stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סם מוסטין
קריירה > פעילות התנדבותית

באפריל 2018 מונתה מוסטין כמנהלת הארגון למחקר האוסטרלי הלאומי לביטחון הנשים, וב-3 במרץ 2022 מונתה כיושבת הראש שלו. הגוף הוא ארגון מחקר עצמאי ללא כוונת רווח שהוקם ב-2013 על ידי ממשלת אוסטרליה וממשלות המדינות והטריטוריות של אוסטרליה במטרה לנהל ולעודד מחקר שיסייע להפסקת האלימות במשפחה.
מוסטין הייתה חברה ויושבת ראש של מועצות מנהלים של גופים התנדבותיים שונים ומגוונים.
קריירה > פעילות בתחום ההתחממות העולמית

מוסטין השתתפה בפסגת אוסטרליה 2000 (Australia 2020 Summit). היא הייתה יושבת הראש של מועצת האקלים (Climate Council) וכתבה בנוגע לשריפות היער וההתחממות העולמית עבר מועצת האקלים. היא גם הייתה חברה ברשות ההתחממות העולמית.
היא נמנית עם החברים המייסדים של מועצת Climateworks אוסטרליה, מרכז מחקר עצמאי ללא כוונת רווח המתמקד בשינויי אקלים, וב-2009 היית שותפה להקמת מוסד מאייר באוניברסיטת מונש כחלק מהמוסד לפיתוח בר קיימא של האוניברסיטה. היא המשיכה לכהן במועצה של המוסד עד 2019. מוסטין נמנתה גם על התומכים המייסדים ושימשה כיושבת הראש של "מיליון נשים", קבוצת פעולה של נשים בסוגיות אקלים.
המושלת הכללית של אוסטרליה

ב-3 באפריל 2024 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה אנתוני אלבניזי שהמלך צ'ארלס השלישי אישר את מינויה של מוסטין כמושלת הכללית הבאה של אוסטרליה, כמחליפתו של דייוויד הארלי, ושהיא תושבע לכהונתה ב-1 ביולי. מוסטין היא הראשונה מבין המושלים הכלליים של אוסטרליה שנולדה בקנברה.
ההכרזה התקבלה בברכה על ידי פוליטיקאים אחרים, כולל יושב ראש האופוזיציה פיטר דאטון, עמיתיה של מוסטין, ארגוני נשים, ליגת הפוטבול האוסטרלי, ארגון ותיקי מלחמת וייטנאם באוסטרליה, נשיא החברה המשפטית של ניו סאות' ויילס, המושל היוצא דייוויד הארלי, ואחרים. פרשנים כמו כריס קני מסקי ניוז אוסטרליה, והמנהל לשעבר של צוות החשיבה הליברטריאני, המכון לענייני ציבור, ג'ון רוסקם, הפוליטיקאית פולין הנסון, והלובי השמרני "התקדמי אוסטרליה", מתחו ביקורת על המינוי על רקע פעילות העבר של מוסטין בהתייחסותה ליום אוסטרליה כ"יום הפלישה" בפוסטים במדיה החברתית שנמחקו לאחר מכן, תמיכתה בקריאה לייצוג האבוריג'ינים בפרלמנט, שנדחתה במשאל העם של 2023, והבעת התמיכה שלה בהפיכתה של אוסטרליה לרפובליקה. כתבת ה-ABC אנאבל קראב ציינה שזהו מצב נדיר שמינוי כזה "יצר גינויים שכאלה כבר ביומו הראשון", וטענה נגד הגינוי של המינוי של ג'נט אולברטסן על רקע היותו לדעתה מבוסס מגדר.
מוסטין הושבעה כמושלת הכללית ב-1 ביולי 2024.
הערות שוליים

↑  Priestley, Angela (3 April 2024). "Humility, grace, intellect: Sam Mostyn is an inspired choice for governor-general". Women's Agenda. Archived from the original on 6 April 2024.
↑  Dougherty, Robert (4 April 2024). "Impartiality expected: Governor-General appointee facing early scrutiny". defenceconnect.com.au.
↑  Kirby, James (21 May 1999). "Bound for glory". Australian Financial Review. Sam Mostyn, 32, Optus. Archived from the original on 3 April 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLA: 50002858  Trove: 1501900  VIAF: 295000969   WorldCat (עם VIAF): 295000969
פגיעה באוטונומיה

בהקשר של דיני הנזיקין, המונח "פגיעה באוטונומיה" מתייחס לראש הנזק הקובע פיצויים בגין עוגמת הנפש שנגרמה לאדם בגלל ששללו ממנו את האפשרות לבחור. הפגיעה באוטונומיה מופיעה במקרים רבים בהקשר של תביעות רשלנות רפואית, בהם הוכחה רשלנות באי מסירת מידע רלוונטי לידי המטופל או באי קבלת הסכמתו להליך רפואי שעבר, אולם לא הוכח קשר סיבתי עובדתי בין הרשלנות לבין הנזק, בכך שבית המשפט העריך שהנפגע היה בוחר באותה דרך בה פעלו הרופאים ועל כן הנפגע אינו זכאי לפיצוי על נזקיו הפיזיים. הפיצוי על פגיעה באוטונומיה מעניקה לנפגע פיצוי על עצם שלילת הבחירה.
הדוקטרינה של פגיעה באוטונומיה היא חדשה, והוכרה לראשונה בישראל בשנת 1999, בפסק דין "דעקה" של השופט תיאודור אור. פיצוי נפרד על פגיעה באוטונומיה היא כמעט ייחודית לשיטת המשפט הישראלית ובשיטות משפט אחרות היא מוזכרת, אך מוכללת בתוך פיצוי על נזקים אחרים. בתחילה, ניתן בישראל פיצוי נמוך יחסית על הפגיעה באוטונומיה, אולם משנת 2011 הוחל בפסיקת סכומים משמעותיים יותר של מאות אלפי שקלים. השאלה של הכרה בפגיעה באוטונומיה בנפרד מנזק בלתי ממוני טהור אחר, והשאלה האם פגיעה באוטונומיה ראויה לפיצוי על עצם הפגיעה האובייקטיבית או רק כאשר הפגיעה גרמה לנפגע תחושות שליליות, נתונות במחלוקת וטרם הוכרעו.
התפתחות במשפט הישראלי > רקע

באופן מסורתי, הפסיקה בישראל לא הכירה בנזק בלתי ממוני טהור וממילא לא הכירה ב"פגיעה באוטונומיה", שהיא במהותה נזק בלתי ממוני טהור, כנזק בר פיצוי. גישה זאת השתנתה בפסק-דין גורדון שניתן בשנת 1985, בו נקבע שהגדרת הנזק בפקודת הנזיקין כוללת גם נזק בלתי ממוני טהור.
התפתחות במשפט הישראלי > הכרה בראש נזק של פגיעה באוטונומיה

ראש הנזק של פגיעה באוטונומיה הופיע בפסיקה הישראלית לראשונה בשנת 1999 בפסק הדין בעניין דעקה, בו נדון עניינה של אישה אשר סבלה מדפורמציה בכף רגלה והגיעה לבית החולים במטרה לעבור ניתוח לתיקון הדפורמציה. במהלך ההכנה לניתוח ולאחר שכבר הורדמה והייתה מטושטשת, התעורר חשש לגידול בכתפה. במצבה המטושטש הוחתמה האישה על הסכמה לביצוע ביופסיה, אשר בוצע וגרם לכתפה של האישה נזק. ברב של חמישה שופטים נקבע שהאישה הייתה מסכימה לביופסיה אילו נתבקשה כנדרש, ועל כן הרופא אינו אשם בנזקים שנגרמו לה כתוצאה מהניתוח. אולם השופט תיאודור אור חידש שאי-קבלת הסכמתה של האישה לביצוע הביופסיה פגעה באוטונומיה שלה ובכך נגרם לה נזק. עוד קבע השופט אור כי אין לצפות להוכחה מדויקת של שיעור הנזק, אלא ניתן להסתפק בהערכת גודלו בהתבסס על מידת הפגיעה ברגשות הפרט בנסיבות העניין בשילוב עם ניסיון החיים של השופט. באותו פסק דין דנו בעניין גם השופטת טובה שטרסברג-כהן, אשר הביעה תמיכה בהכרה בפגיעה באוטונומיה כראש נזק נפרד ודורית ביניש אשר הסתייגה מכך, לאור דעתה שהיה ראוי לפסוק לתובעת פיצוי מלא על נזקיה.
הפסיקה פיתחה את רעיון הפגיעה באוטונומיה במספר כיוונים. בפרשת הסיליקון בחלב תבע אחד מצרכני החלב העמיד של תנובה פיצויי השבה בגין הכסף ששילם על החלב וכן פיצוי בגין עוגמת נפש שנגרמה לו כתוצאה מהפגיעה באוטונומיה שלו בכך שבגלל שלא ידע על החדרת הסיליקון לחלב נשללה ממנו הזכות לבחור האם לצרוך את החלב. בית המשפט העליון אישר ברב דעות את ההכרה בתביעה כתובענה ייצוגית ובכך נסללה הדרך להכרה בתובענות ייצוגיות בעקבות פגיעה באוטונומיה.
בפסק הדין ויינשטיין נ' ברגמן. נקבע לאדם שעבר ניתוח לתיקון הראייה בלייזר בלא שניתן לו הסבר ראוי על הסיכונים, פיצוי בגין פגיעה באוטונומיה, לאחר שבית המשפט קבע שלא היה קשר בין הניתוח לנזק. הסבירה השופטת מרים נאור:
דוקטרינת הפגיעה באוטונומיה חלחלה לערכאות נמוכות יותר וגם לתחומים אחרים, כמו סרבנות גט ושידול לזנות, בהם הוא נמנה בין מספר עילות המזכות את הנפגעת בפיצוי.
התפתחות במשפט הישראלי > עליית מדרגה

בתחילה, ניתן בישראל פיצוי נמוך יחסית על הפגיעה באוטונומיה, מתוקף היותה נזק לא ממוני, אולם כבר בשנת 2005 פסקה השופטת מרים נאור פיצוי של 150,000 ש"ח. בפברואר 2011, בפסק דין של השופט ניל הנדל, נקבע פיצוי של 250,000 שקלים על פגיעה באוטונומיה, במקרה בו רופא לא שיתף את ההורים בכל המידע הרלוונטי במהלך הריון ונולדה ילדה בעלת תסמונת דאון. בפסק דין זה נקבע שאין לתת פיצוי סמלי בלבד בגין פגיעה באוטונומיה. מאז נתנו פסקי דין לא מעטים שהעניקו פיצוי של מאות אלפי שקלים על פגיעה באוטונומיה.
היו שסברו כי ההסבר ל"קפיצה הגדולה" בגובה הפיצוי בפסק דין זה בהשוואה למרבית פסקי הדין שקדמו לו, הוא ביטול ההלכה המאפשרת מתן פיצוי לפי גובה ההסתברות בפרשת עדן מלול, ורצונו של בית המשפט באמצעי אחר שיאפשר לו פסיקת פיצוי לנפגע שסבל נזק גוף שאינו ניתן לפיצוי בדרכים הרגילות. ביולי 2011 נקבע תקדים נוסף בנוגע לפגיעה באוטונומיה, כאשר השופט אליעזר ריבלין, בהסכמת השופט יורם דנציגר, פסק פיצויים נפרדים ומשמעותיים על פגיעה באוטונומיה בנוסף לפיצויים על נזק בלתי ממוני טהור, לאלמנה אשר המכון לרפואה משפטית ניתח את גופת בעלה באופן שפגע באופן חמור ברגשותיה, וזאת ללא שניתנה לה האפשרות המושכלת לבחור האם לבצע את הנתיחה ובאיזה אופן. לפסק הדין התנגד בחריפות השופט יצחק עמית. בקשה לדיון נוסף נדחתה על ידי נשיאת בית המשפט, דורית ביניש, בנימוק שהשאלה של פיצוי נפרד על פגיעה באוטונומיה פתוחה ותתברר במקרים אחרים בעתיד.
בפרשת הסיליקון בחלב הפכו שלושה שופטי בית המשפט העליון החלטה של בית המשפט המחוזי שהעניק פיצוי לכל מי ששתה חלב עמיד בגלל הפגיעה האובייקטיבית באוטונומיה שלו, וקבעו שהפיצוי על פגיעה באוטונומיה תנתן רק למי שחש באופן סובייקטיבי תחושות שליליות בעקבות הפגיעה באוטונומיה. סיכם את העמדה הזאת השופט יצחק עמית בכותבו:
בקשה לדיון נוסף נדחתה על ידי נשיא בית המשפט העליון, אשר גרוניס, תוך שהוא משאיר את השאלה פתוחה להכרעה עתידית.
גורמים להתפתחות ההכרה בפגיעה באוטונומיה

שלושה גורמים במשפט הישראלי שאירעו בין 1985–1999 הועלו כהסבר להתפתחות ההכרה בפגיעה באוטונומיה כראש נזק עצמאי:
חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו והמהפכה החוקתית
התפתחות דוקטרינת ההסכמה מדעת בפסיקה
הרחבת החקיקה השיפוטית בדיני הנזיקין באופן כללי.
גורמים להתפתחות ההכרה בפגיעה באוטונומיה > האוטונומיה של הפרט כזכות חוקתית

חקיקת חוקי היסוד בשנת 92' והכרזתם כעליונים נורמטיבית בפסק הדין בעניין בנק המזרחי, מיסדה את הזכות לכבוד כחלק מחוקתה המטריאלית של מדינת ישראל. בית המשפט העליון קבע כי יש לפרש חוקים קיימים בהתאם לעקרונות כבוד האדם וחירותו והחיל זכות זאת בתחומים שונים, בהם בדיני המעצרים, דיני הכשרות המשפטית והזכות לקיום מינימלי עקרון הזכות לכבוד הוחל לא רק בתחום החוקתי-מנהלי, אלא גם בתחום המשפט הפרטי.
אחד התחומים עליו הוחל הזכות לכבוד הוא הזכות לאוטונומיה, זכותו של אדם לפעול בדרך שנראית לו כטובה ביותר עבורו. ועוד יותר מכך לקבל בעצמו את ההחלטות הנוגעות לגופו. ניתן לטעון כי גם הזכות לאוטונומיה היא זכות מסגרת, המשמשת בסיס לגזירת זכותו של האדם שיעזבוהו לנפשו וכפועל יוצא, זכותו למנוע התערבות בגופו ללא הסכמתו.
גורמים להתפתחות ההכרה בפגיעה באוטונומיה > התפתחות דוקטרינת ההסכמה מדעת בפסיקה

הגם שהדרישה להסכמה הופיעה בפסיקה הישראלית עוד בשנות ה-60, היקפה של החובה כדורשת הצגת הסיכונים הרלוונטיים והגישה השוללת את פרקטיקת "הרופא הסביר" ושמה דגש על זכות החולה לאוטונומיה התפתחה עם השנים. ללא התפתחות זאת, המכירה בחובה של קבלת הסכמה מדעת, לא היה ניתן לגבש עוולה של "פגיעה באוטונומיה" בהליך רפואי.
גורמים להתפתחות ההכרה בפגיעה באוטונומיה > הרחבת החקיקה השיפוטית בדיני הנזיקין

במשך תקופה ארוכה דיני הנזיקין פותחו בעיקר על ידי המחוקק בהכירו בעוולות חדשות באמצעות חקיקת חוק לשון הרע, חוק מוצרים פגומים ועוד. אולם, עם הזמן, קרנה של הגישה המשפטית הפורמליסטית ירד ואת מקומה תפסה הגישה המדגישה את המימד הערכי של הפסיקה. גישה זו התמקדה לא רק בפתרון הסכסוך הקונקרטי הניצב מול בית המשפט, אלא התיימרה לעצב מדיניות חברתית כוללת יותר. ניתן לזהות את אותותיה של גישה זו, אשר אימצה קו פסיקתי אקטיביסטי באופן יחסי, בכל תחומי המשפט הישראלי בשנים האחרונות, החל מהתחום החוקתי, דרך התחום המינהלי ועד התחום האזרחי. בהקשר זה ניתן לציין שדומה כי דיני הנזיקין הם התחום האידיאלי ליצירה שיפוטית, שכן בתחום זה לא נפגעות זכויות אינדייווידואליות קלאסיות (בניגוד למשל לתחום הפלילי או לדיני הקניין), התרופות הן גמישות וניתן לקדם בקלות יחסית יעדים חברתיים כגון הרתעה, חינוך ופיזור נזק.
יתרה מכך, באותן שנים, האיזון בין יציבות הדין והצורך בפיתוח נזיקי התחיל לנטות יותר לכיוון הפיתוח. מקובל כי שאלת ההכרה בפיצוי בגין ראש נזק חדש היא שאלת מדיניות שיפוטית, במסגרתה על בית המשפט לבחון את היתרונות והחסרונות של ההכרה בראש הנזק החדש. אחד המרכיבים החשובים במשוואה הנ"ל הוא יציבות הדין – זהו המחסום המרכזי המונע פיתוח פסיקתי. אולם, בשנים האחרונות ירד מאוד משקלם של דיני הנזיקין וניתן לזהות מגמה כללית של צמצום השימוש בדיני הנזיקין, תוך החלפתם בהסדרים ביטוחיים. כתוצאה, חשיבות יציבות הדין הנזיקי ירדה (שכן פחות אנשים מסתמכים עליהם) ונראה כי בית המשפט הרגיש נוח יותר לקבוע הלכות חדשות בתחום זה.
אם כבר הוחלט לפתח את דיני הנזיקין בדרך הפסיקה, נראה כי המקום הנוח ביותר לעשות זאת הוא עוולת הרשלנות - היקף עוולה זו הוא נרחב, היא אינה מוגבלת בקטגוריות סגורות וגבולות העוולה נקבעו באופן מסורתית בהתאם לשיקולי מדיניות. ואכן, נראה שעוולת הרשלנות היא דוגמה מובהקת לתחום משפטי בו הורחב שיקול הדעת השיפוטי בשנים האחרונות. כאשר נימוקים אלו משולבים ברצון של בית המשפט להגן על הזכות החוקתית לאוטונומיה של הפרט וכן בצורך לבסס את דוקטרינת ההסכמה מדעת, ניתן להבין כיצד ההין בית המשפט ליצור ראש נזק חדש העוסק בפגיעה באוטונומיה.
משפט משווה

כפי שציינה השופטת ביניש עוד בפרשת דעקה, נראה שהכרה בפגיעה באוטונומיה כראש נזק עצמאי היא ייחודית לפסיקה הישראלית (בפסק דינו בפרשת דעקה מזכיר השופט אור מספר פסקי דין בניסיון לבסס את ההכרה בפגיעה באוטונומיה, אולם, נראה שבפסקי דין אלה ניתן פיצוי בגין נזק נפשי ולא בגין פגיעה באוטונומיה).
הן פרק הנזיקין והן פרק הפיצויים של הצעת חוק דיני ממונות אינם מזכירים ראש נזק של פגיעה באוטונומיה. אולם ההצעה כוללת סעיף רחב הנוגע לנזק לא ממוני, כך שפגיעה באוטונומיה יכולה להחשב ככלולה בסעיף זה.
מבט ביקורתי

שימוש בדוקטרינת הפגיעה באוטונומיה במסגרת נזיקית וספציפית בהקשר של רשלנות רפואית, מעלה מספר שאלות. להלן יפורטו הקשיים והשאלות שמעלה דוקטרינה זו.
מבט ביקורתי > שרירותיות בהחלת הדין

כפי שצוין לעיל, ניכרת מגמת התרחבות בדיני הנזיקין שבמסגרתה מוכרים סוגי נזקים אשר עד עתה לא היו ברי פיצוי. נראה כי מגמה זו הגיעה לקיצוניותה עם ההכרה בראש הנזק העוסק בפגיעה באוטונומיה. אולם, ההתפתחות של דיני הנזיקין איננה סימטרית. בפרשת תמי קרן, למשל, דובר באישה אשר בעקבות רשלנות רפואית לא אובחנה כחולת סרטן במשך קרוב לשנה וחצי. ייתכן שלולא רשלנות הרופאים הסרטן היה מתגלה בשלב מוקדם יותר וניתן היה להציל את האישה. אולם, מכיוון שהסרטן לא התגלה עד שלב מאוחר, האישה נפטרה ובנותיה נאלצו לצפות בגסיסת אמם במשך שש שנים. הבנות לא זכו בפיצויים בגין הנזק הנפשי שנגרם להן, על אף שנראה כי הנזק שלהן קיצוני הרבה יותר מאשר הנזק שנגרם לתובעת בפרשת דעקה או לתובע בפרשת ויינשטיין. נראה כי ניתן לזהות מגמה של בית המשפט בהקשר זה – הפסיקה מוכנה להכיר בקלות בכל נזק הרלוונטי ישירות לפרט, כמעט ללא קשר לחשיבותו, אולם נזהרת מאוד בהכרה בנזקים ממעגל שני. פן נוסף של מגמה ההתרחבות הא-סימטרית הנ"ל ניתן לזהות בהכרה בראשי הנזק בגין אובדן סיכוי או הגברת סיכוי. הפסיקה קבעה כי כאשר פעולה רשלנית מגבירה את הסיכויי לנזק או מקטינה את הסיכוי למנוע נזק, ניתן להעניק על כך פיצוי לניזוק. שוב, מדובר בנזק ממעגל ראשון, הרלוונטי רק לניזוק עצמו.
מבט ביקורתי > הגרעין הקשה של אוטונומיה?

היו שטענו שדווקא במקום בו הפגיעה באוטונומיה היא משמעותית ביותר, בטיפול רפואי הנוגע לגופו של האדם, אין באמת סיבה לפצות על הפגיעה באוטונומיה, מכיוון שכאשר אדם ניצב בפני בחירה בין חלופות קשות, גם אם בפועל הבחירה הייתה שלו, לא ניתן להגדיר את הבחירה כאוטונומית, אלא כבחירה שבכפיה. בנוסף, נטען שהמידע שלא סופק למטופל כלל לא היה עוזר לו בגיבוש עמדתו, וממילא אין סיבה לפצותו על כך שהמידע לא סופק.
בקורת נוספת על שימוש בראש הנזק של פגיעה באוטונומיה היא שהיקף המקרים בהם הפגיעה איננה זוטי דברים הוא יחסית מצומצם באופן אשר ספק שמצדיק ראש נזק עצמאי.
ראו גם

דיני נזיקין
נזק
חירות
עמנואל קאנט
בחירה חופשית
בר שם-אור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1989 (בן 35) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  כתב ומגיש
 מעסיק:  ערוץ 13
 בת זוג:  נופר אליהו
 פרסים והוקרה:  פרס גלי צה"ל לכתב אקטואליה מצטיין
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  @Bar_ShemUr
בר שם-אור (נולד ב-25 במאי 1989) הוא כתב ומגיש טלוויזיה. מגיש את תוכנית התחקירים ״זמן אמת״ בתאגיד השידור הישראלי. שימש כמגיש בתוכנית הצינור בערוץ 13.
ביוגרפיה

נולד וגדל בשכונת מעוז אביב בתל אביב, אביו הוא העיתונאי ואיש התקשורת יונתן שם-אור ואימו טל רביב.
שירת בגלי צה"ל ככתב ספורט וחדשות חוץ. בדסק החוץ ערך סדרת ראיונות טלפוניים עם דיפלומטים זרים, חברי ועדת דו"ח גולדסטון. בתום שירותו זכה בפרס גלי צה"ל לכתב אקטואליה מצטיין.
מ-2010 עבד כשנה ככתב בדסק החוץ של חדשות ערוץ עשר.
בין השנים 2011–2013 עבד ככתב בתוכנית "צינור לילה" עם גיא לרר. במסגרת תפקיד זה חשף בין השאר פרשות בנוגע לרשת האפלה (Dark Net), ההאקר הסעודי, הדלפת מספרי הזהות והאשראי של בכירי מערכת הביטחון ומינויו של הנשיא לשעבר ביל קלינטון ללוביסט של חברת נובל אנרג'י.
החל מ-2013 שימש ככתב חדשות חוץ במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר.
בשנים 2014 ו-2015 הגיש מספר פינות שעסקו בחדשות חוץ בתוכנית לונדון וקירשנבאום.
ב-2017 החל לעבוד ככתב מגזין ותחקירים בתוכנית הצינור בערוץ 13, עם גיא לרר ושי-לי שינדלר. בין התחקירים הבולטים בהם לקח חלק היו פרויקט "השוטרים במסכה" שחשף את מצבה של המשטרה; חשיפת המפלגה שהקים יגאל עמיר, רוצח ראש הממשלה יצחק רבין, מהכלא; מכרז הביטוח הלאומי עבור תוכנת מעקב עבור נכים; פרשת הכספומטים התקולים של בנק הפועלים; אמירות של הרב הראשי הספרדי יצחק יוסף כנגד מי שאינם אוכלים כשר; ניסיונות להפצת דיסאינפומרציה באמצעות תשתיות אירניות; מלחמה בפייק ניוז במהלך מגפת הקורונה; וסדרת ראיונות עם שופטים פולנים והונגרים בתפקיד ובדימוס על רקע הרפורמה המשפטית.
ב-2022 הגיש שם-אור פודקאסט באתר ynet שעסק בתרבות הרשת, במסגרתו ראיין אושיות רשת מרכזיות לשיחות אישיות. במקביל שימש כמגיש תוכניות אקטואליה ב-ynet רדיו.
בספטמבר 2024 החל להגיש את תוכנית "זמן אמת", בכאן 11.
חיים אישיים

נשוי לשחקנית נופר אליהו ומתגורר בתל אביב.
נכדה של העיתונאית והסופרת אורה שם אור, אחיינה של הפזמונאית והסופרת מירית שם אור ובן דודן של הזמרות שרונה ודניאלה פיק (האחיות פיק), השחקנית תמר שם אור והסופרת והמתרגמת דנה שם-אור.
הערות שוליים

↑  צינור לילה - תחקיר דארקנט רשתות אפלות, נבדק ב-2023-10-30
↑  מתקדם: כתב הצינור בר שם-אור עובר לחדשות החוץ של ערוץ עשר | מזבלה, באתר mizbala.com
↑  אלכסנדר כץ, חוזר הביתה: בר שם אור מצטרף לצינור בערוץ עשר, באתר אייס, 31 באוקטובר 2017
↑  גדעון דוקוב, כששוטרים מתיישבים מול המצלמה, כל האמת על המשטרה יוצאת לאור, באתר מקור ראשון, ‏16.1.22
↑  "אכפת לי מהמשטרה, אני עושה את זה כדי שמישהו יתעורר שם": השוטרים חושפים את התפרקות המשטרה מבפנים, באתר חדשות 13, 22 בדצמבר 2021
↑  "אתה רואה מה קורה במדינה, אין באמת משטרה": השוטרים חושפים למה הם נמנעים ממרדפים, באתר חדשות 13, 27 בדצמבר 2021
↑  "אני אומר שכל אחד צריך להגן על עצמו, אין משטרה": כך הופקרו אזרחים במהלך מבצע "שומר החומות", באתר חדשות 13, 30 בדצמבר 2021
↑  "מי שצריך לפחד הוא מי שמשקר": לראשונה השוטרים מורידים את המסכות ומדברים בפנים גלויות, באתר חדשות 13, 6 בינואר 2022
↑  מפלגת יגאל עמיר - התחקיר המלא | למי התקשר יגאל עמיר מתוך הכלא בניסיונות שלו להקים מפלגה שתביא לשחרורו? ואיך הגיב (הצל) the shadow כשהוא קיבל את השיחה מרוצח ראש הממשלה? מפלגת יגאל עמיר... | By הצינור | Facebook, נבדק ב-2023-10-30
↑  השליחים פרק 4 | השליחים - פרק 4: מכרז הריגול - כך מתכנן המוסד לביטוח לאומי לעקוב אחרי אזרחים ברשת: חדירה לווטאסאפ ותיבות המייל, פרופילים פיקטיביים, ומעקב אחרי כל רשת... | By הצינור | Facebook, נבדק ב-2023-10-30
↑   מיכאל רוכוורגר, הכסף לא יוצא אבל החשבון מחויב - התקלה ההמונית בכספומטים של בנק הפועלים, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2018
↑  "מסכנים, אדם שאוכל לא כשר המוח שלו נהיה מטומטם״ | פרסום ראשון - הרב הראשי לישראל יצחק יוסף באמירות קשות נגד הציבור החילוני "מסכנים, אדם שאוכל לא כשר המוח שלו נהיה מטומטם״ Bar Shem-Ur | By הצינור | Facebook, נבדק ב-2023-10-30
↑  ערוץ עשר מיהר לייחצן על חזרתו של בר שם-אור שבכלל חתך לרשת 13 | מזבלה, באתר mizbala.com
↑  בר שם אור, באתר www.ishim.co.il
פליטי מלחמת האזרחים בסוריה

מפת מחנות הפליטים במדינות השכנות לסוריה
פליטי מלחמת האזרחים בסוריה, או הפליטים הסורים, הם סורים שברחו מסוריה עם הסלמת מלחמת האזרחים בסוריה. מיליוני אנשים ברחו מתחומה של סוריה למדינות השכנות, בהן ירדן, לבנון, טורקיה, עיראק וכורדיסטן העיראקית. עם זאת לא נרשמה תנועת פליטים אל גבול ישראל.
על פי נתוני האו"ם, כ-2.5 מיליון אנשים בתוך סוריה זקוקים לסיוע, בנוסף למיליון וחצי סורים שנאלצו לעקור ממקום מגוריהם בשל מלחמת האזרחים.
בחודש אפריל 2013 נמסר כי מספר הפליטים מסוריה עבר את המיליון.
באוגוסט 2013 דיווח האו"ם ששבעה מיליון מתושבי סוריה (קרוב לשליש מכלל תושבי המדינה) הפכו לפליטים. מתוכם שני מיליון נמלטו מארצם, והיתר נמצאים בסוריה אך ברחו מבתיהם.
ביוני 2014 דיווח האו"ם שמספר הפליטים הרשומים הגיע ל-2,858,000, מתוכם 1,100,000 בלבנון, 774,000 בטורקיה, 597,000 בירדן, 225,000 בעיראק ו-138,000 במצרים.
בסוף שנת 2015 עלה מספר הפליטים הרשמי להערכה של מעל ל-4,300,000. במחצית השנייה של 2016, מספר הפליטים הרשמי עבר את רף 4.8 מיליון, אם כי לפי הערכה לא רשמית מספרם נאמד ביותר מ-6 מיליון אזרחים סורים שברחו מהמדינה. במרץ 2017 דיווחה נציבות האו"ם לפליטים שמספר הפליטים הסורים הוא יותר מ-5 מיליון.
בשנת 2024, עם נפילת משטר אסד פורסם כי רבים מהפליטים מתכננים לחזור לסוריה לבתים שהותירו מאחרו במנוסתם מזוועות המלחמה. שר החוץ הטורקי הודיע כי החל תהליך השבתם של מיליוני הפליטים בטורקיה. חלק מהפליטים התנגדו להחזרתם. באירופה, מדינות הקפיאו בקשות מקלט והחלו לדון על חזרת הפליטים.
תחילת המשבר > גלי הפליטים הראשונים לטורקיה ולבנון

בעיית הפליטים הסורים החלה בחודש אפריל 2011, כאשר הממשלה הסורית החלה להשתמש בנשק כבד כדי להביס את המורדים. זרם הפליטים גבר עם המצור על תלכלח' בחודש מאי 2011 והמצור על ג'סר א-שורור במחוז אידליב בחודש יוני של אותה שנה.
כתוצאה מפעולות צבא סוריה, אלפי אזרחים סורים ברחו מסוריה אל לבנון וטורקיה.
ב-3 במאי 2011, מספר הפליטים הסורים שחצו את הגבול לטורקיה הוערך בכ-300 אנשים
נשיא טורקיה, עבדאללה גול, אמר שטורקיה הכינה פתרון "למקרה הגרוע ביותר", בהתייחסו לאפשרות שמספר גדול של פליטים יעשו את דרכם מסוריה אל טורקיה. יתר על כן, עבדאללה גול התייחס בדבריו להקמתו של מחנה פליטים קטן על אדמת טורקיה, שיוכל לאכלס 263 פליטים.
באמצע חודש מאי, כ-700 תושבי תלכלח' ברחו אל צפון לבנון. אל אותם פליטים הצטרפו עוד 1,350 פליטים שברחו מסוריה במשך עשרה ימים, מרביתם נשים וילדים.
ב-14 במאי, מליסה פלמינג, דוברת נציבות האו"ם לפליטים, ציינה שזרם הפליטים ללבנון היה יחסית קטן והסתכם בכאלף פליטים, כמו כן, פלמינג הוסיפה שמספר הסורים שחצו את הגבול אל טורקיה היה נמוך גם כן והסתכם ב-250.
עם המשך המצור על ג'סר א-שורור, המצב בגבול טורקיה–סוריה הידרדר, כאשר ג'סר א-שורור, המהווה בית ל-41,000 תושבים, התרוקנה ברובה.
בתחילה, עיתון הגארדיאן הבריטי דיווח על כך שבכירים בדרום טורקיה אמרו שישנם בסביבות 2,500 סורים, רובם מג'סר א-שורור, שחצו את הגבול אל טורקיה. כתוצאה מכך, עד אמצע חודש יוני, מספר הפליטים הכולל שמצאו מפלט במחנות הפליטים בטורקיה הגיע לכעשרת אלפים ובלבנון לכ-8,500.
מספרם הכולל של הפליטים הסורים באותה תקופה עמד על יותר מעשרים אלף. עם התקדמות פעילותו של צבא סוריה, מספר הפליטים בטורקיה הגיע לשיא של 11,700.
תחילת המשבר > התרחבות מחנות הפליטים במזרח התיכון

על פי מספרים רשמיים, בתחילת חודש יולי 2011, 15,288 סורים מצאו מקלט בטורקיה. יותר מ-5,000 מהם חזרו לסוריה מאוחר יותר.
באמצע חודש יולי 2011, פליטים סורים ראשונים החלו למצוא מקלט בירדן.
בסוף חודש אוגוסט, מספר הפליטים בלבנון הגיע ל-2,600, כאשר ישנם אלפים רבים שנכנסו אל לבנון בדרך לא חוקית, ובחודש ספטמבר 2011 הגיע מספרם לכ-4,000 פליטים רשומים, עם אפשרות של עד ל-6,000 פליטים שמצאו מקלט במדינה. על אף חזרתם של סורים רבים אל מולדתם בחודשים שלפני כן. טורקיה החלה לבנות עוד שישה מחנות פליטים בשביל הפליטים הסורים שהוערכו באותו חודש בכ-15,000.
עד לחודש דצמבר, מספר הסורים שהגיעו ללבנון הגיע עד לכ-5,000. עד לאמצע של אותו החודש, כ-1,500 פליטים מצאו מקלט בירדן עם אפשרות של רבים נוספים שלא נכנסו למדינה בצורה חוקית.
בנוסף לכך, דווח כי בסוף שנת 2011, אלפי פליטים מצאו מקלט בלוב.
ב-14 בינואר 2012, נציבות האו"ם לפליטים, הודיעה שמספר הפליטים בלבנון עמד על 5,238 הכוללים כ-1000 משפחות. עד סוף החודש, מספר הפליטים עמד על 6,375.
באותו החודש, בני גנץ, רמטכ"ל צה"ל, הודיעה כי צה"ל מכין עצמו לאפשרות של הגעת פליטים עלווים מסוריה אל שטח הגולן במקרה שהממשלה הסורית תקרוס. הודעה זו התייחסה למקרה אפשרי שבו הממשלה שתחליף את בשאר אלאסד תגרש את העלווים משטחה.
בתחילת חודש פברואר 2012, ירדן הודיעה כי היא תפתח מחנה פליטים במדינה, כאשר באותה התקופה שהו במדינה כ-3,000 פליטים רשומים.
בעקבות הלחימה הממושכת בחומס, וביתר שאת בשל הסלמת הלחימה עם צבא סוריה בערים ובכפרים הסמוכים לגבול עם לבנון סורים רבים ברחו אל לבנון, כאשר מספרם הוערך בכאלפיים.
טורקיה דיווחה גם היא על עלייה במספר הפליטים שמצאו מפלט בשטחה, כאשר עד לאמצע חודש מרץ, מאות רבות של אנשים חצו את הגבול אל טורקיה.
באותה תקופה בחודש מרץ, העריך האו"ם, שמספר הפליטים הרשומים בטורקיה נע בין 13,000–13,500, עם אפשרות של אלפים נוספים. ב-18 במרץ 2012, מספר הפליטים בטורקיה הגיע לשיא של 14,700.
בו-בעת בירדן, דווח על יותר מ-80,000 סורים שהגיעו למדינה, כאשר רובם מוצאים מפלט בא-רמת'א ובמפרק. דובר הממשלה הירדני, ראכן מג'אלי, דיווח על כך שמחנה פליטים בגודל של 30,000 מטר מרובע נבנה כדי לאכלס את הפליטים. עם זאת, רשויות האו"ם העריכו את מספר הפליטים בירדן בכ-5,000–8,000.
במקביל, מספר הפליטים הסורים בכורדיסטן העיראקית הגיע לכמעט אלף עד לסוף מרץ.
עד לסוף חודש מרץ, האו"ם העריך שמספר הפליטים הסורים עומד על כ-230,000.
תחילת המשבר > כישלון תוכנית השלום של אנאן

במהלך חודש אפריל 2012, עם כישלונה של תוכנית השלום של אנאן, מספר הפליטים שחצו את הגבול אל טורקיה שבר שיא והגיע לממוצע של 2,500 פליטים ביום. עד ל-10 באפריל מספר הפליטים הסורים בטורקיה עמד על 25,000. בחודש זה, קופי אנאן ביקר במחנות הפליטים במדינה.
באנקרה, שר החוץ של טורקיה, אהמט דבוטואולו, דרש מבשאר אלאסד להפסיק את הפעילות הצבאית, במקביל לדרישת טורקיה להתערבות בינלאומית.
בלבנון, כ-8,594 פליטים הגיעו למדינה במהלך חודש אפריל.
בירדן, מספר הפליטים שהגיעו למדינה הוערך בין 90,000–130,000.
ב-10 באפריל, דווח על כך שמספר הפליטים הסורים בארבע המדינות השכנות לסוריה גדל ב-40%, כאשר אל מספר הפליטים הכולל הצטרפו עוד כ-55,000 פליטים, מחציתם מתחת לגיל 18.