stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת קולסון
תארים ופרסים

אליזבת קולסון קידמה לאורך שנים מחקר בתחום האנתרופולוגיה החברתית שהעשיר את העולם האקדמי. בהתאם לכך, ב-1951 מונתה קולסון לעמיתה בכירה באוניברסיטת מנצ'סטר, וב-1967 מונתה לעמיתה בכירה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1942 קולסון קיבלה מלגה ונבחרה כעמיתה באיגוד האמריקני לנשים אקדמיות. ב-1977 קולסון נבחרה לשמש כחברה באקדמיה הלאומית למדעים, ובשנת 1978 כעמיתה של האקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים. ב-1979 נבחרה כדוקטורית לשם כבוד באוניברסיטת בראוון, וכעמיתת כבוד במוסד האנתרופולגיה. ב-1982 זכתה בפרס על הישגים יוצאי דופן מהארגון-women's geographical society. באותה שנה, זכתה במדליה לזכרו של ויליאם ריוורס ממוסד האנתרופולוגיה. ב-1985 זכתה בציון לשבח מאוניברסיטת קליפורניה על תרומתה למוסד, ושלוש שנים מאוחר יותר זכתה בפרס האפריקנים מהאגודה ללימודי אפריקה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Elizabeth Colson Biography, www.lib.berkeley.edu
↑  Anthropology and a Lifetime of Observation, texts.cdlib.org, ראיון מתומלל עם אליזבת קולסון, נערך ע"י סוזנה ב. ריס, 2000–2001, ארכיון אוניברסיטת קליפורניה
1 2 3 4  AN APPRECIATION OF ELIZABETH COLSON: HER EARLY INTELLECTUAL DEVELOPMENT, www.lib.berkeley.edu
↑  Kathleen Maclay, Media relations|, Anthropologist Elizabeth Colson dies in Zambia at 99, Berkeley News, ‏2016-09-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gwembe Tonga Research Project, www.uky.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280450705171  BnF: cb12447252f (data)  GND: 170652130  ISNI: 0000 0003 8405 6257  LCCN: n50031200  LNB: 000164387  NKC: jo2018981550  NTA: 071247815  SNAC: w6nw1862  SUDOC: 03362335X  VIAF: 273123837   WorldCat (עם VIAF): 273123837
אסף קדרון

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1976 (בן 48) צפָת, ישראל 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 
אסף קדרון (נולד ב-12 בפברואר 1976) הוא אמן אבן ישראלי, ההוגה ויוצר מונומנטים ויצירות יודאיקה מאבני ארץ ישראל.
ביוגרפיה

אסף קדרון נולד ליוסף ורחל קדרון בצפת. הוא למד בבית ספר האר"י בצפת ובישיבה תיכונית קריית נוער בירושלים. למד בישיבת תפארת צבי וישיבת קדומים. את שירותו הצבאי עשה בנצח יהודה. נשוי לנורית לבית פוקס.
מיצירותיו

בשנת 2007 הקים קדרון במרכז חוות גבעות עולם, גלעד זיכרון ליהושע בן נון, שבמרכזו רצפת פסיפס ועליה הכיתוב: "יהושע בן נון חזק ואמץ". היצירה בנויה משבעה מעגלים וסביבה נטועים שישים עצי זית המסמלים מאפיינים שונים בסיפור כיבוש יריחו על ידי יהושע.
בחוות גבעות עולם יצר קדרון גם את ארון הקודש ועמוד התפילה בבית הכנסת.
דגם של מזבח העולה שבנה קדרון ב-2009 מוצג בתצוגה הקבועה של מוזאון מכון המקדש בירושלים. האבנים נלקטו מאזור המזבח בהר עיבל שם בנה יהושע בן נון מזבח בעת כניסתו לארץ.
בשנת 2010 בנה את המצבה של הרב מרדכי אליהו. המצבה בנויה מאבנים שהובאו מארבע ערי הקודש.
בשנת 2011 התרחש רצח בני משפחת פוגל באיתמר. שנה לאחר הרצח נחנך לזכרם "משכן אהוד", בית הקבע של הישיבה הגבוהה באיתמר. את ארון הקודש והבימה בישיבה בנה אסף קדרון. ארון הקודש עשוי מאבני המקום והאדמה שבין האבנים נלקחה מגינת משפחת פוגל.
בשנת 2014 התרחש רצח שלושת הנערים בגוש עציון. כשנה לאחר מכן הקים קדרון אנדרטה לזכרם בעינות ענר שבגוש טלמונים, מקום מגוריו של גלעד שער.
בשנת 2016 הוצבו במערת המכפלה שתי מזוזות פרי עבודתו בפתחי אולמות אברהם ויעקב.
בשנת 2017 העניקה מועצת יש"ע מזוזה פרי יצירתו ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, אשר קבע אותה בפתח לשכת יו"ר הכנסת במשכן הכנסת. קדרון סיפר כי "מדובר באבן מנחלת שבט בנימין, אבן שצורתה כצורת ארץ ישראל".
בשנת 2018 הוענקה חנוכיה פרי יצירתו לסגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, במעמד סיום ביקורו בארץ הקודש למרגלות הכותל המערבי. החנוכייה עשויה מאבן אשר נלקטה מעמק מעלה לבונה, מקום זירת קרב הגבורה הראשון של יהודה המכבי וקומץ לוחמיו בלגיונות האימפריה היוונית.
בעקבות הכרזת ארצות הברית על העברת השגרירות לירושלים, והכרתה של ארצות הברית בירושלים כבירתה של מדינת ישראל, התבקש קדרון להכין יצירה בעלת משמעות שתביע את הכרת תודתה של מדינת ישראל לממשל האמריקאי. בתאריך 5 במרץ 2018 העניק ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את היצירה לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
בימת בית המדרש של ישיבת איתמר
קטע מגלעד יהושע בן נון
מזוזת הכניסה הראשית במערת המכפלה
עמוד תפילה מאבן וזכוכית
חנוכייה עשויה מאבן וברזל
חנוכיית החירות
הערות שוליים

↑  חוות "גבעות עולם" - הצד היפה של הגבעות באתר מורשת הגליל
↑  חוות גבעות עולם, באתר משקפת
↑  אורנית עצר, הושלמה בניית דגם המזבח במכון המקדש, באתר ערוץ 7, 25 בדצמבר 2009
↑  חזקי ברוך, מצבת הרב אליהו - מאבני ארץ הקודש, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2010
↑  בני טוקר, ארון הקודש: אבני השומרון ואדמת בית משפ' פוגל, באתר ערוץ 7, 22 בפברואר 2012
↑  מזוזות חדשות במערת המכפלה, באתר "חב"ד און ליין", כ"א סיוון תשע"ו
↑  עידו בן פורת, המזוזה של יו"ר הכנסת - מאבני בנימין, באתר ערוץ 7, ‏24.7.17
↑  תיאור היצירה, בפייסבוק של האומן
דגם מזבח העולה במוזאון מכון המקדש
ארון הקודש בישיבת איתמר
אנדרטה לזכר שלושת הנערים
אמיר ריצ'רדסון

מייקל אמיר ריצ'רדסון (בצרפתית: Michael Amir Richardson, בערבית: أمير ريتشاردسون, בתעתיק מדויק: אמיר ריתשארדסון; נולד ב-24 בינואר 2002 בניס שבצרפת) הוא כדורגלן מרוקאי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פיורנטינה מסריה א ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים

ריצ'רדסון גדל במחלקות הנוער של ניס ולה האבר. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לה האבר במסגרת ליגת המשנה הצרפתית. ב-1 בספטמבר 2022 חתם ריצ'רדסון על חוזה לארבע שנים בסטאד ריימס מליגת העל הצרפתית, והושאל בחזרה ללה האבר עד לתום עונת 2022/2023. בסך הכל ערך 68 הופעות בלה האבר, בהן הבקיע שלושה שערים.
לקראת עונת 2023/2024 חזר ריצ'רדסון לסטאד ריימס. ב-12 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-12 באוגוסט 2024 חתם בהעברה של 10 מיליון יורו בקבוצה האיטלקית פיורנטינה.
קריירה בינלאומית

ריצ'רדסון היה חלק מסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך חמש הופעות והבקיע שער אחד בטורניר, בו זכתה נבחרתו.
ב-12 בספטמבר 2023 ערך ריצ'רדסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 1-0 על נבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
חיים אישיים

ריצ'רדסון הוא בנו של כדורסלן העבר האמריקאי מייקל ריי ריצ'רדסון, ואמו ממוצא מרוקאי-צרפתי.
תארים

גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 (1): 2023
הערות שוליים

↑  Amir Richardson, un Rookie en Champagne באתר הרשמי של סטאד ריימס, 1 בספטמבר 2022 (בצרפתית)
↑  האתר הרשמי של פיורנטינה, Richardson joins the Fiorentina ranks., פיורנטינה אתר הקבוצה, ‏12 באוגוסט
↑  تشكيلة المنتخب الوطني لاقل من 23 سنة امام غينيا באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 24 ביוני 2023 (בערבית)
↑  CAN Côte d'Ivoire 2023 : le coach Hoalid dévoile sa liste finale (27 joueurs) באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
↑  السيد طارق السكتيوي يكشف عن قائمة اللاعبين المتوجه إلى باريس באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 4 ביולי 2024 (בערבית)
↑  Football - Amical : Richardson, un grand parmi les grands באתר Paris-Normandie, ‏ 9 ביולי 2021 (בצרפתית)
| נבחרת מרוקו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 טיסודאלי •  10 חארית •   11 סייבארי •  12 מוחמדי • 13 עבד אל-חמיד •  14 אל-עזוזי • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אבקאר • 19 א-נסירי • 20 אל-כעבי • 21 עדלי • 22 בנעביד • 23 אל-ח'נוס • 24 ריצ'רדסון • 25 עטיית אללה • 26 ריאד • 27 א-שיבי • מאמן: רגראגי |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 טיסודאלי •  10 חארית •   11 סייבארי •  12 מוחמדי • 13 עבד אל-חמיד •  14 אל-עזוזי • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אבקאר • 19 א-נסירי • 20 אל-כעבי • 21 עדלי • 22 בנעביד • 23 אל-ח'נוס • 24 ריצ'רדסון • 25 עטיית אללה • 26 ריאד • 27 א-שיבי • מאמן: רגראגי | מרוקו |
| נבחרת מרוקו – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוחמדי •  2 חכימי •  3 נקאש •  4 בוכאמיר •  5 טאיף •  6 בושוארי •  7 קשטה •  8 אל-ח'נוס •  9 רחימי •  10 אח'ומאש •   11 אל-וחדי •  12 גנימי • 13 בן סגיר •  14 תרגלין • 15 מווהוב • 16 אל-עזוזי • 17 א-זלזולי • 18 ריצ'רדסון • מאמן: סכתיווי |  1 מוחמדי •  2 חכימי •  3 נקאש •  4 בוכאמיר •  5 טאיף •  6 בושוארי •  7 קשטה •  8 אל-ח'נוס •  9 רחימי •  10 אח'ומאש •   11 אל-וחדי •  12 גנימי • 13 בן סגיר •  14 תרגלין • 15 מווהוב • 16 אל-עזוזי • 17 א-זלזולי • 18 ריצ'רדסון • מאמן: סכתיווי | מרוקו |
אמיר בר-לב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 52 בערך) ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  במאי ומפיק סרטים תיעודיים
 מקום לימודים:  תיכון ברקלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיר בר-לב (באנגלית: Amir Bar-Lev; נולד ב-1972) הוא במאי קולנוע ומפיק אמריקאי. בר-לב פועל בתחום הסרטים התיעודיים וזכה בשנת 2012 בפרס אמי על סרטו "The Tillman Story".
ביוגרפיה

בר-לב גדל בברקלי שבקליפורניה, בן לאב שירד לארצות הברית עם משפחתו בגיל 9 לאחר שגדל בקיבוץ בית אלפא, ואם יהודייה מניו יורק. באוניברסיטה למד תאולוגיה.
סרטו הראשון כבמאי וכמפיק היה "Fighter" שיצא באוגוסט 2001. הסרט עוסק בסיפורם של שני ניצולי שואה יהודים-צ'כים: ארנושט לוסטיג ויאן ויינר, וזכה בציון לשבח בפסטיבל קרלובי וארי. ב-2007 יצא סרטו "My Kid Could Paint That" על ילדת הפלא הציירת מרלה אולבסטיד. הסרט היה מועמד לפרס חבר המושבעים של פסטיבל סאנדנס.
ב-2010 יצא סרטו "The Tillman Story" על שחקן הפוטבול פט טילמן שהתגייס לצבא ארצות הברית ונהרג באפגניסטן מאש ידידותית. הסרט היה מועמד לפרס חבר המושבעים בפסטיבל סאנדנס, לפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ציריך וזכה בפרס אמי בשנת 2012.
ב-2014 יצא סרטו "Happy Valley" על פרשת ההתעללות המינית בילדים מצד חבר צוות המאמנים של קבוצת הפוטבול באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, והטיוח שנעשה בנושא על ידי המאמן הראשי הנערץ של הקבוצה ומנהלי המוסד. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בסרסוטה.
ב-2017 יצא הסרט שביים "Long Strange Trip" על להקת "גרייטפול דד". הסרט בן ה-4 שעות שלהפקתו היה שותף מרטין סקורסזה, זכה לשבחי המבקרים.
בר-לב הפיק את הסדרה "VH1: All Access" על עולם המוזיקה. הוא היה שותף להפקת הסרט "Trouble the Water" שהיה מועמד לפרס אמי ב-2010. הפיק את "12-12-12: The Concert for Sandy Relief", הקונצרט למען נפגעי הוריקן סנדי ב-2012. כמו כן הפיק עוד תוכניות טלוויזיה שונות.
הוא לימד בחוג לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק.
אנדריי מובסיסיאן

אנדריי מובסיסיאן (בארמנית: Անդրեյ Մովսիսյան; נולד ב-27 באוקטובר 1975 במוסקבה שבברית המועצות) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

אנדריי מובסיסיאן שיחק במועדונים צסק"א מוסקבה, לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד, ספורטאקדמקלוב, סאטורן, מוסקבה, לוץ' ולדיווסטוק, טרק גרוזני ואוונגרד פודולסק.
קריירה בינלאומית

ב-3 ביוני 2000 ערך מובסיסיאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה, בניצחון 2-1 על נבחרת ליטא במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. בסך הכל ערך 18 הופעות במדי נבחרת ארמניה, בהן הבקיע שני שערים.
אנה גונזגה

| --- | --- |

 לידה:  1616 פריז, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 פטירה:  6 ביולי 1684 (בגיל 68 בערך) פריז, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 שם מלא:  אן מארי דה גונזאג דה קלווה-נוור
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 מקום קבורה:  Couvent des Carmélites du faubourg Saint-Jacques 
 בן זוג:  אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן
 
אנה גונזגה (בצרפתית: Anne de Gonzague;‏ 1616 - 6 ביולי 1684) הייתה אצילה צרפתית וסלוניסטית צרפתית, אשר הייתה אשתו של אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן, נכדו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה ודוד של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. אם אנה לא הייתה ממירה את אדוארד לקתוליות, אולי היה כס המלוכה האנגלי עובר לצאצאיו.
משפחתה

ב-24 באפריל 1645 התחתנה אנה עם אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן, ממנו נולדו לה 3 בנות:
לואיז מארי מפפאלץ-זימרן (1651–1685), התחתנה עם קרל תאודור, נסיך זאלם
אן הנרייט מפפאלץ-זימרן (1651–1685), התחתנה עם אנרי ז'ול, נסיך קונדה
בנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן (1651–1685), התחתנה עם יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג
הערות שוליים

↑  Review of reviews and world's work: An international magazine, volume 1, William Thomas Stead, 1890, page 431
↑  אנה הייתה צאצאית של האפיפיור אלכסנדר השישי דרך אמה, קתרין דה מיין, נכדתה של אנה ד'אסטה, שהייתה נכדתה של לוקרציה בורג'ה.
↑  Williams, p. 66
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331528805171  BnF: cb14403705s (data)  GND: 118649477  ISNI: 0000 0001 2117 4761  LCCN: n2005062801  NTA: 120472090  SNAC: w6tp0zb7  SUDOC: 076329968  VcBA: 495/322688  VIAF: 224343   WorldCat (עם VIAF): 224343
אנה גוזיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1909 חרקוב, או מינסק
 פטירה:  15 במרץ 1994 (בגיל 84) תל אביב, ישראל
 תאריך עלייה:  1973
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1921–1979 (כ־58 שנים)
 עיסוק:  שחקנית יידיש ורוסית
 בן זוג:  מיכאיל חייקובסקי
 
אנה גוזיק (ביידיש: אננא גוזיק או חנה גוזיק, ברוסית: Анна Яковлевна Гузик) (15 באפריל 1909 - 15 במרץ 1994) הייתה שחקנית תיאטרון ברוסית וביידיש. הקריירה שלה התמקדה בביצוע מוזיקה יהודית ומחזות על הבמה הסובייטית שהתאפיינה בתקופות שונות של צנזורה ותמיכה רשמית בהתאם לאקלים הפוליטי.
ביוגרפיה

גוזיק נולדה ב-15 באפריל 1909 בחרקוב, או במינסק, האימפריה הרוסית. אמה הייתה רוזליה פרייליך ואביה, יעקב גוזיק, היה מנהיג להקת תיאטרון יידיש. שניהם היו תלמידיו של אברהם גולדפאדן. אנה הופיעה לראשונה על הבמה ב-1921.
קריירה

ההופעה המקצועית הראשונה של גוזיק הייתה בלהקה של אביה, בהפקת יצירה של גולדפאדן ב-1924. בסוף שנות ה-20 נסגרה להקת המשפחה על ידי הרשויות בשל היותה בורגנית, והם פנו לביצוע חומר יהודי עבור המשמר האדום. היא נודעה כאמנית מגוונת שקראה מונולוגים או סצנות קצרות, שרה שירי עם בשפת היידיש וביצעה קומדיות בשפה הרוסית. היא גילמה תפקידים גבריים ונשיים כאחד, ונודעה בכך שהיא מאלתרת במהירות, כחלק מההופעה.
גוזיק סיירה בברית המועצות בשנות ה-30 עם להקת פולקלור יהודית והופיעה באופרטות שונות ובמופעים שונים. היא שיחקה ב-1932 בתיאטרון הקומדיה המוזיקלית של לנינגרד (ru) ובשנת 1935 באופרטות בקייב ובחרקוב. בשנת 1939 זכתה בפרס בתחרות אמני המגוון הכל-רוסים. גוזיק בילתה את החלק המוקדם של מלחמת העולם השנייה במשחק בלנינגרד, אבל אז נסעה למרכז אסיה והופיעה לזמן מה בטשקנט. בתחילת התקופה שלאחר המלחמה היא המשיכה להופיע בברית המועצות. לאחר מעצרם של הקומיקאים היהודים שמעון דז'יגן וישראל שומכר, הצטרף המעבד והפסנתרן שאול ברזובסקי לזמן קצר ללהקתה והפך למלווה הראשי שלה. עם זאת, ההופעות היהודיות אוימו על ידי השלטונות לאחר 1950, ובמשך כמה שנים היא הופיעה מעט מאוד. הופעתה בגאורגיה בספטמבר 1950 הייתה כנראה אחד הקונצרטים היהודיים האחרונים שניתנו בתקופת סטלין.
ב-1954 חל מהפך במדיניות ברוסיה והחלו שוב להתיר הופעות יהודיות. זמן מה לאחר מכן סיירה גוזיק, עם מופע מגוון שוב. היא הפכה לדמות מרכזית בתחיית התרבות היהודית בעידן שלאחר סטלין; תוכנית הסיורים המרכזית שלה נקראה כוכבים נודדים (Farblondzhete shtern) והתבססה על עבודתו של שלום עליכם.  בתקופה ההיא החומר היהודי היה נתון לצנזורה קפדנית ונאלץ לכלול גם כמות משמעותית של חומר בשפה הרוסית. למרות זאת, היא נאבקה לכלול שירי עם ביידיש בהופעותיה. כדי להמשיך ולהופיע באופן מלא ולא לוותר על שילוב של כמה שירים ביידיש בכל הופעה, החלו ב-1960 גוז'יק ובעלה, מיכאיל חייקובסקי, להופיע יחד בקונצרטים, בעיירות הקטנות יותר של אוקראינה ומולדביה.
אחת ההקלטות היחידות שלה מהתקופה שלאחר המלחמה הייתה עם אמיל גורובץ, שכלל אותה באלבום LP של סוף שנות ה-50 שהוצא מחדש בארצות הברית על ידי מוניטור הקלטות.
לאחר שסירבה לגנות את ישראל במלחמת ששת הימים בשנת 1967, לוח ההופעות שלה צומצם מאוד. עם זאת, היא המשיכה לתת מדי פעם קונצרטים בתשלום עד תחילת שנות ה-70.
חיים אישיים ומוות

גוזיק עלתה לישראל בשנת 1973. היא לא הצליחה כאן כאמנית מבצעת. עם זאת, היא שיתפה פעולה בכמה הפקות עם אמנים מהגרים רוסיים אחרים כמו מישה אלכסנדרוביץ'.
היא נפטרה בתל אביב ב-15 במרץ 1994.
הערות שוליים

1 2 3 4  Ėstrada Rossii, אוווארובה, אליזבטה (ע), אנציקלופדיה המאה ה-20, מוסקבה: OLMA-Press, 2004, עמ' 171, מסת"ב ISBN 9785224044627. (ברוסית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Yaacov Ro’i, גוז'יק, אנה יאקובלבנה, באתר yivoencyclopedia.org (באנגלית)
↑  Вексельман, М. И (2005). Еврейские театры (на идиш) в Узбекистане, 1933-1947 гг: очерки истории (ברוסית). Филобиблон. p. 121.
1 2 3  bin (2005). Shalom Comrade! (Yiddish Music in the Soviet Union 1928-1961) (CD). Mainz, Germany: Wergo.
↑  Berezovsky, Shaul (1976). Lider bukh (ביידיש). Tel Aviv: Aroysgegebn durkh dem gezelshafṭlekhn ḳomiṭeṭ tsu fareybiḳn dem ondenḳ fun Shaʾul Berezoṿsḳi. p. 17.
↑  Fater, Isaschar (1970). Yidishe muziḳ in Poyln tsṿishn beyde ṿelṭ-milḥomes̀ (ביידיש). Tel Aviv: Ṿelṭ-Federatsye fun Poylishe Yidn. pp. 262–3.
↑  Pinkus, Benjamin (1988). The Jews of the Soviet Union : the history of a national minority. Cambridge: Cambridge University Press. p. 203. ISBN 9780521389266.
↑  Pinkus, Benjamin (1984). The Soviet government and the Jews, 1948-1967 : a documented study. Cambridge: Cambridge University Press. p. 274. ISBN 9780521247139.
↑  Ro'i, Yaacov (1991). The struggle for Soviet Jewish emigration, 1948-1967. Cambridge: Cambridge University Press. p. 58. ISBN 9780521522441.
↑  Estraikh, Gennady (1 ביוני 2003). "Literature versus territory: Soviet Jewish cultural life in the 1950s". East European Jewish Affairs. 33 (1): 30–48. doi:10.1080/13501670308577986. ISSN 1350-1674. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Schwarz, Solomon M. (1967). Di Yidn in Soṿetn-Farband milḥome un nokh-milḥome yorn (1939-1965) (ביידיש). New York: Yidishn arbeṭer-ḳomiṭeṭ. p. 230.
↑  Schechtman, Joseph B. (1961). Star in eclipse: Russian Jewry revisited. New York: T. Yoseloff. pp. 167–8.
↑  Draitser, Emil (2008). Shush! : growing up Jewish under Stalin : a memoir. Berkeley: University of California Press. pp. 219–20. ISBN 9780520254466.
↑  Ro'i, Yaacov (1991). The struggle for Soviet Jewish emigration, 1948-1967. Cambridge: Cambridge University Press. p. 319. ISBN 9780521522441.
↑  Miller, Jack (1984). Jews in Soviet Culture. Transaction Books. p. 95. ISBN 9781412826945.
↑  Stein, Irwin (25 בדצמבר 1958). "Jewish Folk Song Album Recorded in Soviet Union". The Sentinel (באנגלית). p. 13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jewish Folk Songs from Russia". Recorded Sound Archive. נבדק ב-9 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yiddish Troupe on Soviet Stage: Anna Guzik Leads Her Group in Moscow Variety Show". New York Times (באנגלית). New York, N.Y. 27 באוקטובר 1971. p. 43. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "אַננאַ גוזיק און מישאַ אַלעקסאַנדראָװיטש". Forverts (ביידיש). New York. 22 בנובמבר 1979. p. 5. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284464005171  ISNI: 0000 0000 4767 1822  LCCN: no2008019066  VIAF: 5862152200753214400001   WorldCat (עם VIAF): 5862152200753214400001
אנה גרה

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1994 (בת 30) סן קריסטובל דה לה לגונה, ספרד
 שם לידה:  אנה אליסיה גרה מוראלס
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-2017 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  חליל קונצרט מערבי, פסנתר, גיטרה, קלאווה 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 בן או בת זוג:  Víctor Elías (2021–?) Jadel (2014–2018) Miguel Ángel Muñoz (2018–2020) 
 www.anaguerraoficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה אליסיה גרה מוראלס (בספרדית: Ana Alicia Guerra Morales; נולדה ב-18 בפברואר 1994) היא זמרת ספרדייה.
ביוגרפיה

נולדה בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה שבטנריפה, ספרד.
גרה קיבלה הכרה בינלאומית כאשר בשנת 2017 השתתפה בעונה התשיעית של ריאלטי השירה הספרדי Operación Triunfo (אנ'), שם סיימה במקום החמישי.
קריירה

בשנת 2018 התמודדה בקדם האירוויזיון הספרדי עם שני שירים אך לא נבחרה. אחד מהשירים היה "Lo malo", שיצא ביחד עם איתנה. השיר דורג כשיר המצליח ביותר בספרד בשנת 2018. כמו כן, הפך השיר לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בספרד.
לאחר עזיבתה את התוכנית, גררה שיתפה פעולה עם חואן מגאן בשיר "Ni la hora". בשבוע הראשון לצאתו, הוא הגיע למקום השני במצעד השירים הספרדי. מאוחר יותר, הוא קיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי את תואר הפלטינה המשולשת. בשנת 2019 הוציאה גרה את המיני-אלבום הראשון שלה, Reflexión. בתחילת אותה השנה השתתפה גרה כאמנית אורחת באלבומו של דייוויד בוסטמנטה Héroes en tiempos de Guerra, בשיר "Desde que te vi". הייתה זו פעם שנייה בה גרה משתפת עמו פעולה, לאחר שהופיעו יחד ביוני 2018.
בין ספטמבר 2019 לינואר 2020 הופיעה גרה ב-16 ערים ברחבי ספרד עם לואיס ספדה, בסיבוב הופעות שנקרא "ImaginBank tour".
עד דצמבר 2019 היו לגרה תשעה תוארי פלטינה ושני תוארי זהב על אלבומיה ושיריה. אותו המיני-אלבום צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב. באותה השנה, גרה הופיעה ביחד עם כוכבי המוזיקה הלטינית אלחנדרו סאנס וחואן לואיס גררה.
בתחילת 2020, אנה גררה אישרה כי היא עובדת על אלבום האולפן השני שלה.
בשנת 2021 יצא אלבומו החדש בשם אור יום שלישי.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2019: Reflexión
2021: La luz del martes
2023: Érase una vez
2024: Sin final
הערות שוליים

↑  OT 2017 Gala 12: Ana Guerra quinta finalista
↑  ‘Lo malo’, primer número 1 español en España en casi 2 años
↑  "Top 100 Canciones + Streaming Anual 2018" (PDF) (in Spanish). Productores de Música de España. Retrieved 30 January 2019.
↑  "Ana Guerra consigue su quinto disco de platino". Crónica Director (בספרדית). 21 באוגוסט 2018. נבדק ב-23 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  «Reflexión», así es el primer disco de Ana Guerra
↑  Bustamante buscará con Ana Guerra a héroes en tiempos de guerra, Cadena Dial, ‏2019-02-05 (בספרדית)
↑  OT Bernabéu - David Bustamante canta con Ana Guerra 'Por debajo de la mesa' (בספרדית), 2018-09-11, נבדק ב-2020-10-24
↑  Ana Guerra y Cepeda actuarán en 16 ciudades españolas con la gira ImaginBank, La Vanguardia, ‏2019-02-19 (בספרדית)
↑  "La cantante Ana Guerra trae la gira con Cepeda hasta su ciudad de nacimiento". El Día (in Spanish). 27 December 2019. Retrieved 9 January 2020., www.eldia.es
↑  Europa Press- Chance, "El concierto en Las Palmas de Gran Canaria será muy especial...compartiré escenario con Juan Luis Guerra", La Provincia - Diario de Las Palmas, ‏2019-05-20 (בספרדית)
↑  Ana Guerra: Mi disco saldrá a finales del año y la gira comenzará en 2021, MEW Magazine, ‏2020-04-17 (בספרדית)
↑  'La luz del martes' es el título del segundo disco de Ana Guerra
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7585 7746  MusicBrainz: 67158463-7136-4204-8a07-d65959594e92  VIAF: 5347157527368727300005   WorldCat (עם VIAF): 5347157527368727300005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדריי מדבדב

אנדריי מדבדב (נולד ב-6 באפריל 1990) הוא מתעמל ישראלי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (2021) וסגן אלוף אירופה (2019 ו-2021) בתרגיל הקפיצות.
בנוסף מדבדב זכה במדליית הכסף בשולחן הקפיצות בגביע העולם בבאקו 2022.
ביוגרפיה

מדבדב נולד בברית המועצות בשנת 1990, וגדל בעיר אוליאנובסק. הוא החל להתאמן בהתעמלות בגיל 6, וכאשר היה בן 12 עלה לישראל עם אמו ואביו החורג.
מדבדב התגורר תחילה בחיפה והתאמן במועדון ההתעמלות "מכבי צפון" שבקיבוץ מעיין צבי תחת הדרכתו של אהרון ליטווין. בשנת 2012 עבר לתל אביב להתאמן בהדר יוסף בקבוצת מכבי תל אביב.
קריירה

בשנת 2013 השתתף לראשונה באליפות העולם, וסיים במקום ה-24 בתרגיל הקפיצות לאחר שקיבל ציון של 14.266. באפריל 2014, זכה מדבדב במדליה הראשונה שלו בתחרות בינלאומית, מדליית כסף בתרגיל הקפיצות בתחרות גביע העולם בליובליאנה לאחר שסיים עם תוצאה סופית של 14.975. באליפות אירופה בשנת 2015, הוא עלה לראשונה לגמר בתחרות הקפיצות וסיים במקום השביעי עם תוצאה של 13.833. באליפות העולם באותה השנה הוא סיים במקום ה-14 בתרגיל הקפיצות לאחר תוצאה של 14.666.
במאי 2016, הוא זכה במדליית ארד בתחרות גביע העולם בוארנה לאחר שסיים עם ציון של 14.950 בגמר תרגיל הקפיצות. במאי 2017 מדבדב זכה בשתי מדליות בתחרויות גביע העולם בתרגילי הקפיצות. תחילה הוא זכה במדליית זהב בגביע העולם בקופר לאחר שקיבל ציון של 14.975 ולאחר מכן זכה במדליית ארד בגביע העולם באוסייק כאשר סיים עם ציון של 14.134. באותה השנה סיים במקום השמיני באליפות אירופה.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בגלאזגו הוא סיים במקום החמישי בגמר תרגיל הקפיצות כאשר סיים עם ציון של 14.266. באותה השנה מדבדב זכה בשתי מדליות בתחרויות מהסבב העולמי. ב-27 במאי הוא זכה במדליית זהב בתרגיל הקפיצות בגביע העולם באוסייק כאשר קיבל את הציון 14.667. בספטמבר הוא זכה במדליית כסף בתחרות היוקרתית בגביע העולם בפריז כאשר סיים עם תוצאה של 14.775 בגמר תרגיל הקפיצות.
באליפות אירופה 2019 שנערכה בשצ'צ'ין, זכה מדבדב במדליית הכסף בתרגיל הקפיצות עם ציון סופי של 14.699 בגמר. הוא עלה לגמר מהמקום הרביעי במוקדמות עם ציון של 14.533. באותה השנה הוא גם התחרה במשחקים האירופיים שנערכו במינסק וסיים במקום הרביעי לאחר שקיבל ציון סופי של 14.633 נקודות ופספס את מדליית הארד בהפרש של 16 מאיות בלבד.
ביוני 2021, מדבדב התחרה בגביע העולם בדוחא, התחרות האחרונה בסבב העולמי לפני המשחקים האולימפיים בטוקיו, וזכה במדליית הארד בתרגיל הקפיצות כאשר סיים עם ציון של 14.733 נקודות. אף על פי כן, מדליה זו לא הספיקה לו עבור השגת הקריטריון לאולימפיאדת טוקיו עקב תוצאותיו מתחרויות קודמות.
באליפות העולם 2021 שנערכה בקיטקיושו שביפן, זכה מדבדב במדליית ארד בתרגיל הקפיצות. בשלב המוקדמות מדבדב סיים עם ציון משוקלל של 14.716 נקודות ועלה לראשונה בקריירה לגמר תרגיל הקפיצות מהמקום החמישי. בגמר הוא סיים במקום השלישי עם ציון משוקלל של 14.649 בתום שתי קפיצותיו, אחרי קרלוס יולו הפיליפיני שסיים ראשון והידנובה יוניקורה היפני שסיים שני. מדליה זו הייתה החמישית של מתעמל ישראלי באליפות העולם, והראשונה בתרגיל הקפיצות.