהמיר את כל תהליך יצור היין שלו למודרני, כשהחליף את התסיסה בחביות עץ האלון הישנות ובמקום זאת התסיס את היין בחביות פלדת אל-חלד בשנות השישים.
תוצרת

כרמי האחוזה נאמדים ב-780 דונם, מתוכם 470 דונם בסמוך לשאטו מכונים l'Enclos. זני הענבים הגדלים הם כ-80% קברנה סוביניון, 18% מרלו, ו-2% קברנה פראן ופטיט ורדו.

היין הראשון, שאטו לאטור, מורכב מתמהיל של 75% קברנה סוביניון, 20% מרלו, ומידה שווה של פטיט ורדו וקברנה פראן, ועל פי רוב מניב תוצרת שנתית של כ-18,000 ארגזים (בכל ארגז תריסר בקבוקים). היין השני לה פורט דה לאטור מכיל 70% קברנה סוביניון ו-30% מרלו וממנו נעשים כ-11,000 ארגזים לערך.
הערות שוליים

↑  H. Johnson & J. Robinson. The World Atlas of Wine, p. 88, Mitchell Beazley Publishing, 2005. ISBN 1840003324
1 2  כריס קיזאק בדוקטור היין על שאטו לאטור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 248307838   WorldCat (עם VIAF): 248307838
שמריה בן מרדכי

| --- | --- |
 השתייכות:  בעלי התוספות 
 תלמידיו:  יהודה בן קלונימוס ממגנצא, יהודה בן קלונימוס משפיירא 
 בני דורו:  ריב"א
 
הרב שמריה בן מרדכי משפייר מבעלי התוספות היה תלמיד חבר לריב"א, ותלמידו של רבי אליעזר בן משולם (אליעזר חזן משפיירא).
היה מורם של רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא ושל רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, אביו של רבי אלעזר מוורמייזא. ידוע שפנה בשאלות לרבנו תם וראב"ן ויחד עם רבי אברהם בנו של רבי שמואל החסיד הם נקראים "חכמי שפיירא".
הערות שוליים

↑  ראו א.א. אורבך, בעלי התוספות, עמוד 190
↑  ראו א.א. אורבך, בעלי התוספות, עמוד 191
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שירלי בות'

| --- | --- |

שירלי בות', 1950
 לידה:  30 באוגוסט 1898 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  16 באוקטובר 1992 (בגיל 94) צ'אתהאם, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט הברון 
 שם לידה:  Thelma Marjorie Ford 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1925 
 בן או בת זוג:  Ed Gardner (1929–1942) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, 2 פרסי אמי, 3 פרסי טוני
 פרופיל ב-IMDb
 
שירלי בות' (באנגלית:  Shirley Booth;‏ 30 באוגוסט 1898 – 16 באוקטובר 1992) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1952 על הופעתה בסרט "שובי שבא הקטנה". היא זכתה בנוסף בשני פרסי אמי, ובשלושה פרסי טוני.
ביוגרפיה

בות' נולדה בשם מריג'ו פורד בברוקלין, ניו יורק לוורג'יניה ולאלברט ג'יימס. החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון בשם תלמה בות' פורד בברודוויי והתגלתה לראשונה בשנת 1949 במחזה "Goodbye, My Fancy" בתפקיד עליו זכתה בפרס טוני לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בות' זכתה להצלחה מסחררת בשנת 1950 כאשר הופיעה במחזה של ויליאם אינג' "שובי שבא הקטנה" בתפקיד לולה דילייני בעבורו זכתה בפרס טוני שני, הפעם לתפקיד הראשי. בשנת 1952 נסעה בות' להוליווד כדי לשחק בגרסה הקולנועית של דניאל מאן למחזה. בסרט שהיה לראשון שלה כשחקנית קולנוע היא חזרה על תפקיד לולה דילייני וקטפה את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ואת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן. בות' הייתה לשחקנית הראשונה שזוכה בפרס האוסקר ובפרס טוני על אותו תפקיד. בשנה שלאחר מכן זכתה בות' בפרס טוני שלישי בקריירה על הופעתה במחזה של ארתור לורנטס "The Time of the Cuckoo".
בות' לא מינפה את זכייתה באוסקר לכדי קריירה קולנועית ענפה, והופיעה לאחר מכן בשלושה סרטים בלבד: "אודות גברת לסלי" בתפקיד גברת ויויאן לסלי עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "השדכנית" בתפקיד השדכנית דולי גלאגר לוי ו-"Hot Spell" לצידם של אנתוני קווין ושירלי מקליין.
בשנות ה-60 שיחקה בות' בסיטקום "Hazel" בתפקיד עוזרת הבית הייזל בורק עליו זכתה בשני פרסי אמי. בכך נכנסה בות' לרשימה אקסקלוסיבית של שחקניות שזכו בפרסי האוסקר, גלובוס הזהב, האמי והטוני.
בות' נישאה בשנת 1929 לשחקן הקומי אד גרנדנר איתו היא הופיעה בתוכנית הרדיו הפופולרית "Duffy's Tavern". הם התגרשו בשנת 1942. בעלה השני היה ויליאם בייקר, והיא הייתה נשואה לו עד למותו בשנת 1951. בות' לא נישאה מאז ולא נולדו לה ילדים.
בשנותיה האחרונות סבלה מעיוורון, היא נפטרה מבעיות רפואיות, בביתה שבעיירה צ'אתהאם, מסצ'וסטס, כשהיא בת 94. היא נקברה ב"בית הקברות הר חברון" שבניו ג'רזי.
על שמה של בות' ישנו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
שאני אומר

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  מסכת פסחים, דף ט', עמוד ב'
 משנה תורה:  הלכות תרומות, פרק י', הלכה י"ג; הלכות תרומות, פרק י"ג, הלכה י"ד
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן קי"א, סעיפים א'-ו'
 
שאני אומר הוא כלל בהלכות שתוקפן מדרבנן, לפיו במקרה של ספק יש להקל ולשער כי המציאות הייתה כזו שלפיה הדבר נשאר בהיתרו.
דומה לכלל זה הביטוי שאמרו חז"ל בדברי אגדה: "תולין את הקלקלה במקולקל". מחברים אחדים, ראשונים ואחרונים, קישרו בין שני הביטויים או חילקו ביניהם.
מקורות לכלל

לגבי תרומה - שנינו בתוספתא: ”היו [לפניו] שתי קופות, אחת של תרומה ואחת של חולין, ולפניהן שני סאין, אחת של תרומה ואחת של חולין, ונפלו משתיהן, ואין ידוע אם מזו לתוך זו ואם מזו לתוך זו, הריני אומר תרומה לתוך תרומה נפלה חולין לתוך חולין נפלו.” כלומר כאשר במציאות קיים ספק, האם נפלה תרומה לתוך חולין והפכה את החולין למדומעים, או שהתרומה נפלה לתוך התרומה, והחולין נשארו בהיתרם, אנו נוקטים להלכה את האפשרות המקילה במציאות, לפיה התרומה נפלה לתוך התרומה והחולין לתוך החולין.
בגמרא מובא הטעם בנוסח זה: ”שאני אומר: חולין לתוך חולין נפלו, ותרומה לתוך תרומה נפלה.” הלכה זו מובאת גם במשנה תורה לרמב"ם בהתניה שהמדובר הוא רק בתרומה מדרבנן, או בתרומה דאורייתא בזמן שהספק הוא מדרבנן, כגון שבחולין יש רוב כנגד התרומה שייתכן שנפלה אליו: ”במה דברים אמורים, בתרומה בזמן הזה שהוא מדבריהם, אבל בתרומה של תורה עד שירבו חולין על התרומה.”
לגבי בדיקת חמץ - מצאנו בתלמוד שכאשר היו שתי ערימות, אחת של מצות ואחת של חמץ, וכן היו שני בתים, אחד בדוק מחמץ ואחד שאינו בדוק, ובאו שני עכברים, אחד לקח מצה ואחד לקח חמץ, ונכנס עכבר אחד לכל בית, ואיננו יודעים אם העבר עם החמץ נכנס לבית שאינו בדוק, תולים להקל, שהעכבר עם החמץ נכנס לבית שאינו בדוק, על פי הכלל "שאני אומר". המדובר הוא כשעשה ביטול חמץ, שאז החיוב בבדיקת חמץ הוא מדרבנן. כך פסקו הרמב"ם והשולחן ערוך.
ראו גם

תולין את הקלקלה במקולקל
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"ט, עמוד ב'
↑  ראו למשל בדברי הרשב"א בתורת הבית (בית ז' שער ד' כ:)
↑  ראו למשל בחוות דעת סימן קצ ביאורים ס"ק כ"ט
↑  תוספתא, מסכת תרומות, פרק ו', הלכה ט"ו.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ט', עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות תרומות, פרק י"ג, הלכה י"ד
↑  וראו לעומת זאת בערוך השולחן העתיד (הלכות תרומות סימן עט סעיפים ל-לא), שהעיר שבדברי משנה תורה לרמב"ם, הלכות תרומות, פרק י', הלכה י"ד לא הוזכרה התניה זו, וכתב לחלק שכאשר רק לאחת הקופות נפלה תרומה נאמר הכלל ’שאני אומר’ גם כאשר אין רוב והתרומה נוהגת מדאורייתא
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ט', עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ב', הלכה י"א: "שני צבורין, אחד של חמץ ואחד של מצה, ושני בתים, אחד בדוק ואחד שאינו בדוק, ובאו שני עכברים, זה נטל חמץ וזה נטל מצה, ואין ידוע לאיזה בית נכנס זה שנטל החמץ... אינו צריך לבדוק פעם שנייה..."
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תל"ט, סעיף ב'
שיווק פרוגרמטי

שיווק פרוגרמטי הוא פעילות שיווקית המופעלת באופן אוטומטי על ידי מחשב, בהתאם למערך כללים ולמידע שנאסף בזמן אמת.
דרכי שיווק פרוגרמטי

פרסום פרוגרמטי הוא הצורה המוכרת ביותר של שיווק פרוגרמטי. פרסום פרוגרמטי הוא פרסום המותאם ליעד הפרסום בזמן אמת, בדרך כלל בבחירת מיקום הצגת הפרסום בתהליכי בידינג בזמן-אמת (RTB) בבורסות פרסום (exchanges). בתהליכים אלה נבחר הפרסום המוצג למשתמש על בסיס מידע אישי ולפי המחיר שמוכנים מתמודדים שונים לשלם תמורת הצגת הפרסום.
דוגמה אופיינית נוספות לשיווק פרוגרמטי היא שליחת תזכורות ללקוחות פוטנציאליים שלא השלימו קנייה מקוונת כדי לעודד אותם להשלים אותה, או שליחת דיוור במטרה לעניין לקוחות בהצעות של המשווק הנתפרות להם אישית בהתאם לנתונים הנאספים עליהם.
מרכיבים

השיווק הפרוגרמטי מבוסס על מפגש בין מידע שנאסף לגבי יעדי פרסום פוטנציליים לבין כללים המוגדרים על ידי המפרסמים. איסוף המידע על יעדי הפרסום יכול להעשות במעקב אחר התנהגות משתמשים באתר אינטרנט מסוים, באתרים שונים, או אפילו במקומות פיזיים מוגדרים.
המידע הנאסף יכול לשמש לניהול חשיפתם החוזרת של לקוחות לפרסום (retargeting) במטרה לשכנע אותם לקנות מוצר או לעשות פעולה רצויה אחרת (conversion), או כדי להתאים להם באופן אישי המלצות או מסרים פרסומיים על בסיס נתונים הנאספים עליהם (DCO, dynamic creative optimization).
יתרונות

שיווק פרוגרמטי מצמצם את מעורבותם של בני אדם בתהליכי השיווק השוטפים וממקד את פעילותם בקביעת המדיניות והכללים וביישום התוכנה המוציאה אותם לפועל.
בנוסף, שיווק פרוגרמטי מאשר לבצע משימות שבני אדם אינם יכולים לבצע, או אינם מסוגלים לבצע במהירות וברמת הדיוק של מחשבים. הדבר נכון במיוחד לגבי משימות חוזרות או כאלה הכרוכות בניתוח כמות גדולה של מידע בקנה מידה גדול. פתרונות שיווק פרוגרמטיים משמשים בעיקר לזיהוי משתמשים אינדיבידואליים המשתמשים במכשירים, בפלטפורמות ובאתרים שונים, לאיסוף מידע בקנה מידע גדול על לקוחות, לניתוחו, ולשימוש בו בזמן-אמת כדי להעביר להם את המסרים השיווקיים האפקטיביים ביותר.
חדירה

בשנת 2014 הוערך החדירה של הפרסום הפרוגרמטי של באנרים באתרי אינטרנט בכ-45%. הפרסום הפרוגרמטי התחיל את חדירתו ממשבצות פרסום באתרים פחות נחשבים ולאט לאט כובש משבצות פרסום יותר מבוקשים שקודם לכן שווקו באופן ידני. ישראל היא מהמדינות עם החדירה הקטנה ביותר של פרסום פרוגרמטי.
הערות שוליים

↑   נתי טוקר, מותו של סוכן המכירות: רובוטים ובורסות ישנו את הדרך שבה נמכרים באנרים, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2014
↑   נתי טוקר, הערכות: שיעור הפרסום הפרוגרמטי בארץ הוא 3% בלבד - מהנמוכים בעולם, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2015
שדה התעופה פואטייה-ביאר

שדה התעופה פואטייה ביאר (בצרפתית: Aéroport de Poitiers-Biard) הוא שדה תעופה הממוקם 2.5 ק"מ מערבית לעיר פואטייה שבצרפת. המטוס הראשון נחת בשדה התעופה ב-1916 וב-1924 התבצעה ממנו טיסה מסחרית ראשונה (לפריז). בשנת 2007 עברו 120,000 נוסעים בנמל תעופה זה.
בשדה התעופה נוחתות טיסות של שלוש חברות למספר יעדים בצרפת ובריטניה:
חברת איירלינר - טסה לליון.
חברת רז'יונל - טסה לאז'אקסיו.
חברת ריאנאייר - טסה לדבלין, אדינבורו, לונדון, פורטו ומרסיי.
שיעור כללי

הרב אהרן ליכטנשטיין מעביר שיעור כללי בבית המדרש של ישיבת הר עציון
שיעור כללי הוא שיעור המיועד לכלל תלמידי הישיבה ונמסר לרוב על ידי ראש הישיבה, להבדיל משיעור יומי אותו מוסר הר"מ לתלמידיו.
השיעור הכללי מועבר לרוב פעם בשבוע, והוא נועד להעניק ראייה כוללת ומקיפה על הסוגיה הנלמדת, יותר מאשר השיעור היומי.
מהותו

חשיבותו של השיעור הכללי ביחס לשיעור היומי משתנה מישיבה לישיבה. כך למשל, קיימות ישיבות (בעבר היה נהוג כך בישיבת חברון כנסת ישראל ובישיבת מרכז הרב, לדוגמה) שבהן ראש הישיבה מוסר רק שיעורים כלליים, ולעומתן קיימות ישיבות שבהן ראש הישיבה מוסר גם שיעור יומי, אף שבחלקן (כמו ישיבת פוניבז' ובנותיה) הוא מוסר את השיעור היומי רק במשך חלק מהשנה.
דוגמה נוספת ניתן לראות בפער בין הרב אלעזר מנחם מן שך לבין רבי נחום פרצוביץ: בעוד הרב שך היה מסתגר ביום שהיה אומר את השיעור כללי ולא היה מדבר עם איש בשעת הכנת השיעור הכללי,[דרוש מקור] הרב פרצוביץ היה מייחס חשיבות יתר לשיעור היומי על פני השיעור הכללי, מכיוון שלפי שיטתו המיוחדת עיקר הלימוד הוא ההיצמדות לדברי הגמרא והראשונים, ולא סיכום הסוגיה.
בישיבות רבות נהוג שבתחילת כל זמן, מוסר ראש הישיבה שיעור כללי המכונה "שיעור פתיחה", על הנושאים העיקריים במסכת אותה עומדים ללמוד או על הסוגיה הראשונה במסכת.
הערות שוליים

↑  הקדמה לחידושי רבי נחום על מסכת יבמות.
שירלי בר דיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בת 45 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  עיתונאית
 מעסיק:  ערוץ הספורט, מכון וינגייט
 סוג כתב:  כתבת ספורט
 תחום סיקור:  ספורט
 
שירלי בר דיין (נולדה ב-1979) היא עיתונאית ספורט ישראלית המשמשת כדוברת מנהלת הליגות לכדורגל.
ביוגרפיה

בר דיין נולדה למשפחה יוצאת איראן. את הקריירה העיתונאית החלה בר דיין בשנת 2002 במקומון "עיתון תל אביב" מבית "ידיעות תקשורת" (כיום "ידיעות תל אביב") ככתבת ספורט. בר דיין סיקרה את קבוצות האזור על מחלקות הנוער שלהן, וערכה למשך תקופה את מדור רכילות הספורט של העיתון.
בינואר 2006 הצטרפה בר דיין לסגל ערוץ הספורט ככתבת המלווה את קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב וכשדרנית קווים במשחקי הכדורגל ששידר הערוץ. בר דיין סיקרה את המועדון גם בעידן שלאחר חילופי הבעלים במכבי תל אביב ושינוי המדיניות ביחס לתקשורת הספורט, שאילץ אותה ואת עמיתיה הכתבים להתמודד עם כך שהונהגה יד קשה בטיפול בהדלפות מתוך המועדון.
ב-2009, לאחר שפרסמה ריאיון עם השחקן המודח יאניק קאמנן, שבו יצא החלוץ נגד התנהלותו של מאמן הקבוצה אבי נמני, בחר האחרון להחרים את בר דיין ולבטל מסיבת עיתונאים שבה השתתפה, ובמסיבת עיתונאים נוספת בחר להתעלם משאלה שהפנתה אליו.
הגישה יחד עם מוטי פשכצקי (ב-5 לייב) את התוכנית "קבלת שבת", מגזין כדורגל לקראת משחקי השבת.
בסוף 2015, לאחר עשור, סיימה את עבודתה בערוץ.
בשנת 2017, חזרה בר דיין לערוץ הספורט והיא משתתפת מדי פעם כחברת פאנל בתוכנית "מגרש פתוח" אשר משודרת כל יום מ-16:00 עד 19:00.
בנוסף, מגישה פעמיים בשבוע את תוכנית הרדיו של ערוץ הספורט, ״חמש באוויר״ אשר משודרת בימים א׳-ה׳ בשעות 15:00-13:00 באתר, באפליקציה ובערוץ חמש ספורט.
בר דיין מרצה בקורס "תקשורת ספורט" במכללה האקדמית במכון וינגייט.
הערות שוליים

↑  אורי הולנדר, שירלי בר דיין מצטרפת ל"חדשות הספורט", באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2005
↑  שלמה מן, גנון בליכוד, פדלון בעבודה, ואיפה הספורט?, באתר העין השביעית, 27 בינואר 2009
שלמה מן, הספורט עובד שעות נוספות בקול-ישראל, באתר העין השביעית, 2 בפברואר 2009
↑  מוטי פשכצקי ושירלי בר דיין, ‏"חולם לשחק בקבוצת מרכז טבלה ומעלה בליגה גדולה", באתר ערוץ הספורט, 28 בדצמבר 2012
↑  אלכסנדר כץ, ערן זהבי שבור: לאחר כמעט עשור - שירלי בר דיין עוזבת את ערוץ הספורט, באתר אייס, 21 בספטמבר 2015
↑  "תקשורת ספורט" באתר מכון וינגייט
שיעור ילודה

בדמוגרפיה, שיעור ילודה (באנגלית: Crude birth ratio או CBR, משמע שיעור ילודה גולמי) באוכלוסייה מסוימת הוא מדד למספר הלידות המתרחשות בה, וזאת ביחס לגודל אותה אוכלוסייה וביחידת זמן קבועה. בדרך כלל מבטאים שיעורי ילודה את מספר הלידות לכל 1,000 נפש לשנה. באופן זה שיעור ילודה של 20 באוכלוסייה של 100,000 איש משמעו 2,000 לידות באותה אוכלוסייה בשנה. נתוני שיעור הילודה יחד עם שיעור התמותה מאפשרים לחשב את שיעור הריבוי הטבעי. בתוספת נתונים על שיעור ההגירה (בישראל מדובר על הפחתה של מספר היורדים ממספר העולים), ניתן לחשב את שיעור הגידול באוכלוסייה.
שיעור הילודה משמש להשוואה סטטיסטית בין תקופות, כדי לבחון מגמות דמוגרפיות, וכן להשוואה בין מדינות.
ב-2012, שיעור הילודה העולמי היה 19.15, אוכלוסיית העולם כ-7.1 מיליארד, ומספר הלידות העולמי היה כ-136 מיליון. בישראל, שיעור הילודה גבוה מהשיעור העולמי. בשנים האחרונות הוא נע סביב 21. ב-2011 התרחשו בישראל כ-166 אלף לידות, וגודל האוכלוסייה היה כ-7.8 מיליון נפש.
שיעורי ילודה בעולם

| שנים | CBR | שנים | CBR |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950–1955 | 37.2 | 2000–2005 | 20.3 |
| 1955–1960 | 35.3 | 2005–2010 | 20.3 |
| 1960–1965 | 34.9 | 2010–2015 | 19.6 |
| 1965–1970 | 33.4 | 2015–2020 | 18.6 |
| 1970–1975 | 30.8 | 2020–2025 | 17.6 |
| 1975–1980 | 28.4 | 2025–2030 | 16.7 |
| 1980–1985 | 27.9 | 2030–2035 | 16.0 |
| 1985–1990 | 27.3 | 2035–2040 | 15.6 |
| 1990–1995 | 24.7 | 2040–2045 | 15.2 |
| 1995–2000 | 22.5 | 2045–2050 | 14.8 |
ראו גם

שיעור פריון כולל
הערות שוליים

↑  "UNdata: Crude birth rate (per 1,000 population)". United Nations. 25 באוגוסט 2011. נבדק ב-17 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529120905171  GND: 4156178-8  HDS: 007973  NDL: 00572456  NKC: ph124366
שיווק רשתי

שיווק רשתי או שיווק רב-שכבתי (בראשי תיבות: שר"ש), ולעיתים גם שיווק פירמידלי (באנגלית: MLM – Multi Level Marketing) או מכירה ישירה, הוא שיטת מכירה שבה סוכן מכירות מתוגמל גם בגין מכירותיו האישיות, בגין מכירות של הסוכנים שגייס והסוכנים שגייסו אלו שהוא גייס, במבנה של פירמידה, כך שהכנסתו גדלה ככל שגדלים עומק ורוחב הארגון שמתחתיו.
חברות המשתמשות במודלי שיווק רשתי לתגמול הם מושא תכוף לביקורת ותביעות משפטיות. רבים טוענים שהביטוי הוא מכבסת מילים לתרמית הפירמידה ושהמודל אינו שונה מתרמית בהיבטים מהותיים כמו תיאום מחירים של מוצרים, עלויות הצטרפות גבוהות (בדמות רכישת ערכת שיווק ומוצרי הדגמה), דגש על גיוסם של אחרים תחת מכירות בפועל של המוצרים, עידוד אם לא דרישה מחברים לרכישה ולשימוש במוצרים של החברה, כמו גם יעדי מכירות וגיוס מורכבים ולעיתים תוכניות תגמול הנשענות על צירוף חברים נוספים ולא שכר קבוע. במדינות רבות מודלי שיווק רב שכבתי אינן חוקיות ונחשבות תרמיות פירמידה לכל דבר ועניין.
על פי מחקר שפורסם באתר ועדת הסחר הפדרלית של ארצות הברית, אשר בחן את המודל העסקי של 350 חברות שיווק רשתי, לכל הפחות 99% מהאנשים שמצטרפים לחברות השיווק הרשתי מפסידים כסף. למרות זאת, חברות השיווק הרשתי ממשיכות לתפקד על ידי חיזוק האמונה של מצטרפים חדשים, לתשואות גבוהות בעתיד ובו בזמן התעלמות מאי הסבירות לכך.