stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתדרלת אורבייטו
פנים הקתדרלה

פנים הקתדרלה הושאר בכוונה פשוט ומרווח, עם חלונות אלבסטר השומרים את פנים הקתדרלה קר בקיץ האיטלקי החם.
הגג קושט בשנות ה-1320 בידי פייטרו די ללו (Pietro di Lello) וואנוצו די מאסטרו פיירנו (Vanuzzo di Mastro Pierno), ובמהלך שנות ה-1890 שוחזר ושומר על ידי פאולו צאמפי (Paolo Zampi) ופאולו קוקרי (Paolo Coccheri) והגיע למצבו הנוכחי.
ליד הכניסה השמאלית נמצאת ברכת ההטבלה (בפטיסטריום) שנבנתה ב-1390 על ידי לוקה די ג'ובאני (Luca di Giovanni) והורחבה 16 שנים מאוחר יותר בידי סאנו די מאטאו (Sano di Matteo). קרוב לה ניתן לראות פרסקו של המדונה עם הילד, שצויר על ידי ג'נטילה דה פבריאנו (Gentile da Fabriano) ב-1425. מאחורי המזבח נמצאים מספר ציורי פרסקו שניזוקו במהלך השנים ומוקדשים לחיי מריה, אם ישו. ציורים אלו צוירו על ידי האמנים תושבי אורבייטו: פריטו אילאריו (Preto Ilario) ופייטרו די פוצ'ינו (Pietro di Puccino) ושוחזרו כל מאה שנים.
בקתדרלה מצוי עוגב גדול, המכיל 5,585 צינורות, שתוכנן במקור על ידי איפוליטו סקאלצה (Ippolito Scalza) וברנרדינו בנוונוטי (Bernardino Benvenuti) במאה ה-15. בשנים 1913–1975 נבנה העוגב מחדש. תרומה נוספת של סקאלצה היא פסל ה"פייטה" שפיסל ב-1579.
פנים הקתדרלה > קפלת הקורפורל

קפלת הקורפורל (Chapel of the Corporal) נבנתה כדי להכיל את שרידי נס בולסנה המגואלים בדם. הקפלה מקושטת בציורי פרסקו המתארים נסים שהתרחשו במהלך ההיסטוריה של הכנסייה. הם צוירו בשנים 1357–1363 בידי אוגולינו די פריטה אילארו (Ugolino di Prete Ilaro), דומניקו די מאו (Domenico di Meo) וג'ובאני די בוצ'יו לאונרדלי (Giovanni di Buccio Leonardelli) וראויים לציון בגלל האנטישמיות שבהם, שהסלימה באירופה המערבית באותה תקופה. בקפלה בנוסף ישנו ציור מאת ליפו ממי Lippo Memmi של ה-Madonna dei Raccomandati. במרכז הקפלה ישנה תיבה לאחסון שרידי קודש מוזהבת המכילה את הקורפורל ספוג הדם, והיא נבנתה בידי אוגולינו די ויירי (Ugolino di Vieri) ב-1339. בימי חג יוצאת מקפלה זו התהלוכה בה מוצג הקורפורל ברחבי העיר.
פנים הקתדרלה > קפלת המדונה די סן בריציו

קפלת המדונה די סן בריציו (Chapel of the Madonna di San Brizio) היא תוספת מאוחרת יותר לקתדרלה. קפלה זו, הידועה גם בשם קפלת סיניורלי (Signorelli), נבנתה החל מ-1397 אך ויכוחים על הבנייה גרמו לעיכוב השלמתה במאה שנה עד שנשכר האמן לוקה סיניורלי (Luca Signorelli) להשלימה. סיניורלי קישט אותה בשלמותה אחרי שלקח על עצמו להשלים את הציורים הלא-גמורים של פרה אנג'ליקו (Fra Angelico) ובנוצו גוצולי (Benozzo Gozzoli). הקפלה נחשבת ליצירה המרשימה ביותר של סיניורלי, שהשקיע שנתיים בציור סדרת ציורי פרסקו המתארים את יום הדין, עליית האנטיכריסט, סוף העולם והפרדת המקוללים מהמבורכים. מתחת ליצירה זו ישנם ציורים קטנים יותר של כותבים ופילוסופים ידועים שצופים באסון המתרחש מעליהם בעניין. בציורים אלה מתוארים הומרוס, אמפדוקלס, מרקוס אנאוס לוקאנוס, הוראס, אובידוס, וירג'ילוס ודנטה לצד תמונות מיצירותיהם ומספר מדליונים המתארים קדושים מקומיים.
ארמון האפיפיורים

ארמון האפיפיורים (Palazzo dei Papi) הנמצא מימין לקתדרלה, נבנה במקור במהלך אמצע המאה ה-13 כאשר האפיפיורים עברו לאורבייטו כדי להימלט מהקרבות ברומא. האפיפיורים אורבנוס הרביעי ומרטינוס הרביעי שניהם חיו בעיר וכנראה גם השגיחו על שלבי ההתחלה בבניית הקתדרלה. האפיפיור בוניפציוס השמיני הרחיב את הארמון, אך העבודה לא הושלמה עקב מעבר האפיפיורים לאביניון ב-1309. הארמון המשיך לשמש למגורי אפיפיורים עד 1550, אז הועבר לבעלות הקתדרלה. ב-1896 שונה ייעוד המבנה למוזיאון שקיים עד היום. בתוך הארמון נמצאים פריטי מידע ושרידים מהיסטוריית הקתדרלה והעיר. יצירות אמנות שלא זכו לעטר את פנים הקתדרלה וחלקים מהבנייה המקורית שהוסרו במהלך השחוזרים נמצאים גם הם בתוך המוזיאון. המוזיאון כולל גם ציורים, תיבות לאחסון שרידי קודש ואת התוכניות המקוריות של הקתדרלה.
קומת הקרקע של הארמון מכילה מוזיאון המוקדש לאמן הסיציליאני אמיליו גרקו (Emilio Greco) שבנה את דלתות הקתדרלה ב-1970. המוזיאון מכיל מגוון נרחב מיצירותיו, וכן סקיצות עבור פסלים וציורים שהכין, כולל פסלים הנמצאים כיום בבזיליקת סן פייטרו בותיקן.
ארמון הקתדרלה

ארמון האופרה של הקתדרלה (Palazzo dell'Opera del Duomo) הניצב מולה הוא מבנה גדול שנבנה ב-1359 כדי לשמש מקום עבור משרדי הקתדרלה ולהוות בית עבור הפן המנהלי שלה. ב-1857 הורחב כדי להכיל מוזיאון בקומת הקרקע עבור התרבות האטרוסקית ומכיל שרידים אטרוסקים שנמצאו בעיר ומסביבה (באזור שכנה עיר אטרוסקית מרכזית). ליד הבניין נמצאה מוזיאון Claudio Faina המכיל אוסף אמנות אטרוסקית שנאספה במהלך המאה ה-19 בידי הרוזן מאורו פיינה ונתרמה לעיר.
מבט מצפון על חוץ הקתדרלה הרנסאנסי
חזית הקתדרלה, המושפעת מאוד מהסגנון הגותי.
הספינה הראשית
קלט

ערך זה עוסק במונח מתחום המחשבים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בתחום המחשוב והאוטומציה, קלט הוא כלל הנתונים המגיעים אל המחשב או אל מכשיר אוטומטי אחר, מן העולם שמחוצה לו. אמצעי קלט הם כלל האמצעים להזנת המחשב, או המכשיר האוטומטי האחר, בנתונים כאלה.
כיוון שרבות ממשימות המחשב מתבססות על נתונים שמקורם בעולם שמחוצה לו, הרי תנאי בסיסי לפעולתו התקינה של המחשב היא אספקת נתונים אלה בצורה אמינה וקלה ככל האפשר.
הקלדת נתונים

בראשית ימי המחשב הקלט העיקרי של המחשב היה טקסטואלי, ולהזנתו למחשב שימשו מכונות ניקוב, שלהן הייתה מקלדת (דומה ביסודה לזו של מכונת כתיבה) והקלדה עליה יצרה סוג של פלט,
כרטיסים מנוקבים או סרטים מנוקבים שאותם קרא המחשב באמצעות אמצעי קריאה מתאים. כדי לוודא את נכונות ההקלדה היו נהוגות שיטות אחדות:
הקלדה חוזרת של אותם נתונים, על הכרטיסים המנוקבים שנוצרו בשלב הראשון, ובדיקת כל מקרה שבו לא נמצאה התאמה.
מדווח הנתונים יצר גם שורות ביקורת או שדות ביקורת, שאיפשרו זיהוי מיידי של טעות בהקלדה.
בדומה לכרטיסים המנוקבים, נוצר גם קלט על-גבי סרט מנוקב. בסוף שנות השישים פעלו גם מכונות להקלדה על-גבי סרט מגנטי.
באמצע שנות השבעים הוחלף הכרטיס המנוקב בתקליטון (דיסקט), שתהליך הקלדתו היה דומה לזה של הקלדת כרטיסים מנוקבים, אך התוצר היה תקליטון, נוח יותר לאחסון ולטלטול.
מלאכת ההקלדה המתוארת לעיל נעשתה על ידי מי שעיסוקם בכך, בדרך כלל נשים שמקצוען נקרא "נקבנית" ואחר כך "קלדנית", שקיבלו את הנתונים על-גבי טפסים.
קריאה ישירה של מסמכי מקור

לצמצום מלאכת ההקלדה פותח ציוד שאיפשר קריאת נתונים ישירות ממסמכי מקור מסוימים, כגון קורא אופטי, קורא דיו מגנטית (קריאת תווים מגנטית) וקורא סימנים שסומנו בעיפרון על-גבי טופס מתאים.
להזנה מהירה של מספר קטלוגי של מוצרים (מוצרים שנרכשו בחנות, פריטים במחסן, ספרים בספרייה) נוצר בשנות השבעים הברקוד - קוד לייצוג מספרים ואותיות שניתן לקרוא אותו באמצעות העברתו אל מול עינית קוראת, שחסך את הצורך בהקלדת המספר הקטלוגי של המוצר, ובכך הביא להזנת נתונים מהירה ואמינה יותר.
פס מגנטי הנמצא על כרטיס אשראי מאפשר קריאה של פרטי הכרטיס (מספר הכרטיס, שם בעל הכרטיס וכו') באמצעות קורא מתאים ("שפתיים"), תוך הבטחת הזנה מהירה ואמינה יותר של פרטים אלה.
הזנה על ידי המשתמש

בסוף שנות השמונים החל מעבר הולך וגובר להזנה של נתונים ישירות על ידי המשתמשים, באמצעות מסוף המחובר למחשב מרוחק או באמצעות מחשב אישי. צורה זו של הזנת נתונים צמצמה מאוד את הצורך בקלדניות, אם כי יש מהן שעוסקות בכך עד היום (2005).
התרחבות השימוש בממשק משתמש גרפי הביאה להתפתחות סוג חדש של אמצעי קלט, אמצעי ההצבעה שהבולט בהם הוא העכבר. אמצעים אלה משמשים לבחירה ישירה מתוך אפשרויות המוצגות על-גבי המסך, תוך דימוי הצבעה על האפשרות הנבחרת. אמצעי הצבעה בולטים אחרים הם מסך מגע, שמאפשר בחירת האפשרות הרצויה, מתוך אפשרויות שמוצגות על-גביו באמצעות נגיעה באצבע או בעט במיצג, משטח מגע - אמצעי שחוסך מקום ביחס לעכבר, ג'ויסטיק (או שטיח ריקוד), שנכון לשנת 2010 כבר כמעט ואינו בשימוש וכדור עקיבה, שנכון לשנת 2010 משמש כמעט ורק אנשים עם לקות תנועה.
קלט מולטימדיה

המעבר למערכות מולטימדיה הביא לשלל אמצעי קלט מתאימים:
קול, באמצעות מיקרופון
תמונה סטטית, באמצעות סורק ומצלמה דיגיטלית
תמונת וידאו, באמצעות מצלמת וידאו המחוברת למחשב באמצעות כרטיס הרחבה מתאים ומצלמת רשת (Web Camera).
בנוסף לכל אמצעי הקלט שתוארו לעיל, המשמשים אך ורק לקלט (או בעיקר לקלט), קיימים אמצעים לאחסון נתונים, המשמשים לרישום פלט ההופך אחר כך לקלט. אמצעים אלה הם סרט מגנטי, קלטת, דיסק קשיח, תקליטור וכדומה.
ראו גם

פלט
כרטיס תשובות של האוניברסיטה הפתוחה, ועליו מסמן התלמיד תשובות בעיפרון. הכרטיס נקרא ישירות על ידי מחשב האוניברסיטה, ללא צורך בהקלדה, לשם בדיקת נכונות התשובות.
ברקוד שבו כתובה המילה "Wikipedia"
קירוב ליניארי

הקו המשיק
קירוב ליניארי או קירוב מסדר ראשון הוא מושג במתמטיקה המתאר קירוב של פונקציה מתמטית כלשהי באמצעות פונקציה ליניארית (ליתר דיוק, פונקציה אפינית). לקירובים ליניארים יש שימוש נרחב במדעים ובמתמטיקה כדי לקבל קירוב לערך הפונקציה בסביבה של ערך קבוע מראש. היות שפונקציות ליניאריות הן קלות לחישוב ולפתרון, קירובים ליניארים מועדפים כמעט תמיד בניתוחים אנליטיים ונומריים אם הם מספקים את הדיוק הנדרש.
כאשר לפונקציה קיים קירוב ליניארי, נאמר שהפונקציה דיפרנציאבילית.
הגדרה

בהינתן פונקציה  \ f על מרחב הממשיים שהיא רציפה וגזירה ושנגזרתה רציפה גם היא בסביבה של  \ a, מתקבל מטור טיילור עבור  \ n=1 כי:
 f(x)=f(a)+f'(a)(x-a)+R_{2}\ 
כאשר  \ R_{2} הוא איבר השארית המייצג את סכום האיברים מסדר גבוה יותר. קירוב ליניארי, או קירוב מסדר ראשון, מתקבל על ידי השמטת השארית, כך שמתקבלת הנוסחה:
 f(x)\approx f(a)+f'(a)(x-a).
ככל ש- \ x יהא קרוב יותר ל- \ a כך שגיאת הקירוב תהא קטנה יותר שכן האיברים של החזקות הגבוהות יותר של  \ x-a ישאפו מהר יותר לאפס ויהיו זניחים ביחס לאיבר הליניארי ב- \ x-a והאיבר הקבוע.
למעשה הנוסחה שלעיל היא בדיוק משוואת המשיק לגרף של הפונקציה  \ f בנקודה  \ (a,f(a)).
ניתן לבצע קירוב ליניארי לפונקציות וקטוריות דיפרנציאביליות באופן דומה. לדוגמה, בהינתן פונקציה דיפרנציאבילית  \ f(x,y) על המספרים הממשיים, הקירוב הליניארי של  \ f(x,y) עבור  \ (x,y) קרובים ל- \ (a,b) נתון על ידי הנוסחה:
 f\left(x,y\right)\approx f\left(a,b\right)+{\frac {\partial f}{\partial x}}\left(a,b\right)\left(x-a\right)+{\frac {\partial f}{\partial y}}\left(a,b\right)\left(y-b\right).
דוגמת חישוב

ניתן לחשב קירוב לערך  {\sqrt[{3}]{25}} על ידי קירוב ליניארי של הפונקציה  f(x)=x^{1/3}\,, כלומר לחשב את הקירוב על ידי חישוב הערך  \ f(25).
ראשית עלינו למצוא את הנגזרת הראשונה של הפונקציה:
 f'(x)={\frac {x^{-2/3}}{3}}={\frac {1}{3{\sqrt[{3}]{x^{2}}}}}
ואז לפי משוואת הקירוב הליניארי:
 f(25)\approx f(27)+f'(27)(25-27)=3-2/27.
התוצאה המתקבלת, 2.926, קרובה למדי לערך האמיתי של המספר: 2.924. שגיאת הקירוב המוחלטת היא 0.002, ושגיאת הקירוב היחסית היא 0.0684%.
דוגמת חישוב > יישומים

שיטת ניוטון-רפסון
דיפרנציאל

עבור פונקציות ממשיות רבות משתנים,  f\colon \mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R} ^{m}, חישוב הקירוב הליניארי הופך להיות כלי מרכזי בניתוח הפונקציות.
עבור פונקציה סקלרית,  f\colon \mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R} , הקירוב הליניארי בנקודה הנמדדת  \mathbf {r}  אשר נמצאת בסביבות הנקודה המקורית  \mathbf {r_{0}}  מתקבל על ידי הגרדיאנט על פי הנוסחה:
לפונקציה וקטורית כללית  \mathbf {f} \colon \mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R} ^{m}, ערך הקירוב הליניארי מתקבל על ידי מטריצת יעקובי המסומנת כאן באות Df (באמצעות כפל מטריצות):  \mathbf {f} (\mathbf {r} )\approx \mathbf {f} (\mathbf {r_{0}} )+Df(\mathbf {r_{0}} )\cdot \Delta \mathbf {r}
כאשר הנקודה הנמדדת  \mathbf {r}  שואפת בגבול לנקודה המקורית  \mathbf {r_{0}}  (ובהעברת אגף) מתקבלת הגדרת הדיפרנציאל, מושג יסודי בניתוח פונקציות אלו:  d\mathbf {f} =Df\cdot d\mathbf {r}
המשמעות הגאומטרית של הקירוב הליניארי עבור פונקציות כאלה, היא משוואת המישור המשיק לגרף בנקודה  \mathbf {r} .
ראו גם

קירוב
טור טיילור
שגיאת קירוב
קלפ

| קלפ |
| --- | --- |
 יערות קלפ קליפורניים של אצות מהמין Macrocystis pyrifera
מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: Chromista
מערכה:: Ochrophyta
על־מחלקה:: Fucistia
מחלקה:: חומיות
סדרה:: קלפ
שם מדעי
 Laminariales ‏Migula, 1909

אצות קלפ (שם מדעי: Laminariales) היא סדרה של אצת ים ממחלקת החומיות, המכילה כ-300 סוגים.
הקלפ הם אצות ענק, בצבע חום, לרוב בעלי מבנה של צמחים ענקיים וקשים. לרובם מבנה דמוי עץ. הוא מעוגן על ידי holdfast שהוא מעין שורש לא סופג, וממנו יוצא איבר גמיש דמוי גבעול המוציא להבים דמויי עלים. הקלפ הגדול ביותר הגיע למעל 200 ק"ג והארוך ביותר הידוע היה בעל אורך של 47 מטרים.
רובם של הקלפ גדלים באוקיינוס השקט, אך מושבות קטנות קיימות גם באוקיינוס האטלנטי.
ראו גם

יערות קלפ
קלפ ענק (אנ')
דקל הים (אנ')
אצה נאכלת (אנ')
במבוק ימי (אנ')
קליקרטידס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 לפנה״ס 
 פטירה:  406 לפנה״ס Arginusae, טורקיה 
 מדינה:  ספרטה 
 השתייכות:  צבא ספרטה 
 דרגה:  נאוארכוס 
 פעולות ומבצעים
 קרב ארגינוסאי  קרב מיטילנה 
 
קליקרטידס, (ביוונית: Καλλικρατίδας; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני, שפיקד על הכוחות הספרטניים בקרב ארגינוסאי.
ביוגרפיה

קליקרטידס מונה לנאוארכוס לאחר ששנת הפיקוד של ליסנדרוס תמה. קליקרטידס היה מוכשר פחות מקודמו, מה גם שהנסיך הפרסי כורש הצעיר שתמך לפני כן בליסנדרוס סירב לתמוך בו, והוא נאלץ להיעזר בתרומות ממילטוס, והצליח להגדיל את הצי ל-140 ספינות. הוא נטש את מדיניות אי הלוחמה של ליסנדרוס, ובראשית הקיץ של שנת 406 לפנה"ס פשט על מבצר דלפיניון בכיוס משם האתונאים הטרידו לעיתים קרובות את תושבי האי. לאחר מכן פשט על לסבוס, המצביא האתונאי קונון נשלח נגדו עם 70 ספינות, הוא נתקל ב-140 הספינות של קליקרטידס והובס בקרב, הוא איבד 30 ספינות ונמלט עם ה-40 הנותרות לנמל מיטילנה שם הטיל עליו קליקרטידס מצור. קונון הצליח לשגר ספינה לאתונה שהודיעה על מצבו הקשה. האתונאים שלחו 12 ספינות לחלץ אותו, אולם קליקטרידטס תקף אותן והרס 10 מתוכן. האתונאים ציידו עוד 110 ספינות, רבים מאנשי הצוות בספינות אלו היו עבדים או מלחים לא מנוסים, אליהם הצטרפו בסאמוס עוד 40 ספינות והצי בן ה-150 ספינות יצא להציל את קונון. קליקרטידס השאיר 50 ספינות כדי לשמור שקונון לא יימלט, ויצא עם השאר לעצור את האתונאים. הציים התנגשו באיי ארגינוסאי, והקרב זכה לשם קרב ארגינוסאי. האתונאים ניצחו ניצחון מוחץ, קליקרטידס נהרג, והספרטנים איבדו 70 ספינות. אולם ניצחונו של ליסנדרוס בקרב אייגוספוטמוי החזיר את היוקרה לספרטנים.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב. (הספר בקטלוג ULI)
אפרים דוד. הדמוקרטיה הקלאסית - התהוותה, תפקודה, עקרונותיה ותלאותיה באתונה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשס"ג.
אריסטו. מדינת האתונאים. תרגם מיוונית, הקדים מבוא והוסיף הערות דוד אשרי. תרגם את קטעי הפיוט אביב מלצר. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"ז.
פלוטארכוס. חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.)
פלוטארכוס. ספרטה - אמרות ומנהגים. תרגמה מיוונית והוסיפה מבוא ופירוש דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשע"א.
Morrison, J.S., J.F. Coates and N.B. Rankov. The Athenian Trireme. Cambridge, Cambridge University Press, 2000 (2nd edition).
Hale. John R. Lords of the Sea: The epic story of the Athenian navy and the birth of democracy. London, Penguin Books, 2009.
Xenophon, Hellenica. Translated by C.L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1918 (reprinted 1968).
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather and others. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1967.
הערות שוליים

↑  משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 401.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3398 7252  LCCN: n97084151  NTA: 069882207  RERO: 02-A010233789  SUDOC: 130600865  VIAF: 60833213   WorldCat (עם VIAF): 60833213
רות פייג'

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1899 אינדיאנפוליס, ארצות הברית 
 פטירה:  7 באפריל 1991 (בגיל 92) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרייסלנד 
 מעסיק:  Federal Theatre Project 
 
רות פייג (באנגלית: Ruth Page;‏ 22 במרץ 1899 – 17 באפריל 1991) הייתה בלרינה וכוריאוגרפית אמריקאית, שיצרה בלטים חדשניים על נושאים אמריקאיים.
ביוגרפיה > משפחה

פייג' הייתה נשואה לעורך הדין תומאס הארט פישר משנת 1925 עד 1969, ולצייר אנדרה דלפו מ-1993 עד מותה ב-1991. היא קבורה בבית הקברות גרייסלנד בשיקגו. אחיה של פייג', אירווין פייג', היה רופא ומדען בעל שם.
ביוגרפיה > קריירה

רות פייג' נולדה באינדיאנפוליס בשנת 1899 ולמדה מחול באופן מקצועי אצל יאן זלווסקי, אדולף בולם, אנריקו צ'קטי, האראלד קרויצברג ומרי ויגמן. היא הופיעה לראשונה בברודוויי ב-1917, ואחר עם להקתה של אנה פבלובה במסע הופעותיה בדרום אמריקה בשנת 1918, ובתיאטרון אודיטוריום בשיקגו ב"יום הולדת האינפנטה" של ג'ון אולדן קרפנטר ב-1919. היא רקדה ללא הפסקה במשך ארבעים השנים הבאות, עם בלט אינטיים של אדולף בולם, בברודוויי ב"מיוזיק בוקס רוויו" של אירווינג ברלין, עם איחוד האמנויות של שיקגו, בלט רוס של דיאגילב, מטרופוליטן אופרה, פסטיבל רוויניה ולהקות האופרה של שיקגו, בלט רוס דה מונטה קרלו, להקת לה בלט אמריקן, יצרה כוריאוגרפיות לכל הלהקות האלה פרט לאחת, כתבה את הכוריאוגרפיה להצגת ברודוויי "מוזיקה בלבי" ב-1947, וכיהנה כמנהלת/כוריאוגרפית לכל אחת מן מן הלהקות השונות שלה עצמה בשיקגו עד לאמצע שנות ה-70'. ב-1937 יצרה את "מתכונת אמריקאית" (שכונה במקור "אישה אמריקאית"), שמקובל לראות בו את הבלט הפמיניסטי הראשון שנוצר בארצות הברית. בתקופה שבין 1943 ל-1946 ערכה ניסויים ב"פואמות ריקוד", ששילבו את עניינה בשירה ובתנועה; התוצאה הייתה "מחולות עם מילים ומוזיקה"
המופעים החדשניים האלה אפשרו לה לתת קול לסובייקטיביות שלה כאישה ולחתור תחת הסטריאוטיפים שרווחו בעולם הבלט שבשליטת גברים.בין מאות יצירות מחול שיצרה יש ציוני דרך בבלט האמריקאי, מחולות עם מילים ומוזיקה, וה"אופרה-אל תוך-בלטים" החדשני שלה.
הבלטים של פייג' הושבו לבמה ובוצעו בלהקות בלט ברחבי ארצות הברית, בהן שיקגו, מילווקי, סינסינטי, פיטסברג, ניו יורק ותיאטרון המחול של הרלם, כמו גם באירופה.
רות הסריטה את הבלטים שלה לכל אורך הקריירה שלה וכמה מהם, בהם "פרנקי וג'וני", "האלמנה העליזה" ו"בילי סנדיי" היו לסרטי טלוויזיה זוכי-פרסים. כבר ב-1958, הופיעו חברים בלהקתה, בלט האופרה של שיקגו, בתוכנית של אד סאליבן.
כשרונותיה ככוריאוגרפית יצרו מספר רב של בלטים למוזיקה של מלחינים קלאסיים רבים, בהם מלחיני אופרה. בין היצירות שלהן כתבה כוריאוגרפיה: הסונאטה הפאתטית של בטהובן, "קללת פאוסט" של ברליוז, כרמן של ביזה, הנסיך איגור של בורודין, "אדריאנה לקוברר" של פרנצ'סקו צ'יליאה, "לה פאבוריטה" של דוניצטי, "האהבה המכשפת" של דה פאיה, אמריקאי בפריז של גרשווין, האלמנה העליזה של להאר, "תאיס" של מאסנה, כרמינה בוראנה של אורף, "לה ג'וקונדה" של פונקיילי, בולרו של ראוול, העטלף של יוהאן שטראוס הבן, שלומית של ריכרד שטראוס, "גלתיאה היפה" של סופה, רומיאו ויוליה ומפצח האגוזים של צ'ייקובסקי,
"מיניון" של תומא, ואאידה, כוחו של גורל, איל טרובטורה ולה טרוויאטה של ורדי.
רות פייג' היא נושא שני סרטי תעודה זוכי פרסים: "אוריגינל אמריקאי" (הפקות אוטר) ו"רות פייג': רקדנית חד-פעמית" (הפקות תיאה פלום). מורשת רות פייג' שמורה בכמה ארכיבים גדולים, בהם מחלקת המחול במרכז לינקולן, אוסף המחול של אן ברצל בספריית ניוברי ואריבי הסרטים של שיקגו.
הערות שוליים

↑  למרבה הצער, אין שום קלטות שמע או סרטוני וידאו של פייג' בביצוע פואמות המחול. ראו ג'וסלין א. מגלין, "Ruth Page: The Woman in the Work (ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד) 240
↑  Ruth Page - Early Architect of the American Ballet a biographical essay by Joellen A. Meglin on www.danceheritage.org ג'וסלין א. מגלין, "רות פייג', אדריכלית מוקדמת של הבלט האמריקאי", מסה ביוגרפית
↑  Ruth Page's Obituary in The New York Times www.nytimes.com הספד בניו יורק טיימס, "הרקדנית רות פייג' מתה בגיל 92, נושאת בגאון את נס הכוריאוגרפיה האמריקאית 9 באפריל 1991
↑  The Ruth Page Collection on the www.Chicagofilmarchives.com See all films in the collection אוסף רות פייג' בארכיב הסרטים של שיקגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340419805171  BnF: cb12492385h (data)  GND: 118789201  ISNI: 0000 0000 8016 9228  LCCN: n79100530  NKC: xx0252049  SNAC: w6qf8zpd  SUDOC: 158937805  VIAF: 113954   WorldCat (עם VIAF): 113954 
מחול המוות: "סימפוניה ויזואלית" לפי יצירתו של סן-סאנס, בביצוע אדולף בולם (נעורים), רות פייג' (אהבה) ואולין האולנד (מוות)
רוני אוחנה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משמר הגבול  משטרת ישראל
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מג"ב עזה  מפקד מג"ב רמון  מפקד מג"ב דרום  מפקד מג"ב ירושלים  מפקד בסיס ההדרכה של מג״ב
 עיטורים
  עיטור המופת (2)
 
רוני אוחנה הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת ניצב, אשר כיהן כמפקד מג"ב דרום, מג"ב ירושלים ובסיס ההדרכה של מג"ב. עוטר פעמיים בעיטור המופת של משטרת ישראל.
במשטרת ישראל

ב־5 ביולי 1988 במהלך סיור עם צוותו בעזה נזרקו בקבוקי תבערה לעבר הצוות. אוחנה הוביל את מרדף צוותו אחר זורק בקבוקי התבערה כאשר יש הפרות סדר קשות באזור המרדף. צוותו הצליח ללכוד את המחבל ולפזר את הפרות הסדר ללא ירי וללא נפגעים. חקירת המחבל הובילה לחוליית טרור שפעלה באזור. ב-27 ביוני 1989 הוענק לו עיטור המופת ממפכ"ל המשטרה דוד קראוס.
ב-14 בדצמבר 1993, במהלך פעילות מבצעית בכביש עוקף עזה, קיבל דיווח אודות רכב חשוד החונה בצד הדרך. הכוח שבראשותו ביקש משני מקומיים, שעמדו בסמוך לרכב, להזדהות. בתגובה, אחד מהם פתח באש לעבר הכוח. רפ"ק אוחנה ולוחם נוסף הסתערו על המחבלים. רפ"ק אוחנה הרג את היורה, והמחבל השני אותר מאוחר יותר. הרכב החשוד התגלה כמכונית תופת. על כך הוענק לאוחנה עיטור המופת של משטרת ישראל.
בשנת 2002 מונה למפקד מג"ב עזה. לאחר שינוי אופי הלחימה ברצועת עזה שהפך יותר לפעילות מלחמתית בה מתמחה הצבא מאשר לטיפול בהפרות סדר בו מג"ב מתמחה, הוחלט בשנת 2003 להוציא את כוחות מג"ב מאזור רצועת עזה. כמפקד מרחב מג"ב עזה היה אחראי על העברת היחידה לגבול ישראל-מצרים. בשנים 2003–2004 כיהן כמפקד מג"ב רמון.
בשנת 2005 מונה למפקד מג"ב דרום. ביולי אותה שנה היה ממפקדי כוחות המשטרה באירועי כפר מימון, במהלכם התאספו עשרות אלפים מציבור מתנגדי תוכנית ההתנתקות, במהלך האירועים תדרך מפקד מרחב הנגב תת-ניצב ניסו שחם את אוחנה לנקוט ביד קשה ולהשתמש באלימות נגד המתנגדים, תוך שהוא משתמש בביטויים גסים וקשים. דבריו נקלטו על ידי מצלמות ערוץ 10 ושודרו במהדורת ליל שבת של הערוץ, "האולפן המרכזי". השידור עורר סערה תקשורתית.
בשנת 2008 מונה למפקד מג"ב ירושלים. לאחר מכן מונה למפקד בסיס הדרכה של מג"ב. בשנת 2013 סיים את שירותו במשטרה לאחר 33 שנות שירות.
הערות שוליים

↑  פקד רוני אוחנה, באתר הגבורה
↑  רפ"ק רוני אוחנה, באתר הגבורה
↑  השוטר השפל והאלים ניסו שחם בכפר מימון - www.YADKATIF.com, באתר יוטיוב
↑  Israel Police - משטרת ישראל, באתר www.facebook.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוטב לחם

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון, רוטב 
 מטבח:  המטבח הבריטי 
 מוצא:  אנגליה
 אופן הגשה:  תוספת לצלי בארוחות חג המולד
 מרכיבים עיקריים:  לחם, חלב, חמאה ובצל
 
רוטב לחם (באנגלית: Bread sauce) הוא רוטב חם או קר מהמטבח האנגלי, הנאכל בדרך כלל עם בשר עוף או בשר הודו צלויים.
הרוטב מהווה חלק ממאכלי חג המולד המסורתיים, ונאכל על פי רוב ביחד עם הצלי בארוחת חג המולד. יש הרואים ברוטב הלחם חלק בלתי נפרד מחג המולד במטבח הבריטי.
מרכיבים

לצורך הכנת הרוטב מפוררים לחם, מבשלים חלב, חמאה עם בצל בו נעוצים ציפורנים, עלי דפנה ופלפל אנגלי, התערובת מסוננת, מעורבבת עם פירורי לחם, וחמאה נוספת, הבצל נסחט לתוך התערובת, וזו מתובלת עם מוסקט, עלה דפנה, פלפל ומלח.
היסטוריה

ראשיתו של הרוטב במטבח האנגלי של ימי הביניים והוא הוגש כשהוא מלווה עוף או הודו ממולאים. בראשיתו נעשה שימוש בלחם יבש, כך שהוא אפשר שימוש מחדש בלחם זה. הרוטב קל להכנה, ונעשה שימוש במרכיבים זמינים. מאכלים על בסיס לחם, היו מקובלים בכל רחבי אירופה בימי הביניים.
ראו גם

פרנץ' טוסט
פנצנלה
פתוש
לקריאה נוספת

• Harlan Walker, , P. 229
הערות שוליים

↑  רוטב לחם באתר של נייג'לה לוסון
↑  Rachel Fellows, In praise of bread sauce
↑    Bee Wilson, ‏The Kitchen Thinker: Bread sauce, The Telegraph, 20 December 2010
↑  מרכיבי רוטב לחם מסורתי על פי דיליה סמית'
↑  ההיסטוריה של רוטב הלחם
רחל פרימור

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1946 
 פטירה:  6 במרץ 2009 (בגיל 62) 
 מדינה:  ישראל 
 
רחל פּרימוֹר (3 באוגוסט 1946 – 6 במרץ 2009) הייתה עיתונאית ופעילת ציבור ישראלית, חברת מערכת "מעריב", דוברת "עמידר" ודירקטורית, חברת מליאת רשות השידור, חברת מועצת הרשות השנייה ויושבת ראש ועדת הכספים של המועצה.