stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר אינגלנד

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,205 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס גונוויל וקאיוס 
 קואורדינטות:  77°03′S 162°27′E﻿ / ﻿77.05°S 162.45°E﻿ / -77.05; 162.45
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אינגלנד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר אינגלנד
 
הר אינגלנד (באנגלית: Mount England) הוא הר בעל פסגה חרוטית, בגובה של 1,205 מטרים, המתנשא בסמוך לקרחון החדש (New Glacier), מדרום לו, בחלק הצפון-מזרחי של רכס גונוויל וקאיוס (אנ'), שבארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. ההר נתגלה על ידי משלחת דיסקברי, שפעלה בשנים 1901–1904, בהנהגתו של רוברט פלקון סקוט, שקרא להר על שמו של לוטננט רופרט אינגלנד מהצי המלכותי הבריטי, ששירת על סיפון ספינת החילוץ של המשלחת, "מורנינג".
הערות שוליים

↑  "England, Mount". Geographic Names Information System. United States Geological Survey, United States Department of the Interior.
הר סולסברי (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בחוף אמונדסן בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  970 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  85°38′00″S 153°37′01″W﻿ / ﻿85.6333°S 153.617°W﻿ / -85.6333; -153.617
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר סולסברי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר סולסברי
 
הר סולסברי (באנגלית: Mount Salisbury) הוא הר בגבעות קארו שבהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר סולסברי 970 מטרים מעל פני הים. הר סולסברי הוא ההר ה-2,213 בגובהו באנטארקטיקה.
פסגת ההר אינה מכוסה קרח.
ההר ממוקם מצידו המערבי של קרחון סקוט התחתון, בקצה הדרומי של גבעות קארו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה ומופה לראשונה באופן גס על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, שנערכה בין השנים 1928 –1930.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של ג'יימס ב. סולסברי (James B. Salisbury), אשר חקר בקרינה קוסמית בתחנת מקמורדו בשנת 1965.
לקריאה נוספת

• Fitzgerald, Paul & Stump, Edmund. (1997), , Journal of Geophysical Research. 102. 7747-7766. 10.1029/96JB03898
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע על גובה ההר
ולדימיר יוגוביץ'

ולדימיר יוגוביץ' (בסרבית: Владимир Југовић; נולד ב-30 באוגוסט 1969) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר. במהלך הקריירה המפוארת שלו הוא שיחק במספר מועדוני צמרת באירופה, זכה בליגת האלופות פעמיים: במדי הכוכב האדום בלגרד ובמדי יובנטוס. הוא נחשב לאחד מגדולי שחקני סרביה בכל הזמנים ואחד הקשרים הטובים ביותר בדורו.
קריירה

לפני מעברו לכוכב האדום בלגרד, הוא שיחק עבור פ.ק טרסטניק. מהכוכב האדום הושאל לפ.ק ראד בעונת 1989/90. לאחר מכן חזר לכוכב האדום, וזכה עימה בשנת 1991 בגביע האלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר על אולימפיק מרסיי ובגביע הבינלאומי לאחר ניצחון על קולו-קולו הצ'יליאנית. ב-1992, עבר יוגוביץ' למועדון סמפדוריה, בו שיחק 3 עונות לפני שעבר ליובנטוס. בשתי עונותיו ביובנטוס, הוא זכה בסקודטו, וכמו כן בגביע האלופות. במשחק הגמר נגד אייאקס אמסטרדם, הבקיע יוגוביץ' את הפנדל המכריע. בעונת 1997/98 עבר יוגוביץ' ללאציו, ובעונה שאחריה לאתלטיקו מדריד, לפני שנעצר באינטר בשנת 1999, בה בילה שנתיים. יוגוביץ' סיים את הקריירה שלו בקבוצת ל.ר. אהלן הגרמנית, לאחר פרקי זמן קצרים במונקו, ובאדמירה ווקר מודלינג האוסטרית.
הרפתקאות גדולות בארכיאולוגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוברט סילברברג 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע פופולרי 
 הוצאה
 הוצאה:  Dial Press 
 תאריך הוצאה:  1964 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  0-803-29247-3
 
הרפתקאות גדולות בארכיאולוגיה הוא מקבץ סיפורי תגליות ארכאולוגיות בעריכת רוברט סילברברג אשר יצא לאור בעברית בשנת 1967 בהוצאת ספרים אחיאסף, 320 עמודים בכריכה קשה.
הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת The Dial Press New-York בשנת 1964 והכיל עשרה סיפורים.
ספר זה פותח בהקדמה בת שישה עמודים מאת העורך ומכיל 13 פרקים:
בתוך הפירמידה - מאת ג'ובאני בלצוני
כל ימי חפרתי - מאת פלינדרס פיטרי
קברו של תות ענח' אמון - מאת הווארד קארטר
גילוי נינוה - מאת אוסטן הנרי לייארד
מכשלה בניפור - מאת היו הילפרכט
גילויה של בבל מחדש - מאת ר. קולדווי
עירו של אברהם אבינו - מאת לאונרד וולי
חשיפת טרויה - מאת היינריך שלימאן
חוקר קונה עיר - מאת ג'ון לויד סטיבנס
אל תוך באר הקדושה - מאת א. הרברט תומפסון
ראשוני האדם בארץ ישראל - מאת גאליה קורנפלד
המגילות הגנוזות  של כת מדבר יהודה (קומראן) - מאת גאליה קורנפלד
מכתבי בר כוכבא מואדי מרבעאת - מאת גאליה קורנפלד
ההוצאה בארץ הוסיפה את הפרקים הדנים בתגליות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החל מגילוי שלדי האדם הקדמון הפרה-היסטורי במערות הכרמל, הסיפור המרתק של המגילות הגנוזות - כיצד נתגלו וכיצד נרכשו, וכלה בתגליות הארכאולוגיות החדישות ביותר: גילוי מכתבי בר כוכבא ושלדי לוחמיו במערות מורבעת.
הפועל עפולה (כדורסל)

לוגו המועדון עד שנת 2022
הפועל עפולה היא קבוצת כדורסל ישראלית המתמודדת בליגת העל.
היסטוריה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפועל עפולה שיחקה בשנות השבעים והשמונים בליגה הבכירה, שנקראה אז הליגה הלאומית ואף נחשבה קבוצת צמרת, אך באמצע שנות השמונים התפרקה והוקמה מחדש. בשנת 1993 הצליחה הקבוצה לחזור לליגה הראשונה אך שרדה בה עונה אחת בלבד. לאחר עונה זו התדרדרה הקבוצה לליגות הנמוכות.
בשנת 2006 שבה לליגת העל בשם "הפועל גלבוע/עפולה", לאחר איחוד עם הפועל גלבוע, אף שנוצחה בגמר הפלייאוף של הליגה הלאומית בידי הפועל חולון, לאחר שהאחרונה ויתרה על עליית הליגה עקב קשיים כלכליים. בעונת 2006/2007 הפתיעה כשסיימה במקום השישי, ונשארה בליגת העל עונה נוספת. את עונת 2007/2008 סיימה במקום האחרון בליגת העל ונשרה לליגה הלאומית. עם זאת, העפילה לחצי גמר גביע המדינה.
ב-13 ביוני 2008 התאחדו הקבוצות הפועל גליל עליון והפועל גלבוע (שנפרדה מהפועל עפולה) והפועל עפולה נשארה ללא גלבוע בלאומית. בסיום עונת 2008/2009 עלתה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון בסדרת חצי גמר הפלייאוף על הפועל לב השרון בתוצאה 1:3. בעונת 2009/2010 סיימה הקבוצה במקום העשירי ונלחמה נגד הירידה מול עירוני רמת גן. לבסוף ניצחה עפולה בסדרה, נשארה בליגת העל, והייתה הקבוצה הראשונה בישראל שמנצחת סדרת פלייאוף לאחר שפיגרה 2:0. בהמשך ויתרה הקבוצה על ההשתתפות, עקב חוסר תקציב. וירדה לליגה הלאומית.
בעונת 2010/2011 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-9 המוביל לפלייאוף התחתון בו סיימה במקום ה-11 ונשארה בליגה.
בעונת 2011/2012 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-6 בפליאוף העליון.
בעונת 2012/2013 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-5 בפליאוף העליון.
בעונת 2013/2014 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-2.
בעונת 2014/2015 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-4.
בעונת 2015/2016 נקראה הקבוצה גלבוע/עפולה ושיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-4.
בעונת 2016/2017 נקראה הקבוצה גלבוע/עפולה ושיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-9 המוביל לפלייאוף התחתון בו סיימה במקום ה-9 ונשארה בליגה.
בעונת 2017/2018 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-12 המוביל לפלייאוף התחתון בו סיימה במקום ה-10.
בעונת 2018/2019 מונה ניר קפלן למאמן הקבוצה אשר שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-5 ובסדרת רבע גמר הפלייאוף הפסידה 1–2 למכבי חיפה.
בעונת 2019/2020 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וסיימה במקום ה-4.
בקיץ 2020 מינתה הקבוצה את רועי חגאי למאמן הקבוצה במקומו של ניר קפלן
במהלך העונה התפטר חגאי כאשר הקבוצה הייתה במוקם ה-11 במאזן 6-6 ובמקומו מונה ניר קפלן פעם נוספת, בסיום העונה הסדירה סיימה הקבוצה במקום ה-7 עם מאזן 16 ניצחונות ו-12 הפסדים, ברבע הגמר פגשה הקבוצה את ה-2 בטבלה מכבי אשדוד וגברה עליה 2–1 ללא יתרון הביתיות כאשר כל קבוצה מפסידה בביתה, בסדרת חצי הגמר הפסידה הקבוצה להפועל גליל עליון 3–2 לאחר שכל קבוצה ניצחה את משחקי הבית שלה.
בדצמבר 2021 זכתה עפולה בגביע המדינה לליגה הלאומית מול אליצור אשקלון.
את עונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום השישי והעפילה לפלייאוף בו הפסידה בסדרת רבע הגמר 0–3 למכבי עירוני רמת גן.
את עונת 2022/23 סיימה הקבוצה במקום הראשון ובחצי גמר הפלייאוף ניצחה את אליצור נתניה 3-2 בסדרה ועלתה אחרי 13 שנים לליגת העל.
הקבוצה עורכת את משחקי הבית שלה בהיכל הספורט העירוני על שם חסון, המכיל 1,000 מקומות ישיבה קבועים ביציע אחד. האולם שוכן ברחוב מרדכי גור, ונמצא בבעלות העירייה. השיפוץ המקיף האחרון שעבר האולם היה בקיץ 2014.
שחקנים בולטים בעבר

ראובן רוטשילד
טונג'י אווג'ובי
יהוא אורלנד
גוני יזרעאלי
חנן קולמן
בועז ינאי
גור פורת
עוז בלייזר
אילן נניקשווילי
אבי נניקשווילי
מקסים קיקוס
ראו גם: רשימת כדורסלני הקבוצה בעלי ערך בוויקיפדיה העברית.
הערות שוליים

↑  יעד חדש לרועי חגאי: יאמן את הפועל עפולה
הפועל עפולה (באדום) במסגרת הליגה הלאומית 2016
וולפהרט היינריכס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוקטובר 1941 קלן, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  23 בינואר 2014 (בגיל 72) 
 ענף מדעי:  מזרחנות, Arabic poetry, אסלאם, לימודי ערבית 
 מקום לימודים:  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט  אוניברסיטת גיסן 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת גיסן 
 
וולפהרט היינריכס (בגרמנית: Wolfhart Heinrichs‏; 3 באוקטובר 1941 – 23 בינואר 2014) היה מזרחן יליד גרמניה. כיהן כפרופסור ומופקד קתדרת ג'יימס ריצ'רד יואיט באוניברסיטת הרווארד, ועורך שותף של המהדורה השנייה של האנציקלופדיה של האסלאם. הוא הורה לשון וספרות ערבית קלאסית, בייחוד תיאוריה וביקורת של הספרות הערבית.
ביוגרפיה

וולפהרט היינריכס נולד בקלן למשפחת אנשי אקדמיה: אביו, מתיאס היינריכס, היה פרופסור לגרמנית עתיקה באוניברסיטת גייזן (אנ') ובאוניברסיטה החופשית של ברלין; אימו, אן היינריכס, הייתה מרצה לנורדית עתיקה ומונתה לפרופסור באוניברסיטה החופשית בהיותה בת שמונים.
וולפהרט היינריכס רכש את השכלתו בגימנסיה פרידריך וילהלם והחל את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת קלן. בתום שנת לימודים בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה, אוניברסיטת לונדון, המשיך ללמוד באוניברסיטאות פרנקפורט וגייזן. הוא קיבל דוקטורט בשנת 1967, נושא הדיסרטציה היה תפישתו של הזים אל-קרטיאני את הפואטיקה של אריסטו, ושהה שנה במכון ללימודי המזרח בביירות, לבנון.
היינריכס לימד בגייזן בשנים 1968–1977 והמשיך לאוניברסיטת הרווארד כמרצה אורח, בה קיבל משרה קבועה בשנת 1978. בשנת 1980 נשא לאישה את אלמה גייז, חוקרת ומתרגמת ערבית. ב-1989 התמנה לעורך-שותף של המהדורה החדשה של האנציקלופדיה של האסלאם, לה גם כתב כחמישים מאמרים. ב-1996 הוא ירש את מוהסין מהדי כפרופסור ג'יימס יואיט לערבית בהרווארד. ספר יובל לכבודו ראה אור בשנת 2008.
ספרים ומאמרים נבחרים

Arabische Dichtung und griechische Poetik. Hāzim al-Qartāğannīs Grundlegung d. Poetik mit Hilfe aristotel. Begriffe., Wiesbaden, F. Steiner in Komm., 1969.
The hand of the northwind : opinions on metaphor and the early meaning of istiʼāra in Arabic poetics, Wiesbaden: Steiner, 1977.
(ed.) Studies in Neo-Aramaic, Atlanta, Ga.: Scholars Press, 1989.
(ed. with J. Christoph Bürgel) Orientalisches Mittelalter, Wiesbaden: AULA-Verlag, 1990.
'Prosimetrical Genres in Classical Arabic Literature', in J. Harris and K. Reichl, eds., Prosimetrum, Cross-Cultural Perspectives on Narrative in Prose and Poetry, Cambridge: D.S. Brewer, 1997, pp. 249–275
'Der Teil und das Ganze: Die Auto-Anthologie Ṣafī al-Dīn al-Ḥillīs', Asiatische Studien 59:3 (2005), pp. 675–696
(ed. with Peri Bearman and Bernard G. Weiss) The law applied : contextualizing the Islamic Shari'a: a volume in honor of Frank E. Vogel, London ; New York : I.B. Tauris, 2008.
'Early Ornate Prose and the Rhetorization of Poetry in Arabic Literature', in Frédérique Woerther, ed., Literary and Philosophical Rhetoric in the Greek, Roman, Syriac and Arabic Worlds, Hildesheim etc.: Olms, 2009, 215-234.
ספר יובל לכבודו

Beatrice Gruendler, Michael Cooperson, Classical Arabic Humanities in Their Own Terms: Festschrift for Wolfhart Heinrichs on His 65th Birthday, Brill, 2008.
הר איילמר (ניו זילנד)

ערך זה עוסק בהר בניו זילנד. אם התכוונתם להר בהרי הרוקי הקנדיים, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,699 מ' 
 מדינה:  ניו זילנד 
 מיקום:  מחוז וסטלנד, ניו זילנדניו זילנד
 קואורדינטות:  43°30′25″S 170°21′40″E﻿ / ﻿43.507°S 170.361°E﻿ / -43.507; 170.361
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהר איילמר(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהר איילמר
 
הר איילמר (באנגלית: Mt Aylmer) הוא הר בהרי האלפים הדרומיים, שגובהו 2699 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם בחלקו העליון של קרחון טזמן בשטח הפארק הלאומי הר קוק שבאי הדרומי של ניו זילנד.
היסטוריה > טיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ברברה, ג'ים וג'ורג' דניסטון (Dennistoun), עדה ג'וליוס (Ada Julius), וג'ק קלארק (Jack Clark) בדצמבר 1910.
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
ואפא אל-סאדר

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בת 74 בערך) מצרים 
 ענף מדעי:  איידס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לבריאות הציבור ע"ש מילמן של אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קהיר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר לבריאות הציבור ע"ש מילמן של אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (2008)  עמית האקדמיה האפריקאית למדעים (2018)  עמית  אקדמיית ניו יורק לרפואה 
 אתר רשמי
 
ואפא אל-סאדר (ערבית: وفاء الصدر; נולדה באוגוסט 1950) היא רופאה מומחית במחלות זיהומיות. במהלך הקריירה שלה ביצעה אל-סאדר פריצות דרך משמעותיות בתחום. היא לקחה ולוקחת חלק גדול בפיתוח ובטיפול במחלות זיהומיות וב-HIV בפרט. נכון לשנת 2022, ד"ר אל-סאדר היא מנהלת ומייסדת ארגון ICAP, מנהלת את "פרויקטי עולם של קולומביה" (CWP – Columbia World Projects), פרופסורית באוניברסיטת קולומביה, וסגנית נשיא בכירה של מרכזי קולומביה גלובל (Columbia Global Centers).
קורות חיים > ילדות וחינוך

אל-סאדר נולדה במצרים בשנת 1950 למשפחה העסקה ברפואה. אביה עסק בביוכימיה ואמה בפתולוגיה פורנזית. הוריה עבדו באוניברסיטת קהיר ושימשו שם כחוקרים. אל-סאדר גדלה בקהיר עם הוריה ואחיה ועם התבגרותה, גם אל-סאדר, יחד עם אחיה, פנתה למקצוע הרפואה. אל-סאדר למדה רפואה באוניברסיטת קהיר, שם קיבלה תואר (MD - Medical Doctor) ב-1974. בשנת 1976 עברה לארצות הברית. שם למדה בבית הספר לבריאות הציבור מיילמן באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1991 קיבלה תואר MPH (Master of Public Health) באפידמיולוגיה. לאחר מכן קיבלה תואר MPA (Master of Public Administration) במנהל הציבור מבית הספר לממשל על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד בשנת 1996.
קריירה > איידס ו-HIV

במהלך שנות השמונים עבדה ד"ר אל-סאדר בעיקר כרופאה וחוקרת של HIV ומחלת האיידס. איידס היא מחלה הנגרמת עקב הידבקות בנגיף HIV וחוסר טיפול בו. HIV הוא נגיף הפוגע במערכת החיסון ובכך מגדיל את הסיכון לחלות במחלות קשות הנגרמות מחיידקים או מווירוסים ואף לסרטן. איידס גורם לזיהומים אופורטוניסטים ולגידולים מסכנים חיים. ל-HIV, בניגוד לאיידס יש טיפול ולכן חשוב לאבחן ולטפל במחלה עוד בשלבי הנגיף.
בשנת 1988 מונתה אל-סאדר לראש מחלקת המחלות הזיהומיות בבית החולים הארלם ניו יורק. באותו זמן היו בבית החולים מקרי שחפת ו-HIV בעיקר. שחפת ו-HIV הן מחלות מידבקות ומסוכנות ולכן החולים בהן היו בדרך כלל מבודדים או מאושפזים. רוב החולים היו חסרי בית ולרוב, בגלל מעמדם החברתי והמחסור בתמיכה, נפשית בעיקר, הם נטו להפסיק את הטיפול. בכך, רמת התחלואה הייתה גבוהה. אל-סאדר שינתה את גישת בית החולים. היא הוסיפה למחלקה רהיטים כמו תמונות ושולחנות, ודאגה למלא את צורכיהם בכך שארגנה אירועים חברתיים כגון טיולים וסיורים קבוצתיים וארוחות חג על מנת ליצור אווירה משפחתית ותומכת. התוצאות הראו כי שיעור האנשים שסיימו את הטיפול שלהם עלה מ-10% ל-90%. זו הייתה פריצת דרך בטיפול במחלות זיהומיות. לאחר מכן, בשנת 2003 ייסדה אל-סאדר את ICAP, ארגון בינלאומי השייך לאוניברסיטת קולומביה, ארגון העוסק במחקר, חינוך וטיפול במחלות הזיהומיות, HIV בפרט. לארגון נוכחות ברחבי העולם, בעיקר באפריקה.
קריירה > הישגים

עמיתי מקארתור בשנת 2008, מלגה על סך חצי מיליון דולר.
בשנת 2009 הופיעה במגזין “Rolling Stone” תחת הכותרת "100 האנשים שמשנים את אמריקה".
באותו יום, ב-18 במרץ 2009, הופיעה גם במגזין "Scientific American" תחת הכותרת "הובלת המדע לאנושות".
בשנת 2013 קיבלה את התואר פרופסורית מאוניברסיטת קולומביה, הכבוד האקדמאי הגבוה ביותר.
בשנת 2015 מונתה אל-סאדר ליושבת ראש הבריאות העולמית (Dr. Mathilde Krim-amfAR Chair of Global Health) בבית הספר מיילמן באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2018 דיברה ב "Women Leaders In Global Health".
בשנת 2021 מונתה למנהלת CWP (Columbia World Projects), יוזמה אשר מטרתה היא ליישם פרויקטים להתמודדות עם מגוון קשיים ברחבי העולם כגון, הקורונה.
באותה שנה נכתבה עליה כתבה בעיתון "The New York Times" שכותרתה "איך דוקטור ואפא אל-סאדר, פרופסור לאפידמיולוגיה, מבלה את השבתות שלה".
בשנת 2022 מונתה לסגנית נשיא בכירה במרכזי קולומביה גלובל (Columbia Global Centers), רשת מאחזי מחקר הפרושה ברחבי העולם השייכת לאוניברסיטת קולומביה.
בנוסף לתפקידה ולתאריה, ד"ר אל-סאדר היא גם חברה באקדמיה הלאומית לרפואה (National Academy of Medicine), במועצה ליחסי חוץ (Council on Foreign Relations), באקדמיה האפריקאית למדע (The African Academy of Science), ובמועצת האוכלוסין (Population Council).
הערות שוליים

↑  Wafaa El-Sadr Appointed EVP for Columbia Global | Office of the President, president.columbia.edu
↑  Apoorva Mandavilli, Profile: Wafaa El-Sadr, Nature Medicine 13, 2007-03-01, עמ' 275–275 doi: 10.1038/nm0307-275
↑  A Global Health Expert Expands Her Portfolio | Columbia World Projects, worldprojects.columbia.edu
↑  News | Columbia Public Health, www.publichealth.columbia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3759 5889  LCCN: n2003146958  ORCID: 0000-0003-3735-9781  VIAF: 16610624   WorldCat (עם VIAF): 16610624
וילייקה (מחוז משנה)

מחוז משנה וילייקה (בבלארוסית: Вілейскі раён; ברוסית: Виле́йский райо́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר וילייקה.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה וילייקה 52,053 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 47,349 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 93.89% בלארוסים, 4.48% רוסים, ו-1.63% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (84.23%) ורוסית (14.98%).
הנרי דירבורן

הנרי דירבורן (באנגלית: Henry Dearborn;‏ 23 בפברואר 1751 – 6 ביוני 1829) היה איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי. במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת תחת בנדיקט ארנולד במסע לקוויבק, שמהיומנים שניהל באותה תקופה ניתן לקבל מידע רב. לאחר שנפל בשבי והוחלף בעסקת חילופי שבויים, הוא שירת תחת ג'ורג' וושינגטון בצבא הקונטיננטלי ונכח בכניעה הבריטית במצור על יורקטאון. דירבורן היה חלק מהמטה של וושינגטון בווירג'יניה. בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון הוא שימש כמזכיר המלחמה בין השנים 1801 – 1809 ובמלחמת 1812 הוא שימש בתפקיד הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית. בערוב ימיו גרמה הביקורת שהטיח בגנרל ישראל פטנאם על תפקודו של זה האחרון בקרב גבעת בנקר למחלוקת קשה. על שמו נקראו המבצר "פורט דירבורן" (כיום בתחומי שיקגו והעיר דירבורן שבמישיגן).
ראשית חייו

הנרי דירבורן נולד בעיירה נורת' האמפטון שבניו המפשייר לסיימון דירבורן ולשרה לבית מרסטון. הוא היה צאצא של גודפרי דירבורן מאקסטר שבאנגליה אשר הגיע למושבת מפרץ מסצ'וסטס ב-1639. גודפרי דירבורן התיישב באקסטר שבניו המפשייר וזמן קצר לאחר מכן עבר להאמפטון הסמוכה, שם חיו ארבעה דורות של צאצאיו. הנרי דירבורן בילה את רוב שנות נעוריו בעיירה אפינג הסמוכה לעיירת הולדתו, שם הוא למד בבתי ספר ציבוריים. הוא גדל כנער אתלטי, חזק באופן בולט והצטיין בהיאבקות. הוא למד רפואה בהנחיתו של דר' האל ג'קסון בפורטסמות', ניו המפשייר וב-1772 החל לעסוק במקצוע בעיירה נוטינגהאם הסמוכה.
דירבורן היה נשוי שלוש פעמים. ב-1771 הוא נשא לאישה את מרי ברטלט, ב-1780 הוא נשא לאישה את דורקס (אוזגוד) מרבל וב-1813 את שרה בוודין, אלמנתו של ג'יימס בוודין שהיה מושל מסצ'וסטס. בנו מאשתו השנייה היה הנרי אלכסנדר סקמל דירבורן, פוליטיקאי בזכות עצמו.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית > יומני המלחמה

במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית ניהל דירבורן שישה יומנים שונים בהם הוא תיעד מערכות שונות, קרבות ואירועים חשובים אחרים במלחמה מנקודת מבטו. ספרו "יומני מלחמת העצמאות של הנרי דירבורן, 1783-1775" מספקים להיסטוריונים של ראשית ימי ארצות הברית מידע רב ערך ממקור ראשון מנקודת מבטו של קצין שהיה מעורב במגוון של קרבות ושל האירועים הקשורים אליהם. היומנים פורסמו לראשונה ב-1939 על ידי מועדון קקסטון משיקגו ונערכו מכתבי היד המקוריים על ידי ההיסטוריונים לויד א. בראון והווארד הנרי פקהאם. הפרסום כולל מאמר ביוגרפי אודות דירבורן מאת הרמון ד. סמית'. ששת היומנים הם:
יומן 1 – המסע לקוויבק
יומן 2 – מערכת ברגוין (מערכת סרטוגה)
יומן 3 – המבצעים במושבות המרכזיות
יומן 4 – המשלחת אל האינדיאנים של סאליבן
יומן 5 – מערכת יורקטאון
יומן 6 – המשא ומתן לשלום.
דירבורן גם כתב את המאמר "דין וחשבון על קרב גבעת בנקר". כמה חוקרים ציטטו את המאמר הזה כחשוב מבחינה תרבותית וככזה שתרם משמעותית לבסיס הידע על ההיסטוריה האמריקאית המוקדמת.
לאחר מלחמת העצמאות

ב-1787 הוצב דירבורן כבריגדיר גנרל במיליציה של מסצ'וסטס וב-1789 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל. באותה שנה הוא מונה על ידי ג'ורג' וושינגטון לתפקיד המרשל הראשון של ארצות הברית במחוז מיין על פי החוקה החדשה של 1787. את המחוז הזה הוא ייצג בקונגרסים השלישי והרביעי מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בין השנים 1793 – 1797.
לאחר מלחמת העצמאות > מזכיר המלחמה

ב-1801 מינה נשיא ארצות הברית השלישי, תומאס ג'פרסון את דירבורן לתפקיד מזכיר המלחמה, משרה בה הוא החזיק במשך שמונה שנים עד 7 במרץ 1809. דירבורן ייעץ לג'פרסון בסוגיות של ניהול כוח האדם הצבאי כאשר ג'פרסון ניסח את "חוק הממסד הצבאי לעתות שלום" (Military Peace Establishment Act) של 1800–1801, שהתווה את מערכת החוקים והמגבלות החדשים לצבא וגם הוביל לייסוד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט. באפריל 1801 ביקש דירבורן מג'ורג' ברון, אנגלי שהיה ידידו ממיין, לקבל על עצמו משרת לימוד מתמטיקה בווסט פוינט. דירבורן אף הציע את משרת המפקח הכללי של האקדמיה לג'ונתן ויליאמס שתרגם לאנגלית כמה מאמרים על ארטילריה ועל ביצורים.
במהלך השנים 1801 ו-1802 ניהלו דירבורן וג'פרסון תכתובת ענפה בה הם דנו בסוגיות פוליטיות וצבאיות שונות. הסוגיה הבולטת ביניהן הייתה הדוח של דירבורן מה-12 במאי 1801 על מחלקת המלחמה, והמלצתו ל"סימון קו הגבול בין ארצות הברית לבין הנחלות הבריטיות השכנות, באופן כזה שיימנה סכסוכים כלשהם בעתיד...".
במהלך תקופת כהונתו כמזכיר המלחמה סייע דירבורן לג'פרסון להתוות את המדיניות בנוגע לאינדיאנים בארצות הברית. המטרה הייתה להתוות גבול מערבי באמצעות רכישת אדמות לאורך נהר המיסיסיפי.
ב-1805, כאשר אירועי "שערוריית בר" החלו להתפתח, תכננו לכאורה ארון בר ומושל טריטוריית לואיזיאנה, ג'יימס וילקינסון, לפתוח במלחמה נגד מקסיקו, מתוך מטרה להקים מדינה נפרדת בדרום-מערב ארצות הברית. במכתב לדירבורן האיץ בו וילקינסון לתקוף את מערב פלורידה הספרדית מכוון באטון רוז'. על רקע השמועות שרווחו על מלחמה הממשמשת ובאה, הורה לו דירבורן לשלוח שלוש פלוגות לפורט אדמס שבמערב פלורידה כאמצעי זהירות. וילקינסון עשה שימוש בסיכויי המלחמה להצדקת שליחת משלחת גישוש צבאית אל שטחי דרום-המערב כדי לאתר נתיב שישמש לאספקת הציוד למלחמה שתתנהל על הגבול שבין ארצות הברית לבין מקסיקו הספרדית. במאי הורה דירבורן לווילקינסון להגיע לטריטוריית אורלינס והנחה אותו "להדוף כל פלישה לארצות הברית מזרחה מנהר סבין או צפונה או מערב מעבר לגבולות של מה שהיה קרוי מערב פלורידה...". בהמשך טען דירבורן שכל תנועה שכזאת מעבר לקווי גבול אלו תהווה "פלישה של ממש אל הזכויות הטריטוריאליות שלנו". הן לבור והן לווילקינסון הייתה זו ההזדמנות שהם קיוו שתתרחש, מתוך מחשבה שהממשל הספרדי יהיה על סף עימות עם ארצות הברית שיתדרדר במהירות למלחמה. בכל אופן, כאשר וילקינסון ביקש מדירבורן לשלוח משלחת צבאית אל אזורי הדרום-מערב, השיב לו דירבורן ש"אתה, בר, וכו', נעשים מקורבים מדי... שמור כל אדם חשוד מעבר לטווח היד". באותה עת הזהיר גם דירבורן את וילקינסון ש"שמך הוזכר לעיתים קרובות מאוד בנשימה אחת עם שמו של בר". זמן קצר לאחר מכן נעצר בר באשמת בגידה.
במרץ 1809 מונה דירבורן על ידי הנשיא ג'יימס מדיסון לתפקיד הגובה של נמל בוסטון, תפקיד בו הוא החזיק עד ה-27 בינואר 1812, כאשר הוא מונה להגנרל המפקד של צבא ארצות הברית.
שנותיו האחרונות

ב-1816 נבחר דירבורן כחבר ב"חברת העתיקות האמריקאית" (American Antiquarian Society), שכיום היא החברה ההיסטורית הוותיקה ביותר בארצות הברית.
ב-1818 התמודד דירבורן על משרת מושל מסצ'וסטס מול המושל המכהן ג'ון ברוקס. בשל חברותו של דירבורן במפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במדינה שנשלטה על ידי הפדרליסטים, הוא היה זקוק לעיתונות אוהדת כדי להצליח במערכת הבחירות. בהמשך הוא קיבל הצעה מצ'ארלס מיינר, עורך The Port Folio, מגזין פוליטי בפילדלפיה, בה הוא ביקש ממנו לאמת מפה של חייל בריטי שמתארת את קרב גבעת בנקר. דירבורן ראה בכך הזדמנות לזכות באהדה ציבורית וקפץ על המציאה. אף על פי כן, מאמציו הביאו תוצאות הפוכות כאשר הוא כתב גם "דין וחשבון נכון" על הקרב במאמר שהודפס מחדש ב-1818 ובו הוא האשים את ישראל פטנאם במחדלים ובמנהיגות פחדנית במהלך הקרב, האשמה שהציתה מחלוקת מתמשכת בקרב משתתפי המלחמה ובקרב כמה היסטוריונים.
ב-1813 הציג הנשיא מדיסון, עם היבחרו לתקופת כהונה נוספת, את מועמדותו של דירבורן בפעם השנייה לתפקיד מזכיר המלחמה, אך הסנאט דחה את המינוי, לנוכח הביקורת הקשה שהוטחה על תפקודו של דירבורן במלחמת 1812 ומדיסון משך את ההצעה. מאוחר יותר הוא מונה על ידי הנשיא ג'יימס מונרו לשגריר ארצות הברית בפורטוגל, בתפקיד זה הוא שימש מה-7 במאי 1822 ועד ה-30 ביוני 1824, כאשר הוא סיים את תפקידו על פי בקשתו ופרש לביתו ברוקסברי שבבוסטון.
הנרי דירבורן מת בביתו ברוקסברי ב-6 ביוני 1829. הוא נטמן בבית הקברות פורסט הילס שבמישור ג'מייקה (אז מחוץ לבוסטון, מאז 1874 בתחומי העיר).