stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחתי וחיות אחרות

ערך זה עוסק בספר מאת ג'רלד דארל. אם התכוונתם לסרט בשם זה, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר "משפחתי וחיות אחרות", בתרגום של יואב אבני (2014)
 מידע כללי
 מאת:  ג'רלד דארל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אוטוביוגרפיה, קומדיה
 מקום התרחשות:  קורפו 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-30 של המאה ה-20 
 הוצאה
 הוצאה:  Rupert Hart-Davis Ltd ואחרים
 תאריך הוצאה:  1956 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרית פועלים, מודן, אוקיינוס
 תאריך:  1978, 2014
 תרגום:  עפרה ישועה, יואב אבני
 מספר עמודים:  316
 סדרה
 סדרת ספרים:  חיות, ציפורים וקרובים, גן האלים
 ספר קודם:  היער השיכור 
 הספר הבא:  חיות, ציפורים וקרובים, Fauna and Family 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003705115, 002265536, 002141982, 001875119
 
משפחתי וחיות אחרות (באנגלית: My Family and Other Animals) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר וחוקר הטבע ג'רלד דארל, המתאר את נעוריו המוקדמים, בין השנים 1935–1939, באי קורפו שביוון, לשם עברה משפחתו מאנגליה. הספר הוא הראשון מטרילוגיית הספרים של דארל המתארת את האי קורפו.
בספר מתאר דארל בהגזמה קומית את משפחתו, וביניהם את אחיו לורנס דארל (לארי). הספר כולל גם תיאורים ארוכים של החי והצומח בקורפו, והייתה לו השפעה בפיתוח התיירות באי. ספר זה השיק את הקריירה של דארל כבעליו של הפארק הזואולוגי ג'רזי, שם שיכן את אוסף החיות הגדול שלו.
תקציר הספר

הספר מתאר את חייו של ג'רלד (ג'רי), של משפחתו ושל חיות המחמד המגוונות שלו במהלך תקופת שהותם באי קורפו. הספר מחולק לשלושה חלקים, לפי שלוש הווילות שבהן גרו: "הווילה בצבע התות שדה", "הווילה בצבע הנרקיס הצהוב", "הווילה הלבנה כשלג". משפחתו כוללת את אמו האלמנה שתמיד מבשלת ומארגנת מסיבות, לארי, אחיו המשורר המתואר כשחצן היודע תמיד מה נדרש לעשות אבל לא מתנדב לעשות אותו, מנהל המשפחה; אחיו לזלי המכור לציד ולכלי נשק, אחותו מרגו העסוקה בדיאטות, לבוש, ולא חכמה במיוחד, ורוג'ר הכלב שלו. אל בני המשפחה מצטרפים ספירו, נהג מונית אותו הכירו כשיצאו לסיור נדל"ן בתחילת דרכם וד"ר תיאודור סטפנידאס - רופא ואיש רוח, חבר המשפחה השותף להתעניינותו העמוקה של ג'רלד בזואולוגיה. הספר כולל עוד שלל טיפוסים צבעוניים, בהם מוריו של ג'רלד ואיכרים מקומיים.
ג'רלד מתאר בצורה קומית את חייו על האי, כשבדרך הוא מטפח אוסף גדל והולך של בעלי-חיים: צב בשם אכילס, עקעקים הקרויים "עקנקים", שחף אותו השיג מאסיר רוצח ואחרים.
כתיבת הספר

הספר נכתב ב-1955 בבורנמות', שם החלים דארל מצהבת. בדרך כלל היה דארל מצהיר על העיסוק בכתיבה כאל מטלה, אבל הספר הזה היה שונה. אשתו, ג'קי, אמרה: ”מעולם לא ראיתי את ג'רי עובד כמו שהוא עבד על הספר הזה; זה פשוט נשפך ממנו. ... הוא התחיל כמו טבח טוב עם 3 מרכיבים מעולים, שהם אפילו יותר טובים כשהם ביחד. כלומר, הנוף הקסום של האי היווני, עוד לפני שהתיירות הצליחה לקלקל אותו לתיירים, ידידותו עם התושבים הפראיים, בעלי חיים ומקומיים כאחד, וההתנהגות יוצאת הדופן של בני המשפחה שלו.”. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1956 וזכה להצלחה מיידית.
אף על פי שהספר מתואר כאוטוביוגרפי, גם אם הוא לא מתיימר לאובייקטיביות מלאה, למעשה הרבה מהמתואר שם לא באמת קרה. למשל, פרט חשוב שדארל לא הזכיר הוא העובדה שלארי התגורר עם אשתו, ננסי דארל, בקצה השני של קורפו, בשעה שבספר מתואר שהוא התגורר יחד עם כל המשפחה, רווק. נוסף לכך, השתלשלות האירועים אינה תמיד מדויקת. בספר לא ניתנת הסיבה שבשלה עזבה משפחת דארל את קורפו (מלחמת העולם השנייה). במקום זאת נרמז שהמשפחה עזבה עבור חינוכו של ג'רלד באנגליה.
למרות כל זאת, הספר מתאר באמינות את חייו של דארל כפי שראה אותם בגילים 10–15, והוא מלא בתיאור צבעוני ובהומור. לורנס דארל כתב, ”הוא מאד זדוני. מאד מצחיק. ואני חושש שזה גם ספר אמיתי מאוד. זאת סיבה מצוינת לשלוח ילדים בני 13 לפנימיות ולא להשאיר אותם בבית, מצותתים לשיחותיהם של המבוגרים.”.
כותרת הספר הצינית נתנה השראה לכמה סופרים אחרים שהעניקו לספרם שמות דומים.
תרגומים לעברית

ספרית פועלים, 1978, בתרגום עפרה ישועה.
מודן, אוקיינוס, 2014, בתרגום יואב אבני.
מלכות הכיתה: המחזמר

| --- | --- |

כרזת המחזמר הרשמית בהפקת האוף ברודוויי המקורית
 בימוי:  אנדי פיקמן
 הפקה:  2010 קונצרט ניו יורק 2013 לוס אנג'לס 2014 אוף ברודוויי 2015 סן פרנסיסקו 2015 סידני 2018 אוף וסט אנד 2018 תיאטראות וסט אנד
 כתיבה:  לורנס או'קיף קווין מרפי
 מילות השירים:  לורנס או'קיף קווין מרפי
 מבוסס על:  "מלכות הכיתה" מאת דניאל ווטרס
 מוזיקה:  לורנס או'קיף קווין מרפי
 מקום ההתרחשות:  תיכון וסטרברג, שרווד, אוהיו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה:  קומדיה שחורה
 הצגת בכורה:  2010 
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 אתר רשמי
 
מלכות הכיתה: המחזמר (באנגלית: Heathers: The Musical) הוא מחזמר רוק קומי שחור עם מוזיקה, מילים, ותסריט שנכתבו על ידי לורנס או'קיף וקווין מרפי, המבוסס על סרט הקאלט משנת 1988, "מלכות הכיתה". לאחר שהמחזמר עבר ניסיונות הרצה בלוס אנג'לס, המחזמר הועלה באוף ברודוויי בשנת 2014. ביוני 2018, המחזמר הועלה לראשונה בלונדון באוף וסט אנד, וחודש לאחר מכן הוכרז שהמחזמר יעלה בתיאטראות וסט אנד, על בימת תיאטרון רויאל היימרקט בספטמבר 2018.
בשל היותו "קליל עם דמויות הומוריסטיות ושירים כיפים", המחזמר עודד דיון מוגבר על נושאים אפלים, כולל על "בריונות, התאבדות בני נוער, ואלימות בבתי ספר". כללי הפוליטיקה החברתית של התיכונים מוצגים במחזמר דרך עיניה של ורוניקה סוייר המרדנית, ובמיוחד כשהיא פוגשת את הרומנטיקן הפגום והפראי, ג'ייסון, ונאלצת לחיות תחת חוקי ההיררכיה הנשלטת על ידי קליקת "ההת'ריות", שמתמוטטת באופן "מקרי". המחזמר בוחן העצמה ופגיעות ביחסים בין חברים, אוהבים, הורים וקהילות בתי הספר, נושאים שהעלו את הערך הרגשי של המחזמר.
צוות השחקנים והדמויות

| הדמות | הפאב של ג'ו (2010) | לוס אנג'לס (2013) | הפקת אוף ברודוויי המקורית (2014) | אוסטרליה (2015-16) | הפקת "הארמון האחר" (2017) | הפקת אוף וסט אנד המקורית (2018) | הפקת וסט אנד המקורית (2018) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ורוניקה סוייר | אנאלי אשפורד | בארט ווילברט וויד | בארט ווילברט וויד | ג'אז פלורס | שרלוט וייקפילד | קארי הופ פלטשר | קארי הופ פלטשר |
| ג'ייסון "ג'יי. די." דין | ג'רמי ג'ורדן | ראיין מקארתן | ראיין מקארתן | סטיבן מדסון | ג'יימי מסקאטו | ג'יימי מסקאטו | ג'יימי מסקאטו |
| הת'ר צ'נדלר | ג'נה לי גרין | שרה האלפורד | ג'סיקה קינן וין | לוסי מאונדר | איימי רוס | ג'ודי סטיל | ג'ודי סטיל |
| הת'ר דיוק | כריסטין לאקין | קריסטולין לויד | אליס לי | ליבי אסקיאק | גבריאל לואיס-דוסון | ט'שאן ויליאמס | ט'שאן ויליאמס |
| הת'ר מקנמרה | קורי אינגליש | אל מק'למור | אל מק'למור | ארין קלייר | סופי אייזקס | סופי אייזקס | סופי אייזקס |
| מרתה דאנסטוק | ג'ולי גארניי | קייטי לאדנר | קייטי לאדנר | לורן מק'קנה | ליזי בי | ג'ני או'לירי | ג'ני או'לירי |
| רם סוויני | פי. ג'יי. גריפית' | ג'ון אדסון | ג'ון אדסון | ג'ייקוב אמברוז | דומיניק אנדרסן | דומיניק אנדרסן | דומיניק אנדרסן |
| קורט קלי | ג'יימס סניידר | אוון טוד | אוון טוד | וינסנט הופר | ליאם דויל | כריס צ'אנג | כריס צ'אנג |
| ביל סוויני/באד "הגדול" דין/המאמן ריפר | אריק לוינטון | רקס סמית' | אנת'וני קריבלו | ? | סימון ביילי | אדוארד בראווה | יו מיינארד |
| פול קלי/מר סוייר/המנהל גוון | זאכארי פורד | דניאל קוני | דניאל קוני | ? | אנדי בריידי | ג'ון בוידון | ג'ון בוידון |
| גברת סוייר/פאולין פלמינג | ג'יל אברמוביץ' | רנה סטרובר | מישל דאפי | לורן מק'קנה | רבקה לוק | רבקה לוק | רבקה לוק |
| נערה סטלנית | ? | רייצ'ל פלין | רייצ'ל פלין | סייג' דאגלס | לורן ראה | שרלוט ג'ייסונלי | שרלוט ג'ייסונלי |
| נערת "הגל החדש" | אלכס אליס | קאריסה הוגלנד | קאריסה הוגלנד | מישל באר | מיימונה מיימון | לורן דרו | לורן דרו |
| רפובליקנית צעירה | ? | קייט פיירבנקס | קייט פיירבנקס | ? | ? | אוליביה מור | אוליביה מור |
| נער חנון | טום קומפטון | זאק בנדלר | דסטין סאליבן | רבקה הת'רינגטון | ג'ון נורת' | אלכס ג'יימס-האטון | ג'ון לאמסדן |
| סטודנט/השוטר מילנר | ? | איי. ג'י. מייג'ר | איי. ג'י. מייג'ר | ? | ? | סרג'יו פסקארילו | סרג'יו פסקארילו |
| היפסטר/השוטר מק'קורד | ? | טרבור שור | דן דומנק | ? | ? | ? | ? |
שירים > מערכה ראשונה

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | Beautiful | ורוניקה סוייר, הת'ר צ'נדלר, הת'ר מקנמרה, הת'ר דיוק, רם סוויני, קורט קלי, מרתה דאנסטוק, גברת פלמינג והסטודנטים |
| 2 | Candy Store | ה. צ'נדלר, ה. מקנמרה וה. דיוק |
| 3 | Fight for Me | ורוניקה והסטודנטים |
| 4 | Candy Store Playoff | ה. צ'נדלר, ה. מקנמרה וה. דיוק |
| 5 | Freeze Your Brain | ג'יי. די. |
| 6 | Big Fun | רם, קורט, ורוניקה, ה. צ'נדלר, ה. מקנמרה, ה. דיוק והסטודנטים |
| 7 | Dead Girl Walking | ורוניקה וג'יי. די. |
| 8 | Veronica's Chandler Nightmare | ה. צ'נדלר והאנסמבל |
| 9 | The Me Inside of Me | ה. צ'נדלר, ורוניקה, ג'יי. די., השוטרים, גברת פלמינג והמקהלה |
| 10 | You're Welcome | רם, קורט וורוניקה |
| 11 | Never Shut Up Again | ה. דיוק |
| 12 | Our Love is God | ג'יי. די., ורוניקה, רם וקורט |
שירים > מערכה שנייה

| מס' | שם השיר | ביצוע |
| --- | --- | --- |
| 1 | Prom or Hell? | ורוניקה |
| 2 | My Dead Gay Son | האבות של רם וקורט וקהל המתאבלים |
| 3 | Seventeen | ורוניקה וג'יי. די. |
| 4 | Shine a Light | גברת פלמינג והסטודנטים |
| 5 | Lifeboat | ה. מקנמרה |
| 6 | Shine a Light (Reprise) | ה. מקנמרה, ה. דיוק והסטודנטים |
| 7 | I say no | ורוניקה והסטודנטים |
| 8 | Hey Yo, Westerburg | ה. מקנמרה והסטודנטים |
| 9 | Kindergarten Boyfriend | מרתה |
| 10 | Yo Girl | ה. צ'נדלר, רם וקורט |
| 11 | Meant to Be Yours | ג'יי. די. והסטודנטים |
| 12 | Dead Girl Walking (Reprise) | ורוניקה, ג'יי. די. והסטודנטים |
| 13 | I Am Damaged | ג'יי. די. וורוניקה |
| 14 | Seventeen (Reprise) | ורוניקה, מרתה, ה. מקנמרה והסטודנטים |
רקע

במאי המחזמר, אנדי פיקמן, עבד בצמוד עם דניאל ווטרס (התסריטאי של הסרט המקורי) על מנת לעבד את הסרט לבמה. לאחר שהוא ראה את עבודתו של לורנס או'קיף ואת הדרך שבה הוא עיבד את הסרט "לא רק בלונדינית" אל הבמה, הוא החליט לצוות אותו עם התסריטאי של המחזמר "שגעון הגראס", קווין מרפי. פיקמן סיפר על החוויה ש"מצאנו ש'מלכות הכיתה' נתן הזדמנות רבה לפרוש את שנות ה-80 ונתן הזדמנות גדולה למוזיקה ולסיפור העלילה".
הפקות > פיתוח

הקראת התסריט התקיימה מתישהו בשנת 2010, כשקריסטן בל גילמה את דמותה של ורוניקה, כריסטיאן קמפבל גילם את דמותו של ג'יי. די., וג'נה לי גרין, קורי אינגליש וכריסטין לאקין גילמו את דמויותיהן של ההת'ריות.
ב-13-14 בספטמבר 2010, המחזמר עלה לראשונה כקונצרט ב"הפאב של ג'ו". המחזמר בוים על ידי אנדי פיקמן, וכיכבו בו אנאלי אשפורד כוורוניקה סוייר, ג'רמי ג'ורדן כג'ייסון דין, ג'נה לין גרין כהת'ר צ'נדלר, קורי אינגליש כהת'ר מקנמרה, כריסטין לאקין כהת'ר דיוק, ג'יימס סניידר כקורט קלי, פי. ג'יי. גריפית' כרם סוויני, ג'ולי גארניי כמרתה "משאית זבל" דאנסטוק, אריק לויטון כאביו של רם, קווין פאריסו כאביו של קורט וכמנהל תיכון וסטרבגר, ג'יל אברמוביץ' כאמה של ורוניקה וכגברת פלמינג, טום קומפטון כהיפסטר וכסטודנט, אלכס אליס כילדה גותית, מורה לאנגלית וכרפובליקנית צעירה, וקלי קרבץ כנערה סטלנית וכפסיכולוגית בית הספר.
הפקות > לוס אנג'לס

המחזמר רץ על גבי בימת התיאטרון הדסון באקסטייג' שבלוס אנג'לס עם מספר הופעות מוגבל בסופי שבוע מ-21 ספטמבר 2013 עד ל-6 אוקטובר 2013. בהפקת לוס אנג'לס כיכבו בארט וילברט ויד כוורוניקה, ראיין מקארתן כג'יי. די., שרה האלפורד כהת'ר צ'נדלר, קריסטולין לויד כהת'ר דיוק, ואל מק'למור כהת'ר מקנמרה. מק'למור הייתה ההת'ר היחידה שחזרה עבור הפקת אוף ברודוויי המקורית, ואילו קריסטולין לויד גילמה את הת'ר דיוק כמחליפתה של אליס לי.
הפקות > אוף ברודוויי

בשנת 2013, הוכרז שהפקת המחזמר תעלה על בימות האוף ברודוויי. הצגת קטעים מקדימים מהמחזמר החלו במרץ ב"ניו וורלד סטייג'", בבימויו של אנדי פיקמן. במקרה, "ניו וורלד" הוא גם שמה  של מפיצת הסרט המקורי. בפברואר 2014, צוות השחקנים החדש שיופיע בהפקת האוף ברודוויי הוכרז, כולל בארט וילברט ויד, ריאן מקארתן, ואל מק'למור שישובו לגלם את תפקידיהם כוורוניקה, ג'יי. די., והת'ר מקנמרה, בהתאמה, עם ג'סיקה קינן וין כהת'ר צ'נדלר, אליס לי כהת'ר דיוק וזוכה פרס הטוני, אנתוני קריבלו, כביל סוויני/ באד "הגדול" דין. המחזמר החל לחשוף קטעים מקדימים ב-15 במרץ 2014, ונפתחה באופן רשמי ב-31 במרץ 2014.
אלבום אלבום ההקלטות של צוות האוף ברודוויי הוקלט בין התאריכים 15-16 באפריל 2014 ושווק בחנויות ובאופן דיגיטלי ב-17 ביוני 2014.
המחזמר הופיע בפעם האחרונה בתיאטרון ניו וורלד סטייג' ב-4 באוגוסט 2014.
הפקות > לונדון

סדנת המחזמר החלה בתיאטרון האולם האחר שבלונדון, והורץ במשך חמש הופעות מ-30 במאי עד ל-3 ביוני 2017. את הסדנה הובילה שרלוט וייקפילד שגילמה את ורוניקה סוייר.
לאחר הסדנה, הבכורה הרשמית של המחזמר נפתחה בתיאטרון "הארמון האחר", בין ה-9 ביוני ל-4 באוגוסט 2018, בכיכובה של קארי הופ פלטשר כוורוניקה סוייר. ההפקה נוהלה על ידי ביל קנרייט ופול טיילור מילס ובוימה שוב על ידי אנדי פיקמן יחד עם הכוריאוגרף/במאי שותף גארי לויד. עבור ההפקה בלונדון, השיר "Blue" הוחלף בשיר החדש "You’re Welcome" והת'ר דיוק קיבלה שיר חדש משלה, "Never Shut Up Again", ונעשו מספר שינויים בתסריט.
ב-4 ביולי 2018, לאחר הופעה של המחזמר, הוכרז שההפקה תעבור לתיאטראות וסט אנד החל מ-3 בספטמבר 2018 למשך 12 שבועות בתיאטרון רויאל היימרקט וששיר חדש עבור ורוניקה, "I Say No", וכמה שינויים קלים בתסריט יתווספו להפקה זו.
הפקות > אוסטרליה

הבכורה האוסטרלית של המחזמר התקיימה בתיאטרון הייז שבסידני ביולי 2015. את המחזמר ביים טרבור אשלי עם כוריאוגרפיה מאת קמרון מיטשל, וכיכבו בו ג'אז פלאוורס כוורוניקה סוייר, סטיבן מדסן כג'ייסון דין, לוסי מאונדר כהת'ר צ'נדלר, ארין קלייר כהת'ר מקנמרה, וליבי אסקיאק כהת'ר דיוק. ההפקה התייקמה לאחר מכן בבריסביין (Playhouse, Queensland Performing Arts Center) בינואר 2016, במלבורן (Playhouse, Arts Center Melbourne) במאי 2016, ובבית האופרה של סידני ביוני 2016.
תגובות וביקורות

המחזמר התקבל בביקורות חיוביות לרוב הן מצד המבקרים והן מצד קהל הצופים. המחזמר זכה לשבחים שעל אף היותו נאמן לסרט, הוא הצליח להעניק עומק ותוספת רקע מקורי משלו לעלילה, כמו כן, גם השירים והכוריאוגרפיה של המחזמר זכו לשבחים.
עם זאת, המחזמר זכה לביקורות שליליות על אורכו ועל כך שהדמויות בו לא מומשו כפי שהוצגו על ידי צוות השחקנים בסרט המקורי.
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרס דרמה דסק | המוזיקה הטובה ביותר | לורנס או'קיף וקווין מרפי | מועמדות |
| 2014 | פרס דרמה דסק | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | בארט וילברט ויד | מועמדות |
| 2014 | פרס לוסיל לורטל | השחקנית הראשית במחזמר הטובה ביותר | בארט וילברט ויד | מועמדות |
| 2014 | פרס לוסיל לורטל | הכוריאוגרף/פית הטוב/ה ביותר | מרגריט דריקס | מועמדות |
מלכות הכיתה: המחזמר (גרסת התיכונים)

בעקבות הפקת אוף ברודוויי המקורית שנערכה ב-2014, המחזמר זכה למעמד פולחני בקרב קהל הצופים שחשו שהם עצמם משתקפים בדמויות השונות בתיכון וסטרבורג, ובתי ספר תיכוניים רבים ביקשו להשיג רישיונות להפקת המחזמר; לפיכך, יוצרי המחזמר, לורנס או'קיף וקווין מרפי, "iTheatrics" וחברת הרישוי "Samuel French" הכינו גרסה מקוצרת ו"נקייה" למחזמר שדורגה בדירוג "PG-13" במיוחד עבור ההפקות התיכוניות. רוב ניבולי הפה שהופיעו במהלך המחזמר המקורי נמחקו, השירים "Big Fun" ו-"Dead Girl Walking" שוכתבו ושיר חדש אחד, "You're Welcome" נכתב והחליף את השיר "Blue". המחזאים המקוריים - או'קיף ומרפי - הודיעו מאז בפומבי שהם מעדיפים את השיר "You're Welcome" על פני השיר "Blue", והשינוי נעשה רשמית עם העברת ההפקה ללונדון ביוני 2018.
הבכורה העולמית של גרסת התיכונים למחזמר התקיימה ב-15 ספטמבר 2016, בתיאטרון פירס שממוקם בתיכון ע"ש ג'יי. ג'יי פירס, ריצ'רדסון, טקסס.
ביאורים

↑  בהפקה זו ביילי גילם רק את דמויותיהם של ביל סוויני ושל שוטר.
↑  בהפקה זו בריידי גילם גם את דמותו של באד "הגדול" דין.
↑  בהופעה האחרונה שסגרה את ההרצה באוף ברודוויי, דאפי הוחלפה על ידי מולי הגר.
↑  דאגלס גם גילמה את דמותה של גברת סוייר.
↑  מיימון גם גילמה את דמותו של המאמן ריפר.
↑  ג'יימס-האטון גם גילם את דמותו של השוטר מילנר.
1 2 3 4  לא כלול באלבום ההקלטות של ההפקה המקורית-עולמית.
↑  השיר, שנכתב בתחילה על ידי או'קיף ומרפי לגרסת התיכונים של המחזמר על מנת להחליף את השיר "Blue" (שכלל גסויות ותיאורים לא הולמים לנוער), הוסף רשמית והחליף את "Blue" בהפקה המקורית בלונדון
↑  שיר חדש שנכתב להפקת וסט אנד המקורית ומחליף את השיר "(Blue (Reprise".
↑  הוכנס לעלילת המחזמר החל משנת 2018.
הערות שוליים

1 2  Laurence O’Keefe and Kevin Murphy, “Heathers Writers Laurence O’Keefe and Keven Murphy Break Down the Musical’s Full Album Track By Track” Playbill (March 2018).
1 2  Cameron Woodhead, “Heathers the Musical review: Broadway ballads and gut-busting big-notes betray film’s dark edge” The Sydney Morning Herald (May 2016).
↑  Snetiker, Marc (March 25, 2014). "'Heathers: the Musical': A very '80s first look -- PHOTOS". Entertainment Weekly.
↑  K. Blair, “Broomsticks and barricades: Performance, empowerment, and feeling in Wicked and Les Miserables” in Studies in Musical Theatre Volume 10 Number 1, eds. Dominic Symonds George Burrows (Intellect Ltd, 2016) 55-65.
↑  Connelly, Brendon (September 23, 2010). "Heathers: The Musical Has Original Screenwriter Dan Waters On Board". Bleeding Cool. Retrieved May 8, 2011.
↑  Hetrick, Adam (May 21, 2010). "What Rhymes With Corn Nuts? Heathers Musical Will Receive New York Concert". Playbill.com. Archived from the original on October 20, 2012. Retrieved May 8, 2011.
↑  Hetrick, Adam (September 13, 2010). ""What Is Your Damage?" Heathers: The Musical Gets Joe's Pub Concerts Sept. 13". Playbill.com. Archived from the original on December 20, 2013. Retrieved May 8, 2011.
↑  Snetiker, Marc (August 29, 2013). "Heathers the Musical, Based on the '80s Movie, Set for World Premiere in Los Angeles". Broadway.com. Retrieved March 7, 2014.
↑  "Barrett Wilbert Weed, Ryan McCartan, Jessica Keenan Wynn & More to Star in HEATHERS: THE MUSICAL Off-Broadway; Full Cast Announced". Broadway World. February 6, 2014. Retrieved March 7,2014.
↑  McPhee, Ryan (April 14, 2014). "So Very! Heathers: The Musical Will Record Cast Album". Broadway.com. Retrieved April 15, 2014.
↑  "HEATHERS Sets Early August Closing Date Off-Broadway". Broadway World. July 10, 2014. Retrieved July 10, 2014.
↑  http://www.playbill.com/news/article/schools-out-heathers-the-musical-to-close-off-broadway(הקישור אינו פעיל, 16.3.2020)
↑  Blake, Jason (2015-07-23). "Heathers the Musical review: Impressive, calculating and anything but coy". The Sydney Morning Herald. Retrieved 2017-05-25.
↑  http://www.stagewhispers.com.au/stage-briefs/heathers-musical-brisbane
↑  Stasio, Marilyn (2014-04-01). "Off Broadway Review: 'Heathers' the Musical". Variety. Retrieved 2017-12-07.
1 2  Brantley, Ben (2014-04-01)."'Heathers: The Musical' Brings Back Guilt-Free Mayhem". The New York Times. ISSN 0362-4331. Retrieved 2017-12-09.
↑  Gioia, Michael (September 13, 2016). "How and Why Heathers Got Remade for High School". Playbill.com.
↑  Churnin, Nancy (September 12, 2016). "Song from world premiere of 'Heathers 101: High School Edition,' opening Thursday at Pearce HS". dallasnews.com.
מקס פביאן

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1873 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  26 במרץ 1926 (בגיל 53) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 
מקס פביאן (בגרמנית: Max Fabian‏; 3 במרץ 1873 – 26 במרץ 1926) היה צייר וגרפיקאי יהודי-גרמני.
ביוגרפיה

על פי הצעתו של צייר ההיסטוריה אנטון פון ורנר, למד בשנים 1891 עד 1900 באקדמיה לאמנות בברלין בהנהלת פרנץ סקרבינה, פאול מאירהיים ויוזף שוירנברג. במהלך לימודיו קיבל מספר מלגות ופרסים.
בין השנים 1900 ל־1904/05 היה סטודנט לתואר שני אצל ארתור פון קמפף. משנת 1898 הציג מקס פביאן באופן קבוע בתערוכות האמנות הגדולות בברלין, במינכן, בדרזדן ובדיסלדורף. משנת 1903 ניהל בית ספר משלו לציור בברלין.
בשנת 1914 הגיע לפולין ולרוסיה כצייר מלחמה מתנדב, שם נקשר עם יהדות מזרח אירופה, ונפתח עבורו עולם חדש של מראות לציור. במהלך תקופה זו עשה את רישום הרובע היהודי של לודז'. משנת 1915 הועבר לחזית הצרפתית כחייל. הוא תיעד את חוויות המלחמה שלו בציורים רבים.
בשנת 1918 חזר פצוע מהמלחמה לברלין, שם לימד בין השנים 1919–1922 כמורה בבית הספר לציור ורישום של התאחדות האומניות בברלין.
מבחינה סגנונית ניתן לייחס אותו לנציגי האימפרסיוניזם הגרמני. למרות זיקה מסוימת למגמות מודרניות, פביאן שמר על מרחק מסוים מקיצוניות של המודרניזם והיה חבר בעמותות שמרניות יותר.
הוא צייר שכמעט נשכח, של האימפרסיוניזם הברלינאי, שהיה בקשר עם אמנים כגון מקס ליברמן, ודומה לו בתפיסתו המודרנית. הוא הציג עם הזצסיון הברלינאי, אף שמעולם לא הצטרף אליו. אמן, ללא ספק, שנשכח בטעות, שנמחק ביסודיות מהזיכרון בתקופת השלטון הנאצי בשל מוצאו היהודי.
אלמנתו של פביאן, בהיותה יהודייה, נאלצה להגר מגרמניה בשנת 1939. היא לקחה איתה את הציורים של בעלה ללונדון, שם האוסף נהרס בהפצצות גרמניות ב 1940/41. מסיבה זו שרדו רק יצירות בודדות של האמן.
בשנת 2000 הקדישה קרן Stadtmuseum Berlin תערוכה לצייר מקס פביאן ובנו, שעבד גם כאמן, הפסל האוסטרלי ארווין פביאן.
הערות שוליים

↑  kuenstlerbund.de: Ordentliche Mitglieder des Deutschen Künstlerbundes seit der Gründung 1903 / Fabian, Max, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Andreas Conrad: Max und Erwin Fabian: Der Sturzflug des Ikarus. In: Der Tagesspiegel. 8. November 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502405905171  GND: 12278085X  ISNI: 0000 0000 5463 9687  LCCN: nr2002013587  RKD: 98616  ULAN: 500137824  VIAF: 40269217   WorldCat (עם VIAF): 40269217 
מקס פביאן, לחוף הים
משה זהבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מרוקו
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  הגר זהבי 
 ספורט
 ענף ספורט:  שיט תחרותי 
 
משה זהבי (נולד ב-1969) הוא שיט פאראלימפי.
זהבי נולד במרוקו ובגיל שבעה חודשים חלה בשיתוק ילדים. תקופה קצרה לאחר מכן עלו הוריו לישראל והמשפחה חיה באשדוד. בגיל 12 הוא החל בפעילות במרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן והתאמן בכדורסל כיסאות גלגלים, טניס כיסאות גלגלים, טניס שולחן ושחייה. בגיל 42 עבר בקביעות לכיסא גלגלים.
היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים.
נשוי להגר זהבי, שיטת פאראלימפית שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). לקראת המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) בחרו בני הזוג להתאמן ביחד וזהבי התפטר מעבודתו כמנהל רכש בחברת בנייה לטובת אימונים ותחרויות. הם התחרו בסירה מדגם סקאד 18, צברו 166 נקודות ודורגו במקום 11.
זהבי מתגורר בכוכב יאיר צור יגאל, נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  לשבור את הגלים, באתר ישראל היום, 2 בספטמבר 2016
↑  אברהם תשובה, נבחרת הנכים בכדורסל מתכונת לברצלונה, מעריב, 20 באפריל 1992
↑  יאיר צוקר, ‏ריו 2016 – 33 ספורטאיות וספורטאים ישראלים יתחרו במשחקים הפרלימפיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בספטמבר 2016
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | קובי ליאון |  |
|  אתלטיקה | גדי ירקוני |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  חתירה |  מורן סמואל • חתירה זוגית (ראובן מגנאג'י ויוליה צ'רנוי) |  |
|  טניס | איתי ארנליב • אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דני בוברוב • חגית בריל • קרולין טביב • שי סיאדה |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (סיון אברבאיה, ירדן אדיקה, רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אלהאם מחאמיד רוזין (קפטן)) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו • אראל הלוי • יואב ולינסקי • יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, שמעון בן-יעקב, דרור כהן) • צוות סקאד (הגר זהבי, משה זהבי) |  |
מרתה קינג

| --- | --- |

 לידה:  1803? מחוז קורק, אירלנד 
 פטירה:  31 במאי 1897 (בגיל 94 בערך) ניו פלימות', ניו זילנד 
 
מרתה קינג (באנגלית: Martha King‏; 1803 – 31 במאי 1897) הייתה המאיירת הבוטנית הראשונה של ניו זילנד. היא הייתה דמות בולטת בתחום החינוך כמייסדת בתי ספר, בנוסף לכישוריה בבוטניקה.
ביוגרפיה

מרתה קינג נולדה באירלנד בשנת 1802 או 1803. ייתכן שעבדה בעבודה ציבורית לפני שהם היגרו מאירלנד. היא היגרה לניו זילנד בדצמבר 1840, והגיעה לולינגטון, עם אחותה הבכורה, מריה, ואחיה, סמואל פופאם קינג.
מולינגטון הם הפליגו למחוז וואנגאנוי על סיפונה של "אליזבת", והגיעו ב -27 בפברואר 1841, והיו מהמייסדים של העיר החדשה. הם רכשו חלק מהאדמה שרכש הקולונל ויליאם וואקפילד עבור חברת ניו זילנד. סמואל קינג בנה שני בתים, ומרתה קינג ואחותה פתחו את בית הספר הראשון של וואנגאנוי זמן קצר לאחר מכן. בית הספר היה פופולרי והאחיות ניהלו אותו היטב.
בדצמבר 1847 עברה משפחת קינג לניו פלימות'. קינג פתחה בית ספר אחר עם אחותה, מריה, וגיסה, מרי ג'יין קינג, בעת שהתגוררה בניו פלימות'. המקום שימש גם לתפקידים אחרים, כפעילויות תרבותיות, ושיקפו את נוכחותם הבולטת של משפחתה בחיים הציבוריים של ניו פלימות'. שתי האחיות גם ארגו פשתן לייצור בד וסחורות נוספות להשלמת הכנסותיהן.
קינג נפטרה בביתה בניו פלימות' ב-31 במאי 1897, בת 94 שנים.
יצירה

קינג הייתה אחת המתיישבים הבריטים והאירים המוקדמים שפנו לאיור בוטני כדי "ליצור פרנסה בתנאים קשים".
בספטמבר 1842 הוזמנה קינג מטעם החברה לגננות ובוטניקה של ולינגטון להכין שני סטים של רישומים של דגימות בוטניות מקומיות מעניינות, האחת תועבר לדירקטורים של החברה הניו זילנדית, והשנייה לחברת הגננות הלונדונית. לא ידוע בדיוק מדוע נבחרה קינג למשימה זו. הסט הראשון של 40 צבעי מים הושלם עד ינואר 1843, והגיע לחברת ניו זילנד בלונדון בספטמבר 1843. היא נרכשה על ידי ספריית אלכסנדר טרנבול בשנת 1981. הסט השני נעלם ללא עקבות.
בשנת 1845 הופיעו ארבע מהליטוגרפיות של קינג באיורים של אדוארד ג'רינגהם וייקפילד לזכרונותיו ממסעו בניו זילנד.
פרט לצבעי המים הבוטניים, כל שנותר מיצירתה של קינג הם 16 רישומי עיפרון המתארים נופים של ולינגטון, וואנגאנוי וניו פלימות', מתוארכים בין השנים 1841 - 1859. אף שקינג הציגה מאוחר יותר בתערוכה הבינלאומית בסידני של 1879, לא ידוע על דוגמאות אחרות של עבודותיה ששרדו.
בשנת 2017 נבחרה קינג על ידי החברה המלכותית לאחת מ-150 הנשים שתרמו לידע על ניו זילנד.