stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך
אישים (רשימה חלקית) > הסופרים

בתוכניות של אומיקה הועלו יצירות קלאסיות וכן יצירות של סופרים יהודים-הונגרים שהושתקו בשנות הדיכוי משנת 1939 ואילך.
לאיוש באלינט :תמר (1942) – Lajos Bálint: Támár
קארוי פאפ (נספה בברגן בלזן) :בתשבע (1940) ומשה (1942) - Pap Károly (1897 Sopron –1945 Bergen-Belsen): Batséba és Mózes
דז'ה סומורי – Szomory Dezső (1869, Budapest – 1944 Budapest)
ארנו ספ Szép Ernő (1884, Huszt – 1953 Budapest)
פרנץ מולנר Molnár Ferenc (1878, Budapest – 1952, New York)
שאנדור ברודי – Bródy Sándor.
ראו גם

האתר הרשמי של אומיקה (בהונגרית)
לקריאה נוספת

Horák Magda (szerk.) "With ancient faith and honor for the homeland" OMIKE: National Hungarian Jewish Public Civilization Association, assorted documents:1909–1944
מאה שנים לאומיקה – Hasznos Judit – Garics Erika: Száz éves az OMIKE 1998 Remény Folyóírság 2009 tavaszi számja
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של אומיקה
↑  לקסיקון יהודי הונגרי
↑  רשימת ספרים (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266119005171  ISNI: 0000 0001 0671 2154  LCCN: n2001088684  VIAF: 148352567   WorldCat (עם VIAF): 148352567
אטוואלפה ז'ופנקי

| --- | --- |

אטוואלפה ז'ופנקי 1935
 לידה:  1 במאי 1908 ארגנטינה, בואנוס איירס (Juan A. de la Peña)
 פטירה:  23 במאי 1995  (בגיל 87) צרפת, נים
 שם לידה:  Héctor Roberto Chavero Aramburu
 שם במה:  Atahualpa Yupanqui 
 מוקד פעילות:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1935 
 סוגה:  טרובה, פאז'אדה
 שפה מועדפת:  ספרדית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 בת זוג:  Paula Nenette Pepin
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות (1986)  פרס יהלומי קונקס (1985)  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 https://www.argentina.gob.ar/secretariageneral/museo-casa-rosada/iconos-argentinos/yupanqui
 פרופיל ב-IMDb
 
אטוואלפה ז'ופנקי (בספרדית: Atahualpa Yupanqui; ‏31 בינואר 1908 – 23 במאי 1992) היה זמר, משורר, גיטריסט וסופר. נמנה עם אמני המוזיקה העממית החשובים ביותר במאה ה-20 בארגנטינה ובאמריקה הדרומית בכלל.[דרוש מקור]
השירים המוכרים ביותר

רבים משיריו של ז'ופנקי עוסקים בפרובינציה של טוקומן בה הרבה לטייל, בנופיה, במנהגים, ונעשה בהם שימוש בסלנג המקומי, וביניהם:
"Viene clareando"
"Zamba del grillo"
"Luna tucumana"
"La Tucumanita"
הוא כתב שירי מחאה כדוגמת:
"Basta Ya"
"El arriero"
שירים נוספים:
"Los Hermanos"
"La añera"
"La pobrecita"
"Milonga del peón de campo"
"Camino del indio"
"Chacarera de las piedras"
"Recuerdos del Portezuelo"
"El alazán"
"Indiecito dormido"
"El aromo"
"Le tengo rabia al silencio"
"Piedra y camino"
"Los Ejes De Mi Carreta"
"Sin caballo y en Montiel"
"Cachilo dormido"
"Tú que puedes vuélvete"
"Nada mas"
"Preguntitas sobre Dios"
ספרים

Piedra sola (1940)
Aires indios (1943)
Cerro Bayo (1953)
Guitarra (1960)
El canto del viento (1965)
El payador perseguido (1972)
La Capataza (1992)
אלבומים

"אוסף להיטים" Yupanqui Atahualpa
Basta Ya 2006
¡Soy Libre! ¡Soy Bueno! (1968)
אום ריתוך

אומי ריתוך מבוססי לוח
אום ריתוך הוא אום שניתן לרתך אותו לרכיב אחר באמצעות ריתוך נקודות.
אומי הריתוך מיועדים לאפשר הרכבה של חלקים על מערכות גדולות ממדים. שימוש נפוץ באומים אלה מבוצע בתעשיית הרכב. אומים רבים מרותכים על פלטות המרכב של הרכב כדי חבר אליהן חלקים אחרים בעזרת ברגים. פתרון זה מונע את הצורך לביצוע התבריג ישירות על מרכב הרכב.
סוגים > אומים עגולי בסיס

לאומים אלה צילינדר הברגה ארוך עם בסיס עגול גדול כדי להקל על הריתוך. יש להם חיזוקים כדי למנוע מהאום להתפתל בזמן הריתוך בזרם גבוה.
סוגים > אומי בסיס לוח

אלה דומים מאוד לאומי הבסיס העגולים, אך עם בסיס אחורי בצורת משטח. אומים אלה משמשים בתעלות, בצינורות או בזוגות חלקים.
סוגים > אומי בסיס לשונית

באומי בסיס, הלשוניות מיועדות לריתוך נקודתי על גבי חלקים עם בסיס שטוח. יש להם תוספת המאפשרת למקם אותו בקדח המיקום.
סוגים > אומים מרובעים ומשושים

אומים אלה דומים מאוד לאומים סטנדרטיים, אך יש להם בוס -שרוול. הבוסים מיועדים למנוע כניסת רסיסי ריתוך להברגה .
סוגים > מייצב אומי ריתוך

אומי ריתוך מסייעים, המכונים גם אומי ריתוך גשר, מכילים אום צף בתוך המגן כדי לפצות על דיוק המיקום. המחזיק מרותך לחלק המעובד ומאפשר לאום להיות צפה.
סוגים > אומי קצה צינור

אומי קצה הצינור בגודל כך שיתאימו למידה של קוטר קצה צינורות בגודל סטנדרטי, וכך יוצרים צינור הברגה על ידי שימוש בצינור סטנדרטי, מהמלאי הרגיל.
סוגים > זוג אומי פיילוט

זוג אומים המורכבים על בסיס מיועדים לשימוש במקומות בהם יש צורך בקדחים עם הברגה אשר קרובים מאד..
סוגים > אומי ריתוך לשונית יחידה

אום ריתוך עם תושבת כפתור יחיד לריתוך על חומרים מדויקים וכבדים .
סוג החומר

הרוב המכריע של אומי הריתוך מיוצרים מפלדה דלת פחמן או פלדת אל-חלד (נירוסטה). כדי לאפשר את הריתוך בטכנולוגיות הקיימות.
פעולות גימור כמו גלוון משמשות לציפוי אומי ריתוך מפלדה דלת פחמן, ומעניקות לפריט עמידות בפני קורוזיה, בעלויות נמוכות מהשימוש האלטרנטיבי באומי נירוסטה.
הערות שוליים

1 2 3  McMaster-Carr, p. 3151.
1 2 3  McMaster-Carr, p. 3152.
↑  "Twin Piloted Nuts". www.buckeyefasteners.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-03.
↑  "Single Tab - Single Projection". www.buckeyefasteners.com. נבדק ב-2019-07-17.
הערות שוליים > תורגם ממאמר מקורי

Content in this edit is translated from the existing Wikipedia article at en:weld nuts; see its history for attribution.
הערות שוליים > בִּיבּלִיוֹגְרָפִיָה

McMaster-Carr catalog (114th ed.), McMaster-Carr.
Buckeye Fasteners catalog (2018 ed.), Buckeye Fasteners Company.
DIN 929 אום לרתוך
אום ריתוך עם כפתור יחיד
אום ריתוך עם 4 תושבות
אדוארד לסקר

| --- | --- |
אדוארד לסקר מימין וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר
אדוארד לסקר מימין וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר
 לידה:  3 בדצמבר 1885 קמפנו, הרייך הגרמני 
 פטירה:  25 במרץ 1981 (בגיל 95) ניו יורק, ארצות הברית 
 הישג בולט:  היה מס' 18 בעולם בשנת 1923
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי
 מד כושר מרבי:  2583 (אוגוסט 1924)
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין, אוניברסיטת ורוצלב 
 מקצוע נוסף:  מהנדס, כתב ספרים בשחמט
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 
אדוארד לסקר (באנגלית: Edward Lasker)‏ (3 בדצמבר 1885 – 25 במרץ 1981) היה שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי ושחקן גו יהודי-אמריקאי. לסקר היה מהנדס במקצועו וכן עסק בכתיבת ספרים.
ביוגרפיה

לסקר נולד לסוחר זיגיסמונד לסקר ולפלורה לבית בורנשטיין בעיר קמפן בפלך פוזן, פרוסיה (כיום בפולין).
הוא דודה של  הצ'לנית אניטה לסקר-וולפיש חברת תזמורת הנשים באושוויץ.
סיים לימודי מתמטיקה והנדסת מכונות באוניברסיטת ברלין והיגר ללונדון עקב עבודתו.
בתחילת 1914 היגר לשיקגו שבארצות הברית (מולדתה של אימו), שם מצא משרה כמהנדס חשמל.
כאשר ארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה נשלחו אליו מסמכי גיוס, בצירוף אפשרות לפטור עקב מוצאו הגרמני. לסקר ויתר על זכותו לפטור, משום שחשב כי בכך יואץ תהליך קבלת האזרחות האמריקאית אך בסופו של דבר המלחמה תמה לפני שנקרא לשירות.
לסקר המציא את משאבת חלב משדי האישה, המצאה שהצילה חיי פגים רבים והביאה ללסקר כסף רב. חבריו קראו לו בבדיחות הדעת "שחקן החזה" - "the chest player."
במשך שנים היה בזוגיות עם שחקנית השחמט מונה מיי קארף, שהיגרה מארץ ישראל בתחילת שנות ה-30.
שחמט

לסקר כתב מספר ספרים בנושאי דמקה, שחמט ועוד. הוא זכה חמש פעמים באליפות הפתוחה של ארצות הברית בשחמט, בשנים 1916, 1917, 1919, 1920 ו-1921. התוצאה הטובה ביותר שלו בדו-קרב הייתה הפסדו הדחוק 9.5-8.5 לפרנק מרשל באליפות ארצות הברית לשנת 1923. בעקבות תוצאה זו הוזמן לסקר להשתתף בתחרות העל שהתקיימה בניו-יורק בשנת 1924, בה התמודד מול אמנים מהרמה העולמית כגון אלכסנדר אלכין, חוסה ראול קפבלנקה, עקיבא רובינשטיין, עמנואל לסקר וריכרד רטי.
משחקו המפורסם ביותר הוא הקרבת המלכה ורדיפה אחר המלך נגד ג'ורג' אלן תומאס. אף על פי שהפסיד, החמיא תומאס ללסקר ואמר לו "זה היה יפה מאוד". לסקר התרגש מהרוח הספורטיבית שהפגין יריבו.
העמדה לאחר המסע 10...מה-ה7


לאחר המסעים 11. מה:ח7+!! מ:ח7 12. פ:ו6 מח6 13. פהז4+ מז5 14. ח4+ מו4 15. ז3 מו3 16. רה2+ מז2 17. צח2+ מז1 18. מד2 מט.
עמדת הסיום
מול קפבלנקה היה ללסקר מאזן שלילי, ללא ניצחון, אך היה לו תיקו במשחק בו שיחק בכלים השחורים בתחרות ניו-יורק 1924. לסקר לא היה תמיד בר מזל, משום שבאחד המשחקים הופיע קפבלנקה דקה לפני נפילת שעונו , לסקר שיחק את הסתעפות ריגה בה היה לו ניסיון מסוים אך קפבלנקה מצא דרך לניצחון למרות זמנו הדחוק.
לסקר היה ידידו של אלוף העולם לשעבר עמנואל לסקר. ישנה אי בהירות האם השניים היו קרובי משפחה. לסקר כתב על כך בזכרונותיו מתחרות ניו-יורק 1924 שפורסמו בגיליון מרץ 1974 של הביטאון Chess Life: "לא גיליתי שאנו קרובי משפחה עד שהוא (עמנואל לסקר) סיפר לי על כך זמן קצר לפני מותו. לדבריו הראו לו את עץ המשפחה של משפחת לסקר ועל אחד מהענפים התנדנדתי."
תחרויות בהן השתתף

תחרות ניו יורק 1931
גו

לסקר התרשם עמוקות ממשחק הגו. לראשונה קרא על המשחק במאמר מאת אוסקר קורשלט שהציע את הגו כמשחק מקביל לשחמט, טענה שלסקר חשב כמגוחכת.
ענינו של לסקר במשחק גו התעורר פעם נוספת כאשר הוא הבחין ברישום של משחק גו על גבו של עיתון יפני שקרא אחד מלקוחות בית הקפה בו שיחק שחמט. לסקר ומקס לנגה לקחו את העיתון שהלקוח השאיר, פענחו את התרשים אך המשחק לא היה שלם. עיון בעמדה הוביל אותם למסקנה שהמשחק הסתיים בניצחון השחור, אך משום שלא היו מסוגלים לקרוא את האותיות היפניות בקשו מיפני אחר לסייע להם. השנים הופתעו לשמוע שבעמדה זו נכנע השחור. רק לאחר שלושה שבועות של עיון בעמדה הצליח מקס לנגה להבין את הסיבה שהלבן ניצח במשחק. ניסיון זה הביא להערכה עמוקה יותר של המשחק, והם למדו אותו ברצינות, אם כי לא הצליחו לעניין שחקני שחמט אחרים.
לאחר שנתיים, עמנואל לסקר, אלוף העולם באותה עת, חזר לגרמניה. כאשר אדוארד סיפר לו שמצא משחק שמתחרה בשחמט הוא היה ספקן, אך לאחר ששמע את החוקים ושיחק משחק בודד הוא הבין שגו עמוק מבחינה אסטרטגית. הם החלו ללמוד גו בעזרת סטודנט יפני בשם קיטאבאטקה, ולאחר שנתיים הצליחו לנצחו ללא יתרון התחלתי.
קיטאבאטקה ארגן לאדוארד, עמנואל ולאחיו הבכור של אלוף העולם ברטולד משחק מול מתמטיקאי יפני, שחקן גו חזק. הלסקרים קיבלו יתרון התחלתי של תשע אבנים, ושיחקו בזהירות תוך התייעצות ביניהם, אך יריבם ניצח אותם בקלות ללא מאמץ חשיבתי נראה לעין. לאחר משחק זה הציע עמנואל לאדוארד שיסעו לטוקיו ללמוד גו. בשנת 1911 החל אדוארד בעבודתו בחברת AEG. לאחר שנה בחברה ביקש העברה לטוקיו, אך החברה הציבה בטוקיו רק דוברי אנגלית מעולה, ולכן עבר אדוארד לסניף האנגלי של החברה, כדי לשפר את ידיעותיו באנגלית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נעצר לסקר, ומעולם לא הצליח להגיע לטוקיו. למזלו זיהה אותו סר הלדיין פורטר, כמי שניצח את תחרות השחמט בלונדון בחודש מאי 1914, ובזכותו קיבל לסקר אשרה לנסוע לארצות הברית. לסקר היה דמות המפתח בפיתוחו של משחק הגו בארצות הברית, וביחד עם קארל דייוויס רובינסון ולי הרטמן ייסדו את איגוד הגו האמריקאי.
ספרים שכתב

Chess Strategy, 1915 (second edition)
Chess and Checkers: the Way to Mastership, 1918
Go and Go-Moku, 1934 (2nd ed. 1960)
Modern Chess Strategy (1945)
The Adventure of Chess, 1949 (2nd ed. 1959), ISBN 0-486-20510-X.
Chess Secrets I Learned from the Masters (semi-autobiographical and instructional) (1951, 1969) ISBN 0-486-22266-7.
Chess for Fun and Chess for Blood, 1942 (2nd ed.), ISBN 0-486-20146-5.
The Game of Chess: the strategy and tactics of expert play for amateurs of all classes (1972)
הערות שוליים

↑  Edward Lasker vs George Alan Thomas, 1912, באתר chessgames.com
↑  Chess Tactics: Edward Lasker - G. Thomas (London, 1912)‎, באתר יוטיוב, 5 ביוני 2007
↑  
Ed. Lasker-Sir George Thomas, London 1911 1.d4 e6 2.Nf3 f5 3.Nc3 Nf6 4.Bg5 Be7 5.Bxf6 Bxf6 6.e4 fxe4 7.Nxe4 b6 8.Ne5 O-O 9.Bd3 Bb7 10.Qh5!? Qe7?? (diagram at left; 10...Bxe5! 11.Qxe5 Nc6 or 11.dxe5 Rf5 wins a pawn) 11.Qxh7+!! Kxh7 12.Nxf6+ Kh6 (12...Kh8 13.Ng6#) 13.Neg4+ Kg5 14.h4+ Kf4 15.g3+ Kf3 16.Be2+ Kg2 17.Rh2+ Kg1 18.Kd2# 1-0
↑  Jose Raul Capablanca vs Edward Lasker, 1915, באתר chessgames.com
↑  
Go Monthly Review 1961/7, p.51, article by Lasker From My "Go" Career
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299295305171  BIBSYS: 90080345  GND: 122757491  ICCU: MILV197544  ISNI: 0000 0000 8388 1675  LCCN: n50037730  NKC: mzk2006337259  NTA: 071284109  SNAC: w6zg9prw  SUDOC: 083830871  Trove: 900391  VIAF: 62437767   WorldCat (עם VIAF): 62437767
איליה גלזונוב

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1930 סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 פטירה:  9 ביולי 2017 (בגיל 87) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  מכון רפין לאמנויות 
 תקופת הפעילות:  1944–2005 (כ־61 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, פדגוגיה 
 פרסים והוקרה:  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה  אמן העם של ברית המועצות  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  צייר העם של רוסיה הסובייטית  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  מסדר מיכאל הקדוש של הכנף  מדליית ותיק העמל  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור הדגל האדום של העמל  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  מסדר סרגיוס הקדוש מראדונז' 
 בן או בת זוג:  Nina Vinogradova-Benois 
 צאצאים:  Ivan Glazunov 
 www.glazunov.ru
 
איליה גלזונוב (ברוסית: Илья Сергеевич Глазунов; 10 ביוני 1930 –  9 ביולי 2017) היה צייר רוסי וסובייטי. גלזונוב נמנה בין הבודדים שהוענק להם עיטור ההצטיינות למען המולדת מכל ארבע דרגות.
ביוגרפיה

איליה גלזונוב נולד בלנינגרד למשפחת היסטוריון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בלנינגרד הנצורה ממנה פונה בשנת 1942 לאחר פטירת רוב קרובי המשפחה. לאחר המלחמה הוא חזר ללנינגרד ולמד בבית הספר לציור אצל הצייר בוריס יוגנסון. עם סיומו הוא למד באקדמיה לציוד על שם רפין בלנינגרד.
בשנת 1957 התחתן ובאותה שנה עבר למוסקבה. בשנת 1957 סיים את עבודתו על ציור שעסק בנסיגת הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה. הציור הורד מתערוכות ואף הושמד בהמשך. במהלך שנות ה-60 צייר מספר ציורים בנושאי העיר לנינגרד והתושבים.
כבר בצעירותו הוא התחיל לצייר תמונות על נושא רוסיה העתיקה. כמו כן הוא ביצע מספר איורים ליצירות של פיודור דוסטויבסקי וסופרים רוסים נוספים מהמאה ה-19.
גלזונוב רכש פופולריות רבה בציור דיוקנים של ידוענים בברית המועצות וראשי מדינות שונות.
בשנת 1980 הוזמן לבצע ציור גדול על תרומת ברית המועצות לתרבות האנושית לבניין אונסק"ו בפריז. בשנת 1988 הוא צייר ציור "הרוס הנצחית" בו תיאר תוכנית רוסית ב-1000 שנים אחרונות.
בנוסף היה צייר תיאטרון והכין ציורים ותפאורה למספר הצגות.
בשנות ה-70 עמד בראש מערכת ציבורית נגד תוכנית לביצוע שינויים משמעותיים במרכז מוסקבה תוך הריסת בניינים ישנים רבים. מערכת ציבורית זו הביאה בסופו של דבר לביטול התוכנית.
בשנת 1987 הקים במוסקבה אקדמיה לציור, פיסול ואדריכלות וכיהן כנשיא המוסד. בשנת 1997 זכה בפרס רוסיה עבור השתתפותו בשחזור הקרמלין וארמונותיו.
עם תחילת הפרסטרויקה הוא היה ידוע כפעיל למען הלאומיות הרוסית ואף בעד חידוש המונרכיה ברוסיה.
גלזונוב מת מהתקף לב ב-2017 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
אוקטביו פס

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1914 מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  19 באפריל 1998 (בגיל 84) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו, הרפובליקה הספרדית השנייה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, Colegio Williams, האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה 
 זרם ספרותי:  מודרניזם, סוריאליזם 
 בן או בת זוג:  Elena Garro (1937–1959)  Marie José Tramini (1964–1998) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1990)  הצלב הגדול של מסדר אלפונסו העשירי החכם (1986)  פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (1984)  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1991)  פרס ירושלים (1977)  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית (1997)  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2003)  הפרס הלאומי למדעים ואמנויות (1945)  מלגת גוגנהיים (1943)  פרס נוישטדט הבין-לאומי לספרות (1982)  הפרס הבינלאומי ע"ש מננדס אי פלאיו (1987)  Xavier Villaurrutia Award (1964)  פרס מיגל דה סרוואנטס (1981)  Mariano de Cavia' Price 
 
אוקטביו פס (בספרדית: Octavio Paz)‏ (31 במרץ 1914 – 19 באפריל 1998) היה משורר, מסאי ודיפלומט מקסיקני וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1990. פס היה חבר בקולגיום הלאומי של מקסיקו.
ביוגרפיה

פס נולד במקסיקו סיטי בתקופה שבה התחוללה מהפכה בארצו. הוא גדל בכפר מיקסקואק (Mixcoac, כיום חלק ממקסיקו סיטי), עם אמו, חוספינה לוסאנו, אישה אדוקה בדתה. יחד עמם התגוררו גם דודתו וסבו מצד אביו. הסב, חייל לשעבר, נעשה לאוהד של פורפיריו דיאס, והיה אינטלקטואל ליברלי וסופר. אביו, שגם הוא נקרא אוקטביו פס, עבד כעיתונאי ועורך דין של אמיליאנו ספאטה והיה מעורב ברפורמה האגררית שלאחר המהפכה המקסיקנית, פעילות שגרמה לו להיעדר מן הבית תכופות.
פס נחשף לספרות בשלב מוקדם בחייו, הודות להשפעת סבו ולספרייה גדושה ביצירות קלאסיות ובספרות מקסיקנית מודרנית. פס גילה את המשוררים האירופאים חרארדו דייגו, חואן רמון חימנס ואנטוניו מצ'אדו בשנות ה-20, והשפעתם ניכרת בכתביו המוקדמים. את שירו הראשון פרסם כנער בשנת 1931. הוא קרא לשיר Caballera והצמיד לו ציטטה מן המשורר הצרפתי סן-ז'אן פרס. כעבור שנתיים, בגיל 19, פרסם פס את "ירח כפרי", קובץ שירים. הוא ראה עצמו, לפני ומעל לכל, כמשורר.
בשנת 1937 סיים פס את לימודיו באוניברסיטה ויצא ליוקטן. בתקופת שהותו שם החל לעבוד על הפואמה "בין אבן לפרח" (1941, עובדה בשנת 1976), שתיארה את מצבו ואת גורלו של בן הכפר המקסיקני בהשפעת החברה הקפיטליסטית.
פס ביקר בספרד בתקופת מלחמת האזרחים, להביע את הזדהותו עם הרפובליקאים. בשובו למקסיקו, בשנת 1938, היה שותף לייסוד כתב עת ספרותי בשם "סדנה" ופרסם בו את כתביו עד 1941. בשנת 1943 קיבל מלגת גוגנהיים ויצא ללמוד בארצות הברית, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כעבור שנתיים התקבל לשירות הדיפלומטי של מקסיקו ושירת בצרפת עד 1962. בתקופת שהותו שם, בשנת 1950, כתב ופרסם את "מבוך הבדידות" מחקר פורץ דרך בנושא הזהות והמחשבה המקסיקנית.
המשך חייו

בשנת 1962 התמנה פס לשגריר מקסיקו בהודו ובתקופת עבודתו שם השלים מספר יצירות, ביניהן The Monkey Grammarian ו- East Slope . ימיו בשירות הממשלה באו אל קצם, ובשנת 1968, פס התפטר במחאה על פעולת הממשלה המקסיקנית, שהרגה מאות סטודנטים בטבח טלאטלולקו. הוא חזר למקסיקו בשנת 1969 ועבד כפרופסור אורח לספרות ספרדית אמריקאית בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית. משנת 1971 עד 1976 ערך והוציא לאור את "פלוראל", כתב עת מייסודו, מוקדש לאמנויות ולפוליטיקה. בשנת 1976 ייסד את "ואלטה" כתב עת שהתמקד בנושאים דומים לאלה של "פלוראל", ואת המגזין הזה המשיך להוציא עד מותו. הוא זכה בפרס ירושלים לספרות לשנת 1977 בנושא החירות האישית. בשנת 1980 הוכתר בתואר דוקטור כבוד של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1982 קיבל את פרס נוישטאדט. קובץ משיריו (שנכתבו בין 1957 ל-1987) שיצא לאור בשנת 1988. בשנת 1990 זכה בפרס נובל לספרות על "כתיבה נלהבת, רחבת אופקים, שמאפייניה הם אינטליגנציה חושנית ויושרה הומניסטית". הוא מת בשנת 1998.
פס היה משורר וסופר פורה, שכתב ופרסם עשרות יצירות במהלך חייו. כמסאי, כתב על נושאים כמו הפוליטיקה והכלכלה של מקסיקו, אמנות אצטקית, אנתרופולוגיה ומיניות. המסה הארוכה שלו, "מבוך הבדידות", מעמיקה לחקור בתודעת בני עמו ומתארת אותם כנחבאים מאחורי מסיכות של בדידות. מחמת ההיסטוריה שלהם, הם מתביישים במוצאם, אינם יודעים מי הם ונוהגים "כאנשים עוטי מסווה, המפחדים מעין זר, משום שמבטה עלול לערטל אותם ולהניחם עירום ועריה." יצירת מפתח זו להבנת התרבות המקסיקנית השפיעה רבות על כותבים אחרים בני מקסיקו, כמו קרלוס פואנטס.
בין יצירותיו קובצי השירה La estación violenta, (1956), Piedra de sol (1957), Alternating Current Configurations, שירים מוקדמים: 1935 - 1956 ואוסף שירים 1957 - 1987. כרך המסות "מבוך הבדידות", "מקסיקו האחרת" ו"הקשת והנבל", 1973); ביקורת; ומחקרים ביצירות קלוד לוי-שטראוס ומרסל דושאן.
ספרי שיריו בעברית

מסיכות מקסיקניות , מבחר יצירות, בתרגום אסתר סולאי-לוי ודוד הרדן, הוצאת כתר, 1977 .
אש היומיום , מבחר שירים, מספרדית: טל ניצן-קרן, קשב לשירה, 1998.
שר על גדות הנייר, מספרדית: טל ניצן, קשב לשירה, 2014.
יצירתו > שירה

No pasaran (1937);
Libertad bajo palabra (1949);
Aguila o sol? Piedra de sol (1957);
Blanco (1967);
Ladera este (1971);
Hijos del aire (1981).
יצירתו > פרוזה

El labirinto de la soledad (1950);
El arco y la lira (1956);
Las peras del olno (1957);
Conjunciones y disyunciones (1970);
El mono gramatico (1974);
One Earth, Four or Five Worlds (1985).
פרסים

1977 פרס ירושלים לספרות.
1980 תואר דוקטור כבוד של אוניברסיטת הרווארד.
1981 פרס סרבנטס.
1982 פרס נוישטדט.
1984 פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית.
1990 פרס נובל לספרות.
אורה (יצרנית רכב)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  גרייט וול מוטורס
 חברת אם:  גרייט וול מוטורס
 מיקום המטה:  הרפובליקה העממית של סין באודינג, חביי, סין
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות חשמליות
  
 www.oraev.com
 
אורה (באנגלית: ORA; בסינית: 欧拉) היא יצרנית מכוניות חשמליות שבסיסה בבאודינג שבמחוז חביי שבסין. היא הוקמה בשנת 2018 על ידי גרייט וול מוטורס כמותג המשנה של גרייט וול, על מנת לייצר את המכוניות החשמליות של המותג.
בעת הקמת המותג הציגה אורה שתי מכוניות, אחת, אורה iQ והשנייה, אורה בלאק קאט.
דגמים > דגמים נוכחיים

אורה iQ
אורה בלאק קאט
אורה וויט קאט
אורה גוד קאט, המשווקת באירופה ובישראל תחת השם "אורה פאנקי קאט"
דגמים > מכוניות קונספט

אורה בלט קאט
אורה ביג קאט
אורה לייטנינג קאט
אורה פוטוריסט
אורה בישראל

בפברואר 2023 החלה יבואנית הרכב כלמוביל למכור את המכונית "Funky Cat" (אורה גוד קאט) מבית גרייט וול מוטורס
הערות שוליים

↑  Great Wall launches dedicated electric car brand ORA, electrive.com, ‏2018-05-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  עידן גולצמן, ה-ORA Funky Cat בדרך ארצה – וכנראה שתוצע עם שני גדלי סוללה ו-3 רמות גימור, 20/11/2022, עמ' https://www.plugmag.co.il/ora-funky-cat-trims-and-battery-sizes-in-israel/
↑  GWM אורה פאנקי קאט – השקה בישראל, באתר Drive Time, ‏2023-02-07
| אורה |
| --- | --- | --- |
| כלי רכב | אורה iQ • אורה בלאק קאט • אורה וויט קאט • אורה גוד קאט |  |
| מכוניות קונספט | אורה בלט קאט • אורה ביג קאט • אורה לייטנינג קאט • אורה פוטוריסט |  |
| אחר | גרייט וול מוטורס (חברת האם ומייסדת החברה) |  |
Sticky & Sweet Tour

Sticky & Sweet Tour הוא סיבוב ההופעות השמיני של הזמרת האמריקאית מדונה, שיצא עקב קידום אלבומה ה-11, Hard Candy. סיבוב ההופעות הוכרז בפברואר 2008 והוא סיבוב ההופעות הראשון שלה במסגרת השותפות עם חברת לייב ניישן. בניגוד למצופה, סיבוב ההופעות לא הגיע לאוסטרליה עקב המשבר הכלכלי. בימת המופע עוצבה באופן דומה לסיבוב ההופעות הקודם, "Confessions Tour".
סיבוב ההופעות שבר שיאים רבים במכירות כרטיסים, הכנסות, מסע הפרסום ומספר הצופים. לאחר סיום קטע המופעים הראשון, הפך סיבוב ההופעות למכניס ביותר על ידי אומן יחיד, ברווח של כ-282 מיליון דולר ובכך עקף את המופע הקודם של מדונה שהחזיק בתואר זה.
בסך הכול, הופיעה מדונה 85 פעמים ב-32 מדינות אל מול עיניהם של 3,500,000 מעריצים, עם סיכום הכנסות של כ-408 מיליון דולר.
רקע

סיבוב ההופעות העולמי הוכרז רשמית על ידי גיא עוזרי, מנהלה האישי של מדונה ב-28 במאי 2008. מגזין בילבורד אישר כי סיבוב ההופעות יפתח רשמית ב-23 באוגוסט בקארדיף שבווילס, עם תאריכי הופעות למשך שאר השנה. המופע נקרא באופן רשמי "Sticky & Sweet Tour", ותוכנן להוצגו ב-3 יבשות שונות ב-50 - 60 תאריכים שונים. המופע הופק באופן גלובלי על ידי לייב ניישן, ומטרתו לקדם את אלבום האולפן ה-11 שלה, Hard Candy שיצא לשווקים באפריל 2008. בילבורד אישר בנוסף תאריכי מופעים באירופה עד לסוף ספטמבר באותה השנה - בהיכלים ובאצטדיונים שונים וכמו כן באמריקה הצפונית באוקטובר ונובמבר, לפני סדרת מופעים נוספת במקסיקו ואמריקה הדרומית מסוף נובמבר עד תחילת דצמבר.
ב-30 בינואר 2009 הוכרז כי מדונה החליטה לחדש את המופע בקיץ, עם 20 - 25 הופעות נוספת באירופה. הלג השני של המופע החל ב-O2 ארנה שבלונדון, ב-4 ביולי והסתיים ב-2 בספטמבר בתל אביב-יפו. שאר התאריכים כוללים אצטדיונים ופארקים אירופאים שונים, בהם מדונה לא הופיעה מספר שנים.
במקור הכריזה Live Nation כי המופעים יתרחשו באמריקה ואירופה בלבד. מייקל צ'אג, מנהל ומקדם המוזיקה הכריז כי יתקיימו מספר מופעים באוסטרליה ושהיזמים המקומיים היו עובדים קשה על מנת לאפשרם. מדונה התנצלה בפני מעריציה האוסטרליים בשל אי-קיום המופע. הפעם האחרונה שבה הופיעה מדונה אל מול קהל אוסטרלי הייתה בסיבוב ההופעות "The Girlie Show World Tour" בשנת 1993.
פיתוח

תלבושות המופע העיקריות עוצבו בידי הסטייליסטית האישית של מדונה, אריאן פיליפס. מעצבים נוספים בעלי שם תרמו למופע פרטי לבוש שונים, ביניהם איב סן-לורן, רוברטו קוואלי, ג'רמי סקוט, טום פורד, סטלה מקרטני ואחרים. יצירות מותג העל של ג'יבנשי אשר נתרמו למופע נבחרו למערכה הראשונה ולמערכה השלישית בעוד שעיצובי ג'רמי סקוט נבחרו למערכה השנייה.
מגזין NME דיווח שסיבוב ההופעות כלל 250 עובדים, 69 גיטרות, 12 טרמפולינות ו-100 זוגות מגני ברכיים. בימת המופע עוצבה באופן דומה לסיבוב ההופעות הקודם, "Confessions Tour" עם שני לוחות טקסטיל גדולי ממדים המגדירים את קשת קדמת הבמה, בצורת שני מבנים משני צדדיה בצורת האות M האנגלית המוארים מבפנים.
תיאור המופע

המופע מתחלק לארבע מערכות עיקריות אשר מרכיבות את המופע; לכל אחת מהמערכות סגנון שונה.
תיאור המופע > Pimp

המערכה הראשונה של המופע נקראת "Pimp" אשר פותחת את המופע והוא למעשה הומאז' לאופנה של שנות העשרים ולסגנון ה"גנגסטרים" של היום.
המופע נפתח עם אנימציית התלת־ממד "The Sweet Machine" המציג תהליך יצירת ממתק במכונת פינבול. כשהפתיח מסתיים, מדונה מופיעה כאשר היא יושבת על כיסא מעוצב בצורת האות M עם רגליים פשוקות כשהיא לובשת שמלה מעוצבנת של ג'יבנשי ואוחזת שרביט בידה.
תיאור המופע > Retro

המערכה השנייה של המופע נקראת "Retro" והיא מתבססת על מועדוני הריקודים של ניו יורק בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
המערכה נפתחת עם פתיח וידאו של השיר "Die Another Day" המציג במסכים את מדונה מתאגרפת בזמן שרקדניה מבצעים קרב אגרוף לרקע השיר.
תיאור המופע > Gyspy

המערכה השלישית של המופע נקראת "Gyspy" והיא משלבת את השפעות מוזיקת העולם של מדונה, כולל פלמנקו ומוזיקת עם צוענית.
המערכה השלישית נפתחת עם השיר "Rain" המציג אנימציה במהלך סופת גשמים.