הנדריק פרוורד
ביוגרפיה > ראשות הממשלה

עם פרישתו של מאלאן מן החיים הפוליטיים בשנת 1953 נמנה פרוורד עם המועמדים לרשתו בראשות המפלגה, אולם בסופו של דבר נבחר יוהאנס סטריידום לעמוד בראשה ובראשות הממשלה. פרוורד מונה לשר לענייני הילידים. המפלגה זכתה בניצחון נוסף בשנת 1958, ובעקבות פטירתו של סטריידום זמן קצר לאחר מכן הועמד פרוורד בראשה והרכיב את ממשלת דרום אפריקה.
במהלך שנות שלטונו של פרוורד נחקקו בדרום אפריקה, בין היתר, חוקים שנועדו לקדם יצירת "מדינות לאום" נפרדות לשחורים בדרום אפריקה ובהם החוק לקידום ממשל-עצמי של הבנטו (1959) (אשר הניח את התשתית לממשל-עצמי בארצות לאום של השחורים, אשר תהפוכנה בסופו של דבר לעצמאיות); חוק תאגיד ההשקעות של הבנטו (1959) (אשר נועד לעודד השקעות הון בחבלים האוטונומיים של השחורים בדרום אפריקה); חוק הרחבת החינוך האוניברסיטאי (1959) (חוק לקידום הקמת אוניברסיטאות לשחורים, צבעונים והודים); החוק לתכנון פיזי ולניצול משאבים (1967) (חוק נוסף שנועד לעודד השקעות בארצות הלאום של השחורים).
עוד נעשו בתקופת שלטונו של פרוורד מאמצים להקמתה של רפובליקה בדרום אפריקה, נושא שהועמד על סדר היום הציבורי כבר עם עלייתה של המפלגה הלאומית לשלטון בשנת 1948. בינואר 1960 פרוורד הכריז על משאל עם בנושא הקמת רפובליקה עצמאית במסגרת חבר העמים הבריטי. שבועיים לאחר מכן ביקר ראש ממשלת בריטניה הרולד מקמילן בדרום אפריקה, ובנאומו בפני שני בתי הפרלמנט רמז כי בריטניה תומכת בסיום שלטון הלבנים בארץ. כדי לעודד תמיכה ברפובליקה הונמך גיל המינימום להצבעה (מ-21 ל-18), בעיקר על מנת לצרף למעגל המצביעים אפריקאנרים צעירים שנמנו ככלל עם תומכי הרפורמה, וכן הוענקה זכות הצבעה ללבנים בדרום מערב אפריקה (מרביתם אפריקאנרים). משאל העם נערך ב-5 באוקטובר 1960. השאלה שהועמדה למשאל היא: "האם אתה תומך בהקמת רפובליקה בשטחי איחוד דרום אפריקה. 52% הצביעו "כן". הרפובליקה קמה ב-31 במאי 1961, והצטרפה לחבר העמים הבריטי. ב-6 באפריל 1960 פרוורד השתתף בטקס הפתיחה של תערוכה לציון יובל שנים לאיחוד דרום אפריקה. דייוויד פראט, חוואי דרום אפריקני מנטאל, ניסה להתנקש בחייו בשתי יריות מאקדח אוטומטי ממרחק קצר. ירייה אחת פילחה את לחיו הימנית של פרוורד והשנייה את אוזנו הימנית. הקולונל ג"מ האריסון, נשיא ההתאחדות החקלאית של ויטווטרסראנד, זינק אל היורה והרחיק את האקדח מידיו. המתנקש נלכד והועבר לתחנת משטרה ופרוורד הוחש לבית החולים. לאחר שקיבל טיפול רפואי שב פרוורד לעבודה ב-29 במאי. פראט נשפט, הורשע ונשלח למאסר, אך שם קץ לחייו בתלייה ב-1 באוקטובר 1961.
בשנים שלאחר מכן, על רקע התגברות פעילותם של גורמים קומוניסטיים חיצוניים בדרום אפריקה ועל רקע תהליך הדה-קולוניזציה באפריקה, חוסר היציבות והאלימות שבאו בעקבותיו ובמהלכו (במיוחד בקונגו הבלגית, קניה וטנגניקה), פעל פרוורד להרחבת סמכויותיהם של כוחות הביטחון. במהלך שנות השישים הצליחו כוחות הביטחון לשמור על הסדר והיציבות.
בשנת 1961 הגיע מזכ"ל האו"ם דאג האמרשלד לביקור בדרום אפריקה ונועד עם פרוורד, אך לא הגיע עמו להסכמה לגבי מדיניות ממשלת דרום אפריקה, ובעקבות זאת, ב-6 בנובמבר 1962, העבירה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את החלטה מספר 1761 המגנה את מדיניות האפרטהייד של דרום אפריקה. העצרת ביקשה מחברות הארגון לנתק את קשריהן המדיניים, הכלכליים והתעבורתיים עם דרום אפריקה. ב-7 באוגוסט 1963 העבירה מועצת הביטחון של האו"ם את החלטה מספר 181 הקוראת להטלת אמברגו וולונטארי על העברת נשק לדרום אפריקה, ובהמשך אותה השנה הוקמה ועדה מיוחדת לעידוד ופיקוח על תוכניות פעולה נגד משטר האפרטהייד. משנת 1964 הפסיקו ארצות הברית ובריטניה את סחר הנשק עם דרום אפריקה. בתגובה למהלכים אלה פרוורד סירב להיפגש עם מנהיגים של מדינות באפריקה. תחת זאת הוא חיזק את הממשל הלאומני, את מערכת הביטחון ואת קשריה של דרום אפריקה עם מדינות מחוץ לאפריקה, ובמיוחד מדינות דרום אמריקה, פורטוגל, ישראל, טאיוואן וקוריאה הדרומית. ההשקעה במערכת הביטחון כללה פיתוח של כלי נשק מתוצרת מקומית, לרבות מטוסים, נשק קל, כלי רכב משוריינים ואפילו נשק ביולוגי וגרעיני.
בבחירות שנערכו בשנת 1966 ניצחה שוב המפלגה הלאומית בהנהגת פרוורד. ב-3 בספטמבר קיים פרוורד שיחות היסטורית עם ראש ממשלת לסוטו - הצ'יף ליבואה ג'ונתן בפרטוריה. לאחר הפגישה הוציאו השניים הודעה משותפת לתקשורת בה הודגשה מחויבותן של שתי המדינות לשיתוף פעולה ללא התערבות של האחת בענייניה הפנימיים של האחרת. על רקע זה היה אמור פרוורד לשאת נאום מדיני חשוב בישיבת הפרלמנט ב-6 בספטמבר. במסגרת נאומו היה פרוורד אמור לעסוק, בין היתר, ביישובם מחדש של בני באנטו ובתוכנית כלכלית חדשה. עם כניסתו לבית הנבחרים בשעה 2:15 אחר הצהריים נדקר פרוורד בצווארו ובחזהו ארבע פעמים על ידי עובד במדים של הפרלמנט בשם דימיטרי טסאפנדאס. טספאנדס הוכנע ונלכד, ופרוורד קיבל עזרה ראשונה והובהל לבית החולים. אולם עם הגעתו לבית החולים נקבע מותו. לתובע הכללי של דרום אפריקה היה חשד מוצק כי טספאנדס היה רוצח שכיר שנשלח לפעולה על ידי יריבים פוליטיים של פרוורד, אולם טספאנדס הצליח לבסס הגנת אי-שפיות ומשום כך נגזר עליו מאסר עולם (ולא עונש מוות). פרוורד נקבר בחלקת גדולי האומה בפרטוריה. בהלווייתו שנערכה ב-10 בספטמבר השתתפו רבע מיליון אנשים.