stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרגון בול (מאנגה)

ערך זה עוסק בסדרת המאנגה. אם התכוונתם לסדרת האנימה ראו הערך דרגון בול (סדרת טלוויזיה). לשימושים אחרים ראו, ראו .
| --- | --- |
  עטיפת הכרך הראשון של סדרת המאנגה
Doragon Bōru
 סוגה:  הרפתקאות, פנטזיה, קומדיה, אמנויות לחימה

 מאנגה
 יוצר:  אקירה טוריאמה
 הוצאה:  Shueisha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Weekly Shōnen Jump
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  1984 – 1995
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  42
דרגון בול (ביפנית: ドラゴンボール, באנגלית: Dragon Ball) סדרת מאנגה יפנית פופולרית שנכתבה ואוירה על ידי אקירה טוריאמה בהשראת הרומן הסיני העממי "המסע למערב". הסדרה, אשר פורסמה במקור במגזין "שונן ג'אמפ" וכוללת 519 פרקים, יצאה לשווקים ב-42 כרכים. המאנגה נוצרה בהשראת הרומן הסיני "מסע למערב" וסרטי אמנויות לחימה מהונג קונג. בעוד שבתחילה הסיפור היה יותר קומי בהמשך הסדרה התמקדה יותר בלחימה.
בעקבות ההצלחה של המאנגה היא עובדה לשתי סדרות אנימה אשר הופקו על ידי חברת טואי אנימציה - דרגון בול ו- דרגון בול Z אשר שודרו במקור ביפן בין השנים 1986 ל-1996. סדרת המשך לדרגון בול Z בשם "דרגון בול GT" שודרה במקור בשנים 1996 ו-1997. דרגון בול הפכה עם השנים לזיכיון משגשג הכולל מוצרים רבים, סרטי אנימה, סרטי לייב-אקשן, קלפי אספנות, צעצועי אקשן פיגר, פסקולים ומשחקי וידאו רבים.
עם השנים הפכה דרגון בול לאחת מסדרות המאנגה המצליחות ביותר בכל הזמנים. הפופולריות של הסדרה תרמה בין היתר לכך שהמגזין בו היא פורסמה במקור, Weekly Shōnen Jump, מכר בשיא 6.53 מיליון עותקים מדי שבוע. לאורך השנים נמכרו 160 מיליון עותקים של הכרכים של המאנגה ביפן לבד, ו-260 מיליון עותקים של הכרכים מחוץ ליפן - מה שהופך את המאנגה לאחת מסדרות המאנגה המצליחות ביותר מבחינה מסחרית בכל הזמנים.
הסדרה נחשבת גם לאחת מסדרות המאנגה המשפיעות ביותר בכל הזמנים, אשר השפיעה רבות על יצירותיהם של אמני מאנגה בולטים כמו אייצ'ירו אודה (היוצר של "וואן פיס"), מסאשי קישימוטו (היוצר של "נארוטו"), וטאיטו קובו (היוצר של "בליץ'"). סדרת "המשכון" בשם "דרגון בול סופר", שנכתבה ואוירה על ידי אקירה טוריאמה, פורסמה במגזין V Jump בין השנים 2015 עד 2018.
תקציר העלילה

העלילה מתמקדת בהרפתקאותיו של סון גוקו, מילדות ועד בגרות, בעודו מתאמן באמנויות לחימה ובעת שהוא מחפש ברחבי העולם אחר שבעת כדורי הדרקון הקסומים אשר מסוגלים לזמן את הדרקון שנלונג אשר מגשים משאלות. לאורך המסע של סון גוקו הוא מכיר חברים שונים ונלחם בנבלים שונים אשר רבים מהם מנסים למצוא גם את שבעת כדורי הדרקון.
הערות שוליים

↑  "Dragon Ball Super: Super Hero Global Theatrical Release Dates" (הודעה לעיתונות). Toei Animation. 15 ביוני 2022. ארכיון מ-12 בדצמבר 2022. נבדק ב-13 ביולי 2023. the manga’s popularity has continued to grow with an astonishing record of 260 million copies sold worldwide {{cite press release}}:  (עזרה)
| דרגון בול מאת אקירה טוריאמה |
| --- | --- | --- |
| אנימה/ סדרות טלוויזיה | דרגון בול (1986–1989) • דרגון בול Z ‏(1989–1996) (דרגון בול Kai ‏(2009–2011; 2014–2015)) • דרגון בול GT ‏(1996–1997) • דרגון בול סופר (2015–2018) |  |
| סדרות רשת | סופר דרגון בול גיבורים (2018–הווה) |  |
| ספיישלים לטלוויזיה | בארדוק אבא של גוקו (1990) • ההיסטוריה של טראנקס (1993) • מורשתו של גיבור (1997) • לופי X טוריקו X גוקו (2013) |  |
| סרטים ל-DVD | העולם של דרגון בול זי (2000) • התכנית להשמדת הסאיינים (חלק א', חלק ב') (1993) • התכנית להשמדת הסופר סאיינים (רימייק) (2010) |  |
| סרטים קצרים | גוקו והחברים חוזרים (2008) • הפרק של בארדוק (2010) |  |
| דרגון בול - סרטים | האגדה של שנרון (1986) • היפהפייה הנרדמת בטירת השטן (1987) • הרפתקה מיסטית (1988) • החזק מנצח (1996) |  |
| דרגון בול Z - סרטים | האזור המת (1989) • החזק בעולם (1990) • עץ העוצמה (1990) • הלורד סלאג (1991) • נקמתו של קולר (1991) • שובו של קולר (1992) • סופר אנדרואיד 13 (1992) • ברולי: הסופר סאייה האגדי (1993) • בוז'אק - שודד הגלקסיה (1993) • ברולי: השיבה (1994) • ביו-ברולי (1994) • מיזוג חדש נולד (1995) • אגרוף הדרקון של סון גוקו (1995) • קרב האלים (2013) • תחייתו של פ' (2015) |  |
| דרגון בול סופר - סרטים | ברולי (2018) • סופר הירו (2022) |  |
| דמויות | סון גוקו • פיקורו • סון גוהאן • מקיטה • פריז • סל • מאסטר רושי |  |
| משחקי וידאו | בודוקאי • בודוקאי טנקאיצ'י • זינוברס • זינוברס 2 • Dragon Ball FighterZ • קאקארוט |  |
| סרטי לייב אקשן | דרגון בול: אבולוציה (2009) |  |
ג'אנגל פופ

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פופ רוק, קולג' רוק
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1980 – אמצע שנות ה-1990, ארצות הברית וניו זילנד
 כלים:  גיטרה 12 מיתרים (אנ'), גיטרה חשמלית
 נגזרות:  אינדי פופ, אינדי רוק
 תת-סוגות
 פייזלי אנדרגראונד, דולהווייב
 נושאים קרובים
 קולג' רוק
 
ג'אנגל פופ (באנגלית: Jangle pop) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של פופ רוק וקולג' רוק עם הדגשה של צלילי ג'אנגל (אנ') של גיטרות חשמליות ומנגינות פופ בסגנון של שנות ה-1960.
תת-ז'אנר זה בדרך כלל מיושם על להקות של סוף שנות ה-1970 ותחילת שנות ה-1980 שצמחו מסצנת הפוסט-פאנק. עם זאת, המונח זכה לפופולריות רק במהלך שנות ה-1980, לאחר צאתו של גרסת הכיסוי של הבירדס ל-"Mr. Tambourine Man" של בוב דילן.
בין המוזיקאים מהז'אנר המוכרים ניתן למנות את אר.אי.אם., ביג סטאר, הסמית'ס והבאנגלס.
הערות שוליים

1 2  "Jangle Pop". AllMusic. ארכיון מ-2013-09-17. נבדק ב-8 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sullivan, Denise. "Jangle-Pop". AllMusic. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2011. נבדק ב-28 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matthew Bannister (2013). White Boys, White Noise: Masculinities and 1980s Indie Guitar Rock. Ashgate Publishing, Ltd. pp. 71–72, 87, 124–125. ISBN 978-1-4094-9374-7.
Ouran High School Host Club

| --- | --- |
 
Ōran Kōkō Hosuto Kurabu
 סוגה:  קומדיה, פארודיה, דרמה, רומנטי
 יוצר:  ביסקו הטורי

 מאנגה: Ouran High School Host Club
 יוצר:  ביסקו הטורי
 התפרסם לראשונה במגזין:  יפן LaLa
 קהל יעד:  שוג'ו
 תקופת הפרסום המקורית:  ספטמבר 2002 – נובמבר 2010
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  יפן-83 ארצות הברית-83

 אנימה: Ouran High School Host Club
 אורך פרק:  25 דק'
 במאי:  טקויה יגרשי
 אולפני אנימציה:  בונז
 תקופת שידור מקורית:  אפריל, 2006 – ספטמבר 2006
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  26
Ouran High School Host Club, או בעברית מועדון האירוח של תיכון אוראן, היא סדרת אנימה יפנית אשר נוצרה על ידי ביסקו הטורי. הסדרה מספרת על מועדון האירוח ("הוסט קלאב") של בית הספר הפרטי והיוקרתי, אקדמית אוראן, על חבריו השונים, על הלקוחות שלו ועל ההווי בבית הספר. גיבורת הסדרה היא נערה ענייה בשם הארוהי, שמצטרפת למועדון לאחר שהחברים חושבים בטעות שהיא נער. הסדרה החלה בתור מאנגה באותו השם, שפורסמה לראשונה במגזין היפני LALA באוגוסט 2003. ביפן יצאו לאור 18 כרכים של המאנגה. בשנת 2006 הופקה סדרת האנימה שאורכה הוא 26 פרקים. את האנימה הפיק סטודיו בונז.
בסדרה בדיחות רבות על חשבונן של סדרות שוג'ו (למשל שימוש מוגזם בוורדים ובעלי סאקורה עפים ברקע), וגם בני ההוסט קלאב הם למעשה הסטראוטיפים הקלסיים של השוג'ו. בדיחות אלה הופכות את הסדרה למעין סדרת פארודיה על סדרות שוג'ו.
עלילה

אקדמיית אוראן היא בית ספר פרטי שרוב תלמידיו הם בני עשירים. לבית הספר מתקבלת נערה ענייה בשם הארוהי פוג'יוקה, שהתקבלה על בסיס מלגת לימודים, ובגלל מצבה הפיננסי לא קנתה את התלבושת הרשמית של בית הספר. באחד הימים מגיעה הארוהי בטעות לחדר המוזיקה השלישי, שלמעשה הוא מקום משכנו של מועדון האירוח. המועדון מורכב מחבורה של שישה נערים יפים, שמטרתם היא לגרום אושר לבנות האקדמיה. הנערות אשר מתארחות במועדון בוחרות איזה מהמארחים הן מעדיפות, וכשמתחשק להן הן באות לחדר המועדון, לדבר עם המארח החביב עליהן או לשבת לכוס תה וארוחה.
הארוהי מפתחת שיחה עם חברי המועדון, ועקב המראה החיצוני המטעה שלה כולם חושבים אותה לבן. בלי כוונה היא שוברת כד יקר ששוויו 8,000,000 ין ואשר היה אמור להיות מוצע למכירה פומבית. כיוון שאין לה כסף כדי לשלם על הכד היקר, חברי המועדון הופכים אותה ל"כלבלב" של המועדון ושולחים אותה לעשות עבורם מטלות שונות. מאוחר יותר, הם מורידים ממנה את המשקפיים לרגע, וכאשר הם מגלים פנים יפות, הם מחליטים לצרף את הארוהי לצוות המארחים. גם כאשר כולם כבר מבינים שהארוהי היא בחורה, נופלת ההחלטה להסתיר את העובדה משאר בית הספר ובייחוד מהבנות, שחלק מהן מחבבות את הארוהי.
דמויות

בסדרה יש שבע דמויות בולטות. הדמות הראשית היא הארוהי פוג'יוקה, ושש הדמויות האחרות הן חברי המועדון האחרים. לכול דמות ישנו "סוג" שמוצמד להם כדי להקל על האורחות לבחור מארח, והם הסטראוטיפים הקלאסיים בסדרות שוג'ו.
דמויות > הארוהי פוג'יוקה, "הטירון הטבעי"

הארוהי היא נערה פיקחית והגיונית שהחלה את שנת הלימודים הראשונה בבית הספר אוראן. בשונה מהחבורה המטורפת סביבה, הארוהי אינה תיאטרלית ומוזרה. היא אדישה מעט ומתנהגת בטבעיות. אימה של הארוהי נפטרה לפני עשר שנים. היא הייתה עורכת דין, והארוהי רוצה ללכת בדרכה. הארוהי גרה בדירה קטנה עם אביה, שהוא קרוס דרסר וביסקסואל. להארוהי חשוב מאוד להצליח בלימודים, דבר שלא תמיד מתאפשר עקב מחויבות למועדון. לפי ילדי המועדון, היא מתנהגת בצורה לא נשית במיוחד, ובכל הזדמנות הם מנסים לגרום לה להתנהג ולהיראות נשית יותר.
דמויות > טאמאקי סואו, "המלך"

טאמאקי הוא נשיא המועדון ומייסדו. טאמאקי הבלונדיני הוא נסיך בית הספר, הבן של המנהל וגם מארח פופולרי מאוד בגלל היופי שלו והתנהגותו הג'נטלמנית. כשאין לקוחות הוא מתנהג בטיפשות. טאמאקי בא ממשפחה עשירה במיוחד, והוא נוטה להתנשא על אחרים ולסווגם כפשוטי עם. הוא דרמה קווין, וההתנהגות שלו מאופיינת בתאטרליות ונטייה להגזמה. בדרך כלל נסחף מאוד אחרי רגשותיו ומבטיח הבטחות חסרות אחריות. הוא מנסה תמיד למשוך תשומת לב, בייחוד את תשומת הלב של הארוהי. לטאמאקי יש סיפור חיים עצוב ומשפחה מורכבת. אמו מתגוררת בפריז ונאסר עליו ליצור עימה קשר, וסבתו שונאת אותו כיוון שאימו היא המאהבת של בנה. טאמאקי התאהב בהארוהי ברגע שגילה שהיא נערה. במהלך הסדרה הוא מנסה להרשים אותה ללא הצלחה, אך לקראת סוף הסדרה השניים מתקרבים והופכים לחברים טובים. הוא מעוניין ביותר מכך, אבל הארוהי אינה ממהרת לחשוף את רגשותיה.
דמויות > קיויה אוטורי, "הקול"

קיויה הוא האחראי על ענייני הכספים של המועדון. ברוב הופעותיו בסדרה הוא מתעסק בטפסים וברשימות. הוא נוהג למכור תמונות וחפצים אישיים של חברי המועדון כדי לממן את הבזבוזים הרבים של המועדון. הוא חבר טוב של טאמאקי. קיויה הוא חכם ומסיק מסקנות במהירות, והראשון שהבין שהארוהי היא לא בן. משפחתו של קיויה עשירה מאוד ויש בבעלותה נכסים רבים ורשת של בתי חולים. אביו הוא איש עסקים מצליח וקפדן. קיויה שואף להצליח בחברה של אביו ולגבור על שני אחיו הבכורים.
דמויות > היקארו וקאורו היטאצ'ין, "הילד הרע"

היקרו וקארו הם שני אחים תאומים, אך שונים מאוד באישיותם. שניהם יוצרים של הומוסקסואליים בהפגנות המיניות ביניהם אך שניהם נמשכים במידה להארוהי, לא חברותיים במיוחד. קאורו הוא האח הקטן יותר אך למרות זאת הוא יותר רגוע ומנסה להוות דוגמה אישית להיקארו. היקארו, השני למרות היותו הגדול נוטה לבכות ולהתלונן. היקרו וקאורו מאוד אוהבים את הארוהי. הם חבריה לכיתה, והיא היחידה שיודעת להבדיל ביניהם. בעבר היו התאומים מסתובבים רק אחד עם השני ולא נפתחו בפני איש, אך מצב זה השתנה אחרי שהצטרפו למועדון ובמיוחד אחרי שהכירו את הארוהי. התאומים אוהבים להציק, הם מתנהגים ברעשנות ובחוסר רגישות. למרות זאת הם פופולריים מאוד בקרב הבנות, שנמשכות לאהבת האחים העמוקה שהם מציגים.
דמויות > מיטסקוני האנינזוקה 'האני', "ילד קטן וחמוד"

האני הוא המארח המייצג את סגנון ה"לולי-שוטה", כלומר ילד קטן וחמוד עד גיל שש. למרות שהוא לומד בכיתה י"ב, הוא מתנהג בילדותיות ותמימות וסוחב איתו בובה של ארנבון שמאוד יקרה לו. הוא אוהב מאוד לאכול מתוקים. הוא בן למשפחת האנינזוקה המכובדת והידועה, שאימנה את צבא ומשטרת יפן ומדינות נוספות. כיאה למסורת המשפחתית, הוא אלוף אמנויות לחימה. האני הוא חברו הטוב ביותר של מורי ותמיד נמצא בסביבתו. הבנות מחבבות אותו בגלל האופטימיות התמידית שלו, כיוון שהוא חמוד, ובגלל מערכת היחסים ההדוקה בינו לבין מורי.
דמויות > טאקאשי מורינזוקה 'מורי', "החזק והשתקן"

מורי הוא בן דודו של האני וחבר טוב שלו. האני, שלומד איתו בכיתה, חשוב לו מאוד והוא מוכן לעשות למענו הכל. מורי שתקן מאוד, ממעט בדיבור ובחיוכים. הוא גבוה ושרירי, ואלוף יפן בקנדו. משפחת מורינזוקה שירתה את משפחת האנינזוקה במשך דורות רבים, ולפני שני דורות אוחדו המשפחות בקשרי נישואים, אבל מורי עדיין מתנהג כלפי האני בנאמנות וסבלנות רבה. הוא מגן עליו ועוזר לו בכל מה שיבקש.
דמויות משניות > אינוקוג'י הימה

מופיעה רק בפרק הראשון של האנימה. היא מקנאת ביחס של טאמאקי להארוהי. היא זורקת את התיק של הארוהי למזרקת בית הספר וגם מאשימה את הארוהי, מבלי שידעה שהיא בת, שהיא ניסתה להטריד אותה מינית. אף על פי שהארוהי לא מספרת על כך לטאמאקי, הוא מכריז שהארוהי לא היה עושה דבר כזה, ומסלק את אינוקוג'י מהמועדון.
דמויות משניות > קאנקו קאסוגאזאקי

מופיעה רק פרק אחד באנימה ומתוארת כנערה הפכפכה. לאחר שהארוהי שמה לב לקשר בין קאנקו למייבא כלי התה, סוזושימה טורו, מתגלה שקנאקו מאורסת לו מילדות. טאמאקי זומם להחזיר אותם להיות זוג מאוהב, ובזמן הריקוד של סוזושימה וקאנקו, סוזושימה מציע לה שוב נישואים. הנשיקה המובטחת מטאמאקי הופכת לנשיקה בלחי מהארוהי. כשטאמאקי מנסה למנוע את הנשיקה, הוא מחליק ובטעות דוחף את הארוהי לנשק את קאנקו על שפתיה.
דמויות משניות > רנגה אושיקוג'י

רנגה הגיעה למועדון האירוח לאחר שראתה תמונה של קיויה, שדומה לדמות שהיא מעריצה. היא העמידה פנים שהיא ארוסתו והחליטה על דעת עצמה להפוך למנהלת מועדון האירוח. בתור המנהלת החדשה, היא הכריזה שהמועדון זול ושטחי, והוסיפה לכל אחד מן המארחים, מלבד קיויה 'צד אפל', אך לאחר שהעניינים מרחיקים לכת, קיויה דוחה את רנגה והיא, מצידה, מתאהבת בהארוהי. רגנה מופיעה ברוב הפרקים, כל כניסה שלה בדרך כלל מלווה ברעש חזק של מנוע, כשהיא עומדת על במה שיוצאת מהרצפה. רנגה מרבה ללבוש קוספלייס, והתאומים מכנים אותה "אוטאקו", כינוי שמשמעותו אדם המכור לאנימה ומנגה.
מועדונים > מועדון האירוח

המועדון הוקם על ידי טאמאקי בשנתו הראשונה בתיכון אוראן. מועדון האירוח של אקדמיית אוראן כולל שבעה חברים ומטרתו הוא להנעים את זמנן של הנערות בבית הספר אשר מוצאות זמן כדי להגיע לביקור. כל נערה אשר מגיעה למועדון נחשבת ללקוחה. היא יכולה לבחור מי תרצה שיהיה המארח שלה. במועדון היא יכולה לדבר עם המארח, לשתף אותו בבעיות אישיות ולהתייעץ איתו, או לשבת ולפטפט על כוס תה ועוגה.
המועדון שוכן בחדר בשם 'חדר המוזיקה השלישי',אולם גדול ומפואר, מלא ברהיטים ובקישוטים יקרים. המועדון נחלץ מפעם לפעם לעזרת תלמידי בית הספר בפתרון בעיות שונות המקשות על חיי היום-יום שלהם.
מועדונים > מועדון הזוקה

מועדון ה'זוקה' הוא מועדון הפעיל בבית הספר 'סנט לובליאה', אקדמיה יוקרתית לבנות בלבד. המועדון מעלה הצגות ומופעים מרשימים בפני בנות בית הספר, הכוללים שירה, משחק וריקודים. שמו הרשמי של המועדון הוא 'חברת השושן הלבן'. שם זה הוא כפל משמעות מפני ששושנה ביפנית נקראת יורי וזהו גם כינוי ללסביות. המועדון כולל שלוש חברות: אמאקוסה בניאו (בניברה) ומאיהארה צ'יזורו (סוזורן) מכיתה י"א, וטסוובוקי הינאקו (הינאגיקו) מכיתה י'. במופעים משתתפות בנות רבות נוספות. הופעות המועדון כוללות אלמנטים קלאסיים, כגון בלט, אופרה, איפור כבד ותלבושות מיושנות ומפוארות.
בנות מועדון זוקה פופולריות מאוד בלובליאה, ותלמידות רבות מעריצות אותן, ובייחוד את יושבת הראש, בניברה. המועדון מסוכסך עם מועדון האירוח עקב הגישות השונות שלהם לגבי חיזור ויחס לנשים. בנוסף, בנות הזוקה מבינות מיד שהארוהי נערה ושואפות לצרף אותה למועדון שלהן. הן מכנות אותה "אוטומה", כינוי שפירושו בתולה טהורה.
מועדונים > מועדון הכישוף השחור

החבר היחיד במועדון זה המוצג בסדרה הוא תלמיד בעל שיער בלונדיני עטוי ברדס בשם אומיהיטו נקוזוואה. המועדון מתעסק בסוגים שונים של אביזרים וחפצים שקשורים לכישוף שחור. לדוגמה, נקוזוואה מסתובב תמיד עם בובת כפפה בצורת חתול בשם בלזנף. ישנה גם בובת עץ בצורת בלזנף, והאגדה אומרת שתוטל קללה על מי ששמו נכתב על גב בובה כזו. היחיד שמאמין באגדה זאת הוא טאמאקי, אשר מפחד פחד מוות מנקוזוואה ומהמועדון בכלל. נקוזוואה מפחד מאור והוא נוהג להסתובב בחושך.
מועדונים > מועדון העיתון

במועדון חברים שלושה תלמידים, כאשר הדומיננטי מביניהם הוא היושב ראש, אקירה קומטוזואה. שני החברים האחרים, טומוצ'יקה סקיו וצ'יקגו אקיו, ממלאים את הוראותיו של יושב הראש. מטרת צוות העיתון היא להיות פופולריים יותר מאשר מועדון האירוח, אבל העיתון שלהם מכיל רק תוכן רכילותי זול ולעיתים אפילו מומצא, ואף אחד לא מתעניין בו. קומטוזואה לא מהסס להשתמש בתחבולות כדי שהעיתון שלו לא ייסגר, במטרה להגשים את החלום הפרטי שלו: להיות עיתונאי מקצועי.
דיבוב

הארוהי: מאיה סאקמוטו (Maaya Sakamoto) (ארית' בפיינל פנטזי VII ומאטצ'ורי בנארוטו)
טאמאקי: מאמורו מייאנו (Mamoru Miyano) (לייט יאגאמי במחברת המוות וריקו ב־Kingdom Hearts)
האני: איאקה סאיטו (Ayaka Saito) (מומיג'י סומה בפרוטס באסקט)
מורי: דאיסוקה קיריי (Daisuke Kirii) (טארו במרמייד מלודי )
קאורו: יושינורי פוגיטה (Yoshinori Fujita) (איסומי בהיקארו נו גו)
היקארו: קיניצ'י סוזומורה (Kenichi Suzumura) (גם אסוקה בגנדאם סיד דסטיני)
הוא המדבב היחיד שמדבב גם בסדרת האנימה וגם ב־Drama CD, שם דיבב את קאורו.
קיויה אוטורי: מאסיה מטצ'וקזה (Masaya Matsukaze) (גם Blues.exe בגרסה היפנית של מגה מן)
חברי המועדון: מורי, האני, טאמאקי, קיויה, קאורו והיאקרו.
מועדון הזוקה
כתובות ואדי אל-הול

שארם
א-שייח'
שארם
א-שייח'
כתובות ואדי אל-הול (בערבית وادي الهول, או כתובות ואדי אל-חול) הן שתי כתובות שנחקקו בסלעים, בוואדי הסמוך לפיתול קֶנָה של הנילוס, על אם הדרך בין הערים העתיקות תבאי ואבידוס (כיום בסביבת העיר לוקסור). עד כה התגלו שתי כתובות, המכילות 14 אותיות מהאלפבית הפרוטו-סינאי, הידוע גם כאלפבית הפרוטו-כנעני. אלו הן הכתובות העתיקות ביותר של אלפבית כלשהו, והן מתוארכות לשלהי הממלכה התיכונה במצרים, ראשית האלף ה-2 לפני הספירה.
כתובות ואדי אל-הול דומות מעט לכתב ההיראטי מהמאה ה-20 לפנה"ס, ככל הנראה טרם תקופת הממלכה התיכונה. הבלשן השמי פרנק מור קרוס (תלמידו של אולברייט) קבע כי הכתב שבכתובות אלה הוא האלפבית העתיק בעולם, וכתבים שמיים מאוחרים יותר כה דומים לו, עד שהביאו למסקנה שהשתלשלו ממנו.
הגילוי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הכתב

אותיות הכתובת זהות בחלקן לאותיות מהכתובת בסרביט אל-ח'אדם ולכתובות הפרוטו כנעניות, אולם חלקן דומות לכתב ההירוגליפי, מה שמעלה את ההשערה שכתב האלפבית התפתח מהכתבים ההירוגליפים.
ישנם חוקרים המאמינים כי כתב ואדי אל-הול הוא עדיין פרוטו-אלפבית, שחלק מאותיותיו משמרות את הלוגוגרפים ההיראטיים. למשל, הסימן נ, שנגזר גרפית מהירוגליף מצרי המסמל נחש (ועל כן שם הסימן היה "נחש"), היה יכול לשמש באחת משלוש שיטות:
כאות פונטית אקרופונית לעיצור [n], כלומר הצליל הראשון במילה "נחש"
כסימן-משמעות, המסמל את המילה "נחש" כולה
כסימן רבוס רב-עיצורי (כלומר הסימן מייצג את צלילי המילה המקורית אך ללא משמעותה), למשל בצירוף האותיות "נת", שמייצג את המילה "נחשת", 'נחושת'.
עוד שריד של כתב החרטומים בפרוטו-אלפבית זה, לפי התאוריה, הוא שאת אותו צליל עשויים לייצג כמה סימנים שונים. למשל, כמה לוגוגרפים לסוגי נחשים שונים בכתב החרטומים (נחש, צפע) הצטמצמו לסימן אחד לכל סוגי הנחשים בפרוטו-אלפבית זה, אך הסימן המשיך לייצג כמה מילים. מקרה אחר יכול להתרחש כאשר מילה אחת בעלת כמה משמעויות (הומונימית) הפכה לאות אקרופונית, אך עדיין המשיכה לייצג את המילים השונות; כמו האות ס שייצגה את המילה הכנענית "סמך", שמשמעותה גם 'דג' (שמך) אך גם 'תמך'. מכשול נוסף על פענוח הכתב הוא ההנחה הסבירה שחלק מהאותיות אבדו טרם הגיעם אל הכתבים האחרים הידועים לנו.
השפה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הכתובת הרוחבית (H)

הכתובת הראשונה היא כתובת רוחבית, והיא מסומנת ככתובת מס' 1 או (H). היא כתובה על הסלע, מימין לשמאל, והיא מונה 16 אותיות: ”ר-ב-ל-נ-מ-נ-הֶ-נ-פ-מ-הֶ-א-ש-מ-הַ-ר”.
הכתובת האנכית (V)

הכתובת השנייה היא כתובת אנכית, והיא מסומנת ככתובת מס' 2 או (V). היא כתובה אף היא על סלע, והיא מונה 12 אותיות: ”מ-ט-ת-ר-הֶ-ע-ו-ת-פ-ט-א-ל”.
ראו גם

אלפבית פרוטו-כנעני
הכתובות הפרוטו-סינאיות
רשימה מלאה של כתובות פרוטו כנעניות
לקריאה נוספת

Stefan Jakob Wimmer / Samaher Wimmer-Dweikat: The Alphabet from Wadi el-Hôl – A First Try, in: Göttinger Miszellen. Beiträge zur ägyptologischen Diskussion, Heft 180, Göttingen 2001, p. 107-111
J. Darnell and C. Dobbs-Allsopp, et al., Two Early Alphabetic Inscriptions from the Wadi el-Hol: New Evidence for the Origin of the Alphabet from the Western Desert of Egypt, Annual of the American Schools of Oriental Research 2005.
Hamilton, Gordon J, The origins of the West Semitic alphabet in Egyptian scripts (2006)
הערות שוליים

↑  לתעתיקים השונים ראו: John Coleman Darnell, ‏Wadi el-Hôl, UCLA Encyclopedia of Egyptology, באתר Academia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4725525-0
בדלת הראשית

"בדלת הראשית" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית בטי פבלו. הוא יצא לאור ב-29 בינואר 2017 בהוצאת חברת התקליטים פטיפון (הוצאה עצמית). מתוך האלבום יצאו שמונת הסינגלים: "אינטואיציה חזקה", "זר ומיוחד", "פיסת שמיים", "אוספת געגועים", "בדלת הראשית" (שיר הנושא מתוכו), "האהבה", "וזה מקסים" ו"מתגלגלים".
בנוסף לסינגלים שנכללו באלבום, החליטה פבלו לכלול בו גם את הביצוע שלה ל"עוד לא אהבתי די" שהוקלט במקור על ידי הזמר יהורם גאון בשנת 1977, כמו גם את "עד שתבין אותי" שכתבה במקור לזמרת שירי מימון – אותו השיר פורסם כסינגל הבכורה של הזמרת בשנת 2004.
רקע והפקה

ב-29 בינואר 2017 יצא באופן רשמי האלבום "בדלת הראשית"; אלבומה הרביעי של בטי המוסיפה הפעם גם את שם משפחתה והיא מוצגת מעתה כ"בטי פבלו". האלבום מאופיין בסגנון קצבי ותיאטרלי, המשלב השפעות מוזיקליות תקופתיות והוא מציג את המסע האישי של בטי בשנים האחרונות.
רשימת רצועות

| בדלת הראשית> מס' | בדלת הראשית> שם | בדלת הראשית> משך | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  | בדלת הראשית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פיסת שמיים  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | זר ומיוחד  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אינטואיציה חזקה  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | האהבה  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | מעגלים  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אוספת געגועים  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | בדלת הראשית  | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | וזה מקסים  | 2:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | עד שתבין אותי  | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | עוד לא אהבתי די  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:01 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל | 29 בינואר 2017 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | פטיפון |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  בדלת הראשית, 2017-01-29, נבדק ב-2024-10-24
↑  עוד לא אהבתי די, 2016-06-07, נבדק ב-2024-10-24
↑  עד שתבין אותי, 2016-06-07, נבדק ב-2024-10-24
| בטי פבלו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | פרפרים • נסה אותי • בין המילים • בדלת הראשית |  |
| מיני-אלבומים | Betty Pablo |  |
| סינגלים | "רעל" • "עוד לא אהבתי די" • "עד שתבין אותי" |  |
| ערכים קשורים | עופר ניסים • "אביב או אייל" |  |
אליס שלוי

| --- | --- |

אליס שלוי (משמאל), 24 בספטמבר 2013
 לידה:  16 באוקטובר 1926 אסן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  2 באוקטובר 2023 (בגיל 96) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  Alice Margulies 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תקופת הפעילות:  1945–2023 (כ־78 שנים)
 מעסיק:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 מפלגה:  מרצ 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2007)  אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג 
 
אליס הילדגרד שָלְוִי (16 באוקטובר 1926 – 2 באוקטובר 2023) הייתה אשת חינוך ישראלית, פעילה חברתית ומחלוצות הפמיניזם בישראל. כלת פרס ישראל על מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה ה'תשס"ז (2007). יקירת ירושלים לשנת 1997.
שלוי הייתה פעילה מרכזית בתחומי החינוך הדמוקרטי, זכויות האישה, הפמיניזם הדתי וקידום לימודי התורה לנשים, הפרדת הדת מהמדינה, קידום הדיאלוג בין יהודים וערבים והשמירה על זכויות האדם בישראל.
ביוגרפיה

אליס מרגוליס נולדה ב-1926 באסן שברפובליקת ויימאר לבנציון ופרל מרגוליס. הוריה היו בני דודים. אליס הייתה הצעירה משלושת ילדיהם. אליס מרגוליס גדלה בבית יהודי אורתודוקסי וציוני. את ילדותה עברה באסן, ולמדה בבית ספר יהודי. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 היגר בנציון מרגוליס ללונדון, אך רק שנה מאוחר יותר הצליח להשיג ויזות לאשתו וילדיו, אשר הצטרפו אליו. שלוי למדה בלונדון בבית ספר ציבורי, וקיבלה שיעורים פרטיים בעברית בבית. בזמן מלחמת העולם השנייה גרה המשפחה ב-Waddesdon, בקינגהאמשייר. בין השנים 1944 ל-1947 למדה ספרות אנגלית בניונהאם קולג' (אנ') בקיימברידג', הקולג' היחיד שהיה פתוח לנשים באותן שנים, הייתה פעילה באגודת הסטודנטים היהודים, ועמדה בראשה. ב-1946 נבחרה לייצג את אגודת הסטודנטים בקונגרס היהודי בבזל. שלוי למדה לתואר ראשון ותואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג'. כמו כן למדה עבודה סוציאלית בבית הספר LSE בלונדון. בסוף שנת 1949 עלתה לישראל, והשתקעה בירושלים.
בשנת 2018 תרמה את ארכיונה האישי לספרייה הלאומית.
קריירה אקדמית

בשנות החמישים שלוי החלה לשמש כמורה ללשון אנגלית באוניברסיטה העברית, ועשתה זאת במשך ארבעים שנה. היא קיבלה תואר דוקטור בספרות אנגלית בשנת 1966, והייתה מרצה וחוקרת בכירה. בשנת 1969 נתבקשה להקים את המחלקה לאנגלית באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ועמדה בראשה במשך ארבע שנים.
ב־1997 שלוי החלה לכהן כרקטור מכון שכטר למדעי היהדות. בשנת 2000 מונתה ליושבת ראש מועצת המנהלים של המכון, ופרשה מהתפקיד ב-2003.
בשנת 2006 הוציאה לאור במסגרת "שלוי הוצאה לאור" גרסת תקליטור של אנציקלופדיה לנשים יהודיות בעריכתן של פרופ' פאולה היימן מאוניברסיטת ייל ופרופ' דליה עופר מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2013 הוקדש לה הגיליון ה-25 של כתב העת "נשים", היוצא לאור על ידי אוניברסיטת ברנדייס ומכון שכטר למדעי היהדות.