stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קסת דיו
היסטוריה

המלה "קֶסֶת" היא מצרית, והיא מופיעה במקרא בספר יחזקאל: ”הָאִישׁ הַלָּבֻשׁ הַבַּדִּים אֲשֶׁר קֶסֶת הַסֹּפֵר בְּמָתְנָיו”.
מקורה של קסת הדיו לוט בערפילי הזמן. בין קסתות הדיו הראשונות היו כלים מקרן שור ללא כל עיטורים, שמטרתן פונקציונלית בלבד. בתקופת רומא העתיקה כבר היו קסתות ארד מעוטרות. בקומראן התגלו מספר קסתות בנות המאה ה-1 לספירה.
בימי הביניים יכולת הכתיבה הייתה נחלת מעטים. בני האצולה לא כתבו בעצמם אלא השתמשו בלבלרים וקסתות הדיו היו בדרך כלל פשוטות, עשויות עץ, מתכת או זכוכית. עם התגברות האוריינות בסוף ימי הביניים הפכה קסת הדיו לסמל סטטוס אצל בני האצולה ואף בקרב סוחרים ובעלי מלאכה מצליחים. קסתות דיו הפכו להיות מפוארות, עוצבו וצופו בין השאר בפורצלן, קרן, שנהב, שריון צב, כסף וזהב. כמו מוצרי צריכה אחרים, עיצובן הושפע מהאופנה ומהתרבות בה יוצרו.
בתקופה זו החלו לעצב מערכות מעוטרות ומפוסלות של ציוד לשולחן כתיבה. מערכות אלו כללו פעמים רבות בנוסף לקסת גם תיבת חותמות, כלי עם אבקה סופגת (שפוזרה על הנייר לאחר הכתיבה בעוד הדיו רטוב כדי למנוע מריחתו, ונאספה חזרה אל תוך הכלי כשהדיו יבש) ותאים לדונג-חותם ולקולמוסים.
במאה ה-18 היו בצפון-מערב ארצות הברית עשרות יצרני קסתות. במאה ה-18 וה-19 עוצבו תיקים ומזוודות לקסתות כדי לאפשר התניידות איתן במסעות. תור הזהב של קסתות הדיו הגיע בסוף התקופה הוויקטוריאנית, במחצית השנייה של המאה ה-19. המהפכה התעשייתית הביאה לייצור תעשייתי המוני של קסתות, לצד הקסתות האומנותיות העשויות עבודת-יד. בתקופה זו הוצבו קסתות דיו מעוטרות אפילו על שולחנות האיפור של גברות.
הצורך בקסתות דיו פחת עם המצאת העט הנובע באמצע המאה ה-19. המצאת העט הכדורי בשנות ה-30 של המאה ה-20 יתרה לחלוטין את הצורך בקסתות דיו. עדיין, שולחנות בבתי הספר כללו עד שנות החמישים ותחילת שנות השישים חור בצידו המרוחק של משטח השולחן, אשר יועד לקיבועה של קסת דיו (או בקבוקון דיו) במקומה.
הערות שוליים

↑  קומפנדיה - מידע מקצועי מרוכז, מיני-אנציקלופדיה בתחום ספציפי
↑  בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, עמ' 276.
↑  ספר יחזקאל, פרק ט', פסוק ג'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550604105171  GND: 4334449-5  LCCN: sh85066472
תקיפת מתקני הדלק בצפון סוריה

תקיפת מתקני הדלק בצפון סוריה הייתה תקיפה אווירית של מאגרי דלק בחן עייש ובית זיקוק בחומס שבצפון סוריה ב-23 באוקטובר 1973, יומה ה-18 של מלחמת יום הכיפורים. בתקיפה נפגעו קשה מאגרי הדלק בצפון סוריה ומתקני הזיקוק. הייתה זו התקיפה האווירית הישראלית האחרונה כנגד מטרות כלכליות במלחמה.
רקע

החל מהיום השלישי למלחמה תקף צה"ל מתקנים אסטרטגיים בעלי השפעה על המשק הסורי בעומק סוריה וזאת במטרה להוציאה ממעגל הלחימה ולהביא לריתוק כוחות הגנה בעורף על חשבון חזית רמת הגולן שבה התנהלו קרבות קרקעיים קשים. תקיפות אלה נעשו בעיקר באמצעות חיל האוויר, חיל הים ויחידות חי"ר מיוחדות.
חלק גדול מיעדי התקיפה היו מתקני אנרגיה שהבולטים בהם: השמדת תחנות הכוח הגדולות "קאנטינה" ו"אוקלהומה" ב-10 באוקטובר ותקיפת מסוף הדלק בבניאס ב-11 באוקטובר.
לאחר שהפסקת האש הראשונה מ-22 באוקטובר הופרה, הוחלט להפציץ את מתקני הדלק בצפון סוריה ולהמשיך את הלחץ על הסורים ובכך להביא לירידה בנכונותם להמשיך בלחימה.
התקיפה

את ההפצצה של מתקני הדלק ביצעה שישיית מטוסי פנטום מטייסת האחת בהובלת איתן בן-אליהו ויצחק אמיתי (שאף תכנן את התקיפה).
את השישייה התוקפת אבטחה רביעיית פאנטומים נוספת מאותה הטייסת שהיו חמושים למשימת ירוט ותפקידם היה לנהל קרבות אוויר עם מטוסי ירוט סוריים שעלולים להישלח לאזור, להעסיק אותם ובכך לאפשר הפצצה בלתי מוסחת. בנוסף 2 רביעיות שחקים מטייסות 101 ו-117 המריאו גם הן לפטרול התקפי בגזרה.
10 המטוסים הישראלים המריאו מבסיס חצור, טסו מעל הים, חצו את קו החוף של לבנון מעל הרי הלבנון וחדרו משם למרחב האווירי הסורי.
שישיית המטוסים המפציצים טסו בגובה נמוך ובדממת אלחוט, רביעיית היירוט טסה באותו המסלול, בדיוק מעליהם בגובה 20,000 רגל במטרה להראות באופן ברור במערכות המכ"ם הסוריות ולהסתיר מפני המכ"ם את השישייה התוקפת מפני גילוי.
עם התקרבות המטוסים הישראלים ליעד הזניקו הסורים כנגדם שתי רביעיות מיג 21 שעלו לגובה של כ-25 אלף רגל. שישיית הפנטומים נכנסה ליעפי הפצצה כמתוכנן והטילה פצצות על חוות המכלים ועל מתקני הזיקוק ובאותו הזמן החל קרב אוויר מעליהם עם מטוסי החיפוי. התקיפה של מטוסי ההפצצה נמשכה באין מפריע, הפגיעות היו מדויקות והמתקנים הובערו.
קרב האוויר

את רביעיית החיפוי הובילו רון חולדאי והנווט יורם רומם. עם הגיעה לאזור היעד החל קרב אוויר בין רביעיית הפאנטומים המחפים לבין שמונת המיגים.
הפנטום השלישי ברביעייה שהוטס על ידי דן חלוץ ונווטו יהואר גל שיגר טיל אוויר אוויר שפגע במיג הראשון שטייסו צנח. לאחר מכן הפיל חלוץ מיג נוסף (שהיה בן הזוג של אותו המיג).
לאחר מכן הפיל הפנטום הרביעי ברביעייה שהוטס על ידי יגאל סתוי ונווטו איתן שמואלי מטוס מיג נוסף. המטוס הראשון ברביעייה, שהוטס על ידי רון חולדאי ונווטו יורם רומם, ביצע תמרוני קרב ממושכים עם אחד המיגים שבמהלכו ירדו לגובה נמוך עד שבאחת הפניות פגעה כנף המיג בקרקע והוא התרסק.
לאחר ההפלה הרביעית, סיימו המפציצים את התקיפה והבקר הורה לכל הטייסים לנתק מגע ולשוב לבסיס.
לעבר הקרב הופנו עוד 2 רביעיות של מטוסי מיג 21 מדמייר (אנ') וסייקל. הרביעייה מדמייר הגיעה ראשונה ונכנסה לקרב עם רביעיית השחקים מ-טייסת 101. 2 מיגים הופלו על ידי 101. עם הצטרפות הרביעייה מסייקל הופל עוד אחד מהם. בהמשך הקרב הצטרפו 2 רביעיות מיג 21 נוספות מקוסייר  שיורטו על ידי השחקים מטייסת 117. בקרב זה מיג אחד הופל על ידי 117, ומיג נוסף הופל בהפלה עצמית.
תוצאות

הפגיעות של השישייה המפציצה היו מדויקות ומתקני הדלק הסוריים נפגעו קשה והובערו.
רביעיית הפאנטומים המחפה שטסה בגובה "הפגנתי" איפשרה לשישייה המפציצה לפעול ללא הפרעה.
בקרבות האוויר שהתנהלו מעל לשישייה המפציצה הפילו הפאנטומים ארבעה מטוסי מיג 21 ללא אבדות לחיל האוויר.
5 מטוסי מיג-21 נוספים הופלו על ידי שחקים מטייסות 101 ו-117.
הפגיעות המתמשכות במתקני האנרגיה בסוריה הביאו לפגיעה כלכלית קשה ולירידה של כ-75% מיכולת יצור החשמל הסורי למשך כארבעה חודשים לאחר המלחמה ולפגיעה כלכלית ממשית.
זמן קצר לאחר מבצע זה הודיעו הסורים על נכונותם להפסקת אש.
לקריאה נוספת

יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, הפרק "23 באוקטובר - תקיפת מכלי דלק בחאן אל-עייש והפלת תשעה מטוסי מיג 21", עמ' 332–333.
הערות שוליים

↑  יורם רומם, "אני לוקח", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021, עמוד 119, "באותו הרגע עולות מן הקרקע כמה פטריות עשן עם אש חזקה בתחתיתן. שכחנו לגמרי ששישיית התקיפה עושה את עבודתה בשקט מוחלט בעודנו צועקים על מיגים והפלות. מכלי הנפט הסוריים עולים בלהבות, הנראות בכל רחבי המזרח התיכון"
היום השישי

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם ליום בשבוע, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוג'ר ספוטיסווד 
 הופק בידי:  ג'ון דביסון מייק מדבויי ארנולד שוורצנגר
 תסריט:  מרין וויברלי קורמק וויברמלי
 עריכה:  מיצ'ל ארקאנד מרק קונט דומיניק פורטין
 שחקנים ראשיים:  ארנולד שוורצנגר מייקל רפפורט רוברט דובאל טוני גולדווין מייקל רוקר שרה וויטר
 מוזיקה:  טרבור רבין 
 צילום:  פייר מיגנוט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני פניקס
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בנובמבר 2000
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מדע בדיוני, סרט מתח, סייברפאנק 
 תקציב:  82 מיליון $ דולר
 הכנסות:  96 ‏ עד 116 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   6thday
 פרסים:  פרס פטל הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
היום השישי (באנגלית: The 6th Day) הוא סרט מדע בדיוני מסוגת פעולה שיצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט בוים על ידי רוג'ר ספוטיסווד, בכיכובו של ארנולד שוורצנגר כאיש המשפחה אדם גיבסון, ששובט בניגוד לרצונו בשנת 2015.
צוות שחקנים

ארנולד שוורצנגר בתור אדם גיבסון, איש משפחה מסור ואהוב שהוא טייס מסוקים מיומן המנהל עסק למכירת מסוקים ששובט בניגוד לרצונו בשנת 2015, גיבסון פוגש את שיבוטו אחרי כמה זמן במהלך הסרט. גיבסון הוא הגיבור הראשי של הסרט.
מייקל רפפורט בתור האנק מורגן, חברו הטוב של גיבסון.
טוני גולדווין בתור מייקל דרוקר, מנהל חברת החלפת טכנולוגיות ומומחה לשיבוט ששיבט את גיבסון. דרוקר ניסה לחסל את גיבסון, וגם דרוקר הוא הנבל הראשי של הסרט.
רוברט דובאל בתור ד"ר גריפין וייר, המדען העומד מאחורי טכנולוגיית השיבוט האנושי של דרוקר.
מייקל רוקר בתור רוברט מרשל, סוכן האבטחה של חברת החלפת הטכנולוגיות של דרוקר ויד ימינו המנסה תמיד ללכוד וגם להרוג את גיבסון.
שרה וינטר בתור טליה אדסוורד, סוכנת אבטחה וסגניתו של מרשל.
רודני רולנד בתור פ' ווילי, סוכן אבטחה וידיד של מרשל.
טרי קרוז בתור וינסנט בנסוורט, סוכן אבטחה וידיד של מרשל.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין וכתב טרבור רבין.
ביקורות

הסרט הכניס 13 מיליון דולר בשבוע הראשון להוצאתו, וכך הופך אותו למקום רביעי בקופות בצפון אמריקה. הסרט הכניס כ-96 מיליון דולר מול תקציב של 83 מיליון, מה שהופך את הסרט להצלחה מתונה.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ויש לו דירוג של 40% באתר "Rotten Tomatoes" ו-49 ב-Metacritic. היום השישי היה מועמד ל-3 פרסי פטל הזהב עבור שוורצנגר: השחקן הגרוע ביותר (גיבסון האמיתי), שחקן המשנה הגרוע ביותר (השיבוט של גיבסון) ואת פרס הזוג הגרוע ביותר (גיבסון האמיתי וגיבסון השיבוט). המועמדויות לשני הפרסים הראשונים מוטעות באופן טכני היות שהשיבוט של גיבסון מופיע רוב הסרט והוא הדמות הראשית בעוד גיבסון האמיתי הוא דמות משנה.
ארגז

ערך זה עוסק במכל גדול שמשמש בדרך כלל להעברה או לאחסון של פריטים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארגז להובלת תחמושת
ארגז בסגנון מסגרת פתוחה עבור אופניים
ארגז הוא מכל גדול שמשמש בדרך כלל להעברה או לאחסון של פריטים. על פי רוב הארגז עשוי מעץ, אך ישנם ארגזים גם מפלדה, אלומיניום ופלסטיק. ישנם ארגזים ייעודיים אשר מתוכננים עבור מוצרים ספציפיים. לעיתים קרובות ארגזים אלו מאפשרים גם שימוש חוזר. לדוגמה, "ארגזי בקבוקים" חלב, משקאות קלים.
אטימולוגיה

מקור המילה ארגז הוא בשפה הפלישתית.
ארגזי עץ

לארגז עץ מבנה בעל יכולת של תמיכה עצמית מבנה. כדי שמכל עץ יהיה ארגז כל שש פאותיו צריכות להתחבר באופן שמחזק את העמידות של הארגז. בלשון הדיבור המונח ארגז עץ יכול להתייחס גם לקופסה מעץ.
ארגזים אחרים

ארגזי חלב וארגזי בקבוקים הם סוג של אריזות לשימוש חוזר שנועדו לשלוח את הסחורה לחנויות ולהביא בחזרה את הבקבוקים הריקים ליצרן. על פי רוב ארגזים אלו מעוצבים מפלסטיק כדי לעמוד במספר רב של משלוחים מסוג זה. נעשה שימוש גם בארגזי פלסטיק.
ארגזים אחרים > ארגז לחם

ארגז לחם הוא ארון קטן המיועד לשמירת לחם. מטרת ארגז הלחם היא לשמור על טריות הלחם כדי שלא יתייבש ולהגן עליו מפני חרקים. ארגזי הלחם יוצרו בעבר בעיקר מעץ או בדיל. בהמשך יוצרו ארגזי לחם עם ציפוי אמייל. על מנת לסייע בשמירת טריות פרוסות לחם היה מי שהציע לייצר ארגז לחם עם קפיצים להחזקת פרוסות צמודות זו לזו.
ראו גם

מארז
קופסה
לקריאה נוספת

Yam, K. L., "Encyclopedia of Packaging Technology", John Wiley & Sons, 2009, ISBN 978-0-470-08704-6
McKinlay, A. H., "Transport Packaging",IoPP, 2004
הערות שוליים

↑  See, for example, "Patentability, Bottle-Crate", U.S. Patent Office, 1914 (216 O.G. 1238).
↑  See, for example, the Woolsey Crate, patent US2160631.
↑  מאוריסיו אזרצקי, הפלישתים: מוצאם ותרבותם, רב היבטיים על ארץ ישראל., ‏22 בינואר 2009
↑  Mary Ellen Snodgrass, Encyclopedia of kitchen history, page 116
↑  ארגז לחם עם סכין מגנטי, דבר, 1 ביולי 1960
↑  US patent 1,732,643
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10676167 
ארגזי עץ
ארגזי בקבוקים המיועדים לשימוש חוזר
שכנוע

שכנוע הוא תהליך שבאמצעותו מסר אליו נחשף אדם, יוצר או מתכוון ליצור שינוי בעמדותיו, אמונותיו, כוונותיו והתנהגותו. מטרת ניסיונות השכנוע היא לייצר שינוי. הניסיון יכול להיות קטן (לשכנע ילד לקחת סוודר) או גדול (לשכנע מצביעים לבחור במועמד מסוים). כך או אחרת, שכנוע הוא תהליך יומיומי הנוכח בכל תחומי החיים: בחינוך בכלל, ובחינוך ילדים בפרט, ברפואה, בפרסום, באמצעי התקשורת, ביחסים בן אישיים, בפוליטיקה, במקום העבודה ועוד. שכנוע אינו טוב או רע, מה שיקבע איך הוא יישפט תלוי בתוכן המסר, במטרה שלו ונקודת המבט. בני אדם נוהגים לקרוא למסר שנשפט כרע "תעמולה" וכזה שנשפט כטוב – "חינוך". הפסיכולוגיה החברתית חוקרת את תהליך השכנוע, בדרך כלל בתנאי מעבדה. בתנאי מעבדה ההשפעה של ניסיונות שכנוע חלשה אך קיימת כשמדובר בעמדות נקודתיות ופחות חשובות. אך כשמדובר בעמדות הקשורות לנושאים מהותיים כגון ערכים וכדומה קשה עד בלתי אפשרי לשכנע. עם זאת חשיבות המחקר בכך שהוא מצביע על המשתנים ועל התנאים בעלי הפוטנציאל הגדול להשפיע בחיי היומיום.
תהליך השכנוע

על מנת שמסר ישכנע עליו לעבור מספר שלבים, כפי שמתואר במודל עיבוד המידע הבא: חשיפה למסר ⇐ קשב למסר ⇐ הבנת המסר ⇐ אמונה במסר ⇐ זכירת המסר ⇐ פעולה לפי המסר. על מנת להגיע לשלב האחרון בתהליך, חייב להתרחש כל שלב שלפניו. כל שלב הוא בעצם מכשול פוטנציאלי שיכול לפגום בתהליך השכנוע. מכאן, שכל דרך להרחיק את המכשול תעלה את הסיכוי לשכנע. דוגמה פשוטה לשלב הראשון שהוא החשיפה למסר. מפרסם יודע שאנשים מופצצים בפרסומות ולכן מנסים להתעלם מהם, כלומר, אפילו לא להגיע לשלב זה. למפרסמים יש שלל אמצעים לנסות לאלץ אנשים להיחשף למסר. למשל באמצעות פרסומות מהבהבות קופצות, חלון פרסומי שעל מנת לבטל אותו יש הכרח ללחוץ על איקס דבר המגדיל סיכוי לקריאת מה כתוב ובעקבותיו כניסה לפרסומות ועוד ועוד. ברור שאם אדם "עבר" בהצלחה את כל שלבי התהליך, נחשף למסר, היה קשוב למה שהוצג בו, הבין אותו, האמין למה שנאמר בו, וזכר אותו, אין זה אומר שהוא יפעל לפיו. אבל הסיכוי לכך גדל.
אפיוני המסר

חוקרים נוהגים לחלק את האפיונים או הרמזים (cues) של המסר לשני סוגים, מרכזיים והיקפיים. רמזים מרכזיים מתייחסים לאפיונים מהותיים במסר כגון תוכנו האם הטעונים הנכללים בו הגיוניים, האם הטעונים מוסברים. והיקפיים, כגון צבעו של הכתב, סוג הגופן, כמה מושך מציג המסר, עד כמה הוא נשמע אמין וכדומה. למשל, במסר פרסומי המנסה לשכנע להתחסן נגד שפעת הרמזים המרכזיים יכללו הסבר מדוע חשוב להתחסן, נתונים מספריים לגבי שעור התחלואה בקרב מתחסנים ולא מתחסנים ועוד. הרמזים ההיקפיים במסר כזה יהיו למשל צבעוניותו, עד כמה האישה שמציגה מושכת, האם מציג את הנתונים הוא רופא? אדם מן השורה?
מסלולי השכנוע

פסיכולוגים חברתיים זיהו שני מסלולים המובילים לשכנוע: שכנוע במסלול המרכזי (central route to persuasion), ושכנוע במסלול ההיקפי (peripheral route to persuasion). בתנאי מעורבות גבוהה (High-involvement), כלומר כשנושא המסר חשוב לאדם הנחשף לו, תהליך השכנוע יעבור במסלול המרכזי. במצב כזה האדם הנחשף למסר יתרכז וישקיע באופן אקטיבי מחשבה בכל המרכיבים המהותיים במסר (הרמזים המרכזיים) כגון: עד כמה הטעונים הגיוניים, האם הם מתאימים או סותרים את הידוע לו, האם הטעונים מלווים בהסברים ובנתונים המחזקים אותם וכדומה. השאלה אם האדם ישתכנע או לא תלויה בתשובה שהוא ייתן לשאלות הללו. למשל טעונים במסר שלא נתפסים הגיוניים בעיניו יעוררו אצלו טעוני נגד ולא ישכנעו. למשל, אם האדם מתעניין בקנית מצלמה מקצועית, מחשב או ניתוח קוסמטי, סביר שהוא יבדוק באופן שיטתי את המאפיינים של המצלמה/המחשב/ או הניתוח, יתעמק וינסה להבין לגבי כל מרכיב כיצד הוא ממלא את המטרות שהובטחו וכדומה.
שכנוע במסלול ההיקפי מתרחש בדרך כלל כאשר האדם נמצא בתנאי מעורבות נמוכה. במצב זה היחיד לא משקיע חשיבה בנושא המסר. למשל כשהדעת מוסחת, כשהאדם עסוק כשמדובר בנושא שאינו חשוב לו או כשמדובר במוצר זול וכדומה. במצב זה, אנשים פחות ערים וקשובים למרכיבים (הרמזים) המהותיים (המרכזיים) של המסר ויותר מושפעים מרמזים לא מהותיים. למעשה במצב זה עיבוד המסר הוא שטחי, כך שהיחיד משתכנע רק אם הרמזים ההיקפיים נתפסים כמושכים. למשל, נחקרים ישראלים העדיפו לרכוש מוצרים (למשל משקה אנרגיה ה"מבטיח" ששורף שומנים) שצורת המכל שלהם התאימה לתועלת המובטחת (פחית גבוהה וצרה) ממוצרים זהים (אותו משקה באותה כמות) אך שצורתם הייתה מנוגדת לתועלת המובטחת (מכל נמוך ורחב).
בהתאמה לתפיסה שעיבוד המידע ובעקבותיו השכנוע יכול להיעשות במסלול המרכזי (מסלול גלוי, מודע ומצריך חשיבה) או במסלול ההקיפי (מסלול סמוי ואוטומטי), המודל המקובל היום בקרב חוקרי השכנוע הוא המודל הדו-מסלולי לשכנוע או מודל סבירות העיבוד (ELM:elaboration likelihood model) .
מרכיבי המסר

למסר שכוונתו לשכנע יש מרכיבים רבים. חלק מהם נחקרו על ידי פסיכולוגים חברתיים למשל: תוכן המסר עצמו, מקור המסר ואופן העברתו. אחת השאלות החשובות שנחקרו היא האם יש קשר בין המסלול שבו מעובד המסר (מרכזי או הקיפי) לבין כל אחד מהמרכיבים הללו.
מרכיבי המסר > תוכן המסר

התוכן הוא מרכיב חשוב במסר והוא מתייחס לנושא המרכזי בו עוסק המסר. תוכן המסר יכול להתייחס למוצר טכנולוגי חדש, לצריכת מאכלים בריאים, להימנעות מצריכת סמים, לקריאה להצביע למועמד לראשות העיר או לבקשה לצדד בתוכנית הבראה כלכלית. אותו תוכן אפשר להעביר בדרכים שונות והמחקר בתחום עסק בין היתר בבדיקת השאלות הבאות: מהי ההשפעה של הסברים המובאים במסר על שכנוע? מה משכנע יותר מסר הפונה להגיון או לרגש? כיצד רגש תורם לשכנוע? מה השפכת מסגור המסר כשלילי או כחיובי?
מרכיבי המסר > תוכן המסר > הסברים סיבתיים

אחד מהמרכיבים העיקריים של מסרים הם טעונים סיבתיים. למשל, אמא תבקש מהבן לאכול גזר כי זה בריא לעניים, ומשווק יטען כי תחבושת בועות חדשה גורמת לריפוי מהיר של חתכים. מחקרים מראים כי נתינת הסבר שמפרט את המנגנון או התהליך באמצעותו הסיבה (אכילת הגזר, תחבושת הבועות) גורמת לתוצאה (בריא לעיניים, ריפוי מהיר של חתכים) יש תפקיד מרכזי בקבלה של טעונים סיבתיים ובשכנוע. אולי האמא לא יכולה להסביר מה בגזר תורם לבריאות העניים, אך משווק התחבושת יכול לתת הסבר שיגדיל את כוונות הרכישה. במחקר שנערך על השפעת אורכי הסבר שונים על העדפה ברכישת מוצרים. נחקרים קבלו הסברים קצרים, בינוניים או ארוכים לאופן שבו מוצרים שונים מביאים לתוצאה (התועלת) שהם מבטיחים ובכך להעדפת המוצר. למשל, הטעון הפרסומי לגבי תחבושת הבועיות ניתנה כטעון בלבד (תחבושת הבועיות מסייעת לריפוי מהיר של פצעים), כזו המלווה בהסבר קצר (הבועיות מגדילות את זרימת האוויר מסביב לפצע וכך הורגות את החיידקים) בהסבר בנוני (הבועיות מקטינות את המגע של התחבושת עם החתך ובכך מאפשרות לזרימה של אוויר, חמצן באוויר מחסל את החיידקים) ובהסבר ארוך (הבועיות דוחפות את התחבושת מהחתך ובכך מאפשרות לאוויר לזרום. חמצן באוויר מתערב בהרבה תהליכים מטבוליים של הרבה חיידקים ובכך הורג אותם). נמצא כי כל הנחקרים העדיפו הסבר כלשהו (קצר) על טעון בלבד. עם זאת, נחקרים שהיו יותר אנליטיים בחשיבה השתכנעו יותר ממסרים עם הסברים בינוניים וארוכים מנחקרים פחות אנליטיים. יש להבחין בין הסבר לפסאודו-הסבר. פרקטיקה נפוצה מאוד בפרסום היא לספק מילים שנותנות תחושה שהם מסבירות כיצד המוצר מביא לתועלת, כגון: אלגוריתים חדש, טכנולוגיה מהפכנית, נוסחה מיוחדת וכדומה. במחקר נמצא כי פסאודו הסברים משכנעים כמו טעון בלבד ופחות מהסברים ממש (גם אם קצרים). למשל מסר לרכישת מכשיר המטהר את האוויר בו הוסבר כיצד הוא עושה זאת ("באמצעות הקטנת חלקיקי האבק באוויר") נמצא משכנע ומגדיל את הסיכוי לרכוש המוצר יותר מהטעון בלבד או פסאודו-הסבר ("באמצעות שימוש בטכנולוגיה חדשה").
מרכיבי המסר > תוכן המסר > פנייה להיגיון או לרגש?

מסע פרסום למניעת תאונות דרכים יכול לספק מידע סטטיסטי כיצד התנהגות זהירה במעבר חצייה, ציות לתמרורים או הגבלת מהירות תורמת לירידה בתאונות דרכים. מאידך מסע הפרסום יכול לפנות לרגש "כשאתה מתקרב למעבר חציה תחשוב שהבן שלך חוצה". מה עדיף? תשובה חלקית לשאלה היא אופי קהל היעד. ככלל בני אדם משכילים יותר או בעלי אוריינטציית חשיבה יותר אנליטית (ופחות אינטואיטיבית) משתכנעים יותר ממסרים הפונים להיגיון. באופן דומה, בני אדם כאלה גם משתכנעים מהסברים ארוכים יותר כשבני אדם יותר אינטואיטיביים מסתפקים בהסברים קצרים יותר. גם רמת המעורבות בנושא משפיעה. אנשים מאוד מעורבים מעבדים את המסר במסלול המרכזי ולכן משתכנעים מהסברים והנמקות. במצבים של חוסר עניין בנושא עיבוד המסר הוא שטחי ונעשה במסלול ההקיפי. במצב זה אנשים מושפעים יותר מהרגשות שמעורר בהם מעביר המסר. מראיונות שנערכו עם בוחרים אמריקנים לפני הבחירות נמצא כי הצבעתם ניתנת לניבוי יותר מרגשותיהם כלפי המועמדים ופחות מדעותיהם על תכונות והתנהגות המועמדים. בנוסף, האופן שבו עוצבו העמדות הראשונות גם הוא משפיע. אם אלה עוצבו באמצעות רגשות, גם בעתיד העמדות עשויות להשתנות באמצעות מסרים רגשיים. בשונה מכך, עמדות שעוצבו בעבר באמצעות טעונים הגיוניים יושפעו גם בהמשך מטעונים הגיוניים.
מרכיבי המסר > תוכן המסר > פנייה להיגיון או לרגש? > הרגשה נעימה ושכנוע

במחקרים נמצא כי מסר המקושר להרגשה נעימה, ישכנע יותר. סטודנטים אמריקאים קראו מסרים שמטרתם להשפיע בנושאים שונים (למשל ריפוי סרטן, גיוס לצבא). הנחקרים שקראו את המסר תוך כדי אכילת חטיף ושתייה השתכנעו יותר מנחקרים שקראו את המסר ללא אכילה ושתייה. סטודנטים אנגלים השתכנעו יותר משירי עם שנגעו לנושאים מהותיים (כגון: מלחמה ושלום, אמונה), שלוו בניגון גיטרה מאשר כשהוקראו בלבד. הרגשה טובה המלווה את המסר "מעודדת" את האדם הנחשף לו לעבד את המסר באמצעות המסלול ההיקפי. השענות על רמזים היקפיים גורמת לכך שההחלטות המתקבלות הן מהירות ולא פרי של חשיבה מושכלת. בשונה מכך מצב רוח רע מעלה את הנטייה לחשוב לפני שמגיבים ולכן במצב כזה קשה לשכנע באמצעות טעונים חלשים. מעניין לציין כי מצב רוח רע דווקא מסייע לאנשים להפיק טעונים משכנעים. במילים אחרות, היוועצות עם קמפיינר ששרוי במצב רוח רע תעזור ליצר טעונים משכנעים...
מרכיבי המסר > תוכן המסר > פנייה להיגיון או לרגש? > מסר מאיים ושכנוע

במחקרים נמצא כי מסרים מאיימים תורמים לשכנוע. מסרים מפחידים שהוצגו לנבדקים בנוגע לנזקי העישון, תוצאות מחלת הטטנוס, וחוסר זהירות בנהיגה תרמו לשכנוע להמעיט בעישון להתחסן ולנהוג בזהירות, בהתאמה. בני נוער בצרפת השתכנעו ממסרים מפחידים הנוגעים לתוצאות של נהיגה תחת אלכוהול. נשים בנות 40+ צפו בסרטון הדרכה שעודד ביצוע בדיקה לגילוי מוקדם של סרטן השד. אצל מחצית מהנשים הסרטון כלל מסר חיובי "בדיקת ממוגרפיה יכולה להציל את חייך" ואצל מחציתן מסר מאיים "אם לא תעברי בדיקת ממוגרפיה את עלולה למות". כעבור שנה נמצא כי עברו בדיקת ממוגרפיה, מחצית מהנשים שקבלו את המסר שנוסח בצורה חיובית ושני שלישים מהנשים שקבלו את המסר המאיים! אנשים שנחשפו למסרים מאיימים הנוגעים להשפעות השליליות של רמת כולסטרול גבוהה חיזקה את כוונותיהם לאכול מזון דל שומן. ככלל, מסרים מאיימים שכוונתם מניעה של תוצאות שליליות (כגון סרטן, שיניים רקובות) משכנעים יותר ממסרים מאיימים שכוונתם לקדם תוצאות חיוביות (כגון שינה רגועה, הנאה מיחסי מין).
מסרים מאיימים שאינם כוללים הצעות לדרכים להימנע מהסכנות אינם תמיד יעילים כי הם עלולים ליצור הכחשה אצל השומע. לכן מסרים מאיימים שמלווים בדרכים להתמודדות עם הסכנות ובהסברים כיצד ליישם אותן, יעילים יותר.
מרכיבי המסר > מקור המסר

במחקר שנערך בהולנד, שני מנהיגי פרלמנט, זה של המפלגה הליברלית וזה של המפלגה הסוציאליסטית, השתתפו בניסוי. בפני נחקרים משתי המפלגות הוצגו ראיונות טלוויזיה זהים שנערכו עם שני המנהיגים והוקלטו לפני כן. למרות המסרים הזהים, נמצא כי כל מנהיג השפיע יותר על נחקרים מאותה מפלגה, מאשר על נחקרים שהיו חברי המפלגה האחרת. ניסוי זה מדגים את העובדה הידועה לכל אדם והיא כי מקור המסר הוא מרכיב חשוב בשכנוע. לאותו מסר יכולים להיות מקורות מסוגים שונים: גוף ציבורי (משרד הבריאות, עיריית תל אביב), ארגון פרטי (סופרפארם, הפועל ירושלים), חנות (ספרים "פלדמן") אדם פרטי (המורה בכיתה) או כל מקור כתוב העוסק בנושא שבמוקד (ויקיפדיה, ספר). כמו כן במסר מסוים יכולים להיכלל מספר מקורות. למשל סופרפארם יכולה לפרסם טיפות עיניים למניעת יובש עליה ממליץ רופא עניים ידוע או שחקן מוכר. אדם מבוגר לא מוכר יכול להמליץ על מדריך ספורט לא מוכר המסייע בהגדלת צפיפות העצם. כך או אחרת, מובן כי זהות מעביר המסר משפיעה על רמת השכנוע. למרות ריבוי הפנים של המושג מרבית המחקר התמקד באישיות המעבירה את המסר. מספר אפיונים של המקור המעביר את המסר נמצאו במחקר כמשפיעים על שכנוע: רמת האמינות (credibility) הנתפסת שלו ורמת האטרקטיביות והחיבה שהוא מעורר.
מרכיבי המסר > מקור המסר > רמת האמינות של מעביר המסר

רמת האמינות של המקור המעביר את המסר מושפעת משני גורמים עיקריים, רמת המומחיות (expertise) והמהימנות (trustworthiness) הנתפסת שלו.
מומחיות סביר להניח כי רמת האמינות של המשרד לתשתיות לאומיות באשר להנחיות בנוגע לרעידת אדמה אפשרית גדולה מזו של השכן שדודו התנסה ברעידת אדמה או של גורם בעל עניין (למשל, יזם כלשהו של חברת של התחדשות עירונית). זאת כיוון שהמשרד לתשתיות לאומיות נתפס כבעל מומחיות גדולה יותר בנושא מאשר שני המקורות האחרים. במחקר בו הועבר מסר על החשיבות להקפיד על צחצוח שיניים נחקרים קבלו את המסר מאחד משני מקורות: באחד המסר הועבר על ידי מומחה (ד"ר מישל קורט מהאגודה הקנדית לרפואת שיניים) ובשני הוא הועבר על ידי הדיוט (מישל קורט תלמיד תיכון שכתב עבודה על חשיבות היגיינת הפה). כצפוי, המסר שהועבר על ידי המומחה שכנע יותר.
מהימנות כל אדם יודע כי רמת המהימנות הנתפסת של מקור המסר משפיעה על השכנוע. במחקר בו נתבקשו צופים לשפוט את המהימנות של עדים, עדים שהישירו מבטם ולא השפילו עיניים נתפסו כמהימנים יותר. באופן דומה, במחקר שנערך על סטודנטים, הם העריכו עדויות שניתנו בבתי משפט. עדים שהעידו בביטחון נשפטו כיותר מהימנים מעדים שנשמעו הססניים. מחקר אחר הראה כי דוברים שמדברים מהר נתפסים כמהימנים ואובייקטיביים יותר מדוברים איטיים. הם גם נמצאו כמשכנעים יותר.
מרכיבי המסר > מקור המסר > רמת האטרקטיביות של המקור המעביר את המסר

אנשים היו רוצים להאמין כי העובדה שהדוברת הממליצה על דיאודורנט כלשהו היא יפה, לא משפיעה על עמדתם כלפיו והסיכוי שירכשו אותו. באופן דומה, אנשים היו רוצים להאמין כי העובדה ששחקן כדורגל הממליץ על ג'ינס חדש נראה חטוב וספורטיבי לא משפיעה על העמדה שלהם כלפי הג'ינס. עם זאת מחקרים מראים כי מידת האטרקטיביות של הסוכן המעביר את המסר משפיעה מאוד על שכנוע. למשל, נמצא כי נימוקים של אנשים מושכים פיזית, במיוחד נימוקים הפונים אל הרגש משפיעים יותר מנימוקים של סוכנים שאינם אטרקטיביים במיוחד. בנוסף, נמצא כי בני אדם נמשכים יותר אל אנשים הדומים להם. למשל, במסע פרסום נגד עישון אצל צעירים, נמצא כי צעירים המסבירים את נזקי העישון, תרמו לשכנוע נגד עישון. תלמידי חטיבת ביניים שחורים שמעו הקלטה שהועברה על ידי רופא המסביר את חשיבות צחצוח השיניים. לכולם הוצגה תמונה של הדובר, אלא שלמחציתם הראו תמונה של "רופא שיניים" שחור ולמחציתם תמונה של "רופא שיניים" לבן. בבדיקה שנערכה למחרת, השיניים של התלמידים ששמעו את ההקלטה מפי "רופא שחור" היו נקיות יותר מאלה ששמעו אותה מפי "רופא לבן".