stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנרד בולצאנו
עבודתו > מתמטיקה

בולצאנו קידם גישה פורמלית ומדוקדקת לחשבון אינפיניטסימלי, שבימיו היה מושתת על גישה אינטואיטיבית והסתמך על המושג אינפיניטסימל המעורפל. כתחליף לאינפיניטסימל הוא הגדיר בצורה מדויקת את המושג גבול, באופן דומה להגדרה הנהוגה כיום. גישה זו אפשרה לו להוכיח באופן פורמלי את משפט ערך הביניים ב-1817. כמו כן הוכיח לראשונה את המשפט היסודי של האלגברה באופן אנליטי לחלוטין, ללא שימוש בטיעונים גאומטריים המופיעים בהוכחה המקורית של גאוס.
במהלך הוכחת משפט ערך הביניים הוכיח בולצאנו את משפט בולצאנו-ויירשטראס. המשפט נשכח, ורק כחמישים שנה לאחר מכן הבין ויירשטראס את חשיבותו של המשפט והוכיח אותו מחדש באופן בלתי תלוי.
ב-1851, שלוש שנים לאחר מותו של בולצאנו, התפרסם ספר שלו שעסק באינסוף. בספר מופיעים כמה רעיונות מתורת הקבוצות, שהקדימו את המחקרים של גאורג קנטור.
הערות שוליים

↑  Edgar Morscher, "Bernard Bolzano", The Stanford Encyclopedia of Philosophy, Edward N. Zalta (ed.), ‏Winter 2018 Edition (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258846905171  PLWABN: 9810631107305606  BIBSYS: 90106577  BNE: XX1209919  BnF: cb12027042g (data)  CANTIC: a11294516  CiNii: DA00393402  GND: 118513117  ICCU: CFIV050317  ISNI: 0000 0001 2277 5147  LCCN: n50043118  LNB: 000046897  MGP: 96330  NDL: 00433782  NKC: jk01012602  NLA: 35020062  NLG: 140273  NSK: 000026084  NTA: 069666482  RERO: 02-A003021687  SELIBR: 261171  SNAC: w6q24qf2  SUDOC: 028434307  Trove: 794332  VcBA: 495/142496  VIAF: 24615537   WorldCat (עם VIAF): 24615537
ורה צ'סלבסקה

ורה צ'סלבסקה (בצ'כית: Věra Čáslavská; ‏3 במאי 1942 – 30 באוגוסט 2016) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית. היא אלופה אולימפית בעלת 11 מדליות מהן 7 זהב, אלופת עולם ואלופת אירופה בהתעמלות.
צ'סלבסקה זכתה לפרסום עולמי ב-1968, במהלך אולימפיאדת מקסיקו, לאחר שזכתה בשש מדליות מהן 4 זהב, הספורטאית המעוטרת ביותר במדליות זהב במשחקים אלו ולפופולריות בקרב הקהל המערבי בעקבות תמיכתה הפומבית ב"אביב של פראג".
ביוגרפיה

צ'סלבסקה נולדה בפראג והחלה את הקריירה שלה בהחלקה אמנותית. במהרה עברה להתחרות בהתעמלות מכשירים וב-1958 זכתה להישג בינלאומי ראשון כשזכתה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית באליפות העולם. באולימפיאדת רומא, ב-1960, זכתה שוב במדליית כסף כחלק מהקבוצה הצ'כוסלובקית. באליפות העולם של 1962 זכתה במדליית זהב בתרגיל הקרקע ובמדליית כסף בקרב-רב כשמקדימה אותה המתעמלת הסובייטית המפורסמת לאריסה לטינינה.
באולימפיאדת טוקיו, ב-1964, זכתה כבר בשלוש מדליות זהב. בקרב-רב, בקורה ובסוס הקפיצות. ב-1966 זכתה הקבוצה הצ'כוסלובקית, יחד עם צ'סלבסקה, להישג גדול כשניצחה בתחרות הקבוצתית באליפות העולם את הנבחרת הסובייטית שהייתה באותן שנים בעלת ההגמוניה הברורה בהתעמלות הנשים.
בתחילת אוגוסט 1968 חתמה צ'סלבסקה על מנשר 2000 המילים, שכתב הסופר לודביק ואצוליק, כנגד ההתערבות הסובייטית בענייניה הפנימיים של צ'כוסלובקיה. החתימה על המנשר, שהייתה עוד ביטוי ל"אביב של פראג" וחתמו עליו 40,000 איש, העמידה את צ'סלבסקה מחדש באור הזרקורים כיוון שהיא הייתה דמות ידועה ופופולרית בארצה. בזמן הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, שהתרחשה ב-20 באוגוסט, שהתה צ'סלבסקה במחנה אימון והוברחה לכפר קטן בהרים מחשש שהיא תיאסר. לא היה באפשרותה להתאמן כראוי באותו מקום והיא הגיעה למקסיקו זמן קצר בלבד לפני תחילת המשחקים האולימפיים שנערכו באוקטובר.
באולימפיאדת מקסיקו הייתה צ'סלבסקה בשיאה. היא זכתה בארבע מדליות זהב אישיות בקרב-רב, בתרגיל הקרקע, במקבילים מדורגים ובסוס הקפיצות ובשתי מדליות כסף, בקורה ובתחרות הקבוצתית. היא זכתה לאהדת הקהל המקסיקני כשביצעה את תרגיל הקרקע שלה לצלילי שיר מקסיקני. ניצחונותיה האישיים של צ'סלבסקה על המתעמלות הסובייטיות סימלו בעיני רבים את ניצחון האומה הצ'כוסלובקית על ברית המועצות הגדולה. צ'סלבסקה שתמכה, כאמור, באופן גלוי באלכסנדר דובצ'ק, מנהיגה המודח של צ'כוסלובקיה, הרכינה את ראשה במחאה, בעת נגינת ההמנון הסובייטי בשעה שזכתה במדליית זהב במשותף עם המתעמלת הסובייטית פטריק. מיד בתום המשחקים האולימפיים, עדיין במקסיקו, לעיני אלפי צופים מריעים, נישאה צ'סלבסקה לאתלט בן ארצה יוזף אודלודזיל.
לאחר שובה לארצה נמנע ממנה להמשיך ולהופיע בתחרויות מחוץ לצ'כוסלובקיה והיא הפכה לאישיות בלתי רצויה על ידי השלטון הקומוניסטי המחודש. לאחר "מהפכת הקטיפה" ב-1989, קיבלה צ'סלבסקה מינוי כיועצת לענייני בריאות, זכויות האדם, חינוך גופני וספורט של נשיא צ'כוסלובקיה החדש - ואצלב האוול. היא גם שימשה כחברה וכנשיאת הוועד האולימפי הצ'כי. אירועים קשים במשפחתה הביאו לכניסתה לדיכאון בעקבותיו קיבלה ב-1998 טיפול פסיכיאטרי. מאז, פרשה מתפקידיה הציבוריים והתגוררה בפראג.
ב-2015 אובחן כי חלתה בסרטן הלבלב וב-30 באוגוסט 2016 נפטרה צ'סלבסקה כתוצאה ממחלתה.
סך המדליות בהם זכתה צ'סלבסקה

משחקים אולימפיים: 7 מדליות זהב ו-4 מדליות כסף.
אליפות העולם בהתעמלות: 4 מדליות זהב, 5 מדליות כסף ו-1 מדליית ארד.
אליפות אירופה בהתעמלות: 11 מדליות זהב, 1 מדליית כסף ו-2 מדליות ארד.
הערות שוליים

↑  Czech Olympic champion gymnast Vera Caslavska dies aged 74, רויטרס, 31 באוגוסט 2016
↑  נערה ממש אוצר..., מעריב, 27 באוקטובר 1968
↑  Caslavska emerges from 10-year seclusion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810692510705606  CiNii: DA07250185  GND: 1024597504  ISNI: 0000 0000 8347 6215  LCCN: nr91011463  NDL: 00435024  NKC: jk01021070  SUDOC: 23077816X  VIAF: 113044011   WorldCat (עם VIAF): 113044011
עילאי הרסגור-הנדין

עילאי הרסגור-הנדין (נולד ב-30 בספטמבר 1980) הוא פוליטיקאי ישראלי, מנכ"ל הפורום החילוני ולשעבר סגן ראש עיריית כפר סבא מטעם מרצ.
ביוגרפיה

הרסגור-הנדין נולד ב-1980 וגדל מאז גיל 4 בכפר סבא. אמו היא הציירת ניבה הרסגור-הנדין, בתו של ההיסטוריון מיכאל הרסגור, ואביו משה הנדין הוא, נכון ל-2024, הממונה על תלונות הציבור בעיריית רעננה.
הרסגור-הנדין למד בבית הספר התיכון כצנלסון בכפר סבא, והוא בעל תואר ראשון במשפטים ובמדעי המחשב מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2006–2011 עבד כמתכנת, בין היתר בחברות מיקרוסופט ו-IBM.
קריירה פוליטית

הרסגור-הנדין היה פעיל פוליטי כבר מצעירותו, במסגרת "נוער מרצ". בשנת 1998 נבחר ליו"ר נוער מרצ בכפר סבא. לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה ניהל את קמפיין השטח והנוער של מרצ בכפר סבא, וב-2009 הצטרף לקבוצת הפעילים שייסדה את תנועת "ישראל חופשית". באותה שנה מונה ליו"ר סניף כפר סבא של מפלגת מרצ. בשנת 2009 הוצב במקום ה-21 ברשימת "התנועה החדשה-מרצ" לכנסת השמונה עשרה. בקיץ 2011 יזם את הקמת מאהל המחאה החברתית בכפר סבא, וב-2012 יזם הפגנה באמצעות אפליקציית "Waze", במהלכה דיווחו המפגינים למשתמשי האפליקציה על כבישים בהם לא פועלת תחבורה ציבורית עד צאת השבת.
בהמשך, התמודד בבחירות לכנסת במספר פעמים: בבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום ה-35 ברשימת מרצ, בבחירות לכנסת ה-20 הוצב במקום ה-32 ברשימת מרצ, בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום ה-31 ברשימת מרצ, בבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-37 ברשימת המחנה הדמוקרטי, בבחירות לכנסת ה-23 הוצב במקום ה-35 ברשימת העבודה-גשר-מרצ, ובבחירות לכנסת ה-25 הוצב במקום ה-33 ברשימת מרצ.
קריירה פוליטית > חבר מועצת עיריית כפר סבא

ב-2013 התמודד הרסגור-הנדין מטעם מרצ על ראשות עיריית כפר סבא, אך לאחר ניצחונו של יהודה בן חמו בבחירות, הרסגור-הנדין מונה לסגנו. במהלך הקדנציה התגלו חילוקי דעות ביניהם, כולל סיכול ניסיון לאסור צילום וידאו במועצת העיר. ב-2016 התפטר מתפקידו, וחודשיים לאחר מכן הוגשה תביעה כנגד בן חמו בחשד שניסה לקדם מועמד מטעמו בעיר במטרה להדיח את הרסגור-הנדין מראשות רשימת מרצ למועצה. ב-2017 פשטה משטרת ישראל על משרדי עיריית כפר סבא בחשד לביצוע עבירות שוחד, קבלת דבר במרמה והפרת אמונים. ב-2018 הוגש נגד בן חמו כתב אישום והוא נאלץ להתפטר מראשות העיר.
במאי 2018 יזם הרסגור-הנדין מחאה עירונית כנגד אפליה מגדרית של תלמידות תיכון שהתבקשו לשבת מאחורי הבנים ובנפרד מהן בהצגת תיאטרון. באותו חודש גם איים לפנות לבית המשפט העליון במחאה על מה שהגדיר כאמצעי אבטחה קיצוניים מצד המשטרה והעומד בראשה במצעדי הגאווה המקומיים, ובעקבות תמיכתו בקהילה הגאה הותקפו הוא וחברי סיעתו ברשתות החברתיות.
בבחירות המקומיות ב-2018 הפכה הרשימה בראשותו לגדולה ביותר במועצת העיר. לאחר שבסיבוב הראשון בבחירות לא זכה אף אחד מהמועמדים לראשות העיר ברוב הדרוש הודיעו הרסגור-הנדין וראש סיעת "כפר סבא מתקדמת" על תמיכתם במועמדותו של יוסי סדבון בסיבוב הבחירות השני מול מועמד העבודה רפי סער. בתמורה לתמיכתו הובטחו להרסגור-הנדין תפקידי סגן ראש העיר וממלא מקום ראש העיר. סדבון הפסיד ולתפקיד ראש העיר נבחר סער. הרסגור-הנדין וסיעתו הצטרפו לקואליציה במועצת העיר והוא התמנה לתפקיד סגן ראש העיר בשכר לחצי קדנציה, ולמחזיק תיקי התחבורה, הקיימות והחדשנות. ביולי 2021, במסגרת הסכם הרוטציה, החליף נציג הליכוד אורן כהן את הרסגור-הנדין כסגן ראש העיר, אך הרסגור-הנדין המשיך להחזיק בתיקים בהם החזיק במועצה. באפריל 2023 הדיח אותו ראש העיר רפי סער מתפקידיו, ובעקבות כך הודיע הרסגור-הנדין על פרישה מתפקידו במועצת כפר סבא ומראשות מרצ בעיר. במקומו התמנה לתפקיד חבר המועצה המועמד הבא אחריו ברשימה, קובי פדוה, ובראשות הסיעה החליפה אותו פליאה קטנר. בהודעת הפרישה שלו כתב הרסגור-הנדין כי ברצונו "להתמקד במאבק הארצי להגנה על הדמוקרטיה".
לאחר פרישתו חזר להייטק כסמנכ"ל פיתוח, ולאחר מכן סמנכ"ל חדשנות בחברת "BridgeWise".
קריירה פוליטית > מנכ"ל הפורום החילוני

באפריל 2024 חזר הרסגור-הנדין לזירה הציבורית כשהחליף את דיתי דגני-פלג כמנכ"ל "הפורום החילוני", לאחר שהיה פעיל במסגרת הפורום עוד משנת 2018. במסגרת תפקידו השתתף במאבק כנגד תפילה בהפרדה במרחב הציבורי בתל אביב וכנגד הפרדה מגדרית בבריכה ציבורית בעיר. במהלך מלחמת חרבות ברזל יזם, בשיתוף עמותת חדו"ש, פנייה לצה"ל בדרישה לאכוף את האיסור על ענידת תגים בעלי אופי דתי על מדי צה"ל.
חיים אישיים

הרסגור-הנדין נשוי מאז 2007 ללירן הרסגור, חוקרת במחלקה לממשל ורעיון מדיני של בית הספר למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה.
השניים מתגוררים בכפר סבא ולהם שתי בנות. בעבר התגוררו בטורונטו ובלונדון.
הערות שוליים

↑  אביאל מגנזי ותומר ולמר, נפרדים מהרסגור: "חי את ההיסטוריה בכל רגע", באתר ynet, 10 בפברואר 2011
↑  רועי הדרי, עלות שני סגני ראש העירייה בשכר: כמעט 1.5 מיליון שקל בשנה, באתר צומת השרון כפר סבא, ‏2019-01-14
1 2  השרון פוסט, ראיון מיוחד ובלעדי עם הסגן ברוטציה, עילאי הרסגור הנדין המפנה מקומו בעוד כשבוע וחצי, באתר השרון פוסט | כל מה שקורה בעיר, ‏2021-07-04
↑  עילאי הרסגור-הנדין, תחנה בדרך לשינוי עתיד ישראל, באתר ynet, 21 בפברואר 2012
↑  ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-18, רשימת המועמדים: התנועה החדשה-מרצ
↑  ישראל חופשית ערכה הפגנה ראשונה מסוגה ב-Waze, באתר אולמרקטינג, ‏2012-04-15
↑  ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-19, רשימת המועמדים: מרצ - השמאל של ישראל
↑  ילקוט הפרסומים, רשימות המועמדים לכנסת העשרים לפי חוק הבחירות לכנסת
↑  השרון פוסט, "עירייה צריכה לעבוד על מנת שהתושבים בה יהיה מרוצים ומאושרים ויחושו גאווה גדולה בעיר שלהם" < השרון פוסט | כל מה שקורה בעיר, באתר השרון פוסט | כל מה שקורה בעיר, ‏2018-09-17
↑  דנה ירקצי‏, תביעה נגד ראש עיריית כפר סבא: "דרש מעובדיו לגייס מתפקדים למרצ", באתר וואלה, 28 ביולי 2016
↑   לי ירון, ראש העיר כפר סבא הואשם בגניבת תלושי מזון לנזקקים והתפטר, באתר הארץ, 16 בפברואר 2018
↑  עילאי הר-סגור הנדין, פיצול קולות מוניציפלי, באתר זמן ישראל, 23 בפברואר 2024
↑  אריה אברמזון, בנים מקדימה, בנות מאחורה: תלמידים בכפר סבא הופרדו בהצגה לרגל יום ירושלים, באתר צומת השרון רעננה, ‏2018-05-15
↑  אורלי הררי, המשטרה מגבילה את מצעד הלהט"ב, באתר www.inn.co.il, ‏25 במאי 2018
↑  אריה אברמזון, "תמותו", "יא הומו", "מרצ לגז": הרסגור-הנדין הביע תמיכה בלהט"בים וספג נאצות, באתר צומת השרון כפר סבא, ‏2018-10-02
↑  אריאל ימיני, הפכו את הקערה? הרסגור ולביא צפויים להודיע על תמיכה בסדבון בסיבוב השני, באתר mynetkfarsaba, ‏2018-11-06
↑  אירית מרק, בחירות לראשות סניף מרצ בכפר סבא: ייערכו ב-30/6, באתר קול כפר סבא - חדשות כפר סבא, ‏2022-05-26
↑  אירית מרק, עילאי הרסגור הנדין התפטר ממועצת העיר, במקומו יכנס קובי פדוה “עשינו מהפכות שאת תוצאותיהן המלאות נראה בשנים הקרובות”, באתר קול כפר סבא - חדשות כפר סבא, ‏2023-02-23
↑  יו"ר מר"צ עילאי הרסגור הנדין פורש ממועצת העיר: "משימתי הושלמה", באתר mynetkfarsaba, ‏2023-02-23
↑  עורך, בחירות לראשות סניף מרצ בכפר סבא: ייערכו ב-30/6, באתר קול כפר סבא - חדשות כפר סבא, ‏2022-05-26
↑  בהתרגשות רבה ומתוך תחושת שליחות עמוקה אני נכנס לתפקידי כמנכ"ל הפורום החילוני, בעמוד הפייסבוק של עילאי הרסגור-הנדין, 8 באפריל 2024
↑  רועי הדרי, במאיר מתירים השנה להכניס חמץ. גורמים בבית החולים: "אנחנו מקווים שזה לא יביא לתוצאה הפוכה", באתר צומת השרון כפר סבא, ‏2018-04-01
↑   חן מענית, נעה שפיגל וגל גבאי, העליון הורה לעיריית ת"א לאפשר תפילה בהפרדה בגן מאיר ביום כיפור, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2024
↑   אור קשתי, תל אביב הודיעה כי בריכה ציבורית לא תפעל במשך כמה ימים. בפועל, היא נפתחה בהפרדה לציבור החרדי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2024
↑  חנן גרינווד, מרב סבר, הרמטכ"ל הורה ללוחם להוריד את התג "משיח" ממדיו; "שים ליד הלב אבל לא בחוץ", באתר www.israelhayom.co.il, ‏22 באוקטובר 2024
הקשת הסורית

מערכת הקמטים במרכז ובדרום ישראל
הקשת הסורית או קשת הקמטים הסורית היא מערכת של קמטים העוברת ממצרים ומדבר סיני דרך שדרת ההר בישראל לאזור תדמור (פלמירה) בסוריה. בישראל משתרעים קמטי הקשת הסורית לאורכה, החל מן הנגב דרך הרי יהודה, השומרון, הכרמל, מזרח הגליל ועד רמת הגולן.
את שמה של הקשת טבע א' קרנקל (E. Krenkel) במאמר בשם "Der Syrische Bogen" שפורסם בגרמניה בשנת 1924. במאמר זה הגדיר קרנקל את תחילת הקשת בתוניסיה ואת סופה בהרי הטאורוס בטורקיה, אולם מחקרים מאוחרים הפרידו בין הקשת הסורית למערכות קימוט אחרות שנוצרו באזור באותה עת.
היווצרות

תהליכי היווצרות הקשת היו שנויים במחלוקת מאז הגדרתה על ידי קרנקל. עם זאת, הדמיון בין הקמטים בחלקיה השונים של הקשת – כולל הסטרטיגרפיה שלהם ותהליכים גאולוגיים שהשפיעו על אזור השתרעותה – מאפשרים לראות תמונת היווצרות שלמה המורכבת מכמה שלבים – שכל אחד מהם הותיר את השפעתו על המבנים הכלולים בה.
הקשת הסורית נוצרה והתפתחה בעקבות תהליכים טקטוניים וגאולוגיים – שחלקם עדיין פעילים ועתידים לגרום לסגירתו של הים התיכון ולהיווצרות של רכס הרים במקומו.
היווצרות קמטי הקשת היא השלב הניכר על פני השטח של תהליכי הקימוט הלבנטיני, שחלו על מדף היבשת בשהותו בתוך ים רדוד.
היווצרות > תהליכים מקדימים

להיווצרות הקשת הסורית קדמו כמה אירועים:
בטריאס אירע ביקוע חלקי של יבשת העל פנגיאה ונוצר האגן המזרחי של מה שעתיד להיות הים התיכון.
פנגיאה נבקעת לשתי יבשות: בצפון לאורסיה – שכללה את אירופה, אסיה ואמריקה הצפונית, ובדרום גונדוונה – שכללה את אמריקה הדרומית, תת-היבשת ההודית, אוסטרליה, אנטארקטיקה וכן את אפריקה שכללה את הלוח הערבי.
במהלך היורה נוצר בין לאורסיה וגונדוונה אזור פתיחה, בו התפתח ים טתיס.
בים טתיס נוצרו שני רכסים מרכז אוקייניים, ששימשו מרכזים להתפשטות קרקעית הים.
ים טתיס הציף את השטח היבשתי של ישראל וסביבתה הקרובה, והותיר בה סלעי משקע ימיים.
היווצרות > תהליכי היווצרות

בסוף הטורון ובתחילת סנון החלו לפעול תהליכי קימוט בקרקעיתו של ים טתיס. תהליכים אלה התרחשו בשלבי סגירתו של הים ונבעו מהתנגשות הלוח האפריקאי בלוח האירו-אסיאתי. התנגשות זו גרמה לקימוט האלפיני – אורוגנזה שיצרה את הרי האלפים – ולהתפתחות אזור הפחתה בשולי האוקיינוס.
לחץ ההתנגשות גרם להיפוך טקטוני: גראבנים – שהיו שקועים קודם לכן בין הורסטים – התרוממו ויצרו העתקים הפוכים בסלעי התשתית העמוקים. התרוממות זו גרמה לקימוט סלעי המשקע שהורבדו מעליהם – שהיו גמישים ורכים. לחצי הקימוט שפעלו על אזור הקשת הסורית היו חלשים יותר מאלה שיצרו את האלפים. מערכות קמטים נוספות נוצרו גם בלבנון, בירדן ובעיראק.
במהלך הפלאוקן היה האזור מוצף והקימוט הלך והתעצם. חלק מראשי הקמרים החדשים בלטו כאיים מעל פני הים, אולם רובם הגדול נותר מתחת לפני המים. הקערים שבין הקמטים יצרו אגנים בהם הורבדו משקעים רבים. עדויות לכך ניכרות היטב בשולי קמר רמון: ככל שהסלעים צעירים יותר, כך נטייתם מתונה יותר.
תחילה נוצרו קמרים – כנראה מעוגלים וקונצנטריים, וביניהם נוצרו קערים. קימוט נוסף הדגיש את התוואים והפך את הקמרים להרים ואת הקערים לעמקים.
מבנה הקמרים השתנה עם היווצרות הבקע הסורי-אפריקני לפני כ-25 מיליון שנים, עת חלה היפרדות של הלוח הערבי מהלוח האפריקאי – במסגרתו התפתח בקע ים המלח המפריד בין הלוח הערבי ללוח הלבנטיני. תנועת הלוח הערבי צפונה ביחס ללוח הלבנטיני גרמה למתיחת והתארכות הקמרים לצפון-מזרח.
במקביל חל בקמטים היפוך תבליט: הקמרים נפערו וסחיפה יצרה בהם שקעים עמוקים. היפוכי תבליט אלה ניתן לראות במכתשים בנגב שמרכזם קעור, ובהרים עיבל וגריזים – המצויים בתוך קער אך בולטים מעל ראשי הקמרים הסחופים הסמוכים להם.
תהליכי הקימוט נמשכו לתוך האאוקן וניכרים אף בנאוגן.
מבנה הקשת

לחצי הקימוט בנו את הקשת הסורית בכיוון צפון-מזרח–דרום-מערב, אולם נטייה מקורית זו השתנתה. על חלקים שונים של הקשת פעלו כוחות טקטוניים מאוחרים, שתרמו לעיצובה.
תחילה היו הקמטים מקבילים לכיוון תנועתו של הלוח האפריקאי צפונה. לאחר התפתחות הבקע הסורי-אפריקני ובקע ים המלח נמשכה תנועה זו, וגרמה ליצירת עיקול תוך דחיקתו של החלק הדרומי צפונה בסיני ובמצרים. בקטע זה השתנתה נטיית הקמטים בהדרגה למזרח–מערב. בחלק הצפוני נוצר עיקול עקב תנועתו של הלוח הערבי צפונה, שדחקה את חלק הקשת הסורי. בקטע זה השתנתה נטיית הקמטים בהדרגה לדרום-מזרח–צפון-מערב, וכתוצאה מכך השתנתה נטיית הקמטים בצפון ישראל לצפון-דרום.
שני עיקולים אלה יצרו שתי קשתות מתמשכות והפוכות זו לזו, היוצרות ביחד צורת S: קשת דרומית ממצרים עד צפון ישראל וקשת צפונית מרמת הגולן עד תדמור.
מבנה הקשת > מבנה הקמטים

קיים דמיון בין הקמטים השונים בקשת הסורית במבנה המוארך שלהם, הנובע ממתיחתם. דמיון נוסף מתבטא במבנה המונוקלינה האסימטרית שלהם, בו צלע אחת תלולה – 65-75 מעלות, וצלע נגדית מתונה – 10-30 מעלות. במכתשי הנגב הצלע התלולה היא הדרומית-מזרחית, ואילו המתונה – צפונית-מערבית.
המונוקלינות האסימטריות של הקשת הסורית נחקרו על ידי הגאולוג ההולנדי אולבו דה סיטר (Ulbo de Sitter,‏ 1902–1980). במאמר משנת 1962‏ קבע דה סיטר כי בתשתית הקמרים מצויים העתקים הפוכים, הגורמים להיווצרותו של המבנה האסימטרי. העתקים הפוכים אלה הרימו את תשתית המסלע בחלק הצפוני-מזרחי של הקמרים, וקימטו את שכבות סלעי המשקע הרכים יותר מעליהם. קידוחים מאוחרים שנערכו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 בראשי כמה מהקמרים – אישרו את הנחתו של דה סיטר בדבר הימצאות העתקים הפוכים.
דמיון קיים גם בגובהם של קמרי הקשת דומה, והוא נע בין 600 ל-1,000 מטרים מעל פני הים. עם זאת, אורכם של הקמטים שונה.
מבנה הקשת > מערכת הקמטים בישראל

קמטי הקשת הסורית בישראל משתרעים לאורכה, החל מן הנגב דרך הרי יהודה ושומרון, הכרמל ומזרח הגליל, ומגיעים עד רמת הגולן – אך אינם כוללים את קמר החרמון.
אחד הקמרים הבולטים בישראל הוא הכרמל, שכיוונו – מדרום-מזרח לצפון-מערב – מנוגד לכיוון קמטי הקשת הסורית. הכרמל נחלק לרכס אמיר ורכס הכרמל, המופרדים באמצעות קער רמות מנשה.
יותר מ-20 קמרים מצויים בנגב, והם בולטים במיוחד ומופרדים זה מזה בקערים. בין הקמרים: קמר דימונה, קמר ירוחם, קמר חלוקים, קמר בוקר, קמר שחר וקמר צבוע. קמרים ייחודיים הם קמר חצרה, קמר חתירה וקמר מחמל (רמון) – בהם התפתחו שלושת מכתשי הסחיפה הגדולים – בהתאמה: המכתש הקטן, המכתש הגדול ומכתש רמון – מבין שבעה המצויים רק בנגב ובסיני.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
טקטוניקת הלוחות
אורוגנזה
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, ‏שיחות על הגאולוגיה של ישראל, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור
עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, ירושלים: אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
עמנואל מזור ונחמה שפרן (עורכים), נדבכים בגיאולוגיה של ישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 1987
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
הערות שוליים

↑  הקשת הסורית ב-Nature
1 2  The Syrian arc system: an overview
↑  Tectonic evolution of the interplate s-shaped syrian arc
↑  Preface: Tectionics of the Eastern Mediterranean
↑  היפוך טקטוני (inversion) – מצב שבו לחץ צדי גורם להתרוממות יחסית של גראבנים מעל ההורסטים הגובלים בהם, עד כדי היווצרות העתקים הפוכים
↑  שיחות על הגאולוגיה של ישראל, עמ' 36
↑  מונוקלינה (monocline) – קמט הכפוף לכיוון אחד
↑  Tectionic Development of the Eastern Mediterranean region בגוגל ספרים
↑  Structural development of the Arabian Shield In Palestine
| גאולוגיה של ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | הבקע הסורי-אפריקני • הלוח הלבנטיני • הקשת הסורית • אגם עובדיה • ימת הלשון • מצוק ההעתקים |  |
| צפון | גאולוגיה של הכרמל • גאולוגיה של הגולן • שדה א-שמה • שקע הבזלת של דלתון • אקוויפר החרמון • הר הגלבוע • קרן עין גב • מחצבות חפציבה • פארק הסלעים |  |
| מרכז | אקוויפר ההר • אקוויפר החוף • בורג' אל-מלח • חמאם אל-מליח  • מדבר יהודה |  |
| דרום | מכתשים בנגב • קיר האמוניטים • קניון באר שבע-עזה • בקעת תמנע • הקניון האדום • הרי אילת • השילד הערבו-נובי • לשון ים המלח |  |
לערכים נוספים
שכבות נטויות בתלילות במוצא הדרום-מזרחי של מכתש חתירה
הקשת הסורית
מבנה המונוקלינה האסימטרית של קמטי הקשת הסורית
הקמרים הבולטים בנגב
יעקב פינק

הרב ד"ר יעקב פינק (כ"ג באב ה'תרס"ב, 1902 – כ"ח בכסלו ה'תשמ"ד, 4 בדצמבר 1983) היה רב ודיין ישראלי שכיהן כאב בית הדין הרבני בחיפה ורב מרכז הכרמל. לפני כן כיהן כרב, ראש ישיבה ואב בית דין בבואנוס איירס, כרב הראשי לברזיל, כרב הראשי לארגנטינה וכנשיא תנועת המזרחי בדרום אמריקה.
ביוגרפיה > באירופה

נולד בפשמישל שבגליציה המערבית (אז, באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בפולין), נצר לרבנים ידועי שם. אביו מנחם מנדל נפטר כשהיה תינוק, ואמו שלחה אותו להתגורר וללמוד בריישא אצל אביה הרב צבי גוטפריד, בעל "פני צבי". כמו כן למד מפי רב המקום הרב נתן לוין, ולאחר מכן נדד בין כמה מגדולי גליציה ללמוד מתורתם, בהם הרב מאיר אריק והרב יוסף אנגל, ונודע בכינוי "העילוי מריישא". בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלט עם בני משפחתו לווינה, שם התקבצו רבנים רבים מרחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והוא למד תורה מפיהם, ובפרט מפי הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג מברודי. לאחר המלחמה שב לריישא (עתה, בשליטת פולין). בגיל 18 הקים בריישא ישיבה למצוינים. נסמך לרבנות מידי גדולי דורו, בהם הרב שלמה דוד כהנא מוורשה. כשהחמיר מצבה הכלכלי של משפחתו, עבר לברלין, שם שילב בין העברת שיעורים פרטיים לצעירים לבין לימודים בבית המדרש לרבנים בעיר, שם נעשה לתלמידו המובהק של הרב יחיאל יעקב ויינברג. לצד לימודי התורה, למד שם היסטוריה יהודית, פילוסופיה יהודית, דקדוק, רטוריקה, ספרות עברית ו"פרקטיקה רבנית", ובסיום לימודיו הוסמך לרבנות וקיבל תואר דוקטור.
ביוגרפיה > בבואנוס איירס

בעקבות ליל הבדולח ניסה להגר מגרמניה והשיג אשרת עלייה לארץ ישראל, ובמקביל קיבל הזמנה מאחותו שהיגרה לארגנטינה. הוא החליט להגר לארגנטינה כדי לאפשר ליהודי נוסף להימלט בעזרת האשרה שקיבל. הוא השתקע בבואנוס איירס, תוך זמן קצר הוא למד לדבר ספרדית שוטפת, והתמנה למלמד ולמנהל התלמוד תורה המקומי. כמו כן, התמנה לרב בית הכנסת של יוצאי ליטא. הוא הקים תנועת נוער יהודית בשם "יבנה" וניהל אותה, וניהל את "המכון ללימודי יהדות" המכשיר רבנים ומורים למקצועות היהדות. בתמיכת הקהילה הליטאית בעיר הצליח להקים ישיבה, שבוגריה איישו משרות תורניות רבות ברחבי אמריקה הלטינית. עד מהרה הוזמן לכהן כדיין ואב בית דין ב"וועד הרבנים" – בית הדין הרשמי של קהילת בואנוס איירס. לצד חברו לבית הדין הרב זאב צבי קליין, עמד בראש הפדרציה של המזרחי והפועל המזרחי בארגנטינה.
ביוגרפיה > רב ראשי לברזיל

בשנת ה'תשי"ב נבחר לכהן כרב הראשי ליהודי ברזיל. הוא עבר לריו דה ז'ניירו, שם הקים תלמוד תורה וישיבה תיכונית "בר-אילן", משום שעד אז נאלצו ילדי הקהילה ללמוד בבתי הספר הנוצריים. בהמשך, הקים גם ישיבה גבוהה בעיר. הוא ארגן את מוסדות הקהילה ודאג לאיוש משרות תורניות, ופעל להקמת מקווה טהרה חדש. הוא עמד בקשרים טובים עם בכירים ברזילאים, נשיא ברזיל ז'וסלינו קוביצ'ק ואוסוולדו ארניה. ב-1960 קיבל אזרחות כבוד ברזילאית ועיטור גבוה מטעם הממשלה.
ביוגרפיה > רב ראשי לארגנטינה

ב-1960 הוזמן על ידי הקהילות היהודיות בארגנטינה לכהן כרב הראשי של המדינה. הוא שב לבואנוס איירס והחל במלאכת שיקום מוסדות הקהילה, וגם הקים ישיבה גבוהה נוספת בעיר. בתפקיד זה כיהן כשנתיים וחצי.
ביוגרפיה > בחיפה

במהלך כהונתו כרב בדרום אמריקה, ביקר מספר פעמים בארץ ונפגש עם רבנים בהם החזון איש והרב איסר זלמן מלצר. כמו כן, בעת ביקוריו בארץ עבר בחינות ברבנות הראשית לישראל. לאחר כשנתיים וחצי ברבנות הראשית לארגנטינה, בנובמבר 1962, נענה להזמנת שר הדתות של ישראל זרח ורהפטיג ועלה לישראל לשמש כאב בית דין בבית הדין הרבני בחיפה. וכרב שכונות מרכז הכרמל. רב העיר, יהושע קניאל, צירף אותו להרכב מיוחד שהקים לתיקי גיטין מסובכים. לאחר פטירת הרב קניאל הודיע על מועמדותו לתפקיד רבה האשכנזי של חיפה, ונתמך על ידי מפלגת העבודה והמפד"ל (אשר הסירו את תמיכתן בעקבות חתימתו על כרוז נגד גיוס בנות לצה"ל), אך לבסוף הוא הסיר את מועמדותו זמן קצר לפני הבחירות.
כמו כן, כיהן כרב המסמיך לרבנות של מכון אריאל, ופעם בשבועיים היה נוסע מחיפה לירושלים לקיים את הבחינות. אברכים מישיבות רבות, ואף מישיבות ארגנטינה, היו מגיעים להיבחן על ידיו. היה חבר נשיאות הכבוד של הוועידה העולמית ה-21 של המזרחי והפועל המזרחי ב-1968. לאחר מלחמת ששת הימים חתם על כרוז המתנגד לעליית יהודים להר הבית. כמו כן, חתם על כרוז כנגד ניתוחי מתים שלא במקרה של פיקוח נפש.
נפטר לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן במוצאי שבת חנוכה. הלווייתו יצאה למחרת מחיפה לבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
חיים אישיים

היה נשוי ליהודית, בתו של ר' גרשון הניך גינצברג, סוחר חסיד ראדזין וגבאי בית הכנסת של יוצאי גליציה בבואנוס איירס. לזוג נולדו שלושה ילדים. רעייתו נפטרה ב-כ"ח בחשוון ה'תשנ"ט 1998 ונקברה לצדו בהר הזיתים.
אחד מבניהם, הרב מנחם פינק, כיהן כרבה של האג.
ספרו

תפארת יעקב – מאמרי הלכה ופרקי מחשבה, רעיונות לפרשיות השבוע ולפרקי אבות, בתוספת תולדות חייו. יצא לאור בעריכת אהרון וקסלשטיין בירושלים, תשע"ב.