stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההפשרה של חרושצ'וב
מגבלות ההפשרה

כבר בשנת 1956, לאחר דיכוי המרד ההונגרי היה ברור שלמדיניות ההפשרה קיימות גבולות. ראשי ברית המועצות פחדו שמתן חופש לאזרחים סובייטיים יביא להתקוממות עממית נגד המפלגה הקומוניסטית כמו שהיה בהונגריה. בהתאם לכך הוחלט על פעילות נמרצת נגד כול סממני פעילות נגד השלטון. כתוצאה מכך, כבר בשנת 1957 הואשמו בפעילות נגד השלטון כ-2,946 אזרחים (פי-4 מאשר בשנת 1956).
בשנת 1957 קבוצת חברי פוליטביורו הידועה כקבוצה אנטי מפלגתית שלא היו מרוצים ממדיניות של חרושצ'וב ניסו להדיח אותו. בתמיכת ראשי הצבא ובעיקר גאורגי ז'וקוב חרושצ'וב הצליח להישאר בשלטון ולהדיח מתפקידי מפתח את הקושרים נגדו. בניגוד לעבר, אף אחד מהם לא הואשם בבית משפט בפעילות אנטי-סובייטית. הם הועברו לתפקידי ניהול זוטרים או לגמלאות.
בשנת 1958 החלה מערכה רחבה נגד בוריס פסטרנק שקיבל פרס נובל לספרות עבור רומן שהתפרסם במערב ללא ידיעת ראשי ברית המועצות. בשנת 1961, בניגוד לחוקים הקיימים הוצאו להורג מספר נאשמים בפעילות כלכלית אסורה.
בשנת 1962 התרחשו אירועי הדמים בנובוצ'רקסק במהלכם נהרגו עשרות פועלים מפגינים. בשנת 1964 לראשונה נעצר יוסף ברודסקי. משפט נגד ברודסקי היה בין הסיבות לתחילת פעילות תנועת הדיסידנטים בברית המועצות.
מדיניות ההפשרה בתרבות

כחלק ממדיניות ההפשרה השפעת הצנזורה על יצירות תרבות נחלשה. הדבר הורגש במיוחד בספרות וקולנוע.
בספרות בסיס של תומכי מדיניות ההפשרה היה ירחון ספרותי "נובי מיר" שבראשו עמד אלכסנדר טברדובסקי. הוא פרסם בירחונו מספר יצירות של סופרים צעירים, כולל אלכסנדר סולז'ניצין. בין הפוסים הנוספים של התקופה ניתן לציין בלה אחמדולינה, רוברט רוז'דסטבנסקי, אנדריי ווזנסנסקי ויבגני יבטושנקו.
גם בקולנוע הורגשה החלשת שליטת הצנזורה על הסרטים. במאים ידועים כמו מיכאיל רום, גיאורגי דנליה, אלדר ריאזנוב ולאוניד גאידאי הוציאו מספר סרטים שהיו אירועים משמעותיים בחיי בתרבות של ברית המועצות.
בשנת 1957 במוסקבה נערך פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי במהלכו לעיר הגיעו עשרות אלפי זרים ולראשונה אזרחים סובייטיים יכלו להיפגש איתם ללא השגחת השלטונות.
בשנים 1955-1964 בערים רבות נפתחו תחנות שידור טלוויזיה וכמעט בכול בית סובייטי היה מקלט טלוויזיה.
סיום התקופה

כסיום התקופה מקובל לראות את הגעת ליאוניד ברז'נייב לשלטון. אומנם חיזוק הצנזורה והשפעת השלטון על התרבות הורגשו כבר בתקופת משבר הטילים בקובה בשנת 1963. מדיניות הדה-סטליניזציה נעצרה, אך סוכם להימנע ככל הניתן מאזכור של סטלין ומדיניותו. במהלך החגיגות הנרחבות לציון 20 שנים לניצחון במלחמת העולם השנייה שמו כמעט ולא אוזכר. לא היה חידוש של דיכוי פוליטי רחב וחרושצ'וב עצמו נשלח לגמלאות, נותר חבר מפלגה וקיבל תנאים המתאימים למעמדו.
חלק מהחוקרים רואים את שנת 1968 עם דיכוי האביב של פראג כסימן לסיום מדיניות ההפשרה.
הפרדת הרשויות בישראל

המשטר במדינת ישראל הוא משטר דמוקרטי-פרלמנטרי, שמשמעותו שהממשלה צומחת מהפרלמנט, וזקוקה לאמונו על מנת לכהן. במשטר כזה מידת הפרדת הרשויות נמוכה יותר משל משטר דמוקרטי-נשיאותי הקיים, למשל, בארצות הברית, אך עם זאת, בישראל, כמו בכל מדינה דמוקרטית אחרת, יש שלוש רשויות:
רשות מחוקקת – הכנסת (שסמכויותיה מוגדרות בחוק יסוד: הכנסת).
רשות מבצעת – הממשלה (שסמכויותיה מוגדרות בחוק יסוד: הממשלה).
רשות שופטת – מערכת בתי המשפט (שסמכויותיה מוגדרות בחוק יסוד: השפיטה).
הרשויות השונות חופפות ומשיקות אלו לאלו, ולעיתים נוצרים מצבים של התנגשות סמכויות. המצב המתקבל הוא של עירוב תחומים בין הרשויות השונות, כאשר כל רשות בודקת, מאזנת ומפקחת על הרשויות האחרות, כמתבקש בדמוקרטיה, ועקב כך נוצר מצב המחייב את המשך הפעילות השוטפת של שלוש הרשויות (אפילו אם נוצרים מצבים של התנגשות סמכויות).
דוגמאות להתנגשות סמכויות בישראל

כפילות תפקידים: ח"כים שרים.
חקיקת משנה
חקיקה שיפוטית
הליך הסרת חסינות
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת > הצעת אי-אמון

ממשלת ישראל נסמכת על רוב בכנסת, שהביע את אמונו בה והעניק לה את הסמכות לכהן ולשלוט, אולם לכנסת ניתנת הסמכות להצהיר שפקע אמונה בממשלה.
החל מהכנסת ה-20 החל הליך חקיקתי חדש המכונה "הצעת אי-אמון קונסטרוקטיבית". אם רוב מוחלט בכנסת (משמע, 61 חברי כנסת, לכל הפחות) נתן את ידו בהצעת אמון בממשלה חלופית, הממשלה הקיימת נופלת, והממשלה החלופית מתחילה לפעול מאותה שעה.
הצעת אי-אמון היא אמצעי הביקורת התקיף ביותר שעומד לרשותה של הכנסת כדי להגביל את הממשלה ולרסנה, אך מכיוון שהממשלה נשענת על קואליציה, הסיכוי להפלתה קטן.
רק פעם אחת בתולדות מדינת ישראל נפלה ממשלה בשל הצעת אי-אמון רגילה שהתקיימה ב-1990 (הכנסת ה-12).
הנהלים הקשורים להצעת אי-אמון מוסדו בחוק יסוד: הממשלה, סעיף 28:
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת > פיזור הכנסת

אם ראה ראש הממשלה שאין בכנסת רוב התומך בו ומאפשר לו לנהל את ענייני המדינה כיאות, מאשר לו החוק, בהסכמתו של נשיא המדינה, להכריז על פיזור הכנסת ועל עריכת בחירות חדשות. יחד עם זאת, אם מתפזרת הכנסת, ניטלת מהממשלה הסמכות למשול, וכאילו התפטרה. סעיף 29א בחוק יסוד: הממשלה קובע כי: "נוכח ראש הממשלה כי קיים בכנסת רוב המתנגד לממשלה, ושעקב כך נמנעת אפשרות לפעולה תקינה של הממשלה, רשאי הוא, בהסכמת נשיא המדינה, לפזר את הכנסת בצו שיפורסם ברשומות".
הכנסת רשאית בחוק בהחלטת רוב חבריה להתפזר לפני גמר כהונתה לפי סעיף 34 בחוק יסוד: הכנסת.
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת > אישור התקציב

הממשלה מחויבת להעביר מדי שנה את חוק התקציב לשנת הכספים הקרובה, אך הכנסת יכולה לסרב לאשר את התקציב. אם עד סוף חודש מרץ לא אישרה הכנסת את תקציב המדינה, הרי היא כהתפזרה והממשלה כהתפטרה. מתברר, שגם באמצעות כלי זה יכולה הכנסת לקחת מהממשלה את הסמכות לשלוט, וכך היא מגדרת את כוחה של האחרונה.
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת > פיקוח הכנסת על פעילות הממשלה

לכנסת, כפרלמנט בדמוקרטיה פרלמנטרית, יש תפקיד מרכזי של פיקוח על הממשלה.
הכלים האפקטיביים ביותר עבור הכנסת כדי לאכוף את הפיקוח שלה על הממשלה, הם היכולת להדיח את הממשלה בהצבעת אי-אמון, ולהימנע מלאשר את תקציב המדינה, שחיוני עבור תפקודה השוטף של הממשלה, ומלבד זאת בהיעדרו מתפזרת הממשלה.
בשביל קיומו של פיקוח אפקטיבי של הכנסת על פעילות הממשלה, נדרשים מספר תנאים מצטברים:
"מן ההכרח שלמפקחים, הלוא הם חברי הכנסת, תהיה מידה של הבנה ומומחיות בתחומי הפעילות שעליהם הם אמורים לפקח".
"חיוני כי בין המבקרים למבוקרים תהיה מידה מספקת של חוסר תלות או התלכדות אינטרסים, כדי שלא ייווצר תמריץ שלילי לפיקוח".
נדרש ש"המפקחים יֵדעו לעשות שימוש ראוי ומושכל בכלי הפיקוח העומדים לרשותם".
בין ההמלצות לשיפור יכולת הפיקוח האפקטיבית של חברי הכנסת על הממשלה: יצירת ועדות שתחומי פעילותן יחפפו לפעילות משרד ממשלתי ספציפי, והחברים בהן יתמקצעו באותו תחום (בניגוד לחוסר המומחיות כיום של חברי ועדות הכנסת). הגדלת מספר חברי הכנסת שיכולים לפקח על הממשלה (למעט חברי כנסת שהם חברי הממשלה) ל-180 (בהתאם למודל "השורש השלישי").
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת > מעורבות הממשלה בהליכי חקיקה

1948–1983
בארבע שנותיה הראשונות של מדינת ישראל, הליך החקיקה התבצע בהתאם לתקנון של ממשלת ישראל הראשונה שבו נקבע: "הגשת הצעות חוקים לכנסת טעונה החלטת ממשלה. חוקים מוגשים ליו"ר הכנסת על ידי מזכיר הממשלה".
בשנת 1953 החליטה ממשלת ישראל להאציל חלק מסמכויותיה לוועדות שרים ייעודיות. במסגרת זו הוקמה גם "ועדת חקיקה" וההגדרה של תפקידה הייתה: "אישור חוקים; אישור תזכירים לחוקים על דעתה".
בעשורים הראשונים של מדינת ישראל הרוב המוחלט של החקיקה היה חקיקה ממשלתית. במצב זה תפקידה בפועל של "ועדת השרים לענייני חקיקה" עסק רק בהצעות חוק ממשלתיות.
עם השנים התפתח מנגנון מצומצם שבו שר המשפטים והשרים האחראים בתחום הביעו את דעתם על החקיקה הפרטית. בשנת 1968 ניתנה הנחיה כי "שר המשפטים מביא לגיבוש עמדת הממשלה לגבי הצעת החוק, כפי שהיא תבוא לידי ביטוי בעת הדיון המוקדם בכנסת". ממשלת ישראל השבע עשרה, שהוקמה בשנת 1974, קבעה בתקנון הממשלה שמזכיר הממשלה יעביר הצעת חוק פרטית לראש הממשלה, לשר המשפטים ולכל שר שנושא הצעת החוק הוא בתחום פעולתו לשם קבלת הערות.
1984–1993

בשנת 1984 הוקמה ממשלת ישראל העשרים ואחת, שהייתה הממשלה הראשונה בישראל שהוקמה כממשלת אחדות על בסיס רוטציה. בהסכמים הקואליציוניים נכללה לראשונה התייחסות לחקיקה פרטית:
הצעות חוק ממשלתיות יזכו לתמיכת הקואליציה באופן אוטומטי.
הצעות חוק פרטיות כלל לא יוגשו מבלי שהתקבל לכך אישורה המוקדם של הנהלת הקואליציה.
הנהלת הקואליציה תמתין חודש לעמדת השר הרלוונטי להצעת החוק בטרם תקבע את עמדתה. אם השר הרלוונטי הביע תמיכה בהצעה או שתק – הרי שזו תוגש. אם התנגד – הנהלת הקואליציה תכריע בדבר.
לפי הסדר זה, הקביעה המכריעה לגבי גורל הצעות חוק פרטיות הייתה של "הנהלת הקואליציה". לחבר כנסת לא הייתה זכות אוטומטית שהצעת חוק שלו תועלה להצבעה. יושב ראש הכנסת, באישור ועדת הכנסת, יכול היה לדחות ללא הגבלה את הדיון במליאה בהצעת חוק פרטית של כל חבר כנסת (גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה).
1994 – כיום

בשנת 1994 נקבע לראשונה בתקנון הממשלה קיומה של "ועדת שרים לענייני חקיקה", שקביעותיה יהוו את עמדת הממשלה גם כלפי הצעות חוק פרטיות (לצד הסמכות הקודמת שהייתה לה כלפי הצעות חוק ממשלתיות).
בשנת 1996 נקבע בתקנון הממשלה כי כל הצעת חוק שלא זכתה להתייחסות הממשלה, תיחשב להצעת חוק שהממשלה מתנגדת לה (בניגוד למצב הקודם בו הצעה כזו נחשבה להצעת חוק שהממשלה תומכת בה).
בשנת 1997 נקבע לראשונה בתקנון הממשלה במפורש כי ועדת השרים תדון "בכל הצעה פרטית הקבועה לדיון בסדר היום של מליאת הכנסת".
בין השנים 2015–2019 נדונו בפני ועדת השרים לחקיקה אלפי הצעות חוק פרטיות. מתוכן אושרו כ-16%, ואילו כ-84% מהן נדחו. חרף זאת, בפועל מספרן של הצעות החוק הפרטיות המאושרות מדי שנה, מאז המודל שנקבע בשנת 1994, גבוה משמעותית לעומת מספרן של הצעות החוק הפרטיות שאושרו מדי שנה קודם לכן. במקביל, במודל הנוכחי כל חבר כנסת יכול להעלות הצעת חוק להצבעה במליאת הכנסת, ללא תלות באישור של ועדת השרים לחקיקה או של גורם קואליציוני אחר.
מערכת איזונים ובלמים בישראל בין הרשות השופטת לרשות המבצעת והרשות המחוקקת

עם חקיקתם של שני חוקי היסוד: חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וחוק יסוד: חופש העיסוק, פירשו בתי המשפט את חוקי היסוד כנותנים לבית המשפט הסמכות לבטל חוקים שתחוקק הכנסת בעתיד אם הם יעמדו בסתירה לשני חוקי היסוד הללו, כפי שקובעת "פסקת ההגבלה" המצורפת לחוקים: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו". פסיקת בית המשפט העליון במסגרת פסק דין בנק המזרחי (המכונה פסק דין גל) קבעה כי לבית המשפט סמכות לבטל חוקים (קביעה המכונה המהפכה החוקתית), וכך נהג בית המשפט 22 פעמים עד שנת 2022 בצורה ישירה.
אפקטיביות הפרדת הרשויות בישראל

סקירה של המכון הישראלי לדמוקרטיה, שבוצעה על רקע ניסיונות לקדם בחקיקה את פסקת ההתגברות, מראה שבמדינות דמוקרטיות ישנם עד שבעה מנגנונים המאזנים בין הרשויות השונות, בישראל – שבשיטת הממשל שלה, על פי המכון, כוחה של הכנסת באיזון הממשלה מוחלש עד כדי חוסר אפקטיביות – ישנו רק מנגנון אחד המאזן בפועל את הרשויות השונות, והוא בית המשפט העליון. לכן, פגיעה ביכולתו של בית המשפט העליון לאזן את הממשלה תנטרל בפועל את האפקטיביות של הפרדת הרשויות בישראל.
מטרת הפיקוח הכנסת על הממשלה היא להגן על המשטר הדמוקרטי על ידי הבטחת קיומם של סדרי שלטון ומינהל תקינים. מחקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה, שפורסם בשנת 2018, חקר את נושא זה. המחקר הציג נתונים לפיהם היכולת של הכנסת לפקח על הממשלה בישראל היא מוגבלת מאד, והפיקוח בפועל הוא לקוי. כלי הפיקוח, כגון ועדות הכנסת ושאילתות, התגלו כבעלי פוטנציאל פיקוח נמוך, ובדיקה של התפקוד בפועל של חמש ועדות מרכזיות הראתה תפקוד לקוי עד בינוני ברוב המדדים. המחקר גם הציע רפרומה לחיזוק יכולת הפיקוח של הכנסת.
ראו גם

הפרדת רשויות
המשפט בישראל
מונטסקייה
לקריאה נוספת

גד ברזילי, אפרים יוכטמן-יער, זאב סגל, בית המשפט העליון בעין החברה הישראלית. ת"א: דיונון/פפירוס, 1994.
יוסי גורביץ, יוחזר המנדט, נענע: חדשות - על ההבדל בין המערכת הדמוקרטית הבריטית לישראלית.
ראובן חזן וחן פרידברג, פיקוח הכנסת על הממשלה: תמונת מצב והצעה לרפורמה, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2009
הערות שוליים

↑  חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 42 והוראת שעה), ס"ח 2500 מ-6 באוגוסט 2015
↑  חדשות 2, ‏בשעת לילה מאוחרת: אושר "החוק הנורווגי", באתר ‏מאקו‏, 30 ביולי 2015
↑  ד"ר עמיר פוקס, 23 חוקים שנפסלו על ידי בג"ץ, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 20 ביולי 2023
↑  עמיחי כהן, פסקת ההתגברות: איזונים ובלמים של המוסדות הפוליטיים ומערכת המשפט, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, מאי 2018, בעמ' 14–23
↑  פרופ' עמיחי כהן, "אסור לבטל את המנגנון היחיד שמגן על הזכויות של כולנו", באתר ynet, 6 באוגוסט 2019
↑  פסקת ההתגברות, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  פיקוח הכנסת על הממשלה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, עמ' 95-96, 123-124
יורם מאירי

יורם מאירי (נולד בשנת 1940) הוא פוליטיקאי וחקלאי ותיק בראש פינה, שכיהן כראש המועצה המקומית שלה מ-1974 עד 1978. מאירי כיהן ללא שכר. לפי שיטה בה הוקמו ועדות מתנדבים שהורכבו מהתושבים, כל אחת בתחומה (כגון: בריאות, חינוך, ספורט, מתאר ועוד). המועצה פעלה לפי החלטות הוועדות.
בתקופת כהונתו אושרו שתי הרחבות חקלאיות ב' וג' - 80 משפחות, והוקמה שכונת אשטרום - 40 משפחות.
בשנת 1974 יזם את הקמת העמותה לשחזור ראש פינה שנוהלה על ידי אנשי ציבור וקיימת עד היום.
ביוגרפיה

מאירי הגיע לראש פינה בשנת 1962. עבד כמנהל תחנות הטרקטורים באזור עד פירוק המפעל עד 1967.
לאחר מכן עבד כמנהל יצור במפעל "פרי הגליל" בחצור.
ב-1962 היה מראשוני הרחבה חקלאית א' שקמה בראש פינה.
ב-1969 נסע עם משפחתו לאיראן לטובת עבודה בחברת ת.ה.ל אשר ניהלה את שיקום חבל קזווין. מאירי תיפקד כמנהל אזור בפרויקט.
עם שובו לישראל הקים עם שותפו יוסף אבידן עסק לביצוע עבודות חקלאיות, ריסוס וגיזום בפרדסים.
במקביל נבחר ב-1973 ברשימה המקומית לשמש כראש מועצת ראש פינה.
עת שאוכלוסיית המושבה הקטנה הלכה והצטמצמה עוד יותר, הוא זכה בבחירות המקומיות, בראש רשימת "ראש פינה" (ר"פ), שזכתה ב-225 מתוך 432. כך קיבלה הרשימה 3 מתוך 5 מושבים במועצה, בעוד המערך ברשות ראש המועצה הקודם, הרמן הרשקוביץ, קיבלה את שני המושבים הנותרים.
מטרות הרשימה היו: התנגדות לתוכנית עיר חצור - ראש פינה. וכן הקמת אגודות חקלאיות נוספות. ושימור ושחזור המושבה הוותיקה.
המועצה בראשותו החליטה על שיקום ושחזור ראש פינה הישנה. יגאל אלון שהיה אז שר החוץ, צורף על ידי יורם מאירי יחד עם יוסי שריד להנהלת אגודת השחזור שקיימת עד היום.
בשנת 1974 אושר לבטל את התוכנית לאיחוד עם העיירה חצור ואושרה תוכנית מתאר שכללה 2 הרחבות חקלאיות נוספות (ב' ו ג'), וכן אושרה תוכנית בה לא יהיו בתים משותפים ולא תהיה בנייה לגובה.
למרות ההחלטה להישאר מושבה חקלאית לא מאוחדת עם חצור יורם דאג לשיתוף פעולה מלא עם חצור. המועצה העבירה החלטה שילדיי ראש פינה ילמדו בתיכון בחצור וכן ביטל את התוכנית להקים את "אגד" בראש פינה והעביר את הקרקע והזכות לחצור ובכך קמה תחנת "אגד" והקניון בחצור.
בשנת 1978 עם סיום הקדנציה בחר יורם מאירי לא להמשיך לקדנציה נוספת.
משנת 1980 החל להקים פרויקטים תיירותיים הקשורים למתחמי תחנת דלק. שילוב של מרכזים מסחריים בסמוך לתחנת הדלק לעידוד התעסוקה והתיירות.
הידועים בהם: צומת יסוד המעלה ומחלף בית זרזיר ובית המשרדים ותחנת דלק "אלון" בחצור הגלילית.
כחבר בהרחבה א' ראש פינה מגדל מאירי עצי פרי נשירים. בשנות ה-80 הופרטה האגודה וכל חבר קיבל את משקו.
מאז יורם עוסק בגידול עצי פרי נשירים.
משפחתו

יורם מאירי (שרייבר) נולד במחנה זמני שנקרא "גבעת השומר" בקרבת כפר סבא. ועם העלייה להתיישבות ב-1939 עבר עם הוריו בעודו בן שנתיים וחצי לקיבוץ דן.
יורם השתייך לקבוצת הילדים הראשונה של קיבוץ דן.
הוריו עלו מפולין מאזור העיירה "פשמישיל", חניכי תנועת השומר הצעיר. ועלו ארצה ב-1935.
התגייס לגולני ולאחר קורס מכ"ים עבר להדרכה בקורס מכ"ים לחיילי מילואים.
במהלך שירותו הצבאי הכיר את אביבה פריש והם נישאו בקיבוץ דן.
לאחר נישואיו עסק בענף הפלחה ובעיבוד השטחים המפורזים ממזרח לקיבוץ דן.
בשנת 1962 עזבו הזוג את הקיבוץ בעיקר על רקע החינוך המשותף.
אביבה נפטרה ממחלת הסרטן ב-2016. לשניים 3 ילדים.
הערות שוליים

↑  תומר גנון, הכסף דווקא כן גדל על העצים, באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2015
↑  ראש־פינה - ראשות המועצה ליהורם מאירי, מעריב, יום שלישי, ינואר 01, 1974; עמוד 8
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלון הגליל

| --- | --- |

אלון הגליל - אזור המזכירות והצרכניהאלון הגליל - אזור המזכירות והצרכניה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎203 מטר
תאריך ייסוד: 1980
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,093 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,086 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אלון הגליל(למפת הגליל המערבי רגילה) אלון הגליל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלון הגליל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אלון הגליל32°45′25″N 35°13′13″E﻿ / ﻿32.7570140671868°N 35.2203427571142°E﻿ / 32.7570140671868; 35.2203427571142  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל באדום - אלון הגליל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
https://alonhagalil.org.il/
אַלּוֹן הַגָּלִיל הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, סמוך למחלף המוביל, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1980 כמושב עובדים חקלאי של תנועת המושבים במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", ונקרא בשם הזמני יפתחאל א'. להקמתו הוקצו 600 דונם שנלקחו מיישובי הסביבה. משבר שפקד את המושב בשנת 1984 הביא את היישוב לחובות גדולים וכמעט לסף פירוק ולעזיבת חלק מתושביו. כמוצא מהמשבר הפך המושב בשנת 1986 ליישוב קהילתי תוך שמירת הסקטור החקלאי. שמו הזמני של היישוב השתמר ביקב יפתחאל הפועל בו.
ביישוב מתגוררים כ 1,200 תושבים יותר ממאה תשעים משפחות. מעטים מהתושבים עוסקים בחקלאות, והשאר במקצועות חופשיים, ביישוב ומחוצה לו. בין ענפי החקלאות הקיימים באלון הגליל: רפת, דיר עזים, דיר כבשים, פרחים, חוות סוסים מכוורת ויקב.
שמו של היישוב סמלי ובא לציין הן את יער עצי האלון בו הוקם היישוב והן את האזור הגלילי.
היסטוריה > הטבות לתושבים

בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים.
חינוך

ביישוב פועל גן. ילדי היישוב שייכים באופן רשמי לבית הספר היסודי "יחד" בגבעת אלה ולחטיבה ולתיכון ויצו בנהלל אולם חלק מהתלמידים בוחרים בחינוך האנטרפוסופי בהרדוף או בחינוך הדמוקרטי בבית הספר הדמוקרטי בנהלל.
סביבה

היישוב ממוקם בתוך חורש אלונים וצופה בין היתר לנחל ציפורי ולכרמל. את היישוב מקיפה רשת שבילי הולכי רגל ורשת שבילי רכיבה באופניים (סינגלים).
תרבות

על דגלו של היישוב חרוטים מעורבות התושבים וניהול עצמי: ביישוב קיימות כ־20 ועדות של תושבים מתנדבים אשר מובילות את העשייה בתחומים שונים: נוער, חינוך, תרבות, איכות סביבה, ביטחון, קליטה ועוד.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1491
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465732805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחידת מיטב

| --- | --- |

תג יחידת מיטב
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  יחידה
 בסיס האם:  מחנה דורי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 במאי 2006 – הווה (18 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  חטיבת תכנון ומנהל כח האדם
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  יפעת יגר-אשר
 מפקדים:  מפקדי היחידה
"מיטב" היא היחידה הצבאית המופקדת על ביצוע הליכי המיון והשיבוץ של כלל המיועדים לשירות ביטחון (מלש"בים) והחיילים בצה"ל. היחידה שייכת לחטיבת תכנון ומנהל כח האדם (חתומכ"א) והיא תחת פיקוד אגף כוח האדם (אכ"א). מפקדת היחידה הנוכחית היא אלוף-משנה יפעת יגר אשר.
היחידה הוקמה ב-23 במאי 2006 מאיחודן של שתי יחידות: בסיס קליטה ומיון (בקו"ם) ומנהל הגיוס (מנה"ג).
הטיפול באוכלוסיית המיועדים לשירות ביטחון נעשה באמצעות לשכות הגיוס, הפזורות בחמש ערים מרכזיות בארץ. הלשכות כפופות מבחינה מקצועית לענפים השונים במפקדת מיטב, המנהלים את כל הליכי הרישום וההתייצבות הראשוניים בלשכת הגיוס, בדיקת התאמה לגיוס, איתור קדם צבאי וכדומה. הליך הגיוס עצמו מתבצע במתחם הקליטה במחנה דורי (תל השומר). בנוסף מטופלות במיטב בקשות פרט שונות של כלל החיילים בצבא (למשל, קיצור שירות), וכן ישנן אוכלוסיות משרתים מסוימות הכפופות למיטב (כגון: מתנדבים, תלמידי ישיבות הסדר ובעלי פטור זמני).
היסטוריה

עם הקמת צה"ל הוקמה יחידת "קֶלֶט", יחידת הקליטה והמיון. במלחמת העצמאות שימש מחנה יונה כבסיס הקלט הראשון. בהמשך היחידה שכנה במחנה צריפין והייתה באחריות אגף משאבי אנוש במשרד הביטחון. יחידת "קלט" הייתה אחראית על קליטת חיילים, והייתה מופרדת מן "המכון הפסיכוטכני הצבאי" - היחידה האחראית על המיון והאבחון. בסוף שנות ה-50 אוחדו הקלט ויחידת המיון, הועברו מצריפין למחנה תל השומר ויצרו את "בסיס הקליטה והמיון". בשנת 1966 הועברה האחריות על מיון ושיבוץ ממשרד הביטחון לצה"ל, והיחידה עברה לשיפוט הצבא. בתחילת שנות ה-70 מונה למפקד הבקו"מ אל"ם אליעזר (בּוּכָה) בוכהייסטר.
תגי יחידות שהתמזגו למיטב ב-2006

תג של בסיס קליטה ומיון (בקו"ם)
תג של מנהל הגיוס (מנה"ג)
מפקדי מיטב לאורך השנים

| מפקד | תקופה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם אמיר רוגובסקי | 2005–2007 | החל תפקידו כרמ"ג (ראש מנהל גיוס) ומפקד בקו"ם והקים את הגוף המאוחד (מיטב), בתחילת 2009 קודם לדרגת תא"ל ומונה לרח"ט תומכ"א. |
| אל"ם משה אלוש | 2007–2008 |  |
| אל"ם גדי אגמון | 2008–2012 |  |
| אל"ם גיל בן-שאול | 2012–2014 | בעברו סגן מפקד מיטב הראשון. לאחר מכן התמנה לקשל"פ העורף, וב-1 בינואר 2012 מונה למפקד מיטב, לאחר מכן מונה לרמ"ח הפרט. |
| אל"ם ערן שני | 2014–2016 | בעברו, ראש ענף תגבורת סדיר. לאחר מכן התמנה לרמ"ח משא"ן אט"ל. ב-24 ביולי 2014 מונה למפקד מיטב ולאחר מכן קודם לדרגת תא"ל ומונה לרח"ט תומכ"א. |
| אל"ם יוסי מצליח | 2016–2019 | לאחר סיום תפקידו קודם לדרגת תא"ל ומונה כראש חטיבת הסגל באכ"א. |
| אל"ם נמרוד ארזואן | 2019–2021 | בעברו כיהן כקצין השלישות של עוצבת הגליל, סגן מפקד מיטב וראש מחלקת משאבי אנוש של אגף התקשוב וההגנה בסייבר |
| אל"ם אלון מצליח | 2021–2024 | פרש בסיום תפקידו מצה"ל. |
| אל"ם יפעת יגר - אשר | 2024 - | מפקדת מיטב במהלך מלחמת חרבות ברזל. |
מבנה > לשכות הגיוס

תחת יחידת מיטב נמצאות 5 לשכות הגיוס, הפרוסות ברחבי ישראל (תל השומר, באר שבע, טבריה, חיפה וירושלים). לשכות הגיוס אמונות על תהליך המיון לשירות ביטחון, הכולל צו ראשון, קביעת פרופיל רפואי, שיבוץ במקצוע צבאי וכיוצא בזה. לשכת הגיוס הגדולה ביותר היא בתל השומר ואילו הקטנה ביותר היא בטבריה.
בנוסף ללשכות הגיוס ישנם אתרי גיוס הפרוסים ברחבי הארץ: מוזיאון חיל הים בחיפה, גבעת התחמושת בירושלים ומוזיאון חיל האוויר בבאר שבע
פסטיבל מתגייסים

כחלק מעידוד הגיוס ליחידות הקרביות של צה"ל, מקיימת יחידת מיטה מדי שנה בשיתוף עם האגודה למען החייל את פסטיבל המתגייסים של מועדון "יותר". בכל שנה נבחרים להופיע האמנים הפופולריים ביותר בקרב בני הנוער כמו הזמרת נועה קירל, המנטליסט נבו אבוטבול ואחרים.
בפסטיבל ממוקמת לשכת גיוס ניידת בה פרוסות עמדות שירות המאוישות על ידי נציגי המדורים השונים ביחידת מיטב. הנציגים מעניקים מענה לשאלות המלש"בים באופן ישיר על שאלות בנושאים מגוונים כגון נתונים אישיים, קורסים, מסלול העתודה, המיונים לסיירות וליחידות העילית ועוד. כמו כן תוכלו לבקש לדחות ולהקדים את הגיוס ואף להגיש בקשה לתפקיד ספציפי המעניין אתכם במיוחד
בפסטיבל עומד מיצג של כלל החיילות בצה"ל, בו בני הנוער נחשפים לכל החילות, החטיבות והיחידות הלוחמות בצה"ל. החיילים המשרתים ביחידות ובחילות השונים מסתובבים בפסטיבל על מדים ומעניקים לבני הנוער מענה על שאלותיהם והסברים על תפקידיהם.
פסטיבל מתגייסים > גלריה

תצוגת חיילות
לוחמי סיירת הנח"ל בתצוגת חיילות בפסטיבל מתגייסים אוגוסט 2024
אוהל חטיבת הצנחנים בפסטיבל מתגייסים אוגוסט 2024
לוחמי חטיבת הצנחנים בפסטיבל מתגייסים
אוהל סיירת גולני בפסטיבל מתגייסים אוגוסט 2024
לוחמי סיירת גולני בפסטיבל מתגייסים
לוחמי סיירת גולני בפסטיבל מתגייסים
ראו גם

גיוס לצה"ל
חוק שירות ביטחון
לקריאה נוספת

ד"ר דני אשר, כל בחור וטוב לנשק - תולדות מערך הגיוס, יחידת מיטב, משרד הביטחון, 2014, 194 עמודים.
הערות שוליים

↑  אלכס דורון, "לאן נעלם ה"קלט"?", בתוך הערך "חיל השלישות", האנציקלופדיה לצבא וביטחון – "צה"ל בחילו", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך 15, עמ' 88.
↑  צה"ל - מספר אישי 2206180 ילקוט השירות אבי דוידוביץ, 11 במאי 2019, פסקה: מהגיוס ועד לסיום קורס קצינים / מלשכת גיוס ועד סיום קורס חרמ"ש
↑  נועם אמיר, עם מוקדים נוספים ובלי ליווי משפחתי: גיוס נובמבר יצא לדרך, באתר מקור ראשון, ‏2020-11-29
1 2  פסטיבל מתגייסים, באתר מתגייסים
הרמטכ"ל חיים בר-לב, (שני מימין, משמאל: האלוף שמואל איל, בביקור בסיס קליטה ומיון, שנת 1968, ברקע רכב הרמטכ"ל דודג' פולרה)
בסיס קליטה ומיון, שנות ה-60, מאתר הספרייה הלאומית, ישראל
חיסון מתגייסים הוא חלק משרשרת החיול במדור הקליטה של מיטב בבסיס דורי