stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוב לאו
חיים אישיים

בשנת 1991 נישא לאו למאפרת שריל ברקוף. הם הכירו לראשונה בפגישה עיוורת ב-1983, ושוב על הסט של הסרט "חברות הרסנית" (1990). לזוג שני בנים: מת'יו אדוארד לאו (יליד 1993) וג'ון אוון לאו (יליד 1995).
לאו חירש באוזנו הימנית.
הוא מייסדו של ארגון מקומי שמטרתו הכתבת ייעוד הקרקעות באזור, וכן שקיפות בממשל המקומי. הוא היה מעורב אף בפוליטיקה מדינתית כאשר סייע לחברו ארנולד שוורצנגר להיבחר למשרת מושל קליפורניה מטעם הרפובליקנים, זאת על אף שהוא עצמו מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית. לאו הוא הדובר הראשון ממין זכר של ארגון "Lee National Denim Day", המגייס כספים למימון חקר סרטן השד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | נערי הכרך | סודהפופ קרטיס |  |
| 1983 | הבוגרים | פרנקלין "סקיפ" בורוז הרביעי |  |
| 1984 | מלון ניו המפשייר | ג'ון ברי |  |
| 1984 | הרומן שלי באוקספורד | ניק דה אנג'לו |  |
| 1985 | חברים | בילי היקס |  |
| 1986 | חתיך, חתיך | דין יאנג בלאד |  |
| 1986 | הרומן של אתמול בלילה | דני מרטין |  |
| 1987 | תמימות נעורים | רורי טוראנס |  |
| 1988 | חתיך מבוקש | טים ווילן |  |
| 1988 | Illegally Yours | ריצ'רד דייס |  |
| 1990 | חברות הרסנית | אלכס |  |
| 1991 | The Dark Backward | קירק דלתא |  |
| 1992 | עולמו של ויין | בנג'מין קיין |  |
| 1992 | שעתנו היפה ביותר | לורנס האמר |  |
| 1994 | פרנק וג'סי | ג'סי ג'יימס | גם מפיק שותף |
| 1995 | טומי בוי | פול באריש | ללא קרדיט |
| 1996 | First Degree | ריק מאלורי |  |
| 1996 | שחיתות בצמרת | עבריין | ללא קרדיט |
| 1997 | אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון | ביל | ללא קרדיט |
| 1997 | Living in Peril | וולטר וודס |  |
| 1997 | קונטקט | ריצ'רד ראנק |  |
| 1997 | כוונה זדונית | קלירי |  |
| 1998 | For Hire | מיטצ' לורנס |  |
| 1998 | מלאך או שטן | ניק פיני |  |
| 1998 | כנופיית קרייזי סיקס | בילי |  |
| 1999 | Dead Silent | קווין פיני |  |
| 1999 | אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי | מס' 2 הצעיר |  |
| 2000 | בריחה תחת לחץ | ג'ון ספנסר |  |
| 2000 | Proximity | ויליאם קונרוי |  |
| 2000 | המיוחדים | טוני |  |
| 2002 | אוסטין פאוורס - גולדממבר | מס' 2 האמצעי |  |
| 2003 | דיילת בעננים | סטיב באנץ' |  |
| 2005 | תודה שעישנתם | ג'ף מגאל |  |
| 2009 | המצאת השקר | בראד קסלר |  |
| 2011 | I Melt with You | ג'ונתן | גם מפיק בפועל |
| 2011 | לפרוץ את הגבול | דן ווינטרס |  |
| 2012 | קרב סכינים | פול טרנר |  |
| 2014 | סקס טייפ | האנק רוזנבאום |  |
| 2014 | ראיון סוף | עצמו |  |
| 2016 | Pocket Listing | פרנק האנטר |  |
| 2016 | משאית מפלצת | ריס טניסון |  |
| 2017 | איך להיות מאהב לטיני | ריק הג'יגולו |  |
| 2017 | Mune: Guardian of the Moon | שוני | דיבוב |
| 2018 | המשטרה נפלה על הראש 2 | גיא לה פרנק |  |
| 2019 | חג בחיק הטבע | דרק הוליסטון | גם מפיק בפועל |
| 2020 | Madness in the Hills | עצמו | סרט קצר; גם במאי |
| 2023 | מחפשים את גונקר | ג'ון מרשל | גם מפיק בפועל |
| TBA | The Third Parent | קאפ הולו |  |
הערות שוליים

↑  תרגום חופשי של "Brat Pack"
1 2  ניר סלונים, ‏חתיכי של האייטיז: רוב לאו לוהט גם בגיל 47, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2011
| פרס פטל הזהב לשחקן המשנה הגרוע ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1980–1999 | ג'ון אדמס / לורנס אוליבייה (1980) ‏•‏‏ סטיב פורסט (1981) ‏•‏‏ אד מקמהון (1982) ‏•‏‏ ג'ים נאבורס (1983) ‏•‏‏ ברוק שילדס (1984) ‏•‏‏ רוב לאו (1985) ‏•‏‏ ג'רום בנטון (1986) ‏•‏‏ דייוויד מנדנהול (1987) ‏•‏‏ דן אקרויד (1988) ‏•‏‏ כריסטופר אטקינס (1989) ‏•‏‏ דונלד טראמפ (1990) ‏•‏‏ דן אקרויד (1991) ‏•‏‏ טום סלק (1992) ‏•‏‏ וודי הרלסון (1993) ‏•‏‏ או. ג'יי. סימפסון (1994) ‏•‏‏ דניס הופר (1995) ‏•‏‏ מרלון ברנדו (1996) ‏•‏‏ דניס רודמן (1997) ‏•‏‏ ג'ו אסטרחס (1998) ‏•‏‏ אחמד בסט (1999) |  |
| 2000–2019 | ברי פפר (2000) ‏•‏‏ צ'רלטון הסטון (2001) ‏•‏‏ היידן כריסטנסן (2002) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (2003) ‏•‏‏ דונלד רמספלד (2004) ‏•‏‏ היידן כריסטנסן (2005) ‏•‏‏ מ. נייט שאמלאן (2006) ‏•‏‏ אדי מרפי (2007) ‏•‏‏ פירס ברוסנן (2008) ‏•‏‏ בילי ריי סיירוס (2009) ‏•‏‏ ג'קסון ראת'בון (2010) ‏•‏‏ אל פצ'ינו (2011) ‏•‏‏ טיילור לאוטנר (2012) ‏•‏‏ ויל סמית' (2013) ‏•‏‏ קלסי גראמר (2014) ‏•‏‏ אדי רדמיין (2015) ‏•‏‏ ג'סי אייזנברג (2016) ‏•‏‏ מל גיבסון (2017) ‏•‏‏ ג'ון סי. ריילי (2018) ‏•‏‏ ג'יימס קורדן (2019) |  |
| 2020–הווה | רודי ג'וליאני (2020/21) ‏•‏‏ ג'ארד לטו (2021) ‏•‏‏ טום הנקס (2022) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435087705171  PLWABN: 9810599652605606  BIBSYS: 3083659  BNE: XX1363463  BnF: cb13935853r (data)  GND: 140866159  ISNI: 0000 0001 0901 6453  LCCN: n81096858  MusicBrainz: 1b471ebf-4692-4815-b085-32eecd567342  NLA: 40024589  NLK: KAC2020L0256  NTA: 073315877  SUDOC: 100804055  VIAF: 52816626   WorldCat (עם VIAF): 52816626 
לאו, 1989
לאו ואשתו שריל ברקוף, 2003
ג'ייסון פלמינג

| --- | --- |

ג'ייסון פלמינג, 2013
 לידה:  25 בספטמבר 1966 (בן 58) פאטני, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  קרייסט'ס הוספיטל 
 בן או בת זוג:  Elly Fairman (2008–?) 
 צאצאים:  Cassius Flemyng, Noah Flemyng 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון איאן פלמינג (באנגלית: Jason Iain Flemyng; נולד ב-25 בספטמבר 1966) הוא שחקן אנגלי.
פלמינג מוכר מהופעותיו בסרטי קולנוע בהם סרטים בריטיים כמו "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998) ו"סנאץ'" (2000), שניהם מסרטיו של גאי ריצ'י. כמו כן השתתף בסרטים הוליוודיים כמו "רוב רוי" (1996), הסרט "ממעמקי הגיהנום" (2001) המבוסס על הרומן הגרפי מאת אלן מור, "ג'נטלמנים מובחרים" (2003) והסרט "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" (2008). הוא הופיע בתפקידים בולטים בתיאטרון ובטלוויזיה בבריטניה. פלמינג דובר צרפתית שוטפת והשתתף בשלושה סרטים בשפה זו. ב-1996 זכה בפרק השחקן ביותר בפסטיבל הסרטים של ז'נבה על תפקידו בסרט "חיים ובועטים".
ביוגרפיה

פלמינג נולד בפאטני שבלונדון. הוא בנו של גורדון פלמינג, במאי קולנוע וטלוויזיה סקוטי. הוא החליט להיות שחקן אחרי שהופיע בהפקת תיאטרון בבית הספר בו למד "Christ's Hospital" בסאסקס. "תמיד רציתי להיות שחקן" אמר פלמינג בריאיון ל-BBC "מאז שחבבתי את הילדה ששיחקה בתפקיד דורותי בהצגת בית הספר של "הקוסם מארץ עוץ". נבחנתי לתפקיד הדחליל כדי להיות אתה זמן רב על הבמה, אבל בסוף היא ברחה עם איש הפח!".
בשנות השמונים של המאה העשרים היה פלמינג חבר בתיאטרון הלאומי לנוער (אנ') והיה פעיל בארגון הפוליטי "הסוציאליסטים הצעירים" (אנ') של מפלגת הלייבור. לאחר מכן טען פלמינג שפעילותו בתיאטרון ופעילותו הפוליטי באותו זמן הייתה כדי לפגוש בחורות. ב-1990 נרשם ללימודי משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) ולמד באותה כיתה עם הרמיוני נוריס. אחרי שסיים את התואר ב-LAMDA בתחילת שנות התשעים הצטרף אל הלהקה השייקספירית המלכותית.
אחד התפקידים הראשונים שלו על המסך היה ב-1992 בסדרת הטלוויזיה האמריקנית "אינדיאנה ג'ונס הצעיר". בין השנים 1993 ו-1996 שיחק בתפקיד קבוע בסדרת הדרמה של ITV "דוקטור פינלי", בכיכובו של דייוויד רינטול.
ב-1994 הופיע פלמינג לראשונה בקולנוע בסרט "ספר הג'ונגל". התפקיד הגדול הראשון שלו היה בשנת 1996 בדרמה "Hollow Reed" בבימויה של אנג'לה פופ, בו שיחק בתפקיד ילד מתעלל. אחריו קיבל תפקיד ראשי בסרטו הפופולרי של גאי ריצ'י משנת 1998 "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים". הוא המשיך להופיע בסרטים כמו "הכינור האדום" ו"שוכני המצולות" (מ-1998), "סנאץ'" (2000), סרטו של ג'ורג' א' רומרו "מסכת המוות" (2000) והסרט "רוק סטאר" (2001). פלמינג כיכב בסרט הקצר "Feeling Good" מאת דקסטר פלטשר אותו הכיר במהלך צילומי "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים".
בתחילת שנות ה-2000 השתתף פלמינג בשני סרטים הוליוודיים עתירי תקציב. הראשון ב-2001 בעיבוד לספרי אלן מור "ממעמקי הגיהנום" בכיכובו של ג'וני דפ, בו שיחק בתפקיד ג'ון נטלי. הסרט השני הוא "ג'נטלמנים מובחרים" משנת 2003 בכיכובו של שון קונרי בו גילם את ד"ר הנרי ג'קיל ואת אדוארד הייד. סרט זה לא זכה להצלחה, אבל פלמינג ציין כי "היה בזה קצת סיוט... הסרט עלה הון תועפות ולא החזיר את ההשקעה... אבל אני עדיין מתלהב מאוד מעשיית סרטים כמו 'ממעמקי הגיהנום'. כל יום שבו אתה מגיע לסט הצילומים ושון קונרי או ג'וני דפ או בראד פיט נמצאים שם, חייב להיות יום טוב."
במקביל להופעותיו בסרטי קולנוע המשיך פלמינג להופיע בתפקידים שונים בטלוויזיה. ב-2005 שיחק את פרופ' ברנרד קוורטרמס בעיבוד המחודש של הסדרה "The Quatermass Experiment" בהפקת ערוץ BBC Four. עוד ב-2005 שיחק בתפקיד דימיטרי, מומחה רוסי לנשק ביולוגי, בסרט "Transporter 2" בו השתתף גם ג'ייסון סטטהם.
ב-2008 שיחק פלמינג בסרט המסתורין "מראות" לצד קיפר סאת'רלנד ופולה פטון. ב-2009 הצטרף פלמינג לצוות השחקנים של העונה השלישית של סדרת המדע בדיוני "בראשית" של רשת ITV בתפקיד דני קווין, השוטר לשעבר, בו החליף את דאגלס הנשל ככוכב הסדרה.
ב-15 באוגוסט 2010 פורסם שפלמינג לוהק לתפקיד "עזאזל" בסרט הפריקוול של "אקס-מן", "אקס-מן: ההתחלה", בבימויו של מת'יו ווהן.
ב-2011 גילם פלמינג שוב את דמותו של דני קווין בפרק האחרון בעונה הרביעית של הסדרה "Primeval".
ב-2012 כיכב בסרט "שנה גג", שיצא לאקרנים בפברואר 2013, בתפקיד הגיס של הכלה. הסרט הוא קומדיה רומנטית בהפקת Working Title Films.
שנתיים אחר כך סיים ג'ייסון לשחק בסרט "The Journey" בתפקיד אוזי, ושימש בו גם כמפיק. הסרט נכתב במיוחד עבורו, והוא צולם ביוון ובלונדון בבימויו של לאנס נילסן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

פלמינג היה בן זוגה של השחקנית לנה הידי במשך תשע שנים עד לשנת 2001. בקיץ 2008 התחתן עם אלי פיירמן בטוסקנה שבאיטליה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Covell, Adge (2004). "Martin – Jason Flemyng". StainforthOnline.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2007-04-23. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jason Flemyng biography and filmography: Mirrors Actor. Tribute.ca. Retrieved on 30 April 2011.
1 2  "Jason Flemyng plays Little Ray". bbc.co.uk. 2 ביולי 2004. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Brett, Anwar (10 באוקטובר 2003). "Jason Flemyng – The League Of Extraordinary Gentlemen". bbc.co.uk. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jason Flemyng". Guardian Unlimited. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bishop, Tom (4 באוגוסט 2004). "Actor Flemyng tackles age drama". BBC News Online. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Quatermass Experiment". bbc.co.uk. 2005. נבדק ב-20 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ben Miller ('Primeval')". Digital Spy. 25 במרץ 2009. נבדק ב-26 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mortimer, Ben (15 באוגוסט 2010). "Jason Flemyng Joining X-Men: First Class". Superhero Hype!. נבדק ב-15 באוגוסט 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  A Film “The Journey” by Lance Nielsen in Aegina
↑  News from Jase, 1/31/08 in Messages from Jason Forum. Jasonflemyngfans57164.yuku.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330135305171  PLWABN: 9810651948305606  BIBSYS: 99062398  BNE: XX1490478  BnF: cb141777030 (data)  CANTIC: a11726003  GND: 141537299  ISNI: 0000 0001 1494 7949  LCCN: no00013560  MusicBrainz: e02fa673-da7e-4ca6-999b-820d30610a55  NKC: xx0078339  NLK: KAC201895730  NTA: 181296284  SNAC: w6wt39g9  SUDOC: 158722965  VIAF: 85815601   WorldCat (עם VIAF): 85815601
זוכי תחרות הזמר של האירוויזיון

נמו מטלר, מבצע/ת השיר "The Code", נציג שווייץ באירוויזיון, זוכה אירוויזיון 2024.
71 שירים זכו בתחרות הזמר של האירוויזיון, תחרות שנתית המאורגנת על ידי המדינות החברות באיגוד השידור האירופי. התחרות, שמשודרת מדי שנה מאז תחרות האירוויזיון הראשונה בשנת 1956, היא אחת מתוכניות הטלוויזיה הוותיקות ביותר בעולם. הזוכים בתחרות נקבעו באמצעות שיטות הצבעה שונות לאורך ההיסטוריה שלה; שעיקרן הענקת נקודות על ידי כל מדינה על פי בחירת שופטים או צופים. המדינה שזוכה ברוב הנקודות היא זו שמוכרזת המנצחת. בתחרות האירוויזיון הראשונה השיר הזוכה לא נבחר באמצעות נקודות, אלא על ידי הצבעה (שני קולות לכל מדינה), שבסופה הוכרז על הזוכה.
נכון לשנת 2024, התקיימו 68 תחרויות, עם זוכה אחד בכל שנה למעט אירוויזיון 1969, שבה היה תיקו וארבע מדינות שונות זכו יחדיו במקום הראשון.
הזכייה בתחרות האירוויזיון פותחת דלתות עבור האמנים המנצחים, ומאפשרת להם לתעל את ההצלחה שלהם ואת הפרסום שסביב התחרות על ידי השקה או קידום הקריירה הבינלאומית שלהם. עם זאת, לאורך ההיסטוריה של התחרות, מעט מאוד אמנים אכן הפכו לכוכבים בינלאומיים ענקיים בזכות התחרות. המוזיקאים הבולטים ביותר באירוויזיון שהקריירה שלהם הושקה ישירות לאור הזרקורים בעקבות ניצחונם, היו חברי להקת אבבא, שזכו באירוויזיון 1974 עם השיר "Waterloo". אבבא המשיכה להיות אחת הלהקות המצליחות ביותר של אותה תקופה. זוכה נוספת שזכתה לאחר זכייתה לתהילה בינלאומית ולהצלחה הייתה סלין דיון, שייצגה את שווייץ באירוויזיון 1988 עם השיר הזוכה "Ne partez pas sans moi".
מספר זכיות לפי מדינה

| מקום | זכיות | מדינה | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 | אירלנד אירלנד | 1970, 1980, 1987, 1992, 1993, 1994, 1996 |
| 1 | 7 | שוודיה שוודיה | 1974, 1984, 1991, 1999, 2012, 2015, 2023 |
| 3 | 5 | צרפת צרפת | 1958, 1960, 1962, 1969, 1977 |
| 3 | 5 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 1961, 1965, 1972, 1973, 1983 |
| 3 | 5 | הולנד הולנד | 1957, 1959, 1969, 1975, 2019 |
| 3 | 5 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1967, 1969, 1976, 1981, 1997 |
| 7 | 4 | ישראל ישראל | 1978, 1979, 1998, 2018 |
| 8 | 3 | נורווגיה נורווגיה | 1985, 1995, 2009 |
| 8 | 3 | דנמרק דנמרק | 1963, 2000, 2013 |
| 8 | 3 | איטליה איטליה | 1964, 1990, 2021 |
| 8 | 3 | אוקראינה אוקראינה | 2004, 2016, 2022 |
| 8 | 3 | שווייץ שווייץ | 1956, 1988, 2024 |
| 13 | 2 | ספרד ספרד | 1968, 1969 |
| 13 | 2 | גרמניה גרמניה | 1982, 2010 |
| 13 | 2 | אוסטריה אוסטריה | 1966, 2014 |
| 16 | 1 | מונקו מונקו | 1971 |
| 16 | 1 | בלגיה בלגיה | 1986 |
| 16 | 1 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 1989 |
| 16 | 1 | אסטוניה אסטוניה | 2001 |
| 16 | 1 | לטביה לטביה | 2002 |
| 16 | 1 | טורקיה טורקיה | 2003 |
| 16 | 1 | יוון יוון | 2005 |
| 16 | 1 | פינלנד פינלנד | 2006 |
| 16 | 1 | סרביה סרביה | 2007 |
| 16 | 1 | רוסיה רוסיה | 2008 |
| 16 | 1 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2011 |
| 16 | 1 |  |  |
| 16 | 1 | פורטוגל פורטוגל | 2017 |
דירוג

להלן דירוג הישגי כל המדינות בתחרות, על פי מספר הפעמים בה כל מדינה הגיעה למקומות הראשון, השני והשלישי. עבור כל מדינה שמעולם לא הגיעה למקומות אלו מצוין המקום הגבוה ביותר שכן הגיעה אליו.
| מקום | מדינה | מספר הזכיות | מקום שני | מקום שלישי | המקום הגבוה ביותר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אירלנד אירלנד | 7 | 4 | 1 |  |
| 2 | שוודיה שוודיה | 7 | 1 | 6 |  |
| 3 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 5 | 16 | 3 |  |
| 4 | צרפת צרפת | 5 | 5 | 7 |  |
| 5 | הולנד הולנד | 5 | 1 | 1 |  |
| 6 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 5 | 0 | 2 |  |
| 7 | ישראל ישראל | 4 | 2 | 2 |  |
| 8 | איטליה איטליה | 3 | 3 | 5 |  |
| 9 | שווייץ שווייץ | 3 | 3 | 4 |  |
| 10 | אוקראינה אוקראינה | 3 | 2 | 2 |  |
| 11 | דנמרק דנמרק | 3 | 1 | 3 |  |
| 12 | נורווגיה נורווגיה | 3 | 1 | 1 |  |
| 13 | גרמניה גרמניה | 2 | 4 | 5 |  |
| 14 | ספרד ספרד | 2 | 4 | 2 |  |
| 15 | אוסטריה אוסטריה | 2 | 0 | 1 |  |
| 16 | רוסיה רוסיה | 1 | 4 | 4 |  |
| 17 | בלגיה בלגיה | 1 | 2 | 0 |  |
| 18 | מונקו מונקו | 1 | 1 | 3 |  |
| 19 | טורקיה טורקיה | 1 | 1 | 1 |  |
| 19 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 1 | 1 | 1 |  |
| 21 | פינלנד פינלנד | 1 | 1 | 0 |  |
| 22 | יוון יוון | 1 | 0 | 3 |  |
| 23 | אסטוניה אסטוניה | 1 | 0 | 1 |  |
| 23 | לטביה לטביה | 1 | 0 | 1 |  |
| 23 | סרביה סרביה | 1 | 0 | 1 |  |
| 26 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 1 | 0 | 0 |  |
| 26 | פורטוגל פורטוגל | 1 | 0 | 0 |  |
| 28 | מלטה מלטה | 0 | 2 | 2 |  |
| 29 | איסלנד איסלנד | 0 | 2 | 0 |  |
| 30 | בולגריה בולגריה | 0 | 1 | 0 |  |
| 30 | קפריסין קפריסין | 0 | 1 | 0 |  |
| 30 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 1 | 0 |  |
| 30 | פולין פולין | 0 | 1 | 0 |  |
| 30 | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 0 | 1 | 0 |  |
| 30 | קרואטיה קרואטיה | 0 | 1 | 0 |  |
| 36 | רומניה רומניה | 0 | 0 | 2 |  |
| 37 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 0 | 1 |  |
| 37 | מולדובה מולדובה | 0 | 0 | 1 |  |
| 39 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 0 | 4 |
| 39 | ארמניה ארמניה | 0 | 0 | 0 | 4 |
| 41 | אלבניה אלבניה | 0 | 0 | 0 | 5 |
| 42 | ליטא ליטא | 0 | 0 | 0 | 6 |
| 42 | בלארוס בלארוס | 0 | 0 | 0 | 6 |
| 42 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 0 | 0 | 6 |
| 45 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 0 | 7 |
| 45 | מקדוניה מקדוניה הצפונית | 0 | 0 | 0 | 7 |
| 47 | גאורגיה גאורגיה | 0 | 0 | 0 | 9 |
| 48 | מונטנגרו מונטנגרו | 0 | 0 | 0 | 13 |
| 49 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 0 | 0 | 18 |
| 50 | מרוקו מרוקו | 0 | 0 | 0 | 18 |
| 51 | סן מרינו סן מרינו | 0 | 0 | 0 | 19 |
| 52 | אנדורה אנדורה | 0 | 0 | 0 | 12 (בחצי-הגמר) |
לפי שפה

אנגלית (47.29%)
צרפתית (18.91%)
עברית (5.40%)
הולנדית (4.05%)
איטלקית (4.05%)
נורווגית (2.70%)
שוודית (2.70%)
גרמנית (2.70%)
ספרדית (2.70%)
דנית (1.35%)
אוקראינית (1.35%)
קרואטית (1.35%)
סרבית (1.35%)
טטרית של קרים (1.35%)
פורטוגזית (1.35%)
בין השנים 1966 ו-1972, ושוב בין 1977 ל-1998, המדינות הורשו להופיע בשפתן המקומית בלבד.
| זכיות | שפה | שנים | מדינות |
| --- | --- | --- | --- |
| 35 | אנגלית | 1967, 1969, 1970, 1974, 1975, 1976, 1980, 1981, 1987, 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2023, 2024 | הממלכה המאוחדת, אירלנד, שוודיה, הולנד, דנמרק, אסטוניה, לטביה, טורקיה, אוקראינה, יוון, פינלנד, רוסיה, נורווגיה, גרמניה, אזרבייג'ן, אוסטריה, ישראל, שווייץ |
| 14 | צרפתית | 1956, 1958, 1960, 1961, 1962, 1965, 1969, 1971, 1972, 1973, 1977, 1983, 1986, 1988 | שווייץ, צרפת, לוקסמבורג, מונקו, בלגיה |
| 4 | עברית | 1978, 1979, 1998, 2018 | ישראל |
| 3 | איטלקית | 1964, 1990, 2021 | איטליה |
| 3 | הולנדית | 1957, 1959, 1969 | הולנד |
| 2 | גרמנית | 1966, 1982 | אוסטריה, גרמניה |
| 2 | ספרדית | 1968, 1969 | ספרד |
| 2 | שוודית | 1984, 1991 | שוודיה |
| 2 | נורווגית | 1985, 1995 | נורווגיה |
| 2 | אוקראינית | 2004, 2022 | אוקראינה |
| 1 | דנית | 1963 | דנמרק |
| 1 | קרואטית | 1989 | יוגוסלביה |
| 1 | סרבית | 2007 | סרביה |
| 1 | טטרית של קרים | 2016 | אוקראינה |
| 1 | פורטוגזית | 2017 | פורטוגל |
לקריאה נוספת

Eurovision Song Contest history. Eurovision.tv. Retrieved on 19 August 2007.
History. ESCtoday.com. Retrieved on 19 August 2007.
John Kennedy O'Connor (2005). The Eurovision Song Contest 50 Years The Official History. London: Carlton Books Limited. ISBN 1-84442-586-X.
הערות שוליים

↑  Extract from the rules for the 2007 Eurovision Song Contest. Eurovision.tv. Retrieved on 22 August 2007. (אורכב 07.05.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  Eurovision 1956. Eurovision.tv. Retrieved on 24 May 2008. (אורכב 28.05.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  BBC News (6 December 2005). ABBA's Bjorn says no to reunion. Retrieved on 15 March 2008.
↑  1979, 1980, 1981, 1984, 1988, 1991, 1993, 1998, 2002 ו-2003.
↑  O'Connor, John Kennedy. The Eurovision Song Contest – The Official History. Carlton Books, UK. 2007 ISBN 978-1-84442-994-3
↑  מפני שארבע מדינות הוכרזו כזוכות שווייץ שקיבלה את הניקוד השני הכי גבוהה הוכרזה כמדינה במקום החמישי
↑  כמו שווייץ גם מונקו הוכרזה במדינה במקום השישי על אף שהיא קיבלה את הניקוד השלישי הכי גבוה עקב הניצחון המשותף של ארבע מדינות באירוויזיון 1969
↑  עקב הניצחון המשותף של אירלנד וצרפת במקום השני איסלנד הוכרזה כמדינה במקום ה-4 למרות שהיא קיבלה את הניקוד השלישי הכי גבוה
↑  בסיום ההצבעה התברר שהשיר הצרפתי של אמינה זכה באותו מספר נקודות שהשיג השיר השוודי - 146 נקודות. הבעיה נפתרה בזכות סעיף תקנוני (לקח מאירועי אירוויזיון 1969), ושוודיה הוכרזה כמנצחת. שוודיה וצרפת זכו לאותו מספר פעמים של "דוז פואה" - ארבע פעמים כל אחת, אולם שוודיה זכתה יותר פעמים ב-10 נקודות (שוודיה זכתה לקבל 10 נקודות חמש פעמים ואילו צרפת רק פעמיים, ולכן שוודיה הוכרזה כמנצחת).
↑  עקב השוויון בין שוודיה לצרפת, ישראל שקיבלה את הניקוד השני הכי גבוה דורגה במקום השלישי
↑  ABBA win 'Eurovision 50th' vote. BBC News (23 October 2005). Retrieved on 22 August 2007.
1 2 3 4  באירוויזיון 1969 היה תיקו בין 4 מדינות במקום הראשון.
1 2 3 4  שיר זה בוצע באופן חלקי בשפה האוקראינית.
1 2 3 4  שיר זה בוצע באופן חלקי בשפה הטטרית של קרים.
1 2  שיר זה בוצע באופן חלקי בשפה העברית.
1 2  קרואטית (השפה של השיר הזוכה באירוויזיון 1989) וסרבית (השפה של השיר הזוכה באירוויזיון 2007) הן שפות אינטגרביליות ולעיתים קרובות נחשבות כניבים שונים של שפה אחת משותפת, סרבו-קרואטית. עם זאת, הן מופיעות כשפות נפרדות בנתונים הסטטיסטיים של תחרות האירוויזיון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: feadcb25-cb02-476a-b37a-b51426d9a28a 
ג'וני לוגן, שיאן הזכיות באירוויזיון (סך של 3 זכיות כזמר או פזמונאי), נציג אירלנד, המדינה המחזיקה (יחד עם שוודיה) במספר הזכיות הגבוה ביותר - 7.
מפה המציגה את מספר הזכיות של כל מדינה באירוויזיון, עד לשנת 2024 (כולל).
שיעור פריון כולל

מדינות העולם לפי שיעורי הפיריון, בהתבסס על נתוני ספר העובדות העולמי של ה-CIA לשנת 2020. מקרא:
     5-6.9 ילדים
     4.5-5 ילדים
     4-4.4 ילדים
     3-4 ילדים
     2.6-3 ילדים
     2.3-2.5 ילדים
     1.4–1.6 ילדים
     0.8–1.3 ילדים
שיעור פריון כולל (באנגלית: Total Fertility Rate; בקיצור TFR) הוא מונח בדמוגרפיה, שקרוי לפעמים בשם בקיצור "שיעור פריון". מונח זה מנסה לאמוד את מספר הילדים שצפויה אישה היפותטית ללדת בימי חייה.
שיעור הפריון הכולל הוא מדד סינתטי, במובן שהוא מתייחס לנשים בקבוצות גיל שונות ועל פי הנחות מסוימות. אין הוא מבוסס על הפריון של קבוצת נשים אמיתית בשכבת גיל מסוימת, מכיוון שהוא מנסה לחזות את מספר הילדים הממוצע הצפוי לאישה עד סיום תקופת הפוריות. באותה מידה, אין המדד מתייחס למספר הילדים אשר נולדו למעשה לאישה במשך ימי חייה. יתרונו של המדד בכך, שבניגוד למדדי ילודה אחרים, כמו שיעור ילודה (מספר הלידות ל-1,000 נפש), הוא מבוטא במספר שקל להבינו אינטואיטיבית – מספר ילדים לאישה.
שיעור הפיריון בעולם נע מ-0.8 בקוריאה הדרומית  עד ל-6.91 בניגריה.
המדד

המדד מתבסס על חישוב יחס בין מספר הנולדים בשנה מסוימת לבין אוכלוסיית הנשים הנמצאות בגיל הפריון. בעולם, מקובל לראות בגילים 15–49 את גיל הפוריות, ובארצות הברית – בגילים 15–44. את הנשים בגיל הפריון מחלקים לקבוצות גיל המונות 5 שנים כל אחת. עבור כל קבוצת גיל כזו מחשבים את שיעור הפריון הסגולי. שיעור הפריון הסגולי הוא מספר התינוקות אשר נולדו בשנה מסוימת לאימהות באותה קבוצת גיל, לחלק למספר הנשים באותה קבוצת גיל בשנה הנבדקת, כפול 1,000.
כך, למשל, אם בשנה מסוימת היו 30,000 לידות לאימהות בגילים 20–24, ומספר הנשים הכולל בקבוצת גיל זו הוא 200,000 – הרי שמספר הלידות עבור קבוצת גיל זו הוא 30,000/200,000 = 0.15 ילדים לאישה. מאחר שמקובל לחשב שיעורי פריון סגולי עבור כל 1,000 נשים בקבוצת הגיל הרלוונטית הרי שהפריון הסגולי ל-1,000 נשים הוא 150. על מנת לקבל את שיעור הפריון הכולל מכפילים את שיעור הפריון הסגולי לכל קבוצה ב-5, ומחברים עבור כל קבוצות הגיל. במילים אחרות, מדובר באישה היפותטית שמתחילה את חיי הפריון שלה בגיל 15, יולדת חמש שנים לפי הפריון הסגולי בקבוצת הגיל 15–19, חמש שנים לפי הפריון הסגולי בקבוצת הגיל 20–24, וכן הלאה (מכאן ההכפלה ב-5). ההנחה הגלומה במונח זה היא כי מספר הילדים שצפויות ללדת נשים בגיל מסוים יישאר קבוע כמו שהוא בשנת המדידה, וכן הנחה שהאישה צפויה לחיות לפחות עד תום תקופת הפוריות.
לדוגמה, בשנים 2012–2014 היו שיעורי הפריון הסגולי של נשים חרדיות בישראל כדלקמן (בטבלה משמאל):
סכום כל שיעורי הפריון הוא 1381 ולאחר הכפלה ב-5 וחלוקה ב-1,000 – 6.91. זהו שיעור הפריון הכולל של נשים חרדיות לשנים האמורות.
| גילים | לידות ל-1,000 נשים לשנה |
| --- | --- |
15–19: 46
20–24: 295
25–29: 350.5
30–34: 312.5
35–39: 244.3
40–44: 121.9
45–49: 10.8
יש להבחין בין שיעור הפריון לבין שיעור הילודה. שיעור הילודה מתאר את מספר הנולדים בשנה מסוימת ל-1,000 נפש ועל אף שהוא מושפע, בין השאר, גם משיעור הפריון, הוא מושפע גם מגיל האם בלידה וממבנה שכבות האוכלוסייה (שיעור קבוצת האימהות הפוטנציאליות מתוך כלל האוכלוסייה). בשל סיבות אלו, שיעור הפריון הכולל (כפי שהוא מחושב) הוא מדד טוב יותר לשינויים בדפוסי הילודה מאשר שיעור הילודה. למעשה, מדד הפריון מנבא מה יהיה גודלו של הדור הבא של שכבת הגיל היולדת ביחס לזה של קבוצת הגיל הנוכחית.
המדד > שיעור הפריון העולמי

על פי אומדני האו"ם
| שנים | שיעור פריון כולל |
| --- | --- |
1950–1955: 4.96
1955–1960: 4.89
1960–1965: 5.03
1965–1970: 4.92
1970–1975: 4.46
1975–1980: 3.87
1980–1985: 3.6
1985–1990: 3.44
1990–1995: 3.02
1995–2000: 2.75
2000–2005: 2.63
2005–2010: 2.57
2010–2015: 2.52
2015–2020: 2.47
השפעות על הריבוי הטבעי

לשיעור הפריון ישנה השפעה חשובה ביותר על קצב הריבוי הטבעי של האוכלוסייה, וזאת בשילוב עם גילי ההולדה, כמפורט בהמשך. גם מדדים דמוגרפיים אחרים כגון יחס מספרי בין המינים (ובפרט בגיל הפריון או גילים צעירים יותר), תמותה שלפני תום גיל הפריון (ובפרט בגיל ילדות ושינויים בתוחלת החיים) יכולים להשפיע במידת מה.
בהתעלם מהגורמים האחרים שהוזכרו היכולים להשפיע על הריבוי הטבעי, ובהנחה שהתמותה לפני גיל הפריון אפסית, הרי שנוכל לחשב על סמך מודל פשטני ומקורב כיצד שילוב שיעור הפריון עם גיל ההולדה הממוצע ישפיע על קצב הריבוי הטבעי. גיל ההולדה הממוצע הוא הגיל הממוצע שבו אדם הוליד את ילדיו, הלוקח בחשבון את שני ההורים בכל לידה. הנחות המודל הפשטני הן:
מספר הזכרים והנקבות בלידה שווה (הנחה שבמציאות אינה מתקיימת)
תוחלת החיים היא קבועה במשך הזמן ואורך החיים אחיד עבור כל האוכלוסייה.
גיל ההולדה הממוצע נשאר קבוע במשך הזמן.
שיעור הפריון נשאר קבוע במשך הזמן.
תחת הנחות אלו, קצב הריבוי הטבעי השנתי הוא:  \ (0.5x)^{\frac {1}{y}}-1 

כאשר
 \ x הוא שיעור הפריון, ו- \ y הוא גיל ההולדה הממוצע.
לדוגמה, אם גיל ההולדה הממוצע הוא 35 ושיעור הפריון הממוצע הוא 4 ילדים, הרי שקצב הריבוי הטבעי השנתי יהיה
 \ (0.5\cdot 4)^{\frac {1}{35}}-1=0.02=2\%
ראו גם

שיעור תמותה
הערות שוליים

↑  פריון של נשים יהודיות בישראל לפי מידת הדתיות שלהן בשנים 1979-2017, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  World Population Prospects - Population Division - United Nations, population.un.org
תומאס גרוסבנור

תומאס פיבודי גרוסבנור (באנגלית: Thomas Peabody Grosvenor‏; 20 בדצמבר 1778 – 24 באפריל 1817) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק.