לכידת אדולף אייכמן
איתורו של אייכמן

אייכמן נאסר לאחר המלחמה בגרמניה בידי צבא ארצות הברית אך ברח ממחנה המעצר. הוא הסתתר בגרמניה מספר שנים. ב-1950 יצא בחשאי בסיוע אנשי דת נוצרים בספינה מאירופה לבואנוס איירס שבארגנטינה והשתקע בה. מאוחר יותר הצטרפו אליו שם אשתו ושלושת בניו. שם נולד לאייכמן ולאשתו בן נוסף.
ידיעה ראשונה על האפשרות שאייכמן נמצא בבואנוס איירס הגיעה למוסד ב-1953 משמעון ויזנטל, אך המכתב ששלח ויזנטל נגנז ולא פעלו בעקבותיו. ידיעה נוספת על מקום הימצאו של אייכמן הגיעה לישראל בחודש אוקטובר 1957 באמצעות ד"ר פריץ באואר, משפטן יהודי-גרמני ששימש כתובע הכללי של מדינת הסן בגרמניה. הידיעה הועברה אל הממונה על שירותי הביטחון, איסר הראל. הוא שיגר אל באואר את איש המוסד שלמה כהן-אברבנאל, שקיבל ממנו מידע מפורט ומסמכים על אייכמן, אך לא את פרטי המקור ממנו הגיעה הידיעה. באואר איפשר למוסד לפרוץ למשרדו, ומיכאל מאור, הצלם של המוסד, הוא שנכנס למשרד וצילם את המסמכים. מן השיחה עם באואר התברר כי הוא נואש מן האפשרות שגרמניה תבקש להסגיר את אייכמן לידיה ולשפוט אותו, וסבר כי מוטב שהמידע על מקום הימצאו יועבר לידי ישראל, הצפויה לפעול ביתר נחרצות ללכידתו ולשפיטתו.
עמנואל טלמור, חוקר ששלח הראל בעקבות זאת לבואנוס איירס, תצפת על כתובת מגוריו המשוערת של אייכמן כפי שנמסרה על ידי באואר, אך התרשם כי לא היה זה מקום מגוריו, שכן הבית היה דל ושכן בשכונה מוזנחת, שלא תאמו לאמצעים הכספיים הרבים שנמצאו כמשוער בידי אייכמן ובידיהם של נאצים אחרים שנמלטו לארגנטינה לאחר המלחמה.
בעקבות החקירה הראשונית שלח הראל שנית את כהן-אברבנאל אל באואר בינואר 1958. הפעם ניאות באואר לגלות את פרטי המקור ממנו הגיעה אליו הידיעה על מקום הימצאו של אייכמן. היה זה גרמני יהודי למחצה בשם לותר הרמן, שהיגר לארגנטינה בשנת 1938, לאחר שנרדף על ידי הנאצים ונאסר במחנה ריכוז. מקור נוסף שהעביר את המידע לבאואר באמצעות סדרת מתווכים, ואשר שמו נחשף לראשונה בשנת 2021, הוא הגאולוג ד"ר גרהרד קלמר, שעבד יחד עם אייכמן בחברת הבנייה "קאפרי" בארגנטינה.
הראל שלח לפגישה עם הרמן את קצין המשטרה אפרים אלרום, במסגרת נסיעה שערך באותה עת לכנס של האינטרפול בארגנטינה. הוא נפגש עם הרמן (שהיה עיוור) במקום מגוריו בעיר קורונל סוארז, כ-450 קילומטרים מבואנוס איירס. התברר כי הרמן התגורר קודם לכן באוליבוס, פרבר של בואנוס איירס. הוא נחשף לאפשרות הימצאו של אייכמן שם לאחר שצעיר בשם ניק אייכמן חיזר אחרי בתו, וכאשר קראו בעיתון בשנת 1957 אודות אייכמן ותפקידו במהלך השואה, הבין שזהו האיש. אז גם בירר את כתובת המגורים של אייכמן - רחוב צ'אקאבוקו 4261 בשכונת אוליבוס, שאותה העביר לבאואר.
אלרום, שפעל במסווה של גרמני שליחו של באואר, תשאל את הרמן אודות המידע שבידו, ביקש כי יוסיף לחקור בדבר, וקבע דרכי התקשרות עמו. בחודשים הבאים העביר הרמן מידע נוסף (מבלי דעת כי הוא עומד בקשר עם אנשי המוסד), אך בדיקת המידע העלתה ספקות כבדים בנוגע לאמינות המידע שהעביר ופרשנותו לו. על כן הוחלט באוגוסט 1958 להפסיק את המגע עם הרמן, אף שהראל הוסיף להאמין כי יש גרעין של אמת במידע שהעביר.
בדצמבר 1959 בא ד"ר באואר לביקור בישראל והביא עמו ידיעות חדשות ומפורטות אודות אייכמן, ממקור – שלא היה לותר הרמן - שאותו סירב בתוקף לחשוף. בין השאר מסר כי אייכמן שינה את שמו לריקרדו קלמנט. לפרט זה הייתה חשיבות רבה שכן אותו שם נכלל גם במידע שהעביר הרמן. לפיכך החליט הראל לשלוח לבואנוס איירס חוקר בניסיון נוסף לאתר את מקום מגוריו של אייכמן.
במקביל הורה הראל לערוך חקירה סמויה בסביבתם של בני משפחות אייכמן ואשתו באוסטריה ובגרמניה אודות הקורה אותם. יעקב גת, שערך חקירה זו, גילה כי אשת אייכמן ובניה עזבו את גרמניה ונתקל בחומה של שתיקה אודות הקורה אותם. עובדה זו חיזקה את החשד שאייכמן ומשפחתו נמצאים בארגנטינה.
באותה עת העביר הראל דיווח ראשוני לראש הממשלה דוד בן-גוריון כי אפשר שנתגלה מקומו של אייכמן. גם שרת החוץ גולדה מאיר הובאה בסוד העניין. בנוסף נפגש הראל עם היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן כדי לברר אם תהיה ישראל מוסמכת לשפוט את אייכמן על פשעיו בקשר לשואה. כהן חיווה את דעתו שהדבר יהיה אפשרי.
החוקר, איש השב"כ צבי אהרוני, הגיע לבואנוס איירס ב-29 בפברואר 1960. פעולתו שם התנהלה בסיועם של ארבעה אנשים שהועמדו לרשותו, ובכללם הנספח הצבאי של ישראל בארגנטינה, יצחק אלרון, ואשתו שרה. בין היתר הוא ערך חקירות סמויות באמצעות משרד חקירות מקומי. פעולותיו נעשו תוך נקיטת אמצעי זהירות מפני גילוין.
בחקירה בכתובת ברחוב צ'אקאבוקו התברר כי כשלושה שבועות קודם לכן עבר משם ריקרדו קלמנט עם משפחתו לכתובת אחרת. כמו כן אותר בנקל בנו של קלמנט שעבד בקרבת מקום, ובאמצעות מעקב אחריו התגלה מקום מגוריה החדש של אמו – בית בודד בלב שטח פתוח, ברחוב גריבלדי בסן פרננדו, פרבר במרחק של כ-30 קילומטרים ממרכז בואנוס איירס. חקירה נוספת העלתה כי החלקה שעליה עומד הבית רשומה על שמה של ורה ליבל (שם נעוריה של אשת אייכמן) לבית פיכמן. האפשרות שהיא נישאה מחדש לגרמני שאינו אייכמן הופרכה במהרה.
אהרוני ועוזריו קיימו סיורים ותצפיות סמויים רבים באזור הבית, שבמהלכם אירעה להם תאונת דרכים קלה, שלא עוררה תשומת לב. ב-19 במרץ נצפה לראשונה בחצר הבית אדם שתיאורו הפיזי דמה לשל אייכמן, ותצפיות בימים הבאים הראו כי הוא מדיירי הבית. לקראת סיום תקופת החקירה הצליח אחד מעוזריו של אהרוני לצלם אותו באמצעות מצלמה שהוסתרה בתוך תיק. הצילומים הושוו לצילומי אייכמן במדי אס אס על ידי חוקר המשטרה אלי אילן, שמסקנתו הייתה שמדובר באייכמן במידה רבה של ודאות. בעקבות דיווחיו על החקירה נצטווה אהרוני בראשית אפריל לשוב לישראל והוא עזב את בואנוס איירס ב-7 באפריל.