stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי שובל
בימי מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נשלח שובל ללונדון לשמש כנציג אוסטרליה במטה הכללי של הצבא הבריטי. בשנת 1915 השתתף כמפקד חטיבת פרשים בקרב גליפולי וב־1916 לחם בחצי האי סיני בקרב רומני ובקרב מגדבה, שלאחר הניצחונות בהם נפתחה הדרך לכיבוש ארץ ישראל.
בהגיע כוחות האנזא"ק לארץ ישראל השתתף שובל בקרב עזה הראשון שהתחולל ב־26 במרץ 1917. למרות הצלחתם של כוחות האנזא"ק התוקפים להשיג את יעדיהם, הסתיים הקרב בניצחון הצבא העות'מאני, עקב כשלים בהעברת מידע מהשטח אל המפקדה הבריטית שנתנה פקודת נסיגה לכוחות התוקפים. חודש לאחר מכן הועלה שובל לדרגת לוטננט גנרל ונתמנה למפקד דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק.
בקרב באר שבע, שנערך בין יחידות מחיל המשלוח המצרי של פילדמרשל אדמונד אלנבי ובפיקודו הישיר של הנרי שובל, נחל חיל המשלוח ניצחון מכריע. ב־31 באוקטובר 1917 קיבל שובל הוראה מאלנבי לכבוש מיד את העיר באר שבע. שובל יצא לדרך במסע מזורז. ההתקפה על באר שבע הפתיעה את הטורקים ובעלי בריתם הגרמנים, שציפו להתקפה בגזרת עזה, וכוחותיו של שובל כיתרו את באר שבע ובהתקפת פרשים פרצו את קווי ההגנה וכבשו את העיר בסערה. עוד באותו יום בישר שובל למפקדו שבאר שבע בידי כוחותיו.
ב־14 בנובמבר 1917, שבועיים אחרי שכבשו את באר שבע, נכנסו כוחותיו של שובל למושבה רחובות, דרך הכפר זרנוגה, וחנו בה חמישה חודשים בטרם המשיכו לדמשק. יחסיו של שובל עם בני המושבה היו טובים מאוד וחייליו גילו יחס ידידותי כלפי בני המקום.
בית אליעזר סלוצקין שבו שוכן כיום בית הספר התיכון ע"ש דה שליט ברחובות, שהוקם בשנת 1910, שימש כמפקדתו וכביתו של הנרי שובל במהלך שהותו ברחובות, עד סוף אפריל 1918.
יקב רחובות שימש כמרכז לוגיסטי ומפקדה טכנית של הכוחות, ובו רוכזו הפונטונים לגשר צף לקראת חציית נהר הירדן מזרחה. בית העם שימש כמפקדה אדמיניסטרטיבית.
ב־27 בינואר 1918 הוזמן שובל לחגיגת ט"ו בשבט בבית העם של רחובות. אהרון אייזנברג, פרדסן ממייסדי המושבה וראש ועד המושבה, הזמין את שובל בהזדמנות זאת של חג הנטיעות לנטוע עץ זית במושבה. כעבור שנה חזר שובל לרחובות וביקש לראות את העץ שנטע בטרם יחזור לאוסטרליה. עד אז העץ כבר לא היה קיים. אנשי המושבה הזמינו את שובל לארוחה, ובינתיים עקרו עץ זית כבן שנה ושתלו אותו במקום שבו שתל שובל את עץ הזית שנה קודם כן והראו אותו לשובל ששב לארצו. בימי מלחמת העולם השנייה הגיע לרחובות כומר מצבא אוסטרליה וסיפר כי נשלח על ידי הגנרל שובל, שכבר היה בגמלאות, כדי לדווח לו על מצבו של העץ. אנשי רחובות גילו לו את האמת, אך ביקשו שלא יספר זאת לשובל. בשנת 2007 הגיעה נכדתו של הנרי שובל, שהייתה אז בגיל של למעלה משבעים, לביקור ברחובות וביקרה בבית הספר שבו שכנה מפקדתו של סבה תשעים שנה קודם. היא התהלכה בחדרים ששימשו את המפקדה, והצטלמה על המדרגות שבהן צולם סבה עם חייליו. ראש העיר שוקי פורר ומקבלי פניה העניקו לה במתנה שתיל של עץ זית.
בשנת 1918 החל חיל המשלוח המצרי לפעול בעבר הירדן. אוגדתו של הגנרל שובל נתקלה בקשיים רבים בשל תנאי השטח, מזג האוויר, ונחישות האויב, ושובל הסיג את כוחותיו אל הגדה המערבית של נהר הירדן.
ב־19 בספטמבר 1918 השתתפו כוחותיו של שובל עם יתר כוחותיו של אלנבי בקרב מגידו שהסתיים ב־21 בספטמבר בניצחון הכוחות הבריטיים. לאחר הקרב נעה אוגדת שובל לרמת הגולן וב־1 באוקטובר 1918 כבשה את דמשק. האוגדה המשיכה צפונה וב־25 באוקטובר כבשה את חלב. חמישה ימים לאחר מכן נכנעה האימפריה העות'מאנית לכוחות הברית.
לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה סיים גם הנרי שובל את תפקידו במזרח התיכון ובשנת 1919 שב לאוסטרליה. הוא מונה למפקח הכללי של כוחות ההגנה האוסטרליים (The Inspector General of the Australian Defence Force), תפקיד שנועד לבדיקה, ביקורת ומניעת כשלים של מערכת המשפט הצבאית. בשנת 1929 מונה לראש המטה הכללי (Chief of the General Staff) של הצבא האוסטרלי. הוא פרש מהצבא באפריל 1930. בעת מלחמת העולם השנייה נקרא שוב לדגל ומונה למפקח הכללי של קורפוס מתנדבי ההגנה (Volunteer Defence Corps) שפעלו באוסטרליה בזמן המלחמה, כדוגמת משמר המולדת הבריטי, אשר שירתו בו מתנדבים, שלא היו כשירים לשירות צבאי רגיל, מפאת גילם.
הנרי שובל נפטר ב-4 במרץ 1945, חודשיים לפני סיום המלחמה. בן שמונים היה במותו.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, מסיפורי ארץ אהבתי, הוצאת משרד הביטחון 1979 עמ' 108.
פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007.
רחלי רוגל, המושבה רחובות ומפקדתו של גנרל סר הנרי שובל, הוצאת אריאל 2010, עמ' 72–86.
רחלי רוגל, תחיית עץ הזית של הגנרל שובל, ארכיון רחובות
רויטל הנדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1974 (בת 50) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל
 פעילות בולטת:  AllJobs, BreezoMeter, Tech4Good
 ידועה בשל:  יזמת סדרתית ישראלית
 השכלה:  תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב תואר שני מאוניברסיטת העיר ניו יורק
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקצוע:  יזמת
 תפקיד:  יזמת הייטק
 תואר:  יזמת, מנכ"לית
 https://www.revitalhendler.org/
 
רויטל הנדלר (נולדה ב-21 במאי 1974) היא יזמת הייטק. ב-2015 היא נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל על ידי מגזין ליידי גלובס על תרומתה לקידום סטארטאפים שעושים שימוש בטכנולוגיה כדי לפתור בעיות חברתיות.
היא הקימה את AllJobs ב-2004, יחד עם הרצל עוזר, גדי שבדרון וניב אריאל והייתה מנכ"לית החברה עד 2011. AllJobs הפכה לפלטפורמה המובילה לחיפוש עבודה בישראל ועשתה מהפיכה של ממש בצורה בה חיפוש העבודה מתנהל בישראל. לאור הצלחתה, עשתה החברה אקזיט לחברה בינלאומית תוך 3 וחצי שנים מיום הקמתה.
ב-2012 הנדלר הקימה בשותפות עם רון בלסון את הסטארטאפ WorkWith.me, שעסק בערבות הדדית למציאת עבודה. החברה נסגרה ב-2014.
ב-2013 הקימה סטארטאפ נוסף יחד עם רן קובר, זיו לאוטמן ואמיל פישר - BreezoMeter, חברה אשר מנגישה מידע לגבי מפגעים סביבתיים בזמן אמת לציבור הרחב, שזכתה להיות הסטארטאפ המבטיח לשנת 2014 על ידי כלכליסט והוזמנה להציג את הפתרון שלה בבית הלבן ובאו"ם. החברה נמכרה בשנת 2022 לגוגל תמורת יותר מ-200 מיליון דולר. בשנה האחרונה היא החלה בהקמת סטארטאפ לקידום החינוך ליזמות בשיתוף עם משרד החינוך הישראלי.
ביוגרפיה וקריירה

רויטל הנדלר נולדה וגדלה בתל אביב, ביתם של שמואל הנדלר, יזם ואיש עסקים וגאולה הנדלר, מורה לפלדנקרייז והיא האחות הגדולה במשפחה. בתל אביב למדה בבית הספר התיכון עירוני א'. סיימה תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת העיר ניו יורק. בצה״ל שירתה כקצינת קישור בפיקוד העורף, בדרגת סגן. בין השנים 1998–2000 היא עבדה בקשת כמפיקה ומשם התקדמה להיות עורכת משנה בתוכניות שונות של קשת, כשתוך כדי לקחה על עצמה בהתנדבות לעבוד על אתרי האינטרנט של התוכניות, שם התאהבה באינטרנט. בין השנים 2000–2002 עבדה בחברת הסטארטאפ "Nonstop" בבעלות דנקנר, שהייתה חברת בת של הטלוויזיה בכבלים, כמנהלת מיזם התיירות בשותפות עם התוכנית 'מסע עולמי של אייל פלד' והמגזין 'מסע אחר', החברה נסגרה ב-2002 בגלל עיכוב כניסת האינטרנט רחב הפס לישראל.
בין השנים 2002–2004 שימשה מנהלת מחלקת התוכן בחברת GoNext, חברת סטארטאפ בתחום התוכן בסלולרים בבעלות חברות פלאפון וסאני.
לאחר הצלחתה, פעילות החברה מוזגה לתוך חברת פלאפון והפכה לחטיבת שירותי הערך המוסף של פלאפון.
ב-2004 יצאה הנדלר לטיול ארוך בדרום אמריקה, שם התקבלה בה ההחלטה להפוך ליזמת בעצמה ולהתמקד במיזמים חברתיים עסקיים. מסוף שנת 2004 ועד 2011 הנדלר ייסדה, הקימה ומינכ"לה את AllJobs, אותה הקימה יחד עם בן זוגה, גדי שבדרון, הרצל עוזר וניב אריאל. בחברה הושקעו בשני סבבי גיוס 300,000 דולר בלבד והנדלר הובילה אותה לאקזיט לאחר 3 שנים בלבד - החברה נמכרה לחברה בינלאומית "הד האנטר" מקבוצת DST, מבעלי Facebook לפי שווי 16 מיליון דולר בממוצע.
בשנת 2008, לאחר המשבר הכלכלי, מכרה החברה הבינלאומית את מניותיה לידיעות אחרונות, מי שתבעה את AllJobs על הפרת זכויות ב-2005 והתחרתה בה בתחום הדרושים.
בשנת 2013 הקימה בשותפות והייתה ליו"ר הסטארט-אפ BreezoMeter - יחד עם רן קורבר, זיו לאוטמן ואמיל פישר - פלטפורמה למיפוי זיהום אוויר בזמן אמת. (שנבחר לסטארטאפ המבטיח בעולם לשנת 2014 ונבחר להציג באו"ם ובבית הלבן).
בין השנים 2014–2015 הובילה את הטור "סודות היזמות" בכלכליסט.
בשנת 2015 הצטרפה להקמת האקסלרטור הראשון בארץ לסטארטאפים חברתיים בשותפות עם ניר שמעוני, לארי אקרמן וחברת "מינגה".
במהלך 2015 הצטרפה לסטארטאפ memeni של אריק בן-זינו כנשיאה.
הנדלר מרצה על יזמות, חדשנות, חיבור בין עסקי וחברתי והעצמת נשים. בין היתר הרצתה ב-TEDx Jerusalem.
הישגים מקצועיים

טלי חרותי-סובר, כל יזם צעיר צריך מבוגר אחראי, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2007
הצמחת AllJobs מ-300,000 דולר לחברה בשווי 50 מיליון דולר תוך פחות מעשור. נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות ביותר על ידי ״ליידי גלובס״
הרצאתה ב-TEDxJerusalem
הסטארטאפ WorkWith.me זכה במקום השני בתחרות GeekTime לסטארטאפים
הסטארטאפ BreezoMeter זכה ב"סטארטאפ המבטיח בעולם" לשנת 2014 והוזמן לבית הלבן ולאו"ם.
הייתה נציגת ישראל בכנס הסטארטאפים בצרפת, בורדו Bordeaux City Hall Grand Junction
הערות שוליים

↑  ורד רמון ריבלין, ‏ליגת העל כובשות, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2015
↑  חדשות 2, ‏המסע מאקזיט ענק לסטארט-אפ חברתי, באתר ‏מאקו‏, 30 במאי 2015
↑  תמי שמש קריץ, ‏השקיעה 120 אלף ש', עשתה אקזיט ב-56 מיליון, באתר גלובס, 1 באפריל 2015
↑  טלי חרותי-סובר, רשת חברתית לגיוס עובדים: כבר לא זקוקים לבוס כדי לקבל הערכה, באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2012
1 2 3   טלי חרותי-סובר, "אנחנו נהיה הווייז של זיהום האוויר", באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2014
↑  שירות כלכליסט, Breezometer נבחר כאחד הסטארט-אפים החמים של 2014, באתר כלכליסט, 17 בנובמבר 2014
↑  Abigail Klein Leichman, Israel’s BreezoMeter invited to White House, israel21c.org, ‏11 במאי 2015
↑  טלי חרותי-סובר, מייסדת אולג'ובס: "מעורבות רגשית גבוהה מדי במיזם עשויה לחבל בו", באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2011
↑  מעיין כהן, "ניישם בעסקים שלנו ברוסיה דברים מעניינים שאנחנו רואים באולג'ובס", באתר הארץ, 11 בדצמבר 2007
↑  רויטל הנדלר / סודות היזמות, באתר כלכליסט
↑  רויטל הנדלר מצטרפת ל-Tech for Good לקידום יזמות טכנולוגית חברתית, באתר telecomnews.co.il, ‏13 בינואר 2015
1 2  הילה חיימוביץ׳, בואו ננפץ רק את הסטיגמה על נשים בתפקיד בכיר, באתר GeekTime, ‏03 ביולי 2015
↑   Why most women skip becoming CEO's?, הרצאה  באתר יוטיוב (אורך: 13:32)
הוועדה המייעצת לבחינת היבטי ביטחון לאומי בהשקעות זרות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד האוצר
 תאריך הקמה:  1 בינואר 2020 
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 מטה מרכזי:   ירושלים
 אתר רשמי
 
הוועדה המייעצת לבחינת היבטי ביטחון לאומי בהשקעות זרות היא מנגנון של ממשלת ישראל לפיקוח על השקעות זרות במדינה. תפקידו של המנגנון הוא ייעוץ לגופים מאסדרים.
הוא הוקם ב-2019 בהחלטת הקבינט המדיני-ביטחוני, לאחר לחץ מממשלת ארצות הברית ובפרט בתקופת ממשל טראמפ.
רקע

בין 2013 ל-2014 נערך תהליך בארגון משרד האוצר, המטה לביטחון לאומי והמועצה הלאומית לכלכלה, שעסק בבחינת הנחיות ביטחוניות כהכנה למכרז בין-לאומי למפעיל התשתית הלאומית החיונית ובפרט בהשלכות של זהות הגורם המפעיל שלהן.
ב-2016 פתח המטה לביטחון לאומי (מל"ל) בתהליך לבירור הצורך לכינון מנגנון שייבחן את מעורבותן של חברות זרות בכלכלת ישראל. בפברואר נערך הדיון הראשון בנושא, בהשתתפות משרדי ראש הממשלה, הביטחון, החוץ, האוצר, המשפטים, הכלכלה והתעשייה, המועצה הלאומית לכלכלה וכן גופים ביטחוניים – מטה הסייבר הלאומי, שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. בספטמבר, המל"ל המליץ להסמיך מנגנון ייעודי לפיקוח על "השקעות הנוגעות לחוסן הלאומי" באמצעות חקיקה. המועצה הלאומית לכלכלה, הכלכלן הראשי במשרד האוצר וגורמים במשרדי ראש הממשלה והכלכלה נמנעו מהקמת מנגנון מכמה טעמים: חשש שהוא יהפוך לסוגיה דיפלומטית, וייצור אסדרה עודפת. ההליך תחת המל"ל הסתיים בספטמבר 2016.
בעקבות ההליך שהתקיים במל"ל, והעמדה של המועצה הלאומית לכלכלה שלפיה יש להימנע מלהקים גוף רשמי בנושא, המועצה ביקשה להוביל עבודת מטה מקבילה שנערכה בין אוקטובר 2016 לינואר 2018 בשיתוף גופים ממשלתיים החופפים חלקית עם אלו שנטלו חלק בהליך של המל"ל, ונציגים מהמגזר העסקי. במאי 2018 המל"ל החל בשנית בהליך גיבוש הצעת החלטה, שלבסוף לא הובאה לשולחן הקבינט המדיני-ביטחוני. ב-23 בנובמבר 2018 התקבלה בקבינט החלטה מספר ב/331 שמטרתה לקדם את הנושא, ובה נקבע שיש להקים צוות בראשות המל"ל, שעליו יוטל להציע תבחינים ומנגנון לתחום. במקביל לעבודות המטה בראשות המל"ל והמועצה הלאומית לכלכלה, נערכה בנושא בדיקה של מבקר המדינה מדצמבר 2018 ועד יוני 2019 שפורסמה ב-2020.
ב-30 באוקטובר 2019 החליטה ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי של ממשלת ישראל השלושים וארבע על הקמת הוועדה. זאת לאחר הפעלת לחץ מדיני מצד ממשל טראמפ, להקמת מנגנון המקביל ל-CFIUS (אנ') האמריקאי. זאת לאחר הבעת חשש מהשקעת חברות סיניות בישראל. הוועדה מבקשת לאזן בין האינטרסים הכלכליים לאינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל, בעוד שגופי הביטחון והמועצה לביטחון לאומי דאגו שהשקעות זרות במדינה יפגעו ביחסים הבילטרליים עם ארצות הברית ויגרמו להשפעה זרה ולסכנות ביטחוניות – הרשויות הכלכליות חששו כי פיקוח הדוק מדי על השקעות יוביל למשיכתן.
מטרות

מטרת הוועדה היא להוות גורם מייעץ עבור גופים מאסדרים במדינת ישראל להם הסמכה כדין לאשר השקעה זרה, ולתת מענה להיבטי ביטחון לאומי שעשויים להתעורר בעקבותיה.
החלטת הקבינט שמתוקפה הוקמה הוועדה מגדירה "השקעה זרה" בתור עסקה או פעילות של גורם זר המצריכה אישור מטעם גוף מאסדר עבור ביצועה. כמו כן, היא מגדירה את אינטרסי הביטחון הלאומי כלהלן:
”מניעת היווצרות של עמדת השפעה משמעותית של גורם זר על ההשקעה הזרה באופן העלול לפגוע בביטחון המדינה או ביחסי החוץ שלה. בבחינת אינטרס זה ניתן יהיה לשקול, בין היתר, את היקף ומאפייני ההשקעות של הגורם הזר בישראל”
”מניעת חשיפה או גילוי של מידע שגילויו או חשיפתו לגורם זר עלול לפגוע בביטחון המדינה או ביחסי החוץ שלה”
עיסוקים וסמכויות

עיסוקה העיקרי של הוועדה הוא ייעוץ לגופים מאסדרים בעניין השקעות זרות שבסמכותן כדין לאשר. מלבד זאת, הוועדה מוסמכת גם לפנות באופן יזום למאסדר הרלוונטי ולהציע לו לבקש את חוות דעתה בהתקיים חשש ביטחוני, או לבקש מסירת מידע ממאסדר לקראת השקעה פוטנציאלית.
החלטות הוועדה מתקבלות פה אחד על ידי חבריה – נציגים בכירים מטעם המועצה לביטחון לאומי, משרד הביטחון ומשרד החוץ, והכלכלן הראשי או נציג מטעמו (בראש הוועדה). כמו כן, ממשתפים בו משקיפים מטעם המועצה הלאומית לכלכלה, משרד הכלכלה והתעשייה וממשרד האוצר.
הוועדה מחויבת לדווח לקבינט המדיני-ביטחוני על פעילותה השוטפת, תוצריה והמלצותיה בתדירות שנתית.
פעילות

באפריל 2022 קבוצת "אורבניקס" (המורכבת מ"שיכון ובינוי", "אגד אחזקות" ו-CRRC), שהתחרתה על ההקמה והתפעול של הקווים הירוק והסגול של "דנקל" במכרז של החברה הממשלתית "נת"ע" והפסידה, עתרה נגדה וכנגד הוועדה המייעצת לבית המשפט המחוזי בתל אביב בטענה לפסילה על רקע שיקול זר. זאת, על רקע פרסומים בעיתונות על לחצים מדיניים של ארצות הברית למנוע את זכייתן של החברות הסיניות המועמדות, כחלק ממלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין. לאחר דחיית העתירה, ערערה הקבוצה לבית המשפט העליון, אך גם בערכאה זו נדחתה בקשתם.
באוקטובר 2022 הרחיב הקבינט המדיני-ביטחוני של ממשלת ישראל השלושים ושש את סמכויות הוועדה בהחלטה ב/41. ההחלטה הרחיבה את הפירוש של "אינטרסי הביטחון הלאומי", וקבעה כי היא רואה בתחומי העיסוק שלה כאינטרסים ציבוריים בני הגנה, שעל המאסדרים ללא קשר להחלטה על פנייה לוועדה. כמו כן, שונתה ההגדרה של "גורם זר"; בהחלטה המקורית, "חבר בני אדם" הוגדר כזר אם התאגדה מחוץ לגבולות המדינה, ואינה נשלטת על ידי ישראלי (תושב או אזרח) או שישראלי מחזיק ב-25% ממנה. ההגדרה החדשה הנמיכה את רף השליטה ל-20%, אך תוך חריג, לפיו המועצה יכולה להכיר ב'חבר' כבשליטה זרה אם הוועדה רואה בפעילותה גורם המעלה חשש לביטחון הלאומי.
ראו גם

Committee on Foreign Investment in the United States (אנ')
לקריאה נוספת > ספרים

יורם עברון ואייל פרופר, הספר האדום: המדריך לסין העכשווית, תל אביב-יפו: ידיעות ספרים, המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2022, מסת"ב 9789652015136
לקריאה נוספת > מאמרים

דורון אלה, הקמת מנגנון לפיקוח על השקעות זרות בישראל: מאפיינים ומשמעויות ביטחוניות, מבט על, גיליון 1229, 18 בנובמבר 2019, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
גליה לביא, שירה עפרון, מעורבות זרה בתשתיות אסטרטגיות: להקדים תרופה למכה, מבט על, גיליון 1333, 11 ביוני 2020, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
גליה לביא, מדיניות | יולי 2022 סין ותשתיות לאומיות בישראל: השיא מאחורינו, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
אסף אוריון, ערים לא תאומות: מדיניות החוץ של השלטון המקומי, פרסום מיוחד, 11 במאי 2022, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
לקריאה נוספת > מסמכים

יוסף שפירא, מעורבות חברות זרות בהקמה ובהפעלה של מיזמי תשתית לאומית חיונית, באתר מבקר המדינה, ‏3 באוגוסט 2020
ביאורים

↑  חלק זה של ההגדרה הורחב בהחלטת הקבינט המדיני-ביטחוני מספר ב/41 באוקטובר 2022 שהרחיב את סמכויות הוועדה. עם הקמת הוועדה ב-2019, הנוסח היה מצומצם יותר ולשונו היה: ”מניעת היווצרות של עמדת השפעה משמעותית על נשוא ההשקעה הזרה של גורם זר באופן העלול לפגוע בביטחון המדינה או ביחסי החוץ שלה”.
הערות שוליים

1 2 3 4  הקמת מנגנון לפיקוח על השקעות זרות בישראל: מאפיינים ומשמעויות ביטחוניות, עמ' 1
1 2 3 4  דו"ח מבקר המדינה (2020), 148–150
1 2 3  דו"ח מבקר המדינה (2020)
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36
↑  החלטה ב/372 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-34
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36, סעיף 3(ב) ו-3(ד)
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36, סעיף 1–2
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36, סעיף 4(ג)
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36, סעיף 7
↑  יובל שדה, שיכון ובינוי, אגד והסינים עתרו נגד המדינה עקב פסילתם ממכרז הרכבת הקלה, באתר כלכליסט, 14 באפריל 2022
↑  יובל שדה, מכרז הרכבת הקלה: העליון דחה את עתירת הסינים, אגד ושיכון ובינוי, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2023
↑  החלטה ב/41 של הקבינט המדיני-ביטחוני, הממשלה ה-36, סעיף 16
טמבקוי

| טמבקוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חריתאים
משפחה:: פיראניים
סוג:: Colossoma
מין:: טמבקוי
שם מדעי
 Colossoma macropomum ‏קיווייה, 1818

טמבקוי (שם מדעי: Colossoma macropomum) הוא מין יחיד בסוגו של דג מים מתוקים גדול החי בנהרות אמריקה הדרומית (ובייחוד בברזיל) לרבות האמזונאס והאורינוקו ואחד מהדגים הגדולים ביותר במים מתוקים.
מאפיינים

טמבקוי שייך למשפחת הפיראניים שבסדרת החריתאים והוא קרוב משפחה רחוק של הפיראנות התוקפניות. אך בניגוד אליהן הוא ניזון מפירות, רגוע אך גדול ממדים - אורכו מגיע עד 1 מטר ומשקלו עד ל-40 ק"ג. הוא המין הגדול ביותר במשפחת הפיראניים. הוא שייך לקבוצת דגי הפאקו (אנ'), הדומים לפיראניה ובעלי שיניים דומות לשיני אדם.
דג זה בעל ראש מעוגל עם עיניים שקועות, מצח מוגבה וגב מגובנן והסנפירים קצרים. הוא נושם בעזרת הזימים אבל כשחסר חמצן במים הוא יכול לנשום אוויר באמצעות העור הלח שלו.
דג זה כמעט לגמרי צמחוני וניזון בנהרות וכן ביערות מוצפים מפירות וזרעים שנפלו למים ועוזר להפיץ את הזרעים בתוך היערות. הצעירים ניזונים גם מחרקים, רכיכות ומעלים.
ממלכת תוניסיה

| --- | --- |


 
 ממשל
 ראש המדינה:  Bey of Tunis 
 עיר בירה:  תוניס
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  20 במרץ 1956 
 תאריכי פירוק:  25 ביולי 1957 
 ישות קודמת:  תוניסיה הצרפתית תוניסיה הצרפתית
 ישות יורשת:  תוניסיה תוניסיה
 שליטים בולטים:  מוחמד השמיני, מלך תוניסיה
 
ממלכת תוניסיה (בצרפתית: Royaume de Tunisie; בערבית: المملكة التونسية) הייתה מדינה קצרת מועד שהוקמה כמונרכיה ב-20 במרץ 1956 לאחר עצמאותה של תוניסיה והתקיימה עד להכרזת הרפובליקה ב-25 ביולי 1957. המלך היה אל-אמין ביי, ראש הממשלה היה המייסד בפועל של תוניסיה, חביב בורגיבה.
היסטוריה

תנועת עצמאות שנמשכה כמה עשורים הביאה לסיום מדינת החסות הצרפתית, שהחלה ב-1881. בשנת 1954, המאבק התוניסאי וחוסר הציות האזרחי המתמשך הובילו לתחילתו של משא ומתן לאוטונומיה בין צרפת למפלגת הנאו-דסטור בראשותו של חביב בורגיבה, שנתמך על ידי האיגודים המקצועיים בתוניסיה והליגה הערבית. האמנה המוסכמת מאפריל 1955 קבעה שצרפת תשמור על השליטה בצבא וביחסי החוץ, ובמקביל תבטיח את עצמאות הבייליק של תוניס, שאמורה הייתה להתחיל בשנה שלאחר מכן. חביב בורגיבה, שעיצב את דמותו לפי המייסד הטורקי מוסטפא כמאל אטאטורק, שוחרר מהכלא על ידי צרפת והתקבל בהתלהבות על ידי העם התוניסאי. אולם פשרה זו חילקה את הנאו-דסטור והובילה בסופו של דבר לדיכוי האגף השמאלי שלו ולגירוש המנהיג הפאן-ערבי הרדיקלי שלו סלאח בן יוסוף, שברח מאוחר יותר למצרים. סדרה זו של מחלוקות פנים-מפלגתיות סימנה שהנאו-דסטור יפנה לדרך מתונה. הצרפתים גם סיימו את חסותם על מרוקו כדי לרכז את כוחותיהם באלג'יריה. בתגובה, וכתוצאה מדעת הקהל התוניסאית, דחף בורגיבה לעצמאות. ממשלת צרפת התעלמה מהדחייה החריפה של המתיישבים הצרפתים, ויתרה על תוניסיה וחתמה על הפרוטוקולים. ב-20 במרץ 1956 קיבלה תוניסיה עצמאות מלאה. ביולי התקבלה בקשתה של תוניסיה לחברות מלאה באו"ם.
על פי תפיסתה של צרפת, תוניסיה העצמאית הפכה למונרכיה חוקתית שנשלטת על ידי בית תוניס, אל-אמין ביי. הביי היה תואר מוסדי שראשיתו בתקופה העות'מאנית המוקדמת. הביי מוחמד השביעי אל-מונסיף הקודם היה לאומן פופולרי, אבל אל-אמין ביי נתפס על ידי אחדים כפשרה צרפתית ועל ידי אחרים כקיצוני. בחירות שכבר נקבעו נערכו עם הבחירה לאספה המכוננת ב-25 במרץ 1956; בגלל הסכמים סודיים שניתנו על ידי בורגיבה והביי, הבוחרים יכלו לבחור רק רשימות מפלגות ולא מועמדים. הסכם זה הקל על הנאו-דסטור להרחיק יוספיסטים או מתנגדים אחרים ולשמור על משמעת מפלגתית. בבחירות ניצחה מפלגת נאו-דסטור ברוב מוחץ, ומנהיגה חביב בורגיבה הפך לראש ממשלה. ב-25 ביולי 1957 בוטלה המלוכה, הסתיימה כהונתו של הביי והוכרזה הרפובליקה התוניסאית. אז הפכה האספה את בורגיבה לנשיא הראשון של מה שיהפוך לימים למדינה חד-מפלגתית תחת מפלגת דסטור הסוציאליסטית החדשה.
הערות שוליים

↑  תוניסיה – פרוטקטורט, קולוניאליזם ועצמאות באתר בריטניקה
ברידיי השישי, מלך הפיקטים

ברידיי השישי (באנגלית: Bridei VI; נפטר ב-842 לערך), בנו של אואוראד היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו). ברידיי מלך זמן קצר של פחות משנה, בשנת 842, החל מעלייתו לשלטון ועד מותו.
ברידיי עלה לשלטון לאחר מות אביו, ועל פי "דברי ימי הפיקטים" נפטר זמן קצר לאחר מכן, ואחיו, קיניאוד עלה לשלטון במקומו.
תעודת לידה

תעודת לידה שהונפקה ב-1891 בהמבורג, גרמניה
תעודת לידה  שהונפקה על ידי השלטונות העותמאניים בארץ ישראל בשנת 1869
תעודת לידה שהונפקה בארץ ישראל המנדטורית (פלשתינה) בשנת 1937
ע"ש דב גולדברד
תעודת לידה מודרנית (משנת 2007) מארצות הברית
תעודת לידה היא תעודה ציבורית של המדינה המאשר לידה ובו נקבעים מספר הזהות, שם היילוד, מינו, תאריך הלידה, מקום הלידה ושמות ההורים. במדינות רבות, בעיקר בעבר, נקבעה בתעודה גם השתייכותו האתנית של היילוד. תעודת הלידה משמשת הוכחה בעת תביעת אזרחות והיא המסמך הרשמי היחיד של קטין עד שמוענקת לו תעודת זהות.
היסטוריה

לידות נרשמו כבר בעולם העתיק במצרים, בפרס, בסין, ביוון וברומא. הפקידות המפותחת באימפריות אלה הזדקקה למידע לשם גביית מס, ניהול כוח האדם לגיוס לצבא. במהלך ההיסטוריה נרשמו לידות בקרב הקהילות, למשל בבית הכנסת או בכנסייה הקהילתית הוחזקו ספרי רישום. כן התנהל רישום בבתי העירייה המקומיים.
ההכרח לרשום לידות באופן רשמי על ידי מנגנון ממשלתי נקבע לראשונה בבריטניה בחוק משנת 1853. תעודת הלידה נוצרה כאישור רשמי על הרישום. עד מהרה עקבו אחר תקדים זה רוב מדינות אירופה.
עד עידן המחשוב הייתה תעודת הלידה מסמך בעל חשיבות רבה משום שהיוותה הוכחה יחידה לפרטים מרכזיים בזהותו של אדם, בהם גילו המדויק, זהות אביו והשתייכותו האתנית והמשפחתית. לפיכך התפתחה גם תופעה של זיוף תעודות לידה על מנת לזייף גיל (למטרות גיוס או הימנעות מגיוס לצבא למשל), דרישות להכרה באבהות, דרישות להשתתפות בירושה והגדרת אדם המשתייך לקבוצה אתנית מופלית לרעה כמי שאינו משתייך לקבוצה זו (וראו בעניין זה גם תעודת ייחוס ארי). כתוצאה מכך פותחו אמצעים שונים (כגון חותמות) להקשות על זיופים. עם הפיכת מרשמי האוכלוסין לממוחשבים, הפך הרישום במאגר למחייב והתעודה איבדה מחשיבותה.
חובת הרישום חלה על היולדת ועל המיילדת מוטלת חובה לדווח על כל לידה, על מנת להצליב מידע ולמנוע הסתרת ילודים או רישום כוזב (על מנת לזכות בטובות הנאה). כיום מטפל בדרך כלל ברישום משרד רישום בבית יולדות של בית חולים. גם יולדת היולדת בביתה נדרשת להגיע לבית החולים על מנת לרשום את הלידה ולקבל תעודת לידה, המונפקת על סמך רישום זה, על ידי רשות מרשם האוכלוסין.
בעבר נלקחו מיילודים במספר מדינות (ביניהן בארצות הברית) טביעת אצבעות, ידיים ורגליים והוטבעו בתעודת הלידה.
תעודת לידה בארצות הברית

בארצות הברית, לפי התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית, רישום אוכלוסייה אינו זכות חוקתית של הממשל הפדרלי אלא נתון בידי המדינה, עם זאת, בהתאם לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, על המדינה להעביר את נתוני הרישום לממשל הפדרלי לצורך רישום האזרחות. על מנת לעקוף סבך חוקתי זה, מעביר בית החולים, בנוסף לרישום במרשם האוכלוסין של המדינה, דיווח על כל לידת ילוד חי למערכת בריאות הציבור הפדרלית, על פי "המלצתה" של זו האחרונה. "טופס דיווח לידת חי" הוא תעודת הלידה האמריקאית.
הערות שוליים

↑  The General Register Office
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4564840-2  NARA: 10662341
מינים ללא מספיק נתונים

מדוזת ענק יפנית, היא מין שעוד לא הוערך מצב האוכלוסייה שלו.
מצב השימור ללא מספיק נתונים (באנגלית: Data deficient" DD") הוא מצב שימור שמהנתונים הקיימים לא ניתן להעריך את האוכלוסייה ולקבוע את סיכויי ההשרדות של המין.
במקרים רבים הסיבה למחסור במידע היא שהמין נראה במקומות לא רצופים, ברחבי כל היבשות או הימים, אך לא בכמויות מספיקות ועם זאת באזורים החיות של המין הוא לא נמצא בסכנה או במצב של התדלדלות האוכלוסייה. סיבה נוספת היא מינים שלא נחקרו מספיק למשל בעלי חיים ימיים.
בשביל למנוע ממינים שלא נחקרים מספיק להגיע למצב זה, מין שיחקר במשך תקופה ממושכת ועדיין לא יתבהרו גודל האוכלוסיות שלו, יוגדר במצב סיכון.
מצב הדומה מאוד למצב זה הוא לא הוערך או לא הוגדר (Not Evaluated" NE"): במצב זה בעל החיים בכלל לא קיבל מצב שימור ברשימה האדומה של IUCN. ייתכן שהמין התגלה רק בעת האחרונה או חי באזורים מאוד מבודדים, כמו מעמקי הים או ביצות סבוכות ועוד לא הוערכו האוכלוסיות שלו.
ראו גם

בעלי חיים בסכנת הכחדה
ללא חשש
קרוב לסיכון
מצב שימור
משה בסוק

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1907 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 בפברואר 1966 (בגיל 58) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 חתימה:   
 
משה בָּסוֹק (בכתיב יידי: משה באסאָק; 26 ביולי 1907, ט"ו באב תרס"ז – 19 בפברואר 1966, כ"ט בשבט תשכ"ו) היה משורר, מתרגם ועורך ישראלי.