stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורים
מצוות החג > איסורים

במסכת מגילה למדו חז"ל מהמילים ”שמחה ומשתה ויום טוב”, המאפיינות את החג לפי המגילה, כי ישנם שלושה איסורים בחג פורים:
שמחה: מלמד שאסור בהספד.
משתה: מלמד שאסור בתענית. בזמן שנהגה מגילת תענית, היה איסור להתענות גם בימים שלפני ואחרי פורים, אך כיום מותר להתענות ולהספיד בסמוך לפורים.
יום טוב: מלמד שאסור בעשיית מלאכה. בהמשך נלמד מהגמרא שהיהודים לא קיבלו עליהם איסור זה, אך עם זאת נפסק להלכה כי ”אין לעשות מלאכה בפורים, ומי שעושה בו מלאכה – אינו רואה מאותה מלאכה סימן ברכה לעולם.” (קיצור שולחן ערוך, סימן קמ"ב) הכוונה אינה לאיסור מלאכה כמו ביום טוב ממש, אלא שאסור לעשות מלאכות שאינן לצורך היום, בדומה לחול המועד. הבנקים ובתי הספר בישראל אינם פועלים ביום זה, אך במקומות אחרים מסתפקים בקיצור יום העבודה.
מנהגי החג > מחיית זכר עמלק

בשל המסורת שלפיה המן האגגי היה מזרע עמלק, נוהגים המתפללים להרעיש ברעשנים או בכלים אחרים בעת אזכור שמו בקריאת המגילה, ובכך מקיימים באופן סמלי את מצוות מחיית זכר עמלק. יש שהתנגדו למנהג זה. גם כשמוזכר עמלק בקריאת התורה, יש המוחים את שמו באמצעים שונים.
מנהג נוסף המסמל את מחיית זכר עמלק הוא הכנת בובת המן. בובה זו מיוצרת מחומרים שונים כמו בד, נייר או חימר, ומייצגת את המן הרשע. במהלך החג מוצגת הבובה לראווה ולרוב נוהגים אף לתלות אותה על עץ או לשרוף אותה. המנהג נועד להזכיר את ההצלה והניצחון של היהודים ואת עונשו של המן.
מנהגי החג > תחפושות

נהוג לעטות מסכות ותחפושות, מנהג שהחל בימי הביניים בוונציה, כנראה בהשפעת קרנבל המסכות המקומי. אחת ההתייחסות הקדומות למסכות בהלכה מובאת ברמ"א, שם הן מכונות "לבישת פרצופים". ברמ"א נראה שהסיבה למנהג היא כ"מנהג שמחה".
בהגות היהודית ניתנו הסברים שונים למנהג. בעל השפת אמת כתב שהתחפושת מלמדת את הרעיון שהפנימיות של האדם יכולה להשתנות בעקבות מעשים חיצוניים. מחבר הבני יששכר כתב שמתחפשים כדי לרמוז לכך שהתבוללות יהודים בימי אחשוורוש הייתה רק כלפי חוץ. הרב שלמה אבינר הסביר שכל הדמויות הראשיות בסיפור המגילה מתחפשות במובן מסוים:

אסתר המלכה מסתירה את זהותה, את חששותיה ואת כוונותיה; אחשוורוש נראה כאדם העושה ככל העולה על רוחו, אך כל צעדיו מכוונים על ידי הסובבים אותו; המן מציג חזות של נחישות וביטחון עצמי, אך נטפל לחלשים מתוך פחד למעמדו; מרדכי עובד כפקיד נאמן בחצרו של אחשוורוש, אך שומר בסתר על נאמנות מוחלטת לעמו; היהודים אף הם מתחפשים לפי דברי חז"ל במסכת מגילה, לפיהם היהודים באותו דור חטאו בעבודה זרה ובהתבוללות אך נותרו נאמנים בלבם. הקב"ה הוא המתחפש הראשי בשל היותו נעדר לגמרי מהסיפור, בעוד שהמגילה רצופה בצירופי מקרים לכאורה, המבטאים למעשה את ידו הנסתרת של הקב"ה.
מנהגי החג > בידור וצחוק

החל מהמאה ה-13 הופיעו פרודיות ספרותיות לפורים, העושות צחוק מסיפור המגילה, מאלמנטים שונים בחיים היהודיים וממנהגי פורים בפרט. ביניהן ידוע במיוחד הפיוט ליל שיכורים, המשתייך לתת-סוגה של פרודיות העוסקות באהבת היין בפורים, ובשנאה כלפי אויבו הגדול, המים. בתת-סוגה זו מופיעות לעיתים קרובות יצירות המהוות פרפרזה על טקסטים יהודיים ליטורגיים, המוסבים לשבח היין והשכרות.
הצגות מיוחדות הקרויות "פורים שפיל" מועלות ביום זה, ועוסקות לרוב בסיפור המגילה באופן היתולי. בישיבות נהוג למנות מבין התלמידים את "רב פורים", שבין היתר דורש דרשה פסבדו-תורנית מצחיקה המובילה לאווירה מבודחת.
נוהגים לחלק לילדים דמי כיס הידועים בשם "דמי פורים" או "מעות פורים".
בחלק מהערים בישראל נהוג לקיים בפורים מצעד היתולי בשם "עדלאידע" ברחובות העיר. תהלוכת פורים הראשונה נערכה בתל אביב בפורים תרע"ב (1912), ועד היום מתקיימות עדלאידות הכוללות מצעד, רקדנים, משאיות ובובות ענק (למשל בעיר חולון).
מנהגי החג > בידור וצחוק > צעצועי נפץ

בעת המודרנית נוצרה תופעה של ילדים ובני נוער המשתמשים בנפצים, חזיזים וזיקוקים, רימוני עשן ופצצות סירחון. סחר בצעצועים אלה או שימוש בהם מנוגד לחוק במדינת ישראל. הפיצוצים מסכנים חיים, מבהילים בני אדם ובעלי חיים, פוגעים בסובלים מפוסט-טראומה ועלולים לגרום פציעות קשות למשתמשים בהם ולסובביהם.
המשטרה והרשויות המקומיות מנסות להילחם בתופעה באמצעות הסברה ואכיפה, בעוד אנשי חינוך עוסקים באזהרת ילדים מעיסוק בצעצועים מסוכנים. הרבנים הראשיים ורבנים מכל המגזרים מדגישים מעת לעת את האיסור להשתמש בנפצים אלו, ואף קוראים לדווח למשטרה על מוכרי נפצים לא חוקיים.
זמניו השונים של החג > פרזים ומוקפים

חז"ל קבעו בהלכה זמנים שונים לציון חג פורים: בערים שאינן מוקפות חומה (המכונות "פרזים") נקבע החג בי"ד באדר, והוא מכונה "פורים דפרזים"; בערים שעל פי המסורת מוקפות חומה מימות יהושע בן נון, כמו ירושלים ושושן, נקבע החג בט"ו באדר, והוא מכונה "פורים דמוקפים" או "פורים שושן" (או בעקבות היידיש: "שושן פורים"). ישנה דעה הלכתית שנדחתה, לפיה הזמן הקובע להגדרת עיר כמוקפת חומה אינו ימות יהושע בן נון אלא ימות אחשוורוש. התלמוד הירושלמי מסביר את הבחירה בימות יהושע בכך ש"חלקו כבוד לארץ ישראל", שהייתה חרבה בזמן המגילה ועל כן הרחיקו לזמן שבו הייתה בנויה.
בערים עתיקות שבהן יש ספק אם הייתה חומה בימות יהושע בן נון, חוגגים את פורים בשני הימים ומברכים על קריאת המגילה בי"ד באדר בלבד. רוב הערים העתיקות בישראל הן ערים שקיים לגביהן ספק כזה, כמו צפת, יפו וכו'. טבריה היא מקרה מיוחד כיוון שהספק לגביה הוא לא על מציאות קיומה של חומה מימות יהושע, אלא שאלה הלכתית האם הכנרת יכולה להיחשב כחומה של העיר. ישנם מקומות עתיקים שבהם התחדש היישוב היהודי, כמו חברון ושילה, שגם בהם מציינים את החג במשך יומיים מחמת הספק. בשל ההלכה "סמוך ונראה" ממסכת מגילה, שעל פיה כל הסמוך לעיר מוקפת והנראה ממנה נכלל בתוכה, הספק מורחב לעיתים גם לערים אחרות, כמו בני ברק. גם בערים מסוימות מחוץ לארץ ישראל חוגגים את פורים במשך יומיים, בהן איזמיר שבטורקיה, חלב שבסוריה ובגדאד שבעיראק.
בהלכה קיים דיון מפורט ובו דעות שונות לגבי "בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר": אדם שנוסע בימי הפורים מעיר מוקפת חומה לעיר שאינה מוקפת חומה, ולהפך. הנושא נדון בשאלות רבות לרבנים, מחמת מורכבותה של ההלכה בנושא. הדבר תלוי, בין היתר, במועדי נסיעתו ובכוונותיו של הנוסע בשעת נסיעתו.
זמניו השונים של החג > פורים משולש

"פורים משולש" הוא כינוי מקובל למצב ההלכתי שנוצר כאשר פורים המוקפים, ט"ו באדר, חל בשבת. לפי כללי הלוח העברי הקבוע, י"ד באדר אינו יכול לחול בשבת, ולכן מקרה היפותטי כזה אינו נידון במסגרת הסוגיה. הבעיה ההלכתית בט"ו באדר שחל בשבת נובעת מחשש לחילול שבת בקיום חלק ממצוות הפורים. על כן, על פי השיטה המקובלת, מקיימים חלק מהמצוות ביום שישי וחלק מהן ביום ראשון. מצב זה מכונה "פורים משולש" מכיוון שמצוות החג מתפרסות על פני שלושה ימים רצופים. פורים משולש הוא אירוע נדיר יחסית, הקורה רק בכ-11.5% מהשנים, באותן שנים שבהן חל גם ערב פסח בשבת (שנות השא, זחא והחא).
הבעיה העיקרית היא קריאת המגילה, שאינה יכולה להיעשות בשבת. במשנה, מסכת מגילה, פרק א', משנה ב' נאמר שכאשר פורים חל בשבת, מקדימים לקרוא את המגילה ביום שישי, י"ד באדר (שבו קוראים גם בני הפרזים). בתלמוד מבואר כי אף שמעיקר הדין אין מניעה לקרוא מגילה בשבת, אסרו חז"ל לקראה בשבת משום גזירה דרבה: "שמא יעבירנו ארבע אמות ברשות הרבים". הקריאה אינה יכולה להידחות ליום ראשון, מפני שאין קוראים את המגילה לאחר יום ט"ו באדר. הסבר אחר לאיסור הקריאה בשבת נובע מהזיקה בין קריאת המגילה למצוות מתנות לאביונים, שאינן יכולות להינתן בשבת (שהשימוש בכסף אסור בה). טעם זה מחייב גם את הצמדת הענקת המתנות לאביונים לקריאת המגילה, ולכן שתי המצוות מתקיימות ביום שישי.
מועד עריכת סעודת פורים פחות ברור. אף על פי שלכאורה אין מניעה לקיים סעודה זו בשבת, נאמר בתלמוד הירושלמי שאין לקיימה בשבת, כדי לא לערב בין שמחת הפורים, הנקבעת בידי אדם, לשמחת השבת, הקבועה ועומדת מששת ימי בראשית. בשל כך, קובע הירושלמי, יש לדחות את הסעודה ליום ראשון. נימוק נוסף שלא לעשות את הסעודה בשבת הוא שהסעודה תלויה במשלוח מנות (שנועד לצורכי הסעודה), ואין לשלוח מנות בשבת (או בשל איסור הוצאה מרשות לרשות או בשל איסור קניין בשבת). כיוון שאין התייחסות לנושא בתלמוד הבבלי, רוב פוסקי ההלכה הראשונים פסקו לפי התלמוד הירושלמי, וכתבו שמאחרים את הסעודה ליום ראשון. מקצת מהראשונים קיבלו את דעת הירושלמי שלא לעשות סעודה בשבת, אך הכריעו שעדיף להקדים אותה ליום שישי, יחד עם קריאת המגילה. ברם, ראשונים רבים דחו את דברי הירושלמי, וקבעו שיש לערוך את הסעודה בשבת. התפרסמו במיוחד דברי רבי לוי בן חביב, רבה של ירושלים במאה ה-16, שהכריע כראשונים אלה, ונהג למעשה לערוך סעודת פורים ולשלוח מנות בשבת עצמה. רוב הפוסקים דחו את ראיותיו של רבי לוי בן חביב, וטענו שהתלמוד הבבלי לא הכריע בסוגיה זו ולכן יש לפסוק לפי התלמוד הירושלמי, וכך המנהג הרווח כיום – לערוך את סעודת הפורים ולשלוח מנות ביום ראשון.
בתלמוד הבבלי נאמר שיש לשאול ולדרוש בהלכות פורים בשבת זו. לדעת הרמב"ם זהו חיוב מיוחד משום שנגרעה קריאת המגילה, ואילו לדעת השולחן ערוך זה חיוב בפורים שכזה ככל המועדים.
אם כן, סדר הדברים לפי הדעות שהתקבלו להלכה ולפי המנהג הרווח הוא:
ביום שישי, י"ד באדר – קוראים את המגילה ונותנים מתנות לאביונים. לא ניתן לקיים את מצוות מקרא מגילה לאחר ט"ו באדר, והאביונים נושאים עיניהם לקריאת המגילה, לכן מקדימים ולא דוחים את שתי המצוות האלה.
ביום שבת, ט"ו באדר – מוסיפים בקריאת התורה למפטיר את הקריאה המיוחדת לפורים, ומוסיפים בתפילת העמידה ובברכת המזון את תפילת "על הנסים". בנוסף, נוהגים להפטיר את הפטרת שבת זכור, "פקדתי את אשר עשה עמלק".
ביום ראשון, ט"ז באדר – שולחים משלוח מנות ומקיימים את סעודת פורים, לרבות שתיית יין. מצוות משלוח מנות צמודה לסעודת פורים מפני שאחד מטעמיה הוא אספקת מזון לסעודת החג.
זמניו השונים של החג > כפרים המקדימים את פורים

הלכה עתיקה שאינה מתקיימת בימינו מתייחסת לדינם של "כפרים", שהם מקומות יישוב קטנים מאוד (שאין בהם עשרה "בטלנים" – אנשים הבטלים ממלאכת כפיים כדי לעסוק בצורכי ציבור או בלימוד תורה ובתפילה). במקומות אלו הייתה המגילה נקראת בתקופת חז"ל גם לפני י"ד באדר, כדי שהקריאה תתקיים בימי שני וחמישי, שבהם היו אנשי הכפרים מגיעים לשווקים. כך יכלו לקיים את מצוות מקרא מגילה מבלי שתיפגע פרנסתם. בשיטה זו יכלו להקדים את קריאת המגילה עד יום י"א באדר.
זמניו השונים של החג > פורים קטן ושושן פורים קטן

פורים קטן ושושן פורים קטן הם כינויים לימים בתאריך חג הפורים, י"ד ו-ט"ו באדר בהתאמה, המתקיימים בחודש אדר א' בשנה מעוברת. בעוד בשנים רגילות יש חודש אדר אחד, בשנה מעוברת יש שניים: חודש אדר א' וחודש אדר ב'. בשנה מעוברת חג הפורים נדחה לחודש אדר ב'. אמנם יש דעות בתלמוד שעל החג לחול באדר א', וכך נוהגים הקראים (שהרי במגילת אסתר כתוב שפורים נחוג ב"חודש השנים עשר" מניסן, ובשנה מעוברת החודש השנים עשר הוא אדר א' ולא אדר ב'), אך לא כך נפסק להלכה.
המשנה קובעת כי קריאת המגילה ומתנות לאביונים אינן נוהגות בפורים קטן. אף על פי כן, התלמוד קובע כי פורים קטן אסור בתענית ובהספד, ואין אומרים בו תחנון. כך פסקו רוב הראשונים, אך יש החולקים. מקצת מן הראשונים (כגון רבי יחיאל מפריז) סברו שמצוות שמחה נוהגת בפורים קטן כמו בפורים רגיל, ולכן ערכו סעודה גדולה גם בפורים קטן וקראו למוזמנים להצטרף ל"שמחת פורים". למעשה כתב הרמ"א שאף שאין הלכה כדעתם, ראוי להרבות בסעודה כדי לצאת ידי דעת המחמירים. יש שכתבו כי מי שמחמיר לקיים סעודה, ראוי שיחמיר אף במשלוח מנות.
סדרי התפילה > שבת זכור

השבת שלפני פורים קרויה "שבת זכור", משום שקוראים בה בתורה את פרשת זכור שנזכרת בה מצוות זכירת מעשה עמלק והחובה למחותו (סוף פרשת כי תצא). קריאת פרשה זו היא מצווה מן התורה לפי רוב הפוסקים, וחז"ל קבעו לקיים אותה דווקא בסמוך לפורים, משום שלפי המסורת המן היה מזרע עמלק.
בשבת זו נוהגים בני הספרדים ועדות המזרח לקרוא לפני קריאת התורה או אחריה את הפיוט "מי כמוך ואין כמוך" שכתב רבי יהודה הלוי העוסק בסיפור המגילה. לפי מנהג האשכנזים אומרים פיוטי יוצר וקדושתא מרבי אלעזר הקליר בברכות קריאת שמע ובחזרת הש"ץ של שחרית (כיום פיוטים אלו נאמרים רק בקהילות מעטות), בהם הפיוטים בלשון אשר הזכרת לזוכריך ואץ קוצץ.
סדרי התפילה > על הניסים ופיוטים

בתפילת העמידה של פורים, וכן בברכת המזון, מוסיפים קטע הודיה על הנס בשם "על הנסים", במטרה לזכור את הנס. בערים מסופקות (שיש ספק היום היו מוקפות חומה) יש נוהגים להוסיף את הקטע בשני הימים ויש שנוהגים רק ביום הראשון. בנוסח אשכנז נהגו לומר את הפיוט ויאהב אומן – קרוב"ץ בחזרת הש"ץ מרבי אלעזר הקליר. כיום פיוטים אלו נאמרים רק בקצת קהילות. בסידורי אשכנז (המזרחי) מופיע גם פיוט "מאורה", פיוט לפורים הנאמר לפני חתימת ברכת יוצר המאורות בברכות קריאת שמע כמנהג קצת קהילות, והוא נאמר כיום בקהילות ספורות בעולם בכלל.
במחזור ויטרי מובא פיוט מיוחד לתפילת ערבית של ליל פורים בשם 'ליל שיכורים', שהוא למעשה פרודיה על פיוט 'ליל שימורים' לתפילת ערבית של פסח.
בתפילה קוראים בתורה את פרשת מלחמת עמלק מתוך פרשת בשלח. בערים המסופקות יש שנוהגים לקרוא בתורה רק ביום הראשון ויש שנוהגים בשני הימים.
בזמן אמירת ברכת המזון שלאחר סעודת פורים נוהגים לומר מיגדול כבימים שיש בהם מוסף ולא מגדיל כבשאר ימות השנה.
סדרי התפילה > שיר של יום

ברוב עדות ישראל (למעט חלק מהאשכנזים) אומרים שיר של יום מיוחד לפורים, כשבחלק מהמקומות הוא נאמר במקום השיר הרגיל ובחלק בנוסף לו. הספרדים וחלק מהאשכנזים הנוקטים בשיטת הגר"א ואומרים את מזמור תהילים כ"ב, האיטלקים אומרים את מזמור תהילים ז', והתימנים אומרים את מזמור תהילים פ"ג. בחלק מקהילות האשכנזים אין אומרים מזמור מיוחד לפורים.
סדרי התפילה > הלל

בניגוד לחגים אחרים, ובפרט חנוכה, אין אומרים בפורים הלל. בתלמוד הבבלי נתנו לכך שלושה הסברים:
הנס קרה בחוץ לארץ ולא תיקנו הלל על נס שלא אירע בארץ ישראל.
סיפור פורים, אף שסופו טוב, מותיר את היהודים נטולי עצמאות מדינית וכפופים למרותו של מלך זר.
קריאת המגילה עצמה ממלאה את תפקיד קריאת ההלל.
ישנם פוסקים שכתבו כי לפי ההסבר שקריאת המגילה מהווה תחליף להלל, משמע שקיים חיוב עקרוני לקרוא את ההלל בפורים, אך כיוון שקוראים את המגילה אין צורך לקרוא הלל; ולכן מי שאינו יכול לשמוע את קריאת המגילה מסיבה כלשהי, חייב לקרוא את ההלל בפורים.
מאכלי החג

באופן היסטורי התאפיין חג פורים במגוון רחב מאוד של מאכלים מקומיים מסורתיים, בעיקר דברי מתיקה. במדינת ישראל אכילת "אוזני המן" הפכה למנהג הבולט.
ביהדות מזרח אירופה נהגו לאכול קרעפלאך ואוזני המן. במקור היו אוזני המן עוגיות עם מילוי פרג, אך במשך השנים השתכלל המנהג. השם "אוזני המן" הוא בדיחה לפורים בשפת היידיש. כיסוני פרג נקראים ביידיש "מאהן טאשן". "מאהן" (פרג) נשמע כמו "המן" וצורת הכיסונים דומה לאוזניים, וכך נוצרו "אוזני המן". מאז התפשט המנהג בכל העדות, והכיסונים מולאו בשלל מילויים שונים.
בפולין מולאו אוזני המן באגסים ובאגוזים.
באוקראינה מולאו אוזני המן בדבש ובאגוזים.
בצ'כיה מולאו אוזני המן בשזיפים.
במרוקו הכינו עוגיות "שבקייה" או "ברקוקש" שהוא קוסקוס חלבי מתוק. בכמה מקומות במרוקו הכינו גם חלה מתוקה עם ביצים קשות הנקראת "אפו בוייז'ו".
בלוב ובתוניס הכינו היהודים עוגיות מיוחדות לפורים הנקראות דבלה, ספרה ומקרוט, ונקראו יחד "חלאוות' פורים".
בטורקיה וביוון הכינו היהודים מאפה מטוגן לחג שנקרא "אצבעות המן".
בהונגריה הכינו עוגת פלודן ועוגיות "קיפלי" בצורת חצי סהר שמולאו באגוזים.
בהודו הכינו מאפה הנקרא "פורן פולי בהקרי" שמולא בחומוס ממותק.
באפגניסטן הכינו היהודים מאכל מתוק שנקרא "חלווה" שעשוי מאורז קלוי עם סוכר, זעפרן, אגוזים ותבלינים. בכמה מקומות באפגניסטן נהגו גם להכין עוגיות בצורת הדמויות של מגילת אסתר או להחביא ביצים קשות בתוך עלי בצל.
בעיראק הכינו "סמבוסק מטוגן" במילוי גרגרי חומוס, לזכר הזרעונים שאכלה אסתר המלכה בארמון המלך אחשוורוש.
בסוריה ובלבנון הכינו לפורים תבשיל של שעועית לבנה.
בגרמניה נהגו לאכול בשר מעושן.
ייחודו של פורים

פורים הוא החג היחיד בלוח השנה העברי שפוצל לשני ימים (ולעיתים אף לשלושה, בפורים המשולש) המשתנים ממקום למקום. בערים שהיו מוקפות חומה בימי יהושע בן נון, חוגגים את החג יום אחד אחרי יישובים וערים שלא היו מוקפים חומה בזמן יהושע בן נון. שאר חגי ישראל נחגגים בכל המקומות באותו זמן (אם כי בחוץ לארץ מוסיפים יום טוב שני של גלויות).
פורים הוא חג שמדגיש ומעודד שתיית יין, כמאמר חז"ל: ”חייב אדם לבסומי עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי” (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ז', עמוד ב').
בפורים תיקנו עשיית מעשים גשמיים, כסעודה וכמעשי רעות, להודיה על הנס, שלא כמו בפסח ובחנוכה שבהם תיקנו תפילת הודיה - קריאת ההלל, כדי להודות על הניסים. על פי הרב מרדכי יפה, סיבת הדבר היא כי בפסח ובחנוכה הייתה הצלה רוחנית, להבדיל מחג הפורים שבו הייתה הצלה גשמית (פיזית).[דרוש מקור]
על־פי מדרש מפורסם, ”כל המועדות בטלים לעתיד לבוא, חוץ מפורים שאינו בטל, שנאמר: 'וזכרם לא יסוף מזרעם'”. יש מסבירים כי בפורים מתגלה שגם על ידי אכילה ושכרות ניתן להגיע לקדושה.[דרוש מקור]
דרשה המובאת בתיקוני הזוהר מציינת את חשיבותו היתרה של החג, בכך שהיא מקשרת את פורים ליום הכיפורים:
 ”פּוּרִים אִתְקְרִיאַת עַל שֵׁם יוֹם הַכִּפּוּרִים, דַּעֲתִידִין לְאִתְעַנְגָא בֵּיהּ, וּלְשַׁנּוּיֵי לֵיהּ מֵעִנּוּי לְעֹנֶג."
תרגום: "פורים נקרא על שם יום הכיפורים, שעתידים להתענג בו, ולשנות אותו מעינוי לעונג.” (תיקוני זהר נ"ז, ב')
הדמות המרכזית באירועים שהובילו לביטול הגזירה היא אישה, אסתר המלכה, שהפכה לאישה החזקה ביותר באימפריה הפרסית. גם עצם הפיכתו של מאורע ההצלה לחג היסטורי נזקף, על פי רבי שמואל בר יהודה בתלמוד הבבלי, ליוזמתה של אסתר, שביקשה מחכמי ישראל באותה תקופה: ”קבעוני לדורות”. חכמי ישראל דחו את בקשתה בטענה שהדבר יגרום לקנאת אומות העולם בישראל, אך אסתר השיבה שהמאורע ממילא נרשם בספר דברי הימים למלכי פרס ומדי. בנוסף, נשים חייבות בכל מצוות החג אף שאלו מצוות עשה שהזמן גרמן שבדרך כלל נשים פטורות מהן, מכיוון שאף הן היו באותו הנס (לפי הרשב"ם הן היו עיקרו של הנס, לפי בעלי התוספות הן ניצלו בזכות הנס, ולפי הריא"ז הן היו זרז לנס).
פורים שני

ישנן קהילות ומשפחות שהנהיגו להן ולצאצאיהן לקיים יום שמחה פרטי בתאריך שבו קרה להן נס הצלה מיוחד. בשל הדמיון לחג הפורים שמציין אף הוא נס הצלה, חגים כאלה כונו בשם 'פורים שני', למרות שהם יכולים להתקיים בכל זמן בשנה.
לקריאה נוספת

שולחן ערוך חלק אורח חיים, סימנים תרפ"ה-תרצ"ז; הלכות מגילה ופורים בוויקיטקסט.
הרב מרדכי אליהו, הלכות חגים.
הרב משה הררי, מקראי קודש - הלכות פורים.
הלכות חג פורים, מתוך פניני הלכה, הרב אליעזר מלמד.
הרב יעקב משה חרל"פ, מי מרום על חנוכה ופורים, (ט"ז).
הרב אליהו כי-טוב, ספר התודעה.
קיימו וקיבלו, שיחות רבני ישיבת מרכז הרב לפורים, בהוצאת מכון מים חיים, ירושלים תשע"ט.
הרב שג"ר, פור הוא הגורל: דרשות לחג הפורים, מכון כתבי הרב שג"ר, 2005.
קבעוני לדורות, מכון הר ברכה, תשס"א.
יונתן גרוסמן, אסתר: מגילת סתרים, ספרי מגיד, 2013.
עזגד גולד, מגילת אחשוורוש, פרשנות למגילת אסתר ולחג הפורים, הוצאת רסלינג, 2017
הרב יוסף חיים זוננפלד, סדר הפורים המשלוש. צילום מודעה שפורסמה בשנת תרנ"ו (1896)
בייביגירל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  הלינה ריין
 הופק בידי:  הלינה ריין ג'וליה או דייוויד
 תסריט:  הלינה ריין
 עריכה:  מתיו האנאם
 שחקנים ראשיים:  ניקול קידמן האריס דיקינסון אנטוניו בנדרס סופי ויילד
 מוזיקה:  קריסטובל טאפיה דה ויר
 צילום:  ג'ספר וולף
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  A24 2AM Man Up Films
 חברה מפיצה:  A24
 הקרנת בכורה:  30 באוגוסט 2024 (פסטיבל הסרטים של ונציה) ארצות הברית 25 בדצמבר 2024
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, erotic thriller film, מותחן פסיכולוגי, סרט מתח, סרט בלשי, מותחן ארוטי 
 הכנסות:  63 מיליון דולר 
 פרסים:  גביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בייביגירל (באנגלית: Babygirl) הוא מותחן אירוטי אמריקאי משנת 2024 שנכתב, בוים והופק על ידי הלינה ריין. בסרט מככבים ניקול קידמן, האריס דיקינסון, סופי ויילד ואנטוניו בנדרס.
בכורת הסרט התקיימה לראשונה ב-30 באוגוסט 2024 במהלך פסטיבל הסרטים של ונציה ה-81, שם זכתה קידמן בגביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר. בכורת הסרט בצפון אמריקה התקיימה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-10 בספטמבר 2024, והוא עתיד לעלות לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית בהפצת "A24" ב-25 בדצמבר 2024.
רקע עלילתי

עלילת הסרט חוקרת את מורכבותן של דינמיקות כוחניות ומיניות במסגרת עבודה מקצועית כשבסיפור המסגרת מתחילה מנכ"לית בכירה לנהל רומן אסור עם מתמחה שובה-לב הצעיר ממנה באופן משמעותי.
צוות השחקנים

ניקול קידמן – רומי
האריס דיקינסון – סמואל
אנטוניו בנדרס – ג'ייקוב
סופי ויילד – אזמה
גייט יאנסן – הדה סקרלט
איזבל מאר – אנה
אסתר מקגרגור – איזבל
ווהן ריילי – נורה
ויקטור סלזק – מר מיסל
אנופ דסאי – רוברט
ברטלי בוז – טום
מקסוול ויטינגטון-קופר – ג'וש
לזלי סילבה – הייזל
דולי ולס – פסיכולוגית
הפקה > פיתוח

בנובמבר 2023 הוכרז שדייוויד הינוג'וסה מחברת ההפקות "2AM" יפיק את הפרויקט לצד הלינה ריין, וכי במימון הסרט תשתתף חברת ההפקות "A24". עוד נמסר כי ג'וליה הו, זאק נוטמן וכריסטין ד'סוזה גלב ישמשו כמפיקים בפועל. מאוחר יותר, התברר כי ג'ולי או תיקח על עצמה את תפקיד המפיקה, בניגוד לדיווחים קודמים כי היא תשמש כמפיקה בפועל. בנוסף לתפקידה כמפיקה, ביימה הלינה ריין את הסרט על פי תסריט שכתבה בעצמה. סרט זה הוא סרטה העלילתי השני בשפה האנגלית של ריין שמופק על ידי "A24".
הדינמיקה במקום העבודה בעלילת הסרט הושפעה מאלמנטים קולנועיים שנלקחו מהסרטים "הצעה מגונה" ו"אינסטינקט בסיסי". בנוסף, בחרה ריין למקם את הרומן בסרט במקום עבודה אמריקאי מכיוון שלטעמה היררכיית יחסי המרות וכלליה בארצות הברית היו מחמירות יותר בהשוואה להיררכיה וכלליה באירופה, ונתנו למערכת יחסים כזו תחושות "איסור" וטאבו בולטות יותר.
ריין הוסיפה כי התעניינותה בחקר מערכות היחסים של נשים עם גופן היה מניע מרכזי ליצירת הסרט. ריין גם ציינה כמקור השראה את תשוקתה שלה למותחנים האירוטיים של שנות ה-80 וה-90, במיוחד אלו שבוימו על ידי הבמאים פול ורהובן ואדריאן לין, להחלטתה להפיק את הסרט.
הפקה > ליהוק

בנובמבר 2023, נמסר על ליהוקם של ניקול קידמן, האריס דיקינסון, אנטוניו בנדרס, סופי ויילד וז'אן רינו לצוות השחקנים. בהמשך נמסר על ליהוקם של ג'ון סנטיימפו, ווהן ריילי, ויקטור סלזק, אנופ דסאי ומקסוול ויטינגטון-קופר. עוד דווח כי על ליהוקה של אסתר מקגרגור לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בדצמבר 2023 בניו יורק, והסתיימו בפברואר 2024.
הפצה

בכורת הסרט התקיימה במהלך פסטיבל הסרטים של ונציה ה-81 ב-30 באוגוסט 2024. בהמשך, הוצג הסרט בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-10 בספטמבר 2024.
במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים בארצות הברית ובקנדה ב-20 בדצמבר 2024, אך בהמשך הוחלט לדחותו ל-25 בדצמבר 2024.
באוקטובר 2024, הטריילר לסרט שוחרר.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכה הסרט לציון 77% על בסיס 209 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7/10. בקונצנזוס המבקרים נכתב כי: ”ניקול קידמן והאריס דיקינסון לוהטים יחד ב"בייביגירל" באופן בלתי נשכח, כשמבטה הקליני של התסריטאית-במאית הלינה ריין שומר על המותחן המיני הגלוי הזה יותר פרובוקטיבי מאשר שטוף-זימה.” באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכה הסרט לציון 82/100, על בסיס 22 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים".
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גות'הם | 2 בדצמבר 2024 | הסרט העלילתי הטוב ביותר | "בייביגירל" | מועמדות |  |
| פרס גות'הם | 2 בדצמבר 2024 | ההופעה הראשית הטובה ביותר | ניקול קידמן | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 5 בינואר 2025 | השחקנית הטובה ביותר בסרט - דרמה | ניקול קידמן | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 26 בינואר 2025 | השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - דרמה | ניקול קידמן | מועמדות |  |
אתרי אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

המשחקים האולימפיים שנערכו בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-5–21 באוגוסט 2016 נערכו במספר רב של מתקנים, מרביתם בעיר עצמה, וחלקם מחוצה לה. 11 מתקנים קיימים שופצו לכבוד התחרויות, 12 מתקנים חדשים נבנו במיוחד עבור התחרויות, והוקמו גם שמונה מתקנים זמניים.
מתקנים במתחם האולימפי בארה

| אולם | ענף | מקומות | קבוע\זמני |
| --- | --- | --- | --- |
| קאיורקה ארנה 1 | כדורסל | 16,000 | זמני |
| קאיורקה ארנה 2 | ג'ודו, היאבקות | 10,000 | זמני |
| קאיורקה ארנה 3 | טאקוונדו, סיף | 10,000 | זמני |
| ארנה דו פוטורו | כדוריד | 12,000 | זמני |
| מרכז הטניס האולימפי | טניס | 19,750 | קבוע |
| פארק הגולף | גולף | 20,000 | זמני |
| ריו ארנה | התעמלות, טרמפולינה | 12,000 | קבוע |
| ולודרום בארה | אופני BMX | 5,000 | קבוע |
| ריוסנטרו | אגרוף, בדמינטון, הרמת משקולות, טניס שולחן | 6,500–9,000 | קבוע |
| הבריכה האולימפית | שחייה | 15,000 | קבוע |
| מרכז ספורט המים מריה לנק | כדורמים | 5,000 | קבוע |
המתחם האולימפי דאודורו

| אולם | ענף | מקומות | קבוע\זמני |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון דאודורו | רוגבי, קרב חמש מודרני | 15,000 | זמני |
| ארנה דה ז'ובנטודה | כדורסל, קרב חמש מודרני | 5,000 | קבוע |
| מרכז ההוקי של ריו | הוקי שדה | 10,000 | קבוע |
| המרכז הלאומי לירי | קליעה | 3,000 | קבוע |
| X פארק |  | 5,000- 8,000 | זמני |
| המרכז הלאומי לרכיבה | רכיבה אמנותית | 14,000 | קבוע |
| מרכז ספורט המים דאודורו | קרב חמש מודרני | 2,000 | זמני |
מתחם המרקנה

| אולם | ענף | מקומות | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| מרקנה | טקס, כדורגל | 74,689 | בעבר הכיל 200,000 מקומות, כולל מקומות עמידה |
| מרקנזיניו | כדורעף | 12,000 | אירח את מונדובאסקט 1954 והכיל 35,000 מקומות |
| האצטדיון האולימפי | אתלטיקה, כדורגל | 60,000 | לפני המשחקים הכיל 47,000 מקומות, לאחר המשחקים 46,931[דרושה הבהרה] |
| סמבודרומו | מרתון, קשתות | 36,000 | נפתח ב-1986 הוא משמר הקרנבל המרכזי של ריו |
מתחם הקופקבנה

| אולם | ענף | מקומות | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון קופקבנה | כדורעף חופים | 12,000 | אצטדיון זמני, נהרס יום אחרי המשחקים האולימפיים |
| מבצר קופקבנה | טריאתלון | 5,000 |  |
| מרינה גולוריה | שיט | 5,000 |  |
אצטדיוני כדורגל

| אצטדיון | מיקום | מקומות | חלק |
| --- | --- | --- | --- |
| מרקנה | ריו דה ז'ניירו | 74,689 | גמר |
| האצטדיון האולימפי | ריו דה ז'ניירו | 60,000 |  |
| האצטדיון הלאומי | ברזיליה | 69,394 |  |
| מינייראו | בלו הוריזונטה | 58,170 |  |
| ארנה אמזוניה | מנאוס | 40,549 |  |
| ארנה פונטה נובה | סלבדור | 50,000 |  |
| ארנה קורינתיאנס | סאו פאולו | 49,205 |  |
תראקיה המזרחית

תראקיה המזרחית  תראקיה
תראקיה המזרחית (כחולה) במחוז מרמרה שבטורקיה
נוף תראקיה המזרחית במחוז אדירנה, טורקיה
תראקיה המזרחית (בטורקית: Doğu Trakya, ביוונית: Ανατολική Θράκη, בבולגרית: Източна Тракия), המכונה גם תראקיה הטורקית או טורקיה האירופית, הוא החלק של טורקיה שהוא גאוגרפית חלק מדרום מזרח אירופה. הוא מהווה 3% משטחה של טורקיה אך מהווה 14% מכלל אוכלוסייתה.  שאר חלקי הארץ נמצאים בחצי האי האנטולי וכן ברמת ארמניה, הממוקמים מבחינה גאוגרפית במערב אסיה. העיר הגדולה ביותר באזור היא איסטנבול, החוצה את הבוספורוס בין אירופה לאסיה.
לתראקיה המזרחית יש חשיבות היסטורית שכן היא נמצאת ליד מסדרון סחר ימי מרכזי ומהווה את מה שנותר מהאזור העות'מאני לשעבר רומליה. לאזור יש גם חשיבות גיאו-אסטרטגית ספציפית מכיוון שמסדרון הים, הכולל שני מיצרים צרים, מספק גישה לים התיכון מהים השחור עבור צי של חמש מדינות: רוסיה, אוקראינה, רומניה, בולגריה וגאורגיה. האזור משמש גם כאזור חיבור עתידי של רשתות הרכבת המהירות הטורקיות, הבולגריות והיווניות הקיימות.