stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רדיקולופתיה
אפידמיולוגיה

רדיקולופתיה בעמוד השדרה הצווארי יותר נפוצה מרדיקולופתיה בעמוד השדרה המותני עם שיעור התרחשות של 83 מקרים לכל 100,000. לפי הסטטיסטיקה הארצית לשנת 2010 של AHRQ (Agency for Healthcare Quality and Research) לרדיקולופתיה צווארית, קבוצת הגיל המושפעת ביותר היא קבוצת בוגרים שגילם בין 45 ל -64 שנים בהם הופיעו 51.03% ממקרי הרדיקולופתיה הצווארית. על פי מחקר שנערך במינסוטה, שורש העצב בו הופיעה רדיקולופתיה בתדירות הגבוהה ביותר הוא C7 ולאחריו C6.
ראו גם

נוירופתיה פריפרית
לקריאה נוספת

Pachner, A. R. (1989-10-01). "Neurologic manifestations of Lyme disease, the new "great imitator"". Reviews of Infectious Diseases. 11 Suppl 6: S1482–1486. doi:10.1093/clinids/11.supplement_6.s1482. ISSN 0162-0886. PMID 2682960.
Chou, Roger; Hashimoto, Robin; Friedly, Janna; Fu, Rongwei; Bougatsos, Christina; Dana, Tracy; Sullivan, Sean D.; Jarvik, Jeffrey (2015). "Epidural Corticosteroid Injections for Radiculopathy and Spinal Stenosis". Annals of Internal Medicine. 163 (5): 373–81. doi:10.7326/M15-0934. PMID 26302454.
הערות שוליים

1 2  "Cervical Radiculopathy (Pinched Nerve)". OrthoInfo by American Academy of Orthopaedic Surgeons. ביוני 2015. נבדק ב-22 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  American Association of Electrodiagnostic Medicine.; So, Y. T. (1999). "Guidelines in electrodiagnostic medicine. Practice parameter for needle electromyographic evaluation of patients with suspected cervical radiculopathy" (PDF). Muscle & Nerve. Supplement. 8: S209–21. PMID 16921635.
↑  Cho, S. Charles; Ferrante, Mark A.; Levin, Kerry H.; Harmon, Robert L.; So, Yuen T. (2010). "Utility of electrodiagnostic testing in evaluating patients with lumbosacral radiculopathy: An evidence-based review". Muscle & Nerve. 42 (2): 276–82. doi:10.1002/mus.21759. PMID 20658602.
↑  Zhu, Liguo; Wei, Xu; Wang, Shangquan (2015). "Does cervical spine manipulation reduce pain in people with degenerative cervical radiculopathy? A systematic review of the evidence, and a meta-analysis". Clinical Rehabilitation. 30 (2): 145–55. doi:10.1177/0269215515570382. PMID 25681406.
1 2  Leininger, Brent; Bronfort, Gert; Evans, Roni; Reiter, Todd (2011). "Spinal Manipulation or Mobilization for Radiculopathy: A Systematic Review". Physical Medicine and Rehabilitation Clinics of North America. 22 (1): 105–25. doi:10.1016/j.pmr.2010.11.002. PMID 21292148.
↑  Radhakrishnan, Kurupath; Litchy, William J.; O'Fallon, W. Michael; Kurland, Leonard T. (1994). "Epidemiology of cervical radiculopathy". Brain. 117 (2): 325–35. doi:10.1093/brain/117.2.325. PMID 8186959.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מקלעת הזרוע. C6 ו-C7 הם העצבים הנפגעים בשכיחות הגבוהה ביותר
תצלום רנטגן של אדם הסובל מכאב באזור הצוואר וכתף שמאל, מראה היצרות של הנקב הבין חולייתי השמאלי ממנו יוצא העצב הצווארי הרביעי המעצב את הדרמטום הפגוע.
מכונה למתיחה (traction) של עמוד השדרה הצווארי
קרל שוורס

קרל יוהאן גוסטב שוורס (בשוודית: Carl Johan Gustaf Swartz;‏ 5 ביוני 1858 – 6 בנובמבר 1926) היה פוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה ממרץ ועד אוקטובר 1917. לפני כן הוא שימש  בתפקיד שר האוצר בין השנים 1906 – 1911.
ראשית חייו

קרל שוורס נולד בעיר נורשפין שבמחוז אסטרייטלנד כבנם של בעל בית החרושת לטבק אריק שוורס ושל רעייתו אליסבת פורסגרן. לאחר שהשלים את לימודיו באוניברסיטת אופסלה ובאוניברסיטת בון, הוא שב לנורשפין כדי לקחת חלק בניהול עסקי המשפחה. הוא לקח חלק בחיי עירו וכן בחיי התרבות שלה. בין השנים 1912 – 1917 הוא היה בין השאר יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של שוודיה.
בתקופת כהונתו כשר האוצר הוא יישם מספר רפורמות, כולל הנהגתם של מס הכנסה ורכוש משולבים שהיו למיסים פרוגרסביים. עם התמזגותן של מפלגות האגף הימני של הבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי), היה שוורס לחבר במועצה הפנימית של המפלגה הלאומית החדשה.
מלחמת העולם הראשונה

בשנות מלחמת העולם הראשונה היה שוורס דמות מפתח בריקסדאג בתוקף תפקידו כיושב ראש הוועדה לענייני אספקה בשנים 1915 – 1917. עם נפילת הממשלה הבלתי-מפלגתית בראשותו של ילמאר המרשלד עקב לחצים חיצוניים ועקב עימותים פנימיים, קרא המלך גוסטב החמישי לשוורס לקבל על עצמו את תפקיד ראש הממשלה. שוורס קיבל את הצעת המלך יותר מתוך חוש אחריות מאשר מתוך שאיפה אישית לקבל את התפקיד. משימתה החשובה ביותר של ממשלת שוורס הייתה להרגיע את הרוחות בקרב חוגי הבורגנות בהקשר לשמועות על כך שמהפכת פברואר ברוסיה תתפשט לשוודיה.
באופן כללי נחשב שוורס לשמרן מתון ובעל היגיון. הוא אסר על מיליציות פרטיות של הבורגנים לנקוט בפעולה לקראת הפגנות האחד במאי 1917 על סמך הבטחתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לדאוג לשמירת הסדר. ללא הסכמה זו, העימותים היו עלולים להסלים במהלך חודש מאי ולגרום למשבר פוליטי פנימי בשוודיה.
אי שביעות  הרצון נבעה בעיקר מהעובדה שהעם השוודי חי באותה תקופה על סף רעב. מהומות על רקע הרעב, יותר מאשר הדרישה הפוליטית לזכויות הצבעה, היו בראש מעייניהם של המפגינים. המצב החל להירגע עם תחילת עונת איסוף תפוחי האדמה בראשית הקיץ אותה שנה. עד מהרה הגיע שוורס גם להסכמה עם מדינות ההסכמה המשולשת, במיוחד עם בריטניה, על פתיחת ייבוא מזון מהמערב, צעד שהמרשלד מנע.
הסוציאל-דמוקרטים ניצלו את מהומות הרעב כדי להטיל לחץ על ממשלת הימין ודרשו בין השאר מתן זכות בחירה אוניברסלית וזכות בחירה לנשים. הממשלה הייתה חלוקה בסוגיות אלו. מנהיג האגף השמאלי של הריקסדאג, השר לעניינים אזרחיים, אוסקר פון סידוב, ושר האוצר, קונרד קרלסון, הסכימו עם הצעותיהם של הסוציאל-דמוקרטים והליברלים. הם איימו להתפטר במידה ושוורס יקבל את דרישתו של שר החוץ, ארביד לינדמן לשמור על הסטטוס קוו. שר האוצר זכה לגיבוי של המגזר התעשייתי שרצה לשים קץ לאי השקט. שוורס גילה הססנות וחש תחת לחץ ממתנגדיו והפתרון מבחינתו היה להמתין לבחירות באביב. היה זה צעד היסטורי: הוא היה הראשון מבין מנהיגי השמרנים בשוודיה שהלך לאור עקרון הדמוקרטיה הפרלמנטרית, שהעם ולא המלך, צריכים להיות אלו שיבחרו את הממשלה.
גוסטב החמישי השתדל להימנע במשך זמן רב ליצור פריצת דרך לכוון משטר פרלמנטרי, אך רצונו לאפשר לשוורס להמשיך בתפקידו, למרות הצלחתן של מפלגות הימין בבחירות של 1917, התערער בעקבות מעורבותו של בנו של שוורס בשערוריית שוק שחור והפרה של חוקי הצנע שהיו נהוגים אז.
משפחתו מותו ומורשתו

ב-1886 נשא שוורס את דגמר לונדסטרום לאישה. יחד הם הביאו לעולם שלושה ילדים. קרל שוורס מת ב-6 בספטמבר 1926 בסטוקהולם. בנוסף לפעילותו הפוליטית הארצית, הוא היה דמות בולטת בחיי עירו. ב-1912 הוא תרם את "וילה שוורס" לעיר נורשפינג שתשמש כמקום משכן לספרייה ומוזיאון.
קווי נסקה

קווי נסקה (בספרדית Líneas de Nazca) הם גאוגליפים הנמצאים במדבר סצ'ורה, רמה גבוהה וצחיחה המשתרעת לאורך 85 קילומטר בקרבת חוף האוקיינוס השקט בין העיירות נסקה ופאלפה בחבל הארץ פמפס דה חומאנה (Pampas de Jumana – ערבות חומאנה), כ־400 קילומטרים דרומית ללימה, בירת פרו. יוצרי הקווים השתייכו לתרבות נסקה המתוארכת לתקופה בין 200 לפנה"ס לשנת 600 לספירה. הקווים יוצרים מאות תצורות שמורכבותן משתנה מקווים פשוטים וישרים שאורכם מגיע עד 20 קילומטרים[דרוש מקור], למשולשים, וטרפזים ועד לצורות מורכבות ומסוגננות של בעלי חיים כדוגמת קוליברים, עכבישים, קופים לטאות ולווייתנים ואף דמויות אנושיות. לא ניתן לזהות את קווי נסקה כצורות בעלות משמעות אלא מצפייה בהם מהאוויר. מתוך הנחת היסוד שבני נסקה לא ראו מעולם את עבודתם מנקודת תצפית זו נולדו השערות מרובות על יכולות הבנאים ומטרותיהם.
בניית הקווים ושימורם

הקווים נוצרו כשהוסרו אבני החצץ המצופות בתחמוצות של ברזל ומנגן שגוונן אדום חלודה שכיסו את פני מדבר נסקה. כשהחצץ הוסר נחשפו פני השטח הבהירים יותר. צבעם של הקווים הוא בגוון צהוב־בז' ועומקם הוא לא יותר מכמה סנטימטרים. ברמת נסקה יש כמה מאות קווים פשוטים וצורות גאומטריות, כמו גם מעל לשבעים צורות תחומות בקווים מעוגלים: חיות, חרקים ודמויות אנוש. שטח האזור הכולל את הקווים קרוב ל־500 קמ"ר ואורכן של הדמויות הגדולות ביותר מגיע ל־270 מטרים. הקווים נשמרים בשל מזג האוויר הקבוע, נטול הרוח והצחיח מאוד. מדבר נסקה הוא אחד היבשים שעל פני כדור הארץ ונשמרת בו טמפרטורה קבועה של 25°C כל השנה. העובדה שאין רוחות במדבר סייעה לשמור על הקווים גלויים עד עצם היום הזה.
תאוריות

קווי נסקה נתגלו בשנות ה־20 של המאה ה־20 כשהחלו טיסות מסחריות סדירות מעל מדבר נסקה - סצ'ורה. משנת 1940 החל הארכאולוג האמריקאי פול קוסוק (Paul Kosok) את המחקר הרציני הראשון של הקווים. לקוסוק הצטרפה החוקרת מריה רייכה (Maria Reiche) מגרמניה, ומאז ועד מותה בשנת 1998 עסקה רייכה במדידת הקווים ובתיעודם, בפרסומם ברחבי העולם ואף הביאה להכרזת המקום כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו.
מאז גילוים הוצעו תאוריות שונות לגבי שיטות הבנייה של הקווים והסיבות לבנייתם.
תאוריות > ההסבר המקובל

התאוריה הארכאולוגית המקובלת היא שאנשי נסקה יצרו את הקווים תוך שימוש בכלים ובציוד מדידה פשוטים בלבד. תמיכה בתאוריה זו נותן תיארוך פחמן שנעשה תוך שימוש בדגימות מיתדות עץ הנעוצות בקרקע בקצותיהם של חלק מהקווים. יתר על כן, ג'ו ניקל מאוניברסיטת קנטקי שחזר אחת מדמויות הקווים תוך שימוש בטכנולוגיה שהייתה זמינה לאינדיאנים של נסקה מאותה התקופה וללא שימוש בפיקוח מהאוויר. תוך תכנון מדוקדק וטכנולוגיות פשוטות יכול צוות קטן של אנשים לשחזר אפילו את הדמויות הגדולות ביותר בתוך 48 שעות. עם זאת, לא נמצאה עדיין עדות המסבירה מדוע נבנו הדמויות, ולכן מטרת בני הנסקה בבניית הקוויים נותרה עדיין התעלומה העיקשת ביותר. רבים סוברים כי מדובר במניעים דתיים, וכי בני נסקה יצרו תמונות שרק האלים יכלו לראות בבירור. עם זאת, פרטי התאולוגיה של בני הנסקה נותרו בלתי ידועים.
תאוריות > תאוריות אלטרנטיביות

תאוריה אחרת מתבססת על עבודתו של דייוויד ג'ונסון. ג'ונסון עסק בחקר קווי נסקה והקשר שלהם לכאורה עם תעלות תת־קרקעיות. ג'ונסון השתמש בשיטה המכונה דאוזינג (שבה אדם טוען ליכולות על טבעיות המאפשרות לו לחוש היכן מצויים מים מתחת לקרקע באמצעות "מקל מים", ענף בצורת האות Y) על מנת לאתר תעלות מים כאלה. לטענתו של ג'ונסון הקווים מסמנים היכן יש מים בקרקע והיכן אין. האזורים המכילים את המספר הרב ביותר של גאוגליפים מרוכזים סביב אזורים שיש בהם כמות רבה של מי תהום והם קרובים בדרך כלל לבארות או למקורות מים אחרים. ההשערה שג'ונסון מעלה היא שהתושבים המתגוררים באזור כה צחיח יבלו בהכרח חלק ניכר מזמנם בחיפוש אחר מקורות מים. על ידי יצירת מפה ענקית בקנה מידה מלא הם ידעו במדויק היכן למצוא מים ללא תלות באיזה אזור במדבר היו. הגאוגליפים היו לכן דמויות דתיות של האלים או שמות שניתנו לכל אחד ממקורות המים.
הארכאולוגים קוסוק ורייכה ניסו לקדם את אחד מהרעיונות המוקדמים שניתנו לקווי נסקה. לטענתם הקווים נועדו להצביע על המקום באופק הרחוק שבו השמש וגופים שמימיים אחרים זרחו או שקעו. השערה זו נבדקה על ידי שני מומחים שונים באסטרונומיה עתיקה, ג'רלד הוקינס (Gerald Hawkins) ואנתוני אבני (Anthony Aveni), ושניהם הגיעו למסקנה שאין מספיק ראיות על מנת לתמוך בהסבר האסטרונומי.
למרות הפרכת ההסבר האסטרונומי של קווי נסקה והגאוגליפים בידי הוקינס ואבני, העלה האקליפסולוגיסט (כלומר חוקר הליקויים של החמה והלבנה), רובין אדגר (Robin Edgar), השערה שקווי נסקה, בייחוד הגאוגליפים המתארים בעלי חיים, דמויות אנוש, ציפורים ו"פרחים" הם כמעט בוודאות תגובה קדומה לתופעה המכונה "עין האלוהים" הנוצרת בזמן ליקוי חמה מלא. מעל דרום פרו התרחשה סדרה בלתי שגרתית של ליקויי חמה מלאים בתקופה שבה נוצרו הגאוגליפים של קווי נסקה. השמש המוסתרת על ידי הירח בזמן ליקוי חמה מלא דומה לאישון ולקשתית של עין ענקית המשקיפה משמים וזה ההסבר מדוע האינדיאנים של נסקה יצרו את האמנות של הגאוגליפים הענקיים שהדרך הטובה ביותר לראותם היא על ידי "העין בשמים".
אחדים (למשל ג'ים וודמן (Jim Woodmann) משערים כי כיוון שהדרך היחידה לצפות בקווים היא מלמעלה הרי שבהכרח הייתה ליוצרים דרך לטוס והטכנולוגיה היחידה שיכולה הייתה להיות זמינה לתושבים הקדומים היא כדור פורח המבוסס על אוויר חם. וודמן אפילו הדגים את הרעיון על ידי בניית כדור פורח מחומרים ותוך שימוש בטכנולוגיות שהיו זמינים לתושבים מהתקופה ההיא, על מנת לבחון את ההשערה שלו. הכדור אומנם הצליח להתרומם פחות או יותר והוכיח כי השערה זו היא אפשרית, אבל אין שום הוכחה מוצקה המאששת או מפריכה את ההשערה של וודמן.
לפי תאוריה אחרת, הקווים הם שרידים של "מקדשי הליכה", שבהם קבוצה גדולה של מאמינים הלכו לאורך תבנית שנקבעה מראש ושהייתה מוקדשת לישות קדושה ייחודית, בדומה למנהג של הליכה במבוך. תושבים של הכפרים המקומיים טוענים כי תושביה הקדומים של אמריקה ערכו טקסי פולחן על שרטוטים עצומים אלו על מנת להודות לאלים ולהבטיח בכך כי המים ימשיכו לזרום אליהם מהרי האנדים. השערה זו על מטרת קווי נסקה וחשיבותם היא הסבירה ביותר, כי היא עולה בקנה אחד עם המטרות שלשמן נוצרו גאוגליפים אחרים באמריקה הצפונית. הסבר זה גם נקשר לרשת הנרחבת של תעלות מים תת־קרקעיות שאותרה באזור ושתוארכה לאותה תקופה.
ההסבר השנוי ביותר במחלוקת הוצע על ידי אריך פון דניקן בספרו מרכבות האלים. דניקן טען כי הקווים היו למעשה שדות נחיתה לספינות חלל של חייזרים. טענתו מתבססת על הנימוק שהעלה גם וודמן שהתבניות של קווי נסקה הן כה גדולות ומסובכות שניתן היה לבנותן רק בעזרת מכונות מעופפות.
צורות נוספות

הקוליברי
הקונדור
האנפה
הלווייתן
האיש
העכביש
השקנאי
הכלב
העץ
הקוף
הידיים
ראו גם

אבני איקא
כדורי האבן בקוסטה ריקה
לקריאה נוספת

סטיבן הול, סודות כתובים בחול, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010
Aveni, Anthony F. (ed.) (1990). The Lines of Nazca. Philadelphia: American Philosophical Society. ISBN 0-87169-183-3
Aveni, Anthony F. (2000). Between the Lines. Austin Texas: University of Texas Press. ISBN 0-292-70496-8
Bauer, Susan Wise (2001). The Story of the World, Vol. 1. Peace Hill Press. ISBN 0-9714129-0-1
Lambers, Karsten (2006). The Geoglyphs of Palpa, Peru: Documentation, Analysis, and Interpretation. Lindensoft Verlag, Aichwald/Germany. ISBN 3-929290-32-4
הערות שוליים

↑  David W. Johnson, Donald A. Proulx, Stephen B. Mabee, The Correlation Between Geoglyphs and Subterranean Water Resources in the Río Grande de Nazca Drainage, Andean Archaeology II pp 307-332
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562992605171  LCCN: sh85090462  NDL: 01172349 
גאוגליף של קוליברי במישור נסקה
דמות כלב בקווי נסקה
קו נסקה כפי שנראה מהקרקע
תמונת לוויין של הדמות המכונה איש הינשוף, או האסטרונאוט. גאוגליף זה נחשב לאניגמטי ביותר מכל קווי הנסקה
תמונת לוויין של האזור הכולל את הקווים מסובבת ב־90° עם כיוון השעון כך שהצפון בצד ימין
קרפדת מורונה-סנטיאגו

| קרפדת מורונה-סנטיאגו> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: קרפדיים
סוג:: אֲטֵלוֹפּוּס
מין:: קרפדת מורונה-סנטיאגו
שם מדעי
 Atelopus halihelos ‏Peters, 1973

קרפדת מורונה-סנטיאגו (שם מדעי: Atelopus halihelos) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים האנדמית לאקוודור.
צפרדע זו בעלת גוני ירוק-שחור עם בטן צהובה בהירה ושוליים כהים והיא קטנה מאוד באורך של מספר סנטימטרים והיא קרובתה של קרפדה זהובה פנמית.
שימור

הצפרדע הגיעה בשנים האחרונות לסיכון גדול עד לכך שהרשימה האדומה של IUCN הגדירה את מצב שימורה לסכנת הכחדה חמורה. תפוצתה בטבע היא אך ורק במספר של יערות הרריים והנחלים שסביבם, בעוד שמעטים נמצאו ונלקחו לאזורי שימור. עם זאת ההנחה היא שישנם מעט מאוד פרטים שלה בטבע, עד ל-45 פרטים, המאוימים בטבע מכריתת יערות ומזיהומים הפוגעים גם בשאר הדו-חיים.
פרט בשם "סנטיאגו העצוב" היה אחד הנותרים האחרונים מהמין, כאשר משלחת, בראשות ג'יימה קולברס, נועדה להרבות אותו עם נקבה שנמצאה לאחר משלחת חיפוש נקבה עבורו וזאת נמצאה ביערות העננים של הרי האנדים של אקוודור, זאת למרות שהם לא ייצרו ביצים פוריות. מאוחר יותר משלחת נוספת נשלחה ומצאה זכר ונקבה ואלה הצליחו להתרבות בהצלחה, מה שיכול לעזור להציל את המין מסף ההכחדה.
הערות שוליים

↑  קרפדת מורונה-סנטיאגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  IUCN SSC Amphibian Specialist Group (2018). "Atelopus halihelos". IUCN Red List of Threatened Species. 2018: e.T54517A190202584. doi:10.2305/IUCN.UK.2018-1.RLTS.T54517A190202584.en. Retrieved 16 November 2021
↑  "Planet Earth's latest drama: the sex life of a frog". Yahoo News. 2023-12-08. Retrieved 2023-12-11
קרן ולקם

| --- | --- |
סמליל קרן ולקם

בניין קרן ולקם בדרך יוסטון בלונדון
 תחום:  מחקר ביו־רפואי
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  לונדון 
 מקום פעילות:  בריטניה ומחוצה לה
 מייסדים:  הנרי ולקם 
 יושב ראש:  אליזה מאנינגהאם-בולר
 מנכ"ל:  ג'רמי פארר
 עובדים:  2,057 (2015)
 תקופת הפעילות:  1936–הווה (כ־88 שנים) 
 wellcome.org
 
קרן ולקם (באנגלית: The Wellcome Trust) היא קרן נדבנות השוכנת בלונדון ופועלת בבריטניה ומחוצה לה. הקרן הוקמה בשנת 1936 במטרה לקדם ולשפר את בריאות בני האדם והיא מממנת מחקרים ברפואה וביו־רפואה.
קרן וולקם היא קרן המחקר הפילנתרופית הגדולה ביותר בבריטניה, ומהגדולות בעולם. היא גם הקרן הפילנתרופית למחקר רפואי השנייה בגודלה בעולם (אחרי קרן ביל ומלינדה גייטס).
הקרן הוקמה ביוזמת סר הנרי ולקם, מייסד חברת התרופות  בורוז וולקם,  אשר תרם את הונו לקידום הרפואה.
פעילות הקרן

הקרן מעודדת פרסום מחקרים מדעיים באתרים החופשיים לציבור (בלא תשלום), ומאמינה בקידום הידע בתחומי הרפואה והמחקר באמצעות פרסומים מסוג זה.
בשנת 1992 פתחה הקרן את מכון סנגר, שייסד ג'ון סלסטון, ושנטל חלק מרכזי בפרויקט גנום האדם הציבורי.
בשנת 2007 נפתח בניין ולקם לציבור ובו הוקם מוזיאון אוסף ולקם, במטרה להגביר את המודעות הציבורית בתחום הבריאות, ואת ההבנה הציבורית בנושאי בריאות ורפואה. במקביל נפתחה גם ספריית ולקם.
מקום מושב הקרן

הקרן פועלת משני מבנים הממוקמים בדרך יוסטון שבלונדון. בניין קרן ולקם, הממוקם בדרך יוסטון 183, נבנה משנת 1932 ובו פועל כיום מוזיאון אוסף ולקם. בסמוך, בדרך יוסטון 215, נבנה בשנת 2004 בניין גיבס - מבנה משרדים בתכנון משרד האדריכלים הופקינס, המשמש את הנהלת הקרן ומשרדיה.
הערות שוליים

↑  אלוק ג'א, קרן ולקם מצטרפת ל"אביב האקדמי", הגארדיאן, 9 באפריל 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269748405171  ISNI: 0000 0004 0427 7672  LCCN: n50004979  NKC: kn20050325007  SUDOC: 182847675  Trove: 843835  VIAF: 123789419   WorldCat (עם VIAF): 123789419
רבי שילא איש כפר תמרתא

רבי שילא איש כפר תמרתא היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל.
רבי שילא היה תלמידו של רבי יוחנן ומסר שמועות משמו. הניח אחריו בן בשם רבי אחא.
מתורתו

במסכת מגילה (דף טז) הובאו שתי דרשות בשמו:
על דרשת חז"ל כי גבריאל המלאך מנע את מחיקת זכויותיו של מרדכי היהודי מספר הזכרונות של אחשוורוש, ”דרש רבי שילא איש כפר תמרתא: ומה כתב שלמטה שלזכותן של ישראל אינו נמחק, כתב שלמעלה לא כל שכן?”.
על ההבדל בין צורת הכתיבה של רשימת עשרת בני המן ושל שלושים ואחד המלכים משירת הים, שירת דבורה ושירות נוספות שנכתבות אריח על גבי לבנה ”דרש רבי שילא איש כפר תמרתא: כל השירות כולן נכתבות אריח על גבי לבינה ולבינה על גבי אריח, חוץ משירה זו ומלכי כנען ש[בהן] אריח על גבי אריח ולבינה על גבי לבינה. מאי טעמא? שלא תהא תקומה למפלתן”.
במסכת סוטה הובאה דרשתו על חטא המרגלים: ”דרש ר' שילא איש כפר תמרתא: מלמד, שנשתרבב לשונם ונפל על טיבורם, והיו תולעים יוצאות מלשונם ונכנסות בטיבורם, ומטיבורם ונכנסות בלשונם”.
דברים נוספים מתורתו מובאים בתלמוד ובספרי המדרש.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ל"ה, עמוד א'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
קלמנס ברנטנו

| --- | --- |

ברנטנו, סביב 1837
 לידה:  8 בספטמבר 1778 קובלנץ-אהרנברייטשטיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 ביולי 1842 (בגיל 63) אשאפנבורג, ממלכת בוואריה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  אשאפנבורג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג, אוניברסיטת בון 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה 
 יצירות בולטות:  Abendständchen 
 בן או בת זוג:  סופי מראו  אוגוסטה בוסמן 
 צאצאים:  Magdalena Maria Brentano 
 חתימה:   
 
קלמנס ברנטנו (גרמנית: Clemens Brentano או Klemens Brentano;‏ 9 בספטמבר 1778, אהרנברייטשטיין, קובלנץ, האימפריה הרומית הקדושה - 28 ביולי 1842, אשפנבורג, הקונפדרציה הגרמנית) היה משורר וסופר גרמני, דמות מפתח בתנועת הרומנטיקה הגרמנית.
חייו

קלמנס ברנטנו נולד ב-9 בספטמבר 1778 למשפחת סוחרים אמידה מפרנקפורט. מוצאו של אביו היה מאיטליה. אחותו היא הסופרת והמלחינה בטינה פון ארנים, שהייתה חברה קרובה של גתה ובטהובן. 
ברנטנו למד בהאלה וביינה, ולאחר מכן התגורר בהיידלברג, וינה וברלין. בחוג חבריו נמנו כריסטוף מרטין וילנד, יוהאן גוטפריד הרדר, יוהאן וולפגנג פון גתה, פרידריך שלגל, יוהאן גוטליב פיכטה ולודוויג טיק.
בין השנים 1798 ו-1800 התגורר ברנטנו בעיר יינה, המוקד הראשון של תנועת הרומנטיקה הגרמנית. ב-1801 עבר לגטינגן והתחבר עם מי שעתיד להפוך לגיסו, המשורר והסופר אכים פון ארנים. ב-29 באוקטובר 1803 נשא ברנטנו לאישה את הסופרת סופי מרו. שנה לאחר מכן עבר להיידלברג וסייע לפון ארנים בעריכת הביטאון של התנועה הרומנטית "Zeitungen für Einsiedler" ("העיתון לנזיר"), וכן של "קרן הפלא של הנער", אסופה של שירה עממית גרמנית. לאחר פטירת אשתו ב-1806, נשא ברנטנו לאישה את אוגוסטה בוזמאן. בין השנים 1808 ו-1818 התגורר בעיקר בברלין, ובין 1819 ל-1824 בעיר דילמן בווסטפאליה, שם התחבר לאמונה הקתולית ופרש לחיי נזירות לאחר שמאס באורח חייו חסר המנוח.
במנזר של דילמן הפך לעוזרה של הנזירה המבורכת אנה קתרינה אמריך והעלה על כתב רבים מדבריה. לאחר מותה של אמריך פרסם ברנטנו את רשימותיה וכתביה. אחד מכתבים אלה סייע בסוף המאה ה-19 לזהות בוודאות את מיקומו של בית האם מרים, בקרבת חורבות העיר אפסוס בטורקיה. במאה ה-20 החלו החוקרים להטיל ספק כמה מהרשימות שייחס ברנטנו לנזירה אמריך היו אכן שלה, ועלה החשד שרבים מהפרסומים הם מפרי עטו.
בהמשך חייו, התגורר ברנטנו ברגנסבורג, פרנקפורט ומינכן ועסק בהפצת האמונה הנוצרית. נפטר בעיר אָשָאפֶנְבּוּרג (כיום בבוואריה).
עבודתו הספרותית

ברנטנו, אשר כתביו המוקדמים פורסמו תחת שם העט "מריה", משתייך לאסכולת היידלברג של הסופרים הרומנטיים הגרמנים, ויצירותיו ידועות בעודף התיאורים הדמיוניים וצורות ביטוי ביזאריות ובלתי צפויות. בין עבודותיו הידועות ניתן למנות את אוסף הנובלות הרומנטיות הקצרות Romanzen vom Rosenkranz, אשר פורסמו ב-1852, לאחר מותו; את סיפוריו הקצרים ובמיוחד את "הסיפור של קספר הצדיק ואנה היפה" (Geschichte vom braven Kasperl und dem schönen Annerl). סיפורים נוספים שאסף במהלך חייו פורסמו לאחר מותו על ידי עורכים שונים.
אזכורים של יצירותיו

שירו "הוורד הלבן" שימש, בין השאר, השראה לשמה של מחתרת "הוורד הלבן" שהתנגדה לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.
עבודותיו של ברנטנו מוזכרות בנובלה דוקטור פאוסטוס מאת תומאס מאן. 13 שירים המתוארים כעבודותיו המוקדמות של המלחין גיבור הנובלה מבוססים על שירים אמיתיים מפרי עטו של ברנטנו.
רשימת יצירותיו

שירים
Eingang
Frühlingsschrei eines Knechtes
Abendständchen
Lore Lay
Auf dem Rhein
Wiegenlied
An Sophie Mereau
Ich wollt ein Sträusslein binden
Der Spinnerin Lied
Aus einem kranken Herzen
Hast du nicht mein Glück gesehen?
Frühes Lied
Schwanenlied
Nachklänge Beethovenscher Musik
Romanzen vom Rosenkranz
Einsam will ich untergehn
Rückblick
Was reif in diesen Zeilen steht
ספרי דת
Die Barmherzigen Schwestern in Bezug auf Armen- und Krankenpflege
Lehrjahre Jesu
Das bittere Leiden unsers Herrn Jesu Christi
Das Leben der heil. Jungfrau Maria (The Life of the Holy Virgin Mary
Biographie der Anna Katharina Emmerick
Tagebuchaufzeichnungen: Geheimnisse des Alten und des Neuen Bundes: Aus den Tagebüchern des Clemens Brentano
אגדות
Die Mährchen vom Rhein