stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת הסיוע של בנק לאומי להימנעות ממס בארצות הברית
ההסדר

במסגרת ההסדר עם מחלקת המשפטים של ארצות הברית, שסוכם בדצמבר 2014, נקבע שבנק לאומי ישלם לממשלת ארצות הברית 270 מיליון דולר (כ-1.06 מיליארד ש"ח). הקנס מורכב מ-71 מיליון דולר השבת מס לרשויות המס, 157 מיליון דולר קנס של לאומי שווייץ ועוד 41 מיליון דולר קנס כללי. עד נובמבר 2014, רשם הבנק בדוחותיו הכספיים הפרשות בסך מצטבר של כ-1.1 מיליארד ש"ח בגין הפרשה. בנוסף לקנס מוערך כי ההוצאות המשפטיות של הבנק בגין הפרשה הסתכמו בכ-200 מיליון ש"ח.
עוד במסגרת ההסדר התחייב הבנק להביא לסיום תפקידה של עדנה נפתלי שכיהנה כמנהלת בנק לאומי בקליפורניה ונמצאה אחראית על ידי הרגולטור האמריקאי לעבירות המס שביצע הבנק נקבע שימונה נושא משרה ייעודי שיעבוד מול הרשויות האמריקאיות ויהיה אחראי על יישום כללי הדיווח לרשויות המס האמריקאיות, וקצין פיקוח לנושא זה בכל שלוחה של הבנק. הבנק התחייב לא לפתוח חשבונות ללקוחות אמריקאים, אלא בתנאים שיבטיחו כי החשבון יהיה מוצהר לרשויות המס האמריקאיות, וכן לסגור חשבונות של לקוחות אמריקאים המוגדרים כסרבני תשלום מס.
ההסדר כלל מסמך עם עובדות מוסכמות בקשר עם פעילות קבוצת לאומי בשנים 2002–2010, ובכלל זה פעולות שמהוות סיוע ללקוחות אמריקאים להימנעות מתשלום מיסים לרשויות המס האמריקאיות. במסגרתו סוכם שיוגש כתב אישום מוקפא שיבוטל לאחר שנתיים אם הבנק יעמוד בתנאים שנקבעו. ההסדר נחתם בדצמבר 2014 ואושר באותו חודש על ידי בית המשפט הפדרלי במדינת קליפורניה.
בהסדר נוסף, עם הרשות לשירותים פיננסים של מדינת ניו יורק, נקבע שעל הבנק יוטל עיצום כספי בסך 130 מיליון דולר.
בהסדר שלישי, מול הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC), נקבע שהבנק ישל ל-SEC ‏ 1.6 מיליון דולר.
החברות המבטחות את הבנק שילמו לו 92 מיליון דולר כהשתתפותן בעלות ההסדר.
לטענת מתנגדיו[דרושה הבהרה] ההסדר קודם על ידי הבנק מהטעם שהוא ימנע, לכאורה, העמדה לדין של לקוחותיו, עובדיו ומנהליו. טענה נוספת היא שהוא נוגד את האינטרס הציבורי מכיוון שהכסף ישולם מכספי הציבור; בכללם כספי מדינת ישראל המחזיקה ב-6 אחוזים ממניות הבנק; כמו גם מכספי החוסכים לגמלאות שקרנות הפנסיה שלהם מחזיקות בחלק ניכר ממניות הבנק.[דרוש מקור]
תובענה ייצוגית

בעקבות ההסדר הוגשה בקשה לאישור תובענה ייצוגית נגד הבנק ו-19 מהדירקטורים שלו. במסגרת הדיון בתביעות נגד הבנק אישר בית המשפט המחוזי בתל אביב לבנק לאומי להקים ועדה בלתי תלויה שתדון בהשלכות הפרשה. לראש הוועדה מונה נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב דימוס, אורי גורן. בפשרה, שהושגה בעקבות המלצות הוועדה בין הבנק לאחדים מבכיריו, נקבע ששלושה בכירים יחזירו לבנק בונוסים שקיבלו ממנו: יו"ר הבנק, איתן רף, יחזיר 1.7 מיליון ש"ח, גליה מאור, מנכ"ל הבנק, תחזיר 2.6 מיליון ש"ח וצבי איצקוביץ, משנה למנכ"ל בנק לאומי וראש החטיבה לבנקאות פרטית ובינלאומית, יחזיר 0.8 מיליון ש"ח. הפשרה אושרה על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב.
הערות שוליים

↑  עירית אבישר, ‏מאור ורף יחזירו בונוסים בגלל הסתבכות לאומי?, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2014
↑  תומר ורון, מנכ"לית לאומי נאמנות תודח כחלק מהסדר הענישה של לאומי בארה"ב, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2014
↑  עירית אבישר, ‏לאומי מודה בסיוע להעלמת מס בארה"ב: ישלם 1.3 מיליארד שקל, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2014
↑  אישור ההסדר עם ה- DOJ על ידי בית המשפט בקליפורניה, הודעת בנק לאומי
↑  הסדרים עם הרשויות בארצות הברית, הודעה לבורסה של בנק לאומי, 22 בדצמבר 2014
↑  רעות שפיגלמן, בנק לאומי: פרשת העלמת המס בארה"ב נסגרה סופית, באתר כלכליסט, 18 באוקטובר 2016
1 2  גולן חזני ומשה גורלי, ביהמ"ש אישר את הסדר הפשרה בלאומי: הבכירים יחזירו 5.1 מיליון שקל בונוסים, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2016
↑  בקשה לאישור תובענה ייצוגית, הודעה לבורסה של בנק לאומי, 25 בינואר 2015;
תמר ורון וענת רואה, התביעה נגד בכירי לאומי מתרחבת, גם שוקי אורן ואהוד שפירא בפנים, באתר כלכליסט, 8 בינואר 2015
↑  ענת רואה ותומר ורון, ביהמ"ש אישר הקמת ועדה בלתי תלויה של בנק לאומי בפרשת החקירה האמריקאית, באתר כלכליסט, 11 במרץ 2015
↑  גולן חזני ומשה גורלי, פרשת העלמות המס: מאור, רף ואיצקוביץ ישיבו 5.1 מיליון שקל לבנק לאומי, באתר כלכליסט, 12 באוקטובר 2015
↑  בית המשפט המחוזי בתל אביב - יפו תנ"ג 815-09-13 17-09-2016, ‏17 בספטמבר 2016.
פרס הרצל (הסתדרות ציוני אמריקה)

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לתרומה ציונית
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  ארגון ציוני אמריקה 
 תקופת הפרס:  1959–הווה (כ־65 שנים) 
 נקרא על שם:  בנימין זאב הרצל 
 
פרס הרצל של הסתדרות ציוני אמריקה הוא מדליית זהב שהוענקה לראשונה ב-1959 לאישיות שהצטיינה במעשים למען הציונות. רבים רואים בפרס זה את "פרס נובל של הציונות".
הזוכה הראשון בפרס, ביוני 1959, היה נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי.
בין הזוכים נמנו:
הלורד בלפור (המדליה נמסרה לאחיינו לאחר מותו) (1959)
אבא הלל סילבר (1960),
עמנואל ניומן (1961) ושוב בשנת 1973
לואי ליפסקי (1962)
וינסטון צ'רצ'יל (1964),
הארי טרומן (1965),
זלמן שזר (1967),
נחום גולדמן (1968),
לסטר פירסון (1969)
אבא אבן (1971)
האנס הייב
דוד בן-גוריון (1972)
אל שווימר (1976)
גולדה מאיר (1977)
ג'ורג' מיני, מנהיג תנועת העבודה האמריקנית על תמיכתו רבת השנים בישראל (1978)
מנחם בגין (1980)
שלדון אדלסון (2009).
הערות שוליים

↑  אדלסון ומדליון הזהב, באתר TheMarker‏, 15 בדצמבר 2009
↑  פרס הרצל לנשיא המדינה, דבר, 4 ביוני 1959
↑  Z.O.A. Holds Herzl Centennial Assembly; Herzl Award Goes to Balfour, JTA, November 24, 1959
↑  קנדי ינאם בועידת זי. או. איי., דבר, 21 באוגוסט 1960
↑  Goldmann charges chaos in US Jewish life; Neumann Honored, Daily News Bulletin (JTA), November 29, 1961
↑  Neumann Calls for Bilateral Treaty, JTA, November 14, 1973
↑  מדליית הזהב, דבר, 29 בנובמבר 1962
↑  שלמו שפיר, פרס הרצל לצרציל, דבר, 8 בנובמבר 1964
מדליית הרצל הוענקה לצ'רצ'יל, מעריב, 17 בדצמבר 1964
↑  Truman Honored by Z.o.a.; Reaffirms His Faith in State of Israel, JTA, November 29, 1965
↑  זקוקים אנו למתנדבים שיעלו ויהפכו את נצחונות צה"ל למסד התבצרות המדינה, מעריב, 27 ביולי 1967
ננעלה ועידת יובל ה-70 של הסתדרות ציוני אמריקה, דבר, 27 ביולי 1967
↑  גולדמן קיבל פרס הרצל, דבר, 25 בנובמבר 1968
↑  י. גואל, איש אמונו של ניכסון משבח מברקה של גולדה מאיר לנשיא ארה"ב, מעריב, 24 בנובמבר 1969
↑  הערכת ושינגטון: ישראל מסוגלת להדוף כל התקפה אבל באבדות כבדות מב-67, דבר, 14 בדצמבר 1971
↑  Oldest Jewish School in France Marks Centenary, JTA, July 21, 1972
↑  Golda; Israel Ready for Real Peace; Not an Illusory One, JTA, July 18, 1977
↑  Meany Charges Administration Departs from U.S. ‘special Relationship’ with Israel, JTA, June 8, 1978
↑  Yitzhak Rabi, Begin Will Have Hectic Schedule, JTA, November 7, 1980
↑  Zionist And Philanthropy Giant Sheldon Adelson Receives Herzl Gold Medallion At ZOA Dinner On December 13, 2009, December 15, 2009, ZOA web site
פרנק וירקינסקי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1956 (בן 67) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  פרנק
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד רגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101 מפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט
 פעולות ומבצעים
 מבצע מטרה צודקת  מבצע אנקונדה  מלחמת אפגניסטן  מלחמת עיראק
 עיטורים
 לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  אות הסיוע ההומניטרי 
 
פרנסיס ג'. וירקינסקי (באנגלית: Francis J. Wiercinski) הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית. וירקינסקי שימש בין השאר כמפקד רגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101 וכמפקד כוחות צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט.
קריירה צבאית

וירקינסקי התגייס לצבא ארצות הברית בשנת 1979 והתנדב לכוחות המוטסים. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. לאחר מכן התנדב וירקינסקי לרגימנט הריינג'רס ה-75. וירקינסקי שימש ברגימנט הריינג'רס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ולחם במבצע מטרה צודקת. וירקינסקי השלים מספר תפקידי פיקוד ובהם קצין אג"ם בדיוויזיה המוטסת ה-101. לאחר מכן שימש כמפקד רגימנט 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101. והוביל אותו במלחמת אפגינסטן, בין היתר במבצע אנקונדה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הדיוויזיה הרב לאומית בצפון עיראק. בתפקידו האחרון שימש כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט.
לקריאה נוספת

שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  -  המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007.
הערות שוליים

↑  "יום שלא טוב למות בו" עמוד 98
↑  "יום שלא טוב למות בו" עמודים 72–73
↑  "יום שלא טוב למות בו" עמ' 234–237
קוסה (יישוב)

קוסה (Cosa) הייתה קולוניה לטינית שהוקמה על ידי הרומאים ב-273 לפנה"ס בדרום-מערב טוסקנה, קרוב לוודאי על אדמה שהוחרמה מהאטרוסקים. היישוב האטרוסקי, אשר נקרא "קוסי" (Cusi) או "קוסיה" (Cosia), עמד כנראה במקום בו נמצאת כיום אורבטלו (Orbetello). מיקומה הגאוגרפי של קוסה ייחודי. היא ניצבת על גבעה הסמוכה לעיירה אנסדוניה (Ansedonia) בחוף הים הטירני, כ-140 קלימטרים צפון-מערבית לרומא, בגובה של 113 מטרים מעל פני הים. העיר ידעה תלאות כל תולדותיה, ומעולם לא הגיעה למדרגת עיר רומית משגשגת של ממש. המלחמות שניטשו באיטליה במאה השלישית לפנה"ס לא פסחו גם עליה. היא נבזזה בשנות השישים של המאה ה-1 לפנה"ס, ככל הנראה על ידי פירטים, הוקמה מחדש בימיו של אוגוסטוס קיסר והוסיפה להתקיים עד המאה ה-3 לספירה. אחד האזכורים האחרונים של קוסה מצוי בחיבורו של רוטיליוס קלאודיוס נמטיאנוס, המציין כי בשנת 416 ננטש המקום, כפי הנראה בשל מגפת עכברים, וכעת הוא שומם. המקום יושב מחדש בימי הביניים וננטש שוב במהלך המאה ה-13.
לאחר מלחמת העולם השנייה נערכו בקוסה חפירות נרחבות, שנמשכו כמה עשרות שנים. במהלך החפירות התגלו שרידים של העיר הרומית על מוסדותיה ובתיה.
הערות שוליים

↑  Velleius Patercullus, 1.14.7; Livius, Periochae, 14; Strabo, 5.2.8
↑  Livius 22.11.6, 27.10.8-9, 32.2.7, 33.24.8-9
↑  Namatianus, De reditu suo, 1.285-90
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567593505171  BnF: cb119359721 (data)  GND: 4085342-1  LCCN: sh85033135  SUDOC: 027284301  VcBA: 497/226  VIAF: 236816817   WorldCat (עם VIAF): 236816817 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פץ'

ערך זה עוסק בעיר בהונגריה. אם התכוונתם לעיר בקוסובו, ראו .
מרכז העיר ממעוף ציפור
פץ' (בהונגרית: Pécs) היא עיר בדרום הונגריה. העיר היא החמישית בגודלה בהונגריה וחיים בה כ-150,000 תושבים. היא נמצאת סמוך לגבול עם קרואטיה וסרביה. פץ' משמשת כמרכז התעשייה והמסחר של מחוז באראניה, שהוא המחוז הדרומי ביותר במדינה וחיים בו כ-370,000 תושבים.
פץ' נבחרה כ-"בירת התרבות של אירופה" לשנת 2010 יחד עם אסן ואיסטנבול. סיסמת העיר היא "עיר ללא גבולות".
היסטוריה

האזור בו שוכנת פץ' מיושב עוד מהעת העתיקה. לפני עידן הרומאים האזור יושב על ידי הקלטים. בתקופת האימפריה הרומית, מערב הונגריה הייתה פרובינציה שנקראה פאנוניה, וסופיאני (Sopianae), העיר שעל בסיסה קיימת היום פץ', הייתה בירתה של אחד ממחוזותיה המנהליים. בתחילת המאה ה-2 הרומאים בנו מושבות המייצרות יין באזור סופיאני. בתחילת המאה ה-4 סופיאני הפכה לעיר נוצרית חשובה. בתי הקברות מאותה תקופה בסביבת העיר נחשבים לאתרי מורשת עולמית. בסוף אותה המאה שלטון הרומאים נחלש באזור וזאת בעיקר בגלל התקפות של הברברים וההונים. כאשר הקיסר הפרנקי, קרל הגדול הגיע לאזור במאה התשיעית, הוא נשלט על ידי אווארים וסלאבים. קרל הגדול כבש את האזור ושייכה לממלכתו.
בסוף המאה התשיעית ותחילת העשירית נכבש המקום על ידי ההונגרים שהקימו את מחוז בארניה. עיר הבירה של המחוז לא הייתה פץ' אלא מצודה הנמצאת בקרבת העיר ונקרית בלי מניסטיר (המנזר הלבן). פץ' לעומת זאת הפכה לעיר דתית חשובה ולמקום מושבם של הכנסייה האפיסקופלית. במהלך המאה ה-11 המשיכה העיר להוות מרכז דתי חשוב והיא משכה אליה מסדרים שונים בנצרות שבאו להתיישב בה ולהקים כנסיות ומנזרים. הבנדיקטינים היו הראשונים להגיע בשנת 1076 ואחריהם באו הדומיניקנים ב-1283, נוסף לעוד רבים שבאו בתקופה זו. העיר שינתה את שמה לפץ' בשנת 1235.
היסטוריה > השלטון העות'מאני

בשנת 1526 כבשו צבאות האימפריה העות'מאנית של סולימאן הראשון חלק ניכר מהממלכה ההונגרית-קרואטית-בוהמית מידיו של לאיוש השני מלך הונגריה בקרב מוהאץ'.
בשנת 1527 נבחר פרדיננד הראשון למלוך על הונגריה. פרדיננד אהב את העיר פץ' והקים בה מבצר ופטר את תושביה ממס. לאחר מכן, הצליח להדוף את צבאו של סולימאן הראשון מעל וינה אך העיר פץ' נכבשה שוב על ידי העות'מאנים שהכריחו את תושבי פץ' להכיר במלך ג'ון זאפוליה שהיה בן בריתם. לאחר מותו של זאפוליה בשנת 1540, הכריחו העות'מאנים את אשתו, איזבלה למסור את פץ' לידיהם לאחר שכבשו את העיר 'בודה' מכיוון שהעיר הייתה חשובה מאוד מבחינה אסטרטגית. תושבי פץ' נלחמו בעות'מאנים ונשבעו בנאמנותם למלך פרדיננד הראשון. פרדיננד ששלט דאז בחלקה המערבי של הונגריה ניסה להדוף את העות'מאנים מזרחה אך התמקד יותר בעיר אסטרגום שהייתה חשובה לו יותר ועוד במספר ערים. תושבי פץ' התכוננו למצור של העות'מאנים אך יום לפני המועד האחרון לכניעה, שכירי חרב פלאמים וולונים ברחו מהעיר. יום למחרת, הבישוף של העיר הלך לעות'מאנים ונתן להם את המפתח לשער העיר.
לאחר שהשתלטו על העיר, העות'מאנים ביצרו אותה והפכו אותה לעיר עות'מאנית. הכנסיות הפכו למסגדים, מרחצאות טורקים ומסגדים נבנו בכל רחבי העיר, נפתחו בתי ספר שלימדו את תורת הקוראן והעיר נשלטה על ידי מוסלמים לפי חוקי השריעה.
בשנת 1664 צבא הונגרי התקדם לכיוון העיר. מכיוון שפץ' כבר הייתה עמוק בשטח האימפריה העות'מאנית הם ידעו שאפילו אם יכבשו אותה הם לא יוכלו להחזיק מעמד במצור שהטורקים יטילו לכן בזזו את העיר ושרפו אותה אך לא הצליחו להגיע למבצר.
לאחר שהמבצר של העיר בודה שוחרר בשנת 1686, הצבא ההונגרי ניסה לכבוש את פץ'. העות'מאנים שהבינו שלא יוכלו להחזיק יותר בעיר שרפו אותה והתבצרו במצודה. ההונגרים כבשו את העיר ב-14 באוקטובר והרסו את מוביל המים שהוביל מים למצודה. ב-22 באוקטובר נכנעו העות'מאנים שהתבצרו.
העיר נשלטה תחת שלטון צבאי. בית הדין הווינאי (וינה הייתה אז בירתה של הממלכה ההונגרית) החליט להרוס את העיר אך לבסוף הוחלט להשאירה בגלל קרבתה לגבול החדש עם האימפריה העות'מאנית בתקווה שיוכלו לכבוש עוד ערים.
העיר החלה לשגשג שוב אך בסוף שנות התשעים של המאה ה-15 נספו רוב תושבי העיר בשתי מגפות קטלניות. בשנת 1688 הגיעו מתיישבים גרמנים והתיישבו בעיר. באותו זמן רק אחוז קטן מהעיר היו הונגרים. שאר תושבי העיר היו גרמנים וסלאבים.
מכיוון שרוב תושבי העיר לא היו הונגרים, העיר לא תמכה במהפכה של פרנץ ראקוצי השני ועל כן הוא ואנשיו בזזו את העיר.
היסטוריה > העת המודרנית

עם תחילת המאה ה-18 החלה להיבנות העיר המודרנית של פץ' תחת שלטון האימפריה האוסטרית. חקלאות הגפנים באזור שגשגה ויחד איתה המסחר. במפקד אוכלוסין שערך יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1787 בעיר נמנו 8,853 תושבים, בהם 133 כמרים ו-117 אצילים. התיאטרון בנוי מאבן הראשון של פץ' נבנה בשנת 1839. במהלך אביב העמים נכבשה פץ' בשנת 1848 על ידי הקרואטים, אך שנה לאחר מכן נכבשה מחדש על ידי צבא בית הבסבורג. פץ' התפתחה מאוד בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1867 חוברה למסילת רכבת.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה נכבש רוב מחוז בארניה על ידי הסרבים. עם סיום המלחמה התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, ופץ' נשארה בשטח הונגריה, קרוב לגבול עם יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר כמעט ולא נפגעה אף על פי שבמרחק 20–25 ק"מ ממנה התחוללו קרבות עקובים מדם.
לאחר המלחמה החלה  פץ' לגדול במהירות. שטחה התרחב והיא בלעה מספר עיירות שכנות וסיפחה אותן לשטחה המוניציפלי. בשנת 1980 חיו בעיר 180,000 תושבים.
בשנת 1989, עם נפילת הדיקטטורה הקומוניסטית בהונגריה, נפגעה פץ' קשה מהשינויים, כערים אחרות בהונגריה. מפעלים רבים נסגרו, מה שגרם לאחוז אבטלה גבוה ולעלייה בפשיעה. המלחמה ביוגוסלביה השכנה בשנת 1990 פגעה קשות גם בתיירות. בשנת 2008 התגלתה בפץ' מערת קבורה גדולה ושמורה היטב. בשנת 2009 נפתחה המערה לקהל המבקרים.
קהילה יהודית

רוב יהודי פץ' נרצחו בשואה. במחצית השנייה של המאה ה-20 גרו רק כמה מאות יהודים בעיר, וכיום מונה מספרם עשרות בודדות. הרב הראשי של העיר משנת 1948 עד 1981 היה הרב יוז'ף שווייצר שהתמנה בשנת 1981 לרבה של בודפשט ולאחר מכן לרבה הראשי הנאולוגי של יהדות הונגריה.
בשנת 2012 הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואה.
ילידי המקום

הנריק לנקאי במקור גוטמן (1863 – 1943) היה יהודי-הונגרי, סופר, מתרגם.
ז'יגמונד לנקאי במקור גוטמן (1873 – 1934) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, ממייסדי עיתונות הקולנוע ההונגרית.
לאיוש לנקאי במקור גוטמן (1864 – 1933) היה עיתונאי, סופר, עורך עיתון יהודי-הונגרי.
פאל יוסטוס (1905 – 1965) היה משורר, מתרגם, סופר בתחום מדעי החברה יהודי-הונגרי, אידאולוג סוציאל-דמוקרטי.
נשיא הונגריה, לאסלו שויום נולד בעיר בשנת 1943 ולמד באוניברסיטת פץ'.
הצייר ויקטור וסרלי נולד בעיר ויש בה מוזיאון מיצירותיו.
לאיוש אסטאלוש, אלוף הונגריה בשחמט
ליפוט פֶיֵיר במקור וייס (1880 – 1959) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטה, יהודי-הונגרי, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ג'רג' אגושטון (1920 – 2012) פדגוג יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
אדולף אנגל (1820 – 1903) היה תעשיין יהודי-הונגרי, אביו של יוז'ף אנגל.
יוז'ף אנגל (1851 – 1939) היה איש עסקים יהודי-הונגרי, מלחין, מבקר מוזיקה, אספן אמנות וסופר.
אדן גרה במקור גרינהוט (1863 – 1939) היה מהנדס, סופר בתחום האמנות והסיפורת, עיתונאי יהודי-הונגרי.
דז'ה ארנסטר (1898 – 1981) היה זמר אופרה יהודי-הונגרי (בס) ניצול שואה ששר בבתי האופרה המובחרים עם המנצחים המפורסמים ביותר.
אלפרד פורבאט במקור פיכסל (1897 – 1972) היה אדריכל, צייר יהודי-הונגרי, אחד מחברי הבאוהאוס ההונגרים.
אנדראש ליגטי (1953 – 2021) היה כנר ומנצח הונגרי.
אימרה פודור (1891 – 1956) היה דוקטור לרפואה (MD), רופא פנימי יהודי-הונגרי דוקטורנט במדעי הרפואה (ל-PHD) (1952).
פטר בוקור (1924 – ב2014) היה במאי קולנוע, סופר, היסטוריון, מחזאי יהודי-הונגרי
כלכלה

עד לפני מספר שנים פעלו באזור העיר מכרות פחם ומכרה אורניום. עם נפילת המשטר הקומוניסטי המכרות נסגרו עקב הוצאות תפעול גבוהות. כלכלת פץ' מתבססת על חקלאות (בזכות הכפרים מסביב) ותיירות.
בשנת 2008 פתחה חברה אוסטרלית במגעים לחידוש הפקת אורניום מהמכרה שבסביבת העיר.
תחבורה

בשנת 1913 נבנתה בעיר רכבת קלה אך היא נסגרה בשנת 1960. כיום פץ' מחוברת למסילת הרכבות ומדי יום יוצאות מספר רכבות לכיוון עיר הבירה, בודפשט, וערים סמוכות בהונגריה. בנוסף יוצאות רכבות לווינה, סרייבו ואוסייק. בשנת 2006 נוסד נמל תעופה חדש סמוך לעיר.
חינוך

העיר היא ביתה של אוניברסיטת פץ' שנבנתה בשנת 1367 על ידי לאיוש הראשון. זאת האוניברסיטה הראשונה שנבנתה בהונגריה ואחת מהאוניברסיטאות הראשונות שנבנו באירופה.
ערים תאומות

צ'כיה אולומוץ, צ'כיה
רומניה ארד, רומניה
אוסטריה גראץ, אוסטריה
בוסניה והרצגובינה טוזלה, בוסניה והרצגובינה
ארצות הברית טוסון, ארצות הברית
קרואטיה אוסייק, קרואטיה
איטליה טרצ'ינה (אנ'), איטליה
פינלנד לאהטי, פינלנד (מ־1956)
צרפת ליון, צרפת
סרביה נובי סאד, סרביה
ארצות הברית סיאטל, ארצות הברית
צרפת גרנובל, צרפת
בולגריה סליבן, בולגריה
גרמניה פלבאך (אנ'), גרמניה
טורקיה קיטאהיה (אנ'), טורקיה
רומניה קלוז'-נאפוקה, רומניה
פולין קרקוב, פולין
איראן שיראז, איראן
לקריאה נוספת

אלכסנדרה לוזה, פץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 366–367), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  World Nuclear Association - World Nuclear News, www.world-nuclear-news.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559504905171  BnF: cb119378967 (data)  GND: 4071499-8  LCCN: n80010340  MusicBrainz: 54d02e9c-25c3-460b-a90c-9411a1af68ac  NKC: ge202116  SUDOC: 081186568  VcBA: 497/3225  VIAF: 134062313   WorldCat (עם VIAF): 134062313 
חלק מחומת העיר העתיקה
תחנת רכבת בעיר
בניין האקדמיה ההונגרית למדעים בפץ'
קבצים

| --- | --- |


צילום מסך של קבצים 43.0
 מפתח:  קרן GNOME ואחרים
 מחזור חיים:  13 במרץ 2001 – הווה (23 שנים)
 גרסה אחרונה:  47.0 (15 בספטמבר 2024) 
 מערכת הפעלה:  מערכות דמויות יוניקס
 נכתבה בשפות:  C (GTK+)‎
 סוג רישיון:  הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו גרסה 2
 קוד מקור:  https://gitlab.gnome.org/GNOME/nautilus.git 
 קטגוריה:  מנהל קבצים
 live.gnome.org/Nautilus
 
קבצים (באנגלית: Files; נקראה בעבר נאוטילוס - Nautilus) היא תוכנת ניהול קבצים הקיימת כברירת מחדל בשולחנות עבודה של GNOME.
תוכנת "קבצים" החליפה את מנהל הקבצים Midnight Commander שהיה ב־GNOME גרסה 1.4 והפכה לברירת מחדל מגרסה 2.0 ואילך.
פיתוח התוכנה החל בשנת 2001 על ידי החברה לשעבר Eazel, והייתה מוצר הדגל שלה.
התוכנה חופשית ומופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL).
היסטוריה

התוכננה שוחררה לראשונה בשנת 2001 בשם נאוטילוס, והתפתחותה ממשיכה עד היום. להלן לוח הזמנים של התפתחותה:
גרסה 1.0 שוחררה ב־13 במרץ 2001. גרסה זו שולבה ב־GNOME. לאחר מכן פשטה Eazel את הרגל והפיתוח המשיך על ידי קהילת מפתחי גנום.
גרסה 2.0, שכתוב הקוד לתמיכה ב־GTK+2.
גרסה 2.2 כללה שינויים להתאמת נוחות ממשק המשתמש.
בגרסה 2.4 הוחלפה תיקיית הבית ל-Desktop/~ כדי להתאים לתקן freedesktop.org.
בגרסה 2.6 שונתה ברירת המחדל לפתיחת חלון נפרד לכל תיקייה (Spatial mode).
ב־GNOME 2.14 נוסף לנאוטילוס חיפוש משופר ותמיכה ביכולת לשמור חיפושים כתיקיות ווירטואליות.
עם שחרור GNOME 2.22, נאוטילוס החליף את GnomeVFS (של ספריות GNOME) במערכת GVFS החדשה של ספריות GTK+‎.
גרסה 2.24 כללה מספר תכונות חדשות, בעיקר תצוגה באמצעות כרטיסיות.
תכונות

"קבצים" יכולה לעבוד עם מערכת הקבצים המקומית ואף עם מגוון סוגי קובצי ארכיון, מערכות קבצים מרוחקות בעזרת SSH,‏ SMB ועוד.
ברמה החזותית קיימת תמיכה בשינוי רקע החלונות, הוספת סמלים ושינוי אופן תצוגת הסמלים (רשימה, צלמיות, תצוגה חסכונית במקום ועוד). "קבצים", בדומה לדפדפנים שונים, מתעד את התיקיות האחרונות להם נכנסו וכך מאפשר גישה נוחה אליהם בהמשך.
ישנה גם תמיכה בתצוגה מקדימה של הקבצים מבלי להיכנס אליהם, הכוללת קובצי טקסט, תמונות, אודיו, וידאו ועוד.
תכונה נוספת היא היעדר הצורך ברענון התצוגה באופן ידני, בזכות הספרייה Gio, העוקבת אחר שינויי קבצים בזמן אמת.
ראו גם

GNOME
מנהלי קבצים
Konqueror
דולפין
ת'ונר
פרוטונציה

בכימיה, פרוטונציה היא ההוספה של הידרון (+H) לאטום, מולקולה או יון. חומצת ברונסטד-לאורי מוגדרת כחומר כימי הגורם לפרוטונציה של חומר אחר. פרוטונציה או דה-פרוטונציה של מולקולה או יון גורמים לשינוי המטען החשמלי שלו ותכונות אחרות, כמו נטייה ליצירת קשרי מימן.
ניתן להבחין בין בסיסים חזקים לבסיסים חלשים לפי שיעור הפרוטונציה שהם עוברים: בסיס חזק עובר פרוטונציה מלאה בתמיסה, לעומת בסיס חלש שעובר בתמיסה פרוטונציה חלקית בלבד.
פרס השירות הציבורי של לסקר-בלומברג

| --- | --- |
 הגוף המעניק:  קרן לסקר 
 נקרא על שם:  מייקל בלומברג 
 www.laskerfoundation.org
 
פרס השירות הציבורי של לסקר-בלומברג הוא אחד מפרסי לסקר הניתנים על הישגים במחקר רפואי. הפרס ניתן לאדם או ארגון שבמסגרת פעילות ציבורית הרחיב את האפשרויות למחקר רפואי ומדעי הבריאות והשפעתם. הפרס מוענק פעם בשנתיים, בשנים אי זוגיות (נתון לשינויים). הפרס נקרא על שם הנדבנים אלברט לסקר ומייקל בלומברג.
הפרס נוסד תחת השם "פרס השירות הציבורי של אלברט לסקר", בשנת 2000 שונה שם הפרס ל"פרס מרי וודוורד לסקר לשירות הציבורי" על שם מרי וודוורד לסקר, אשתו של אלברט לסקר. בשנת 2009 שונה שם הפרס לשמו הנוכחי.
זוכים

הזוכים בפרס במשך השנים (בסדר עולה):
2017 - הורות מתוכננת
2015 - רופאים ללא גבולות
2013 - ביל גייטס ומלינדה גייטס
2011 - המכונים הלאומיים לבריאות
2009 - מייקל בלומברג
2007 - אנתוני פאוצ'י
2005 - ננסי ברינקר
2003 - כריסטופר ריב
2000 - בטי פורד
1995 - מארק הטפילד
1993 - ננסי וקסלר
1991 - טיפ אוניל
1988 - לוול ויקר
1984 - הנרי היימליך
1983 - מוריס הילמן
1978 - אליוט ריצ'רדסון
1976 - ארגון הבריאות העולמי
1973 - וורן מגנוסון
1966 - יוניס קנדי שרייבר
1965 - לינדון ג'ונסון
1963 - מלווין ליירד
1951 - פלורנס סאבין
1947 - אליס המילטון
הערות שוליים

↑  Mark Hofschneider, About the Awards, Lasker Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  רשימת הזוכים המלאה באתר קרן לסקר.
פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה

| --- | --- |
 תיאור:  פרס להפקות טלוויזיה בתחום הבידור
 מיקום הטקס:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה
 הגוף המעניק:  התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה (APKiT)
 תקופת הפרס:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 http://www.rusproducers.com/award/award-about
 
פרס APKiT הוא שמו המקוצר של פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה (ברוסית: Приз Ассоциации продюсеров кино и телевидения в области телевизионного кино, בקיצור Премия АПКиТ) הוא הפרס החשוב ביותר בתעשיית הטלוויזיה הרוסית והוא שווה ערך לפרס ניקה (לקולנוע). הפרס מיועד בעיקר להפקות טלוויזיה בתחום הבידור (סדרות דרמה, קומדיות ותוכניות אירוח) ונחשבת למקבילה הרוסית לפרס אמי האמריקאי.
שני ארגונים קשורים אך נבדלים מציגים טקס לחלוקת פרסים בתחום הטלוויזיה ברוסיה: פרס TEFI של האקדמיה הרוסית לטלוויזיה והוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה ופרס APKiT של התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה.
קטגוריות עיקריות

המיני-סדרה הטובה ביותר (עד 24 פרקים)
הסדרה הקומית הטובה ביותר
סדרת האנימציה הטובה ביותר
סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (יותר מ-24 פרקים)
סרט הטלוויזיה הטוב ביותר (עד 4 פרקים)
עבודת התסריט הטובה ביותר
האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר
עבודת הבימוי הטובה ביותר
המוזיקה המקורית הטובה ביותר לסדרת/סרט טלוויזיה
עבודת הצילום הטובה ביותר
עבודת עיצוב ההפקה הטובה ביותר
עבודת בימוי העריכה הטובה ביותר
עבודת התלבושות הטובה ביותר
עבודת האיפור הטובה ביותר
עבודת הסאונד הטובה ביותר
עבודת הליהוק הטובה ביותר
השחקן הטוב ביותר בסרט/סדרת טלוויזיה
השחקנית הטובה ביותר בסרט/סדרת טלוויזיה
שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט/סדרת טלוויזיה
שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט/סדרת טלוויזיה
הדוקו-דרמה הטובה ביותר
המפיק בפועל הטוב ביותר
הסרט העלילתי באורך מלא הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  В России впервые вручат собственный аналог Emmy - Newsru.com, 20.02.2013