stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרוסיט
תכונות > הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הגרוסיט היא CaAl4O7.
הגרוסיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית מונוקלינית רגילה  2/m\  וחבורת סימטריות מרחבית  \mathrm {C} 2/\mathrm {c} \,\!. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=12.94‏, b=8.91Å‏, c=5.446Å, וגודל זווית β הוא 107.01°.
תכונות > תכונות פיזיקליות

הגבישים מיקרוסקופיים מופיעים במקבצים המוקפים במליליט. הקשיות של המינרל טרם נקבעה, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.88 גרם לסמ"ק.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הגרוסיט הם: nα=1.618‏, nβ=1.618‏ ו- nγ=1.652.‏ גבישי הגרוסיט שקופים, צבעם לבן עד חסר צבע. הברק של הגרוסיט הוא זגוגי והנפיצה שלו מובחנת.
גילוי ומקור השם

הגרוסיט זוהה לראשונה על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים אך היא לא סיימה לתארו. המינרל תואר ונקרא על שמה על ידי צמד מינרלוגים גרמנים - דיטמר ובר (Dietmar Weber) ואדולף בישוף (Adolf Bischoff) בשנת 1994.
מקור ותפוצה

נכון ל-2010 נמצא גרוסיט שנוצר באופן טבעי על פני כדור הארץ במקום אחד בעולם - בתצורת חתרורים מזרחית לערד, שם הוא מצוי באבני גיר חרסיתיות שעברו התמרה בטמפרטורה גבוהה ובלחץ נמוך. הגרוסיט גם נתגלה בתכלילים עשירים בסידן ובאלומיניום, שמעריכים כי נוצרו מהתעבות של גז לוהט, במטאוריטים כונדריטים בכמה מקומות בעולם: במינרל המסומן כ-Acfer 059 שנתגלה בטנזרופט במחוז טמנרסט (ولاية تمنراست) באלג'יריה, במינרל המסומן כ-NWA 470 שנתגלה בא-רשידיה  במחוז מקנס-תפלילאת במרוקו, במינרל המסומן כ-ALH) 85085) שנתגלה בהרי אלן (Allan Hills) שבארץ ויקטוריה שבמזרח אנטארקטיקה וייתכן שגם במטאוריטים נוספים.
לקריאה נוספת

Gross, S., 1977. The mineralogy of the Hatrurim formation. Israel. Geol. Surv. Isr. Bull. 70, 80 p. (המאמר של שולמית גרוס על תצורת חתרורים)
Weber, D. and A. Bischoff (1994) Grossite (CaAl4O7) – a rare phase in terrestrial rocks and meteorites. European Journal of Mineralogy; August 1994; v. 6; no. 4; p. 591-594 (המאמר המקורי של ובר ובישוף על גילוי הגרוסיט)
הערות שוליים

↑  פרויקט rruff
↑  אתר rruff
↑  ד"ר אבי בורג; פרופ' יהושע קולודני  -סלעים בוערים בישראל - בית חרושת טבעי למלט ולבטון
אוטו בקל

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1859 פרנקפורט 
 פטירה:  17 בספטמבר 1923 (בגיל 64) מיכנדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת מרבורג 
 מפלגה:  מפלגת הרפורמה הגרמנית 
 
אוטו בקל (בגרמנית: Otto Böckel;‏ 2 ביולי 1859 - 17 בספטמבר 1923) היה פוליטיקאי גרמני שהיה מהראשונים שזכו בפופולריות על ידי שימוש באנטישמיות.
חייו

בקל נולד בפרנקפורט שבהסן ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. אולם הוא לא עבד כעורך דין אלא התפרנס כספרן ונודע כפולקלוריסט. בשנת 1887 פרסם מנשר שהאשים את היהודים בהשתלטות על התרבות הגרמנית. באותה שנה הוא נבחר מטעם מרבורג לרייכסטאג והתמודד באופן עצמאי נגד נציג של המפלגה השמרנית הגרמנית. במערכת הבחירות הוא הציג מצע של אנטישמיות ותמיכה בקואפרטיבים של איכרים וסיסמתו הייתה "נגד יונקרים ויהודים". בקל טען שיש להיפטר מהיהודים השולטים בכל תחומי החיים, למעט עבודה יצרנית, על מנת לאפשר לאיכרים לחזור לחיים טובים נעדרי ספקולציות. בהיבחרו הוא היה צעיר חברי הרייכסטאג וזכה לכינוי מלך האיכרים. בקל הוציא עיתון משלו ששילב אנטישמיות, התנגדות לקפיטליזם, התנגדות לדת והטפה לדמוקרטיה. בשנת 1887 הוא ייסד את איגוד האיכרים של חבל הסן שארגן פעילות כלכלית תוך מידור יהודים.
בשנת 1890 ייסד את מפלגת העם האנטישמית שבאותה שנה רצה בבחירות בשיתוף פעולה עם מפלגתו האנטישמית של מקס ליברמן וזכתה לארבעה מושבים ברייכסטאג. עד שנת 1894 הוא עמד בראש חזית של אנטישמים עצמאיים ברייכסטאג. הצלחתו של בקל הייתה קצרת ימים לאור סירובו של בקל להצטרף לחזית אנטישמית רחבה יותר עם תיאודור פריץ וחזרת מצביעים למפלגה השמרנית הגרמנית אשר בשנת 1892 אימצה את האנטישמיות כחלק ממצעה. בקל המשיך לכהן ברייכסטאג עד 1903 ואז חזר לאלמוניותו. בשנת 1923 הוא נפטר בחוסר כל.
הערות שוליים

↑  Etan Bloom, Arthur Ruppin and the Production of the Modern Hebrew Culture (Thesis submitted for the degree “Doctor of Philosophy”), Tel Aviv University, December 1, 2008, pages 48-49
↑  גזענות, באתר מט"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259235305171  GND: 118852337  ISNI: 0000 0000 8385 401X  LCCN: n84055867  NKC: mzk2008433939  NTA: 067996337  SUDOC: 115666893  Trove: 1526212  VIAF: 57412036   WorldCat (עם VIAF): 57412036
חולית אאולית

דיונות קלסו במדבר מוהאבי בדרום מזרח קליפורניה.
הדיונות הגבוהות בעולם במחוז xiangxiang בצפון מערב סין
חולית אאולית היא מושג בתחום הגאומורפולוגיה המתקשר לתופעות של הצטברות סדימנטים לכדי רכס באמצעות אנרגיית הרוח בלבד.
דיונות נוצרות לרוב במדבריות או באזורי חוף ים. הדיונות הגדולות ביותר בעולם נמצאות במדבר סהרה וברבע אל חאלי בערב הסעודית, במדבר נמיב שבנמיביה ובבדאין חרן שבצפון סין.
רוב הדיונות בעולם היו אקטיביות לפני 20,000 שנה, בעידן הקרח האחרון, כאשר עוצמתה של הרוח הייתה גבוהה בהרבה מהיום.
גודל גרגר הסדימנט הנישא הוא כגודל גרגרי החול, ונע בערכים שבין 0.062 ל-2.0 מ"מ. גרגרים בגודל זה אינם מאופיינים כקוהזיביים ולכן נישאים באמצעות הרוח בקלות. לעומת זאת, גרגרים מתחת לגודל של 0.050 מ"מ (סילט) נחשבים קוהזיביים ולכן התנגדותם לתנועה ברוח גדולה יותר. 99% מכלל הדיונות שוכנות במדבריות, ופחות מ-1% באזורים לחים לאורך רצועות חוף.
מקור שופע של סדימנטים בגודל גרגר של חול, ורוחות חזקות, הם היוצרים של דיונת חול שהיא אחת מהתופעות הדינמיות והמעניינות בטבע.
גורמים בעיצוב הדיונה

דיונות מתפתחות במקומות בהם יש אספקה שוטפת של חול. מקומות אלה קיימים לרוב בחופים, באזורי הפשט של נחלים באזורים צחיחים, ובמישורי מדבריות חשופים. שלושת הגורמים להלן ייקבעו את צורת הדיונה:
עוצמת הרוח, כיוונה ותדירותה
כיסוי צומח
גודל גרגר
גורמים נוספים כמו שינויים אקלימיים היוצרים סערות, זמינות של חול, היעדר צמחייה באורח פתאומי יכולים להשפיע על הגאומורפולוגיה של הדיונה. אולם, דיונות הן צורות השקעה אשר הייתה מעורבת בהן כמות אדירה של אנרגיה. שינויים יומיים או עונתיים בכיוון הרוח לא מעצבות את הדיונה בקלות מחדש. לפיכך, צורתן של דיונות היא עדות לתהליך ארוך של תנאים תחת רוח.
חלקי הדיונה:
.כיוון נשיבת הרוח - פונה לרוח. תהליך סחיפה.
פני החלקה - חסוי מהרוח. אזור השקעת החול בדיונה. בעל זווית קהה יותר, תלול יותר.
פסגה - פסגת הדיונה
תהליכי תנועת חול

סלטציה קיפוץ של חלקיקי החול – כאשר הם נכנסים לתנועה הם פוגעים בפני השטח ומתחילים להניע את החלקיקים הדקים יותר כך שלרוח יותר קל להרים את החלקיקים האלה. בתנאים של סלטציה, נדרשת מהירות רוח נמוכה יותר כדי לנתק את החלקיקים הקטנים יותר.
זחילה מאפיין גרגרים כבדים יותר, וכתוצאה מכך הם נעים בזחילה על גבי השטח.
רחופת אופייני לגרגרים קטנים במיוחד, אלה גרגרים אשר התנתקו מפני השטח ולא יחזרו אליו. לרוב תנועת גרגרים אלה מאופיינת כאבק, וזה ינוע הרחק מהדיונה אל עבר האטמוספירה.
לפיכך מתקדמת הדיונה
החלקיקים אשר נעו בתהליך של סלטציה וזחילה נופלים כל פעם בקדמת כיוון הרוח וכך נוצר מצב בו החלקיקים נעים אל עבר צדה הגבוה של הצד שפונה אל הרוח עד אשר עוברים את הפסגה ונופלים לצד השני, אל מדרון הדיונה.
תהליכי תנועת חול > השפעה של תכולת לחות בכניסת גרגרים לתנועה

הפסקת התנועה בגרגרים אשר אינם קוהזיביים נובעת מלחות אשר נגזרת ממי תהום, חידור וגאות ושפל. לאחר הרטיבות הלחות מוחזקת על ידי החול ונוצרת שכבה בה ישנו כוח שנמתח בין המולקולות של המים לגרגרי החול.
סוגי דיונות > ברחן

דיונות סהר/ברחן - דיונות בצורת סהר בדרך כלל יותר ארוכות מאשר שהן גבוהות. דיונות אלו נוצרות על ידי רוח הזורמת באופן קבוע מכיוון אחד. אספקת החול אל הדיונה מועטה. דיונות מסוג סהרונים נעות בקצב המהיר ביותר במדבר. לדוגמה, קבוצת דיונות בסין נעה יותר מ-100 קילומטר לשנה בין השנים 1954–1959 במחוז נינג'יאה, מהירויות דומות נרשמו במדבר המערבי במצרים. דיונות הסהרונים הגדולות ביותר בעולם הן באורך העולה על 3 קילומטר. דיונות אלו נמצאו בסין, במדבר טקלה מקאן, ללא צמחייה.
סוגי דיונות > טראנסברסית

דיונות אופקיות בשורה אשר מסודרות בניצב לרוח. למעשה אלה דיונות סהר שהתרחבו, כנראה משינויים אשר גרמו לאספקה מרובה יותר של חול.
סוגי דיונות > כיפה

גבעות אובליות או מעוגלות. לדיונות אלו לרוב אין משטח החלקה (slip face). דיונות כיפה הן נדירות וניתן למצוא אותן בגבולות המדבר הקרובים לכיוון הרוח.
סוגי דיונות > ליניארית

דיונות ליניאריות הן רכסי חול ישרים או מעוקלים מעט. לרוב דיונות מסוג זה יותר ארוכות מאשר גבוהות. דיונות אלו יכולות להשתרע עד 300 ק"מ ו-300 מטר גובה. תנועת הדיונה נקבע על ידי כיוון הרוח. הדיונה נעה פעם לפה, ופעם לשם, בהתאם לרוח החזקה ביותר באותו הזמן. אך תמיד ממשיכה להתקדם גם לאורך. צורת הדיונה בעלת פסגה חדה ומספר קצוות שנוצרות בגלל מספר כיווני רוח. אספקת חול מועטה. אפשרות לצמחייה.
sief מהמילה 'סיף',בערבית חרב. צורה מיוחדת של דיונה ליניארית. צורתה מוארכת בעלת שיפועים חדים. בשליש הדרומי של חצי האי ערב ישנה קבוצה גדולה של דיונות שנקרא רוב אל חאלי או "הרבע הריק", בו יש דיונות סיף המשתרעות על פני 200 קילומטר ומגיעות לגובה של 300 מטר. דיונות סיף, ככל הנראה, התפתחו מדיונות סהר כאשר נוצר שינוי בכיוון הרוח. כיוון הרוח החדש מביא לפיתוח של ענף חדש ולפיתוח יתר של אחד מהענפים המקוריים בדיונת הסהר.
סוגי דיונות > כוכב

דיונות אשר נוצרות כתוצאה משינויים תדירים בכיוון הרוח, או במקומות בהם הרוח היא רב כיוונית. דיונות אלה נפוצות באזורים מדבריים גבוהים בהם כיוון הרוח משתנה בהתאם לעונה. דיונות כוכב גדלות באופן אופקי ולא באופן אנכי. דיונות אלו השתלטו על אתר מסוים במדבר סהרה. במדבריות אחרות, דיונות כוכב נערמות בקצוות של ימות חול בעיקר ליד מחסומים טופוגרפיים. במדבר בדרום מזרח סין, בדאין חרן, דיונות הכוכב מגיעות לגובה של עד 500 מטר, ככל הנראה דיונות אלו הגבוהות ביותר על פני כדור הארץ.
דיונות "כוכב" מהוות 11% מסך כל הדיונות באזורים המדבריים.
סוגי דיונות > ליניארית בעלות צמחייה

דיונות נמוכות עם פרופיל עגלגל. נעות מגובה של מטר אחד עד לעשרות מטרים. בהן, כיסוי הצומח מכסה את חלקן או רובן, בעיקר במדרונות ולא בפסגה. דיונה אשר על פניה כיסוי צומח מלא תיחשב דיונה מיוצבת.
סוגי דיונות > פרבולית

אופיינית לחוף. הצמחייה בקצוות הדיונה מייצבות אותה, והרוח ממשיכה לדחוף את מרכז הדיונה, כך שנוצרת צורת סהר. הרוח באה מכיוון הים. מצויות באזורים לחים. דיונות פרבוליות הן בצורת U. להבדיל מדיונות הסהר, הקצוות של הדיונות פונות כלפי מעלה. דיונות אלו נוצרות באזורים צחיחים למחצה, כאשר המשקעים היורדים באזורים אלו נאספים בחלקים הנמוכים של הדיונה, היכן שהצמחייה גדלה. דיונות פרבוליות תלויות בצמחייה שמכסה אותן- עשבים, שיחים ועצים שעוזרים לעגן את זרועות הדיונה. דיונות פרבוליות מתחילות הרחק ממקור הרוח, מתפזורות היוצרות משטחי חול המעוגנים חלקית על ידי צמחייה. דיונות אלו יכולות להיווצר מחול ים ולהימשך לכיוון פנים הארץ לאזורי צמחייה במישורי חוף ועל חופים של אגמים גדולים. רוב הדיונות הפרבוליות לא גבוהות יותר מכמה עשרות מטרים, למעט האף של הפרבולה, באזור זה הצמחייה מאטה את קצב הצטברות החול. לדיונות פרבוליות פשוטות יש קבוצה אחת של זרועות, הנמשכות לכיוון מקור הרוח מאחורי החלק הראשי של הדיונה. לדיונות פרבוליות משולבות יש כמה קבוצות של זרועות המשתרכות לאחור. דיונות פרבוליות, כמו ברחניות, מתקיימות באזורים בעלי כיוון רוח ראשי אחד.
סוגי דיונות > חזיתית

רכסי חול נמוכים המכוסים צומח, נפוץ בחופים עורפיים בהם צמחים חלוצים מצליחים לגדול ולמנוע את התנועה האאולית של החול.
דיונות אלה מתפתחות לרכסי חול מתמשכים המקבילים לקו החוף. זוהי הדיונה היחידה שמעורב בה תהליך של חילוף חול עם החוף, וזאת בשל קרבתה הרבה למים, ומעורבות של גלים.
ניתן להבחין בשני סוגי תת-דיונות הנוצרות בתהליך זה; כאשר הצומח החלוץ הוא עונתי, הדיונה תגיע למקסימום של 2 מטרים ותיעלם בסוף העונה-שנה. כאשר הצומח קבוע הדיונה יכולה להגיע למקסימום של 35 מטר גובה.
בפרספקטיבה של ממשק וניהול חופים, נעשה שימוש ביצירת דיונות חזיתיות, באמצעות שתילת צומח חלוץ. במטרה למנוע ארוזיה (סחיפה) של חול מחוף הים.
דיונות ולקניות-קלסטיות אאוליות

דיונות העשויות מחול המגיע מבליה של סלעים פלוטונים, וסלעים געשיים בהם מינרלים בסיסיים המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום ומעט סיליקה. לרוב צבען של דיונות אלה כהה, וגובהן נע בדרך כלל בין 1- 4 מטרים בלבד. ניתן למצוא דיונות אלה בניו זילנד, פרו, מערב ארצות הברית והוואי, בלבד.
במדבר ק'או אשר בהוואי ישנן דיונות אשר גובהן מגיע עד 15 מטרים.
דיונות אאוליות בישראל

מאז הקמתה של מדינת ישראל חלו שינויים סביבתיים דרמטיים אשר בעלי השפעה ישירה על גופי החולות בישראל.
התרבות החקלאית שהייתה רווחת, התבססה על בוסתנים ורעייה. העיבוד החקלאי המסורתי הגביל את תנועת החולות, אך הרעייה המסורתית בשטחי החולות וכריתת צמחים להסקה עודדו את תנועת החולות. מסתמן שהסיבה המרכזית להתפתחות הצומח ולהתייצבות החולות קשורה ישירות להפסקת הרעייה והכריתה.
עלייה בלחות כתוצאה מפעילות אנושית יצרה כמות משקעים מוגברת ובכך הדרימה את קו הגבול בין אזור המוגדר צחיח לאזור המוגדר צחיח למחצה. שינוי אקלימי זה הוביל לעלייה בשיעור החידור ומכאן להתפתחות צומח על גבי הדיונות.
שני השינויים יוצרים תהליך של מעבר הדיונה לדיונה מיוצבת. בדיונה מיוצבת ישנם גורמים דומיננטיים נוספים, מלבד הרוח, אשר מעורבים בעיצוב הדיונה ; תהליכים של התפתחות קרקע וקרומים ביולוגים מתקדמים. מערך סף מסוים של צמחייה הרוח כבר איננה גורם דומיננטי בעיצוב הדיונה, על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בישראל שמהירות הרוח מועטה יחסית.
גוף החול סיני-נגב מהוו את גוף החולות הגדול ביותר בארץ (80% מסך החולות בארץ), והוא חלק משמורת עגור, גוף זה מכיל גם דיונות מיוצבות.
חולות נוספים:
חולות כסוי
חלות סמר
חולות עגור
חולית ימין
חולית ססגון
חולות ראשון לציון
חולות ניצנים
חולות חולון
ראו גם

גאוגרפיה פיזית
גאומורפולוגיה
דיונה
לקריאה נוספת

Ritter et al, 2002. Process Geomorphology.
Summerfield M.A., 1991. Global Geomorphology.
Types of Aeolian Sand Duned H. Tsoar, Department of Geography and Environmental Development Ben-Gurion University of the Negev Beer-Sheva 84l05,Israel
Pye, K. & Tsoar, H., 1990, Aeolian Send and Send Dunes, Unwin Hyman,
London, 369 pp
דיונות בארחאניות בעמק נוברה בצפון הודו
חזיתית
דיונה וולקנית בקליפורניה, ב-Lassen Volcanic National Park
"חולות סמר" ייחודי לאזור הערבה. נמצא תחת איום נדל"ני
מלבדאתה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אבות ישורון 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  שירה עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  416
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002679521
 
אבות ישורון בבית קפה בתל אביב בסוף שנות החמישים. צילום: מקסים סלומון
מִלְּבַדְאַתָּה, מבחר (1991-1934) הוא כותר אוסף שיריו המהודר והמוער של המשורר אבות ישורון, מהשנים 1934 עד 1991. אוסף השירים נערך על ידי הלית ישורון ולילך לחמן. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד - סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה.
לדברי חוקר הספרות מנחם פרי, היה ישורון: "אחד מגדולי המשוררים הישראלים. שנים ארוכות רק מעטים - אף כי נאמנים - ידעו להעריך את עוצמתו השירית כערכהּ". ישורון מערבב בשירתו את "הנושאים הגדולים של הקיום היהודי-ישראלי עם חומרים קומיים וזוטות של חצר אחורית תל אביבית. המרכיבים המגוונים, החורקים אלה באלה, מותכים באסוציאציה היוצרת של המשורר". המילים הפורצות, קיטוען והלחמתן היו התצורות המילוליות לאמירות הגלות והשבר, האובדן והתחיה, החיפוש וההמצאה ממעבה הקיום האנושי והיהודי אשר ביצירתו.
 ישורון אמר על שירתו: "אינני הולך לכתוב דברים שהתכוונתי. אני הולך לכתוב דברים המגששים באפילה... אני לא מגיע לשיר אף פעם. לרחשושים ולזעזועים אני מגיע, ולמלים סדוקות ומרוסקות... השיר הוא דרך חיים. כל מה שנדבק לך בדרך מן החימר, מהבוץ, מהאדמה - זה השיר. התהליך של הקמת שיר הוא השיר. השיר זה לא מה שנדפס בעיתון, הוא תמיד נשאר איפה שהמערבל הזה שאוסף את הביצים והקליפות והבצל והמלח".
פרקי הספר

בפתח דבר של הספר מסבירה העורכת הלית ישורון את מורכבות תהליך העריכה של הספר: "לשירים יש מסלול מקובל. מעיתונים וכתבי-עת הם עוברים לספרים, משם ל"כל כתבי", משם ל"מבחר". בחירה גוררת שאלות. האם לנתק שירים מתוך מחזור?".

בראשית הספר מובאים דבריו של ישורון על התהוותו המחודשת בארץ ישראל שהתגלמה בשינוי שמותיו "השם ושם המשפחה". ולאחריהם חלק מיצירתו: "בלדה של מרים המגדלית ובנה הלבן [קטע]".
בספר הובאו בשלמותן או בחלקן יצירות מקובצי השירה של אבות ישורון:
"על חכמות דרכים" (תש"ב 1942)
"רעם" (תשכ"א 1961)
"שלושים עמוד" (תשכ"ד 1964)
"זה שם הספר" (תש"ל 1970)
"השבר הסורי אפריקני" (תשל"ה 1974)
"קפלה קולות" (תשל"ז 1977)
"שער כניסה שער יציאה" (תשמ"א 1981)
"הומוגרף" (תשמ"ה 1985)
"אדון מנוחה" (תש"ן 1990)
"אין לי עכשו" (תשנ"ב 1992)
השירים בוארו כולם בהערות שהובאו באחרית הספר.
בדפיו האחרונים של הספר חיבורה של לילך לחמן: "אבות", על יצירתו ומקומה בהקשר המקום והזמן שבהם נכתבה.
אל הספר צורף דיסק ובו הקלטות של אבות ישורון קורא משיריו.
לקריאה נוספת

לילך לחמן (עורכת), איך נקרא אבות ישורון, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה, 2009.
הערות שוליים

↑  מנחם פרי, סע סע, ההפך ההגה, שלושה פרקים על אבות ישורון, בתוך: איך נקרא אבות ישורון, עמ' 39.
↑  מנחם פרי, מלבדאתה, באתר הספריה החדשה.
↑  אבות ישורון, באתר מטח. ציטטה שהובאה בפתח דבר מאת הלית ישורון, מלבדאתה, עמ' 7.
↑  הלית ישורון, פתח דבר, מלבדאתה,  עמ' 7.
↑  עמ' 9, והערה בעמ' 384.
אשר זליג ארליך

| --- | --- |

אשר זליג ארליך בכפר תבור
 לידה:  18 במרץ 1878 נהר טוב, אוקראינה 
 פטירה:  5 בינואר 1952 (בגיל 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אשר זליג ארליך בקונגרס הציוני השלישי 1899
ועידה ציונית שארגן אשר ארליך ביליסבטגרד, 1899
אשר זליג ארליך (18 במרץ 1878 נהר טוב, אוקראינה – 1952 תל אביב) היה פעיל ציוני. מאנשי העלייה השנייה. עבד בישראל ומחוצה לה כמורה ומנהל בתי ספר. ממייסדי הסתדרות המורים וממקימי התיאטרון העברי בארץ.
קורות חיים > נעוריו

ארליך נולד ב-1878 במושבה החקלאית היהודית נהר-טוב שבפלך חרסון שבאוקראינה להוריו חיים יצחק ארליך ופנינה-פרל (רבינוביץ') מחסידי חב"ד. בצעירותו התחנך בזרם החרדי והוסמך לשחיטה ולרבנות. בישיבת ליובאוויטש למד יחד עם רבי יוסף יצחק שניאורסון שמאוחר יותר נהיה לאדמו"ר השישי מליובאוויטש. שירת תחילה כשו"ב בעיר נוביבוג ואחר כך עבד כרב ושו"ב בדימובקה שבפלך חרסון.
קורות חיים > תחילת פעילותו הציונית ברוסיה

על אף היותו שייך לזרם החרדי הצטרף ארליך לתנועת חיבת ציון וב-1897 נסע לאודיסה על מנת להרחיב את השכלתו הכללית ואת ידיעותיו בחינוך. בתקופה זו התמסר לפעילות ציונית וב-1898 אף מונה למזכיר ההסתדרות הציונית באוקראינה (בראשותו של זאב טיומקין). ב-1899 יצג ארליך תנועה זו בקונגרס הציוני השלישי שנערך בבזל ואף זכה ללחוץ שם את ידו תיאודור הרצל.
קורות חיים > השירות בצבא רוסיה

ב-1900 גויס ארליך לצבא רוסיה ונשלח למבצר קארס (Kars Kalesi) שבקווקז (כיום בגבולות טורקיה) שם מונה לסופר הגדוד ומורה. בין חיילי הגדוד ששירת במבצר נמנו כ-140 חיילים יהודים (מתוך כ-400 יהודים ששירתו בחיל המצב בעיר קארס עצמה). על אף האיסור של שלטונות הצבא להיות חבר בארגון כלשהו המשיך ארליך לפעול בקרב החיילים היהודים ויהודי המקום להחדרת הרעיון הציוני וללימודי יהדות.
לאחר מספר חודשים בצבא הופסקה המגבלה של חברות בארגונים וארליך החל לארגן אגודה ציונית, בשם "צבא ציון", עבור החיילים היהודים ששירתו באזור. ארגון ציוני זה אף זכה לאישורו של מנחם אוסישקין. באותה תקופה פעל ארליך גם בקרב היהודים של כפרי האזור כדי לקרבם ליהדות ולציונות ואף יזם פעילויות משותפות, בתקופות החגים היהודיים, עבור החיילים והיהודים תושבי האזור.
בפורים נערכו חגיגות..... אופי מיוחד נשאה חגיגת פורים בקארס. ביזמתם של חיילי חיל-המצב המקומי נערך כינוס של יהודים מסביבות קאווקאז, ביחד עם מספר יהודים מקארס וחיילי חיל-המצב דנו בתוכניות ציוניות הלכה למעשה. הנני מביע את תודתי ליוזם הראשי וליושב ראש האסיפה, לחייל גדוד-המבצר אשר זליג ארליך, על מאמציו ללא ליאות בטיפוח הציונות בין היהודים המתגוררים בספר הרחוק, בגבולות תורקיה
בתקופת שירותו גמר ארליך אומר לעלות ולהתיישב בארץ ישראל ואף הודיע על כוונתו זו לאוסישקין תוך שהוא מבקש את עזרתו למצוא אדמה באזור הספר.
קורות חיים > לאחר השחרור

ב-1903 שוחרר ארליך מהצבא, הגיע לאודסה ומשם לעירו ניקולאייב. עם חזרתו הוצע לו ללמד בבית הספר הציוני שבעיר (החדר המתוקן) וארליך קיבל את ההצעה והחל ללמד שם. ב-1904 עבר ארליך לגור בחרסון שם היה פעיל הארגון ההגנה העצמית היהודית.
קורות חיים > פעילותו בארץ ישראל

ב-1904 עלה ארליך ארצה במסגרת העלייה השנייה. עם הגיעו ארצה הצטרף לצוות המורים של בית הספר לבנות ביפו. בהמשך עבר לעבוד ברחובות.
לפי הצעתו של מנהל יק"א, צבי הנרי פרנק, התיישבו ארליך ואשתו בכפר תבור על מנת להחליף את יוסף ויתקין כמנהל בית הספר של יק"א ביישוב. בתקופת שהותו בכפר תבור היה שותף ארליך למאמצים להחליף את השומרים הערבים בשומרים מארגון השומר.
ב-1909 פוטר ארליך ממשרתו בכפר תבור (כפר תבור) על ידי פקיד יק"א "בגלל התערבותו בפוליטיקא". לאחר שפוטר, שבתו תלמידי בית הספר מלימודיהם. פרשה זו תוארה בהרחבה על ידי ממש"י (מנחם שמואלי) ב"הפועל הצעיר":
רואה אנוכי את כבוד החינוך הלאומי – ילד שעשועינו, שכלכך הרבה עמלו וטיפלו בו המורים שלנו – והוא הולך ונרמס ברגל גאוה של איש זר ויהיר [פקיד יק"א] לעיני אלה הפעוטים התמימים, תלמידי בית־הספר הקטנים עם נשמותיהם הטהורות. המסכנים האלה הרגישו בלבותיהם הברות את העוול שנעשה למורם מצד אחד ואת האבידה הגדולה שאבדה להם בהילקח מהם מורם [ארליך] היותר חביב ונכבד עליהם, ויערכו שביתה מלימודיהם בבית־הספר נגד שני מורי האליאנס שנשארו כעת בבית־הספר כמחנכי הדור הצעיר במושבה.
אחרי פיטוריו עבר ללמד בבית הספר אליאנס בביירות אולם ב-1911 הסתכסך עם הנהלת הארגון ושוב פוטר ונשלח לנהל את הגימנסיה העברית בעיר פלובדיב שבבולגריה.
ב-1914 חזר ארליך ארצה והחל ללמד בבית הספר לבנים בירושלים בהנהלת חיים אריה זוטא אך זמן קצר לאחר שחזר פרצה מלחמת העולם הראשונה וארליך נאלץ לעבור לטבריה על מנת לחמוק מחובת הגיוס לצבא הטורקי. בטבריה מונה למזכיר המשרד לענייני המושבות ובמסגרת זו פעל לקליטת מגורשי תל אביב יפו. במסגרת תפקידו הקים בטבריה בית ספר לילדי המגורשים אותו ניהלו אליעזר פפר וישראל יהודה אדלר. לאחר שנחשד בקשר למחתרת ניל"י נאסר והועבר לכלא "ח'אן אל באשה" בדמשק שם נחקר ארוכות ועונה. לאחר תקופה בכלא החליטו שופטים שאינו קשור לארגון ניל"י והוא נשלח כמגויס (יחד עם עוד 30 משוחררי הכלא) לשרת בטורקיה שם חלה בטיפוס (יחד עם עוד 6 מגויסים) והועבר לבית חולים צבאי שם נשאר עד תום המלחמה.
ב-1918 עם סיום המלחמה חזר ארליך לטבריה וניהל את בית הספר שיסד. במסגרת פעילותו הציבורית בטבריה היה בין מייסדי שכונת "קריית שמואל" ופעל להקמת מלון אליזבת בשכונה.
החל משנת 1920 היה ארליך פעיל בהסתדרות המורים והיה שותף להקמת מוסדות עזרה למורים כמו קרן פנסיה, קופת גמל ובנק (בנק מסד).
בנוסף לעבודתו כמורה היה ארליך ממקימי התיאטרון העברי (ביחד עם מנחם גנסין, אליעזר פפר ויעקב מושלי). בנוסף התעניין בתחום האסטרונומיה ובנה מכשירי עזר ללימוד וצפייה בכוכבים
ב-1905 נשא ארליך לאשה את דבשה לויט ולזוג נולדו 3 ילדים. נפטר ב-1952 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. אשתו, דבשה, נפטרה ב-1968 ונקברה לצידו.
הנצחתו

בית הספר "ארליך" בטבריה נקרא על שמו. ב-1954, במלאת שנתיים למותו הוצב בבית הספר לוח הנצחה על שמו. בנוסף לדמותו נחקק על הלוח גם המשפט "המורה, התוכן, איש העלייה השנייה, מאבות העיר וממייסדי בית ספר זה".
ב-1959 הוציאה משפחתו ספר לזכרו בשם "אשר היה".
ספריו

המדריך בשמי ארצנו, הוצאת צ'צ'יק, 1959
לוח המאורות, הוצאת העורך, 1989
לוחות שפיצר, הוצאת רשפים
קמיל פלמריון, אסטרונומיה לכל - ספר לימוד וקריאה לבתי-ספר ולעם. תרגם: אשר ארליך. ירושלים, הוצאת בַּשָּׁמַיִם, תרפ"ט.
לקריאה נוספת

'ארליך, אשר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 62–63. (תאריך הלידה שם - 19 במרץ 1878) (הספר בקטלוג ULI)
יצחק עוגן, אשר היה, 1959 (עדויות אשר ליקטה ועדה ציבורית בראשות אברהם הרצפלד)
משפחת דיבשה, דבש מסלע (משפחת דיבשה-ארליך), 1965
יעקב שרת ונחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך א', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 87–105
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 29–36 (פרק על דיבשה ארליך)
הערות שוליים

↑  בקונגרס היה ארליך נציגם של ניקולאייב, אודיסה, ווזנסנסק, ויניצה, פרוסקורוב ועוד
↑  רבים מהחיילים היו בני חרסון והמושבות החקלאיות היהודיות ויתרתם היו מורשה, אודסה ולודז'
↑  מורים נוספים שלימדו שם היו יחיאל יחיאלי, ש. בן-ציון ואחרים
↑  יחד עם ארליך לימדו בבית הספר גם מרדכי אזרחי, יחיאל יחיאלי, ניסן טורוב, ש. בן-ציון, יוסף עזריהו ואליעזר פפר
↑  הפיטורין היו ביוזמת יק"א לאחר שארליך התייצב כנגד הארגון בסכסוך שפרץ עם איכרי האזור
↑  ממשי, קורספונדציה: ימה, הפועל הצעיר שנה שנייה, מספר 13, 1909, עמ' 9-10(הקישור אינו פעיל)
↑  יחד עם ארליך היו חברים במשרד גם משה גליקין, יוסף בוסל ועוד
↑  אשתו, דבשה ארליך, הלכה בעקבותיו לדמשק ופעלה שם לעזרת האסירים היהודים שבכלא
↑  הטורקים חיפשו בעצם את פעיל המחתרת שבתאי ארליך וטעו בגלל שם המשפחה
↑  בתקופת מאסרו בדמשק שהתה אשתו דבשה בקרבת הכלא והשתדלה להקל על תנאי מאסרו ולמנוע את הוצאתו להורג
↑  בהשפעת הרופא ד"ר תאודור זלוציסטי הועבר מבית חולים צבאי רגיל לבית חולים של הצלב האדום בו היו התנאים משופרים
↑  בין שבעת החולים שאושפזו היה גם אברהם שפירא
↑  טלסקופ לבית חיים שטורמן, דבר, 16 בספטמבר 1943
↑  אמצאתו של מורה בארץ ישראל, דבר, 27 ביולי 1937
↑  דבשה לויט בת חיים אליהו לויט (1886–1968) היא אחייניתו של אשר זליג (אימה שרה היא אחותו)
↑  אשר זליג ארליך נפטר, דבר, 6 בינואר 1952
↑  הלוויתו של אשר ארליך, דבר, 7 בינואר 1952
↑  אשר זליג ארליך באתר GRAVEZ
↑  גילוי הלוט מעל תבליט ע"ש ארליך, דבר, 5 בינואר 1954
↑  ספר "אשר היה" לזכר אשר ארליך, דבר, 9 באוגוסט 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272561605171  GND: 131470590  ISNI: 0000 0000 6687 967X  LCCN: n91109862  VIAF: 55280923   WorldCat (עם VIAF): 55280923 
בנין בית הספר לבנות בנוה צדק בו לימד אשר ארליך
נכנס יין יצא סוד

נכנס יין יצא סוד - הוא ניב שמקורו בדברי רבי חייא בתלמוד, ופירושו: אדם מבוסם נוטה לחשוף סודות, אותם, בוודאי, לא היה חושף בהיותו פיכח.
הביטוי השתרש בשפה העברית, ומרבים להשתמש בו גם בימינו.