stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tha Carter III
הערות שוליים

↑  "100 Best Albums of the 2000s - Lil Wayne, 'Tha Carter III'". Rolling Stone. נבדק ב-25 בנובמבר 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Tha Carter 3". Lil Wayne Fansite - Weezy Blog. נבדק ב-20 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lil Wayne Announces Tha Carter III: The Leak on December 18, with Official LP Coming in February (אורכב 28.10.2007 בארכיון Wayback Machine). XXL (October 26, 2007). Retrieved October 26, 2007.
↑  Jesús Triviño Alarcón, Matt Barone, Hillary Crosley, Thomas Golianopoulos, Brian Miller (January 30, 2007). Remedy: The Top 10 Most Anticipated Albums of 2007. XXL magazine. Retrieved January 30, 2007.
↑  "Lil Wayne Grabs 3rd In Rollingstone's Top 50 Albums | Lil Wayne". Rap Basement. 10 בדצמבר 2008. נבדק ב-31 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lil Wayne's 'Tha Carter III' Sells 1 Million". Billboard. 18 ביוני 2008. נבדק ב-25 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rolling Stone, Rolling Stone, The 500 Greatest Albums of All Time, Rolling Stone, ‏2020-09-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Charles Aaron,Mankaprr Conteh,Jon Dolan,Will Dukes,Dewayne Gage,Joe Gross,Kory Grow,Christian Hoard,Jeff Ihaza,Julyssa Lopez,Mosi Reeves,Yoh Phillips,Noah Shachtman,Rob Sheffield,Simon Vozick-Levinson,Christopher R. Weingarten, Charles Aaron, Mankaprr Conteh, Jon Dolan, Will Dukes, The 200 Greatest Hip-Hop Albums of All Time, Rolling Stone, ‏2022-06-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  SPIN Staff, The 300 Best Albums of the Past 30 Years (1985-2014), SPIN, ‏2015-05-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Damien Scott,Gail Mitchell,Angel Diaz,Carl Lamarre,Michael Saponara,Heran Mamo,Kyle Denis, Damien Scott, Gail Mitchell, Angel Diaz, Carl Lamarre, Michael Saponara, Heran Mamo, Kyle Denis, The 100 Greatest Rap Albums of All Time: Staff List, Billboard, ‏11 ביולי 2024 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts – Billboard 200 Albums, בילבורד, ‏2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: cb688885-74b2-4e9b-a18c-6102866151f2
SoulFly

SoulFly הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר האמריקאי רוד וייב. האלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים אלאמו רקורדס. בדומה לאלבומו הקודם Pray 4 Love, האלבום כולל הופעת אורח אחת בלבד, הראפר פולו ג'י. האלבום בעל 20 הרצועות ממשיך את סימן ההיכר של רוד וייב של "עקשנות לסיפור סיפורים נוקבים ומעוררים".
רקע

באוגוסט 2020, במהלך ראיון בבילבורד, אמר רוד וייב שהוא יוציא את אלבומו השלישי באותו החודש. עם זאת, יצאה במקום מהדורת דלוקס של Pray 4 Love. בסוף ינואר 2021 חשף את עטיפת האלבום באינסטגרם, תוך שהוא קורא לחברת התקליטים שלו על כך שלפי הדיווחים לא שילמה לו, והצהיר שלא יוציא מוזיקה חדשה עד שיעשו זאת. כעבור כמה ימים הוא חזר לאינסטגרם, התנצל בפני הלייבל שלו וחשף כי האלבום ייצא תוך כמה שבועות.
קונספט

האלבום המשיך את הנושא הרגשי הגלוי של רוד וייב בענייני חייו וגידולו; "סיפור של אדם מצולק מחוויותיו עם המאבקים והפערים הגזעיים של משפחתו". ג'ורדן דרוויל ממגזין The Fader ציין: "SoulFly הוא משהו כמו שיחה אינטנסיבית, עם התשוקה של וייב והאוזן לפעימות הוא גורם למאזין לחבר את חייהם למה שהוא משתף. בין אם זה מהומה או גמישות, וייב גורם לחששות ליבו להישמע אוניברסליים". רוד וייב בתחילה לא תכנן שיהיו הופעות אורח באלבום. עם זאת, הוא שינה את דעתו לאחר שפגש את פולו ג'י בחנות תכשיטים; פולו אמר לו שהוא מעריץ עבודתו, להפתעתו של וייב.
ביקורות

אהרון ויליאמס מ-Uproxx שיבח את קולותיו של רוד וייב על היותם הייסוד למוזיקה שלו: "זה מרשים שיש עדיין אמנים שיכולים לעשות את זה עם קול בלבד. אמנם אין ב-SoulFly כמות עצומה של התבוננות פנימית או חדשנות אמיתית, אולם יש רמה עליונה של ביטחון עצמי ואומנות טכנית. את מה שרוד חסר בשנינות הוא ממציא ברגש, וכאשר סיפוריו חסרים פירוט, הוא מחדיר אותם בכנות עוצמתית שגורמת להם לקרות באותה אמת, מהדהדים עמוק יותר כמו דיוקן אימפרסיוניסטי". מגזין Kazi מצא את האלבום עקבי: "מקצבים מורכבים יפהפיים מסייעים לקולו של רוד כמו מסירה של לברון ג'יימס. זהו מקרה של הפקה מודרנית שלא מכריעה את קולות האמן. לא רק שזה ללא דילוגים אלא גם היה תוכן משמעותי".
בחודש יוני 2021, כלל בילבורד את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 עד כה".
הצלחה מסחרית

SoulFly היה לאלבום שנשמר בהזמנה מוקדמת בפעמים הרבים ביותר באפל מיוזיק למשך שבועיים.
עם צאתו, הגיע SoulFly היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 130,000 יחידות שקולות לאלבום (כולל 4,000 מכירות טהורות) בשבוע הראשון לצאתו. זהו אלבומו הראשון של וייב שהגיע לצמרת המצעד.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | SoulFly  | 3:08 |
| 2. | Gone Till November  | 2:41 |
| 3. | Blame On You  | 2:45 |
| 4. | Don't Forget  | 4:09 |
| 5. | Tombstone  | 2:40 |
| 6. | All I Got  | 3:13 |
| 7. | Richer (בהשתתפות פולו ג'י)   | 3:10 |
| 8. | Street Runner  | 4:12 |
| 9. | Pills & Billz  | 2:35 |
| 10. | How The Game Go  | 2:13 |
| 11. | Shock Da World  | 3:24 |
| 12. | What's Love??  | 2:58 |
| 13. | OMDB  | 3:05 |
| 14. | Invisible Scar  | 2:48 |
| 15. | Calling  | 2:26 |
| 16. | Sneaky Links  | 2:58 |
| 17. | Believe Me  | 2:39 |
| 18. | Moving On  | 2:49 |
| 19. | Changing  | 3:00 |
| משך כולל: | משך כולל: | 53:33 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 68 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 16 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 85 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקטלוג | 35 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 164 |
הערות שוליים

↑  Forest, Eleanor (24 במרץ 2021). "Rod Wave Releases Somber Tombstone' Visual". UDiscover. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lamarre, Carl (28 ביולי 2020). "Why Rod Wave Might Be Writing Movie Scripts One Day". Billboard. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams, Aaron (1 בפברואר 2021). "Rod Wave Says He Won't Release His Album Until His Record Label Pays Up". Uproxx. נבדק ב-3 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Okon, Wongo (4 בפברואר 2021). "Rod Wave Apologizes For Calling Out His Label And Says Everything Is 'Cool' Now". Uproxx. נבדק ב-3 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  LivenGoodLivin (2 באפריל 2021). "'SoulFly' Hits High Marks For Rod Wave". Kazi Magzine. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marie, Erika (26 במרץ 2021). "Rod Wave Lays It All Out On "SoulFly" Album Ft. Polo G". HotNewHipHop. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Darville, Jordan (26 במרץ 2021). "Listen to Rod Wave s new album SoulFly". The Fader. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Espinoza, Joshua (28 במרץ 2021). "Here Are the First Week Projections for Rod Wave's 'SoulFly'". Complex. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams, Aaron (1 באפריל 2021). "Rod Wave's Voice Allows The Moody 'SoulFly' To Soar". Uproxx. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The 50 Best Albums of 2021 So Far: Staff Picks, בילבורד, ‏7 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  Blake, Emily (29 במרץ 2021). "Rod Wave's 'SoulFly' Continues to Lead Apple Music Pre-Add Chart". Rolling Stone. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rod Wave Earns First No. 1 Album on Billboard 200 Chart With 'SoulFly'". Billboard (באנגלית). 2021-04-04. נבדק ב-2021-04-05.
↑  Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Catalog Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts – Billboard 200 Albums, בילבורד, ‏2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 821cea37-6133-432d-bee5-79d491f76975
הבריחה מאלקטרז

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר "הבריחה מאלקטרז"
 בימוי:  דון סיגל
 הופק בידי:  דון סיגל
 תסריט:  ריצ'רד טאגל
 עריכה:  ג'ואל קוקס
 שחקנים ראשיים:  קלינט איסטווד   פטריק מקגוהן   פרד וורד
 מוזיקה:  ג'רי פילדינג
 צילום:  ברוס סורטיז
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  מאלפאסו הפקות
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 ביוני 1979
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה, סרט כלא, סרט שמבוסס על ספרים 
 תקציב:  8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   escapefromalcatraz
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבריחה מאלקטרז (אנגלית: Escape from Alcatraz) הוא סרט פעולה אמריקאי שיצא בשנת 1979, בכיכובו של קלינט איסטווד ובבימויו של דון סיגל. הסרט מתאר את בריחתם המורכבת של פרנק מוריס והאחים ג'ון וקלרנס אנג'לין, מאחד מבתי הכלא השמורים בארצות הברית, אלקטרז, השוכן על אי הסמוך לסן פרנסיסקו. הסרט נוצר בעקבות ספר באותו השם, המבוסס על מקרה אמיתי ונדיר, בשנת 1962, בו ברחו שלושה אסירים מאלקטרז (אנ'). הם הוכרזו כנעדרים.
עלילה

פרנק מוריס (קלינט איסטווד) מגיע אל הכלא השמור אלקטרז, לאחר שברח מספר פעמים מבתי כלא אחרים שבהם שהה. הוא מובא תחילה לפגישה עם ראש הסוהרים בכלא (פטריק מקגוהן), שמבהיר לו כי אף אסיר לא הצליח עד כה להימלט מאלקטרז. מוריס פוגש את ידידיו מהעבר, האחים ג'ון וקלרנס אנג'לין (פרד וורד וג'ק ת'יבו), ומתיידד עם מספר אסירים. מוריס מסתבך בריב אלים עם האנס וולף (ברוס מ. פישר), ומגלה כי ראש הסוהרים מתעמר בחבריו האסירים: הוא אוסר על "דוק" הזקן (רוברט בלוסום) לצייר לאחר שצייר דיוקנאות של סוהרים ומשמיד את החרצית אותה הוא מגדל; וגורם ל"ליתמוס" להתנפל עליו ולסבול בעקבות זאת מהתקף לב. ראש הסוהרים מזכיר בקרירות למוריס כי חלק מהאנשים לא נועדו לעזוב את אלקטרז בחיים.
מוריס מגלה כי הבטון סביב הסורגים בתאו חלש יחסית, וכי ניתן לפורר אותו בהדרגה. הגילוי מתפתח לתכנון תוכנית בריחה מאלקטרז. הוא משתף בתוכנית את האחים אנג'לין ואת האסיר בתא השכן, צ'רלי באטס (לארי הנקין). בשבועות שלאחר מכן הם מתחילים לחפור בקירות התא באמצעות כפות, ולבנות רפסודה מאולתרת באמצעות מעילי גשם. ביום הבריחה, באטס מתעצבן מאוד ולא בורח יחד איתם. מוריס והאחים אנג'לין בורחים מהכלא ומשייטים מחוץ לאי באמצעות הרפסודה שבנו.
הבריחה מתגלה למחרת בבוקר, והסוהרים מנהלים מצוד נרחב אחר הבורחים. לאחר שלא נמצאו, מעדיף ראש הסוהרים להניח כי הם טבעו בים. מאוחר יותר הוא מגלה חרצית על חופי האי אנג'ל הסמוך, וזורק אותה לים לאחר שנאמר לו כי חרציות לא גדלות באופן טבעי בחוף זה.
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות, ונחשב לאחד הסרטים הטובים והפופולריים ביותר שיצאו בשנת 1979. הוא קיבל 95% ביקורות חיוביות באתר "Rotten Tomatoes".
בשבוע הראשון ליציאתו, הוקרן הסרט ב-814 בתי קולנוע בארצות הברית, וזכה להכנסות של יותר מ-5 מיליון דולר. לאורך השנים הכניס הסרט כ-43 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  מתוך 36 האסירים שניסו לברוח מאלקטרז, במהלך 29 השנים שבהן הוא שימש כבית סוהר פדרלי, 23 נתפסו, שישה נורו ונהרגו, שניים טבעו וחמישה (מוריס, האנגלינים ותיאודור קול ורלף רו) נחשבים כנעדרים שכנראה טבעו. ראו את הערך האנגלי (אנ')
↑  Most Popular Feature Films Released In 1979, באתר IMDb
↑  הבריחה מאלקטרז, באתר "Rotten Tomatoes"
↑  הבריחה מאלקטרז, באתר Box Office Mojo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810623431405606  BnF: cb16459000w (data)  VIAF: 305894416   WorldCat (עם VIAF): 305894416
יסמין פייג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1991 (בת 33) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 פרופיל ב-IMDb
 
יסמין פייג' (באנגלית: Yasmin Paige; נולדה ב-24 ביוני 1991) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'ורדנה ביוון בסרט "צוללת", בת' מיטשל בסדרה הקומית "פרמפייס" ובדמות מריה ג'קסון בסדרת הטלוויזיה לילדים "הרפתקאות שרה ג'יין".
ביוגרפיה

פייג' נולדה בלונדון, אנגליה לאם אנגלייה-יהודייה ולאב עיראקי-מוסלמי. היא התחילה להופיע כבר בגיל ארבע. הופעת הבכורה שלה על מסכי הקולנוע הייתה בסרט "תמימות מופלאה" משנת 2003. פייג' שיחקה גם בתוכנית הטלוויזיה לילדים "The Mysti Show". היא הופיעה בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין", ובעונה השנייה צמצמה את פעילותה בגלל בחינות הבגרות שלה.
בסרט "נעלי בלט" שיחקה פייג' בתפקיד פטרובה פוסיל, וב-2010 כיכבה בסרט "צוללת" בתפקיד ג'ורדנה ביוון.
בפברואר ובמרץ 2012 שיחקה פייג' בתפקיד בת' מיטשל בסיטקום "פרמפייס" של ערוץ BBC Three. ב-2013 חזרה להופיע בעונה השנייה של הסדרה. היא גילמה את דמות ניקי בדרמה "Spoof or Die" של ערוץ 4 ששודר לראשונה ב-30 ביולי 2012.
ב-2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מתחת לפני השטח" מאת ג'ק ת'ורן. בסדרה הופיעה לצדו של טומי נייט שכיכב לצדה ב"הרפתקאות שרה ג'יין".
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| לא ידוע |  | Bed & Breakfast Star | אלזה | BBC |
| לא ידוע |  | Smack the Pony | ילדת יום הולדת | ערוץ 4 |
| לא ידוע |  | The Search | ילדה שהלכה לאיבוד | BBC |
| 2003 |  | Keen Eddie | אפריל קיני | בפרק "Eddie Loves Baseball" |
| 2004 |  | The Mysti Show | אבי | BBC One |
| 2004 |  | The Last Detective | קייטי ברישה | בפרק "Dangerous and the Lonely Hearts" |
| 2004 | רופאים | Doctors | קרי ברקלי | בפרק "Look Both Ways" |
| 2005 |  | The Golden Hour | שרי דין | ITV1 |
| 2007 | הרפתקאות שרה ג'יין | The Sarah Jane Adventures | מריה ג'קסון | עונה ראשונה |
| 2007 |  | My Life as a Popat | לוסי מייזלס | בפרק "Ghost" |
| 2007 |  | Secret Life | מייקלה | ערוץ 4 |
| 2008 | הרפתקאות שרה ג'יין | The Sarah Jane Adventures | מריה ג'קסון | עונה שנייה |
| 2009 |  | Murderland | ג'סיקה | ITV1 |
| 2012–2014 | פרמפייס | Pramface | בת' מיטשל | סדרת טלוויזיה |
| 2014 | מתחת לפני השטח | Glue | רות' | מיני-סדרה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | Z | הנסיכה שרה |  |
| 2001 | האחרים | The Others | שושבינה |  |
| 2003 | תמימות מופלאה | Wondrous Oblivion | ליליאנה |  |
| 2003 |  | Second Nature | בתו של איברהים |  |
| 2004 |  | Tooth | טות' (שן) |  |
| 2005 |  | The Keeper: The Legend of Omar Khayyam | דריה הצעירה |  |
| 2006 |  | True True Lie | דנה הצעירה |  |
| 2007 | אף פעם לא אהיה שלך | I Could Never Be Your Woman | מלני |  |
| 2007 | נעלי בלט | Ballet Shoes | פטרובה פוסיל |  |
| 2010 | צוללת | Submarine | ג'ורדנה ביוון |  |
| 2013 | דאבל | The Double | מלאני פאפאדופולוס |  |
| 2014 |  | Chicken | אנאבל |  |
| 2014 |  | The Possibilities are Endless | גרייס הצעירה |  |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | עלובי החיים | Les Misérables | קוזט | הועלה בתיאטרון פאלאס בלונדון |
| 2010 |  | Spur of the Moment | אמה ג. | תיאטרון רויאל קורט |
|  | רומיאו ויוליה | Romeo & Juliet | יוליה | תיאטרון בלומסברי |
|  | אנני | Annie | מולי | תיאטרון האמרסמית' |
תפקידים ברדיו

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | The Meeting Point | נור | BBC בלפסט |
|  |  | The Little Toe Radio | המספרת | רדיו 7 של ה-BBC |
|  |  | Topic Chocolate Bars |  |  |
| 2013 | לעולם-לא-עולם | Neil Gaiman’s Neverwhere | אנסטסיה | לפי ספרו של ניל גיימן |
הערות שוליים

↑  "The Mysti Show". נבדק ב-22 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nazzaro, Joe (28 בספטמבר 2006). "Who's Sarah Jane Gets Own Show". Sci Fi Wire. Sci Fi Channel. אורכב מ-המקור ב-14 באוקטובר 2006. נבדק ב-28 בספטמבר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Jane Adventures': Season Two Preview". נבדק ב-22 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC - Press Office - All-star cast dance onto BBC One in Ballet Shoes". נבדק ב-22 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Channel 4 - Coming Up - Series 7 Episode 4". נבדק ב-28 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Enemies of The Doctor are out for revenge in The Sarah Jane Adventures – a brand new CBBC drama from the makers of Doctor Who)". נבדק ב-11 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Possibilities are Endless". BFI.com. נבדק ב-18 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5550366  GND: 1020905670  ISNI: 0000 0000 5405 5729  LCCN: no2008149646  VIAF: 4756079   WorldCat (עם VIAF): 4756079
דני קרוון

| --- | --- |

דני קרוון, 2011
 לידה:  7 בדצמבר 1930 י"ז בכסלו ה'תרצ"א המנדט הבריטי תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  29 במאי 2021 (בגיל 90) י"ח בסיוון ה'תשפ"א ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 לאום:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אקדמיה גראנד שומיאר  האקדמיה לאומנויות של פירנצה 
 תקופת הפעילות:  1949–2021 (כ־72 שנים)
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  הסגנון הבין-לאומי 
 יצירות ידועות:  כיכר לבנה, גן הזכרונות, שאלו שלום ירושלם ישליו אהביך, הציר המרכזי, אנדרטת חטיבת הנגב, אתר הנצחה לשואת הצוענים, צפון, נתיב זכויות האדם, מעבר, מחווה לוולטר בנימין 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו (2021)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (19 בפברואר 1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון (2008)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1999)  אזרחות כבוד של נירנברג (21 באוקטובר 2018)  מדליית גתה (1999)  פרימיום אימפריאל (1998)  פרס התרבות הלאומי של קטלוניה (2016)  פרס ישראל (1977)  דוקטור לשם כבוד מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל  טבעת הקיסר של גוסלאר  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 צאצאים:  יעל קרוון 
 www.danikaravan.com
 
דני קרוון, 1969
דני קרוון באנדרטת חטיבת הנגב, 2014
דני קרוון (7 בדצמבר 1930 – 29 במאי 2021) היה פסל, מעצב תפאורות וצייר ישראלי, חתן פרס ישראל לפיסול לשנת תשל"ז (1977), יקיר העיר תל אביב (2021), עטור פרסים בין-לאומיים על יצירותיו.
ביוגרפיה

קרוון נולד בתל אביב לזהבה ואברהם. אביו היה גנן העיר תל אביב במשך כארבעה עשורים ונחשב כאחד מאבות אדריכלות הנוף הישראלי. כבר בנערותו, נחשף לפיסול, אותו יצר עד לשנות חייו האחרונות.
בשנות ה-20 לחייו, עבר קרוון לזמן מה, להתגורר בקיבוץ הראל, ושם הכיר את רעייתו חווה לבית פוגלר. השניים נישאו בשנת 1955, ונולדו להם שלוש בנות: נועה – מפיקה הנשואה למאייר יזהר כהן, תמר – צלמת אופנה, ויעל – כוכבת ילדים בעבר ושחקנית תיאטרון בפורטוגל.
קרוון חי ועבד בתל אביב (ברחוב צבי הרמן שפירא הסמוך ל"גינת אברהם קרוון"), בפריז ובפירנצה.
קרוון נפטר ב-29 במאי 2021, בגיל 90 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ שובל.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

בשנת 1992, הוצב במקום ה-116 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת השלוש עשרה, ב-1996, הוצב במקום ה-110, ב-2003, הוצב במקום ה-113, ובשנת 2015, הוצב במקום ה-108 בבחירות לכנסת העשרים.
קרוון היה חבר המועצה הציבורית של בצלם.
קריירה מקצועית

קרוון החל את דרכו האמנותית בגיל צעיר. בשנים 1943–1945 למד בסטודיה לציור ופיסול של אהרון אבני, ובשנים 1945–1947 למד בסטודיה של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי, מגדולי הציירים הישראלים, וגם אצל האמנים מרסל ינקו, והאמן ומעצב הבמה דוד שניאור. באותן השנים, התמקד בציור ובציורי קיר, התמחות שהמשיכה אל לימודיו באקדמיה. ב-1949 למד ציור בבצלאל בירושלים. בין השנים 1956–1957 השתלם בטכניקת ציורי קיר (פרסקו) באקדמיה של פירנצה, במחלקה לרסטורציה (שימור) של גלריית אופיצי, ומאוחר יותר באקדמיה "גראנד שומיאר" בפריז.
עבודותיו המוקדמות היו איורים לפרסומי תנועת "השומר הצעיר", עיצוב תפאורות ללהקת הנח"ל, ואיורים לעיתון "משמר לילדים", ותכנון תפאורות לתיאטראות וללהקות מחול בישראל ומחוצה לה, בהן "ענבל", "בת-שבע" ו"מרתה גרהם" בניו יורק.
קרוון יצר עבור גופים שונים תבליטים וציורי קיר, ביניהם באונייה "שלום" של חברת "צים", במכון ויצמן, בהיכל בית המשפט בתל אביב, ועוד.
בשנות ה-60, כחלק מזרם אמנות סביבתית ואדמה, התמקד בפיסול אנדרטאות בבטון.
מאז שנות ה-80, בנה קרוון מספר עבודות אמנות אדריכליות בפריז.
בשנת 1984, שימש כמרצה אורח ב"אקול דה בוז אר" בפריז.
ב--2010, דרש לכסות את יצירתו בקיר הדרומי של מליאת הכנסת, במחאה על תיקון לפקודת האגודות השיתופיות, שיאפשר הקמתן של ועדות קבלה ביישובים קטנים, וטען שישראל הופכת למדינה עם חוקי גזע.
בשנת 2018, עיצב קרוון את שער גיליון האמנות השנתי של "טיים אאוט".
יצירותיו של קרוון

יצירותיו של קרוון, הן פסלים גדולי ממדים בעלי אופי אדריכלי המתאפיינים בקו נקי ומינימליסטי, מרשים ורב עוצמה. הוא הרבה להשתמש בבטון חשוף או בעל גוון בהיר, ויצר סגנון ייחודי משלו. פסליו מוצבים במרחבים פתוחים בישראל וברחבי העולם, ומזמינים את המתבוננים להסתובב בתוכם. עם המדינות בהן מוצגים פסליו נמנות ארצות הברית, צרפת, יפן, גרמניה, קוריאה הדרומית וספרד.
יצירותיו של קרוון > יצירות קבע מרכזיות

אנדרטת חטיבת הנגב, באר שבע, 1963-1968
ב-1965, עיצב את הקיר הדרומי של אולם מליאת הכנסת  – המכונה "שאלו שלום ירושלם ישליו אהביך" (על פי תהילים, קכ"ו, ו'). היצירה הבנויה מאבני גלילית גדולות, מדמה את חומת ירושלים עם עיגול במרכז, המציג את "ירושלים של מטה", ומעין כיפה הפוכה למעלה המדמה את "ירושלים של מעלה".
"כיכר לבנה", פארק אדית וולפסון, תל אביב 1976–1988
מגדל יד לשריון, לטרון
קיר אמנות בכניסה לבניין כיתות, כפר תקווה, שנות ה-70
"הציר המרכזי" (Axe Majeur), סרז'י פונטואז, ליד פריס, 1980 (Cergy pontoise), שלאורכו מאירה קרן לייזר את שמי העיר, ואשר נחנך לאחר כ-30 שנות בנייה.
"שעון שמש 1980", בגבעת רם שבירושלים
"מעלות", בין קתדרלת קלן למוזיאון לודוויג, קלן, 1980–1986
"נתיב זכויות האדם", נירנברג, 1983–1989
"דרך האור", הפארק האולימפי בסיאול, 1986–1987
שדרת שארל דה-גול, לה דפאנס, 1989–2000
"צפון", דיסלדורף 1990 – דיסקת פלדה בכניסה הצפונית לבית הנבחרים של מדינת נורדריין-וסטפאליה
"מעבר, מחווה לוולטר בנימין", פורבו, קטלוניה, 1990–1994
"הדרך אל הגן הנסתר", סאפורו, באי הוקאיידו, 1992–1999
"כיכר הסובלנות" (לזכר יצחק רבין), משרדי אונסק"ו, פריז, 1993–1996
"מעיין", מוזיאון האומנות של מחוז מיאזקי, 1993–1995
"גן המייסדים", חדרה, 1995–1999
"גן הזכרונות", דואיסבורג, 1996–1999
"נתיב השלום", ניצנה, 1996–2000
"מגדל הדמעות" באתר "יד לשריון" המשתלבת בבניין מצודת טגארט בלטרון, 1996
"בראשית", נפת קגושימה, באי קיושו, 2000
אתר הנצחה לשואת הצוענים, ברלין, 2000–2012
האנדרטה לזכר בית הכנסת ברגנסבורג, 2005
קיר העץ הקדמי של אודיטוריום הכנסת .
כיכר התרבות בתל אביב, 2011
האנדרטה לחללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות, ירושלים, 2013
"יער האומנות מורו" מחוז נראה באי אונשו, יפן
תמונות ממבחר יצירותיו

אנדרטת חטיבת הנגב, 1963–1938
באר שבע
פסל ברזל, 1963–1967
היכל המשפט תל אביב
סביבה פיסולית, 1963–1967
בית המשפט המחוזי, תל אביב-יפו
מעץ הדעת לעץ החיים, 1964
מעונות הסטודנטים במכון ויצמן למדע, רחובות
שאלו שלום ירושלם ישליו אהביך, 1966
מליאת הכנסת, ירושלים
אנדרטה לזכר קורבנות השואה, 1972
ברונזה ואבן
מכון ויצמן למדע, רחובות
כיכר לבנה, 1977–1988
פארק וולפסון, תל אביב-יפו
מעלות, 1980–1986
מוזיאון מחוז מיאזקי, יפן
דרך זכויות האדם, 1989–1993
נירנברג, גרמניה
מעבר, מחווה לוולטר בנימין, 1990–1994
פורטבו, ספרד
נתיב השלום, 1996–2000
ניצנה
מדבר, 1999
גן הפסלים ע"ש לולה בר אבנר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
פרדס, 2007
מיצב ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
"צפון" בכניסה לבית הנבחרים של מדינת נורדריין-וסטפאליה בדיסלדורף
גן חטיבת פלמ"ח הראל, 2013
גן סאקר, ירושלים
כיכר התרבות בתל אביב
אתר הנצחה לצוענים שנרצחו במלחמת העולם השנייה, ברלין
קיר אמנות בבניין משרדים בבזל, שווייץ
פרסים והוקרה

קרוון הציג בחוצות, בגלריות ובמוזיאונים הנחשבים ביותר בישראל ומחוצה לה, וזכה בפרסים והוקרה רבים. בהם:
פרסים והוקרה > פרסים

פרס ראשון בתערוכת העשור בירושלים, על עיצוב בניין משרד הפיתוח (1958)
פרס ישראל לפיסול (1977)
פרס אונסק"ו : מדליית פיקאסו ומדליית חואן מירו (1994)
אונסק"ו, פרס אמן לשלום (1996)
פרס "טבעת הקיסר" הגרמני (1996)
פרס "פרמיום אימפריאלה" מטעם קיסרות יפן (1998)
פרסים והוקרה > הוקרה

דוקטור לשם כבוד לפילוסופיה – אוניברסיטת חיפה (1997)
דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית (1999)
בחורף 2007, נערכה לקרוון תערוכה רטרוספקטיבית מקיפה במוזיאון תל אביב לאמנות, שלוותה בקטלוג רחב היקף.
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון (2009)
עיטור מסדר הכבוד של צרפת (2014)
יום עיון על יצירתו של דני קרוון, שהוקדש לנחמה ריבלין, במעמד נשיא המדינה, המכללה האקדמית תל אביב-יפו, דצמבר 2019
ב-2021, יצא לאקרנים הסרט התיעודי "דני קרוון" בבימויו של ברק היימן. הסרט שודר בכאן 11 והיה מועמד לפרס אופיר.
זמן קצר לפני מותו, קיבל קרוון את אות יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת 2021
נובמבר 2021, "יפן של דני קרוון", תערוכה המתמקדת בעבודותיו המרכזיות ביפן
2022, "הקרוון השקט" – דואט של אנסמבל קייזר-אנטונינו בהשראת יצירות האמן.
ספריו

אנדרטת הנגב, ספר תלת לשוני: עברית, ערבית, אנגלית. הוצאת מרסל, 2016
ספרים אודות יצירתו

תערוכת חג החומש: היצירה הסביבתית הראשונה של דני קרוון, מאת רון ברטוש, הוצאת לוין, 2022
דני קרוון: אנדרטת הנגב, עורכת: עדי אנגלמן, מרסל לקידום אמנות ותרבות, 2016
50 שנים לאנדרטת הנגב: 50 שנים לפיסול הציבורי של דני קרוון, מוזיאון הנגב לאמנות, 2014
דני קרוון - רטרוספקטיבה, עורך: מרדכי עומר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2007
דני קרוון - מעברים; מחווה לואלטר בנימין, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1997