stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרי אליזה רוג'רס
קורות חייה

מרי אליזה רוג'רס נולדה בגריניץ' שבמחוז קנט, בת יחידה מתוך חמישה ילדים. אביה ויליאם גיבס רוג'רס (1792-1875) היה אמן גילוף בעץ, בין לקוחותיו הייתה אף המלכה ויקטוריה ומרי אליזה סייעה לו בעיצוב יצירותיו, אימה הייתה מרי ג'ונסון.
רוג'רס שהתה בארץ ישראל וסיירה בה בשנים 1855–1859 בעת שירותו של אחיה, אדוארד תומאס רוג'רס (1830-1884), כסגן-קונסול אנגליה בחיפה. בשובה לביתה באנגליה השלימה את כתיבת ספרה 'חיי יום-יום בארץ ישראל' (Domestic Life in Palestine), שנסמך על יומן דרכים שניהלה בנסיעותיה. מרי רוג'רס הייתה בעלת השכלה כללית ובקיאה בכתבי הקודש. בשהותה במזרח למדה לדבר ערבית ולהכיר את החי והצומח בארץ ישראל. מאמרים פרי עטה נכללו באנתולוגיה "ארץ ישראל הציורית" מהשנים 1881–1883 שערך צ'ארלס וילסון. כמו כן פרסמה מאמרים, חלקם בשיתוף אחִיה, בנושאי המזרח התיכון בכתבי עת שונים, בהם The Art Journal (אנ'). ב-1865 ראה אור קובץ שירים פרי עטה. מרי רוג'רס לא נישאה לאיש והתמסרה לגידול אחייניה שהתייתמו בגיל צעיר. חוג מכריה בלונדון כלל סופרים ומלומדים, ובידידיה הקרובים נמנו מבקר האמנות ג'ון ראסקין והצייר ויליאם הולמן האנט שעימו התראתה בארץ-ישראל.
בצעירותה דחתה את הצעתו לנישואין של ג'יימס פין, לעתיד הקונסול הבריטי בירושלים שתחתיו עבד אחיה, המשפחות שמרו על יחסים טובים ומרי אליזה הייתה בקשרי ידידות עם אשת הקונסול אליזבת אן פין.
בארץ ישראל

אחרי שובה לאנגליה פרסמה מרי אליזה רוג'רס את ספרהּ 'חיי יום-יום בארץ-ישראל' (Domestic Life in Palestine), שהושתת על תצפיותיה וחוויותיה בתקופת שהותה בארץ. מהדורה עברית בתרגום שולמית הרן הופיעה ב-1984 בסִדרת "ספריית מסעות ארץ-ישראל" שערך רחבעם זאבי. המהדורה העברית מעוטרת בשפע איורים שלוקטו מסִפרוּת הנוסעים, רובם מסִדרת "ארץ ישראל הציורית" (אנ') שהפיק צ'ארלס וילסון ב-1881 ובה הופיעו מאמריה. במקורו לא היה ספרהּ מעוטר באיורים כלשהם.
בהקדמה לספר ציינה רוג'רס כי נמנעה מלהציג נושאים שכבר פורטו בכתבי אחרים, וכן הדגישה כי הנשים ואורחות חייהן עניינו אותה במיוחד וכי העוּבדוּת שליקטה הנוגעות אליהן לא תוארו ולא הוצגו קודם לכן.
את מסעותיה בארץ, שחלקם נעשו ברכיבה על גבו של סוס, ערכה בלוויית אחיה, אדוארד תומאס רוג'רס, ששימש בתקופת ביקורהּ כסגן-הקונסול האנגלי בחיפה ובתוקף תפקידו נשלח לדווח על המתרחש במחוזות השונים. הודות למעמדו הגיעה למקומות רבים וקיימה קשרים עם אנשים מעדוֹת דתיות שונות וממעמדות שונים, נכחה בדיונים פוליטיים של הקונסולים ונפגשה עם ראשי יישובים ונכבדי עדות, על אף היותה אישה. מגעיה עם המקומיים היו בלתי-אמצעיים הודות לידיעת שפתם, ובכל אתר התאפשר לה להיכנס למעונות הנשים וללמוד מקרוב על חייהן ועל הליכותיהן, שאותם סקרה בפירוט.
בספרה דיווחה על מאורעות התקופה, בהם מתקפת אנשי הכפר טירה על חיפה בספטמבר 1855, הקטטה הגדולה בכנסיית הקבר בשבת האור 1856 בין הארמנים והיוונים על חלוקת "האש השמיימית". רוג'רס כתבה על תושבי הארץ היהודים והאירופים, על הדרוזים והבדואים, סיפרה על אמונת השומרונים ועל חיי הצוענים, על טקסי קבורה ומנהגי האבלות אצל עדות שונות, על חתונות, על מאכלים וסעודות, על תלבושות, חייטוּת ורפדוּת, על סדרי קניית אדמה ועל ציד בעלי חיים, על מגפת הכולרה בחיפה בסתיו 1855 ועל מגפת האבעבועות השחורות בחורף 1856. היא גילתה עניין בבתים וברהיטים בערים ובכפרים והרבתה לספר על בעלי-חיים ועל צמחים. רוג'רס התמקדה בתיאור חיפה שבה שהתה רוב הזמן, ודיווחיה תרמו לחקר תולדות העיר. בין היתר סיפרה על רעידת אדמה שחוותה בחיפה ב-10 באוקטובר 1856 ועל הנזקים שגרמה ביישובים בחופי הגליל ולבנון.
בין דיווחיה ותיאוריה מסופר ככל הנראה לראשונה על נוכחות חברי קהילת הבני ישראל (הודו) בירושלים בשנת 1855.
הידע שצברה רוג'רס בא לביטוי בששת מאמריה שכלל צ'ארלס וילסון בסִדרת "ארץ ישראל הציורית" לצד מאמריהם של גדולי המחקר הארץ-ישראלי באותה תקופה – הנרי בייקר טריסטראם, צ'ארלס וורן, קלוד קונדר, אדוארד הנרי פאלמר וסלה מריל. בספר השני בסִדרה פורסם מאמרה "שומרון ועמק יזרעאל", ובספר השלישי – חמישה מאמרים: "עכו – המפתח לארץ ישראל", "הר הכרמל ונחל קישון", "ערי החוף ומישורי ארץ ישראל", "הֹר ההר וצוקי אדום" ו"מנזר סנטה קתרינה".
לקריאה נוספת

מרי אליזה רוג'רס, חיי יום-יום בארץ-ישראל: מסעות בארץ הקודש (תרגום: שולמית הרן; מהדיר: רחבעם זאבי), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד–1984
מיכאל איש-שלום, "מרי אליזה רוג'רס (1855–1859)", בתוך: מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, 1965, עמ' 45, 683–699
אלי שילר, בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש, הוצאת אריאל, 1981 (קרדום 13–14, ינואר 1981–שבט תשמ"א), עמ' 108–109
נתן שור, "אחותו של סגן הקונסול בחיפה, מרי אלייזה רוג'רס", בתוך:ספר הנוסעים לארץ ישראל במאה הי"ט, כתר, 1988, עמ' 173–175
Sarah Irving, "An 'Honorary Man' in the Holy Land? Mary Eliza Rogers and British Protestant Imperialism", in: Sutapa Dutta (ed.), British Women Travellers: Empire and Beyond, 1770-1870, Routledge Research in Gender and History, 2020 (ch. 10), pp. 172-186
הערות שוליים

↑  בשנים 1848–1853 היה ראש לשכתו של הקונסול האנגלי בירושלים, ג'יימס פין; ב-1859 נשלח לדמשק, ובזכות פועלו במשלחת לורד דפרין ב-1860 לקידום ההסדר בלבנון הוענק לו עיטור המסדר האוסמאני; ב-1862 מונה לקונסול אנגליה בקהיר, ואחרי פרישתו משירות החוץ כיהן במצרים בתפקידים שונים, בהם הממונה על החינוך; כתב יחד עם מרי אליזה אחותו מאמרים על ארץ מצרים; רוג'רס ואשתו מתו בקהיר מדיזנטריה ב-1884 והותירו אחריהם חמישה ילדים בגילאי 7–11
↑  מלבד רשימות על מצרים ייחדה בכתב עת זה מאמר לנושא אדריכלות בתי מגורים בסוריה ובארץ ישראל
↑  My vis-à-vis, or, Harry's account of his courtship, and other poems
↑  הספר ראה אור לראשונה בלונדון ב-1862, מהדורה שנייה נדפסה ב-1863, ומהדורה נוספת נדפסה ב-1865 בסינסינטי, ארצות הברית; בשנה זו ראה אור התרגום לצרפתית; הספר בשפת המקור נדפס שוב ב-1989 משום ש"נחשב ליצירת מופת בסוגתהּ"; ב-2015 ראה אור בקטר תרגום של הספר לערבית
↑  סו רייני, ‏איורים 'נדרשים בדחיפות': פרויקט 'פלשתינה הציורית' 1878–1883, קתדרה 99, ניסן תשס"א – מרס 2001, עמ' 65–114
↑  עדותה נדונה במחקרו של מוטי זוהר מאוניברסיטת חיפה, "תגלית חדשה או טעות בתאריך? דו"ח של מרי אליזה רוג'רס מיום 10 באוקטובר 1856 על רעידת אדמה בחיפה" (2017) (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305198005171  PLWABN: 9810552123305606  BIBSYS: 2115017  CiNii: DA0416931X  ISNI: 0000 0000 8466 4322  LCCN: n85031096  NTA: 079128157  RERO: 02-A003755472  SUDOC: 095768114  VIAF: 110884768   WorldCat (עם VIAF): 110884768
ניחוש

ערך זה עוסק בפעולה של חיזוי העתיד. אם התכוונתם לאיסור הלכתי ביהדות, ראו .
דגמי חימר של כבד, המאה ה-19 עד המאה ה-18 לפני הספירה, נמצאו בארמון במארי.
ניחוש הוא ניסיון ללמוד על העתיד באמצעים לא רציונליים.
במזרח התיכון הקדום

אנשים בימי קדם האמינו כי אותות נושאים מסר אלוהי מן האלים שלהם, והיו זקוקים למישהו שיפרש עבורם אותות אלו.
אותות אלה כללו תופעות טבע שעלולות לנבא על אסון (למשל ליקוי חמה או ליקוי לבנה), התנהגותם של בעלי חיים, בעיקר בדרכם להיות מוקרבים, לידות חריגות של בעלי חיים ובני אדם. לשם פירוש תופעות אלו היו בעלי מקצוע מלומדים שנעזרו בספרים במטרה לפרש את הסימנים האלה.
הנחשים היו משתמשים בעזרים טבעיים (קראו בכוכבים, בתופעות מטאורולוגיות, בתצורות קרקע, בשמן צף על גבי מים, בעשן קטורת, בזרימת מים ובמעוף הציפורים) באיברים של בעלי חיים (בעיקר כבד של כבש) ובעזרים מלאכותיים, למשל, מודל חימר של כבד כבשים, התשובות לשאלה היו בדרך כלל תשובות של "כן" או "לא".
ניתוחי המצב של חלק מהנחשים נרשמו על לוחות ונמצאו בחפירות ארכאולוגיות. דגמי חימר של כבדי כבש נמצאו בחפירות באוגרית, חצור, מגידו ועוד.
ביהדות

החוק המקראי שהכיר נחשים, אסר על הסתייעות בהם: ”לֹא תְנַחֲשׁוּ, וְלֹא תְעוֹנֵנוּ.” (ויקרא י"ט כו). אולם התנ"ך מזכיר מספר פעמים שהפרקטיקה הזו הייתה מקובלת, למשל על מנשה מלך יהודה נאמר: ”והעביר מנשה את בנו באש ועונן ונחש ועשה אוב וידענים הרבה לעשות הרע בעיני יהוה להכעיס” (מלכים ב' כ"א ו).
ראו גם

ניבוי עתידות
אורים ותומים
לקריאה נוספת

יונתן בן-דב, השלכות רעיוניות של הניחוש והאסטרונומיה ממסופוטמיה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום טז, 2006, עמ' 287–300
Sarah Iles Johnston, Peter T. Struck (ע), Mantikê: Studies in Ancient Divination, Brill, 2005
מרי אמילי הולמס

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1850 צ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בפברואר 1906 (בגיל 55) רוקפורד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גאולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן (1888) 
 מוסדות:  הלשכה לעבדים משוחררים 
 פרסים והוקרה:  עמית של החברה הגאולוגית האמריקנית 
 
מרי אמילי הולמס (באנגלית: Mary Emilie Holmes;‏ 1850 – 1906) הייתה גאולוגית ומחנכת אמריקאית, שהפכה לאישה הראשונה שנבחרה ל"חברה הגאולוגית של אמריקה". היא הייתה גם אחת המייסדות של המכללה לנשים צעירות שחורות שהתפתחה לקולג׳ מרי הולמס, לזכר אמה.
ילדות וחינוך

מרי אמילי הולמס נולדה ב־10 באפריל 1850 בצ'סטר שבאוהיו לכומר ומסיונר פרסביטריאני מיד הולמס (1819–1906), ולמרי ד. הולמס (1819–1890). היא הייתה ילדתם השנייה; אחיה, מיד ג'וניור, היה מבוגר בתשע שנים. כאשר מרי אמילי הייתה בת שלוש עברה המשפחה למניטובוק, ויסקונסין, שם אביה ביצע עבודות מסיונריות בקרב ילידים אמריקאים מקומיים ותמך במתנגדי העבדות. אמה ניהלה סמינר תאולוגי לנשים במשך שנתיים.
מרי אמילי גילתה כישרון לשפות, ועל ידי האזנה לשיעורים של אחיה למדה יוונית, לטינית וצרפתית עד גיל שמונה. היא גם הפגינה עניין במדעי הטבע, כשהתחילה את אוסף העשבים המיובשים הראשונה שלה בגיל חמש והפכה את בית משפחתה (ומאוחר יותר ביתה שלה) ל"גן חיות" עם אוספי חיות כגון סנאים, דביבונים, שועלים, נשר, ינשופים, וציפורים קטנות שונות.
אחיה של מרי אמילי נפטר במפתיע באפריל 1863 בעת ששירת כחייל בצד "האיחוד" בזמן מלחמת האזרחים. שנה לאחר מכן עברה המשפחה לרוקפורד, אילינוי, שם אביה הכומר נעשה פעיל בפוליטיקה המקומית. אמה מרי ד. הולמס הפכה למזכירה של מועצת הנשים הפרסביטריאניות האקטיביסטיות, והייתה פעילה למען רווחתם של העבדים החופשיים לאחר סיום מלחמת האזרחים.
מרי אמילי למדה בסמינר רוקפורד לנשים, אליו נכנסה בגיל 14 וסיימה בשנת 1868. לאחר מכן החלה ללמד בסמינר בזמן שלמדה לתעודה מתקדמת וסיימה בשנת 1870. בהמשך הצטרפה להוריה בעבודה עם עבדים חופשיים בחסות מועצת המיסיונים הפרסביטריאניים למען החופש.
קריירת הוראה ומדע

בשנת 1877 חזרה מרי אמילי הולמס לסמינר, לימדה שם בוטניקה וכימיה עד שנת 1885; בין תלמידיה בתקופה זו הייתה הסופרת ג'יין אדמס. כשהסמינר החל להעניק את התואר ב.א. בשנת 1881 עתרה הולמס במהירות לקבל אותו. לאחר מספר מבחנים קיבלה את התואר הראשון שלה בשנת 1882. בשנת 1885 עזבה את הסמינר, והלכה ללימוד תואר מתקדם באוניברסיטת מישיגן. שם השלימה תואר שני בשנת 1886 וגם תואר דוקטור בשנת 1888. נושא עבודת המחקר שלה היה מורפולוגיה של אלמוגים ותחום המחקר שלה היה גאולוגיה ופלאונטולוגיה. היא הייתה האישה הראשונה שזכתה באוניברסיטה לדוקטורט במדעי כדור הארץ.
בין 1887 ל־1892, הולמס ערכה מסעות מחקר גאולוגיים. אף כי הגאולוגיה הייתה תחום המחקר העיקרי שלה, היא גם נודעה כבוטנאית - כבר בשנת 1876, שמה היה במקום השלישי ברשימת הבוטניים המוסמכים בקטלוג של אילינוי. היא צברה אוסף גדול של דגימות מדעיות, כולל יותר מאלף עורות של ציפורים ובעלי חיים, יותר מאלפיים צדפים, כמה מאות מאובנים, מינרלים וצמחים רבים, כולם קוטלגו ותויגו בזהירות. היא הייתה בעלת כישרון ציור ושרטוט, וציירה מגוון נושאים מהטבע.
בשנת 1889 מרי הולמס הפכה לעמיתה הראשונה של האגודה הגאולוגית של אמריקה, ככבוד "לחקירותיה והגילויים המדעיים המקוריים שלה" וכן משום שקיבלה תואר דוקטור בגאולוגיה. שלוש שנים לאחר מכן היא נאמה בפני נשים בקונגרס העולמי בזמן התערוכה העולמית בשיקגו, והדגישה את חשיבות לימודי הגאולוגיה בשלב מוקדם בחינוך הילדים.
הקריירה של הולמס כמדענית הייתה קצרה מאוד, והקיפה בעיקר את השנים שבין 1885 ל־1892; ייתכן שהדבר נבע מהעובדה שמדובר בתקופה בה מדעי האדמה נחשבו לתחום הבלעדי של גברים והיו מעט תקדימים של נשים שעשו קריירה בתחום. עם זאת, האישה השנייה שנבחרה לחברה הגאולוגית של אמריקה, פלורנס בסקום, הייתה לאישה הראשונה שהשיגה קריירה כגאולוגית ומשרת פרופסור במכללה.
אקטיביזם חינוכי וכתיבה

מאחר שנחסמה דרכה המדעית, מרי הולמס הפנתה את תשומת לבה לחינוך ומיקדה את מאמציה בצרכיהם של אפרו-אמריקאים. היא הסתובבה בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 ונשאה נאומים בתמיכה בחינוך חופשי. דרך מועצת הנשים, היא התערבה בניסיון לפתוח בית ספר לאפרו-אמריקאים, האקדמיה במונטיצ'לו, ארקנסו. עם זאת, איומי מוות אילצו את המנהל הראשון של בית הספר, לסגור את בית הספר ולעזוב את העיר.
לאחר מות אמה בשנת 1890, מארי אמילי ואביה החלו לתכנן את הקמת קולג' חדש לצעירות שחורות לזכרה של אמה מרי ד. הולמס. חזונו של הולמס התגשם בשנת 1892 בחסות מועצת המיסיונים לחופש של הכנסייה, שמימנה ופיקחה על המכללה בשנותיה הראשונות בג'קסון ובהמשך בווסט פוינט, מיסיסיפי.
מטרתם הראשונית הייתה להכשיר את הבנות להיות עקרות בית וגם מנהיגות בקהילה ובכנסייה הפרסביטריאנית. הסגל והצוות היו לבנים, והתלמידים היו בעלי השכלה מגוונת - מבית הספר היסודי לתיכון. תוכנית הלימודים התמקדה בשלושה תחומים - "ספרות, מוזיקה ומלאכה" - וכללה קורסים בספרות, דקדוק, היסטוריה, מדע, מתמטיקה, מוזיקה, לימודי קודש, וכישורי בית מעשיים כמו בישול ותפירה. המכללה ע"ש מרי הולמס שרדה תהפוכות רבות, כולל שתי שריפות. המכללה התפתחה בסופו של דבר במאה ה-20 ל"מכללת מרי הולמס". מרי הולמס השקיעה מאמץ רב בגיוס כספים לבנייה מחודשת של המוסד לאחר כל אחת מהשריפות, ואף שימשה זמן קצר כנשיאה לאחר השריפה השנייה.
לאורך כל חייה הייתה הולמס פעילה בכנסייה הפרסביטריאנית, כיהנה כנגנית אורגן, והחזיקה במספר משרות בכנסייה כולל נשיאות האגודה המיסיונרית . חברי אגודה זו גייסו כסף לבתי ספר נוצריים ובתמיכה במורות מיסיונריות. מרי הולמס השתתפה בפעילות קולקטיבית של כתיבת סיפורים ורומנים מהווי המסיונרים וחוויות האפרו-אמריקאים בתקופתה. ישנם שסבורים כי סיפורים אלה הם למעשה פרקים אוטוביוגרפיים שלה.
הולמס נפטרה בביתה ב-13 בפברואר 1906, בגיל 55, כשהיא מקדימה את מות אביה בכמה חודשים והותירה אחריה את "אחד האוספים המדעיים הפרטיים הטובים ביותר במערב." היא המשיכה בעבודתה למען העבדים המשוחררים עד זמן קצר לפני מותה.
הערות שוליים

↑  Schwarzer, Theresa F., and Maria L. Crawford. "American Women in Geology." Geology 5.8 (1977): 493
↑  Rogal, Samuel J. The Educational and Evangelical Missions of Mary Emilie Holmes (1850–1906): "Not to Seem, But to Be". Studies in Women and Religion, Book 34. Edwin Mellen Press, 1994.
1 2 3 4 5 6  Bryan, Mary Lynn, and Barbara Blair, eds. The Selected Papers of Jane Addams: vol. 1: Preparing to Lead, 1860-81. University of Illinois Press, 2002, pp. 209–212.
1 2  Clary, R.M., and J.H. Wandersee. "Great Expectations: Florence Bascom (1842–1945) and the Education of Early US Women Geologists". In Cynthia V. Burek and Bettie Higgs, eds., The Role of Women in the History of Geology. Geological Society of London, 2007.
1 2  HBCU Storyteller, “Not to Seem, But to Be” | A History of Mary Holmes Seminary, HBCUSTORY, ‏2014-03-25 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119246457  ISNI: 0000 0000 3556 6507  LCCN: n94038812  VIAF: 35262015   WorldCat (עם VIAF): 35262015 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרי אמילי הולמס".
שטולטנהוף

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  37°24′08″S 12°29′21″W﻿ / ﻿37.402222222222°S 12.489166666667°W﻿ / -37.402222222222; -12.489166666667
 שטח:  0.2 קילומטר רבוע
 אורך:  0.58 קילומטר
 רוחב:  0.28 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת האוקיינוס האטלנטי מוגדלת) שטולטנהוף(למפת האוקיינוס האטלנטי רגילה) שטולטנהוף
 
מפת טריסטן דה קוניה
שטולטנהוף (אנגלית: Stoltenhoff) הוא אי קטן ובלתי מיושב בשטח של 0.2 קמ"ר, המהווה חלק מקבוצת איי נייטינגייל בדרומו של ארכיפלג טריסטן דה קוניה בדרום האוקיינוס האטלנטי.
האי נקרא על שם האחים גוסטב ופרידריך שטולטנהוף, אשר ניסו, בין השנים 1871–1873, להתיישב באי הסמוך "הבלתי נגיש" (אינאקססיבל), ולהתפרנס מצייד כלבי ים.
לאחר שנתיים של מאבק במזג אוויר קשה ניצלו השניים בידי הקפטן סר ג'ורג' סטרונג ניירס מספינת המחקר צ'לנג'ר. הקפטן שהתרשם עמוקות מן המאבק של השניים החליט לקרוא לאי על שמם.
רודיגר שנופהאזה

רודיגר שנופהאזה (בגרמנית: Rüdiger Schnuphase, נולד ב-23 בינואר 1954 בורנינגסהאוזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ברוט-וייס ארפורט ובקארל צייס יינה מליגת העל המזרח גרמנית, ובנבחרת גרמניה המזרחית, עמה השתתף במונדיאל 1974, וזכה במדליית כסף באולימפיאדת מוסקבה. שנופהאזה נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית לשנת 1982, אותה סיים כמלך השערים.
קריירת מועדונים

שנופהאזה החל את קריירת הבוגרים ברוט-וייס ארפורט מליגת העל המזרח גרמנית בשנת 1971, ושיחק במועדון במשך שש עונות, בהן הבקיע 24 שערי ליגה ב-99 הופעות. בשנת 1977 חתם שנופהאזה בקארל צייס יינה, שם שיחק שבע עונות ברציפות. בשנת 1980 שנופהאזה היה חלק מהזכייה של קארל צייס יינה בגביע המזרח גרמני, לאחר ניצחון 3-1 בהארכה על קבוצתו הקודמת, רוט-וייס ארפורט. בשנת 1982 הבקיע שנופהאזה 19 שערי ליגה עבור יינה, שסיימה במקום החמישי בליגה, הוכתר כמלך השערים של ליגת העל המזרח גרמנית, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. גם בעונה העוקבת היטיב שנופהאזה לשחק, הבקיע 13 שערים, וקבוצתו סיימה במקום השלישי בליגה. בשנת 1984 עזב שנופהאזה את קארל צייס יינה לאחר שהבקיע 94 שערים ב-196 הופעות ליגה, וחזר לשתי עונות ברוט-וייס ארפורט, שם הבקיע שישה שערים ב-31 הופעות, ובשנת 1986 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

שנופהאזה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1973, וכעבור שנה השתתף עמה במונדיאל 1974, בו לא שיחק דקה בשלב הבתים הראשון אותו סיימה גרמניה המזרחית במקום הראשון לאחר ניצחון במשחק הטעון על נבחרת גרמניה המערבית, וגם במשחק הראשון בשלב הבתים השני שנופהאזה לא שיחק. בשני המשחקים הבאים בשלב הבתים השני, בהם גרמניה המזרחית הפסידה 2-0 לנבחרת הולנד וסיימה בתיקו 1-1 מול נבחרת ארגנטינה, שנופהאזה פתח, ונבחרתו הודחה בתום שלב זה. שנופהאזה השתתף עם נבחרת גרמניה המזרחית גם באולימפיאדת מוסקבה שנערכה בשנת 1980, שם היה שחקן מפתח וזכה עם הנבחרת במדליית כסף, לאחר הפסד 1-0 בגמר לנבחרת צ'כוסלובקיה. בנובמבר 1983 ערך שנופהאזה את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים, בניצחון 2-1 על נבחרת אלבניה במסגרת מוקדמות יורו 1984, שאליו לא הצליחה נבחרת גרמניה המזרחית להעפיל. לאחר משחק זה, פרש שנופהאזה מהנבחרת לאחר שלבש את המדים הלאומיים 45 פעמים, והבקיע שישה שערים.
תארים

עם קארל צייס יינה:
הגביע המזרח גרמני: 1979/80
עם נבחרת גרמניה המזרחית:
אולימפיאדת מוסקבה (1980): מדליית כסף
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית: 1982
מלך השערים של ליגת העל המזרח גרמנית: 1982
רזמוס לרדורף

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1968 (בן 55) קקרטארסואק, גרינלנד 
 ענף מדעי:  מתכנת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ווטרלו  King City Secondary School 
 מוסדות:  Etsy (2012)  Yahoo! (2002–2009) 
 toys.lerdorf.com
 
ראסמוס לרדורף (בדנית: Rasmus Lerdorf; נולד ב-22 בנובמבר 1968) הוא מתכנת דני-גרינלנדי והיוצר של שפת התכנות PHP. הוא היוצר של שתי הגרסאות הראשונות. ראסמוס גם השתתף בפיתוח של הגרסאות המאוחרות יותר של PHP אשר פותחו על ידי קבוצה של מפתחים הכוללת את אנדי גוטמנס וזאב סורסקי, אשר מאוחר יותר הקימו את Zend Technologies.
ב-1993 סיים את לימודיו באוניברסיטת ווטרלו עם תואר ראשון במדע שימושי בעיצוב הנדסת מערכות. החל מספטמבר 2002, הוא מועסק על ידי יאהו כמהנדס תשתיות ארכיטקטוניות.
מרי פרקר

| --- | --- |
 לידה:  1637 
 הוצאה להורג:  22 בספטמבר 1692 (בגיל 55 בערך) 
 מדינה:  מסצ'וסטס
 מקום מגורים:  סיילם
 ידועה בשל:  הואשמה בכישוף
 
מרי פרקר (1637 לערך – 22 בספטמבר 1692) הייתה אחת מן הנשים שהואשמו במסגרת ציד המכשפות בסיילם, והאדם היחיד שהוצא להורג בעוון כישוף בעיירה שבה גרה.
חייה

מרי פרקר הייתה בתם של האנה וג'ון אייר, אחד מהחלוצים האירופאיים הראשונים שהגיעו ליישב את מסצ'וסטס הקולוניאלית. היא גרה עם משפחתה בהייברוויל והיו לה שמונה אחים ואחיות.
בשנת 1652 לערך, בהיותה בת 15, התחתנה מרי עם נייתן פרקר, שהיה אלמן ולבלר מקומי. הזוג התגורר בעיירה אנדובר והיו להם תשעה ילדים. בשנת 1685 מת בעלה והותיר למרי בית וסכום כסף נכבד. מרי חיה בבית יחד עם בנה הבכור, ג'ון.
משפט

ביולי 1692 ציד המכשפות החל לצאת מגבולות סיילם והגיע ליישובים נוספים, בהם אנדובר. כחודשיים לאחר מכן, ב-13 בספטמבר 1692, הועמדה מרי למשפט בחשד למעשה כישוף לאחר ששתי נערות, מרת'ה ספרג ורוז פוסטר, טענו כי רוחה מאיימת עליהן. נער נוסף בשם וויליאם בייקר הבן העיד כי הוא "יודע שמרי היא מכשפה". יחד עם מרי, עמדו למשפט עוד שניים מתושבי אנדובר, וויליאם בייקר האב ומרסי וורדוול. שניהם הודו שאכן עסקו בכשפים וטענו כי ראו את מרי גורמת סבל למרת'ה ספרג ואדם נוסף. את המשפט ניהלו השופטים ברת'למיו גדני, ג'ון הת'ורן, ג'ונתן קורווין וג'ון היגינסונס. הנערות שהאשימו את מרי החלו לסבול מרעידות בכל פעם שהיו בנוכחותה, וכאשר שמה נשמע במהלך הדיונים, הן נפלו על הרצפה והחלו לפרכס. העוויתות פסקו רק לאחר שמרי נגעה בנערות, במה שמכונה "מבחן נגיעה". אנשי סיילם האמינו כי כאשר מכשפה נוגעת בקורבנה היא למעשה מרחיקה ממנו את השטן, מה שמפסיק את העוויתות ומהווה למעשה שיטה לזיהוי מכשפות. מרי טענה כי כנראה מתבלבלים בינה לבין אישה אחרת בעיירה בעלת אותו שם, וכי היא עצמה חפה מפשע. למרות דבריה, התעקשו הנערות שהיא האשמה. ב-17 בספטמבר 1692 נגזר על מרי עונש מוות. היא הוצאה להורג בתליה יחד עם מרת'ה קורי, מרגרט סקוט, מרי איסטי, אליס פרקר, אן פדיטור, ווילמות' רד וסמואל הרדוול. הם היו האחרונים שהוצאו להורג במסגרת משפטי המכשפות בסיילם. בשנת 1711 שמה של מרי נוקה מכל אשמה על ידי הרשויות במסצ'וסטס, וניתנו למשפחתה פיצויים בסך 8 פאונד.
הערות שוליים

↑  David Webster Hoyt, The Old Families of Salisbury and Amesbury, Massachusetts: With Some Related Families of Newbury, Haverhill, Ipswich, and Hampton, and of York County, Maine, Genealogical Publishing Com, 1982, ISBN 978-0-8063-0966-8. (באנגלית)
1 2  The Witchcraft Trial of Mary Parker, History of Massachusetts Blog, ‏2019-03-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Mary Parker Home, Site of, Salem Witch Museum (באנגלית אמריקאית)
מריה ירמולובה

מריה ירמולובה - ציור של ולנטין סרוב
מריה ירמולובה (ברוסית: Мария Ермолова;‏ (3 ביולי (15 ביולי) 1853, מוסקבה - 12 במרץ 1928 מוסקבה) הייתה שחקנית תיאטרון רוסית.
לפי דברי קונסטנטין סטניסלבסקי היא הייתה הגדולה מכל השחקנים שהוא הכיר. בשנת 1902 היא זכתה בתואר "השחקנית המעוטרת של תיאטראות הקיסר" ובשנת 1920 בתואר "אמן העם".
היא הייתה ידוע במיוחד בזכות בגילום דמויות שוחרות חירות העומדות על האידיאלים שלהן.
ביוגרפיה

מריה ירמולובה נולדה במוסקבה למשפחת עובד בתיאטרון מאלי. בשנת 1862 החלה מריה הצעירה ללמוד בלט אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1866 אביה שידע שהיא חובבת תיאטרון הרשה לה לשחק בהצגה של חובבנים. בהמשך היא החלה ללמוד משחק. בשנת 1870 עלתה ירמולובה לראשונה על בימת תיאטרון מאלי במוסקבה. לאחר שבשנת 1871 סיימה את לימודי המשחק, התקבלה לסגל התיאטרון. תחילה היא שיחקה בתפקידים קטנים ולא בלטה במיוחד. באותה תקופה היא הכירה בעלה שלמד משפטים ושהיה שחקן חובב.
בשנת 1873 שיחקה ירמולובה תפקיד ראשי במחזה של אלכסנדר אוסטרובסקי וזכתה להכרה על עבודתה. היא החלה לשחק תפקידים ראשיים במחזות שונים וזכתה בהצלחה אדירה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 ירמולובה הייתה השחקנית המובילה של התיאטרון ונחשבה לשחקנית הטובה ברוסיה. בתקופה זו בנוסף למחזות של אלכסנדר אוסטרובסקי היא שיחקה במחזות של לופה דה וגה, ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ועוד. לאחר שנת 1910 היא החלה לשחק תפקידים של נשים בגיל העמידה ובשנת 1923 עזבה את הבמה.
ירומלובה נפטרה בשנת 1928 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה. לאחר פטירתה בדירתה הוקם מוזיאון לזכרה שפועל עד היום. אחד התיאטראות של מוסקבה נקרא על שמה.
בעלה ניקולאי שובינסקי עשה קריירה משפטית מרשימה. הוא גם היה פעיל פוליטי ונבחר מספר פעמים לדומה. לאחר מהפכת אוקטובר כל רכושו הולאם והוא נמלט מרוסיה הסובייטית. הוא נפטר בשנת 1921 בקונסטנטינופול.
רוטשילד 22

ערך זה עוסק במגדל רוטשילד 22. אם התכוונתם לבית מלון, ראו .
| --- | --- |

מגדל רוטשילד 22
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  מלונאות ומשרדים
 כתובת:  שד' רוטשילד 22
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  LR GROUP וקבוצת אביב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2010–2014 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2014 
 עלות:  450 מיליון שקל
 אדריכל:  אדריכל משה צור אדריכלים ובוני ערים  אורלי שרם (עיצוב פנים)
 מידות
 גובה:  126.9 מ' 
 קומות:  29 
 קואורדינטות:  32°03′47″N 34°46′18″E﻿ / ﻿32.063°N 34.771694444444°E﻿ / 32.063; 34.771694444444
 קבוצת אביב
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) רוטשילד 22(למפת תל אביב רגילה) רוטשילד 22(למפת גוש דן רגילה) רוטשילד 22(למפת גוש דן מוגדלת) רוטשילד 22  he רוטשילד 22he רוטשילד 22מפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדל רוטשילד 22 (או "מגדל אביב רוטשילד סנטר") הוא גורד שחקים בן 29 קומות המתנשא לגובה של 117.9 מטר ובנוסף תורן דקורטיבי בגובה 9 מטרים, העומד על מגרש ששטחו 1.9 דונם. המגדל, שמשמש למשרדים ולבית מלון, נמצא בשדרות רוטשילד 22 פינת רחוב נחלת בנימין שבתל אביב, במקום בו שכן בית צים שנשרף כליל ב-1966.