stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים

| --- | --- |

אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים
 מידע כללי
 על שם:  חללי חטיבה 99 במלחמת ששת הימים
 מיקום:  מצפון לנאות חובב
 נגישות:  פתוח לקהל הרחב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 יוצר:  חובב כרובי
 קואורדינטות:  31°09′03″N 34°48′15″E﻿ / ﻿31.150737°N 34.804068°E﻿ / 31.150737; 34.804068
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) אנדרטת חטיבה 99(למפת צפון הנגב רגילה) אנדרטת חטיבה 99(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חטיבה 99(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חטיבה 99
 
אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים נמצאת על גבעה מצדו המערבי של כביש 40, כקילומטר צפונית לפנייה לנאות חובב. היא מציינת את 21 לוחמי החטיבה שנפלו במלחמת ששת הימים.
חטיבה 99 היא המשכה של חטיבת הנגב, השם שונה ב-1958.
האנדרטה תוכננה מומנה והוקמה ביוזמת לוחמי החטיבה. הקבלן שבנה אותה היה דניאל נגר מבאר שבע. היא עוצבה בידי קצין בחטיבה, המעצב והאמן חובב כרובי (1930–2007), ונחנכה ב-6 ביוני 1972.
רקע

במלחמת ששת הימים פעלה החטיבה בפיקודו של אל"ם יקותיאל אדם במסגרת האוגדה של אריאל שרון. צוות חטיבתי שכלל שני גדודי נח"ל סדירים וגדוד חי"ר מילואים הגיע אל המתחם המצרי באום כתף במסע רגלי קשה תוך ניווט מדויק דרך הדיונות שמצפון למתחם. לאחר הרעשה ארטילרית כבדה של חיל התותחנים הישראלי, הסתערו שלושת הגדודים וחדרו לתוך תעלות הקשר של המתחם המצרי. תוך לחימה נחושה הצליחו לכבוש את התעלות ואת המתחם בקרב מורכב שנמשך כל הלילה. בכך נפתחה הדרך לשריון לנוע אל תוך המתחם והובקע המעוז העיקרי במערך המצרי בסיני. צוות חטיבתי שני כבש את אזור קוסיימה. בהמשך המלחמה פעלו כוחות החטיבה באזור אל עריש וספגו נפגעים גם שם. שישה מלוחמי החטיבה המורחבת זכו לצל"ש הרמטכ"ל על גבורתם.
תיאור האנדרטה

האנדרטה מורכבת משישה עמודים מרובעים של בטון חשוף, אפור, המונחים זה על גבי זה בצורת מניפה (מכונה גם "פסל האצבעות"). העמוד הראשון שוכב, ובצורה מדורגת שאר העמודים הולכים ומתרוממים, כשהעמוד השישי ניצב זקוף בגובה 15 מטר. שישה עמודים באנדרטה, כששת ימי הלחימה. העמוד הקורס מסמל את ההמתנה, זה שמעליו - את ימי הכוננות, והבאים - את ההתרוממות, הזינוק, הקרב והניצחון.
בבסיס יש לוח מתכת ועליו כתוב "יזכור". שמות החללים לא נמצאים במקום בגלל ונדליזם חוזר באנדרטה.
הערות שוליים

↑  עדנה שבתאי, נחנכה האנדרטה של חטיבה 99 ששיכלה 19 לוחמים במלחמת ששת הימים, דבר, 7 ביוני 1972
אנדרו קואומו

אנדרו מארק קואומו (באנגלית: Andrew Mark Cuomo; נולד ב-6 בדצמבר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית שכיהן כמושל מדינת ניו יורק ה-56, מינואר 2011 ועד אוגוסט 2021. הוא נבחר כמושל בבחירות בנובמבר 2010. לאורך כהונתו ניו-יורק אישרה נישואים חד-מיניים, העבירה חוקים לבקרת נשק וכן שכר מינימום הדרגתי וגמיש של 15 דולר. לפני כן כיהן כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, תחת הנשיא ביל קלינטון, וכתובע הכללי ה-64 של ניו יורק משנת 2007 ועד לדצמבר 2010. ב-10 באוגוסט 2021 התפטר מתפקידו, על רקע האשמות בהטרדה מינית של 11 נשים.
במהלך כהונתו, פיקח קואומו על העברת "חוק שוויון הנישואין" בשנת 2011 שמיסד נישואים של זוגות מאותו המין, "חוק הטיפול בחמלה" בשנת 2014 שהעניק לגליזציה של שימוש בקנאביס רפואי, ו"חוק תקנות ומיסוי מריחואנה" בשנת 2021 שהכשיר את השימוש בקנאביס לצורכי פנאי. בתגובה לטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק ולירי בווסט ובסטר ב-2012, חתם קואומו ב-2013 על "חוק אבטחת התחמושת ואכיפת כלי נשק", החוק המחמיר ביותר בבקרת נשק בארצות הברית. הוא ייסד את "ברית האקלים של ארצות הברית", קבוצה של מדינות המחויבות להילחם בשינויי האקלים תוך שמירה על תנאי הסכם פריז. קואומו הוסיף להבטיח הרחבה של תוכנית המדיקייד במסגרת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
קואומו זכה לתשומת לב לאומית על טיפולו במגפת הקורונה בעיר ניו יורק ובמדינה עצמה באופן כללי. אף על פי שבתחילה הוענקו לו שבחים על מאמצי התגובה שלו, ולראייה אף קיבל את פרס מייסדי האמי הבין-לאומי על תדרוכיו היומיים בדבר המגפה, קואומו ניצב בפני ביקורות נוקבות וחקירה פדרלית לאחר שהתגלה כי ממשלו טייח נתונים הנוגע לשיעור מקרי המוות ממחלת נגיף קורונה 2019 בדיירי בתי האבות במדינת ניו יורק.
מאז סוף 2020 מרחפת מעל קואומו עננת האשמות בדבר הטרדות מיניות. התובעת הכללית של מדינת ניו יורק, לטישיה ג'יימס, הזמינה חקירה של עורכי דין פרטיים, וכתוצאה מכך פורסם באוגוסט 2021 דו"ח שהסיק כי קואומו הטריד מינית 11 נשים במהלך כהונתו. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, יושבת ראש בית הנבחרים האמריקאי ננסי פלוסי והסנאטורים מניו יורק צ'אק שומר וקירסטן ג'יליברנד קראו לו כולם להתפטר מתפקידו, לצד כל חברי הקונגרס מניו יורק, רפובליקנים ודמוקרטים כאחד (פרט לחבר הקונגרס האקים ג'פריס). נגד קואמו נפתחו חקירות פליליות במנהטן, במחוז נסאו, במחוז וסטצ'סטר ובמחוז אולבני. ב-10 באוגוסט 2021 הודיע קואומו על התפטרותו מהתפקיד, שתיכנס לתוקף כשבועיים לאחר מכן.
ביוגרפיה

אנדרו קואומו נולד בקווינס שבניו יורק, כבן בכור למשפחה בת חמישה ילדים ממוצא איטלקי. משפחת אביו, מריו קואומו, שכיהן כמושל ה-52 של ניו יורק במשך שלוש כהונות בין השנים 1983–1995, הגיעה מדרום איטליה, בעוד משפחתה של אימו הגיעה מהאי סיציליה. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1975. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת פורדהאם בשנת 1979, ותואר בעריכת דין מבית הספר למשפטים שבעיר אולבני. כשאביו החל לרוץ למשרת מושל ניו יורק, שירת בתפקיד בכיר בניהול קמפיין הבחירות שלו. לאחר מכן שימש כעוזר לתובע מחוזי בניו יורק, ובסופו של דבר החל לעבוד בשוק הפרטי. הוא היה חבר בוועדה לחסרי בית של ניו יורק בשנים 1990–1993.
בהמשך קואומו הצטרף לממשלו של הנשיא ביל קלינטון בשנת 1993, כעוזר המזכיר לתכנון קהילתי ופיתוח במחלקת השיכון והפיתוח העירוני. לאחר מכן שימש כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני בשנים 1997–2001.
בשנת 2002 רץ לקמפיין לא מוצלח למועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו יורק. תחילה נחשב כמועמד המוביל, אך לאחר מספר טעויות, פרש מן המירוץ לטובת המועמד הנבחר קארל מקאל. מקאל הפסיד בבחירות אלה לג'ורג' פטאקי. בשנת 2006 נבחר לתובע הכללי ה-64 של ניו יורק .
לאחר שהמושל המכהן דייוויד פטרסון אולץ לחדול מקמפיין בחירתו המחודשת עקב שערוריות שונות, הכריז קואומו על התמודדותו בפריימריז למועמד הדמוקרטי כמושל במאי 2010. לאחר שניצח בפריימריז ללא תחרות, הביס בבחירות הכלליות את יריבו הרפובליקני קארל פלדינו, וזכה ב-62% ממניין הקולות.
בבחירות בשנת 2014 נבחר לכהונה שנייה, לאחר שגבר על יריבו הרפובליקני רוב אסטרינו ברוב של 54% ממניין הקולות, לעומת 40.6% לאסטרינו.
בבחירות בשנת 2018 נבחר לכהונה שלישית, לאחר שגבר על יריבו מרק מולינארו ברוב של 57.9% לעומת 36% למולינארו.
ביוגרפיה > יחסו לישראל

באוגוסט 2014, בעת מבצע צוק איתן, ערך קואומו ביקור בישראל.
ביוני 2016 חתם קואומו על צו מנהלי המורה למדינת ניו יורק להחרים כל בית עסק המחרים את ישראל, כחלק מהמאבק בארגון ה-BDS.
ב-5 במרץ 2017, בעת ביקור בישראל, הכריז קואומו על ״יום שמעון פרס״ שיצוין במדינת ניו-יורק בכל יום ראשון הראשון של חודש יוני, זאת לציון ״תרומתו האדירה של הנשיא לשעבר לקידום השלום בישראל ובעולם וכמי שאחראי על ביסוס ישראל כבית לעם היהודי״.
ביוני 2019, ביקר בישראל באופן רשמי ונפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
ב-13 באפריל 2021, נודע כי במהלך הקמפיין שלו למשרת התובע הכללי ב-2006 התבטא קואומו בצורה מקוממת לגבי חגיגת סוכות בקרב יהודי אמריקה וכינה אותם "האנשים האלה ובתי העץ המזוינים שלהם".
ביוגרפיה > שערוריית בתי האבות

ב-2020 במהלך מגפת הקורונה הורה קואומו לבתי האבות לקבל בחזרה לבתי האבות את הדיירים שפונו לבית החולים לאחר שחלו בקורונה כדי להפחית את העומס על בתי החולים בניו יורק, החזרת הדיירים החולים גרמה לגל הדבקות בבתי האבות, אך במשך רוב זמן המגפה סירבו במשרדו של קואומו לפרסם את המספר המדויק של המתים שחלו ונפטרו בבתי האבות. ב-2021, לאחר כניסתו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לתפקידו, פורסם כי מספר המתים בבתי האבות גבוה בהרבה ממה שנטען בתחילה על ידי צוותו של קואומו. לאחר מכן הסבירה אחת מעוזרותיו של המושל שהסיבה לכך שלא מסרו את המספרים המלאים הייתה מכיוון שחששו מנשיא ארצות הברית דאז דונלד טראמפ, הדברים גרמו לסערה והרשויות הפדרליות פתחו בחקירה בחשד לטיוח נתונים.
ביוגרפיה > טענות בדבר הטרדות מיניות והתפטרות

ב-13 בדצמבר 2020, לינדזי בוילן, עוזרת לשעבר של קואומו, טענה כי הטריד אותה מינית במשך שנים. היא הרחיבה את האשמותיה בפברואר 2021, וסיפרה שקואומו הפציר בה לשחק איתו פוקר התפשטות (strip poker) במהלך טיסה באוקטובר 2017, ונשק לה בכוח על פיה במשרדו במנהטן ב-2018.
ב-27 בפברואר 2021 האשימה אותו גם שרלוט בנט, עוזרת בכירה ויועצת למדיניות הבריאות של קואומו בהטרדה מינית ואמרה כי הוא שאל אותה על חיי המין שלה בכמה הזדמנויות בסוף אביב 2020 ושאל אותה האם הייתה בקשרים מיניים עם גברים מבוגרים.
ב-1 במרץ התייצבה אישה שלישית וטענה שקואומו הטריד אותה מינית ונגע בה ללא הסכמה. אנה רוך לא עבדה תחת קואומו, אך סיפרה כי נתקלה בו בקבלת פנים בחתונה בספטמבר 2019. היועצת המשפטית לממשלה של מדינת ניו יורק, לטיה ג'יימס, אמרה כי היא בוחנת אפשרויות לחקירה עצמאית כנגד קואומו. לאחר תלונתה של רוך, פרסם הניו יורק טיימס תצלום מהאירוע בו נראה קואומו שם את ידיו על פניה של רוך. לדבריה, מעשיו גרמו לה להרגיש "לא בנוח ומבוכה". קואומו הכחיש את דברי השלוש.
אישה רביעית התייצבה ב-6 במרץ וטענה שקואומו נגע בה בצורה בלתי הולמת בגבה התחתון ונשק לידה. באותו יום התייצבה אישה חמישית שטענה שהוא חיבק אותה יותר מדי זמן וחזק מדי. ב-9 במרץ, אישה שישית טענה שקומו נגע בה שלא כראוי. ב-11 במרץ 2021 אישרה האספה בניו יורק חקירת הדחה על האשמות בגין התנהלות מינית פסולה נגד קואומו. ב-12 במרץ התייצבה אישה שביעית בטענה שקואומו הושיט יד מתחת לחולצתה בזמן שהייתה באחוזתו. שבוע לאחרה מכן אישה נוספת התלוננה על קואמו, האחרונה טענה כי קואמו כינה אותה ואת עמיתותיה לעבודה "mingle mamas" ואף שאל אותה סדרת שאלות בעניין גירושיה.
באוגוסט הודיע התובעת הכללית בניו יורק שלפי הממצאים, קואומו הטריד מינית מספר נשים, כולל עובדות במשרדו. לדברי התובעת, החקירה העלתה שקואומו מישש, נישק, חיבק והעיר הערות לא-ראויות. האווירה במשרד המושל הפכה ל"רעילה" ואיפשרה להטרדות להתרחש.
בעקבות הטענות על הטרדות מיניות, קואומו צפוי להיות מודח מתפקידו, וב-10 באוגוסט 2021 הוא הודיע על התפטרותו. ההתפטרותו נכנסה לתוקף ב-24 באוגוסט 2021, ובמועד זה נכנסה לתפקיד סגניתו של קואומו, קת'י הוקול, האישה המושלת הראשונה בתולדות מדינת ניו יורק.
לאור הטענות כלפי קואומו, והתפטרותו ממשרת מושל מדינת ניו יורק, ביטלה האקדמיה הבין-לאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה את זכייתו בפרס אמי משנת 2020. הפרס הוענק בזמנו לקאומו, בזכות תרומתו לתחום הבידור בטלוויזיה.
חיים אישיים

ב-1 בינואר 2015, ביום בו הושבע לכהונה שנייה, נפטר אביו, מריו קואומו, בגיל 82. ב-1990 נישא קואומו לקרי קנדי, בתו של הסנטור רוברט קנדי ואחייניתו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, ולזוג נולדו שלוש בנות. ב-2003 הם נפרדו ובשנת 2005 הם התגרשו ובאותה שנה החל לצאת עם מנחת הטלוויזיה סנדרה לי.הם עברו לגור ביחד בשנת 2011 . בשנת 2019 הזוג הודיע כי הם נפרדו. הוא התגורר במעון הרשמי של מושל מדינת ניו יורק בעיר הבירה אולבני. אחיו הוא העיתונאי כריס קואומו מרשת CNN.
ספריו

All Things Possible: Setbacks and Success in Politics and Life, New York: Harper, 2014. ISBN 978-0-06-230008-9
American Crisis: Leadership Lessons from the COVID-19 Pandemic, New York: Crown, 2020. ISBN 978-0-593-23926-1
אנדרטת חטיבה 37

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חללי חטיבה 37
 מיקום:  עין זיתים
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – יוני 1969
 תאריך פתיחה רשמי:  יוני 1969 
 יוצר:  דינה ניר אבן-טוב
 קואורדינטות:  32°59′55″N 35°28′13″E﻿ / ﻿32.998588888889°N 35.4702°E﻿ / 32.998588888889; 35.4702
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) אנדרטת חטיבה 37(למפת אצבע הגליל רגילה) אנדרטת חטיבה 37(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חטיבה 37(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת חטיבה 37
 
קיר ההנצחה באנדרטת חטיבה 37
טנק צנטוריון בחניון אנדרטת חטיבה 37
אנדרטת חטיבה 37 היא אנדרטה על גבעה בצד כביש מירון-צפת, ליד קדיתא, לזכר חללי חטיבת השריון 37.
הקמה

האנדרטה הוקמה בקרבת יערות עין זיתים במקום בו נערכה החטיבה בתקופת ההמתנה לפני פרוץ מלחמת ששת הימים. את פסל האנדרטה יצרה הפסלת דינה ניר–אבן-טוב מקיבוץ שער העמקים, שבעלה עודד, איש הסיירת של החטיבה, נהרג בקרב בשכם. האנדרטה נחנכה ב-12 ביוני 1969, בטקס בנוכחות דוד אלעזר.
האנדרטה, המתנשאת לגובה 9 מטר, ניצבת על גבעה הצופה מזרחה על צפת ומערבה על הר מירון. היא עשויה ממוטות מתכת היוצרים את האות שי"ן המסמלת את המילים ששת הימים, שריון, שלום, שמע ישראל ושדי המופיעה בכל מזוזה.
בסמוך לאנדרטה נמצא קיר הנצחה מאבני המקום ועליו חקוקים שמות 173 חללי החטיבה בכל מלחמות ישראל, ובהן מלחמת סיני (24 נופלים), ששת הימים (27 נופלים) ומלחמת יום הכיפורים (84 נופלים) שבה נלחמה החטיבה ברמת הגולן וספגה אבדות כבדות. על לוח אבן חקוקות המילים ”לאחינו גיבורי התהילה” אשר נאמרו במקור בהספד בעל אותו שם שנשא מפקד חטיבה 7, שמואל גונן (גורודיש), לזכר חללי החטיבה שנפלו במלחמת ששת הימים.
למרגלות האנדרטה הוקם חניון ובו טנק צנטוריון. גן הזיכרון נחנך בשנת 1984 בעת ציון 30 שנה לחטיבה.
אפשר להגיע למקום בדרך נוף מירון-עין זיתים היוצאת כ-350 מטר מזרחית לצומת מירון. מהחניון עולים במדרגות לאנדרטה כשבצידי הדרך תיאורים של הקרבות השונים בהם השתתפה החטיבה.
לקריאה נוספת

צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל, הוצאת עם עובד, 1975
הערות שוליים

↑  הושלמה אנדרטה לחללי יחידה שלחמה בגולן, על המשמר, 17 באפריל 1969
הוקמה אנדרטה להנצחת זכרם של חיילי חטיבת השריון (מלואים), הצופה, 3 ביוני 1969
↑  חטיבת שריון חנכה אנדרטה ביער עין זיתים, לזכר 27 חלליה, על המשמר, 13 ביוני 1969
1 2  מנחם רהט, עוצבת ראם חנכה אתר הנצחה לחלליה, מעריב, 7 באוקטובר 1984
אריה חיימוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1862 חורודיש, ליטא
 פטירה:  1944 (בגיל 82 בערך)
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין גאולים (בית העלמין הישן)
 ידוע בשל:  תרומתו לכפר סבא
 מקצוע:  רב
 השקפה דתית:  יהודי, אורתודוקסי
 בת זוג:  ברכה חיימוביץ'
ר' יהודה אריה (לייב) חיימוביץ' (1862 - 17 באוקטובר 1944) היה רב, מקים בית הכנסת הראשון בכפר סבא ואחד מהתורמים הראשיים לפיתוחה.
ביוגרפיה

חיימוביץ' נולד בעיירה חורודיש שבליטא. בהיותו בן 15 הלך יחד עם שאר בני משפחתו לקיליה שבסרביה, שם שימש אביו, ר' חיים כשו"ב, מוהל, מלמד ובעל קורא.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

בשנת 1890 נשא לאישה את ברכה והשניים עברו לגור יחדיו ברומניה, שם החל אריה לעסוק במסחר בתבואות ואחר כך גם בעצים. פעמיים בשנה היה מעביר עצים באניה מאיסטנבול ליפו והיה מחזיר שקדים. בשנת 1908, כשהיה בבנק עותומן ביפו, הציע לו מתווך קרקעות ערבי בשם איברהים סבאח לקנות חלקת קרקע של 150 דונם בכפר-סבא, וחיימוביץ' קיבל את הצעתו. לאחר מספר חודשים עלה חיימוביץ' יחד עם אשתו ושבעת ילדיו לארץ.
המניע העיקרי שלו לעלות לארץ היה בשל היותו ציוני דתי, ובנוסף בגלל היותו סוחר בין ישראל לטורקיה. באותה שנה העלה חיימוביץ' גם את הוריו לירושלים.
היה אדוק, ועם זאת שלט גם בשפות רבות ולמד לימודי חול.
ביוגרפיה > תקופת בניית הבתים

את תקופת בניית הבתים מתאר ישראל, בנו של ר' יהודה אריה חיימוביץ:
"כל מתיישב בנה שני חדרים, מטבח ומרפסת מאבני כורכר מסידני- עלי ומשייך-מוניס. אבי בנה את ביתו בכספו הוא. הוא הזמין אבנים מסותתות מהכפר חבלה, אשר בהרי אפרים. כל אבן עלתה אז בישליק תורכי. כשנודע לד"ר צבי סלור, שאבא בונה בית יפה של אבן מסותת, הציע לו שיכפיל את ביתו והוא יגור בו בשכירות. וכך היה ביתנו הגדול והיפה במושבה. ידידיו של אבא, כששמעו על כוונתו להתיישב בכפר-סבא, שאלו אותו: 'ידענו שאתה ציוני ואידאליסט, אבל אתה יהודי דתי ובכפר-סבא אין בית כנסת ולא תלמוד-תורה, איפה ילמדו הילדים?' השיב להם אבי: 'רבותי, במקום שיהודה אריה יגור בו יהיה בית כנסת ותלמוד-תורה. בעוד חמש שנים יהיו כאן בתי-ספר ובתי-כנסת וכפר-סבא תהיה עיר ואם בישראל ואולי גדולה ויפה מפתח-תקווה"
בחצר ביתו גידלו חיימוביץ ומשפחתו עופות, שגרמו לרעש רב, ומשכו מזיקים רבים, כמו נחשים ושועלים. מסיבה זו החליטו השכנים לילה אחד לשפוך בקבוק נפט על הכלוב ולשרוף אותו כליל.
תרומתו לכפר סבא

חיימוביץ' תרם וקידם את בניית בית הכנסת הראשון בכפר-סבא. הוא תרם כספים רבים, ואף את הקרקע עליו נבנה בית הכנסת. בנוסף חיימוביץ' הקים את קרן "גמילות חסדים" בעיר.
אריה חיימוביץ' נטע כרם ענבים, ובכך הוביל לפיתוחה של כפר סבא. לחיימוביץ' הייתה העגלה היחידה בכפר סבא, ובאמצעותה נסע פעם בשבוע לפתח תקווה להביא מצרכים, למשפחתו, ולכל אנשי כפר סבא,
מיידי ערב שבת, בבית הכנסת הנהיג מנהג לאחר תפילת מנחה, כשהזמין את כל אנשי המושבה לסעודה השלישית של שבת בביתו. חיימוביץ' קיבל לחמניות מהמאפייה, ואת השאר הכינה אשתו ברכה מכינה. כל זקני כפר סבא וכל האנשים החשובים בכפר סבא היו מוזמנים לסעודה הזאת.
הערות שוליים

1 2 3  שלמה אנגל, כפר סבא, עיריית כפר סבא
1 2  יהודה אבי יוסף, ר' יהודה חיימוביץ הגבאי הראשון, כפר סבא הקטנה
אקסבייר טילמן

| --- | --- |

טילמן בשנת 2021
 לידה:  12 בינואר 1999 (בן 25) גרנד ראפידס, מישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  26
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן
 דראפט:  בחירה מספר 35, 2020 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 2020–2024 2024–:  ממפיס גריזליס בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2024)
אקסבייר ג'סטיס טילמן האב (באנגלית: .Xavier Justis Tillman Sr; נולד ב-12 בינואר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות

טילמן נולד בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן, ובין השנים 2017–2020 למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן. בעונתו השלישית בקבוצת האוניברסיטה, 2019/2020, העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 10.3 ריבאונדים, 3.0 אסיסטים ו-2.1 חסימות למשחק, וזכה בתואר שחקן ההגנה של "מחוז Big Ten".
קריירה מקצועית > ממפיס גריזליס

טילמן נבחר בבחירה ה-35 של דראפט ה-NBA‏ 2020 על ידי סקרמנטו קינגס, אשר העבירה אותו בטרייד לממפיס גריזליס. בעונתו הראשונה בממפיס שותף ב-59 משחקים, ורשם ממוצעים של 6.6 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק. ב-19 באפריל 2023 קבע שיא קריירה של 22 נקודות, במשחק פלייאוף מול לוס אנג'לס לייקרס.
קריירה מקצועית > בוסטון סלטיקס

בפברואר 2024 הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס, תמורת למאר סטיבנס ושתי בחירות דראפט.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ממפיס | 59 | 12 | 18.4 | 0.559 | 0.338 | 0.642 | 4.3 | 1.3 | 0.7 | 0.6 | 6.6 |
| 2021/2022 | ממפיס | 53 | 2 | 13.2 | 0.454 | 0.204 | 0.648 | 3.0 | 1.2 | 0.9 | 0.3 | 4.8 |
| 2022/2023 | ממפיס | 61 | 29 | 19.3 | 0.614 | 0.267 | 0.551 | 5.0 | 1.6 | 1.0 | 0.5 | 7.0 |
| קריירה |  | 173 | 43 | 17.1 | 0.552 | 0.279 | 0.606 | 4.2 | 1.3 | 0.9 | 0.4 | 6.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | ממפיס | 3 | 0 | 6.0 | 0.200 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 0.7 |
| 2021/2022 | ממפיס | 9 | 6 | 15.4 | 0.720 | 0.500 | 0.500 | 3.3 | 0.7 | 0.7 | 0.1 | 4.4 |
| 2022/2023 | ממפיס | 6 | 6 | 30.5 | 0.533 | 0.250 | 0.600 | 8.0 | 3.2 | 0.7 | 0.7 | 8.7 |
| קריירה |  | 18 | 12 | 18.9 | 0.573 | 0.286 | 0.545 | 4.5 | 1.4 | 0.6 | 0.3 | 5.2 |
הערות שוליים

↑  Boston Celtics Acquire Tillman
ארנולד צדיקוב

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1884 קולברג, פולין
 פטירה:  8 במרץ 1943 (בגיל 58) טרזיינשטט, צ'כיה
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  מודרניזם
 הושפע על ידי:  Heinrich Waderé 
 
ארנולד צדיקוב; "שלום" (1916); מדליה שיצר בגרמניה בעת מלחמת העולם הראשונה
ארנולד אהרון צדיקוב (Arnold Zadikow; ‏27 במרץ 1884 – ‏8 במרץ 1943) היה פַּסָּל ויוצר מדליות (אנ') יהודי-גרמני שפעל בגרמניה, בצרפת ובצ'כוסלובקיה.
קורות חייו

צדיקוב, יליד קולברג, פומרניה, הקיסרות הגרמנית, למד באקדמיה לאמנות שימושית במינכן והתמחה בפיסול בחומרים שונים, מתכת, אבן וזכוכית. במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערבית, נפצע בקרב ב-1917 ונפל בשבי הבריטי. אחרי המלחמה חזר להתגורר ולעבוד במינכן, ובראשית שנות ה-30 עבד בפריז. ב-1936 עקר עם משפחתו לפראג והתפרנס מעבודתו במפעלי הזכוכית של מוֹזֶר (אנ') בקרלסבאד. בעקבות סיפוח חבל הסודטים לגרמניה איבד את משרתו, ואחרי פלישת הנאצים לצ'כוסלובקיה ב-1939 ורדיפות היהודים בה הוצרו צעדיו. וב-15 במאי 1942 נתפסו צדיקוב ובני משפחתו ונכלאו במחנה הריכוז טרזיינשטט. צדיקוב מת שם מדלקת בתוספתן מעט לפני מלאת לו 59. אשתו ובתו שרדו את השואה.
עבודותיו

ארנולד צדיקוב הרבה ליצור פרוטומות, לוחיות זיכרון ומדליות. הוא התמחה בעיצוב מצבות קבורה. אחת המפורסמות בהן היא זו של מגנוס הירשפלד בבית הקברות בניס שבצרפת. בשהותו בפריז פנה אליו אלברט איינשטיין בבקשה שייצור מצבה לאחד ממשפחתו.
היו ביצירותיו כאלה שהוקדשו לנושאים עבריים, בהן מטבעות מסוג שקל דמיוני ומדליות זיכרון. את פסלו הנודע "דוד הצעיר" יצר באבן ב-1921. הפסל הוצב בכניסה למוזיאון היהודי בברלין עם פתיחתו ב-1933, ערב עליית היטלר לשלטון. צדיקוב הציג את דוד הלוחם בהתאם לתפישות הגרמניות בנות הזמן של היופי הגברי ובניגוד לדימויי היהודי בהסתה האנטישמית. יצירותיו של צדיקוב נחשבו ל"אמנות מנוונת", מה עוד שיוצרן היה יהודי, ולכן נידונו על ידי הנאצים לכְליה. הפסל "דוד הצעיר" מוכר רק מתצלומים.
במכלול עבודותיו של צדיקוב בולטות המדליות שעיצב בתקופת מלחמת העולם הראשונה למטרות התעמולה הגרמנית. רובן נושאות דימויים מבעיתים של זוועות מלחמה. למרות ייעודן המוצהר ניתן למצוא בהן מסרים חתרניים: ביטויי מחאה על טרגדיה אוניברסלית, לאו דווקא גרמנית. צדיקוב יצר במדליות הללו, בדומה למדליסטים גרמנים אחרים, גרסאות למוטיב "ריקוד המוות" הימי-ביניימי, שבהן שלד סיוטי ממלא תפקיד מרכזי ומעצים את החיזיון האפוקליפטי. כך במדליות "המוות והתותח", "המוות כחלילן", "המוות פורש רשתו", "המוות והצפלינים", "שלום". ב-2014 הוצגה במוזיאון הבריטי תערוכה שהוקדשה למדליות הגרמניות מתקופת מלחמת העולם הראשונה ("הצד השני של המדליה: כיצד ראו בגרמניה את מלחמת העולם הראשונה"), ובהן יצירותיו של ארנולד צדיקוב.
באפריל 1946 נערכה בגלריה "מקרא סטודיו" בתל אביב תערוכת זיכרון לכבודו של ארנולד צדיקוב.
הערות שוליים

↑  כיום קולובז'ק (Kołobrzeg) בפרובינציית פומרניה המערבית בצפון-מערב פולין
↑  הבת מריאנקה סיפרה על קורותיהם ביומנה. היומן פורסם ב-1964 ואחרי שתורגם לאנגלית על ידי המחברת ראה אור ב-2007 בארצות הברית: Marianne Zadikow, The Terezín album of Mariánka Zadikow, Chicago: University of Chicago Press, 2007. דפי היומן גופו נמסרו לארכיון בית טרזין
↑  לפי עדות בתו של צדיקוב, מריאנקה, איינשטיין אף סיפק למשפחה תצהיר (affidavit) לתמיכה בבקשת ההגירה שלה לארצות הברית, אולם לצדיקוב לא היו האמצעים לתשלום עבור אשרת הכניסה
↑  בהן המדליה לציון חצי היובל לייסוד לשכת בני ברית במינכן (1922)
↑  צדיקוב אמר על פסלו זה: "זוהי תשובתי להיטלר ולנאצים" (Das ist meine Antwort an Hitler und die Nazis)
↑  The other side of the medal: how Germany saw the First World War
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139287175  ISNI: 0000 0000 7119 3939  RKD: 434418  VIAF: 100572592   WorldCat (עם VIAF): 100572592 
ארנולד צדיקוב; פסל "דוד הצעיר" (1921) שהוצב בכניסה למוזיאון היהודי בברלין ב-1933 ואבד אחרי סגירת המוזיאון ב-1938
ארנולד צדיקוב; תערוכת זיכרון בגלריה "מקרא סטודיו" בתל אביב, אפריל 1946
ארנולד סקיי

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1874 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1958 (בגיל 83) מונטריאול, קנדה 
 שם לידה:  Schönwald Arnold 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ארנולד סקיי (במקור שֵנוַואלד, בהונגרית: Székely Arnold; בודפשט, 6 בנובמבר 1874 – מונטריאול, 24 בספטמבר 1958) היה פסנתרן, מורה למוזיקה יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט שיינוואלד ויאנקה הירש. במקור התכונן לקריירה משפטית, אך בשנת 1898 הפך לתלמיד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא למד פסנתר אצל אישטוואן תומאן, ואז בשנה האחרונה למד פסנתר גם אצל הווירטואוז קלמן שובאן. כפסנתרן בוגר הוא שיכלל את כישוריו בברלין, תחת פרוצ'ו בוזוני. הוא חזר להונגריה בשנת 1905 ומשנת 1907 הפך למורה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. משנת 1920 עד 1939 היה ראש החוג להכשרת מורים לפסנתר. כפסנתרן נתן כמה קונצרטים מצליחים בבית ובחו"ל. הוא פרש בשנת 1939 בגיל שישים וחמש, אך המשיך לעבוד. הוא היה מורה בבית הספר למוזיקה פודור. בשנת 1948 העביר הרצאה בפדגוגיה מוזיקלית בפריז. הוא התיישב בקנדה בשנת 1951, לימד שם ולמרות גילו המתקדם הופיע גם כמבצע.
ארנולד סקיי היה מורה מצוין למוזיקה. אלאדר טוט כתב עליו כשפרש:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  "המכללה למוזיקה שלנו, הפכה ענייה יותר עם פרישתו  של ערך פדגוגי יוצא מן הכלל. הוא הגיע לבמת הקונצרטים מהכיתה של אישטוואן תומאן ומשם לכיסא ההוראה. אבל לא רק שהוא היה תלמיד ראוי למאסטר הגדול בהוראת הפסנתר בהונגריה, אלא שהוא היה גם היורש האמיתי ביותר ברוח ובסגנון [...]  אנחנו לא מכירים מורה לפסנתר למעט אישטוואן תומאן, שהצליח כה מהר וכה נכון לזהות כישרונות כבר בניצניהם הראשונים.” | “ |


היו לו כמה וכמה תלמידים מפורסמים :
אנטל דוראטי
אדית פרנאדי
אנני פישר
אנדור פלדש
פאל קדושה
לאיוש קנטנר
ג'רג' קושה
ליוויה ריב
גאורג שולטי
לקריאה נוספת

Szabolcsi Bence – Tóth Aladár: Zenei lexikon III. (O–Z). Főszerk. Bartha Dénes. Átd. kiadás. Budapest: Zeneműkiadó. 1965. 440. o.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
לקסיקון יהודי הונגרי. ארנולד סקיי. פטר אויווארי. בודפשט 1929