stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M98
תצפית

M98 נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים וקל לאתרה כחצי מעלה ממערב לכוכב 6 בשערות ברניקי, שבהירותו הנראית היא מדרגה 5, וכ-6 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M99 נמצאת כ-1.3 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה, M100 כ-2.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה ו-NGC 4350 כ-3 מעלות מצפון-מזרח לה. כ-3.9 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4293 וכ-4.3 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאות M85 ו-NGC 4394 הסמוכות זו לזו. כ-3.5 מעלות מדרום-מזרח ל-M98 נמצאות זוג הגלקסיות M84 ו-M86 ובאותו הכיוון במרחק של כ-4.8 מעלות נמצאת M87, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

מישור הדיסקה של M98 נטוי רק ב-16 מעלות ביחס לקו הראייה אליה כך שהיא נראית מאוד אליפטית עם רוחב זוויתי של כ-3 דקות קשת ואורך זוויתי של כמעט 10 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-140,000 שנות אור. מכיוון שהיא מפנה את צידה לכיוון כדור הארץ, ניתן למדוד בקלות את מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה שעומדת על 245 קילומטר לשנייה, ומשילוב מהירות הסיבוב ורדיוס הסיבוב ניתן לקבל את מסת הגלקסיה שמוערכת בכ-‎3×1011‎ מסות שמש (כמחצית ממסת שביל החלב). מתוך מסה זו מהווים הכוכבים כרבע (‎7.6×1010‎ מסות שמש). זרועותיה של הגלקסיה הדוקות למדי וניתן להבחין בתוכן באזורים של אבק בין כוכבי וכן באזורים של יצירת כוכבים חדשים. M98 נעה במהירות של כ-142 קילומטר בשנייה בכיוון מערכת השמש בעוד שצביר הבתולה נע במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה בכיוון ההפוך, כך שהיא למעשה נעה במהירות של כ-1,250 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת, ככל הנראה בהשפעת המסה העצומה של הצביר. M99 שנראית סמוכה ל-M98 מתרחקת ממערכת השמש במהירות של כ-2,400 קילומטר בשנייה כך שהפרש המהירויות ביניהן הוא למעלה מ-2,500 קילומטר בשנייה.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: M98
1 2 3  NED: M98
↑  B. Vollmer, M. Soida, R. Beck, A. Chung, M. Urbanik ,K.T.Chyzy, K. Otmianowska-Mazur & J. D. P. Kenney: Large-scale radio continuum properties of 19 Virgo cluster galaxies, Astronomy & Astrophysics 553, A116, p. 4 (2013)
↑  J. I. Davies, S. Bianchi, L. Cortese, R. Auld, M. Baes, G. J. Bendo, A. Boselli, L. Ciesla, M. Clemens, E. Corbelli, I. De Looze, S. di Serego Alighieri, J. Fritz, G. Gavazzi, C. Pappalardo, M. Grossi, L. K. Hunt, S. Madden, L. Magrini, M. Pohlen, M. W. L. Smith, J. Verstappen & C. Vlahakis: The Herschel Virgo Cluster Survey VIII: The Bright Galaxy Sample, p. 16
| קטלוג מסיה |
| --- | --- | --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |  |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |  |
| אחרים | M40 • M73 |  |
שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש
M91

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שערות ברניקי
 שמות נוספים:  NGC 4548
 מגלה:  שארל מסיה
 תאריך גילוי:  18 במרץ 1781
 סוג:  גלקסיית מוט ספירלית
 בהירות נראית:  10.2+
 סיווג מורפולוגי:  SBb(rs)
 עלייה ישרה:  12ʰ 35ᵐ 26.4ˢ
 נטייה:  ‏46.8″ ‏29′ ‏14°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.9-
 מרחק:  54,000,000  שנות אור 16,556,291.39  פארסק
 קוטר:  85,000 שנות אור
 מסה:  ‎2.57×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  486 ק"מ/שנייה 0.0016  z
M91 (נקראת גם NGC 4548) היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת במרחק של כ-54 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו נמצאת בחלקו הצפוני של צביר הבתולה הגולש לתחומי קבוצת הכוכבים שערות ברניקי. זהו גרם השמיים עם הבהירות נראית הנמוכה ביותר שבקטלוג מסיה.
היסטוריה

M91 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא עמומה יותר מ-M90, שאותה גילה מעט מוקדם יותר. מסיה חיפש באותו לילה ערפילית, שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85), וגילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M84 ‏- M89). במיקום שאותו רשם מסיה עבור M91 לא נמצא כלום והיא נחשבה לאבודה במשך שנים רבות. ויליאם הרשל גילה באופן בלתי תלוי את M91 ב-8 באפריל 1784 וציין שהיא גדולה ועגולה. ב-1787 הוא צפה בה שוב וציין בנוסף שהיא עמומה מאוד, אבל נהיית בהירה יותר במרכזה. ג'ון הרשל צפה בה מספר פעמים בין השנים 1826 ו-1832 וציין גם כן שהיא עגולה וגדולה. בשנת 1830 הוא ניסה לאתר את M91 על פי המיקום שרשם מסיה. הוא מצא בסמוך כוכב עם בהירות מדרגה 9 ומספר כוכבים עמומים יותר סביבו ושיער שאולי מסיה צפה בהם וחשב שהוא רואה ערפילית, אבל ציין שזה לא סביר. בשנת 1969 אסטרונום חובב בשם ויליאמס כתב למגזין "Sky & Telescope" שהקואורדינטות שמסיה ציין עבור M91 הן בהפרש של 0ʰ 0ᵐ 12ˢ- בעלייה הישרה ו-‏‏56′ ‏1°‏+
‏ בנטייה מהמיקום של M58. אם לוקחים את אותו ההפרש מהמיקום של M89 מגיעים בדיוק למיקום של NGC 4548, שהתגלתה כביכול על ידי הרשל, כך שככל הנראה מסיה מדד את מיקומה של M91 ביחס למיקום של M89 שאותה גילה באותו לילה, אבל בטעות רשם את הקואורדינטות ביחס למיקום של M58 ולמעשה M91 היא NGC 4548.
תצפית

M91 נמצאת בחלקו הצפוני של הצביר ועם דרגת בהירות נראית 10.2 היא ניתנת לצפייה רק באמצעות טלסקופ ומכיוון שאין כוכבים בהירים בסביבתה, קשה לאתרה. היא נמצאת כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה, כ-7.4 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8 וכ-8.8 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. על מנת להבחין במוט המרכזי ובמבנה הספירלי של הזרועות יש צורך בציוד מקצועי או בצילום ארוך חשיפה. כ-50 דקות קשת ממזרח ל-M91 נמצאת M88, כ-1.4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M90 ובאותו הכיוון עוד 1.4 מעלות מעבר ל-M90 נמצאת M58. במרחק של כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M91 נמצאת NGC 4459, כ-1.9 מעלות מדרום לה נמצאת M89, כ-2.7 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת NGC 4651,‏ M87 נמצאת במרחק של כ-2.4 מעלות מדרום-דרום-מערב לה ובמרחק של כ-2.8 מעלות מדרום-מערב נמצאות M84 ו-M86, כולן שייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

גודלה הזוויתי של M91 הוא כ-5.4 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-85,000 שנות אור, זרועותיה פתוחות ומאפשרות להבחין בבירור במוט המרכזי, ומסתה מוערכת בכ-‎2.57×1011‎ מסות שמש. בדומה ל-M90, היא ענייה במימן נייטרלי ולכן כמעט שאין בה יצירת כוכבים חדשים. על פי ההסחה לאדום של אורה היא מתרחקת במהירות של כ-480 קילומטר לשנייה ממערכת השמש, אך מכיוון שמהירות התנועה של צביר הבתולה היא כ-1,100 קילומטר לשנייה ביחס למערכת השמש, M91 נעה במהירות של למעלה מ-600 קילומטר לשנייה ביחס לצביר. תנועה מהירה זו גורמת להתנגשויות עם התווך הבין-גלקטי וזה ככל הנראה הסיבה לאובדן המימן של הגלקסיה.
הערות שוליים

↑  Wolfgang Steinicke: Revised New General Catalogue and Index Catalogue
1 2 3  NED: M91
↑  R. Giovanelli & M. P. Haynes: The H I extent and deficiency of spiral galaxies in the Virgo cluster, Astronomical Journal, vol. 88, July 1983, p. 895
↑  M. Fumagalli, M. R. Krumholz, J. X. Prochaska, G. Gavazzi & A. Boselli: Molecular Hydrogen Deficiency in HI-Poor Galaxies and its Implications for Star Formation, Astrophysics Journal, 697, p. 1811-1821 (2009)
| קטלוג מסיה |
| --- | --- | --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |  |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |  |
| אחרים | M40 • M73 |  |
שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש
M99

ערך זה עוסק בגלקסיה ספירלית. אם התכוונתם לרובה צלפים, ראו .
| --- | --- |
M99 בתמונה של מצפה הכוכבים בהר למון
M99 בתמונה של מצפה הכוכבים בהר למון
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שערות ברניקי
 שמות נוספים:  NGC 4254
 מגלה:  פייר מאשן
 תאריך גילוי:  15 במרץ 1781
 סוג:  גלקסיה ספירלית
 בהירות נראית:  9.9+
 סיווג מורפולוגי:  SA(s)c
 עלייה ישרה:  12ʰ 18ᵐ 49.6ˢ
 נטייה:  ‏59.4″ ‏24′ ‏14°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  21-
 מרחק:  50,000,000  שנות אור 15,329,899.44  פארסק
 קוטר:  80,000 שנות אור
 מסה:  ‎2.2×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  2,407 ק"מ/שנייה 0.008  z
M99 (נקראת גם NGC 4254) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-50 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה ונמצאת בחלקו הצפוני, שגולש לתחומי הקבוצה השכנה – שערות ברניקי.
היסטוריה

M99 התגלתה ב-15 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שבאותו לילה גילה גם את M98 ואת M100 הסמוכות. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בהן ב-13 באפריל וצירף אותן לקטלוג מסיה. M99 תוארה על ידיו כ"ערפילית ללא כוכבים, שאורה חלש מאוד, אך לא חלש כמו M98, על הכנף הצפונית של הבתולה ליד הכוכב 6 בשערות ברניקי". ויליאם הרשל צפה ב-M99 ב-14 בינואר 1787 וציין שהיא בהירה וגדולה ושבהירותה גדלה בהדרגה לכיוון המרכז. בשנת 1831 צפה בה גם ג'ון הרשל וציין שהיא בהירה, גדולה ועגולה. ב-1846 גילה ויליאם פרסונס שלערפילית מבנה ספירלי וזו הגלקסיה השנייה שהתגלתה ככזו אחרי M51, שהמבנה הספירלי שלה התגלה כשנה קודם, גם כן על ידי פרסונס.
עד היום התגלו ב-M99 ארבע סופרנובות: סופרנובות מסוג II בשנים 1967 ו-1972 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה, וסופרנובות מסוג I בשנים 1986 ו-2014 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה.
תצפית

M99 נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 9.9 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים וקל לאתרה כ-50 דקות קשת מדרום-מזרח לכוכב 6 בשערות ברניקי, שבהירותו הנראית היא מדרגה 5, וכ-7.2 מעלות ממזרח לדנבולה. M98 נמצאת כ-1.3 מעלות ממערב-צפון-מערב ל-M99,‏ M100 ו-NGC 4350 נמצאות כ-1.7 מעלות ו-2.6 מעלות בהתאמה מצפון-מזרח לה ו-M88 נמצאת כ-3.2 מעלות ממזרח לה. כמעלה וחצי מדרום-דרום-מערב ל-M99 נמצאת NGC 4216, כ-1.6 מעלות מדרום לה נמצאת NGC 4267, כ-2.25 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאות זוג הגלקסיות M84 ו-M86 ובאותו הכיוון במרחק של כ-3.5 מעלות נמצאת הגלקסיה האליפטית הענקית M87, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

מישור הדיסקה של M99 כמעט ניצב לקו הראייה אליה כך שהיא נראית כמעט מעגלית עם קוטר זוויתי של כ-5.4 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-80,000 שנות אור. מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה מוערכת בכ-278 קילומטר לשנייה, ומשילוב מהירות הסיבוב ורדיוס הסיבוב ניתן לקבל את מסת הגלקסיה שמוערכת בכ-‎2.2×1011‎ מסות שמש (כ-40% ממסת שביל החלב). מתוך מסה זו מהווים הכוכבים כ-20% בלבד (‎4.7×1010‎ מסות שמש). זרועותיה של הגלקסיה אינן סימטריות ואחת מהן פתוחה בהרבה מהשנייה. תצפיות בגלי רדיו מראות מעין זרוע של מימן נייטרלי שמחברת את הגלקסיה עם ענן עצום של מימן חסר כוכבים במרחק של כ-390,000 שנות אור מ-M99 ושמסתו מוערכת בכ-‎1.6×108‎ מסות שמש. הענן שקיבל את השם Virgo H21 אינו פולט אור נראה וניתן לצפייה רק באמצעות רדיו-טלסקופ. נראה שלפני כ-280 מיליון שנים M99 חלפה בסמוך לגוף מסיבי אחר, ככל הנראה Virgo H21, וכתוצאה מכך קיבלה את צורתה הא-סימטרית. אפשרות נוספת היא ש-M99 נפגשה עם הגלקסיה הסמוכה NGC 4262 שנמצאת כחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לה.
על פי ההסחה לאדום של אורה, M99 נעה במהירות של כ-2,400 קילומטר בשנייה בעוד שצביר הבתולה נע במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה בלבד, כך שהיא למעשה נעה במהירות של כ-1,300 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת. אף על פי שגלקסיות אחרות בצביר, שנעות במהירויות גדולות ביחס לצביר, איבדו את המימן הנייטרלי שלהן, M99 עדיין מכילה כמות גדולה של מימן, כך שייתכן שהיא כעת בתהליך של הצטרפות לצביר וזו הפעם הראשונה שהיא עוברת דרכו. M98 שנראית סמוכה ל-M99 מתקרבת אל מערכת השמש במהירות של כ-140 קילומטר בשנייה כך שהפרש המהירויות ביניהן הוא למעלה מ-2,500 קילומטר בשנייה.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: M99
1 2 3  NED: M99
↑  L. Chemin, J. M. Hure, C. Soubiran, S. Zibetti, S. Charlot & D. Kawata: Asymmetric mass models of disk galaxi es - I. Messier 99, Astronomy & Astrophysics Vol. 588, April 2016, p. 19
↑  J. I. Davies, S. Bianchi, L. Cortese, R. Auld, M. Baes, G. J. Bendo, A. Boselli, L. Ciesla, M. Clemens, E. Corbelli, I. De Looze, S. di Serego Alighieri, J. Fritz, G. Gavazzi, C. Pappalardo, M. Grossi, L. K. Hunt, S. Madden, L. Magrini, M. Pohlen, M. W. L. Smith, J. Verstappen & C. Vlahakis: The Herschel Virgo Cluster Survey VIII: The Bright Galaxy Sample, p. 16
1 2  B. Vollmer, W. Huchtmeier & W. van Driel: NGC 4254: a spiral galaxy entering the Virgo cluster
| קטלוג מסיה |
| --- | --- | --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |  |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |  |
| אחרים | M40 • M73 |  |
שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש
In the Mood

| --- | --- |

 סינגל בביצוע גלן מילר
 יצא לאור:  27 בנובמבר 1939 
 סוגה:  סווינג 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  בלובירד רקורדס 
 כתיבה:  אנדי רזף 
 לחן:  וינגי מנון, ג'ו גרלנד 
 
"In the Mood" (בעברית: "במצב הרוח המתאים") הוא סטנדרט ג'אז פופולרי מתקופת הביג בנד שהקליט מוביל להקת הג'אז האמריקאי גלן מילר. "In the Mood" מבוסס על הרכב סטומפ נייר הזפת (אנ') מאת וינגי מניון (Wingy Manone). את ההקלטה הראשונה תחת השם "In the Mood" הקליטו אדגר היינס ותזמורתו (Edgar Hayes & His Orchestra) ב-1938.
ב-1983, ההקלטה של גלן מילר מ-1939 נכנסה להיכל התהילה של הגראמי. בשנת 2004, ההקלטה הוכנסה למרשם ההקלטות הלאומי של ספריית הקונגרס, המורכב מהקלטות שהן "משמעותיות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
ב-1999, הרדיו הציבורי הלאומי NPR כלל את ההקלטה של גלן מילר משנת 1939 ברשימת "מאה היצירות המוזיקליות האמריקאיות החשובות ביותר של המאה ה-20".
"In the Mood" עם "I Want to Be Happy" בצד B של התקליט, קטע אינסטרומנטלי בסגנון הסווינג, הפך לבסט-סלר.
ביצוע

"In the Mood" מתחיל עם נושא קטע סקסופון המבוסס על ארפג'יו חוזרים ונשנים קצביים; חצוצרות וטרומבונים מוסיפים ריפי מבטא. לעיבוד שני קטעי סולו: "קרב טנור" או סולו מרדף - בהקלטה אחת בין טקס בנקה לאל קלינק - וסולו חצוצרה של 16 תיבות מאת קלייד הארלי. בסוף השיר, קודה מטפסת בתרועת ניצחון, ואז נשמע צליל טוניקה אחיד מתמשך עם קטע תופים (rimshot).
גרסאות אחרות

בפברואר 1944 פורסמה הקלטת האולפן של "In the Mood" בביצוע מילר ובהפקת אולפני RCA ויקטור בלובירד משנת 1939 בפורמט של V-Disc, אחת מסדרת הקלטות שנשלחו בחינם על ידי מחלקת המלחמה האמריקאית לאנשי צבא מעבר לים במהלך מלחמת העולם השנייה. גרסה שנייה הוקלטה על ידי להקת "מעבר לים" (Overseas) של גלן מילר ב-1945, ופורסמה במאי 1948. הקלטה חדשה של גלן מילר עם הלהקה האמריקאית של המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית (AEF) שודרה לגרמניה ב-1944 בתוכנית הרדיו "שעת הוורמאכט".
יצירה מוזיקלית זו לא הייתה חדשה באירופה. התקליט השווייצרי הראשון של "In the Mood" פורסם באפריל 1940 על ידי טדי שטאופר והטדים המקוריים שלו (Teddy Stauffer und seine Original Tddies) בציריך. וריאציה נוספת הופקה על ידי ארנסט ואנט הוף בפברואר 1941 בברלין.
בשנת 1951, מחשב פרנטי סימן 1 באוניברסיטת מנצ'סטר השמיע את "In the Mood", אחד השירים הראשונים שהושמעו על ידי מחשב, וההקלטה העתיקה ביותר הידועה של מוזיקה שנוצרה דיגיטלית.
בדצמבר 1959, הביצוע של "In the Mood" שהקליטו ארני פילדס והתזמורת שלו הגיע למקום ה-4 במצעד הלהיטים הפופולרי של בילבורד ולמקום 7 במצעדי Rhythm and Blues וכן Cash Box.
ג'רי לי לואיס, תחת הכינוי The Hawk, הקליט גרסה אינסטרומנטלית של "In the Mood" ב-1959. מסיבות חוזיות, הקטע הופק בארצות הברית בלייבל פיליפס, חברת בת של הלייבל סאן רקורדס בבעלות סם פיליפס.
בט מידלר הפיקה גרסת כיסוי לשיר באלבומה "מיס מ' האלוהית" (The Divine Miss M) ב-1973, עם מילים נוספות שלה ושל בארי מנילו. הוא פורסם כסינגל בשנת 1974, אך הגיע למקום ה-51 בלבד במצעד הבילבורד הוט 100.
ג'ונתן קינג, תחת השם Sound 9418 הוציא את הגרסה שלו ב-1976 שהגיעה למקום ה-46 במצעד הסינגלים הבריטי.
איבר הובדן מקבוצת הפופ הנורווגית New Jordal Swingers הקליט את הגרסה שלו ב-1977 באלבום Instrumental.
בחורף 1977, גרסת חידוש של Henhouse Five Plus Too (פרויקט של ריי סטיבנס) המשתמשת בצלילי תרנגולות מקרקרות נכנסה לטופ 40 של ארצות הברית: בילבורד - 40, קאש בוקס - 37.
הזמר האינדונזי-הולנדי טאקו הקליט גרסה ב-1986 לאלבומו "Swing Classics: In the Mood of Glenn Miller".
ג'ייב באני והמאסטרמיקסרז (Jive Bunny and the Mastermixers) הופיעו עם "In the Mood" כחלק ממחרוזת הלהיט שלהם "Swing the Mood", שהיה סינגל מספר 1 בבריטניה ב-1989 והגיע למקום ה-11 בארצות הברית ב-1990.
ג'ון לי הוקר אמר ש"In the Mood" היה ההשראה לשירו "I'm in the Mood" שהפך ללהיט מספר 1 במצעד הסינגלים של R&B.
בשנת 2021, אמנות הרעש (Art of Noise) הוציאה אלבום הופעה חיה משנת 1986 בשם בעיר: הופעה חיה בטוקיו (In The City, Live In Tokyo) ובו גרסת כיסוי של "In The Mood".
Demons (קטע כלי)

| --- | --- |
 שיר בביצוע קים פטרס
 מתוך האלבום Turn Off the Light
 יצא לאור:  1 באוקטובר 2019
 תאריך הקלטה:  2018–2019
 סוגה:  פופ אפל • אלקטרופופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:17
 חברת תקליטים:  אמיגו • ריפבליק
 כתיבה:  כותבים שונים
 הפקה:  מייד אין צ'יינה, ווהן אוליבר
 
Demons (מעוצב: <demons>) הוא קטע כלי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Turn Off the Light. הוא יצא לאור ב-1 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס.
"Demons" הוא הרצועה החמישית מתוך הפרויקט השני באורך מלא של קים פטרס, Turn Off the Light.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קים פטרס, ארון ג'וסף, לוקאס גוטוואלד ביחד עם ווהן אוליבר והופק על ידי מייד אין צ'יינה ביחד עם ווהן אוליבר. "Demons" הוא קטע כלי המחבר בין השיר "Wrong Turn" לשיר "Masscare". בתחילתו, ניתן לשמוע בחורה אומרת בחרדה: "הרוחות שוכנות בבית הרדוף; הן מעולם לא היו קיימות בצורה פיזית; הן קיימות רק בצורתן הרוחנית; זה רוע אמיתי; שדים". הקטע שצוין לעיל מציג ודוגם דיאלוג מהסרט הקלאסי של ליל כל הקדושים משנת 1988 "ליל השדים".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15.7 מיליון השמעות.
הופעה ואודיו

האודיו הרשמי של "Demons" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-1 באוקטובר 2019 וצבר למעלה מחצי מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1 באוקטובר 2019 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | אמיגו • ריפבליק |  |
הערות שוליים

↑  קים פטרס, ארון ג'וסף, לוקאס גוטוואלד, ווהן אוליבר
1 2 3 4 5  TURN OFF THE LIGHT, נבדק ב-2020-10-22
1 2  TURN OFF THE LIGHT by Kim Petras, Genius (באנגלית)
1 2 3  Demons - Kim Petras (Official Audio), נבדק ב-2022-09-26
↑  Night of the Demons, 1988-10-14, נבדק ב-2022-09-26
| קים פטרס |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Feed the Beast |  |
| מיקסטייפים | Clarity • Turn Off the Light |  |
| מיני-אלבומים | Turn Off the Light, Vol. 1 • Slut Pop |  |
| סינגלים | "I Don't Want It at All" • "Hillside Boys" • "Hills" • "Slow It Down" • "Faded" • "Heart to Break" • "Can't Do Better" • "All the Time" • "Feeling of Falling" • "If U Think About Me..." • "Homework" • "1, 2, 3 Dayz Up" • "Icy" • "How It's Done" • "Reminds Me" • "Malibu" • "Future Starts Now" • "Coconuts" • "Running Up That Hill" • "Unholy" • "If Jesus Was a Rockstar" • "Made You Look (Remix)" • "Brrr" • "Alone" • "TQUM (Remix)" |  |
| Turn Off the Light | "There Will Be Blood" • "Wrong Turn" • "Demons" • "Close Your Eyes" • "Turn Off the Light" • "Tell Me It's a Nightmare" • "In the Next Life" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Unlock It" • "Love Me Less" • "Click (No Boys Remix)" • "Jenny (Remix)" • "SugarCrash! (Remix)" • "Stars Are Blind (Paris' Version)" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Sweet Spot" • "All I Do Is Cry" |  |
| שירים אחרים | "Broken Glass" • "Reminds Me of You" |  |
| סיבובי הופעות | Broken Tour • The Clarity Tour • Slut Tour |  |
| ערכים קשורים | Era 1 |  |
M90

| --- | --- |
M90 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
M90 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 שמות נוספים:  NGC 4569
 מגלה:  שארל מסיה
 תאריך גילוי:  18 במרץ 1781
 סוג:  גלקסיה ספירלית
 בהירות נראית:  9.5+
 סיווג מורפולוגי:  SAB(rs)ab
 עלייה ישרה:  12ʰ 36ᵐ 49.8ˢ
 נטייה:  ‏46.6″ ‏09′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  21.65-
 מרחק:  55,000,000  שנות אור 16,862,889.38  פארסק
 קוטר:  152,000 שנות אור
 מסה:  ‎1.5×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  235- ק"מ/שנייה 0.00078-  z
M90 (נקראת גם NGC 4569) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-55 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו נמצאת במרכזו של צביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות שבו.
היסטוריה

M90 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא עמומה כמו M89 שאותה גילה מעט מוקדם יותר. מסיה חיפש באותו לילה ערפילית, שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85), וגילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M84 ‏- M88 ו-M91). ויליאם הרשל צפה ב-M90 ב-9 באפריל 1784 וציין שהיא גדולה למדי ועם ליבה דמוית שביט, אבל אור הירח מפריע לו לראות אותה בבירור. הוא צפה בה שוב 9 ימים מאוחר יותר, אבל לא ציין שום דבר חדש לגביה.
תצפית

M90 נמצאת קרוב למרכז צביר הבתולה ועם דרגת בהירות נראית 9.5 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים או אפילו באמצעות משקפת כשתנאי הצפייה טובים. ניתן לאתרה כ-3.15 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה וכ-6.5 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8. כ-40 דקות קשת מדרום-דרום-מערב ל-M90 נמצאת M89, כ-1.4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M58 ובאותו מרחק בכיוון ההפוך נמצאת M91, כך ש-M90 נמצאת בערך באמצע הקו שמחבר אותן. כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצאת M87, באותו מרחק מצפון-מערב ל-M90 נמצאת M88 ובכיוון ההפוך, מדרום-מזרח לה, נמצאות M59 ו-M60 במרחק של כ-2 מעלות ו-2.3 מעלות בהתאמה.
תכונות

גודלה הזוויתי של M90 הוא כ-9.5 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-152,000 שנות אור (פי 1.5 מקוטר שביל החלב) והיא הגלקסיה הספירלית הגדולה ביותר שבצביר הבתולה. למרות גודלה, מסתה של M90 מוערכת בכ-‎1.5×1011‎ מסות שמש בלבד (כרבע מסת שביל החלב), כך שצפיפותה נמוכה מאוד. זרועותיה של M90 הדוקות וקרובות זו לזו ונראה שבניגוד לרוב הגלקסיות מסוגה, אין בהן יצירת כוכבים חדשים. עם זאת באזור הליבה עדיין מתרחשים תהליכי יצירת כוכבים וניתן למצוא שם כוכבים מסיביים וצעירים שנוצרו במיליוני השנים האחרונות. ל-M90 הסחה לכחול חריגה ביחס לגלקסיות הצביר ומהירותה הרדיאלית בכיוון מערכת השמש היא 235 קילומטר לשנייה, בעוד הצביר עצמו מתרחק במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה, כלומר M90 נעה במהירות של למעלה מ-1,300 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שבו היא נמצאת. מהירות זו גורמת להתנגשות חזקה עם החומר הבין-גלקטי וכתוצאה מכך איבדה M90 את רוב המימן הנייטרלי שבה וככל הנראה זאת הסיבה שאין יותר יצירת כוכבים בזרועותיה. בשנת 2016 התגלה שלגלקסיה שובל של גז מימן שמשתרע למרחק של כ-260,000 שנות אור (פי 3.4 מרדיוסה) בכיוון הפוך לכיוון התנועה שלה מה שמחזק את ההסבר לאובדן הגז הנייטרלי של M90.