stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונדורס הבריטית
כלכלה

הכלכלה המקומית התבססה על היערות וכללה תעשיית עץ וצבע. נפילה במחירי העץ בו השתמשו להפקת צבע בשנות ה-70 של המאה ה-18 גרמו להטיה משמעותית של העיסוק באזור בחטיבת עצי מהגוני. תעשייה זו שלטה בכלכלה המקומית עד לאמצע המאה ה-20. חטיבת עצי המהגוני דרשה כח עבודה גדול יותר וזה הוביל לעלייה בייבוא של עבדים אפריקאים בעיקר מהקולוניות הקאריביות של בריטניה. בעקבות תנאי עבודה קשים במיוחד היו 4 מרידות עבדים בקולוניה, הראשונה ב-1765 והאחרונה ב-1820. העבדות בוטלה סופית ב-1838. יצוא מהגוני המשיך להיות הענף השולט בגלל שהחקלאות המשיכה להיות לא משתלמת בעקבות מיסי יצוא לא הוגנים והגבלות מסחר. פקידי ממשל של הקולוניה הציעו תמריצים בשנות ה-60 של המאה ה-19 שהובילו להגירה של אמריקאים מדרום ארצות הברית (בעיקר לואיזיאנה) במהלך ואחרי מלחמת האזרחים האמריקנית. מתיישבי הקונפדרציה פיתחו באזור את תעשיית הסוכר והוכיחו שהיא יכולה להיות רווחית במקום בו אחרים נכשלו בעבר.
המחסור בכלכלה מגוונת השאיר את עתידה של הקולוניה בידי הטלטולים בשוק המהגוני. השפל הגדול בשנות ה-30 של המאה ה-20 והוריקן הרסני במיוחד בשנת 1931 פגעו בכלכלה עוד בצורה קשה עוד יותר מבעבר והרעו את תנאי המחיה שלא היו טובים גם קודם. תעשיית העץ הייתה בירידה החל מ-1914 מלבד עלייה חדה לזמן קצר בשנים 1939–1945 במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 החקלאות סוף סוף הפכה לחלק משמעותי מהכלכלה ובשנות ה-70 גם הדיג תפס מקום חשוב בכלכלת בליז. רפורמה אגררית אחרי מלחמת העולם השנייה סייעה בהבראת הכלכלה המקומית.
דמוגרפיה

מפקד אוכלוסין מ-1790 מצא ששלושת רבעי מהאוכלוסייה הם עבדים אפריקאים. עבדים אלה היו לאבותיהם של הבליזים הקריאוליים. אף על פי כן, אחרי שהמסחר בעבדים נפסק ב-1807 ויחד עם אחוז תמותה גבוה ואחוז ילודה נמוך אחוז האפריקאים האתניים בבליז ירד. אחוז הלבנים באוכלוסייה היה באופן יציב לאורך השנים קרוב ל-10%. מאז המסטיסים הפכו להיות הרוב באוכלוסייה והיום הם מהווים קרוב ל-50% מהאוכלוסייה של בליז המודרנית. הצאצאים של בני המאיה עדיין חיים שם היום ומהווים בערך 11% מהאוכלוסייה.
כמות התושבים בקולוניה הייתה מאז ומעולם קטנה יחסית. ב-1790 היא עמדה על כ-4,000 תושבים. ב-1856 היא הוערכה בכ-20,000 תושבים. עד 1931 היא גדלה ל-50,000 תושבים, וב-1946 התגוררו בה קצת פחות מ-60,000 תושבים. עד 1970 האוכלוסייה הוכפלה ועמדה על כמעט 120,000 איש. בערוב ימי הונדורס הבריטית בשנת 1980 לפני קבלת העצמאות חיו בקולוניה 145,000 איש.
לשם ההשוואה, שטחה כמעט זהה לשטחה של מדינת ישראל ואכן ניתן לומר בוודאות שהצפיפות בה הייתה תמיד נמוכה מאוד.
הערות שוליים

↑  "Railroad Map of British Honduras". World Digital Library. 1920–1929. נבדק ב-2013-10-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Trove: 1117668  VIAF: 8107154260580624480002   WorldCat (עם VIAF): 8107154260580624480002
המנון בלגיה

| --- | --- |

תווי ההמנון, 1910
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 שפה:  הולנדית, צרפתית וגרמנית
 מילים:  אלכסנדר דשה
 לחן:  פרנסיס ואן קמפנהאוט
 תאריך מעמד רשמי:  1860
 ‏האזנהקובץ:La Brabançonne.oga‏Ⓘ‏
הבראבאנסון (צרפתית La Brabançonne – "הבראבאנטית") הוא ההמנון הלאומי של בלגיה. להמנון יש גרסאות בשלוש השפות הרשמיות של בלגיה: הולנדית, צרפתית וגרמנית.
היסטוריה

על פי האגדה, ההמנון נכתב בספטמבר שנת 1830, במהלך המהפכה הבלגית, על ידי מהפכן צעיר בשם ז'נבאל, אשר הקריא את המילים במהלך כינוס בבית הקפה "אגל דאור".
ז'נבאל, צרפתי ששמו האמיתי היה אלכסנדר דכט, אכן כתב את ההמנון. הוא היה שחקן באותו תיאטרון שבו באוגוסט 1830 החלה המהפכה שהובילה לעצמאות מהולנד. ז'נבאל מת במהלך מלחמת העצמאות. פרנסיס ואן קמפנהווט הלחין את המנגינה המלווה, והיא בוצעה לראשונה בספטמבר 1830.
בשנת 1860 אימצה בלגיה באופן רשמי את השיר ואת המנגינה כהמנון הלאומי שלה.
מילות השיר

| תרגום לעברית | תעתיק עברי | הולנדית |
| --- | --- | --- |
| הו בלגיה אהובה, הו ארץ קדושה של אבותינו,  נשמותינו ולבותינו לך מסורים.  קבלי את כוחנו ואת הדם שמורידינו,  מטרתנו היא בעמל ובמאבק.  שגשגי, הו ארץ, בהרמוניה שאינה בת חלוקה;  תמיד עצמך ולעולם לא נכנעת,  נאמנה למילתך שאת צריכה לבטא ללא מורא:  עבור המלך, עבור החרות ועבור הזכות. | הו֗ דִירְבַּאר בֶּלְחִייֶה, הו֗ הִייְלִיח לָנְד דֵר פָדְ'רֵן, אוֹנְזֶה זִיל אֶן אוֹנְס הָרְט ווּ חֵבֵיְט. אַנְפַארְט אוֹנְס קְרָחְט אֶן בְּלוּד פַאן אוֹנְס אַדְ'רֵן, ווֵייְס אוֹנְס דּוּל אִין אָרְבֵּיְט אֶן אִין סְטְרֵיְט. בְּלוּאִי, הוֹ לָנד, אִין אֵיְנְדְּרָחְט נֳיט טֶה בְּרֵיְקֶן; ווֶיְס אִימֶר אוּזֶלְף אֶן אוֹנְחֶקְנֶחְט, הֵט ווֹרְט חֶטְרָאוּ, דָט חֶה אוֹנבֶּפְרֵיְסְט מוֹחְט סְפְרֵיְקֶן: פוֹר פוֹרְסְט, פוֹר פְרֵיְהֵייְט אֶן פוֹר רֶחְט! | O dierbaar België, O heilig land der Vad'ren,  Onze ziel en ons hart zijn u gewijd.  Aanvaard ons kracht en bloed van ons ad'ren,  Wees ons doel in arbeid en in strijd.  Bloei, o land, in eendracht niet te breken;  Wees immer uzelf en ongeknecht,  Het woord getrouw, dat ge onbevreesd moogt spreken:  Voor Vorst, voor Vrijheid en voor Recht! |
|  |  | צרפתית |
| הו בלגיה, הו אם יקרה,  לך לבותינו, לך זרועותינו,  לך דמנו, הו מולדת!  אנו כולם נשבעים, את תחיי!  את תחיי תמיד גדולה ויפה  ואחדותך הבלתי מנוצחת  תהיה למוטו אלמותי:  המלך, החוק, החירות! | אוֹ בֶּלְזִ'יק, אוֹ מֵר שֶׁרִי,  אַ טוּאָה נוֹ קְר, אַ טוּאָה נוֹ בְּרַא,  אַ טוּאָה נוֹטְר סַאן, אוֹ פַּאטְרִי!  נוּ לֶה ז'וּרוֹן טוּס, טוּ וִיוְרָה!  טוּ וִיוְרָה טוּז'וּר גְרַאנְד אֶה בֶּל  אֶה טוֹן אֵנְוֵנסִיבְּל אוּנִיטֶה  אוֹרָה פוּר דֵוִיז אִימוֹרְטֱל:  לֶה רוּאָה, לָה לוּאָה, לָה לִיבֶּרְטֶה! | O Belgique, ô mère chérie,  A toi nos cœurs, à toi nos bras,  A toi notre sang, ô Patrie!  Nous le jurons tous, tu vivras!  Tu vivras toujours grande et belle  Et ton invincible unité  Aura pour devise immortelle:  le Roi, la Loi, la Liberté! |
|  |  | גרמנית |
| הוי אדמה יקרה, הוי עפרה של בלגיה  לך ליבנו, לך נושיט ידנו  לך דמנו האש המחממת את ביתנו  אנו נשבעים לך ארץ אבות.  לבלבי בעליצות בהוד המלא  שאליו גידל אותך החופש  ולכן בנייך יעלוזו:  יחיו החוק, המלך והחופש! | או לִיבֶּס לַאנְד, אוֹ בֶּלְגִיינס אֶרְדֶה,  דִיר אוּנְזֵר הֶרְץ, דִיר אוּנְזֶרֶה הַאנְד,  דִיר אוּנְזֵר בְּלוּט, דֵם הַיימָתֶארְדֶה,  וִיר שְׁוֹורֶנְס דִיר, אוֹ פָאטֶרלַאנְד!  זוֹ בְּלִיהֶה פְרוֹ אִין פוֹלֶר שֵׁנֶה,  צוּ דֶר דִי פְרַייהַייט דִיךְ אֶרְצוֹג,  אוּנְד פוֹרְטָן זִינְגֶן דַיינֶה זנָה:  גֵזֵץ אוּנְד קֶנִיג אוּנְד דִי פְרַייהַייט הוֹךְ!"" | O liebes Land, o Belgiens Erde,  Dir unser Herz, Dir unsere Hand,  Dir unser Blut, dem Heimatherde,  wir schworen's Dir, o Vaterland!  So blühe froh in voller Schöne,  zu der die Freiheit Dich erzog,  und fortan singen Deine Söhne:  "Gesetz und König und die Freiheit hoch!" |
האזנה להמנון

| --- | --- |
: המנון בלגיה, מבוצע על ידי תזמורת חיל הים האמריקאי 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

דגל בלגיה
סמל בלגיה
ה'תשל"ח

ה'תשל"ח (5,738) ובקיצור תשל"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 1977, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 באוקטובר 1978.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 14 שעות ו-25 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-303. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 26 (סימנה כולזז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,909 לחורבן הבית, ושנת 2,289 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשל"ח 30 שנות עצמאות.
אירועים

י"ז בחשוון - שר האוצר ב"ממשלת המהפך" שמחה ארליך מכריז על המהפך הכלכלי
ט' בכסלו - נערך הביקור הרשמי ראשון של מנהיג ערבי בישראל, בו ביקר נשיא מצרים אנואר סאדאת בישראל ולמחרת נאם בכנסת
י' בכסלו - נאום סאדאת בכנסת
ט"ו בטבת - מנחם בגין, ראש ממשלת ישראל, נפגש במצרים עם אנואר סאדאת, נשיא מצרים
כ"ז בטבת - ארצות הברית מחזירה להונגריה את כתר סטפן הקדוש (הידוע גם בשם הכתר הקדוש של הונגריה) שהיה ברשותה מאז מלחמת העולם השנייה
ח' באדר א' - היישוב קרני שומרון עולה על הקרקע
ב' באדר ב' - 35 הרוגים בפיגוע אוטובוס הדמים בכביש החוף
ו' באדר ב' - החל מבצע ליטני
י' באדר ב' - עצרת האו"ם מעבירה את ההחלטות 425 ו-426, הקוראות לישראל להסיג את כוחותיה מאדמת לבנון (אליה נכנסו תחת מבצע ליטני) ומקימה את ארגון UNIFIL
ט"ז בניסן - הזמר הישראלי יזהר כהן זוכה בתחרות האירוויזיון בשירו "אבניבי"
כ"ב באייר - יצחק נבון מושבע כנשיא החמישי של מדינת ישראל
ג' בתמוז - הוקם היישוב מעלה אפרים בבקעת הירדן (עם השנים הפך למועצה מקומית)
ב' באלול - מנחם בגין ואנואר סאדאת מתחילים בשיחות שלום בקמפ דייוויד
נולדו

י"ז בתשרי - זהר ליבה, שחקן ודוגמן ישראלי
ל' בתשרי - מירי בוהדנה, דוגמנית, שחקנית ומנחה בטלוויזיה בישראל
ה' בחשוון - דודו אוואט, שוער כדורגל ישראלי
י"ג בטבת - קובי מאור, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי
כ"ט בטבת - עידו קוז'יקרו, כדורסלן ישראלי
ט"ז בשבט - מורן אייזנשטיין, דוגמנית ושחקנית ישראלית
ח' באדר ב'  - ליפא שמלצר, זמר
י' בניסן - עידו מוסרי, שחקן, במאי, מנחה טלוויזיה, מוזיקאי ומדבב ישראלי
ט"ו בניסן - חילי טרופר, שר התרבות והספורט מטעם מפלגת כחול לבן
כ"ו בניסן - מירי מסיקה, זמרת ישראלית
י"ח באייר - עומר ינקלביץ', שרת התפוצות מטעם מפלגת כחול לבן
כ"ו בסיון - יניב ביטון, שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי
כ"ו בסיון - ליאור שליין, בדרן ומגיש טלוויזיה
ט"ז באב - שלום מיכאלשווילי, קומיקאי, מנחה טלוויזיה ושחקן ישראלי
י"ח באלול - שרית חדד, זמרת ישראלית
נפטרו

ג' בטבת - כלת פרס ישראל גרטרוד קראוס, רקדנית וכוריאוגרפית, מחלוצי המחול והבלט בארץ ישראל
ט"ו בטבת - צ'ארלי צ'פלין, שחקן (נולד ב-ה'תרמ"ט)
ט"ו בטבת - הרב חיים מרדכי רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה (נולד ב-ה'תרס"ג)
כ"ה בטבת - אהרן צבי פרופס, מראשי בית"ר
ח' בשבט - הרב יוסף מאיר כהנא האדמו"ר מספינקא ירושלים (נולד ב-ה'תר"ע)
כ"ד בשבט - יזהר הררי, חבר הכנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית, המפלגה הליברלית והמערך, יוזם החלטת הררי (נולד ב-ה'תרס"ח)
כ"א באדר א' - הרב שלמה יוסף זוין, מייסד ועורך האנציקלופדיה התלמודית וחתן פרס ישראל (נולד ה'תרמ"ו)
י"ב באדר ב' - יצחק הירשברג, מורה ומתרגם ישראלי (נולד ב-ה'תרס"ז)
ט' באייר - ויליאם שטיינברג, מנצח גרמני יהודי
י"ד בתמוז - הרב מרדכי עטיה - תלמיד חכם, מקובל ואיש ציבור (נולד ה'תרנ"ח)
פרסי ישראל

מקבלי פרסי ישראל לשנת תשל"ח הם:
נחום גוטמן - ספרות ילדים
אנדה עמיר - ספרות ילדים
לוין קיפניס - ספרות ילדים
אברהם אבן-שושן - לשון
חיים רוזן - בלשנות
אליהו לואיס גוטמן - מדעי החברה
נתן זלץ - רפואה
גארי ברתיני - מוזיקה
רחל ינאית בן-צבי - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
משה צבי נריה - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי (מלטה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה
 כתובת:  Auberge de Provence 
 מיקום:  ולטה 
 מדינה:  מלטה 
 בעלים:  משרד מורשת מלטה 
 מייסדים:  אגתה ברברה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 אדריכל:  ג'רולאמו קסאר 
 סגנון אדריכלי:  בארוק 
 קואורדינטות:  35°53′51″N 14°30′41″E﻿ / ﻿35.8975°N 14.51125°E﻿ / 35.8975; 14.51125
 אתר רשמי
  (למפת מלטה מוגדלת) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינוהמוזיאון הארכאולוגי הלאומי(למפת מלטה רגילה) ולטה ויקטוריה בירקירקארה לואה קומינוהמוזיאון הארכאולוגי הלאומי
 
מפת ולטה
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי (במלטית: Mużew Nazzjonali tal-Arkeoloġija, באנגלית: National Museum of Archaeology) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן ברחוב הרפובליקה, רחובה הראשי של ולטה, בירת מלטה. המוזיאון שוכן בבניין ההיסטורי אשר שימש כ"אכסניית פרובאנס" (Auberge de Provence), והוא מופעל על ידי "מורשת מלטה".
היסטוריה

המבנה נבנה על ידי האבירים ההוספיטלרים ב-1571, וסביר שתוכנן על ידי האדריכל ג'רולאמו קסאר (Gerolamo Cassar). הוא הוקם בסגנון הבארוק, וחזיתו משלבת יסודות מנייריסטים. ההוספיטלרים הקימו אכסניות נפרדות לאבירים בני הלאומים השונים שהיו חברים במסדר, ואשר כונו באופן מסורתי בשם "לשונות" (langues). שמונה הלשונות היו צרפת, אנגליה, גרמניה, אוברן, פרובאנס, אראגון, איטליה וקסטיליה. כל אכסניה הוקמה בחלק אחר של העיר, בקרבת קטע החומה שעליו הופקדו האבירים שהתגוררו בה, והיא שימשה אבירים בני הלשון שלא היה להם בית משלהם באי, וכן נוסעים בעלי מעמד. בעת השלטון הבריטי במלטה, שימש המבנה כקסרקטין וכבית מלון, וב-1955 הוא יועד לשמש כמשכן למוזיאון. המוזיאון הארכאולוגי נחנך באופן רשמי ב-1958, ובשנותיו הראשונות כלל גם אוסף של אמנות יפה. בשל מצוקת המקום, הופרד אוסף זה מהאוסף הארכאולוגי ב-1974, והוקם המוזיאון הלאומי לאמנות יפה. ב-1996 נסגר המוזיאון למשך שנתיים לשם עריכת שיפוץ מקיף, ונפתח לקהל מחדש ב-1998.
האוסף

המוזיאון מציג ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הנאוליתית, החל מהגעת האדם אל איי מלטה כ-7,200 שנה לפני זמננו, ועד סוף תקופת תרבות בוני המקדשים שפרחה באיים בין 3600 ל-2500 לפנה"ס, ואשר הקימה את המקדשים המגליתיים ברחבי הארכיפלג ואת ההיפוגאום של חל-ספליני. המוצגים הידועים כוללים את פסל "האשה הנמה" מחל-ספליני, פסל "ונוס ממלטה" ממקדש חג'ר אים והמזבח הגדול ממקדש טרשין. בקומה השנייה של המבנה מתבצעות עבודות שנועדו להכשיר אולמות תצוגה לתקופות מאוחרות יותר, החל בתקופת הברונזה וכלה בתקופה הביזנטית. עוד מוצגות במוזיאון תערוכות מתחלפות, ופועלים בו אודיטוריום, חנות וספרייה.
גלריה

המוזיאון שוכן בבנין אכסניית פרובאנס ההיסטורי (בתמונה נראה מעליו דגל)
דמויות נשים שמנות שהתגלו במקדש המגליתי בחג'ר אים שבדרום מלטה
פסל ונוס ממלטה
החצר (מלחמת יום הכיפורים)

חלקה המערבי של "החצר" בזמן מלחמת יום הכיפורים
החצר היה הכינוי שניתן למשטח מוקף סוללת עפר על גדתה המזרחית של תעלת סואץ, ששימש כבסיס היערכות והכנות לכוחות צה"ל שצלחו את התעלה אל גדתה המערבית והקימו גשרים על פניה במלחמת יום הכיפורים. החצר שכנה בשטחו של המעוז לשעבר "מצמד", על שפת צפון האגם המר הגדול.
תיאור המתחם

החצר הייתה אחת ממספר מתחמים דומים שהוקמו לפני המלחמה באתרים שונים על גדתה המזרחית של התעלה כהכנה לפעולות צליחה אפשריות, במסגרת התוכניות שהכין פיקוד הדרום לצורך כך. הם נועדו לשמש כשטח היערכות שיהיה מוגן מפני ירי שטוח מסלול מסביבותיו ומעברה השני של התעלה.
החצר נמצאה באזור דוורסואר, מעט מצפון למוצא התעלה אל האגם המר הגדול, ומוקמה בתווך שבין שני מעוזים – מצמד א' שמצפונה (שלוחמיו הותקפו ונפלו בשבי בימים הראשונים למלחמה) ומצמד ב' מדרומה (שלא היה מאויש כלל). אורך מתחם החצר, שצורתו הייתה כשל טרפז, היה כ-900 מטר. רוחבו היה מ-100 מטר בדרומו ועד לכ-300 מטר בצפונו.
הסוללה המערבית של החצר, שגבלה בשפת התעלה, נבנתה בקטע נבחר בחתך צר במיוחד. קטע זה סומן בלבנים אדומות. דבר זה נעשה על מנת לאפשר את זיהוי קטע זה ופריצתו במהירות ובקלות בכלים הנדסיים לצורך פעולת צליחה. צירי התנועה שסלל צה"ל אל התעלה באותו אזור נכנסו אל תוך החצר בשלוש נקודות, בחלקה הצפוני ובחלקה הדרום-מזרחי.
היסטוריה

כוחות צה"ל הראשונים, שפעלו במסגרת מבצע צליחת התעלה, הגיעו לחצר בלילה בין ה-15 ל-16 באוקטובר 1973 ומאז ואילך שימשה החצר כבסיס לכוחות הצולחים. זמן קצר לאחר מכן יצאו ממנה צנחני חטיבה 247 לצליחת התעלה והקימו את ראש הגשר הישראלי בגדה המערבית. באותו יום הצטרפו אליהם טנקים (של חטיבה 421) שהושטו מן החצר על גבי תמסחים, וציוד הגישור של חיל ההנדסה החל להתרכז בה.
ב-17 באוקטובר נמתח על פני התעלה הגשר הראשון וקצהו נשק לגדת התעלה מול פרצה בחלקה הדרומי של סוללת העפר של החצר. גשר נוסף נמתח מול פרצה בסוללה כ-250 מטר צפונה משם. גשר שלישי – גשר הגלילים – נמתח על פני התעלה כ-900 מטר מצפון-מערב לחצר.
מפקד אוגדה 143, האלוף אריאל שרון, הטיל על סגנו, תת-אלוף יעקב אבן, את הפיקוד על מתחם ראש הגשר, שכלל את החצר ואת השטח המקביל לה בגדה המערבית של התעלה, שבו התפרסו להגנה צנחני חטיבה 247. לידו עזרו מספר קצינים – מחטיבה 247, מחיל ההנדסה, מחיל הים ומחיל האוויר, שהיו אחראים על בניית הגשרים על התעלה, על אבטחתם הקרקעית והתת-ימית (מפני צוללני אויב) ועל הגנת נ"מ על המתחם כולו.
נקודות פיקוח תנועה הוקמו לצד צירי התנועה שהובילו אל תוך החצר. בתוכה התרכזו חיילי הנדסה ואמצעי הנדסה וכן הכוחות המשוריינים והרגליים של פיקוד הדרום, שהגיעו אליה ממזרח כדי לצלוח את התעלה. כן הגיעו אליה שיירות של יחידות אספקה ושירותים בדרכן לגדה המערבית. בחצר נמצאה נקודת הפיקוד של תת-אלוף אבן, ומוקמו בה שתי תחנות רפואיות לטיפול בפצועים. סביב החצר ובגדה מולה נפרסו תותחים נ"מ של צה"ל.
החל מבוקר ה-17 באוקטובר החל הצבא המצרי להפגיז את החצר ואת שטח הגדה המערבית שמולה בארטילריה ובקטיושות על מנת לשבש את הפעילות בהם. גם כלי טיס מצריים החלו לתקוף את המתחם. ההפגזה נמשכה בעוצמה רבה עד להפסקת האש בחזית הדרום, וגרמה לנזקים לציוד הצבאי ולמאות נפגעים בקרב חיילי צה"ל שבחצר, אשר למעלה ממאה מהם נהרגו. בין הנפגעים היו רבים מאנשי חיל ההנדסה שעסקו בבניית ותחזוקת הגשרים על גבי התעלה. בדקות שלפני מועד הפסקת האש הראשונה, בערב ה-22 באוקטובר, הנחיתו המצרים הפגזה עזה במיוחד על החצר. חיילים חילצו בימי ההפגזות את חבריהם הנפגעים תחת אש תוך גילוי מעשי גבורה. עקב האבדות הכבדות העניקו חיילי צה"ל למקום גם את הכינוי "חצר מוות".
צה"ל פינה את החצר במסגרת ביצוע הסכם הפרדת הכוחות בחזית הדרום.
ככל הנראה, החצר נהרסה על ידי המצרים במסגרת עבודות חפירה להרחבת תעלת סואץ במוצאה אל האגם המר הגדול, והמקום בו עמדה הוא כיום חלק מאפיק התעלה.
ראו גם

מבצע אבירי לב
אפריקה (מלחמת יום הכיפורים)
לקריאה נוספת

איתן הבר, זאב שיף, לקסיקון מלחמת יום הכיפורים, אור יהודה: זמורה-ביתן, דביר, 2003.
אלישיב שמשי, אליהם נשואות העיניים: על מפקדי חטיבות בשדה הקרב, תל אביב: משרד הביטחון, 2006.
אלישיב שמשי, בכוחם להכריע: על מפקדי אוגדות בשדה הקרב, תל אביב: משרד הביטחון, 2007.
עמירם אזוב, צליחה, דביר, 2011.
הערות שוליים

↑  חטיבה 247, שצלחה את התעלה מערבה, הותירה מאחור אחת מפלוגותיה לצורך ההגנה הקרקעית על החצר.
↑  הבר ושיף, עמ' 193.
↑  מסקנה זו נובעת מהשוואה בין תרשים החצר וסביבותיה (שנעשה על בסיס צילום אוויר) מספרו של שמשי (2007) לבין צילום אוויר מאוחר יותר של האזור באתר Google Maps.
היסטוריה צבאית

היסטוריה צבאית היא ענף בהיסטוריה, החוקר ומתאר קרבות, סכסוכים ומלחמות בין שבטים, מדינות וקואליציות כלל-עולמיות. ההיסטוריה הצבאית מתארת את השפעות המלחמה על חברות, על תרבויות, על הכלכלה ועוד -ולהפך. אף על פי שמאז ומתמיד היו סכסוכים בין קבוצות, ההיסטוריה הצבאית מלווה את האנושות כ-5,000 שנה - מאז המצאת הכתב. תיעוד אירועים מלחמתיים הוא רב שנים ומובא באמצעים רבים: מציורי קיר על מערות דרך סיפורי עם וספרים ועד שידור חי של אירועים בזמן אמת. ככל שהתפתחה הטכנולוגיה, כך נוצרו דרכים רבות יותר לתעד מלחמות. התיעודים הראשונים של היסטוריה צבאית הם משנת 2700 לפנה"ס, ממלחמות שערכה האימפריה השומרית במסעות ההתפשטות שלה.
קיימות מספר רשומות, כדוגמת התנ"ך והאיליאדה המתארות קרבות ומלחמות, אך עדותן כמקור היסטורי מהימן מוטלת בספק.
הרודוטוס, המכונה אבי ההיסטוריה, מתאר את פלישת פרס ליוון, במאה החמישית לפני הספירה.
משחר ההיסטוריה היו ויכוחים בין קבוצות: על מזון, על שטח מחיה או על משאבים. סכסוכים אלה, פעמים רבות, הובילו למלחמות. קלאוזוביץ טען, כי המלחמה היא המשך המדיניות באמצעים אחרים. היות שמלחמות, שבהן נהרגים אנשים רבים הן אירוע משמעותי עבור משפחה ועבור אומה, נוצר צורך לתעד את קורותיה של המלחמה. ההיסטוריון האמריקאי לורנס קילי גורס, כי כל תרבות נלחמה לפחות פעם אחת, ותרבויות רבות נלחמות ללא הרף. ההיסטוריה הצבאית חופפת במידה רבה את ההיסטוריה הכללית כיוון שפגישתן של שתי תרבויות בדרך כלל מובילה למלחמה. המנצחת היא שכותבת לרוב את ספרי ההיסטוריה. פעמים רבות נמנעו מצביאים והיסטוריונים מאזכור כשלים או טעויות ממהלך המלחמה, ולעיתים אף האדירו הישגים וניצחונות.
לכן, ההיסטוריה הצבאית אינה אחידה ומוסכמת על כולם: עמים שונים הציגו גרסאות שונות לקרבות וההיסטוריה הושפעה מדעות ותעמולה. כדוגמה, ניתן לראות את המיתוס של אנשי פאנפילוב.
לימוד ההיסטוריה הצבאית מתבצע הן באוניברסיטאות והן בבתי הספר הצבאיים כדוגמת בית הספר לקצינים. מטרת לימוד זה היא הפקת לקחים ממלחמות קודמות, למניעת הישנותם, בתחומים רבים: הפעלת הכוחות, יישום הטכנולוגיה הקיימת, ניהול המשק בזמן העימות ועוד. בלימוד ההיסטוריה הצבאית, מנקודת מבטו של הכוח הלוחם, מושם דגש על יישום תורת הלחימה, תורת הפיקוד והשליטה ואף על שמירת ערכי מוסר במלחמה. לדוגמה, מניתוח מספר רב של קרבות בהיסטוריה הצבאית של צה"ל, ניתן לראות כי מקרים רבים של הכרעה נבעו מכך שהצבא הפעיל כוחות דרך שטח שנחשב לבלתי עביר. ביקורת על לימוד ההיסטוריה הצבאית טוענת, כי העיסוק בה מכין את הצבא למלחמה הקודמת, במקום למלחמה הבאה.
מחקרים בהיסטוריה צבאית מראים, שהתפתחות טכנולוגית ומלחמה הולכים יד ביד: פיתוחים טכנולוגיים רבים הוסבו לשימוש מלחמתי ויצירת טכנולוגיה למלחמה שימשה לפיתוחים אזרחיים רבים.
ראו גם

היסטוריה של כלי הירי
הערות שוליים

↑  http://brneurosci.org/reviews/war.html
↑  ראו בספרו של אלישיב שמשי, בכוח התחבולה, בהוצאת מערכות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533986505171  BNE: XX525639  BnF: cb12650437z (data)  GND: 4169943-9  HDS: 013103  LCCN: sh85085207  LNB: 000059461  NARA: 10642634  NKC: ph269104
ה'תשל"ה

ה'תשל"ה (5,735) ובקיצור תשל"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 1974, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1975.
המולד של תשרי חל ביום שני, 22 שעות ו-924 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-302. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,906 לחורבן הבית, ושנת 2,286 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשל"ה 27 שנות עצמאות.
אירועים

י"ח בשבט - פורסם הדו"ח הסופי של ועדת אגרנט, לחקר אירועי מלחמת יום הכיפורים.
כ"ג באדר - הפיגוע במלון סבוי בתל אביב
ב' באייר - מלחמת אזרחים פורצת בלבנון בעקבות סכסוכי דת בין הנוצרים והמוסלמים במדינה
ט' באייר - ייסוד עפרה
כ"ו בסיוון - תעלת סואץ נפתחת לשייט בפעם הראשונה מאז מלחמת ששת הימים
כ"ה בתמוז - מקרר תופת מתפוצץ בכיכר ציון בירושלים, 13 הרוגים
נולדו

א' בתשרי - פיטר רוט, מוזיקאי ישראלי, חבר להקת מוניקה סקס
א' בתשרי - דני גבע, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי
ט"ו בתשרי - אלכס אברבוך, קופץ במוט ישראלי.
כ"ד בתשרי - אסי כהן, שחקן ישראלי
כ"ד בתשרי - עודד קטש, כדורסלן
ה' בחשוון - דנה דבורין, שחקנית ישראלית
א' בכסלו - ערן זרחוביץ', קומיקאי, תסריטאי, שחקן טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי
א' בכסלו - אלון דה לוקו, זמר רגאטון ישראלי
ב' בכסלו - גלעד שגב, זמר-יוצר ישראלי
י"א בכסלו - אריק משעלי, שחקן, במאי, יוצר וזמר ישראלי
כ"ו בטבת - אורן זריף, מיסטיקן ישראלי
י"ז בשבט - גלית חייט, מחליקה ישראלית
כ"א בשבט - דן שמיר, מאמן כדורסלן ישראלי
ב' באדר - עדי לאון, מלחין וקלידן ישראלי
ט' באדר - סגיב כהן, מלחין, פזמונאי וזמר ישראלי
ט"ז באדר - סמיון גרפמן, אושיית רשת ופעיל חברתי ישראלי
י"ט באדר - מוקי, זמר ויוצר ישראלי
כ"ד באדר - מיכל אמדורסקי, רקדנית, שחקנית וזמרת ישראלית
י"א בניסן - עדי אשכנזי, שחקנית וקומיקאית ישראלית
י"ד באייר - ירון פינקלמן, קצין בצה"ל
י"ד באייר - אודי דוידי, זמר ישראלי
י"ב בסיון - יועז הנדל, פוליטיקאי, היסטוריון ופובליציסט ישראלי
י"ב בסיון - נועה תשבי, שחקנית, זמרת, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ומפיקה ישראלית
ח' בתמוז - אלי פיניש, שחקן ובדרן ישראלי
ב' באב - סא"ל רועי קליין - נולד ברעננה, נהרג בלבנון בא' באב ה'תשס"ו. קצין צה"ל שנהרג בקרב בבינת ג'ביל במלחמת לבנון השנייה לאחר שזינק על רימון יד כדי להציל את חייליו. שירת באותה עת כסגן מפקד גדוד 51 של חטיבת גולני
ד' באב - אנסטסיה מיכאלי, חברת הכנסת בכנסת ה-18 מטעם "ישראל ביתנו"
ד' באב - ניב רסקין, עיתונאי, שדרן, מנחה ושדר ספורט ישראלי
כ"ג באלול - טל מוסרי, שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי
כ"ג באלול - עמיר בניון, מלחין וזמר מזרחי
נפטרו

י"ט בתשרי - זלמן שזר, הנשיא השלישי של מדינת ישראל (נולד ה'תר"ן)
כ"ג בתשרי - אוסקר שינדלר, תעשיין, חסיד אומות העולם (נולד ה'תרס"ח)
ח' בחשוון - דוד אויסטרך, כנר יהודי-רוסי
ד' בטבת - יעקב גרי, שר בממשלת ישראל
י"ז בטבת - הרב סלמן מוצפי
כ"א בטבת - קרלו לוי, צייר וסופר יהודי-איטלקי (נולד ה'תרס"ג)
י"א באדר - מרדכי נמיר, מזכ"ל ההסתדרות, ראש עיריית תל אביב, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד ה'תרנ"ז)
י"ד באייר - מייק בראנט, זמר ישראלי, התאבד (נולד ב-ה'תש"ז)
כ"ג בתמוז - מיכאל חזני, שר וחבר הכנסת, מראשי המפד"ל (נולד ה'תרע"ג)
ה' באלול - פנחס ספיר, מראשי מפא"י, ממעצבי הכלכלה הישראלית, שר בממשלת ישראל בין השנים 1955-1974 ובכלל זה כ-11 שנה שר האוצר. בשנת חייו האחרונה היה יו"ר ההנהלה הציונית העולמית (נולד ה'תרס"ז)
פרסי ישראל

מקבלי  פרס ישראל לשנת תשל"ה הם:
שמעון הלקין - ספרות יפה
אריה סימון - חינוך
יואל זוסמן - מדעי המשפט
אהרן ברק - מדעי המשפט
מרים ברנשטיין-כהן - תיאטרון
גולדה מאיר - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
הלנה כגן - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בפעולה קהילתית
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
כ"ח באייר חל ביום שישי, ולכן טקסי יום ירושלים מוקדמים ליום חמישי כ"ז באייר. בכל זאת, הצביון הדתי של היום (אמירת ההלל ומזמורי התודה) מתקיים ביום שישי כ"ח באייר.
היסטוריה של עם ישראל
המשמר הסינגפורי

| --- | --- |

חיילי המשמר באימון עם אנשי חיל הנחתים של ארצות הברית
 פרטים
 מדינה:  סינגפור סינגפור
 שיוך:   צבא סינגפור
 סוג:  רגימנט
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1975 – הווה (49 שנים)
המשמר הסינגפורי (באנגלית: Singapore Guards) הוא יחידה מובחרת בצבא סינגפור המתמחה בעיקר בתגובה מהירה ובלוחמה בשטח בנוי.
המשמר הוקם ב-1 בינואר 1975 בתחילה כבריגדה, ולאחר מכן צומצם לגודל של רגימנט בן 3 גדודים. לוחמי המשמר הם חיילים רגליים סדירים שעוברים אימונים מפרכים והכשרה מגוונת. הם מתאמנים בלוחמה אמפיבית, בסנפלינג ובנחיתה ממסוקים. חיילי המשמר לובשים כומתות ייחודיות בצבע חאקי ועל שרוולים ישנה לשונית מיוחדת שעליה כתוב "המשמר".
ה'תשמ"א

ה'תשמ"א (5,741) ובקיצור תשמ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1980, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 בספטמבר 1981.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 5 שעות ו-206 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-303. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-206, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,912 לחורבן הבית, ושנת 2,292 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשמ"א 33 שנות עצמאות.