סילבן שאבנל
ביוגרפיה > קוויק סטפ (2009–2013)

ב-2009 עבר שאבנל לקוויק סטפ הבלגית, לאחר תקופה של ארבע שנים בקופידיס. הוא התחיל את עונתו עם שיחזור של תוצאתו מ-2008 כשסיים שני בוולטה או אלגארבה. לאחר מכן הוא סיים תשיעי בקורנה–בריסל–קורנה. הוא רשם את התוצאה הטובה ביותר שלו עד כה בפריז–ניס, כשסיים שלישי כללי, 1:09 דקות מלואיס לאון סאנצ'ס המנצח. שאבנל גם ניצח את הקטע השני במרוץ. לאחר מכן התחרה בסדרה של מרוצים חד יומיים ובלט בחלקם כשסיים שביעי בדווארס דור פלנדרן, חמישי ב-E3 פרייס פלנדרן ותוצאת השיא שלו עד כה במונומנט פריז–רובה, שביעי, 3:15 דקות מתום בונן המנצח. בהמשך העונה סיים שני באליפות צרפת בנגד השעון. הוא נבחר שוב לטור דה פראנס במדי קבוצתו החדשה, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום רביעי בקטע ה-13, 6:13 דקות מהיינריך האוסלר המנצח. את הטור סיים שאבנל במקום ה-18 הכללי, הראשון מתוך בני קבוצתו. לאחר מכן ניצח את קטע הפרולוג באנקו טור וסיים שני את המרוץ, 45 שניות מאדוואלד בואסון האגן המנצח. לקראת סוף העונה סיים רביעי ב-Grote Prijs Jef Scherens - Rondom Leuven.
ב-2010 סיים שאבנל שני באליפות צרפת בנגד השעון ותשיעי במרוץ הכביש. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס בפעם העשירית. בקטע ה-2 יצא לבריחת סולו מוקדמת וניצח את הקטע, כשהוא מוביל ב-3:56 דקות על הפלוטון, שמובל בידי מקסים בואה במקום השני, באותו הקטע סדרה של תאונות והתרסקויות הכתה בתוך הפלוטון, והפער שאבנל גרם לו לעבור להוביל את המרוץ וללבוש את החולצה הצהובה. אך למחרת בקטע ה-3 איבד אותה בחזרה לפביאן קנצ'לרה. גם את הקטע ה-7 במרוץ שאבנל ניצח, לאחר שגם בקטע הזה היה חלק מקבוצת בריחה. שאבנל הקדים את רפאל ואלס ב-57 שניות ואת חואן מנואל גארטה ב-1:27 דקות. את הטור כולו סיים במקום ה-31 הכללי, הוא היה אחד מהרוכבים ההתקפים והדומיננטיים במרוץ, מה שהקנה לו את הזכייה בפרס הרוכב האגרסיבי במרוץ בפעם השנייה. לאחר מכן סיים שביעי בטור דו לימוזיין.
ב-2011 סיים רביעי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, לאחר מכן התחרה במונומנט רונדה ון פלנדרן והיה חלק מדבוקה קדמית של ארבעה רוכבים שכללה גם את בן קבוצתו תום בונן, ניק נוינס, ואת פביאן קנצ'לרה. בספרינט הסיום ניצח נוינס, כששאבנל שני וקנצ'לרה שלישי. בהמשך העונה ניצח לראשונה באליפות צרפת בכביש, כשבמקצה נגד השעון סיים שישי. לאחר מכן התחרה בפעם ה-11 בטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום חמישי בקטע ה-17, והוא סיים את המרוץ במקום ה-61 הכללי. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אספנייה, בקטע ה-3 סיים שני, 15 שניות אחרי פבלו לאסטרס המנצח, שעבר להוביל את המרוץ, בעוד שאבנל התייצב במקום השני גם בדירוג הכללי. בקטע ה-4 לאסטרס איבד יותר מ-18 דקות, ובעקבות כך שאבנל עבר להוביל את המרוץ ולבש את החולצה האדומה. הוא איבד את ההובלה בקטע ה-8 לז'ואקים רודריגז ובסופו של דבר סיים את הוואלטה במקום ה-27.
את 2012 פתח שאבנל עם מקום שמיני בטור דה סן לואיס בארגנטינה ובפריז–ניס. לאחר מכן היה קרוב לשחזר את הישגו מ-2008, כשסיים שני בדווארס דור פלנדרן, 47 שניות אחרי ניקי טרפסטרה המנצח. לאחר דווארס דור פלנדרן התחרה שאבנל בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה וניצח את המרוץ בזכות קטע נגד השעון שהיה הקטע השלישי והאחרון במרוץ, בו ניצח. הוא ניצח את אליפות צרפת בנגד השעון ולאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, הוא הספיק לסיים חמישי בקטע ה-9 שהיה נגד השעון, אך בפעם השנייה פרש מהמרוץ, במהלך הקטע ה-15 שלו. זה לא מנע משאבנל להיכלל בסגל צרפת לאולימפיאדת לונדון והוא סיים במקום ה-20 במרוץ הכביש וה-29 במרוץ נגד השעון. לאחר מכן סיים שני באנקו טור, 26 שניות מלארס בום. באליפות העולם שנערכה בואקלנבורג, היה חלק מסגל קוויק סטפ שזכתה במדליית זהב במקצה נגד השעון לקבוצות, כשבמקצה נגד השעון האישי סיים במקום ה-15. לקראת סוף העונה התחרה גם במרוץ נגד השעון החד יומי, Chrono des Nations.
ב-2013 ההישג הבולט הראשון של שאבנל בעונה הייתה מקום שביעי באומלופ הט ניוסבלד, לאחר שהיה חלק מדבוקה של שמונה רוכבים שהגיעה 1:13 דקות אחרי המנצח לוקה פאוליני. לאחר מכן התחרה בפריז–ניס ובלט גם שם, כשסיים חמישי כללי, 1:47 דקות מריצ'י פורט המנצח. שאבנל גם ניצח את הקטע החמישי במרוץ, לאחר שהקדים את פיליפ ז'ילבר ואת וחוסה חואקין רוחאס בספרינט רב משתתפים. לאחר מכן התחרה במונומנט מילאנו–סן רמו, במהלך המרוץ היה בדבוקה קדמית של 7 שבעה רוכבים ששרדה עד הסיום, כשבספרינט הסיום ג'רלד צ'יולק המנצח, פטר סאגאן ופביאן קנצ'לרה הקדימו את שאבנל שהסתפק במקום הרביעי. שאבנל המשיך לבלוט במרוצים החד יומיים, כשחמישה ימים מאוחר יותר סיים שישי ב-E3 פרייס פלנדרן, 1:08 דקות אחרי קנצ'לרה. לאחר מכן הוא ניצח את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה בפעם השנייה ברציפות, גם הפעם בזכות קטע נגד השעון השלישי והאחרון, כשהקדים את אלכסנדר קריסטוף ב-22 שניות ואת ניקי טרפסטרה ב-31 שניות. לאחר מכן התחרה בעוד שני מונומנטים מלבד סן רמו, רונדה ון פלנדרן ופריז–רובה, כשסיים במרוצים האלו במקומות 13 ו-19 בהתאמה. לאחר מכן התחרה בחץ ברבנט וסיים רביעי במרוץ, 9 שניות מפטר סאגאן המנצח. בהמשך התחרה באליפות צרפת וניצח בפעם הרביעית את מקצה נגד השעון, כשבמקצה הכביש סיים שני. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שביעי בקטע ה-11, שהיה נגד השעון. את הטור סיים שאבנל במקום ה-31 וסייע למארק קוונדיש לנצח שני קטעים מהמרוץ. לאחר מכן התחרה בקלאסיקה סן סבסטיאן וסיים במקום ה-11. לאחר מכן התחרה באנקו טור וניצח את הקטע החמישי שהיה נגד השעון, את המרוץ בכללי סיים במקום השישי, 1:20 מזדנק שטיבר, בן קבוצתו, שניצח במרוץ. בהמשך העונה התמקד שאבנל במרוצים חד יומיים, והתוצאות הבולטת שלו היו מקום שמיני בגרנד פרי דה וואלני ומקום שלישי ב-Chrono des Nations. מלבד זאת, הוא שיחזר את הישגו משנה שעברה ביחד עם קבוצת קוויק סטפ, כשהיה חלק מקבוצתם במהלך אליפות העולם לנגד השעון בקבוצות שנערכה בטוסקנה.