stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאסלדאן
תולדות הכפר

באזור הכפר ישנם ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הנחושת וכן מתקופת האימפריה הרומית. קיומו של הכפר מצוין לראשונה במסמכים היסטוריים משנת 1067, אז הוקם במקום מנזר. באותה תקופה התיישבו באזור ככל הנראה בני שבטים פצ'נגים שפלשו מאזור מרכז אסיה. במסמכים משנת 1399 הוזכר הכפר בשם לדה (Lada). מקור השם אינו ברור, אך יש הסבורים שמקורו במילה ההונגרית "ארגז" (Láda).
בתקופת כיבוש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית הידלדלה אוכלוסיית הכפר, אך לאחר תקופה זו שבה וגדלה. בשנת 1736 נבנתה בכפר כנסיית אבן.
בשנת 1828 שונה שם הכפר ללדאן (Ladány) והקיסר פרנץ השני אישר קיומם של ירידים שנתיים בכפר. לקראת סוף המאה ה-19 חובר הכפר לרשת מסילת הברזל הארצית. בשנת 1910 ניתן לכפר שמו הנוכחי.
אתרים בעלי חשיבות

בשנת 1808 הוקם בכפר פסל לזכרו של יאן מנפומוק. כמו כן קיימים בכפר כנסייה קתולית שנבנתה ב-1840 בסגנון נאו קלאסי ופסלים נוספים לזכר אישים שונים, בעיקר קדושים נוצרים.
קהילה יהודית

בראשית שנות ה-40 היו ביאסלדאן פחות ממאה יהודים, מבין כ-9,000 תושבי העיירה, והקהילה הייתה נאולוגית.
עם כיבוש הונגריה על ידי גרמניה, במרס 1944, נצטוו היהודים לשאת טלאי צהוב. במאי הצטוו יהודי העיירה וכן יהודי עיירה סמוכה לעבור לגטו, משם הועברו בהמשך החודש לגטו יאסברן. ביוני גורשו גם משם, ובתחילת יולי גורשו לאושוויץ ונרצחו.
ילידי המקום

אנדור גלאובר (1910 – 1983) היה רופא יהודי-הונגרי, כירורג אורתופד, פרופסור באוניברסיטה,
יאנובייץ

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  פולאווי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  949 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°19′00″N 21°52′00″E﻿ / ﻿51.31667°N 21.86667°E﻿ / 51.31667; 21.86667 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטייאנובייץ(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטייאנובייץ(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהיאנובייץ(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהיאנובייץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יאנובייץ (בפולנית: Janowiec) הוא כפר בפרובינציית לובלין, מזרח פולין. הוא שוכן כ-12 ק"מ דרומית מערבית לפולאווי. ו-49 ק"מ ממערב לבירה האזורית לובלין. הכפר מונה כ-1,000 תושבים כיום.
יאנובייץ נוסדה כישוב עירוני על בסיס זכויות מגדבורג בשנת 1537. במאה ה-16 היה הייתה בעלות משפחת האצולה הפולנית ליוארט ושלט בה אנדז'יי פירליי. הוא קיווה להפוך אותה לתחנת מעבר לסחורות מפולין קטן לשלזיה, אך תוכנית זו לא יצאה אל הפועל. במאה ה-17 נבנתה בעיר כנסייה ובתוכה בית חולים. במאה ה-19 ליאנובייץ סבלה משפל כלכלי ובשנת 1870 איבדה את מעמדה כעיר.
הקהילה היהודית

היהודים הגיעו ככל הנראה ליאנובייץ במאה ה-14, הם הוזכרו לראשונה ברשומות היסטוריות משנת 1571 וככל הנראה הגיעו מקז'ימייז' דולני, הכפר הסמוך. במחצית השנייה של המאה ה-16 קיבלו היהודים אוטונומיה דתית שכללה שיפוט, חינוך ופולחן. בשנת 1580 ליהודים ניתנה הזכות לקנות קרקעות ומבנים בעיר, וגם ניתנה להם האפשרות לסחור, לבצע מלאכה וליצור משקאות אלכוהוליים. אך מנגד ליהודים לא הייתה אזרחות בעיר ולא ניתנה להם הזכות להצביע. במחצית הראשונה של המאה ה-17 השתתפו הסוחרים היהודים מיאנובייץ בסחר תבואה, שעווה ובד לגדנסק וייבאו עגבניות, תבלינים, יין וחומץ.
בשנת 1655 אישר לראשונה, יז'י סבסטיאן לובומירסקי (אנ'), השליט החדש של העיר, להעניק זכויות נוספות ליהודי יאנובייץ והסדיר את מצבם המשפטי. הוא התיר ליהודים לסחור במגוון סחורות בחופשיות, כמו גם למכור יין ובירה. היהודים היו מחויבים לשלם מס זהה לנוצרים. לובומירסקי פטר את היהודים מהשתתפות חובה בתיקון כבישים ורחובות והדגיש כי היהודים החיים על אדמתו הם תחת חסותו המיוחדת. במידת הצורך, הוא חייב את הרשויות המקומיות ואת הפקידים המקומיים להעניק כל עזרה ליהודי יאנובייץ ולהגן עליהם.
בסוף המאה ה-18 הייתה העיירה יאנובייץ במצב כלכלי טוב יחסית. רוב התושבים הנוצרים עסקו בחקלאות והיהודים עסקו במסחר וניהלו את כל הפונדקים בעיירה. יהודים רבים שהיגרו מאוקראינה התיישבו ביאנובייץ. בשנים 1765–1790 התגוררו בעיר כ-175 יהודים והם החזיקו בבעלותם 53 מבנים, כולל בית הכנסת. מלבד בית כנסת בינוביץ היה בית מדרש, משחטה ובית קברות יהודי.
בית-כנסת ביאנובייץ נבנה במקום כבר במאה ה-16. הוא היה מבנה מפואר מאבן אשר שימש את הקהילה היהודית בעיירה. קירות ארון הקודש היו מעוטרים בציורי קיר מרהיבים של ציפורים, דגים וחיות אשר היו שזורים בקטעי כתבי הקודש ונשמרו היטב עד הריסתם עם הפלישה הנאצית לאחר כיבוש פולין. באוקטובר 1940 הציתו הנאצים את בית הכנסת, שרפו ספרים ומסמכים יקרים.
בשנת 1827 התגוררו בעיר יאנובייץ 300 יהודים, המהווים 33 אחוז מכלל תושבי העיר. ב־1862, היהודים זכו בשוויון זכויות חלקי בממלכת פולין. על פי הרישומים במרשמי הקהילות, במחצית הראשונה של המאה ה-19, רוב היהודים ביאנובייץ סחרו בבקר, עור, מלח, עץ, קמח, צמר, דגנים, תבלינים ומזון ואף היו הבעלים של טחנות רוח.
בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, הייתה יאנובייץ דוגמה לעיר קטנה שבה התגוררו נוצרים ויהודים זה לצד זה. המרחב העירוני של יאנובייץ' בלטו לעין שני מבני דת: בית כנסת וכנסייה.
הקהילה היהודית > השואה

העיירה הממוקמת על הגדה השמאלית של נהר הוויסלה הייתה חלק ממחוז ראדום, שהפך מיד אחרי הכיבוש הנאצי לשטח בשליטת גנרלגוברנמן. כבר מאוקטובר 1939, כחודש אחרי הפלישה הנאצית, נשלחו יהודי העיירה לעבודות כפייה. בחודש נובמבר יצא צו שחייב כל יהודי לענוד על זרועו סרט שעליו עם מגן דוד. כל העסקים היהודיים סומנו במגן דוד. העיר קלטה פליטים ממערב פולין ובאמצע 1940 כבר ישבו בה 800 יהודים. באוקטובר 1940 הציתו הנאצים את בית הכנסת, שרפו ספרים ומסמכים יקרים והרסו את בית הקברות היהודי.
בשנת 1940, הוקם ביאנובייץ גטו אשר השתרע על שטח העיירה כולה. באביב 1940 נסגר הגשר בפולאווי לתנועה אזרחית והדרך היחידה לחצות את הנהר עברה בין יאנובייץ לקז'ימייז'. עד מהרה התיישבו באזור זה פליטים רבים שרצו לחצות את הגבול בין מחוז ראדום לבין מחוז לובלין.
במחצית השנייה של 1941 החמיר מצב היהודים ביאנובייץ. העיירה הייתה מאוכלסת יתר על המידה, אנשים סבלו מרעב, התפשטו מגפות והיה מחסור קשה במוצרים. במאי 1941 הוקמה במקום ועדה ובהמשך אגודה יהודית שתיאמה פעולות צדקה בעיר. נוסף על כך, ביוזמתם של צעירים מיאנובייץ, הוקם בעיירה מטבח זול, ששימש לבישול ארוחות לאנשים הנזקקים ביותר בכל יום. לקראת סוף יולי הוקם גם בית חולים למחלות זיהומיות. הגטו המשיך לקלוט פליטים יהודים ובאמצע 1942 שהו בו 1,200 יהודים.
בסוף אוגוסט 1942 החליטו שלטונות המשטרה של מחוז ראדום לחסל את הגטו. ראשית, היהודים נשלחו לעבודות כפייה במחנות עבודה באזור. ב-29 בספטמבר 1942 נשלחו רובם המכריע של יהודי יאנובייץ, יחד עם תושבי הגטו בזבולן, למחנה ההשמדה טרבלינקה.
לקריאה נוספת

מ. צאנין, יונובצה בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 50–54 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
הערות שוליים

1 2 3 4  History | Virtual Shtetl, sztetl.org.pl
↑  פנקס הקהילות 6, פרק רביעי: בתי כנסת בארוקיים, עמוד 47-48.
↑  יאנובייץ JANOWIEC | מרכז מורשת יהדות פולין, באתר moreshet.pl (ארכיון)
↑  JANOWIEC, www.swietokrzyskisztetl.pl (בפולנית)
1 2  סבסטיאן פיונטקובסקי (פול') ומרטין דין (אנ'), יאנובייץ על הוויסלה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 230–231), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge563585
טאדאיוש סורוקה

טאדאיוש סורוקה (בפולנית: Tadeusz Soroka, נולד ב-1923, שנת פטירה לא ידועה) חסיד אומות העולם בפולין, היה נוצרי קתולי. הציל במלחמת העולם השנייה 9 יהודים, על ידי העברתם והברחתם באופן בלתי חוקי מגטו גרודנה לגטו וילנה בעת עבודתו בתחנת רכבת.
קורות חיים

טאדאיוש סורוקה חי בעיר גרודנה. אמו נפטרה כשהיה צעיר ואחיו נשלח לעבודות כפייה למען הנאצים. הוא נותר בגרודנה, חי חיי עוני ועבד בתחנת הרכבת בעיר זו.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

טדאיוש נהג לעבור בסמוך לגטו גרודנה ולתת ליהודים אוכל ובגדים.
אהרון דרמן, יהודי מגטו גרודנה שכל משפחתו נספתה כבר בשלב זה, עבד בעבודות פרך בגטו במסגרתן נדרש לתקן את חומת הגטו מבחוץ. באופן זה הוא וטדאיוש נפגשו.
בפברואר 1943 טדאיוש הבחין בהגעת תגבורת של חיילים נאצים רבים לעיר, ובעקבות זאת הציע לאהרון שיסתיר אותו, מחשש שהולכת להתבצע אקציה ואהרון ישלח להשמדה בטרבלינקה.
אהרון אמר לטדאיוש שלצערו אין לו שום דבר שיוכל לתת לו בתמורה למעשה ההצלה, אך טדאיוש ענה לו: "אני לא צריך את כספך. אני רוצה לעזור לך."
אהרון סיפר על טדאיוש לבת זוגו ליסה נוסבאום ומשפחתה.
משפחת נוסבאום נלקחה לגטו בעיר סלונים, ובאקציה ההמונית שהתרחשה שם ביולי 1942 מתו אמה ואחותה של ליסה.
ליסה, אביה הירש נוסבאום ואחיה הצעיר ברוסייק נוסבאום (שלימים שינה את שמו לרוברט נס) ברחו לגטו גורודין, ושם הכירה ליסה את אהרון דרמן, שיהפוך לבן זוגה.
הוחלט כי הירש וברוסייק ימלטו ראשונים מן הגטו בעזרת טדאיוש, ולאחריהם ימלטו ליסה, אהרון וחברו של אהרון רובין לורן.
בפברואר 1943, ברוסייק הצעיר בן ה-13, נמלט מהגטו על מנת ליצור קשר עם טדאיוש. הוא פגש את טדאיוש בבית אחותו, וסיכם עמו שימלטו ביום שלישי הקרוב. בחוזרו אל הגטו על מנת להודיע על ההחלטה למשפחתו ולהימלט לאחר מכן, נתפס ברוסייק והוחזר אל הגטו.
למחרת ברחו ברוסייק ואביו הירש לבית אחותו של טדאיוש. באותו היום טדאיוש לא נמצא בבית, אך יום למחרת הוא לקח אותם ונמלט איתם ברכבת. השניים הגיעו לגטו וילנה בשלום.
לאחר שנמלטו, הגיע זמן ההמלטות של ליסה, אהרון, רובין, ובן דודו של רובין וחברו שהצטרפו.
ליסה, בת 16, בלונדינית עם עיניים כחולות, נראתה כגויה והצליחה בזכות מראה זה לברוח מהגטו ולהגיע לביתה של אחותו של טדאיוש. טדאיוש והיא דנו שם על פרטי הבריחה שהתרחשה בראשון הקרוב לאחר מכן.
בלילה של ה-6 במרץ 1943 נמלטה החבורה מהגטו והגיעה אל תחנת הרכבת.
טדאיוש לא הסכים לקחת את החבורה הגדולה של האנשים מחשש שיתגלו, ובשל כך נאלצו בן דודו של רובין וחברו לחזור אל הגטו. הם ככל הנראה נהרגו באקציה שהתרחשה בגטו ימים ספורים לאחר הבריחה המתוארת.
ליסה, אהרון, רובין וטדאיוש קפצו על רכבת נוסעת מלאה בגרמנים, והסתתרו על הגג במהלך הנסיעה לעבר וילנה. ליסה כמעט איבדה מאחז ונפלה מהרכבת, אך טדאיוש הציל אותה ואחז בידה עד שבאו רובין ואהרון ועזרו לו למשוך אותה לגג הרכבת.
טדאיש הביא להם אוכל ושתייה חמה, ונשאר איתם על גג הרכבת עד שהגיעו לווילנה.
בהגיעם לווילנה, קפצו הנמלטים מהרכבת עוד לפני שעצרה בתחנה. טדאיוש ליווה אותם לגטו וילנה, וחזר לגרודנה.
יומיים לאחר מכן התבצעה אקציה בגטו גרודנה ועד ה-13 במרץ 1943 כל יהודי גרודנה נשלחו לטרבלינקה ולגטו ביאליסטוק, והמושל הנאצי בעיר הכריז עליה כ-"יודנריין".
טדאיוש הציל ארבעה אנשים נוספים, ביניהם לטק שניידר ולזר סלצמן שלאחר הגיעם לגטו וילנה ברחו ליער הסמוך לגטו והפכו לפרטיזנים. שניהם מתו בקרב נגד הנאצים ב-1944.
לאחר המלחמה

טדאיוש נישא, ונולדו לו 4 ילדים. הוא המשיך לחיות בפולין.
בני הזוג אהרון וליסה דרמן, שנישאו בתום השואה ועברו להתגורר בארצות הברית, ורובין לורן, שעבר לארצות הברית ונישא שם, חיפשו אחר טדאיוש שנים רבות. בסתיו 1981 איתרו אותו במקום מגוריו בפולין, והזמינו אותו לארצות הברית.
הוא נעתר לבקשה ונסע לפוגשם, והם זכו לפגוש אותו ולהכיר לו תודה.
בעקבות המפגש, מספר כתבות על פעילויותיו של טאדיוש נכתבו בעיתונים בארצות שונות, באחת הכתבות בשם "מעשה טוב" לעיתון reader בשיקגו אמר טדאיוש: "לא עשיתי דבר הירואי בחיי מלבד גידול ארבעת ילדי. לא עשיתי דבר מיוחד, רק פעלתי לפי דתי, ואני ממשיך בכל עד היום".
הכרה והנצחה

בעקבות המפגש של בני הזוג דרמן ורובין לורן עם טדאיוש, הגישה ליסה בקשה ליד ושם להכיר בטדאיוש כחסיד אומות העולם.
ב-10 בספטמבר 1984 הוענקה לטדאיוש תעודת חסיד אומות העולם, וניטע עץ למענו ביד ושם.
הערות שוליים

1 2 3  מאמר לעיתון רידר, "מעשה טוב" 1984
↑  the path of the righteous- ספריית הקונגרס האמריקאי
1 2 3 4  מבוסס על תיק חסיד אומות העולם, עדות של ליסה נוסבאום
↑  מבוסס על תיק חסיד אומות העולם, עדות של רוברט נס
↑  מבוסס על תיק חסיד אומות העולם, עדות של רובין לורן
↑  מבוסס על תיק חסיד אומות העולם
יואניס מרנגוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1901 
 פטירה:  1989 (בגיל 88 בערך) 
 מדינה:  יוון 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (7 במרץ 2010) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יואניס מרנגוס
 
יואניס מרנגוס (ביוונית: Ιωάννης Μαραγκός;‏ 1910 – 1 בינואר 1989) היה כומר ישועי יווני, מחסידי אומות העולם, שתרם להצלת היהודי ג'רארדו סאיאס - ממוות בידי הנאצים.
פעילות במהלך השואה להצלת יהודים

ג'רארדו סאיאס (Τζεράρντο Σαιασ) נולד בסלוניקי בשנת 1932. כאשר היה בן תשע, בעקבות כיבוש יוון על ידי הנאצים, בדומה לכל הילדים היהודים גם ג'רארדו נאלץ לפרוש מבית הספר. למשפחתו הייתה אזרחות איטלקית, ולכן בני המשפחה בחרו לברוח לאתונה - שהייתה תחת השלטון האיטלקי במאי 1942, כאשר הגרמנים הגבירו את רדיפת היהודים. בספטמבר 1943 עם הכיבוש הגרמני של יוון כולה, משפחת סאיאס בחרה להתפצל: אביו של ג'רארדו, קרולוס, התחבא בכפר אוקסיליתוס באי אוויה, שהיה בשליטת תנועת ההתנגדות 'אלאס'. אמו סול, התחבאה יחד עם משפחה נוספת. בעזרת כומר קתולי שהיה ממכרי האב, פגש ג׳רארדו את הכומר הישועי יואניס מרנגוס, שכיהן בכנסיית דיוניסוס הקדוש והסכים להחביא את ג'רארדו במנזר שלו. מרנגוס הבטיח להורים כי בנם יוחזר לחיק המשפחה לכשההורים ישרדו את התקופה הקשה. אם ההורים לא ישובו, יגדל ג'רארדו כישועי. ג'רארדו נלקח לקהילה הישועית בבית מספר 28 ברחוב מיכאיל וודה שבאתונה. לשוהים במקום הוא הוצג כאחיינו של מרנגוס, ושמו - יואניס וומווקאריס. הוטל עליו לשמש כנער מזבח. ג'רארדו שהה במנזר במשך שנתיים, ושם הוענקו לו חינוך כללי, שיעורי מתמטיקה והדרכה רוחנית. מלבד מרנגוס, רק נזיר אחד נוסף בשם ניקולאוס קסנתקיס, ידע על היותו של ג'רארדו יהודי.
לאחר המלחמה

עם תום המלחמה, ג'רארדו הוחזר, למורת רוחו, להוריו. בני המשפחה המשיכו לשמור על קשר עם מרנגוס, וכאשר בנם התבגר, הרשו לו לבקר במנזר באופן קבוע. מרנגוס ביקר גם הוא את ג'רארדו ואת משפחתו בביתם ואף נכח בכל חגיגות המשפחה, כגון חתונתו של ג'רארדו, חגיגת בר המצווה של בנו וחגיגת בת המצווה של בתו.
יואניס מרנגוס נפטר ב-1 בינואר 1989.
הכרה והנצחה

מרנגוס הוכר כחסיד אומות העולם ב-7 במרץ 2010 ושמו הונצח על לוח כבוד בחורשת חסידי אומות העולם ביד ושם.
הערות שוליים

↑  יואניס מרנגוס, באתר יד ושם (אנגלית)
↑  הערך מבוסס על תיק חסידי אומות עולם בארכיון יד ושם מספר M.31.2/11774
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יואניס מרנגוס".
ולורנט

| --- | --- |

לוגו המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  2 ביוני 2020
 סוגה:  משחק יריות טקטי, משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  Riot Games
 הוצאה לאור:  Riot Games
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  רוסית, טורקית, יפנית, אנגלית, ערבית, גרמנית, סינית, פולנית, צרפתית, קוריאנית, ספרדית, פורטוגזית, ספרדית 
 הפצה:  Riot Games
 עיצוב:  טרוור רומלסקי   סלווטור גרזו   מובי פרנק
 הערות:  מערכת הפעלה מינימלית: Windows 7   מערכת הפעלה מומלצת: Windows 10
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Unreal Engine 4
 מצבי משחק:  מרובה משתתפים
 דירוג:  T ‏(ESRB)   16 ‏(PEGI)
 פלטפורמות:  Microsoft Windows
 מדיה:  הורדה דיגיטלית
 דרישות מערכת
 מעבד:  מינימום: Intel Core 2 Duo E8400   מומלץ: Intel Core i5-4460
 זיכרון:  מינימום: 4GB   מומלץ: 8GB
 כרטיס מסך:  מינימום: Intel HD Graphics 3000 עם זיכרון וידאו של 1GB   מומלץ: Nvidia Geforce GTX 1050 Ti עם זיכרון וידאו של 2GB
 מקום פנוי:  30GB
 מערכת קול:  תומכת ב-DirectX
 בקרים:  מקלדת ועכבר
 
 playvalorant.com
 
ולורנט (באנגלית: Valorant, מסוגנן כ-VALORANT) הוא משחק וידאו חינמי מרובה משתתפים מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח והופץ על ידי Riot Games למערכת ההפעלה Microsoft Windows ב-2 ביוני 2020. המשחק יצא לאור כגרסת בטא סגורה ב-7 באפריל בטרם יציאת הגרסה המלאה. המשחק מבוסס על משחק קבוצתי ואיזון בין הדמויות השונות. ולורנט מבוסס על משחקים תחרותיים מאותה הסוגה, כמו Counter-Strike: Global Offensive ו-Overwatch.
משחקיות > מצבי משחק

חובבני (Unrated) – במצב המשחק הזה ישנן שתי קבוצות, כאשר כל קבוצה מונה חמישה שחקנים. קבוצה אחת מתחילה בתור הקבוצה התוקפת, והשנייה בתור הקבוצה המגינה כאשר על הקבוצה התוקפת, שברשותה יש פצצה, להטמין את הפצצה באחד מהקומות שנקבעו מראש במשחק (מקומות אלו נקראים "אתרים" - "Sites", בכל מפה יש 2 אתרים חוץ מHaven שבו יש שלושה). לפי איכות המשחק של אותו שחקן באותו סיבוב, השחקן מקבל כסף, שאיתו הוא יכול לקנות כלי נשק ומגנים, והוא נעזר בהם כדי לנצח. שנקרא מצב המשחק הזה אינו תחרותי, כלומר לא עובד לפי שיטת דירוג כלשהי, והקבוצה המנצחת היא הראשונה להגיע ל-13 סיבובים (כאשר לאחר 12 הסיבובים הראשונים הקבוצה שתקפה עוברת להגנה ולהפך).
תחרותי (Competitive) – מצב המשחק הזה דומה למצב החובבני, פרט לכך שהוא מבוסס על רמות - הרמה של השחקן נקבעת על פי יכולותיו וכך גם הסיבובים עצמם מתוכננים כך ששחקנים ישחקו כנגד שחקנים באותה הרמה. הרמות במצב המשחק הזה (בסדר עולה ברמתן) הן: Iron, Bronze, Silver, Gold, Platinum, Diamond, Ascendant, Immortal, Radiant. כל רמה (חוץ מהרמה הגבוהה ביותר) מורכבת משלוש תת-רמות, כאשר עולים ויורדים ביניהן לפי מאזן הניצחונות ולפי ביצוע השחקן באופן אישי במשחק.
Spike rush - מצב משחק הדומה ברובו למצב המשחק unrated, אלא שבו הקבוצה המנצחת הראשונה להגיע ל-4 סיבובים. בנוסף, כל השחקנים מקבלים את אותו נשק ויש נקודות (נקראות במשחק "orbs") שניתן לאסוף ולקבל תוספות כגון: שדרוג נשק, תוספת חיים, או לקבל את היכולת המיוחדת של אותה דמות.
Deathmatch - מצב המשחק מסוג "free for all", כלומר אין קבוצות וכל שחקן לעצמו. כאשר מתחיל המשחק כל שחקן יכול לקנות לעצמו נשק לבחירתו, ולנסות להשיג כמה שיותר הריגות, השחקן הראשון שמגיע ל-40 הריגות, או עם מספר ההריגות הגבוה ביותר אחרי 9 דקות מנצח.
Escalation - מצב משחק דמוי "Free for all" אך בקבוצות. לכל קבוצה יש נשק גלובאלי ועם כל הריגה הנשק משתנה.
Replication - מצב משחק בעל חוקים דומים למצב הUnrated, אך כל הדמויות של הקבוצה זהות, הכסף זהה אצל כל המשתתפים למשך כל הסיבובים והמטרה היא להיות הקבוצה הראשונה שמנצחת 5 סיבובים.
דמויות > דמויות התקפה

ג'ט (Jett) - סוכנת דרום קוריאנית שמסוגלת לכשף רוח. יכולת זו נותנת לה תנועה דינאמית ברחבי המפה.
פיניקס (Phoenix) - סוכן בריטי שמסוגל לכשף אש. משתמש ביכולות אלו לחסום פריצות של אויבים, לעוור אותם ועוד.
רייז (Raze) - סוכנת ברזילאית שמתמתחה בחומרי נפץ. ביניהם רובוט שמסוגל לאתר אויבים ולתקוף אותם, רימון יד, ומשגר רקטות.
ריינה (Reyna) - סוכנת מקסיקנית שמסוגלת לצרוך נשמות כדי להחיות את עצמה או להיעלם לזמן קצר.
יורו (Yoru) - סוכן יפני שמסוגל לחצות בין ממדים. יכולת זו נותנת להשתגר בין מקומות, לעוור את אויביו ואפילו להפוך לבלתי נראה לזמן קצר.
נאון (Neon) - סוכנת פיליפינית שמסוגלת להשתמש בחשמל. יכולת זו נותנת לה אפשרות לרוץ במהירות, להמם אויבים ואף לחשמל אותם.
אייסו (Iso) - סוכן סיני שמשתמש באנרגיה רדיאנטית כדי לבנות לעצמו מגן חסין כדורים, להחליש אויבים ואף לשלוח את עצמו ועוד אויב אחד לזירה מיוחדת לקרב עד המוות.
דמויות > דמויות שליטה

ברימסטון (Brimstone) - סוכן מארצות הברית עם גישה לכלי נשק אוויריים, ביניהם ענני עשן וקרני לייזר.
אומן (Omen) - סוכן שמתמחה בחומר אפל, הוא מסוגל לתעתע באויביו, להשתגר ממקום למקום, ולזרוק ענני עשן.
וייפר (Viper) - סוכנת מארצות הברית שמתמחה בחומצה ובחומרים רדיו-אקטיביים, מסוגלת לחסום את שדה הראייה של אויביה, עם חומה וענן של חומצה, כמו כן גם לזרוק חומצה על הקרקע כדי לפגוע באויביה.
אסטרה (Astra) - סוכנת מגאנה שמשתמשת בכוכבים לטובתה. כל כוכב יכול להפוך לענן עשן, פיצוץ שפוגע באויבים וגם שדה גרביטציה שמושך אותם.
הרבור (Harbor) - סוכן הודי, שמסוגל לכשף מים. יכולת זו נותנת לו לבנות חומות, גלים עצומים של מים שמאיטים אויבים, ואף להמם אותם.
קלוב (Clove) - סוכנת מסקוטלנד, בריטניה, שמשתמשת בפרפרים כדי לחסום את שדה הראייה של אויביה, להחליש אותם, ואף לחזור לתחייה אחרי המוות.
דמויות > דמויות הפעלה (יוזמה)

סובה (Sova) - סוכן רוסי שמתמחה בחץ וקשת. יכול לירות חץ חשמל שפוגע באויביו, וגם חץ סיור שעוזר לו לראות את אויביו.
בריץ' (Breach) - סוכן שוודי עם זוג ידיים מכניות. בטכנולוגיה זו הוא מסוגל להמם את האויב דרך קירות, לעוור אותו, ואף להרוג אותו.
סקיי (Skye) - סוכנת אוסטרלית שמשתמשת בקמיעות של חיות. ביניהם קמיע של ציפור שמסוגל לעוור אויבים, קמיע של זאב טסמני שמסוגל להמם אויבים וקמיע של שלושה זאבים שצדים את האויב ברחבי המפה.
קאי או (Kay/o) - סוכן רובוטי שמתמחה בטכנולוגיה. הוא משתמש בזה כדי לזרוק פצצות, פצצות עיוור, סכין שמנטרלת יכולות של אחרים ולחזור לחיים אחרי שהוא מת.
פייד (Fade) - סוכנת טורקית שמשתמשת בפחד וסיוטים. היא משתמשת ביכולת זאת בכדי להשיג מידע על אויביה, להמם אותם, ולהדביק אותם לקרקע.
גקו (Gekko) סוכן מלוס אנג'לס, ארצות הברית, שמשתמש ביצורים צבעוניים לטובתו. הוא מסוגל להמם את אויביו, לעוור אותם, וגם לנטרל או לטמון את הפצצה מבלי להתקרב אפילו לאזור ההטמנה.
טג'ו (TEJO) יועץ מודיעין ותיק מקולומביה, מערכת ההדרכה הבליסטית של טג'ו לוחצת על האויב לוותר על הקרקע שלו - או על חייהם. התקיפות הממוקדות שלו מחזיקות את היריבים מאיזון ומתחת לעקב שלו
דמויות > דמויות הגנה

סייג' (Sage) - סוכנת סינית שמסוגלת לכשף קריסטלים או קרח. היא משתמשת בזה להחיות את חבריה לקבוצה, לבנות חומות ולהאט את אויביה.
סייפר (Cypher) - סוכן מרוקאי שמסוגל לאסוף מידע על אויביו על ידי שימוש במצלמות אבטחה, תיל ממעיד ובטכנולוגיות אחרות.
קילג'וי (Killjoy) - סוכנת גרמנייה שמתמחה בהנדסת רובוטים. בין מכונותיה מכונת ירייה אוטומטית, ובוט אזעקה שמאתר אויבים קרובים.
צ'יימבר (Chamber) - סוכן צרפתי שמעצב נשקים. באמתחתו קלפים משוכללים שמסוגלים להפוך למשגרים (טלפורטרים) ומלכודות קטנות. כמו כן גם רובה צלפים ואקדח משופרים שרק לו יש גישה להם.
דדלוק (Deadlock) - סוכנת נורווגית שמתמחה בטכנולוגיית ננו-חוטים. בין מכשיריה נמנים קירות בלתי נראים, פצצות ננו-חוטים, ומערכת אזעקה משוכללת המתבססת על שמע.
וייז (Vyse) - סוכנת שמשתמשת במתכת נוזלית כדי לעוור, ללכוד ואף לפרוק את האויבים מנשקיהם לזמן קצר.
ביקורת

באתר IGN המשחק קיבל ציון של 9/10 וכותב המאמר כתב עליו: "אני רוצה לשחק בו עד שלא יישאר במה עוד להשתפר".
באתר GameSpot המשחק קיבל ציון של 7/10.
ביקורת > המחלוקת לגבי תוכנת האנטי-צ'יט במשחק

המשחק משתמש בתוכנת אנטי-צ'יט (הגנה מפני רמאויות במשחק) בשם Vanguard, הנחשבת שנויה במחלוקת עקב העובדה שהיא נעזרת במנהל התקן שרץ ברמת הליבה (Kernel-mode driver) ובאמצעותו מקבלת גישה מוחלטת למערכת המחשב. מגזין המחשוב OSNews, שמתמחה במערכות הפעלה, הביע את דאגתו מכך שRiot, וחברת האם, החברה הסינית Tencent (המשתפת פעולה עם הממשל הקומוניסטי הסיני), ישתמשו בתוכנה זו כדי לרגל אחרי שחקנים, וכן כי האקרים יכולים לנצל לרעה את מנהל ההתקן על מנת לקבל שליטה על מערכות מחשוב. Riot הכחישה דיווחים אלו ואף עודדה שחקנים לדווח על פרצות אבטחה, במידה ויתגלו כאלו.
הערות שוליים

↑  Entertainment Software Rating Board‏, Valorant for Windows PC Rating (באנגלית)
↑  Pan European Game Information‏, Valorant Rating (באנגלית)
↑  Valorant Review - A Valiant Effort, GameSpot (באנגלית אמריקאית)
↑  Riot Games, maker of League of Legends, installs rootkit with their new hit game Valorant – OSnews, www.osnews.com
↑  Riot Games' Free-to-Play FPS Valorant Criticized for Kernel-Based Anti-Cheat Software, Riot Denies Spying, Niche Gamer, ‏2020-04-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kyle Orland, Ring 0 of fire: Does Riot Games’ new anti-cheat measure go too far?, Ars Technica, ‏2020-04-14 (באנגלית אמריקאית)
לאו סמיט

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1900 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  30 באפריל 1943 (בגיל 42) סוביבור, רפובליקת פולין 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריום ואן אמסטרדם 
 שפה מועדפת:  הולנדית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאופולד "לאו" סמיט (בהולנדית: Leopold (Leo) Smit;‏ 14 במאי 1900 – 30 באפריל 1943) היה מלחין יהודי-הולנדי שנרצח במהלך השואה במחנה ההשמדה סוביבור.
ביוגרפיה

לאו סמיט נולד באמסטרדם למשפחה יהודית חילונית ממוצא פורטוגזי. בין השנים 1920–1924 הוא למד פסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריום ואן אמסטרדם.
בשנת 1927 עבר סמיט לפריז, שם התרשם עמוקות מהמוזיקה של מוריס ראוול ואיגור סטרווינסקי. בפריז היה סמיט בקשר קרוב עם חבורה של מלחינים שנודעה בשם Les Six וכללה את דריוס מיו, ארתור הונגר ופרנסיס פולנק. בינואר 1933 נישא סמיט באמסטרדם לליין דה-פריז. בסוף שנת 1936 עקר סמיט לבריסל, שם שהה במשך שנה אחת. לאו סמיט הלחין בסגנון הנאו-קלאסי, לעיתים קרובות בדו מז'ור, אולם הוא גם הושפע מהמוזיקה של תקופתו ורבות מיצירותיו כוללות השפעות של מוזיקת ג'אז ושל המלחינים הצרפתים שהכיר בפריז.
בשלהי 1937 הוא שב לאמסטרדם, וב-12 בפברואר 1943 סיים שם את יצירתו האחרונה, הסונטה לחליל ופסנתר.
ב-27 באפריל 1943 גורש סמיט יחד עם אשתו למחנה וסטרבורק, ומשם למחנה סוביבור, שם הוא נרצח, שלושה ימים מאוחר יותר.
לאחר מותו של סמיט היה בתחילה רק עניין מועט במוזיקה שלו, אולם מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החלו יצירותיו להיות מנוגנות דרך קבע. כמו כן, יצא מארז של ארבעה תקליטורים ובהם כל יצירותיו - (Kamermuziek en Orkestwerken (NM 93003.
יצירותיו

סונטה לחליל ופסנתר (1943); תוזמרה בשנת 1989 על ידי וילם סטריטמן
רביעיית מיתרים (1939-1943)
דיברטימנטו לפסנתר בארבע ידיים (1940); תוזמר בשנת 2008 על ידי אנדריאס ואן רוסם
קונצ'רטו לוויולה ולתזמורת מיתרים (1940)
De bruid ("הארוסה") למקהלת נשים (1939); למילים של ז'אן פרינס
סוויטה לאבוב וצ'לו (1938)
שלישייה לקלרינט, ויולה ופסנתר (1938)
פרלוד קטן לראוול לאלט ופסנתר (1938); לפואמה של מרטינוס ניהוף
La Mort ("המוות") לסופרן, אלט ופסנתר (1938); למילים של שארל בודלר
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת כלי נשיפה (1937)
קונצ'רטינו לצ'לו ותזמורת (1937)
סימפוניה בדו מז'ור (1936)
שישייה לחליל, אבוב, קלרינט, בסון, קרן ופסנתר (1933)
קונצ'רטינו לנבל ותזמורת (1933)
Deux hommages לפסנתר (1928–1930)
Schemselnihar, בלט לתזמורת (1929)
חמישייה לחליל, כינור, ויולה, צ'לו ונבל (1928)
שלישייה לחליל, ויולה נבל (1926)
סוויטה לפסנתר (1926); Forlane et Rondeau, תזמור חופשי של Godfried Devreese משנת 1958
Silhouetten לתזמורת (1925)
Voorspel tot Teirlincks (אוברטורה לתזמורת ל-"De vertraagde film") של Teirlinck (1923)
Twintig eenvoudige oefeningen (עשרים תרגילים פשוטים) לפסנתר
Twaalf stukken voor 4 handen (שנים עשר קטעים) לפסנתר בארבע ידיים