stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוזיאון האולימפי בנורווגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 כתובת:  Maihaugvegen 1, 2609 Lillehammer 
 מיקום:  לילהאמר 
 מדינה:  נורווגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1997
 תאריך פתיחה רשמי:  1997 
 קואורדינטות:  61°06′44″N 10°28′40″E﻿ / ﻿61.112111111111°N 10.477694444444°E﻿ / 61.112111111111; 10.477694444444
 eng.ol.museum.no
 he
 
המוזיאון האולימפי בנורווגיה (בנורווגית: Olympiske Museum) הוא מוזיאון, הממוקם בעיר לילהאמר שבנורווגיה.
המוזיאון האולימפי בנורווגיה, מציג את ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים בתקופות קדומות ומודרניות, תוך התמקדות באולימפיאדת החורף 1952 באוסלו ובאולימפיאדת החורף 1994 בלילהאמר. נקודות השיא האולימפיות מוצגות באמצעות מתקנים אינטראקטיביים, מצגות מולטימדיה וסיפורים הקשורים לאובייקטים אותנטיים. בנוסף לתערוכת הקבע, המוזיאון מציג גם תערוכות ארעיות עם נושא הקשור לתולדות הספורט ולהישגים אתלטיים. לאולימפיאדת הנכים ולאולימפיאדת הנוער יש חלקים משלהם במוזיאון.
המוזיאון נפתח רשמית על ידי המלך האראלד החמישי, מלך נורווגיה ואשתו, סוניה, מלכת נורווגיה ב-27 בנובמבר 1997, אך נסגר לאחר מכן ונפתח מחדש בשנת 2016.
זהו המוזיאון היחיד בצפון אירופה המציג את כל ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים. במוזיאון אוסף של יותר מ-7,000 פריטים אולימפיים.
הערות שוליים

↑  מוזיאונים בנורבגיה, באתר נורבגיה
1 2  Norges Olympiske Museum - Museum, Lillehammer - Se og gjøre, Visit Lillehammer (בנורווגית)
↑  IOC Young Reporters, A majestic opening for the Olympic Museum, a brick in the YOG legacy, Medium, ‏2016-02-12 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 8021715  VIAF: 112149105995168490033   WorldCat (עם VIAF): 112149105995168490033
הונוס ואגנר

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1874 Chartiers, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1955 (בגיל 81) קרנג'י, ארצות הברית 
 עמדה:  עוצר ביניים 
 גובה:  1.8 מטרים
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1936
 קבוצות כשחקן
 1897–1899  1900–1917:  לואיוויל קולונלס  פיטסבורג פיירטס
 הישגים כשחקן
 זכייה בוורלד סיריס (1909) 8 זכיות בתואר מלך החבטות (1900, 1903, 1904, 1906-1909, 1911)
 
יוהנס פטר "הונוס" ואגנר (באנגלית: Johannes Peter "Honus" Wagner;‏ 24 בפברואר 1874 – 6 בדצמבר 1955), שלעיתים נקרא גם האנס ואגנר, היה שחקן בייסבול במייג'ור ליג האמריקאי בין השנים 1897–1917. שיחק רוב הקריירה בקבוצת פיטסבורג פיירטס, ולאחר פרישתו עבד במועדון כמאמן. ב-1936 נבחר למחזור הראשון של היכל התהילה של הבייסבול, לצידם של ארבעה שחקנים נוספים.
קריירת משחק

ואגנר נולד בפנסילבניה בשנת 1874 לזוג מהגרים ממוצא גרמני, כאחד מתוך תשעה ילדים. הוא נשר מבית הספר בגיל 12 כדי לעזור למשפחתו בעבודה במכרות הפחם. בזמנם הפנוי, הוא ואחיו שיחקו בייסבול ופיתחו את כישוריהם עד כדי כך ששלושה מאחיו הפכו למקצוענים גם כן. את קריירת המשחק שלו הוא החל בשנת 1897, כשהצטרף ללואיוויל קולונלס מהליגה הלאומית. כישוריו יוצאי הדופן כעוצר ביניים (Shortstop) משכו תשומת לב רבה, והובילו אותו לפיטסבורג פיירטס ב-1899.
ואגנר שיחק בפיטסבורג 17 עונות, ובמהלכן זכה לתהילה בזכות רבגוניות המשחק שלו. מבחינה התקפית, הוא היה חובט עקבי וחזק, שהתהדר בממוצע חבטות גבוה של 32.8%. ואילו מבחינה הגנתית, הוא היה ידוע בזריזות שלו בכיסוי שטחים בשדה הפנימי ובדיוק הזריקה שלו. ההשפעה של ואגנר על הפיירטס הייתה מיידית, ושנה לאחר הגעתו כבר זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית. בשנתיים הבאות זכתה הקבוצה שוב באליפות הליגה, וב-1903 לקחה חלק בוורלד סיריס הראשונה, שם הפסידה לבוסטון אמריקנס. ב-1909 הגיע ואגנר לשיא הקריירה שלו עם פיטסבורג, כשזכה עימה בוורלד סיריס לאחר ניצחון 3–4 על דטרויט טייגרס.
ביוני 1914, כשהוא בן 40, רשם ואגנר את החבטה ה-3,000 בקריירה שלו, והפך לשחקן השני בתולדות הבייסבול שהגיע להישג זה. שנה לאחר מכן, ביולי 1915, הוא הפך לשחקן המבוגר ביותר שחבט גראנד סלאם – שיא שהחזיק מעמד במשך 70 שנה. ב-1917, חזר ואגנר לעונתו האחרונה והמקוצרת. הוא מילא לזמן קצר תפקיד של מאמן-שחקן, אבל לאחר מאזן של 1–4, הודיע לבעלים שהתפקיד לא מתאים לו. הוא פרש כשיאן החבטות של הליגה בכל הזמנים, עם 3,430 (מאוחר יותר תוקן השיא ל-3,418), וחלפו עוד 45 שנים עד שסטן מוסיאל עבר אותו במספר זה.
לאחר הפרישה, ואגנר המשיך לשרת פיטסבורג במשך 39 שנים, בעיקר כמאמן חובטים מ-1933 עד 1952 (אימן למשך עונה אחת את האנק גרינברג היהודי). במקביל הוא גם אימן בייסבול וכדורסל במכון הטכנולוגי קרנגי, שכיום הוא חלק מאוניברסיטת קרנגי מלון.
חיים אישיים

בשנת 1916 נשא ואגנר לאישה את בסי ביין סמית', ולזוג נולדו שלוש בנות: אלווה קתרינה (מתה בלידה), בטי ביין (1919–1992), ו-ווירג'יניה מיי (1922–1985). בשארית חייו הוא המשיך לגור בפיטסבורג, ובה גם מת ב-6 בדצמבר 1955, בגיל 81. הוא נקבר בבית הקברות ג'פרסון ממוריאל באזור סאות' הילס בפיטסבורג.
מורשתו

ואגנר נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר ששיחקו אי פעם בייסבול מאז היום שבו פרש בשנת 1917. היסטוריון הבייסבול והסטטיסטיקאי ביל ג'יימס דירג אותו כשחקן השני הטוב בכל הזמנים (אחרי בייב רות'), והגדיר אותו בתור שחקן הליגה הטוב ביותר בשנת 1900 ובכל שנה מ-1902 עד 1908 (באותן שנים לא חולק פרס ה-MVP). הסטטיסטיקאים ג'ון תורן ופיט פאלמר דירגו את ואגנר במקום התשיעי בדירוג השחקנים הטובים אי פעם.
בפברואר 1936, כשפורסמו התוצאות של הבחירות הראשונות להיכל התהילה של הבייסבול, התגלה כי ואגנר קיבל 215 קולות מתוך 226 הצבעות. ארבעת הנבחרים האחרים באותה שנה היו וולטר ג'ונסון, כריסטי מת'יוסון טיי קוב ובייב רות', כשרק קוב קיבל יותר קולות ממנו. בסוף המאה ה-20, שנים רבות לאחר מותו, הוא נבחר לקבוצת כל הזמנים של הליגה (MLB All-Time Team) ולקבוצת המאה של ה-MLB.
אחד ההיבטים האיקוניים ביותר במורשתו של ואגנר הוא קלף הבייסבול שלו משנת 1909, שהופק על ידי חברת הטבק האמריקאית. קלף Wagner T206 הפך לפריט אגדי בעולם מזכרות הספורט, ונחשב לאחד מקלפי הבייסבול הנדירים והיקרים ביותר שיוצרו אי פעם. החלטתו של ואגנר להגביל את הפצת הקלף שלו מוסיפה למיסטיקה שלו, והופכת אותו לפריט אספנים מבוקש מאוד. נטען שחולקו עד 200 עותקים של הקלף לציבור הרחב, וכיום ידוע רק על 57 עותקים ששרדו. ב-3 באוגוסט 2022 נמכר אחד הקלפים הנותרים בסכום שיא של 7.25 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  ביל ג'יימס, The Bill James Historical Baseball Abstract, Villard, 1988, עמ' 448.
↑  ג'ון תורן, Total Baseball, Penguin USA, 1997, עמ' 2464.
1 2  קלף הבייסבול המיתולוגי נמכר תמורת 2.35 מיליון דולר, באתר גלובס, 28 בפברואר 2007
↑  Rare T-206 Honus Wagner baseball card sold for record $7.25 million in private sale, באתר ESPN‏, 4 באוגוסט 2022
| קבוצת המאה של ה-MLB |
| --- | --- | --- |
| מגישים | נולאן ראיין • סנדי קופקס • סיי יאנג • רוג'ר קלמנס • בוב גיבסון • וולטר ג'ונסון • וורן ספאן • כריסטי מת'יוסון • לפטי גרוב |  |
| תופסים | ג'וני בנץ' • יוגי ברה |  |
| שחקני בסיס ראשון | לו גריג • מרק מקגוייר |  |
| שחקני בסיס שני | ג'קי רובינסון • רוג'רס הורנסבי |  |
| שחקני בסיס שלישי | מייק שמידט • ברוקס רובינסון |  |
| עוצרי ביניים | קאל ריפקן ג'וניור • ארני בנקס • הונוס ואגנר |  |
| שחקני השדה החיצון | בייב רות' • האנק ארון • טד ויליאמס • וילי מייז • ג'ו דימאג'יו • מיקי מנטל • טיי קוב • קן גריפי ג'וניור • פיט רוז • סטן מוסיאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447353205171  GND: 1252426003  ISNI: 0000 0001 1610 411X  LCCN: n91073553  SNAC: w6542w1q   WorldCat (עם LCCN): n91-073553 
קלף Wagner T206 שמוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
הטוחנת היפה

התווים של העמוד הראשון בטוחן הנודד
הטוחנת היפה (בגרמנית: Die schöne Müllerin) מספר 795 ברשימת דויטש, מחזור שירים אמנותיים (לידר) לזמר ולפסנתר מאת פרנץ שוברט, אשר הולחן בשנת 1823. זהו מחזור הלידר המוקדם ביותר של שוברט הזוכה להשמעה רחבה, והוא בין יצירותיו האהובות, המושמעות והמוקלטות ביותר, ונחשב לאחת מפסגות אמנות הליד והמוזיקה במאה התשע-עשרה בכלל.
מחזור הלידר מבוסס על אסופת שירים באותו שם מאת המשורר וילהלם מילר אשר ראתה אור בשנת 1821 תחת השם "77 שירים מעזבונו של נגן קרן יער נודד". מבין 25 השירים שכתב מילר, הלחין שוברט 20. לפי מכתביו של מילר ומקורות בני-התקופה, נכתבו השירים בשל אהבתו הבלתי-מושגת של מילר למשוררת לואיזה הנזל.
לשירים תוכן רומנטי אופייני. שוליית טוחנים צעיר יוצא לטייל. הוא הולך לאורך פלג, המוביל אותו לטחנה, שבה הוא מתאהב לשווא בבת אדונו. אהבתו אל הנערה היפה נותרת בלתי מושגת. לאחר שלרגע נדמה לו כי האהבה עשויה להתממש, בוחרת הנערה בצייד על פניו. בייאושו מטביע עצמו הדובר בפלג, אשר זוכה במחזור השירים לתפקיד של דמות ממש: השוליה פונה אליו ישירות שוב ושוב, בשיר הלפני-אחרון ("הטוחן והפלג") שרים השניים לסירוגין ואילו בשיר האחרון ("שיר הערש של הפלג") מספיד הפלג את השוליה. מאידך, נעדרת דווקא הטוחנת היפה, שהדובר למעשה כלל איננו פוגש בה או משוחח איתה.
השירים הראשונים במחזור הם שמחים וזכו ללחן קליל וסוחף, המתבטא גם בנגינת הפסנתר הווירטואוזית. בחלקו השני של המחזור גוברים הייאוש, הכאב והזעם חסר-האונים והשירים מבטאים חדוות-מוות המזכירה את מחזור הלידר המפורסם האחר של שוברט, מסע החורף.
את מחזור השירים "הטוחנת היפה" ביצעו מיטב זמרי הטנור והבריטון כגון דיטריך פישר-דיסקאו, פטר שרייר, פיטר פירס, פריץ וונדרליך ותומאס קווסטהוף וכן גם זמרות אלט. מיטב חברות התקליטים הקליטו ליצירה ביצועים רבים .
רשימת הלידים

הטוחן הנודד
לאן?
עצור!
שיר הודיה לפלג
מנוחה בסופו של יום
סקרן אחד
קוצר רוח
בוקר טוב
פרחי הטוחן
גשם של דמעות
שלי!
הפוגה
עם סרט הקתרוס הירוק
הצייד
קנאה וגאווה
הצבע האהוב
הצבע הרע
פרחים נבולים
הטוחן והפלג
שיר-ערש הפלג
הולנד באירוויזיון 2023

הולנד השתתפה באירוויזיון 2023, בליברפול שבממלכה המאוחדת, עם "Burning Daylight" בביצוע מיה ניקולאי ודיון קופר. תאגיד השידור ההולנדי AVROTROS בחר באופן פנימי את הנציגים ואת השיר ההולנדים לאירוויזיון 2023. בחירתם של ניקולאי וקופר לנציגי הולנד הוכרזה ב-1 בנובמבר 2022, בעוד שהשיר, "Burning Daylight", הוצג לציבור ב-1 במרץ 2023.
הולנד הוגרלה להתחרות בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון שהתקיים ב-9 במאי 2023. "Burning Daylight" לא הוכרז בין עשרת השירים המובילים של חצי הגמר הראשון ולכן לא העפיל להתחרות בגמר. מאוחר יותר התברר כי הולנד הגיעה למקום ה-13 מתוך 15 המדינות המשתתפות בחצי הגמר עם 7 נקודות.
רקע

קדם לאירוויזיון 2023 השתתפה הולנד 62 פעמים בתחרות מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1956. היא זכתה בה חמש פעמים. הראשונה אירעה ב-1957, אז נשלחה קורי ברוקן עם "Net als toen". שנתיים לאחר מכן צברה טדי סחולטן ההולנדית 21 נקודות עם השיר "Een beetje", ודורגה במקום הראשון. ניצחונה השלישי של המדינה בא עשר שנים אחר-כך, באירוויזיון 1969 בו זכתה יחד עם שלוש מדינות נוספות – הממלכה המאוחדת, ספרד וצרפת. נציגת המדינה באותה שנה הייתה לני קור, והיא ביצעה את "De troubadour". זכייה נוספת נרשמה בשנת 1975 על ידי להקת טיץ'-אין ושירה "Ding-a-dong", שהפך ללהיט ברחבי אירופה. את פרס המקום הראשון קטפה הולנד בפעם החמישית והאחרונה באירוויזיון 2019 עם השיר "Arcade" של דאנקן לורנס. מאז הנהיג איגוד השידור האירופי את שיטת חצאי הגמר, העפילה הולנד לגמר תשע פעמים. לצד זה, היא דורגה במקום האחרון חמש פעמים, כשהאחרונה ביניהן הייתה בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2011. בשנת 2022, המדינה העפילה לגמר וסיימה במקום ה-11 עם "De diepte" בביצוע S10.
תאגיד השידור ההולנדי AVROTROS אמון על שידור האירוויזיון בשטח המדינה, ועל ארגון תהליך בחירת הנציגות ההולנדית אליו. בעבר השתמש בשיטות בחירה שונות, דוגמת פסטיבל שירים לאומי או קדם ארצי עבור האמן, השיר או שניהם ביחד. מאז אירוויזיון 2013 נוהג לבצע את התהליך באופן פנימי. לשנת 2023, תאגיד השידור החליט להמשיך ולבחור את הנציגות ההולנדית באופן פנימי.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

אחרי המקום ה-11 של S10 בגמר ב-2022 עם "De diepte",‏ AVROTROS חשף שהוא ימשיך לבחור באופן פנימי הן את האמן והן את השיר לאירוויזיון. תקופת הגשה נפתחה על ידי תאגיד השידור ב-17 במאי 2022, שבה אמנים ומלחינים יכלו להגיש את השירים שלהם עד 31 באוגוסט 2022. כל אמן וכותב שירים היה יכול להגיש לכל היותר שלושה שירים, והועדפו שירים עם "צליל עכשווי, אבל בכל מקרה אותנטי". התאגיד גם חיפש "שיר אישי בצורה ייחודית, בכל ז'אנר, ואם אפשר סיפור אישי". למעלה מ-300 הגשות התקבלו על ידי תאגיד השידור בתום המועד.
ב-1 בנובמבר 2022, AVROTROS הודיע שהוא בחר בזמרים מיה ניקולאי ודיון קופר לייצג את הולנד במהדורת 2023. הבחירה בניקולאי וקופר לנציגים ההולנדים התרחשה בעקבות החלטת ועדת בחירה המורכבת ממנכ"ל AVROTROS אריק ואן סטאדה, מנחה הטלוויזיה קורנלד מאס, הזמר ומנחה הטלוויזיה יאן סמיט ותקליטני הרדיו סנדר לנטינגה, קרוליין בורגרס והילה נורזאי. ביחס לבחירתם כנציגי הולנד, הצמד אמר: "האירוויזיון הוא המקום שבו אנשים יכולים לראות את מה שיש לך להציע כאמן. אחרי כל השנים האלה של עבודה קשה, לתרגם את הרגשות שלנו למוזיקה, זו הזדמנות מצוינת לספר את הסיפור שלנו בקנה מידה כה גדול. זה מרגיש פנטסטי וקצת לא אמיתי שוועדת הבחירה של AVROTROS בחרה בשיר שלנו, אבל אנחנו מוכנים לחלוק משהו חיובי באמת עם אירופה". כמו כן, נחשף כי זוכה האירוויזיון לשנת 2019, דאנקן לורנס, כתב את השיר הנבחר יחד עם ג'ורדן גארפילד.
ב-1 במרץ 2023, שיר האירוויזיון של מיה ניקולאי ודיון קופר, "Burning Daylight", הוצג לציבור במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-"Remastered Rotterdam". השיר הוצג בבכורה במקביל במהלך תוכנית ב-NPO 1,‏ "Khalid en Sophie", בהנחיית חאליד קאסם וסופי הילברנד, ותוכנית ב-NPO Radio 2,‏ "Wout2day", בהנחיית בארט ארנס. הקליפ הרשמי לשיר, שצולם באולפני "ReadySet" באמסטרדם תוך שימוש בהפקה וירטואלית ובוים על ידי גרגורי שמשון, שוחרר באותו היום. "Burning Daylight" נכתב על ידי מיה ניקולאי ודיון קופר יחד עם דאנקן לורנס, ג'ורדן גארפילד ולוק ואן דר גרינטן.
באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. הולנד שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. הולנד שובצה כהופעה ה-14, אחרי צ'כיה ולפני פינלנד.
שני חצאי הגמר והגמר שודרו בהולנד ב-NPO 1 וב-BVN עם פרשנות מאת קורנלד מאס ויאן סמיט, וכן באמצעות רדיו ב-NPO Radio 2 עם פרשנות מאת ווטר ואן דר גוס ופרנק ואן 'ט הוף. הדוברת ההולנדית, שהכריזה על הציון העליון של 12 הנקודות שהעניק חבר השופטים ההולנדי במהלך הגמר, הייתה נציגת הולנד באירוויזיון 2022, S10.
באירוויזיון > חצי גמר

מיה ניקולאי ודיון קופר השתתפו בחזרות טכניות ב-1 וב-3 במאי, ואחריהן בשלוש חזרות גנרליות ב-8 וב-9 במאי.
ההופעה ההולנדית כללה את מיה ניקולאי ודיון קופר לובשים תלבושות שחורות נוצצות ומופיעים על פלטפורמה מעגלית מסתובבת באמצע הבמה. הבמה הייתה חשוכה בעיקר עם זרקורים לבנים ומסכי LED שהציגו אורות מהבהבים ססגוניים. ההופעה כללה גם שימוש באפקטים של עשן. במאי ההצגה היה מרניקס קארד, שעבד עם הנציגה ההולנדית בשנת 2022 בתפקיד דומה.
בסוף הערב הולנד לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי הולנד סיימה במקום ה-13 בחצי הגמר עם 7 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו להולנד > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  | 0 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  מולדובה,  שוודיה | 4 נקודות |
| נקודה אחת |  אזרבייג'ן,  נורווגיה,  פורטוגל | 3 נקודות |
| סך הכל | 5 מדינות | 7 נקודות |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי הולנד > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שוודיה
10 נקודות:  פינלנד
8 נקודות:  שווייץ
7 נקודות:  פורטוגל
6 נקודות:  צ'כיה
5 נקודות:  נורווגיה
4 נקודות:  ישראל
3 נקודות:  מולדובה
2 נקודות:  קרואטיה
נקודה אחת:  לטביה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > תוצאות הצבעה מפורטות

החברים הבאים הרכיבו את חבר השופטים ההולנדי:
ירון קייק אין דה פכטה
רוב דקאי
פרואוקייה פיינסטרה
סמיה האפסאווי
שאמקה דה ווגד
| סדר | מדינה | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 |  נורווגיה | 6 | 5 |
| 02 |  מלטה | 12 |  |
| 03 |  סרביה | 13 |  |
| 04 |  לטביה | 10 | 1 |
| 05 |  פורטוגל | 4 | 7 |
| 06 |  אירלנד | 14 |  |
| 07 |  קרואטיה | 9 | 2 |
| 08 |  שווייץ | 3 | 8 |
| 09 |  ישראל | 7 | 4 |
| 10 |  מולדובה | 8 | 3 |
| 11 |  שוודיה | 1 | 12 |
| 12 |  אזרבייג'ן | 11 |  |
| 13 |  צ'כיה | 5 | 6 |
| 14 |  הולנד |  |  |
| 15 |  פינלנד | 2 | 10 |
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  אוסטריה | 3 | 20 | 7 | 13 | 25 | 10 | 1 | 7 | 4 |
| 02 |  פורטוגל | 9 | 9 | 6 | 4 | 7 | 6 | 5 | 19 |  |
| 03 |  שווייץ | 12 | 16 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 18 |  |
| 04 |  פולין | 26 | 25 | 20 | 14 | 20 | 22 |  | 9 | 2 |
| 05 |  סרביה | 19 | 4 | 25 | 6 | 15 | 11 |  | 25 |  |
| 06 |  צרפת | 7 | 18 | 3 | 19 | 9 | 8 | 3 | 11 |  |
| 07 |  קפריסין | 23 | 21 | 21 | 10 | 17 | 20 |  | 23 |  |
| 08 |  ספרד | 1 | 7 | 5 | 5 | 10 | 4 | 7 | 21 |  |
| 09 |  שוודיה | 4 | 1 | 1 | 7 | 1 | 1 | 12 | 3 | 8 |
| 10 |  אלבניה | 14 | 13 | 16 | 15 | 18 | 19 |  | 24 |  |
| 11 |  איטליה | 17 | 8 | 12 | 23 | 11 | 15 |  | 8 | 3 |
| 12 |  אסטוניה | 13 | 6 | 10 | 20 | 8 | 12 |  | 6 | 5 |
| 13 |  פינלנד | 5 | 3 | 4 | 2 | 2 | 2 | 10 | 1 | 12 |
| 14 |  צ'כיה | 2 | 2 | 18 | 1 | 19 | 3 | 8 | 16 |  |
| 15 |  אוסטרליה | 20 | 10 | 9 | 22 | 16 | 17 |  | 10 | 1 |
| 16 |  בלגיה | 10 | 11 | 8 | 8 | 5 | 7 | 4 | 2 | 10 |
| 17 |  ארמניה | 6 | 19 | 14 | 17 | 12 | 14 |  | 14 |  |
| 18 |  מולדובה | 25 | 24 | 19 | 18 | 21 | 25 |  | 22 |  |
| 19 |  אוקראינה | 21 | 15 | 11 | 25 | 22 | 21 |  | 12 |  |
| 20 |  נורווגיה | 8 | 17 | 13 | 12 | 6 | 13 |  | 4 | 7 |
| 21 |  גרמניה | 18 | 22 | 24 | 16 | 23 | 23 |  | 17 |  |
| 22 |  ליטא | 16 | 14 | 17 | 11 | 13 | 18 |  | 20 |  |
| 23 |  ישראל | 11 | 12 | 15 | 9 | 3 | 9 | 2 | 5 | 6 |
| 24 |  סלובניה | 15 | 26 | 22 | 26 | 24 | 24 |  | 15 |  |
| 25 |  קרואטיה | 22 | 5 | 26 | 24 | 14 | 16 |  | 13 |  |
| 26 |  הממלכה המאוחדת | 24 | 23 | 23 | 21 | 26 | 26 |  | 26 |  |
הערות שוליים

↑  Van Waarden, Franciska (2023-04-20). "Netherlands: Possible Return of a National Pre-Selection Show". Eurovoix. נבדק ב-2023-08-02.
↑  Jiandani, Sanjay (2022-05-17). "Netherlands: AVROTROS confirms participation at Eurovision 2023". ESCToday (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-01.
↑  Granger, Anthony (2022-05-16). "🇳🇱 Netherlands: Song Submissions Open For Eurovision 2023". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  Veen, Renske ten (2022-08-30). "The Netherlands: Eurovision 2023 selection committee to meet in the first week of September to review submissions". wiwibloggs (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-02.
↑  van Eenennaam, Alexander (2023-04-20). "Jan Smit verzette zich tegen keuze voor Mia en Dion als songfestivalact en stapt uit de selectiecommissie". ad.nl (בהולנדית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  "Mia Nicolai & Dion Cooper will represent the Netherlands at Eurovision 2023". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Netherlands: Mia Nicolai & Dion Cooper release 'Burning Daylight'". eurovision.tv (באנגלית). 2023-03-01. נבדק ב-2023-10-29.
↑  Farren, Neil (2023-02-28). "🇳🇱 Netherlands: Mia Nicolai & Dion Cooper to Perform "Burning Daylight" at Eurovision 2023". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  Kadner, Noah (2023-05-04). "ReadySet Studios Brings Virtual Production to Eurovision". Virtual Producer (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision 2023: Allocation Draw results". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2023-01-31. נבדק ב-2023-01-31.
↑  "Eurovision Song Contest 2023 Semi-Final running orders revealed!". Eurovision.tv (באנגלית בריטית). EBU. 2023-03-22. נבדק ב-2023-03-22.
↑  "Eurovisie Songfestival". avrotros.nl (בהולנדית). AVROTROS. נבדק ב-17 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovisie Songfestival Finale". NPO Radio 2 (בהולנדית). נבדק ב-7 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lahav, Doron (2023-04-28). "Eurovision 2023: The Rehearsal Schedule". Esc Beat (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-05-01.
↑  Cole, Jessica (2023-05-01). "Chasing highs and burning daylight: Mia and Dion complete their first". Eurovoxx (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  "LIVE: Eurovision 2023: Semi-Final One first dress rehearsal". escXtra. 2023-05-08. נבדק ב-2023-10-29.
↑  "Eurovision 2023: The Netherlands' first rehearsal! [photos & videos]". OGAE Greece. 2023-05-01. נבדק ב-2023-10-29.
↑  "Eurovision 2023 Netherlands: Mia Nicolai & Dion Cooper - "Burning Daylight"". Eurovisionworld (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-10-29.
↑  "Eurovision 2023: The First Semi-Final Qualifiers". eurovision.tv (באנגלית). 2023-05-09. נבדק ב-2023-05-17.
↑  "First Semi-Final of Liverpool 2023 - Eurovision Song Contest". eurovision.tv. נבדק ב-2023-05-17.
1 2 3  Liverpool 2023, אתר האירוויזיון
1 2 3  Liverpool 2023, אתר האירוויזיון
מיה ניקולאי ודיון קופר במהלך חזרה לקראת חצי הגמר הראשון
הטובים לטיס - נבחרת שירים

הטובים לטיס - נבחרת שירים הוא אלבום האוסף הראשון של דני סנדרסון, שיצא באפריל 1992.
רשימת השירים

| הטובים לטיס - נבחרת שירים> מס' | הטובים לטיס - נבחרת שירים> שם | הטובים לטיס - נבחרת שירים> אלבום | הטובים לטיס - נבחרת שירים> משך | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  | הטובים לטיס - נבחרת שירים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סיבה לחיות (סוניה)  | גודל טבעי | 2:35 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אצל הדודה והדוד  | חכם על קטנים | 3:16 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פיקששתי  | גודל טבעי | 2:40 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | חושב עליך  | חף מפשע | 3:52 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | חתונה  | חכם על קטנים | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בואי מותק  | חף מפשע | 2:33 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מה הדאווין שלך?  | חף מפשע | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | שיר רועים  | חף מפשע | 3:40 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | גלשן  | גודל טבעי | 2:50 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זה הכל בשבילך (עם מזי כהן)   | קופץ לשניה | 3:25 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אולי ללה  | גודל טבעי | 3:08 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | רותיל'ה  | חף מפשע | 3:04 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | שקט, שקט  | דודה | 3:37 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | היא חולה  | קופץ לשניה | 2:59 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | תהיה ריאלי  | קופץ לשניה | 4:04 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:45 |  |  |  |  |  |  |
המנון בוסניה והרצגובינה

| --- | --- |

 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 שפה:  בוסנית/סרבית
 מילים:  דושאן שסטיץ' ובנימין איסוביץ'
 לחן:  דושאן שסטיץ'
 תאריך מעמד רשמי:  1999 (לחן)
 
ההמנון הלאומי של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Državna himna Bosne i Hercegovine) אומץ ב-25 ביוני 1999, עם חקיקתו של חוק ההמנון הלאומי של בוסניה והרצגובינה. ההמנון החליף את ההמנון הקודם, "האחת והיחידה" (Jedna si jedina). מנגינת ההמנון, אשר בתחילה היה ללא מילים, הולחנה על ידי דושאן שסטיץ' ונקראה "אינטרמצו", כותרת שעדיין משמשת לעיתים עבור שם ההמנון. המילים נכתבו על ידי שסטיץ' ובנימין איסוביץ', התקבלו על ידי ועדה פרלמנטרית בפברואר 2009, ובסופו של דבר לא אושרו באופן רשמי. ניסיונות נוספים לקבוע מילים רשמיות להמנון נעשו בשנים 2016 ו-2018, אך לא הצליחו.
מילות ההמנון

| בוסנית | סרבית |
| --- | --- |
Ti si svjetlost duše  Vječne vatre plam  Majko naša zemljo, Bosno  Tebi pripadam    U srcu su tvoje  Rijeke, planine  Plavo more  Bosne i Hercegovine    Ponosna i slavna  Zemljo predaka  Živjećeš u srcu našem  Dov'jeka    Pokoljenja tvoja  Kazuju jedno:  Mi idemo u budućnost  Zajedno!: Ти си свјетлост душе  Вјечне ватре плам  Мајко наша земљо, Босно  Теби припадам    У срцу су твоје  Ријеке, планине  Плаво море  Босне и Херцеговине    Поносна и славна  Земљо предака  Живјећеш у срцу нашем  Довјека    Покољења твоја  Казују једно:  Ми идемо у будућност  Заједно!
ראו גם

דגל בוסניה והרצגובינה
סמל בוסניה והרצגובינה
הערות שוליים

↑  Bosnia renews efforts to find lyrics for its national anthem, euronews, ‏2018-02-07 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: be248279-1d70-4ae7-b77e-7cd8d62693a4
הדרך לעין חרוד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עמוס קינן
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, דנית, צ’כית, הונגרית וערבית
 סוגה:  רומן, דיסטופיה, מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1984
 מספר עמודים:  120
 עורך:  חיים פסח
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004074609, 000995893, 002482559, 002819536, 003893818
הדרך לעין חרוד הוא רומן דיסטופי שכתב עמוס קינן, בין הראשונים בעברית בסוגה זו. הספר יצא לאור בשנת 1984 בהוצאת עם עובד ובשנת 2016 יצא במהדורה מחודשת, בעריכתו של חיים פסח. הספר תורגם לשמונה שפות: אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, דנית, צ’כית, הונגרית וערבית. עלילת הספר מספרת אודות ישראל שלאחר הפיכה צבאית, ומתמקדת בניסיונו של נרדף פוליטי להגיע למורדים בעין חרוד, וקורות מסעו של הגיבור בדרך לשם.