stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רינה קמחי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 (בת 90 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  בית הספר לסיעוד ע"ש הנרייטה סאלד של הדסה והאוניברסיטה העברית  אוניברסיטת חיפה  המכללה האקדמית תל-חי  המדרשה לאמנות  האקדמיה לאמנות של קרנברוק  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר לאומנות הייסטאק מאונטן  אוניברסיטת אמסטרדם  מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית 
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית 
 
רינה קמחי (נולדה בירושלים ב-1934) היא אמנית קרמיקה ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה

קמחי נולדה וגדלה בירושלים. ב-1955, החלה ללמוד בבית הספר לסיעוד "הדסה", ושנה לאחר מכן עברה להולנד, כדי ללמוד באוניברסיטת אמסטרדם לאמנויות.
קמחי סיימה את לימודיה ב-1958, ושבה לישראל. ב-1963 החלה ללמוד במחלקה לקרמיקה בבצלאל. לאחר סיום לימודיה ב-1966, השתלמה אצל האמנית והפסלת הדוויג גרוסמן להמן.
ב-1968, החלה ללמוד בבית הספר לאומנות "הייסטאק מאונטן" במדינת מיין, ארצות-הברית. לאחר סיום לימודיה, עברה ללמוד קרנבוק אקדמיה לאמנות, במישיגן.
קמחי שבה לישראל והחלה ללמד בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה ולאחר מכן במכללה האקדמית תל-חי, במדרשה לאמנות בבית ברל, במרכז לאמנות חזותית בבאר שבע ובמוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית.
תערוכות > תערוכות יחיד

מסכות גלריה דבל, ירושלים (1982)
רינה קמחי גלריה דבל, ירושלים (1986)
רינה קמחי: עבודות 1994-1991 בית אהרון כהנא, רמת גן (1994)
ליד הכלי פריסקופ - גלריה לעיצוב עכשווי, תל אביב (2000)
רינה קמחי - OFF WHITE גלריה לאמנות במרכז ההנצחה, קריית טבעון (2003)
בין חימר לחרס המשכן לאמנות על שם חיים אתר, קיבוץ עין חרוד (2015)
גינה לי המבשלה לאומנויות הקרמיקה, קריית טבעון (2019).
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

קרמיקה ישראל 70 מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1970)
תערוכת קרמיקה מוזיאון הקרמיקה - קריית מוזיאון הארץ, רמת אביב, תל אביב (1976)
סנטה-קטרינה, מאי 1977 גלריה ג'ולי מ., תל אביב (1978)
חנוכיות גלריה דבל, ירושלים (1981)
פיסול וחומר המרכז לאמנות חזותית, באר שבע (1982)
13 בחומר תיאטרון ירושלים, ירושלים (1984)
מפגש אמנים 1985 מסוף ניצנה, גבול ישראל-מצרים (1985)
יוצר וחומר: מן הכלי המעוצב ועד לפסל המוזיאון העירוני עk ao דוד בן-ארי, בת-ים (1990)
Contemporary Crafts from Israel מרכז האמנויות ברביקן, לונדון, בריטניה (1990)
21 אמנים מישראל גלריה בוייג (Böwig), הנובר, גרמניה (1994)
הד של עבר - דימוי של הווה בית אהרון כהנא, רמת גן (1996)
תערוכת זוכי פרס האמן הצעיר ופרס עידוד היצירה תשנ"ז בית האמנים, ירושלים (1996)
פתחים ואור בירושלים בית האמנים, ירושלים (1996)
מיתולוגיות גלריה לאמנות אום אל-פחם, אום אל-פחם (2000)
הביאנלה הישראלית לקרמיקה - חרס אלפיים מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב (2000)
הצלחות: תערוכת עיצוב קרמי הגלריה לעיצוב חנקין, חולון (2001)
תבניות בניה: אלמנטים ארכיטקטונים בקרמיקה עכשווית בית האמנים, ירושלים (2001)
רקו בית אהרון כהנא, רמת גן (2005)
מסע עם נורה: תערוכת מחווה לנורה כוכבי 1999-1934 הגלריה על הצוק על שם בר-זימרא, נתניה (2007)
הביאנלה החמישית לקרמיקה ישראלית - חומר, רגש מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב (2009)
קולות האדמה מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע (2012)
היבט נוסף בית אהרון כהנא, רמת גן (2012)
חומר זוכר: הביאנלה השביעית לקרמיקה ישראלית מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב (2013)
לשוחח עם משה שק בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו (2016)
חופן חומר בית חנקין (2017)
פרסים

הביאנלה לקרמיקה ישראלית, באר שבע (1993)
פרס עידוד היצירה, משרד התרבות והספורט (1996)
ציון לשבח, פרס אליכס דה רוטשילד לאומנויות (2000)
ציון לשבח, פרס ע"ש מוד פרידלנד, בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו (2014).
הערות שוליים

↑  מידע על יוצר - מוזיאון ישראל בירושלים
1 2  מרכז המידע לאמנות ישראלית, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  רינה קמחי – בין חימר לחרס – תערוכה חדשה
↑  שיחות בחומר - פורטפוליו
↑  חופן חומר - היבטים תרבותיים בחומר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277167  NLI: 987007517011405171  LCCN: no2016026879  VIAF: 308267943   WorldCat (עם VIAF): 308267943
רודוניט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Mn2+,Fe2+,Mg,Ca)SiO3)
 מערך קריסטלוגרפי:  טריקליני
 צורת הגביש:  המינרל מופיע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או כמקבצים, גרגריים או סיביים. הגבישים נדירים, פריזמתיים שטוחים ומוארכים, מעוגלים בקצותיהם באורך של עד 20 ס"מ.
 צבע:  בדרך כלל אדום עד ורוד או כתום, צהוב, בדגימות מסיביות יש עורקים שחורים.
 ברק:  זגוגי. פנינתי על משטחים מלוטשים או על מישורי הפצילות
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מושלמת בשני כיוונים וטובה בכיוון שלישי
 שבירה:  דמוי קונכייה עד בלתי שווה
 קשיות:  6.5-5.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.7-3.4
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קלציט, וילמיט, פיריט, פרנקליניט, ספסרטין, מיקרוקלין, טפרואיט, איקריפטיט, בריל ואלביט
 סוגים
 פאולריט  בוסטמיט:  סוג עשיר באבץ  סוג עשיר בסידן
גבישי רודוניט מלוטשים
רודוניט הוא מינרל אינוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת שרשרת) של מנגן (אם כי הוא מכיל לעיתים קרובות כמויות קטנות של ברזל, מגנזיום וסידן), השייך לקבוצת הפירוקסנואידים.
תכונות > הרכב

נוסחת המבנה הכימי המקובלת של הרודוניט היא MnSiO3, אבל מכיוון שכמות קטנה של המנגן מוחלפת על ידי ברזל, מגנזיום וסידן מקובל להרחיב את הנוסחה ל-Mn2+,Fe2+,Mg,Ca)SiO3). סוג חום-אפרפר של רודוניט המכיל עד כ-20% של תחמוצת הסידן מכונה בוסטמיט (אם כי הוא מוכר כיום כמינרל נפרד). יסוד נוסף שלעיתים מצוי ברודוניט בכמויות ניכרות הוא האבץ. פאולריט הוא סוג של רודוניט המכיל כ-7% תחמוצת האבץ.
המינרל הנדיר פירוקסמנגיט (MnSiO3) הוא פולימורף של הרודוניט ונוצר בלחץ גבוה ובטמפרטורות נמוכות. האבחנה בינו לבין הרודוניט, כששניהם מופיעים בתצורה של מסה חסרת צורה, בלתי אפשרית בטבע ונדרשות שיטות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן על מנת להבדיל ביניהם.
תכונות > קריסטלוגרפיה

הרודוניט מתגבש במערכת הטריקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "טריקלינית רגילה" (או גם טריקלינית-פינקואידית) ( {\overline {1}}) וחבורת סימטריות מרחבית " C{\overline {1}}". הפרמטרים של תא היחידה הם : Å‏‏a=9.758‏, b=10.499Å‏, c=12.205Å, וגודל הזוויות הן α=108.58°‏, β=102.92°‏ ו-γ=82.52°. ככל מינרל אינוסילקטי בנוי הרודוניט משרשרת של ארבעונים של סיליקה, במקרה של הרודוניט כל חוליה בשלשלת מורכבת מאותה יחידה של חמישה ארבעונים קשורים. במקרה של הפולימורף הנדיר פירוקסמנגיט שלו אותו הרכב כימי כשל הרודוניט, אבל הנוצר בתנאים שונים של לחץ וטמפרטורה, היחידה הבסיסית מורכבת משבעה ארבעונים.
תכונות > תכונות פיזיקליות

הרודוניט מופיע בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או כמקבצים, גרגריים או סיביים. הגבישים, הנדירים יחסית בטבע, פריזמתיים שטוחים ומוארכים, מעוגלים בקצותיהם באורך של עד 20 ס"מ. קיימת במינרל תופעת גבישים תאומים מהסוג "תאומי מגע". לרודוניט יש פצילות מושלמת בשני כיוונים וטובה בכיוון שלישי, והוא נשבר בצורה בלתי שווה עד דמוית קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6.5-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.57 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הרודוניט הם: nα=1.711-1.738 ‏, nβ=1.714-1.741‏ ו-nγ=1.724-1.751. גבישי הרודוניט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל אדום עד ורוד או כתום, צהוב, בשקף מנוסר הוא חסר צבע עד ורדרד קל. צבע אדום ורוד זה דומה מאוד לצבע המינרל רודוכרוזיט, אלא שבדגימות מסיביות של רודוניט יש עורקים שחורים של תחמוצת המנגן, בעוד שברודוכרוזיט יש עורקים לבנים של קלציט. הבדל נוסף הוא שהרודוכרוזיט מגיב לחשיפה לחומצת מלח מהולה ורודוניט לא. הצבע האדום של הרודוניט נוטה לדהות לגוון חום עד שחור בחשיפה ממושכת בשל חמצון. הברק של הרודוניט הוא זגוגי, אם כי למשטחים מלוטשים או למישורי הפצילות יש ברק של פנינה. הרודוניט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. הוא נראה אדום צהבהב מזווית אחת, אדום ורדרד מזווית שנייה ואדום צהבהב חיוור מזווית שלישית.
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1819 במכרה המנגן "הקיסר פרנץ" (ב-1866 שינה  המכרה את שמו למכרה המלך וילהלם - König Wilhelm) בסמוך לעיירה אלבינגורדה (Elbingerode) שבהרי ההארץ במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. מקור השם בצבע האופייני למינרל, רוֹדוֹן הוא ביוונית ורד. אותו מקור שימש גם כמקור לשם המינרל רודוכרוזיט.
שימושים

השימוש העיקרי ברודוניט הוא כאבן לקישוט וכאבן חן יקרה למחצה. לרודוניט יש צבע ורוד נאה, ולרוב גם עורקים שחורים של תחמוצת המנגן הנותנים לו מראה ייחודי. נוהגים לגלף ממנו חרוזים, קבושונים, וחפצי נוי אחרים. כמו כן נוהגים ללטש גושי רודוניט ולמכור אותם בחנויות לאספני מינרלים. המאמינים בתכונות מאגיות של מינרל מייחסים לרודוניט יכולת "להציל" באמצעות הפגת רגשות שליליים והגברת הערך העצמי. רודוניט היא אבן החן הרשמית של מדינת מסצ'וסטס בארצות הברית.
שימוש נפוץ פחות ברודוניט הוא כבצר משני להפקת מנגן.
מקור ותפוצה

הרודוניט נוצר כתוצאה מהתמרה הידרותרמית, התמרת מגע והתמרה אזורית בסלעים בהן יש תכולת מנגן. כמו כן כתוצאה מתהליכים הקשורים להיווצרות סלעי משקע.
הרודוניט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את מכרות הברזל והמנגן בפאיסברג (Pajsberg) בסמוך לפיליפשטד (Filipstad) ולנגבן (Långban) במחוז ורמלנד (Värmland) שבשוודיה, שבהן ניתן למצוא גבישים קטנים שקופים ומבריקים המכונים פאיסברגיט. סוג שקוף בגוון אדום-דם מצוי במכרה ברוקן היל (Broken Hill) במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. מקום נוסף בו נמצא הרודוניט בשפע הוא אתר המינרלים פרנקלין במחוז ססקס בניו ג'רזי שבארצות הברית, אם כי כיום כמעט שלא מוצאים גבישים של המינרל אלא רק כמסה חסרת הצורה. באותו אתר מצוי גם פאולריט כגבישים גדולים, גסים הדומים במידת מה לפצלת השדה ורודה, יחד עם פרנקליניט ובצר של אבץ באבן גיר גרגרית. מקומות נוספים כוללים אזור יקטרינבורג בהרי אורל שברוסיה; בצ'יקלה בהודו; במורו דה מינה (Morro da Mina) במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל; במחוז נודה-טאמגאווה ביפן; ובקמינגטון (Cummington) שבמסצ'וסטס, בקמברלנד היל (Cumberland Hill) ברוד איילנד ובמחוז קוביי קריק (Cowee Creek) במחוז מקון (Macon) בצפון קרולינה שבארצות הברית.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman (1978) Rock-forming minerals, (2nd edition), vol. 2A, single-chain silicates, 586-599
Nelson W R, Griffen D T, Crystal chemistry of Zn-rich rhodonite ("fowlerite"), American Mineralogist 90 (2005) 969-983
הערות שוליים

↑  גרסה אחרת רודוס
↑  Gemstones for love - The Times of India
↑  M.G.L. - Chapter 2, Section 15
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
ריצ'רד בראדשו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באפריל 1944 רגבי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 באוגוסט 2007 (בגיל 63) טורונטו, קנדה 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לונדון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 פרסים והוקרה:  מסדר אונטריו  מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד ג'יימס בראדשו (באנגלית: Richard James Bradshaw;‏ 26 באפריל 1944 - 15 באוגוסט 2007) היה מנצח אופרה בריטי ומנהל כללי של להקת האופרה הקנדית בטורונטו.
חייו

בראדשו נולד בראגבי, וורוויקשייר, אנגליה. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות באנגלית באוניברסיטה של לונדון בשנת 1965. בין 1975 ל-1977 היה מנהל המקהלה באופרה של פסטיבל גליינדבורן. מ-1977 עד 1989 היה מנצח הבית של האופרה של סן פרנסיסקו.
בשנת 1988 כיהן כמנצח אורח של להקת האופרה הקנדית וב-1989 התמנה למנצח הראשי ולממונה על המוזיקה. בשנת 1994 התמנה למנהל אמנותי וב-1998 למנהל כללי. הוא ניצח על יותר מ-60 אופרות בלהקת האופרה הקנדית.
בשנת 2004 קיבל את תואר מסדר אונטריו על "הבאת תהילה בינלאומית ללהקת האופרה הקנדית, כולל הזמנה ראשונה מאז ומעולם לפסטיבל אדינבורו, שם קצרה שני פרסים יוקרתיים."
בשנת 2006 קיבל בראדשו את פרס אמנויות הבמה של המושל הכללי. באותה שנה גם נחנך מרכז ארבע העונות לאמנויות הבמה, התגשמות חלום בן 30 שנה הן ללהקת האופרה הקנדית והן לבראדשו עצמו. בספטמבר של אותה שנה פתחו בראדשו והלהקה את העונה בשלוש הפקות מלאות של מחזור הטבעת של וגנר, המנצח הראשון מאז וגנר עצמו שחנך בית אופרה במחזור שלם של טבעת הניבלונגים.
ב-15 באוגוסט 2007 מת בראדשו אחרי שהתמוטט, כנראה בהתקף לב, בנמל התעופה הבינלאומי של טורונטו. הוא הותיר אחריו את אשתו דיאנה, בתו ג'ני ובנו ג'יימס. מותו הפתאומי בא כזעזוע לקהילת האופרה בטורונטו ובקנדה.
שדה ריבועי

במתמטיקה, שדה ריבועי הוא הרחבה מדרגה 2 של שדה המספרים הרציונליים.
אם d הוא שלם חסר ריבועים ושונה מ-1, אז  \mathbb {Q} ({\sqrt {d}}) הוא שדה ריבועי. בכוון ההפוך, אם K שדה ריבועי, אז יש שלם d חסר ריבועים יחיד כך ש- K=\mathbb {Q} ({\sqrt {d}}). שדות ריבועיים שעבורם  d>0 נקראים שדות ריבועיים ממשיים ושדות עבורם  d<0 נקראים שדות ריבועיים דמיוניים.
אם d קונגרואנטי ל-1 מודולו 4, חוג השלמים של  \mathbb {Q} ({\sqrt {d}}) נוצר על ידי  {\sqrt {d}} והדיסקרימיננטה של  \mathbb {Q} ({\sqrt {d}}) שווה ל-d. אחרת, חוג השלמים נוצר על ידי  {\frac {1+{\sqrt {d}}}{2}} והדיסקרימיננטה היא 4d.
רנה שניידר

רנה שניידר (בגרמנית: René Schneider, נולד ב-1 בפברואר 1973 בשוורין שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן.
קריירת מועדונים

שניידר שיחק כנער בפ.צ. מגדבורג, ובשנת 1989 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת העל המזרח-גרמנית. לאחר איחוד גרמניה, נשאר שניידר במגדבורג, על אף שהקבוצה לא עברה לשחק בבונדסליגה. בעונת 1993/94 שיחק במועדון FSV ברנדנבורג, ובתום עונה זו חתם בהנזה רוסטוק, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בהאנזה רוסטוק, 1994/95, שניידר עלה עם הקבוצה לבונדסליגה, ובעונת 1995/96 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה זו. בשתי עונותיו ברוסטוק השיג שניידר נתונים זהים-הבקעת שישה שערים ב-31 משחקי ליגה. כאשר בעונתו השנייה בקבוצה, הוביל אותה אל המקום השישי המפתיע בבונדסליגה. הצלחה זו גרמה למאמן נבחרת גרמניה, ברטי פוגטס, לזמנו לסגל הגרמני ליורו 1996, וגררה התעניינות מקבוצות אחרות.
לאחר יורו 1996, חתם שניידר בבורוסיה דורטמונד, שם שיחק שלוש עונות, אך לא הצליח להביא את עצמו לידי ביטוי, כאשר צבר רק 11 הופעות בבונדסליגה בשלוש עונות, בהן הבקיע שלושה שערים. עם זאת, לשניידר הופעה בליגת האלופות בעונת 1996/97 במשחק הראשון ברבע הגמר מול אוסר. במשחק זה בורוסיה דורטמונד ניצחה 1–3 ושניידר הבקיע את השער השני. למעט משחק זה, שניידר לא שיחק בליגת האלופות באותה עונה, והקבוצה זכתה בתואר לאחר ניצחון 1–3 במשחק הגמר על יובנטוס.
בתום עונת 1999 שב שניידר להנזה רוסטוק, אך לא הצליח לשחזר את הצלחתו הקודמת ומיעט לשחק. לאחר מכן עבר להמבורג ולאוסנבריק, שגם בהן מיעט לשחק. לאחר מספר שנים במועדון חובבים, פרש שניידר ממשחק פעיל בשנת 2007.
קריירה בינלאומית

לשניידר שמונה הופעות במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21, בהן הבקיע שער אחד. שניידר ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת גרמניה בדצמבר 1995, במשחק ידידות מול נבחרת דרום אפריקה, שהסתיים בתוצאה 0-0. שניידר זומן לסגל נבחרת גרמניה ליורו 1996 על ידי המאמן ברטי פוגטס, אך לא זכה לדקות משחק. נבחרת גרמניה זכתה בטורניר זה לאחר ניצחון 1–2 בגמר מול נבחרת צ'כיה, לאחר שער זהב של אוליבר בירהוף.
תארים

עם בורוסיה דורטמונד:
ליגת האלופות: 1996/97
הגביע הביניבשתי: 1997
עם נבחרת גרמניה:
יורו 1996
רחוב תל חי (כפר סבא)

| --- | --- |

מבט על רחוב תל חי. ניתן להבחין בגגות הרעפים המאפיינים את הבניינים רבי הקומות באזור.
 מידע כללי
 על שם:  תל חי
 אורך:  1.68 ק"מ
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  כפר סבא כפר סבא
 רחובות מסתעפים:  ויצמן
 קואורדינטות:  32°10′36″N 34°54′53″E﻿ / ﻿32.176790694638°N 34.914825945998°E﻿ / 32.176790694638; 34.914825945998
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) רחוב תל חי(למפת נתניה רגילה) רחוב תל חי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב תל חי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחוב תל חי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תל חי הוא שמו של רחוב ראשי בכפר סבא, המתחיל בצפון העיר ברחוב בן יהודה ונגמר בדרום העיר במחלף תל חי המתחבר לכביש 531. הרחוב חוצה את רחוב ויצמן באזור תחנה מרכזית כפר סבא. הרחוב מורכב ברובו מבתי מגורים גבוהים (בניינים), וכולל שני בתי ספר ואזור מסחרי.
מבנה הרחוב

הרחוב חוצה את העיר מצפון לדרום. בחלקו הצפוני הוא נפגש עם רחוב בן יהודה, שם נמצא בית הספר בר לב. במורד הרחוב ניכרת הבנייה של בניינים רבי קומות בעלי גגות רעפים. כאשר ממשיכים בכביש דרומה נתקלים בכיכר האקליפטוס, כיכר ובה עץ אקליפטוס בודד. כאשר נבנה הכביש הוחלט לשמור את העץ ועל כן הוא נשמר במרכז הכביש והפך לסמל של השכונה. העץ, מסוג אקליפטוס המקור, ננטע לראשונה בשנות השלושים והיווה נקודת ציון בין בתי המושבה לכפר טאריק-אל חראם, היום דרך בן יהודה. מצידו המערבי של הכביש נמצא בית הספר הדתי-ממלכתי "תורה ומדע".
כאשר ממשיכים דרומה עוברים חלק קטן של בתים פרטיים, ובין היתר גם האולפנה "הראל", ולאחריו מגיעים לשורה של בתים מרובי קומות, כשהגבוה מביניהם כולל ארבע עשרה קומות והוא, נכון ל-2020, הבניין הגבוה ביותר בכפר סבא, להוציא השכונה הירוקה. באזור זה של הרחוב נמצאים שלושה בתי כנסת זה לצד זה, בית הכנסת המרוקאי, בית הכנסת התימני ובית הכנסת האשכנזי.
מעט אחר כך נמצאת תחנה מרכזית כפר סבא, שהיא התחנה הגדולה ביותר בעיר. בסביבת הרחוב של התחנה קיימות חנויות רחוב רבות, בהן מספרות, מכולות, גלידריות, חנויות גיימינג, מאפיות ועוד. חלקו הדרומי של הרחוב כולל בניינים רבי קומות נוספים ואת אולפנת אמנה. בסופו, הרחוב מתחבר לגשר תל-חי שממשיך אל כביש 531.
אורכו הכולל של הרחוב הוא 1.68 קילומטר.
מבנים חשובים ברחוב

בית נורדשטיין - ביתו המשומר של אלכסנדר נורדשטיין, אחד ממייסדי כפר סבא. הבית נבנה בשנת 1919 לראשונה, אך ננטש במאורעות תרפ"ט כאשר נורדשטיין עזב לפתח תקווה. בשנת 1922 חזר עם משפחתו לכפר סבא כאשר היא הייתה ריקה מנפש חיה, ובין הריסות הבתים הקים מחדש את הצריף שלו. הבית כיום הוא חלק משביל הראשונים כפר סבא.
תחנה מרכזית כפר סבא - התחנה הגדולה ביותר בעיר, הכוללת למעלה מעשרה מסופים ושתי תחנות חיצוניות. התחנה מקבלת אוטובוסים מכל רחבי מרכז הארץ, ומשמשת גם כחניה לאוטובוסים של חברת מטרופולין.
אקליפטוס המקור - האקליפטוס שננטע בין הפרדסים שימש במשך שנים רבות כנקודת ציון בין בתי המושבה לכפר טאריק-אל חראם. כאשר נסלל הכביש בתל חי, הוחלט להשאיר את העץ בתור כיכר קטנה, כדי שלא ייכרת. העץ נמצא שם עד היום, והוא נחשב סמל של המושבה.
גשר תל חי - גשר המחבר בין הרחוב לכביש 531. בשנת 2020 נפתח מסלול נוסף היוצא מרחוב תל חי והגשר, אשר היה בעבודות קרוב ל-6 שנים. בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל והמחאה נגד בנימין נתניהו הפך הגשר למוקד פופולרי עבור מפגינים מכפר סבא והוד השרון, לצד צומת רוטשילד-ויצמן וקניון ערים.
תוכניות לעתיד

ישנו תכנון לבנות מחדש את כביש הרחוב מתחילתו ועד סופו ולהוסיף לו שני מסלולים באופן סדיר (חלק מהרחוב כולל רק נתיב אחד), שבילי אופניים וחנויות רחוב נוספות גם בחלקיו הצפוניים, בדומה לרחובות כצנלסון וסוקולוב. עבור המבצע הוקצו 1.428 מיליון שקל, מהלך שספג ביקורות מצד האופוזיציה בעירייה.
בנוסף, תכנון המטרו הארצי כולל חמש תחנות בעיר כפר סבא, אחת מהן ברחוב תל חי.
הערות שוליים

1 2  אקליפטוס המקור, באתר www.kfar-saba.muni.il
↑  אתרים לשימור : מוזאון כפר סבא, באתר kfar-saba-museum.org
↑  בתכנון: רחוב תל חי יהפוך לציר תנועה ראשי בכפר סבא, באתר צומת השרון כפר סבא, ‏2017-07-23
↑   מירב מורן, 20 ערים, 109 תחנות: בדקו האם רכבת המטרו תעצור ליד הבית שלכם, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2018
בית נורדשטיין המשוחזר. ניתן להבחין בייחודיות שלו לצד הבניינים האחרים ברחוב.
ריצ'רד בראוטיגן

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1935 טקומה, ארצות הברית 
 התאבד:  14 בספטמבר 1984 (בגיל 49) בולינס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון דרום יוג'ין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  דור הביט 
 יצירות בולטות:  Trout Fishing in America, Willard and His Bowling Trophies, In Watermelon Sugar, The Tokyo-Montana Express 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 הושפע מ:  ג'ק קרואק 
 
ריצ'רד גארי בראוטיגן (באנגלית: Richard Gary Brautigan;‏ 1935–1985) היה משורר וסופר אמריקאי.
ביוגרפיה

בראוטיגן נולד בטקומה, מדינת וושינגטון שבחוף המערבי של ארצות הברית. הוא גדל ולמד בעיר יוג'ין, שבמדינת אורגון. במשפחתו סבל מאלימות נגד ילדים. מגיל צעיר נטה לחיי נוודות והוללות על גבול הפשע. הוא נאסר ואושפז כמה פעמים. הוגדר כחולה נפש, סכיזופרן, וקיבל טיפולי חשמל.
בראוטיגן השתקע בעיר סן פרנסיסקו שבמדינת קליפורניה, וחי בה עד מותו. הוא היה מהסופרים הבולטים והמובהקים של דור הביט. החל את דרכו הספרותית בפרסום שירים ורומנים קצרים. הוא התיידד עם סופרי דור הביט המפורסמים: צ'ארלס בוקובסקי, לורנס פרלינגטי, ויליאם ס. בורוז, ואחרים.
כמה מספריו, כגון "ההפלה", "דיג טרוטות באמריקה", ו"כדי שהרוח לא תישא זאת לכל עבר", התפרסמו מאוד בין קוראי דור הביט. בראוטיגן כתב גם שירה. שיריו זכו אף הם לעניין בשעתו. שניים מספריו תורגמו לעברית, וכן כמה משיריו שנדפסו בכתבי עת ספרותיים בישראל. הוא שם קץ לחייו בהיותו בן פחות מחמישים. הוא ירה בעצמו במלון בעיירה קליפורנית קטנה.
ספריו שתורגמו לעברית

ההפלה: רומנסה היסטורית 1966, מאנגלית: דן עומר, זמורה ביתן תל אביב, תשמ"א 1981.
כדי שהרוח לא תישא זאת לכל עבר, מאנגלית: לאה ששקו, גוונים תל אביב, תשס"ב 2002.
רוברט סינק

| --- | --- |

גנרל רוברט סינק
 לידה:  3 באפריל 1905 צפון קרוליינה
 פטירה:  13 בדצמבר 1965 (בגיל 60) פורט בראג, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  בוב
 השכלה:  אוניברסיטת דיוק  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1927–1961 (כ־34 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הרגלים המוצנח ה-503 מפקד הרגימנט ה-506 של הדיוויזיה המוטסת ה-101  מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-7 מפקד דיוויזיית הרגלים ה-44  מפקד הקורפוס המוטס ה-18 מפקד הגיס האסטרטגי מפקד הפיקוד הקאריבי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה:  הפלישה לנורמנדי  מבצע מרקט גארדן  מלחמת קוריאה  מלחמת וייטנאם
 עיטורים
   כוכב הכסף(3)   כוכב הארד(2)  לגיון ההצטיינות (2)
 
רוברט פרדריק (בוב) סינק (באנגלית: Robert Frederick Sink‏; 3 באפריל 1905 - 13 בדצמבר 1965) היה לוטננט גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הרגימנט ה-506 של הדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת העולם השנייה.
קריירה

סינק גדל בעיר לקסינגטון, שבצפון קרוליינה. בשנת 1927 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית. הוא מילא שורת תפקידי פיקוד ומטה ביחידות רגלים ובשנת 1940 שירת במפקד גדוד הרגלים המוצנח ה-501. בהמשך מונה למפקד גדוד הרגלים המוצנח ה-503. ביולי 1942 מונה למפקד הרגימנט ה-506 של הדיוויזיה המוטסת ה-101, שהייתה חטיבת הצנחנים הראשונה בצבא ארצות הברית שאנשיה עברו אימון בסיסי ואימוני צניחה ביחד, כיחידה אחת. סינק פיקד בהצלחה על הרגימנט במבצע המוטס בנורמנדי, במהלכו הוצנח הרגימנט בנורמנדיה כ-4.5 ק"מ מחוף יוטה. הרגימנט בפיקודו הצליח בצהרי ה-6 ביוני 1944 לחבור לכוחות שנחתו על החוף לאחר שהשמיד סוללות ארטילריה ומוצבים של הצבא הגרמני. בהמשך הקרבות כבשו את העיירה קרנטן כחלק מהמערכה לכיבוש שרבורג.
לאחר מכן פיקד סינק על הרגימנט במבצע המוטס בהולנד, במהלכו הוצנחו אנשיו בקרבת תעלת וילהלמינה ונדרשו להשתלט על גשר. הגרמנים פוצצו את הגשר, אולם למחרת השתלטו סינק וחייליו על גשרים בקרבת איינדהובן. בהמשך הוביל סינק את הרגימנט בלחימה בהולנד ולאחר מכן בקרב על הבליטה. בקרב זה, מן הקשים שידע הרגימנט, הגנו סינק ואנשיו על גזרת צומת בסטון ובהמשך המערכה בארדנים.
לאחר המלחמה לחם במלחמת קוריאה כסגן מפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1953 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-7 ובהמשך למפקד דיוויזיית הרגלים ה-44. בשנת 1957 מונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18. בשנה שלאחר מכן מונה למפקד הגיס האסטרטגי ובתפקידו האחרון שירת כמפקד הפיקוד הקאריבי של ארצות הברית אשר בפנמה. הוא נפטר בשנת 1965 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
דמותו של סינק כמפקד הרגימנט ה-506 הופיעה במיני-סדרה האמריקאית "אחים לנשק" וגולמה על ידי השחקן האמריקאי דייל דיי.
לקריאה נוספת

ס.ל.א מרשל, "הם צנחו בלילה", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר.
סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005.
ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.
הערות שוליים

↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 16.
↑  אביבה צוונג, ‏נאומי הניעה לעידוד רוח הלחימה, מערכות 416, דצמבר 2007, עמ' 31 .
↑  ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 177-179.
↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמודים 74-123
↑  ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 204-205.
↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 163-192.
↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 209-248.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010076509  NARA: 10598919  VIAF: 121210999   WorldCat (עם VIAF): 121210999
ריבוי תהליכונים

תהליך ובו שני תהליכונים, הפועל על מעבד יחיד.
בארכיטקטורת מחשב, ריבוי תהליכונים או ריבוי נימים הוא היכולת של יחידת עיבוד מרכזית (CPU) (או ליבה אחת במעבד רב ליבות) להפעיל מספר תהליכונים במקביל, הנתמכת על ידי מערכת ההפעלה. גישה זו שונה מעיבוד מרובה. ביישום מרובה תהליכונים, התהליכונים חולקים את המשאבים של ליבה בודדת או מספר ליבות, הכוללות את יחידות המחשוב, את מטמון המעבד ואת חוצץ הזיכרון לתרגום כתובות (TLB).
כאשר מערכות מרובות-עיבוד כוללות יחידות עיבוד שלמות מרובות בליבה אחת או יותר, ריבוי תהליכונים שואף להגדיל את השימוש בליבה אחת באמצעות עיבוד מקבילי ברמת התהליכון, כמו גם ברמת הוראות. מכיוון ששתי הטכניקות משלימות זו את זו, הן לעיתים משולבות זו בזו במערכות עם מספר מעבדים מרובי-תהליכונים ועם מעבדים עם ליבות מרובי-תהליכונים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט סמירקה

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1753 ויגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 בינואר 1845 (בגיל 91) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסאל גרין 
 צאצאים:  Mary Smirke, Edward Smirke, רוברט סמירק, Sydney Smirke, Richard Smirke 
 
רוברט סמירקה (באנגלית: Robert Smirke;‏ 15 באפריל 1753 – 5 בינואר 1845) היה צייר ומאייר אנגלי, התמחה בציורים קטנים המציגים נושאים הלקוחים מהספרות. הוא היה חבר באקדמיה המלכותית.