stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד באמבר
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 |  | Privates on Parade | צ'ארלס בישוף |  |
| 1985 |  | The Doctor and the Devils | קרונין |  |
| 1988 | ציפיות גדולות | High Hopes | רופרט בות'-בריין | ביים מייק לי |
| 1992 |  | Dakota Road | איש ברכבת |  |
| 1992 |  | Year of the Comet | אלברט |  |
| 1995 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | מר קולינס |  |
| 1996 |  | Wet and Dry |  |  |
| 2002 | דניאל דרונדה | Daniel Deronda | לאש | מיני-סדרה |
| 2002 | כנופיות ניו יורק | Gangs of New York |  | ביים מרטין סקורסזה |
| 2002 | זהות כפולה | The Bourne Identity | פקיד בקונסוליה |  |
| 2003 | אחוזת אהבה | I Capture the Castle | כומר |  |
| 2005 |  | The Clap | קשישטוף וניר |  |
| 2005 | רומא | Rome | קיקרו | סדרת טלוויזיה זוכת פרסים |
| 2006 | מיס פוטר | Miss Potter | פרואינג ווארן |  |
| 2007 |  | The All Together | רובין סוויין |  |
| 2007 | דוק מרטין | Doc Martin | כומר |  |
| 2008 | מבצע ואלקירי | Valkyrie | אדולף היטלר | ביים בריאן סינגר |
| 2009 |  | Psychoville | רובין |  |
| 2010 | נאום המלך | The King's Speech | במאי תיאטרון |  |
| 2011 | הבורג'ס | The Borgias | ת'יאו |  |
| 2012 | הנרי הרביעי, חלק שני | Henry IV, Part II | שאלו | חלק מהסדרה הכתר החלול |
| 2012 |  | The Paradise | צ'ארלס צ'יסהולם | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 |  | Blandings | הר שנלהונד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | שרידים | What Remains | ג'ו סלרס |  |
| 2014 | דוקטור הו | Doctor Who | קפטן קוול | בפרק "מומיה באוריינט אקספרס" |
| 2015 | האב בראון | Father Brown | וולטר האבל | בפרק "The Curse of Amenhotep" |
| 2015 |  | Death in Paradise | אלן באטלר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 | ערב חג המולד | Christmas Eve | וולט |  |
| 2016 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | דניאל פרגו | בפרק "A Dying Art" |
| 2016 | ויקטוריה | Victoria | דוכס סאסקס | מיני-סדרה |
| 2016 |  | Camping | נואל |  |
| 2016 | מדיצ'י | Medici: Masters of Florence | האפיפיור אאוגניוס הרביעי | 3 פרקים |
| 2017 | להרוג את המלך | Gunpowder | הנרי פרסי, רוזן נורת'מברלנד | מיני-סדרה |
| 2018 | שערורייה אנגלית למדי | A Very English Scandal | לורד אראן | מיני-סדרה |
| 2018 | נאמנות | Trust | בלה וון בלוק | סדרת טלוויזיה |
| 2020 | אנולה הולמס | Enola Holmes | סר ווימבראל |  |
| 2020 | בשר ודם | Flesh and Blood | מפקח בילוש דאג ליינהם | מיני-סדרה |
| 2024 | המשטר (אנ') | The Regime | ויקטור שיף | 5 פרקים |
הערות שוליים

↑  Bates, Merete, TROILUS AND CRESSIDA in Manchester, The Guardian; 5 September 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334875305171  BNE: XX4882319  BnF: cb140713932 (data)  GND: 137757956  ISNI: 0000 0001 1757 632X  LCCN: no2001011614  MusicBrainz: 0e5f99c3-8954-40cb-b549-b27b32e5a7d6  NKC: xx0159047  SNAC: w69c7415  SUDOC: 228255759  VIAF: 34662905   WorldCat (עם VIAF): 34662905
דגל איי הבתולה של ארצות הברית

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני
 קבלת מעמד רשמי:  1922
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן, העייט האמריקני במרכז בין האותיות V ו-I
 שם המעצב:  פ. וו. ספרקס
דגל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: The Flag of the United States Virgin Islands) אומץ רשמית בשנת 1922.
תיאור הדגל

הדגל כולל גרסה בסיסית של סמל ארצות הברית. משני צדדי הסמל מופיעות האותיות V ו-I – ראשי תיבות של שם הטריטוריה.
העיטם לבן-הראש מחזיק בטופריו הימניים ענף עץ זית ובטופריו השמאליים שלושה חיצים המייצגים את שלושת איי הטריטוריה: סנט תומאס, סנט ג'ון וסנט קרואה.
העיטם פונה במבטו לכיוון ענפי הזית המסמלים שלום.
היסטוריה

את הדגל עיצב פי. וו. ספארקס (P.W. Sparks), קצין בצי ארצות הברית, ביוזמת אדמירל הציר קיטל (Kitelle). ספארקס ביקש מאשתו – תושבת איי הבתולה – ומאחותה, בלנש ג'וזף (Blanche Joseph) לתפור את הדגל הראשון. בדגל זה נעשה שימוש עד שהחלו לייצר את הדגלים בצורה מסחרית.
לבקשת משפחת ספארקס, נרשמו פרטי יצירת הדגל בצורה רשמית במסמכי הקונגרס ב-30 באפריל 1986.
דיפלומוצרס

| דיפלומוצרס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 89.3–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: Ammonitida
תת־סדרה:: Ancyloceratina
משפחה:: Diplomoceratidae
סוג:: דיפלומוצרס
מינים
 D. cascadense  D. cylindraceum  D. jimboi  D. mercedense  D. mustangense  D. oshaughnessyi  D. vernaculare
שם מדעי
 Diplomoceras

דיפלומוצרס (שם מדעי: Diplomoceras) הוא סוג של רכיכה נכחדת מקבוצת האמוניטים אשר התקיים במימי האוקיינוסים של הקרטיקון העליון שבין הקמפן למאסטריכט שלפני 89.3 עד 66 מיליון שנה, עד שנכחדו עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. במראם דמו לBaculites ובעבר גם סווגו לאותו סוג, אך הועברו לסוג עצמאי בשנת 1900 בידי החוקר Hyatt.
סוג זה ידוע ממאובנים משומרים היטב במדינות שונות, בין השאר מאנטארקטיקה, ארמניה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, בולגריה, צ'ילה, דנמרק (כולל גרינלנד), יפן, מקסיקו, הולנד, רוסיה, דרום אפריקה, ספרד, תוניסיה, אוקראינה וארצות הברית.
מבנה גוף האמוניט כוסה בקונכייה באורך של עד 1.5 מטר והייתה מסולסלת בספירלה כקרן של תיש או אנטילופה. בעודו בחיים האמוניט היה דומה לנאוטילוסיים החיים וכמותם נע באמצעות הנעה סילונית. הוא לכד טרף קטן בזרועותיו ובתורו נטרף בידי דגים וזוחלים ימיים גדולים כמו מוזאזאוריים. על פי מחקרים נראה שאמוניטים מסוג זה הגיעו לתוחלת חיים של מעל 200 שנה.
הערות שוליים

↑  F. M. Anderson. (1958). Upper Cretaceous of the Pacific Coast. Geological Society of America Memoir 71:1-378
↑  Spath L. F. (1926). A Monograph of the Ammonoidea of the Gault; Part VI. Palaeontographical Society London
דיפלומה אולימפית

דיפלומה אולימפית או תעודה אולימפית היא תעודת נייר, המוענקת לשמונת המסיימים והמסיימות הראשונים בתחרויות במשחקים האולימפיים. בעוד שלושת המסיימים הראשונים במשחקים האולימפיים, קיבלו מדליות מאז אולימפיאדת 1896, בשנת 1949 הוחלט להעניק תעודות לספורטאים בששת המקומות הראשונים, ובשנת 1981 נוספו תעודות גם למסיימים במקומות השביעי והשמיני.
התעודה נרשמת ונחתמת על ידי נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי וראש הוועדה המארגנת לכל אולימפיאדה.
ספורטאי שמקבל את התעודה, ולאחר מכן מתגלה שלקח סמים או עבר על הנחיות האולימפיאדה, צריך להחזיר את התעודה לוועד האולימפי הבינלאומי.
הערות שוליים

↑  Olympic.org Registration, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Borden, Sam (2014-02-17). "The Games' Unfamiliar Honor (Even Among Its Recipients)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-19.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האיים היוניים (מחוז)

מחוז האיים היוֹניים (ביוונית: Περιφέρεια Ιονίων Νήσων) הוא אחד משלושה עשר המחוזות של יוון, השוכן באיים היוניים שבים היוני.
המחוז מתחלק לחמש יחידות אזוריות: קורפו, איתקה, קפלוניה, לפקדה וזקינתוס.
המחוז המודרני אינו כולל את שני האיים היוניים הדרומיים ביותר, קיתירה ואנטיקיתרה, הממוקמים מדרום לפלופונסוס, ומשתייכים מינהלתית למחוז אטיקה.
דרגון בול סופר: ברולי

| --- | --- |

כרזת הסרט ביפנית
 מבוסס על:  "דרגון בול סופר"
 בימוי:  טציויה נגמינה 
 הופק בידי:  Norihiro Hayashida, ריוקו טומינגה 
 תסריט:  אקירה טורייאמה 
 עריכה:  Masahiro Gotō 
 מדבבים:  Ryō Horikawa (וג'יטה) Bin Shimada (Broly) מאסאקו נוזאווה (סון גוקו) Ryūsei Nakao (פריזה) 
 מוזיקה:  נוריהיטו סומיטומו
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  טואי אנימציה 
 חברה מפיצה:  טואי
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן14 בדצמבר 2018 ארצות הברית16 באפריל 2019
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית; דובב לשפות נוספות
 סוגה:  פנטזיה, אנימה
 תקציב:  8.5 מיליון דולר
 הכנסות:  115.7 מיליון דולר
 סרט קודם:  דרגון בול Z: תחייתו של פריזה 
 סרט הבא:  דרגון בול סופר: סופר הירו
 www.dbmovie-20th.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
דרגון בול סופר: ברולי (באנגלית: Dragon Ball Super: Broly, ביפנית: ドラゴンボール超スーパー ブロリ) הוא סרט קולנוע יפני מסוגת האנימה. הסרט הופק על ידי טואי אנימציה. את הסרט ביים טציויה נגמינה. היה זה הפרסום הקולנועי הראשון המבוסס על הסדרה "דרגון בול סופר".
הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-14 בדצמבר 2018, וב-16 באפריל 2019 החלה הקרנתה של גרסה אנגלית של הסרט בבתי הקולנוע בצפון אמריקה.
פרשנות

בסרט זה נכנסת לראשונה דמותו של הסופר סאיין האגדי ברולי אל הקאנון של יקום דרגון בול. ברולי, דמות אהובה במיוחד על המעריצים, הוצגה לראשונה בסדרה של שלושה סרטים (דרגון בול Z: ברולי: הסופר סאיין האגדי דרגון בול Z: ברולי: חוזר שנית דרגון בול Z: ביו-ברולי) כחלק מסרטי דרגון בול Z. היות שהסרטים האלו לא התבססו על המאנגה, הם אינם נחשבים לקאנון, וכך גם דמותו הישנה של ברולי, ועל כן הסרט נחשב לריבוט קולנועי, ומציג לצופים מחדש את הדמות. גם דמותו של גוג'טה, המיזוג בין גוקו לוג'יטה, נכנסת לראשונה לקאנון של יקום דרגון בול בסרט הזה, וזאת לאחר שהוצגה לראשונה בסרט "דרגון בול Z: מיזוג נולד מחדש" שגם הוא לא התבסס על המאנגה.
דפנה שחורי

| --- | --- |

דפנה שחורי
 לידה:  30 ביוני 1968 (בת 56) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דפנה שחורי (נולדה ב-30 ביוני 1968) היא משוררת, עורכת ומבקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה

שחורי נולדה בתל אביב וגדלה במושב אמירים, בת להורים ניצולי שואה. אביה היה חקלאי ואמה משוררת וציירת, שבעברה שיחקה גם בתיאטרון 'זירה' וב'תיאטרון הקאמרי'.
את שיריה הראשונים פרסמה דפנה שחורי בכתב העת "עכשיו" (גיליון 51–54) בעריכת גבריאל מוקד. ספרה הראשון יצא אף הוא בהוצאת 'עכשיו' בשנת 1988. היא משתייכת לקבוצת "עכשיו 55" על שם מספר גיליון כתב העת "עכשיו" שבו הופיעו כל חברי הקבוצה.
במהלך השנים פרסמה שירים בכתבי עת כמו "עכשיו", "הליקון", "שבו", "מאזנים", "עיתון 77", "ביטאון שירה", ובעיתונות היומית. כתבה ביקורות וראיונות ב"מעריב" וב"Time Out תל אביב"; בעבר היה לה טור קבוע ב-"nrg", כתבה בעבר ב"הארץ" וב"מקור ראשון" והייתה בעלת טור שירה בישראל היום.
שחורי עורכת ספרי פרוזה בידיעות ספרים, בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובהוצאת מטר. היא זכתה פעמיים בפרס קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. שחורי היא אם לשתי בנות. אחותה, שבי שחורי, היא משוררת וציירת.
ספרי שירה שכתבה

סאם ישכיב אותי לישון, מאת דפנה שחורי ושבי שחורי. הוצאת עכשיו. תל אביב, 1988
חשבתי לגרוב גרבי לילך, הוצאת עכשיו. תל אביב, 2003. עורך: גבריאל מוקד
גולדפיש, הוצאת כרמל / עמדה. ירושלים, תשס"ט 2009. עורך: רן יגיל
מערכת הפעלה, פרדס הוצאה לאור, 2015, 75 עמ', עורכת: נוית בראל
עלילות לב, קתרזיס הוצאה לאור, 2021, עורכת: אפרת מישורי
ספרים שערכה (רשימה חלקית)

"מצילות", מאת תמר לזר, הוצאת מטר, 2018. רומן. זכה בפרס רמת גן לספרות.
"גבר אשה צפור", מאת איריס אליה-כהן, הוצאת ידיעות ספרים, 2018. רומן.
"מסע אל עולמי", מאת איל פלד, הוצאת ידיעות ספרים, 2018. רומן.
"עתידה", מאת רעיה טילינגר, הוצאת מטר, 2017. רומן. זכה בפרס ברנר.
"ילדי הלילה", מאת תמר פול כהן, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. רומן.
"רומן שחור לבן", מאת עמוס טלשיר, הוצאת מטר, 2017. רומן.
"שתיקה פרסית", מאת שרה אהרוני, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. רומן.
"קוטפי הזיכרונות", מאת דרור סופר, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. רומן.
"תאמינו או לא", מאת מירי וורצל, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. רומן.
"אמת", מאת צביקה ניר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016. רומן.
"אהבתה של גברת רוטשילד", מאת שרה אהרוני, הוצאת ידיעות ספרים 2015. רומן.
"עלבון ולוחמה בשטח בנוי", מאת יעקב איילי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015, רומן.
"אניס מננסי", מאת ניבה יוסף, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015.
"נעמי בשלמותה", מאת אורית ליסטק ירון, הוצאת ידיעות ספרים, 2014, רומן.
"להרוג את היהודון", מאת שי צלר, הוצאת ידיעות ספרים, 2014, רומן.
"נטופיה", מאת יסמין לוי וגל מור, הוצאת ידיעות ספרים, 2014, רומן.
"נעמי בשלמותה" מאת אורית ליסטק ירון, הוצאת ידיעות ספרים, 2014. רומן.
"זמן הלב", מאת צביקה ניר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013, רומן.
"ואדי מילח", מאת אורנה עקאד, 2012, הוצאת הקיבוץ המאוחד, רומן.
"עשרים ושש", מאת יעל דרזניק, הוצאת ידיעות ספרים,
"שוליית הסנדלר", מאת ניסים משעל, 2022, הוצאת ידיעות ספרים
לקריאה נוספת

קובי נסים, "שתי אחיות בוורוד", עתון 77, גיליון 118, 11/1989, על: דפנה שחורי, שבי שחורי, "סאם ישכיב אותי לישון", עכשיו, 1989.
דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס

| --- | --- |
אחד החלקים הישרים של הדרגנועאחד החלקים הישרים של הדרגנוע
 מידע כללי
 סוג:  מדרגות 
 מיקום:  הונג קונג 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 15 באוקטובר 1993
 תאריך פתיחה רשמי:  15 באוקטובר 1993 
 מידות
 אורך:  כ־800 מטר
 קואורדינטות:  22°16′52″N 114°09′09″E﻿ / ﻿22.28101°N 114.15251°E﻿ / 22.28101; 114.15251
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומידרגנוע סנטרל - מיד-לוולס(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומידרגנוע סנטרל - מיד-לוולס
 
דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס (Central - Mid-Levels Escalator) באי הונג קונג היא מערכת הדרגנועים החיצונית לבניין והמקורה הארוכה ביותר בעולם. אורכה הכולל של המערכת כ-800 מטר, והפרש הגבהים בין קצותיה הוא 135 מטר. זמן הנסיעה מקצה לקצה 20 דקות, אולם רוב האנשים הולכים בשעה שהמדרגות נעות ומקצרים את משך ההסעה.
בשל השיפוע התלול עליו נבנה המתקן, חוסכות המדרגות הנעות הליכת זיגזג של כמה קילומטרים בין הבניינים ולאורך הכבישים, אותם נדרשים כלי הרכב לעבור.
המערכת מורכבת מ-20 דרגנועים שונים ושלוש מדרכות נעות שטוחות. מדי יום עוברים לאורכה למעלה מ-45,000 איש. המערכת הוקמה בעלות של 240 מיליון דולר הונג קונגי (30 מיליון דולר אמריקאי), ונחנכה ב-15 באוקטובר 1993.
אחת הכניסות לדרגנוע
מערכת הדרגנועים מהווה מרכיב חשוב בתחבורה בהונג-קונג בזכות חיבורה בין נקודות חשובות בעיר, בין אזור הסנטרל (אזור העסקים הראשי של הונג-קונג) ורחוב קונדויט (Conduit Road) שבשכונת מיד-לוולס שעל הרכס.
מערכת הדרגנועים מורכבת ברובה מדרגנוע יחיד, אולם בקטעים מסוימים קיימים שני דרגנועים מקבילים. הדרגנועים פועלים בכיוון מטה בשעות הבוקר (בין השעות 06:00–10:00) וכלפי מעלה בין השעות 10:30 ל-24:00.
מלבד חשיבות הדרגנועים לעיר, הם מהווים אטרקציה תיירותית ולאורך המסלול נפתחו בשנים האחרונות מסעדות רבות ומקומות בילוי שוקקי חיים.
הדרגנוע מופיע בסרט "האביר האפל" (2008).
הערות שוליים

↑  Rory Boland, Hong Kong's Central-Mid Levels Escalator - The Longest in the World, About.com Guide, Hong Kong
דרגוסלאב יבריץ'

דרוגסלאב יבריץ' (במונטנגרית: Драгослав Јеврић; נולד ב-8 ביולי 1974 באיוונגרד, מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת השוער. עד שנת 2006 שיחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו.
קבוצות

יבריץ' החל את הקריירה שלו בשנת 1993 במועדון הכדורגל הסרבי FK אוביליץ', ובשנת 1995 עבר לקבוצת הכוכב האדום בלגרד, שם שיחק עד 1999. אחרי 4 עונות במועדון עבר לשחק בקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהיים. ב-2005 עבר יבריץ' לטורקיה, ושיחק שנתיים בקבוצת אנקרספור עד שנת 2007.
בקיץ 2007 עבר לשחק בישראל, בקבוצת מכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במכבי הראה יכולת מצוינת, עם הצלות מרהיבות שעזרו לקבוצה לצבור נקודות. יבריץ' אף עצר את הפנדל היחיד שנשרק לחובת הקבוצה, מול בית"ר ירושלים. בעונתו השנייה בישראל, 2008/09, זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו. בתום עונה זו הסתיים חוזהו במכבי, הוא שוחרר מהקבוצה ובמקומו הוחתם לירן שטראובר.
בפתיחת עונת 2009/10 לא מצא יבריץ' קבוצה ונותר שחקן חופשי. על מנת לשמור על כושר הוא התאמן בכוכב האדום בלגרד, עד שבחלון ההעברות בחודש ינואר הוחתם על ידי מכבי פתח תקווה כחיזוק במאבק כנגד הירידה מליגת העל. בסיום אותה עונה עבר לאומוניה ניקוסיה הקפריסאית, שם שימש כשוער מחליף וכעבור שנתיים שוחרר מהמועדון.
הנבחרת הלאומית

יבריץ' החל לשחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו בשנת 2002. במונדיאל 2006 הוא היה השחקן המונטנגרי היחיד בסגל הנבחרת. בשלב הבתים במונדיאל הוא עמד בין הקורות בתבוסת נבחרתו 6-0 לנבחרת ארגנטינה, אף על פי שבמשחקי המוקדמות ספג שער אחד בלבד. את המונדיאל סיימה נבחרת סרביה ומונטנגרו במקום האחרון בבית ג' לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה.
לאחר המונדיאל, בעקבות הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-2006, הוקמה נבחרת מונטנגרו כנבחרת עצמאית ואילו נבחרת סרביה ומונטנגרו שינתה את שמה לנבחרת סרביה. יבריץ' זומן למשחקה הראשון של נבחרת סרביה, שהיה משחק ידידות נגד נבחרת צ'כיה ב-4 באוגוסט 2006. יבריץ' לא שותף במשחק משום שמאמן הנבחרת חאבייר קלמנטה העדיף את ולדימיר סטויקוביץ' על פניו בהרכב. לאחר המשחק פרש יבריץ' מהנבחרת והודיע שלא ישוב לשחק בנבחרת סרביה או בנבחרת מונטנגרו.
דייוויד באקסון

דייוויד פנרוז באקסון (באנגלית: David Penrose Buckson;‏ 25 ביולי 1920 –  18 בינואר 2017) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, שכיהן כסגן מושל דלאוור ה-15 בשנים 1957–1960, כמושל דלאוור ה-63 במשך 19 ימים מדצמבר 1960 ועד ינואר 1961, וכתובע הכללי ה-37 של דלאוור בשנים 1963–1971.
ראשית חייו

דייוויד באקסון נולד בעיירה טאונסנד שבדלאוור כבנם של ליאון ומרגרט האצ'ינסטון באקסון. ב-1945 הוא נישא לראשונה לבטי סאבין, ולשניים נולדו שני ילדים. ב-1962 הוא נישא בשנית לפטריסיה מאלוני, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-1941 סיים באקסון את לימודיו באוניברסיטת דלאוור, ובמקביל קיבל מינוי של לוטננט משנה בצבא ארצות הברית. במלחמת העולם השנייה הוא שירת בזירת האוקיינוס השקט והתקדם עד לדרגת מייג'ור. לאחר המלחמה הוא למד בבית הספר למשפטים של דיקינסון קולג' בקרלייל, פנסילבניה.
באקסון היה עורך הדין הראשון בדלאוור שהחזיק משרדים ביותר ממחוז אחד של המדינה. הוא ייסד את דובר דאונס, מלון, קאזינו ומסלול מרוצים בדובר. הוא היה כבאי מתנדב, ומפקד ביחידת המשמר הלאומי של דלאוור. הוא גם היה בו-זמנית הפרקליט העירוני של ניוארק, מידלטאון, טאונסנד, סמירנה, קלייטון ודובר.
סגן מושל ומושל דלאוור

ב-1955 מונה באקסון כשופט בבית המשפט לפניות רגילות בדלאוור. שנה לאחר מכן הוא נבחר כסגן מושל המדינה לאחר שהביס את ורנון דריקסון. הוא כיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת מ-15 בינואר 1957 ועד 30 בדצמבר 1960. לקראת תום כהונתו הוא שאף להיבחר כמועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל דלאוור, אך נוצח על ידי ג'ון ו. רולינס. על כל פנים, כאשר התפטר מכהונתו המושל המכהן ג'יימס קיילב בוגס כדי להתחיל את כהונתו בסנאט של ארצות הברית, הושבע באקסון כמושל למשך 19 הימים האחרונים של תקופת כהונתו של בוגס.
התובע הכללי של דלאוור

ב-1962 נבחר באקסון כתובע הכללי של דלאוור, וכיהן בתפקיד שתי תקופות כהונה מ-15 בינואר 1963 ועד 19 בינואר 1971. ב-1964 הוא ניסה להתמודד שום על משרת המושל, אך נוצח על ידי צ'ארלס ל. טרי הבן, לשעבר נשיא בית המשפט העליון של דלאוור. ב-1972 הוא ניסה להתמודד שוב לתפקיד אך לא עלה בידו להיבחר כמועמד המפלגה הרפובליקנית.
בהמשך מונה באקסון על ידי המושל שרמן טריביט כשופט בבית המשפט לענייני משפחה של דלאוור.
מותו

דייוויד באקסון נפטר במילפורד ב-17 בינואר 2017. הוא נטמן בבית הקברות של וותיקי הצבא במילסבורו שבדלאוור. במותו הוא היה זקן מושלי דלאוור לשעבר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 244-245.
דורין רוטאריו

דורין רוטאריו (ברומנית: Dorin Rotariu; נולד ב-29 ביולי 1995 בטימישוארה שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת החלוץ והכנף.
קריירת מועדונים

רוטאריו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית במדי דינמו בוקרשט, אליה הושאל מפולי טימישוארה, בחודש מרץ 2013, בגיל 17 ו-8 חודשים, נגד קונקורדיה קיאז'נה. בקיץ 2013, כאשר הסתיימה תקופת ההשאלה שלו לדינמו בוקרשט, הסתיים גם חוזהו בפולי טימישוארה, והוא הפך לשחקן חופשי. רוטאריו החליט לחתום בדינמו בוקרשט ל-6 שנים, על-אף ניסיונות להחתימו מצד ואסלוי, שם שימש דודו, יוסיף רוטאריו, כעוזר מאמן. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו עבור דינמו בוקרשט במשחק במסגרת ליגת העל הרומנית נגד ואסלוי.
ב-31 בינואר 2017, חתם רוטאריו במועדון הכדורגל הבלגי קלאב ברוז' על חוזה לשלוש וחצי שנים. בפברואר 2019 הוא עבר לאסטנה עם חוזה ל-4 שנים.
קריירה בינלאומית

לרוטאריו 14 הופעות בנבחרת רומניה הצעירה. ב-8 באוקטובר 2016 ערך רוטאריו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בניצחון 0–5 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
דורין ני וריאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בת 72 בערך) דבלין, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד אירלנד
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולג' בדאבלין 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורין ני וריאן (באירית: Doireann Ní Bhriain; נולדה בשנת 1952) היא מנחת טלוויזיה אירית.
ביוגרפיה

ני וריאן נולדה בדבלין כאחת משלושה ילדים של שחקנית ועובד בשירות הציבורי, בגיל שמונה לקחה חלק בתוכנית רדיו ביחד עם אמה, היא בוגרת לימודי צרפתית וספרדית מאוניברסיטת קולג' דבלין (University College Dublin), בנוסף היא דוברת של השפה האירית.
ב-1972 התחילה לעבוד ברשת השידור הציבורית של אירלנד "RTÉ" כמנחת תוכניות טלוויזיה לילדים, לאחר מכן הגישה את תוכנית החדשות והאקטואליה "Tangents" ובכך נהייתה לאחת הנשים הראשונות שהגישו מהדורת חדשות באירלנד, היא גם הגישה את התוכנית בשפה האירית "Féach".
ב-1976 עזבה את עבודתה בתחום התקשורת על מנת מעבר לקניה שם לימדה בבתי ספר כפריים ולאחר מכן בניירובי.
ב-1979 החלה לשמש ככתבת של תוכנית הרדיו "Women Today" ובסופו של דבר הגישה את התוכנית לאחר פרישתה של המגישה.
ב-1981 הנחתה את האירוויזיון, היא קיבלה את ההצעה להנחות את התחרות עקב היותה מגישת טלוויזיה מוכרת במדינתה שגם דוברת צרפתית.
לאחר הנחיית האירוויזיון פרשה בפעם השנייה מ-RTÉ.
באירוויזיון 1991 הגישה פרשנות לטלוויזיה האירית.
ב-1993 זכתה ב-"Jacob's Award", פרס הטלוויזיה האירית.
בשנות ה-2000 לקחה חלק במספר פרויקטים בתחום האומנות.
היא נשואה לעיתונאי אנדי פולק ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  Blasket Island Memories, RTÉ Archives (באנגלית)
↑  The Salon – Women of the South – Radicals & Revolutionaries (באנגלית)
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb98048179  SUDOC: 09228082X  VIAF: 68423001   WorldCat (עם VIAF): 68423001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דורין קריו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1987 (בת 36) חולון, ישראל 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, דרמה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  בדרנית
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורין קריו (נולדה ב-24 באוקטובר 1987) היא שחקנית ובדרנית ישראלית.
ביוגרפיה

קריו גדלה בחולון בשכונת ג'סי כהן. היא בוגרת סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
את תפקידה הראשון בטלוויזיה עשתה בסדרת הנוער "אדומות" בשנת 2004, כאשר גילמה נערה שנבחנת לקבוצת הכדורגל.
בשנים 2014-2016 גילמה את המורה להתעמלות אולגה ב 2 העונות של קומדיית המצבים "מועדון החנונים" ששודרה בערוץ Zoom לצופי HOT, פרי יצירתו של ירון ארזי.
בשנים 2014-2018 השתתפה בסדרת דרמת הנוער המצליחה של ערוץ ניקלודיאון לצופי HOT ״שכונה״ שיחקה בתפקיד ג'סיקה.
בשנת 2015 גילמה את דמותה של רויטל אלפסיה אחותה של נטלי (מגי אזרזר) בסדרת המתח "כפולים", בשידורי קשת של ערוץ 2. באותה שנה לוהקה לסדרה "דיג", פרי עטו של גידי רף.  בנוסף, שיחקה בתפקידים קטנים בסדרות "פאודה" ב-Yes, ״שיחות יוצאות״, ו"שחקן זר" בערוץ 2.
בשנת 2016 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "סופשלי" של ערוץ הילדים, באותה השנה התארחה בסדרה הקומית ערוץ 2 ״צומת מילר״, והשתתפה כבדרנית בתוכנית הבידור "זה המצב", בזכיינית ערוץ 2, רשת. בקולנוע שיחקה בסרט זוכה הפרסים "מעבר להרים ולגבעות" של ערן קולירין.
בשנת 2017 השתתפה בסרט ״מועדון החנונים: הסרט״ גם שם גילמה את אולגה המורה לספורט. באותה השנה גילמה את נטלי בסדרה של ערוץ 2 ״להיות איתה״.
בשנת 2018 השתתפה בעונה השלישית בסדרה הקומית ״בית הכלבים״ ששודרה בניקלודיאון בחברת הכבלים של Yes שיחקה את רותה.
בשנת 2019 גילמה את שרי בסדרת הטלוויזיה ״חמישים״ ששודרה ב Yes.
בשנים 2019-2020 שיחקה בסדרה של קשת 12 ״זה לא הגיל״ גילמה את קורל.
בשנת 2020 השתתפה בעונה השנייה בסדרה הקומית של ערוץ כאן 11 ״שב"ס״ שיחקה את אליס, באותה השנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה ״דיבוקים״ בתור מזכירת רופאה.
בשנת 2021 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה של HOT ״מלכות״ בתפקיד אדל.
היא שיחקה במספר מחזות, בהם: "עד ראייה", שהוצג בתיאטרון תמונע, "שתי פנים לאמת", שהוצג בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ובמחזה "אדוני שר האוצר".
משנת 2017 החלה בקריירת סטנדאפ שאותו כתבה יחד עם אסף שלמה ומאז מופיעה בכל הארץ.
ב-2023 יצאה במופע יחיד בשם "מבצע מרסל". של תיאטרון השעה הישראלי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קריו נשואה ואם לשני ילדים. מתגוררת בפרדסיה.
דריו אוסוריו

דריו אסטבן אוסוריו אוסוריו (בספרדית: Darío Esteban Osorio Osorio; נולד ב-24 בינואר 2004 באיחואלס שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה מליגת העל הצ'יליאנית ובנבחרת צ'ילה.
קריירת מועדונים

אוסוריו גדל במחלקת הנוער של אוניברסידד דה צ'ילה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הצ'יליאנית בעונת 2022, בה ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
קריירה בינלאומית

ב-10 ביוני 2022 ערך אוסוריו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה, בהפסד 2-0 לנבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת צ'ילה לטורניר קופה אמריקה 2024.
הערות שוליים

↑  Nómina oficial – Selección Chilena – CONMEBOL Copa América EE.UU. 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית, 13 ביוני 2024 (בספרדית)
| נבחרת צ'ילה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראבו •  2 סואסו •  3 מריפאן •  4 איסלה •  5 דיאס •  6 גלדמס •  7 נונייס •  8 אוסוריו •  9 דאבילה •  10 סאנצ'ס •   11 ורגאס •  12 אריאס • 13 פולגאר •  14 סבאלה • 15 ואלדס • 16 ליכנובסקי • 17 פאבס • 18 אצ'בריה • 19 בולאדוס • 20 גררו • 21 קטלאן • 22 בררטון • 23 קורטס • 24 פרס • 25 קוסביץ' • 26 פרננדס • מאמן: גארקה |  1 בראבו •  2 סואסו •  3 מריפאן •  4 איסלה •  5 דיאס •  6 גלדמס •  7 נונייס •  8 אוסוריו •  9 דאבילה •  10 סאנצ'ס •   11 ורגאס •  12 אריאס • 13 פולגאר •  14 סבאלה • 15 ואלדס • 16 ליכנובסקי • 17 פאבס • 18 אצ'בריה • 19 בולאדוס • 20 גררו • 21 קטלאן • 22 בררטון • 23 קורטס • 24 פרס • 25 קוסביץ' • 26 פרננדס • מאמן: גארקה | צ'ילה |