stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל אריאל
חיבוריו

ההר הטוב הזה והלבנון
אטלס ארץ ישראל לגבולותיה על-פי המקורות, 2 כרכים, הוצאת כרטא
אוצר ארץ ישראל – על גבולות ארץ ישראל על פי ההלכה, בשישה כרכים (שניים יצאו לאור בתש"ע, והיתר בתשע"ג).
אוצר המקדש – סדרת ספרים, בהם סידורים ומחזורי תפילה, בהוצאת כרטא, המבוססים על הקשר לבית המקדש
מחזורים לראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, פסח ושבועות בשלושה נוסחים: ספרד, אשכנז ועדות המזרח. בסדרת המחזורים, בנוסף לתפילה ופירושיה, ישנם מאמרים של הרב אריאל על העבודות המיוחדות לאותו החג בבית המקדש.
הגדת המקדש, בשלוש שפות: עברית, אנגלית וצרפתית.
סידור המקדש (בשני כרכים, ליום חול ולשבת).
סידור המקדש לאם ולבת ישראל – "הסידור מראה קשר עמוק ומהותי בין המקדש ובין האשה בישראל, שכן לאשה בישראל חלק חשוב בעיצוב פני העם היהודי לדורותיו. היא עומדת לימין בעלה, היא גם אם ומחנכת, ולא פחות דוגמה ומופת בנאמנותה לתורה, דבקותה במצוות השם, במסירות ובהעברת מסורת התורה והמצוות מדור לדור".
בית המקדש בירושלים – סקירה חזותית מקיפה בנושא המקדש, כליו ועבודת הקודש שנערכה בו.
ספר המקדש.
ארצי ומולדתי – יצא לאור בתשס"ה. מדבר על מצוות ואיסורים בעקירת יישובים בארץ ישראל.
מנורת זהב טהור – בהוצאת מכון המקדש. הספר עוסק בהיבטים ההלכתיים והפרקטיים של בניין מנורת המקדש בימינו.
סנהדרין הגדולה – ספר המתאר את תולדות הסנהדרין, קיומה והניסיונות לחידושה בכל הדורות. הטענה המרכזית בספר היא שסמיכה לסנהדרין איננה תלויה בהכרח ב"סמוך מפי סמוך", וכי אמירה זו היא חידוש ראשוני של הרמב"ם ולא נמצא לו מקור קודם. הספר יצא לאור בכנס העשור לחידוש הסנהדרין בירושלים, תשע"ה.
המקדש אורו של עולם – בהוצאת מכון המקדש, ירושלים תשע"ז. הספר נכתב בעקבות מכתב שקיבל, בו נשאל האם הרב קוק אכן אסר עליה להר הבית.
מסורת אבן השתייה – ספר המוכיח שיש מסורת יהודית רציפה על כך שאבן השתייה היא בכיפת הסלע. לספר מצורף תדריך הלכתי לעלייה להר הבית.
ביאור אור לנתיבתי לספר "דרכי התלמוד" מאת רבי יצחק קנפנטון. הספר כולל את הביאור, וכן ארבעה עשר פרקי הדגמות של מימוש שיטת הלימוד המובאת בו, בתנ"ך ובגמרא.
הרב אריאל כתב גם כמה ספרי ילדים המתארים את חוויותיהם של ילדים העולים לרגל בימי בית המקדש השני.
כמו כן כתב הרב אריאל עשרות מאמרים בעניין המקדש, בכתבי עת שונים.
חיבוריו > ממאמריו ברשת

מאמרי הרב אריאל לפרשות השבוע, באתר מכון המקדש
הרב ישראל אריאל, יהדות: שעיר לעזאזל, באתר ערוץ 7, 14 ביולי 2006
מנורת המקדש - עמידתה בהיכל וסדר הטבתה, מתוך הביטאון "מעלין בקודש"
לקריאה נוספת

"מסע אחר - גאוגרפי", כתבה על פעילים למען בניית המקדש, גיליון 78, מרץ 1998
הערות שוליים

↑  סיפורו של צנחן - הרב אריאל מספר על שחרור ירושלים באתר YouTube, תזמון 18:05 והלאה.
↑  הנרצח ממגדל העמק למנוחות, דבר, 12 בספטמבר 1972
נערכו אזכרות לחללי מלחמה, דבר, 30 בנובמבר 1973
↑  ישראל ברדוגו, הרב אריאל: פרס הציע להקים ישיבה בהר סיני, באתר ynet, 26 בפברואר 2009
↑  ועדת הבחירות ציפתה, דבר, 26 במאי 1981
↑  ביום א' יהיו באלון מורה ברית מילה וסיום הפינוי, מעריב, 1 בפברואר 1980
↑  עזרא ינוב, תפילת נעילה מיוחדת בעיר ימית, מעריב, 21 בספטמבר 1980
↑  דני צדקוני, מאבק בהנהגת התנועה לעצירת הנסיגה בסיני, דבר, 7 בפברואר 1982
↑  דרור אטקס, אילו התנחלנו גם בלבנון, באתר הארץ, 20 ביוני 2005
↑  Nur Masalha, The Bible and Zionism, עמ' 160-161
↑  האזינו: ישיבת המקדש שרה על קורבן פסח, אתר הקול היהודי.
↑  רועי שרון, הרב ישראל אריאל יפצה את אלעזר שטרן, 4 בנובמבר 2008, אתר nrg
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7
↑  מתוך פסק ההלכה, כ"ב בתמוז ה'תשס"ו
↑  מתוך פסק ההלכה המתוקן, תשעה באב ה'תשס"ו
↑  עידן יוסף, הרבנים גינו את מעצר הרבנים, 7 בדצמבר 2006, אתר nfc
↑  רותי אברהם, הרב אריאל: המשטרה דואגת ל'עלייה לתורה', 7 בדצמבר 2006, אתר ערוץ 7
↑  יובל יועז, חקירה פלילית נגד רבנים שגזרו "דין מוסר" על אלוף פיקוד מרכז, באתר הארץ, 31 בינואר 2007
↑  מתוך התקציר בכריכת הסידור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257965205171  BIBSYS: 5059164  BnF: cb135013235 (data)  GND: 133010546  ISNI: 0000 0000 7836 9124  LCCN: n88263248  NTA: 17543297X  VIAF: 65183497   WorldCat (עם VIAF): 65183497 
גבולות ארץ ישראל לפי שיטת הרב ישראל אריאל, אשר מוצגת ומוגשת בששת הכרכים של חיבורו "אוצר ארץ ישראל"
גדעון ספיר (משפטן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1965 (בן 59) 
 ענף מדעי:  משפט חוקתי, יחסי דת ומדינה
 מקום לימודים:  ישיבת הר עציון, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת נורת'ווסטרן
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן, פורום קהלת
 
גדעון (גידי) ספיר (נולד ב-15 באוגוסט 1965) הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, העוסק בעיקר בתחומים של משפט חוקתי (בפרט יחסי דת ומדינה ותאוריה חוקתית) וזכויות של אוכלוסיות מוחלשות. ממייסדי פורום קהלת.
ביוגרפיה

ספיר גדל בגבעתיים, למד בישיבת ההסדר הר עציון ושירת בצה"ל כקצין בחטיבת גבעתי. השלים כמה ממבחני הסמיכה לרבנות. בעבר למד ושימש מחנך בתיכון אמי"ת גוש דן.
את לימודי התואר הראשון במשפטים השלים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן, ולאחריהם שימש מתמחה של שופטת בית המשפט העליון דליה דורנר. עם סיום ההתמחות נסע ללמוד תואר שני ודוקטורט בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, שבשיקגו, אילינוי. באותה תקופה לימד בתיכון מקומי.
זמן מה לאחר מכן הצטרף ספיר לסגל האקדמי של הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן, והוא משמש פרופסור למשפט חוקתי. במסגרת פעילותו הקים בפקולטה שתי קליניקות משפטיות: הקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות (שספיר הוא כיום האחראי האקדמי שלה) והקליניקה לזכויות זקנים וניצולי שואה. את הראשונה הקים בעקבות היכרותו עם אחיו הלוקה במוגבלות.
במהלך השנים שימש ספיר מרצה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, ומרצה אורח או חוקר אורח באוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת מונש ואוניברסיטת אמורי. הוא כיהן כעורך הראשי של כתב העת של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, מחקרי משפט והוא עורכו הראשי של כתב העת Journal of Law, Religion and State, היוצא לאור על ידי אוניברסיטת בר-אילן. פרסם מספר ספרים (ביניהם המהפכה החוקתית - עבר הווה ועתיד) ומאמרים אקדמיים רבים בישראל ומחוצה לה, בעברית ובאנגלית.
ספיר מבקר בכתיבתו ובהרצאותיו את המהפכה החוקתית. עם זאת, הוא הביע התנגדות למספר סעיפים ברפורמה המשפטית בישראל, ולדעתו היא "הרחיקה לכת".
לצד ד"ר אביעד בקשי, פרופ' משה קופל ומאיר רובין, הוא אחד ממקימיו של פורום קהלת. משמש עמית בכיר בפורום וראש תוכנית הדוקטורנטים שלו.
שמו של ספיר נכלל פעמיים ברשימת המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון, בסבבי המינויים ב-2017 וב-2018, כמועמד מועדף על שרת המשפטים איילת שקד, אך שופטי העליון התנגדו למינויו בשל הביקורת שמתח על האקטיביזם השיפוטי.
ספיר היה חבר הוועדה המייעצת של הפורום הישראלי למשפט וחירות עד נובמבר 2022.
בשנת 2023 יצא לאור ספרם של ספיר וד"ר חיים זיכרמן "שומרי החומות – בג"ץ והחברה החרדית".
חיים אישיים

ספיר נשוי לשרית ואב לחמישה ילדים. מתגורר ביישוב אלון שבות שבגוש עציון ומנהל אורח חיים דתי.
ביבליוגרפיה נבחרת > ספרים

המהפכה החוקתית: עבר, הווה ועתיד, תל אביב: ידיעות ספרים, 2010.
יחד עם דני סטטמן, דת ומדינה בישראל: עיון פילוסופי-משפטי, תל אביב: ידיעות ספרים, 2014.
יחד עם דוד ארונובסקי, הסיפור של השבת: השבת הציבורית בישראל: מבט לעבר, להווה ולעתיד, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2022.
דת ומדינה בישראל - אתגרי העבר והעתיד, הוצאת דביר, 2024
ביבליוגרפיה נבחרת > מאמרים

המהפכה החוקתית – איך זה קרה?, משפט וממשל י"א, התשס"ח.
הסדרים ראשונים, עיוני משפט לב 5, התש"ע.
הצדקות לחובה לערוך התאמות בתחום התעסוקה, משפט וממשל יג 411, התשע"א.
שלושה מודלים של חוקה, משפטים לז, תשסז.
הערות שוליים

1 2 3  גדעון ספיר באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  גדעון ספיר באתר הקליניקות של אוניברסיטת בר-אילן
↑  קורות חיים של גדעון ספיר בשפה האנגלית; אתר כתב העת Journal of Law, Religion and State
↑  גלי גינת‏, לאחר הודעת הפרישה של זילברטל: מרוץ המינויים לעליון יוצא לדרך, באתר וואלה, 18 במרץ 2016
↑   חן מענית, מועמד הימין לשיפוט בעליון: מתנגד למתן שליטה לקואליציה במינוי שופטים, באתר הארץ, 22 במרץ 2023
↑   ניר גונטז', "אני מבוהל, זה מצב חירום": השיחה המדהימה עם גדעון ספיר, המועמד של הימין לעליון, באתר הארץ, 20 במרץ 2023
↑  גדעון ספיר באתר פורום קהלת
↑  חן מענית, ‏מ-28 ייבחרו 4: אלה המועמדים הסופיים לשיפוט בעליון, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2016
↑  טובה צימוקי, זו רשימת המועמדים הסופית לעליון. המומלץ של שקד - אלוף ברה"מ לנוער בשחמט, באתר ynet, 8 בינואר 2018
↑  הרצאה "הגבלת הסמכות המכוננת – בעקבות בג”ץ שפיר נ’ הכנסת" // פרופ' גידי ספיר, באתר ערוץ היוטיוב של הפורום הישראלי למשפט וחירות, ‏22-08-2021
↑  אסף משניות, ההונאה הגדולה, באתר ערוץ 7, 2 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303089905171  GND: 1047084600  ISNI: 0000 0001 1882 5287  LCCN: no2010134225  NKC: jo20191042174  NTA: 370789121  ORCID: 0000-0001-8190-181X  SUDOC: 176439803  VIAF: 149344996   WorldCat (עם VIAF): 149344996
סיבוב כדור הארץ

אנימציה של סיבוב כדור הארץ סביב צירו
צילום בחשיפה ארוכה של שמי הלילה הצפוניים מעל הרי ההימלאיה הנפאליים מציג את הנתיבים הנראים של הכוכבים בזמן סיבוב כדור הארץ.
סיבוב כדור הארץ הוא מושג המתייחס לסיבוב של כדור הארץ מסביב לצירו, ולשינויים בכיוון הציר ביחס למרחב. כדור הארץ מסתובב מזרחה, ובמבט מכוכב הצפון, הוא מסתובב נגד כיוון השעון.
הקוטב הצפוני הגאוגרפי הוא הנקודה בחצי כדור הארץ הצפוני, שבה ציר הסיבוב של כדור הארץ ניצב לפני השטח שלו. נקודה זו נבדלת מהקוטב הצפוני המגנטי. באופן דומה, הקוטב הדרומי הוא הנקודה השנייה שבה ציר הסיבוב של כדור הארץ ניצב לפני השטח שלו, והוא נמצא באנטארקטיקה.
ביחס לכוכבים רחוקים כדור הארץ משלים סיבוב אחד כל 23 שעות, 56 דקות ו-4 שניות (בערך). סיבוב זה בשילוב עם סיבוב כדור הארץ סביב השמש גורם לכך שמנקודת מבט של אדם העומד על כדור הארץ, השמש סובבת את כדור הארץ ומשלימה סיבוב אחד ב-24 שעות בערך. מחזור סיבוב זה נקרא יממה שמשית.
מהירות הסיבוב של כדור הארץ קטנה עם הזמן, ובהתאם היממה הייתה קצרה יותר בעבר והיא צפויה להתארך בעתיד. ההאטה נובעת מהשפעות הגאות והשפל של הירח על סיבוב כדור הארץ. שעונים אטומיים מראים שהיממה המודרנית ארוכה יותר בכ-1.7 מילישניות מאורך היממה לפני מאה שנים. בהתאם לכך, מבוצעות התאמות במדד UTC באמצעות שימוש בשניות מעוברות. לפי רישומים אסטרונומיים היסטוריים, מאז המאה ה-8 לפני הספירה אורכה של היממה גדל בכ-2.3 מילישניות בכל מאה. מדענים דיווחו כי בשנת 2020 כדור הארץ התחיל להסתובב מהר יותר, לאחר האטה עקבית בעשורים שלפני כן.
היסטוריה

בתקופת יוון העתיקה, חלק מהאסכולות הפיתגוראיות האמינו בסיבוב כדור הארץ ולא בסיבוב של השמים בשעות היום. דומה כי הראשון מביניהם היא פילולאוס (385–470 לפנה"ס), אך גישתו הייתה סבוכה וכללה סיבוב יומי המנוגד לתנועת כדור הארץ, סביב "אש מרכזית".
תמונה קונבנציונלית יותר הוצעה על ידי היקטס, הרקלידס ואקפנטוס במאה ה-4 לפנה"ס. הם הניחו כי כדור הארץ מסתובב אבל לא טענו כי הוא מסתובב מסביב לשמש. במאה ה-3 לפנה"ס, אריסטרכוס מסאמוס דן במקומה המרכזי של השמש.
אולם, במאה ה-4 לפנה"ס ביקר אריסטו את רעיונותיו של פילולאוס, בהיותם מבוססים על תאוריה ולא על תצפית. אריסטו מיסד את הרעיון שלפיו קיימת ספירה של כוכבי שבת המסתובבים סביב כדור הארץ.
היסטוריה > המודל של תלמי

רעיון זה היה מקובל על דעת רוב המשכילים בדורות הבאים, בפרט על ידי תלמי שהיה אסטרונום מהולל ממוצא יווני בן המאה ה-2 לספירה ממצרים העתיקה. דעתו בנושא זה התבססה על כך שכוכבים חייבים להסתובב סביב כוכבים אחרים במעגלים מושלמים. נוסף על כך, הוסיף תלמי לפי חכמי יוון העתיקה שהארץ היא מרכז היקום. ההנחה באותה התקופה הייתה שאלגנטיות בשרטוטים ובדרכי הוכחה מתמטיות היא זאת המובילה אל האמת (מה שלא תמיד נכון, למשל במקרה הזה). באותה התקופה היו ידועים רק 5 כוכבי לכת והם: חמה, נוגה, מאדים, שבתאי וצדק לצד השמש, הירח והכוכבים שבשמיים), שבאותה התקופה נחשבו כ"פשוט" מקיפים את כדור הארץ במעגלים עגולים ולא תו יותר. שיטה זאת הייתה מאוד בעייתית, מפני שלא תאמה כלל את החישובים שנערכו. תלמי כאסטרונום בכיר באותה התקופה היה צריך להציע פתרון לבעיה.
ההצעה של תלמי כוללת כמה תיקונים:
תיקון ראשון לתפיסה המקובלת (עד אז התבססה על מקורות עתיקי יומין כבר בתקופת תלמי) – כוכבי הלכת עצמם חגו סביב נקודה אחרת (שנקרא לה Om, ראו שרטוט) שחגה בעצמה במעגל מושלם סביב כדור הארץ (ראו שרטוט – נקודה בשם 'ארץ'). בנוסף תלמי הוסיף מעגל חדש (מעין מעגל בתוך גלגל, ראו נקודה O) שמקיפה גם היא את הארץ – נקרא בשם אפיציקל (Epicycle).
תיקון נוסף שכנראה תלמי בעצמו פיתח מאד היה שספרות הבדולח הגדולות (כאן, בדולח = "בלתי נראה"), שהם המעגלים שמהווים את מקור האנרגיה שמסובבת את כל שאר המעגלים המושלמים, לא חגים סביב כדור הארץ עצמו אלא סביב 2 נקודות הקרובות יחסית לכדור הארץ בשם "נקודות אקוונט" (equant = נקודת מִשְׁוֵה). המעגל הסובב סביב נקודות האקוונט נקרא בשם דפרנט (deferent).
בנוסף אמר תלמי שהמהירות הזוויתית תישאר גם היא קבועה ביחס לנקודת האקוונט. תוספת זו שיפרה באופן משמעותי את ההתאמה של המודל אל הנתונים.
כדי להסביר את תופעת הליקוי של כוכבי הלכת, הוא הניח שהגלגל הראשי של כל כוכב לכת סובב באופן שהמעגל הגדול שהוא מתאר שוכן במישור, המצוי בזווית קטנה מסוימת למישור המילקה (שבו נעה השמש). הגלגל המשני, לעומת זאת, נע במישור הנטוי בזווית הפוכה, כך שמישור התנועה שלו מקביל למישור המילקה. תלמי גם חשב כי כדור הארץ היה נהרס בידי סופות לו הסתובב בעצמו.
תלמי עיצב את המודל הגאוצנטרי לפרטיו, והעניק לו בסיס מתמטי. את עבודתו סיכם תלמי בספרו "אלמגסט" ("הגדול ביותר"). בכרך הראשון של "אלמגסט" תיאר תלמי את המודל, והציג כמה נימוקים לזכות העובדה שהארץ, כמרכז היקום, אינה יכולה לנוע. למשל, "ידוע" שכל הגופים נופלים אל מרכז היקום. אילו הייתה הארץ מרוחקת מן המרכז, היו הגופים נופלים הצידה במקום הישר אל מרכז הארץ – ומכאן שהארץ שוכנת לבטח במרכז. תלמי גם הראה (בצורה שגויה) שהארץ אינה יכולה להסתובב על צירה אחת ל-24 שעות: אם זו הייתה האמת, גופים שהושלכו אל-על היו נופלים במרחק רב, כאשר הארץ הייתה ממהרת במרוצתה ומתרחקת מהם. שאר הכרכים עסקו, כל אחד, בהיבט אסטרונומי אחר של מערכת השמש.
אף על פי שהמודל שלו היה מסובך עד מאוד, ההתאמה המצוינת בין תחזיות המודל למציאות העניקה לו כוח ניבוי ושכנעה את קוראיו של תלמי שתנועת הגלגלים תואמת את העקרונות האפלטוניים של תנועה בלתי משתנה. בגלל אופייה האנציקלופדי של העבודה, השפעתה הייתה מהירה ומכרעת. המודל של תלמי התקבל על דעת כל המלומדים בני דורו, והפך לתיאור המדעי של מערכת השמש עבור המאות הבאות. נדרשו מכשירי מדידה מדויקים הרבה יותר על מנת לחשוף את הפגמים במודל של תלמי, מכשירי מדידה שייבנו רק אחרי למעלה מאלף שנה.
היסטוריה > הוגים נוספים

בשנת 499, האסטרונום ההודי אריאבהטה כתב כי הארץ הכדורית מסתובבת סביב הציר היומי שלה, וכי תנועת כוכבי השבת בשמיים היא תנועה יחסית הנגרמת על ידי סיבוב הארץ. הוא טען לאנלוגיה הבאה: "כשם שאדם בסירה המתקדמת לכיוון אחד רואה את העצמים הדוממים על הגדה כאילו הם נעים לכיוון ההפוך, כך אדם בלנקה רואה את כוכבי השבת כאילו הם מתקדמים מערבה".
במאה ה-10, כמה אסטרונומים מוסלמים הסכימו לרעיון שלפיו כדור הארץ סובב סביב צירו. לפי אל-בירוני, היה זה אבו סייד אל-סיג'זי (נפטר בסביבות שנת 1020) שהמציא אצטרולב שנקרא "א-זוראקי", והיה מבוסס על הרעיון שרווח בקרב כמה מבני דורו שלפיו "התנועה שאנו רואים היא בגלל תנועת כדור הארץ ולא בגלל זו של השמים". על החדשנות של תפיסתו זו ניתן ללמוד מציטוט מהמאה ה-13: "לפי הגאומטריקנים [או המהנדסים] ("מוהנדיסין" במקור), הארץ מצויה בתנועה מעגלית קבועה, ומה שנראה לנו כתנועה של השמים הוא למעשה תנועה של הארץ ולא של הכוכבים".
אי אילו חיבורים נכתבו על מנת לדון בהיתכנות תפיסה זו, כניסיונות להפריך או להביע ספקות בטיעוניו של תלמי כנגדה. במצפי הכוכבים במראגה ובסמרקנד, סיבוב כדור הארץ נידון בידי טוסי (נולד ב-1201) וקושג'י (נולד ב-1403). הטיעונים שבהם השתמשו, וההוכחות שהביאו, דומים לאלו שהובאו לימים על ידי קופרניקוס.
היסטוריה > תומאס אקווינס

באירופה של ימי הביניים קיבל תומאס אקווינס את השקפתו של אריסטו. אקווינס היה תומך נלהב של המודל האסטרונמי של תלמי, וסייע למזג אותה עם התאולוגיה הכנסייתית.
אקווינס אימץ גם פרשנות חדשה של העקרונות שקבע אפלטון: השמים הם נצחיים, בעוד שהחטא והשינוי מוגבלים לארץ. "המניע הראשוני", הגלגל המניע את כל הגלגלים, הוא מעתה האל הנוצרי; ומחוץ לגלגל זה ממוקם גן העדן. המודל של תלמי היה נחשב קשה להבנה ומסובך, אבל מכיוון שהוא נתמך באופן מוחלט על ידי המוסדות הכנסייתיים, איש לא העלה בדעתו לערער עליו. תמיכה דומה הביעו במודל הגאוצנטרי הביעו גם ז'אן בורידן וניקול אוראם במאה ה-14, אם כי לא בהתלהבות יתרה.
היסטוריה > בחינות אמפיריות

סיבוב כדור הארץ הוא אחת הסיבות לכך לכך כדור הארץ אינו כדור גאומטרי מושלם, שכן הוא גורם לכך שקו המשווה בולט בעוד שהקטבים הגאוגרפיים פחוסים. בחיבורו פרינקיפיה מתמטיקה חזה ניוטון שפחיסות זו תהיה ביחס של 1:230, כשהוא מסתמך על מדידות מטוטלת שבוצעו על ידי ריצ'ר ב-1673 כאישוש לשינוי בכבידה, אף כי מדידות ראשוניות של אורכי מרידיאן על ידי פיקאר וקאסיני בסוף המאה ה-17 הצביעו לכאורה בדיוק את הדבר ההפוך. עם זאת, מדידות שביצעו מופרטואי והמשלחת הגאודזית הצרפתית בשנות ה-30 של המאה ה-18, הוכיחו כי כדור הארץ פחוס, ובכך אוששו תפיסותיהם של ניוטון וקופרניקוס.
אם נצמיד מערכת ייחוס מסתובבת ומאיצה לכדור הארץ, נראה כי גוף המבצע תנועה חופשית ינוע לאורך מסלול החורג מזה המצופה במקרה של מערכת יחוס מקובעת. הדבר מיוחס לאפקט קוריוליס, הגורם להסטה מזרחה של גופים נופלים ביחס לאנך הנפרש מתחת לנקודת תחילת התנועה שלהם. מאותה הסיבה, קליעים הנורים לכיוון דרום יסטו ימינה ביחס לכיוון שיגורם וקליעים הנורים לכיוון צפון יסטו שמאלה. אפקט קוריוליס נצפה לרוב בקנה מידה מטאורולוגי, שבו הוא אחראי על הכיוונים ההפוכים של סופות טורנדו בחצי הכדור הצפוני או הדרומי (נגד כיוון השעון ועם כיוון השעון, בהתאמה).
רוברט הוק ניסה אף הוא לאשש את הסטייה מזרחה של גוף הנופל מגובה של 8.2 מטרים, וכשל בכך. זאת בעקבות הצעתו של ניוטון משנת 1679. רק בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 התקבלו תוצאות חד משמעיות במסגרת מדידות שערכו ג'ובאני בטיסטה גולילמיני בבולוניה, פרידריך בנצנברג בהמבורג ופרדיננד רייך בפרייבורג. השלושה השתמשו במגדלים גבוהים יותר שמהם הפילו את הגופים, ושחררו אותם בזהירות רבה יותר. כך למשל הם מדדו כי כדור שנפל מגובה 158.5 מטרים חרג בשיעור של 27.4 מילימטר מהאנך, בהשוואה לתוצאה מחושבת של 28.1 מילימטר - כלומר, בדיוק גבוה למדי.
הבחינה המפורסמת ביותר של סיבוב כדור הארץ היא בניסוי מטוטלת פוקו, שיזם לראשונה הפיזיקאי לאון פוקו ב-1851. מערכת הניסוי הורכבה מכדור פליז ממולא בעופרת שנתלה מהגג של הפנתאון של פריז. לנוכח סיבוב כדור הארץ מתחת למטוטלת המתנודדת, מישור התנודות של המטוטלת משתנה בעצמו בקצב שתלוי בתורו בקו הרוחב שבו הניסוי מתרחש. כך למשל, בקו הרוחב של פריז נחזה ונצפה כי שיעור ההסטה עומד על 11 מעלות (עם סיבוב השעון) לשעה. מטוטלות פוקו שכאלה מוצבות גם במוזיאונים ברחבי העולם.
מחזורי סיבוב > יממה שמשית

יממה שמשית נמדדת על פי זמן הסיבוב העצמי של כדור הארץ ביחס לשמש, כלומר הזמן שעובר בין שתי צהירות רצופות של השמש. מדידת הזמן תלויה במסלול התנועה של כדור הארץ ולכן מושפעת משינויים באקסצנטריות המסלול ובנטייתו. שני הפרמטרים הללו משתנים בתקופות זמן של אלפי שנים, וכתוצאה מכך קיים גם שינוי שנתי ביממה השמשית.
בדרך כלל, יממה שמשית ארוכה יותר מהיממה השמשית הממוצעת בשתי תקופות בשנה, וקצרה יותר בשתי התקופות הנותרות. היממה השמשית נוטה להיות ארוכה יותר כאשר השמש נמצאת בפריהליון, ונעה לאורך מישור המילקה בזווית גדולה מהרגיל. בתקופה הזו היממה השמשית מתארכת בכ-10 שניות. לעומת זאת, כאשר השמש נמצאת באפהליון, היממה השמשית מתקצרת בכ-10 שניות. נקודות ההיפוך הן נקודות הזמן שבהן היממה היא הארוכה ביותר, כאשר השמש נעה בזווית גדולה מהרגיל ביחס לקו המשווה השמימי. לעומת זאת, בזמן נקודת השוויון, היממה השמשית קצרה בכ-20 שניות.
שילוב של כמה מן הגורמים המצוינים מעלה גורם לכך שבתקופות שונות של השנה אורך היממה השמשית משתנה. ב-22 בדצמבר, השילוב של מיקום השמש בפריהליון עם נקודת ההיפוך גורם להתארכות היממה בכ-30 שניות במצטבר. בנקודת ההיפוך השנייה - בסביבות 19 ביוני, השמש נמצאת באפהליון, ולכן האפקט מתבטל חלקית והיממה ארוכה ב-13 שניות בלבד. ההשפעה של נקודות השוויון באה לידי ביטוי ב-26 במרץ וב-16 בספטמבר, כאשר היממה השמשית מתקצרת בכ-20 שניות.
מחזורי סיבוב > יממה שמשית ממוצעת

יממה שמשית ממוצעת מוגדרת לפי האורך הממוצע של היממה השמשית האמיתית במהלך שנה שלמה, והיא שווה ל-86400 שניות שמש. כל שניית שמש ארוכה במקצת משניית SI, מכיוון שבעקבות תופעות גאות ושפל יממת השמש הממוצעת הנוכחית ארוכה יותר מאורכה של יממת שמש במהלך המאה ה-19 - שבה נקבע גודלן של יחידות המידה הסטנדרטיות. בשנת 1972 הוצע השימוש בשניות מעוברות לקביעת אורכה של יממה שמשית, ומאז אורכה של היממה השמשית ארוך בכ-2 מילישניות מ-86400 שניות SI.
בשנת 1895 בחר סיימון ניוקומב (אנ') את אורך השנייה השמשית הממוצעת בין 1750 ל-1892 להיות יחידת הזמן שבה השתמש בטבלאות השמש שלו. הטבלאות הללו שימשו לחישוב האפמרידים בעולם בין השנים 1900 ו-1983, ולכן השנייה הזו נודעה גם בשם "שניית האפמריס". בשנת 1967 שניית ה-SI השתוותה לשניית האפמריס.
מחזורי סיבוב > יממה כוכבית ויממה צדדית

מחזור הסיבוב של כדור הארץ ביחס למערכת הייחוס השמימית הבינלאומית, ששמו הוא "היממה הכוכבית" של כדור הארץ, עומד על 86164.098903691 שניות של המחזור השמשי הממוצע (UT1) (שהוא 23 שעות, 56 דקות, 4.098903691 שניות = 0.99726966323716 יממה שמשית ממוצעת). מחזור הסיבוב של כדור הארץ ביחס לנקודת השוויון האביבית הנוקפת, ששמו הוא "היממה הצדדית", עומד על 86164.09053083288 שניות של המחזור השמשי הממוצע (UT1) (שהוא 23 שעות, 56 דקות, 4.09053083288 שניות = 0.99726956632908 יממה שמשית ממוצעת). אשר על כן, יממה צדדית קצרה בכ-8.4 מילי-שניות מיממה כוכבית.
הן היממה הכוכבית הן היממה הצדדית קצרות מיממה שמשית ממוצעת ב-3 דקות ו-56 שניות. הדבר נובע מסיבוב "עודף" של כדור הארץ סביב השמש (ביחס למערכת הייחוס השמימית; בסך הכל ישנם 366.25 סיבובים בשנה). תיעוד משכי היממה השמשית הממוצעת בשניות SI, זמינים עבור התקופות 1623–2005 ו-1962–2005.
בין השנים 1999 ל-2010, הפער בין יממה שמשית ממוצעת לבין 86400 שניות סטנדרטיות הצטבר לכדי 0.25 מילי-שניות עד שנייה אחת בשנה. את הפער הזה יש להוסיף הן ליממה הכוכבית הן ליממה הצדדית במונחי הזמן השמשי הממוצע, על מנת לקבל את אורכיהן במערכת היחידות הבין-לאומית.
מחזורי סיבוב > מהירות זוויתית

מהירותו הזוויתית של סיבוב כדור הארץ ביחס לחלל האינרציאלי היא 10−5×(0.0000001 ± 7.2921150) רדיאנים לשנייה סטנדרטית אחת. כפל ב-180 מעלות לפאי רדיאנים וב-86,400 שניות ליממה, מניב תוצאה של 360.9856 מעלות ליממה. משמע, שכדור הארץ מסתובב על פני יותר מ-360 מעלות ביחס לכוכבי השבת, במהלך יממה שמשית אחת.
הכפלת ערך זה (במונחי רדיאנים לשנייה) ברדיוס המשווני של כדור הארץ, העומד על 6,378,137 מטרים, מניבה ערך של 465.10 מטרים לשנייה (1674.4 קמ"ש) עבור המהירות המשוונית. מקורות שונים טוענים כי מהירות כדור הארץ מעט קטנה יותר, ועומדת על 1669.8 קמ"ש. הדבר מתקבל מחלוקה של היקף כדור הארץ (בקו המשווה) ל-24 שעות. אולם, השימוש ביממה שמשית הוא מוטעה. זו חייבת להיות היממה הצדדית, כך שיחידת הזמן המתאימה תהיה שעה צדדית. ניתן לאמת זאת על ידי הכפלה של מספר היממות הצדדיות במשך יממה שמשית ממוצעת אחת, שאורכו 1.002737909350795, והתוצאה במונחי שעות שמשיות ממוצעות היא מהירות משוונית של 1674.4 קמ"ש.
המהירות המשיקית של כדור הארץ בנקודה מסוימת ניתנת לקירוב על ידי כפל של המהירות בקו המשווה, בקוסינוס של קו הרוחב. כך לדוגמה, מרכז החלל קנדי ממוקם בקו רוחב 28.59° צפ', מה שמניב מהירות של 1470.2 קמ"ש בחישוב זה. מסיבה זו, קו רוחב הוא שיקול מהותי בבחירת מיקומו של מרכז החלל.
הפסגה של הר הגעש קאיאמבה (אנ') באקוודור, היא הנקודה שבה פני השטח של כדור הארץ הם הרחוקים ביותר מצירו. לכן, זו גם הנקודה המהירה ביותר בעת סיבוב כדור הארץ.
שינויים > בציר הסיבוב

ציר הסיבוב של כדור הארץ נע ביחס לכוכבי שבת (החלל האינרציאלי). רכיבי התנועה שלו מכונים פרצסיה ונוטציה. ציר זה נע גם ביחס לקרום כדור הארץ, מה שמכונה תנועה קוטבית.
פרצסיה היא הסיבוב של ציר הסיבוב, הנגרם בעיקרו בגלל מומנטי כוח חיצוניים שמקורם בכבידה של השמש, הירח וגופים נוספים. תנועה קוטבית מתרחשת בעיקר לאור נוטציות חופשיות של גלעין כדור הארץ ותופעת התנודדות צ'נדלר.
שינויים > במהירות הסיבובית

במשך מיליוני שנים, סיבוב כדור הארץ הואט בצורה משמעותית על ידי תאוצה שנגרמה מגאות ושפל דרך אינטראקציות כבידתיות עם הירח. לכן, תנע זוויתי הועבר בצורה איטית לירח בקצב שפרופורציונלי ל- r^{-6}, כאשר  r הוא רדיוס המסלול הירחי. תהליך זה הגדיל מאוד את אורך היממה עד שהגיע לערכו הנוכחי, וכמו כן הוביל לנעילת גאות בין הירח לבין כדור הארץ.
ההאטה הסיבובית האיטית מתועדת בצורה אמפירית על ידי הערכה של אורכי היממות באמצעות תצפיות מריתמיטים (אנ') ומסטרומטוליטים. איסוף התצפיות הללו יחד הראה כי היממה התארכה באופן הדרגתי מ-21 שעות (לפני כ-600 מיליון שנים) עד לערך הנוכחי של 24 שעות. על ידי ספירה של השכבות המיקרוסקופיות הנוצרות בשעת גאות, ניתן להעריך את תדירות הגאות (וכן את אורכי היממות), בדומה לספירת טבעות בגזעי עצים.
שינויים > במהירות הסיבובית > ייצוב תהודתי

הקצב הנוכחי של ההאטה על ידי גאות ושפל גבוה בצורה אנומלית. הדבר מצביע על כך שמהירותו הסיבובית של כדור הארץ ירדה בצורה איטית יותר בעבר. ממצאים אמפיריים מראים בצורה משוערת ירידה חדה בהאטה הסיבובית לפני כ-600 מיליון שנים. מודלים שונים גורסים כי יממה ארצית ארכה 21 שעות לאורך מרבית תקופת הפרקמבריון. אורך יממה זה מתאים למחצית משך התהודה היומית של גאות ושפל המונעת מסיבות תרמיות. עבור אורך יממה זה, מומנט הכוח הירחי שגורם להאטה ניתן לקיזוז עם מומנט הכוח המאיץ שנגרם על ידי גאות אטמוספירית, כך שבסך הכל אין מומנט כוח חיצוני ונשמר מחזור סיבוב קבוע. אפקט הייצוב הזה היה יכול להישבר באמצעות שינוי פתאומי בטמפרטורה הגלובלית. סימולציות חישוביות מהעת האחרונה תומכות בהיפותזה הזו, ומציעות כי עידן הקרח המרינואני או הסטורטיאני שברו את הקונפיגורציה היציבה הזו לפני כ-600 מיליון שנים. התוצאות מהסימולציה מתאימות בצורה טובה למדי לנתונים פלאו-רוטציוניים קיימים.
שינויים > במהירות הסיבובית > אירועים גלובליים

אירועים בקנה מידה גדול בדורנו, כגון רעידת האדמה באוקיינוס ההודי ב-2004, גרמו לאורך היממה להתקצר ב-3 מיקרו-שניות בכך שהם הקטינו את מומנט ההתמד של כדור הארץ. התקופה שלאחר עידן הקרח האחרון משנה אף היא את התפלגות המסה של כדור הארץ, ולכן משפיעה על מומנט ההתמד שלו כמו גם על שימור התנע הזוויתי וזמן המחזור של סיבוב הכדור.
אורך היממה עשוי להיות מושפע גם על ידי מבנים שיצר המין האנושי. למשל, מדעני נאס"א חישבו כי המים שנאגרו על שפת סכר שלושת הערוצים הגדילו את משך היממה ב-0.06 מיקרו-שניות כתוצאה מהסטה של מסה לאזור הסכר.