סטנלי קובריק
עבודתו הקולנועית וחייו המאוחרים > שנות ה-60 > 2001: אודיסיאה בחלל

קובריק עסק 5 שנים בפיתוח סרטו הבא, "2001: אודיסיאה בחלל" (1968). נקבע שהסרט יצולם בשיטת הסינרמה. קובריק כתב את התסריט יחד עם סופר המדע הבדיוני ארתור סי. קלארק. הם הרחיבו את סיפורו הקצר של קלארק "The Sentinel" (בתרגום חופשי: הזקיף).
"2001" מתחיל בעידן שלפני היות האדם, לפני 4 מיליון שנים, במפגש בין קבוצת קופים לבין מונולית שחור ומסתורי, שכפי הנראה מעורר אצלם את היכולת להשתמש בעצם ככלי וכנשק. תגלית חדשה זו מאפשרת להם לתבוע בור מים מקבוצה אחרת של קופים, שלה אין יכולת להשתמש בכלים. קוף מנצח זורק את העצם שלו אל על, ובנקודה זו הסרט מבצע מעבר מפורסם אל לווין נשק שחג בחלל. באותו זמן, קבוצת אמריקנים בבסיס הירח שלהם חופרים ומגלים מונולית דומה. הוכחה גאולוגית מגלה שהוא נשתל במתכוון לפני ארבעה מיליון שנים. כאשר השמש עולה מעל למונולית, הוא שולח אות רדיו לצדק. שמונה חודשים מאוחר יותר, ארצות הברית שולחת קבוצת אסטרונאוטים על החללית דיסקאברי 1 למשימה בכוכב צדק. מטרת המשימה היא לחקור את שידור המונולית אך היא מוסתרת מהצוות. במהלך הטיסה, מחשב החללית "האל 9000" נפגם אך בהיותו בעל אינטליגנציה מלאכותית עצמאית המחשב מתנגד לניתוקו, בטענה ששליטתו על המשימה היא גורם מכריע. המחשב מחסל את תמיכת החיים לרוב הצוות לפני שהנציג האחרון על החללית מצליח לכבותו. האסטרונאוט השורד, דייוויד באומן (קיר דולי), טס ברכב חלל קטן ומגלה מונולית נוסף במסלול סביב צדק. בעקבות כך, הוא נשאב במהירות גבוהה דרך שער בחלל ורואה בדרכו תופעות אסטרונומיות יוצאות דופן. מסעו הבין-כוכבי מסתכם בהפיכתו לישות מסתורית חדשה הדומה לעובר הסגור בתוך כדור אור, הבוהה בכדור הארץ מהחלל.
תקציב הפקתו של הסרט, בסך 10 מיליון דולר, הייתה סכום עצום באותו הזמן. האפקטיים החזותיים החדשניים נעשו תחת פיקוח ישיר של קובריק. בין השאר הוא השתמש באופן נרחב בצילום מט (שיטה שמאפשרת שילוב של מספר צילומים) כדי לצלם את טיסות החלל, שיטה שעזרה גם לג'ורג' לוקאס תשע שנים מאוחר יותר ב-1977, כאשר יצר את מלחמת הכוכבים. קובריק אף ערך שימוש חדשני בשיטת הצילום "Slit-Scan", המאפשרת ליצור זרם פסיכדלי של צבעים, לצורך צילום המסע הבין-כוכבי שעובר באומן. בסרט הופיעו טכנולוגיות וכלים חדשניים שהעניקו השראה לחברות ייצור ולמהנדסים. בזמן יציאתו לאקרנים, קלארק אף טען שבעתיד ייבנו חלליות על בסיס אלה ב-"2001". בנוסף, ניסה הסרט לספק הצצה אותנטית לדרך שבה ייראה מסע אמיתי בחלל, עם שקט מוחלט בריק החלל והצגה ריאליסטית של חוסר משקל.
הסרט מפורסם בשימושו במוזיקה קלאסית במקום פסקול מקורי. "כה אמר זרתוסטרא" של ריכרד שטראוס וואלס "הדנובה הכחולה" של יוהאן שטראוס נקשרו בתודעת הצופים אופן בלתי נפרד עם הסרט, בייחוד הראשונה, שלא הייתה ידועה לציבור הרחב לפני הסרט. קובריק השתמש גם במוזיקה מאת המלחין האוונגרדי העכשווי, ג'רג' ליגטי, זאת על אף שחלק מהיצירות שונו ללא הסכמת ליגטי. הופעתם של "אטמוספירות", "לוקס אטרנה"  ו"רקויאם" בפסקול של "2001" הייתה החשיפה המסחרית הרחבה הראשונה של עבודותיו של ליגטי לקהל הרחב. שימוש זה של מוזיקה תוכניתית לא תוכנן מראש. קובריק מינה בתחילה את המלחין אלכס נורת' שיכתוב פסקול מקורי באורך מלא לסרט, אך בינתיים הרכיב פסקול זמני בזמן העריכה. "נקשרתי כל כך לפסקול הזמני שהחלטתי בסוף לוותר לגמרי על מוזיקה מקורית שתיכתב במיוחד לסרט", אמר.
תגובתם הראשונית של מבקרי הקולנוע ל"אודיסאה בחלל 2001" הייתה עוינת במיוחד. תקפו את חוסר הדיאלוגים בסרט, את קצבו האיטי ועלילתו המופשטת והבלתי מובנת. אבל דעת הקהל בקרב הצעירים – בייחוד קהל תרבות הנגד של שנות ה-60, שאהב את סצנת המסע הבין-כוכבי בסרט, הנראה כמסע פסיכדלי אל הגבולות האינסופיים של היקום - סייעה להפיכת הסרט ללהיט ענק במשך השנים.
למרות מועמדויות רבות בתחום הבימוי, הכתיבה, וההפקה, פרס האוסקר היחיד שקובריק אי פעם זכה בו, היה עבור הפיקוח על האפקטים המיוחדים ב"2001: אודיסיאה בחלל". רבים מחוקרי הקולנוע בימינו מחשיבים את "אודיסאה בחלל 2001" כסרט המדע הבדיוני הטוב ביותר שנעשה אי פעם, והוא מופיע באופן קבוע בין עשרת המקומות הראשונים בדירוגים של הסרטים הטובים.
באופן אמנותי, "2001" היה שינוי ביחס לסרטיו הקודמים של קובריק. הוא כולל רק 45 דקות של דיאלוגים לכל אורך שעתיים ועשרים הדקות. הדיאלוג היומיומי והשגרתי למדי, תופס מקום משני לצד התמונות והמוזיקה. הדיאלוג הזכור ביותר בסרט מתרחש בין מחשב החללית "האל" לבין האסטרונאוט דייוויד באומן. מספר צופים טענו כי קובריק מצייר עתיד בו החברה האנושית מנותקת, וחייה בסביבה סטרילית המונעת על ידי מכונות. הסיום המבלבל והמעורפל של הסרט ממשיך לרתק צופים ומבקרים עד היום. לאחר סרט זה, קובריק מעולם לא התנסה בקיצוניות רבה כל כך באפקטים מיוחדים או בצורות עלילה; עם זאת, סרטיו הבאים יישמרו על סוג מסוים של אי-בהירות.
הפרשנויות ל"2001: אודיסיאה בחלל" הן רבות ומגוונות. על אף שיצא לאקרנים בשנת 1968, הוא עדיין מעורר ויכוחים בימינו. כאשר מבקר הסרטים ג'וזף גלמיס שאל את קובריק על משמעות הסרט, קובריק השיב:
אלה הם התחומים שאני מעדיף לא לדבר עליהם, כיוון שהם מאוד אישיים ומשתנים מצופה לצופה. לפי פירוש זה, הסרט נהיה כל דבר שהצופה רואה בו. אם הסרט מעורר את רגשותיו וחודר לתת המודע של הצופה, אם הוא מגרה, אפילו באופן ראשוני, את הכמיהות והדחפים הדתיים והמיתולוגיים שלו, אז הוא הצליח.
"2001: אודיסיאה בחלל" הוא בין סרטיו המשפיעים והמפורסמים ביותר של קובריק. סטיבן ספילברג כינה אותו "המפץ הגדול של דורו", בהשפעתו על ההתמקדות תשומת הלב במרוץ לחלל. הוא בישר את התפוצצות שוק הסרטים בסוגת המדע הבדיוני שהתרחשה ב-1977 עם יציאתם של "מלחמת הכוכבים" ו"מפגשים מהסוג השלישי" לאקרנים.