stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס ארקונדה
קריירת משחק > נבחרת ספרד

ב-27 במרץ 1977, בעיצומה של עונת הפריצה שלו בסוסיאדד, זכה ארקונדה בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד, כשנכנס כמחליף במהלך משחק ידידות בין ספרד להונגריה שהסתיים בשוויון 1-1.
הוא זומן לסגל ספרד למונדיאל 1978 בארגנטינה, אך שימש רק כשוער מחליף למיגל אנחל ולא זכה לשחק בטורניר. ביורו 1980 כבר היה לשוער הראשון של ספרד, אך גם טורניר זה הסתיים בהדחה מוקדמת בשלב הבתים. ארקונדה זומן לסגל ספרד גם לטורניר מונדיאל 1982 הביתי, בו שימש כקפטן הנבחרת. הוא שיחק בכל חמשת משחקיה של ספרד בטורניר, שהסתיים בהדחה בשלב הבתים השני.
ביורו 1984 בצרפת הוביל ארקונדה את ספרד כקפטן עד למשחק הגמר, לאחר שספג שלושה שערים בארבעת המשחקים הראשונים בטורניר. במשחק הגמר ספג ארקונדה את השער הראשון בדקה ה-57, לאחר שכדור חופשי נמוך של מישל פלאטיני שנראה היה כאילו נקלט על ידי ארקונדה, עבר מתחת לחזהו ובטנו והתגלגל באיטיות לרשת. צרפת ניצחה בסיום 0–2 וזכתה בתואר.
לאחר טורניר זה עוד המשיך ארקונדה לשחק במוקדמות מונדיאל 1986, אך פציעה קשה שעבר במדי סוסיאדד סיימה למעשה את הקריירה הבינלאומית שלו. הפציעה מנעה ממנו את הזימון למונדיאל 1986, והוא לא שב לשחק עוד במדי הנבחרת לאחר שהוחלף באנדוני זוביזרטה. ארקונדה רשם 68 הופעות במדי הנבחרת בסך הכל.
בטקס שלאחר הזכייה של ספרד ביורו 2008, לבש שוערה השלישי של הנבחרת, אנדרס פאלופ, את חולצתו המקורית של ארקונדה מגמר יורו 1984, בעת שעלה לקבל את מדליית הניצחון מידיו של נשיא אופ"א וכובש השער הראשון מאותו הגמר, מישל פלאטיני.
חיים אישיים

אחיו הצעיר של ארקונדה, גונזלו, על אף שמעולם לא שיחק כדורגל מקצועני, רשם קריירת אימון עשירה בספרד שכללה בעיקר קבוצות מליגת המשנה ומטה.
תארים > תארים קבוצתיים

אליפות ספרד (2): 1980/1981, 1981/1982
הגביע הספרדי: 1986/1987
הסופר קאפ הספרדי: 1982
אליפות אירופה: 1984 (מקום שני)
תארים > תארים אישיים

פרס ריקרדו זאמורה (3): 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973/1974 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1974/1975 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1975/1976 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 9 | 0 | 1 | 0 | 10 | 0 |
| 1976/1977 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 0 | 0 | 34 | 0 |
| 1977/1978 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 30 | 0 | 0 | 0 | 30 | 0 |
| 1978/1979 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 0 | 0 | 34 | 0 |
| 1979/1980 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 2 | 0 | 36 | 0 |
| 1980/1981 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 6 | 0 | 40 | 0 |
| 1981/1982 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 2 | 0 | 36 | 0 |
| 1982/1983 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 34 | 0 | 8 | 0 | 42 | 0 |
| 1983/1984 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 28 | 0 | 0 | 0 | 28 | 0 |
| 1984/1985 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 33 | 0 | 0 | 0 | 33 | 0 |
| 1985/1986 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| 1986/1987 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 40 | 0 | 0 | 0 | 40 | 0 |
| 1987/1988 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 38 | 0 | 4 | 0 | 42 | 0 |
| 1988/1989 | ריאל סוסיאדד | ספרדלה ליגה | 31 | 0 | 8 | 0 | 39 | 0 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 414 | 0 | 31 | 0 | 445 | 0 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1977 | 3 | 0 |
| 1978 | 3 | 0 |
| 1979 | 6 | 0 |
| 1980 | 11 | 0 |
| 1981 | 13 | 0 |
| 1982 | 10 | 0 |
| 1983 | 6 | 0 |
| 1984 | 12 | 0 |
| 1985 | 4 | 0 |
| סה"כ | 68 | 0 |
הערות שוליים

↑  השוער הטוב ביותר בתולדות ספרד: איקר קסיאס, באתר ynet, 15 בנובמבר 2011
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת מונטריאול 1976 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקונדה •  2 סן חוסה •  3 קאמוס •  4 סנחוסה •  5 פולידו •  6 סאנצ'ס •  7 חואניטו •  8 סאורה •  9 אידיגוראס •  10 ויטוריה •   11 אסטבן •  12 קונדי • 13 מנסאנדו •  14 אולמו • 15 ברמחו • 16 מיר • 17 חואני • מאמן: קובאלה |  1 ארקונדה •  2 סן חוסה •  3 קאמוס •  4 סנחוסה •  5 פולידו •  6 סאנצ'ס •  7 חואניטו •  8 סאורה •  9 אידיגוראס •  10 ויטוריה •   11 אסטבן •  12 קונדי • 13 מנסאנדו •  14 אולמו • 15 ברמחו • 16 מיר • 17 חואני • מאמן: קובאלה | ספרד |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקונדה •  2 דה לה קרוס •  3 אורייה •  4 אסנסי •  5 מיגלי •  6 ביוסקה •  7 דאני •  8 חואניטו •  9 קיני •  10 סנטיאנה •   11 קרדניוסה •  12 גוסמן • 13 מיגל אנחל •  14 ליאל • 15 מרניון • 16 אולמו • 17 מרסלינו • 18 פירי • 19 רשאק • 20 קאנו • 21 סן חוסה • 22 אורוטי • מאמן: קובאלה |  1 ארקונדה •  2 דה לה קרוס •  3 אורייה •  4 אסנסי •  5 מיגלי •  6 ביוסקה •  7 דאני •  8 חואניטו •  9 קיני •  10 סנטיאנה •   11 קרדניוסה •  12 גוסמן • 13 מיגל אנחל •  14 ליאל • 15 מרניון • 16 אולמו • 17 מרסלינו • 18 פירי • 19 רשאק • 20 קאנו • 21 סן חוסה • 22 אורוטי • מאמן: קובאלה | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 1980 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקונדה •  2 אלכסנקו •  3 מיגלי •  4 דייגו •  5 אורייה •  6 אסנסי •  7 דאני •  8 קרדניוסה •  9 קרסקו •  10 קיני •   11 דל בוסקה •  12 חואניטו • 13 אורוטי •  14 גורדיו • 15 אולמו • 16 סנטיאנה • 17 סטרוסטגי • 18 סאורה • 19 קונדי • 20 טנדיו • 21 סאמורה • 22 ארטולה • מאמן: קובאלה |  1 ארקונדה •  2 אלכסנקו •  3 מיגלי •  4 דייגו •  5 אורייה •  6 אסנסי •  7 דאני •  8 קרדניוסה •  9 קרסקו •  10 קיני •   11 דל בוסקה •  12 חואניטו • 13 אורוטי •  14 גורדיו • 15 אולמו • 16 סנטיאנה • 17 סטרוסטגי • 18 סאורה • 19 קונדי • 20 טנדיו • 21 סאמורה • 22 ארטולה • מאמן: קובאלה | ספרד |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1982 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקונדה •  2 קמאצ'ו •  3 גורדיו •  4 אלונסו •  5 טנדייו •  6 אלכסנקו •  7 חואניטו •  8 חואקין •  9 סטרוסטגי •  10 זאמורה •   11 לופס אופרטה •  12 אורקיאגה • 13 חימנס •  14 מאקדה • 15 סאורה • 16 סאנצ'ס • 17 גאייגו • 18 אורלדה • 19 סנטיאנה • 20 קיני • 21 אורוטי • 22 מיגל אנחל • מאמן: סנטמריה |  1 ארקונדה •  2 קמאצ'ו •  3 גורדיו •  4 אלונסו •  5 טנדייו •  6 אלכסנקו •  7 חואניטו •  8 חואקין •  9 סטרוסטגי •  10 זאמורה •   11 לופס אופרטה •  12 אורקיאגה • 13 חימנס •  14 מאקדה • 15 סאורה • 16 סאנצ'ס • 17 גאייגו • 18 אורלדה • 19 סנטיאנה • 20 קיני • 21 אורוטי • 22 מיגל אנחל • מאמן: סנטמריה | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 1984 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקונדה •  2 אורקיאגה •  3 קמאצ'ו •  4 מאסדה •  5 גויקוצ'יאה •  6 גורדיו •  7 סניור •  8 ויקטור •  9 סנטיאנה •  10 גאייגו •   11 קרסקו •  12 סלבה • 13 בויו •  14 חוליו אלברטו • 15 רוברטו • 16 פרנסיסקו • 17 מרקוס • 18 בוטרגניו • 19 סראביה • 20 זוביזרטה • מאמן: מוניוס |  1 ארקונדה •  2 אורקיאגה •  3 קמאצ'ו •  4 מאסדה •  5 גויקוצ'יאה •  6 גורדיו •  7 סניור •  8 ויקטור •  9 סנטיאנה •  10 גאייגו •   11 קרסקו •  12 סלבה • 13 בויו •  14 חוליו אלברטו • 15 רוברטו • 16 פרנסיסקו • 17 מרקוס • 18 בוטרגניו • 19 סראביה • 20 זוביזרטה • מאמן: מוניוס | ספרד |
מבצע מוקינגברד

מבצע מוקינגברד (באנגלית: Operation Mockingbird) היה כינוי לתוכנית של סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית (CIA) בתקופת המלחמה הקרה, שנועדה לגרום להטיות פוליטיות בדיווחי החדשות בכלי התקשורת לצורכי תעמולה אמריקאית. כחלק מהמבצע ה-CIA סיפק מימון לארגוני סטודנטים, ארגוני תרבות ועיתונאים.
המבצע נחשף בשנת 1967 בכתב העת Ramparts, שפרסם ידיעה בולטת על כך שאגודת הסטודנטים האמריקאית מקבלת מימון מה-CIA. לאחר מכן הוקמה ועדת חקירה של הקונגרס בראשותו של פרנק צ'רץ', שפרסמה בשנת 1976 דו"ח המפרט את הקשרים של הסוכנות עם עיתונאים וארגונים אזרחיים.
היסטוריה

בשנים הראשונות של המלחמה הקרה נעשו מאמצים מצד ממשלות ארצות הברית וברית המועצות להשתמש בכלי תקשורת המונים כדי להשפיע על דעת הקהל הבינלאומית. החל משנות החמישים ברית המועצות מימנה את "ארגון העיתונאים הבינלאומי" שבסיסו היה בפראג, ועיתונים מובילים באירופה פרסמו ידיעות שקידמו את האידאולוגיה הקומוניסטית. על פי ספר שפרסמה דבורה דייוויס, מבצע מוקינגברד נהגה על ידי ה-CIA כתגובה לפעילות סובייטית זו.
בתחקיר שפרסם קארל ברנסטיין הוא מציין כי כבר בשנת 1953 ייחס אלן דאלס, מנהל ה-CIA, חשיבות עליונה לדיווחי כלי התקשורת. הסוכנות נהגה להעביר דיווחים בעלי מידע מודיעיני לעיתונאים ששיתפו פעולה, ביודעין או שלא ביודעין. דיווחים אלה פורסמו בתחילה בעיתונים בעלי תפוצה קטנה, ולאחר מכן צוטטו וזכו לפרסום רחב יותר בכלי התקשורת המרכזיים בארצות הברית. הדיווחים כללו תעמולה חיובית אודות צבא ארצות הברית ותאגידים אמריקאיים, ומידע שלילי על ברית המועצות.
על פי ספר של אלכס קונסטנטין, מחלקת התעמולה של ה-CIA בשנות החמישים מנתה כ-3,000 איש. למנהל המחלקה הייתה סמכות לצנזר עיתונים ולמנוע דיווחים על אירועים, בהם ההפיכה באיראן (1953) וההפיכה הצבאית בגואטמלה שבה הודח הנשיא חקובו ארבנס גוסמן.
מבצע מוקינגברד מומן כחלק מהתקציב שהוקצה לתוכנית מרשל. ה-CIA נהג להעביר סכומי כסף גבוהים לעיתונאים ולבעלי עיתונים, בהם ויליאם ס. פיילי, קתרין גרהאם והנרי לוס, וכן לממן פרויקטים מיוחדים שהסוכנות ראתה בהם הזדמנות להפצת תעמולה אנטי-קומוניסטית. בין השאר גייס ה-CIA כספים למימון ההפקה הבריטית של הסרט "חוות החיות" (1954), המבוסס על ספרו של ג'ורג' אורוול. ספרו של אורוול לגלג הן על הקומוניזם (המיוצג על ידי חזירים) והן על הקפיטליזם (המיוצג על ידי בני אדם), אך לבקשת ה-CIA שונתה העלילה המקורית כך שתדגיש יותר את הפן האנטי-קומוניסטי, כחלק ממלחמת התעמולה כנגד ברית המועצות בזמן המלחמה הקרה. כמו כן שילמה הסוכנות לסופרים ידועים, בהם היינריך בל ובוריס פסטרנק, שהוציאו לאור ספרים אנטי-קומוניסטיים.
ועדת צ'רץ'

חברי הקונגרס של ארצות הברית ביקשו לחקור מקרים שנויים במחלוקת של ה-CIA, לאחר שבשנת 1974 נחשפה פרשת ווטרגייט, ובשנת 1975 פרסם סימור הרש תחקיר לפיו הסוכנות מבצעת מעקב אחר אזרחים. בהוראת הקונגרס, הוקמו מספר ועדות חקירה שבדקו את הקשרים של הסוכנות עם עיתונאים וארגוני חברה אזרחית. במאי 1976 פורסם דו"ח של ועדה בראשותו של פרנק צ'רץ' שפירט את הקשרים בין הסוכנות לגורמי תקשורת בארצות הברית ומחוצה לה.
בדו"ח נאמר שה-CIA מתחזק רשת של מאות עיתונאים, סוכנויות חדשות, תחנות רדיו וטלוויזיה, הוצאות ספרים וכלי תקשורת נוספים ברחבי העולם, המקבלים ידיעות מודיעיניות לצורכי תעמולה סמויה. פעולות דומות נעשות בתוך ארצות הברית, כאשר חלק מהעיתונאים אינם מודעים למקור המידע.
ועדת צ'רץ' פרסמה את ממצאיה בשישה כרכים, בהם נחשפו פעולות רבות השנויות במחלוקת של ארגוני קהילת המודיעין האמריקאית. כל הפעילויות שנחשפו על ידי ועדת צ'רץ' לא קיבלו אישור חוקי והוסתרו מחברי הקונגרס. בין ממצאי הוועדה, בנוסף למבצע מוקינגברד, נמנו הפרויקטים הבאים:
פרויקט מינרט, במהלכו עקבה הסוכנות לביטחון לאומי אחר התקשורת האלקטרונית בניסיון ללקט מידע על שורה של אזרחי ארצות הברית, והעבירה את המידע לכל ארגוני המודיעין האחרים בארצות הברית. ברשימת החשודים נמנו אזרחים אמריקאים שנסעו לקובה, סוחרי סמים, פעילים נגד מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם, מנהיגי התנועה לזכויות האזרח, מספר עיתונאים ושני סנאטורים.
פרויקט שאמרוק (אנ'), במהלכו קיבלה הסוכנות לביטחון לאומי עותק מכל מברק שנשלח לארצות הברית או יצא ממנה, והעבירה מידע מודיעיני שנמצא במברקים לגופי מודיעין אחרים.
פרויקט נמיה (אנ'), במהלכו ביצעה סוכנות הביון המרכזית מספר רב של פיגועי טרור ומבצעי מודיעין נגד קובה, בהם שמונה ניסיונות לחסל את פידל קסטרו.
תגובת ה-CIA

בשנת 1973, עוד לפני שפורסם דו"ח ועדת צ'רץ', הוציא ויליאם קולבי הנחיה לעצור את השימוש המוסווה בעיתונאים להפצת תעמולה. בשנת 1976 הוציא ג'ורג' הרברט ווקר בוש הנחיה מחמירה יותר, האוסרת על כל התקשרות חוזית או כספית בין ה-CIA לגורמי עיתונות רשמיים. ועדת צ'רץ' ציינה שהנחיה זו אינה מספקת, כי היא מתירה התקשרות לא-רשמית עם עיתונאים, והתקשרות חוזית או כספית עם עיתונאים עצמאיים.
ראו גם

רימון (שבועון)
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
מגנטיט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Fe3O4
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי
 צורת הגביש:  אוֹקטָהדרלי
 צבע:  שחור
 ברק:  מתכתי
 שקיפות:  אטום
 פצילות:  אינה קיימת
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  5.5 - 6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  5.17 - 5.18
 שרטוט:  שחור
 מינרלים נלווים:  טלק, כלוריט, פיריט והמטיט
 סוגים
 Lodestone:  גביש מגנטיט מקוטב
מגנטיט (באנגלית: Magnetite) הוא מינרל שנוסחתו Fe3O4, אחד מתחמוצות הברזל (תחמוצת אחרת לדוגמה היא המטיט). מגנטיט הוא המינרל המגנטי ביותר על כדור הארץ ומצפנים קדומים היו מורכבים ממנו. מגנטיט מתמוסס באיטיות בחומצת מימן כלורי וגרגריו נמצאים כמעט בכל סלעי היסוד וברוב סלעי המשקע, בנוסף לכך מגנטיט הוא מקור חשוב להפקת ברזל.
לעיתים מגנטיט נמצא בכמויות גדולות בחול ים (מספיקה העברת מגנט קרוב לחול על מנת לתפוס גרגרי מגנטיט). חול שמכיל מגנטיט נמצא במגוון מקומות כמו קליפורניה וניו זילנד. מרבצי מגנטיט אחרים נמצאים בשוודיה, נורווגיה, גרמניה, איטליה, שווייץ, דרום אפריקה, הודו, מקסיקו ובארצות הברית באורגון, ניו ג'רזי, פנסילבניה, צפון קרוליינה, וירג'יניה, ניו מקסיקו, יוטה וקולורדו. ביוני 2005 חברת מחקר מצאה מרבץ עצום של מגנטיט בפרו.[דרוש מקור]
גבישי מגנטיט נמצאו במספר חיידקים (דוגמת Aquaspirillum magnetotacticum) ובמוחן של דבורים, טרמיטים ובמספר ציפורים (למשל במקורן של יונים יש מבנה תלת־ממדי של תאי עצבים המכילים את המינרלים מגהמיט ומגנטיט העוזר להן לנווט את דרכן). גם באדם נמצא גביש מגנטיט זעיר באף. השערות מציעות שאורגניזמים מסוימים יכולים לחוש בשדה המגנטי של כדור הארץ בעזרת גבישי המגנטיט שמצויים בגופם וכך לנווט בו.
צורות מגנטיט שכמעט זהות לצורות הקיימות בחיידקים מסוימים בכדור הארץ נמצאו במטאור ALH84001 שמקורו במאדים. גילו של המטאור נאמד בכ-3.9 מיליארד שנים. ההשערה שמקור המגנטיט הוא בחיידקים פרימיטיביים שחיו בעבר על מאדים, עדיין שנויה במחלוקת.
ראו גם

ביומינרליזציה
מייק אינז

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1966 (בן 58) סן פרננדו, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 סוגה:  מטאל אלטרנטיבי, גראנג' 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, בס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייק אינז
מייקל "מייק" אינז (באנגלית: Mike Inez; נולד ב-14 במאי 1966 בסן פרננדו, קליפורניה, ארצות הברית) הוא מוזיקאי רוק אמריקני המוכר בעיקר כבסיסט של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס.
אינז ניגן בס באלבומים No More Tears ,Blizzard of Ozz ו-Live and Loud של אוזי אוסבורן. בסוף 1993 החליף את מייק סטאר באליס אין צ'יינס, מיד לאחר הקלטתו של האלבום Dirt.
ב-1995 ניגן בפרויקט-הצד של גיטריסט להקת Guns N' Roses, סלאש, "Slash's Snakepit". ב-1998 ניגן באלבום Boggy Depot של ג'רי קאנטרל. ב-2002 הוזכר אינז כאחד מהמועמדים להחלפתו של ג'ייסון ניוסטד במטאליקה. במשך השנים הקליט מספר שירים במסגרת להקת בלאק לייבל סוסייטי.
ב-2005 התאחד עם ג'רי קאנטרל ושון קיני להופעת התרמה חד-פעמית לנפגעי אסון הצונאמי. ב-2006 התאחדה הלהקה שוב לשם קיום סיבוב הופעות.
וידוע גם כמוזיקאי שהשתתף בלהקת הרוק האמריקנית "הארט"
מור בדה

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1878 סגד, הונגריה 
 פטירה:  2 בנובמבר 1928 (בגיל 50) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Brandspiegel Mór 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  אדית האיוש (1906–1909) 
 
מור בדה (במקור ברנדשפיגל -Brandspiegel עד 1897, בהונגרית: Bedő Mór;‏ סגד, 2 באוקטובר 1878 – בודפשט, 2 בנובמבר 1928) היה משפטן, עורך דין, פוליטיקאי עירוני, מומחה במשפט מסחרי ברמה לאומית שחלק מפסקי הדין שקיבל הפכו להלכות משפטיות בהונגריה.
קורות חיים

מור ברנדשפיגל נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף בדה (ברנדשפיגל) (1843–1924), סוחר, ושל פאולינה קוטאני (1851–1908). הוא למד באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לאחר קבלת התואר דוקטור במשפטים פתח משרד עורכי דין בבודפשט. ב-1 באוקטובר 1906 נשא לאישה את אדית האיוש, ילידת בודפשט, צעירה ממנו ב-11 שנים, בתם של ז'יגמונד האיוש ושל ז'ני שטיין, אך הם התגרשו ב-1909. בדה היה מומחה במשפט מסחרי, אשר במהלך השנים זכה בבתי המשפט לקבל החלטות בעלות חשיבות עקרונית ותקדימית במספר תביעות מרעישות. פסקי דין אלה הפכו בחלקם הגדול להלכות משפטיות במשפט ההונגרי. הוא היה חבר בוועדת הרשות המחוקקת של הבירה (מועצת העיר של בודפשט רבתי) במשך שנים רבות, היה נציג של המפלגה הדמוקרטית העירונית של בודפשט, ובמקביל גם תפס מקום במועצת המנהלים של בסקארט (חברת התחבורה המאוחדת של בודפשט) מטעם מפלגתו. הוא ביצע מספר קמפיינים מוצלחים לטיהור המינהל הציבורי משחיתות ושל הניהול הפיננסי של עיריית הבירה מפני בירוקרטיה מוגזמת על מנת להגן על התושבים משלמי המיסים. הוא ביצע גם עבודה ספרותית משפטית בעיתונות המקצועית.
הוא פרסם באופן עצמאי מהדורות של דיני מסחר, שטרי חליפין ופשיטת רגל עם פירושים מעשיים.
ספריו וכתביו

רישום מקרקעין (ברטיסלאבה, 1904)
Az uj magyar váltótörvény (חוק שטרי החליפיו ההונגרי החדש)
Perenkivüli igazságügyi iratmintatár I-II (ספרייה לדוגמה של מסמכים שיפוטיים חוץ-משפטיים)
Telekkönyv (ספר חלקות המקרקעין)
Az uj magyar váltótörvény kézikönyve a joggyakorlat kapcsán (Jogi zsebkönyvek gyűjteménye V.) (המדריך של חוק שטר החוב ההונגרי החדש ביחס לפרקטיקה המשפטית (אוסף ספרי כיס משפטיים V.))
Moratorium s az arra vonatkozó rendeletek rendszeres magyarázata (הסבר שוטף על מורטוריום ותקנות נלוות)
A római jog compendiuma (חיבור למשפט הרומי)
Dr. Bedő Mór A csődönkívüli kényszeregyességről / Grill Kiadó 1924 (ד"ר מור בדה אודות יחידת החובה ללא פשיטת רגל / Grill הוצאת 1924)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny. (יוז'ף פלטינוס: פשעי הבנייה החופשית. מהדורה רביעית. בודפשט, 1939-1938. הוצאת יוז'ף בודאי-ברנוולינר)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 3846/1897. Forrás: MNL-OL 30790. mikrofilm 546. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1897. év 1. oldal 28. sor
↑  "Születési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség születési akv. 76/1878. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-21.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 326/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-21.
↑  "Bedő József halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 199/1924. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-21.
↑  Bp. V. ker. állami házasság akv. 424/1906. folyószám.
↑  A budapesti kir. törvényszék 3364/1909. p. sz. ítélete.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1326 5436  VIAF: 165360953   WorldCat (עם VIAF): 165360953
מאו מאו

ערך זה עוסק בתנועת מחתרת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מאו מאו (החנית הבוערת בלשון קיקויו) היה שמה של תנועת מחתרת שפעלה בקניה והנהיגה מרד בשנים 1952–1956 כנגד הממשל הבריטי והשלטון המקומי במושבת קניה שנוהל על ידי הבריטים. מרבית חברי התנועה היו מבני שבט הקיקויו וגם בני שבטי אמבו ומרו נמנו עימם. הבריטים הוציאו את התנועה אל מחוץ לחוק כבר בשנת 1950 כאשר החלו המאו מאו לבצע פעולות אלימות.
המרד הסתיים בשנת 1956 בתבוסת המאו מאו ובחיסולם הכמעט מוחלט. עם זאת, הבריטים ששלטו בקניה מאז 1895, עזבו ארץ זו בדצמבר 1959.
אחת הסיבות לטינת הקיקויו ללבנים היה שטף המתיישבים ב"רמות הלבנות" לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1952 חיו בקניה 42,000 מתיישבים לבנים ו־1.25 מיליון אפריקאים.
בשנת 1950 התנגדות הקיקויו ב"רמות הלבנות" הפכה להיות אלימה ובוצעו פעולות חבלה כנגד המתיישבים הלבנים. למרות זאת, אפילו נציגי הקיקויו בבית הנבחרים הקנייתי פקפקו בכך שלמאו מאו גודל משמעותי. בשנת 1952 הפעולות נגד האירופאים הפכו לשכיחות יותר והתפשטו למחוזות נקרו, נוישה ולקיפיה. באוקטובר המרד הפך למלחמה.
מאו מאו

המאו מאו ניצלו טקסים מסורתיים של הקיקויו לגייס חברים, לעיתים בניגוד לרצונם, על ידי שימוש בשבועות דם. אלו שסירבו עונו ונרצחו. שבועת המאו מאו הייתה כי חבר לעולם לא ילשין על חבר אחר, ימכור אדמה או יעזור לאירופאים. הם נשבעו לגרש את כל המתיישבים הלבנים ולהרגם לפי פקודה.
טקס החנוכה כלל הקרבת כבשה, הוצאת ליבה ושתיית דמה מעורב בדם משתתפים בטקס. הגעה לדרגות בכירות יותר הייתה כרוכה בשבועות וטקסים נוספים. לאחר הטקס הם סימנו שלוש שריטות זעירות על פרק יד שמאל, להן קראו נדמור איטשתו.
המאו מאו תקפו אפריקאים אחרים שסירבו להצטרף אף תחת איומים או כאלו שנחשדו בשיתוף פעולה.
באותה העת הם הקימו צבא גרילה שנקרא צבא ארץ החופש. הם היו חמושים בחניתות, "סימי" (חרבות ארוכות), "קיבוקו" (שוטים) ו"פנגה" (משטה מפלדה רכה). פנגה הייתה הנשק החביב עליהם. המאו מאו אף יצרו רובים, שרבים מהם התפוצצו בעת הירי. הם אף הצליחו להשיג 460 רובים על ידי גנבה או כשלל.
המאו מאו התחבאו ביערות במבוק באברדר  והר קניה. הם אספו והחביאו בגדים ונשק אך עדיין סבלו ממחסור. המאו מאו חפרו מלכודות כדי להגן על מקומות המסתור. נשים רבות הצטרפו למרד על ידי מחאות פוליטיות רחבות והעברת סיוע, מזון ומידע מודיעיני למאו מאו.
חיילי המאו מאו לבשו מכנסי חאקי קצרים וטוניקות ללא סימני זיהוי. הם שאפו לתאר עצמם כלוחמים אימתניים. המאו מאו היו מאורגנים בתאים אולם קבוצות חמושות רבות השתמשו במבנה ובדרגות של הצבא הבריטי. הם אף מינו שופטים שיכלו להטיל קנסות ולפסוק עונשים נוספים. העונש על התחברות ללא מאו מאו היה לכל הפחות קנס.
בקבוצת מאו מאו טיפוסית היו כמאה חברים. הקבוצות ומנהיגיהן היו שונות זו מזו. המנהיגים דרשו ציות מלא מהחברים. המנהיגים הבולטים היו: סטנלי מתנגי, וארוהיו איטוטה (נודע כגנרל סין, מנהיג אזור הר קניה) ודדן קימאתי, מנהיג יער אברדר. דדן קימאתי הכריז על עצמו כ"האביר המפקד של חצי כדור הארץ האפריקאי ולורד חצי כדור הארץ הדרומי".
המאו מאו תקפו בחשכה, חוות מבודדות על פי רוב, אך גם בתים בפאתי ניירובי.
הטקטיקה של המאו מאו הייתה ברוטאלית. הם הרגו וגרמו לנכויות בעזרת פיגיונות, אף לאנשי משטרה מבני הקיקויו. הם פגעו בחיות החווה ושרפו מבנים. קורבנותיהם נרצחו בשלל דרכים אכזריות. ראשי וידי הקורבנות נגדעו לעיתים כדי למנוע את זיהויים.
סיום המאבק

קימתי הוצא להורג בשנת 1957 ובשנה זו החלו בבחירות ישירות למועצת המחוקקים. מצב החירום הוסר סופית בדצמבר 1960. מנהיגים אפריקאים מתונים מונו למועצה המחוקקת. מספרם הוכפל לאחר שנה, דבר שהגדיל את השפעתם. ג'ומו קניאטה שוחרר ב־1961 והיה לנשיאה הראשון של קניה החופשית ב־12 בדצמבר 1963. אחרוני המאו מאו מסרו לו את נשקם.
נפגעים

ההערכות מספר הנפגעים שנויות במחלוקת. "משמר המולדת של הקיקויו" טען כי הרג 4,686 מתוך 10,527 אנשי המאו מאו, אולם אחרים מעריכים את מספרם בכ־30,000. מאו מאו נוספים נהרגו בסכסוכים פנימיים ובשל התנאים הקשים. המאו מאו הרגו בין 2,484 ל־11,000 אפריקאים. 32 מתיישבים לבנים נהרגו[דרוש מקור].
ממשל מושבת קניה הוציא להורג בתליה כ-1,090 לוחמי "מאו מאו".
ישראל

ב־26 באוגוסט 2004, יום השנה ה-26 למותו של ג'ומו קאניאטה התפרסמו לראשונה מכתביו האישיים. ממכתבים אלו התברר כי בזמן המרד הוא שלח לוחמי מאו מאו לקבל הכשרה צבאית בישראל.
הערות שוליים

1 2  אביבה אבירם, "מי אוכל את הבשר של ילדים קטנים?", באתר הארץ, 12 באוקטובר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544540505171  GND: 4169145-3  LCCN: sh97007004  NKC: ph709524 
הר קניה