stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאגיד השידור הישראלי
הליך ההקמה > חקיקה

לגיבוש החקיקה הנדרשת הקימה הכנסת את הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר. הוועדה החלה את דיוניה ב-11 ביוני 2014 וקיימה מספר ישיבות רב בזמן קצר על מנת לאפשר את סיום הליך החקיקה עד תום מושב הכנסת בחודש יולי, דבר שעורר ביקורת מצד כמה מחברי הכנסת. ב-9 ביולי אושר נוסח הצעת החוק והיא הועברה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית, שם אושר ב-29 ביולי 2014 חוק השידור הציבורי, המורה על הקמת תאגיד השידור הישראלי ועל סגירת רשות השידור. אחד מסעיפי החוק החדש קובע שרבע מעובדי הגוף החדש יגיעו מרשות השידור ומהטלוויזיה החינוכית.
סעיף 7 לחוק מאפיין את פעילות התאגיד:
(א) תאגיד השידור הישראלי יקיים שידורים ויספק סוגי תוכן שונים באמצעים חזותיים, קוליים וכתובים, בטלוויזיה, ברדיו ועל גבי רשת האינטרנט.

(ב) התוכן שיספק תאגיד השידור הישראלי יהיה עצמאי, יופנה לכלל אזרחי מדינת ישראל ותושביה, ישקף ויתעד את היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית, את ערכיה ואת מורשת ישראל, וייתן ביטוי הוגן, שוויוני ומאוזן למגוון ההשקפות והדעות הרווחות בציבור בישראל.

(ג) תאגיד השידור הישראלי יספק תוכן חדשותי ותוכן בענייני היום, באופן מקצועי, הגון, אחראי, עצמאי, ביקורתי, נטול פניות ואמין, בשקיפות ותוך הפעלת שיקול דעת עיתונאי ונאמנות לאמת העובדתית ולחובת הדיווח לציבור.

(ד) תאגיד השידור הישראלי יספק תוכן מגוון הפונה לילדים ולנוער, ויקדם יצירה של תוכן ערכי, חינוכי ולימודי לילדים ולנוער.

(ה) תאגיד השידור הישראלי יספק תוכן הפונה למגוון האוכלוסיות והזרמים בחברה הישראלית, ובכלל זה שידורים בשפה העברית, שידורים בשפה הערבית לאוכלוסייה הערבית בישראל ושידורים בשפות נוספות הרווחות בחברה הישראלית.

(ו) במילוי תפקידיו כאמור בסעיף זה יפעל תאגיד השידור הישראלי –

 (1) להרחבת ההשכלה והדעת;

 (2) לקידום התרבות, היצירה האיכותית הישראלית המקורית, והמוזיקה הישראלית;

 (3) לקידום החדשנות בתחום תוכן השידורים והפצתם ובטכנולוגיות השידור;

 (4) לטיפוח ולקידום השפה העברית.
הליך ההקמה > גיוס עובדים ומינויים

גיוס העובדים בתאגיד השידור נעשה בהנחיית כללי המנהל התקין והמשרות הפתוחות מפורסמות באתר התאגיד. כמו כן, מתפרסמים קולות קוראים ומכרזים. עם זאת, באוגוסט 2018 פורסם כי בתהליך הגיוס של עובדים שונים בתאגיד שולבו שיקולים זרים וביניהם דעות קדומות, הערות גזעניות, ויריבויות אישיות.
בספטמבר 2014 החל לפעול אתר האינטרנט של תאגיד השידור הישראלי ובו מכרזים לאיתור סמנכ"לים ולמיתוג. בו בזמן החלה בניית הדירקטוריון של הגוף החדש, ובמקביל נמשך תהליך סיום עבודתם של עובדים ותיקים ברשות השידור.
במרץ 2015 פורסם כי אלדד קובלנץ מונה לעמוד בראש תאגיד השידור הציבורי החדש. יו"ר דירקטוריון התאגיד הוא גיל עומר. דוברת התאגיד היא העיתונאית גילי שם טוב. לתאגיד הצטרפו מספר עיתונאים, בהם אריה גולן, אסתי פרז ומלאכי חזקיה מרשת ב'.
ב-7 ביוני 2016 מונתה שלומית אברהם גלוברזון למנהלת חטיבת החדשות. עוד באותו יום מונה למנהל כאן ב' עומר בן-רובי, שב-15 השנים האחרונות מילא תפקידי ניהול ועריכה בגלי צה"ל. למנהל רשת ג' מונה יובל גנור, שכיהן בין השנים 2008–2011 כמנהל רדיו 88FM ומשנת 2012 ערך מהדורות חדשות בקול ישראל וערך והגיש תוכניות ויומני אקטואליה ברשת ב'. כן הוחלט כי משה מורד ימשיך בתפקידו כמנהל רדיו 88FM תחת התאגיד החדש.
נכון לנובמבר 2016 גויסו כ-600 עובדים לשורות התאגיד, רובם אנשי מנהלה, כספים וטכנולוגיה. תקציב כוח האדם שהועמד לטובת גיוס עובדים מאפשר גיוס של עד 912 עובדים.
בינואר 2018 הכריז ארגון העיתונאים על סכסוך עבודה בתאגיד על רקע חששות כי ההנהלה מתכננת לפטר עשרות עיתונאים. בהודעה ששלח מנכ"ל התאגיד אלדד קובלנץ לעובדים נאמר כי "אנו מאמינים בחשיבותה של העבודה המאורגנת... נמצאים בקשר הדוק ובהידברות עם ועד הפעולה ומקפידים לעדכן אותו בכל מהלך משמעותי... עם זאת, לא נוכל לאפשר פגיעה ביכולתם של מנהלי התאגיד לקבל החלטות, אשר באות להיטיב ולייעל את העבודה בתאגיד ולהבטיח את קיומו העתידי". בתגובה לדבריו ענו בוועד העובדים כי "אנחנו ועד הגיוני. אנחנו רוצים לעבוד בגוף בריא, מקצועי ויעיל, גוף שפועל בשקיפות ולפי החוק, ביושר ובהגינות... חבל שההנהלה מצד אחד ממשיכה לנופף בדגל 'בהרצה' כדי לזכות ליחס של חמלה בציבור ובקרב מקבלי ההחלטות – אך מנגד שוכחת שיש גם עובדים בהרצה, ועליהם היא לא חסה".
לאחר סגירת הטלוויזיה החינוכית הישראלית, והקמת ערוץ ילדים תחת התאגיד במקומו, הוחלט על קליטת חלק מן העובדים מהחינוכית בארגון, בדומה לקליטת עובדים מרשות השידור, אך כיוון שהגוף החדש נועד להתנהל ארגונית כגוף יותר יעיל ולהשתמש בעיקר בגופי הפקה חיצוניים להפקות עבור ערוץ "כאן חינוכית" בשונה מה"חינוכית" שהפיקה את מרבית תכניה בעצמה, הוגבלה מכסת העובדים למתכונת הרבה יותר קפדנית ומצומצמת.
הליך ההקמה > עיכובים בפירוק רשות השידור

המועד שנקבע לפירוק הרשות (31 במרץ 2015) נדחה, והוחלט כי הרשות תפורק עד אוקטובר 2015. ב-14 ביולי 2015 נדחה הפירוק פעם נוספת, עד ל-31 במרץ 2016. ב-8 במרץ 2016 נדחתה סגירת רשות השידור פעם נוספת, ל-1 באוקטובר 2016.
ביולי 2016 הסכימו ראש ממשלת ישראל ושר התקשורת, בנימין נתניהו ויו"ר ההסתדרות, אבי ניסנקורן, לפעול לדחיית מועד פירוק רשות השידור והפעלת התאגיד לתחילת 2018. הסכמה זו עוררה התנגדות, משום שיש שראו בה פגיעה בעובדי התאגיד וניסיון לבטל את הקמתו של התאגיד. בדיון בוועדת השרים לחקיקה העירה שרת התרבות והספורט, מירי רגב:
מה שווה התאגיד אם אנחנו לא שולטים בו? השר צריך לשלוט. מה, נעמיד כסף ואז הם ישדרו מה שהם רוצים?
בהסכמה נוספת, בין נתניהו ושר האוצר משה כחלון, נקבע לפעול לדחיית שידורי התאגיד ל-30 באפריל 2017, אלא אם יודיע התאגיד כי מוכן לשידור מ-1 בינואר 2017. ב-25 באוקטובר 2016 אכן הודיע התאגיד כי יעלה לשידור ב-1 בינואר 2017. בדצמבר 2016 סיכמו נתניהו וכחלון שהתאגיד יתחיל לשדר ב-30 באפריל 2017.
במרץ 2017 פעל ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לסגירת התאגיד, מול התנגדותו של שר האוצר, משה כחלון, על רקע מחלוקות באשר לאנשי התקשורת המועסקים בתאגיד. כפשרה חוקק חוק חדש לפיו הפעלת התאגיד תידחה ל-15 במאי וחטיבת החדשות תפוצל ממנו ותפעל כתאגיד נפרד ("תאגיד החדשות"). ב-11 במאי 2017 אישרה הכנסת את החוק לפיצול חטיבת החדשות מהתאגיד. בעקבות עתירות שהוגשו בג"ץ, ב-14 במאי הוציא בג"ץ צו ארעי המעכב את הפיצול. ארגון העיתונאים בישראל פנה לבג"ץ בבקשה לדחות את ההכרעה בנושא עד שתתברר עדותו של עד המדינה שלמה פילבר בסוגיה. ב-26 ביוני 2018 חזר בו ראש הממשלה נתניהו מדרישתו לפיצול התאגיד, לאחר שקיבל את חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לפיה פיצול התאגיד עלול לפגוע בקיום תחרות האירוויזיון 2019 בישראל, ופיצול התאגיד בוטל קודם שמומש.
הליך ההקמה > ניסיונות לסגירת התאגיד

עוד בטרם תאגיד השידור הציבורי החל לשדר, נשמעו קריאות לסגור אותו. ראש הממשלה בנימין נתניהו ניסה לסגור את התאגיד פעמיים – בסוף 2016 ובתחילת 2017, זמן קצר לפני שהתאגיד החל לפעול, ולשקם את רשות השידור. את הקריאות לסגור את התאגיד ליווה הנימוק כי סגירתו תחסוך כספים למשלם המיסים, ובטענה כי רשות השידור התייעלה וניתן למנוע את סגירתה.
ב-15 באוקטובר 2017 העלה השר אריה דרעי הצעה לסגירת תאגיד השידור הישראלי, בטענה כי סגירת התאגיד בין היתר תממן את העלאת קצבאות הנכות. בין היתר נשמעו קריאות כי לתאגיד "1.5% רייטינג". כמו כן ניסה שר התקשורת איוב קרא לסגור את התאגיד מלבד רשת ב' ולהקים במקומו קרן לעידוד הפקות מקור. תוכניות אלו נגנזו כאשר העלו מנהלי התאגיד תוכנית התייעלות, רייטינג התאגיד עלה בהדרגה במהלך שנת 2017. המאמצים לקצץ בתקציב התאגיד המשיכו עד שנת 2019, אז ניסה נתניהו לקצץ כשני שלישים מתקציבו – 500 מיליון ש"ח מתוך 750 מיליון. בסופו של דבר קיצוץ התקציב לא יצא אל הפועל.
הליך ההקמה > הקמת משרדי ההנהלה ואולפני החדשות

בחוות דעת שפורסמה במאי 2016 לאחר שהנהלת התאגיד לא מצאה מקום מתאים בשטחה של ירושלים, כפי שנדרש בחוק השידור הציבורי הישראלי, קבע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי ליכט, כי:
תכליתו של החוק היא ברורה – הקמת משדר ציבורי חדש, עצמאי, יעיל, רלוונטי ומצטיין. הצורך הבוער להתחיל בשידורי התאגיד החדש, והיעדר חלופה מתאימה בתוך העיר ירושלים, מכריעים את הכף לטובת פרשנות אשר תאפשר את תחילת השידורים לתקופה זמנית מחוץ לעיר ירושלים. ללא פרשנות זו לא ניתן יהיה לקיים את תכליתו העיקרית של החוק - הקמת התאגיד ושיפור השידור הציבורי.
בהתאם לחוות הדעת, נקבע כי התאגיד יחל לפעול באופן זמני מאולפני ערוץ 9 שבמודיעין, הפרוסים על שטח כולל של 4,500 מ"ר. במקביל, חתם התאגיד על הסכם הבנות לרכישת משכן קבע בשכונת גבעת שאול שבירושלים. בהקשר זה נקבע, כי מתחם רוממה, בו מוקמה רשות השידור, אינו מתאים לצורכי התאגיד. ביולי 2016 רכש התאגיד מבנה קבע באזור התעשייה גבעת שאול בירושלים.
סניף הרדיו של התאגיד הוקם בתל אביב. משרדי התאגיד שוכנים במבנה לשעבר של אתר החדשות ynet שממוקם בצומת הרחובות יגאל אלון ונח מוזס.
במאי 2016 החל התאגיד בהפקה של שידורי ניסיון, המוצגים בדף הפייסבוק שלו, תחת שם זמני – "התאגיד". בסרטונים, על נושאים שונים בחברה הישראלית, משולבים שדרני התאגיד, ביניהם בן המגזר החרדי אלימלך זילברשלג, השדרנית המוסלמית הראשונה המופיעה עם כיסוי ראש מלא סמאח ותד, ואחרים. אחר כך נפתח גם דף טוויטר, ובהמשך נפתחו ערוצים נוספים בסנאפצ'ט, ביוטיוב ובאינסטגרם, במטרה לשנות את התדמית המיושנת שאפיינה את רשות השידור ולפנות לקהל צעיר ומגוון יותר מבעבר. באוגוסט נפתח אתר אינטרנט חדש המכיל מספר תחנות רדיו פעילות.
מעבר התאגיד לירושלים היה אמור להתקיים ב-28 באוקטובר 2018, אולם לאחר מכן בעקבות לחץ העובדים, מעבר תאגיד השידור לירושלים נדחה לנובמבר 2018. ב-19 בפברואר 2020 נחשפו האולפנים החדשים בירושלים וב-23 בפברואר 2020 החלו השידורים מהאולפנים החדשים שהוקמו בירושלים.
הליך ההקמה > תקציב ההקמה

תקציב ההקמה של התאגיד עמד על סכום של 350 מיליון ש"ח – 120 מיליון לציוד מקצועי, 28 מיליון לשכר עבודה, 14 מיליון לתפעול השוטף, 128 מיליון לנדל"ן ו-60 מיליון לרכש תוכן.
בשנת 2018 עמד תקציב התאגיד על 747 מיליון ש"ח, כאשר הוא מורכב ברובו (650 מיליון) מכסף שמעביר משרד התחבורה מגביית אגרת הרכב (סכום אגרת הרדיו, נכון ל-2017, הוא 161 ש"ח). 315 מיליון ש"ח מתקציבו של התאגיד (42%) מופנה לרכש תוכן בשנת 2018. התקציב שמופנה לרכש התוכן מתחלק כך ש-50 מיליון יושקעו בדרמה, 40 מיליון בתוכן דוקומנטרי, ו-110 מיליון בתרבות, בידור וספורט. 20 מיליון מועברים לחטיבה בערבית ו-15 מיליון לתוכן לילדים ונוער, והחל משנת 2019 מושקעים בתחום זה 40 מיליון ש"ח מדי שנה. עוד דיווחו בתאגיד כי 60 מיליון ש"ח מתקציב ההקמה הועברו להשקעה בהפקות מקור בשנת 2018. תקציב חטיבת החדשות עומד על 160 מיליון ש"ח, מתוכו 25 מיליון לחדשות בערבית ועל פי הערכות 18 מיליון לרשת ב'. כ-220 מיליון שקלים (29.5%) יוקצו להוצאות שכר.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > הצטרפות התאגיד לאיגוד השידור האירופי

ב-24 במאי 2017 הגיש התאגיד בקשה להצטרף לאיגוד השידור האירופי. ביוני 2017 פורסם כי על פי מסמך הבנות שנחתם בין תאגיד השידור הישראלי לבין איגוד השידור האירופי, התאגיד הישראלי יחזיק בחברות זמנית באיגוד שיאפשר לו להמשיך להשתתף באירוויזיון בתנאי שהתהליך הרשמי להצטרפותו לאיגוד יימשך במקביל. ב-7 בדצמבר 2018 האספה הכללית הצביעה פה אחד בעד קבלת "כאן" כחבר קבוע באיגוד. לכבוד הצטרפותו הקבועה של התאגיד, הופק סרטון תדמית, שפורסם על ידי האיגוד. ב-2019 התאגיד הפיק את תחרות האירוויזיון שנערכה בישראל, בעקבות זכייתה של נטע ברזילי.
בעקבות הזכייה הוחלט בממשלה לבטל את פיצול התאגיד, שהטיל בספק את אישור חברותו של התאגיד באיגוד השידור האירופי, הגוף האחראי על האירוויזיון.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > הצטרפות התאגיד לאיגוד השידור האירופי > אחריות על בחירת הנציג הישראלי בתחרות האירוויזיון

| --- | --- |
 :  ראו גם – ישראל באירוויזיון
בין השנים 2018–2020 נבחר הנציג הישראלי לתחרות הזמר של האירוויזיון בתוכנית "הכוכב הבא" של "קשת", תחת הנהלתו של התאגיד. הסכם עם "קשת" על בחירת הנציג לאירוויזיון היה קיים עוד בתקופת רשות השידור, החל מ-2015. ב-2018 הוחלט ב"כאן" על המשך אוטומטי של ההסכם של רשות השידור עם קשת. ב-2019 נבחנו חלופות שמאפשרות את קיום התחרות על ידי ערוץ מסחרי, במסגרת תוכנית ריאליטי.
ב-2018 זכתה ישראל בתחרות האירוויזיון, ועל כן תאגיד השידור הפיק את אירוויזיון 2019.
ב-2019 בתחילה, קיום התוכנית "הכוכב הבא" כתחרות לבחירת הנציג לאירוויזיון לא סוכם בין "כאן" ל"קשת", כיוון שנבחנה אפשרות שהתאגיד יפיק בעצמו תוכנית ריאליטי לבחירת הנציג. "קשת" נתבקשה אז להפסיק בפרסום התוכנית המציג את הייצוג באירוויזיון כפרס. לאחר שב"כאן" בחנו מספר אפשרויות, שכללו בין היתר גם שיתוף פעולה עם "רשת", ובחירת הנציג בתוכנית "אקס פקטור ישראל" כאשר גם האפשרות לתוכנית "The Voice ישראל" נבחנה, ב-22 באוגוסט 2018, הכריז התאגיד כי ימשיך את שיתוף הפעולה עם "קשת" ועם התוכנית ועל כן גם בעונה זו, הזוכה בתחרות ייצג את ישראל באירוויזיון 2019.
בנוסף לשידור "הכוכב הבא" בעונה זו, הוחלט כי ב"כאן 11" ישודרו שתי תוכניות מלוות בשעות הפריים-טיים: "כרטיס אחרון לגמר" בה בין היתר ישוריין כרטיס לגמר לאחד מחברי הנבחרת בשיאה של התוכנית, ובנוסף תשודר תוכנית נוספת לבחירת השיר שייצג את ישראל במסגרת פורמט שפותח עבור התוכנית ובו ייחשף השיר הזוכה והקליפ שיופק לו. בנוסף לתוכניות המלוות את הבחירה לתחרות האירוויזיון, "כאן" תבחר גם נציג לתחרות האירוויזיון לילדים, במסגרת תוכנית בשם "קדם אירוויזיון ג'וניור", התוכנית תלווה גם את הפקת הקליפ והחלק האמנותי בתחרות הבינלאומית. בפועל, לא התקיימה תוכנית הצלה והמועמדים נבחרו על ידי צוות השופטים של התוכנית. השיר נבחר על ידי צוות מטעם "כאן", והוחלט כי יפורסם לראשונה במלואו בטקס פרסי האקדמיה.
עבור התחרויות ב-2020 וב-2021, "כאן" הפיקה תוכנית נפרדת לבחירת השיר.
ההסכם עם "קשת" כלל חבילת פרסום לקידום תאגיד השידור, השתתפות במימון ערב בחירת השיר, מימון הקליפ ומימון המשלחת הישראלית לאירוויזיון במהלך השהייה לפני התחרות ובמהלכה.
הוחלט בתאגיד שהחל משנת 2021, בחירת המועמד לאירוויזיון תוחזר לתאגיד. ב-2019 פורסם כי הוחלט בתאגיד לאמץ מודל לבחירת הנציג באמצעות הקהל והרשתות החברתיות, באופן דומה לנעשה בצ'כיה.
ב-2021 נבחנה שוב האפשרות להעביר את ההפקה לערוץ מסחרי, עקב עלויות ההפקה. ב-2021 הוחלט כי אקס פקטור ישראל ברשת 13 תבחר את הנציג לאירוויזיון. ההצעה של "רשת" כללה חבילת פרסום לתכני התאגיד, והצעות לשיתופי פעולה נוספים. כמו כן, המתמודדים בגמר יופיעו עם השירים בהם ייצגו את ישראל אם ייבחרו.
עבור אירוויזיון 2023 פורסם קול קורא בכוונה להפיק תוכנית ריאליטי גם הפעם, אך לבסוף הוחלט כי ב-2023 הנציג ייבחר על ידי ועדת איתור. ב-11 ביולי 2022 פורסם כי הוועדה בחרה בנועה קירל לייצג את ישראל באירוויזיון 2023.
ב-2024 אמור היה נציג האירוויזיון להיבחר שוב על ידי התוכנית "הכוכב הבא". עליית התוכנית נדחתה למועד לא ידוע בעקבות מלחמת חרבות ברזל. בעקבות כך, פורסם כי ייתכן שהתאגיד ייבחר בעצמו את הנציג. שידורי התוכנית התחילו ב-20 בנובמבר 2023. לעומת זאת, השיר נבחר על ידי ועדה מקצועית.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > פרישת התאגיד מוועדת המדרוג הישראלית

ב-29 במאי 2019 הצהיר התאגיד על כוונתו לפרוש מהוועדה הישראלית למדרוג בסוף 2019, עקב חוסר הסכמה על שינויים בשיטת המדרוג עבור תוכני הגופים המשדרים באינטרנט. ב-11 בדצמבר 2019 הודיע התאגיד על פרישתו מהוועדה. על אף פרישת התאגיד מהוועדה, הוועדה ממשיכה למדוד ולהפיץ את נתוני המדידה אודות שידורי התאגיד. התאגיד בתגובה דרש שהוועדה תימנע ממדידת הנתונים והפצתם. הוועדה חדלה מלפרסם את נתוני הרייטינג של "כאן" בטלוויזיה ב-23 ביוני 2020. החל מ-8 ביוני 2021 החלו סיקורי הרייטינג לפרסם שוב את מדד הרייטינג של שידורי "כאן 11" וחדלו להתפרסם בשנית ב-5 באוקטובר 2021. ביולי 2022 חזר התאגיד באופן רשמי להימדד בוועדת המדרוג.
החל מ-1 בינואר 2020 מפרסם התאגיד את נתוני הצפייה בתכניו באתר האינטרנט שלו. בעוד שנתוני הוועדה עבור הערוצים המסחריים מופצים בשעות הבוקר, נתוני "כאן" מתפרסמים בשעות הצהריים ולא יופיעו עם פילוח לפי תוכנית אלא ישקללו את מספר הצפיות ודקות הצפייה של התכנים של "כאן" באינטרנט, דרך הרשתות החברתיות, כאשר התוכן מסווג ל-3 מחלקות: תוכני טלוויזיה, דיגיטל ואודיו. המדידה של תוכני וידאו היא אך ורק על פי הצריכה בפלטפורמות אינטרנטיות, גם עבור תכנים שהופקו לשידור בטלוויזיה. עבור תוכני אודיו, שילוב של סקר TGI עם האזנות דרך ממשק האינטרנט והאזנות בפודקאסטים. התאגיד מפרסם נתוני צריכה יומיים ושבועיים. החל מ-2021 הפסיקו לפרסם נתונים יומיים.
ב-9 באוגוסט 2021 פרסם התאגיד מכרז למדידה אחודה לדיגיטל ולאמצעי ההפצה המסורתיים (בטלוויזיה וברדיו). מנכ"ל ועדת המדרוג בתגובה תקף את החלטת התאגיד, ואת החלטתם לפרוש מהוועדה. המחלוקת הוסברה, כי אין אפשרות לקבל מדד על פרסומים ברשתות החברתיות ללא שיתוף פעולה מצידן, אלא רק על תכנים שמפורסמים בפורטל הגופים המשדרים.
ב-10 בינואר 2023 פורסם כי מונה פרויקטור שייקדם את סוגיית המדידה האחודה של הטלוויזיה והדיגיטל.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > טענות על התעמרות בעובדים והטרדות מיניות

ביולי 2021 פורסם תחקיר של "הארץ" המייחס התנהלות בעייתית ומבזה כלפי עובדי הארגון, בעיקר מצד ההנהלה, שכולל אלימות מילולית כלפי עובדים והטרדה מינית. בעקבות הפרסום ועד עובדי "כאן", הפועל תחת ארגון העיתונאים וארגון עובדי התקשורת, הגיב כי הוועד מודע לבעיות הללו ופועל לסייע לעובדים, וייפעל למיגור התופעה.
תגובה מצד ארגון העיתונאים הגיעה יומיים לאחר הפרסום וכללה הבהרה שהארגון מודע לבעיות ופועל כבר מספר חודשים בעניין.מועצת תאגיד השידור הודיעה כי תקיים דיון חירום בעקבות הפרסום. שדרנית התאגיד קרן נויבך הגיבה גם היא כנגד התופעות וההתנהלות הבעייתית, וקראה לתאגיד לפעול נגד כל המעורבים בפגיעה בעובדים.
בהמשך לטיפול בנושא, ארגון העיתונאים שלח מכתב למועצת תאגיד השידור, יחד עם ארגון עובדי התקשורת וועד עובדי התאגיד. מועצת התאגיד הציבה דרישה בפני ההנהלה להתייחס לטענות "הארץ" תוך 48 שעות, בעקבות דיון החירום שכונס.
הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בראשות עאידה תומא סלימאן קיימה שני דיונים מיוחדים תחת הכותרת "הטיפול בהטרדות מיניות בתאגיד השידור כאן" באוקטובר 2021 ובינואר 2022 במטרה לברר ליקויים באופן הטיפול בתלונות. טענות גם הופיעו נגד העיתונות שבחרה ברובה לא לסקר ולדווח על כך.
ב-11 באוגוסט 2021 החליטה מועצת תאגיד השידור הישראלי להקים ועדת בדיקה חיצונית ובלתי תלויה, בראש הוועדה עמדה שופטת בית המשפט העליון (בדימוס) אילה פרוקצ'יה ולצידה פרקליט המדינה לשעבר עו"ד משה לדור והעיתונאית והסופרת כרמית גיא. ב-28 בדצמבר 2021 הגישה הוועדה את מסקנותיה.
ב-8 ביוני 2022 התראיינה מיכל רבינוביץ', מגישת חדשות הערב, ב"גלריה" מעיתון "הארץ" וטענה כי מעולם לא ראתה בסביבתה התעמרות בעובדים.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > הקמת בית ספר לתקשורת

ב-2023 הוצהר שהתאגיד מקים בית ספר לתקשורת, שיכשיר עיתונאים ועובדים בתעשיית הטלוויזיה. זאת בדומה לבתי הספר שמפעילים קשת ורשת.
ב-22 במאי 2024 נפתח בית הספר.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > מלחמת חרבות ברזל

בזמן המלחמה הקים התאגיד פעילויות שונות לסיוע לאזרחים, הכוללות:
גיוס המונים לשיקום ילדי הדרום
הקמת "החמ"ל של כאן", שחיבר בין ישראלים מתנדבים לבין אזרחים שזקוקים לעזרה
אולפן פתוח לילדי ישראל ששגרת יומם הופרה
אומנים מטעם התאגיד נשלחו לעודד את תושבי הדרום המפונים במלונות
הקמת ערוץ מיוחד לזכרם של הנופלים והנופלות
הנגשת מידע לעולים חדשים וגל שקט עבור שומרי השבת ותרגום לשפת הסימנים עבור כבדי שמיעה
בדומה לשאר גופי התקשורת, התאגיד ייצר סרטוני הסברה מתורגמים.
במאי 2024 השיק התאגיד את "כאן 7.10.360", מוזיאון וירטואלי אינטראקטיבי שנועד להנצחה ולהמחשת מאורעות טבח 7 באוקטובר 2023. במוזיאון נעשה שימוש באלפי שעות של חומרי גלם שנאספו בארכיוני התאגיד מאז פרוץ המלחמה, הכוללים: כתבות, סרטים, ראיונות והסכתים. לצידם שולבו קטעי וידאו שלא פורסמו עד אז, צילומי אבטחה, הקלטות והתכתבויות, שנאספו בתחקיר שערך צוות התאגיד בשיתוף פעולה עם הקהילות והיישובים בדרום. לאורך החודשים שלאחר השקת המוזיאון צפויים להתווסף למוזיאון קטעי ארכיון ונתונים, שישמשו בסיס למחקר עתידי וללימוד על הטבח. הניהול הטכני של המוזיאון נעשה על ידי חברת "דיסקין", שפיתחה את המוזיאון הווירטואלי של מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
במסגרת יום השנה לטבח שבעה באוקטובר שודרו ב"כאן 11" הסרט "רחל מאופקים" (העוסק ברחל אדרי) והסדרה התיעודית "היום שלא נגמר", העוסקת במתקפת הפתע על ישראל בכלל.
ב-26 בדצמבר 2024 נערך יום שידורים מיוחד בכל הפלטפורמות של התאגיד למען חיילי המילואים.
אירועים משמעותיים לאחר ההקמה > הצעה להפרטת התאגיד

בנובמבר 2024 אישרה הכנסת בקריאת טרומית את הצעת החוק הפרטית של חברת הכנסת טלי גוטליב, שזכתה לתמיכתו של שר התקשורת שלמה קרעי, להפריט את תאגיד השידור הישראלי, אל מול התנגדות של היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה.
איגוד השידור האירופי שיגר מספר מכתבים בנושא על חששו מהפגיעה בעצמאות התאגיד.
בינואר 2025, נודע כי ההצעה להפרטת התאגיד לא קודמה בוועדת הכלכלה בכנסת ובראשה דוד ביטן והוקפאה.
ביאורים

↑  החל מהקמתו מכוח החוק ועד עדכון החוק ב-10 בספטמבר 2015 נודע בשם תאגיד השידור הציבורי
↑  בערבית ידוע כ: هيئة البث الاسرائيلي; באנגלית ידוע כ: Israeli Public Broadcasting Corporation, ובראשי תיבות באנגלית IPBC
↑  בתעתיק לאנגלית "Kan"
↑  "مكان", תרגום מילולי: מקום
↑  הוועדה לבדיקת רשות השידור בראשותו של האלוף (מיל') רפאל ורדי משנת 2000; ועדת השידור הציבורי בראשות פרופ' חיים בראשית משנת 2000; הוועדה לרפורמה בשידור הציבורי בראשות מר רענן דינור משנת 2005 ועוד.
הפעולות הימיות במערכת הדרדנלים

המבצעים הימיים במערכת הדרדנלים (17 בפברואר 1915 – 9 בינואר 1916) נערכו נגד האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. אוניות של הצי המלכותי, הצי הצרפתי, הצי הרוסי הקיסרי והצי המלכותי האוסטרלי, ניסו לפרוץ בכוח דרך מיצרי הדרדנלים, מיצר צר, נתיב מים באורך 41 מיל (66 קילומטרים) המחבר את הים התיכון עם ים מרמרה והים השחור צפונה יותר.
הפעולות הימיות הובסו על ידי המגינים העות'מאנים, בעיקר באמצעות מוקשים ימיים. מדינות ההסכמה ניהלו את מערכת גליפולי, פלישה יבשתית לחצי האי גליפולי כדי לחסל את הארטילריה העות'מאנית לאורך המיצרים לפני חידוש הפעולות הימיות. מדינות ההסכמה גם העבירו צוללות דרך הדרדנלים כדי לתקוף את הספנות העות'מאנית בים מרמרה.
רקע > מיצר הדרדנלים

פתח המיצר הוא ברוחב 2.3 מייל (3.7 ק"מ) עם זרם מהיר מהים השחור אל הים האגאי. המרחק מכף הלס לים מרמרה הוא כ-41 מייל (66 ק"מ), שנשלטים על ידי הגבעות בחצי האי גליפולי והגבעות הנמוכות יותר על החוף האסייתי. המעבר מתרחב ל-5 מייל (8.0 ק"מ) למפרץ ארן קאוי, הנקודה הרחבה ביותר של המיצר בגובה 4.5 מייל (7.2 ק"מ), ואז מצטמצם למשך 11 מייל (18 ק"מ) לקפז פוינט, שם נתיב המים הוא ברוחב 1.75 מייל (2.82 ק"מ) ואז מתרחב עד מפרץ סארי סיגלאר. החלק הצר ביותר של המיצר הוא 14 מייל (23 ק"מ) במעלה הזרם, מצ'אנאק עד קיליד באהר שם רוחבו הוא 1,600 יארד (1,500 מטר), שבו הערוץ פונה צפונה ומתרחב במשך 4 מייל (6.4 ק"מ) לנקודת Nagara. מהנקודה, המעבר פונה צפון-מזרח ל-23 מייל (37 ק"מ) האחרונים לים מרמרה. העות'מאנים השתמשו במונח "מבצר" כדי לתאר את הגנות הים של הדרדנלים משני צידי נתיב המים מהתקרבות האגאי אל צ'אנאק. ב-1914 רק ההגנות מכניסת המיצרים ו-4 מייל (6.4 ק"מ) מהקצה הצפוני של מפרץ קפז ועד צ'אנאק בוצרו. עד סוף אוקטובר 1914, אופי ההגנות בכיוון הים של הדרדנלים היה ידוע לבריטים ולצרפתים, אך לאחר שהחלו פעולות האיבה, מידע על שיפורים בביצורים העות'מאניים נעשה קשה יותר להשגה.
רקע > כניסה עות'מאנית למלחמה

בתחילת המאה ה-20 היה לאימפריה העות'מאנית מוניטין של האיש החולה של אירופה. לאחר מלחמות הבלקן של 1912 ו-1913, הצרפתים, הבריטים והגרמנים הציעו סיוע כספי. בדצמבר 1913 שלחו הגרמנים משלחת צבאית לקונסטנטינופול, בראשות הגנרל אוטו לימאן פון זאנדרס. המיקום הגאוגרפי של האימפריה העות'מאנית גרם לכך שלרוסיה, צרפת ובריטניה היה עניין משמעותי בנייטרליות העות'מאנית. במהלך משבר סרייבו ב-1914 הציעו דיפלומטים גרמנים לטורקיה ברית אנטי-רוסית והישגים טריטוריאליים, כאשר הפלג הפרו-בריטי בקבינט היה מבודד, עקב היעדרותו של השגריר הבריטי. ב-30 ביולי 1914, יומיים לאחר פרוץ המלחמה באירופה, המנהיגים העות'מאנים, שלא ידעו שהבריטים עלולים להיכנס למלחמה אירופית, הסכימו לברית סודית עות'מאנית-גרמנית נגד רוסיה, אף על פי שזה לא דרש מהם לפעול צבאית.
ב-2 באוגוסט, הבריטים השתלטו על אוניות המערכה המודרניות סולטאן עות'מאן הראשון ורשאדייה שמספנות בריטיות בנו עבור הצי העות'מאני, תוך הרחקת גורמים פרו-בריטיים. ממשלת גרמניה הציעה את SMS גבן ו-SMS ברסלאו כתחליף. במרדף אחר גבן וברסלאו, האוניות נמלטו כאשר הממשלה העות'מאנית פתחה בפניהן את הדרדנלים, אף על פי שהחוק הבינלאומי מחייב צד נייטרלי לחסום את הספנות הצבאית. בספטמבר הוחזרה המשלחת הימית הבריטית אל האימפריה העות'מאנית וקונטר-אדמירל וילהלם סושון מהצי הקיסרי הגרמני קיבל את הפיקוד על הצי העות'מאני. הנוכחות הימית הגרמנית, והצלחת הצבאות הגרמניים, העניקו לפלג הפרו-גרמני בממשלה העות'מאנית מספיק השפעה כדי להכריז מלחמה על רוסיה.
רקע > סגירת הדרדנלים

באוקטובר 1914, בעקבות תקרית ב-27 בספטמבר, כאשר שייטת הדרדנלים הבריטית לכדה סירת טורפדו עות'מאנית, הורה המפקד הגרמני של ביצורי הדרדנלים לסגור את המעבר, מה שהוסיף לרושם שהעות'מאנים היו פרו-גרמנים. פעולות האיבה החלו ב-28 באוקטובר, כאשר הצי העות'מאני, כולל גבן וברסלאו (שהניפו את הדגל העות'מאני ושמן שונה לסולטאן יעבוז סלים ומידילי, אך עדיין תחת פיקודם של קצינים גרמנים ומאוישות בצוותים גרמניים) ניהלו את פשיטת הים השחור. אודסה וסבסטופול הופגזו, ומקשת וסירת תותחים הוטבעו. העות'מאנים סירבו לדרישה של מדינות ההסכמה שיגרשו את הנציגויות הגרמניות וב-31 באוקטובר 1914 הצטרפו רשמית למעצמות המרכז. רוסיה הכריזה מלחמה על האימפריה העות'מאנית ב-2 בנובמבר והשגריר הבריטי עזב את קונסטנטינופול למחרת.
שייטת הצי הבריטי הפגיזה את מבצרי ההגנה החיצוניים של הדרדנלים בקום קאלה ובסדולבאהיר; פגז פגע במחסן תחמושת והפיצוץ הפיל את התותחים מהתושבות שלהם והרג 86 חיילים בריטניה וצרפת הכריזו מלחמה על האימפריה העות'מאנית ב-5 בנובמבר והעות'מאנים הכריזו על ג'יהאד (מלחמת קודש) מאוחר יותר באותו חודש. מערכת הקווקז, מתקפה עות'מאנית על רוסיה דרך הרי הקווקז החלה בדצמבר, מה שהוביל את הרוסים לקרוא לסיוע מבריטניה בינואר 1915. המערכה במסופוטמיה החלה עם נחיתה בריטית לכיבוש מתקני הנפט במפרץ הפרסי. העות'מאנים התכוננו לתקוף את מצרים בתחילת 1915, לכבוש את תעלת סואץ ולנתק את נתיב הים התיכון להודו הבריטית ולמזרח הרחוק.