stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקיטוב של הריק
היסטוריה

ב-1929 הציג דיראק את המשוואה הקוונטית המתארת את תנועת האלקטרון. אחת התוצאות של משוואת דיראק היא קיומם של אינסוף רמות אנרגיה שליליות בהם יכולים להיות אלקטרונים. דיראק הסביר את קיומם של רמות אלה בכך שהן כולן מאוכלסות, אבל אי אפשר למדוד את האלקטרונים ברמות אלה. הדבר שניתן למדידה הוא חסרון של אלקטרון שמתנהג כמו חלקיק בעל מטען הפוך, חלקיק שהתגלה ניסויית ב-1932 כפוזיטרון. ב-1934 דיראק הראה שהתיאור שלו, הנקרא הים של דיראק, יכול לייצר תיאור מתמטי עקבי של אלקטרונים ופוזיטרונים. בסוף המאמר הוא העלה את האפשרות ליצירת קיטוב בריק, כתוצאה מאלקטרונים ופוזיטרונים בנוכחות של שדה חשמלי:
עבודה נוספת שנשאר לבצע היא לבחון את התוצאות הפיזיקליות של ההנחה שנעשתה, ולראות האם היא מובילה לתופעות מסוג של קיטוב של הריק כתוצאה משדה אלקטרומגנטי.
המקור באנגלית
Further work that remains to be done is to examine the physical consequences of the foregoing assumption and to see whether it leads to any phenomena of the nature of a polarization of a vacuum by an electromagnetic field.
את התיאור של הפולריזציה ביצעו רוברט סרבר ואדווין אואלינג ב-1935. הם גילו שקיומה של הפולריזציה משנה את הפוטנציאל האפקטיבי בין שני מטענים אמיתיים, ובכך מייצרת הסחה של רמות האנרגיה עבור חלק מהמצבים הקוונטים.
בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, עם שיפורם של האמצעים הניסויים ודיוקם, בוצעו ניסויים למדידת הפרשי האנרגיה בין רמות שונות באטום המימן. ניסויים אלה גילו את קיומה של הסחת לם, שהוסברה על ידי הנס בתה כנובעת מאינטראקציה של האלקטרון עם הריק. ההסבר מסביר את רוב ההסחה שנמדדה, כ- 4\mu eV, אולם חלק קטן בשיעור של כ- 0.1\mu eV מוסבר באמצעות הקיטוב של הריק. ובכך הושג אימות ניסיוני לתופעה.
פיתוחה של האלקטרודינמיקה הקוונטית בשנות ה-50, הובילה לפיתוח שיטות רגוליזציה ורנורמליזציה, הקיטוב של הריק מתגלה בתיאוריה זו באופן טבעי מהאינטראקציה בין חלקיקים בעלי מטען לחלקיקים בשדה הכיול שמתחבר אליהם.
ניסויים מדויקים בשנות ה-80 וה-90 הביאו לדיוק הולך וגובר במדידת השפעת הקיטוב של הריק, כולל מדידה של הקיטוב הנוצר מזוגות של מיואון ואנטי-מיואון ואף של קווארק ואנטי קווארק.
השפעות

הקיטוב של הריק משפיע על מטען האלקטרון הנמדד, לעומת מטען האלקטרון ה״ערום״ המופיע בתיאוריה המקורית. המטען הערום הוא אין סופי, אבל המטען שנמדד באנרגיות נמוכות הוא המטען הפיזיקלי הסופי  e. את המטען באנרגיות סופיות ניתן לקבל באמצעות חבורת הרנורמליזציה. בסדר מוביל מתקבל  e^{2}(M)={\frac {e^{2}(\Lambda )}{1+e^{2}(\Lambda )/8\pi ^{2}\log(\Lambda /M)b}} או  e^{2}(\Lambda )={\frac {e^{2}(M)}{1-{\frac {e^{2}(M)b}{8\pi ^{2}}}\log(\Lambda /M)}}. כאשר  b={\frac {4}{3}}\sum q_{i}^{2} כשהסכימה מתבצעית עבור כל פרמיון עבורו  M>m^{2}. באנרגיות נמוכות ממסת האלקטרון 511KeV מתקבל ש-  b=0 והאינטראקציה של האלקטרון עם השדה היא קבועה. אולם באנרגיות גבוהות יותר  \Lambda =-q^{2}>>m^{2}, חוזק האינטראקציה תלוי באנרגיה. בתחום בו האנרגיה גדולה בהרבה ממסת האלקטרון אבל עדיין קטנה ממסת המיואון מתקבל  e^{2}(\Lambda )={\frac {e^{2}}{1-{\frac {e^{2}}{12\pi ^{2}}}\left(\log(\Lambda /m^{2})+5/3\right)}}.
השפעה נוספת היא תיקון לאינטראקציה החשמלית בין שני חלקיקים. את הסדר הראשון של התיקון הזה ניתן לקבל מ- \Pi _{2}. במרחקים גדולים (ביחס לאורך קומפטון של האלקטרון) מתקיים  V(r)=-{\frac {\alpha }{r}}\left(1+{\frac {\alpha }{4{\sqrt {\pi }}}}{\frac {e^{-2mr}}{mr^{3/2}}}\right) התיקון הזה גורם להסחה של  {\frac {\alpha ^{5}m}{30\pi }} ברמת האנרגיה של אורביטלי S באטום המימן והוא מהווה חלק קטן (כ-2%) מהסחת לם.
הערות שוליים

↑  אינדקסים שונים עבור השדות השונים בתיאוריה. נהוג להשתמש ב- Z_{2} עבור השדה הפרמיוני וב Z_{3} עבור השדה הווקטורי.
↑  זהותית, בכל סדר של תורת ההפרעות
↑  בשימוש בסימון  q^{2}=q^{\mu }q_{\mu }=E_{q}^{2}-{\vec {q}}^{2} בפרט  q^{2} שווה לאפס עבור פוטונים על הקליפה אבל יכול להיות שלילי או חיובי עבור חלקיקים וירטואליים.
דיאגרמת פיינמן של לולאה מסדר ראשון בפרופגטור של הפוטון. הקיטוב של הריק מופיע כתוצאה מהרנורמליזציה של האנרגיה העצמית של הפוטון.
אבו עוביידה אל-בנשירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מאי 1950 קהיר, מצרים 
 פטירה:  23 במאי 1996 (בגיל 46) אגם ויקטוריה, טנזניה 
 שם לידה:  علي أمين الرشيدي 
 מדינה:  מצרים 
 
אבו עוביידה אל-בנשירי (בערבית: أبو عبيدة البنشيري; מאי 1950 – 21 במאי 1996) הוא כינויו המוכר של עלי אמין אל-ראשידי (علي أمين الرشيدي) שהיה המפקד הצבאי הראשון של ארגון הטרור אל-קאעדה. בעת מותו בטביעת מעבורת שבה הפליג באגם ויקטוריה לטנזניה עמד אבו עוביידה אל-בנשירי בראש החזית האפריקאית של אל-קאעדה והיה השני בדרג הפיקוד של הארגון כולו, תחת אוסאמה בן לאדן.
החליף אותו כמפקד הצבאי של אל-קאעדה, אבו חאפז אל-מסרי, הוא מוחמד עאטף (אנ'), ששימש בתפקיד עד מותו בהפצצה אמריקאית מן האוויר בנובמבר 2001.
ביוגרפיה

אל-בנשירי נולד בקהיר ושירת במשטרה המצרית לפני שהצטרף לכוחות הלא-סדירים המוסלמים שלחמו נגד הסובייטים באפגניסטן. באפגניסטן נלחם לצדו של אחמד שאה מסעוד שלימים היה ממתנגדיו הרעיוניים הבולטים של אל-קאעדה בעולם המוסלמי.
אחיו של אל-בנשירי היה שותף לקשר שהוביל להתנקשות בחיי נשיא מצרים אנואר סאדאת. איימן א-זוואהירי שעמד אז בראש הג'יהאד האסלאמי המצרי והכיר את האחים, הציג את אבו עוביידה לפני אוסאמה בן לאדן, שהתרשם ממנו לטובה והפקיד אותו על הכוחות הערבים-אפגנים (השם הקיבוצי לכוחות המוסלמים ממדינות ערב שפעלו כמתנדבים במלחמת אפגניסטן). בעודו באפגניסטן, ב-1988 השתתף אבו עוביידה בישיבה המכוננת של אל-קאעדה, עם בן לאדן ואחרים.
במאי 1996 היה אבו עוביידה בדרכו לטנזניה על סיפון המעבורת MV Bukoba (אנ') שהתהפכה וטבעה. גיסו, עשיף מוחמד ג'ומעה, שהיה עמו במחלקה השנייה של המעבורת ניסה לחלץ אותו, אך באנדרלמוסיה שנוצרה, נמשך אבו עוביידה בחזרה פנימה בידי אחרים שניסו לחלץ את עצמם וטבעו עמו למוות. עם היוודע דבר מותו, שלח אל-קאעדה את פאזול עבדאללה מוחמד ואת ודיע אל-חאג' (אנ') לוודא שאכן מדובר בתאונה ולא בחיסול מכוון.
לקריאה נוספת

לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, מאנגלית: רותי ונֹעם אור, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בעמ' 491
דזמונד דוס

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1919 לינצ'בורג, וירג'יניה, ארצות הברית
 פטירה:  23 במרץ 2006 (בגיל 87) אלבמה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי של צ'אטנוגה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1942–1946 (כ־4 שנים)
 דרגה:  רב"ט (קורפורל)
 תפקידים בשירות
 חובש
 פעולות ומבצעים
 קרב על גואם קרב לייטה קרב אוקינאווה
 עיטורים
   מדליית הכבוד   כוכב הארד (פעמיים)   לב הארגמן (3 פעמים)
 
נשיא ארצות הברית הארי טרומן מעניק את מדליית הכבוד לדזמונד דוס
דזמונד דוס (באנגלית: Desmond Doss;‏ 7 בפברואר 1919 – 23 במרץ 2006) היה חובש קרבי בצבא ארצות הברית שעוטר במדליית הכבוד על פועלו בקרב אוקינאווה במלחמת העולם השנייה. דוס היה סרבן מצפוני על רקע השתייכותו הדתית לכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, מיאן לשאת נשק ולפגוע בחיילי אויב והיה מעוטר מדליית הכבוד הראשון מקרב סרבני המצפון.
ביוגרפיה

דוס נולד בלינצ'בורג בווירג'יניה לזוג ברטה וויליאם דוס והשתייך לזרם הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. אביו, ויליאם, לחם במלחמת העולם הראשונה ועל שירותו במלחמה קיבל את העיטור כוכב הכסף וסבל מהלמת. לדוס אחות בכורה, אנדריי ואח צעיר יותר, הארוורד.
בעקבות הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה החליט דוס להתגייס באפריל 1942 לצבא האמריקאי. כסרבן מצפוני מטעמי אמונה דתית הוא הצהיר על התנגדותו לשאת נשק ולהרוג בני אדם אחרים. דוס הוכשר לחובש ושירת במסגרת רגימנט חיל הרגלים 307 של הדיוויזיה ה-77. הוא סבל מהתעמרות מתמשכת ממפקדיו ועמיתיו ליחידה על רקע סירובו לשאת נשק ודרישתו לשבות ממלאכה בשבת.
במרץ 1944 נשלחה יחידתו לזירה הפסיפית. הוא מילא תפקיד חובש בקרב על גואם, בקרב לייטה ובקרב אוקינאווה, כל העת ללא נשיאת נשק. במהלך הקרבות נפצע שלוש פעמים וגילה מסירות נפש לעמיתיו הלוחמים.
במאי 1945 במהלך קרב אוקינאווה ניסתה יחידתו לכבוש שטח באי שכונה על ידי החיילים "רכס המסור" (Hacksaw Ridge). לאחר שפלוגתו של דוס הגיעה לפסגה, פצחו הכוחות היפנים במתקפת נגד מלווה באש ארטילרית כבדה וכיתרו את הכוח. הכוח נסוג, אך 75 חיילים, מרבית חיילי הפלוגה, נפצעו במתקפה ונותרו פזורים על הרכס. במשך מספר ימים טיפל דוס בפצועים תחת אש וחילצם למקום מחסה. הוא נפצע קשה בפעילותו מרסיסי רימון ברגלו, ולאחר מכן מירי שפגע בידו. את היד הוא קיבע באמצעות קת רובה, וזחל מאות מטרים עד שחילץ עצמו לנקודת האיסוף הרפואית. דוס הציל חיי חיילים רבים במהלך הקרב ועוטר על פועלו במדליית הכבוד – העיטור הצבאי הגבוה ביותר. הוא הוענק לו בידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן באוקטובר 1945. נוסף על מדליית הכבוד עוטר פעמיים בכוכב הארד.
ביוגרפיה > הענקת מדליית הכבוד

נשיא ארצות הברית, בשם הקונגרס, גאה להעניק את מדליית הכבוד לטוראי ראשון, דזמונד תומאס דוס מצבא ארצות הברית, על אומץ וגבורה יוצאת דופן בפעולה מעל ומעבר למסגרת תפקידו. בין ה-29 באפריל ל-21 במאי 1945, בעת שירותו במחלקה הרפואית ברגימנט חיל הרגלים 307 של דיוויזיית החי"ר ה-77, בפעולה באוראסו מורה, אוקינאווה, איי ריוקיו. טוראי דוס צוות לפלוגה בתקיפת הגדוד הראשון את המדרון המשונן שגובהו 150 מטר. הכוחות שנעו לפסגה, נפגעו מריכוז כבד של אש תותחים, פצצות מרגמה וירי מקלעים, כ-75 נפגעו והשאר נסוגו. טוראי ראשון דוס סירב לתפוס מחסה ונשאר באזור המופגז עם הנפגעים, כשהוא נושא את כל 75 הפצועים בזה אחר זה עד לקצה המצוק, שם הוריד אותם באלונקה קשורה בחבל על פני צוק אל כוחות ידידותיים. ב-2 במאי חשף את עצמו לירי כבד ולפצצות מרגמה בחילוץ פצוע 70 מטר מקו האש על אותו מדרון; יומיים לאחר מכן טיפל בארבעה חיילים שנותרו מבודדים לאחר תקיפת מערה מוגנת היטב, הוא התקדם דרך מטר רימונים עד למרחק של שמונה מטרים מכוחות אויב בפתח המערה, שם חבש את פצעי חבריו, ובארבעה פינויים נפרדים תחת אש חילץ אותם למקום מבטחים. ב-5 במאי לא נרתע מהפגזות ומירי וסייע לקצין ארטילרי. הוא חבש, טיפל בקפידה, ופינה את המטופל שלו לנקודה מוגנת, בעוד אש ארטילרית פוגעת בקרבת מקום. מאוחר יותר באותו יום, כאשר אמריקאי נפצע קשה על ידי אש ממערה, טוראי ראשון דוס זחל אליו במקום שבו נפל 8 מטר מעמדת האויב, טיפל בו ונשא אותו למרחק של 100 מטר אל מקום מבטחים, בעודו חשוף ללא הרף לאש האויב. ב-21 במאי, בהתקפה לילית על עמדה גבוהה ליד שורי, נשאר חשוף בשטח, בעוד שאר חבריו תפסו מחסה, על אף סיכון שיזוהה כחייל יפני, סייע לנפגעים עד שנפצע קשה ברגליו על ידי רימון. במקום לקרוא לסיוע, הוא טיפל בפציעותיו וחיכה חמש שעות עד לפינויו באלונקה. יחד עם מפניו נפגע מירי טנק, אך כשראה פצוע באורח חמור יותר בקרבת מקום, ירד מהאלונקה, והנחה את נושאיה לפנותו. בהמתנה לחזרתם נפגע, מכדור צלפים, בעודו מובל על ידי חבר, וסבל משבר מורכב בזרועו. במאמץ אדיר קשר את הרובה לזרועו המנופצת כסד, וזחל 100 מטר מעל שטח מחוספס אל תחנת העזרה. באומץ לב יוצא דופן ונחישות בלתי נלאית בתנאים מסוכנים ונואשים הציל טוראי ראשון דוס את חייהם של חיילים רבים. שמו הפך לסמל ברחבי דיוויזיית החי"ר ה-77 לגבורה יוצאת דופן, חריגה בהרבה מעל לדרישות תפקידו
בעת שירותו לקה דוס בשחפת, ועבר ניתוח בה אחת מריאותיו וחמש מצלעותיו הוסרו. הוא השתחרר ב-1946 ושהה בשיקום רפואי במשך חמש שנים. הוא שוחרר מבית החולים ב-1951, עם מוגבלות של 90% ובשל מצבו הרפואי לא היה יכול למצוא עבודה קבועה, והקדיש חייו לפעילות למען הקהילה במסגרת הכנסייה. הוא המשיך לקבל טיפול צבאי וב-1976, לאחר שקיבל מנה יתר של אנטיביוטיקה, הוא נותר חירש ומוגבלותו הייתה 100%. אחרי שעבר ניתוח השתלת שתל שבלולי ב-1988, חזרה שמיעתו באופן חלקי. ב-2006 נפטר בביתו באלבמה. הובא לקבורות בבית הקברות הצבאי בצ'טנוגה שבטנסי.
חיים אישיים

דוס היה נשוי פעמיים. הוא נשא לאישה את דורות'י ב-17 לאוגוסט 1942 ולזוג נולד בן יחיד, דזמונד "טומי" דוס ג'וניור ב-1946. דורות'י נהרגה בתאונת דרכים בנובמבר 1991, בה דוס נהג ברכב.
דוס התחתן בשנית לפרנסיס מאי דומן, ב-1 ביולי 1993 ואימץ את שלושת בניה מנישואיה הקודמים.
בתרבות הפופולרית

ב-2016 יצא לאקרנים הסרט "הסרבן" ("Hacksaw Ridge") בבימויו של מל גיבסון. את דזמונד דוס מגלם בסרט אנדרו גארפילד. הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר וזכה בשניים: פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר ופרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
הערות שוליים

1 2  Desmond T. Doss, web.archive.org, ‏2014-11-29
↑  Hacksaw Ridge vs the True Story of Desmond Doss, Medal of Honor, HistoryvsHollywood.com (באנגלית)
↑  Bernstein, Adam (2006-03-26). "Lauded Conscientious Objector Desmond T. Doss Sr" (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2024-02-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810544918805606  ISNI: 0000 0000 3989 9122  LCCN: n2005067973  NARA: 10601398  NKC: xx0239340  SNAC: w69321j0  VIAF: 9259404   WorldCat (עם VIAF): 9259404
המוזיאון הלאומי של ברזיל

| --- | --- |

מבנה המוזיאון, 2013
מבנה המוזיאון, 2013
 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה, ידיעת הטבע, אתנולוגיה
 כתובת:  ארמון סאו כריסטובאו 
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו 
 מדינה:  ברזיל 
 מייסדים:  ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל 
 מפעיל:  האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו 
 מבקרים בשנה:  150,000 (בקירוב; בשנת 2017)
 מנהל:  אלכסנדר קלנר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 6 ביוני 1818
 תאריך פתיחה רשמי:  6 ביוני 1818 
 
 קואורדינטות:  22°54′21″S 43°13′34″W﻿ / ﻿22.905833333333°S 43.226111111111°W﻿ / -22.905833333333; -43.226111111111
 www.museunacional.ufrj.br
 he
 
המוזיאון הלאומי של ברזיל (בפורטוגזית: Museu Nacional) הוא המוסד המדעי העתיק ביותר בברזיל, ואחד המוזיאונים הגדולים ביותר שעוסק בידיעת הטבע ואנתרופולוגיה ביבשת אמריקה. המוזיאון שוכן בריו דה ז'ניירו בתוך שטח הפארק קווינטה דה בואה ויסטה (Quinta da Boa Vista) בתוך ארמון סאו כריסטובאו (Paço de São Cristóvão).
ב-2 בספטמבר 2018, מבנה הארמון שבו שוכן המוזיאון נשרף. עדיין לא ידוע מהי מידת הנזק שנגרם לאוסף המוזיאון.
היסטוריה

מבנה הארמון בו שוכן המוזיאון, שימש בין השנים 1808–1821 כמשכנה של משפחת המלוכה הפורטוגזית - בית ברגנסה (אנ'). לאחר מכן, בין השנים 1822–1899, כמשכנה של המשפחה האימפריאלית הברזילאית (אנ'), ענף של בית ברגנסה. בהמשך, בין השנים 1889–1891, שימש כבית האספה המכוננת הרפובליקנית של ברזיל. ב-1892 המבנה הוקצה לשמש כמוזיאון. ב-1938 המבנה הוכר כאתר מורשת לאומי ברזילאי.
המוזיאון נוסד על ידי מלך פורטוגל ז'ואאו השישי ב-6 ביוני 1818, בשם "המוזיאון המלכותי". המוזיאון שכן בתחילה בפארק קאמפו דה סנטנה (אנ') והוצגו בו גם אוספים של המוזיאון הקודם לתולדות הטבע, שהיה ידוע בשם "בית הציפורים". מוזיאון זה נוסד בשנת 1784 על ידי המשנה למלך ברזיל לואיס דה ואסקונסלוס אי סוסה, הרוזן הרביעי של פיגיירו. המוזיאון הלאומי כלל גם אוספים של מינרלוגיה וזואולוגיה. מטרת מייסדיו הייתה לקדם את ההתפתחות הסוציו-אקונומית של המדינה על ידי פיזור החינוך, התרבות והמדע. כבר במאה ה-19 הוא הפך למוזיאון החשוב ביותר בדרום אמריקה במגוון הטיפולוגי שלו. בשנת 1946 שולב המוזיאון לתוך האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו (אנ')
אוסף המוזיאון והמחקר המדעי

אוסף המוזיאון כולל 20 מיליון פריטים, חלקם ממצאים חשובים ביותר המתעדים את מדעי הטבע והאנתרופולוגיה של ברזיל. בנוסף, כולל אוסף המוזיאון מספר רב של פריטים שמקורם באזורים שונים של כדור הארץ, שמקורם בתרבויות שונות וקדומות. האוסף התגבש במשך למעלה ממאתיים שנים, באמצעות משלחות, חפירות, רכישות, תרומות וחילופים. האוסף מחולק לשבעה נושאים עיקריים: גאולוגיה, פלאונטולוגיה, בוטניקה, זואולוגיה, אנתרופולוגיה פיזית, ארכאולוגיה ואתנולוגיה. האוסף משמש כבסיס העיקרי לעבודת המחקר שנערך על ידי המחלקות האקדמיות של המוזיאון - אשר אחראים על ביצוע פעילויות ומחקרים בכל האזורים של ברזיל ומקומות אחרים בעולם, כולל אנטארקטיקה. במוזיאון נמצאת גם אחת הספריות המדעיות הגדולות של ברזיל, הכוללת מעל 470,000 כרכים ו-2,400 עבודות נדירות.
בתחום החינוך, מציע המוזיאון התמחויות וקורסים במגוון נושאים. בנוסף, המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות ופעילויות חינוכיות לקהל הרחב. המוזיאון מנהל את הגן הבוטני השוכן בסמוך לפאסו דה סאו קריסטובאו (Paço de São Cristóvão) וכן את הקמפוס בעיר סנטה תרזה (Santa Teresa, Espírito Santo) באספיריטו סאנטו - התחנה הביולוגית של סנטה לוצ'יה. אתר שלישי השייך למוזיאון, הממוקם בעיר סקווארמה (Saquarema), משמש כמרכז תמיכה ולוגיסטיקה לפעילות שטח. המוזיאון מפרסם גם את כתב העת המדעי העתיק ביותר בברזיל, "Archivos do Museu Nacional", שיוצא ללא הפסקה מאז 1876.
הערות שוליים

↑  שריפת ענק במוזיאון בברזיל: "200 שנות מחקר וידע אבדו", באתר ynet, 3 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269123405171  BnF: cb12258901k (data)  CANTIC: a10326947  GND: 1006882-X  ISNI: 0000 0001 2113 4655  LCCN: n50052738  NKC: uk2007376619  SUDOC: 060648015  ULAN: 500310766  VIAF: 158060942   WorldCat (עם VIAF): 158060942 
השריפה במוזיאון ב-2 בספטמבר 2018
קנקן השייך לתרבות האינקה מתוארך לשנים 1430–1532. מאוסף המוזיאון
המטאוריט בנדגו אשר שרד את השריפה
קרר R-410A

קרר R-410A, היא תערובת זיאוטרופית אך כמעט אזיאוטרופית של דיפלואורומתאן (אנ') (CH 2F 32 ) ו-R-32. ופנטפלואורואתאן (אנ') (CHF 2 CF 3, הנקרא R-125) המשמש כקרר במערכות קירור משנת 1991 וקרר עיקרי במערכות מיזוג אוויר ביתי משנת 2010
ב-27 בדצמבר 2020, הקונגרס של ארצות הברית העביר את חוק החדשנות והייצור האמריקאי (AIM), המנחה את הסוכנות להגנת הסביבה (ארצות הברית) לבצע הפחתה מדורגת של ייצור וצריכת ה'פחמימנים הידרופלואוריים' (HFCs).  להם יש פוטנציאל התחממות גלובלית (אנ') גבוה, שתורם לשינויי אקלים . חוק AIM מחייב הפחתה של ייצור וצריכה של גזי HFC בשיעור של-85% בין השנים 2022 ל-2036.   קרר ה-R-410A יוגבל על ידי חוק זה מכיוון שהוא מכיל את HFC R-125. גזי קירור אחרים (כמו R-32 ו־R-454B )  יחליפו את הקרר R-410A לרוב השימושים,  כפי שקרר R-410A החליף את הקררים הקודמים
היסטוריה

R-410A הומצא ונרשם כפטנט על ידי חברת Allied Signal (כיום Honeywell ) בשנת 1991. יצרנים אחרים ברחבי העולם קיבלו רישיון לייצר ולמכור את R-410A, אך Honeywell ממשיכה להיות המובילה בקיבולת ובמכירות. שימוש בקרר R-410A נכנס בהצלחה במגזר מיזוג האוויר על ידי מאמץ משולב של החברות Carrier Corporation, Emerson Climate Technologie, Inc., Copeland Scroll Compressors, ו־Allied Signal .
חברת קרייר הייתה החברה הראשונה שהציגה יחידת מיזוג מגורים מבוססת R-410A לשוק בשנת 1996 ומחזיקה בסימן המסחרי "פורון".
מעבר מקרר -R-22 לקרר-R-410A

R-410A החליף את R-22 כקרר המועדף לשימוש במזגנים למגורים ומסחריים ביפן, אירופה וארצות הברית.
קרר ה-R-410A פועל בלחצים גבוהים יותר מחומרי קירור אחרים ולכן חלקי המערכת שלו שונים. יצרני הציוד מודעים לשינויים הללו ודורשים הסמכה של אנשי מקצוע המתקינים מערכות R-410A. בנוסף, נוצרה קואליציית הבטיחות של AC&R כדי לסייע בהדרכת אנשי מקצוע לגבי מערכות R-410A.
מעבר מקרר -R-22 לקרר-R-410A > הוצאה משימוש של גז ה - R-22

בהתאם לתנאים ולהסכמה שהושגו בפרוטוקול מונטריאול (פרוטוקול מונטריאול על חומרים המדלדלים את שכבת האוזון), הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית הסמיכה את הייצור או היבוא של קרר R-22 יחד עם פחמימנים אחרים של הידרוכלורופלואורים (HCFCs) בארצות הברית. באיחוד האירופי ובארצות הברית, לא ניתן להשתמש בקרר -R-22 לייצור מיזוג אוויר חדש או יחידות דומות החל מ-1 בינואר 2010. בחלקים אחרים של העולם, תאריך ההפסקה משתנה ממדינה למדינה. כל מזגני החלון והמזגנים המפוצלים שיוצרו לאחרונה בארצות הברית מגיעים עם R-410A.  מאז 1 בינואר 2020, הייצור והיבוא של R-22 נאסר בארצות הברית; המקורות הזמינים היחידים של R-22 כוללים את זה שנאגר או אוחזר מהתקנים קיימים. השימוש ב-R-410A התרחב ברחבי העולם במהירות והחליף את קרר ה־R-22
הערות שוליים

↑  "Protecting Our Climate by Reducing Use of HFCs". US Environmental Protection Agency. 8 בפברואר 2021. נבדק ב-25 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  EPA Press Office (23 בספטמבר 2021). "U.S. Will Dramatically Cut Climate-Damaging Greenhouse Gases with New Program Aimed at Chemicals Used in Air Conditioning, Refrigeration". US Environmental Protection Agency. נבדק ב-25 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Johnston, Philip (2020-10-13). "What's Next: Specifying the Right R-410A Replacement". Engineered Systems Magazine.
↑  "PURON - Reviews & Brand Information - Carrier Corporation SYRACUSE, NY - Serial Number: 77215886". Trademarkia.com. נבדק ב-2016-05-01.
↑  "EPA R-22 Phase-out". אורכב מ-המקור ב-2016-01-17. נבדק ב-2011-07-07.
↑  "Honeywell AZ-20 (R-410A) Refrigerant". אורכב מ-המקור ב-2017-09-24. נבדק ב-2021-09-01.
Take on Me

"Take on Me" (לעיתים מעוצב כ-"Take On Me") הוא שיר של להקת הסינת'-פופ הנורווגית א-הא. השיר נכתב על ידי חברי הלהקה והופק על ידי המפיק המוזיקלי הבריטי אלן טארניי (Alan Tarney) עבור אלבום הבכורה של הלהקה, "Hunting High and Low", אשר יצא במהלך שנת 1985.
הגרסה המקורית של השיר, אשר הוקלטה והופצה במהלך שנת 1984, לא זכתה להצלחה, ומשום כך הלהקה הפיקה שתי גרסאות נוספות בהמשך, עד אשר לבסוף, בנובמבר 1985 הצליח הסינגל להגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבריטי. בארצות הברית הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 באוקטובר 1985. הגרסה השלישית של הסינגל הייתה זו שהפכה ללהיט ענק ברחבי העולם, ומכרה למעלה ממיליון וחצי עותקים בחודש הראשון להוצאתה. אחת מהסיבות להצלחתו האדירה של הסינגל הייתה שהווידאו קליפ שהופק לשיר, בבימויו של סטיב בארון, אשר היה חדשני ויצירתי במיוחד ושילב בין אנימציית רוטוסקופינג לצילום לייב אקשן. הקליפ שודר במקביל בתדירות רבה במיוחד בערוץ ה-MTV. הווידאו קליפ זכה בהמשך ב-6 קטגוריות שונות בטקס פרסי ה-VMA לשנת 1986.
זהו אחר מהשירים הפופולריים ביותר של להקת א-הא ואחד משירי הפופ הנודעים ביותר של שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-2019 זכה בתואר "שיר העשור" במצעד העשור המחודש של גלגלצ ומאקו.
רקע

פול ואקטר ומאגנה פיורהולמן החלו את הקריירה המוזיקלית שלהם כאשר ניגנו ביחד בלהקה בשם "Bridges" יחד עם ויגו בונדי (Viggo Bondi) ואויסטיין ייבנורד (Øystein Jevanord). בשנת 1981 הפיקה הלהקה את התקליט "Fakkeltog" (בתרגום חופשי: מצעד הלפידים), וזמן קצר לאחר מכן התפרקה. ואקטר ופיורהולמן עברו בעקבות כך ללונדון על מנת לנסות את מזלם בתעשיית המוזיקה הבריטית, ולאחר שישה חודשים בלונדון החליטו לחזור לנורווגיה. ואקטר ופיורהולמן החליטו לנסות להקים להקה חדשה, שבה מורטן הארקט יצטרף אליהם כסולן. באותו העת שר הארקט בלהקה בשם "Souldier Blue", אך משום שהוא הרגיש שלהקתו הגיעה למבוי סתום, הוא החליט לקבל את ההצעה של ואקטר ופיורהולמן ולהצטרף ללהקה החדשה. במשך ששת החודשים הבאים כתבה הלהקה יחד שירים רבים והחלה להפיק קלטות דמו שונות, בהן קלטת דמו לשיר "Lesson One" – השיר שלימים יהפוך לסינגל "Take On Me". בינואר 1983 חזרה השלישייה ללונדון והחלה לנסות להשיג חוזה הקלטות.
הקלטה והפקה

הלהקה עברה לדירה בלונדון והחלה ליצור קשר עם חברות תקליטים מקומיות שונות. לאחר מספר פגישות שונות חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים Lionheart. בהמשך חזרו חברי הלהקה לנורווגיה, במטרה להרוויח קצת כסף. כאשר חברי הלהקה חזרו שוב ללונדון הם החליטו לעזוב את חברת התקליטים Lionheart. במקביל החלה הלהקה להקליט קלטות דמו חדשות באולפן ההקלטות של המוזיקאי והמפיק המוזיקלי ג'ון ראטקליף. הלהקה חתמה על חוזה עם ראטקליף, אשר בעקבות כך הציג אותם למנהל שלו טרי סלייטר. בתקופה הזו הלהקה הצליחה להקליט מספר שירים חדשים, ובהם הגרסה הראשונה של השיר "Take on Me". בהמשך סלייטר הצליח להשיג עבור הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Warner Bros. Records.
בהמשך הלהקה נפגשה עם טוני מנספילד, מומחה במחשוב סינתיסייזרים אשר שילב את הקלטות הדמו של הלהקה עם צליל כלי הנגינה האלקטרוניים. משום שחברי הלהקה לא היו מרוצים מהתוצאה האלבום עבר רמיקס נוסף. בעקבות כך מיהרה הלהקה להוציא את הגרסה הראשונה של הסינגל "Take On Me" בבריטניה, אך הוא לא זכה להצלחה רבה. לאחר מכן הוחלט במשרדים הראשיים של חברת Warner Bros. Records שבארצות הברית להשקיע בלהקה ולאפשר לה להקליט מחדש את השיר. טרי סלייטר שכנע את אלן טארניי להקליט את הגרסה המחודשת של השיר. לאחר שהשיר הוקלט מחדש הוא פורסם בשנית בבריטניה, וגם בפעם השנייה לא זכה הסינגל להצלחה.
בינתיים, בארצות הברית החליטה חברת Warner Bros. Records לשים את הלהקה בעדיפות גבוהה ולהשקיע כסף רב בווידאו קליפ חדשני לסינגל "Take on Me" על בסיס הגרסה שהפיק אלן טארניי. הסינגל פורסם כעת בארצות הברית, חודש אחד לאחר שהווידאו קליפ יצא לאור, ובעקבות כן הקליפ נכנס מיד למצעד הבילבורד הוט 100.
קומפוזיציה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
"Take On Me" הוא שיר סינת'פופ שמשלב נגינה של גיטרות אקוסטיות, קלידים וסינתיסייזרים. השיר מנוגן במקצב מהיר יחסית של 169 פעימות לדקה.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 26 |  |