קונטיקט (BB-18)
היסטוריית שירות > אוניית הדגל של הצי הלבן הגדול

השייט של הצי הלבן הגדול נתפס כדרך להפגין כוח צבאי אמריקאי, במיוחד כלפי יפן. המתיחות החלה לעלות בין ארצות הברית ליפן לאחר ניצחונה של האחרונה במלחמת רוסיה–יפן ב-1905, במיוחד בשל התנגדות גזענית להגירה היפנית לארצות הברית. העיתונות בשתי המדינות החלה לקרוא למלחמה, ורוזוולט קיווה להשתמש בהפגנת הכוח הימי כדי להרתיע את התוקפנות היפנית. קונטיקט עזבה את מספנת הצי של ניו יורק, ב-5 בדצמבר 1907, והגיעה למחרת להמפטון רודס, שם הצי הלבן הגדול יתכנס איתה כאוניית הדגל שלהם. לאחר תקופה של שמונה ימים המכונה "שבוע הפרידה של הצי" שבמהלכו נערכו חגיגות למלחים היוצאים, וכל 16 אוניות המערכה הטעינו מטענים מלאים של פחם, מאגרים ותחמושת, היו הספינות מוכנות ליציאה. קברניטי אוניות המערכה חלקו כבוד לנשיא תאודור רוזוולט על היאכטה הנשיאותית מייפלאואר, וכל האוניות הרימו עוגן ויצאו בשעה 10:00. הם עברו בסקירה בפני הנשיא, ואז החלו להפליג דרומה.
לאחר שחלף על פני כף האטרס, הצי פנה לאיים הקריביים. הם התקרבו לפוארטו ריקו, ב-20 בדצמבר, ראו את ונצואלה ב-22 בדצמבר, ומאוחר יותר הטילו עוגן בפורט אוף ספיין, בירת טרינידד, בביקור הנמל הראשון של הצי הלבן הגדול. עם שייטת סירות הטורפדו שיצאה מהמפטון רודס, שבועיים קודם לכן, וחמש מובילות פחם כדי למלא את מחסני הפחם של הצי, בפורט אוף ספיין היו בסך הכל 32 אוניות של הצי האמריקני בנמל, מה שהפך אותו "[דומה] לבסיס הצי האמריקני".
לאחר שבילו את חג המולד בטרינידד, האוניות יצאו לריו דה ז'ניירו, ב-29 בדצמבר. ליווי ברזילאי חגיגי של שלוש סיירות פגש את כוח המשימה כ-12 מיל ימי (14 מיל; 22 קילומטרים) מחוץ לריו, ו"אלפי ברזילאים מריעים בפראות עמדו על החוף"; לאחר מכן עברו 10 ימים של טקסים, משחקים וחגיגות, והעצירה הייתה כה מוצלחת שהביקור היה הגורם לחיזוק משמעותי ביחסי ארצות הברית–ברזיל. הצי עזב את ריו ב-22 בינואר 1908, עדיין בכיוון דרום, הפעם לתחנת הגיוס של פונטה ארנס, צ'ילה.
ארבע סיירות מארגנטינה, סן מרטין, בואנוס איירס, 9 דה חוליו ופוארדון, כולן בפיקודו של האדמירל היפוליטו אוליבה, הפליגו 300 מיל ימי (350 מיל; 560 קילומטרים) להצדיע לאוניות האמריקאיות בדרכן לצ'ילה. הצי הגיע לפונטה ארנס, ב-1 בפברואר, ובילה חמישה ימים בעיירה המונה 14,000 איש. בכיוון צפונה, הם עקבו אחר קו החוף של צ'ילה, עברו בסקירה של נשיא צ'ילה פדרו מונט ב-14 בפברואר, מחוץ לולפראיסו, והם לווו לקייאו, פרו, על ידי הסיירת קורונל בולונזי ב-19 וב-20 בפברואר. נשיא פרו, חוסה פארדו, עלה לסיפון קונטיקט במהלך תקופה זו, מכיוון שאדמירל משנה אוונס היה די חולה ולא יכול היה לרדת לחוף. לאחר שהטעינו פחם, האוניות יצאו לכיוון מקסיקו ב-29 בפברואר, ועברו סקירה בפני פארדו על סיפון הסיירת אלמירנטה גראו לפני שעזבו.
בהגיעו למקסיקו, ב-20 במרץ, הצי עבר שלושה שבועות של אימון מטרה. אדמירל משנה אוונס שוחרר מהפיקוד במהלך תקופה זו, כיוון שהיה מרותק למיטה לחלוטין וסבל מכאבים מתמידים. כדי לקבל טיפול רפואי, יצאה קונטיקט להפלגה צפונה במלוא המהירות ב-30 במרץ. היא פגשה יומיים לאחר מכן את הסקונר יאנקטון, שלקחה את האדמירל לבית חולים. קונטיקט הפליגה חזרה דרומה כדי להצטרף מחדש לצי, ואדמירל משנה צ'ארלס מ. תומאס תפס את מקומו של אוונס בקונטיקט כמפקד הצי, שהמשיך במסעו צפונה לכיוון קליפורניה.
ב-5 במאי חזר אוונס לקונטיקט בזמן להפלגת הצי דרך שער הזהב ב-6 במאי, למרות שעדיין סבל מכאבים. למעלה ממיליון אנשים צפו בצי 42 האוניות מפליג אל המפרץ. לאחר מצעד מפואר בסן פרנסיסקו, סקירה של הצי על ידי מזכיר הצי ויקטור ה. מטקאלף, קבלת פנים חגיגית, ונאום פרידה מאוונס (שפרש בשל מחלתו וגילו), הצי עזב את סן פרנסיסקו, לסיאטל, עם אדמירל משנה צ'ארלס סטילמן ספרי כמפקד. האוניות עברו כולן שיפוצים לפני החלק הבא של המסע. הצי עזב שוב את החוף המערבי ב-7 ביולי, בדרך להוואי, אליה הגיע ב-16 ביולי.
ביציאה מהוואי, ב-22 ביולי, עצרו האוניות באוקלנד, סידני ומלבורן. ים גבוה ורוחות הפריעו לאוניות בחלק מהמסע לניו זילנד, אך הן הגיעו ב-9 באוגוסט; חגיגות, תהלוכות, נשפים ומשחקים היו עיקרי הביקורים בכל עיר. גולת הכותרת של הביקור האוסטרלי הייתה מצעד של 12,000 אנשי הצי האמריקאי, הצי המלכותי ואנשי הצי והצבא של חבר העמים מול 250,000 איש.
לאחר עצירה במנילה, הפיליפינים, הצי יצא לכיוון יוקוהמה, יפן. הם נתקלו בטייפון בדרך ב-12 באוקטובר, אך שום אונייה לא אבדה; הצי עוכב רק 24 שעות. לאחר ששלוש ספינות מלחמה יפניות ושש אוניות סוחר ליוו את האמריקנים פנימה, החלו החגיגות. החגיגות הגיעו לשיא באוראגה, שם עגן קומודור מתיו פרי קצת יותר מ-50 שנה קודם לכן. לאחר מכן יצאו האוניות ב-25 באוקטובר. לאחר שלושה שבועות של תרגילים במפרץ סוביק בפיליפינים, הפליגו האוניות דרומה ב-1 בדצמבר, לסינגפור; עם זאת, הם לא עצרו שם, ועברו מחוץ לעיר ב-6 בדצמבר. האוניות המשיכו הלאה, עצרו בקולומבו, עבור פחם מ-12 עד 20 בדצמבר, לפני שהפליגו לתעלת סואץ. עברו שלושה ימים עד שכל 16 אוניות המערכה עברו את התעלה, למרות שהיא הייתה סגורה לכל תנועה אחרת. לאחר מכן הם פנו לעצירת פחם בפורט סעיד, מצרים, ולאחר מכן הצי התפצל לפלגות בודדות כדי לפנות לנמלים שונים בים התיכון. הפלגה הראשונה, שקונטיקט הייתה חלק ממנה, תכננה במקור לבקר באיטליה, לפני שתמשיך לווילפראנש, אך קונטיקט ואילינוי נשלחו במהירות לדרום איטליה, במשימה הומניטרית כאשר החדשות על רעידת האדמה של מסינה ב-1908 הגיעו לצי. ימאים מהאוניות עזרו לפנות פסולת ולפרוק אספקה מאוניית האספקה של הצי האמריקני קלגואה; אדמירל ספרי קיבל את התודה האישית של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי על הסיוע.
לאחר סיום הביקורים בנמלים, פנו האוניות לגיברלטר, שם מצאו קונגלומרט של ספינות מלחמה ממדינות רבות ושונות הממתין להן: אוניות המערכה אלבמארל ואלביון עם הסיירת דבונשייר ושייטת הסיירות השנייה ייצגו את הצי המלכותי של בריטניה, אוניות המערכה צסארביץ' וסלאבה עם הסיירות אדמירל מקארוב, בוגאטיר ואולד ייצגו את הצי הרוסי הקיסרי, וסירות תותחים שונות ייצגו את צרפת והולנד. לאחר טעינת פחם במשך חמישה ימים, האוניות יצאו לדרך ויצאו לביתם ב-6 בפברואר 1909.
לאחר היתקלות בכמה סערות, האוניות פגשו תשע מאוניות הצי האמריקני חמישה ימים מחוץ להמפטון רודס: ארבע אוניות מערכה (מיין, מיסיסיפי, איידהו וניו המפשייר - האחרונה היא האחות היחידה של קונטיקט שלא עשתה את השייט), שתי סיירות משוריינות, ושלוש סיירות תצפית. לאחר מכן הובילה קונטיקט את כל ספינות המלחמה הללו ב-22 בפברואר כדי לעבור לסקירה של הנשיא רוזוולט, שהיה אז על היאכטה הנשיאותית שעגנה ליד Old Point Comfort, וסיימו מסע של 46,729 מיל ימי (53,775 מיל; 86,542 קילומטרים). רוזוולט עלה על האונייה לאחר שעגנה ונשא נאום קצר, ואמר: "עשיתם את הטריק. אומות אחרות עשויות לעשות כפי שעשיתם, אבל הן ילכו אחריכם."