stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הופעת הביטלס על הגג
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏והיא עולה על הגג, באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2009
↑  Andy Babiuk, Beatles Gear: All the Fab Four's Instruments, from Stage to Studio, San Francisco, CA: Backbeat Books, 2002, ISBN 978-0-87930-731-8
↑  The Beatles, The Beatles Anthology, Chronicle Books, 2000, ISBN 9780811826846
1 2  ערן רוסק, עלו על הגג: חוזרים להופעה האחרונה של הביטלס, באתר חדשות 13, ‏9 בפברואר 2018
↑  מופיע בדקה 2:58 של Get Back בגרסת האלבום Let It Be
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 475604bd-de71-47f1-970d-8ee75e4f808b
סוויטה (מלון)

סוויטה באחד ממלונות רשת הילטון.
בתחום המלונאות, סוויטה (באנגלית: Suite – מערכת חדרים) היא יחידת אירוח בבית מלון או במתקן הארחה אחר אשר מציעה רמה גבוהה יחסית למקובל של אירוח ושירותים יוקרתיים נלווים. על פי רוב, סוויטה היא לפחות כפולה בגודלה מיחידת אירוח רגילה וכוללת יותר מחדר אחד. מתקני הארחה רבים מחזיקים ב"סוויטת ירח דבש", ולעיתים יחידות האירוח הטובות והמפוארות ביותר במלון נקראות "הסוויטה המלכותית" או "הסוויטה הנשיאותית" (כדי להעיד על התאמתם לאירוח אישים רמי מעלה), ובדרך כלל הן יהיו בעלות מרפסת פרטית והנוף הטוב ביותר שנשקף מהמלון.
מה יש בסוויטה

הסוויטות הן רחבות ידיים וגדולות הרבה יותר מחדר רגיל, ויש בהן רהיטים רבים יותר וברמה גבוהה יותר. סוויטות רבות מורכבות מכמה חדרים בעלי תפקיד שונה, וכלול בהן מלבד חדר שינה גם סלון, מטבח מאובזר ולעיתים גם חדר עבודה, או ספא. כיום קיימים מלונות בוטיק המציעים ללקוחותיהם אך ורק סוויטות. 
במלונות שאינם מלונות יוקרה, המונח סוויטה מתייחס אך ורק לגודל החדר הכפול שלרוב מיועד לאנשי עסקים אשר מלבד לינה משתמשים בחדר על מנת לארח בו פגישות עסקיות קטנות.
סוויטות המופיעות בסרטים

סוויטות מפוארות מופיעות בסרטים רבים, ביניהם "אישה יפה", "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", "ג'יימס בונד" ו"שכחו אותי בבית".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1047969440
Sd.Kfz. 4

| --- | --- |
Maultier Nebelwerfer Saumur
Maultier Nebelwerfer Saumur
 מידע כללי
 סוג:  זחלי למחצה
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 מידע טכני
 אורך:  6 מטר
 רוחב:  2.2 מטר
 גובה:  2.5 מטר
 משקל:  7.1 טון
 מהירות:  40 קמ"ש
 טווח פעולה:  130 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 80 כוח סוס
 שריון:  8 מ"מ
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  MG 34 או MG 42
 חימוש משני:  בדרך כלל אין, יש גרסאות עם פאנצרוורפר 42 15 ס"מ
ה-Sd.Kfz 4 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 4, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 4') הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, הכלי יוצר על אותו רעיון תכנון של מרצדס-בנץ L4500R.
פיתוח

ה-SdKfz 4 פותח לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ב-1941 על מנת להתמודד עם הקרח והבוץ, הרכב שימש בעיקר להספקה לצבא הנאצי.
הרכב היה מבוסס על מרצדס-בנץ L4500R (4X2).
עד שנת 1944 יוצרו סה"כ 22,500 זחל"מי מולטייר, ש־1480 מהם היו Sd.Kfz. 4, Sd.Kfz. 3 ו־Sd.Kfz. 2.
ב-1943 אופל קיבלה הזמנה ליצור SdKfz 4 עם משגרי פאנצרוופר 42 15 ס"מ כ-300 יחידות יוצרו. בגלל המשקל הכבד של הפאנצרוופר 42 15 ס"מ הוא היה כבד כול כך וזה גרם לעומס על המנוע מה שגרם לכלי להגיע עד 40 קמ"ש מקסימום. 
רוב הSdKfz 4 השתמשו במערכת הילוכים בריטית של הטנק קארדן לויד והשאר השתמשו במערכת ההילוכים של הפאנצר סימן 2. המנוע בעל ה־6 צילינדרים פעל על 6 הילוכים, 5 קדימה ו-1 אחורה. 
כל זחל"ם צויד בנוסף ברדיו FuG Spr G f. 
ה־sd.kfz 4 צויד רק ב־MG 34 או MG 42 עם יכולת סיבוב עד 270° מעלות והגבהה מ-12° ועד 80°.
| רק"מ של גרמניה הנאצית מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | פאנצר 35(t) • פאנצר 38(t) • פאנצר סימן 1 • פאנצר סימן 2 |  |
| טנקים בינוניים | פאנצר סימן 3 • פאנצר סימן 4 • פנתר |  |
| טנקים כבדים | טיגר 1 • טיגר 2 (קינגסטיגר) |  |
| משחיתי טנקים | פנצרייגר 1 • מארדר 1 • מארדר 2 • מארדר 3 • יאגדפנצר 38(t) הצר • נאזהורן • יאגדפנצר 4 • יאגדפנתר • אלפנט • יאגדטיגר • RSO |  |
| תותחי סער | שטוג סימן 3 • שטוג סימן 4 • שטורמהוביץ 42 • ביסון  • שטוג 33B • ברומבר • שטורמטיגר |  |
| ארטילריה מתנייעת | וספה • הומל • קרל גרט • לוריין 37L • גריל • פאנצר 1 siG33 • פאנצר 2 siG33 • פאנצרוורפר |  |
| רק"ם נגד מטוסים | פלאקפאנצר 38(t) • פלאקפאנצר 1 • פלאקפאנצר 4 |  |
| כלי רכב משוריינים | רק"ם סיור קל: Sd.Kfz. 223 • Sd.Kfz. 222 • Sd.Kfz. 221   רק"ם סיור כבד:  Sd.Kfz. 231 • 232 • 233 • 234 • 263 • 247 • M35 ADGZ |  |
| זחל"מים | Sd.Kfz. 2 • 4 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • Sd.Kfz. 250 • 251  • 252 • 253 • 254 • SWS |  |
| רק"ם ניסיוני | פאנצר סימן 7 • פאנצר סימן 8 • נויבאופארצויג • שטורר אמיל • הוישרק 10 • פנתר 2 • פרויקט טנקי ה-E • ראט P.1000 • לנדקרוזר P.1500 • קוגלפנצר |  |
פרנסואה קנה

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1694 מארה, ממלכת צרפת 
 פטירה:  16 בדצמבר 1774 (בגיל 80) ורסאי, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (28 במאי 1752) 
 
יוהאן גאורג וילה (אנ'), פרנסואה קנה, חריטה על בסיס ז'אן שבלייה.
הטבלה הכלכלית
פרוטומה של קנה במקום הולדתו
פְרִנְסוּאַה קֶנֵה (בצרפתית: François Quesnay;‏ 4 ביוני 1694 – 16 בדצמבר 1774) היה כלכלן צרפתי ורופא של האסכולה הפיזיוקרטית. הוא ידוע בזכות פרסום "הטבלה הכלכלית" (Tableau économique) ב-1758, שהניחה את היסודות לרעיונות הפיזיוקרטים. זו הייתה אולי העבודה הראשונה שניסתה לתאר את פעולת הכלכלה בצורה אנליטית, וככזו ניתן לראות אותה כאחת התרומות החשובות הראשונות למחשבה הכלכלית. ה-"Le Despotisme de la Chine" ("הרודנות של סין") שלו, שנכתב ב-1767, מתאר את הפוליטיקה והחברה הסינית, ואת תמיכתו הפוליטית בעריצות נאורה.
ביוגרפיה

קנה נולד במרה (אנ') ליד ורסאי, בנו של עורך דין ובעל אדמות קטן. בגיל שש עשרה היה שוליה של רופא, הוא נסע עד מהרה לפריז, למד שם רפואה וכירורגיה, ולאחר שהוסמך כמנתח, הקים פרקטיקה במאנט (אנ'). ב-1737 הוא מונה למזכיר הקבוע של האקדמיה לכירורגיה שנוסדה על ידי פרנסואה ז'יגו דה לה פרוני (אנ'), והפך למנתח רגיל של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. בשנת 1744 סיים את לימודיו כדוקטור לרפואה; הוא הפך לרופא רגיל אצל המלך, ולאחר מכן לרופא החצר שלו, והוצב בארמון ורסאי. מגוריו היו בחלל שבין קומת הקרקע לקומה הראשונה. לואי ה-15 העריך את קנה מאוד, ונהג לקרוא לו הוגה דעות שלו. כאשר המלך הקנה לו תואר אצולה הוא נתן לו שלושה פרחי אמנון ותמר על מנת שיכלול אותם בשלט האצולה (בצרפתית pensée, שפירושו מחשבה), עם המוטו בלטינית: "Propter cogitationem mentis" (בגלל מחשבת הנפש).
אז הוא הקדיש את עצמו בעיקר ללימודי כלכלה, ולא לקח חלק בתככי חצר המלוכה שהתרחשו ללא הרף סביבו. בסביבות 1750 הוא התוודע לז'אק קלוד מארי ונסן דה גורנה (אנ') (1712–1759), שהיה גם חוקר רציני בתחום הכלכלה; וסביב שני האישים המכובדים הללו נוצרה בהדרגה הכת הפילוסופית של האקונומיסטים (Économistes), או, לשם ההבחנה, הם נקראו אחר כך, הפיזיוקרטים (Physiocrates). האנשים הראויים לציון ביותר בקבוצת תלמידים זו היו ויקטור דה ריקטי, מרקיז מיראבו (אנ') (מחבר "L'Ami des hommes" ("חברם של בני האדם"), 1756–60, ו-"Philosophie rurale" ("פילוסופיה כפרית"), 1763), ניקולה בודו (אנ') ("Introduction a la philosophie économique" ("מבוא לכלכלה פילוסופית"), 1771), גיום-פרנסואה לה טרון (אנ'). ("De l'ordre social" ("על הסדר החברתי") ,1777), אנדרה מורלה (אנ') (המוכר בעיקר בשל המחלוקת שלו עם פרדיננדו גליאני (אנ') על חופש המסחר בתבואה (אנ') במהלך מלחמת הקמח (אנ')), למרסייה דה לה ריבייר (אנ') ודי פון דה נמור (אנ'). במהלך שהותו ביבשת עם דוכס בקלוץ' הצעיר (אנ') בשנים 1764–1766, שהה אדם סמית זמן מה בפריז, שם הכיר את קנה וחלק מחסידיו; הוא נתן קרדיט רב לתרומתם המדעית בספרו "עושר העמים".
קנה נישא בשנת 1718 לאישה בשם מריאן וודסן (Marianne Woodsen), והיו לו בן ובת; נכדו היה חבר באספה המחוקקת הראשונה. הוא מת ב-16 בדצמבר 1774, לאחר שחי מספיק זמן כדי לראות את תלמידו הגדול, אן רובר ז'אק טורגו, בתפקיד שר האוצר.
עבודותיו

כתביו הכלכליים מקובצים בכרך ב'. של "Principaux économistes" ("כלכלנים ראשיים"), בהוצאת גיומה (Guillaumin) מפריז, עם הקדמה והערות מאת אז'ן דר (Eugène Daire); גם "Oeuvres économiques et philosophiques" ("עבודות כלכליות ופילוסופיות") שלו נאספו עם הקדמה והערה מאת אוגוסט אונקן (August Oncken, פרנקפורט, 1888); הדפסה מחודשת העתק מדויק של ה-Tableau économique (הטבלה הכלכלית), מתוך כתב היד המקורי, פורסמה על ידי "האגודה הכלכלית הבריטית" (British Economic Association, לונדון, 1895). כתביו האחרים היו הערך "Evidence" (עדות) באנציקלופדיה, ו-"Recherches sur l'évidence des vérites geometriques" ("מחקר על עדויות לאמיתות גאומטריות"), עם "Projet de nouveaux éléments de géometrie" ("פרויקט של אלמנטים גאומטריים חדשים"), 1773.
עבודותיו > כלכלה

ב-1758 פרסם את "הטבלה הכלכלית" (Tableau économique), שהיוותה בסיס לרעיונות הפיזיוקרטים. זו הייתה אולי העבודה הראשונה שניסתה לתאר את פעולת הכלכלה בצורה אנליטית, וככזו ניתן לראות אותה כאחת התרומות החשובות הראשונות למחשבה הכלכלית.
הפרסומים שבהם פרש קנה את הגותו היו אלה: שני ערכים, על "Fermiers" (איכרים) ועל "Grains" (דגנים), באנציקלופדיה הגדולה של דני דידרו וז'אן לה רון ד'אלמבר (1756, 1757); מסה על חוק הטבע ב-"Physiocratie" ("פיזיוקרטיה")של די פון דה נמור (1768)‏; "Maximes générales de gouvernement economique d'un royaume Agricole" ("חוקים כלליים לממשל כלכלי של ממלכת החקלאות", 1758), וההסבר שפורסם בו-זמנית "Tableau économique avec son explication" ("טבלה כלכלית עם ההסבר שלה"), עם המוטו המהולל: "Pauvres paysans, pauvre royaume; pauvre royaume, pauvre roi" ("איכרים עניים, ממלכה ענייה; ממלכה ענייה, מלך מסכן"); וקטעים קטנים אחרים.
הטבלה הכלכלית, אם כי שמשום שהיא כתובה בצורה יבשה ומופשטת זכתה למעט תמיכה כללית, עשויה להיחשב למניפסט העיקרי של האסכולה. היא נחשבת על ידי חסידי קנה כזכאית למקום בין התוצרים המובילים של חוכמת האדם, והיא נקראה על ידי מיראבו, בקטע שצוטט על ידי אדם סמית, כאחת משלוש ההמצאות הגדולות שתרמו הכי הרבה ליציבותן של חברות פוליטיות. שתי האחרות הן הכתב והכסף. מטרתה הייתה להציג באמצעות נוסחאות מסוימות את האופן שבו תוצרי החקלאות, שהם מקור העושר היחיד, יחולקו במצב של חירות מושלמת בין מספר המעמדות של הקהילה (כלומר, המעמדות היצרניים של הבעלים והמעבדים של הקרקע, והמעמד הבלתי פרודוקטיבי המורכב מיצרנים וסוחרים), ולייצג בנוסחאות אחרות את דרכי ההפצה המתרחשות תחת מערכות של ריסון ורגולציה ממשלתית, עם התוצאות הרעות הנובעות לחברה כולה מדרגות שונות של הפרות כאלה של הסדר הטבעי. תוצאה העולה מהשקפותיו התאורטיות של קנה, שהדבר האחד הראוי לדאגתם של הכלכלן המעשי והמדינאי הוא הגדלת התוצר הנקי; והוא מסיק גם את מה שסמית אישר לאחר מכן, לא ממש מאותה עילה, שהאינטרס של בעל הקרקע קשור בקפדנות ובלתי ניתנת להפרדה עם האינטרס הכללי של החברה. מהדורה קטנה דה לוקס של יצירה זו, עם יצירות אחרות, הודפסה בשנת 1758 בארמון ורסאי תחת השגחת המלך, כאשר חלק מהדפים, כך נטען, הוצאו על פי דרישת המלך. כבר בשנת 1767 הספר נעלם מהמחזור, ואין כעת עותק שלו בר השגה; אבל, המהות שלו נשמר ב-"Ami des hommes" של מיראבו, וב-"Physiocratie" של די פון דה נמור.
עבודותיו > מזרחנות וסין

קנה ידוע בכתביו על הפוליטיקה והחברה הסינית. ספרו "Le Despotisme de la Chine" ("הרודנות של סין"), שנכתב ב-1767, מתאר את השקפותיו על המערכת האימפריאלית הסינית. הוא תמך בתפיסה המריטוקרטית של הענקת כוח פוליטי לחוקרים, ללא האריסטוקרטיה המסורבלת שאפיינה את הפוליטיקה הצרפתית, וחשיבותה של החקלאות לרווחתה של אומה. גרגורי בלו (Gregory Blue ) כתב שקנה "שיבח את סין כעריצות חוקתית ודגל בגלוי באימוץ מוסדות סיניים, כולל מערכת סטנדרטית של מיסוי וחינוך אוניברסלי". בלו משער שייתכן שהדבר השפיע על הקמת ההתיישבות הקבועה בבנגל ב-1793 על ידי האימפריה הבריטית. גם האינטרסים של קנה במזרחנות היו מקור לביקורת. קרול בלום (Carol Blum), בספרה "Strength in Numbers" ("כוח במספרים") על צרפת של המאה ה-18, מתייגת את קנה כ"סנגור על עריצות מזרחית".
בגלל הערצתו לקונפוציאניזם, העניקו לו חסידיו את התואר "קונפוציוס של אירופה". התאהבותו חסרת המעצורים של קנה בתרבות הסינית, כפי שתוארה על ידי הישועים, הביאה אותו לשכנע את בנו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת לשקף את "טקס חריש האדמה הקדושה" של הקיסר הסיני כדי לסמל את הקשר בין הממשל לחקלאות.
עבודותיו > מיסוי

קנה הכיר בשלושה מעמדות כלכליים בצרפת: המעמד ה"קנייני" המורכב מבעלי אדמות בלבד, המעמד ה"יצרני" של פועלים חקלאיים ומעמד הסוחרים ה"עקר". קנה לא ראה שום תועלת למעמד העקר והאמין שהיצרני הוא החשוב ביותר. קנה ראה את החקלאות של צרפת כנחשלת ולא פרודוקטיבית בהשוואה לבריטניה בתקופה שבה שהה בארמון ורסאי. אף על פי שהתגורר בארמון, קנה האמין שחקלאות היא לב ליבה של הכלכלה ובעלת חשיבות מיוחדת עבורו. קנה טען כי מיסים המוטלים על חקלאים רק מזיקים לחברה שכן מיסים אלו יפחיתו את התמריץ לייצור חקלאי. מיסוי בעלים (מחזיקי נכס) לא הורס את אמצעי הייצור כלומר אין ירידה בתפוקה. קנה רצה שהבעלים יישאו במלוא נטל המס במדינה שכן מיסוי חקלאים הוא תוצאה שלילית לכולם. הסרת התמריצים מהחקלאים מפחיתה את הייצור החקלאי ואת העודף החקלאי שלדעת קנה הוא לב הכלכלה. קנה התנגד גם למיסים עקיפים בניגוד למיסים ישירים. "מיסים עקיפים" אלה מוטלים על הציבור הצרפתי על ידי בעלים שתאוות הבצע שלהם דורשת חסינות מפני מיסוי. למיסים ישירים על בעלים אין השפעה על רבייה וצמצום כלכלי. הפחתת המיסים העקיפים והגדלת המיסים הישירים נותנת לצרפתים עודף של חקלאות והמימון שהמדינה צריכה. עם זאת, דעה זו לא הייתה פופולרית במיוחד בקרב העשירים שקנה שהה בחברתם בקביעות. היו תקופות שבהם הוא חשש לחייו בארמון.
הערות שוליים

↑  The Physiocrats, Cutler J. Cleveland, "Biophysical economics", Encyclopedia of Earth,
1 2 3 4 5 6 7  Quesnay, François 1911 Encyclopædia Britannica
↑  "Nouvelles Ephemerides, Économiques, Seconde Partie, Analyses, Et Critiques Raisonnées. N° Premier. Éloge Historique De M. Quesnay, Contenant L'Analyse De Ses Ouvrages, Par M. Le Cte D'A***". Taieb.net.
↑  E. S. Shaffer (30 November 2000). Comparative Criticism: Volume 22, East and West: Comparative Perspectives. Cambridge University Press. pp. 239–40. ISBN 978-0-521-79072-7
↑  Carol Blum (5 February 2002). Strength in Numbers: Population, Reproduction, and Power in Eighteenth-Century France. JHU Press. p. 16. ISBN 978-0-8018-6810-8
↑  Geoffrey C. Gunn (2003). First Globalization: The Eurasian Exchange, 1500 to 1800. Rowman & Littlefield. p. 148. ISBN 978-0-7425-2662-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277058605171  PLWABN: 9810705538105606  BIBSYS: 90404316  BNE: XX911554  BnF: cb121577604 (data)  CANTIC: a10142782  CiNii: DA0099456X  GND: 118743163  ICCU: CFIV086471  ISNI: 0000 0001 1020 5921  LCCN: n50050536  LNB: 000345672  NDL: 00473419  NKC: jn20000604541  NLA: 35437719  NLG: 212522  NLK: KAC199622310  NSK: 000722057  NTA: 069897050  RERO: 02-A003720527  SELIBR: 332419  SNAC: w6tj070p  SUDOC: 030091845  Trove: 952671  VcBA: 495/119989  VIAF: 7428836   WorldCat (עם VIAF): 7428836
ג'אבר בן חיאן

| --- | --- |

דיוקן אירופאי של בן חיאן מהמאה ה-15
 לידה:  721 (בקירוב) טוס, איראן 
 פטירה:  815 (בקירוב) כופה, עיראק 
 ענף מדעי:  כימיה, אלכימיה, אסטרונומיה, אסטרולוגיה, רפואה, פילוסופיה, פיזיקה.
 מקום מגורים:  האימפריה המוסלמית
 
אבו מוסה ג'אבר בן חיאן (ערבית: جابر بن حیان, פרסית: جابر بن حیان; ידוע גם בתעתיק הלטיני Geber) היה איש אשכולות בן המאה ה-8 הידוע בעיקר ככימאי ואלכימאי. נחשב לעיתים כאבי הכימיה המוקדמת.
ביוגרפיה

ג'אבר נולד במאה ה-8 בטוס שבחבל ח'וראסאן שבפרס, המוכרת כיום כאיראן ונשלטה באותה תקופה על ידי הח'ליפות האומיית.
הוא מוזכר במקורות מאותה תקופה כאל-אזדי, אל-באריגי, אל-קופי, אל-טוסי או אל-סופי.
קיימות חילוקי דעות באשר למוצאו של ג'אבר, אולם רוב המקורות מתארות אותו כפרסי. במקורות אחרים הוא מתואר כסורי שהיגר לכופה שבעיראק. באחרים הוא מתואר כבנו של חיאן אל-אזדי, רוקח שהיגר מתימן לכופה, תמך במרד העבאסי נגד בית אומיה ונשלח לגייס תמיכה בח'וראסאן לשם כך. על פי הסיפור, הוא נתפס לבסוף על ידי האומאים והוצא להורג, ומשפחתו ברחה לתימן שם גדל ג'ביר ולמד את הקוראן, מתמטיקה ונושאים נוספים.
לאחר עליית העבאסים לשלטון חזר ג'ביר לקופה, שם החל לעסוק ברפואה תחת וזיר של החליף הארון א-רשיד. לאחר שהחליף ירד מהשלטון בשנת 803, ג'אבר נשאר תחת מעצר בכופה עד מותו.
כתביו

קרוב ל-3,000 מיוחסים לג'אבר בן חיאן. המזרחן היהודי פאול קראוס הוכיח בעבודתו כי כמה מאות מהמאמרים המיוחסים לג'אבר נכתבו ככל הנראה בידי אנשים שונים. עבודות אלו מתוארכות לשלהי המאה ה-9 ולתחילת המאה ה-10, וייתכן שנכתבו על ידי תלמידיו.
היקף כתביו של ג'אבר הוא עצום ומכסה קשת רחבה של תחומי מחקר: רפואה, ביולוגיה, כימיה, גאומטריה, דקדוק, לוגיקה, אסטרולוגיה, מוזיקה, מטהפיזיקה ועוד.
עבודתו של ג'אבר נכתבה לעיתים קרובות בקודים שונים אשר היו מובנות לתלמידיו בלבד. ג'אבר כתב בספרו כי מטרתו הייתה "לבלבל את כולם מלבד אלו שהאלוהים חפץ ביקרם". מסיבה זו, יש הסוברים שמקורו של המונח "ג'יבריש" מתייחס לכתביו של ג'אבר.
כתביו של ג'אבר ידועים בעיקר בתרומתם לאלכימיה והכימיה. בכתביו הדגיש ג'אבר את חשיבותם של ניסויים והשיטה המדעית. היה בין הראשונים שפיתחו סיוג שיטתי של חומרים. מיוחסים לו המצאות של עשרים סוגים של ציוד מעבדה כגון אביק ומזקק, תיאור של תהליכים כימיים רבים כגון התגבשות ושיטות שונות לזיקוק, ותיאור של חומרים כימיים כגון חומצת לימון, חומצה אצטית, חומצה טרטרית, ארסן, אנטימון, ביסמוט, גופרית וכספית. עבודתו הניחה במידה רבה את היסודות למדע הכימיה.
ראו גם

אל-כנדי
אל-ראזי
לקריאה נוספת

John Eberly, Al-Kimia: The Mystical Islamic Essence of the Sacred Art of Alchemy, Sophia Perennis, 2004.
Paul Kraus, Jabir ibn Hayyan: Contribution à l'histoire des idées scientifiques dans l'Islam : Jabir et la science grecque, Les Belles Lettres, 1986.
Henry Marshall Leicester, The Historical Background of Chemistry, Courier Corporation, 1971.
Stanton J. Linden (ed.), The Alchemy Reader: From Hermes Trismegistus to Isaac Newton, Cambridge University Press, 2003.
הערות שוליים

↑  The Arabic Origin of Jabir's Latin Works:A New Light on the Geber Question באתר History of Science and Technology in Islam.
↑  אבי הכימיה הערבית, באתר ynet, 17 באפריל 2021
מוחמד אבן ג'ריר א-טברי

| --- | --- |

 לידה:  839 אמול, בית עבאס 
 פטירה:  923 (בגיל 84 בערך) בגדאד, עיראק, בית עבאס 
 מקום קבורה:  Al Rahbi Park 
 מקום מגורים:  אמול, מצרים, ריי, בגדאד 
 שפות היצירה:  ערבית 
 תחום כתיבה:  היסטוריה, פרשנות, לימודי דת
 נושאי כתיבה:  אסלאם, קוראן, חדית', היסטוריה
 יצירות בולטות:  תאריח' א-טברי, תפסיר א-טברי
 
אבו ג'עפר מוחמד אִבן ג'ריר א-טבּרי (أبو جعفر محمد بن جرير الطبري; 838-923) היה אחד ההיסטוריונים הפרסים והמפרשים הראשונים, הבולטים והנודעים של הקוראן. התפרסם בשל חיבוריו 'תאריח' א-רֻסֻל ואל-מֻלוכּ' ("היסטוריה של הנביאים והמלכים", מוכר גם בשם "תאריח' א-טברי") (אנ') ו'תפסיר א-טברי' (אנ'), פירוש לקוראן. על שמו נקראה האסכולה הג'רירית.
ביוגרפיה

טברי נולד באמול (אנ') שבטבריסטאן (אנ'), כ-20 קילומטרים דרומית לים הכספי בחורף 838–839. הוא היה ילד מפותח מן הרגיל. הוא שינן את הקוראן כבר בגיל 7, ועזב את ביתו בגיל 12 על מנת ללמוד. הוא שמר על קשרים חמים עם עיירת הולדתו. הוא שב אליה פעמיים, האחרונה שבהן בשנת 290 להג'רה (903), עת גילוי הלב שלו עורר חוסר-נוחות במקום והביא לעזיבתו המהירה לבלי-שוב.
א-טברי לא נשא אישה מעולם. מצוי ברשותנו תיאור די מדויק של חייו היומיומיים: השכמה בשעת בוקר מוקדמת על מנת להתפלל, לימודים עד לשעות אחר-הצהריים המוקדמות, תפילת אחר-הצהריים ברשות הרבים, דקלום פרוש והוראת הקוראן, ואז הוראת השריעה ותחומים נוספים עד לשעת לילה מאוחרת.
מוחמד אבן ג'ריר א-טברי נפטר בבגדאד ב-17 בפברואר 923, בהיותו כבן 85 שנים.
בכתביו מצוי חומר אודות חייו של הנביא מוחמד, שאינו נמצא באף מקור קדום אחר, ובכלל זה גם "פסוקי השטן" (אנ').
חיבוריו המפורסמים

תפסיר א-טברי - ספר פרשנות קוראן המהווה בסיס לפרשנויות מאוחרות ונחשב לאחד החשובים שבספרי הפרשנות
תאריח' א-טברי (אנ') - ספר היסטוריה המקיף את ההיסטוריה האנושית מן הבריאה ועד שנת 915. הכרך הרביעי שלו, "הממלכות העתיקות", תורגם לאנגלית בידי המזרחן משה פרלמן.
תהד'יב אל-את'אר - אוסף מסורות מפי חברי הנביא (לא הושלם)
לקריאה נוספת

Hugh Kennnedy, Al-Tabari-A medival muslim historian and his work,The Darwin Press, Princeton, New Jersey, 2008.
הערות שוליים

↑  מאליס רות'וון (אנ'), אסלאם (מתוך סדרת המבואות של הוצאת אוקספורד, 1997), ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2007. פרק 2: הקוראן והנביא, עמ' 50.
↑  The ancient kingdoms / [al-Tabari], 1987
↑  ירושלים לדורותיה, יחידה 4 (כתבו: זאב רובין, פנינה ארד), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ו – 2016, עמ' 126.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297580405171  PLWABN: 9810678925705606  BIBSYS: 90145722  BNE: XX963792  BnF: cb11925884j (data)  CiNii: DA01189423  GND: 118620436  ICCU: CFIV065582  ISNI: 0000 0001 0868 4759  LCCN: n81005044  NKC: xx0005275  NLA: 35050108  NLG: 155025  NTA: 070568618  RERO: 02-A000196172  SELIBR: 34519  SUDOC: 027153347  TDVİA: taberi-muhammed-b-cerir  Trove: 812074  VcBA: 495/30554  VIAF: 9854001   WorldCat (עם VIAF): 9854001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצבת קברו של טברי בפארק רחבי, אדהמיה, בגדאד
כיבוש גינאה החדשה הגרמנית

כיבוש גינאה החדשה הגרמנית (כיום חלק מפפואה גינאה החדשה), בוצע על ידי צי וכוח משלוח מאוסטרליה, אשר הצטרפה אל האימפריה הבריטית כחלק ממדינות ההסכמה, בתחילת מלחמת העולם הראשונה. הסיבה העיקרית להשתלטות על המושבה הייתה תחנת אלחוט במקום, שיכולה הייתה לשמש את צי מזרח אסיה הגרמני, ממנו הבריטים חששו מאוד. כללית, פרט לקרב שנערך ב-11 בספטמבר 1914 בדרך לביטה פקה (Bita Paka) שבנוי-פומרן (Neu-Pommern, פומרניה החדשה, כיום בריטניה החדשה), מקום תחנת האלחוט, לא גילו הגרמנים התנגדות רבה. נוי-פומרן, ועמה תחנת האלחוט, נכבשה עד 21 לחודש. קייזר-ווילהלמסלנד (Kaiser-Wilehelmsland), כפי שנקרא אז חלקו הצפוני-מזרחי של האי גינאה החדשה נכבש בשבועות שלאחר מכן. היה זה ניצחונה החשוב הראשון של אוסטרליה במלחמה.
לאחר תבוסת גרמניה במלחמה, נמסר השטח לאוסטרליה ב-1920 כחלק ממנדט חבר הלאומים.
רקע > גינאה החדשה הגרמנית

גינאה החדשה הגרמנית הייתה מושבה גרמנית משנת 1884. המושבה השתרעה על חלקו הצפוני-מזרחי של האי גינאה החדשה, שחלקו המערבי היה בשליטה הולנדית, וחלקו הדרום-מזרחי סופח לקווינסלנד. בנוסף, המושבה כללה את ארכיפלג ביסמרק, שהאיים העיקריים בו הם נוי-פומרן ונוי-מקלנבורג (Neu-Mecklenburg, מקלנבורג החדשה, כיום אירלנד החדשה). יתר איי האוקיינוס השקט שהיו תחת שלטון גרמני, היו אף הם כפופים מנהלית למושבה, פרט לסמואה. שטח המושבה היה קרוב ל-250,000 קמ"ר, ומספר תושביה האירופים: 1,273. רוב התושבים היו מלנזים וכן היו במושבה תושבים ממוצא סיני, יפני ומלאי.
רקע > הצטרפות אוסטרליה ללחימה באוקיינוס השקט

כשהכריזה בריטניה מלחמה על גרמניה ברביעי לאוגוסט 1914, אוסטרליה, כחלק מן האימפריה הבריטית, הצטרפה מיידית, והחלה בגיוס. אחת הבקשות הראשונות של הבריטים, להן נענו האוסטרלים, הייתה השתלטות על מתקנים, בעיקר תחנות אלחוט, שיכולים לשמש את צי מזרח אסיה הגרמני, שמיקומו בשלב זה לא היה ברור.
רקע > פעילות מקדימה

כפעולה מקדימה ערכו ספינות אוסטרליות סיור שמטרתו, בין היתר, בדיקה אם צי מזרח אסיה הגרמני נמצא לחופי המושבה. משנשללה אפשרות זו, האוסטרלים חדרו ב-12 באוגוסט למפרץ בלאנש (Blanche) שבמזרח נוי-פומרן. כמה משחתות נכנסו למעגן סימפסון (Simpson) שבמפרץ, וחוליות נחיתה חיבלו במערכת הטלפונים המקומית וניסו לשווא לאתר את תחנת האלחוט באי. לאחר איום להפגיז את האי אם תחנת האלחוט תופעל - עזבו האוסטרלים את המקום.
הכוחות הצבאיים > אוסטרלים וכוח ליווי

הכוח שהאוסטרלים הקצו למשימה היה "כוח המשלוח הימי והצבאי האוסטרלי" (Australian Naval and Military Expedionary Force, AN&MEF). זה כלל גדוד ובו כ-1,000 מגויסים חדשים מסידני, וכן כ-500 חיילי מילואים של הצי, שנועדו לפעול כרגלים. כן הוקצו כ-500 חיילים מקווינסלנד, חלק מגדוד שהיה מיועד לשמש כחיל מצב לאי ת'רסדיי (Thursday, "יום חמישי") שבמיצר טורס (Torres). לאלה הצטרף סמוך ליעדם כוח ליווי שכלל את סיירת המערכה אוסטרליה והסיירת הקלה "סידני" (Sydney), שתיהן אוסטרליות. כן ליוו את הכוח מספר משחתות.
הכוחות הצבאיים > גרמנים

מול אלה, גם לאחר גיוס כל חיילי המילואים מבין המתיישבים, הכוח המגן היה קטן בהשוואה למשימת הגנת המקום המוטלת עליו, ועמד על 61 קצינים ומש"קים גרמנים ועוד 240 שוטרים מלנזים שצוידו בנשק. גם רמתם הצבאית של רוב החיילים הגרמנים הייתה נמוכה יחסית, שכן בדרך כלל ניסיונם הצבאי היה מוגבל או שנרכש זמן רב קודם לכן. מבין אלה, הגן כוח ובו שמונה גרמנים ו-60 מלנזים על תחנת האלחוט בביטה פקה, כעשרה קילומטרים דרומה לחופו הדרומי של מפרץ בלאנש. המפקד הגרמני של המקום הוסמך לסגת במידה שלא יוכל יותר להגן על המקום, אולם במקרה כזה הוטל עליו לחבל בתחנת האלחוט ולהוציאה מכלל פעולה.
כוח אחר, ובו עשרה גרמנים ועוד 140 מלנזים הוצב בבירת המחוז הרברטסהוהה (Herbertshöhe, כיום קוקופו (Kokopo)), הסמוכה יותר לחוף הדרומי של המפרץ.
כוח קטן נוסף הוצב בטומה (Toma), כ-30 ק"מ מערבה לביטה פקה, ועסק בהתחפרות ובהתבצרות. בנוסף, הוצבו תצפיות לכל אורך חופו של מפרץ בלאנש, כדי להתריע במקרה של התקרבות אויב. אלה אכן הצליחו לגלות בזמנו את התקרבות הכוח האוסטרלי ב-12 באוגוסט, אם כי זה האחרון לא נתקל בהתנגדות.