stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל איילה פרס
ביוגרפיה

פרס, יליד אבאלה שבחצי האי יוקטן, למד כינור אצל רוואלטאז והלחנה אצל צ'אבס, מנואל מ. פונסה, ויסנטה ט. מנדוסה, קאנדלאריו אואיסר וחוליאן קאריו בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה במקסיקו סיטי משנת 1927 עד 1932. זמן מה השתכר למחייתו בנגינה במועדון הלילה "סלון מחיקו", אתר שהתפרסם כעבור זמן ביצירתו הנודעת של אהרן קופלנד. ב-1934 הקים, יחד עם המלחינים סלבדור קונטרראס, בלאס גאלינדו וחוסה פאבלו מונקאיו, את "קבוצת הארבעה". משנת 1931 היה כנר שני בתזמורת הסימפונית של מקסיקו בניצוח צ'אבס, וניצח במשך שנתיים על מקהלה במורליה, אך בשנת 1940 חזר למולדתו יוקטן, לכהן שם כמנצח תזמורת המשטרה במרידה. בשנת 1942 ייסד את תזמורת Típica Yukalpetén, המבצעת יצירות של מלחינים בני יוקטן בעבר ובהווה.
בשנת 1944 התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של מרידה לאחר התחדשותה ולמנהל הקונסרבטוריון של יוקטאן. ב-1955 עבר לוורקרוז לקבל עליו את ניהול בית הספר למוזיקה במקום ובמקביל עבד ב"מכון לאמנויות" של וראקרוס.
בשנת 1975 מת בחלפה.
יצירותיו

כמלחין, הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה בפואמה סימפונית בשם Uchben X'coholte משנת 1933. פירוש השם הוא "בבית קברות עתיק" בשפת המאיה. יצירתו השאפתנית ביותר היא הבלט "בן המאיה", אבל הפואמה הסימפוניה "טריבו" (1934) היא אולי יצירתו הנודעת ביותר, הודות להקלטה משנת 1956 של התזמורת הסימפונית הלאומית עם לואיס הררה דה לה פואנטה. משנת 1944 ואילך תפסו הניצוח וחובות הניהול יותר ויותר מזמנו, והוא הלחין מעט, יחסית.
רשימת יצירות נבחרות > באלטים

"בן מאיה" (El hombre maya) משנת 1939
"מערת השטן" (La gruta diabólica) משנת 1940
רשימת יצירות נבחרות > מוזיקה לתזמורת

"חמישה קטעים ילדותיים" לתזמורת מיתרים (1933)
"טריבו", פואמה סימפונית (1934)
"נוף" (Paisaje) סוויטה (1935)
"נופי מקסיקו" (Panoramas de México) סוויטה (1936)
"המסע שלי בצפון אמריקה" (Mi viaje a Norte América) סוויטה (1947)
סויטה וראקרוסאנה (1957)
קונצרטינו לפסנתר ותזמורת (1974)
רשימת יצירות נבחרות > מוזיקה ווקאלית

"בבית קברות עתיק" (Uchben X'coholte) לסופרן ותזמורת קאמרית (1931)
ארבעה שירים לסופרן ופסנתר (1932)
"הצרצר" (El grillo), למילים מאת דניאל קסטניידה, לסופרן, קלרינט, כינור, פסנתר ורעשן (1933)
"שיר גשם של בני המאיה" (U kayil chaac) לסופרן ותזמורת קאמרית עם כלי הקשה מקומיים (1934)
"הדייגים מסרי" (Los pescadores Seris)) לקול ותזמורת קאמרית עם כלי הקשה מקומיים (1938)
"הרקדניות מיאגואי" ( Los danzantes Yaqui) לקול ותזמורת קאמרית עם כלי הקשה מקומיים (1938)
"סוויטת ילדים" ( Suite infantil ) לסופרן ותזמורת מיתרים (1938)
מוזיקה לפסנתר

"רדיוגרמה" (1931)
מוזיקה קאמרית

רביעיית מיתרים (1933)
"חלונות שבורים" (Vidrios rotos) לאבוב, קלרינט, בסון, קרן ופסנתר (1938)
לקריאה נוספת

Alvarez Coral, Juan. "Daniel Ayala Pérez". Compositor [Sociedad de Autores y Compositores de México] 40 (July) 22–23.
Alvarez Coral, Juan. 1993. Compositores mexicanos. Sixth, enlarged edition. México: EDAMEX, 1993. ISBN 9-684-09109-5
Slonimsky, Nicolas. 1945. Music of Latin America. New York: Thomas Y. Crowell Company.
Stevenson, Robert Murrell. 1952. Music in Mexico: A Historical Survey. New York: Crowell
.
דיק ארמי

דיק ארמי (באנגלית: Dick Armey; נולד ב-7 ביולי 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־26 של מדינת טקסס במשך כ-20 שנים.
ביוגרפיה

דיק ארמי נולד בעיירה בדקוטה הצפונית הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת ג׳יימסטאון, תואר שני באוניברסיטת דקוטה הצפונית ותואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת אוקלהומה. לאחר קבלת התואר לימד במספר אוניברסיטאות.
בשנת 1984 הוא זכה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. בהמשך הוא זכה עוד 8 פעמים ובכל פעם זכה ביותר מ-68% מהקולות.
בשנת 1994 ארמי הצטרף לניוט גינגריץ' לניסוח "חוזה עם אמריקה" שמטרתו הייתה להגיע לרוב רפובליקני בבית הנבחרים. לאור ההצלחה הוא מונה למנהיג הרוב בבית הנבחרים. בין הפעילויות שלו בבית הנבחרים היה קידום חקיקה להקמת המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית. בתחום הכלכלה ארמי היה תומך ברעיונות של מילטון פרידמן. ארמי התנגד למלחמת עיראק, אך שוכנע לשנות את הדעה בעקבות עדויות לפיתוח נשק גרעיני שהוצגו לו והצביע בעד תחילת המלחמה. בהמשך הוא ציין שנימוקים שהועברו אליו לא היו נכונות.
בשנת 2002 הוא תמך בגירוש פלסטינים מגדה המערבית. הוא גם ציין ש-"Palestinians could then build their state in the "many Arab nations that have many hundreds of thousands of acres of land".
לאחר סיום הקריירה הפוליטית ארמי הצטרף לחברה שפועלת בוושינגטון די סי לקידום נושאים שונים. ארמי פעל נגד רפורמות של ברק אובמה במערכת הבריאות האמריקאית. דיק ארמי היה פעיל מרכזי בארגון ובפעילות של קבוצת FreedomWorks שעבדה בשיתוף פעולה עם תנועת מסיבת התה.
ארמי פרסם מספר ספרים בנושאים פוליטיים וכלכליים.
ספרים

Armey, Dick (1995). The Freedom Revolution. Washington, DC: Regnery. ISBN 978-0-89526-469-5.
Armey, Dick (1996). The Flat Tax: A Citizen's Guide to the Facts on What It Will Do for You, Your Country, and Your Pocketbook. New York: Ballantine. ISBN 978-0-449-91095-5.
Armey, Dick (2003). Armey's Axioms: 40 Hard-Earned Truths from Politics, Faith, and Life. New York: Wiley. ISBN 978-0-471-46913-1.
Armey, Dick; Matt Kibbe (2010). Give Us Liberty: A Tea Party Manifesto. New York: William Morrow. ISBN 978-0-06-201587-7.
Armey, Richard K. (1977). Price Theory: a Policy-Welfare Approach. New Jersey: Prentice-Hall. ISBN 0-13-699694-9.
הערות שוליים

↑  Calls on Israel to expel West Bank Arabs, the Guardian, ‏2002-05-04 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328056105171  BnF: cb165216841 (data)  GND: 124208533  ISNI: 0000 0001 2147 8239  LCCN: n95004106  NARA: 10576010  NTA: 071746498  SNAC: w64n8r0r  SUDOC: 15470377X  US Congress: A000217  VIAF: 111177129   WorldCat (עם VIAF): 111177129
ההעתק המזרח אנטולי

המערך הטקטוני של סביבת הלוח האנטולי התחום בין ההעתק המזרח אנטולי להעתק הצפון אנטולי. הלחיצה של הלוח הערבי כנגד האירואסייתי ממזרח, בתוספת התנועה השמאלית של העתק המזרח אנטולי והתנועה הימנית של הצפון אנטולי, יוצרים את תנועת הלוח האנטולי מערבה ביחס ללוחות הנ"ל.
ההעתק המזרח אנטולי (בטורקית: Doğu Anadolu Fay Hattı) הוא אזור שבר גדול באורך של כ-700 קילומטרים, המשתרע ממזרח טורקיה, לדרום-מרכזהּ.
המערך הטקטוני

ההעתק המזרח אנטולי יוצר גבול מסוג תנועה אופקית שמאלית בין הלוח האנטולי ללוח הערבי. ההעתק המזרח אנטולי, והצפון אנטולי שהוא בעל תנועה אופקית ימנית, אחראים יחד לתנועה מערבה של הלוח האנטולי עצמו (ביחס ללוחות הסמוכים לו), שכמו נסחט שמאלה (מערבה/הַחוּצָה) בין שני ההעתקים הללו, כתוצאה מהלחיצה שמתרחשת מזרחה להם, של הלוח הערבי כנגד הלוח האירואסייתי (ראו במפת התצלום).
השבר הסורי-אפריקני שמהווה גבול בין תת הלוח ישראל סיני ללוח הערבי, מסתיים ו"נחסם" בצפונו על ידי ההעתק המזרח אנטולי. רמת הפעילות הסייסמית בהעתק המזרח אנטולי גדולה כמעט פי 10 מהרמה הסייסמית של השבר הסורי אפריקני: בהכללה ניתן לומר, כי התקינה לבנייה עמידה למבנים רגילים בפני רעידת אדמה שתתרחש בשבר הסורי אפריקני, מתייחסת במדינת ישראל לרעידה במגניטודה 6 בערך; בעוד שביחס לפרמטרים דומים, התקינה בטורקיה מתייחסת לרעידת אדמה, על העתק המזרח אנטולי, במגניטודה 7.
רעידות האדמה ההרסניות בשנת 2023

שתי רעידות האדמה ההרסניות שהתרחשו בטורקיה ובסוריה בפברואר 2023, התרחשו על ההעתק המזרח אנטולי. הראשונה הייתה במגניטודה 7.8 והשנייה במגניטודה 7.6, כל אחת על מקטע אחר של ההעתק. שבועיים לאחר מכן התרחשה רעידת אדמה הרסנית נוספת במגניטודה של 6.8. ברעידות אלה נהרגו יותר מ-60 אלף בני אדם, ונפצעו יותר מ-120 אלף. על פי מחקר מקיף שפורסם באביב 2023 עולה, שפוטנציאל הסיכון מרעידות אדמה גָדַל בהעתקים הסמוכים להעתק המזרח אנטולי בעקבות רעידות האדמה הללו. מחקר אחר שפורסם גם כן באביב 2023 קבע, שגיל ההעתק המזרח אנטולי הוא כ-5 מיליון שנה, צעיר בהרבה מהשבר הסורי אפריקני שגילו כ-20 מיליון שנה.
היווצרות פער סייסמי במהלך המאה ה-20

במהלך המאה ה-20 השתרר שקט סייסמי לאורך ההעתק המזרח אנטולי ונוצר פער סייסמי. במאות שקדמו לה, התרחשו על ההעתק הזה רעידות אדמה הרסניות כדלקמן: בשנת 1789 רעידת אדמה במגניטודה 7.2; בשנת 1795 רעידת אדמה במגניטודה 7, בשנת 1872 רעידת אדמה במגניטודה 7.2, בשנת 1874 רעידת אדמה במגניטודה 7.1, ב־1875 רעידת אדמה במגניטודה 6.7, ב־1893 רעידת אדמה במגניטודה 7.1 ובשנת 1905 במגניטודה 6.8. בשנת 1866, התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 7.2 בגבול המזרחי של קו ההעתק, במיפגש עם הלוח הערבי והלוח האירואסייתי. מאז הרעידה של שנת 1905, השתרר כאמור שקט סייסמי שהופר החל משנת 1998 בסדרה של רעידות אדמה שהתרחשו על ההעתק הזה, או בסמוך לו: מדובר ברעידות האדמה של עדאנה-קייהן (אנ') בשנת 1998 במגניטודה 6.3; רעידת האדמה של בינגול (אנ') בשנת 2003 במגניטודה 6.4; רעידת האדמה של אלאזיג (אנ') בשנת 2010 במגניטודה של 6.1; רעידת האדמה באלזי בשנת 2020 במגניטודה 6.7 ושתי רעידות האדמה של שנת 2023 המוזכרות לעיל.
ראו גם

ההעתק הצפון אנטולי
הערות שוליים

1 2 3  Sezim Ezgi Güvercin et al., Active Seismotectonics of the East Anatolian Fault, Oxford Academic, Februay, 2022
↑  Geologic Overview of Anatolia, The University of Arizona
↑  אסף קלר וחבריו, מפות תאוצה ספקטראלית לשימוש בת"י 413 גליון תיקון 5, באתר הטכניון והמכון הגאולוגי לישראל, יוני 2011.
1 2 3 4 5  Hayrullah Karabulut et al.,, Long silence on the East Anatolian Fault Zone (Southern Turkey) ends with devastating double earthquakes (6 February 2023) over a seismic gap: implications for the seismic potential in the Eastern Mediterranean region, Geological Society Publication, 11 May 2023
↑  Donna L. Whitney et al., Breaking plates: Creation of the East Anatolian fault, the Anatolian plate, and a tectonic escape system, Geology 51, pp. 673–677., 2023
↑  יוגב ישראלי, חוקרים חשפו כיצד נוצר השבר המזרח אנטולי בטורקיה, באתר ynet, 29 ביוני 2023
↑   אופירה גל, הבקע הסורי-אפריקאי, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  Ambraseys, N.N. (1997). The little-known earthquakes of 1866 and 1916 in Anatolia (Turkey). Journal of Seismology. 1, pp. 289–299
↑  Claus Milkereit et al., Implications of the 2003 Bingöl Earthquake for the Interaction between the North and East Anatolian Faults, Geo Science World, 2004
↑  Wendy Zukerman, Turkey earthquake reveals a new active fault zone, New Scientist, 24 October 2011
↑  USGS, 24 January 2020. M 6.7 – 4km ENE of Doganyol, Turkey. United States Geological Survey
| טקטוניקת הלוחות |
| --- | --- | --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס  • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה |  |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי  • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |  |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |  |
דליה פרשקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בת 81 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
דליה פרשקר (נולדה ב-1943) היא יזמית הייטק ישראלית, ממקימי חברת "המימד החדיש".
ביוגרפיה

דליה פרשקר נולדה ב-1943 בתל אביב, השנייה מבין שלושה ילדים, בת לסוניה ויהושע כצמן, שעלו בשנת 1933 מפינסק שבבלארוס. אביה היה מחזיק תיק "הפועל" במועצת פועלי תל אביב וממלא מקום מזכיר מועצת פועלי תל אביב, ואמה הייתה עקרת בית.
למדה במגמה ריאלית בתיכון עירוני א' בתל אביב. ב-1961 התגייסה לצה"ל והוכשרה בממר"ם כמתכנתת בקורס תכנות הראשון שנערך בצה"ל, על מחשבי פילקו. היא הוצבה ביחידה 180 - יחידת המחשב של חיל האוויר. בזמן שירותה למדה סטטיסטיקה בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית בירושלים, וכשנה לאחר שחרורה מצה"ל קיבלה תואר ראשון.
לאחר שחרורה מצה"ל עברה לעבוד בחברת יבמ ישראל, וכעבור שנים אחדות עברה לארצות הברית, לשם לימודי בעלה לדוקטורט באוניברסיטת נורת'ווסטרן שבאילינוי.
בארצות הברית הכירה את מייסדי חברת התוכנה SIR, שפיתחה מסד נתונים יחסי ששימש מוסדות מחקר. בסוף שנות ה-70 הקימה פרשקר חברה ששיווקה תוכנה זו בישראל ופיתחה תוכנה נוספת על בסיס תוכנה זו.
יחד עם שני שותפים, יוסי הולנדר ורוני ענב, הקימה בשנת 1984 את חברת "המימד הרביעי", שבהמשך שינתה את שמה ל"המימד החדיש". החברה פיתחה תוכנה בשם Control-M לתזמון עיבודים במחשבים מרכזיים. החברה לא גייסה הון ממשקיעים חיצוניים, ובשנת 1989 נאלצו השלושה למשכן את בתיהם כדי לממן את רכישת זכויות ההפצה של מוצרי החברה בחזרה מהמפיץ בארצות הברית, לאחר שלא עמד ביעדי המכירות. ב-1992 הונפקה החברה בנאסד"ק לפי שווי של 120 מיליון דולר, ובשנת 1999 נמכרה לחברת BMC Software תמורת 650 מיליון דולר, האקזיט הגדול ביותר בישראל עד אז. לאחר מכירת החברה המשיכה פרשקר לעבוד בה במשך כשנה, ולאחר מכן פרשה. היא משקיעה בחברות הזנק אחדות.
נמנית עם המנטוריות של מיזם Woman2Woman של עמותת בוגרי 8200 (ש.מ.2) וחברה בחבר הנאמנים של האקדמית תל אביב-יפו, ובחבר הנאמנים של המכון למחקרי ביטחון לאומי.
חיים אישיים

אחיה חיים כצמן הוא המייסד ובעל השליטה של חברת הנדל"ן גזית גלוב.
זמן קצר לאחר סיום שירותה בצה"ל נישאה ליוסי פרשקר, שלימים היה פרופסור להנדסה אזרחית בטכניון והמדען הראשי במשרד התחבורה, ונפטר באוגוסט 2019.
הערות שוליים

↑  מרדכי רוזנבלום, כצמן וסגל התפטרו מניהול הפועל ת"א, מעריב, 8 בינואר 1975
↑  ארנון מגן, משל הגיש לארליך התביעה לשנות שיטת החישוב של תוסהייי הקרובה, דבר, 20 ביולי 1977
↑  עדי מנדלסון, ‏BMC משלמת 650 מיליון דולר במזומן תמורת המימד החדיש, באתר גלובס, 9 במרץ 1999
↑  Our Mentors, Woman2Woman
↑  חבר הנאמנים, האקדמית תל אביב-יפו
↑  The Israeli Board of Trustees, INSS
דאון ענק

| דאון ענק |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: פוסומי זנב טבעת
סוג:: Petauroides 
מין:: דאון ענק
שם מדעי
 Petauroides volans ‏(סופר), 1792
תחום תפוצה


דאון ענק (שם מדעי: Petauroides volans) הוא מין כיסאי מעופף גדול דמוי למור במשפחת הפוסומים הטבעתיים, אנדמי למזרח יבשת אוסטרליה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא נבדל מיתר הפוסומים הטבעתיים בפרוותו הארוכה, באוזניו הגדולות, בזנבו הארוך וביכולת הדאייה שלו. קיים בטבע בשלוש צורות עיקריות: הצורה השחורה, הצורה האפורה, והצורה הלבנה. זהו יונק פעיל לילה המבלה את מרבית חייו על העצים וניזון אך ורק מעלי אקליפטוס. הדאון הענק הוא הכיסאי הדואה הגדול בעולם. אוכלוסייתו נמצאת במגמת ירידה עקב אובדן בית גידול.
טקסונומיה ומיון

הדאון הענק תואר מדעית לראשונה בשנת 1792 על ידי המנתח הסקוטי רוברט קר בתור סוג של אופוסום מעופף (Didelphis volans). בהמשך הוא סווג כמין בסוג דאון או כמין יחיד בסוג  Schoinobates, וזכה לעשרות שמות מדעיים עד אמצע המאה ה-20; בסופו של דבר, השם שהציע הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס בשנת 1888 נקבע כשמו המדעי: פטאורוידוס וולאנס (Petauroides volans) שמשמעותו "יונק מעופף דמוי-דאון".
הדאון הענק זכה לכינויים רבים במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, ביניהם: אופוסום מעופף, פוסום טגואן, פוסום ארך-זנב, קוסקוס מעופף, דאון הדמדומים ועוד; השם הנוכחי נקבע בשנת 1980 על ידי ועדה של אגודת היונקים האוסטרלים. באבוריג'ינית, הדאון ידוע בשמות פונג-גונג או ונדארנדה.
הדאון הענק הוא טקסון מונוטיפי; למרות הדמיון המורפולוגי עם הסוג דאון (בפרט עם המין דאון צהוב-בטן), מבחינה פילוגנטית הדאון הענק קרוב דווקא לסוג פוסום למורי, והשניים מסווגים בתת-משפחת פוסומים למוריים (Hemibelideinae) שבמשפחת הפוסומים הטבעתיים בתת-סדרת דמויי הקוסקוס. הסיבה לכך היא שיכולת הדאייה התפתחה בנפרד אצל הסוגים הללו, והדבר בא לידי ביטוי בצורה הייחודית של קרומי הדאייה אצל הדאון הענק. אצל הפוסום הלמורי נותרו שרידים של קרומי דאייה, אך הוא אינו מסוגל להתעופף, כך שהדאון הענק הוא הנציג המעופף היחיד במשפחתו.
לדאון הענק שני תת-מינים מוכרים: P.v.volans הגדול והנפוץ ו-P.v.minor הקטן והצפוני. אף שכאמור לעיל הדאון הענק מוכר כמין יחיד בסוגו (Petauroides), על פי ספר מדריך היונקים של העולם (Handbook of the Mammals of the World) הסוג מפוצל לשלושה מינים נפרדים:
דאון ענק צפוני (Petauroides minor) – הקטן והנדיר מבין השלושה. מצוי בחצי האי כף יורק בצפון קווינסלנד.
דאון ענק מרכזי (Petauroides armillatus) – המין הבינוני; מצוי בדרום קווינסלנד.
דאון ענק דרומי (Petauroides volans) – המין הגדול; מצוי בניו סאות' ויילס וויקטוריה.
נכון לשנת 2020, הסיווג החדש אינו מקובל, ולא הוכר על ידי המערכת המשולבת למידע טקסונומי (ITIS), הרשימה האדומה של IUCN, המוזיאון האוסטרלי,
אתר האינטרנט הבינלאומי למגוון בעלי החיים וארגונים בינלאומיים אחרים; בשל כך, ערך זה מתייחס לדאון הענק כטקסון מונוטיפי והמידע שבו תקף עבור שלושת המינים.
תיאור

הדאון הענק הוא אחד המינים הגדולים ביותר במשפחת הפוסומים הטבעתיים, והכיסאי המעופף הגדול בעולם; לשם השוואה, גודל כף ידו כגודלו של הדאון מנוצה הזנב. ביחס ליונקים דואים אחרים ממדי גופו בינוניים: הוא גדול מרוב הסנאים הדואים, זהה לגלשן הפיליפיני, וקטן מן הרטופה, הטגואן, סנאי דואה ביסוואמוי וסנאי דואה צמרירי. גודלו של הדאון הענק כגודל חתול ממוצע, וצורתו החיצונית ייחודית ומשלבת תכונות של פוסום, למור, גלגו וסנאי. אורך ראשו וגופו של הדאון הענק: 39–48 סנטימטרים, אורך זנבו: 45–53 סנטימטרים ומשקלו 0.6–1.6 קילוגרם. הנקבות גדולות בדרך כלל מן הזכרים, ויש להן כיס עור מפותח עם שתי פטמות.
תיאור > אנטומיה ומאפיינים פיזיים

גופו של הדאון הענק גוצי, גמיש וארוך, והפרווה העבה והמדובללת שלו מסתירה את צורת הגוף הבסיסית וגורמת לו להיראות כדורי, כבד וגדול בהרבה ממה שהוא בפועל.
הראש מעוגל עם לחיים נפוחות, ומתאפיין בחרטום קצר ומחודד ובאף גדול דמוי פקק שזקוף כלפי מעלה והחוצה; סביב האף יש זיפים שחורים ארוכים. העיניים הגדולות והנפוחות של הדאון מותאמות לראיית לילה, והן ממוקמות באלכסון בשקעים שבצדדי החרטום. לדאון הענק מספר תכונות פיזיות בולטות: האוזניים העגלגלות שלו גדולות יותר משל מכל פוסום אחר, והן מכוסות בפרווה עבה בצידן החיצוני ומזכירות את אוזני הקואלה.
בצדדי הגוף, יש לדאון הענק קפלי עור גדולים ועבים שמאפשרים לו לדאות למרחקים גדולים. קרומי הדאייה אצל הדאון הענק נמתחים מהברך עד למרפק, בניגוד למיני הסוג דאון שאצלם הם נמתחים בין הקרסול לכף היד; כתוצאה מכך, כאשר הקרומים נפרשים באוויר הם מעניקים לדאון הענק צורה משולשת במקום הצורה המרובעת האופיינית לסוג דאון. זנבו של הדאון סבוך, עבה וארוך בצורה יוצאת דופן, ומשמש לאיזון, לפיתת ענפים והיגוי אחורי במהלך הדאייה; קצהו התחתון קירח ומיועד להיצמד לענפים באמצעות ליפוף הטבעת האופייני למשפחה.
כפותיו של הדאון רחבות ושעירות ובתחתיתן כריות הדבקה גדולות שמפיקות ריח מעושן. יש לו 5 אצבעות ארוכות ביד וברגל, כאשר ברגל יש בוהן אחת וביד שתיים; הבהונות מכוונות לצדדים ומשפרות את התפיסה בענף. האצבע השנייה והשלישית ברגל סינדקטיליות ולהן זוג טפרים זעירים המשמשים לסירוק. פרט לאצבע הסינדקטילית, לכל אצבעותיו של הדאון יש טפרים גדולים, חזקים ומעוקלים שמאפשרים לו לאחוז בחוזקה בקליפת העץ.
תיאור > כסות

הפרווה השעירה של הדאון הענק צפופה וארוכה יותר משל כל פוסום אחר (עד 60 מילימטר), והיא בעלת מרקם משי רך; קרומי הדאייה גם הם שעירים יחסית, אך צפיפות השיער שבהם נמוכה יותר. הדאון הענק מפורסם בווריאציות המנוגדות והמגוונות להפליא של צבע הפרווה. באופן כללי, יש 3 צורות עיקריות: הצורה השחורה, הצורה האפורה והצורה הלבנה. בכל הצורות, צבען הפנימי של האוזניים כתמתם, והאף ורוד בהיר או כהה.
בצורה השחורה, צידו העליון של הדאון נע בין שחור פחם לחום-שוקולד כהה או שחור-כחלחל, ואילו גחונו בצבע לבן בוהק. הגפיים, הזנב והצד החיצוני של האוזניים בצבע שחור מבריק, ובבסיס האוזן יש כתם לבן. המצח והחרטום בצבע שחרחר דהוי או חום כהה, הפנים כהות יותר והסנטר לבן.
בצורה האפורה, צידו העליון של הדאון נע בין אפור כהה לאפור כחלחל, בהיר או שחום, גחונו, אוזניו, כפותיו ופניו לבנים בוהקים, ועל מצחו פס או כתם דמוי צלב בצבע אפור כהה. הגפיים והזנב עשויים להיות בצבע לבן בוהק או שחור מבריק.
בצורה הלבנה, צבעו של הדאון לבן בוהק, שנהב או צהבהב-קרמי עם נטייה קלה לאפרפר בגב.
תפוצה וסביבת מחיה

הדאון הענק אנדמי למזרח אוסטרליה. טווח התפוצה שלו משתרע מחצי האי כף יורק בצפון קווינסלנד דרך ניו סאות' ויילס וטריטוריית הבירה האוסטרלית וכלה בויקטוריה; הוא אינו מצוי באי טסמניה. התפוצה הגאוגרפית משתרעת לאורך הרי החיץ הגדול, והוא נמצא הן בשפלות והן ברכסים הרריים עד רום 1,200 מטר מעל פני הים.
בית הגידול של הדאון הענק מורכב מיערות אקליפטוס לחים וחורש ים-תיכוני על מדרונות הרריים, והוא נעדר מיערות גשם. ישנם מספר גורמים המשפיעים על בחירת בית גידול: ראשית, נוכחות כיסי יער משמעותיים של עצים גדולים ועתיקים שבהם יש מבחר חללים המשמשים כמקלט לדאון (40-20 עצים כאלו לשטח בגודל 20 דונם); שנית, גיוון במינים ספציפיים של אקליפטוס דוגמת אקליפטוס אפור (Eucalyptus cypellocarpa), אקליפטוס חום (Eucalyptus obliqua), אקליפטוס ההרים (Eucalyptus dalrympleana) ואקליפטוס המוט (Eucalyptus viminalis) בגלל העדפות המזון השונות בין העונות; שלישית, טופוגרפיה הררית גבוהה למדי, אך לא יתר על המידה (בסביבות 845 מטר). גורמים נוספים הם: פוריות האדמה, פיתול ענפים, הפרעה אנושית ושכיחות טורפים.
גם בבתי גידול אופטימליים, צפיפות האוכלוסייה עשויה להיות דלילה. הדאון מסוגל להתקיים בבתי גידול באיכות ירודה דוגמת שברי יער, אך במספרים נמוכים מאוד.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

הדאון הענק הוא יונק פעיל לילה מובהק שמתעורר ויוצא ממקום מחבואו כשעה לאחר רדת החשיכה; במהלך היום הוא ישן מרבית הזמן בחללי עצים, חורים ושקעים המשמשים לו כמקלט, והוא עשוי להשתמש ב-4 עד 20 חללים במקביל. הדאון נוהג ללקט עלים וקליפות רכות לריפוד החללים האישיים, ונושא אותם לעיתים קרובות למקום המבוקש באמצעות זנבו הארוך. הדאון מבלה את רוב חייו בחופת היער הגבוהה, שם הוא חש מוגן יותר. אף שהוא טפסן מצוין הודות לטפריו החדים ושריריו, תנועותיו איטיות ומחושבות יותר לעומת התנועות הזריזות של מיני דאונים אחרים.
הדאון הענק משתמש ביכולת הדאייה שלו באופן קבוע במעבר בין עצים גבוהים, ומסוגל לדאות למרחק 100 מטר. מכיוון שהקרומים מגיעים רק עד למרפק, צורת הדאייה שלו ייחודית בקרב הכיסאים המעופפים: הגפיים הקדמיות מקופלות כלפי החזה כך שפרקי כף היד מכווצים תחת הסנטר ומעניקים לגופו צורה משולשת כאשר הקרומים נפתחים. תנועות הדאייה שלו מצומצמות יותר מקרוביו, אך עדיין הוא מסוגל להסתובב באוויר בזווית של 90 מעלות באמצעות זנבו. לפני הנחיתה על היעד המבוקש, הדאון בולם מעט את עצמו על ידי מתיחת הקרומים עד לקצה, אך משקלו מוביל בכל זאת לנחיתה קשה מעט שמפיקה צליל חיכוך, והוא מותיר אחריו שריטות על גזע העץ. הדאון הענק נמנע ככל האפשר מלרדת לאדמה, והוא נע בצורה מסורבלת במיוחד כשנאלץ לעשות זאת; לרוב, ירידה לאדמה מתרחשת רק כאשר הדאון צריך לחצות אזור נטול עצים.
הדאון הענק חי בגפו רוב הזמן, בדרך כלל בתוך טריטוריה קבועה שגודלה תלוי בגודל היער המתאים (1.5–4 דונם). בעוד שהטריטוריות של הנקבות חופפות לעיתים קרובות זו לזו, הזכרים שומרים ביניהם על הפרדה מלאה. דאונים ששטחם חופף מכורח המצב (כיס יער קטן וכדומה), משתדלים להימנע זה מזה, וגם בהיתקלות מקרית הם לרוב מתעלמים מנוכחותו של האחר. מדי פעם יש גילויי עוינות בין דאונים מאותו הזוויג (זכר כלפי זכר ונקבה כלפי נקבה). בעונת הרבייה, מתקיימת אינטראקציה רבה יותר בין הדאונים, כמו הרחה הדדית, טיפוס על ראשו של האחר וישיבה משותפת על ענף.
בניגוד לדאון צהוב הבטן הקולני והרועש, הדאון הענק שקט מאוד וכמעט שאינו משמיע קולות; הוא מתקשר עם בני מינו באמצעות סימוני ריח מעופשים שנובעים מהפרווה השעירה שלו. בתקופות קרירות, הדאון עוטף את גופו עם קרומי הדאייה בתור שמיכה כדי להפחית את איבוד החום, ובתקופות חמות הוא נוהג ללקק את פרוותו, גפיו וגחונו כדי לצנן את גופו.
אקולוגיה > תזונה

הדאון הענק הוא יונק צמחוני שניזון כמעט באופן בלעדי מעלים, ניצנים ופרחים של אקליפטוס המכילים רמות גבוהות של פוליפנולים וטרפנואידים; מיני האקליפטוס המועדפים משתנים מאזור לאזור: בוויקטוריה המין המועדף הוא אקליפטוס צר-עלים, בניו סאות' ויילס אקליפטוס המוט, ובקווינסלנד אקליפטוס בארלי. מינים בולטים אחרים בכל האזורים הם: אקליפטוס מאנה, אקליפטוס ההרים, אקליפטוס חביתי, אקליפטוס לבן, אקליפטוס טריירג'רו, אקליפטוס הביצות, אקליפטוס כחול, אקליפטוס חום ואקליפטוס אפור. מדי פעם הדאון גולש גם לעלים וניצנים של שיטה ודבקון, אך ככלל אין מדובר במראה שכיח.
הדאון מעדיף עלים צעירים שנחשבים למזינים יותר מעלים בוגרים בשל ריכוז חנקן גבוה וריכוז תאית נמוך. הקיבה של הדאון מותאמת במיוחד לעיכול העלים הסיביים של האקליפטוס, והם מתפרקים בעיקר בתסיסת חיידקי המעי הגס המוגדל. בדומה לקואלה, הדאון אינו צריך לשתות מים לעיתים קרובות ומקבל את מרבית הלחות הנדרשת ממזונו הצמחי ומטל.
אקולוגיה > טורפים

הטורפים העיקריים של הדאון הענק הם דורסי לילה גדולים דוגמת ינשוף חזק ותנשמת מפויחת גדולה אשר חוטפים אותו בפתאומיות מהעצים. הינשוף החזק עשוי להתבסס על הדאון הענק כטרף עיקרי באזורים מסוימים, ונחשב לקטלני במיוחד עבור אוכלוסיות מבודדות: הוא נוהג להתמקד בכיסי יער מתאימים, וצד בהם למחייתו באינטנסיביות עד שאוכלוסיית הטרף צונחת לרמה נמוכה ומובילה אותו לעבור לכיס היער הבא. במחקר מ-1998 נמצא, שבמשך 3 שנים שני ינשופים גרמו לאוכלוסייה של 80 דאונים לצנוח ל-7 בלבד.
על האדמה, הדאון הענק עשוי להיטרף על ידי דינגו, שועל אדום וחתול. יש תיעודים מזדמנים של טריפת דאונים על ידי עיט מחודד-זנב, נמיית כיס נמרית, כוח התחרה ופיתון השטיחים.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

הדאון הענק עשוי להיות מונגומי או פוליגמי. עונת הרבייה מתרחשת בסוף הסתיו בין פברואר למאי, וההמלטות מתרחשות בין אפריל ליוני. לאחר הרבייה, הזכר והנקבה חולקים לתקופה קצרה מאורה משותפת, עד שהצאצא ייצא מהכיס. הדאונית ממליטה צאצא זעיר יחיד בכל פעם, והוא זוחל בכוחות עצמו לכיס של האם ומבלה בתוכו 3–4 חודשים עד שמשלים את התפתחותו. בסביבות ספטמבר, הגור הצעיר עוזב את הכיס ועובר לרכב על גבה של האם למשך 2–3 חודשים, להוציא זמנים שהיא תרה אחר מזון או דואה באוויר שאז הוא ממתין לה בתוך הקן; כשמשקלו של הגור מכביד על הדאונית, היא אינה מאפשרת לו יותר לטפס על גבה.
הגור נגמל בגיל שבעה חודשים והופך לעצמאי בגיל 9 חודשים; אף על פי כן, הוא נשאר בחברת אימו לפרק זמן נוסף ומתחיל לחפש אזור מחיה בגיל שנה. הדאונים מגיעים לבגרות בסביבות גיל שנתיים. הזכרים הבוגרים מפגינים עוינות כלפי זכרים צעירים, ועשויים להבריח אותם משטחם ולגרום בעקיפין למותם; תופעה זאת אחראית ככל הנראה לפער הגבוה בין מספר הנקבות לזכרים באוכלוסיות רבות.
תוחלת החיים של הדאון הענק בטבע: 6–15 שנים.