stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופיה דוליפ סינג
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  "Princess Sophia Duleep Singh – Timeline". History Heroes organization.
↑  "With 'Sophia,' A Forgotten Suffragette Is Back In The Headlines". NPR.org. נבדק ב-2016-01-01.
1 2 3 4 5 6 7  Sarna, Navtej (23 בינואר 2015). "The princess dares: Review of Anita Anand's book "Sophia"". India Today News Magazine. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8  Anand, Anita (14 בינואר 2015). "Sophia, the suffragette". The Hindu. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  Tonkin, Boyd (8 בינואר 2015). "Sophia: Princess, Suffragette, Revolutionary by Anita Anand, book review". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Kellogg, Carolyn (8 בינואר 2015). "'Sophia' a fascinating story of a princess turned revolutionary". LA Times. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Maharani Bamba Duleep Singh". DuleepSingh.com. אורכב מ-המקור ב-2013-09-19. נבדק ב-2016-06-15.
1 2  Suffragette Sophia Duleep Singh, 1910, British Library, retrieved 13 February 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1678691874274  BnF: cb17065595g (data)  GND: 1069167088  ISNI: 0000 0004 4773 7990  LCCN: no2015056268  SUDOC: 200879367  VIAF: 315524034   WorldCat (עם VIAF): 315524034 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סופיה דוליפ סינג".
יצחק הל-אור

| --- | --- |

 לידה:  1937 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 בינואר 2024 (בגיל 87 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינויים נוספים:  איצ'ה
 ידוע בשל:  היותו ראש המחלקה לגננות נוי במשרד החקלאות
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מקצוע:  אילנאי
 מעסיק:  משרד החקלאות וביטחון המזון 
 תפקיד:  ראש המחלקה לגננות נוי, משרד החקלאות
 מספר צאצאים:  5 
 
יצחק (איצ'ה) הל-אור (1937 - 16 בינואר 2024) היה אגרונום, ששימש כראש המחלקה לגננות-נוי במשרד החקלאות, עורך בעיתון הגננים בישראל, בעל טור לגננות במעריב וחבר הוראה בכיר בטכניון.
קורות חיים

נולד וגדל בירושלים יחד עם אחיו הצעיר, להורים ילידי צ'כיה שעלו לארץ ישראל טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. אביו היה הרופא הטבעוני ד"ר יום טוב הל-אור. בילדותו נהרס בית המשפחה במלחמת העצמאות.
את לימודי התיכון סיים יצחק בבית הספר החקלאי מקוה ישראל שבחולון. כחבר בגרעין הנח"ל של בני עקיבא סייע בהקמת התיישבות בכפר מימון.
בגיל 19 היה למדריך חקלאי למטעים בסוכנות היהודית. כשהיה בן 23 החל לנהל את המחלקה לגננות הנוי בנתיבות, שהפכה אז ממעברה לעיירה.
במשך 20 שנה ניהל את המחלקה להנדסת הצומח, גננות ונוי במשרד החקלאות. במקביל סיים את לימודיו לתואר שני בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. מחקריו עסקו בהתאמה של צמחיית נוי חסכנית במים לאקלים החם הארצישראלי.
קורות חיים > פעילות מקצועית

כחלק מפעילותו להפצת הידע והעלאת המודעות לנושא של הנוי במרחב הציבורי, פעל יצחק בערוצים שונים:
הוא שימש במשך 20 שנה כעורך המקצועי של העיתון "גן ונוף", עיתון הגננים בישראל.
פרסם מאות מאמרים והנחיות מקצועיות בעיתון "גן ונוף" ובטור אישי לגננות בעיתון "מעריב". כמו כן, פרסם מאמרים רבים בירחונים "משוב לגן", "השדה", "גנים ירוקים", ועוד.
הגיש משך שנים הנחיות לציבור בפינה קבועה ברשת ב' ברדיו.
ערך והפיץ סרטי הדרכה בנושאי גידול וטיפול בעצים, מדשאות, וצמחי נוי.
פרסם והפיץ יותר מ-200 חוברות ומאמרים מקצועיים של מידע לגננים.
שימש חבר הוראה בכיר בטכניון, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים.
הל אור ייצג את ענף הגינון במשרדי הממשלה, בגופים פרטיים ובהליכי חקיקה בכנסת. כחלק מפועלו, שכנע הל-אור את שר החקלאות, רפאל איתן, להאריך את תוקפו של החוק המנדטורי להגנת היער, והוסיף לרשימת העצים גם את כל עצי הנוי שהיו אז בארץ. הל-אור היה שותף ל"חוק הגנים הבוטניים 2006" ולתיקונים בפקודת היערות. החל משנת 1972 היה דירקטור וחבר ב"קרן למשקי עזר והחברה לפיתוח הנוף הירוק" אשר עסקה בפיתוח גינון בהתיישבות החדשה. היה חבר בהנהלת ובמזכירות הארגון לגננות ולנוף בישראל, הארגון היציג של גנני ישראל, והיה שותף למיזם היער העירוני שהחל בשנת ה-70 למדינה.
בין יתר עיסוקיו שימש כחבר בוועדות ובהנהלות שונות:
שימש כחבר מערכת באנציקלופדיה לצמחי נוי, ומחבר הערכים: השקיה, העץ בגן ובמדשאות.
חבר בוועדה למתן שמות עבריים לצמחי נוי של האקדמיה ללשון העברית בירושלים.
ייעוץ והכוונה בהוצאות התקנות ב"חוק הגנת האילנות" לשמירת עצים מפני כריתה.
חבר ועדת היגוי לעצי רחוב במשרד החקלאות.
חבר הנהלת הדירקטוריון של ה"חברה לעידוד הנוף הירוק".
חבר מועצת המנהלים ב"בית הספר לגננות ושתלנות" בפתח תקווה.
חבר בוועדת המקצוע למדעי החיים והחקלאות שליד המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך והתרבות.
חבר ועדת היגוי להקצאת לשצ"פים לפי אזורי אקלים ודפוסי אוכלוסייה – משרד הבינוי והשיכון, המשרד להגנת הסביבה, משרד החקלאות.
יושב ראש הנהלת ענף גננות נוי – משרד החקלאות.
רכז ועדה מקצועית לגידול והחזקת עצים בגן, שרות ההדרכה והמקצוע במשרד החקלאות.
פרסים והוקרה

תעודת הוקרה לשנת 2000 מהארגון לגננות ולנוף בישראל על "קידום הגינון בישראל".
נבחר השנה בגינון בישראל לשנת 2001, על ידי המדען הראשי של משרד החקלאות וקבוצת משוב חקלאות על "תרומה ייחודית בחינוך דורות של גננים, ועל החדרת פרמטרים מקצועיים לענף הגינון הפרטי והציבורי".
נבחר השנה בקטגוריית מפעל חיים בוועידת ישראל לגינון "משוב" 2016: "ידענותו הרבה של הל-אור בעצים ובתחזוקת גנים זיכו אותו בתואר ה'אבא' של הגינון והגננים בישראל".
חיים אישיים

הל-אור היה נשוי למיכל ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

1 2  חוברות הדרכה, מאת יצחק הל-אור, הוצאת שה״מ משרד החקלאות.
↑  צילום מטקס הענקת התעודה.
↑  כתבה במקומון של העיר רחובות, והתעודה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292150405171  ISNI: 0000 0004 0254 575X  VIAF: 298148905   WorldCat (עם VIAF): 298148905
ועדת ראסל

ועדת ראסל (ידועה גם בשמות: טריבונל ראסל, הוועדה הבינלאומית לפשעי מלחמה, ועדת ראסל-סארטר) היא ועדה ציבורית שנוסדה על ידי הפילוסוף והמתמטיקאי הבריטי ברטראנד ראסל ואשר בראשה עמד הפילוסוף הצרפתי ז'אן-פול סארטר, במטרה לחקור את מדיניות ארצות הברית והמעורבות הצבאית שלה בווייטנאם.
היסטוריה

הוועדה הוקמה בשנת 1966, כמה חודשים לאחר פרסום ספרו של ראסל, "פשעי מלחמה בווייטנאם". הוועדה נפגשה מספר פעמים במשך השנה בסטוקהולם ובקופנהגן.
לוועדה לא היו שום סמכות משפטית רשמית או אמצעים כלשהם להפעלת סנקציות או כוח. ב-26 במאי אמר ז'אן-פול סארטר במושב הפתיחה של הוועד בסטוקהולם, "אנו יודעים שלא קיבלנו מנדט רשמי מאף גורם. אם החלטנו להתכנס בוועדה זאת, זה בגלל שידענו שאף אחד לא ייתן לנו מנדט מסוג זה. כמובן שהוועדה שלנו אינה מוסד רשמי, ואינה באה להחליף שום כוח ממוסד. היא בעקבות העדר עשיה ועקב צורך". הוועדה הסתמכה על כוחם המוסרי של החברים בה וקיוותה להשפיע בדרך זו על דעת הקהל העולמית ובארצות הברית.
הוועדה פרסמה את מסקנותיה שכללו האשמת ארצות הברית בהפרת החוק הבינלאומי, פגיעה בבתי ספר ומתקנים אזרחיים, וברצח עם כלפי העם הווייטנאמי.
היסטוריה > חברי הוועדה

בין חברי הוועדה נכללו הפילסוף היהודי גונתר אנדרס, הסופר האמריקאי ג'יימס בולדווין, הסופרת סימון דה בובואר, הסופר חוליו קורטאסר, הסופר טארק עלי, נשיא מקסיקו לשעבר לאסרו קארדנאס, הסופר היהודי-אנגלי יצחק דויטשר, הפוליטיקאית הישראלית חייקה גרוסמן, הסופר השוודית שרה לידמן, עורכת הדין היהודיה-צרפתייה ז'יזל חלימי, המתמטיקאי היהודי-צרפתי לורן שוורץ והסופר הגרמני-יהודי פטר וייס.
ועדות המשך > ועדת ראסל לעניין דרום אמריקה

בשנת 1973 הוקמה ועדת ראסל לעניין דרום אמריקה במטרה לחקור את הפרות זכויות האדם שמבצעים משטרים שונים בדרום אמריקה. הוועידה התכנסה מספר פעמים בשנים 1974–1976. במסקנותיה גינתה הוועדה ממשלות של מספר מדינות בהן ברזיל, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי והרפובליקה הדומיניקנית וקראה למדינות העולם להפעיל לחץ לסיום ההפרות שהיא מצאה.
ועדות המשך > ועדת ראסל לעניין פלסטין

בשנת 2009 הוקמה ועדת ראסל לעניין פלסטין על ידי קרן ברטראנד ראסל לשלום. בין החברים בוועדה ניתן למצוא את הסופרת האמריקאית אליס ווקר וכלת פרס נובל לשלום האירית מייריד מגווייר. הישיבה הראשונה של טריבונל ראסל לעניין פלסטין התכנסה בברצלנה במרץ 2010. בין חברי הוועדה היה פעיל זכויות-האדם היהודי-צרפתי סטפן הסל.
בין התאריכים 5–7 בנובמבר 2011 התכנסה הוועדה בקייפטאון על מנת לדון בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. נושא הדיון היה "האם מדיניות ישראל נגד הפלסטינים מפרים את האיסור על אפרטהייד המעוגן בחוק הבינלאומי?"
בצוות המשפטי נמנו, בין השאר, רוני קסריליס (פוליטיקאי בולט בדרום אפריקה), ג'ון דוגרד (משפטן מדרום אפריקה, חיבר מספר מאמרים המשווים את מדיניות ישראל לאפרטהייד בדרום אפריקה), וסינתיה מק'קיני (חברת הקונגרס של ארצות הברית לשעבר, שהשתתפה בשנת 2009 במשט שנשא סיוע הומניטרי לעזה, נעצרה והועברה לבית סוהר איילון). דזמונד טוטו נשא מילות פתיחה בדיון.
באוקטובר 2012 התכנס הטריבונל בניו יורק, בין השופטים בישיבה זו היה המוזיקאי רוג'ר ווטרס.
הערות שוליים

↑  "טריבונל ראסל" הרשיע את ארה"ב בפשעי מלחמה, למרחב, 11 במאי 1967
↑  "טריבונל ראסל" הרשיע את ארה"ב ב"פשעי : מלחמה", דבר, 11 במאי 1967
↑   רות אלמוג, "קלאס": לא לקוראים חסרי סבלנות, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2014
↑  אתר ועדת ראסל לעניין פלסטין
↑  ניר חסון, טריבונל ראסל קורא להטלת סנקציות חריפות על ישראל, באתר הארץ, 3 במרץ 2010
↑  גיתית גינתו פאריס, האיש שהצית את המחאות בעולם עדיין לא רגוע, באתר הארץ, 9 במרץ 2012
↑  כותרת המושב וחבר השופטים
↑  נושאי הדיון בכנס
↑  רוג'ר ווטרס מצטרף לטריבונל ראסל על פלסטין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007598942305171  GND: 4178738-9  LCCN: n2003031372  VIAF: 135451119   WorldCat (עם VIAF): 135451119
מק מילר

| --- | --- |

מלקולם מופיע ב-NYC Governor's Ball‏, 2011
 לידה:  19 בינואר 1992 פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בספטמבר 2018 (בגיל 26) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Malcolm James McCormick 
 שם במה:  Mac Miller 
 מקום קבורה:  בית קברות הומווד 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  2007–2018 (כ־11 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון טיילור אולדרדייס 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  ראפ, היפ-הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מערכת תופים, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Most Dope רוסטרום רקורדס
 בן או בת זוג:  אריאנה גרנדה (פברואר 2016–מאי 2018) 
 macmillerofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מלקולם ג'יימס מק'קורמיק (באנגלית: Malcolm James McCormick;‏ 19 בינואר 1992 – ‏7 בספטמבר 2018) היה ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי-יהודי, שהיה מוכר בשמות הבמה מק מילר (Mac Miller) ולארי פישרמן (Larry Fisherman).
ביוגרפיה

מלקולם ג'יימס מק'קורמיק נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית, לאב נוצרי ולאם יהודייה. אמו, קארן מאיירס, היא צלמת ואביו, מארק מק'קורמיק, הוא ארכיטקט. התחנך בבית ספר יסודי קתולי, אם כי הוא ואחיו הגדול, מילר, גדלו כיהודים והוא סיפר שבגיל 13 חגג בר מצווה. מלקולם סיים ללמוד בבית הספר ת'רסטון וינצ'סטר ובתיכון טיילור אלדרדייס. בתיכון מילר החליט להתמקד בקריירת ההיפ הופ שלו, מאוחר יותר הוא ציין: "ברגע שהגעתי לגיל 15, אני נהייתי מאוד רציני בקשר לזה ושינתי לחלוטין את החיים שלי... נהגתי לשחק בכל סוגי הספורט, ללכת לכל מסיבות התיכונים. אך ברגע שגיליתי את ההיפ הופ, הוא היה כמעט כמו מקצוע, זה כל מה שעשיתי". מילר לימד את עצמו מוזיקה, לנגן על פסנתר, גיטרה, תופים ובס.
ביוגרפיה > 2007–2010: תחילת הקריירה

מלקולם התחיל לשיר ראפ בגיל ארבע עשרה. לפני כן הוא רצה להיות להיות זמר-יוצר. לפני שמלקולם שינה את שם הבמה שלו ל"מק מילר", הוא השתמש בשם הבמה "איזי מק" (EZ Mac) וב-2007 (כשהיה בן חמש עשרה) הוא הוציא לאור את המיקסטייפ "But My Mackin' Ain't Easy". מלקולם היה חלק מהרכב הראפ דה איל ספוקן (The Ill Spoken) יחד עם חברו הראפר בידי. ב-2008 חברי דה איל ספוקן הוציאו לאור יחד את המיקסטייפ "How High". ב-2009 מלקולם הוציא לאור שני מיקסטייפים, "The Jukebox: Prelude to Class Clown" ו-"The High Life".
ב-2010 חתם מלקולם בחברת התקליטים רוסטרום רקורדס. באוגוסט הוא הוציא לאור את המיקסטייפ ".K.I.D.S". מלקולם קיבל השראה מהסרט קידס של לארי קלארק ביצירת המיקסטייפ. פריצת דרך משמעותית התרחשה בסוף 2010, כשמלקולם החל במסע ההופעות הראשון שלו, שנקרא The Incredibly Dope Tour, שבה ההופעות של מלקולם זכו להצלחה רבה. באותה השנה הוא זכה בשני פרסים בפרסי ההיפ הופ של פיטסבורג.
ביוגרפיה > 2011–2012: Blue Slide Park ו-פרויקטים נוספים

ב-2011 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ החמישי שלו, "Best Day Ever", שכלל בתוכו את הסינגלים: "Donald Trump", "Wear My Hat" ו-"All Around The World". המיקסטייפ הופק על ידי ג'אסט בלייז, 9th Wonder וצ'אק אינגליש (מההרכב דה קול קידס). ב-29 במרץ הוא הוציא לאור את המיני אלבום "On And On And Beyond". באוקטובר מלקולם הוציא לאור את המיקסטייפ "I Love Life, Thank You", שכלל הופעות אורח של האומנים: סר מייקל רוקס (מההרכב דה קול קידס), טאליב קוולי ובאן בי.
בפברואר 2011, בזמן שמילר היה במסע ההופעות "Upstate New York", הוא נעצר יחד עם חבריו בגין החזקת מריחואנה. מילר וחבריו נכלאו למשך לילה אחד ושוחררו.
ב-8 בנובמבר 2011 הוא הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, שנקרא "Blue Slide Park". האלבום הגיע למקום ה-1 במצעד בילבורד 200, כשנמכרו כ-145 אלף עותקים של האלבום בשבוע הראשון לצאתו. אלבום זה הוא האלבום הראשון שיצא לאור בהפצה עצמאית והגיע לראש המצעד, מאז האלבום "Dogg Food" של ההרכב דה דוג פאונד ב-1995. באותה השנה מלקולם עשה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלו בתוכנית Single Ladies של הערוץ VH1.
ב-23 במרץ 2012 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ השביעי שלו, "Macadelic", שכלל את הסינגל "Loud" שהגיע למקום ה-53 במצעד בילבורד הוט 100. ב-21 בנובמבר הוא הוציא לאור את המיני אלבום "You" בלעדית לאייטונס. באלבום הוא השתמש בשם הבמה "לארי לאבשטיין ודה ולווט רבייבל" (Larry Lovestein & The Velvet Revival).
ביוני 2012, הגיש המפיק לורד פינס תביעה כנגד מילר על סך 10 מיליון דולר, בטענה שהאחרון השתמש, ללא רשותו של פינס, בסימפול מתוך השיר "Hip 2 Da Game" לשיר שלו "Kool-Aid and Frozen Pizza", שיצא לאור במיקסטייפ בשנת 2010; אף על פי שהשיר לא יצא לאור באופן מסחרי ומלקולם נתן קרדיט לפינס על הסימפול מלכתחילה. בינואר 2013 הם יישבו את התביעה מחוץ לבית המשפט. פרטי ההסכם ביניהם לא פורסמו.
ביוגרפיה > 2018–2013: GO:OD AM ,The Divine Feminine

ב-26 בפברואר 2013 עלתה תוכנית מציאות על מלקולם בערוץ MTV2, שנקראת Mac Miller and the Most Dope Family. התוכנית עוקבת אחר חייו של מלקולם בלוס אנג'לס, לאחר שעבר מפיטסבורג יחד עם ארבעת חבריו הטובים. כמו כן, היא עוקבת גם אחר יצירת אלבומו החדש "Watching Movies with the Sound Off".
ב-4 במרץ 2013 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ "Run-On Sentences Vol. 1", שמכיל קטעי כלי שהוכנו על ידיו. במיקסטייפ מלקולם השתמש בשם הבמה "לארי פישרמן", שבו הוא משתמש בדרך כלל כשהוא מפיק.
ב-18 ביוני 2013 הוציא מלקולם לאור את אלבומו השני, "Watching Movies with the Sound Off", שכלל הופעות אורח של האומנים: ארל סווטשירט, סקולבוי קיו, אב-סול, ג'יי אלקטרוניקה, טיילר, דה קריאייטור ועוד. האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד בילבורד 200 ונמכרו כ-101 אלף עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
בתחילת 2013 הקים מלקולם חברת התקליטים ריממבר מיוזיק (REMember Music), שנקראת על שם חברו שנפטר ראובן מיטראני (Reuben Mitrani). באותה השנה מלקולם הפיק את המיקסטייפ "Stolen Youth" של הראפר וינס סטייפלס. ב-17 בדצמבר הוציא מילר לאור את אלבום ההופעה הראשון שלו, שנקרא "Live from Space".
במאי 2014 הוציא באופן עצמאי את מיקסטייפ הסולו העשירי שלו, "Faces". באוקטובר 2014 חתם חוזה בחברת וורנר ברוס הקלטות (חברת בת של וורנר מיוזיק גרופ) תמורת סכום של 10 מיליון דולר. "GO:OD AM", האלבום הראשון שלו דרך חברת הקלטות גדולה, יצא בספטמבר 2015.
בספטמבר 2016 יצא אלבום האולפן הרביעי של מילר, "The Divine Feminine".
באוגוסט 2018 יצא אלבומו החמישי, "Swimming". בפברואר 2019, האלבום היה מועמד לקבלת פרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
ביוגרפיה > אלבומים אחרי מותו

ב-17 בינואר 2020, חברת התקליטים בה מילר היה חתום הוציאה לאור את האלבום Circles, האלבום כולל 12 שירים חדשים שלא נשמעו לפני כן.
בנובמבר 2024, אלבום לא-משוחרר של מילר בשם Balloonerism נחשף באמצעות טריילר בפסטיבל Camp Flog Gnaw של טיילר, דה קריאייטור, בלוס אנג'לס. הטריילר, באורך של כשתי דקות וחצי, הציג אנימציות וסיים עם תמונת האלבום וההודעה "בקרוב". האלבום נוצר במקור בין 2013 ל-2014, סביב האלבום Watching Movies with the Sound Off והמייקסטייפים Delusional Thomas ו-Faces. במשך שנים האלבום היה נושא לשמועות והדלפות בקרב מעריצים. תאריך השחרור הרשמי של האלבום הוא ה-17 בינואר 2025 יחד עם סרט אנימציה קצר באותו שם שמבוסס על מילות השירים והמוזיקה של מילר ויושק יומיים לפני האלבום, ב-15 בינואר בארצות הברית וביום שאחרי ברחבי העולם. הסרט, בבימויו של סמואל ג'רום מייסון, מתאר חבורה של חברים מבית הספר שמשתנים על ידי המוזיקה ונשאבים לעולם צללים. הסרט יוקרן בהקרנות חד-פעמיות בערים מרכזיות בעולם, כולל ניו יורק, פיטסבורג (עיר הולדתו של מילר), אוסטרליה, ניו זילנד, גרמניה, אירלנד, צרפת, קנדה, והממלכה המאוחדת.
פטירתו

ב-7 בספטמבר 2018, נמצא ללא רוח חיים בביתו שבלוס אנג'לס, קליפורניה, עקב נטילת מנת יתר של פנטניל וקוקאין בשילוב עם אלכוהול.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: Blue Slide Park
2013: Watching Movies with the Sound Off
2015: GO:OD AM
2016: The Divine Feminine
2018: Swimming
דיסקוגרפיה > אלבומים שיצאו לאחר מותו

2020: Circles
2021: Faces
2022: I Love Life, Thank You
2025: Balloonerism
דיסקוגרפיה > אלבומי לייב

2013: Live from Space
2018: Spotify Singles
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: On and On and Beyond
2012: You
הופעות > סיבובי הופעות

2011: The Incredibly Dope Tour
2011: Blue Slide Park Tour
2012: Macadelic Tour
2012: Under the Influence of Music Tour‏ (בשיתוף וויז קאליפה)
2013: The Space Migration Tour
הערות שוליים

1 2 3 4  Like Wiz Khalifa, rapper Mac Miller is another talent from Allderdice
1 2  מאק מילר הלך לעולמו בגיל 26, באתר ‏מאקו‏, 7 בספטמבר 2018
↑  Mac Miller: From blue slide to Billboard — Pittsburgh Post-Gazette — Printer friendly
↑  J Magazine issue 2
↑  Mac Miller Talks Jewish Heritage
↑  DXnext: Mac Miller
↑  Mac Miller – Exclusive Interview with Rap Star
↑  PG East: Winchester Thurston is Division 2 lacrosse champion
↑  Mac Miller
↑  He Started Rapping When He Was 14
↑  He Tried to Be a Singer/Songwriter Before Becoming a Rapper
↑  PRESS RELEASE: Mac Miller Signs to Rostrum Records – – Are You In That Mood Yet ?"
↑  Interview With Benjy Grinberg
↑  How Wiz Khalifa, Mac Miller and Girl Talk became the new face of the music scene
↑  Interview: The Night Mac Miller Spent In Jail
↑  Mac Miller Moves In at No. 1 on Billboard 200
↑  Billboard -Mac Miller
↑  iTunes – Music – You – EP by Larry Lovestein & The Velvet Revival
↑  6. Lord Finesse Sues Mac Miller for Using His Beat on a Mixtape — The 25 Biggest Hip-Hop Fails of 2012
↑  Mac Miller Settles $10 Million Lord Finesse Lawsuit — Music, Celebrity, Artist News
↑  MTV Announces Premiere Date For "Mac Miller and the Most Dope Family" Reality Show
↑  MTV2 gets the dope on Mac Miller, pals
↑  Mac Miller "Run-On Sentences: Vol. 1" Mixtape Stream & Download
↑  Hip Hop Album Sales: The Week Ending 6/23/2013
↑  He's Starting His Own Label, REMember Music
↑  He's Producing an EP for Vince Staples
↑  Steven J. Horowitz, Mac Miller’s Unreleased ‘Balloonerism’ Album Coming ‘Soon,’ According to Teaser Trailer, Variety, ‏2024-11-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Tyler Jenke, Mac Miller’s Posthumous ‘Balloonerism’ Album to Be Accompanied by Short Film, Billboard, ‏2025-01-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Brendan Klinkenberg, Mac Miller’s Cause of Death: Accidental Fentanyl, Cocaine Overdose, Rolling Stone, ‏5 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382820105171  BnF: cb16608384n (data)  GND: 1116979748  ISNI: 0000 0003 5947 9901  LCCN: no2011168910  MusicBrainz: a0e8a1b1-5f8f-475a-a253-17415c17d0ff  SUDOC: 16248495X  VIAF: 219209936   WorldCat (עם VIAF): 219209936 
מלקולם מופיע ב-NYC Governor's Ball‏, 2011
מלקולם מופיע ב-splash! Festival‏, 2017
מירה פרידמן חמו

| --- | --- |

 לידה:  1940 נובי סאד, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  11 ביוני 2024 (בגיל 84 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 תפקיד:  מנהלת כללית 
 בן או בת זוג:  אברהם חמו 
 מספר צאצאים:  3 
 
מירה פרידמן חמו (10 באפריל 1940 – 11 ביוני 2024) הייתה אשת חינוך וחברה, נשיאה מייסדת של עמותת "עתיד בטוח" ומנכ"ל משותף של המכון לחינוך מפעיל ומונע.
קורות חיים

מירה פרידמן חמו נולדה בעיר נובי סאד שבממלכת יוגוסלביה כבתם היחידה של זוג הפסיכולוגים דר' עליזה ודר' ארנסט פרידמן. עלתה לישראל בשנת 1944 בעת מלחמת העולם השנייה. את השכלתה התיכונית רכשה בבית הספר הריאלי בחיפה ובהמשך השלימה את שירותה הצבאי בחטיבת הצנחנים. סיימה לימודיה לתואר בוגר באנגלית וסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית, תואר מוסמך בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת חיפה והוסמכה להוראה באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1959 נישאה לאברהם חמו, איש משטרה, שחקן ומאמן נבחרת ישראל בכדורסל ולהם שלושה ילדים. הבכורה, ד"ר מיכל חמו לוטם יזמית סדרתית, מייסדת ארגון 'בטרם' לבטיחות ילדים, ומייסדת המכון למנהיגות וממשל בג'וינט ישראל ועוד, שני הבנים – מאור הבן האמצעי ומתן הצעיר הם אנשי עסקים.
נפטרה בביתה בערב שבועות, 11 ביוני 2024
פעילות חינוכית

עם השלמת חוק לימודיה שימשה כרכזת מקצוע, רכזת חטיבה, מורה לאנגלית ומחנכת בתיכון עירוני ה' בחיפה ובתיכון מקיף יהוד שם כיהנה בתפקיד מנהלת החטיבה העיונית. בהמשך שימשה כמנהלת תיכון אוהל שם ברמת גן ותיכון עירוני א' בתל אביב והייתה מרצה לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1986 הקימה עם אברהם חמו את המכון לחינוך מפעיל ומונע במסגרתו פותחו תוכניות לימוד רב-שנתיות בתחום מניעת אלימות והתנהגויות סיכון, מיומנויות להתמודדות ושיפור דרכי הלמידה. התוכניות הופעלו בלמעלה מאלף בתי ספר בישראל והומלצו במסגרת חוזרי מנכ"ל משרד החינוך. עיקרי התוכניות שפותחו במכון משנת 1986 פורסמו במסגרת הוצאות שונות.
בין השנים 1996–1998 פיתח המכון לחינוך מפעיל ומונע, בשיתוף עם צה"ל ומשרד התחבורה, את "מסלול 1000" לעיצוב תפיסה, עמדות והתנהגות בטיחותית ובטוחה בנהיגה.
בין השנים 1999–2000 שימשה מירה כעורכת הראשית של "ילדים", הביטאון המקצועי מיסודו של ארגון 'בטרם' לבטיחות ילדים.
פעילות ציבורית

מירה פרידמן חמו עוסקת בפעילות ציבורית מזה שנים רבות ובמסגרתן ייצגה את מדינת ישראל בכנס עולמי של ועדת האו"ם למניעת פשיעה אורבנית בקהיר בשנת 1995. ייעצה לרשויות מקומיות בנושאי לשיפור התרבות והאקלים העירוני ומניעת פשיעה. בין השנים 1996–2000 יזמה והובילה את פרויקט 'תנופה' לפיתוח מנהיגות קהילתית ואיכות חיים ביישובים קהילתיים.
בין השנים 2000–2002 הייתה שותפה להובלת פרויקט "מהות החיים" של שרי אריסון וקרן אריסון. בשנים 2002–2006 כיהנה כנשיאת המועדון המסחרי והתעשייתי והייתה האישה הראשונה והיחידה (נכון ל-2012) שנבחרה לתפקיד זה.
במקביל לתפקיד זה, שימשה כיועצת לפרויקט מציל"ה של המשרד לביטחון פנים, וסייעה לבן זוגה אברהם חמו בתפקידו כנגיד הארצי של תנועת הרוטרי בשנים 2002–2003. בנוסף, פעילה בחוג לידידי האופרה וחברת הוועד המנהל של מנהיגות אזרחית, ארגון הגג של הארגונים ההתנדבותיים בישראל מייסוד הג'וינט.
בשנת 2005 הקימה את עמותת "עתיד בטוח" הפועלת למניעת אלימות בקרב ילדים ונוער. היא כיהנה כיו"ר העמותה עד לשנת 2014, וכשפרשה הוענק לה תואר נשיאה מייסדת. על תרומתה לחברה הוענק לה תואר יקירת העיר רמת-גן.
ספריה

חמו, מ. מעגלי חינוך, הוצאת מסדה, 1985
חמו, א. חמו, מ. חינוך מפעיל ומונע, הוצאת מולטיפרס, לבית הספר היסודיים, 1987
חמו, א. חמו, מ. חינוך מפעיל ומונע, הוצאת מולטיפרס לבית הספר העל יסודיים, 1987
חמו, א. חמו, מ. בטיחות סביבתית-הגורם האנושי, הוצאת מולטיפרס, מסדרת חינוך מפעיל ומונע, 1993
חמו, א. חמו, מ. איכות הסביבה-הגורם האנושי, הוצאת מולטיפרס, מסדרת חינוך מפעיל ומונע, 1994
חמו, א. חמו, מ. חיים ללא אלימות-לחיות יחד בשלום, הוצאת מולטיפרס, לבית הספר העל-יסודיים, 1994
חמו, א. חמו, מ. שיפור דרכי הלמידה וסיכויי ההצלחה, הוצאת מולטיפרס, לחטיבות הביניים, 1992
חמו, א. חמו, מ. מעברים ושינויים בחיים, הוצאת מולטיפרס, 1992
הערות שוליים

↑  מאמר בנושא התוכנית באתר האיגוד הישראלי לאיכות.
↑  מאמר בנושא הפרויקט במגזין "אוטו".
↑  רשימת משתתפים במשלחת הישראלית.‏
↑  כתבה בנושא באתר "נשים ברשת".
↑  רשימת נגידי רוטרי באתר רוטרי-חולון
↑  רשימת חברי הוועד המנהל של "מנהיגות אזרחית", באתר "מנהיגות אזרחית".
↑  רשימת חברי הוועד המנהל של עמותת "עתיד בטוח", באתר "עתיד בטוח".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307410205171  LCCN: nr91033199  VIAF: 7248462   WorldCat (עם VIAF): 7248462
אלכסנדר גוצ'קוב

אלכסנדר גוצ'קוב
אלכסנדר גוצ'קוב (ברוסית: Александр Иванович Гучков;‏ 14 באוקטובר 1862, מוסקבה – 14 בפברואר 1936, פריז), היה פוליטיקאי רוסי, יו"ר מפלגת ברית 17 באוקטובר, יו"ר הדומה, שר ההגנה ושר הצי, בממשלה הראשונה שהוקמה לאחר מהפכת פברואר.
ביוגרפיה

אלכסנדר גוצ'קוב נולד במוסקבה, האימפריה הרוסית, למשפחת סוחרים עשירה. לאחר סיום בית הספר החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1886, לאחר סיום הלימודים נסע לאירופה והשתלם באוניברסיטת ברלין, אוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת היידלברג. כאשר הוא חזר לרוסיה, שירת תקופה מסוימת בצבא.
החל משנת 1893 גוצ'קוב עבד בעיריית מוסקבה. הוא היה חבר במספר ועדות העירייה. במקביל הוא פעל בתחום העסקי.
ביוגרפיה > מסעות בעולם

בשנת 1895 אלכסנדר גוצ'קוב ואחיו נסעו לאימפריה העות'מאנית לאזורים שאוכלסו על ידי העם הארמני. רישומים ממסע זה היו בסיס להכנת דו"ח על מצב הארמנים באימפריה.
בשנת 1898 הוא נסע למנצ'וריה והיה קצין הביטחון בבניית מסילת הברזל הרוסית באזור.
בשנת 1899 אלכסנדר גוצ'קוב ואחיו נסעו לרפובליקה הדרום-אפריקאית והשתתפו במלחמה לצד הבורים. הוא נפצע והיה בשבי האנגלי.
בשנת 1903 גוצ'קוב נסע למקדוניה והשתתף בהתקוממות מקומית נגד השלטון העות'מאני.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן גוצ'קוב היה באזור הקרבות כנציג הצלב האדום. לאחר נסיגת הכוחות של הצבא הרוסי הוא נשאר בבית חולים צבאי כיוון שרצה להמשיך לטפל בפצועים. היפנים לקחו אותו בשבי והוא שוחרר עם סיום המלחמה.