שיזף מצוי
מאפיינים מורפולוגיים

שיזף מצוי הוא שיח או עץ ירוק-עד נמוך, קוצני ובעל מספר גזעים היוצאים מין האדמה. נופו סבוך, רחב נוף ולרוב גובהו 3 עד 5 מ', אך בתנאים של הגנה מכריתה ומשריפה הוא עשוי להגיע לגובה של 8 עד 10 מ'. בתנאי לחות מתאימים ובהיעדר מתחרים נובט העץ בשפע. בשנותיו הראשונות, צמיחתו של העץ דמוית שיח, עם מספר גזעים, ואופיו הקוצני וענפיו החיצוניים הקשתיים מקשים על עיצובו כעץ בעל גזע אחד. בסוואנות במזרח אפריקה הוא משיר את עליו בתקופת היובש. בישראל לעומת זאת, הוא ירוק-עד, אם כי באזורים חמים הוא משיר חלק מעליו בקיץ יבש, ובאזורים קרים- במהלך החורף.
השורשים עמוקים ותפרוסתם רחבה. בבסיס העץ מתפתחים לעיתים קרובות נצרים (ענפים חדשים), ולאחר שריפת הגזע, צומחים ענפים וגזעים חדשים מצוואר השורש.
הענפים החדשים דקים, זיגזגיים, צורה אופיינית זאת נוצרת מכיוון שכל פרק נוטה בכוון נגדי לפרק קודם.
הענפים הבוגרים מעוצים, אפרפרים, קירחים או מעט פלומתיים ונוטים מטה עם התארכותם. הם אינם זיגזגים (בשונה משיזף השיח) ואינם נושאים ענפים קצרים בחיק הלוואים הקוציים (בשונה משיזף השיח שענפיו הקצרים חסרי קוצים).
העלים, מסורגים, פשוטים, אורכם 2 עד 8 ס"מ ורוחבם 1 עד 4 ס"מ, ונישאים על הפטוטרת קצרה שאורכה 3 עד 12 מ"מ.. הטרפים דמוי ביצה (אליפטיים), בסיסם מעוגל או מעט מפורץ וקודקודם קהה או עם חוד קצר; שפתם תמימה עד משוננת, צדדיהם מבריקים, קירחים, או שעירים במקצת לאורך העורקים. העלים בעלי 3 עורקים בולטים ומקבילים. הם מסתעפים מבסיס הטרף (בשונה ממיני האשחר וזקום מצרי שלעלים שלהם יש עורק מרכזי אחד מנוצה).
זוג הלוואים, שבבסיסי העלים הם קוצים קשים וחדים, אחד ישר וזקוף והשני מאונקל כלפי מטה, לכיוון בסיס הענף. הישר אורכו 2 ס"מ והמאונקל אורכו 5 עד 8 מ"מ. הלוואים בכל מפרק הופכים בדרך כלל לעוקצים בלתי שווים, אלה שאינם הופכים לקוצים נושרים במהרה. זוגות הקוצים מתפתחים במיוחד בעצים צעירים או לעיתים חסרים.
התפרחות מקובצות (מסוימות), קצרות ויוצאות מחיק העלים שעל ענפים צעירים וקיצוניים. עוקץ התפרחת קצר מאוד, אורכו 3 עד 5 מ"מ. בכל תפרחת 3 עד 13 פרחים.
הפרחים זעירים, בקוטר 4 עד 6 מ"מ, ובצבע ירוק-צהבהב. הם דו-מיניים בעלי שחלה עילית, נכונים, כוכביים, נישאים על עוקץ, ובעלי עטיף כפול, עלי העטיף הבולטים בפרח הם עלי הגביע. סביב המצעית התפוחה של הפרח מסודרים 5 עלי גביע, 5 עלי כותרת זעירים, 5 אבקנים ועמוד שחלה עם שתי אונות.
הגביע שאורכו מ"מ אחד, בעל חמישה עלי גביע ירוקים, משולשים, אשונים (קשוח בכיוון אחד, בלתי גמיש) ופרושים.
הכותרת בעלת חמישה עלי כותרת צהבהבים, גליליים, דקים ומפורדים זה מזה, דמויי מרית - ראשם רחב ומעוגל וחלקם התחתון הולך וצר כמו ברדס. עלי הכותרת קצרים מהגביע והם ניצבים לסירוגין בין עלי הגביע (לזמן קצר). כל עלה כותרת עוטף אבקן אחד.
לפרח חמישה אבקנים, הניצבים בצמוד אל מול עלי הכותרת שעוטפים אותם. הם ארוכים מעלי הכותרת. הזיר קצר ולבן והמאבק בולט ופונה פנימה.
השחלה עילית, בת שתי מגורות לעיתים רחוקות שלוש או ארבע. בכל מגורה ביצית אחת. השחלה אינה נישאת על נושא-שחלה אלא שקועה במצעית. עמוד השחלה, שניצב במרכז הדיסקוס, מפוצל לזוג אונות (צלקות) ולעיתים רחוקות שלוש או ארבע.
מצעית הפרח, שמעורה בשחלה, עשויה דיסקוס בשרני וקעור (דמוי ספל) בולט, בעל 10 אונות, קירח ומחורץ. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים לשולי המצעית, מתחת לשחלה.
הצופנים מצויים על המצעית ומייצרים צוף רב, המושך אליו חרקים רבים, במיוחד דבורי דבש.
הפרי בית גלעין קשה עטוף בציפה בשרנית ועסיסית. צורתו כדורית או דמוית ביצה (בשונה מאשחר קוצני שפירותיו יבשים ודמוי דיסקוס או משיזף תרבותי שפריו מוארך). צבע הפרי צהוב או כתום-חום וקוטרו 8 עד 20 מ"מ. הפרי אכיל וטעים כשהוא צהוב עם ההבשלה על העץ או כשהוא חום מקומט, לאחר שנשר והתייבש על הקרקע. ציפת הפרי אכילה, לעיתים היא נעקצת על ידי זבוב הפרות, ולכן מומלץ לאכול את הפרי כשהוא חצי בוסר.
מספר המגורות בפרי הוא בין אחת לשלוש. המגורות קשות דופן ובכל אחת זרע אחד. על פי רוב הגלעין מכיל שניים או שלושה זרעים.
הזרע בעל קליפה קשה ביותר.