stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומטיט
הערות שוליים

↑  ראיון שנערך ב-2010 עם מוריס ויליואן על התגלית
↑  המאמר המקורי שפרסמו האחים בנושא הוא Viljoen, M.J. and Viljoen, R.P ,The geological and geochemical significance of the upper formations of the Onverwacht Group a proposed new class of igneous rocks, Geological Society of South Africa Special Publication 2: 55-86
↑  תקציר של התגלית ב-Nature
↑  Team finds Earth's 'oldest rocks'  מאתר ה-BBC
↑  Web Browser Flow Chart for the Classification of Igneous Rocks - IUGS Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks
1 2 3  Berry Settles Komatiite Controversy
↑  מצב שבו רק חלק מהתערובת, למשל כמה מינרלים בסלע, מותך
↑  Ti-rich komatiites from northern Norway
↑  Late Archaean Ti-rich, Al-depleted komatiites and komatiitic volcaniclastic rocks from the Murchison Terrane in Western Australia
↑  תהליך יצירת סלע יסוד ממאגמה
↑  מקור השם במאה ה-19 מלטינית "יוצר קוצים"
↑  הקידומת מטא לקוחה משם המונח התמרה בלועזית - "מטאמורפוזה"
↑  שברי לבה קרושה המאוחדים במבנה "כרים" - מבנה הדומה לכרים ובנוי מגבישים זעירים במעטה זכוכיתי
↑  Arndt and C.M. Lesher עמ' 5 מתאר את הנימוקים בעד ונגד השאלה האם המאגמה הכילה מים
↑  על מקור השם ראו קודם בפסקת המינרלוגיה
↑  Arndt and C.M. Lesher עמ' 3
↑  Komatiites and the Plume Debate
↑  סלעים המכילים 93-85 אחוזים של גבישים מגמטיים מצטברים במסת האם
↑  סלעים המכילים 85-75 אחוזים של גבישים מגמטיים מצטברים במסת האם
↑  Arndt and C.M. Lesher עמ' 3
↑  Arndt and C.M. Lesher עמ' 5
↑  סיכום המחקר שהתפרסם כ"Williams, D.A. Fagents, S.A.. Greeley, R.: 2000b, A reassessment of the emplacement and erosional potential of turbulent, low viscosity lavas on the Moon, J. Geophys. Res. 105, issue E8, 20,189-20,205." מופיע אצל Delphine Nna-Mvondo, Jesus Martinez-Frias בעמ' 23
↑  Evidence for Komatiite-type lavas on Mars from Phobos ISM data and other observations
↑  Did komatiitic lavas erode channels on Mars?
↑  סיכום המאמרים על קומטיט במאדים מופיעה אצל Delphine Nna-Mvondo, Jesus Martinez-Frias בעמ' 26-24
↑  The nature and origin of Venusian canali
↑  סיכום המאמרים על האפשרות לקיום קומטיט בנוגה מופיעה אצל Delphine Nna-Mvondo, Jesus Martinez-Frias בעמ' 29-27
↑  A komatiite analog to potential ultramafic materials on Io
↑  סיכום המאמרים על האפשרות לקיום קומטיט באיו מופיעה אצל Delphine Nna-Mvondo, Jesus Martinez-Frias בעמ' 30-29
דיאגרמת TAS - קומטיט נמצא בתחתית הדיארגמה באזורים F, Pc ו-B
אנתופיליט בקומטיט שעבר סרפנטיניזציה, מכרה מגי היז ני (Maggie Hays Ni), אוסטרליה המערבית
פאצייס A2: גבישי אוליבין דנדריטיים (דמויי עץ) נוצתיים, קדח WDD18, וידג'ימולתה (Widgiemooltha), אוסטרליה המערבית
פאצייס A3: מרקם ספיניפקס: גבישי אוליבין להביים, קדח WDD18, וידג'ימולתה (Widgiemooltha), אוסטרליה המערבית
ראבקצל

ראבקצל (בהונגרית: Rábakecöl) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ראבקצל קטנה משמעותית, מ-917 תושבים בשנת 1990 עד 634 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-30%).
בראבקצל חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 19 | 1,157 |
| 1910 | 17 |  |
| 1920 | 21 |  |
| 1930 | 13 |  |
| 1941 | 16 | 1,291 |
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת קאפובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קאפובאר • בבוט • בלד • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד |  |
ראש רפובליקת קרים

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  סרגיי אקסיונוב 
 תחום שיפוט:  הרפובליקה של קרים 
 ייסוד המשרה:  11 באפריל 2014 
 glava.rk.gov.ru
 
ראש רפובליקת קרים (ברוסית: Глава Республики Крым) הוא הפקיד הבכיר ביותר ברפובליקת קרים והוא יכול לעמוד בראש מועצת השרים של קרים.
ראש הרפובליקה נבחר על ידי צירי מועצת המדינה של קרים והוא נבחר לתקופה של חמש שנים ואינו יכול למלא תפקיד זה יותר משתי קדנציות ברציפות.
היסטוריה

ב-11 במרץ 2014 אימצו המועצה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של קרים ומועצת העיר סבסטופול הצהרה על עצמאותה של הרפובליקה האוטונומית של קרים ושל העיר סבסטופול מאוקראינה. בהתאם להכרזה, במקרה של החלטת עמי קרים כתוצאה ממשאל עם להצטרפותה לפדרציה הרוסית, הוחלט שקרים תוכרז כרפובליקה ריבונית ובמעמד זה תתאחד עם הפדרציה הרוסית כסובייקט פדרלי.
על פי חוקת קרים, שאושרה ב-11 באפריל 2014, נבחר ראש הרפובליקה של קרים על ידי צירי מועצת המדינה של הרפובליקה של קרים בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית ושל הרפובליקה של קרים.
מאז 14 באפריל 2014, את תפקידו של ראש הרפובליקה של קרים מצלא יו"ר מועצת השרים של קרים סרגיי אקסיונוב. ראש הרפובליקה של קרים עומד בראש ממשלת הרפובליקה - מועצת השרים של הרפובליקה של קרים (בשילוב עם תפקיד יו"ר מועצת השרים), או בהסכמת מועצת המדינה ממנה יו"ר למועצת השרים. מ-27 בפברואר 2014 את תפקיד יו"ר מועצת השרים מילא סרגיי אקסיונוב שנבחר לתפקיד זה על ידי המועצה העליונה של קרים, עוד כשזו הייתה כחלק מאוקראינה.
ב-9 באוקטובר 2014 בחרה מועצת המדינה של קרים פה אחד את סרגיי אקסיונוב לראש הרפובליקה של קרים.
ראשי קרים

| ראש | ראש | ראש | ראש | תחילת כהונה | סוף כהונה | בחירות | שיוך מפלגתי | ראשי ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏1 |  |  | סרגיי אקסיונוב | ‏14 באפריל 2014 | ‏9 באוקטובר 2014 | ללא | רוסיה המאוחדת | הוא עצמו |
| ‏1 |  |  | סרגיי אקסיונוב | 9 באוקטובר 2014 | 20 בספטמבר 2019 | 2014 | רוסיה המאוחדת | הוא עצמו |
| ‏1 |  |  | סרגיי אקסיונוב | 20 בספטמבר 2019 | מכהן (כהונתו תסתיים בספטמבר 2024) | 2019 | רוסיה המאוחדת | יורי גוצאניוק |
הערות שוליים

↑  Конституция Республики Крым
↑  "Спикер: возврат Крыма в состав Украины на прежних условиях невозможен". // רי"א נובוסטי. 2014-03-11. נבדק ב-2014-03-11.
↑  "ЦИК РФ направит восемь представителей регионов на референдум по статусу Крыма". // ИТАР-ТАСС. 2014-03-11. נבדק ב-2014-03-11.
↑  "Парламент Крыма принял Декларацию о независимости АРК и г. Севастополя". // Пресс-центр Верховного Совета Автономной республики Крым. 2014-03-11. אורכב מ-המקור ב-2014-03-13. נבדק ב-2014-03-11.
↑  ТАСС: Политика - Сергей Аксенов избран главой Крыма
↑  מונה על ידי נשיא רוסיה לממלא מקום ראש הרפובליקה
| ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| ראשי רפובליקות | אדיגיה • אלטאי • בשקורטוסטן • בוריאטיה • צ'צ'ניה • צ'ובשיה • דאגסטן • אינגושטיה • קברדינו-בלקריה • קרליה • חקסיה • קומי • קלמיקיה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • מארי אל • מורדוביה • צפון אוסטיה - אלניה • סאחה-יקוטיה • טטרסטן • טובה • אודמורטיה • קרים |  |
| מושלי חבלים מנהליים | אלטאי • קמצ'טקה • חברובסק • קרסנודאר • קרסנויארסק • פרם • פרימוריה • סטברופול • עבר הבאיקל |  |
| מושלי מחוזות | אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • צ'ליאבינסק • אירקוטסק • איוואנובו • קלינינגרד • קלוגה • קמרובו • קירוב • קוסטרומה • קורגן • קורסק • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • ניז'ני נובגורוד • נובגורוד • נובוסיבירסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • סחלין • סמרה • סראטוב • סמולנסק • סברדלובסק • טמבוב • טומסק • טולה • טבר • טיומן • אוליאנובסק • ולדימיר • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ירוסלבל |  |
| ראשי ערים פדרליות וערים גדולות | יקטרינבורג • ולדיווסטוק • סוצ'י • קאזאן • מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול |  |
| ראשי מחוז וחבלים אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי • קמצ'טקה • חנטי ומנסי • צ'וקוטקה • ניינץ • ימלו-ננץ |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| נציגי הנשיא במחוזות הפדרליים | מרכז • המזרח הרחוק • סיביר • צפון-מערב • דרום • אורל • וולגה • צפון קווקז |  |
קייטי חוראדו

| --- | --- |

קייטי חוראדו, (1953)
 לידה:  16 בינואר 1924 גוודלחרה, מקסיקו
 פטירה:  5 ביולי 2002 (בגיל 78) קוארנבקה, מורלוס, מקסיקו
 שם לידה:  María Cristina Estela Claudia Soledad Katherina Lucía Marcela Jurado García 
 מדינה:  מקסיקו 
 תקופת הפעילות:  1943–2002 (כ־59 שנים)
 בן או בת זוג:  ארנסט בורגניין (31 בדצמבר 1959–3 ביוני 1963) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קייטי חוראדו לצידו של ארנסט בורגניין, (1958)
קייטי חוראדו (באנגלית:  Katy Jurado;‏ 16 בינואר 1924 – 5 ביולי 2002) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה מקסיקנית אמריקאית. חוארדו הייתה לשחקנית המקסיקנית הראשונה שזכתה בפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "בצהרי היום" בשנת 1953 והראשונה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר בשנת 1954 על תפקידה בסרט "רמח שבור".
ביוגרפיה

חוראדו נולדה בשם מריה כריסטינה אסטלה מרסלה חוארדו גרסיה בעיר גוודלחרה שבמקסיקו. בתם של לואיס חוראדו אוצ'ואה, ברון בקר וזמרת האופרה ויסנטה אסטלה גרסיה דה לה גרזה. הבכורה משלושה ילדים. חוארדו גדלה במשפחה אמידה שנפגעה כתוצאה מהמהפכה המקסיקנית. חוראדו הייתה אחייניתו של נשיא מקסיקו ה-41 אמיליו פורטס חיל.
חוראדו התגלתה בגיל 16 על ידי במאי העל המקסיקני אמיליו פרננדז שרצה להציב אותה בסרטיו, אולם משפחתה של חוראדו התנגדה לרעיון ולא תמכה בקריירת המשחק שלה.
לפני שפנתה למשחק למדה חוראדו עיתונות.
קריירת משחק

חוראדו החלה את הקריירה שלה במולדתה בסרטים זניחים כמו "אנחנו העניים" של ישמעל רודריגז.
היא התגלתה על ידי הבמאי באד בוטיצ'ר וכוכב הקולנוע ג'ון ויין בעת מופע של מלחמת שוורים. בוטצ'ר שהיה בעצמו לוחם שוורים ליהק אותה לתפקיד ההוליוודי הראשונה שלה בשנת 1951 בדרמה "לוחם השוורים והגברת" בתור צ'לו אשתו של המטאדור מנולו אסטרדה (גילברט רולנד).
על אף השפה האנגלית הדלה שלה הצליחה חוראדו להרשים בהופעתה את הבמאי ומפיק המפורסם סטנלי קריימר שליהק אותה בשנה שלאחר מכן למערבון הקלאסי של פרד זינמן "בצהרי היום" לתפקיד בעלת הסלון הלן רמירז. חוראדו למדה אנגלית לצורך התפקיד, שעתיים בכל יום במשך חודשיים ונתנה הופעה עוצמתית בעבורה היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובהכרה עולמית. חוראדו הייתה לשחקנית הראשונה ממקסיקו שזוכה בפרס גלובוס הזהב.
ב-1953 חוראדו חזרה למקסיקו במיוחד כדי לעבוד עם הבמאי לואיס בוניואל בסרטו המצליח "הבהמה" ולצידו של השחקן המצליח פדרו ארמנדריז ושיחקה במערבון "ראש חץ" לצידו של צ'ארלטון הסטון.
בשנת 1954 הופיעה חוראדו במערבון של אדוארד דמיטריק "רמח שבור" בתפקיד סניורה דברו אשתו של בעל החוה מאט דברו (ספנסר טרייסי). חוראדו שהחליפה בתפקיד כוכבת מקסיקנית אחרת דולורס דל ריו, הייתה מועמדת על הופעה זו לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא הייתה לשחקנית המקסיקנית הראשונה בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר, כשלאחריה נוספו שתיים נוספות, סלמה הייק ואדריאנה בראסה.
בשנות ה-50 הצליחה לשמר את ההצלחה המטאורית שלה עם תפקידים במערבון "The Badlanders" ובסרטים "משפט" של מארק רובסון בתור גברת צ'אבז ו"טרפז" של קרול ריד.
בשנות ה-60 שיחקה חוראדו במערבונים "כשגברים קוראים" בבימויו ובכיכובו של מרלון ברנדו בתפקיד מריה אשתו של דאד לונגוורת' (קארל מולדן), "תתרחק, ג'ו" בתפקיד אנני אמו החורגת של רוכב הרודאו ג'ו לייטקלאוד (אלביס פרסלי) ובדרמה התקופתית של ריצ'רד פליישר "בר אבא".
חוראדו שיחקה בשנותיה המאוחרות כשחקנית במערבון של סם פקינפה "פאט גארט ובילי הנער" בתפקיד גברת בייקר ובדרמות "למרגלות הר הגעש" של ג'ון יוסטון בתפקיד סניורה גרגוריה, "ארץ גדולה קטנה" של סטיבן פרירס ו"הילדים של סאנצ'ז".
חיים אישיים

חוראדו נישאה בצעירותה לשחקן ויקטור ולאזקז, ממנו נולדו לה בת ובן. חוראדו התגרשה מולאזקז לאחר מספר שנים וילדיה נשארו לגדול אצל משפחתה בשעה שחוארדו נסעה לעבוד בארצות הברית.
בנה של חוראדו ויקטור נהרג בנסיבות טרגיות בתאונת דרכים, דבר שהשפיע רבות על המשך הקריירה שלה. היא שקעה בדיכאון עמוק והפסיקה לשחק למשך מספר שנים.
בתחילת הקריירה שלה בהוליווד שמה נקשר לרומנים עם כוכבי הקולנוע ג'ון ויין, מרלון ברנדו.
בשנת 1954 על סט הסרט "ורה קרוז" הכירה חוראדו את בעלה השני כוכב הקולנוע ארנסט בורגניין לו היא נישאה בשנת 1959. ביחד הקימו את חברת ההפקה "SANVIO CORP". חוארדו ובורגנין התגרשו בשנת 1964.
בשנותיה האחרונות סבלה חוראדו ממחלות לב וריאה, היא נפטרה מכשל אי-ספיקת כליות ב-5 ביולי 2002 בביתה שבקוארנבקה, מקסיקו כשהיא בת 78.
על שמה של חוראדו הונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה נבחרת

אנחנו העניים (1948)
לוחם השוורים והגברת (1951)
בצהרי היום (1952)
הבהמה (1953)
ראש חץ (1953)
רמח שבור (1954)
המתחרים (1955)
משפט (1955)
טרפז (1956)
כשגברים קוראים (1960)
בר אבא (1961)
תתרחק, ג'ו (1968)
פאט גארט ובילי הנער (1973)
הילדים של סאנצ'ז (1978)
למרגלות הר הגעש (1984)
ארץ גדולה קטנה (1998)
סוד יפה (2002)
קרב טולוז

אנדרטה לזכר קרב טולוז שהוקמה ב-1835
קרב טולוז הוא קרב שהתרחש ב-10 באפריל 1814 בעיר טולוז שבצרפת. קרב טולוז התרחש ארבעה ימים לאחר כניעתו של נפוליאון למדינות הקואליציה השישית, שהידיעה עליה לא הגיעה למפקדי הצדדים הלוחמים לפני הקרב.
לאחר שהדפו בעלות הברית, בפיקודו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, את הצבא הצרפתי במערכה קשה שהתחוללה בחצי האי האיברי בסתיו הקודם, פלש הצבא האנגלו-פורטוגזי והספרדי לדרום צרפת באביב 1814. החברות האחרות בברית האנטי-צרפתית השישית, פרוסיה, רוסיה ואוסטריה, גברו על צבאו של נפוליאון בקרב לייפציג באוקטובר 1813, וב-1814 פלשו לצרפת ממזרח, פלישה שריתקה את עיקר הצבא הצרפתי והסתיימה בנפילת הבירה וכניעת נפוליאון, ב-6 באפריל 1814. טולוז, ששימשה כבירה האזורית, הייתה ערוכה להגנה תחת הנהגתו של מרשל צרפת ז'אן-דה-דייה סו (Soult), שנודע בתוארו "הדוכס מדלמטיה". שתי דיוויזיות ספרדיות ודיוויזיה בריטית נפגעו קשות בקרב שנערך ב-10 באפריל, ואבדות בעלות הברית עלו על אבדות הצרפתים בכ-3,000 נפגעים. סו החזיק בטולוז למשך יום נוסף ואז נסוג ממנה עם צבאו. ולינגטון לקח בשבי 1,600 איש, לרבות שלושה גנרלים, אם כי רבים מהם היו פצועים שהושארו בעיר.
כניסת צבאו של ולינגטון לטולוז בבוקר ה-12 באפריל התקבלה בתשואות מצד תושבים מלוכנים רבים, אשר אישרו את חששו של סו מפני אפשרות של גיס חמישי בתוך העיר. בשעות אחר הצהריים של אותו יום הגיעו לוולינגטון הידיעות על התפטרותו של נפוליאון בונפרטה וסיום המלחמה. סו הסכים לשביתת נשק ב-17 באפריל.
קלוד (הר געש)

| --- | --- |

קלוד ב-1980
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי
 גובה:  1,731 מטרים
 מדינה:  אינדונזיה 
 מיקום:  ג'אווה אינדונזיה
 מספר הר געש:  263280
 התפרצות אחרונה:  13 בפברואר עד 15 בפברואר 2014
 קואורדינטות:  7°55′51″S 112°18′35″E﻿ / ﻿7.9307154°S 112.309742°E﻿ / -7.9307154; 112.309742
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פקלוד(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פקלוד
 
הר קֶלוּד (באינדונזית: Gunung Kelud אבל גם Klut, Cloot, Kloet, Kloete, Keloed או Kelut) הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז מזרח ג'אווה, באי ג'אווה שבאינדונזיה, כ-90 קילומטרים מדרום מזרח לעיר סורביה. במהלך כל ההיסטוריה נודע קלוד, כמו הרי געש רבים באינדונזיה והרי געש אחרים על טבעת האש שעל שולי האוקיינוס השקט, כהר געש המתאפיין בהתפרצויות געשיות מתפוצצות גדולות. מאז שנת 1000 התרחשו מעל ל-30 התפרצויות. בהתפרצות של 1919 נהרגו מעל ל-5,000 תושבים ובהתפרצות של 2014 הורו הרשויות לפנות כ-200,000 תושבים ברדיוס של 10 קילומטרים סביב ההר.
תיאור

מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
קלוד הוא הר געש שכבתי, אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. ההר שאיננו בולט בנוף מתנשא לגובה 1,731 מטרים ומכיל בפסגתו אגם לוע שהיה המקור לכמה מההתפרצויות הקטלניות באינדונזיה. הצדודית של פסגת ההר א-סימטרית מאוד משום שהיא כוללת כמה כיפות לבה חצויות על ידי לועות רבים. חרוטי געש לווייניים וכיפות לבה נוספים שוכנים נמוך על המדרונות המזרחיים, המערביים והדרום דרום מערביים של ההר. במשך השנים נדדה הפעילות הגעשית במכלול הלועות הגעשיים שעל הפסגה בכיוון השעון. במשך השנים נעשו כמה ניסיונות לרוקן את האגם שבפסגת ההר בעקבות האסון של שנת 1919. כך למשל אחרי ההתפרצות של 1966, נבנו צמד מנהרות ניקוז (מנהרות אמפרה – Ampera) במדרון הדרום מערבי של ההר והן הורידו את מפלס המים באגם לנפח של מיליון מ"ק.
ההתפרצויות במאה ה-20

ב-19 במאי 1919 גרמה ההתפרצות של הר קלוד למותם של כ-5,000 תושבים עקב מפולות בוץ (המכונות להאר). התפרצויות גדולות נוספות התחוללו בשנים 1951, 1966 ו-1990 והן גרמו למותם של 250 תושבים. ההתפרצות של 1990 החלה בתחילת פברואר 1990 ויצרה עמוד התפרצות בגובה 7 קילומטרים של טפרה וכמה זרמים פירוקלסטיים. יותר מ-30 איש נהרגו. פועלים המשיכו לחצוב את מנהרת אמפרה למרות החום הרב שנפלט מהמשקעים החמים מאוד (בין 90°C ל-400°C) של הזרמים הפירוקלסטיים שהגיעו לגובה של 25 מטרים וסתמו את פתח הכניסה למנהרה.
ההתפרצות של 2007

ב-16 באוקטובר הורו הרשויות לפנות כ-30,000 תושבים שהתגוררו בסמוך לקלוד, לאחר שהמדענים העלו את הכוננות לדרגה הגבוהה ביותר, לאחר שצפו התפרצות קרובה.
הר קלוד התפרץ בסביבות 3 אחרי הצהריים (זמן מקומי) בשבת ה-3 בנובמבר 2007. המידע על ההתפרצות הגיעה מהמכון הסייסמולוגי המרכזי של אינדונזיה, אבל לא ניתן היה לראותה בעין משום שפסגת ההרים הייתה מכוסה בעננים, והייתה זו התפרצות קטנה יחסית. ביום ראשון ה-4 בנובמבר התפרץ ההר שוב ופלט עמוד אפר געשי לגובה 500 מטרים. הטמפרטורה של מי אגם הלוע בפסגה עלו מ-43.9°C ל-60.7°C. החום הרב יצר ענן של קיטור ועשן שהגיע לגובה של 488 מטרים. ב-5 בנובמבר התפרצו עמודי עשן וקיטור חדשים מלוע ההר. מים רותחים זרמו מאגם הלוע על מורדות ההר. למרות הוראת הפינוי העדיפו כ-25,000 תושבים להישאר במגוריהם.
למחרת התרוממה כיפת לבה דרך מרכז אגם הלוע. מצלמות במעגל סגור הראו שהאי המוארך (100 מטרים) התרומם לגובה של 20 מטרים מעל פני האגם. ההר המשיך לפלוט עשן ותימרת העשן הגיעו לגובה של קילומטר.
אחרי 48 שעות של עשן ואפר, אך ללא פליטת לבה הכריזו השלטונות האינדונזים ב-8 בנובמבר שאין חשש מהתפרצות קרובה. השלטונות אמרו שהר הגעש חווה "התפרצות איטית" ובלתי סביר שיתפרץ שוב, כפי שעשה פעמים רבות קודם לכן במאה הקודמת[דרושה הבהרה].
ב-12 בנובמבר החל הר קלוד לפלוט לבה לתוך אגם הלוע שלו. כיפת הלבה, שהתרחבה לאורך של 250 מטרים ולגובה של 120 מטרים נסדקה והלבה החלה לזלוג לתוך מי האגם. העשן התרומם לגובה של יותר מ-2 קילומטרים, ואפר כיסה כמה כפרים סביב הר הגעש. ב-14 בנובמבר העשן היתמר לגובה של 2.5 קילומטרים, ואפר קל כיסה כפרים במרחק של 15 קילומטרים משם. כיפת הלבה התפשטה על פני כל האגם שנעלם.
ההתפרצות של 2014

הר קלוד התפרץ ב-13 בפברואר 2014 בשעה 21:50 (זמן מקומי). הר הגעש פלט אפר געשי שכיסה שטח שקוטרו 500 קילומטרים, כשליש משטח האי ג'אווה. גשם האפר נשר בערים הגדולות סורביה ויוגיאקרטה ואילץ את השלטונות לסגור זמנית שלושה שדות תעופה, בהם שדה התעופה העמוס של סורביה. כ-200,000 תושבים המתגוררים ב-36 כפרים ברדיוס של 10 קילומטרים מההר נצטוו על ידי השלטונות להתפנות.
הערות שוליים

1 2  אתר Global Volcanism Program
1 2  הדיווח על ההתפרצות ב-BBC
↑  Volcanoes of Indonesia: Highlights
↑   ד-פ-א, הר געש התפרץ באינדונזיה; 200 אלף איש קיבלו הוראה להתפנות, באתר הארץ, 14 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559002705171  LCCN: sh99013871  VIAF: 315528567   WorldCat (עם VIAF): 315528567 
הלוע ב-1919
גשם האפר על יוגיאקרטה מהתפרצות קלוד ב-2014
קרב טגינאה

האימפריה הביזנטית 527–565
קרב טגינאה (Taginae), המכונה גם הקרב של בוסטה גלורום (Busta Gallorum), היה קרב שנערך ביוני או יולי 552. בקרב זה הכניע צבא האימפריה הביזנטית בראשות המצביא נרסס את הצבא האוסטרוגותי, שכלל את הגותים שהיו באיטליה בראשות המלך טוטילה, וכך נסללה הדרך לכיבוש איטליה כולה על ידי האימפריה הביזנטית.
מאז תחילת 549 תכנן שליט האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון לשלוח את עיקר צבאו לאיטליה על מנת להביא לידי סיום את מלחמתו הממושכת נגד הצבא האוסטרוגותי  שהחלה בשנת 535. בשנים 550 ו-551 נאסף צבא משלוח גדול בסלונה (Salona) באדריאטיקה. הצבא כלל יחידות ביזנטיות ויחידות זרות של לומברדים, הרולים ובולגרים.
בשנת 551 נבחר נרסס להנהיג את צבא המשלוח. הוא הוביל את צבאו לאורך חוף הים האדריאטי, התרחק מנמל אנקונה ונחת ברוונה שם החל את מסעו בויה פלמיניה (Via Flaminia) לכיוון רומא.
לקריאה נוספת

H.N. Roisl, 'Totila und die Schlacht bei den Busta Gallorum, Ende Juni/Anfang Juli 552', Jahrbuch der Österreichischen Byzantinistik 30 (1981), 25-50.
Roy Boss, 'Justinian's Wars: Belisarius, Narses and the Reconquest of the West (Stockport 1993).
Philip Rance, 'Narses and the Battle of Taginae (Busta Gallorum) 552: Procopius and sixth century warfare', Historia 54 (2005), 424-472.
קלאופטרה, מלכת מוקדון

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־50 של המאה ה־4 לפנה״ס 
 פטירה:  308 לפנה״ס סרדיס, טורקיה 
 מדינה:  מוקדון 
 בן או בת זוג:  אלכסנדר המלוטי 
 
קלאופטרה (356–308 לפנה"ס) הייתה בתם של פיליפוס השני מלך מקדוניה (382–336 לפנה"ס) והמלכה אולימפיאס מאפירוס (375–316 לפנה"ס). אחותו (היחידה מאותה אם) של הנסיך אלכסנדר, שלימים ייקרא אלכסנדר הגדול.
קיפול חלבונים

קיפול חלבונים (באנגלית: Protein Folding) הוא תהליך שבו נוצר מבנה תלת-ממדי בחלבון, לאחר תהליך התרגום. כאשר חלבון מסונתז בתא על ידי הריבוזום, הוא נמצא במבנהו הראשוני, כלומר כשרשרת ארוכה של חומצות אמינו ללא מבנה מוגדר. במצב זה החלבון אינו פעיל וכדי למלא את ייעודו עליו להתקפל, כלומר ליצור מבנה תלת-ממדי. בסיום הקיפול, החלבון נמצא במבנה המכונה מבנה נטיבי (Native state), והוא בעל מבנה שלישוני או רביעוני, מקופל במבנה תלת־ממדי.
החלבון לפני הקיפול ואחריו
הביופיזיקה של קיפול חלבונים

העובדה שתהליך הקיפול הוא ספונטני ומועדף אנרגטית התגלתה על ידי כריסטיאן אנפינסן בניסוי בו הראה שחלבונים שעברו דנטורציה על ידי אוראה (Urea) ואיבדו את מבנם הטבעי ותפקודם, מסוגלים לחזור ספונטנית לתפקוד כאשר שוטפים את האוראה (לעבור רנטורציה). למעשה, הניסוי הוכיח שכל המידע הנחוץ לקיפולו של החלבון מצוי ברצף חומצות האמינו שלו. בשנת 1972 זכה אנפיסן בפרס נובל לכימיה על התגלית. כיום מוכרים גם חלבונים חסרי קיפול יציב יחיד ונמצאים בתנועה מתמדת בין מספר רב של מצבי קיפול שונים ואף חלבונים מתפקדים שאינם מקופלים כלל.
הכוח הכימי העיקרי הפועל במהלך תהליך הקיפול הוא אינטראקציות הידרופוביות והידרופיליות. בסביבה מימית (הידרופילית) - חומצות האמינו ההידרופוביות (שאינן מסיסות במים) נוטות להתכנס יחד ופנימה וחומצות האמינו ההידרופיליות (המסיסות במים) נמשכות לסביבה המימית ולכן נחשפות החוצה. מכאן נובע שהסביבה בה פועל החלבון משפיעה באופן ישיר על המצב האנרגטי המועדף של הקיפול ולכן התא מקדיש מאמצים לשמר את התנאים הכימיים השוררים בו. הפרה של תנאים אלו תגרום לקיפול לא נכון של חלבונים ולאבדן תפקודם. כתוצאה מכך, אפילו מוטציה שקטה, אשר אינה פוגעת ברצף חומצות האמינו בחלבון, עשויה לפגוע בתהליך קיפולו ובתפקודו של החלבון. זאת כתוצאה מזמינות שונה של ה-tRNA בתא, במהלך סינתזת החלבון בריבוזום, אשר גורמת לפגמים בקיפולו.
מלבד ויסות של התנאים הכימיים, ישנם בתא שני מנגנונים נוספים המבטיחים קיפול נכון של חלבון. הראשון הוא השפרונים (Chaperones) - חלבונים המסונתזים לרוב במצבי עקה כמו חום, ומאפשרים תנאים כימיים נוחים יותר לקיפול החלבון. מנגנון שני הוא מערכת הדגרדציה של התא - חלבונים שקיימת בעיה בקיפולם מסומנים באמצעות החלבון יוביקויטין ונשלחים לפירוק.
מבנים שניוניים

על אף שברמה הכללית נוטה החלבון להתקפל על פי כוחות הידרופוביים והידרופיליים, קיימים שני מבנים שניוניים שמהווים בסיס למבנם של מרבית החלבונים: סליל אלפא ומשטח בטא. המבנים השניוניים מתקפלים בעיקר על פי קשרי המימן הנוצרים בין חומצות האמינו המרכיבות את החלבון. אינטראקציות נוצרות בין מבנים שניוניים שכנים וכך נוצר המבנה השלישוני של החלבון.