stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולי מדינת ישראל - שנת 1949
הערות שוליים

↑  גיליונית הזיכרון תבול, שערכה הנקוב היה 40 פרוטות, נמכרה לציבור בתוספת מחיר של 60 פרוטות
↑  "לאמיתו של דבר, הרי בחיי יום יום הספיקה כבר ה"פרוטה" לדחוק את רגלי ה"מיל" כמעט לגמרי, וירשה את מקומו, שכן הציבור הרחב מרבה להשתמש במונח העברי, אף על פי שמבחינה חוקית אין עדיין צידוק מלא לכך" (הצעת חוק לתיקון פקודת המטבע, תשי"א-1951, רשומות, 21 בינואר 1951, עמוד 98).
↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 10-5.
1 2 3  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 8.
1 2 3  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 10.
↑  בולי "מועדים לשמחה" תש"ח-תשט"ז, בתוך: בולים ובולאות, למרחב, 26/8/1955
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 7.
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 5.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 6.
↑  בולים ובולאים, למרחב, 6 בספטמבר 1957
| בולי מדינת ישראל לפי שנת הנפקה |
| --- | --- | --- |
| 1948 - 1949 | 1948 • 1949 |  |
| 1950 - 1959 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| 1960 - 1969 | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970 - 1972 | 1970 • 1971 • 1972 |  |
בריברי

ערך זה עוסק במחלת הבריברי. אם התכוונתם לקבוצה אתנית מרפובליקת ניז'ר, מערב אפריקה, ראו .
| --- | --- |

 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 טיפול:  ויטמין B1 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  984721 
 DiseasesDB:  14107
 MeSH:  D001602
 סיווגים
 ICD-10:  E51.1
 ICD-11:  5B5A.0 
 
תיאמין חנקתי; הוויטמין מופיע בצד שמאל, קבוצת החנקה בצד ימין
בריברי (Beriberi) היא מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחוסר בוויטמין B1 (תיאמין).
ויטמין B1 משמש כקו-פקטור של 3 אנזימים. שניים מהם, פירוואט דה-הידרוגנאז וα-קטו-גלוטראט דה-הידרוגנאז, משתתפים במעגל קרבס, והשלישי, טראנסקטולאז, משתתף במסלול הפנטוזות המזורחנות. ויטמין זה מיוצר אמנם בגוף בכמויות מזעריות על ידי חיידקי המעי הגס, אך כמות זו זעומה ואינה מספיקה לסיפוק צורכי הגוף. לכן יש לצרוך תיאמין במזון, ומחסור בו גורם לפגיעה בפעולת מעגל קרבס.
תסמין אבחנתי של המחלה הוא רמות גבוהות של פירוואט וα-קטו-גלוטראט בדם.
פירוש השם בריברי בסינהלית, שפתה הרשמית של סרי לנקה, הוא "אני לא יכול, אני לא יכול".
המחלה התגלתה לראשונה אצל ימאים שיצאו להפלגות ממושכות שבמהלכן ניזונו מאורז מקולף. אורז זה מכיל כמות זעומה בלבד של תיאמין. היות שחלקים גדולים מאוכלוסיית אסיה ניזונים באופן קבוע מאורז, נפוצה המחלה בעיקר ביבשת זו. בנוסף, מופיעה המחלה אצל אלכוהוליסטים. עיקר צריכת הקלוריות ומרכיבי התזונה של אלכוהוליסטים נובע מהפחמימות שבמשקאות החריפים, ולכן הם סובלים ממחסור חמור בוויטמינים וביניהם תיאמין.
תסמיני המחלה: חולשה, עצבנות, חוסר תיאבון, בחילה, כאבי שרירים, רעד בגפיים, ירידה במהירות הרפלקסים, הפרעה בקצב הלב, הגדלת הלב ובלבול. אי-טיפול עלול להוביל לדום לב ולמוות.
פרשת רמדיה

בשנת 2003 התגלה בישראל שבתרכובת מזון לתינוקות העשויה מסויה ששיווקה חברת רמדיה היה מחסור חמור בוויטמין B1, שהיעדרו גורם למחלת בריברי, והוא חיוני להתפתחות תינוקות. חמישה תינוקות נפטרו מן המחלה, ואחרים ניזוקו בצורה חמורה.
אופן טיפול

הטיפול במחלת ברי-ברי נעשה בעזרת נטילה של ויטמין B1 בזריקה או כתוסף מזון. במקרים חמורים יש צורך בעירוי תוך ורידי של תיאמין.
ג'ין הארלו

| --- | --- |

הארלו בקדימון לסרט "ריפראף", 1936
 לידה:  3 במרץ 1911 קנזס סיטי, מיזורי
 פטירה:  7 ביוני 1937 (בגיל 26) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם במה:  Jean Harlow 
 שם לידה:  Harlean Harlow Carpenter 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1928–1937 (כ־9 שנים)
 מקום לימודים:  אקדמיית לייק פורסט, אילינוי  The Barstow School 
 בן או בת זוג:  פול ברן (יוני 1932–5 בספטמבר 1932)  הרולד רוסון (1933–1934) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.jeanharlow.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ין הארלו (באנגלית: Jean Harlow;‏ 3 במרץ 1911 - 7 ביוני 1937) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית, מכוכבות הקולנוע הגדולות של שנות השלושים וסמל מין הוליוודי. דמותה כ"בלונדינית הזוהרת" עם שיער בגוון פלטינה היווה מודל לחיקוי עבור רבות, בהן בפרט מרילין מונרו. מותה המסתורי בגיל 26 בלבד העצים את המיתוס שלה. לאורך שישה סרטים מצליחים הייתה בת זוגו על המסך של קלארק גייבל.
תולדות חייה

הארלו נולדה בשם הרלין קרפנטר בקנזס סיטי, מיזורי, שם הנעורים של אמה היה הארלו. בשנת 1922 עברה עם אמה, שהתגרשה מאביה ללוס אנג'לס ולאחר נישואי האם מחדש עברו השתיים לשיקגו. בגיל 16 ברחה הארלו (אז עדיין הרלין) מביתה האמיד על מנת להנשא לאיש עסקים בשם צ'ארלס מקגרו, שהיה מבוגר ממנה בשבע שנים. השניים השתקעו בלוס אנג'לס והארלו החלה לפתח רצון להופיע כשחקנית. אולם, היא הצליחה רק להתקבל לתפקידים זעירים. ב-1929, לאחר שנתיים קשות, התגרשה ממקגרו.
בשנת 1930 קיבלה לבסוף תפקיד משמעותי בסרטו המצליח של הווארד יוז "מלאכי הגיהנום". לאחר בכורת הסרט מכר יוז את החוזה של הארלו לאולפני MGM. ב-1931 הופיעה בסרטו של פרנק קפרה "Platinum Blonde" ("בלונד פלטינה"), שהזניק את הקריירה שלה כסמל מין. כן הופיעה בעוד כעשרה סרטים בשנה זו ובשנה שלאחריה, בהם "Goldie" לצידו של ספנסר טרייסי ו"The Public Enemy" ("אויב הציבור") בבימויו של ויליאם ולמן, לצידו של ג'יימס קאגני.
ביולי 1932 (בגיל 22) התחתנה עם פול ברן, מנהל בכיר באולפני MGM, שהיה מבוגר ממנה ב-20 שנה. כעבור חודשיים נמצא ברן ירוי בביתו ולצידו מכתב התאבדות סתום: "יקירתי היקרה ביותר, לצערי זו הדרך היחידה לתקן את העוול הנורא שגרמתי לך ולמחוק את ההשפלה האיומה שאני חש. את מבינה שאתמול בלילה היה רק קומדיה. פול". הארלו לא ישנה בביתה אותו לילה, אלא אצל אמה. למרות הטרגדיה לא הופסקו צילומי הסרט בו עסקה באותה עת, "Red Dust" ("אבק אדום") בבימויו של ג'ון פורד לצידו של קלארק גייבל, שהיה ללהיט מיידי.
את כשרונה הקומי גילתה בסרטו של ג'ורג' קיוקור מ-1933, "Dinner at Eight" "ארוחת ערב בשמונה", לצדם של ג'ון וליונל ברימור ומארי דרסלר. סרטה הבא, "Bombshell" ("פגז") בבימויו של ויקטור פלמינג, סיפר את סיפורה של לולה ברנס, כוכבת דמיונית שסיפור חייה הורכב באופן פארודי לפי סיפורי חייהן של קלרה בואו והארלו עצמה. הארלו כיכבה בתפקיד הראשי והוגדרה באמצעותו כיורשתה של בואו, סמל המין ההוליוודי של שנות העשרים, על משבצת ה-"It Girl" (נערה שיש לה את "זה", כלומר ניצוץ מושך שגברים רוצים להיות אתה ונשים רוצות להיות כמוה).
ב-1933 נישאה לצלם הארולד רוסום, נישואין שארכו שמונה חודשים בלבד.
היא המשיכה להופיע לצידו של גייבל בסרטים "China Seas" ‏ (1935) ו-"Wife vs. Secretary" ‏ (1936)וכן לצידו של ספנסר טרייסי ב"ריפראף" (1936) ולצידו של ויליאם פאוול (עמו חיה ללא נישואין בשנת חייה האחרונה) ב-"Libeled Lady". במאי 1937 הייתה שחקנית הקולנוע הראשונה שהופיעה על גבי שער המגזין "לייף".
במהלך צילומי הסרט עתיר הכוכבים "סרטוגה" (בו שיחקו לצד הארלו וגייבל גם ליונל ברימור, וולטר פידג'ן ופרנק מורגן), חלתה הארלו במחלת כליות שהחריפה לכדי אי-ספיקת כליות אקוטית. ב-7 ביוני, טרם סיום צילומי הסרט, נפטרה הארלו בבית אמה. טקס ההלווייתה היה הפקה הוליוודית בניצוחו של לואי ב. מאייר, מנהל אולפני MGM. הסרט הושלם באמצעות כפילה, שצולמה מרחוק. עם צאתו לאקרנים הפך הסרט לשובר קופות והיה לסרט הרווחי ביותר באותה שנה.
סיפורים, מנהגים ואגדות אורבניות

עקב חייה הסוערים, דמותה הציבורית המושכת ומערכת יחסי הציבור של אולפני MGM, התמלאה עיתונות התקופה בשלל סיפורים ותיאורים על מנהגיה של הארלו, חלקם נועדו רק על מנת לטפח את דמותה המינית, כגון האמירה שאינה לובשת כלל תחתונים.
הארלו נודעה באהבה לכלבים ואף גידלה מספר רב של כלבים בביתה. לפי האגדה שנפוצה בהוליווד, הכלב רין טין טין המקורי מת באוגוסט 1932 בזרועותיה.
אמה של הארלו הייתה אשה שתלטנית, וניהלה, יחד עם בעלה, אביה החורג של הארלו, את עסקיה. לאחר מותה נטען כי בשל חברותה של האם בכת "המדע הנוצרי", שהטיפה לטיפול במחלות באמצעות תפילה ולא באמצעות רפואה קונבנציונלית, החמיר מצבה של הארלו והגיע למצב מסכן חיים עקב מניעת טיפול רפואי מצד האם. השאלה האם אמה של הארלו מנעה או לא מנעה טיפול הולם בבתה נמצאת בלב דיון סוער שלא שכך.
הנצחה והופעה בתרבות

ברשימת "100 שנים... 100 כוכבים" שפרסם מכון הסרטים האמריקאי ב-1999 מופיעה הארלו במקום ה-22.
בשנת 1965 ראו אור שני סרטים בשם "הארלו", אחד בסרטי פרמאונט בכיכובה של קרול בייקר והשני בכיכובה של קרול לינלי. באותה שנה פורסם הרומאן הגנוז שכתבה הארלו בסביבות שנת 1934, "Today is Tonight".
ב-1978 הופק הסרט "Hughes and Harlow: Angels in Hell", על הווארד יוז וג'ין הארלו והפקת הסרט "מלאכי הגיהנום". ב-2004 גילמה את דמותה של הראלו גוון סטפאני בסרטו של מרטין סקורסזה "הטייס",  אודות חיי הווארד יוז.
לקריאה נוספת

Harlow, Jean, Today is Tonight. New York: Grove Press
Golden, Eve, Platinum Girl: The Life and Legends of Jean Harlow. Abbeville Press, 1991.
Stenn, David, Bombshell: The Life and Death of Jean Harlow. Bentam Doubleday Dell Publishing, New York, 1993.
Viera, Mark A. Rooney Darrel, Harlow in Hollywood: The Blonde Bombshell in the Glamour Capital, 1928-1937. Angel City Press. 2011.
הערות שוליים

↑  הגדרות למושג במילון האורבני
↑  רין טין טין, הכלב שלא מת
↑  "מכונת העובדות"
↑  מאמר תגובה של חבר בכת על הטענה הנפוצה ב"הגרדיאן" הבריטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578472005171  BNE: XX1055666  BnF: cb13894965v (data)  CANTIC: a11787077  GND: 11854599X  ISNI: 0000 0000 8149 0654  LCCN: n85151803  MusicBrainz: 5d11ba53-1594-429f-bd2e-2f70c5a6b80a  NDL: 00620789  NKC: xx0122811  NTA: 119966514  SELIBR: 237536  SNAC: w6x35qfn  SUDOC: 143360523  Trove: 1190474  VIAF: 69115663   WorldCat (עם VIAF): 69115663
בולי מדינת ישראל - שנת 1951

בול מילווה העצמאות
בשנת 1951 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 15 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 525 פרוטות.
רקע > שיטת הדפוס

כל בולי מדינת ישראל שהונפקו בשנת 1951, הודפסו בשיטת פוטוליטו.
רקע > המעצבים

כל הבולים של שנת 1951 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות.
| שם המעצב | מספר סדרות | מספר הבולים |
| --- | --- | --- |
| אוטה וליש | 3 | 8 |
| וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי | 2 | 3 |
מקסים וגבריאל שמיר: 2
מיכאל קארה: 1
אברם גיימז: 1
בולים מן המניין

בשנת 1951 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת מטבע שהונפקו לראשונה בשנת 1949.
בולי דואר אוויר

בשנת 1951 לא הונפקו בישראל בולי דואר אוויר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולים מסדרת ציפורים ביצירות אמנות עתיקות שהונפקו בשנת 1950.
בולי דמי דואר

בשנת 1951 לא הונפקו בישראל בולי דמי דואר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי דמי דואר מן הסדרה הראשונה שהונפקו בשנת 1949.
בולי שרות

בול שרות
בול שרות
בול שרות
בול שרות
מעטפת היום הראשון
בשנת 1951 הונפקה בישראל סדרה של בולי שרות, אשר נועדו לשימוש משרדי הממשלה.
הבולים עוצבו בידי אוטה וליש.
מספר הלוח של הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 פרוטות | 19 | 01.02.1951 | 30.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 15 פרוטות | 21 | 01.02.1951 | 30.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 30 פרוטות | 22 | 01.02.1951 | 30.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 40 פרוטות | 27 | 01.02.1951 | 30.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי זיכרון קבועים > יום העצמאות

בול יום העצמאות
מצודת ישע
בול יום העצמאות
הקסטל
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 פרוטות | 32 | 09.05.1951 | 31.10.1951 | 50 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 40 פרוטות | 33 | 09.05.1951 | 31.10.1951 | 50 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי זיכרון קבועים > מועדים לשמחה

בול מועדים לשמחה
יונים נושאות מכתבים
בול מועדים לשמחה
נערה, יונה וביכורים
בול מועדים לשמחה
ספר תורה
מעטפת היום הראשון
בשנת 1951 הכריז השירות הבולאי על תחרות פומבית להגשת הצעות לנושא שיופיע על בולי סדרת "מועדים לשמחה" שתונפק לרגל חגי תשרי תשי"ב. שתיים מן ההצעות שהגיש המעצב וילי וולף וינד זכו במקום הראשון ובמקום השלישי. הצעתו של האמן מיכאל קארה זכתה במקום השני.
הבולים עוצבו בידי האמנים שזכו בשלושת המקומות הראשונים בתחרות הפומבית:
| ערך נקוב | מקום בתחרות | המעצב |
| --- | --- | --- |
| 5 פרוטות | ראשון | וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי |
| 15 פרוטות | שני | מיכאל קארה |
| 40 פרוטות | שלישי | וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי |
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 פרוטות | 35 | 16.09.1951 | 14.03.1952 | 25 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 15 פרוטות | 36 | 16.09.1951 | 14.03.1952 | 25 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 40 פרוטות | 37 | 16.09.1951 | 14.03.1952 | 25 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי זיכרון > מילווה העצמאות

בול מילווה העצמאות
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אברם גיימז.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 80 פרוטות | 31 | 30.04.1951 | 15.08.1952 | 50 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי יובלות > תל אביב

בול תל אביב
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 40 פרוטות | 26 | 22.03.1951 | 31.10.1951 | 50 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי יובלות > הקרן הקיימת לישראל

בול הקרן הקיימת לישראל
בול הקרן הקיימת לישראל
בול הקרן הקיימת לישראל
מעטפת היום הראשון
מעטפת היום הראשון
(עם שבלים)
בולי הסדרה עוצבו בידי מעצבים שונים:
| ערך נקוב | שם המעצב |
| --- | --- |
15 פרוטות: אוטה וליש
25 פרוטות: אוטה וליש
80 פרוטות: וילי וולף וינד ו-וינץ סטרוסקי
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 פרוטות | 28 | 24.06.1951 | 15.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 25 פרוטות | 29 | 24.06.1951 | 15.06.1952 | 100 | 10 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 80 פרוטות | 30 | 24.06.1951 | 15.06.1952 | 75 | 5 | פוטוליטו | קו 14 |
בולי אירוע > הקונגרס הציוני ה-כ"ג

בול הקונגרס הציוני ה-כ"ג
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 80 פרוטות | 34 | 14.08.1951 | 15.03.1953 | 25 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
לקריאה נוספת

עלון בולי שרות, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בולי יום העצמאות השלישי, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בולי מועדים לשמחה ה'תשי"ב, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול מילווה העצמאות, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בולי הקרן הקיימת לישראל, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון בול הקונגרס הציוני ה-כ"ג, באתר התאחדות בולאי ישראל
הערות שוליים

↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 21-18.
1 2 3 4 5  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 18.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 19.
↑  בולי "מועדים לשמחה" תש"ח-תשט"ז, בתוך: בולים ובולאות, למרחב, 26/8/1955
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 21.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 20.
| בולי מדינת ישראל לפי שנת הנפקה |
| --- | --- | --- |
| 1948 - 1949 | 1948 • 1949 |  |
| 1950 - 1959 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| 1960 - 1969 | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970 - 1972 | 1970 • 1971 • 1972 |  |
ג'ק-או-לנטרן (קומיקס)

| --- | --- |

ג'ק-או-לנטרן השני, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Ghost Rider Vol.6 #11 מיולי 2007. אמנות מאת ארתור סוידאם
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Machine Man #19 (פברואר 1981)
 יוצרים:  טום ד'פאלקו סטיב דיטקו
 מידע
 שם אמיתי:  ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן סטיבן מארק לבינס דניאל ברקהרט מגוויר בק לבינס ג'ק-או-לנטרן השישי
 כינויים:  ג'ק המטורף, מר לבינס, הובגובלין, מיסטריו, הקוסם מארץ עוץ
 סטטוס:  לא פעיל (מקנדייל, סטיבן לבינס, ברקהרט, בק, לבינס) פעיל (השישי)
 כוחות:  מקנדייל: מתעמל אמן, הכשרה צבאית סטיבן לבינס: כוח, עמידות וסיבולת על אנושיים, שינוי צורה שטני, מניפולציית אש, צרחת הכפרה אחיו של לבינס: שינוי צורה שטני השישי: מתנקש מיומן, מטאטא מעופף, חרמש, סוכריות חומצתיות, נחיל רובוטים בצורת שד כולם: חליפה מיוחדת, פצצות דלעת
 חבר לשעבר בקבוצה:  השישי: ששת הפראיים, האוונג'רס המדהימים, סוכן של אדון הפשע מקנדייל: ששת המרושעים, חיל הנחתים של ארצות הברית, CIA סטיבן לבינס: צוות שלד, RAID, ת'נדרבולטס, עבד עבור לוציפר ודניס גולמבוסקי ברקהרט: ששת המרושעים
 דמויות קשורות
 משפחה:  מקנדייל: ג'ייסון פיליפ מקנדייל האב (אב) פטרישיה מקנדייל (אם, מתה) סטיבן לבינס: מרטין ופיליס לבינס (הורים, מתים) לבינס (אח) בק: קוונטין בק (בן דוד) השישי: בנט בראנט (אב מאמץ לא חוקי, מת)
ג'ק-או-לנטרן (באנגלית: Jack-o'-lantern, ג'ק-או-לנטרן) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. ג'ק-או-לנטרן הראשון הופיע לראשונה בחוברת Machine Man #19 מפברואר 1981, ונוצרה על ידי הכותב טום ד'פאלקו והמאייר סטיב דיטקו.
ג'ק-או-לנטרן הוא אלטר אגו אותו חלקו שש דמויות - ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן, סטיבן מארק לבינס ואחיו, דניאל ברקהרט, מגוויר בק וג'ק-או-לנטרן השישי. הדמות אינה נבל-על של גיבור אחד: בעוד מקנדייל, ברקהרט ובק מזוהים כאויביו של ספיידרמן, לבינס מזוהה כאויב כללי ביקום מארוול אך הופיע לראשונה נגד קפטן אמריקה, אחיו הופיע בהופעה אחת בלבד לצד הגובלין הירוק המקורי והשישי מזוהה כאויב של סוכן ונום.
ביוגרפיה בדיונית > ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן

סוכן ה-CIA לשעבר ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן הוא ג'ק-או-לנטרן המקורי. כאשר נזרק מה-CIA, הוא נעשה שכיר חרב עצמאי ולבסוף טרוריסט בתלבושת דמוית ג'ק-או-לנטרן. הוא נעשה אויב של ספיידרמן, ונעשה בעל ברית של הובגובלין. הוא נחשף כהובגובלין החדש, ולבסוף נכלא. בכלא, וזאת מחשש שמקנדייל יסגיר את עצמו, הובגובלין המקורי - רודריק קינגסלי - רצח את מקנדייל.
ביוגרפיה בדיונית > סטיבן מארק לבינס

ג'ק-או-לנטרן חדש, סטיבן מארק לבינס, נראה כפושע מקצועי ושותף של בלאקווינג. ביחד, השניים נאבקו בקפטן אמריקה והצטרפו לצוות שלד של גולגולת האדומה. בין היתר הוא נלחם בקרוסבונז ובדיימונדבאק, אותה לכד. בין דיימונדבאק ללבינס התפתח קרב אווירי, שהסתיים בכך שפלקון הביס את לבינס ושלח אותו לכלא הכספת. הוא ככל הנראה ברח, ועבד עבור דניס גולמבוסקי נגד הברדס. במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, לבינס גויס לצבא ת'נדרבולטס. הוא וג'סטר רדפו אחרי ספיידרמן, ונהרגו על ידי המעניש. במותו, לבינס הפך לצייד ראשים בשירות לוציפר, מה שהוביל לעימות עם גוסט ריידר. במהלך אירוע שלטון אפל, הרקולס צפה בלבינס בארבוס.
ביוגרפיה בדיונית > ג'ק המטורף

מיסטריו לשעבר, דניאל ברקהרט, קיבל מנורמן אוסבורן גרסה לתלבושת ג'ק-או-לנטרן, ציוד ושמו הבדוי של "ג'ק המטורף". תחת הוראותיו של אוסבורן, הוא חטף את ג'ון ג'יימסון, וחשף את ג'יימסון לכימיקלים ששיחקו במוחו. הוא נשלח להרוג את ג'יי ג'ונה ג'יימסון, והטיל עליו אימה על מנת שאוסבורן יקנה את הדיילי ביוגל. כמו כן, נרמז כי לו ולאשתו של ג'יימסון הייתה מערכת יחסים בעבר. יחסי העבודה של אוסבורן וברקהרט הסתיימו כאשר אוסבורן איבד את שפיותו לחלוטין. ברקהרט פנה למגוויר בק, בת-דודתו של קוונטין בק, מיסטריו המקורי. בק שכנעה את ברקהרט לחזור לזהות מיסטריו, בעוד הוא נעשה "ג'ק המטורף". השניים התעמתו עם ספיידרמן ודרדוויל בין היתר, וברחו. מאוחר יותר, פרנסיס קלום - לימים מיסטריו - קיבל את ציודו של מיסטריו מקינגפין. בתורו, קינגפין ציין כי הוא רכש את הציוד מג'ק-או-לנטרן.
ביוגרפיה בדיונית > אחיו של לבינס

באירועי "שלטון אפל", נראה כי למארק לבינס יש אח. אח זה קיבל יכולת לשינוי-צורה לדמות ג'ק-או-לנטרן משד, אך נתפס על ידי המשטרה. באמצעות מעמדו החדש, אוסבורן שחרר את אחיו של לבינס על מנת שזה האחרון יצטרף לצבאו.
ביוגרפיה בדיונית > ג'ק-או-לנטרן השישי

מאוחר יותר, ג'ק-או-לנטרן שישי נראה עובד עבור אדון הפשע. מאוחר יותר, מקורו של ג'ק-או-לנטרן נחשף: כילד, וזאת במהלך ליל כל הקדושים, הוא התחפש לג'ק-או-לנטרן ודפק על דלתו של אדון הפשע בזהותו האזרחית, בנט בראנט. בראנט חטף את הילד, גידל ואימן אותו להפוך לסוכנו. כמו כן, מתגלה כי בראנט שלח את הילד לרצוח את הוריו, ושהוא הרג את כל הקודמים אשר השתמשו בזהות זו. במאבק, ונום החדש פצע והשחית את פניו של ג'ק-או-לנטרן באמצעות רימון יד. לאחר שנאבק בונום פעם נוספת, ג'ק-או-לנטרן הכריז כי כעת ונום הוא אויבו המושבע. לאחר שהצטרף לקבוצת ששת הפראיים, הוא נכלא בכלא הרפסודה, והמשיך במעשיו כאשר שטף את מוחו של אחד העובדים ושלח אותו להתחזות לג'ק-או-לנטרן ולהילחם בונום. במהלך אירועי "אוונג'רס ואקס-מן: הציר", ג'ק-או-לנטרן גויס לקבוצת נבלי-העל של מגנטו, ונשלח להילחם בזקיפי סטארק של אונסלוט האדום. הוא הושפע מכישוף ההיפוך שהוטל על ידי דוקטור דום ומכשפת השני, והצטרף מחדש לקבוצה בהוראתו של סטיב רוג'רס, קפטן אמריקה לשעבר. כישוף ההיפוך בוטל על ידי דום, דוקטור וודו, אחיו של וודו בגופה של מכשפת השני והגולגולת האדומה.
הערות שוליים

↑  Machine Man #19
↑  The Amazing Spider-Man #254
↑  The Amazing Spider-Man #286
↑  The Amazing Spider-Man #289
↑  Spider-Man: Hobgoblin Lives #1
↑  Captain America #396-397
↑  Captain America #398
↑  Captain America #405-408
↑  Captain America #409
↑  Captain America #410
↑  The Hood #2-6
↑  Civil War #5
↑  Ghost Rider Vol.6 #8-11
↑  Incredible Hercules #129
↑  The Spectacular Spider-Man #241-248
↑  Spider-Man: Mysterio Manifesto #1-3
↑  Spider-Man and the Black Cat #6
↑  Dark Reign : Made Men #1
↑  Venom Vol.2 #1-2
↑  Venom Vol.2 #11
↑  Venom Vol.2 #2
↑  Venom Vol.2 #3-4
↑  Venom Vol.2 #17
↑  Venom Vol.2 #23
↑  Venom Vol.2 #39
↑  Magneto Vol.3 #11
↑  Avengers & X-Men: AXIS #2
↑  Avengers & X-Men: AXIS #3
↑  Avengers & X-Men: AXIS #6
↑  Avengers & X-Men: AXIS #9
גביע המדינה בכדורמים

| --- | --- |
 ענף:  כדורמים
 תאריך ייסוד:  1960
 ארגון מפעיל:  איגוד הכדורמים בישראל
 מספר מתמודדים:  כל קבוצות הכדורמים הרשומות באיגוד הכדורמים
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 זוכה:  הפועל קריית טבעון
 הכי הרבה זכיות:  הפועל גבעת חיים (18)
 מפעל מקביל:  הליגה הלאומית בכדורמים
 
גביע המדינה בכדורמים הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורמים הישראלי אחרי אליפות המדינה.
היסטוריה

הפועל גבעת חיים - היא שיאנית הזכיות בגביע, 18 פעמים.
בשנת 1986 זכתה אס"א תל אביב בגביע, והפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בגביע המדינה בעודה נמצאת בליגת המשנה.
הפועל תל אביב מחזיקה בשיא זכיות רצופות בגביע המדינה- 6.
מעונת 1959/60-1964/65
זכיות בגביע לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- |
| הפועל גבעת חיים | 18 | 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1974/1975, 1977/1978, 1978/1979, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1984/1985, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1991/1992, 1992/1993 |
| הפועל קריית טבעון | 17 | 1976/1977, 1979/1980, 1983/1984, 1993/1994, 1995/1996, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2010/2011, 2014/2015, 2016/2017, 2022/2023 |
| אס"א תל אביב | 9 | 1985/1986, 2001/2002, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 2011/2012, 2015/2016, 2017/2018, 2023/2024 |
| הפועל תל אביב | 8 | 1959/1960, 1960/1961, 1961/1962, 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1968/1969, 1969/1970 |
| הפועל גוש זבולון | 7 | 2009/2010, 2012/2013, 2013/2014, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 |
| מכבי קריית אונו | 4 | 1989/1990, 1990/1991, 1994/1995, 1996/1997 |
| ברית מכבים עתיד | 1 | 1975/1976 |
| כדורמים בישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| תחרויות | ליגת העל בכדורמים • גביע המדינה |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • נבחרת הנשים |  |
| מועדוני כדורמים ישראליים | אס"א תל אביב • הפועל קריית טבעון • הפועל גוש זבולון • הפועל גבעת חיים • הפועל פתח תקווה • הפועל איתן ירושלים • הפועל בית יצחק • הפועל שמיר/גליל עליון • הפועל עמק הירדן • הפועל יקנעם • מכבי חיפה |  |
גביע מרידיאן

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1997
 תאריך פירוק:  2007
 ארגון מפעיל:  אופ"א   CAF
 מספר מתמודדים:  2
 יבשת:  אירופה   אפריקה
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ספרד (3)
 
גביע מרידיאן היה טורניר כדורגל שמארגנות אופ"א ו-CAF לקבוצות נוער מאירופה ומאפריקה. הטורניר נוסד ב-1997 והוא התקיים אחת לשנתיים.
בשנת 2007 הפך הטורניר למפגש דו-משחקי בין נבחרת אירופה לנבחרת אפריקה. במהדורת הטורניר הראשונה במתכונתו החדשה, זכתה בו נבחרת אירופה לאחר ניצחון 1-6 במשחק הראשון ו-0-4 במשחק השני.
הזוכות

2007 - נבחרת אירופה
2005 -  צרפת
2003 -  ספרד
2001 -  ספרד
1999 -  ספרד
1997 -  ניגריה