stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכס ניואל
פילמוגרפיה > סרטים ותוכניות טלוויזיה

| שנים | סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2012–2015 | Glee | וויד "יוניק" אדמס |
| 2013 | "Geography Club" | אייק |
| 2015 | "Imaginary Friend" | סאם |
| 2015 | "Resident Advisors" | מורגן |
| 2019 | אימפריה | היי ביוטיפול |
| 2020 | תוכנית המציאות "RuPaul's Secret Celebrity Drag Race" | בתפקיד עצמו |
| 2020–הווה | הפלייליסט של זואי | מו |
| 2022 | בואו ללמוד עם פיבי! | מלירה (קול) |
| 2025 | Another Simple Favor |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנים | הצגה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2017–2018 | "Once on This Island" | אסאקה |
| 2020 | יוסף וכתונת הפסים המשגעת | מספר |
פרסים ומועמדויות

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Once on This Island (בביצועו של אלכס ניואל) | פרס הגרמי לאלבום התיאטרון הטוב ביותר | מועמדות |
פביאן קנצ'לארה

פביאן קנצ'לארה (Fabian Cancellara; נולד ב-18 במרץ 1981) הוא רוכב אופניים שווייצרי (רוכב עבר). קנצ'לארה הצטיין במרוצים נגד השעון ובמרוצים חד-יומיים. הוא ניצח באליפות העולם נגד השעון ארבע פעמים, וכמו כן זכה בשתי מדליות זהב אולימפיות: במשחקים האולימפיים בבייג'ינג ובריו. במהלך הקריירה שלו הוא ניצח ב-3 מתוך חמשת המרוצים המכונים חמשת המונומנטים: פריז - רובא (שלוש פעמים) וברונדה ון פלנדרן (שלוש פעמים), מילאנו - סן רמו וכמו כן, ניצח בשבעה קטעים בטור דה פראנס.
קריירה

פביאן קנצ'לארה נולד בעיירה ווהלן ביי ברן שבקנטון ברן להורים שמוצאם מדרום איטליה. כילד, עסק תחילה בסקי קרוס קאנטרי ורק בגיל 13 החל לפתח עניין ברכיבת אופניים. הוא התגלה ככישרון גדול כבר בגיל צעיר. הרשים מאוד במרוצים נגד השעון, והיה אחד הנערים הבולטים בשווייץ בתחום רכיבת אופניים. קאנצ'לרה ניצח באליפות העולם לנוער במרוצים נגד השעון בשנים 1998 ו-1999, ובשנת 2000 בהיותו בן 19, סיים במקום השני באליפות העולם נגד השעון עד גיל 23. לאחר מכן הפך למקצוען והצטרף לקבוצת מאפיי-קוויק סטפ, שהייתה אחת הקבוצות החזקות בעולם.
שנים ראשונות בקבוצת מאפיי

קנצ'לארה הצטרף למאפיי והפך לחבר בקבוצה ב-2001, כחלק מפרויקט קידום רוכבים צעירים בקבוצה. ניצחונו הראשון כמקצוען היה בפרולוג של הטור של רודוס, שבו ניצח גם בדירוג הכללי. בשנת 2002 מאפיי התפצלה לשתי קבוצות: הקבוצה העליונה שכללה 25 רוכבים, והקבוצה השנייה המיועדת לפיתוח רוכבים צעירים. קנצ'לארה הצטרף לקבוצת הצעירים, ומאמן הקבוצה אמר עליו שהוא "מיגל אינדוראין הבא". גם בשנה זו הפגין קנצ'לארה יכולת מרשימה נגד השעון וניצח במספר מרוצים מסוג זה, ביניהם אליפות שווייץ נגד השעון.
2005-2003 בקבוצת פאסה בורטולו

לאחר פרישת הספונסר של מאפיי בסוף שנת 2002, קנצ'לארה עבר לקבוצת פאסה בורטולו. מטרתו בעונת 2003 הייתה לשמש פועל עבור אלסנדרו פטאקי. בשנה זו ניצח בקטעי הפרולוג של הטור דה רומאנדי וטור דה סוויס, כמו גם בקטע נגד השעון בטור של בלגיה. פריצתו של קנצ'לארה הגיעה בשנת 2004. בשנה זו סיים במקום הרביעי במרוץ החד-יומי היוקרתי פריז - רובה. קנצ'לארה אף ניצח בפרולוג של הטור דה פראנס, לפני לאנס ארמסטרונג שסיים במקום השני, ולבש את החולצה הצהובה במשך שני שלבים.
ב-2005 היה קנצ'לארה מהמועמדים הבכירים לזכות במרוץ פריז-רובא, אך סיים במקום השמיני בלבד, כמעט ארבע דקות אחרי המנצח טום בונן, בין היתר, בשל תקר בצמיג 46 קילומטרים לפני קו הסיום. בהמשך אותה שנה השתתף באליפות העולם באופניים במדריד, וסיים במקום השלישי במרוץ נגד השעון. הוא ניצח בקטע נגד השעון בטור של לוקסמבורג בהמשך השנה, וסיים במקום השני הכללי עם אותו זמן כמו של המנצח, לאסלו בודרוגי.
2010-2006 בקבוצת CSC

בפתיחת עונת המרוצים של 2006 עבר קנצ'לארה לקבוצת CSC. הוא זכה במרוץ פריז-רובא של אותה שנה, לאחר שניצל בריחה של ולדימיר גוסב 17 קילומטר לסיום. תחילה נצמד אל גוסב ואז חלף על פניו ורכב בודד בתנוחת מרוץ נגד השעון עד הסיום. הוא הפך לשווייצרי השני בלבד שמנצח במרוץ, לאחר היירי סוטר שעשה זאת ב-1923. כמו כן, קנצ'לארה ניצח באותה שנה בטור של דנמרק, נוסף על ניצחונות בשני קטעים במרוץ. בסיום השנה הוא ניצח במרוץ נגד השעון באליפות העולם, שהתקיימה בזלצבורג.
בשנת 2007 ניצח קנצ'לארה בשלושה מרוצים נגד השעון בשווייץ בחודש יוני: קטעי הפרולוג ובקטע מספר 9 בטור של שווייץ, ואליפות שווייץ נגד השעון. ב-7 ביולי 2007 הוא ניצח בפרולוג של הטור דה פראנס, והקדים את אנדראס קלודן ב-13 שניות. הוא ניצח גם בקטע השלישי של הטור, לאחר פריצה מרשימה בשניות האחרונות של הקטע. קנצ'לארה שמר על החולצה הצהובה עד לקטע השביעי, שהיה הראשון בהרים. בספטמבר 2007 ניצח בפעם השנייה בקריירה שלו באליפות העולם נגד השעון, לאחר שהקדים ב-52 שניות את לאסלו בודרוגי.
ב-2008 פתח קנצ'לארה את העונה בשורת הצלחות כשניצח במרוץ החד-יומי, מונטה פאשי ארויקה ובמרוץ טירנו - אדריאטיקו, כולל ניצחון בקטע החמישי שלו. במרוץ הקלאסי מילאנו - סן רמו נקט קנצ'לארה בטקטיקה בה הוא משתמש פעמים רבות, בריחה אישית כקילומטר או שניים לפני קו הסיום, תוך ניצול כישוריו כרוכב מצטיין נגד השעון. הוא הצליח בטקטיקה זו וחצה את קו הסיום מטרים בודדים לפני קבוצת הספרינטרים שדלקה אחריו. במרוץ פריז-רובא של 2008 הוא סיים במקום השני, לאחר שנוצח במאוץ הסיום בוולודרום ברובא על ידי טום בונן. באותה שנה ניצח בשלושה קטעים וסיים במקום הראשון בדירוג הנקודות בטור של שווייץ. בטור דה פראנס, על אף שלא ניצח באף קטע, הוא סיים במקום שני בקטע האחרון נגד השעון, אחרי סטפן שומאכר שנמצא מאוחר יותר כמשתמש בחומרים אסורים. שיאה של השנה מבחינתו של קנצ'לארה היה באולימפיאדת בייג'ינג. הוא זכה במדליית הארד במרוץ הכביש, לאחר שסיים שלישי אחרי סמואל סאנצ'ס ודווידה רבלין. מאוחר יותר הוא זכה במדליית הזהב במרוץ נגד השעון, לאחר שהקדים את חברו לקבוצת CSC, גוסטב אריק לארסון.
ב-2009 ניצח קנצ'לארה בטור דה סוויס לאחר שניצח בשני הקטעים האישיים נגד השעון, הקטע הראשון והקטע התשיעי והאחרון. בטור דה פראנס של 2009 ניצח קנצ'לארה בפרולוג, ולבש את החולצה הצהובה במשך שישה קטעים כשהוא מקדים את אלברטו קונטדור ולאנס ארמסטרונג. בספטמבר 2009 ניצח בפעם השלישית בקריירה שלו באליפות העולם נגד השעון, שנערכה במנדריזיו שבשווייץ, לאחר שהקדים ב-1.27 דקות את גוסטב אריק לארסון.
בתחילת 2010 ניצח קנצ'לארה בטור של עומאן ובסוף מרץ ניצח במרוץ החד-יומי E3 פרייס פלנדרן לאחר ששוב ברח בקילומטר האחרון וגבר על טום בונן וחואן אנטוניו פלצ'ה. שבוע לאחר מכן ניצח באופן מרשים ברונדה ון פלנדרן כשהקדים במעל לדקה את טום בונן. שבוע לאחר מכן, המשיך והפגין שליטה מוחלטת במרוץ פריז-רובא, ברח למועמדים המובילים 40 קילומטר לפני הסיום, אותם רכב לבדו, וניצח בפער של שתי דקות. בטור דה פראנס ניצח קנצ'לארה בפרולוג. לאחר מכן, בקטע מס' 2, הוכיח קנצ'לארה את מנהיגותו ומעמדו בדבוקה המקצוענית, כאשר לאחר "התרסקות" גדולה, בה החליקו רוכבים רבים ונפלו, עלה לקדמת הדבוקה, כשהוא לבוש בחולצה הצהובה, והכתיב קצב איטי שאיפשר לנופלים לשוב אל הדבוקה, ומנע נפילות נוספות. בהמשך ניצח גם בקטע נגד השעון בקטע ה-19. באליפות העולם נגד השעון, שנערכה בג'ילונג (אוסטרליה), ניצח קנצ'לארה והפך לרוכב הראשון שניצח ארבע פעמים בקטגוריה זו באליפות העולם.
חיים פרטיים

קנצ'לארה דובר אנגלית, איטלקית, צרפתית וגרמנית באופן שוטף. הוא מתגורר בברן (שווייץ) יחד עם רעייתו סטפאני, לה נישא ב-2006, ושתי בנותיהם שנולדו ב-2006 וב-2012.
מחלוקת

בחודש יוני 2010 הועלה לאתר יוטיוב סרטון שנערך על ידי אלמוני, והורכב משני חלקים. בחלק הראשון נראתה כתבה מהטלוויזיה האיטלקית בה סקר רוכב העבר ופרשן הטלוויזיה במרוצי אופניים, דווידה קסאני, פיתוח, המאפשר הכנסת מנוע חשמלי זעיר וסוללה לשלדת האופניים. קסאני טען, כי רוכב מסוים העיד בפניו שנעשה שימוש ב"סימום מכני" במרוצי אופניים מקצועניים. בחלק השני של הסרטון ניסה יוצרו להוכיח באמצעות הילוכים חוזרים כי קנצ'לארה השתמש במנוע כזה בניצחונותיו בטור של פלנדריה ובפריז-רובא ב-2010. קנצ'לארה הגיב ואמר כי "ההאשמות הן כה טפשיות שאני חסר מילים". ה-UCI הודיע כי הוא נערך לבדיקת שימוש עתידי בפיתוח הנ"ל אך אינו בודק שום תלונה כנגד קבוצה או רוכב מסוימים. בשנים שלאחר מכן דעך העניין בפרשה זו והתעורר שנית, במידת מה, בתחילת 2016 בשעה שנתפסה רוכבת בלגית מקצועית שבאופניה הוסתר מנוע זעיר.
ב-2017 שוב עלה הנושא לכותרות לאחר שפיל ג'יימון, רוכב אמריקאי שפרש והוציא ספר המתאר את חייו של רוכב מקצועני, טען בספרו כי נראה שקנצ'לארה השתמש בסימום מכני בניצחונותיו ברונדה ון פלנדרן ובפריז-רובה בשנת 2010. קנצ'לארה הכחיש את הטענה והזמין את ג'יימון להתחרות מולו.
תארים

אליפות העולם נגד השעון: 2006, 2007, 2009, 2010
המשחקים האולימפיים: 2008, 2016
אליפות שווייץ נגד השעון: 2002, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2016
פריז - רובא: 2006, 2010, 2013
רונדה ון פלנדרן: 2010, 2013, 2014
הטור של שווייץ: 2009
סטראדה ביאנקה: 2008, 2012, 2016
טירני - אדריאטי: 2008
מילאנו - סן רמו: 2008
הטור של דנמרק: 2006
הטור של רודוס: 2001, 2002
גרנד פרי אדי מרקס: 2002
גרנד פרי אריק ברויניק: 2002
הערות שוליים

↑  ESPN - Fabian Cancellara - Olympics Athletes - 2008 Summer Olympics - Beijing, China
↑  The Swiss Spartacus gears up for success - swissinfo.ch
↑  Mega Mapei wants to regain top spot in '02 - cyclingnews.com
↑  BOONEN KING OF THE CLASSICS
↑  Rupert Guinness Le Tour de Crash: Big names come tumbling down on another day of carnage, The Sydney Morning Herald,‏ 5 ביולי 2010
↑  Video: Is Cancellara beatable at the Tour of Flanders?, אתר cyclingnews.com,‏ 1 באפריל 2011
↑  Cancellara announces he will retire after 2016 season, באתר cyclingnews.com‏ 11 בנובמבר 2015
↑  באפריל 2011 התברר כי האלמוני הוא העיתונאי האיטלקי מיקלה בופאלינו
↑  Cycling hit by 'mechanical doping' claims, אתר ה-BBC,‏ 3 ביוני 2010
↑  Cancellara challenges Gaimon to a race after mechanical doping spat, באתר cyclingnews.com‏ 18 בנובמבר 2017
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מייקל רוג'רס | אלוף העולם נגד השעון  2006, 2007 | הבא: ברט גראבש |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ברט גראבש | אלוף העולם נגד השעון  2009, 2010 | הבא: -טוני מרטין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1011856921  ISNI: 0000 0001 1980 7937  LCCN: n2012046248  NTA: 338794883  VIAF: 170785772   WorldCat (עם VIAF): 170785772
שריה עופר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 בינואר 1952 חיפה
 נרצח:  11 באוקטובר 2013 (בגיל 61)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  יאיא
 השתייכות:   חיל הרגלים
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שקד  סגן מפקד חטיבת גבעתי  מפקד חטיבת עזה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים     מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 איש עסקים
 
שְׂרָיָה (יאיא) עופר (28 בינואר 1952 - 11 באוקטובר 2013) היה קצין בצה"ל, מפקד גדוד שקד וממקימי יחידת שלדג. סיים שירותו בדרגת אלוף-משנה, כמפקד חטיבת עזה. נרצח בביתו שבכפר הנופש ברוש הבקעה שבצפון בקעת הירדן.
קורות חייו

שריה עופר נולד בחיפה לחוה ודוד עופר, לימים ניצב במשטרת ישראל.
גדל בירושלים. בנערותו למד בגימנסיה רחביה (במחזור שסיים ב-1970) והיה פעיל בתנועת הצופים.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת חרוב. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושירת בבקעת הירדן בתקופת המרדפים. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה מפקד בבית ספר למ"כים ויצא עם צוות של מפקדים למלחמה בגזרת סיני. לאחר המלחמה השתחרר מצה"ל, בעקבות נפילתו של אחיו הבכור, והיה חקלאי. בשנת 1979 חזר לצה"ל ונמנה עם מקימי יחידת שלדג. לאחר מכן כיהן במספר תפקידים, בהם: מפקד פלוגה בקורס קציני חי"ר בבית ספר לקצינים, בה"ד 1; מפקד גדוד שקד, ובתפקיד זה השתתף בפינוי ימית בשנת 1982. במלחמת לבנון הראשונה לחם כמפקד גדוד שקד בגזרה המזרחית; כשהקימו מחדש את חטיבת גבעתי כיהן כסגן מפקד החטיבה (בעת שמפקדה היה יהודה דובדבני). תפקידו האחרון בצבא היה כאשר פיקד על חטיבת עזה. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל הקים בשנת 1988 את חברת הדלק ד.ג.ש. בהמשך הקים עסקים נוספים. בשנת 1998 הקים את כפר הנופש ברוש הבקעה בצפון בקעת הירדן. כפר הנופש נסגר לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000. בתחילת המאה ה-21, לאחר שעסקיו כשלו, שקע בחובות, ונעזר בדודו, איש העסקים יולי עופר. בשנת 2003 הועמד לדין על עבירות מס וזוכה מרוב האישומים נגדו. בשנת 2008 הורשע בהדחה בחקירה ושיבוש מהלכי משפט, ונדון לשישה חודשי עבודות שירות, שנת מאסר על תנאי וקנס בסך 20 אלף ש"ח.
בלילה שבין 10 ל-11 באוקטובר 2013 שמע רעשים בחצר ביתו שבאתר "ברוש הבקעה" שבצפון בקעת הירדן. הוא יצא מסף הדלת, ושם הותקף למוות בגרזנים על ידי שני מחבלים פלסטינים. אשתו ברחה ונפצעה קל במהלך בריחתה. שריה עופר הובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי. 
שני רוצחיו נלכדו כעבור יומיים על ידי השב"כ, וכעבור כחודש פרסם השב"כ שהרצח נעשה על רקע לאומני. אחד מהמחבלים, בשיר חרוב נידון למאסר עולם ועשר שנות מאסר נוספות בגין חלקו בפיגוע. ב-2025, החליטה ממשלת נתניהו השישית לשחרר אותו בעסקת שחרור החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל. במסגרת ההסכם הוחלט לגרשו מישראל.
חיים אישיים

אביו, דוד עופר, היה ניצב במשטרת ישראל ואחיהם הבכור של אנשי העסקים סמי ויולי עופר. אחיו הבכור של שריה עופר, רב-סרן יצחק (במבי) עופר, היה טייס קרב. הוא נהרג במלחמת יום הכיפורים, כאשר מטוסו, מדגם A-4 סקייהוק, הופל מעל רמת הגולן ב-11 באוקטובר 1973.
בינואר 1973 נישא לאסתר לבית קליין (בתו של פרופ' הלל קליין), ולזוג נולדו חמישה ילדים. בני הזוג התגרשו בשנת 2010. נישא בשנית, למוניק, והתגורר איתה בברוש הבקעה עד ליום הירצחו.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |   |   |   |   |   |   |   |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |   |   |   |   |   |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |   |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |   |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |
הערות שוליים

↑  אפרת פורשר ודני ברנר, רצח בחצר הבית, באתר ישראל היום, 13 באפריל 2014.
↑  אייל לוי, האיש מן הבקעה: סיפורו של שריה (יאיא) עופר, באתר nrg‏, 19 באוקטובר 2013.
↑  אמיר בוחבוט, עדי חשמונאי ושבתי בנדט‏, חשד לפיגוע בבקעה: אל"מ במילואים הוכה למוות בגרזנים ובמוטות, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2013.
↑  מורן אזולאי, שריה פינה את הנגבי מימית: "מלח הארץ", באתר ynet, 11 באוקטובר 2013
1 2  חן מענית, ‏בשל חובות כבדים: האם אסתר עופר וילדיה יסולקו מביתם?, באתר גלובס, 20 במרץ 2012.
↑  שני מזרחי, אחיינם של האחים עופר זוכה היום מהתחמקות מתשלום מס, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2011.
↑  הילה רז, אחיינם של האחים עופר הורשע בהדחה בחקירה ושיבוש מהלכי משפט, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2008.
↑  אמיר בוחבוט ויהושע בריינר‏, הותר לפרסום: נעצרו חשודים ברצח הקצין בבקעת הירדן, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2013
↑  יוחאי עופר, שב"כ: שריה עופר נרצח על רקע לאומני, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2013
↑  פרסום לציבור בעניין שחרור אסירים ועצירים ביטחוניים במסגרת מתווה לשחרור חטופים, משרד המשפטים
↑  ספיר ליפקין, ‏ביצעו פיגועים קטלניים, גבו את חייהם של מאות ישראלים: אלה המחבלים שישוחררו בעסקת החטופים, באתר ‏מאקו‏, 18 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012789376505171 
שער היישוב ברוש הבקעה 20.07.2019. במשך זמן קצר לאחר מותו של שריה עופר נקרא המקום נווה-שריה.
משפחת עופר

משפחת עופר היא אחת המשפחות הישראליות העשירות בעולם. בין בני המשפחה הבולטים ניתן למנות את סמי עופר, שהלך לעולמו ב-2011, ילדיו עידן ואייל, ואחיו יולי עופר שהלך גם הוא לעולמו 3 חודשים לאחר מות אחיו, שיחד עם צאצאיו ועם אהוד אנג'ל שולטים בקבוצת האחים עופר.
המשפחה, ובעיקר סמי עופר, היא בין התורמות הגדולות למוסדות בישראל (לדוגמה לבית החולים רמב"ם, למרכז הרפואי איכילוב, למרכז הבינתחומי הרצליה ולסוכנות היהודית).
שמה של המשפחה נקשר במרוצת השנים עם מספר פרשיות הנוגעות לקשרי הון-שלטון, ובשנת 2008 אף התפרסם הסרט שיטת השקשוקה העוסק בנושא.
היסטוריה

יוסף (ברנרד) הרשקוביץ (נולד ב-1894 בגאלאץ, רומניה. נפטר ב-1967 בחיפה), אב המשפחה, החל בעסקי הספנות כמנהלה של חברת ספנות ארץ-ישראלית בבעלות ארנולד ברנשטיין. לאחר סגירת החברה ב-1936 עבר לעבוד בחברה אחרת של ברנשטיין ("ברנשטיין ליין") כסוכן. הרשקוביץ ואשתו צילה היו בין המתיישבים הראשונים בבת גלים עם אנשי ספנות יהודים אחרים (כיעקב כספי ואהרון רוזנפלד). מאוחר יותר הקים, יחד עם בניו, וניהל את חברת הספנות קוי הים התיכון. השם עופר הוא עברות שמו (הרש-הירש=צבי וביץ=בן).
בני המשפחה

בני המשפחה הידועים ביותר הם:
ניצב דוד עופר (1919 - 1994), בכור האחים והמפקד לשעבר של מחוז דרום ומחוז תל אביב במשטרת ישראל.
רב-סרן יצחק (במבי) עופר היה טייס קרב שנהרג במלחמת יום הכיפורים בעת שמטוסו (מדגם A-4 סקייהוק) הופל מעל רמת הגולן.
שריה עופר מפקד גדוד שקד וממקימי יחידת שלדג. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. באוקטובר 2013 נרצח בידי פלסטינים בביתו שבאתר "ברוש הבקעה" בצפון בקעת הירדן.
סמי עופר (1922 - 2011) וילדיו:
עידן עופר הוא המנהל של קבוצת האחים עופר וחברות הבת השונות. היה בעבר יו"ר החברה לישראל וכיום משמש בה דירקטור. כמו כן, היה בעבר יו"ר צים, שנשלטת על ידי החברה לישראל. הוא שולט במשט השקעות בע"מ, המחזיקה ב-80% מההון של מילניום השקעות אלעד. בנוסף משמש יו"ר החברה בטר פלייס. בעבר כיהן כיו"ר של בנק המזרחי המאוחד (שהפך בשנת 2005 לבנק מזרחי טפחות), עידן גם אחד מבעלי קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד בה מחזיק כ-33% מהמניות.
אייל עופר, יו"ר של חברת התיווך עופר גלובל הולדינגס. הוא בוגר מכללת אטלנטיק באדריכלות ובהנדסה. בחודש מאי 1991 הוא היה ליו"ר ומנכ"ל של Deerbrook. משנת 1995 הוא מכהן כדירקטור של חברת השיט השנייה בגודלה בעולם, רויאל קריביאן, מיזם משותף עם משפחת פריצקר (מלונות הייאט). הוא גם יו"ר ומנכ"ל חברת הנדל"ן קרלייל MG, ומאז 1996, יו"ר משותף של קרן מילר גלובל. בנוסף הוא חבר בוועדה המייעצת הבינלאומית של חברת הנדל"ן הגרמנית Eurohypo.
יולי עופר (1924 - 2011) וילדיו:
ליאורה עופר, יו"ר חברת מליסרון (חברת החזקות נדל"ן שבשליטת "עופר השקעות"). ירשה מאביה 51% ממניות "עופר השקעות". בעלה לשעבר אודי אנג'ל כיהן כיו"ר צים, כיום מנכ"ל XT אחזקות, ונשיא וראייטי ישראל.
אורי אנג'ל (בנם של ליאורה עופר ואודי אנג'ל), מכהן כמנכ"ל חברת האחים עופר ספנות.
דורון עופר. ירש מאביו 15% ממניות "עופר השקעות".
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |   |   |   |   |   |   |   |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |   |   |   |   |   |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |   |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |   |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |
הונם של בני המשפחה

ילדי סמי עופר (לפי דירוג פורבס לשנת 2023):
אייל עופר - כ-19 מיליארד דולר. אייל הוא בעל השליטה בבנק מזרחי טפחות לצד שותפו דודי ורטהיים.
עידן עופר - 14 מיליארד דולר. עידן הוא בעל השליטה בחברה לישראל, ודרכה, בכימיקלים לישראל, בז"ן, וצים.
ילדי יולי עופר:
ליאורה עופר - 1.6 מיליארד דולר (לפי דירוג פורבס לשנת 2021)
דורון עופר - 2.5 מיליארד ש"ח (לפי דירוג פורבס לשנת 2016)
ברשות הבני דודים עופר גם אוסף אמנות, מהיקרים בעולם.
ראו גם

שיטת השקשוקה
הערות שוליים

↑  עומר ענבר, בלעדי ל"כלכליסט": זרוע ההייטק של סמי עופר בדרך לבורסה, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2010
↑  ליאור ברון, ‏מכשירים את הדור הבא: בנו של אודי אנג'ל מונה לתפקיד מנכ"ל חברת עופר ספנות, באתר גלובס, 18 באוקטובר 2007
↑  באתר "קבוצת עופר"
1 2   אפרת נוימן, קרב הירושה הוכרע: ליאורה עופר תירש את מניות אביה - ולא אחיה דורון, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2013
↑  עמודו של אייל עופר באתר פורבס
↑  עמודו האישי של עידן עופר באתר פורבס
↑  דירוג עשירי ישראל לשנת 2016; ראו את ליאורה עופר במקום 36 ואת דורון עופר במקום 51
יהודה ליב מינוביץ'

| --- | --- |
 לידה:  בין 1749 עד ל-1752 ה'תק"ט-ה'תקי"ב האיחוד הפולני-ליטאי ליוזנה, מחוז ויטבסק, בלארוס, האיחוד הפולני-ליטאי
 פטירה:  1825 תקפ"ו האימפריה הרוסית ינוביץ', האימפריה הרוסית
 כינוי:  מהרי"ל מינוביץ', ה"שארית יהודה"
 מקום קבורה:  האימפריה הרוסית ינוביץ', האימפריה הרוסית
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה הרוסית
 מקום מגורים:  ליאזנא, ינוביץ'
 מקום פעילות:  ינוביץ'
 תקופת הפעילות:  1812–1825 (כ־13 שנים)
 השתייכות:  חסידות חב"ד
 תחומי עיסוק:  רבה של העיירה ינוביץ'
 מעסיק:  שניאור זלמן מלאדי (כתיבת מאמרים)
 רבותיו:  שניאור זלמן מלאדי
 חיבוריו:  שארית יהודה
 שם השושלת:  משפחת שניאורסון
 אב:  ישראל ברוך פוזנר
 אם:  רבקה פוזנר
 צאצאים:  רבי ישעיה, רבי מנחם מנדל
 מספר צאצאים:  2
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה ו"חוזר" בחצר אחיו
 
רבי יהודה ליב שניאורי המכונה מהרי"ל מינוביץ' (בכתיב יידי: יאנאוויטש; נולד בין השנים ה'תק"ט-ה'תקי"ב, 1749-1752. נפטר בסוף שנת 1825) היה ה"מגיד מישרים" וה"מורה צדק" של העיירה ינוביץ', ואחיו של האדמו"ר הזקן מייסד חסידות חב"ד, רבי שניאור זלמן מלאדי ושימש כיד ימינו, וחוזר שלו. בעל הספר שארית יהודה - ספר שו"ת בו כתב תשובות רבות בהלכה.
ביוגרפיה

נולד בעיירה ליוזנה שבמחוז ויטבסק שבבלארוס, שהייתה אז תחת שלטון האיחוד הפולני ליטאי, לרבי ישראל ברוך פוזנר, דור שמיני למהר"ל מפראג, ולרבקה. לדברי האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון, בשם אביו רבי שלום דובער, יהודה לייב היה צעיר מאחיו שניאור זלמן בארבע שנים, ולפי זה נולד בערך בשנת תק"ט (1749) לפי המסורת הרווחת בקרב החסידים.
על פי מסורת חב"ד, כשנסע אחיו הבכור, רבי שניאור זלמן מלאדי בפעם הראשונה לחצר המגיד ממזריטש הצטרף אליו גם המהרי"ל, אך בהיותם בדרך, ציווה עליו אחיו לחזור לביתו לאחר שהתברר לו שיצא לדרך בלי שהודיע על כך לאשתו.
נפטר בשנת 1825 (תקפ"ו) ונקבר בעיירה ינוביץ'.
ישנו מקור שכבר בשנת 1812 היה בינוביץ' ומונה למו"ץ בעיירה.
תפקידו בחצר אחיו רבי שניאור מלאדי

בחיי אחיו רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד, שימש רבי יהודה כיד ימינו ואיש סודו. הרב חיים מאיר הילמן מעיד בספרו "בית-רבי" כי ”הוא היה בן משק ביתו של רבינו ורוב ענייני רבינו היו נחתכים על פיו”. בנוסף, הוא שימש כאחד מראשי הישיבה בחצר אחיו.
אחיו מינה אותו לכותב מאמרי החסידות הראשי ואף היה משלם לו על כך. רבי שניאור זלמן היה עובר ומגיה שוב את רוב רשימותיו. על הדברים שכתב סמך אחיו יותר מאשר על שאר ה"כותבים" האחרים, בהיותם נאמנים למקור בלי תוספת, מגרעת ופרשנות אישית. רבי שניאור זלמן אמר: "אחי רבי יהודה ליב כותב את דברי החסידות בדיוק כפי שאני אומר אותם". ב"תקנות דלאזניא" הוא אף ביקש מחסידיו למסור את כתביהם להגהתו של רבי יהודה ליב על מנת למנוע שיבושים בכתבי החסידות שלו. לכתיבת החלק הראשון של הספר "תורה אור" המכיל מאמרים של אדמו"ר הזקן על החומשים בראשית ושמות, בחר אחיינו, בעל ה"צמח צדק" דרושים בעיקר מרשימותיו של דודו, רבי יהודה ליב, שראה אותם כמדויקים. בשער הספר כתב הצמח צדק:
ונתנו לכתוב רוב הדרושים על ידי אחיו תלמידו הרב הגדול בישראל ירא וחרד לדבר ה' מוהר"ר יהודה ליב זצ"ל, ועל פי ציווי כ"ק אדמו"ר [הזקן] נ"ע כתבם [אחיו המהרי"ל] כתיבה תמה ומאושרה, ורובם סדרם [מהרי"ל] לפני אחיו אדמו"ר [הזקן] נ"ע, והוא הגיה אותם בכבודו ובעצמו בכתבו ובלשונו
המהרי"ל היה ממעתיקי השמועה הנאמנים של תורת אחיו הגדול בהלכה וחסידות ומשמש מקור לעניינים רבים בתורתו. בספרו "שארית יהודה" וכן בשו"ת נכדו של אחיו, בעל ה"צמח צדק", מובאות שמועות, קבלות ומסורות רבות בענייני הלכה שקיבל מהרי"ל מאחיו, בהם פסקי הלכה שכתב בעל התניא בצעירותו בספר "שולחן ערוך הרב" וחזר בהם לעת זקנותו. לאחר פטירת אחיו, התמסר מהרי"ל לעריכת והגהת "שולחן ערוך הרב", ועיטרו במראי מקומות ובהגהות והוספות משלו.
שם משפחתו

במסמך פסק דין בו שימש מהרי"ל כאחד הדיינים חתם את שמו בתור "יהודא ליבא"א מו"ה ברוך זללה"ה שניאורי", על שם אחיו שניאור. פסק הדין תורגם לשפה הרוסית שם חתם מהרי"ל את שמו עם הפטרונים "ברוכאוויטש", כשם המשפחה שנשא אחיו שניאור, על שם אביהם "ברוך".
בהסכמה להוצאה של הספר הלכות רב אלפס במהדורה בקאפוסט משנת תקע"ח חתם את שמו תחת שם המשפחה שניאור.
יחסו לממשיך דרכו של אחיו

לאחר פטירת אחיו רבי שניאור זלמן, התרחש ויכוח על המשך הנהגת חסידות חב"ד בין המצדדים בבנו, רבי דובער שניאורי, לבין אלה שצידדו בגדול תלמידיו רבי אהרן מסטרשלה שהקים לאחר מכן חצר חסידית נפרדת. באותה עת, ניסח רבי יהודה לייב מכתב חריף בו הוא פונה לרבי אהרון וכותב: ”יודע אני היטב כמה היה רצונו של אחי שבנו ימשיך את דרכו”.
על דרכו של אדמו"ר האמצעי לומר לעיתים ריבוי מאמרי החסידות ביום אחד, התבטא: ”לאו כל מוחא סביל דא” (בתרגום חופשי מארמית: לא כל אדם מסוגל להכיל ולקלוט את כל זה).
אדמו"ר האמצעי מצידו, כיבד את סמכותו ההלכתית של רבי יהודה ואף נשען עליו בתשובותיו.