היסטוריוגרפיה של המדע
ה"היסטוריה הישנה" > מאפייני ה"היסטוריה הישנה"

היסטוריה של גיבורים (Great Man Theory) - כתיבת ההיסטוריה נתפסה ככתיבה על דמויות הרואיות ועל ידיהן: גברים מכובדים, בעלי כריזמה והשכלה, אשר השתמשו במעמדם החברתי-פוליטי על מנת להשפיע על כתיבת ההיסטוריה על פי זווית ראיתם. תאוריה זו התפרסמה ב-1840 על ידי הכותב הסקוטי תומאס קרלייל ובה רשם כי ההיסטוריה של העולם היא הביבליוגרפיה של גיבורים. בהקשר של ההיסטוריה של המדע, דוגמה לגישה זו ניתן למצוא אצל ג'ון גריבין בספרו היסטוריה של המדע:
...נראה לי טבעי לנקוט גישה שהיא ביוגרפית בעיקרה ביחס לתולדות המדע, בתקווה לברר מהו הדבר שמריץ את המדען [...] אני יודע שגישה זו אינה אהודה במיוחד על ידי היסטוריונים, ואפשר שכל ההיסטוריונים המקצועיים שקראו את ספרי עד כה יאשימו אותי בגישה מיושנת, או אפילו ריאקציונרית
היסטורית הגיבורים מתמקדת בתהליכים האישיים של הגיבור כדרך שבזכותה הגיע למסקנותיו. החשוב בכתיבה זו היה התהליך המנטלי שחל על הגיבור, וחייו האישיים שהשפיעו על צורת מחשבתו:
...עלינו לראות את קופרניקוס כמגלה הגאוני של אמת מדעית, שבגילויה כרוכה אחת המהפכות הגדולות בהשקפת עולמו של האדם.
הסתכלות העבר בראי ההווה (פרזנטיזם) - כתיבת ההיסטוריה הישנה מאופיינת לעיתים קרובות בכך שישנה בחינה וכתיבה סלקטיבית של אירועי העבר בראי ההווה. חשיבות אירועים נקבעת לפי חשיבותם כיום ולאו דווקא בהקשרם ההיסטורי. ההיסטוריה הישנה זכתה לכינוי "פרזנטיסטית" (מלשון present, הווה) שכן היא משתמשת בידע עכשווי כדי להבין ולתת פירוש (אנכרוניסטי לעיתים) לאירועים היסטוריים, כמו גם בגלל הבחירה הסלקטיבית שהיא עושה בכתיבה ההיסטורית, כלומר: כתיבה על אירועים שנתפסים כחשובים היום וזניחתם של אירועים אחרים, לא רלוונטיים כביכול.
העבר כמוביל באופן בלתי נמנע להווה שהוא הווה טוב (היסטוריה וויגית) - היסטוריה וויגית טוענת כי השתלשלויות העבר הן התקדמות בלתי נמנעת לקראת ההווה ולתוצאותיו, אשר תמיד יהיה טוב יותר, תוך התעלמות מתאוריות כושלות וממבויים סתומים. המדע נתפס כתחום שעובר תהליך של גידול הידע מידע מועט בעבר לידע רב ונכון בהווה. תיאור זה של תהליך המוביל לקידמה הנתפשת כטובה וכנכונה טומן בחובו גם ביקורות על מדענים קדומים' "לא מוצלחים" לכאורה, המואשמים בכך שעיכבו את התפתחות המדע. יש בגישה זו יסודות של דטרמיניזם היסטורי. כך למשל, ג'ון גריבין:
אני דוחה את תפיסתו של תומאס קון בדבר 'מהפכות' במדע ורואה בהתפתחות המדע תהליך של צעד אחר צעד [...] הבנייה הדרגתית על בסיס מה שנעשה לפנים.
מקורות משניים - בצורת הכתיבה של היסטוריה ישנה, נעשה לרוב שימוש רב במקורות משניים, שהם ספרים ומקורות היסטוריים על התקופה, להבדיל ממקורות ראשוניים, שהם תעודות בנות התקופה שנוצרו על ידי האנשים המתוארים. אם אכן מוזכרים מקורות ראשוניים, הם בעיקר פרסומים רשמיים כגון מאמרים, להבדיל מיומנים ותכתובות אישיות של המדענים.
אינטרנליזם -כתיבה מנקודת המבט הפנימית של הדיסציפלינה והתייחסות רק לגורמים אינטלקטואליים. בהיסטוריה הישנה יופיעו לעיתים פריטים זניחים הקשורים לביוגרפיה של הגיבור בעוד שפרטים רחבים ואקוטיים מתחומי הכלכלה, התרבות והפוליטיקה לא יזכו לדיון רציני, למרות שהם הם היו בעלי השפעה מכריעה לעיתים, פריטים אלו הוזנחו בין אם במודעת ובין אם לא על ידי הגיבור. ביטוי מובהק לגישה זו ניתן למצוא שוב אצל גריבין:
מטרתי הייתה לספר לכם על האנשים שעשו את המדע ואיך הם עשו אותו. ההשקפה הזאת על המדע קרובה לתפיסה שבמידה מסוימת נפרד המדע מהתהפוכות הכלכליות והחברתיות המתרחשות בעולם בכללותו וגם שלאמיתו של דבר הוא עוסק בחיפוש אמת אובייקטיבית
כתיבה על ידי מדענים וחובבים - את ההיסטוריה הישנה כותבים לרוב אנשי מדע חסרי מיומנות וניסיון בכתיבת היסטוריה או עיתונאים, להבדיל מהיסטוריונים מקצועיים שעברו הכשרה בכתיבת היסטוריה של המדע.
אינטלקטואליזם - הכוונה היא להתמקדות ברעיונות ותאוריה, להבדיל מפרקטיקות נסייניות ותצפיתיות ומתרבות חומרית. גישה זו מגלמת תפיסה של המדע כפרויקט אינטלקטואלי שעיקרו יצירת רעיונות ותאוריות, ושתפקיד הניסוי הוא לשרת את התאוריה, וזאת להבדיל מתפיסות שמדגישות את הפנים טכנולוגיים, היישומים, הפרקטיים, והחומריים כחלק מהותי במדע ובהתפתחותו.