stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רייכל - פסנתר - שירים (סיבוב הופעות)
הערות שוליים

↑  eco 99 fm, ‏עידן רייכל הוציא אלבום סולו: "הרגיש נוח המקום של הלבד", באתר מעריב אונליין, 12 בינואר 2016
↑  לינוי משעלי, ‏שגריר של כבוד: עידן רייכל קיבל מחווה מרגשת ממשרד החוץ, באתר "סרוגים", 22 בינואר 2018
↑  לוח הופעות, באתר The Idan Raichel Project
↑  אלבום סולו לעידן רייכל: "רצון בלתי נשלט לחשיפה עצמית", 2 בדצמבר 2015, באתר גלי צה"ל
↑  רייכל - פסנתר - שירים - זאפה תל-אביב - zappa, באתר זאפה (ארכיון)
↑  Idan Raichel, Billboard
↑  Idan Raichel עידן רייכל on Instagram: “היי זה רייכל, רציתי לספר לכם איזה עניין אני בדרכים עם הפרויקט בחודשים הקרובים בארה״ב ,אירופה ויפן, אבל רציתי לספר לכם שבנובמבר הקרוב תהיה…”, באתר Instagram (באנגלית)
↑  אודות, באתר The Idan Raichel Project
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
רלף גונזלבס

רלף גונזלבס (באנגלית: Ralph Gonsalves, נולד ב-8 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי המשמש כיום כראש הממשלה הרביעי של סנט וינסנט והגרנדינים, וכמנהיג מפלגת העבודה המאוחדת (ULP).
נולד באי סנט וינסנט למשפחה של איכרים ואנשי עסקים שהגיעה לאיים בשנת 1845. הוא למד בבתי ספר קתוליים ובהמשך סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת איי הודו המערבית. בשנת 1971 חזר לאוניברסיטה וסיים תואר שני במדע המדינה. בשנת 1974 סיים את הדוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת מנצ'סטר.
גונזלבס מכהן כחבר פרלמנט מאז שנת 1994. באותה השנה הוקמה מפלגת הלייבור במתכונתה הנוכחית וגונזלבס החל לשמש כסגן יו"ר המפלגה. בשנת 1998 הפך למנהיג המפלגה. נבחר לראשות הממשלה לאחר בחירות שהתרחשו בשנת 2001, והוא ראש הממשלה הראשון ממפלגתו. הוא המשיך וזכה בבחירות שנערכו בשנים 2005, 2010 ו-2015. בשנת 2009 הוביל משאל עם בנושא החלפתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בנשיא עצמאי, אך 55.64% מהמצביעים דחו את השינויים המוצעים.
נשוי בפעם השנייה ויש לו ארבעה ילדים.
ריצ'רד בירד (פוליטיקאי מארקנסו)

ריצ'רד סי. בירד (באנגלית: Richard C. Byrd;‏ סביבות 1805? –  1 ביוני 1854) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו בפועל מינואר ועד אפריל 1849 בעקבות התפטרותו של המושל תומאס סטיבנסון דרו.
ביוגרפיה

ריצ'רד בירד נולד בטריטוריית מיסיסיפי, באזור שהיום הוא אלבמה. הוא עסק במסחר ובחקלאות, וב-1826 עבר לטריטוריית ארקנסו. הוא שימש כמבקר השני של הטריטוריה בשנים 1829–1831, וכיהן בבית המחוקקים של הטריטוריה בשנים 1833–1835. בירד כיהן כחבר בית הנבחרים של ארקנסו ב-1836 וכחבר הסנאט של המדינה ב-1840, 1842, 1846 ו-1848.
ב-1844 התמודד בירד ללא הצלחה בבחירות על משרת מושל ארקנסו. ב-10 בינואר 1849, כאשר התפטר המושל תומאס סטיבנסון דרו, כיהן בירד כנשיא הסנאט, ומתוקף תפקידו מונה כמושל בפועל. הוא סיים את כהונתו ב-19 באפריל אותה שנה, ושב לעסקי המסחר שלו במחוז ג'פרסון.
בירד נפטר ב-1 ביוני 1854 בביתו בעקבות מחלה קשה. הוא נטמן בבית הקברות פלאט באיו שבמחוז ג'פרסון.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 65-66.
הערות שוליים

↑  Woodruff, Wm. E., Jr. (1879). The Arkansas Year Book for 1879. Little Rock. p. 8. OCLC 1156050724. OL 26455327M – via Internet Archive.
↑  Pope, William F. (1895). Pope, Dunbar H. (ed.). Early days in Arkansas. Little Rock, Ark.: Frederick W. Allsopp. p. 77. LCCN rc01001258. OCLC 1042982348. OL 23296431M – via Internet Archive.
שלמה אייזיק

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 69 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
שלמה אייזיק (נולד ב-1955) הוא סוכן ביטוח ואיש עסקים ישראלי. נשיא לשכת סוכני הביטוח בישראל, המנכ"ל והמייסד של קבוצת הביטוח והפיננסים "יונט", שימש כחבר בוועדות הלשכה בתחומי הרגולציה ובמועצה הארצית של לשכת סוכני הביטוח, ולשעבר מבעלי הפועל חולון בכדורסל.
ביוגרפיה

אייזיק הוא מהנדס תעשייה וניהול בהכשרתו, בוגר לימודי הנדסה באוניברסיטת תל אביב, בורר מוסמך מטעם המכון הישראלי לבוררים ודירקטור מוסמך בחברות ציבוריות. בעבר שימש כסגן נשיא להב – לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל, וכיו"ר הוועדה לביטוח פנסיוני בלשכת סוכני הביטוח. לפני כן שימש כמנהל פרויקט בתחום מערכות בקרת אש ב"אל-אופ", כסמנכ"ל ברשת השיווק "טתה", וכמפקח בחברת "דולב".
בשנת 1985 פיתח ויישם אייזיק מערכת ניהול מלאי ומכירות בתחום המכירות הקמעונאיות ברשת חנויות הלבשה ארצית, עבורה זכה בפרס המכון הישראלי לניהול בתחום "חידושים בניהול"[דרוש מקור].
בשנת 1989, סיים את הכשרתו בקורס מפקחים אותו ערכה חברת "לה-נסיונל" עבור קבוצת הפניקס. לאחר הקורס השתלב בחברת הביטוח דולב כמפקח רכישה וכמנהל יונט, והיה שותף להקמת אגף ביטוח החיים של החברה. לימים הקים את התשתית ל"קו הבריאות" של הפניקס. ב-1998, פרש מהחברה והקים את "יונט", מרשתות סוכני הביטוח הראשונות בישראל. ב-2022 נחקרו ברשות לניירות ערך בכירים ביונט, כולל אייזיק, בחשד לתרמית בהיקף של עשרות מיליוני שקלים. אייזיק התפטר מתפקידיו ביונט וטען כי התריע בעבר על מחדלים.
בשנת 2011 הפכה יונט לספונסרית הראשית של הפועל חולון בכדורסל. שנתיים לאחר מכן עמד אייזיק בראש קבוצת הניהול שרכשה את הקבוצה והפך ליו"ר המועדון עד ליולי 2015 אז הודיע על פרישה מתפקידו עקב עסקיו הפרטיים. עם זאת נשאר אחד מבעלי השליטה והספונסר הראשי של הקבוצה. בקיץ 2016, נותר אייזיק כבעלים היחידי של הקבוצה. בתקופת בעלותו זכתה הקבוצה בגביע המדינה השני בתולדותיה ב-2018, סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון בפעם השנייה בתולדותיה (עונת 2016/17) והשתלבה בליגת האלופות בכדורסל. בקיץ 2020 הודיע אייזיק שהוא עוזב את הפועל חולון. בין הסיבות לעזיבתו היו אכזבתו מגופים ציבוריים כמו עיריית חולון, משרד התרבות והספורט ואיגוד הכדורסל, שלטענתו לא עמדו בהתחייבויותיהם לסייע לקבוצה והתפרצות נגיף הקורונה שהובילה לנטל כלכלי כבד יותר. עם זאת, אייזיק לא התנתק לחלוטין מהקבוצה. בתחילת עונת 2020/21 הפכה חברת יונט קרדיט, מקבוצת יונט, לנותנת החסות הראשית של הפועל חולון ואייזיק המשיך להיות מעורב בפעילות הקבוצה אף שלא נשא בתפקיד רשמי.ב-2023 פרסם רשם העמותות דו"ח חריף על עמותת "סלעים איתנים" המנהלת את הפועל חולון ודרש לשקול פירוק של העמותה בשל ליקויים חמורים שכללו העברות כספים בצורה לא תקנית. הדו"ח התייחס למעורבותו של אייזיק בקבוצה, שאמנם עזב את העמותה ב-2020, אך לעמותה הצטרף אחיינו, עורך הדין חגי אייזיק.
החל מספטמבר 2012 ועד דצמבר 2014 שימש אייזיק כסגן נשיא לה"ב. בתוקף תפקידו פעל, בין היתר, לביטול הרפורמה במיסוי הפנסיוני במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2014.
בין פעולותיו כיו"ר הוועדה לביטוח פנסיוני בלשכת סוכני הביטוח, הוביל אייזיק פעולות לרווחת סוכני הביטוח העצמאיים וטיפל בסיכולים רגולטוריים ומצד החברות שעשויות היו לפגוע בסוכנים.
בדצמבר 2021 נבחר אייזיק לנשיאה של לשכת סוכני הביטוח לאחר שזכה בבחירות עם כ-80% מהקולות.
הערות שוליים

↑  אלמוג עזר, מצעד הבורחים מאחריות ביונט: שלמה אייזיק, מבעלי השליטה, התפטר - ומחפש תעודת ביטוח, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2022
↑  עמרי מנהיים, ‏פרסום ראשון: שלמה אייזיק עוזב את הפועל חולון, באתר ערוץ הספורט, 26 ביולי 2020
↑  אהרלה ויסברג‏, שלמה אייזיק עשוי לחזור לבעלות על הפועל חולון, התקציב צפוי לגדול, באתר וואלה, 30 באפריל 2021
↑  אור שקדי‏, רשם העמותות בדו"ח חריף על הפועל חולון: "לשקול הליך פירוק", באתר וואלה, 20 במאי 2023
↑  רועי ויינברגר, ‏שלמה אייזיק ניצח בבחירות לנשיאות לשכת סוכני הביטוח ברוב גדול, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2021
שלמה אלבז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1921 מרקש, מרוקו
 פטירה:  26 באוגוסט 2003 (בגיל 82) דורות, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מחקר ספרות ותרבות, וחתירה לשלום
 השכלה:  האוניברסיטה העברית
 מקצוע:  חוקר
 
שלמה צבי אלבז (21 באפריל 1921 - 26 באוגוסט 2003) היה מורה ומחנך, פרופסור וחוקר שפה וספרות צרפתית, פעיל חברתי, פעיל שלום, מייסד ומנהיג תנועת "המזרח אל השלום". עסק בתרבות יהודית, תרבות ערבית, תרבות בֶּרְבֵּרִית והיה מומחה לתרבות צרפתית.
ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו למזל וליצחק אלבז ב-21 באפריל 1921 (ה'תרפ"א). בילדותו התחנך במוסדות מקומיים, וכשבגר עבר לפריז שבצרפת כדי ללמוד חינוך והוראה. עם סיום לימודיו חזר למרוקו, ושימש כמורה וכמחנך. בצעירותו התייתם מאביו, ונאלץ לפרנס את אחיו ובני משפחתו.
בשנת 1955 עלה לישראל והתיישב בקיבוץ דורות. בשנת 1959 החל ללמוד מקרא ואנגלית לתואר ראשון. בחודש יוני 1966 קיבל מהאוניברסיטה העברית תואר שני בספרות צרפתית ובספרות השוואתית (את חלקו השלים בפריז). בתקופת הלימודים של התואר השני, שימש במקביל כמנהל היחידה לאירופה במחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית העולמית. מטעם האחרונה יצא גם לשליחות בפריז.
עם חזרתו ארצה, קיבל דוקטורט מהאוניברסיטה העברית במחקר השוואתי על המשורר סן ג'ון פרס וטי אס אליוט. בתקופה זו נישא לאריאן ריינהולד, שהייתה אחת מחניכותיו.
אלבז סייע לפרופסור דוד אוחנה ולקלוד סיטבון להקים את הפורום לתרבויות הים התיכון במכון ון ליר.
פעל לייסד את סדרת "הים שלנו" במסגרת הוצאת כרמל, שמטרתה הייתה חיזוק המודעות של אזרחי ישראל לסביבה התרבותית שבה הם חיים, וייצור תחושת סולידריות עם העמים האחרים השוכנים לחופי הים התיכון.
במסגרת פעילותו לשלום, נפגש עם פלסטינים תושבי השטחים ואנשי אש"ף. הוא תמך ברעיון שתי מדינות לשני עמים כפתרון לסכסוך. בנובמבר 1986 היה בין מארגני מפגש ברומניה, במסגרת משלחת שמנתה כ-20 אנשים מישראל, עם אנשי אש"ף. חלק מהמשתתפים (אך לא אלבז) הועמדו לדין, כשנה אחר כך, באשמת הפרה של "חוק המפגשים", שאסר על מגע בין ישראלים לנציגים של ארגון טרור. במרץ 1988 השתתף במפגש ישראלי־פלסטיני בבריסל. ביולי 1989 השתתף בכנס של יהודי המזרח עם פעילים פלסטינים בטולדו, ספרד.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נמנה עם חבר הנאמנים של המרכז הבינלאומי לשלום במזרח התיכון.
אלבז היה דובר עברית, צרפתית, אנגלית וערבית, ולפי פרופסור דוד אוחנה וד"ר עמי בוגנים, אלבז פילס דרך במחקר על התרבות הברברית.
הלך לעולמו בירושלים ב-26 באוגוסט 2003 (ה'תשס"ג), ונקבר בקיבוץ דורות.
במאי 1983, בעקבות מלחמת לבנון הראשונה ורצח אמיל גרינצוייג ייסד את תנועת המזרח אל השלום שביקשה ליצור גשר בין יהודים לערבים.
הערות שוליים

↑  תום שגב, המזרח והשלום, כותרת ראשית, 30 ביולי 1986
1 2  דודי מחלב, נר זיכרון לד"ר שלמה אלבז, חברי ומורי, באתר "העוקץ", 4 בספטמבר 2003
↑  האוניברסיטה העברית בירושלים העניקה 445 תארים אקדמיים, מעריב, 23 ביוני 1966
↑  בין השורות, מעריב, 31 באוקטובר 1975
↑  אישים מעדות המזרח הקימו ועד לדו-שיח ישראלי־פלשתיני, מעריב, 27 בינואר 1986
↑  פאר-לי שחר, מנחם שיזף, ס"יצ, משלחת השמאל לרומניה נחקרה בביטחון שדה, חדשות, 3 בנובמבר 1986
↑  יעל לוטן, יומן רומניה, כותרת ראשית, 12 בנובמבר 1986
↑  ישראל פרץ, מנחם שיזף, "רוצים להתגלח עלינו עם החוק החדש", חדשות, 9 בפברואר 1987
↑  ויקטור לוי, מפגש ישראלי־פלסטיני בבריסל קורא לערוך ועידה בינלאומית, חדשות, 20 במרץ 1988
↑  צבי גילת, 40 רבנים, סופרים ופוליטיקאים לכנס ישראלי-פלטיני בטולדו, חדשות, 28 ביוני 1989
↑  אבינועם בר-יוסף, ערפאת: "אנו מוכנים לדון בתנאי יישום השיבה", מעריב, 25 בפברואר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260890305171  BnF: cb12604244m (data)  ISNI: 0000 0000 7390 1281  LCCN: n78051201  RERO: 02-A003213457  SUDOC: 026849577  VIAF: 97793562   WorldCat (עם VIAF): 97793562
קרלו אנג'לה

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1875 אולצ'ננגו, איטליה
 פטירה:  3 ביוני 1949 (בגיל 74) טורינו
 מדינה:  איטליה
 מקצוע:  רופא
 צאצאים:  Piero Angela 
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרד
 מקום ההצלה:  איטליה
 אופן ההצלה:  הסתרה
 תאריך הכרה:  29 באוגוסט 2001
 מקום ההכרה:  סן מאוריציו קאנבזה
 אופן הנצחה:  לוח הזיכרון בגן חסידי אומות העולם ביד ושם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (29 באוגוסט 2001) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קרלו אנג'לה
 
קרלו אנג'לה (באיטלקית: Carlo Angela‏, 9 בינואר 1875, אולצ'ננגו (Olcenengo), פיימונטה – 3 ביוני 1949 טורינו) היה חסיד אומות העולם, רופא ופוליטיקאי אנטי-פאשיסטי. בשנת 2001 זכה להכרה כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ראשית חייו ופעילותו הפוליטית

סיים את לימודי הרפואה בשנת 1899 באוניברסיטת טורינו (אנ').
הוא נסע לקונגו, שם שירת כרופא בצבא הבלגי. לאחר מכן למד בפריז קורסים של נוירופסיכיאטריה בהנחיית ז'וזף בבינסקי (אנ'). בזמן מלחמת העולם הראשונה, שימש כקצין רפואה של הצלב האדום האיטלקי בבית החולים "ויטוריו עמנואלה השלישי" בטורינו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החליט להיכנס לפוליטיקה. הוא הצטרף לתנועה הסוציאל-דמוקרטית, שצמחה מתוך המפלגה הרדיקלית האיטלקית (Partito Radicale Italiano) (אנ'). המפלגה התפלגה לאחר עליית מוסוליני לשלטון, משום שהיו חברים במפלגה שהצטרפו לממשלה של מוסוליני. בעקבות כך, אנג'לה זנח את המפלגה וחבר לסוציאליסטים הרפורמיסטים של איבנואי בונומי (Ivanoe Bonomi) (אנ'), שהתמודד בבחירות שהתקיימו ב-6 באפריל 1924, אך לא נבחר. לאחר רצח ג'אקומו מאטיאוטי, ביוני 1924, האשים קרלו אנג'לה במפורש את הפשיסטים במעשה בעיתון Tempi Nuovi על "הפשע המרושע שהכתים את הכבוד הלאומי". לאחר מספר שנים שבהן שימש כרופא בעיירה הקטנה בונינקו (Bognanco) (אנ'), ויתר על פעילותו הפוליטית ועבר לסן מאוריציו קנאבזה (San Maurizio Canavese) (איט'), שם התמנה למשרת מנהל בית החולים לטיפול במחלות נפש: "וילה טורינה אמיונה" (Villa Turina Amione).
לאנג'לה נולדו שני ילדים: סנדרה ופיירו אנג'לה (Piero Angela) (איט'), איש הטלוויזיה, הסופר והעיתונאי. הוא סבו של המדען והסופר אלברטו אנג'לה (Alberto Angela) (איט').
הצלת יהודים בתקופת השואה

בזמן הכיבוש הגרמני של איטליה בתקופת הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, הציע אנג'לה מקלט לאנטי-פשיסטים וליהודים רבים בבית החולים שאותו ניהל. בשיתוף פעולה עם מספר חברי צוות, הם זייפו עבורם מסמכים רפואיים כדי להצדיק את אשפוזם בבית החולים. אנג'לה עזר בהצלחת פעילים אנטי-פאשיסטים, משתמטים משירות צבאי, ומעל לכל, יהודים רבים. הוא זייף אבחנות רפואיות וגם את התיעוד הקליני, הפך זהותם של יהודים לארים ואנשים בריאים לחולי נפש. בין היהודים שהציל במסגרת עבודתו: דונאטו באקי (Bachi), שהיה בעבר מנהל העיתון האנטי-פאשיסטי Tempi Nuovi, עורך הדין מאסימו אוטולנגי, אשתו ובתו, משפחת פיץ', קפטן פינצי, קולונל לאטס, סוחר מילנזי בשם לוי, ורנצו ונלה סגרה (Segre).
אנג'לה דאג לכרטיסי מזון ותעודות מזויפות ל"מטופליו". הוא השתדל לפתור את כל בעיותיהם ולרומם את רוחם בשל הסכנה שניצבה בפניהם. עוזריו מצוות בית החולים היו ד"ר ג'וזפה ברון (Brun), האם טקלה (Tecla), והאחים והאחיות פיורה דסטפאניס (Destefanis) וקרלו וסנטה סימיונאטו (Simionato).
המשטרה הפאשיסטית זימנה את אנג'לה לחקירה בטורינו, בשל חדשות שהוא מסתיר יהודים, אך הוא לא נעצר. לאחר חיסולו של מנהיג פשיסטי בכיר על ידי הפרטיזנים, נעצר פרופ' אנג'לה יחד עם אח ממרפאתו ושני אזרחים. השלושה האחרים הוצאו להורג, אך אנג'לה ניצל בשל התערבותו של מנהיג פשיסטי אחר שהיה בעבר מאושפז במרפאתו.
הצלת יהודים בתקופת השואה > סיפור הצלתם של רנצו ונלה סגרה

רנצו סגרה נולד ב-1909 בקזאלה מונפראטו. הוא למד כלכלה ומסחר, ועבד ברומא במגזר הציבורי עד שחוקקו חוקי הגזע ב-1938, אז איבד את עבודתו ועבר לביאלה כדי לעבוד בעסק משפחתי.
אחרי פלישת גרמניה לאיטליה בספטמבר 1943, ולמרות הסיכון הכרוך בכך, הציע פרופ' אנגלה מחסה לרנצו ולאשתו נלה. אנג'לה לא הכיר את בני הזוג, אך הם הגיעו אליו בעקבות המלצת רופא אנטי-פאשיסט אחר מביאלה, ד"ר מוסונה (Mussone). רנצו אושפז כחולה נפש בשם הבדוי סגרטו (Segrato), וטופל ככל החולים האחרים, כדי לא לעורר חשד. אשתו נשארה בבית החולים ככוח עזר, בתירוץ שבשל מצבו הקשה של בעלה, נדרשת עזרה נוספת. חשוב היה לשמור על חשאיות משום שחלק מצוות בית החולים והשכנים של בית החולים היו פאשיסטים. אנג'לה אף אפשר לנלה סגרה גישה לסטודיו שלו בטורינו כדי שתוכל להשתמש בו כדי להיפגש עם קרובי משפחה.
רק אחרי המלחמה הוא גילה לצוות בית החולים שהמשטרה הפאשיסטית גילתה על הקשר שלו עם בני הזוג סגרה, וכאשר הוזמן לחקירה בטורינו היה זה בנוגע לקשר שלו לבני הזוג סגרה. בחקירה הוא הכחיש שסגרה היה יהודי והצליח לשכנע את חוקריו שסגרה הוא מטופל כמו כל יתר המטופלים. אחרי המלחמה הוא אף הראה לבני הזוג את המסמכים מהחקירה. בני הזוג הסתתרו בבית החולים במשך 20 חודשים, עד לסיום המלחמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר סיום המלחמה מונה אנג'לה לראש עיריית סן מאוריציו קאנאבזה. מאוחר יותר הוא התמודד בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באיטליה מזה עשרים שנה, באותה רשימה של נורברטו בוביו (אנ'), מאסימו מילה (איט') ועדה גובטי מרצ'יני (אנ').
אנג'לה מונה לנשיא בית החולים "מולינט" (Molinette) בטורינו.
אנג'לה היה חבר בבונים החופשיים משנת 1905 ועד למותו בשנת 1949.
הכרה והנצחה

פעולות ההצלה של אנג'לה לא היו ידועות במשך למעלה מ-25 שנים בשל צניעות משפחתו, והן נחשפו רק בשנת 1995 על ידי בתו של רנצו סגרה, אחד היהודים שניצלו בזכותו של אנג'לה. בתו פרסמה את יומנו של אביה, בשם "עשרים חודשים" (Venti Mesi), על שם 20 החודשים, שבני הזוג סגרה הסתתרו ב"וילה טורינה אמיונה".
בהתבסס על עדות זו ועל ראיות נוספות שנאספו על פועלו של אנג'לה בתקופת השואה, הכיר יד ושם ב-29 באוגוסט 2001 כחסיד אומות העולם, ושמו נחקק על לוח הזיכרון בגן "חסידי אומות העולם" ביד ושם. טקס הענקת התואר חסיד אומות העולם התקיים בסן מאוריציו קאנאבזה ב-25 באפריל 2002, ולוחית זיכרון הוצבה בכניסה לעירייה. התואר נמסר לילדיו של אנג'לה, פיירו וסנדרה.
בשנת 2000 נקרא רחוב בטורינו על שמו של קרלו אנג'לה, ולוחית זיכרון הוצבה בכניסה למרפאה שבה הציל חיי יהודים רבים.
ב-6 במאי 2017 הוקם בית ספר יסודי בויה צ'רונה (Via Cerrone) בטורינו על שמו. בטקס הקדשת בית הספר השתתפו ילדיו של קרלו, פיירו וסנדרה.
לקריאה נוספת

Renzo Segre, Venti Mesi. Palermo: Sellerio, 1995
הערות שוליים

↑  "Carlo Angela, a "Righteous Gentile"". The International Raoul Wallenberg Foundation (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-27.
1 2 3 4 5  Carlo Angela, The Righteous Among The Nations Database, באתר יד ושם (באנגלית)
1 2  Renzo Segre, Venti mesi, Palermo: Sellerio, 1995
↑  Carlo Angela, The Righteous Among The Nations Database, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  "La scuola primaria di via Cerrone intitolata a Carlo Angela". Infovercelli24.it (באיטלקית). 2017-05-07. נבדק ב-2018-04-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019054580  VIAF: 1373155708713222580002   WorldCat (עם VIAF): 1373155708713222580002 
קרלו אנגל'ה על לוח הזיכרון בגן "חסידי אומות העולם" ביד ושם
שחראש נקוד

שחראש נקוד (שם מדעי: Aeoliscus punctulatus) הוא מין של דג ממשפחת השחראשיים החי במימי האוקיינוס ההודי מדרום אפריקה ומדגסקר עד ים סוף ומפרץ אילת, מזרחה עד איי סיישל והמולדיביים. הוא חי בעיקר סביב חופי שוניות אלמוגים ובאזורים מכוסי סלעים.
מאפיינים

דג זה בעל גוף צר וחד כתער המכוסה מגינים גרמיים שקופים. סנפיר הגב נמצא בחלקו האחורי של הגוף. ראשו מופנה כלפי מטה והוא נע באופן ייחודי לדג, באופן אנכי. אורכו נע בין 5–12 סנטימטרים. הוא ניזון בעיקר מפלנקטון וחסילונים, אותם הוא שואב בעזרת הלסתות הדקות שלו.
הצעירים בעלי התאמה לתנועה מהירה וגמישה בין קוציהם החדים של קיפודי ים, מה שעוזר להם להתגונן מטורפים. הבוגרים חיים בסביבת אצות או עשבי ים שופעים והם נמצאים עד לעומק 40 מטר. בעונת הרבייה הנקבה מטילה מדי יום ביצים אחדות.
הערות שוליים

↑  שחראש נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנאטו סאנצ'ס

רנאטו ז'וניור לוז סאנצ'ס (בפורטוגזית: Renato Júnior Luz Sanches; נולד ב-18 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן פורטוגלי ממוצא כף ורדי, המשחק בעמדת הקשר בבנפיקה ליסבון, ובנבחרת פורטוגל.
קריירה

סאנצ'ס נולד בעיר ליסבון, והחל להתאמן בכדורגל כשהיה בן שמונה. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של בנפיקה ליסבון בשנת 2006, כשהוא בן תשע בלבד. סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה כשחקן מקצועי במהלך עונת 2014/2015, בקבוצת בנפיקה ב' בליגה הפורטוגזית השנייה. לאחר שנה בקבוצת המילואים הוא קודם לקבוצה הראשונה. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת הוא עשה ב-30 באוקטובר 2015 כאשר החליף את ז'ונאס בדקה ה-74 בניצחון 4–0 נגד קבוצת טונדלה.
בנובמבר 2015 חתם סאנצ'ס על חוזה חדש עם בנפיקה עד שנת 2021, עם סעיף שחרור של 45 מיליון אירו.
ב-10 במאי 2016 עבר לבאיירן מינכן הגרמנית וחתם על חוזה לחמש שנים. באיירן מינכן שילמה לבנפיקה 35 מיליון אירו עבורו. בעונתו הראשונה בבאיירן הוא זכה בבונדסיליגה עם הקבוצה אבל הוא לא זכה לדקות משחק רבות.
ב-31 באוגוסט 2017 סאנצ'ס חתם בסוונסי סיטי מהליגה האנגלית בהשאלה לעונה אחת. עם סיום עונת 2017/18, בה ערך 12 הופעות ולא התאקלם, חזר לבאיירן מינכן.
סאנצ'ס זומן לסגל נבחרת פורטוגל לאליפות אירופה בכדורגל ב-2016 ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שזומן לסגל הנבחרת לטורניר בינלאומי.
ב-30 ביוני 2016 במהלך משחק רבע הגמר של טורניר יורו 2016, שבר סאנצ'ס שיא של כריסטאנו רונאלדו, כאשר הפך לכובש הצעיר ביותר אי פעם בשלבי ההכרעה בטורנירי אליפויות אירופה כאשר הוא בן 18 ו-316 ימים בלבד.
ב-23 באוגוסט 2019 חתם סאנצ'ס על חוזה לארבע שנים בקבוצת ליל בעבור סכום של 25 מיליון אירו, מה שהפך אותו לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון.
ב-4 באוגוסט 2022 חתם סאנצ'ס בפריז סן-ז'רמן לחמש שנים. תשעה ימים לאחר מכן כבש שער בכורה כשנכנס כמחליף בניצחון 2–5 על מונפלייה בליגה הצרפתית.
ב-16 באוגוסט 2023 הושאל סאנצ'ס לרומא לעונה אחת.
תארים

אליפות פורטוגל (1): 2015/16
גביע הליגה הפורטוגלית (1): 2015/16
בונדסליגה: 2016/17, 2018/19
הסופר קאפ הגרמני: 2016, 2017
הגביע הגרמני: 2018/19
אליפות צרפת: 2020/2021
הסופר קאפ הצרפתי: 2021
פ.ס.ז.
אליפות צרפת: 2022/2023
אליפות אירופה: 2016
פרס נער הזהב: 2016
הערות שוליים

↑  בהשאלה מפריז סן ז'רמן
↑  הפורטוגלי הבינלאומי, רנאטו סאנצ'ס, חותם בליל
↑  רנאטו סאנצ'ס חותם ברומא בהשאלה עם אופציית רכישה
| נבחרת פורטוגל – יורו 2016 (אלופת אירופה) |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 פונטה •  5 גריירו •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 אדר •  10 סאנצ'ס •   11 וייריניה •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 גומש • 16 מריו • 17 נאני • 18 רפא • 19 אליסאו • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 אדוארדו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 אלווש •  3 פפה •  4 פונטה •  5 גריירו •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 אדר •  10 סאנצ'ס •   11 וייריניה •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 גומש • 16 מריו • 17 נאני • 18 רפא • 19 אליסאו • 20 קווארסמה • 21 סדריק • 22 אדוארדו • 23 אדריאן • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
ריא וסכינה

ריא וסכינה
מוחמד עבד אל-עאל (מימין), בעלה של סכינה, וחסבאללה (משמאל), בעלה של ריא
האחיות רַיַא וסְכִּינַה (בערבית: ريا وسكينة) היו רוצחות סדרתיות מצריות שהתפרסמו לאחר שרצחו לפחות שבע עשרה נשים בעיר אלכסנדריה. ריא (1875–1921) נולדה בסוהאג שבמצרים העליונה, וסכינה (1885–1921) נולדה בבני סויף, גם היא במצרים העליונה. האחיות היו בנותיו של עלי המאם, ושתיהן עבדו בבגרותן כסרסוריות באלכסנדריה, הפעילו בתי בושת ופעלו כחלק מכנופיה לחטיפת נשים ורציחתן.
ממסמכי המשטרה ובתי המשפט המתעדים את הפרשה החמורה והמורכבת, הנפרשים על-פני 2,000 עמודים, עולה כי ריא וסכינה רצחו תוך פחות משנה שבע עשרה נשים באלכסנדריה, שנקברו בשלושה בתים. הן התפרסמו כנשים הראשונות שהוצאו להורג בתלייה במצרים.