stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס לוינברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  הקב"ר המזמר, הפרופסור היהודי
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 קצין בינה רשתית ביחידה 848 של אגף המודיעין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
עמוס לוינברג (נולד ב-1949) שימש קצין בינה רשתית (קב"ר) ביחידה 848 (שמה שונה מאז ל"יחידה 8200") ששהה במוצב החרמון בתחילת מלחמת יום הכיפורים. הוא נשבה יחד עם 31 מחיילי המוצב בעת שכוחות צנחנים סורים כבשו את המוצב, וסיפק לשוביו מידע סודי רב על צה"ל. עקב כך כונה "הקב"ר המזמר" ובפי הסורים כונה "הפרופסור היהודי".
ביוגרפיה

עמוס לוינברג נולד בישראל, כבן יחיד למשפחה של ניצולי השואה. בגיל 10 התייתם מאביו. למד בבית הספר הריאלי בחיפה, במגמת מזרחנות, שכללה לימודי ערבית. בשנת 1968 התגייס לצה"ל והוצב באגף המודיעין. הוא הוצב ביחידה העוסקת בפיצוח צפנים, עבר קורס קצינים ומונה לקצין בינה רשתית שעסק במידע אודות הצבא הסורי.
לוינברג נחשף למידע מודיעיני רב במסגרת תפקידו. בהיותו סקרן, ועקב רשלנות של מפקדיו ועמיתיו, עיין גם במסמכים שאמורים היו להיות חסויים מפניו. מידע רב ממסמכים אלה נשמר בזיכרונו הפנומנלי. תא"ל (מיל') ראובן ירדור, מראשי אמ"ן באותה עת, אמר: "מי לא הכיר את הקצין הסקרן בעל הזיכרון הפנומנלי, שהאמביציה שלו לדעת הכול - אבל הכול - שברה כל מידור אפשרי באמ"ן עוד לפני המלחמה".
ביוגרפיה > הנפילה בשבי

ב-3 באוקטובר 1973 נשלח על ידי מפקדו למוצב החרמון הישראלי, למלא את מקום מפקד בסיס ברוש, יחידת המשנה של יחידת האזנה 848. ב-6 באוקטובר 1973, שעות אחדות לאחר פרוץ הקרבות, נכבש מוצב החרמון על ידי כוח קומנדו סורי, ו-26 מחייליו, ולוינברג בתוכם, נפלו בשבי הסורים (חמישה חיילים נוספים נשבו רק ב-12 באוקטובר 1973). על מה שראה מיד לאחר שנשבה והוצא מן המוצב, סיפר:
ראיתי מטוסים שלנו בורחים מערבה, לכיוון טבריה ומטולה. ראיתי את הטילים דולקים אחריהם ופוגעים ומצנחים נפתחים. הייתה לי הרגשה שהמדינה התמוטטה...
לאחר שהובהר לחוקרים הסורים שלוינברג הוא קצין מודיעין, התנהלה חקירתו בשפה הערבית בלבד. חוקריו הצליחו לגרום לו להאמין כי מדינת ישראל חרבה, וכי הם יוזמים הקמת "מוזיאון הנצחה" למודיעין הישראלי. לוינברג התפתה לדבר. ירדור תיאר זאת: "לוינברג זימר לחוקרים הסורים עוד ועוד, עד שהם עצמם לא יכלו לעמוד בשטף המידע שזרם ממנו. הם הרימו ידיים ואמרו לו: 'אדוני, תעשה לכולנו טובה ותכתוב הכול בעצמך'". לוינברג מילא מחברות שלמות עמוסות מידע על המבנה, בעלי התפקידים, משימות, דרכי פעולה של יחידת הסיגינט הצה"לית וכן מידע על יחידות מודיעין אחרות, במשך ארבעה חודשים בתנאי בידוד. לאחר מכן הועבר לכלא אלמזה שבפאתי דמשק והוחזק בו בחדר אחד עם שאר שבויי צה"ל למשך מספר חודשים נוספים. ברשתות הקשר הערביות דיברו על "הפרופסור היהודי שכותב ספרים". רק לאחר מכן הבינו בצה"ל את משמעותה האמיתית של הידיעה: המידע שסיפק לוינברג גרם לתדהמה בסוריה לנוכח ההיקף והאיכות של המודיעין הסיגינטי הצה"לי והמקורות למודיעין זה (כולל פעילותה של סיירת מטכ"ל). בכך גרמה חקירתו של לוינברג לאובדן מקורות מודיעיניים של צה"ל. משהתברר היקף המידע שמסר לוינברג לסורים, לא היה מנוס משידוד מערכות באגף המודיעין.
לוינברג חזר לישראל במסגרת עסקת חילופי שבויים. לאחר חזרתו נחקר במתקן החקירות בזכרון יעקב במשך זמן רב. בתקופת חקירתו נפגשה עמו ראש הממשלה גולדה מאיר. הרמטכ"ל מוטה גור החליט שלא להעמידו לדין צבאי. לבסוף הוא הוכר כנכה צה"ל.
בשנות התשעים של המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 שימש לוינברג מנחה להיסטוריה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הפתוחה, עד יציאתו לגמלאות. הוא נשוי ואב לילדים, ומתגורר בשכונת אחוזה שבחיפה.
הערכת התנהגותו בשבי

לטענת ירדור, גם במלחמת יום הכיפורים הנחת העבודה הייתה שכל מה שיודע השבוי הופך לידוע גם לאויב. אף על פי כן, לאחר שובו של לוינברג לישראל היו שדרשו להעמידו לדין באשמת בגידה. לאחר פגישה בין לוינברג לבין הרמטכ"ל, הוחלט לסיים את שירותו של לוינברג ללא הליכים משמעתיים או פליליים. בדומה לקציני בינה רשתית אחרים באותה עת, לא הוכשר לוינברג להתמודדות עם הלחץ הנפשי העצום שהופעל על חיילים בשבי הסורי. גם סדרת השבי שהייתה נהוגה לפני המלחמה (ולא הועברה ללוינברג), נמצאה שגויה מן היסוד לאחר המלחמה.
היו מבין מפקדיו של לוינברג (כמו יואל בן-פורת) שאמרו שציפו ממנו להתאבד, ולא לאפשר לידע שרכש ליפול בידי הסורים. על כך העיר משה זונדר בספרו "סיירת מטכ"ל": "לעניות דעתי, עמדה כזאת מבטאת חוצפה ועזות מצח מצד מפקדים שישבו לבטח במפקדותיהם, ולא חוו אפילו חצי שעה של ישיבה בשבי".
בראיון שקיים משה זונדר עם לוינברג בפברואר 1990 נמנע הלה מלהכחיש את המיוחס לו. בין היתר אמר לוינברג בראיון:
יש הבדל גדול בין כוונה לתוצאה. לא ערקתי לדמשק עם מזוודות שהכילו חומר 'סודי ביותר'. כל מה שקרה הוא פועל יוצא מנפילתי בשבי. לשם כך צריך להבין את המצב הפסיכולוגי של אדם שנופל בשבי. זה לא תמיד היה בשליטתי, ולא תמיד מרצון. הרגשתי שאני בנסיגה, ויום אחד אפסיק לזכור איך קוראים לי ואתחיל לשקוע בשכחה. הם ניצלו את זה. הרגשתי שאני מרוקן את עצמי ממה שהיה לי ואחרי זה אני לא אחיה יותר... אצלי המלחמה התחילה ב-3.10.1973 ומהרבה בחינות נמשכת עד היום. אותי המערכת לא שחררה. חשבתי פעמים רבות להתאבד. לא היה לי אומץ. קראתי לזה תאריך השחרור הסופי שלי מצה"ל.
סג"ם אברהם וייס היה קצין מודיעין שנפל בשבי בתחילת מלחמת יום הכיפורים וקיבל ציון לשבח מקצין מודיעין ראשי על התנהגותו בשבי. כשנשאל לדעתו על לוינברג, השיב וייס:
אני ממש לא ממליץ לשפוט אנשים במצבים האלה. אני לא חושב שהאמירה של מפקדיו של לוינברג שהוא היה צריך להתאבד או שהיה צריך להעמיד אותו למשפט על בגידה היא רצינית. אל תשפוט אדם עד שתגיע למקומו. כל אחד מגיב אחרת לגמרי למצבים הללו.
הספר מלחמת יום כיפור – זמן אמת מעריך את מעשיו של לוינברג: "פרשת לוינברג היא יום כיפור של מערך האיסוף של המודיעין הישראלי, כמו שההפתעה היא הקטסטרופה של מחלקת המחקר."
בקהילת המודיעין הישראלית הפך לוינברג לסמל לנחקר ש"זימר" בחקירה. מיכה קובי, בכיר בשב"כ לשעבר, אמר ב-2009:
אפשר לחלק נחקרים לשלוש רמות: נחקר מודה, נחקר מודה ומנדב מידע, ויש את הנחקר שאנחנו קוראים לו 'נחקר 8200', על שם אותו קצין מיחידת המודיעין 8200 שמכר לסורים את כל מה שהוא יודע על כל יחידה ויחידה בצה"ל.
בראיון שנתן בשנת 2016 לתוכנית "אולפן שישי" של ערוץ 2, הביע לוינברג לראשונה הערכה לפיה סמי אמת שהחדירו הסורים למשקאות שנתנו לו בשבי, היו בין הגורמים שהביאו אותו לספר להם את כל מה שידע.
לקריאה נוספת

משה זונדר, סיירת מטכ"ל, הוצאת כתר, 2000, עמ' 104–105
רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור - זמן אמת, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003, עמ' 361–362
רמי טל, רונן ברגמן וגיל מלצר, "האיש שסיפר הכל", ידיעות אחרונות, 5 באוקטובר 2003
משה גבעתי, המערכה בחרמון - הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, צה"ל - הוצאת "מערכות" ומודן (הוצאת ספרים), תל אביב: 2015, עמ' 72, 109, 123, 132, 136-135, 167-165, 539
אילן כפיר, "הקרב על החרמון", הוצאת דביר, 2013
הערות שוליים

↑  בוגרים לפי מחזורים > מ"ט 1968, באתר האינטרנט של בית הספר הריאלי
1 2  ריאיון לכתב "מעריב" יצחק לץ, מצוטט בספר סיירת מטכ"ל, עמ' 104
↑  אביעזר גולן, מוצב החרמון: הפצע, מתוך מוסף מיוחד של "ידיעות אחרונות" במלאת 10 שנים למלחמה, 16.9.1983
↑  אמנון שרון, שפוי בדמשק, 2005, בעיקר בעמ' 105 - 106
↑  דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, 2011, עמ' 39
↑  משה זונדר, סיירת מטכ"ל, 2000, ISBN 9650709584 - עמ' 104–105
↑  רונן ברגמן וגיל מלצר, זמן אמת - המהדורה המעודכנת, הוצאת ידיעות אחרונות
↑  משה זונדר, סיירת מטכ"ל, עמ' 105
↑  רונן ברגמן וגיל מלצר, זמן אמת - המהדורה המעודכנת, הוצאת ידיעות אחרונות, עמ' 445
↑  מלחמת יום כיפור - זמן אמת, עמ' 362
↑  אריק וייס, בעבור מג'דרה וסטייק, באתר nrg‏, 23 בינואר 2009
↑   יגאל מוסקו, ‏האיש שידע יותר מדי, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2016; במקור, מתוך "אולפן שישי"
חטיבת הנח"ל במלחמת חרבות ברזל

| --- | --- |

 סוג היחידה:  חטיבת חי"ר
 שייכות חיילית:   חיל הרגלים והצנחנים
 מדינת מוצא:  ישראל ישראל
 מפקדים:   אל"ם יהונתן שטינברג (נהרג)   אל"ם יאיר צוקרמן
 יחידת האם:   עוצבת הפלדה  אוגדת עזה
 יחידות משנה:   גדוד 931   גדוד 932   גדוד 50   סיירת נח"ל
 עימות:  מלחמת חרבות ברזל
 גזרת פעילות:  רצועת עזה
 קרבות:  טבח שבעה באוקטובר קרב כרם שלום  הטבח בכפר עזה  הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
 לחם נגד:   גדודי עז א־דין אל־קסאם   פלוגות אל־קודס   גדודי אבו עלי מוסטפא   גדודי ההתנגדות הלאומית   גדודי חללי אל-אקצא
 אבדות:  67 מלוחמי החטיבה נהרגו בקרבות
חטיבת הנח"ל לחמה במלחמת חרבות ברזל עוד מיומה הראשון ב-7 באוקטובר 2023. לאחר מכן המשיכה החטיבה להוביל את התמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, תחת אוגדה 162, ובזמנים מסוימים אף הייתה החטיבה הכוח היחיד של צה"ל שנשאר ברצועה.
במתקפת הפתע שירת בעוטף גדוד סיור של החטיבה ומחלקת המרגמות של גדוד 50, זאת בנוסף על מספר גדודים של חטיבת גולני וגדוד שריון, כשחלק מהחיילים יצאו לחופשת חג בשמחת תורה. לוחמי גדוד 931 נלחמו יחד עם יחידת מגלן בקרב על כפר עזה, ולוחמי סיירת הנח"ל לחמו יחד עם כיתת הכוננות בקרב כרם שלום. מספר לוחמי הסיירת לחמו גם בקרב מוצב סופה ביחד עם שייטת 13 וגדוד קרקל.
עם תחילת התמרון הקרקעי, הייתה החטיבה בין הראשונות להיכנס לשטח הרצועה מכיוון צפון, כבר בתחילת נובמבר. החטיבה השתתפה בקרבות רבים בצפון הרצועה, ואף הובילה אחדים מהם, כמו את קרב ג'באליה שהתחיל מיד לאחר תום הפסקת האש במסגרת עסקת החטופים.
לאחר מכן, מ-21 בינואר ועד 25 באפריל 2024, שהתה החטיבה במסדרון נצרים שצה"ל הקים לצורך ביתור הרצועה, השתתפה ב-5 קרבות אזוריים שבהם צה"ל השתמש במסדרון, וביצעה פעולות הנדסיות במרחב. בתחילת מאי נכנסה החטיבה לקרב רפיח, ניהלה מספר מבצעים חטיבתיים במרחב ושלטה על ציר פילדלפי לאורך מספר חודשים. עד סוף דצמבר 2024, החטיבה הובילה את הקרב במרחב רפיח, בסך הכל כשבעה חודשים. ב-28 בדצמבר פתחה החטיבה במבצע באזור בית חאנון, העיירה היחידה בצפון הרצועה שלא טופלה במסגרת קרב ג'באליה השלישי.
ביום הראשון ללחימה, בקרבות בגזרת כרם שלום, איבדה החטיבה רבים ממפקדיה: מפקד החטיבה יהונתן שטיינברג, מפקד סיירת הנח"ל סא"ל יהונתן ("ברנש") צור וסגן מפקד סיירת הנח"ל רס"ן עידו ישראל שני. בקרב על כרם שלום נפלו לוחמי סיירת נח"ל נוספים. יאיר צוקרמן התמנה בהמשך המלחמה למפקד החטיבה. בקרב בסופה נפל מפקד פלוגת העורב, רס"ן רועי צ'אפל. בקרב שבכפר עזה נפל מפקד הפלוגה הרובאית של גדוד "שחם" 931, רס"ן טל גרושקה.
נכון לינואר 2025 איבדה החטיבה 67 מלוחמיה.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בעקבות מתקפת הפתע הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל לשם מיטוט שלטון החמאס ברצועת עזה וחיסול כל המחבלים השוהים שם. באותו הזמן החזיקה סיירת הנח"ל וגדוד 50 של החטיבה את הגזרה הדרומית בגזרת כיסופים, סופה וכרם שלום וגדוד 931 את גזרת צפון הרצועה.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, סיירת הנח"ל הוצבה בגזרת כרם שלום. היחידה הייתה במצב "כוננות עם שחר" משעה 5:30 והייתה פרוסה לאורך גדר הגבול. בשעה 6:29 החלה המתקפה של חמאס לאורך כלל הרצועה. תחילה במטחים כבדים של רקטות ופצמ"רים ודקות לאחר מכן פריצה של חוליות מחבלים בנקודות רבות לאורך הגדר. בדקות הראשונות ללחימה, מפקד הגזרה הדרומית מטעם היחידה באותה השבת, סגן מפקד סיירת נח"ל רס"ן עידו ישראל שני, הכריז בקשר על מלחמה וקרא לכל אחד להגן ולהרוג מחבלים בגזרתו. דקות לאחר מכן נפל רס"ן שני בקרב סמוך לקיבוץ סופה.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > קרב כפר עזה

בבוקר יום שבת 7 באוקטובר, הוקפצו לוחמי גדוד 931 ללחימה בעוטף. עם קבלת הידיעות על חדירת מחבלים והאירוע המתפתח בכפר עזה, חברו הלוחמים לכוח יחידת מגלן ונלחמו יחד. במהלך הקרב, השיבו הלוחמים את השליטה על המוצבים והמשיכו בחיסול מחבלים וטיהור המרחב. במהלך קרב שהתפתח בדרכם לכפר עזה, נפל מפקד הפלוגה הרובאית של הגדוד, רס"ן טל גרושקה.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > קרב קיבוץ כרם שלום

הקרב התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר, ובמהלכו הסתערו על קיבוץ כרם שלום עשרות מחבלים של ארגון הטרור חמאס.
כוחות סיירת נח"ל, גדוד 50 וכיתת הכוננות של הקיבוץ ניהלו קרב עם המחבלים במהלכו הצליחו לבלום אותם מלבצע טבח בקיבוץ. מסוק קרב שהוזנק חיסל חולייה שנייה. 2 מחברי כיתת הכוננות, עמיחי ויצן (בנו של הרב שלמה יוסף ויצן) וידידיה רזיאל נהרגו, כמו גם מפקד חטיבת הנח"ל יהונתן שטיינברג, 4 לוחמי גדוד 50 של החטיבה, ו-17 לוחמי סיירת נח"ל, ביניהם ירון שי, בנו של השר לשעבר יזהר שי.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > קרב מוצב כרם שלום

בשעה 06:29 התחיל ירי כבד של פצמ"רים וקסאמים לאורך כל העורף וגם בגזרת כרם שלום. מספר דקות לאחר מכן פורצים במספר מוקדם לאורך כל הגדר מחבלים, בשעה 6:43 מודיע סגן מפקד סיירת הנח"ל, רס"ן עידו (ישראל) שני, ללוחמיו בקשר שהם במלחמה ופוקד להגן בגזרתם ולהרוג מחבלים, לאחר שהם כבר פרוסים בגזרות שלהם. סגן מפקד פלוגה סגן יואב לוינסון הגיע בג'יפ דוד ממוגן עם שני לוחמים לגדר ההיקפית של הקיבוץ, נלחם וחסם עשרות מחבלים מלפלוש לתוכו. הג'יפ נפגע מכמה טילי RPG, הנהג סמ"ר רועי בטיטו נפצע קשה והקשר סמ"ר ירון שי שישב מאחור והשיב אש נהרג במקום. סגן לוינסון וסמ"ר בטיטו הגיעו למוצב תוך פלישת המחבלים וחברו לשאר הלוחמים בקרב על המוצב.
במוצב כרם שלום שירתו תצפיתניות, ולאבטחת המוצב וסביבתו שהו בו 25 לוחמים של סיירת נח"ל. עם תחילת מתקפת הפתע נורו על המוצב פצצות מרגמה רבות, והתצפיתניות זיהו התקרבות מחבלים לגדר ודיווחו על כך ברשת הקשר. במקביל הסתערו על המוצב כ-50 מחבלים שפרצו את גדר המערכת סביב רצועת עזה. אחדים מלוחמי סיירת נח"ל היו בסיור ובעמדות, ואחרים ישנו במיטותיהם, ובהמשך הצטרפו ללחימה.
בקרב שהתפתח ונמשך כשש שעות חיסלו לוחמי סיירת הנח"ל כ-35 מחבלים. טנקיסטיות של גדוד קרקל הגיעו לסייע וחיסלו עוד כעשרה מחבלים. יתר המחבלים נמלטו לרצועת עזה. רכב ה"זאב" של מרפאת הבסיס ספג רקטת RPG ועלה באש. פצועי הסיירת טופלו במיגונית על ידי החובש הגדודי ופרמדיק, עד לחילוצם במסוק "יסעור" על ידי יחידה 669.
מח"ט הנח"ל, אל"ם יהונתן שטיינברג, שהיה בדרכו לחילופי אש שניהלו פקודיו עם מחבלים, נתקל במחבלים סמוך לצומת מגן ונהרג בחילופי אש איתם. בקרב נהרגו 17 לוחמי סיירת הנח"ל ו-4 לוחמי גדוד 50. בין לוחמי סיירת הנח"ל שנהרגו סמ"ר ירון שי, בנו של השר לשעבר יזהר שי וסמ"ר שהם משה בן הרוש, שנפצע ונפטר מאוחר יותר מפצעיו.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > קרב מוצב לולים

בבוקר 7 באוקטובר 2023, שהו במוצב שבעה חיילים: סיוון שני, רז דאהר, אילון גבאי, אור מזרחי, איתי אשכנזי, ומפקדם סרן תומר שוהם. קשר הצוות, עומר אלפואר, השתתף בקרב במוצב כרם שלום. עם שחר, החיילים הבחינו במחבלים חוצים את גדר הגבול עם רצועת עזה. בעקבות הדיווח ברשת הקשר, הם עלו על נגמ"ש ונעו לכיוון הגדר, שם נתקלו במאות מחבלים. שוהם פקד על התפצלות הכוח, וחלקם, בראשותו ובפיקודו של אשכנזי, עלו על תל ופתחו באש. המחבלים הגיבו באש מדויקת, ותוך זמן קצר נפגעו שוהם ואשכנזי מאש צלפים.
אשכנזי נפצע בפניו, ירד מהעמדה כדי לסייע לשוהם. גבאי התקדם לעזרת שוהם, ואשכנזי התרחק מהאש כדי לטפל בפציעותיו. כאשר התחמושת החלה להאזול, הם החליטו לסגת ולהפנות את שוהם לאחור, בעוד מזרחי נשאר במוצב לשמור על הציוד. במהלך הנסיגה, הלוחמים נתקלו באזרח רוכב אופניים, שלקחו איתם. כשהגיעו למוצב, גילו שהמבנים מחוררים מכדורים ומזרחי נמצא הרוג. הם הכניסו את מזרחי למטבח והתארגנו להגנה, אך נתקלו בהתקפות מארבעה כיוונים. דאהר, מקלען נגב, הצליח להרוג עשרות מחבלים מעמדה מבוטנת.
בסביבות 14:30, חוליות מחבלים החלו לאגף את המוצב מאחור, מה שמנע הנחיית מסוק קרב. בסופו של דבר הגיע המסוק והחל להדוף את המחבלים באש תותחים. בקרב נהרגו סמ"ר מזרחי וסרן שוהם.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > קרב מוצב סופה

בבוקר 7 באוקטובר, איישו לוחמי סיירת הנח"ל ומחלקת ה-7 של גדוד 50 את מוצב סופה. המחבלים חדרו אל המוצב ואף השליכו מטענים לחדרי החיילים. לוחמי החטיבה הצליחו להחזיק במוצב ולמנוע את כיבושו. במקביל, קבוצת לוחמים אחרת הייתה נצורה בחדר האוכל במוצב. מסוק אפאצ'י תקף את המוצב מהאוויר, בהכוונת לוחם מסיירת נח"ל.
לאחר מספר שעות הגיעו לוחמי שייטת 13 וסייעו בטיהור המוצב. בקרב נהרגו עשרות מחבלים, 7 לוחמי סיירת נח"ל ו-4 לוחמים ממחלקת ה-7 של גדוד 50, וסמג"ד קרקל שנהרג בדרך למוצב.
קרבות הבלימה במתקפת הפתע > סגירת הפרצות במרחב

בשעות הערב של 7 באוקטובר יצאו לוחמי סיירת נח"ל רכובים על גבי נגמשי איתן ביחד עם כוחות שריון וצמ"ה לסגור את הפרצות בגבול.
לאחר מספר קרבות שארכו שעות הצליחו הכוחות לאטום את הפרצות בגזרתם ובכך ייצבו מצב ומנעו מעוד מחבלים להיכנס ולצאת משטח ישראל עד לחיסול כלל המחבלים במרחב.
בקרבות אלו לוחמי העורב תקפו בעזרת טילי גיל חוליות מחבלים רכובות ורגליות.
התמרון הקרקעי > הקרבות בצפון רצועת עזה וקו החוף

ב-2 בנובמבר 2023 לאחר מספר ימי לחימה מאז החלה חטיבת הנח"ל את הכניסה הקרקעית לעומק שטח הרצועה, פשטו לוחמי החטיבה על מרחב הלחימה בכפר אל-עטאטרה – סמוך לקו החוף בצפון רצועת עזה. במסגרת הפשיטה התמודדו הלוחמים בקרבות קשים, רחפנים חמושים, טילי נ"ט, בתים ממולכדים בהיתקלויות ממנהרות וחיסלו עשרות מחבלי חמאס.
ב-5 בנובמבר 2023 פשט צוות קרב גדודי בפיקודו של גדוד 50 מחטיבת הנח"ל יחד עם פלוגת טנקים מחטיבה 460, וכוח הנדסה וניהל קרב שנמשך חמש שעות בתחילת השבוע בשטח הבנוי של בית חאנון, עם יותר מ-20 מחבלים הרוגים וללא נפגעים לצה"ל. הלוחמים אספו חומר מודיעיני בעל ערך, השמידו תשתיות טרור ואמצעי לחימה רבים.
ב-8 בנובמבר 2023 לאחר היתקלות עם מחבלי חמאס, נהרג סמ"ר נועם יוסף אבו, לוחם בגדוד 931 בקרב בצפון רצועת עזה.
ב-9 בנובמבר 2023 במהלך הלילה לאחר קרב של 10 שעות, לוחמי צוות הקרב של חטיבת הנח"ל השלימו מבצע השתלטות על מוצב 17, מעוז צבאי של ארגון הטרור חמאס במערב ג'באליה שבצפון הרצועה. במהלך ההשתלטות על המוצב הלוחמים ניהלו קרב מול מחבלים מארגוני הטרור חמאס וגא"פ ששהו במוצב, הן מעל פני הקרקע והן בתוואי תת-קרקעי במרחב. במהלך ההשתלטות הלוחמים חיסלו מחבלים, תפסו אמצעי לחימה רבים, חשפו פירי מנהרות טרור לרבות פיר שנמצא סמוך לגן ילדים ומוביל לתוואי תת-קרקעי נרחב. עוד במהלך ההשתלטות על המוצב לוחמי הנח"ל איתרו ואספו חומרים אופרטיביים משמעותיים אודות התוכניות המבצעיות של האויב.
ב-3 בדצמבר הותר לפרסום כי לוחם בגדוד 932, סמ"ר אסצ'אלו סמה, נפטר מפצעיו לאחר שנפגע בקרב ב-14 בנובמבר בצפון הרצועה.
התמרון הקרקעי > כיתור העיר עזה

בסוף השבוע של 4 בנובמבר 2023 כוחות חטיבת הנח"ל כיתרו את העיר עזה, והחלו להתקדם לעומק העיר והגיעו למרחק של כשני קילומטרים ממפקדות חמאס הממוקמות בבית החולים שיפא. במהלך הלחימה נהרג לוחם סיירת הנח"ל, סמל יהונתן מימון.
ב-7 בנובמבר 2023 חיל האוויר תקף חולייה של עשרה מחבלים בשיתוף צוות קרב חטיבתי של חטיבת הנח"ל שזיהו את החולייה והכווינו את התקיפה. בהמשך, זיהו לוחמי הנח"ל חוליות נ"ט שפעלו בקרבתם והכווינו כלי טיס שתקף אותם.
התמרון הקרקעי > הקרב בשאטי

ב-10 בנובמבר החלה חטיבת הנח"ל יחד עם כוחות אוגדה 162 להדק את הכיתור על מחנה שאטי ("מחנה החוף"), שנמצא בחלקה המערבי של העיר עזה. לדברי גורמים צבאיים כיתור שאטי יבודד את אזור שיפא ממחבלים, ימנע הגעת תגבור של חמושים ויסייע בהפעלת הלחץ הצבאי על האזור.
ב-11 בנובמבר לוחמי חטיבת הנח"ל פעלו במרחב השכונה וזיהו ארבעה מחבלים בסמוך אליהם. הכוחות הכווינו למקום כלי טיס מאויש מרחוק שתקף שלושה מחבלים. הכלי המשיך במרדף אחרי הממחבל הנוסף שברח דרך סמטאות צפופות, ותקף אותו לאחר זמן קצר.
ב-16 בנובמבר איתרו לוחמי סיירת הנח"ל במחנה שאטי מחסן אמצעי אמל"ח של הקומנדו הימי של חמאס בין היתר אותרו מערכות צלילה, מטענים וכלי נשק.
ב-17 בנובמבר צוותי הקרב של חטיבת הנח"ל, חטיבת הצנחנים וחטיבה 460 פשטו על מספר יעדים ואיתרו אמצעים טכנולוגיים ואמצעי לחימה. בין היתר אותרו כלי נשק מסוג קלצ'ניקוב, מטענים, מטולים, ווסטים, RPG, משגרי נ"ט ועוד.
ב-6 בפברואר 2024, פתחה אוגדה 162 בפיקודו של תא"ל איציק כהן במבצע נרחב במחנה שאטי. צוותי הקרב של חטיבת הנח"ל וחטיבה 401 חזרו לאזורים בהם כוחות צה"ל פעלו בתחילת התמרון, לצורך "טיפול" ביעדי הטרור. כוחות חיסלו מאות מחבלים ועצרו עשרות מחבלים לצורכי חקירה. בנוסף, בפשיטות יזומות על יעדי הטרור אותרו אמצעי לחימה רבים.
התמרון הקרקעי > הקרב בג'באליה

ב-18 בנובמבר לוחמי חטיבת הנח"ל נלחמו בג'באליה, הכוחות נתקלו וחיסלו עשרות מחבלי חמאס. באחד מהקרבות, שבהם מסייעים לחטיבה טנקים ומטוסי חיל האוויר, צוות הקרב החטיבתי של הנח"ל זיהה חוליית מחבלים שעמדה לירות על הכוחות מגג בניין מגורים. לוחמי הנח"ל הכווינו כלי טיס מאויש מרחוק אשר חיסל את המחבלים. בנוסף, במהלך סריקות נמצאו אמצעי לחימה וציוד צבאי בבנייני מגורים אזרחיים. במהלך חילופי אש מול מחבלי חמאס נהרג לוחם סיירת הנח"ל סמ"ר עדי חרב.
ב-7 בדצמבר במסגרת הלחימה של צוות הקרב החטיבתי בג'באליה, נתקלו לוחמי גדוד 931 במחבלים שירו טילי נ"ט לעבר הכוחות. לוחמי נח"ל הכווינו כלי טיס מאויש מרחוק של חיל האוויר אשר חיסל את החוליה. צה"ל חשף תיעוד ממצלמת גוף שאותרה על גופת מחבל חמאס שחוסל על ידי לוחמים מגדוד 931 של חטיבת הנח"ל.
ב-9 בדצמבר לוחמי גדוד 931 של הנח"ל קיבלו מידע על הימצאות מחבלי חמאס ואמל"ח במבנים הסמוכים אליהם בג'באליה, והחליטו לצאת להתקפה ממוקדת על אותם מבנים. המחבלים הכינו מארב באותו המרחב, והיו ערוכים לפגיעה בכוחות בעת שיעברו בציר המרכזי לתנועה. לוחמי 931 הגיעו דרך אחת הסמטאות בעורף האויב, הפתיעו אותם וירו לעבר המחבלים שהיו בנקודה. המחבלים ביצעו ירי לעבר חיילי הגדוד והשליכו רימונים. בתום קרב יריות, הלוחמים חיסלו את המחבלים.
ב-14 בדצמבר בג'באליה לוחמי סיירת נח"ל נתקלו במחבלים רבים וחיסלו אותם, השמידו תשתיות אויב ותפסו אמצעי לחימה.
ב-17 בדצמבר במסגרת הלחימה במחנה ג'באליה צק"ח הנח"ל ערך סריקות במרחב. כאשר באחת לוחמי הנח"ל איתרו בתוך חדר ילדים הממוקם במרתף מבנה פיר מנהרה. הפיר הושמד על ידי כוחות ההנדסה של החטיבה.
ב-20 בדצמבר לוחמי חטיבת הנח"ל וצק"ח 551 פשטו על יעדים בג'באליה. במהלך הפשיטה איתרו הלוחמים אמל"ח, ומשאית עמוסה ברקטות כאשר בסופה השמידו את אלו האחרונים. במהלך היתקלות עם מחבלי חמאס נהרג לוחם גדוד 931 סמל לביא גיהסי.
ב-22 בדצמבר במהלך היתקלות עם מחבלי חמאס בג'באליה נהרג סרן אושרי משה בוצחק קצין ומפקד בסיירת הנח"ל.
ב-24 בדצמבר לאחר חילופי אש בהיתקלות עם מחבלים נהרג סמל רני תמיר לוחם גדוד 50 של החטיבה.
ב-26 בדצמבר במהלך הקרבות בצפון הרצועה נהרגו רס"ן שי שמריז מ"פ בגדוד 931 בחטיבת הנח"ל וסרן שאול גרינגליק אשר לחם כקצין בחטיבת הנח"ל.
בסוף דצמבר סיימה החטיבה את משימתה בג'באליה לאחר כיבוש העיירה.
ב-6 בינואר 2024 במהלך הקרבות בצפון הרצועה נהרג סא"ל רועי יוחאי יוסף מפקד מגמה בבא"ח נח"ל וחתנו של אלוף במיל' יואב פולי מרדכי.
התמרון הקרקעי > הקרב בדרג'-תופאח

בתחילת ינואר פשטה החטיבה על שכונת דרג'-תופאח בעיר עזה, להכרעת גדוד חמאס במרחב והשגת שליטה מבצעית באזור. כוחות החטיבה נלחמו בעיקר בקרבות פנים אל פנים ומול הפעלת מטענים לעבר הכוחות. חמאס פעלו במרחב השטח הבנוי, מלכדו בתים והסתירו בהם אמצעי לחימה.
ב-7 בינואר לאחר קרב בפרדסים של דרג'-תופאח חשפו כוחות החטיבה סדנה לייצור נשק מדויק של החמאס בהכוונה איראנית. בסדנה זאת נמצאו אמצעי לחימה מתקדמים שהיו בשלבי בנייה מתקדמים והיו מיועדים לפגיעה מדויקת ביעדים בישראל. הסדנה הושמדה על ידי החטיבה לאחר קרב עם מחבלים במקום.
התמרון הקרקעי > הקרב בבית לאהיא

במקביל לקרב בדרג'-תופאח פשטה החטיבה על בית לאהיא משם שיגר חמאס את רוב הרקטות לשטח ישראל מצפון הרצועה במהלך התמרון. ב-6 בינואר זיהו כוחות החטיבה שיגור של רקטות לעבר אשקלון, הכוחות פשטו על המרחב ומצאו מתחם ובו עשרות משגרים מוכנים לשיגור של רקטות לטווחים שונים במהלך הפשיטה התחוללו קרבות ולאחר חיסול המחבלים המתחם הושמד על ידי כוח של החטיבה והנדסה קרבית.
התמרון הקרקעי > השליטה במסדרון נצרים

לאחר ששוחררו חטיבות המילואים של אוגדה 99 אשר החזיקו את מרחב מחנות המרכז ומסדרון נצרים, קיבלה החטיבה את אחריות הגזרה, החל מ-21 בינואר.
ב-18 בפברואר במרכז הרצועה, צוות הקרב של החטיבה חיסל מעל עשרה מחבלים. באחת הפעילויות, זוהתה חוליית מחבלים מעמיסה אמצעי לחימה על עגלה ונעה בגזרת הכוחות, שהכווינו כלי טיס מאויש מרחוק שתקף וחיסל מספר מחבלים.
במהלך השהות בגזרה זו, לוחמי החטיבה חיסלו למעלה מ-250 מחבלים בחציו הראשון של חודש מרץ, זאת באמצעות ירי צלפים, ירי פגזי טנקים וירי כלי טיס מאוישים מרחוק.
כוחות החטיבה שהו במסדרון נצרים למשך תקופה ארוכה. בעת יציאת אוגדה 98 מח'אן יונס, הייתה החטיבה הכוח היחיד של צה"ל ששהה ברצועת עזה. כמו כן במהלך השהות במסדרון, המשיכה החטיבה בפשיטות מקומיות סביב המרחב, ובפעולות הנדסיות במסדרון עצמו. פורסם כי במהלך שלושה חודשים של פעילות חטיבת הנח"ל, חוסלו יותר מ-1,000 מחבלים, והושמדו יותר מ-20 קילומטרים של תוואי תת-קרקע במרחב המסדרון.
מטרת השליטה במסדרון הייתה לאפשר מעבר הומינטרי, ולבסס את השליטה במרחב מבחינה לוגיסטית, כדי לאפשר יציאה מהירה לפשיטות בצפון הרצועה ובדרומה. ב-25 באפריל פורסם כי החטיבה סיימה את פעילותה במרכז הרצועה לאחר שלושה חודשים, ושהחטיבה יצאה מרצועת עזה, לקראת המבצע ברפיח.