stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית > התפתחות המירוץ > יום שלישי הגדול

המירוץ בין קלינטון ואובמה התחמם לקראת שתי ההתמודדויות האחרונות לפני "יום שלישי הגדול" - הקוקוסים (אספות הבחירה) בנבדה ובעיקר הפריימריז בדרום קרוליינה, המדינה הראשונה בה יש אחוז גבוה של מצביעים אפרו-אמריקנים. המאבק בין המחנות הפך למאבק מר מלווה בהאשמות ואף השמצות הדדיות. ביל קלינטון ניהל בעצמו חלק רב מהמתקפה על אובמה, ובין היתר טען שההתנגדות של אובמה למלחמת עיראק היא לא יותר מ"אגדה". המתיחות בין המחנות עוררה גם נימה גזעית מסוימת. היא הגיעה לשיאה בעימות בחירות שנערך בדרום קרוליינה בשבוע שלפני הבחירות שם וששודר ב-CNN, ובו קלינטון ואובמה לא הפסיקו להטיח זה בזה האשמות, ללא קשר לשאלות שנשאלו.
בסופו של דבר ניצחה קלינטון בהפרש קטן בנבדה, אולם אובמה ניצח בדרום קרוליינה בהפרש עצום של כמעט 30%, עם כ-80% מקולות השחורים, וכ-25% מקולות הלבנים (לעומת כ-35% לקלינטון, וכ-40% לאדוארדס). בעקבות התבוסה בדרום קרוליינה פרש אדוארדס מהמירוץ והותיר בו שני מועמדים בלבד. ב"יום שלישי הגדול" בשנת 2008 התקיים המספר הגדול ביותר אי פעם של פריימריז במדינה בו-זמנית.
ב"יום שלישי הגדול" (Super Tuesday), ב-5 בפברואר זכתה קלינטון בניצחונות גדולים במספר מדינות מאוכלסות, כגון ניו יורק וקליפורניה, אך אובמה זכה בניצחון ברוב מדינות הדרום, וניצח ביותר מדינות מקלינטון; בסיכומו של דבר זכו שני המועמדים למספר דומה של צירים. אחרי הסופר-טיוזדיי, בו חולקו כמעט מחצית מהצירים בוועידה, התברר שבשל שיטת חלוקת הצירים בה גם המועמד המפסיד מקבל אחוז גדול של הצירים בכל מדינה וכיוון שלא נותרו מספיק צירים לחלוקה, ייקשה מאוד על כל אחד מהמועמדים להגיע לרוב מוחלט של הצירים בוועידה ללא צורך בקולות ה-"superdelegates" - צירים שלא נבחרים בפריימריז אלא הם מחזיקי תפקידים שונים מטעם המפלגה (חברי קונגרס, מושלים וכו') ויכולים להחליט על דעת עצמם עבור מי להצביע, ואף לשנות את דעתם - בניגוד לצירים שנבחרו בפיירמריז ומחויבים להצביע עבור המועמד מטעמו נבחרו. דבר זה עורר מחלוקת בין המחנות, משום שלקלינטון היה יתרון במספר ה-"superdelegats" שהכריזו על תמיכתם בה, בעוד מחנה אובמה פעל ללחוץ עליהם להצביע על פי התוצאות שיתקבלו בפריימריז עצמם. מחלוקת נוספת שעלתה הייתה בדבר הצירים שנבחרו במישיגן ובפלורידה, מדינות אשר הזיזו את הפריימריז שלהם למועד מוקדם (במהלך ינואר) בניגוד להחלטת מרכז המפלגה, ובשל כך נשללו מהם הצירים, והמועמדים לא ניהלו בהן מסע בחירות (במישיגן אובמה אף לא הופיע בקלפיות). מכיוון שקלינטון ניצחה בשתי מדינות אלה, אנשיה החלו לדרוש שהצירים שנבחרו בשתי מדינות אלה יורשו להשתתף בוועידת המפלגה.
חוסר ההכרעה בסופרטיוזדיי הביא להעברת ההכרעה לסדרת ההתמודדויות בחודש שלאחר כך, שהחלה ב-10 התמודדויות במדינות בהן היה נראה כי אובמה מוביל, ונחתמה ב-4 במרץ בהתמודדויות שכללו את טקסס ואוהיו, בהן הסקרים הראו על יתרון גדול לקלינטון. אובמה זכה בכל 11 ההתמודדויות הרצופות שבין הסופר טיוזדיי לבין 4 במרץ, ברוב גדול, ועבר לראשונה את קלינטון במספר הצירים הכללי. בתקופה זו הוא הצליח לצמצם את הפער בסקרים בטקסס ואוהיו, ואף להוביל בכמה מהם בטקסס, ולראשונה גם החל להוביל על פני קלינטון בסקרים הארציים. מצב זה גרם לכך שגורל מועמדותה של קלינטון הפך להיות תלוי בכך שתנצח בטקסס ובאוהיו.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית > התפתחות המירוץ > טקסס, אוהיו ופסילבניה

שני עימותים טלוויזיוניים שנערכו בין המתמודדים לא שינו את התמונה, אולם ימים ספורים לפני ההתמודדויות בטקסס ובאוהיו העלה המטה של קלינטון לאוויר תשדיר בחירות בו נראים ילדים ישנים במיטתם, כאשר הקריין אומר: "השעה 3 לפנות בוקר, וילדיך נמים את שנתם. אך בבית הלבן הטלפון מצלצל - משהו קורה בעולם. הצבעתך תכריע מי יענה לשיחה. האם זה מי שכבר מכיר את מנהיגי העולם, מכיר את הצבא, מישהו שכבר נבחן ומוכן להנהיג בעולם מסוכן? השעה 3 לפנות בוקר, וילדך נמים את שנתם. מי תרצה שיענה לשיחת הטלפון הזו?". מאז מועד העלאת התשדיר נעצר הסחף לטובת אובמה, ורוב המצביעים שגיבשו את החלטתם לאחר תחילת שידורו תמכו בקלינטון. לבסוף ניצחה קלינטון גם באוהיו ברוב גדול, וגם בפריימריז בטקסס ברוב קטן, דבר שאפשר לה להמשיך במירוץ, ואף נתן לה תנופה, על אף שמבחינת ההפרש במספר הצירים התמונה לא השתנתה באופן מהותי.
בפרק הזמן נטול ההתמודדויות עד לפריימריז בפנסילבניה ב-22 באפריל, נאלצו המתמודדים להתמודד עם שערוריות שצצו. תחילה צצו סרטונים בהם נראה הכומר של אובמה, ג'רמיה רייט, משמיע בדרשותיו התבטאויות קיצוניות כנגד מדיניות ארצות הברית ונגד הממסד הלבן השולט בה. אובמה גינה את ההתבטאויות, אולם לא התנער לחלוטין מרייט וטען שהתבטאויות אלה אינן מייצגות, וכי הוא לא שמע התבטאויות חריפות כאלה בדרשות בהן הוא נכח. בעקבות הפרשה נשא אובמה נאום על היחסים בין הגזעים בארצות הברית, נאום שזכה לשבחים ברוב אמצעי התקשורת ועזר להתגבר על הפרשה, לפחות באופן חלקי. במקביל קלינטון נקלעה למבוכה כאשר התברר שתיאור עליו חזרה במספר עצרות בחירות על ביקורה בבוסניה בעת היותה הגברת הראשונה, בו כביכול היא הייתה נתונה לסכנת אש צלפים, היה מופרך - דבר שהגביר את בעיית חוסר האמינות ממנה היא סבלה בקרב מצביעים רבים. כשבוע וחצי לפני ההתמודדות התפרסמו דברים שאמר אובמה במפגש התרמה סגור בסן פרנסיסקו בו הוא תיאר את המצביעים בעיירות הקטנות בפנסילבניה ככאלה "שאיבדו מקומות עבודה במשך 25 שנה בלי שיהיו משרות שיחליפו אותם, ושנותרו מאחור בימי ממשלי קלינטון ובוש" כמי שאין להתפלא שהם "הופכים למרירים ונאחזים בנשק, או דת, או חוסר אהדה למי שאינו כמותם, או להלך רוח כנגד הגירה וסחר חופשי כדרך להסביר את התסכול שלהם". בעקבות פרסום הדברים מיהרו הן הילרי קלינטון והן ג'ון מקיין לטעון שדבריו של אובמה אליטיסטיים ומנותקים מהעם. בפנסילבניה ניצחה קלינטון.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית > התפתחות המירוץ > אינדיאנה וקרוליינה הצפונית

ב-6 במאי התקיימו פריימריז באינדיאנה ובקרוליינה הצפונית. קלינטון ואובמה ניהלו קמפיין אגרסיבי לפני ההצבעה והסקרים הראו יתרון קטן לאובמה בקרוליינה הצפונית ויתרון דומה לקלינטון באינדיאנה. בפועל, אובמה גבר על הסקרים בשתי המדינות, כשהוא מנצח בקרוליינה הצפונית בפער משמעותי והפסיד רק ב-1.1% באינדיאנה (50.6% לקלינטון מול 49.4% לאובמה). לאחר הפריימריז האלה, מרבית המומחים הכריזו כי זה הפך להיות "בלתי סביר יותר ויותר", אך לא בלתי אפשרי שקלינטון תזכה במועמדות. הניצחון הקטן באינדיאנה בקושי החזיק את הקמפיין של קלינטון בחיים עד לחודש הבא. למרות שניצחה ברוב המדינות שנשארו (וירג'יניה המערבית, קנטקי, פוארטו ריקו, מונטנה ודקוטה הדרומית, מלבד אורגון ומונטנה בהן אובמה ניצח), זה לא הספיק כדי להתגבר על הובלת הנציגים המשמעותית של אובמה.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית > התפתחות המירוץ > פלורידה ומישיגן

במהלך סוף 2007, שתי המפלגות אימצו כללים נגד העברת הפריימריז של מדינות למועד מוקדם יותר בשנה. עבור הרפובליקנים, העונש על הפרה זו היה אמור להיות אובדן של מחצית הנציגים של המדינה לוועידה. העונש הדמוקרטי היה הדרה מוחלטת מהוועידה הלאומית של צירים ממדינות שהפרו את הכללים הללו. המפלגה הדמוקרטית אפשרה רק לארבע מדינות לקיים בחירות לפני יום שלישי הגדול. קלינטון זכתה ברוב הצירים ובקולות הפופולריים משתי המדינות (אם כי 40% מהמצביעים במישיגן לא היו חברי מפלגה) ולאחר מכן הובילה את המאבק להושיב את כל הנציגים של פלורידה ומישיגן. היו כמה השערות שהמאבק על הנציגים יכול להימשך עד הכינוס באוגוסט, אבל ב-31 במאי, ועדת הכללים והתקנון של המפלגה הדמוקרטית הגיעה לפשרה על מצב הנציגים בפלורידה ובמישיגן. הוועדה החליטה להושיב צירים ממישיגן ופלורידה בוועידה באוגוסט, אך להעניק לכל אחד חצי קול בלבד.
ב-3 ביוני השיג אובמה את מספר הצירים הנדרש והפך למועמד המפלגה, וב-7 ביוני קלינטון פרשה מהמירוץ.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית

מועמד המפלגה הרפובליקנית:
ג'ון מקיין - סנאטור מטעם אריזונה שהתמודד על מינוי המפלגה מול בוש בבחירות המוקדמות בשנת 2000.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ג'ון מקיין | שרה פיילין |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| סנאטור מטעם מדינת אירזונה (1987- מכהן) | מושלת מדינת אלסקה .(2006-מכהנת) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

מועמדים שפרשו:
מיט רומני - לשעבר מושל מסצ'וסטס. פרש ב-7 בפברואר ותמך במקיין.
מייק האקבי - לשעבר מושל ארקנסו. פרש ב-4 במרץ.
רון פול - חבר בית הנבחרים מטעם טקסס. פרש ב-12 ביוני.
רודולף ג'וליאני - ראש עיריית ניו יורק לשעבר שהתבלט בתפקודו בעת פיגועי 11 בספטמבר. פרש ב-30 בינואר ותמך במקיין.
פרד תומפסון - לשעבר סנאטור מטעם טנסי, ושחקן קולנוע וטלוויזיה, בין השאר בתפקיד התובע המחוזי ב"חוק וסדר". פרש ב-22 בינואר ותמך במקיין.
אלן קייס - לשעבר עוזר מזכיר המדינה לענייני ארגון בינלאומי. פרש ב-15 באפריל ופרש מהמפלגה.
דנקן האנטר - חבר בית הנבחרים מטעם קליפורניה. פרש ב-19 בינואר ותמך בהאקבי.
טום טנקרדו - חבר בית הנבחרים מטעם קולורדו. פרש ב-10 בינואר ותמך ברומני.
סם בראונבק - סנאטור מטעם קנזס. פרש ב-18 באוקטובר 2007 ותמך במקיין.
ג'ים גילמור - לשעבר מושל וירג'יניה. פרש ב-14 ביולי 2007 ותמך מאוחר יותר במקיין.
טומי תומפסון - לשעבר מושל ויסקונסין ומזכיר הבריאות ושירותי האנוש בממשל בוש. פרש ב-12 באוגוסט 2007 (לפני הפריימריז) ותמך בג'וליאני.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית > לפני יום שלישי הגדול

הקוקוסים (אספות הבחירה) באיווה היוו התמודדות בין רומני לבין האקבי, בה ניצח האקבי בעזרת השתתפות מאסיבית של מצביעים מהימין-הדתי. בנוסף, זכייתו של מקיין במקום הרביעי, עם 13% מהקולות, במדינה בה הוא לא התמקד, היוותה חיזוק למועמדותו. הקמפיין של האקבי היה דל בכסף והאקבי קיווה לסיים במקום השלישי לפחות בניו המפשייר. בסופו של דבר, מקיין עקף גם את ג'וליאני וגם את האקבי וניצח בניו המפשייר. מקיין ניצח בזכות קולות העצמאים (אשר בניו המפשייר יכולים להצביע בפריימריז של כל אחת מהמפלגות). אחרי שהמפלגה הרפובליקנית שללה חצי מכמות הנציגים של מישיגן ופלורידה, לאחר שאלו העבירו את תאריך הפריימריז שלהן בניגוד לכללי המפלגה, המירוץ למועמדות התבסס שם. אחרי שרומני הגיע רק למקום השני בשתי ההתמודדויות החשובות הראשונות, שעליהן הוא ביסס את אסטרטגית הבחירות שלו, הוא היה חייב לנצח בפריימריז במישיגן, המדינה בה נולד ושאביו היה המושל שלה שנים רבות. המועמד העיקרי נגדו היה מקיין. מערכת הבחירות התמקדה במצב הכלכלי הקשה במישיגן. רומני ניצח בהתמודדות זו והצליח לשרוד במירוץ הכללי. מקיין השיג ניצחון קטן על האקבי בקרוליינה הדרומית והתבסס על בוחרים באזור החוף של המדינה, בו נמצאים בסיסי צבא רבים, ואיתם אנשי צבא רבים בדימוס שבקרבם היה פופולרי. האקבי התבסס על מצביעים דתיים בעיקר בצפון מערב המדינה, בעוד שהוא כמעט לא מצליח לקבל תמיכה מציבורים אחרים. הניצחון של מקיין בקרוליינה הדרומית סידר לעצמו ניצחון גדול יותר וחשוב יותר על רומני בפלורידה, שערכו פריימריז סגורים. לאחר שסיים במקום השלישי בפלורידה, ג'וליאני פרש מהמירוץ ופרסם הודעת תמיכה במקיין. הבחירות בדרום קרוליינה הביאו גם לפרישתו מהמירוץ של פרד תומפסון שכמועמד דרומי (מטנסי) היה חייב להשיג תוצאה טובה, אולם הגיע רק למקום שלישי בהפרש גדול משני המקומות הראשונים.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית > יום שלישי הגדול

ב"יום שלישי הגדול" (Super Tuesday), שבמהלכו נערכו בחירות מוקדמות בספר רב של מדינות, מקיין קיבל תמיכה ממושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר לפני הפריימריז שהתקיימו שם. התמיכה הזו נתנה למקיין דחיפה משמעותית בסקרים לקראת הפריימריז ביום שלישי הגדול. מקיין זכה במדינת הבית שלו, אריזונה, כמעט בכל הצירים של קליפורניה, הלוא היא הגדולה מבין המדינות ביום שלישי הגדול, באילינוי ובנוסף בעוד 6 מדינות וקטף בסך הכול ב-574 צירים. האקבי הפתיע וזכה ב-5 מדינות וב-218 צירים סך הכול. רומני זכה ב-7 מדינות וב-231 צירים. בשל פיצול הקולות בין רומני להאקבי זכה מקיין במספר רב של צירים, כמעט פי שלושה מרומני שזכה במקום השני. בעקבות התוצאות פרש רומני מהמירוץ, ואמר שאם יישאר במירוץ הוא "ימנע את השקת הקמפיין הלאומי ויקל עם קלינטון או אובמה לנצח". עזיבתו של רומני הותירה את האקבי ופול כמתמודדים הגדולים היחידים מול מקיין. האקבי (שהיה במקום השלישי במניין הצירים) החליט להמשיך להתמודד על אף שסיכוייו לזכות במועמדות נראו אפסיים. כשנשאל מדוע הוא ממשיך להתמודד אף על פי שמתמטית אין לו כמעט סיכוי, ענה האקבי, "לא למדתי מתמטיקה, אבל למדתי משהו על נסים, ואני עדיין מאמין בהם."
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית > לאחר יום שלישי הגדול

לואיזיאנה, וושינגטון די. סי., קנזס, ויסקונסין ווושינגטון ערכו פריימריז בחודש פברואר, לאחר יום שלישי הגדול. למרות שמקיין קטף נציחונות גדולים, הוא הפסיד להאקבי בקנזס ולואיזיאנה. מקיין ניצח בקושי במדינת וושינגטון את האקבי ופול, שזכו להופעה גדולה. סמואה האמריקנית, איי מריאנה הצפוניים ופוארטו ריקו, שם ניצח מקיין, חתמו את חודש פברואר. אחרי יום שלישי הגדול, מקיין הפך להיות המועמד המובהק, אבל עד סוף פברואר, הוא עדיין לא רכש מספיק צירים כדי להבטיח את המועמדות. בתחילת מרץ, ג'ון מקיין הבטיח את המועמדות הרפובליקנית לאחר שניצח בכל ארבעת הפריימריז בטקסס, אוהיו, ורמונט ורוד איילנד שהציבו אותו מעל לרף הנציגים הדרוש, שעמד על 1,191 נציגים. לאחר מכן הודה מייק האקבי בהפסד והשאיר את רון פול, שהיו לו רק 16 נציגים, כיריבו היחיד של מקיין.
מועמדויות נוספות

יחד עם שתי המפלגות הגדולות, שלוש מפלגות נוספות הציעו מועמדים עם גישה לקלפי במדינות מספיקות כדי לזכות במינימום 270 קולות האלקטורים הדרושים כדי לזכות בבחירות.
מפלגת החוקה מינתה את הסופר, הכומר והמנחה השמרני צ'אק בולדווין ממדינת פלורידה כמועמד לנשיאות ואת עורך הדין דארל קאסל מטנסי לסגנו. בקמפיין בולדווין הביע את התנגדותו למלחמת עיראק, לתיקון ה-16 לחוקה (העוסק במס הכנסה), להפלות ולפדרל ריזרב.
מפלגת הירוקים מינתה את חברת בית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית לשעבר, סינת'יה מקיני מג'ורג'יה כמועמדת לנשיאות ואת הפעילה הפוליטית רוזה קלמנט מניו יורק לסגניתה. מקיני תמכה בקמפיין בשירותי בריאות אוניברסליים של משלם יחיד, נסיגת חיילים אמריקאים מעיראק ואפגניסטן, פיצויים לאפרו-אמריקאים והקמת מחלקת שלום.
המפלגה הליברטריאנית מינתה את חבר בית הנבחרים מטעם המפלגה הרפובליקנית לשעבר, בוב בר מג'ורג'יה כמועמד לנשיאות ואת יריבו לשעבר בפריימריז הליברטריאניים, ווין אלין רוט מנבדה לסגנו. במהלך הקמפיין בר תמך בביטול או עיבוד מחדש של מס ההכנסה, הביע התנגדות למלחמת עיראק ולחוק הפטריוט.
ראלף ניידר, שהתמודד כבר בבחירות קודמות, התמודד פעם נוספת באופן עצמאי ובחר במט גונזלס, יושב ראש מועצת העיר סן פרנסיסקו לשעבר. בקמפיין ניידר טען ששתי המפלגות הגדולות זהות למעשה. בזמן קמפיין באוניברסיטת פרינסטון, נאדר תיאר את תוכניותיו לרפורמה, לרבות ביטוח בריאות לאומי של משלם יחיד, קיצוצים בתקציב הצבאי, פעולות נגד תאגידים וביטול חוק טאפט-הארטלי מ-1947. אתר הקמפיין שלו הציג את תמיכתו של נאדר בסיום המלחמה בסמים ואת התנגדותו לעונש מוות.
בנוסף להם התמודדו אלן קייס, שפרש מהמפלגה הרפובליקנית והתמודד מטעם המפלגה האמריקאית העצמאית, רון פול שהתמודד מטעם מפלגה החוקה במונטנה ומטעם מפלגת משלמי המיסים של לואיזיאנה בלואיזיאנה והייתה אפשרות לרשום את שמו (write-in) בכמה מדינות, ביניהן קליפורניה, בה זכה למעל ל-17,000 קולות וגלוריה לה ריווה, פעילה פוליטית שרצה לנשיאות בבחירות 1992.
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית העמידה את טד וויל לבחירה. בשל הליכים משפטיים נמנעה הכללתו בפתקי הבחירה בכל אזורי ההצבעה, מלבד במיסיסיפי, בה זכה ל-481 קולות.
הבחירות הכלליות

ב-4 בנובמבר 2008, נערכו הבחירות. על-פי התוצאות נבחר אובמה לנשיאות ארצות הברית, לאחר שלזכותו נצברו 365 אלקטורים לעומת 173 למקיין.
הבחירות הכלליות > תוצאות הבחירות

בבחירות ניצח המועמד הדמוקרטי אובמה שזכה ב-365 אלקטורים וב-52.9% מקולות הבוחרים (69,498,516 קולות), לעומת 173 אלקטורים ו-45.7% מקולות הבוחרים (59,948,323) שקיבל מקיין.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | מספר האלקטורים | השותף | מדינת השותף | מספר האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברק אובמה | דמוקרטית | אילינוי | 365 | ג'ו ביידן | דלאוור | 365 |
| ג'ון מקיין | רפובליקנית | אריזונה | 173 | שרה פיילין | אלסקה | 173 |
| ראלף ניידר | עצמאי | קונטיקט | 0 | מט גונזלס | קליפורניה | 0 |
| בוב בר | ליברטריאנית | ג'ורג'יה | 0 | ווין אלין רוט | נבדה | 0 |
| צ'אק בולדווין | מפלגת החוקה | פלורידה | 0 | דארל קאסל | טנסי | 0 |
| סינת'יה מקיני | הירוקים | ג'ורג'יה | 0 | רוזה קלמנט | קרוליינה הצפונית | 0 |
| אלן קיס | המפלגה האמריקאית העצמאית | ניו יורק | 0 | ווילי דרייק | קולורדו | 0 |
הבחירות הכלליות > תוצאות הבחירות > תוצאות לפי מדינות

| מדינה | מקיין | אובמה |
| --- | --- | --- |
| אלבמה | 9 | - |
| אלסקה | 3 | - |
| אריזונה | 10 | - |
| ארקנסו | 6 | - |
| קליפורניה | - | 55 |
| קולורדו | - | 9 |
| קונטיקט | - | 7 |
| דלאוור | - | 3 |
| וושינגטון די. סי. | - | 3 |
| פלורידה | - | 27 |
| ג'ורג'יה | 15 | - |
| הוואי | - | 4 |
| איידהו | 4 | - |
| אילינוי | - | 21 |
| אינדיאנה | - | 11 |
| איווה | - | 7 |
| קנזס | 6 | - |
| קנטקי | 8 | - |
| לואיזיאנה | 9 | - |
| מיין | - | 4 |
| מרילנד | - | 10 |
| מסצ'וסטס | - | 12 |
| מישיגן | - | 17 |
| מינסוטה | - | 10 |
| מיסיסיפי | 6 | - |
| מיזורי | 11 | - |
| מונטנה | 3 | - |
| נברסקה | 4 | 1 |
| נבדה | - | 5 |
| ניו המפשייר | - | 4 |
| ניו ג'רזי | - | 15 |
| ניו מקסיקו | - | 5 |
| ניו יורק | - | 31 |
| קרוליינה הצפונית | - | 15 |
| דקוטה הצפונית | 3 | - |
| אוהיו | - | 20 |
| אוקלהומה | 7 | - |
| אורגון | - | 7 |
| פנסילבניה | - | 21 |
| רוד איילנד | - | 4 |
| קרוליינה הדרומית | 8 | - |
| דקוטה הדרומית | 3 | - |
| טנסי | 11 | - |
| טקסס | 34 | - |
| יוטה | 5 | - |
| ורמונט | - | 3 |
| וירג'יניה | - | 13 |
| וושינגטון | - | 11 |
| מערב וירג'יניה | 5 | - |
| ויסקונסין | - | 10 |
| וויומינג | 3 | - |
| סה"כ אלקטורים | 162 | 349 |

| אחוזים | 46% | 53% |

מתמודדים נוספים בבחירות, שלא מטעם המפלגות הגדולות, זכו לשיעורי תמיכה זניחים, שהסתכמו בכ-1.4% לכל המתמודדים יחדיו.
אחוז ההצבעה היה 58.23% מתוך סך הזכאים להצביע, שהם כ-131.3 מיליון איש. אחוז הצבעה זה דומה לשיעור ההצבעה שנרשם בבחירות 2004, אז עמד על כ-56.7% מסך הזכאים להצביע. אחוזי הצבעה אלה נחשבים גבוהים יחסית, שכן ממוצע ההצבעה בבחירות בארצות-הברית עומד על כ-50%.
בנברסקה מחולקים שני אלקטורים למועמד שזכה ברוב מוחלט מבין המועמדים. שאר האלקטורים ניתנים בכל מחוז בחירה לפי הזוכה ברוב באותו מחוז (ב-2008 היו בנברסקה 3 מחוזות בחירה). זו הפעם הראשונה בהן האלקטורים מפוצלים בפועל במדינה זו. במיין נהוגה שיטה דומה, אך עד לשנת 2016 לא היה פיצול באלקטורים של מדינה זו.
הערות שוליים

↑  לפי הנתונים הרשמיים באתר הוועדה הפדרלית לבחירות בארצות הברית
↑  2008 National Democratic Presidential Primary, באתר Pollster.com
↑  2008 Iowa Democratic Presidential Caucus, באתר Pollster.com
↑  Adam Nagourney,‏ Obama Takes Iowa in a Big Turnout as Clinton Falters; Huckabee Victor, באתר עיתון הניו יורק טיימס, 4 בינואר 2008
↑  Overconfidence, bad strategy doomed Clinton campaign, web.archive.org, ‏2008-06-11
↑  Emily Friedman,‏ Can Clinton's Emotions Get the Best of Her?‎, באתר חדשות abc,‏ 7 בינואר 2008
↑  Rivals Reacts to Teary Clinton, באתר חדשות abc,‏ 7 בינואר 2008
↑  Jay Cost,‏ How Clinton Won, באתר Real Clear Politics,‏ 8 בינואר 2008
↑  "States jostle for primary power" (באנגלית בריטית). 2007-05-30. נבדק ב-2023-05-02.
↑  John Dickerson, Tough Call - Will Clinton or Obama protect your children?, Slate
↑  יצחק בן-חורין, אובאמה שוב פולט: תושבי ערים קטנות "מרירים", באתר ynet, 13 באפריל 2008
↑  Mayhill Fowler,‏ Obama: No Surprise That Hard-Pressed Pennsylvanians Turn Bitter, באתר ההפינגטון פוסט, 11 באפריל 2008
↑  2008 National Republican Presidential Primary, באתר Pollster.com
↑  2008 Iowa Republican Presidential Primary, באתר Pollster.com
↑  2008 New Hampshire Republican Presidential Primary, באתר Pollster.com
↑  Romney suspends presidential campaign - CNN.com, edition.cnn.com
↑  President - Election Center 2008, באתר CNN
↑  African-Americans, Anger, Fear and Youth Propel Turnout to Highest Level Since 1964
↑  לפי נתוני ההצבעה הרשמיים של Federal Election Commission
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010105921 
המועמדים המרכזיים בתחילת המירוץ: מימין לשמאל: מקיין, האקבי, רומני, אובמה וקלינטון
מפת הקצאת האלקטורים למדינות ארצות הברית
תוצאות הפריימריז הדמוקרטים. אובמה בכחול וקלינטון בצהוב
מצביע מסמן את בחירתו על גבי טופס ההצבעה במדינת טקסס
 4.11.2008 - יום הבחירות
טל-אל

| --- | --- |
רחוב בטל-אל
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: משגב
גובה ממוצע: ‎116 מטר
תאריך ייסוד: 1980
תנועה מיישבת: המרכז החקלאי
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,328 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,324 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) טל-אל(למפת הגליל המערבי רגילה) טל-אל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל-אל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל-אל32°55′36″N 35°10′41″E﻿ / ﻿32.9267104776227°N 35.1781410680167°E﻿ / 32.9267104776227; 35.1781410680167  heמפת היישובים של מועצה אזורית משגב באדום - טל-אל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

טַל־אֵל הוא יישוב קהילתי בגליל, בתחומי המועצה האזורית משגב. זהו היישוב המערבי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית. היישוב נמצא בסמוך לצומת אחיהוד, ונוסד בשנת 1980. 
היישוב הוקם על ידי 12 משפחות חלוצות – 10 מהן עלו מברית המועצות ושתי משפחות ישראליות. כיום כולל היישוב כ-330 משפחות ויותר מ-1,000 תושבים.
היישוב הוקם בראשיתו כמושב עובדים השייך לתנועת המושבים. מאחר שלא ניתן היה להשתית את היישוב על משקים חקלאיים בגלל מגבלות של קרקע חקלאית זמינה ומגבלת מכסות מים, שונה היעוד וכיום מוגדר הכפר כיישוב קהילתי. הוא רשום כאגודה שיתופית במסגרת "המרכז החקלאי".
מקור השם בברכת משה, ספר דברים, פרק ל"ג, פסוקים כ"ד–כ"ח. טל-אל נמצא מעל ואדי יצהר, הנטוע כולו בכרמי זיתים אשר היו אחד מיסודות החקלאות הקדומה ואחד מהסמלים של השפע והעושר. טל פירושו שפע הניתן מידי שמים.
בתחילת יולי 2022, הפגינו תושבים מול ביתה של השרה לאיכות הסביבה תמר זנדברג  נגד הקמת בית מטבחיים גדול בסמוך ליישוב. כשלושה שבועות לאחר מכן הודיע  משרד הכלכלה והתעשייה על סגירת התוכנית והפסקת קידום התכנון.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מערכת פורטל זהר.נט, תושבים ממשגב הפגינו נגד משחטת הענק שמתוכננת ליד טל-אל, באתר זהר.נט, ‏12 ליולי 2022
↑  גיל דובריש, הישג למתנגדי המשחטה החדשה במשגב: התוכנית תיסגר, באתר זהר.נט, ‏24 ליולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467838405171
תקשורת פנים-ארגונית

תקשורת פנים-ארגונית מתייחסת לאינטראקציה בין חברי הארגון (מנהלים – עובדים ובינם לבין עצמם) בנוגע לנושאים ארגוניים (פרויקטים, תהליכים, שינויים). זאת, במטרה לידע, לחבר, לערב ולהגביר את מחויבות העובדים לארגון ולמימוש מטרותיו העסקיות (עמיר אאידה, 2004).
השפעת התקשורת הפנים-ארגונית על השורה התחתונה:
בסקר שערכה חברת ROI Communication בקרב 697 חברות מובילות, עולה כי "השקעה של החברות בתקשורת ארגונית ואפקטיביות התקשורת, מנבאות באופן מובהק הכנסות גבוהות יותר למניה".
עובדים מעורבים יותר בנעשה בארגון הם מחויבים יותר לארגון ויצרניים יותר.
מגמות בהתפתחות תפקיד התקשורת הפנים-ארגונית > מנהל התקשורת כדוור (1940 - 1990)

התפקיד הבסיסי של גוף התקשורת הוא ניהול העברת המידע בארגון. איש התקשורת הוא מומחה בפילוח קהלי היעד, בפיתוח וניהול ערוצי התקשורת (עם דגש על ערוצים אלקטרוניים כדוגמת מייל, ניוזלטר, אתר אינטראנט), בהתאמת ערוצי התקשורת לכל קהל יעד ובכתיבת המסרים והתאמתם לערוצים השונים.
תחום תקשורת הפנים בתקופה זו התבסס על מודלים שונים מתחום תקשורת ההמונים, בעיקר על:
מגמות בהתפתחות תפקיד התקשורת הפנים-ארגונית > מודל שאנון-וויבר

מודל זה מתבסס על תורת האינפורמציה. הוא מבחין בין מצבי צבירה שונים של המסר: בהתחלה המסר נמצא במחשבה/ ברעיון שנולד בראשו של המוען. לאחר מכן, צריך לתרגם או לקודד לסימנים ואותות, אותם ניתן לשדר באמצעות משדר (לדוגמה מילים הנהגות בקול או מילים המועלות על הכתב). ולבסוף, הנמען צריך לבצע פעולה סימטרית – לקלוט את האותות בעזרת מקלט, ולפענחם – לתרגמם בחזרה למסר.
מרכיב ה"רעש" – הפער בין מה ששיגר המוען לבין מה שקלט הנמען. רעש הוא כל גורם שעלול לשבש העברה תקינה של האותות מהמשדר למקלט. קו טלפון משובש, טעויות דפוס וכו'. קליטת המסר נחשב למרכיב פסיבי. הפער בין המשודר לנקלט הוא הליקוי בתקשורת.

יישום המודל בקונטקסט הארגוני מיקד את פעילות התקשורת בהתאמת הערוץ או פרופיל הערוצים המתאים ביותר להעברת המסר לקהל היעד. שיטת העברת המידע המועדפת והנפוצה לעדכון העובדים בארגון (שיטה שמועדפת עד היום על הנהלות הארגונים) בה נעשה שימוש היא המפל (Cascading): העברת המידע באופן חד כיווני דרך שדרות הניהול מההנהלה, למנהלים ולעובדים. מיקוד נוסף שנגזר מיישום מודל שאנון-וויבר בארגונים הוא ניהול עומסי המידע בארגון. עומסי המידע נתפסו כגורם רעש מרכזי שמכביד על העובדים מלהתמקד בנושאים החשובים ויותר מכך, החיפוש אחר המידע הרלוונטי לעובד מוביל לבזבוז זמן ולפגיעה בפרודוקטיביות המנהלים והעובדים.