stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקבינט הלאומי (אוסטרליה)
הרכב

| שם | תפקיד | בתפקיד מאז | מפלגה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סקוט מוריסון | ראש ממשלת אוסטרליה (יו"ר הקבינט הלאומי) | 24 באוגוסט 2018 |  | ליברלית |
| גלדיס ברג'יקליאן | ראש ממשלת ניו סאות 'ויילס | 23 בינואר 2017 |  | ליברלית |
| דניאל אנדרוס | ראש ממשלת ויקטוריה | 4 בדצמבר 2014 |  | לייבור |
| אנסטסיה פאלאשצ'וק | ראש ממשלת קווינסלנד | 14 בפברואר 2015 |  | לייבור |
| מארק מקגוואן | ראש ממשלת אוסטרליה המערבית | 17 במרץ 2017 |  | לייבור |
| סטיבן מרשל | ראש ממשלת אוסטרליה הדרומית | 19 במרץ 2018 |  | ליברלית |
| פיטר גוטווין | ראש ממשלת טסמניה | 20 בינואר 2020 |  | ליברלית |
| אנדרו בר | השר הראשי של טריטוריית הבירה האוסטרלית | 11 בדצמבר 2014 |  | לייבור |
| מייקל גונר | השר הראשי של הטריטוריה הצפונית | 31 באוגוסט 2016 |  | לייבור |
עתיד הקבינט הלאומי

היו הצעות לפיהן הקבינט הלאומי ימשיך באופן קבוע לאחר שהמגפה תסתיים ויחליף למעשה את COAG. ב-14 באפריל 2020 דווח כי ראש הממשלה מוריסון מקווה ש"התהליכים שהקמנו עבור הקבינט הלאומי עשויים להתגלות כדרך טובה יותר למערכת הפדרלית שלנו לעבוד בעתיד, אך זה יהיה עניין בפעם אחרת". מארק מקגוואן, אמר כי אף מנהיגי מדינה אחרים לא התנגדו כאשר העלה את הרעיון להמשיך את הקבינט הלאומי. הוא גם אמר לעיתון דה אוסטרליאן, "תהליך הקבינט הלאומי הסיר את הגבולות הפוליטיים שיכולים לעכב את COAG".
ראש ממשלת אוסטרליה המערבית, מטעם הלייבור, ג'יי ווטריל, כינה זאת "חידוש פנטסטי [שכדאי] להמשיך" והוסיף כי הקבינט "השיג יותר בחודשים האחרונים ממה ש[פגישות] COAG רבים השיגו במשך שנים רבות".
ב-29 במאי 2020 הודיע ראש הממשלה כי הקבינט הלאומי יחליף את COAG (עם ביטול COAG) וישיבות לאחר המגפה יתקיימו מדי חודש, במקום הפגישות הדו-שנתיות של COAG. לדברי סיימון בנסון מהעיתון "דה אוסטרליאן", אנלוגיה אחת ששימשה לתיאור המשמעות של הדבר הייתה "כאילו האו"ם הופך לממשלה".
לקריאה נוספת

Saunders, Cheryl (14 באפריל 2020). COVID-19: What is Australia's National Cabinet? [Law and Covid-19: Australia's National Cabinet. University of Melbourne. Melbourne Law School. {{cite AV media}}:  (עזרה) (5 mins 50 secs)
Saunders, Cheryl (1 ביולי 2020). "A New Federalism? The Role and Future of the National Cabinet" (PDF). University of Melbourne. {{cite news}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2  Hitch, Georgia (29 במאי 2020). "Scott Morrison says National Cabinet here to stay, will replace COAG meetings in wake of coronavirus". ABC News. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hitch, Georgia (12 ביוני 2020). "Key moments from the Prime Minister's latest coronavirus press conference after National Cabinet meeting". ABC News. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Advice on coronavirus" (הודעה לעיתונות). 13 במרץ 2020. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  Martin, Sarah (18 במרץ 2020). "PM tells Australians to 'stop hoarding' as he announces sweeping measures to slow spread of coronavirus". Guardian Australia. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  National Partnership on Covid-19 Response
↑  Shoebridge, Michael (18 במרץ 2020). "The national cabinet is key to our coronavirus response. Here's how it will need to work". The Canberra Times. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Press Conference Transcript". Prime Minister's Office. 15 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Burton, Tom (18 במרץ 2020). "National cabinet creates a new federal model". Australian Financial Review. נבדק ב-30 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jacinda Ardern says travel with Australia amid coronavirus pandemic could have 'huge advantages' - ABC News". www.abc.net.au (בAustralian English). 2020-05-04. נבדק ב-2020-05-18.
↑  Middleton, Karen (21–27 במרץ 2020). "Inside Morrison's Covid-19 war cabinet". The Saturday Paper. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Australian Health Protection Principal Committee (AHPPC)". Australian Government Department of Health. 6 בפברואר 2020. נבדק ב-31 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Coronavirus measures endorsed by National Cabinet" (הודעה לעיתונות). Prime Minister's Office. 16 במרץ 2020. נבדק ב-30 במרץ 2020. {{cite press release}}:  (עזרה)
1 2  Menzies, Jennifer (31 במרץ 2020). "Explainer: what is the national cabinet and is it democratic?". The Conversation. נבדק ב-31 במרץ 2020. CC BY-ND 4.0 {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Commonwealth of Australia. Department of the Prime Minister and Cabinet (2019). Cabinet Handbook (PDF) (13th ed.). ISBN 978-1-925364-00-2. נבדק ב-30 במרץ 2020. CC BY 4.0 {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "COVID-19 crisis cabinet to outlive pandemic and replace COAG". The Australian. 14 באפריל 2020. נבדק ב-14 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scott Morrison considers making National Cabinet permanent". SBS News. 14 באפריל 2020. נבדק ב-14 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richardson, Tom (6 במאי 2020). "Retain national cabinet post-pandemic: ex-Premier". InDaily. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Benson, Simon (29 במאי 2020). "Coronavirus: All parties eager to sign up for a new national forum". The Australian. נבדק ב-30 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
הצי הרומי

ציור של קרב אקטיום
הצי הרומי (בלטינית: Classis או Classis Romana) הוא השם שניתן לציים המלחמתיים שהחזיקו הרומאים במהלך תולדותיהם. ראשיתו במלחמה הפונית הראשונה (264–241 לפנה״ס) בתקופת הרפובליקה, שיאו בתקופת הפרינקיפאט (27 לפנה״ס – 284 לספירה) וסופו עם נפילת האימפריה ב־476. את מקומו ירש הצי הביזנטי. ציי המלחמה בתקופת הרפובליקה היו ציים זמניים, שהוקמו ופוזרו בהתאם לצורך, ואילו הציים בתקופת הקיסרות היו ציי־קבע.
היסטוריה > הרפובליקה המוקדמת

לפני המלחמה הפונית הראשונה הצי הרומי הורכב רק ממספר ספינות שסיירו בחופי איטליה ונהרותיה, עם תחילת העימות של רומא עם קרתגו נוצר הצורך לבניית צי מלחמה כדי להתמודד עם האיום שהטיל הצי הקרתגי החזק על רומא.
מכיוון שלרומאים לא היה כל ניסיון בבנייה ימית הם הטילו על בעלי בריתן באיטליה את משימת בניית הצי, ובקיץ 260 לפנה״ס השיקו בשישים יום 100 חמש־חתריות (קווינקוורמות) ו־20 תלת־חתריות (טרירמות). החותרים אומנו במתקני חתירה בחוף. כדי להתגבר על יתרון התמרון שהיה לצי הקרתגי ולסכל את טקטיקת התקפת הניגוח שלהם הרומאים התקינו על סיפון החרטום של כל ספינה מכונה, שקיבלה אחר כך את הכינוי corvus – "עורב". היה זה מעין כבשׂ עם קרס ברזל גדול בקצהו, שהורם אל־על באמצעות תורן וגלגלת בראשו, ויכול היה לחוג לצדדים. אם תתקיף האונייה הרומאית מן החרטום, יופל ה'עורב' קדימה, והחיילים יסתערו דרכו בשני טורים אל סיפון אוניית האויב, ואם תשוט במקביל לאוניית היריב, יסובבו את ה"עורב" לעברה ויפילוהו, ומשיינעץ בסיפון יסתערו החיילים מן הדופן.
העימות הראשון של הצי הרומי, קרב ליפארה בשנת 260 לפנה״ס הסתיים בתבוסה כשהמפקד הקרתגי חניבעל גיסקו הטיל הסגר על האוניות הרומיות ואילץ את המפקד הרומאי גנאיוס קורנליוס סקיפיו להיכנע, אולם זה היה קרב בסדר גודל קטן ובקרב הגדול הראשון שהצי הרומי היה מעורב בו, קרב מילאי הרומאים נחלו ניצחון מוחץ וכתוצאה מזה הרחיבו את זירת הפעילות של הצי עד אשר הניצחון בקרב אקנומוס איפשר להם לעביר את זירת המלחמה לאדמת קרתגו שבאפריקה.
הצבא הרומי שצר על קרתגו הובס בשנת 255 לפנה״ס ושרידיו חולצו על ידי הצי והביס את הצי הקרתגי בקרב הרמאיון אולם במהלך המסע חזרה, הצי נקלע, ליד קמרינה (Kamarine, Camarina), בחוף הדרומי של סיציליה, לסערה עזה; מתוך 364 אוניות שרדו 80 בלבד וכ־100,000 חיילים ומלחים קיפחו את חייהם.
האסון הימי, עליו כותב פוליביוס כי "אין למצוא בהיסטוריה אסון ימי אחד גדול יותר מזה", לא ריפה את ידי הרומאים. נחישותם רק נתחזקה, ובתוך חודשים אחדים הקימו צי חדש בן 220 אוניות, אליהן נוספו 80 האוניות שניצלו מן הסערה.
בהמשך המלחמה התמקדו הרומאים בעריכת פשיטות ימיות בחופי אפריקה ובשנת 249 לפנה״ס נחל הצי תבוסה בשני קרבות, בקרב דרפאנה נפלו בשבי 93 אוניות בהמשך, יירטה שייטת פונית צי אספקה רומי שלווה ב־120 אוניות קרב תוך יישום לקחים שנלמדו בקרבות הקודמים והימנעות מקרב פנים אל פנים. על ידי דחיקת אוניות התובלה לחוף סלעי וחשיפת אוניות הקרב לסערה, טובעו כל האוניות הרומיות למעט 20, ובכך למעשה איבדה רומא את כוחה הימי.
הרומאים החלו בבניית הצי מחדש, ובשנת 241 לפנה״ס הפליג הצי החדש לסיציליה והביס את הצי הקרתגי שנתפס לא מוכן בקרב אייגוסה.
בזמן המלחמה הפונית השנייה כבר נטה מאזן הכוחות בים התיכון לטובת הצי הרומי ולכן בחר המפקד הקרתגי חניבעל לוותר על הרעיון של פלישה ימית לאיטליה ובמקום זאת בחר לבצע את הפלישה לאיטליה דרך האלפים.
הצי השתתף בהטלת המצור על קרתגו בזמן המלחמה הפונית השלישית, וכשלא היה עוד איום כלשהו על רומא מן הים, הצי הרומי פורק.
היסטוריה > הרפובליקה המאוחרת

הצי הרומי הוקם מחדש ושימש בתפקיד מפתח בהשתלטות הרומאית על אגן הים התיכון. אחרי גיבוש השליטה בארצות הכבושות, הצי פנה לטפל בבעיה של פיראטיות שהפכה לאיום על הכלכלה הרומאית וביטחון השייט הימי. לכן בשנת 63 לפנה״ס ניתן לפומפיוס מנדט מיוחד לחיסול שודדי הים ופיקוד על צי בן 500 אוניות. תחילה הוא חילק את אזור הים התיכון לשלושה עשר אזורים, כשעל כל אזור היה ממונה אחד מסגניו, ותוך מספר חודשים הוא הצליח לחסל את פעילות שודדי הים בים התיכון ולדחוק אותם חזרה לבסיסם שבקיליקיה שם הם הובסו על ידו באופן סופי.
הצי הרומי חזר לשמש בתפקיד מפתח במלחמות האזרחים שפרצו בעקבות רציחתו של יוליוס קיסר. סקסטוס פומפיוס, השתלט על סיציליה והשתמש בה כבסיס לציו ולעריכת פשיטות על חופי איטליה שאיימו על אספקת המזון לרומא. לאחר כמה ניסיונות לא מוצלחים מצד אוקטביוס להביסו הועבר הפיקוד לידיו של מרקוס ויפסניוס אגריפה שתחילה בנה בסיס בטוח לצי בעיר מיסנום ובשנת 36 לפנה״ס הביס את כוחותיו של פומפיוס בקרבות במילאי ונאולוכוס ומיגר לחלוטין את כוחותיו של פומפיוס כעבור חודש.
בשנת 31 לפנה״ס ציו של אוקטביוס תחת פיקודו של אגריפה נלחם בציים של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה השביעית בקרב אקטיום. ניצחונו של אגריפה סימן את סופה של הרפובליקה הרומית ותחילת שלטון היחיד של אוגוסטוס כפרינקפס.
היסטוריה > האימפריה המוקדמת

שלא כמו בפעמים הקודמות לאחר הניצחון וסופה של המלחמה בחר אוגוסטוס להשאיר את הצי הרומי על כנו. בשנת 25 לפנה״ס בנה נציב מצרים גאיוס אליוס גאלוס 130 אוניות במטרה להעביר 10,000 חיילים (ביניהם 500 חיילים יהודים שתרם הורדוס) כדי לכבוש את חצי האי ערב ובכך להשתלט על נתיבי הסחר עם הודו, אולם בסופו של דבר הפלישה נכשלה.
בצי נעשה שימוש גם בגרמניה. בשנת 15 לפנה״ס הוקם צי והופקד על ימת קונסטנץ. דרוסוס וטיבריוס עשו שימוש נרחב בצי כדי להגשים את התוכנית הרומאית להרחבת גבול האימפריה עד נהר האלבה. בשנת 12 לפנה״ס בנה דרוסוס צי של 1,000 אוניות, שייט מהריין לים הצפוני וכבש את השבטים המקומיים.
בשנת 5 לפנה״ס הוביל טיבריוס את הצי במסעו בדנמרק. פליניוס מתאר איך הוא הגיע להליוגולנד ואף סייר בחוף הצפוני–מזרחי של דנמרק. רוב פעולות הצי באזור גרמניה בוטלו בעקבות המפלה הרומאית בקרב יער טויטובורג בשנת 9.
בשנים 15–16 השתתף הצי הרומי במסע המלחמה של גרמניקוס לגרמניה, אולם הוא ספג אבדות כתוצאה מהתנגדות השבטים הגרמניים והיקלעותו לסערה. עד שנת 28 נפגעה שליטת הרומאים בפתח הריין כתוצאה ממרידות חוזרות ונשנות של הפריזים.
בעת הפלישה הרומאית שנערכה בשנת 43 שימש הצי הרומי להנחתת הלגיונות בחופי בריטניה ולתגבורם בזמנים מאוחרים יותר. בשנת 46 הצי חקר את הים השחור ואף הגיע לנהר דון.
לאחר פריצת המרד הגדול ביהודה הצי הרומי נאלץ להילחם בצי המורדים היהודים שפעלו מבסיסם בנמל יפו ובכנרת. יוסף בן מתתיהו סיפר גם על קבוצות של פליטים שנמלטו מטריכיי על גבי ספינות ונטבחו על ידי הצי הרומי.
בזמן המרד הבטאווי שהונהג על ידי גאיוס יוליוס קיוויליס בימי האנרכיה ששררה באימפריה בעקבות רציחתו של נירון, המורדים הצליחו ללכוד את הצי שהיה מוצב בריין אולם הם נכשלו בניסיונם לעשות בו שימוש יעיל כנגד הצי הרומי ורוב הספינות חזרו לידיים רומאיות כשהמרד דוכא.
הצי הרומי היה מעורב במסע המלחמה שנערך כנגד הקלאדונים בין השנים 82–85. הצי ביצע בעיקר פשיטות בחופי המזרחיים של סקוטלנד וכמו כן ערך משלחות סיור בימים, כבש לזמן קצר את איי אורקני ויש הסבורים שכוחות הצי אף הגיעו לאירלנד והאיים ההברידיים.
בזמן השושלת הנוורה–אנטונינית הצי הרומי השתתף במסעות הכיבוש של טראיאנוס באימפריה הפרתית ודקיה, ולזמן קצר אף הוקמו בסיסים ימיים בפרת ובחידקל, אולם עם ההחלטה על הנסיגה מהשטחים הכבושים בימיו של אדריאנוס הם נינטשו. בימי הקיסר מרקוס אורליוס השתתף הצי גם בקרבות כנגד המרקומנים ונערכו קרבות בנהרות הדנובה והטיסה.
בזמן השושלת הסוורית הפעולה היחידה של הצי הרומי שאנו יודעים עליה התרחשה בזמן שלטונו של ספטימיוס סוורוס כשהצי נלחם בנהרות החידקל והפרת בזמן מסע המלחמה לפרס וגם בחופי סקוטלנד.
היסטוריה > האימפריה המאוחרת

בזמן שלטונו של הקיסר טרבוניאנוס גאלוס התחיל להתערער חוזקו של הצי הרומי, ששלט בימים מאז המלחמה הפונית הראשונה, הגרמאנים הצליחו לבסס צי חזק משלהם ובשתי התקפות פתע על בסיסי הצי הרומי בקווקז ובדנובה הצליחו לגרום אבדות כבדות לצי הרומי. כמו כן הצי הגרמאני פתח בסדרת פשיטות על ערים בים האגאי, והציים הרומים שהיו אחראים להגנתם סבלו אבדות כבדות. אולם בסופו של דבר הצליחו הרומאים להביס את הצי הגרמאני.
בשנת 268 תקף צי גרמאני חדש את האימפריה. חלקו הראשון של הצי תקף את האיים כרתים, רודוס וקפריסין בעוד חציו השני פלש ליוון, אולם גם מתקפה זאת, אחרי הצלחה ראשונית, נעצרה על ידי הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס.
קראוסיוס, שהיה המפקד של הצי הרומי בבריטניה, פתח במרד יחד עד כוחותיו בשנת 286 דבר שהביא לאיבוד השליטה הרומאית על תעלת למאנש והים הצפוני. בתגובה גייס הקיסר מקסימינוס צי חדש כדי להתמודד עם המורדים, אולם בשל חוסר הניסיון של אנשיו הוא הושמד בסערה ורק בימיו של קונסטנטיוס כלורוס נבנה צי חדש שהצליח לפלוש לבריטניה ולדכא את המרד.
בשנת 330 הצי העיקרי היה מוצב בקונסטנטינופול. הצי היה מעורב במלחמות האזרחים בין הטוענים השונים לכתר. בשנת 324 הביס הצי של קריספוס את הצי של ליקיניוס בקרב הלנספונט. כמו כן הצי השתתף בקרבות נגד הברברים, בשנים 460 ו־468 הוא הובס על ידי צי גרמאני ליד חופי אפריקה, אולם כל מאמצי הצי לא היו יכולים למנוע את נפילתה של האימפריה המערבית בשנת 476.
הצי הרומי שהיה מוצב במזרח הפך לבסיסו של הצי הביזנטי.
הרכב הצי

כל ספינה בצי, בלי קשר לגודלה ומספר אנשיה, הייתה מאורגנת כקנטוריה, כשקצין אחד אחראי לניווט ולהפלגה בעוד שקצין אחר אחראי. הפיקוד על הצי ניתן בדרך כלל לאזרחים ממעמד הפרשים.
שלא כמו הלגיונות, הצי גייס גם אנשים שלא החזיקו אזרחות רומית וכשגמרו את שירותם של 25 שנה ושוחררו, בנוסף למענק שחרור הם היו מקבלים גם אזרחות.
הרכב הצי > ספינות בשימוש

חמש־חתרית, ספינה זאת היוותה את רוב הצי הרומי בזמן המלחמות הפוניות.
תלת־חתרית
אוניית־חמישים
נאוויס לוסוריה
הרכב הצי > חימוש

איל ניגוח ימי, שימש לנגח את ספינת האויב כדי להטביעה או להוציאה מכלל פעולה.
עורב (corvus), שימש לעלייה על ספינת אויב.
בליסטרה שהוצבה על הסיפון שימשה להטלת חיצים גדולים על אוניות האויב.
קטפולטה שהוצבה על הסיפון שימשה להטלת סלעים על אוניות האויב.
הרפקס, כלי שהחליף את העורב ונורה על ידי בליסטרה לצורך השתלטות על ספינת האויב.
הרכב הצי > בסיסים

מיסנום – הבסיס של הצי המיסיני, אחד מהבסיסים הראשיים של הצי החל משנת 27 לפנה״ס, בשנת 330 הבסיס עבר לקונסטנטינופול עם העברת הבירה על ידי הקיסר קונסטנטינוס.
רוונה, הבסיס של הצי הרווני, אחד מהבסיסים הראשיים של הצי החל משנת 27 לפנה״ס, בשנת 330 הבסיס עבר לקונסטנטינופול עם העברת הבירה על ידי הקיסר קונסטנטינוס.
אלטבורג – הבסיס של הצי הרומי הגרמני, בסיס זה היה מופקד על אזור גרמניה.
בולון – הבסיס של הצי הרומי הבריטי, בסיס זה היה מופקד על תעלת לאמנש ובריטניה.
דובר – הבסיס השני של הצי הרומי הבריטי, הוקם בזמן המאה השנייה לספירה.
אקווינקום – הבסיס של הצי הפנוני בסיס זה היה מופקד על השליטה בדנובה.
טרבזון – הבסיס של הצי הרומי הפונטי, בסיס זה היה מופקד על השליטה בים השחור.
סלאוקיה פיארה – הבסיס של הצי הסורי, בסיס זה היה מופקד על השליטה בים התיכון.
אלכסנדריה – הבסיס של הצי האלכסנדרי, בסיס זה היה מופקד על השליטה בים התיכון.
לקריאה נוספת

C. G. Starr, The Roman Imperial Navy. Cambridge, 1960
B. Rankov, Fleets of the early Roman Empire, in R. Gardiner and J. Morrison (eds.), The Age of the Galley. London, (1995), pp. 78–85
J. Spaul, Classes Imperii Romani, Andover, 2002
D.B Saddington, Classes. The Evolution of the Roman Imperial Fleets. in Erdkamp, Paul, A Companion to the Roman Army, Blackwell Publishing Ltd.,(2007)
הערות שוליים

↑  סטראבון, גאוגרפיקה, ספר 16, פרק 4, סעיף 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536593005171  LCCN: sh87007223  SUDOC: 092172377 
מטבע שטבע סקסטוס פומפיוס לציון ניצחונו על אוקטביוס
בליסטרה על ספינה רומית
התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית

התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית
התיקון האחד עשר לחוקת ארצות הברית מעניק חסינות למדינות ארצות הברית מפני תביעות משפטיות של אזרחי מדינות אחרות או אזרחים זרים, בפני בתי משפט פדרליים של ארצות הברית. בהתאם לפסיקה, כל תביעה נגד אחת ממדינות ארצות הברית צריכה להתבצע בפני בתי המשפט של אותה מדינה ולא בפני בתי משפט פדרליים.
תוכן התיקון > תרגום

"הסמכויות השיפוטיות של ארצות הברית לא תקפנה תביעות משפטיות נגד אחת המדינות על ידי אזרחי מדינה אחרת או אזרחים של מדינה זרה."
תוכן התיקון > במקור

The Judicial powers of the United States shall not be construed to extend to any suit in law or equity, commenced or prosecuted against one of the United States by Citizens of another State, or by Citizens or Subjects of any Foreign State.
היסטוריה

התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית יצא לדרך בעקבות פסיקה של בית המשפט העליון בשנת 1793 שבו נקבע כי לבית המשפט הפדרלי סמכות לדון בתביעות של אזרחים נגד מדינות, ושאין למדינות ארצות הברית חסינות מתוקף ריבונותן. בעקבות פסיקה זו העביר הקונגרס את התיקון לחוקה ב-4 במרץ 1794, והתיקון אושרר על ידי מדינות ארצות הברית ב-7 בפברואר 1795. בית המשפט העליון קבע בנוסף שהחסינות של מדינות ארצות הברית חלה גם על תביעות של אזרחיהן שלהן כלפי המדינה.
בסוף המאה ה-20 ניצלו אוניברסיטאות שונות בארצות הברית את התיקון ה-11 לחוקה כדי להתגונן מפני תביעות של הפרת פטנט, המוענק מתוקף חוק פדרלי. בהתאם לפסיקה של בית המשפט רשאיות אוניברסיטאות השייכות למדינות ארצות הברית להפר פטנטים בלא לשלם כל תשלום לבעל הפטנט, מתוקף חסינותן מחוקים פדרליים.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לתקן חוקים שימנעו את הפרצה ויחייבו מדינות לוותר על חסינותן כדי שיוכלו לאכוף את הפטנטים שלהם.
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  קרמלין, אטרקציה תיירותית, מבנה ממשל, סימן נוף, מחוז היסטורי, מעון רשמי 
 כתובת:  ניז'ני נובגורוד 
 מיקום:  ניז'ני נובגורוד 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1508
 תאריך פתיחה רשמי:  1508 
 אדריכל:  Pietro Francesco 
 מידות
 שטח:  22.7 הקטאר 
 קואורדינטות:  56°19′43″N 44°00′10″E﻿ / ﻿56.32865°N 44.002862°E﻿ / 56.32865; 44.002862
 kremlnn.ru
 he
 
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד (רוסית: Нижегородский кремль) הוא מבצר במרכז ההיסטורי של ניז'ני נובגורוד וחלקו העתיק ביותר, המתחם החברתי-פוליטי וההיסטורי-אמנותי העיקרי של העיר.
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד הוא המעון הרשמי של נציג של נשיא רוסיה במחוז הפדרלי של וולגה, מושל מחוז ניז'ני נובגורוד וראש העיר ניז'ני נובגורוד.
ממוקם על הגדה הימנית הגבוהה, במפגש הנהרות וולגה ואוקה. החלק הצפון מערבי של הקרמלין יורד כמעט עד למרגלות המדרונות, החלק הדרום מזרחי יוצאת לכיכר מינין ופוז'ארסקי, והחלק הדרום-מערבי מתנשא מעל נקיק פוצ'אינה העמוק וכיכר נרודנוגו ידינסטבה.
הערות שוליים

↑  https://nizhny800.ru/city/symbols/nizhny-novgorod-kremlin
↑  https://russia.travel/objects/283497/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544656005171  GND: 7757668-8  LCCN: sh2004001678  NKC: ge540813  VIAF: 315148998   WorldCat (עם VIAF): 315148998
התיק הטמילי

התיק הטמילי (בדנית: Tamilsagen) הוא כינויה של פרשה שהסעירה את דנמרק לסירוגין בין 1989–1993. במרכז הפרשה עמדה החלטתו של שר המשפטים אריק נין-הנסן לעכב איחוד משפחות של מהגרים טמילים שנמלטו מפני מלחמת האזרחים בסרי לנקה והגיעו לדנמרק. הפרשה גרמה להרשעתו של הנסן, ולפירוק ממשלתו של פול שליטר.
הפרשה

ב-1983 פרצה בסרי לנקה מלחמת אזרחים בין הרוב הסינהאלזי למיעוט הטמילי. בעקבות המלחמה נמלטו המוני טמילים מסרי לנקה, ו-3,000 מהם הגיעו לדנמרק. הם קיבלו היתרי שהייה זמניים, ומשרד המשפטים הדני החל לטפל בסוגיית איחוד משפחות במשפחות פליטים שחלקן נותרו בסרי לנקה. ב-1987 נחתם הסכם שביתת נשק בין הצדדים הלוחמים בסרי לנקה, ובעקבות כך הוציא שר המשפטים הדני אריק נין-הנסן צו בו הורה לעכב את האישורים לאיחוד משפחות. מכיוון שהחוקה הדנית מאפשרת איחוד משפחות, הצו של הנסן היה לא חוקתי.
ב-1 במרץ 1989 הגיש נציב תלונות הציבור דו"ח בו חשף את קיומו של הצו. בעקבות הדו"ח, דרשו המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת העם הסוציאליסטית להקים ועדת חקירה לפרשה. ב-25 באפריל נאם ראש הממשלה פול שליטר בפולקטינג, ודחה בבוז את הצעת האופוזיציה.
האירוע הושתק במשך שנה, עד 23 באפריל 1990, אז שודר בתאגיד השידור הדני סרטו התיעודי של אלכס פרנק לארסן "Blodets". בסרט הואשם הנסן בהפרת החוק. בעקבות שידור הסרט, ביקש הנסן בעצמו להקים ועדת חקירה שתבחן את תפקודו כשר המשפטים באותה תקופה. ב-6 בדצמבר של אותה שנה הגיש עורך הדין כריסטיאן מוגנסן תלונה בת 14 עמודים לוועדת זכויות האדם של הפולקטינג, בו טען שהוועדה מתנהלת בדלתיים סגורות ואינה ממלאת את תפקידה היטב. התלונה של מוגנסן גרמה לסערה תקשורתית עזה שבסופה הוקמה ועדת חקירה חדשה בראשות השופט מוגן הורנסלט, שהייתה שקופה לציבור.
ב-14 בינואר 1993 הגיש השופט הורנסלט את הדו"ח הסופי בן ה-6,000 עמודים לראש הממשלה שליטר. הורנסלט קבע כי הנסן עבר על החוק בידיעה ברורה. כעבור ארבעה ימים הודיע שליטר כי ממשלתו מתפרקת, אולם לא ביקש מהמלכה להכריז על בחירות. פול נירופ ראסמוסן הצליח להרכיב ממשלה חדשה תוך הישענות על מפלגות השמאל. בממשלתו של ראסמוסן, הועבר הטיפול בנושא ההגירה מידי משרד המשפטים למשרד הפנים.
סיום הפרשה

ב-11 ביוני 1993 הצביע הפולקטינג ברוב גדול על הדחתו של הנסן מחברותו בבית כדי שניתן יהיה לפתוח נגדו בהליכים משפטיים. זו הפעם הרביעית והאחרונה עד כה בתולדות דנמרק בה נערך הליך הדחה כנגד חבר פולקטינג. הפעם הקודמת הייתה ב-1910. ב-22 ביוני 1995 נמצא הנסן אשם בבית המשפט ונידון לארבעה חודשי מאסר בפועל. הנסן ערער על גזר הדין בבית הדין האירופי לזכויות אדם, אולם תלונתו נדחתה ב-18 במאי 1999.
הערות שוליים

↑  Tamilsagen - et spøgelse med liv i
↑  "Tamilsagen genfortalt: Dengang en bunke syltede sager væltede en hel regering
↑  "Tøgers falske fremstilling af tamilsagen"
↑  "Folketingstidende 1992/93, sp. 10864"
הרכבת הקלה של אדיס אבבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 עיר:  אדיס אבבה
 מפעיל:  חברת הרכבת התחתית של שנג'ן
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  China Railway Group Limited
 התחלת בנייה:  2011
 פתיחת המערכת:  20 בספטמבר 2015
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  31.6  ק"מ
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מתח חשמלי:  750 V DC railway electrification 
 מספר נוסעים ביום:  200,000 (2018)
 מספר נוסעים בשנה:  40 מיליון (2018)
 מספר הקווים:  2
 מספר התחנות:  39
 www.addislrt.com
 תרשים המערכת
 
 
קרון הרכבת הקלה של אדיס אבבה
הרכבת הקלה של אדיס אבבה (באמהרית: የአዲስ አበባ ቀላል ባቡር) היא מערכת רכבת קלה בעיר אדיס אבבה בירת אתיופיה, אשר החלה לפעול בספטמבר 2015. המערכת נמצאת בבעלות רשות התחבורה של אדיס אבבה, ומופעלת ומתוחזקת על ידי חברת הרכבת התחתית של שנג'ן.
זוהי הרכבת הקלה הראשונה במזרח אפריקה ומדרום לסהרה
מאפיינים

הרכבת הקלה של אדיס אבבה פעילה בשני קווי רכבת. אורך המסילות הוא כ-31.6 קילומטר, ולאורכן 39 תחנות העלאת והורדת נוסעים. בשנת 2018 השתמשו 40 מיליון נוסעים בשירותי הרכבת הקלה.
המערכת כוללת שילוב של רכבת קלה ייעודית על ויאדוקט (בה הפרדה מתנועה אחרת) וחשמלית (Tram) ברחוב (משותפת עם הולכי רגל וכלי רכב).
מערכי הקרונות הם מתוצרת חברת CNR, העתידה לספק גם את המערכים של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.
מפעיל

הזיכיון לתפעול המערכת נמצא בידי תאגיד חברת הרכבת התחתית של שנג'ן.
היסטוריה

בשנת 2010 הגיע תאגיד המסילות האתיופי להסכמה עם בנק הייבוא-ייצוא הסיני על מימון התוכנית שתכלול 39 ק"מ של מסילה ושני קווים.
הקמת המערכת החלה בשנת 2011 על ידי חברת הרכבת של סין במימון סיני, והיא הושלמה בשנת 2015.
הערות שוליים

↑   הניו יורק טיימס, הרכבות החשמליות סוללות לסינים את הדרך לכיבוש אפריקה, באתר TheMarker‏, 21 בפברואר 2017
הראדץ קראלובה (עיר)

ערך זה עוסק בעיר בשם הראדץ קראלובה. אם התכוונתם למועדון הכדורגל של העיר, ראו .
הראדץ קראלובה (בצ'כית: Hradec Králové; גרמנית: Königgrätz) היא בירת מחוז הראדץ קראלובה שבצ'כיה. פירוש השם "הראדץ קראלובה" הוא "טירת המלכה".
היסטוריה

בשנת 1620, לאחר קרב ההר הלבן חלק גדול מהתושבים הפרוטסטנטים עזבו את הראדץ קראלובה. בשנת 1639, במשך שמונה חודשים, העיר נכבשה על ידי השוודים. בשנת 1866 נערך בסביבות העיר קרב קניגרץ, שבו ניצח הצבא הפרוסי את הכוחות האוסטריים, ובעקבות כך נוצחה האימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה. במהלך השנים 1920 ו-1930 העיר גדלה במהירות הודות להחלטת ראשי העיר על פיתוח ותכנון של העיר המודרנית, בו הם הורסים את המבצר ופותחים את העיר להרחבה. בתקופה זו נבנו מבנים רבים של אדריכלות מודרנית.
גאוגרפיה

העיר שוכנת במקום המפגש של נהר האלבה ונהר האורליצה, בסמוך להרי קרקונושה, הרי הענקים, ההרים הגבוהים ביותר בצ'כיה.
ערים תאומות

איטליה אלסנדריה, איטליה
הולנד ארנהם, הולנד
סלובקיה באנסקה ביסטריצה, סלובקיה
גרמניה גיסן, גרמניה (מ־1990)
פולין ולבז'יך, פולין (מ־6 בנובמבר 1991)
פולין ורוצלב, פולין
צרפת מץ, צרפת
אוקראינה צ'רניהיב, אוקראינה
קרואטיה קשטלה, קרואטיה
ספורט

בעיר קיימים מועדוני כדורגל רבים. הידוע ביותר, הוא מועדון הראדץ קראלובה.
מועדון הוקי הקרח, Mountfield HK. המועדון משחק באקסטרה ליגה הצ'כית.
קבוצת הכדורסל לנשים, Hradecké Lvice, משחקת בליגת כדורסל הנשים הלאומית.
הערות שוליים

↑  באתר הרשמי
↑  באתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552890205171  GND: 1106410947  LCCN: n81022922  MusicBrainz: d847170a-501e-4503-8e52-c1302f3bd1d5  NKC: ge129332  VIAF: 131355332   WorldCat (עם VIAF): 131355332 
פטרוף פיאנו מייקרס