stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבדקן הרעמה

| עבדקן הרעמה |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
סוג:: Ammotragus 
מין:: עבדקן הרעמה
שם מדעי
 Ammotragus lervia ‏פאלאס, 1777
תחום תפוצה


עבדקן (כבש) הרעמה (שם מדעי: Ammotragus lervia; בברברית: Aoudad וכן Arui) הוא מין של יעלים, המצוי בהרים סלעיים בצפון אפריקה. עד כה תועדו שישה תת-מינים. מבחינה גנטית הסוג הקרוב אליו ביותר הוא טאר ערבי. בישראל משתמשים בעבדקן הרעמה לסילוק צמחייה מאזורים ביטחוניים רגישים מסביב לבסיסים צבאיים ובגבול עם לבנון.
מאפיינים

קרניו דומים לאלה של היעל הנובי. אצל הזכר הרעמה יורדת לחזה ולרגליים הקדמיות. למרות שמו, הוא שייך לסוג בין כבש לעז.
הוא אוהב לעשות "אמבטיות חול" ולשפשף את עורו במטרה להיפטר מחרקים.
ההריון נמשך כחמישה חודשים, ותקופת ההנקה 3–4 חודשים.
מקורם של כבשי הרעמה הוא במרוקו בהרי האטלס. שם הם מצויים בסכנת הכחדה, בשל הרס שטחי מחיה וציד בלתי מבוקר, הידלדלות מקורות מזון ועוד. כבש הרעמה הוא בעל חיים המשמש חוליה מקשרת בין הכבש לעז. יש לו סממנים שישנם בעיזים וכאלו שקיימים בכבשים. לזכרים רעמה מפוארת המתנשאת לכל אורך הצוואר. הם גם גדולים משמעותית מהנקבות. זכר בוגר עשוי להגיע למשקל של מעל 100 קילוגרמים והם בעלי כוח אדיר.
כבש הרעמה הוא בעל חיים תוקפני וטריטוריאלי ולא יהסס להרוג כל פולש המאיים על אזור המחיה שלו[דרוש מקור].
באזורים הצחיחים בהם חי כבש הרעמה, הוא נאלץ לגמוע קילומטרים רבים בכל יום בתורו אחר מזון.
הערות שוליים

↑  עבדקן הרעמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑   איך הגיעו אנטילופות ענקיות לבסיסי צה״ל?, סרטון  באתר יוטיוב, בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי
↑  http://stoppinginvasives.com/home/database/ammotragus-lervia
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282994805171
מרסדס, נסיכת אסטוריאס

מריה דה לאס מרסדס איזבל תרזה כריסטינה אלפונסה, נסיכת אסטוריאס (בספרדית: María de las Mercedes de Borbón; ‏11 בספטמבר 1880 – 17 באוקטובר 1904) הייתה נסיכת אסטוריאס, יורשת העצר של ספרד בכל שנות חייה, ולתקופה של שישה חודשים בין 1885 ל-1886 הייתה גם המלכה בפועל וראש המדינה.
ביוגרפיה

מרסדס נולדה ב-11 בספטמבר 1880 במדריד כדונה מריה דה לאס מרסדס דה בורבון והבסבורגו-לורנה, והייתה בתם הבכורה של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ושל מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של קרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. עם מות אביה בשנת 1885 הייתה מרסדס למלכה בפועל. אמה הייתה הרה באותה עת. אילו ילדה אמה בת, הייתה מריה מתמנה להיות מלכת ספרד. אולם כאשר נולד אחיה, שישה חודשים לאחר מות אביה, היא הפסיקה להיות מלכה, והוא הוכתר כמלך אלפונסו השלושה עשר. היא חזרה למעמדה כיורשת העצר, בו החזיקה עד יום מותה, אז החליף אותה במעמד זה בנה הפעוט, מכיוון שלאחיה, המלך, טרם היו אז ילדים.
הנסיכה מריה מרסדס נישאה ב-14 בפברואר 1901 לבן-מעמדה, הנסיך קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות, אחיינו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לאחר נישואיו לנסיכה הוא הועלה לדרגת נסיך ספרד.
ב-17 באוקטובר 1904 מתה מרסדס במדריד, בעת לידתה של בתה, לאחר הולדת שני בניה.
משפחתה

ב-14 בפברואר 1901 התחתנה מרסדס עם קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
אלפונסו, דוכס קלבריה (1901–1964).
פרננדו, נסיך ספרד (1903–1905) - מת כשנה לאחר מות אימו.
איזבל אלפונסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1904–1985). התחתנה עם הרוזן יאן קאנטי זמויסקי.
בעלה של הנסיכה נישא מחדש, ובתו, ששמה היה גם כן מריה דה לאס מרסדס, היא אימו של חואן קרלוס הראשון מלך ספרד לשעבר.
רון וודרוף

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1950 דאלאס, טקסס
 פטירה:  12 בספטמבר 1992 (בגיל 42) דאלאס, טקסס
 שם לידה:  רונאלד דיקסון וודרוף
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  אתר ההנצחה "ראסטלנד" (אנ')
 ידוע בשל:  הקמת "מועדון הלקוחות של דאלאס" - רשת מחתרתית להברחת תרופות לא חוקיות לטיפול באיידס לארצות הברית
 השכלה:  South Garland High School 
 תקופת הפעילות:  1988–1992 (כ־4 שנים)
 בת זוג:  מרי אטה פיבוס (התחתנו ב-1969 והתגרשו ב-1972) רורי ס. פלין (התחתנו ב-1972 והתגרשו ב-1973) ברנדה שארי רובין (התחתנו ב-1982 והתגרשו ב-1986)
 מספר צאצאים:  1
 
רון וודרוף (באנגלית: Ron Woodroof; ‏3 בפברואר 1950 — 12 בספטמבר 1992) היה אזרח אמריקאי שיצר את מה שמוכר כיום בשם "מועדון הלקוחות של דאלאס" בשנת 1988, שבו ניתן לרכוש תרופות לא חוקיות לטיפול באיידס. לאחר שלמד שהוא נדבק ב-HIV ("נְגִיף הַכֶּשֶׁל הַחִסּוּנִי הָאֱנוֹשִׁי") ב-1985 ולאחר מכן אובחן כחולה איידס, הקים וודרוף רשת הברחות שנועדה להבריח לשטחי ארצות הברית תרופות נסיוניות לטיפול באיידס שלא אושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), בתקופה שחקר האיידס היה רק בחיתוליו.[דרוש מקור]
וודרוף תבע את מנהל המזון והתרופות לאחר שאלו הוציאו מהחוק תרופה בשם "Peptide T (אנ')" בה וודרוף השתמש כדי לטפל באיידס. שנות חייו האחרונות של וודרוף שימשו השראה לסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס" משנת 2013. בסרט, השחקן מת'יו מקונוהיי גילם את דמותו של וודרוף.
ביוגרפיה

וודרוף נולד בדאלאס, טקסס ב-3 בפברואר 1950 לגרלנד אודל וודרוף (17 במרץ 1917 - 3 בדצמבר 1983) ולווילי מיי יוז (25 בנובמבר 1917 - 19 בנובמבר 1996).[דרוש מקור]
נישואיו הראשונים היו למרי אטה פיבוס ב-28 ביוני 1969 בדאלאס ולשניים נולדה בת. הזוג התגרש ב-23 במרץ 1972. ב-6 במאי 1972, וודרוף התחתן עם אישה בשם רורי ס. פלין בדאלאס. הזוג התגרש ב-21 במאי 1973. לאחר מכן, וודרוף התחתן עם אישה בשם ברנדה שארי רובין ב-4 באוקטובר 1982 בלאבק. השניים התגרשו ב-4 במרץ 1986 לאחר שוודרוף אובחן כחולה איידס.[דרוש מקור]
וודרוף תואר כאדם חם מזג והפכפך. בכתבה שנעשתה עליו, עיתונאי כתב שוודרוף היה לוקח אקדחים למשרדו של רופאו, ד"ר סטיבן פאנדרס והפציר בו "לירות בו כמטופל / לפטר אותו כמטופל". זמן מה לאחר התקרית, וודרוף שלח ורדים למשרדו של הרופא והאחרון הסכים לטפל בו בשנית. וודרוף סיפר שכל חבריו ניתקו עמו קשר לאחר שהוא אובחן כחולה איידס. הסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס" מציג את וודרוף כאדם בעל השקפות הומופוביות טרם אבחונו עם איידס. מספר אנשים שהכירו אותו טענו שוודרוף לא החזיק בדעות הומופוביות ואפילו היה ביסקסואל מוצהר וחבר בארגון בשם "ברית הגאים של דאלאס" (באנגלית: "Dallas Gay Alliance").
מועדון הלקוחות של דאלאס

לאחר שהחל לסבול מתופעות לוואי לאחר נטילת תרופה בשם "AZT (אנ')" לטיפול באיידס, וודרוף חיפש אחר תרופות נוספות בתקווה להאריך את חייו. וודרוף הצליח לשים ידיו על תרופות לטיפול באיידס שלא אושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי והבריח אותן לארצות הברית, לאחר מכן סיפר שאותן תרופות שיפרו את מצבו הבריאותי. וודרוף ייסד את "מועדון הלקוחות של דאלאס" ב-1988 במטרה להבריח לארצות הברית תרופות לטיפול באיידס שסייעו לאלפים להתמודד עם המחלה.
מותו

למרות שרופאיו האמינו שתוך חודש הוא ימות ממחלתו, וודרוף נשאר בחיים כשבע שנים נוספות לאחר שאובחן כחולה איידס ולבסוף נפטר ב-12 בספטמבר 1992 מדלקת ריאות שמקורה באיידס. וודרוף נקבר בפארק ההנצחה "ראסטלנד" (אנ').
בתרבות הפופולרית

חייו של וודרוף היוו השראה ליצירת הסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס" משנת 2013. את דמותו של וודרוף בסרט גילם השחקן מת'יו מקונוהיי שזכה לאחר מכן בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בעקבות השתתפותו בסרט.
ביאורים

↑  באנגלית המשפט הוא: "Fire him as a patient" - המילה fire באנגלית היא בעלת דו משמעות: לירות (בנשק) ולפטר (ממקום עבודה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4363 8063  LCCN: no2014159378  SUDOC: 191664294  VIAF: 311785068   WorldCat (עם VIAF): 311785068
הערות שוליים

↑  Elizabeth Blair, The Dallas Cowboy Behind The Real 'Buyers Club', www.npr.org, ‏November 1, 2013
↑  The real story behind the ‘Dallas Buyers Club’ movie | Dallas Morning News, web.archive.org, ‏2014-07-04
↑  Wickman, Forrest (2014-01-18). "Was the Hero of Dallas Buyers Club Actually Bisexual?". Slate (באנגלית אמריקאית). ISSN 1091-2339. נבדק ב-2024-09-05.
↑  King of clubs, web.archive.org, ‏2014-04-07
↑  Peter Staley, The Controversy Behind the Scenes of Dallas Buyers Club, Vanity Fair, ‏2021-09-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Harris, Aisha (2013-11-01). "How Accurate Is Dallas Buyers Club?". Slate (באנגלית אמריקאית). ISSN 1091-2339. נבדק ב-2024-09-05.
↑  Ron Woodroof - Activist, Folk Hero - Biography, web.archive.org, ‏2018-08-09
1 2  6 Facts on Ron Woodroof, Biography, ‏2020-09-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Tunzelmann, Alex von (2014-02-12). "The Dallas Buyers Club: don't buy this history". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-09-05.
צ'ארלס טאון

צ'ארלס ארנט טאון (באנגלית: Charles Arnette Towne‏; 21 בנובמבר 1858 – 22 באוקטובר 1928) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן בשני בתי הקונגרס. הוא ייצג את מינסוטה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1895–1897 ובסנאט של ארצות הברית בשנים 1900–1901. הוא גם ייצג את ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1905–1907. הוא היה הסנאטור הדמוקרטי האחרון ממינסוטה, לפני שהמפלגה הדמוקרטית של המדינה התמזגה עם מפלגת העבודה החקלאית של מינסוטה כדי ליצור את מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

צ'ארלס ארנט טאון נולד ב-21 בנובמבר 1858, ליד פונטיאק, מישיגן, וסיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1885.
טאון החל לעסוק בעריכת דין במארקט, מישיגן, בשנת 1886, ובשנת 1890 עבר לדולות', מינסוטה.
ביוגרפיה > קריירה בקונגרס

טאון כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ממינסוטה כרפובליקני בקונגרס ה-54, וכיהן מ-4 במרץ 1895 עד 3 במרץ 1897. טאון כיהן גם כחבר הסנאט של ארצות הברית בקונגרס ה-56, ממינסוטה כדמוקרטי לאחר מותו של קושמן ק. דייוויס.
הוא מונה כחבר הסנאט על ידי המושל ג'ון לינד כדי למלא את המושב הפנוי, וכיהן מ-5 בדצמבר 1900 עד 28 בינואר 1901, כאשר המחליף הנבחר נכנס לתפקידו.
הוא החליף מפלגה ב-1896 עקב תנועת הכסף החופשי. הוא התמודד לבחירה מחדש ב-1896 כעצמאי והפסיד.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר

בשנת 1900 הוא דחה את המועמדות לסגן הנשיא מטעם המפלגה הפופוליסטית. טאון עבר לניו יורק ב-1901, שם עבד במשרד עורכי הדין Towne and Spellman.
הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית כדמוקרט וכיהן בקונגרס ה-59 מטעם ניו יורק מ-4 במרץ 1905 עד 3 במרץ 1907. הוא היה יועץ לקיסר קוריאה בשנת 1907.
ביוגרפיה > ערעור בפני בית המשפט העליון

בדצמבר 1915, הוא ובנג'מין פ. ספלמן ייצגו את ל. לורנס ובר כמערער בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק ובר נגד פריד הנוגע להפצת סרטי קרבות אגרוף, אולם הערעור נדחה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

טאון התחתן עם מוד איירין ווילי מלאנסינג, מישיגן, ב-20 באפריל 1887. טאון נסע לטוסון, אריזונה, בעקבות התקף של ברונכיטיס באוקטובר 1920. עם זאת, הוא עבר לשם רק בשנת 1926. הוא התגורר במלון סנטה ריטה, עבר לסנטוריום במדבר ובהמשך עבר לגור בבית ליד טוסון.
ביוגרפיה > מוות וקבורה

טאון חלה בדלקת ריאות בזמן סיור נאומים בשם אל סמית' בהורון, דקוטה הדרומית. לאחר אשפוז בבית החולים סאות'רן מתודיסט בטוסון, אריזונה הוא מת ב-22 באוקטובר 1928 ונקבר בבית הקברות אוורגרין בטוסון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  צ'ארלס טאון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  "Weber v. Freed, 239 U.S. 325 (1915)". justia.com. נבדק ב-2023-04-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2004045055  SNAC: w66d7dz0  US Congress: T000324  VIAF: 12016247   WorldCat (עם VIAF): 12016247
מי ציוני ומי לא

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 פרטים
 מקום תצוגה:  גלריה ג'ולי מ.
 תאריך פתיחה:  22 בפברואר 1979 
 תאריך סגירה:  4 במרץ 1979 
 שנה:  1979
 
"מי ציוני ומי לא" הוא שמו של מיצב של האמן הישראלי משה גרשוני, אשר הוצג בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב בשנת 1979.
במסגרת התערוכה, נצבעו על קירות הגלריה אותיות גדולות בגירי פסטל שמן ("פנדה") בצבע ורוד-אדום. האותיות יצרו את המשפט "מי ציוני ומי לא" על גבי שני קירות המקבילים זה מול זה. מלבד הכיתוב הוצבו בגלריה גם פנסי תאורה בעוצמה גבוהה.
הפרדיגמה העומדת בפני הצופה בעבודה, כאפשרות לפרשנות של העבודה, מרמזת להיבט חברתי-פוליטי. הצופה בעבודה הוזמן לבחינה של מושג ה"ציונות" ללא כל עזרים נוספים זולת הטקסט שעל הקיר. חלוקת המשפט לשני חלקים מנוגדים הדגישה ממד זה. בו בזמן, הצפייה בטקסט לא  יכולה הייתה להימנע מהתייחסות לערכים האסתטיים אשר באו לביטוי במילוי האותיות בגירי הפסטל, טכניקה המדגישה את מגע היד של הצייר ואת הטקסטורה המועצמת על ידי הצבע העז והתאורה החמה.
שאנדור ציפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1880 אגר, הונגריה 
 פטירה:  8 בספטמבר 1962 (בגיל 82) באיה מארה, רומניה 
 מדינה:  הונגריה, רומניה 
 השכלה:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן (1900) 
 תקופת הפעילות:  1900–1962 (כ־62 שנים) 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1957) 
 
שאנדור ציפר (בהונגרית: Ziffer Sándor; אגר, 5 במאי 1880 – באיה מארה, 8 בספטמבר 1962) היה צייר יהודי-הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין. הוא מילא תפקיד חשוב הן בתנועות הציור ההונגרית והן בהונגריה והן ברומניה. הוא היה צייר בולט של הדור השני של מושבת האמנים של באיה מארה.
ביוגרפיה

שאנדור ציפר למד בבית הספר לאמנויות יישומיות בבודפשט, אחר כך באקדמיה לאמנות יפה במינכן, שם למד אצל הנס-יואכים ראופ, ואחר כך בבית הספר של הצייר הסלובני אנטון אז'בה (אנ')). משנת 1904 היה שימון הולושי מורה המאסטר שלו. משנת 1906 צייר במושבת האמנים של באיה מארה. בינתיים צבר ניסיון בפריז, ברלין, המבורג ושוב במינכן. הוא גם הציג את עבודותיו בתערוכות בערים אלה. ציפר ספג את המגמות של הסגנון הפוסט-אימפרסיוניסטי, אחר כך האקספרסיוניסטי והקוביסטי. בבאיה מארה השתייך ל"קבוצת הניאו" (כמו נאו-קלסיציזם וכדומה). בין השנים 1908–1911 היה חבר בקבוצת האימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים (MIÉNK) בראשותו של פאל סיניאי מרשה.
בשנת 1918 התיישב לצמיתות בבאיה מארה, שם לימד בין השנים 1935 עד 1945 ותיקן את הרישומים והציורים של תלמידי הציור. ציפר היה המאסטר של ציירים הונגרים ורומנים רבים ברומניה, כולל יאנוש קאראצ'ון ולידיה אגריקולה. ציפר היה לא רק צייר מצוין, אלא גם שרטט מצוין, לכמה מציוריו יש גוון כמעט גרפי, כמו "עמק המורגו", עבודותו משנת 1923. יש לו גם עבודות גרפיות בלבד, כולל "אישה עם חתול". רוב האמנים ההונגרים שנותרו במקום בבאיה מארה חיו ברמה של ממש של עוני לאחר מלחמת העולם השנייה. אפילו שאנדור ציפר התקשה להשיג הכרה חברתית. בזכותו של הפסל גזה וידה בשנת 1950 יכול היה המאסטר הקשיש לקבל קצבה אישית, ואז בשנת 1954 הוענק לו אות מסדר העבודה. בשנת 1957 אורגנה תערוכה קולקטיבית של עבודותיו בבאיה מארה ובקלוז'-נאפוקה.
אמנותו

ציפר הצליח ליישב את הטרנדים הציוריים המודרניים של תחילת המאה ה-20 עם מסורות הפלנאר (ציור באוויר הפתוח ולא בסטודיו) של באיה מארה. הוא מעולם לא נכנע לאפיגוניות, עבודותיו תמיד היו רעננות, צבעוניות, דקורטיביות, אקספרסיביות וחושבות באופן רציונלי. שיאו של עידן היצירה שלו נופל על התקופה שבין שתי מלחמות העולם. מאוחר יותר הוא היה מעורב בתאונה ולאחר מלחמת העולם השנייה הוא יכול היה לצייר רק מחלון הסטודיו שלו.
תערוכות זיכרון

תערוכה מעבודותיו אורגנה בשנת 1996 בבאיה מארה ובבודפשט, בשנת 1998 בבודפשט, בשנת 2004 ובשנת 2007 בעיר הולדתו בהונגריה באגר. עבודותיו נכללו בתערוכת הגלריה הלאומית של הונגריה בשנת 2006, שאורגנה תחת הכותרת הפראים ההונגרים מפריז עד באיה מארה.
עבודותיו באוספים ציבוריים (מבחר)

אישה עם חתול (ללא שנים, פחם, נייר, 9.5x16 ס"מ) מוזיאון ריפל-רונאי, קאפושוואר
דיוקן עצמי (1908 בערך, שמן, קרטון, 41x30 ס"מ) מוזיאון יאנוס פאנוניוס, פץ
שני ילדים עומדים בעיקול הגלריה הלאומית של הונגריה (MNG) בודפשט
נוף עם גדר (שנות העשרים של המאה העשרים, שמן על בד, 91.5x109 ס"מ) MNG
אוניות על הסן (1911, שמן על בד, 46x61 ס"מ) MNG
נוף (1913, שמן, קרטון, 128.5x94.5 ס"מ) MNG
עמק המורג (1923, שמן על בד, 80x98 ס"מ) מוזיאון מחוז מרמורש, באיה מארה
טחנת מים (1923 שמן על בד, 65x79.5 ס"מ) JPM
נוף של Baia Mare (שמן על בד 1925,.690x553 מ"מ) המוזיאון הלאומי של הסקלרים בשפשיסנטג'רג'
נוף של באיה מארה (1925, שמן על בד, 80x98 ס"מ) מוזיאון מחוז מרמורש, באיה מארה
המנטה הישנה (1932, שמן על בד, 80x100 ס"מ) מוזיאון לאמנות, קלוז'- נאפוקה
נוף של באיה מארה (שמן על בד 1933; 745x995)
דיוקן עצמי (1936 MNG)
ילדה עם קנקן (שמן על בד 1941; 1000x675 מ"מ; המוזיאון הלאומי של הסקלרים)
חברויות

חוג האימפרסיוניסטים ונטורליסטים ההונגרים (1908–1911) (MIÉNK)
אגודת הציירים של באיה מארה (NFT) (1937–1911)
לקריאה נוספת

לקסיקון אמנות. כרך 4 עורכים. אנה זאדור ואישטוואן גנטון. בודפשט : 1968. שאנדור ציפר
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. כרך 2 בודפשט : 1982. שאנדור ציפר מסת"ב 969-05-2499-6
הערות שוליים

↑  Nagybányai művésztelepről írott tanulmányok
↑  אמנים מציגים לאחר מותם: רוברט בריני, בלה צובל, וילמוש פרלרוט-צ'אבה, גזה בורנמיסה, שאנדור גלימברטי, יוז'ף ריפל רונאי, לאיוש טיהני, שאנדור ציפר.
↑  Lista Képzőművészet Magyarországon honlapja nyomán.
↑  "A Székely Nemzeti Múzeum honlapján". אורכב מ-המקור ב-2012-01-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012289460405171  BnF: cb12003776b (data)  GND: 1033303712  ISNI: 0000 0000 7932 0461  RKD: 461588  SUDOC: 25320254X  ULAN: 500183191  VIAF: 3397151965412100470001   WorldCat (עם VIAF): 3397151965412100470001
ציון ציפורה

ציון ציפורה (במקורות אתיופים: ציון מוגסה) הייתה קיסרית אתיופיה ואשתו של הקיסר האתיופי זרע יעקב. נולדה ב-1437 ונרצחה ב-1462.
ביוגרפיה

ציפורה הייתה נסיכה מהממלכה היהודית של ביתא ישראל וככל הנראה השתייכה לשושלת הגדעונים, אשר נישאה לקיסר האתיופי ב-1445 לאחר שזה התאהב בה בשל יופייה, הקיסר דרש מציפורה שתתנצר ואכן היא התנצרה אך רק למראית עין ואימצה את השם "וולטה קדיסן". למרות שלזרע יעקב היו מספר נשים כדוגמת הקיסרית הלני וציפורה הייתה רק אשתו השלישית, בכל זאת היא זו שהייתה האישה החזקה והקיסרית בפועל וכן גם זכתה לכינוי "האם הקיסרית". ציפורה ילדה לקיסר שלושה בנים: אסקל ("צאגה אמלק"), באדה מריאם הקיסר לעתיד ומאדאם. ציפורה הקיסרית המשיכה לנהוג כיהודיה בסתר ותקשרה באופן סמוי עם ביתא ישראל ושימשה למעשה כמרגלת.
במהלך תקופת מלוכתה, קרובי משפחתה היהודים ובראשם המלך גדעון החמישי, השתמשו במידע שהובא להם מציפורה על מנת לפלוש לאתיופיה ולהדיח את הקיסר שהיה נוצרי קנאי. בשנת 1462 הלחימה החלה במה שנודע כמרד ציפורה. תוכניתו של המלך גדעון הייתה לכבוש את האימפריה האתיופית ולהכתיר את בנה של ציפורה, אסקל. המועד שבחרו ביתא ישראל לפלוש לאימפריה הנוצרית היה כאשר הקיסר היה עסוק בלחימה בסולטונות אדאל. המידע על עזיבתו של הקיסר את עיר הבירה לעבר אזורי הקרבות בדרום המוסלמי הודלף על ידי ציפורה, והיהודים החלו לנוע עם כוחות רבים מסאמיאן מזרחה, ללב האימפריה הנוצרית.
המידע על הפלישה היהודית הגיעה לבסוף אל הקיסר והוא עזב מידית את אזורי הקרבות בדרום. זרע יעקב גייס את צבאו ונלחם כנגד היהודים מלחמה חסרת רחמים שבה לבסוף ניצח צבא אתיופיה את היהודים. סופה של ציפורה היה קשה ואכזרי: היא נרצחה בידי בעלה -הקיסר מול עיני ילדיהם המשותפים. ציון ציפורה נקברה בסתר על ידי בנה באדה מריאם בכנסיית מקדס מריאם שליד העיר דברה ברהן.
ראו גם

יהודית המלכה
הערות שוליים

↑  Richard Pankhurst, The Chronicle of the Emperor Zara Yaqob (1434-1468), Part 4
↑  דוד מולה, חוברת בית הכנסת אבא צברה, עמוד 4.
↑  דוד מולה, חוברת בית הכנסת אבא צברה, עמוד 4.
↑  המסורת הנוצרית גורסת שנרצחה על ידי בנה מאדאם.
הגננת (סרט, 2014)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  נדב לפיד
 הופק בידי:  טליה קלינהנדלר, אסנת הנדלסמן-קרן, קרול סקוטה (צרפת), סימון ארנאל (צרפת), קרולין בנג'ו (צרפת)
 תסריט:  נדב לפיד
 עריכה:  ערה לפיד
 שחקנים ראשיים:  שרית לארי אבי שניידמן ליאור רז אסתר רדא המוכתר
 מוזיקה:  מיכאל אמת
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל ישראל צרפת צרפת
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2014
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ישראל 
 תקציב:  4,449,663 ש"ח
 הכנסות:  11,763 צופים בישראל
 הכנסות באתר מוג'ו:   kindergartenteacher
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הגננת הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית משנת 2014 בכתיבתו ובבימויו של נדב לפיד, עם שרית לארי ואבי שניידמן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על מערכת יחסים שנרקמת בין גננת בגן ילדים, לבין ילד משורר מחונן בן 5.
נדב לפיד זכה בפרס פורום מבקרי הקולנוע בישראל ובפרס חג'ג' לסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים והיה מועמד לפרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
שי גולדמן היה מועמד לפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אביב אלדמע היה מועמד לפרס אופיר לפסקול הטוב ביותר.
בפסטיבל הקולנוע בגואה, זכה לפיד בפרס טווס הכסף לבמאי הטוב ביותר עבור סרט זה, והשחקנית הראשית שרית לארי זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר. נדב לפיד זכה גם בפרס קתדרלת הזהב בפסטיבל הקולנוע האירופי בסביליה ובפסטיבלים נוספים.
ב-2018 הופק רימייק אמריקאי בשם The Kindergarten Teacher (אנ') המבוסס על תסריטו של נדב לפיד, עם מגי ג'ילנהול בתפקיד הגננת.
תקציר העלילה

נירה בלום (שרית לארי) היא גננת ותיקה ומסורה. בעלה (ליאור רז) הוא מהנדס בתעשייה האווירית ויש להם בן קצין בצה"ל ובת בתיכון.
מזה חמש שנים, לאחר מות אמה, היא נמשכת לכתיבת שירה ומשתתפת קבועה בסדנת כתיבת שירה של המשורר עודד (המוכתר). השירה מושכת אותה בצורה כפייתית והיא מתעניינת פחות במה שנעשה בביתה.
אחד מהילדים בגן הוא יואב פולק (אבי שניידמן), בן חמש. הוא מגיע מדי יום עם המטפלת שלו מירי (אסתר רדא). לנירה מתברר כי ליואב יש כשרון לשירה. את השירים שהוא מדקלם, מציגה מירי שהיא שחקנית מתחילה באודישנים כאילו היא כתבה.
יואב אומר לנירה כי אמו מתה אבל מירי מגלה לה כי הוריו גרושים ואמו גרה בחו"ל עם בן זוג. אביו אמנון (יחזקאל לזרוב) הוא אדם עשיר בעל שתי מסעדות גורמה ופאב. ליואב יש גם דוד בשם אהרון פולק (דן תורן) שהוא משורר שעובד לפרנסתו כמגיה בעיתון.
נירה מטפחת את יואב ומנסה להרחיקו מחברו אסי (גיא אורן) שמלמד אותו קללות ומילים גסות.
היא נפגשת עם אהרון ומבקשת שידבר עם אמנון שיעזור בפיתוח כשרון השירה של יואב. הוא מבטיח אבל לא מקיים. יש נתק בין שני האחים, אמנון הוא איש העולם הגדול ונהנתן ואילו אהרון הוא משורר מתוסכל, גרוש שבקושי מתפרנס ולא הגיע בחייו לשום הישג.
נירה נפגשת עם אמנון אך הוא מתייחס אליה בזלזול. הוא לא מכיר בשירה כערך שאינו מסוגל לתת פרנסה כמו אחיו, אלא רק בהוויות העולם הזה. הוא מפטר את מירי ואוסר על נירה לעודד את כשרון השירה של יואב.
נירה ממשיכה בסדרת השירה אצל עודד ואף מתקרבת אליו ומקיימת אתו יחסים אינטימיים. עודד מודיע לה כי הוא מארגן מופע של משוררים ונירה מבקשת ממנו שיתיר ליואב להציג משיריו.
היא לוקחת את יואב לערב השירה ללא הסכמת אביו. באירוע משתתפת גם המשוררת נעם פרתום. יואב מתקבל בהתלהבות על ידי הנוכחים שזורקים עליו סוכריות.
אמנון פולק כועס עליה, מעביר את יואב לגן אחר ומאיים עליה בתלונה למשטרה.
נירה פועלת כעת באופן לא רציונלי. היא עוקבת אחרי אמנון ויואב, מגיעה לגן של יואב ומשכנעת אותו להתלוות אליה לטיול. הם מגיעים לאילת אבל אין לה אפשרות לעבור לסיני. הם מבלים בים ויואב ממשיך בדקלום שירים חדשים כשנירה כותבת אותם מיד.
לבסוף יואב מרגיש שהוא למעשה נחטף ושבוי בידי נירה. בעת שהיא מתקלחת הוא נועל אותה ואומר שהיא חטפה אותו והוא רוצה להתקשר למשטרה אחרת לא ישחרר אותה. לנירה אין ברירה והיא מדריכה את יואב איך להתקשר למשטרה ובאיזה מלון הם נמצאים. תוך זמן קצר מתפרצים שוטרים לחדר, אוזקים את נירה ומשחררים את יואב.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שרית לארי | נירה בלום | גננת |
| אבי שניידמן | יואב פולק | ילד משורר |
| ליאור רז |  | בעלה של נירה |
| אסתר רדא | מירי | המטפלת של יואב |
| דן תורן | אהרון פולק | דוד של יואב |
| יחזקאל לזרוב | אמנון פולק | אבא של יואב |
| המוכתר | עודד | משורר/מדריך סדנת שירה |
| אבישג קהלני | עינב | סייעת בגן |
| גיא אורן | אסי | ילד בגן |
| נעם פרתום | בתפקיד עצמה | משוררת |
יוהאן היינריך למברט

| --- | --- |
יוהאן היינריך למברט
יוהאן היינריך למברט
 לידה:  26 באוגוסט 1728 מילוז, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 פטירה:  25 בספטמבר 1777 (בגיל 49) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Jean-Henri Lambert 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, פיזיקה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  אברהם גוטלף קסטנר, תוביאס מאייר 
 מוסדות:  Johann Rudolf Iselin (1745–1748)  האקדמיה הבווארית למדעים (1760–1762)  Peter de Salis (1748–1758)  האקדמיה הפרוסית המלכותית למדעים (1764–1777) 
 פרסים והוקרה:  האסטרואיד 187 למברטה נקרא על שמו
 
יוהאן היינריך למברט (בגרמנית: Johann Heinrich Lambert‏; 26 באוגוסט 1728 – 25 בספטמבר 1777) היה מתמטיקאי, פיזיקאי, פילוסוף ואסטרונום שווייצרי, אחד מאנשי האשכולות הגדולים והמשפיעים של המאה ה-18. הוא ידוע במיוחד בשל הוכחת האי רציונליות של π.
ביוגרפיה

למברט נולד ב-1728 בעיר של מילוז (כיום אלזס, צרפת), שהייתה באותה תקופה מובלעת של שווייץ). בעוזבו את בית הספר הוא המשיך ללמוד בזמנו הפנוי בעודו מבצע סדרה של עבודות.  אלו כללו עזרה לאביו (שהיה חייט), עבודה כפקיד בבית נפחות קרוב, מורה פרטי, מזכיר לעורך של Basler Zeitung, ובגיל 20, מורה פרטי לבנים של Count Salis בעיר כור. מסעותיו באירופה (בין השנים 1756 ו-1758) אפשרו לו לפגוש מתמטיקאים  בעלי שיעור קומה במחוזות גרמנים, בהולנד, בצרפת ובמחוזות איטלקיים. בחזרתו לכור הוא פרסם את הספרים הראשונים שלו (על אופטיקה וקוסמולוגיה) והוא החל לחפש משרה אקדמית. אחרי מספר משרות קצרות הוא זכה להזמנה מלאונרד אוילר לאקדמיה הפרוסית למדעים בברלין, שם הוא זכה לחסותו של פרדריך השני בפרוסיה. באווירה מגרה ויציבה כלכלית זו, הוא עבד באופן יוצא מגדר הרגיל עד מותו ב-1777.
האסטרואיד 187 למברטה נקרא על שמו.