מרדכי רוזמן
מנהיג המעפילים באוניה "אקסודוס 47"

בשנת 47', בגיל 30, עלה על האונייה "אקסודוס", יחד עם 4,554 מעפילים ניצולי שואה, מתוכם 1,017 נערים, הרבה מהם חברי תנועות חלוציות, ו-655 ילדים, בדרכם לארץ ישראל.
האונייה, בפיקודו של יוסי הראל מ"ההגנה" - "המוסד לעלייה ב'" ורב החובל אייק אהרונוביץ' - ארן מהפלי"ם (הזרוע הימית של הפלמ"ח), הפליגה מנמל סֵט ליד מרסיי ב-11 ביולי 1947. עם יציאתה מהנמל עקבו אחריה מטוס ומשחתות בריטיות, שליוו אותה עד חופי ישראל.
במהלך ההפלגה פעל מרדכי רוזמן, יחד עם חברי תנועות הנוער החלוציות, בקרב הנוסעים בעידוד, לימוד שירים עבריים וכן, תרגולי התגוננות בפני השתלטות בריטית, שנערכו בפיקודו של מיכה פרי, פלי"ם, שהיה ממונה על ההיערכות למניעת ניסיונות של צוות ההשתלטות הבריטי לקפוץ לסיפון אקסודוס.
לפנות בוקר 18 ביולי 1947, בהגיעה אקסודוס כ-20 מיל מחוף עזה, נגחו בה משחתות בריטיות. הבריטים הצליחו להעלות לאונייה כ-50 חיילים ולאחר מאבק קשה, שגרם למותם של 2 מעפילים והקצין השני של האנייה, מהמתנדבים היהודיים שהצטרפו לצוות האוניה, ולעשרות פצועים, הורה יוסי הראל על כניעה והאונייה הפליגה לנמל חיפה, שם הורדו נוסעיה בכוח לשלוש אוניות גירוש: "אושן ויגור", "אמפייר ריוול" ו"רונימייד פארק". מרדכי רוזמן גורש על אניית הגרוש "רונימייד פארק".
מעפילי "האקסודוס" גורשו חזרה למדינה ממנה הם הפליגו וב-29 ביולי עגנו האוניות מחוץ לנמל פורט דה-בוק Port De-Bouc בדרום צרפת. ניסיון הבריטים להוריד את המעפילים בצרפת נכשל כי הצרפתים לא הסכימו שהבריטים יורידו את המעפילים בכח, בצרפת, בניגוד לרצונם.  אניות הגרוש עגנו במשך שלושה שבועות בפורט דה-בוק Port De-Bouc בין התאריכים 29 יולי 1947 ועד 22 באוגוסט 1947. במהלך תקופה זו ארגנו המעפילים אירועי מחאה שונים בדרישה להחזירם לארץ ישראל.
ב-22 באוגוסט הפליגו אוניות הגירוש לנמל המבורג בגרמניה, שם הורדו המעפילים בכוח מהספינות ושוכנו במחנה עקורים בגרמניה. לאחר שהות של כשנה במחנה המעצר בגרמניה, עלו כל נוסעי האוניה ארצה.
דברים שאמר רוזמן למעפילים באוניית הגירוש "רונימייד פארק", לפני ההורדה בכוח בנמל המבורג ב-9 בספטמבר 1947:
...עם הניצחון על אנייתנו והשמדתה יושפל עד-אפר המצפון של העולם. ..למען העולם כולו, למען התקווה האחרונה לגאולה ותקומה, המפרפרת בכל מקום של דיכוי, עיוות דין, שיעבוד ועינויים, למען הכמיהה לחופש ודרור- החזקנו מעמד בחזיתות הקדמיות במאבק גבורה אינסופי זה. הנס לא קרה. ניצח הרשע נטול-המצפון.
אתם יכולים לכלוא אותנו מאחורי סורג, אתם יכולים להחזיק אותנו במחשכים. אך את אור השמש אין בכוחכם לכבות. השמש אינה בתחום-שליטתכם. לא תוכלו לאנוס את ההיסטוריה. ..המחר הוא לנו. העתיד שלנו הוא.
הבריטים מהר מאוד הבינו שמרדכי רוזמן הוא שמנהיג את המעפילים ו"עושה הצרות" מבחינתם. על כן הפך ליעד ראשון במעלה להורדה מאניית הגירוש רונימיד פארק. תוך כדי המאבק להורדתו מרדכי נפגע. כשהוא אזוק נשלח לבית החולים של הצבא הבריטי בהמבורג הועמד למשפט ונכלא. כעבור כשבועיים נשלח למחנה פופנדורף. שם הקים עם חבריו מהנהגת השומר הצעיר את המזכירות היהודית של מחנה של המעפילים. שמות חברי המזכירות, לפי סדר הופעתם בהוראת היום: יוסף לייכטר, יצחק קרוסמן, ימאוי, יצחק פורטנוי, יהודה פקר, מרדכי רוזמן, שלמה קליין . כדי למנוע זליגת עקורים ממחנות אחרים למחנות מעפילי האקסודוס הנפיקה המזכירות למעפילים תעודות מעפיל שכללה תמונה, מספר סידורי והצהרה בלבד.
התעודה לא כללה פרטים מזהים נוספים. נוסח ההצהרה כלהלן:-  "בעל תעודה מס. __________  הינו מעפיל מיציאת אירופה תש"ז שהוחזר בכח לגרמניה מנמל חיפה ונמצא בגירוש בדרך חזרה לארץ-ישראל." ההצהרה נרשמה בעברית ובאנגלית. כמוכן נוספה לתעודה חותמת עגולה מטעם מזכירות המחנה ותאריך ההנפקה.