stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוסטרליה – סרי לנקה
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה נציבות עליונה בקולומבו.
סרי לנקה מחזיקה נציבות עליונה בקנברה.
כרישי גובלין

| כרישי גובלין |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: דמויי עמלץ
משפחה:: כרישי גובלין
שם מדעי
 Mitsukurinidae ‏ג'ורדן, 1898
כרישי גובלין (שם מדעי: Mitsukurinidae) היא משפחה של דמויי כריש המכילה סוג אחד חי, כריש גובלין, וחמישה סוגי מאובנים. כריש הגובלין החי במים עמוקים, המין היחיד במשפחתו. מאפיינו הבולט ביותר הוא הצורה יוצאת הדופן של ראשו. יש לו חרטום ארוך, בעל צורת כף חפירה ודמוי-מקור, הארוך בהרבה מאלה של כרישים אחרים. כמה מאפיינים יוצאי דופן אחרים הם צבע גופו, שהוא בדרך-כלל ורוד, ולסתותיו הארוכות והבולטות. כשלסתותיו נסוגות, הוא דומה לַמין כריש חול נמרי, עם אף ארוך בצורה בלתי רגילה.
מיון

משפחה כרישי גובלין (Mitsukurinidae)
סוג כריש גובלין (Mitsukurina )
מין כריש גובלין (Mitsukurina owstoni)
סוג אנומוטודון (אנ') - נכחד
סוג Protoscapanorhynchus - נכחד
סוג Pseudoscapanorhynchus - נכחד
סוג Woellsteinia - נכחד
סוג סקפנורינכוס (Scapanorhynchus) - נכחד
יחסי אוסטרליה – ניו זילנד

| יחסי אוסטרליה – ניו זילנד |
| --- | --- |
אוסטרליה: ניו זילנד


אוסטרליה: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 268,838
אוכלוסייה
26,778,707: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 48,524
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי אוסטרליה–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין ניו זילנד.
השוואה

| שם נפוץ> שם רשמי | אוסטרליה> הקהילייה של אוסטרליה | ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
סמל: 
| דגל | אוסטרליה | ניו זילנד |
| שטח | 7,741,228 קמ"ר | 268,838 קמ"ר |
| אוכלוסייה | 23,470,145 | 4,545,627 |
| צפיפות אוכלוסייה | 3.03 נפש לקילומטר רבוע | 16.91 נפש לקילומטר רבוע |
| עיר בירה | קנברה | ולינגטון |
| המטרופולין הגדול ביותר | סידני (5,230,330) | אוקלנד (1,657,200) |
משטר: מונרכיה חוקתית פדרלית   מערכת רב-מפלגתית
מונרך: צ׳ארלס השלישי
| ראש הממשלה | אנתוני אלבניזי | ג'סינדה ארדרן |
| ייסוד | 1 בינואר 1901 (עצמאות מהממלכה המאוחדת) | 26 בספטמבר 1907 (עצמאות מהממלכה המאוחדת) |
| שפות רשמיות | אנגלית | אנגלית, מאורית. |
| תוצר מקומי גולמי | 1,248,000 מיליון דולר | 189,000 מיליון דולר |
| מדד הפיתוח האנושי | 0.939 (גבוה מאוד) | 0.917 (גבוה מאוד) |
| קידומת טלפון בינלאומית | +61 | +64 |
| אזור זמן | +8, +9, +10, +11 | +12 |
היסטוריה

מפעם לפעם עולה רעיון איחוד בין המדינות. הוא הוזכר עוד בחוקה של אוסטרליה כמהלך אפשרי. בשנת 2001 הפוליטיקאי האוסטרלי בוב קטלי פרסם ספר בנושא. מצד ניו זילנד הרעיון לא מקבל התייחסות של ממש.
הגירה

בעקבות הסכמים שנחתמו בין אוסטרליה לניו זילנד בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, יכלו תושבי שתי המדינות לעבור ללא אשרה ממדינה אחת לשנייה, אך היו זקוקים לאשרה על מנת להגר מאחת המדינות לשנייה
בשנת 1973 נכנסה לתוקף האמנה הטרנס–טסמנית(אנ') שמתירה לאזרחי שתי המדינות להגר מאחת המדינות לשנייה גם ללא אשרה
צבא

במלחמת העולם הראשונה, חיליים מאוסטרליה ומניו זילנד נלחמו זה לצד זה במסגרת כוח אנזא"ק (ANZAC), כוח צבאי התנדבותי, שכלל יחידות מאוסטרליה ומניו זילנד שאוחדו לכוח צבאי אחד שנלחם תחת הכתר הבריטי. הקרב הראשון בו השתתף הכוח היה קרב גליפולי שנערך בטורקיה והחל ב-25 באפריל 1915. בנוסף כוח אנזא"ק השתתף במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ובמסגרתו הכוח נלחם תחת הצבא הבריטי, והיה חלק מכוחות הצבא הבריטים שכבשו את ארץ ישראל מידי הטורקים.
כמו כן, 2 המדינות הן חברות בברית הסדרי ההגנה של חמש המעצמות.
כלכלה

בין אוסטרליה לניו זילנד מתקיימים קשרי מסחר חזקים שהתחזקו עוד יותר לאחר ששתי המדינות חתמו על ""הסכם הסחר אוסטרליה–ניו זילנד ליחסים כלכליים קרובים יותר"" (Australia–New Zealand Closer Economic Relations Trade Agreement) (אנ'), הסכם סחר חופשי שנחתם ב-28 במרץ 1983 ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 1983.
נציגויות דיפלומטיות

ניו זילנד מיוצגת באוסטרליה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בקנברה, בירת המדינה.
אוסטרליה מיוצגת בניו זילנד בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בולינגטון, בירת המדינה.
כבישים מהירים בטורקיה

כבישים מהירים בטורקיה: אדום - קיים (2006), ירוק - בסלילה, כחול - בתכנון, שחור - רשת הכבישים האסייתית
O-32 בין איזמיר לצ'שמה
רשת הכבישים האסייתית
רשת הכבישים האירופית
כביש מהיר O-31 סמוך לשדה התעופה של איזמיר
שלט המברך את הבאים לאירופה לאחר חציית גשר הבוספורוס באמצעות כביש מהיר O-1
מראה מקפה פייר לוטי באייפ - קרן הזהב וגשר הליצ' הנושא את הכביש המהיר O-1
מערכת הכבישים המהירים בטורקיה מודרנית יחסית בשל כך שרוב הכבישים חדשים. חלק מהכבישים המהירים מוארים ורובם בני שישה נתיבים לפחות. המהירות המקסימלית המותרת בכבישים המהירים בטורקיה, בהיעדר הנחיה אחרת, היא 120 קמ"ש לרכב פרטי, 100 קמ"ש לאוטובוסים ו-90 קמ"ש לרכב כבד. הבעיה העיקרית של הרשת היא בכך שהיא עדיין מצומצמת למדי ולמעט באזור איסטנבול, איזמיר, אנקרה ומישור צ'וקורובה פריסת הכבישים דלילה. עם זאת, המדינה משקיעה משאבים רבים בהרחבת רשת הכבישים. בעוד שבשנת 1973 היו רק 24 ק"מ של כבישים מהירים במדינה כולה, בשנת 2006 כבר היו כבישים מהירים באורך כולל של 1,987 ק"מ ו-485 ק"מ נוספים היו בשלבי סלילה. שני פרויקטים רחבי היקף הם חיבור הערים אנקרה ואדנה (O-21) וחיבור בורסה ואיזמיר.
שיטת מספור

המילה הטורקית לכביש מהיר היא "אוטויול" - "Otoyol" (מ"אוטו" Oto ו"דרך" Yol), ולכן הסימון לכבישים אלה הוא באות "O". הכבישים באזור ים השיש ואיסטנבול מסומנים בספרה בודדת, באנטוליה בשתי ספרות שהראשונה שבהן היא "2", באזור איזמיר וחוף הים האגאי בשתי ספרות שהראשונה שבהן היא "3" ובאזור חוף הים התיכון ומישור צ'וקורובה בשתי ספרות שהראשונה שבהן היא "5". שילוט כבישים מהירים בטורקיה הוא בצבע ירוק בדומה לנהוג באיטליה, שווייץ, יוון ועוד.
כבישי אגרה

השימוש בשישה מהכבישים המהירים בטורקיה כרוך בתשלום בהתאם למרחק הנסיעה. בנוסף לכך חציית שני גשרי הבוספורוס סמוך לאיסטנבול כרוך גם הוא בתשלום אגרה. ההכנסה הכוללת מאגרות שנגבו בכבישים המהירים עמדה בשנת 2005 על סך של 231 מיליון לירות טורקיות חדשות. אגרה זו נגבתה מכ-90 מיליון כלי רכב שחצו את גשרי הבוספורוס ומכ-80 מיליון כלי רכב שעשו שימוש ביתר כבישי הרשת הכפופים לתשלום אגרה.
רשתות כבישים בינלאומיות

כבישי טורקיה (לאו דווקא המהירים) מהווים חלק משתי רשתות כבישים בינלאומיות: הרשת האירופית והרשת האסיאתית.
החשוב בכבישי הרשת האירופית העובר בתחומי טורקיה הוא כביש אירופי E90 החוצה את המדינה מהגבול העיראקי דרך אדנה, אנקרה, בורסה ועד לגבול היווני. הכביש מסתיים בסופו של דבר בליסבון. כביש חשוב נוסף הוא כביש אירופי E80 החוצה את טורקיה מהגבול האיראני במזרח ועד לגבול הבולגרי במערב, ומוביל גם הוא עד ליסבון. כביש אירופי E70 עובר לאורך חופי הים השחור וכביש אירופי E87 יוצא מאנטליה ונמתח לאורך חופי הים האגאי.
הרשת האסיאתית כוללת כבישים באורך של 5,254 ק"מ בתחומי המדינה, והעיקריים שבהם הם כביש אסיאתי AH1 המוביל מאדירנה לאורך 20,557 ק"מ עד לטוקיו וכביש אסיאתי AH5 המוביל מהראשונה לאורך 10,380 ק"מ עד שאנגחאי.
פירוט הכבישים המהירים

| מספר ברשת המקומית | מספר ברשת האירופית | מהלך הכביש | הערות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
O-1 - O-9 אזור ים השיש
|  | - | הטבעת הפנימית של איסטנבול (İstanbul Çevre yolu) | עובר על גשר הבוספורוס ועל גשר קרן הזהב |  |
|  |  | הטבעת החיצונית של איסטנבול (İstanbul Çevre yolu) | עובר על גשר פתיה סולטאן מהמט |  |
|  |  | אדירנה-איסטנבול | - |  |
|  | ,  | איסטנבול-אנקרה כביש אנטוליה (Anadolu Otoyolu) | - |  |
O-20 - O-29 אנטוליה
|  | - | כביש הטבעת של אנקרה (Ankara Çevre yolu) | - |  |
|  |  | אנקרה-אדנה | בסלילה, חוצה את שערי קיליקיה |  |
O-30 - O-39 האזור הים האגאי

|  |  | כביש הטבעת של איזמיר ( İzmir Çevre yolu ) | - |  |
|  |  | איזמיר-איידן | - |  |
|  | - | איזמיר-צ'שמה | - |  |
|  |  | כביש הטבעת של בורסה (Bursa Çevre yolu) | בבנייה (סיום לא לפני 2010) |  |
O-50 - O-59 אזור הים התיכון
|  |  | כביש הטבעת של אדנה (Adana Çevre yolu) | - |  |
|  |  | כביש מרסין-אדנה  | - |  |
|  |  | אדנה-גזיאנטפ | - |  |
|  |  | ג'ייהאן-איסכנדרון | - |  |
|  | - | כביש הטבעת של גזיאנטפ (Gaziantep Çevre yolu) | - |  |
ראו גם

כלכלת טורקיה
הערות שוליים

↑  הרשות הטורקית לדרכים
יחסי איטליה–פקיסטן

| יחסי איטליה–פקיסטן |
| --- | --- |
איטליה: פקיסטן


איטליה: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 796,095
אוכלוסייה
59,293,250: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 1,341
משטר
רפובליקה: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי איטליה–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של איטליה לרפובליקה האיסלאמית של פקיסטן. לשתי המדינות יש יחסים לבביים.
סקירה כללית

איטליה היא משקיעה פעילה בפקיסטן. איטליה סיפקה לפקיסטן 100 מיליון דולר במסגרת הסכם החלפת החוב לפיתוח איטלקי בפקיסטן לפרויקטים של פיתוח חברתי בתחום הבריאות, החינוך והתברואה בפקיסטן. ממשלת איטליה הסכימה לספק קו אשראי השווה ל-10 מיליארד דולר למשקיעים איטלקים שמוכנים להשקיע בפקיסטן. איטליה תמכה גם במכרז פקיסטן להסכם סחר חופשי בין פקיסטן לאיחוד האירופי.
באיטליה חיים מעל 150,000 פקיסטנים, בעיקר מתגוררים בערים מילאנו וברשה, שרובם הגדול הגיעו ממחוז פנג'אב בפקיסטן. איטליה השתתפה בעיקר בתרומתה המדעית של פקיסטן לעולם, ושתי המדינות הקימו את הוועידה הבינלאומית לאסטרופיזיקה ויחסות בשנת 2011.
איטליה מעדיפה הסכם סחר חופשי עם פקיסטן במסגרת האיחוד האירופי.
משבר נגיף הקורונה

במרץ 2020 דיווח משרד החוץ האיטלקי שפקיסטן שולחת 500,000 טבליות כלורוקין כדי לעזור לחולים איטלקים הסובלים מנגיף הקורונה.
נציגויות דיפלומטיות

פקיסטן מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא וקונסוליה כללית במילאנו.
איטליה מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד, קונסוליה כללית בקראצ'י וקונסוליית כבוד בלאהור.
כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון

| --- | --- |
סמל הכפר
רחוב בכפר
רחוב בכפר
 פנימייה
 מוטו:  מקצועיות, אכפתיות, השקעה
 השתייכות:  הנוער הציוני
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־83 שנים)
 מייסדים:  משה קול
 בעלי תפקידים
 מנהל:  ישראל חילו
 סגל:  123
 תלמידים
 :  1028
 מיקום
 מיקום:  הוד השרון
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°09′22″N 34°53′59″E﻿ / ﻿32.15597778°N 34.89975556°E﻿ / 32.15597778; 34.89975556
 אתר כפר הנוער
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון(למפת גוש דן רגילה) כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון  he כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזוןhe כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזוןמפת  __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון:  מצפון: __ כפר סבא (in English: Kfar Saba) מצפון ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva) ממערב: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמל הכפר הקודם
כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון נמצא בהוד השרון בין רמתיים למגדיאל. המוסד, שנוסד בשנת 1941, קרוי על שמו של המחנך ד"ר בן-ציון מוסינזון.
היסטוריה

בית הספר נוסד ביוזמת משה קול כבית ספר חקלאי במסגרת "יסודות", רשת בתי הספר החקלאיים של תנועת הנוער הציוני. מטרת יוזמי הכפר הייתה להקים מוסד חינוכי לנוער עולה מתפוצות הגולה בשילוב עם נוער ישראלי מרחבי הארץ, לחיי עבודה, יצירה והגשמה, בתחומי המדע, הטכנולוגיה, האמנות והספורט. לשם כך נבנה כפר נוער הכולל פנימייה הפעילה עד היום. בין השאר למדו בין כתליו חלק מילדי טהראן, ועם תום מלחמת העולם השנייה קלט המוסד ילדים ניצולי שואה שעלו ארצה. בשנת 1943 סיימו בני המחזור הראשון את לימודיהם.
בתחילה נקרא "מוסד חינוכי חקלאי במגדיאל ע"ש ד"ר בן ציון מוסינזון" ובאנגלית, "Educational and Agricultural Institute of Magdiel". ב-1962 שונה השם ל"מוסד חנוכי מקצועי ע"ש בן ציון מוסינזון - מגדיאל". ב-1998 שונה השם פעם נוספת לזה הנוכחי, "כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון".
ב-1967 נפתח בבית הספר נתיב לימודים עיוני בשיתוף המועצה המקומית הוד השרון.
כפר הנוער במאה ה-21

בשנות האלפיים, כפר הנוער מורכב מבית ספר תיכון ופנימיה: בית הספר המשרת את ילדי אוכלוסיית האזור, ומציע מסלולים עיוניים וטכנולוגיים. בית הספר זכה בתשע"ו בפרס הקליטה המיטיבית של עובדי הוראה חדשים מטעם משרד החינוך, ובפרס החינוך מטעם ארגון המורים בנושא שותפות תרבותית.
הפנימייה קולטת תלמידים מכל הארץ ומחו"ל וזכתה בפרס חינוך לפנימיה מצטיינת.
במסגרת התיכון נותנים מענה מגמתי רחב הכולל שלל כיתות ייחודיות.
בכפר הנוער לומדים, במסגרת תוכנית "נעל"ה", תלמידים מצפון אמריקה, אירופה, דרום אפריקה ומדינות נוספות (החל משנה 1993), וכן תלמידי עליית הנוער בתיכון קיימת תוכנית אולפן לתלמידים שאינם דוברי עברית על מנת לעזור להם להשתלב בחברה הישראלית.
במקום שוכן המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט ובנוסף, הסמינר התיכוני האמריקאי ע"ש אלכסנדר מוס, בו מתקיימות תוכניות לתלמידי תיכון מחו"ל.
בכפר הנוער קיימת מגמה ייחודית המשלבת לימודי חקלאות ואקולוגיה, הנקראת אגרואקולוגיה עירונית. במגמה זו מיישמים החניכים את שיטת ההידרופוניקה, ומגדלים תות שדה ורוזמרין על קירות וגגות בית הספר.
הערות שוליים

↑  ^ נועם (דבול) דביר, חקלאות 2018:מחשב להשקיה ותותים על הקיר, באתר ישראל היום, 18 מאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310476605171  VIAF: 138918975   WorldCat (עם VIAF): 138918975 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מגמת המחול בהופעה
יחסי ארצות הברית – גיאנה

| יחסי ארצות הברית – גיאנה |
| --- | --- |
ארצות הברית: גיאנה


ארצות הברית: גיאנה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 214,969
אוכלוסייה
345,891,750: 832,318
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 16,786
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 20,168
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי ארצות הברית–גיאנה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הקואופרטיבית של גיאנה לארצות הברית.
היסטוריה

המדיניות האמריקנית כלפי גיאנה מבקשת לפתח מוסדות, חוקים ומנהלים פוליטיים דמוקרטיים חזקים ובר קיימא; לתמוך בצמיחה ופיתוח כלכלי; ולקדם בה יציבות וביטחון. במהלך שנותיו האחרונים של ממשלו, הנשיא הגיאני דזמונד הויט (אנ') ביקש לשפר את היחסים עם ארצות הברית כחלק מההחלטה להניע את ארצו לעבר אי-הזדהות פוליטית אמיתית. היחסים שופרו גם על ידי מאמציו של הויט לכבד את זכויות האדם, הוזמנו משקיפים בינלאומיים לבחירות 1992 ונעשתה רפורמת בחוקי הבחירות. ארצות הברית גם בירכה על הרפורמה והמאמצים הכלכליים של ממשלת הויט, אשר עוררו השקעה וצמיחה. הבחירות הדמוקרטיות ב-1992 והאישור המחודש של גיאנה על מדיניות כלכלית תקינה וכבוד לזכויות האדם הועילו ליחסים בין המדינות. תחת מספר ממשלות רצופות של המפלגה העממית הפרוגריסבית (אנ'), הידועה בתור PPP, ארצות הברית וגיאנה המשיכו בשיפור היחסים. הנשיא צ'די ג'גן (אנ') היה מחויב לדמוקרטיה, אימץ מדיניות שוק חופשי יותר ודאג לפיתוח בר-קיימא לגיאנה. הנשיא בהרט ג'גדאו ממשיך במסלול זה, וארצות הברית מקיימת יחסים חיוביים עם הממשלה הנוכחית.
במאמץ להילחם בהתפשטות האיידס בגיאנה המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן האמריקניים (CDC) פתחו משרד בשגרירות ארצות הברית בשנת 2002. בינואר 2003, הרפובליקה השיתופית של גיאנה נבחרה כאחת משתי מדינות בלבד בחצי הכדור המערבי שנכללו בתוכנית החירום של הנשיא בוש להקלה באיידס. סוכנות CDC, בתיאום עם הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), מנהלת תוכנית של 5 מיליוני דולרים לחינוך, מניעה וטיפול באנשים הנגועים במחלה.
צוותי רפואה והנדסה צבאיים אמריקאים ממשיכים לערוך אימונים בגיאנה, לחפור בארות, לבנות בתי ספר ומרפאות ולהעניק טיפול רפואי.
אקטיביזם פוליטי בתוך גיאנה

קיימת מפלגה פוליטית פעילה לצד תנועה אזרחית בגיאנה הדוגלת בקשרים עמוקים יותר בין ארצות הברית לגיאנה, המבקשת להפוך אותה לשטח אמריקני או להיכנס לקהילייה שלה בדומה לפוארטו ריקו. אפילו מדינה אפשרית נוסחה כמטרה סופית. לאור, בין היתר, ההגירה הגיאנית לארצות הברית והקשרים ההדוקים שצמחו מההגירה הזו מבחינה חברתית וכלכלית הוקמה נוכחות אינטרנטית רשמית, והיא פועלת מזה מספר שנים ומספקת מידע מפורט אודות הגירה ועובדות אחרות הנוגעות למדינה הגיאנית הנוכחית.
לא נרדם בלילות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גיורא איילנד
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון, אוטוביוגרפיה, אסטרטגיה, מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2018
 מספר עמודים:  414
לא נרדם בלילות הוא ספר עיון אוטוביוגרפי בהוצאת ידיעות ספרים, מאת האלוף במילואים גיורא איילנד, המתאר את קורות חייו של איילנד מתחילת דרכו בצה"ל ועד סיום תפקידיו כעבור 33 שנות שירות, בדרגת אלוף, דרך כל רמות הפיקוד שאותם עבר. בין היתר, הוא היה גם ראש אגף המבצעים, ראש אגף התכנון וחבר במטכ"ל. לאחר מכן התמנה לראש המטה לביטחון לאומי בתקופה של ארבע וחצי שנים מינואר 2002 עד יוני 2006.
תוכן

איילנד התגייס לצה"ל ב-1970, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890. בספר הוא מתאר את מלחמת יום הכיפורים כמפגש הראשון שלו בקרב קשה עם האויב. הוא השתתף בקרב של החווה הסינית, במבצע אנטבה, במלחמת לבנון הראשונה, באינתיפאדה הראשונה, באינתיפאדה השנייה ועוד. הוא מתאר את כל תפקידיו מדרגת מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, מפקד גדוד, מפקד חטיבה ועד לדרגת אלוף. הוא מתאר את פעילותו כקצין בבה"ד 1 ולאחר מכן כמפקד הבסיס. בספר איילנד שוטח את משנתו הצבאית, את ביקורתו כלפי החברה ואת דרכי הפתרון שלו.
ביקורת

עמוס ידלין אמר על הספר, בדברי ברכה בערב המוקדש לספר: ”הספר הוא חינוכי במהותו ויכול להתאים לבית הספר לקצינים של צה"ל, אך למעשה נוגע לכל אדם במדינת ישראל שאכפת לו מצה"ל ועתיד המדינה”.
הערות שוליים

↑  בספרו "לא נרדם בלילות" עמ' 20
כיכר שארל דה גול

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  שארל דה גול 
 אורך:  240 מ' 
 רוחב:  240 מ' 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1670
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 עיר:  הרובע השמיני של פריז, Chaillot, רובע די פובורוג-די-רול, רובע שאנז אליזה, הרובע השישה-עשר של פריז, הרובע השבעה-עשר של פריז, Quartier des Ternes 
 קואורדינטות:  48°52′26″N 2°17′41″E﻿ / ﻿48.873888888889°N 2.2947222222222°E﻿ / 48.873888888889; 2.2947222222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פריז מוגדלת) כיכר שארל דה גול(למפת פריז רגילה) כיכר שארל דה גול he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר שארל דה גול (צרפתית: place Charles-de-Gaulle), לשעבר כיכר האטואל (Place de l'Étoile; "כיכר הכוכב") נמצאת בפריז, בגבולות הרבעים של פריז - השמיני, השישה עשר והשבעה עשר. הכיכר, הידועה גם כיום בשמה הישן, הפכה רשמית לכיכר שארל דה גול לאחר מותו של שארל דה גול, ב-13 בנובמבר 1970. הכיכר נמצאת במרכז הציר ההיסטורי של פריז (אקס היסטוריק), ובמרכזה ניצב שער הניצחון.
היסטוריה

שמה המקורי של הכיכר הוא  butte de Chaillot. בנייתה, שנעשתה במקביל לסלילת שאנז אליזה, הסתיימה בשנת 1777. השם "אטואל" (בצרפתית: Étoile, כוכב) הוא קדום, ומציין התכנסות של רחובות; מה שקרוי כיום "כיכר האטואל" היה במאה השמונה עשרה פרשת דרכים של שטחי צייד.
בשנת 1787, בעת בניית "קיר האיכרים" (mur des Fermiers généraux), "שער האטואל" (שקרוי גם "שער ניי" Neuilly) מוקם על-פי תוכניתו של האדריכל והאורבניסט, קלוד-ניקולא לדו לשם גביית מיסי הכניסה לפריז. שני מבנים, שאינם עוד כיום, הקיפו את השער. השער סימן את גבול פריז ואת גבול הרובע הראשון הישן שלה (על-פי חלוקת העיר משנת 1795, שנותרה על כנה עד חלוקת העיר לעשרים רבעים בשנת 1859), שכיום מצוי בחלקו ברובע השמיני של העיר, ובחלקו ברובע הראשון החדש.
בניית שער הניצחון המונומנטלי שבמרכז הכיכר הסתיימה בשנת 1836 בעת תקופת מלכותו של לואי פיליפ. בזמן הקיסרות השנייה עוצבה מחדש הכיכר על ידי האדריכל ז'אק היטורף (Jacques Hittorff), כחלק מתוכנית השיפוצים הגדולה של פריז שניהל הברון אוסמן, ששימש כמושל מחוז הסן מאז 1853, ובמסגרת תפקידו שאף לארגן מחדש את העיר. על-פי צו שניתן ב-13 באוגוסט 1854, השטח שסביב שער הניצחון וחלק מטיילת שלו ( promenoir de Chaillot) הופקעו לטובת בניית בתי מידות אותם ניתן לראות גם כיום. הגנים של אותם בתים הופנו לעבר הכיכר. ניתן לזהות בקלות בתים משום שלכולם עמודים זהים. בתים אלו בנויים משתי כנפיים שממסגרות את החצר הפתוחה.
השדרות

פנורמה שצולמה מגג שער הניצחון, ומראה כמה מהשדרות שמתכנסות אל הכיכר.
שתים עשרה שדרות מתכנסות אל כיכר שארל דה גול. השדרות, בכיוון השעון מהצפון, הן:
שדרות וגרם (avenue de Wagram), שנקראות בשם זה מאז תקופת הקיסרות השנייה, ולפניכן נקראו "שדרות הכוכב" (boulevard de l'Étoile) ו"שדרות בזון" (boulevard Bezons).
שדרות הוש (avenue Hoche), שנקראו "שדרות המלכה אורטנז" (avenue de la Reine-Hortense) בזמן הקיסרות השנייה, ולפניכן "שדרות מונסו" (boulevard Monceau).
שדרות פרידלן (avenue de Friedland) מאז תקופת הקיסרות השנייה, "שדרות בוז'ון" לפניכן (boulevard Beaujon).
שדרות השאנז אליזה (Avenue des Champs-Élysées).
שדרות מרסו (avenue Marceau), שנקראו "שדרת ז'זפין" בזמן הקיסרות השנייה.
שדרות יינה (avenue d'Iéna).
שדרות קלבר (avenue Kléber), שהיו "שדרות מלך רומא" (avenue du Roi-de-Rome) בזמן הקיסרות השנייה, ולפניכן "שדרות פאסי" (boulevard de Passy) .
שדרות ויקטור הוגו (avenue Victor Hugo), שהיו "שדרות ד'איו" (avenue d'Eylau) בזמן הקיסרות השנייה, ו"שדרות סן-קלו" (avenue de Saint-Cloud) לפני כן.
שדרות פוש (avenue Foch), שנקראו "שדרות היער (בולון)" (avenue du Bois [de Boulogne]), בזמן הרפובליקה הצרפתית השלישית, ו"שדרות הקיסרית" (avenue de l'Impératrice) בתקופת הקיסרות השנייה.
שדרות הגרנד ארמה (avenue de la Grande-Armée), שנקראו "שדרות נה" (avenue de Neuilly) לפני תקופת הקיסרות השנייה.
שדרות קרנו (avenue Carnot), בתקופת הקיסרות השנייה - "שדרות אסלין" (avenue d'Essling).
שדרות מק-מהון (avenue Mac-Mahon), שנקראו "שדרות הנסיך ז'רום" (avenue du Prince Jérôme) בעת הקיסרות השנייה.
כיכר שארל דה גול.
כיכר שארל דה גול
כיכר תחריר (קהיר)

ערך זה עוסק בכיכר בקהיר. אם התכוונתם לכיכר בבגדאד, ראו .
| --- | --- |
כיכר תחריר כפי שצולמה ב-2020
כיכר תחריר כפי שצולמה ב-2020
 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  קהיר
 מדינה:  מצרים
 קואורדינטות:  30°02′40″N 31°14′09″E﻿ / ﻿30.044444444444°N 31.235833333333°E﻿ / 30.044444444444; 31.235833333333
  (למפת קהיר מוגדלת) כיכר תחריר(למפת קהיר רגילה) כיכר תחריר
 
כיכר א־תחריר (בערבית: ميدان التحرير, תעתיק מדויק: מידאן א־תחריר, "כיכר השחרור") היא כיכר גדולה במרכז קהיר. בעבר נקראה הכיכר "כיכר איסמעיליה", על שם איסמעיל פאשה, שליט מצרים בין 1863 ל־1879. אחרי מהומות 1919 הכיכר נודעה בכינוייה ככיכר "א־תחריר" (השחרור), וב־1952 במקביל לסיום מהפכת הקצינים החופשיים המצריים, הפך כינוי זה לשמה הרשמי.
סביב הכיכר מספר מבני ציבור חשובים, בהם המוזיאון המצרי, מטה המפלגה הלאומית הדמוקרטית, בניין ה"מוגמע" המשמש משרדי ממשלה שונים, מטה הליגה הערבית, קמפוס האוניברסיטה האמריקאית, ומלון הנילוס. את באי הכיכר משרתת תחנת המטרו על שם אנואר סאדאת.
הכיכר שימשה זירה לכמה מההפגנות והעצרות הגדולות בתולדות מצרים, בהן מהומות הלחם ב־1977, הפגנות נגד מלחמת עיראק, וסדרת ההפגנות בתחילת 2011 שהובילה לפרישתו של נשיא מצרים חוסני מובארכ.
שימוש ציבורי והפגנות בכיכר

הכיכר שימשה זירה לכמה מההפגנות והעצרות הגדולות בתולדות מצרים, בהן מהומות 1919, מהפכת הקצינים החופשיים (1952), מהומות הלחם (1977), הפגנות נגד מלחמת עיראק (2003), השביתה הכללית במצרים (2008) והמהפכה במצרים (2011).
שימוש ציבורי והפגנות בכיכר > לאחר המהפכה

כיכר א־תחריר המשיכה להיות סמל המהפכה גם לאחריה, בחגיגות 'יום השנה לדמוקרטיה' וביקורים של אישים מכובדים רבים מהעולם. דייוויד קמרון ראש ממשלת בריטניה, קתרין אשטון הנציגה העליונה לענייני חוץ ומדיניות ביטחון של האיחוד האירופי, מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון, וקווין ראד, שר החוץ האוסטרלי הם חלק מהשמות הבולטים שביקרו בכיכר לאחר מהפכת 2011.
אחת הספינות אשר היו אמורות להצטרף למשט השני לעזה נקראה תחריר על שם כיכר תחריר. המשט לא יצא לפועל.
ב־29 ביוני 2011 משטרת מצרים תקפה צעירים מצרים אשר התפרעו בכיכר, באמצעות גז מדמיע ואמצעים נוספים. הצעירים דרשו הליכי משפט מהירים יותר במשפטם של פקידים בכירים שסולקו ממעמדם במהלך מהפיכת 2011. משרד הפנים המצרי הטיל את האשמה במתיחות על קבוצות חתרניות שונות.
ב־1 ביולי 2013 הוצתו מחדש מחאות העם המצרי, במהלכן התמלאה כיכר תחריר במאות אלפי מפגינים המנופפים בדגלי המדינה וקוראים להדיח את הנשיא המכהן החדש מוחמד מורסי. מורסי אכן הודח וב־8 ביוני 2014 החל עבד אל־פתאח א־סיסי לכהן כנשיא מצרים. מאז כניסתו לתפקיד מקפיד א־סיסי להציב כוחות משטרה באופן קבוע בכיכר א־תחריר כדי למנוע מראש מהומות ופעולות מחאה.
ב־19 באוקטובר 2023 פעילים פרו פלסטינים הפגינו בכיכר בשל תקיפות צה"ל בעזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
כיכר א־תחריר בלילה
בניין ה"מוגמע" בכיכר א־תחריר
לקריאה נוספת

חיים אסא, כשמרקס וניטשה נפגשו בכיכר תחריר, הוצאת דרור לנפש, 2013.
איל שגיא ביזאוי, הלהקה המצרית שהציתה את כיכר תחריר, באתר הארץ, 19 במאי 2014
כיכר תחריר כפי שצולמה בפברואר 2011 במהלך האביב הערבי
יחסי איטליה–צ'ילה

| יחסי איטליה–צ'ילה |
| --- | --- |
איטליה: צ'ילה


איטליה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 756,102
אוכלוסייה
59,293,250: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית

יחסי איטליה–צ'ילה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקה האיטלקית. מערכת היחסים בין צ'ילה לאיטליה מבוססת על היסטוריה ארוכה של קשרים שהתרחשו ברמה הפוליטית, אך גם בגלל נוכחותה של קהילה איטלקית חשובה בצ'ילה לקהילה צ'יליאנית באיטליה. שתי המדינות הן חברות ה-OECD והאו"ם.