stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הימור פתולוגי
סימפטומים

בדרך כלל התהליך שבו הופך ההימור לפתולוגי מורכב משלושה שלבים: בתחילה מצליח המהמר לזכות בסכומי כסף, מה שמסב לו ריגוש והנאה. בשלב השני ההימורים גוררים איתם גם הפסדים כספיים גדולים. בשלב השלישי המהמר מנסה נואשות להשיב לעצמו את הסכומים שאיבד על ידי הימור נוסף, אבל פעולותיו רק הולכות ומשקיעות אותו עמוק יותר בתהום החובות.
יש להבחין בין המהמרים הפתולוגיים לבין המהמרים החברתיים, אשר יודעים להגביל את משחקם למידה שתסב להם הנאה, אך שלא תפגע בהתנהלותם התקינה של חייהם. כן יש להבחין בין המהמרים הפתולוגיים לבין המהמרים המקצועיים, המתכננים להפיק רווח פיננסי מההימורים ואוחזים במשמעת עצמית המאפשרת לממש תוכנית זו.
שני שלישים מהסובלים מתסמונת ההימור הפתולוגי הם גברים ושליש הן נשים. מקובל להניח שהיא שכיחה יותר בקרב מובטלים ובקרב שכבות מצוקה, ושמכורים לאלכוהול ולסמים נמצאים בקבוצת סיכון גם לגבי התמכרות זו. נמצא מתאם בין התפתחות הפרעות חרדה ודיכאון לבין ההימור הפתולוגי, אם כי קשה לדעת בבירור מה הסובב ומה המסובב בקשר ביניהם.
בניגוד לחומרים כמו אלכוהול וסמים, הידועים כממכרים מבחינה נוירו־ביולוגית, ההכרה בהתמכרות להימורים הגיעה באיחור. רק במהדורה החמישית של ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי, ה–DSM, שפורסמה בשנת 2013, הופיעה ההתמכרות להימורים בפעם הראשונה כאבחנה פתולוגית תחת הסיווג "הפרעת הימורים" (Gambling Disorder). האבחנה מפרטת רשימה של סימפטומים, כמו הצורך להגדיל את גובה ההימור כדי להשיג ריגוש, חוסר מנוחה ועצבנות כאשר מנסים להפחית או להפסיק את ההימורים, כישלון של ניסיונות לשלוט ולהפחית, נטייה להמר במצבי מצוקה, שימוש בשקרים להסתרת ההתמכרות, סיכון או איבוד קשרים משמעותיים או מקומות עבודה. בשנת 2006, בארצות הברית דווח כי 5 מיליון אנשים מוגדרים "מכורים להימורים". 15 מיליון נוספים נמצאים בסכנת התמכרות.
בתחילת שנות ה-2000 החלה עלייה עולמית במספר המכורים להימורים, לאחר שהוקמו מאות אתרי הימורים באינטרנט שהגדילו את הנגישות והזמינות של ההימורים.
על פי מחקר אפידמיולוגי שנערך בישראל ב-2023 (לפני אירועי 7 באוקטובר 2023) ופורסם ביולי 2024 על ידי פרופ' גבריאל-פריד, ד"ר נועה ונה ועמית לוונטל, קצת פחות מ-50% מהישראלים נוהגים להמר לפחות פעם בשנה, בהשוואה לכ-70% במדינות אחרות. לעומת זאת אחוז הישראלים שסובלים מבעיות הקשורות בהימורים עומד על כ-16.7% מכלל האוכלוסייה בישראל - נתון גבוה באופן יחסי למדינות אחרות בעולם. המחקר מראה עוד כי אחוז המכורים להימורים בישראל ­­גבוה ביחס לעולם. בישראל יש 1.3% מהמרים בסיכון גבוה, לעומת 0.5%-1% בשאר העולם. אחוז המהמרים בסיכון בינוני בישראל עומד על 5%, לעומת 2%-3% בשאר העולם. לפי המחקר יש בישראל כ-400,000 מהמרים בסיכון בינוני וגבוה. הנתונים מראים שאחוז המהמרים בסיכון בישראל גבוה ביחס לשאר העולם, למרות שבישראל אין בתי קזינו חוקיים ושוק ההימורים החוקיים מוסדר ושמרני יותר ביחס למדינות אחרות.
טיפול

אין תרופות מאושרות לטיפול בהימור פתולוגי, אך יש יסוד להנחה כי תרופות נוגדות דיכאון יכולות להועיל גם כנגד הפרעה נפשית זו.
ההסברים להימור הפתולוגי הם ביהביוריסטיים - ההימור יוצר סיפוק ומשכך חרדות ולפיכך מהווה חיזוק חיובי, או פסיכואנליטיים - ההימור מהווה תחליף מעין אירוטי לאוננות או נובע מרצון להענשת העצמי.
נראה שהמניע העיקרי להימור הפתולוגי הוא ההתמכרות לריגוש, אולי יותר מאשר החיפוש אחר רווח פיננסי. דווח שהפסקת ההימורים הובילה לסימפטומים של גמילה הדומים לתסמיני הגמילה מסמים.
ניסיונו של המחוקק בארצות מסוימות (בהן ישראל) להילחם בהימורים מעמיד את המכור להם במצוקה כפולה - לא רק שהתנהגותו פוגעת בסדרי חייו, היא גם נחשבת לפלילית (החשבת ההימורים לעבירה אינה חידוש מודרני: כבר במצרים העתיקה היו שולחים את המהמרים לעבודת פרך במכרות).[דרוש מקור]
מצד שני, במקרים רבים המהמר הפתולוגי יהפוך לעבריין לא רק בשל ההימור עצמו, אלא בשל עבירות הנובעות מהרצון להשיג כספים כדי לאפשר את ההתעסקות בו. גנבות, עבירות זיוף, עבירות מס, מעשי שוד – כפי שבמקרים רבים עומד מאחוריהם הרצון להשיג כסף לרכישת סמים, כך הם יכולים לנבוע גם מהתמכרות להימורים.[דרוש מקור]
אף שלא מקובל לראות בהתמכרות להימור הצדקה הפוטרת מאחריות לביצוע מעשה פלילי, מכירה הפסיקה באפשרות להקל בעונש אם העבירה נעשתה בעטייה של התמכרות זו.
בספטמבר 2017, הודיעה משרד הבריאות כי יוקמו שני מרכזים ראשונים לטיפול במכורים להימורים בישראל.
קווי דמיון בין התמכרות לסמים לבין התמכרות להימורים

קווי הדמיון בין התמכרות להימורים והתמכרות לסמים, טמונים במסלולים הנוירו-ביולוגיים המשותפים שלהם ובמנגנונים הפסיכולוגיים שבאמצעותם הם מפעילים את השפעותיהם על התנהגות המכורים.
מכורים לסמים ומכורים להימורים חווים עלייה גבוהה בשחרור הדופמין במוח. למשל, בגרעין האקומבנס (Nucleus accumbens) במהלך השימוש או ההתנהגות הממכרת. באמצעות עליה זו הם משיגים תחושת הנאה מוגברת. בנוסף, פעילות מוחית דומה נצפתה בקליפת המוח הקדם מצחית מדיאלית (Ventromedial prefrontal cortex) והמערכת הלימבית (The limbic system) בקרב מכורים להימורים לזו הנצפית בקרב מכורים לסמים, לדוגמה קוקאין. אזור הידוע כמעורב בקבלת החלטות, ויסות רגשי ועיבוד תגמול.
כמו כן, בעת צריכת סמים, נלווית גם עלייה בפעילות המוח שנצפית באזור האינסולה (Insula) אשר שייך למסלול העונג במוח. נמצא כי האינסולה מעורבת גם בהימור פתולוגי. יתרה מכך, נמצא כי האינסולה מופעלת בצורה דומה גם אצל מכורים להימורים וגם אצל מכורים לסמים כאשר הם נחשפים לגירויים שמזכירים להם את פעולת השימוש וגורמים להם לתשוקה. למשל, מזרק הרואין או אורות וצלילים של מכונת המזל בקזינו.
יתרה מזאת, אנשים המכורים להימורים חווים תסמיני גמילה הדומים לאלה של אנשים המכורים לסמים כאשר הם מנסים להפסיק להמר. תסמינים אלו כוללים חרדה, עצבנות וחוסר שקט. תופעות אלו מצביעות על כך שהתמכרות להימורים אינה רק בעיה התנהגותית אלא גם נוירולוגית.
כיום, בוחנים את האפשרות לקבלת טיפול בהתמכרות להימורים על ידי נלטרקסון (Naltrexone) שהיא התרופה בה משתמשים לטיפול בהתמכרות לאופיואידים, למשל, הרואין.
לקריאה נוספת

"התמכרות להימורים בקרב ילדים ובני נוער" באתר הכנסת דצמבר 2009
הערות שוליים

1 2  מאיה לוין, הימורים, באתר הארץ, 25 במאי 2006
↑   מתי אלפר, האוצר לא מצליח לגמול את מפעל הפיס מההתמכרות להימורים, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2017
↑   מומי דהן, ההימורים של העניים מממנים את העשירים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016
1 2   עידו אפרתי, המדינה מתכננת להקים שני מרכזים ראשונים לטיפול במכורים להימורים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2017
↑  דאה הדר, 25 מיליון מהמרים אנונימיים, באתר הארץ, 14 במאי 2001
↑  יובל יועז, ‏העליון: הסכנה מהימורים באינטרנט גדולה מהימורים רגילים, באתר גלובס, 14 במאי 2012
↑  Blaszczynski, A., Walker, M., Sharpe, L., & Nower, L. I. A. (2008). Withdrawal and tolerance phenomenon in problem gambling. International Gambling Studies, 8(2), 179-192.
1 2  Alex Blaszczynski, Michael Walker, Louise Sharpe, Lia Nower, Withdrawal and Tolerance Phenomenon in Problem Gambling, International Gambling Studies 8, 2008-08, עמ' 179–192 doi: 10.1080/14459790802140007
1 2  Robert F. Leeman, Marc N. Potenza, Similarities and differences between pathological gambling and substance use disorders: a focus on impulsivity and compulsivity, Psychopharmacology 219, 2012-01, עמ' 469–490 doi: 10.1007/s00213-011-2550-7
↑  David J. Nutt, Anne Lingford-Hughes, David Erritzoe, Paul R. A. Stokes, The dopamine theory of addiction: 40 years of highs and lows, Nature Reviews. Neuroscience 16, 2015-05, עמ' 305–312 doi: 10.1038/nrn3939
↑  Hedy Kober, Cheryl M. Lacadie, Bruce E. Wexler, Robert T. Malison, Rajita Sinha, Marc N. Potenza, Brain Activity During Cocaine Craving and Gambling Urges: An fMRI Study, Neuropsychopharmacology: Official Publication of the American College of Neuropsychopharmacology 41, 2016-01, עמ' 628–637 doi: 10.1038/npp.2015.193
↑  Marc N Potenza, The neurobiology of pathological gambling and drug addiction: an overview and new findings, Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 363, 2008-10-12, עמ' 3181–3189 doi: 10.1098/rstb.2008.0100
↑  E H Limbrick-Oldfield, I Mick, R E Cocks, J McGonigle, S P Sharman, A P Goldstone, P R A Stokes, A Waldman, D Erritzoe, H Bowden-Jones, D Nutt, A Lingford-Hughes, L Clark, Neural substrates of cue reactivity and craving in gambling disorder, Translational Psychiatry 7, 2017-01, עמ' e992 doi: 10.1038/tp.2016.256
↑  Elias Aboujaoude, Wael O. Salame, Naltrexone: A Pan-Addiction Treatment?, CNS drugs 30, 2016-08, עמ' 719–733 doi: 10.1007/s40263-016-0373-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545779805171  BNE: XX536370  BnF: cb146516162 (data)  LCCN: sh85029466  NKC: ph114607
ג'אנגפנג ג'או

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1977 (בן 47) ג'יאנגסו, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת מקגיל  McGill University School of Computer Science 
 
ג'אנגפנג ג'או (בסינית: 赵长鹏, פיניין: Zhào Zhǎngpéng), הידוע גם בכינוי CZ, הוא מיליארדר קנדי יליד סין. ג'או הוא מייסד ומנכ"ל לשעבר של בינאנס, בורסת מטבעות הקריפטו הגדולה בעולם הוא התפטר מתפקיד המנכ"ל בנובמבר 2023 לאחר שהודה באשמת הלבנת הון בארצות הברית.
לפי פורבס, ג'או דורג במקום ה-26 בעושרו בעולם, והעשיר ביותר בקנדה, עם שווי המוערך ב-57.3 מיליארד דולר (יולי 2024)
חיים מוקדמים וחינוך

ג'או נולד בליאניונגאנג במחוז ג'יאנגסו בסין. בסוף שנות ה-80, כשהיה בן 12, היגר עם משפחתו לקנדה, והתיישב בוונקובר, קולומביה הבריטית. הוריו היו שניהם מורים בסין. אביו עבד כמדריך באוניברסיטה לפני שסומן כ"אינטלקט פרו-בורגני" והוגלה לאזורים כפריים זמן קצר לאחר לידתו של ג'או. במהלך שנות העשרה שלו בקנדה, ג'או עזר לפרנס את משפחתו בכך שהחזיק במספר עבודות שירות, כולל עבודה כפקיד מזון מהיר במסעדת מקדונלד'ס ובתחנת דלק.
ג'או למד באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קוויבק, שם התמחה במדעי המחשב.
קריירה עסקית

בשנת 2005, ג'או עבר לשנגחאי כדי להשיק את הקריירה העסקית שלו, שם הקים את חברת הסטארט-אפ הטכנולוגית הראשונה שלו בשם Fusion Systems, אשר הייתה ידועה ב"כמה מפלטפורמות המסחר האוטומטיות בתדירות גבוהה והמערכות המהירות ביותר עבור ברוקרים". ג'או שמע לראשונה על ביטקוין בשנת 2013 כששיחק פוקר עם בובי לי (אחיו של צ'רלי לי) שלימים ימשיך לייסד את BTCC. לי יעץ לג'או לשים 10% מכספו בביטקוין. ג'או במקום זאת "הלך על הכל" ומכר את דירתו בשנגחאי והשקיע את כל הונו בביטקוין, למורת רוחה של משפחתו.
בשנת 2013, ג'או היה חבר בצוות שפיתח את Blockchain.info והוא שימש גם כמנהל הטכנולוגיה הראשי של OKCoin.
בשנת 2022, ג'או השקיע 500 מיליון דולר דרך Binance כדי לממן את רכישת טוויטר על ידי אילון מאסק.
קריירה עסקית > Binance

לאחר השקתה ביולי 2017, בורסת המטבעות הקריפטוגרפיים Binance הצליחה לגייס 15 מיליון דולר בהנפקת מטבע ראשונית, והמסחר החל בבורסה כעבור אחד עשר ימים. בתוך פחות משמונה חודשים, ג'או הגדיל את Binance לבורסת מטבעות הקריפטו הגדולה בעולם. ג'או השיק גם את Binance Coin ב-2017 זהו אסימון שירות המעניק לבעליו הטבות שונות, כגון הנחות על עמלות מסחר. באפריל 2019 Binance השיקה את Binance Smart Chain, בעלת פונקציונליות חוזים חכמים והיא מתחרה ב-Ethereum.
בפברואר 2018, פורבס הציב אותו במקום השלישי ברשימת "האנשים העשירים במטבעות קריפטו", עם שווי נקי מוערך של 1.1-2 מיליארד דולר.
בשנת 2019, ג'או השיק את הסניף האמריקאי של בינאנס: Biunance US.
סיבוכים משפטיים > תביעות אזרחיות

ב-27 במרץ 2023, הוועדה למסחר בחוזים עתידיים בסחורות (CFTC) הגישה תביעה נגד Binance ו-ג'או לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המחוז הצפוני של אילינוי, בטענה להתחמקות מכוונת מהחוק האמריקאי והפרה לכאורה את כללי הנגזרים. הסוכנות האשימה את Binance בהפרת כללים שנועדו לסכל פעולות הלבנת הון, והצביעה על תקשורת פנימית המתארת עסקאות של הארגון המיליטנטי הפלסטיני חמאס ופושעים אחרים.
ביוני 2023, הרשות לניירות ערך בארצות הברית (SEC) תבעה את ג'או ואת Binance בגין 13 אישומים על הפרות לכאורה של כללי ניירות ערך בארצות הברית.
סיבוכים משפטיים > הרשעה בפלילים

בנובמבר 2023, ג'או הסכים להתפטר מבינאנס ולשלם קנס של 50 מיליון דולר כחלק מהודאה באשמה באישומים הפדרליים של ארצות הברית. בינאנס הסכימה גם להודות באשמה, ולשלם קנסות של 4.3 מיליארד דולר. ז'או הוחלף כמנכ"ל על ידי ריצ'רד טנג.
ג'או הודה באשמה בהפרת חוק סודיות הבנקים האמריקאי על ידי מתן עדיפות לצמיחה של Binance על פני עמידה בדרישות של רשת אכיפת הפשעים הפיננסיים לאיסור הלבנת הון. אף על פי שג'או הודה אישית רק באשמה פלילית בודדת, כחלק ממשא ומתן על הסדר טיעון, ג'או הסכים שבינאנס יודה גם בהפעלת עסק להעברת כספים ללא רישיון ובהפרת חוק הכוחות הכלכליים לשעת חירום הבין-לאומי.
באפריל 2024, ג'או נידון לארבעה חודשי מאסר לאחר שהודה באשמה של הלבנת הון. מכיוון שג'או אינו אזרח ארצות הברית, הוא אינו כשיר לרצות את עונשו בכלא ביטחוני מינימלי. התובעים ביקשו שלוש שנות מעצר.
סנגוריו של ג'או ציינו שמייסד BitMEX, ארתור הייז, קיבל מאסר על תנאי רק על פשע דומה וטענו שחוסר כשירותו של ג'או למאסר מינימלי אבטחה מסכנת את ביטחונו.
על פי רישומים של הלשכה הפדרלית לבתי הכלא של ארצות הברית (BOP), נכון ל-22 באוגוסט,2024, ג'או היה רשום כאסיר במשרד השטח של ניהול כניסת מגורים למגורים (RRM) בלונג ביץ', המסייע בהצבת עבריינים פדרליים.
חיים אישיים

ג'או הוא אזרח קנדי ואיחוד האמירויות. נולד בסין ב-1977, ג'או רכש ויזה לקנדה ב-1989 ועזב את סין באותה שנה לאחר אירועי כיכר טיאננמן. בשנת 2022, ג'או אמר שהוא רכש אזרחות קנדית כ-30 שנה לפני כן, בסביבות 1992. בשנת 2005, הוא חזר לסין, בסופו של דבר היה בעל דירה בשנחאי. ב-2015 הוא מכר את דירתו בשנחאי והשתמש בכספים לרכישת ביטקוין. ג'או נשאר בסין עד שממשלת סין אסרה על חילופי קריפטו בסוף 2017. כיום הוא גר בדובאי.
ג'או הכיר את אשתו יאנג וייצ'ינג ב-1999 והם נישאו ב-2003. יש להם שני ילדים. למרות שעדיין נשוי ליאנג, ג'או נמצא במערכת יחסים "שותפה לחיים" עם שותפתו העסקית ועמיתתו המייסדת של בינאנס, He Yi, מאז שנפגשו ב-2014. יש להם שלושה ילדים משותפים.
ריבוי מעוולים

ריבוי מעוולים או מעוולים יחד הוא מושג משפטי המתייחס למצב בו נגרם לאדם נזק על ידי יותר מגורם אחד אשר הוא (עקרונית) בר תביעה. לדוגמה: אדם שנפגע בתאונה על ידי שתי מכוניות, או בית שנשרף בגלל רשלנות של הגנן, אך יכול היה להינצל לולא רשלנות של מכבי האש. זוהי אחת הסוגיות המורכבות והמעניינות בדיני הנזיקין.
הגדרה

ההגדרה של ריבוי מעוולים (= "מעוולים יחד") טומנת בחובה שתי סיטואציות אפשריות:

א. מעוולים במשותף – זוהי הגדרה למצב בו שני אנשים ויותר, גרמו לאותו נזק, בעשותם פעולה משותפת. אין מדובר בהכרח במצב בו המזיקים ביצעו בדיוק את אותן פעולות, ואחריותם לנזק שווה לחלוטין, אלא למצב בו המזיקים פעלו יחדיו כדי לגרום את הנזק. דוגמאות למצבים בהם נקבע שמדובר במעוולים במשותף הם למשל: משודל המבצע עוולה ומי ששידל אותו לבצעה, עובד שביצע עוולה והמעביד האחראי עליו מכוח אחריות שילוחית, שני בעלי קרקע במשותף אשר גרמו נזק לאדם הנמצא על הקרקע שלהם וכו'. 

ב. נזק שאינו ניתן לחלוקה – מקרה אחר החוסה תחת ההגדרה של "מעוולים יחד", הוא המקרה שבו מבצעים שני מזיקים או יותר, מעשים נפרדים לחלוטין, הגורמים לנזק אחד, שאינו ניתן לחלוקה. כך למשל במקרה ששני נהגים רשלנים מתנגשים ופוגעים אגב כך בהולך רגל תמים, וגורמים לו גם לנזק גופני, וגם לנזק רכושי. בהנחה שלא ניתן לקבוע איזו מכונית גרמה להולך הרגל את הנזק הגופני ואיזו גרמה לנזק הרכושי, הרי ששני הנהגים ייקבעו כמעוולים יחד, אף שלא תכננו ולא ביצעו יחד את הפעולה שגרמה לנזק. אם אכן ניתן להפריד, ולקבוע איזה נהג אחראי לנזק הגוף ואיזה נהג אחראי לנזק הרכושי, הרי שהם יהיו מזיקים הגורמים לנזקים נפרדים, ולא יכללו תחת הגדרת החוק ל"מעוולים יחד".
להגדרת שני אנשים או יותר כמעוולים יחד, יש השפעה בשני מישורים עיקריים:
א. היחסים בין הניזוק למזיקים
ב. היחסים בין המזיקים לבין עצמם
להלן תובא התייחסות מפורטת לכל אחת משתי הסוגיות הנ"ל, כולל האפשרויות השונות להסדרת היחסים בכל אחד משני המישורים, כפי שבאים לביטוי בחקיקה ובפסיקותיו של ביהמ"ש. בנוסף, נתייחס לדין הנהוג באנגליה, מדינה אשר מרבית כללי המשפט הנהוגים אצלנו, ובפרט פקודת הנזיקין, נלקחו מהמסורת המשפטית המפוארת שלה, גם אם תוך שינויים והתאמות.
היחסים בין הניזוק למזיקים: עקרון ה"אחריות ביחד ולחוד" > הגדרה

במצב שבו יותר ממעוול אחד אחראי לנזק, לעניין היחסים בין המזיק לניזוק, שולט עקרון ה"אחריות ביחד ולחוד". משמעות העיקרון היא שניתן לראות בכל אחד מהמעוולים יחד כאחראי לגרימת כלל הנזק, או לראותם כאחראים יחדיו לנזק כולו. מבחינה פרקטית, משמעות הדבר היא שהניזוק רשאי לבחור, האם להגיש תביעה בשל נזקו נגד כלל המעוולים יחד, חלקם, או אפילו רק נגד אחד מהם.
היחסים בין הניזוק למזיקים: עקרון ה"אחריות ביחד ולחוד" > רקע היסטורי

במשפט המקובל האנגלי היה נהוג משך שנים רבות (לגבי מעוולים במשותף) עיקרון שונה מעקרון האחריות ביחד ולחוד, והוא עקרון "אחדות עילת התביעה", שמשמעותו היא כי עילת התביעה של הניזוק נגד המעוולים במשותף היא אחת, ובלתי ניתנת לחלוקה. מבחינה מעשית, המשמעות היא כי שחרור מעוול אחד מאחריות (בביהמ"ש או בפשרה עם התובע) היה משחרר גם את שאר המעוולים במשותף, ובמקביל – פסק דין לטובת הניזוק בתביעתו נגד מעוול אחד, היה בולע את התביעה נגד מעוול אחר, ומשמש מעשה בית דין גם בתביעה השנייה. עיקרון זה היה בעייתי, והביא לתוצאות בלתי רצויות ובלתי צודקות לעיתים. למשל, כאשר הניזוק לא היה יכול לגבות את הסכום שנפסק לו ממזיק אחד (בשל פשיטת רגל לדוגמה), ונמנעה ממנו, בשל העיקרון של אחדות עילת התביעה, האפשרות להגיש תביעה נוספת נגד המזיק האחר. לכן, בשנת 1935, נדחה באנגליה, על ידי מעשה חקיקה, העיקרון של "אחדות עילת התביעה", ונקבע כי פסק דין נגד מעוול במשותף אחד, לא תמנע הגשת תביעה נוספת נגד מעוול במשותף אחר.
עם זאת, מעשה החקיקה האנגלי לא ביטל מפורשות את הכלל לפיו שחרור של אחד המעוולים במשותף על ידי הניזוק, משחרר גם את השאר. לכאורה, משמעותו של החוק החדש (1935), צריכה הייתה לדחות גם את הכלל הזה, כיוון שאף הוא נשען על הרעיון של אחדות עילת התביעה, אולם למעשה הוסיפו בתי המשפט לפסוק בהתאם להלכה הישנה, גם אחרי שינוי החוק. בפקודת הנזיקין הישראלית, נכללו מראש הרעיונות שמאחורי החקיקה האנגלית החדשה (1935), ולא ניתן ביטוי לרעיון של אחדות עילת התביעה, אלא נקבע עקרון האחריות ביחד ולחוד בכל המקרים של מעוולים יחד, כפי שיפורט להלן.
היחסים בין הניזוק למזיקים: עקרון ה"אחריות ביחד ולחוד" > המצב בישראל

מעקרון "האחריות ביחד ולחוד" מתבקשות מספר מסקנות:

1. פסק דין המחייב את המזיק - פסק דין המכיר באחריות המזיק לנזק אינו בולע תביעה נגד מזיק אחר על אותו נזק, ואינו מהווה מעשה בית דין בתביעה כזו. כלומר, הניזוק יכול לתבוע גם מעוולים נוספים שגרמו לאותו נזק, אולם, התביעה השנייה אינה בלתי מוגבלת: סכום הפיצויים בתביעה השנייה בשל אותו נזק, לא יעלה על הסכום שנפסק בתביעה הראשונה.

2. פס"ד המשחרר את המזיק – עקרון האחריות ביחד ולחוד מאפשר לניזוק לתבוע מעוול יחד נוסף, גם אם נדחתה תביעתו נגד המעוול הראשון. חריג חשוב לכלל, הוא במקרה של אחריות שילוחית (אשר נכנסת להגדרת מעוולים במשותף): כאשר נדחית תביעת הניזוק נגד עובד, לא יוכל הלה לתבוע את המעביד, מתוך הבנה שאחריות המעביד נובעת מאחריותו של העובד, ואם זה אינו אחראי, הרי שברור שהמעביד לא ישא באחריות.

עניין זה קשור להשתק פלוגתא – השתק המונע מצד לדיון להעלות טענה שכבר הוכרעה עובדתית/משפטית בסכסוך אחר שהיה עם הצד השני. במקור, השתק פלוגתא חל רק בין שני הצדדים אשר לגביהם כבר הייתה הכרעה בביהמ"ש, אולם בהקשר למעוולים יחד, המבחן שנקבע בפסיקה הישראלית לגבי האפשרות להגיש תביעה שנייה נגד מעוול יחד לאחר זיכוי הראשון, הוא מבחן הממצא החיובי – אם התביעה הראשונה נדחתה לאחר שהשופט "מצא משהו" שאיפשר לו להכריע, הרי שמתקיים רעיון "היה לו יומו בביהמ"ש", לגבי התובע, והוא מנוע מלתבוע שנית, על סמך אותן עובדות. לעומת זאת, אם התביעה נדחתה מחוסר הוכחות, לאחר שהשופט לא הצליח להגיע למסקנה סופית, הרי שהניזוק רשאי לתבוע שנית מעוול אחר, על אותו נזק בדיוק.

3. פשרה – בדומה לפס"ד מזכה, גם שחרור של מזיק מאחריות בידי הניזוק בדרך של פשרה והסכמה, אינו מהווה מחסום בפני הניזוק להגיש תביעה נוספת נגד מעוול יחד אחר.
היחסים בין הניזוק למזיקים: עקרון ה"אחריות ביחד ולחוד" > סכום הפיצויים

סעיף 77(א) לפקודת הנזיקין קובע שאדם לא ייפרע (פיצויים או סעד אחר) יותר מפעם אחת בשל אותה עוולה.

סעיף 83(ב) לפקודה, קובע את העיקרון לפיו סכום הפיצויים בתביעה נוספת שהוגשה נגד מעוול יחד בגין אותו נזק לא יעלה על הסכום שנפסק בתביעה השנייה.

שני הסעיפים הללו מביאים למצב הקיים בישראל, ולפיו על אף שהניזוק יכול להגיש תביעות לרוב, כמספר המעוולים שגרמו לו נזק, הרי שהוא לא יוכל לנצל את עקרון האחריות הנפרדת ולקבל פיצויים העולים על סכום הנזק שנגרם לו. ההלכה בעניין נקבעה בעניין אלוניה, שם נקבע מפורשות כי: "הניזוק רשאי לתבוע את כל המעוולים בתביעה אחת או לתבוע אותם בתביעות נפרדות, אך ריבוי התביעות אין בכוחו להגדיל את סכום הפיצויים המגיע לו מעבר לסכום שנקבע בפסק-הדין שניתן ראשון ולא בוטל בערעור, או כפי ששונה בערעור". 

בעניין ג'ורי למשל, דובר בקטינה שנחבלה מסלעים מתחת למים בקפצה לים באילת. היא נקבעה כנכה ב-100%, ותבעה את עיריית אילת על נזקה. בהסכם פשרה שערכו התובעת והעירייה, קיבלה התובעת פיצויים נרחבים, ונאמר שמדובר בסילוק סופי של כל תביעותיה לגבי כל הנזקים. הפשרה אושרה בידי ביהמ"ש וניתן לה תוקף של פס"ד. לאחר מספר שנים, ניסתה התובעת לתבוע פיצויים נוספים בשל אותו נזק, הפעם ממדינת ישראל והחברה לפיתוח אילת, תוך הסתמכות על סעיף 83(א) לפקודת הנזיקין, הקובע כי פס"ד נגד מזיק לא יחסום הגשת תביעה נוספת נגד מעוול יחד. ביהמ"ש דחה את התביעה, וקבע שמאחר והתובעת כבר קיבלה את מלוא הפיצוי על נזקה (ואין משמעות לעובדה שלא היה מדובר בהכרעה משפטית אלא בפשרה), הרי שלפי סעיף 83(ב), אין להעניק לה פיצויים נוספים, מעבר לסכום שנפסק לה בתביעה הראשונה.
ההלכה בעניין היא אפוא, שאמנם מספר התביעות שניתן להגיש בגין אותו נזק הוא רב כמספר המעוולים יחד שגרמו לנזק, אך אין בכוחן של ריבוי התביעות להגדיל את סכום הפיצויים לו זכאי הניזוק, כפי שנקבע בפס"ד הראשון.

בהערת אגב, בפס"ד ג'ורי, מציעה השופטת בן פורת אפשרות לפיה יוכל תובע להתפשר עם מעוול באופן שישחרר רק אותו מאחריות, בהתאם למידת אשמתו בגרימת הנזק. אולם, גם השופטת מודעת לכך שאפשרות כזו דורשת לשון חד משמעית בניסוח הפשרה, ושינויו של הכלל הקבוע כיום בסעיף 83(ב).
היחסים בין המזיקים לבין עצמם – "עקרון ההשתתפות" > הגדרה

עקרון האחריות ביחד ולחוד, המאפשר לניזוק לתבוע כל אחד מהמעוולים יחד, לפי בחירתו, מחייב גם את החלתו של עקרון ההשתתפות. עיקרון זה מאפשר למזיק אשר נתבע ונאלץ לשלם לניזוק פיצויים, "לבוא חשבון" עם שאר המעוולים יחד, ולתבוע אותם להשתתף עמו בתשלום הפיצויים.
היחסים בין המזיקים לבין עצמם – "עקרון ההשתתפות" > רקע היסטורי

במשפט המקובל האנגלי, היה נהוג משך שנים ארוכות כלל לפיו מעוול במשותף, אפילו כזה ששילם לתובע את כל נזקו לבדו, אינו זכאי להשתתפות

(Contribution) בתשלום בדיעבד משאר המעוולים במשותף. כלל זה, אשר נקבע ב-1799 בפרשת Merryweather, הורחב בהמשך גם למעוולים שגרמו נזק בלתי ניתן לחלוקה, והסיבה לו הייתה חוסר הרצון של ביהמ"ש לסייע באופן כלשהו לאדם שביצע עוולה, לפי העיקרון של "מעילה בת עוולה לא תצמח תרופה". בשל "אכזריותו" של הכלל, לא נכללו בו מקרים שבהם המעשה שגרם עוולה לא היה בלתי חוקי בבירור, והמעוול שתובע השתתפות פעל באמונה שהמעשה חוקי. כלומר, במקרים חריגים בהם גרם המעוול לנזק ללא אשמה ברורה ומהותית, הוא כן היה יכול לתבוע השתתפות ולהתחלק בתשלום הפיצויים עם שאר המעוולים יחד.

כלל זה, אשר הולך יד ביד עם הכלל של אחדות עילת התביעה (לעיל), בוטל באנגליה על ידי מעשה החקיקה של 1935, שהוחלף בהמשך על ידי חוק מ-1978, אשר קבע את זכות ההשתתפות בין מעוולים.
היחסים בין המזיקים לבין עצמם – "עקרון ההשתתפות" > המצב בארץ

בארץ, נקבעה כבר מראש בפקודת הנזיקין זכות ההשתתפות, אשר מאפשרת, במקרה של מעוולים יחד, זכות שיפוי והשתתפות בין המעוולים השונים. הכלל הו כי כל מעוול החב על הנזק רשאי להיפרע דמי השתתפות מכל מעוול אחר שחב, או היה חב לו נתבע, על אותו נזק. חשיבותה של זכות ההשתתפות נובעת מחלותו של עקרון האחריות ביחד ולחוד במשפטנו באשר למעוולים יחד, שהרי לולא זכות זו, היה אפשרי מצב שבו הניזוק תובע מעוול אחד (המטרה הנוחה ביותר) לפי בחירתו, ולאותו מעוול לא הייתה אפשרות להתחלק בתשלום הפיצוי עם שאר המעוולים יחד איתו. לעיתים קרובות, הנתבע יהיה בעל ה"כיס העמוק" ביותר (בעל המשאבים הגדולים ביותר, ממנו יש סיכוי רב יותר להיפרע). זכות ההשתתפות מאזנת את המצב, ומאפשרת חלוקה הוגנת של הנטל, כיוון שהנתבע יוכל לתבוע שיפוי והשתתפות מהמעוולים האחרים.
היחסים בין המזיקים לבין עצמם – "עקרון ההשתתפות" > מי חייב בהשתתפות?

בהשתתפות חייב כל מעוול החב יחד או באופן אחר, או שהיה חב לו נתבע, על אותו נזק. הסוג הראשון, "מעוול החב", הוא ברור, וכולל מעוולים אשר נתבעו ונקבע בפסק דין שהם חייבים.
הסוג השני, "מעוול שהיה חב לו נתבע" הוא רחב יותר, וכולל מספר סוגים של מעוולים:
א. מזיק שלא נתבע, אך היה נמצא חייב לו נתבע – זוהי הדוגמה הקלאסית והברורה ביותר של עקרון ההשתתפות. הניזוק בוחר לתבוע רק אחד משורת מעוולים, מסיבות כאלו ואחרות, והמעוול הנתבע זכאי לתבוע השתתפות משאר המעוולים, אשר לו נתבעו היו ודאי נקבעים כחייבים.
ב. מזיק שלא נתבע, אך לו נתבע הייתה התביעה נדחית בשל חסינותו  - זהו מקרה בו לא הייתה לניזוק אפשרות (או שהוא חשש) לתבוע את אחד המעוולים, אשר נהנה מחסינות דיונית כלשהי. דוגמאות אפשריות: עקב היות הניזוק בן זוגו של המזיק, עקב התיישנות וכו'. הכלל המנחה הוא כי בתביעת השתתפות יש לדון ללא גדרות דיוניות, אלא רק באופן מהותי.
ג. מזיק שנתבע והתביעה אכן נדחתה בשל חסינותו.
היחסים בין המזיקים לבין עצמם – "עקרון ההשתתפות" > המבחן למידת ההשתתפות

בית המשפט הוא שיקבע מה תהיה מידת ההשתתפות בין המעוולים השונים, בהתאם לצדק וליושר, ולמידת אחריותו של האדם לנזק. אם ביהמ"ש אינו יודע כיצד לחלק את הנטל לאור המבחנים שפורטו לעיל, ההלכה קובעת שהוא יחולק שווה בשווה בין המעוולים יחד.