stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקוות גדולות (סדרה, 2011)
תקציר עלילה > חלק שלישי

פוקט נכנס לדירה ומגוויץ' מאיים עליו בסכין, עד שפיפ אומר שזה חברו הטוב, ומסביר להרברט את המצב. פיפ חושד במגוויץ' ומאמין שכספו הגיע ממעשי רצח. הוא מבקר בבית סאטיס ופוגש שם את דרמל, המספר לו שהוא ואסטלה מאורסים והוא שמח לאידו של פיפ. אסטלה מגלה לפיפ שמטרת בואו לבית סאטיס בילדותו הייתה שהיא תוכל להתאמן עליו ולראות את ליבו נשבר. אחרי שאסטלה הולכת פיפ דורש ממיס האווישם להסביר לו מדוע היא גרמה לו להאמין שהיא המטיבה שלו, ושהוא נועד להתחתן עם אסטלה. מיס האווישם אומרת שאסטלה תשבור את ליבו של דרמל, אך פיפ עונה שלדרמל לא יהיה אכפת כלל מאסטלה.
בעזרתו של ומיק, פוקט מוצא מקום מסתור למגוויץ'. מתברר להם שג'נטלמן מהמועדון של פיפ, מציע סכום כסף גדול להסגרתו של מגוויץ'. פיפ מתאר את האיש בפני מגוויץ', שמגלה את זהותו האמיתית. האיש הוא קומפייסון, שאיתו נאבק מגוויץ' בביצות. פיפ ופוקט מבינים שקומפייסון הוא החתן שזנח את מיס האווישם ביום חתונתה.
מגוויץ' מבטיח לפיפ שכספו הגיע מעבודה קשה ולא ממעשי רצח. פיפ מספר שהוא התנכר למשפחתו. אסטלה נישאה לדרמל, והמכתבים שהיא מקבלת אינם נפתחים, ומוחזרים לשולחת, מיס האווישם. פיפ, שאינו מוכן להשתמש בכספו של מגוויץ', מבקש ממיס האווישם כסף עבור הרברט פוקט. באי רצון בולט היא נותנת לו את הכסף ומבקשת את סליחתו. אחר כך היא שורפת מכתבי אהבה שקבלה מקומפייסון, שמלתה מתלקחת והיא עולה באש. פיפ חוזר כדי להצילה, אך לשווא.
מגוויץ' מספר לפיפ על עברו. הוא היה נשוי לאישה בשם מולי, והייתה להם בת. יום אחד קומפייסון ניסה לאנוס את מולי, והיא נאבקה בו ופצעה אותו. היא הועמדה לדין על רצח ונכלאה. כאשר מגוויץ' חזר לביתו נודע לו שאשתו בכלא ובתו מתה. בזכות ג'אגרס מולי ניצלה מתלייה, אך מגוויץ' התחיל לשתות והדרדר לפשע. הוא נעצר על פשע שעשה יחד עם קומפייסון. בעוד שקומפייסון קיבל שנתיים מאסר מגוויץ' קיבל מאסר עולם.
פוקט וומיק מוצאים ספינה שבה יוכל מגוויץ' להימלט מלונדון, ופיפ מחליט להצטרף אליו. אורליק מגלה את הקשר בין פיפ למגוויץ' ומספר על כך לקומפייסון. אורליק תוקף את פיפ אך פיפ מצליח לגבור עליו. כאשר הם חותרים בסירה לעבר הספינה, משיגים אותם בסירה אחרת קומפייסון וכמה שוטרים. מגוויץ' דוקר למוות את קומפייסון, והוא עצמו הוכה קשות על ידי השומרים ונלקח למעצר.
פיפ הולך לראות את ג'אגרס, הוא פוגש שם את המשרתת מולי, ומבין שזו היא אשתו של מגוויץ'. עוד מתברר לו שאסטלה היא בתם של מגוויץ' ומולי. ברגעי חייו האחרונים של מגוויץ' פיפ מספר לו שביתו עדיין חיה, והיא יפהפייה ושהוא, פיפ, אוהב אותה.
אסטלה מתחתנת עם דרמל וסובלת מנחת זרועו. הוא מתעלל גם בסוס שלו, ולבסוף הוא נהרג מבעיטה של הסוס. אסטלה נשארת אלמנה ויורשת את הונו של דרמל וגם את בית סאטיס של מיס האווישם. פיפ שחייב עדיין פאונד אחד לנושיו מתכוון לעזוב את לונדון. אך ומיק מודיע לו שג'ו שילם את החוב. פיפ חוזר לביתו של ג'ו ומבקש את סליחתו. פיפ הולך לראות את ביתה של מיס האווישם ופוגש שם את אסטלה.
צוות השחקנים

ריי וינסטון - אייבל מגוויץ'
ג'יליאן אנדרסון - מיס האווישם
דייוויד סושה - ג'אגרס
דאגלס בות' - פיליפ "פיפ" פיריפ
מארק אדי - הדוד פמבלצ'וק
פרנסס בארבר - גברת ברנדלי
טום בורק - בנטלי דרמל
צ'ארלי קריד-מיילס - סרג'נט
שון דולי - ג'ו גארג'רי
אוסקר קנדי - פיפ הילד
ונסה קירבי - אסטלה
הארי לויד - הרברט פוקט
סוזן לינץ' - מולי
איזי מייקל-סמול - אסטלה הצעירה
פול ריס - קומפייסון / דנבי
פול ריטר - ג'ון ומיק
ג'ק רות' - דולג' אורליק
קלייר ראשברוק - מרת ג'ו
פרדיטה ויקס - קלרה
מרי רוסקו - האנה, המשרתת של מיס האווישם
אנדרו בון - ריימוד פוקט, אביו של הרברט
אביגיל בונד - קמילה פוקט, אמו של הרברט
מייקל קולגן - מלקוחותיו של ג'אגרס
ארוס ולהוס - הרברט פוקט הצעיר
סטיב לייטלי - מייק, הפקיד של ג'אגרס
ויל טיודור - מעריץ של אסטלה
דייב ליג'ינו - בוריט, סוהר בניוגייט
הפקה

ביולי 2011 נערכו צילומי הסרט ב"בית הולדנבי"(אנ') קרוב לנורת'האמפטון, ששימש עבור צילומי החוץ של "בית סאטיס". צילומי הפנים נערכו באחוזה לאנגליברי, קרוב לווטפורד שבהרטפורדשייר.
בית משפחת גארג'רי והנפחיה נבנו באזור הביצות ממזרח לעיירה טולסברי שבאסקס. הכנסייה שבסצנות הפתיחה היא כנסיית סט. תומאס בקט בכפר הנטוש פיירפילד שבקנט. פנים הבית של משפחת גארג'רי צולם בחוות לוטון הו בבדפורדשייר.
הערות שוליים

↑  "Great Expectations (Masterpiece) Awards & Nominations". emmys.com. 15 בספטמבר 2012. נבדק ב-16 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clark, Emma. "Holdenby all set for BBC adaptation of Dickens' classic Great Expectations". Northampton Chronicle & Echo. נבדק ב-10 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑    Sally Williams, ‏Mud, dust and Dickens: Great Expectations at BBC One, The Telegraph, 19 December 2011
1 2  Oglethorpe, Tim (9 בדצמבר 2011). "A Dickens of a Christmas kicks off before the author's bicentenary". Daily Mail. London. נבדק ב-11 ביוני 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Great Expectations (2011)". Kent Film Office. נבדק ב-11 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הולדנבי ששימש בסרט כחזית בית סאטיס
קוויטציה

הדגמת תופעת הקַוויטציה במדחף של כלי שיט
קָוִיטַצְיָה (בעברית: מִיעוּר, מלשון "מערה") היא תופעה שבה נוצרים חללי אדים קטנים בנוזל, שמופעלים עליו עומסים מחזוריים מהירים של לחץ ותת-לחץ לסירוגין. החללים גדלים וברגע שהם מגיעים לגודל קריטי הם קורסים לתוך עצמם במהירות גבוהה, תוך יצירת קול אופייני. הלחץ השורר בתוך החללים האלה יכול להגיע לכדי 500 אטמ' ומהירות הקריסה לכדי 400 קמ"ש. קריסת החללים יוצרת סילון נוזל מקומי שיכול לפגוע במשטח הקרוב אליו ולגרום לו נזק לאורך זמן. תופעה זו יכולה להתרחש במשאבות צנטריפוגליות, במדחפי כלי שיט כאשר נוצר אזור תת-לחץ במדחף, בגלל מערבולות מקומיות, והלחץ המקומי שנוצר הוא נמוך יותר מלחץ האדים של הנוזל. במצב זה מגיע הנוזל באותו מקום לרתיחה וזו גורמת להיווצרות בועות אדים (כלומר אדי נוזל ולא אוויר כפי שמקובל לחשוב) ולשחרור אנרגיה רבה בקריסתן, דבר שמזיק מאוד לפעילות המשאבה.
קוויטציה יוצרת שחיקה בעייתית בהקשרים הנדסיים. קריסת החללים שמתפוצצים לתוך עצמם ליד פני שטח המתכת גורמים למאמץ מחזורי ומתמשך. התעייפות על פני השטח יוצרת שחיקה הנקראת גם כן מיעור (קוויטציה) בגלל ה"מערות" הקטנות הנוצרות בתוך המתכת.
בתהליך ניקוי אולטראסוני (על קולי), על ידי מערכת של אמבט מתכת, נוזל ומשדרים אולטראסונים, מתאפשר ניקוי יסודי של חלקים שונים, שלא על ידי אמצעי מכני כלשהו. תופעת הקוויטציה משמשת במקרים אלו להפרדת שאריות ייצור, שמן, פיח, גריז וכו, מהחלקים הנמצאים בתוך הנוזל, ללא צורך בשימוש בכלי עבודה. על ידי שיטה זו ניתן לנקות חלקי מתכת, פלסטיק, מעגלים מודפסים ועוד.
בעולם החי מוכרת דוגמה של סרטן שיוצר בועיות קוויטציה על מנת לסדוק את הקונכייה של המזון אליו הוא מעוניין להגיע.
פיזיקה

הקוויטציה נחקרה לראשונה על ידי הלורד ריילי בשלהי המאה ה-19. כשחלקיקי נוזל מגיעים ללחץ נמוך מספיק נוצרים חללים או בועיות קטנות. התופעה נקראת קוויטציה (CAVITY=חלל, מערה). התופעה מתרחשת בעיקר מאחורי להבי טורבינות המסתובבים במהירות או ליד שטח המתנודד במשרעת ובתדירות מספיקה. זרימת נהר מהירה, למשל, יכולה לגרום לקוויטציה סמוך לסלעים הנמצאים בנהר, במיוחד ליד מפלים.
קיימות עוד דרכים שבהן קוויטציה נוצרת. התפרקות חשמלית למשל דרך ניצוץ יכולה לגרום להתאיידות חלק מהנוזל לחלקיק שנייה; גם תנודות של גלי קול יכולות ליצור בועיות קטנות שיקרסו לתוך עצמן, זמן קצר לאחר היווצרותן.
קוויטציה היא תופעה הדומה למדי לרתיחה. גם ברתיחה וגם בקוויטציה נוצרות בועות אדים של הנוזל בתוך נפח הנוזל, הקורסות לתוך עצמן תוך כדי יצירת גלי הלם. הקריסה בשתי התופעות יכולה לגרום לשחיקה של חומר הנמצאים בקרבתן. בנוסף, הרעש שאפשר לשמוע משתי התופעות דומה (הרעש ששומעים כשקומקום מתחיל לרתוח).
קוויטציה מופיעה רבות גם במשאבות פוזיטיביות, מסוג גלגלי שיניים לדוגמה: בשונה ממשאבות צנטריפוגליות, משאבות פוזיטיביות במהלך פעולתן מגיעות למצב שבו תאי העברת הנוזל נעולים על ידי חיץ מתכתי (בין אם זה גלגלי השיניים או גוף המשאבה שבו הגלגלים סובבים), ולכן הנוזל אינו יכול להיכנס אל תוך התא שבו הלחץ האבסולוטי יורד, כדי למלא את כל הנפח שנוצר בתא הנעול. כתוצאה מירידת הלחץ האבסולוטי (כמוסבר לעיל), "מתפוצצות" בועות האוויר שנמצאות בתאים הנעולים וגורמות נזק ממשי לחלקי המשאבה, בדמות חורים קטנים בחלקים השונים.
נזקים

במדחפי ספינות, היא אחד הגורמים העיקריים לבלאי של מדחפים אלו.
בצוללות רעשי קוויטציה במדחף הם אחת הדרכים העיקריות לגילוי צוללת על ידי שימוש בסונאר פסיבי.
קוויטציה היא גם אחד ההסברים הרווחים לרעש המופק בעת פכירת אצבעות.
פתרונות > ציפויים

פתרון מקובל הוא לצפות את להבי המדחף או המשאבה בחומר פולימרי עם טיב פני שטח גבוה, המולקלות של הפולימר גדולות וארוכות, דבר שמפחית את היכולת של סילוני הנוזל ליצור נזק לפני השטח.
מניעת קוויטציה צריכה להיעשות בצד היניקה של המשאבה - הגדלת העומד החיובי מעל פתח היניקה או הגדלת קוטר צינור היניקה. אפשרות נוספת היא להגדיל את הלחץ במיכל שבו נמצא הנוזל שממנו יונקים.
פתרונות > חומרי גלם

בחירת חומרי גלם עמידים יותר על ידי הקשייתם, טיפולים תרמיים (מתכות), שיפור פני השטח וציפויים למיניהם.
שימושים בקוויטציה

טורפדות חדשניים יוצרים "מיעוּר-על", או סופר-קוויטציה, על ידי שיגור הטורפדו בסיוע רקטה. ראש הטורפדו מתוכנן כך שכאשר יחדור למים במהירות רבה, תנועת המים סביב הטורפדו תביא לכך שלחץ המים ירד עד כדי כך שיהיה נמוך מלחץ האדים שלהם. כך נוצרת מעין בועת גז שבתוכה נע הטורפדו, והתנגדות המים נעלמת. בדרך זו יכול הטורפדו להגיע למהירות גבוהה מאד: טורפדות מודרניים שאינם משתמשים בטכנולוגיה כזו מגיעים למהירות של כ-100 קשר, כ-190 קמ"ש; ואילו טורפדות המונעים בסופר-קוויטציה עשויים להגיע למהירות העולה על 200 קשר, כ-370 קמ"ש. סין הודיעה כי בכוונתה לפתח צוללת שתעבוד על עקרון דומה.
קוויטציה במערכות אספקת מים

תופעת הקוויטציה נפוצה מאוד במערכות אספקת מים, התופעה נצפית במשאבות, מגופים הידראולים ואביזרים נוספים.
ראו גם

סופרקביטציה
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284987105171  BNE: XX4661462  BnF: cb119793369 (data)  GND: 4163525-5  LCCN: sh85021547  NDL: 00566940  NKC: ph516962  SUDOC: 027837939 
נזק שנגרם למדחף על ידי קוויטציה
דוד מועטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1796 אלג'יר
 פטירה:  1876 (בגיל 80 בערך)
 תקופת הפעילות:  ?–1876 
 תפקידים נוספים:  דיין, פוסק, ראש ישיבת עץ חיים באלג'יר
 חיבוריו:  "נאם דוד", "שלל לדוד", "יוסיף דוד", "לבב דוד", "אשר לדוד", "צוף דבש", "ידי דוד" ו"קדשי דוד"
 
רבי דוד בן שמואל מועטי (ה'תקנ"ו, 1796 – ה'תרל"ו, 1876) היה מגדולי הפוסקים באלג'יריה במאה ה-19.
ביוגרפיה

דוד מועטי נולד באלג'יר בשנת 1796 לאביו ר' שמואל, בן לשושלת ארוכה של רבנים. אחד מאבותיו היה הרב משה מועטי בעל "ישיר משה".
בצעירותו למד תורה אצל רבני אלג'יר, בהם קרוב משפחתו הרב דוד בן אהרן מועטי. בהמשך מונה לדיין בבית הדין של אלג'יר (לצד סעדיה עמור) ולראש ישיבת עץ חיים בעיר.
בשנת 1830 סופחה אלג'יריה לצרפת, מה שאילץ את רבני אלג'יר להתמודד עם אתגרים חדשים רבים בתחום ההלכה. הממשל הצרפתי צמצם באופן הולך וגובר את האוטונומיה הקהילתית של יהודי אלג'יריה והקהילה עברה תהליך מודרניזציה מואץ. הרב מועטי היה מחשובי הפוסקים שהתמודדו עם האתגרים החדשים שהתעוררו כתוצאה מתהליכים אלה, בין היתר באמצעות ספרי השו"ת הרבים שחיבר, בהם: "נאם דוד" (ליבורנו, 1844), "שלל לדוד" (ליבורנו, 1850), "יוסיף דוד" (ליבורנו, 1856), "לבב דוד" (ליבורנו, 1860) "אשר לדוד" (ליבורנו, 1876) ו"צוף דבש" (ליבורנו, 1876). ספרו "שלל לדוד" כולל גם חידושים על החלק הראשון והרביעי של היד החזקה לרמב"ם.
בנוסף חיבר הרב מועטי שני ספרים נוספים שתלמידי חכמים באלג'יריה נהגו ללמוד בעיון רב, בהם ספרו "ידי דוד" (אלג'יר, 1856) העוסק בפרשנות למסכת נזיר ו"קדשי דוד" (ליבורנו, 1856), פרשנות לסדר קדשים.
סבר שיש לגייר נוכריות שנישאו ליהודים משומדים בנישואים אזרחיים שרוצים עתה לחזור ליהדות, כדי לצמצם את מגמת ההתבוללות שהתחזקה מאוד בתקופתו.
מספריו

נאם דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1844
קדשי דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1851 (מהדורה שנייה: קדשי דוד, ירושלים: הוצאת מורשה להנחיל, תשמ"ט)
שלל לדוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1850
ידי דוד, אלג'יר: דפוס חיים זאב אשכנזי, 1853
יוסף דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1856
לבב דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1860
אשר לדוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1876
צוף דבש, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1876
לקריאה נוספת

אליהו מרציאנו, תולדות החכמים וראשי עם קודש זצ"ל מאלג'יריה, ירושלים, תש"ס, עמ' 160.
Yossef Charvit. Élite rabbinique d’Algérie et modernisation, 1750–1914 (Jerusalem: Éditions Gaï Yinassé, 1995).
הערות שוליים

↑  צוף דבש יו"ד נו
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462391705171  VIAF: 61426126   WorldCat (עם VIAF): 61426126 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צואמב

| --- | --- |
סמל צואמבסמל צואמב

כנסייה בצואמב
 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  אושיקוטו (Oshikoto)
 ראש העיר:  נ. שטקלה (N. Shetekela)
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1905
 שטח:  18 קמ"ר
 גובה:  1249 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,275 (2011)
 קואורדינטות:  19°15′0″S 17°52′0″E﻿ / ﻿19.25000°S 17.86667°E﻿ / -19.25000; 17.86667
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי צואמב(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי צואמב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צואמב (Tsumeb, בשפת ההררו: Okavisume), היא עיר בת 19,275 תושבים והגדולה במחוז אושיקוטו (Oshikoto) שבצפון נמיביה. צואמב היא נחשבת ל"שער לצפון" של נמיביה. היא העיר הקרובה ביותר לפארק הלאומי אטושה (Etosha). צואמב הייתה בירת מחוז אושיקוטו עד שנת 2008, כאשר אומותיה (Omuthiya) הוכרזה כבירת המחוז החדשה. בעיר נמצא מכרה עמוק של מתכות ויהלומים.
היסטוריה

מקובל להניח ששם העיר הוא בשפת עם הנאמה (Nama) ומשמעותו היא: "מקום האזוב" או "מקום הצפרדע". אולי בשל העובדה שבמקום הייתה גבעה ירוקה מהנחושת המחומצנת, עד אשר היא נחפרה והפכה למכרה. העיר נוסדה בשנת 1905 על ידי השלטון הקולוניאלי הגרמני.
המכרות

צואמב ידועה בשל ערוץ המינרלים הגדול שהוביל להקמתה. מקורו של ערוץ זה שנוי במחלוקת והוא מגיע משכבות בעומק 1300 מ' לפחות. פעולות כריה שטחיות בוצעו במקום כבר בתקופות פרה-היסטוריות. רוב המחצבים במקום נוצלו במהלך המאה ה-20 וכללו נחושת, עופרת, כסף, זהב, ארסן, וגרמניום. במקום התגלתה גם כמות של אבץ, אך היו קשיים טכניים בכרייתו. ערוץ המינרלים ידוע בעושרו ונחצבו ממנו מיליוני טונות של מחצבים. אחוז גבוה מחומר הכרייה היה כה עשיר עד שהוא נשלח ישירות למפעל ההתכה שליד העיר במקום לעבור קודם לכן עיבוד ראשוני במפעל העשרת המינרלים. המכרה של צואמב ידוע בקרב אספני המינרלים בעולם. בין השנים 1905-1996 הופקו במכרה כ-30 מיליוני טונות מחצבים שמהם הופקו 1.7 מיליוני טונות נחושת, 2.8 מיליוני טונות עופרת, 0.9 מיליוני טונות אבץ ו-80 טונות גרמניום. במכרה נמצאו 243 סוגי מינרלים שמתוכם 56 ייחודיים למקום.
מאז הקמתה צואמב היא בעיקרה עיר מכרות. בעלי המכרה היו במקור חברת מכרות ומסילות ברזל גרמנית ובהמשך תאגיד מקומי עד אשר המכרות נסגרו עקב ניצול ערוץ המינרלים. הפיר המרכזי של המכרה התמלא במי תהום שנשאבו והובלו עד לבירה וינדהוק. מאז נפתח המכרה מחדש על ידי קבוצת יזמים מקומית שמצליח להפיק מחצבים מהשכבות העליונות במכרה, אם בעתיד לא ידוע אם יפתחו מחדש השכבות התחתונות. אתר חשוב נוסף בעיר הוא מפעל ההתכה. פסטיבל נחושת שנתי מתקיים במקום.
אגמי הבולענים והמטאוריט הגדול בעולם

בקרבת צואמב נמצאים שני אגמי בולענים מפורסמים: אגם אוטג'יקוטו (Otjikoto), ואגם גואינוס (Guinas). אגם גואינוס, שקוטרו הוא כ-500 מטרים, גדול במקצת מאגם אוטג'יקוטו. סרט דוקומנטרי על צלילה באגמים אלה הופק בראשית שנות השבעים. עומקם של אגמים אלה לא ידוע, שכן המבנה שלהם מתעקל בתחתיתם ונעלם לתוך מערכת מערות צדדית, כך שלא ניתן להשתמש במשקולות כדי למדוד את עומקם. עומקו של אגם אוטג'יקוטו, שרמת צלילותם של מימיו נמוכה עקב זיהום מדישון חקלאי, הוא לפחות 60 מטרים. לעומת זאת, מימיו של אגם גואינוס צלולים לחלוטין ועומקם מעל 100 מטרים. צוללנים הגיעו למעמקים של 80 מטרים ודווחו שמתחת לנקודה שאליה הגיעו לא ראו דבר למעט מים כחולים. האגם מהווה את בית הגידול היחידי לדג מסוג Tilapia guinasana, שהתפתח במימיו.
כאשר דרום אפריקה פלשה לדרום-מערב אפריקה הגרמנית, כיום נמיביה, ב-1914, הכוחות הגרמנים הנסוגים השליכו את נשקם ואת ציודם למימי אגם אוטג'יקוטו. חלק מהנשק והציוד נמשה ומוצג במוזיאונים.
אחד מהאגמים התת-קרקעיים הגדולים והעמוקים בעולם שוכן במרחק קצר ממזרח לצואמב. כדי להגיע למפלס המים יש לבצע גלישת מצוקים או לרדת במורד סולם ישן במוקד קירות הדולומיט לעומק של יותר מ-50 מטרים. גם כאן דיווחו צוללנים שהגיעו לעומק המקסימלי האפשרי של 80 מטרים על תהום כחולה שלא ניתן לראות דבר בתוכה.
המטאוריט הגדול בעולם הקרוי מטאוריט הובה (Hoba) מונח בשדה במרחק כ-40 דקות נסיעה מצואמב. משקלו של המטאוריט הוא כ-60 טונות והוא עשוי מניקל ומברזל.
תחבורה

צואמב מקושרת לרשת הרכבות הארצית של נמיביה. במשך רוב המאה ה-20 היא הייתה התחנה הסופית בקו שהוביל אליה, אך בשנים האחרונות הוארך הקו ב-260 ק"מ נוספים עד לאונדנגווה (Ondangwa). מתקיימים דיונים על הארכת הקו עד אושיקנגו (Oshikango) ועל כך שממשלת אנגולה תסלול את הקו מכוון צפון כך שרשתות הרכבות של שתי המדינות יקושרו ביניהן. בצואמב קיים מפעל לאדני רכבת.
כבישים ראשיים מצואמב מובילים צפונה לאודנגווה (Ondangwa) דרך אושקאטי (Oshakati) ולאנגולה, צפון-מזרחה לגבול אנגולה בכביש חדש, מזרחה לרונדו (Rundu) ולקאטימה מולילו דרך גרוטפונטיין (Grootfontein) ודרומה לוינדהוק דרך אוטאבי (Otavi) ואוטיוורונגו (Otjiwarongo).
תעשייה

מפעל הבטון של אוהורונגו (Ohorongo Cement), שהוקם ב-2007 ממוקם בין צואמב לאוטאבי כ-45 ק"מ מדרום לצואמב. למפעל יכולת ייצור של 700,000 טונות לשנה, כמעט כפול מצרכי הבטון של נמיביה. מלאי אבן הגיר במקום יספיק כנראה ל-300 שנים.
חקלאות

כ-105 חוות חקלאיות מסחריות פזורות מסביב לצואמב. השטח הוא ברובו שטח גבעות המכוסות בשיחים. העיר שוכנת בתוך שטח שהצמחייה בו היא צמחיית סוואנה. הקרקע מסביב לעיר היא במגוון של סוגים. לפיכך הסביבה מתאימה לחקלאות אינטנסיבית. בחודשי הקיץ קיים מחסור במים להשקיה ממימי התהום וממשקעים. ההשקיה הופכת את האזור לפורה עוד יותר. החוואים באזור מגדלים עצי הדר בהצלחה מרובה. הגידולים העיקריים הם תירס, דורה וחמניות. תעשיית בקר מפותחת גם היא קיימת.
אקלים

האקלים בצואמב הוא אקלים סובטרופי לח, עם קיץ חם וחורף מתון (ימים חמים ולילות קרירים). היא שוכנת על גבול האקלים המדברי למחצה. כמות המשקעים השנתית עומדת על 528 מ"מ.
ערים תאומות

בריטניה צ'סטרפילד (אנ'), בריטניה
נורווגיה אלוורום (אנ'), נורווגיה
הערות שוליים

↑  "Table 4.2.2 Urban population by Census years (2001 and 2011)". Namibia 2011 - Population and Housing Census Main Report. Namibia Statistics Agency. p. 39.
↑  Diffie, Bailey (1977). Foundations of the Portuguese Empire, 1415–1580, p.156. University of Minnesota Press
↑  "Local Authorities". Association of Local Authorities in Namibia (ALAN). Retrieved 1 October 2012.
↑  Irene !hoaës, Namibia: Govt Won't Let Tsumeb Die – Mayor, AllAfrica, 25 September 2008
1 2  Tsumeb Mine (Tsumcorp Mine), Tsumeb, Otjikoto Region (Oshikoto), Namibia, Mindat.org
↑  Ohorongo Cement
↑  TSUMEB AGRICULTURE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559682605171  GND: 4107295-9  LCCN: n77016955  SUDOC: 17713898X  VIAF: 128980927   WorldCat (עם VIAF): 128980927 
אגם אוטג'יקוטו
שמעון שנהר

שמעון שנהר (שלפנברג) (19 בספטמבר 1942 – 11 במרץ 2012) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה

שנהר נולד בחיפה. הוא בנו של אוטו שלפנברג, שחקן ומאמן במכבי חיפה בשנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
שנהר התחיל את דרכו כשחקן של מכבי חיפה כבר בגיל צעיר, בבית הספר לכדורגל "קבלת שבת". נשלח בהמשך לקבוצת מכבי חדרה מהליגה השנייה. הוא נחשב לשחקן כשרוני וטכני. יוסף מרימוביץ', מגלה הכישרונות של נבחרת הנוער של ישראל, המליץ למאמן הנבחרת דאז גיולה מאנדי, לזמן את שנהר לסגל הנבחרת. אך שנהר לא הספיק לשחק במשחקים רשמיים במדי הנבחרת.
ב-1962 הוחזר שנהר למכבי חיפה, על ידי מאמנה בעונה זו, אלכס פורבס. באותה עונה החמיץ את הזכייה הראשונה של מכבי חיפה בגביע המדינה (כשאביו, שהוזעק להחליף את פורבס, כיהן כמאמן), לאחר שלא הורשה לפי התקנון להשתתף במפעל זה, מכיוון שכבר הופיע בו באותה עונה במדי קבוצה אחרת.
שנהר לא הספיק לשחק במשחקים רבים של הקבוצה, בגלל סדרת פציעות חמורות שהביאו לפרישתו ממשחק בגיל 26, והוא החל בקריירה כמאמן.
תחילה אימן בקבוצות הפועל תל חנן, בית"ר קריית טבעון, מכבי הר הכרמל, ואף את קבוצת הכדורסל בנשר. בהמשך שימש כקצין ספורט בחיל הים, ובמקביל החל לאמן ב-1971 את קבוצת הילדים של מכבי חיפה, וזכה עימה באליפות.
ב-1976 הוזעק שנהר להחליף את ג'וני הרדי, שפרש מאימון קבוצת הבוגרים של מכבי חיפה. כמאמן הצליח לסייע למכבי חיפה להישאר בליגה הלאומית בתום עונה זו. באימון השתדל לשלב צעירים בסגל הקבוצה. אך בעונה הבאה, מכבי חיפה נקלעה שוב לקרבות תחתית בליגה הלאומית, וההנהלה החליטה להצמיד לשנהר יועץ מקצועי. שנהר התנגד להחלטה, וסיים את תפקידו כמאמן המועדון ב-1977.
בהמשך אימן שנהר במועדונים נוספים. ב-6 ביוני 1979 הוביל את בית"ר ירושלים לזכייה בגביע המדינה. בנוסף, זכה עם מכבי תל אביב בגביע המדינה בשנת 1987, במשחק בו גברה תל אביב על מכבי חיפה, קבוצת העבר שלו. בעונת 1990/1991 מונה למאמן הפועל תל אביב תחת משה סיני ששימש כמנג'ר-שחקן, אך לאחר שלושה משחקים פוטר מתפקידו.
ב-1999, במקביל להידוק היחסים הבינלאומיים בין מדינת ישראל למיקרונזיה, התבקש שנהר לייסד ולאמן את נבחרת מיקרונזיה בכדורגל. שנהר אימן שם באותה שנה, וחזר לארץ לשנה וחצי, בהן אימן את מועדון הנוער של הפועל כפר סבא. הוא התבקש לחזור ולאמן את מיקרונזיה ב-2001. הנבחרת המיקרונזית אמנם זכתה להצלחות מועטות תחת הדרכתו (בעיקר זכייה במקום הראשון בטורניר מול האיים השכנים), אך שליחותו זכתה להדים חיוביים בארץ. הבמאים יורם זק וחגי לפיד אף ערכו סרט בשם "אגדת דשא" על מסעו לאי המרוחק. שנהר זכה מהמיקרונזים לתואר קונסול כבוד של מיקרונזיה בישראל.
בשנותיו האחרונות שימש בתפקידים שונים במכון וינגייט, כמו רכז בית הספר למאמנים.
הלך לעולמו ב-11 במרץ 2012 לאחר שחלה בסרטן. הובא למנוחות בבית העלמין כפר נחמן ברעננה. היה נשוי למינה שנהר, לזוג נולדו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  הסרט אגדת דשא באתר יוטיוב, חלק 2, חלק 3
הקורפוס השני (בונדסוור)

| --- | --- |
סמל הקורפוס
סמל הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שיוך:   בונדסוור
 בסיס האם:  אולם
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 ביולי 1956 – 31 במרץ 1993 (36 שנים)
 פיקוד
 דרגת המפקד:   גנרל-לויטננט
 מפקד נוכחי:  Jan Oerding 
 
הקורפוס השני (בגרמנית: II. Korps) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1956–1993.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 וכלל בתחילה את דיוויזיית הגרנדיר ה-2, דיוויזיית הגרנדיר ה-4, דיוויזיית הפאנצר ה-5, הדיוויזיה ההררית ה-1 והדיוויזיה האווירית ה-1. בשנת 1957 למפקדו מונה מקס-יוזף פמזל.
בימות שלום, הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה הראשית של הבונדסוור. במקרה של המלחמה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד קבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו. חיילים מהקורפוס נשלחו לסומליה ככוח שמירת שלום (קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה).
ב-1993 בעקבות סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, עבר הבונדסוור צמצום משמעותי. במסגרת זו, פורקו כל הקורפוסים של הבונדסוור. הקורפוס השני שינה את שמו ל"קורפוס השני הגרמני-אמריקני". בפועל, כל החיילים בקורפוס היו גרמנים, והתרומה האמריקנית הצטמצמה בקציני קישור במפקדת הקורפוס. במקרה חירום, דיוויזיית השריון האמריקנית ה-1 הייתה אמורה להיות מוכפפת לקורפוס. חיילים מהקורפוס השתתפו במלחמות יוגוסלביה. ב-2005 עבר הבונדסוור צמצום נוסף, אשר במסגרתו פורק גם הקורפוס השני.
סטגוזאורוס

ערך זה עוסק בסוג של דינוזאור. אם התכוונתם למשפחה, ראו .
| סטגוזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה עליון, 155–150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: סטגוזאוריה
משפחה:: סטגוזאוריים
סוג:: סטגוזאורוס
מינים
 S. armatus (מארש, 1877)  S. stenops (מארש, 1887)  S. sulcatus (מארש, 1887)  S. longispinus (גילמור, 1914)
שם מדעי
 Stegosaurus ‏מארש, 1877
שמות נוספים
 דירקודון  היפסירופוס

איור המשחזר סטגוזאורוס
מוזיאון הפארק הלאומי להיסטוריה של הטבע, יוטה
סטגוזאורוס (שם מדעי: Stegosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל צמחים במשפחת הסטגוזאוריים שהתקיים בתקופה היורה באמריקה הצפונית. זהו אחד הדינוזאורים הידועים בציבור, הודות למראהו הייחודי הכולל שורה כפולה של לוחיות בצורת מחומש לאורך גבו וארבעה דוקרנים בזנב. שמו נגזר מיוונית ופירושו "לטאה מכוסה" או "לטאה בעלת גג". הוא נתגלה על ידי הפלאונטולוג האמריקאי הנודע עותניאל צ'ארלס מארש, שגם סיווג אותו ונתן לו את שמו.