חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
חזית הדרום > שלב הבלימה

ההתקפה המצרית במלחמה החלה ב-6 באוקטובר 1973, מספר דקות לפני השעה 14:00. אז פתחה הארטילריה המצרית בהרעשה מכינה של עמדות צה"ל, שלאחריה החלה צליחת התעלה. באותה עת כבר פתחה הארטילריה הישראלית באש. בשעות הבאות ירתה לעבר הכוחות המצריים הצולחים, לסיוע למעוזים על גדת התעלה שהותקפו, וכן לסיוע לגדודי הטנקים שיצאו מול המצרים הצולחים. סוללות גדוד 403 ובית הספר לתותחנות הגיעו לעמדותיהן רק עם ערב.
למחרת היום החלו להגיע לסיני יחידות של שתי אוגדות מילואים. יחד עמן הגיעו חבורות הפיקוד הקדמיות של האגדים הארטילריים שלהן:
אגד 214 - השתייך לאוגדה 143 (אוגדת אריאל שרון) ומפקדו היה אלוף-משנה יעקב עקנין
אגד 215 - השתייך לאוגדה 162 (אוגדת אברהם אדן) ומפקדו היה אלוף-משנה חיים גרניט
יחידות האש של האגדים פיגרו אחרי המפקדות: כיוון שהעדיפות בהקצאת מובילים לרכב קרבי ניתנה לטנקים, היה על התותחים והמרגמות המתנייעים לעשות את הדרך הארוכה ממחסניהם אל החזית בנסיעה על גבי זחלים.
העיכוב בהגעת גדודי הארטילריה הביא לכך שב-7 וב-8 באוקטובר עמדו לרשות כוחות הקרקע בסיני קני סיוע מעטים. כתוצאה מכך - ולמרות שמפקד אוגדה 162 האלוף אדן התריע שלוש פעמים שאין לו סיוע ארטילרי - יצאה לפועל התקפת הנגד של אוגדתו ב-8 באוקטובר ללא סיוע ארטילרי של ממש. היה זה בניגוד לתוכנית המקורית של התקפת הנגד, והמחסור בסיוע ארטילרי היה בין הגורמים שהביאו לכשלונה.
ב-9 באוקטובר כבר הגיעו לזירה רוב גדודי הארטילריה. אוגדה 162 ועמה אגד 215 נפרסו בגזרה הצפונית של התעלה. אוגדה 143 ואגד 214 נפרסו בגזרה המרכזית, ואילו אוגדה 252 ועמה אגד 209 החזיקו בגזרה הדרומית. בנוסף הוקמו מפקדות סיוע עבור עבור כוח קלמן מגן שהיה מוצב בצפון התעלה ועבור מרחב שלמה - חוף מפרץ סואץ שבדרום.
בימים הבאים פעלו שלושה האגדים בסיוע לאוגדות בבלימת התקפות מצריות ובהתקפות שערכה אוגדה 143. התגלה בהן צורך דחוף בתחמושת של פגזים רסיקי אוויר נגד חיל רגלים מצרי. במסגרת קרבות מסוימים נורו אלפי פגזים. חלק מההפגזות - בעיקר אלו שבהן רוכזה יחד האש של מספר גדודים - מילאו תפקיד חשוב בעצירת ההתקפות המצריות. המרגמות של האגדים פעלו בטווחים קצרים משל התותחים וכסיוע מקומי לגדודים ולחטיבות וכן במסגרת הקרבות עם חיילי קומנדו מצריים באזור הצפוני ביותר של החזית. הארטילריה סייעה לאוגדות גם בבלימת מתקפת הטנקים המצרית הגדולה ב-14 באוקטובר. באותו יום מילאה הארטילריה של אגד 209 ושל מרחב שלמה תפקיד חשוב בסיוע לגדוד הצנחנים 202 ולגדוד הטנקים 46 בבלימת התקפה חטיבתית מצרית בקרב ואדי מבעוק.
ב-11 באוקטובר נערך מבצע פונטיאק. במסגרתו נחת באמצעות שני מסוקים כוח משולב של תותחנים וחיילי סיירת מטכ"ל בג'בל עתקה שבגדה המערבית של תעלת סואץ, בקרבת העיר סואץ. הם הפעילו שני תותחי 105 מילימטר מדגם M-102 וירו 90 פגזים לעבר מפקדת הארמייה השלישית המצרית ומטרה נוספת לידה.
בימי הבלימה נוצר מחסור בתחמושת ארטילרית בחלק מהיחידות. חריף במיוחד היה המחסור בתחמושת לתותחי ה-175 מילימטר, שירו בקצב גבוה מכפי שנצפה במקור. ב-10 באוקטובר הם הצטוו לעצור את פעולתם ולירות רק באישור פיקוד הדרום. ב-17 באוקטובר אזלה תחמושת זו. בעקבות זאת היה הכרח להחליף את קני התותחים בקנים בקוטר של 203 מילימטר (M-110). אלו ירו פגזים כבדים יותר אך לטווח קצר יותר. בעיה נוספת שהכבידה על יחידות האש הייתה אחזקה לקויה של ציודם במחסני החירום, שגרמה להשבתת חלק מהם.
לעבר גדודי הארטילריה בחזית נורתה אש ארטילרית מצרית רבה (אש נגד-סוללות - נ"ס). היא הכבידה על פעולתם, גרמה לאבדות ואילצה את הגדודים להחליף עמדות. גם מטוסי אויב הטרידו את התותחנים. ב-13 באוקטובר תקפו שני מטוסים עיראקים סוללה של גדוד 329 בגזרה המרכזית. הם השמידו תותח אחד וגרמו להתפוצצות רכב התחמושת שלו. באירוע נהרגו ארבעה חיילים וביניהם מפקד הסוללה, נפצעו חיילים רבים והסוללה הושבתה בעקבותיו.