stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאני לינסקי
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | יצורים שמימיים | פולין פארקר |  |
| 1996 | עיר הרשע | שוטרת |  |
| 1998 | עכשיו ולתמיד | ג'קלין |  |
| 1999 | Foreign Correspondents | מלודי |  |
| 1999 | דטרויט רוק סיטי | בת' |  |
| 1999 | יחידה במינה | הילרי |  |
| 1999 | גן הדובדבנים | דוניאשה |  |
| 2000 | חופשיות על הבר | גלוריה |  |
| 2001 | Snakeskin | אליס |  |
| 2002 | Shooters | מארי |  |
| 2002 | היעלמות מחשידה | ג'ולי |  |
| 2002 | אין כמו אלבמה | לורלין |  |
| 2003 | Claustrophobia | לורין |  |
| 2003 | חשיפה | איימי ברנד |  |
| 2005 | Say Uncle | סוזן |  |
| 2006 | Park | שרין |  |
| 2006 | גיבורי הדגל | פולין הרנויס |  |
| 2007 | אגודת איטי ביטי טיטי | אישה עם ניתוח פלסטי |  |
| 2008 | Show of Hands | ג'ס |  |
| 2008 | A Quiet Little Marriage | מוניק |  |
| 2009 | לצאת לדרך | מאנץ' |  |
| 2009 | תלוי באוויר | ג'ולי בינגאם |  |
| 2009 | !המודיע | ג'ינג'ר וויטאקר |  |
| 2009 | צלו של ביל | קולין |  |
| 2010 | Helena from the Wedding | אליס |  |
| 2011 | ווין ווין | סינדי |  |
| 2011 | משחק חוזר | מייסי |  |
| 2012 | Hello I Must Be Going | איימי |  |
| 2012 | Eye of the Hurricane | אמיליה קייט |  |
| 2012 | דרושה חברה לסוף העולם | קארן |  |
| 2012 | כמה טוב להיות פרח קיר | הלן |  |
| 2012 | Putzel | סאלי |  |
| 2013 | The Big Ask | האנה |  |
| 2014 | חג מולד שמח | קלי |  |
| 2014 | באים ביחד | ברנדה |  |
| 2014 | Chu and Blossom | מיס שומייקר |  |
| 2014 | לעולם לא תהיה לנו את פריז | דבון |  |
| 2014 | Goodbye to All That | אנני וול |  |
| 2015 | Digging for Fire | סקוויגי |  |
| 2016 | The Intervention | אנני |  |
| 2016 | זמן קשת בענן | לינדזי |  |
| 2016 | The Great & the Small | מרגרט |  |
| 2016 | קופסאות קטנות | ג'ינה מק'נולטי ברנס |  |
| 2016 | Folk Hero & Funny Guy | בקי |  |
| 2017 | לא מרגישה בבית בעולם הזה | רות' |  |
| 2017 | XX | מארי |  |
| 2017 | 1 Mile to You | המאמנת רוואן |  |
| 2017 | And Then I Go | ג'ניס |  |
| 2017 | The Changeover | קייט צ'אנט |  |
| 2018 | Sadie | ריי |  |
| 2021 | Lady of the Manor | האנה |  |
| 2021 | אל תסתכלו למעלה | ג'ון מינדי |  |
| TBA | Pike River | אנה אוסבורן |  |
| TBA | I, Object |  | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Rose Red | רייצ'ל וויטון | מיני-סדרה |
| 2003 | המגן | מרסי | 2 פרקים |
| 2003–2015 | שני גברים וחצי | רוז | תפקיד ראשי (עונות 2-1) תפקיד חוזר (עונות 12-2); 63 פרקים |
| 2007 | דרייב (אנ') | וונדי פטרקס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2008 | ירח קומנצ'י (אנ') | פרל קולמן | מיני-סדרה |
| 2008 | בניחוש חוקר | אמילי בלום | פרק: "Black and Tan: A Crime of Fashion" |
| 2008 | ישנן בנות | קליאה מייסון | 2 פרקים |
| 2009 | פילדלפיה זורחת | קייט | פרק: "The Gang Exploits the Mortgage Crisis" |
| 2010 | ממפיס ביט | אנאליס ג'ונס | פרק: "Polk Salad Annie" |
| 2010–2012 | The Life & Times of Tim | בקי | דיבוב; 6 פרקים |
| 2012 | האוס | נטלי | פרק: "Better Half" |
| 2014 | הגן המסתורי | ביאטריס | דיבוב; 8 פרקים |
| 2014–2015 | ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא | פרל | דיבוב; 2 פרקים |
| 2015–2016 | כולנו יחד | מישל פירסון | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2015 | Key & Peele | ארוסה | פרק: "The Job Interview" |
| 2016–2018 | Future-Worm! | מייגן / מדליין מדיסון | דיבוב; 13 פרקים |
| 2016 | אנימלס | לינדה | דיבוב; פרק: "Squirrels" |
| 2017 | אבא אמריקאי | שרון | דיבוב; פרק: "A Whole Slotta Love" |
| 2017 | גירלבוס | גייל | 3 פרקים |
| 2017 | קיץ אמריקני חם ורטוב: כעבור עשר שנים | לורה | 2 פרקים |
| 2017 | Sunshine | לורה | מיני-סדרה |
| 2018 | קייטנת האי | סאן | דיבוב; 3 פרקים |
| 2018 | קאסל רוק | מולי סטראנד | תפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים |
| 2019 | איזי | בת' | פרק: "Blank Pages" |
| 2020 | גברת אמריקה | רוזמרי תומסון | מיני-סדרה |
| 2021 | שלדון הצעיר | פרופ' דורה אריקסון | 2 פרקים |
| 2021 | ממי | שאנון | פרק: "My Kinda People and the Big To-Do" |
| 2021–הווה | הצהובות | שאונה | תפקיד ראשי (2 עונות); 10 פרקים מועמדת פרס אמי לשחקנית ראשית בסדרת דרמה (2022) מועמדת פרס סאטורן לשחקנית טובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2022) מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית טובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2023) מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר (2024) |
| 2022 | קנדי | בטי גור | מיני-סדרה מועמדת פרס סטלייט לשחקנית המשנה טובה ביותר במיני-סדרה או סדרה (2023) |
| 2023 | האחרונים מבינינו | קת'לין | 2 פרקים מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת בסדרת דרמה (אנ') (2023) |
| 2024 | המקעקע מאושוויץ | הת'ר מוריס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
נבחרת סוריה בכדורגל

נבחרת סוריה בכדורגל (בערבית: منتخب سوريا لكرة القدم) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סוריה. למרות שנבחרת זו לא נחשבת לאחת החזקות ביבשת אסיה, היא זכורה כבעלת עבר עשיר יחסית. הנבחרת השתתפה במוקדמות מונדיאל 1950 ומוקדמות מונדיאל 1958, טורנירים שרוב נבחרות אסיה שהיו קיימות באותה עת לא השתתפו בהן. במוקדמות מונדיאל 1966 הועברה נבחרת סוריה, ביחד עם נבחרת ישראל לבית האירופי אך הנבחרת, ששובצה בשלב הבתים נגד נבחרות אירלנד וספרד, פרשה כצעד מחאה ביחד עם כל נבחרות יבשת אפריקה ורוב נבחרות יבשת אסיה, למעט נבחרות ישראל וצפון קוריאה, מפני שלשתי היבשות יחדיו ניתן אז רק מקום אחד בגביע העולם.
ההופעה הטובה ביותר של הנבחרת היא במוקדמות מונדיאל 1986, שבו העפילה עד לשלב ההעפלה האחרון ואז הפסידה לנבחרת עיראק.
בדצמבר 2024 לאחר נפילת משטר אסד בהתאחדות הכדורגל הסורית פרסמו בעמוד הפייסבוק הרשמי שלהם את סמלם החדש, ירוק במקום אדום, לאחר מכן הגיעה גם ההודעה על שינוי התלבושת הרשמית של הנבחרת, וגם במקרה הזה נעשה המעבר מאדום לירוק.
הדירוג הנוכחי של נבחרת סוריה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-95 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 1,249.47 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 73 נמדד לראשונה ביוני 2018, והדירוג הנמוך ביותר 152 נמדד לראשונה בספטמבר 2014.
כל גביעי העולם

1930 עד 1938 - לא נכנסה
1950 - פרשה בזמן העפלה
1954 - לא נכנסה
1958 - לא העפילה
1962 - לא נכנסה
1966 - פרשה
1970 - לא נכנסה
1974 - לא העפילה
1978 - פרשה בזמן העפלה
1982 עד 2010 - לא העפילה
2014 - הושעתה עקב שיתוף שחקן שלא כחוק
2018 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1956 עד 1968: לא הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה
תאילנד 1972: לא העפילה
איראן (1964–1979) 1976: פרשה
| כווית 1980 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 1 | 1 | 3 | 2 |
| סינגפור 1984 | סיבוב ראשון | 4 | 1 | 1 | 2 | 3 | 5 |
| קטר (מדינה) 1988 | סיבוב ראשון | 4 | 2 | 0 | 2 | 2 | 5 |
יפן 1992: לא העפילה
| איחוד האמירויות הערביות 1996 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 |
לבנון 2000: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2004: לא העפילה
אינדונזיה מלזיה תאילנד וייטנאם 2007: לא העפילה
| קטר (מדינה) 2011 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 |
אוסטרליה 2015: לא העפילה
| איחוד האמירויות הערביות 2019 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 |
| קטר (מדינה) 2023 | שמינית גמר | 4 | 1 | 2 | 1 | 2 | 2 |
ערב הסעודית 2027: 
| סה"כ | 7/18 | 25 | 8 | 5 | 12 | 19 | 30 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
אליפות פדרציית הכדורגל של מערב אסיה

2000 - מקום שני
2002 - מקום רביעי
2004 - מקום שני
2007 - חצי גמר
2008 - חצי גמר
2010 - סיבוב ראשון
2012 - מקום ראשון
2014 - פרשה
שיאי שחקנים

נכון ל-19 בנובמבר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | הופעות | שערים | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מאהר אל-סייד | 109 | 29 | 1999–2013 |
| 2 | מחמוד אל מוואס | 99 | 15 | 2012–הווה |
| 3 | עלי דיאב | 97 | 4 | 2004–2013 |
| 4 | מוסאב בלחוס | 86 | 0 | 2006–2016 |
| 5 | רג'א ראפע | 84 | 32 | 2002–2015 |
| 6 | טארק ג'עבאן | 83 | 5 | 1996–2007 |
| 7 | איברהים עאלמה | 80 | 0 | 2012–הווה |
| 8 | ניזאר מחרוס | 75 | 12 | 1985–1993 |
| 8 | מועייד עג'אן | 75 | 3 | 2012–הווה |
| 10 | ג'ורג' חורי | 73 | 8 | 1982–1989 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שערים | הופעות | יחס | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פיראס אל-חטיב | 36 | 72 | 0.5 | 2001–2019 |
| 2 | רג'א ראפע | 32 | 84 | 0.38 | 2006–2016 |
| 3 | מאהר אל-סייד | 29 | 109 | 0.27 | 1999–2013 |
| 4 | עומאר חריבין | 27 | 58 | 0.47 | 2012-הווה |
| 5 | סעיד בייאזיד | 24 | 24 | 1 | 1997–2001 |
| 6 | זיאד שאבו | 22 | 49 | 0.45 | 2001–2010 |
| 7 | עומאר אל-סומאח | 21 | 42 | 0.5 | 2012–הווה |
| 8 | מוחמד אל-זנו | 15 | 44 | 0.34 | 2004–2011 |
| 8 |  | 15 |  |  |  |
| מחמוד אל מוואס | 99 | 0.15 | 2012-הווה |  |  |
| 10 | אבדיס קפלקיאן | 14 | — | — | 1953–1966 |
הערות שוליים

↑  "ירחיק אותנו משחיתות": בהתאחדות הכדורגל הסורית חגגו את נפילת משטר אסד, באתר ynet, 8 בדצמבר 2024
↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
מאהר אל-סייד שיאן ההופעות (109) של נבחרת סוריה בכל הזמנים.
פיראס אל-חטיב מלך שערי (36) נבחרת סוריה בכל הזמנים.
עמים ילידים ביבשת אמריקה

ערך זה עוסק בעמים ילידים ביבשת-העל. אם התכוונתם לעמים הילידים בארצות הברית, ראו .
.
שיעור התושבים הילידים באמריקה כיום (אחוז באוכלוסייה המקומית)
ציור משנת 1904 המתאר את הקבוצות האתניות השונות של הילידים באמריקה
איש נאוואחו רוכב על סוס בעמק מוניומנט, אריזונה, ארצות הברית
ילידים בחוצות טרינידד
ילדה ילידית בפרו
עמים ילידים ביבשת אמריקה (או "אינדיאנים", ראו להלן) הם עמים ילידים ביבשת-העל אמריקה אשר שכנו בה בטרם הקולוניזציה האירופית שלה (החל מסוף המאה ה-15) וכן צאצאיהם החיים כיום. המונח כולל למעשה בני עמים ושבטים רבים, בהם שבטים היושבים ברחבי צפון אמריקה, מרכז אמריקה, אמריקה הדרומית והאיים הקריביים.
עד הגעת המתיישבים האירופים קיימו העמים הילידים ביבשת תרבויות עשירות ומגוונות, המכונות לעיתים "טרום קולומביאניות" (Pre-Columbian).
חלק מתרבויות אלה נכחדו לאחר גילוי אמריקה, עקב מלחמות עקובות מדם עם המתיישבים החדשים, מחלות ומגפות שהביאו איתם המתיישבים מאירופה ופעילות מיסיונרית אינטנסיבית שנועדה להטמיע אותם בתרבות האירופית-נוצרית. אחרות שרדו את הכיבוש והמשיכו להתקיים תוך שהן מתמזגות בתרבות ההיספנית והקתולית, ויחדיו יצרו תרבות היברידית-סינקרטית חדשה וייחודית, אשר קיימת עד היום.
התרבויות ששרדו והמשיכו להתקיים חיות כיום במצב של אוטונומיה חלקית, לילידים האמריקנים קיימת אוטונומיה בנושאי דת ובחלק מן המקרים גם בנושאי חוק ומדינה. ברוב המקרים הם חיים בקהילות מאוחדות, דוגמה לקהילה היא קהילת שבט ההופי במדינת אריזונה. אוטונומיה זו הושגה במאבקי הכרה שערכו האינדיאנים כמיעוט ילידי נגד מדינת ארצות הברית, האינדיאנים לחמו למען הכרה בתרבותם, דתם ומנהגיהם.
טרמינולוגיה

מקור השם 'אינדיאנים' בטעותו של מגלה הארצות כריסטופר קולומבוס, אשר בהגיעו לחופי אמריקה סבר שהגיע להודו (בספרדית: India – אינדיה), ועל כן כינה את המקומיים אינדיאנים, כלומר הודים.
טעות זו לא תוקנה, והשתרשה לאורך דורות בשפות רבות, ובספרדית ובאנגלית הפכה המילה דו-משמעית, כשהיא מציינת את תושבי הודו (כמשמעותה המקורית) וגם את ילידי יבשת אמריקה.
לקראת סוף מלחמות העצמאות באמריקה הלטינית, ב-1821, הכריז חוסה דה סן מרטין, מהאישים הבולטים בתנועת השחרור, כי בעתיד לא ייקראו תושבי הארץ "אינדיאנים" או "ילידים", אלא שהם אזרחיה של פרו וילדיה, והם יקראו "פרואנים", אך הצהרתו זו לא הכתה שורש עד למאה ה-20, ובמובנים מסוימים אף לא במאה ה-21.
בארצות הברית נחשב לעיתים השימוש במונח "אינדיאנים", לקבוצה אתנית זו כבלתי תקין פוליטית, ולכן הוחלף חלקית במונח "ילידים אמריקאים" (Native Americans).
בקנדה מקובל המונח "עמים ראשונים" (First Nations).
באמריקה הלטינית נפוצה המילה "indígenas" שמשמעה "ילידים", וכינוי מקביל נוסף הוא Amerindians ("אמרינדיאנים") – הלחם של המילים American ו-Indian.
בערבית נהוג להבדיל בין אנדיאנים והודים דרך צבעם, שהוא כביכול אדום יותר "אִלְהֻנוּד אֵלְחֻמֹר" (הודים אדומים), בדומה ל־red skins באנגלית. העברית עשתה שימוש בבחירה דומה, "אדומי העור". עם זאת, הבחירה הלשונית הנפוצה בעברית היא "אינדיאנים". היות שהודו אינה מכונה "אינדיה", השימושים של "אינדיאנים" בעברית, כולל מצלולם, מתפקדים כמילים עצמאיות שאינן מציינות קשר להודו ותושביה אלא רק לעמים הילידים באמריקה.
הכיבוש האירופי ותהליך הכחדת העמים הילידים

באיים הקריביים, המקום הראשון שאליו הגיעו האירופים בסוף המאה ה-15, נספה רובָּהּ המכריע של האוכלוסייה המקומית תוך פחות מ-100 שנה. כיום תושבי האיים הם בעיקר צאצאי אפריקאים שהובאו כעבדים, צאצאי אירופים וכן מהגרים מאסיה. באמריקה הדרומית ובמרכזה, בפרט באזורים שהיו בעבר חלק מאימפריות האינקה והאצטקים, שרדו רק כעשרה אחוזים מהאוכלוסייה המקומית. לפי הערכות היסטוריונים ואנתרופולוגים, רוב האוכלוסייה נספתה במגפות שמקורן באירופה. עם הגעת האירופים ליבשת נחשפו הילידים האמריקאים למגפות האלה לראשונה, ועל כן השפעתן עליהם הייתה קטלנית במיוחד. גם במושבות הספרדיות של אמריקה הלטינית לווה המפגש בין אנשי "העולם הישן" לאלו של "העולם החדש" בחשיפה למחלות שנשאו האירופים. ההערכות למידת פגיעת המחלות באוכלוסיית מרכז אמריקה ודרומהּ שונות ומגוונות, אך ההערכה המקובלת כיום היא שכ-90% מהאוכלוסייה מצאו את מותם במגפות.
מאפיין דמוגרפי אחר של אזור זה הוא מיזוג בין המתיישבים האירופיים לילידים המקומיים ויצירת אוכלוסיית מסטיסים גדולה, הקיימת עד היום ומורגשת במדינות אמריקה הלטינית.
במקסיקו, גואטמלה, בוליביה, בליז ופרו הילידים הם עדיין כמחצית האוכלוסייה או למעלה מכך, ואמנם השפה הספרדית והדת הנוצרית־קתולית הן השולטות, אך מתקיימים בצדן שרידי תרבויות ילידיות, במיוחד באזורים הכפריים וההרריים. שפת הקצ'ואה הילידית, לדוגמה, מדוברת על ידי 8–12 מיליון תושבים בפרו.
תרבויות ילידיות, ניכרות במיוחד בהרי האנדים, שבהן הוסיפו שנים רבות אחר הכיבוש הספרדי, שכן האירופים, שהיו זקוקים לנמלים כדי לייצא ולייבא סחורות ולהיות בקשר עם אירופה, הקימו את מרכזיהם העיקריים באזור החוף, ושליטתם באזורי ההרים הייתה חלשה יותר.
עמים ילידים בצפון אמריקה

| --- | --- |

 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 קנדה: 3% ארצות הברית: 1%
 
עם תחילת ההתיישבות האירופית בצפון אמריקה החל תהליך הדרגתי של דחיקת רגלי שבטי האינדיאנים שישבו בשטחים הידועים כיום כחוף המזרחי של ארצות הברית, כדי להשתלט על אדמותיהם. פעמים רבות נעשה הדבר באמצעים אלימים וברוטליים, ולפעמים באמצעות רכישת אדמותיהם ב"נזיד עדשים" תוך העברתם לשמורות או הגלייתם מערבה. התהליך התעצם לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית, עם התפשטות ההתיישבות הלבנה מערבה והצורך שהתעורר בכיבוש שטחים נוספים. בשנת 1830 העביר נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון חוק בקונגרס המכשיר את ה"טרנספר" והתחיל תהליך נדידה כואב וטראגי של שבטי אינדיאנים, שלווה בהתקוממויות ובעימותים עקובים מדם (ראו מסלול הדמעות). בשנת 1867 הורה הממשל האמריקאי ליישב את שארית הפליטה של בני האינדיאנים ב"שמורות", שבהן ניסו לאורך השנים הבאות להטמיע אותם בתרבות האירופית-אמריקנית הלבנה. הוענק להם חינוך נוצרי ונאסר עליהם לדבר בשפתם ולהנחיל לילדיהם את דתם ואת מורשתם. ניסיונות הטמעה אלה נמשכו עד שנות ה־60 של המאה ה־20, תוך שהם מותירים צלקות כואבות בזיכרונותיהם של עמים ילידים בארצות הברית, המלוות אותם עד היום.
היום מונה האוכלוסייה הילידית בארצות הברית כ-2.9 מיליון נפש, שהם כ-1% מכלל האוכלוסייה. בקנדה מהווים הילידים, המכונים העמים הראשונים, כ-3% מהאוכלוסייה.
לקריאה נוספת

ג'ורג' קופוויי (קה-גה-ג-גה-באו), צ'יף אינדיאני: סיפור חייו ומסעותיו של ג'ורג' קופוויי, תרגום, אחרית דבר והערות: שחר ברם, הוצאת נהר ספרים, תשע"ג, 2013.
ג'ון ווייט

| --- | --- |

ווייט, 2011
 לידה:  29 בדצמבר 1938 (בן 86) יונקרס, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jonathan Vincent Voight 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הקתולית של אמריקה  תיכון הארכבישופ סטפינאץ  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע 
 בן או בת זוג:  לורי פיטרס (1962–1967)  מרצ'לין ברטרנד (12 בדצמבר 1971–14 באפריל 1980) 
 צאצאים:  אנג'לינה ג'ולי, ג'יימס הייבן 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר 3 פרסי גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן וינסנט "ג'ון" ווֹיְט (באנגלית: Jonathan Vincent "Jon" Voight; נולד ב-29 בדצמבר 1938) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי. זוכה פרס אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב. אביה של אנג'לינה ג'ולי.
ביוגרפיה

ווייט נולד בניו יורק שבארצות הברית למשפחה קתולית. מקור משפחת סבתו מצד אמו בכפר בירן באזור וסטפאליה שבגרמניה, בעוד סבו מצד אביו, ג'ורג' וויטקה מוצאו מן העיר קושיצה בסלובקיה. שם המשפחה וויטקה Vojtka הפך בארצות הברית לווייט. הצטרף לקהילת בני נח שבלוס אנג'לס.
ווייט היה נשוי בשנות ה-60 ללורי פיטרס, והיה נשוי בשנות ה-70 למרצ'לין ברטרנד. ווייט הוא אביהם של אנג'לינה ג'ולי וג'יימס הייבן.
קריירה

ווייט החל לשחק בשנות ה-60. לאחר שנישא לאשתו הראשונה, השחקנית לורי פיטרס, החל להופיע בתוכניות טלוויזיה רבות. חשיפתו הגדולה הייתה בשנת 1969, כששיחק לצד דסטין הופמן בסרט זוכה האוסקר "קאובוי של חצות", עליו קיבל מועמדות לאוסקר. בשנות ה-70 הופיע במספר סרטים מוצלחים, כגון "גברים במלכודת", "השיבה הביתה" (1978), שזיכה אותו באוסקר, ובסרט "סיפורו של אלוף" (1979).
בשנת 1993 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "בחזרה ליונה בודדה", המשך למיני-סדרה משנת 1989 "יונה בודדה" שמבוססת על הרומן "יונה בודדה" משנת 1986. בשנת 1991 הוא שיחק תפקיד של רוברט גייל בסרט "Chernobyl: The Final Warning".בשנת 1995 שיחק בסרט הפשע היט
ב-1997 שיחק בסרט "מוריד הגשם". בשנת 2001 קיבל את מועמדותו הרביעית לאוסקר על השתתפותו בסרט "עלי" לצד ויל סמית'. במשך השנים שיחק במספר סרטים שוברי קופות וזוכי פרסי אוסקר ופרס גלובוס הזהב, כגון "רובוטריקים" (2007), "טומב ריידר" (2001), "פרל הארבור" (2001), "אוצר לאומי" (2004), "המועמד ממנצ'וריה" (2004) ו"אוצר לאומי: ספר הסודות" (2007). ב-2009 שיחק בעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה זוכת האמי "24".
בראשית 2014 זכה וייט בפרס גלובוס הזהב, השלישי שלו בקריירה על הופעתו בסדרת הפשע "ריי דונובן" בתפקיד מיקי דונובן. בשנת 2015 שיחק בדרמת הספורט "אמונה וניצחון", לצד שון אסטין.
בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה המשפטית "Roe v. Wade" אודות פסק דין רו נגד וייד, בתור וורן ברגר, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית.
בשנת 2024 שיחק במותחן הפעולה "The Painter" בתור ביירן.
עמדות פוליטיות

בצעירותו, היה ליברל מובהק. השתתף בהפגנות נגד מלחמת וייטנאם. בבגרותו, שינה את דעותיו ובשנים האחרונות הצטרף למפלגה הרפובליקנית. ווייט הוא אוהד ישראל, ואף ביקר בה בשנת ה-60 להיווסדה. ב-22 ביוני 2010, בעקבות אירועי המשט לעזה והגינוי הבינלאומי נגד ישראל, פרסם ווייט מכתב גלוי לנשיא ארצות הברית ברק אובמה בוושינגטון טיימס ובו גינה את המדיניות שלו נגד ישראל והאשים אותו בהפקרת ביטחונה של ישראל ובתעמולת הנגד שגרמה לעלייה באנטישמיות. באוגוסט 2011 ביקר וויט את נפגעי ירי הקטיושות על ישראל בבית החולים סורוקה שבבאר שבע. במהלך מבצע צוק איתן ביולי 2014 כתב ווייט מכתב גלוי לפנלופה קרוז וחאווייר ברדם שחתמו על עצומה נגד ישראל ובו ביקר אותם על צעדם ("אתם צריכים להתבייש בעצמכם") והסביר על שורשי הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעקבות מכתבו חזרו בהם קרוז וברדם מהגינוי לישראל.
וויט מרבה להשתתף בהפגנות פרו-ישראליות. במירוץ לנשיאות ארצות הברית 2016, הביע תמיכה במועמד המפלגה הרפובליקנית דונלד טראמפ, ופרסם סרטון תמיכה בו. בנוסף הביע תמיכה בבנימין נתניהו לקראת הבחירות לכנסת ה-23.
בפברואר 2022 ביקר בשומרון במסגרת צילומים לסרט, וערך סיור במצפה יוסף יחד עם יו"ר מועצה אזורית שומרון יוסי דגן שהעניק לו בקבוק יין מתוצרת מקומית. בהמשך ביקר בשילה הקדומה שם הוענק לו קנקן צווארון מתקופת המקרא, ותיק הנושא את שם נכדתו שילה, בתה של אנג'לינה ג'ולי, בחמש שפות.
כדורסל

ד"ר ג'יימס נייסמית', ממציא הכדורסל, מחזיק בכדור ובסל
כדורסל הוא משחק כדור וספורט קבוצתי בו מתחרות זו בזו שתי קבוצות, בנות חמישה שחקנים כל אחת, הצוברות נקודות באמצעות קליעת כדור כדורסל דרך חישוק הסל של הקבוצה היריבה.
הכדורסל, שהומצא בשנת 1891 על ידי ג'יימס נייסמית', הוא מענפי הספורט הפופולריים ביותר בעולם, בעיקר בעולם המערבי. הוא הוכר כספורט אולימפי ונכלל במשחקים האולימפיים בעת המודרנית בקביעות מאז אולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שקודם לכן נערכו אירועי ראווה מחוץ לתוכנית הרשמית באולימפיאדת סנט לואיס (1904) ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). בתחילה התקיים טורניר לגברים בלבד, וטורניר כדורסל נשים נערך לראשונה באולימפיאדת מונטריאול (1976).
הגוף המנהל את הענף בעולם הוא פיב"א, הפדרציה הבינלאומית של הכדורסל, בו חברות 215 מדינות. בישראל מנהל את הענף איגוד הכדורסל בישראל, למעט ליגות העל לגברים ולנשים המנוהלות על ידי ארגון הנקרא מנהלת ליגת העל. הליגה הנחשבת לטובה ולפופולרית בעולם היא ליגת ה-NBA הפועלת בארצות הברית ובקנדה. אך עם זאת מדד הפופולריות של מפעל הכדורסל האירופי, היורוליג, תופס תאוצה רבה.
היסטוריה והתפתחות המשחק

הכדורסל הומצא בסוף שנת 1891 בארצות הברית על ידי ד"ר ג'יימס נייסמית' הקנדי, מאמן ספורט בקולג' ימק"א, בעיירה ספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס. ד"ר נייסמית' חיפש משחק אימון המיועד למקום סגור, לתקופה שבין סיום עונת הפוטבול לפתיחת עונת הבייסבול, על מנת לשמור על כושרם של שחקני הקבוצות היצוגיות של הקולג'. הוא הרכיב שני חישוקים על הקירות בשני צידי המגרש (הרשת שהורכבה לחישוק הייתה "סל" של אפרסקים), והמטרה הייתה לקלוע לתוכם. מאחר שעמדו לרשותו של נייסמית' שמונה עשר שחקנים, הוא חילק אותם לשתי קבוצות של תשעה. לאחר תקופת זמן קצרה שונה המשחק לחמישה שחקנים נגד חמישה שחקנים. בשנים הבאות צבר המשחק תאוצה ופופולריות רבה אך גודל הקבוצות נשאר קבוע. על פי כלליו של נייסמית', נאסר על השחקנים לכדרר ולנוע עם הכדור, והתקדמות הכדור נעשתה באמצעות מסירות.
משחק הכדורסל הראשון נערך ב-21 בדצמבר 1891 בין שתי קבוצות בעלות תשעה שחקנים, והסתיים בתוצאה 1–0. המשתתפים באותו משחק מוכרים כ"קבוצה הראשונה". ב-18 בינואר 1896 נערך באיווה משחק המכללות הראשון בארצות הברית בין מכללות איווה ושיקגו. באותה שנה נערך המשחק המקצועני הראשון, בליגה "לאומית". המשחק נערך בטרנטון, ניו ג'רזי.
ב-1906 נהגה הרעיון לפתוח את הרשתות מלמטה כך שהכדור ייפול למגרש והמשחק יימשך במהירות. במלחמת העולם הראשונה הביאו חיילים אמריקאים את הכדורסל לאירופה ומאז נקבע מספר השחקנים בכל קבוצה על חמישה. בשנת 1936 הצטרף הכדורסל לענפים האולימפיים. בשנת 1949 הוקמה בארצות הברית ליגת ה-NBA, "התאחדות הכדורסל הלאומית" (הליגה התחילה בשנת 1946 בתור ליגת ה-BAA, לפני כן הייתה גם ליגה אחרת ותיקה יותר, ליגת ה-NBL, ובשנת 1949 שתי הליגות התאחדו והשם שונה ל-NBA). עד היום ה-NBA נחשבת לליגה המובילה והאיכותית ביותר בעולם הכדורסל. אך עם זאת מדד הפופולריות של ליגת הכדורסל האירופית, אשר נקראת ליגת היורוליג תופס תאוצה.
מהלך המשחק

את משחק הכדורסל משחקות זו כנגד זו שתי קבוצות, כל אחת בת חמישה שחקנים. מטרת המשחק היא לצבור יותר נקודות מאשר הקבוצה היריבה. צבירת הנקודות נעשית על ידי קליעת הכדור לסל: טבעת מתכתית מוגבהת המוצמדת ללוח עץ או לוח פלסטי, ממנה יורדת רשת המשתלשלת כלפי מטה, פתוחה בחלקה התחתון. קליעת הכדור לסל במהלך המשחק מקנה שתי נקודות, אם השחקן הזורק עומד מאחורי קשת השלוש הקליעה מקנה לקבוצתו שלוש נקודות. זריקת עונשין מוצלחת מקנה נקודה אחת. הקבוצה המחזיקה במספר גבוה יותר של נקודות מיריבתה בעת סיום המשחק היא המנצחת.
ברחבי העולם המשחק משוחק בארבעה רבעים בני 10 דקות כל אחד, בסך הכול 40 דקות. ב-NBA המשחק מורכב מארבעה רבעים של 12 דקות כל אחד, בסך הכול 48 דקות. בליגת כדורסל הנשים של ארצות הברית (WNBA) ובליגת כדורסל המכללות של ארצות הברית המשחק מחולק לשני חצאים אשר כל חצי הוא 20 דקות ללא חלוקה לרבעים. בין כל רבע מתקיימת הפסקה למנוחה שאורכה כשתי דקות. בתום הרבע השני ניתנת מנוחה של כ-15 דקות (הפסקת מחצית). אם בסיום הזמן המוקצב יש שוויון במספר הנקודות ממשיכים את המשחק לחמש דקות נוספות. מאמני הקבוצות רשאים לעצור את מהלך המשחק בתיאום עם השופטים ולקחת פסק זמן בתוך המשחק על מנת לתדרך את השחקנים שלו. מספר פסקי הזמן ואורכם, משתנה בין ליגות שונות בעולם, והוא נע בין 20 שניות לדקה אחת. ב-NBA גם שחקן שמחזיק בכדור יכול להכריז על פסק זמן.
המשחק נפתח בכך ששופט המשחק עומד במרכז המגרש, זורק את הכדור לגובה, ושני שחקנים - אחד מכל קבוצה - העומדים משני צידיו בעיגול האמצע קופצים במטרה לזכות בכדור עבור קבוצתם. בכדורסל העולמי הקבוצה שזוכה בכדור מקבלת אותו גם בפתיחת המחצית השנייה וברבע השני והרביעי הקבוצה השנייה תהיה זו שתקבל את הכדור. בליגת ה-NBA הקבוצה שזוכה בכדור בפתיחת המשחק מקבלת אותו גם בפתיחת הרבע הרביעי והיריבה תתחיל את הרבע השני והשלישי. זריקת "כדור ביניים" יכולה להיווצר גם במהלך משחק, אם הכדור מוחזק במשך 3 שניות על ידי שני שחקנים יריבים יחד.
מהלך המשחק > מגרש, סל וכדור

אורכו של מגרש כדורסל הוא 28 מטר ורוחבו 15 מטר (ב-NBA וב-NCAA ‏28.6X15.24), כאשר הוא מחולק לשני חלקים שווים, באמצעות "קו החצי". 
בכל אחד משני קצות המגרש מותקן לוח (180X105 ס"מ), הבולט 120 סנטימטרים לתוך המגרש. בגובה 15 סנטימטרים מן הקצה התחתון של הלוח מותקן הסל, בגובה 3.05 מטר מן הקרקע. ה"סל" הוא חישוק שקוטרו הפנימי 45 סנטימטרים, שמחוברת אליו רשת שאורכה 45 סנטימטרים. סביב כל סל יש את "קשת השלוש" שהיא קשת עגולה ברדיוס של 7.25 מטר מהסל בליגת ה-NBA ו-6.75 מטר מהסל לפי החוקה של FIBA. לראשונה, עם פתיחת העונה 2024/2025 בליגת הכדורסל בפיליפינים - PBA - הוספה אפשרות לסל שדה של ארבע נקודות - באמצעות קשת הנמצאת כמטר אחרי קשת השלוש. הקולע לסל מקשת זו זכאי לארבע נקודות. בתוך הקשת הגדולה יש רחבה בצורת מלבן, הנקראת ה"בקבוק" או "הצבע" (משום שנהוג לצבוע אותה בצבע שונה משאר המגרש), בתוכו נמצא "קו העונשין" הממוקם 3.60 מטר מהסל. רוחב קווי המגרש הוא 5 סנטימטר.
כדור כדורסל עשוי מחומר אלסטי, מעור או מחומר דמוי עור. היקפו של הכדור 74.9 ס"מ ומשקלו 650 גרם. בליגות המקצועניות (ב-NBA ובאירופה) משתמשים בכדור מעור.