stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלקת דרכי המרה
סיבות

חסימת דרכי המרה היא לרוב כתוצאה מאבני מרה. בין 10% ל-30% מהמקרים, עם זאת, מיוחסים לסיבות אחרות כגון היצרות של דרכי המרה (עם או ללא גידול), נזק כתוצאה מניתוח באזור עצמו, וסוגים שונים של סרטן המביאים לחסימת דרכי המרה. גם הכנסת סטנט לדרכי המרה (למשל בניתוחי סרטן הלבלב) מעלה מעט את הסיכון לכולנגיטיס.
מרה מיוצרת על ידי הכבד, ומטרתה בסילוק כולסטרול ובילירובין מהגוף, כמו גם המסת שומנים והפיכתם למסיסים יותר במים ופירוקם לצורך עיכולם בגוף. המרה מיוצרת על ידי תאי כבד מסוג הפטוציטים ומופרשת לצינור הנקרא common hepatic duct. חלק מהמרה מאוחסן בתוך כיס המרה ומופרש מתוך כיס המרה בעת עיכול האוכל. כיס המרה מרכז את המרה על ידי ספיגת מים ומלחים מתוך המרה עצמה. המרה מגיעה לתריסריון דרך דרכי המרה (common bile duct) והאמפולה ע"ש ווטר. הספינקטר ע"ש oddie, הממוקם בצומת של האמפולה ע"ש ווטר והתריסריון, הוא שריר מעגלי אשר שולט על שחרור המרה והפרשות הלבלב לתוך התריסריון עצמו. לרוב דרכי המרה עצמן נקיות מחיידקים. למערכת דרכי המרה יש לרוב לחץ נמוך, בין 8–12 לחץ H20, והיא מאפשרת למרה לזרום בחופשיות- בצורה כזו נשטפים חיידקים לאורך דרכי המרה ומועברים לתריסריון ואינם מצטברים בדרכי המרה עצמן. גם תוכן מיץ המרה- הכולל מלחי מרה ואימונוגלובולין המופרש על ידי אפיתל דרכי המרה, הוא בעל תפקיד הגנתי.
זיהום חיידקי כשלעצמו ללא חסימה בדרכי המרה אינו מביא לרוב לכולנגיטיס. עם זאת, כאשר יש חסימה (המאופיינת בעליית הלחץ בדרכי המרה מעל 20 לחץ H20), מביא למפגש בין החיידקים בזרם הדם לבין דרכי המרה. בנוסף, תאי קופפר (מקרופאגים) נפגעים. לבסוף, עליה בלחץ של דרכי המרה מביאה לירידה בייצור אימונוגלובולינים. זה גורם לבקטרמיה ומביא לתגובה סיסטמית דלקתית (SIRS) הכוללת חום, טכיקרדיה, ועליה בקצה בנשימות ובספירת הדם הלבנה. 
בכולנגיטיס, ההנחה היא שאורגניזמים נודדים במעלה דרכי המרה כתוצאה מחסימה חלקית וירידה בתפקוד הספינקטר ע"ש oddie.
טיפול

כולנגיטיס היא מצב רפואי המחייב אשפוז בבית החולים. יש לתת נוזלים תוך ורידית, ואנטיביוטיקה רחבת טווח, למשך 7–10 ימים. 
הטיפול הדפניטיבי לכולנגיטיס הוא הקלה בחסימת דרכי המרה- תוך 24 עד 48 שעות ממועד אשפוז החולה בבית החולים, אם החולה יציב והראה שיפור תחת אנטיביוטיקה. אם מצב החולה מתדרדר יש צורך בפעולה דחופה לצורך הניקוז. בדיקת ERCP היא הבדיקה התרפויטית העיקרית אשר נעשית לצורך ניקוז דרכי המרה. פעולה זו מערבת אנדוסקופיה והכנסת צינורית דרך דרכי המרה. לרוב מבוצע חתך בספינקטר (ספינקטרטומי) על מנת להקל על זרימת המרה והכנסת נקזים או אמצעים אחרים לצורך ניקוז דרכי המרה או סילוק הגורם החוסם. אבנים מוסרות על ידי שאיבה ישירה או על ידי סוגים שונים של טיפולים כגון שימוש בבלונים, שאיבת האבן על ידי basket ועוד. אבנים גדולות יחסית מטופלות על ידי ליטותריפטור (ריסוק אבנים) או שימוש בגלי קול לריסוק.
במצבים נדירים לא ניתן לפתוח את החסימה, ויש לעשות אקספלורציה של דרכי המרה עצמן על ידי ניתוח בטן פתוח. אזורים מוצרים יכולים להיות מורחבים על ידי סטנט. לעיתים קיים קושי לחסימה הממוקמת גבוה יותר במערכת הביליארית, או כחסימה הנובעת מהיצרות של דרכי המרה כתוצאה מהשקתן עם המעי לאחר ניתוח. במצבים כאלו, יש לערוך PTC- percutaneous transhepatic cholangiography כדי להקל על הלחץ: בדיקה זו כוללת אבחון של דרכי המרה על ידי אולטרסאונד והעברת צינורית דרך העור לניקוז דרכי המרה.
ביצוע ניתוח להסרת כיס המרה (כולציסטקוטומי) לרוב מבוצע אצל אנשים שסבלו מכולנגיטיס על רקע של אבני כיס המרה. לרוב ניתוח כאמור נדחה עד לרזולוציה של התהליך הדלקתי ואבחון ב- ERCP או MRCP שדרכי המרה נקיות מאבנים.
היינץ מלקוס

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1928 דרזדן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  5 בספטמבר 2005 (בגיל 77) דרזדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 חתימה:   
 
היינץ מלקוס (בגרמנית: Heinz Melkus;‏ 20 באפריל 1928, דרזדן – 5 בספטמבר 2005, דרזדן), היה נהג מרוצים ואיש עסקים גרמני שפעל בגרמניה המזרחית.
ביוגרפיה

היינץ מלקוס נולד בדרזדן. לאביו היה אזרחות אוסטרית והוא היה בעל עסק בתחום הובלות. בשנות ה-30 היינץ קיבל אזרחות גרמנית. הוא למד בבית הספר והתעניין בטייס. בימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה הוא קיבל רישיון טייס. בגלל ההפצצות המשפחה עזבה את העיר והסתתרה בהרים. לאחר סיום המלחמה הם חזרו לדרזדן. תקופה מסוימת העסק של אביו פעל אך נסגר בלחץ השלטונות. היינץ מלקוס החל לעבוד בהובלות במקביל החל להתעניין במרוצי מכוניות. הוא התחתן בשנת 1949 ובשנת 1950 נולד בנו הבכור.
במהלך שנות ה-50 מלקוס החל להשתתף במרוצי מכוניות וזכה בפרסים. הוא היה אלוף גרמניה המזרחית מספר פעמים והגיע למקום ראשון במרוצי מכוניות שנערכו במדינות הגוש הסובייטי. בסך הכל מלקוס היה אלוף גרמניה המזרחית חמש פעמים והתחרה עד לשנת 1977. עד לשנת 1977 הוא השתתף בכ-200 מרוצי מכוניות.
בשנות ה-60 הוא הקים חברה לייצור מכוניות מרוץ ומכוניות ספורט על בסיס מכוניות של Wartburg. במספר מרוצים הוא התחרה במכוניות שבנה בעצמו. מכונית מדגם Melkus RS 1000 הייתה הכי מוצלחת ונבנו 100 יחידות מדגם זה. כמו מלקוס עצמו מכוניות שלו התחרו במרוצי פורמולה 3 ו-Formula Junior. החברה נסגרה בשנת 1986.
לאחר איחוד גרמניה מקלוס פתח חברה למכירת מכוניות של BMW באזורים שונים במזרח גרמניה. העסק היה מוצלח והתפתח במהרה.
בנים של היינץ מלקוס ונכדו המשיכו במסורת משפחתית והיו נהגי מכוניות מרוץ מוצלחים.
מלקוס נפטר בשנת 2005 בעקבות מחלת לב.
הדקוטות

ערך זה עוסק במונח גאוגרפי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מיקומן של הדקוטות במפת ארצות הברית.
הדקוטות (באנגלית: The Dakotas) הוא מונח הכולל את המדינות דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית בארצות הברית. בעבר התייחס המונח לטריטוריית דקוטה והוא עודנו משמש לציון מורשת משותפת, תרבות, גאוגרפיה, פאונה, סוציולוגיה וכלכלה בקרב שתי המדינות. השם "דקוטה" מקורו בטיפּי סאפּה (Tipi Sapa), שבט אינדיאני שהסתעף משבט הסו.
אוכלוסייתן של שתי המדינות יחד מונה 1,459,227 נפש, ושטחן הכולל הוא 383,177 קמ"ר. שיעור צפיפות האוכלוסייה בדקוטות עומד על 3.8 תושבים לקמ"ר.
מלבד היותן תת-אזור של רצועת הספר, הדקוטות משתייכות גם למדינות המערב התיכון וחלקן המערבי מהווה חלק מהערבות הגבוהות.
ערים ראשיות

אברדין, דקוטה הדרומית.
פיר, דקוטה הדרומית.
רפיד סיטי, דקוטה הדרומית.
סו פולס, דקוטה הצפונית.
ביסמרק, דקוטה הצפונית.
פארגו, דקוטה הצפונית.
גרנד פורקס, דקוטה הצפונית.
הערות שוליים

↑  "Prairie Basin Wetlands of the Dakotas: A Community Profile, USGS Northern Prairie Wildlife Research Center.
↑  "Wild Horses in Montana and the Dakotas", Retrieved 4/20/08.
↑  "Time Passages, Genealogy of the Dakotas". Retrieved 4/20/08.
↑  "Black Gold in the Dakotas", Dakota Voice. April 6, 2008. Retrieved 4/20/08.
דע מה שתשיב לעצמך

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  הרב זאב קרוב
 סוגה:  ספר אמונה
 הסכמות:  הרב משה צבי נריה, הרב אברהם שפירא
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת קורן, הוצאת מגיד
 תאריך הוצאה:  תשמ"ט
 מספר עמודים:  191
דע מה שתשיב לעצמך הוא ספר שכתב הרב זאב קרוב ומיועד לבני נוער, ועוסק בעיון ביסודות אמונה והשקפה לאור שאלות בדורנו. וביחס לתהליך שיבת עם ישראל לארצו בתקופה זו.
הספר

מטרתו של הספר היא לפתוח פתח לכניסה לעולם האמונה - הפרטי והלאומי, מחד גיסא, ולסכם ולגבש את הדברים עבור אלו שכבר נמצאים בעומק "עולמה של תורה" - מאידך גיסא. הרב קרוב כותב בהקדמה לספר, שהחליט לכתוב את הספר בעקבות מחסור בספרי אמונה המיועדים לבני נוער שנכתבו ברוחם של המהר"ל והרב קוק. הוא מתייחד בבירור נושאי היסוד על פי דברי המהר"ל והרב קוק באופן המונגש גם לאלו שאינם רגילים לעסוק בדבריהם העמוקים.
הספר מבוסס על שיעורים רבים שהעביר בישיבת ההסדר קרני שומרון ובמקומות נוספים, וכתוב בשפה פשוטה ומתאימה לבני נוער. הוא עוסק בשאלות רבות שנשאלות בדורנו, הן בענייני האמונה ועבודת ה' הפרטית של כל אדם לעצמו, והן בהסתכלות הלאומית הכללית בחזרת עם ישראל לשלוט בארצו לאחר אלפיים שנות גלות. הוא יצא לאור בהוצאת קורן בעזרת מייסדה ר' אליהו קורן, שהוא סביו של הרב קרוב. הספר קיבל את הסכמותיהם של ראש ישיבת כפר הרואה, הרב משה צבי נריה ושל ראש ישיבת מרכז הרב, שבה למד הרב קרוב, הרב אברהם שפירא, ונמכר ביותר מ-160 אלף עותקים.
מבנה הספר

הספר מחולק למספר נושאים, ובתוכם יש תתי נושאים.
אמונה – מהי אמונה, משבר האמונה, מפגש עם הבורא, אמונה ומדע, היחס לשואה.
תורה ומצוות – בן חורין ותורה, היהדות- האם היא דת, חובת לימוד אמונה, טעמי המצוות, תורה שבעל פה, מחלוקות, לימוד תורה.
עם ישראל – סגולת ישראל, יעודם של ישראל, אהבת ישראל, היחס בין הכלל והפרט.
ארץ ישראל – ארץ ישראל בתנ"ך, הקשר בין העם לארץ, ייחודה של הארץ.
גאולה – הגאולה בדורנו, חילונים בבניין הארץ, גאולה ותשובה, יום העצמאות.
משמעות חגי ישראל בימינו.
מעמד האישה ביהדות.
הערות שוליים

1 2 3  דע מה שתשיב לעצמך \עיון ביסודות אמונה והשקפה לאור שאלות בדורנו \זאב קרוב
↑  איתי אסמן, כתב 'שביעי', ‏הרב זאב קרוב בראיון אישי על המחלה: "האמת היא שאני לא מבין איך לא להישאר אופטימי",  באתר כיפה, 06 ביולי, 2017 21:24
הבית השרוף

ערך זה עוסק באתר ארכאולוגי. אם התכוונתם למשפחת הכהונה הקרויה בית קתרוס, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 כתובת:  העיר העתיקה
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1995
 תאריך פתיחה רשמי:  1995 
 קואורדינטות:  31°46′32″N 35°13′57″E﻿ / ﻿31.77557°N 35.23259°E﻿ / 31.77557; 35.23259
 http://ilmuseums.com/museum_heb.asp?id=19 הבית השרוף
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) הבית השרוף(למפת ירושלים העתיקה רגילה) הבית השרוף(למפת ירושלים רגילה) הבית השרוף(למפת ירושלים מוגדלת) הבית השרוף
 
מפת הרובע היהודי
הבית השרוף, או בית קתרוס, הוא כינויו של בית מגורים יהודי משלהי תקופת בית שני, שנשרף ונחרב במהלך חורבן ירושלים לאחר הכנעת המרד הגדול בירושלים בשנת 70 לספירה, ונתגלה מחדש בשנת 1970, בחפירות ארכאולוגיות בעיר העתיקה. הבית עצמו נמצא כ-6 מטרים מתחת למפלס רחוב תפארת ישראל ברובע היהודי, והוא חלק ממוזיאון לארכאולוגיה בשם הפרוור ההרודיאני. על פי כתביו של יוסף בן מתתיהו, אזור זה של ירושלים היה ידוע בעושרו, ובשל קרבתו לבית המקדש היה מאוכלס בראשי הכהונה בעיר.
החפירות הארכאולוגיות

לאחר מלחמת ששת הימים נתגלה הרובע היהודי בעיר כשהוא נתון תחת הרס וחורבן לאחר 19 שנות שלטון ירדני. הבנייה המחודשת ברובע הובילה גם לחפירות ארכאולוגיות נרחבות באזור בשנים 1969–1982 בחסות המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית ורשות העתיקות הישראלית בראשותו של ד"ר נחמן אביגד. הבית נתגלה בדצמבר 1969 מתחת לשכבה של אפר והרס, וחפירתו נמשכה מ-4 בינואר ועד 20 בפברואר 1970.
בחפירות נתגלה שמדובר בחלק קטן של בית מגורים גדל מידות (שחלקו עדיין נמצא מתחת לבתי הרובע). בבית נמצאו, בין יתר הממצאים, מטבעות שנטבעו ביהודה בשנים 67–69 - דבר המעיד על מועד חורבנו של הבית. שטחה של קומת הקרקע הוא כ-55 מ"ר, והיא כוללת חצר, ארבעה חדרים, מקווה ומטבח. קירות הבית נשתמרו עד לגובה של כמטר אחד, בנויים מאבנים ומלט, ומטויחים בטיח לבן ועבה. עוד נמצאו בבית השרוף כלי אבן רבים, המעידים על כך שבבית שמרו בקפידה על חוקי הטהרה (שהרי כלי אבן אינם מקבלים טומאה), ותומכים בסברה שבבית גרה משפחת כהנים. בנוסף, נמצאה בחפירות משקולת אבן, עליה נחרתה הכתובת: "[ד]בר קתרוס", כלומר: "של בן קתרוס". על-פי התלמוד הבבלי, משפחת קתרוס הייתה משפחת כהנים ידועה לשמצה, שעליה נאמר: "אוי לי מבית קתרוס, אוי לי מקולמוסן", ורש"י מסביר: "שהיו כותבין איגרות לרעה", כלומר שהיו כותבים איגרות הלשנה לשלטונות הרומאיים על מתנגדיהם.
עוד נמצאו בבית השרוף כלי זכוכית שהכילו בושם. מכך הסיקו שבבית זה הוכנה הקטורת לבית המקדש. עדות לחורבן ירושלים שבא לידי ביטוי בבית זה ניתן לראות אבנים שרופות באש עזה, עץ חרוך ושכבות של אפר ופיח המעידים על החורבן וההרס שליווה את כיבוש העיר העליונה בידי הרומאים. שני ממצאים נוספים ייחודיים לבית זה: שלד זרוע תחתונה של אישה כבת 25, המעידים על כך שבעת חורבן הבית כרתו המחריבים את ידה של האישה, וכידון ברזל שנמצא רכון בפינת חדר.
שרידי הבית נמצאים היום ברחוב הקראים שברובע היהודי, והם משמשים כמוזיאון. המוזיאון מציג סרטון וידאו עלילתי בן 25 דקות המתאר את חיי משפחת הכוהנים שהתגוררה בבית, וכן את ימיה האחרונים. הסרטון מכיל תסריט דמיוני שבו בן המשפחה משתתף במרד בשורות הקנאים, למרות התנגדות אביו הכהן, ונשאר אחרון במחילות הסודיות תחת העיר החרבה ומחליט להצטרף לשארית הקנאים במצדה. כמו כן, הסרטון מציג גם דמות של שפחה צעירה בבית המשפחה, שהיא מקור היד הכרותה שנמצאה בבית. את התצוגה והמוזיאון תכנן האדריכל פטר בוגוד, הידוע בכך שתכנן את שחזור הקארדו בירושלים.
לקריאה נוספת

נחמן אביגד, העיר העליונה של ירושלים, ירושלים, תשמ"א
הערות שוליים

↑  יובל לישראל מאת חיים יבין- בתאריך הנקוב
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נז עמוד א.
↑  אביגד, העיר העליונה, עמ' 131, 135.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285536405171  VIAF: 315161522   WorldCat (עם VIAF): 315161522
האדמה (כתב עת)

כרך שנה א' של גליונות "האדמה" בהוצאת "דפוס אחדות"
האדמה היה כתב עת ספרותי שצורף כמוסף חודשי לביטאון אחדות העבודה "קונטרס" בשנים 1919–1920. עורכו היחיד, לפי עצת ברל כצנלסון – עורך "קונטרס" ומראשי אחדות העבודה – היה יוסף חיים ברנר, והירצחו הביא לסופו של כתב העת. ברנר לא היה חבר מפלגה, ובניגוד ל"קונטרס" המפלגתי, שיווה ל"אדמה" צביון כללי ועממי יותר. ברנר הסביר את השם שבחר במילים:
"האדמה" – היינו, השאיפה לבסיסיות בכל צדדי-החיים, חזון דברים כהווייתם, הכרת יסודי-המציאות; "האדמה" – היינוּ, המשיכה למקור החיים והגידול, למקור ההתחדשות, למקור האמת האנושית.
ברנר ביקש לייחד את כתב העת, שיועד לפועל העברי, כבמה לספרות המשקפת את חיי העובדים בארץ ישראל ושלפחות חלקה נכתב מפרי עטם, ומאמרים רלוונטיים לפועלים אלה, בלשון ברורה.
בכתב העת פורסמו סיפורים מאת סופרים ידועים שנמנו עם ידידיו של ברנר, בהם אהרן אברהם קבק, גרשון שופמן, יהודה בורלא, יעקב פיכמן ואחרים, ומאת פועלים שלא היו סופרים מקצועיים, ששלחו כתבי יד לברנר (בהם שמואל יבנאלי וחיים שורר). בנוסף התפרסמו מאמרים תאורטיים ופילוסופיים בהגות הסוציאליזם, ומספר קטן של מאמרי מדע פופולרי מעולמו של "האדם העמל" בנושאי חקלאות והיגיינה.
לקריאה נוספת

אניטה שפירא, ברנר – סיפור חיים, עם עובד, ספריית אופקים, 2009, עמ' 311–317.
האדם מפילטדאון

חוקרים בוחנים את גולגולת האדם מפילטדאון (1915)
שחזור הגולגולת של איש הפילטדאון
איש פילטדאון הוא שמו של אחד ממעשי הזיוף הידועים בתחום חקר המאובנים.
בשנת 1912 מצא הארכאולוג החובב צ'ארלס דוסון גולגולת של הומיניד שלא היה ידוע עד אז לחוקרים, בכפר פילטדאון אשר באנגליה. הגולגולת הורכבה מתיבת מוח גדולה כשל אדם נבון מודרני ולסת דמוית זו של קוף.
באותה עת ניטש ויכוח בין החוקרים בשאלה האם ההליכה על זוג רגליים קדמה לגדילת המוח אצל האדם או להפך. גולגולת פילטדאון תמכה לכאורה בדעה כי מוצאו של האדם ביצור נבון, בעל תיבת מוח גדולה, אשר בכל יתר איבריו דמה לקוף, וייתכן שהיה גם שוכן עצים והולך על ארבעת גפיו, כלומר, המוח המפותח עתיק יותר מן היציבה הזקופה. השוני בין תיבת המוח המפותחת ללסת הפרימיטיבית יוחס לאבולוציה פסיפסית (קצבי התפתחות שונים של איברים שונים).
באותם ימים נמצאו גם מאובנים של אדם ניאנדרתלי. מאחר שמאפייני תיבת מוחו נראים פרימיטיביים יותר, התבססה ההשערה כי אינו שייך למין אדם נבון אלא הוא מין אחר בסוג אדם, משום שנראה היה כי איש פילטדאון על תיבת מוחו המפותחת הוא אביו הקדמון של האדם הנבון. הגולגולת שנמצאה גם חיזקה את גישתם של החוקרים ווד ג'ונס ואוסבורן שסברו כי מוצא האדם הנבון הוא באירופה ובאסיה ולא באפריקה.
בשנת 1953 נחשף בעזרת אנליזה של שכיחות היסודות חנקן, אורניום ופלואור כי למעשה הייתה הגולגולת מעשה זיוף מתוחכם. הגולגולת הייתה מורכבת מתיבת מוח של אדם נבון מודרני ומלסת של אורנגאוטן שהושחזה, הותאמה לגולגולת, ואף נצבעה בשילוב החומרים הכימיים ביכרומט האשלגן ומלח ברזל, על מנת לכסות על גילה האמיתי, ועל היותה חלק נפרד מהגולגולת. מעולם לא התברר מי ביצע את מלאכת הזיוף המדוקדקת.
לקריאה נוספת

C Dawson, AS Woodward, "On the Discovery of a Palæolithic Human Skull and Mandible in a Flint-bearing Gravel overlying the Wealden (Hastings Beds) at Piltdown, Fletching (Sussex)", Quarterly Journal of the Geological Society, v. 69; issue.1-4, 1913, London, Legacy. pp. 117-123.
C Dawson, AS Woodward, "Supplementary Note on the Discovery of a Palæolithic Human Skull and Mandible at Piltdown (Sussex)", Quarterly Journal of the Geological Society, v. 70; issue.1-4, 1914, London, Legacy. pp. 82-93.
היינץ לינדנר

היינץ לינדנר (בגרמנית: Heinz Lindner, נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת רויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים

לינדנר החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של אוסטריה וינה, בה ערך 32 הופעות. בשנת 2010 קודם לסגל הקבוצה הבכירה וצבר בשורותיה 187 הופעות. בינואר 2015 היה לינדנר על סף מעבר לקבוצת הלה ליגה הספרדית קורדובה, אך העסקה לא יצאה לפועל בסופו של דבר. במקום זאת חתם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט הגרמנית, שם שימש שוער משנה ללוקאס הרדצקי.
ב-13 ביוני 2017 חתם בגראסהופרס מליגת העל השווייצרית.
ב-16 בינואר 2024 הושאל לרויאל אוניון בן-ז'ילואז.
קריירה בינלאומית

לינדנר ערך את הופעת הבכורה שלו באוסטריה ב-1 ביוני 2012, במשחק הניצחון 2–3 מול אוקראינה במסגרת משחק ידידות. הוא נכלל בסגל הנבחרת האוסטרית לקראת טורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית

| --- | --- |


 מטה מרכזי:   רחוב נגלינאייה 12, נפת משצ'אנקה, מוסקבה, רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′47″N 37°37′17″E﻿ / ﻿55.763056°N 37.621389°E﻿ / 55.763056; 37.621389
 הקמה:  1860 (היסטורי)   1990 (הבנק מודרני)
 נגיד:  אלווירה נביאולינה (מ-2013)
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מטבע:  רובל רוסי
 קוד ISO 4217:  ‏RUB
 עתודות:  600,700 מיליארד דולרים (נכון ל-7 באוגוסט 2020)
 שער פיקדונות:  4,25%% (מה-27 ביולי 2020)
 קודמו:  הבנק הממלכתי של ברית המועצות
 cbr.ru
 
הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Центральный банк Российской Федерации) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של רוסיה, והוא אחראי לרגולציה בין הבנקים המסחריים וארגוני האשראי במדינה, להסדרה ורישוי פעולות בנקאיות בידי חברות אשראי ובנקים למיניהם. בנוסף זהו הרגולטור הראשי על שוק ההון ברוסיה באמצעות השירות לפיקוח פיננסי של הבנק, שממלא את תפקידה של הוועדה הפדרלית לניירות ערך והשירות הפדרלי לשווקים פיננסיים.
הבנק אחראי באופן בלעדי על הנפקת שטרות ומטבעות של רובל רוסי, כאשר המטבעה הממלכתית של רוסיה היא זרוע של הבנק המרכזי. הבנק הוקם בשמו הנוכחי ב-13 ביולי 1990 כיורש הבנק הממלכתי של ברית המועצות, שירש את הבנק הממלכתי של האימפריה הרוסית שהוקם ב-31 במאי 1860 על פי צו מאת הצאר אלכסנדר השני, על בסיס הבנק הממלכתי למסחר.
נגידי הבנק > הפדרציה הרוסית

| № | שם | דיוקן | תקופת כהונה> תחילת כהונה | תקופת כהונה> סוף כהונה | מינוי על ידי הנשיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גאורגי מאטיוחין |  | 26 בדצמבר 1990 | 16 ביוני 1992 | בוריס ילצין  |
| 2 | ויקטור גראשצ'נקו |  | 16 ביוני 1992 | 18 באוקטובר 1994 | בוריס ילצין  |
| 3 | טטיאנה פראמונובה |  | 18 באוקטובר 1994 | 22 באוקטובר 1995 | בוריס ילצין  |
| 4 | אלכסנדר חאנדרוייב (ממלא מקום) |  | 8 בנובמבר | 22 בנובמבר 1995 | בוריס ילצין  |
| 5 | סרגיי דובינין |  | 22 בנובמבר 1995 | 11 בספטמבר 1998 | בוריס ילצין  |
| 6 | ויקטור גראשצ'נקו |  | 11 בספטמבר 1998 | 20 במרץ 2002 | בוריס ילצין  |
| 7 | סרגיי איגנאטייב |  | 20 במרץ 2002 | 24 ביוני 2013 | ולדימיר פוטין  |
| 8 | אלווירה נביאולינה |  | 24 ביוני 2013 | מכהנת | ולדימיר פוטין  |
ראו גם

כלכלת רוסיה
הבנק הפדרלי
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1989)

הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם התשיעית ב-28 בפברואר 1989. בחירות אלו היו אמורות להתקיים ב-1 בנובמבר 1988, אך נדחו בשל קיום הבחירות לכנסת השתים עשרה שנערכו באותו היום.
סיבוב שני נערך ב-14 במרץ באבן יהודה, אופקים, בית שמש, ג'לג'וליה, גני תקווה, דימונה, הוד השרון, חדרה, חצור הגלילית, יהוד, כפר כמא, כפר כנא, כפר קרע, כרמיאל, מעליא, נהריה, נתיבות, עוספיא, צפת, קלנסווה, קריית מלאכי, קריית עקרון, רהט, רחובות, רמת השרון, רעננה ושלומי.
הבחירות ברשויות השונות

| הבחירות לראשות עיריית ירושלים |
| --- | --- | --- |
| נסים זאב | 20,490 | 16.5% |
| מאיר פרוש | 13,646 | 11.0% |
| שמואל פרסבורגר | 16,369 | 13.2% |
| טדי קולק | 73,006 | 58.8% |
| מיירון סט קרמר | 748 | 0.5% |
בירושלים ניצח ראש העיר המכהן טדי קולק עם כ-58.8% מקולות הבוחרים, כשהוא גובר על מאיר פרוש, נסים זאב, שמואל פרסבורגר ומיירון קרמר. בבחירות למועצת העירייה זכתה רשימת ירושלים אחת (יא) שבראשות קולק ב־11 מושבים. רשימות רצ-שינוי (רצהן) והליכוד (מחל) קיבלו ארבעה מושבים. רשימות דגל התורה (עץ), ש"ס ואגודת ישראל קיבלו שלושה מושבים לכל רשימה, המפד"ל (ב) קיבלה שני מנדטים ורשימת אמונה קיבלה מושב אחד.
בעיר תל אביב-יפו התחרה ראש העיר המכהן מטעם הליכוד שלמה להט מול שישה מועמדים, ובהם נתן וולוך ממפלגת העבודה. בסופו של דבר, להט זכה בסיבוב הראשון לאחר שקיבל כ-55% מקולות הבוחרים (70,000 קולות בסך הכל). לעומת זאת, וולוך קיבל כ-19%. במועצת העיר קיבלה סיעת הליכוד 12 מושבים, לעומת 8 של מפלגת העבודה. שאר המושבים התחלקו בין הסיעה הדתית (4), רצ (3), ואילו רשימות מפ"ם, "תל אביב יש רק אחת", שינוי והמפלגה הליברלית קיבלו כמושב לכל רשימה.
בחיפה ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך אריה גוראל עם כ-42% מהמצביעים וסיעתו קיבלה 10 מושבים. המועמד המרכזי מול גוראל היה רמי דותן מן הליכוד. דותן קיבל כ-38% מקולות הבוחרים, ורשימת הליכוד קיבלה 8 מושבים. שינוי קיבלה כשלושה מושבים, ואילו רצ והחזית הדתית קיבלו שני מושבים כל רשימה. חד"ש וסיעת הצעירים קיבלו מושב אחד.
בבאר שבע ניצח מועמד הליכוד יצחק רגר עם כ-60% מהקולות. מפלגת העבודה קיבלה חמישה מנדטים, ואילו שאר הסיעות היו ש"ס ורשימת "תנופה לבאר שבע" (2 לכל סיעה), רצ, "עתיד לבאר שבע" והמפד"ל (מושב לכל רשימה). כמספר מפלגות ארציות ניסו להתמודד למועצת העיר אך נכשלו, ובהן "התחיה", "מולדת" ו"שינוי".
בכרמיאל התחרו כשלושה מועמדים לראשות העיר: גיורא רוזנטל מן הרשימה העצמאית למען כרמיאל, עמוס עוזני מן הליכוד ועדי אלדר מן המערך. בסופו של דבר אלדר ניצח את עוזני בסיבוב שני.
בעיר נתניה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם הליכוד יואל אלראי עם כ-65% מהקולות.
בהרצליה ניצח ראש העיר המכהן מטעם הליכוד אלי לנדאו עם כשני שלישים מהקולות, וסיעתו קיבלה עשרה מבין 19 מושבי מועצת העיר. רשימת העבודה קיבלה 6 מנדטים, רשימת רצ-שינוי קיבלה שניים, ואילו רשימת המפד"ל-ש"ס קיבלה מושב אחד.
בחולון חל מהפך כאשר מועמד הליכוד משה רום ניצח את ראש העיר המכהן מטעם המערך חיים שרון. במועצת העיר חל תיקו כאשר כל רשימה קיבלה תשעה מושבים. סיעת "עוז" קיבלה ארבעה מושבים, ואילו רשימות המפד"ל, זהבי וש"ס-אגודת ישראל קיבלו מושב אחד.
בגבעתיים ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך יצחק ירון את מועמד הליכוד מיכאל ריחוק ברוב של כ-72% מול 28%.
בראש העין ניצח מועמד הליכוד יגאל יוסף.
בטבריה חל מהפך כאשר מועמד הליכוד יוסף פרץ ניצח את ראש העיר מטעם המפד"ל יגאל ביבי עוד בסיבוב הראשון. במועצת העיר הליכוד קיבל חמישה מושבים, ש"ס שלושה, ואילו רשימות "למען קידום טבריה", "נאמני החירות", המפד"ל והמערך קיבלו שני מושבים. רשימת "מטרה" קיבלה מושב אחד. מפ"ם לא עברה את אחוז החסימה.
בערד ניצח בצלאל טביב מן המערך וסגנו של ראש המועצה הפורש אברהם שוחט.
באזור ניצח מועמד המערך אמנון זך.
בכוכב יאיר התקיימו הבחירות בפעם הראשונה בתולדות היישוב, ובהן ניצח דוד ראש.
בלוד נבחר ראש העיר מקסים לוי מהליכוד לכהונה נוספת.
הערות שוליים

↑  רן לוי, מי נגד מי, חדשות, 13 במרץ 1989
ראש עיריית לוד מקסים לוי בעצרת בחירות בהשתתפות סגן שר החוץ בנימין נתניהו
הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת 2017

הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת התקיימו ביום חמישי, 8 ביוני 2017. בהתאם לחוק כהונת הפרלמנט מ-2011, הצעת הקדמת הבחירות בידי ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, תרזה מיי, התקבלה בהצבעה בבית הנבחרים ב-19 באפריל 2017.
הציפיות בראשית המירוץ היו לעלייה ניכרת במספר המושבים של מפלגת השלטון, השמרנית. לכן, נחשבו תוצאות הבחירות להפתעה - כאשר המפלגה השמרנית נחלשה, ואיבדה את הרוב המוחלט שלה בפרלמנט. עם זאת, היא נשארה המפלגה הגדולה ביותר. לעומתה מפלגת הלייבור, בהנהגתו של ג'רמי קורבין, הפרה גם היא את הציפיות כשהתחזקה, על חשבון השמרנים והמפלגה הלאומית הסקוטית. מפלגת UKIP איבדה את המושב היחיד שלה, והתרסקה בספירת הקולות הכללית.
בעקבות תוצאות מערכת הבחירות, נאלצה מיי להקים קואליציה עם המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית כדי להגיע למספר המושבים הדרוש להשגת רוב בפרלמנט, וכך נבחרה לכהונה נוספת כראש הממשלה.
זו הפעם השלישית שבה מערכת בחירות בממלכה המאוחדת מסתיימת בפרלמנט תלוי, מאז מיצוב השמרנים והלייבור כמפלגות המובילות ב-1929, והפעם השנייה בעשור האחרון בפרט.
שיטת הבחירות

בריטניה מחולקת ל-650 מחוזות בחירה (אנ'). כל מחוז מיוצג על ידי ציר אחד בבית הנבחרים הבריטי, הבית התחתון של הפרלמנט. המועמדים בכל מחוז יכולים להתמודד במסגרת מפלגה או לרוץ כמועמדים עצמאיים. הזוכה במספר הקולות הרב במחוז הוא הנציג הנבחר. רוב המועמדים מתמודדים מטעם מפלגות ומיעוטם באופן עצמאי. שתי המפלגות הגדולות הן המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור. המפלגה השמרנית נחשבת ימנית ודוגלת בימין כלכלי (קפיטליזם) ובשמרנות. מפלגת הלייבור (העבודה) נחשבת בעלת עמדות שמאל והיא דוגלת בסוציאל-דמוקרטיה. בבחירות של השנים האחרונות התמודדו גם מפלגות קטנות, כגון המפלגה הלאומית הסקוטית, התומכת בעצמאות סקוטלנד מבריטניה, המפלגה הליברל-דמוקרטית, הדוגלת בליברליזם חברתי או המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית, הדוגלת ביוניוניזם, כלומר בהישארותה של צפון אירלנד בתוך הממלכה המאוחדת. המפלגות הקטנות אינן משיגות מושבים רבים בבית הנבחרים ומספר הצירים שלהם אינו מגיע למאה.
שיטת הבחירות האזורית-רוּבָּנית מבטיחה הלימה מועטה בין המספר המוחלט של המצביעים למספר הצירים ומסייעת למפלגות קטנות שיש להן בסיס תמיכה גאוגרפי. מנהיג המפלגה או הקואליציה שיש בידם רוב נציגים, מזומן על ידי המלכה אליזבת השנייה להיות ראש הממשלה הבא.
שיטת הבחירות > זכות הצבעה

בעלי זכות ההצבעה בממלכה המאוחדת, הם:
רשומים במרשם המצביעים הבריטי
בני 18 ומעלה ביום הבחירות
אזרחים בריטים, אזרחים של חבר העמים הבריטי, או אזרחי הרפובליקה של אירלנד
בעלי כתובת מגורים בממלכה המאוחדת (או אזרחים בריטיים המתגורר מחוץ לממלכה המאוחדת, שנרשמו להצבעה בממלכה המאוחדת ב-15 שנים האחרונות)
אינם מנועים מהצבעה על פי החוק (לדוגמה: כלואים מסיבות פליליות, אשמים בעבר בשחיתות, חולי נפש מאושפזים וכדומה)
אדם שיש לו שני בתים (כגון סטודנט באוניברסיטה שיש לו כתובת זמנית ומתגורר בבית בזמן החגים) יוכל להירשם, להצביע בבחירות בשתי הכתובות כל עוד הם לא נמצאים באותו אזור בחירות, אך יוכל להצביע רק באזור בחירה אחד במהלך הבחירות הכלליות.