stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל בן אילסון
שנים ראשונות

אילסון נולד בהאטון, דקוטה הצפונית, להורים שהיגרו לארצות הברית מנורווגיה. למד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ואוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1917 ניצל את כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה והתנדב ל"שירות האוויר הצבאי", בהמשך עבר אימוני טיסה בכנף שהוקמה עבור חיל הקשר האמריקאי. עם תום המלחמה שוחרר אך היה נחוש להמשיך בקריירה של טיס.
אילסון עבר לוושינגטון די. סי. ולמד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, כאשר פגש בשליח אלסקה (שלא הייתה עוד מדינה) לקונגרס, דניאל סתרלנד, שהזמינו לאלסקה.
קריירת הטיס

ב-1923 הפעיל לראשונה טיסות מסחריות באלסקה למטרות מסחר ותיירות כמו גם להטסת רופאים, חילוץ כורים והובלת ציוד ואספקה למחנות מרוחקים. ב-1924 החל להפעיל שירות דואר אוויר באלסקה בין פיירבנקס למקגרת במטוס דה הבילנד Airco DH.4, הטיסה ארכה ארבע שעות, בעוד המסלול החליפי, באמצעות מזחלת רתומה לכלבים, נמשכה 20 יום. ב-1926 ערך טיסת דואר מאלסקה לג'קסונוויל, פלורידה.
ב-1927 יצא, יחד עם החוקר האוסטרלי יוברט וילקינס, למשטחי הקרח של צפון אלסקה. במסגרת מסע זה נחת מטוסם על הקרח, בנחיתה הראשונה של מטוס על קרח. ב-15 באפריל 1928, שנה לאחר טיסתו של צ'ארלס לינדברג, ערכו וילקינס ואילסון טיסה טרנס-אטלנטית חוצת-קוטב מפוינט בארו שצפון אלסקה לשפיצברגן שבצפון נורווגיה, עם נחיתת ביניים באי אלסמיר. הטיסה לאורך 3,540 ק"מ ארכה 20 שעות.
בקיץ האנטארקטי של 1928–1929 יצא עם וילקינס לטיסות בשמי אנטארקטיקה, במסגרת זו גילו השניים איים שלא נודעו קודם לכן.
עם שובו התבקש אילסון לייסד את חברת התעופה של אלסקה, אולם הוא נהרג לפני שעלה בידו להשלים את המשימה. הוא נהרג ב-9 בנובמבר 1929 בהתרסקות מטוסו בסיביר, במהלך ניסיונות לחלץ את צוות הספינה "נאנוק" שנלכדה בקרח.
הנצחתו

על שמו של אילסון נקראו ספינת ליברטי SS Carl B. Eielson, בסיס חיל האוויר האמריקאי Eielson Air Force Base באלסקה, בניין בקמפוס אוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס, בית הספר היסודי בבסיס חיל האוויר גרנד פורקס בדקוטה הצפונית ובית ספר תיכון בפארגו.
לאחר מותו זכה במספר פרסים בדקוטה הצפונית ואלסקה. ב-1985 נכלל בהיכל התהילה הלאומי לתעופה של המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית ליד דייטון, אוהיו.
הערות שוליים

↑  תמונת ביתו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597733705171  GND: 1050466713  ISNI: 0000 0003 8538 2097  LCCN: n81149654  SNAC: w6nc6d2n  VIAF: 226597877   WorldCat (עם VIAF): 226597877
רגבן בית הלחמי

| רגבן בית הלחמי> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חגבאים
תת־סדרה:: חגבים Caelifera
על־משפחה:: Acridoidea
משפחה:: חגבי צפרדע (Pamphagidae)
סוג:: רגבנים (Ocneropsis)
מין:: רגבן בית הלחמי
שם מדעי
 Ocneropsis bethlehemita
רגבן בית הלחמי (שם מדעי: Ocneropsis bethlehemita) הוא מין חרק מסוג רגבנים (Ocneropsis) ממשפחת החגביים, שניתן למוצאו גם בישראל, באזור הגליל והחרמון. הרגבן זוהה לראשונה בשנת 1893.
אורכו של רגבן בוגר יכול להגיע עד 60 מ"מ. לא ידועים תת-מינים שלו.
קרצ'נד

| --- | --- |
סמל קרצ'נדסמל קרצ'נד

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת אגר
 שטח:  24.58 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,181 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°47′46″N 20°20′35″E﻿ / ﻿47.796°N 20.343°E﻿ / 47.796; 20.343 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kerecsend.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קרצ'נד(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קרצ'נד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרצ'נד (בהונגרית: Kerecsend) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14 והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1337.
יהודי קרצ'נד

יהודים חיו בקרצ'נד במאה ה-18 ובמאה ה-19 עד שנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ביוני 1944 הובלו יהודי כמה כפרים מהאזור לבית חרושת ללבנים בקרצ'נד, ביניהם יהודי פטרוואשארה, יהודי ורפלט, יהודי אגר ויהודי טיספירד.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 6 | 1,626 |
| 1910 | 10 |  |
| 1920 | 5 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 1 | 1,846 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי קרצ'נד שנרצחו בשואה
↑  קהילת פטרוואשארה באתר בית התפוצות
↑  קהילת ורפלט באתר בית התפוצות
↑  קהילת אגר באתר בית התפוצות
↑  קהילת טיספירד באתר בית התפוצות
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת אגר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | אגר • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • טרנסנטמאריה • ורפלט |  |
קרל בלשן

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1798 קוטבוס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  23 ביולי 1840 (בגיל 41) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Karl Eduard Ferdinand Blechen 
 מקום קבורה:  Dreifaltigkeitskirchhof II 
 יצירות ידועות:  Weathered Tree Trunks in a Park, Gorge near Amalfi 
 
קרל אדוארד פרדיננד בלשן (בגרמנית: Carl Eduard Ferdinand Blechen ‏; 29 ביולי 1798 – 23 ביולי 1840) היה צייר נוף גרמני ופרופסור באקדמיה לאמנויות, ברלין. סגנונו הייחודי אופייני לאידיאלים הרומנטיים של יופי טבעי.
ביוגרפיה

אביו היה פקיד מיסים זוטר מרגנסבורג. הוריו לא יכלו להרשות לעצמם לשלם עבור השכלה אמנותית ולכן הוא היה פקיד בנק ועסק במקצוע זה עד 1822, אז התעניינותו ההולכת וגוברת באמנות הובילה אותו לאקדמיה בברלין.
לאחר נסיעה קצרה בדרזדן ובשווייץ הסקסונית, חזר לברלין וקיבל תפקיד של מעצב בתיאטרון המלכותי באלכסנדרפלאץ. אבל מאוחר יותר באותה שנה הוא פוטר מהתיאטרון בגלל סכסוך מתמשך עם הזמרת הנרייט סונטאג.
הוא התחתן בשנת 1824 והיה חבר באגודת האמנים בברלין בשנת 1827.
לאחר מכן, הוא ניסה לפרנס את עצמו כאמן עצמאי. בשנת 1828 הוא ערך מסע לימודי לים הבלטי, ואחריו נסיעה לאיטליה שהפיקה מאות רישומים שעובדו אחר כך בסטודיו שלו בברלין. הוא התרשם עמוקות מהנופים שם ושינה את כל אופן הציור שלו כדי לשקף את מה שראה.
שנים אחרונות

בשנת 1831, על פי המלצתו של קארל פרידריך שינקל, הוא מונה לפרופסור לציור נוף באקדמיה בברלין. למרות מינוי זה, המלך פרידריך ויליאם השלישי הזמין את בלשן לצייר את פנים בית הדקלים ליד פוטסדאם, סצנה פנימית ולא נוף חיצוני.
בשנת 1835 הוא הפך לחבר מלא באקדמיה ויצא למסע לימודים לפריז ואז הופיעו הסימפטומים הראשונים למחלת הנפש שלו.
מצבו התדרדר והוא סבל מהתקפי דיכאון קשים שאילצו אותו לצאת לחופשה מהאקדמיה בשנת 1836. בשנה שלאחר מכן הוא נאלץ להתאשפז בבית חולים. הוא הצליח לעשות טיול אחרון לדרזדן, שם יצר את הציורים האחרונים שלו.
הוא נפטר כעבור ארבע שנים, במצב של מחלת נפש מוחלטת. הוא נקבר בבית העלמין אך המיקום המדויק לא ידוע. הוא מונצח בלוחית על קיר בית העלמין.
הנצחה

רחוב, פארק ובית ספר יסודי בקוטבוס נקראו על שמו. בשנת 2008 הפך מבנה בית הספר לחלק ממרכז קניות מרכזי.
מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. הוא היה אחד הציירים האירופאים הראשונים שייצג את התיעוש המוקדם כחלק מנופיו.
הערות שוליים

↑  Paul Ortwin Rave (1955), "Blechen, Karl", Neue Deutsche Biographie (NDB) (in German), 2, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 295–295; (full text online)
↑  Carl Blechen, The Interior of the Palm House on the Pfaueninsel Near Potsdam, The Art Institute of Chicago (באנגלית)
↑  Shopping in Cottbus - BLECHEN CARRÉ - Das Center, www.blechen-carre.de (ב־)
↑  Vignau-Wilberg, Peter. "Das ‚Walzwerk in Eberswalde’ von Carl Blechen und die frühe Industriedarstellung,"in Carl Blechen (1798 - 1840): Grenzerfahrungen - Grenzüberschreitungen, Vogel, Gerd-Helge and Barbara Baumüller, eds.. Greifswald: Steinbecker Verlag, 2000.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272281105171  PLWABN: 9810691653505606  BnF: cb119771515 (data)  GND: 118511645  ISNI: 0000 0000 8157 1761  LCCN: n86148835  MusicBrainz: 54d59153-6eb9-4dff-8997-73720db08a21  NKC: ola2002113718  NTA: 070315655  RKD: 8950  SELIBR: 250481  SNAC: w6ck2qz3  SUDOC: 027809315  TePapa: 39229  ULAN: 500009469  VIAF: 76588187   WorldCat (עם VIAF): 76588187
קאראגה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  agemono, מנת עוף 
 מוצא:  יפן 
 
קאראגה עוף פריך עם צ'ילי
קראגה (ביפנית: 唐揚げ, 空揚げ, או から揚げ) הוא טכניקת בישול יפנית שבה מאכלים שונים - לרוב עוף, אך גם בשר בקר ודגים - מטוגנים בשמן עמוק. התהליך כולל ציפוי קל של חתיכות קטנות מהבשר או מהדג בשילוב של קמח ועמילן קמח תפוחי אדמה או עמילן תירס, וטיגון בשמן קל. המזונות מושרים לפני הציפוי. התהליך שונה מהכנת הטמפורה, שבה החתיכות במטוגנות לא מושרות לפני כן, אלא משתמשים בבלילה לציפוי. קראגה מוגש לרוב לבד או עם אורז וכרוב מגורר.
כאשר המרכיב העיקרי מצופה בעמילן במקום קמח, המנה עשויה להיקרא Tatsuta-age (竜田揚げ) .
היסטוריה

ההתייחסויות הראשונות לסגנון טיגון הנקרא קאראגה (אז נכתב 空揚) היו בתקופת גנרוקו 1688- 1704 בסוף המאה ה-17. קאראגה זכה לפופולריות כאוכל מסעדה "בסגנון סיני" (באמצעות הדמויות 唐揚) בשנות ה-30.
בשימוש ללא תוספת, קאראגה מתייחס בדרך כלל לגרסת העוף של המנה. זה היה היישום הנפוץ ביותר של סגנון הבישול מאז שבישול הקאראגה בבית הפך לפופולרי יותר לאחר מלחמת העולם השנייה. ביפן, קאראגה זמין בדרך כלל בחנויות נוחות כגון Lawson, FamilyMart וסבן אילבן כפריט מזון מהיר. הוא זמין גם בדוכני מזון ברחבי יפן. פסטיבל הקאראגה השנתי מתקיים בעיר אויטה, למעלה מ-60 חנויות שונות משתתפות כדי לספק גרסאות ייחודיות של המנה.
קאראגה אזורי

מאז שקאראגה התפשט ברחבי יפן, היו תפיסות אזוריות רבות של המנה, שהבולטות שבהן כוללות:
Zangi – גרסת הקאראגה של מחוז הוקאידו, עשוי עם מרינדה ומוגש עם רוטב טבילה חריף.
Tebasaki – גרסת הקאראגה של נגויה, עשוי מכנפי עוף, זרוע בשומשום ומבוסס על רוטב מיוחד.
Nanban – גרסת קאראגה עוף של מחוז מיאזאקי, טבול בחומץ מתוק ומעליו רוטב טרטר.
Gurukun no kara-age – הגרסה של מחוז אוקינאווה לקאראגה. Gurukun הוא הדג הרשמי והפופולרי ביותר של אוקינאווה, המכונה לעיתים קרובות "דג בננה" באנגלית. זהו דג מטוגן בשלמותו ומוגש עם לימון.
Dakgangjeong – הגישה הקוריאנית לעוף מטוגן, דומה מאוד לקאראגה, אך עשוי בדרך כלל עם חלב ורוטב מתוק/חריף המורכב מרוטב סויה, יין אורז, ממרח פלפל צ'ילי אדום, דבש ותבלינים.
Fugu no kara-age – גרסה של קאראגה הפופולרי במחוז ימאגוצ'י. ניתן למצוא באזור מסעדות רבות המגישות פוגו קאראגה ברחבי העיר שימונוסקי. הבשר, האיברים והעצמות של הדגים מטוגנים בשמן עמוק.
לקריאה נוספת

עוף מטוגן
רשימת טכניקות בישול
רשימת מזונות מטוגנים בשמן עמוק
טמפורה
הערות שוליים

↑  Nomura, Mona (2017-02-21). "Japanese Convenience Stores Are Havens Of 24/7 Snacking". Eater. נבדק ב-2019-05-31.
↑  "Toriten & Karaage Chicken | Oita, Japan | Tourism Information". www.discover-oita.com. נבדק ב-2019-05-31.
↑  "Chickened Out: Kara-age, Tatsuta-age, and More - Special Features - Japanese Food". NHK WORLD (באנגלית). נבדק ב-2019-05-31.
רבי שמעון בן אליקים

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  שני ושלישי דור שני ושלישי לאמוראים בארץ ישראל
 רבותיו:  רבי יוחנן, ריש לקיש
 בני דורו:  רבי אלעזר בן פדת וחבריו
 
רבי שמעון בן אליקים הוא אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל.
הוא למד בישיבת טבריה, אם כי ישנן סתירות בקשר למעמדו, אם היה חברו או תלמידו של רבי יוחנן, או תלמיד תלמידיו. במסכת סנהדרין הוא מוזכר שעמל לסמוך את רבי יוסי ברבי חנינא, מי שהיה חבירו של רבי יוחנן, לעומת זאת, אנו מוצאים שריש לקיש מתייחס אליו כתלמיד. בתלמוד הירושלמי מובאת גרסה הפוכה, כי רבי יוסי ברבי חנינא עמל לסמוך את רבי שמעון בן אליקים, וכדי ליישב את הסתירות, מעדיף בעל הערכי תנאים ואמוראים גרסה זו.
במסכת חולין, הוא מוזכר במחלוקת הלכתית יחד עם רבי יוחנן ותלמידיו, ”מחט שנמצאה בריאה, רבי יוחנן ור' אלעזר ורבי חנינא מכשרי, רבי שמעון בן לקיש רבי מני בר פטיש ורבי שמעון בן אליקים טרפי”.
הוא דן עם רבי אלעזר בן פדת בהלכה, מזכיר רבות הלכות בשמו, הוא היה גם תלמידו, והיו שניהם ידועים, כהיחידים מבין תלמידי רבי יוחנן שדנו דיני דגרמי.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ח, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בכורות, דף נ"ו, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ז', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קי"ז, עמוד ב'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרל ברנדט

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1904 מילוז, הקיסרות הגרמנית 
 הוצאה להורג:  2 ביוני 1948 (בגיל 44) כלא לנדסברג, גרמניה המערבית 
 שם לידה:  Karl Friedrich Brandt 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת מינכן 
 תפקידים:  כירורג, פוליטיקאי, רופא 
 פרסים והוקרה:  טבעת הכבוד של האס אס (11 במאי 1936)  אות הזהב המפלגתי (30 בינואר 1934)  SS Zivilabzeichen  Julleuchter  מדליית האנשלוס  מדליית הסודטים  חרב הכבוד של השוצשטאפל  SA Sports Badge  שברון הכבוד של המשמר הישן  Memel Medal  NSDAP Long Service Award Bronze Class 
 בן או בת זוג:  אנני רבורן (17 במרץ 1934–?) 
 
קרל ברנדט (בגרמנית: Karl Brandt; ‏8 בינואר 1904 – 2 ביוני 1948) היה רופאו המלווה של אדולף היטלר ועמד בראש תוכנית T4 - אותנסיה הנאצית, להמתת נכים וחולים. כנציב הבריאות של הרייך היה ברנדט מעורב בניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה יחד עם עוזרו ורנר הייד ואחרים. היה הנאשם הראשי במשפט הרופאים שנערך במסגרת משפטי נירנברג, לאחר מלחמת העולם השנייה והוצא להורג בתלייה.
ביוגרפיה

ברנדט נולד בעיר מילהאוזן שבאלזס הגרמנית (כיום העיר מילוז שבחבל אלזס-לורן, צרפת). הוא החל לימודי רפואה בעיר ינה, המשיך בפרייבורג ובברלין, והוסמך כרופא ב-1928. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בינואר 1932, והיה לחבר באס אה ב-1933. באותה שנה טיפל במסגרת תפקידו כרופא בוילהלם בריקנר, עוזרו של היטלר, שנפצע בתאונת דרכים. היטלר הבחין בו והתרשם מכישוריו כרופא. ביולי 1934 הצטרף לאס אס, שם קיבל דרגת קצונה זוטרה של אונטר-שטורמפיהרר (סגן משנה), ומונה כ"רופא מלווה" של הפיהרר.
בנובמבר 1938 נשלח ברנדט בבהילות בידי היטלר לפריז, יחד עם רופא נוסף, במטרה לנסות להציל את חייו של הדיפלומט הגרמני ארנסט פום ראט, שנורה בשגרירות גרמניה בידי המתנקש היהודי הרשל גרינשפן. מאמציהם כשלו ופום ראט מת מפצעיו, דבר שהיווה את העילה הפורמלית לליל פוגרום נגד היהודים בכל רחבי גרמניה שזכה לכינוי ליל הבדולח.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

ב-1 בספטמבר 1939 מונה על ידי היטלר לעמוד בראש תוכנית T4 - אותנסיה – תוכנית של הנאצים להמתתם של נכים וחולים. ברנדט התקדם בסולם דרגות האס אס, ובמהלך שנות מלחמת העולם השנייה הגיע לדרגות בכירות באס אס ובואפן אס אס. ב-28 ביולי 1942 מונה לתפקיד נציב הרפואה ושירותי הבריאות, תפקיד שבו עסק בתיאום בין מערכות הרפואה הצבאית והאזרחית. במסגרת תפקיד זה נשא באחריות לסדרת הניסויים הרפואיים בבני אדם שהתקיימו במחנות הריכוז הנאציים. ב-1943 הרחיב היטלר את סמכויותיו כך שיהיה אחראי גם על נושא האספקה הרפואית והמחקר הרפואי ברחבי הרייך, תפקיד שבו האפיל בחשיבותו על שר הבריאות.
בשל קנוניה על רקע יחסי יריבות ואיבה ששררו בינו לבין רופאו האישי האחר של היטלר, ד"ר תאודור מורל, פוטר ברנדט מתפקידו כרופאו של היטלר. בימיה האחרונים של המלחמה, ב-16 באפריל 1945, נעצר ברנדט בידי הגסטפו, ככל הנראה מכיוון שלהיטלר הודלף כי ברנדט העביר את משפחתו לתורינגיה. היטלר התפרץ בחמת זעם ואמר שברנדט בחר לו מקום העומד להיכבש על ידי בעלות הברית המערביות וכי זוהי בגידה. בהוראת היטלר ימים אחדים לפני התאבדותו, דן בית משפט בברלין בראשותו של מנהיג הנוער ההיטלראי, ארתור אקסמן, את ברנדט לעונש מוות באשמת בגידה. הימלר עיכב את ביצוע גזר הדין בטענה שאין עדויות מספקות להכחת אשמתו. 
שוחרר בהתערבות ידידו, אלברט שפר, והצליח להגיע לפלנסבורג בצפון גרמניה. שם נעצר יחד עם ממשלת פלנסבורג ב-2 במאי 1945.
ביוגרפיה > משפטו והוצאתו להורג

ב-23 במאי 1945, נעצר מחדש, הפעם בידי הבריטים.
ברנדט, יחד עם 22 אחרים, נשפט במסגרת משפטי נירנברג במשפט שרשמית נקרא "ארצות הברית של אמריקה נגד קרל ברנדט ואחרים", אבל מוכר יותר כמשפט הרופאים. המשפט נפתח ב-9 בדצמבר 1946. ברנדט הואשם בביצוע שורה ארוכה של ניסויים רפואיים בבני אדם שכללו חשיפתם לטיפוס, מלריה, צהבת, קפיאה, גז חרדל, כימיקלים שונים, וכן ניסויים בעיקור, ברגנרציה של עצבים ושרירים ובהשתלת עצמות. כן הואשם בחברות בארגון האס אס ובאחריות לתכנון וביצוע תוכנית האותנסיה. עורך דינו במשפט היה רוברט סרווציוס לימים עורך הדין של אדולף אייכמן במשפטו בירושלים.
פסק הדין ניתן ביום 19 באוגוסט 1947. ברנדט, יחד עם שישה נאשמים אחרים, נידון למוות בתלייה, וגזר הדין הוצא אל הפועל בכלא לנדסברג ב-2 ביוני 1948. תשעה נאשמים נוספים נידונו לעונשי מאסר שבין 15 שנה למאסר עולם, ושבעה זוכו.
ראו גם

תוכנית T4 - אותנסיה
ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים
משפט הרופאים בגרמניה
משפטי האותנסיה
קרל ברנדט (עומד במרכז) במהלך משפטי נירנברג
קבוצת בורג'ה

העמוד הראשון של קודקס פג'רווארי-מאייר.
קבוצת בורג'ה הוא שמה של קבוצת כתבי יד, מרביתם פרה-קולומביאניים המתארים את המיתולוגיה האצטקית.
קבוצה זו כוללת את:
קודקס בורג'ה - על שמו קרויה קבוצת כתבי היד. וקודקס זה נקרא על שם החשמן סטפנו בורג'ה.
קודקס קוספי
קודקס פג'רווארי-מאייר
קודקס לאוד
קודקס וטיקנוס B
לעיתים כוללים בקבוצה גם את קודקס פורפיריו דיאז.
קרחון סקוט (ההרים הטראנס-אנטארקטיים)

ערך זה עוסק בקרחון בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה; לקרחון בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה ראו קרחון סקוט (מזרח אנטארקטיקה). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  85°45′S 153°00′W﻿ / ﻿85.75°S 153°W﻿ / -85.75; -153
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקוט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקוט
 
קרחון סקוט (באנגלית: Scott Glacier') הוא קרחון גדול בהרי טאפלי, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 190 ק"מ, והוא מנקז את תכסית הקרח המזרח-אנטארקטית דרך הרי המלכה מוד אל מדף הקרח רוס. קרחון סקוט הוא אחד משורה של קרחונים גדולים הזורמים על פני ההרים הטראנס-אנטארקטיים, עם קרחון אמונדסן במערב והקרחונים לוורט ורידי במזרח.
גאוגרפיה

מקור קרחון סקוט הוא ברמת הקוטב בשכנות לכף ד'אנג'לו והר האו, והוא יורד בין רמת נילסן וההרים של מתלול ווטסון עד שהוא נכנס אל מדף הקרח רוס ממש ממערב להרי טאפלי.
הרי טאפלי, מתלול ווטסון, הר בלקבורן והרי לה גורס תוחמים את קרחון סקוט בשוליו המזרחיים, ואילו גבעות קארו, הרי הייז, מתלול פוקנר והרי רוסון מגדירים את הקצה המערבי של שטח הניקוז של קרחון סקוט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

קרחון סקוט התגלה בדצמבר 1929 על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לאנטארקטיקה, אשר חקרה את האזור בפיקודו של לורנס גולד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי  הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
הקרחון נקרא על שם חוקר אנטארקטיקה רוברט פלקון סקוט, שמעולם לא ראה את הקרחון שנקרא לאחר שנים על שמו אבל טיפס על קרחון בירדמור בכיוון מערב, בדרכו אל הקוטב הדרומי במשלחת טרה נובה בשנים 1911 – 1912. הראשונים שחצו את הקרחון על מגלשי סקי היו מרטין ויליאמס הקנדי וג'רי קור מארצות הברית בשנת 1990 ומייק מקדואל האוסטרלי, במסע סקי חוצה יבשה מן הקוטב הדרומי אל החוף. מכאן שוויליאמס וקור היו הראשונים שחצו את אנטארקטיקה בכוח אדם בלבד, ללא כלבים, פונים או כלי רכב ממונעים. מסע הסקי תואר בספר "The Snotsicle Traverse" מאת גרי קור.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , Springer, P. 173
קיובסאט

קיובסאט (CUBESAT) הוא שם כללי לפלטפורמה לוויינית זעירה, שפותחה במקור על ידי אוניברסיטת סטנפורד מארצות הברית. התצורה של הלוויין הבסיסי במשפחה זו היא קובייה, בעלת גודל של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ. מזה שנים ניתן להשיג שלד של לוויין, כולל מחשב ותוכנת הפעלה, במחירים נמוכים ובאופן מסחרי.
לוויין הסטודנטים הנורווגי NCUBE2
התקנת הקיובסאט LICIACube (אנ') ב-DART (הקופסה הצמודה לדופן האפור)
היסטוריית הפיתוח של קיובסאט

בשנת 1999 החליטו פרופ' רוברט (בוב) טוויגס מאוניברסיטת סטנפורד ופרופ' ג'ורדי פיו סאורי מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, להציע לסטודנטים להנדסה לבנות לוויין במקום לכתוב עבודת גמר שתסתכם בספר עב כרס של עבודה תאורטית.
כארבע שנים פיתחו בוב וג'ורדי עם הסטודנטים סטנדרט ללוויין קטן וקל משקל שעלות ייצורו כולל עלות הבחינה שלו יהיו כמה עשרות אלפי דולרים. לשם הפשטות הם החליטו שהלוויין יהיה בצורת קובייה, וקראו לסטנדרט החדש קיובסאט "לוויין קובייה".
פרופק טוויגס, שבעבר היה מעורב בבניית לוויינים, חשש שמרוב התלהבות יכניסו הסטודנטים יכולות נוספות ללוויין והוא יגדל, יתייקר ויגרום לעיכוב בלוח הזמנים. הוא החליט שזאת ההזדמנות להכריח את המהנדסים בארצות הברית לעבור לשיטה המטרית, וקבע שהלוויין הבסיסי יהיה קובייה בעלת צלע של עשרה סנטימטר ובנפח של ליטר. ליחידה בסיסית זו קוראים CubeSat 1U, כלומר, יחידה אחת של לוויין הקובייה שמכילה כמעט את כל מערכות הלוויין הגדול: מחשב משימה, מערכת תקשורת, מערכת חשמל ושמיכות תרמיות להגנה על הלוויין מסביבת
החלל הקיצונית. יחידה כזו שוגרה לראשונה בשנת 2003. מאז נוספו לסטנדרט עוד לוויינים בגדלים שונים - כולם מכפלות של הלוויין הבסיסי.
בתחילת השימוש בלווייני קיובסאט נבנו הלוויינים עצמם על תכולתם בידי מי שחפץ בכך, על פי תוכניות שסופקו לו. כיום[דרושה הבהרה] נפוץ בהרבה השימוש בערכת לוויין מוכנה מראש, הבאה במגוון גדלים ועיצובים. למעשה, התכן של הקיובסאט יצר סטנדרטיזציה בתחום הלוויינים הזעירים, באשר רוב מוחלט של לוויינים אלה מבוססים על פלטפורמת הקיובסאט.
סוגי פלטפורמות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לוויין קיובסאט הנפוץ ביותר הוא קובייה בעלת ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ (ראו תמונה). במהלך השנים פותחו דגמים גדולים יותר, בעלי צורת תיבה. הדגם הבינוני הוא בעל ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 20 ס"מ והדגם הגדול בעל ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 30 ס"מ.
קיימים מספר יצרנים מסחריים של פלטפורמות קיובסאט, שהמוכר והגדול מביניהם הוא חברת פאמפקין מארצות הברית. העמותה ללוויינות זעירה בישראל מייצגת בישראל יצרן זה, ומפתחת את לווייניה על בסיס מוצרי החברה.