stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לבנבנות (סרט, 2004)
הערות שוליים

↑  White Chicks, Box Office Mojo
↑  "White Chicks creator Marlon Wayans says he's up for making a sequel". BBC News (באנגלית). 2016-03-14. נבדק ב-2022-11-30.
↑  Lydia Wang, Dust Off Your Vanessa Carlton CD Because A "White Chicks 2" Is Happening, www.refinery29.com (באנגלית)
↑  After Terry Crews' claim on 'White Chicks 2', Marlon Wayans dashes hopes of sequel with Insta post | MEAWW, meaww.com
↑  White Chicks synopsis and movie info, Tribute (באנגלית)
↑  White Chicks (באנגלית), נבדק ב-2022-11-30
↑  White Chicks, Metacritic
↑  Ross Miller, 'White Chicks 2' Is On The Way..., ScreenRant, ‏18 באוגוסט 2009 (באנגלית)
↑  Chris Witherspoon, Marlon Wayans talks ‘White Chicks 2,’ defends Nick Cannon in whiteface controversy, TheGrio, ‏10 באפריל 2014 (באנגלית)
↑  Jill O'Rourke, Terry Crews Wasn't Supposed To Announce 'White Chicks 2,' According To Marlon Wayans, Talent Recap, ‏5 ביולי 2019 (באנגלית)
מולנופיראוויר

| --- | --- |

המבנה הכימי של מולנופיראוויר
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  329.122299948 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 מספר CAS:  2349386-89-4
 PubChem:  145996610
 ChemSpider:  84400552
 
מולנופיראוויר (בשם מסחר בארצות הברית: Molulife; בישראל: Lagevrio) היא תרופה אנטי-ויראלית אשר מעכבת את שכפולם של נגיפי RNA מסוימים. התרופה משמשת לטיפול בחולים במחלת הקורונה (COVID-19).
מולנופיראוויר היא קדם-תרופה, המיועדת ליצור טעויות בקוד הגנטי של וירוס SARS-CoV-2, ובכך למנוע את המשך שכפולו.
מולנופיראוויר לא צפויה להיות מושפעת בדרך כלשהי מווריאנטים של נגיף הקורונה (אנ'), כגון דלתא או אומיקרון, ומסיבה זאת אפשר ליטול אותה בלי קשר לוריאנט הקורונה שבו המטופל נדבק.
במקור, פותחה מולנופיראוויר על מנת להילחם בשפעת באוניברסיטת אמורי ב"חברת חדשנות בתרופות" של האוניברסיטה (DRIVE), אך זמן קצר לאחר מכן, הופסק השימוש בכדור עקב חששות לכך שהוא מוטגן מדי. לאחר מכן נרכשה החברה על ידי Ridgeback Biotherapeutics (אנ'), שהתאחדה לאחר מכן עם חברת התרופות מרק על מנת להמשיך ולפתח את התרופה.
בהתבסס על תוצאות מעודדות במחקרים קליניים מבוקרי הקצאה אקראית (מול פלצבו) עם חולי קוביד-19 קלים שאינם מאושפזים, אושרה מולנופיראוויר לשימוש רפואי בבריטניה בנובמבר 2021. בדצמבר 2021, העניק מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישור חירום (EUA) לשימוש במולנופיראוויר באוכלוסיות מסוימות שבהן טיפולים אחרים אינם אפשריים. האישור לשימוש חירום בתרופה ניתן רק באופן מצומצם (10–13) עקב שאלות בנוגע ליעילותה, וחששות שההשפעות המוטגניות שלה עלולות ליצור גרסאות חדשות שמתחמקות מחסינות, ובכך להאריך את משך המגפה.
בתחילת ינואר 2022 העניק משרד הבריאות בישראל אישור חירום לשימוש בתרופה.
באוגוסט 2023 פורסם ניתוח-על של ניסויים קליניים עם מולנופיראוויר שבה הסיקו החוקרים כי מולנופיראוויר שיפרה קצב החלמה מקוביד-19 אך לא השפיעה משמעותית על אשפוזים או על תמותה.
שימוש רפואי

מולנופיראוויר מיועד לטיפול במחלת נגיף קורונה (COVID-19) ברמה קלה עד בינונית במבוגרים עם תוצאות חיוביות של בדיקות נגיפיות ישירות של SARS-CoV-2, במטופלים שנמצאים בסיכון גבוה, ובאוכלוסייה מוחלשת, שעלולים לחלות במחלת קורונה חריפה.
תופעות לוואי

תופעות לוואי שנצפו במחקר MOVE-OUT שלב III כללו שלשולים (2%), בחילות (1%) וסחרחורת (1%), כולם היו קלים או בינוניים.
מינון יתר

ההשפעות ממנת יתר אינן ידועות, הטיפול מורכב מאמצעים תומכים כלליים כגון ניטור מצב קליני.
אינטראקציות בין תרופות

לא ידועות על השפעות שיכולות להיגרם מלקיחת תרופות אחרות, בשל הסיבה שעדיין אין מספיק נתונים על התרופה.
הערות שוליים

1 2  Summary of Product Characteristics for Lagevrio, GOV.UK (באנגלית)
1 2  ניתן אישור לתרופה Lagevrio (מולנופיראוויר - Molnupiravir) - תרופה אנטי-ויראלית לטיפול בקורונה, באתר GOV.IL
↑  Emails offer look into whistleblower charges of cronyism behind potential COVID-19 drug, www.science.org (באנגלית)
↑  A tale of two antiviral targets — and the COVID-19 drugs that bind them, nature
↑  Molnupiravir in COVID-19: A systematic review of literature, PMC
↑  Molnupiravir for Oral Treatment of Covid-19 in Nonhospitalized Patients, The New England Journal of Medicine
1 2  Office of the Commissioner, Coronavirus (COVID-19) Update: FDA Authorizes Additional Oral Antiviral for Treatment of COVID-19 in Certain Adults, FDA, ‏23 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  Spencer Kimball, FDA advisory panel narrowly endorses Merck's oral Covid treatment pill, despite reduced efficacy and safety questions, CNBC, ‏30 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  A prominent virologist warns COVID-19 pill could unleash dangerous mutants. Others see little cause for alarm, Science
↑   עידו אפרתי, משרד הבריאות אישר להשתמש בתרופה נגד קורונה של חברת מרק, באתר הארץ, 2 בינואר 2022
↑  Fangyuan Tian, Qiyi Feng, Zhaoyan Chen, Efficacy and Safety of Molnupiravir Treatment for COVID-19: A Systematic Review and Meta-Analysis of Randomized Controlled Trials, International Journal of Antimicrobial Agents 62, 2023-08, עמ' 106870 doi: 10.1016/j.ijantimicag.2023.106870 (באנגלית)
1 2 3  FACT SHEET FOR HEALTHCARE PROVIDERS: EMERGENCY USE AUTHORIZATION FOR MOLNUPIRAVIR, FDA
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שושנת העמקים (צמח)

| שושנת העמקים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: אספרגיים
סוג:: Convallaria
מין:: שושנת העמקים
שם מדעי
 Convallaria majalis ‏לינאוס, 1753

שושנת העמקים (שם מדעי: Convallaria majalis) הוא מין צמח מהסוג Convallaria ממשפחת האספרגיים (Asparagaceae).
תיאור

שושנת העמקים היא צמח עשבוני רב-שנתי המגיע לגובה 10–30 ס"מ. הוא בעל קנה שורש משריש המגיע לעומק 50 ס"מ המשמש כאיבר אגירה והישרדות ובשל כך משתייך לקני השורש הגאופיטים. קנה השורש הצר יחסית מסתעף באופן חד-קני; כל נצר צומח מאחורי קצה שורש הקנה. באמצעות צורתם הכדורית הראשונית פורצים הנצרים הצעירים מן האדמה החוצה באביב. את הגבעול הניצב והמחודד עוטפים לרוב שני עלים.
לשושנת העמקים שניים עד שלושה עלים הצומחים ישירות מקנה השורש. הם בנויים מנדן דמוי גבעול וטרף. אורך הנרתיק נע בין כ-4 עד 30 ס"מ. העלים דמויי איזמל רחבים, חלקים משערות ושפתם ישרה, אורכם נע בין 12 ל-20 ס"מ ורוחבם נע בין 2.5 ל-5 ס"מ ומסתיימים בחוד קצר. צבע שני צדי העלה ירוק כהה, כשצדו העליון מבריק. העלה הולך וצר לכיוון בסיסו לתוך הגבעול, והנדן דמוי המקל של העלה הנמוך מתכנס אל הגבעול. בנוסף לכך עוטפים עלים תחתיים קרומיים את הגבעול.
תיאור > פריחה

בין מרץ ליוני מתפתחים בין חמישה לעשרה פרחים לכדי תפרחת רוכנת, פחות או יותר חד-צדדית. כל פרח ניצב מעל חפה קרומי מחודד באורך 4–22 מילימטר. החפה בעוקץ־תפרחת הוא בגודל 5–11 מ"מ, נטוע בבסיס. סימן ההיכר של פרחי שושנת-העמקים הוא ניחוח עז ומתוק אופייני, אליו נמשכים מאביקים פוטנציאליים. מרכיב מרכזי בניחוח הוא אלדהיד ארומטי (Bourgeonal). העטיף הלבן הוא מקשה אחת ולא מתחלק לגביע ונזר. ששת עלי הכותרת באורך 5–9 מ"מ צמודים זה לזה ומקושתים באופן כמעט אחיד עד לבסיסם. בעלי הכותרת יש בלוטות מיקרוסקופיות. עלי הכותרת לרוב לבנים, לעיתים רחוקות יש שישה כתמים סגולים באזור בסיס האבקנים (הווריאציה קרויה picta). הפרח הוא אנדרוגינוס, כלומר כולל גם אבקנים וגם עלי שחלה. מבחינים בשני עיגולים, בתוך כל אחד נמצאים שלושה אבקנים פוריים. הזירים (filaments) קצרים, לרוב אדמדמים, מתפתחים בד בבד עם בסיס עלי העטיף ואינם מתנשאים מעליו. תצורת המאבקים הצהובים ארוכה עד דמוית-איזמל, והם נושאים שני מדפים; חריצים נפתחים משני צדיהם מלמעלה למטה לאורכם, לשחרור האבקה. שלושה עלי שחלה מתפתחים לכדי שחלה עילית עגלגלה בעלת שלושה תאים. צלקת קטנה תלת-אונתית מסיימת את עמוד העלי הקצר, העבה והזקוף. עמוד העלי אינו בולט מעבר לעטיף.
תיאור > פירות וזרעים

הפרי הבשל ענבה, כדורי, בקוטר 6–12 מ"מ, תלת-תאי ואדום. הוא מכיל בשר פרי ו-1–5 זרעים. הזרעים בצבע צהוב עד חום בהיר, אורכם 3–4 מ"מ וצורתם מכמעט כדורית ועד דמוית איזמל. הם זקוקים לקור כדי להבשיל ונחשבים קצרי חיים.
תיאור > מספר כרומוזומים

מספר הכרומוזומים הבסיסי הוא x = 19. בצמחי הבר יש כרומוזום דו-סדרתי של 2n = 38.
מנגנוני הפצה

לשושנת העמקים מנגנון האבקה ללא צוף, אך בבסיס השחלה יש רקמה ריחנית חדירה. ההאבקה נעשית באמצעות חרקים, ככל הנראה במיוחד על ידי דבורים. שתי אסטרטגיות משמשות את שושנת העמקים לקידום האבקה בין הצמחים: בראשונה, יוצרים הפרחים בצמחים שונים עמוד עלי באורכים שונים (הטרוסטיליה) כדי למנוע האבקה בין פרחי אותו צמח. בשנייה, מגיע המאבק לבגרות לפני הצלקת של אותו צמח. אסטרטגיה זו (protandry) אינה מונעת לחלוטין האבקה עצמית.
שושנת העמקים נפוצה דרך מספר מנגנונים: הפירות מתפתחים בקיץ, נאכלים על ידי בעלי-חיים, במיוחד השחרור והקכלי, המפרישים מאוחר יותר את זרעיהם הצהובים דמויי האגס. שושנת העמקים משמשת כפרח נוי בגנים ובבתי-קברות ומשם מתפשטת לאזורים סמוכים. כמו כן מתפשטת שושנת העמקים מתחת לפני הקרקע מתוך קנה השורש.
מחלות

שושנת העמקים פגיעה לחילדון.
רעילות

שושנת העמקים מסווגת כרעילה מאוד. כל חלקיה רעילים, במיוחד הפרחים והפירות. חומרים פעילים: convallatoxin, convallatoxol, convallosid ו-desglucocheirotoxin. סימפטומים של הרעלה: במקרה של מגע חיצוני עם הצמח מתרחש גירוי העור והעיניים. כאשר הצמח נלקח דרך הפה עלולים להתרחש בחילות, שלשול, הפרעות קצב הלב, סחרחורת ולחץ בחזה. ראשית לחץ דם גבוה ודופק מהיר, אחר כך ירידה בלחץ דם, נשימה איטית מאוד ועמוקה, ולבסוף דום לב. לאחר נטילת 1–5 פירות נצפה קצב לב לא סדיר, לרוב ללא תסמינים. נטילת כמות גדולה יותר תצריך טיפול דומה לזה של דום לב. הפרחים והפירות מסכנים במיוחד ילדים, ובמקרה של נטילת חלק מן הצמח יש לפנות לייעוץ מקצועי.
תפוצה

שושנת העמקים נפוצה כמעט על פני אירופה כולה עד לקווקז, ובצפון אמריקה היא נחשבת למין מתאקלם. בדרום אירופה מוגבלת תפוצתה בדרך כלל לאזורים הרריים. זנים אחרים של מין שושנת העמקים אוקלמו במזרח אסיה וצפון אמריקה, וזנים נוספים, לדוגמה, שושנת העמקים האדומה-בהירה Rosea, מטופחים בעולם כולו.
צמיחת שושנת העמקים במושבות נחשבת למאפיין של יערות האשור והאלונים של אירופה. ביערות נשירים יבשים עד יבשים קלות, מתפתחות לעיתים קרובות מושבות צפופות, בעיקר ביערות אשורים ואלונים בעלי מגוון בינוני של צמחים. עם זאת, היא נמצאת גם במושבות משותפות עם עשב גבוה ועשב קנים למרגלות האלפים. בהרים נמצאת שושנת העמקים עד רום 1900 מטר במשטחי אחו, במדרוני אבנים ובאזורי שיח דלילים.
שושנת העמקים מעדיפה אזורי אקלים בעלי קיץ חם ומוצלים חלקית. היא משגשגת באדמה עשירה בגיר וגם באדמה חומצית. במקומות מיוערים מוצלים מאוד מפתח הצמח לעיתים קרובות רק עלים, ללא פרחים. במקרים אלה נעשית התפוצה בעיקר דרך שלוחות שורשים. שושנת העמקים נובטת על קרקע ספוגית ותלויה לשם כך בפטריות שורש.
היסטוריה בוטנית ורפואית

כצמח מרפא מוזכרת שושנת העמקים לראשונה במאמרו של גבריאל פון לבנשטיין "Von den gebrannten Wässern" שמובאותיו העתיקות ביותר מקורן בתחילת המאה ה-15. לבנשטיין ואנשי מדע אחרים בני זמנו ייחסו לצמח סגולות רפואיות (חיזוק הלב ואיברים אחרים, סתירת רעלים, מזור לדלקות, ריח רע ועוד) ובמקביל גם נזקים (שיתוק, איבוד כושר הדיבור, מַיֶּמֶת ועוד).
מאמצע המאה ה-19 היא מוזכרת שוב, כשמייחסים לה סגולה רפואית לטיפול בחולשת שריר הלב, ומתבצעים ניסויים מדעיים לבדיקת תכונות חומריה הרעילים, כמו גם ניסויים בנוגדי-הרעלים.
בתרבות

שושנת העמקים מופיעה בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה שובר שורות, בה וולטר משתמש בפירותיה כדי להרעיל את ברוק, ובכך לגרום לג'סי לחבור לצידו ולהתנקש בגאס.
להקת קווין הוציאה ב-1974 שיר שנקרא "Lily Of The Valley", המשתמש בצמח כדימוי למשהו יפה אך קטלני.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529223005171  GND: 4168623-8  LCCN: sh85076966  LNB: 000264587  NDL: 001105500 
פרחים על עוקץ עם חָפֶה
אשכול פירות
מפת תפוצת שושנת העמקים 1. Convallaria majalis 2. Convallaria keiskei 3. Convallaria pseudomajalis
מגפת קיפריאנוס

מגפת קיפריאנוס הייתה פנדמיה של מחלה זיהומית, אשר התרחשה ברבעון השלישי של המאה ה-3 לספירה באימפריה הרומית. שמה נגזר משמו של קיפריאנוס בישוף קרתגו, שהיה עד למגפה ותיאר אותה. המחקר אודות מגפה זו מצומצם יחסית, וזאת ביחס לפנדמיות אחרות של תחילת האלף הראשון, כגון המגפה האנטונינית והמגפה היוסטיניאנית.
היסטוריה

זמנה של המגפה נקבע בדרך כלל סביב השנים 250–251 עד לסיום 271 לספירה. הופעת המגפה הייתה במהלך משבר המאה ה-3, אשר כלל תחלופה רבה של קיסרים רומאים ושילוב של לחצים, בהם פלישה, מלחמת אזרחים, משבר כלכלי והמגפה.
המגפה הופיעה במספר גלים סביב הים התיכון. זוסימוס הזכיר התפרצות באזור הדנובה, מואסיה ואסיה הקטנה בשנת 251/2 לספירה. באיליריה, במהלך גל נוסף של המחלה בשנת 259 לספירה, זוסימוס כתב כי ערים רבות נפגעו והתרוקנו. הוא גם כתב על התפרצות נוספת בקרב חיילי הקיסר ולריאנוס שצעדו מאנטיוכיה לקפדוקיה בשנה זו, תוך הסתמכות כמעט בוודאות על טקסט אבוד של דקסיפוס האתונאי. זוסימוס דיווח כי יותר ממחצית מהגברים שנדבקו מתו מהמחלה. גם בשנת 259 לספירה הזכיר ההגמון דיוניסיוס מאלכסנדריה שהתפרצות של המחלה גרמה למות רבים מבני הדת שלו. לפי זוסימוס, המחלה הגיעה לאיליריה באותה תקופה ופגעה באופן חסר תקדים בערים שנכבשו לאחרונה בפלישות של הגותים. לפי פטרוס הפטריקיוס (אנ'), שכתב במאה ה-6 לספירה ומקורו הוא כנראה דקסיפוס, המחלה פרצה באביב 260 לספירה בקרב חייליו של ולריאנוס שנלחמו נגד הסאסאנים, והכוח ממאוריטניה נפגע מאוד. חייליו של ולריאנוס הוצבו באותה עת בצפון מסופוטמיה ליד אדסה. גל של המחלה שפגעה באוכלוסיית רומא בשנת 262/3 לספירה הוזכר על ידי אורליוס ויקטור.
מ-250 עד 266, בשיא ההתפרצות, נכתב כי כמות המתים היומית ברומא הייתה כ-5,000. היסטוריון אחד חישב שאוכלוסיית אלכסנדריה ירדה מ-500,000 ל-190,000 במהלך המגפה. חלק מהירידה באוכלוסיית העיר נבעה כנראה מבריחת האנשים ממנה.
הייתה תקרית מאוחרת יותר בשנת 270, אך לא ידוע אם זו הייתה אותה מגפה או התפרצות אחרת. לפי היסטוריה אוגוסטה, סבלו השבטים הגותים ממגפה.
אפידמיולוגיה

על פי הדיווח של קיפריאנוס, תסמיני המחלה היו עיניים אדומות, כאב גרון, נמק בכפות הרגליים, שלשולים והקאות מתמשכים, שבעקבותיהם אובדות השמיעה והראייה. על פי מקורות נוספים ששרדו, החולים חשו חום חזק וצמא שלא ידע רוויה.
לא ידועה המחלה של המגפה, אך בין ההשערות נמנים אבעבועות שחורות, חצבת, שפעת וקדחת דימומית ויראלית (נגיף ממשפחת ה-Filoviridae כמו נגיף האבולה). לעומת זאת, נראה שהקונצנזוס המודרני מצדד בתיאוריה שההתפרצות הייתה של אבעבועות שחורות.
בערים כגון אלכסנדריה הייתה התמותה עצומה, והתפשטות המגפה נבעה בעיקר מהפעולות הצבאיות הרבות בפרובינקיות הרומיות, ולכן, מהמעבר הגדול של חיילים ופולשים. מצב כזה היה דומה באירופה, שם שבטי ברברים פלשו שוב ושוב לגאליה ולמחוזות הדנובה.
השפעות

המגפה פרצה במקביל למשבר המאה ה-3. באותה תקופה, היה מצב האימפריה הרומית היה בכי רע, ומפקדי צבא רומאיים מפרובינקיות שונות מרדו כנגד השלטון המרכזי בתקווה לתפוס את כיסא הקיסרות או לקרוע נתחים מגוף האימפריה. במהלכו התחלפו 25 קיסרים על כס השלטון, והקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הצבא הרומי לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים.
לפי כריסטין א' סמית, שיעור התמותה המגפה דלדל מאוד את שורות הצבא הרומי, וגרם למחסור אדיר בכוח אדם.
קייל הארפר (אנ') טען שלמגפה היו "השלכות חברתיות, כלכליות, פוליטיות ותרבותיות משמעותיות". לדברי הארפר, המגפה כמעט גרמה לסוף האימפריה הרומית, בתקופה שבין 248 ל-268 לספירה, "ההיסטוריה של רומא היא סבך מבלבל של כישלונות אלימים. השלמות המבנית של המכונה הקיסרית התפרקה. מערכת הגבולות התפוררה. קריסת הלגיטימציה הזמינה אישים שונים לנסות לתפוס את השלטון אחד אחרי השני. האימפריה התפצלה ורק ההצלחה הדרמטית של הקיסרים המאוחרים יותר להרכיב את החלקים חזרה מנעה מהרגע הזה להיות סופה של ההיסטוריה האימפריאלית הרומית".
לפי סבין ר' האובנר (אנ'), הערכת השפעת המגפה על ההיסטוריה של האימפריה הרומית במהלך העשורים האמצעיים הסוערים של המאה ה-3 לספירה נראית בלתי אפשרית, לאור המחסור הכללי בראיות מאחת התקופות האפלות ביותר של העולם הרומי. להבנתה, בעוד שהמגפה ללא ספק החריפה את המשבר הפוליטי והצבאי של הרבע השלישי של המאה ה-3, נראה שאין להתייחס אליו כשורש המשבר עצמו, כפי שהציע הארפר.
השפעתה של המגפה על הפצת הנצרות (אשר הפכה לדת מוכרת באימפריה הרומית בשנת 313 בעקבות צו מילאנו) שנויה במחלוקת משום שעדויות להתרחבות המונית של הדת הנוצרית בהקשר זה הן מעורפלות ושנויות במחלוקת.
הערות שוליים

↑  Owen Jarus published, Remains of 'End of the World' Epidemic Found in Ancient Egypt, livescience.com, ‏2014-06-16 (באנגלית)
↑  Andrés Sáez Geoffroy, Joel Parra Díaz, [From the Antonine Plague to the Cyprian Plague: Scopes and consequences of global plagues in the Roman Empire in the 3rd century AD.], Revista Chilena De Infectologia: Organo Oficial De La Sociedad Chilena De Infectologia 37, 2020-08, עמ' 450–455 doi: 10.4067/S0716-10182020000400450
1 2 3 4 5 6  Sabine R. Huebner, The “Plague of Cyprian”: A revised view of the origin and spread of a 3rd-c. CE pandemic, Journal of Roman Archaeology 34, 2021-06, עמ' 151–174 doi: 10.1017/S1047759421000349
1 2  The Cyprian Plague, Biblical Archaeology Society, ‏2017-01-07 (באנגלית)
↑  "Archéologie : les traces d'une épidémie antique découvertes en Egypte". Le Monde.fr (בצרפתית). 2014-06-19. נבדק ב-2022-02-18.
↑  Hans Zinsser, Rats, lice, and history, New Brunswick, N.J.: Transaction Publishers, 2008, עמ' 133, ISBN 978-1-4128-1571-0
1 2 3  Kyle Harper, The fate of Rome : climate, disease, and the end of an empire, Princeton, New Jersey, 2017, ISBN 978-0-691-16683-4
↑  Historia Augusta • Life of Claudius, penelope.uchicago.edu
1 2  Encyclopedia of plague and pestilence : from ancient times to the present, 3rd ed, New York, 2008, עמ' 85, ISBN 978-1-4381-2923-5
↑  Hans Zinsser, Rats, lice, and history, New Brunswick, N.J.: Transaction Publishers, 2008, עמ' 134-135, ISBN 978-1-4128-1571-0
↑  Kyle Harper, Solving the Mystery of an Ancient Roman Plague, The Atlantic, ‏2017-11-01 (באנגלית)
1 2  Kyle Harper, The fate of Rome : climate, disease, and the end of an empire, Princeton, New Jersey, 2017, ISBN 978-0-691-16683-4
↑  Dionysios Ch. Stathakopoulos, Famine and Pestilence in the Late Roman and Early Byzantine Empire, Routledge, 2017-05-15, עמ' 95, ISBN 978-1-315-25543-9
↑  Relics of 'End of World' Plague Excavated in Egypt, Time (באנגלית)
↑  Hans Zinsser, Rats, lice, and history, New Brunswick, N.J.: Transaction Publishers, 2008, עמ' 134, ISBN 978-1-4128-1571-0
↑  Plague in the Ancient World, people.loyno.edu
↑  Anne de Hoop, Pursued by Plague: Did the Plague of Cyprian Cause the Romans to Migrate?, Junctions: Graduate Journal of the Humanities 5, 2021-08-05, עמ' 46–59 doi: 10.33391/jgjh.103
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סיפורי תל אביב

| --- | --- |

 בימוי:  איילת מנחמי   נירית ירון
 הופק בידי:  אהוד בלייברג יצחק גינסברג
 תסריט:  איילת מנחמי   נירית ירון   שמי זרחין
 שחקנים ראשיים:  יעל אבקסיס  רותי גולדברג ענת וקסמן
 מוזיקה:  ארי פרנקל שלמה גרוניך
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי
 הקרנת בכורה:  27 במרץ 1992
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  4 פרסי אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
"סיפורי תל אביב" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימוין של איילת מנחמי ונירית ירון, אשר יצא לאקרנים בשנת 1992. זוכה ארבעה פרסי אופיר.
הפקה

את הפקת הסרט יזמה חברת ההפקות "חלום" של איציק (יצחק) גינסברג בשיתוף עם המפיק אהוד בלייברג בשנת 1989. הפקת הסרט החלה זמן קצר לאחר שהסרט "סיפורי ניו יורק" עלה לאקרנים, בבימויים של מרטין סקורסזה, פרנסיס פורד קופולה ווודי אלן, ושהוא בעל מבנה דומה של שלושה סרטים נפרדים המשולבים לסרט אחד באורך מלא. אך גינסברג טען שהרעיון לסרט עלה הרבה לפני ש"סיפורי ניו-יורק" הופק. המפיקים פנו לשמונה במאים צעירים, שלא התנסו בבימוי סרט עלילתי רק בביום סרטים קצרים, שזכו לחשיפה. מתוך ההצעות נבחרו ארבעה במאים: איילת מנחמי (היחידה שביימה סרט עלילתי מלא שנה קודם לכן "אבא גנוב 3"), נירית ירון, גור הלר ושחר סגל. בשלב הבא הוחלט לבחור בשלושת התסריטים הטובים ביותר. לבסוף נבחרו לביים את הסרט הבמאיות איילת מנחמי ונירית ירון.
גיוס המימון להפקת הסרט, בסך 600 אלף דולר, ערך למעלה משנה, וצילומי הסרט החלו באפריל 1991. שלושת הבמאים שנבחרו היו איילת מנחמי, נירית ירון ושחר סגל. התסריט של שחר סגל נכתב ברגע האחרון, בהשראת התקפת הטילים על ישראל במלחמת המפרץ, ומספר על בעל פאב שאמו הזקנה מתחילה לדבר אחרי שנים של שתיקה, לאחר שטיל נופל על ביתה. אולם סגל פרש מהפקת הסרט זמן קצר אחר כך. לבסוף נירית ירון כתבה שניים מהתסריטים וביימה אחד מהם. איילת מנחמי ביימה שניים מסרטים, עם תסריטים של נירית ירון ושמי זרחין. מנחמי גם ערכה את הסרט כולו.
עלילה

הסרט, המחולק לשלושה סרטים קצרים, עוקב אחר שלוש נשים צעירות החיות בתל אביב, ונקלעות לסיטואציות אבסורדיות.
בסרט מתוארת תל אביב כעיר מזוהמת, עקב שביתת פועלי הניקיון בעיר. ואלו הם שלושת חלקי הסרט:
"שרונה מותק" (בימוי: איילת מנחמי; תסריט: שמי זרחין, איילת מנחמי; צילום: אמנון זלאיט; מוזיקה: ארי פרנקל) - החלק הראשון מספר על יממה בחייה של שרונה (יעל אבקסיס), סטייליסטית, המחוזרת על ידי ארבעה גברים במקביל ומחליפה בני-זוג בקביעות, בעודה מנסה למצוא זהות נשית עצמאית ותחושת שלווה וסיפוק לצידו של גבר מפורסם.
"מבצע חתול" (תסריט ובימוי: נירית ירון; צילום: חורחה גורביץ'; מוזיקה: שלמה גרוניך) - החלק השני עוקב אחר צופית, המכונה "סופי" (רותי גולדברג), עיתונאית במקומון תל אביבי, המנסה להתאושש מניסיון התאבדות שחוותה, וכן מתמודדת עם קשיים כלכליים ומצוקת מגורים. לצופית התנהגות כפייתית, והיא מפעילה אנשים רבים בעיר בניסיון לחלץ חתול שנלכד בתעלת ביוב.
"גט" (בימוי: איילת מנחמי; תסריט: נירית ירון; צילום: אמנון זלאיט; מוזיקה: ארי פרנקל) - החלק השלישי מספר על תקווה (ענת וקסמן), שוטרת המנהלת מרדף אחר בעלה מנשה, שעזב אותה ולא מסכים להעניק לה גט. כדי להוכיח לו את רצינותה, לוקחת תקווה חמישה בני ערובה עד שזה יעניק לה גט. עלילת חלק זה מתרחשת במגדל שלום מאיר בתל אביב.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
יעל אבקסיס: שרונה
רותי גולדברג: צופית
ענת וקסמן: תקווה
שרון אלכסנדר: יונתן
מודי בר-און: ארז
סער פין: אייל
ששון גבאי: פרוספר
אורי גבריאל: רושקו
אייל גפן: פסרבי
רוזינה קמבוס: גברת בונר
דרור קרן: הצלם
מיכל מתתיהו: פזית
ג'וליאנו מר: ג׳ינו
אמנון מסקין: רבי לאופר
איציק ניני: יואב
נולי עומר: מיכאלה
שולה רווח: השוטרת
שחר סגל: אוטו
שלמה תרשיש: מנשה
עידית טפרסון: מיקי
ענת צחור: מיכל
טליה שפירא: מנהלת החנות
אמנון זלאייט: אמנון
דורון צברי: דורון
נועם מאירי: נועם
דורון אברהמי: דורון
ליאת תימור: נטלי
ליליאן ברטו: לימור
חגית שמלי: חברת להקה
לקריאה נוספת

עידו רוזן. Tel Aviv Storeys: רבי קומות וגיבורות במטרופולין תל אביב. גחליליות: כתב עת לקולנוע וטלוויזיה (1). תל אביב: רסלינג, 2018.
הערות שוליים

↑  סיפורי תל־אביב, מעריב, 24 בספטמבר 1989
↑  חגי לוי, טיל ב" סיפורי תל־אביב", חדשות, 26 בפברואר 1991
↑  חגי לוי, שעות טיסה, חדשות, 27 באוגוסט 1991
↑  שרית ישי לוי, הפרידה מאיילת, חדשות, 27 במרץ 1992
↑  עמית שהם, איילת מותק, חדשות, 27 במרץ 1992
אום רשרש

| --- | --- |

מבנה המשטרה באום א-רשראש
 מידע
 עיר:  אילת 
 קואורדינטות:  29°32′57″N 34°57′12″E﻿ / ﻿29.549166666667°N 34.953361111111°E﻿ / 29.549166666667; 34.953361111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןאום רשרש(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןאום רשרש  he אום רשרשhe אום רשרשמפת  __ אילת [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות ממזרח: עקבה מדרום: מפרץ אילת ממערב: חצי האי סיני tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אום רשרש (בערבית: أم الرشراش; בתעתיק מדויק: אם אלרשראש) היה מתחם תחנה של משטרת המנדט ששכנה בחמש בקתות חמר בחופו הצפוני של מפרץ אילת. כיבוש אום רשרש, בסיום מבצע עובדה, היה שלב הסיום של מלחמת העצמאות. בשלטון ישראל התפתח הכפר הקטן לעיר אילת. הבקתה שנותרה ממשטרת אום רשרש הוכרזה אתר מורשת.
מקור השם אום רשרש

מקור השם אום רשרש אינו ידוע. יש הסבורים כי אום רשרש נקראה בשם זה על ידי הבדואים על שמו של העץ צפצפת הפרת הנפוץ באזור וכונה בשם רשרש. זאב וילנאי, שהתבסס על כתביהם של שני חוקרים אנגלים שסיירו בסביבה בשנת 1914, כתב:
האגדה הערבית מספרת כי אום רשרש, הוא כינויה של אשה רופאה ופירושו אם הזורה, כי היא הייתה זורה אבקה, שהכינה מצמחים שונים, על פצעיהם של עולי רגל מוסלמים שעברו במקום הזה בדרכם אל הערים הקדושות בערב, וכך הייתה מרפאה אותם."
התחנה המטאורולוגית

במהלך מלחמת העולם השנייה, עם התגברות הטיסות הצבאיות והאזרחיות בשמי המזרח התיכון, גבר הצורך לשירותי חיזוי מטאורולוגיים. הבריטים הקימו מערכת דיווח על מזג האוויר אזורית שמרכזה היה בשדה התעופה פאיד הסמוך לתעלת סואץ. חיל האוויר הבריטי החליט להקים תחנות מטאורולוגיות גם בארץ ישראל. במסגרת זאת הוקמה בסוף שנת 1940 תחנה באום רשרש. בדצמבר 1944 קיבלה חברת האשלג הארץ-ישראלית את הפעלת התחנה, והחלה להקים במקום תחנה מטאורולוגית אזורית, שתחליף את המדידות הלא סדירות שנערכו במקום מאז 1940. בסוף דצמבר 1944 נשלחה משלחת מעובדי החברה בדרום כדי להקים את התחנה החדשה. במשלחת היו 15 איש, יהודים וערבים. כדי להקים את התחנה נשכרו עוד ערבים מתושבי עקבה. מיקום התחנה היה כ-1,500 מטרים ממזרח לאום רשרש. ב-12 בינואר 1945 החלה התחנה החדשה לפעול. המדידות, איסוף הנתונים והרישום בוצעו בידי עובדים מעקבה, שהעבירו את הנתונים בסיוע שוטרי אום רשרש. התחנה פעלה מינואר 1945 עד אוגוסט 1947. באותה עת, ובעיקר לאחר החלטת החלוקה בכ"ט בנובמבר, גברה התסיסה בקרב ערביי ארץ ישראל ועובדי התחנה, ופעילות התחנה נפסקה.