יחסי אלבניה–סין
היסטוריה > קרע ביחסים

בשנת 1969 דאג מאו דזה-דונג מפלישת ברית המועצות לסין והחל להקל על הדיפלומטיה של ארצות הברית. באלבניה, הפגישה בין ראש ממשלת סין, ג'ואו אנלאי, ויו"ר מועצת השרים של ברית המועצות, קוסיגין, צמצמה את הדרישות להשתתף בחגיגת 20 שנה להקמת הרפובליקה העממית של סין, מה שגרם לחוסר שביעות רצונו של מאו דזה-דונג. היחסים בין שתי המדינות החלו להתקרר. במהלך הדיון בטיוטת ההצהרה המשותפת בשנת 1969, הצד האלבני לא אישר את הצעתה של סין לפיה יש לכתוב את מקור הרוויזיוניזם בהצהרה. באשר לשאלה האם יש נושא מעמדי במדינות סוציאליסטיות, לשני הצדדים יש דעות שונות.
מאז 1970, היחסים בין המפלגה הקומוניסטית של סין למפלגת העבודה האלבנית הסתיימו בהדרגה. כאשר סין ניתקה את הבידוד הדיפלומטי שלה בתחילת שנות השבעים, מאו דזה-דונג, יו"ר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בסין, ומנהיגי סין אחרים החלו לשקול מחדש את הסיוע לאלבניה. שגריר סין באלבניה, ג'נג ביאו, היה עד למצב באלבניה, וכתב על בזבוז הסיוע האדיר של אלבניה לקיאו גואנהואה, סגן השר לענייני אירופה של משרד החוץ, וקיאו העביר אותו למאו דזה-דונג. מאו דזה-דונג שיבח את ג'נג ביאו על כך שהוא משקף את העובדות. עם זאת, הסיוע לא הופסק. בשנת 1970 אלבניה ביקשה מסין 3.2 מיליארד יואן בסיוע, ולבסוף קיבלה 1.95 מיליארד יואן בהלוואות ריביות נמוכות לטווח ארוך.  מנגד, טירנה בהנהגת הוקשה, המזכיר הראשון של מפלגת העבודה האלבנית, החלה לשפר את מעמדה הבינלאומי. אלבניה החלה במשא ומתן לסחר עם צרפת, איטליה ועם מדינות אסיה ואפריקה החדשות, וחידשה את היחסים הרגילים עם יוגוסלביה ויוון בשנת 1971 אלבניה צמצמה באופן פעיל את תלותה בסין על ידי ביזור ערוצי הסחר, ושיפור היחסים הדיפלומטיים והתרבותיים (במיוחד עם מדינות מערב אירופה). אך אלבניה לא הצטרפה לארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, וסירבה להשתתף בוועידת הלסינקי שנערכה ביולי 1975.
מנהיגי אלבניה לא היו מרוצים מכך שסין חידשה את היחסים הידידותיים עם ארצות הברית בתחילת שנות השבעים. העיתונים ותחנות הרדיו בטירנה לא דיווחו על ביקורו של ניקסון בסין בשנת 1972. עם זאת, אלבניה שהייתה עדיין באו"ם הגישה הצעת החלטה ביקורתית כלפי האספה הכללית, כך שהרפובליקה העממית של סין החליפה את הרפובליקה הסינית באו"ם. באוקטובר 1974 ביקשה אלבניה מסין להעניק לה הלוואות של 5 מיליארד יואן, דחתה את החזר ההלוואות מ-1976 לשנת 1980 וביקשה מסין לספק סיוע בתבואה ונפט. סין עמדה בסוף המהפכה התרבותית בזמן הזה והבטיחה רק מיליארד יואן בהלוואות. אלבניה גינתה את סין וסירבה לספק את הנפט הגולמי והאספלט הדרושים לסין. בשנת 1975 חתמו שתי המדינות על קבוצה של פרוטוקולי הלוואות ללא ריבית לטווח ארוך.
לאחר מותו של מאו דזה-דונג בשנת 1976, הוקשה נותר אופטימי ביחס ליחסי סין-אלבניה. אך באוגוסט 1977 הצהיר יו"ר הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית בסין וראש ממשלת מועצת המדינה חואה גוופנג, כי ישתמש בתאוריית שלושת העולמות כבסיס למדיניות החוץ החדשה שלו. הוקשה ראה בכך דרך של סין להתאחד עם ארצות הברית להילחם בברית המועצות ולחפש הגמוניה בעולם השלישי ובמדינות שאינן קשורות, והביע התנגדות נחרצת. בין 30 באוגוסט ל-7 בספטמבר 1977 ביקר נשיא יוגוסלביה טיטו בבייג'ינג והתקבל בברכה על ידי ההנהגה החדשה של המפלגה הקומוניסטית הסינית. מפלגת העבודה של אלבניה הכריזה מיד על סין כמדינה רוויזיוניסטית הדומה לברית המועצות ויוגוסלביה. סין גם התקשתה לעמוד בבקשת הסיוע הענקית של אלבניה, והיחסים בין שני הצדדים נפלו לנקודת שפל. ב-13 ביולי 1978 הודיעה סין על הפסקת הסיוע לאלבניה. בשנת 1978, בהתאם להוראותיו של דנג שיאופינג, פרסם משרד החוץ של סין את "הערות משרד החוץ של סין בדבר השעיית חובה לסיוע לאלבניה וקבלת מומחים", שהפסיקה רשמית את הסיוע לאלבניה. אנוור הוג'ה, המנהיג העליון של ממשלת אלבניה והמזכיר הראשון של מפלגת העבודה, התנגד מאז לחלוטין לממשלת סין.