stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חעא סח'מוי
שמו

פירוש השם חעא סח'מוי הוא "שני כוחות שווים". השם מרמז על איחוי הקרע שהתקיים מימי פריבסן בין מאמיני שני האלים הורוס וסת, והשגת שקט פוליטי. משמעות זו משתמעת גם מגרסאות אחרות של השם כגון "חעא סח'מווי חתפ נצ'רווי ימף" שמשמעו "שני הכוחות שווים, שני האלים מרוצים בו".
חעא סח'מוי הוא שם הורוס שלו. שם הלידה שלו היה "ג'אג'איי" לפי רשימת המלכים מאבידוס, "בבתיי" לפי רשימת המלכים מטורינו, או "בביי" לפי לוח סקארה. שני השמות האחרונים חשודים כשגיאה, וולפגנג הלק טוען כי שמו היה בכלל "בש" כפי שמופיע על כמה כדים, ביניהם שבר שנמצא במוזיאון אשמוליאן באוקספורד, וחפצים אחרים.
שלטונו

חעא סח'מוי שלט בסביבות 2690–2670 לפנה"ס, כאשר שנים 3–6 ו-12–18 לשלטונו מוזכרות באבן פלרמו, ומכוונות לזמן שלטון של 18 שנים. עם זאת, רשימת המלכים של טורינו טוענת כי מלך 27 שנים, חודשיים ויום, וכי נפטר בגיל 40, בעוד בסיסי פסלים שלו מנחן מציגים אותו משתתף בחגיגות ח'ב-סד, ששימשו לציין 30 שנה למלכותו של מלך במצרים. הוא נחשב ליורשו של פריבסן וממשיכו בשושלת השנייה, אם כי לא ברור אם ירש אותו או הביס אותו לאחר ששב ממסע לדיכוי מרידות בנוביה.
שלטונו > הסכסוך בין מצרים העליונה לתחתונה

בתקופת שלטונו של קודמו, פריבסן, ניצת שוב הסכסוך הפוליטי-דתי בין מצרים העליונה בדרום לתחתונה בצפון, כשהוא משקף את המאבק המיתולוגי בין הורוס מן הדרום לסת מן הצפון על השליטה במצרים. הוספת סת בתחילת שמו של פריבסן מלמדת כי לראשונה הייתה ידם של חסידי סת על העליונה. הקרבות מתוארים בכתובת על כלי: "שנת המלחמה נגד האויב הצפוני בעיר נחב".[דרוש מקור]בתקופת שלטונו של חעא סח'מוי נראה שהסכסוך הסלים. שני פסלים בהם הוא נושא את הכתר הלבן של מצרים העליונה, המזוהה עם הורוס, מציינים כי 47,209 צפוניים נהרגו בקרבות, סדר גודל היכול לרמז על הקרב הקשה שעבר על נחב עד לניצחונה.[דרוש מקור] מדובר במספר גדול יחסית לאוכלוסייה המצומצמת במצרים של תקופת הממלכה הקדומה. עם ניצחון הממלכה העליונה, אוחדה המדינה סופית. יש הטוענים כי שמו של המלך השתנה בשלב זה עם הנישואין לנסיכה ני מאעת ח'פ ממצרים התחתונה.[דרוש מקור] על פי האגיפטולוג ניקולא גרימל הנישואין לנסיכה סיכמו דיכוי של העיר הצפונית ממפיס שחדלה לציית למלך בשנה ה18 למלכותו.
הממצאים הכתובים אינם מתייחסים לקונפליקט כסכסוך בין מדינות, אלא כתסיסה פנימית וכמרידה, או כמסע לכיבוש הצפון שלא תיפקד כמדינה מאחר שהיה שרוי במלחמת אזרחים עקובה מדם. ישנה גם תיאוריה של האגיפטולוגים ניקולא גרימל ויוכם קאהל כי מלך הצפון סירב להצעותיו של חעא סח'מוי לסייע בדיכוי במרידות על מנת לשמור על עצמאותו ועל החלוקה לשתי מדינות שנקבעה בימי נינצ'ר מאמצע השושלת השנייה, למרות שבעצמו לא הצליח להשתלט על הכאוס שנוצר, ובאין ברירה אחרת יצא חעא סח'מוי לכבוש את הצפון כדי לדכא את האיום.
היציבות הפוליטית שיצר האיחוד, ומשתקפת בחידוש מסעות העונשין אל מוקדי חוץ בלוב ובנוביה, ששימשה כבסיס לצמיחתה של האימפריה המצרית.
תיעוד לשבע השנים האחרונות למלכותו של חעא סח'מוי שרד באבן פלרמו בעמודה 4.
חעא סח'מוי ייחודי בשושלת אליה הוא משתייך בכך שבסרך (מגילת אבן) שלו מופיעים סמלי שני האלים, סת והורוס, מה שמחזק את ההנחה כי הוא פעל לפיוס בין שני הצדדים הנלחמים. לאחר מותו הושמט סמלו של סת מהסרך. הוא כנראה גם הפרעה הראשון שהורה על בניית פסלים בדמותו.
שלטונו > סוף שלטונו

עם איחוד הממלכה העביר חעא סח'מוי את בירתו לנחן, ומשם נראה שעבר להתמקד בפרויקטי בניה גדולים, במיוחד באל-קאב, בנחן ובאבידוס. הידועים שבמבנים הם קבר מלכותי גדול ממדים באבידוס, ומבנה שונת אל זביב.
סוף שלטונו התאפיין בשקט מדיני. עם מותו קמה השושלת השלישית, שראתה באשתו האם הקדמונית של השושלת, בדומה למעמדה של יעח'ח'תפ בממלכה החדשה.
משפחתו

נימאעתח'פ הייתה כפי הנראה אשתו היחידה, אם ילדיו ואמו של המלך שירש אותו. היא מוזכרת כאשה המלכותית הגדולה, וניתנו לה גם התארים "אם ילדי השליט", "אם שליט מצרים העליונה והתחתונה", "אם השליט" ו"משרתת הורוס". משמעות שמה "אשר למעאת ולח'פ" כולל את האל אפיס (ח'פ) ממפיס שבמצרים התחתונה, ומכאן ההשערה שהייתה במקור נסיכה ממצרים התחתונה שנישואיה עם המלך הגיעו עם איחוד מצריים העליונה והתחתונה. הסמליות של הנישואים האלו הם שהפכו אותה לסמל בשושללת השלישית.
נראה שנולדו לחעא סח'מוי שניים או שלושה ילדים מנימאעתח'פ: ג'וסר, מהידועים בפרעוני השושלת השלישית ומי שהקים את הפירמידה הראשונה, פירמידת המדרגות; חתפחרנבתי שהייתה אחותו ואשתו של ג'וסר; וייתכן שגם ינינתכאס שהייתה אשתו של נבכא, שיש המזהים אותו עם סאנכת.
ייתכן גם שבין בניו היו סאנכת עצמו וסכמכת, המלכים שמלכו לאחר ג'וסר.
קברו

קברו המונומנטלי של חעא סח'מוי נמצא באבידוס במצרים העליונה. הקבר, שידע כקבר מספר 5, נחשב ייחודי מסוגו בבית הקברות המלכותי באום אל-געאב, הוא נרחב ומורכב יותר מהקברים האחרים, והוא גם הקבר המלכותי האחרון שם. צורתו טרפז שבסיסו באורך שבעה עשר מטרים וצלעו העליונה באורך עשרה מטרים, ואורכו של הקבר (גובהו של הטרפז) הוא באורך של כשבעים מטרים. הקבר היה בנוי כמסדרון שמצדדיו 58 חדרים בנויים לבנים ומוגבלים בגישה, להנחת מנחות, ועם חדר קבורה בנוי מאבני גיר חצובות במרכז המתחם, מהדוגמאות העתיקות בעולם לבניה מאבנים שכאלו. חדר הקבורה היה בעומק שני מטרים ובגודל 3.3 על 5.3 מטרים. הקבר עצמו היה מוקף במתחם בגודל 123 על 64 מטרים, שעובי קירותיו 5.35 מטרים, ולפיכך התאים לשמש השראה למתחם הקבורה של ג'וסר.
הקבר נחפר על ידי פלינדרס פיטרי ב-1901, לאחר שחפר שם אמיל אמיליאנו. בתוכו היו כלי ברונזה ונחושת, שרביט מאבן קרנליאן וזהב, וכדי אבן וקרמיקה מלאים פירות ודגנים. היו שם גם חפצים קטנים מצופים לכה, חרוזי קרנליאן, כלי צור ונחושת, סלים וחותמות רבות הנושאות את שמו. בנוסף נמצאו מספר חפצים ששימשו להלווייתו של המלך. חלק מהחפצים הללו נלקחו על ידי אמיליאנו, אך תוארו רק על ידי פיטרי. מדובר היה במספר גדול יחסית של חפצי קבורה שחמקו מידיהם של שודדי קברים, ברובם כדים עשויים ברקציה ואבן חול ששוליהם מצופים זהב, והם הממצא העתיק ביותר במצרים המציג שימוש בציפוי זהב כקישוט.
כלי הנחושת והברונזה בקבר, ולרוב גם פרטי העיטורים עליהם, נשמרו היטב יחסית לתקופתם, והם מהווים עדות לתחילתה של תקופת הברונזה במצרים.
קברו > שונת אל זביב

במרחק של קילומטר משם, במדבר אבידוס, נמצאת שונת אל-זביב, מבנה עצום עשוי לבני בוץ בגודל 123 על 64 מטרים. קירותיו מגיעים לעובי חמישה מטרים, ולגובה של עשרים מטרים. המבנה דמוי מבצר, אך לא ידוע עדיין למה שימש. בחפירות נמצאו בתוכו מבנים פנימיים מסובכים. הממצאים היחידים שמעידים על פעילות במבנה מצביעים על פעילות דתית ופולחנית, כך שהמבנה כנראה נועד להיות "בית כא" המשמש לסגוד לרוחו של המלך, גרסה מוקדמת למקדשי המתים של הממלכה הקדומה. חעא סח'מוי מתועד כמי שבנה את המבנה בחריטות על עמודי הגרניט בכניסה.
ממצאים

שמו של חעא סח'מוי מופיע על גבי שבר של אבן פלרמו הנמצא במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון.
שער גרניט ורוד מאזור המקדשים באסואן, ששמור כיום במוזיאון המצרי בקהיר, מזכיר אותו ומתאר את ניצחונותיו.
ג'יימס אדוארד קוויבל ציין שניצחונותיו של חעא סח'מוי מתוארים גם על גבי שלושה כדים וכן על שני בסיסי פסלים שלו שהוא חשף עם כמה פריטים נוספים מתחת לריצוף באזור מקדש הורוס בנחן. שני הפסלים התפרסמו כבעלי ערך אמנותי רב, אחד מהם נמצא כיום במיזיאון אשמוליאן לאמנות באוקספורד, והשני במוזיאון המצרי בקהיר. גובהו של הפסל במוזיאון בקהיר 56.5 ס"מ, ומחצית מפניו חסרה. במקום בו נמצא ניצבו איתו פסל חרס מרשים של אריה מאותה תקופה, ופסל הנחושת המפורסם של פפי הראשון. הפסל במוזיאון באוקספורד דומה לו, אך במקרה שלו הגוף ספג פגיעות רבות, בעוד הראש ספג פגיעה משמעותית רק באף ובקצה הכתר.
שם הורוס שלו, הכולל את שני האלים, הורוס וסת, מופיע על אסטלה עשויה מגוש גדול של צפחה ירוקה בסגנון האסטלות מן התרופה הארכאית באבידוס, שהוקמה ככל הנראה סמוך לזמן האיחוד בין הממלכה העליונה לתחתונה. האסטלה נמצאה ליד מקדש נחן, ונמצאת כיום במוזיאון המצרי בקהיר.
אזכורים שלו נמצאו גם בפרמידת המדרגות של ג'וסר, במתחם פרטי בסקארה, ועל שבר כד מגבל ועל מצבת גרניט מאזור בית הקברות בנחב (כיום: אל כאב).
העיצוב האמנותי האמנותיים בציורים ובפסלים מתקופתו הוא ברמה מאוד גבוהה, ומזכיר מאוד את העיצוב של פסלים מתחילת השושלת השלישית, שהתיארוך שלהם אינו מוטל בספק.
כלי מאבן גיר עם כיסוי זהב מקברו של חעא סח'מווי
פסל של חעא סח'מווי, מוזיאון אשמוליאן
שיירי קברו של חעא סח'מווי באום אל-געאב
פסל של חעא סח'מווי, המוזיאון המצרי, קהיר
כלי אבן ועליו התארים של חעא סח'מווי המוזיאון הארכאולוגי הלאומי (צרפת)
סכין צור מהשושלת השנייה, סביבות 2700 לפנה"ס, מקברו של חעא סח'מווי, אבידוס. ניתנה למוזיאון הבריטי על ידי הקרן לחקר מצריים ב-1901. סימון ממצא EA 68775.
פסל של חעא סח'מווי במוזיאון אשמוליאן
הערות שוליים

↑  Jürgen von Beckerath, Handbuch der ägyptischen Königsnamen (1999).
↑  נחב, העיר של האלה נחבת, ידועה כיום בשם אל כאב, ושכנה על החוף המזרחי של הנילוס, מול העיר המרכזית של מצרים העליונה בתקופה הטרום-שושלתית: נחן, מוקד פולחנו של האל הורוס. משמע: האויב מן הצפון הגיע לדרום.
↑  Toby A. H. Wilkinson: Early Dynastic Egypt. Routledge, London 2002, ISBN 1134664206, p. 229 & 323.
שיוט (תעופה)

מטוס בואינג 400–747 בשיוט בגובה רב
שיוט בתעופה הוא שלב הטיסה הארוך והעיקרי, שמגיע לאחר שלב הטיפוס, ובו כלי הטיס טס בתנאים (בגובה, מהירות וכוח מנוע) קבועים ולאורך זמן ולאורכו מתבצע עיקר הניווט בטיסה. בשיוט כל הכוחות הפועלים על המטוס נמצאים במצב של איזון, הגרר שווה לדחף והעילוי שווה למשקל. שיוט מתוכנן בדרך כלל לביצועים מיטביים בהתאם לדרישות המשימה.
מאפיינים

שיוט הוא השלב הארוך בטיסה, ועל כן, ברוב המקרים, הוא גם השלב הכי משמעותי לביצוע המשימה הספציפית של הכלי הטיס. בדרך כלל ביצועי המטוס העיקריים בשיוט הם משך טיסה, מהירות וטווח. ישנם פרופילי טיסה שונים המשתמשים באיזונים שונים בביצועים הללו לטובת דרישות המשימה. לדוגמה, מטוס שאמור לסוב סביב נקודה אחת למשך זמן מרבי יבחר פרופיל טיסה שיקנה לו את היעילות המרבית שריפת הדלק יחסית לזמן אבל יקריב את הטווח והמהירות; במצב שבו נדרש טווח רב ייבחר פרופיל שיקנה למטוס את היעילות המרבית של נצילות דלק יחסית למרחק אבל יקריב את המהירות ומשך הטיסה המרבי; ובמקרה וישנה דרישה להגיע למטרה במהירות המרבית הפרופיל שיבחר יקריב טווח וסיבולת באוויר לטובת מהירות מרבית.
הגורמים העיקריים המשפיעים על ביצועי שיוט של כלי טיס הם הגרר על כל מרכיביו, ביצועי המנוע, עתודת הדלק של המטוס ומשקלו.
מאפיינים > בין TOC ו-TOD

כאמור שלב השיוט מגיע לרוב לאחר טיפוס. במהלך תכנון הטיסה משתמשים בנקודות סיום הטיפוס הנקראת Top Of Climb או TOC ונקודת תחילת ההנמכה הנקראת Top Of Descent או TOD לבידוד שלב הניווט בו המטוס ישייט מכיוון שזה מבודד את שלבי הטיפוס וההנמכה בהם הוראות הפקחים עשויות להשתנות ולהשפיע על הזמנים ונצילות הדלק בתלות בכיוון הרוח שעשויה לשנות את המסלול עליו נוחתים ועקב כך את הגישה אליו, העומס על השדה שעלול לדרוש המתנה או סטייה ממסלול הגישה הסטנדרטי, וכדומה.
מאפיינים > גובהי שיוט

עם העלייה בגובה ישנה ירידה ניכרת בגרר הטפילי מפני שהאוויר דליל יותר ולכן מתנגד פחות לתנועת כלי הטיס. אי לכך, לרוב ביצועי המטוס נהיים יעילים יותר ככל שעולים גבוה יותר. אבל בתלות בביצועי המנוע ודרישות משימה שונות כלי הטיס יכול לשייט גם בגבהים נמוכים יותר. מרבית מטוסי הנוסעים הסילוניים משייטים בגבהים של 20,000–40,000 רגל (6,000 עד 12,000 מטר) וברום טיסה בהם ביצועי מנועי הטורבו-מניפה מקנים להם את הביצועים המיטביים יחסית לטווח שלהם.
מאפיינים > שיוט על-קולי

מיעוט מטוסים מסוגל לשייט לאורך זמן במהירות על קולית בשל גורמים שונים בהם הקושי בהגעה למהירות זאת עקב עליית הגרר הדרמטית במהירות עבר-קולית וירידת הגרר המתונה במהירויות על קוליות נמוכות. לרוב מטוסים בעלי יכולות שיוט על קולי טסים במהירויות של מעל למאך 2 מכיוון ששם הגרר נמוך יחסית והמטוס יכול לשייט ביעילות, לעיתים גם ללא מבער אחורי שמבזבז הרבה מאוד דלק. עם זאת, יעילות מטוסי נוסעים מודרניים וכן ההגבלות על רעשי הבום העל-קולי בתעופה האזרחית מונעים שימוש נרחב בכלי טיס אלה.
מאפיינים > שיוט-טיפוס

במטוסים המשתמשים במנועי בערה פנימית המטוס צריך לשאת עתודות דלק. עם המשך השיוט הדלק מנוצל וכמותו הכוללת פוחתת ולכן משתנה משקל המטוס ואיתו איזון הכוחות והוא נוטה לטפס במתינות תוך כדי שיוט, מה שנקרא שיוט-טיפוס. בתעופה בגלל בקרה הדוקה על נתיבי וגובהי הטיסה לטובת שמירה על הפרדה בטוחה, לרוב לא ניתן לאפשר טיסה בשיוט-טיפוס בנתיבים הגבוהים. במקום זאת המטוס ישמור על הגובה שהוקצה לו ויבקש עלייה לגובה בשלבים, אם מתאפשר. הדבר מקטין בהדרגה את נצילות הדלק של המטוס, מכיוון שבשביל למנוע טיפוס המטוס צריך להקטין את העילוי בעזרת הקטנת מהירותו על ידי הקטנת דחף המנוע שעתה לא יפעל באזור העבודה היעיל שלו. לחלופין המטוס יצטרך להוריד אף, במצב זה המטוס יאיץ אבל יבזבז יותר דלק על התמודדות עם גרר.
ראו גם > שלבי טיסה

דחיפה
הסעה
המראה
טיפוס
הנמכה
נחיתה
דוגמה לתוכנית טיסה בכללי טיסת ראייה המתארת את שלב השיוט בין נקודות ה-TOC ו-TOD.
לינה גלושקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 2000 (בת 24) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  מודיעין‏־מכבים־רעות 
 סה"כ פרסים שצברה:  18,691 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  69–47 
 זוגות
 מאזן קריירה:  19–28 
 
לינה גלושקו (נולדה ב-12 בינואר 2000) היא טניסאית ישראלית. דירוג WTA השיא שלה הוא 201 ביחידות ו-408 בזוגות. אלופת ישראל לשנת 2020. אחותה הצעירה של טניסאית העבר יוליה גלושקו.
ביוגרפיה

הוריה של גלושקו, אחותה יוליה, ואחיה אלכס עלו לישראל מאוקראינה בשנת 1999, שנה לפני שנולדה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון עירוני ג' במודיעין.
היא אחותה הצעירה של יוליה גלושקו (צעירה ממנה בעשר שנים), שהייתה טניסאית מקצועית, ואיתה היא שיחקה כשותפה במשחקי זוגות. בתחילה אימן אותה אביה, ואחר כך אחיה.
ביוגרפיה > 2017-2019

בספטמבר 2017 זכתה בפרס משפחת אנה ומייקל כהן הראשונית ברמת השרון, בסכום של 100 אלף שקל בתמיכה; גלושקו השתמשה בכסף לרכישת ציוד ולנסוע מחוץ לישראל לטורנירים ומחנות אימונים. כמו כן, היא מייצגת את ישראל בגביע הפדרציה, שם הרקורד ניצחונות-הפסדים הוא 6–4.
ביוגרפיה > 2020

בסוף השנה זכתה במקום הראשון בסבב וולוו 2020, שהורכב מ-4 טורנירים, ובסך הכל זכתה בגין ניצחון בכל 4 הטורנירים בפרסים בסך 25,000 שקלים.
בדצמבר זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס ליחידות, אחרי שניצחה בגמר את האלופה היוצאת, שלי ברזניאק ב-3 מערכות.
ביוגרפיה > 2024

באוגוסט 2024 בטורניר 500 WTA שנערך במונטריי, מקסיקו גברה גלושקו, שדורגה במקום 277, בסיבוב הראשון על קתרינה ולדוקו האוקראינית, שדורגה במקום 323, עם 3:6, 6:3, 3:6 ועלתה לשמינית הגמר בטורניר. בשמינית הגמר התמודדה מול הפולניה מגדלנה פרץ' שדורגה במקום ה-45 בעולם ונכנעה לה בתוצאה 1:2. בכך הודחה גלושקו ממסגרת הטורניר.
גמר ה-ITF > יחידים

| תוצאה | W – L | תאריך | קטגוריה | טורניר | משטח | יריב | ציון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניצחון | 1–0 | 5 במאי 2018 | 15,000 דולר | ITF עכו, ישראל | קשה | קרוליין ורנר | 6–3, 6–3 |
| הפסד | 1–1 | 8 בספטמבר 2019 | 15,000 דולר | ITF סג'ור, ישראל | קשה | שאנל סימונדס | 5–7, 0–6 |
גמר ה-ITF > זוגות: 2 (2 סגנים)

| תוצאה | W – L | תאריך | קטגוריה | טורניר | משטח | בת זוג | מתנגדים | ציון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הפסד | 0–1 | יוני 2019 | 15,000 דולר | ITF נתניה, ישראל | קשה | שלי ברזניאק | יקטרינה דמיטריצ'נקו  אנסטסיה זכרוב | 0–6, 4–6 |
| הפסד | 0–2 | דצמבר 2019 | 15,000 דולר | ITF הרקליון, יוון | חרס | אולכסנדרה אוליניקובה | דורקה דרהוטה סאבו  לורה סבטיקובה | 2–6, 4-6 |
הערות שוליים

↑  Blas, Howard (2 באוגוסט 2018). "Israeli sisters double up to join elite group of tennis-playing sibs". Times of Israel. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ישי עוליאל ולינה גלושקו זכו בטורניר המאסטרס של סבב וולוו, באתר וואלה, 11 ביולי 2020
↑  גלושקו אלופת ישראל בנשים, עוליאל זכה בגברים, באתר ONE‏, 25 בדצמבר 2020
↑  לינה גלושקו עלתה לשמינית גמר טורניר WTA 500 שבמונטריי, באתר ynet, 20 באוגוסט 2024
↑  גלושקו הפסידה לפרץ' והודחה מטורניר מונטריי, באתר ONE‏, 22 באוגוסט 2024
ולימיר חלבניקוב

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1885 (יוליאני) מאלי דרבטי, רוסיה 
 פטירה:  28 ביוני 1922 (בגיל 36) Ruchi, Krestetsky District, רוסיה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום מגורים:  59, Kalinin Street, house in Oulianov 
 שם עט:  Велимир Хлебников 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  שירה 
 זרם ספרותי:  Russian Futurism, פוטוריזם 
 תקופת הפעילות:  מ-1912 
 www.hlebnikov.ru
 
וֵלימיר חְלֶבְּנִיקוב  (רוסית: Велимир Хлебников;‏ 9 בנובמבר 1885 - 28 ביוני 1922), משורר רוסי, מהבולטים בפוטוריסטים הרוסים של ראשית המאה ה-20. עסק גם במתמטיקה, בהיסטוריה, בבלשנות וחיבר מנשרים ומאמרים רבים.
לקריאה נוספת

ולימיר חלבניקוב, "על השירה" (מרוסית: טינו מושקוביץ'), דחק ד', 2014
תל קדש

ערך זה עוסק בתל בגליל העליון. אם התכוונתם לתל קדש בעמק יזרעאל, ראו .
| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°06′42″N 35°31′46″E﻿ / ﻿33.111638°N 35.529517°E﻿ / 33.111638; 35.529517
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) תל קדש(למפת אצבע הגליל רגילה) תל קדש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל קדש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל קדש
 
תל קֶדֶשׁ (תל קדס) הוא אתר ארכאולוגי בהרי נפתלי שבגליל העליון המזרחי, כשלושה ק"מ מערבית למצודת כ"ח. העיר מוזכרת מספר פעמים במקרא, וכן בטקסטים שונים מהתקופה ההלניסטית. בתקופה ההלניסטית והרומית הייתה העיר פיניקית וכפופה לצור. כיום האתר הוא גן לאומי המכיל שני אתרים: תל קדש שמדרום־מערב לכביש הצפון, והמקדש הרומאי שמצפון־מזרח לכביש. התל הוא הגדול בתילי הגליל העליון. למרגלות התל נובע עין קדש.
קדש (עיר מקראית)

תל קדיס מזוהה כמקומה של העיר "קדש בגליל בהר נפתלי" המוזכרת בבספר יהושע כאחת מערי המקלט לרוצחים בשגגה: ”וַיַּקְדִּשׁוּ אֶת קֶדֶשׁ בַּגָּלִיל בְּהַר נַפְתָּלִי וְאֶת שְׁכֶם בְּהַר אֶפְרָיִם, וְאֶת קִרְיַת אַרְבַּע הִיא חֶבְרוֹן בְּהַר יְהוּדָה.” וכעיר לויים: ”וּמִמַּטֵּה נַפְתָּלִי אֶת עִיר מִקְלַט הָרֹצֵחַ אֶת קֶדֶשׁ בַּגָּלִיל וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת חַמֹּת דֹּאר וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת קַרְתָּן וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ, עָרִים שָׁלֹשׁ.”
מכיוון שיש עוד ערים המכונות "קדש" בתנ"ך, בהם קדש נפתלי, שמקובל לטעון שהיא עיר אחרת מקדש בהר נפתלי, והמזוהה עם ח'ירבת־קדיש ממזרח לפוריה, בבקעת יבנאל, קדש שליד צומת מגידו, עיר בתחום שבט יששכר, קדש ביהודה וקדש ברנע, אזכורים סתמיים של "קדש" דורשים פענוח לזיהוי העיר אליה מכוון הכתוב. עם זאת, מקובל לזהות את האזכורים הבאים עם קדש בהרי נפתלי:
העיר הכנענית המנוייה ברשימת הערים שנכבשה על ידי יהושע
העיר שנכבשה על ידי תגלת פלאסר השלישי בשנת 733 לפנה"ס: ”בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיִּקַּח אֶת עִיּוֹן וְאֶת אָבֵל בֵּית מַעֲכָה וְאֶת יָנוֹחַ וְאֶת קֶדֶשׁ וְאֶת חָצוֹר וְאֶת הַגִּלְעָד וְאֶת הַגָּלִילָה כֹּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי, וַיַּגְלֵם אַשּׁוּרָה.”
קדש (עיר מקראית) > כתבים חוץ מקראיים

בתעודות מצריות יש מגוון אזכורים של "קדש", המזוהות כולן על ידי חלק מהחוקרים כקדש על הארנת. עם זאת, חלק מהחוקרים מזהים את "קדש" שבראש רשימת ערי סוריה וארץ ישראל של תחותמס השלישי ו/או את קדש שבתבליט של סתי הראשון כקדש שבהרי נפתלי.
קדש נזכרת בפפירוסים של זנון. בספר חשמונאים א' מוזכרת קדש בקרב בין יונתן החשמונאי ודמטריוס הראשון.
על פי יוסף בן מתתיהו, לאחר שפרעו היהודים ברבת עמון, חשבון, גרש, פחל ובית שאן, ולאחר מכן גדר, סוסיתא וערי הגולן, פנו ל"קדש אשר לצורים", עכו, גבע וקיסריה לפרוע בהן. בהמשך כתב שבין קדש, הכפר הצורי החזק בגבול הארץ, ויושבי הגליל, יש איבה גדולה, וטיטוס קבע בה את מחנהו לקראת צאתו לקרב ביוחנן מגוש חלב.
בכתובת יוונית שהתגלתה בסלינוס (אנ'), עיר בסיציליה עם נוכחות פיניקית משמעותית, נמצאו שמות יווניים ופיניקיים, ביניהם "קַדוסיס בן מַטולאיו"; ככל הנראה מדובר בפיניקי שהיגר מקדש לסיציליה, לאחר שאביו היגר ממטולה לקדש.
ארכאולוגיה

חפירת בדיקה נערכה בשנת 1953 על ידי יוחנן אהרוני, ובה בלטו שכבות רבות מתקופת הברונזה הקדומה. בשנים 1997–2010 התנהלו באתר חפירות ארכאולוגיות על ידי חוקרים מאוניברסיטת מישיגן. נחשף מבנה מנהלי פרסי ומעליו מבנה הלניסטי בגודל 56×40 מטר. זה ננטש באמצע המאה השנייה לפני הספירה (תקופת מרד החשמונאים) אך שב לפעילות. ב־2010 נמצא מטבע תלמיי ייחודי שמוקדש לארסינואי השנייה.
בתל קדש נמצאו השפעות פיניקיות רבות, בהקשרים הלניסטיים, ומציגים כפיפות לצור.
המקדש הרומאי בצד הצפון־מזרחי של הכביש הוא מן המפוארים ביותר ששרדו בשטח ארץ ישראל. מדובר במקדש מונומנטלי לאל בעל שמין, וזאת על סמך מספר כתובות יווניות שנמצאו באתר. בעל שמין היה אחד האלים הראשיים של תושבי המרחב הסורי־פיניקי בתקופה הרומית.
נראה שהכניסה למקדש זה, נשמרה לכוהני המקדש בלבד. לכן, בצידי הפתחים נחצבו גומחות בהן ניתן היה להזרים דם קורבנות לתוך נסכים בתוך המקדש. אחד הפתחים מעוטר בדמות עטויה טוגה.
בשנים 1976–1977 נערכו סקרים מקיפים באזור על ידי אשר עובדיה, משה פישר וישראל רול. בשנים 1981, 1983, 1984 נערכו על ידם חפירות מלאות באתר. על פי החופרים נבנה המקדש בסביבות שנת 117 לספירה, ונראה שחרב ברעידת אדמה בשנת 363 לספירה.
ברחבי האתר ובעיקר ליד המעיין פזורים סרקופגים גדולים. תושבי האזור השתמשו בהם כשוקת לצאן. ניתן לראות בשטח סרקופגים בודדים וזוגיים כולל מכסי האבן הגדולים.
בקרבת האתר תעלות קשר מתקופת מלחמת העצמאות, וחורשה של עצי אלה אטלנטית.
בחלקו הצפוני של תל קדש, לצד כביש 899, נמצא מאוזוליאום עתיק בחורבנו. במאה ה־19 בזמן סקר ארץ־ישראל המערבית, שנערך על ידי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, שורטט המבנה בשלמותו, מאז האבנים כנראה נלקחו לבניית בתי הכפר הערבי הסמוך – קדס (אנ').
תל קדש ודבורה הנביאה

החל משנת 2012 החלו קבוצות של יהודים חרדים להגיע אל הגן הלאומי תל קדש, כשהם מזהים את האתר כמקום קבורתן של דבורה הנביאה ויעל אשת חבר הקיני. מקורה של האמונה לפיה במקום קבורות הדמויות המקראיות החלה בימי הביניים כאשר בכתובים נרמז כי השתיים קבורות בעיר המקלט תל קדש, שעל פי הערכות נמצאת בכלל באזור טבריה.
כל העדויות מהחפירות באתר מעלות כי מדובר בעתיקות רומאיות, המתוארכות למאה הראשונה עד למאה השלישית לספירה, עשר מאות מאוחר יותר מתקופת השופטים, ולכן אין קשר בין הקברים באתר לדבורה ויעל.
תל קדש ודבורה הנביאה > ונדליזם

בעקבות זיהוי המקום כקבר דבורה הנביאה החל מ-2012 החלו מעשי ונדליזם בעתיקות. אלמונים קדחו בתוך השיש של אחד הסרקופגים ותקעו דיבלים ממתכת, במטרה לקבע שם עששית לנרות. בהמשך התחילו לצבוע את האבנים בתכלת, לנסות לנפץ חלק מסרקופגים, לסמן את המקום כקברי צדיקים להשחית שלטים שעליהם כתובות המילים "גן לאומי" או "מקדש". על פי רשות העתיקות ורשות הטבע והגנים נגרם לעתיקות באתר נזק בלתי הפיך.
אתרים נוספים

כיום מצוין באזור קבר של אבות השבטים אשר ונפתלי בני יעקב
לקריאה נוספת

"קדש", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, כרך 4, עמ' 1342–1347
משיכת יתר

מְשִׁיכַת יֶתֶר (או אוֹבֶרְדְּרַפְט) היא זכות שנותן הבנק ללקוח למשוך כספים מחשבונו גם כשהיתרה בחשבון איננה מאפשרת זאת, כלומר להיכנס ליתרה שלילית. משיכת יתר היא סוג של הלוואה או אשראי, והבנק גובה בעבורה ריבית. מתן הזכות למשיכת יתר משתנה על פי מדיניות הבנק והתנאים הרגולטוריים שחלים עליו. למשל, הבנק עשוי לדרוש בטוחות נאותות כגון תוכנית חיסכון, חשבון ניירות ערך, צ'קים דחויים או שעבוד של רכוש כתנאי למתן מסגרת האשראי.
כמו כן, מסגרת האשראי מושפעת מאופי הפעילות המתקיימת בחשבון הבנק ומההתנהלות הפיננסית ארוכת הטווח של בעל החשבון. היא ניתנת לרוב ללקוחות המקבלים את משכורתם לחשבון הבנק ("חשבון משכורת") ולחשבונות בנק השייכים לתאגידים שונים.
מסגרת אשראי

למשיכת יתר קבועה תקרה, המשתנה בין לקוח ולקוח. מסגרת זו נקראת לעיתים "מסגרת אשראי" (או "תקרת אשראי"), אם כי מונח זה משמש גם בהקשרים אחרים. המסגרת נקבעת לפי גובה הביטחונות או גובה המשכורת של הלקוח. הבנקים גובים לעיתים עמלה בגין הקצאת מסגרת האשראי, אפילו אם לא נעשה בה שימוש.
חריגה ממסגרת האשראי עלולה לגרום לסירוב הבנק לכבד את בקשת המשיכה, או לגביית ריבית חריגה, גבוהה יותר. בישראל, הנחיה של בנק ישראל, שנכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2006, אוסרת על הבנקים לאשר חריגה מעבר לתקרה למשיכת היתר.
משיכת יתר וסוגי אשראי אחרים

המאפיין העיקרי של משיכת יתר, לעומת סוגי הלוואות אחרים, הוא הגמישות. מרגע שנקבעה מסגרת האשראי של הלקוח, אין צורך לבקש אישור לכל הלוואה בנפרד. הריבית משולמת רק בגין הימים שבהם החשבון נמצא בפועל במשיכת יתר. לכן, משיכת יתר היא פתרון נוח יותר מנטילת הלוואה כאשר יש צורך בהלוואה לתקופה קצרה (לדוגמה, כאשר יש צורך בהוצאה גדולה כמה ימים לפני קבלת תשלום או משכורת).
עם זאת, הריבית על משיכת יתר גבוהה ביחס לריבית על הלוואות אחרות. לכן לטווח ארוך, משיכת יתר היא פתרון נחות ביחס לסוגי הלוואות אחרים.
חלופת אשראי אחרת המתאפיינת בגמישות היא כרטיס אשראי. ברוב המיקרים, החיוב בגין הוצאות בכרטיס אשראי נעשה באופן תקופתי, כגון אחת לחודש; מה שמאפשר לתזמן את החיוב לתקופה שבה נמצא חשבון הבנק ביתרה חיובית. כרטיסי אשראי מאפשרים גם לדחות את החיובים לתקופה ארוכה יותר, תוך תשלום ריבית מתאימה. ברוב מדינות המערב, כמו ארצות הברית, אשראי באמצעות כרטיס אשראי נפוץ יותר מאשר משיכת יתר בנקאית.
משיכת יתר בישראל

במשך שנים איפשרו הבנקים בישראל משיכת יתר ללקוחות פרטיים בהיקפים גדולים מאוד. בפרט, הבנקים הקצו מסגרות אשראי ללקוחותיהם באופן חד-צדדי, שלא על פי בקשת הלקוח, וכן נטו לאשר משיכה מעבר למסגרת האשראי המאושרת, וזאת בשיעורי ריבית גבוהים.
מדיניות זו של הבנקים, בצירוף עם מודעות כלכלית נמוכה של הלקוחות, יצרה תרבות שבה חשבונות פרטיים רבים נמצאים במשיכת יתר תקופות זמן ארוכות או באופן קבוע, תוך תשלום ריביות גבוהות.
החל משנת 2003 נעשה מאמץ להקטין את הסתמכותם של משקי הבית על משיכת היתר כאמצעי מימון, תוך מעבר לשליטה מוגברת בהוצאות ולאפיקי הלוואה אחרים. במסגרת זו, הורה בנק ישראל לבנקים להפסיק להקצות מסגרות אשראי באופן חד-צדדי ולהפסיק לאשר חריגות ממסגרת האשראי.
על פי סקרים שנערכו ב־2013-2014, כ־54% ממשקי הבית בישראל היו במשיכת יתר בלפחות חודש אחד בשנה האחרונה (כאשר אחוז הזוגות עם ילדים במשיכת יתר לפחות בחודש אחד גבוה משמעותית מאשר זוגות ללא ילדים), כ־41% נמצאים במרבית הזמן במשיכת יתר, ו־28% נמצאים במשיכת יתר במשך תקופה הארוכה משנה.
בשנת 2016, הריבית הממוצעת בבנקים בישראל על אוברדרפט עמדה על 6.96%.