stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Don't Explain
גרסאות כיסוי

| --- | --- |
 ג'ורג' שירינג (1956)  ג'ון קולטריין (1957)  אבי לינקולן (1957)  צ'ארלי בירד (1958)  וס מונטגומרי (1959)  אניטה או'דיי – (1961)  דיינה וושינגטון – (1962).  דקסטר גורדון (1962)  נינה סימון – (1966)  דיאנה רוס – (1972)  גרובר וושינגטון (1973)  רוזמרי קלוני – (1978):  רוברט פאלמר – (1990)  נטלי קול – (1993)  דיאנה רוס (1993)  אטה ג'יימס – (1994)  שרה ווהן (2001)  הרבי הנקוק עם דמיאן רייס וליסה האניגן (2005)  מריה קארי (2014)  קסנדרה וילסון (2015)  סנו אלגרה (2016)
הערות שוליים

↑  Jacobs, Dick & Harriet. Who Wrote That Song?, Writers Digest Books (1994), page 57 – ISBN 0-89879-639-3
↑  Holiday. Billie (1956; 2006). "Mother's Son-in-Law". Lady Sings the Blues. New York: Harlem Moon, Broadway Books (Random House). p. 119. ISBN 978-0-7679-2386-6.
↑  "Discogs.com". discogs. נבדק ב-9 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mariah Carey Don't Explain live in japan 2014 the elusive chanteuse show". 7 בנובמבר 2014. נבדק ב-26 ביולי 2016 – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8752f8f6-fb7b-3edf-94af-cefe471a1143
Don't Wait

"Don't Wait" (בעברית: "אל תמתין") הוא סינגל של היוטיובר האמריקאי, ג'ואי גרייספה (אנ'). השיר נכתב והופק על ידי אריק לבה, לילנד ומאט פאראד. השיר יצא, באופן עצמאי, ב-12 במאי 2015.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-11 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי דאג פוטס, הועלה לערוץ היוטיוב של גרייספה, ב-16 במאי 2015. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-42 מיליון פעמים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | - |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד ההורדות הבריטי | 64 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האינדי הבריטי | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים העצמאיים הבריטי | 1 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 59 |  |
הערות שוליים

↑  "Don't Wait - Single by Joey Graceffa". iTunes Store (Canada). Apple Inc. 12 במאי 2015. ארכיון מ-2016-12-21. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Don't Wait, 2015-05-12, ארכיון מ-2022-06-02, נבדק ב-2022-06-02
↑  Joey Graceffa (16 במאי 2015). "DON'T WAIT - OFFICIAL MUSIC VIDEO | Joey Graceffa" (video). YouTube. ארכיון מ-2016-11-22. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lord, Emma (17 במאי 2015). "Joey Graceffa Came Out In His Music Video For "Don't Wait," And It Is Basically The Millennial Fairy Tale We've All Been Waiting For — VIDEO". Bustle. ארכיון מ-2022-09-28. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pittman, Taylor (18 במאי 2015). "YouTube Star Joey Graceffa Comes Out As Gay In Magical Music Video". The Huffington Post. AOL. ארכיון מ-2018-01-30. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  OUR LOVE STORY!. 14 בפברואר 2016. נבדק ב-15 בפברואר 2016. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Joey Graceffa on Twitter". Twitter. ארכיון מ-2022-06-02. נבדק ב-15 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nelson, Jeff (4 ביוני 2015). "YouTube Star Joey Graceffa on Coming Out: 'I Felt Like I Was Hiding Such a Big Part of My Life'". People. Time Inc. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Official Singles Downloads Chart Top 100 (24 May 2015 - 30 May 2015)". Official Charts Company. ארכיון מ-2022-06-02. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Independent Singles Chart Top 50 (24 May 2015 - 30 May 2015)". Official Charts Company. ארכיון מ-2022-06-02. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Independent Singles Breakers Chart Top 20 (24 May 2015 - 30 May 2015)". Official Charts Company. ארכיון מ-2022-06-02. נבדק ב-20 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Singles Downloads Chart Top 100 (24 May 2015 - 30 May 2015)". Official Charts Company. ארכיון מ-2022-06-02. נבדק ב-23 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8f9cf9c0-7727-4d22-95d0-ecccca9895c3
הספינקס הגדול של גיזה

| --- | --- |

 מידות
 אורך:  73.5 מ' 
 רוחב:  19 מ' 
 גובה מעל פני הים:  23 מ' 
 היסטוריה
 תרבויות:  תרבות מצרים העתיקה 
 תקופות:  מצרים העתיקה 
 עשוי מ:  אבן גיר 
 נבנה:  המאה ה־26 לפנה״ס? 
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 קואורדינטות:  29°58′31″N 31°08′16″E﻿ / ﻿29.97527°N 31.13768°E﻿ / 29.97527; 31.13768
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהספינקס הגדול של גיזה(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהספינקס הגדול של גיזה
 
הספינקס הגדול של גיזה, 2017
הספינקס הגדול של גיזה (ערבית: أبو الهول, אבו אלהול, מילולית: "אבי האימה") הוא פסל גדול הבנוי כגוף אריה עם ראש אדם. הספינקס נמצא בגיזה שבמצרים, בקרבת מתחם הפירמידות בגיזה, בסמוך לקהיר המודרנית. הספינקס הגדול של גיזה הוא אחד מהמבנים הגדולים ביותר בכדור הארץ שנחצבו מסלע יחיד.
תיאור והיסטוריה

הספינקס הוא פסל גדול ממדים, צורתו חצי אנושית, והוא בעל פני אדם המחוברים לגוף אריה. ככל הנראה, הראש עוצב בדמותו של חעפרע. הספינקס נוצר מגילוף של אבן גיר. אורכו 73 מטרים, רוחבו 19 מטרים, וגובהו כ-20 מטרים, דבר ההופך אותו לפסל הגדול בעולם המגולף מאבן יחידה. הספינקס ממוקם על הגדה המערבית של נהר הנילוס, בתוך מתחם הפירמידות בגיזה, בסמוך לפירמידות ושרידים אחרים ממצרים העתיקה. ראשו של הספינקס פונה מזרחה, וקיים רווח קטן יחסית בין שתי רגליו המושטות קדימה שבו מצויים שרידי מקדש לאל השמש רע.
בימינו, עמדת האגיפטולוגים היא כי הספינקס נבנה בידי אנשי מצרים העתיקה בסביבות המאה ה-26 לפני הספירה, כנראה בין 2723 ל-2550 לפני הספירה. תיארוך זה אינו ודאי, והוא מבוסס על שנות חייו של הפרעה חעפרע, שלדעת הרוב הוא בונה הספינקס. בתקופה זו הייתה הממלכה הקדומה של מצרים העתיקה בשיא פריחתה. אולם, יש סברות המתארכות את הספינקס לתקופה קדומה הרבה יותר (המאה ה-40 לפני הספירה).
לאחר ירידת עוצמתה של מצרים העתיקה, בסביבות שנת 2200 לפני הספירה, ועם הקמתה של הממלכה התיכונה, נעזב מתחם הפירמידות בגיזה שבו שוכן הספינקס; הספינקס נשכח, פגעי הטבע הרסו חלקים ממנו והוא נקבר בחול עד מעל לכתפיו. ניסיון החפירה הראשון לאחר העזיבה בוצע על ידי הפרעה תחותמס הרביעי במאה ה-14 לפניה"ס. לפי המסורת, נרדם הפרעה הצעיר מתחת לספינקס, וחלם כי יישאר בשלטון לנצח לו רק ינסה לחפור בסביבות הספינקס ולחדשו.
מיד לאחר שהתעורר משנתו, החל לחפור במרץ בסביבות הספינקס בניסיון להוריד ממנו את החול המכסה אותו. לאחר מאמץ רב, הצליח הנסיך להוציא את אחת מרגליו של הספינקס מבעד לחול. כדי להנציח הישג זה, יצר מצבת גרניט, שנקראה 'מצבת החלום' או 'אסטלת החלום', ומוקמה בין שתי רגליו הקדמיות של הספינקס. רק כעבור אלפי שנים, בשנת 1817, נערכה במקום החפירה הארכאולוגית הראשונה, שבמהלכה התגלה הספינקס כמעט במלואו ורוב מעטה החול הוסר ממנו. החפירה הסופית בספינקס בוצעה ב-1925, אז נחשף הספינקס במלואו. כיום, מוגן הספינקס בחומת אבן נמוכה, כדי למנוע את נזקי החול ופגעי טבע אחרים וכיסויו שוב בחול.
ככל הנראה, מאבני הגיר שנותרו לאחר גילוף הספינקס מסלע גיר גדול, נבנו מבנים אחרים ששימשו את המצרים העתיקים לפולחנם הדתי.
לא ידוע כיצד כינו המצרים העתיקים את הספינקס. בערבית נקרא הספינקס "אבו אלהול", כלומר "אבי האימה". השם 'ספינקס' ניתן בזמן יוון הקלאסית, ומושתת על האגדה היוונית שבה מתואר הספינקס כיצור עם גוף אריה וראש של אישה, זאת אף על פי שלספינקס המצרי ראש של גבר.
תעלומות הספינקס

הספינקס של גיזה הוא אחד מהמבנים העתיקים והגדולים בעולם. עם כל זאת, ולמרות עבודות חקירה מאומצות שנעשו, פרטים רבים אודות עברו עודם לוטים בערפל. בין השאר, לא ידוע בבירור פניו של מי מהווים את המודל לפני הספינקס, מתי בדיוק הוא נבנה, לשם מה, ועל ידי מי. תעלומה נוספת, אחת המפורסמות מכולן, היא האף החסר של הספינקס, שאודות נסיבות נפילתו נוצרו סרטים וסדרות טלוויזיה רבות.
תעלומות הספינקס > פני הספינקס וזהות הבונה

המענה לשאלה על בסיס פניו של מי בנויות פני הספינקס איננו ודאי. התאוריה הרווחת והידועה ביותר היא כי פני הספינקס הם דיוקן של פני הפרעה חעפרע. מניחים גם שהוא אחראי לבניית הספינקס, אולם גם לתאוריה זו אין אישוש של ממש, והיא מבוססת אך ורק על העובדה כי הספינקס ניצב לפני הפירמידה של פרעה זה, השייך לשושלת הרביעית של פרעוני מצרים, וחי בין השנים 2558 ל-2532 לפני הספירה.
בשל החוסר בראיות שיוכיחו באופן חד משמעי תאוריה זאת, הועלו גם השערות אחרות. בשנת 2004 האגיפטולוג הצרפתי ואסיל דוברב, הכריז כי לאחר 20 שנות חקירה ובחינה מחדש של הממצאים הארכאולוגיים הקשורים לספינקס, הוא הגיע למסקנה שפרעה ג'דפרע (Djedefre), שהוא אחיו למחצה של חעפרע ובנו של ח'ופו, שבימיו נבנתה הפירמידה הגדולה של גיזה, אחראי לבניית הספינקס. על פי השערתו של דוברב, בנה דגדפרה את הספינקס כדי להנציח את אביו ח'ופו, ופני הספינקס הם דיוקן פני אביו.
ישנה תיאוריה שגורסת כי הפנים הפרעוניות סותתו מפנים אחרות שהיו המקוריות של הספינקס, שכן ראש הספינקס קטן במידה ניכרת מגופו.
תאוריות אלטרנטיביות אחרות מתארכות את בניית הספינקס לתחילתה של הממלכה התיכונה של מצרים העתיקה, אולם תיארוך זה אינו עומד בקנה אחד עם הממצאים.
תעלומות הספינקס > האף החסר

במרכז פניו של הספינקס ישנו שקע ברוחב של מטר אחד. שם היה אף הספינקס, שאיננו נמצא עוד. אחת מהתאוריות המוכרת והידועות אומרת כי האף נשבר ונפל מיריית פגז תותח של צבא נפוליאון. כיום ידוע כי תאוריה זו אינה נכונה. הצייר הדני פרדריק לואיס נורדאן (Frederic Louis Norden) צייר את הספינקס בשנת 1737, ופרסם אותו בשנת 1755. בציור זה, נראה הספינקס ללא האף, וזאת לפני בוא צבאו של נפוליאון למצרים (ניתן לראות ציור זה כאן, הציור השלישי מלמעלה).
ההיסטוריון המצרי אל-מקריאזי, כתב במהלך המאה ה-15 כי מעשה הוונדליזם שבמהלכו הורד אף הספינקס נעשה על ידי שיים אל-דהר (Sa'im al-Dahr), מנהיג מוסלמי סופי פנאטי. על פי אל-מקריאזי, עשה זאת אל-דהר בשנת 1378, לאחר שראה איכרים מוסלמים מקומיים סוגדים לספינקס בקוותם כי הוא יגרום להגדלת יבולם. דהר זעם על החטא שעשו בכך שהתפללו לפסל, וכרת את אף הספינקס. בתגובה, האיכרים שחשו כי דהר פגע באל שלהם וכעת לא יצמח להם יבול בשדותיהם, ערכו בו לינץ'.
דעה זו, של ההיסטוריון אל-מקריאזי, קיבלה לאחרונה חיזוק ארכאולוגי - נמצאו בקרבת הספינקס שרידי שני מוטות חדים, ששימשו ככל הנראה לכריתת אף הספינקס.
בנוסף לאף החסר, חלק מהחוקרים סבורים כי לספינקס בגיזה היה גם זקן טקסי, אולם ככל הנראה הזקן הוסף בתקופה אחרת ולא בעת בניית הספינקס, זאת על בסיס העובדה שהמצרים בממלכה הקדומה והממלכה התיכונה לא ייחסו חשיבות לזקן. הזקן החל לקבל חשיבות דתית-טקסית רק מאוחר יותר, אז נהגו לגדל הפרעונים זקן קלוע דק, בעוד שאר שיער פניהם מגולח למשעי.
תאוריות חלופיות

כמו מבנים רבים שנוצרו בימי קדם, דוגמת הפירמידה הגדולה של גיזה וגלגל רפאים, הספינקס הגדול של גיזה משך במשך השנים תשומת לב והיווה מושא לתאוריות שונות ומשונות. החל מאגיפטולוגים, וכלה במיסטיקנים, מצביאים וסופרים. הסיבה להתייחסויות רבות אלה נעוצה בכך שבהיסטוריה ובייעוד האמיתי של הספינקס נשזרו, מטבע הדברים, אגדות וסיפורים מיתולוגיים רבים, כמו גם חישובים ותאוריות שונות של אסטרולוגים, סיפורים על תרבויות נשכחות שאחראיות לבנייה, דוגמת אטלנטיס, וכדומה. אגיפטולוגים אינם מתייחסים ברצינות לתאוריות האלו.
תאוריות חלופיות > זמן בנייה מוקדם יותר וקשר לגרמי השמים

אחת מהתאוריות האלטרנטיביות המוכרות היא תאוריה שנהגתה וגובשה בידי שני סופרים חסרי ידע ממשי באגיפטולוגיה, גראהם הנקאוק (Graham Hancock) ורוברט ביובל, בסדרה של מספר הכרזות ופרסומים על ממצאיהם ומסקנותיהם, יחד ובנפרד, מסוף שנות השמונים. על פי התאוריה שלהם, הספינקס נבנה בסביבות 10,500 לפני הספירה. צורת האריה שלו מתייחסת לקבוצת הכוכבים אריה, והמתאר ופניית הספינקס מזרחה, יחד עם הפירמידה הגדולה של גיזה ותוואי נהר הנילוס הם השתקפות מדויקת של מיקום הכוכבים בקבוצת הכוכבים אריה, אוריון ושביל החלב כולו בהתאמה.
תאוריה זאת, וה"גילוים" המדעיים, כביכול, שעליהם הם מסתמכים, בתחום האסטרונומיה והארכאולוגיה הופרכו לחלוטין על ידי מספר רב של חוקרים ואנשי מקצוע שבדקו אותם. המדענים מצאו כי אין כל שחר בטענה כי הזוויות וצורת המבנים של מצרים העתיקה קשורה באופן כלשהו או מקבילה למערכות גרמי שמים.
תאוריות חלופיות > סחיפה על ידי מים

מדענים שבדקו את הספינקס מצאו בבסיס הספינקס סימנים לסחיפה מתמשכת של אבן הגיר על ידי מים. מכיוון שבאלפי השנים האחרונות לא זרמו במדבר המצרי כמות מספיקה של מים בשביל לשחוק אבן שכזו, יש הטוענים כי הספינקס עתיק הרבה יותר מן המקובל, וגילו בסביבות 10,000 שנה, אז המדבר היה סוואנה שבה זרמו לעיתים מים. לדעתם, הספינקס היה במקורו אבן גיר ענקית שעם השנים נשחקה על ידי מים ועוצבה על ידי המצרים לצורה הקרובה לספינקס של היום, ובתקופת מצרים העתיקה הספינקס כבר היה בנוי ברובו, והם רק שיפצו אותו לצרכיהם.
תאוריות חלופיות > זיהוי אתני

מספר תאוריות ניסו לשייך את הספינקס לגזע אדם מסוים. אחת הדעות המפורסמות היא ניסיון להציג את הספינקס כאדם בן הגזע הנאגרואידי-אפריקני. הגאולוג והפרופסור מאוניברסיטת בוסטון, רוברט סקוץ' (אנ'), שחקר את הסחיפה במסלע של הספינקס, ציין כי "פני הספינקס בעלי מאפיינים של שחורים נגרואידים". אחד מהתיאורים המוקדמים ביותר של הספינקס כבן לגזע הנגרואידי הוא תיאורו של הנוסע הצרפתי ווֹלנֵי (Volney), שביקר במצרים ב-1783, ולפיו "הספינקס נראה כנגרואידי אופייני בכל תכונותיו ומראהו". הסופר הצרפתי גוסטב פלובר, שביקר במצרים בשנת 1849, כתב:
עצרנו מלפני הספינקס; הוא שיתק אותנו במבטו החודר. עיניו עודן נראות מלאות חיים; צדו השמאלי מוכתם בלשלשת ציפורים (גם על קודקודה של פירמידת חעפרע מצויים אותם כתמים לבנים מאורכים); הוא ניצב היישר מול השמש העולה, ראשו אפור, אוזניו ארוכות מאוד ובולטות כאוזני כושי, צווארו סחוף-רוחות; ניתן לראותו בשלמותו מן החזית הודות לבור עמוק וגדול החפור בחול; העובדה כי אפו חסר מבליטה עוד יותר את הרושם השטוח, הנגרואידי; יתרה מזו, הוא לבטח אתיופי; השפתיים עבות."
הערות שוליים

↑  רוברט מ. שוך, The Great Sphinx of Egypt (at Giza), www.robertschoch.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551506405171  PLWABN: 9810555442505606  LCCN: sh95005527 
הספינקס כפי שנראה בשנת 1867, לפני ששופץ ושוקם. כל גוף הספינקס עד הצוואר עדיין שקוע בחול ולא נחפר.
פני הספינקס. מאחור ניתן לראות את הפירמידה של חעפרע. בשל הסמיכות בין השניים סוברים כיום רוב החוקרים כי חעפרע אחראי לבנית הספינקס וכי פני הספינקס הם דיוקן של פניו.
צילום פרופיל של פני הספינקס. ניתן לראות שהאף חסר.
הספינקס, מבט כללי.
קבוצת הכוכבים אריה. על פי התאוריה השגויה של הנקוק וביובאל, סדר ומיקום הנילוס, הפירמידות והספינקס תואם כביכול את מיקום גרמי השמים בקבוצה זו.
הספינקס בציור מעשה ידי דייוויד רוברטס משנת 1839.
"בונפרטה לפני הספינקס" הוא ציור שמן מעשה ידי ז'אן-לאון ז'ארום. הציור מתאר את נפוליאון בונפרטה רכוב על סוס מביט בספינקס. כיבוש מצרים היה אחד מהיעדים במערכה הצרפתית במזרח התיכון בשנים 1798–1799.
ברונטוזאורוס

| ברונטוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון, 154–150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: דינוזאוריה
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: דמויי זאורופודים
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
משפחה:: דיפלודוקיים
תת־משפחה:: Apatosaurinae
סוג:: ברונטוזאורוס
מינים
 ברונטוזאורוס אקסלסוס Brontosaurus excelsus  ברונטוזאורוס פרבוס Brontosaurus parvus  ברונטוזאורוס ינהפין Brontosaurus yahnahpin
שם מדעי
 Brontosaurus ‏מארש, 1879

שלד של Brontosaurus parvus (בעבר זוהה כ-Brontosaurus excelsus).
ברונטוזאורוס (שם מדעי: Brontosaurus, "לטאת הרעם") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד צמחוני ממשפחת הדיפלודוקיים. הסוג הוגדר ב-1879 על ידי עותניאל צ'ארלס מארש אך ב-1903 קבע ריגס שברונטוזאורוס הוא למעשה מין של אפטוזאורוס ולכן השם "ברונטוזאורוס" לא היה תקף. קביעה זו התקבלה בקרב רוב הקהילה המדעית ובמשך למעלה מ-100 שנה נחשב הברונטוזאורוס למין של אפטוזאורוס. ב-2015 התפרסם מחקר בכתב העת PeerJ וצוטט ב-Nature, ומחקר זה קבע שהברונטוזאורוס הוא סוג נפרד מאפטוזאורוס ולכן הסוג "ברונטוזאורוס" הוא טקסון תקף.
הברונטוזאורוס חי בתור היורה המאוחר באמריקה הצפונית (154-150 מיליון שנה לפני זמננו) והתקיים מאכילת צמחים. ראשו היה קטן יחסית לגופו ופיו היה מצויד בשיניים דמויות אזמל שהיו טובות לתלישת העלים מהעצים או מהקרקע, אך פחות ללעיסתם, שהתבצעה בקיבה. רגליו הקדמיות היו קצרות יותר מרגליו האחוריות וזנבו היה ארוך ודק. הברונטוזאורוס הוא אחד הזאורופודים הידועים ביותר וקל לזהותו בזכות הקימור דמוי הדבשת של גופו.
גודל

בעת גילויו ב-1879 היה הברונטוזאורוס אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שהיו ידועים עד אז. במהלך המאה ה-20 נתגלו דינוזאורים שהיו גדולים ממנו באופן ניכר. גם האפטוזאורוס היה ככל הנראה גדול ממנו, אך כדי לקבוע זאת בוודאות יש להסדיר סופית את החלוקה בין המינים ולשייך את המאובנים החדשים שנמצאו לטקסונים המתאימים. משקלו של ברונטוזאורוס נע בין 18 ל-35 טון ואורכו היה כ-22 מטרים (72 רגל).
השוואת גודלו של ברונטוזאורוס (בירוק) לעומת מיני אפטוזאורוס
פלאוביולוגיה

האנטומיה, המראה, המאפיינים וההתנהגות של הברונטוזאורוס היו מאוד דומים לאלה של האפטוזאורוס.
ברונטוזאורוס היה אחד הזאורופודים הנפוצים בתקופתו. הוא היה אוכל צמחים ולפי ניתוח סימני השחיקה על שיניו כנראה שעיקר מזונו היה מגוון צמחים שגדלו על פני הקרקע. הוא השתמש בצווארו הארוך כדי לאכול באופן לא בררני צמחים שונים וכנראה שלעיתים אף זקף אותו כלפי מעלה כדי לאכול עלים מצמרות העצים.
על תנוחת הצוואר של הברונטוזאורוס יש מחלוקת: האם החזיק רוב הזמן את צווארו זקוף או באלכסון כמו ברכיוזאורוס או שהחזיק אותו במקביל לפני הקרקע בגובה הכתפיים או אף שמוט כמו דיפלודוקוס. ניתוח של עצמות הצוואר של ברונטוזאורוס ודיפלודוקיים אחרים הראה שככל הנראה רוב הזמן היה צווארו של ברונטוזאורוס שפוף קמעה כלפי מטה (דבר שמתאים לכך שאכל בעיקר צמחייה נמוכה) ורק לעיתים זקף את ראשו.
זנבו של ברונטוזאורוס היה ארוך במיוחד ודמוי שוט. כנראה ששימש ככלי נשק להגנה עצמית (הצלפה בטורפים כמו אלוזאורוס). סימולציית מחשב הראתה שברונטוזאורוס יכול היה להצליף בזנבו וליצור שריקת קול בעוצמה של 200 דציבלים. נראה שהצלפה בזנב שימשה גם לתקשורת, כגון אזהרה מפני טורפים.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 סברו הפלאונטולוגים שהברונטוזאורוס לא יכל לתמוך בגופו הגדול וכבד ולכן חי בתוך ביצות או אגמים רדודים, כך שצווארו הארוך משמש לו מעין שנורקל. כיום יודעים הפלאונטולוגים שסברה זו שגויה ושהברונטוזאורוס היה בעל חיים יבשתי לחלוטין שעצמותיו ורגליו העבות דמויות העמודים הצליחו לשאת את משקלו הרב.
תולדות המחקר הפלאונטולוגי

ב-1877 גילה הפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש מאוניברסיטת ייל את האפטוזאורוס ("לטאה מטעה" או "לטאה רמאית") . השם ניתן לו מפני שעצמות ה-chevron שבזנב דמו לאלה של מוסזאורוס (זוחל ימי קדום).
ב-1879 גילה מארש שלד כמעט שלם, למעט גולגולת, חלק מעצמות הזנב ועצמות כפות הרגליים. השלד שגילה היה הגדול ביותר שנתגלה עד אז. בשל גודלו הרב מארש קבע כי מדובר בסוג טקסונומי חדש ונתן לו את השם ברונטוזאורוס, "לטאת הרעם", כתיאור יצירתי לגודלו הרב שכן פסיעותיו הכבדות יוצרות רעשי רעם חזקים. השם המלא שנתן מארש לשלד היה Brontosaurus excelsus. ב-1905 הוצב השלד במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, כאשר החלקים החסרים הושלמו בחלקים שנלקחו ממאובנים של זאורופודים אחרים. הגולגולת של השלד נלקחה מקמרזאורוס, דבר שהתברר כטעות מאוחר יותר.
ב-1903 פרסם אלמר ריגס מאמר ובו קבע שהברונטוזאורוס הוא בעצם מין של אפטוזאורוס. דעתו נתקבלה על ידי הקהילה המדעית והשם "ברונטוזאורוס" כשם מדעי בוטל (מאחר שהשם "אפטוזאורוס" ניתן קודם). עם זאת, השם "ברונטוזאורוס" שרד בתרבות הפופולרית זמן רב לאחר מכן, ויש עדיין מספר פלאונטולוגים שטוענים ש-Apatosaurus ajax ו-Brontosaurus excelsus הם סוגים נפרדים ולכן השם "ברונטוזאורוס" תקף.
ב-7 באפריל 2015 פורסם מחקר בכתב העת Nature שמנתח מחדש באופן סיסטמטי את מיני משפחת הדפלודוקיים וזה קבע שהברונטוזאורוס אקסלסוס הוא סוג נפרד מהאפטוזאורוס ולכן ברונטוזאורוס הוא טקסון תקף. לסוג ברונטוזאורוס שויכו המינים Apatosaurus excelsus ו-Apatosaurus yahnahpin, שהפכו ל-Brontosaurus excelsus ו-Brontosaurus yahnahpin וכן המין Brontosaurus parvus.
מאובניו נתגלו בארצות הברית, במדינות קולורדו, אוקלהומה ויוטה, בעיקר בתצורת מוריסון המתוארכת לגיל המלם של שלהי תור היורה, כ-156-146 מיליון שנה לפני זמננו.
גלריה

שחזור של ברונטוזאורוס
שלד אפטוזאורוס/ברונטוזאורוס מהמין A. excelsus במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, ניו יורק
איור של משפחה של ברונטוזאורים
דגם ישן ולא מעודכן המציג איך חשבו פעם שנראה ברונטוזאורוס
הערות שוליים

↑  Tschopp, E., Mateus, O. & Benson, R. B. J. PeerJ http://dx.doi.org/10.7717/peerj.857 (2015).
1 2  Beloved Brontosaurus makes a comeback, כתב העת Nature,‏ 7 באפריל 2015.
↑  Stevens, Kent A.; Parrish, JM (1999). "Neck Posture and Feeding Habits of Two Jurassic Sauropod Dinosaurs". Science. 284 (5415): 798–800. doi:10.1126/science.284.5415.798. PMID 10221910. נבדק ב-2008-08-03.
↑  Stevens KA, Parrish JM (2005). "Neck Posture, Dentition and Feeding Strategies in Jurassic Sauropod Dinosaurs".  In Carpenter, Kenneth and Tidswell, Virginia (ed.). Thunder Lizards: The Sauropodomorph Dinosaurs. Indiana University Press. pp. 212–232. ISBN 978-0-253-34542-4.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: editors list (link)
↑  Upchurch, P (2000). "Neck Posture of Sauropod Dinosaurs" (PDF). Science. 287: 547b. doi:10.1126/science.287.5453.547b. נבדק ב-2008-08-05.
↑  Zimmer, C. (1997). "Dinosaurs in Motion." Discover, 1 November 1997. DISCOVER Magazine. Retrieved 27 July 2008.
↑  Riggs, Elmer (1903). "Structure and Relationships of Opisthocoelian Dinosaurs. Part I, Apatosaurus Marsh". Publications of the Field Columbian Museum. Geological Series (2): 165–196.
↑  Bakker, R.T. (1998). "Dinosaur mid-life crisis: the Jurassic-Cretaceous transition in Wyoming and Colorado". In: S.G. Lucas, J.I. Kirkland, & J.W. Estep (eds.) Lower and Middle Cretaceous Terrestrial Ecosystems; New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin, 14: 67–77.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11964810k (data) 
איור שלד משוחזר של "ברונטוזאורוס אקסלסוס" מאת מארש. כיום השחזור של מארש נחשב ללא מדויק.
אליהו רפפורט

אליהו (ארנסט) רפפורט (בגרמנית: Elijahu Ernst Rappeport, 19 בינואר 1889 - 28 במארס 1952), היה סופר ומשורר, פעיל ציוני, ממקימי קיבוץ בית אלפא.
אין תמונה חופשית
חייו

אליהו רפפופרט נולד בניטרה, אז בהונגריה האוסטרית וכיום בסלובקיה, ללודוויג ורוזה רפפורט. המשפחה השתייכה לקהילה היהודית-ליברלית ובבעלותה היה מפעל שימורים. אליהו למד בתיכון בווינה והחל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטאות וינה וגטינגן. ב-1912 הוא נישא לשרה גלב והחל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת בזל. בקיץ 1914 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה במושג האתיקה של שפינוזה. הזוג היה מחברי החוג הספרותי של לו אנדריאס-סלומה ומיודד עם ארתור שטדלר וליאופולד קרקואר.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת אליהו כחייל וקצין בצבא האוסטרי, עד לפציעתו ב-1916, בעוד אשתו וילדיו נותרו בווינה. לאחר שחרורו, החלו אליהו ושרה לארח בביתם קבוצות של פעילים ציונים מגליציה ששהו בעיר כפליטים, ובמיוחד את חברי 'השומר הצעיר'. בנוסף, היה אליהו מקורב בשנים אלו למרטין בובר וחוגי הציונות הרוחנית.
בספטמבר 1920 הצטרף אליהו לקבוצת 'השומר הצעיר' שעלתה לארץ והתארגנה במסגרת גדוד שומריה לסלילת כבישים באזור טבריה. אליהו היה מחברי ביתניה עילית והיה מעורכי קובץ 'קהליתנו' לצד נתן ביסטרצקי, שבו חלקו חברי הקבוצה מחוויות העלייה וחיי השיתוף. עם הקמת "קיבוץ א'", הוא בית אלפא, הצטרפו לאליהו שרה ושלושת ילדיהם. בקיבוץ היה אליהו סנדלר, וכן היה ממקימי חברת הילדים הראשונה בתנועה הקיבוצית.
בשנת 1930 עזב אליהו את בית אלפא, ולאחר השתלמות באירופה השתקע בתל אביב כבונה ומתקן כינורות. הוא נפטר בשנת 1952.
חייו > משפחתו

אשתו של אליהו, שרה לבית גלב, הייתה ממשפחה יהודית אורתודוקסית מפרסבורג, מה שעורר את התנגדות הורי שני הצדדים לשידוך. שרה הייתה סופרת בעצמה, אך כתביה לא פורסמו בחייה. לזוג נולדו חמישה ילדים: בגטינגן נולדו אלעזר (1911) ואסתר (1913). בעת שהותם בווינה נולדו התאומים רפאל וראובן (1917); ראובן נפטר לפני יום הולדתו השני. בנם האחרון, גבריאל 'גברוש' נולד בבית אלפא ב-1924 ולימים היה אלוף-משנה בצה"ל.
כתביו

אליהו רפפורט עסק בכתיבה לכל אורך חייו, במגוון נושאים: מתמטיקה, פילוסופיה, שירה, תרגום ועוד. חיבורו הבולט ביותר הוא "Das Jeschua Buch des Elijahu Ben Lasar" ("ספר ישוע מאת אליהו בן לזר"). הספר הוא בשורה פיקטיבית, ובה משלים וסיפורים אודות ישו, שמסופרים מנקודת המבט של תלמיד בשם אליהו. הספר יצא לאור בגרמנית בשנת 1920, בעוד חלק שני, שעסק בדמותו של שאול התרסי (Saulus), נותר ככתב יד.
חיבור נוסף שלו הוא קובץ השירים "Lobelieder", שנכתב בעקבות חוויותיו במלחמות העולם הראשונה ועוסק בפנייה לאלוהים. הספר יצא לאור בשנת 1923, עם הקדמה מאת מרטין בובר. הקובץ תורגם לעברית על ידי יהודה עמיחי ובנו של אליהו רפאל, תחת השם 'תהליהו', אך התרגום לא פורסם.
בשנת העשרים כתב גם מאמרים עבור כתבי העת הציוניים Der Jude, ESRA, ואחרים. בתקופת בית אלפא תרם מכתביו גם עבור קובץ 'קהילתנו' ועסק בין השאר במושג המשפחה והארוס בעקבות פרויד, וכן בחווית העבודה בסלילה ובחציבה. כמו כן חיבר סיפורי ילדים עבור חברת הילדים שהוביל.
אליהו תרגם גם מחזות מאת ז'ורז' דנטון ורומן רולן ושירים מאת רילקה וכריסטיאן מורגנשטרן, כולם נותרו בכתב יד.
ביבליוגרפיה

* Elijahu Rappeport / . Leipzig: E.P. Tal & co., 1920.
* Elijahu Rappeport / . Köln: Marcen Block, 1923.
הערות שוליים

↑  "Über die Substanzdefinition in Spinozas Ethik", בארכיון אליהו ושרה רפפורט, מכון ליאו בק ירושלים, LBIJER 923/41.
↑  מוקי צור, קהילתנו : הגות לבטים ומאווי חלוצים, יד בן-צבי, 1988, עמ' 33-41.
↑  'תהליהו', בארכיון אליהו ושרה רפפורט, מכון ליאו בק ירושלים, LBIJER 923/71.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302901905171  GND: 128267364  ISNI: 0000 0000 1717 7110  NTA: 241389127  RERO: 02-A018810038  VIAF: 65054599   WorldCat (עם VIAF): 65054599