stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק פרווה
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

פרווה מונה לכומר הכנסייה הוויקטוריאנית השוודית בברלין בספטמבר 1942, כשנשלח על ידי הארכיבישוף אירלינג איידן במטרה מפורשת להציל יהודים. הוא מילא את מקומו של הכומר בירגר פורל (Birger Forell), שהוחזר לשוודיה לאחר שהנאצים הכריזו עליו כעל בלתי רצוי. למרות הסכנה שנשקפה לו ולבני משפחתו, פרווה החליט להמשיך את הפעילויות הנסתרות של פורל בכנסייה ובהצלת היהודים.
בזכות התמיכה של מתנדבים וכספים רבים שנשלחו אליו, פרווה הפך את הכנסייה ל"גן עדן" עבור הפליטים היהודים. הוא פעל להברחת יהודים לשוודיה באמצעות תשלום שוחד לפקידים בחברות תעופה וברכבת. פרווה סיפק גם כסף, מזון, מסמכים מזויפים ותמיכה נפשית ליהודים שלא הצליח להבריח. אותם יהודים הוחבאו במקומות מסתור שונים ברחבי ברלין: בפארקים, בתחנות רכבת, במבנים שהופצצו ובבתיהם של אנשים אמיצים ברחבי העיר.
ב-29 בנובמבר 1944 פרווה טס לביקור קצר בשוודיה, אך מצא את מותו לאחר שמטוסו התרסק בים הבלטי על כל נוסעיו. ישנה סברה בלתי מבוססת כי הגסטאפו חיבל במטוס טרם המראתו משום שחשד בפרווה ובמטרותיו. גם מחליפו של פרווה ככומר הכנסייה, אריק מירגרן (Erik Myrgren), שהוכר אף הוא כחסיד אומות העולם, המשיך בפועלו של פרווה וכך ניצלו בחסות הכנסייה הוויקטוריאנית יהודים רבים במהלך המלחמה.
הכרה והנצחה

בעיר סטולברג שבגרמניה נקרא על שמו של פרווה בית ילדים.
בברלין, על קיר בית הספר השוודי בעיר הוצב שלט לזכרו.
בכנסיית הדוויג שבנורשפין, אותה כנסייה בה שימש פרווה ככומר לפני המלחמה, הוקם פסל לזכרו.
פרווה הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם בתאריך 23 ביוני 2006.
הערות שוליים

↑  Erik H Perwe, אתר Svenskt biografiskt lexikon
↑  אריק פרווה, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132449447  ISNI: 0000 0000 5035 1184  LCCN: n2006064833  SELIBR: 269821  VIAF: 3633882   WorldCat (עם VIAF): 3633882
אפולו 12

אפולו 12 הייתה המשימה המאוישת השביעית בתוכנית אפולו והנחיתה השנייה של אדם על הירח. שוגרה ב־14 בנובמבר 1969, על גבי טיל סטורן 5. נחתה באוקיינוס הסערות על הירח ב־19 בנובמבר, וחזרה לכדור הארץ ב־24 בנובמבר.
המשימה

במהלך השיגור פגעו במשגר שני ברקים בעת שחלף באטמוספירה העליונה. פגיעות אלה שיבשו את פעולת המחשבים ואת קריאת הטלמטריה על הקרקע למשך מספר דקות. בהברקה של רגע, פקד בקר הטיסה (ג'ון ארון) על הצוות "Try SCE to aux", בהתייחסו למתג נידח בקונסולת השליטה של החללית, פעולה שתיקנה את הבעיה והצילה את המשימה מביטול.
במשימה זו תורגלה נחיתה מדויקת במטרה (בניגוד לאפולו 11, שנחתה במרחק כ-3 או כ-6.5 קילומטרים ממטרתה), בעזרת מכ"ם ומערכת המחשב, עם התערבות ידנית מינימלית של הטייס פיט קונראד. תא הנחיתה אינטרפיד נחת במרחק 183 מטרים ממטרתו המיועדת בקרבת מכתש הד.
במהלך שתי הליכות ירח, שנמשכו כמעט ארבע שעות כל אחת, אסף הצוות דוגמאות מקרקע הירח (בסך הכל 34 קילוגרם), וחלקים מהחללית הבלתי מאוישת סרוויור 3, שנחתה על הירח באפריל 1967. כמו כן, הושארה על הירח ערכת ניסויים. בין היתר, הכילה הערכה סייסמוגרף, שאף הקליט את הרעידות בפני הירח שיצרה המראתם של האסטרונאוטים מפני השטח בתום המשימה, עד שעה לאחר שעזבו. הם לכדו חלקיקים של רוח השמש ברדיד אלומיניום שהחזירו עמם. בנוסף, הם צילמו את פני הירח ואת עצמם במצלמת 70 מ״מ ומצלמה סטראוסקופית.
משימה זו הייתה הראשונה בה נכללה מצלמת טלוויזיה צבעונית, שצילמה את האסטרונאוטים על הירח. לרוע המזל, בין כיוון את המצלמה לעבר השתקפות של השמש מעל רכב הנחיתה, ושרף את המצלמה. עקב זאת, התקשורת איבדה עניין במשימה תוך זמן קצר יחסית.
המשימה הקודמת, אפולו 11, הייתה היסטורית. עיני כל העולם היו נשואות אליה, מיליונים צפו בה בשידור חי, והן האסטרונאוטים והן צוות הקרקע בחרו את מילותיהם בקפידה. לעומת זאת, במשימה זאת, שהייתה כבר הנחיתה השנייה על הירח, הרשו לעצמם האסטרונאוטים להשתעשע מעט יותר. פיט קונראד, שלא היה גבוה במיוחד, קרא "וופיי" כאשר קפץ מן השלב האחרון בסולם אל קרקע הירח. "בן אדם, זה אולי היה [צעד] קטן לניל, אבל [צעד] ארוך עבורי", הוסיף, בהתייחסו לאימרתו המפורסמת של ניל ארמסטרונג, כאשר הניח את רגלו על הירח.
במשימה זו השתמשו לראשונה במחולל חשמל, המבוסס על דעיכת פלוטוניום. המחולל סיפק 75 וואט, ואיפשר למכשירים המדעיים לפעול ללא הפסקה ולשדר נתונים אל כדור הארץ. בתחילה, תיבת הפלוטוניום סירבה לצאת מתא האחסון שלה, על מנת שיניחו אותה במחולל ונדרשו מכות פטיש על מנת להוציאה.
לאחר 32 שעות וחצי על פני הירח, המריאו קונראד ובין ונפגשו במסלול סביב הירח עם גורדון. לאחר יומיים, במהלכם צילמו את פני הירח, יצאו אל כדור הארץ. בשובם, אספה אותם מן הים נושאת המטוסים USS Hornet.
הצוות > צ'ארלס קונראד הבן

מפקד המשימה. (2 ביוני 1930 - 8 ביולי 1999), אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני, תוכנית אפולו ובסקיילאב. בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת פרינסטון, 1953. בתום לימודיו, הצטרף לצי האמריקני כטייס. הוא למד בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי. מאוחר יותר שירת כמדריך טיסה ומהנדס ביצועים בבית הספר. לאחר מכן שירת כמדריך טיסה על מטוסי F-4 פנטום בטייסת ההדרכה VF-121, ולאחר מכן בטייסת הפנטומים VF-96 על נושאת המטוסים USS Ranger. נבחר לאסטרונאוט בספטמבר 1962. הטיסה הראשונה שלו לחלל הייתה בג'מיני 5. כמפקד ג'מיני 11, קבע שיא גובה חדש מעל פני הקרקע. משימתו הבאה הייתה כמפקד אפולו 12. תפקידו האחרון בחלל היה מפקד סקיילאב 2, תחנת החלל האמריקאית הראשונה. בדצמבר 1973 עזב את השירות בצי ובנאס"א.
נהרג בגיל 69 בתאונת אופנוע.
הצוות > ריצ'רד גורדון

טייס תא הפיקוד. נבחר לאסטרונאוט בקבוצה השלישית, באוקטובר 1963. בספטמבר 1966 שוגר כטייס במשימת ג'מיני 11, שחברה לחללית אג'ינה. במשימה זו ביצע הליכת חלל, השיג שיא גובה חדש של כ-1,368 קילומטר, ולראשונה בוצעה כניסה מבוקרת אוטומטית לאטמוספירה. באפולו 12 נשאר במסלול סביב הירח בזמן שקונראד ובין נחתו על הקרקע. הוא צילם את פני הקרקע כדי למצוא אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות. התפקיד הבא שלו היה מפקד גיבוי של אפולו 15. הוא פרש מנאס"א ומהצי בשנת 1972.
הצוות > אלן בין

טייס נחתת הירח. היה בקבוצה השלישית שנבחרה על ידי נאס"א בשנת 1963. היה טייס גיבוי של ג'מיני 10 ואפולו 9. היה מפקד החללית במשימת סקיילאב 3, בין 29 ביולי ל־25 בספטמבר 1973. במהלך 59 יום, קבע שיא מרחק טיסה של 24,400,000 מייל. תפקידו הבא היה מפקד גיבוי של מיזם המבחן אפולו-סויוז. בשנת 1975 פרש מהצי, והמשיך בתפקידיו בנאס"א כאזרח. בשנת 1981 פרש מנאס"א.
הצוות > צוות גיבוי

דייוויד סקוט - מפקד
אלפרד וורדן - טייס
ג'יימס אירווין - טייס יחידת נחיתה
הערות שוליים

↑  USS Hornet בויקיאנגלית
↑  Charles Conrad, Jr., באתר נאס"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4776873-3  LCCN: n89636022  SNAC: w65z2zt4   WorldCat (עם LCCN): n89-636022 
האסטרונאוט פיט קונראד על יד הגשושית סרוויור 3, שאפולו 12 נחתה בסמוך לה. סרוויור 3 נחתה על הירח ב-20 באפריל 1967 במסגרת תוכנית סרוויור.
בוריס צינדליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1916 האימפריה הרוסית רוקישקיס, האימפריה הרוסית (כיום בליטא)
 פטירה:  13 באוקטובר 1944 (בגיל 28 בערך) ברית המועצות כפר פלאיקישקן במחוז שילוטה, ברית המועצות (כיום בליטא)
 מדינה:  ליטא 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1942–1944 (כשנתיים)
 דרגה:  טוראי
 תפקידים בשירות
 תותחן בדיוויזיית חיל רגלים ה-16
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות   עיטור לנין
 
בוריס (ברל) ישראלביץ' צינדליס (ברוסית: Бори́с (Бе́рел) Изра́илевич Цинделис; בליטאית: Berelis Cindelis;‏ 1916 – 13 באוקטובר 1944) היה חייל יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.
חייו

ברל צינדליס נולד בעיר רוקישקיס בליטא. במשפחת פועלים יהודים.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש ליטא, הצליח להימלט לרוסיה ומשם לקירגיזיה. התיישב בעיר אוש.
בקיץ 1942 התנדב לשירות הצבאי והוצב בדיוויזיית חיל רגלים ה-16, אשר הורכבה מיוצאי ליטא. הוא שירת ביחידת הארטילריה של הדיוויזיה. בוריס צינדליס הצטיין בקרב שנערך באוקטובר 1944 באזור הכפר פלאיקישקן במחוז שילוטה שבמערב ליטא. צוות התותח, בו שירת בוריס נע במערכים קדמיים יחד עם יחידות חיל רגלים במטרה לבלום את כוחות השריון הגרמנים. צוות הצליח להשמיד תותח מתנייע וטנק גרמנים. במהלך הקרב נפגעו קשה כל חיילי הצוות של צינדליס (כולל הוא עצמו). הוא נותר לבד ליד התותח. למרות הפציעה המשיך לתפעל את התותח ולירות בכינון ישיר על הגרמנים. הצליח לפגוע בטנק גרמני נוסף, עד שנפגע אנושות מרסיסי הפגזים ומת מפצעיו. על מעשה גבורה זה הוענק לטוראי בוריס צינדליס (לאחר מותו) תואר גיבור ברית המועצות.
אריה (מוזיקה)

אַרִיָה (באיטלקית: Aria; מילולית: אוויר) הוא מונח הקשור לעולם המוזיקה הווקאלית ופירושו חיבור שירי באופרה, או אורטוריה, המיועד לקול יחיד בליווי תזמורת, או ללא ליווי כלל. קיימות אריוֹת לכל הקולות מסופרן ועד באס.
תחילתה של האריה בקנטטה באורטוריה ובפסיון במאות ה-17 וה-18 וההמשך ושיא הפופולריות באופרה בתקופה הקלאסית והרומנטית במאות ה-18 וה-19. החל מראשית דרכה התבססה האופרה על שילוב בין אריה, שהיא קטע סולו של אחד הזמרים המבטא בדרך כלל מצב-רוח או הלך רגשי, לבין הרצ'יטטיב, קטע מושר או מדובר המשמש לקידום העלילה. בדרך כלל הרצ'יטטיב משמש קדימון לאריה.
בין האריות הידועות ניתן למנות את "שיר הטוראדור" מאת ביזה, מתוך האופרה "כרמן"; "האישה היא יצור הפכפך" (לה דונה א מובילה) מאת ג'וזפה ורדי, מתוך האופרה "ריגולטו" ; ופנו דרך לָעושה כול מאת רוסיני, מתוך האופרה הספר מסביליה.
בתקופת הבארוק היה שימוש נרחב באריות מסוג "אריה דה קאפו". בסוג זה, שפותח על ידי המלחין האיטלקי אלסנדרו סקרלטי, יש שלושה חלקים, שהאחרון בהם מהווה חזרה (מוזיקלית ומילולית) על החלק הראשון בתבנית של א-ב-א כאשר א הפותח וא המסיים זהים לחלוטין.
הערות שוליים

↑  פליס פזנר מלכין, יעקב מלכין, לקסיקון האמנויות, מסדה, 1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294699505171  GND: 4143006-2  LCCN: sh85007139  NKC: ph291747 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוריס צ'ירקוב

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1901 (יוליאני) Nolinsk, רוסיה 
 פטירה:  28 במאי 1982 (בגיל 80) מוסקבה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1926 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג (1926) 
 בן או בת זוג:  Ljudmila Jurevna Genika-Tsjirkova 
 צאצאים:  Lyudmila Chirkova 
 פרסים והוקרה:  Stanislavsky State Prize of the RSFSR (1979)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליית ותיק העמל  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941-1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  עיטור הכוכב האדום  אמן העם של ברית המועצות  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  גיבור העמל הסוציאליסטי  עיטור מהפכת אוקטובר  פרס סטלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוריס צ'ירקוב (ברוסית: Борис Чирков; ‏13 באוגוסט 1901 – 28 במאי 1982) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי. זכה 4 פעמים בפרס סטלין, בשנת 1950 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות ובשנת 1975 קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע קיבל מספר עיטורים לרבות 3 פעמים עיטור לנין.
חייו

בוריס צ'ירקוב נולד בכפר לוזובז'ה פטלובקה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום (היו: העיירה בריאנקה במחוז לוהנסק שבאוקראינה). תוך זמן קצר המשפחה עברה להתגורר באזור העיר ויאטקה בצפון רוסיה. כנער צעיר החל צ'ירקוב להשתתף בתיאטרון-חובבים. בשנת 1921 נסע עם כמה חבריו ללנינגרד ללמוד הנדסה. אך לאחר מספר חודשי לימודים החליט צ'ירקוב לעזוב את לימודי ההנדסה ולעבור לבית הספר למשחק. בשל קושי כלכלי, במקביל ללימודים עבד צ'ירקוב כסבל.
בשנת 1926 סיים לימודי משחק בבית הספר למשחק בלנינגרד. במשך מספר שנים הופיע על במת תיאטראות שונות בעיר זו, עד שבשנת 1938 עבר למוסקבה. בהיותו במוסקבה הוא כיהן בסגל של מספר תיאטראות. צ'ירקוב שיחק בתיאטרון עד יום מותו.
בשנים 1955-1963 לימד צ'ירקוב ב-VGIK.
צ'ירקוב התפרסם בעיקר מתפקידיו בקולנוע. לראשונה הוא צולם עוד בשנת 1927. בשנות ה-30 השתתף בצילומי טרילוגיה על הנער מקסים בבימויו של גריגורי קוזינצב. בסדרת סרטים זו גילם את התפקיד הראשי וזכה לפופולריות עצומה ברחבי המדינה. בהמשך הצטלם במספר סרטים נוספים של קוזינצבר. בשנת 1954 השתתף בסרט "הידידים הנאמנים" לצד ואסילי מרקורייב ואשתו של השחקן. בסך הכול צ'ירקוב הצטלם ביותר מ-60 סרטים בתקופה עד לשנת 1976.
צ'ירקוב התחתן בגיל 48. אשתו ובתו הן שחקניות תיאטרון.
נפטר במוסקבה ב-28 במאי 1982 לאחר מחלה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
בוטפלאד

בּוֹטְפָּלָאד (בהונגרית: Botpalád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי בוטפלאד

יהודים חיו בבוטפלאד בתקופות זמן שונות. ובמקום היה בית קברות. בשנת 1944 יהודי בוטפלאד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 25 |  |
| 1880 | 44 | 830 |
| 1910 | 52 |  |
| 1920 | 35 |  |
| 1930 | 26 |  |
| 1941 | 15 | 939 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בבוטפלאד
↑  תיעוד יהודי בוטפלאד שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
אריק בלשר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 לאום:  ישראלי
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 התמחות:  רדיולוג
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל אגף הדימות במרכז הרפואי איכילוב    פרופסור בחוג לרדיולוגיה, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים איכילוב
אריק בלשר - רדיולוג, מומחה לדימות מחלות הבטן והאגן, פרופסור לרדיולוגיה בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, מנהל אגף הדימות במרכז הרפואי איכילוב (משנת 2016).
ביוגרפיה

בלשר, בנם של אסתר ויורם בלשר, אח לדורון ומיכל, למד בבית הספר היסודי "הכרמל" בתל אביב, משם המשיך בתיכון עירוני א' ועם מעבר המשפחה לרחובות סיים את "תיכון דה שליט".
לאחר שירותו הצבאי, התקבל בשנת 1985 לפקולטה למדעי הבריאות, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1992 סיים בלשר את לימודי הרפואה.
בין השנים 1992–1993 היה בלשר סטאג'ר במרכז רפואי מאיר בכפר סבא.
בין השנים 1993–1998 התמחה בלשר ברדיולוגיה, במכון הדימות, בית החולים הדסה עין כרם, בירושלים, בניהולו של הפרופ' יעקב בר-זיו.
בין השנים 1998–1999 עבד בלשר כרופא בכיר במכון הדמיה, שיבא.
בשנת 2000 השתלם בלשר בנושא MRI של הבטן והאגן במרכז הרפואי של אוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה, ארצות הברית.
בין השנים 1999–2001 השתלם בלשר בדימות של מחלות הבטן והאגן, כולל מחקר בנושא דימות מחלות כבד במרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, פיטסבורג, ארצות הברית.
ביו השנים 2001–2003 עבד בלשר כרופא בכיר במכון הדמיה איכילוב.
בין השנים 2001–2005 כיהן בלשר כאסיסטנט פרופסור (adjunct) מרכז רפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, פיטסבורג, ארצות הברית.
בשנת 2002 עבר בלשר תקופת השתלמות בנושא קולונוסקופיה וירטואלית, מרכז רפואי בית ישראל-דיקונס, אוניברסיטת הרווארד, בוסטון, ארצות הברית.
בשנת 2003 עבר בלשר תקופת מחקר בנושא דימות מחלות כבד, מרכז רפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, פיטסבורג, ארצות הברית.
בשנת 2003 הוענק לבלשר תואר "מרצה בכיר" בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
משנת 2003 ועד היום בלשר מנהל את יחידת הטומוגרפיה הממוחשבת, במרכז הרפואי רמת-אביב.,
בין השנים 2003–2016 היה בלשר מנהל יחידת ה-טומוגרפיה ממוחשבת (CT), מרכז רפואי תל אביב.
בין השנים 2005–2007 כיהן בלשר כ- פרופסור חבר (adjunct) מרכז רפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, פיטסבורג, ארצות הברית.
בשנת 2006 עבר בלשר תקופת השתלמות בנושא דימות פרפוזיה של אברי הבטן והאגן, המרכז הרפואי של אוניברסיטת שיקגו, ארצות הברית.
בשנת 2010 סיים בלשר קורס דימות מתקדם של מחלות הבטן והאגן (IDKD), דאבוס, שווייץ.
משנת 2010 בלשר מכהן כפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2010–2016 היה בלשר מנהל מנהל המכון לדימות תהודה מגנטית (MRI), במרכז הרפואי תל אביב.
בשנת 2011 סיים בלשר קורס MRI מתקדם של מחלות הבטן והאגן (ESGAR) סביליה, ספרד.
בשנת 2012 סיים בלשר קורס מתקדם של MRI של מחלות הבטן והאגן של האיגוד האמריקאי לרדיולוגיה (ACR) רסטון, וירגיניה, ארצות הברית.
משנת 2016 מנהל בלשר את אגף הדימות באיכילוב לאחר יציאתו לגמלאות של הפרופ' משה גרייף.
בשנים 2011, 2012, 2013 דורג בלשר על ידי מעריב "מהמובילים בתחומו בארץ".
המגזין "פורבס" דירג את בלשר "מהמובילים בתחומו בארץ" לשנים 2014, 2015, 2016, 2017 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 ו-2023.
איגודים מקצועיים וסריקת עיתונים מדעיים

בלשר חבר במספר איגודים מקצועיים: ההסתדרות הרפואית בישראל, איגוד הרדיולוגים בישראל, החברה הצפון אמריקאית לרדיולוגיה, החברה האירופאית למחלות גסטרואינטסטינליות.
בלשר ייסד את החוג לדימות מחלות הבטן והאגן.
בלשר סוקר של עיתונים מדעיים: AJR- AMERICAN J OF ROENTGENOLOGY, ABDOMINAL IMAGING, JACR- J OF THE AMERICAN COLLEGE OF RADIOLOGY, CLINICAL ANATOMY, EUROPEAN RADIOLOGY, IMAJ, CLINICAL RADIOLOGY, EURPOEAN J OF RADIOLOGY, ACTA RADIOLOGICA, LIVER INTERNATIONAL, PEDIATRICS, ANNALS OF GASTROENTEROLOGY, WORLD J OF SURGERICAL ONCOLOGY.
ממחקריו

לבלשר כ-70 פרסומים מדעיים
ממחקריו של בלשר באתר PubMed
תחומי עיסוקיו הקליניים

דימות של מחלות אונקולוגיות מורכבות והערכה של נתיחות.
דימות של מחלות וגידולי כבד.
דימות של השתלות איברים (כליות, כבד, לבלב) והערכה לפני השתלות מתורם חי.
דימות של הכליות ודרכי השתן באמצעות CT אורוגפיה, כולל שחזורים מתקדמים.
דימות של מחלות המעי, CT אנטרוגרפיה, אבחנת בקעים פנימיים, הערכת חולי מחלת קרוהן.
דימות של חולים לאחר ניתוחי השמנת יתר, ניתוחים לטיפול ברפלוקס, וניתוחים אונקולוגים.
דימות של כלי הדם CT אנגיוגרפיה
משפחה

בלשר נשוי, אב לשלושה ילדים. רעייתו נורית, תרפיסטית באמנות, מומחית תחום הפרעות נפשיות, מתי"א, (מרכז תמיכה יישובי או אזורי), משרד החינוך.
אמו, אסתר בלשר יועצת חינוכית, לשעבר מפקחת על היועצות בעיריית נס ציונה, רחובות וראשון לציון מטעם השירות הפסיכולוגי העירוני
אביו, הפרופ' יורם בלשר לשעבר יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל ונשיא ההסתדרות הרפואית העולמית, מכהן כיום כראש התוכנית למינהל מערכות בריאות (BA) במרכז האקדמי פרס, ברחובות.
לקריאה נוספת

איילת רוזן, ‏מה עדיף – בדיקת CT או MRI?, באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2015
רויטל בלומנפלד‏, אבסורד במשרד הבריאות: אושרו מכשירי הדמיה, ואין מי שיפעיל אותם, באתר וואלה, 25 ביולי 2018
הערות שוליים

↑  פרופ' אריק בלשר - מנהל אגף דימות, בית החולים איכילוב אתר בית החולים איכילוב
↑  קולונוסקופיה וירטואלית מרכז רפואי רמת אביב
↑  פרופ' אריק בלשר מנהל מכון ה-CT מרכז רפואי רמת אביב
↑  "בדיקת CT מתקדמת" - מסביר פרופ' אריק בלשר מרכז רפואי אמת אביב
↑  מינויים חדשים במרכז הרפואי תל אביב - ד"ר אריק בלשר – מנהל יחידת CT ו-MRI. החברה לאיכות ברפואה, 18 בפברואר 2011
↑  איגוד הרדיולוגים בישראל דברי תודה וברכה לפרופ' משה גרייף - הכנס השנתי 2011
↑  פרופ' אריק בלשר פורבס, שנת 2017, רדיולוגיה, עמוד 142
↑  הרופאים הטובים בישראל 2018 (פורבס ישראל) - רדיולוגיה פרופ' אריק בלשר אתר המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (איכילוב)
↑  הרופאים הטובים בישראל 2020 (פורבס ישראל) - רדיולוגיה פרופ' אריק בלשר אתר המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (איכילוב)
↑  הרופאים הטובים 2022 פרופ' אריק בלשר, מנהל אגף דימות, פורבס, אתר המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (איכילוב)
↑  אנגיוגרפיה / ראו CT אנגיוגרפיה tasmc.org.il/Operations/Pages/angiography
↑  איתי גל, יורם בלשר נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית, באתר ynet, 8 באוקטובר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009828362605171  VIAF: 25162178983407852250   WorldCat (עם VIAF): 25162178983407852250
בוטרוס אבו מנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 רמלה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  דצמבר 2018 (בגיל 86 בערך) 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 מנחה לדוקטורט:  אלברט חוראני 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 
בוטרוס אבו מנה (1932 - דצמבר 2018) היה היסטוריון, פרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, חוקר האימפריה העות'מאנית בשנותיה האחרונות, וחוקר החברה הערבית במזרח התיכון.
ביוגרפיה

אבו מנה היה נוצרי יווני-אורתודוקסי ונולד ברמלה ב-1932; במלחמת השחרור נמלטה משפחתו ללוד. עם סיום לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית הוא עבר לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים דוקטורט ב-1971 בהנחיית אלברט חוראני, על מחקרו בנושא "אספקטים של השליטה העות'מאנית על סוריה במחצית השנייה של המאה ה-19". באוקטובר 1971 הצטרף כמרצה למחלקת המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ממנה פרש ב-2002 כפרופסור חבר במשך יותר משלושים שנה. ב-2009 הוזמן לאוניברסיטת הרווארד כחוקר אורח במכון ללימודי המזרח התיכון. הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה, וב-2005 יצא לאור לכבודו הספר "Ottoman reform and Muslim regeneration". תחומי מחקרו התמקדו בנושאים: תקופת התנט'ימאת באימפריה העות'מאנית, סוריה הגדולה במאה ה-19, הנהצ'ה (התחיה) הספרותית והלשונית הערבית, הטריקה של הנקשבנדיה, ומחוז ירושלים במאה ה-19.
חיים אישיים

אבו מנה התגורר בחיפה. היה נשוי לנאאילה לבית נקארה ולזוג נולדו שני בנים: ראאד - עורך דין הגר בבריטניה, ובאשיר - פרופ' לספרות אנגלית באוניברסיטת קנט בבריטניה. נפטר בדצמבר 2018.
ספרו

"Studies on Islam and the Ottoman Empire in the 19th Century, 1826-1876. (Istanbul, Isis, 2001)"
בוורלי קלירי

| --- | --- |
קלירי בשנת 1971
קלירי בשנת 1971
 לידה:  12 באפריל 1916 מקמינוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  25 במרץ 2021  (בגיל 104) כרמל ליד הים, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, Grant High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Ramona, Ramona the Brave, Ramona and Her Father, Socks, Ramona the Pest, Runaway Ralph, Mitch and Amy, Ramona and Her Mother, Ralph S. Mouse, Strider, רמונה בת שמונה, Muggie Maggie, Ramona Forever, My Own Two Feet, Ribsy, Henry and the Clubhouse, Ellen Tebbits, Henry and Beezus, Henry Huggins, העכבר והאופנוע, Dear Mr. Henshaw, Sister of the Bride, Otis Spofford, Beezus and Ramona, Emily's Runaway Imagination, Henry and Ribsy, Henry and the Paper Route, Fifteen, Ramona's World 
 תקופת הפעילות:  1939–2011 (כ־72 שנים) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מדליית לורה אינגלס וילדר (1975)  פרס הספר הלאומי (1981)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  מדליית ניוברי (1984)  מדליית רג'ינה (1980)  המדליה הלאומית לאומנויות  פרס עפיפון הזהב 
 beverlycleary.com
 
בוורלי קלירי (באנגלית: Beverly Cleary;‏ 12 באפריל 1916 – 25 במרץ 2021) הייתה סופרת ילדים אמריקאית, הידועה כמחברת סדרות ספרי הילדים "עלילות הנרי וידידיו" וסדרת ההמשך "עלילות רמונה", העוסקות בעולמם של ילדים מהמעמד הבינוני-נמוך בצפון ארצות הברית.
ספריה תורגמו ל-14 שפות, בהן עברית, והיא זכתה בפרסים אמריקאים רבים לספרות ילדים.