stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היון צ'אנג
ביוגרפיה

צ'אנג נולד בסוואן והחל לשחק טניס בגיל 6. אביו אף הוא טניסאי לשעבר שהיה למאמן טניס.
ב-2015 נבחר לשחקן המשתפר בסבב ה-ATP לאחר שזכה בארבעה טורנירי צ'אלנג'ר ופעמיים סיים שני. הוא החמיץ מספר חודשים בעונת 2016 כתוצאה מפציעה בבטנו. ב-2017 העפיל לסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ולסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בנובמבר 2017 זכה בטורניר הדור הבא של סבב ה-ATP לאחר ניצחון בגמר על אנדריי אנדרייביץ' רובלב.
בתחילת 2018 רשם את הישג השיא שלו כשהעפיל לחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה בו הפסיד לרוג'ר פדרר. בדרך לחצי הגמר גבר צ'אנג בין השאר על אלכסנדר זברב ונובאק ג'וקוביץ'. בהמשך השנה העפיל לרבע הגמר בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס ובטורניר מיאמי מאסטרס, ונכנס לדירוג 20 הטניסאים הטובים בעולם.
צ'אנג חבר בנבחרת גביע דייוויס של דרום קוריאה משנת 2014.
דניס ריצ'י

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1941 ברונקסוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוקטובר 2011 (בגיל 70) Berkeley Heights, ארצות הברית 
 שם לידה:  Dennis MacAlistair Ritchie 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת הרווארד  Summit High School 
 מנחה לדוקטורט:  פטריק ק. פישר 
 מוסדות:  מעבדות נוקיה בל (1967–2007) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2019)  פרס יפן (2011)  פרס המכון למחקר תעשייתי (2006)  פרס הארולד פנדר (2003)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1998)  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב (1997)  פרס חלוץ המחשב (1994)  מדליית ריצ'רד המינג של IEEE (1990)  פרס ACM למערכת תוכנה (1983)  פרס טיורינג (1983)  פרס עמנואל פיור מטעם IEEE (1982) 
 cs.bell-labs.co/who/dmr/
 
דניס ריצ'י (מימין) עם קן תומפסון (משמאל)
דניס מקאליסטר ריצ'י (באנגלית: Dennis MacAlistair Ritchie ‏; 9 בספטמבר 1941 – 12 באוקטובר 2011) היה חוקר מדעי המחשב אמריקאי הידוע בתרומתו והשפעתו על שפות התכנות ALTRAN ,B ,BCPL ,C ועל מערכת ההפעלה UNIX.
חייו

ריצ'י נולד בברונקסוויל, ניו יורק וסיים תואר באוניברסיטת הרווארד בפיזיקה ובמתמטיקה שימושית. בשנת 1967 התחיל לעבוד במרכז מחקר מדעי המחשב של מעבדות בל. בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20 פיתח ריצ'י את שפת C על בסיס שפת B (שהיא עצמה התפתחה משפת BCPL). יחד עם קן תומפסון, הוא השתמש בשפת C כדי לפתח את ליבת מערכת ההפעלה UNIX. למערכת ההפעלה נודעו השפעות עצומות על עולם מערכות ההפעלה, בין היתר כבסיס למערכת ההפעלה המודרנית לינוקס ובהטמעת השימוש במערכת הקבצים ההיררכית.
בספרו "The C Programming Language", שנכתב יחד עם בריאן קרניגהאן, פרסם תוכנית הדגמה המדפיסה את המחרוזת "hello, world" למסך, ובכך מיסד מסורת שימוש בתוכנית Hello world כדי להדגים תחביר של שפת תכנות מסוימת.
בשנת 1983 קיבל ריצ'י את פרס טיורינג ואת פרס ACM למערכת תוכנה יחד עם קן תומפסון על מימוש מערכת ההפעלה UNIX.
ב-12 באוקטובר 2011 נפטר בביתו בניו ג'רזי בגיל 70.
לקריאה נוספת

Gerard O’Regan, Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers, Springer, 2013, pp. 219–222.
הערות שוליים

↑  Liz Keill/Independent Press, "Berkeley Heights man wins Japan Prize for inventing UNIX operating system", NJ.com, February 1 2011
↑  דניס ריצ'י, ממציא שפת C, הלך לעולמו
| זוכי פרס טיורינג |
| --- | --- | --- |
| 1966–1980 | אלן פרליס (1966) • מוריס וינסנט וילקס (1967) • ריצ'רד המינג (1968) • מרווין מינסקי (1969) • ג'יימס וילקנסון (1970) • ג'ון מקארתי (1971) • אדסחר דייקסטרה (1972) • צ'ארלס באקמן (1973) • דונלד קנות' (1974) • אלן ניוול והרברט סיימון (1975) • מיכאל רבין ודנה סקוט (1976) • ג'ון באקוס (1977) • רוברט פלויד (1978) • קנת אייברסון (1979) • טוני הור (1980) |  |
| 1981–2000 | אדגר קוד (1981) • סטיבן קוק (1982) • קן תומפסון ודניס ריצ'י (1983) • ניקלאוס וירת (1984) • ריצ'רד קארפ (1985) • ג'ון הופקרופט ורוברט טרג'אן (1986) • ג'ון קוק (1987) • איוואן סדארלנד (1989) • וילאם קאהן (1990) • פרננדו קורבטו (1991) • רובין מילנר (1992) • באטלר לאמפסון (1993) • יוריס הארטמאניס וריצ'רד סטרנס (1994) • אדוארד פייגנבאום וראג' רדי (1995) • מנואל בלום (1996) • אמיר פנואלי • דאגלס אנגלברט (1997) • ג'ים גריי (1998) • פרד ברוקס (1999) • אנדרו יאו (2000) |  |
| 2001–2020 | אולה יוהאן דאל וקריסטין נייגארד (2001) • רונלד ריבסט, לאונרד אדלמן ועדי שמיר (2002) • אלן קיי (2003) • וינט סרף ובוב קאהן (2004) • פיטר נאור (2005) • פרנסס אלן (2006) • אדמונד קלארק, אלן אמרסון וג'וסף סיפאקיס (2007) • ברברה ליסקוב (2008) • צ'ארלס פ. ת'אקר (2009) • לסלי וליאנט (2010) • יהודה פרל (2011) • שפי גולדווסר וסילביו מיקאלי (2012) • לזלי למפורט (2013) • מייקל סטונברייקר (2014) • ויטפילד דיפי ומרטין הלמן (2015) • טים ברנרס-לי (2016) • ג'ון הנסי ודייוויד פטרסון (2017) יהושע בנג'יו, ג'פרי הינטון ויאן לקון (2018) • אדווין קטמול ופט הנרהן (2019) • אל אהו וג'פרי אולמן (2020) |  |
| 2021 ואילך | ג'ק דונגארה (2021) • רוברט מטקאלף (2022) • אבי ויגדרזון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305273705171  PLWABN: 9810670989605606  ACM DL: 81100458439  BIBSYS: 90209735  BnF: cb126571234 (data)  CiNii: DA00070436  dblp: r/DennisRitchie  GND: 110760239  ISNI: 0000 0000 8080 3719  LCCN: n77018721  LNB: 000054706  MGP: 155881  NDL: 00454287  NKC: xx0041904  NLA: 35778388  NLG: 60469  NLK: KAC201605618  NSK: 000004826  NTA: 068332920  RERO: 02-A003748790  SNAC: w6j133qx  SUDOC: 059254661  Trove: 1082998  VIAF: 616522   WorldCat (עם VIAF): 616522 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גמבה אוסקה

גמבה אוסקה (ביפנית: ガンバ大阪; באנגלית: Ganba Ōsaka) הוא קבוצת כדורגל יפנית מהעיר סויטה שבמחוז אוסקה. הקבוצה משחקת בליגת העל היפנית, ואצטדיונה הביתי הוא סויטה סיטי.
גמבה אוסקה הוא מהמועדונים היפניים ההישגיים ביותר, לאחר שזכה במספר תארים מקומיים מהשורה הראשונה, כמו גם בליגת האלופות האסיאתית בשנת 2008.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1980 בשם Matsushita Electric SC על ידי החברה הידועה כיום בשם פנסוניק.
בשנת 2005, המועדון זכה באליפות הראשונה שלו. בליגת האלופות האסיתית בשנת 2006, גמבה אוסקה ניצחה את קבוצת דה נאנג הווייטנאמית בניצחון שיא של 15–0. בגמר הטורניר של שנת 2008 גברה הקבוצה על אדלייד יונייטד האוסטרלית והפכה לקבוצה היפנית החמישית שזוכה בטורניר. בעקבות כך העפילה הקבוצה גם לגביע העולם למועדונים אך הודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד, וסיימה במקום השלישי לאחר ניצחון 0–1 על פצ'וקה המקסיקנית.
בדצמבר 2012, גמבה ירדה לליגת המשנה, והצליחה לשוב עונה אחת מאוחר יותר בה זכתה באליפות והפכה לקבוצה הראשונה שזוכה באליפות עונה אחת בלבד אחרי עלייה מליגת המשנה. בשנת 2014 זכתה גמבה באליפות רצופה נוספת, והפך למועדון השני בעידן המקצועי שמשיג הישג זה. באותה העונה זכתה הקבוצה בטרבל מקומי והפכה למועדון השני גם כן לעשות זאת.
תארים

אליפות יפן (2)
2005, 2014
גביע הקיסר (5)
1990, 2008, 2009, 2014, 2015
גביע הליגה היפנית (2)
2007, 2014
הסופר קאפ היפני (2)
2007, 2015
ליגת האלופות האסיתית (1)
2008
כדורגלנים בעבר ובהווה

ראו רשימת כדורגלני גמבה אוסקה בעלי ערך בוויקיפדיה
הערות שוליים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01077429  VIAF: 260041277   WorldCat (עם VIAF): 260041277
פיליפ מקיני

פיליפ ווטקינס מקיני (באנגלית: Philip Watkins McKinney;‏ 17 במרץ 1832 –  1 במרץ 1899) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1859–1865, וכמושל וירג'יניה ה-41 בשנים 1890–1894.
ראשית חייו

פיליפ מקיני נולד במחוז בקינגהאם שבווירג'יניה כבנם של צ'ארלס ומרתה מקיני. את לימודיו הוא עשה בהמפדן-סידני קולג' (אנ'), אותם הוא סיים בהצטיינות ב-1851. לאחר מכן הוא למד משפטים בוושינגטון קולג' (כיום אוניברסיטת וושינגטון ולי) בהדרכתו של השופט ג'ון וייט ברוקנברו (אנ'). לאחר סיום לימודיו הוא החל לעסוק בעריכת דין, ונישא פעמיים, בפעם הראשונה לאן פלמינג כריסטיאן, ובפעם השנייה לאנני קליי. מכל אחד מנישואים אלו נולד לו בן אחד.
קריירה

ב-1858 נבחר מקיני לבית הנבחרים של וירג'יניה כנציג מחוז בקינגהאם. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית הוא התגייס לצבא הקונפדרציה ושירת כקצין בפלוגה K של רגימנט הפרשים הרביעי של וירג'יניה. ביוני 1863 בקרב ברנדי סטיישן, הוא נפצע קשה, וכך הסתיים שירותו הצבאי.
לאחר המלחמה החל מקיני לעסוק בעריכת דין בפארמוויל שבווירג'יניה, אך עד מהרה הוא שב לפוליטיקה. הוא שירת כמה תקופת כהונה במשך 20 השנים הבאות כפרקליט המדינה במחוז הנסיך אדוארד. בתקופה זו הוא גם נוצח בכמה מערכות בחירות, כולל לבית הנבחרים של ארצות הברית ולתפקידי התובע הכללי של וירג'יניה ולמושל המדינה.
ב-1889 התמודד מקיני בבחירות למשרת מושל וירג'יניה, והפעם הביס את מועמד הרפובליקנים ויליאם מהוני לאחר שזכה ב-57.19 אחוזים מקולות הבוחרים. הנושא המרכזי של מקיני במסע הבחירות שלו היה העליונות הלבנה והסכנה בהתקדמותם של האפרו-אמריקאים. מרגע שהחל בכהונתו, מוקד עשייתו כמושל הייתה פיתוח כלכלת המדינה והרחבת כוחה של המפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה.
לאחר תום כהונתו, פרש מקיני לחייו הפרטיים, והתיישב עם רעייתו בפארמוויל.
מותו

פיליפ מקיני נפטר בפארמוויל ב-1 במרץ 1899. הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1652
הערות שוליים

1 2  Robert Alonzo Brock; Virgil Anson Lewis (1888). Virginia and Virginians: Eminent Virginians ... History of Virginia from Settlement of Jamestown to Close of the Civil War, Volume 2. H.H. Hardesty. p. 628.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175930385  ISNI: 0000 0004 9912 5670  LCCN: no2018048102  SNAC: w6zs5g6t  VIAF: 9045152381812701950005   WorldCat (עם VIAF): 9045152381812701950005
מבצע מנהטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דנה אלעזר-הלוי
 איורים:  ליאור גל
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מתח וריגול
 מקום התרחשות:  תל אביב וניו-יורק
 הוצאה
 הוצאה:  אחוזת בית/ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2015
 מספר עמודים:  318
 פרסים
 מצעד הספרים, 2016/17
 סדרה
 סדרת ספרים:  שליחות חשאית
 הספר הבא:  מבצע ברלין
 מספר ספרים:  7
מבצע מנהטן הוא הספר הראשון בסדרת המתח והריגול ״שליחות חשאית״ שכתבה דנה אלעזר-הלוי. ספר זה הוא הספר הראשון שכתבה. את הספר אייר ליאור גל. הספר יצא לאור בהוצאה ראשונה בשנת 2015 בהוצאת ״ידיעות ספרים״ ו״אחוזת בית״. מאז יצאו לאור 6 ספרים נוספים כאשר הספר האחרון בסדרה הוא ״מבצע תל אביב״. הספר מתאר את מעשיהם של שלושה ילדים שגויסו למוסד ונשלחו למשימה מטעמו. הספר נבחר למצעד הספרים של שנת 2016/2017. בכריכת הספר מצוירים אמצעי ריגול.
על המחברת

דנה אלעזר הלוי עבדה כמתרגמת ועורכת ספרים בחברות הוצאה לאור רבות, ובשנת 2015 הפכה גם לסופרת עם ספרה הראשון ״מבצע מנהטן״. אלעזר-הלוי נולדה וגדלה בתל אביב. גרה בתל אביב יחד עם בעלה ושני ילדיה.
כתבה את הספר והסדרה לאור העובדה שהמוסד תמיד עניין אותה. זאת משום ששני הוריה עבדו במוסד בצעירותה. בצבא שירתה ביחידה המובחרת 8200.
תקציר העלילה

הספר פותח בתיאור של שגרת חייהם של שלושה נערים בחופש הגדול של כיתה ח׳. הראשון הוא גיא, גאון מחשבים שמגיע ממשפחה אמידה; השנייה היא נועם, נערה מהירת מחשבה, יתומה מאב ונמוכה שבאה ממשפחה דלת אמצעים; והשלישי הוא רועי, נער גבוה במיוחד שמתאמן בכדורסל ובקראטה מאז שהיה קטן. שלושת הילדים גרים בעיר תל אביב, עד שיום אחד שגרת חייהם מופרת כאשר מגיע אליהם אדם בשם חנן שומרוני, המגייס אותם למשלחת לאו״ם יחד עם ילדים נוספים. אולם, בזמן ששאר הילדים מתכוננים למשלחת, חנן מספר להם ששלושתם, גיא, רועי ונועם נבחרו למשימה מטעם המוסד ועליהם להתכונן אליה. המשימה היא לגנוב קבצים ממחשב של טרוריסט מבוקש על ידי המוסד. שלושת הילדים מתרגשים מאוד. חנן מתחיל להכשיר את הילדים לקראת המשימה. הם טסים למנהטן, על מנת לבצע את המשימה, אולם אז דברים מתחילים להשתבש והמשימה מסתבכת. הילדים לא מספיקים להעתיק את כל הקבצים, ונראה שלא הצליחו להוציא מידע רב מהמחשב. בנוסף, חנן נחטף ללא עקבות והילדים לא יודעים היכן הוא נמצא. הם נאלצים לגייס נער נוסף בשם אופיר לעזרתם. בזמן שהם מתכננים כיצד להציל את חנן, הם מצליחים לדלות פיסות מידע מהמחשב ולאתר את מיקומו. במקביל, כדי לקדם את השגת המשימה, הילדים מגייסים אישה מה-CIA בשם סוזן כדי לסכל פיגוע באו״ם שעליו קראו במחשב של הטרוריסט. סוזן נעזרת בקשריה ומצליחה לסכל את הפיגוע ואף לתפוס את הטרוריסט, והילדים, יחד עם אופיר, מצליחים במשימתם להציל את חנן. כל העניין נשמר בסוד ואיש לא יודע מאום מלבד אנשי הביון והילדים. לאחר הצלחת המשימה, הילדים חוזרים לשגרת חייהם וחנן לעבודתו כסוכן מוסד.
הדמויות

גיא: גאון מחשבים, ילד יחיד שבא ממשפחה אמידה. במהלך הסיפור הוא לומד להכיר את נועם ומשכלל את יכולותיו במחשבים. חברו הטוב ביותר הוא רועי.
רועי: ספורטאי מצטיין וסגן אלוף הארץ בקראטה. רועי הוא הילד הכי גבוה וחזק בשכבה, אך הוא לא מנצל את הכוח שלו כדי להציק לאחרים, אלא כדי לעזור להם. הוא אופטימי באופיו.
נועם: ילדה נמוכה וקטנה שאוהבת ללבוש שחור ומתוארת בתור "הפריקית" של השכבה. באה ממשפחה ענייה. אביה מת ואמה עובדת רוב הזמן, כך שהיא נאלצת לשמור לבדה על אחיה הקטן יואב. טובה בריצה ובהרכבת מטוסים. נועם משתנה במהלך הסיפור מילדה מסוגרת שלובשת שחור, לילדה שמחה וצבעונית.
חנן: עובד במוסד. גרוש ואב לשני ילדים . גייס את שלושת הילדים למשימה מאחורי גבם של הממונים עליו. יצר את הצוות של נועם, רועי וגיא. על אף שהוא מחויב להצלחת המשימה, הוא משתדל לשמור על הצוות ולא לאפשר להם לצאת לחלקים מהמשימה בלעדיו.
ביקורות ופרסים

לפי כל הביקורות, הספר נחשב מצוין וכתוב טוב. לפי ביקורות אלו, הספר מותח, כתוב טוב ומתאים לקהל היעד. זאת ועוד, הספר מעורר את הרצון להמשיך לקרוא ולא מניח לקורא לעזוב אותו. אחת הביקורות אף מציינת כי זהו ספר המתח הטוב ביותר שנכתב מאז חסמב״ה. עם זאת, מצוין גם כי הבעיות איתן מתמודדות הדמויות לא מקוריות לעיתים. לסיכום, הביקורות מחשיבות את הספר כמעניין ומרתק.
הספר זכה להשתתף במצעד הספרים של משרד החינוך 2016/17.
ציטוט נבחר מהספר

״אבל נועם עצמה? לה אף אחד לא יאמין. מי יסכים לתת יד לנערה עם פירסינג באף ובגדים שחורים ולעזור לה לעבור לעבור כביש? מי ייתן לה להוציא תפריט ממסעדה? ועכשיו היא הייתה תקועה עם המרפסת הזאת.״
ציטוט זה מתאר את תקופת האימונים שלפני המשימה. נועם עצמה נמצאת בסערת רגשות ומחשבות, ושמה לב שמשימות רבות קשות לה יותר בשל הפירסינג באף והבגדים השחורים שמזוהים איתה כל-כך, ואילו לגיא ורועי שנראים תמימים כל כך הכל יותר פשוט. המשימות שמצוינות בציטוט הן חלק מההכשרה של הילדים כדי להצליח במשימה.
ספרי המשך > 2. מבצע ברלין

נועם, גיא ורועי עולים לכיתה ט' ומנסים להתרגל חזרה לשגרה, אחרי אירועי הקיץ הקודם, אבל במהרה הם חוזרים לענייניים כשמדווחים בחדשות על ארגון נאו-נאצי בגרמניה, לחבורה מצטרפת ילדה חדשה מגרמניה שעוזרת להם בחקירה והם יוצאים יחד למבצע חדש לבדם במטרה ללכוד את מנהיג הארגון הנאו-נאצי שנעלם.
ספרי המשך > 3. מבצע קהיר

הילדים חזרו מברלין ושמחים לחזור לחייהם הרגילים, אך חנן זקוק להם שוב והפעם בקהיר, שם קם ארגון חדש שמאיים על שלום העולם. הילדים מתלהבים, אבל במהרה מגלים שאופיר מצטרף לחבורה שלהם והעניינים משתבשים במהרה. בנוסף, נוצרים מתחים בצוות שמעמידים את המבצע בסכנה.
ספרי המשך > 4. מבצע טורונטו

הילדים רוצים ליהנות מחופשת הפסח, אך פרשת היעלמות שמסעירה את המדינה גורמת לחנן לגייס אותם למשימה נוספת. העלילה מתפתחת כאשר גיא מוצא את הנעדרים חטופים בטורונטו, והצוות נשלח לפעול ביחד להצלת החטופים.
ספרי המשך > 5. מבצע טוקיו

ילדה חדשה בשם דריה מצטרפת לצוות. ביחד 4 הילדים צריכים לשחרר את כל מנהיגי העולם החשובים, משום שהם מוחזקים כבני ערובה על ידי הטרוריסטים במלון בטוקיו.
ספרי המשך > 6. מבצע לונדון

ההורים של הילדים מתחילים לחשוד, ובשל כך חנן מחליט להפסיק את הפעילות של הצוות. הילדים יוצאים למשימה אחרונה בלונדון.
ספרי המשך > 7. מבצע תל אביב

הילדים להוטים לחזור לפעילות מבצעית, אך יודעים כי חנן לא יגייס אותם עוד. בשל כך, הם מחפשים משימות בקרב משפחתם, ומוצאים אחת. עד מהרה המבצע הפשוט שתכננו מסתבך. הילדים מחליטים לשלב את חנן ומגלים כי הם נמצאים מול משימה מסוכנת ביותר.
הערות שוליים

1 2 3 4  דנה אלעזר-הלוי, שליחות חשאית - מבצע מנהטן, אחוזת בית.ידיעות ספרים, 2015
↑  מבצע מנהטן - דנה אלעזר הלוי, באתר נוריתה, ‏2015
↑  רעות אסתר פנקוס, מבצע מנהטן - סקירה, באתר פרלמנט הספרים, ‏2020
↑  רוני ויס, משימה חשאית 1 מבצע מנהטן - סקירה, באתר פרלמנט הספרים, ‏2019
↑  "מבצע מנהטן": לוחמה בטרור באריזה צעירה, באתר ynet, 25 בנובמבר 2015
ז'יז'י

ערך זה עוסק בסרט מוזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Gigi 
 בימוי:  וינסנט מינלי, צ'ארלס וולטרס 
 הופק בידי:  ארתור פריד 
 תסריט:  אלן ג'יי לרנר, קולט 
 עריכה:  אדריאן פזאן 
 שחקנים ראשיים:  לסלי קארון   לואי ז'ורדאן  מוריס שבלייה  הרמיוני גינגולד
 מוזיקה:  פרדריק לאו 
 צילום:  ג'וזף רוטנברג, ריי ג'ון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במאי 1958
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  3,319,355 דולר
 הכנסות:  13,208,725 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   gigi
 פרסים:  תשעה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ז'יז'י (בצרפתית: Gigi) הוא סרט קולנוע מסוגת מיוזיקל/קומדיה רומנטית בבימויו של וינסנט מינלי משנת 1958. תסריט הסרט נכתב על ידי אלן ג'יי לרנר והוא מבוסס על נובלה בעלת אותו שם של קולט משנת 1944. פסקול הסרט נכתב על ידי ג'יי לרנר, הולחן על ידי פרדריק לאו ונוצח של ידי אנדרה פרווין.
בשנת 2001, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית". מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-35 ברשימת "מאה שנים... מאה תשוקות". הסרט נחשב לסרט המוזיקלי המצליח האחרון של חברת ההפצה מטרו גולדווין מאייר בתקופתו של המפיק ארתור פריד. בשנת 1973 נעשה לסרט עיבוד כושל למחזה מוזיקלי בברודוויי.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בראשית המאה העשרים בפריז. אונורה לאשייל (מוריס שבלייה) מספר את סיפורו של אחיינו, גסטון (לואי ז'ורדאן), המשועמם מחיי הבילויים בפריז. למרות זאת גסטון נהנה מחברתה של מאדאם אלווארז (הרמיוני ג'ינגולד) ונכדתה המתגוררת עימה, ז'יז'י (לסלי קארון). ז'יז'י נשלחת לדודתה אליסיה (איזבל ג'יינס) כדי ללמוד את הלכות הנימוסים הצרפתיות ולהכשירה כקורטיזנה. ז'יז'י כמעט לא מצליחה לעמוד ברף דודתה, והיא נהנית לבלות ביחד עם גסטון.
אחרי שגסטון נבגד על ידי חברתו ליאן (אווה גאבור) הוא מנסה להשתקם על יד עריכת מסיבות לילה מרובות. לאחר שנמאס לגסטון מהמסיבות הוא יוצא לבלות בעיר חוף ביחד עם מאדאם אלווארז וז'יז'י. ז'יז'י וגסטון מגלים שאונורה ומאדאם אלווארז היו במערכת יחסים בעבר. בתום הטיול אליסיה מתעקשת שז'יז'י תמשיך את לימודיה כדי שהיא תוכל לכבוש את ליבו של גסטון. כשגסטון פוגש את ז'יז'י הלבושה בשמלה מגונדרת הוא מעליב אותה והיא תוקפת אותו בחזרה. גסטון עוזב את הדירה בכעס אך הוא חוזר לשם כדי להתנצל ולקחת את ז'יז'י לשתות תה. מאדאם אלווארז מתנגדת להצעה זו כיוון שהיא לא רוצה שלז'יז'י יהיה אות קלון בגלל התרועעות עם גסטון הידוע לשמצה. גסטון עוזב שנית את הדירה בזעם.
לאחר זמן מה גסטון מבין שהוא התאהב בז'יז'י. הוא פונה למאדאם אלווארז במטרה לבקש את ידה של ז'יז'י אך ז'יז'י מסרבת להפוך להיות פילגשו. לאחר מכן ז'יז'י מתרצה והם הולכים לסעוד יחדיו במסעדת מקסים. במסעדה הם נתונים לעיניהם החטטניות של הסועדים האחרים. גסטון שחש לא בנוח בורח ביחד עם ז'יז'י בחזרה לביתה ומשאיר אותה שם לבדה. לאחר שיטוט ברחובות גסטון חוזר לדירתן של מאדאם אלווארז
וז'יז'י ומבקש רשות ממאדאם אלווארז להינשא לז'יז'י.
צוות השחקנים הראשי

לסלי קארון - ז'ילברט "ז'יז'י"
לואי ז'ורדאן - גסטון לאשייל
מוריס שבלייה - אונורה לאשייל
הרמיוני גינגולד - מאדאם אלווארז
איזבל ג'יינס - דודה אליסיה
אווה גאבור - ליאן דקסמאלס
ז'אק ברז'רק - סאנדומיר
ג'ון אבוט - מניואל
פסקול

פסקול הסרט הופיע בהופעת קמע על גבי עטיפת האלבום "Ummagumma" של להקת פינק פלויד.
1. אוברטורה - מקהלה
2. "Honoré's Soliloquy" - אונורה
3. "Thank Heaven for Little Girls" - אונורה
4. "It's a Bore" - גסטון ואונורה
5. "The Parisians" - ז'יז'י
6. "The Gossips" אונורה ומקהלה
7. "She is Not Thinking of Me" - גסטון
8. "The Night They Invented Champagne" ז'יז'י, גסטון ומאדאם אלווארז
9. "I Remember It Well" - מאדאם אלווארז ואונורה
10. "About Gigi" - דודה אליסיה, מאדאם אלווארז וז'יז'י
11. "Gaston's Soliloquy" - גסטון
12. "Gigi" - גסטון
13. "I'm Glad I'm Not Young Anymore" - אונורה
14. "Say a Prayer for Me Tonight" - ז'יז'י
15. "Thank Heaven for Little Girls (Reprise)" - אונורה ומקהלה
הפקה

המפיק ארתור פריד הציע לראשונה לאלן ג'יי לרנר לעבד את הנובלה של קולט במהלך הפקת המחזמר "גבירתי הנאווה" בשנת 1954. כשג'יי לרנר הגיע להוליווד פריד נלחם בקוד הייז כדי להפיק את התסריט של הסרט. בעיה נוספת שהם נתקלו בה הייתה שאלמנהּ של קולט מכר את זכויות הנובלה לגילברט מילר ולאניטה לוס. פריד שילם כ-87,000 דולר כדי לקנות את זכויות הנובלה מידיהם.
שותפו של ג'יי לרנר, פרדריק לאו, סירב להלחין את הפסקול אך לבסוף הוא השתכנע על ידי פריד. לרנר כתב את התסריט ואת השירים. ג'יי לרנר רצה ללהק לתפקיד הראשי את אודרי הפבורן ואילו פריד רצה ללהק את לסלי קארון שאיתה הוא עבד בסרט "אמריקאי בפריז" (1951). שניהם הסכימו שהליהוק האידיאלי לדמותו של אונורה יהיה מוריס שבלייה. ג'יי לרנר הציע את דירק בוגרד לתפקיד גסטון. ססיל בייטון היה אחראי על עיצוב התלבושות. לבסוף קארון ולואי ז'ורדאן נבחרו לתפקיד הראשי בסרט. בטי וונד דיבבה את שירתה של קארון.
בינואר 1958 הסרט הוקרן לראשונה בסנטה ברברה. הביקורות לסרט היו חיוביות אך ג'יי לרנר ולאו רצו לקצר ולשנות את הסרט. הם צילמו את הסרט עוד אחד עשר ימים והוסיפו לתקציב הסרט כ-400,000 דולר. לבסוף הסרט הוקרן שנית בניו יורק סיטי באותה שנה במאי.
פרסים ומועמדויות

בטקס פרסי האוסקר שנערך בשנת 1959 הסרט ז'יז'י שבר שיא של זכיות וזכה בתשעה פרסים מתוך תשע מועמדויות. אולם ההישג נשמר רק במשך שנה אחת עד לזכייתו של הסרט "בן חור" באחד עשר פרסים. כהוקרה לסרט חברת הפצתו מטרו גולדווין מאייר הנקראת בקיצור באנגלית "MGM" שינתה את שמה לזמן קצר ל-"M-Gigi-M". הסרט זכה בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (וינסנט מינלי), התסריט המעובד הטוב ביותר (אלן ג'יי לרנר), עיצוב התפאורה הטוב ביותר (פרסון אמאס, קיגו גלסון, הנרי גרייס וויליאם הורינג), הצילום הטוב ביותר (ג'וזף רוטנברג), עיצוב התלבושות הטוב ביותר (ססיל בייטון), העריכה הטובה ביותר (אדריאן פאזאן), הפסקול המקורי הטוב ביותר (אנדרה פרווין) והשיר המקורי הטוב ביותר (השיר "Gigi" של אלן ג'יי לרנר ופרדריק לאו).
הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב; הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, הבמאי הטוב ביותר (מינלי) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (הרמיוני ג'ינגולד). בנוסף הסרט היה מועמד בשלוש קטגוריות נוספות; השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (לסלי קארון) והשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (לואי ז'ורדאן ומוריס שבלייה).
אלן ג'יי לרנר זכה בפרס איגוד התסריטאים האמריקאי למיוזיקל הטוב ביותר. מינלי ועוזר הבמאי ג'ורג' ויאירה זכו בפרס איגוד הבמאים לסרט הטוב ביותר. פרווין זכה פרס גראמי לפסקול הטוב ביותר למדיה ויזואלית.
חברת מעבדות ג'יג'י נקראת על שם הסרט
מחבר XLR

מחברי XLR3 - מחבר ימני זכר, מחבר שמאלי נקבה
מחבר ה-XLR הוא מחבר חשמלי המיועד לרוב, לאפליקציות מקצועיות של אודיו ווידאו ובדרך כלל למיקרופונים. במערכות שמע ביתיות נעשה שימוש במחבר RCA להעברת הסיגנל החשמלי  וגם על ידי מחברי PL למיקרופונים ביתיים ולאפליקציות מחשב.

המחבר ידוע גם בשם "מחבר קנון (Canon)" הנגזר משמו של מייצר המחבר "James H.Cannon" אשר ייסד את חברת "Cannon Electric" הנמצאת בלוס אנג'לס והיום היא חלק מ-ITT Corporation.
 משמעות ראשי התיבות של המחבר מרמזות על סדרת מחברי "Canon X" אשר מצוידים ב"בריח נעילה - Latch" ו"בבידוד גומי - Rubber".

יש הטוענים שראשי התיבות מרמזים על "סיכוך - X", "שמאל - L", "ימין - R" אולם למחבר זה יכולים להיות יותר משלושה פיני חיבור.

מחברים אלו נכנסו לשימוש במקום מחברי DIN היותר מיושנים.
סוגי מחברים

המחבר הנפוץ ביותר הוא ה-XLR3 המשמש כמחבר התקני לסיגנל אודיו מאוזן במיקרופונים וציוד אודיו ברמה גבוהה. המחבר היה בשימוש גם באפליקציות MIDI בחלק מהסינתיסייזרים. מחבר ה-XLR4 משמש לאפליקציות תקשורת, חיבורי זרם ישר למצלמות וציוד קולנוע מקצועי וציוד תאורה. מחבר ה- XLR5 הוא המחבר התקני לציוד תאורה דיגיטלי ואמצעי תקשורת. מחבר ה-XLR6 משמש גם לאמצעי תקשורת.
ישנם סוגים רבים אחרים עם כמות פינים שונה. שני הסוגים הבולטים כיום מיוצרים על ידי חברת ITT Canon. מחבר ה-Power Cannon שנקרא גם  XLR-LNE אשר היה מצויד בפינים עטופים ובידוד אדום היה מיועד לחיבור חשמלי ראשי אבל הוחלף על ידי מחבר IEC ולאחרונה על ידי מחבר PowerCon המיוצר על ידי חברת Neutrik.
למחבר הקנון לרמקולים היה בידוד כחול או לבן (תלוי אם המחבר היה זכר או נקבה) והיה מיועד לחיבור רמקולים למגבר. היה זמן שבו נעשה שימוש במחברי XLR3 בצורה נרחבת משום שהמחבר הציג צורת חיבור אמינה. כבל החיבור היה מורכב משני מחברי "XLR - זכר" משני הצדדים כאשר פין חיבור מס' 2 או 3 היה "חם", תלוי ביצרן, ופין חיבור מס' 1 היה תמיד חיבור הארקה. שימוש בשיטה זו כיום הוא מסוכן לציוד אבל עדיין ניתן לראות שימוש בשיטה זו בייחוד בציוד ישן יותר. לדוגמה, לחלק מהרמקולים יש חיבור "XLR - זכר" כחיבור כניסה. שיטה זו הוחלפה על ידי מחבר Speakon של חברת Neutrik.
מחבר ה-"XLR - נקבה" מעוצב בצורה כזו שפין חיבור ההארקה מס' 1 מתחבר ראשון לפני חיבור שאר הפינים כאשר מוכנס מחבר "XLR - זכר". על ידי חיבור ההארקה לפני שאר החיבורים מתאפשר חיבור וניתוק המחברים ללא רעשים נוספים כפי שלמשל קורה בדרך כלל עם מחבר RCA.
באפליקציות תאורה נעשה שימוש נרחב במחבר XLR בעל חמישה פינים. למרות שנעשה שימוש רק בשלושה פינים מתוך החמישה, עיצוב המחבר מאפשר הרחבה לאפשרויות נוספות בכל הקשור לתפעול תאורה וגם מונע בלבול בין מחבר ה-XLR3 הנפוץ המיועד לאודיו. לרוע המזל, אין כל כך הבדל מבחינת איכות האות במחברי XLR בעלי חמישה פינים ולכן רבים מיצרני אפליקציות תאורה ל-DJ ואירועים עדיין משתמשים במחברי XLR בעלי שלושה פינים כסטנדרט.
מחברי XLR-LNE
מחברי XLR4 זכר ונקבה
מחבר XLR5 נקבה
מחבר XLR6 נקבה