stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטבח בנונג בואה למפו
הקורבנות

36 בני אדם נהרגו בטבח, מתוכם לפחות 24 ילדים. טווח הגילאים של ההרוגים נע בין 3 ל-69. עשרה בני אדם נוספים נפצעו. חקירה משטרתית העלתה שרוב הקורבנות נהרגו כתוצאה מירי ופצעי דקירה.
המפגע

היורה זוהה על-ידי המשטרה כפניה חמרב (באנגלית: Panya Khamrab, בתאית: ปัญญา คำราบ) בן ה-34. חמרב היה תושב מחוז נונג בואה למפו, והיה שוטר לשעבר במשטרת נה ואנג (אנ'). הוא היה מכור לסמים שנים רבות וגם טופל על מחלת נפש.
ראו גם

הירי בנאקון ראטצ'אסימה
הערות שוליים

1 2 3 4 5  เปิดไทม์ไลน์โศกนาฏกรรม "ไอ้แมน" อดีต ตร.คลั่ง! กราดยิงหนองบัวลำภู באתר Daily News, ‏ 6 באוקטובר 2022 (בתאית)
1 2  At least 37 killed in attack at Thai nursery באתר BBC, ‏ 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  Thai daycare massacre: At least 36 killed in deadliest rampage in nation's history באתר הניו זילנד הראלד, 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  เปิดไทม์ไลน์เหตุสะเทือนขวัญ อดีตตำรวจคลั่ง "กราดยิงหนองบัวลำภู" באתר Bangkok Business, ‏ 6 באוקטובר 2022 (בתאית)
↑  Thailand Mass Shooting: 22 Children, 8-month Pregnant Staff Among 34 Killed as Ex-Cop Storms Day-care Centre; Drives Home, Shoots Self, Family באתר CNN-News18, ‏ 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  Thailand mass shooting kills 34 at day-care centre באתר רויטרס, 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑    Nicola Smith, ‏Thailand massacre: Ex-police officer kills 38, including 23 sleeping children, The Telegraph, 6 October 2022
↑  Thai attacker was in court on drugs charge just before mass shooting – police באתר רויטרס, 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  Thailand children’s daycare mass shooting death toll rises to 35 באתר אל-ג'זירה, 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  กราดยิงหนองบัวลำภู หนูน้อยผู้รอดเพียงหนึ่งเดียว ญาติแห่ปลอบขวัญ באתר Channel 7, ‏ 6 באוקטובר 2022 (בתאית)
↑  Ex-cop kills dozens in rampage at childcare center in Thailand
↑  Thailand: Many children among dead in pre-school attack באתר BBC, ‏ 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  [itv.com/news/2022-10-06/more-than-30-killed-in-mass-shooting-at-nursery-in-thailand Thailand: At least 37 killed, including 24 children, in mass shooting at nursery] באתר ITV News, ‏ 6 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  แม่ปัญญา คำราบ โชว์ใบปริญญา ลูกจบเกียรตินิยมอันดับ2 จะเอาไปให้ศาลหวังลดโทษ באתר Tnews, ‏ 7 באוקטובר 2022 (בתאית)
↑  Thai king visits hospital after nursery massacre באתר Free Malaysia Today, ‏ 7 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  เปิดไทม์ไลน์ ไอ้คลั่งกราดยิงหนองบัวลำภู เสียชีวิตเบื้องต้น 36 รายแล้ว באתר Kom Chad Luek, ‏ 6 באוקטובר 2022 (בתאית)
↑  ยิง'เด็ก'ตายกว่า 20 ศพ! 'คนร้าย'กราดยิงศูนย์เด็กเล็กหนองบัวลำภู ขณะนอนหลับ באתר Siam Rath, ‏ 6 באוקטובר 2022 (בתאית)
קלדוגנזה

קלדוגנזה (באנגלית: Cladogenesis) היא פיצול אבולוציוני של מין לשני מינים נפרדים, היוצרים ענף (קלייד).
אירוע זה מתרחש בדרך כלל כאשר אורגניזמים בודדים מגיעים לאזורים חדשים, לעיתים רחוקים, או כאשר שינויים סביבתיים גורמים למספר הכחדות וגורמים להיווצרות צווארי בקבוק גנטיים ולאפקטים המייסדים המשתנים בתדירות האללים של אוכלוסיות שונות בהשוואה לאוכלוסיית אבותיהם. האירועים הגורמים למינים אלה להיפרד זה מזה באזורים מרוחקים עשויים עדיין לאפשר לשני המינים להיות בעלי סיכויים שווים לשרוד, להתרבות ואף להתפתח כך שיוכלו להתקיים בסביבתם, תוך שהם עדיין מוגדרים כשני מינים נפרדים עקב ברירה טבעית, מוטציות וסחף גנטי המתרחשים לאחר התהליך.
קלדוגנזה היא ההפך מאנאגנזה, שבה נוצר מין חדש, על ידי השתנותו של מין אחר בשלמותו אליו.
כדי לקבוע אם אירוע מסוים הוא קלדוגנזה או אנאגנזה, חוקרים עשויים להשתמש במאובנים, עדויות מולקולריות מה-DNA של מינים חיים שונים ועוד.
ראו גם

אנאגנזה
אבולוציה
מיתר (יישוב)

הכניסה ליישוב
מֵיתָר הוא יישוב במעמד מועצה מקומית במחוז הדרום בישראל. שוכן בשיפוליו הדרומיים של הר חברון, כ-18 קילומטרים צפונית-מזרחית לבאר שבע, צפונית ליישוב הבדואי חורה ומזרחית לכביש 60. היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1987.
גאוגרפיה ואקלים

מיתר שוכן על גדותיו של נחל חברון, בין אזור צפון הנגב להר חברון, בגובה 530–620 מטרים מעל פני הים.
האקלים במיתר הוא צחיח למחצה, כמות המשקעים השנתית הממוצעת במיתר היא כ-300 מ"מ.
בסמוך ליישוב, צפונית-מזרחית ממנו, נמצאת חורבת צלית ובה שרידי מבנים מן התקופה הרומית ומחילות מסתור מתקופת מרד בר כוכבא. בסמוך ליישוב עובר תוואי נחל אשתמוע. מצפון ליישוב נמצא יער מיתר, המהווה חלק מיער יתיר. היישוב נושק לקטע משביל ישראל.
היסטוריה

בניית מיתר החלה כיוזמה של בצלאל גבר, ראש מועצת עומר דאז, יצחק לבנון ויעקב לנג, שגיבשו את הרעיון להקמתו של יישוב קהילתי באזור צומת שוקת על כביש 60. כוונת המייסדים הייתה הגברת ההתיישבות היהודית בין אזור דרום הר חברון לבין אזור באר שבע.
במסמך הייסוד מ-27 באוגוסט 1979 נאמר כי המטרה היא הקמת יישוב עירוני בנחל חברון בשם "עומר ב'". לשם כך הוקמה אגודה בשם "אגודת מתיישבי נחל חברון - 1980" שמטרתה הייתה הקמת יישוב כפרי בנגב ביוזמה ובניהול עצמאי של חבריה. מיתר היה היישוב הראשון בארץ שהוקם ביוזמה, ניהול ומימון עצמאיים, ללא מעורבות של גוף ממסדי וללא תמיכה תקציבית ותכנונית של גוף ממסדי כמו הסוכנות היהודית. הממשלה החליטה על הקמת היישוב במרץ 1980. אבן פינה ליישוב הונח בנוכחות השר אריאל שרון ב-7 באוקטובר 1980.
בסקרים שנעשו באזור נמצא כי האתר המוצע יתאים לקליטת כ-2,500 משפחות. ועד העמותה היה אחראי לתכנון והקמת התשתיות. בשלב הראשון הוגרלו בין חברי העמותה כ-1,000 מגרשים (בשטח של 500–1,000 מטרים רבועים כל אחד). הבניה הפרטית נעשתה על ידי החברים בשיטת "בנה ביתך".
לכנס המועמדים הראשון, שהתקיים באצטדיון באר שבע, הגיעו 3,000 משפחות אשר שילמו דמי כניסה. אף על פי שאליהו נאווי, ראש עיריית באר שבע דאז, לא עודד יציאה נוספת מבאר שבע ליישוב לוויין נוסף, מצאו משפחות רבות מבאר שבע את היישוב החדש כמתאים עבורן.
המועמדים להתיישבות רואיינו על ידי ועדת החברים שפעלה בכפוף לתקנון האגודה, שקבעה מספר קריטריונים לקבלה, ביניהם היות המועמד יוצא-צבא. רוב חבריה הראשונים היו עובדי התעשייה האווירית, עובדי קמ"ג, עובדי מפעלי ים המלח והתעשיות הכימיות, וכן קבוצה דתית ששקלה הקמת יישוב דתי והחליטה להצטרף למיתר.
ראשוני התושבים נכנסו לבתיהם בשנת 1984. בשנת 1987 התגוררו במקום כ-350 משפחות.
במאי 2018 הונחה אבן הפינה לפארק התעשייה בצומת שוקת, שיהיה משותף למיתר, לקייה, חורה, מועצה אזורית אל קסום ומועצה אזורית בני שמעון. על פי התכנון הפארק צפוי להיות בגודל של כ-4,150 דונם וייתכן שיזכה לשירות תחבורתי של מסילת עוקף באר שבע שישרת גם בין היתר את עיר הבהד"ים ויישובי אזור צומת הנגב.
מבנה היישוב

ביישוב מצויים רק בתים צמודי-קרקע. במרכזו של היישוב נמצאים רוב מרכזי התרבות והפנאי הכוללים  ספרייה ציבורית, בריכות שחייה, אולם ספורט, מרכז ספורט, מרכז מסחרי, מרפאה, מרכז קהילתי, מרכז קהילתי לצעירים, אמפי פארק, מועדון נוער, היכל ספורט, בית ספר ממלכתי פסגות, בית ספר ממלכתי עמית, בית ספר ממלכתי דתי חמדת, תנועות הנוער הנוער העובד והלומד, הצופים העבריים ובני עקיבא.
כמו כן בכניסה לעיר נבנה תיכון מיתרים החדש ובצמוד אליו מגרש כדורסל. בשנת 2021 נפתחה ביישוב ישיבה תיכונית במקום בו היה התיכון ששכן לפניו עד למעבר למבנה החדש ב-2021.
היישוב מורכב משבע שכונות:
שכונה צפונית
שכונה דרומית
שלב ב'
שכונת רבין
שכונת הכלניות
שכונת נווה יעלים
שכונת כלניות החדשה
בימינו משווקים על ידי מנהלת המגורים בצה"ל בתים צמודי קרקע עבור אוכלוסיית אנשי הקבע, וכן אוכלוסיות נוספות הכפופות למשרד הביטחון.
ממזרח ליישוב, בתוך תחומי השיפוט של המועצה המקומית, נמצאת חוות בודדים בשם "חוות שם", בה חי שי דרומי.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים במיתר 11,677 תושבים (מקום 167 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 93.9%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 17,014 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
מערכת החינוך

במיתר מערכת חינוך הכוללת כעשרה גני ילדים, שני בתי ספר יסודיים חילוניים ('פסגות' ו'עמית') ובית-ספר יסודי ממלכתי-דתי ('חמדת'), וכן חטיבת ביניים 'מיתרים' שהפכה בשנת הלימודים ה'תשע"ה לתיכון, כך שהתלמידים שעלו לכיתה י' המשיכו ללמוד במיתר. בעבר התלמידים עברו ללמוד בתיכונים מחוץ למיתר, בעיקר בתיכון ביישוב עומר ובתיכון וכפר הנוער אשל הנשיא. בשנת הלימודים ה'תשפ"ב נפתחה במיתר ישיבה תיכונית תחת רשת ברנקו וייס.
על פי השנתון הסטטיסטי של הלמ"ס לשנת 2007, 31.5% מבני ה-20–29 לומדים לתואר ראשון באוניברסיטאות ובמכללות, נתון המציב את היישוב במקום השני בארץ, בפער של חצי אחוז מהמקום הראשון.
ביישוב פועלות חמש תנועות נוער - שבט "צחור" של תנועת הצופים, "סניף מיתר" בני עקיבא, קן "מיתר" של תנועת הנוער העובד והלומד, תנועת של"ח, וחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע.
השלטון המקומי

המועצה במיתר מורכבת מתשעה חברי מועצה. בראש המועצה עומד, החל משנת 2024, שמעון פרץ.
ראשי המועצה לדורותיה:
יצחק לבנון. כיהן כראש אגודת מתיישבי נחל חברון מהקמתה (1984), וכראש המועצה המקומית בין השנים 1986–1988 (ממונה).
ד"ר אהרן לוי (1988–1993) (ממונה)
אליהו שפירא (1993–1998) - ראש המועצה הנבחר הראשון.
סלומון כהן (1998–2009)
אבנר בן גרא (2009–2018)
שמעון מזוז (2018–2024)
שמעון פרץ (מכהן)
שירותי דת

במיתר קהילה דתית גדולה (כ-30% מכלל האוכלוסייה). רב היישוב הוא הרב משה ביגל. ביישוב קיימים שלושה-עשר בתי כנסת (שנים-עשר אורתודוקסיים, ואחד של התנועה המסורתית בישראל הפועל בעיקר בחגים). כמו כן, פועל ביישוב סניף של תנועת בני עקיבא. את שירותי הדת ביישוב מספקת המועצה הדתית והם כוללים מערכת כשרות, מקווה טהרה ועוד. במיתר פועל בית חב"ד.
ספורט

טניס: בשנת 2019 נערך במיתר טורניר טניס לנשים, Meitar Open(אנ'), על סך פרסים של $60,000, הטורניר הגדול ביותר לנשים שנערך בישראל, במסגרת סבב ITF.
כדורסל: במיתר פועל מועדון הכדורסל "הפועל מיתר", אשר לו קבוצת נוער וקבוצת ילדים.
קראטה: במיתר פועל מועדון הקראטה של מוטי אשכנזי "ווסט קוסט שוטוקאן".
שחייה: במיתר מתגוררים אלופי ישראל בשחייה איתי גורביץ' וענבר מארק.
כדורגל: במיתר פועלות שתי קבוצות כדורגל, בגילאי נערים ב' וילדים ב'. שתי הקבוצות לא משחקות בשבת.
ערים תאומות

למיתר יש עיר תאומה אחת:
צרפת לה שמבון-סור-ליניון, צרפת (מ־9 בנובמבר 2006)
ראו גם

יישובי הלוויין של באר שבע
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף אוקטובר 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יוקמו שני ישובים חדשים - תימרת בגליל ועומר ב' בנגב, דבר, 24 במרץ 1980
↑  אין עוד אופציה ירדנית, תגובתינו התיישבות רחבה, מעריב, 8 באוקטובר 1980
↑  כינון מועצה דתית ביישוב מיתר
↑  אריאל ויטמן, נחנך פארק התעשייה הגדול ביותר בנגב, באתר ישראל היום, 23 במאי 2018
↑  פרופיל מיתר באתר הלמ"ס
↑  עמוד המועדון "הפועל מיתר" באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
| דגל ישראל מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת אשקלון • נפת באר שבע | מפת מחוז הדרום |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסייפה • להבים • לקייה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
| מועצה מקומית תעשייתית | נאות חובב | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות שבוטלו | אבו בסמה | מפת מחוז הדרום |
| יישובים לשעבר | כרמון • נוה יאיר • אשלים | מפת מחוז הדרום |
| יישובים עתידיים | דניאל • דרור • נווה תמרים • כסיף • עבדה • מעלה אהרן • שפיר | מפת מחוז הדרום |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484782005171  LCCN: no2001006979  VIAF: 126996043   WorldCat (עם VIAF): 126996043 
בית הכנסת שנוסד על ידי הרב אריה עסיס ואריה לוזון, "אחדות ישראל" בשכונה הצפונית במיתר
צבי הירש שיליס (שילת)

| --- | --- |

 לידה:  1899 בלחטוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1987 (בגיל 88 בערך) צפָת, ישראל 
 תחום יצירה:  ציור 
 
צבי הירש שיליס (שיל"ת) (בפולנית: Cwi Hersz Szylis; ‏ 1987-1899) היה צייר יהודי יליד פולין.
חייו

שיליס נולד בעיר בלחטוב, ובילדותו למד ציור בלודז' ובוורשה. החל משנת 1932 היה חבר באגודת הציירים בפולין, והציג את עבודותיו בורשה, בלודז', בקרקוב, ובוילנה. נחשב לאחד הציירים הפולניים הבולטים שלפני מלחמת העולם השנייה. ציוריו מאותה עת מביאים לידי ביטוי את שאיפת בני דורו לעולם יפה יותר. לימד ציור, ועל תלמידיו ניתן למנות את הצלם מנדל גרוסמן.
ב-1940 נכלא בגטו לודז', שם נרצחו הוריו, אחיו, אחיותיו ואחייניו. כמו כן נאסר במחנות הריכוז אושוויץ, אורניינבורג, פלוסנבירג ודכאו, שם שרד עד לשחרור המחנה. בשחרור היה מוזלמן ושקל 37 קילו בלבד.
מפקד גטו לודז', הנס ביבוב, התרשם מכישרונו של שיליס והותיר אותו בחיים כדי שיצייר פורטרטים רשמיים של קציני אס אס שעבדו בגטו. כמו כן נשלח לצייר ציורים מוזמנים מחוץ לגטו. במחתרת, צייר שיליס סצנות מחיי הגטו. בהיעדר חומרי ציור, צייר על גבי שקים ישנים, על פיסות נייר קטנות ועל גיליונות שיצר מקרטונים. את צבעיו הכין מצבעי טקסטיל ובכך פיתח טכניקת ציור חדשה בה השתמש בציוריו גם בתקופות מאוחרות. את ציוריו מגטו לודז' החביא והם נותרו מוסתרים עד לשחרור הגטו ב-1945, אז נתגלו והגיעו לידי הוועד היהודי. שכשהדבר נודע לשיליס, ששהה אז במחנה עקורים, הוא פנה אל הוועד במכתב בו תיאר את ציוריו ואת המקומות בהם הוצפנו או נתלו - כולל אחדים במשרדו של רומקובסקי, ואף ביקש שישלחו לו לפחות צילומים של יצירותיו למזכרת.
בין השנים 1945 ועד 1950 התגורר במינכן. בשנת 1948 התקיימה במינכן תערוכה של יצירות שצייר בגטו. תערוכה נוספת נערכה במינכן ב-1950 בחסות הוועד היהודי. בין השנים 1950 עד 1956 התגורר בפריז. בתקופה זו למד ציור והציג תערוכות בטרקליני אמנות ובגלריות.
בשנת 1957 עלה לישראל והתגורר במשך שנתיים וחצי בקריית חיים, בביתם של הסופר מרדכי הלל קרושניץ ורעייתו מינה, שהכירו אותו מיהדות שארית הפלטה באזור האמריקני בגרמניה. בשנת 1958 השתתף בתערוכה ראשונה של עולים חדשים. בשנת 1960 עבר לגור בקריית האמנים בצפת, לשם הגיע כעבור מספר שנים גם האמן יעקב מיטלר, שהיה המורה לציור של שיליס בלודז'. השניים היו מעמודי התווך של קהילת האמנים בצפת.
שיליס חי בצפת עד ליום מותו ב-1987. ערך תערוכות יחיד בתל אביב, בחיפה ובצפת. ציוריו כוללים רישומי דיוקנאות, טבע דומם ונופים, כמו גם ציורים רבים מגטו לודז' וממלחמת העולם השנייה אותם צייר מתוך הזיכרון. ציוריו נמצאים באוספים פרטיים ובמוזיאונים, ביניהם במוזיאון יד ושם, בבית לוחמי הגטאות, במכון ההיסטורי היהודי בוורשה (Jewish Historical Institute in Warsaw), במוזיאון ברוקלין ובמוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
לקריאה נוספת

תמונות מהגטו, צבי הירש שיליס, אתר Mary and Leigh Block Museum of Art, Northwestern University.
גליה יהב, לצייר בשביל לשרוד, באתר הארץ, 8 באפריל 2013
הצייר צבי הירש שיליס ואמני העיר לודז' – אוסף תצלומים של הצלם מנדל גרוסמן מהשנים 1930-1940, 'קדם', בית מכירות פומביות.
קריית האמנים צפת, הוצאת קריית האמנים צפת, תשל"א, 1971
Joseph Rudavsky, To Live with Hope, to Die with Dignity: Spiritual Resistance in the Ghettos, p. 162-165.
הערות שוליים

↑  וכן, Tzvi Zvi Cwi / Hersh Hirsch Herschel Hersz / Shillis, Schilis, Shilish, Szylis
↑  מוזיאון ישראל, מרכז מידע לאומנות ישראלית, ערך צבי ה. שיליס (שיל"ת)
↑  ArtCult - News of the Art Market - Around Jewish Art
↑  אנציקלופדיית ייווא ליהודים במזרח אירופה, ערך Art and the Holocaust עמוד 4
↑  נקבע על פי אישור עבודה בבית חולים שהנפיק היודנראט בלודז' לצייר הרש שיליס, נמצא ב'בית לוחמי הגטאות'.
↑  Joseph Rudavsky, To Live with Hope, to Die with Dignity: Spiritual Resistance in the Ghettos, p. 162
↑  עדות SZYLIS HIRSZ - 4876 - מפעל לתרגום עדויות השואה מיסודו של יוסלה כרמין – קיבוץ מגן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278286  NLI: 987007312068505171  ISNI: 0000 0004 0239 8817  VIAF: 297967425   WorldCat (עם VIAF): 297967425
סוף השבוע

ערך זה עוסק בסרט צרפתי משנת 1967. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  ז'אן-לוק גודאר 
 תסריט:  ז'אן-לוק גודאר 
 עריכה:  אנייס גולימוט 
 שחקנים ראשיים:  מיריי דארק Sanvi Panou Michel Cournot לאסלו סאבו ואלרי לגראנז' Claudio Ruffini ז'ורז' סטאקט ז'אן פייר לויד ז'אן יאן ז'אן אוסטאש פול גגוף אן ויאזמסקי Daniel Pommereulle Nino Vingelli בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  אנטואן דיאמל 
 צילום:  ראול קוטאר 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברה מפיצה:  גומון, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1967 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט דרמה, סרט דיסטופי 
 מקום התרחשות:  איל-דה-פראנס 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוף השבוע (בצרפתית: Week-end) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1967 בבימויו של ז'אן-לוק גודאר.
עלילה

העלילה מספרת על זוג צרפתי מפריז, הנוסע לסוף שבוע, לנורמנדי, במהלכו הם רוצחים את אימה של הבחורה בשל סירובה לתת להם כסף לקנות רכב. סוף השבוע של הזוג הופך למסע אלים, ככל שמתפתחת העלילה. במהלך מסעם פוגשים בני הזוג דמויות היסטוריות וספרותיות כמו אמילי ברונטה הלבושה כמו אליס בארץ הפלאות, פסנתרן ומלחינים.
דימוי האלימות מגיע לשיאו כאשר לקראת סוף השבוע בני הזוג מוחזקים כשבויים בשבט קניבלים.
גודאר משתמש בסרט למתן ביקורת על החברה הצרפתית ועל תרבות המערב והקפיטליזם. הוא משווה את החברה לעיסוק בזנות, כעבודה מכניסה אך ריקה מתוכן שבעזרתה ניתן יהיה לקנות מכונית לבילוי. בסרט, הדבר היחיד שהיה חשוב לזוג הצרפתי, לצבור סכום גדול ככל האפשר על מנת לממן חופשה ארוכה.
השימוש בכרזת הסרט בצבע דגל צרפת מראה את הביקורת של גודאר על החברה הצרפתית[דרוש מקור].
צילום רנטגן

צילום ידו של אלברט פון קליקר, שנעשה על ידי וילהלם רנטגן (1896)
צילום רנטגן הוא צילום רדיוגרפי, המתבצע בעזרת קרני רנטגן. עקב כושר החדירה הגבוה של הקרניים נוצר על לוח הצילום שיקוף ברור של עצמים צפופים בלבד כגון עצמות ומתכות, ואילו גופים רכים יותר מאפשרים לקרינה לעבור דרכם כמעט ללא בליעה.
השימוש

השימוש העיקרי ביכולת צילום הרנטגן, הוא אבחון רפואי. הרפואה משתמשת בצילום הרנטגן לצורך איתור מחלות או פגיעות בתוך הגוף שאינן נראות בעין רגילה בהסתכלות חיצונית. אחד התחומים הרפואיים בהם משתמשים רבות בטכנולוגיה הוא אורתופדיה לאיתור תקלות או בעיות בעצמות השלד, כגון שברים חבלות או פגמים מולדים. תחום נוסף בו יש לצילום הרנטגן שימוש רב הוא רפואת שיניים, כדי לאתר חורים בשיניים או פגמים ברקמת השן.
שימושים נוספים בצילומי רנטגן הם בקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן - מחקר כימי וביולוגי שעוסק במציאת מבנה של גבישים, בירור הרכב חומרי צבע וגילוי שכבות ציור במחקר תולדות האמנות, טלסקופייה וחקר החלל החיצון ושיקוף מזוודות לאבטחת מטוסי נוסעים.
היסטוריה

טכניקת צילום הרנטגן התגלתה במקרה על ידי הפיזיקאי הגרמני וילהלם רנטגן בערבו של יום ה-8 בנובמבר 1895 בשעה שערך ניסויים בשפופרת ריק במעבדתו.
רנטגן זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1901 על תגליתו זו.
צילום הרנטגן המפורסם ביותר שביצע רנטגן הוא של כף ידה של אשתו, ובו ניתן להבחין בעצמות כף היד ובטבעת הנישואין שעל אצבעה, ובתוואי עדין של שאר הרקמות.
בשנת 1913 גוסטב בוקי שיפר באופן משמעותי את איכות הצילום המתקבל.
אחת ממעבדות הרנטגן הראשונות בעולם בבעלות פרטית כבר בשנת 1900 הייתה של הרופא והעסקן היהודי ד"ר אבא לפין מקובנה שבליטא.
עקרונות הצילום

הצילום הרדיוגרפי, וצילום רנטגן בכלל, מבוססים על יכולת החדירה של קרינת הרנטגן (X) בחומר. לקרינה זו אורך גל קצר, שנבלע בחומרים צפופים או עבים, אך חודר חומרים רכים או דקים. הקרינה שלא נבלעה פוגעת בסרט צילום ייעודי, ומייננת את גרעיני ברומיד הכסף שבו. לאחר תהליך פיתוח סרט הצילום, שבו מושחרים הגרעינים המיוננים, מתקבלת תמונה - רדיוגרמה - ובה מוצג שיקוף החלק המצולם.
הצילום מתבצע על פי רוב בעזרת שפופרת ריק קטודית, שפולטת את קרינת הרנטגן המייננת כתגובה לפגיעת אלקטרונים באטומי טונגסטן (ערך זה עוסק בצילום רדיוגרפי על גבי סרט צילום בעזרת שפופרת רנטגן, אך ישנה אפשרות לצילום גם תוך שימוש במאיצי חלקיקים שונים, כגון מאיץ חלקיקים ישר או בתתטרון).
עקרונות הצילום > חשיפת הסרט

כאמור, סרט הצילום נחשף לקרינה ברמה המשתנה על ידי צפיפות החלק שצולם ועוביו. ישנם מספר פרמטרים המאפשרים שליטה על צפיפות ההשחרה שתתקבל לאחר הצילום.
זמן החשיפה - ככל שזמן החשיפה ארוך יותר, כך ייווצרו יותר קרני רנטגן, שישחירו יותר את סרט הצילום.
הזרם בסליל - עוצמת הזרם בסליל שבשפופרת קובעת את כמות האלקטרונים שייווצרו בשפופרת, ומכאן את כמות הקרניים שתיווצר בכל זמן נתון.
המתח במטרה - האלקטרונים שבשפופרת מואצים אל מטרה עשויה נחושת המכילה בתוכה את גרעין הטונגסטן. ככל שהמתח המועבר במטרה גבוה יותר, כך האלקטרונים מואצים אליה מהר יותר. אורך הגל של הקרינה שנוצרת בעת פגיעת האלקטרון במטרה קצר יותר ככל שהמתח גבוה יותר (אורך גל קצר שווה לחדירה עמוקה יותר). מתח גבוה יותר ייתן רדיוגרמה בעלת ניגודיות נמוכה יותר.
נתוני החשיפה המורכבים ממשתני הזמן, הזרם והמתח, נקבעים תוך שימוש בסקאלה חצי לוגריתמית, שבה בוחרים מתח רצוי ביחס לעובי החלק, ומוציאים בעזרתה את המשתנה E המהווה את זמן החשיפה הרצוי. את המשתנה E מזינים לתוך הפונקציה E=MT, שממנה נגזר זמן החשיפה:
כאשר E הוא המשתנה שהתקבל בסקאלה, M הוא הזרם הנבחר במילי-אמפר (לרוב מדובר בקבוע שנע בין 2.5 ל-4 מיליאמפר) ו-T הוא הזמן בדקות (ניסוח אחר הוא: E=ma min כלומר - חשיפה שווה לזרם כפול דקה).
סקאלות החשיפה משתנות בין סוג חומר אחד לאחר (כך, למשל, יש הבדלי חשיפה עצומים בין אלומיניום לפלדה), ובין סוגי סרטי צילום (המתחלקים למהירים ואיטיים), והן מתייחסות לקבלת צפיפות השחרה ברמה מסוימת. לרוב, הסקאלות מיועדות לקבלת השחרה ברמת צפיפות 2 בצילום ממרחק של מטר אחד.
עקרונות הצילום > איכות תמונה

בצילום רדיוגרפי ישנם מספר מאפיינים ייחודיים שלא קיימים בצילום סטנדרטי, וזאת עקב המאפיין העיקרי של קרני הרנטגן - יכולת חדירה עמוקה דרך חומר. בעוד בצילום סטנדרטי משתמשים בהחזר של קרני אור לצורך צילום אובייקט, ברנטגן מקרינים קרינה דרך האובייקט אל סרט הצילום (הדבר דומה לפוטוגרמה).
הבעיות בהקשר איכות התמונה הן אלו:
לא ניתן למקד את אלומת הקרניים באמצעות עדשות ואמצעים אופטיים אחרים.
קרניים שמגיעות אל החלק באלכסון, למשל, ייצרו דמות מושלכת על הרדיוגרמה, בדומה לצל, והדמות המשוקפת תהיה מטושטשת (דבר הנקרא גם אי חדות גאומטרית).
הקרינה חודרת גם את סרט הצילום, ובמקרים מסוימים יכולה פשוט לחזור אליו מהצד השני ולטשטש את התמונה.
עקב האינטראקציה של הקרינה עם החומר נוצרת אי חדות אינהרנטית, המורידה מחדות התמונה (חלק מהקרינה מוסטת קלות מכיוונה המקורי).
אותן אינטראקציות יוצרות גם החזרים ופיזור פנימי של הקרינה בחלק ומחוצה לו.
ניתן לפתור את הבעיות האלו באמצעים שונים, שרובם נועדו למנוע מקרינה לא רצויה להגיע אל סרט הצילום. שימוש במיסוך עופרת מסביב לחלק (ובעיקר מתחת לסרט הצילום) בולע את הקרינה ומונע החזרות מיותרות; את האלומה ממקדים ומסננים באמצעות סדרה של מסננים מיוחדים המורכבים על חלון ההקרנה בשפופרת, שמהווים מעין צמצם.
מיקום המצלמה ביחס לחלק הוא המאפיין הקריטי ביותר בכל הקשור לאיכות התמונה. על מנת למנוע השלכה של שיקוף החלק על פני סרט הצילום ממקמים את השפופרת - על פי רוב - בניצב לחלק המצולם, ומול מרכזו. ישנו קשר בין מרחק מקור הקרינה מהאובייקט המצולם, המרחק של קצה האובייקט העליון לסרט הצילום וגודל מקור הקרינה, בהקשר של אי חדות גאומטרית (הנובעת משבירת הקרניים בצידי החלק). קשר זה מבוטא במשוואה הבאה:
Ug={\frac {F\times \,T}{D}}
כאשר Ug הוא גודל העיוות שייווצר, F הוא גודל מקור הקרינה, T הוא המרחק בין הקצה העליון של החלק לסרט הצילום (בצילום רגיל מדובר למעשה בעובי/גובה החלק), ו-D הוא המרחק בין מקור הקרינה לבין החלק המצולם. העיוות גדל ככל ש-Ug גבוה יותר. ממשוואה זו ניתן לראות בבירור שמצב אופטימלי הוא שמקור הקרינה יהיה צר ככל האפשר, ושרצוי לקבוע את המרחק בין החלק המצולם לבין מקור הקרינה על פי כפולת גודל המקור בעובי החלק (מצב אופטימלי הוא Ug=0).