stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאבו (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 סוגה:  דרמה תקופתית
 יוצרים:  צ'יפס הארדי טום הארדי סטיבן נייט
 כותבים:  סטיבן נייט 
 בימוי:  כריסטופר ניהולם, אנדרס אנגסטרום 
 שחקנים:  טום הארדי ליאו ביל ג'סי באקלי אונה צ'פלין מארק גאטיס סטיבן גראהם ג'פרסון הול דייוויד היימן אד הוג מייקל קלי ג'ונתן פרייס ג'ייסון ווטקינס ניקולס וודסון
 פסקול:  מקס ריכטר
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  לונדון 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  טים בריקנל אדוארד "צ'יפס" הארדי
 מפיקים בפועל:  טום הארדי רידלי סקוט ליזה מרשל קייט קרואו דין בייקר סטיבן נייט טום לסינסקי
 חברת הפקה:  Scott Free London Hardy Son & Baker
 הפצה:  Sonar Entertainment, הולו 
 אתר צילומים:  לונדון
 צלמים:  מארק פאטן
 מוזיקה:  מקס ריכטר
 אורך פרק:  57 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC FX
 רשת שידור בישראל:  yes Oh
 פורמט (תמונה):  1080i (16:9 HDTV)
 פורמט (קול):  Dolby Digital 5.1
 תקופת שידור מקורית:  7 בינואר 2017 – 25 בפברואר 2017
 תקופת שידור בישראל:  12 במרץ 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טאבו (Taboo) היא סדרת דרמה בריטית של רשת BBC בהפקת רידלי סקוט ו-Hardy Son & Baker עבור ערוץ BBC One הבריטי וערוץ FX האמריקאי.
הסדרה נוצרה על ידי סטיבן נייט, טום הארדי ואביו אדוארד "צ'יפס" הארדי, ומבוססת על תסריט מקורי שנכתב על ידי טום הארדי. על עבודת הבימוי שקדו כריסטופר ניהולם (Kristoffer Nyholm) ואנדרס אנגסטרום (Anders Engström), שביימו בעבר את "Jordskott" ו"ההריגה".
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות לרוב, ששיבחו את הופעתו של הארדי. הסדרה מתרחשת בשנת 1814, ומגוללת את קורותיו של ג'יימס דלאני (טום הארדי) שחוזר לאנגליה עם 17 יהלומים גנובים, לאחר 12 שנות שהות באפריקה ובעקבות מות אביו כשהמלחמה עם ארצות הברית מתקרבת לקצהּ.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בינואר 2017 בבריטניה וב-10 בינואר 2017 בארצות הברית.
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ yes Oh. במרץ 2017 חודשה הסדרה לעונה שנייה, אך מאוחר יותר הוחלט לבטל אותה לאחר עונה אחת.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

טום הארדי בתפקיד ג'יימס דלאני, בנו של הוראס דלאני
ליאו ביל בתפקיד בנג'מין וילטון, קצין חברת הודו המזרחית הבריטית
ג'סי באקלי בתפקיד לורנה באו, אלמנתו של הוראס
אונה צ'פלין בתפקיד זילפה גירי, אחותו למחצה של ג'יימס דלאני
מארק גאטיס בתפקיד ג'ורג', הנסיך העוצר
סטיבן גראהם בתפקיד אטיקוס, מודיע של דלאני מהעולם התחתון
ג'פרסון הול בתפקיד ת'ורן גירי, בעלה של זילפה, ברוקר ביטוח
דייוויד היימן בתפקיד ברייס, משרתו הנאמן של הוראס דלאני
אדוארד הוג בתפקיד מייקל גודפרי, איש הפרוטוקול של חברת הודו המזרחית הבריטית
מייקל קלי בתפקיד ד"ר אדגר דמבארטון, פיזיקאי אמריקאי בבית החולים על שם ברתולומיאוס הקדוש בלונדון ומרגל
ג'ונתן פרייס בתפקיד סר סטיוארט סטריינג', יושב ראש חברת הודו המזרחית הבריטית
ג'ייסון ווטקינס בתפקיד סולומון קופ, המזכיר הפרטי של הריבון
ניקולס וודסון בתפקיד רוברט ת'ויט, עורך דינו של דלאני
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

אדוארד פוקס בתפקיד הוראס דלאני, בעלי חברת ספנות בלונדון
פרנקה פוטנטה בתפקיד הלגה פון הינטן, אשת בית בושת
רובי-מיי מרטינווד בתפקיד וינטר
סקרוביוס פיפ בתפקיד פרנץ' ביל, עוזרו של אטיקוס
פיונה סקינר בתפקיד ברייטון, חבר בכנופייתו של אטיקוס
כריסטופר פיירבנק בתפקיד איבסטון, אריסו של דלאני
ריצ'רד דיקסון בתפקיד אדמונד פטיפר, דסק אפריקה בחברת הודו המזרחית הבריטית
רוג'ר אשטון-גריפית'ס בתפקיד אברהם אפלבי, איש חברת הודו המזרחית הבריטית
טום הולנדר בתפקיד ד"ר ג'ורג' צ'לומונדלי, כימאי ופיזיקאי
מרינה הנדס בתפקיד הרוזנת מסגרוב, מרגלת אמריקאית בלונדון
דני ליגאירי בתפקיד מרטינז, עוזרו של דלאני ממוצא פולינזי
לוסיאן מסאמאטי בתפקיד ג'ורג' צ'יצ'סטר, עורך דינם של קבוצת "בני אפריקה" שארגנה קמפיינים נגד העבדות ביבשת אפריקה
לואי סרקיס בתפקיד רוברט, בנו הלא חוקי של ג'יימס דלאני
הערות שוליים

↑  יוני בינרט, "טאבו": דרמה היסטורית אלימה ומשכנעת, באתר ynet, 10 במרץ 2017
↑  Kelly, Alicia (28 בדצמבר 2016). "Danny will star alongside Tom Hardy after chance encounter with star's dog". Worcester News. נבדק ב-2016-12-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Taboo: Everything you need to know about Nootka Sound
נמל התעופה הבין-לאומי דובאי

נמל התעופה הבינלאומי דובאי (בערבית: مطار دبي الدولي, באנגלית: Dubai International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי של דובאי והעמוס ביותר במזרח התיכון, הנמל ממוקם כ-4 ק"מ מזרחית לדובאי.
בשנת 2014 עברו בנמל 70,475,636 נוסעים ו-2,367,574 טון מטען. ב-2014 יצאו מנמל התעופה 8,000 טיסות בשבוע.
נמל התעופה מוזכר כדוגמה לאירוטרופוליס, צורה חדשה (או שלב התפתחות חדש) של יישוב עירוני שנסמך על נמל תעופה גדול כעוגן כלכלי ותעסוקתי מרכזי.
תנועת הנוסעים בנמל גדלה משנה לשנה, במטרה להפוך אותו לנמל התעופה העמוס ביותר בעולם. הנמל הוא העמוס ביותר בעולם מבחינת תנועת נוסעים בינלאומית. בשנת 2014 הוא היה הנמל השישי בעומסו בעולם. במרץ 2015 כבר דורג הנמל במקום השלישי בעולם בעומסו לאחר בייג'ינג ואטלנטה. ובשנת 2016 עברו בו כ-86.3 מיליון איש. בשנת 2017 זכה במקום השלישי בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם". לפי נתונים של שנת 2023 זהו נמל התעופה השני בעומסו בעולם לאחר אטלנטה.
כשני קילומטר מהנמל ממוקם דובאי פסטיבל סיטי.
היסטוריה

ביולי 1937 החלה חברת התעופה הבריטית אימפיריאל איירווייז בטיסות לשדה התעופה. בפברואר 1938 היו לחברה ארבע טיסות בשבוע מלונדון לנמל, באותה התקופה המסלול היה מחול דחוס.
בשנת 1940 החלה חברת התעופה British Overseas Airways Corporation לעצור לחניית ביניים בנמל, בטיסותיה לסידני.
בניית נמל התעופה החלה בשנת 1959. הוא נפתח בשנת 1963 עם מסלול אספלט באורך של 2,804 מטר וצויד במערכת נחיתת מכשירים. במחצית השנייה של שנות ה-60 הורחב הטרמינל באופן משמעותי. בשנות ה-70 הורחב המסלול ל-3,810 מטר כדי שיוכל לקלוט את מטוסי הבואינג 747 וקונקורד.
עד שנות ה-80 היה הנמל נקודת עצירה חשובה לחברות תעופה רבות בטיסות בין אסיה לאירופה. השימוש בנמל לעצירות תדלוק פסק עם כניסתם לשירות של מטוסים לטיסות ארוכות טווח.
טרמינל 2 נפתח בשנת 1998. בנייתו של טרמינל 3 החלה בשנת 2004 בעלות של 4.5 מיליארד דולר. הבנייה, שהייתה אמורה להסתיים בשנת 2006, הסתיימה בסופו של דבר במאי 2008.
לקראת כניסתו לשירות של מטוס האיירבוס A380, הורחב הנמל בעלות של 230 מיליון דולר כדי שיוכל להתמודד עם מטוסים רבים מדגם זה (חברת אמירטס לבדה הזמינה 140 מטוסים).
מתקני הנמל

בנמל התעופה שלושה בתי נתיבות:
טרמינל 1 בעל קיבולת של 22 מיליון נוסעים בשנה. הוא משמש יותר מ-100 חברות תעופה. זרוע C נפתחה בשנת 2000 ויעודה היה להיות המבנה הגדול בנמל התעופה עד פתיחת טרמינל 3. בקונקורס כ-50 שערי עלייה למטוסים, חלקם הגדול באמצעות גשרי עלייה למטוס. לאחר השלמת בניית זרוע D תהפוך זרוע C לחלק מטרמינל 3.
מטוסי פליי דובאי בטרמינל 2טרמינל 2 נבנה בשנת 1998 ולו קיבולת של עד 5 מיליון נוסעים בשנה, הטרמינל משמש בעיקר חברות תעופה מהמפרץ הפרסי, איראן, פקיסטן, ואפגניסטן. לאחר שהורחב, משמש הטרמינל משנת 2009 כבסיס הפעולה הראשי של חברת התעופה פליי דובאי.
זרוע Bטרמינל 3 היה הבניין הגדול ביותר בעולם מבחינת השטח הבנוי (370 דונם) בעת שנחנך, עד שאיבד תואר זה לאברג' אל-בית בערב הסעודית. הוא נבנה בעלות של 4.5 מיליארד דולר, והוא משמש את חברת אמירטס וקוואנטס בלבד. כיום לטרמינל זה קיבולת של עד 27 מיליון נוסעים בשנה, בטרמינל זה חמישה גשרי עליה למטוס דו-מפלסיים המותאמים למטוס איירבוס A380.
מסוף מטענים (Cargo Mega Terminal) הוא בין הגדולים בעולם, כיום הוא מטפל ב-2.4 מיליון טון בשנה, מסוף המטענים הורחב ובשנת 2018 יועד לטפל בשלושה מיליון טון.
ברחבי הטרמינלים פזורים טרקלינים של חלק החברות הפועלות בטרמינל זה. טרקלין המחלקה ראשונה של אמירטס בנמל נחשב לאחד הטובים ביותר בעולם.
חברות תעופה ויעדים

בנמל פועלות 140 חברות תעופה הטסות ל-270 יעדים באירופה, אוקיאניה, אסיה, אפריקה, צפון ודרום אמריקה.
הנמל משמש כבסיסן של מספר חברות תעופה: אמירטס, אמירטס סקיי קרגו, ופליי דובאי. וכבסיסם המשני של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, אייר בלו (Airblue), ואייר אינדיה.
טיסות לישראל וממנה

החל מ-26 בנובמבר 2020 פליי דובאי מפעילה 3 טיסות יומיות בין תל אביב לנמל, החל מאמצע דצמבר 2020 הקו פעל בתדירות של 4 טיסות יומיות. לאחר מכן פעל הקו בתדירות של 3 טיסות יומיות. בנובמבר 2021 חזרה החברה להפעיל 4 טיסות יומיות.
החל מ-1 בדצמבר 2020 ישראייר מפעילה טיסה יומית בין תל אביב לנמל.
החל מ-3 בדצמבר 2020 ארקיע מפעילה 2 טיסות יומיות בין תל אביב לנמל.
החל מ-13 בדצמבר 2020 אל על מפעילה 14 טיסות שבועיות בין תל אביב לנמל.
ב-23 ביוני 2022 החלה חברת התעופה אמירטס להפעיל 7 טיסות שבועיות בין תל אביב לנמל תעופה. ב-30 באוקטובר 2022 הוסיפה החברה טיסה יומית שנייה במטוס בואינג 777-300ER, כך שהחברה מבצעת 2 טיסות יומיות במטוסים רחבי גוף.
ב-1 במאי הוסיפה חברת התעופה אמירטס טיסה יומית שלישית במטוס 777-300ER, כך שהחברה מבצעת בסך הכל 21 טיסות שבועיות בין תל אביב לנמל.
תחבורה אל הנמל וממנו

הכביש המהיר D89 מקשר את הנמל לדובאי, אוטוסטרדה E311 מקשרת את נמל התעופה לראס אל-ח'ימה ולשאר מדינות האיחוד האמירויות הערביות.
לתחנת הרכבת בנמל מגיעים הקו האדום והירוק של הרכבת התחתית של דובאי.
שירות אוטובוסים סדיר מגיע לנמל וממנו ממרכז העיר, שרותי מוניות נפוצים גם הם בנמל.
תאונות עיקריות

ב-3 ביולי 1988 טיסה 655 של איראן אייר בדרכה לנמל מבנדר עבאס, יורטה בטעות על ידי הצבא האמריקאי, 274 הנוסעים ו-16 אנשי הצוות נהרגו.
ב-22 במאי 2010 התרסקה במנגלורו, הודו טיסה 812 של אייר אינדיה אקספרס שהמריאה מהנמל בדרכה למנגלורו, 158 נהרגו ו-8 נפצעו.
ב-3 בספטמבר 2010 התרסקה טיסה 6 של UPS בנמל, שני אנשי הצוות נהרגו.
ב-3 באוגוסט 2016 התרסקה טיסה 521 של אמירטס, מעל ל-300 אנשים נהרגו.
ב-7 באוגוסט 2020 התרסקה בקוז'יקוד, הודו טיסה 1344 של אייר אינדיה אקספרס שהמריאה מהנמל בדרכה לקוז'יקוד, 18 נהרגו.
הערות שוליים

↑  Derewicz, Mark (Spring 2011). "Welcome to the Age of Aerotropolis" (PDF). Endeavours. University of North Carolina at Chapel Hill: 24–29. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-01-27. נבדק ב-2011-05-13.
↑  "נמל התעופה בדובאי שומר על מעמדו המוביל בעולם". פורט2פורט. 2017-01-25. נבדק ב-2017-01-28.
↑  שייע קליין, מאמינים? נתב"ג נבחר לאחד מ-10 נמלי התעופה הטובים בעולם ב-2017, באתר חרדים10, 12 ביולי 2017
↑  https://edition.cnn.com/2024/04/15/travel/worlds-busiest-airports-passengers-2023/index.html
↑  איתי בלומנטל, היסטוריה בנתב"ג: הטיסה המסחרית הראשונה של פליי דובאי, באתר ynet, 26 בנובמבר 2020
↑  רואי אזולאי, בעקבות ביקושי השיא: פליי דובאי תפעיל 4 טיסות יומיות מנתב"ג לדובאי, באתר פספורטניוז, ‏20 באוקטובר 2021
↑  זיו ריינשטיין‏, מדצמבר הקרוב: ישראייר מקדימה את ארקיע, ופותחת קו לדובאי, באתר וואלה, 25 באוקטובר 2020
↑  איתי בלומנטל, ארקיע הכריזה על תאריך לפתיחת הקו לדובאי, באתר ynet, 20 באוקטובר 2020
↑  ספיר פרץ זילברמן, מקדימה את המאוחר: ארקיע תוציא טיסה ראשונה לדובאי ב-3 בדצמבר, באתר PassportNews, ‏24 בנובמבר 2020
↑  גידי ליפקין, אל על תפעיל בדצמבר 2 טיסות יומיות לדובאי, באתר PassportNews, ‏2 בנובמבר 2020
↑  בן ברזל, אמירייטס נחתה בישראל: כיצד זה נראה ומרגיש מבפנים?, באתר בחדרי חרדים, 24 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0710 5065  LCCN: no2002082635  MusicBrainz: 75d1b86e-2dd3-4827-87eb-087058939497  VIAF: 159117371   WorldCat (עם VIAF): 159117371
תומאס וורת'ינגטון

תומאס וורת'ינגטון (באנגלית: Thomas Worthington;‏ 16 ביולי 1773 –  20 ביוני 1827) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל אוהיו השישי.
ראשית חייו

תומאס וורת'ינגטון נולד במחוז ברקלי, ליד צ'ארלס טאון, שבקולוניית וירג'יניה (כיום בתחומי וירג'יניה המערבית). ב-1769 הוא נשא לאישה את אלינור סוורינגן, שהצטרפה אליו במעבר למחוז רוס שבאוהיו, שם הם העניקו לעבדיהם את חירותם. הבית שבסופו של דבר הם בנו ליד העיר צ'יליקות'י, נקרא "אחוזת אדנה" (Adena Mansion), שנתן את שמו ל"תרבות האדנה" (Adena culture) הפרה-קולומביאנית שהתקיימה בין השנים 500 לפנה"ס - 100 לספירה וזוהתה לראשונה בתל שניצב בשטח האחוזה. הראשונה מבין עשרת ילדיהם, הבת מרי, נישאה לימים לדייוויד מקומב, אחד ממנהיגי המהפכה הטקסנית. בנם הבכור, ג'יימס סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הגיע לדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של אוהיו, ובהמשך לחם במלחמת ארצות הברית-מקסיקו ובמלחמת האזרחים.
קריירה

וורת'ינגטון היה חבר בבית הנבחרים של הטריטוריה הצפון-מערבית בשנים 1799–1803, ושימש כנציג מחוז רוס לוועידת החוקה של אוהיו שהתקיימה ב-1802. הוא היה מנהיגם של קבוצת פוליטיקאים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית מצ'יליקות'י שהובילו את קבלתה של אוהיו כמדינה בארצות הברית ב-1803 ושלטו בפוליטיקה שלה במשך כמה שנים לאחר מכן. בין עמיתיו נמנו נתניאל מאסי ואדוארד טיפין.
ב-1803 נבחר וורת'ינגטון כאחד משני הסנאטורים הראשונים של אוהיו, וכיהן בתפקיד זה עד 1807. הוא שב לסנאט בדצמבר 1810 בעקבות התפטרותו של ריטרן ג'. מגז הבן, וכיהן הפעם עד דצמבר 1814, כאשר הוא התפטר בעקבות זכייתו בבחירות למשרת מושל אוהיו. ב-17 ביוני 1812 התקיימה בסנאט ההצבעה על הכרזת מלחמה על בריטניה. וורת'ינגטון הצביע נגד ההחלטה, אך היא התקבלה ברוב של 19 תומכים מול 13 מתנגדים וכך פרצה מלחמת 1812.
כמושל נבחר וורת'ינגטון לכהונה שנייה ב-1816. הוא העביר את בירת המדינה מצ'יליקות'י לקולומבוס. בבחירות של 1818 הוא לא התמודד לכהונה נוספת.
בינואר 1819, כאשר התקיימו הבחירות להחלפתו של הסנאטור הפורש ג'רמייה מורו, הוביל וורת'ינגטון בשלושת סבבי ההצבעה הראשונים, אך הפסיד בסבב הרביעי והאחרון כאשר נוצרו סיעות שהתלכדו מאחורי ויליאם טרימבל. הוא גם הפסיד בהפרש נמוך בחירות לתקופות כהונה חלקית בסנאט ב-1821 למושל המכהן אית'ן אלן בראון, ובמקום זאת נבחר לכהן בבית הנבחרים של המדינה.
מותו והנצחתו

תומאס וורת'ינגטון נפטר בניו יורק ב-20 ביוני 1827. הוא נטמן בתחילה באחוזת אדנה, ומאוחר יותר נקבר בבית הקברות גרנדוויו שבצ'יליקות'י.
וורת'ינגטון חבר ב"היכל התהילה של אוהיו". הוא ידוע כ"אבי קבלתה של אוהיו כמדינה". העיר וורת'ינגטון שבאוהיו קרויה על שמו, וכן בית ספר תיכון בעיר.
הערות שוליים

↑  "Identifying Flint Artifacts/Early Woodland People".
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוהיו אוהיו |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | ג'ון סמית' • ריטרן ג'. מגז הבן • תומאס וורת'ינגטון • ג'וזף קר • בנג'מין ראגלס • תומאס מוריס • בנג'מין טאפן • תומאס יואינג • בנג'מין וייד • אלן ת'ורמן • ג'ון שרמן • מארק האנה • צ'ארלס דיק • אטלי פומרין • א. ויקטור דונהי • הרולד בארטון • ג'יימס הופמן • קינגסלי טאפט • ג'ון בריקר • סטיבן מרווין יאנג • רוברט טאפט ג'וניור • הווארד מצנבאום • מייק דה ויין • שרוד בראון • ברני מורנו |  |
| קבוצה 3 | תומאס וורת'ינגטון • אדוארד טיפין • סטנלי גריסוולד • אלכסנדר קמפבל • ג'רמיה מורו • ויליאם טרימבל • אית'ן אלן בראון • ויליאם הנרי הריסון • ג'ייקוב ברנט • תומאס יואינג • ויליאם אלן • סלמון צ'ייס • ג'ורג' פיו • סלמון צ'ייס • ג'ון שרמן • סטנלי מתיוס • ג'ורג' פנדלטון • הנרי ב. פיין • קלווין ברייס • ג'וזף פורקר • תאודור ברטון • וורן הרדינג • פרנק ויליס • סיירוס לושר • תאודור ברטון • רוסקו מקולוק • רוברט באקלי • רוברט טאפט • תומאס בארק • ג'ורג' בנדר • פרנק לאושי • ויליאם בארט סקסבי • הווארד מצנבאום • ג'ון גלן • ג'ורג' ווינוביץ' • רוב פורטמן • ג'יי. די. ואנס • ג'ון יוסטד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288736205171  GND: 117774855X  ISNI: 0000 0000 2918 5281  LCCN: n90630856  SNAC: w6fn1db7  US Congress: W000750  VIAF: 50843811   WorldCat (עם VIAF): 50843811
ג'וזף קר

ג'וֹזֵף קֵר (באנגלית: Joseph Kerr;‏ 1765 – 22 באוגוסט 1837) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בסנאט של ארצות הברית כנציג מאוהיו.
ביוגרפיה

קר נולד בקרטאון שבפנסילבניה, ועבר לאוהיו ב־1792. הוא היה פקיד, מודד ושופט בטריטוריה הצפון-מערבית.
ב־1797 כיהן כשופט בית משפט השלום במנצ'סטר שבמחוז אדמס באוהיו. הוא מונה לשופט באחד מנפותיה של הטריטוריה הצפון-מערבית בארצות הברית. באותה שנה מונה לשופט באחת מנפותיה של הטריטוריה הצפון-מערבית בארצות הברית.
בנו, ג'וזף קר הבן, נהרג בקרב אלמו.
קריירה

לאחר שאוהיו הצטרפה לארצות הברית כמדינה, נבחר קר לכהן בבית הנבחרים של אוהיו ב-1808, 1816, 1818 ו-1819. הוא נבחר לכהן בסנאט של אוהיו ב-1804 וב-1810. הוא שירת במהלך מלחמת 1812. דרגתו בצבא ארצות הברית באותה המלחמה הייתה בריגדיר גנרל. ב-1814 נבחר לכהן בסנאט של ארצות הברית עם התפטרותו של תומאס וורת'ינגטון, לאחר שהלה נבחר לתפקיד מושל אוהיו. קר כיהן כסנאטור בין 10 בדצמבר 1814 עד 3 במרץ 1815. הוא לא התמודד בבחירות החוזרות לתפקיד סנאטור.
מותו

חוותו האקסטנסיבית של קר פשטה את הרגל ב-1826, וקר עבר להתגורר בממפיס שבטנסי, ולאחר מכן ללואיזיאנה, שם רכש חווה ליד אגם פרובידנס (אנ'). קר נפטר ב-22 באוגוסט 1837.
הערות שוליים

↑  ג'וזף קר (הבן), באתר האגודה ההיסטורית של טקסס (באנגלית)
↑  KERR, Joseph, באתר "Biographical Directory of the United States Congress" (באנגלית)
↑  Sen. Joseph Kerr, באתר "govtack" (באנגלית)
↑  ג'וזף קר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוהיו אוהיו |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | ג'ון סמית' • ריטרן ג'. מגז הבן • תומאס וורת'ינגטון • ג'וזף קר • בנג'מין ראגלס • תומאס מוריס • בנג'מין טאפן • תומאס יואינג • בנג'מין וייד • אלן ת'ורמן • ג'ון שרמן • מארק האנה • צ'ארלס דיק • אטלי פומרין • א. ויקטור דונהי • הרולד בארטון • ג'יימס הופמן • קינגסלי טאפט • ג'ון בריקר • סטיבן מרווין יאנג • רוברט טאפט ג'וניור • הווארד מצנבאום • מייק דה ויין • שרוד בראון • ברני מורנו |  |
| קבוצה 3 | תומאס וורת'ינגטון • אדוארד טיפין • סטנלי גריסוולד • אלכסנדר קמפבל • ג'רמיה מורו • ויליאם טרימבל • אית'ן אלן בראון • ויליאם הנרי הריסון • ג'ייקוב ברנט • תומאס יואינג • ויליאם אלן • סלמון צ'ייס • ג'ורג' פיו • סלמון צ'ייס • ג'ון שרמן • סטנלי מתיוס • ג'ורג' פנדלטון • הנרי ב. פיין • קלווין ברייס • ג'וזף פורקר • תאודור ברטון • וורן הרדינג • פרנק ויליס • סיירוס לושר • תאודור ברטון • רוסקו מקולוק • רוברט באקלי • רוברט טאפט • תומאס בארק • ג'ורג' בנדר • פרנק לאושי • ויליאם בארט סקסבי • הווארד מצנבאום • ג'ון גלן • ג'ורג' ווינוביץ' • רוב פורטמן • ג'יי. די. ואנס • ג'ון יוסטד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1290558353  ISNI: 0000 0000 3392 7428  LCCN: n98000128  SNAC: w6sn0jr0  US Congress: K000141   WorldCat (עם LCCN): n98-000128
אליעזר קלונסקי

| --- | --- |

לוי אליעזר קלונסקי
 לידה:  1863 ה'תרכ"ג שצדרין, פלך מינסק
 פטירה:  1917  (בגיל 54 בערך) א' באדר ה'תרע"ז פרברי חברון
 מקום קבורה:  בית העלמין העתיק בחברון
 מקום מגורים:  חברון
 פעילות בולטת:  מסחר בין־לאומי, ניהול תעשייה מקומית
 ידוע בשל:  נשיא הוועד האשכנזי של היישוב היהודי בחברון בשלהי התקופה העות'מאנית
 בת זוג:  חוה
לוי אליעזר קלונסקי (קלאנסקי) (ה'תרכ"ג, 1863 – א' באדר ה'תרע"ז, פברואר 1917) היה סוחר ביישוב היהודי בחברון בשלהי התקופה העות'מאנית ואחד מאישי הציבור הבולטים בו. מראשי קהילת חב"ד בחברון.
ביוגרפיה

נולד בשצ'דרין שבפלך מינסק, כאשר הייתה חלק מהאימפריה הרוסית. אביו נפטר בהיותו ילד, וקלונסקי גדל בבית סבו. בשנת 1870 עלה לארץ ישראל, יתום וחסר כל.
ביוגרפיה > מסחר

לאחר נישואיו עבר קלונסקי להתגורר בחברון והקים שם תעשייה של גבינה, שהתבססה על חלב שרכש מערביי הסביבה. בהמשך הקים ביחד עם אלתר ריבלין את הפירמה "ריבלין את קלונסקי" שעסקה בשיווק אקספורט אימפורט לצמר, וצמוקים ושעורה לתעשיית בירה.
באותן שנים היה קלונסקי הראשון שקיבל זיכיון מהפחה הטורקי להפקת אשלג מחוף ים המלח. קלונסקי העסיק פועלים הערבים שלקטו את האשלג והעבירו אותו לחברון, וקלונסקי שיווק אותו לארצות חוץ. במקביל ניהל קלונסקי עסק של צביעת בדים.
קלונסקי עסק אף בייבוא מאנגליה, סקוטלנד, ושוודיה, והתקשר עם סוכנים רבים בסוריה ובלבנון. משה מני הגדיר את קלונסקי "הבולט שבין סוחרי היהודים".
בהמשך הקים קלונסקי עם ריבלין את הבנק הראשון (והיחיד בתקופתו) בחברון. לאחר שקלונסקי רכש את חלקו של ריבלין בבנק, כונה הבנק בפי ערביי חברון "אליעזר אל-בנק".
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1895 תרם קלונסקי משמעותית לביסוס המושבה מוצא שהוקמה שנה קודם לכן.
קלונסקי נטל חלק בכל ענייני הציבור בחברון והיה העסקן הבכיר בקהילת חב"ד.
ב- 1909 נבחר קלונסקי לראשון משלושת חברי ועד היישוב היהודי האשכנזי בחברון והוגדר "נשיא הוועד". בפברואר 1914 נפגש קלונסקי בירושלים עם הברון רוטשילד כנציג הקהילה היהודית בחברון, והברון קבלו "בכבוד ובידידות".
בין היתר נטל קלונסקי חלק מרכזי בייסוד בית החולים "חסד לאברהם" בחברון, ובייסוד ישיבת "מגן אבות" בחברון.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > תקופת מלחמת העולם הראשונה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה סייע קלונסקי רבות ליהודים במצוקה וניהל את "ועד הסיוע של חברון". בשבט ה'תרע"ו (1916) חתם על מכתב מטעם היישוב בחברון ל"ועד הכללי" בירושלים, לצד רבני חברון; החכם באשי סלימאן מנחם מני, הרב חנוך חסון, הרב מאיר שמואל קסטל ורבי יעקב יוסף סלונים.
בשעה שהמלחמה הביאה לעיר רעב ומוסדות הקהילה החברונית התמוטטו, קלונסקי האכיל את הרעבים ופרנס את העניים מרכושו. דו"ח מאותה עת תיאר את קלונסקי "כלבא שבוע השני".
בתקופת המלחמה התגורר קלונסקי בדירת פאר בפרברי חברון, ואירח בה חיילים יהודים רבים שגויסו בכפייה לצבא הטורקי. פעילות זו זכתה להערכה רבה מהאוכלוסייה הערבית המקומית.
ישראל הורוביץ (תר"מ-תקע"ח) מתאר בספרו "ארץ ישראל ושכנותיה - אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית": ” גם היום אוחזים יהודי חברון במדת הכנסת אורחים, בייחוד הצטיין בזה המנוח מר אליעזר קלונסקי. בימי המלחמה (מלחמת העולם הראשונה) היה ביתו פתוח לרווחה, בייחוד לכל החיילים היהודים שעברו בחזית באר שבע שעברו על חברון, וישתדל לטובתם גם במקומות תחנותם, עד כי קדמהו המוות באביב ימיו בטיפוס הבהרות בחורף תרע"ז, יהי זכרו לברכה”.
כאשר ג'מאל פחה גזר עונש מוות בתליה על 12 חיילים יהודים, גייס קלונסקי 1,200 לירות (הון עתק באותם ימים) ויחד עם החכם בשי הרב סלימאן מנחם מני הצליחו בעזרת השלמונים לפדות את היהודים.
לאחר פטירתו

קלונסקי נטמן בבית העלמין העתיק בחברון.
לאחר טבח חברון (תרפ"ט) המצבה חוללה עם שאר מצבות בית העלמין בחברון, ובמקום ניטע כרם ענבים. בשנת 1968 החל חתנו של קלונסקי, ר' יוסף חיים אורנשטיין, את השיקום הראשוני של בית העלמין ואף חידש את מצבתו של קלונסקי.
נוסח שלט ההנצחה:
”בחלקה זו נקבר סבנו 
ר' לוי אליעזר קלונסקי ז"ל
 היה מראשי קהילת חב"ד בעיר
 הוא ורעייתו מרת חוה ע"ה
 קיימו בביתם:
"יהי ביתך פתוח לרווחה
ויהיו עניים בני ביתך"
נלב"ע א' אדר תרע"ז”.
בירחון הפרוזדור שפורסם בירושלים לאחר פטירתו הופיע הספד ארוך:
”והנה נתיתמה גם חברון. כי מר א. קלאנסקי ז"ל לוקח ממנה בדמי ימיו. זה היה איש עניו, רך המזג, טוב הלב ועושה חסד, מכספו היה עוזר לכל מר-יום ומכוחו ומתבונתו היה היה משחר לכל דורש עזרה ולכל דחוק יהיה מי שיהיה בלי הבדל בין עדה לעדה
ויהי מר קלאנסקי ראשה ומנהלה של חברון בפועל אבל לפנים, ויפזר את כספו לכל דורש ויפתח את חברון וישכלל אותה מיום ליום.
והנה נפל גם זה באמצע עבודתו על מזבח המלחמה!
ובעיני נדמה כעת חברון לאוניה סוכרת הנמצאת בתוך ים רועש אשר משברים ענקים סבוה ויתנפלו עליה והם רוצים לבלוע אותה. אבל רב החובל איש עז ובעל מרץ עומד לו ומנצח ומפקד במנוחה במסירות נפש וברוח עשוי לבלי חת ולוחם הוא בגבורה נגד הסערה. אבל הנה בא נחשון נורא ויעל על האוניה זרם מים ויוציא מתוכה רב חובלה שעמד על דוכנו באמון ובעוז, ויטביעהו. מאלפי פיות פרצה זעקה נוראה, זעקת שבר. והאוניה הולכת וטובעת, הולכת ושוקעת בלב הים, כי מת רב חובלה.”.
בתאריך 24 בפברואר 2017, במלאת 100 שנה לפטירתו של קלונסקי, נערך בחברון כנס של צאצאיו.
לקריאה נוספת

אלישיב אורן איש חברון - קורות חייו ופועלו של ר' אליעזר קלונסקי (93 עמודים).(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  עתון הצבי, 15במאי 1896. ברכה לאליעזר קלונסקי עם הבחרו לאחד מראשי העדה בחברון. המברך תורם שלושה גרוש ל'מוצא'., באתר עתונות יהודית הסטורית
1 2 3  ותיקין - מחקרים בתולדות היישוב הועתק בבגדי ישע עמוד 485 (בהוצאת מכון כנסת מרדכי סדיגורה, תשע"ט)
↑  הבוקר,  יום שני, 27 בנובמבר 1950; עמוד 3
↑  מאמרו של משה מני בספר חברון. הועתק בבגדי ישע עמוד 485 (בהוצאת מכון כנסת מרדכי סדיגורה, תשע"ט)
↑  חבצלת, 22 בנובמבר 1895, עמ' 8, באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  החרות, 25 באוקטובר, 1909, עמ' 3, באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  החרות, 2 מרס, 1910 עמ' 2-3, באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  מוריה, 17 במרס 1911, עמ' 3, באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  מוריה, יום חמישי, פברואר 19, 1914; מדור Front page, עמוד 1
↑  החרות, 20 פברואר 1911, עמ' 3, באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  ישראל הורוביץ (תר"מ-תקע"ח) ארץ ישראל ושכנותיה - אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית. הועתק בבגדי ישע עמוד 484 (בהוצאת מכון כנסת מרדכי סדיגורה, תשע"ט).
1 2 3 4  מוהר"ר צדוק בגדי ישע עמוד 484 (בהוצאת מכון כנסת מרדכי סדיגורה, תשע"ט).
↑  "מכתב מרבני חברון, תרע"ו – אודות הרעב במלחמת העולם הראשונה"
↑  מוריה, 24 בנובמבר 1914, עמ' 2, באתר עיתונות  יהודית היסטורית
↑  שלמה קלונסקי, הקברים שנהרסו בחברון (ידיעה בעתון 'הצפה' 12 באוגוסט 1968, עמ' 2), באתר עיתונות יהודית היסטורית
↑  צילום המצבה
↑  הועתק בספר בגדי ישע עמודים 485–486 (בהוצאת מכון כנסת מרדכי סדיגורה, תשע"ט)
המכתב ל"ועד הסיוע" בירושלים, עליו חתם קלונסקי לצד רבני חברון
ריטרן ג'. מגז הבן

ריטרן ג'ונתן מֶגז הבן (באנגלית: .Return Jonathan Meigs Jr;‏ 17 בנובמבר 1764 – 29 במרץ 1825) היה פוליטיקאי אמריקאי איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו הרביעי, כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית וכסנאטור מטעם אוהיו.
ראשית חייו

ריטרן מגז נולד במילדטאון שבקונטיקט כבנו של ריטרן ג'. מגז האב, קולונל שלחם במהפכה האמריקאית, מראשוני המתיישבים בטריטוריה הצפון-מערבית, כיום בשטח מדינת אוהיו, וצאצא של ראשוני המתיישבים הפוריטנים במסצ'וסטס. מגז הבן סיים את לימודיו בקולג' ייל, שם הוא למד משפטים. ב־1788, לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין של קונטיקט, הוא עבר למריטה שבאוהיו, שם אביו היה אחד המתיישבים הראשונים והגיע לשם מוקדם יותר באותה שנה.