stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בטסי דבוס
הערות שוליים

↑  שרת החינוך הבאה של ארה"ב - המיליארדרית בטסי דבוס, באתר כלכליסט, 23 בנובמבר 2016
↑  עמרי נחמיאס‏, רק בעזרת סגן הנשיא פנס: אושר מינוי שרת החינוך של טראמפ, באתר וואלה, 7 בפברואר 2017
↑  לסגן הנשיא שמורה הזכות להצביע רק במקרים של שוויון בהצבעה.
↑  "Betsy DeVos: 5 faith facts to know about the Education secretary". USA TODAY (באנגלית). נבדק ב-2017-02-24.
↑  Betsy DeVos, Trump’s education pick, is a billionaire with deep ties to the Christian Reformed community, Washington Post
↑  Jacob Ogles, The 21 Most Homophobic Members of Trump's Cabinet, ‏24 במאי 2018
↑  דן מנגן, Education Secretary Betsy DeVos resigns over Capitol riot, blames Trump rhetoric, באתר CNBC]‏, 7 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  לאחר הכאוס בקונגרס, טראמפ הכיר לראשונה בהפסדו: "היה לי הכבוד לכהן כנשיא", באתר וואלה, 8 בינואר 2021
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810576221005606  ISNI: 0000 0004 9935 6954  LCCN: no2018077645  SNAC: w6b679mf  VIAF: 4971150869804922190008   WorldCat (עם VIAF): 4971150869804922190008
דייוויד שולקין

דייוויד ג'ונתן שולקין (באנגלית: David Jonathon Shulkin; נולד ב-22 ביוני 1959) הוא רופא ומנהל יהודי-אמריקאי שכיהן כמזכיר המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית מפברואר 2017 ועד 28 במרץ 2018, אז פוטר על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. קודם לכן כיהן שולקין כסגן לענייני בריאות של מזכיר המחלקה.
קורות חיים

שולקין נולד בבסיס צבא ארצות הברית בסמוך לשיקגו שבו שירת אביו והוא בן למשפחה יהודית. אביו מארק הוא פסיכיאטר ואמו סאני פסיכותרפיסטית.
ב-1980 סיים תואר ראשון בהמפשיר קולג' שבמסצ'וסטס, ב-1986 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת דרקסל שבפילדלפיה. עשה סטאז' ברפואה פנימית בבית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת ייל וב-1989 סיים התמחות ברפואה פנימית בבית החולים הפרסביטריאני בפיטסבורג ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג. לאחר מכן השתתף במשך שנתיים בתוכנית ההכשרה הרפואית מטעם קרן רוברט וודס ג'ונסון באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנים 1990–1999 עבד כרופא בבית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 1999–2003 כיהן כמנכ"ל חברת DoctorQuality אותה הקים, העוסקת בפיתוח תוכנות בתחום שירותי המידע הרפואי ובקרת איכות ברפואה. כיהן כרופא הראשי, פרופסור לרפואה וסגן הדקאן בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת דרקסל. ב-2004 מונה לרופא הראשי בבית החולים האוניברסיטאי ופרופסור לרפואה באוניברסיטת טמפל, משנת 2006 מכהן כפרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. בשנים 2005–2009 כיהן כנשיא ומנכ"ל המרכז הרפואי בית ישראל, תחת ניהולו עבר המרכז הרפואי הליך הבראה ומגרעון גבוה עבר לעודף תזרימי. בשנים 2010–2015 כיהן כנשיא המרכז הרפואי מוריסטאון וכסגן נשיא מערכת הבריאות אטלנטיק (AHS) שבניו ג'רזי, בתקופתו נבחר המרכז הרפואי לבית החולים הבטוח ביותר בניו ג'רזי ונבחר על ידי מגזין Fortune לאחד ממקומות העבודה הטובים בארצות הברית.
ביולי 2015 מונה שולקין על ידי הנשיא ברק אובמה לסגן לענייני בריאות למזכיר המחלקה לענייני חיילים משוחררים. במהלך כהונתו בוצעה רפורמה מקיפה במשרד ומספר החיילים המשוחררים הממתינים לטיפול רפואי מעל חודש ימים קטן מ-57,000 ל-600.
בינואר 2017 הודיע דונלד טראמפ על מינויו של שולקין למזכיר המחלקה המיועד בקבינט שלו. ב-13 בפברואר 2017 אושר מינויו למזכיר המחלקה בתמיכה של כל 100 חברי הסנאט ויום למחרת הושבע לתפקידו. שולקין, לצד ג'יימס מאטיס וג'ון קלי, נמנה עם חברי הקבינט היחידים בממשל טראמפ שאינם חברי המפלגה הרפובליקאית (אלא עצמאיים). הוא פוטר מתפקידו ב-28 במרץ 2018.
חייים אישיים

שולקין נשוי למרלי ברי, אף היא רופאה אותה הכיר בתקופת לימודיהם בבית הספר לרפואה. הם הורים לבן ובת.
הערות שוליים

↑  Trump picks Veterans Affairs insider to lead troubled agenc, אתר Times of Israel, ‏11 בינואר 2017
1 2 3  Trump’s surprise VA pick known as turnaround artist, אתר thehill.com, ‏14 בינואר 2017
↑  President-Elect Donald J. Trump Nominates Dr. David J. Shulkin as Secretary of Veterans Affairs, אתר המעבר הנשיאותי, 11 בינואר 2017
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5216 3363  LCCN: no2001000346  VIAF: 4571956   WorldCat (עם VIAF): 4571956
אנדרו וילר

אנדרו ר. וילר (באנגלית: Andrew R. Wheeler; נולד ב-23 בדצמבר 1964) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה בין השנים 2019–2021. לפני כן כיהן כיועץ הראשי של ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה

וילר נולד בעיר המילטון שבדרום-מערב מדינת אוהיו, ב-23 בדצמבר 1964. ב-1987 השלים לימודי תואר ראשון בחוגי הביולוגיה והאנגלית באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, השוכנת בעיר קליבלנד. כמו כן, ב-1990 השלים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. בשנים 1995–1997 עבד וילר כיועצו ראשי של הסנאטור ג'ים אינהוף ממדינת אוקלהומה. במרוצת השנים מילא וילר שורה של תפקידים בסנאט של ארצות הברית, ובשנת 2005 נמנה וילר על ידי המגזין "National Journal" (אנ') בין ראשי הסגל הבולטים ביותר בקונגרס של ארצות הברית.
באוקטובר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו למנות את וילר לסגן מנהל הסוכנות להגנת הסביבה. בשלהי 2017 מועמדותו נדחתה בידי הסנאט, וב-3 בינואר 2018 החוזרה מועמדותו אל הבית הלבן בידי מליאת הסנאט. עם זאת, מועמדתו הועלתה בשנית על ידי הנשיא טראמפ ולבסוף הוא הושבע לתפקידו ב-8 באפריל 2018. מינויו אושרר ברוב של 53 קולות מול 47, כשבעדו הצביעו שלושה סנאטורים דמוקרטים והם ג'ו מנצ'ין, היידי הייטקאמפ וג'ו דונלי.
ב-5 ביולי 2018 הודיע מנהל הסוכנות סקוט פרויט על כווונתו להתפטר ביום למחרת, ו-וילר נעשה מנהל הסוכנות בפועל. ב-16 בנובמבר אותה שנה הוכרזה מועמדותו למנהל הסוכנות, אחרי שכיהן כמנהל הסוכנות דה פקטו לאורך חמישה חודשים. ב-28 בפברואר 2019 אושר מינויו, והחל לכהן כמנהלה ה-15 של הסוכנות להגנת הסביבה.
הערות שוליים

↑  ליסה פרידמן, Trump Nominates a Coal Lobbyist to Be No. 2 at E.P.A., באתר ניו יורק טיימס, 5 באוקטובר 2017 (באנגלית)
↑  דניס בריידי, Senate confirms a former coal lobbyist as Scott Pruitt's second-in-command at EPA, באתר וושינגטון פוסט, 12 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  דיילי מת'יו, Senate confirms acting EPA chief for permanent role, באתר AP‏, 1 במרץ 2019 (באנגלית)
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | סקוט פרואיט (2017–2018) • אנדרו וילר (2018–2021) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | מיק מולבני (2017–2020) • ראסל ווט (2020–2021) |  |
| ראש המודיעין הלאומי | דן קואטס (2017–2019) • ג'ון רטקליף (2020–2021) |  |
| ראש ה-CIA | מייק פומפאו (2017–2018) • ג'ינה הספל (2018–2021) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רוברט לייטהייזר (2017–2021) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | ניקי היילי (2017–2019) • קלי קרפט (2019–2021) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | לינדה מקמהן (2017–2019) • ג'וביטה קרנזה (2020–2021) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | ריינס פריבס (2017) • ג'ון קלי (2017–2019) • מארק מדוז (2020–2021) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018000626  VIAF: 38861730   WorldCat (עם VIAF): 38861730
יונה חיה בנדיקט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1901 בילה צרקווה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1995 (בגיל 94 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 תקופת הפעילות:  ?–1995 
 
יונה חיה בנדיקט (תרס"א 1901 - י"ג בחשוון תשנ"ו נובמבר 1995) הייתה מהנשים הראשונות ביישוב העברי ששימשה כמורה למקרא.[דרוש מקור]
חייה

יונה חיה בנדיקט נולדה ברוסיה בעיר בילה צרקווה, אחות לשמחה נהיר. אביה, צבי נהיר-קופשטיק, שכיהן כרב העיר, התנגד לשלוח את ילדיו לבית ספר תיכון חילוני והעדיף להחזיק מורים פרטיים למדעים הדרושים. היא עלתה לארץ באמצע שנות העשרים. נרשמה לכיתה י"א בגימנסיה הרצליה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בהצטיינות, למרות הלימודים הלא פורמליים עליהם התחנכה בחו"ל. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, והייתה בת המחזור הראשון של האוניברסיטה. חרף הצטיינותה לא הצליחה להשיג עבודה בהוראת מקצועות היהדות, בהיותה אישה, אף שחיים נחמן ביאליק ופרופ' יוסף קלאוזנר התערבו למענה. על פי עצת אחד המפקחים היא לקחה על עצמה תפקיד של ממלאת מקום זמנית בבית הספר "הדרום" של תל אביב, מתוך מטרה שיכירו אותה ובהמשך ימצא תפקיד קבוע. ואמנם כשרונותיה כמורה באו לידי ביטוי, ובהמשך היא התקבלה כמורה בבית הספר התיכון עירוני א' בתל אביב.
ב-1943 בנדיקט נישאה לרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט ופעלה יחד איתו בקהילת אחוזה שבחיפה למעלה מ-45 שנה.
בנדיקט העבירה שעורים שבועיים בביתה לנשות הקהילה, ושיעורים בתלמוד לנוער. אחד מהאירועים המרכזיים של שעורים אלו היו הרצאותיה של בנדיקט בשבת הגדול ובשבת שובה בבית הכנסת אליהו הנביא שבאחוזה בהשתתפות מאות רבות מאנשי ונשות הקהילה ומהסביבה. נשים ישבו בעזרת גברים והגברים בעזרת נשים.
באחד הכנסים הראשונים לתורה שבע"פ שערך מוסד הרב קוק, בהשתתפות הרב והרבנית בנדיקט, הוזמן ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון להרצות. כאשר הפחית בן-גוריון במהלך הרצאתו בחשיבות מצוות המקווה בימים אלה, מחתה בנדיקט על דבריו. בתום המושב שיבח אותה הרב צבי יהודה קוק על מחאתה.
לקריאה נוספת

יהודה עזריאלי, פיה פתחה בחכמה, לדמותה של הרבנית יונה בנדיקט ע"ה, אריאל מפעלי תורה יהדות וחברה בישראל, ירושלים תשנ"ח.
הערות שוליים

↑  הרב צבי נהיר-קופשטיק, הצופה, 27.07.1960
↑  עדה כהן, שבשבת, באתר www.jpress.nli.org.il, מתוך עיתון מעריב, ‏30/03/1990
↑  מתן תעודות הגמר לגומרים הראשונים של האוניברסיטה העברית, עיתון הארץ, 26 בינואר 1932.
↑  נרשמו לנישואים, באתר www.jpress.nli.org.il, מתוך עיתון הצופה, ‏05/04/1943
↑  אליעזר מלמד, רבנות חיפאית בהדרת כבוד אירופאית - רביבים, באתר ערוץ 7, ‏03.06.2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313539405171
קדיש סילמן

| --- | --- |

קדיש יהודה סילמן
 לידה:  28 בנובמבר 1880 חנוכה תרמ"א, בוטרימוניס, ליטא 
 פטירה:  13 בנובמבר 1937 (בגיל 56) ט' בכסלו תרצ"ח ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 לאום:  יהודי
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 עיסוק:  סופר, בלשן, מתרגם, מורה ופעיל ציוני
 מקום לימודים:  ישיבת כנסת ישראל (סלובודקה) 
 שפות היצירה:  עברית, אידיש
 סוגה:  שירה, פרוזה
 צאצאים:  ראובן סיוון 
 מספר צאצאים:  4 
 
קדיש יהודה-ליב סילמן (28 בנובמבר 1880, חנוכה תרמ"א, ליטא – 13 בנובמבר 1937, ט' בכסלו תרצ"ח, ירושלים), היה מורה, משורר, סופר, מתרגם ובלשן ארץ-ישראלי, וגם מראשוני התשבצאים העבריים. ממייסדי תל אביב ושכונת בית הכרם בירושלים, אבי הלשונאי ראובן סיוון.
תולדות חייו

סילמן נולד בעיירה בוטרימאנצ'י שבליטא. למד בישיבת סלובודקה, ובנוסף למד לימודים כלליים ובהם עברית, שאותהּ גם לימד בחשאי את חבריו ללימודים. הוא הוציא לאור שבועון בשם "הקול". עם תום לימודיו, לימד בבית הספר העברי בווילנה, "יהודיה". בשנת 1899 החל לפרסם סיפורים ומאמרים בעיתון "המליץ".
ב-11 בפברואר 1903 מספר עיתון "הצפירה" בהתרגשות רבה על נשף חנוכה מיוחד במינו שיזמו חברי ועד החדר העברי בהומל (פלך מוהילוב) ובו הוצג החיזיון "יהודה המכבי" שחיבר אחד ממורי החדר לייב סילמן והוצג בעברית. במחזה נכחו כשלוש מאות איש מהעיר וסביבותיה.
בשנת 1905 נשא לאשה את אסתר כהן, בת עיירתו.
בשנת 1907 עלה סילמן לארץ ישראל, לבדו. רק בשנת 1909 הצטרפו אליו אשתו אסתר ובתם ימימה (בארץ ישראל נולדו לבני הזוג ארבעה ילדים נוספים). הוא השתקע ביפו, ולימד בבית הספר לנערות של יחיאל יחיאלי.
ב-1909 הייתה משפחת סילמן אחת מ־66 המשפחות שחברו לאגודת אחוזת בית להקמת העיר תל אביב. סילמן הגריל את המגרש ברחוב ליליינבלום 30.
בהמשך מכר סילמן את ביתו ועבר לירושלים, שם היה בין מייסדי הגימנסיה העברית רחביה, לימד עברית ב"בצלאל" ("הצבי" 12 באפריל 1910) ומראשי "ועד העברית" בעת מלחמת השפות. לאחר מכן עבר לחיפה ולימד בבית הספר הריאלי העברי. ב-1923 שב לירושלים, והיה בין מייסדי שכונת בית הכרם. סילמן, שהיה זה שהעניק לשכונה את שמהּ, כיהן כיו"ר ועדת התרבות של השכונה. הוא נשא נאומים והרצאות שזכו להצלחה רבה. ביתו בבית הכרם היה בית-ועד לסופרים ומשוררים רבים, ובהם חיים נחמן ביאליק, ר' בנימין, ש"י עגנון, אורי צבי גרינברג, יהושע ייבין, דוד תדהר ואחרים. באותן שנים לימד תנ"ך ודקדוק בגימנסיה ברחביה, כפי שמתארת תלמידתו שולמית לסקוב:
"תנ"ך ודקדוק היה מלמד אותנו קדיש יהודה סילמן... מראהו היה כשל כדור ממש: גוץ, מגודל כרס, ראש עגול מאד ונטול שיער. כל אימת שהיינו מסיימים ספר מן התנ"ך היינו חוגגים אתו מסיבת סיום, שעיקרה פיצוחים ואבטיחים. חובב גדול של חגיגות אלה היה סילמן... המסיבות רבו מאד כמובן כאשר למדנו את תרי עשר, כמעט מסיבה לשיעור. בכל זאת אחטא לאמת אם לא אומר שסילמן הקנה לנו משהו בדקדוק."
סילמן היה נשיא לשכת בונים חופשיים רשב"י (רבי שמעון בר יוחאי) בירושלים. פרסם מאמרים רבים, חיבר ותירגם הרבה שירים עממיים, פרסם חוברות ועיתונים מסוגים שונים "אספקלריה", "סנסנים", חיבר מחזות לילדים ובהם "מגילת אסתר" בהצגת "אהל", הוציא ספרי לימוד לעברית, היה סופרו הקבוע של עיתון "הדואר" ועוד.
גם אסתר רעייתו עסקה בענייני ציבור והייתה פעילה בוועדת התרבות של בית-הכרם ובבית העם בירושלים, היא הייתה מחלוצות המאבק לזכויות האישה ולהקניית הלשון העברית.
קדיש סילמן נפטר בירושלים בט' בכסלו תרצ"ח (1937) ונטמן בהר הזיתים. בזמן השלטון הירדני חולל קברו ועקבותיו אבדו. 
סמטת "מעלות קדיש סילמן" בשכונת בית הכרם בירושלים מנציחה את זכרו.
חיים אישיים

בניו ובנותיו היו: ימימה קדרי - אשת הסופר שרגא קדרי, אברהם סילמן, הלשונאי ראובן סיוון, פיוטה פלשנר והמורה שולמית בסוק - אשת המשורר משה בסוק.
יצירתו

קדיש יהודה סילמן פרסם מחזות, קובצי סיפורים ושירים, וספרי לשון ולימוד השפה העברית. כמה משיריו ידועים עד היום, רובם הולחנו על ידי חנינא קרצ'בסקי, כגון "כשהרבי אלימלך", "פז כולה רז כולה" (מילים והאזנה), (תרגום לשירי עם ביידיש), "להנהלה הציונית", "אם יעזור לנו אלוהינו", "שם שועלים יש", ו"משה בתיבה".
היה חבר מערכת "הארץ" ו"דואר היום", ערך את "הארץ לילדים" יחד עם יעקב פיכמן וכתב סיפורים, שירים, מאמרים וטורים הומוריסטים בעיתונים אלה ובכתבי עת אחרים בארץ ומחוצה לה. כמו כן היה הכתב הארצישראלי של ה"ניו יורק פוסט" במשך כעשרים שנה. הוא כתב תחת שמות עט רבים, ובהם: ליבבתיני, מקסימי, מרניני, אשנב, בן שמון, רבי קלונימוס, רס"י, בן אש, שמשון השני, הדוד, ד.י. אברבנאל ועוד.
לקראת חגים פרסם כתב עת הומוריסטי בשם "ליהודים" ובו בין היתר פורסמו המחזות הקצרים "החשמונאים הקטנים", "מגילת אסתר" (מתוכו השיר "שושנת יעקב צהלה ושמחה", בהלחנת ידידיה אדמון), "ויהי בימי אחשורוש" ו"מרדכי והמן". כן הוציא בירושלים שבועון ספרותי בשם "אספקלריה". במסגרת זו חידש את המילה "תשבץ".
ארכיונו מופקד במכון גנזים - ארכיון הסופרות והסופרים בישראל, אשר בבית אריאלה בתל אביב.
ספריו > סיפורים

סנסנים: שנים עשר ספורים, ירושלים: "תרבות", תרפ"ט.
ספריו > שירים

לכו נרננה: שבעים שירי-עם משירת הגולה וארץ-ישראל, ירושלים: [חמו"ל], תרפ"ח-1928 – תרגומים לשירי עם ביידיש ופזמונים מקוריים בעברית
שירים לעם, ירושלים: סנונית, תרע"א.
אם יעזר לנו אלהינו: שיר לעם, ירושלים: סנונית, תרפ"ב.
ברגני וחלוץ עני: זמר לעם, ירושלים: לכו נרננה, תרפ"ז.
פז כלה, : לחן עם, עיבוד : גיל אלדמע.
כי ראשי אניחה לי, עיבוד גיל אלדמע ,.
עשרה ציונים, : עממי חסידי, עיבוד גיל אלדמע.
ספריו > מחזות

מגלת אסתר: קומדיה בשלש מערכות, בשבע תמונות (הסצנרי: משה הלוי), [תל אביב]: [חמו"ל], תר"ץ.
מרדכי והמן: חיזיון לילדים בשלש תמונות, [תל אביב?]: [חמו"ל], [תש"-?].
ויהי בימי אחשורוש: בליל מסורת ומודרניות... מחזות וחמר למחזות, תל אביב: ליהודים, תרפ"ט.
מתרגומיו

דוד פינסקי, המשיח האילם: דרמה בשלש מערכות (עברית על ידי ק"י סילמן), יפו : מ' שהם, תרפ"ה-1925.
יעקב גורדין, האלהים, האדם והשטן, חיזיון בארבע מערכות ופרולוג (עברית על ידי ר’ קלונימוס [קדיש יהודה סילמן]), ירושלים: סנונית, תרע"ה-1915.
יעקב גורדין, אלישע בן אבויה: חיזיון בארבע מערכות (עברית על ידי ר’ קלונימוס [קדיש יהודה סילמן]), ירושלים: סנונית, תרע"ו-1916.
מ"ד ריבקין, דם ודין: סיפור מימי עלילת הדם בוליזש (תרגם והתקין לבני הנעורים: ק"י סילמן), תל אביב: דביר, תרצ"ג-1933.
ראו גם

מייסדי תל אביב
לקריאה נוספת

נורית גוברין, "כרך בחולות: על סיפורי תל אביב הראשונים, במלאת מאה שנה לייסודה של אחוזת בית" [ובהם גם על סיפוריו של סילמן], גג, 13 (2006), עמ' 124–145.
נורית גוברין, דבש מסלע - מחקרים בספרות ארץ־ישראל, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1989, הפרק "'עצב ציוני אמיתי' - ק"ל סילמן", עמ' 187–206 והפרק "'חיינו' - עיתון קצר ימים", עמ' 207–229.
גצל קרסל, "מלחמת השפות בראי הסאטירה", הוצאת דבר, 16 במרץ 1963.
הערות שוליים

↑  קדיש יהודה סילמן, דבר, 14 בנובמבר 1937
↑  סילמן, קדיש יהודה, מס. בעל ארכיון 115, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : גיל אלדמע, פריט 875, "פז כלה", (תווים), 4 קולות, לחן עממי, יוצר : קדיש יהודה סילמן, עיבוד אלדמע גיל, ארכיון, סדרה B.
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : גיל אלדמע, "כי ראשי אניחה לי", (תווים), 2 קולות, נגינה וזמרה, יוצר : קדיש יהודה סילמן, מתרגם מיידיש ועיבוד אלדמע גיל, ארכיון, סדרה B.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291023905171  PLWABN: 9810657233105606  GND: 1013698533  ISNI: 0000 0001 2212 9524  LCCN: nr96007486  MusicBrainz: 174812d9-4016-4021-8027-61eba056fd64  NTA: 314739920  VIAF: 78674797   WorldCat (עם VIAF): 78674797 
רחוב יהודה קדיש סילמן בתל אביב
עטיפת הספר 'סנסנים'
עיר גנים

ערך זה עוסק בגישה בתכנון ערים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תרשים עיר הגנים של אבנעזר הווארד
עיר גנים היא גישה בתכנון ערים שפותחה כתאוריה על ידי הפילוסוף אבנעזר הווארד באנגליה ב-1898.
גישת עיר הגנים התפתחה כמענה לבעיות שמהן סבלו ערי בריטניה לאחר המהפכה התעשייתית, שבאו לידי ביטוי בצפיפות, זיהום אוויר, תנאי תברואה ירודים, פערים ומתח חברתי. באותה תקופה התפתחו גישות תכנון נוספות כמענה לבעיות אלה, דוגמת גישת "יחידות השכנות" או גישת "העיר היפה" האמריקאית.
עיר גנים היא ניסיון לשילוב יתרונות הכפר עם יתרונות העיר במסגרת המרחב העירוני. תוכנית זו כוללת התייחסות רבה לאלמנטים כלכליים וחברתיים, נוסף לאלמנטים הפיזיים. עיר הגנים בנויה מריכוז מבני מגורים ושכונות שסביבם שטחים פתוחים ירוקים שישמשו גם לחקלאות. העיר מתבססת על בנייה נמוכה וכוללת הפרדה בין שימושי הקרקע השונים. הווארד הניח שהבעלות על הקרקע תהיה של כלל תושבי העיר, אשר יקבלו אותה מהמדינה, ושהם יחכירו קרקעות לתעשיינים (באזורים מובחנים, רחוקים מאזורי המגורים), וכך יממנו את פיתוח העיר. הווארד נתן בספריו גם הנחיות ליחסים החברתיים בעיר.
עיר הגנים היא דוגמה לתאוריות האדריכליות המודרניות שהתפתחו במערב משלהי המאה ה-19 ועד לסוף המאה ה-20, כתאוריות מודרניסטיות, פונקציונליסטיות וחברתיות.
ערי הגנים החלו להתפתח בראשית המאה ה-20, בעיקר באנגליה ובהולנד. תוכנית האב שהוכנה ללונדון בשנת 1944 התבססה בחלקה על גישה זו.
ערי גנים בישראל

אבנעזר הווארד היה בין אלה שפעלו ליישם את התפיסה הזו בתכנון העיר תל אביב בשנות ה-20. מספר אישים בתנועה הציונית דבקו ברעיון. ר' בנימין (יהושע רדלר) פרסם ב-1913 תוכנית להקמת ערי גנים בארץ-ישראל. דייוויס טריטש ראה בעיר הגנים פתרון דיור הולם להתיישבות בארץ ישראל בה בית קטן עם גן פרי וירק יספק את צורכי המשפחה. את רעיונותיו לפיתוח מסחרי ותעשייתי של א"י בשילוב הקמת ערי גנים הוא קידם בקונגרסים הציוניים ובביטאונו "עם וארץ" (ברלין, 1919). גם עקיבא אטינגר וד"ר אברהם גרנובסקי מראשי הקרן הקיימת פעלו החל מ-1920 ליישום הרעיון בארץ. המתכנן פטריק גדס תכנן להמשך הפיתוח של תל אביב צפונה מבנים עירוניים המקיפים גן ובניינים הנמצאים בעצמם במרכז של מגרש ירוק. התוכנית להקמת גינות ירק, ערוגות פרחים ומגרשי משחקים היו ניגוד משמעותי ביחס לאיכות החיים הירודה שאפיינה את המגורים ביפו. צורת הבינוי של תוכנית גדס היא צורת הבינוי המוכרת והמקובלת ביותר עד היום באזור הצפון הישן של תל אביב וכן גם במקומות נוספים בישראל. הגישה גם אומצה על ידי מקימי העיר רמת גן, שאף נקראה בתחילתה "עיר גנים".
במקביל לגדס, פעל האדריכל ריכרד קאופמן להשתתת עקרונות ערי הגנים בשכונות הגנים שבנה בירושלים בשנות ה-20, בהן השכונות רחביה, תלפיות, בית וגן, קריית משה ואחרות וכן במרכז ההיסטורי של העיר עפולה.
ראו גם

תוכנית גדס
תנועת סיטי ביוטיפול
שכונות הגנים בירושלים
הערות שוליים

↑  (Volk und Land (Berlin, 1919
↑  אמנון רמון, "דוקטור מול דוקטור גר" - שכונת רחביה בירושלים, יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח – 1998
| מדעי העיר והאזור |
| --- | --- | --- |
| תכנון ערים ואזורים • אדריכלות נוף • אדריכלות נוף עירונית | עיצוב עירוני |  |
| תחומי מחקר | עירוניות |  |
| רעיונות מחקריים | עיר גנים • העיר הקורנת • ברודאייקר סיטי • תוכנית השלבים |  |
| תנועות בזרם התכנון העירוני | עירוניות חדשה • עירוניות ישנה |  |
ראו גם פורטל אדריכלות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558068005171  BnF: cb11948476z (data)  GND: 4155989-7  LCCN: sh85053069  NDL: 00561305  NKC: ph175767
ג'ון קלי

ג'ון פרנסיס קלי (באנגלית: John Francis Kelly; נולד ב-11 במאי 1950) הוא איש צבא אמריקאי שכיהן כראש סגל הבית הלבן בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. קודם לכן כיהן כמזכיר המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית בממשלו של טראמפ. במסגרת שירותו הצבאי שירת כגנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית ובתפקידו האחרון עמד בראש פיקוד דרום של ארצות הברית.
חייו האישיים

קלי נשוי לקארן ולזוג נולדו שני בנים ובת. בנם הצעיר נהרג בנובמבר 2010 במהלך שירותו כקצין בחיל הנחתים במלחמת אפגניסטן. בנם הבכור שירת אף הוא כקצין בחיל הנחתים.