stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנסו פרס
קריירת מועדונים

פרס, שנולד למשפחה של אוהדי ריבר פלייט, נקרא של שמו של כוכב הקבוצה אנסו פרנצ'סקולי. כמו אביו לפניו, פרס התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מאיפו. את הקריירה המקצוענית שלו החל בגודוי קרוס. הוא נכנס להיסטורית המועדון כמבקיע השער בתיקו 1-1 מול בלגראנו ב-9 בספטמבר 2006 שכן היה זה השער הראשון שהובקע עבור המועדון בליגה הארגנטינאית הראשונה. בסך הכל פרס הבקיע 12 שערים במדי קבוצת גודוי קרוס, רובם מבעיטות עונשין. בשנת 2007 הצטרף פרס למועדון אסטודיאנטס לה פלאטה ואיתו הגיע עד למקום השני בגביע סודאמריקנה בשנת 2008. בנוסף הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס בשנת 2009.
ב-8 ביוני 2011, הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם בנפיקה ליסבון. לאחר פציעת ברך חמורה שקיבל במהלך מוקדמות ליגת האלופות הוא הושאל בחזרה לאסטודיאנטס לשישה חודשים ב-9 בפברואר 2012.
ב-27 ביולי 2012, במהלך גביע אוסביו, הוא הבקיע שער ממרחק רב מזווית קשה נגד ריאל מדריד להשלמת התוצאה, 5-2 לטובת בנפיקה.
בעונת 2012-13 בבנפיקה, פרס מילא בהצלחה את תפקידו כקשר תוך שיתוף פעולה עם נמניה מאטיץ' ותפס חלק מרכזי בהנהגת הקבוצה. השפעתו גדלה אף יותר לאחר עזיבתו של מאטיץ'. הוא מילא תפקיד מרכזי במשחקי הקבוצה בליגה האירופית בשנת 2014 ובהגעתה לגמר פעם שנייה ברציפות. עם זאת בגמר עצמו פרס לא שיחק לאחר שקיבל כרטיס אדום במשחק חצי הגמר מול יובנטוס. בנוסף ז'ורז'ה ז'זוש (מאמן הקבוצה) ציין שפרס הוא השחקן החיוני ביותר וכינה אותו ה"מוח" של הקבוצה.
ב-29 בדצמבר 2014, חתם פרס בוולנסיה הספרדית, תמורת סכום של כ-25 מיליון יורו.
ב-30 ביוני 2017 חזר פרס לארגנטינה וחתם בריבר פלייט, עמה זכה בגביע ארגנטינה ב-2017; בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017) ובגביע ליברטדורס ב-2018; ברקופה סודאמריקנה ובגביע ארגנטינה ב-2019; ובסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019), באליפות הליגה ובטרופאו דה קמפאונס ב-2021 ושוב באליפות הליגה ובטרופאו דה קמפאונס ב-2023.
ב-20 במאי 2021 במשחק בין ריבר פלייט לאינדפנדיינטה סנטה פה, עלה פרס לשחק בעמדת השוער עקב ריבוי שחקנים אשר לא יכלו להשתתף בעקבות מגפת הקורונה. פרס הוביל את קבוצתו לניצחון 2-1 ונבחר כמצטיין המשחק.
בינואר 2024 חזר לאסטודיאנטס לה פלאטה. בינואר 2025 חזר לריבר פלייט.
נבחרת ארגנטינה

משחקו הראשון של אנסו פרס במדי נבחרת ארגנטינה היה ב-30 בספטמבר 2009 (מאמן הקבוצה באותה עת היה דייגו מראדונה). זה היה משחק ידידות מול נבחרת גאנה אשר נגמר בניצחון 2-0 לארגנטינה.
פרס נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2014.
תארים

ליגת המשנה הארגנטינאית: 2005-06
גביע ליברטדורס: 2009
ליגת העל הארגנטינאית: 2010
גביע הליגה הארגנטינאית: 2024
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2024
ליגת העל הפורטוגזית: 2013/14
הגביע הפורטוגזי: 2013/14
גביע הליגה הפורטוגלית: 2013/14
הליגה האירופית: סגנות: 2012/13; 2013/14
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2014
גביע ארגנטינה: 2017, 2019
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2017, 2019
גביע ליברטדורס: 2018
רקופה סודאמריקנה: 2019
אליפות ארגנטינה: 2021, 2023
טרופאו דה קמפאונס: 2021, 2023
מגדניית נדה (ירושלים)

| --- | --- |

הבניין בו פעלה מגדניית נדה ברחוב עמק רפאים 25 (מצד שמאל, במקום שבו נראה גגון ירוק מבד, הייתה בעבר הכניסה למגדנייה)
 מידע כללי
 סוג:  קונדיטוריה 
 כתובת:  עמק רפאים מס' 25 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1949
 תאריך פתיחה רשמי:  1949 
 תאריך פירוק:  שנות ה־90 של המאה ה־20 
 
 קואורדינטות:  31°45′52″N 35°13′15″E﻿ / ﻿31.764538225734°N 35.220709594456°E﻿ / 31.764538225734; 35.220709594456
  (למפת ירושלים מוגדלת) מגדניית נדה(למפת ירושלים רגילה) מגדניית נדה(למפת הרי ירושלים רגילה) מגדניית נדה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מגדניית נדה
 
מגדניית נדה (ירושלים) היא קונדיטוריה שפעלה ברחוב עמק רפאים מס' 25 בירושלים משנת 1949 ועד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 (כ-45 שנה), ומכרה עוגות בסגנון ובטעם אירופאי.
היסטוריה

מגדניית נדה נפתחה בשנת 1949 ב"בית מאסו", בניין מפואר המעוטר בעיטורי קרמיקה ארמנית כחולה, שהיה בבעלותו של ערבי שחי בדרום אמריקה (ולכן המבנה לא הוכרז כ"רכוש נטוש" לאחר מלחמת העצמאות). עד 1948 פעלה במקום חנות המעדנים "ספיניס" שבתקופת המנדט הבריטי הייתה חנות מזון יוקרתית לבריטים ולעשירי ירושלים היהודים והערבים. המגדנייה נפתחה על ידי אלכסנדר (אלכס) וילנה (לילי) יליניץ, זוג ניצולי שואה מקרואטיה, שקראו למגדנייה "נדה" (Nada), על שם בתם (משמעות השם בסרבו-קרואטית היא תקווה). לילי יליניץ למדה קונדיטוריה עוד לפני מלחמת העולם השנייה, בקונדיטוריה בזאגרב. העוגות והחלות של "נדה" היו ברמה גבוהה, במיוחד על רקע הצנע ומדיניות הקיצוב של ראשית ימי המדינה. האופה הראשי, אוטו פיין, למד את מקצועו בווינה, והצליח לאפות מגוון עשיר ואיכותי של עוגות: משטרודל תפוחי עץ ועד לעוגות שוורצוואלד עם קצפת, שוקולד וקרם וניל. תחילה פעלה "נדה" כבית קפה ומגדנייה, בסגנון אירופי של הכנת העוגות ועיצוב המקום. הלקוחות היו בעיקר על בני הקהילה האוסטרו-הונגרית והייקית, דיירי המושבה הגרמנית ושכונות סמוכות, שהתגעגעו לטעמים של מרכז אירופה. הסמיכות לבתי עסק נוספים, כמו: קפה פטר (רח' כרמיה 4) ו"הגריל הרומני של בוקובסקי" (רח' עמק רפאים 43) יצרה לאזור כולו הילה של אירופאיות.
בשנת 1964 רכשו אליעזר ולאה שור את המקום מהבעלים הקודמים, והוזהרו שלא להיכנע לקשיים הכלכליים, שהיו באותם ימים ולא להתפשר על תחליפי מזון זולים יותר. משפחת שור הפעילה את המקום יחד עם הקונדיטור פיין, שהמשיך לעבוד ברוחו של יליניץ, ובמשך 30 השנים הבאות התפרסמה "נדה" כמותג איכות ויוקרה. בין היתר, נאפו שטרודלים של תפוחי עץ ודובדבנים, זאכרטורטה, קרמשניט (עוגת נפוליאון), קרואסונים צרפתיים, קוגלהוף שמרים, פטיפורים (petits fours) ממרציפן ושוקולד וגם חלות שבת.
"נדה" סיפקה עוגות לבתי קפה כמו "קפה אלנו", "קפה עטרה" וקפה טעמון במרכז העיר, וכן לבתי המלון מלון הולילנד ומלון עדן. עם לקוחותיה נמנו גם בית הנשיא, משכן הכנסת ומשרדי הממשלה, וראשי הממשלה גולדה מאיר, יצחק שמיר ויצחק רבין. צילומים של כמה מן האורחים החשובים, עם הקדשות, עיטרו את קירות בית העסק. בשנות ה-70 וה-80 נמנו על הלקוחות גם עשירי בית לחם, שמדי חג המולד היו מזמינים עוגות קרם ומרציפן רבות-קומות, וכן את אנשי או"ם שהטיסו עוגות משדה התעופה עטרות לאירועים חגיגיים שערך האו"ם באותה עת, במקומות כמו ביירות ואלכסנדריה. ברונו קרייסקי, קנצלר אוסטריה בשנים 1970–1983, התפעל מהשטרודל של "נדה" והעיד כי אינו נופל, לטעמו, מזה שבווינה. שמעם של מוצרי "נדה" הגיע עד ולינגטון בירת ניו זילנד, שם נפתחה מגדנייה באותו שם, אשר זכתה בשנת 1987 בתואר "מגדניית השנה".
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 נסגרה מגדניית "נדה" בעקבות מחלתו של הקונדיטור. במקומה נפתחה מסעדה בשם יוג'ה, שהתמחתה במאכלים אסיאתיים, אך גם היא נסגרה כעבור זמן לא רב. בהמשך פעלו במקום מסעדת הסושי RYU (דרקון ביפנית), חנות של מזון אורגני, ומרכול המתמחה בבשר.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, המושבה הגרמנית ורחוב עמק רפאים, הוצאת כתר, 2008, עמ' 310–311.
דורי פינטו, ירח, עם עובד, 2020 (הספר מתאר את חייהם של חמישה מתושבי עמק רפאים במשך יום אחד בשנת 1969. נזכרים בו בהרחבה גם מגדניית נדה ועובדיה, אך היא מוצגת בשם בדוי כ"קונדיטוריה קוך").
הערות שוליים

↑  תמר שטרן, עמק ללא רפאים, כל העיר, 8 באוגוסט 1980
↑  משה גלעד, טיול בעקבות האריחים הארמניים המרהיבים שמסתתרים ברחבי ירושלים, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2019
↑  יערה טל, כף התקוה הטובה בירושלים, מעריב, 2 באוגוסט 1987
מגדניית נדה (חזית החנות)
מגדל טויוטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2001
 תאריך פתיחה רשמי:  2001 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  93 מ' 
 קומות:  23 
 
 קואורדינטות:  32°03′54″N 34°47′31″E﻿ / ﻿32.065137°N 34.791834°E﻿ / 32.065137; 34.791834
 תבנית:לשוניות2
 
מגדל טויוטה הוא גורד שחקים השוכן ברחוב יגאל אלון 65 בתל אביב-יפו, בצמוד ממזרח לנתיבי איילון. הבניין הוקם בין השנים 1999 ל-2001, בעלות כוללת של כ-80,000,000 דולר, בתכנון משרד "פירסט מזור אדריכלים".
המבנה

המגדל הוקם על ידי "קבוצת ב.ס.ר" והקבלן אורי דורי, שרכשו את המגרש שעליו הוקם המגדל מעיריית תל אביב-יפו, תמורת 23.7 מיליון דולר בשנת 1997.
שלוש הקומות התחתונות של המבנה משמשות כבסיס לשני המבנים הגבוהים הניצבים מעליהן. צורתן כשל משולש - הן מוארכות ומסתיימות בצידן הצפוני בחוד בשל התקרבותם של נתיבי איילון ורחוב יגאל אלון זה לזה. בקומות אלה משלבת מעטפת הבניין חיפוי בגוון בהיר שבו קבועים החלונות.
שני המגדלים משלבים מעטפת זכוכית כהה בחלקם המערבי, עם קירוי בגוון תכלת בצידם המזרחי. גובה המגדל הדרומי הוא 93.15 מטרים ובו 23 קומות. במבנה הצפוני ארבע קומות בלבד והוא נישא לגובה 36.1 מטר. שני המגדלים מעוצבים בצורה דומה - בצידם המערבי פינותיהם מעוגלות בעוד שבצידם המזרחי הן עשויות בצורת זוויות חדות. שטחו הכולל של המבנה הוא 36,000 מ"ר, שרובו משמש כמשרדים. יתר השטח מיועד לשימוש מסחרי (שלוש הקומות הראשונות), וכמגרש חניה תת-קרקעי שבו 1,080 מקומות חניה בארבעה מפלסים.
כפי שמרמז עליו שמו, בבניין שוכנים, בין היתר, סוכנות שיווק וסלון תצוגה של חברת הרכב היפנית טויוטה. בראש המגדל שלטים מוארים בצבע אדום המציגים את הלוגו של חברת טויוטה.
עד 2016 שכן מדרום לבניין אולם הסינרמה.
גלריה

מבט מצפון - ניתן לראות את החוד שבקצה הצפוני של המבנה
חוד המבנה
המגדל במבט מדרום. בחזית התמונה אולם הסינרמה שנהרס (צולם בין השנים 2002 ל-2006)
הערות שוליים

↑  ועדת המיכרזים בעיריית ת"א אישרה מכירת המגרש ביגאל אלון לקבוצת דורי, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1997
קבוצת ב.ס.ר שילמה לעיריה 9.5 מיליון דולר על חשבון מגרש מגדל טויוטה, באתר גלובס, 29 בדצמבר 1997
יון מונקאיולה

יון מונקאיולה טויאר (בספרדית: Jon Moncayola Tollar; נולד ב-13 במאי 1998) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר והמגן הימני באוססונה מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

מונקאיולה שיחק במחלקות הנוער של אוססונה. בעונת 2017/2018 שיחק באירוניה, קבוצת המילואים השנייה של המועדון שמשחקת בליגה הרביעית, ולאחר מכן הצטרף לקבוצת המילואים הראשונה.
ב-3 ביוני 2019 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בלה ליגה בניצחון 1–0 ללגנס.
ב-28 בנובמבר 2019 האריך את חוזהו עד 2024, וב-1 בדצמבר 2019 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 4–2 על אספניול.
ב-8 ביוני 2021 חתם על חוזה לעשר שנים, עד ליוני 2031.
קריירה בינלאומית

במרץ 2021 שיחק מונקאיולה עם נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה, אך הפסיד את שלבי הנוקאאוט משום שחלה בבנגיף הקורונה.
בקיץ 2021 שיחק באולימפיאדת טוקיו 2020 עם הנבחרת האולימפית, וזכה במדליית הכסף.
תארים

מדליית כסף אולימפית : 2020
הערות שוליים

↑  "Moncayola, del barro a la élite en dos años" [Moncayola, from the mud to the elite in two years] (בספרדית). Diario de Navarra. 16 במרץ 2021. נבדק ב-11 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Osasuna renueva a Moncayola hasta el 2021" [Osasuna renew Moncayola until 2021] (בספרדית). CA Osasuna. 3 ביוני 2019. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pepinazo de Chimy Ávila en Butarque" [Chimy Ávila's pepinazo at Butarque] (בספרדית). Marca. 17 באוגוסט 2019. נבדק ב-17 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Osasuna renueva a Jon Moncayola hasta junio de 2024" [Osasuna renew Jon Moncayola until June 2024] (בספרדית). CA Osasuna. 28 בנובמבר 2019. נבדק ב-8 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La semana fantástica de Juan Pérez y Moncayola" [The fantastic week of Juan Pérez and Moncayola] (בספרדית). Diario de Navarra. 2 בדצמבר 2019. נבדק ב-8 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Osasuna renueva a Moncayola para las próximas diez temporadas" (בספרדית). CA Osasuna. 8 ביוני 2021. נבדק ב-8 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Osasuna midfielder Moncayola signs 10-year deal". Reuters. 8 ביוני 2021. נבדק ב-8 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  OFICIAL | Estos son los internacionales Sub-21 que disputarán la fase eliminatoria del Europeo de Hungría y Eslovenia. SEFútbol (in Spanish). 21 May 2021. Retrieved 26 May 2021
↑  Jon Moncayola - National team, www.transfermarkt.com (באנגלית)
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה |  1 סימון •  2 מינגסה •  3 קוקורייה •  4 טורס •  5 ואייחו •  6 סובימנדי •  7 אסנסיו •  8 מרינו •  9 מיר •  10 סבאיוס •   11 אויארסבאל •  12 גרסיה • 13 פרננדס •  14 סולר • 15 מונקאיולה • 16 פדרי • 17 פואדו • 18 א. חיל • 19 אולמו • 20 מירנדה • 21 ב. חיל • 22 וייאר • מאמן: דה לה פואנטה | ספרד |
ג'וזף מריק

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1862 לסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 באפריל 1890 (בגיל 27) וייטצ'אפל, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Joseph Carey Merrick 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  City of London Cemetery and Crematorium 
 תקופת הפעילות:  1884–1885 (כשנה) 
 
תמונתו של מריק משנת 1888
תמונתו של מריק משנת 1889
ג'וזף קארי מריק (באנגלית: Joseph Carey Merrick;‏ 5 באוגוסט 1862 – 11 באפריל 1890), הידוע בכינויו "איש הפיל", היה בריטי שזכה לאהדתה של בריטניה הוויקטוריאנית בשל עיוותו המורפולוגי.
תולדות חייו

מריק נולד בלסטר, ובגיל חמש החלו להיווצר עיוותים משמעותיים על פניו וגופו. הוא הלך לבית ספר בערך עד גיל 11, אז מתה אימו. אביו התחתן בשנית ואמו החורגת דחתה אותו. במשך שנתיים הוא עבד בייצור סיגרים, אולם התקשה בעבודה בגלל עיוותו. מאז התקשה למצוא עבודה. אביו ניסה לסייע לו לעבוד כרוכל, אולם אנשים נרתעו ממנו ולא קנו אצלו. הוא הופיע במופע שוליים בקרקס. בהמשך חייו הפך מריק לידוען בחברה הוויקטוריאנית הגבוהה, ולבסוף הפך לחביבה של המלכה ויקטוריה עצמה. עם זאת, פעם אחת עלה החשד כי הוא "ג'ק המרטש", דבר שהופרך תוך זמן קצר.
מריק מצא נחמה בכתיבה של פרוזה ושירה ואף כתב על עצמו אוטוביוגרפיה קצרה. מריק התיידד עם ד"ר פרדריק טרבס, רופא בבית חולים לונדון. הוא טופל והתגורר במקום זה עד מותו. בריאותו של מריק התערערה בעיקר משום שהעיוות בו לקה הקשה עליו לישון במאוזן. בסופו של דבר הוא נפטר משום שנחנק בשינה כתוצאה מהתנוחה בה הונח ראשו, בשל משקל פניו. מאמינים כי זו הייתה תאונה, שנבעה מניסיונו של מריק לחקות חיים רגילים. טרם התאונה הוא ישן בישיבה.
יצירות עליו

על סמך סיפור חייו כתב ברנארד פומרנץ מחזה שהוצג בברודוויי בבימויו של ג'ק הופסיס ובכיכובו של דייוויד בואי וזכה בשלושה פרסי טוני ב-1979 ושלושה פרסי אובי. ב-1980 הופק סרט קולנוע בנושא זה בכיכובם של ג'ון הרט ואנתוני הופקינס ובביומו של דייוויד לינץ'. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ב-1980. גם הסרט וגם המחזה נקראו "איש הפיל".
מחלתו

ב-1971, אשלי מונטגיו הציע שמריק סבל מנוירופיברומטוזיס מטיפוס 1 - מחלה גנטית הידועה גם בשם מחלת פון רקלינגהאוזן, אותה תיאר הפתולוג הגרמני פרידריך דניאל פון רקלינגהאוזן ב-1882. מחלה זו (וגם אלפנטיאזיס) עדיין מקושרת עם מריק בעיני הציבור. ב-1979 זיהה מיכאל כהן מצב שרודולף ווידרמאן כינה ב-1983 תסמונת פרוטאוס. ב-1986 נטען כי מריק סבל מסינדרום זה בעצם.
בניגוד לנוירופיברומטוסיס, תסמונת פרוטאוס (הקרוי על שם האל משנה הצורה פרוטאוס), פוגעת ברקמות נוספות פרט לשרירים, והיא מחלה ספורדית ולא גנטית העוברת בתורשה. ביולי 2003, ד"ר קאריס אנג הודיעה שכתוצאה מבדיקות DNA שבוצעו על דגימות משערו ומעצמותיו של מריק, ניתן לקבוע בוודאות כי מריק אכן סבל מתסמונת פרוטאוס, וייתכן שסבל בנוסף לכך גם מנוירופיברומטוסיס מטיפוס 1. גן PTEN שלו, אשר בדרך כלל עובר מוטציה בתסמונת פרוטאוס, נראה בריא (כלומר לא עבר מוטציה).
שלדו המשומר של מריק נמצא בתצוגה קבועה בבית החולים המלכותי בלונדון.
הערות שוליים

↑  The life and adventures of Joseph Carey Merrick in Joseph: A Victorian Fairy Tale, Lulu.com, May 21, 2005, pages 159-160
↑  "Bernard Pomerance" in Gabrielle H. Cody, Evert Sprinchorn, The Columbia encyclopedia of modern drama, Columbia University Press, 2007, page 1090
↑  James T. Goodrich, Neurofibromatosis, page 436 in Tumors of the pediatric central nervous system, Thieme, 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346996205171  PLWABN: 9810640552605606  GND: 119161001  ICCU: LO1V482651  ISNI: 0000 0000 9111 7837  LCCN: n80015663  MusicBrainz: be5ad3fa-ee23-4c81-b8a1-3ea04fa0ba5b  NKC: xx0009608  NTA: 074672959  SELIBR: 353722  SNAC: w60c7p2f  SUDOC: 027423743  VIAF: 62352264   WorldCat (עם VIAF): 62352264
בארי טאף

אין תמונה חופשית
בארי טאף הוא כלכלן ישראלי, ששימש כיועץ בכיר לנגיד בנק ישראל וכחבר בוועדה המוניטרית.
ביוגרפיה

נולד בארצות הברית. עלה לישראל בשנת 1975. בעל תואר שני בהצטיינות במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
החל את דרכו בבנק ישראל ב-1980 במחלקת המחקר. שימש כמנהל מחלקת המט"ח בשנים 2002–2008.
טאף ניהל את חטיבת השווקים בבנק ישראל בשנים 2008–2011. במסגרת תפקיד זה היה אחראי, בין היתר, לניהול יתרות המט"ח של הבנק.
בשנת 2011 מונה ליועץ בכיר לנגיד לענייני מדיניות מוניטרית ולחבר בוועדה המוניטרית של בנק ישראל.
במסגרת עיסוקיו בבנק ישראל הוא שימש גם כדירקטור בבורסה לניירות ערך וכחבר המועצה הלאומית לתשלומים ולסליקה. משמש כיועץ מומחה בקרן המטבע הבינלאומית משנת 1994, במקביל לעבודתו בבנק ישראל.
בשנת 2013 פרש מבנק ישראל, לאחר שעבד בו כ-30 שנה.
טאף מתגורר בירושלים נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

↑  בארי טאף, "רוכש המט"ח" של פישר, פורש מבנק ישראל, באתר גלובס, 8 במאי 2013
חשבונאות עלות אמיתית

חשבונאות עלות אמיתית (באנגלית: True Cost Accounting) היא גישה חשבונאית המודדת ומעריכה את ההשפעות הנסתרות של פעילויות כלכליות על הסביבה, החברה ובריאות הציבור. חשבונאות עלות אמיתית מכונה גם "חשבונאות עלות מלאה" (“full cost accounting”) או "חשבונאות רב-הונית" (multiple capital accounting). היא מסתכלת מעבר לחשיבה כלכלית טהורה במטרה לשפר את קבלת ההחלטות בארגונים מסחריים ולהשפיע על המדיניות הציבורית. היא מכלילה בתחשיבים הון טבעי (אנ'), הון אנושי, הון חברתי והון מיוצר.
גישת העלות האמיתית יכולה להיות מיושמת בכל מגזר כלכלי. היא שואפת לחשוף את מלוא ההשפעות של פעילות כלכלית על החברה, הסביבה והבריאות, מעבר לעלויות הישירות מושתתות על ידי היצרנים והצרכנים. עלויות אלו, המכונות 'עלויות חיצוניות', אינן משתקפות במחיר המוצר או השירות ואינן נכללות ברווח והפסד התפעולי.
חשבונאות עלות אמיתית רלוונטית במיוחד למגזר האגרו-מזון (ייצור חלקאי של מזון ומוצרים אחרים), שם עלויות נסתרות מהוות חלק ניכר מהתמונה הכלכלית. למעשה, מגזר האגרו-מזון הוא זה שהניע את התפתחותה של גישה זו. חשבונאות עלות אמיתית מאפשרת אימוץ שיטות מגוונות, בהתאם למשאבים, הנתונים, היכולת ומערכות הדיווח של כל מדינה.
רקע

גישת חשבונאות עלות אמיתית חדשה יחסית, אך הרעיון עצמו אינו חדש. הוא קשור קשר הדוק למושג הכלכלי השפעה חיצונית, המתייחס לעלויות או תועלות עקיפות לצד שלישי שאינו מעורב, הנובעות מפעילות של צד אחר (או צדדים אחרים). שורשיה של גישת העלות האמיתית ניתן לייחס לעבודתם של ארתור פיגו (אנ') ואלפרד מרשל בשנות העשרים של המאה הקודמת. חשבונאות עלות אמיתית נחשבת גם כהרחבה של ניתוח עלות-תועלת. בעשורים האחרונים, הוענקו ערכים כספיים להשפעות חיצוניות כאשר עסקים נקנסו או כאשר חברות ביטוח חישבו עלויות בתאונות תעשייתיות (למשל קנסות על זיהום סביביתי או חישובי ביטוח בתאונות תעשייתיות שיכלול גם את עלויות הטיפול הרפואי לפצועים, נזקי הרכוש והפגיעה בפריון העבודה).
גישת חשבונאות עלות אמיתית נבדלת מקודמותיה בכך שהיא משלבת חשיבה מערכתית (אנ') וחשיבה הוליסטית, המכירה בכך שמערכות כלכליות מורכבות ממספר רב של בעלי עניין (כגון יצרנים, צרכנים, מתווכים, מפיצים ומקבלי החלטות) ותלויות בסוגים שונים של הון (הון טבעי, הון חברתי, הון אנושי והון מיוצר). גישה זו מכירה במורכבות של מערכות כלכליות ובכלל התלות ההדדית ביניהן. גישה זו כוללת מעל עשרה אינדיקטורים שנבחרו למדוד ולהעריך השפעות חיוביות ושליליות בתחומים הסביבתיים, הבריאותיים, החברתיים והכלכליים. בתחום המזון האינדיקטורים כוללים בין היתר: השפעה של הסביבה, זיהום אוויר, מים ואדמה, מחסור במים, ביטחון תזונתי, השפעה על קהילות מקומיות, השפעות בריאותית, השפעות על בריאות העובדים, מיסוי וסובסידיות
חשבונואות העלות האמיתית בחקלאות

דו"ח של האו"ם, מראה כי למערכות המזון והחקלאות העולמיות יש עלויות סביבתיות, חברתיות ובריאותיות נסתרות בשווי של לפחות 10 טריליון דולר - כמעט 10% מהתמ"ג העולמי. חישוב העלווית הנסתרות בחקלאות יסייע בעצירת השינויי האקלים ושחיקת המגוון הביולוגי. פעילות חקלאית אחראית לכשליש פליטת גזי חחמה, עד כה, מקבלי ההחלטות התעלמו מהעלויות הנסתרות בשעה שמקדמים טיפול באתגרי מערכת המזון, תוך הסתמכות על מדדים צרים כמו פרודוקטיביות או צריכת קלוריות כדי לקבל החלטות על כל דבר, החל מסובסידיות חקלאיות ועד לתוכניות למאבק ברעב. חשבונות העלות האמיתית מעודדת להסכל בצורה הוליסטית על הייצור החלקאי על מנת למנוע נזקים ועלויות וקדם חלקאות המתחשבת בסביבה.
ארגון המזון והחקלאות של האו"ם מקדם את גישצ חשבונאות עלות אמיתית טכערל מחקרים על העלויות המלאות של מזון וחקלאות במדינות ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  What is TCA?, True Cost Accounting Accelerator (באנגלית אמריקאית)
↑  FAO, In Brief to The State of Food and Agriculture 2023, 2023
↑  Sheryl Hendriks, Adrian de Groot Ruiz, Mario Herrero Acosta, Hans Baumers, Pietro Galgani, Daniel Mason-D’Croz, Cecile Godde, Katharina Waha, Dimitra Kanidou, Joachim von Braun, Mauricio Benitez, Jennifer Blanke, Patrick Caron, Jessica Fanzo, Friederike Greb, Lawrence Haddad, Anna Herforth, Danie Jordaan, William Masters, Claudia Sadoff, Jean-François Soussana, Maria Cristina Tirado, Maximo Torero, Matthew Watkins, The True Cost of Food: A Preliminary Assessment, Cham: Springer International Publishing, 2023, עמ' 581–601, ISBN 978-3-031-15703-5. (באנגלית)
↑  The State of Food and Agriculture 2023 - Revealing the true cost of food to transform agrifood systems | Knowledge for policy, knowledge4policy.ec.europa.eu
↑  Jayson L. Lusk, Lunch with Pigou: Externalities and the “Hidden” Cost of Food, Agricultural and Resource Economics Review 42, 2013-12, עמ' 419–435 doi: 10.1017/S1068280500004913
1 2  A. Markandya, Accounting for the hidden costs of agrifood systems in data-scarce contexts, Food and Agriculture Organization of the United Nations, 2023, ISBN 978-92-5-138292-9. (בenglish)
1 2  S. Lord, Hidden costs of agrifood systems and recent trends from 2016 to 2023, FAO ;, 2023, ISBN 978-92-5-138355-1. (בenglish)
↑  TMG Think Tank for Sustainability, tmg-thinktank.com (באנגלית)
פייגה אילנית

פייגה אילנית (הינדס) (7 בפברואר 1909 - 14 ביולי 2002) הייתה חברת הכנסת מטעם מפ"ם וחברת קיבוץ גן שמואל.
ביוגרפיה

נולדה בעיירה בראנסק (פרוור של ביאליסטוק), שבאימפריה הרוסית (היום בפולין), בשם פייגה הינדס, לרב שרגא פייבל הינדס ונחמה לבית שקופ (בתו של הרב שמעון שקופ, ראש ישיבת "שער התורה" בגרודנו). בשנת 1915 עברה עם הוריה למחוז חרקוב שבאוקראינה, ושם למדה בגימנסיה הרוסית בעיר סומי. לאחר פטירת אמה, ונישואיו השניים של אביה, חזרה לפולין ועברה להתגורר אצל סבה וסבתה בבראנסק.
בשנת (1922) עברה לגרודנו והצטרפה לתנועת "השומר הצעיר". שם נטלה חלק פעיל בהנהגת הקן ונבחרה לחברת המועצה הארצית של התנועה.
בפברואר 1929, בגיל 20, עלתה לארץ ישראל והגיעה לחדרה. בספטמבר אותה שנה עברה לבנימינה וב-1930 הצטרפה להגנה. בתקופה זו עבדה בפרדסים ובסלילת כבישים.
בשנת 1933 הצטרפה במסגרת קבוצת "הבנימינאים" לקיבוץ גן שמואל.
בשנת 1949 שימשה כחברת כנסת בכנסת הראשונה מטעם מפ"ם; תפקיד אותו מילאה עד 1951.
פייגה אילנית התנגדה נחרצות לפעילות של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, והחזיקה בדעתה זו עד לסוף ימיה.
כמו כן התנגדה אילנית לוועדת פרומקין שחקרה את החינוך במחנות העולים, ובטענות שהועלו על חינוך וכפייה שנועדו להעביר אנשים על דתם, ולהופכם לחילונים; בהמשך אף יצאה נגד מסקנות ועדת החקירה, בין השאר בשל האבסורדיות לדעתה בטענה שבזדון "נגזזו פאות".
בסוף ימיה התעוורה. נפטרה בשנת 2002, ונקברה לצד בנה אורי אילן בקיבוץ גן שמואל.
ביוגרפיה > משפחתה

לאחר עלייתה לארץ נישאה לשלמה אילן, ובשנת 1935 נולד בנם הבכור, אורי. לזוג נולדו עוד שלושה ילדים: רוני, שמעון וחנה. הבן שמעון נקרא על שם סבה, הרב שמעון שקופ, שהיה מראשי הישיבות הבולטים בליטא, ואילנית שמרה על קשר עמו גם לאחר הצטרפותה לשומר הצעיר.
בנה אורי אילן וארבעה מחבריו, חיילים שיצאו למשימת מודיעין בשם מבצע צרצר בשטח סוריה, נפלו בשבי ב-8 בדצמבר 1954. ארבעה ימים לאחר שהחוליה נפלה בשבי יורט מטוס זר שחדר למרחב האווירי של ישראל והיה בטיסה מסוריה למצרים, ובו עשרה נוסעים ואנשי צוות. ראש הממשלה ושר החוץ, משה שרת, דחה את ההצעה להשתמש בנוסעים כבקלפי מיקוח להחלפה בשבויים. "אנחנו לא פיראטים, אנחנו נוהגים כבני אדם", אמר. פייגה אילנית כיבדה את החלטתו של שרת ולא יצאה נגדה.
על פי דן מרגלית, ארגונים בינלאומיים הציעו לפייגה אילנית, לפעול לשחרורו של בנה, בשל היותה של האם חברת מפ"ם. היא הסכימה, ובלבד שהשחרור יהיה "לא לבד. אורי ישוחרר עם כולם".
בעודם בשבי, נתונים ללחץ פיזי ופסיכולוגי קשה ביותר, חשש אורי כי בלחץ העינויים יגלה את סודות המבצע לסורים, ובכך יפגע בביטחון המדינה. מכיוון שכך התאבד בתאו ב-13 בינואר 1955. בסופו של אותו יום הוחזרה גופתו לישראל.
על פי דן מרגלית, בנה השלישי של אילנית, שמעון, היה הראשון שחשד במרגל אודי אדיב, בן קיבוץ גן שמואל אף הוא, והביא לתפיסתו על ידי שירותי הביטחון הישראלים.
ארכיון משפחתה, הכולל תכתובת שלה עם סבה הרב שמעון שקופ, נמצא באוניברסיטת בר-אילן.