stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זרוע העבודה
מרכיבי זרוע העבודה > המחלקה לרישוי חשמלאים

המחלקה לרישוי חשמלאים היא הגוף המנהלי שבאמצעותה ובסיועה פועל המנהל למתן רישיונות לעבודות חשמל, שבסמכותו להעניק רישיונות לעסוק בביצוע עבודות חשמל מכל הסוגים, ולפסול רישיונות חשמל או להגבילם, על פי חוק החשמל, תשי"ד-1954 ותקנות החשמל (רישיונות), התשמ"ה-1985.
עיקרי תפקידה:
הנפקת רישיונות חשמל, חידוש רישיונות חשמל.
פסילה והגבלה של רישיונות חשמל.
קבלת קהל ומתן מידע בכל הנוגע לקבלת רישיון חשמל בישראל.
תיאום ממשקי פעילות משותפים עם משרד החינוך, מוסדות לימוד, מה"ט, הלשכה המשפטית, משרדי ממשלה אחרים, חברות, גופים עסקיים וארגוני חשמלאים למיניהם.
הפעלת ועדות מקצועיות ובחינות רישוי למתן רישיונות חשמל בדרגות בכירות.
מינוי ועדת עררים לבית משפט המחוזי בירושלים.
ניהול מועצת מקצועות החשמל.
מרכיבי זרוע העבודה > היחידה לרישום הנדסאים וטכנאים מוסמכים

היחידה לרישום הנדסאים וטכנאים מוסמכים עוסקת ברישום הנדסאים וטכנאים מוסמכים, בהתאם לחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג-2012.
מרכיבי זרוע העבודה > האגף לכוח אדם בשעת חירום

מכוח חוק שירות עבודה בשעת חירום, תשכ"ז-1967, מגדיר המשרד את המשק המוכרז כחיוני ומתפקידו להכין את כוח האדם המיועד להפעלת המפעלים החיוניים. בשעת חירום כוח אדם צעיר (הנמצא לעיתים במחסור גם ברגיעה) מגויס לצה"ל. תפקיד היחידה למצות את כוח האדם הנותר ולהביא לשימוש מרבי בו, במטרה לייצר את התפוקות הנדרשות.
בשעת חירום, נושא האגף באחריות להפעלת מערך כוח האדם במפעלים החיוניים בכל הנוגע ל:
ביצוע גיוס המפעלים החיוניים וכוח האדם במשק.
ויסות כוח אדם בין המפעלים החיוניים ובתוכם.
הכנת תגבורות לפי תוכניות פעילות בהתאם לנסיבות משתנות.
טיפול בנושאי כוח אדם גם במפעלים שלא הוכרזו כמפעלים חיוניים.
האגף מקיים קשר הדוק עם גופים ומוסדות הנוגעים בהכנת המשק לשעת חירום, כגון: משרדי הממשלה, מוסדות ורשויות מל"ח בכל הדרגים, מוסדות מערכת הביטחון וצה"ל, חברות ממשלתיות ופרטיות שלהן נגיעה בתכנון המשק לשעת חירום.
מרכיבי זרוע העבודה > נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה

נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה הוקמה בשנת 2008, בעקבות תיקון לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה לפיו הוסמכה הנציבות לפקח על מילוי הוראות החוק, ואף להגיש במקרים המתאימים הליכים משפטיים נגד מעסיקים שיפרו את הוראות החוק. מטרת הנציבות היא להיות מקור מידע למעסיקים ועובדים בנושא שוויון בעבודה. חשיבות רבה יש לשיתוף פעולה בין הגורמים השונים במשק: מעסיקים ועובדים, ארגוני החברה האזרחית, משרדי הממשלה השונים והנציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה. נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה נועדה לתת מענה לקשיים המתגלים בשטח בכל הנוגע לאכיפה, למאבק באפליה ולחיוב מעסיקים לפעול על פי החוק.
בצד תפקידיה בתחום החינוך, קידום והעלאת המודעות לזכויות העובדים והעובדות, נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה אמונה גם על אכיפה אזרחית של חוקי השוויון בעבודה. הנציבות מסייעת בטפול בתלונות של פרטים כנגד מעסיקים ובמקרים מתאימים אף מגישה תביעה אזרחית בשם הפרט בבית הדין לעבודה.
סמכויות נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה:
נקיטת פעולות הסברה והדרכה לשם העלאת המודעות הציבורית – הפקת חוברות הסברה למעסיקים וחוברות "דע/י את זכויותיך" לעובדים, פעילות הסברה והדרכה במקומות עבודה, שיתוף פעולה מתמשך עם המעסיקים וקמפיינים תקשורתיים.
טיפול בתלונות עובדים בגין אפליה בעבודה – ייעוץ ראשוני, החלטה על דרכי פעולה, קיום בירור מול המעסיק, הפנייה לגישור ועוד.
הוראה בצו למעסיק להעביר נתונים – בהתאם להוראות חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, על מעסיקים להעביר נתונים לרבות נתוני שכר.
הגשת תביעות בבתי הדין לעבודה – הנציבות מוסמכת להגיש תביעות בעקבות תלונות של עובדים או תלונות של הנציבות כנגד מעסיקים.
הגשת בקשה לבית הדין לקבלת צו כללי – צו המורה למעסיק לנקוט פעולות כלליות הנוגעות לעובדים ולעובדות שלו.
מרכיבי זרוע העבודה > יחידת הסמך לעובדים זרים

יחידה האחראית על מתן היתרי העסקה למעסיקים, שברצונם להעסיק עובדים זרים, וכן אחראית על אכיפת הוראות חוק עובדים זרים וחוקי העבודה השונים ביחס לעובדים זרים.
המצעד למען זכות בחירה לנשים ב-1913

אינז מילולהנד רכובה על סוס לבן במצעד
כרזה של המצעד

המצעד למען זכות בחירה לנשים (באנגלית: The woman suffrage parade of 1913, או השם רשמי Woman Suffrage Procession), שנערך ב-3 במרץ 1913, היה המצעד הראשון בוושינגטון די. סי. אשר קרא למתן זכויות פוליטיות שוות לנשים בארצות הברית. מארגנת ומתכננת המצעד הייתה אליס פול, פמיניסטית אמריקאית ילידת ניו ג'רזי. היא ארגנה את המצעד תחת המטריה של האגודה הלאומית לזכות הבחירה לנשים (NWSA) (אנ'). את המצעד עצמו הנהיגה עורכת הדין אינז מילולהנד (אנ'), לבושה בלבן ורכובה על סוס לבן. במצעד, אשר כלל יותר מחמשת אלפים משתתפות ומשתתפים אשר באו למחות נגד הדרת נשים מהפוליטיקה, נכחו גם הלן קלר ודמויות ידועות אחרות, בהן פוליטיקאים בכירים, מדענים ידועים ומנהיגות קהילתיות, וכן תומכות ממדינות אחרות, ביניהן קנדה, הודו, אוסטרליה, ניו זילנד ומדינות אירופאיות שונות. המצעד עבר לאורך שדרת פנסילבניה, השדרה המרכזית של וושינגטון הבירה, המקשרת בין הבית הלבן והקפיטול. האירוע התקיים יממה לפני השבעת הנשיא וודרו וילסון לתפקידו.
הקבוצות הצועדות

במצעד השתתפו נשים מכל רחבי ארצות הברית. הקבוצה הראשונה של הצועדות הייתה "החלוצות" (the Pioneers) אשר נאבקו במשך עשרות שנים כדי להבטיח את זכות הבחירה לנשים. אחריהן צעדו נשים עובדות לבושות מדי אחיות, חקלאיות, עקרות בית, רופאות נשים, רוקחות, שחקניות, ספרניות, אקדמאיות ועוד. הרייט היפטון (Harriet Hifton) מאגף זכויות היוצרים של ספריית הקונגרס הובילה את צוות הספרניות. המשלחות הממשלתיות באו בעקבותיהן וקבוצת הצועדים האחרונה הורכבה מגברים שתמכו בהצבעת נשים.
מהלך המצעד

המצעד החל באיחור, ובראשיתו התנהל ללא הפרעה. אולם עד מהרה, ההמונים, רובם גברים, אשר שהו בעיר על מנת להשתתף בהשבעת הנשיא וודרו וילסון, זינקו אל הרחוב והקשו על הנשים הצועדות לעבור. הם צעקו עליהן, תפסו אותן, דחפו אותן וקראו להן בכינויים לא ראויים. המשטרה לא התייחסה למצעד ברצינות, ובמקום להגן על הצועדות השתתפה בהפרעה לו כנהנית מבדיחה. שוטר אחד אף "הסביר" לנשים שהן צריכות להישאר בבית - המקום שאליו הן שייכות. במשך שש שעות, שני אמבולנסים שהיו במקום פינו שוב ושוב צועדות וצועדים בשל התנגדות אלימה למצעד. בסך הכול, מאה צועדות וצועדים פונו לבית החולים. חיילים נדרשו לאבטח את המקום, ובעקבות כך, לקראת סוף אחר הצהריים הסכים שר המלחמה, הנרי סטימסון, לבקשת מפקד המשטרה, להשתמש בחיילים מבסיס מייר (Myer) שישתתפו במצעד כדי לאפשר לו להשלים את מסלולו. כאשר התהלוכה הגיעה אל בניין האוצר, הציגו מאה נשים וילדים מחזה אלגורי שנכתב במיוחד לרגל האירוע, שבמרכזו המסר שהנשים תמשכנה לשאוף לשוויון בין גברים ונשים.
הרקע למצעד

המצעד בוושינגטון הבירה התקיים בזמן שהתנועה למען זכות הבחירה לנשים הייתה זקוקה לזריקת מרץ ולדרך חדשה למשוך את תשומת לב הציבור והתקשורת. נשים נאבקו באותו זמן על זכות ההצבעה במשך יותר משישים שנה, ואף על פי ששש מדינות בארצות הברית העניקו לנשים זכות בחירה, התנועה לא הצליחה למנף הישג זה ולהוביל לשינוי ברמה הארצית. NWSA השקיע את כל המאמצים במדינות השונות ולא ברמה הלאומית. ב-1910 אליס פול הציעה למנהיגות האגודה לפעול ברמה הלאומית אולם הן דחו את ההצעה על הסף. רק ג'יין אדמס תמכה ברעיון. ב-1912 פול ולוסי ברנס הציגו את הרעיון בכנס של האגודה. למרות התנגדות האגודה אושר להן להתחיל לארגן את המצעד, אך הן היו צריכות לדאוג למשאבים בעצמן.
האגודה האמריקנית לזכות הבחירה לנשים וארגונים שקדמו לה הגיעו לוושינגטון הבירה בכל שנה מאז 1869 כדי להגיש עתירות שנועדו להשיג זכות בחירה לנשים. על אף העלייה לרגל השנתית ומיליוני החתימות שנאספו, לא חלה התקדמות. ב-14 בנובמבר ב-1912 הפכה המפלגה הפרוגרסיבית של טדי רוזוולט למפלגה הפוליטית הגדולה הראשונה שהתחייבה להבטחת זכות בחירה לנשים, אך הפרוגרסיביים הפסידו בבחירות.
גזענות

מחלוקת עמוקה התגלתה בנוגע להפרדה של סופרג'יסטיות שחורות במצעד. עיתונאים שונים ציינו כי אליס פול התנגדה להשתתפות של סופרג'יסטיות שחורות, ואילו אנה הווארד שאו (Anna Howard Shaw), ראשת הארגון המארגן באותו זמן, עמדה על כך שיש לאפשר להן להשתתף במצעד[דרוש מקור]. אידה ב' ולס, עיתונאית וסופרג'יסטית אפרו-אמריקאית, ארגנה מועדון סופרג'יסטי שחור בשיקגו והגיעה עם חברותיו למצעד בוושינגטון. גם הסופרג'יסטית השחורה מרי צ'ורש טרל (Mary Church Terrell) הגיעה לבירה עם קבוצת צועדות. הצועדות השחורות התבקשו לצעוד מאחור מחשש של המארגנות כי בגלל השתתפות הנשים השחורות פוליטיקאים ממדינות הדרום לא יקדמו את נושא זכות ההצבעה לנשים הן ברמה הלאומית והן ברמה המקומית. מרי טרל קיבלה את הצעת הפשרה, ואילו ולס ניסתה לגייס לצידה את המשלחת הלבנה מאלינוי, אולם רק נשים בודדות תמכו בה. בסופו של דבר, הקבוצה משיקגו צעדה בלעדיה.
התגובות למצעד

התעללות הקהל והמשטרה בצועדות גרמה לסערה גדולה. אליס פול עיצבה את התגובה הציבורית למצעד, ותיארה את האירוע כסמל להתעללות ממשלתית שיטתית בנשים, הנובעת מהעדר של קול והשפעה פוליטית, הבאים לידי ביטוי באמצעות הצבעה. היא טענה שהתקרית הראתה כי הממשלה אינה ממלאת את תפקידה ביחס לנשים, ואינה מסוגלת לספק להן ביטחון פיזי. העיתונאית נלי בליי, שהשתתפה בצעדה, כתבה מאמר בשם "סופרג'יסטיות עליונות על גברים".
בעקבות המצעד התקיים שימוע בסנאט, שנערך בוועדת משנה של הוועדה המחוזית של מחוז קולומביה, החל ב-6 במרץ, שלושה ימים בלבד לאחר המצעד, ועד 17 במרץ. בעקבות השימוע הוחלף מפקח המשטרה של המחוז.
ה-NAWSA שיבח את המצעד ואת עבודתה של אליס פול, ואמר כי
התנועה לזכות הבחירה בארץ זכתה להצלחה נהדרת על ידי סדרת האירועים החשובים שהתרחשו בוושינגטון, החל מהמצעד הגדול שהתקיים יום לפני כניסתו של הנשיא לתפקיד.
הערות שוליים

↑  Lynda G. Dodd, Parades, Pickets, and Prison: Alice Paul and the Virtues of Unruly Constitutional Citizenship, https://digitalcommons.law.umaryland.edu/, Journal of Law & Politics, ‏6 במרץ 2008
↑  Harvey, Sheridan,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'American Women: Marching for the vote: Remembering the Woman Suffrage Parade of 1913, American Women: A Library of Congress Guide for the Study of Women’s History and Culture in the United States, ‏January 1, 2001
↑  1913 Woman Suffrage Procession (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית)
↑  Lunardini, Christine A.,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'From Equal Suffrage to Equal Rights: Alice Paul and the National Woman's Party, 1910–1928, New York:'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'New York University Press, 1986, ISBN 0-8147-5022-2
↑  Views of Washington, D.C. suffrage parade and crowds., ARTstor Digital Library, EBSCOhost, ‏1913(הקישור אינו פעיל)
↑  Dodd, Lynda G,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'Parades, pickets, and prison: Alice Paul and the virtues of unruly constitutional citizenship, Journal of Law & Politics'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'24 (4), עמ' 339–443
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'"Women's Suffrage Turning Points: 1913 - 1917". ThoughtCo. נבדק ב-2017-07-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6tv7xn7
מודל אקלים

מודלי אקלים מחלקים את כוכב הלכת לרשת תלת־ממדית, ומיישמים משוואות דיפרנציאליות על כל סורג ברשת. המשוואות מבוססות על חוקי היסוד של הפיזיקה, הידרודינמיקה, וכימיה.
מודלים מספריים (נומריים) של אקלים (או מודלים של מערכות אקלים) הם מודלים מתמטיים שיכולים לדמות אינטראקציות של מניעי האקלים החשובים. אלה כוללים את האטמוספירה, האוקיינוסים, פני הקרקע והקריוספירה. מדענים משתמשים במודלי אקלים כדי לחקור את הדינמיקה של מערכת האקלים (אנ'), ליצור תחזיות אקלימיות עתידיות, וכן תחזיות בנוגע לשינויי אקלים. מודלי אקלים יכולים להיות גם מודלים איכותיים (כלומר לא מספריים) ולהכיל נרטיבים, בעיקר תיאוריים, של עתידים אפשריים.
המודלים האקלימיים לוקחים בחשבון את האנרגיה הנכנסת מהשמש, וכן את האנרגיה היוצאת מכדור הארץ, כאשר חוסר איזון גורם לשינויי טמפרטורות על בסיס החוק הראשון של התרמודינמיקה. האנרגיה הנכנסת מהשמש מגיעה בצורת קרינה אלקטרומגנטית עם גלים קצרים, בעיקר בספקטרום הנראה וגל קצר (קרוב) בטווח התת-אדום. מהצד השני, האנרגיה היוצאת מגולמת בצורת אנרגיה אלקטרומגנטית ארוכת גל בטוח התת-אדום (רחוק). תהליכים אלו הם חלק מאפקט החממה.
מודלי אקלים משתנים במורכבותם. לדוגמה, מודל פשוט של העברת קרינה תרמית מתייחס לכדור הארץ כנקודה בודדת, וממצע אנרגיה יוצאת בהתאם. ניתן להרחיב זאת בצורה אנכית (מודלים להסעה קרינה) ואופקית. מודלים מורכבים יותר הם מודלי האקלים הגלובליים (General circulation model) המוצמדים של אטמוספירה-אוקיינוס-קרח ים. מודלים מסוג זה פותרים את המשוואות המלאות להעברת מסה, העברת אנרגיה וחילופי קרינה. בנוסף, ניתן לקשר בין סוגים אחרים של מודלים. לדוגמה, מודלים של מערכת כדור הארץ (אנ') כוללים גם שימוש בקרקע וכן שינויים בשימושי קרקע. כך מתאפשר לחוקרים לחזות אינטראקציות בין אקלים ומערכות אקולוגיות.
המודלים הם למעשה מערכת משוואות דיפרנציאליות המבוססות על חוקי היסוד של הפיזיקה, הידרודינמיקה וכימיה. מדענים מחלקים את כוכב הלכת לרשת תלת־ממדית ומיישמים את המשוואות הבסיסיות לרשתות אלו. מודלים אטמוספיריים (אנ') מחשבים רוחות, העברת חום, קרינה, לחות יחסית והידרולוגיה בפני השטח בתוך כל רשת, ומעריכים אינטראקציות עם נקודות סמוכות. אלה משולבים עם מודלי אוקיינוסים (אנ') כדי לדמות שונות אקלימית ושינויים (אנ') המתרחשים בטווחי זמן שונים עקב שינויים בזרמי אוקיינוסים ויכולת אחסון החום (אנ') הגדולה של כלל האוקיינוסים. אילוצים חיצוניים (אנ') לשינוי עשויים להיות מיושמים גם כן. הכללת מודל של יריעת קרח (אנ') מסבירה טוב יותר השפעות ארוכות טווח כגון עליית פני הים.
שימושים

ישנם שלושה סוגים עיקריים של מוסדות בהם מפתחים, מיישמים ומשתמשים במודלי אקלים:
שירותים מטאורולוגיים לאומיים: לרוב שירותי מזג האוויר הלאומיים יש מדור קלימטולוגיה.
אוניברסיטאות: על המחלקות הרלוונטיות נכללות מדעי האטמוספירה, מטאורולוגיה, קלימטולוגיה וגאוגרפיה.
מעבדות מחקר לאומיות ובינלאומיות: דוגמאות לכך כוללות את המרכז הלאומי לחקר אטמוספירה (NCAR, (אנ'), בבולדר, קולורדו, ארצות הברית), המעבדה הגיאופיזית לדינמיקת נוזלים (GFDL (אנ'), בפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית), המעבדה הלאומית של לוס אלמוס, מרכז האדלי לחיזוי ומחקר אקלים (באקסטר, בריטניה (אנ')), מכון מקס פלאנק למטאורולוגיה (אנ') בהמבורג, גרמניה, והמעבדה למדעי האקלים והסביבה (LSCE, אנ' (אנ')), אשר בצרפת.
מודלי אקלים גדולים הם חיוניים, אך לא מושלמים. עדיין נדרש לתת תשומת לב לעולם האמיתי (מה קורה ולמה). המודלים הגלובליים חיוניים לצורך הטמעת כל התצפיות, במיוחד מהחלל (לוויינים) ולייצר ניתוחים מקיפים של המתרחש, ואז ניתן להשתמש בהם לצורך ביצוע תחזיות/השלכות. במודלים פשוטים נעשה שימוש לרעה נרחב, שכן הם לא מצליחים לזהות הפשטות כגון אי הכללת מחזור המים.
מודלי סירקולציה כלליים (GCMs)

מודל סירקולציה כללי (GCM) הוא סוג של מודל אקלים המשתמש במודל מתמטי של המחזור הכללי של אטמוספירה פלנטרית או אוקיינית. הוא משתמש במשוואות נאוויה-סטוקס על כדור מסתובב עם מונחים תרמודינמיים עבור מקורות אנרגיה שונים (קרינה, חום כמוס). משוואות אלו הן הבסיס לתוכניות מחשב המשמשות לדימוי האטמוספירה או האוקיינוסים של כדור הארץ. GCMs אטמוספיריים ואוקיאניים (AGCM ו-OGCM) הם מרכיבי מפתח יחד עם קרח ים ורכיבים על פני הקרקע (אנ').
מודלי סירקולציה כלליים ומודלי אקלים גלובליים משמשים לחיזוי מזג אוויר, הבנת האקלים וחיזוי שינויי אקלים.
מודלי סירקולציה כלליים אטמוספיריים (AGCMs) ממדלים את האטמוספירה ומטילים טמפרטורות פני הים כתנאי גבול. מודלי סירקולציה כלליים מצומדים של אטמוספירה-אוקיינוס (AOGCMs, למשל HadCM3, EdGCM, GFDL CM2.X, ARPEGE-Climat) משלבים את שני המודלים. מודל האקלים הכללי הראשון במחזוריות ששילב תהליכי אוקיינוס ואטמוספירה כאחד פותח בסוף שנות ה-60 במעבדה לדינמיקת נוזלים של NOAA. ה-AGCMs מייצגים את פסגת המורכבות במודלי אקלים ומפנימים כמה שיותר תהליכים. עם זאת, הם עדיין בפיתוח ואי-וודאות רבה נותרה. הם עשויים להיות מחוברים למודלים של תהליכים אחרים, כגון מחזור הפחמן, כדי ליצור מודל טוב יותר להשפעות משוב. מודלים רב-מערכתיים משולבים כאלה מכונים לפעמים "מודלים של מערכת אדמה" או "מודלים אקלים גלובליים".
גרסאות שתוכננו עבור יישומי אקלים בקנה מידה של עשור עד מאה שנים נוצרו על ידי סוקורו מנבה וקירק בריאן (אנ') במעבדה לדינמיקת נוזלים (GFDL, אנ' (אנ')) בפרינסטון, ניו ג'רזי. מודלים אלו מבוססים על שילוב של מגוון משוואות דינמיות נוזליות, כימיות ולעיתים ביולוגיות.
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs)

סימולציה של מערכת האקלים במרחב ובזמן תלת-ממדיים לא הייתה מעשית לפני הקמתם של מתקני חישוב גדולים החל משנות ה-60. על מנת להתחיל להבין אילו גורמים עשויים להביא לשינוים במצבים פלאוקלימטולוגיים של כדור הארץ, היה צורך להביא להפחתה של מורכבות המרכיבים והממדים של המערכת. מודל כמותי פשוט של מאזן אנרגיה נכנסת/יוצאת פותח לראשונה עבור האטמוספירה בסוף המאה ה-19. מודלי מאזן אנרגיה אחרים מבקשים באופן דומה תיאור חסכוני של טמפרטורות פני השטח על ידי יישום מגבלת שימור האנרגיה על עמודות בודדות של מערכת אטמוספירת כדור הארץ.
מאפיינים חיוניים של EBM כוללים פשטות מושגית יחסית, ויכולת לייצר לפעמים פתרונות אנליטיים (אנ').: 19 מודלים מסבירים את ההשפעות של תכונות האוקיינוס, יבשה או קרח על תקציב אנרגיית פני השטח. אחרים כוללים אינטראקציות עם חלקים ממחזור המים או מחזור הפחמן. מגוון מודלי מערכת מופחתים אלה ואחרים יכולים להיות שימושיים עבור משימות מיוחדות המשלימות למודלי סירקולציה כלליים, במיוחד כדי לגשר על פערים בין הסימולציה להבנה הפיזיקלית של התופעות.
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs) > מודלים אפס-ממדיים

מודלים אפס-ממדיים מתייחסים לכדור הארץ בתור נקודה בחלל, בדומה לנקודה כחולה חיוורת של וויאג'ר 1, או לנקודת מבט של אסטרונום על עצמים רחוקים מאוד. ההשקפה חסרת ממדים (אנ') זאת, אף שהיא מוגבלת מאוד, עדיין שימושית בכך שחוקי הפיזיקה ניתנים ליישום בכמות גדולה על עצמים לא ידועים, או בצורה גושית מתאימה אם ידועות כמה מתכונותיו העיקריות של האובייקט. לדוגמה, אסטרונומים יודעים שרוב כוכבי הלכת במערכת השמש שלנו כוללים איזשהו משטח מוצק/נוזל המוקף באטמוספירה גזית.
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs) > מודלים אפס-ממדיים > מודל עם משטח ואטמוספירה משולבים

מודל פשוט מאוד של שיווי משקל קרינתי (אנ') עבור כדור הארץ הוא
כאשר
צד שמאל של המשוואה מייצג את סך הספק הגלים הקצרים הנכנסים (בוואטים) מהשמש.
הצד הימני מייצג את סך כוח הגל הארוך היוצא (בוואט) מכדור הארץ, מחושב על פי חוק סטפן-בולצמן.
הפרמטרים הקבועים כוללים
S הוא הקבוע הסולרי - קרינת השמש הנכנסת ליחידת שטח - בערך 1367 W·m −2
r הוא רדיוס כדור הארץ - 6.371×10 6 מטרים בקירוב.
π הוא הקבוע המתמטי (3.141...)
\sigma  הוא קבוע סטפן-בולצמן - בערך 5.67×10 −8 J·K −4 ·m −2 ·s −1
הקבוע  \pi \,r^{2} ניתן לפירוק לגורמים, כך שמתקבלת משוואה אפס-ממדית עבור שיווי המשקל
כאשר
הצד השמאלי מייצג את שטף האנרגיה הנכנסת של גל קצר מהשמש ב-W·m −2
הצד הימני מייצג את שטף האנרגיה של הגל הארוך היוצא מכדור הארץ ב-W·m −2.
שאר הפרמטרים המשתנים הספציפיים לכוכב הלכת כוללים
a הוא האלבדו הממוצע של כדור הארץ, שנמדד להיות כ-0.3.
T היא טמפרטורת פני השטח הממוצעת (אנ') של כדור הארץ, הנמדדת כ-288K בערך, נכון לשנת 2020
\epsilon  היא הפליטה האפקטיבית (אמיסיביות) של פני השטח והאטמוספירה המשולבים של כדור הארץ (כולל עננים). זוהי כמות בין 0 ל-1 שמחושבת מתוך שיווי המשקל להיות בערך 0.61. עבור הטיפול באפס ממד זה שווה ערך לערך ממוצע בכל זוויות הצפייה.
מודל פשוט זה הוא די מחכים. לדוגמה, הוא מראה את רגישות הטמפרטורה לשינויים בקבוע השמש, אלבדו כדור הארץ או הפליטה האפקטיבית של כדור הארץ. הפליטה האפקטיבית מודדת גם את עוצמת אפקט החממה האטמוספירי, שכן זהו היחס בין הפליטות התרמיות הבורחות לחלל לעומת אלו הנובעות מפני השטח.
ניתן להשוות את הפליטה המחושבת עם נתונים זמינים. פליטות פני הקרקע הן כולן בטווח של 0.96 עד 0.99 (פרט לכמה אזורים מדבריים קטנים שעשויים להיות נמוכים עד 0.7). אולם לעננים, המכסים כמחצית משטח כדור הארץ, יש פליטות ממוצעת של כ-0.5 (שיש להפחית בחזקת הרביעית של היחס בין הטמפרטורה המוחלטת של הענן לטמפרטורה המוחלטת הממוצעת של פני השטח) וטמפרטורת ענן ממוצעת של כ- 258K ( -15^{\circ }C). לקיחת כל זה בחשבון כראוי מביאה לפליטת כדור הארץ אפקטיבית של בערך 0.64 (טמפרטורה ממוצעת של כדור הארץ היא בערך  258K ( 12^{\circ }C)).
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs) > מודלים אפס-ממדיים > מודלים עם שכבות משטח ושכבות אטמוספיריות מופרדות

מודלים חסרי ממד פותחו גם עם שכבות אטמוספיריות המופרדות פונקציונליות מפני השטח. הפשוט שבהם הוא המודל האפס-ממדי, חד-שכבתי (אנ'), שניתן בקלות להרחיבו למספר שכבות אטמוספיריות שרירותי. פני השטח והשכבות האטמוספיריות מאופיינים כל אחד בטמפרטורה ובערך פליטות תואמים, אך ללא עובי. הפעלת שיווי משקל קרינתי (כלומר שימור אנרגיה) בממשקים בין שכבות מייצרת קבוצה של משוואות מצמדות הניתנות לפתרון.
מודלי שכבות מייצרים טמפרטורות שמעריכות טוב יותר את אלו שנצפו עבור פני השטח והרמות האטמוספיריות של כדור הארץ. בנוסף, הם ממחישים עוד יותר את תהליכי העברת החום הקרינתי העומדים בבסיס אפקט החממה. כימות תופעה זאת באמצעות גרסה של המודל החד-שכבתי פורסם לראשונה על ידי סוונטה ארניוס בשנת 1896.
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs) > מודלים של קרינה-הסעה

אדי מים הם הגורם הקובע העיקרי בפליטות האטמוספירה של כדור הארץ. הם משפיעים על זרימות הקרינה, וכן מושפעים מזרימות הסעת חום באופן התואם לריכוז שיווי המשקל והטמפרטורה שלו כפונקציה של גובה (כלומר פיזור הלחות היחסית). זה הוכח על ידי חידוד מודל ממד האפס באנכי למודל חד-ממדי של קרינה-הסעה המתחשב בשני תהליכים של הובלת אנרגיה:
העברת קרינה מעלה והורדתה דרך שכבות אטמוספיריות שגם סופגות וגם פולטות קרינה תת-אדומה
הובלת חום כלפי מעלה באמצעות הסעת אוויר ואדים, החשובה במיוחד בטרופוספירה התחתונה.
למודלי קרינה-הסעה יש יתרונות ביחס למודלים פשוטים יותר, והם גם מניחים בסיס למודלים מורכבים יותר. ניתן באמצעותם להעריך הן את טמפרטורת פני השטח והן את שינוי הטמפרטורה עם הגובה בצורה מציאותית יותר. בנוסף, הם מדמים את הירידה הנצפית בטמפרטורת האטמוספירה העליונה, והעלייה בטמפרטורת פני השטח כאשר נכללות כמויות קטנות (trace gases, אנ' (אנ')) של גזי חממה אחרים שאינם מתעבים כמו פחמן דו-חמצני.
לעיתים נכללים פרמטרים אחרים במטרה לדמות השפעות מקומיות בממדים אחרים, וכן על מנת לטפל בגורמים שמניעים אנרגיה על פני כדור הארץ. לדוגמה, ההשפעה של משוב קרח אלבדו על רגישות האקלים (אנ') הגלובלית נחקרה באמצעות מודל אקלים חד-ממדי של קרינה-הסעה.
מודלים של מאזן אנרגיה (EBMs) > מודלים בממד גבוה יותר

המודל האפס ממדי ניתן להרחבה כדי להתחשב באנרגיה המועברת אופקית באטמוספירה. מודל מסוג זה עשוי לעבוד על בסיס מיצוע אזורי (אנ'). יתרונו של מודל זה נעוץ בכך שהוא מאפשר תלות רציונלית של אלבדו מקומי ופליטות בטמפרטורה - ניתן לאפשר לקטבים להיות קפואים, ולקו המשווה להיות חם - אך היעדר דינמיקה אמיתית גורם לכך שיש לציין הובלות אופקיות.
דוגמאות מוקדמות כוללות מחקר של Mikhail Budyko (אנ') ו-William D. Sellers (אנ') שעבדו על מודל  Budyko-Sellers. עבודה זו הראתה גם את תפקידו של משוב חיובי (אנ') במערכת האקלים, ונחשבה בסיסית למודלים של מאזן אנרגיה מאז פרסומו בשנת 1969.
מודלים של מערכות כדור הארץ בעלות מורכבות בינונית (EMIC)

בהתאם לאופי השאלות שנשאלו ולסולם הזמן הרלוונטי, ישנם מצד אחד מודלים רעיוניים, אינדוקטיביים יותר, ומצד שני מודלים של מחזוריות כלליים (General circulation model, (אנ')) הפועלים ברזולוציה המרחבית והזמנית הגבוהה ביותר האפשרית כיום. מודלים של מורכבות בינונית מגשרים על הפער בין שני קטבים אלו. דוגמה אחת היא מודל Climber-3. האטמוספירה שלו היא מודל סטטיסטי-דינמי דו-ממדי עם רזולוציה של 7.5° × 22.5° ושלב זמן של חצי יום; האוקיינוס הוא MOM-3 (Modular Ocean Model, (אנ')) עם רשת של 3.75° × 3.75° ו-24 מפלסים אנכיים.
מודלי קופסאות

מודלי קופסאות הם גרסאות מפושטות של מערכות מורכבות, אשר מצמצמות אותן לקופסאות (או מאגרים) המקושרים באמצעות שטפים. ההנחה היא שהקופסאות מעורבות בצורה הומוגנית. בתוך קופסה נתונה, הריכוז של כל צורון כימי הוא אחיד. עם זאת, ריבוי הצורון בתוך קופסה נתונה עשוי להשתנות כפונקציה של זמן עקב קליטה (או אובדן) מהקופסה, או עקב ייצור, צריכה או דעיכה של צורון זה בתוך הקופסה.
מודלי קופסאות פשוטים, כלומר מודל קופסה עם מספר קטן של תיבות שתכונותיהן (למשל נפחן) אינן משתנות עם הזמן, מועילים לעיתים קרובות לצורך גזירת נוסחאות אנליטיות המתארות את הדינמיקה ואת הגודש במצב יציב של צורון. מודלי קופסאות מורכבים יותר נפתרים בדרך כלל באמצעות טכניקות נומריות.
מודלי קופסאות נמצאים בשימוש נרחב למודל של מערכות סביבתיות או מערכות אקולוגיות ובמחקרים על זרמי ים ומחזור הפחמן. הם מהווים דוגמה למודל מרובה תאים (אנ').
בשנת 1961 הנרי סטומל (Henry Stommel, אנ' (אנ')) היה הראשון שהשתמש במודל פשוט של 2 קופסאות (אנ') על מנת לחקור גורמים המשפיעים על זרימת האוקיינוסים.
היסטוריה

בשנת 1956, נורמן פיליפס פיתח מודל מתמטי המתאר באופן מציאותי דפוסים חודשיים ועונתיים בטרופוספירה. היה זה מודל האקלים המוצלח הראשון. לאחר מכן החלו מספר קבוצות לעבוד על יצירת מודלי סירקולציה כלליים. מודל האקלים הכללי הראשון של הסירקולציה שילב תהליכים אוקייניים ואטמוספיריים ופותח בסוף שנות ה-60 במעבדת ה-Geophysical Fluid Dynamics Laboratory, כחלק ממנהל האוקיינוס והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית.
עד שנת 1975, מנאבה ווטרלד פיתחו מודל אקלים עולמי תלת-ממדי שנתן ייצוג מדויק יחסית לאקלים הנוכחי. הכפלת ריכוז הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה של המודל הניבה עלייה של כ-2 מעלות צלזיוס בטמפרטורה הגלובלית. כמה סוגי מודלים ממוחשבים אחרים הניבו תוצאות דומות: ככל מודל שהפיק תוצאות אקלימיות הדומות לאקלים כפי שנצפה בפועל, כלל עלייה בטמפרטורה בתגובה לעלייה בריכוז הפד"ח.
בתחילת שנות ה-80, המרכז הלאומי של ארצות הברית לחקר האטמוספירה פיתח את מודל האטמוספירה הקהילתית (CAM), שניתן להפעלה בזכות עצמו או כמרכיב האטמוספירי של מודל מערכת האקלים הקהילתית. העדכון האחרון (גרסה 3.1) של ה-CAM העצמאי הונפק ב-1 בפברואר 2006. בשנת 1986 החלו מאמצים לאתחול ומידול סוגי קרקע וצמחייה, אשר הביאו לתחזיות מציאותיות יותר. מודלים משולבים של אקלים אוקיינוס-אטמוספירה, כגון מודל HadCM3 של מרכז האדלי לחיזוי אקלים ומחקר, משמשים כקלט למחקרי שינויי אקלים.
היסטוריה > עלייה באמון התחזיות לאורך זמן

פרויקט ההשוואה בין מודלים מצומדים (CMIP, אנ' (אנ')) הוא מאמץ מוביל לטיפוח שיפורים ב-GCMs והבנת שינויי האקלים מאז 1995.
הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC) הצהיר ב-2010 שהוא הגביר את האמון בתחזיות המגיעות ממודלים של אקלים:
"יש ביטחון רב שמודלים אקלימיים מספקים אומדנים כמותיים אמינים של שינויי אקלים עתידיים, במיוחד בקנה מידה יבשתי ומעלה. ביטחון זה נובע מהיסוד של המודלים בעקרונות פיזיקליים מקובלים ומיכולתם לשחזר מאפיינים נצפים של שינויי אקלים נוכחיים ושינויי אקלים בעבר. האמון בהערכות המודל גבוה יותר עבור כמה ממשתני האקלים (טמפרטורות לדוגמה) מאשר במשתנים אחרים (משקעים למשל). לאורך עשרות שנות פיתוח, המודלים סיפקו באופן עקבי תמונה חזקה וחד משמעית של התחממות אקלים משמעותית בתגובה להגברת פליטות גזי חממה".