stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת XYZ

קריקטורה בריטית ממאי 1798, מראה חמישה צרפתים בוזזים את "אמריקה", המיוצגת בדמות קולומביה. הצרפתים עוטים סמלים של המהפכה הצרפתית – סמלי הטריקולור לכובעם ואחד מהם חובש מצנפת פריגית. ברקע, למטה מצד ימין, מדינות אירופה מסתכלות מהצד, ולמעלה על "צוק שייקספיר", ג'ון בול המייצג את בריטניה יושב וצוחק.
פרשת XYZ (באנגלית: XYZ Affair) החלה בשנת 1797, כאשר סירבו דיפלומטים אמריקאים, שנשלחו לצרפת המהפכנית על ידי הנשיא ג'ון אדמס, לשלם דמי שוחד לשר החוץ הצרפתי טליראן ולהבטיח הלוואה לרפובליקה הצרפתית, בתמורה לפתיחת משא ומתן על היחסים בין המדינות. הדרישות הצרפתיות נתפסו כהשפלה לשליחים ולארצות הברית, והם חזרו ללא הסכם למדינתם, שסערה מהתקרית.
היחסים בין ארצות הברית לצרפת התערערו בעקבות הכרזת ארצות הברית על נייטרליות בנוגע למלחמות המהפכה הצרפתית והחתימה על אמנת ג'יי בין ארצות הברית לבריטניה. הצרפתים סירבו לאשר את מינוי שגריר ארצות הברית בצרפת, וכפי שנהגו ביחס למדינות נייטרליות אחרות, הם אישרו לפריבטירים לפשוט על ספינות אמריקאיות שסחרו עם מדינות אויב ולהחרים את מטענן. ממשל אדמס החליט לשלוח שלושה נציגים – השגריר המסורב צ'ארלס פינקני, ג'ון מרשל ואלברידג' גרי – כדי להגיע להסכם עם הצרפתים. הם נפגשו עם טליראן ונציגיו, שדרשו מהם בשמו דמי שוחד כתנאי לפתיחת המשא ומתן. כשפורסמו מסמכים הקשורים בפרשה הוחלפו שמות שלוחיו של טליראן באותיות: ז'אן-קונרד הוטינגר סומן כ-X, פייר בלאמי סומן כ-Y ולוסיאן הוטוואל סומן כ-Z. כך קיבלה הפרשה את שמה.
הפרשה הייתה גורם מרכזי לפרוץ המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת. אנשי המפלגה הפדרליסטית השתמשו בפרשה כדי לתקוף את הדמוקרטים-רפובליקנים, שנחשבו לפרו-צרפתים, ולהקצות תקציבים לבניית הצי של ארצות הברית. הקונגרס ביטל את המחויבויות לצרפת במסגרת האמנה בין המדינות משנת 1776 ואדמס הכריז כי יתיר לימאים אמריקאים להתחמש ולהתגונן מפני פשיטות של פריבטירים צרפתים. הפרסום הוביל לעלייה זמנית בפופולריות של אדמס ולפרץ של פטריוטיות, שסייע לגיבוש הזהות הלאומית בארצות הברית.
המשלחת האמריקאית

צ'ארלס קוטוורת' פינקני
ג'ון מרשל
אלברידג' גרי
עם תחילת כהונתו של אדמס, הוא נאלץ להכריע כיצד להתמודד עם המתקפות של הימאים הצרפתים. חלק מהציבור בארצות הברית תמך בהכרזת מלחמה על צרפת, בעוד אחרים ראו בכך סיכון מיותר. לפי ההיסטוריונית קרול ברקין, אדמס "נאלץ לעמוד בפני בחירה בלתי-אפשרית בין שלום הרסני למלחמה הרסנית. הוא בחר להמשיך בדרך האמצע של התכוננות למלחמה וקידום השלום". עם זאת, היחסים הדיפולמטים הרעועים עם הצרפתים הקשו על קיום משא ומתן רשמי. עוד לפני שנכנס אדמס לתפקידו החליט ג'ורג' וושינגטון להחזיר את השגריר בצרפת, ג'יימס מונרו, שהיה דמקורט-רפובליקן והואשם על ידי הפדרליסטים שהוא לא אפקטיבי ומחבל באינטרסים של ארצות הברית. במקומו מינה וושינגטון את צ'ארלס קוטוורת' פינקני, שהיה פדרליסט אבל נחשב לידיד של הצרפתים. כשהגיע פינקני לצרפת, השלטון הצרפתי סירב לאשר לו להיכנס לתפקיד ולמעשה הורה לו לעזוב את המדינה, בניגוד לנוהג הדיפלומטי.
ידיעות על היחס של הצרפתים לשגריר המיועד החלו להגיע במרץ 1797. שלושה שבועות אחרי כניסת אדמס לתפקיד, כשהגיעה הידיעה באופן רשמי, הוא החליט להשתמש בסמכותו לכנס מושב מיוחד של הקונגרס. בניסיון לחדש את המגעים עם השלטון הצרפתי, הוא החליט לשלוח שלושה שליחים דיפלומטיים לפריז. המילטון ייעץ לו לשלוח אישיות בולטת מהמפלגה הרפובליקנית-דמוקרטית כדי לְהָזֵם כל חשד שהניסיון להגיע לשלום אינו כן ולחזק את עמדת הממשל הפדרליסטי במקרה שיוחלט בסיכומו של דבר להכריז על מלחמה. בהתאם, הציע אדמס לשני המנהיגים הרפובליקנים הבולטים, ג'פרסון וג'יימס מדיסון, להיות חלק מהמשלחת, אך שניהם סרבו. בעקבות זאת הוחלט שבמשלחת יהיו שלושה צירים, מתוכם שני פדרליסטים – פינקני וג'ון מרשל, נשיא בית המשפט העליון לעתיד ובאותה העת עורך דין בולט ומועמד להנהגת המפלגה – ואלברידג' גרי, שאדמס החשיבו לפוליטיקאי עצמאי שאינו מזוהה עם אף אחת מהמפלגות. לשלושתם לא היה ניסיון דיפלומטי רב. מבין השלושה, המינוי של גרי, שהיה ידיד של אדמס אך נחשב לבלתי-יציב ואקצנטרי, עורר את הביקורת הרבה ביותר בקבינט של אדמס. אדמס ניסה למצוא לו מחליף ואף הציע את התפקיד לפרנסיס דיינה, אך משזה סירב הוא החליט בכל זאת למנות את גרי.
היסטוריונים חלוקים ביניהם לגבי המטרה של ההוראות שניתנו למשלחת. לפי קרול ברקין, ההוראות לחברי המשלחת כוונו לאפשר להם גמישות רבה במשא ומתן, מתוך מטרה להגיע להסכם חדש עם צרפת, בדומה לאמנת ג'יי שחתמה ארצות הברית עם בריטניה. לפי ג'ספר טרוץ', ההוראות נוסחו כך שהמשלחת תיכשל ושצרפת תיראה אחראית לכישלון. ההוראות כללו דרישה לפיצויים לסוחרים אמריקאים שנפגעו מפעולות הצרפתים, אך דרישה זו נוסחה בכלליות על מנת לאפשר הגעה להסכם בנוגע למטרה הרחבה יותר. אדמס אסר במפורש על הצירים להסכים למתן הלוואה לצרפת, שאם הייתה ניתנת היו הצרפתים יכולים להשתמש בה לצורך מלחמתם בבריטניה ובמעצמות אחרות, וכן הוא אסר עליהם להסכים למגבלות על סחר בין-לאומי שהיה מותר תחת החוק הבינלאומי. המשמעות של אמנה כזו, אם הייתה מושגת, הייתה הבטחת המסחר האמריקאי, אך בתנאים פחות נוחים מאלו שהובטחו במסגרת האמנה מ-1778. ההוראות לא פורסמו עד שהפרשה כולה הפכה לעניין פומבי אחרי כישלון המשא ומתן. כתוצאה מכך חלק מהפוליטיקאים בארצות הברית סברו שהמשלחת לא נועדה לקדם את השלום, אלא ליצור תנאים למלחמה.
פרסום הפרשה ותוצאותיה > פרסום, סערה ציבורית וזהות לאומית

האיגרות ששלחו שלושה השליחים באוקטובר 1797 הגיעו לפילדלפיה ב-4 במרץ 1798. הן היו מוצפנות ונדרש זמן לפענחן במלואן, אך תוך יום התברר לאדמס שמשלחתו כשלה.
עוד לפני הבשורה הרשמית, בקבינט של אדמס הובעו דעות שונות לגבי מה יש לעשות אם יכשל המשא ומתן, והאם על ארצות הברית להכריז רשמית על מלחמה במקרה זה. אדמס בעצמו שקל את האפשרויות ולבסוף הגיע למסקנה שאין למדינה אינטרס להכריז על מלחמה, אך יש לנקוט בצעדים שיאפשרו לה להילחם ולהגן על הסחר הימי. ב-19 במרץ הוא הודיע לקונגרס על כישלון המשא ומתן. בנוסף הוא המליץ להקצות תקציבים להגנה על המסחר והטריטוריה של ארצות הברית, להשקעה במספנות ותעשייה הצבאית ולספק הכנסה ממשלתית (אנ') שתאפשר להתמודד עם נסיבות של אובדן הכנסה ממסחר. בנוסף, הוא הודיע שארצות הברית תאפשר לימאים וסוחרים להתחמש על מנת להגן על עצמם. תומאס ג'פרסון, סגן הנשיא ומנהיג הרפובליקנים-דמוקרטים, שהיה הקול הבולט ביותר נגד מלחמה עם צרפת, הגדיר את הצעדים כ"שיגעון".
העיתונות הדמוקרטית-רפובליקנית האשימה את אדמס ואת חברי המשלחת בכישלון השיחות, ורבים טענו שהממשל פעל במפגיע במטרה להכשיל את המשא ומתן ולהביא למלחמה. בקונגרס, הדמוקרטים-רפובליקנים נקטו בלשון פחות נחרצת. הם קידמו בבית הנבחרים שורה של החלטות אנטי-מלחמתיות ודרשו מאדמס לפרסם את התכתובת עם שליחיו. חלק ניכר מהפדרליסטים תמכו בבקשה, שכן הם ציפו שהתכתובת תעבוד לטובתם, בעוד שהדמוקרטים-רפובליקנים ציפו שהפרסום יביא לסקנדל ויחשוף את הניסיון כביכול של אדמס להביא למלחמה. ב-2 באפריל עברה בבית הנבחרים החלטה שדורשת את המסמכים, ברוב של 65 תומכים מול 27 מתנגדים. כל המתנגדים היו מהמפלגה הפדרליסטית. אדמס מסר את המסמכים לקונגרס והאיץ בנציגים לשמור על חשאיות עד שיסתיים הדיון בעניינם, אבל ב-6 באפריל הוחלט, ביוזמת הפדרליסטים, שיודפסו 1,200 עותקים. תוך שבוע הופיעה התכתובת בעיתונות.
פרסום התכתובת והשחיתות של טליראן הובילה להתמוטטות זמנית של האופוזיציה, ואדמס עצמו הפך לנשיא פופולרי במשך תקופה קצרה לאחר מכן. בכל רחבי ארצות הברית, הפרסום הוביל למהפך בגישה של אזרחים רבים, שנטו עתה לרגשות לאומיים ואנטי-צרפתיים. תיאר זאת תומאס ריי:
לפי קרול ברקין, הפרשה היוותה שלב חשוב בהתהוות הזהות הלאומית והפטריוטיות האמריקאית, עם הממשל הפדרלי במרכזו. לדבריה,
מילות השיר Hail, Columbia (אנ'), שכיום משמש כמארש הטקסי של סגן נשיא ארצות הברית, חוברו על ידי ג'וזף הופקינסון ב-1798 בהשראת הפרשה והתסיסה הלאומית שהיא עוררה.
פרסום הפרשה ותוצאותיה > חקיקה ביטחונית ותחילת המלחמה הבלתי-רשמית

בקונגרס המשיכו הדיונים על התגובה הנדרשת לפרשה, למצב הבין-לאומי ולהמלצותיו של אדמס. הדמוקרטים-רפובליקנים ניסו לנקוט בגישה זהירה – רובם עדיין רצו להימנע מהקצאת תקציבים נרחבים לביטחון, אך הם לא רצו להיתפס בעיני הציבור כחלשים אל מול העלבונות שספגו השליחים האמריקאים לפריז והאיומים על הריבונות האמריקאית. טיעוניהם נגד המלצותיו של אדמס התמקדו בעלות הגבוהה של השקעה בצבא ובצי. הפדרליסטים ענו להם בהאשמות לגבי חולשה וחוסר נאמנות של אנשי המפלגה היריבה.
בימים הבאים עברו בקונגרס שורה של צעדי חקיקה, בכללם איסור על יצוא כלי נשק, רכישה של כלי נשק, תותחים ותחמושת, הגדלה של כוחות הארטילריה וההנדסה, והקצאת תקציבים להגנה על מעגנים. ב-30 הצעת החוק להקמת מחלקת הצי של ארצות הברית הפכה לחוק. במאי ויוני 1798 פורסמו מסמכים נוספים הקשורים בפרשה, כאשר כל פרסום נתפס כמפלה נוספת לעמדה הפרו-צרפתית של הדמוקרטים-רפובליקנים. בעקבות זאת, מספר נציגים מהמפלגה, כולל ג'פרסון עצמו, החליטו לעזוב את פילדלפיה, מה שהגדיל את כוחם של הפדרליסטים בקונגרס ואיפשר להצעות חוק לעבור ביתר קלות.
ב-13 ביוני חתם אדמס על "חוק להשעיית יחסי המסחר עם צרפת ומדינות החסות שלה". ב-21 ביוני הוא פרסם הצהרה קצרה, בה הוא כתב: "אני לעולם לא אשלח עוד שגריר לצרפת, מבלי לקבל בטוחות שהוא יתקבל ויזכה לכבוד הראוי להציג של אומה גדולה, חופשית, בעלת עוצמה ועצמאית". ב-7 ביולי 1798, התאריך שבדרך כלל מצוין כתחילתה של המלחמה הבלתי-רשמית, עבר חוק שביטל סופית ורשמית את האמנות של 1778 בין ארצות הברית לצרפת. באותו היום, קפטן סטיבן דקטור, שפיקד על ספינת הצי "דלאוור", תפס את ספינת הפריבטיר הצרפתית "קרויבל". יומיים לאחר מכן אישר הקונגרס התקפות על ספינות מלחמה צרפתיות.
אדמס נותר איתן בדעתו שאין צורך בהכרזת מלחמה רשמית. לעמדה זו היו שותפים גם חברי הקבינט, אף שמזכיר המלחמה ג'יימס מקהנרי ומזכיר המדינה טימות'י פיקרינג ייצגו עמדה ניצית יותר מזו של אדמס. בניגוד לדעתו של הנשיא, שהעדיף הרחבה של הצי ולא של כוח היבשה, פיקרינג ומקהנרי לחצו להעביר תקציב בקונגרס לגיוס צבא של 20,000 חיילים. הקונגרס העביר את החקיקה הדרושה, וכך הוקם "הצבא הארעי של ארצות הברית" (Provisional Army of the United States) בפיקודו של ג'ורג' וושינגטון. הקמת צבא קבע זה, היה נושא שעורר מחלוקת רבה, שכן נבחרים רבים, במיוחד מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ראו בצבאות קבע אמצעי לממשלות עריצות. בנוסף, בלחץ חברי הקבינט, אדמס מינה את אלכסנדר המילטון כאחד המפקדים של הצבא הארעי (בדרגת Inspector General), אף שאדמס עצמו לא בטח בהמילטון.
פעולות אלה והמשך החקיקה הנלהבת בקונגרס סימנו מידה מסוימת של אובדן שליטה של אדמס: הוא נהנה מהאהדה הציבורית, אבל בהיעדר אופוזיציה דמוקרטית-רפובליקנית, לא היו מעצורים רבים בפני עמיתיו הפדרליסטים בקונגרס, ובמקרים רבים הקונגרס "נתן" לאדמס אמצעים שהוא לא ביקש ושעתידים היו להטות את דעת הקהל חזרה נגדו. בין השאר במטרה להגדיל את ההוצאות הביטחוניות, הקונגרס העביר ב-1798 שורה של חוקי מס חדשים, שהוכיחו את עצמם לא פופולריים לאחר ששככה הסערה סביב הפרשה. מעל לכל, כשהחלה ההתלהבות לשוך, בסתיו 1798, שורת החוקים הידועים כחוקי הזרים וההמרדה תפסו את מרכז הדיון הציבורי ועוררו ביקורת רבה, שהופנתה כלפי אדמס והפדרליסטים. בניגוד לטענות שהממשל הפדרליסטי מחרחר מלחמה, אדמס קידם הסכם שלום עם צרפת, שנחתם לבסוף ב-30 בספטמבר 1800; אך גם פעולה זו ספגה ביקורת רבה, והפופולריות של אדמס המשיכה לדעוך לקראת הבחירות של 1800, בהן הוא הפסיד לג'פרסון.
פרסום הפרשה ותוצאותיה > תגובות בצרפת

ידיעות על התגובה לפרשה בארצות הברית החלו להגיע לצרפת במאי 1798. כשנדרש טילראן להסביר לדירקטורט את הפרשה, הוא טען שלא היה לו קשר אליה ושהמגעים עם האמריקאים לא נעשו ברשותו. גרי, שנותר בצרפת אחרי שפינקני ומרשל עזבו, שיתף פעולה עם טליראן והעמיד פנים שהוא מסייע לו לזהות מיהם X,‏ Y ו-Z שנשאו ונתנו עם האמריקאים.
ביולי, הגיע לצרפת ויקטור דו פונט ומסר לטליראן דו"ח מפורט. דו פונט מונה ב-1797 לשגריר צרפת בארצות הברית, אך בעצת רופוס קינג, השגריר של ארצות הברית בלונדון, אדמס סירב לאשר את המינוי. עם זאת, הוא שהה מספר שנים לפני כן בארצות הברית והמשיך לשוחח עם מדינאים אמריקאים, כולל תומאס ג'פרסון, לפני חזרתו, בזמן שפורסמה הפרשה בארצות הברית. כשהוא הגיע חזרה לצרפת, הוא דיווח על הנטייה האנטי-צרפתית של הציבור וההתקרבות האפשרית לבריטניה בעקבותיה. דיווחים אלו, בנוסף לשינויים פוליטיים בתוך צרפת, שחיזקו את מעמדו של טילראן אל מול הדירקטורט, הביאו לשינוי חד במדיניות הצרפתית.
בחודשים מאי–אוגוסט ניסה טליראן ללא הצלחה ללחוץ על גרי לפתוח במשא ומתן. עם זאת, גרי הודיע לו שאין לו סמכות לנהל משא ומתן רשמי לבדו. ביוני הורה אדמס לגרי לחזור מיידית לארצות הברית, אך טליראן שחשש לאבד את האפשרות למגעים עם ארצות הברית, מנע ממנו במשך מספר שבועות. טילראן לחץ על הדירקטורט לפנות למדיניות ידידותית יותר כלפי ארצות הברית. ב-31 ביולי 1798 הוציא הדירקטורט צו ידידותי יותר לארצות הברית, עם הנחיות למיתון המתקפות של פריבטירים על ספינות אמריקאיות. באוגוסט, הוא פנה הפעיל את קשריו בהאג על מנת לנסות לשפר את הקשרים עם ארצות הברית. עם זאת, הידיעות על השינוי בקו הצרפתי הגיעו לארצות הברית רק מספר חודשים לאחר מכן, ולכן לא מיתנו את התגובה האמריקאית.
יעקב פרנק (חבר הכנסת)

יעקב פרנק (12 במרץ 1913 – 9 ביולי 1993) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך.
הערות שוליים

↑  ההגנה בירושלים, עדויות וזכרונות מפי חברים, הוצאת ארגון חברי ההגנה בירושלים ע״י קרית־ספר, 1973, עמוד 170
↑  משה עדקי, באש נצורה, עם עובד, 1975, עמ' 41
1 2  אלי דנון, הג'ינג'י שנשלח לנהל המחתרת בעיראק "בגלל רשלנות המפקדים כמעט נתפסתי, מעריב, 30 בינואר 1984
1 2  בן הרב, מעריב, 22 בפברואר 1960
1 2  יוסי מלמן, מרגלים לא מושלמים, עמ' 32-33
↑  סיפור הפלגת ביריה, אתר הפל-ים
↑  עידו אמבר, שורשי חיל האוויר, חיל־האוויר, צבא הגנה לישראל, 1997, עמ' 138-139
↑  פרשת ציפורה, בלוג עד הלום
↑  שורשי חיל האוויר, עמ' 318
↑  שלמה הלל, רוח קדים, עידנים, 1985, עמ' 326
↑  גבריאל סתרסמן, בחזרה מן הגרדום, ידיעות אחרונות 1992, עמ' 100
↑  משה גת, קהילה יהודית במשבר, מרכז זלמן שזר, 1989, עמ' 222
↑  מהר"ן הרב צבי פסח פרנק, דבר, 13 בדצמבר 1960
↑  בארגון, דבר, 25 בנובמבר 1954
↑  הייצור בתע"ש שולש מאז המלחמה, דבר, 16 ביולי 1969
↑  מר יעקב פרנק ורעיתו, דבר, 18 בפברואר 1963
↑  יעקב פרנק, דבר, 14 ביוני 1962
↑  החברה לפיתוח המלאכה - מקימה מרכזים למלאכה חדישים, דבר, 18 בספטמבר 1963
↑  בעלי המלאכה ישבתו אם לא יבוטלו מסקנות רווה, מעריב, 18 ביוני 1970
הת' בעלי מלאכה: הגבלת האשראי - תחנוק מפעלים, דבר, 31 ביולי 1973
15 מליון דולר יושקעו בהקמת קרית עץ באריאל, מעריב, 7 ביולי 1987
↑  יומן באר שבע, דבר, 23 באוגוסט 1963
↑  מ. מייזלס, בת"א המפתח בידי הדתיים, מעריב, 28 בספטמבר 1959
↑  אברהם רותם, כך הצביעו אזורי תל אביב השונים בבחירות לעיריה, מעריב, 8 בנובמבר 1965
↑  הרשימות סימניהן ובעלי מקומות ריאליים, מעריב, 25 בספטמבר 1969
↑  י. פרנק - נציג בעלי המלאכה לכנסת, דבר, 16 בספטמבר 1969
↑  אברהם רותם, עשר רשימות רצות בתל אביב פנים חדשות במערך ובגח"ל, מעריב, 1 באוקטובר 1969
↑  מונתה ועדה ציבורית לבחינת מערכת המסים, מעריב, 20 בינואר 1971
↑  מס הכנסה 65% - מעל 5,000 ל"י לחודש, מעריב, 13 בספטמבר 1971
↑  השינויים במס רכוש לדירות ייכנסו לתוקפם מאפריל 1972, מעריב, 13 ביולי 1971
איילין הקרט

| --- | --- |

איילין הקרט (משמאל) עם מרילין מונרו ודון מארי בסרט "תחנת אוטובוס", 1956
 לידה:  29 במרץ 1919 קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  31 בדצמבר 2001 (בגיל 82) נורווק, קונטיקט, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1943 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו  תיכון בקסלי  אוניברסיטת אוהיו  סטודיו אייץ' בי 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר בקטגרויית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס אמי,
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה איילין הקרט (באנגלית: Anna Eileen Heckart; ‏29 במרץ 1919 – 31 בדצמבר 2001) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. זכתה ב-1972 בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "פרפרים הם חופשיים", בנוסף זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי.
ביוגרפיה

הקרט נולדה בעיר קולומבוס שבאוהיו, בתם של אסתר ולאו הקרט. אומצה על ידי סבה. סיימה את לימודיה באוניברסיטת אוהיו עם תואר בתחום הדרמה.
החלה את דרכה בברודוויי ב-1943 בתפקיד של ממלאת מקום.
התפרסמה בזכות הופעותיה המשניות והראשיות במחזות כגון: "האפילה שבמעלה המדרגות", "פרפרים הם חופשיים", "המסע אל האושר" "השדה הרע" ו"הזמנה למאדים".
בכל שנותיה כשחקנית תיאטרון הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס הטוני ולפרס דרמה דסק.
התגלתה לראשונה בזירה הקולנועית בשנת 1956 כשהופיעה בדרמת הספורט של רוברט וייז "מישהו שם למעלה אוהב אותי" ובקומדיה "תחנת אוטובוס".
ב-1956 הופיעה בגרסה הקולנועית של מרווין לרוי למחזה "הזרע הרע" בדמותה של הגברת הורטנז דייגל, התפקיד הקנה לה את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הקרט זכתה ב-1972 בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "פרפרים הם חופשיים", שהוא גרסה קולנועית למחזה. בסרט גילמה את גברת בייקר אמו הביקורתית של סטודנט צעיר ועיוור, אותו התפקיד גילמה במחזה שלוש שנים קודם לכן.
הופעותיה האחרונות היו בסרטו של קלינט איסטווד "מקצוע לוחם" ובקומדיה הפמיניסטית "מועדות האקסיות" בה גילמה את כריסטין אמה השתלטנית של אני מק'דאגן (דיאן קיטון).
בשנת 1994 זכתה בפרס אמי בזכות הופעה קומית בסיטקום "Love & War".
חיים אישיים

הקרט הייתה נשואה משנת 1942 לג'ון האריסון יאנקי, עד למותו בשנת 1997. בנם לוק הוא סופר במקצועו.
ב-31 בדצמבר 2001, בגיל 82, נפטרה הקרט מסרטן הריאה בביתה שבנורווק, קונטיקט.
פילמוגרפיה נבחרת

מישהו שם למעלה אוהב אותי (1956)
הזרע הרע (1956)
תחנת אוטובוס (1956)
הילר בטייץ' ורוד (1960)
לא דרך להתייחס לאשה (1968)
פרפרים הם חופשיים (1972)
הכלה של זאנדי (1974)
מקום המחבוא (1975)
התנקשות (1976)
מקצוע לוחם (1986)
מועדות האקסיות (1996)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

כרעם ביום בהיר (אנ') (1979)
רצח מדרגה ראשונה (1996)
בית קטן בערבה (1979)
סיסמה לכל תלמיד

| --- | --- |

 התאגדות:  מיזם
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  אהוד אנג'ל
 מנכ"ל:  אבישי ג'יבלי
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 האתר הרשמי
 
סיסמה לכל תלמיד הוא מיזם ישראלי חברתי-חינוכי ללא מטרות רווח שהוקם במטרה לצמצם את הפער הדיגיטלי בבתי הספר בפריפריה בישראל ולהכין את בוגריהם לאתגרי המאה ה-21.
המיזם נוסד בשנת 2006 ביוזמת איש העסקים, אהוד (אודי) אנג'ל, אשר מכהן מאז הקמתו כיו"ר המיזם.
רקע

המיזם החל את דרכו בשנת 2006 בירוחם ב-4 בתי ספר והוא פועל נכון לשנת 2022 בלמעלה מ-250 בתי ספר בכ-50 יישובים ומועצות מקומיות בפריפריה, ובפרט בנגב ובגליל, עם 110,000 משתמשי קצה – מורים, תלמידים וצוותי הוראה ממגוון מגזרים בחברה הישראלית: יהודים, מוסלמים, נוצרים, צ'רקסים ודרוזים.
המיזם פועל בשיתופי פעולה עם משרד החינוך, המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, המשרד לשוויון חברתי, מחשב לכל ילד ועם רשויות מקומיות בישראל והוא ממומן מתרומות של החברה לישראל, איי.סי.אל גרופ, קבוצת XT, או.פי.סי אנרגיה ותורמים נוספים.
פעילות המיזם

המיזם מעניק לבתי הספר פתרון שלם ללמידה מתוקשבת מקרוב ומרחוק, במסגרת סל שירותים:
פלטפורמה דיגיטלית לניהול ולמידה EduIL בסביבת מחשוב ענן מאובטחת, אשר מאגדת במקום אחד את המערכות, הכלים וספקי התוכן המאושרים על ידי משרד החינוך ומאפשרת גישה אליהם באמצעות סיסמה אחת בלבד. הסביבה מונגשת בשתי שפות, עברית וערבית, ונגישה לשימוש מכל מקום, בכל זמן ובכל אמצעי קצה.
הדרכה – הדרכה של מורים ותלמידים על כלים טכנולוגיים והקניית אוריינות מחשב ומידע.
קידום מיומנויות המאה ה-21 באמצעות תוכן חינוכי–ערכי – למידה מבוססת פרויקטים ופעילויות מתוקשבות ושיתופיות להטמעת ערכי הסובלנות, הנתינה, קבלת האחר והכלה.
הצטיידות – כיתות מחשב לבתי הספר ומחשבים היברידיים אישיים (מחשבים נישאים המשלבים יכולות של מחשב לוח (טאבלט) ומחשב נייד).
הערכת תפוקות – הפקת דוחות המסייעים בהפקת לקחים ושיפור תמידי.
הפתרון השלם לבתי הספר כולל 4 שלבים:
אבחון של רמת התקשוב והפקת דוח על מצב התשתיות ויכולות התקשוב של המשתמשים.
הטמעת הפלטפורמה הדיגיטלית באופן מותאם לצורכי היישוב ובית הספר.
הדרכה למשתמשים, לשימוש מיטבי בסביבה הטכנולוגית.
ניתוח הנתונים המתקבלים מהמערכת ויצירת דוחות עם המלצות, שהופכים את הלמידה המתוקשבת ליעילה ואפקטיבית.
פרויקטים מרכזיים

נוסף על הפעילות בבתי הספר מעניק המיזם חדשנות דיגיטלית בחינוך לכלל הקהילה ביישוב: לתלמידים – פרויקטים ייחודיים בבית הספר, חוגים בשעות אחר הצוהריים וקייטנות בחופשות; למורים – הכשרות תקשוב; להורים – קורסים דיגיטליים.
להלן רשימה של מספר פרויקטים מרכזיים של המיזם לאורך השנים:
פרויקטים מרכזיים > מחשב לכל הכיתה

פרויקט משותף עם "מחשב לכל ילד", אשר הושק בשנת 2015, במסגרתו מוענקים לתלמידי כיתות ד' מחשבים היברידיים שבהם הוטמעו תוכנות ותוכניות ללמידה משמעותית על ידי מיזם "סיסמה לכל תלמיד", ליצירת רצף למידה בין הכיתה לבית התלמיד.
הפרויקט כולל הדרכה לתלמידים ולצוות החינוכי והטמעה של השימוש במחשב וכן תוכנית לימודים ייעודית, המשלבת תהליכי הוראה-למידה מתקדמים, על פי עקרונות למידה מבוססת פרויקטים, באמצעות כלים דיגיטליים ואמצעי קצה אישיים. הלמידה בתחומי דעת חברה וקהילה מקדמת ערכים של סובלנות, קבלת האחר והכלה.
פרויקטים מרכזיים > סיסמה אישית להעצמת נשים

תוכנית בשיתוף מטה המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית במשרד לשוויון חברתי, שמטרתה לגשר על הפערים הדיגיטליים, ולתת לנשים כלים להעצמה אישית באמצעות טכנולוגיה.
ההכשרה כוללת ידע תאורטי לצד תרגול מעשי-שימושי בעולם המחשבים והאינטרנט, והקניית מיומנויות מחשב ומידע. התוכנית חושפת את הנשים לעולם הדיגיטלי בסביבה טכנולוגית מתקדמת, ומעניקה להן כלים וידע מעשי בהקשר של השתלבות בעולם התעסוקה.
פרויקטים מרכזיים > סיסמה לשעות הפנאי

תוכנית בשיתוף המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל שמטרתה לצמצם פערים בפריפריה, על ידי קידום למידה דיגיטלית חווייתית בשעות הפנאי: בחוגים אחר הצוהריים וקייטנות דיגיטליות בחופשות מבית הספר.
התוכנית כוללת לימודי מדיה דיגיטלית, יזמות ופיתוח אפליקציות, פיתוח משחקים, תכנות בסיסי ומיינקראפט לצד פעילויות חווייתיות של משחקי חשיבה ותכנון ולמידה אקטיבית חוץ כיתתית משולבת מחשב.
פרויקטים מרכזיים > וראייטי חינוך

תוכנית בשיתוף ארגון וראייטי ישראל המתמקדת בשילוב של תלמידי החינוך המיוחד בחינוך הרגיל.
התוכנית, מושתתת על ארבעה יסודות: סביבת למידה וירטואלית ופיזית, חדשנות טכנולוגית, תפיסת למידה מכילה והקניית מיומנויות העידן הדיגיטלי. התוכנית מאפשרת לכל תלמיד לרכוש כלים שיכינו אותו להתמודד עם אתגרי המאה ה-21 ויסייעו לו בהשתלבות בחברה ובקהילה.
פרויקטים מרכזיים > דיגיטוב – חונכות בקליק

פרויקט חונכות בשיתוף המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל שבמסגרתו סטודנטים ממוסדות אקדמיים מובילים בנגב ובגליל נותנים שיעורי תגבור לתלמידים בכיתות ז' עד י"ב מהנגב והגליל באמצעות מערכת למידה מרחוק.
מטרות הפרויקט ליצור קהילת לומדים מתוקשבת בנגב ובגליל ולתת הזדמנות שווה לתלמיד בפריפריה הגאוגרפית להצליח בלימודים. זאת, באמצעות מתן תשתיות טכנולוגיות מתקדמות והענקת מלגה ומחשב נייד לסטודנט.
פרויקטים מרכזיים > אוצר לדרך – חינוך פיננסי

תוכנית מקוונת בנושא חינוך פיננסי בשיתוף בנק הפועלים שמטרתה להקנות הרגלים נכונים להתנהלות פיננסית מושכלת כבר בגיל צעיר, לצד חיזוק מיומנויות המאה ה-21, לרבות אוריינות מחשב ומידע, חשיבה ביקורתית, קבלת החלטות ופתרון בעיות. בתוכנית רוכשים הילדים ידע שימושי ומתנסים בכלים דיגיטליים, לצד חיזוק ערכים של מעורבות ואחריות.
פרויקטים מרכזיים > קיימות – שומרים על כדור

תוכנית מקוונת שנועדה לחשוף את התלמידים לנושא הקיימות והסביבה, כחלק מהמחויבות שלהם כאזרחי מדינת ישראל והעולם לשמור על איכות הסביבה ולנצל את משאבי הטבע בתבונה. לצד קידום מיומנויות מחשב ומידע, רוכשים התלמידים "כישורים ירוקים" – גישות וערכים של מעורבות, ואחריות אישית ואחריות חברתית לשמירה על הסביבה.
פרויקטים מרכזיים > כוח השמש – אנרגיה סולארית

תוכנית מקוונת בשיתוף או.פי.סי אנרגיה, שנועדה לפתח בקרב התלמידים את המודעות לשמירה על הסביבה ולניצול מקורות האנרגיה בכלל והאנרגיה הסולארית בפרט בתבונה. התוכנית נועדה לחזק ערכים של מעורבות ואחריות לשמירה על הסביבה, לצד חיזוק אוריינות מחשב ומידע.
הערות שוליים

↑  סיסמה לכל תלמיד, באתר משרד החינוך
↑  מערכת לניהול למידה - EduIL, באתר משרד החינוך, ‏14 במרץ 2023
↑  מיזם "סיסמה לכל תלמיד" מספק הגנה ל-88,000 משתמשיו, באתר prcenter, ‏9 במרץ 2016
↑  שבוע ראשון ללא בי"ס: תלמידי נשר הם שיאני הלמידה מהבית, באתר מעריב אונליין, 14 בספטמבר 2020
↑  התאמת מערכת החינוך למאה ה-21, באתר משרד החינוך
↑  23 אלף תלמידים חתמו על אמנת סובלנות בספורט, באתר ONE‏, 20 בנובמבר 2014
↑  "צעדת הסובלנות" של מיזם "סיסמה לכל תלמיד", באתר ynet, 3 ביוני 2015
↑  תלמידים משדרות ושפרעם ערכו מחקר משותף על "הפסולת בחלל", באתר דין וחשבון, ‏13 בפברואר 2015
↑  תלמידים מקרית אתא הציגו את המצאותיהם עבור ילדים עם צרכים מיוחדים, באתר blinker, ‏21 בדצמבר 2017
↑  תלמידי "סיסמה לכל תלמיד" בכנסת ישראל, באתר ערוץ 13, ‏12 במרץ 2018
↑  בתי הספר בג'ת מצטרפים למיזם "סיסמה לכל תלמיד", באתר deyar48, ‏29 באפריל 2013
↑  כיתת מחשבים חדישה ומתקדמת לתלמידים במסגרת פרויקט "סיסמה לכל תלמיד", באתר עיריית בית שאן, ‏1 בדצמבר 2017
↑  סיסמה לכל תלמיד: מחשבים היברידיים לתלמידי "דוד אלעזר", באתר עיריית קריית גת, ‏24 במאי 2017
↑  יונתן הללי, ‏כאלף תלמידים ממגדל העמק יקבלו מחשבי טאבלט אישיים, באתר מעריב אונליין, 11 בנובמבר 2015
↑  עפולה: לראשונה תלמידי שכבת ד' ילמדו עם טאבלט אישי, באתר afulanet, ‏23 בספטמבר 2019
↑  יום שיא חגיגי לתכנית ההנגשה הדיגיטלית במיזם "סיסמה לכל תלמיד", באתר עיריית נוף הגליל, ‏20 במרץ 2019
↑  סיסמה אישית להעצמת נשים" בנוף הגליל מבית "סיסמה לכל תלמיד", באתר rashuiot, ‏5 בדצמבר 2019
↑  טקס סיום קורס "סיסמה אישית להעצמת נשים" בדלית אל-כרמל, באתר PANET, ‏25 בינואר 2020
↑  מנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל אריאל משעל, ביקר בקייטנת הקיץ 'סיסמה לשעות הפנאי' בטירת כרמל, באתר עיריית טירת הכרמל, ‏13 באוגוסט 2018
↑  הצלחה רבה לקייטנות "סיסמה לשעות הפנאי" בשפרעם, באתר אלסלאם, ‏20 באוגוסט 2019
↑  מרחב שילוב חדשני נחנך באילת הודות לתרומה של וראייטי וטניסאי העבר - אנדי רם, באתר rashuiot, ‏19 במאי 2019
↑  אתמול נחנכה תוכנית "וראייטי חינוך" מבית "סיסמה לכל תלמיד" באילת, באתר facebook, ‏14 בנובמבר 2019
↑  דוברות עיריית אילת, "וראייטי חינוך" מרחיבים את הפעילות באילת, באתר yomyom, ‏20 בנובמבר 2019
↑  מורה פרטי בלחיצת כפתור “חונכות בקליק”, באתר hevrati, ‏14 ביולי 2016
↑  טקס חנוכת פרויקט דיגיטוב, באתר facebook, ‏15 באוקטובר 2015
↑  קריית אתא מציגים: חינוך פיננסי כבר בבתי הספר, באתר הורים בקריות, ‏20 בינואר 2017