stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר הדוידקה
היסטוריה

בשנות המדינה הראשונות נודעה הכיכר ככיכר "בית הדגל" על שם מבנה בית הדגל הסמוך, ממנה יצאו הלוויות והפגנות בימי ירושלים המחולקת.
בשנות ה-50 הוחלט להציב ברחבי המדינה אנדרטאות שינציחו את נשק מלחמת העצמאות. מיקום האנדרטאות נקבע על ידי ועדה שכללה את המחלקה להנצחת החייל ונציגי משרד הביטחון והמקום שנקבע בירושלים היה פינת רחוב יפו ורחוב הנביאים. עבודות הקמת האנדרטה החלו בתחילת שנת 1956 וטקס הסרת הלוט מעל האנדרטה נערך ב־8 במאי באותה שנה. הלוט הוסר על ידי ממציא המרגמה דוד ליבוביץ, ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס נשא את הנאום המרכזי. האנדרטה זכתה לפופולריות רבה ובפברואר 1957 הודיעה עיריית ירושלים למשרד הביטחון שהיא מבקשת לרצף את סביבות האנדרטה משום שהיא אינה מצליחה לשמור על ערוגות הפרחים שסביבה מפני ההמון שבא לצפות באנדרטה מקרוב.
בשנת 1988 החולט להסיט את מיקומה של האנדרטה, מ"אי תנועה" במרכז הכיכר אל שוליה במקביל לשינוי תוואי הכביש, במטרה לשפר את זרימת התנועה באזור.
בדצמבר 2007 התחילו בכיכר עבודות מתיחת-פנים ושיפוץ כולל כאשר מרכז התוכנית היה הקמת קיר מאבן בגוון ברונזה שיתנשא לגובה 16 מטרים בסמוך לאנדרטה. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל המקסיקני ריקרדו לגורטה (Legorreta), ואמור היה להסתיים בשנת 2009. בשל העבודות, אנדרטת הדוידקה הועברה באופן זמני לצומת הסמוך לבית החולים שערי צדק, והוחזרה ב-2010. שיפוץ הכיכר התבצע כחלק מהפיכת רובו של רחוב יפו למדרחוב ובניית תשתיות ופסים לרכבת הקלה. התנגדות התושבים ל"קיר האדום" בכיכר ולאלמנט העמודים המוארים ושדרות העמודים שתוכננו בשוליה, הביא לצמצום תוכנית השיפוצים וכך השינוי העיקרי בכיכר היה הקמת מזרקה קטנה בגב האנדרטה ונטיעת עצי נוי סביבה. ב-2018 נוספו לצד המזרקה גם פינות ישיבה ועציצים עשויים עץ.
בשנת 2016 הוחל בתכנון תחנת הרכבת ירושלים מרכז במעבה האדמה (בעומק של כ-80 מטרים שחלקה מתחת לכיכר). ביוני 2019 אישרה הוועדה לתשתיות לאומיות את התוכנית באפריל 2023 המליצה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בירושלים לאשר פרויקט פינוי בינוי רחב היקף שעתיד לשנות את פני הכיכר, במסגרתו ייהרס 'הוסטל אברהם' ובמקומו מתוכנן מרכז מסחרי משולב (מסחר ומלונאות) שלפי התוכנית הראשונית ישתרע על פני 42,000 מ"ר. מעליו יבנו שני מגדלי מגורים שבהם 270 דירות. לפי התוכנית מכלול הכניסה לתחנת הרכבת ייבנה כחלק מהפרויקט, כך שלא יידרש שימוש בשטח ציבורי עבור התחנה.
תיאור הכיכר

הכיכר, שגודלה הוא כ־7.5 דונם, מכונה כך על שם אנדרטת הדוידקה (סוג של מרגמה) הניצבת בטבורה. האנדרטה, שעוצבה על ידי האדריכל ד"ר אשר חירם, בנויה מאבנים ירושלמיות המעוצבות ככובע גרב, הכובע הנפוץ בקרב לוחמי מלחמת העצמאות. על האבנים חקוקים דברי הנביא ישעיהו לחזקיהו המלך: ”וגנותי אל העיר הזאת להושיעה” (מלכים ב יט, לד). בבסיס האנדרטה מוצבת מרגמת הדוידקה כשבלועה פגז מוכן לירי.
הכיכר שוכנת בקטע רחוב יפו המשמש כמדרחוב המתחיל בשוק מחנה יהודה, וממשיך לאחר הכיכר לעבר כיכר ציון וכיכר צה"ל. מדרחוב זה מאפשר מעבר של הולכי-רגל כמעט ללא צורך במעבר כבישים מהעיר העתיקה ועד מרכז ירושלים, בין השאר למדרחוב בן-יהודה ולאתרים אחרים.
הערות שוליים

↑  הולכי הרגל יפעילו בעצמם רמזורים בבירה, מעריב, 27 באוגוסט 1961
↑  ראו למשל: גרשון אגרון, דבר, 2 בנובמבר 1959
↑  היום הפגנות נגד ההיטלים, מעריב, 15 במרץ 1961
↑  הוצבה אנדרטת ה"דוידקה" בירושלים, שערים, 9 במאי 1956
↑  הוסר הלוט מאנדרטת ה"דוידקה'" בירושלים, על המשמר, 9 במאי 1956
הוסר הלוט מאנדרטת ה" דוידקה" בירושלים, קול העם, 9 במאי 1956
↑  מעוז עזריהו בשיתוף מנשה שני, במותם ציוו: אדריכלות בתי הקברות הצבאיים בישראל: השנים הראשונות, היחידה להנצחת החייל, אגף משפחות והנצחה, משרד הביטחון, 2013. עמ' 81-82
↑  שחר אילן, הדווידקה זזה גם התותח ההיסטורי יועבר כמה עשרות מטרים, כדי לפתור את בעיות התנועה במרכז העי, כל העיר, 10 ביוני 1988
↑  אבי בר-אלי, כיכר הדוידקה תחודש ב-8.3 מיליון שקל, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2007
↑  אסתר זנדברג, מי יציל את כיכר הדוידקה?, באתר הארץ, 6 בינואר 2009
↑  אורן דורי, תוכנית חדשה: הרכבת מתל אביב תגיע למרכז ירושלים - במקום לכותל, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2016
↑  אסנת ניר, אושרה התוכנית להארכת קו הרכבת המהירה עד למרכז ירושלים, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2019
1 2  שירן טמוזרטי, דיור, מסחר, מלונאות ועוד: פרויקט הדוידקה יוצא לדרך, באתר כל העיר, 1 במרץ 2023
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
רחוב יפו, ירושלים

אתרים לאורך רחוב יפו
(1) התחנה המרכזית | (2) תחנת הרכבת | (3) שוק מחנה יהודה | (4) מרכז כלל | (5) מדרחוב בן-יהודה | (6) נחלת שבעה   (7) בניין ג'נרלי | (8) כיכר ספרא | (9) העיר העתיקה | (10) ממילא | (11) שער יפו ומגדל דוד (A) כיכר הדוידקה | (B) - כיכר ציון | (C) - כיכר צה"ל: 
המזרקה בכיכר
שער בית הספר אליאנס ששומר, ברקע הכניסה למרכז כלל שנבנה על חורבותיו
מטמון כסף

מטמון כסף, עקרון, המאה ה-7 לפנה"ס
מפת ארבעת מצבורי הכסף מתקופת הברזל בצפון ארץ ישראל: עין חופז, עין כיסאן, עכו ותל דור
מטמון כסף או מצבור כסף (Silver hoard, בשונה ממטמון מטבעות) מתאר ממצא ארכאולוגי של מצבור פריטי כסף ושברי תכשיטים האסופים יחד ומונחים, לרוב, בתוך פכי חרס. מטמוני הכסף נמצאו, בחלקם, מתחת לרצפות או שכבות מגורים ומכאן שמם. מיקומם של מטמוני הכסף שונה מממצא לממצא, ויכול להיות חצר או מבנה, באזור פרטי (בית מגורים) או ציבורי. פריטי הכסף במטמונים נשמרו בצרורות ובמשקלים לא אחידים.
מטמוני כסף נמצאו בארץ ישראל, במזרח הקרוב ובמצרים. בארץ ישראל נתגלו כארבעים מצבורים, כמות חריגה בהשוואה לשאר המקומות בעולם. ארבעה מהם (תל כיסאן, תל דור, עכו ועין חופז) התגלו באזור הצפון, בקרבת החוף, אזור הניתן להגדירו כדרום פיניקיה בתקופת הברזל. בארבעה מטמוני כסף אלו, ישנו דמיון טיפולוגי בין פריטי הכסף, בפרט טיפוס מאפיין הנקרא "בצע כסף" הנמצא במספר רב של מצבורים.
השימוש במטמוני כסף היה נפוץ בתקופת הברונזה והברזל (600–2000 לפנה"ס) כאשר מרבית המטמונים בארץ ישראל מתוארכים לתקופת הברזל ומיעוט לתקופת הברונזה התיכונה. מצבורי הכסף פרוסים מצפון לדרום הארץ ונפוצים באזורים גאוגרפיים שונים, אזור החוף והשפלה, הרים, מדבר יהודה ובנגב. במסופוטמיה נתגלו שנים עשר מטמוני כסף המתוארכים לתקופות שונות, שישה לתקופה האכדית (מקבילה בארץ ישראל לתקופת הברונזה הקדומה), אחד לתקופת הברונזה התיכונה וחמישה לתקופת הברזל.
סוגי מטמוני כסף

במחקר ניתנו שלוש סיבות עיקריות לצבירה והטמנת כסף. הסיבה הראשונה, "מטמון יסוד", מטמון שהוטמן מתחת ליסודות מבנה ציבורי חשוב, כגון מתחם מקודש, בפינה, או מתחת לרצפת חדר ולכן, ככל הנראה יש לקשרו לפולחן דתי ומתחמים מקודשים. בקטגוריה זו זוהו שני מטמוני יסוד בבית שאן, במקדש הצפוני ובמקדש הדרומי, המתוארכים לראשית תקופת הברזל. מטמון נוסף זוהה בתל מקנה, המתוארך למאה ה-7 לפנה"ס, שנמצא מתחת לרצפה בהקשר ציבורי, במתחם מקודש וייתכן כי הוטמן כמטמון יסוד. כדי לסווג מטמון כמטמון יסוד יש צורך להראות שהוא הוטמן ביסודות של מבנה ציבור, פולחני או אדמיניסטרטיבי. סיבה שנייה להטמנת כסף, "מטמון של חרש", כאשר יש עדויות על המצאות בית מלאכה בקרבת מקום. מטמון של חרש זוהה בנהריה ומתוארך לתקופת הברונזה התיכונה א (1750–1850 לפנה"ס). סיבה נוספת להטמנה, "מצבור כספת", מצבור שהוסתר ולעיתים אף הוטמן, לא תמיד בעומק רב, אלא הונח ככספת במקום מסתור, כך שתהיה גישה חוזרת אך עם זאת נסתרת בגלל ערכם הרב. סיבה זו הובנה בעקבות תכולת המצבור ועומק ההטמנה שמצביע על כסף ששימש למסחר.
את הכסף שנאסף במצבורי כספת ניתן לחלק לשמונה טיפוסים, בהם שתי קבוצות עיקריות: טיפוסי "Currency" ("מטבע") הכוללים בצע, כסף שבור ונתכים. וטיפוסי "Scrap" (במשמעות "פיסות, חתיכות") שכללו עלים, אסימונים, שברי תכשיטים, חוטים דקים וחוטים עבים אשר שימשו למסחר משני. פריטי הכסף במטמוני הכסף נשמרו בצרורות ובמשקלים לא אחידים.
שיטת תשלום קדומה

בתחילת המאה העשרים כונו מרבית מטמוני הכסף "silversmith’s hoard" ויוחסו לעבודת החרש, גם ללא ממצאים נוספים המעידים על בית מלאכה במקום . עם ריבוי ממצאי מטמוני הכסף גדלה ההבנה כי הסבר זה שמטמוני הכסף הם מטמון של חרש או מטמון יסוד של מבנה ספציפי (ייחוס המצבורים בצורה מקומית) אינה נכונה וישנה תופעה רחבה המאפיינת את ארץ ישראל בתקופת הברונזה התיכונה והברזל. כך התפתחה הגישה הרואה את מטמוני הכסף כעדות להתפתחות כלכלית, כאשר הכסף נסחר כאמצעי תשלום, על פי משקל, כחלק ממערכת סחר עולמית, למשל בקרב הפיניקים שהובילו סחורות מהמערב לממלכת אשור. על פי גישה זו השימוש במתכת כסף התפתח כשלב ביניים בין מערכת סחר החליפין לבין השימוש במטבעות. על פי סברה אחת המסחר התנהל בעזרת בצעים, בעלי משקל אחיד, שהוכנו מראש ומנתכים ששימושו כחומר גלם ליצירת בצעים אלו. מצד שני, נטען כי שיטת התשלום בצע כסף נעשה על פי משקל, ערכו של הכסף היה גבוה מה שהצריך מערכת שקילה מדויקת. אופן תשלום זה ייתר את הצורך בתכנון משקל הבצעים או משקל הצרורות אך הקשה על היכולת לאזן את המאזניים למשקל הרצוי. כדי לאזן את המאזניים בצורה מדויקת נעזרו בבצעי כסף זעירים במשקל קטן מחצי גרם. לבצעי הכסף הקטנים לא היה ערך בפני עצמם בגלל חוסר היכולת לשקול אותם, אך שימושם לצורך איזון ובקרה היה מרכזי בסוג מסחר זה. בחלק מהמטמונים בצעי הכסף נצררו באריג ולעיתים נדירות הצרורות נחתמו בבולות, ייתכן כבקרה על איכות הבצעים. משקל הצרורות משתנה ממטמון למטמון ואיננו אחיד.
מטמוני הכסף מעידים על עולם מסחר שהתפתח בתקופת הברזל ועל ההתפשטות הפיניקית מערבה (הפקת כסף במערב ומסחר בו במזרח). בנוסף, ההרכב הכימי והאיזוטופי מתחקה אחר מקורו ותיארוכו שווה לתיארוך ההתפשטות הפיניקית מערבה (ראה מטה).
בצע כסף

בצע כסף הוא הטיפוס הטיפולוגי המאפיין והנפוץ ביותר של מטמוני הכסף, אותו מאפיינות: הבצע נבצע ידנית בעזרת סיתות בעזרת מכשיר חד (גרזן/יתד), ישנם בצעים שסותתו משני עבריהם (חזית וגב). הבצעים מופיעים בצורת ריבוע, מלבן, משולש, פירמידה, פינה ולעיתים בצורה לא רגולרית. ישנם תתי טיפוס בבצעים: פריטים בצועים מצד אחד ופריטים עם סימני בציעה משני הצדדים. החלוקה של הבצעים למשקלים אקראית וישנם מספר רב של בצעים במשקלים קטנים מ-0.5 גרם. הטיפולוגיה של בצע הכסף מצביעה כי נבצעו באופן ידני, לעיתים מספר פעמים. ממצאים אלו מתחברים ומעידים כי הבציעה נעשתה במעמד המסחר כבקרת איכות של בצעי הכסף. הביטוי האשורי sibiritu המופיע ככינוי לאחת מצורת הכסף, משמעותו שבור, ומהווה עדות לשונית אשורית לשבירת הכסף לבדיקת איכותו.
הביטוי "בצע" מופיע במקרא 15 פעמים בלבד במשמעויות שונות. בשמונה מהם המשמעות של בצע היא ביטוי לשקר ובשש מהפעמים מופיע "בצע" בצירוף פועל מאותה שורש. זוהי עדות כתובה לקשר בין הבצע לשקר, הבא לידי ביטוי בזיוף איכות הכסף ועל הבציעה של הכסף, חלק בלתי נפרד מהבצע.
המסחר הפיניקי בכסף

ישנן תעודות מסחר אשוריות שהשתמרו בהם מוזכרות מנחות שהתקבלו ממלכי פיניקיה למלכי אשור. מנחות אלו מתפרשות על ידי החוקרים כמיסים שניתנו על ידי מלכי הערים הפינקיות (בעיקר צור וצידון) תמורת הרשות לקיים סחר ימי חופשי מערבה. סידור תעודות אלו באופן כרונולוגי מעלה כי ישנה עלייה מתמדת בשיעור המיסים, ובייחוד של מתכת הכסף שגבו מלכי אשור מן הפיניקים . בעזרת תעודות אלו ניתן להסיק את טיב היחסים בין אשור לפניקיה, מלכי אשור נזקקו לפיניקים, כספקי הכסף שלהם, והביקוש לכסף הלך וגבר. התפשטות הפיניקים מערבה מיוחסת לחיפוש אחר עפרות כסף במערב, הפקתו ומכירתו במזרח ברווח עצום. ככל שגברה הדרישה באשור לכסף, הגבירו הפיניקים את קצב הייצור וסיפקו את הכסף במס אך במקביל גם במכירה .
מטמוני כסף בארץ ישראל וברחבי העולם הקדום > תקופת הברונזה

מטמון הכסף מאבלה
מטמון אבל בית מעכה
מטמון כסף מבית שאן
מטמוני כסף בארץ ישראל וברחבי העולם הקדום > תקופת הברזל

מטמוני תל מגידו
מטמון הכסף מתל עכו
מטמון הכסף מאשתמוע
מטמון הכסף של תל דור
מטמון הכסף מהמצודה בתל ערד
ראו גם

מטמון מטבעות
אוצר וילנה בספרד
מטמון הברונזה מאתר סנט'אימבניה בסרדיניה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Tzilla Eshel, Naama Yahalom-Mack, Sariel Shalev, Ofir Tirosh, Four Iron Age Silver Hoards from Southern Phoenicia: From Bundles to Hacksilber, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 379, 2018-05-01, עמ' 197–228 doi: 10.5615/bullamerschoorie.379.0197
↑  Tzilla Eshel, A. Gilboa, N. Yahalom-Mack, O. Tirosh, Debasement of silver throughout the Late Bronze – Iron Age transition in the Southern Levant: Analytical and cultural implications, 2021 doi: 10.1016/j.jas.2020.105268
↑  Eshel, T., Erel, Y., Yahalom-Mack, N., Tirosh, O., & Gilboa, A, Lead isotopes in silver reveal earliest Phoenician quest for metals in the west Mediterranean, Proceedings of the National Academy of Sciences 116(13), 2018, עמ' 6007-6012
↑  M.E, Mallowan, Excavations at Brak and Chagar Bazar, Iraq, 1947
↑  Moortgat, A, Tell Chuera in Nordost Syrien; Vorläufiger Bericht über die Zweite Grabungskampagne, Wiesbaden., 1959
↑  Mooney, P, Ancient Mesopotamian Materials and Industries;, The Archaeological Evidence. Oxford., 1994
1 2 3  Kletter, R., & De Groot, A, The Iron Age Hoard of "Hacksilber" from Ein Gedi, In E. Stern, Ein Gedi', En Gedi Excavations I, 2007, עמ' (pp. 367-376)
1 2  Kletter, R, Iron Age Hoards of Precious Metals in Palestine – an ‘Underground
Economy'? Levant 35, 2003, עמ' 139-152
1 2  Gitin, S., & Brandl, B., An Iron Age II Cache of Phoenician Jewelry from Tel Miqne-Ekron, 2018, עמ' 294-303
↑  Dothan, M, Sanctuaries along the Coast of Canaan in the MB period: Naharia, Jerusalem: Hebrew Union College: A. biran, 1997, Temples and High Places in Biblical Times. Proceedings of the Colloquium in Honor of the Centennial of Hebrew Union Collage - Jewish Insititute of Religion, עמ' 74
↑  Mackalister, R. A, The Excevations of Gezer II, 1912
1 2  Gitin, S., & Golani, A, The Tel Miqne - Ekron Silver Hoards: The Assyrian and Phoenician Connections, כרך Hacksilber to Coinage: New Insights into the Monetary History of the Near East and Greece, New York: M. S. Balmuth, 2001, עמ' pp. 27-48
1 2  יבין, ז׳, מטמון הכסף מאשתמוע, עתיקות 17, 1990, עמ' 53-23
↑  Kletter, R., & De Groot, A, The Iron Age Hoard of "Hacksilber" from Ein Gedi Ein Gedi', En Gedi Excavations I, E. Stern, 2007, עמ' pp. 367-376
1 2 3  Thompson, C. M, Sealed Silver in Iron Age Cisjordan and the 'Invention' of Coinage., Oxford Journal of Archaeology 22/1, 2003, עמ' 67-107
↑  Powell, M. A, Money in Mesopotamia, Journal of the Economic and Social History of the Orient, 1996, עמ' 224-242
1 2  Aubet, M.E, The Phoenicians and the west; Politics, colonies and trad., Cambridge, 2001
↑  Katzenstein, J. M, The History of Tyre, Jerusalem, 1973
↑  איילת, מ׳, קשרי כלכלה בין ארצות המקרא בימי בית ראשון, ירושלים: מוסד ביאליק והחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1977
מטבע כסף מימי הביניים
עמל אהבה לא לשווא

עמל אהבה לא לשווא (Love's Labour's Won) הוא מחזה אבוד המיוחס לוויליאם שייקספיר, שנכתב לפני 1598 ופורסם עד 1603. לא ידוע על עותקים ששרדו. החוקרים חלוקים האם יצירה זו הייתה קיימת, אולי כהמשך לעמל אהבה לשווא, או שהיא שם חלופי למחזה אחר של שייקספיר.
ראיות

המחזה מוזכר לראשונה בספר הביקורת הספרותית "Pladis Tamia, Wits Treasury"‏ (1598), מאת פרנסיס מירס. בספר מופיעה רשימת קומדיות שייקספיריות שמזכירה בין השאר את שני אדונים מוורונה, את הקומדיה של הטעויות, את עמל אהבה לשווא ואת "עמל אהבה לא לשווא".
ברשימת הספרים של כריסטופר האנט, שהתפרסמה באוגוסט 1603, המחזה מופיע למכירה כמודפס לצד יצירות שייקספיריות אחרות, כולל "עמל אהבה לשווא".
תיאוריות > המשך ל"עמל אהבה לשווא"

בסיום המחזה "עמל אהבה לשווא" החתונות שחותמות את רוב הקומדיות של שייקספיר נדחות במפתיע ללא שום מטרה עלילתית ברורה, מה שמשאיר מקום להמשך. תיאוריה אחת היא ש"עמל אהבה לא לשווא" הייתה ההמשך הזה. עם זאת, מחזאים אליזבתניים כמעט ולא כתבו המשכים לקומדיות; המשכים נכתבו בדרך כלל למחזאות היסטוריים או לטרגדיות.
תיאוריות > שם שונה למחזה קיים

תיאוריה נוספת היא ש"עמל אהבה לא לשווא" היה שם חלופי למחזה אחר של שייקספיר, מה שמסביר מדוע המחזה לא הודפס במהדורת הפוליו הראשונה שהכילה את כל יצירות שייקספיר. למשך שנים התיאוריה החזיקה ש"עמל אהבה לא לשווא" הוא שם חלופי ל"אילוף הסוררת", מחזה שנכתב מספר שנים קודם ושחסר מרשימת המחזאות של פרנסיס מירס, שם הוזכרה "עמל אהבה לא לשווא". עם זאת, בשנת 1953 נתגלתה רשימת הספרים של כריסטופר האנט מ-1603, שם מופיעים שתי המחזאות הללו אחד לצד השני.
תגלית זו היוותה ראיה לקיום המחזה כיצירה אבודה, ולא ככותרת מוקדמת של מחזה אחר, אולם זו אינה ראיה מכרעת. מחזאי אחר כתב מחזה בשם "אילוף הסוררת" שיצא לאור בשנת 1594, בעוד המחזה בעל אותו השם של שייקספיר לא פורסם עד 1623. ייתכן ששייקספיר כינה את המחזה שלו "עמל אהבה לא לשווא" כדי להבדיל אותו מהמחזה המתחרה, ומאוחר יותר שינה את השם.
ייתכן גם שהשם הוא כותרת חלופית לקומדיה שייקספירית אחרת. המחזה "מהומה רבה על לא דבר", שנכתב בסביבות 1598, הוא מועמד מקובל.
החוקר לזלי הוטסון הציע ש"עמל אהבה לא לשווא" הייתה הכותרת הקודמת של טרוילוס וקרסידה, מחזה שלא הופיע ברשימתו של מירס. החוקר קנת פאלמר ביקר את התיאוריה בטענה שהיא כופה פרשנות על המחזה. בנוסף, מקובל לחשוב ש"טרוילוס וקרסידה" נכתב בסביבות 1602, מאוחר מדי כדי להופיע ברשימתו של מירס.
החוקר דייוויד גרוט טען שהכותרת האלטרנטיבית היא של כטוב בעיניכם. הוא מסביר שכותרות לקומדיות היו לרוב כלליות, ומספר מחזאות יכלו להיקרא באותו שם. המחזה "כטוב בעיניכם", לשיטתו, התחיל כמחזה המשך ל"עמל אהבה לשווא" ונערך לאחר מכן כדי להתאים לשחקן הראשי החדש בחברת התיאטרון של שייקספיר, אנשי הלורד צ'מברלין.
שימוש בכותרת

בשנת 2014, חברת שייקספיר המלכותית ציינה את יום המאה לתחילת מלחמת העולם הראשונה באמצעות ביצוע של שתי המחזאות "מהומה רבה על לא דבר" ו"עמל אהבה לשווא". "מהומה רבה על לא דבר" הוצג תחת הכותרת "עמל אהבה לא לשווא (ידוע גם כ'מהומה רבה על לא דבר')". המחזה "עמל אהבה לשווא" הוצג כמתרחש בתחילת המלחמה, בעוד "עמל אהבה לא לשווא" הוצג כמתרחש בסיומה.
בתרבות הפופולרית

בפרק "קוד שייקספיר" של סדרת הטלוויזיה "דוקטור הו", משנת 2007, כתיבת המחזה היא אירוע מרכזי לעלילה.
המחזה הופיע בסדרת הספרים "39 רמזים", בספר האחרון של הסדרה הראשונה.
הערות שוליים

↑  Berryman, John (2001), Shakespeare: essays, letters and other writings, Tauris Parke Paperbacks, p. lii
1 2  Baldwin, T. W, Shakespere’s Love’s Labor’s Won, Carbondale: Southern Illinois University Press, 1957
↑  "Love's Labours Won". Shakesper. 2005. נבדק ב-2008-11-16.
↑  Textual notes to Much Ado about Nothing in The Norton Shakespeare (W. W. Norton & Co., 1997 מסת"ב 0-393-97087-6), p. 1387
↑  Palmer, Kenneth (1982). "Introduction". Troilus and Cressida. Second (Arden Shakespeare ed.). London: Methuen. p. 18. ISBN 0-416-17790-5.
↑  David Grote, The Best Actors in the World: Shakespeare and His Acting Company, Greenwood Press, Westport, CT, 2002, עמ' 60
↑  "Love's Labours Won". What's On. RSC. באוקטובר 2014 – במרץ 2015. נבדק ב-2014-02-05. {{cite web}}:  (עזרה)
חיים המבורגר

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1868 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  22 בדצמבר 1951 (בגיל 83) ירושלים 
 מדינה:  התקופה העות'מאנית בארץ ישראל, פלשתינה (א"י), ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
חיים אליהו יוסף המבורגר (כ"ג באדר תרכ"ח, 1868- כ"ג בכסלו תשי"ב, 1951) – היה מינהלן, מומחה לכספים ולסדרי הדואר בירושלים של המאה ה-19.
קורותיו

נולד כבן שני לאביו נתן צבי המבורגר, ולרחל בת ר' ראובן כהן. אביו ייסד את "בנק נתן המבורגר" והיה בנו של משה נאוועמעסטע, תלמיד "החתם סופר", שעלה ארצה עם משפחתו מפרשבורג בשנת תרי"ז. הוא נקרא על שם אחיו הבכור, אליהו, שמת בילדותו.
הוא עסק בניהול בכולל אונגרין בירושלים, אחד מהכוללים החשובים של היישוב הישן. לאחר מכן, או במקביל, עבד גם בבנק נתן המבורגר, נחשב למומחה לאיתור שטרי כסף מזויפים - מומחיות חשובה בזמנו. עבד בשרות הדואר האוסטרי והרוסי שניהל אביו. השתתף בניסיון להקים כפר עברי בסביבות ירושלים בשם "קהלת יעקב" "בו יהיה לכל חבר בית ומשק זעיר". היה מראשי המסחר היהודי בעיר.
בשבט תרמ"ד נשא לאשה את חנה יוטא בת הרב אריה מרדכי רבינוביץ.
לשניים נולדו שתי בנות. בתו, חוה אסתר, הייתה אשתו הראשונה של הסופר אליעזר ריבלין, גורשה לדמשק במלחמת העולם הראשונה ונפטרה שם בי"ט בטבת תרע"ח. הבת בתיה נישאה למשה אריה צייגר בארצות הברית.
בשל מצוקות פרנסה נסע לגרמניה, שם ציפה לעסוק בבנקאות. נסע לרוסיה וניהל את הסוכנות של כרמל מזרחי. המשיך לרומניה, שם ניהל בית מדרש למורים. בימי מלחמת העולם הראשונה נסע לאוסטריה, ביוזמת הקונסול האוסטרי בעיר, וארגן משם מגבית לטובת יהודי ירושלים. הוא שיתף פעולה עם הקרן הקיימת לישראל וכך נוצר שיתוף בין היישוב הישן לבין הפעולות לגאולת הארץ. חזר ארצה באלול תרפ"ט ועסק בכתיבת זכרונות.
מפורסמת צוואתו של סבו "משה נאוועמעמסטר" המובאת בזכרונות ארץ ישראל ובה המלצה לצאצאיו לשמור נאמנות לארץ.
יצירתו

ספורים ומעשיות של כולל שומרי החומות, עם מעט תבלין ושיחת חולין, ירושלים, תרצ"ה
שלשה עולמות , א–ג, ירושלים, תרצ"ט–תש"ח [1938–1948]:
חלק א': עולמו של הסבא – רבי משה נאועמעסטא, ראש משפחת המבורגר בירושלים, ועולמו של אבא – רבי נטע הרש המבורגר
חלק ב'–ג': עולמי שלי – קורות חיי בירושלים בין השנים תרכ"ח–תרצ"ב
"ישיבת 'בית ישראל' בבוהוש – זכרונות", צפונות, י (טבת תשנ"א), עמ' פח–צה; יא (ניסן תשנ"א), עמ' צג–צז; יב (תמוז תשנ"א), עמ' פט–צו
לקריאה נוספת

אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל - כרך א' פרק כ"ד, סדרי הדואר בארץ ישראל, מזכרונות חיים המבורגר בסוף המאה ה-19 - תנאי משלוח הדואר לפי בתי הדואר: בית הדואר הממשלתי, העות'מאני - הדואר האסטרי - חשבון הדואר הרוסי וכן הדואר היהודי.
דוד תדהר (עורך), "חיים (אליהו יוסף) המבורגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1211
הערות שוליים

↑  לסקירה קצרה, ראו: ספורים ומעשיות, באתר "מורשת – מכירות פומביות"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400619505171  ISNI: 0000 0000 6846 4101  LCCN: nr91006170  VIAF: 97565603   WorldCat (עם VIAF): 97565603
דניאל גרוס

| --- | --- |

 לידה:  1991 (בן 34 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  מכינה קדם-צבאית בני דוד 
 מקצוע:  יזם, משקיע
 מעסיק:  Cue 
 dcgross.com
 
דניאל גרוס (נולד ב–1991) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. ממייסדי החברה Cue (אנ'). גרוס הוביל את מאמצי הבינה מלאכותית בחברת אפל, היה שותף ב-Y Combinator, והוא משקיע נודע בתחום הטכנולוגיה בחברת כגון אובר, Instacart, פיגמה, GitHub, Airtable (אנ'), Rippling (אנ')CoreWeave, Character.ai, Perplexity, ועוד.
קורות חייו

גרוס נולד בירושלים וגדל בשכונת קטמון בבית דתי לאומי. הוא למד בישיבה התיכונית חורב, ולאחר לימודיו התיכוניים למד במכינה הקדם צבאית בעלי.
תחילת דרכו העסקית

לפני גיוסו לצה"ל, התקבל לתוכנית המייסדים ב-Y Combinator, ובזמנו היה המייסד הצעיר ביותר שהתקבל לתוכנית. בעקבות כך, החליט לא להתגייס, והקים חברה בשם Greplin (אשר שינתה את שמה ל-Cue).
בשנת 2010 השיק גרוס את גרפלין, מנוע חיפוש שנועד לאפשר למשתמשים לחפש חשבונות מקוונים (כגון מדיה חברתית, דואר אלקטרוני ואחסון בענן) ממיקום אחד מבלי לבדוק כל אחד בנפרד. ב-2011 גייסה גרפלין 4 מיליון דולר מחברת ההון סיכון Sequoia Capital. בגיל 19, גרוס היה אחד המייסדים הצעירים ביותר של Sequoia.
ב-2011, המגזין פורבס סימן את גרוס כאחד מ״חלוצי הטכנולוגיה ב-פורבס 30Under30. באותה שנה, Business Insider כלל אותו ברשימת ״25 מתחת לגיל 25״ בעמק הסיליקון, וב-2015, גם זיהה אותו כאחד מ-״30 צעירים משפיעים בטכנלוגיה מתחת לגיל 30״.
מכירה לאפל ואילך

בשנת 2012 שינתה החברה את שמה ל-"Cue" והשיקה תכונות חיפוש חזוי נוספות. בשנת 2013, אפל רכשה את Cue תמורת סכום שלא פורסם, אך על פי דיווחים, היה בין 40 ל-60 מיליון דולר.
בשנת 2017, גרוס הצטרף ל-Y Combinator כשותף, שם התמקד בבינה מלאכותית, ויצר תוכנית ייעודית לכך בחברה.
באוגוסט 2018 יצר גרוס את Pioneer, אקסלרטור וקרן לסטארט-אפים מרוחקים בשלב מוקדם, המתמקדת במציאת אנשים מוכשרים ושאפתנים ברחבי העולם.
בשנת 2021, גרוס ונתניאל פרידמן החלו לבצע השקעות משמעותיות בתחום הבינה המלאכותית, וכן להפעיל תוכנית שנותנת מימון של 250,000 דולר לחברות שמבוססות בינה מלאכותית. בשנת 2023, הם פרסו את Andromeda Cluster, אשכול מחשבי-על המורכב מ-2,512 H100s GPUs לשימוש על ידי סטארט-אפים בפורטפוליו שלהם.
בשנת 2023 כלל טיים 100 את גרוס ברשימת ״האנשים המשפיעים ביותר בתחום הבינה המלאכותית״.
ביוני 2024, הודיע איליה סוצקבר על הקמת חברה חדשה בשם Safe Superintelligence Inc. יחד עם גרוס ועם דניאל לוי, לשעבר ראש ״צוות האופטימיזציה" ב-OpenAI.
הערות שוליים

↑  Welcome Daniel, Nicole, Stephanie, Steven and Tatyana!, Y Combinator (באנגלית)
1 2  Kate Clark, Billion-Dollar AI Venture Fund Offers Elusive Nvidia Chips to Win Deals, The Information, ‏20 ביוני 2023
1 2  אסף גלעד, ‏איליה סוצקבר היה שותף סוד ב-OpenAi. כעת הוא מתחרה בה, באתר גלובס, 19 ביוני 2024
↑  Fatema Yasmine, Greplin Founder Daniel Gross on his amazing story behind building the company [Interview], TNW | Entrepreneur, ‏2011-03-05 (באנגלית)
↑  Victoria Barret, 30 Under 30: Technology, Forbes (באנגלית)
↑  Alyson Shontell, 25 And Under: 25 Hot Young Stars In Silicon Valley Tech, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  Rebecca Borison, 30 Under 30: The Most Influential Young People In Tech — RANKED, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  Greplin Recasts Itself as Cue, an Intelligent Personal Assistant App, AllThingsD (באנגלית אמריקאית)
↑  Alexia Tsotsis, Apple Buys Cue For Over $40M To Compete With Google Now, TechCrunch, ‏2013-10-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  יוסי הטוני, אפל רוכשת את Cue של הישראלי דניאל גרוס תמורת כ-40 מיליון דולר -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2013-10-06
↑  Lora Kolodny, Y Combinator has a new AI track, and wants startups building 'robot factory' tech to apply, TechCrunch, ‏2017-03-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lohr, Steve (2018-08-09). "Wanted: 'Lost Einsteins.' Please Apply". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-06-20.
↑  nfdg, nfdg.com
↑  Andromeda Cluster: 10 exaflops for startups, andromeda.ai
↑  Alistair Barr, Nvidia GPUs are so hard to get that rich venture capitalists are buying them for the startups they invest in, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  TIME100 AI 2023: Daniel Gross, Time, ‏2023-09-07 (באנגלית)
↑  Safe Superintelligence Inc., ssi.inc
↑  Tage Kene-Okafor, Ilya Sutskever, OpenAI's former chief scientist, launches new AI company, TechCrunch, ‏2024-06-19 (באנגלית)
↑  Daniel Levy, ai.stanford.edu