stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקי
טבעו של לוקי

קשה להגדיר לאיזה קבוצת אלים השתייך לוקי, האלים (האייסיר), הענקים או הוואניר. הוריו היו ענקים, אך יחסים בין אלים וענקים היו דבר מקובל. הענקית יַרְנְסַאחַה היא מאהבתו של תור והענקית/אלה סקאד'י היא אשתו של האל נְיוֹרְד. עם זאת, כל היחסים המעורבים בין אלים וענקים היו תמיד חד צדדיים – האלים לקחו לעצמם ענקיות כבנות זוג, ולא הרשו לאלות להתחתן עם ענקים. בשונה מאלים אחרים שנולדו מיחסים מעורבים (כגון מאגני, בנו של תור), גם אביו של לוקי היה ענק. מצד שני, אבי האלים אודין היה צאצאו של הענק יימיר ועדיין נחשב לאחד האייסיר. הבעיה בהגדרת טבעו של לוקי עמוקה עוד יותר ואינה מסתכמת רק בהגדרת השתייכותו לקבוצת אלים כלשהי. לוקי הוא היחיד המשנה את מינו וכלל לא ברור אם הוא אויב האלים או ידיד לא מוערך. בדומה לתכסיסנים אחרים במיתולוגיות אחרות, לוקי אינו מוגבל על ידי הגבלים אשר חלים על שאר היצורים, אלים או בני תמותה. הוא חוצה את כל הגבולות ובכך מגדיר אותם.
לא היו ללוקי סוגדים או פולחן ידועים בזמנים בהם נכתבו הסיפורים, ובשונה מאלים אחרים, שמו לא השפיע על שמות אנשים או מקומות. עם זאת, מזכירים לעיתים המקורות הכתובים את לוקי כאחד האייסיר. נוסף על כל זאת, לוקי נבדל גם באופי צאצאיו. ילדיו של לוקי מהווים קבוצה מוזרה – סוס בעל שמונה רגליים, זאב, נחש, האלה הל וגם נַארְוִי ו-וַאלי האלמוניים – חלקם עומד לצד האלים וחלקם פועל נגדם. זאת בשונה מאלים אחרים אשר הולידו צאצאים "נורמליים" יותר.
סברה נוספת המנסה להסביר את טבעו של לוקי טוענת כי הוא בעצם פן אחר של האל אודין. לפי תיאור זה, לוקי מבצע את כל הדברים אותם האל אודין יודע כי יש לבצע ואולם לא מסוגל לבצעם בעצמו. לדוגמה, בלי עצתו הפרגמטית של לוקי, לא היו נבנות חומות אסגארד. דוגמה חשובה יותר היא סיפור הראגנארוק. האל אודין, מודע לכך שאין ביכולתו למנוע את הקרב ואת תוצאותיו ההרסניות מחליט להעביר את בלדר והוֹד לעולם המתים כדי שאלה ישרדו. מכיוון שאין ביכולתו לבצע את תוכניתו, עוזר לו בכך לוקי וגם נוטל על עצמו את העונש.
לוקי נקשר לא אחת למוטיב האש אך מדובר בקשר שנמצא בעיקרו מחוץ למקורות. פרט לתחרות האכילה מול ענק האש לוֹגי, אין במקורות שום קשר ישיר בין לוקי לאש והאטימולוגיה המקובלת לשמו אינה קושרת אותו לאש. עם זאת, ניתן לראות בבירור כי הכאוטיות בדמותו של לוקי, החום אשר העניק לוֹדוּר (לפי הסברה הרווחת, שם אחר ללוקי) לבני האדם הראשונים והתועלת המעורבת בסכנה ונזק המופיעים בסיפורים על לוקי – קשורים כולם לאש.
אלים דומים במיתולוגיות אחרות

ניתן לזהות דמויות הדומות ללוקי מבחינת התנהגותו ותפקידו בחברת האלים גם במיתולוגיות אחרות, שכן דמות התעלולן מופיעה במקומות רבים. דוגמאות ניתן למצוא בדמות זאב הערבות והעורב במיתולוגיות של שבטי האינדיאנים, אֶשוּ ואַנַנְסי מהמיתולוגיה האפריקאית, מלך הקופים מהמיתולוגיה הסינית והרמס מהמיתולוגיה היוונית. כמו לוקי, גם דמויות אלו עוברות על חוקים רבים ומבצעות תעלולים המכניסים אלמנטים קומיים לסיפורים.
בנוסף, ניתן למצוא דמיון רב בין לוקי ופרומתאוס, אם כי כאן הדמיון הוא בתפקיד אותו הם ממלאים ולא באופי הדמות. שניהם מיטיבים עם בני האדם, קשורים לנושא האש ונענשים בצורה אכזרית על ידי האלים.
לוקי בתרבות המודרנית

לוקי, דמות בדיונית המבוססת על האל הנורדי, מופיעה בחוברות הקומיקס "תור" בהוצאת מארוול קומיקס. לפי הקומיקס, לוקי הוא בנו המאומץ של אודין ואחיו החורג של תור, כאשר למעשה הוא בן גזעם של ענקי הכפור מניפלהיים, אויביהם של בני ממלכת אסגארד. כפי שתואר בסרט "ת'ור", לאחר שאודין שוקע בתרדמת ותור נמצא בגלות בכדור הארץ, לוקי הופך לשליטה של אסגארד. דמותו של לוקי חוזרת ומופיעה בשאר סדרת סרטי "ת'ור", כמו גם בסרט "הנוקמים", ובהם הוא מגולם על ידי השחקן האנגלי טום הידלסטון.
דמותו של לוקי מופיעה במספר ספרים, כגון "מסכתו של לוקי" ו"דונרג'ק", שניהם מאת רוג'ר זילאזני, "אלים אמריקאים", "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד" מאת ריק ריירדן, ניל גיימן ו"גאות הדם" מאת מלוין בריג'ס.
דמותו של לוקי מופיעה בקומיקסים של חברת מארוול ובשיריהן של מספר להקות, כגון מנוור ות'ריון.
גיבור הסרט "המסכה" (בכיכובו של ג'ים קארי) מוצא מסכה בה כלואה נשמתו של לוקי. המסכה מעניקה ללובש אותה כוחות מיוחדים ואופי ליצני (כך גם בסדרת האנימציה באותו שם). לוקי אף מופיע כדמות בסרט ההמשך, "המסכה חוזרת", בו הוא מגולם על ידי אלן קאמינג. הסרטים והסדרה מבוססים על קומיקס באותו שם.
על שמו של לוקי קרויים שני הרים:
הר לוקי – הר הגעש הפעיל הגדול ביותר במערכת השמש. הר הגעש נמצא על איו, אחד מירחיו של צדק.
הר לוקי – הר ברכס אסגארד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה
לוקי היה אחד השמות שהוצעו לפלנטה העשירית במערכת השמש.
לוקי היה שם קוד לאחד המחשבים של חברת סינקלייר. המחשב היה אמור להיות ZX Spectrum משופר ונועד להתחרות מול חברת אמיגה בשנות ה־1980. לא ברור אם השם נלקח מהמיתולוגיה הנורדית או שנוצר כצורת הגייה ל־LOWCC, קיצור של Low-cost Colour Computer ("מחשב צבעוני נמוך מחיר").
"לוקי 7" היה הכינוי שבחר לעצמו רוג'ר צ'ארלס בל (אנ'), אשר הטמין פצצות באי הנסיך אדוארד בין השנים 1988 עד 1996.
לוקי הוא שמו של אחד משני המלאכים הסוררים שהושלכו מגן עדן, בגילומו של מאט דיימון, בסרט "דוגמה" משנת 1999.
לוקי מופיע במספר סדרות טלוויזיה, כגון "סטארגייט SG-1", "על טבעי", "מייטי מקס", "הרקולס: המסעות המופלאים" ו"יו-גי-הו!".
דמות בשם לוקי היא הדמות הראשית בסדרת אנימציה יפנית בשם "The Demon Detective Loki Ragnarok".
דמותו של לוקי מופיעה בקומיקס "סנדמן" של ניל גיימן, שם אודין מזמן אותו ואת ת'ור על מנת לעזור לו לקנות את ממלכת גיהנום לאחר שלוציפר מחליט לפרוש וסוגר אותה. לאחר מכן הוא גם רוצח את אחד מאלי הרעם היפנים וגונב את זהותו כדי לברוח ממאסרו הנצחי מתחת לאדמה וגם מכיוון ש"תמיד היה לו משהו נגד אלי רעם".
בסדרה "פאוור ריינג'רס מבצע הילוך על" לוקי ות'ור מופיעים במספר פרקים. באחד מהם לוקי מתאהב בריינג'רית הצהובה ומציע לה להתחתן איתו תמורת הפטיש של ת'ור.
במשחק God of War משנת 2018, מתגלה כי שמו המולד של דמות המשנה אטריאוס היא "לוקי", שם שניתן לו מאימו הענקית מיוטנהיים.
באנימה וואן פיס מופיעה דמותו של לוקי כנסיך אכזר של מדינת הענקים שמטרתו להשמיד את העולם.
לקריאה נוספת

Scar-Lip, Sky-Walker, and Mischief-Monger: The Norse God Loki as Trickster, Shawn Christopher, Master of Arts Miami University, 2003. ראו עותק אלקטרוני
The Figure of Loki in Germanic Mythology, Frank Stanton Cawley, The Harvard Theological Review, Vol. 32, No. 4 (Oct., 1939), pp. 309–326. ראו עותק אלקטרוני
The Function of Loki in Snorri Sturluson's "Edda", Stefanie von Schnurbein, History of Religions, Vol. 40, No. 2 (Nov., 2000), pp. 109–124. ראו עותק אלקטרוני
Ten Scandinavian and North English Etymologies, Anatoly Liberman, Alvíssmál, Vol 6 (1996), pp. 63–98 – כולל בין השאר הסבר על האטימולוגיה של השם לוקי. ראו עותק אלקטרוני
הערות שוליים

↑  The Function of Loki in Snorri Sturlson's Edda, Stefanie von Schnurbein, University of Chicago, 2000
↑  האדה הפואטית, לוֹקַסֵנה- "ההתנצחות של לוקי", בית 52. ראו תרגום לאנגלית
↑  האדה הפואטית, ווֹלוּסְפוֹ - "נבואתה של החוזה", בית 51. ראו תרגום לאנגלית
↑  באדה הפואטית, ואלי הוא אחד מבניו של אודין ומשחק תפקיד שונה בסיפור הראגנארוק.
↑  הסיפור בשלמותו מופיע באדה הפרוזאית ("ההטעיה של גילבי", קטע 42, ראו תרגום לאנגלית) ומוזכר באדה הפואטית. ישנו הבדל לא משמעותי בין המקורות השונים. האדה הפואטית ("נבואתה של החוזה", בית 23, ראו תרגום לאנגלית) טוענת כי החומות נהרסו במלחמה עם אלי הואניר. לעומת זאת, האדה הפרוזאית טוענת כי האירוע התרחש כאשר עוד לא נבנו החומות.
↑  האדה הפרוזאית, סְקַאלְדְסְקַאפַרְמַל, "שפת השירה", קטע 35. ראו תרגום לאנגלית
↑  ראו את המקור, התרגום לעברית מבוסס על התרגום לאנגלית
↑  הסיפור מופיע באדה הפרוזאית, סְקַאלְדְסְקַאפַּארְמַאל - "שפת השירה", קטע 18, ראו תרגום לאנגלית. גרסה שונה מעט מופיעה בפואמה תוֹרְסְדְרַפַה - "מזמור לתור", ראו מקור ותרגום לאנגלית
↑  האדה הפרוזאית, גילבגינינג - "ההטעיה של גילבי", קטע 46. ראו תרגום לאנגלית
↑  האדה הפרוזאית, גילבגינינג - "ההטעיה של גילבי", קטע 49. ראו תרגום לאנגלית.
↑  המאמר The Figure of Loki in Germanic Mythology שלFrank Stanton Cawley סוקר מספר התייחסויות
↑  האדה הפואטית - ווֹלוּסְפוֹ - "נבואתה של החוזה", בית 18. ראו תרגום לאנגלית. ראו הערת שוליים לטענה כי לודור הוא בעצם לוקי. השלישייה - אודין, הוניר ולוקי - מופיעים ביחד בשתי פואמות נוספות (Reginsmál ו-Haustlöng) של האדה הפואטית
↑  ראו Significant Actions, Significant Time: The Nature of Man and the Cosmos, Mark Alan Singer, ראו עותק אלקטרוני
↑  טענה זו מופיעה במספר מאמרים, כגון Function of Loki in Snorri Sturlson's Edda וScar-lip, Sky-walker, and mischief monger: The Norse god Loki as a trickster. עם זאת, השמות Lopt וLoptur קשורים ללוקי.
↑  לדוגמה, ג'וזף קמפבל בספרו The masks of God (הוצאת SECKER & WARBURG משנת 1960, עמוד 276) מזכיר את לוקי ואומר עליו "Loki, whose very character was fire" (לוקי, שעצם טבעו היה אש). להקות שונות, כגון מנוור מתארות אותו כאל האש, דמותו ביצירה טבעת הניבלונג קשורה לאש ואיורים שונים של לוקי מציגים לעיתים את שיערו כעשוי להבות אש
| --- | --- |
ערך טוב: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536252005171  GND: 118780336  LCCN: no2014097820  VIAF: 486152138686810982763   WorldCat (עם VIAF): 486152138686810982763 
הזאב פנריר, צאצאו של לוקי, נכבל על ידי האלים. איור משנת 1909 של דורותי הארדי
תור ולוקי מחופשים, איור של פרדריק סנדר
לוקי ואידוּן, תמונה של ג'ון באור
גורלו של לוקי, כפי שמזכירים לו האלים, להיות כבול במערה עם נחש הנמצא מעליו ומטפטף עליו טיפות ארס. תמונה של פרדריק סנדר
לוקי מכוון את האל העיוור הוד וגורם לו להרוג את אחיו, האל בלדר. תמונה של פרדריק סנדר
לוֹגה, דמותו של לוקי בטבעת הניבלונג של ריכרד וגנר, מדבר עם בנות הריין (איור של ארתור רקהאם)
סצנה מתוך טבעת הניבלונג של ריכרד וגנר. לוֹגה (לוקי) מכסה את ברינְהילְדה הישנה באש קסומה, מאחוריו עומד ווֹטַאן (אודין) (איור מאת ארתור רקהאם)
טום הידלסטון מופיע בדמותו כלוקי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, קומיקון 2013, סן דייגו
הטיל האמריקאי "LOKI" בתצוגה
מוזיאון הרכבת הלאומי (אנגליה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לתחבורה ומסילות ברזל
 כתובת:  Leeman Road, York, YO26 4XJ
 מיקום:  יורק, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מבקרים בשנה:  807,591
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975
 מידות
 שטח:  8 הקטרים
 
 קואורדינטות:  53°57′35″N 1°05′52″W﻿ / ﻿53.9598°N 1.09771°W﻿ / 53.9598; -1.09771
 RailwayMuseum.org.uk
 he
 
מוזיאון הרכבת הלאומי (באנגלית: The National Railway Museum; בראשי תיבות: NRM) הוא מוזיאון תחבורה בעיר יורק, אנגליה, המהווה חלק מ"קבוצת מוזיאון המדע (SMG)" (איגוד של חמישה מוזיאונים בממלכה המאוחדת). בשנת 2001 הוכתר בתור מוזיאון השנה באירופה ומאז אותה שנה הכניסה אליו חופשית. במוזיאון אוסף לאומי של כלי תחבורה מסילתיים בעלי חשיבות היסטורית.
במוזיאון יותר ממאה קטרים וכשלוש מאות יחידות של ציוד מסילתי מכל התקופות ששימש את מסילות הברזל בבריטניה לאורך ההיסטוריה. כמו גם מאות אלפי מוצגים שונים כמו מסמכים, רכיבים וחפצים שונים בעלי עניין היסטורי. המוזיאון ממוקם בשלושה מתקנים ששימשו בעבר כמתקני אחסון ושיפוץ קרונות סמוך לקו East Coast Main Line, לא הרחק מתחנת הרכבת של העיר יורק. זהו המוזיאון הגדול מסוגו בכל הממלכה המאוחדת.
בשנים 2014–2015 ביקרו בו 727,000 איש. והוא השני בגודלו אחרי מוזיאון עיר הרכבת (La Cité du Train) בצרפת, אף שבמוזיאון הבריטי מגיעים יותר מבקרים.
בשנת 2004 נפתח מוזיאון הקטרים בעיר שילדון, שבתחילה נקרא מוזיאון הרכבת הלאומי בשילדון, כאגף של מוזיאון זה. בו נמצאים חלק מאוספי הקטרים.
במוזיאון 280 רכבות, מהן 100 ביורק והאחרות בשילדון ובמוזיאונים היסטוריים נוספים. המוצגים הוותיקים ביותר מתוארכים לשנת 1815. האוסף הקבוע כולל ארמונות על גלגלים, אוסף של קרונות מלכותיים מימי המלכה ויקטוריה ועד לרכבת של אליזבת השנייה משנות ה-70 של המאה ה-20.
מוצגים ייחודיים כוללים גם רכבות שהובאו מחוץ למדינה, כמו הרכבת הסינית Class KF7, עם קטר מדגם 2-4-2, שנבנה בבריטניה והוחזר בשנת 1981; קרון השינה Compagnie Internationale des Wagons-Lits, ששימש בקו פריז–לונדון ברכבת Night Ferry. אחת הרכבות הייחודיות באוסף היא הרכבת היפנית שינקנסן, שהוענק כמתנה למוזיאון על ידי חברת הרכבות של מערב יפן (JR West) בשנת 2001. התערוכות של אוספי המוזיאון מתחלפות כל העת. במוזיאון נמצא גם גשר רכבות בגודל מלא.
המוזיאון מחזיק במאגר מידע ענק הכולל ספרייה וארכיון הקשור לעולם התחבורה המסילתית. באוסף זה ישנם שרטוטים ראשוניים של קטרים ורכבות. המוזיאון גם מוכר דגמי רכבות שונים. בספריית המוזיאון מוחזקים למעלה מעשרים אלף ספרים ו-800 גזירי עיתון. בארכיון אוסף גדול של רישומים ותיעודים כמו גם תצלומים רבים.
בשנת 2007 נחנך מנוע חיפוש. באמצעות אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון ניתן לבקש מראש חומרים מסוימים, אך יש לעשות זאת עד 24 שעות טרם ההגעה למוזיאון. חלק גדול מהחומרים הועלו לאתר המוזיאון, עבור מי שאינו יכול להגיע למוזיאון פיזית.
גלריה

מראה הקטרים, סביב למעגל המסילות באולם הגדול.
האולם הגדול (1981).
‏4468 Mallard (2009).
‏Class 31 No. 31018 באולם הגדול (2006).
דגם הרכבת היפנית Shinkansen № 22-141 (‏2007).
קטר Hogwarts Express (‏GWR 4900 № 5972 Olton Hall) (2004).
פסל ג'ורג' סטפנסון באולם הגדול.
‏China Railways KF № 607.
ראו גם

מוזיאון רכבת ישראל
לקריאה נוספת

Coiley, John (comp.). Rocket to Eurostar: the National Railway Museum in camera. — Penryn, Cornwall: Atlantic, 1996. — ISBN 0-906899-70-2.
Cole, Beverley. Along Artistic Lines: two centuries of railway art. — Penryn, Cornwall: Atlantic, 2003. — ISBN 1-902827-10-4.
Perspectives on Railway History and Interpretation — York: National Railway Museum, 1992. — ISBN 1-872826-01-6.
The National Railway Collection — London: Collins, 1988. — ISBN 0-00-218215-7.
Mullay, A. J. Railways for posterity // Backtrack. — 2007
NRM 25 // The Railway Magazine : magazine. — 2000. — October (vol. 146, no. 1194). — P. supplement.
Waller, Peter. Locomotives from the National Collection — Hersham: Ian Allan, 2008. — ISBN 978-0-7110-3340-5.
Whitehouse, Alan. The World’s Largest Railway Museum: official guidebook — York: NMSI Trading, 2006. — ISBN 978-1-900747-62-2.
הערות שוליים

↑  "Museums and Galleries Monthly Statistics (L 263)". UK Government Data sets. Department for Culture, Media & Sport. אורכב מ-המקור ב-21 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Original York Railway Museum".
↑  Prime Minister opens Shildon Locomotion museum, The Railway Magazine, 1244, 2004.
↑  Stately Progress: Royal Train Travel since 1840, National Railway Museum, York. 1997, Kumar, Amba
↑  Palaces on Wheels: Royal Carriages at the National Railway Museum, H.M.S.O., London. 1981. Jenkinson, David; Townend, Gwen
↑  NRM Library Books
↑  NRM Library Journal Collection
↑  NRM Photograph Collections
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605550905171  ISNI: 0000 0004 0416 1696  LCCN: n82031691  NDL: 00721745  VIAF: 122656967   WorldCat (עם VIAF): 122656967
מוזיאון בית חנקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה, טבע
 כתובת:  כפר יהושע 
 מיקום:  כפר יהושע 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  מנחם זהרוני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1950
 תאריך פתיחה רשמי:  1949 
 
 קואורדינטות:  32°40′57″N 35°09′15″E﻿ / ﻿32.6825°N 35.154138888889°E﻿ / 32.6825; 35.154138888889
 www.beithankin.org
  (למפת הכרמל מוגדלת) מוזיאון בית חנקין(למפת הכרמל רגילה) מוזיאון בית חנקין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון בית חנקין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון בית חנקין
 
מוזיאון בית חנקין הוא מוזיאון רב תחומי השוכן במרכז מושב כפר יהושע וממוקם בתוך מתחם בית הספר היסודי 'מרחבים' שבמושב. המקום נפתח ב-1950 ומוצגים בו כיום עשרות פוחלצים ושלדים של עופות ויונקים הנפוצים בעמק יזרעאל בפרט ובארץ בכלל, וכן מגוון עשיר של צמחים מיובשים, פינת העבודה של יהושע חנקין, מוצגים ארכאולוגיים, גאולוגיים ותכנים אקולוגיים. במקום נמצאת גם גלריה לאמנות עכשווית ובה מוצגות תערוכות מתחלפות.
המוזיאון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
הקמת המוזיאון

בית חנקין הוקם במושב כפר יהושע שבעמק יזרעאל. המושב נוסד בשנת 1927 על ידי אנשי העלייה השלישית מכוחה של אידאולוגיה חזקה ונקרא על שמו של יהושע חנקין. מייסדי הכפר פעלו למען הקמת חברה חדשה ומתוקנת, המשלבת את פועלם של האינדיבידואל והקולקטיב גם יחד.
בשלהי שנות הארבעים של המאה העשרים, בהתאם לצוואתו של יהושע חנקין, יזם המורה ואיש הטבע מנחם זהרוני 1979-1912) את הקמתו של "מכון אזורי לטבע ולידיעת המולדת - "בית חנקין", בבית הספר בכפר יהושע. את הכסף לבניית המקום הותיר יהושע חנקין – 2,500 ל"י, וכפר יהושע נטל על עצמו לכסות את רוב ההשקעה הכספית, בתקווה כי מוסדות ואישים המוקירים את זכרו של חנקין ישתתפו גם הם בהקמת הבניין.
אבן הפינה לבית הונחה ב-1949. מנחם זהרוני תיאר את הקמת המכון: ”'יהושע חנקין ז"ל (1864–1945) ציווה לפני מותו 2500 לירות להקמת חדר טבע בכפר יהושע [...] אך הצוואה הייתה חסרת ערך מעשי עד לאחר קום המדינה, שכן רק אז ניתן להביא את עזבונו של חנקין לידי מימוש. אולם באותו זמן כבר אי-אפשר היה להקים בסכום זה מוסד לשמו. לפיכך, קיבל ועד הכפר על עצמו את הקמת הבניין (שטח של 200 מ"ר ויותר) והשקיע בהקמתו כ-18,000 ל"י. שליש מזה נתקבל ממקורות חוץ, בכלל זה עזבון חנקין ותרומה של חברת הכשרת היישוב'.”
להנחת אבן הפינה נשלח מברק ברכה מקרן קיימת לישראל: ”'הננו לימינכם בעת הנחת אבן הפנה למרכז חדש של מדע וידיעת הארץ...יהי רצון ובית יהושע חנקין יחנך דורות לאהבת מולדת חלוציות והגשמה'.”
ב-1950, כשנה לאחר שהונחה אבן הפינה, השתרע בית חנקין, שהוקם בשטח בית הספר של המושב על 220 מ"מ. המבנה כלל אולם תצוגה רב תחומי- בית חנקין, מעבדת כימיה וביולוגיה, מחסן, מצפה כוכבים קטן ע"ש הטייס מאיר חפשי, פינת חי וגן בוטאני. שלוש שנים לאחר ההקמה נבנה האגף לחקלאות- 'יד מיכאל', לזכרו של מיכאל כפרי, חבר הכפר ובו אולם להרצאות ותערוכות.
פעילות המקום בשנים הראשונות

בשנת 1953 סיכמה הנהלת המוסד את הפעילות בשנותיה הראשונות ודיווחה כי אל המקום הגיעו בשנה זו 4,000 מבקרים מכל הארץ. אך לא בביקורים ראתה הנהלת המוסד את עיקר פעילותה: 'בית יהושע חנקין נועד לצורכי לימוד, להרבצת תורה לעם...הדרך למטרה הזו עוברת את בית הספר והמטרה תושג בעיקר על ידי עובדי החינוך.' רוב פעילותו של המוסד התקיימה בקרב מורים שהשתלמו בקורס טבע ובקורס לידיעת הארץ. מלבד הקורסים נערכו טיולים בהדרכתם של עובדי הבית וכן מספר כנסים וימי עיון. בשנים 1954–1956 ניטעה מסביב לבית חנקין גינה בוטאנית ובה פינת צמחי מים. שתי ספריות הועמדו לרשות המבקרים והמשתלמים, באחת נאספו ספרי מדע בעברית ובלועזית, במקצועות מדעי הטבע וידיעת-הארץ, ובשנייה, נאספו ספרי עזר לתלמיד ולמורה בעברית בלבד.
ניהול המקום והאוסף

מנחם זהרוני היה למנהלו של המקום מיום היווסדו ובמשך שנים פיתח אותו למרות קשיים רבים שניכרו בדרכו. זהרוני החל לעבוד בבית הספר בכפר יהושע בשנת 1936 כשהוא משלב את ההוראה בלימודים במכון הביולוגי של יהושע מרגולין בתל אביב ובלימוד עצמי. במהלך עבודתו הקים בית טבע, ובעזרת הילדים מילא אותו באוספים, פלקטים ומכשירי עזר. זהרוני עסק בטבוע ציפורים, הקים פינת חי והרבה לשוטט ברחבי הארץ. בקיץ 1947, יצא זהרוני לשליחות כחבר ב'הגנה', להקמת בתי ספר במחנות הפזורים ברחבי אוסטריה ולגיוס אנשים וכספים. בקיץ 1948 חזר ארצה. שנתיים אחר כך החל בהקמת 'בית חנקין'. זהרוני "המשוגע לדבר" הקדיש את זמנו, את נשמתו ואף את ממונו לפיתוח המקום. הגרעין לאוסף המוזיאון היה האוסף הפרטי שלו אליו נוספו ברבות השנים מוצגים שנאספו על ידי הקהילה וממשיכי דרכו של זהרוני. זהרוני אסף במו ידיו את המוצגים מהסביבה, מן החי והצומח, מוצגים גאולוגיים וארכאולוגיים. במקום רוכזו אוספים עשירים במדעי הטבע, חקלאות, ארכאולוגיה של האזור, וכן הוקמו בו מעבדה לביולוגיה, אולם תצוגה לבעלי חיים, עופות, צמחים ומוצגי גאולוגיה. עוד היו במקום גם אוסף מטבעות עתיקים וספריה.
תפישה חינוכית ואידאולוגיה

הקמת 'בית חנקין' תאמה את תפישת החינוך בכפר ואת שיטת ההוראה ופעילותו של מנחם זהרוני. תפישתו החינוכית, הרב תחומית של 'בית חנקין' נבנתה כהמשך לטיולים הרגליים הרבים שערכו באזור, ואשר היו חלק ממהלך הלימודים השוטף וכהמשך ללימוד הספרות היהודית והתנ"ך. אחרי שעות הלימודים עזרו הילדים ותושבי הכפר בארגון 'בית חנקין', בתחזוקה, באיסוף המוצגים ובטיפול בפינת החי הצמודה.
איסוף הממצאים הארכאולוגיים, הזואולוגיים, הבוטניים והגאולוגיים על ידי זהרוני ובני המקום, הכנסתם והצגתם ב'קודש הקודשים' החילוני – המוזיאון ובית הספר, היו צעדים נוספים ביצירת המטא-נרטיב הציוני. לשם כך גויסו מאמצים מוזיאליים, שבאו לידי ביטוי בבניית מקום בעל תחושת ייחוד, קדושה ומסתורין, בבחירת התכנים, באיסוף המוצגים, באופן התצוגה המפואר, בשיתוף הקהילה ובחשיפת המקום לקהל רחב. זהרוני הצהיר על החשיבות האסתטית, שראה בעיצוב הבניין והתצוגה. כעשור לאחר מכן, ב-1963 היה המקום ל'מרכז ארצי לחינוך שדה', מנהלו מנחם זהרוני, פרש מתפקידו בשל חילוקי דעות אידאולוגיים וכספיים, ונגה הראובני מונה למחליפו. הראובני ביקש שתוכנו המחקרי והלימודי של המוסד יהיה טבע הארץ ונופה בראייה של קדמוני ישראל ומתוך זיקה לחיי יום יום בהווה. המרכז עסק בשלושה תחומים עיקריים: א. מחקר- חקירת הטבע והנוף במקורות הספרותיים וביטויים בשטח ב. הוראה- תלמידי 'המדרשה למורי כפר', בנהלל למדו במקום באופן קבוע, וכן נערכו חוגים למורים וגננות בתחום חינוך השדה. ג. תצוגה- הכנת תערוכות קבועות ונודדות, כמו תערוכת 'נופי מקרא' שהוצגה ב-11 מרכזים עירוניים וכפריים ברחבי הארץ.
ב-1969 פרצה במקום שרפה ומאז עמד שומם מספר שנים. ב-1973 קיבל על עצמו אילן טל שהיה מורה לגאוגרפיה ומדעים את ניהול המקום וחידושו. בעזרת ביל פרגסון, צייר ואיש אקדמיה, עוצבה התצוגה מחדש בהתאם לנרטיב אקולוגי. נערך מיון, צוירו דיורמות והמקום זכה לעדנה מחודשת. במהלך השנים לאור שינויים אידאולוגיים, חברתיים ותרבותיים ובשל העדר עניין ותקציב מצד הקהילה ומוסדותיה, הלכה הפעילות בבית חנקין והצטמצמה, עד לסגירתו המוחלטת.
בית חנקין כיום

משנת 2014 צמחה פעילות התנדבותית של אנשי הקהילה לשיקום ולפיתוח המקום מחדש, ולגיבוש תוכנית עתידית. במסגרת התוכנית, לצד פיתוחו והתאמתו לרוח הזמן, יישמר ייחודו ההיסטורי והערכי של המקום, על ידי שימור המבנה ותערוכת הקבע. במקביל מוצגות תערוכות אמנות מתחלפות באולם 'יד מיכאל', אשר מתפקד כגלריה לאמנות עכשווית. התערוכות המוצגות במקום מתייחסות באופן ביקורתי ועדכני לאוספים, למוצגים ולתכנים הקיימים במרחב הבית.
לקריאה נוספת

מרדכי אמיתי (עורך), כפר יהושע ביובלו: דור לדור יביע אמר תרפ"ז-תשל"ז 1927–1977, תל אביב, 1982.
גליה בר אור, 'חיינו מחייבים אמנות' – בניין תרבות כבניין חברה: מוזיאונים לאמנות בקיבוצים 1960-1930, שדה בוקר, 2010
נטע הבר, המוזיאון בסביבה הבית ספרית כמשאב חינוכי: בין שימור לפיתוח מקרה בוחן: 'בית חנקין', חיבור לקבלת תואר 'מוסמך', מכללת אורנים, 2013.
מנחם זהרוני, 'בית יהושע חנקין עשר שנותיו הראשונות', נחמן תרדיון (עורך), מארץ קישון – ספר העמק, תל אביב, 1967-1966.
אליק מישורי, שורו הביטו וראו: איקונות וסמלים חזותיים ציוניים בתרבות הישראלית, תל אביב, 2000.
אלי שמיר, כל הדרכים מובילות לכפר יהושע, קתדרה, 111 תשס"ד, עמ' 165–180.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 62
↑  בכפר – בית חנקין בכפר יהושע לפני השלמתו, דבר, 1 בדצמבר 1950
↑  מנחם זהרוני, מארץ קישון
↑  קרן קיימת לישראל אל מזכירות כפר יהושע, 20.10.1949, ארכיון כפר יהושע
↑  ח' שנים לפטירת יהושע חנקין ז"ל – עלון, ארכיון כפר יהושע, עמ' 14
↑  ח' שנים לפטירת יהושע חנקין ז"ל – עלון, ארכיון כפר יהושע, עמ' 14–15
↑  הגן הבוטאני הוקם לזכרה של גילה בן עקיבא ז"ל שנהרגה בדרכה לסלע האדום., הספרייה הוקמה ע"ש זלמן ליפשיץ ז"ל.
↑  א.מש, 'בית חנקין', דבר, 1.12.1960
מוזיאון תורוואלסן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  Slotsholmen 
 מיקום:  קופנהגן 
 מדינה:  דנמרק 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 18 בספטמבר 1848
 תאריך פתיחה רשמי:  18 בספטמבר 1848 
 
 קואורדינטות:  55°40′36″N 12°34′42″E﻿ / ﻿55.67669°N 12.57827°E﻿ / 55.67669; 12.57827
 www.thorvaldsensmuseum.dk
  (למפת קופנהגן מוגדלת) מוזיאון תורוואלסן(למפת קופנהגן רגילה) מוזיאון תורוואלסן
 
מוזיאון תורוואלסן במבט מן התעלה
מוזיאון תורוואלסן (בדנית: Thorvaldsens Museum) הוא המוזיאון היחידי בקופנהגן, דנמרק, המוקדש לאמן בודד - הפסל הדני הנאו-קלאסי ברטל תורוואלסן, שחי ועבד ברומא במרבית שנות חייו (1796–1838). המוזיאון ממוקם על האי הקטן Slotsholmen במרכז קופנהגן ליד ארמון כריסטיאנסבורג. המוזיאון שתוכנן על ידי מייקל גוטליב בינסבל נבנה בשנים 1838 - 1848 במימון הציבור.
הבניין

הבניין שואב השראה חזקה מהאדריכלות היוונית העתיקה ובנוי סביב חצר פנימית שבה קבור האמן. החצר בולטת במיוחד בהיותה מצוירת במוטיבים מצריים, עצי דקל גבוהים, ואריות ותנינים המשוטטים בין ציפורים וצמחים אקזוטיים. ההשפעה המצרית על החלק החיצוני צנועה יותר. דלתות עצומות בסגנון טרפזי מגדירות את המחווה של האמן לסגנון של היוונית האַטִית, של פומפיי ושל מצרים. ראוי לציון במיוחד השימוש בצבעים הן בפנים והן בחוץ. לכל חדר במוזיאון תקרה ייחודית המקושטת בסגנון גרוטסקי. החלק החיצוני מעוטר בקישוט אופקי (frieze) של האמן יורגן סונה המתאר את שובו של תורוואלסן מרומא בשנת 1838.
אוספים

המוזיאון מציג אוסף מקיף של העבודות של תורוואלסן בשיש ובגבס, ובכלל זה את המודלים המקוריים מגבס ששימשו ליציקת פסלים ותבליטים מברונזה ושיש, אשר מוצגים כיום במוזיאונים, כנסיות ובמקומות אחרים ברחבי העולם. המוזיאון מציג גם ציורים, עתיקות יווניות, רומיות ומצריות, רישומים והדפסים שנאספו על ידי תורוואלסן במהלך חייו, כמו גם מגוון רחב של חפצים אישיים ששימשו אותו בעבודתו ובחיי היום יום שלו.
גלריה

מוזיאון תורוואלסן
מראה מבפנים של מוזיאון תורוואלסן בקופנהגן, דנמרק
גלריית המוזיאון
שלוש הגראציות עם קופידון
מסדרון
פסלו של אדוניס
הרועה
קופידון
רקדנית צעירה
ציורים מתוך האוסף הפרטי של תורוואלסן
ציורים מתוך האוסף הפרטי של תורוואלסן
ציורים מתוך האוסף הפרטי של תורוואלסן
קערה, מתוך האוסף הפרטי של תורוואלסן
פרוטומה של וולטר סקוט
פרוטומה של נפוליאון בונפרטה
תבליט "הילאס והנימפות" מתוך מסע הארגונאוטים