נשים ברומא העתיקה
בפוליטיקה

לנשים הייתה נוכחות מוגבלת בפוליטיקה שבמרחב הציבורי. רק גברים אזרחים יכלו לכהן במשרות הפוליטיות או כשופטים או להשתתף בבחירות אליהן. לנשים רבות היו זכויות אזרח, אך לאף אחת לא הייתה זכות הצבעה, ללא קשר לעושרה או למעמדה בחברה. עם זאת נשים באליטה החברתית יכלו לתמרן או לשכנע את בעליהן ודרכם להפעיל השפעה פוליטית ובמקרים מסוימים אף לשלוט. ההיסטוריון רונלד סיים מציין, בהתייחס לפוליטיקה ברפובליקה המאוחרת, כי "לא ניתן היה לרמות את בנות האצולה (ה"נוביליטאס") שהבינו את הכוח הסמוי אך הממשי הנובע מהשפעה פוליטית. הן נחשבו בפוליטיקה של רומי אף יותר מהסנאטור הממוצע..." ההיסטוריון הרומי ליוויוס מתאר את המאבק הציבורי שיצאו אליו נשות רומא לאחר שנחקק חוק Sumptuary Lex Oppia שהטיל מגבלות ואיסורים רבים על חייהן כחלק מניסיון לקצץ בהוצאות המדינה בזמן משבר המלחמות הפוניות. הקנסור קאטו (234–149) תיאר את המטרוניות הרומאיות, שהפגינו יחד נגד החוק ברחובות רומא, כ"צבא של נשים" המבקשות לערער את סמכות המגדר הגברי ואת מעמד הסנאטורים ואפילו את עצם קיומה של רומא, מתוך רדיפה בלתי מרוסנת אחר הזכות לבזבז - שאותה הוא תיאר כמחלה חשוכת מרפא המיוחדת לנשים.
אפיאנוס מספר על גבורתן של נשים שהצילו את בעליהן במהלך מלחמות האזרחים בסופה של הרפובליקה. כתובת הידועה בשם Laudatio Turiae משמרת הספד של בעל על אשתו, שבמהלך מלחמת האזרחים, בעקבות מותו של יוליוס קיסר סיכנה את חייה וויתרה על תכשיטיה כדי לשלוח תמיכה לבעלה בגלות. שניהם שרדו את התקופה הסוערת כדי ליהנות מנישואים ממושכים. לעומתם, סופה של פורשיה, בתו של קאטו הצעיר ואשתו של ברוטוס, היה טרגי אבל (בעיני בני זמנה) הירואי: היא התאבדה כשהרפובליקה התמוטטה, בדיוק כפי שעשה אביה.
עלייתו של אוגוסטוס לשלטון בלעדי בעשורים האחרונים של המאה ה-1 לפני הספירה גרעה מכוחם של בעלי התפקידים הפוליטיים ושל האוליגרכיה המסורתית, אך לא הפחיתה וללא ספק אף הגדילה את ההזדמנויות שהיו לנשים, כמו גם לעבדים ולעבדים משוחררים להפעיל השפעה מאחורי הקלעים. אשתו של אוגוסטוס, ליוויה דרוסילה אוגוסטה (58 לפנה"ס - 29 לספירה), הייתה האישה החזקה ביותר באימפריה הרומית המוקדמת, שפעלה כמה פעמים כעוצרת ובאופן עקבי כיועצת נאמנה. כמה נשים מהמשפחה הקיסרית, כמו נינתה של ליוויה ואחותה של קליגולה, אגריפינה הצעירה, זכו להשפעה פוליטית כמו גם לבולטות ציבורית.
נשים השתתפו גם במאמצים להפיל קיסרים, בעיקר למען רווח אישי. זמן קצר לאחר מות אחותו של קליגולה, דרוסילה, האלמן שלה מרקוס אמיליוס לפידוס ואחיותיה אגריפינה הצעירה וליווילה קשרו קשר להפיל את קליגולה. העלילה התגלתה, ולפידוס הוצא להורג. אגריפינה וליווילה הוגלו, וחזרו מהגלות רק כאשר דודם מצד אביהם, קלאודיוס, עלה לשלטון לאחר רצח קליגולה בשנת 41 לספירה. אשתו השלישית של קלאודיוס, ולריה מסלינה קשרה קשר עם גאיוס סיליוס להפיל את בעלה בתקווה לתפוס את השלטון ביחד עם מאהבה.
טקיטוס סיפר על האישה אפיקריס על חלקה בקשר פיסו שנועד להפיל את נירון קיסר, כשניסתה להשיג את תמיכת הצי הרומי ונעצרה ברגע שהמזימה נחשפה, היא לא הסגירה את הקושרים למרות העינויים שעברה, בניגוד לסנטורים, שלמרות עונו חשפו את פרטי הקשר. טקיטוס גם משבח את Egnatia Maximilla על שהקריבה את הונה כדי לעמוד לצד בעלה ההחף מפשע כנגד נירון.
על פי ההיסטוריה אוגוסטה, הקיסר אלאגבאלוס הורה לאמו או לסבתו לקחת חלק בדיונים של הסנאט. המחבר התייחס לכך כאחת השערוריות הרבות של אלגבאלוס, ומציין כי המעשה הראשון של הסנאט לאחר מותו היה להחזיר את האיסור על נוכחות נשים בדיוני הסנאט. על פי אותו חיבור, אלגאבאלוס גם הקים סנאט לנשים בשם senaculum, שחוקק כללים מפורטים מאוד הקובעים את ההתנהגות הציבורית הראויה למטרוניתות, כולל תכשיטים, ביגוד, מרכבות ופריטים אישיים שונים. על פי טקיטוס (אנאלים, 13), אגריפינה הצעירה, אמו של נירון, הקשיבה לדיוני הסנאט, כשהיא מוסתרת מאחורי מסך.