stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יי אלקטרוניקה
הערות שוליים

↑  Sweeney Kovar (10 באוקטובר 2013). "REVISITING… JAY ELECTRONICA'S 'ACT I: THE PLEDGE'". The Boombox. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Tribe Called Quest, Nas, Pharcyde Lead Rock the Bells 2008". Rolling Stone. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guitar Center Helps Employees Release Their Music with Fresh Cuts Vol. 3 Compilation CD". Guitar Player. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Thompson, Paul (13 במרץ 2020). "Your Guide to the Extended Mythology of Jay Electronica, Rap's Great Mystery". Vulture (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klinkenberg, Brendan (13 במרץ 2020). "Jay Electronica's Debut Album Is Real, and It's Finally Here". Rolling Stone. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  @jayelectronica (5 באוקטובר 2020). "tidal.com/album/157489152" (Tweet) (באנגלית). נבדק ב-9 באוקטובר 2020 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fiyin, Olowokandi (2020-02-10). "Meet Mars Merkaba, Erykah Badu's Younger Daughter Who Just Turned 11 in Beautiful Pics". news.amomama.com (באנגלית). נבדק ב-2020-05-20.
↑    Martin Beckford,Martinbeckford, ‏Jay Electronica: I'll 'come see' you, threatens Ben Goldsmith's rap star love rival, The Telegraph, 22 June 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0668 567X  LCCN: no2012092576  MusicBrainz: 8bf283b9-b1e2-4632-a953-eacd212a543e  VIAF: 255370934   WorldCat (עם VIAF): 255370934
גטו לומז'ה

| --- | --- |

השוק המרכזי בלומז'ה בין 2 מלחמות העולם.
 מידע כללי
 סוג:  גטו, למאסר, רעב, עבדות, הובלה למחנות השמדה
 מדינה:  פולין
 מחוז:  לומז'ה 
 מחנות נלווים:  אושוויץ
 אוכלוסייה
 השתייכות האסירים:  יהודים פולנים
 נתונים
 מספר הנספים:  10,000-18,000 יהודים
 קואורדינטות:  53°11′00″N 22°05′00″E﻿ / ﻿53.1833333333°N 22.0833333333°E﻿ / 53.1833333333; 22.0833333333
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגטו לומז'ה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגטו לומז'ה
 
גטו לומז'ה (בפולנית: Getto w Łomży) היה גטו נאצי אשר הוקם בתקופת מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי פולין, ב-12 באוגוסט 1941 בלומז'ה, פולין, לצורך רדיפת יהודי פולין. חודשיים לאחר מבצע ברברוסה, נצטוו היהודים לעבור לגטו תוך יום אחד, מה שהביא לפאניקה בכניסה הראשית של רחוב סנטורסקה הסמוך לשוק הישן (Stary Rynek). מספר הגברים, הנשים והילדים היהודים שנאלצו להיכנס לגטו נע בין 10,000 ל-18,000. ניצולי ההטבח בידוובנה, וכן פליטים ממקומות אחרים נאלצו להיכלא בגטו. לעיתים קרובות, שש משפחות שוכנו בחדר יחיד. הגטו חוסל שנה וחצי לאחר מכן, ב-1 בנובמבר 1942, כאשר כל האסירים הועברו ברכבות למחנה ההשמדה, אושוויץ.
היסטוריה

ביולי 1941 קיבלו היהודים פקודה מהנאצים להקים יודנראט. הוקמה משטרת הגטו היהודית עם סולומון הרברט כמפקדה. כל התושבים היהודים נצטוו לעבור לגטו החדש ביום אחד, ב-12 באוגוסט 1941. משטרת העזר הגרמנית והפולנית בדקו יהודים שנכנסו לגטו, והחרימו בכוח את חפצי ערכם. ב-16 באוגוסט נאספו האסירים בשוק הירוק כדי לחשב את כמותם. ליו"ר היודנראט נמסרה רשימה של כמאתיים איש שהואשמו בשיתוף פעולה עם הסובייטים מלפני מבצע ברברוסה. הם נלקחו ליער ונרצחו על ידי האיינזצגרופן בפיקודו של קצין האס אס הרמן שפר (אנ'). לכל השאר חולקו כרטיסי עבודה בין בעלי מקומות עבדותם. בימים הבאים הובאו יהודים נוספים מכפרי הסביבה כמו פיונטניצה, ידוובנה וסטוויסקי. היודנראט ביקש רשות להרחיב את הגטו. הגרמנים הסכימו בתנאי שהיהודים ישלמו חצי מיליון מארק. אולם ב-17 בספטמבר, לפני ההרחבה, שוב הצטוו האסירים להתאסף בכיכר. הגרמנים הפרידו את אלה שאין להם כרטיס עבודה. למעלה מאלפיים גברים ונשים הועברו במשאיות ליערות גלצקין וסלאוויק ונרצחו. באותו תאריך הוקף הגטו בגדר תיל עם יציאה אחת בלבד, המצריך אישור מיוחד מהגסטפו. השער הראשי נבנה עם הכיתוב: "סכנה, מחלה". יהודים שעבדו מחוץ לגטו השתמשו בשער זה פעמיים ביום.
התנאים בגטו היו גרועים. נאסר על הכנסת מזון לגטו והדבר נאכף באכזריות על ידי משטרת העזר הפולנית. באחד המקרים, הכו כוחות העזר הפולנים למוות שלושה יהודים שהבריחו מזון וגופותיהם נקשרו לשערי הגטו על ידי הגרמנים. מגפות של דיזנטריה וטיפוס פרצו בחורף 1941. כל הנגועים מתו. הוקם מטבח משותף המגיש כאלף ארוחות ביום. לא היו בתי ספר יהודיים. הוקמו מפעלים לתחמושת, סבון, עור, מגפיים וגריז; חלקם ביוזמת היודנראט. הם ייצרו מוצרים עבור הגרמנים כמו נעליים, בגדים ופרוות. ב-1 בנובמבר 1942 הוקף הגטו על ידי הז'נדרמריה הגרמנית ולמחרת בבוקר הורו על פינויו. רוב היהודים, 8,000 עד 10,000 נלקחו למחנה מעבר בזמברוב וממנו למחנה ההשמדה אושוויץ. הנותרים, הלכו לדרום גרודנו, ולמחנות וולקוביסק וכן לביאליסטוק. רק מעטים הצליחו להימלט. הם מצאו מקלט אצל המשפחות הפולניות הקתוליות. ד"ר הפנר מהיודנראט שם קץ לחייו. האסירים האחרונים של גטו לומז'ה שהו בצריפים של זמברוב מ-14 עד 18 בינואר 1943, נשלחו לאושוויץ.
הערות שוליים

1 2  Geoffrey P. Megargee, Martin Dean, Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945, 2, The United States Holocaust Memorial Museum Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945: Indiana University Press, עמ' 918
1 2 3 4  שטעטל וירטואלית | POLIN Museum of the History of Polish Jews, באתר www.sztetl.org.pl
↑  Publicystyka, web.archive.org, ‏2007-11-24
ג'קלין יואיט

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1958 (בת 66) וושינגטון, די. סי. 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה
 מקום לימודים:  MIT
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת פרינסטון 
 פרסים והוקרה:  פרס אנני ג'אמפ קאנון (1989)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (2018)  פרס מריה גופרט-מאייר (1995)  עמיתת פקארד למדע והנדסה (1990) 
 
ג'קלין יואיט (באנגלית: Jacqueline Hewitt; נולדה ב-4 בספטמבר 1958) היא אסטרופיזיקאית אמריקאית. היא הייתה הראשונה שגילתה טבעת איינשטיין.
ראשית חייה והשכלה

יואיט נולדה בוושינגטון די. סי. ב-4 בספטמבר 1958. הוריה הם וורן א' יואיט, עורך דין בינלאומי בדימוס ממחלקת המדינה, וגרטרוד (גראדל) יואיט. היא למדה במכללת ברין מאר בפילדלפיה וסיימה את לימודיה בכלכלה בהצטיינות בשנת 1980. יואיט השתתפה בשיעור אסטרונומיה בקולג' האוורפורד (אנ') בשנה השנייה שלה, מה שהצית את התעניינותה במדע. את לימודיה לתואר שני עשתה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. במהלך לימודיה לתואר שני החלה ללמוד על אודות עדשות כבידה באמצעות רדיו-טלסקופ "מערך גדול מאוד". יואיט קיבלה תואר דוקטור בפיזיקה בשנת 1986. מקורות מסוימים טוענים בטעות כי היא קיבלה את הדוקטורט שלה בשנת 1988.
קריירה

במהלך הפוסט-דוקטורט שלה ב-MIT, יואיט הייתה חלק מצוות אינטרפרומטריה ארוכה מאוד בשנים 1986–1988. בעוד היא מנתחת את הנתונים שאספה במהלך לימודי התואר השני שלה, היא גילתה טבעת על מסך המחשב שלה. טבעת זו, חלק ממערכת העידוש הכבידתיMG1131 + 0456, הייתה טבעת איינשטיין הראשונה שנתגלתה. מאז התגלית פורצת הדרך של יואיט, התגלו טבעות איינשטיין רבות אחרות, ונמצא כי הן נפוצות הרבה יותר מכפי שחשבו האסטרונומים. טבעות איינשטיין חשובות משום שהן יכולות לעזור לענות על שאלות לגבי גודלו וגורלו של היקום שלנו. יואיט עבדה כחוקרת במחלקה לאסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון ב-1988. לאחר שנה אחת של מחקר בפרינסטון, היא חזרה ל-MIT כמורה מן החוץ לפיזיקה, ועבדה כפרופסור במשרה מלאה מאז 1989. יואיט היא גם החוקרת הראשית של קבוצת הרדיו-אסטרונומיה של מעבדת המחקר באלקטרוניקה ב-MIT. מאז 2002, יואיט מונתה למנהלת מכון קאוולי לאסטרופיזיקה וחלל ב-MIT.
הוקרה

בשנת 1989 זכתה בפרס פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה. בשנת 1990, יואיט זכתה במלגה מטעם קרן דייוויד ולוסיל פאקרד. בזכות עבודתה על עדשות הכבידה, עמיתיה ב-MIT המליצו עליה כמועמדת לפרס ע"ש הרולד יוג'ין אדג'רטון. בשנת 1995, יואיט זכתה בפרס ע"ש מריה גופרט-מאייר בזכות עבודתה ברדיו-אסטרונומיה.
הערות שוליים

↑  "Hewitt takes the controls at Center for Space Research". MIT News. נבדק ב-2019-03-19.
↑  Hewitt, Jacqueline. "Jacqueline Hewitt". MIT. נבדק ב-19 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scientists, Facts on File, 2002, isbn=0-8160-4381-7.
↑  Pamela Proffitt, Notable Women Scientists, Gale Group, 1999, isbn 0-7876-3900-1.
↑  Oakes, International Encyclopedia of Women Scientists.
1 2  Proffitt, Notable Women Scientists.
↑  "MIT Kavli Institute Directory | MIT Kavli Institute for Astrophysics and Space Research|accessdate=2019-03-19|website=space.mit.edu".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450538805171  BIBSYS: 90339313  BnF: cb123959893 (data)  CiNii: DA03354509  GND: 1285571002  ISNI: 0000 0001 0917 4646  LCCN: n88231242  NTA: 158656563  SUDOC: 136539351  VIAF: 76401108   WorldCat (עם VIAF): 76401108
גיום אוליבייה

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1756 Les Arcs, צרפת 
 פטירה:  1 באוקטובר 1814 (בגיל 58) ליון, הקיסרות הראשונה 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מונפלייה 1 
 תרומות עיקריות
 מחבר ספר בנושא אנטומולוגיה
 
גיום-אנטואן אוליבייה (צרפתית: Guillaume-Antoine Olivier; נולד ב-19 בינואר 1756 ליד טולון ונפטר ב-1 באוקטובר 1814 בליון), היה אנטומולוג וביולוג צרפתי.
הו אבילה כ-6 שנים במסע במזרח הים התיכון והגיע עד לאיראן. ממסעות אלו הוא חזר עם חומר רב על עולם החי והצומח של האזור.
אוליבייה חיבר את הספרים "Le Voyage dans l'Empire Othoman, l'Égypte et la Perse" ("מסע לאימפריה העות'מאנית, למצרים ולפרס" - 1807), ו"Entomologie, ou histoire naturelle des Insectes" ("אנטומולוגיה, ההיסטוריה הטבעית של החרקים" - 1808).
בספרים הוא תיאר לראשונה חרקים רבים שניתן לפגוש באזור (למשל חרוטן קוני ורבים נוספים).
אוליבייה היה חבר קרוב של האנטומולוג הדני יוהאן כריסטיאן פבריציוס, ופטרונו של האנטומולוג הצרפתי פייר לטרה.
גאורגי מיחוב דימיטרוב

ערך זה עוסק במנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה. אם התכוונתם למנהיג הרפובליקה העממית של בולגריה, ראו .
אנדרטה לזכרו של דימיטרוב המוצבת בסופיה
ד"ר גאורגי מיחוב דימיטרוב (בבולגרית: Георги Михов Димитров מוכר גם כ-Г. М. Димитров;‏ 15 באפריל 1903, אני צ'יפליק, נפת טקידראג, האימפריה העות'מאנית – 29 בנובמבר 1972, וושינגטון די. סי., ארצות הברית) הידוע גם בכינויו גֶמֶטוֹ, היה פוליטיקאי בולגרי, מנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה וממנהיגי חזית המולדת הבולגרית אשר נאבק נגד ההשתלטות הקומוניסטית על בולגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה ונאלץ להימלט מהמדינה מחשש לחייו.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

דימיטרוב נולד בכפר אני צ'יפליק שבאסיה הקטנה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בוצע טרנספר אוכלוסיות בין המדינות הלוחמות ומשפחתו של דימיטרוב נאלצה להגר מכפרה לבולגריה והתיישבה בכפר דוירנצי אשר במחוז לובץ'. ב-1922 הצטרף למפלגת האיכרים ולאחר ההפיכה הצבאית שהובילה להדחתו ולרציחתו של ראש ממשלת בולגריה ומנהיג מפלגת האיכרים אלכסנדר סטמבוליסקי, נעצר ונכלא. דימיטרוב שוחרר לאחר מספר חודשים. ב-1925, לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נעצר דימיטרוב על ידי מנגנוני הביטחון של ממשל אלכסנדר צאנקוב, במסגרת מסע הטיהורים שנערך נגד גורמי אופוזיציה בממלכה. בהמשך, יצא ללימודי רפואה באוניברסיטת זאגרב וב-1929 סיימם בהצלחה.
דימיטרוב חזר לבולגריה, חידש את פעילותו בחוגי מפלגת האיכרים ובהמשך היה למנהיגה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

דימיטרוב נאבק נגד מדיניות ההתקרבות של הממלכה לגרמניה הנאצית ובהמשך, התנגד לחתימתה על ההסכם התלת-צדדי אשר הפך את בולגריה לחברה במדינות הציר. הוא נרדף על ידי השלטונות ונאלץ להימלט מבולגריה. דימיטרוב התיישב בקהיר ובה בחסות בריטית ניהל פעילות פוליטית ובכלל זה ארגון פוליטיקאים גולים ושידורי רדיו שקראו לשחרור בולגריה. בגין פעילות זו נשפט בבולגריה שלא בפניו ונדון למוות.
דימיטרוב היה פרו-מערבי והתנגד לחבירת מפלגת האיכרים למפלגה הקומוניסטית במסגרת חזית המולדת הבולגרית. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת שב לבולגריה וחידש את פעילותו הפוליטית במסגרת חזית המולדת. עמדותיו האנטי-קומוניסטיות הובילו למתיחות בתוך חזית המולדת ובלחץ הקומוניסטים הודח דימיטרוב מראשות מפלגת האיכרים וסולק מהמפלגה. דימיטרוב ירד למחתרת מחשש לחייו והתגורר בהסתר במעונו של שגריר ארצות הברית בבולגריה. בספטמבר 1945 גלה לאיטליה. ב-1947 הוצא להורג על ידי הקומוניסטים ניקולה פטקוב יורשו של דימיטרוב בהנהגת מפלגת האיכרים. דימיטרוב המשיך בפעילותו נגד השלטון הקומוניסטי בבולגריה ואף ארגן את גיוסה של פלוגת גולים בולגרים לנאט"ו. בהמשך, עקר לארצות הברית ושם הלך לעולמו ב-1972 והוא בן 69 שנים.
משפחתו והנצחתו

בסופיה קיימת שדרה המנציחה את שמו וב-2008 נחנכה בעיר תחנת רכבת תחתית הנושאת את שמו של דימיטרוב(אנ').
ביתו של דימיטרוב, אנסטסיה דימטרובה מוזר(אנ') (נולדה 1937) היא פוליטקאית בולגרייה, שכיהנה כחברת הפרלמנט הבולגרי בין 1997–2009 וכן כסגנית יושב ראש הפרלמנט.
דימיטרוב והקהילה היהודית

דימיטרוב תמך בפעילותה של התנועה הציונית בבולגריה ונתן ביטוי פומבי לתמיכתו באמצעי התקשורת השונים.
בראשית דצמבר 1944 ביקר בבולגריה דוד בן-גוריון. לאחר קבלת פנים בבית הכנסת בעיר, יצא בן-גוריון ברכבת לסופיה בקרון רכבת מיוחד שהעמיד לרשותו דימיטרוב. עם בואו של בן-גוריון לסופיה ערך לו דימיטרוב קבלת פנים מיוחדת בהשתתפות פוליטיקאים ואנשי תקשורת והשניים נועדו לשיחה ממושכת שעסקה במטרותיה של התנועה הציונית ובעליית יהודי בולגריה לישראל.
בתקופה זו הייתה בולגריה תחנת מעבר לפליטים יהודים בעיקר מרומניה, בדרכם לארץ ישראל. שר התחבורה הבולגרי היה חבר מפלגת האיכרים ובהוראתו של דימיטרוב מנהיג המפלגה, הועמדו אמצעי תחבורה לפליטים שחלפו דרך המדינה.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 308-309.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמודים 69-71.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939 – 1949, הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 192.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437585805171  PLWABN: 9810539898105606  BnF: cb11995197d (data)  GND: 1048411621  ISNI: 0000 0001 0803 9688  LCCN: n79148273  NKC: jn19990001782  SNAC: w6ht3jt8  SUDOC: 118143719  VIAF: 302658218   WorldCat (עם VIAF): 302658218
ג'ורג'ינה בייר

ג'ורג'ינה בייר (באנגלית: Georgina Beyer;‏ נובמבר 1957 – 6 במרץ 2023) הייתה פוליטיקאית ניו זילנדית, וחברת הפרלמנט של ניו זילנד מטעם מפלגת העבודה של ניו זילנד. היא הייתה הטרנסקסואלית מחוץ לארון הראשונה בעולם שכיהנה כראש עירייה, וכן הראשונה שכיהנה כחברת בית נבחרים.
ביוגרפיה

בייר נולדה כתינוקת ממין זכר בשם ג'ורג' ברטרנד בשנת 1957 בוולינגטון שבניו זילנד, לג'ק ונואלין ברטרנד. מוצאה כולל ענף מאורי. בינקותה נשלחה לגדול אצל הורי אמה. הוריה התגרשו בשנת 1962. אמה של בייר נישאה מחדש באותה שנה למשפטן קולין בייר, והחזירה את ג'ורג' לחזקתה. לאחר גיל 7 נשלחה ג'ורג' לפנימייה עקב מתח בחיי הנישואים של הזוג, מה שגרם לה להרגיש דחויה על ידי הוריה ולנסות להתאבד. לאחר תום נישואי אמה ב-1971, עברה לבית ספר ציבורי עקב חסרון כיס. בבית הספר החלה לעסוק בתיאטרון והחליטה לעזוב את בית הספר בגיל 16, בניגוד לרצון אמה, כדי להקדיש את זמנה לתיאטרון.
בייר חיה באוסטרליה לזמן מה, וכשחזרה לניו זילנד עבדה כשחקנית וזכתה להצלחה גוברת. בשנת 1984 עברה ניתוח לשינוי מין. בייר הפכה דמות ידועה במועדוני הלילה בוולינגטון, תחילה כזמרת וכמלכת דראג, ומאוחר יותר כעובדת מין.
מאוחר יותר עברה בייר לקרטרטון, שם עבדה כשדרנית רדיו, והגישה חדשות בוקר בערוץ רדיו מקומי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה בייר להתעניין בפוליטיקה מקומית, ונבחרה לוועד המנהלים של מערך החינוך המקומי בקרטרטון. ב-1995 נבחרה לראשות עיריית קרטרטון, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2000. היא הייתה הטרנסית הראשונה בעולם שכיהנה כראש עירייה.
בבחירות הכלליות של ניו זילנד בשנת 1999 נבחרה כחברת פרלמנט מטעם מפלגת העבודה של ניו זילנד ממחוז ואיראראפה, בו מצויה קרטרטון. היא גברה בכ-3,000 קולות על המועמד של המפלגה הלאומית הניו זילנדית, שדרן הרדיו פול הנרי, והפכה גם לטרנסית הראשונה בעולם שמכהנת כחברת פרלמנט. בייר שבה והתמודדה בבחירות הכלליות ב-2002, ונבחרה מחדש ברוב של למעלה מ-6,000 קולות. בראיון בדצמבר 2002 אמרה: "שואלים אותי שאלות שעליהן שום פוליטיקאי אחר לא צריך לענות. לגבי הניתוח, כלומר. 'זה כאב?', או, 'כשאת מקיימת יחסי מין כאישה עכשיו, זה שונה מכשקיימת יחסי מין כגבר?' נו, ברור שזה שונה, חביבי."
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > נאום הבכורה

מסורת הפרלמנט הניו זילנדי מעניקה לחברי פרלמנט טריים 10 דקות על דוכן הנואמים, להציג את עצמם לעמיתיהם. בנאום הבכורה שלה אמרה בייר בין השאר:
אדוני יושב הראש, איני יכולה שלא לציין את התקדימים בפרלמנט הנוכחי. חבר פרלמנט רסטפרי ראשון, אישה פולינזית ראשונה כחברת פרלמנט, ו... כן, עלי לומר זאת במפורש כנראה: אני הטרנסקסואלית הראשונה בניו זילנד על במת הפרלמנט הזה. זה תקדים לא רק בניו זילנד, גבירותיי ורבותי, אלא בעולם כולו. זהו רגע היסטורי. ראוי להכיר בכך שארצנו פורצת דרך בהיבטים כה רבים. פרצנו דרך במתן זכות בחירה לנשים. פרצנו דרך בעבר, ואני מקווה שנמשיך לעשות כן בעתיד, במדיניות חברתית, ובוודאי שבזכויות האדם.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > זהות מגדרית וזכויות אדם

בשנת 2004 הגישה בייר הצעת חוק לפרלמנט, לפיו חוק זכויות האדם בניו זילנד מ-1993 יתוקן כך שיכלול במפורש "זהות מגדרית" כאחד הדברים שאין להפלות בגינם. הצעת החוק הייתה חלק מהמצע של מפלגת העבודה ב-1999 וב-2002, והייתה שנויה במחלוקת. בייר טענה שמדובר רק בהבהרה מפורשת של רוח החוק. בשנת 2006 פרסם ממלא מקום פרקליט המדינה של ניו זילנד חוות דעת משפטית לפיה טרנסג'נדרים כבר נכללים תחת הגנת החוק הזה, ובייר משכה את הצעת החוק.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > פרישה

בשנת 2004 הודיעה בייר שלא תהא מועמדת בבחירות של 2005. ייתכן שגם מתיחות תוך-מפלגתית תרמה להחלטה על רקע עמדתה בנושא ניצול אזורי החוף (שתמכה בתיעוש והייתה מנוגדת לעמדת המקומיים). בספטמבר נמלכה בדעתה והודיעה שתתמודד על מקום ברשימה הכללית, בלי להתמודד על המושב המקומי. היא הצליחה להיבחר לפרלמנט באותן בחירות. ב-15 בפברואר 2007 פרשה מן הפרלמנט.
ביוגרפיה > חייה לאחר כהונתה בפרלמנט

בשנת 2010 הצהירה בייר שהיא במצוקה כלכלית, ושהיא נאלצת להיסמך על שירותי הסעד. בשנת 2013 אובחנה כסובלת ממחלת כליות כרונית, ונזקקה לדיאליזה כמה פעמים ביום. היא נפטרה ב-6 במרץ 2023.
הערות שוליים

↑  ג'ורג'ינה בייר וקאת'י קייסי, Change for the better: the story of Georgina Beyer, הוצאת ראנדום האוס, אוקלנד, ניו זילנד, 1999, ISBN 1869413717, עמ' 7
↑  בייר, עמ' 31 - 32
↑  בייר, עמ' 46–48
↑  ווינדי סיטי מדיה גרופ, "ג'ורג'ינה בייר: מזנות לפרלמנט", 1 באוקטובר 2008
↑  תוצאות הבחירות של ניו זילנד למחוז ואיראראפה, 10 באוגוסט 2002
↑  סטיב דאו, "ג'ורג'ינה מתייצבת", 31 בדצמבר 2002 (באנגלית)
↑  נוסח הנאום הפרישה שלה, באתר הפרלמנט הניו זילנדי (באנגלית)
↑  אייזק דייויסון, "חברת פרלמנט לשעבר פונה לסעד", באתר ניו זילנד הרלד, 10 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  "ג'ורג'ינה בייר חולה מאוד", באתר Newstalk ZB,‏ 5 במאי 2013 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3439 5048  LCCN: n2001028682  MusicBrainz: 346bb272-e6bc-4628-8ed6-5f21268c2b62  TePapa: 72742  VIAF: 73197542   WorldCat (עם VIAF): 73197542
ג'ון האוקסוורת'

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1893 סנט ביז, קמברלנד, האימפריה הבריטית בריטניה 
 פטירה:  3 ביוני 1945 (בגיל 52) גיברלטר גיברלטר 
 מקום קבורה:  North Front Cemetery, Commonwealth Plot 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  הצבא הבריטי  בית הספר סנט ביז 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-4   מפקד הדיוויזיה ה-46   מפקד הדיוויזיה ה-1   מפקד הקורפוס ה-10
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   המרד הערבי הגדול   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  עמית של מסדר האמבט   אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית   אות השירות המצוין
 
סר ג'ון לדלי אינגליז האוקסוורת' (באנגלית: Sir John Ledlie Inglis Hawkesworth; 19 בפברואר 1893 – 3 ביוני 1945) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

האוקסוורת' נולד ב-19 בפברואר 1893 בנט ביז, קמברלנד, והתחנך בבית הספר בעיירה, שם הצטיין כשחקן רוגבי, ולאחר מכן למד היסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד. ב-23 בינואר 1914 הוא הצטרף כלוטננט משנה לרגימנט מזרח יורקשייר, ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה, כחלק מהחטיבה ה-18 במסגרת הדיוויזיה ה-6, ולאחר מכן כחלק מהחטיבה ה-64 במסגרת הדיוויזיה ה-21. ביום הראשון של הקרב על הסום הוא היה אחד מהקצינים היחידים בגדודו שלא נפגע בקרבות. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בעיטורי מסדר האימפריה הבריטית, צלב המלחמה הצרפתי וצלב המלחמה הבלגי.
לאחר המלחמה מילא האוקסוורת' תפקידי פיקוד ומטה, ובכלל זה שימש כקצין אג"ם של החטיבה ה-15 בין השנים 1930–1932, וסגן עוזר המשנה הכללי במטה פיקוד הצפון עד 1934. בשנת 1937 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ומונה למפקד גדוד 2, רגימנט מזרח יורקשייר, עמו לחם במהלך המרד הערבי הגדול.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

באוקטובר 1939 מונה האוקסוורת' למפקד החטיבה ה-12, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-4, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת, ולאחר מכן נסוג עמה לבריטניה במבצע דינמו. במרץ 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, ופיקד עליה במהלך מבצע לפיד והמערכה בתוניסיה כחלק מהקורפוס ה-9. בסוף אוגוסט 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-46, ופיקד עליה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה ובמהלך קרב מונטה קאסינו.
במאי 1944 הוא מונה לזמן קצר כמפקד הדיוויזיה ה-1, ולאחר מכן חזר לפקד על הדיוויזיה ה-46. בנובמבר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-10, ופיקד עליו במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה אשר הביאה לסיום המלחמה בזירה האיטלקית. עם סיום המלחמה הוחזרו חיילי הקורפוס לבריטניה והקורפוס פורק, אולם בדרך לבריטניה נפטר האוקסוורת' בגיברלטר כתוצאה מהתקף לב.
גאורגי מילאנוב

גאורגי ונטסיסלאבוב מילאנוב (בבולגרית: Георги Венциславов Миланов, נולד ב-19 בפברואר 1992) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בפהרוואר בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

מילאנוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליטקס לובץ' ביחד עם אחיו איליה. בעונתו האחרונה במחלקת הנוער הוא זכה עם המועדון באליפות בולגריה לנוער. ב-1 באוגוסט 2009 מילאנוב ערך את הופעת הבכורה בבוגרים, בהפסד 1-0 נגד לבסקי סופיה במסגרת הסופר קאפ הבולגרי. שבוע לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד לוקומוטיב מזדרה, ואף כבש את השער הראשון במשחק שנגמר בניצחון 0-5. ב-3 בדצמבר, הוא הבקיע את שערו הראשון בגביע, בניצחון 0-4 נגד פירין גוטסה דלצ'ב בשלב האחרון לפני שמינית הגמר. בעונתו הראשונה זכה מילאנוב עם המועדון באליפות. ב-14 באוגוסט 2010, מילאנוב הבקיע את שער הבכורה שלו לעונת 2010/2011 בניצחון 1-2 נגד פירין בלגואבגרד. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות שנייה ברציפות ב-24 במאי 2012, זכה בתואר השחקן הצעיר של העונה בבולגריה. ב-27 באוקטובר 2012, הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד מונטנה. ב-27 בדצמבר 2012, הוא הפך לשחקן הצעיר אי פעם שזוכה בתואר "שחקן השנה בליגה הבולגרית". ב-30 במרץ 2013, מילאנוב קיבל לראשונה בקריירה שלו את סרט הקפטן בניצחון 1-5 נגד בוטב וראטסה. ב-14 באפריל 2013, ערך את הופעתו ה-100 בליגה במדי ליטקס בהפסד 2-1 נגד סלביה סופיה.
ב-5 ביולי 2013, מילאנוב חתם בצסק"א מוסקבה לחמש שנים תמורת 5.4 מיליון לב. ב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קובאן קארסנודאר. עד מהרה הפך מילאנוב לשחקן מוביל במועדון. ב-16 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד זניט סנקט פטרבורג והוא נבחרת לשחקן המחזור ברוסיה.
ב-16 בפברואר 2016 מילאנוב הושאל לגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית עד לסיום העונה.
ב-3 בספטמבר 2018 מילאנוב חתם ב-MOL וידי מליגת העל ההונגרית. ב-15 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פושקש אקדמיה.
קריירה בינלאומית

בפברואר 2010 זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה בכדורגל עד גיל 21, ב-3 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד מונטנגרו. בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד אוקראינה. ב-7 בספטמבר 2012, מילאנוב הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו בתיקו 2-2 נגד איטליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
סטטיסטיקה > מועדונים

נכון ל-5 באוגוסט 2014
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> משחקים | ליגה> שערים | גביע> משחקים | גביע> שערים | אירופה> משחקים | אירופה> שערים | סה"כ> משחקים | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליטקס לובץ' | 2009/2010 | ליגת העל הבולגרית | 27 | 2 | 3 | 1 | 1 | 0 | 31 | 4 |
| ליטקס לובץ' | 2010/2011 | ליגת העל הבולגרית | 27 | 4 | 4 | 1 | 5 | 0 | 36 | 5 |
| ליטקס לובץ' | 2011/2012 | ליגת העל הבולגרית | 25 | 6 | 1 | 0 | 6 | 0 | 32 | 6 |
| ליטקס לובץ' | 2012/2013 | ליגת העל הבולגרית | 27 | 16 | 6 | 3 | – | – | 33 | 19 |
| סה"כ בבולגריה | סה"כ בבולגריה | סה"כ בבולגריה | 106 | 28 | 14 | 5 | 12 | 0 | 127 | 34 |
| צסק"א מוסקבה | 2013/2014 | ליגת העל הרוסית | 22 | 1 | 4 | 0 | 6 | 0 | 32 | 1 |
| צסק"א מוסקבה | 2014/2015 | ליגת העל הרוסית | 28 | 2 | 3 | 0 | 6 | 0 | 35 | 2 |
| צסק"א מוסקבה | 2015/2016 | ליגת העל הרוסית | 14 | 0 | 2 | 0 | 7 | 0 | 21 | 0 |
| סה"כ ברוסיה | סה"כ ברוסיה | סה"כ ברוסיה | 64 | 3 | 9 | 0 | 19 | 0 | 88 | 3 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 129 | 29 | 18 | 5 | 18 | 0 | 160 | 35 |
סטטיסטיקה > נבחרת

| בולגריה> שנה | בולגריה> הופעות | בולגריה> שערים | בולגריה>  |
| --- | --- | --- | --- |

| 2011 | 1 | 0 |  |
| 2012 | 8 | 1 |  |
| 2013 | 6 | 0 |  |
| 2014 | 6 | 1 |  |
| 2015 | 4 | 0 |  |
| סה"כ | 22 | 2 |  |
תארים

לבסקי סופיה
אליפות בולגריה (2): 2009/2010, 2010/2011
הסופר קאפ הבולגרי (1): 2010
צסק"א מוסקבה
אליפות רוסיה (1): 2013/2014
הסופר קאפ הרוסי (2):2013, 2014
אישיים
השחקן הבולגרי הצעיר של השנה (1): 2012
שחקן השנה בליגה הבולגרית (1): 2012
גטו לחווא

מפת הגטו
יצחק רוחצ'ין מנהיג המרד היהודי בגטו לחווא
אנדרטה לזכר יהודי לחווא שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
גטו לחווא (בפולנית: Łachwa) היה גטו שהתקיים בין קיץ 1941 לקיץ 1942 סמוך לעיירה לחווא בפולין הכבושה (עד ל-1939 ברפובליקה הפולנית השנייה; מאז 1991 בבלארוס).
גטו זה היה מראשוני הגטאות (וכנראה הראשון) שהתמרדו כנגד הנאצים בתקופת השואה.