חוקת איטליה
מבנה החוקה > ארגון הרפובליקה (סעיפים 55–139) > מחוזות, נפות ועיריות (סעיפים 114–133)

על פי סעיף 114 החלוקה המנהלית של הרפובליקה מורכבת מהעיריות (קומונות), הנפות, הערים המטרופוליניות, המחוזות והמדינה. הקומונות, הנפות, הערים המטרופוליניות והמחוזות מוכרים כישויות אוטונומיות בעלות חוקים, סמכויות ותפקידים משלהן בהתאם לעקרונות החוקה. רומא היא בירת הרפובליקה, ומעמדה מוסדר בחוק.
החוקה מעניקה למחוזות ואל ד'אוסטה, פריולי-ונציה ג'וליה, סרדיניה, סיציליה וטרנטינו-אלטו אדיג'ה מעמד אוטונומי תוך הכרה בסמכויותיהם לחקיקה, מנהל וכספים, עם אזכור מיוחד של הנפות האוטונומיות טרנטו ודרום טירול. הקצאת סמכויות החקיקה בין המדינה למחוזות נקבעת בהתאם לחוקה ולאילוצים הנובעים מאמנות בין-לאומיות, מלבד המעמד האוטונומי שהוזכר המוענק לאזורים מסוימים.
החוקה מעניקה למדינה סמכות חקיקה בלעדית בענייני:
יחסי חוץ ואמנות בין-לאומיות, במיוחד עם האיחוד האירופי, הגירה, זכות מקלט, מעמד משפטי של אזרחים שאינם אזרחי האיחוד האירופי, אזרחות, מעמד אזרחי ומשרדי רישום.
היחסים בין הרפובליקה לדתות.
הכוחות המזוינים, ביטחון המדינה, חימוש וחומרי נפץ.
המטבע, הגנת החיסכון והשווקים הפיננסיים, הגנת התחרות, מערכת מטבע החוץ, מערכות המיסוי והחשבונאות של המדינה, השוואת משאבים פיננסיים והרמוניה של חשבונות ציבוריים.
גופים ממלכתיים וחוקי בחירות, משאלי עם, בחירות לפרלמנט האירופי, גופי שלטון ותפקידים בסיסיים של הקומונות, הנפות והערים המטרופוליניות.
ארגון משפטי ומנהלי של המדינה ושל סוכנויות ציבוריות לאומיות, סדר וביטחון ציבורי, למעט המשטרה המקומית.
סמכות שיפוט ומשפט פרוצדורלי, המשפט האזרחי והפלילי ומערכת המשפט.
קביעת הרמה הבסיסית של הטבות הנוגעות לרווחה שיובטחו בכל שטח המדינה, הוראות כלליות בנושאי חינוך, ביטוח לאומי, מכס, הגנה על הגבולות הלאומיים ורפואה מונעת בין-לאומית.
יחידות מידה, זמן סטנדרטי, תיאום סטטיסטי וממוחשב של נתונים של מנהלים ממלכתיים, אזוריים ומקומיים, יצירות אינטלקט, הגנת הסביבה, המערכת האקולוגית והמורשת התרבותית.
חקיקה מקבילה חלה על הנושאים הבאים: היחסים הבין-לאומיים והיחסים עם האיחוד האירופי של המחוזות; סחר בין-לאומי; בטיחות וגיהות בתעסוקה; חינוך, בכפוף לאוטונומיה של מוסדות חינוך ולמעט חינוך מקצועי; תעסוקה; מחקר מדעי וטכנולוגי ותמיכה בחדשנות; בריאות; תזונה; ספורט; הגנה אזרחית בחירום; תכנון שימושי קרקע; נמלי ים ונמלי תעופה אזרחיים; תחבורה; תקשורת; ייצור והובלה של אנרגיה; ביטוח לאומי; תיאום הכספים הציבוריים ומערכת המיסוי; שיפור נכסי תרבות וסביבה, לרבות קידום וארגון של פעילויות תרבותיות; בנקים. בנושאים הללו סמכויות החקיקה נתונות למחוזות, למעט קביעת עקרונות היסוד, שנקבעו בחקיקה של המדינה.
למחוזות סמכויות חקיקה בכל הנושאים שאינם מכוסים במפורש בחקיקה של המדינה. המחוזות והנפות האוטונומיות טרנטו ודרום טירול לוקחים חלק בתהליך קבלת החלטות של פעולות חקיקה באיחוד האירופי בתחומים שבאחריותם, ואחראים גם על יישום הסכמים בין-לאומיים, במגבלות שנקבעו על ידי החוק.
סמכויות רגולטוריות נתונות למדינה בכל הנוגע לנושאים של חקיקה בלעדית, בכפוף להאצלת סמכויות למחוזות. סמכויות רגולטוריות נתונות למחוזות בכל שאר הנושאים. לקומונות, לנפות וערים המטרופוליניות סמכויות רגולטוריות לארגון ויישום הפעולות המוקצות להן. חוקים מחוזיים חייבים להסיר כל מכשול לשוויון מגדרי בחיים החברתיים, התרבותיים והכלכליים, ולקדם גישה שווה למשרות ציבוריות לגברים ולנשים. הסכמים בין מחוזות שמטרתם לשפר את ביצועיהן של פעולות מחוזיות יאושרו בחוק המחוזי. בתחומים הנופלים באחריותם, מחוזות יכולים להתקשר בהסכמים עם מדינות זרות ורשויות מקומיות במדינות אחרות במקרים שנקבעו בחקיקה של המדינה.
התפקידים האדמיניסטרטיביים שאינם מוקצים לנפות, לערים המטרופוליניות, למחוזות או למדינה, מוקצים לקומונות, בהתאם לעקרונות הסובסידיאריות, הבידול והמידתיות, כדי להבטיח יישום אחיד. החקיקה הממלכתית מספקת פעולה מתואמת בין המדינה והאזורים בנושא הכשירות המשותפת. המדינה, האזורים, ערי המטרופולין, המחוזות והעיריות מקדמים גם יוזמות אוטונומיות של אזרחים, הן כפרטים והן כחברים בעמותות, הנוגעות לפעילויות בעלות אינטרס ציבורי, על בסיס עקרון הסובסידיאריות.
החוקה מעניקה לעיריות, הנפות, הערים המטרופוליניות והמחוזות אוטונומיה כלכלית של הכנסות והוצאות, אך הם כפופים לחובת תקציב מאוזן ובהתאם למשפט האיחוד האירופי. המדינה מקצה משאבים משלימים ונוקטת צעדים מיוחדים לטובת עיריות, נפות, ערים מטרופוליניות ומחוזות ספציפיים לקידום פיתוח כלכלי לצד לכידות חברתית וסולידריות, לצמצום אי-שוויון כלכלי וחברתי, לטפח את מימוש זכויות האדם או להשיג מטרות אחרות מאלה שנשאו ביישום הרגיל של תפקידיהם.
ההוראות קוראות לבחור את הגופים הנבחרים של המינהל המחוזי בתוך שנה אחת מיישום החוקה. העברת הסמכות מהמדינה למחוזות, כפי שנקבעה בחוקה, וכן העברת פקידי ועובדי המדינה למחוזות, חייבות להיות מוסדרות בחוק לכל ענף במינהל הציבורי. עד להשלמת תהליך זה, הנפות והקומונות ישמרו על התפקידים שמילאו עד אז, כמו גם על אלו שהמחוזות עשויים להאציל להם. כמו כן, בתוך שלוש שנים מיישום החוקה יש להתאים את חוקי הרפובליקה לצורכי הרשויות המקומיות ולסמכות השיפוט החקיקתית של המחוזות. יתר על כן, עד חמש שנים לאחר יישום החוקה ניתן להקים מחוזות אחרים על ידי חוקים חוקתיים, ובכך לתקן את הרשימה בסעיף 131, וללא התנאים הנדרשים לפי הפסקה הראשונה של סעיף 132. עם זאת, חובה להתייעץ עם העמים הנוגעים בדבר.
החוקה קובעת את גופי כל מחוז כמועצה המחוזית, ההנהלה המחוזית ונשיא ההנהלה. המועצה המחוזית מפעילה את סמכויות החקיקה המיוחסות לאזור וכן את שאר התפקידים המוענקים על ידי החוקה והחוקים, ביניהם גם את האפשרות להגיש הצעות חוק לפרלמנט. ההנהלה המחוזית מפעילה את סמכויות הביצוע במחוז, ונשיא ההנהלה מייצג את האזור, מנחה את קביעת המדיניות של ההנהלה ואחראי עליה, מפרסם חוקים מחוזיים ומנהל את התפקידים שהואצלו למחוז על ידי המדינה, בהתאם להנחיות הממשלה. שיטת הבחירות ומגבלות הכשירות והתאימות של הנשיא, שאר חברי ההנהלה המחוזית וחברי המועצה המחוזית נקבעות בחוק מחוזי בהתאם לחוק הרפובליקה, הקובע גם את תקופת הכהונה. אף אדם לא יכול להשתייך בו-זמנית למועצה או הנהלה מחוזית וגם לפרלמנט, למועצה מחוזית אחרת או לפרלמנט האירופי. המועצה בוחרת נשיא והנהלה מבין חבריה. חברי מועצה מחוזית אינם אחראים לדעות המובעות ולהצבעות במילוי תפקידיהם. נשיא ההנהלה המחוזית נבחר באמצעות בחירה אוניברסלית וישירה, אלא אם כן נקבע אחרת בחוק המחוזי. הנשיא הנבחר יכול למנות ולפטר את חברי ההנהלה.
התקנון של כל מחוז, בהתאם לחוקה, קובע את צורת הממשל ועקרונות היסוד לארגון המחוז ולניהול עסקיו. החוק גם מסדיר את הזכות ליזום חקיקה ולקדם משאלי עם על החוקים והצעדים המנהליים של המחוז, וכן פרסום חוקים ותקנות מחוזיים. המועצה המחוזית יכולה לאמץ או לתקן חוק שאושר ברוב מוחלט של חבריה ואינו טעון אישור של הממשלה. הממשלה יכולה לערער על הלגיטימיות החוקתית של החוקים המחוזיים לבית המשפט לחוקה תוך שלושים יום מפרסומם. ניתן להגיש את החוק למשאל עם אם חמישית מחברי המחוז או חמישית מחברי המועצה המחוזית יבקשו זאת תוך שלושה חודשים מיום פרסומו. החוק המוגש למשאל עם לא יפורסם אם לא יאושר ברוב הקולות הכשרים. בכל מחוז, החוקים מסדירים את פעילות מועצת הרשויות המקומיות כגוף מייעץ ביחסים בין המחוזות לרשויות המקומיות.
נשיא הרפובליקה, כמגן החוקה, יכול לפזר מועצות מחוזיות ולהדיח את נשיא ההנהלה בצו מנומק, במקרה של מעשים המנוגדים לחוקה או הפרות חמורות של החוק, או גם מסיבות של ביטחון לאומי. צו כזה מתקבל לאחר התייעצות עם ועדת צירים וסנאטורים לעניינים מחוזיים אשר מוקמת באופן הקבוע בחוק. ניתן להדיח את נשיא ההנהלה גם באמצעות הצעת אי-אמון של המועצה המחוזית, שעליה חתומים לפחות חמישית מחבריה ומאומצת בהצבעה רשמית ברוב מוחלט של החברים. לא ניתן לדון בהצעה לפני שחלפו שלושה ימים מהגשתה. קבלת הצעת אי-אמון נגד נשיא ההנהלה, הדחתו, נבצרות, מוות או התפטרות מרצון של נשיא ההנהלה, כרוכים בהתפטרות ההנהלה כולה ופירוק המועצה. אותן השפעות נוצרות על ידי התפטרות בו-זמנית של רוב חברי המועצה.
סעיפים 115, 124, 128, 129, 130 של החוקה בוטלו.
סעיף 131 קובע את המחוזות הבאים: פיימונטה, ואל ד'אוסטה, לומברדיה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה, ונטו, פריולי-ונציה ג'וליה, ליגוריה, אמיליה-רומאניה, טוסקנה, אומבריה, מארקה, לאציו, אברוצו, מוליזה, קמפניה, פוליה, בזיליקטה, קלבריה, סיציליה וסרדיניה. על פי המשפט החוקתי, לאחר התייעצות עם המועצות המחוזיות, ניתן להיעתר למיזוג בין מחוזות קיימים או יצירת מחוזות חדשים עם לפחות מיליון תושבים, כאשר בקשה כזו הוגשה על ידי מספר מועצות עירוניות המייצגות לא פחות משליש מהאוכלוסיות המעורבות, והבקשה אושרה במשאל עם על ידי רוב האוכלוסיות האמורות. ניתן לאפשר לנפות ולקומונות המבקשות להתנתק ממחוז ולהתאגד באחר לעשות זאת, בעקבות משאל עם וחוק של הרפובליקה, המשיג את הסכמתן רוב האוכלוסיות של הנפה או הנפות ושל הקומונה או הקומונות הנוגעות בדבר, ולאחר ששמעו את המועצות המחוזיות. שינויים בגבולות הנפה וייסוד הנפות החדשות בתוך מחוז מוסדרים על ידי חוקי הרפובליקה, ביוזמת הקומונות, לאחר התייעצות עם המחוז. המחוז, לאחר התייעצות עם האוכלוסיות המעורבות, יכול להקים באמצעות חוקיו קומונות חדשות בשטחו ולשנות את הנפות ושמותיהן.