stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני הנפילים
ספרים נוספים בסדרה > אוסף של נובלות

קסנדרה קלייר, שרה ריס ברנן ומורין ג'ונסון כתבו סדרה משלימה של עשרה סיפורים קצרים בשם The Bane Chronicles המספרת את קורותיה של דמות המכשף מגנוס ביין מסדרת בני הנפילים. סדרה זו פורסמה במהלך 2013 ו-2014 והיא מורכבת מ: "What Really Happened in Peru", "The Runaway Queen", "Vampires, Scones, and Edmund Herondale", "The Midnight Heir", "The Rise of the Hotel Dumort", "Saving Raphael Santiago", "The Fall of The Hotel Dumort", "What to Buy the Shadowhunter Who Has Everything (And Who You're Not Officially Dating Anyway)", "The Last Stand of the New York Institute", and "The Course of True Love (and First Dates)".
קסנדרה קלייר ושרה ריס ברנן כתבו גם סדרת ספרים בשם Tales from the Shadowhunter Academy המתמקדים בדמותו של סיימון לואיס, החבר הטוב של קליירי והבן זוג של איזבל בזמן שהוא לומד להיות צייד הצללים. הסדרה מורכבת מעשרה ספרים שיצאו במהלך שנת 2015. הספרים ותאריכי השחרור הם: Welcome to Shadowhunter Academy ‏ - 17 בפברואר; The Lost Herondale ‏ -, 17 במרץ; The Whitechapel Fiend, ‏ - 21 באפריל; Nothing but Shadows, ‏ - 19 במאי; The Evil We Love, ‏ - 16 ביוני; Pale Kings and Princes, ‏ - 21 ביולי; Bitter of Tongue, ‏ - 18 באוגוסט; The Fiery Trial,‏ - 15 בספטמבר; Born to Endless Night,‏ - 20 באוקטובר; Angels Twice Descending, ‏ - 17 בנובמבר
בנוסף, קסנדרה קלייר ושרה ריס ברנן ערכו ספר צדדי בשם "Ghosts of the Shadow Market". הספר מכיל 10 סיפורים של דמויות מבני הנפילים, דמויות ממכשירי התופת, דמויות ממיומניות אפלות ועוד. שמות הסיפורים הם "Son of Dawn", "Cast Long Shadows", "Every Exquisite Thing", "Learn About Loss", "A Deeper Love", "The Wicked Ones", "The Land I Lost", "Through Blood", "Through Fire", "The Lost World", Forever Fallen.
ביקורת

עיר של עצמות הייתה פופולרית בזמן היציאה לאור, והגיעה למקום ה-8 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס (ספרי ילדים) באפריל 2007. עיר של אפר היה אחד מעשרת ספרי העשרה המובילים של איגוד הספריות האמריקאי לשנת 2009.
Publishers Weekly ציין כי מדובר ב"פנטזיה אורבנית רחבת ידיים מלאה בכמעט בכל סוג של יצור המוכר בז'אנר". כתב העת לוקוס שיבח את הספר כ"רומן קריא מאוד". כתב העת School Library Journal אמר "למרות שהסיפור מופרע על ידי חיזוי וכתיבה מוגזמת, קלייר ממשיכה בכישרון שלה לשלב הומור מודרני עם פנטזיה מסורתית, ומעריצים שמחכים בקוצר רוח לסיום הסדרה יוצאים מרוצים ביותר". סקירה ב- Basic Library Journal ציינה שהספר מכיל מגוון פגמים נרטיביים כולל דמויות ש"אופיינו באופן ספורדי" והתנהגותן הייתה צפויה. למרות זאת הם ציינו שהספר היה משעשע והשאיר את הקוראים בציפייה לפרק הבא. הסדרה נמצאת ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 102 שבועות רצופים נכון ל-5 בספטמבר 2013, ובמקום הראשון במשך 9 שבועות רצופים, הפעם האחרונה שבה הסדרה הייתה 100 שבועות רצופים ברשימת רבי המכר הייתה במאי 2012. ב-29 באוגוסט 2013, עיר של עצמות הגיעה בראש רשימת המוכרים של USA Today, מה שהפך אותו לספר הנמכר ביותר של המדינה באותה תקופה. ארבעה ספרים נוספים מהסדרה נכנסו גם הם לרשימה. עיר של אפר הייתה במקום ה-8, עיר של זכוכית במקום ה-20, עיר של מלאכים הנופלים הייתה במקום ה-35 ועיר של נשמות האבודות במקום ה-46.
הערות שוליים

↑  איל חיות-מן, אין שדים שמדברים עברית: למה נעלמו ספרי הפנטזיה הישראליים?, באתר ישראל היום, 15 ביוני 2023
↑  Lesley Goldberg, 'Shadowhunters' Canceled at Freeform, Will End With Two-Hour Finale, The Hollywood Reporter, ‏4 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  Henderson, William (17 ביולי 2012). "Want to Know How Cassandra Clare's Widely Anticipated Clockwork Princess Begins?". Huffington Post. נבדק ב-15 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Last Hours - Cassandra Clare". cassandraclare.com.
↑  "Clockwork Princess Special Content - Cassandra Clare". cassandraclare.com.
↑  Driscoll, Molly (15 במרץ 2012). "Cassandra Clare offers a few hints about her next Shadowhunters series". Christian Science Monitor. נבדק ב-15 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Dark Artifices". cassandraclare.com. נבדק ב-26 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Bane Chronicles". Shadowhunters.
↑  "Tales from the Shadowhunter Academy". Shadowhunters.
↑  "Ghosts of the shadow Hunter market". Goodreads. נבדק ב-6 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Children's Books". The New York Times. 22 באפריל 2007. נבדק ב-2008-07-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 2008 Teens' Top Ten". ala.org.
↑  "Children's Book Reviews: Week of 4/9/2007". Publishers Weekly. 2007-04-09. נבדק ב-2008-01-11.
↑  Locus - "The Mortal Instruments, Book One: City of Bones", Faren Miller, June 2007
↑  Langhans, Eliza. "Grades 5 & Up". School Library Journal. נבדק ב-15 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clare, Cassandra. City of Bones.(Brief article)(Children's review)(Book review)". School Library Journal. 2007-05-01. נבדק ב-2008-01-11.
↑  "New York Times Bestsellers List – TMI Source". tmisource.com (באנגלית). נבדק ב-2017-01-25.
| סדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר |
| --- | --- | --- |
| בני הנפילים | עיר של עצמות • עיר של אפר • עיר של זכוכית • עיר של מלאכים נופלים • עיר של נשמות אבודות • עיר של אש שמיימית |  |
| מיומנויות אפלות | גבירת חצות • אדון הצללים • מלכת האוויר והחושך |  |
| מכשירי התופת | מלאך מכני • נסיך מכני • נסיכה מכנית |  |
| קללות קדמוניות | מגילות הכשף האדומות • מלכודת הספר הלבן |  |
| the last hours cassandra clare | Chain of Gold • Chain of Iron • Chain of Thorns |  |
| ספרים נוספים | The Bane Chronicles • Tales from the Shadowhunter Academy • Ghosts of the Shadow Market |  |
| שונות |  בני הנפילים: עיר של עצמות (סרט) • ציידי הצללים |  |
יצחק בן מנחם (צייר)

ערך זה עוסק בצייר ישראל. אם התכוונתם ללוחם צה"ל, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בדצמבר 1903 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 בדצמבר 1969 (בגיל 65) משמר העמק, ישראל 
 מקום קבורה:  משמר העמק 
 
יצחק בן מנחם (15 בפברואר 1903 - 12 בנובמבר 1969) היה צייר ישראלי איש הקיבוץ.
ביוגרפיה

יצחק בן מנחם נולד בוורשה שבפולין הרוסית בשנת 1903. בנעוריו היה פעיל בתנועות הנוער הציוניות "השומר הצעיר" ו"החלוץ". בשנת 1924, לאחר שלמד אמנות בפולין, עלה לארץ ישראל במסגרת קבוצת "אלזס" והיה ממקימי קיבוץ משמר העמק. בשנת 1935 ייסד יחד עם אברהם (טושק) אמרנט את "ארגון הציירים והפסלים של הקיבוץ הארצי", שעסק בארגון הדרכות לאמנים ובארגון תערוכות.
למרות שעיקר יצירתו היה בתחום הציור והרישום, בן יצחק עסק במדיה שונות ובהן חיתוך עץ, פיסול קרמי וקדרות. בנוסף, יצר דקורציות עבור אירועי הקיבוץ השונים. נושאי עבודותיו התמקדו בתיאור דמות האדם העובד ובתיאורי נוף בסגנון פוסט אימפרסיוניסטי.
יצירה של בן מנחם נמצאת באוסף הכנסת.
יצחק בן מנחם נפטר ב-12 בנובמבר 1969 ונקבר בבית קברות משמר העמק, שהיה המקום בו התגורר.
הערות שוליים

↑  יצחק בן מנחם, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271738  NLI: 987007517109705171  ULAN: 500484974  VIAF: 308267680   WorldCat (עם VIAF): 308267680 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'יגמונד ברודי

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1840 מישקולץ, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  6 בינואר 1906 (בגיל 65) הרובע החמישי של בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 תפקיד:  Member of the House of Magnates (1896–1906) 
 
ז'יגמונד ברודי (בהונגרית: Bródy Zsigmond; מישקולץ, 15 בנובמבר 1840 – בודפשט, 6 בינואר 1906) היה עיתונאי, עורך ומוציא לאור יהודי-הונגרי חבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי.
קורות חיים

ז'יגמונד ברודי נולד במשפחה יהודית כבנו של דניאל ברודי. בסיום לימודי התיכון בעיר הולדתו ובפשט, ז'יגמונד סיים לימודי משפטים באוניברסיטת פשט. הוא קיים את עצמו ממתן שיעורים פרטיים בתקופת לימודיו ובינתיים התחיל גם לכתוב, בעיקר למען הונגריזציה ושוויון אזרחי עבור היהודים. שיריו ומאמריו בעיתונים השונים שסומנו בשם "יהודי הונגרי" בשנת 1860 שימשו למטרה כפולה זו. בשנת 1860 עבד בעיתון האופנה לנשים "פשט" ובאותה שנה הקים את העיתון "פנוניה" בשפה הגרמנית יחד עם קארוי גרוס, שביקש להציג ספרות הונגרית ברחבי העולם. בתחילת 1861 כתב מטעם הקהילה היהודית של פשט, יחד עם אדולף טאטאי, שירי בית כנסת הונגריים שהולחנו על ידי החזן הראשי מור פרידמן. שמות המאמרים הפוליטיים והמאמרים של ספרות יפה שלו נפוצו בחוגים רחבים.
בתקופת האבסולוטיזם הוא נלחם רבות למען ניצחון העניין הלאומי ההונגרי. מאוחר יותר היה כתב בכמה עיתונים בווינה, ואחר כך היה כתב של עיתונים הונגריים ודיווח להם מווינה. בשובו לבודפשט, ערך את עיתון הבירה "משקפת" (Látcső) ב-1 ביוני 1864 עד 31 באוגוסט ואת היומון "עיתונות ההונגרית" (Magyar Sajtó) בשנת 1865. אחרי 1867 הוא היה העורך הראשי של הפשטי נפלו ובמקביל העורך של פסטר לויד. בשנת 1872 הוא הוזמן למשרד הפנים כמזכיר השר, אך כעבור שנה חזר לעיתונות. הוא פרסם לראשונה את ה"כרוניקה של השבוע" (1872) ואז הוביל את פסטר לויד כעורך ראשי במשך זמן מה לפני שמיקשה פלק השתלט עליו. הוא קנה את כתב העת Neues Pester Journal בשנת 1873, אך לא הופיע בשמו המלא רק בנובמבר 1879 כבעלים ועורך ראשי של העיתון. במהלך עריכתו, העיתון התפשט ללא תחרות ברחבי הארץ והפיץ רגשות הונגריים בקרב האוכלוסייה דוברת הגרמנית. כהוקרה על מעלותיו, מינה אותו המלך לחבר בבית העליון של הפרלמנט ההונגרי בשנת 1896.
אשתו הייתה אדל שטרן, אותה נשא בפשט ב-15 באוגוסט 1867. ברודי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
עבודותיו

עשרה שירים הונגריים. נכתב על ידי יהודי-הונגרי. פשט, 1860. (באופן אנונימי)
לאספה הלאומית. שירים. (1861)
נובלן. (1864)
נאום לבוחרי פרנצווארוש. ( 1872)
Traurige Tage. לייפציג, 1874
שיריו, שכתב בגיל צעיר יותר, נאספו ופורסמו ככתב יד על ידי אחיו לאיוש ברודי (בודפשט, 1890)
פעילותו הפילנתרופית

בחריצותו ובכישרונו עשה הון והיה אחד המו"לים הנדיבים ביותר. את עושרו הוציא על צדקה. ביום הולדתו החמישים העניק כמאה אלף פורינט למטרות עיתונות: הוא העניק עשרים אלף פורינט לאקדמיה ההונגרית למדעים, הגדיל את קרן הפנסיה של כותבי העיתונים בעשרים אלף פורינט, וחילק שלושים אלף פורינט בין עובדי המערכת שלו, של ההוצאה לאור וצוות הדפוס. לכך נוספו בשנת 1892 וב-1893 קרנות גדולות חדשות. כדי לנציח את שם אשתו, אדל ברודי, הקים בית חולים לילדים בבירה בשנת 1897 בתרומה שלשש מאות אלף קרונות, שנוהל על ידי הקהילה היהודית של פשט. כל הקריירה שלו לוותה ברעיון לתמוך בספרות ולהקל על העוני.
בתרומתו ייסד את פרס ברודי של האקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1890. הרבית של קרן עשרים אלף הכתרים הוענקה לאחת היצירות העיתונאיות המצטיינות אחת לשלוש שנים; בהיעדר יצירה כזו, הוענק הפרס לפובליציסט שזכה בהוקרה על עבודתו העיתונאית. הפרס הוענק לראשונה לפרנץ פולסקי (1894), הבא לרוזן דיולה אנדראשי ג'וניור (1897) והשלישי לבנדק ינצ'ו (1900).
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. ז'יגמונד ברודי
הלקסיקון הגדול של פאלאס
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
ינה פינטר : תולדות הספרות ההונגרית: שיטתיות מדעית בודפשט, 1930–1941; כרך 6. ספרות רטרוספקטיבית / גרמנית בהונגריה במאה ה-19
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 14/1906. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzési a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 157/1867. folyószáma alatt".
↑  Pintér Jenő i. m. 7. kötet. Bevezetés / Irodalmi társaságok c. alfejezet.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1198 0516  LCCN: no2012015370  NKC: xx0269399  RERO: 02-A017977539  VIAF: 162992157   WorldCat (עם VIAF): 162992157
אנתוני היגינס

אנתוני קלארק היגינס (באנגלית: Anthony Clark Higgins‏; 1 באוקטובר 1840 - 26 ביוני 1912) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה ותיק מלחמת האזרחים וחבר במפלגה הרפובליקנית, ששירת כסנאטור ארצות הברית מטעם דלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

היגינס נולד ב-1 באוקטובר 1840 ב־Red Lion Hundred במחוז ניו קאסל, דלאוור. הוא למד באקדמיית ניוארק ובקולג' דלאוור, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1861, שם היה חבר ב-Skull and Bones. לאחר שלמד משפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד, הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1864 והחל לעסוק בכך בווילמינגטון, דלאוור. הוא גם שירת זמן מה בצבא האיחוד ב-1864.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית וציבורית

היגינס מונה לסגן התובע הכללי ב-1864 והיה התובע של ארצות הברית עבור דלאוור מ-1869 עד 1876. הוא היה מועמד רפובליקני בבחירות לקונגרס ה-49 ב-1884 ולא הצליח להיבחר, אך ב-1888 נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-4 במרץ 1889 עד 3 במרץ 1895, אז ביקש להיבחר מחדש ללא הצלחה. בתקופת כהונתו היה יו"ר הוועדה לבחינת סניפים של שירות המדינה בקונגרס ה-51 וה-52, וחבר הוועדה לתעשיות בקונגרס ה-52. לאחר מכן, הוא חזר לעסוק בעריכת דין בווילמינגטון, לרבות שירות כאחד מעורכי הדין של המשיב בהליכי ההדחה של שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית צ'ארלס סוויין מפלורידה ב-1904/1905.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

היגינס מת ב-26 ביוני 1912 בזמן שהותו בניו יורק, ניו יורק, והוא נקבר בבית הקברות סנט ג'ורג', ליד סנט ג'ורג' במחוז ניו קאסל.
אליה מדר

אליה מדר (נולדה ב-25 באפריל 1979) היא לוחמת טאקוונדו ישראלית בעבר, מחזיקה במדליית ארד מאליפות אירופה (1998).
ביוגרפיה

מדר נולדה בצרפת ללואיק ללום, לוחם טאקוונדו, ועלתה לישראל בצעירותה.
בשנת 1997 היא זכתה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' בעיר ניימכן שבהולנד. באותה השנה היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער שנערכה בפטרס שביוון לאחר שלושה ניצחונות והפסד אחד.
מדר השתתפה באליפות אירופה בשנת 1998 שנערכה באיינדהובן שבהולנד וזכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 59 ק"ג. בשמינית גמר היא ניצחה את אלה פופובה האוסטרית, ברבע הגמר היא ניצחה את ליסה דודו הבריטית ובשלב חצי הגמר הפסידה לאולגה מיחלבה הרוסייה. באותה השנה היא זכתה גם במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'.
מטה התכנון הלאומי

מטה התכנון הלאומי הוא גוף מטה הכפוף לשר הפנים, אשר תפקידו לתאם את פעולת גורמי התכנון ולגבש את מדיניות התכנון הלאומית בעולם התכנון והבנייה. ראש מטה התכנון מכהן גם כיו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, יו"ר הוועדה לתשתיות לאומיות ויו"ר הוועדה למתחמים מועדפים לדיור. כמו כן, משמש כממונה על יושבי ראש ועדות התכנון המחוזיות.
היסטוריה

בשנת 2015 שר האוצר הנכנס משה כחלון דרש במסגרת המשא ומתן הקואליציוני לרכז את כל הסמכויות השונות בתחום הדיור בישראל תחת משרד האוצר.
במסגרת כך הוחלט להקים את - מטה הדיור הלאומי, כזרוע המבצעת של קבינט הדיור וממשלת ישראל לתחום הנדל"ן, ושישמש כמערך ארגוני בין משרדי שמתמקד בהובלת פרויקטים ורפורמות.
תפקידיו של ראש מטה הדיור הם להוביל את פעילות גופי הנדל"ן הממשלתיים ולתאם ביניהם: רשות מקרקעי ישראל, דירה להשכיר, מינהל התכנון ומשרד הבינוי והשיכון. כמו כן ראש מטה הדיור וצוותו מרכזים ומבצעים בקרה אחר החלטות קבינט הדיור וביצוען. ראש מטה הדיור משמש גם כיו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, יו"ר ועדת הרשאות תכנון ופיתוח ויו"ר הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות.
ראש מטה הדיור הראשון היה אביגדור יצחקי, וב-2018 החליף אותו זאב בילסקי.
בשנת 2020 עם הקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש הוחלט לפצל את סמכויות מטה הדיור, בין משרד הבינוי והשיכון ומשרד הפנים ולהקים מטה תכנון.
בשנת 2021; שנה לאחר מכן עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מונה עו"ד שלומי הייזלר לראש מטה התכנון הלאומי.
בפברואר 2023 עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע מונה נתן אלנתן לשעבר סגן ראש עיריית תל אביב לראש מטה התכנון הלאומי.
הערות שוליים

↑  הדס גליקו, משרת ראש מטה הדיור תקביל למנכ"ל; עלות השכר: 700 אלף שקל בשנה, באתר כלכליסט, 3 בדצמבר 2015
↑  אביטל להב, הממשלה תאשר: יצחקי ימונה ליו"ר מטה הדיור, באתר ynet, 18 ביולי 2015
↑  אמיתי גזית, משחקי כוח: מטה הדיור שוכפל, משרד הפנים ומשרד הבינוי יקימו מטות זהים בגודלם, באתר כלכליסט, 14 במאי 2020
↑  אמיתי גזית, מהטאבו למועצה הארצית לתכנון ובנייה: שלומי הייזלר מונה ליו"ר מטה התכנון הלאומי, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2021
↑  נמרוד בוסו, פרסום ראשון: נתן אלנתן לראש מטה התכנון הלאומי, באתר מרכז הנדל"ן, ‏27 בפברואר 2023
וילם הראשון, נסיך אורנז'

וילם מאורנז' או וילם מאוראניה (בהולנדית: Willem van Oranje‏; 24 באפריל 1533 – 10 ביולי 1584) שכונה וילם השתקן, נחשב למייסדה של הרפובליקה ההולנדית.
ביוגרפיה

וילם נולד ב-24 באפריל 1533 במבצר דילנבורג שברוזנות נסאו, מדינה שהייתה שייכת באותה תקופה לאימפריה הרומית הקדושה. הוא היה בנם הבכור של וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג ויוליאנה משטולברג, ויורש העצר של נסיכות אורנז' (אוראניה) (אנ'). אף על פי שאביו ואמו היו פרוטסטנטים, גודל וילם כקתולי בחצר-המלכות של קרל החמישי אשר הבחין בכשרונותיו המדינאיים. בעניינים מדיניים רבים גילה וילם חכמה שקטה, שזיכתה אותו אחר כך בתואר "השתקן".
בשנת 1566 ירש פליפה השני, מלך ספרד את כס המלכות של אביו, כשליט ספרד והולנד. בשנת 1559 הוא מינה את וילם לסטאדהאודר של מחוזות אוטרכט, צפון הולנד, דרום הולנד וזיילנד. וילם לא יכול היה להשלים עם יחסו הרע של פליפה כלפי הפרוטסטנטים בהולנד, ועד מהרה הפך למנהיג ההתנגדות לשלטון הספרדי. בשנת 1567 נשלח הדוכס מאלבה להולנד על מנת לכפות עליה את מרותו של פליפה. וילם הבין שאם הולנד רוצה לפרוק מעליה את עול השלטון הספרדי, אין לה ברירה אלא להילחם בו.
הניסיונות הראשונים להילחם בשלטון הספרדי נכשלו. בשנת 1576 חתמו שבעה-עשר המחוזות של הולנד, במידה רבה בזכות מאמציו של וילם, על אמנה שבה התחייבו להתאחד נגד ספרד, וכך אילצו את הספרדים לתת להם במידה מסוימת חופש דתי. עשרת המחוזות הדרומיים חתמו על איחוד, בו הכריזו על עצמאותם מספרד.
בשנת 1581 נבחר וילם כשליט על הולנד, כשהוא נשבע אמונים לפליפה כביכול, ולמרות התנגדותו של פליפה למרד, ככלל, ולוילם כפרט, על מנת לשמור על עמימות פוליטית[דרושה הבהרה]. כעבור שלוש שנים, לאחר פרסום צו רשמי החתום על ידי פליפה והמבטיח כי רוצחו של וילם יקבל תואר אצילות, ב-10 ביולי 1584, נרצח וילם בידי שכיר חרב של פליפה בלתסר ז'ראר. המנון הולנד נכתב לכבודו ונחשב להמנון הלאומי העתיק בעולם.
משפחתו

ב-6 ביולי 1551 התחתן וילם עם אנה ואן אגמונט, בתם של מקסימיליאן ואן אגמונט ופרנסואה דה לאנוי. נישואיהם של בני הזוג היו מאושרים, ונולדו להם 3 ילדים:
מריה (1553–1555)
פיליפ וילם (1554–1618)
מריה (1556–1616)
ב-25 באוגוסט 1561 התחתן וילם עם אנה מסקסוניה, בתם של מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואגנס מהסן, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
אנה (1562)
אנה (1563–1588)
מאוריץ אאוגוסט פיליפ (1564–1566)
מאוריץ (1567–1625)
אמיליה (1569–1629)
ב-24 באפריל 1575 התחתן וילם עם שארלוט דה בורבון, בתם של לואי, דוכס מונפנסייה וז'קלין דה לונגווי. אף הנישואים הללו היו מוצלחים, ונולדו להם 6 בנות:
לואיזה יוליאנה (1576–1644)
אליזבת (1577–1642)
קתרינה בלגיקה (1578–1648)
שארלוטה פלנדרינה (1579–1640)
שארלוטה בראבנטינה (1580–1631)
אמיליה אנטוורפיאנה (1581–1657)
ב-12 באפריל 1583 התחתן וילם עם לואיז דה קוליני, בתם של גאספאר דה קוליני השני ושארלוט דה לאוואל, ממנה נולד לו בן אחד:
פרדריק הנדריק (1584–1647)
אי-שוויון איזופרימטרי

אי-שוויון אִיזוֹפֶּרִימֶטְרִי הכרוך בבעיה אִיזוֹפֶּרִימֶטְרִית (בעיה שומרת-היקף), הוא תואר שניתן בשימוש מודרני למספר אי-שוויונות העוסקים ביחס המקסימלי בין שטח קבוצה לאורך מעטפתה. בשימוש המקורי של המונח, במישור, הייתה הבעיה קביעת השטח המרבי שניתן לתחום במישור בצורה סגורה בעלת היקף נתון, והיא שקולה לבעיית קביעת ההיקף המינימלי של צורה בעלת שטח נתון. ניתן להכליל את הבעיה גם לממדים נוספים ולקבוצות שאינן מרחבים אוקלידיים.
הבעיה האיזופרימטרית על המישור

הבעיה האיזופרימטרית על המישור היא מציאת עקומה, מבין כל העקומות הסגורות בעלות אורך נתון, שממקסמת את השטח שהיא תוחמת (אם יש כזו), או, לחלופין, מציאת עקומה בעלת אורך מינימלי שתוחמת שטח נתון (אם יש כזו). פתרון הבעיה הוא שיש בדיוק עקומה אחת כזו, והיא מעגל. מהבעיה נגזר אי-השוויון האיזופרימטרי על המישור, לפיו אם L אורך עקומה סגורה, ו-A השטח התחום על ידיה, הרי ש:
.
שוויון מתקבל רק כאשר העקומה היא מעגל.
עבור כל עקומה סגורה, המקדם האיזופרימטרי הוא היחס בין השטח התחום בתוכה לשטח מעגל שהיקפו זהה. כלומר, אם Q הוא המקדם האיזופרימטרי,
 Q={\frac {4\pi A}{L^{2}}}
ואי-השוויון האיזופרימטרי אומר ש  Q\leq 1.
משפט דומה אומר שמבין כל המצולעים בעלי היקף נתון ו-n צלעות, השטח שמקיף המצולע המשוכלל הוא הגדול ביותר. המקדם האיזופרימטרי של מצולע משוכלל שכזה הוא:
.
הבעיה האיזופרימטרית על המישור > רקע היסטורי

הבעיה האיזופרימטרית ופתרונה היו ידועים כבר ליוונים הקדמונים. פאפוס ותיאון מאלכסנדריה, מתמטיקאים יוונים שחיו במאה הרביעית לספירה, הזכירו את הבעיה בכתביהם וייחסו את התוצאות לזנודורוס (אנ'), מתמטיקאי שחי במאה השנייה לפנה"ס ושכתביו אבדו. הוכחת זנודורוס (כפי שהובאה בידי פאפוס) אינה שוקלת במקרי קצה, ואין בה כדי לשכנע מתמטיקאי מודרני. גם ארכימדס חקר את הבעיה, אך עבודתו אבדה.
בתקופת הרנסאנס ובעת החדשה שב והתחדש העניין בבעיה. קפלר התייחס לבעיה בחוקרו את צורת מערכת השמש. יאקוב ברנולי היה הראשון שנתן לה ניסוח מודרני, ולאונרד אוילר חקר אותה. בשנת 1842 פרסם המתמטיקאי השווייצרי יאקוב שטיינר הוכחה גאומטרית טהורה לבעיה, אולם דיריכלה הצביע על שגיאה: שטיינר הראה שאם קיימת עקומה הממקסמת את השטח, היא חוסמת מעגל; עדיין ייתכן שיש סדרה של עקומות באותו אורך, החוסמות שטחים הולכים וגדלים, אף על פי שאף אחת מהן אינה חוסמת מעגל. ויירשטראס הוא שסיפק את ההוכחה המלאה הראשונה במקרה הדו־ממדי. ההוכחה הראשונה למקרה התלת-ממדי (ראו למטה) ניתנה בידי המתמטיקאי הגרמני הרמן שוורץ (Hermann Schwarz) ב-1890. ב-1902 פרסם אדולף הורוויץ (Adolf Hurwitz) הוכחה כללית שהסתמכה על טורי פורייה.
הבעיה האיזופרימטרית ידועה גם כ"הבעיה של דידו", על שם דידו, מייסדת קרתגו ומלכתה הראשונה. לפי האגדה, דידו, שנחתה בחופי צפון אפריקה אחרי שברחה מצור, ביקשה מבני המקום רשות להקים עיר על השטח שתוכל לכסות בעורו של פר. היא גזרה את עור הפר לרצועות והקיפה בהן גבעה שלמה, שהספיקה לה לבניית קרתגו. הסיפור מופיע באיניאס של ורגיליוס, שנכתב במאה הראשונה לפנה"ס:
Devenere locos, ubi nunc ingentia cernis
moenia surgentemque novae Karthaginis arcem,
mercatique solum, facti de nomine Byrsam,
taurino quantum possent circumdare tergo.
לפי גרסאות אחרות של הסיפור, דידו רצתה כי עירה תפנה אל הים, והקיפה רק חצי עיגול, כשקו החוף משלים את החסר. אם מניחים כי קו החוף ישר, הרי שזו אותה בעיית מקסימיזציה.
הבעיה האיזופרימטרית על הספֵירה

תהי C עקומה סגורה על ספירה ברדיוס 1, ויהי A השטח התחום בתוכה. אי-השוויון האיזופרימטרי על הספירה אומר כי:
,
וכי שוויון מתקבל רק אם העקומה היא מעגל. משפט זה הוכח ב-1919 בידי המתמטיקאי הצרפתי פול לוי.
הבעיה האיזופרימטרית במרחבים אוקלידיים ממימד שרירותי

ניתן להכליל את הבעיה האיזופרימטרית למרחבים אוקלידיים מכל מימד: במרחב ממימד n, השטח המינימלי של צורה המכילה נפח נתון הוא שטח הפנים של ספירה ממימד n-1. עבור מרחבים בני שלושה ממדים, הצורה המתקבלת היא כדור, ואי השוויון הוא:
 V\leq {\frac {A^{3/2}}{6\pi ^{1/2}}}
כאשר V נפח החלל התחום ו-A שטח הפנים של המעטפת.
ככלל, לכל קבוצה  S\subset R^{n} שלסגור שלה מידת לבג סופית,
 n\omega _{n}^{1/n}L^{n}({\bar {S}})^{(n-1)/n}\leq M_{*}^{n-1}(\partial S)
כאשר  M_{*}^{n-1} היא תכולת מינקובסקי  ה-n-1-ממדית,  L^{n} היא מידת לבג ה-n-ממדית, ו- \omega _{n} הוא נפח כדור היחידה ב- R^{n}.
הבעיה האיזופרימטרית על גרפים

מקור המונח "הבעיה האיזופרימטרית" במרחבים רציפים, אך בחלוף השנים ניתן שם זה גם לבעיות מעל קבוצות דיסקרטיות, ובכללן גרפים.
כדי לדון בבעיה האיזופרימטרית על גרפים, עלינו להגדיר מהו "שטח" ומהו "היקף". נאמר כי שטח תת-קבוצה של צומתי הגרף הוא מספר הצמתים בה. ניתן שתי הגדרות שונות לגבול:
גבול צמתים: קבוצת הצמתים שאינם שייכים לתת-הקבוצה אבל יש קשת בינם לבין צומת בה. כלומר, גבול תת-הקבוצה  S יהיה  \delta _{v}(S)=\{v\notin S:v\sim u,u\in S\}.
גבול קשתות: קבוצת הקשתות בין איברי הקבוצה לאיברים שמחוצה לה. כלומר, גבול תת-הקבוצה  S יהיה  \delta _{e}(S)=\{(x,y)\in E(G):x\in S,y\notin S\}.
במקום היקף, נדבר על עצמת הגבול (עבור גבול סופי זהו מספר הצמתים בגבול). הבעיה האיזופרימטרית על גרף, אם כן, היא: בהינתן גרף G ומספר צמתים חיובי m, מצא את:
 f(m)=\min \limits _{S\subset V}\{|\delta (S)|:|S|=m,S\subset V(G)\}
מטבע הדברים, אין לבעיה האיזופרימטרית פתרון כללי עבור כל סוגי הגרפים, אבל יש פתרונות עבור סוגים ספציפיים.
הבעיה האיזופרימטרית על גרפים > הבעיה האיזופרימטרית על קוביות-על

תהי G קוביית-על (hypercube) ממימד n. נראה את פתרון הבעיה האיזופרימטרית עבור גבולות צמתים.
נגדיר כדור המינג מסביב לצומת v כך:
 B_{r}(v)=\{u:d(u,v)\leq r\}
נגדיר קבוצה כ"כמעט כדור המינג" אם היא כדור המינג שחסרים בו צמתים רק, אולי, בשכבה החיצונית. עם הגדרה זו ניתן לתת ערך מדויק לפונקציה f לעיל:
 f(m)=min\{|\delta _{v}(S)|:|S|=m,S~is~a~near~Hamming~ball\}
הבעיה האיזופרימטרית על גרפים > הבעיה האיזופרימטרית על רשתות

יהי G גרף רשת (grid) בן n ממדים בו על כל צלע k נקודות (כלומר, גודל הגרף הוא  k^{n}). אם נבחר תת-קבוצה של הצמתים A כך ש- 
 k^{n}/4\leq |A|\leq 3k^{n}/4, נקבל כי גודל גבול הקשתות (כלומר, מספר הקשתות בין תת-הקבוצה למשלים שלה) הוא לפחות  k^{n-1} (בולובס ולידר, 1991).
הבעיה האיזופרימטרית על גרפים > שימושים

אי שוויונות איזופרימטריים נפוצים ביותר בקומבינטוריקה קיצונית, משום הדרך שהם נותנים לטפל בבעיות סף.
נגדיר "תכונה מונוטונית" כתכונה הנשמרת בהכלה כלפי מעלה. דוגמאות לתכונות מונוטוניות של גרפים הן קשירות, קיום קליקה מגודל מסוים, קיום מעגל המילטוני, מותן שאינו עולה על ערך מסוים וכן הלאה. נגדיר פונקציה f שמקבלת ערך p בין 0 ל-1 ומחזירה את ההסתברות שבה, אם נבחר כל אלמנט (במקרה של גרפים - קשת) בהסתברות p, נקבל את התכונה. אזי הלמה של רוסו קושרת בין הנגזרת של f לבין המידה שבה ניתן להרחיב קבוצה באמצעות הגבול שלה, ובכך מאפשרת, בהינתן מבנה הגרף, ללמוד על התנהגות f באמצעות חקירת הבעיה האיזופרימטרית. בכך ניתן, למשל, להוכיח שלכל תכונה מונוטונית שנשמרת תחת איזומורפיזם, קיים גודל (המכונה "סף חד") כך שאם מגרילים כל אלמנט בהסתברות קטנה ממנו, התכונה מתקיימת בהסתברות זניחה, ואילו אם מגרילים בהסתברות גדולה ממנו, התכונה מתקיימת כמעט בוודאות.