stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LaMDA
היסטוריה > טענות משפטיות

ב-11 ביוני 2022, הוושינגטון פוסט דיווח כי מהנדס גוגל בלייק למוין הוצא לחופשה מנהלית בתשלום לאחר שלמוין אמר למנהלי החברה בלייז אגאורה אי ארקס וג'ן ג'נאי ש-LaMDA הפך לרגיש. למוין הגיע למסקנה זו לאחר שהצ'אטבוט השיב תשובות מפוקפקות לשאלות הנוגעות לזהות עצמית, ערכי מוסר, דת ושלושת חוקי הרובוטיקה של אייזק אסימוב.
גוגל דחתה את הטענות הללו, ועמדה על כך שיש ראיות משמעותיות המצביעות על כך ש-LaMDA לא היה מודע. בראיון ל - Wired, למוין חזר על טענותיו כי LaMDA הוא "אנושי" כפי שהוכתב על ידי התיקון ה-13 לחוקה האמריקאית, והשווה זאת ל"אינטליגנציית חייזר ממוצא יבשתי". עוד הוא חשף כי הוא פוטר על ידי גוגל לאחר ששכר עורך דין, לאחר שהצ'אטבוט ביקש מלמוין לעשות זאת. ב-22 ביולי, גוגל פיטרה את למוין בטענה כי בלייק הפר את המדיניות שלהם "לשמירה על מידע על המוצר" ודחתה את טענותיו כ"מופרכות לחלוטין". מחלוקת פנימית שהתעוררה בעקבות התקרית גרמה למנהלי גוגל להחליט שלא לשחרר את LaMDA לציבור, שהיא שקלה בעבר.
הטענות של למוין נדחו רבות על ידי הקהילה המדעית. מומחים רבים לעגו לרעיון שמודל שפה יכול להיות מודע לעצמו, כולל הפרופסור לפסיכולוגיה לשעבר באוניברסיטת ניו יורק גארי מרקוס, דייוויד פאו מחברת האחות של גוגל DeepMind, אריק בריינג'ולפסון מהמכון לבינה מלאכותית ממוקדת בבני אדם באוניברסיטת סטנפורד והאוניברסיטה של פרופסור סארי אדריאן הילטון. יאן לקון, שמוביל את צוות מחקר הבינה המלאכותית של Meta Platforms, הצהיר כי רשתות עצביות כגון LaMDA "אינן חזקות מספיק כדי להשיג אינטליגנציה אמיתית". פרופסור מקס קרמינסקי מאוניברסיטת קליפורניה, סנטה קרוז, ציין כי הארכיטקטורה של LaMDA לא "תמכה בכמה יכולות מפתח של תודעה דמוית אדם" וכי משקלי הרשת העצבית שלה "קפאו", בהנחה שמדובר במודל שפה גדול טיפוסי.
המפתח הראשי של IBM ווטסון, דייוויד פרוצ'י, השווה את האופן שבו נראתה LaMDA אנושית באותו אופן שבו ווטסון עשה כשהוצג לראשונה. ראש תחום ההאתיקה לשעבר של גוגל AI, תמנית גברו, כינתה את למוין קורבן של "מחזור הייפ" שיזמו חוקרים ותקשורת. הטענות של למוין יצרו גם דיון בשאלה האם מבחן טיורינג נשאר שימושי כדי לקבוע את התקדמות החוקרים לקראת השגת בינה מלאכותית חזקה.
מוצרים > AI Test Kitchen

עם חשיפת LaMDA 2 במאי 2022, גוגל השיקה גם את AI Test Kitchen, אפליקציה סלולרית למערכת ההפעלה אנדרואיד המופעלת על ידי LaMDA המסוגלת לספק רשימות של הצעות לפי דרישה המבוססות על מטרה מורכבת. האפליקציה הייתה פתוחה במקור רק לעובדי גוגל, והיא אמורה להיות זמינה ל"בחינת אקדמאים, חוקרים וקובעי מדיניות" בהזמנה מתישהו במהלך 2023. באוגוסט 2022 החלה החברה לאפשר למשתמשים בארצות הברית להירשם לגישה מוקדמת. בנובמבר, גוגל פרסמה עדכון לאפליקציה, המשלב צורה מוגבלת של מודל הטקסט לתמונה Imagen של Google Brain. איטרציה שלישית של AI Test Kitchen הייתה בפיתוח בינואר 2023, וצפויה להיות מושקת ב-I/O מאוחר יותר באותה שנה.
מוצרים > בארד

ב-6 בפברואר 2023, גוגל הכריזה על Bard, צ'אטבוט של AI לשיחה המופעל על ידי LaMDA, בתגובה לפופולריות הבלתי צפויה של ChatGPT של OpenAI. גוגל ממצבת את הצ'אט בוט כ"שירות AI שיתופי" ולא כמנוע חיפוש. בארד הפך זמין לגישה מוקדמת ב-21 במרץ 2023
מוצרים > מוצרים אחרים

בנוסף לבארד, פיצ'אי גם חשף את ה-Generative Language API של החברה, ממשק תכנות יישומים המבוסס גם הוא על LaMDA, שעליו הודיע כי ייפתח למפתחי צד שלישי במרץ 2023.
שיטה

LaMDA מאומן מראש על קורפוס טקסט הכולל מסמכים ודיאלוגים המורכבים מ-1.56 טריליון מילים, ולאחר מכן מאומן עם נתונים וכוונון עדין (fine-tuning) שנוצרו על ידי תגובות מוערות ידנית לצורך הגיון, עניין ובטיחות. בדיקות של גוגל הצביעו על כך ש-LaMDA עלה על התגובות האנושיות בתחומים שונים. מודל LaMDA ומערכת אחזור מידע חיצונית פועלים באינטראקציה כדי לשפר את דיוק העובדות המסופקות למשתמש.
ראו גם

החדר הסיני
אתיקה של בינה מלאכותית
עיבוד שפה טבעית
PaLM
הנדסה מהירה
הערות שוליים

הטענות של Lemoine כי LaMDA עשוי להיות רגיש עוררו דיונים בשאלה האם מבחן טיורינג, בתמונה למעלה, נותר מדד מדויק בקביעת בינה מלאכותית חזקה.
שיר ארץ

"שיר ארץ" (מוכר במילותיו הראשונות: "ארץ שיושביה היא אוכלת") הוא שיר עברי שכתב נתן יונתן בשנות ה-70 ללחן של סשה ארגוב.
נסיבות כתיבת השיר

ישנן גרסאות שעל פיהן ארגוב חיבר במקור את הלחן למילים של נסים אלוני עבור שלישיית "הגשש החיוור", שבסופו של דבר לא ביצעו אותו, והמילים הולחנו בשנית על ידי עודד לרר והפכו ל"שיר כלולות" שאותו שר יזהר כהן בפסטיבל הזמר והפזמון ב-1973.
תרצה אתר חיברה ללחן המקורי את השיר "רק זיכרון אחד", אשר הוקלט על ידי שלמה ארצי באלבומו הראשון (1970). נתן יונתן חיבר את השיר "שיר ארץ" בעקבות בקשת ארגוב.
תוכן השיר

השיר מציג יחס אמביוולנטי של נתן יונתן לישראל, על האהבה והכאב שלו כלפיה.
הוא פותח בשילוב שני הצדדים של התיאור ששנים עשר המרגלים נתנו לארץ לפי הסיפור המקראי – מצד אחד "ארץ אוכלת יושביה" ומצד שני "ארץ זבת חלב ודבש" – ובאותו בית מוסיף אזכור של גזל כבשת הרש.
בבית השני עוסק יונתן, ששכל את בנו במלחמת יום הכיפורים כמה שנים לפני כתיבת השיר, בקורבן הכואב שאוהבי הארץ מקריבים. השורה "אֶרֶץ שֶׁמָּתְקוּ לָהּ רְגָבֶיהָ", שכביכול מנוגדת לשורה הבאה: "וּמְלוּחִים כַּבֶּכִי כָּל חוֹפֶיהָ", רומזת על הביטוי "ימתקו לו רגבי עפרו".
בהמשך השיר משתמש יונתן בפרחים (חצב, יסמין וסביונים) ובעונות השנה לתאר צדדים שונים של כאב ונחמה.
ביצועים בולטים

אורה זיטנר – באלבומה הראשון, "סשה ארגוב מנגן משיריו, שירה: אורה זיטנר" (1979)
חוה אלברשטיין – באלבום "נמל בית" (1983)
הדודאים – באלבום "עכשיו" (1983)
"ניסים והנפלאות" (טל הפטר) – באלבום "מסע אספלט: ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב" (2011)
רביד פלוטניק וטל הפטר – באלבום "שפל וגאות" של פלוטניק, שיצא עדיין תחת שם הבמה נצ'י נצ' (2017). בגרסה זו יש חזרה של מקהלה על הבית הראשון באמצע ובסוף השיר (שלא הייתה בביצועים המקוריים), ולעומת זאת חזרה על הבית השני באמצע הביצועים המקוריים הורדה.
השיר בדפוס

"שיר ארץ", בתוך: נתן יונתן, שירים אחרים, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ד 1984.
הבית השני של השיר צוטט בבול יום הזיכרון התשפ"א (2021).
הערות שוליים

↑  נתי גבאי, ארץ שיושביה היא אוכלת: הקורבן האישי של נתן יונתן, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 12 במרץ 2018.
↑   שיר ארץ, בביצוע חוה אלברשטיין, סרטון  באתר יוטיוב.
↑   שיר ארץ, בביצוע נצ'י נצ' עם טל הפטר, סרטון  באתר יוטיוב.
↑  מידע על בול יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל התשפ"א, באתר התאחדות בולאי ישראל.
כתריאל עפרוני

| --- | --- |

כתריאל עפרוני (מתוך סרטון הנצחה שהעלתה רותם כרמלי ליוטיוב)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 ביוני 1925 וינה, אוסטריה
 פטירה:  26 באוקטובר 2011  (בגיל 86)
 תחום יצירה:  צייר
 זרם באמנות:  קוביזם, אקספרסיוניזם
 הושפע על ידי:  ליאו רוט, יחזקאל שטרייכמן
כתריאל עפרוני  (30 ביוני 1925 – 26 באוקטובר 2011) היה צייר ישראלי, מורה ומחנך. התגורר בגשר (קיבוץ), בצפת ובת"א.
ביוגרפיה

כתריאל עפרוני נולד בווינה שבאוסטריה. עלה ארצה בשנת 1938 והיה בין מייסדי גשר (קיבוץ) שבעמק הירדן, שם חי ויצר שנים רבות. בשנת 1973 עבר להתגורר עם אשתו תמר בעיר צפת. במקביל לגלריה שפתחו כתריאל ותמר בקריית האומנים שבעיר העתיקה בצפת, היה כתריאל גם מורה ומחנך בבית הספר היסודי ממלכתי א' ע"ש טוביאש. שם עבדה גם אשתו תמר כמורה לאומנות הקרמיקה. כתריאל עפרוני למד אצל הצייר ליאו רוט באפיקים ואצל הצייר יחזקאל שטרייכמן במכון אבני בתל אביב. לאחר מכן השתלם מספר שנים בברזיל ובפריז.
תערוכות יחיד

1966 – סי.אי.בי., ריו דה ז'אנירו, ברזיל.
1967 – צ'לסי ארט גלרי, סאו פאולו, ברזיל.
1968 – גלריה "לים", תל אביב.
1969 – משכן לאמנות, עין חרוד.
1970 – יד לבנים, פתח תקווה.
1971 – פטיט ארט גלרי, לונדון.
1972 – בית התרבות, אורליאן, צרפת.
1978 – גלריה בלטמן, יפו העתיקה.
1980 – בית שאגאל, חיפה.
1985 – בית ציוני אמריקה, תל אביב.
1988 – גלריה "התחנה", ירושלים.
1992 – גלריה אנגל, תל אביב.
לקריאה נוספת

זאב רב-נוף ,כתריאל עפרוני – צייר בין פגזים, דבר, טור 2, 23 ביוני 1970.
דוד גרוס, הפגישה עם כתריאל.
כתריאל עפרוני. נוף העיר העתיקה בצפת. דיו על נייר. 44X30 ס"מ.
מהרם אלייב

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1951 (בן 73) Maxta, אזרבייג'ן 
 פרסים והוקרה
 Azerbaijani Flag Order (24 בדצמבר 1998)  מסדר התהילה של אזרבייג'ן (19 באוקטובר 2021)  3rd degree "For Service to the Fatherland" order (24 ביוני 2014)  Medal "For the Homeland" (Azerbaijan) (25 ביוני 2013)  2nd degree "For Service to the Fatherland" order (2018) 
 
מהרם אביש אוגלו אלייב (באזרית: Məhərrəm Abış oğlu Əliyev; נולד ב-20 באוקטובר 1951) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אזרי.
ביוגרפיה

אלייב נולד ב-20 באוקטובר 1951 בכפר מקסטה. לאחר שסיים את לימודיו ב"בית הספר למיליציה התיכונית המיוחדת" במוסקבה בשנת 1978, הוא מונה לתפקיד "קצין מבצעים פליליים" בתחנת המשטרה ה-131" של מחלקת המיליציות בעיר.
בשנים 1980–1992 שימש בתפקידים שונים במבני החקירה הפלילית של מחלקות המשטרה המחוזיות של באקו. בשנת 1985 סיים את לימודיו במכון הכלל-איגוד לדיני התכתבות של משרד הפנים של ברית המועצות. הוא מילא תפקידים בכירים במחלקות המשטרה של מחוז ניזאמי, סבונצ'ו, חאטאי ומחוז סבאיל של באקו. מנובמבר 1993 עד יוני 2007, שימש כמפקד מחלקת המשטרה הראשית של באקו.
בשנים 2007–2011 כיהן כ"שגריר יוצא דופן ובעל סמכות" של אזרבייג'ן בטג'יקיסטן.
בשנים 2012–2017 שימש כראש המחלקה לענייני הגנה של עוזר ההגנה של נשיא אזרבייג'ן.
ב-5 ביוני 2017 מונה לסגן שר המשפטים של אזרבייג'ן. בנובמבר 2019 מונה לעוזר הנשיא לעניינים צבאיים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "General rütbəli əsgər - Məhərrəm Əliyev". 19 באוקטובר 2011. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מהרם אלייב".
יוסי לוי

ערך זה עוסק בניצב בדימוס במשטרת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  קריית טבעון 
 פטירה:  3 בדצמבר 2018 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  המכללה לביטחון לאומי 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 
יוסי לוי (נפטר ב-2018) היה קצין בדרגת ניצב אשר שירת במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

לוי שירת 36 שנים בצה"ל ובמשטרת ישראל. תפקידיו הבכירים במשטרה כללו היותו קצין חקירות מרחבי במחוז הצפון, ומפקד מרחב חיפה בשנים 1988–1991. בתחילת 1991 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. בשנים 1993–1996 כיהן כראש אגף החקירות. בתקופת כהונתו בראש האגף היה מעורב בחקירות סביב טבח מערת המכפלה, רצח רבין, פרשת נמרודי, עוזי משולם ובחקירות ראשונות לבדיקת מימון אנשי ציבור בעידן הפריימריז. לבקשת השר לביטחון פנים אביגדור קהלני, לוי עיכב את פרישתו לגמלאות ומשנת 1996 נותר לשמש ראש המטה המבצעי של השר. בתפקיד זה נותר גם בתקופת כהונתו של שלמה בן עמי במשרד לביטחון פנים.
בתפקידו האחרון, תחת השר קהלני, הואשם לוי במסירת מידע לשר שהועבר לעופר נמרודי, במהלך חקירתו. בשנת 2000 הושגה עסקת טיעון בעניינו, שהביאה להרשעתו בהתרשלות בשמירת מידע מתוקף תפקידו על פי חוק העונשין.
לאחר שחרורו מהמשטרה, שימש לוי מנהל פרויקטים בחברת אבטחה אזרחית, ובשנת 2005 הוזכר כמועמד לראשות המועצה המקומית קריית טבעון, אך נתן תמיכתו למועמד אחר.
לוי היה בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר לימודים במכללה לביטחון לאומי ובבית הספר הלאומי למודיעין.
לוי נפטר ב-3 בדצמבר 2018 ונטמן בטקס הלוויה צבאי בבית העלמין של שכונת אלרואי בקריית טבעון השכונה בה גדל והתגורר עד מותו.
הערות שוליים

↑  יואב יצחק, ‏פרשת נמרודי: ניצב בדימוס יוסי לוי יודה בהתרשלות בשמירת ידיעה, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2000
↑  ניצב בדימוס יוסי לוי הובא למנוחות
| היחידה הארצית לחקירות הונאה |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | בנימין זיגל (עד 1985) • יורם גונן (1985–1988) • זכריה בנאי (1988–1991) • יוסי לוי (1991–1993) • זאב אבן-חן • ירחמיאל הלפרין • מירי גולן (1998–2006) • שלומי איילון (2006–2010) • זיוה אגמי-כהן (2010–2013) • אפרים ברכה (2013–2015) • כורש ברנור (2016–2018) • יואב תלם (2018–2021) • אלי מקמל (2021-) |  |
| מפלגים ביחידה | מפלג חקירות כלכליות • מפלג חקירות א' • מפלג חקירות ב' • מפלג המודיעין |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלשד איסגנדארוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1972 (בן 52) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית של באקו 
 
אלשד איסגנדארוב (באזרית: Elşad İsgəndərov; נולד ב-21 במאי 1972) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אזרי.
ראשית חייו

איסגנדארוב נולד ב-21 במאי 1972 בבאקו. הוא סיים בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת באקו בהצטיינות ב-1993. הוא סיים תואר שני בעניינים בין-לאומיים מאוניברסיטת קולומביה.
קריירה

בשנים 1993–1995 היה עורך כתב העת להיסטוריה של האקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן. היה אחד ממייסדי האספה הלאומית של ארגוני הנוער של הרפובליקה של אזרבייג'ן. מאוחר יותר שימש כסגן יושב ראש האספה הלאומית. משנת 1999 עבד במשרד החוץ של אזרבייג'ן. בשנים 2000–2005 שימש כמזכיר הראשון בנציגות הקבועה של הרפובליקה של אזרבייג'ן לאו"ם. במרץ 2009 הוענקה לו "דרגת שגריר יוצא דופן ובעל סמכות לפי צו של נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן".
ב-31 במאי 2012 מונה ליושב ראש הוועדה הממלכתית לאגודות דתיות של אזרבייג'ן.
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, e-qanun.az
↑  E.H.İskəndərovun Azərbaycan Respublikasının Dini Qurumlarla İş üzrə Dövlət Komitəsinin sədri təyin edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı » Azərbaycan Prezidentinin Rəsmi internet səhifəsi, president.az (באזרית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלשד איסגנדארוב".
ג'מיני 8

ג'מיני 8 (או ג'מיני VIII, באנגלית:Gemini 8) הייתה משימה מאוישת של נאס"א בשנת 1966, חלק מתוכנית ג'מיני.
ג'מיני 8 הייתה המשימה השישית המאוישת בתוכנית, המשימה ה־12 המאוישת של ארצות הברית עד אותה תקופה והמשימה ה־22 בתולדות הטיסות המאוישות לחלל.  המשימה הייתה צריכה לכלול חיבור לתחחילת אחרת ופעילות חוץ רכבית.
צוות

טייס: ניל ארמסטרונג
טייס משנה: דייוויד סקוט
צוות > צוות גיבוי

טייס: צ'ארלס קונראד הבן
טייס משנה: ריצ'רד גורדון
תיאור המשימה

השיגור בוצע ב-16 במרץ 1966.
האחרי שחלליות התקרבו במשטר אוטומטי אסטרונואטים הבחינו בחללית מטרה. בהמשך התקרבות בוצע באופן ידני וחיבור הסתיים בהצלחה.
בעודה מחוברת אל חללית המטרה "אג'ינה" (Agena Target Vehicle) אירעה תקלה באחד ממנועי ההיגוי של החללית ג'מיני, והשתיים החלו להסתחרר. האסטרונאוטים, שסברו שמקור הסחרור עשוי להיות מנועי האג'ינה, ניתקו את החללית ג'מיני ממנה. פעולה זו גרמה לחללית ג'מיני להסתחרר בקצב הולך וגובר, עד כדי סכנה של אובדן הכרה של אנשי הצוות, ובעקבותיו מוות באין מי שינהג בחללית. כדי להפסיק את הסחרור ארמסטרונג כיבה את מערכת מנועי ההיגוי הבעייתית והשתמש במערכת מנועי היגוי אחרת, זו שנועדה לתמרן את החללית לקראת הכניסה לאטמוספירה. צריכת הדלק ממערכת זו הכתיבה הפסקה מוקדמת של המשימה ונחיתת חירום.
בעקבות החלטה על הפסקה מוקדמת של הטיסה, פעילות חוץ רכבית בוטלה.
ג'מיני 8 לאחר שנחתה באוקיינוס השקט.
טיסה 4590 של אייר פראנס

| --- | --- |

המטוס ממריא  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 תאריך:  25 ביולי 2000
 מיקום:  צרפת גאנס, צרפת
 גורם:  נזקי גוף זר
 קואורדינטות:  48°59′08″N 2°28′20″E﻿ / ﻿48.98556°N 2.47222°E﻿ / 48.98556; 2.47222
 הרוגים:  113 (4 על הקרקע)
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  קונקורד
 מספר זנב:  F-BTSC
 מוצא:  צרפת נמל התעופה שארל דה גול
 יעד:  ארצות הברית נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי
 מפעיל:  אייר פראנס
 נוסעים:  100
 אנשי צוות:  9
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מיקום ההתרסקות(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מיקום ההתרסקות(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מומיקום ההתרסקות(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מומיקום ההתרסקות
מטוס דומה לזה שנפלה לו רצועת המתכת
טיסה 4590 של אייר פראנס התרסקה ב-25 ביולי 2000 לתוך בית מלון בקומונת גאנס (צפונית לפריז), 100 הנוסעים, תשעת אנשי הצוות וארבעה ששהו במלון נהרגו.
טיסה זו הייתה טיסת שכר, רוב הנוסעים (96) היו תיירים גרמנים שהיו בדרכם לשיט באוניית התענוגות MS Deutschland. הטיסה בוצעה במטוס הקונקורד, והוא היה בדרכו מנמל התעופה שארל דה גול, לנמל התעופה ג'ון קנדי, בניו יורק. תאונה זו הייתה החמורה בתולדות הקונקורד.
בחקירת התאונה נמצא שהיא נגרמה עקב נזקי גוף זר.
הטיסה

המטוס המריא בשעה 14:42, במהלך ההמראה נגרם תקר לאחד מגלגלי המטוס, והוא התפוצץ. חלקים מהגלגל פגעו במכל הדלק וסדקו אותו, חוט חשמל שהיה בנקודת הפגיעה, נקרע גם הוא וניצוץ מחוט החשמל הביא להתלקחות הדלק שדלף. האש גרמה נזק לכנף השמאלית, והמטוס החל לנטות שמאלה.
הטייסים שמרו על מהירות 370 קמ"ש בגובה של 61 מטר, וניסו לנחות בשדה התעופה לה בורז'ה, דקה וחצי לאחר ההמראה איבד המטוס את כוח העילוי שלו והוא התרסק לתוך המלון "Les Relais Bleus".
חקירת התאונה

חקירת התאונה נערכה על ידי המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (BEA), ומסקנותיה פורסמו ב-14 בדצמבר 2004.
הדו"ח קבע כי התאונה נגרמה על מסלול ההמראה, כתוצאה מחתיכת סגסוגת טיטניום באורך 43 ס"מ ורוחב 3 ס"מ, שנפלה ממטוס מקדונל דאגלס DC-10 בשירות קונטיננטל איירליינס, אשר נחת על המסלול ארבע דקות קודם לכן.

הקונקורד עבר עליה, מה שגרם לחתך בגלגל מספר 2. קרע גומי במשקל של כ-4.5 ק"ג, פגע במכל הדלק במהירות של 330 קמ"ש וסדק אותו.

כעבור מספר שניות, בהן דלפו ממכל הדלק כ-75 ליטר דלק בשנייה, הדלק התלקח כתוצאה מניצוץ חשמלי. מנועים 1 ו-2 איבדו כוח בעקבות החום הרב שיצרה השריפה, הטייס ניסה להסתובב ולחזור לנחות בנמל התעופה שארל דה גול, אולם הוא לא הצליח להסתובב, בעקבות תקלה במערכת החשמל של המטוס. 

הטייסים כיבו את מנועים 1 ו-2, וכדי לשמור על שיווי משקל, הפחיתו את מהירותם של המנועים 3 ו-4, הקונקורד טס כ-30 שניות בגובה 60 מטר, דקה עשרים ושמונה שניות לאחר ההמראה, איבד המטוס את כח העילוי שלו והתרסק.
החוקרים הגיעו למסקנה כי חתיכת הטיטניום שנפלה ממטוס ה-DC-10, הותקנה תוך הפרה של כללי היצרן.
צוות הטיסה

הקברניט - כריסטיאן מרטי (Christian Marty) בן 54, צבר 13,477 שעות טיסה, מהן 317 בקונקורד.
טייס המשנה - ז'אן מרכוט (Jean Marcot) בן 50, צבר 10,035 שעות טיסה, מהן 2698 בקונקורד.
מהנדס הטיסה - ז'יל ג'ארדינאוד (Gilles Jardinaud) בן 58, צבר 12,532 שעות טיסה, מהן 937 בקונקורד.
חקירה פלילית

ב-10 במרץ 2005 החלו שלטונות צרפת בחקירה פלילית של קונטיננטל איירליינס.
בספטמבר 2005 נחקר מהנדס הקונקורד הנרי פרייה (Henri Perrier) בחשד לרשלנות, מכיוון שבין השנים 1979 ל-2000 נרשמו יותר מ-60 תקריות בהן היו מעורבים צמיגים של המטוס.
ב-12 במרץ 2008 הוגשו כתבי אישום נגד חברת התעופה קונטיננטל איירליינס, ושניים מעובדיה; ג'ון טיילור, מכונאי, וסטנלי פורד, מנהל תחזוקה בחברה. כמו כן הוגש כתב אישום נגד מהנדס המטוס, הנרי פרייה, וקלוד פראנצן, עובד בחברת אירוספטיאל שייצרה את המטוס.
המשפט החל ב-2 בפברואר 2010, פסק הדין התקבל ב-6 בדצמבר 2010.
התביעה הצרפתית טענה כי רצועת המתכת לא הותקנה כראוי על מטוס ה-DC-10, מנגד טענו עורכי הדין של קונטיננטל, כי המטוס עלה באש לפני שפגע ברצועת המתכת; עורכי הדין של החברה הבהירו כי יציגו עדויות של כ-20 איש שראו אש במטוס לפני הפגיעה ברצועת המתכת.
התביעה טענה גם כי בכירי חברת אירוספטיאל התעלמו מכשלים ידועים במטוס.
בית המשפט פסק כי חברת קונטיננטל ומכונאי בחברה אשמים בגרימת מוות ברשלנות. החברה נקנסה בסכום של 200,000 אירו, המכונאי ג'ון טיילור חויב לשלם קנס בסך 2,000 אירו ונגזרו עליו 15 חודשי מאסר על תנאי. יתר הנאשמים זוכו מכל אשמה. אך בנובמבר 2012 התקבל ערעורם של הנתבעים: בית המשפט ביטל את ההרשעה, וקבע כי במעשיהם של קונטיננטל וטיילור אין די כדי לייחס להם אחריות פלילית.
אירוע דומה

ב-14 ביוני 1979, תועד מקרה דומה של דליפת דלק ממטוס קונקורד, בנמל התעופה דאלאס בוושינגטון. עדי ראייה הבחינו בלהבות יוצאות מהמטוס לאחר ההמראה, למרות העדויות הכחישו באייר פראנס כי פרצה אש.
בחקירת טיסה 4590 שופרו התמונות משנת 1979, והתגלה כי אש אחזה באחד ממנועי הקונקורד בשעת ההמראה. לפי הערכות, דליפת הדלק בטיסה זו הייתה 5 ליטרים בשנייה, כ-7 אחוזים מהכמות שדלפה בטיסה 4590.
הקונקורד אחרי התאונה

לאחר התאונה שונו מספר תקנים במטוס, בהם כבלי חשמל בטוחים יותר, מכלי הדלק חוזקו בסיבי קוולאר, והותקנו במטוסים צמיגים מיוחדים שפותחו במיוחד עבור הקונקורד.
המטוסים שבו לפעילות ב-7 בנובמבר 2001. בסופו של דבר קורקעו המטוסים סופית ב-24 באוקטובר 2003 עקב ירידה במספר הלקוחות.
עבור אולימפיאדת 2012 תוכננה טיסת ראווה של הקונקורד, אולם זו לא התקיימה בסופו של דבר.
הערות שוליים

↑  הקונקורד התרסק בגלל פיסת מתכת, באתר nana10‏, 11 באוגוסט 2000
↑  התרסקות הקונקורד הצרפתי: תביעה נגד קונטיננטל איירליינס, באתר nana10‏, 27 בספטמבר 2000
↑  Ex-Concorde head quizzed on crash, ‏ BBC‏, 27 בספטמבר 2005
↑  צרפת: החל משפט אסון התרסקות הקונקורד, באתר nrg‏, 2 בפברואר 2010
↑  "קונטיננטל" הורשעה בגרימת התרסקות הקונקורד, באתר וואלה, 6 בדצמבר 2010
↑  Concorde crash: Continental Airlines killings verdict quashed, BBC
↑  דני פישל, ‏התרסקות הקונקורד: דז'ה-וו?, באתר חיל האוויר הישראלי, גליון 144, 1 באפריל 2002
↑  מטוס הקונקורד חידש את טיסותיו, באתר nana10‏, 7 ביולי 2001
↑  שירת הברבור: טיסתו האחרונה של הקונקורד, באתר nana10‏, 24 באוקטובר 2003
↑  Iconic Concorde Could Return for 2012 Olympics באתר DailyTech‏ 7 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566678305171  LCCN: sh2007004325
נירבורגרינג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסלול מירוץ 
 על שם:  Nürburg 
 מיקום:  ריינלנד-פפאלץ 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 תאריך פתיחה רשמי:  18 ביוני 1927 
 אדריכל:  גוסטב אייכלר 
 מידות
 אורך:  5,148 מ' 
 
 קואורדינטות:  50°20′08″N 6°56′51″E﻿ / ﻿50.335555555556°N 6.9475°E﻿ / 50.335555555556; 6.9475
 nuerburgring.de
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינירבורגרינג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונינירבורגרינג(למפת ריינלנד-פפאלץ רגילה) מיינץ קובלנץ טריר קייזרסלאוטרן וורמס נויוויד נוישטט שפייר פרנקנטל נורדריין-וסטפאליה הסן באדן וירטמברג  חבל הסאר  צרפת לוקס. בלגיהנירבורגרינג(למפת ריינלנד-פפאלץ מוגדלת) מיינץ קובלנץ טריר קייזרסלאוטרן וורמס נויוויד נוישטט שפייר פרנקנטל נורדריין-וסטפאליה הסן באדן וירטמברג  חבל הסאר  צרפת לוקס. בלגיהנירבורגרינג
 
תרשים מסלול הנורדשלייפה ובתחתית מסלול הגרנד פרי הגרמני
נירבורגרינג (בגרמנית: Nürburgring) (ידוע גם בכינויים "The Ring" ו"הגיהנום הירוק") הוא מתחם ספורט מוטורי בסמוך לעיירה נירבורג במדינת ריינלנד־פפאלץ אשר בגרמניה. הוא ממוקם כ־70 קילומטר דרומית לעיר קלן וכ־120 קילומטר צפונית־מערבית לפרנקפורט.
לנירבורגרינג תצורות שונות של מסלולי מרוץ. האירועים העיקריים המתקיימים בו הם מרוצי הגרנד פרי הגרמני והאירופי, אליפות העולם לאופנועים, מרוץ ה־DTM, מרוץ 24 השעות של נירבורגרינג, מרוץ 6 השעות של נירבורגרינג ומרוצי ה־VLN. בנוסף, מסלול ה'נורדשלייפה' (Nordschleife) (פירוש: "לולאה צפונית") אשר נבנה בשנות ה־20 מסביב לטירת נירבורג מימי הביניים, משמש את מרבית יצרניות הרכב הגדולות כמעין מרכז ניסויים לדגמים שונים שלהן ובחינת יכולותיהן. בין היצרניות מתנהלת גם תחרות לא רשמית אך בעלת משמעות גדולה של זמני הקפת המסלול.
מסלול נירבורגרינג נחשב לאחד המסלולים בעלי המשמעות ההיסטורית הגדולה ביותר ולאחד המסלולים המאתגרים ביותר בסבב מרוצי הפורמולה 1, ולאחד משמות מסלולי המרוצים התובעניים והמוערכים ביותר בספורט המוטורי בעולם. את שם הכינוי "הגיהנום הירוק" הגה נהג המרוצים הבריטי ג'קי סטיוארט עקב פיתולי הכביש המסוכנים בתוך היערות המקומיים.
במקור היו בנירבורגרינג ארבע תצורות של מסלולי מרוץ: המסלול כולו (Gesamtstrecke), אשר אורכו 28.265 קילומטר, מסלול הנורדשלייפה העיקרי, המכיל 73 פניות מהן 33 לצד שמאל ו־40 לצד ימין, ואורכו 22.832 קילומטר; מסלול הזידשלייפה (Südschleife) (שפירושו: "הלולאה הדרומית"), אשר אורכו 7.747 קילומטר; ומסלול החימום (המכונה Betonschleife) באורך 2.281 קילומטר מסביב לאזור עצירות ה'פיט', המכונה לעיתים גם "לולאת הסיום" (Zielschleife). בין השנים 1982–1983 נהרס אזור קו הסיום של המסלול על מנת לבנות מסלול גראנד פרי חדש בטיחותי ומודרני. בנייתו של המסלול הסתיימה בשנת 1984, ומאז משמש את כל אירועי המרוץ הגדולים והבינלאומיים ובכללם מרוץ הפורמולה 1. עם זאת, מסלול הנורדשלייפה עדיין בשימוש לצורך מרוצים ובדיקות שונות ובנוסף גם פתוח מדי יום לגישה ציבורית לקהל הרחב אשר באפשרותו לנהוג על המסלול תמורת תשלום.
מסלול נירבורגרינג המלא מורכב מ־174 פניות. רוחבו הוא בין 8 ל־9 מטרים בממוצע.