התעללות נרקיסיסטית
התגוננות מפני התעללות נרקיסיסטית > איתור מוקדם של פעוטות וילדים בסיכון

כאמור, הורים נרקיסיסים מזניחים את תפקידם ההורי ומתייחסים לילדיהם כאמצעי למילוי צורכיהם האנוכיים, כך שילד להורה נרקיסיסט נמצא בסיכון מוגבר לחוות התעללות רגשית. בנוסף, הורה נרקיסיסט יכול גם להתעלל בילדו מבחינה פיזית ומינית.
בעוד שהתעללות פיזית ומינית בילדים כרוכות בפעולות אקטיביות ויזומות, קשה יותר לזהות מקרים של הזנחה ושל התעללות רגשית מעצם טבען, שהרי הזנחה משקפת היעדר עשייה, בעוד שהתעללות רגשית משקפת דפוס אינטראקציות עקבי ובלתי הסתגלותי של הילד עם ההורה.
לכן, אף על פי שהתעללות רגשית והזנחה הן צורות נפוצות מאוד של טיפול לא הולם בילד (Child Maltreatment), ישנו אתגר משמעותי באיתור ובהגדרה שלהן.
בהתאם לכך, מקרים רבים של הזנחה והתעללות רגשית ללא התעללות פיזית או מינית, אינם מאותרים ובעקבות זאת אינם מקבלים כל סיוע, הגנה או תמיכה.
כדי לסייע לאנשי המקצוע בתהליך האיתור, קוטלגו אינטראקציות שכיחות המאפיינות מקרים של הזנחה והתעללות רגשית, לדפוסי התנהגות ספציפיים, הניתנים לזיהוי בהקשר הקליני.
למשל:
חוסר זמינות רגשית וחוסר תגובתיות - דפוס זה יכול לבוא לידי ביטוי גם בחוסר תמיכה של ההורה בהמלצות הטיפוליות או בהתערבויות הרגשיות עבור הילד.
עוינות, האשמה, השפלה, דחייה או התייחסות לילד כשעיר לעזאזל.
אינטראקציות בלתי עקביות או לא הולמות גיל עם הילד - דפוס זה יכול לכלול משמעת נוקשה ולא עקבית, ציפיות גבוהות מידי עבור הרמה ההתפתחותית של הילד, או הגנת יתר שלרוב נובעת מחרדותיו של ההורה.
חשיפה של הילד לחוויות מפחידות או מעוררות מצוקה - כמו מקרים של אלימות במשפחה או התנהגות מאיימת של ההורה.
חוסר יכולת להכיר בזהות האינדיבידואלית של הילד ולהפריד אותה מהדימוי העצמי של ההורה - דפוס זה יכול לבוא לידי ביטוי ביצירה או זיוף של חולי אצל הילד, במקרים שבהם הצורך של ההורה להציג את ילדו כחולה, מקבל עדיפות על הצורך של הילד בטיפוח הזהות הנפרדת שלו. דוגמה נוספת היא מצב שבו ההורה עושה שימוש אסטרטגי בילד ככלי משחק (כמו פיון), במסגרת סכסוך זוגי או תהליכי גירושים. דפוס זה כולל גם מקרים שבהם הורה שחווה טראומה בעברו, מנסה להגן על ילדו מחוויות דומות, אך בעשותו כן מתקשה להבדיל בין המציאות הרגשית של עצמו לבין זו של ילדו.
חוסר יכולת לקדם את תהליך החיברות של הילד - דפוס זה כולל מקרים שבהם ההורה לא דואג לנוכחות של הילד בבית הספר, או מבודד אותו מבחינה חברתית. הוא יכול לכלול גם עירוב של הילד בהתנהגויות סיכון של ההורה כמו עיסוק בגניבה למימון התמכרות של ההורה.
אומנם לא כל מקרי ההתעללות הרגשית וההזנחה ישתלבו היטב בחלוקה זו, אך לרובם יהיה דפוס דומיננטי שיתאים לפחות לקטגוריה אחת ולעיתים אף ליותר.
התעללות רגשית היא לא משבר נקודתי וקצר טווח בחייו של הילד.
בעוד שבאופן כללי חשוב להקפיד על תיעוד מדויק עבור כל מצב של התעמרות פוטנציאלית בילד, דבר זה נכון במיוחד עבור מקרים של חשד להתעללות רגשית או הזנחה, משום שהאופי החזרתי שלהם כה מזיק. עבור מקרים אלו יש לנהל רישום מדוקדק של התצפיות הקליניות, כולל אינטראקציות הורה-ילד לצד התנהגויות ותגובות של הילד.
משום שהזנחה והתעללות רגשית נוטות להתרחש גם במקביל לצורות אחרות של התעללות פיזית, יש לבחון את החשד לקיומן בכל מקרה שבו ילד מגיע להערכה מקצועית בעקבות חשד להתעמרות מצד הדמויות המטפלות העיקרות שלו.
במסגרת תהליך ההערכה של חשד להזנחה או התעללות רגשית בילד, יש להקפיד על אבחנה מבדלת מול הפרעות נוירו-התפתחותיות, כמו הפרעת קשב והקשת האוטיסטית, אשר יכולות להיות גורם חלופי או נוסף לקשיים.
במקביל, בדיקת האפשרות להזנחה או התעללות רגשית כמקור אפשרי לקשיים, צריכה להיות גם חלק מתהליך האבחנה של הפרעת קשב.
במקרים של הפרעת קשב אשר מתקיימת לצד הזנחה והתעללות רגשית, יש לתת מענה ייעודי עבור כל אחד מהמקורות לקשיים.
סוגיית האבחנה המבדלת חשובה גם עבור הערכת ההורים או הדמויות המטפלות העיקריות, במצב של חשד להזנחה או התעללות רגשית בילד שנמצא תחת חסותם.
זאת משום שלהפרעת קשב בגילאי הבגרות יש מאפיינים משותפים עם מספר הפרעות אישיות, כולל הפרעת אישיות נרקיסיסטית. למשל, הפרעת קשב והפרעת אישיות נרקיסיסטית יכולות לבוא לידי ביטוי בחוסר ארגון (Disorganization), פולשנות חברתית (Social intrusiveness) וקשיים בוויסות הרגשי והקוגניטיבי.
עם זאת, להפרעת קשב אין מאפיינים אחרים של הפרעות אישיות כמו חרדת נטישה, פגיעה עצמית, אמביבלנטיות קיצונית ועוד.
לכן תהליך איסוף המידע במסגרת האבחנה המבדלת, צריך להתייחס להבדלים שבין התנהגות אימפולסיבית או בלתי הולמת חברתית שיכולה לאפיין הפרעת קשב, לבין התנהגות תוקפנית ושתלטנית המאפיינת הפרעת אישיות נרקיסיסטית.
הגישה הטיפולית הממוקדת בהורה, אשר אופיינית לשירותי בריאות הנפש בגילאי הבגרות, תתקשה לתת מענה להתעללות של ההורה בילדו. כתוצאה מכך, אמונותיו של ההורה המתעלל עלולות להיוותר ללא שינוי או אף להתחזק, בעקבות הפניה לטיפול אצל גורמים מקצועיים הפועלים על פי גישה זו.
אנשי רפואה ועובדים סוציאליים המעריכים או מסייעים לילדים שסובלים מהזנחה או התעללות רגשית, צריכים להיות מודעים למלוא ההשלכות של מצבים אלו כדי לשפר את תהליכי התכנון והתמיכה המוענקים להם, בין אם הם נשארים בביתם או מקבלים סיוע מחוץ לבית.
למשל, במקרים רבים דפוסי התנהלות הוריים של הזנחה והתעללות רגשים, לא יושפעו מניסיונות של איש מקצוע טיפולי לשנות את התנהגות ההורה.
כמו כן, הורים לא בהכרח יכולים להעלות באוב אהבה עבור ילדם הדחוי. לכן עדיף להתייחס לעבודה הטיפולית בהקשר זה, כניסיון קצוב בזמן של המטפל להעריך האם ההורה מסוגל להעלות תובנות כלשהן ביחס להשפעת התנהגותו על הילד, האם הוא מסוגל להפגין אמפתיה כלפי ילדו ובאיזו מידה (אם בכלל) ההורה מסוגל לשנות את דרכיו. כמו כן, חשוב להקפיד על תקשורת סדירה ושיתוף במידע המתועד בין הגורמים הטיפוליים ובמיוחד במעבר בין מסגרות טיפוליות, כדי לתאם את תוכנית העבודה ולשמור על הבטיחות האישית של הילד.
בנוסף ליכולת לאתר מצבי סיכון של התעללות רגשית ולהבנה של ההשלכות האפשריות שלהן על הילד, ישנה חשיבות רבה גם למודעות של אנשי המקצוע לגורמים שיכולים לבנות ולחזק את החוסן של הילד ובכך לסייע לו להתמודד עם גורמי הסיכון בחייו. למשל, תמיכה חברתית של אדם אחד או יותר, אשר מפגינים הערכה גבוהה כלפי הילד ומתייחסים אליו בצורה חיובית, היא גורם חשוב לבניית החוסן.
בהתאם לכך, בעוד שברוב המקרים של התעללות רגשית לא ניתן לגרום הוריו של הילד לשנות את דרכיהם או להפגין כלפיו אהבה, ניתן לעזור להם לאפשר לילד לקבל יחס חיובי מאנשים אחרים.
התמיכה החברתית לא חייבת להיות אינטנסיבית או ארוכת טווח כדי להיות אפקטיבית, כך שגם השפעה מצטברת של חוויות קטנות אך משמעותיות, יכולה לתרום רבות לצמצום הפגיעה של ההתעללות הרגשית בילד.
בנוסף, חלק מהילדים יכולים לחזק או להשלים את ההשפעה של התמיכה החברתית דרך חיות מחמד, צעצועים ודמיון.