stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק בן-אהרן
ספריו

אגרות לבני / י' בן אהרון, הקבוץ המאוחד, תש"ו – קובץ מכתבים מהשבי.
כוחנו העצמאי יסוד למדיניות החוץ, אחדות העבודה-פועלי ציון - המרכז, [תש"י לערך].
די שטרייט פראבלעמען אין דער ציוניסטישער באוועגונג / מפלגת הפועלים המאוחדת, י. בן אהרן, י. חזן ו.[צ"ל וי], [חמו"ל], 1950. (ביידיש)
בפתח תמורה, תרבות וחינוך, 1968 – מאמרים.
מועידה למעשים, [תל אביב]: ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל - הוועד הפועל, תש"ל-1970.
בירור ודרך, [חמו"ל] (סדרת דברים), תשל"א – מאמרים.
כלכלה של עם לוהט / מאת יצחק בן אהרן, [תל אביב]: הלשכה להתקשרות - הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית, תשל"ב.
במאבק על התמורה / יצחק בן אהרן, עם עובד תרבות וחינוך, תשל"ב-1972.
הייתכן דו-קיום בין קפיטאליזם לסוציאליזם בישראל: דברי הפתיחה בדיון שהיה בחוג הרעיוני המרכזי של ההסתדרות. [תל אביב: חמו"ל], 1972.
הישג שהוא אתגר: יעדים למדיניות ההסתדרות, [חמו"ל], תשל"ג.
פועלי ישראל ראויים למאבק לשרות ולנאמנות / יצחק בן אהרון, ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י הוועד הפועל, 1973.
קומת הדעת נחותה מקומת בניינינו / יצחק בן אהרן, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל - הוועד הפועל - מחלקת הארגון - היחידה לשכונות ולפעולה קהילתית - המרכז לתרבות ולחנוך - מח’ ההסברה - המחלקה להשכלה גבוהה (סדרת 'לפעיל'; מס. 11), [תשל"ג].
הגמוניה ערכית כורח לעוצמת ההסתדרות, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל - הוועד הפועל, [תשל"ג].
בעין הסערה: פרקים במאבקי דורי, הקיבוץ המאוחד, תשל"ח.
חיים ארלוזורוב: האיש ודרכו (50 שנה למותו) / מאת יצחק בן-אהרון [ואחרים], המרכז לתרבות ולחינוך - המחלקה להסברה בכתב (סדרת 'עיונים'; 1983), תשמ"ג-1983.
שלטון משחית – סוף הדרך: דברים בשנות ה-80 / יצחק בן-אהרן; ערך והוסיף אחרית דבר: נסים קלדרון, הקיבוץ המאוחד, 1988.
דפים מן הלוח – 1906–1993 / יצחק בן-אהרון, הקיבוץ המאוחד, תשנ"ד-1994.
מעל הדוכן: עשרים וארבע שנות שליחות בכנסת ישראל / יצחק בן-אהרן; בעריכת צביקה דרור, עם עובד, תשנ"ה-1995.
גשרים נטויים: מכתבים 1927–1997 / יצחק בן אהרן, הקיבוץ המאוחד, 1997.
Achdut havodah Poale Zion, United Labor Zionist party / Y. Ben-Aharon, Charles B. Sherman, New York: Central Committee Achdut havodah - Poale Zion (United Labor Zionist Party), [1947].
Listen, gentile! the story of a life / by Y.Ben Aharon, London: Staples Press, 1947.
Coraje para transformar / por Itzjak Ben-Aharon, [Tel Aviv]: Histadrout-Confederación eneral de los Trabajadores en Israel, 1970.
Le courage de changer / (édité par Elena Tamar Smolarz), Tel Aviv: Histadrout, 1971.
The courage to change, Jerusalem: Jerusalem Academic Press, [1973].
לקריאה נוספת

יעל גבירץ, ילד לא רצוי: יצחק בן אהרן – ביוגרפיה אינטימית (עורך אחראי: דב איכנולד), תל אביב: הוצאת משכל, 2003.
אייל כפכפי, 'האם מוסר לחימה מתיישב עם מדיניות תגובות תקיפה?: המקרה של ח"כ יצחק בן-אהרן בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בראשית המדינה', מדינה וחברה, 2, 1, תשס"ב-2002.
דן שביט, שיחות עם בן אהרן, הקבוץ המאוחד (סדרת 'קו אדם'), תשמ"ד-1984.
יונה שמשי, הקומה החמישית: שליחם של פועלים, תל אביב: מלוא, 1973.
המפלגה הליברלית הלאומית (לבנון)

| --- | --- |
סמל המפלגה
סמל המפלגה
 מדינה:  לבנון
 מייסד:  כמיל שמעון 
 מנהיגים:  דורי שמעון 
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־66 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם
 מטה:  אשרפייה, ביירות
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז - ימין
 נציגויות בפרלמנטים
 חברי פרלמנט:  1 / 128
 
 www.ahrar.org.lb
 
המפלגה הליברלית הלאומית (בערבית: حزب الوطنيين الاحرار) היא מפלגה לבנונית שנוסדה על ידי נשיא לבנון כמיל שמעון בשנת 1958. כיום, ראש המפלגה הוא דורי שמעון, בנו. מרבית תומכי המפלגה היו מאז ומעולם נוצרים ובפרט המרונים שבהם.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון המל"ל פעלה לצידן של מפלגות נוצריות אחרות נגד התנועה הלבנונית הלאומית של גוש השמאל. הכוח הלוחם של המפלגה הייתה מיליציית הנמרים שבראשה עמד בנו של כמיל שמעון, דני. ב-1976 הצטרפה המל"ל לצד מפלגות נוצריות אחרות כגון הפלנגות הנוצריות לחזית הלבנונית. בה בעת, הנמרים השתלבו בכוח הלוחם של החזית - הכוחות הלבנוניים, שהונהגה על ידי מפקד הפלנגות בשיר ג'ומייל. ב-1980 ניסה ג'ומייל לאחד את הנהגת הנוצרים ולחסל את יריביו, ובהתקפת פתע ב-7 ביולי 1980 שזכתה לכינוי "יום הסכינים הארוכות", על בסיס הנמרים בסאפרא חיסל המיליציה. עם זאת, המפלגה הצליחה לשרוד את המתקפה. מותו של כמיל שמעון ב-1987, ההתנקשות ביורשו ובנו דני ב-1990, התחזקות הכוחות הלבנוניים כמפלגה פוליטית, החלישו את התמיכה במפלגה.
כיום בראש המפלגה עומד דורי שמעון בנו הבכור, אך הפחות כריזמטי של כמיל. דורי מכהן כראש עיריית דיר אל-קמר. המפלגה נמנעה מלהשתתף בבחירות לפרלמנט הלבנוני במהלך שנות הכיבוש הסורי את לבנון, בדומה למפלגות נוצריות אחרות. תומכי המפלגה השתתפו במהפכת הארזים ב-2005. באותה שנה השתלבה התנועה ברשימת מפגש קרנת שהואן הנוצרית והאנטי סורית, אולם לאחר מכן פרשה ממנה בהאשמת האיחוד בשחיתות.
משתפת פעולה עם מחנה ה-14 במרץ.
תוצאות בחירות

| בחירות | תוצאות |
| --- | --- |
1960: 5 / 99
1960: 7 / 99
1960: 8 / 99
1960: 11 / 99
שער העונה בפרמייר ליג

אמרה ג'אן זוכה הפרס הראשון, לעונת 2016/2017
שער העונה בפרמייר ליג הוא פרס כדורגל שנתי המוענק לשחקן שהבקיע את השער שנחשב ליפה ביותר בפרמייר ליג בעונה החולפת.
רשימת המועמדים מורכבת מתשעת זוכי שער החודש בפרמייר ליג ולעיתים, כמו ב-2016/2017 וב־2022/2023, שער מחודש מאי אשר לא מתקיימת בו הצבעה חודשית. הזוכה נקבע על ידי שקלול של הצבעות מקוונות, שתורמות 10% מהניקוד הסופי, ופאנל מומחים.
הפרס ניתן לראשונה בסוף עונת 2016/2017 והוא נקרא על שם נותן החסות שלו, באדוויזר. בשנת 2020, מנהלת הפרמייר ליג ציינה באופן רטרואקטיבי מי הזוכה בפרס בכל עונה מהקמתה.
ראו גם

שער החודש בפרמייר ליג
שער העונה בליגת העל
הערות שוליים

↑  Can acrobatics win Carling Goal of the Season, Premier League, ‏26 במאי 2017
↑  Boufal wins 2017/18 Carling Goal of the Season Season, Premier League, ‏19 במאי 2018
↑  Townsend wins Carling Goal of the Season award, Premier League, ‏21 במאי 2019
↑  Son wins 2019/20 Budweiser Goal of the Season with solo special, Premier League, ‏16 באוגוסט 2020
↑  Lamela rabona voted 2020/21 Budweiser Goal of Season, Premier League, ‏6 ביוני 2021
↑  Salah wins 2021/22 Budweiser Goal of the Season award, Premier League, ‏29 במאי 2022
↑  Enciso wins Budweiser Goal of the Season award, Premier League, ‏4 ביוני 2023
↑  Garnacho wins Budweiser Goal of the Season award, Premier League, ‏26 במאי 2024
↑  Every Premier League Goal of the Season, Premier League
| כדורגל באנגליה אנגליה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל האנגלית • קבוצות • אצטדיונים • רשימת תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | פרמייר ליג • הפוטבול ליג (צ'מפיונשיפ • הראשונה • השנייה) • מערכת הליגות הלאומית (נשיונל ליג • ליג דרום • ליג צפון)  • הפרמייר ליג הצפונית • הליגה הדרומית • הליגה האיסטמיאנית • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | גביע ה-FA • גביע הפוטבול ליג • מגן הקהילה • פרס הפוטבול ליג • פרס ה-FA • גביע ליגת קונפרנס • אגרטל ה-FA • הגביע הבין-ליגתי של ה-FA |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| כדורגל נשים | הסופר ליג • הצ'מפיונשיפ לנשים (בעבר: פרמייר ליג הנשים) • גביע ה-FA לנשים • גביע הליגה לנשים • מגן הקהילה לנשים • גביע הליגה הלאומית לנשים |  |
| פרסים | היכל התהילה של הכדורגל האנגלי • שחקן העונה בפרמייר ליג • כדורגלן השנה (התאחדות שחקני הכדורגל) • כדורגלן השנה (התאחדות עיתונאי הכדורגל) • הכדורגלן הצעיר של השנה • כפפת הזהב בפרמייר ליג • מאמן העונה • שער העונה  • מאמן החודש • שחקן החודש • שער החודש • הצלת החודש |  |
עדיטל בן-ארי

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1953 (בת 71) ירושלים 
 ענף מדעי:  עבודה סוציאלית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 מספר צאצאים:  2 
 
עדיטל (עדי) בן-ארי (נולדה ב-28 ביוני 1953) היא חוקרת בתחומי העבודה הסוציאלית ומכהנת כפרופסור מן המניין בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

נולדה בשם עדיטל (עדי) תירוש לחיה ומרדכי תירוש, ילידי ירושלים גם הם, וגדלה בשכונת בית הכרם בירושלים. ביסודי למדה בבית ספר בית הכרם, ובתיכון למדה בתיכון ליד האוניברסיטה (סיימה ב-1971). בשנים 1971–1974 שירתה בנח"ל במסגרת גרעין של תנועת הצופים, והייתה קצינה באזור הערבה.
לאחר סיום שירותה הצבאי עברה לחיפה, ולמדה לתואר ראשון ושני באוניברסיטת חיפה: בשנים 1975–1978 למדה פילוסופיה וחינוך לתואר ראשון. בשנים 1979–1980 למדה לתואר שני בייעוץ חינוכי. בשנים 1984–1989 נסעה לארצות הברית, ולמדה לתואר שלישי באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במקביל ללימודיה עבדה גם כעוזרת הוראה וכעוזרת מחקר. עבודת הדוקטור שלה עסקה בתהליך "יציאה מהארון" של צעירים הומוסקסואלים, ונכתבה בהדרכתה של פרופ' איילין גמבריל. בשנים 1990–1991 שהתה באותה אוניברסיטה לפוסט-דוקטורט, במקביל לימדה קורסים בבית הספר לרווחה חברתית שם, והייתה חלק מקבוצת מחקר שעסקה בעבודה סוציאלית בתחום בריאות הנפש.
ב-1993 חזרה לישראל, והחלה לעבוד באוניברסיטת חיפה. ב-1994 קיבלה מינוי כמרצה, וב-2012 התמנתה לפרופ' מן המניין.
במהלך השנים הדריכה 25 סטודנטים בעבודות מ.א., וכ-15 סטודנטים בעבודות דוקטור.
בשנת 2022, מחקר שדרג את 100 החוקרים המשפיעים ביותר בתחום העבודה הסוציאלית בעולם דירג את בן-ארי במקום ה-86
מחקרה

מחקריה של בן-ארי מתמקדים בנושאים הבאים:
זוגיות הומוסקסואלית והורות הומוסקסואלית.
תהליך "היציאה מהארון" של הומוסקסואלים.
השימוש של אבות הומוסקסואליים בפונדקאות לצורכי הבאת ילדים לעולם.
רב-תרבותיות וקהילות של מיעוטים בתחום העבודה הסוציאלית.
עזרה לפגועי נפש.
קבוצות לעזרה-עצמית.
יצירת ידע במחקר איכותני.
תפקידי ניהול אקדמי

במקביל לעיסוקה במחקר ובהוראה מילאה בן-ארי תפקידי ניהול באוניברסיטת חיפה. בין הבולטים שבהם:
2003-2000 - עמדה בראש התוכנית לתואר שני בבית ספר לעבודה סוציאלית
2009-2006 - עמדה בראש התוכנית לתואר שלישי בבית הספר לעבודה סוציאלית.
2022-2017 - עמדה בראש המרכז היהודי-ערבי (JAC) באוניברסיטת חיפה, מרכז רב תחומי לקידום מארג יחסים דיאלוגיים בין יהודים לערבים.
2022-2017 - עמדה בראש המרכז לחקר ולימוד המשפחה באוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים

אם לשניים. מתגוררת בתל אביב.
פרסומיה > ספר שכתבה

Adital Ben Ari and G. Enosh, Dialectics, Power and Knowledge Construction in Qualitative Research; Beyond Dichtomy, Routledge, 2019.
פרסומיה > מאמריה

בן-ארי כתבה כ-90 מאמרים מדעיים ופרסומים מחקריים. להלן מבחר מהם:
פרסומיה > מאמריה > בעברית

עדיטל בן ארי ופייסל עזאיזה, קווי מצוקה (ער"ן) בשפה הערבית, ירושלים, המוסד לביטוח לאומי, האגף לפיתוח שירותים, מנהל המחקר והתכנון, 2003.
עדיטל בן ארי ויואב לביא, בדרך לא סלולה: היבטים משפטיים, קהילתיים והוריים של משפחות חד מיניות, חיפה, אוניברסיטת חיפה, המרכז לחקר ולימוד המשפחה, 2007.
איל זק ועדיטל בן-ארי, בין אשמה להשלמה בחייהם של הומואים דתיים הנשואים לאישה, חברה ורווחה, כרך ל"ח, מס' 2, 2018. עמ' 341–368.
אלון אורן, עדיטל בן-ארי, הבניית משפחה גברית במודל 'הורות משותפת' עם אישה: מתחושת 'אחרות' מחריגה לייחודיות מעצימה, חברה ורווחה, כרך ל"ט, מס' 2, 2019. עמ' 257–280.
פרסומיה > מאמריה > באנגלית

Adital Ben Ari, The discovery that an offspring is gay: Parent's, gay men's and lesbians' perspective, Journal of Homosexuality, 30, 89-112, 1995.
Adital Ben Ari, It's the telling that makes the difference, The Narrative Study of Lives, 3, 153-172, 1995.
Adital Ben Ari, An experiential attitude change: Social work students and homosexuality, Journal of Homosexuality, 36, 59-71, 1998.
Adital Ben Ari and Y. Lavee, Cultural orientation, ethnic affiliation and negative daily occurences: A multi-dimensional cross-cultural analysis, American Journal of Orthopsychiatry, 74, 102-111, 2004.
Y. Lavee and Adital Ben Ari, The association of daily hassles and uplifts with family and life satisfaction: Does cultural orientation make a difference?, American Journal of Community Psychology, 41, 89-98, 2008.
Adital Ben Ari and G. Enosh, Cooperation and conflict in qualitative research: A dialectical approach to knowledge production, Qualitative Health Research, 20, 125-130, 2010.
Adital Ben Ari, Rethinking closeness and distance in intimate relationships: Are they really two opposites? Journal of Family Issues, 33, 389-410, 2012.
הערות שוליים

↑  Adital Ben-Ari, The Process of "Coming
 Out": Views from Parents and Young Gay Adults (Supervisor: Prof. Eileen Gambrill), California: University of California, Berkeley, 1989
↑  מחקר מ-2022 המדרג את 100 החוקרים המשפיעים בתחום העבודה הסוציאלית בעולם
↑  אורי לוונטר, הכפריות מקשיבות לעירוניות, באתר הארץ, 23 במאי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4745164423045720530009   WorldCat (עם VIAF): 4745164423045720530009
הרפתקאות זאק וקריסטה בפרנגלי

| --- | --- |

 מבוסס על:  "פרנגלי: יער הגשם האחרון" מאת דיאנה יאנג
 בימוי:  ביל קרוייר
 הופק בידי:  פיטר פיימן וויין יאנג
 תסריט:  ג'ים קוקס
 מדבבים:  סמנתה מאתיס ג'ונתן וורד טים קארי כריסטיאן סלייטר רובין ויליאמס גרייס זבריצקי
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  FAI Films, Interscope Communications, Kroyer Films 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 באפריל 1992  אוסטרליה 27 באוגוסט 1992 ישראל 9 באוקטובר 1992
 משך הקרנה:  75 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט שמבוסס על ספרים, סרט ילדים, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  24 מיליון דולר
 הכנסות:  32.7 מיליון דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   ferngullythelastrainforest
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 סרט הבא:  פרנגלי 2: מבצע הצלה
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאות זאק וקריסטה בפרנגלי (באנגלית: FernGully: The Last Rainforest, "פרנגלי: יער הגשם האחרון") הוא סרט הנפשה אמריקאי שיצא ב-10 באפריל 1992.
בשנת 1998 יצא לסרט המשך בשם "פרנגלי 2: מבצע הצלה".
עלילה

קריסטה היא פיה סקרנית וטבעית אשר חיה בפרנגלי, יער גשם חופשי מהתפרצות בני אדם. הפיות בפרנגלי חיו פעם בשלום עם בני האדם, אולם הם לא האמינו בהם עוד אחרי המקרה עם הרוח האפלה הקסוס. קריסטה היא העוזרת של מגי, פיה אמהית אשר כלאה את הקסוס בעץ. יום אחד קריסטה חוקרת חלק חדש ביער ופוגשת את לפי, עטלף פירות אשר הסביר שבני אדם עשו בו ניסויים, נתנו לו אישיות בלתי יציבה ורברבנית. אולם, הפיות סירבו להאמין לו, מלבד קריסטה, אשר התנדבה לבדוק את המצב. היא רואה את זאק, חוטב עצים צעיר, וקריסטה מכווצת אותו בטעות כאשר היא ניסתה להציל אותו מעץ נופל, אף על פי שהיא לא יודעת איך להחזירו להיות גדול.
העץ בו הקסוס כלוא נכרת בידי טוני וראלף, העוזרים של זאק. הקסוס החל במהרה להחזיר את כוחותיו ולאכול את הפסולת. הוא גורם לבני האדם לנסוע את פרנגלי. בפרנגלי, זאק פוגש את פיפס, פיון אשר מקנא ביחסיו של זאק עם קריסטה. זאק מתחיל להתאהב בקריסטה, אולם הוא מסתיר את הסיבה האמיתית שבני האדם חזרו. כאשר הקסוס חוזר ומרעיל את העצים והנהרות, זאק הבין סוף סוף שבני האדם הורסים את היער. הפיות מגנות על בתיהן, אבל הן יודעות שלהילחם זה חסר תקווה. זאק אמר ללפי לעצור את המכונה לפני שיהרוס אץ פרנגלי והפיות. כאשר זאק מודה בפני טוני וראלף, האקסוס שולט על המכונה ומתחיל להשמיד את היער.
מאגי הקריבה את עצמה כדי לתת לפיות הזדמנות, ומספרת לקריסטה שתזכור את כל מה שהיא למדה ממנה. זאק מתכוון לעצור את המכונה, ולמנוע מהקסוס לשלוט על כוחה, אולם הקסוס מוכיח את עצמו בתוך השמן של המכונה ומתחיל להבעיר אש ביער. כאשר קריסטה הייתה עלולה להקריב את עצמה כדי לעצור את הקסוס, פיפ ושאר הפיות הפגינו את כוחן הרב שהן קיבלו, דבר אשר גרם לזרע שקריסטה שתלה להתחיל לגדול לגמרי. הקסוס והמכונה התרשמו מהעץ החדש בגבול של פרנגלי אשר צמח ופרח. קריסטה מופיעה אחרי המלחמה, הצליחה לשרוד והפכה ליורשת של מאגי בתור פיה קסומה. היא נתנה לזאק את הזרע, ואמרה לו לזכור את כל מה שקרה ובעצב היא החזירה אותו לגודלו הרגיל. כאשר נזכר בזרע בידו, הבטיח זאק לזכור את ההרפתקה וזרע את הזרע באדמה לפני שסיפר לטוני וראלף שדברים עשויים להשתנות ויחד הם עוזבים את היער. הזרע צמח לגודלו הרגיל של פרנגלי וקריסטה עפה עם פיפס ולפי יחד.
מדבבים

סמנתה מאתיס – קריסטה
ג'ונתן וורד – זאק
טים קארי – הקסוס
כריסטיאן סלייטר – פיפס
רובין ויליאמס – באטי קודה
גרייס זבריצקי – קריינית / מאגי לון
דני מאן – אבא של קריסטה / אש
רוברט פסטורלי – טוני
ג'פרי בלאק – ראלף
מדבבים > מדבבים בעברית

לימור שפירא – קריסטה
חן חגי – זאק
נתן דטנר – לפי
יעקב בוך – טוני
אבי פניני – ראלף
דב רייזר – אבא של כריסטה / דמויות שונות
אריאל פורמן – רוט
דני ליטני – הקסוס
הערות שוליים

↑  https://www.nli.org.il/he/newspapers/hadashot/1992/10/09/01/article/182.1
שלמה ניצן (שחקן)

| --- | --- |

שלמה ניצן בהלווית עלי מוהר, 3 בדצמבר 2006
 לידה:  22 בדצמבר 1941 (בן 82) חיפה, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 שם לידה:  שלמה מינץ 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  שחקן, זמר, בדרן, שדרן רדיו, סאטיריקן
 מקום לימודים:  ישיבת היישוב החדש  ישיבת הדרום 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (1993) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלמה ניצן (נולד ב-22 בדצמבר 1941) הוא שחקן, זמר, בדרן, סאטיריקן ושדרן רדיו ישראלי.
ילדות ונעורים

נולד בחיפה בשם שלמה מינץ, ביחד עם אחותו התאומה דבורה, לפנחס ולשרה מינץ, משפחה חרדית (דודו היה השר בנימין מינץ, מנהיג מפלגת פועלי אגודת ישראל). לאביו הייתה חנות לכלי בית. ניצן למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב אצל הרב יהודה קולודצקי, המשיך בישיבת הדרום שברחובות, ולאחר מכן למד כשנה וחצי בישיבת "מרכז הרב" ואחר כך התגייס לצבא.
קריירת תיאטרון ובידור > שנות השישים

תחילת דרכו כשחקן הייתה באמצע שנות השישים, בהצגה "ירח התאומים" במועדון התיאטרון, בהצגה "חמש חמש" בתיאטרון הוורוד מאת אהרן מגד, בהצגה "הדיבוק מנווה שאנן" בתיאטרון זווית.
ב-1968 הוא יזם והופיע במחזמר "איש חסיד היה" בתיאטרון "בימות" שערך דן אלמגור ב-1968, ושהורכב מסיפורים ושירים חסידיים שאותם סייע ניצן ללקט. לאחר מכן הוציא יחד עם השחקנית נירה רבינוביץ' שלושה אלבומים עם שירים חסידיים ויהודיים. מתלמידיו האחרונים של השחקן והבמאי צבי פרידלנד.
קריירת תיאטרון ובידור > שנות השבעים

ב-1979 עיבד יחד עם יצחק גורמזאנו גורן את ספרו של ש"י עגנון "סיפור פשוט" למחזה שעלה בתיאטרון "הבימה". ב-2009 עלה המחזה שוב ב"תיאטרון חיפה".
ניצן היה מוכר לילדים בשנות ה-70 וה-80, כשהופיע בתוכניות הילדים "מה פתאום", ו"רגע עם דודלי".
הוא נמנה עם כותבי המדור הסאטירי "דבר אחר", שהופיע במשך 21 שנים, קודם בעיתון "דבר" ולאחר מכן ב"ידיעות אחרונות", על עבודתו זו זכה ב-1993 בפרס סוקולוב יחד עם שותפיו דני קרמן, יאיר גרבוז ותרזה אייזנברג.
קריירת תיאטרון ובידור > שנות השמונים ואילך

בפסטיבל שירי הילדים של 1980 ביצע את השיר "המשפחה שלי" מאת יורם טהרלב ונורית הירש, שזכה במקום השני, והוא הנחה את הפסטיבל ביחד עם מנחם עיני וירדנה ארזי.
בשנות השמונים הופיע ניצן בפינה סאטירית בתוכנית הטלוויזיה "שעה טובה" ולאחר מכן בתוכנית "סיבה למסיבה", שהיו תוכניות הבידור המרכזיות של לילות שבת בערוץ הראשון. "נו, מה אתם אומרים?" היה הפתיח של כל פינה. החל מ-1990 הגיש פינה בתוכנית סופשבוע (שהחליפה את "סיבה למסיבה"). בפינה זו הוא ביקר את הפוליטיקה הישראלית באמצעות הקראת ידיעות מהעיתונות ותגובה הומוריסטית עליהן (לסירוגין עם שלום קיטל). ברדיו הגיש עד לסגירת רשות השידור פינה שבועית ברשת ב בימי שישי בצהריים, בה הגיב על אירועי השבוע והקריא קטעי פרוזה ושירה. בשנת 1990 זכה בפרס בית שלום עליכם על תרומתו לבמה, לתרבות ולתיאטרון הארץ-ישראלי.
עד לסגירתה של רשות השידור, הגיש ניצן, במשך שנים רבות, תוכניות רדיו ב"קול ישראל", בהן תוכניות על תולדות הזמר העברי ותוכניות סיפורים יהודיים.
ב-1988 וב-1992 העלה ערבי הקראת סיפוריו של שמואל יוסף עגנון.
הערות שוליים

↑  דורית גפן, מן הישיבה אל התיאטרון, על המשמר, 21 במרץ 1969
↑  שרה פרנקל, "חמש חמש" - משקה קריר ביום חמסין, חרות (עיתון), 19 במרץ 1965
↑  נחמן בן עמי, אחורה בזעם קדימה במבוכה, מעריב, 30 באוקטובר 1966
↑  נורית ברצקי, חסיד כפול מאה - להצגת ה100 של איש חסיד היה, מעריב, מתוך אתר עיתונות יהודית הסטורית, 9 בינואר 1969
↑  דן אוריין, סיפור פשוט (על-פי ש"י עגנון, עיבוד שלמה ניצן ויצחק גורן, בימוי יוסי יזרעאלי, הבימה, 1979), באתר התיאטרון הישראלי של החוג לאמנות התיאטרון אוניברסיטת תל אביב
↑  תמרה שרייבר, ‏לא פשוט בכלל, באתר גלובס, 1 בפברואר 2009
נתי אורנן, נו, אז מה עושה היום שלמה ניצן?, באתר הארץ, 14 בפברואר 2009
↑  ענת באלינט, בוטל המדור "דבר אחר", באתר הארץ, 13 באוגוסט 2004
↑  טל פרי, שלמה ניצן ושלום קיטל מחכים לסידור עבודה, מעריב, 20 בנובמבר 1990
דוד שיץ, קיטל קוטל קטנים, חדשות, 28 באוקטובר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306077105171  ISNI: 0000 0000 7028 0168  MusicBrainz: 1099dcc6-e039-4bf0-91bd-85bdff585bbd  VIAF: 97500387   WorldCat (עם VIAF): 97500387
ענת בן-דוד

פרופ' ענת בן-דוד
ענת בן-דוד (נולדה ב-5 ביוני 1977) היא חוקרת תקשורת דיגיטלית ישראלית, שותפה להקמת המעבדה למדיה ולמידע באוניברסיטה הפתוחה ומכהנת בה כפרופסור חבר במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
ביוגרפיה

בן-דוד נולדה וגדלה בירושלים. למדה בבית הספר היסודי יפה נוף ובבית הספר התיכון על שם זיו ומרקס.
בין השנים 1998 ו-2001 למדה לתואר ראשון דו-חוגי בפסיכולוגיה ובספרות השוואתית באוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיה לתואר ראשון, קיבלה מלגת חילופי סטודנטים עם אוניברסיטת אמסטרדם והמשיכה ללימודי תואר שני בלימודי מדיה ותרבות בהולנד. ב-2004, כתבה את עבודת המ.א. שלה על רשתות קישורים בין ארגוני חברה אזרחית ישראלים, פלסטיניים ובין-לאומיים בהקשר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, בהדרכתו של פרופ' ריצ'רד רוג'רס (Richard Rogers). עם חזרתה לישראל, החלה ללמוד לתואר שלישי באוניברסיטת בר-אילן, בתוכנית ללימודי מדע, טכנולוגיה וחברה (Science, Technology, and Society - STS), וסיימה שם את התואר ב-2013. את עבודת הדוקטור שלה העוסקת באינטרנט כטכנולוגיה מעצבת גבול כתבה בהדרכתם של פרופ' ריצ'רד רוג'רס ופרופ' נח עפרון.
לאחר סיום לימודיה נסעה שוב להולנד לפוסט-דוקטורט במחלקה ללימודי תקשורת באוניברסיטת אמסטרדם.
ב-2014 החלה לעבוד כחברת סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה. ב-2020 התמנתה לפרופ'-חבר.
מחקרה

בן-דוד מתמקדת בשלושה נושאים עיקריים:
ההיסטוריה של האינטרנט והבניית העבר באמצעות ארכיוני רשת.
פוליטיקה של רשתות חברתיות ופלטפורמות מקוונות.
מתודולוגיות חישוביות ודיגיטליות לחקר האינטרנט.
מחקריה של בן-דוד נוגעים בהשלכות חברתיות ופוליטיות של פלטפורמות דיגיטליות בנות זמננו, כגון מנגנוני הפצה של הסתה סמויה ושיח של אפליה בפייסבוק, סוגי אפליה מגדרית חדשים וסמויים מן העין המתעצבים על ידי פלטפורמות של כלכלת שיתוף, ותפקידן של פלטפורמות דיגיטליות בעיצוב הדיון הציבורי של כתבות חדשות. מחקריה גם עוסקים באופן שבו פלטפורמות כמו פייסבוק הפכו את המושגים 'נתונים ציבוריים' ו'ידע אוניברסלי' לנתונים קנייניים, המתווכים באמצעות אלגוריתמים של התאמה אישית.
יחד עם עמיתה, ד"ר שוקי וולפוס, היא זכתה בפרס דיקן הלימודים האקדמיים באוניברסיטה הפתוחה, ליוזמות ולהתחדשות בהוראה בשנת 2019 על שילוב מעורר השראה של כלים דיגיטליים בהוראה.
הקמת המעבדה למדיה ומידע של האוניברסיטה הפתוחה

במהלך שהותה בהולנד, בן-דוד הייתה שותפה לקבוצת Digital Methods Initiative המתמחה בפיתוח שיטות מחקר דיגיטליות לחקר האינטרנט. עם שובה לישראל, הקימה יחד עם פרופ' אורן סופר את המעבדה למדיה ומידע של האוניברסיטה הפתוחה.
קורסים שפיתחה באוניברסיטה הפתוחה

בתחום התקשורת, בן-דוד הייתה שותפה לעדכון תוכנית הלימודים בתקשורת באוניברסיטה הפתוחה בתחום המדיה החדשים והתקשורת הדיגיטלית.
להלן הקורסים הבולטים שפיתחה:
ענת בן-דוד וד"ר שוקי גולדפוס, ממנועי חיפוש לרשתות חברתיות: חיפוש, ניטור ומדדי השפעה מקוונים.
ענת בן-דוד וסיגל רבינא, מבוא למדיה חדשים.
ענת בן-דוד וד"ר אלכס גקר, משחק, משחקים ומשחקיות במדיה מודרניים.
ענת בן-דוד וד"ר סימונה וסרמן, תרבויות רשת.
פעילות ציבורית

לצד עבודתה המחקרית, בן-דוד עוסקת בפעילות ציבורית המתמקדת בקידום השיח הדמוקרטי, הזכות לפרטיות, ועיתונות עצמאית במרחבים הדיגיטליים בישראל.
נמנית עם מייסדות ומייסדי עמותת "פרטיות ישראל".
משמשת כחברת הוועד המנהל של אתר העין השביעית.
שימשה חברה במועצה הציבורית להגנת הפרטיות בין השנים 2017–2022.
משפחתה

בן-דוד היא בת זוגו של המוזיקאי שרון מולדאבי. אם לשניים.
מתגוררת בתל אביב.
פרסומיה > מאמרים מדעיים

להלן מבחר ממאמריה המדעיים האחרונים של בן-דוד:
ענת בן-דוד, נתונים, סוציולוגיה ישראלית (גיליון מיוחד בנושא "חברה פוגשת מגפה"), כרך כ"א, מס' 2, אפריל 2021.
Ben-David, A. (2020). Counter-Archiving Facebook. European Journal of Communication. DOI: 10.117/0267323120922069
Ben-David, A. (2019). 2014 not found. A cross-platform approach to retrospective web archiving. Internet Histories, 3(3-4), 316–342. DOI: 10.1080/24701475.2019.1654290.
Ben-David, A., & Soffer, O. (2019). User comments across platforms and journalistic genres. Information, Communication & Society 22(12):1810-1829. DOI: 10.1080/1369118X.2018.1468919.
Ben-David, A. & Amram, A. (2018). The Internet Archive and the socio-technical construction of historical facts. Internet Histories. DOI: 10.1080/24701475.2018.1455412.
פרסומיה > מאמרים וראיונות בעיתונות הישראלית > מאמרי דעה, סיקור וראיונות שקשורים למחקר

ענת בן-דוד, האם האינטרנט סובל ממחלת השיכחה?, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2017
ענת בן-דוד, סליחה, תקלה, פלסטין לא קיימת, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2016
ענת בן-דוד, הכתובת הייתה על הקיר - של פייסבוק, טוויטר ויוטיוב, באתר העין השביעית, 8 בינואר 2021
איתמר ב"ז, קורא "הארץ"? הליכוד מחפש אותך, באתר העין השביעית, 22 באפריל 2019
פרסומיה > מאמרים וראיונות בעיתונות הישראלית > מאמרי דעה וראיונות שקשורים בפעילות ציבורית

רותם שטרקמן ורפאלה גויכמן, החוקרת שעצרה את נתניהו לשלוש שעות ביום הבחירות, באתר TheMarker‏, 27 בספטמבר 2019
ענת בן-דוד, כיצד גרמנו לפייסבוק להשעות את הביבי-בוט (ולמה זה חשוב), באתר העין השביעית, 17 באוקטובר 2019
ענת בן-דוד, מיום הבוחר ליום העוקב, באתר העין השביעית, 18 בפברואר 2020
ענת בן-דוד, מדינה יקרה, צאי לנו מהטלפון, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2020
פרסומיה > מאמרים וראיונות בעיתונות הישראלית > פודקאסטים

אורי פסובסקי וטל שניידר, ‏אהבה, שנאה ורשתות חברתיות: "חרם על פייסבוק? טוב שנזכרתם", באתר גלובס, 1 ביולי 2020
גיא רולניק וענת ג'ורג'י, פי 6 מהאמת: המסלול המהיר של הפייק ניוז, דה-מארקר, 28.1.2021.
ענת בן-דוד, האם האנונימיות היא נחלת העבר?, איגוד האינטרנט הישראלי, 8.11.2020.
אורן סופר ותמר הרמן בשיחה עם ענת בן-דוד, על ארכיוני רשת והיסטוריה דיגיטלית, אדרבא (פודקאסט בשיתוף גלי צה"ל), אוקטובר 2020.