stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדל גודמן קלארק
פעילות פוליטית נוספת

בשנת 1922 המושל מינה אותה למזכירה בוועדה להפשטה וכלכלת המדינה והשלטון המקומי, בה היא פעלה במשך כמעט שנתיים. בשנת 1928 המושל הבא מינה אותה לוועדה שכללה תשעה אנשים שמטרתה הייתה לברר את אפשרות הקמת מכללה חדשה לאומנויות ליברליות לנשים באחת מהמכללות למורים במדינה. בין מרץ לספטמבר של 1926 היא עבדה כמנהלת החברתית של נשים במכללת ויליאם ומרי (אנ').
החל משנת 1933 קלארק עבדה כמפקחת בשטח בווירג'יניה מטעם שירות התעסוקה הלאומי (אנ'), ובשנים 1936–1942 כמנהלת פרויקט האומנות הפדרלי של מינהל קידום העבודות, בניסיון למצוא מקומות עבודה לאמנים בווירג'יניה שהיו מחוסרי עבודה בעקבות השפל הגדול. תחת הנהגתה, אמנים ציירו ציורי קיר על בניינים והכינו מאות ציורים בשביל בנייני ממשל מקומיים, וגלריות רבות חדשות נפתחו. בשנת 1938, קלארק ניהלה את ועדת וירג'יניה להצגת אומנות דרומית ביריד העולמי לשנים 1939–1940 בניו יורק. היא עבדה בשנת 1941 בוועדת וירג'יניה לשבוע האומנות הלאומי.
סוף חייה ומורשתה

קלארק המירה את דתה לקתולית בשנת 1942 בעקבות מותה של חברתה האוסטון, שהייתה גם היא קתולית. היא עזרה לארגן את מועצת אזור ריצ'מונד לנשים קתוליות, שבין השאר דיברה בעד הפסקת ההפרדה הגזעית בבתי ספר ונגד מס הגולגולת שהוטל על תושבים אפרו-אמריקאים שרצו להצביע בבחירות. בשנות ה-40 של המאה העשרים היא לימדה ילדים נכים ובעלי מוגבלויות אומנות. היא עבדה גם עם מנהל החינוך בריצ'מונד ועם האגודה למען ילדים ומבוגרים בעלי מוגבלויות, ולימדה ציור בנוסף לסוגים אחרים של אומנות כמו יצירת בובות ומסיכות. היא תמכה רבות בקהילת האומנים בריצ'מונד ואף הייתה חלק משמעותי בהקמת ועדת האומנות של וירג'יניה, שבה הייתה חברה בשנים 1941–1964. בדצמבר 1967 קיבלה קלארק אות של כבוד ואחווה מהוועדה הלאומית לנוצרים ויהודים.
קלארק לא נישאה וחיה בשנות חייה המאוחרות יותר עם בת דודתה מעצבת האופנה, ווילאבי איונס (אנ'). היא נפטרה ב-4 ביוני 1983 בגיל 100 בבית אבות. היא קבורה בבית הקברות של כנסיית עמנואל בריצ'מונד. בשנת 2013 נבחרה קלארק להיות אחת מ-12 הנשים ממדינת וירג'יניה שנבחרו להיות מונצחות בפסל ברונזה בכיכר העיר ריצ'מונד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  ג'ניפר דייוויס מקדייד, Adèle Clark (1882-1983), Encyclopedia Virginia, ערך באנציקלופדית וירג'יניה על אדל גודמן קלארק, ‏7 לדצמבר, 2020
1 2  Oral History Interview with Adele Clark, February 28, 1964, Documenting the American South, ריאיון עם אדל גודמן קלארק, במסגרת תוכנית שימור היסטוריית הדרום האמריקני
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Adèle Clark, Artist and Activist, Virginia Commonwealth University, תערוכה על יצירותיה של קלארק באוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'
↑  Adele Goodman Clark 1901, St. Catherine's School, מאמר על קלארק בבית הספר בו היא למדה, ‏25 לספטמבר, 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88274316  SNAC: w6nc80jq  VIAF: 70499675   WorldCat (עם VIAF): 70499675 
אדל גודמן קלארק עם חברותיה
חברות ליגת ההצבעה השוויונית של וירג'יניה
פסל הברונזה של קלארק בכיכר העיר ריצ'מונד
יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן

יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן הם מקומות ברמת הגולן שהיו בהם בעבר יישובים סוריים. ברמת הגולן היו 163 יישובים, בהם 2 ערים, ובנוסף להם 108 משקים חקלאיים, שכונו "מזרעות". על פי אומדן משנת 1966, האוכלוסייה הסורית ברמת הגולן מנתה 147,613 תושבים. במלחמת ששת הימים כבשה ישראל מסוריה שטח של כ-1,250 קמ"ר מרמת הגולן, שהוא כ-70% משטח הרמה, ורוב התושבים נמלטו מאימת הקרבות ולא הורשו לחזור לבתיהם. קיימות מספר עדויות על אזרחים סורים שפונו לקוניטרה על ידי חיילי צה"ל, ומשם גורשו באוטובוסים לסוריה. במספר כפרים התושבים פונו על ידי כוחות צבא סוריה שהשתלטו על הכפר.
ב-10 ביוני 1967 הוחל על רמת הגולן ממשל צבאי. המושל הצבאי הטיל עוצר על כל שטח הרמה, וגירש ממנה את מעט האזרחים שנותרו, למעט יישובי דרוזים. לאחר מכן הרס צה"ל את המבנים ברוב היישובים הנטושים.
רקע: רמת הגולן לפני 1967

עד שנת 1964 נכללו שטחי הגולן במחוזות סוריה: צפון הרמה היה חלק ממחוז ריף דמשק, ודרום הרמה היה חלק ממחוז דרעא. בשנת 1964 הוקם מחוז קוניטרה, שכלל את כל רמת הגולן. במחוז היו שתי נפות: נפת קוניטרה ונפת פיק. במחוז נמנו 163 יישובים (כולל 2 ערים) ועוד 108 משקים חקלאיים. על פי אומדן משנת 1966, האוכלוסייה הסורית ברמת הגולן מנתה 147,613 תושבים.
כלכלת הגולן תחת השלטון הסורי הייתה מבוססת בעיקר על משקים חקלאיים. בשנת 1966 היו בחוות ברמת הגולן מעל למיליון כבשים ועיזים, 3,700 פרות, וכן תרנגולות, סוסים ובעלי חיים אחרים. החוות הניבו כמות גדולה של מספוא, ירקות, חלב, צמר, דבש וביצים. כמו כן היו באזור בתי ספר, מרכזי מסחר ותחנות משטרה.
אוכלוסיית רמת הגולן הייתה מגוונת מבחינה אתנית. כ-70% מהתושבים היו מוסלמים סונים, 10% דרוזים, והשאר בדואים, עלווים (שהתגוררו בעין פית, זעורה וע'ג'ר), צ'רקסים (שהתגוררו בעיקר בעיר קוניטרה ובכפרים סביבה), טורקמנים (שהתגוררו בכפרים במרכז הרמה), נוצרים (אורתודוקסים, קתולים, מרונים ופרוטסטנטים), ארמנים, כורדים ומהגרים מהמגרב.
מפת החטיבות המנהליות ברמת הגולן לפני מלחמת ששת הימים ב-1967
מפה מפורטת של קבוצות אתניות ברמת הגולן ועליה מיקומם של יישובים סוריים נטושים
מפה מפורטת של קבוצות אתניות כיום ברמת הגולן, הכוללת את מחוז קוניטרה (סוריה) ונפת רמת הגולן (ישראל)
רשימת היישובים

בספר "ההר שהיה כמפלצת - הגולן בין סוריה וישראל" מאת יגאל קיפניס, שראה אור בהוצאת מאגנס ב-2009, נמנים כ-160 כפרים וכ-100 חוות שבהם התגוררו אזרחים סורים ב-1967, לצד מספר התושבים בכל יישוב.
בין היישובים הנטושים נמנים אום אל-קנאטר, אל-על, ג'ובתא א-זית, ג'ויזה, דיר קרוח, זעורה, חושניה, חספיה, יהודיה, כפר דבורה, דיר עזיז, מומסיה, כפר נפח, סיר א-דיב, סקופיה, עין זיוון, עין פית, עליקה, פיק, צרמן, קוניטרה, קצביה, רמת'ניה ותאופיק.
הערות שוליים

↑  אורי דייוויס, The Golan Heights under Israeli occupation 1967-1981, באתר אוניברסיטת דרהאם, ‏1983 (באנגלית).
↑  יגאל קיפניס, ‏המפה היישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים, קתדרה תמוז תשס"ה.
↑  המלחמה של המג"דים והמח"טים, באתר "נעמוש", ‏21 בדצמבר 2013.
↑  שי פוגלמן, מה קרה ל-130 אלף האזרחים הסורים שהתגוררו ברמת הגולן ביוני 1967?, באתר הארץ, 29 ביולי 2010.
↑  עירית גל, כך הועלמו מהתודעה הפליטים הסורים של 1967, באתר "העוקץ", 30 ביוני 2017.
↑  סחיתא …הגולן בעין, באתר סוכנות הידיעות הערבית הסורית, ‏6 בנובמבר 2018.
↑  אהרן שי, ‏גורל הכפרים הערביים הנטושים במדינת ישראל ערב מלחמת ששת הימים ואחריה, קתדרה תשרי תשס"ג.
↑  אורי דרומי, "קיסרין" היא קצרין, לא קיסריה, באתר הארץ, 23 במרץ 2004.
↑  דניאלה שאול, רמת הגולן 1968–1969 סקר נופים ואתרים, באתר ארכיון האינטרנט, ‏4 בספטמבר 2015.
↑  UN General Assembly Resolution 3240, באתר הספרייה היהודית המקוונת, ‏29 בנובמבר 1974 (באנגלית).
↑  יגאל קיפניס, ‏המפה היישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים, קתדרה תמוז תשס"ה
↑  אורלי אזולאי, טראמפ חתם על ההכרה ההיסטורית בריבונות ישראל בגולן, באתר ynet, 25 במרץ 2019
↑  אוכלוסייה, לפי קבוצות אוכלוסייה, דת, גיל ומין, מחוז ונפה באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 2021
↑  אוכלוסיית סוריה לפי מחוזות וערים, באתר "City Population"‏, 25 בספטמבר 2022.
↑  Sakr Abu Fakhr, Voices from the Golan, באתר המכון ללימודים פלסטיניים בביירות, ‏2000 (באנגלית).
↑  יגאל קיפניס, "ההר שהיה כמפלצת - הגולן בין סוריה וישראל", הוצאת מאגנס 2009 - נספח ג: רשימת יישובי הגולן ומספר תושביהם, יוני 1967.
שרה בולג'ר

| --- | --- |

שרה בולג'ר בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
 לידה:  28 בפברואר 1991 (בת 33) אירלנד דבלין, אירלנד 
 שם לידה:  Sarah Lee Bolger 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה בולג'ר (באנגלית: Sarah Bolger; נולדה ב-28 בפברואר 1991) היא שחקנית אירית. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בסרטי הקולנוע "באמריקה" (אנ') (2003), "אלכס ריידר" (2006) ו"עלילות ספיידרוויק" (אנ') (2008), כמו גם מהופעתה בדמות ליידי מרי טיודור בסדרת הדרמה ההיסטורית של ה-BBC2, "שושלת טיודור" (2008–2010), בתפקיד הנסיכה אורורה בסדרת הפנטזיה האמריקאית של ABC, "עד עצם היום הזה" (2012–2015), בתור ג'ייד בסדרה "אדמת הפקר" (2015–2017), ובשל הופעתה בתור אמילי גאלינדו-תומאס בדרמת הפשע של FX, "כנופיית המאיה" (אנ') (2018–2023).
ביוגרפיה

שרה לי בולג'ר נולדה בדבלין, אירלנד, למשפחה קתולית. הוריה הם מוניקה, עקרת בית ודרק בולג'ר, קצב במקצועו. אחותה הצעירה אֶמָה (אנ') גם היא שחקנית. היא למדה בבית ספר למשחק "The Young People's Theatre School" בדרום דבלין ובבית הספר התיכון לורטו בבופורט (אנ') שברת'פרנהם (אנ') בין השנים 2003 ל-2009.
קריירה

בשנת 2003, בולג'ר כיכבה בסרט "באמריקה" יחד עם אחותה אמה.
בשנת 2006, בולג'ר כיכבה בסרט "אלכס ריידר" לצדו של אלכס פטיפר. בשנת 2008, שיחקה בעיבוד הקולנועי של ספר הילדים "עלילות ספיידרוויק". היא שיחקה בסרט הפיילוט "Locke & Key", והופיעה במיני-סדרה"Starbright".
בשנים 2008 עד 2010 גילמה את דמותה של הנסיכה מרי טיודור בסדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור".
מ-2012 עד 2015 גילמה בולג'ר את הנסיכה אורורה בשלוש עונות של סדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה".
ב-2011 שיחקה בולג'ר בתפקיד הנשי הראשי, אומי, בגרסה האנגלית של סרט האנימה "תצפית על גבעת הפרגים". ב-2013 כיכבה בתפקיד לוסי בסרט "As Cool as I Am". ב-2014 הופיעה בסיטקום "Mixology". בולג'ר כיכבה בסרט המתח "אפקט לזרוס" בבימויו של דייוויד גלב.
בשנת 2015 החלה לגלם את ג'ייד בסדרה האמריקאית "אדמת הפקר", ובסרט הדרמה הביוגרפי "הנבחרת שלי" (אנ') אודות פרדי סטיימרק. באותה שנה, כיכבה בולג'ר בתפקיד הראשי בסרט האימה "Emelie".
במרץ 2017 פורסם במגזין הרשת "Deadline Hollywood" שבולג'ר תככב במותחן הפשע "A Good Woman Is Hard to Find" בבימויו של אבנר פסטול. הצילומים הסתיימו בדצמבר 2017, והסרט יצא לאקרנים ב-2019.
בספטמבר 2024, בולגר שיחקה במיני-סדרה הצרפתית "משחק חוזר: קספרוב נגד המחשב" (אנ') שמשודרת בצרפת ותשודר בדיסני+ וב-HBO בשאר אירופה. באוקטובר 2024 פורסם כי בולג'ר הצטרפה לעיבוד קולנועי של ספר המתח המשפטי "The Up and Comer" מאת האוורד ראופן.
קריירה > פרויקטים נוספים

בינואר 2011 נבחרה בולג'ר על ידי הצלם קווין אבוש לפרויקט "הפנים של אירלנד", לצדם של ידוענים אירים אחרים בהם שינייד או'קונור, ניל ג'ורדן ופירס ברוסנן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | אהבה מפולגת | איילין קלוני |  |
| 2003 | באמריקה (אנ') | כריסטי |  |
| 2005 | דלתות נפתחות (אנ') | אנני |  |
| 2006 | אלכס ריידר | סבינה פלז'ר |  |
| 2008 | עלילות ספיידרוויק (אנ') | מלורי גרייס |  |
| 2011 | The Moth Diaries | רבקה |  |
| 2011 | תצפית על גבעת הפרגים | אומי מאטסוזאקי | דיבוב |
| 2013 | קראש (אנ') | ג'ולס |  |
| 2013 | עצמאית בשטח (אנ') | לוסי דיאמונד |  |
| 2014 | Kiss Me | זואי |  |
| 2015 | הנבחרת שלי (אנ') | לינדה וילר |  |
| 2015 | אפקט לזרוס (אנ') | אווה |  |
| 2015 | Emelie | אמלי |  |
| 2016 | Outlaw | מישל |  |
| 2017 | Halal Daddy | מיבה לוגאן |  |
| 2019 | סוף תקופה (אנ') | ג'ול |  |
| 2019 | A Good Woman Is Hard to Find | שרה |  |
| 2021 | We Broke Up | באה |  |
| 2022 | Beautiful Blue Eyes | קאשקה |  |
| 2022 | Breathing Happy | "הדלת המסתורית" |  |
| 2024 | Things Will Be Different |  |  |
| יפורסם בהמשך | Control |  |  |
| יפורסם בהמשך | Cry from the Sea | מויה |  |
| יפורסם בהמשך | The Up and Comer |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | A Secret Affair | הלנה פיצג'רלד | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2004 | The Clinic | ג'ייני קווין | 2 פרקים |
| 2006 | Stardust | לוריין קיגן | 2 פרקים |
| 2008–2010 | שושלת טיודור | מרי טיודור | תפקיד חוזר (עונות 2–3) תפקיד ראשי (עונה 4); 23 פרקים |
| 2012–2015 | עד עצם היום הזה | הנסיכה אורורה | 16 פרקים |
| 2014 | מיקסולוגיה (אנ') | ג'ייני | פרק: "Tom & Maya" |
| 2015–2017 | אדמת הפקר | ג'ייד | תפקיד ראשי (עונות 1–2); 16 פרקים |
| 2016 | הסוכנת קרטר | ויולט | 3 פרקים |
| 2018–2019 | מקביל | אנה סילק | 6 פרקים |
| 2018–2023 | כנופיית המאיה (אנ') | אמילי גאלינדו-תומאס | תפקיד ראשי (5 עונות); 50 פרקים |
| 2024 | משחק חוזר: קספרוב נגד המחשב (אנ') | הלן ברוק | 6 פרקים; מיני-סדרה של ארטה |
פרסים ומועמדויות

| שנה | עבור | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | באמריקה | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של וושינגטון די סי | שחקנית המשנה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | Broadcast Film Critics Association Award | השחקן הצעיר הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו | השחקן המבטיח ביותר | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | פרס אינדפנדנט ספיריט | שחקנית המשנה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | Phoenix Film Critics Society Awards | Best Performance by Youth in a Lead or Supporting Role – Female | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | פרס סטלייט | שחקנית המשנה הטובה ביותר - דרמה | מועמדות |  |
| 2004 | באמריקה | פרס גילדת שחקני המסך | צוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע | מועמדות |  |
| 2009 | היא עצמה | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | פרס Shooting Stars | זכייה |  |
| 2009 | עלילות ספיידרוויק | פרסי הקולנוע והטלוויזיה האירים | שחקנית בתפקיד משנה - סרט קולנוע | מועמדות |  |
| 2009 | היא עצמה | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו | פרס כוכב עולה | מועמדות |  |
| 2010 | שושלת טיודור | פרסי הקולנוע והטלוויזיה האירים | שחקנית בתפקיד משנה - טלוויזיה | זכייה |  |
| 2011 | שושלת טיודור | פרסי הקולנוע והטלוויזיה האירים | שחקנית בתפקיד משנה - טלוויזיה | מועמדות |  |
| 2018 | Halal Daddy | פרסי הקולנוע והטלוויזיה האירים | שחקנית בתפקיד ראשי – סרט קולנוע | מועמדות |   |
הערות שוליים

1 2 3  Daly, Susan (25 באפריל 2009). "Sarah Bolger: 'Now that I'm 18... everyone's asking me about sex'". Irish Independent. Dublin, Ireland. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "85K followers in 2016 birthday". נבדק ב-27 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tweet in 2017 birthday". נבדק ב-27 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Webb, Sarah (8 במרץ 2008). "Teen idol". Irish Independent. Dublin, Ireland. נבדק ב-12 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Bolger Leads 'Starbright' – The Irish Film & Television Network". iftn.ie. נבדק ב-14 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mitovich, Matt Webb (5 ביולי 2012). "Exclusive: Wake Up! Once Upon a Time Has Cast Sarah Bolger as Sleeping Beauty". TVLine. נבדק ב-5 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Bolger Joins 'Mixology', 'Returned' Adds Mark Hildreth, Leslie Bibb In 'Boy'". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Lazarus Effect Gives Rise to an Official Poster". Dread Central. נבדק ב-14 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Bolger In Talks To Star In Crime Thriller 'A Good Woman Is Hard To Find'". Deadline Hollywood.
↑  "Sarah Bolger, Andrew Simpson Board Abner Pastoll's 'A Good Woman Is Hard to Find' (EXCLUSIVE)". Variety.
1 2  Anthony D'Alessandro, Rebecca De Mornay, Noah Emmerich, Kunal Nayyar & Sarah Bolger Board Legal Thriller ‘The Up And Comer’, Deadline, ‏2024-10-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kevin Abosch – TFOI
↑  Andreeva, Nellie (10 במרץ 2017). "'Mayans MC': Sarah Bolger To Co-Star In FX's 'Sons Of Anarchy' Spinoff Pilot". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Susman, Gary (3 בדצמבר 2003). "Here are the Independent Spirit Award nominees". Entertainment Weekly. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominations announced for the 10th Annual Screen Actors Guild Awards". Screen Actors Guild. 15 בינואר 2004. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2004. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Bolger nominated for Shooting Star award". RTֹ. 11 בדצמבר 2008. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Irish Film & Television Awards Winners Announced". The Irish Film & Television Network. נבדק ב-24 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFTA Winners 2010". The Irish Film & Television Academy. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFTA Winners 2011". The Irish Film & Television Academy. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fetherston, Sinann (19 בפברואר 2018). "Sarah Bolger wore Irish design to the IFTA red carpet". RTֹ. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFTA Film & Drama Awards Ceremony Winners 2018". The Irish Film & Television Academy. 15 בפברואר 2018. נבדק ב-23 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145890759 (data)  GND: 1061395510  ISNI: 0000 0001 1444 2756  LCCN: no2005028317  MusicBrainz: a5f51310-2e51-48ff-b54b-3b0d81bfda38  SUDOC: 165983477  VIAF: 179149066344565600094   WorldCat (עם VIAF): 179149066344565600094
הממשלה האוטונומית של דרום צ'האר

| --- | --- |


 ממשל
 משטר:  מדינת בובות של האימפריה היפנית
 שפה נפוצה:  יפנית, מונגולית
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  4 בספטמבר 1937 
 תאריכי פירוק:  31 באוגוסט 1939 
 ישות קודמת:  הרפובליקה הסינית (1912–1928) הרפובליקה הסינית
 ישות יורשת:   מנגג'יאנג
 אוכלוסייה בעבר:  2,000,000
 
הממשלה האוטונומית של דרום צ'האר (בסינית מפושטת: 察南自治政府) הייתה מדינת בובות של האימפריה היפנית בחלק משטחי מונגוליה הפנימית.
לאחר הפלישה היפנית לסין במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה ביולי 1937, הוקמו ממשלות בובות מקומיות בשטחים שנכבשו על ידי היפנים.
היסטוריה

ב-27 באוגוסט 1937 כבש צבא קוואנטונג את בירת מחוז צ'האר של הרפובליקה הסינית, ב-4 בספטמבר הוקמה הממשלה האוטונומית בדרום צ'האר. ג'אנגג'יאקואו נבחרה להיות עיר הבירה.
בנוסף לממשלה האוטונומית של דרום צ'האר, הוקמו במקביל מדינות בובות נוספות באזור סין, בהם הממשלה האוטונומית המאוחדת של המונגולים, מנגג'יאנג והממשלה האוטונומית של צפון שאנשי. שלוש הממשלות האלו, הקימו את "ועד האיחוד המונגולי" על מנת להקל אחת על השנייה, אך בפועל ועדה זו לא תפקדה כראוי.
בספטמבר 1939 אוחדו שלוש הממשלות למדינת מנגג'יאנג. במקביל, הממשלה האוטונומית של דרום צ'האר אוחדה אף היא ואנשיה שולבו בממשל החדש.
כרזת תעמולה של הממשלה האוטונומית של דרום צ'האר
פול פוט

פּוֹל פּוֹט (בקמרית: សាឡុត ស‏; 19 במאי 1925 – 15 באפריל 1998) היה עריץ קמבודי, היה מנהיג תנועת ה"קמר רוז'" ששלטה בקמבודיה בשנים 1975 עד 1979. שמו של פול פוט נקשר באחד מאירועי השמדת העם הנוראים שאירעו במאה ה-20, כאשר בתקופת משטרו נרצחו, על פי ההערכות, כ-1.7 מיליון מבני עמו, בין היתר באמצעות הוצאות להורג.
קריירה מוקדמת ומהפכה

פול פוט נולד בשם סאלוט סאר (Saloth Sar) במחוז קומפונג טום בקמבודיה. (השם "פול פוט" הוא כינוי מחתרתי שאימץ לעצמו בבגרותו). בתקופה זו הייתה קמבודיה ממלכה בודהיסטית תחת שלטון צרפתי, חלק משטחים שנקראו "הודו-סין הצרפתית". למשפחתו של פול פוט היו קשרים בבית המלוכה: קרובת משפחתו הייתה אחת מנשותיו של המלך סיסובאת מוניבונג ואחיו פיתח קריירה בארמון המלוכה. בשנת 1934 הוא הצטרף לאחיו בארמון שבבירה פנום פן, ובילה שנה בכנסייה המלכותית. לאחר מכן חונך 6 שנים בבית ספר קתולי.
בשנת 1949 זכה פול פוט למלגה ללימודי הנדסת רדיו בפריז. בעת לימודיו נחשף לרעיון הקומוניזם והצטרף לקבוצת קומוניסטים קמבודים. בשנת 1953 שב לקמבודיה.
באותה התקופה מרדו תושבי הפרובינציה הצרפתית "הודו-סין הצרפתית" כנגד השלטון הצרפתי. המרד השתרע על פני וייטנאם, לאוס וקמבודיה, אך מרכזו היה בווייטנאם. פול פוט הצטרף בתחילה למורדים, אך סבר כי הם מנסים לקדם את ענייניה של וייטנאם תוך הזנחתה של קמבודיה.
בשנת 1954 עזבו הצרפתים את הודו סין, ומלך קמבודיה נורודום סיהאנוק ויתר על כיסאו, קרא לבחירות, יצר מפלגה פוליטית, וזכה בשלטון מחדש.
פול פוט התנגד למשטרו של סיהאנוק, וגלה אל ההרים במטרה לארגן התנגדות מזוינת למשטר, שאותו ראה כפרו-מערבי ומושחת. בתקופה זו דוכאה המרידה על ידי ראש המשטרה החשאית של סיהאנוק, לון נול. המורדים, מצידם, קראו לעצמם "המפלגה הקומוניסטית של קמפוצ'יאה" (KCP), ונתמכו על ידי סין העממית. בהשפעתו של פול פוט הפכה ההנהגה הקומוניסטית מכפרית, בודהיסטית, מתונה ופרו-וייטנאמית להנהגה עירונית, בעלת חינוך צרפתי, קיצונית ואנטי-וייטנאמית. נורודום סיהאנוק הוא שכינה את המפלגה לראשונה "הקמר רוז'" - "הקמרים האדומים". קמר הוא הגזע העתיק של תושבי קמבודיה.
עד שנת 1970 לא היו הקמר רוז' כוח משמעותי בפוליטיקה הקמבודית, אך שני אירועים שאירעו באותה השנה גרמו לכך שהשפעתם גדלה. האירוע הראשון היה הדחתו של סיהאנוק על ידי לון נול. סיהאנוק היה פוליטיקאי ממולח וניסה לשמור על כל האופציות פתוחות, וניהל מדיניות דו-משמעית כלפי השכנה וייטנאם, דווקא בתקופה שבה עמדה וייטנאם במרכזה של ההתעניינות העולמית. כלפי העולם, ובמיוחד כלפי ארצות הברית נראתה מדיניותו של סיהאנוק כתומכת בוייטקונג, ולפיכך, בעידודה של ארצות הברית הוחלף סיהאנוק בלון נול. צעד זה הביא להצטרפותו של סיהאנוק אל הקמר רוז'. באותה עת הורה נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, על הפצצתם של בסיסי וייטקונג בשטחה של קמבודיה, הפצצה שגרמה לקורבנות רבים בקרב הכפריים הקמבודיים באזור. שני אירועים אלו גרמו לעליית כוחה של מפלגת הקמר רוז', עד שהיוותה איום של ממש על ממשלתו של לון נול.
אחרי שמונה שנות מלחמת גרילה השתלט ארגון הקמר רוז' על הממשלה. ב-17 באפריל 1975 כבשו אנשי הארגון את פנום פן, ולון נול נמלט לארצות הברית. למשך תקופה קצרה שלט סיהאנוק לצידם של הקמר רוז', אך מצב זה לא נמשך זמן רב בטרם השתלטו אנשי הקמר רוז' על השלטון באופן מוחלט.
קמפוצ'יאה הדמוקרטית

בתחילת שנת 1976 הושם סיהאנוק במעצר בית, וקמבודיה הפכה לרפובליקה קומוניסטית.
ב-13 במאי 1976 מונה פול פוט לראש ממשלת קמבודיה והחל ביישומן של רפורמות סוציאליסטיות. על פי תפישתו, הייתה האינטליגנציה העירונית שורש כל רע. המצב אך החמיר, לדעתו, בתקופתו של לון נול, שכן כפריים רבים נמלטו מאימת ההפצצות האמריקניות אל הערים, וכך ננטשו אזורי הכפר, והערים הפכו לצפופות. אוכלוסיית פנום פן לבדה מנתה מעל למיליון נפש בעת שנכבשה העיר על ידי הקמר רוז'.
תושבי הערים הוכרחו לעזוב את עריהם (ופנום פן הפכה לעיר רפאים), ולעבוד עבודת כפיים בשדות האורז בחוות קולקטיביות. כל הרכוש הפך לקולקטיבי, חינוך ניתן בבתי ספר של הקולקטיב. מי מהשייכים למשטר הישן שהביע התמרמרות על התנאים החדשים וכן כל מי שלא עמד בקצב העבודה המוכתב הוצא להורג. בשטחים שמסביב לחוות פוזרו מוקשים רבים (פול פוט קרא למוקשים "חיילי המושלמים"). החוות הקולקטיביות עצמן לא הצליחו לספק את צורכי תושביהן, ורבים מתו ברעב. פול פוט ניתק את קמבודיה משאר העולם תוך איסור על דיבור בשפות זרות ותקיפת המדינות השכנות, ובהן לאוס, וייטנאם ותאילנד, במטרה להשיב למדינתו את ה"טריטוריה האבודה" ולהשיב את טהרתו של "הגזע הקמרי".
אין הסכמה באשר למספר הקורבנות של שלטונו של פול פוט. יש לקחת בחשבון הן את הרוגי מלחמת האזרחים שקדמה לעליית פול פוט לשלטון, הן את שנות האימה, והן את ההרוגים במלחמה עם וייטנאם שלא איחרה לבוא. מספר של שלושה מיליון קורבנות ניתן על ידי ממשלת ה-PRK שהחליפה את ממשל הקמר רוז'. גורמים אחרים מעריכים את מספר הקורבנות בפחות משני מיליון: התוכנית ללימוד רצח העם של אוניברסיטת ייל מעריכה את מספר ההרוגים ב-1.7 מיליון, ארגון אמנסטי הבינלאומי נקב במספר 1.4 מיליון ומחלקת המדינה של ארצות הברית נקבה במספר 1.2 מיליון. פול פוט עצמו נקב במספר 800,000 אך ברור כי היה לו אינטרס להמעיט במספר המיתות. ארגון ה-CIA העריך את מספר המוצאים להורג בין 50,000 ל 100,000 איש.
בסוף שנת 1978 פלשה וייטנאם לקמבודיה, והביסה בקלות את צבאו של פול פוט, שנמלט לגבול עם תאילנד, והמשיך משם את הלחימה. ניצחון זה לווה בגל עריקות של ראשי הקמר רוז', שחששו כי בין אם יערקו ובין אם לאו יואשמו בבגידה.
שנותיו האחרונות

על אף שפשעיו נחשפו בפני העולם כולו, והאופי ההשמדתי של משטרו שזכה לגינוי, המשיך פול פוט לשלוט בחלקים מקמבודיה, תוך שהוא מנהל מלחמת גרילה כנגד ממשלת הבובות שהשליטה וייטנאם בקמבודיה. דבר זה נבע ממספר גורמים ובהם העובדה שבימי המלחמה הקרה נראה פול פוט כבעל ברית אפשרי של ארצות הברית, בשל התנגדותו לשלטונה של וייטנאם שנתמכה על ידי ברית המועצות, על אף המרחק האידאולוגי הניכר ביניהם. בשנת 1985 התפטר מכל תפקידיו, אך הוסיף לקיים בידיו את השליטה בקמר רוז'. רבים טענו כי בחלקים הקטנים של קמבודיה שפוט המשיך להחזיק בהם הוסיף להתקיים ממשל דיכוי אכזר.
ב-1989 נסוג צבא וייטנאם מקמבודיה, אך פול פוט סירב לשתף פעולה עם תהליך השלום והמשיך בלחימה אף כנגד הממשלה החדשה שקמה.
בשנת 1996 החל ארגון הקמר רוז' להתמוטט כאשר אחיו של פול פוט ערק לממשלה הקמבודית. בשנת 1997, נעצר פול פוט בידי חברי הקמר רוז' עצמם, נערך לו משפט ראווה והוא הוכנס למעצר בית. בתקופה זאת הוא השתתף בראיון שבו הוא הודה שתנועתו ביצעה "מספר טעויות" אבל אך ורק מתוך הגנה עצמית וכן טען שמספרי הקורבנות מנופחים. באפריל 1998 הועבר פול פוט ממקום מושבו, עקב הימלטות מנהיג הקמר רוז' החדש, טה מוק, מצבאה של קמבודיה שהחל סוגר עליו. ימים לאחר מכן מת פול פוט, על פי הדיווחים כתוצאה מהתקף לב.
הערות שוליים

↑  The Cambodian Genocide Program, Yale University
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266519205171  PLWABN: 9810658925805606  BIBSYS: 90783081  BnF: cb11945664s (data)  GND: 11909732X  ISNI: 0000 0001 1688 2296  LCCN: n79148414  LNB: 000201946  NDL: 00621305  NKC: jx20051208013  NLA: 35931460  NLG: 260880  SELIBR: 255327  SUDOC: 027408272  Trove: 1151460  VIAF: 93831338   WorldCat (עם VIAF): 93831338