משפט שלמה
הערות שוליים

↑  ראו כמה מקבילות אצל Ashliman (בקישורים החיצוניים).
1 2 3  עלי יסיף, סיפור העם העברי: תולדותיו, סוגיו ומשמעותו, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ד, עמ' 39.
↑  עלי יסיף, סיפור העם העברי, עמ' 36.
↑  מרדכי כוגן, מלכים (מקרא לישראל), כרך א: מל"א א – מל"ב א, תל אביב: עם עובד, תש"ף, עמ' 105.
↑  ראו Hugo Gressmann, "Das salomonische Urteil", Deutsche Rundschau 130 (1907), pp. 212–228 (גרמנית בכתב גותי).
↑  ראו: Edward Byles Cowell (ed.), The Jātaka, or Stories of the Buddha's Former Births, VI, Cambridge: Cambridge University Press, 1907, p. 163.
↑  למשל: G. R. Subramiah Pantulu, Indian Antiquary 26 (1897), p. 111.
↑  Theodor Herzl Gaster, Myth, Legend, and Custom in the Old Testament: A Comparative Study with Chapters from Sir James G. Frazer's Folklore in the Old Testament, II, New York: Harper & Row, 1969, p. 493.
↑  William Hansen, Ariadne's Thread: A Guide to International Tales Found in Classical Literature, Ithaca, NY: Cornell University Press, 2002, p. 228.
↑  P. Oxy. XLI 2944
↑  William Hansen, Ariadne's Thread, pp. 229–230; ועיינו בהרחבה אצל Eric G. Turner, The Papyrologist at work (Greek, Roman and Byzantine Monographs 6), Durham, NC: Duke University, 1973, pp. 7–14.
↑  William Hansen, Ariadne's Thread, pp. 231–232. תמונת הפרסקו.
↑  John Granger Cook, The Interpretation of the Old Testament in Greco-Roman Paganism (Studien und Texte zu Antike und Christentum 23), Mohr Siebeck: Tübingen, 2004, p. 49.
↑  William Hansen, Ariadne's Thread, p. 231–232.
↑  Edward Lipiński, "Ancient Types of Wisdom Literature in Biblical Narrative", in Alexander Rofé and Yair Zakovitch (eds.), Isac Leo Seeligmann Volume, Jerusalem: E. Rubenstein, 1983, pp. 39–55 (51–55).
↑  Meir Sternberg, The Poetics of Biblical Narrative: Ideological Literature and the Drama of Reading (Indiana Studies in Biblical Literature), Bloomington: Indiana University Press, 1985, p. 167.
↑  Stuart Lasine, "The Riddle of Solomon’s Judgment and the Riddle of Human Nature in the Hebrew Bible", Journal for the Study of the Old Testament 45 (1989), pp. 61–86 (61).
↑  Raymond Westbrook, "Law in Kings", in André Lemaire, Baruch Halpern, and Matthew J. Adams (eds.), The Book of Kings: Sources, Composition, Historiography and Reception (Supplements to Vetus Testamentum 129), Leiden: Brill, 2010, pp. 445–466 (446–447).
↑  יעקב ליוור, "ספר דברי שלמה", בתוך הנ"ל, חקרי מקרא ומגילות מדבר יהודה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ב, עמ' 83–105 (89).
↑  Hermann Gunkel, The Folktale in the Old Testament (Historic Texts and Interpreters in Biblical Scholarship), translated by Michael D. Rutter, Sheffield, UK: Almond, 1987 [1921], p. 156; Ulrich Marzolph, "Salomonische Urteile", Enzyklopädie des Märchens, vol. 11, pt. 3, 2004, p. 1089.
↑  מרדכי כוגן, מלכים, עמ' 105; James A. Montgomery and Henry Snyder Gehman, Kings (International Critical Commentary 9), Edinburgh: T. & T. Clark, 1951, p. 109; Gwilym H. Jones, 1 and 2 Kings (New Century Bible), I, Grand Rapids, MI: Eerdmans, 1984, p. 131.
↑  Hugo Gressmann, "Das salomonische Urteil", p. 218; מצוטט גם אצל שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה: פרקי עיון בספר מלכים ובספר דברי-הימים, ירושלים: י. מרכוס ושות', תשמ"א, עמ' 186–187.
↑  Hermann Gunkel, The Folktale in the Old Testament, p. 156.
↑  Stuart Lasine, "The Riddle of Solomon’s Judgment and the Riddle of Human Nature in the Hebrew Bible", p. 70.
↑  William Hansen, Ariadne's Thread, p. 228. להרחבה בנושא (שלא בהקשר הספציפי של סיפורנו) ראו: Alan Dundes, "The Devolutionary Premise in Folklore Theory", Journal of the Folklore Institute 6/1 (1969), pp. 5–19. דנדס (אנ') יצא נגד ההנחה שרווחה בזמנו, שלפיה תור הזהב של היצירה העממית התקיים אי אז בעבר הרחוק ומאז נמצא החומר הפולקלורי במגמת ניוון והידרדרות, כשהשינויים בו במהלך דורות מסירתו הם בהכרח בגדר שיבוש.
↑  שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 188.
↑  מרדכי כוגן, מלכים, עמ' 104–105; Simon J. DeVries, 1 Kings (Word Biblical Commentary 12), Waco, TX: Word Books, 1985, pp. 57–58; ועוד.
↑  Martin J. Mulder, 1 Kings (Historical Commentary on th Old Testament), translated by John Vriend, Leuven: Peeters, 1998, p. 154; Burke O. Long, 1 Kings (Forms of the Old Testament Literature 9), Grand Rapids, MI: Eerdmans, 1984, p. 68.
↑  מרדכי כוגן, מלכים, עמ' 104; Volkmar Fritz, 1 & 2 Kings (Continental Commentary), translated by Anselm Hagedorn, Minneapolis: Fortress, 2003, p. 43.
↑  Ernst Würthwein, Das erste Buch der Könige, Kapitel 1-6 (Das Alte Testament Deutsch 11, 1), Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1977, p. 36.
↑  Martin Noth, "Die Bewährung von Salomos 'göttlicher Weisheit'", in Martin Noth and David Winton Thomas (eds.), Wisdom in Israel and in the Ancient Near East (Supplements to Vetus Testamentum 3), Leiden: Brill, 1955, pp. 225–237 (227–228); שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 188–192.
↑  יאיר זקוביץ, 'אביעה חידות מני קדם': חידות וחלומות-חידה בסיפורת המקראית, תל אביב: עם עובד, תשס"ו, עמ' 18.
↑  ראו Daniel J. Hays, "Has the Narrator Come to Praise Solomon or to Bury Him? Narrative Subtlety in 1 Kings 1-11", Journal for the Study of the Old Testament 28/2 (2003), pp. 149–174 (p. 154 n. 11). הייז עצמו סבור שפרקים אלה ממלאים תפקיד כפול של חתימת סיפור ירושת הכיסא ופתיחת חטיבת מלכות שלמה.
↑  יעקב ליוור, "ספר דברי שלמה", בפרט עמ' 104–105.
↑  ראו דיון אצל Gwilym H. Jones, 1 and 2 Kings, p. 131; שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 190–191.
↑  שרה יפת, אמונות ודעות בספר דברי-הימים ומקומן בעולם המחשבה המקראית, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ז, עמ' 405. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  משה גרסיאל, "שתי אימהות זונות וילד אחד חי: שלוש חידות בסיפור משפט שלמה", בית מקרא מט/ג (קעח) (תשס"ד), עמ' 32–53 (33–34) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  למבנה העלילתי ראו בפירושים, וכן אצל Bezalel Porten, "The Structure and Theme of the Solomon Narrative (I Kings 3-11)", Hebrew Union College Annual 38 (1967), pp. 93–128 (99–100); יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם, עמ' 175–177. למבנה האמנותי ראו אצל Willem A. M. Beuken, "No Wise King without a Wise Woman (I Kings III 16-28)", in A. S. van der Woude (ed.), New Avenues in the Study of the Old Testament: A Collection of Old Testament Studies, Published on the Occasion of the Fiftieth Anniversary of the Oudtestamentisch Werkgezelschap and the Retirement of Prof. Dr. M. J. Mulder (Oudtestamentische Studiën 25), Leiden: Brill, 1989, pp. 1–10 (2–4); וראו בפרק הבא.
↑  Burke O. Long, 1 Kings, p. 68; Jerome T. Walsh, 1 Kings (Berit Olam), Collegeville, MN: Liturgical Press, 1996, pp. 78–79
↑  משה גרסיאל, "שתי אימהות זונות וילד אחד חי", עמ' 49 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  Jerome T. Walsh, 1 Kings, p. 79; בת שבע ברוש, דמויות מלכים מורכבות בספר מלכים, עבודת דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ו, עמ' 142–143.
↑  למשל: Volkmar Fritz, 1 & 2 Kings, pp. 41–43; Gwilym H. Jones, 1 and 2 Kings, pp. 129, 132–133; Burke O. Long, 1 Kings, p. 70; ועוד רבים אחרים.
↑  ראו בהרחבה אצל Daniel J. Hays, "Has the Narrator Come to Praise Solomon or to Bury Him?"; והספרות המובאת שם, עמ' 151–153. הוא מתייחס גם למשפט שלמה בעמ' 164–165.
↑  Marvin A. Sweeney, I & II Kings, pp. 73, 82.
↑  Marvin A. Sweeney, I & II Kings (Old Testament Library 9), Louisville, KY: Westminster John Knox, 2007, p. 82.
↑  Willem A. M. Beuken, "No Wise King without a Wise Woman", pp. 9–10.
↑  Willem A. M. Beuken, "No Wise King without a Wise Woman", p. 10. מרדכי כוגן דוחה טענה זו (Mordechai Cogan, I Kings [Anchor Bible 10], New York: Doubleday, 2001, p. 197).
↑  Willem A. M. Beuken, "No Wise King without a Wise Woman", pp. 2–4.
↑  Stuart Lasine, "Jehoram and the Cannibal Mothers (2 Kings 6.24-33): Solomon’s Judgment in an Inverted World", Journal for the Study of the Old Testament 50 (1991), pp. 27–53.
↑  יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם, עמ' 173 והלאה.
↑  מרדכי זר-כבוד, "חכמתו של שלמה באגדות חז"ל", בית מקרא עג (תשל"ח), עמ' 203.
↑  לוי גינצבורג חריג בהשערתו שהגדרת הנשים כזונות בטקסט המקראי היא משנית, ובמקור היה כתוב: "נשים צרות" (כבמקבילות ההודיות, ראו לעיל). ראו אצל Louis Ginzberg, "Jewish Folklore: East and West", in idem., On Jewish Law and Lore, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1955, pp. 61–73 (n. 25 at pp. 242–243). פורסם לראשונה בתוך: Independence, Convergence and Borrowing in Institutions, Thought, and Art, Harvard Tercentenary Conference of Arts and Sciences (1936), Cambridge, MA: Harvard University Press, 1937, pp. 89–108.
1 2  עתליה ברנר-עידן, נשים במקרא: תפקודים חברתיים ודפוסים ספרותיים, תרגמה מאנגלית אורה בריזון, תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב ע"ש חיים רובין, תשע"ח, עמ' 109–110
1 2  Simon J. DeVries, 1 Kings, p. 61.
↑  Phyllis Ann Bird, "The Harlot as Heroine: Narrative Art and Social Presupposition in Three Old Testament Texts", Semeia 46 (1989), pp. 119–139 (132).
↑  Carole R. Fontaine, "The Bearing of Wisdom on the Shape of 2 Samuel 11-12 and 1 Kings 3", Journal for the Study of the Old Testament 34 (1986), pp. 61–77 (67–68); Gina Hens-Piazza, Of Methods, Monarchs, and Meanings: A Sociorhetorical Approach to Exegesis (Studies in Old Testament Interpretation 3), Macon, GA: Mercer University Press, 1996, p. 143.
↑  מרדכי כוגן, מלכים, עמ' 105.
↑  Volkmar Fritz, 1 & 2 Kings, p. 42.
↑  Phyllis Ann Bird, "The Harlot as Heroine", pp. 132–133.
↑  ראו למשל Mordechai Cogan, I Kings, p. 193.
↑  למשל: Jerome T. Walsh, 1 Kings, p. 80 n. 1. וראו שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 194 הערה 32, והספרות המובאת שם.
↑  William Hansen, Ariadne's Thread, p. 229.
↑  Meir Sternberg, The Poetics of Biblical Narrative, pp. 167–169.
↑  Stuart Lasine, "Solomon, Daniel, and the Detective Story: The Social Function of a Literary Genre", Hebrew Annual Review 11 (1987), pp. 247–266.
↑  Raymond Westbrook, "Law in Kings", pp. 448–449.
↑  משה גרסיאל, "שתי אימהות זונות וילד אחד חי", עמ' 50 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה); יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם, עמ' 181.
↑  משה גרסיאל, "שתי אימהות זונות וילד אחד חי", עמ' 45 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם, עמ' 175–177.
↑  שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 206.
↑  Phyllis Trible, God and the Rhetoric of Sexuality (Overtures to Biblical Theology), Philadelphia: Fortress, 1978, pp. 31–32. וראו Burke O. Long, 1 Kings, p. 69.
↑  אליה וגילה וליבוביץ, "משפט שלמה", בית מקרא לה/ג (קכב) (תש"ן), עמ' 242–244.
↑  Raymond Westbrook, "Law in Kings", p. 447.
↑  גדליה ויוספה רחמן, "'משפט שלמה': תגובה למאמרם של אליה וגילה ליבוביץ", בית מקרא לח/א (קלב) (תשנ"ג), עמ' 91–94 (92) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  Gary A. Rendsburg, "The Guilty Party in 1 Kings III 16-28", Vetus Testamentum 48 (1998), pp. 534–541.
↑  גדליה ויוספה רחמן, "משפט שלמה", עמ' 93–94. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  אליה וגילה וליבוביץ, "משפט שלמה".
↑  בפירושו לפסוק כד.
↑  בפירושו לפסוק יח (באתר מקראות גדולות הכתר).
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ"ג, עמוד ב'; וכך מפרש גם רש"י במקום.
↑  Herbert Rand, "Justice in Solomon's Court: Anonymous vs. Anonymous", Dor-le-Dor 10/3 (1982), pp. 170–176 (175–176); והשוו גדליה ויוספה רחמן, "'משפט שלמה'", עמ' 93 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  Willem A. M. Beuken, "No Wise King without a Wise Woman", p. 8.
↑  Gina Hens-Piazza, Of Methods, Monarchs, and Meanings, pp. 144–145.
↑  Meir Sternberg, The Poetics of Biblical Narrative, p. 169.
↑  שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 203 הערה 57; Mordechai Cogan, I Kings, p. 196.
↑  Martin J. Mulder, 1 Kings, p. 159.
↑  גלעד ששון, '"אי לך ארץ שמלכך נער": השגות חז"ל על משפטו של שלמה', בית מקרא מט/ד (קעט) (תשס"ד), עמ' 191–200 (196–197, 199) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  Esther Fuchs, "The Literary Characterization of Mothers and Sexual Politics in the Hebrew Bible", in Adela Yarbo Collins (ed.), Feminist Perspectives on Biblical Scholarship (Biblical Scholarship in North America 10), Chico, CA: Scholars Press, 1985, pp. 117–136 (131).
↑  Claudia V. Camp, Wise, Strange and Holy: The Strange Woman and the Making of the Bible, Sheffield, UK: Sheffield Academic Press, 2000, pp. 165–168. והשוו לעמדתו של בויקן, לעיל.
↑  Avaren Ipsen, "Solomon and the Two Prostitutes", Bible and Critical Theory 3/1 (2007), pp. 2.1–2.12.
↑  Ann Althouse, "Beyond King Solomon's Harlots: Women in Evidence", Southern California Law Review 65/3 (1992), pp. 1265–1278.
↑  Marie Ashe, "Abortion of Narrative: A Reading of the Judgment of Solomon", Yale Journal of Law and Feminism 4/1 (1991), pp. 81–92.
↑  René Girard, Things Hidden since the Foundation of the World, translated by Stephen Bann and Michael Metteer, Stanford, CA: Stanford University Press, 1987 [1978], pp. 237–243.
↑  על התלבטותו של ז'יראר בנוגע לשימוש במושג "הקרבה" בהקשר זה, ראו אצל Wolfgang Palaver, "Sacrificial Cults as 'the Mysterious Centre of every Religion': A Girardian Assessment of Aby Warburg's Theory of Religion", in Julia Meszarod and Johannes Zachhuber (eds.), Sacrifice and Modern Thought, Oxford: Oxford University Press, 2013, pp. 83–99 (90–91).
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר שמיני, פרק ב, פסקה ב, סעיפים 26–34. הציטוטים שלהלן הם ממהדורת אברהם שליט (ירושלים: מוסד ביאליק, 1967; כרך שני, עמ' 269–270).
↑  Christopher T. Begg, "The Judgment of Solomon according to Josephus", Theologische Zeitschrift 62/3 (2006), pp. 452–461 (p. 456 n. 29).
↑  Christopher T. Begg, "The Judgment of Solomon according to Josephus", p. 458.
↑  Louis H. Feldman, "Josephus' View of Solomon", in Lowell K. Handy (ed.), The Age of Solomon: Scholarship at the Turn of the Millennium (Studies in the History and Culture of the Ancient Near East 11), Leiden: Brill, 1997, pp. 348–374 (355–356).
↑  ראו אצל גרשם שלום, "פרקים חדשים מענייני אשמדאי ולילית", תרביץ יט/ג–ד (תש"ח), עמ' 160–175 (172–175) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  בחיבורים שונים – שיר השירים רבה, קהלת רבה ומדרש תהילים – נזכרים שמות חכמים שונים.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"א, עמוד ב'
↑  ובגרסה מאוחרת יותר, במדרש תהילים: ”אמר יהודה אילעאי: אילו הייתי שם, פיקרין הייתי נותן על צווארו. לא דיין האחד שמת אלא לאחד היה גוזר” (מדרש תהילים, מזמור עב, פסקה ב (דף קסג, עמ' א)).
↑  מדרש תהילים, מזמור עב, פסקה ב (דף קסב, עמ' ב).
↑  ראו: Michael Fishbane, Haftarot (JPS Bible Commentary), Philadelphia: Jewish Publication Society, 2002, pp. 67–71.
↑  יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם, עמ' 174.
↑  שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, עמ' 189.
↑  הנוסח על פי ישראל לוין, שירי הקודש של אברהם אבן עזרא, כרך ב, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תש"ם, עמ' 172.
↑  על פי ישראל לוין, שירי הקודש של אברהם אבן עזרא, ב, עמ' 172. משה אורפלי מעיר, מבלי לפרט, שבית זה רומז לפולמוס היהודי-נוצרי דווקא. ראו אצל הנ"ל, 'ראב"ע והפולמוס היהודי-נוצרי', בתוך ישראל לוין (עורך), מחקרים ביצירתו של אברהם אבן עזרא (תעודה ח), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ב, עמ' 193–205 (200).
↑  הציטוטים לקוחים מתוך: מארק טוויין, הרפתקאותיו של האקלברי פין: הספר המוער, העיר מייקל פטריק הרן, תרגם מאנגלית והוסיף הערות יניב פרקש, תל אביב: אריה ניר, תשס"ה, עמ' 117–118. ההדגשות והניקוד במקור.
↑  Stuart Lewis, "Biblical Interpretation in Huckleberry Finn, Chapter 14", in Roland Bartel, James S. Ackerman and Thayer S. Warshaw (eds.), Biblical Images in Literature (Bible in Literature Courses), Nashville, TN: Abingdon, 1975, pp. 134–136.
↑  לדוגמאות נבחרות ראו Steven J. Brams, Biblical Games: A Strategic Analysis of Stories in the Old Testament, Cambridge, MA: MIT Press, 1980, pp. 202–203, n. 5.
↑  Steven J. Brams, Biblical Games, pp. 118–121.
↑  "Law: Solomonic", Time, 1 February 1926, retrieved from Academic Search Complete (EBSCOhost). מלבד הדיווחים בעיתונות התקופה, מוזכר המקרה גם אצל Steven Weitzman, Solomon: The Lure of Wisdom (Jewish Lives), New Haven, CT: Yale Universiry Press, 2011, pp. 59–61.
↑  "Deaf 'Mother' Foils 'Solomon'", The Milwaukee Sentinel, 5 January 1927, p. 4, Associated Press.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
|  שלמה המלך |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | דוד • בת שבע • נעמה העמונית • בת פרעה • רחבעם • מלכת שבא |  |
| חיבורים שיוחסו לו | משלי • קהלת • שיר השירים • מזמורי שלמה • חכמת שלמה • תהילים ע"ב • תהילים קכ"ז |  |
| במקרא | צוואת דוד • חלום שלמה בגבעון • עליית שלמה למלוכה • משפט שלמה |  |
| אגדות שלמה | כסא שלמה • שלמה המלך ואשמדאי • שלמה המלך והדבורה • שלמה המלך ומלכת שבא • ברית שלמה |  |
| שונות | בית המקדש הראשון • ים של שלמה |  |
| הנצחתו | נחל שלמה • הר שלמה • בריכות שלמה • איי שלמה • עמודי שלמה • מרחב שלמה • מבצע שלמה |  |
| בתרבות המודרנית | שלמה המלך ושלמי הסנדלר • אגדות המלך שלמה • הספר מכרות המלך שלמה (עיבודים: מכרות המלך שלמה (סרט, 1985) • מכרות המלך שלמה (סרט, 1986)) |  |
משפט שלמה, ציור מעשה ידי מתיאס סטום
משפט שלמה, ציור מעשה ידי פרנס פלוריס משנת 1547 לערך