אדמירל שר (סיירת, 1933)
מלחמת העולם השנייה

מלחמת העולם השנייה החלה עבור אדמירל שר ב-4 בספטמבר 1939, כאשר מפציצים בריטיים תקפו את האונייה, שעגנה בנמל וילהלמסהאפן. האונייה נפגעה משלוש פצצות שלא התפוצצו; ארבעה מהמטוסים התוקפים הופלו באש נ"מ. שתי אחיותיה של אדמירל שר יצאו לפשיטות על נתיבי הסחר הבריטיים, אך האונייה התעכבה בשל שיפוץ שנערך בה. דויטשלנד הצליחה להטביע שתי אוניות אויב בלבד, אך אדמירל גרף שפה זכתה להצלחה רבה יותר, והטביעה תשע אוניות סוחר של בעלות הברית במי דרום האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי, עד שנלכדה בידי שלוש סיירות של הצי המלכותי הבריטי מול פתח הנהר ריו דה לה פלטה, באורוגוואי; בקרב שהתפתח, קרב נהר לה פלטה, בו נפגעה קשות אחת מהסיירות הבריטיות, ושתי האחרות נפגעו קלות. אדמירל גרף שפה נפגעה אך הצליחה לחמוק לנמל מונטווידאו, שם הוטבעה בידי צוותה. הצלחותיהן של דויטשלנד ואדמירל גרף שפה לא היו מסחררות, אך הוכיחו את הפוטנציאל של הפשיטות על נתיבי הסחר.
אדמירל שר הייתה בשיפוצים במהלך החודשים הראשונים של 1940, ובין השאר נעשה שיפוץ יסודי במנועים והוחלף גשר הפיקוד. לאחר השיפוץ סווגה האונייה מחדש כסיירת כבדה. השיפוץ הסתיים בסוף יולי 1940, ובחודשיים הבאים עסקה האונייה באימונים. ב-14 באוקטובר חמקה האונייה מהמצור הימי הבריטי, ונכנסה אל האוקיינוס האטלנטי. המודיעין הימי הגרמני, B-Dienst, (בשמו המלא: Beobachtungs-Dienst, שירות התצפית) זיהה את השיירה HX-84 שהפליגה מנובה סקוטיה לבריטניה, והפנה אליה את אדמירל שר. המטוס הימי של האונייה זיהה את השיירה, וסבר שלשיירה אין ליווי. ואולם, כאשר התקרבה אדמירל שר אל השיירה, הסתבר שהשיירה מלווה בידי אוניית סוחר חמושה, ג'רוויס ביי. בתקופה זו לא היו די אוניות ליווי, ולפיכך הייתה אונייה זו אוניית הליווי היחידה. למרות שלא היה לה כל סיכוי לעמוד מול האונייה הגרמנית העדיפה ממנה בהרבה, פנתה ג'רוויס ביי אל אדמירל שר; האונייה הגרמנית נאלצה להתעכב בהשמדת ג'רוויס ביי, ובזמן זה הצליחו רוב אוניות השיירה להתפזר ולחמוק. האונייה הבריטית הוטבעה, ו-190 מאנשי צוותה טבעו עמה (65 ניצלו על ידי אוניית סוחר). אדמירל שר הצליחה להטביע עוד חמש אוניות סוחר ולפגוע באונייה נוספת, אך רוב אוניות השיירה ניצלו בזכות הקרבתה של ג'רוויס ביי. מפקד האונייה הבריטית זכה לצלב ויקטוריה על מעשהו. בעקבות ההתקפה של אדמירל שר שינתה האדמירליות הבריטית את מדיניותה, ומאז החלו אוניות שטח גדולות, אוניות מערכה וסיירות מערכה ללוות את השיירות, מדיניות שריתקה רבות מאוניות הצי הבריטי לפעילות זו על חשבון פעילויות אחרות.
הצי הבריטי החל במרדף אחרי אדמירל שר, אך זו הצליחה לחמוק דרומה, שם חברה למכליות, שתדלקו ותספקו אותה. במהלך החודשים הבאים לכדה והטביעה אדמירל שר 12 אוניות סוחר בריטיות, בדרום האוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס ההודי. למרות מאמצי הצי הבריטי ללכוד את האונייה, ולמרות שידורי מצוקה שהצליחה אחת האוניות האחרונות לשדר לפני שטובעה, הצליחה האונייה הגרמנית לחזור לגרמניה ב-1 באפריל 1941 ללא פגע, לאחר שעברה 85,000 ק"מ במסעה והטביעה 17 אוניות.
במהלך החודשים הבאים עברה אדמירל שר שיפוץ נוסף, והייתה חלק מהצי הבלטי. מאוחר יותר הועברה צפונה, לנורווגיה הכבושה. ב-2 ביולי 1942 יצאה האונייה למשימתה הבאה, תקיפת השיירה PQ-17. אדמירל שר הייתה מלווה בסיירת הכבדה אדמירל היפר ובכמה משחתות. המודיעין הבריטי סבר בטעות שלכוח הימי הצטרפה גם אוניית המערכה הגרמנית טירפיץ, מן האוניות החזקות בעולם באותה תקופה; בשל כך ניתנה לשיירה הוראה שנויה במחלוקת להתפזר. התפזרות השיירה הפכה את אוניותיה לטרף קל עבור צוללות ומטוסים; 26 ממתוך 37 האוניות בה הוטבעו, אסון השיירות הגדול ביותר במלחמה. בפועל, לא הייתה טירפיץ בדרכה לתקוף את השיירה; אדמירל שר ומלוותיה הוחזרו לאחר כמה שעות לבסיסן, משהסתבר שצוללות ומטוסים ישמידו את השיירה לפני שאוניות השטח יספיקו להגיע לזירה.
באוגוסט 1942 יצאה אדמירל שר למבצע "וונדרלנד" (Wunderland) באוקיינוס הארקטי, שנועד לפגוע בשיירות הסובייטיות וליצור בסיס קבוע לפעילות באזור. האונייה הפגיזה את התחנה המטאורולוגית הסובייטית בקצה הצפוני של נוביה זמליה, ולאחר מכן הטביעה שוברת קרח חמושה. יחד עם זאת, אדמירל שר לא הצליחה להגיע למגע עם שיירה שנעה באזור. האונייה הגרמנית נעה לנמל נובי דיקסון, שם הפגיזה אוניות סובייטיות שעגנו בנמל, והנחיתה חיילים בחוף. ואולם, מגיני הנמל השיבו אש באמצעות תותח הוביצר מיושן, והצליחו לגרום לאדמירל שר נזק מסוים. הגרמנים השיבו את החיילים לאונייה, ונסוגו. הכוח הגרמני שב לבסיסו בנורווגיה, ללא שהצליח לפגוע בשיירות באזור, בשל תנאי מזג האוויר הקשים והראות הלקויה.
אדולף היטלר הלך ואיבד את אמונו בצי הגרמני, בעקבות הישגיו המוגבלים; בעקבות קרב ים ברנץ הכושל התפטר מפקד הצי, גרוסאדמירל אריך רדר. מחליפו, גרוסאדמירל קרל דניץ, היה איש צי הצוללות, וצי אוניות השטח הוזנח. בסוף פברואר 1943 נערכה התקפה אווירית של בעלות הברית על נמל וילהלמסהאפן שבו עגנה אדמירל שר; האונייה סבלה מנזק קל, אך הוחלט להרחיקה מזרחה לשווינמונדה. בחודשים הבאים שימשה האונייה כאוניית אימונים; בסתיו 1944 סייעה האונייה באש תותחיה לורמאכט הנסוג לחופי הים הבלטי. גם בחודשים הראשונים של 1945 עסקה האונייה במשימות אלו, אך במרץ נשחקו תותחי האונייה במידה כזו, שנאלצה לשוב לקיל. ב-9 באפריל 1945 הופצץ נמל קיל על ידי יותר מ-300 מפציצים של חיל האוויר המלכותי. אדמירל שר נפגעה והתהפכה במעגנה. רוב הצוות לא היה עליה בעת ההתקפה; 32 איש נהרגו. לאחר המלחמה נקברו שרידי האונייה תחת השפוכת שהצטברה בנמל.