stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Vault Playlist, Vol. 1
הערות שוליים

↑  אלישה קיז, קארי ברות'רס ג'וניור
1 2 3 4  Alicia Keys - Vault Playlist Vol. 1, Discogs (באנגלית)
↑  Rolling Stone, Rolling Stone, Alicia Keys Debuts New Song in Las Vegas, Rolling Stone, ‏2011-09-26 (באנגלית)
| אלישה קיז |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • הופעות | דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • הופעות |  |
| אלבומי אולפן | Songs in A Minor • The Diary of Alicia Keys • As I Am • The Element of Freedom • Girl on Fire • Here • Alicia • Keys • Santa Baby |  |
| אלבומי הופעה | Unplugged • VH1 Storytellers • Verzuz: Alicia Keys x John Legend (Live) |  |
| מארזי תקליטורים | The Platinum Collection |  |
| אלבומי רמיקס | Remixed |  |
| מיני-אלבומים | The Vault Playlist, Vol. 1 |  |
| סיבובי הופעות | Songs in A Minor Tour • Verizon Ladies First Tour • Diary Tour • As I Am Tour • Freedom Tour • Piano & I • Set the World on Fire Tour • Alicia + Keys World Tour |  |
| ספרים | "דמעות למים" • "עוד מעצמי" |  |
| ערכים קשורים | אולפני אובן • "כאן בטיימס סקוור" • לשמור על ילד בחיים • סוויז ביטז • קרי ברדרס ג'וניור |  |
| אלישה קיז – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Songs in A Minor | "Fallin'" • "A Woman's Worth" • "How Come You Don't Call Me" • "Girlfriend" |  |
| The Diary of Alicia Keys | "You Don't Know My Name" • "If I Ain't Got You" • "Diary" • "Karma" |  |
| Unplugged | "Unbreakable" • "Every Little Bit Hurts" |  |
| As I Am | "No One" • "Like You'll Never See Me Again" • "Teenage Love Affair" • "Superwoman" |  |
| The Element of Freedom | "Doesn't Mean Anything" • "Try Sleeping with a Broken Heart" • "Put It in a Love Song" • "Empire State of Mind (Part II)" • "Un-Thinkable (I'm Ready)" • "Wait Til You See My Smile" |  |
| Girl on Fire | "Girl on Fire" • "Brand New Me" • "New Day" • "Fire We Make" • "Tears Always Win" • "Not Even the King" |  |
| Here | "In Common" • "Blended Family (What You Do for Love)" |  |
| Alicia | "Show Me Love" • "Time Machine" • "Underdog" • "Good Job" • "Perfect Way to Die" • "So Done" • "Love Looks Better" |  |
| Keys | "Lala (Unlocked)" • "Best of Me" • "Come for Me" |  |
| סינגלים אחרים | "My Boo" • "Don't Give Up (Africa)" • "Another Way to Die" • "It's On Again" • "We Gotta Pray" • "We Are Here" • "28 Thousand Days" • "Back to Life" • "Us" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Gangsta Lovin'" • "Ghetto Story Chapter 2" • "Empire State of Mind" • "Looking for Paradise" • "International Party" • "New Day" • "I Will Pray (Pregherò)" • "Calma" • "City of Gods" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ffd21680-ae04-4e8b-8523-0a5c1001627b
Lecoy

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  The Warren Lambert Engineering Company
 שנות ייצור:  1921–1922
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  "Cyclecar" (אנ')
 משקל:  279 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,905 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V2 צילינדרים, 984 סמ"ק המפיק 8 כ"ס (מנוע קירור אוויר)
 הילוכים:  מסוג "Friction drive" (אנ')
 
Lecoy היא מכונית קלה פתוחה אשר הוגדרה כסייקלקאר, מתוצרת The Warren Lambert Engineering Company, (קרוי גם: the Lambert Engineering Co Ltd) הבריטית אשר יוצרה בין השנים 1921–1922.
מקום מושב היצרן "The Warren Lambert Engineering Company" היה בהארוו, לונדון (אנ') בלונדון.
מנכ"ל החברה היה ארתור וורן למברט.
Lecoy

דגם קבריולה
2 מושבים
4 גלגלים
מנוע 2V צילינדרים
מנוע קירור אוויר מתוצרת "Blackburne (motorcycles)" (אנ') (אלטרנטיבית מנוע מתוצרת "JA Prestwich Industries" (אנ'))
מחיר היחידה עמד על 185 שטרלינג
ראו גם

"Warren-Lambert" (אנ')
לקריאה נוספת

דגמי מכוניות שיוצרו בין השנים 1913–1914 על ידי "The Warren Lambert Engineering Company "
הערות שוליים

↑  Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2
↑  Georgano, N. (2000). Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. London: HMSO. ISBN 1-57958-293-1.
↑  קטלוג למכוניות בריטיות 1895–1975  Catalog of British Cars 1895-1975
↑  מנכ"ל "The Warren Lambert Engineering Company חברת "Arthur Warren Lambert"
↑  שם מלא: "Burney and Blackburne Limited ", חברה שייצרה בדרך כלל מנועי אופנועים
↑  בשנת 1921 החברה הייתה קרויה "J.A.Prestwich and Company Limited and Pencils Ltd" ועסקה בבנית מנועים לרכבים קלים מסוג "Cyclecar" (אנ') ולאופנועים
↑  Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-53-2.
No One (שיר של מאיה קאוץ')

No One הוא השיר שייצג את סלובניה באירוויזיון 2011, בביצוע הזמרת מאיה קאוץ'.
השיר נכתב על ידי אורשה ולשיק והולחן על ידי מטיאז' ולשיק. השיר הוא שיר אהבה לאהוב שנטש המנסה לשכנע אותו לחזור, באמצעות המילים:
No one will ever hold you tight

No one will ever love you like
השיר זכה בתחרות הקדם אירוויזיון שערך ארגון השידור הסלובני (RTVSLO) ב-27 בפברואר 2011. בקדם האירוויזיון בחר צוות שופטים 2 שירים מתוך עשרה שהשתתפו בגמר, ומתוך השניים הזוכים, נבחר השיר "No one" (שנקרא בתחרות "Vanilija" - וניל), על ידי בחירה טלפונית של כ-29 אלף צופים. לקראת התחרות הקליטה הזמרת מאיה קאוץ' וידאו בליווי להקת Maestro, בגן החיות של ליובליאנה. הסרט שודר לראשונה ב-9 באפריל 2011. במאי הסרט היה i3. השיר השתתף בחצי גמר השני כמספר 13 בסדר ההשמעה ועלה לגמר כאשר קיבל 112 נקודות, והגיע למקום השלישי בחצי הגמר. בגמר עצמו שובץ כשיר מספר 20 בסדר ההשמעה והגיע בסופו של דבר למקום 13 עם 96 נקודות. השיר קיבל פעמיים 12 נקודות מבוסניה והרצגובינה ומקרואטיה.
קטע ההופעה של השיר, אשר הופץ ביוטיוב גרף כמה מאות אלפי צפיות.
Reflektor

Reflektor (מילולית: שיבוש של המילה Reflector שפירושה מחזיר אור) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת האינדי-רוק הקנדית, ארקייד פייר. האלבום יצא ב-28 באוקטובר 2013. זהו אלבום כפול בהפקתו של ג'יימס מרפי (סולן ומייסד להקת LCD Soundsystem) ושל מרקוס דראבס.
אלבום זה סימן תפנית בצליל הלהקה והביא ניסיון ללכת בכיוונים מוזיקליים חדשים ביחס לאלבומים הקודמים. בעקבות כך, בין השאר, מצא את המבקרים חצויים בין ההתלהבות משבירת הנוסחה והכיוון לאלו שחשו שמדובר בניסיון גדול מדי ואף מצאו רגעים משעמים באלבום.
לקראת האלבום

ב-12 ביולי 2013, צייץ מעריץ תוך תיוג חשבון הטוויטר של הלהקה שהם הלהקה האהובה ביותר עליו. הלהקה, בתגובה לציוץ, כתבה לו: "תודה, האלבום החדש שלנו יצא ב-29 באוקטובר".
במהלך חודשי הקיץ, אייקון הנושא את הכיתוב 'reflektor' החל מופיע בכתובות רחוב בערים שונות בעולם כמו גם בשלטים (ללא כל אזכור של הלהקה). בסוף אוגוסט 2013, לראשונה נעשה הקישור הרשמי ללהקה כשאחד מחשבונות הטוויטר שלה צייץ תמונה של כתובת גראפיטי כזו. בתחילת ספטמבר 2013 הוציאה הלהקה לאור שני קליפים מקדימים שאורכם פחות מדקה שהבהירו שנית שמי שעומדת מאחורי האייקונים, היא לא אחרת מארקייד פייר. הקליפים המקדימים סימנו את התאריך תשעה בספטמבר בשעה תשע כזמן שבו יתרחש משהו שקשור באלבום החדש.
בסמוך לשחרור הסינגל הראשון- כחלק מקמפיין רווי ה-9 ב-9 בספטמבר 2013 בשעה 9 בערב ובעבור 9 דולר, קיימה הלהקה הופעה סודית ברגע האחרון תחת השם 'The Reflektors' במועדון סלסה במונטריאול. רק בשעות הספורות שלפני ההופעה אישרה הלהקה שאכן זוהי הופעתה. דברים מסוג זה כבר נעשו בעבר על ידי הלהקה (קיום מופע חינמי תחת כיפת השמיים לקראת יציאת אלבומם הקודם וכדומה).
הכרזה ושחרור

כצפוי, בתשעה בספטמבר בשעה הנקובה, הכריזה הלהקה, רשמית על Reflektor כאלבום האולפן המלא הרביעי שלה. עם ההכרזה הוצא לאור הסינגל הראשון הנושא את שם האלבום, בליווי שני וידאוקליפים. האחד בבימויו של אנטון קורביין והשני וידאוקליפ אינטראקטיבי בבימויו של וינסנט מוריסט (ששיתף פעולה כבר בעבר, לא אחת, עם הלהקה).
לקראת האלבום הופיעה הלהקה בתוכנית Saturday Night Live בתאריך 28 בספטמבר. בהופעתם בתוכנית ביצעו את השירים Reflektor וכן את Afterlife. מיד לאחר התוכנית שודר ספיישל שארך כמחצית השעה בו ניגנו שירים נוספים מהאלבום. את הספיישל ביים רומן קופולה ולקחו בו חלק מפורסמים כגון: מייקל סרה, בן סטילר, בונו, ג'יימס פרנקו וזאק גאליפנאקיס. השירים שבוצעו בספיישל הם: Here Comes the night time, We exist, Normal Person.
הלהקה המשיכה בהופעות אחדות בהתראה קצרה בברוקלין ובמונטריאול. אליהם הגיעו בתור The Reflektors ובאי ההופעה נדרשו לבוא בתחפושות או בלבוש אלגנטי. בהופעות החליטה הלהקה, בדומה להחלטות האמנותיות באלבום, להפוך את האווירה לקלה יותר, וכחלק ממגמה זו בזמן שהקהל שנכנס ראו אנשים לובשי מסיכות ראשים (כפי שהרפלקטורז מופיעים בקליפ של סינגל הבכורה מהאלבום) ומנגנים לפתע, החלה לנגן הלהקה מאחורי הקהל. בסיום חלק מההופעות קיימה הלהקה מסיבה בה השמיעה שירים ורקדה עם הקהל.
יצירת האלבום

עטיפת האלבום, שנחשפה ביום ההכרזה גם כן, מכילה תמונה של פסלו של אוגוסט רודן, 'אורפיאוס ואורידיקה'.
לקראת יציאת האלבום, מראיונות שנתקיימו עם וין באטלר הובן הקשר. אחת מההשפעות המרכזיות לאלבום הוא הסרט אורפאו נגרו (סרט קולנוע שמבוסס על מחזה שהוא עיבוד מודרני לאורפיאוס ואורידיקה מהמיתולוגיה היוונית).
עוד מקור לאלבום הוא הביקור של וין ורז'ין בהאיטי מוצאה של משפחתה של רז'ין. שם נחשפו גם למקצבים של מוזיקת הרחוב שם, rara. להקלטות ולהופעות מתלווים מתופפים משם וחטיבת הקצב מאוד הורחבה במוזיקה באלבום. עוד ראו שם את תרבות מסיבות הרחוב שם (שיכולות להימשך עד אמצע הלילה), הימצאות המיסיונרים באזור מוכה אסון בקרב חברה לא מפותחת וכן קרבתם של אנשים אלו לדת.
לאחר הביקור שם בילו חודש באולפן ג'מאייקני שממוקם בטירה יחד עם המפיק הקבוע שלהם מרקוס דראבס וכן בלואיזיאנה. ביקורים אלו מתקשרים לסרט גם כן- הסרט שעלילתו מתרחשת במהלך הקרנבל בברזיל מקביל לפסטיבלים/מסיבות הרחוב שראו בלואיזיאנה (מרדי גרא), בהאיטי ובג'מייקה.
יצירת האלבום נמשכה יחד עם המפיק ג'יימס מרפי בניו יורק. מרפי העיד על עצמו שבעיקר עזר כשנדרש והלהקה היא זו שכיוונה והביאה את החזון לאלבום.
הנושאים בהם עוסקות מילות השירים הם חיים ומוות, תקשורת ובידוד בזמנים המודרניים.
עוד השפעה לנושאים בהם עוסקים באלבום היא הגותו של קירקגור בדבר 'העידן הנוכחי' שאל מולה משקף וין את התלות בחיבורים הדיגיטליים של האדם לעולם ולחברים כלא יותר מאשליה ובידוד. וין מתייחס אליו כעידן ההתבוננות (reflective age). קירקגור מתאר את ה'עידן הנוכחי' כעידן של התבוננות/ מחשבה עמוקה.
המוזיקה באלבום, אמנם טיילה למרחבים חדשים (אלקטרוניקה, מקצבים ג'מייקאנים ורארא), אבל, החותם של הלהקה גורם להכל להישמע חדש ומוכר בו-זמנית. המסע שלוקחת הלהקה במהלך החלק הראשון, החלק השני ובמעבר ביניהם הוא לא פחות מניסיון לבחון את הגבולות ואת ההגדרות של המוזיקה שלהם ובכלל.
עטיפת האלבום

עיצובה של העטיפה הופקד שוב (כמו באלבומם הקודם של הלהקה) בידי קרוליין רוברט. צילום פסלו של אוגוסט רודן בוצע על ידי קורי ריצ'י וקרוליין רוברט. הפסל שצולם ממוקם במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק.
מן הביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: 80/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
Allmusic: 
Drowned in Sound: 4/10
NME: 8/10
Paste: 7.2/10
Pitchfork: 9.2/10
Rolling Stone: 
Tiny Mix Tapes: 
Consequence of Sound: 
The Observer: 
מגזין קלאש: 4/10
בילבורד: 87/100
יוסי חרסונסקי: 
באתר הביקורות Metacritic, האלבום קיבל את הציון הממוצע 80, מבוסס על 40 ביקורות.
בזמן שחלק מהביקורות הטילו ספק בנכונות הלהקה לייצר משהו מתוך תהליך פנימי והצביעו על אורך האלבום ועל רגעים שלדעתם נשמעים משעממים כעדות לכך שהלהקה ניסתה לחדש לשם החדשנות, חלק גדול מהביקורות הילל את האלבום ושיבח את הלהקה על שבירת המוסכמות ועל עמידתה על כך שלא תעמוד במקום.
מגזין המוזיקה Clash מגדיר את האלבום כמאכזב, לא מחדש ומציין את אובדן הדרך היצירתית.
מבקר AllMusic, ג'יימס כריסטופר מונגר, יוצא נגד הניפוח של האלבום ומציין שלצד רגעים פופיים טובים יש זיהום של חוויות שמיעתיות פחות טובות. מונגר העריך את האלבום בשלושה כוכבים וחצי מתוך חמישה.
מבקרי הגארדיאן נחלקו. בעוד שאלכסיס פטרידיס, טוען נגד הגרנדיוזיות שמנסה האלבום לנקוט בה ויוצא נגד הניפוח לשם הניפוח (בהתייחסו לאורך האלבום ואורך השירים). לדידו, קיצור השירים ועריכה טובה יותר של האלבום היה יכול להביא לתוצאה טובה בהרבה. אלכסיס מעניק שלושה כוכבים מתוך חמישה לאלבום.
מבקרת האובזרבר (ששייך לגארדיאן), קיטי אמפייר מחלקת ארבעה מתוך חמישה כוכבים לאלבום ומלינה על האורך וקמעא על השפעתו של מרפי אך מעריכה את האמירה וההתחדשות והאופן בו נידונים הנושאים באלבום.
ברוס הנדי מהמגזין ואניטי פייר, מוצא את חציו הראשון של האלבום עילאי ואילו את חציו השני יותר סטנדרטי ופחות מלהיב.
מייקל רופמן מ-Consequence of sound ו-Time ציין את מרווחי השלוש שנים בין אלבום לאלבום כמתגמלים עבורם ובמקרה זה המרווח העניק להם שיבה מושלמת שמעטים מדורם יכולים לה. הוא המשיך ותיאר את וין כיוצר שמצליח להפיק אירוע מצליח מסחרית ובו בזמן מאתגר, חכם ואמין.
לינדזי זולדז, מבקרת האלבום בפיצ'פורק שדירגה את האלבום 9.2 (הציון השני הכי טוב שקיבל אלבום של הלהקה ממבקרי פיצ'פורק) פרטה שהלהקה הביאה לנו משהו שבימים אלו מרגיש לא באופנה, בצורה מצערת: אירוע- אלבום שמעז להיות מצוין ומצליח בכך בצורה יוצאת דופן.
הייזל שפילד שהעניקה 8 מתוך 10 לאלבום מטעם NME, הכתירה את השיר "It's Never Over" כדבר הכי טוב שהלהקה עשתה מעולם.
דייוויד פריק, עבור הרולינג סטון, כתב שההשוואה ל-Exile on Main Street של הרולינג סטונז כמעט מתבקשת (משיקולי דמיון באורך זמן הנגינה של האלבום ונטישת הצליל המוכר) אבל ההשוואה היותר מתבקשת היא לאלבומי מפנה כמו Achtung Baby של U2 ו-Kid A של Radiohead. זוהי ההשוואה המתבקשת יותר, לפי פריק, משום שהמהלך של אלבום כזה הוא סיכון מרגש מלווה בהתחדשות על ידי להקה שכבשה את ההצלחה המסחרית ומפחדת מהממוצעות ומלהיות רק אהובה. במילותיו של השיר Normal Person, "אם זה מה שנורמלי כיום, אני לא רוצה לדעת". מה שאומר שאולי אפילו אלבום מוצלח שכזה, בפעם הבאה, לא יספיק, מסכם פריק. פריק דירג את האלבום בארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה.
רשימת השירים

חלק ראשון
| Reflektor Vol>  I.מס' | Reflektor Vol>  I.שם | Reflektor Vol>  I.משך | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. | Reflektor Vol>  I. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Reflektor  | 7:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | We Exist  | 5:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Flashbulb Eyes  | 2:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Here Comes the Night Time  | 6:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Normal Person  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | You Already Know  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Joan of Arc  | 5:27 |  |  |  |  |  |  |  |
חלק שני
| Reflektor Vol>  II.מס' | Reflektor Vol>  II.שם | Reflektor Vol>  II.משך | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. | Reflektor Vol>  II. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Here Comes the Night Time II  | 2:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | (Awful Sound (Oh Eurydice  | 6:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | (It's Never Over (Hey Orpheus  | 6:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Porno  | 6:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Afterlife  | 5:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Supersymmetry  | 11:17 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  סקירתו של קייל ג'אגר בהוליווד ריפורטר
↑  http://www.rollingstone.com/music/news/arcade-fire-own-up-to-reflektor-campaign-20130827
↑  סיימון ווציק לוינזון כותב על ההופעה בברוקלין במגזין רולינג סטון
↑  ריאן דומבל מדווח בפיצ'פורק אודות ההופעה בברוקלין
1 2  http://entertainment.time.com/2013/10/28/arcade-fires-rare-power-shines-on-reflektor/
↑  http://www.caroline-robert.com/
1 2  ציון האלבום וביקורות באתר metacritic
↑  http://www.allmusic.com/album/reflektor-mw0002581228
↑  502872685, Album Review: Arcade Fire - Reflektor, DrownedInSound (באנגלית)
↑  Arcade Fire- 'Reflektor' | NME, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2013-10-28 (באנגלית בריטית)
↑  Arcade Fire: Reflektor, pastemagazine.com, ‏2013-10-29 (באנגלית)
↑  Arcade Fire: Reflektor, Pitchfork (באנגלית)
↑  http://www.rollingstone.com/music/albumreviews/reflektor-20130927
↑  http://www.tinymixtapes.com/music-review/arcade-fire-reflektor
↑  http://consequenceofsound.net/2013/10/album-review-arcade-fire-reflektor/
↑  http://www.theguardian.com/music/2013/oct/27/arcade-fire-reflektor-review
↑  Arcade Fire - Reflektor, Clash Magazine (באנגלית)
↑  Arcade Fire, 'Reflektor': Track-By-Track Review, Billboard (באנגלית)
↑  http://www.yosmusic.com/article.asp?id=12097&xyz=100
↑  http://www.clashmusic.com/reviews/arcade-fire-reflektor
↑  ג'יימס כריסטופר מונגר על רפלקתור
↑  אלכסיס פטרידיס על רפלקטור
↑  קיטי אמפייר על רפלקתור
↑  ברוס הנדי על רפלתור בואניטי פייר
↑  לינדזי זולדז בביקורתה על האלבום בפיצ'פורק
↑  ביקורתו של דייוויד פריק עבור רולינג סטון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3dc9ee80-0768-490d-9e43-534796da3076
Leaving on a Jet Plane

"Leaving on a Jet Plane" (בעברית: עוזב במטוס סילון) הוא שיר שכתב ג'ון דנוור בשנת 1966, השם המקורי של השיר היה "Babe, I Hate to Go", כפי שהופיע באלבום האולפן של דנוור "John Denver Sings", אבל המפיק שלו מיט אוקון שכנע אותו לשנות את השם. פיטר, פול ומרי הקליטו את השיר לאלבום "Album 1700" משנת 1967, אך הוציאו אותו כסינגל רק ב-1969.
השיר היה להיטם הגדול ביותר של פיטר, פול ומרי, והיחיד שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקני, בילבורד הוט 100. השיר שהה במשך שלושה שבועות בראש מצעד easy listening. בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים שימש השיר בסיס לפרסומות של חברת התעופה יונייטד איירליינס. השיר הגיע גם לראש המצעדים בקנדה, ולמקום שני במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד הסינגלים האירי בפברואר 1970.
ב-1969 הקליט דנוור גרסה של השיר באלבום הבכורה שלו "Rhymes & Reasons", והקליט אותו מחדש בשנת 1973 עבור האלבום "John Denver's Greatest Hits". גרסה זו מושמעת עם כתוביות הסיום של הסרט "שומר חוק" משנת 2011.
תביעה משפטית

ב-1980 הוגשה תביעה נגד הלהקה הבריטית ניו אורדר. ג'ון דנוור טען שקטע נגינה בגיטרה בסינגל "Run 2" של הלהקה מבוסס על "Leaving on a Jet Plane". פשרה שהתקבלה מחוץ לבית המשפט הבטיחה שהשיר לא יצא בעיבוד המקורי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1969–1970)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1969–1970)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1969–1970)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1969–1970)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | - |  |
|  אוסטרליה | קנט מיוזיק רפורט | 30 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | קאש בוקס טופ 100 | 1 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים של RPM | 1 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים של RPM | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1969)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1969)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1969)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1969)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ של ג'ואל וייטבורן | 13 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 50 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1970)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1970)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1970)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1970)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים של RPM | 71 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 565 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
הערות שוליים

↑  "John Denver Dies in Plane Crash". Rolling Stone. נבדק ב-2017-12-26.
↑    Amy Willis, ‏Peter, Paul and Mary: Career timeline, The Telegraph, 17 September 2009
↑  Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 192.
↑  "New Order:Singles:Run 2". Niagara.edu. נבדק ב-2016-10-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 452fba01-ad11-3127-a99c-26731f81eb5c
The Colour of Spring

The Colour of Spring (בעברית: צבע האביב) הוא האלבום השלישי של הלהקה הבריטית Talk Talk. הוא יצא לאור בשנת 1986, למרות שיצא לפני כן לאור בגרמניה ובהולנד בשנת 1985. האלבום הוא אלבום האולפן הנמכר ביותר של הלהקה, כאשר הגיע למיקום גבוה במספר רב של מצעדי מכירות באירופה, כולל בבריטניה שעד לאלבום הזה הלהקה לא זכתה להצלחה במולדתה. בארצות הברית הוא לא זכה להגיע למיקום גבוה כמו קודמיו, אבל כן נכנס למצעד הבילבורד והיה לאלבומם האחרון שעשה כן.
עם הלהיט Life's What You Make It הלהקה הרחיבה את בסיס המעריצים שלה, והלהיט נהיה השלישי בשרשרת הלהיטים שהצליחו בארצות הברית - יחד עם It's My Life וSuch a Shame מהאלבום הקודם.
מבחינה מוזיקלית, האלבום הווה התרחקות גדולה מהצליל המסותנז של השנים הראשונות של הלהקה, כאשר שילב יותר ויותר כלים אקוסטיים ונהיה יותר "אורגני", כפי שהלהקה תיארה את זה. האלתורים, שיהיו למעשה מרכז תהליך ההקלטה של האלבומים הבאים, החלו להיות נוכחים כבר באלבום הזה שרומז על הכיוון האקספרימנטלי שתיקח הלהקה בשנות קיומיה הנותרות.
רשימת שירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מארק הוליס וטים פריס גרין.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Happiness is Easy  | 6:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Don't Believe in You  | 5:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Life's What You Make It  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | April 5th  | 5:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. | Living in Another World  | 6:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Give It Up  | 5:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Chameleon Days  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Time It's Time  | 8:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 45:40 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

Talk Talk
מארק הוליס - שירה, אורגן (4), גיטרה (8), פסנתר (3, 5, 6 ו-7), מלודיקה (8), מלוטרון (6), ווריופון (4 ו-7), תזמור (1).
לי האריס - תופים, כלי הקשה (1-3, 5, 6 ו-8).
פול ווב - גיטרת בס (2, 5, 6 ו-8).
משתתפים נוספים
טים פריס גרין - הפקה, פסנתר (1, 2, 4 ו-8), מלוטרון (3), ווריופון (4 ו-7), סינתסייזר (1).
איאן קרנאו - קלידים (2 ו-6)
מרטין דיצ'מן - כלי הקשה (1, 3, 5, 6 ו-8)
מארק פלת'מן - מפוחית (5)
אלן גורי - גיטרת בס (1)
רובי מקינטוש - גיטרה (1, 2, 5 ו-8), גיטרת דורבו (4 ו-7)
מוריס פרט - כלי הקשה (1, 2, 5 ו-8)
פיל רייס - כלי הקשה (1)
דייוויד רודס - גיטרה (3, 5 ו-6)
דייוויד רואץ' - סקסופון (2, 4 ו-5)
גיינור סאדלר - נבל (2)
דני ת'ומפסון - קונטרבס (1)
סטיב וינווד - אורגן (1, 2 ו-5)
Ronan

"Ronan" (בעברית: "רוֹנָאן") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר יצא לאור ב-8 בספטמבר 2012, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום. "Ronan" הוא שיר צדקה. סוויפט כתבה והפיקה את בעזרת חיבור של ציטוטים מהבלוג של תומפסון והוסיפה אותה כאחת מכותבות השיר בקרדיטים שלו. כל ההכנסות ממכירותיו של השיר נתרמו לעמותות שנלחמות במחלת הסרטן.
רקע

ב-NPR פרסמו כתבה שתיעדה את השתלשלות האירועים. מאיה תומפסון הצהירה: ”זה היה כשבועיים לפני שאובחן. הוא נראה מאושר ובריא לחלוטין. שאלתי בתמיהה הוא היה בסדר [בבדיקה], נכון? אבל הוא לא היה”. הסרטן התפשט בצורה שתוארה כ"בלתי-נראית", עד שיום אחד הבחינה מאיה שעפעפו השמאלי של רונן צונח. בהתחלה, הרופאים חשבו שמדובר בזיהום או בשעורה, אך בסופו של דבר הם הבינו שיש לו נוירובלסטומה בשלב 4; סרטן במערכת העצבים. מאיה פתחה את הבלוג מיד לאחר שאובחן רונאן כחולה בסרטן. הפוסט הראשון שלה, שפורסם ב-13 באוגוסט 2010, נקרא "המסע מתחיל" ובו הצהירה:
ניתן לטפל בנוירובלסטומה ואף להירפא מזה. יש לנו את התוכנית שלנו ומגפי הקרב של משפחת תומפסון פועלים.
כתיבה

סוויפט כתבה את השיר לאחר שקראה את הבלוג של מאיה תומפסון. תומפסון היא אמו של רונאן תומפסון בן הארבע, שנפטר בשנת 2011 מנוירובלסטומה. הוא טופל במכון הנוירולוגי בארו בבית החולים לילדים בפיניקס. מאיה החלה לתפעל את הבלוג באוגוסט 2010 כאשר אובחן רונאן כחולה סרטן. היא המשיכה לעדכן את הבלוג במהלך תשעת החודשים בהם סבל רונאן מהמחלה לפני שנפטר במאי 2011, שלושה ימים בלבד לפני יום הולדתו הרביעי.
מאיה הביעה את צערה על ידי המשך תפעול הבלוג, תוך שהיא פרסמה מכתבים שתוארו כ"מכתבים קורעי לב" ואספה כספים למען ילדים חולי סרטן. השתיים נפגשו באוקטובר 2011, כאשר סוויפט הזמינה את מאיה להופעה שלה שהתקיימה בגלנדייל, אריזונה. לאחר המפגש, העלתה סוויפט את השיר לחנות האייטונס וכל ההכנסות נתרמו לעמותות של ילדים חולי סרטן.
סוגה ומשמעות

מילות השיר מבוססות על בנה בן הארבע של מאיה תומפסון, שנפטר כתוצאה מנוירובלסטומה. סוויפט כתבה והפיקה את בעזרת חיבור של ציטוטים מהבלוג של תומפסון והוסיפה אותה כאחת מכותבות השיר בקרדיטים שלו. בשיר יש אזכור ישיר לליל כל הקדושים, היות שהיה זה החג האהוב ביותר על רונאן.
מארק הוגאן ממגזין ספין תיאר את "Ronan" כבלדת רוק קל. בנוסף, תואר השיר כשיר רוק קל.
ביקורת

"Ronan" זכה לשבחים עולמיים מטעם מבקרי המוזיקה. ברולינג סטון כונה השיר כ"קורע לב". ביל דוכס מ-Taste of Country כתב: "היה ברור ש[סוויפט] היא רק הקול של מאיה תומפסון...", תוך שאד מאסלי מ-The Arizona Republic אמר כי "השיר הוא כנראה הרגע הטוב ביותר של סוויפט כאמנית". במגזין הבילבורד תואר השיר כ"יצירה חד-פעמית שלא מצאה מקום באחד מאלבומיה של סוויפט".
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 51 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 142 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 100 |  |
| Paste | 158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 19 |  |
| Uproxx | 50 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, מדורגים | 10 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 18 |  |