יחסי ישראל–מלזיה
ימי מאהאטיר מוחמד (1981–2003) > אנטישמיות ואנטי-ציונות בשנות השמונים

תקופת כהונתו של מאהאטיר מוחמד הצטיינה בפעולות תעמולה רבות נגד מדינת ישראל, ובהתבטאויות ותקריות אנטישמיות ואנטי-ציוניות חריפות. האנטישמיות שמוחמד טיפח במלזיה הייתה מיוחדת במינה - הייתה זו אנטישמיות ללא יהודים משום שלא הייתה נוכחות משמעותית של יהודים במלזיה. ב-27 בינואר 1981 נשא מוחמד נאום בערב הסעודית וקרא להחזרת אדמותיהם של הפלסטינים בכוח פיזי מכיוון שישראל "אינה בלתי-מנוצחת". בשנים הבאות הוסיף מאהאטיר לנאום נגד ישראל בפומבי תוך שימוש במונחי נאצה במספר ארגונים בינלאומיים: העצרת הכללית של האומות המאוחדות, בוועידת המדינות הבלתי-מזדהות בניו דלהי ב-10 במרץ 1983, בוועידות של ארגון המדינות האסלאמיות ובמקומות נוספים.
ביוני 1983 יצא ראש ממשלת מלזיה בהצהרה המגנה את ישראל על "פלישתה ללבנון" (הכוונה למלחמת לבנון הראשונה) וכינה את ממשלת ישראל, שבראשה עמד אז מנחם בגין, "הממשלה הבלתי מוסרית ביותר בעולם". באוקטובר אותה השנה נערכה בוועידה השישית בנושא הבעיה הפלסטינית של "הוועידה האסלאמית בניו יורק". מלזיה השתתפה בכנס והביעה את מורת רוחה ודאגתה מכניסתה המחודשת של ישראל לאפריקה (להרחבה ראו יחסי אפריקה–ישראל) וקראה לעצור תופעה זו במידי. מלזיה הביעה את התנגדותה לחוק יסוד: ירושלים בירת ישראל ובאפריל 1984 הכריזה כי תנתק את יחסיה הדיפלומטיים עם אי-איזו מדינה שתעביר את שגרירותה לירושלים.
האובססיה האנטישמית של מוחמד באה לידי ביטוי באוגוסט 1984, כאשר ביקור של התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בקואלה לומפור בוטל בגלל דרישת משרד ההסברה של מלזיה להשמיט מתוכנית הקונצרטים את יצירתו של המלחין השווייצרי-יהודי ארנסט בלוך - "שלמה: רפסודיה עברית לצ'לו ולתזמורת". הנימוקים שנתן משרד ההסברה המלזי התבססו על אנטישמיות, ולוו בהתבטאויות אנטי-ישראליות ואנטישמיות כאחד. הנהלת התזמורת הפילהרמונית מיאנה להשמיט את יצירתו של בלוך, והביקור בוטל. דומה כי במחצית שנות ה-80 של המאה ה-20 האנטישמיות במלזיה אזרה חלציה: דוגמה אחת לכך היא העובדה שהפרוטוקולים של זקני ציון הודפסו והופצו ברחבי מלזיה מ-1983 ואילך.
ב-12 באוגוסט 1986 נשא ראש ממשלת מלזיה מאהאטיר נאום במועדון העיתונות המלזי ואמר שהיהודים והציונים שולטים בארגוני התקשורת הבינלאומיים. ארבע יממות אחר כך הוא שב על דבריו בעצרת עממית לרגל תום החג' והוסיף שעיתונאים העובדים בשירות עיתונים זרים שבבעלות יהודית מנסים לערער את יציבות מלזיה באמצעות דיווחים מעוותים וכוזבים. לדוגמה, את העיתון וול סטריט ג'ורנל תיאר כמכשיר תעמולה ציוני. בנאום אחר שנשא בספטמבר אותה שנה בוועידת פסגה של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות בזימבבואה, טען מאהאטיר שהשואה ורדיפות היהודים לאורך השנים לא לימד אותם דבר - אדרבא - הוא גרס שרדיפות אלו הפכו את היהודים ל"אותן מפלצות המגונות כל כך בחומר התעמולה שלהם, ונהפכו לתלמידים מוכשרים של יוזף גבלס". בנאם אחר שנשא מאהאטיר בפרלמנט של מלזיה ב-10 באוקטובר, הוא דיבר על ניסיונות ציוניים לעשות שימוש בקבוצות ובפרטים במלזיה על-מנת לפגוע בכלכלתה ולחבל בה. הוא הוסיף להאשים את "העיתונות הציונית" של העולם המערבי באחריות למיעוט השקעות אמריקאיות במלזיה. לעיתים תכופות נהג מוחמד לתקוף את העיתונים האמריקאים "ניו יורק טיימס" ו"וול סטריט ג'ורנל" כעיתונים שכל מטרתם היא לשמש ככלי לפרסום רעיונות הציונות.
בחודש נובמבר 1986 ביקר חיים הרצוג, נשיא מדינת ישראל, בסינגפור. ביקורו של הרצוג גרר תגובות עוינות מצד ממשלת מלזיה וגינויים חריפים לישראל ולציונות. נגד סינגפור בוטאו מחאות על שאפשרה ביקור של ראש המדינה היהודית עד כדי קריאה לנתק את הספקת המים אליה, שמקורה בדרום מלזיה, והצתת דגלי סינגפור. ממשלת מלזיה הגישה ביום הביקור מכתב מחאה רשמי לשגריר סינגפור בקואלה לומפור ואף הביעה "צער עמוק" על הביקור שר החינוך של מלזיה, אנואר אבראהים, הזהיר את סינגפור שביקורו של הרצוג ישפיע על היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות והאשים את ממשלתה באי-כיבוד רגשות המוסלמים.