stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרספוליס (ספר)
הצלחה

הספר הראשון בסדרה נחל הצלחה כבירה, וכך גם ספרי ההמשך שלו. הספרים תורגמו לשלוש-עשרה שפות, בהן: אנגלית, ספרדית, פורטוגזית, גרמנית, יוונית ועברית.
בישראל, אוחדו שני הכרכים הראשונים בסדרה לספר אחד תחת השם "פרספוליס - סיפורה של ילדות". הספר תורגם על ידי ראובן מירן, נערך על ידי שירי גוטמן ויצא לאור בהוצאת אחוזת בית. סטראפי כתבה הקדשה אישית לקוראי המהדורה העברית של ספרה והביעה את רצונה לבקר בישראל, אך הסבירה כי למען ביטחון הוריה אשר עדיין מתגוררים באיראן היא אינה יכולה לממש זאת. גם בישראל, זכה הספר לשבחים רבים ממבקרי הספרות וקוראים נלהבים.
הספר השני הכולל את הכרכים השלישי והרביעי של המהדורה הצרפתית המקורית יצא לאור בעברית במאי 2009 תחת השם "פרספוליס 2 - סיפורו של המסע הביתה". הוא תורגם על ידי אביטל ענבר.
בשנת 2007 יצא סרט האנימציה "פרספוליס", בבימויים של מרג'אן סטראפי, כותבת הספר ווינסנט פארונו. בתפקידי דיבוב ראשיים השתתפו השחקנים הידועים: קתרין דנב (בתפקיד האם) ובתה קיארה מסטוריאני (בתפקיד מרג'י), דניאל דארייה (בתפקיד הסבתא) וסימון אבקאריאן (בתפקיד האב). הסרט התמודד על פרס דקל הזהב בפסטיבל הסרטים בקאן. בפסטיבל זה, הסרט זכה אמנם בפרס חביב השופטים בלבד אך בפסטיבל הסרטים בלונדון זכה בפרס הגראנד פרי היוקרתי.
ערן זילברברג

| --- | --- |

זילברברג, 2018
 לידה:  1 בנובמבר 1969 (בן 55) רמת גן, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  תלמה ילין, קונסרבטוריון גבעתיים, אלי מגן 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, קונטרבס
 שיתופי פעולה בולטים:  אייל גולן אילן וירצברג דני רובס דן שילון ירמי קפלן שרית חדד נורית גלרון איזי והפתולוגים
 
ערן זילברברג (נולד ב-1 בנובמבר 1969) הוא בסיסט, יוצר ומפיק ישראלי.
השכלה מוזיקלית

זילברברג החל את הכשרתו כמוזיקאי בשנת 1978 בקונסרבטוריון גבעתיים, שם למד עד שנת 1985. בין השאר למד כינור ממורים כמו ולריה (ולי) בלוטנר וורה ויידמן, תאוריה של המוזיקה מצבי צרי ועוד. בין השנים 1983–1987 במגמת מוזיקה בבית הספר התיכון תלמה ילין והתמחה ככנר. במהלך לימודיו ביקש להחליף את תחום התמחותו לבס, כלי אותו למד אצל המורה קרלוס בן ארי. הבקשה נחשבה יוצאת דופן, אך זכתה לתמיכת צוות בית הספר. זילברברג היה התלמיד השני בהיסטוריה של בית הספר שניגש לרסיטל ג'אז לבגרות (הראשון היה אריה וולניץ, לימים ראש מגמת הבס בבית הספר רימון), מה שהוביל בהמשך להקמת מגמת הג'אז בתלמה ילין.
כשנה לאחר המעבר לבס, ובעקבות מחסור בנגן קונטרבס בתזמורת הסימפונית של בית הספר, החל זילברברג לנגן גם בכלי זה, וחזר לנגן מוזיקה קלאסית. בין השנים 1986–1996 למד לנגן בקונטרבס אצל אלי מגן, שניגן באותה תקופה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
שירות צבאי

זילברברג שירת כבסיסט במספר להקות צבאיות, בין השאר בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם אחינועם ניני, איילת זורר ודני שטג; צוות הווי חינוך עם אורי בנאי וערן מיטלמן; ובצוות הווי הנח"ל, שם שירת עם דנה ברגר, אורי הוכמן ותומר שרון.
קריירה מקצועית > מוזיקה קלאסית

בין השנים 1997-1991 ניגן זילברברג בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, מתוכן שלוש שנים כנגן קונטרבס ראשון מוביל. לאחר מכן ניגן כשנתיים נוספות בקאמרטה רמת השרון. במקביל שימש כנגן קונטרבס מחליף בתזמורות רבות בישראל, כמו גם בתיאטראות "הבימה" ו"הקאמרי", במחזות זמר כמו "כנר על הגג" ו"כמעט נורמלי".
קריירה מקצועית > כבסיסט

זילברברג שימש כבסיסט במספר רב של הפקות. בין השנים 1991–1993 ניגן עם איריס ועופר פורטוגלי, וב-1992 הצטרף ללהקת איזי והפתולוגים.
בין השנים 1994–1999 ניגן זילברברג בלהקת הבית של התוכנית "בשידור חי עם דן שילון".
משנת 1998 משמש זילברברג כבסיסט הקבוע בלהקת ההופעות של הזמר אייל גולן. ב-2008 כתב והלחין את השיר "עולם מושלם" אותו ביצע גולן באלבום "הוזה אותך מולי".
בשנת 2001 יצא לאור אלבומה הראשון של להקת "טקסי" (במקור "זילברבנד"), אותה הקים זילברברג בשנות ה-90. זילברברג החליט לשנות את שם הלהקה מ"זילברבנד" ל"טקסי" משיקולים מסחריים.
זילברברג עבד כבסיסט מלווה עם שורה ארוכה של אומנים נוספים, בין השאר ירמי קפלן, דני רובס, דני סנדרסון, עדי רן, זהבה בן, יותם שכטר, זאב טנא.
קריירה מקצועית > הפקות ועיבודים

בין השאר הפיק את האלבום "הכל במקום" של זאב טנא (1998), "לרע ולטוב" של ירמי קפלן (1998), "טקסי" של להקת טקסי (2001) ואת "פרויקט המרה השחורה" של איזי והפתולוגים (2004). בשנת 2003 הקים זילברברג את אולפן "The Bridge", ובו הוא עובד כמפיק מוזיקלי.
בנוסף ביצע עיבודי מיתרים באלבומים של אומנים כמו נורית גלרון ("המקום ההוא", 1997), יותם שכטר ("Undo 1997"), שרית חדד ועוד.
חיים אישיים

זילברברג מתגורר ברמת גן, נשוי לשרית ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  אריה וולניץ, באתר רימון בית ספר למוסיקה
↑  "עולם מושלם", באתר "שירונט"
↑  להקת "טקסי" באתר Qube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 46260666-d922-401f-b5b1-1eef14b3e2d5
פרידה (זוגיות)

המונח פרידה מתייחס לסיום של מערכת יחסים זוגית אינטימית בכל דרך, מלבד מוות. המעשה מכונה בדרך כלל "לעזוב [מישהו]" בסלנג, כאשר הפרידה יזומה על ידי שותף אחד. המונח פחות מיושם על ידי זוג נשוי, כאשר פרידה של זוג נשוי נקראת בדרך כלל פרידה או גירושין. כאשר זוג מאורסים המיועדים להינשא נפרד, זה נקרא בדרך כלל "אירוסים שבורים".
סוזי אורבך (1992) טענה כי פירוק מערכות יחסים של זוגיות ומגורים יכול להיות כואב יותר מאשר גירושין מכיוון שמערכות יחסים לא זוגיות אלה מוכרות פחות מבחינה חברתית.
פרידה של מערכת יחסים
סיבות לפרידה

פרידה יכולה לקרות כאשר אדם אחד אומלל במערכת היחסים בו הוא/היא נמצאים. במקרים הללו נהוג לומר שצד אחד דרש לסיים את הקשר.
ישנם גם מערכות יחסים שמסתיימות משום ששני הצדדים אינם מרוצים. במקרים הללו נהוג לומר שהפרידה הייתה "הדדית".
אנשים במערכות יחסים עשויים בדרך כלל להיות אומללים בשל הבדלים בגילאים, באינטליגנציה, במשיכה הגופנית.
צער

לאחר הפרידה אנשים עשויים להרגיש צער או אומללות. אישיותם או "תחושת הערך העצמי" עשויה להשתנות.
אנשים עשויים להזדקק לזמן להחלים לאחר הפרידה. הדבר בדרך כלל יהיה תלוי באורך של מערכת היחסים.
פרודים

בני זוג נשואים שעברו לחיות בנפרד זה מזה, מתוך כוונה, לפחות של אחד מהם, להתגרש, קרויים פרודים. במדינות מסוימות מצב זה הוא מצב פורמלי, הכרוך בפנייה של בני הזוג לבית המשפט להכרה במצב זה. באחרות זהו מצב לא פורמלי, הנוצר במעבר של אחד מבני הזוג לדירה אחרת, אך לעיתים יש לו גם השלכות פורמליות.
בישראל חיים בנפרד של בני זוג אינם מצב פורמלי, אלא מצב שנוצר במעבר של אחד מבני הזוג לדירה אחרת. עם זאת, אחדים מחוקי מדינת ישראל, כמו גם פסיקתם של בתי המשפט, מתייחסים למצב זה בעת קביעת זכויותיהם של בני הזוג.
הערות שוליים

↑  "dump | meaning of dump in Longman Dictionary of Contemporary English | LDOCE". www.ldoceonline.com. נבדק ב-2020-07-22.
↑  "DUMP (verb) definition and synonyms | Macmillan Dictionary". www.macmillandictionary.com (באנגלית). נבדק ב-2020-07-22.
↑  "Dump definition and meaning | Collins English Dictionary". www.collinsdictionary.com (באנגלית). נבדק ב-2020-07-22.
↑  "DUMP | meaning in the Cambridge English Dictionary". dictionary.cambridge.org (באנגלית). נבדק ב-2020-07-22.
↑  John H. Harvey, Perspectives on Loss (1998) p. 106
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph316309 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיפור על אהבה וחושך

ערך זה עוסק בספר מאת עמוז עוז. אם התכוונתם לסרט של נטלי פורטמן המבוסס על הספר, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הספר בה מופיע הציור "הטרגדיה" של פיקאסו
 מידע כללי
 מאת:  עמוס עוז
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, סינית, צרפתית, גרמנית, יוונית, איטלקית, ערבית, ספרדית, נורווגית, דנית, הולנדית, פולנית, פורטוגזית, רוסית, שוודית, טורקית, הונגרית, בולגרית, פינית, קטלאנית, כורדית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  כתר ספרים
 תאריך הוצאה:  2002
 פרסים
 פרס גתה (עמוס עוז, 2005) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002212697
 
עטיפת המהדורה המיוחדת של הספר שיצאה לאחר זכייתו של עמוס עוז בפרס גתה. על העטיפה נרשם שהספר נמכר ביותר ממיליון וחצי עותקים.
סיפור על אהבה וחושך הוא ספר אוטוביוגרפי מאת עמוס עוז, שיצא לאור בשנת 2002. במהדורה החדשה משנת 2014, 593 עמודים.
תוכן הספר

בספר, שעלילתו לא ליניארית, מתאר עוז בגוף ראשון ילדות בשכונת כרם אברהם בירושלים, נעורים ובגרות בקיבוץ חולדה. הסיפור מתנהל על רקע תקופת המנדט והחיכוך עם ערביי ארץ ישראל, הקמת המדינה ושנותיה הראשונות. עוז מתאר גם את הדורות הקודמים של משפחתו המזרח אירופאית.
הספר, בנוסף להיותו תיעוד תרבותי, הוא תיאור אישי וכאוב של ילדות בצל נישואיהם המיוסרים של הוריו: אם דיכאונית ואב מלומד, קרוב אך גם מרוחק, שהקריירה שלו הוחמצה בצלו של הדוד הגדול פרופ' יוסף קלוזנר. הטרגדיה המשפחתית מגיעה לשיאה כאשר בהיותו בן שתים עשרה, אמו מתאבדת אחרי תקופה ארוכה של ייסורי נפש.
הספר רצוף בהרהורים פוליטיים וספרותיים, ומצייר בעוקצנות, אך גם במידה של אמפתיה, אנשי רוח ופוליטיקאים בהם נתקל: דוֹד אביו, חוקר תקופת בית שני, יוסף קלוזנר, ש"י עגנון, שגר בסמוך לקלוזנר, דוד בן-גוריון, שהתכתב עם עוז מעל דפי עיתון דבר והזמינו לפגישה, ואחרים. אהבתו הראשונה של עוז, הייתה, כך הוא מספר, המשוררת זלדה, שלימדה אותו בכיתה ב'. באחד הקטעים הוא מתאר את פרץ השמחה הגדול עם אישור האו"ם את תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר.
עוז מתמחה בספרו זה, בתיאור מדוקדק של מקומות בירושלים, בתיאור רגיש של מגוון של דמויות, ביחסי אנוש, ביכולת ההתבוננות שלו, ובחוש הומור דק, המלווה את נקודת המבט האישית שלו.
עוז הודה שבכתיבת "סיפור על אהבה וחושך", נטל לעיתים חופש יצירתי מהאמת העובדתית. לאורך כל הספר הוא מביא הערות וציטוטים מספרים רבים בתחומים רבים, שהם למעשה מבנה או סגנון המעניק לסיפורים אותנטיות ואמינות.
הצלחת הספר

הספר הוא אחת מיצירות הספרות העברית הנמכרות ביותר אי פעם, ועל פי רוב זכה לשבחיה הנלהבים של הביקורת בארץ ובעולם. הספר תורגם ל-30 שפות בעולם. בין היתר תורגם הספר לערבית ויצא לאור בלבנון. את התרגום יזם ומימן אליאס ח'ורי, עורך-דין ערבי ישראלי, לזכר בנו שנרצח בפיגוע. בעיתון הערבי הנפוץ אל-חיאת התפרסמה ביקורת אוהדת על הספר.
בעקבותיו הוענק לעמוס עוז הפרס התרבותי הגבוה של גרמניה, פרס גתה על מפעל חיים. בשנת 2007 נבחר הספר על ידי עורכים ומו"לים (בפרויקט של עיתון מעריב) לאחד מחמשת הספרים הטובים ביותר שנכתבו בעברית מאז קום המדינה. בסין צוין הספר כרומן החשוב ביותר בשנת 2007.
לדברי עוז, התקבלותו של הספר בעולם הפתיעה אותו, שכן חשב שחוויותיו יהיו מובנות רק לאנשים בעלי רקע דומה לשלו.
הספר שימש השראה למדריכי טיולים שתכננו סיורים בעקבותיו.
ביקורת

יצחק לאור ואריאנה מלמד טוענים כי הספר משקף את אהבתו העצמית של עוז. לאור מוסיף וטוען כי עוז מציג את מאורעות מלחמת העצמאות באופן מוטה ורווי אפולוגטיקה, הפונה אל ציבור קוראיו בגרמניה ואל ועדת פרס נובל לספרות.
סרט

ב-2007 רכשה השחקנית נטלי פורטמן את זכויות היוצרים על הספר באמצעות חברת ההפקה החדשה שלה, "Handsomecharlie", לצורך הפקת סרטה הראשון כבמאית – סרט שנקרא באותו שם. צילומי הסרט נערכו בין השאר גם בירושלים. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2015.
מחזה

בסוף 2019 העלה תיאטרון החאן מחזה בבימויה של איה קפלן שבנוי על פי פרקים מהספר. המחזה נקרא אף הוא כשם הספר. המחזה נעזר בסיפור מסגרת שזכה להסכמתו של עוז בחייו, ובו בני משפחתו המתים מטרידים את מנוחתו ודורשים ממנו להעלות את סיפורם על הכתב. את עוז המבוגר מגלם השחקן יהויכין פרידלנדר ואת אמו פניה מגלמת השחקנית תמר אלקן מאושר.
לקריאה נוספת

עמוס עוז, סיפור על אהבה וחושך, כתר הוצאה לאור, 2002 (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
לקריאה נוספת > מאמרים

אבי וימר, מחיאת כף-יד אחת - מסע ב"סיפור על אהבה וחושך" של עמוס עוז. באתר אינדיבוק (הוצאה אלקטרונית ומודפסת), 2013
ניצה בן דב, והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז, הוצאת שוקן, 2006, פרק ארבעה-עשר: "הצער לא מסתיים", עמ' 297-285.
אניטה שפירא, סיפור על ארוס, טנטוס – ובניין האומה – על ספרו של עמוס עוז סיפור על אהבה וחושך, כיוונים חדשים 7, 2002, עמ' 9–21.
דוד קרויאנקר, ירושלים של עמוס עוז: בעקבות 'סיפור על אהבה וחושך' ויצירות נוספות, כתר, 2019.
הערות שוליים

↑  , באתר The Institute for the Translation of Hebrew Literature
↑  על פי הרצאתו של עוז באוניברסיטת תל אביב מתאריך 27 בדצמבר 2013
↑  אל מחוזות אהבה וחושך, מכון מופ"ת
↑  מטעם גיליון 7
↑  אריאנה מלמד, עמוס קלוזנר, סופר?, באתר ynet, 6 במרץ 2002
↑  אמיר בוגן, נטלי פורטמן תגיע לישראל באוקטובר הקרוב, באתר ynet, 22 ביולי 2013
↑  נדפס גם בתוך: ניצה בן דב, "הצער לא מסתיים": סיפור על אהבה וחושך - לסיים באשה ובבנה יחידה, קשת החדשה 6, 2003, עמ' 76-68.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528937405171
צבי טימור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1933 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  31 בינואר 2010 (בגיל 76) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1956–1995 (כ־39 שנים)
 מעסיק:  "קול העם"  "על המשמר"
 
צבי טימור (24 בנובמבר 1933 - 31 בינואר 2010) היה עיתונאי כלכלי ישראלי והעורך האחרון של העיתון "על המשמר".
ביוגרפיה

טימור נולד וגדל בבודפשט. בזמן מלחמת העולם השנייה הוריו נלקחו למחנות והוא עצמו הוסתר. רק אמו שרדה ויחד עלו לישראל ב-1949.  
תחילה גרו מספר חודשים בקיבוץ, ואחר כך עברו לגור בירושלים.
הוא החל את הקריירה העיתונאית בעיתון המפלגה הקומוניסטית הישראלית, "קול העם", שם שימש ככתב כלכלי. לאחר שהעיתון נסגר ב-1975, עבר לכתוב ב"על המשמר", שם שימש ככתב הכלכלי בירושלים.
בשנת 1980 החליף טימור את סבר פלוצקר בתפקיד העורך הכלכלי של "על המשמר", ואחר כך, בינואר 1989, החליף שוב את פלוצקר, הפעם בתפקיד עורך העיתון. במשך השנים גם עבדו השניים במשותף על כתבות ותחקירים בנושאי כלכלה. באותה תקופה גם עבר לגור בתל אביב.
עם כניסתו לתפקיד העורך ביצע שורה של שינויים בהנהלת העיתון, כמשנה לעורך מונה רוביק רוזנטל, שהיה קודם רכז המערכת. רוזנטל וטימור התמודדו על תפקיד העורך, אבל "ריכוז מפ״ם", הגוף המחליט על המינויים הבכירים ב"על המשמר", העדיף את טימור. לרכזת המערכת מונתה דורית גפן, לעורך מונה לוי מורב. טימור גם גייס שורה עיתונאים חדשים לעיתון, צבי גורן מרשות השידור, שישמש עורך חדשות החוץ, פאר־לי שחר מקול ישראל, שתהיה הכתבת לענייני מפלגות, אמנון אטד מ"דבר", שיהיה כתב כלכלי בירושלים, וקובי ניב מ"חדשות", שיכתוב טור סאטירי ב"חותם", המוסף השבועי. כותבים חדשים נוספים שגייס היו הרב מנחם הכהן, אליהו שפייזר ומשה עמירב. טימור יזם גם עיצוב מחדש של העיתון, וניסיון להפיץ שוב את העיתון בדוכני העיתונים, לאחר שבמשך מספר שנים היה בעיקר עיתון למינויים, כ-20,000, רובם חברי הקיבוץ הארצי.
לאחר שהעיתון נסגר במאי 1995, עזב את עולם העיתונות.
נפטר בישראל בגיל 77. הלווייתו נערכה בבית הקברות גבעת שאול בירושלים.
הערות שוליים

1 2 3  לאה ענבל, עיתונות / העורך החדש של 'על המשמר - ההונגרי האחרון, כותרת ראשית, 29 בספטמבר 1988
↑  אפי לנדאו, שינויים בצמרת "על המשמר", חדשות, 1 בינואר 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012805275905171
פתאום אחר ימים רבים

פתאום אחר ימים רבים הוא אלבומו השלישי של הזמר שלמה ארצי.
הקלטת האלבום החלה בסוף שנת 1971, והאלבום יצא בשנת 1972. ההקלטה האחרונה בוצעה לאחר פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ב, שבו ביצע ארצי את השיר "השיר על ארץ סיני". "פתאום אחר ימים רבים" ממשיך את המגמה של ארצי מאותה תקופה, שבה התמקד בעיקר בשירי משוררים להם הלחין את לחניו.
בין השירים הבולטים באלבום זה ניתן למצוא את "אמא קטנה" שכתב דוד פוגל ואת "דרך שתי נקודות" שכתב יהודה עמיחי.
האלבום כולל גם שני שירים באנגלית: "אנאבל לי" שהלחין ארצי על פי שירו של אדגר אלן פו, ו-"White Bird" שכתב גידי קורן והלחין ארצי.
הוקלט באולפני "קולינור".
משתתפים ביצירת האלבום

עיבודים: אלברט פיאמנטה (דרך שתי נקודות, אהבה, השיר על ארץ סיני, איש זקן שחולם אותנו), אלדד שרים (אמא קטנה, שירי ואני, ממלינדה), בני נגרי, יגאל חרד (אנאבל לי), יאיר שרגאי (יסמין הקטנה) ודדי שלזינגר
פסנתר: אלונה טוראל, ירון גרשובסקי
תופים: שלמה חממי, יוסי ("פפו") לוי
גיטרה: יוסי לוי, יגאל חרד, דדי שלזינגר
בס: שמוליק ארוך, דדי שלזינגר
קולות רקע: יאיר שרגאי, דדי שלזינגר, אצ'י שטרו, חנן יובל
טכנאי הקלטה: אמנון רוברמן, דורי הר-שגל
מפיק: מיכאל תפוח
רשימת רצועות

| פתאום אחר ימים רבים> מס' | פתאום אחר ימים רבים> שם | פתאום אחר ימים רבים> מילים | פתאום אחר ימים רבים> לחן | פתאום אחר ימים רבים> משך | פתאום אחר ימים רבים>  | פתאום אחר ימים רבים>  | פתאום אחר ימים רבים>  | פתאום אחר ימים רבים>  | פתאום אחר ימים רבים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אמא קטנה  | דוד פוגל | שלמה ארצי וגידי קורן | 3:31 |  |  |  |  |  |
| 2. | יופיה אינו ידוע  | נתן זך | שלמה ארצי | 2:53 |  |  |  |  |  |
| 3. | אנאבל לי  | אדגר אלן פו | שלמה ארצי | 7:57 |  |  |  |  |  |
| 4. | דרך שתי נקודות  | יהודה עמיחי | שלמה ארצי | 3:15 |  |  |  |  |  |
| 5. | אהבה ("שני דגים") (ביחד עם עדנה גורן)   | דליה רביקוביץ' | שלמה ארצי | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 6. | שירי ואני  | שלמה ארצי | שלמה ארצי | 4:16 |  |  |  |  |  |
| 7. | פתאום אחר ימים רבים  | שלמה ארצי | שלמה ארצי | 1:42 |  |  |  |  |  |
| 8. | ממלינדה  | גידי קורן ושלמה ארצי | גידי קורן | 3:56 |  |  |  |  |  |
| 9. | יסמין הקטנה  | חיים גורי | שלמה ארצי וגידי קורן | 5:42 |  |  |  |  |  |
| 10. | השיר על ארץ סיני  | רחל שפירא | מוני אמריליו | 4:02 |  |  |  |  |  |
| 11. | ציפור לבנה  | גידי קורן | שלמה ארצי | 4:28 |  |  |  |  |  |
| 12. | איש זקן, החולם אותנו  | שלמה ארצי | שלמה ארצי | 3:36 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:58 |  |  |  |  |  |
צבי איזקסון

צבי איזקסון בשנת 1932
קברו של צבי איזקסון בנחלת יצחק
שלט הנצחה למרגלית איזקסון בכניסה לקניון מרגלית-עזריאלי בהוד השרון
צבי איזקסון (כ"ו בכסלו ה'תרמ"ח, דצמבר 1887 – ג' בניסן ה'תשל"ד, 26 במרץ 1974) היה מחלוצי הפרדסנות בארץ ישראל ופעיל מרכזי בארגוני האיכרים והפרדסנים בארץ ישראל, גואל אדמות, מלונאי, איש ציבור ופעיל בהסתדרות הציונים הכלליים. נשיא התאחדות האיכרים. על שמו היישוב קדמת צבי ברמת הגולן.
הערות שוליים

↑  ראשי תיבות: מזרע ישראל איסרלין.
↑  יצחק נימצוביץ, 100 שנה למקווה ישראל, דבר, 9 ביוני 1970
↑  בחברת העברית לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, דואר היום, 27 בדצמבר 1926
↑  דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: "משטר הרעבה בארץ", באתר ישראל היום, 12 ביולי 2023
↑  שושני התפטר מ"האיחוד האזרחי", המשקיף, 28 בספטמבר 1943
↑  צבי איזקסון למנוחות, מעריב, 29 במרץ 1974
פרנקלין (להקה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תקופת הפעילות:  2009–2016 (כ־7 שנים)
 סוגה:  היפ הופ • פופ • פופ ראפ
 חברת תקליטים:  היי פידליטי
 שיתופי פעולה בולטים:  עידו בי וצוקי, שחר חסון
 חברים לשעבר
 אביחי נפתלי אמיר שדה בן מאור
פרנקלין היה הרכב מוזיקלי ישראלי. חברי ההרכב הם אביחי נפתלי, אמיר שדה ובן מאור.
היסטוריה

ההרכב הוקם ב-2009 על ידי אביחי נפתלי, אמיר שדה ובן מאור. ב-2010 הוציא ההרכב את שירו הראשון, "חברה".
ב-2012 הוציאו את השיר "או מיי גאד". ב-2016 חודש השיר על ידי הזמר האיראני ארש והראפר האמריקאי סנופ דוג, תוך שניתן הקרדיט לחברי ההרכב על כתיבתו.
ב-2015 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "דבר איתי חופש".
לאחר פירוק ההרכב, יצא אביחי נפתלי לקריירת סולו. אמיר שדה ובן מאור יצאו לקריירה כצמד, בשם "אמיר ובן".
ב-2020, עקב מגפת הקורונה, העלו "אמיר ובן" לערוץ היוטיוב שלהם סרטון איחוד של ההרכב יחד עם אביחי נפתלי, תוך שהם מבצעים את שירם "דבר איתי חופש".
דיסקוגרפיה

2015: דבר איתי חופש
הערות שוליים

↑   אמיר ובן, אביחי נפתלי (פרנקלין) - דבר איתי חופש 2020 בבידוד, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:06)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9c95372e-c7cc-49d3-8ad2-b229fbd74429
סטיבן ברטלט (איש עסקים)

| --- | --- |

סטיבן ברטלט, 2021
 לידה:  26 באוגוסט 1992 (בן 32) בוטסואנה
 מידע אישי
 שם:  סטיבן ברטלט
 שם בשפת המקור:  Steven Cliff Bartlett
 מקום מגורים:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 מידע יוטיוב
 תקופת הפעילות:  2019–הווה (כ־6 שנים)
 ז'אנר:  עסקים, יזמות, שיפור עצמי
 רשומים:  7.83 מיליון 
 צפיות:  555.2 מיליון 
 שם הערוץ:  
 https://stevenbartlett.com/
סטיבן קליף בארטלט (באנגלית: Steven Cliff Bartlett; נולד ב-26 באוגוסט 1992) הוא יזם ופודקאסטר בריטי. הוא היה המייסד והמנכ"ל המשותף של Social Chain, אך פרש מתפקיד המנכ"ל ב-2020. בשנת 2021, הוא החל להופיע כמשקיע בתוכנית של BBC One בשם Dragons' Den. הוא גם מפעיל את הפודקאסט "יומנו של מנכ"ל". לפי הדירוג של Spotify Wrapped הפודקאסט שלו נכלל ברשימת 10 הפודקאסטים הפופולריים ביותר בעולם בשנת 2023. הוא המייסד של Thirdweb, Flight Story ו־Flight Fund. בארטלט ספג לא פעם ביקורת על כך שהוא טוען טענות מטעות ומפר תקני פרסומות.
ראשית חייו

בארטלט נולד ב-26 באוגוסט 1992 בבוטסואנה לאב אנגלי ולאם ניגרית. אמו עזבה את בית הספר בגיל שבע ולא ידעה קרוא וכתוב; אביו הוא מהנדס מבנים. סטיבן עבר עם משפחתו לפלימות', אנגליה, בגיל שנתיים. שם גדל ולמד בבית ספר תיכון Plymstock School, ממנו גורש במהלך תקופת סוף לימודיו בתיכון (Sixth form). הוא הלך ללמוד באוניברסיטת מנצ'סטר מטרופוליטן, אך נשר לאחר הרצאה אחת.
קריירה

ב-2013 הקים ברטלט את Wallpark, לוח הודעות מקוון. בשנת 2014, ברטלט ייסד את Social Chain, חברת שיווק במדיה חברתית שבסיסה במנצ'סטר, יחד עם דומיניק מקגרגור. הוא יצר סדרת פודקאסט בשם "יומנו של מנכ"ל", בשנת 2017, אשר כללה אורחים ביניהם ליאם פיין וטום בלומפילד. נכון לשנת 2021, זה היה הפודקאסט העסקי הפופולרי ביותר באירופה מבחינת מספר הורדות, והוא אירח את היזמים הבריטים בן פרנסיס, לי צ'יימברס וגרייס בוורלי, כמו גם אישי ציבור אחרים, כולל שר הבריאות לשעבר מאט הנקוק, הפסיכולוג הקנדי ג'ורדן פיטרסון וההיסטוריון והוגה הדעות יובל נח הררי. בשנת 2023, על פי טבלת דירוגי הפודקאסט, ל"יומנו של מנכ"ל" (The Diary of a CEO) יש קהל שני בגודלו מבין הפודקאסטים בבריטניה.
בשנת 2019, הפייננשל טיימס דיווח כי סטיבן ו-ואנג'ה אוברהוף ינהלו במשותף את Social Chain AG, ששוויה הוערך ב-186 מיליון אירו בעת מיזוגה עם הקמעונאית המקוונת הגרמנית לומלנד (Lumaland). בשנת 2019, Social Chain ולומלנד התמזגו והפכו ל-The Social Chain AG. החברה נרשמה ב-Xetra ובבורסת דיסלדורף. בעת הרישום הוערך העסק במעל 200 מיליון דולר. בנובמבר 2021, Social Chain AG עברה לתקן העיקרי (prime standard) של בורסת פרנקפורט והגיעה להערכת שווי של 600 מיליון דולר. באתר של בארטלט נאמר בתחילה שהוא הקים חברה בשווי 600 מיליון דולר. עם זאת, ה"טיימס" דיווח כי בארטלט עזב את העסק בזמן הרישום השני. ברטלט ציין בפני ה"טיימס" כי הוא שמר על אחזקת מניות "משמעותית" ב-Social Chain AG בזמן הרישום השני וכי היה בחוזה עבודה עם החברה "במגוון עניינים אסטרטגיים" בזמן היותה מוערכת ב-600 מיליון דולר, כולל הרישום ב-Prime Standard של בורסת פרנקפורט, שבגינה קיבל "חבילה נוספת של מניות/אופציות וירטואליות".
בשנת 2019 הוא השתתף בסדרה "המורה הסודי" של ערוץ 4, בה היה מורה סמוי בבית ספר ליד ליברפול.
הוא הקים את קרן ההשקעות הפרטיות Catena Capital, בדצמבר 2020 ואז הצטרף לדירקטוריון של Huel, חברה למיחזור מזון בשווי 72 מיליון ליש"ט, כדירקטור לא בכיר. בשנת 2021 הצטרף לתוכנית ההשקעות של BBC One בשם Dragons' Den.
בספטמבר 2023, ברטלט ליווה את הנסיך ויליאם בביקורים מלכותיים בבורנמות' לאחר שמונה בתור יועץ לקרן שלו, Homewards.
קימאי (Kimaï) עובדת עם ברטלט וצוותו כדי להגביר את הנוכחות הדיגיטלית שלהם, בתמורה ל-3% מהמניות. העסקה היא ההשקעה הגדולה ביותר שעשה ברטלט מאז שהצטרף לראשונה לתוכנית "יומנו של מנכ"ל" ב-2021.
במאי 2024, הפודקסט "יומנו של מנכ"ל" השיק ערוץ ייעודי 24/7 ב-Samsung TV Plus. "יומנו של מנכ"ל" הוא ערוץ הוודקאסט (וידאו פודקאסט) ו-YouTube הראשון מסוגו שנמצא בשותפות עם סמסונג.
פרויקטים > רשת שלישית

"הרשת השלישית" (Thirdweb), סטארט-אפ Web 3.0 שהקים ברטלט, גייסה 5 מיליון דולר בהון ראשוני ו-24 מיליון דולר נוספים בשנת 2022, תשעה חודשים לאחר העלייה לאוויר. בסבב הגיוס של סדרה A הוערך הסטארט-אפ ב-160 מיליון דולר. את המימון הובילה קרן הקריפטו של קייטי האון (Katie Haun) בסך 1.5 מיליארד דולר, בהשתתפות משקיעים כולל קוינבייס, שופיפיי ו־Polygon. החברה שואפת לפשט את תהליך בניית האפליקציות המבוזרות בבלוקצ'יין.
פרויקטים > קרן טיסות

בינואר 2023 השיק ברטלט את Flight Fund, קרן של 100 מיליון דולר להשקעה בטכנולוגיה. הקרן טוענת לתמיכה במייסדים מגוונים ובסטארט-אפים בעלי צמיחה גבוהה במגזרי בלוקצ'יין, ביוטכנולוגיה, בריאות, מסחר, טכנולוגיה וחלל. לקרן הייתה מטרה מוצהרת – להשקיע בכ-20 חברות ולהציע חלקים קטנים בהנחות שווי בתמורה לתמיכה ממייסדים קודמים שהם שותפים מוגבלים בקרן.
הפרות של הנחיות הפרסום

ה-BBC, שמשדר כיום את The Dragons' Den, נזף ב-2022 בארטלט על הפרת הנחיות ה-BBC בנושא פרסום לאחר שענד תכשיטים בתוכנית של מותג שאותו קידם בפוסטים ברשתות החברתיות. הם אמרו לרדיו טיימס: "יש לנו קווים מנחים ברורים לגבי הפעילות המסחרית של טאלנט בזמן העבודה איתנו. קווים אלה הוזכרו לסטיבן". בהצהרה, התייחס ברטלט לנושא, והוסיף: "זו הייתה הזנחה מצידי. הפוסטים הוסרו כעת".
רשות תקני הפרסום נקטה צעדים נגד בארטלט באוגוסט 2022 בגין הפרת כללי ה-CAP Code (מהדורה 12) 2.1, 2.3 ו-2.4, שבהם הוא פרסם באופן סמוי את חברת תחליפי הארוחות (Meal replacement) היואל (Huel). רשות תקני הפרסום קבעה שאסור שהפרסומת תופיע שוב במתכונתה הנוכחית, ובהמשך המליצה לבארטלט ולהיואל "לוודא שהבהירו את הכוונה המסחרית בפרסום תוכן בפודקאסטים בעתיד, למשל על ידי הכללת מזהה ברור ובולט כמו 'פרסומת' ולוודא שההפסקה בין התוכן לבין המודעה זוהתה בבירור ונשמעה". באוגוסט 2024 הוא צונזר שוב על קידומו של היואל ו-Zoe בפייסבוק, כי יצר רושם של ביקורת עצמאית ובלי שהצהיר על האינטרסים המסחריים שלו בחברות.
ביקורת

בשנת 2020, ברטלט נכנס להיכל התהילה של מנצ'סטר. באותה שנה הוא נכלל ברשימת פורבס 30 מתחת לגיל 30.
קלייב מרטין, שכתב ב"ניו סטייטסמן" באוגוסט 2024, מתח ביקורת על היעדר אורחים ייחודיים ב"יומנו של מנכ"ל" וקבע שרבים מאורחיו הופיעו בפודקאסטים דומים אחרים כגון The Joe Rogan Experience, לקס פרידמן ודני ג'ונס. הוא תיאר את ברטלט כ"נמנע, אטום ונוטה למשחק יתר במוניטין" ו"מוכר מדלת לדלת שמשווק לא מוצר אלא דרך להיות – סוחר מכוניות משומשות לנשמה".
זואי ביטי כתבה מאמר ב"אינדיפנדנט" באותו החודש שקבעה כי ברטלט נחשב לדמות מקטבת על ידי הציבור הרחב. ביטי כתבה שברטלט הואשם בהגזמה בעושרו ובערך של חברת Social Chain שלו, מכיוון שהסטארט-אפ המקורי שהקים נמכר ב-7.7 מיליון ליש"ט בלבד. ביטי טענה כי ספג ביקורת על כך שיש לו אורחים הקשורים לרפואה אלטרנטיבית בפודקאסט שלו, אשר קביעותיו אינן מגובות בראיות מדעיות.