stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסד מופלא
הערות שוליים

↑  עמית שהם, את הצילומים, לעזאזל, הם יסיימו, חדשות, 12 בדצמבר 1991
↑  טל פרי, רבקה מיכאלי ושרון אלכסנדר בתפקידים הראשיים בסרט חדש, מעריב, 10 באוקטובר 1991
↑  ג. עיטור, השניים של עמוס גוטמן - בעוד שבוע יצלם את "חסד מופלא" ובינואר יתחיל בהכנות ל״זרים בלילה, חדשות, 18 בנובמבר 1991
↑  דניאלה צור, עמוס גוטמן החל לצלם סרט חדש, "חסד מופלא", מעריב, 1 בדצמבר 1991
↑  ג. עיטור, הקרן לעידוד תתמוך ב"חסד מופלא", חדשות, 13 באפריל 1992
↑  שרית ישי לוי, "כי אני כהן והיא גרושה־, חדשות, 12 בדצמבר 1991
↑  בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים זכו אמש: סרטו של עמום גוטמן "חסד מופלא" זכה בקטגוריית הסרט העלילתי באורך מלא, חדשות, 19 ביולי 1992
↑  רן בן-נון, פרייס ישפוט בפסטיבל ולנסיה, חדשות, 28 בספטמבר 1993
↑  מכתב מלונדון / ירון פריד, סרטים ושמפניה, חדשות, 20 בדצמבר 1992
↑  מכתב מסן־פרנסיסקו / גיל חובב, מיישרים קו, חדשות, 30 ביוני 1993
1 2  ליאת רון, נגוע. באיידס, מעריב, 12 בדצמבר 1991
↑  מרב יודילוביץ', מגרש הגרוטאות של הנפש, באתר ynet, 1 בדצמבר 2003
| סרטי עמוס גוטמן |
| --- | --- | --- |
| סרטים קצרים | פרמירות חוזרות (1976) • מקום בטוח (1977) • נגוע (1982) |  |
| סרטים באורך מלא | נגוע (1983) • בר 51 (1985) • חימו מלך ירושלים (1987) • חסד מופלא (1992) |  |
וולפגנג פאול

ערך זה עוסק בפיזיקאי גרמני זוכה פרס נובל. אם התכוונתם לפיזיקאי אוסטרי בולט, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1913 Lorenzkirch, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  7 בדצמבר 1993 (בגיל 80) בון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות פופלסדורף בבון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מנחה לדוקטורט:  האנס קופפרמן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון (1952–1993)  אוניברסיטת גטינגן  האוניברסיטה הטכנית של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  פיטר טושק, הנס-הלמוט נגל, Günter Werth 
 פרסים והוקרה:  מדליית דיראק (1992)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1989)  Robert Wichard Pohl Prize (1989)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פרס נובל לפיזיקה (1989) 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 פיתוח מלכודת יונים
 
וולפגנג פאול (10 באוגוסט 1913 - 7 בדצמבר 1993) היה פיזיקאי גרמני שפיתח את "מלכודת פאול", מלכודת היונים הראשונה שהומצאה. על המצאתו זו זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1989, אותו חלק עם נורמן רמזי והנס דמלט.
ביוגרפיה

וולפגנג פאול נולד בגרמניה ב-10 באוגוסט 1913. גדל והתחנך במינכן בה אביו כיהן כפרופסור לכימיה רפואית. את לימודיו האקדמאים החל באוניברסיטה הטכנית של מינכן, אך במהלכם עבר לאוניברסיטה הטכנית של ברלין בשנת 1934 ובה סיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1937, תחת הנחייתו של הנס גייגר. את לימודיו לתארים מתקדמים החל באוניברסיטת קיל, ולאחר שגויס לשורות חיל האוויר הגרמני סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1940 באוניברסיטה הטכנית של ברלין.
קריירה אקדמית

במשך מספר שנים שימש כמרצה באוניברסיטת גטינגן יחד עם הנס קופרמן. היה פרופסור לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת בון בה עבד משנת 1952 עד 1993. לאורך שנתיים, משנת 1965 עד 1967 היה מנהלה של המחלקה לפיזיקה גרעינית ב-CERN.
מידע נוסף

בשנת 1957, פאול היה בין החותמים על "מניפסט גטניגן", מניפסט עליו חתמו 18 מדעני גרעין בולטים מגרמניה המערבית כנגד חימושו של צבא גרמניה המערבית בנשק גרעיני.
שני בניו, סטפן פאול ולורנץ פאול הם פרופסורים לפיזיקה אף הם המרצים באוניברסיטאות הגדולות בגרמניה.
דניס גאבור

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1900 בודפשט, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 בפברואר 1979  (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  הונגריה, אנגליה
 מקום קבורה:  בית הקברות של פאטני וייל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1921)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1924)  האוניברסיטה הטכנית של ברלין (1927) 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  אימפריאל קולג' 
 תלמידי דוקטורט:  Eric Ash, Jack Cowan, Anthony G. Constantinides 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2012)  פרס הולווק (1971)  פרס נובל לפיזיקה (1971)  מדליית ה-IEEE (1970)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1970)  מדליית רמפורד (1968)  מדליית אלברט מייקלסון (1968)  הפרס ומדליית יאנג (1967) 
 בן או בת זוג:  Marjorie Louise Butler 
 תרומות עיקריות
 ממציא ההולוגרפיה
 
דֶנִיס גַאבוֹר בשמו המקורי גינסברג (בהונגרית: Gábor Dénes; באנגלית: Dennis Gabor; ‏5 ביוני 1900 – 9 בפברואר 1979) היה פיזיקאי בריטי ממוצא הונגרי יהודי מומר, ממציא ההולוגרפיה, המצאה שעליה זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1971.
על שמו נקרא Gabor filter/patch, המשמש כגירוי ראייתי בניסויים פסיכופיזיולוגייים(אנ') בתחומים של מדעי הראייה ואופטומטריה, מדעי המח וכהנה.
Gabor patch
חייו

נולד בבודפשט שבהונגריה למשפחה יהודית. אביו, ברטלן גאבור (במקור גינצבורג; Günszberg), ניהל חברת כרייה. בגיל 15 החל להתעניין בפיזיקה, למד אותה בכוחות עצמו והקים מעבדה בביתו יחד עם אחיו. במלחמת העולם הראשונה שירת בחיל התותחנים ההונגרי בצפון איטליה. ב-1918 המירו הוא ומשפחתו את דתם לנצרות,והוא החל ללמוד הנדסה באוניברסיטה הטכנית בבודפשט והמשיך באוניברסיטה הטכנית שרלוטנבורג בברלין (כיום: האוניברסיטה הטכנית של ברלין). הדוקטורט שלו, בהנדסת חשמל, שהושלם ב-1927, עסק בניתוח אותות חשמליים ארעיים (transients) בעזרת אוסצילוסקופ. הוא פיתח את התמרת גאבור לשם כך.
עם סיום לימודיו החל לעבוד בגרמניה. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933, עזב את גרמניה, ולאחר שהות קצרה בהונגריה עבר לבריטניה. שם הוצעה לו עבודה במחלקת המחקר של חברת תומסון-יוסטון בעיר רוגבי (Rugby), ושם נישא למרג'ורי באטלר ב-1936. במהלך עבודתו עבור תומסון-יוסטון המציא בשנת 1947 את ההולוגרפיה, תוך כדי ניסיונות לשיפור מיקרוסקופ אלקטרונים. שנה לאחר מכן עבר לאימפריאל קולג' בלונדון וב-1958 מונה לפרופסור לפיזיקה, תפקיד בו כיהן עד לפרישתו ב-1967.
לאחר פרישתו בילה את רוב זמנו באיטליה, אך המשיך להשתתף במחקרים באימפריאל קולג' וכן במעבדות CBS בסטמפורד, קונטיקט.
ספריו

Inventing the Future,‏ 1967.
Innovations,‏ 1970.
The Mature Society,‏ 1972.
מחוות ופרסים

החברה הבינלאומית להנדסת אופטיקה (The International Society for Optical Engineering,‏ SPIE) מעניקה את הפרס השנתי על שם דניס גאבור, כהוקרה להישגים יוצאי דופן בתחום הנדסת אופטיקה, ובמיוחד אלו הקשורים לפיתוח ההולוגרפיה.
מוסד NOVOFER של האקדמיה ההונגרית למדעים מעניקה את הפרס השנתי על שמו של גאבור למדענים צעירים העוסקים בתחומי מחקר בפיזיקה ובטכנולוגיה יישומית.
זוכה מדליית רמפורד לשנת 1968
דמויי כלב

| דמויי כלב |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
שם מדעי
 Caniformia ‏קרצוי, 1943

דמויי כלב (שם מדעי: Caniformia) היא תת-סדרה בתוך סדרת הטורפים וכוללים את הכלביים, הדוביים, הסמוריים, הראקוניים, בואשיים ופנדה זנובה. גם טורפים ימיים נמצאים בתת-סדרה זו. תת-הסדרה השנייה של הטורפים היא דמויי חתול בהם נמצאים החתוליים. דמויי הכלב הופיעו בתקופת האאוקן לפני 42 מיליון שנה כטורפים שחיו על עצים, אך בהמשך התחילו לרדת ולחיות כיצורי קרקע. בדרך כלל הם בעלי לסתות יותר מוארכות מדמויי חתול והטפרים שלהם אינם יכולים להישלף.
מיון

משפחה כלבי דב (Amphicyonidae) – נכחדה
משפחה כלביים (Canidae)
קבוצה ארקטואידה (Arctoidea)
המיקיוניים (Hemicyonidae) – נכחדה
דוביים (Ursidae)
תת-קבוצה טורפים ימיים
אנליארקטיים (Enaliarctidae) – נכחדה
סמנטוריים (Semantoridae) – נכחדה
כלבי ים (Phocidae)
דסמנטופוקיים (Desmatophocidae) – נכחדה
ניבתניים (Odobenidae) – בה מין יחיד ניבתן (Odobenus rosmarus)
אוטריים (Otariidae)
על-משפחה מוסטלואידה (Musteloidea)
סמוריים (Mustelidae)
בואשיים (Mephitidae)
ראקוניים (Procyonidae)
פנדות אדומות (Ailuridae) – בה מין יחיד פנדה אדומה (Ailurus fulgens)
תרשים מיון
גלריה

זאב הרעמה
דוב שפתני
בואשן מצחין
טאירה
חוטמן אדום
כלב ים מצוי
אמפיקון – סוג נכחד מהמשפחה כלב דוב
אריות ים קליפורנים
ניבתן
פנדה אדומה
תן שחור-גב לצד גור דוב ים איוני
הוגו יונקרס

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1859 ממלכת פרוסיה (1803-1892) ריידט (אנ'), ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  3 בפברואר 1935 (בגיל 76) גרמניה הנאצית (1933–1935) גאוטינג (אנ'), בוואריה, גרמניה 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה 
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן  האוניברסיטה הטכנית של ברלין 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של ריין-וסטפאליה באאכן 
 תלמידי דוקטורט:  Peter Voissel 
 פרסים והוקרה:  International Air & Space Hall of Fame (1976)  טבעת ארנסט ורנר פון סימנס (1930)  מדליית וילהלם אקסנר (1927)  מדליית ההנצחה ע"ש גרשוף (1927)  Iron Cross on white ribbon 
 
הוגו יונקרס (בגרמנית: Hugo Junkers‏; 3 בפברואר 1859 – 3 בפברואר 1935) היה מהנדס גרמני, מתכנן ויצרן מטוסים חלוצי וממציא מתקני חימום והסקה מרכזית. הוא תכנן את המטוסים הראשונים שגופם עשוי מתכת ויסד את חברת יונקרס, חברה מרכזית לייצור מטוסי תובלה ונוסעים בתקופת רפובליקת ויימאר, בהם ה-יונקרס Ju 52, ששימש חברות תעופה כלופטהנזה וסוויסאייר לאורך שנות ה-30 וה-40 ואף לאחר מכן. בנוסף היה יונקרס פטרונו של בית הספר לעיצוב ואדריכלות בדסאו. זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון (1933) הולאמה חברת יונקרס והוגו יונקרס אולץ לעבור מתפקידו. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן. לא היה לו קשר לעיצוב או ייצור מטוסי הקרב שייצרה החברה שנשאה את שמו בתקופת גרמניה הנאצית.
שנים ראשונות - מהנדס תרמי

נולד למשפחת תעשיינים אמידה בחבל הריין הפרוסי. למד בפוליטכניקום המלכותי בשרלוטנבורג (כיום, האוניברסיטה הטכנית של ברלין) ובאוניברסיטה הטכנית באאכן, ממנה בגר ב-1883 כמהנדס. יונקרס פיתח עניין בתרמודינמיקה והחל לעבוד כמתנכן מנועים במפעלו של מורו, אדולף שלאבי (Adolf Slaby), בדסאו. במסגרת תפקידו הוציא פטנט על קלורימטר שפיתח ועסק במחקר ופיתוח של משאבת חום. בשנת 1893 הציג אישית בתערוכה העולמית של שיקגו וזכה במדליית זהב. ב-1895 רשם פטנט על דוד החימום לשימוש ביתי ("בויילר") והקים מפעל לייצור המצאותיו Junkers & Co (הוא מפעל יונקרס הידוע, שעל שמו נקרא סוג מסוים של  הסקה מרכזית). בין השנים 1897-1912 שימש גם כפרופסור באוניברסיטה הטכנית באאכן והמשיך להמציא מתקני הסקה.
מתכנן מטוסים

עניינו של יונקרס בתעופה החל רק כשמלאו לו חמישים, כאשר הציג לו עמיתו באאכן, המהנדס הנס רייזנר (Hans Reissner), תכנון למטוס בעל גוף עשוי מתכת והציע שאת כנפי המטוס, העשויות פח גלי ייצרו מפעלי יונקרס. יונקרס בנה לצורך כך מנהרת רוח ורשם שני פטנטים, על ייצור הכנף ועל בלם הידראולי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיתח וייצר מטוסים עבור הצבא ושירות האוויר הגרמני, בראשם המטוס הראשון בכל גוף עשוי כולו מתכת לשימוש מעשי, היונקרס J 1, שטס לראשונה ב-1915. בהמשך ייצר המפעל דגמים נוספים, בהם מטוס הקרב החד-מושבי, יונקרס D.I ‏(J 9), שהוצג לראשונה ב-1918. כל עיצוביו היו של מטוסים חד-כנפיים בעלי כנף קבועה ממתכת ולא מטוסים דו-כנפיים שהיו נפוצים אז.
ב-1919 תכנן וייצר לראשונה מטוס נוסעים, יונקרס F.13, מטוס הנוסעים הראשון בעל גוף מתכת, ששימש כאב טיפוס ל-יונקרס Ju 52 והיה למטוס הדגל של לופטהנזה בראשיתה. בנוסף לתפקידו בחברה, סייר יונקרס ברחבי העולם ויצר יוזמות עסקיות שאיפשרו לחברה לבנות מטוסים שלא על אדמת גרמניה (בהתאם לתנאי חוזה ורסאי, שאסר על גרמניה להקים תעשיית מטוסים) וכך הקים מפעלים במוסקבה ובבוליביה. בנוסף סייעו קשריו הבינלאומיים למימון ומכירת המטוסים, תוך התמודדות עם המשבר הכלכלי העולמי של 1929. אחד מעיצוביו הנועזים היה היונקרס G.38‏ "Der Grosse Dessauer" (הדסאואר הגדול), בדוגמה של כנף טסה ענקית (44 מטר מוטת כנפיים על 23 מ' אורך) בעל ארבעה מנועי דיזל, שטס לראשונה ב-6 בנובמבר 1929 וקבע בטיסתו הבודדת שיא מהירות, מרחק וזמן שהייה באוויר עבור מטוס הנושא למעלה מ-5,000 ק"ג מטען. על-אף שהמטוס לא היה כמעט מבצעי, הוא הוכיח את יכולתו של יונקרס כמהנדס ואת רוחק-ראותו (מטוסי "כנף טסה" נסיוניים פותחו על ידי בואינג עבור נאס"א בשנות האלפיים).
סוף ימיו

ב-1931 עמדה החברה על סף פשיטת רגל. יונקרס, שהיה סוציאליסט, פציפיסט ושבע-ימים, התקשה להתמודד עם ניהול המפעל באווירה הפוליטית הסוערת של שלהי רפובליקת ויימאר והפקיד את ניהולו השוטף בידי אדולף דטמן (Adolf Dethmann). ב-1933 הלאים הרמן גרינג (שנכשל להתקבל לחברה כטייס ניסוי בשנות ה-20) בתפקידו כממונה על סוכנות התעופה את החברה וסילק את הוגו יונקרס מניהולה, תוך השתלטות על הפטנטים שלו ועל מניותיו. יונקרס הושם במאסר בית וסולק גם מדסאו. הוא נפטר ביום הולדתו ה-76.
הערות שוליים

↑  המטוס הגדול ביותר בעולם!
↑  ארכיון מטוס ה-X-48
↑  מת יונקרס, דבר, 10 בפברואר 1935
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810573614105606  BIBSYS: 6048933  BnF: cb11459371j (data)  GND: 118776525  ISNI: 0000 0000 2825 760X  KulturNav: 293baecd-edf6-4c0e-b59c-0960f8f57f3f  LCCN: n86113076  MGP: 196404  NKC: xx0141588  NTA: 180861352  SNAC: w61c9jv5  SUDOC: 08430085X  ULAN: 500227907  VIAF: 15565666   WorldCat (עם VIAF): 15565666
ארנסט רוסקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1906 היידלברג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  27 במאי 1988 (בגיל 81) ברלין המערבית, גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  וולדפרידהוף זהלנדורף 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  האוניברסיטה הטכנית של מינכן  Kurfürst-Friedrich-Gymnasium (Heidelberg) 
 מנחה לדוקטורט:  Max Knoll 
 מוסדות:  האוניברסיטה החופשית של ברלין  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  אגודת מקס פלאנק 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב ע"ש רוברט קוך (1986)  מדליית קוטניוס (1975)  פרס ומדליית גאבור (1975)  פרס פאול ארליך ולודוויג דרמשטדטר (1970)  מדליית לייבניץ מכסף (1941)  פרס רודולף דיזל  פרס נובל לפיזיקה (1986)  מדליית ארנסט רויטר (1985)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1960) 
 תרומות עיקריות
 פיתוח מיקרוסקופ אלקטרונים
 
ארנסט אוגוסט פרידריך רוסקה (בגרמנית: Ernst August Friedrich Ruska‏; 25 בדצמבר 1906 - 27 במאי 1988) היה פיזיקאי גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה ביחד עם היינריך רורר וגרד ביניג לשנת 1986. הוא זכה בפרס על עבודתו הבסיסית באופטיקת אלקטרונים, ועל תכנון מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון.
מיקרוסקופ אלקטרונים שנבנה על ידי רוסקה בשנת 1931
חייו ופועלו

ארנסט רוסקה נולד בהיידלברג שבגרמניה והיה הילד החמישי מתוך שבעה של הפרופסור יוליוס רוסקה ואשתו, אליזבת. הוא קיבל חינוך והכוונה לעולם האקדמי במשפחתו.
בשנים 1925–1927 למד ארנסט באוניברסיטה במינכן ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטה בברלין. בעוד היותו סטודנט בברלין התחיל לעסוק בטכנולוגיות הקשורות לוואקום ולמתח גבוה ובנוסף היה שותף לפיתוח של אוסצילוסקופ קרן קתודית. את ההכשרה המעשית שלו הוא קיבל מ-Brown-Boveri & Co במנהיים ומ-Siemens & Halske Ltd בברלין. כבר בזמן לימודיו הציע כי מיקרוסקופים שיעשו שימוש באלקטרונים, שהם בעלי אורך-גל קצר פי 1000 מזה של האור, יאפשרו עצמת הגדלה רבה יותר. בשנת 1931 הראה שסליל מגנטי יכול לשמש כעדשת אלקטרונים, והשתמש במערך של סלילים מגנטיים כדי לבנות את המיקרוסקופ האלקטרוני הראשון בשנת 1933.
לאחר שסיים את הדוקטורט שלו בשנת 1933, המשיך לעסוק בתחום אופטיקת האלקטרונים ובשנת 1937 החל לעבוד עבור תאגיד סיממנס כמהנדס חשמל. שם, היה מעורב בפיתוח מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון שיוצר מסחרית בשנת 1939. נוסף לעבודתו בתחום המיקרוסקופים האלקטרונים בסימנס, עבד גם במכוני מדע נוספים ועודד את חברת סימנס להקים מעבדה לחוקרים אורחים. הראשון לפעול במעבדה זו היה אחיו הרופא הלמוט רוסקה, שחקר את השימוש במיקרוסקופ האלקטרונים ברפואה ובביולוגיה.
לאחר שעזב את סימנס בשנת 1955, שימש כחבר הנהלה במכון פריץ האבר (Fritz Haber Institute) עד לשנת 1974. בו זמנית, עבד במכון זה וכיהן כפרופסור באוניברסיטה הטכנית של ברלין משנת 1957 ועד לפרישתו בשנת 1974.
בשנת 1960 זכה בפרס לסקר. בשנת 1986, זכה במחצית מפרס נובל לפיזיקה על תרומתו המשמעותית לתחום אופטיקת האלקטרונים. גרד ביניג והיינריך רורר חלקו ביניהם את החצי הנותר של הפרס בגין פיתוח המיקרוסקופ מנהור סורק. רוסקה פרסם מעל ל-100 מאמרים מדעיים. הוא נפטר ב-27 במאי 1988 בגיל 81 בברלין המערבית.
האסטרואיד 1178 Irmela (אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שם אירמלה, אשתו של ארנסט רוסקה.
המצאת מיקרוסקופ האלקטרונים

הבעיה שהביאה את רוסקה להמצאת מיקרוסקופ האלקטרונים הייתה שהרזולוציה והפרטים הנגלים במיקרוסקופ אור הם מוגבלים כאשר שמים את האובייקט תחת הגדלות גבוהות. ההגבלה נובעת מאורכי הגל של קרן האור המשמשת להצגת האובייקט. מאחר שבשנת 1920 הוכח שגלים של אלקטרונים קצרים פי 100,000 מגלי אור, שהם למעשה גלים של פוטונים, רוסקה הניח שאם אפשר יהיה למקד האלקטרונים בעזרת אובייקט כלשהו כמו שאפשר למקד אור בעזרת עדשה, אז בהגדלה גבוהה מאוד לאלקטרונים תהיה את היכולת לצפות ביותר פרטים מאשר באור. כלומר, הרזולוציה של התמונה תהיה גבוהה יותר. בשנת 1931 בנה רוסקה את עדשת האלקטרון הראשונה שהייתה בעצם אלקטרומגנט שיכול להתמקד בקרן של אלקטרונים באותה הצורה שבה עדשה יכולה להתמקד בקרן אור. בשנת 1933 הצליח רוסקה לבנות את מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון בעזרת שימוש במספר עדשות אלקטרונים. המיקרוסקופ פעל כך שאלקטרונים עברו דרך פיסה דקה של האובייקט ואז פגעו במשטח ניאון ויצרו תמונה ברזולוציה טובה מאוד וניתנת להגדלה, עד פי 10 יותר מאשר במיקרוסקופ אור. בשנת 1986 זכה ארנסט רוסקה בפרס נובל לפיזיקה על המצאתו זו, ואף הוועדה תיארה את מיקרוסקופ האלקטרונים כאחד מהחידושים החשובים ביותר של המאה ה-20. בשנות השמונים של המאה הקודמת, השתפר מיקרוסקופ האלקטרונים והיה מסוגל להגדיל את האובייקט עד פי 1,000,000 מגודלו המקורי, דבר שאפשר למדענים לחקור מבנים זעירים כמו חלבונים, וירוסים ואטומים.
פרנץ רולו

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1829 אשוויילר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 באוגוסט 1905 (בגיל 75) שרלוטנבורג, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  מכניקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של קהילת שנים-עשר השליחים 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קרלסרוהה 
 מנחה לדוקטורט:  פרדיננד רדטנבכר 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  קרל פון לינדה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
פרנץ רולו (בגרמנית: Franz Reuleaux; 30 בספטמבר 1829 –  20 באוגוסט 1905) היה מהנדס מכונות וטכנולוג גרמני אשר התמחה בניתוח ופיתוח מנגנונים מכניים. כמהנדס פורץ דרך בתחומו, רולו שאף להפוך את תחום ההתקנים המכניים למדע. ספריו הביאו לידי ביטוי גישה חדשה לנושא התיכון ההנדסי והשפיעו רבות על הקהילה ההנדסית בכל רחבי אירופה, ומאוחר יותר גם בארצות הברית.
קורות חיים

נולד באשוויילר כבן למשפחה בעלת היסטוריה של עיסוק בתחום ההנדסה. אביו וסבו היו בוני מכונות ידועים, והיו בין ראשוני החלוצים שבנו מנועי קיטור באירופה.
את השכלתו ההנדסית הראשונית רכש בפוליטכניק בקרלסרוהה. בהמשך דרכו כיהן בתפקידים בכירים בפוליטכניק של ציריך ובבית הספר התעשייתי בברלין, אותו ניהל.
עיקרי גישתו

רולו היה הומניסט בגישתו הפילוסופית, והאמין שהעידן הטכנולוגי יביא לשחרור האנושות מעבדות, ולהרחבת האופקים והאפשרויות של מעמד האיכרים הפשוט.
בניגוד להשקפה שרווחה בתקופתו אשר שמה דגש על כישרונם הייחודי של המתכננים מחד, ועל מציאת פתרונות בדרך של ניסוי וטעייה מאידך, סבר רולו שעבודת התיכון אינה בהכרח נחלתם של יחידי סגולה, ושיש להשתית אותה על עולם הידע המדעי–מתמטי במסגרת תהליך מתמשך, שנבנה ומתפתח מדור לדור. 
רולו סבר שיש להכניס סטנדרטיזציה לעולם התיכון. במסגרת השקפתו זו יצר סדרה של 800 מנגנונים מכניים שונים, שראה בהם מעין אבני יסוד שניתן להשתמש בהן בצרופים שונים לצורך יצירת מכונות שיוכלו לשרת כל תכלית. 220 מנגנונים מתוך סדרה זו מוצגים כיום באוניברסיטת קורנל בארצות-הברית.
עיקר מומחיותו של רולו היה בתחום הקינמטיקה תחום שהתפתח מאוד עם פיתוח מנוע הקיטור, וביתר שאת עם פיתוח מנוע הבעירה הפנימית, אשר לרולו הייתה תרומה לפיתוחו. רולו טען שכל מכונה ניתנת לתיאור כ"שרשרת קינמטית" (kinematic chain) של חוליות המחוברות זו לזו, והמאלצות זו את תנועתה של זו. ביסודה של כל שרשרת כזו נמצאים ה"צמדים הקינמטיים" (kinematic pairs), שתי חוליות המחוברות זו לזו, שצורתן ואופן החיבור ביניהן מעניק להן תנועה ייחודית.
מספריו (רשימה חלקית)

המתכנן (Der Constructeur)
קינמטיקה של מכונות (Kinematics of Machinery)
ראו גם

משולש רולו
לקריאה נוספת

Francis C. Moon: Franz Reuleaux: Contributions to 19th C. Kinematics and Theory of Machines. Sibley School of Mechanical and Aerospace Engineering. Cornell University
Francis C. Moon: The Machines of Leonardo Da Vinci and Franz Reuleaux. Springer
קייבל

| --- | --- |

קייבל, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Cable Reloaded #1 מאוגוסט 2021, אמנות מאת סטפנו קאסלי וישראל סילבה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  New Mutants #87 (מרץ 1990)
 יוצרים:  כריס קלרמונט, ריק לאונרדי (נייתן) לואיז סימונסון, רוב ליפילד (קייבל)
 גילום הדמות:  ג'וש ברולין ("דדפול 2")
 מידע
 שם אמיתי:  נייתן כריסטופר צ'ארלס סאמרס
 כינויים:  חייל אקס, בן אסקאני, נייתן דייספרינג סאמרס, נייתן וינטרס, הנוסע, הנבחר, המושיע
 סטטוס:  פעיל
 תאריך לידה:  1986 
 מקום לידה:  מחוז וסטצ'סטר 
 גזע:  מוטנט סייבורג
 מקצוע:  שכיר חרב, גיבור-על, לוחם חופש, סוכן ממשלתי, נוסע בזמן
 כוחות:  טלפתיה, טלקינזיס, טכנופתיה, יכולות פיזיות משודרגות, צלף ולוחם מיומן.
 חבר בקבוצה:  אקס-טרמינייטורז, S.W.O.R.D
 חבר לשעבר בקבוצה:  אקס-מן, המוטאנטים החדשים (מנהיג), אקס פורס (מייסד ומנהיג), חטיבת האוונג'רס המאוחדים, התריסר, האוונג'רס הסודיים, השישיה (מייסד ומנהיג), שבט אסקאני, שבט הנבחר (מנהיג), שבט המהפכה, תינוקות אינפרנו
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  כריסטופר וקתרין סאמרס (סבים, מתים) ג'ון ואיליין גריי (סבים חורגים, מתים) סקוט סאמרס (אב, מת) מדלין פריור-סאמרס (אם) ג'ין גריי-סאמרס (אם חורגת, מתה) אלכסנדר סאמרס (דוד) גבריאל סאמרס (דוד, מת) הופ סאמרס (בת מאומצת) נתניאל גריי (אח חורג ממציאות חלופית) רייצ'ל סאמרס (אחות חורגת ממציאות חלופית) נייתן סאמרס (שיבוט גנטי) טיילר דייספרינג (בן למחצה, מת) אליה דייספרינג (אישה ראשונה, מתה)
 אויבים:  סטרייף, אפוקליפס, Genesis 
 
קייבל (באנגלית: Cable, כבל) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו של נייתן כריסטופר סאמרס הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #201 מינואר 1986 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ריק לאונרדי. דמותו של קייבל הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #87 ממרץ 1990, בכתיבתה של לואיז סימונסון ובאיורו של רוב ליפילד.
קייבל הוא האלטר אגו של נייתן כריסטופר צ'ארלס סאמרס, בנם של סייקלופס, מנהיג האקס-מן, ומדלין פריור, שיבוט גנטי של ג'ין גריי. קייבל נולד בזמן ההווה, אך נשלח לעתיד, שם גדל. הוא היה חבר בקבוצות גיבורי-העל אקס-מן והאוונג'רס הסודיים, ממקימי אקס פורס והמנהיג של המוטאנטים החדשים. דמותו של קייבל שיחקה תפקיד מרכזי בטרילוגיית הסיפור "אקס-מן: תסביך משיח", "אקס-מן: מלחמת המשיח" ו"אקס-מן: הביאה השנייה", כאשר הפך למגנה של הופ סאמרס, מוטאנטית צעירה שנועדה להפוך למושיעת גזע המוטאנטים.
את דמותו של קייבל בסדרת סרטי אקס-מן מגלם השחקן ג'וש ברולין, החל מסרט הלייב אקשן "דדפול 2".
ביוגרפיה בדיונית > מקור, עלילותיו כתינוק

כשגילה כי כוחו של בנם של סקוט סאמרס/סייקלופס וג'ין גריי יהיה כה עצום שיהיה לו את הפוטנציאל להשמיד את אפוקליפס עצמו, הנבל נתניאל אסקס/מיסטר סיניסטר יצר שיבוט של ג'ין גריי בשם מדלין פריור, וזאת כדי לקדם את תוכניותיו נגד אפוקליפס בשעה שג'ין נחשבה למתה. אסקס שתל במדלין זכרונות כוזבים ושלח אותה לפגוש בסקוט. השניים התאהבו, ולבסוף נישאו זה לזה. מדלין הרתה את תינוקם המשותף, שנקרא בשם נייתן כריסטופר צ'ארלס סאמרס. השם "נייתן" הוצע בידי מדלין באופן לא מודע בשמו של אסקס, ושמותיו האמצעיים הוצעו בידי סקוט כמחווה לאביו וצ'ארלס אקסבייר. אחותו למחצה ממציאות חלופית, רייצ'ל סאמרס, יצרה חיבור טלפתי בין שניהם והבטיחה לשמור עליו תמיד. סקוט עזב את קבוצת האקס-מן, והחל להתגורר עם מדלין ונייתן באנקורג', אלסקה.
כאשר ג'ין התגלתה בחיים, סקוט התאחד עמה ונטש את בנו ואשתו עבור חברות בקבוצת אקס פקטור. אסקס ניצל הזדמנות זאת ושלח את קבוצת המשוטטים להביא אליו את נייתן ומדלין, שניצלה מידי המשוטטים והחלה להתגורר עם קבוצת האקס-מן. נייתן נלקח בידי המשוטטים והובא למעבדה תחת בית היתומים בו גדל אביו, ולצידו הוחזקו תינוקות נוספים שנחטפו בידי אסקס למטרותיו הזדוניות. כשמדלין גילתה את מקורה האמיתי באירועי "אינפרנו", היא איבדה את שפיותה והחליטה להשתמש בכוחותיהם של נייתן והתינוקות הנוספים לזימון שדים למתקפה על ניו יורק. מדלין התאבדה לאחר הקרב נגד ג'ין גריי, שזכרונותיה של מדלין הועברו אליה והיא החלה לגדל את נייתן יחד עם סקוט במקביל לפעילותם באקס פקטור. בשלב זה, כוחותיו של נייתן התינוק מתגלים לראשונה כשהוא יוצר בועות כוח טלקינטי.
לאחר שגילה על תוכניתו של אסקס נגדו ועל השתלטות האקס פקטור על ספינת השמימיים, אפוקליפס שולח את הרוכבים האפלים להתקיף את קבוצת האקס פקטור, והם חוטפים את נייתן ומביאים אותו לבסיסם באזור הכחול של הירח. אפוקליפס מעביר לנייתן וירוס טכנו-אורגני, שמתפשט במהירות על פני גופו ומתחיל לכסות את גופו במתכת נוזלית ופלדה אורגנית, ועלול להורגו. הבינה המלאכותית של ספינת השמימיים משאירה את נייתן בחיים עד לבואה של האחות אסקאני, נוסעת בזמן מהעתיד הטוענת כי תוכל לרפא את נייתן, שיהפוך בעתיד למושיע האנושות. למרות שהבהירה כי לא תוכל להחזיר את נייתן חזרה להווה, סקוט מאפשר לאחות אסקאני לקחת את נייתן לעתיד, ומעדיף להיפרד ממנו מאשר לחזות במותו.