שמואל פניג
ביוגרפיה

פניג הוא בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. את ההתמחות עשה במרכז לבריאות הנפש שלוותה ואחריה ניהל את חדר המיון באותו מוסד והתווה את המדיניות בהתמודדות והתערבויות ראשוניות. סיים בהצטיינות את לימודי ההמשך בפסיכיאטריה וכן את התוכנית לפסיכותרפיה באוניברסיטת תל אביב, וכן קורס בן שנתיים בפסיכיאטריה משפטית ולימודי תעודה בנושא של כשרות משפטית אצל זקנים. בשנים 1991–1995 השתתף פניג במשך ארבע שנים במחקר רחב היקף בארצות הברית שחקר את האפידימיולוגיה של אפיזודה פסיכוטית ראשונית. פניג חבר בהסתדרות הרפואית, האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה, החברה לפסיכיאטריה משפטית, החברה לפסיכיאטריה קהילתית, והחברה לפסיכיאטריה של הזקנה.
פניג הוביל גישה השוללת את הדוגמטיות בפסיכיאטריה ומעודדת יוזמות חדשות לרפואה אלטרנטיבית. הוא שם דגש על הרפואה האמבולטורית ופחות על החלק האשפוזי בטיפול במתמודדי נפש, גישה המקובלת היום גם על הממסד הפסיכיאטרי. על פי גישתו, לפסיכיאטריה הרפואית אין תמיד את הכלים הנחוצים לטיפול, ו⁰לכן רחש הערכה רבה לכלים נוספים שאינם מעולם הרפואה כמו טיפול בתנועה, טיפול באמנות, רפואה סינית, שיאצו ועוד. הוא דאג לפתח במסגרת המערך האמבולטורי תת-מרפאה לצעירים, המתמודדים עם בעיות של זהות והשתלבות בעולם המבוגרים – כאשר הגישה בטיפול באה מעולם הסוציולוגיה החברתית ולא הפסיכופתולוגיה.
בשנים 2004–2015 כיהן כיושב ראש ועדת הבחינות של המועצה המדעית הרפואית ובתפקידו השפיע על המדיניות ותפיסת מקצוע הפסיכיאטריה בישראל. ועדה זו היא שמגבשת את מבחני ההסמכה של פסיכיאטרים בישראל ובצורה זו משפיעה על ההתמחות, החינוך והדמות של הפסיכיאטר המומחה. במסגרת תפקידו, כתב וגיבש פרופ' פניג את הבחינות. לאחר מאבקים לא קלים, הצליח לשמר את מקומה של הפסיכותרפיה בבחינות אלה ולשלב בהכשרה את הפסיכותרפיה הקוגניטיבית ההתנהגותית עליה גם נבחנים המתמחים. משנת 2015 משמש פרופ' פניג כיו"ר ועדת הערר של הבחינות בפסיכיאטריה.
בעשרים השנים האחרונות פעל בתחום הפסיכיאטריה המשפטית, לאחר שנחשף לתחום במהלך דיונים בוועדה של האיגוד הפסיכיאטרי בתיקון לחוק בנושא ענישה מופחתת. והשתתף בכתיבת ההנחיות של האיגוד הפסיכיאטרי בהגדרה של מה יחשב כהפרעה נפשית חמורה היכולה לשמש עילה לענישה מופחתת, וגם לאחריות מופחתת. פניג פעל לפני עורכי דין ושופטים לגשר על הפער בין התפיסה והשפה המשפטית והתפיסה והשפה הפסיכיאטרית בנושאים של אחריות וענישה מופחתת כאשר הרקע המדעי שלו במחקר על האבחנה הפסיכיאטרית והקלסיפיקציה בפסיכיאטריה מאפשרים לו לפשט ולהנגיש לקהלים השונים את הגבולות של האבחנה.
פניג הוא יו"ר ועדת האתיקה של בית החולים שלוותה, ועומד בראש ועדת הלסינקי בשלוותה, שם עסק באישור של טכנולוגיות חדשניות לטיפול בחולי נפש, ובאישור של מחקרים רבים אחרים, תרופתיים ולא-תרופתיים שנעשו במסגרת המוסד. מחקרים אלה היו בשיתוף של מוסדות אקדמיים מוכרים וקידמו את ההבנה והטיפול בחולי הנפש. פניג עוסק בעריכת חוות דעת לבתי המשפט לסוגיהם במגוון של נושאים, כולל נכויות פסיכיאטריות, כשרויות לעריכת צוואה וכשרויות לעריכת חוזים וכן הערכות של השפעת השירות הצבאי על גרימה או החמרה של נכות נפשית אצל החיילי, חוות דעת בנושאים של אחריות פלילית ויכולת לעמוד לדין.
כקלינאי במהלך הקריירה שלו איבחן וטיפל פניג, בגישה המשלבת טיפול פסיכותרפי ותרופתי במחלות או בעיות נפשיות רבות כגון מצבי חרדה למיניהם, דיכאון לסוגיו, הפרעות פסיכוטיות כולל סכיזופרניה והפרעות ביפולריות ופסיכוזות למיניהן, הערכה של דמנציה ותפקוד קוגניטיבי וכן כשרויות משפטיות. פניג כתב חוות דעת במספר משפטים ידועים של רצח בנושא של ענישה מופחתת, כמו מדינת ישראל נגד גרגורי בגייב, שערף את ראשו של בן דודו בן ה-14 ונשלח לכלא לעשרים שנה. פניג כתב חוות דעת כי אמנם לא סבל ממחלת נפש, אך סבל מהפרעת אישיות כה חמורה שפגעה משמעותית ביכולתו להבדיל בין טוב לרע ולשלוט בדחפיוו.