stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בארי מנילו

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1943 (בן 81) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Barry Alan Pincus 
 שם במה:  Barry Manilow 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, New York College of Music, הסיטי קולג' של ניו יורק, בית הספר התיכון איסטרן דיסטריקט 
 סוגה:  רוק קל, פופ
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  אריסטה רקורדס, בל רקורדס, קונקורד רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.manilow.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בארי מנילו (באנגלית: Barry Manilow, נולד ב-17 ביוני 1943) הוא זמר, מלחין ומפיק יהודי-אמריקאי.
שנותיו המוקדמות

נולד בשם בארי אלן פינקוס (Barry Alan Pincus) בניו יורק שבארצות הברית. אימו עדנה מנילו הייתה יהודייה משני הוריה, בעוד שאביו הרולד פינקוס היה יהודי רק מצד האב וקתולי-אירי מצד האם. הוא אימץ את שם משפחתה של אמו "מנילו" בתקופת בר המצווה שלו. מנילו גדל בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין וסיים את לימודיו בתיכון המקומי ב-1961. לאחר מכן החל ללמוד בבית הספר ג'וליארד והחל לעבוד ב-CBS כדי לכסות את הוצאותיו.
ב-1964, במהלך עבודתו ב-CBS, פגש מנילו את ברו הרולד, במאי, שהורה למנילו לערוך את המוזיקה למחזמר חדש אך מנילו כתב את כל המוזיקה בעצמו לבסוף. המופע הפך להצלחה והופיע במשך 8 שנים בניו יורק. לאחר מכן החל מנילו לעבוד ככותב זמרירים לפרסומות לחברות מפורסמות וביניהם: KFC, פפסי וד"ר פפר. בשנת 1976 זכה מנילו בשני פרסי קליאו על עבודתו בתחום.
קריירה > שנות ה-70

בשנת 1971 פגש מנילו את בט מידלר ועבד איתה עד שנת 1975. ביולי 1973 יצא אלבום הבכורה של מנילו, שנשא את שמו, "Barry Manilow". אחד מהשירים שיצאו מהאלבום היה "Could It Be Magic" שבוצעו לו קאברים מאוחר יותר על ידי הזמרת דונה סאמר ולהקת טייק ד'את. ב-1 באוקטובר 1974 יצא אלבומו השני של מנילו, "Barry Manilow II". מהאלבום יצא השיר "Mandy" שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. בשנת 1975 התיידד מנילו עם שדרן הרדיו דיק קלארק. באוקטובר של אותה שנה יצא אלבומו השלישי שהיה "Tryin' to Get the Feeling". מהאלבום יצא הסינגל "I Write the Songs" שהגיע למקום הראשון. אלבום הסטודיו הרביעי של מנילו היה "This One's for You" שיצא באוגוסט 1976. במאי 1977 יצא אלבום ההופעה חיה הראשון של מנילו בשם "Barry Manilow Live". בפברואר 1978 יצא אלבום הסטודיו החמישי של מנילו שהיה "Even Now" והביא לו את פריצתו הגדולה בממלכה המאוחדת. לאחר מכן הוציא מנילו את אלבום הלהיטים הראשון שלו, "Greatest Hits". אלבומו השישי של מנילו שנקרא "One Voice" יצא ב-25 בספטמבר 1979.
קריירה > שנות ה-80

אלבומו השביעי של מנילו היה "Barry" שיצא ב-19 בנובמבר 1980 והגיע למעמד של אלבום פלטינה. בספטמבר 1981 יצא אלבומו השמיני שנקרא "If I Should Love Again". שנה לאחר מכן הוציא מנילו אלבום הופעה חיה בשם "Barry Live in Britain". בנובמבר 1982 הוציא מנילו את אלבומו התשיעי שנקרא "Here Comes the Night" והגיע למעמד פלטינה. ב-1983 הוציא מנילו אלבום להיטים בשם "Greatest Hits Vol. II". אלבומו העשירי של מנילו היה "2:00 AM Paradise Cafe" שיצא ב-15 בנובמבר 1984 שהגיע לאלבום פלטינה ולמקום ה-28 במצעד הבילבורד. ב-1985 יצא אלבום הפסקול של מנילו שנקרא "Copacabana: The Original Motion Picture Soundtrack Album". לאחר מכן יצא "Manilow" שהיה האלבום ה-11 של מנילו. ב-1987 יצא אלבומו "Swing Street". אלבומו ה-13 של מנילו יצא ב-2 במאי 1989 ונקרא "Barry Manilow".
קריירה > שנות ה-90

ב-17 באפריל 1990 הוציא מנילו אלבום הופעה חיה בשם "Live on Broadway". ב-25 בספטמבר של אותה שנה הוציא מנילו אלבום סטודיו ראשון שמוקדש כולו לשירי חג המולד ונקרא "Because It's Christmas". אלבומו ה-15 של מנילו נקרא "Showstoppers" ויצא ב-24 בספטמבר 1991. ב-10 בנובמבר 1992 הוציא מנילו אלבום אוסף שנקרא "The Complete Collection and Then Some...". ב-4 באוקטובר 1994 הוציא מנילו אלבום אוסף נוסף, "Greatest Hits: The Platinum Collection". לאחריו יצא "Copacabana: Original London Cast Recording". אלבומו ה-16 של מנילו יצא ב-11 באוקטובר 1994 ונקרא "Singin' with the Big Bands", האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב. ב-19 בנובמבר 1996 יצא אלבומו "Summer of '78". ב-10 בנובמבר 1998 הוציא מנילו את אלבומו ה-18 שהיה אלבום מחווה לשיריו של פרנק סינטרה ונקרא "Manilow Sings Sinatra".
קריירה > שנות ה-2000

ב-13 בנובמבר 2001 יצא האלבום "Here at the Mayflower". ב-5 בפברואר 2002 הוציא מנילו אלבום אוסף שנקרא "Ultimate Manilow", האלבום הגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת. אלבום הסטודיו ה-20 של מנילו היה "A Christmas Gift of Love" שיצא ב-12 בנובמבר 2002. ב-6 באפריל 2004 הוציא מנילו אלבום הופעה חיה בשם "2 Nights Live!". ב-28 בספטמבר של אותה שנה יצא האלבום "Scores". האלבום הכיל את השיר "This Can’t Be Real" שהיה דואט עם הזמרת אוליביה ניוטון-ג'ון. ב-26 באפריל 2005 יצא אלבום להיטים של מנילו שנקרא "The Essential Barry Manilow". אלבום הסטודיו ה-22 של מנילו היה "The Greatest Songs of the Fifties" שיצא ב-31 בינואר 2006 ומכר למעלה מ-150 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. ב-31 באוקטובר הוציא מנילו אלבום המשך לאלבומו הקודם שנקרא "The Greatest Songs of the Sixties", האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד. ב-18 בספטמבר יצא אלבום המשך בשם "The Greatest Songs of the Seventies" שהגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד עם מכירות של 113 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. באוקטובר 2007 הוציא מנילו את אלבום הסטודיו ה-25 שלו שנקרא "In the Swing of Christmas". ב-15 בינואר 2008 הוציא מנילו אלבום אוסף של בלדות ושירי אהבה שנקרא "Beautiful Ballads & Love Songs". ב-24 בנובמבר הוציא מנילו את האלבום "The Greatest Songs of the Eighties".
קריירה > שנות ה-2010

ב-26 בינואר 2010 הוציא מנילו את האלבום "The Greatest Love Songs of All Time" שהגיע למקום החמישי שמצעד הבילבורד בשבוע הראשון אך נפל למקום ה-40 בשבוע השני. אלבום הסטודיו ה-28 של מנילו נקרא "15 Minutes" ויצא ב-14 ביוני 2011. ב-24 באפריל 2012 יצא אלבום הופעה חיה של מנילו בשם "Live in London". בסוף 2012 יצא אלבום חיה נוסף שנקרא "Live at Paris Las Vegas".
חיים אישיים

בשנים 1964–1965 הוא היה נשוי לסוזן דייקסלר (Deixler).
החל משנת 1978 מקיים מנילו מערכת יחסים עם גארי קיף (Kief), מפיק טלוויזיה, שבהמשך הפך למנהלו האישי. לאחר שנישואים חד-מיניים אושרו בחוק בקליפורניה, שני בני הזוג נישאו בשנת 2014. יחסיהם נשמרו בסוד עד לידיעה בתקשורת על החתונה בשנת 2015. בריאיון למגזין פיפל מנילו יצא מהארון כהומו בשנת 2017. לדבריו, הוא יצא מהארון לאחר כל כך הרבה שנים מכיוון שחשש לאבד את מעריצותיו, אך לאחר שהן שמעו על נישואיו הן תמכו בו.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

1973: Barry Manilow
1974: Barry Manilow II
1975: Tryin' to Get the Feeling
1976: This One's for You
1978: Even Now
1979: One Voice
1980: Barry
1981: If I Should Love Again
1982: Here Comes the Night
1984: 2:00 AM Paradise Cafe
1985: Manilow
1987: Swing Street
1989: Barry Manilow
1990: Because It's Christmas
1991: Showstoppers
1994: Singin' with the Big Bands
1996: Summer of '78
1998: Manilow Sings Sinatra
2001: Here at the Mayflower
2002: A Christmas Gift of Love
2004: Scores
2006: The Greatest Songs of the Fifties
2006: The Greatest Songs of the Sixties
2007: The Greatest Songs of the Seventies
2007: In the Swing of Christmas
2008: The Greatest Songs of the Eighties
2010: The Greatest Love Songs of all Time
2011: 15 Minutes
2014: Night Songs
2017: This Is My Town: Songs of New York
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה חיה

1977: Barry Manilow Live
1982: Barry Live in Britain
1990: Live on Broadway
2004: 2 Nights Live!
2011: Live in London
2011: Live at Paris Las Vegas
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1978: Greatest Hits
1983: Greatest Hits Vol. II
1985: The Manilow Collection / 20 Classic Hits
1989: Greatest Hits Volume I
1989: Greatest Hits Volume II
1989: Greatest Hits Volume III
1990: The Songs 1975-1990
1992: The Complete Collection and Then Some...
1993: Hidden Treasures
1994: Greatest Hits: The Platinum Collection
2002: Ultimate Manilow
2005: The Essential Barry Manilow
2005: The Very Best of Barry Manilow
2008: Beautiful Ballads & Love Songs
2010: The Essential Barry Manilow: Limited Edition 3.0
2010: Playlist: The Very Best of Barry Manilow
2011:Duets
בארי מנילו בהופעה בשנת 2008
ברין קל'י ד'י

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  כ-83.2 מ"ר
 קוטר:  כ-26.5 מטרים
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הנאוליתית
 נבנה:  4000 לפנה"ס
 סוג:  רוגם קבורה
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1929-1928
 ארכאולוגים:  וילפרד ג'יימס המפ
 גישה לציבור:  פתוח לציבור
 מיקום
 מדינה:  ויילס, הממלכה המאוחדת
 מיקום:  דרום-מזרח אנגלסי
 קואורדינטות:  53°12′28″N 4°14′08″W﻿ / ﻿53.2079°N 4.2355°W﻿ / 53.2079; -4.2355
 he
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיברין קל'י ד'י(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיברין קל'י ד'י
 
ברין קל'י ד'י (בולשית: Bryn Celli Ddu; 'גבעת החורש האפל') הוא רוגם קבורה, שנבנה בתקופה הנאוליתית ומצוי בדרום-מזרח האי אנגלסי, ויילס.
האתר עבר לפחות שלושה גלגולים, הממצאים המוקדים ביותר מצביעים על הקמתו סביב 4,000 לפנה"ס מתקופה זו נתגלו שאריות גזעי עץ ששימשו למבנה לא ידוע. כ-1,000 שנים מאוחר יותר הוקם במקום הנג' אבן שהורכב מטבעת אובלית של 17 סלעים ניצבים שתוחמה על ידי חפירה וטבעת אדמה מוגבעת. בבסיסם של חלק מהסלעים נמצאו שאריות אדם שרופות מה שמרמז על שימוש באתר להעלת קורבנות אדם, במרכז ההנג' נמצאה אבן מעוטרת בדימויי נחש שניצבה כנראה במרכז האתר הקדום. כ-1,000 שנים נוספות לאחר מכן וסביב 2,000 לפנה"ס האתר עבר שינוי משמעותי, הסלעים כולם מלבד אחד נופצו או הופלו ובמקום ההנג' הוקם רוגם הקבורה. הרוגום המקורי כלל גבעה גדולה מזו הנראית כיום אשר סביבה חומת אבנים שתחמה את הגבעה לאורך טבעת ההנג' הקדומה, מעבר האבן שהוביל למרכז הרוגום ומקום הקבורה הפנימי היה כולו מכוסה מתחת לגבעת האדמה עם פתח אבן.
חפירות ארכאולוגיות ומחקר

האתר התגלה בסוף המאה ה-18, וב-1796 הוא נכלל ברישום הדולמנים באי אנגלסי. בשנת 1802 תיאר הויקאר והארכאולוג ג'ון סקינר את האתר כחלק מסיור שלו באנגלסי, בתיאורו (שהתפרסם רק כמאה שנה מאוחר יותר ב-1908), תיאר סקינר את הרוגם, וסיפר איך הוא התגלה מספר דורות לפני כן על ידי איכר שחיפש אבנים לבנייה. הארכאולוג וילפרד המפ ערך חפירה באתר ב-1928-9, בחפירה זו נמצאה אבן בעלת חריטות שניצבה בעבר מול הרוג'ום, אבן זו הועברה למוזיאון הלאומי של ויילס וכיום מוצג העתק במקום שבו הוצבה במקור. בנוסף לכך האתר כולו שוחזר וגבעת האדמה שנשחקה לאורך השנים הוחזרה מעל למעבר האבן כדי לדמות את המראה המקורי, אם כי הגבעה כיום נמוכה וקטנה מהגבעה המקורית שככל הנראה הגיעה עד לאבני השפה המקיפים את האתר.
במחקר מ-1998 נתגלה כי האתר נבנה בזווית התואמת את נקודת ההיפוך הקייצית, מה שמצביע שהאתר שימש גם כלוח שנה חקלאי (בדומה לאתרים אחרים ברחבי האיים הבריטיים).
תמונות

הרוגם מכיוון מערב וסביבו תעלת ההנג'
הרוגם מכיוון מזרח עם אבני השפה בבסיס הגבעה
הפתח לתוך הרוגם ומולו העתק של אבן חרוטה שעמדה במקום
המעבר הפנימי למרכז הרוגם
בניין הבייגלמאכער

| --- | --- |

בניין הבייגלמאכער (מימין) בסמוך לבניין העירייה
 מידע כללי
 סוג:  בניין לשעבר 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־19
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־19 
 תאריך פירוק:  1988 
 מידות
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  31°46′47″N 35°13′30″E﻿ / ﻿31.779593°N 35.225°E﻿ / 31.779593; 35.225
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בניין הבייגלמאכער(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בניין הבייגלמאכער(למפת ירושלים רגילה) בניין הבייגלמאכער(למפת ירושלים מוגדלת) בניין הבייגלמאכער
 
עסקים בחזית הדרום-מערבית של בניין הבייגלמכער בטרם הסתרתה בידי בנין בנק ברקליס
בניין הבייגלמאכער הוא בניין שעמד בסמטת יוחנן מגוש חלב בירושלים. המבנה נהרס בחלקו כחלק מההכנות להקמת קריית עיריית ירושלים ועל מקומו נבנה בניין משרדים של עיריית ירושלים. הבניין שכן לצד בניין עיריית ירושלים ההיסטורי, ממזרח לו.
היסטוריה

בניין זה, שהיה דו קומתי ומקורה בגג רעפים, נבנה באמצע המאה ה-19. לאחר בנייתו שכן בבניין המלון הראשון שנבנה מחוץ לחומות העיר העתיקה של ירושלים, שנקרא מלון פייל (Hotel Feil) על שם בעליו. בשל הביקוש הרב באותה עת, ובשל מיעוט חדרי המלון, נהגו המבקרים שלא מצאו חדר ללון באוהלים בחצר המלון הפנימית, ולאכול בבית המלון. בראשית המאה ה-20, עם בניית מלונות מודרניים יותר (כגון מלון פאסט) נסגר המלון והפך לבית מגורים. כינויו - "בניין הבייגלמאכער" ניתן לו על שם מאפיית כעכים (ביידיש: בייגלמאכער - אופה כעכים) שפעלה בחזיתו הדרומית הפונה לכיכר צה"ל משנות ה-50 ועד שנת 1988.
במסגרת התוכניות השונות לבניית קריית עיריית ירושלים, הייתה מחלוקת בדבר חשיבותו הארכיטקטונית של המבנה. במסגרת סקר שערך האדריכל דוד קרויאנקר הומלץ לשמר את המבנה, על אף שתוכנית ניב המליצה על הריסתו. לבסוף נבחרה דרך ביניים של הריסת המבנה, למעט חזית החנויות המערבית ששומרה ושולבה במבנה החדש שנבנה באתר.
חזיתו הדרומית של המבנה נהרסה על מנת לאפשר בניית שער כניסה לחצר הפנימית של קריית העירייה, ולאפשר מעבר בין כיכר צה"ל לכיכר ספרא.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, סיפור קריית העירייה, ירושלים, הוצאת אריאל, 1993.
הערות שוליים

↑  מפה (באנגלית) 1903, הדפסת 1915 עם ציון המלון בשמו Feil's hotel, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| קריית העירייה של ירושלים - מבט מכיוון דרום לצפון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
   : 
כיכרות:
 כיכר ספרא | כיכר צה"ל | גן דניאל: 
מבנים היסטוריים:
 בניין עיריית ירושלים ההיסטורי | בית ברגהיים   בניין החברה התנ"כית | בניין אביחיל | בניין הבייגלמאכער: 
המעבר שנבנה במקום בו עמדה חצר המלון
בית המשפט של המהפכה האסלאמית

בית המשפט של המהפכה האסלאמית (בפרסית: دادگاه‌های انقلاب اسلامی) הוא בית משפט מיוחד ברפובליקה האסלאמית של איראן המיועד לשפוט חשודים בעיקר בניסיונות פגיעה במשטר האסלאמי. פגיעה שכזו עשויה להתבצע באמצעות אלימות, הפצת דיבה, הפצת חומרים אסורים, וניסיונות להפלת המשטר. בית המשפט החל בפעילותו מיד לאחר המהפיכה האיראנית בשנת 1979 וממשיך בפעילותו גם כיום.
תחומי שיפוט

עבירות הנוגעות לביטחון הפנים והחוץ של המדינה.
הוצאת דיבה נגד איראן ומנהיגיה.
קשירת קשר נגד המשטר.
נשיאת נשק בלתי חוקי ושימוש בטרור נגד הרפובליקה האסלאמית.
עיסוק בריגול
עיסוק בהברחת סמים ופריטים נרקוטיים.
ראו גם

משרד המשפטים האיראני
בית פאצי

שלט האצולה של משפחת פאצי
בית פאצי (באיטלקית: Pazzi) הייתה משפחת אצולה טוסקנית, שעסקה בעיקר בבנקאות במהלך המאה ה-14 וה-15 בפירנצה.
הם ידועים בעיקר בשל "מזימת פאצי", שבה ניסו בני המשפחה להתנקש בחייהם של שניים מראשי המשפחה היריבה בשליטה על פירנצה, משפחת מדיצ'י. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה את פרנצ'סקו סלוויאטי, הארכיבישוף של פיזה, שצידד במשפחת פאצי. האפיפיור סיקסטוס הרביעי, שתמך במשפחת פאצי, הכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י והטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה. תגובתם של אנשי פירנצה, שהיו ברובם תומכי מדיצ'י, הייתה קשה והמשפחה ברחה מן העיר.
אנדראה ד'פאצי היה גם מצנט אשר מימן בין היתר את בנייתו של משכן הפרנציסקנים בבזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, הידוע לעיתים כ"קפלת פאצי" (1442–1444), על ידי פיליפו ברונלסקי.
שם המשפחה נובע מטענתם כי הם מצאצאי "פאצו" (Pazzo, "המשוגע"), חייל שהיה בין הראשונים לעלות על חומות ירושלים במסגרת המצור על ירושלים ב-1099 במסגרת מסע הצלב הראשון. על פי המסורת, פאצו הביא עמו לפירנצה אבן מכנסיית הקבר. אנשי פירנצה נהגו להעניק לאיש משפחת פאצי את הכבוד בהדלקת אש מאבן זו ביום שבת הקדוש שלפני חג הפסחא, שתועבר לאש מזבח הקתדרלה של פירנצה ומשם תועבר אש לכל פירנצה. ביום למחרת, חג הפסחא, יודלקו זיקוקים מטיל בצורת יונה שיעבירו את האור לכל העיר.
את "מזימת פאצי" יזם יאקופו דה פאצי (1421–1480) שהיה גם ראש המשפחה, הוא רקם ובצע את הקנוניה יחד עם קרובי משפחתו, נזירים ומהפכנים אחרים.
הקושרים

פרנצ'סקו דה פאצי (1444–1478)
אנטוניו מאפיי (1450–1478)
הארכיבישוף פרנצ'סקו סלוויאטי (1443–1479)
סטפנו דה בניונה (1418–1478)
ברננדו די בנדינו ברונצ'לי (1453–1479)
רנאטו ד'פאצי (1442–1478)
תולדות בית פאצי, ובייחוד "מזימת פאצי" מוזכרים במספר יצירות תרבות פופולרית. בין היתר, עוסק משחק המחשב Assassin's Creed II באופן חלקי ב"מזימת פאצי".
כמו כן, המשפחה מוזכרת רבות בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י"
בינג קרוסבי

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1903 טקומה, וושינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1977 (בגיל 74) אלקובנדס, ספרד 
 שם לידה:  Harry Lillis Crosby 
 שם במה:  Bing Crosby 
 מקום קבורה:  בית הקברות הולי קרוס 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1926–1977 (כ־51 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון גונזגה, אוניברסיטת גונזגה, North Central High School 
 סוגה:  ג'אז, מוזיקת פופ מסורתית, מוזיקה קלה, ג'אז ווקאלי, בלוז, סווינג, מוזיקת פופ, קאנטרי 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, רפרייז רקורדס, קפיטול רקורדס, ורב רקורדס, RCA ויקטור, בראונשווייג רקורדס, RCA רקורדס, קולומביה רקורדס, יונייטד ארטיסטס רקורדס 
 בן או בת זוג:  קת'רין קרוסבי (1957–1977) דיקסי לי (1930–1952) 
 צאצאים:  לינדסיי קרוסבי, דניס קרוסבי, הארי קרוסבי, פיליפ קרוסבי, מארי קרוסבי, נת'ניאל קרוסבי, גריי קרוסבי 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה האמריקאית להצטיינות (1974)  גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (1960)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1945)  פרס גראמי למפעל חיים (1962)  היכל התהילה של עולם הגולף  פרס פיבודי  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 bingcrosby.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
הארי ליליס "בינג" קרוסבי, (באנגלית: Harry Lillis "Bing" Crosby; ‏3 במאי 1903 – 14 באוקטובר 1977) היה זמר ושחקן קולנוע אמריקאי, אחד מהמוזיקאים המצליחים ביותר במאה ה-20.
ביוגרפיה

קרוסבי נולד בטקומה שבמדינת וושינגטון. בהיותו בן שלוש עבר עם משפחתו לעיר ספוקיין. הוא למד שלוש שנים באוניברסיטת גונזגה בעיר, אך פרש מלימודים לפני שהוענק לו תואר.
בין השנים 1926–1930 היה זמר בתזמורתו של פול וייטמן, ממנה פרש לקריירת סולו ב-1930, יחד עם הגיטריסט אדי לאנג כמלווהו.
להיטו הגדול ביותר של קרוסבי הוא "חג מולד לבן", שיר חג מולד שכתב אירווינג ברלין ובוצע לראשונה על ידי קרוסבי ב-1941. לפי ספר השיאים של גינס זהו הסינגל הנמכר ביותר בכל הזמנים: לפחות 50 מיליון סינגלים נמכרו, ולמעלה מ-100 מיליון אלבומים הכוללים את השיר. קרוסבי שר את השיר הזה בסרטים Holiday Inn ‏(1942) ו"חג מולד לבן" (1954).
האומדנים לסך כל מכירות התקליטים של קרוסבי נעים בין 500 ל-1000 מיליון. רק בודדים - הביטלס, אלטון ג'ון, אלביס פרסלי, אבבא, מייקל ג'קסון - הגיעו לנתוני מכירות הדומים או עולים בשיעורם על מכירות התקליטים של קרוסבי.
קרוסבי שר בצורה קלילה ושירתו הייתה כמעט כמו שיחה, לוותה בדרך כלל ב"ביג בנד" ושילבה שריקה, סקאט ואלתורים קצביים מגוונים. סגנון זה, הנקרא באנגלית crooning, השפיע רבות על הזמרים שהופיעו אחריו ובראשם פרנק סינטרה, פרי קומו ודין מרטין.
ב-1944 הופיע בדרמה הקומית "הולך בדרכי". בסרט הופיע בתור כומר בעל יוזמה, האב הצעיר פרנק צ'אק או'מלי וביחסיו עם כומר בכיר ממנו. סרט זה היה המצליח ביותר באותה שנה בארצות הברית, בעקבותיו הופיע באותו תפקיד בסרט, "פעמוני סנט מרי", שיצא לאקרנים שנה אחר כך. ב-1949 הופיע בסרט "יאנקי בחצר המלך ארתור" לצידה של רונדה פלמינג.
בשנות ה-30 של המאה הקליט בין השאר שירים עם האחים מילס Gems From George White's Scandals, Dinah, ו-Shine.
מעבר להשפעה שהייתה לו על תעשיית המוזיקה כאמן פופולרי על פני כחצי מאה, נודעה לו חשיבות גם בצד העסקי והטכנולוגי של התעשייה. הוא השקיע בחברה החדשנית אמפקס, שפיתחה את טייפ הסלילים הראשון. הוא היה האמן הראשון בעולם שהקליט את תוכנית הרדיו שלו, ושעותק המאסטר של אלבומו הוקלט בטייפ. את אחד ממכשירי ההקלטה של אמפקס הוא נתן לחברו לס פול, אשר השתמש בו כדי להמציא את ההקלטה על ערוצים נפרדים.
קרוסבי נישא פעמיים, קודם לשחקנית דיקסי לי ולאחר מותה (מסרטן השחלות) לקתרין גרנט, שחקנית שהייתה צעירה ממנו בשנים רבות. ילדיו מנישואיו הראשונים היו גדולים בשנות דור מאלה שנולדו לו ולקתרין. לאחר מותו פרסם בנו הבכור גארי ספר זיכרונות שנוי במחלוקת בו האשים את האב בקור, ריחוק והתעללות. בן אחר, פיליפ, הכחיש את הטענות בתוקף, והאשים את אחיו שכתב את ספרו מתוך תאוות בצע.
ב-1962 זכה קרוסבי בפרס הגראמי הראשון שהוענק למפעל חיים. ממשפחתו הענפה יצאו לא מעט שחקנים וזמרים. ב-1964 שיחק בסרט "ימי שיקגו העליזים" לצידם של פרנק סינטרה, דין מרטין וסמי דייוויס ג'וניור.
קרוסבי מת ב-1977 במדריד, כתוצאה מהתקף לב לאחר סיבוב של גולף. הוא אהב מאוד לשחק גולף, ויחד עם חברו הטוב בוב הופ כובד ב-1978 בפרס בוב ג'ונס היוקרתי של התאחדות הגולף האמריקנית.
בורכאן 2

ערך זה עוסק בטיל בליסטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל בליסטי לטווח בינוני
 ארץ ייצור:  תימן תימן
 פיתוח:  תימן תימן או איראן איראן
 תקופת השירות:  פברואר 2017 – הווה (כ־7 שנים)
 משתמשים:  חות'ים
 גרסאות:  בורכאן 1
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  דלק נוזלי
 ביצועים
 טווח:  מעל 1,000 ק"מ
בורכאן 2 (בערבית: بركان ٢, שפירושו הר געש; בתעתיק מדויק: ברכאן 2), שמכונה לעיתים גם "בורכאן H-2" ו"בורכאן 2H", הוא טיל בליסטי נייד לטווח בינוני, מבוסס דלק נוזלי, המשמש את החות'ים בתימן.
פיתוח

לאחר סיום פיתוח הטיל "בורכאן 1" החלו החות'ים בפיתוח הטיל "בורכאן 2", שהוצג לראשונה ב-2 בספטמבר 2016.
בורכאן 2 מגיע לטווח של מעל 1,000 ק"מ, ויש המעריכים שהוא יכול להגיע לטווח של עד 1,400 ק"מ (870 מייל), ושהוא מבוסס על משפחת טילי הסקאד. לטענת ערב הסעודית, הטיל פותח בעזרת התעשייה האיראנית.
מבצעיות

בורכאן 2 נמצא בשירות מבצעי מפברואר 2017. הוא נחשף בעת שיגור הטיל על ידי הכוחות החות'יים לעבר ערב הסעודית.
שיגור נוסף תועד במאי 2017 לעבר סעודיה, שעות לפני ביקור נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ במדינה. הטיל יורט על ידי מערכת פטריוט, ובתגובה לירי תקפו מטוסי הקואליציה הערבית, שמובילה סעודיה בתימן, יעדים באזור בירת תימן - צנעא.
ב-22 ביולי 2017 שוגר טיל מאותו הדגם לעבר העיר ינבוע שבערב הסעודית.
ב-5 בנובמבר 2017 שוגר טיל נוסף לעבר ריאד, בירת ערב הסעודית. הטיל יורט על ידי מערכת פטריוט, ורסיסיו נפלו ליד נמל התעופה הבינלאומי ריאד המלך ח'אלד שבפאתים הצפוניים של העיר ולא גרם לנפגעים. בתגובה לירי טענה סעודיה כי זו "פעולה מלחמתית והכרזת מלחמה".
בנוסף האשימה ערב הסעודית את איראן בתמיכה בתקיפה, בהעברת הטילים, ושהטיל שוגר על ידי כוחות חזבאללה. זו הפעם הראשונה שטיל מתימן פגע בבירה הסעודית, אם כי לא הטיל הראשון ששוגר לעבר שטח סעודי.
ב-19 בדצמבר 2017 שוגר טיל נוסף לעבר ריאד. הטיל יורט.
ראו גם

בדר 1
בדר 3
הערות שוליים

↑  Yemen's Houthis fire ballistic missile at Riyadh. Edroos F. Al Jazeera. November 5, 2017
↑  Retaliatory missile launched at Riyadh airport was Borkan H2, Yemen says. November 5, 2017
↑  Saudi Arabia intercepts ballistic missile over capital. Lister T, Albadran A, Al-Masmari H, Sirgany SE, Levenson E. CNN. November 4, 2017
↑  ערב הסעודית: המורדים מתימן שיגרו טיל לעבר מכה, באתר וואלה, 28 באוקטובר 2016
↑  Yemen unviels Borkan-2 (Volcano-2) Ballistic missile
↑  Gulf of Aden Security Review
↑  רועי קייס, צפו: טיל שוגר מתימן לריאד לפני נחיתת טראמפ, באתר ynet, 21 במאי 2017
↑  Yemen targets Saudi oil refinery with ballistic missile,‏ yemen press,‏ 23 ביולי 2017
↑  בהלה בסעודיה: טיל בליסטי שוגר לעבר שדה התעופה של ריאד, 5 בנובמבר 2017
1 2  סעודיה: "חימוש התימנים בטילים איראנים - התגרות צבאית", באתר ישראל היום, 6 בנובמבר 2017
↑  Yemen rebel ballistic missile 'intercepted over Riyadh',‏ BBC, 19 בדצמבר 2017
בדיקת ABR

שבעת גלי המוח המתקבלים בבדיקת ABR
בדיקת ABR (באנגלית: Auditory Brainstem Response audiometry; בעברית: רישום פוטנציאלים מעוררים מעצב השמע וגזע המוח), היא בדיקה להערכת התפקוד העצבי של מערכת השמיעה מהאוזן הפנימית ועד גזע המוח. בדיקה זו מאפשרת הערכה של ספי השמיעה (רגישות שמיעתית) בתדרים שונים והערכת אופי הליקוי השמיעתי וחומרתו.
הבדיקה מתבצעת על ידי מדידת אותות חשמליים בגזע המוח כתגובה לגירוי קול המגיע אליו באמצעות עצב השמיעה, ומשתייכת לקבוצת בדיקות לאבחון הפעילות החשמלית הספונטנית במוח, בדומה לבדיקת EEG. הבדיקה מפיקה רישום תנודות עצביות המכונות "גלי מוח". ברישום מתקבלים מספר גלים המייצגים את פעילות עצבי הגולגולת האחראים על השמיעה.
היסטורית המחקר > מגילוי הפעילות החשמלית עד המצאת בדיקת EEG

פריצת הדרך בחקר המוח אשר הובילה להמצאת בדיקת ABR היא גילוי הפעילות החשמלית של המוח. בהמשך שוכללו השיטות למדידת פעילות זו ובתוך כך הומצאה בדיקת ה-ABR.
1875 - עדות ראשונה לתופעה חשמלית בהמיספירות של המוח הגדול (צרברום) בארנבים ובקופים, שהתגלתה על ידי הרופא ריצ'רד קטון (1842–1926).
1890 - פרסום מחקר אודות פעילות חשמלית ספונטנית במוחם של ארנבים וכלבים, בתגובה לגירוי חושי, על ידי הפיזיולוג היהודי-פולני אדולף בק (1863–1942). ממצאים אלו הובילו לגילוי גלי המוח.
1924 - ביצוע רישום EEG ראשון באדם, על ידי הפיזיולוג והפסיכיאטר הגרמני הנס ברגר (1873–1941). ברגר, שהתבסס על מחקריו של קטון ואחרים, המציא את מכשיר ה-EEG electroencephalogram באופן שאנו מכירים אותו כיום וכן נתן לו את שמו.
היסטורית המחקר > בדיקת ABR

בדיקת ABR מהווה רישום של פעילות מוחית חשמלית באופן לא פולשני, באופן דומה לבדיקת EEG אשר קדמה לה והיוותה את הבסיס להמצאתה, כאשר דגש הגירוי בבדיקה זו הוא שמיעתי.
1967 - רישום ראשון של ABR בבני אדם באמצעות אלקטרודות המונחות על העור, בוצע על ידי חיים סומר ומשה פיינמסר מהאוניברסיטה העברית. בבדיקה הראו שניתן למדוד פוטנציאלים בתאי השבלול באופן לא פולשני.
1971 - Jewett and Williston ניסחו תיאור פשוט של בדיקת ABR וניבאו נכונה שמקורם של הגלים המאוחרים יותר הוא בגזע המוח. הם עשו שימוש במחשב על מנת לזקק את התגובות השמיעתיות של גזע המוח מתוך פעילות רשמת מוח (electroencephalogram). ז'ווט היה הראשון לזהות שבע סטיות, והציע שהן מייצגות אירועים אלקטרוניים שמקורם בחלקים העמוקים של גזע המוח.
1973 - שימוש ראשון בטכניקת ABR לאבחון של בעיות שמיעה בוצע בישראל על ידי פרופ' סומר. מטרתו הייתה להציג שיטה לביצוע בדיקת שמיעה בקרב תינוקות. במחקרו הוא הבחין שתגובות ABR שהתקבלו מילדים בעלי לקויות שמיעה התאפיינו בשהיות ממושכות בין שיאי העקומה, משרעת (אמפליטודה) מוגבלת וסף גירוי גבוה.