stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקיבוץ הארצי השומר הצעיר
היסטוריה

ראשוני העולים מתנועת השומר הצעיר הגיעו לארץ ישראל בשנת 1919. בשנת 1920 הוקם הקיבוץ הראשון של יוצאי התנועה שיסדו את היישוב בית אלפא בשנת 1922. בשנים הראשונות, היה הקשר בין הקיבוצים יוצאי התנועה לתנועה מחוץ לישראל, ובינם לבין עצמם, מזערי ולא מאורגן.
בשנת 1926 החלו נציגי הקיבוצים להיפגש לצורך הקמת תנועה משותפת, וביולי שנה זו התכנסה מועצה ארצית, שהחליטה על הקמת הקיבוץ הארצי. בשלב זה מנתה התנועה ארבעה קיבוצים: מרחביה, עין שמר, מעברות ומשמר העמק. בית אלפא לא הצטרף לתנועה בשלב זה עקב חילוקי דעות.
התחדשות העלייה לארץ ישראל בשנת 1928 הביאה לגידול במספר קיבוצי התנועה, ובמקביל הצטרפו לתנועה קיבוצים קיימים. במהלך שנות ה-30 הוכפלה התנועה כמה וכמה פעמים עד שבסופן הגיעה לכדי כ-7,000 נפש בעשרות קיבוצים ועשרות אלפי חניכי תנועת הנוער שלה, השומר הצעיר, התחנכו להגשמה בקיבוץ על ידי עשרות שליחים לכל רחבי אירופה ואף לארצות הברית. במקביל הוקמו ארגוני-בת שצמחו גם הם במהירות, כמו קרן למימון הקיבוצים, הוצאת ספרים, שבועון שהפך ב-1941 ליומון, ועוד.
בשנת 1946 הקים הקיבוץ הארצי יחד עם השומר הצעיר והליגה הסוציאליסטית את מפלגת פועלים השומר הצעיר וערב יום הכיפורים הקימה התנועה את הקיבוצים גלאון, נירים וקיבוץ שובל כחלק ממבצע 11 הנקודות. בשנת 1948, ערב קום מדינת ישראל, התאחדה המפלגה עם אחדות העבודה - פועלי ציון והקימה את מפלגת הפועלים המאוחדת – מפ"ם. בבחירות לכנסת הראשונה שנערכו ב-1949 זכתה התנועה ב-19 מנדטים והפכה למפלגה השנייה בגודלה בכנסת.
בשנים הבאות ראתה התנועה גידול נרחב, בעיקר עקב הצטרפות חניכי השומר הצעיר, הן לקיבוצים קיימים והן תוך יצירת קיבוצים חדשים השייכים לתנועה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 השתנה מקור הקליטה – מקור הקליטה העיקרי הפך לחניכי הקיבוצים – בני חברות נוער, אולפנים וכדומה, אך בעיקר בני הקיבוץ.
בשנת 1999, עקב הישחקות האידאולוגיה הקיבוצית והיעלמות ההבדלים בין התנועות, החליטה מועצת התנועה על איחוד עם התק"ם. למרות האיחוד עם התק"ם עדיין קיים שוני בין הקיבוצים, בעיקר על רקע היסטורי ופוליטי (שייכות מפלגתית).
התנועה מתקיימת במאה ה-21 רק בתור ישות משפטית העומדת בבעלות קיבוצי הקיבוץ הארצי ומחזיקה ומנהלת בנפרד מהתנועה הקיבוצית את מוסדות התנועה ההיסטוריים. לצורך ניהול תקין אף נבחרה בפברואר 2010 מזכירות לקיבוץ הארצי בכינוס של קיבוצי הקיבוץ הארצי.
קווים אידאולוגיים

תנועת הקיבוץ הארצי התאפיינה במספר עקרונות אידאולוגיים:
בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 נשחקו עקרונות אלה, יחד עם השחיקה הכוללת בערכי הקיבוצים.
מוסדות תנועתיים

תנועת הקיבוץ הארצי הקימה מספר מוסדות המשותפים לכל קיבוצי התנועה:
קרן חבצלת – לפעילות תרבותית-חינוכית ופרויקטים חוץ-תנועתיים
ארכיון יד יערי – הארכיון המרכזי של הקיבוץ הארצי והשומר הצעיר
ספרית פועלים – הוצאת ספרים
על המשמר – עיתון יומי
גבעת חביבה – מרכז סמינרים
צוותא – מרכז תרבות
מורשת בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ' – מוסד חינוכי וארכיון
רשימת קיבוצי השומר הצעיר בוויקיפדיה
ועוד שורה ארוכה של מוסדות כלכליים, תרבותיים וחברתיים.
ראו גם

רשימת קיבוצי "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר"
לקריאה נוספת

ס. ש. יריב (דוד בן-גוריון), על הקומוניסם והציונות של השומר הצעיר, הוצאת מפלגת פועלי ארץ ישראל, 1953.
ראובן שפירא, האמת על הקיבוץ. חיפה: פרדס, 2013.
מוקי צור. קהליתנו. הווידוי הקולקטיבי של ראשוני השומר הצעיר, הוצאת יד בן צבי, 1988
עומר עינב, נישאר פה לעולם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022
הערות שוליים

↑  הקיבוץ הארצי - השומר הצעיר, ב"אתר הקיבוצים"
↑  ראובן שפירא, האמת על הקיבוץ, פרקים 3 ו-8
↑  ראובן שפירא, האמת על הקיבוץ, פרק 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256705205171
נטע אנגלהרדט

| --- | --- |
 ענף מדעי:  פרדוקס השמדת המידע 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברנדייס (2011)  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 מנחה לדוקטורט:  Gary T. Horowitz 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (2019) 
 פרסים והוקרה:  פרס בלווטניק למדענים צעירים (2019)  פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית (2021)  New Horizons in Physics Prize  Sloan Research Fellowship  US Department of Energy Early Career Award
 
נטע אנגלהרדט היא פיזיקאית ישראלית-אמריקאית, המשמשת כפרופסור חבר לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. אנגלהרדט ידועה בזכות עבודתה בנושא פתרון פרדוקס השמדת המידע.
השכלה וקריירה

אנגלהרדט גדלה בירושלים ובבוסטון. בשנת 2011 השלימה תואר ראשון דו-חוגי בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ברנדייס. בשנת 2016 הוענק לה תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה. עבודת הדוקטורט שלה "Emergent geometry from entropy and causality" נעשתה בהנחיית פרופסור גארי הורוביץ.
בשנת 2019, לאחר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון, הצטרפה לסגל הפקולטה לפיזיקה של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
פרסים והוקרה

בשנת 2019 הוענק לאנגלהרדט פרס בלווטניק האזורי לפוסט-דוקטורנטים. בשנת 2021 הוענק לה ולשמונה חוקרים נוספים פרס אופקים חדשים בפיזיקה על "חישוב תכולת המידע הקוונטי של חור שחור והקרינה שלו".
הערות שוליים

↑   גדעון לב, החוקר הזה רוצה לגלות מה קורה בחורי תולעת, ויש לו רעיון איך לעשות זאת, באתר הארץ, 5 באפריל 2023
↑  Netta Engelhardt, MIT Department of Physics
↑  Emergent geometry from entropy and causality - Alexandria Digital Research Library | Alexandria Digital Research Library, alexandria.ucsb.edu
↑  Netta Engelhardt | Blavatnik Awards for Young Scientists, blavatnikawards.org
↑   גדעון לב, הוקינג ניסח פרדוקס לפני עשרות שנים. לחוקרת מישראל יש מפתח לפתרון, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: abc462f3-c9ee-488b-a726-f110b28c94f8  MGP: 276862
פודהייצה

פודהייצה (באוקראינית: Підгайці, בפולנית: Podhajce, ביידיש: פאדהאיצע או פידאייץ) היא עיירה במחוז טרנופול בחבל פודוליה במערב אוקראינה, בחבל גליציה ההיסטורי. העיר משמשת כמרכז אזורי לכפרים שמסביבה. בשנת 2001 גרו בה כ-3,300 איש. בעיר הייתה בעבר קהילה יהודית גדולה שהושמדה בשואה.
פודהייצה שוכנת על גדות הנהר קורופיץ, שהוא יובל של הדנייסטר. בעיירה תחנת רכבת שהיא האחרונה במסילה לבוב - פודהייצה.
היסטוריה

פודהיצה היא מהיישובים הקדומים באזורה. היא מוזכרת לראשונה בשנת 1519, שנה בה עברה העיר לרשותו של יאקוב בוצ'אצקי, הבישוף מחלם. עד מלחמת העולם הראשונה הייתה פודהייצה שייכת לקיסרות האוסטרו-הונגרית. בין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, השתייכה פודהיצה לפולין, לאחר מלחמת העולם השנייה משתייכת פודהיצה לאוקראינה.
על ראש ההר בסמוך לעיירה שוכן פסלו של המלך הפולני יאן סובייסקי, שהוקם לזכר ניצחונו במקום, בקרב עם הטורקים בשנת 1673.
הקהילה היהודית בפודהייצה

עד מלחמת העולם השנייה הייתה בפודהיצה קהילה יהודית ניכרת. תיעוד ראשון לקהילה יהודית מופיע ברשימות ממשלתיות של רוסיה ופולין משנת 1550. אולם מצבות שנמצאו בעיר הוכיחו כי יהודים גרו בעיר לפחות משנת 1420. במאה ה-19 הגיעה האוכלוסייה היהודית לשיאה. בעיר נמנו כ-6,000 תושבים יהודים, ובמרחב הכפרי שמסביבה עוד כ-8,000 יהודים. במאה ה-20 חלה ירידה ניכרת באוכלוסייה היהודית בפודהיצה, כמו בכל אזור מזרח אירופה, בעיקר בשל הגירה שנבעה מהלחץ הכלכלי ומהאנטישמיות. במפקד בשנת 1931 נמנו בעיר רק 2,827 יהודים, מתוך אוכלוסייה כללית של 6,000 איש.
בית הכנסת של פודהיצה, שנבנה בין סוף המאה ה-16 לתחילה המאה ה-17, הוא הבניין העתיק בעיר כיום. הוא נבנה בצורת מבצר, כמו בתי כנסת רבים מאותה תקופה, כדי שישמש כמקום מחסה לקהילה היהודית, במקרה הצורך. בתקופת השלטון הקומוניסטי שימש מבנה בית הכנסת כחנות מכולת. כיום בית הכנסת סגור ומוזנח.
בעיר שימש ברבנות בין השנים 1580 ו-1620 הרב בנימין אהרן סלניק שנודע בכינויו המשאת בנימין, וקבור בבית הקברות בעיר. רב נוסף שכיהן בפודהייצה הוא הרב יששכר בעריש, בנו של רבי יעקב יהושע פלק.
הקהילה היהודית בפודהייצה > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וחלוקת פולין על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות, עברה העיר לשלטון ברית המועצות. באותה תקופה התווספו לאוכלוסייה פליטים מאזור הכיבוש הגרמני, שהעלו את אוכלוסייתה היהודית של העיר אל כ-3,000 איש. עם הכיבוש הנאצי, הוקם בעיר גטו בשני רחובות במרכז העיר ויודנראט. בעקבות הצפיפות והתנאים הסניטריים הלקויים, פרצה בגטו בחורף 1941 - 1942 מגפת טיפוס, שגרמה למות רבים מהיהודים. יהודים רבים נוספים מתו מהרעב.
ביום הכיפורים ה'תש"ב, (22 בספטמבר 1942) נשלחו כ-1,000 יהודים אל  מחנה ההשמדה בלז'ץ. כחודש מאוחר יותר, בב' בחשוון בוצעה אקציה שנייה למחנה ההשמדה בלז'ץ. שארית היהודים נרצחו בג' בסיוון ה'תש"ב, כשנורו באמצעות מכונת ירייה בבורות ליד העיר. מספר יהודים מצומצם התחבא ביערות או חבר לפרטיזנים, אך רובה המוחלט של הקהילה היהודית בפודהיצה הושמדה בשואה.
לאחר המלחמה הוקמה בישראל ובארצות הברית אגודת יוצאי פודהיצה, שהורכבה מניצולי השואה, יחד עם אנשים שעלו ארצה או היגרו לארצות הברית לפני השואה. האגודה הוציאה ספר זיכרון בשם 'ספר פודהיצה' וכן פעלה להנצחת הקהילה בדרכים נוספות. בשכונת מעלות דפנה בירושלים, ובעיר ניו יורק מנציחים בתי כנסת בשם 'משאת בנימין' את קהילת פודהיצה שנספתה בשואה. יוצאי פודהייצה קבעו את יום ג' בסיוון, שבו הושמדה שארית היהודים בעיר, כיום זיכרון לקהילה.
לקריאה נוספת

ספר פודהייצה - העורך מ"ש גשורי, ת"א תשל"ב.
ואולי השמים ריקים - ברוך מילך, הוצאת יד ושם, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, ירושלים תשנ"ט.
בית הקברות היהודי בפודהייצה
עשרת הדיברות (סרט, 1956)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ססיל ב. דה-מיל
 הופק בידי:  ססיל ב. דה-מיל
 תסריט:  אניאס מקנזי, Jack Gariss, ג'סי לואיס לסקי ג'וניור, פרדריק מ' פרנק 
 עריכה:  אן בושנס 
 שחקנים ראשיים:  צ'רלטון הסטון, יול ברינר, אן בקסטר
 מוזיקה:  אלמר ברנסטין 
 צילום:  לויאל גריגס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 באוקטובר 1956
 משך הקרנה:  220 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט היסטורי, סרט הרפתקאות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  $13,300,000
 הכנסות:  $65,500,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   tencommandments
 פרסים:  פרס האוסקר לאפקטים מיוחדים (John P. Fulton) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
צ'רלטון הסטון בתפקיד משה
עשרת הדיברות (באנגלית: The Ten Commandments) הוא סרט דרמה אפית וסרטו האחרון של הבמאי ססיל ב. דה-מיל משנת 1956. לסרט קדמה גרסה מקוצרת בת 146 דקות באותו שם, שביים דה-מיל בשנת 1923 כסרט אילם בצילום שחור-לבן. "עשרת הדיברות" מבוסס על סיפורו התנ"כי של משה, תינוק עברי שגדל כנסיך מצרי אשר הופך למנהיג העבדים העבריים במצרים ומוביל ליציאתם לחופשי. הקרנת הבכורה לסרט התקיימה ב-5 באוקטובר 1956. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשבע קטגוריות וזכה לבסוף בפרס האוסקר על אפקטים. ההפקה הייתה היקרה ביותר באותה התקופה. נכון לשנת 2020 הוא הסרט השמיני ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר התאמה לאינפלציה.
בשנת 1999 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס על היותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". ביוני 2008, מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום העשירי ברשימת הסרטים האפיים הגדולים ביותר (כחלק מדירוג סרטים לפי סוגות).
הפקה > תסריט

התסריט נכתב בהשראת ספרים שונים שנכתבו על יציאת מצריים, ובין השאר גם בפרשנויות עתיקות של מדרש רבה ושל יוסף בן מתתיהו. הסרט צולם באחד מאתרי הצילום הגדולים בכל הזמנים, שצולם בקליפורניה בחלקו, ובאתר צילומים יוקרתי במצרים.
דה-מיל הציג את הסרט, לאחר שהתייעץ עם אנשי דת בכירים במהלך הצילומים, וביים אתו כמניפסט דתי ואנטי-סובייטי במודגש. צורף אף פרולוג קצר, בו ניצב דה-מיל כשהוא מודיע שנושא העלילה הוא "האם על בני האדם להישלט על ידי חוקיו של אלוהים, או שמא להיות נתונים לגחמותיו של דיקטטור?"
צ'רלטון הסטון נבחר לתפקיד, לאחר שהשאיר רושם חיובי במיוחד על דה מיל בסרטו הקודם, "ההצגה הגדולה בתבל", וכן זה שהתרשם ממראו הדומה לפסל "משה" מאת מיכלאנג'לו. תפקידה של אשת רעמסס (פרעה) היה תפקיד מבוקש מאוד, ושחקניות רבות (כגון ג'יין ראסל, אודרי הפבורן ו-ויוויאן לי) נלקחו בשיקול. לבסוף, אן בקסטר לוהקה לתפקיד. גם תפקידה של צפורה (אשתו של משה) נחשב לתפקיד מבוקש מאוד. היות שגרייס קלי, השחקנית האהובה על דה מיל לא הייתה פנויה להפקה, הוא בחר באיבון דה קרלו, שהרשימה אותו מאוד.
קבלה

הקרנת הבכורה נערכה בניו יורק ב-8 בנובמבר 1956, ובה נכחו הבמאי והשחקנים הראשיים. הסרט הוצג מחדש בשנים 1966 ,1972 ו-1989 באיכויות צפייה משופרות. הסרט היה הסרט הכי מצליח באותה השנה, ואחד מהמצליחים בכל הזמנים, עד כדי כך שבשנת 1960 עקף (נומינלית, ללא התחשבות באינפלציה) את רווחי הסרט חלף עם הרוח באמריקה הצפונית. עד היום, הסרט הרוויח כשני מיליארד דולר (נכון לשער הדולר של שנת 2020).
הסרט קיבל בסך הכל ביקורות טובות ששיבחו את התסריט ובמיוחד את המשחק. הסרט קיבל דירוג של 91% באתר Rotten Tomatoes, על בסיס 32 ביקורות.
הערות שוליים

↑  D. Kirby, Religion and the Cold War, Springer, 2002, עמ' 217.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312066005171  GND: 4575940-6  LCCN: no98026999  VIAF: 256149106172068491183   WorldCat (עם VIAF): 256149106172068491183
פרס הבמה לילדים ונוער

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  אסיטז' 
 תקופת הפרס:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 
פרס הבמה לילדים ונוער הם פרסים שמעניקה עמותת אסיטז' ישראל (המרכז הישראלי לעידוד הצגות תיאטרון לילדים ונוער), הסניף הישראלי של ארגון אסיטז' העולמי, להצגות לילדים ונוער, ליוצרים ולשחקנים שלהן. הפרסים הם פרי יוזמה משותפת של עמותת אסיטז' ומשרד התרבות והספורט. הפרסים מחולקים מדי שנה מאז שנת 2005/6.
פסטיבל "חלום של תיאטרון"

הפרס מוענק במסגרת פסטיבל "חלום של תיאטרון". הפסטיבל נמשך כשבוע ומוצגות בו 20 ההצגות המועמדות לפרס התיאטרון לילדים ונוער. בסיום הפסטיבל מתקיים טקס רשמי בו מוענקים פרסים להצגות וליוצרים הנבחרים.
עד 2017 התקיימו הפסטיבל והטקס באולם תיאטרון הבימה ומשנת 2018, הם נערכים בתיאטרון הקאמרי.
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2005/6

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| שחקן השנה | וואדד סרחן | החיה והיפה (פרח אדום) | תיאטרון ג'ביינה |
| שחקנית השנה | דינה בליי | גטו | תיאטרון ארצי לנוער |
| מחזאי/ת השנה | יוסי וואסה/שי בן עטר | יחיד במינו | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| במאי השנה | ישראל גוריון | ליצן החצר | תיאטרון אורנה פורת |
| מלחין/ת השנה | גרגורי חנטוב | היפה והחיה (פרח אדום) | תיאטרון ג'ביינה |
| כוריאוגרף השנה | זיוה אלטמרק/אפי אשכנזי | גטו | תיאטרון ארצי לנוער |
| מעצב/ת במה | אלכסנדר ליסיאנסקי | יחיד במינו | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| מעצב/ת במה | אבי וורצהל | אליפים | מדיטק |
| מעצב/ת תלבושות | אלה קולסניק | המלך ג'יליאן | תיאטרון גושן |
| מעצב/ת תאורה | דב מיאלניק | ציפור הגשם | תיאטרון הקרון |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | רויטל אריאלי | סבתא סורגת סיפורים | תיאטרון הקרון |
| יוצר/ת בתחילת דרכם | רועי אסף | יחיד במינו | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| יוצר/ת בתחילת דרכם | רועי אסף | מלך ההר | תיאטרון הנפש |
| הצגת השנה גן חובה – כיתה ד' קטנה |  | ליצן החצר | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה גן חובה – כיתה ד' גדולה |  | אבטיח | מדיטק |
| הצגת השנה ה'-ח' קטנה |  | סבתא סורגת סיפורים | תיאטרון הקרון |
| הצגת השנה ה'-ח' גדולה |  | יחיד במינו | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| הצגת השנה ט' - י"ב קטנה |  | תמונה משפחתית | תיאטרון הקיבוץ |
| הצגת השנה ט' י"ב גדולה |  | אליפים | מדיטק |
| פרס על מפעל חיים | פנינה גרי |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2006/7

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| שחקנית השנה | סתיו אידיסיס | אני אתגבר | תיאטרון הנפש |
| מחזאי/ת השנה | דפנה אנגל | הלילה הזה | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | משה קפטן | שומבצל | מדיטק |
| מלחין/ת השנה | אבי בנימין | צבעים בחול | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף השנה | איריס לנה | מעלה קרחות | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת במה | לילי בן נחשון | צבעים בחול | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת תלבושות | ענת שטרנשוס | אגדת סוף העונה | תיאטרון הקיבוץ |
| מעצב/ת תאורה | מישה צ'רנייבסקי | הלילה הזה | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | מריה גורביץ' וסלים שחאדה | אגדת כוכבים | תיאטרון אלסראייא |
| יוצר/ת בתחילת דרכם | ליאור פרקר | סיפור במגפיים | תיאטרון גושן |
| הצגת השנה גן חובה – כיתה ד' קטנה |  | ססגוניה | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| הצגת השנה גן חובה – כיתה ד' גדולה |  | צבעים בחול | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה כיתות ה'-ח' קטנה |  | הלילה הזה | תיאטרון אורנה פורת |
| פרס על מפעל חיים | ישראל גוריון |  |  |
| פרס הוקרה מיוחד | מיקי ירושלמי |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2007/8

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | אלכס מרגולד ומריה גורביץ' | כיפה אדומה, מברשת סגולה | תיאטרון אלסראייא |
| מעצב/ת תלבושות | מאור צבר | איה אווץ' אווה | התיאטרון שלנו |
| מעצב/ת תאורה | חני ורדי | אוזו ומוזו מכפר קקארוזו | מדיטק |
| שחקן השנה | גלעד קמחי | נולדתי לחלום | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| מעצב/ת במה | נטע הקר | אוזו ומוזו מכפר קקארוזו | מדיטק |
| מלחין/ת השנה | יוסי בן נון | אוזו ומוזו מכפר קקארוזו | מדיטק |
| שחקנית משנה | אליסיה גור | עץ הדומים תפוס | מדיטק / תיאטרון הקיבוץ |
| שחקן השנה | זיו מאיר | נולדתי לחלום | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| שחקנית השנה | גאיה טראוב | עץ הדומים תפוס | מדיטק / תיאטרון הקיבוץ |
| מחזאי/ת השנה | יאקי מחרז | סיפורי איתמר ורותי גם | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | רונן גולדפרב פלד | איה אווץ' אווה | התיאטרון שלנו |
| פרס על מפעל חיים | אילנה לופט |  |  |
| פרס הוקרה מיוחד | מנחם גולן ואורנה פורת |  |  |
| פרס הוקרה מיוחד | אסתר קוגן פקר |  |  |
| הצגת השנה לגיל הרך |  | איה אווץ' אווה | התיאטרון שלנו |
| הצגת השנה לילדים |  | אורי | נאוה הפקות / תיאטרון ארצי לנוער |
| הצגת השנה לנוער |  | עץ הדומים תפוס | מדיטק / תיאטרון הקיבוץ |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2008/9

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך |  | הקץ של העץ | מדיטק |
| מחזאי/ת השנה | יענקל'ה יעקובסון | הקץ של העץ | מדיטק |
| במאי/ת השנה | יענקל'ה יעקובסון | הקץ של העץ | מדיטק |
| שחקן משנה | אודי רוטשילד וניר רון | הקץ של העץ | מדיטק |
| מעצב/ת במה | לילי בן נחשון | הקץ של העץ | מדיטק |
| מעצב/ת תלבושות | דליה פן | הקץ של העץ | מדיטק |
| הצגת השנה לילדים |  | אמיל והבלשים | מדיטק |
| במאי/ת השנה | רפי ניב | אמיל והבלשים | מדיטק |
| מעצב/ת במה | סבטלנה ברגר | אמיל והבלשים | מדיטק |
| הצגת השנה לנוער | מחויבות אמיתית |  | מדיטק / תיאטרון הקיבוץ |
| הצגת השנה לנוער |  | מכתב לאמא |  |
| הצגה בינתחומית |  | מוצרט הקטן |  |
| שחקנית השנה | גדית כהן | מוצרט הקטן |  |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | יוליה קריביצקי | מוצרט הקטן |  |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | לביא זיטנר | מחיר החיים | תיאטרון הנפש |
| שחקנית משנה | סיוון ברונשטיין | פטר והזאב | תיאטרון אורנה פורת |
| מלחין/ת השנה | נדב ויקינסקי | פטר והזאב | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף השנה | נועה לב | פטר והזאב | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת תאורה | אורי מורג | צו לב | תיאטרון ארצי לנוער |
| פרס על מפעל חיים | יענקל'ה יעקובסון |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2009/10

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| הצגת השנה לגיל הרך |  | הרפתקאה בקרקס | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לילדים |  | הצמיד של אופירה | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לנוער |  | אבנים |  |
| שחקנית השנה | רות גלר | דור 3.5 | תיאטרון הנפש |
| שחקן השנה | זהר שטראוס | לרקוד עם אבא | מדיטק |
| שחקנית המשנה | פזית ירון מינקובסקי | צו פינוי | תיאטרון ארצי לנוער |
| שחקן המשנה | אייל רדושיצקי | הרפתקאה בקרקס | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | יפעת זנדני צפריר ושלומית ארנון | המצחיקה עם העגילים | תיאטרון ארצי לנוער |
| מחזאי/ת השנה | איציק ויינגרטן | לרקוד עם אבא | מדיטק |
| מעצב/ת תלבושות | מוני מדניק | ציפור הנפש | מדיטק |
| מעצב/ת תאורה | אורי מורג | ציפור הנפש | מדיטק |
| מלחין/ת השנה | הילית רוזנטל | הרפתקאה בקרקס | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף השנה | דניאל זעפרני וינון צפריר | אבנים |  |
| מעצב/ת במה | במבי פרידמן | ציפור הנפש | מדיטק |
| מעצב/ת בובות ואביזרים | אורית ליבוביץ, דניאל זעפרני, טובה ברמן, אלית וובר | אבנים |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2010/11

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מעצב/ת הבמה של השנה | אלכסנדר ליסיאנסקי | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת בובות ואביזרי במה של השנה | עינת שלזינגר ואלה קולסניק | אלאדין ומנורת הקסמים | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ותיאטרון מחול ענבל |
| מעצב/ת התאורה של השנה | זיו וולושין | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף/ית השנה | גליה פרדקין | משהו נפלא עומד לקרות | תיאטרון אורנה פורת |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | לירון גת ואדם קלר | משהו נפלא עומד לקרות | תיאטרון אורנה פורת |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | רן בגנו | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| מחזאי/ת השנה | חגית רכבי ניקוליבסקי | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | רפי ניב | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | המזוודה של חנה |  | תיאטרון הנפש |
| שחקן המשנה של השנה | עמנואל חנון | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| שחקנית המשנה של השנה | מירב שירום | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| השחקן הראשי של השנה | שיר שנער | העולם ע"פ אלון | העמותה לקידום תיאטרון השעה הישראלי לילדים ולנוער, פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים |
| השחקנית הראשית של השנה | נעה בירון | הקסם של אורנה | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לילדים | הקסם של אורנה |  | תיאטרון אורנה פורת |
| הצגת השנה לנוער | אורה הכפולה |  | קופרודוקציה של תיאטרון ארצי לנוער והמדיטק |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2011/12

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מעצב/ת הבמה של השנה | לילי בן נחשון | הברווזון המכוער | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת והסטודיו למשחק ניסן נתיב |
| מעצב/ת בובות ואביזרי במה של השנה | גליה לוי-גרד | קרקס של קוביות | תיאטרון הקרון |
| מעצב/ת התאורה של השנה | חני ורדי | הברווזון המכוער | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת והסטודיו למשחק ניסן נתיב |
| כוריאוגרף/ית השנה | מתן זרחיה | הברווזון המכוער | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת והסטודיו למשחק ניסן נתיב |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | סבטלנה ליפשיץ | השרשרת | תיאטרון גושן |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | אפי שושני | האוצר שבהר | תיאטרון הקיבוץ |
| מחזאי/ת השנה | שירילי דשא | עבור עיבוד המחזה על "ניסים ונפלאות" | תיאטרון ארצי לנוער |
| במאי/ת השנה | ישראל גוריון | הברווזון המכוער | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת והסטודיו למשחק ניסן נתיב |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | קרקס של קוביות |  | תיאטרון הקרון |
| שחקן המשנה של השנה | פיודור מקרוב | על ניסים ונפלאות | תיאטרון ארצי לנוער |
| שחקנית המשנה של השנה | רינת מטטוב | ילדה טובה | תיאטרון השעה |
| השחקן הראשי של השנה | יוגב יפת | סמיר ויהונתן על המאדים | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
| השחקנית הראשית של השנה | נעה בירון | שרה גיבורת נילי | תיאטרון הקיבוץ |
| הצגת השנה לילדים | הברווזון המכוער |  | קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת והסטודיו למשחק ניסן נתיב |
| הצגת השנה לנוער | סמיר ויהונתן על המאדים |  | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2012/13

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מעצב/ת הבמה של השנה | נילי ומנחם דביר | צפרדי וקרפד | מדיטק |
| מעצב/ת התאורה של השנה | יחיאל אורגל | ההבטחה | תיאטרון הקיבוץ |
| כוריאוגרף/ית השנה | עוג מורג | צפרדי וקרפד | מדיטק |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | דנה צרפתי | צפרדי וקרפד | מדיטק |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | יוני טל | כשהכל היה ירוק | תיאטרון המפתח |
| מחזאי/ת השנה | ציפי גון גרוס וסיון בן ישי | אף פ'ם לא | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
| במאי/ת השנה | סיון בן ישי | אף פ'ם לא | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | בגדי המלך החדשים |  | תיאטרון הקרון |
| שחקן המשנה של השנה | יעקב תמרי | צפרדי וקרפד | מדיטק |
| שחקנית המשנה של השנה | עידית טפרסון | האסופית | תיאטרון השעה הישראלי |
| השחקן הראשי של השנה | ידידיה ויטל | אף פ'ם לא | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
| השחקנית הראשית של השנה | לאה גלפנשטיין | האסופית | תיאטרון השעה הישראלי |
| הצגת השנה לילדים | צפרדי וקרפד |  | מדיטק |
| הצגת השנה לנוער | אף פ'ם לא |  | חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר |
| פרס אסיטז' | יאקי מחרז |  |  |
רשימת הזוכים > הזוכים בפרסים בשנת 2014

| קטגוריה | שם הזוכה | שם ההצגה | גופים מפיקים |
| --- | --- | --- | --- |
| מעצב/ת הבמה של השנה | טליה אוטולנגי | מלך היער | תיאטרון גושן |
מעצב/ת בובות ואביזרי במה של השנה: 
| מעצב/ת התאורה של השנה | יעקב סליב | האבן האחרונה | תיאטרון אורנה פורת |
| כוריאוגרף/ית השנה | יוסף (עמית) אלון ואור משיח | מלך היער | תיאטרון גושן |
| מעצב/ת התלבושות של השנה | טליה אוטולנגי | מלך היער | תיאטרון גושן |
| מלחין/ה מעבד/ת של השנה | שי אלון | מלך היער | תיאטרון גושן |
| מחזאי/ת השנה | רועי רשף מליח | האבן האחרונה | תיאטרון אורנה פורת |
| במאי/ת השנה | זיו זוהר מאיר | עושה הנפלאות | מדיטק |
| ההצגה הבינתחומית של השנה | מעיל הפלאים |  | תיאטרון הקרון |
| שחקן המשנה של השנה | בן פרי | אולי הפיל | תיאטרון מופע |
| שחקנית המשנה של השנה | מגי אזרזר | עושת הנפלאות | מדיטק |
| השחקן הראשי של השנה | ניב פטל | כדור השלג | תיאטרון השעה הישראלי |
| השחקנית הראשית של השנה | ג'ניה הילזנהרט | עושת הנפלאות | מדיטק |
| הצגת השנה לילדים | יותם ויעלי |  | מדיטק |
| הצגת השנה לנוער | עושת הנפלאות |  | מדיטק |
| פרס אסיטז' | חגית רכבי ניקולבסקי |  |  |