תאוריית הלמידה החברתית
התאוריה לפי אלברט בנדורה > למידה באמצעות צפייה (Observational Learning)

החידוש המרכזי בתיאורית הלמידה החברתית של בנדורה, יחד עם עמיתו ריצ'רד ווטרס (Richard Walters), היה שתהליך הלמידה מושפע מחיקוי. השלב הראשון כולל התבוננות במודלים משפיעים, והשלב השני הוא חיקוי ההתנהגות. יכולת הפרט ללמוד תוך התבוננות וחיקוי מודל, מאפשרת לו ללמוד התנהגות חדשה ללא ניסוי וטעייה. הפרט מתנסה באופן עקיף, דבר החוסך זמן וחוויות לא נעימות. הוא מסתמך על ניסיון של אחרים ופועל בהתאם לכך, ומצפה שההתנהגות שלו תוביל לתוצאה מסוימת בעקבות מה שלמד מהניסיון שלו דרך צפייה באחרים.
נמצא כי בדרך כלל ההתנהגויות אשר יחוקו יותר הן התנהגויות של אנשים בעלי מעמד גבוה, אנשים בעלי הנאה גבוהה ואנשים אשר דומים לאדם הצופה בהם (בר-אל ונוימאיר, 1999). כמו כן, ככל שיש יותר אנשים המבצעים אותה פעולה, הלמידה תהיה אינטסיבית יותר.
לפי בנדורה, יכולות להתפתח תגובות רגשיות על ידי התבוננות בחוויות מכאיבות או משמחות. בנדורה במחקרו על הלמידה החברתית התמקד במוטיבציה האנושית, במחשבות ובביצועים של הפרט.
הניסויים הידועים ביותר של בנדורה נערכו בשנים 1961-1963 באמצעות ליצנים מנופחים (בובת נחום-תקום). בנדורה בדק את תפקיד מודל ההתנהגות האנושית בקרב ילדים שחולקו ל-3 קבוצות:
ילדים שנחשפו להתנהגות אגרסיבית של מבוגרים. המבוגרים גילו התנהגות של אלימות מילולית ופיזית כלפי הבובות.
ילדים שנחשפו למבוגרים ששיחקו בלבביות עם הבובות.
ילדים שלא נחשפו להתנהגות כלשהי.
התוצאות הראו שילדים חיקו את המודל שנחשפו אליו: הילדים בקבוצה הראשונה תקפו את הבובה כמו המבוגרים. עוד נמצא כי בנים גילו פי 4 יותר אלימות פיזית מאשר בנות.
לפי התאוריה שבנדורה פיתח, ישנם 4 תהליכים כאשר כל אחד מהם בעל השפעה על רכישת ידע או ההחלטה לבצע שימוש בידע לכדי התנהגות:

תשומת לב ← שימור בזיכרון ← ביצוע ← מוטיבציה.
תשומת לב (Attention) - אנשים לא יכולים ללמוד על ידי צפייה בהתנהגות, אלא אם כן הם מתבוננים בה בתשומת לב, קשב חלקי עלול לפגוע בתהליך הלמידה. ניתן להיעזר בשיטות שונות אשר מסייעות לשמירת הלמידה בזיכרון על ידי קרבה אישית וזיקה של הפרט הלומד אל המודל.
שימור בזיכרון (Retention) – ידע נשמר במוח האדם כייצוג סימבולי על מנת לבצע בו שימוש בעתיד. מתבצעת חלוקה לסמלים אותם ניתן לאחסן בקלות ולשלוף בעת הצורך במהירות. שימור הידע נועד להפוך את מה שהאדם רואה כסמלים לתכונות ועצמים של ההתנהגות.
ביצוע (Production) - הזיכרון הסמלי של ההתנהגות הופך לפעולות גלויות. לאחר הצפייה בהתנהגות ושמירתה בזיכרון, לפרט דרושה היכולת לשחזור התנהגות זו באמצעות שחזור מוטורי, כלומר ביצוע ההתנהגות הנלמדת.
מוטיבציה (Motivation) - הזיכרון של הפעולה יתפוגג, אלא אם כן לפרט יש מוטיבציה מספקת לחזור על ההתנהגות. הצפייה במודל מעודדת את הרצון או אי הרצון לביצוע הפעולה שבה צפה הפרט. החיזוקים שקיבל המודל מניעים את הפרט לחיקוי ההתנהגות הרצויה, או להימנעות מהתנהגות אשר הובילה לחיזוקים שליליים.
האפקטיביות של למידה מתצפית תלויה ב-4 תהליכים אלה, וגידול כל אחד מהממדים לבדו יגדיל את היקף העוצמה של תהליך הלמידה.
בסיום תהליך הלמידה, הפרט מבצע התנהגות מסוימת והוא מקבל על כך משוב מהסביבה. עונש הוא משוב שלילי מהחברה ומטרתו להפחית התנהגות בלתי רצויה. חיזוק הוא משוב חיובי מהחברה ומטרתו להגביר התנהגות הולמת ורצויה. ישנם שלושה סוגי חיזוקים / עונשים אשר באמצעותם הפרט מסיק מסקנות על התנהגותו וכתוצאה מכך משנה אותה בהתאם לנדרש מהסביבה (בר-אל ונוימאיר, 2009).
חיזוק/ עונש ישיר - הפרט מקבל תגובה מהחברה על התנהגות שביצע.
חיזוק/ עונש עצמי - הפרט נותן לעצמו עונש / חיזוק על מעשה שעשה אשר מתבטא בתחושות ורגשות אישיים של הפרט על מעשיו.
חיזוק/ עונש נצפה - כאשר אדם אחר מקבל עונש / חיזוק על התנהגותו, הפרט יצפה לתגובה דומה על התנהגות מסוג זה במידה ויחליט לפעולה בה.