stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבסטיאן רודה
תארים

אליפות גרמניה (2): 2014/15, 2015/16
הגביע הגרמני: 2015/16
הגביע הגרמני: 2016/17
הליגה האירופית: 2021/2022
ניקי באט

ניקולאס "ניקי" באט (Nicholas "Nicky" Butt; ‏21 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר האחורי. באט שיחק בעברו במשך 12 עונות במנצ'סטר יונייטד, ומשנת 2004 שיחק בניוקאסל יונייטד למעט עונה אחת בה שיחק בהשאלה בברמינגהאם סיטי ואף רשם 39 הופעות במדי אנגליה.
ביוגרפיה

באט החל את הקריירה שלו בנוער של קבוצת מנצ'סטר יונייטד, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 1992/1993, אך את פריצתו החל רק בעונת 1994/1995 כאשר חיפה על היעדרותו של רוי קין מההרכב הקבוצה בעקבות פציעות והרחקות. בסיום העונה, עם עזיבתו של פול אינס לאינטר מילאנו, בחר בו מאמנו אלכס פרגוסון להיות יורשו של אינס במרכז המגרש, לצידו של קין.
לאחר שנתיים טובות בהן פתח בהרכב הקבוצה מספר רב של פעמים. באט תפקד כשחקן הקשוח במרכז השדה, במיוחד בעונת 1997/1998 בה רוי קין היה פצוע בשלבים רבים. לאחר חזרתו של קין מהפציעה, והסטתו של החלוץ פול סקולס לתפקידי קישור איבד באט את מקומו בהרכב הקבוצה. 
ב-12 שנותיו במנצ'סטר זכה באט בשש אליפויות, שלושה גביעים וזכייה אחת בליגת האלופות, בעונת הטרבל של מנצ'סטר ב-1999
בינואר 2004 ביקש באט לעזוב את מנצ'סטר יונייטד, אך דחה הצעה לעבור ברמינגהאם סיטי בחלון ההעברות. ביולי 2004 עבר באט לניוקאסל יונייטד תמורת 2.5 מיליון ליש"ט, וחתם בקבוצה לארבע שנים כמחליפו של גארי ספיד שעבר לבולטון וונדררס.
לאחר עונת בכורה לא מוצלחת, בה גם נפצע רבות, עבר באט באוגוסט 2005 בהשאלה לעונה אחת למועדון ברמינגהאם סיטי, שם שיחק תחת הדרכתו של חברו לקבוצה לשעבר סטיב ברוס. בסיום עונת 2005/2006 נשרה ברמינגהאם לליגת המשנה ובאט חזר לניוקאסל. בעונת 2007/2008 נבחר באט לראשונה לשמש כקפטן הקבוצה בעקבות פציעתו של הקפטן הקבוע מייקל אואן, ובסיום אותה העונה נשר עם ניוקאסל לליגת המשנה. לאחר מעברו של אואן למנצ'סטר יונייטד בקיץ 2009, מונה באט לשמש כקפטן הקבוע של הקבוצה, אולם לאור יכולתו הטובה של אלן סמית', היה האחרון האיש שענד את הסרט ברוב המשחקים. בסיום העונה, הצליח המועדון לחזור לפרמייר ליג, ובאט הודיע על פרישתו מכדורגל.
בשנת 1997 קיבל זימון לנבחרת אנגליה. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך נגד מקסיקו. בעקבות פציעתו של סטיבן ג'רארד לפני מונדיאל 2002, קיבל באט הזדמנות לפתוח בהרכב נבחרתו לצידם של חבריו לקבוצה דייוויד בקהאם ופול סקולס. באט צבר 39 משחקים במדים הלאומיים, בהם לא כבש שערים.
ב-24 במאי 2011 השתתף במשחק מחווה ידידותי במדי מנצ'סטר יונייטד נגד יובנטוס באולד טראפורד, לכבוד פרישתו ממשחק פעיל של גארי נוויל, ששיחק בתור קפטן מנצ'סטר יונייטד.
תארים

אליפות אנגליה: 1995/1996, 1996/1997, 1999/1998, 2000/1999, 2001/2000, 2003/2002
גביע ה-FA‏: 1995/1996, 1999/1998, 2003/2004
מגן הקהילה: 1996, 1997, 2003
ליגת האלופות: 1999/1998
הגביע הביניבשתי: 1999
גביע האינטרטוטו: 2006
אליפות ליגת המשנה האנגלית: 2009/2010
הערות שוליים

↑  No Butts as Nicky wants United exit, באתר SkySports
↑  Butt to stay put after Blues snub, באתר SkySports
↑  Butt seals Magpies move, באתר SkySports
↑  ג'יימס פירסון Blues sign Butt, באתר SkySports
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 סימן •  2 מילס •  3 א. קול •  4 סינקלייר •  5 פרדיננד •  6 קמפבל •  7 בקהאם •  8 סקולס •  9 פאולר •  10 אואן •   11 הסקי •  12 בראון • 13 מרטין •  14 ברידג' • 15 קיאון • 16 סאות'גייט • 17 שרינגהאם • 18 הרגריבס • 19 ג. קול • 20 וסל • 21 באט • 22 ג'יימס • 23 דאייר • מאמן: אריקסון |  1 סימן •  2 מילס •  3 א. קול •  4 סינקלייר •  5 פרדיננד •  6 קמפבל •  7 בקהאם •  8 סקולס •  9 פאולר •  10 אואן •   11 הסקי •  12 בראון • 13 מרטין •  14 ברידג' • 15 קיאון • 16 סאות'גייט • 17 שרינגהאם • 18 הרגריבס • 19 ג. קול • 20 וסל • 21 באט • 22 ג'יימס • 23 דאייר • מאמן: אריקסון | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – יורו 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 ג'יימס •  2 ג. נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 טרי •  6 קמפבל •  7 בקהאם •  8 סקולס •  9 רוני •  10 אואן •   11 למפארד •  12 ברידג' • 13 רובינסון •  14 פ. נוויל • 15 קינג • 16 קראגר • 17 באט • 18 הרגריבס • 19 ג'. קול • 20 דאייר • 21 הסקי • 22 ווקר • 23 וסל • מאמן: אריקסון |  1 ג'יימס •  2 ג. נוויל •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 טרי •  6 קמפבל •  7 בקהאם •  8 סקולס •  9 רוני •  10 אואן •   11 למפארד •  12 ברידג' • 13 רובינסון •  14 פ. נוויל • 15 קינג • 16 קראגר • 17 באט • 18 הרגריבס • 19 ג'. קול • 20 דאייר • 21 הסקי • 22 ווקר • 23 וסל • מאמן: אריקסון | אנגליה |
סוזאנה ואזום-ראינר

סוזאנה ואזום-ראינר עם שגריר ישראל בצרפת יוסי גל, 2015
סוזאנה ואזום-ראינר (בגרמנית: Susanne Wasum-Rainer; נולדה ב-31 ביולי 1956) היא דיפלומטית ומשפטנית גרמנייה, ששימשה כשגרירת גרמניה בישראל, בצרפת ובאיטליה.
ביוגרפיה

ואזום-ראינר נולדה בעיר מיינץ. היא למדה משפטים באוניברסיטה שם וכן באוניברסיטאות פסאו (Passau) ומינכן. בשנת 1983 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת פסאו בתחום משפט הים. לאחר שתי שנות מחקר במכון הגרמני לעניינים בינלאומיים וביטחון החלה בהכשרה לעבודה במסגרת השירות הדיפלומטי של גרמניה.
לאחר השלמת הכשרתה ב-1987 שירתה ואזום-ראינר במטה משרד החוץ בבון ובשגרירות גרמניה במרוקו. לאחר עבודה נוספת במטה משרד החוץ שירתה בשגרירות ארצה בישראל (1991–1993). לאחר מכן שירתה במשלחת גרמניה למוסדות האו"ם בז'נבה עד 1997. בהמשך הקריירה מילאה תפקידים נוספים במטה משרד החוץ. משנת 2009 ועד 2012 הייתה ראש המחלקה המשפטית של משרד החוץ ויועצת למשפט בינלאומי לממשלה הפדרלית.
בשנים 2012–2015 כיהנה ואזום-ראינר כשגרירת גרמניה בצרפת. לאחר מכן ועד 2018 כיהנה כשגרירה באיטליה ובסן מרינו. בספטמבר 2018 החלה לכהן כשגרירת גרמניה בישראל, תפקיד אותו סיימה בסוף יוני 2022. בכל שלוש הכהונות היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד.
ערכה (ביחד עם שני שותפים) את הספר Arctic Science, International Law and Climate Change: Legal Aspects of Marine Science in the Arctic Ocean ‏(2012).
ואזום-ראינר דוברת גרמנית, אנגלית, איטלקית ועברית. היא אלמנה ואם לבת ומקיימת אורח חיים צמחוני.
הערות שוליים

↑  "Seibert wird neuer Botschafter in Israel" (בגרמנית). Der Tagesspiegel. 2022-07-12. נבדק ב-2022-07-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13050854  BnF: cb16977132k (data)  GND: 102439381X  ISNI: 0000 0003 7660 8939  LCCN: n84208477  NTA: 343780046  SUDOC: 175996628  VIAF: 254006632   WorldCat (עם VIAF): 254006632
ניתוק מים

ניתוק מים היא פעולה אכיפתית שננקטת על ידי הגופים המנהלים את משק המים העירוני, בעקבות אי-תשלום ממושך של חובות מים. מהותה של פעולה זו היא הפסקת אספקת המים לנכס שבו בוצעה הצריכה, ושבעליו לא הסדיר את תשלומי החוב. בישראל, הגופים האכיפתיים שהוציאו לפועל את ניתוק המים היו בעבר הרשויות המקומיות, והיום אלו בעיקר תאגידי מים עירוניים. בסוף מרץ 2015 נכנסו לתקוף כללים שאוסרים על תאגידי המים לקבל החלטה על ניתוק צרכן מאספקת מים בשל חוב, מבלי שקיבלו אישור מפורש מוועדה מייעצת.
גופי האכיפה

עד שנת 2008 רוב הרשויות המקומיות בישראל ניהלו את אספקת המים לתושביהן. ניתוקים ממים בוצעו בשתי רמות: ניתוק יישובים שלמים שצברו חוב גדול על תשלומי המים ל"מקורות", וניתוק צרכנים שצברו חוב לרשות המקומית או לתאגיד מים אזורי. על מנת לצמצם את הפגיעה בתושבים, נהגה "מקורות" לצמצם את אספקת המים ליישובים שצברו חוב ולא לנתקם לגמרי. צמצום זה נעשה באופן של הורדת הכמות, ניתוק אזור ברשות המקומית או אספקה במספר שעות אחדות ביום. בכנסת עלתה ביקורת על מדיניות ניתוק המים של "מקורות", אך הניתוקים נמשכו. לעיתים פעילות הניתוק נתקלה בהתנגדות בכוח, ועל כן נעשתה במקרים רבים בליווי שוטרים.
חוק תאגידי מים וביוב, התשס"א-2001 קבע כי ניהול משק המים העירוני יועבר מהרשויות המקומיות לתאגידי מים ציבוריים, ובעקבותיו הוקמה ב-2006 רשות המים כגוף המפקח על פעולת תאגידי המים. בשנת 2007 נכנסה לתוקפה הוראה המחייבת את הרשויות המקומיות להעביר את ניהול המים לתאגידים, ועד שנת 2008 העבירו רוב הרשויות המקומיות את ניהול משק המים לתאגידים בבעלות הרשות המקומית.
מדיניות האכיפה

מדיניות ניתוק המים בתקופת הרשויות המקומיות הוסדרה באמצעות חוקי עזר, אך בפועל מדיניות האכיפה התחשבה בשיקולים סוציאליים ואחרים לפני ניתוק מים. בשנת 2004, בעקבות עתירה לבג"ץ נגד חוקיות חוקי העזר, קבע משרד הפנים "נוהל הפעלת הסמכות לנתק מים" (שהופץ בחוזר מנכ"ל משרד הפנים 6/2004), שהסדיר את אפשרויות הניתוק, קבע כללים ותנאים להפסקת אספקת המים והסדיר את נוהל ביצוע הניתוק.
חוק תאגידי מים וביוב קבע כי יש להתקין כללים לניתוק מים בתוך שישה חודשים מיום תחילת החוק, אבל בהיעדרם פועלים תאגידי המים כיום בהתאם לנוהל משרד הפנים שהופץ ב-2004.
"נוהל הפעלת הסמכות לנתק מים" מגדיר שניתן להימנע מניתוק מים על רקע מצב אישי קשה שייקבע לפי חוות דעת של לשכת הרווחה, ושניתן לקבוע הסדר תשלומים עם חייב שאינו יכול, על רקע מצוקה כלכלית, לשאת בתשלום החוב. הנוהל מגדיר שלא ניתן לבצע ניתוק, אלא אם החוב עולה על סכום מינימלי מסוים, שמעודכן לפי מדד המחירים לצרכן, ועמד בעת הוצאת הנוהל על 300 ש"ח. הנוהל מגדיר את הכללים לביצוע הניתוק: ראשית על הרשות המקומית לשלוח לצרכן הודעת חיוב שבה יצוין סכום החיוב; אם בתום 15 יום משליחת המכתב לא הוסדר החוב, תישלח התראה לצרכן; אם בתום 15 יום נוספים לא הוסדר החוב, תישלח התראה נוספת, שנקראת "התראה לפני ניתוק"; בתום 30 יום ממועד המצאת ההתראה השנייה תהיה רשאית הרשות המקומית לנתק את אספקת המים.
בעקבות רפורמה במשק המים שנכנסה לתוקף ב-2010, נקבעו תעריפי מים ארציים אחידים, שגרמו לעלייה של כ-30% בממוצע במחירי המים. משנת 2010 ועד 2013 נותקו כ-15,000 משקי בית על ידי כשמונה תאגידי מים.
בנובמבר 2014 הודיעה רשות המים בוועדת הכלכלה של הכנסת כי ניתוק אספקת מים לחייבים יהיה כרוך באישור ועדה מיוחדת, לאחר שיוכח כי החייב לא עמד בתנאים מסוימים. ההודעה התקבלה לאחר מספר חודשים של דיונים בוועדת הכלכלה בעניין מדיניות ניתוקי המים. בפברואר 2015 אישרה ועדת הכלכלה של הכנסת את כללי תאגידי המים, שנכנסו לתוקף החל מ-31 במרץ 2015.
בתרבות

בשנת 2012 יצא הסרט "מנתק המים", בכיכובו של משה איבגי ובבימויו של עידן הובל, שהוצג בפסטיבל הסרטים של ונציה. העלילה עוסקת בעבודתו הקשה של מנתק מים שעובד בעירייה, עבודה שכרוכה בגידופים והשפלה, ומבוססת על סיפור חייו של אביו של הובל, שעבד כמנתק מים בעירייה.
הערות שוליים

↑  מקורות ניתקה אספקת המים ליגל, חרות, 21 בספטמבר 1953
מנחם רהט, לאחר שלושה ימים חודשה אספקת המים לביריה, מעריב, 2 בנובמבר 1980
↑  עירית ת"א מגבירה הגבייה לקראת סוף שנת הכספים, מעריב, 9 במרץ 1969
פלשו למשרד ראש המועצה, דבר, 18 בדצמבר 1977
מנחם רהט, ראש עירית ק. שמונה: לא אתנצל בפני בעל המוסך, מעריב, 8 בינואר 1980
1 2  משולם עד, שני מתיישבים מפטיש נעצרו; התנגדו לניתוק מים, דבר, 9 בפברואר 1977
↑  מקורות תצמצם הספקת מים לרמת פינקס, דבר, 17 בנובמבר 1970
תצומצם אספקת מים למספר יישובים בגליל, מעריב, 23 באוקטובר 1980
↑  דוד שליו, תנובה חידשה האספקה למפעל ההזנה בחצור, דבר, 19 בנובמבר 1970
↑  צפת - אין מים, חשמל וגז, מעריב, 22 בינואר 1986
↑  בתים רבים בחצור נותרו אתמול בלי מים, מעריב, 30 ביולי 1968
גם אתמול היתה חצור בלי מים למשך חצי יום, מעריב, 31 ביולי 1968
מנחם רהט, הקופה ריקה הברז יבש, מעריב, 2 באוגוסט 1968
↑  תגובת מקורות על הבקורת בכנסת, דבר, 9 באוגוסט 1968
↑  חוק תאגידי מים וביוב התשס"א 2001, באתר הכנסת
1 2 3  התמודדות עם ניתוקי מים - תמונת מצב, עת סיוע - ביטאון האגף לסיוע משפטי, גיליון מספר 3 חורף תשע"ד, 24 בנובמבר 2013
↑  נוהל הפעלת הסמכות לנתק מים, חוזר מנכ"ל משרד הפנים 6/2004
↑  דנה ויילר-פולק‏, תאגידי המים לא יוכלו לנתק האספקה לחייבים, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2014
מירב קריסטל, מסתמן: רשות המים תאסור ניתוקי מים לחייבים, באתר ynet, 28 באפריל 2014
רוני זינגר, רשות המים תוותר על ניתוקי המים, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2014
↑  מעריב אונליין, ‏הכנסת אישרה: מה-31 במרץ ייאסר על תאגידי המים לנתק מים לחייבים, באתר מעריב אונליין, 12 בפברואר 2015
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
סוטיריס אלכסנדרופולוס

סוטיריס-פוליקרפוס אלכסנדרופולוס (ביוונית: Σωτήρης-Πολύκαρπος Αλεξανδρόπουλος; נולד ב-26 בנובמבר 2001 באתונה שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר משחק בקבוצת סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית (בהשאלה מספורטינג ליסבון) ובנבחרת יוון.
קריירת מועדונים

אלכסנדרופולוס גדל במחלקת הנוער של פנאתינאיקוס. ב-20 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1-0 על ארטומיטוס במסגרת המחזור השביעי בליגת העל היוונית לעונת 2019/2020. הוא ערך 68 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם אלכסנדרופולוס בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירה בינלאומית

ב-28 במרץ 2021 ערך אלכסנדרופולוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בניצחון 2-1 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
תארים

הגביע היווני (1): 2021/2022
סאיטאמה

סַאיטָאמָה (ביפנית: さいたま市) היא עיר ביפן השוכנת במישור קאנטו שבאי הונשו, כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו, ועיר הבירה של מחוז סאיטאמה. העיר נוסדה בשנת 2001 מאיחודן של שלוש הערים: אוראווה, אומייה ויונו, ונכון ל-1 ביולי 2021. מתגוררים בה 1,331,790 תושבים, דבר המציב אותה ברשימת עשר הערים המאוכלסות ביותר ביפן (כאשר רובעי טוקיו נכללים יחד).
מקור השם

מקור השם סאיטאמה הוא בשם המחוז סָקִיטָאמָה (埼玉郡), אשר נזכר באנתולוגיית השירה מן המאה ה-8 מאניושו. במשך השנים השתנתה הגיית השם לסאיטאמה. בעת הקמת העיר ב-2001 הוחלט כי שם העיר ייכתב בכתב היראגאנה ההברתי ולא בסימני קנג'י.
היסטוריה

בתקופת אדו שגשגה העיירה אוראווה בהיותה על אחת משתי הדרכים הראשיות שהובילו מאדו לקיוטו. בשנת 1869 תחת תקופת מייג'י הוקם מחוז מחוז אוראווה שהעיירה הייתה לבירתו. שנתיים לאחר מכן מוזגו המחוזות אִיוואצוּקי, אוראווה ואוֹשי לכדי מחוז אחד – מחוז סאיטאמה – שאוראווה הייתה לבירתו. בשנת 1889 הוקמה העיירה יונו ו-10 שנים לאחר מכן הוקמה העיירה אומייה.
ברעידת האדמה הגדולה בקאנטו ב-1923 ניזוקה העיר טוקיו קשות, כמו גם ערים רבות מסביבה, אולם הנזק באוראווה היה פחות מזה של ערים אחרות באזור. משום כך, אינטלקטואלים רבים, ובמיוחד ציירים, היגרו לאוראווה והחלו בתהליך הפיכתה של העיירה לעיר. בשנים שלאחר מכן מוזגו מספר כפרים לתוך אוראווה, וזו הפכה לעיר ב-1934. בעקבות רעידת האדמה גם הועתקו אל אומייה גני טיפוח לעצי בונסאי והוקם בה כפר בונסאי. בשנת 1940 התמזגו לתוך אומייה מספר כפרים והיא הפכה לעיר. בשנת 1958 הפכה יונו לעיר השוכנת בין אוראווה לאומייה.
ב-1 במאי 2001 נוסדה העיר סאיטאמה ממיזוגן של אוראווה, אומייה ויונו. באפריל 2003 הפכה סאיטאמה לעיר בתקנה ממשלתית, מעמד השמור לערים גדולות, בדרך כלל עם מעל 500,000 תושבים, ואשר מעניק לרבעים בתחומי העיר סמכויות שלטונית מקומיות. שנתיים אחר כך התמזגה גם העיר איוואצוקי לתוך סאיטאמה.
גאוגרפיה

סאיטאמה שוכנת כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו, במרכזו של מישור קאנטו. פני העיר מישוריים ובתחומה אין הרים וגבעות, אלא רמות שגובהן אינו עולה על 20 מ' ברוב המקרים. חלקה המערבי של העיר שוכן בתחום השפלה שמנקז נהר ארקאווה. יתר חלקי העיר שוכנים על רמת אומייה.
מבחינה מנהלית העיר נחלקת ל-10 רבעים: צ'וּאוֹ, איווצוקי, קיטָה, מידוֹרי, מינאמי, מינוּמָה, נישי, אומייה, סאקורה ואוראווה.
כלכלה

כלכלת סאיטאמה מתבססת על עסקי מסחר. העיר מהווה את אחד ממרכזי המסחר הגדולים באזור מטרופולין טוקיו, ומשרתת בכך את מחוז סאיטאמה, את צפון חבל קאנטו ואת החלק הצפון-מזרחי של האי הונשו. מלבד מסחר ישנם בעיר מספר בתי חרושת ומפעלים לרכב, מזון, משקפיים, תרופות וצעצועים.
ממשל

ראש העיר של סאיטאמה נבחר בבחירות ישירות. במועצת העיר 64 חברים.
ערים תאומות

מקסיקו טולוקה, מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין ג'נגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
ניו זילנד המילטון, ניו זילנד
ארצות הברית ריצ'מונד, וירג'יניה, ארצות הברית
קנדה נניימו, קולומביה הבריטית, קנדה
ארצות הברית פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית
סוזאנה מריה ארן

| --- | --- |

 לידה:  פברואר 1714 קובנט גרדן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בינואר 1766 (בגיל 51) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מוקד פעילות:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 בן או בת זוג:  Theophilus Cibber 
 
סוזאנה מריה ארן (באנגלית: Susannah Maria Arne, הידועה גם בשם סוזאנה מריה סיבר; 1714–1766) הייתה זמרת ושחקנית אנגלייה ידועת-שם, אחותו של המלחין תומאס ארן.
חייה

סוזאנה מריה ארן נולדה בלונדון והופיעה לראשונה באופרה הראשונה של אחיה, "רוזמונד", ב-1733. כזמרת אלט (אם כי בראשית דרכה הייתה סופרן), הרשימה את הנדל, שכתב תפקידים במיוחד בשבילה במשיח ובשמשון. עוד שרה באופרות של הנדל את דוד ב"שאול" ותפקידים שונים בהצגות של "דבורה" ו"הרקולס". צ'ארלס ברני אמר, שהנדל "חיבב מאוד את הגברת סיבר, שקולה והליכותיה ריככו את יחסו המחמיר כלפי חסך הידע המוזיקלי שלה".הנדל לימד אותה לשיר את תפקידיה צליל אחר צליל, כיון שהיא לא קראה תווים.
סוזאנה מריה שרה גם בכמה מן האופרות של אחיה, ביניהן, נוסף ל"רוזמונד", "האופרה שבאופרות" ו"דידו ואניאס". הופעתה הראשונה כשחקנית הייתה בתפקיד הראשי ב"זארה" של אהרון היל, בהצלחה רבה. בתקופה זו הופיעה גם בתפקידי שקספיר, שאותם ביצעה בשנים הבאות עם גאריק.
בשנת 1734 נישאה סוזאנה מריה לתיאופילוס סיבר, בנו של המחזאי קולי סיבר, ומאז נודעה בשם זה בחייה המקצועיים. חיי הנישואים לא עלו יפה, אם כי הדרכתו של סיבר שיפרה את יכולת המשחק שלה. בסופו של דבר נפרדו השניים וסוזאנה מריה עברה לדבלין, שם הצטרפה בשנת 1741 לצוות שביצע בהופעת בכורה את משיח של הנדל. אף כי הישגיה כזמרת לא היו מרשימים במיוחד, הביקורות הציגו אותה באור חיובי; ברני כתב על שירתה, כי "הודות לפאתוס טבעי ותפיסה מושלמת של המילים, היא חודרת לעיתים קרובות ללב בעוד שאחרים, העולים עליה לאין ערוך בקול ובמיומנות, מצליחים להגיע רק אל האוזן." השמועה אומרת, שד"ר פטריק דלאני, יועץ הבישוף בקתדרלת סנט פטריק, הכריז, כאשר שמע אותה שרה "נבזה היה" מתוך "משיח" של הנדל, "אישה, על כך יימחלו לך כל חטאייך!"
שערוריית נישואיה הכושלים ופירודה מבעלה דעכה לבסוף ומרת סיבר חזרה ללונדון לנהל קריירה מצליחה כשחקנית טרגדיה בתיאטרון דרורי ליין, בניהולו של חמיה, שם הופיעה עם דייוויד גאריק, אך בסופו של דבר הסתכסכה עמו, עזבה את דרורי ליין, ועברה לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. "עמה מתה גם הטרגדיה", אמר גאריק על פי השמועה כששמע על דבר מותה. היא בין השחקניות הספורות שנקברו בכנסיית וסטמינסטר.
הערות שוליים

↑  Handel's Associates, Handel House Museum, London. Accessed 27 April 2008
↑  Susanna Cibber, National Museum of the Performing Arts (UK). Accessed 27 April 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810705560205606  BnF: cb129588992 (data)  GND: 12247936X  ISNI: 0000 0000 8372 1997  LCCN: n81028966  NTA: 339731109  SNAC: w6s4796d  SUDOC: 192904930  VcBA: 495/337161  VIAF: 35339472   WorldCat (עם VIAF): 35339472
סאייו

Voice Animage מגזין המוקדש כולו לסאייו
הסֵאִייוּ (seiyū, 声優), הוא שחקן קול יפני. הסאייו עובדים ברדיו, בטלוויזיה ובסרטים, בדיבוב סרטי חוץ ליפנית, בקריינות, ובדיבוב דמויות באנימה ובמשחקי וידאו. בישראל, השימוש הנפוץ למילה "סאייו" הוא בהתייחסות לשחקנים יפנים המדבבים דמויות בסדרות האנימה.
כיום, יפן מפיקה 70% מסדרות האנימציה בעולם. בזכות תעשיית האנימציה הפורה ביפן, הסאייו זוכים לתהילה ברמה בינלאומית ויש להם קריירות ארוכות ומצליחות כמדבבים. לסאייו יש שליטה גדולה יותר על הקריירה שלהם מאשר מדבבים בארצות אחרות. ביפן יש אפילו מוסדות התומכים בכיוון הקריירה, כ-130 בתי ספר לסאייו והרכבים של שחקני קול שעובדים ישירות עם חברות שידור וסוכנויות. קוריאה, שם תחנות השידור מעסיקות הרכבים של שחקני קול, היא הארץ היחידה עם מערכת דומה לשחקני הקול.
הסאייו, פורצים לעיתים קרובות גם לתחומי המוזיקה והמשחק. במקרים רבים הם גם מושכים קהל מעריצים אדוק, שיצפה במופעים במיוחד בשביל לראות את הסאייו משחק או שר. סאייו פופולרים, ובמיוחד סאייו נקבות כמו מגומי האיאשיבארה, קיקוקו אינואה ואיה היסאקאווה, זוכות לקהל מעריצים נרחב מכל העולם.
שחקנים וסאייו

בתחילה, נחשב דיבוב להופעה של שחקן המשתמש רק בקולו ותו לא. שחקנים אלו כונו בדרך כלל "שחקני קול" (koe no haiyū, 声の俳優). למען הנוחות, המושג קוצר, מחיבור של הקנג'י הראשון והאחרון, לסאייו. מסיבה זו, שחקני קול קשישים סולדים מלהקרא סאייו, משום שבתקופתם למושג הייתה קונוטציה שלילית וממזערת. לדוגמה, הסאייו המפורסם צ'יקאו אוטסוקה, צוטט: "אנחנו שחקנים. אפילו אם הופעה דורשת רק שימוש בקול שלנו, אנחנו עדיין שחקנים, ומשום כך אין זה נכון להתייחס אלינו רק כשחקני קול לא?". הוא התנגד נחרצות למגמה של הפרדה בין שחקנים וסאייו, אפילו עם הופעתם של סאייו שלמדו לשחק רק עם קולם ומעולם לא דרכו בתיאטרון.
יש שלושה גורמים עיקריים המפרידים בין שחקנים וסאייו.
היסטוריה

משחק קול היה קיים ביפן מאז הופעתו של הרדיו. עם זאת, רק בשנות השבעים המושג סאייו הפך לרווח, רבות בזכות הפופולריות העצומה של האנימה חלוצי החלל (Space Battleship Yamato) בוהשתתף בין היתר קיי טומיאמה. על פי ראיון עם סוכן כישרונות, "מאז חלוצי החלל, המילה סאייו הפכה לנפוצה, בעבר שחקן או שחקנית שהציגו עצמם כסאייו נשאלו לעיתים קרובות 'אתה מתכוון שאתה עובד בסופרמרקט סאייו (רשת סופרים מפורסמת)?'".
היסטוריה > תקופת התסכיתים

ב-1925 "חברת שידורי טוקיו" החלה שידורי רדיו. באותה שנה, 12 תלמידים, שהתמקדו בהופעות של קול בלבד, הפכו לשחקני הקול הראשונים ביפן, כשתסכית חדש החל שידור. הם התייחסו אל עצמם כסאייו, אבל באותם ימים הם כונו בעיתונות כ"שחקני רדיו" (radio yakusha, ラジオ役者).
תקופה חדשה החלה ב-1941 כש-NHK (מערכת השידור הציבורית של יפן) פתחה תוכנית אימונים לציבור המתמחה בלימוד משחק לתסכיתים. ב-1942 "הרכב הדרמה של שידורי טוקיו" פתחה בהופעתה הראשונה. זאת הייתה הפעם השנייה שנעשה שימוש במושג סאייו והמושג הפך לנפוץ יותר, אם כי עדיין בקנה מידה קטן יחסית.
יש מספר תאוריות מי טבע את המונח "סאייו"; לפי תאוריה אחת, זהו אויהאשי טוקוסאבורו, כתב העיתון "יומיורי"; תאוריה אחרת טוענת שטאטסו אואוקה, מפיק ב-NHK, הוא שטבע את המילה.
בתחילה, סאייו, כמו בהרכב הדרמה של שידורי טוקיו וחברות דומות, התמקדו רק בתסכיתים, אך עם התפתחותה של הטלוויזיה, המושג קיבל משמעות נוספת של דיבוב אנימציה.
היסטוריה > שנות ה-60: בום הסאייו הראשון

ב-1961, בימיהם המוקדמים של שידורי הטלוויזיה המסחריים, החלה ירידה בכמות הסרטים היפנים הזמינים לתחנות הטלוויזיה. עקב כך, בשנות ה-60 יובאו הרבה סדרות וסרטים זרים ליפן ודובבו ליפנית לשידורי הטלוויזיה.
בתחילה, NHK בחרה לתרגם תוכניות זרות, אך בזמן קצר דיבוב ליפנית הפך לסטנדרטי. הדבר הגדיל את הפופולריות של הסאייו. במרכז של בום הסאייו הראשון, עמדו שחקנים כמו נאצ'י נוזאווה, שהפכו למפורסמים בזכות דיבוב חוזר ונשנה של אותם שחקנים זרים. רשתות השידור אסרו על שחקני הסרטים לדובב סרטים זרים לטלוויזיה ושחקני הטלוויזיה חויבו בהסכם דומה. הדבר גרם לאולפנים לפנות בעיקר אל שחקנים מהרדיו או מסגנון ה"שינגקי" (סגנון תיאטרון המבוסס על הנאטורליזם המערבי).
התוכנית המדובבת הראשונה ביפן הייתה פרק של הסדרה המצוירת האמריקאית "סופרמן" ב-9 באוקטובר 1955 והתוכנית הלא-מצוירת הראשונה שדובבה הייתה "הבוקר ג'י-מן" ב-1956. שניהם דובבו בשידור חי. התוכנית הראשונה שדובבה לפני השידור הייתה "ההרפתקאות של ילד הטלוויזיה" ב-8 באפריל 1956.
היסטוריה > שנות ה-70: בום הסאייו השני

בסוף שנות השבעים, בעקבות ההצלחה הגדולה בעולם האנימציה, הפכו הסאייו ובמיוחד הסאייו הזכרים לפופולריים במיוחד. אקירה קאמיה, טורו פורויה וטושיאו פורוקאווה היו הראשונים להתאחד וליצור להקה, "סלפסטיק", ולהופיע חי. הרבה סאייו אחרים הוציאו אלבומים משלהם. ב-1979 תוכניות רדיו המציגות סאייו כדי-ג'ייס הפכו לפופולריות מאוד ובערך באותה תקופה מגזיני האנימה הראשונים יצאו לאור. המגזין "אנימג'" היה הראשון לפרסם מאמרים על התפתחותם של הסאייו מאנונימיים לכוכבים. בעקבותיו, מגזינים אחרים החלו לפרסם מידע ורכילות על הסאייו. היה זה אחד הגורמים העיקריים שדחף מעריצי אנימה צעירים לשאוף להפוך לסאייו. הדבר גרם לעלייה פתאומית במספר התלמידים בבתי ספר מקצועיים לסאייו. בפעם הראשונה, הסאייו היו אנשים צעירים שחלמו להפוך בדיוק לכך, בניגוד לשחקני תיאטרון ודרמה שהופיעו כתחביב. הבום הזה נמשך בערך עד אמצע שנות ה-80.
היסטוריה > שנות ה-80: תקופת הביניים

ב-1989, חמשת הסאייו שכיכבו בסדרת האנימה "לוחמי רונין" (נוזומו סאסאקי, טאקשי קוסאו, הירושי טאקמורה, טומוהירו נישימורה ודאיקי נאקאמורה) יצרו את להקת הבנים שנקראה "NG5". הלהקה צברה פופולריות רבה, עד לרמה בה היא זכתה בסרט תיעודי משל עצמה. עם זאת, ההצלחה של NG5 לא התפשטה לקבוצות סאייו אחרות.
בתקופה זו, חברות הפקה של סאייו החלו לספק גם קורסי לימוד ספציפיים ללימוד דיבוב באנימות.
היסטוריה > שנות ה-90: בום הסאייו השלישי

בשונה מהבומים של שנות ה-60 וה-70, אשר התרכזו סביב מדיה ציבורית, כגון טלוויזיה, הבום של שנות ה-90 התרכז סביב מדיות אישיות יותר, כגון תוכניות רדיו, אובות, חידוני טלוויזיה, אירועים ציבוריים וכמובן האינטרנט. בשנות ה-90 פורסמו מגזיני הסאייו הראשונים, "סאייו גראד פריקס" ו-"וויס אנימג'". הסאייו השיגו קהל מעריצים חדש הודות להפצת השירים שלהם ברדיו והמכירות של התקליטים שלהם עלו בצורה דרסטית. בדומה לבום השני אז רבים מהסאייו התפרסמו כדי-ג'ייס, הפעם חברות הקלטה נתנו חסות לתוכניות רדיו בהנחיית סאייו. מגומי האיאשיבארה, הקירו שיאינה ומאריקו קודה היו הדוגמאות הראשונות לטרנד זה.
כשמשחק קול הוכר לשעשועי הטלוויזיה, הסאייו הפכו לידועים בכל המדינה. כתוצאה מכך, אותו סאייו היה מופיע בסדרה של אירועים הקשורים לשעשועי הטלוויזיה והופעות ברדיו המבוססות על המשחק הטלוויזיוני כדי למשוך קהל מעריצים.
במחצית השנייה של שנות ה-90, ההצלחה בעולם האנימציה ביפן הגדילה את מספר תוכניות האנימה שהופקו באזור טוקיו. עם הפצתו של האינטרנט ברחבי יפן, יכלו כעת המעריצים למצוא מידע בקלות על הסאייו האהובים עליהם.
סוזאנה מרטינס

סוזאנה מרטינס (באנגלית: Susana Martinez; נולדה ב-14 ביולי 1959) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית, שכיהנה כמושלת ה-31 של מדינת ניו מקסיקו.