stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי מרוקו – ערב הסעודית
סקירה כללית > מעמד סהרה המערבית

ערב הסעודית תמכה בדרך כלל במרוקו במחלוקת על סהרה המערבית ואינה מכירה בלגיטימיות של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית באמצעות הליגה הערבית. סעודיה מסייעת גם במימון מספר פרויקטים באזור בתמיכת רשויות מרוקו.
בפברואר 2019 סיימה מרוקו את מעורבותה בהתערבות בהנהגת סעודיה בתימן, כאשר שר החוץ נאסר בוריטה ציין את "ההתפתחויות בשטח" בתימן, "במיוחד בכל הנוגע למצב ההומניטרי". מאוחר יותר שידרה רשת הטלוויזיה הממלכתית הסעודית אל ערבייה סרט תיעודי המאתגר את התביעה המרוקאית כלפי סהרה המערבית. מרוקו הגיבה בהחזרת שגרירה מערב הסעודית.
סקירה כללית > מלחמת האזרחים בתימן

במהלך מלחמת האזרחים בתימן, מרוקו השתתפה כחלק מהקואליציה האנטי-חות'ית בהנהגת סעודיה, עם 6 מטוסים ו-1,500 חיילים, אולם היא סיימה את השתתפותה בפברואר 2019.
סקירה כללית > המשבר הדיפלומטי הקטרי

מרוקו נקטה עמדה נייטרלית במשבר הדיפלומטי הקטרי, בתקווה לפתרון טוב יותר שיועיל לקטר ולערב הסעודית, שהשתתפה יחד עם מרוקו במערכה נגד החות'ים. מרוקו אף הציעה לפעול כמתווכת להרגעת המתיחות בין שתי המדינות במפרץ. גם למרוקו היו מתיחויות עם ערב הסעודית במהלך הצעות מונדיאל 2026 כאשר סעודיה הצביעה בעד הצעת קנדה–מקסיקו–ארצות הברית על חשבון הצעתה של מרוקו.
יום הים

כרזת יום הים 1938
מצעד הקדטים של "זבולון" ביום הים הראשון בארץ ישראל. בי"ס ימי ראשון בא"י, יוזם חג יום הים. ת"א 29 מאי 1932
יום הים היה בתקופת היישוב ובראשית ימי מדינת ישראל יום חגה של הימאות העברית. הוכרז בשנת 1936 על ידי מחלקת הים של הסוכנות היהודית כיום חג קבוע לתאריך כ"ג באייר מדי שנה, וצוין בארץ ישראל ובתפוצות.
היסטוריה

יום הים הראשון נערך באביב שנת ה'תרצ"ב (29 במאי 1932) ביוזמת אגודת יורדי ים זבולון. האגודה הימית הארץ ישראלית קבעה את יום הים בתל אביב ב-7 באוגוסט 1932. ב-17 באוקטובר 1935 התקיים יום הים של הנוער העובד בחיפה.
ב-28 במאי 1936 צוין "יום הים" כחלק מאירועי יריד המזרח. ב-19 במאי 1937 (ט' סיון תרצ"ז) צוין יום הים במלאת שנה לפתיחת נמל תל אביב.
את חגיגות יום הים חגגו עד שנות החמישים, אז גווע המנהג במקביל להופעת מועדים לאומיים-אזרחיים אחרים.
באפריל 2018 החל מועדון Kayak4All סניפה היפואי של אגודת יורדי ים זבולון, להחזיר את יום הים לציבור בישראל, במתכונת חג הים ברשתות החברתיות.
אירועי יום הים

יום הים היה חגיגה חופית ימית וכן צוין בערי ישראל ובקהילות היהודים בתפוצות. ביום זה סופר בהרחבה ובהדגשה על העשיhה הימית העברית בארץ ישראל ובתפוצות (בבתי ספר לימאות עברית באנגליה, צרפת, איטליה ורוסיה). מטרת החג הייתה להגברת המודעות לימאות, לצורך ביורדי ים בכל המקצועות והרמות, ולקצונה ימית כדרך חיים.
אירועי יום הים התפתחו והתרחבו לאורך השנים, וכללו תערוכות של ציוד ואמצעים ששימשו את הימאות העברית כגון כלי שיט, עזרי ניווט, דגלים ועוד; נערכו מפגני שיט של חניכי האגודות הימיות, והתקיימה פעילות הסברה חינוכית בבתי הספר. העיתונות והרדיו גויסו לסקירה נרחבת על תקומת הימאות העברית ויצירת צי עברי. בבתי הכנסת נערכו תפילות למען יורדי הים ולזכרם של חלוצים, ואורגנו סיורים בנמלים וביקורים ביישובי דיג. כמו כן נערכו מצעדים, מסיבות, תוכניות אמנותיות ותערוכות אמנות שעיסוקם בים ובספנות.
הערות שוליים

↑  יום הים בתל אביב, דואר היום, 5 באוגוסט 1932
↑  יום הים, דבר, 17 באוקטובר 1935
↑  היום יום הים, דואר היום, 28 במאי 1936
יום הים בתל אביב, דואר היום, 29 במאי 1936
יום הים ביריד המזרח, הארץ, 29 במאי 1936
↑  עם מלאת שנה לנמל תל־אביב, דבר, 19 במאי 1937
↑  חג הים, פייסבוק
לוגו חג הים
יחסי סלובקיה–ספרד

| יחסי סלובקיה–ספרד |
| --- | --- |
סלובקיה: ספרד


סלובקיה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
49,035: 505,370
אוכלוסייה
5,498,707: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
132,794: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
24,150: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי סלובקיה–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין סלובקיה וספרד. יחסי שתי המדינות הללו מוגדרים בעיקר על ידי חברות הן בנאט"ו והן באיחוד האירופי.
שגרירות ספרד בברטיסלבה
שיתוף פעולה

כחברה ב-OECD, הרפובליקה הסלובקית כבר לא נחשבת כמדינה הנהנית מסיוע אלא צועדת לעבר מעבר למדינה תורמת.
רשימת הצהרות, אמנות והסכמים

הסכם בין ספרד לרפובליקה הסוציאליסטית של צ'כוסלובקיה למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס במרץ 1981.
הסכם שיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי בין ממשלת ספרד וממשלת הרפובליקה הסוציאליסטית של צ'כוסלובקיה נחתם בפראג ב-21 במרץ 1986.
הסכם לסיוע משפטי, הכרה ואכיפה של פסקי דין בעניינים אזרחיים בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסוציאליסטית של צ'כוסלובקיה, נחתם ב-11 באוקטובר 1988 ונכנס לתוקף ב־10 בדצמבר 1988.
הסכם להגנה וקידום השקעות בין ממלכת ספרד לבין הרפובליקה הפדרלית הצ'כית וסלובקית נחתם במדריד ב-12 בדצמבר 1990. נכנס לתוקף ב־28 בנובמבר 1991.
חוזה יחסי ידידות ושיתוף פעולה בין ממלכת ספרד לרפובליקה הפדרלית הצ'כית וסלובקית, נערך בפראג ב-11 בנובמבר 1989. מכשיר לאשרור של 27 באוקטובר 1992. כניסתו לתוקף ב-10 בדצמבר 1992.
הסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסלובקית, נערך בברטיסלבה ב־11 באפריל 2000 (BOE מס' 35 מ־9 בפברואר 2001). זה נמצא בתהליך התחדשות לשנת 2013.
הסכם בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסלובקית בנושא הובלת נוסעים וסחורות בדרך בינלאומית, שנערך בברטיסלבה ב-27 בנובמבר 2001.
הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכני בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסלובקית, נערך בברטיסלבה ב-7 במאי 2002.
הסכם ביטוח לאומי בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסלובקית, נערך בברטיסלבה ב-22 במאי 2002.
הסכם הקמה והפעלה של מדורים דו לשוניים בבתי ספר תיכוניים של הרפובליקה הסלובקית, נחתם בברטיסלבה ב-29 במרץ 2007.
הסכם בין ממלכת ספרד לרפובליקה הסלובקית להגנה הדדית על מידע מסווג, נחתם בברטיסלבה ב-20 בינואר 2009.
נציגויות דיפלומטיות

סלובקיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ושלוש קונסוליות בברצלונה, מאלגה וסנטה קרוס דה טנריפה.
ספרד מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלאבה.
יידיש בוך

יידיש בּוּך (יידיש: "הספר היהודי" או "הספר היידי") הייתה הוצאת ספרים יהודית ביידיש שפעלה בוורשה בירת פולין הקומוניסטית מ-1947 ועד 1968. במרוצת שני העשורים של קיומה ראו בה אור כ-350 כותרים, והיא הייתה מהוצאות הספרים היידיות הבולטות בעולם לאחר מלחמת העולם השנייה. ההוצאה זכתה למעמד של הוצאת ספרים ממלכתית וקיבלה תמיכה מן השלטונות. המנהל-המייסד של ההוצאה, שניהל אותה עד סופה, היה העורך, מבקר הספרות, והמשורר דוד ספַרְד (ספֿארד).
הרעיון נבט במוחו של ספרד עוד במהלך המלחמה, בעת גלותו במוסקבה. "נהגתי לפנטז", כתב בזיכרונותיו, "שכשרק נשוב לפולין אשקיע את כל זמני ומרצי ביצירת הוצאת ספרים, שתרכז סביבה את מעט הסופרים שניצלו".
בהוצאה ראו אור ספרים ממספר סוגים:
ספרים המנציחים את השואה, בהם הכרוניקות של עמנואל רינגלבלום מגטו ורשה;
יצירותיהם של הקלאסיקונים של ספרות יידיש (ובפרט מנדלי מוכר ספרים, י"ל פרץ ושלום עליכם);
יצירות של סופרים בני הזמן, בעיקר מפולין – כ-30 רומנים וקובצי סיפורים קצרים מאת סופרים כגון חיים גראדה, שלום אש, דוד ברגלסון וקלמן סגל, יותר מ-50 ספרי שירה (הדסה רובין, בינם הלר, אליהו רייזמן, רייזל ז'יכלינסקי), וכן ביקורת ספרות ומסות (דוד ספרד, אפרים קגנובסקי);
ספרים בהיסטוריה של עם ישראל, בעיקר בפולין (בהם מחקרים של היסטוריונים מהמכון ההיסטורי היהודי), וכן, בהיותה הוצאה ממלכתית, גם ספרים בנושא התנועה הקומוניסטית;
ספרות ילדים ונוער (משל יוליאן טובים, סיפורי מעשיות מאת לייב אוליצקי ועוד);
תרגומים, לרבות מפולנית;
אלבומים ורפרודוקציות של אמנים יהודים.
בנוסף, בהוצאה ראה אור כתב העת הספרותי היידי של אגודת הסופרים היהודים, הירחון "יִידישע שריפֿטן" (כתבים ספרותיים), שהופיע מ-1946 ועד המשבר הפוליטי של 1968, בסך הכול ב-250 גיליונות.
באמצע שנות ה-50 היו להוצאת "יידיש בוך" 5,000 מנויים, בעיקר בפולין (שבה נמצאו אז רק כ-20–30 אלף קוראי יידיש, כך שמהדורות בנות 5,000 עותקים היו הגודל המרבי האפשרי), והיא נהנתה מתמיכה ממשלתית רחבה.
ערב סגירתה של ההוצאה נמצאו מנוייה ב-24 מדינות. כתוצאה מהמדיניות האנטישמית של ממשלת גומולקה במהלך מהומות מרץ 1968 (אנ'), נסגרה ההוצאה על ידי השלטונות וצוות העורכים שלה היו בין אלפי היהודים שהיגרו מפולין.
לקריאה נוספת

Joanna Nalewajko-Kulikov, “The Last Yiddish Books Printed in Poland: Outline of the Activities of Yidish Bukh Publishing House,” in:  Elvira Grözinger and Magdalena Ruta (eds.), Under the Red Banner: Yiddish Culture in the Communist Countries in the Postwar Era, Wiesbaden: Harrassowitz, 2008, pp. 111–134. (המאמר ב-Academia.edu; המאמר ב-Google Books)
הערות שוליים

↑  דוד ספארד, מיט זיך און מיט אַנדערע: אויטאָביאָגראַפֿיע און ליטעראַרישע עסייען, ירושלים: ירושלימער אַלמאַנאַך, תשמ"ד 1984, עמ' 185.
↑  עמנואל רינגעלבלום, ‏נאָטיצן פֿון וואַרשעווער געטאָ, ורשה: יידיש בוך, 1952, בארכיון האינטרנט; עמנואל רינגעלבלום, ‏כתבים פֿון געטאָ, 2 כרכים, ורשה: יידיש בוך, 1961–1963, בארכיון האינטרנט.
↑  ב. באלטי, 19 ימים בווארשה (4), קול העם, טור 4, 7 בספטמבר 1955.
1 2  תרבות יהודית בפולין העממית: שיחה עם המשורר בינם הלר, קול העם, 28 בספטמבר 1956.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות ובנושא יידיש. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי כף ורדה – צ'ילה

| יחסי כף ורדה – צ'ילה |
| --- | --- |
כף ורדה: צ'ילה


כף ורדה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
4,033: 756,102
אוכלוסייה
525,493: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,587: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,923: 16,956
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי כף ורדה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של כף ורדה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של כף ורדה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין כף ורדה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-20 באוקטובר 2000.
בשנת 1892 פתחה צ'ילה בכף ורדה קונסוליה (שכיום כבר אינה פעילה), הקונסוליה הייתה אחת הנציגויות הראשונות של מדינה דרום אמריקנית ביבשת אפריקה.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בכף ורדה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת בכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי כף ורדה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בכף ורדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
כף ורדה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי כף ורדה – סין

| יחסי כף ורדה – סין |
| --- | --- |
כף ורדה: הרפובליקה העממית של סין


כף ורדה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
4,033: 9,596,967.75
אוכלוסייה
525,493: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,587: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,923: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

יחסי כף ורדה–סין הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה העממית של סין לכף ורדה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דו-צדדיים באפריל 1976, זמן קצר לאחר שכף ורדה קיבלה עצמאות מהאימפריה הפורטוגזית. כף ורדה היא תומכת במדיניות סין האחת של סין. סין שמרה על יחסים עם כף ורדה לאורך שנות ה-70 עד אמצע שנות ה-90 בעיקר כדי למנוע מהרפובליקה של סין (טאיוואן) לזכות בהכרה הבינלאומית של כף ורדה באמצעות דיפלומטיה בפנקסי צ'קים. עם זאת, באמצע שנות ה-90, מספר בעלי הון סינים החלו להשקיע במדינת האי והיחסים גדלו במהלך שנות ה-2000 כתוצאה מכך.
התפתחות כלכלית

מאז ועידת הפורום הראשון לשיתוף פעולה בסין אפריקה בשנת 2000, ממשלת סין סיפקה בהצלחה 63.5 מיליון דולר במימון פיתוח. פרויקטים אלה כוללים 4.4 מיליון דולר לבניית סכר פוילאו בסנטה קרוז, 22 מיליון דולר לבניית אצטדיון ספורט במונטה ואקה, ו-2.3 מיליון דולר למחיקת חובות. במהלך 2010 הפורום לשיתוף פעולה כלכלי וסחר בין סין למדינות דוברות פורטוגזית במקאו, הכריז Wen Jiaobao על יצירת קרן של מיליארד דולר שמטרתה להגביר את הסחר בין סין למדינות דוברות פורטוגזית.
יוהאן אוגוסט סטרינדברג

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1849 Storkyrkoförsamlingen, שוודיה 
 פטירה:  14 במאי 1912 (בגיל 63) Adolf Fredriks parish, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אופסלה 
 שפות היצירה:  שוודית, צרפתית 
 זרם ספרותי:  נטורליזם, סימבוליזם 
 יצירות בולטות:  The Red Room, To Damascus, מחזה חלום, Kristina, Inferno, האב, העלמה יוליה, The People of Hemsö 
 תקופת הפעילות:  1872–1909 (כ־37 שנים) 
 הושפע מ:  הנריק איבסן, ז'אן-ז'אק רוסו, פרידריך ניטשה, גאורג ברנדס, אדוארד פון הרטמן, א.ת.א. הופמן, אדגר אלן פו, ארתור שופנהאואר, עמנואל סוודנבורג, סרן קירקגור, דרווין
 השפיע על:  אינגמר ברגמן, טנסי ויליאמס, אדוארד אלבי, מקסים גורקי, ג'ון אוסבורן, יוג'ין או'ניל
 בן או בת זוג:  Siri von Essen (30 בדצמבר 1877–1893)  Frida Uhl (2 במאי 1893–1897)  Harriet Bosse (6 במאי 1901–1904) 
 צאצאים:  Karin Smirnov, Kerstin Strindberg, Anne-Marie Hagelin, Greta Strindberg 
 חתימה:   
 
סטרינדברג; ציורו "העיר" (אנ'), ‏1903
יוהאן אוגוסט סטרינדברג (בשוודית: Johan August Strindberg, ‏האזנהקובץ:Sv-August Strindberg.ogg‏Ⓘ‏, 22 בינואר 1849 – 14 במאי 1912) היה סופר, מחזאי וצייר שוודי. הוא נחשב לאחד הסופרים השוודים המרכזיים ואחד מאבות התיאטרון המודרני. עבודותיו משתייכות לשני זרמים עיקריים באומנות: נטורליזם ואקספרסיוניזם. הוא נודע גם בשם העט הרווד אולף.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

סטרינדברג, אשר נולד בסטוקהולם, למשפחה מרקע נוצרי. בנם השלישי של קארל אוסקר סטרינדברג, סוכן הובלה ימית ממשפחה בורגנית, ואולריקה אלאונורה (נורה) נורלינג, אשה ממוצא פשוט אשר הייתה צעירה מבעלה בשתים-עשרה שנים. בספרו האוטוביוגרפי, "בן המשרתת", מכנה סטרינדברג את אימו "אישה משרתת". סבו מצד אביו של סטרינדברג, זכריאס, נולד ב-1758 לכומר נוצרי והיגר לסטוקהולם בבגרותו. שם הוא התעשר מעיסוקו בסחר בתבלינים והפך לרב-סרן בצבא שוודיה. דודתו של סטרינדברג, ליזט, התחתנה עם התעשיין והממציא האנגלי סמואל אוון. דודו של סטרינדברג, יוהאן לודוויג סטרינדברג, היה איש עסקים מצליח ורבים טוענים כי עליו ביסס סטרינדברג את אחת הדמויות בספרו "החדר האדום". דמות זו, דודו של גיבור הסיפור - ארוי פאלק, בולטת בעושרה ובשאיפותיה החברתיות הנרחבות.
סטרינדברג תיאר את ילדותו בספרו האוטוביוגרפי "בן המשרתת". עם זאת, הסופר אולוף לאגרקרנץ, אשר כתב ספר ביוגרפי אודות סטרינדברג, טוען כי יש לנהוג ב"בן המשרתת" בביקורתיות. לדבריו, רוב הפרטים שסטרינדברג הזכיר בספר הם בעלי אופי אוטוביוגרפי אך עם זאת "הוא השתמש ביכולתו לגרום לנו להאמין במה שהוא רוצה שנאמין". לאגרקרנץ טוען כי כבר בגיל צעיר סטרינדברג מיאן לקבל כל תיאור אחר לאישיותו מלבד הדימוי שהוא קבע לעצמו.
מחזה אחד שלו מפורסם במיוחד "מחזה חלום".
את ילדותו (מגיל 7) בילה סטרינדברג בחלקה הצפוני (הכפרי) של סטוקהולם. כיום, בפארק אשר ממוקם בקרבת ביתו דאז, מוצב פסל בדמותו. הוא למד בבית-הספר היסודי "קהילת קלרה ויעקב" ומשם עבר ל"מוסד ההשכלה העממי של סטוקהולם", תיכון פרטי ומודרני אשר תלמידיו היו בניהם של בני-המעמד הגבוה והבינוני. ב-25 במאי 1867 סטרינדברג סיים בהצלחה את בחינות הגמר של התיכון ובסתיו של אותה שנה הוא נרשם לאוניברסיטת אופסלה.
אנטישמיות

אף על פי שבחלק גדול בחייו של סטרינדברג היה נודע בדעותיו ואף ביצירה סאטירית נגד יהודים ונגד היהדות, בערוב ימיו טען שהוא לא אנטישמי.
על יצירותיו

היצירה "החדר האדום" (1879) הביאה לסטרינדברג את תהילתו. המחזות המוקדמים שלו נכתבו בסגנון הנטורליסטי. לרוב משווים את מחזותיו מתקופה זו למחזות של הנריק איבסן. המחזה הנודע ביותר של סטרינדברג מתקופתו זו הוא "העלמה יוליה". גם המחזה "היותר חזקה" הוצג לא פעם על במות שונות בארץ ובעולם.
סטרינדברג האמין כי הכתיבה הנטורליסטית האמיתית היא מאבק פסיכולוגי בין שני מוחות. שני אנשים ששונאים אחד את השני ברגע נתון ונלחמים על מנת להוליך אחד את השני לאבדון. מין עוינות מנטלית שסטרינדברג לחם על מנת ללכוד אותה. יותר מזה, הוא התכוון כי מחזותיו יהיו לא משוחדים ואובייקטיביים, הייתה לו תשוקה להפוך את הספרות לסוג של מדע.
לאחר מכן עבר סטרינדברג תקופה של מהפך פנימי, הידועה כ"תקופת הגיהנום". הוא נתן לה ביטוי בספרו "גיהנום", אשר נכתב בצרפתית. בנוסף הוא החליף כמה מכתבים ביקורתיים עם ניטשה.
לאחר מכן סטרינדברג נפרד מהנטורליזם לטובת יצירות בסגנון הסימבוליזם.
רשימת מחזותיו

החדר האדום
העלמה יוליה
היותר חזקה
נושים
מחזה חלום
האב
מחול המוות
ועוד
הערות שוליים

↑  Myrdal, Jan (2003). Johan August Strindberg. Natur och Kultur. pp. 143–173. נבדק ב-30 ביולי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Myrdal, Jan (2003). Johan August Strindberg. Natur och Kultur. p. 151. נבדק ב-30 ביולי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268530405171  PLWABN: 9810574396705606  BIBSYS: 90059725  BNC: 000150175  BNE: XX1146055  BnF: cb11925668r (data)  CANTIC: a10434884  CiNii: DA01071445  GND: 118619314  HDS: 046771  ICCU: CFIV001233  ISNI: 0000 0001 2133 4198  KulturNav: 291ad5e4-1169-4f50-8fb3-6a82308c4ff6  LCCN: n79005597  LNB: 000002402  MusicBrainz: 7bc6d6f1-5ab8-44f5-932b-01973476b51f  NDL: 00457940  NKC: jn19990008323  NLA: 35528893  NLG: 62903  NLK: KAC200107522  NSK: 000100771  NTA: 068358687  PIC: 299159  RERO: 02-A000156192  RKD: 75768  SELIBR: 94541  SNAC: w6z89czs  SUDOC: 027333779  Trove: 985877  ULAN: 500018793  VcBA: 495/112441  VIAF: 54154627   WorldCat (עם VIAF): 54154627
יחסי כף ורדה – פורטוגל

| יחסי כף ורדה – פורטוגל |
| --- | --- |
כף ורדה: פורטוגל


כף ורדה: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
4,033: 92,090
אוכלוסייה
525,493: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,587: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,923: 27,546
משטר
רפובליקה

שגרירות כף ורדה בליסבון
יחסי כף ורדה-פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קאבו ורדה לרפובליקה הפורטוגלית. שתי האומות הן חברות קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית באו"ם.
היסטוריה

איי כף ורדה התגלו בין השנים 1460–1462 על ידי מלחים פורטוגזים וגנואים בשירות הכתר הפורטוגלי. אין עדויות להתיישבות אנושית בכף ורדה לפני בואם של הפורטוגלים. בשל קרבתה של כף ורדה לחוף אפריקה, מלחים פורטוגלים החלו להתיישב באיים ובהתחשב בעמדתם האסטרטגית, האיים שימשו כמחסן מסחר ואספקה, בדגש מיוחד על סחר העבדים האטלנטי, במיוחד לברזיל. במאה ה-19 הסתיימה העבדות בכף ורדה, ואנשים רבים ממוצא אפריקאי התיישבו באיים והתערבבו עם רבים מהמתיישבים הפורטוגלים שיצרו את המסטיקה בעיקר.
בשנת 1956 הקים אמילקר קברל את המפלגה האפריקאית לעצמאות גינאה וכף ורדה (PAIGC), נלחם נגד הקולוניאליזם והחל צעדה לעצמאות. בשנת 1972, במהלך מלחמת הקולוניה הפורטוגזית, הוענקה האוטונומיה לאיים וכף ורדה הפורטוגזית קיימה את הבחירות היחידות שלה לפרלמנט בשנת 1973, אולם בניגוד למושבות פורטוגזיות אחרות, לא היה שום סכסוך מזוין בכף ורדה ובסופו של דבר עצמאות כף ורדה נבעה ממשא ומתן עם פורטוגל לאחר מהפכת הציפורנים באפריל 1974. כף ורדה קיבלה עצמאות ב-5 ביולי 1975.
מאז העצמאות היחסים בין כף ורדה לפורטוגל נותרו חזקים. ישנם קווי דמיון תרבותיים רבים בין שני העמים ורבים מתושבי כף ורדה הם ממוצא פורטוגלי. היו גם כמה ביקורים ברמה גבוהה בין מנהיגי שתי המדינות ושתי המדינות עובדות בצמוד לקהילה של מדינות השפה הפורטוגזית.
תיירות

ישנן טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה קאבו ורדה איירליינס וטאפ אייר פורטוגל.
סחר

בשנת 1998 חתמו קייפ ורדה ופורטוגל על הסכם סחר חופשי. בשנת 2017 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-284 מיליון אירו. פורטוגל היא השותפה השנייה בגודלה של כף ורדה (אחרי ספרד).
נציגויות דיפלומטיות

לכף ורדה יש שגרירות בליסבון.
לפורטוגל יש שגרירות בפראיה.
ים ודל

ים וֶדֶּל (Weddell) הוא ים שולי באוקיינוס הדרומי. זהו למעשה מפרץ גדול בין חצי האי האנטארקטי וחוף הנסיכה מרתה, החוף המערבי של ארץ המלכה מוד. הזרם הסיבובי ודל חג בים בכיוון השעון, מערבל את המים הקרים ותורם לסביבה עשירה בפיטופלנקטון, המזין לווייתנאים ומיני פינגוויניים.
הים התגלה באביב 1823 על ידי הספן האנגלי ג'יימס ודל, שהגיע לראשונה לקו רוחב 74°15' S וזיהה שהוא נמצא בתוך ים נפרד מהאוקיינוס. באותה שנה הגיע לאזור הספן האמריקאי בנג'מין מורל ודיווח על יבשה שהוא קרא לה "דרום גרינלנד החדשה", אך האי לא נצפה עוד מאז ונחשב לדוגמה מובהקת ל"אי תעתוע".
רוב ימות השנה מכוסים פני הים בקרח.
יחסי כף ורדה – צרפת

| יחסי כף ורדה – צרפת |
| --- | --- |
כף ורדה: צרפת


כף ורדה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
4,033: 643,801
אוכלוסייה
525,493: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,587: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,923: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי כף ורדה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הצרפתית לרפובליקה של כף ורדה.
היסטוריה

זמן קצר לאחר שכף ורדה קיבלה עצמאות מפורטוגל בשנת 1975, צרפת הכירה בריבונותה, ויוצגה בה באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל. בשנת 1982 נפתחה שגרירות צרפת בפראיה.
עם חתימת הסכם שיתוף הפעולה התרבותי, המדעי והטכני בין ממשלות צרפת לכף ורדה, המשימה הראשונה עם שיתוף פעולה צרפתי נעשתה בשנת 1976 בכף ורדה. הפעולה הראשונה שלה הייתה פתיחת גלריית פאז'ה בריביירה בראווה (אנ') באי סאו ניקולאו.
בין השנים 1977–1995 התקיימו 10 עד 15 שיתופי פעולה, משימה שיתופית דו-צדדית על מספר המגזרים בכף ורדה, כולל חקלאות, בריאות, תיירות, פיננסים, חינוך, ממשל, בטיחות וכו'.
בשנת 1996, כף ורדה פתחה את שגרירותה בפריז. בשנת 2010 נפתח המכון הצרפתי של כף ורדה (Institut français du Cap-Vert), אולם הוא נסגר ב-31 באוגוסט 2014.
נציגויות דיפלומטיות

כף ורדה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-2 קונסוליות בניס ומרסיי.
צרפת מחזיקה בכף ורדה שגרירות בפראיה ו-2 קונסוליות בסנטה מריה ומינדלו.
יחסי סלובקיה–צרפת

| יחסי סלובקיה–צרפת |
| --- | --- |
סלובקיה: צרפת


סלובקיה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
49,035: 643,801
אוכלוסייה
5,498,707: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
132,794: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
24,150: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

בין סלובקיה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה > צ'כוסלובקיה

צרפת הייתה המדינה הראשונה שהכירה בצ'כוסלובקיה ב-28 באוקטובר 1918. לאחר מכן צרפת תמכה בחתימת ההסכמה הקטנה, ומשום כך צ'כוסלובקיה חתמה על ברית עם צרפת.
במהלך הסכם מינכן הפרה צרפת את בריתה עם צ'כוסלובקיה, ותמכה בדרישות היטלר, מה שהביא לסיפוח חבל הסודטים לגרמניה הנאצית, ולאחר מכן לפירוק צ'כוסלובקיה והקמת סלובקיה העצמאית, על אף שגם היא הייתה גרורה של גרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית וחלק מברית ורשה, ומשום כך הושפעו היחסים בין שתי המדינות ממהלך המלחמה הקרה.
היסטוריה > סלובקיה

ב-1 בינואר 1993 פורקה צ'כוסלובקיה ובמקומה קמו צ'כיה - שירשה את מקומה וסלובקיה, ומיד כוננו היחסים בין שתי המדינות.
כיום קיימים יחסים חמים בין שתי המדינות, הכוללים שיתוף פעולה במגוון תחומים, וביקורים הדדיים של נציגים בכירים משתי המדינות מפעם לפעם. כמו כן, שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
שיתוף פעולה

צרפת היא המשקיעה ה-11 בסלובקיה, ושותפת המסחר השישית בסלובקיה. כמו כן מתקיים שיתוף פעולה בין שתי המדינות בתחומי החינוך והתרבות, וקיימים בתי ספר בסלובקיה ללימוד השפה הצרפתית.
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלבה.
סלובקיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-5 קונסוליות בבורדו, גרנובל, ליל, ליון ומרסיי.
יוהאן אוטו הוך

| --- | --- |

 לידה:  1855 הורויילר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  23 בפברואר 1906 (בגיל 51 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  ג'ון שמידט
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה, צרפת, הממלכה המאוחדת
 מקום קבורה:  בית הקברות  בדאנינג, מחוז קוק 
 כינויים נוספים:  The Bluebeard Murderer C.A.Meyer H. Ireck Dr James Jacob Huff C.A.Calford Jacob Hoch Jacob Erdorff Schmitt Bartell Henry F. Hartman William Frederick Bessing Martin Dotz Adolf Hoch Martin Dose Albert Buschberg John Healey Carl Schmidt Count Otto van Kurn Dr G. L. Hart John Jacob Leo Schmidt Leo Preger Joseph Hoch Jacob Hock Henry Bartells John Joseph Adolf Hoch Fred Doess
 ידוע בשל:  רוצח סדרתי, ביגמיה, הונאה
 צאצאים:  3, ככל הידוע
 
יוהאן אוטו הוך (1855– 23 בפברואר 1906) הוא הכינוי האחרון והמפורסם ביותר של רוצח סדרתי וביגמיסט, יליד גרמניה, ג'ון שמידט. הוא נמצא אשם ברצח של אישה אחת, אך על פי החשד הוא הרג יותר, אולי עד 50 קורבנות במהלך חייו. הוא הוצא להורג בתלייה בעקבות הרצח.
הוך נולד כג'ון שמידט בשנת 1855 בהורוויילר, בהדוכסות הגדולה של הסן (היום ריינלנד-פפאלץ, גרמניה). הוא היגר לארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-19 ושינה את שמו לטובת שמות בדויים שונים. כאשר הגיע לארצות הברית החל להתחתן עם שורה של נשים, ולעיתים קרובות היה לוקח את שם המשפחה של הקורבן האחרון שלו. הוך השתמש במודעת שידוכים שהיו פופולריים באותה עת כדי למצוא קורבנות. הוך היה גונב ומרמה את הקורבנות מכל כספם, נוטש אותם, או מרעיל אותם עם ארסן לפני שהיה מתחיל את הדפוס שלו מחדש. לאחר שהיה רוצח אותן, היה מוכר את כל רכושן לטובת רווח אישי.
ביוגרפיה

הוך נולד בגרמניה בשנת 1855. אביו ושני אחיו היו כמרים. הוא חונך בבית הספר לכמורה, אך בשלב מסוים נטש את הרעיון והיגר לארצות הברית.
משטרת שיקגו של אותה תקופה כינתה אותו "רוצח ההמונים הגדול ביותר באמריקה", אבל הסטטיסטיקה נותרה מעורפלת במקרה התמוה הזה. זה ידוע כי הוך התחתן לפחות עם 55 נשים בין השנים 1890 ל-1905, גנב את כל כספן והרג רבות, אבל המספר הסופי של קורבנות אינו ידוע והוא בגדר השערה. משטרת שיקגו של אותה תקופה הייתה בטוחה רק ב-15 רציחות, אך בסופו של דבר הוך נשפט ונתלה רק בעקבות רצח אחד.
אשתו החוקית הראשונה והיחידה של הוך הייתה כריסטין רמב, שילדה לו שלושה ילדים לפני שנטש אותה ב-1887.