stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות סקוטלנד
המאה ה-21

ע"פ מדגם אוכלוסין שנערך ב-2011 כ-5,887 יהודים מתגוררים בסקוטלנד, בעיקר באדינבורו, גלאזגו ובדנדי. רוב האוכלוסייה היהודית מתגוררת באזורים העירוניים.
בימי השיא מנתה הקהילה היהודית המקומית כ-15,000 יהודים בגלאזגו לבדה. כעת הצטמקו המספרים משמעותית. רוב הצעירים מהגרים דרומה, לאנגליה. בודדים עלו בשנים האחרונות לישראל.
הארגון היהודי הגדול ביותר הוא מועצת הקהילות היהודיות בסקוטלנד (Scottish Council of Jewish Communities), שהיא הגוף המייצג את כל הקהילות היהודיות בסקוטלנד. מועצת הקהילות מייצגת את הקהילה היהודית בסקוטלנד בממשלה הסקוטית וגם בגופים רשמיים אחרים. המועצה מתאמת עם שרים, חברי ממשלה, כנסיות, איגודים מקצועיים, ואחרים בנושאים המשפיעים על הקהילה היהודית. מועצת הקהילות גם מספקת סיוע ועזרה לקהילות קטנות, ליחידים ולמשפחות אשר גרות רחוק מקהילה יהודית. המועצה עוזרת לארגונים בקהילה היהודית לעמוד בדרישות רגולטוריות שונות. סקוג"ק גם מקדמת דיאלוג והבנה בין הקהילה היהודית וקהילות אחרות סקוטלנד.
רשימה של יהודים סקוטים ידועים

מלקולם ריפקינד - פוליטיקאי
האחים נופלר (דייר סטרייטס) - מוזיקאי רוק
דייוויד נופלר גיטריסט
מארק נופלר גיטריסט וסולן
רוני אנקונה - קומיקאית
שארלוט אורבאך - גנטיקאית
אריק וולפסון - מוזיקאי ומלחין, חבר בלהקת פרויקט אלן פרסונס
זאב וולף גוטליב - רב, דיין, עורך ומחנך
רשימה של יהודים סקוטים ידועים > יהודים ממוצא סקוטי

אליסיה סילברסטון - שחקנית אמריקאית שהוריה יהודים ילידי סקוטלנד (אמה התגיירה).
דייוויד דוכובני - שחקן אמריקאי שאביו יהודי ואמו ממוצא סקוטי.
לקריאה נוספת

Collins, Dr KE - Scotland's Jews - A Guide to the History and Community of the Jews in Scotland (1999)
Conn, A (editor) - Serving Their Country- Wartime Memories of Scottish Jews (2002)
Kaplan, H L - Jewish Cemeteries in Scotland in Avotaynu, Vol.VII No 4, Winter 1991
Levy, A - The Origins of Scottish Jewry
Phillips, Abel - A History of the Origins of the First Jewish Community in Scotland: Edinburgh, 1816 (1979)
בית הכנסת גארנתהיל בגלאזגו, סקוטלנד
יוהאנס רוזוולט

| --- | --- |
 לידה:  27 בפברואר 1689 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1750 (בגיל 60 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  היילטייה שיורטס 
 
יוהאנס רוזוולט (באנגלית: Johannes Roosevelt; 27 בפברואר 1689 –  1750), הידוע בשם ג'ון רוזוולט, היה איש עסקים ופוליטיקאי בניו יורק ואב קדמון של הענף של משפחת רוזוולט של אויסטר ביי (אנ') שבלונג איילנד, כולל תאודור ואלינור רוזוולט.
קורות חיים

יוהאנס רוזוולט הוטבל ב-27 בפברואר 1689 באסופוס (אנ'), ליד קינגסטון (אנ'), יישוב הולנד מוקדם בהולנד החדשה, בזמן שאביו ניקולס רוזוולט (1658–1742) ואימו, היילטייה יאנס קונסט (1664–1730), חיו שם. ניקולס, יליד אמסטרדם החדשה, היה בנו של קלאס מרטנסן ואן רוזנפלט (Claes Maartenszen van Rosenvelt) (בערך 1626–1659), האב הקדמון המהגר של משפחת רוזוולט באמריקה. ניקולס החזיר את משפחתו לניו יורק, שם נולד, בסביבות 1690.
בשנת 1730, יוהנס הפך לבן חורין (כלומר קיבל זכות הצבעה). הוא היה עוזר לאלדרמן (אנ') משנת 1717 עד 1727 ואלדרמן מ-1730 עד 1733.
על פי תיאור היסטורי אחד, "הוא הצליח בחקלאות וביזמות עסקיות, והיה לו עניין רב ביצירות אמנות, מה שנראה לחבריו תענוג מוזר וראוותני. אומרים שהוא היה מהראשונים לייבא ציורים, רהיטים משובחים, וכלי מתכת אמנותיים מהולנד. הוא עשה זאת בקנה מידה כה נרחב עד שביתו נתפס כארץ פלאות על ידי חבריו הפחות יוזמים".
יוהאנס רוזוולט נשא לאישה את היילטייה שיורטס (Heyltje Sjoerts‏; 1688–1752) ב-25 בספטמבר 1708, בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו יורק. היא הייתה בתו של אולברט שיורטס (1661–1710), שנולד בהולנד והיגר להולנד החדשה. ליוהאנס ולהיילטייה היו אחד-עשר ילדים. אחד הילדים, יאקובוס ג'יימס רוזוולט, היה אבי הסבא-רבא של הנשיא לעתיד תאודור רוזוולט.
קורות חיים > עבדות

עבדו של יוהאנס רוזוולט, קוואק (Quack), היה אחד הקושרים הנאשמים במרד העבדים (אנ') לכאורה שהטיל אימה על העיר ניו יורק בשנת 1741. הוא הורשע בהצתת פורט ג'ורג' (אנ') והוצא להורג על ידי העלאה על המוקד.
ביאורים

↑  הוא חבר באספה או מועצה עירונית בתחומי שיפוט רבים המבוססים על החוק האנגלי.
הערות שוליים

↑  Blackman, Paul H.; McLaughlin, Vance (2004). "Mass legal executions in America up to 1865". Crime, History & Societies. 8 (2): 33–61. doi:10.4000/chs.460. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. exemplified by the treatment of Johannes Roosevelt’s slave, Quack….Roosevelt suggested to Quack that his only hope was to say he was guilty and seek a reprieve, but the mob watching the execution refused to allow a delay for a reprieve to be considered, and the two slaves were burned {{cite journal}}:  (עזרה)
טקס (לינוקס)

Tux כפי שצויר במקור על ידי לארי יואינג
טַקְס (Tux) הוא הדמות הרשמית של מערכת הפעלה גנו/לינוקס. טַקס, שנוצר על ידי לארי יואינג (Larry Ewing) בשנת 1996, הוא פינגווין שמנמן הנראה שבע רצון ומסופק.
הרעיון שה"קמע" של לינוקס יהיה פינגווין היה של לינוס טורבאלדס, היוצר של לינוקס. הוא רצה שהקמע יהיה של פינגווין, כי הוא ניסה למצוא משהו חמוד שיתקשר ללינוקס, וחשב על פינגווין שמנמן שזה עתה סיים לאכול ארוחה מלאה. פינגווין היא החיה האהובה על לינוס, למרות שהוא ננשך בעבר על ידי פינגווין קטן. האדם הראשון שהחליט לקרוא לטקס בשם זה הוא ג'יימס היוז (James Hughes). הוא טען שטקס הוא קיצור של "היוניקס של טורבאלדס" ("Torvalds' Unix").
טקס עוצב כחלק מהתחרות לעיצוב הלוגו של לינוקס. תמונות של מתחרים נוספים בתחרות ניתן למצוא באתר התחרות לעיצוב הלוגו של לינוקס. הלוגו המנצח נוצר על ידי לארי יואינג בעזרת GIMP (תוכנה חופשית לגרפיקה) והופץ תחת התנאי הבא:
ישנם משחקים רבים שבהם טקס הוא הדמות הראשית:
TuxRacer, SuperTuxKart, Tux Paint, Tux Typing, Tux of math command.
בחלק מהמשחקים הוחלט ליצור דמות נשית של טקס, כאשר לבסוף נוצרו שתי דמויות תחת השם גוון (Gown) או פני (Penny). גוון היא טקס בצבע ורוד, קצת פחות שמנה ממנו, לבושה בחצאיות קצרות ויש לה סרטים בשיער. פני, לעומת זאת, היא סגולה ולבנה.
יאנוש טאוס

יאנוש טאוס (בהונגרית: Tausz János;‏ בארץ', 5 במרץ 1911 – בודפשט, 25 במאי 1988) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, שר לסחר פנים בממשלת הונגריה, חבר באספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) במשך שמונה קדנציות (36 שנים) משנת 1949 עד 1985.
ביוגרפיה

יאנוש טאוס נולד במשפחה יהודית בעיר בת כ-10,000 תושבים בדרום טרנסדנוביה על גבול קרואטיה. אביו אילש (על פי רוב אליהו) טאוס היה עובד מסחרי ופקיד, ואמו הייתה מרגיט וייס. הוא השלים את לימודיו בבית הספר היסודי בבארץ' ובבית ספר תיכון בפץ' ובבודפשט. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בבודפשט ובתום לימודיו, החל לעבוד כפקיד ב"מפעל הסבון פלורה" ולאחר מכן אצל יורשו המשפטי, .Hutter és Lever Rt עד 1948 (בהפסקה בתקופת השואה).
טאוס היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) משנת 1933. כיהודי נלקח בין 1942 לבין 1945 למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שרד וחזר.
משנת 1945 היה עובד של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית
ב-1948 היה ראש מחלקת הסגל של המפלגה
בין 1948 לבין 1950 היה סגן ראש מחלקת הסגל של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP) מפלגת השלטון והיחידה אז בהונגריה.
חבר ההנהגה הלאומית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-1948
חבר ההנהגה המרכזית של ה-MDP בין השנים 1948–1956
חבר הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (MSZMP) בין 1962–1970
חבר ועדת הבקרה המרכזית של ה-MSZMP מ-1970 ועד מותו
הוא היה חבר פרלמנט ברציפות מ-1949 עד 1985
ביוגרפיה > במשרד לסחר פנים

בין השנים 1950–1951, היה מזכיר מדיני (סגן שר) במשרד לסחר פנים
בין השנים 1951–1956, סגן שר לסחר פנים וסגנו הראשון של שר לסחר פנים
שר לסחר הפנים מ-14 באפריל 1956 עד 31 באוקטובר 1956
ב-1956 וב-1957 היה מנכ"ל המשרד וחבר בוועדה הממשלתית לאספקה ציבורית של משרד לסחר הפנים.
מ-9 במאי 1957 עד 7 בדצמבר 1966 הוא שוב היה שר לסחר הפנים.
ביוגרפיה > קריירה מאז 1967

טאוס היה מנכ"ל IBUSZ בין 1967 ל-1978 (סוכנות התיירות והנסיעות ההונגרית הממלכתית שהייתה היחידה אז בהונגריה), עד לפרישתו. משנת 1975 היה נשיא איגוד עובדי המסחר, הפיננסים והאירוח.
פרסים והוקרה

מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית (1951)
מסדר ההצטיינות של הדגל האדום של העבודה (1955 ו-1977)
מסדר ההצטיינות של העבודה (1961 ו-1964)
מסדר ההצטיינות למולדת סוציאליסטית (1967)
יובל השחרור מדליית זיכרון (1970)
מסדר כבוד העבודה (דרג זהב, 1970)
המסדר ההונגרי של דגל הרפובליקה העממית (1981)
מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית מעוטר בזר דפנה (1986)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
neb.hu
ראו גם

יוז'ף בלן–לאסלו הובאי: ממשלות הונגריה, 1848–2004. מהדורה חמישית, מורחבת ומתוקנת. הוצאה לאור אקדמית, בודפשט, 2004. 458–459.
יוסי זילברמן

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המכללה האקדמית ספיר  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יוסי (יוסף) זילברמן (נולד ב-3 בספטמבר 1981) הוא דיפלומט כיום ובעבר עיתונאי ישראלי וכתב בחדשות 2.
ביוגרפיה

יוסי זילברמן נולד ולמד בקריית גת. התגייס לנח"ל ושירת כלוחם. עם שחרורו מהצבא, למד תקשורת במכללת ספיר והתמחה במסלול הרדיו.
את דרכו העיתונאית החל כמגיש ועורך חדשות ברדיו דרום וברדיו ירושלים. עם הקמת דסק האינטרנט של חדשות 2, מונה לכתב האתר באזור ירושלים. בין היתר חשף זילברמן את פגישתו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט עם חשודים נוספים בפרשת הולילנד, תיעד את השלכת הנעל על נשיאת בית המשפט העליון לשעבר דורית ביניש וליווה את מאבקה של משפחת שליט מהחטיפה ועד לחזרתו של גלעד שליט מהשבי.
כיום הוא משמש כדיפלומט ישראלי בשגרירות ברוסיה, ובעבר בשגרירות בארגנטינה.
יאנוש ליקאי

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1895 ואראז'דין, קרואטיה 
 פטירה:  17 ביולי 1925 (בגיל 30) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 
יאנוש ליקאי (במקור לייטנר, בהונגרית: Lékai János; השתמש גם בשמות ספרותיים: קרש, יאנוש לאסן, ג'והן לאסן, ואראז'דין, 17 ביוני 1895 - ניו יורק, 17 ביולי 1925) היה סופר, עיתונאי, עורך עיתון, פוליטיקאי, פובליציסט, יהודי-הונגרי אשר כחבר בחוג גלילאו ביצע ניסיון התנקשות שלא הצליח בראש ממשלת הונגריה אישטוואן טיסה בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

הוא נולד במשפחה בורגנית יהודית עשירה. אביו, ליפוט לייטנר היה קבלן בניין, עבר מקרואטיה (שהייתה אז בשליטת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית) לבירת הונגריה. הם גרו בבודפשט באותו בנין עם ינה לנדלר. יאנוש כבר בגיל צעיר עסק בסוגיות חברתיות ופרסם מאמרים בעיתונים. גם אחותו עבדה כעיתונאית.
משנת 1917 הוא השתתף בתנועת הפועלים, הפך לחבר של בחוג גלילאו, ועבד כעמית במערכת של העיתון "הפועל הצעיר" והמגזין "מא" (Ma פירושו היום). מתחילת 1918 הוא השתייך לקבוצה האנטימיליטריסטית (מה שנקרא סוציאליסטים מהפכניים) בראשות אוטו קורווין, שתכנן ניסיון התנקשות בראש ממשלת הונגריה לשעבר אישטוואן טיסה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "התוכנית להתנקשות בטיסה נולדה בדירה ברחוב ורוניקה. יאנוש ליקאי ביקש את זכות הדיבור, הוא חולה ריאות, אמר, בכל מקרה יכול לחיות רק זמן קצר, הוא צריך לבצע את ההתנקשות. האחרים נכנעים לנימוקיו של ליקאי, והפעם שוב אוטו קורווין... אפילו לא חושב שזה לא היה מזיק לו המתנקש היה יודע להשתמש בנשק. ליקאי מעולם לא החזיק אקדח בידו, הוא לא היה מסוגל להשתמש בו כמו שצריך. ב -16 באוקטובר, בחדר האחורי של קפה זִימַן הראה אוטו קורווין  לליקאי כיצד להשתמש באקדח. הוא הצביע על זקנה מקומטת: "זו אשתו של טיסה". ליאקי המתין בשער 4 של הפרלמנט. טיסה הופיע. ליקאי פנה לכיוון הלא נכון מכיוון שאוטו בלבל את אשת הרוזן במטרונית מבוגרת בהרבה. בסופו של דבר, ליקאי הצליח לבסוף להגיע לקרבתו של טיסה, אך האקדח לא פעל והנהג של טיסה העיף אותו מידו של המתנקש. אוטו נתן לליקאי אקדח דרוך, אשר ליקאי שלא הבין דבר באקדחים, חשב שאם הוא ישחרר את הדריכה האקדח יפעל, כשבעצם נצר אותו." | “ |


הציטוט בצד הם הזיכרונות של פאל דמן (גולדשמידט). את האקדח השיגו הוא אנטל מושויגו מיצרן המעליות, אישטוואן פרידריך (בשנת 1919 הפך לראש ממשלת הונגריה לתקופה קצרה) שידע לדברי דמני את ייעוד הנשק. למחרת (17 באוקטובר) נעצר ליקאי בשעה 16:00, ואחר כך שוחרר במהלך מהפכת החרציות ב־31 באוקטובר שהיה יום ההתנקשות המוצלח באישטוואן טיסה. שחרורו היה בהוראתם בעל פה של צירי המועצה הלאומית ההונגרית. בנובמבר הוא השתתף בהקמת ה-KMP והארגון הלאומי של נוער עובד, והיה גם מזכירו של האחרון. מסוף אותה שנה היה העורך של כתב העת "הפרולטר הצעיר". בפברואר 1919 נעצר יחד עם מנהיגי ה- KMP. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עמד בראש מחלקת החניכות של קומיסריאט העם של החינוך הציבורי. בסוף יולי נסע לקונגרס הפתיחה של "האינטרנציאונל הבינלאומי לנוער קומוניסטי", וזו הסיבה שהוא כבר היה בווינה ב-1 באוגוסט, כאשר הרפובליקה נפלה.
ביוגרפיה > בגלות (1925-1919)

ב־20 בנובמבר 1919 השתתף ב"האינטרנציאונל הבינלאומי לנוער קומוניסטי" השני. ונבחר כחבר ממלא מקום בוועדת ההיגוי. בשנת 1920 עבד כראש משרד דרום מזרח אירופה בברלין וכעובד מזכירות המשנה של מערב אירופה. בסוף 1922, בהתבסס על החלטת הקומינטרן, נסע לארצות הברית להנהיג שם את התנועה הקומוניסטית ההונגרית. שם עסק בפעילות ספרותית תחת שם העט ג'והן לאסן. הוא נעצר בסתיו 1924 ושוחרר כנגד ערבות בלבד, בסופו של דבר מת ממחלת הריאות שלו בשנת 1925.
כתביו

A dollár országa (Moszkva, 1926)
Múlt és Jövő (Bp., 1919)
A rab; Forradalom; Megváltás (drámák, Lunacsarszkij előszavával, Moszkva, Goszizdat, 1921)
Vörös és fehér (r., Új Előre, 1922 februárjától folytatásokban)
Der Mensch (dráma három felvonásban, Konstanz, Wöhrle Verlag, 1923 )
Das andere Amerika (Lipcse, 1924)
Lékai János válogatott írásai (Budapest, Magvető kiadó, 1963)
W. Pawlow und B. Köres : Die Aufgaben der kommunistischen Jugendorganisationen nach der Übernahme der Macht durch deas Proletariat. Aus der Praxis der kommunistischen Jugendinternationale (Berlin, Verlag Junge Garde, 1919)
בתרגום לעברית:
ארץ הדולר (מוסקבה, 1926)
עבר ועתיד (Bp., 1919)
האסיר; מהפכה; גאולה (דרמות, עם הקדמה מאת לונאצ'רסקי, מוסקבה, גוסיזדאט, 1921)
אדום ולבן (ר ', ניו פורוורד, סרטי המשך מפברואר 1922)
דר מנש (דרמה בשלושה מעשים, קונסטנץ, וולה ורלאג, 1923)
אמריקה האחרת (לייפציג, 1924)
כתבים נבחרים של יאנוש ליקאי (בודפשט, הוצאת מגבטה, 1963)
וו. פאבלוב: הארגון הקומוניסטי של הכוחות המזוינים של משרד הפרולטריון הקומוניסטי (ברלין, Verlag Junge Garde, 1919)
ראו גם

ספר האסירים Fogolytörzskönyv. Arcanum
Bölöny József: Magyarország kormányai. Az 1987-1992 közötti időszakot feldolg. és sajtó alá rend. Hubai László. 4. bőv., jav. kiad. Bp., Akadémiai Kiadó, 1992
R. Gilicz Márta: Ifjúságunk példaképei. Válogatott bibliográfia a magyar munkásmozgalom nagy harcosairól. Bp., Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár, 1965.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–2002.
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994
Kovács József: A szocialista magyar irodalom dokumentumai az amerikai magyar sajtóban 1920-1945 (Bp., 1977)
New Yorki Magyar Hírlap ; 1925/30
Lékai János politikai pályája: egy jelentékeny ember az írások tükrében (Budapest, vál., szerk., bev. Svéd László, közread. MSZMP Központi Bizottságának Párttörténeti Intézete, Ifjúsági Lapkiadó, 1976)
Lányi Márton: Lékai János (Új Hang, 1955. 9. sz.)
Illés Béla: Lékai János (Kortárs, 1963)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. יאנוש ליקאי. Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967.
יאנוש ליקאי. מוזיאון ספרותי פטפי. Lékai János. Petőfi Irodalmi Múzeum.
סרטון אילם קצר על שחרור ליקאי מהכלא. Lékait kiszabadítják a forradalmárok a börtönből 1918. novemberben: Korabeli filmfelvétel (Internet Explorerben nézhető)
Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1976. 338. o. ISBN 963 09 0412 8
הערות שוליים

↑  "Merénylet Tisza István ellen" (בהונגרית). Népszava. 1918-10-17.
↑  Tisza merénylője, huszadikszazad.hu
↑  קורות חיים של יאנוש ליקאי
↑  Simor András: Így élt Korvin Ottó. Budapest, 1977, Móra Könyvkiadó, 82-83. o.
↑  Demény Pál: Rabságaim I. Budapest, 1989, Magvető Könyvkiadó, Budapest, 16. o.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1008 5202  VIAF: 306153780   WorldCat (עם VIAF): 306153780
יואי פ. ניוטון

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1942 מונרו, ארצות הברית 
 נרצח:  22 באוגוסט 1989 (בגיל 47) אוקלנד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Evergreen Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, קולג' מריט, התיכון הטכני של אוקלנד, San Francisco Law School 
 עיסוק:  פוליטיקאי, סוציולוג, פילוסוף, פעיל זכויות אדם 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
יואי פרסי ניוטון (17 בפברואר 1942 - 22 באוגוסט 1989) היה חבר ראשי, מייסד ובעל השפעה ניכרת בתנועת הפנתרים השחורים בארצות הברית.
קורות חייו

יואי פרסי ניוטון (Huey Percy Newton), נולד ב-17 בפברואר 1942 במונרו, לואיזיאנה כצעיר מבין שבעה ילדים לארמליה ג'ונסון וולטר ניוטון.
הוא נקרא על שם מושל לואיזיאנה בעבר, יואי לונג.
ב-1945 המשפחה התיישבה באוקלנד, קליפורניה. בהיותו בן 11 הוא נהג לפרוץ למדחנים.
ניוטון היה אחד ממיסדי הפנתרים השחורים, תנועה שחורה שקראה לשינוי סדר היום הפוליטי בצורה רדיקלית ונשענה על המסרים של מלקולם איקס, מרקוס גארבי, מאו דזה-דונג, צ'ה גווארה ופרנץ פאנון. התנועה נשענה על רעיון הלאומיות השחורה והתקיימה מתחילת שנות השישים ועד סוף שנות השבעים. ניוטון עבד בהנהגת התנועה ביחד עם בובי סיל.
ניוטון נרדף על ידי ה-FBI בשנות השישים ונרצח בעסקת סמים ב-1989. השמועות אומרות שהשלטונות בארצות הברית רצו במותו.
במהלך חייו הוא סיים דוקטורט והיה פעיל חברתי ופוליטי פורה ביותר.
כתביו

Revolutionary Suicide, 1973 memoir republished in 1995 with introduction by J. Herman Blake
The Huey P. Newton Reader by Fredrika Newton, et al (2002)
Insights and Poems by Huey P. Newton, Ericka Huggins 1975)
Essays from the Minister of Defense (The collected plays of Noel Coward) by Huey P Newton
War Against the Panthers: A Study of Repression in America by Huey P. Newton (September 2000)
To Die for the People: The Writings of Huey P. Newton by Huey P. Newton, Toni Morrison (Editor)
Revolutionary Intercommunalism and the Right of Nations to Self-Determination by Huey P. Newton, et al
The Genius of Huey P. Newton by Huey P. Newton
War Against the Panthers by Huey P. Newton
The original vision of the Black Panther Party by Huey P Newton
"Huey Newton talks to the movement about the Black Panther Party, cultural nationalism, SNCC, liberals and white revolutionaries" (Hydrology papers) by Huey P Newton
Huey P. Newton, The Radical Theorist by Judson L. Jeffries (2002)
Huey: Spirit of a Panther by David Willard (2006)
הערות שוליים

↑  הואי ניוטון, דבר, 28 בדצמבר 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265932705171  BIBSYS: 7022786  BnF: cb12521925s (data)  CiNii: DA02252842  GND: 119514605  ISNI: 0000 0001 0924 806X  LCCN: n50006006  MusicBrainz: aaec06a9-e4b4-410b-a77b-2c4f87170933  NDL: 00451254  NLA: 35385808  NTA: 070839093  SELIBR: 340866  SNAC: w6nq2xbc  SUDOC: 034465871  TePapa: 53560  Trove: 934128  VIAF: 92279351   WorldCat (עם VIAF): 92279351 
יואי פ. ניוטון, 1972
יואי פ. ניוטון, 1977
טנרקיים

| טֶנְרֵקִיִּּים |
| --- | --- |
 טנרק שפלה מפוספס
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טנרקאים
תת־סדרה:: Tenrecomorpha
משפחה:: טנרקיים
שם מדעי
 Tenrecidae ‏גריי, 1821

טֶנְרֵקִיִּּים (שם מדעי: Tenrecidae) היא משפחה בסדרת הטנרקאים ובה מיני יונקים קטנים החיים באפריקה ובמדגסקר.
יצורים אלה דומים לקיפודים במראם והם קוצניים כמותם, אך הם קרוביהם הרחוקים של הארכף והשנבוב. הם קטנים, וניזונים מבשרם של יצורים קטנים כגון חרקים ותולעים. המינים הגדולים ניזונים גם מחולייתנים קטנים.
מיון

תת-משפחה גיאוגליים (Geogalinae)
סוג ומין יחיד טנרק גדול-אוזן (Geogale aurita).
תת-משפחה טנרקי אורז (Oryzorictinae)
סוג  טנרק חדפי  (Microgale) - בו טנרק הקרום.
סוג טנרק האורז (Oryzorictes).
תת-משפחה טנרקים (Tenrecinae)
סוג ומין יחיד טנרק קיפודי קטן (Echinops telfairi).
סוג טנרק מפוספס (Hemicentetes) - בו טנרק שפלה מפוספס.
סוג ומין יחיד טנרק קיפודי גדול (Setifer setosus).
סוג ומין יחיד טנרק מצוי (Tenrec ecaudatus).
הפוטמוגליים נחשבו בעבר לתת-משפחה של הטנרקיים, אך כיום היא נחשבת למשפחה עצמאית.
יואיצ'י נישימורה

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1972 (בן 52) טוקיו, יפן 
 מדינה:  יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 תפקיד:  שופט FIFA 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
יואיצ'י נישימורה (ביפנית: 西村雄一; נולד ב-17 באפריל 1972) הוא שופט כדורגל יפני המשמש כשופט בינלאומי של פיפ"א. ב-2012 זכה בתואר "שופט השנה באסיה". בין המשחקים הבולטים אותם ניהל נישימורה נמנים המשחק בין ברזיל ובין הולנד ברבע הגמר במונדיאל 2010 (1:2 להולנד), משחק הגמר של אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2010 בין אינטר מילאנו ובין מזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (0:3 לאינטר מילאנו) ומשחק הפתיחה במונדיאל 2014 בין הנבחרת המארחת, ברזיל לבין קרואטיה (1:3 לברזיל).
תחילת הקריירה

נולד בטוקיו וגילה עניין בכדורגל מבית הספר היסודי. למד בתיכון שברובע שינג'וקו ובקולג' להנדסת אלקטרוניקה
(גם הוא בשינג'וקו) אותו סיים ב-1994. הוא שימש תחילה כשופט במשחקי חובבים ולאחר מכן החל לשפוט בליגה היפנית. ב-2004 הפך לשופט בינלאומי. את הופעת הבכורה שלו כשופט בינלאומי ערך באוקטובר 2004 במשחק של נבחרת איחוד האמירויות מול תאילנד. הטורניר הבינלאומי הראשון בו שפט היה ב-2007 בגביע אסיה לאומות ומייד אחר כך שפט בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בקוריאה הדרומית שם אף שפט את משחק הגמר בין ניגריה וספרד.
טורנירים בולטים בהם שפט

גביע אסיה בכדורגל 2007 (3 משחקים)
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2007 (5 משחקים כולל משחק הגמר)
גביע AFC ‏ 2007 (2 משחקים כולל משחק הגמר הראשון)
גביע אפריקה לאומות 2008 בו היה השופט האסיאתי היחידי בטורניר. (3 משחקים)
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2009 (4 משחקים)
מונדיאל 2010 שפט בשלושה משחקים: אורוגוואי - צרפת (0:0, הרחקה ראשונה בטורניר, האורוגוואי ניקולאס לודיירו), ספרד - הונדורס (0:2 לספרד) וברבע הגמר: ברזיל - הולנד (1:2 להולנד, הרחיק את הברזילאי פליפה מלו). שימש כשופט רביעי במשחק הגמר.
אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2010 שפט במשחק הגמר בין אינטר מילאנו ובין מזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
גביע אסיה לאומות 2011 (3 משחקים)
גביע הקונפדרציות 2013
מונדיאל 2014
הערות שוליים

↑  יואיצ'י נישימורה באתר WorldReferee
↑  חרדה בברזיל? שובץ שופט למשחק הפתיחה, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2014
טום משרי

| --- | --- |

משרי בעונת 1967/1968
 לידה:  8 בספטמבר 1938  (בן 86) חרבין, מנצ'וקוו (כיום סין)
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  מכללת סנט מרי בקליפורניה
 דראפט:  בחירה שביעית, 1961 פילדלפיה ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1961–1967   1967–1971:  פילדלפיה/סן פרנסיסקו ווריורס   סיאטל סופרסוניקס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1963)
 קבוצות כמאמן
 1971–1972   1974–1976:  קרוליינה קוגרס   פורטלנד טרייל בלייזרס (עוזר)
תומאס ניקולס "טום" משרי (באנגלית: Thomas Nicholas "Tom" Meschery; נולד ב-8 בספטמבר 1938 בשם טומיסלב ניקולייביץ' משצ'ריאקוב (ברוסית: Томислав Николаевич Мещеряков)) הוא כדורסלן עבר רוסי-אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1961–1971. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 12.7 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
באוקטובר 1967 העלתה סן פרנסיסקו ווריורס את גופייתו של משרי, עם המספר "14", לתקרת אולמה הביתי כהוקרה על תרומתו למועדון.
ראשית חייו וקריירת מכללות

משרי נולד בשם טומיסלב משצ'ריאקוב בעיר חרבין שבמנצ'וקוו (כיום סין), להורים אשר ברחו מרוסיה בעת מהפכת אוקטובר. במהלך מלחמת העולם השנייה הועברה משפחתו למחנה מעצר ליד טוקיו, יפן, ובסיום המלחמה היגרה לסן פרנסיסקו שבארצות הברית. לאחר מעברו לארצות הברית שינה משצ'ריאקוב את שמו לטום משרי, בשל "הבהלה האדומה" – החשש שהיה בארצות הברית מפני עליית הקומוניזם, והאשמתם של מהגרים רוסים רבים כמרגלים סובייטים.
בין השנים 1957–1961 למד משרי במכללת סנט מרי בקליפורניה, ולאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 16.6 נקודות ו-13.5 ריבאונדים למשחק. בעונת 1958/1959 סייע לקבוצה להעפיל לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), לראשונה בתולדותיה, ובעונת 1960/1961 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז החוף המערבי (WCAC).
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1961 נלקח משרי בבחירה השביעית על ידי קבוצת פילדלפיה ווריורס, במדיה שיחק במשך 6 עונות. במהלך עונתו הראשונה לקח חלק במשחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין, בו קלע בעצמו 16 נקודות. בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 16.0 נקודות, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה. בכך הפך משרי לשחקן האולסטאר הראשון שנולד מחוץ לארצות הברית. לאורך פלייאוף 1964 היה הקלעי השני של הווריורס, אחרי צ'מברלין, עם 16.8 נקודות במשחק, וקבוצתו העפילה לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידו הווריורס מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 1–4. בעונת 1966/1967 העפיל עם הווריורס בשנית לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול פילדלפיה 76' בתוצאה 2–4.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נלקח משרי על ידי סיאטל סופרסוניקס, עבורה שיחק במשך 4 עונות. בתקופתו בסיאטל העמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק, בטרם פרש ממשחק בסיום עונת 1970/1971.
לאחר הפרישה ממשחק

מיד עם פרישתו ממשחק בשנת 1971 מונה למאמן קבוצת קרוליינה קוגרס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן שלילי 35–49 (41.7%). בעונות 1975 ו-1976 שימש כעוזר מאמן בפורטלנד טרייל בלייזרס, תחת לני וילקינס.
בשנים הבאות השלים תואר באמנות יפה באוניברסיטת איווה, ולמד שירה באוניברסיטת וושינגטון. לאחר מכן למד הוראה באוניברסיטת נבדה, ועסק בהוראת אנגלית בבית ספר תיכון ברינו, נבדה, עד שנת 2005. מאז שנת 1970 פרסם משרי ארבעה רומנים ושני ספרי שירה פרי עטו.