צ'רנוביל (מיני-סדרה)
עלילה

בכור הגרעיני הסמוך לעיר פריפיאט אירע פיצוץ. עובדי המקום מנסים להשתלט על האירוע אך ללא הצלחה. האחראים על הכור, ובראשם סגן המהנדס הראשי אנטולי דיאטלוב, מכחישים בכל תוקף כי הכור נפרץ. מד הקרינה המקומי עומד על המספר המקסימלי שלו, המראה מספר נמוך מאוד, ועל כן נוצרת שאננות. הקרינה המדווחת בהתאם לכך נמוכה יחסית. עובדים בכור וכבאים שהגיעו לסייע, כגון וסילי איגנאטנקו, נפגעים מהפיצוץ. הרשויות מנסות להרגיע את הרוחות, ואת ההמונים המובאים לבתי החולים. הפיזיקאי ולרי לגאסוב מגויס לסייע בטיפול באירוע. הוא קורא את התיאור של התאונה ומסיק מייד כי הכור נפרץ. בוריס שצ'רבינה, הממונה מטעם המפלגה ולגאסוב מגיעים לצ'רנוביל. הממונים על הכור, ניקולאי פומין וויקטור בריוחאנוב עדיין הכחישו את העובדה כי הכור נפרץ. באמצעות מד קרינה חדש הם מגלים כי האסון גדול מכפי שחשבו. לגאסוב משכנע את הממונים עליו כי ישנה סכנה חמורה לתושבי האזור. על פי עצתו מסוקים מטילים חומרים כימיים, חול ובור על הכור.
הפיזיקאית אולאנה חומיוק היא מדענית גרעין ממינסק. כאשר מד הקרינה שלהם מופעל היא מבינה כי הייתה תאונה באחת התחנות הקרובות למקום עבודתה. כאשר לא עונים לטלפון שלה בצ'רנוביל היא מבינה ששם התרחשה התאונה. חומיוק מגלה שהכור מתכסה בבור וחול, מבינה שעתיד להתרחש אסון גדול במדינה וביבשת. הכור הקבור מתחת לחול והבור, יחלחל לתוך האדמה, וכאשר יפגע במאגרי המים המלאים, יתרחש פיצוץ תרמי, שיהרוס גם את הכורים הנוספים באזור. הפיצוץ התרמי הצפוי יהרוס חלקים נרחבים מיבשת אירופה. חומיוק מגיעה לצ'רנוביל ומשכנעת את לגאסוב והאחרים שיש לטפל בפיצוץ בדרך אחרת. שלושה מעובדי הכור נשלחים למשימת פתיחת מכלי המים התת-קרקעיים שעלולה בוודאות גבוהה לסיים את חייהם. השלושה מצליחים במשימתם, ובכך נמנעת הסכנה של הפיצוץ התרמי. הדמות של חומיוק היא דמות בדויה שנוצרה על מנת לייצג את כלל המדענים שטיפלו בפיצוץ.
באיחור ניכר מפונה העיר הסמוכה מתושביה. זאת לאחר ששצ'רבינה רואה כי מדינות אחרות נוקטות אמצעי זהירות ביחס לקרינה המגיעה אליהם. במקביל נעשים מאמצים אדירים לנקות את האזור. מגויסים עובדי כרייה כדי לחפור מתחת לכור, כדי לחזק את מבנה הבטון שם, ולמנוע דליפות. חיילים בצבא הסובייטי נשלחים לנקות את הגג המלא בגרפיט רדיואקטיבי, ובשל הסיכון הרב ניתן לכל אחד זמן קצר ביותר לשהות בקרבת הגג. תושבים מהאזור מגויסים להרוג בעלי חיים המשוטטים באזור. כל אותם אנשים נחשפים לרמות קרינה גבוהות ומסכנים את חייהם.
חומיוק נשלחת על ידי לגאסוב לבית חולים במוסקבה, שם מאושפזים עובדי הכור שנפגעו, על מנת לברר את הסיבה לתאונה. עובדי הכור גוססים לאט, ובייסורים. חומיוק מצליחה לראיין את אקימוב וטופטונוב ששניהם מתארים כיצד הם לחצו על כפתור הAZ-5. לחיצה על כפתור זה הייתה אמורה למנוע את הפיצוץ, וחומיוק מנסה לגלות מה גרם לכך שהמנגנון לא עבד. היא נתקלת בחוסר שיתוף פעולה מצד הקג"ב ואף נעצרת. לבסוף היא מצליחה להשיג דו"ח שחסרים בו דפים. לגאסוב מכיר את התוכן של הדו"ח. מדובר בפגם במנגנון החירום. הקצה של מוטות הבקרה שאמורים לעצור את הכור מכוסים בגרפיט, שהוא חומר שמאיץ את הפעילות הגרעינית. במצב המעורער שהכור היה בו, הכנסת הגרפיט הספיקה כדי לגרום לפיצוץ. מדענים התריעו על הסכנה בעבר, אך המפלגה סירבה לקבל את העובדה כי יש פגמים בתוכנית הגרעין שלה.
לגאסוב נשלח מטעם ברית המועצות להסביר את שאירע בפני הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בווינה. הוא משקר כפי שנדרש לכך בארצו, ומספר כי התאונה אירעה בשל טעות של מפעיל בכור. הוא מקווה ששיתוף הפעולה הזה יוביל לתיקון הפגם בכל הכורים הגרעיניים הנותרים. אך הקג"ב אינו עושה דבר בעניין. במשפט המתנהל כנגד האחראים לתאונה מתלבט לגאסוב האם לחשוף את האמת. לגאסוב מחליט לבסוף לספר את כל שאירע, כולל כשל תכנוני עליו הייתה אחראית המדינה בתכנון הכור, שהוביל לכך שקצות המוטות הגרעיניים צופו בחומר גרפיט שמעודד ריאקציה גרעינית.
בתום הפרק האחרון של הסדרה מסופר את שהתרחש במציאות. לגאסוב התאבד בשנת 1988, שנתיים לאחר הפיצוץ. הרשויות הודו בטעות וביצעו תיקון בטיחותי בכורים אחרים במדינה. שצ'רבינה מת ב-1990. שלושת הנאשמים נידונו לעשר שנות מאסר עם עבודות פרך. דיאטלוב, עוזר המהנדס הראשי ומנהל המשמרת בזמן הפיצוץ, מת ממחלה בעקבות הקרינה בשנת 1995.