stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם כ"ץ-עוז
הערות שוליים

↑  מפעל הפיס עבר מהפכה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2002 - מכתב תגובה מאת זאב בילסקי, ראש עיריית רעננה.
↑  כ"ץ עוז מציע החזרת עזה למצרים, דבר, 13 בדצמבר 1979
↑  בנימין כצנלסון, זמורת זר, דבר, 23 בינואר 1980
דני צדקוני, שכני הרצועה מתווכחים על עתידה, דבר, 16 במרץ 1980
↑  אישים ופעילים באתר המועצה לישראל יפה
גמלאים מספרים באתר עיריית מודיעין-מכבים-רעות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279967  NLI: 987007308366605171  ISNI: 0000 0000 6866 2730  ULAN: 500482374  VIAF: 97503391   WorldCat (עם VIAF): 97503391
שלמה אבינרי

| --- | --- |
צילום מ-2014
צילום מ-2014
 לידה:  20 באוגוסט 1933 ביילסקו, Silesian Voivodeship, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  30 בנובמבר 2023  (בגיל 90) ישראל 
 שם לידה:  Jerzy Wiener
 ענף מדעי:  מדע המדינה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  יעקב טלמון
 מוסדות:  אוניברסיטת וסליין  אוניברסיטת קליפורניה  אוניברסיטת מינכן  האוניברסיטה העברית בירושלים  האוניברסיטה המרכז-אירופית 
 תלמידי דוקטורט:  דוד אוחנה
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל במדע המדינה (1996)  חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2012)  חתן פרס א.מ.ת במדע המדינה (2013)
 הערות:  מנכ"ל משרד החוץ בממשלת רבין הראשונה
 
שלמה אבינרי בפורום האליפקס לביטחון בינלאומי. נובמבר 2014
שלמה אבינרי (20 באוגוסט 1933 – 30 בנובמבר 2023) היה חוקר בתחום מדעי המדינה והיסטוריון של הפילוסופיה הפוליטית, במיוחד של הסוציאליזם ושל הציונות, פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, חתן פרס ישראל בחקר מדע המדינה לשנת 1996, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ומנכ"ל משרד החוץ בממשלת רבין הראשונה.
ביוגרפיה

שלמה אבינרי נולד בשם יז'י וינר (Jerzy Wiener) בביילסקו שבפולין, ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1939.
הוא למד באוניברסיטה העברית ובבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון. בשנת 1960 קיבל תואר שני במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית ובשנת 1964 קיבל תואר דוקטור.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1964 הצטרף לסגל האוניברסיטה. בשנים 1962 עד 1965 היה ממקימי קבוצת "מן היסוד" האופוזיציונית בתוך מפא"י ומן הפעילים הבולטים בה. הוא פרסם מאמרים בביטאונה שנקרא גם הוא "מן היסוד". אבינרי הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1971 ומונה לפרופסור מן המניין ב־1974. כיהן כראש המחלקה למדע המדינה וכדיקן הפקולטה למדעי החברה, כמו כן שימש ראש המרכז ללימודי אירופה, באוניברסיטה העברית בירושלים.
אבינרי לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת קליפורניה, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת נורת'ווסטרן, האוניברסיטה הלאומית האוסטרלית בקנברה, בית הספר קרדוזו למשפטים של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק ואחרות. בראשית המאה ה־21, היה פרופסור אורח קבוע בתוכנית ללימודי לאומיות באוניברסיטה המרכז־אירופית בבודפשט, וחבר האקדמיה האירופית לאמנויות ומדעים.
בשנים 1976 עד 1977 שימש מנכ"ל משרד החוץ, בממשלת רבין הראשונה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, סייע בתהליכי דמוקרטיזציה במדינות מזרח אירופיות ובמדינות חבר המדינות, והיה חבר במשלחות בינלאומיות לפיקוח על הבחירות החופשיות הראשונות שנערכו לאחר התפרקות הקומוניזם בהונגריה, בצ'כוסלובקיה, ברומניה, בליטא, בקרואטיה, בסרביה, בקוסובו, בגאורגיה ובמדינות נוספות. כמו כן שימש עמית מחקר במכון וילסון שבוושינגטון, במכון ברוקינגס שבוושינגטון וב"קרן קרנגי לשלום בינלאומי" שבוושינגטון, וכן במכון הבינלאומי לכלכלה וליחסים בינלאומיים במוסקבה.
כאשר מונה אבינרי למנכ"ל משרד החוץ על ידי ממשלת רבין ב־1976 בהמלצתו של שר החוץ יגאל אלון, גרר המינוי התנגדות חריפה מצד הליכוד, שהיה אז באופוזיציה, וזאת בגלל מאמרים שפרסם אבינרי בישראל ומחוצה לה בזכות משא ומתן עם אש"ף אם יכיר במדינת ישראל; אחד מחברי הכנסת של הליכוד גם כינה אותו בשם לורד האו־האו, על שם הבריטי ששידר ברדיו ברלין בזמן מלחמת העולם השנייה והוצא להורג אחר כך בעוון בגידה. בזמן שירותו במשרד החוץ ביטא אבינרי את הקו הרשמי שדגל אז באופציה הירדנית, וגם השתתף בכמה פגישות חשאיות עם המלך חוסיין. באותה תקופה גם התקיימו המגעים הראשונים, בתוניס ובמקומות אחרים, בין אש"ף ובין פעילי שלום ישראלים. מהלכים אלה נגדעו עם ניצחון הליכוד בבחירות 1977, שבעקבותיהם גם התפטר אבינרי ממשרד החוץ וחזר לאוניברסיטה. מהלכים אלה חודשו בזמן ממשלת רבין השנייה והביאו בסופו של דבר להסכמי אוסלו.
אבינרי נחשב למומחה לכתביהם של מרקס והגל ולהיסטוריה ציונית. חבר במערכת הבינלאומית של ההוצאה הביקורתית השלמה של כתבי מרקס ואנגלס, היוצאת לאור מטעם המכון הבינלאומי להיסטוריה חברתית באמסטרדם.
הוא עסק רבות בהגותם של הרצל ושל משה הס. התעמת עם פרשנותו של קרל פופר, שראה בהגל את מבשרה של המדינה הטוטליטרית של המאה ה־20.
אבינרי פרסם מאמרים פובליציסטיים בענייני דיומא בעיתונים שונים בישראל ובעולם.
ספריו תורגמו ללשונות רבות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, יפנית, רוסית, ספרדית, איטלקית, צ'כית, פולנית, סינית ופורטוגזית.
פרסים ועיטורים

חתן פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה לשנת 1977 על ספרו "תורת המדינה של הגל"
חתן פרס ישראל בחקר מדע המדינה 1996.
חתן פרס שלמה בובליק לשנת 2009.
באותה שנה הוענק לו עיטור מפקד מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי מטעם נשיא איטליה.
ב־2010 הוכתר בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן למדע על תרומתו למחקר ולחברה בישראל.
בשנת 2011 הוענק לו תואר עמית כבוד מטעם המרכז הבינתחומי הרצליה.
ב־2013 זכה אבינרי בפרס א.מ.ת.
דמות במדיה

היה נושא לשיר הסאטירי "אבינרי סכינאי" (על מנגינת השיר "מקי סכינאי" מאת קורט וייל) במסגרת מערכוני תוכנית הסאטירה הטלוויזיונית "ניקוי ראש" בשנות השבעים.
חיים אישיים

היה נשוי לעורכת הדין דבורה לבית נדלר עד למותה ב־2022 ואב למעין אבינרי־רבהון. חתנו הוא הדמוגרף פרופ' עוזי רבהון, בנו של פרופ' מנחם רבהון.
אבינרי נפטר ב־30 בנובמבר 2023, והובא לקבורה בהר המנוחות.
מספריו > ספריו

משנתו החברתית והמדינית של קרל מרקס, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1966.
רשות הרבים – שיחות על מחשבה מדינית, מרחביה: הוצאת הקיבוץ הארצי, 1966.
פרקי חברה ומדינה – עיונים במשנתם של מורוס, רוסו, הגל ומרקס, מרחביה: הוצאת הקיבוץ הארצי, 1969.
תורת המדינה של הגל, תל אביב: הוצאת ספריית פועלים, 1973.
עם ועולם – שאלות חברה ומדיניות בישראל, הוצאת כתר, 1977.
הרעיון הציוני לגוָניו – פרקים בתולדות המחשבה הלאומית היהודית, ספריית אופקים, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1980.
משה הס – בין סוציאליזם לציונות, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1986.
ארלוזורוב, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות עידנים, 1991.
הרצל, ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 2007.
קרל מרקס – פילוסופיה ומהפכה, תרגמה איה ברויר, ספריית אופקים, עם עובד, 2022.
מספריו > תרגומיו

קרל מרקס, כתבי שחרות, הוצאת ספרית פועלים, 1965.
הרברט מרקוזה, קץ האוטופיה, הוצאת עם עובד, 1975.
מספריו > ספרים שערך

הקובץ דוד בן-גוריון: דמותו של מנהיג תנועת פועלים, עם עובד, 1988.
הקובץ מלחמה ושלום, מרכז זלמן שזר, 2010.
מהדורה אנגלית של ספרו של משה הס ההיסטוריה הקדושה של האנושות (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2008).
Karl Marx on Colonialism and Modernization, 1968.
Communitaranism and Individualism - with Avner de-Shalit, 1991.
Europe's Century of Discontent - with Zeev Sternhell, 2003.
הערות שוליים

↑   דוד אוחנה, שעתה היפה של החברה האזרחית: במלאת 90 שנה לשלמה אבינרי, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2023
↑  שמו של אביו היה מיכאל אבינרי (וינר). ראו: שלמה אבינרי, מבוא לספר תיאודור הרצל, עניין היהודים – ספרי יומן 1895–1898, מוסד ביאליק, ירושלים, תשנ"ח 1997, הספרייה הציונית, כרך א, עמ' 13.
↑  הוענקו תוארים אקדמאים על-ידי אוניברסיטת ירושלים, תואר מוסמך במדעי הרוח, חרות, 3 ביולי 1960
↑  תואר דוקטור לפילוסופיה, דבר, 15 ביוני 1964
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
↑  פרופ' ש. אבינרי דיקן הפקולטה למדעי החברה, דבר, 19 ביוני 1974
↑  פרס שלמה בובליק לשנת תשס"ט יוענק לפרופ' שלמה אבינרי, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים, 3 ביוני 2009
↑  הנשיא האיטלקי העניק את עיטור-ההזדהות האיטלקי לרקטור האוניברסיטה פרופ' שרה סטרומזה ולפרופ' שלמה אבינרי, באתר האוניברסיטה העברית, 7 ביולי 2009
↑  עו"ד דבורה אבינרי לבית נדלר ז"ל, באתר אבלים, ‏17 בינואר 2022
↑  Adam Nossiter, ‏Shlomo Avineri, Israeli Scholar Skeptical About Peace, Dies at 90, New York Times, December 10, 2023 (באנגלית)
↑  ברוך דיין האמת: הפרופ' שלמה אבינרי הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 1 בדצמבר 2023
↑  שלמה אבינרי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258069605171  PLWABN: 9810651501205606  BIBSYS: 90146274  BNE: XX1720144  BnF: cb11889664d (data)  CiNii: DA00562849  GND: 103221212  ICCU: REAV171548  ISNI: 0000 0000 8173 2246  LCCN: n50029951  LNB: 000194811  NDL: 00431945  NKC: xx0025156  NLA: 35011208  NLK: KAC2018N7067  NSK: 000552533  NTA: 068801068  RERO: 02-A002954010  SUDOC: 026697955  VcBA: 495/328482  VIAF: 108375588   WorldCat (עם VIAF): 108375588
יותם סיגלר

| --- | --- |

סיגלר, 2023
 לידה:  1978 (בן 47 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  סגן מפקד טייסת א' בטייסת 115   סגן מפקד טייסת א' בטייסת 253   מפקד טייסת 116   מפקד טייסת 140   ראש מחלקת הגנה אווירית ואיסוף בלהק מבצעי אוויר   מפקד בסיס רמון   מפקד בסיס נבטים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
יותם סיגלר (נולד ב-1978) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כמפקד בסיס נבטים.
ביוגרפיה

סיגלר גדל במושב פארן שבערבה, בן להורים חקלאים. הוא התגייס לצה"ל ב-1997 וסיים קורס טיס במגמת קרב. לאחר קורס אימון מבצעי על מטוסי סקייהוק, עבר להטיס מטוסי F-16 בטייסת 144. הדריך בבית הספר לטיסה ובשנים 2002–2005 שירת בטייסת 253 שהוקמה מחדש כטייסת מטוסי F-16I "סופה". ב-2005 מונה לסמ"ט א בגרעין ההקמה של טייסת 115 ולאחר מכן יצא ללימודים. ב-2009 מונה לסמ"ט א בטייסת 253. ב-2011 מונה למפקד טייסת מתקדם קרב בבית הספר לטיסה. ב-2013 מונה למפקד טייסת 116.
ב-2014 נבחר להוביל את הקמת טייסת מטוסי ה-F-35 "אדיר" הראשונה בחיל האוויר ופיקד על טייסת 140 בשנים 2015–2018. בתפקידו הבא שימש ראש מחלקת הגנה אווירית ואיסוף בלהק מבצעי אוויר. ב-2020 מונה למפקד בסיס רמון.
ביולי 2023 מונה למפקד בסיס נבטים בדרגת תת-אלוף.
ב-22 בנובמבר 2024 סוכם כי ימונה לראש להק מבצעי אוויר.
סיגלר נשוי ואב לארבעה. הוא בעל תואר ראשון במדעי הצמח בחקלאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.
הערות שוליים

↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל
עזרא סדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בינואר 1933 (בן 92) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מוסדות:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית  משרד האוצר  משרד החקלאות וביטחון המזון 
 
עזרא סדן (נולד ב-5 בינואר 1933) הוא כלכלן ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל משרד החקלאות וכמשנה לנגיד הבנק העולמי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ועמד בראש החוג לכלכלה חקלאית.
ביוגרפיה

עזרא סדן נולד בירושלים, בנם של הסופר והחוקר דב סדן ושל גוסטה לבית פרנס, מראשונות העלייה השלישית, ואחיו של פרופ' יוסף (יוסי) סדן, חוקר תרבות האסלאם. למד בתיכון עירוני א' בתל אביב והיה פעיל בתנועת הנוער התנועה המאוחדת. הוא מוסמך לכלכלה וחקלאות מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1959 זכה בפרס בראלי על מחקרו בתחום גידול הצאן. יצא ללימודים בארצות הברית וסיים ב-1962 דוקטורט באוניברסיטת שיקגו, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "התיישבות בארץ ישראל, בעיית הקצאת מקורות". ב-1970 מונה לדרגת מרצה בכיר באוניברסיטה העברית, ב-1975 מונה לראש החוג לכלכלה חקלאית וב-1979 לפרופסור חבר באוניברסיטה. הוא עבד בתה"ל ועסק בייעוץ לפרויקטים כלכליים-חקלאיים באמריקה הלטינית ובקליפורניה. ב-1979 מונה למנהל הרשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר. היה חבר בוועדה לבחינת השכר במגזר הציבורי ובוועדה למכירת חברות ממשלתיות. בינואר 1981 מונה למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד עד 1984. תקופת כהונתו התאפיינה במשבר כלכלי חריף, עלייה חדה בשיעור האינפלציה, משבר מניות הבנקים ושביתת רופאים ממושכת בת מספר חודשים.
בשנים 1985 עד 1989 כיהן כיו"ר דירקטוריון חברת אומני מקבוצת כלל תעשיות.
בשנת 1992 כיהן כמנכ"ל משרד החקלאות. בשנים 1992–1995 עמד בראש מינהל המחקר החקלאי במרכז וולקני. בעל חברה לייעוץ כלכלי, סדן לובנטל בע״מ.
בראש מספר ועדות ציבוריות בהן ועדה לבחינת הדרכים לפיתוח משקי של חבל עזה ב-1991, ועדה לקביעת הקצאת משימות בין התעשיות הצבאיות וצה"ל ב-1994 והוועדה לבחינת הרפורמה בתחבורה הציבורית ב-2008.
ב-1987 הצטרף למפלגת התחיה והוצב מטעמה במקום השמיני בבחירות לכנסת השתים עשרה.
הערות שוליים

↑  על אמו: תקוה ויינשטוק, סדר נשים | גב' גוסטה-גילה סדן: "אוניה פרסונלית" עם סופר ומרצה, מעריב, 18 באפריל 1958.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309480505171  VIAF: 1345534   WorldCat (עם VIAF): 1345534
מוני חמל

מוני חמל (21 באוקטובר 1926 – 14 באוקטובר 2022) היה ראש מועצה אזורית הגליל העליון בין השנים 1970–1975.
ביוגרפיה

חמל נולד בחיפה, ילד שלישי להוריו בתיה ואברהם שעלו לארץ בראשית 1920 מאודסה שבאוקראינה. ב-1929, בתקופת מאורעות תרפ"ט, ירדה המשפחה ליוהנסבורג שבדרום אפריקה. ב-1945, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזר לארץ ישראל, ועבד בחקלאות בבית הערבה ובנהלל. בעת עבודתו בבית הערבה ביוני 1946, ולאחר פיצוץ גשר אלנבי (ליל הגשרים) על ידי הפלמ"ח, נעצר מוני ביחד עם חברי בית הערבה והם נשלחו למעצר בלטרון. בעת שהותו בלטרון, ועקב שליטתו באנגלית, שימש כמזכירו האישי של משה שרת למשך כשלושה שבועות. באותה שנה פגש את לולה גולדין, ויחד הם החליטו להתחתן ולהצטרף לגרעין של חיילים משוחררים מהצבא הדרום-אפריקאי ובוגרי הבונים ששהו בכפר גלעדי, וקיבלו את הכשרתם לפני עלייה להקמת יישוב חדש. במרץ 1947, בסיום תקופת ההכשרה, עלה הגרעין והקים את קיבוץ מעיין ברוך. בשנת 1965 נשלח על ידי הקיבוץ ללמוד כלכלה חקלאית בפקולטה לחקלאות ברחובות. ב-1968 נשלח מוני כנציג המדינה לסמינר בינלאומי שאורגן על ידי האו"ם ושנושאו היה "פיתוח אזורים כפריים". כמו כן, שימש חמל במשך כ-20 שנה כבורר מטעם המוסד לבוררות וגישור של התנועה הקיבוצית.
פעילות כראש מועצה

קידום המכללה האקדמית תל-חי ממכללה אזורית למכללה אקדמית.
הבאת חברת "חשב" (לימים "ענאגל") לגליל העליון והכנסתה לגופים העיקריים בגליל: המועצה האזורית, משקי הגליל, פיתוח הגליל, קואפרטיב הגליל העליון ומכללת תל-חי.
הקמת מכון מחקר ע"ש הלל לנדסמן בקמפוס המכללה, למרצים שילמדו במכללת תל-חי.
כראש המועצה קיבל ממשרד הביטחון ומהרמטכ"ל את אות מלחמת יום הכיפורים ותעודת הערכה על תפקודה היעיל של המועצה בזמן המלחמה.
חיים אישיים

למוני ולולה נולדו שישה ילדים בקיבוץ מעיין ברוך. בשנת 1981 נהרג בנם רועי במהלך שירות מילואים. בשנת 2014, לאחר 67 שנות נישואים, נפטרה לולה.
חמל נפטר בביתו שבמעיין ברוך ב-14 באוקטובר 2022 שבוע לפני יום הולדתו ה-96, והובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ. עד למותו המשיך ללמוד כשלושה ימים בשבוע ב"בית ותיקי הגליל" שבתל-חי.
הערות שוליים

↑  במשך השנים היקף הפעילות של המכון הוגדל על ידי פרופסור דן לבנון שגם שינה את שמו למיג"ל: מרכז ידע גליל עליון, ומקום פעילותו עבר לקריית שמונה.
אליעזר גולדשמידט (בוטנאי)

| --- | --- |

 לידה:  1938 (בן 87 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  חורב (1955)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1968) 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אליעזר גולדשמידט (נולד ב-15 ביולי 1938) הוא פרופסור אמריטוס למדעי הצמח באוניברסיטה העברית בירושלים. תחום ההתמחות העיקרי שלו הוא הדרים. שימש כפרופסור בין 1983 עד פרישתו ב-2006. מ-1999 החזיק בקתדרה להורטיקולטורה ע"ש ג'יימס דה רוטשילד.
ביוגרפיה

אליעזר גולדשמידט נולד בירושלים בשנת 1938, בן בכור ליוסף ואלישבע גולדשמידט. הוא אחיה הבכור של פרופ' ימימה בן מנחם. למד בבית הספר היסודי "חורב" ובביה"ס התיכון "התיכון לנערים מזרחי". היה חבר בגרעין הנח"ל בתנועת הנוער "עזרא". ב-1955 למד שנה אחת בישיבת "הדרום" ברחובות. בקיץ 1956 התגייס לנח"ל. לאחר טירונות בבית דראס, העביר את שירותו הצבאי בקיבוץ חפץ חיים.
בין 1958 ל-1961 למד לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית. ב-1963 השלים תואר שני, עבודת הגמר עסקה בבדיקת מערכת אנזימי הפראוקסידז (peroxidase) ברקמות הדרים. ב-1968 סיים את הדוקטורט; עבודת הדוקטור עסקה במערכות ההורמונליות המפקחות על צמיחת ענפים בעצי הדר. ב-1970 השלים את הפוסט-דוקטורט במעבדתו של פרופ' ג'רום שיף, באוניברסיטת ברנדייס שבבוסטון, והשתלב במחקר ביוכימי על חיזור הגפרית באצות.
בעת שהתגורר בבוסטון הכיר את הרב יוסף דב סולובייצ'יק, שהסמיכו לרבנות בי"ג בחשון תשל"ט.
גולדשמידט שב לישראל לאוניברסיטה העברית. בין 1972 ל-1977 שימש כמרצה בכיר בפקולטה לחקלאות, ב-1978 נעשה פרופסור חבר, וב-1983 לפרופסור מלא במקום. ב-1999 מונה למחזיק הקתדרה להורטיקולטורה ע"ש ג'יימס דה רוטשילד.
העביר קורסים לתואר ראשון ותואר שני בהורטיקלטורה, הדרים, הורמונים צמחיים, פיזיולוגיה של צמחים וגם הלכות התלויות בארץ. כמו כן, הנחה עשרים ושישה תלמידי דוקטור ומספר רב של סטודנטים לתואר שני.
פרסם כ-200 מאמרי מחקר בכתבי עת בינלאומיים ופרסומים רבים בעברית בכתבי עת מקומיים. לפחות מחצית מתוכם התייחסו להיבטים שונים של הפיזיולוגיה של פרי הדר ועצים פרי. נושאי מחקרו העיקריים היו מערכות הורמונליות בעצי הדר, תפקידו של אתילן בהבשלת פרי הדר, פירוק הכלורופיל והזדקנות כלורופלסט, סירוגיות הניבה בעצי פרי וההיסטוריה והגנטיקה של האתרוג.
מלבד עיסוקו המדעי פרסם גם מאמרים בנושאים הלכתיים הנושקים לתחומי מחקרו.
בין תפקידיו בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית שימש בעבר כיו"ר הוועדה לסטודנטים לתארים מתקדמים בחקלאות ובביולוגיה יישומית (1986-1990); יו"ר ועדת ההוראה (1980-1983); ממלא מקום ראש המחלקה להורטיקולטורה (1978) ויו"ר לימודי מדעי הצמח (2001–2003). כמו כן, היה חבר בוועדת המינויים הבכירה של האוניברסיטה העברית במדעי החיים (1991–1993), וחבר בוועדת המינויים הבכירה למדעי הרוח והחברה של האוניברסיטה העברית (2000–2003). מילא שני תפקידים בקרן בארד לפיתוחים חקלאיים ארצות הברית-ישראל: יו"ר ועדת ההערכה הבינתחומית של הקרן (1982), ויו"ר ועדת הערכת גידולי שדה ומטעים (2004–2006). בנוסף שימש גם כחבר במועצה הישראלית לשיווק פרי הדר (1987-1996) וכיו"ר המועצה המדעית של הגנים הבוטניים האוניברסיטאיים בירושלים (2002).
גולדשמידט היה מתארח בסביבות החגים בתוכניות טלוויזיה שונות ומסביר על הצמחים הקשורים לחג.
פרופ' גולדשמידט פרש לגמלאות בשנת 2006.
מספריו

גולדשמידט אליעזר, משה בר-יוסף (עורכים), האתרוג: מסורת, מחקר ומעשה. מוסד הרב קוק (2018).
Spiegel-Roy, P and Goldschmidt, EE. 1996. Biology of Citrus. Cambridge University Press, 230 pp, + X.
Goldschmidt, EE and Bar-Joseph, M. (eds.). The Citron Compendium: The Citron (Etrog) Citrus medica L: Science and Tradition. Springer. 607pp.
מספריו > ממאמריו

Goldschmidt, EE. 1968. The auxin induced curvature of citrus petals. Plant Physiol. 43:1973-1977.
Goldschmidt, EE and Monselise, SP. 1972. Hormonal control of flowering in citrus trees and other woody perennials. In: Carr, DJ (ed.). Plant Growth Substance 1970, Springer Verlag, Berlin, pp.758-766.
Bustan, A and Goldschmidt, EE. 1998. Estimating the cost of flowering in a grapefruit tree. Plant Cell Environ. 21:217-224.
Nicolosi, E, La Malfa, S, El-Otmani, M, Negbi, M and Goldschmidt, EE. 2005. The search for the authentic citron (Citrus medica L.): Historic and genetic analysis. HortScience 40:1963-1968.
Goldschmidt, EE. 2013. Fifty years of citrus developmental research: A perspective. Hort Science 48: 820-824.
Huberman, M, Riov, J. Goldschmidt, EE, Apelbaum, A, and R. Goren, 2014. The novel ethylene antagonist, 3-cyclopropyl-1-enyl-propanoic acid sodium salt (CPAS), increases grain yield in wheat by delaying leaf senescence. Plant Growth Regulation 73:249-255.
Goldschmidt, EE. and A. Sadka. 2021. Yield alternation: horticulture, physiology, molecular biology and evolution. Hort. Rev. 48:363-418.
חיים אישיים

גולדשמיט נישא באוקטובר 1960 ללאה לזוג 6 ילדים, נכדים ונינים.
הערות שוליים

↑  פרופסור אלישבע גולדשמידט, באתר מכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  פרופסור ימימה בן מנחם, באתר מכון לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  דביר עמר, אבי הפיטמים, באתר ערוץ 7, 29 בספטמבר 2023
↑  פרסומים, באתר הפקולטה לחקלאות מזון וסביבה, האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  ראו למשל: תקנת החדש של רבן יוחנן בן זכאי, המעין, גיליון 221 • ניסן תשע“ז נז, ג, עמ' 10-18
↑  שושנה שרירא, "פרופ' אליעזר גולדשמידט" בפרויקט בן-יהודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261832205171  BIBSYS: 1015640  BnF: cb13516906n (data)  ISNI: 0000 0000 3619 6712  LCCN: n96011724  SUDOC: 179761927  VIAF: 54303014   WorldCat (עם VIAF): 54303014
אילן חת

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1939 (בן 85) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מיקרוביולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  Narcís Monturiol Medal (2018)  פרס א.מ.ת. (2003)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2001)  פרס וולף לחקלאות (1998)  פרס ישראל (1996)  פרס המחקר של מקס פלנק (1994)  Heinrich-Christian-Burckhardt-Medal (1982) 
 
אילן חת (נולד ב-12 באפריל 1939) הוא פרופסור אמריטוס למיקרוביולוגיה ונשיאו התשיעי של מכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה

אילן חת נולד בחיפה, למד בבית הספר "חוגים" והיה חבר גרעין "גדיש" של תנועת הצופים. שירת בנח"ל המוצנח ובשירות המילואים בחטיבה 55. לחם ונפצע בעמק דותן במלחמת ששת הימים. למד מיקרוביולוגיה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1969 התמנה למרצה באוניברסיטה העברית, ובהמשך קודם לדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה לחקלאות. הוא כיהן כמנהל המייסד של "מרכז מינרבה לביוטכנולוגיה חקלאית" (1983–1986), דיקן הפקולטה לחקלאות (1986–1989) ובמשך עשור כסגן נשיא האוניברסיטה יושב ראש הרשות למחקר ופיתוח.
במרוצת השנים, היה חת פרופסור אורח באוניברסיטאות הרווארד, קורנל ורטגרס בארצות הברית ובאוניברסיטאות לונד וגטינגן באירופה. מחקריו התפרסמו 390 מאמרים וזיכו אותו בשלושים פטנטים הרשומים על שמו. חת הועסק גם כמדען בכיר בחברת דופונט ושימש יועץ מדעי לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בשנים 2001–2006 כיהן חת כנשיא מכון ויצמן למדע. מאז סיום תפקידו במכון ויצמן עוסק פרופ' חת בייעוץ לחברות שונות ושימש כדירקטור חיצוני בחברת מכתשים אגן. מאז שנת 2010 ועד לשנת 2016 שימש פרופ' חת כסגן המזכיר הכללי של איחוד מדינות הים התיכון (UFM - Union for the Mediterranean), המקושר לאיחוד האירופי, שם היה אחראי לתחום ההשכלה הגבוהה והמחקר. מאז 2008 מכהן גם כיו"ר הקרן לבריאות וסביבה.
עבודתו המדעית

עבודותיו המוקדמות של חת עסקו בטיהור מים בעזרת חיידקים. כמו כן השתתף במחקרים על שימוש בחיידקים לזיהוי סמים. במחקריו היה חת לחלוץ בחקר ההדברה הביולוגית של מחלות צמחים, באמצעות שימוש במיקרואורגניזמים ידידותיים לסביבה.
עבודתו המדעית של חת זיכתה אותו לאורך השנים בפרסים רבים ובהם: פרס רוטשילד לחקלאות (1990), תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לונד בשוודיה (1991), פרס המחקר על שם מקס פלאנק (1994), פרס ארימה למיקרוביולוגיה יישומית (1996), פרס ישראל לחקר החקלאות (1996), פרס וולף (1998) ופרס א.מ.ת (2003), וקיבל אות כבוד מנשיא גרמניה. בשנת 1998 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2006 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2011 זכה בפרס בובליק מטעם האוניברסיטה העברית.
בשנת 2014 עוטר פרופ' חת באות לגיון הכבוד הצרפתי, ובשנת 2015 התקבל כחבר האקדמיה האירופאית למדעים. ב-2015 גם קיבל אות כבוד של האוניברסיטה הבינלאומית סנט ג'ון בטורינו, איטליה. אילן חת נכלל ברשימת 70 החוקרים והמלומדים אזרחי ישראל שתרמו תרומת פורצת דרך בתחומי המחקר שלהם ב-70 שנות קיומה של המדינה; הרשימה הוצגה מטעם פרויקט משותף של אוניברסיטת תל אביב וקרן Milner Global Foundation.
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה העברית, מעריב, 21 באוגוסט 1969
↑  פגיעה בחיידקים המטהרים את המים, דבר, 11 ביולי 1971
הצליחו לטהר מים בעזרת חומר מגנטי, מעריב, 20 באוגוסט 1976
↑  חיידקים למלחמה בסוחרי סמים, דבר, 30 ביולי 1973
↑  הדברה ביולוגית של פטריה מזיקה בקרקע, דבר, 17 במאי 1979
↑  מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  הודעת שגרירות צרפת בישראל על הענקת אות הכבוד לפרופ' חת
↑   חוגגים 70 שנה למדינת ישראל עם 70 מדענים ישראלים, באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436773505171  BnF: cb161789450 (data)  GND: 1145603335  ISNI: 0000 0001 0995 8280  LCCN: n86134187  NKC: xx0015135  NLA: 35938946  NTA: 132145839  VIAF: 85396743   WorldCat (עם VIAF): 85396743
איציק צאיג

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 69 בערך) צפת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב
 השכלה:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 מספר צאצאים:  4 
 
איציק צאייג בפגישה עם ראובן ריבלין, יולי 2018
איציק צאיג (נולד ב-1956 בצפת) הוא מהנדס ואיש שיווק ישראלי שכיהן בעבר כמנכ"ל אסם השקעות.
ביוגרפיה

צאיג למד בבית הספר החקלאי בכפר גלים, ושירת בנח"ל. עם השחרור מצה"ל למד בפקולטה לחקלאות ברחובות. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת קרקע ומים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים, עם התמחות בשיווק, מאוניברסיטת תל אביב.
תפקידו הניהולי הראשון היה בחטיבה העסקית של בנק לאומי, שם היה אחראי על פורטפוליו של לקוחות גדולים ובינוניים. אחר כך כיהן כמנכ"ל זיו ייעוץ והדרכה, בה היה שותף עם פרופסור יחיאל זיו. במהלך עבודתו שם, פגש לראשונה את גזי קפלן, מייסד טבעול ומנכ"ל טבעול באותה עת, ובהמשך מנכ"ל אסם. ב-1991 גייס קפלן את צאיג לתפקיד מנהל השיווק של טבעול, שם היה שותף להחדרת מותג חדשני בקנה מידה עולמי.
לאחר 5 שנים, שבמהלכן נמכרה השליטה בטבעול לקבוצת אׂסם, עבר צאיג ל"גרינברג" שם כיהן כסמנכ"ל סחר ושיווק. עם הרכישה של "צבר" על ידי קבוצת אׂסם, חזר לקבוצה כמנכ"ל "צבר", שם הוביל תהליך צמיחה מהיר של אסם בתחום הסלטים, להובלת השוק בישראל ולזינוק ביצוא. בהמשך כיהן כסמנכ"ל שיווק של קבוצת אסם ומנכ"ל חברת הסחר של הקבוצה.
הקריירה באסם הובילה אותו להתמנות על ידי ענק המזון נסטלה למנהל השוק שלה בניו זילנד. בהמשך שב לישראל, על מנת להתמנות לאחר כשנה למנכ"ל אסם. איציק צאיג סיים את תפקידו כמנכ"ל אסם השקעות באוגוסט 2018.
צאיג נשוי, אב לארבעה ילדים משתי נשים וגר ברמת החייל. בתו היא הקומיקאית, הקומיקסאית והיוצרת כרמל צאיג.
הערות שוליים

↑   כרמל צאיג עם עצות טובות למנכ"ל אסם הפורש, שהוא במקרה גם אבא שלה, סרטון בערוץ "היום שהיה עם גיא זהר", באתר יוטיוב (אורך: 03:46)