ברית חברות תעופה
מניעים והיסטוריה

מסיבות היסטוריות, כלכליות ומדיניות, פועלת חברת תעופה ממספר מוגבל של בסיסים, ובדרך-כלל מבסיס עיקרי בודד, שבו היא מרכזת את משרדיה הראשיים ובעיקר את פעולות התחזוקה של מטוסיה. בדרך כלל, אספקת שירותי תעופה (לדוגמה תחזוקת מטוסים, טיפול במטען וכבודה ושירותי נוסעים) עולה לחברה יותר כשהיא נעשית ביעדים שאינם נמנים עם בסיסיה, ובמיוחד ביעדים שהשירות אליהם פחות תכוף. מסיבה זו ובמטרה להקל ולהוזיל את עלותם של שירותים אלה, החלו חברות תעופה להקשר בהסכמים דו צדדיים עם חברות מקומיות ביעדיהן, ולפיהן יסופקו השירותים על ידי החברה המקומית או בשיתוף פעולה עימה. בשלב מתקדם יותר החלו חברות התעופה להקשר בהסכמים לשותפות קוד שבמסגרתם העניקו שירות משולב בטיסה שבוצעה על ידי אחת מהן.
במקביל, עם התחרות הגואה בתחום התעופה האזרחית, ובמטרה לבסס יחסי נאמנות בין החברות לבין לקוחותיהן, השיקו חברות תעופה את מועדוני הנוסע המתמיד. על מנת להבטיח את הצלחתם של מועדונים האלה, היה על חברות התעופה להבטיח מספר גדול של יעדי טיסה לקהל לקוחותיהן. עם זאת, יכולתן של חברות התעופה לטוס למספר בלתי מוגבל של יעדים הייתה מצומצמת, בין היתר בשל היקף צי המטוסים, מרחקי טיסה, חוסר כדאיות כלכלית בקווי טיסה מסוימים ומגבלות חוקיות שחולשות על התעופה האזרחית הבינלאומית. מצב זה הביא את חברות התעופה האמריקאיות הגדולות להקשר בהסכמי שותפות קוד רחבי היקף, תחילה עם חברות התעופה האירופאיות והאסייתיות העיקריות ולאחר מכן עם חברות תעופה קטנות יותר. מכאן הייתה הדרך להרחבת היקף שיתוף הפעולה קצרה.
ברית חברות התעופה העולמית הראשונה נוסדה בשנת 1989 בין שתי חברות בלבד – KLM ההולנדית ונורת'ווסט איירליינס האמריקאית. החל בשנת 1993, תחת הססמא "Worldwide Reliability" ("אמינות חובקת עולם"), תיאמו ביניהן שתי חברות תעופה את פעילותן על בסיס שלא נראה כמותו עד לאותו שלב. הברית שמאוחר יותר זכתה לשם המסחרי Wings Alliance, הפיקה יתרון משילוב רשת היעדים הנרחבת של KLM באירופה, אסיה וצפון אפריקה עם זו של נורת'ווסט איירליינס באמריקה ובאוקיינוס השקט. ברית זו קיימת גם היום, אך ערכה השיווקי אינו רב מאז נרכשה KLM על ידי חברת אייר פראנס, והברית נבלעה הלכה למעשה בתוך ברית חברות התעופה העולמית סקייטים בה חברות כל השלוש. עם זאת מבחינה חוקית הברית המקורית נהנית מחסינות בתחום ההגבלים העסקיים, בעוד שסקייטים אינה נהנית מחסינות כזו (ר' להלן תחת תהליכים ומגמות).
ארבע שנים לאחר מכן, ב-1997 נוסדה ברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. הברית שנוסדה על ידי אייר קנדה, יונייטד איירליינס, לופטהנזה, תאי איירווייז ו-סקנדינביין איירליינס, אימצה את התפיסה אשר נוסחה על ידי ווינגז אלייאנס, אך בשל העובדה שדובר בחמש חברות תעופה גדולות, היקף נתח השוק שנשלט על ידן במצטבר היה ללא אח ורע, וסטאר אלייאנס היא עדיין הברית הגדולה בעולם כמעט מכל הבחינות, ובכלל זה היקפו של צי המטוסים, מספר הטיסות היומיות, מספר היעדים וכמות הנוסעים השנתית. עם הקמתה סטאר אלייאנס הייתה זו אך שאלה של זמן עד שחברות תעופה נוספות יתאגדו בבריתות חדשות על מנת לתת מענה למגמת השוק. ב-1998 נוסדה ברית Qualiflyer שחברותיה העיקריות היו סוויסאייר, אוסטריאן איירליינס וסבנה. אולם פרישתה של אוסטריאן איירליינס מהברית בשנת 2000 סמנה את תחילת שקיעתה, והיא חדלה להתקיים כאשר הן סוויסאייר והן סבנה פשטו את הרגל בשנת 2001. ב-1999 נוסדה הברית העולמית Oneworld על ידי אמריקן איירליינס, בריטיש איירווייז, קת'אי פסיפיק וקוואנטס, ובשנת 2000 הקימו אייר פראנס, KLM, דלתא איירליינס וקוריאן אייר את סקייטים. נכון לשנת 2005 חלשו שלוש הבריתות העולמיות על כ-58% מהיקף התעופה האזרחית בעולם. עלייה בתחרות מצד חברות לטיסות חסך בכל העולם, ובמידה מסוימת, הנסיקה של החברות האמירתיות אמירייטס ואיתיחאד שאינן חברות בברית כלשהי, הוריד את נתח השוק של הבריתות, ל-51% בשנת 2015, ול-43% בשנת 2022.