stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיבוע פחמן
יישומים במדיניות הנוגעת לשינוי האקלים > ארצות הברית

מאמצע שנות ה-2010, במדיניות האקלים והסביבה שלה ביקשה ארצות הברית לממש את הפוטנציאל של קיבוע פחמן לשם הפחתת שינויי האקלים. מדיניות זו כרוכה בשימור מערכות אקולוגיות של מרבצי פחמן, כגון יערות ואדמות ביצות, או עידוד פרקטיקות חקלאיות ושימוש בקרקע שנועדו להגביר את קיבוע הפחמן כגון חקלאות פחמן או חקלאות יערות, לעיתים קרובות באמצעות תמריצים כספיים לחקלאים ולבעלי קרקעות.
"ההוראה הנשיאותית (Executive Order) להתמודדות עם משבר האקלים בארצות הברית ומחוצה לה", עליה חתם הנשיא ג'ו ביידן ב-27 בינואר 2021, כוללת אזכורים של קיבוע פחמן באמצעות שימור ושיקום של מערכות אקולוגיות של מרבצי פחמן, כגון ביצות ויערות. אלה כוללים הדגשת חשיבותם של חקלאים, בעלי אדמות וקהילות חוף בקיבוע פחמן, הנחיית מחלקת האוצר לקדם שימור של מרבצי פחמן באמצעות מנגנונים מבוססי שוק, והנחיית מחלקת הפנים לשתף פעולה עם סוכנויות אחרות ליצירת "חיל אקלים אזרחי" כדי להגביר בין היתר את קיבוע הפחמן בחקלאות.
מספר סעיפי חקיקה שהוצגו בקונגרסים ה-116 וה-117, כולל "חוק ניהול האקלים" של 2019, "חוק פתרונות האקלים מבוססי האוקיינוס" משנת 2020, "חוק הקרקע הבריאה והחקלאים העמידים" של 2020, וחוק "אדמות בריאות, אקלים בריא" (Healthy Soils Healthy Climate Act) משנת 2020, ביקשו להגביר את קיבוע הפחמן באדמות פרטיות וציבוריות באמצעות תמריצים כספיים.
כמה ממשלות בארצות הברית, כולל קליפורניה, הוואי, מרילנד וניו יורק, העבירו גרסאות של זיכויי מס חקלאות פחמן, המבקשים לשפר את בריאות הקרקע ולהגביר את קיבוע הפחמן על ידי מתן סיוע כספי ותמריצים לחקלאים העוסקים בחקלאות מתחדשת, חקלאות פחמן ושיטות אחרות להפחתת השפעתם של שינויי האקלים. על פי ההערכות, תוכנית הקרקעות הבריאות של קליפורניה הביאה לקיבוע כ-110,000 טון מעוקב של פחמן דו-חמצני מדי שנה בממוצע.
על פי הדיווחים, הזרוע המבצעת (משרד נשיא ארצות הברית) ומחלקת החקלאות (ה-USDA) מפתחים תוכניות להשתמש ב-30 מיליארד דולר מ-Commodity Credit Corporation (CCC) ליצירת תוכנית בנק פחמן, שתכלול מתן אשראי פחמן לחקלאים ובעלי קרקעות בתמורה לאימוץ נוהלי קיבוע של פחמן, אשראי שאותו הם יכלו למכור בשוק של קיזוז פליטות פחמן.
פעילי סביבה ופוליטיקאים מתחו ביקורת על לכידת פחמן ואחסון או קיבוע (CCS) כפתרון שווא למשבר האקלים. הם מציינים את תפקידה של תעשיית הדלקים המאובנים במקורות הטכנולוגיה ובלובינג לחקיקה הממוקדת במטרותיה ובאינטרסיה וטוענים שהיא תאפשר לתעשייה הליך של ניקוי מצפון, של "גרינווש" לעצמה, על ידי מימון ופרסום קמפיינים לנטיעת עצים מבלי לצמצם משמעותית את פליטות הפחמן שלהם.
ת'ראש מטאל

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, ספיד מטאל, הארדקור פאנק
 מקורות תרבותיים:  תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וגרמניה
 מוצא:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, גרמניה 
 כלים:  גיטרה חשמלית, גיטרה בס, שירה, תופים
 פופולריות מיינסטרים:  שיא הפופולריות הייתה בארצות הברית במהלך שנות השמונים.
 נגזרות:  בלאק מטאל, דת' מטאל, גרוב מטאל
 
ת'ראש מטאל (Thrash Metal, באנגלית "Thrash" היא "מכה חזקה" או "הצלפה") הוא תת-ז'אנר קיצוני של הבי מטאל, המתבסס על מהירות נגינה גבוהה, תיפוף מהיר, דיסטורשן כבד, קצב בלתי-מלודי ודגש חזק על הכלים ועל טכניקת הנגינה. מקור השם הוא הצליל המלוכלך והאגרסיבי של הסגנון, אשר מזכיר מהלומת פטיש על ברזל.
ת'ראש מטאל התפתח בתחילת שנות השמונים בארצות הברית ובגרמניה. האלבום Kill 'Em All של מטאליקה משנת 1983, נחשב על פי רבים לאלבום הת'ראש מטאל הראשון, ולמשפיע מאוד בז'אנר.
התפתחות הסגנון

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישנם, בעיקר בקרב אנשי המטאל, הטוענים שת'ראש מטאל הוא צאצא ישיר של ההבי מטאל הקלאסי, ושהסגנון התפתח כאשר סגנון האם פנה לכיוונים קיצוניים יותר. אך אין להתעלם מהעובדה שת'ראש מטאל נולד במקביל לפריחה של סצנת ההארדקור-פאנק האמריקאית. ההשפעות של ההארדקור-פאנק על סגנון הת'ראש מטאל ניכרות בעיקר בקצב התופים, בגישה האנטי-מסחרית והמינימליזם המוזיקלי הבולט יחסית להפקות הענק של המטאל עד אז, כמו גם בעובדה שת'ראש מטאל התפתח, באופן גאוגרפי וכרונולוגי, בלב סצנת הפאנק האמריקאית של שנות ה-80.
תחילה התייחס הסגנון שכונה ת'ראש (thrash) בעיקר ללהקות שהיו בהמשך לעמודי תווך בסצנת ההארדקור פאנק, כמו די אר איי (DRI - Dirty Rotten Imbeciles) ואם די סי (MDC - Millions of Dead Cops). כאשר נולד הז'אנר, הוצמד לו הכינוי ת'ראש מטאל, מכיוון שבנוסף להיותו ת'ראש, היו בו ריפים שאפיינו את ז'אנר המטאל, כמו גם סולואים מלוכלכים וארוכים שלא היו אופייניים לפאנק או להארדקור. להקות שהיו האבות המוזיקליים של הת'ראש מטאל, למשל מגאדת' ומטאליקה, היו מעריצי שבאו מעולם הפאנק וההארדקור-פאנק. מטאליקה נהגו לבצע קאברים לשירי פאנק וסלייר אף הקדישו אלבום שלם לקאברים של הארדקור פאנק.
מכאן ניתן להסיק שהת'ראש מטאל נולד כהכלאה בין הבי מטאל, בעיקר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי להארדקור-פאנק.
ת'ראש מטאל הגיע לשיא הפופולריות שלו בין אמצע שנות ה-80 לסופן. הוא הומצא בארצות הברית בתחילת שנות השמונים על ידי להקות דוגמת מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס; ובשל הפופולריות שלו באותה תקופה אומץ בהתלהבות על ידי להקות צעירות רבות, בעיקר בסן פרנסיסקו שהמתה להקות ת'ראש כמו פורבידן, דארק אנג'ל, אקסודוס וטסטמנט.
להקות אלו זכו להגדרה כתת-ז'אנר שנקרא ת'ראש אזור המפרץ והן עזרו להגדיר את צליל הת'ראש לימים.
מאפיינים אמנותיים

הת'ראש מתבסס על סגנון נגינה מהיר, המלווה בתיפוף מהיר במיוחד המשרה הרגשה של "מכונת ירייה". בת'ראש מטאל יש דגש מיוחד על נגינה מהירה, וירטואוזית וטכנית ביותר של גיטרה חשמלית, שבדרך כלל מאופיינת בצליל לא-מלודי ומאוד "מלוכלך" שנובע משימוש בדיסטורשן כבד.
השירה לרוב צעקנית ופשוטה יחסית (בדומה לשירה המאפיינת את הפאנק), כמו למשל בשיר "Motorbreath" של מטאליקה או "Deathrider" של אנתרקס; או מעין דקלום אגרסיבי וצעקני של המילים, כמו בשיר "Angel of Death" של סלייר או "Betrayer" של קריאייטור. יחד עם זאת, ישנן גם להקות ת'ראש כגון מגאדת', שהוסיפו גוון מלודי לשירה, וישנן אף להקות ת'ראש, כגון דת' אנג'ל, איידולון ו3 אינצ'ז אוף בלאד, שסולניהן מתאפיינים בקול דק וגבוה, כמקובל במטאל קלאסי.
בדומה למטאל הקלאסי, גם בת'ראש מטאל ישנו משקל רב לסולואים טכניים ומהירים של גיטרה חשמלית, ובניגוד לגלאם מטאל, מקומה של הנגינה ביצירה הוא מרכזי יותר ממקומה של השירה.
מאפיינים אמנותיים > ליריקה

מבחינת התכנים, ת'ראש מטאל מרבה לעסוק בנושאים פוליטיים, ובעיקר במלחמות, טרור, אלימות ודת (בדרך כלל שנאה לדת). למעשה, רבות מלהקות הת'ראש המובילות בעולם, ביניהן מגאדת', מטאליקה, סלייר, אנתרקס וקריאייטור הן להקות פוליטיות מובהקות.
ת'ראש מטאל כאנטי-תזה לגלאם מטאל

ת'ראש מטאל התפתח באותו זמן ומקום שבהם התפתח גלאם מטאל, ארצות הברית של שנות השמונים, ויש הרואים בו מעין מחאה על תרבות הגלאם מטאל הפופולרית באותה תקופה[דרוש מקור]: בעוד שיוצרי הגלאם מטאל השקיעו במראה חיצוני ובמסחור, עלו לבמה עם שיער נפוח, איפור ובגדים יוצאי דופן, שרו על אהבה ויצרו מוזיקה שמחה וקליטה, יוצרי הת'ראש מטאל עשו את ההפך הגמור: הזניחו את ההופעה החיצונית, עלו לבמה בבגדים רגילים, לא שמו דגש על שירה ומלודיה, שרו על נושאים לא פופולריים, והשקיעו את כל כוחם בטכניקת הנגינה בלבד. בייחוד התפרסמו בהתבטאויות מזלזלות ומתנשאות כנגד הגלאם מטאל חברי להקת מטאליקה, הידועה כאחת הלהקות האנטי-ממוסחרות ביותר של שנות השמונים. אף-על-פי-כן, בסוף העשור שיבח מתופף הלהקה, לארס אולריך, את להקת הגלאם מטאל הצעירה Guns N' Roses, ושתי הלהקות אף שיתפו פעולה והופיעו ביחד מספר פעמים למרות ה"ניגודים האידאולוגיים". בנוסף, מטאליקה שכרו ב-1991 את המפיק בוב רוק על מנת שיפיק את האלבום השחור שלהם ב-1991 לאחר שהאזינו לאלבום Dr. Feelgood של להקת מוטלי קרו והתלהבו מאוד מהסאונד שלו.
ת'ראש מטאל כיום

באמצע שנות ה-80, להקות כגון פוזסט האמריקאית לקחו את הת'ראש מטאל לכיוון חדש בשם דת' מטאל, ששם דגש על שירה מסוג גראולינג, והתפתח לסגנון בפני עצמו. דת' מטאל, הנחשב לקשוח ואופנתי יותר מת'ראש, גרם לפיחות בפופולריות של זרם הת'ראש. הפופולריות של הת'ראש כיום רחוקה מאוד ממה שהייתה בעבר. כיום עדיין יש שרידים של ת'ראש, בעיקר באירופה, אך הזרם עומד בסכנת הכחדה רצינית.
יתרה מזו, חלק מהלהקות הגדולות של הת'ראש משנות כיום את פניהן ומוציאות חומר חדש.
"ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות

בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבע במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לווין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.
להקות בולטות

ונום (Venom)
מטאליקה (Metallica)
מגאדת' (Megadeth)
אוברקיל (Overkill)
אנתרקס (Anthrax)
אקסודוס (Exodus)
אקסייטר (Exciter)
דיסטרקשן (Destruction)
טסטמנט (Testament)
מטאל צ'רץ' (Metal Church)
מוטורהד (Motorhead)
סודום (Sodom)
סלייר (Slayer)
בייטלקרוס (Battlecross)
קריאייטור (Kreator)
הערות שוליים

↑  Joe DiVitaJoe DiVita, The 40 Best Debut Thrash Albums of All Time, Loudwire (באנגלית)
| הבי מטאל> תת-סוגות |
| --- | --- |
מטאל קיצוני (כולל בלאק מטאל, דת' מטאל, דום מטאל, ספיד מטאל, ת'ראש מטאל) • גרוב מטאל • פאוור מטאל • מטאל גותי (דת'-דום גותי, מטאל גותי סימפוני) • מטאל סימפוני • גלאם מטאל: 
סוגות היתוך
מטאל אלטרנטיבי (כולל נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל) • מטאלקור (כולל דת'קור) • גריינדקור • אינדסטריאל מטאל • פולק מטאל • מטאל נאו-קלאסי • פרוגרסיב מטאל • סלאדג' מטאל • סטונר רוק • גראנג': 
סצינות אזוריות
דת' מטאל סקנדינבי • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • הקשיחות הגרמנית החדשה: 
ראו גם
מטאל בישראל • מטאליסט • פוליטיקה במטאל • פולחן השטן במטאל   פורטל הבי מטאל : 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574864105171  LCCN: sh2010014785
שנות ה-20 של המאה ה-6

שנות ה-20 של המאה ה-6 היו העשור השלישי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 520 והסתיימו ב-31 בדצמבר 529.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

524 – קרב ווזנרונס, הצבא המאוחד של 4 בניו של כלוביס הראשון הביס את הבורגונדים. כלודומר נהרג בקרב.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

11 בינואר 523 – פורצת "מרידת ניקה" בקונסטנטינופול
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

525 – הנזיר דיוניסיוס אקסיגואוס מרומא המציא את שיטת ספירת הנוצרים "שנת אדוננו" (Anno Domini), וקבע את אותה שנה כשנת 525. המספר הסודר של כל השנים שקדמו לשנת 525 ניתן להן בדיעבד.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כנראה במועד כלשהו בין ה-20 במאי ל-29 במאי 526 – רעידת האדמה באנטיוכיה (526): רעידת אדמה חזקה באזור אנטיוכיה (אז בתחומי האימפריה הביזנטית). חוזקה מוערך בכ-7.0 ומספר הנהרגים ברעידת האדמה מוערך בכ-240 אלף.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > ספרות

524 – פרסום ספר נחמת הפילוסופיה (Consolatio Philosophiae) של בואתיוס.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ת'רסטון (אי)

| --- | --- |

מפת אזור האי ת'רסטון (במרכז התמונה) והאי שרמן (בחלקה התחתון של התמונה)
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  72°13′48″S 98°36′55″W﻿ / ﻿72.23°S 98.615277777778°W﻿ / -72.23; -98.615277777778
 שטח:  15,700 קילומטר רבוע
 אורך:  215 קילומטר
 רוחב:  90 קילומטר
 גובה מרבי:  Mount Howell
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומית'רסטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומית'רסטון
 
פסגות הרים באי ת'רסטון
תצלום לוויין של האי ת'רסטון
האי ת'רסטון (באנגלית: Thurston Island) הוא אי מכוסה קרח וקרחונים, בסמוך לקצה הצפון-מערבי של ארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 215 קילומטרים, רוחבו 90 קילומטים, ושטחו 15,700 קילומטרים רבועים.
האי ת'רסטון הוא האי ה-56 בגודלו בעולם.
האי ת'רסטון הוא האי השלישי בגודלו באנטארקטיקה - אחרי האי אלכסנדר (שהוא הראשון בגודלו באנטארקטיקה) והאי ברקנר (שהוא השני בגודלו באנטארקטיקה).
מצר פיקוק מפריד בין האי לבין ארץ אלזוורת'; חלקו המערבי של מדף הקרח אבוט מכסה את המפרצון.
האי מהווה את הגבול בין ים בלינגסהאוזן שממזרח לו לבין ים אמונדסן שממערב לו.
גאוגרפיה

בקצה המערבי של האי מצוי כף פלאיינג פיש.
בקצה המזרחי של האי מצוי חצי האי טיירני, שבקצהו כף אנאוואן (Cape Annawan).
בקצה הדרום-מזרחי של האי מצוי כף ווקר.
הרי ווקר (רכס של פסגות ונונאטאקים) מחלק את האי לחלק צפוני ולחלק דרומי.
גאוגרפיה > אתרים באי > החוף הצפוני

החוף הצפוני של האי מפורץ בסדרה ארוכה של מפרצים.
כף פיטרסן הוא הקצה המערבי ביותר של החוף הצפוני; מזרחית לו מצוי חצי האי ג'ונס, ובהמשך מצויים נקודת דייר וחצי האי יוז.
מפרצון הנרי נמצא ממזרח לחצי האי יוז, וחצי האי טינגלוף תוחם את החוף המזרחי של מפרצון הנרי.
ממזרח לחצי האי טינגלוף מצוי מפרצון ואגונר, וממזרח לו חצי האי סטאר ולאחריו מפרץ גליישר. למול חוף חצי האי סטאר ומפרץ גליישר, מצפון להם, מצויות שוניות פורטר המסוכנות.
ממזרח לחצי האי סטאר ממוקמים מפרצון פוטאקה, חצי האי קירנז ולאחריהם מפרצון פיל. ממזרח למפרצון מצוי חצי האי נוביל שמעברו מפרצון מרפי. בקצהו הדרומי של מפרצון מרפי מצויים חצי האי לינזלי וחצי האי בול, וממזרח להם חצי האי אדוארדס, מפרצון קואות'ר וחצי האי אוואנס.
גאוגרפיה > אתרים באי > החוף הצפון מזרחי

החוף הצפון-מזרחי של האי ת'רסטון כולל את מפרצון קאדוולאדר, חצי האי לופגרן ומפרצון מורגן.
גאוגרפיה > אתרים באי > החוף המזרחי

הנקודה המזרחית ביותר של האי ת'רסטון היא חצי האי טיירני.
מדרום מזרח לו מצוי מפרץ שרף; אל מפרץ זה נשפכים קרחון לבקו וקרחון סאבאג'; מצוק סימפסון (Simpson Bluff) מפריד בין שני הקרחונים. בסמוך להם מצויה גבעת בייקר (Baker Knob), המתנשאת מעל חופו המזרחי של האי.
הנקודה הדרום מזרחית ביותר באי היא כף ווקר.
גאוגרפיה > אתרים באי > החוף הדרומי

בצידו הדרומי של האי מצויים חצי האי קינג, חצי האי ויליאמסון, נקודת אוואנס, ונקודת וון דר וול, הבולטים כולם אל תוך מצר פיקוק.
מפרצון שווארץ ומפרצון או'דואוד גובלים בחצי האי ויליאמסון.
כמו כן בחוף הדרומי ממוקם קרחון לונג (ובסמוך לו מצוק לונג) ו-19 קילומטרים ממזרח לו מצוי ראש שלטון.
6.4 קילומטרים מראש שלטון מצוי רכס פריקלי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי התגלה מן האוויר על ידי אדמירל הימיה ריצ'רד בירד ב-27 בפברואר 1940.
לאחר גילויו (ומאחר שמצר פיקוק מכוסה קרח), חשבו כי האי ת'רסטון הוא חצי אי. רק בשנת 1960 התברר כי מדובר באי.
היסטוריה > מקור השם

בירד קרא לאי על שמו של ו. האריס ת'רסטון (W. Harris Thurston), יצרן טקסטיל מניו יורק, אשר היה אחד מתומכי משלחתו של בירד.
לקריאה נוספת

• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th: 1987, , Cambridge, England, P 401
• A.M. GRUNO, D. V. Kent, I. W. D. Dalzeil, , JOURNAL OF GEOPHYSICAL RESEARCH, VOL. 96, NO. Bll, PAGES 17,935-17,954, OCTOBER 10, 1991
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑   האי ת'רסטון באתר סוכנות החלל האירופית, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10036869
תאונת האוטובוס בהודו (2023)

| --- | --- |
 תאריך:  1 ביולי 2023
 שעה:  02:00
 מיקום:  מחוז בולדהנה, מהרשטרה, הודו
 הרוגים:  26
 פצועים:  7
 
תאונת האוטובוס בהודו הייתה תאונה שהתרחשה ב-1 ביולי 2023 כאשר אוטובוס פרטי שנסע בכביש המהיר מומבאי-נגפור (אנ') במחוז בולדהנה (אנ') במהרשטרה שבהודו עלה באש. לפחות 26 בני אדם מתו ו-7 נוספים נפצעו בתאונה.
התאונה

האוטובוס נסע מנאגפור לחתונה בפונה, פגע בעמוד בכביש המהיר, התהפך ועלה באש. התאונה אירעה בסביבות השעה 2 לפנות בוקר שעון מקומי. באוטובוס היו 33 נוסעים. 26 מהם מתו והנותרים נפצעו. צוותי חילוץ וכיבוי מקומיים הגיעו למקום התאונה וכיבו את השריפה.
תגובות

מושל מהרשטרה אקנת שינדה (אנ') וראש הממשלה נרנדרה מודי הביעו את צערם על התאונה. ממשלת מהרשטרה הודיעה על פיצוי לכל אחת ממשפחות המתים. הממשלה גם הודיעה שהם ישאו במלוא עלות הטיפול בפצועים. עקב השריפה לא ניתן היה לזהות את הגופות והרשויות החליטו לערוך בדיקות DNA כדי לקבוע את זהות הקורבנות.
הערות שוליים

↑  "25 passengers charred to death after bus catches fire on Samruddhi Expressway in Maharashtra". Deccan Herald (באנגלית). 2023-07-01. נבדק ב-2023-07-01.
↑  ""They Were Sleeping": 25 Dead As Bus Catches Fire On Maharashtra Expressway". NDTV.com. נבדק ב-2023-07-01.
↑  "Maharashtra: 25 killed as Pune-bound bus catches fire on Samruddhi Mahamarg Expressway in Buldhana". The Times of India. 2023-07-01. ISSN 0971-8257. נבדק ב-2023-07-01.
↑  "Maharashtra Accident LIVE: 26 Dead, Rs 7L Ex Gratia Declared; Bus Was Less Than Four Years Old, Say Officials". News18 (באנגלית). 2023-07-01. נבדק ב-2023-07-01.
תזמורת רדיו בוואריה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1949 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  בוואריה, מינכן
 אולם קונצרטים:  אולם הרקולס
 מנצח:  סיימון ראטל
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים:  אקו קלאסיק להרכב/תזמורת 
 www.br-so.de
 
תזמורת רדיו בוואריה (בגרמנית: Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks) במינכן נוסדה בשנת 1949 על ידי אויגן יוכום, שהיה גם מנצחה הראשי עד 1960. מקובל לראות בה את אחת התזמורות הטובות בעולם והמעולה בתזמורות הרדיו. בשנת 2006 קיבלה התזמורת את פרס גראמי על הביצוע התזמורתי הטוב ביותר. אולם הקונצרטים העיקרי שלה הוא אולם הרקולס.
בשנת 2023 נכנס לתפקיד המנצח הראשי סיימון ראטל.
מנצחים ראשיים

סיימון ראטל (2023 - ממשיך)
מאריס יאנסונס (2003 - 2019)
לורין מאזל (1993 - 2002)
קולין דייוויס (1983 - 1992)
רפאל קובליק (1961 - 1979)
אויגן יוכום (1949 - 1960)
שריונית האמבר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משפחת כלי רכב 
 מדינה מייצרת:  אנגליה אנגליה
 יצרן:  קבוצת רוטרס 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1941
 תקופת השימוש:  1941–הווה (כ־83 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה מלחמות ישראל
 יחידות שיוצרו:  5,400 
 מידע טכני
 אורך:  4.57 מטר
 רוחב:  2.38 מטר
 גובה:  2.18 מטר
 משקל:  7 טון
 מהירות:  72 קמ"ש
 טווח פעולה:  320 ק"מ
 מנוע:  מנוע בנזין 6 צילינדרים 90 כ"ס תוצרת Rootes
 שריון:  15 מ"מ
 צוות:  3: Mk-IV ,Mk-II ,Mk-I 4: Mk-III
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 37 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע בזה 7.92 מ"מ
 
שריונית האמבר (באנגלית: Humber Armoured Car) היא רכב קרבי משוריין אשר פותח ויוצר בתקופת מלחמת העולם השנייה על מנת לספק את דרישות הצבא הבריטי למתן יכולת תנועה מהירה למטרות שיטור, יחידות סיור, איסוף מודיעין וכדומה.
שריונית זאת הייתה אחד מכלי הרכב הקרבי המשוריינים הנפוצים ביותר בצבא הבריטי בתקופת המלחמה. היא יוצרה בייצור המוני על ידי התעשיות הבריטיות בזמן המלחמה ונותרה בשימוש עד סופה.
רקע היסטורי

השריוניות הראשונות שנעשה בהן שימוש צבאי והוכח הפוטנציאל שלהן והיתרונות בשדה הקרב, היו במלחמת העולם הראשונה על ידי הצבא הבריטי. בשנת 1914 הוצבו לראשונה מכוניות מתוצרת חברת רולס-רויס לשמירה על שדות תעופה בריטים בבלגיה. הן נשאו צריח מסתובב עם מכונת ירייה מסוג לואיס. עקב התנאים הבוציים והמלחמה הנייחת בחזית האירופאית, לא הייתה אפשרות להוכיח את היכולות שלהן.
בשנת 1915 נשלחו רובן לחזית המזרח תיכונית בה הן הופעלו תחת פיקוד יחידות הפרשים. תוך זמן קצר הן הוכיחו בתנאי השטח הפתוחים של חזית זו את הפוטנציאל הטמון בהן.
בשנת 1939 היו בשרות כ-150 כלי רכב מסוג זה כאשר מחציתם שרתו בהודו ובמזרח התיכון. בשלב מוקדם התברר שנדרש תכנון חדש לרכב קרבי ונייד.
התפתחות ודגמים

ייצור שריוניות "האמבר" באנגליה החל בהזמנה ראשונית של 500 יחידות בשנת 1940.
בשנת 1941 החלה חברת ROOTES GROUP לייצר באנגליה שריונית מדגם MK I. רכב זה היה מבוסס על מרכב של רכב לגרירת תותחים מסוג KT 4. חברת GM מקנדה החלה בייצור רכב דומה. תוך זמן קצר ביותר הוכיח הרכב את יכולתו כרכב סיור, מודיעין, שמירה על מתקנים, הובלת שיירות ועוד.
הדגם הראשון (MK I) היה חמוש בשני מקלעים קלים ברן או במקלע בינוני ויקרס. הרכב היה פתוח ללא צריח.
בדגם השני מסוג MK-II הורכבו לוחות שריון עבים יותר להגנה על הרדיאטור ועל תא הנהג.
בדגם השלישי מסוג MK-III נבנה צריחון קטן והוא חומש במקלע בזה כבד 15 מ"מ ומקלע בזה קל 7.92 מ"מ. בשלושת הדגמים הראשונים הצוות מנה שלושה לוחמים.
דגם MK IV הופעל על ידי ארבעה לוחמים. בדגם זה נבנה צריח גדול יותר שאפשר התקנת תותח 2 ליטראות (37 מ"מ).
דגם נוסף ייוצר להגנה כנגד מטוסים. הרכב חומש בארבע מקלעי ברן מקבילים זה לזה.
התעשייה הכבדה הקנדית ייצרה רכב זה תחת השם FOX. שריונית זו הייתה חמושה במקלע בזה 15 מ"מ.
דגמים
| דגם | יחידות שיוצרו | פרטים |
| --- | --- | --- |
| Mk-I | יח. 300 | הותקן על מרכב של משאית מסוג GUY. חימוש שכלל מקלעי בזה, עיקרי- 15 מ"מ, משני- 7.92 מ"מ. 3 אנשי צוות:נהג, מקלען מפקד. |
| Mk-I AA |  ? | שינוי צריח להתקנת ארבעה מקלעי בזה 7.92 מ"מ לירי נ"מ. |
| Mk-II | יח. 440 | שינויים בצריח. התקנת שריון עבה יותר סביב תא הנהג וסביב המצנן. |
| Mk-II OP |  ? | יוצרו למטרות סיור ומודיעין. חימוש: 2 מקלעי בזה 7.92 מ"מ |
| Mk-III |  ? | הצריח הוגדל להכלת 3 אנשי צוות. הוספת איש צוות רביעי שחררה את המפקד מתפקיד הקשר. לחלק מדגמים אלה נוסף גנרטור במטרה לשמש קשר עם הפיקוד המרחבי. לכל גדוד שריון היו שני רכבים כאלה. |
| Mk-IV | יח. 2000 | צויד בתותח אמריקני 37 מ"מ מסוג M5 או M6,. תותח זה התבסס על כלי נשק חדש בעל מהירות לוע גבוהה במקום מקלע כבד. הוספת התותח לצריח גררה שינויים פנימיים בו והורדת מספר אנשי הצוות מארבעה לשלושה. |
| סך כל היחידות שיוצרו: | 5400 |  |
מלחמת העולם השנייה

בסך הכל יוצרו עד 1945 כ- 3652 יחידות כאשר למעלה ממחציתן היו מסוג Mk-IV נושאי תותח 2 ליטראות בקוטר 37 מ"מ.
הרכבים האלה היו בשימוש נרחב ביותר במערכות צפון אפריקה על ידי יחידת ההוסארים ה-11 ואחרות.
שריונית כזו (מספר רשום F118775) עם צוות מיחידת ההוסארים הבריטית, היה הרכב הבריטי הראשון שנכנס לטוברוק ולגזאלה בצפון אפריקה לאחר כיבושן.
ניסיון הבריטים בהפעלת שריוניות בתחילת מלחמת העולם השנייה במדבריות צפון אפריקה היה מוצלח. בשטחים הפתוחים הנרחבים הן שימשו בתפקידי סיור, אבטחה וכדומה.
מספר קטן של שריוניות עשו שימוש נרחב ביותר בתפקידי סיור וליווי לאורך קווי האספקה בצפו אירן. כמו כן היו בשימוש רב בחזית בבורמה.
בזירה האירופית שימשו בעיקר לסיור ומודיעין על ידי היחידות הבריטיות והקנדיות.
דיוויזיית הפנצרים הגרמנית התשיעית שהשתייכה ל-SS תפסה שלל מספר שריוניות מדגם Mk-IV והשתמשה בהן באזור ארנהם בשנת 1944.
השאיפה לשריוניות בעלות שריון כבד יותר הובילה לפיתוח מספר סוגי שריוניות: שריונית דיימלר שיוצרה באנגליה ושריונית הסטגהואנד האמריקנית, שנועדה בעיקר לבריטים שהמשיכו להפעיל שריוניות בקנה מידה גדול בעוד שהאמריקנים הסתמכו יותר על טנקים וכלי רכב זחליליים ואופניים אחרים. תחילת הייצור של שריוניות הסטגהאונד הייתה ב-1942 והאמריקנים הכניסו בהן שיפורים כמו הגה כוח ותיבת הילוכים אוטומטיים. אלא שהספקת השריוניות לצבא הבריטי החלה ב-1943 כאשר הבריטים נלחמו באיטליה ההררית ובסימטאות הצרות של עיירותיה. שריוניות הסטגהאונד הרחבות התקשו לתפקד בתנאים אלה והם הוכנסו למפקדות וכוחות עזר ולא ליחידות סיור. כך היה גם בהמשך המלחמה באירופה. לפיכך שריוניות הסטגהאונד לא החליפו את שריוניות ההאמבר הבריטיות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נמכרו למצרים (49 יחידות), בורמה, ציילון, מקסיקו, קפריסין, דנמרק, הולנד ופורטוגל.
שריוניות אלה שמשו את המשטרה הבריטית בארץ ישראל בצורה נרחבת ביותר (ראו קרבות בית דראס).
מלחמת העצמאות

לפי מקור אחר (אל"ם מיל. בני מיכלסון) היו לצבא המצרי בתש"ח 70 שריוניות מסוג Mk-4 ו- Mk-3.
בצבא המצרי היו השריוניות מאורגנות במסגרת גדוד. המצרים היו מפרישים פלוגת שריוניות תחת פיקוד וכסיוע ליחידות חיל הרגלים. כך הם נהגו בהתקפותיהם על יישובים כמו יד מרדכי, נגבה ובארות יצחק ומשלטים כמו עיבדיס, תל קוניטרה, חירבת מאחז ועוד.
המסגרת העצמאית הקטנה ביותר נקראה בצבא המצרי "טרופ" (מחלקה). יחידה כזו מנתה 3-4 שריוניות.
הן שמשו לתפקידים שונים כמו סיור, חסימות (קרב נגבה), הטרדה, פיצוח עמדות מטווח קצר (קרב יד מרדכי, קרב עיבדיס, התקפת נגד על תל קוניטרה, חירבת מאחז) ועוד.
ב-11 במאי 1948 במסגרת תקיפת כפר דרום, פעלו כסיוע לחיל הרגלים שבע שריוניות מהן שתיים נושאות תותח, כנראה מסוג האמבר סימן 4. שאר חמש השריוניות היו בחלקן מהסוג הראשון ללא צריח, חלקן עם צריחון קטן ללא תותח וחלקן מסוג מרמון הרינגטון ללא צריח.
ב-4.10.48 בקרב על חרבת מחאז לקחו שריוניות מצריות אלה חלק בכיבוש המשלט ועלו עליו רק כאשר נוכחו שלמגינים אין תחמושת לנשק נגד טנקים.
ב-6 באוקטובר 1948 תקפו המצרים את חרבת מאחז בסיוע פלוגה בת 12 שריוניות. ההתקפה נשברה לאחר שתותח 20 מ"מ ופיאט שהופעל מזחל"מ פגעו בשלוש שריוניות.
תפיסת שלל
שריונית סיור ללא צריח, שהותקן בה צריח צהלי עם מקלע מ.ג. 34 כפי שהותקנו בשריוניות וייט מסוג M3A1, הפכה לרכב הפיקוד של חיים לסקוב בקרב על לטרון ב-24 וב- 30 במאי 1948. רכב זה זכה לשם: "הדינגי של לסקוב".
שריונית סיור עם צריחון הושארה על ידי הצבא המצרי בבית חאנון ונתפסה על ידי הגדוד השלישי של חטיבת יפתח שתקף את האזור ב-19 באוקטובר 1948 וייצר את "טריז בית חנון" במסגרת מבצע יואב.
שריונית עם תותח 2 ליטראות נתפסה במבצע חורב והופעלה על ידי חטיבת הנגב עד שספגה פגיעת פגז נ"ט והוצאה מכלל שימוש.
לצבא העיראקי היה גדוד שריוניות שמנה כ- 40 יחידות.
הדגמים המתקדמים היו מסוג סימן 4 והיו חמושים בתותח 2 ליטראות בקוטר 37 מ"מ.
תצוגה מוזיאונית

מספר שריוניות שחלקן במצב נסיעה וחלקן בתצוגה נייחת נמצאות בצפון אמריקה ובאירופה.
במוזיאון הטנקים הבריטי בבווינגטון נמצאת שריונית אחת מדגם Mk-I .
אין אף שריונית מאחד הדגמים במוזיאון השריון בלטרון.
לקריאה נוספת

אריק יצחקי, 222 הימים של כפר דרום, א"י, 2007.