stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביקור ממלכתי
ביקורי מדינה לפי מדינה > רוסיה

מחלקת פרוטוקול המדינה של משרד החוץ של רוסיה אחראית על ארגון ביקורים ממלכתיים במדינה. היא נוסדה ב-18 בדצמבר 1991, בצו מס' 291 של הנשיא בוריס ילצין על בסיס שירות מדיניות החוץ של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. תפקידיה של המחלקה נעים מהזמנות לביקורים ועד הכנת לוח זמנים לביקור. המחלקה מארגנת לרוב פגישות, אירועים טקסיים, הנחת זרים, וארוחות בוקר וצהריים. גם משרד הפרוטוקול הנשיאותי בסגל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית משרת מטרה דומה.
ראש מדינה או ממשלה זר מקבל משמר כבוד מרגימנט משמר פראובראז'נסקי ה-154 ומהלהקה הצבאית המיוחדת עם הגעתו למסוף ה-VIP בנמל התעופה הבין-לאומי ונוקובו, שם הוא מתקבל בדרך כלל על ידי סגן שר החוץ הרוסי. ראשי מדינות לוקחים חלק בטקס קבלת פנים עם נשיא רוסיה באולם מסדר סנט ג'ורג' בארמון הקרמלין הגדול.
ביקורי מדינה לפי מדינה > ספרד

ביקורים ממלכתיים בממלכת ספרד מתקיימים בהשתתפות מלך ומלכת ספרד. אירועי היום מתחילים כשהמכובד המבקר מגיע ברכב מיוחד לארמון המלכותי בבירה מדריד. כשהמכובד מגיע, מתכוננות יחידות של המשמר המלכותי הספרדי לתחילת טקס הקבלה. הטקס מתחיל בכך שכל היחידות מדגלות את נשקן לקול קריאת המפקד ומבצעות הצדעה מלכותית, תוך השמעת המנון האורח והמנון ספרד. לאחר מכן ניגשים שלושה קצינים בכירים מהמשמר ליציע המרכזי כדי לדווח לאורח ולמלך על מוכנות הגדוד לסקירה. לאחר מכן הם מתחילים את סקירת משמר הכבוד. לאחר סיום הסקירה, מתקיים מצעד צבאי גדול בחצר הקדמית של הארמון, כשהלהקות הצבאיות מנגנות מוזיקה צבאית בזמן שהיחידות צועדות.
הטקס הממלכתי הבולט הנוסף שמתקיים בארמון הוא ארוחת הערב הממלכתית, אותה מנחה המלך, ובה נוכחים הנכבד המבקר ומשלחתו, משפחת המלוכה הספרדית, ראש ממשלת ספרד ופקידי ממשל נוספים. במהלך הביקור המנהיג המבקר רשאי לשאת נאום בפני מושב משותף של הקורטס חנרלס, הפרלמנט הדו-ביתי (המורכב מהסנאט וקונגרס הנציגים).
ביקורי מדינה לפי מדינה > אוקראינה

ביקורים ממלכתיים באוקראינה מנוהלים על ידי המחלקה הראשית לטקסים של לשכת נשיא אוקראינה וכן מחלקת הפרוטוקול של משרד החוץ. בביקורים ממלכתיים מעורבים נשיא אוקראינה, יושב ראש המועצה העליונה וראש ממשלת אוקראינה. ראשי המדינות נפגשים בנמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל, ובמהלך המפגש פוגשים אותם ילדים בתלבושות לאומיות אוקראיניות ומעניקים להם לחם. לאחר מכן הם מוסעים לארמון מרינסקי כדי לקבל משמר כבוד מגדוד משמר הכבוד הנשיאותי של קייב. להקת הגדוד מנגנת את ההמנונים לאומיים של שתי המדינות, ומתקיימת הצדעה ארטילרית של 21 תותחים. כשהאורח מרכין את ראשו בפני דגל אוקראינה, הוא מברכים את משמר הכבוד בקריאת הקרב "סלבה אוקראיני" (הברכה הרשמית של הכוחות המזוינים של אוקראינה). לאחר הטקס נערכות הפגישות וארוחת בוקר/צהריים לכבוד האורח. בקייב קיימת מסורת של הנחת זרים בקבר החייל האלמוני. ביום הראשון לביקור, ככלל, מתקיימת ארוחת ערב ציבורית מטעם נשיא אוקראינה לכבוד ראש המדינה באולם האדום של ארמון הנשיאות. בתום ארוחת הערב הממלכתית מתקיים קונצרט באולם הלבן. הפרוטוקול קובע כי ביקור ממלכתי נמשך זמן רב יותר (3–4 ימים) מביקור רשמי (2–3 ימים).
ביקורי מדינה לפי מדינה > איחוד האמירויות הערביות

חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות מבצע מטס תוך כדי צביעת השמיים בצבעי דגל המדינה של האורח, כאשר מכוניתו של המנהיג מגיעה לארמון הנשיאות עם ליווי רכוב של הצבא. עם הגעתו, הוא מתקבל על ידי נשיא איחוד האמירויות הערביות או סגן המפקד העליון של הכוחות המזוינים, שם שניהם מקבלים משמר כבוד צבאי ממשמר הנשיאות של איחוד האמירויות. בעודם בתוך הארמון מקבלים את פניהם גם ילדים המנופפים בדגלי איחוד האמירויות ובדגלי המדינה המבקרת. העיר אבו דאבי מקושטת בדרך כלל לקראת הביקור, כאשר דגלים מונחים ברחובות ותמונות גדולות של מנהיגי המדינה המבקרת ואיחוד האמירויות מוצבות על מבנים גדולים.
ביקורי מדינה לפי מדינה > הממלכה המאוחדת

ביקור ממלכתי בממלכה המאוחדת הוא אירוע מלכותי הכולל את המונרך ושאר בני משפחת המלוכה. טקס קבלת פנים מתקיים בדרך כלל הרחבת משמר הסוסים (יש גם מקרים שבהם הוא מתקיים בארמון בקינגהאם או טירת וינדזור), כאשר משמר הכבוד מסופק על ידי חברי משמר המלך.
בהתאם לאזור בו מתקיים הטקס, מיד לאחר סקירת משמר הכבוד תתקיים צעדה. לאחר מכן האורח הזר והמלך נוסעים לארמון בקינגהאם בתהלוכת כרכרה בליווי מספר רב של חיילים רכובים מחיל הפרשים. טקס קבלת הפנים מלווה במטח כבוד של 21 רובים שנורים מגרין פארק וממצודת לונדון. כ-150 אורחים מוזמנים לארמון בקינגהאם למשתה הממלכתי בערב באולם האירועים.
ביקורים ממלכתיים אינם מתרחשים באופן רשמי בין הממלכה המאוחדת ל-14 ממלכות חבר העמים הבריטי האחרות, שכן המדינות הללו חולקות כולן מונרך וראש מדינה משותפים. גם ביקור שערך המלך בממלכת חבר העמים אינו נחשב לביקור ממלכתי, אלא נקרא סיור מלכותי (Royal Tour). סיורים בממלכות חבר העמים נערכים על ידי המונרך בתפקידו כמלך אותה ממלכה, ולא כמלך בריטניה. כתוצאה מכך, ביקורים מטעם בריטניה בממלכות חבר העמים האחרות נערכות בדרך כלל כביקורים רשמיים של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת. לעומת זאת, ביקורים רשמיים בממלכה המאוחדת על ידי ממלכה אחרת בחבר העמים מבוצעים בדרך כלל על ידי המושל הכללי או ראש הממשלה.
ביקורי מדינה לפי מדינה > ארצות הברית

ביקורים ממלכתיים בוושינגטון די. סי. מתרחשים רק בהזמנת נשיא ארצות הברית בתפקידו כראש המדינה וראש הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. ביקורים רשמיים מתייחסים לביקור של ראש ממשלה בוושינגטון. במהלך ביקורי המדינה מתקיימים בדרך כלל אירועים רבים בבירה, בהשתתפות מאות אנשים. הביקור הממלכתי הראשון בארצות הברית התקיים ב-1874 על ידי קלאקאוה מממלכת הוואי, ואחריו פדרו השני, קיסר ברזיל ב-1876.
האירועים עשויים לכלול טקס במסלול הטיסה בבסיס אנדרוז של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, טקס הגעה (בבית הלבן או בפנטגון), ארוחת צהריים המאורגנת על ידי מחלקת המדינה, ארוחת ערב ממלכתית ונאום בפני הקונגרס.
ראו גם

יחסים בילטרליים
מדיניות חוץ
מטוס נשיאותי
ועידת פסגה
עין יעקב

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם לשכונה באבן יהודה, ראו .
| --- | --- |

שם בערבית: عين يعقوب
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎419 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
מוצא המייסדים: כורדיסטן העיראקית. עיראק
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,257 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,243 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) עין יעקב(למפת הגליל המערבי רגילה) עין יעקב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין יעקב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין יעקב33°00′34″N 35°13′46″E﻿ / ﻿33.0094842996632°N 35.2294840333785°E﻿ / 33.0094842996632; 35.2294840333785  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף באדום - עין יעקב בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

עֵין יַעֲקֹב הוא מושב צפונית-מערבית למעלות תרשיחא, השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
אחד ממיסדיו היו אברהם יעקב ופרחה יעקב בני המשפחה של יעקב יעקב שהיה ראש מועצת מעלה יוסף ופוליטיקאי ישראלי מוכר. הקדיש ליישוב עין יעקב המון.
היסטוריה

המושב הוקם ככפר עבודה ביום ה' חשון תשי"א, (19 אוקטובר 1950) על ידי עולים מכורדיסטן ועיראק ובשנת 2001 התווספו אל היישוב כ-130 משפחות נוספות בהרחבה.
היישוב הוא יישוב מעורב, דתיים וחילונים. מערכת החינוך במושב מאפשרת הפנייה של התלמידים הן לזרם החינוך הממלכתי והן לזרם הממ"ד לפי דרישת ההורים. בתי הספר בהם לומדים התלמידים הם בנהריה ובמעלות תרשיחא הסמוכות.
ביישוב פועלים מתחמים שונים של צימרים ואירוח כפרי.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר דברים: ”וַיִּשְׁכֹּן יִשְׂרָאֵל בֶּטַח בָּדָד עֵין יַעֲקֹב אֶל אֶרֶץ דָּגָן וְתִירוֹשׁ אַף שָׁמָיו יַעַרְפוּ טָל” (דברים, ל"ג, כ"ח).
עין יעקב נמצא כ-420 מטר מעל פני הים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012473572305171
Johnny Come Home

"Johnny Come Home" (בתרגום חופשי מאנגלית: "ג'וני חזור הביתה") הוא שיר של הלהקה הבריטית "פיין יאנג קניבלז". השיר יצא לאור במאי 1985 כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, "Fine Young Cannibals", והפך לאחד מלהיטיה הגדולים.
מבחינה מוזיקלית השיר דומה לרבים מלהיטיה האחרים של הלהקה: מיזוג של מוזיקת רוק וסקא, שמושר בקולו הייחודי של רולנד גיפט (אנ'), עם סולו חצוצרה בסגנון ג'אזי.
השיר מתאר סיפור קשה של נער הבורח מהבית. בשיר מתחלפת נקודת המבט בין זו שלו – המגלה שהחיים בעיר הגדולה אינם כפי שציפה – לבין זו של הוריו, שדואגים לו ומבקשים ממנו לשוּב הביתה.
מיקומי שיא > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 10 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 76 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 9 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 16 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 21 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 8 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 6 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 13 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 26 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |  |
הערות שוליים

↑  סינגל 7 אינץ', באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  המצעד האוסטרלי, באתר australian-charts.com, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  Joel Whitburn, Joel Whitburn’s Top Pop Singles, 14th Edition: 1955-2012, Record Research, 2013, עמ' 296, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  Joel Whitburn, Hot Dance/Disco: 1974–2003, Record Research, 2004, עמ' 98, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  המצעד הגרמני, באתר offiziellecharts.de, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  מיקומי שיא של שירי הלהקה במצעד ההולנדי, באתר top40.nl, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  מיקומי שיא של שירי הלהקה במצעד הבריטי, באתר חברת המצעדים הרשמית, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  המצעד הישראלי (רשת ג'), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 בפברואר 2023
↑  המצעד הניו זילנדי, באתר charts.nz, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  Timo Pennanen, Sisältää hitin - 2. laitos Levyt ja esittäjät Suomen  musiikkilistoilla 1.1.1960–30.6.2021, הלסינקי: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2021, עמ' 80. (בפינית), "Fine Young Cannibals" (קובץ PDF), בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
↑  המצעד הבלגי – פלנדריה, באתר ultratop.be, בדיקה אחרונה ב־26 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: d177d0ae-d36b-45e1-8e83-cd6e9a5c8d6d
מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית

| --- | --- |

חזית המוזיאון בשדרות הנשיא
 מידע כללי
 סוג:  גלריה 
 כתובת:  שדרות הנשיא 89, חיפה
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  פליקס טיקוטין; אבא חושי
 מנהל:  יותם יקיר
 אוצר ראשי:  אתי גלס גיסיס
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1959
 תאריך פתיחה רשמי:  1959 
 
 קואורדינטות:  32°48′33″N 34°59′07″E﻿ / ﻿32.8093°N 34.9854°E﻿ / 32.8093; 34.9854
 www.tmja.org.il/eng
  (למפת חיפה מוגדלת) מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית(למפת חיפה רגילה) מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית(למפת הגליל המערבי רגילה) מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית
 
מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית הוא מוזיאון המוקדש באופן בלעדי לתצוגה ושימור של אמנות יפנית. המוזיאון ממוקם במרכז הכרמל בחיפה.
המוזיאון נוסד בשנת 1959 ביוזמת פליקס טיקוטין, (1893–1986), אדריכל, סוחר ואספן של חפצי אמנות יפניים יליד גרמניה, ואבא חושי - ראש העיר של חיפה.
מטרת המוזיאון לאפשר לקהל הישראלי ללמוד ולהכיר את התרבות והאמנות היפנית; לקדם את ההבנה ההדדית בין ישראל ובין יפן ותושבי מזרח ומערב אסיה; ולעודד את חקר האמנות והתרבות היפנית.
התערוכות הנערכות במוזיאון מתמקדות במרכיבים שונים בתרבות היפנית. הן מציגות חתך רחב של האמנות היפנית, המסורתית והמודרנית, ומדגישות את ערכיה האסתטיים הייחודיים.
היסטוריה > הקמת המוזיאון

בשנת 1956 הגיע פליקס טיקוטין לישראל כדי לתרום את אוספו לאחד המוזיאונים. בעת ביקורו בחיפה נפגש עם אבא חושי והביע נכונות לתרום את האוסף לעיריית חיפה, ולבנות מוזיאון נפרד שיוקדש כולו לתצוגת האוסף שלו.
ב־18 במאי 1958, החליטה מועצת העיר חיפה לרכוש את "בית קיש" ואת השטח סביבו לשמש את המוזיאון היפני.
בחודש פברואר 1959 אושרה תוכנית הבנייה של המוזיאון לאמנות יפנית והחלה בניית אגף התצוגות בהתאם לרעיונותיו ותוכניותיו של טיקוטין ובפיקוח האדריכל מ. לב. אולם התצוגות של המוזיאון עוצב ברוח יפנית.
ביום רביעי, 25 במאי 1960, נפתח המוזיאון לקהל לראשונה ובתערוכת הפתיחה הוצגו יצירות אמנות מאוספו של טיקוטין. כמו כן, הוקם חבר נאמנים, אשר בראשו עומדת היום אילנה דרוקר־טיקוטין, בתו.
פרופסור יאמאדה צ'יסאבורו (Yamada Chisaburoh; 1908-1984) מאוניברסיטת טוקיו לאמנויות, היה מנהלו הראשון של המוזיאון.
בשנים 1966–1992 נוהל המוזיאון על ידי אלי לנצמן והמוזיאון זכה להכרה בינלאומית ולקבלת תרומות שהביאו להרחבתו. עם זאת, בין השנים 1979 ועד פטירתו בשנת 1986, פליקס טיקוטין נמנע מלהגיע למוזיאון, ואף שכנע תורמים פוטנציאליים שלא לתרום למוזיאון. כעסו של טיקוטין נבע מכך, שהוא גילה כי פריטים שונים מהאוסף שלו נעלמו.
היסטוריה > הגנבה הגדולה

בשנת 1988 אירעה פריצה למוזיאון, ונגנבו מהאוסף כ-200 פריטים, שרובם לא נמצאו עד עצם היום הזה. הפריצה אירעה על רקע סידורי אבטחה לקויים. מאוחר יותר רוב הפריטים אותרו על ידי מנהל המוזיאון אלי לנצמן כאשר הוצאו למכירה על ידי בית המכירות סותבי'ס בלונדון. כל הפריטים שאותרו הוחזרו לאוסף המוזיאון והפורצים נעצרו. אירוע הפריצה גרם לקרע עמוק בין הנהלת המוזיאון לראש עיריית חיפה דאז, אריה גוראל, ושנים ספורות לאחר מכן ההנהלה הוחלפה.
היסטוריה > מ-1995 ועד היום

בשנת 1995 נחנך האגף החדש ע"ש קרן ניפון מיפן. האגף החדש תוכנן בידי האדריכל היפני יושימורה ג'ונזו (Yoshimura Junzo; 1908–1997) מטוקיו, ביחד עם האדריכל הישראלי פרופסור אל מנספלד (1912–2004) מחיפה, בתמיכת הקרן ע"ש אווה טיקוטין־ליכט ותרומת המיליונר היפני ריושי ססאקווה.
במבנה החדש שתי קומות וקומת חניה. בקומה השנייה הוקם באמצע שנות 2000 אודיטוריום ע"ש רפאל אנג'ל באמצעות תרומה של בנו אודי אנג'ל (אדריכלים: מנספלד-קהת). באודיטוריום 200 מקומות ישיבה. חיבור הבניין הישן בעל הקומה האחת עם המבנה החדש יצר יחידה הומוגנית אחת בעזרת גרם מדרגות מתון המעוצב ברוח המבנה המקורי. בימים אלו שוקד המוזיאון על הכנת תוכנית להרחבת המבנה בעוד שתי קומות, שתיועדנה בעיקר לתצוגת קבע וחדרי ספח.
מאז חנוכתו מחדש של המוזיאון בדצמבר 1995, התקיימו בו כ־150 תערוכות חדשות, מרביתן נאצרו על ידי האוצרת הראשית של המוזיאון, ד"ר אילנה זינגר בליין, שאף זכתה על כך בפרס אוצר השנה מטעם שר המדע התרבות והספורט (לשנת 2007), באות שר החוץ של יפן (2014) ובאות קיסר יפן, עיטור מסדר השמש העולה קרני זהב עם שושנת צוואר (2021). בזכות מגוון רב של תערוכות ופעילות חינוכית ותרבותית ענפה, המוזיאון הפך למרכז להפצת תרבות יפן, להבנת תרבות ייחודית זו, ולידידות בין שני העמים. בשנת 2000 זכה המוזיאון בפרס קרן יפן. פרס זה מוענק אחת לשנה לאישים ומוסדות שתורמים לקידום חילופי תרבות עם יפן. בשנת 2003 דירגה ועדת האיכות של משרד החינוך והתרבות בישראל ומועצת המוזיאונים את מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית במקום שני בין המוזיאונים בישראל, אחרי מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 2009 זכה המוזיאון באות הוקרה מטעם שר החוץ של יפן.
המוזיאון מקיים באודיטוריום רפאל אנג'ל אירועים שונים בנושא תרבות ואמנות יפן ובהם ערבי הרצאות, הקרנת סרטים, טקסי תה, חגיגות ופסטיבלים מיוחדים, וכן אירועי תרבות ואמנות ישראלית ובינלאומית.
המוזיאון מקיים פעילות חינוכית ענפה בשיתוף פעולה עם שגרירות יפן בישראל.
ראו גם

המוזיאון לאמנות המזרח הרחוק
הערות שוליים

↑  ⁨מיניאטורות שנגנבו בפריצה למוזיאון היפני בחיפה התגלו בלונדון⁩ | ⁨חדשות⁩ | 7 אפריל 1991 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265889505171  BnF: cb12213397r (data)  CiNii: DA14781658  GND: 6075992-6  ISNI: 0000 0001 2198 1539  LCCN: n84182051  NLA: 35558571  SUDOC: 169448525  ULAN: 500307463  VIAF: 166749137   WorldCat (עם VIAF): 166749137
בית אסתר אדלר

| --- | --- |

בית אסתר אדלר, מבט לחזית הראשית מצומת הרחובות הנשיא-ברנדיס
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים ומסחר
 על שם:  אסתר אדלר
 כתובת:  שדרות הנשיא (חיפה) 98
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1937–1939 (כשנתיים)
 סגנון אדריכלי:  באוהאוס 
 מידות
 שטח:  330 מ"ר בנוי + מרפסות 55 מ"ר +  גג 110 מ"ר (במקור)
 
 קואורדינטות:  32°48′30″N 34°59′09″E﻿ / ﻿32.808194890216°N 34.985798406373°E﻿ / 32.808194890216; 34.985798406373
  (למפת חיפה מוגדלת) בית אסתר אדלר(למפת חיפה רגילה) בית אסתר אדלר(למפת הגליל המערבי רגילה) בית אסתר אדלר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית אסתר אדלר
 
קטעים מתוכניות הבניין המקוריות של בית אסתר אדלר שהוגשו למחלקת ההנדסה של עירית חיפה לאישור, במהלך 1937
בית אסתר אדלר הוא בית מסחר ומגורים, ברחוב שדרות הנשיא בחיפה. הבניין שנחשב עם הקמתו לאחד הבתים המודרניים הראשונים של הרחוב, נמצא בצומת שדרות הנשיא/ברנדיס.
היסטוריה ומאפיינים

הבניין תוכנן עבור הגב' אדלר על ידי האדריכלים לסקר ומאירשטיין, אשר בחרו לעצב בניין פרקטי וחדיש לתקופה, היוצא מסגנון בינוי השכונה הקיימת של מבנים בגמר אבן ובעיצוב שמרני יחסית. אישור הבניה ניתן באביב 1937.
הבניין בן ארבעה מפלסים, כאשר שניים מהם מהווים את שטחו העיקרי: קומת הקרקע במפלס הרחוב המשמשת למסחר ובעורפה שתי דירות קטנות. מעליה בקומה הראשונה תוכננו שתי דירות מגורים נוספות, גדולות יותר. קומת הגג משמשת כמפלס שלישי ועליה בנוי שטח מגורים קטן שנמצא במרכז החזית המערבית. הוא כולל חדר שינה וחדר רחצה (מעין דירת סטודיו?) על פני כ־28 מ"ר. שטח זה מהווה פחות מ־20% משטח הגג, כאשר שאר הגג משמש מרפסת ענקית ופתוחה המשקיפה לכל כיוון. חללי שירות וגראז' כפול, נמצאים במפלס התחתון שמרביתו תחת פני שדרות הנשיא (אז "הצנובר") בצד רחוב ברנדיס, היורד בשיפוע לעבר רחוב התשבי.
מתאר מרפסות הקומה הראשונה ומעקה הגג הבנוי שמעל "רץ" לאורך חזיתותיה ועוטף אותן תוך הפסקות אנכיות בצידי הבניין (מרפסות סרט, כולל רדיוס הפינות החיצוני) ובכך חורגת הקומה הראשונה בממדיה מקומת הקרקע וכביכול 'נחה' עליה כמעין מכסה, דבר הניכר במיוחד למתבונן מן הרחוב הראשי. גימור הטיח החלק של המבנה המאפיין את הסגנון הבינלאומי ופרטי הבניה שלו, היוו ציון דרך בתהליך אימוץ סגנון זה בבינוי הסביבה.
בבניין החדש נהנו הדיירים מסביבה שקטה וירוקה, תשתיות של מים זורמים וחיבור לחשמל ולטלפון, נוף גנים וחורשות אורנים בין מגרשי הבניה הדלילה עדיין. מקומת הגג ניתן היה להשקיף אל הים.
עסקים מוכרים במקום

עם הקמת הבניין נפתחה בו מכבסה שפעלה מספר עשורים ("מכבסת שושנה", מודעות נמצאו באוסף העיתונות של הספרייה הלאומית), חנות לתיקון רדיו "הוף" שאחר כך הפכה לחנות תיקון מוצרי חשמל (נסגרה בשנות ה-90 של המאה ה-20), וחנות בגדים שפעלה במקום עשרות שנים. בשנות ה-2000 נפתחו בחנות השמאלית מספר בתי קפה, ונכון לשנת 2024 פועל במקום בר יין.
בניינים ידועים נוספים בסביבה בעת ההקמה

מול בית אדלר מעבר לכביש היה קיים בית פארח סאלטי בשדרות הנשיא 99, שותף ממקימי מפעל הטבק Karaman, Dick & Salty בחיפה, שותפות שמאוחר יותר הפכה לחברת דובק. הבית נהרס ב־2015 ותחתיו הוקם פרויקט יוקרה בתכנון משרד האדריכלים רז.
במספר 102 בית מושויוף, שגם הוא הוקם בשנות ה-30.
במספר 103 בית היינריצי, בית טמפלרי מהמאה ה-19 העומד נטוש היום.
במהלך עבודות הגמר של בית אדלר, החלה הקמת בית דירות נוסף בסגנון באוהאוס ברחוב ברנדיס 3, מטרים ספורים במורד הרחוב (עדיין קיים). הבניין גדול ופשטני יותר, ודמה לבתי דירות רבים שהחלו להיבנות בשכונת הדר ונווה שאנן באותה תקופה.
מצב המבנה היום

המבנה משמש עדיין למגורים ולמסחר ושמור ברובו במצבו המקורי, כולל דלתות המוסך עשויות העץ - אם כי בחלק משטח קומות המגורים ישנם משרדים.
בשלב מסוים בחיי המבנה הוא שופץ והוספה סגירת זכוכית למרפסות עם פרופילים אופקיים. זו נעשתה (יש לציין, שלא כנהוג) תוך כיבוד אופי הבניין עם חלונות ופסים קמורים העוקבים אחרי רדיוס המרפסות בפינותיהן, וממשיכים באחידות בפסים האופקיים. ניכר שבוצעה תוספת מסוימת לשטח הבנוי בקומת הגג, בהתאמה לשאר הבניה.
תמונות

חזית המבנה המזרחית, מרחוב ברנדיס. תשומת לב לעבודת הזכוכית המשולבת בפרטי הבניין המקוריים, ולדלתות הגראז' ששרדו בשלמותן במפלס תחת פני הרחוב הראשי
חזית המבנה המערבית והשטח המסחרי. בצידו האחורי של הגג תוספת בניה מאוחרת
אבו סיר

| --- | --- |

שדה הפירמידות של אבו סיר:  הפירמידות של נפריר כא רע, סחו רע ונ-אוסר
 מידות
 גובה מעל פני הים:  34 מ' 
 היסטוריה
 תרבויות:  מצרים העתיקה 
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 מיקום:  מצרים התחתונה
 קואורדינטות:  29°53′46″N 31°12′13″E﻿ / ﻿29.896111111111°N 31.203611111111°E﻿ / 29.896111111111; 31.203611111111
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאבו סיר(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאבו סיר
 
מפת אתר אבו סיר
אבו סיר (בערבית: أبو صير) הוא כפר ואתר ארכאולוגי במצרים, השוכן בגדה המערבית של הנילוס, כ-25 קילומטרים דרומית-מערבית לקהיר. מקור השם ממצרית קדומה "פר-אוסיר", ביוונית עתיקה "Βούσιρις" (בוסיריס), ופירושו "בית (מקום הפולחן) של אוסיריס".
באתר יש נקרופוליס נרחב של תקופת ממלכת מצרים הקדומה, יחד עם תוספות מאוחרות יותר. השם הוא גם של כפר שכן בעמק הנילוס, שממנו קיבל האתר את שמו. אבו סיר ממוקם מספר קילומטרים צפונית לסקארה וכמוה שימש כאחד מבתי הקברות העיקריים למעמד העליון של עיר הבירה המצרית העתיקה ממפיס. כמה כפרים אחרים בצפון ובדרום מצרים נקראים אבו סיר או בוסירי. אבו סיר הוא קטע קטן יחסית של "שדה הפירמידות" הנרחב המשתרע מצפון לגיזה ועד דרומית לסקארה. אתר אבו סיר הפך למוקד של טקסי הקבורה המערביים היוקרתיים שמקורם מהבירה ממפיס במהלך השושלת החמישית של מצרים. כבית קברות מובחר, גיזה השכנה "התמלאה" עד אז בפירמידות המסיביות ובמונומנטים אחרים של השושלת הרביעית, מה שהוביל את הפרעונים של השושלת החמישית לחפש אתרים במקומות אחרים עבור אנדרטאות קבורה משלהם.
אבו סיר היה מקור הממצא הגדול ביותר של פפירוסים מתקופת הממלכה הקדומה – פפירוסי אבו סיר (אנ'). בסוף המאה התשע-עשרה, רכשו מספר מוזיאונים מערביים אוספים של קטעי פפירוס מרשומות מקדש הקבורה של אחד מקברי אבו סיר, זה של המלך נפריר כא רע (ידוע גם בכינוי קאקאי). תגלית זו הורחבה בשלהי המאה העשרים כאשר חפירות של משלחת צ'כית באתר חשפו פפירוסים משני מתחמי פולחן נוספים, זה של פרעה נפרף רע ושל אימו של המלך חנטקאוס השנייה (אנ').
המכון הצ'כי לאגיפטולוגיה של הפקולטה לאומנויות באוניברסיטת קארל בפראג עורך חפירות באבו סיר מאז 1976. הן מנוהלות כיום על ידי מירוסלב ברטה.
ישנו מקבץ גדול של קטקומבות ליד העיירה העתיקה בוסיריס (פליניוס הזקן xxxvi. 12. S. 16). מדרום לבוסיריס נראה כי בית קברות אחד גדול השתרע על המישור. בוסיריס היה למעשה כפר שניצב בקצה אחד של הנקרופוליס של ממפיס.
היסטוריה של הבנייה

באבו סיר עברו ציידים-לקטים בתקופה הפלאוליתית התיכונה והאתר יושב בתקופה הנאוליתית. הוא קיבל חשיבות מיוחדת בתקופת השושלת החמישית של מצרים, כאשר השליט הראשון אוסר כאף (בערך 2500–2490 לפנה"ס) בנה שם את מקדש השמש של אוסר כאף ויורשו סחו רע (בערך 2490–2475 לפנה"ס) ייסד נקרופוליס מלכותי.
באתר זה יש בסך הכל 14 פירמידות, ששימשו כנקרופוליס המלכותי העיקרי במהלך השושלת החמישית. איכות הבנייה של פירמידות אבו סיר נחותה מאלה של השושלת הרביעית; אולי מעיד על ירידה בכוח המלכותי או על כלכלה פחות תוססת. הם קטנים יותר מקודמיהם, ובנויים מאבן מקומית באיכות נמוכה. כל הפירמידות הגדולות באבו סיר נבנו כפירמידות מדרגות (אנ'), אף על פי שהגדולה שבהן - הפירמידה של נפריר כא רע - נבנתה במקור כפירמידת מדרגות בגובה של כשבעים מטרים ולאחר מכן הפכה לפירמידה "אמיתית". על ידי מילוי מדרגותיה בבנייה רופפת. על יד כל פירמידה היה מקדש קבורה מוקף חומה ואובליסק שהיה סמל פולחן רע, אל השמש.
היסטוריה של הבנייה > הממלכה הקדומה

סחו רע היה הראשון שבנה מתחם פירמידות משלו במקום זה, הנחשב לאבן דרך בפיתוח קברי המלוכה המצריים. ממדי הפירמידה שלו היו קטנים יותר מאלה של פירמידות השושלת הרביעית, אך למקדשי הקבורה (אנ') ומקדשי העמק שלו הייתה חשיבות רבה יותר. מקדש הקבורה הוקם תוך שימוש בחומרי בניין מעובדים עדינים. גרניט אדום שימש לעמודים עם פיתוחי הדקל שניצבו בחצר פתוחה. קירות אבן הגיר הלבנה עוטרו בסצנות תבליט צבעוניות עשירות, בעיקר סצנות מיתולוגיות המתוארות של השליט בקרב מנצח נגד אויביה המסורתיים של מצרים, כולל שלל מלחמה שהובא מארץ ישראל ומסוריה, סצנות ציד וספינות.
מקדש העמק של סחו רע בקצה המדבר היה מחובר לנילוס בתעלה ושימש כרציף. מכאן הוביל שביל אל מקדש הקבורה. חלק מהקטעים של עיטור התבליט של העלייה הראו חגיגות לחנוכת המבנים וסצנות נוספות.
היסטוריה של הבנייה > הממלכה הקדומה > נפריר כא רע וחנטקאוס השנייה

מתחם הפירמידה של נפריר כא רע (בערך 2475–2465 לפני הספירה), יורשו של סחו רע, היה בנקודה הגבוהה ביותר של בית הקברות. הפירמידה, שהפכה במהלך עבודות הבנייה מפירמידת מדרגות לפירמידה של ממש, הגיעה לגובה של כ-74 מטרים. אולם, החיפוי, כמו שאר המתחם, נותר בלתי גמור כתוצאה ממותו בטרם עת של השליט. מקדש הקבורה שלו נבנה מלבני בוץ ועץ על ידי בניו ויורשיו, נפרף רע ונ-אוסר. בסוף המאה התשע-עשרה גילו שודדי קברים פפירוסים במחסנים של ארכיון מקדש הקבורה (מה שנקרא ארכיון אבו סיר הראשון). תעודות אלו מתוארכות לחלק האחרון של השושלת החמישית ועד סוף השושלת השישית.
בצד הדרומי של הפירמידה של נפריר כא רע נמצא מתחם הפירמידה הקטן יותר של אשתו, חנטקאוס השנייה. ממצאים יקרי ערך ממקדש הקבורה של המלכה כוללים קטעי פפירוס רבים (ארכיון אבו סיר השני) וחומרים אחרים השופכים אור חדש על נושאים מורכבים הקשורים לסוף השושלת הרביעית ותחילתה של השושלת החמישית, בפרט תפקידן של שתי המלכות, חנטקאוס הראשונה וחנטקאוס השנייה.