stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטו פון גריקה
פעילותו המדעית > חקר הוואקום

תרומתו המדעית העיקרית הייתה בחקר הוואקום. בעקבות גלילאו, טוריצ'לי ופסקל עסק בניסויים באוויר: מדד את משקלו, הראה שהוא מתפשט בחימום, הראה שהאוויר משמש מדיה להתפשטות הקול ושנר כבה בריק. ב-1650 המציא את משאבת הוואקום. המשאבה שלו הייתה בנויה מגליל מתכת, בוכנה ושני שסתומים. ב-1654 הציג את המשאבה והניסויים שלו בפני הקיסר פרדיננד השלישי באספת הרייכסטאג ברגנסבורג. באירוע זה ביצע לראשונה את ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג המפורסם. שני חצאי כדורים ממתכת הוצמדו ורוקנו מאוויר. לאחר מכן 30 סוסים, 15 מכל צד, לא הצליחו להפריד ביניהם. פון גריקה חזר על הדגמה זו בעירו מגדבורג בשנת 1656, הפעם עם 8 סוסים מכל צד. הדגמה נוספת ערך בברלין בפני פרידריך וילהלם מברנדנבורג, עם 24 סוסים.
פעילותו המדעית > אלקטרוסטטיקה

נראה שניתן לייחס לפון גריקה את המצאת המיכשור לייצור חשמל אלקטרוסטטי. הוא בנה ב-1663 מתקן לייצור חשמל אלקטרוסטטי על ידי שפשוף ביד של כדור גפרית מסתובב. באמצעותה גילה את הדחייה האלקטרוסטטית. בנוסף גילה את תופעת התפרקות חשמלית מחודים והולכה בתיל. רוב תגליותיו באלקטרוסטטיקה נשכחו, וחזרו ונתגלו מחדש מאוחר יותר.
פעילותו המדעית > פרסומיו

Experimenta Nova (ut vocantur) Magdeburgica de Vacuo Spatio. Bd.II/1/1, Waesberge, Amsterdam 1672 בלטינית.
פעילותו המדינית

ב-1626 נבחר לראשונה לחבר מועצת העיר. במועצה היה "שר" הבינוי (Bauherr) ובהמשך, במהלך הקרבות נגד הקתולים בשנים 1629–1631, היה "שר" ההגנה (Schutzherr). הוא ניצל מ"הטבח של מגדבורג", נכלא, ושב לעיר רק ב-1632. עם שובו חזר לפעילות הציבורית כחבר המועצה ופעל רבות לשיקומה של העיר. ב-1641 התמנה ל"שר" האוצר (kämmerer) של העיר, ומ-1646 עד 1681 שימש כראש העירייה במהלך חייו מילא פון גריקה תפקידים דיפלומטיים רבים, בשליחות העיר. בין השאר השתתף ב-1648 במשא ומתן לקראת שלום וסטפאליה. ב-1666 שליט ברנדנבורג מינה אותו לחבר המועצה (Rat) של נסיכות ברנדנבורג.
הנצחה

האוניברסיטה של מגדבורג נקראת על שמו.
מכתש בירח נקרא על שמו.
בשנת 2002 הוציא הדואר הגרמני בול לציון 400 שנה להולדתו. בשנת 1969 הוציא הדואר המזרח גרמני בול לזכרו.
הערות שוליים

↑  כך באנציקלופדיה העברית, לפי הערך בוויקיפדיה האנגלית רק ב-1654
↑  כך באנציקלופדיה העברית, לפי הערך בוויקיפדיה האנגלית התפטר מכל תפקידיו הציבוריים כבר ב-1677
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276980305171  PLWABN: 9810560549705606  BIBSYS: 7035300  BnF: cb12180857f (data)  CANTIC: a11453047  CiNii: DA01796288  GND: 11854330X  ICCU: SBLV001876  ISNI: 0000 0001 1025 2357  LCCN: n83800122  LNB: 000257698  NDL: 01213126  NKC: nlk20000087265  NLA: 35517198  NLG: 254705  NTA: 074122371  RERO: 02-A003327887  SELIBR: 188837  SNAC: w64t6zvd  SUDOC: 030383048  Trove: 981608  VcBA: 495/142466  VIAF: 39420589   WorldCat (עם VIAF): 39420589 
ניסוי חצאי הכדורים, תחריט של קספר שוט
הניסוי עם כדור הגופרית, מתוך ספרו של גריקה משנת 1672
בול לזכרו של אוטו פון גריקה, מזרח גרמניה, 1969
אוטו שפונהיימר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1886 נירנברג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  14 במרץ 1961 (בגיל 74) תוירן שליד אמברג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907 – 1920   1935 – 1945
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-21   מפקד הקורפוס ה-54   מפקד הקורפוס ה-67
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   אות הפציעה
 
גנרל אוטו שפונהיימר (בגרמנית: Otto Sponheimer;‏ 19 בדצמבר 1886 – 14 במרץ 1961) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שפונהיימר נולד ב-19 בדצמבר 1886 בנירנברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-14, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה פרש שפונהיימר מהצבא והצטרף למשטרת בוואריה, שם מילא תפקידי פיקוד ומטה. ב-16 במרץ 1935 הוא הצטרף לוורמאכט בדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-24, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה שפונהיימר מפקד רגימנט הרגלים ה-24, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-21, עמו לחם במהלך המערכה בפולין, וב-1 בנובמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-21, עמה לחם במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה. ב-1 ביולי 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-8 באוגוסט 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-29 בנובמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-25 במאי 1943 הוא מונה לסגן מפקד הקורפוס ה-27. ב-1 ביולי 1943 הוא מונה לסגן מפקד הקורפוס ה-10, וב-1 באוגוסט 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-54, אשר הפך בפברואר 1944 לפלגת הארמייה שפונהיימר, ובהמשך לפלגת הארמייה נארווה. ב-25 ביולי 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-67 עמו לחם במהלך מבצע מרקט גארדן, וב-25 באוקטובר 1944 פרש מהצבא.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר שפונהיימר בתוירן שליד אמברג (Theuern bei Amberg), עד למותו ב-14 במרץ 1961, והוא בן 74 שנים.
אגון אורובאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1902 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 באוגוסט 1989 (בגיל 87) קיימברידג', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מכניקת השבר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה (1922)  האוניברסיטה הטכנית של ברלין (1932) 
 מנחה לדוקטורט:  ריכארד בקר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ברמינגהאם 
 תלמידי דוקטורט:  רוברט ו. קאן, Ali S. Argon, David K. Felbeck, Paul R. Paslay, רודני היל, Peter Lynn Pratt 
 פרסים והוקרה:  מדליית בינגהאם (1959)  עמית החברה המלכותית 
 
אגון אורובאן (בהונגרית: Orován Egon, באנגלית: Egon Orowan; בודפשט, 2 באוגוסט 1902 – קיימברידג', 3 באוגוסט 1989) היה פיזיקאי ומטלורג יהודי-הונגרי-בריטי פרופסור באוניברסיטאות. על פי ג'רג' מרקס, נחשב לאחד המדענים הכלולים בקבוצה המכונה "אנשי המאדים".
משפחתו

אורובאן נולד באובודה (כיום רובע 3 של בודפשט). אביו, ברטולד (ברנרד) אורובאן, היה מהנדס מכונות ומנהל מפעל ואמו יוזפינה (יוז'ה) שפיצר שאגווארי, הייתה בתו של בעל אחוזה שהתרושש מנכסיו. מצד אמו, אורובאן הוא בן דוד של אנדרה שאגווארי. הוריו התחתנו ב-20 באוקטובר 1901 בבודפשט ברובע 8. סבו וסבתו מצד אביו היו יאקאב אורובאן ומריה נויבאור, סבו וסבתו מצד אמו היו מור שפיצר (שאגווארי) ורוזליה מאוטנר.
ביוגרפיה

אגון אורובאן סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הראשית הממלכתית של רובע 9 בבודפשט בשנת 1920. מ-1920 עד 1922 למד פיזיקה, כימיה, מתמטיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת וינה. בשנת 1928 למד הנדסת מכונות והנדסת חשמל באוניברסיטה הטכנית של ברלין, אך עד מהרה פנה לפיזיקה וכתב דוקטורט בתחום זה בשנת 1932 על "שבירת גבישים". הוא לא הצליח למצוא עבודה באופן מיידי ובילה את השנים הבאות עם אמו, במחקר. עם עליית היטלר לשלטון בגרמניה הוא עזב את המדינה וחזר לבודפשט.
בשנת 1934, כמעט במקביל לג'. א. טיילור (G. I. Taylor) ולמיכאל פולני, גילה אורובאן כי ניתן להסביר את העיוות של חומרים אלסטיים על ידי תאוריית הנקעים שפיתח הפיזיקאי היהודי-איטלקי ויטו וולטרה בשנת 1905. הגילוי אמנם זכה לתשומת לב מועטה עד למלחמת העולם השנייה, אך היה מהותי בהמשך להתפתחות הדיסציפלינה של פיזיקה של מצב מוצק. בתיעוד הביוגרפי של החברה המלכותית של לונדון (שהיא למעשה האקדמיה למדעים של בריטניה) וגם בזה של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית נחשב כהישג הגדול ביותר של אורובאן ה"דפורמציה הפלסטית", ההסבר עם מושג הנקע. התיאוריה הפיזיקלית המפורטת נולדה בבודפשט כאשר אורובאן היה מחוסר עבודה, אף שמקור המושג הוא בגרמניה.
משנת 1936 הועסק על ידי אימרה ברודי במעבדת המחקר של "נורות ליבון וחשמל מאוחדת", שם עבד על הפקת קריפטון מהאוויר לשם ייצור נורות קריפטון. אורובאן "חש" כבר במלחמה המתקרבת ובאה ועל כן היגר לבריטניה (אימרה ברודי, שהיה יהודי-הונגרי אף הוא, נרצח בהמשך בשואה). בשנת 1937 אורובאן התחיל לעבוד במשותף עם רודולף פיאֶרלס (Rudolf Peierls) על תאוריית התעייפות החומר באוניברסיטת בירמינגהם.
בשנת 1939 עבד באוניברסיטת קיימברידג'. שם המשיך לפתח את תאוריית הנקעים שלו, ודן בקשר של משקעים עם חומר זר בתוך גביש או בתוך קבוצת הנציצים[דרושה הבהרה]. אורובאן הראה כי פגמים תלת־ממדיים אלה מוקפים בקווי הנקעים הסוגרים את עצמם (כיום הנקעים העיקריים הללו נקראים לולאות אורובאן). באמצעות תאוריית הנקעים ביקש אורובאן למצוא הסבר לתנועת הקרחונים, לנדידת היבשות ולהיווצרות התעלות באוקיינוסים. בשנת 1944 הסביר את התהליך הפיזיקלי שגרם להתפרקותן של אוניות ליברטי רבות בצפון האוקיינוס האטלנטי. הסבריו נגעו לעובדת האיכות הנמוכה של הריתוך שבוצע, זאת בשילוב עם תנאי הטמפרטורה הקיצוניים באזורים אלו. בקיימברידג', ויליאם לורנס בראג עורר את התעניינותו במחקר דיפרקצית קרני X. במהלך המלחמה עבד גם על בעיות בייצור תחמושת.
בשנת 1950, בהזמנתו של ריצ'רד סודרברג (Richard Soderberg), הצטרף למחלקה להנדסת מכונות של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. שם, בנוסף להמשך עבודתו המטלורגית, החל להתעניין בגאולוגיה, בשבירת קרח ובמדע שכינה סוציומיה. בהתבסס על עבודתו של ההיסטוריון מהמאה ה-14, אבן ח'לדון, פיתח אורובאן תיאוריה בדבר כשל השוק של ביקוש והיצע, אך רעיונות אלה לא התקבלו בקרב השדרה המרכזית של הכלכלנים. אורובאן רשם פטנטים רבים על המצאותיו.
פרסים והוקרה

חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, (1951 );
חבר באקדמיה הלאומית למדעים, (1969);
פרס האגודה האמריקאית לראולוגיה, מדליית יוג'ין בינגהאם, (1959);
פרס "Braunschweiger Wissenschaftliche Gesellschaft", מדליית גאוס, (1968);
פרס האגודה האמריקאית לחינוך הנדסי, מדליית זהב של וינסנט בנדיקס, (1971);
פרס אגודת המטלורגיה הדנית, מדליית פאול ברגסה, (1973);
מדליית זהב של Acta Metallurgica.
ראו גם

אנשי-המאדים (מדענים)
לקריאה נוספת

זיכרון ביוגרפי של האקדמיה הלאומית למדעים
לאסלו קובאץ': במלאת מאה להולדתו של אגון אורובאן, פיזיקאי מצב מוצק
מהנדסים הונגרים מפורסמים
הערות שוליים

↑  Lévay, Júlia (20 בספטמבר 2016). "A holográfia és a hologramok". mimicsoda.hu. Mi Micsoda. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest VIII. ker. polgári házassági akv. 1021/1901. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393163005171  GND: 1163060380  ISNI: 0000 0000 8192 2701  LCCN: n85196550  MGP: 81354  SNAC: w6389xgc  VIAF: 1451057   WorldCat (עם VIAF): 1451057
אודו יורגנס

| --- | --- |

אודו יורגנס בספטמבר 2010
 לידה:  30 בספטמבר 1934 קלגנפורט, אוסטריה 
 פטירה:  21 בדצמבר 2014 (בגיל 80) מינסטרלינגן, תורגאו, שווייץ 
 שם לידה:  יורגן אודו בוקלמן
 שם במה:  Udo Bolán 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  גרמניה גרמניה  אוסטריה אוסטריה  שווייץ שווייץ
 תקופת הפעילות:  1950–2014 (כ־64 שנים)
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת שלאגר, שאנסון 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Panja Jürgens (1964–1989) קורינה יורגנס (4 ביולי 1999–2006)  סברינה בורדה (1990–1994) מיכאלה מוריץ (?–21 בדצמבר 2014) קורינה יורגנס (1978–1989) קורינה יורגנס (1997–1999) 
 צאצאים:  ג'ון יורגנס, גלוריה בורדה, ג'ני יורגנס, סוניה יורגנס 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1994)  פרסי אמדאוס למוזיקה אוסטרית (2000, 2001)  פרס במבי (1970, 1984, 1999)  דב ברלין (2007)  Paul-Lincke-Ring (1981)  Goldene Stimmgabel (1984)  Goldene Stimmgabel (1992)  נוצת הזהב (2000)  Goldene Stimmgabel (1986)  Goldene Stimmgabel (2001)  רומי (2011)  אוסגר (2008)  תואר מקצועי פרופסור  פרס שטייגר  טבעת הכבוד של העיר וינה  זוכה אירוויזיון  אות הזהב לשירות העיר וינה  אות כבוד להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  Swiss Music Awards  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.udojuergens.de
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אודו יורגנס (בגרמנית: Udo Jürgen Bockelmann ; 30 בספטמבר 1934 – 21 בדצמבר 2014) היה מלחין וזמר אוסטרי במשך כחמישה עשורים. זכה באירוויזיון 1966 כאשר ייצג את אוסטריה עם השיר "Merci, Chérie", הלחין קרוב ל-1,000 שירים, ומכר למעלה ממאה מיליון עותקים ברחבי העולם. בשנת 2007 קיבל אזרחות שווייצרית.
על ידי שילוב מוזיקת שאנסון צרפתית הרחיב יורגנס את סוגת הפופ הגרמני לתתי-ז'אנרים נוספים. העיבודים הייחודיים שלו התקבלו באהדה בגרמניה, והפכו אותו למוקד התעניינות רחב בארץ מולדתו.
ביוגרפיה

בשנת 1952 הקים יורנגס את "רביעיית אודו בולאן" בקלגנפורט שבאוסטריה. היא הופיעה בקביעות בבתי קפה ובמועדוני ריקוד וג'אז שונים, ואף שלחה את שיריה לרדיו אלפלנד ולרדיו של הכוחות הבריטיים.
בשנת 1950 זכה בתחרות מלחינים שאורגנה על ידי איגוד השידור הציבורי האוסטרי ORF עם השיר "Je t'aime". בשנת 1961 כתב והלחין את הלהיט "Reach for the Stars", שהוקלט על ידי הזמרת שירלי באסי.
בשנת 1964 ייצג את אוסטריה באירוויזיון 1964 עם השיר "Warum nur, warum?", שדורג לבסוף במקום השישי. הנציג הבריטי, מאט מונרו, התרשם מהלחן והממשלות השיר ופרסם גרסת כיסוי משלו בשפה האנגלית.
בשנת 1965 יורגנס ייצג שוב את אוסטריה בתחרות האירוויזיון לשנת 1965 עם השיר "Sag ihr, ich laß sie grüßen", אשר הגיע למקום הרביעי. בשנה לאחר מכן ניסה יורגנס לייצג בשלישית את מדינתו באירוויזיון 1966, שנערך בעיר לוקסמבורג. הוא זכה במקום הראשון באירוע, ורשם את ניצחונה הראשון של אוסטריה באירוויזיון מאז הופעת הבכורה שלה ב-1956.
בשנים שלאחר מכן הוא כתב את מספר שירים שזכו לאהדת הקהל, דוגמת "Griechischer Wein"‏, "Mit 66 Jahren", ו-""Buenos Aires, Argentina", אחד השירים הבולטים ביותר של יורגנס.
בשנת 1977 הזמין את להקת הסופרימס להופיע כאורחות בקונצרט הטלוויזיוני הראשון שלו.
בשנת 1979 הוציא לאור אלבום דיסקו בשם "Udo '80".
גרסאות כיסוי

"Merci Chérie" מאת קלוד קארר ואנדרה סלווט (צרפתית)
"Merci" מאת ויטו פללביציני (איטלקית)
"Merci Cherie" מאת בייקר קוונדיש (אנגלית)
"Merci Chérie" מאת פרד בקקי (הולנדית)
"Merci Chérie" מאת אל סנדסטרום (שוודית)
"Merci Chérie" מאת ג'ינה טרנדאפירסקו (רומנית)
"Merci Cheri" מאת אנדז'יי אוזגה (פולנית)
בנוסף להקלטת הסטנדרטית "Merci, Chérie", הוציא מאט מונרו גרסאות כיסוי נוספות לחמש יצירות של יורגנס, כולן באנגלית.
"Warum nur warum?" הפך ל-"Walk Away".
"Du sollst die Welt für mich sein" הפך ל-"without you".
"Was Ich Dir Sagen Will" הפך ל-"The Music Played".
"Was Ich Dir Sagen Will" הפך ל-"If I Never Sing Another Song".
מותו

ב־21 בדצמבר 2014 נפטר יורגנס בגיל 80 מאי ספיקת לב חריפה במינסטרילן שבשווייץ. חצי שנה לפני מותו, עם זכייתה של אוסטריה באירוויזיון 2014, הביע יורגנס נכונות להופיע באחד ממופעי האמצע של התחרות הבאה. עם מותו הוקירו מארגני תחרות 2015 בווינה לזכרו יום מחווה ב-20 במאי ובתחילת מופע הגמר.
הערות שוליים

↑  Meyer-Veden, Jan (2004-07-29). "Philosophische Hilfestellungen (159. Folge). Diesmal für:: Udo Jürgens, Selbstdarsteller". Die Zeit (בגרמנית). ISSN 0044-2070. נבדק ב-2019-10-19.
↑  Udo Jürgens ist jetzt Schweizer, Blick, ‏2011-12-01
↑  Udo Jürgens - German Pop Singer & His Music, CDs, Sound Samples - Deutscher Pop-Sänger und seine Musik, www.vistawide.com
↑  THE SUPREMES LIVE WITH UDO JURGENS 1977 - Mp3 Download (6.44 MB), web.archive.org, ‏2014-12-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810569801105606  BIBSYS: 2080984  BNE: XX1569709  BnF: cb15617579f (data)  GND: 118558641  ISNI: 0000 0000 8161 1276  LCCN: n85207141  LNB: 000123659  MusicBrainz: 20e903b8-4b5f-414a-a467-dd6e46933d3e  NDL: 001171775  NKC: xx0052654  NLA: 64451593  NLK: KAC202263414  NSK: 000110718  NTA: 070323542  RERO: 02-A013852059  SUDOC: 088820793  Trove: 1776272  VIAF: 85639046   WorldCat (עם VIAF): 85639046 
אודו יורגנס ב-1987
אודו יורגנס ב-2010
אחמד נזיף

ד"ר אחמד נזיף (בערבית: أحمد نظيف; נולד ב-8 ביולי 1952) הוא פוליטיקאי מצרי, שכיהן כראש ממשלת מצרים מ-14 ביולי 2004 ועד 28 בינואר 2011. הוא סיים את תפקידו כראש ממשלה לאור מחאות המונים ברחבי מצרים נגד משטרו של הנשיא חוסני מובארכ.
הנשיא חוסני מובארכ הזמין אותו להקים ממשלה ב-9 ביולי 2004. ראש הממשלה נזיף נשבע אמונים לתפקידו עם 14 שרי הקבינט ב-14 ביולי 2004. הוא קיבל מיד תמיכה פרלמנטרית בהצבעת אמון. הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר מאז ייסוד הרפובליקה, וראש הממשלה השני הכי צעיר בכל ההיסטוריה של מצרים המודרנית. הקבינט שלו ידוע בזה שרוב חבריו הם טכנוקרטים.
נזיף התפטר ב-27 בספטמבר 2005, ובבחירות הכלליות שהתקיימו שלושה חודשים מאוחר יותר, נבחרה ממשלתו לכהונה נוספת.
הוא הגיע לשלטון אחרי ממשלתו של עאטף עובייד, שהתפטר לאחר ישיבת חירום ממשלתית. ד"ר נזיף שירת כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע בממשלתו של עובייד.
לנזיף מוניטין של אדם ישר ומודרני.
נזקפת לזכותו הבאת האינטרנט למצרים בעת כהונתו כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע. הוא הסדיר שמחשבים ואינטרנט יימכרו בזול על ידי חברת התקשורת המצרית. נזיף מחזיק בתואר דוקטור להנדסת מחשבים מאוניברסיטת מקגיל, קנדה.
בינואר 2005 תמך באופן מעורר מחלוקת במועמדותו של גמאל מובארכ לנשיאות מצרים. הבחירות תוכננו לספטמבר 2005.
אוהד גרינוולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביולי 1986 (בן 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  עיתונאי, עורך דין, סופר, יזם, איש עסקים
 תחקירים בולטים:  חשיפות רבות על קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל
 תחום סיקור:  ספורט (בעיקר כדורסל)
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ohad.greenwald
 
אוהד גרינוולד (נולד ב-29 ביולי 1986) הוא עיתונאי ופרשן כדורסל לשעבר, עורך דין, יזם, איש עסקים וסופר ישראלי.
גרינוולד ידוע בשל סיקורו את קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל במסגרת עבודתו ככתב באתר "וואלה ספורט", סיקור שהיה שונה בגישתו לקבוצה מזה של עיתונאים אחרים, וייצר חשיפות בקנה מידה גדול, כמו סכסוכים בין בעלי הקבוצה, חשיפת המאזן הכספי שלה ועוד. ב-2012 נבחר ל"עיתונאי הספורט של השנה" על ידי עיתון "מקור ראשון". ב-2017 הוציא את ספרו הראשון, רב-המכר "המועדון: הסודות של מכבי תל אביב", שעוסק באחורי הקלעים של ניהול הקבוצה.
קריירה

גרינוולד נולד בתל אביב למשפחה דתית-לאומית. בשנות העשרה לחייו החל את פעילותו העיתונאית ככותב צעיר באתרי אוהדים של מכבי תל אביב, בהם אתר "המכבי.קום". בשנת 2004 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת דובר צה"ל ככתב צבאי באתר האינטרנט הרשמי של צה"ל, שם סיקר את תוכנית ההתנתקות ואת מלחמת לבנון השנייה בטרם מונה לעורך הראשי של האתר.
בשנת 2006, במקביל לשירותו הצבאי, החל לכתוב באתר וואלה ספורט, שם שימש ככתב בעיקר בנושאי קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל. בכתבה שפרסם נכלל ציטוט פנימי מבכיר בקבוצה. גרינוולד נשאל על ידי יו"ר הקבוצה, שמעון מזרחי לגבי זהותו של הבכיר. לאחר שלא השיב עקב חיסיון המקור, החלה מערכת יחסים עכורה בינו לבין אנשי המועדון.
גרינוולד חתום על חשיפות רבות שפורסמו תחת ידיו בנושאי מכבי תל אביב בין 2006 ל-2015, שגרמו גם לאנטגוניזם רב-נגדו בקרב חלק מאוהדי ומנהלי הקבוצה, גם עקב עברו של גרינוולד כאוהד הקבוצה. בנוסף היה מיוזמי הפורמט "משחק מקדים" של האתר, בו מתדיינים על משחק הערב (במסגרות שונות, אך בדרך כלל משחקיה של מכבי תל אביב ביורוליג), ושימש חבר פאנל קבוע בו, לצד שי האוזמן והילה קובו. להלן רשימה חלקית של כמה מהבולטות שבחשיפותיו וכתבותיו:
ריאיון עם שמעון כספי, אביו של עמרי כספי, בו האב מלין על היחס לבנו בקבוצה באופן תקיף וישיר.
חשיפת הרפורמות במבנה העסקי-ניהולי של מכבי תל אביב, וקרבות השליטה בין הבעלים, דייוויד פדרמן, רענן כץ ושמעון מזרחי.
מספר חשיפות בשיתוף כתב גלובס טל וולק, בהן "מכתב הגירוש", שגרם לרענן כץ לעזוב את הבעלות על המועדון, וחשיפת תקציב המועדון על כל חלקיו במשך שתי עונות רצופות.
חשיפת דבר חתימתו של יוגב אוחיון בקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית בעת היותו במשא ומתן עם מכבי תל אביב, שהובילה לקרב חריף בין השחקן לקבוצה.
ראיונות עם אנשי מפתח בקבוצה, כמו דייוויד פדרמן, שי רקנאטי, ניקולה וויצ'יץ', דייוויד בלאט, דריק שארפ, יניב גרין, טל בורשטיין ועוד.
ב-2015 פוטר גרינוולד מעבודתו ב"וואלה" וב-2017 הגיש נגד האתר תביעה על סך 427 אלף ש"ח. לאחר שנתיים נפסק בתיק כי מרבית הטענות נדחו והפיצוי יעמוד על כ-6,000 שקלים.
במרץ 2017 ראה אור ספרו הראשון, המועדון: הסודות של מכבי תל אביב, עליו עבד מאז עזיבתו את וואלה!, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, אשר הפך לרב-מכר.
לאחר פרסום ספרו, גרינוולד הצטרף כעיתונאי חוקר לצוות תוכנית התחקירים "עובדה", בה עבד במשך שלוש עונות (2017-2019).
בשנת 2019 עזב את תחום העיתונות לטובת עסקים פרטיים.
במקביל לעבודתו העיתונאית למד גרינוולד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. הוא התמחה בפירמת עורכי הדין גורניצקי ושות'.
כיום גרינוולד משמש כמנכ"ל קבוצת "ג'סטיס" של בית ההשקעות מיטב, שיוסדה על ידי מיטב יחד עם גרינוולד עצמו, אחיו עו"ד אסף גרינוולד, פרופ׳ עדי איל ושותפים נוספים.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, להתראות שמעון, ביי ביי נוקיה: אוהד גרינוולד עוזב את וואלה ספורט לאחר 9 שנים, באתר אייס, 5 באוגוסט 2015
↑   רשימות רבי המכר 19.5.2017, באתר הארץ, 19 במאי 2017
↑  אוהד גרינוולד‏, באסטון מעדיף לא לחזור, באתר וואלה, 18 ביולי 2006
↑  העיר, להיות הסיוט הכי גדול של שמעון מזרחי ומכבי תל אביב, באתר הארץ, 4 ביוני 2010
↑  מיה מנע‏, אוהד גרינוולד עוזב את וואלה ספורט, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2015
↑  אוהד גרינוולד‏, "לקטש אינטרס להרוס את עומרי", באתר וואלה, 27 בדצמבר 2007
↑  אוהד גרינוולד וואלה! ספורט, עופר מתן וורד כהן‏, מכבי תל אביב החדשה?, באתר וואלה, 12 במרץ 2008
↑  טל וולק, ‏"התנהגות כזו מתאימה למדינות עם משטרים אפלים", באתר גלובס, 9 ביולי 2009
↑  טל וולק, ‏הסכסוך הגדול במכבי ת"א - כל המכתבים, העקיצות והאיומים, באתר גלובס, 9 ביולי 2009
↑  אוהד גרינוולד‏, מיוחד: סודות התקציב של מכבי תל אביב, באתר וואלה, 22 במרץ 2010
↑  אוהד גרינוולד, בשיתוף טל וולק, "גלובס"‏, חתונת הכסף, באתר וואלה, 29 ביולי 2009
↑  יונתן כיתאין, ‏כתב ספורט נגד וואלה: "נאמר לי להגיש קבלות מהיקב ומהגורן", באתר גלובס, 1 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334120205171  LCCN: n2017062987  VIAF: 444149366565985602846   WorldCat (עם VIAF): 444149366565985602846
אוחוסט ואן דל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1944 בלגיה סן ניקולה, בלגיה
 פטירה:  8 בינואר 2017 (בגיל 72) בלגיה למבק, בלגיה
 מדינה:  בלגיה 
 השתייכות:   חיל האוויר הבלגי
 תקופת הפעילות:  1962–2009 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 הצלב הגדול של אות הכתר הבלגי 
 
אוחוסט ואן דל (בהולנדית: August Van Daele;‏ 25 בפברואר 1944 – 8 בינואר 2017) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של בלגיה בין השנים 2002–2009.
ביוגרפיה

דל נולד ב-25 בפברואר 1944 בסן ניקולה שבפלנדריה המזרחית. הוא למד בבית ספר בסן ניקולה, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לצוערים בליר. ב-1962 התגייס לחיל האוויר הבלגי והתקבל לבית הספר הצבאי המלכותי בבריסל. ב-25 בדצמבר 1964 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. במקביל, למד הנדסה, וב-1967 הוצב כקצין הדרכה בבסיס חיל האוויר ברוסטם.
ב-1980 מונה למפקד טייסת התחזוקה של כנף ההפצצה ה-10. באותה שנה הועלה לדרגת מאיור. ב-1983 הוצב במפקדת חיל האוויר באברה כסגן מפקד שירות המיון והקבלה לחיל. ב-1985 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וחזר לכנף ההפצצה ה-10. ב-1990 הועלה לדרגת קולונל, וב-1994 הועלה לדרגת מאיור גנרל וחזר למפקד חיל האוויר כסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-1999 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, וב-1 בינואר 2002 מונה למנהל המשאבים החומריים של הצבא ולשלישו הצבאי של מלך בלגיה. ב-6 בדצמבר של אותה שנה מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), והועלה לדרגת גנרל. כהונתו הסתיימה באופן רשמי ב-2007, אולם הוארכה בשנה נוספת. ב-2008 היא הוארכה בעוד שנה, וב-2009 הוארכה בפעם השלישית. הוא בחר שלא לסיים את ההארכה האחרונה, והתפטר מתפקידו ב-2 באפריל של אותה שנה. הוא המשיך לשרת כשלישו הצבאי של המלך עד 1 ביולי של אותה שנה אז פרש מהצבא.
הוא נפטר בלמבק ב-8 בינואר 2017.
אווה נובק ז'ראר

אווה נובק ז'ראר (בהונגרית: Novák Éva;‏ באנגלית: Éva Novák-Gerard;‏ 8 בינואר 1930 – 30 ביוני 2005) הייתה שחיינית ואלופה אולימפית הונגרייה.
ביוגרפיה

אווה נובק ז'ראר נולדה בבודפשט. היא אחותה הצעירה של אילונה נובק, שחיינית הונגרית בעבר ואלופה אולימפית גם כן.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה נובק ז'ראר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.2 דקות לפני בת ארצה אווה סקיי (3:02.5 דקות). המנצחות בתחרות היו נל ואן פליט מהולנד (2:57.2 דקות) וננסי ליונס מאוסטרליה (2:57.7 דקות). בשלב חצי הגמר קבעה נובק-ז'ראר תוצאה של 2:58.0 דקות.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

בשנת 1950 קבעה נובק ז'ראר שיא עולמי חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:48.8 דקות. שנה מאוחר יותר ב-1951 היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על 2:48.5 דקות. נובק ז'ראר שחתה חזה בסגנון השמרני ולמעשה שיאה העולמי שופר לראשונה בשנת 1961 על ידי השחיינית המזרח גרמניה קארן באייר.
לאולימפיאדת הלסינקי (1952) הגיעה נובק ז'ראר כשיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה. במשחקים האולימפיים היא זכתה בשלוש מדליות. ב-200 מטר חזה זכתה נובק ז'ראר במדליית כסף בתוצאה של 2:54.4 דקות אחרי בת ארצה אווה סקיי (2:51.7 דקות, שיא אולימפי חדש). היה זה מאבק בין שלוש שחייניות מהונגריה, אך אלינור גורדון מקיי מבריטניה (2:57.6 דקות) התברגה ביניהן במקום השלישי לפני קלרה קילרמן ברטוש שסיימה במקום הרביעי בתוצאה זהה. כמו כן, היה הבדל רב בסגנון השחייה שלהן, סקיי שחתה חזה בסגנון ידיים פרפר ואילו נובק ז'ראר שחתה בסגנון השמרני. במשחה ל-400 מטר חופשי היא זכתה במדליית כסף נוספת בתוצאה של 2:13.7 דקות אחרי בת ארצה ולריה ג'נגה (5:12.1 דקות, שיא אולימפי). במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי היא וחברותיה (אחותה המבוגרת אילונה נובק, יהודית תמש וקטלין סוקה) זכו במדליית זהב בתוצאה של 4:24.4 דקות, שיא עולם חדש, שיפור לשיא העולמי הקודם שלהן (4:27.2 דקות) לפני ההולנדיות (4:29.0 דקות) והאמריקאיות (4:30.1 דקות). נובק ז'ראר קבעה במשחה זה את הזמן המהיר בתחרות 1:05.1 דקות. במשחה ל-200 מטר חזה בשלב המוקדמות, קבעה נובק ז'ראר שיא אולימפי חדש, בתוצאה של 2:54.0 דקות.
נובק ז'ראר פגשה את בעלה פייר ז'ראר, עיתונאי ספורט במשחקים האולימפיים בהלסינקי ומאוחר יותר התחתנה איתו. היא עברה להתגורר בבריסל, שם עבדה כרופאה וערכה את מחקריה.
לאולימפיאדת מלבורן (1956) הגיעה נובק ז'ראר בכושר לא טוב וכשחיינית נבחרת בלגיה. היא לא הצליחה לעלות לשלב הגמר, כשחתה במוקדמות תוצאה של 3:02.7 דקות ודורגה בסיום במקום ה-12.
אווה נובק ז'ראר נפטרה בבריסל שבבלגיה בשנת 2005.
תארים והישגים

בשנת 1973 זכתה נובק ז'ראר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה ביחד עם אחותה.
נובק ז'ראר שברה שיאי עולם במשחים ל-200 יארד, 200 מטר ו-400 מטר חזה. 48 פעמים היא שיפרה את השיא ההונגרי וזכתה ב-33 תוארי אליפות של הונגריה. כמו כן זכתה ב-8 תוארי אליפות בלגיים.