stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adenoviridae
פתוגנזה > מחלות בעופות

להלן המחלות להן גורמים מיני ה-Aviadenovirus, המדביקים עופות:
דלקות בדרכי הנשימה (דלקת סימפונות - Quail Bronchitis).
תסמונת ירידה בהטלה (Egg drop syndrome) - הטלת ביצים ירודה, או מנגד הטלת ביצים בעלות גודל, צורה, מרקם וצבע חריגים. המחלה נגרמת כתוצאה מהדבקות ב-Duck adenovirus type 1, השייך לסוג Atadenovirus‏.
דלקות בדרכי העיכול (Haemorrhagic Enteritis) - דלקת מעיים חריפה המלווה בשלשול דמי.
הפטיטיס (Inclusion Body Hepatitis) - דלקת כבד זיהומית הנגרמת כתוצאה מהדבקות במיני ה-Fowl adenovirus ‏(Fowl adenovirus type 2 הוא המחולל השכיח ביותר)‏.
טחול מוגדל (Pheasant Marble Spleen Disease)‏.
דלקת לבלב.
דלקת חדרי המוח.
פתוגנזה > אופן ההידבקות

היות שאתרי המטרה של נגיפי משפחת ה-Adenoviridae הם רבים, קיימות מספר דרכים שבהן ניתן להידבק בנגיפים: דרך הפה על ידי תרסיס באוויר, דרך העיניים על ידי תרסיס אוויר, באמצעות מגע עם נוזל מזוהם בנגיפים (בריכות שחייה שמכילות ריכוז נמוך מהנדרש של כלור), על ידי צריכת מזון או מים נגועים בנגיפים (הדבקה פיקאלית-אוראלית), בדרך אנכית, כלומר מעבר הנגיף מהאם לעובר (Duck Adenovirus A בלבד), וכן דרך קיום יחסי מין (נגיפי Mastadenovirus אשר גורמים לדלקת במערכת המין). בשנת 2007 בוצע מחקר בו נטען לראשונה כי אמבות מהסוג Acanthamoeba מסוגלות לאכסן את הזנים ההומניים: 1, 2, 8 ו-37. מחקר זה קושר לראשונה בין מחלת ה-Acanthamoeba keratitis - דלקת קרנית אשר נגרמת כתוצאה מהידבקות ב-Acanthamoeba לדלקות בלחמית העין הנגרמות על ידי נוכחות זני הנגיף 8 ו-37. לפיכך תגלית זו מציגה את האמבות כחיות מאגר פוטנציאליות של נגיפי Mastadenovirus‏.
לאחר ההדבקה, הנגיפים דוגרים ומתרבים בגוף במשך פרק זמן של 5-8 ימים. מרבית המחלות הנשימתיות חולפות מעצמן כעבור מספר ימים, אולם חלק מהזנים מוגדרים אלימים יותר מהאחרים (למשל זנים 4 ו-7), ועלולים לגרום למחלות נשימתיות קשות בילדים מתחת לגיל 5. כמו כן, דלקות דרכי העיכול, הנגרמות על ידי זנים 40-41 מצריכות לעיתים קרובות אשפוז בבית חולים.
מניעה

בהיותם נגיפים "ערומים", מפגינים נגיפי Adenoviridae שרידות גבוהה מאוד בתנאי הסביבה. הדבר מאפשר להם להתקיים פרק זמן ממושך יחסית מחוץ לגוף המאכסן (שבוע בטמפרטורה של 36°C, ‏3-8 שבועות בטמפרטורה של 25°C, למעלה מחודשיים בטמפרטורה של 4°C). שרידות זו מתבטאת בעמידות גבוהה לתנאי יובש, לחות וקרינת UV (יוצא הדופן הוא זן 40, אשר נמצא רגיש לקרינת UV) כמו גם לכימיקלים שונים, לרבות: כהלים, ריכוז נמוך של כלור, בסיסים וחומצות. עם זאת, נגיפי האדנו מגלים רגישות רבה לכימיקלים דוגמת: נתרן תת-כלורי בריכוז של 1%, Sodium dodecyl sulfate בריכוז של 0.25%, גלוטראלדהיד בריכוז 2% ופורמלין. היות שרוב נגיפי Adenoviridae מועברים דרך האוויר על ידי תרסיס, שמירה על היגיינה נאותה, הכוללת שטיפת ידיים קבועה וכיסוי הפה והאף ברגע שיעול ועיטוש, מהווה אמצעי יעיל ביותר לשמירה בפני ההידבקות. שטיפת ירקות ופירות וכן בישול מזון והרתחת המים מהווים מניעה בפני הדבקות בזנים 40-41 (חימום ל-56°C במשך 30 דקות, או מנגד חימום ל-60°C במשך 2 דקות מספיק כדי להרוס את נגיפי האדנו).
עבודה עם נגיפי Mastadenovirus נחשבת לבעלת סיכון ביולוגי ברמה 2 (Biosafety level 2).
אבחנה

כיום נהוג להשתמש במספר שיטות לזיהוי הנגיף, הן סרולוגיות והן שיטות של וירולוגיה קלאסית.
בידוד הנגיף בתרבית - בשיטה זו מדגירים כיח מהגרון על שורת תאים סרטניים כגון HEP2 או HeLa, לקבלת אפקט ציטופתי ייחודי של התעגלות והתנפחות, אשר ירמוז על נוכחות הנגיף בתרבית. החיסרון המרכזי בשיטה זו הוא פרק הזמן הממושך אשר לוקח לתרבית התאים לבטא את האפקט הציטופתי (עד שבוע מרגע הדבקת התרבית). עם זאת יש לציין כי לא ניתן לגדל את הזנים 40, 41 בתרבית תאים.
אימונופלואורסצנציה ישירה - בשיטה זו מדגירים נוגדנים מונוקלונליים כנגד חלבוני ה-Fiber הנושאים מולקולה פלואורסצנטית (לרוב מסוג FITC). לאחר בדיקה תחת מיקרוסקופ אולטרה סגול, ניתן לאשר או לשלול נוכחות אדנו ויראלית. היתרון המשמעותי של השיטה הזו על פני הקודמת נעוץ במהירות הבדיקה (תוצאות ניתן לראות כעבור שעה). זוהי השיטה המועדפת מבחינת אבחון הנגיף במעבדות הקליניות במסגרת בתי החולים.
אימונוכרומטוגרפיה - בשיטה זו מטפטפים דוגמה מצואת החולה ישירות על גבי משטח הבדיקה, אשר מצופה בנוגדנים ספציפיים כנגד הזנים 40 ו-41, אשר גורמים כאמור לדלקות בדרכי העיכול. אם נוצרת אינטראקציה בין הנוגדנים והנגיפים בדוגמה, מופיע פס צבע כתשובה חיובית. היתרון המרכזי בשיטה נעוץ אף הוא במהירות הבדיקה (תוצאות ניתן לראות כעבור 10 דקות).
שיטת EIA (קיצור של: Enzyme immunoassay on antigen) - בשיטה זו חרוזים מצופים בנוגדנים מונוקלונליים כנגד חלבוני ה-Fiber מגיבים עם כיח מהחולה. אם יש נוכחות נגיף בכיח יתקבל ביטוי צבע שנמדד מאוחר יותר לבליעת אורך גל של האור. היתרון המרכזי של השיטה, פרט למהירות היחסית בה מתבצעת הבדיקה (כחצי שעה), היא היכולת לזהות בין מיני הנגיף השונים ולאבחן כמויות קטנות מאוד של נגיף בכיח (10ng - 50ng בלבד).
PCR - הגברת רצף DNA ייחודי לנגיף. היתרון של השיטה, על אף היותה יחסית מורכבת ויקרה, היא הקטנת האפשרות לקבלת טעויות בזיהוי הנגיף העלולות להתקבל בשיטות האבחון לעיל (כלומר מניעת False Negative או False Positive).
בהקשר האבחנתי חשוב לציין, שהיות ונגיפי האדנו עלולים להישאר בגוף גם לאחר היעלמות סימני המחלה, אבחנה חיובית לעיתים אינה משקפת את המצב הבריאותי של הפרט.
טיפול וחיסון

כיום לא קיים טיפול תרופתי נגד נגיפים במשפחת Adenoviridae. עיקר הטיפול הרפואי מתבסס על טיפול תומך בסימפטומים הנלווים, דוגמת הורדת חום ושיכוך כאבים.
בעבר פותח חיסון נגד הזנים 4 ו-7 של הסוג Mastadenovirus, הנחשבים לאלימים ביותר לבני האדם (מחוללי מחלות בדרכי הנשימה). החיסון ניתן לחיילי ארצות הברית בין השנים 1971–1999, אולם הופסק כאשר החברה שסיפקה חיסונים אלה הפסיקה את ייצורם. ב-16 במרץ 2011 אושר מתן החיסון זה, שפותח מחדש בהתבסס על החיסון המקורי משנת 1971, על ידי טבע תעשיות פרמצבטיות.
לנגיפי Adenoviridae מהסוג Aviadenovirus מצויים כיום שני חיסונים זמינים: חיסון על בסיס וירוס מוחלש וחיסון על בסיס וירוס מומת. חיסונים אלה ניתנים לעופות על מנת למנוע תחלואה בתסמונת הטלה ירודה ובדלקות של מערכת העיכול.
לזני הנגיף CAdV-1 ו-CAdV-2 מהסוג Mastadenovirus קיים כיום חיסון על בסיס וירוס CAdV-2 מוחלש, הניתן לכלבים במסגרת חיסון ה-DA2PPC.
ניצול למטרות מחקר

היות שרצפטורי ה-CAR, אותם מנצלים נגיפי משפחת ה-Adenoviridae על מנת לחדור לתוך תאי האפיתל בגוף, מצויים על מגוון רחב של תאים בגוף, עולה פוטנציאל החדירה של נגיפי האדנו. עובדה זו מנוצלת על ידי חוקרים רבים על מנת להשתמש בנגיפי המשפחה (לרוב בזן 5 בסוג Mastadenovirus) לשם החדרת פלסמידים סינתטיים, המבטאים גנים שונים, כשיטת טרנספקציה מקובלת ובמסגרת ריפוי גני.
לקריאה נוספת

David O.White, Frank J. Fenner, Medical Virology fourth edition, 1994. ISBN 0-12-746642-8
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות

AMX-56 לקלרק. טנק מערכה מתקדם בשימוש הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות
הכוחות המזוינים של מדינת האמירויות הערביות המאוחדות, או כוח ההגנה של האיחוד (בערבית: القوات المسلحة لدولة الإمارات العربية المتحدة), הוא שמו הרשמי של צבא הקבע של איחוד האמירויות הערביות והוא הצבא הפדרלי היחיד בחצי האי ערב.
הצבא אחראי להגנת כל שבע האמירויות באיחוד, וכולל כ-100,000 חיילים. בניין המטה הכללי שוכן באבו דאבי.
היסטוריה

צבא איחוד האמירויות הערביות הוקם ב-1951 ככוח סיור החופים של עומאן (Trucial Oman Scouts), שהוקם על ידי קצינים בריטים. עד 1971 היה זה כוח ההגנה המזוין העיקרי באזור. למרות היותו צבא קטן יחסית הוא התחמש בכלי הנשק המודרניים ביותר שנרכשו מארצות הברית, צרפת, רוסיה ובריטניה.
ככוח ההגנה של האיחוד, כל אמירות הייתה אחראית לציוד ולאימון של כוחות ההגנה שלה. במקרה של התקפה על אחת משבע האמירויות, כוח ההגנה של האיחוד יגויס מכל אמירות כדי להגן על האמירות המותקפת. בשנת 1974 שונה השם לכוחות המזוינים הפדרליים. ב-6 במאי 1976, הכוחות המזוינים הפדרליים אוחדו לגוף אחד. ה-6 במאי נחגג מדי שנה כיום האיחוד הצבאי. כתוצאה מאיחוד הכוחות, מספר אנשי הצוות הקים חטיבה וכונו חטיבת הירמוך.
לאחר איחוד הכוחות המזוינים ב-1976, שונה שם חטיבת הירמוך באופן רשמי לכוחות המזוינים של איחוד האמירויות. בשנת 1976 מותגו הסמלים הרשמיים של הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות, המדים, האקדמיות הצבאיות, חיל האוויר והכוח הימי והמפקדה הכללית הצבאית (GHQ) הוקמה באבו דאבי.
מרבית החיילים המשרתים בצבא הם אזרחי מדינות ערב אחרות וכן מפקיסטן. אולם הקצינים, כולם אזרחי איחוד האמירויות הערביות, שרבים מהם התחנכו באקדמיה הצבאית המלכותית של הממלכה המאוחדת בסנדהרסט, ברקשייר, באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט ובמכללה הצבאית המלכותית בדנטרון, אוסטרליה. כמה מהם התחנכו גם בבית הספר הצבאי המיוחד בסן סיר (École Spéciale Militaire de Saint-Cyr), צרפת. נוסף לכך, צרפת פתחה במאי 2009 בסיס צבאי משלה באבו דאבי.
במרץ 2011 נפוצו דיווחים שונים על כך שצבא איחוד האמירויות הערביות השתתף במבצע אכיפת האזור האסור לטיסה בלוב.
היסטוריה > השירות בצבא האמירותי

איחוד האמירויות החלה בגיוס חובה לצבא לתקופה של כ-16 חודשים לגברים, החל משנת 2014, כדי להרחיב את כוח המילואים שלה. החייל האמירוּתי הראשון נפל בעת מילוי תפקיד ב-30 בנובמבר 1971 ומאז יום זה מוגדר כיום ההנצחה לזכר החללים האמירותים. האסון הגדול ביותר בתולדות צבא איחוד האמירויות התרחש ביום שישי ה-4 בספטמבר 2015, כאשר 52 חיילים נהרגו באזור מאריב בתימן מפגיעת טיל טוצ'קה שכוון למאגר נשק וגרם לפיצוץ. שמות חיילי איחוד האמירויות שנהרגו בעת מילוי תפקידם רשומים באנדרטת הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות באבו דאבי.
היסטוריה > הון אנושי בצבא

איחוד האמירויות העבירה חלק גדול מהצבא שלה במיקור חוץ לשכירי חרב ויועצים זרים. דו"ח שפורסם באוקטובר 2022 חשף שכמה אנשי צבא אמריקאים בדימוס עובדים כקבלנים צבאיים או יועצים עבור איחוד האמירויות. הדו"ח, שהושג באמצעות חוק חופש המידע, חשף כי בתוך שבע שנים כמעט 280 יוצאי צבא אמריקאים ביקשו אישור פדרלי לעבוד עבור האמירויות. כמו כן, ידוע על מאות יוצאי צבא ארצות הברית שנשכרו על ידי ממשלת איחוד האמירויות או חברות בבעלות המדינה. מומחים טענו כי צבא האמירויות הוא החזק ביותר בעולם הערבי בשל זרם יוצאי ארצות הברית. שגריר איחוד האמירויות בארצות הברית, יוסף אל-עותייבה (ער'), אמר כי ארצות הברית מילאה תפקיד מכריע בהתקדמות האמירויות ובביטחונה.
חילות הצבא > חיל האוויר

חיל האוויר הוקם ב-1968, ובתחילתו התבסס על מטוסי הוקר האנטר, ואחר כך גם על מטוסי מיראז' 5. חיל האוויר מצויד במטוסי F-4 פנטום וגם F-16, ובשנת 1999 הגיע להסכמה עם ארצות הברית על רכישת 80 מטוסים כאלו. בנוסף מצויד החיל ב-60 מטוסי מיראז' 2000, מטוסי Hawk, ומסוקים צרפתיים. להגנה האווירית יש מערכים של טילי הוק שארצות הברית סיפקה ואימנה את צוותי הצבא.
חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות אחראי להגנה על המרחב האווירי המלא של המדינה.
בחודש נובמבר 2020, כחלק מההשפעות של הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל התאפשר לחיל האוויר לרכוש כ-20 מטוסי F-35.
חילות הצבא > חיל הים

הצי של איחוד האמירויות (אנ') מורכב מיותר מ-2000 אנשים, ו-72 כלי שיט.
איחוד האמירויות החזיקה בגדוד של כוח נחתים בשם UAE Marines עד 2011 אז הוא מוזג לתוך המשמר הנשיאותי.
משמר החופים של איחוד האמירויות הערביות - מפקדת משמר החופים של איחוד האמירויות הערביות אחראית בעיקר להגנה על קו החוף של איחוד האמירויות הערביות באמצעות אכיפה של חוקי ים בינלאומיים, בקרת גבולות, פעולות נגד הברחות ושירותים אחרים.
מבנה

ב-6 במאי 1976 הוקמה מפקדה כללית וחיל האוויר, צבא היבשה והצי אוחדו תחת דגל אחד ומפקדה ראשית.
לכל אמירות קיים כוח משטרה צבאית פדרלית, תחת הכינוי כוח ההגנה המאוחד.
הערות שוליים

↑  ניצן סדן, איראן היא רק תירוץ: מה יעשו האמירויות עם F35?, באתר כלכליסט, 29 באוגוסט 2020
| כוחות צבאיים בעולם הערבי |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אלג'יריה אלג'יריה • בחריין בחריין • קומורו קומורו • ג'יבוטי ג'יבוטי • מצרים מצרים • עיראק עיראק • ירדן ירדן • כווית כווית • לבנון לבנון • לוב לוב • מאוריטניה מאוריטניה • מרוקו מרוקו • עומאן עומאן • קטר (מדינה) קטר • ערב הסעודית ערב הסעודית • סומליה סומליה • סודאן סודאן • סוריה סוריה • תוניסיה תוניסיה • איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות • תימן תימן • צ'אד צ'אד |  |
| מדינות עם הכרה מוגבלת | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הרפובליקה הדמוקרטית הערבית הסהראווית • סומלילנד סומלילנד |  |
| כוחות מזוינים אזוריים אוטונומיים | פשמרגה |  |
| שחקנים משמעותיים אחרים | המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית • חמאס חמאס • חזבאללה חזבאללה • חות'ים חות'ים • היחידות להגנת העם |  |
רונדל של חיל האוויר האמירותי
לוקאס גורנה-דואת'

לוקאס גורנה-דואת' (באנגלית: Lucas Gourna-Douath; נולד ב-5 באוגוסט 2003) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ברומא
קריירה

ב-6 במאי 2020, בגיל 16, חתם גורנה-דואת' על החוזה המקצועי הראשון שלו בסנט-אטיין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–0 על שטרסבורג ב-12 בספטמבר 2020. ב-3 באפריל 2022 כבש שער בכורה בקבוצה בהפסד 2–4 לאולימפיק מרסיי.
ב-13 ביולי 2022 חתם לחמש שנים ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
הערות שוליים

↑  Top talent joins FC Red Bull Salzburg - FC Red Bull Salzburg, www.redbullsalzburg.at (באנגלית)
אדולף לוס

| --- | --- |

אדולף לוס, 1904
 לידה:  10 בדצמבר 1870 ברנו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 באוגוסט 1933 (בגיל 62) Kalksburg, אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות שימושיות בווינה  האוניברסיטה הטכנית של דרזדן  Stiftsgymnasium Melk 
 תחום יצירה:  אדריכלות, אדריכלות מודרנית 
 זרם באמנות:  אדריכלות מודרנית 
 יצירות ידועות:  לוסהאוס, וילה מילרובה 
 בן או בת זוג:  קלייר בק לוס (1929–?)  אלזי אלטמן-לוס  לינה לוס 
 
אדולף לוס (בגרמנית: Adolf Loos;‏ 10 בדצמבר 1870 – 8 באוגוסט 1933) היה אדריכל יליד מוראביה שפעל באוסטריה בתחילת המאה ה-20, מחלוצי האדריכלות המודרנית.
ביוגרפיה

נולד בברנו במוראביה (באותה עת תחת שלטון הקיסרות ההבסבורגית). לוס התפרסם בעיקר בזכות ספרו "קישוט ופשע" ("Ornament und Verbrechen") מ-1908, בו הוא התנגד נחרצות לסגנון הנאו-קלאסי הקישוטי שהיה נהוג עד תקופתו. את המילה פשע הוא בחר משום שלטענתו הזמן והמשאבים היקרים של אומנים ביצירת קישוטים לאדריכלות מתבזבזים ואינם תורמים דבר לחברה ולתרבותה. לטענתו חברה מתקדמת אינה זקוקה לקישוטיות היתר הזו.
ללוס הייתה השפעה ניכרת על האדריכלים שייסדו את תנועת המודרניזם באדריכלות ואת הסגנון הבינלאומי. השפעתו הייתה ניכרת על ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ולודוויג מיס ון דר רוהה ובאדריכלות הארץ ישראלית על לאופולד קרקואר.
לוס היה אחד הבולטים בתנועת "הזצסיון הווינאי" האוסטרית, שיצאה נגד האקדמיה ונגד הארכיטקטורה המסורתית של וינה. תנועה זו הקימה את בית הזצסיון מול האקדמיה לאמנויות של וינה, בו יש ציורי קיר של גוסטב קלימט המבטאים את הסימפוניה התשיעית של בטהובן. לוס יצא בהמשך גם נגד חבריו לתנועה זו, כמו האדריכל הנודע אוטו וגנר, בטענה שקישוט חזית של בית הוא בבחינת פשע.
לוס נודע יותר כהוגה ופחות בזכות עבודותיו המעשיות כאדריכל. עם זאת, הוא תכנן מספר לא קטן של מבנים, עיקרם נמצאים בווינה, אוסטריה.
כתבי לוס בעברית

פאול אנגלמן ויוסף שכטר, לזכרו של אדולף לוס, מאת יצא לאור בשנת 1946 ובהוצאה חוזרת 1986.
י' שכטר, אדולף לוס מתוך "אף על פי כן", בתוך: י' שכטר, ממדע לאמונה, תל אביב 1962. אלה התרגומים הראשונים של לוס בעברית
בשנת 2004, הוצאו לאור לראשונה בעברית שני ספריו החשובים ביותר של לוס בתרגום לעברית בהוצאת בבל."דיבור לריק" (פורסם במקור בשנת 1921) ו"למרות הכל" (פורסם במקור בשנת 1931). לספר זה נוסף פתח דבר מאת שרון רוטברד ואחרית הדבר, "אדולף לוס - נגד הזרם", מאת יהודה ספרן.
לקריאה נוספת

ג’נט סטיוארט, "שטרודל, שניצל וכופתאות מִשְׁמֵשׁ – אדולף לוֹס והמטבח הווינאי", וינה 1900 - פריחה על סיפה של תהום, שרון גורדון ורינה פלד (עורכות), ירושלים: כרמל, 2019.
"הבית ללא גבות" שבנה לוס במיכָאֵלֶרפְּלָאץ בווינה.
וילה מילרובה בפראג.
בסוד העניינים

ערך זה עוסק בתוכנית של הטלוויזיה החינוכית. אם התכוונתם לסרט הקולנוע הבריטי, ראו .
| --- | --- |
נתן נתנזון, חני נחמיאס ואושיק לוי במסעדה
נתן נתנזון, חני נחמיאס ואושיק לוי במסעדה
 סוגה:  לימודי
 יוצרים:  נעמי לימור ואילנה לופט
 כותבים:  נעמי לימור, מירה אואן ואילנה לופט
 שחקנים:  חני נחמיאס אושיק לוי נתן נתנזון חנן גולדבלט
 משתתפים:  דבי בסרגליק רובי פורת-שובל איילת לווין (ראשראש) דודו זר (גלגול) ניקו בר (קומקום) אברי גלעד (קפיצקפוץ) דני שגב (זומזום) אייל ברטונוב (גלגול)
 ארץ מקור:  ישראל
 מספר פרקים:  24
 הפקה
 אורך פרק:  20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  15 בדצמבר 1991 – 24 במאי 1992
בסוד העניינים היא תוכנית טלוויזיה לימודית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בין השנים 1991–1992 ובשידורים חוזרים באמצע שנות התשעים. התוכנית יועדה לתלמידי כיתות ב'–ג', וביקשה להקנות להם מיומנויות של הבנת הנקרא. התוכנית הופקה בעקבות הפופולריות הגדולה לה זכתה התוכנית "בלי סודות". את התוכנית ליוו קלטות וידאו ושתי חוברות עבודה לתלמידים.
פורמט

התוכנית המחישה לצופה את תהליך הבנת הנקרא באמצעות שירים ומערכונים אותם הובילו מנחי התוכנית: חני נחמיאס, אושיק לוי, נתן נתנזון וחנן גולדבלט.
בתוכנית נעשה גם שימוש באנימציה עם הדמויות "קפיץ קפוץ", "גלגול", "קומקום", "זומזום" ו"ראשראש". את הדמויות והפתיח יצר "איתן קדמי".
"ראשראש" נתקל תמיד בבעיות בזמן שקרא והדמויות האחרות באו תמיד לעזרתו (דובב על ידי איילת לוין).
"קפיץ קפוץ" הסביר כי יש להמשיך לקרוא (דובב על ידי אברי גלעד).
"גלגול" הסביר כי ייתכן ויימצא רמז אם חוזרים לאחור (דובב על ידי אייל ברטונוב ובהמשך על ידי דודו זר).
"קומקום" הסביר כי לעיתים לא כל המידע נתון ובמקרים אלו יש לחפש מידע בראש או במקום אחר (דובב על ידי ניקו בר).
"זומזום" הסביר כי הפתרון עשוי להיות בפנים וכדאי לבדוק היטב את המילים (דובב על ידי דני שגב).
בעידן החד ערוצי בישראל, התוכנית זכתה לאחוזי חשיפה גבוהים מאוד בקרב הילדים.
את שיר הפתיחה של הסדרה כתבה אילנה לופט, הלחין שלמה יידוב ושר אריאל זילבר.
פינות התוכנית

לראשראש יש בעיה - ראשראש היה קורא משפט (שבדרך כלל היה קשור למערכון שבא לפניו) ומתקשה להבינו, ואז אחת מארבע הדמויות האחרות (קפיץ קפוץ, גלגול, קומקום וזומזום) הייתה מסייעת לו להבין אותה.
סיפור קצר ארוך - פינת המשך לפינה "סיפור קצר" של בלי סודות. בפינה זו הוצגו סיפורי-עם, ובכל אחד מהם, אחת הדמויות (לרוב הדמות הראשית) לא ידעה מה לעשות במצב שאליו הגיעה, ומבקשת לעיתים מהמספר שישוב לדף שהיה לפני כן או שאחת הדמויות הייתה מסבירה לה את הביטוי שלא היה מובן. (לדוגמה: בסיפור העם הרשל'ה בפונדק, סופר שבעלי הפונדק לא מכניסים את אורחיהם ביד רחבה, והם חשבו שמדובר בידיים שלהם ובדף הבא מתגלה שמדובר בביטוי שמתאר אנשים קמצנים).
המשרד - פינה שבה שתי עובדות (דבי בסרגליק ורובי פורת שובל) חולקות משרד משותף ומשוחחות זו עם זו. בתחילת כל פינה מראים את אופן הרכבת התפאורה של הפינה.
חידה מצחיקה - פינת המשך לפינת הבדיחות של בלי סודות.
בית המשפט - אושיק, בתפקיד השופט, דן בכל פעם במקרה תביעה אחר. בסוף כל מערכון התגלה כי המחלוקת בין שני הצדדים נוצרה עקב טעות בהבנת הנקרא מצד התובע או הנתבע.
המסעדה - כהמשך לסדרת מערכוני המסעדה של "בלי סודות", גם כאן היה נתן בתפקיד המלצר. בחלק מהמערכונים השתתפו חני, אושיק וחנן בתפקיד העוזרים הלא-יוצלחים שלו.
גשש-בלש - עקב הפופולריות הרבה לה זכתה הדמות ב"בלי סודות" השיבו אותה למספר מערכונים גם כאן. כהרגלו, היה הבלש מנסה לפתור בעיות ומסתבך עקב "קומדיה של טעויות". למשל, באחד הפרקים הוא חיפש מישהו שיתקן ספסל שנשברו לו הרגליים. כשראה שלט בו כתוב "אורתופד מומחה לשברים" הסיק בטעות שמדובר באדם המתקן שברים ברהיטים. כשסיפר לאורתופד (נתן) שהבעיה שלו היא רגליים שבורות, מצא עצמו בסופו של דבר עם גבס על שתי רגליו.
הערות שוליים

↑  רותי זוטא, בסוד העניינים - תוכנית חדשה בטלוויזיה הלימודית, חדשות, 11 בדצמבר 1991
אוניברסיטת אל-קודס

ערך זה עוסק באוניברסיטה פלסטינית במזרח ירושלים. אם התכוונתם למוסד ללמידה מרחוק בעל שם דומה, ראו .
| --- | --- |


מבט על הקמפוס הנוכחי באבו דיס
 אוניברסיטה
 מוטו:  Building a Better Palestinian Future
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־41 שנים)
 מייסדים:  זוהייר אל-כרמי 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  סרי נוסייבה
 סגן נשיא:  איבראהים סוס
 רקטור:  עמאד אבו כשכ 
 סגל:  1,000
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  13,000 (נכון ל־2023) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  13,000
 סטודנטים לתואר שני:  2,000
 מיקום
 מיקום:  אבו דיס, הרשות הפלסטינית
 קואורדינטות:  31°45′21″N 35°15′41″E﻿ / ﻿31.755908333333°N 35.261380555556°E﻿ / 31.755908333333; 35.261380555556
 אתר האוניברסיטה
  (למפת ירושלים מוגדלת) אוניברסיטת אל-קודס(למפת ירושלים רגילה) אוניברסיטת אל-קודס(למפת הרי ירושלים רגילה) אוניברסיטת אל-קודס(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אוניברסיטת אל-קודס
 
אוניברסיטת אל-קודס (בערבית: جامعة القدس, תעתיק מדויק: ג'אמעת אלקדס) היא אוניברסיטה פלסטינית שבסיסה באבו דיס, עם 12 קמפוסים בירושלים, אבו דיס ואל-בירה, שאוחדו תחת קורת גג אחת בין השנים 1984–1995. האוניברסיטה מספקת השכלה גבוהה לכ-12,000 סטודנטים תושבי מזרח ירושלים והרשות הפלסטינית, בכ-100 מסלולי לימוד.
מעמד האוניברסיטה

האוניברסיטה מפוקחת על ידי המשרד להשכלה גבוהה של הרשות הפלסטינית, ולא על ידי המועצה להשכלה גבוהה הישראלית (או המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון)), אולם תאריה מוכרים בישראל ובוגריה יכולים להשתלב בלימודים באוניברסיטאות הישראליות. תקופה ארוכה לא הכירה מדינת ישראל בתוארי הרפואה שהמוסד העניק, ועקב כך נמנע מבוגרי האוניברסיטה במקצועות הרפואה לגשת לבחינות ההסמכה של משרד הבריאות, ולהשתלב בעבודה בישראל. השיקולים בסירוב להכיר בתואר היו שחלק מהאוניברסיטה נמצא במזרח ירושלים, כלומר בשטח ירושלים המאוחדת, (אך לא בית הספר לרפואה) ותהיה בכך הכרה באוניברסיטה זרה הפועלת בתחומי ישראל. בעקבות עתירה מנהלית שהוגשה, פסק בית המשפט המחוזי בירושלים כי על המדינה לאפשר לבוגרים לגשת לבחינות ההסמכה. בניגוד להתחייבויות זו, משרד החינוך מסרב להכיר בתארים של אוניברסיטת אל קודס.
האוניברסיטה סובלת מקשיים כלכליים כיוון שאינה מקבלת מענקים קבועים מהרשות הפלסטינית או מישראל, אך זוכה לתרומות ממדינות ערב, וכך היא מצליחה לשלם משכורות לכ-1,000 עובדיה.
מוסדות האוניברסיטה > במזרח ירושלים

המכון לארכאולוגיה אסלאמית, הפועל לחשיפת ממצאים ארכאולוגיים הקושרים את ההיסטוריה הפלסטינית לירושלים
הפקולטה לקוראן וללימודי האסלאם
פקולטה לאמנות ולמדעי הרוח
בית ספר ללימודי שפות, הכולל תוכנית שנקראת "ללמוד ערבית בירושלים", המיועדת לזרים
בניין מנהלה ושירותי סטודנטים, מרכז למרשם ומעונות
פקולטה למשפטים ולפילוסופיה של המשפט.
פקולטה לכלכלה ולמנהל עסקים
מוסדות האוניברסיטה > בבית חנינא

מרכז לזכויות אדם ואסירים
הספרייה המרכזית
מרכז לשיתוף פעולה בינלאומי, הפועל עם אוניברסיטת ברנדייס. (בנובמבר 2013 הודיעה ברנדייס על הפסקת שיתוף הפעולה, בעקבות מה שכינתה "היעדר יכולתה של ההנהלה לגנות הפגנה בקמפוס, שבמהלכה המשתתפים הצביעו במועל יד")
מוסדות האוניברסיטה > באבו דיס

פקולטה להנדסה
פקולטה למדע וטכנולוגיה, הכוללת מעבדת ננו-טכנולוגיה
פקולטה לרפואה, הפועלת בשיתוף בית החולים אל מקאסד
הפקולטה למקצועות הבריאות הכוללת בית ספר לאחיות ולימודי רוקחות ורפואת שיניים
המכון לתקשורת מודרנית, המפעיל את תחנת הטלוויזיה החינוכית אל-קודס (AQTV)
האוניברסיטה בסכסוך הישראלי-פלסטיני

האוניברסיטה פועלת ללא רישיון ישראלי ונחשבת להתארגנות מטעם הרשות הפלסטינית. ב-2002 הורה השר לביטחון פנים דאז, עוזי לנדאו, על סגירת האוניברסיטה. היא נפתחה מחדש כעבור שבועיים, לאחר שסרי נוסייבה, נשיא האוניברסיטה, התחייב בפני השב"כ לא להשתמש במשרדי האוניברסיטה כנציגות של הרשות הפלסטינית, או לקבל כספים מהרשות. אך בעקבות האינתיפאדה השנייה וקשיי המעבר בין הגדה המערבית לירושלים, הועברו הפקולטה למדע וטכנולוגיה והפקולטה לרפואה מירושלים (המושבה האמריקאית ובית חנינא) לדרום אבו דיס (שממזרח לגדר ההפרדה), לאל-בירה (מצפון לרמאללה) ולטובאס (צפונית מזרחית לשכם).
במהלך מבצע חומת מגן נפגעו מבני האוניברסיטה ברמאללה, והאוניברסיטה הגישה תביעה נגד שר הביטחון ומדינת ישראל בבית משפט השלום בירושלים לקבלת פיצויים בסך 1,403,877 שקלים.[דרושה הבהרה]
באוקטובר 2003 יצאה האוניברסיטה במחאה נגד גדר ההפרדה, שהייתה אמורה להפריד בין מוסדות האוניברסיטה השונים ואף לעבור דרך אדמות האוניברסיטה. מוסדות האוניברסיטה שימשו מקום מפגש לסטודנטים לארגון מחאות, וסגל ההוראה ערך הרצאות בנושא. בעקבות פנייתו של סרי נוסייבה לממשל האמריקאי, נפגשו נציגים של ישראל עם עורכי דין מטעם האוניברסיטה, ותוואי הגדר שונה.
באוקטובר 2008 הודיע נוסייבה כי יפתח את שערי המוסד גם בפני סטודנטים ערבים ישראלים. בשנת 2009 הוקם באבו דיס המכון הפלסטיני למדעי המוח, המסונף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אל-קודס.
הערות שוליים

↑   ניר חסון, בית המשפט הורה למדינה להכיר ברופאים בוגרי אוניברסיטת אל-קודס, באתר הארץ, 22 ביולי 2014
↑  עת"מ (י-ם) 4990-12-13 נסאר ואח' נ' גמזו ואחרים, החלטת בית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים (3.4.2014)
↑   אור קשתי, בניגוד להתחייבויות לבג"ץ, משרד החינוך מסרב להכיר בתארים של אוניברסיטת אל קודס, באתר הארץ, 23 ביוני 2016
↑  AP, ארה"ב: אוני' במימון יהודי ניתקה קשר עם אוני' אל קודס הפלסטינית, באתר ynet, 20 בנובמבר 2013
↑  ברוך קרא, "משרדי אוניברסיטת אל קודס נפתחו מחדש, באתר הארץ, 22 בינואר 2002
↑  משרד הביטחון שינה תוואי הגדר בירושלים לבקשת סרי נוסייבה, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2003
↑  איתמר ענברי, אונ' אל-קודס תסכים לקבל ערבים ישראלים, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2008
↑  http://neuroscience.med.alquds.edu/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257011505171  GND: 1139727605  ISNI: 0000 0001 2298 706X  LCCN: n98950429  VIAF: 154954042   WorldCat (עם VIAF): 154954042 
בניין האוניברסיטה בעיר העתיקה
הכניסה למרכז ללימודי ירושלים, בעיר העתיקה