stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוורת בקופסא
תוכן הדיסקים > דיסק 5 - צפוף באוזן - חי באולפני טריטון > רשימת שירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).
| דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> מס' | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> שם | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> מילים | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> לחן | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> הערות | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)> משך | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)>  | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)>  | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)>  | דיסק 5 - צפוף באוזן (חי באולפני טריטון)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הקדמה תזמורתית + צפוף באוזן  |   |   | שיר זה הופיע גם בגרסה המחודשת של צפוף באוזן | 05:33 |  |  |  |  |
| 2. | מחכים לשולה  | דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק |   | שיר זה הופיע גם בגרסה המחודשת של צפוף באוזן | 02:55 |  |  |  |  |
| 3. | גוליית  | דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק |   |   | 03:30 |  |  |  |  |
| 4. | היא כל כך יפה  |   | יצחק קלפטר |   | 03:23 |  |  |  |  |
| 5. | שיר מלחים  | דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק |   |   | 03:05 |  |  |  |  |
| 6. | אם היה לי לב זהב  | דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק |   | שיר זה הופיע גם בגרסה המחודשת של פוגי בפיתה | 02:40 |  |  |  |  |
| 7. | לך ספר לסבתא  | דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק | דני סנדרסון ויצחק קלפטר |   | 03:07 |  |  |  |  |
| 8. | שיר הטמבל  | כוורת | יצחק קלפטר |   | 02:38 |  |  |  |  |
| 9. | טנגו צפרדעים  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | יצחק קלפטר ודני סנדרסון |   | 03:57 |  |  |  |  |
| 10. | אינספקטור פיקח  |   |   |   | 02:13 |  |  |  |  |
| 11. | מדינה קטנה  |   | דני סנדרסון ויוני רכטר |   | 03:20 |  |  |  |  |
| 12. | האיש הכי מהיר  |   |   |   | 04:15 |  |  |  |  |
| 13. | העולם שמח  | אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון | אפרים שמיר |   | 02:44 |  |  |  |  |
| 14. | סוף ההצגה הלילה  | אלון אולארצ'יק ויוני רכטר | יוני רכטר |   | 00:53 |  |  |  |  |
| 15. | ככה היא באמצע  | אלון אולארצ'יק, דני סנדרסון ומנחם זילברמן | אפרים שמיר ויצחק קלפטר |   | 04:50 |  |  |  |  |
| בונוסים> מס' | בונוסים> שם | בונוסים> מילים | בונוסים> לחן | בונוסים> הערות | בונוסים> משך | בונוסים>  | בונוסים>  | בונוסים>  | בונוסים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16. | מבזק ידיעות קצר  | דני סנדרסון, גידי גוב ויוני רכטר |   |   | 01:21 |  |  |  |  |
| 17. | המדען קירי  | דני סנדרסון ומנחם זילברמן |   |   | 04:52 |  |  |  |  |
| 18. | מבזק ידיעות ארוך  | דני סנדרסון, גידי גוב ויוני רכטר |   |   | 04:27 |  |  |  |  |
| 19. | המלך סילווסטר  | דני סנדרסון, וגידי גוב |   |   | 06:46 |  |  |  |  |
| 20. | סוקי יאקי בלוז  | אפרים שמיר | אפרים שמיר |   | 02:57 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 69:26 |  |  |  |  |
תוכן הדיסקים > דיסק 6 - כוורת בעבודה

בדיסק זה מופיעים קטעים נדירים של כוורת מתוך חזרות הלהקה שהוקלטו במהלך עבודתם על השירים. כולל גרסאות מיוחדות והופעות חיות.
תוכן ה־DVD > DVD 1 - בשחור לבן

קטעים מתוך ארכיון הערוץ הראשון בין השנים 1973 - 1975, הכולל הופעה חיה.
תוכן ה־DVD > DVD 2 - איחודים

חלק זה מלא בקטעים מאיחודי הלהקה בשנים 1984, 1990 ו-1998. כולל הסרט התיעודי "תמונות מחיי הלהקה" ומופע האיחוד בפארק 1998.
ביום אויב

כוחות ביום אויב המדמים חמושים עיראקיים בפורט פולק
חיילות היחידה האדומה של צה"ל באימון במדים ייחודיים
מטוס F-15E של טייסת ביום האויב ה־65 האמריקאית
מטוס F-5 של טייסת ביום האויב VFC-111 מצי ארצות הברית, המדמה מטוס סובייטי. שימו לב לסמל הצבא האדום על זנב המטוס וקסדת הטייס
טנק M551 שרידן המדמה T-80 רוסי במהלך תרגיל צבאי במרכז האימונים הלאומי בפורט ארווין
מסוק בל UH-1 אירוקוי אמריקאי המדמה מסוק מיל מי־24 סובייטי במהלך אימון בפורט ארווין
F-14 טומקט של צי ארצות הברית המשמש לביום אויב בטופ גאן (בית ספר לטיסה קרבית), צבוע בסכמת חיל האוויר האיראני
בִּיּוּם אויב (או דימוי אויב) הוא כוח שתפקידו לדמות אויב במסגרת אימון או תרגיל צבאי. כוחות ביום האויב ידמו כוחות צבאיים או פרה־מילטריים הפועלים בעולם המציאותי תוך שימוש בתורת לחימה, טקטיקות, ארגון וציוד המאפיינים את הכוח אותו מדמים.
יחידות ביום אויב

צבאות שונים ברחבי העולם מפעילים יחידות ייעודייות לביום אויב, חלקם תוך ניסיון לשכפול מדויק של אויבים אמיתיים, כדי לספק חוויה מציאותית יותר להכשרת כוחות הצבא ולאמן את הכוחות באופן שידמה קרב בצורה המדויקת ביותר.
ישראל:
טייסת 115 של חיל האוויר הישראלי משמשת כטייסת ביום אויב אווירי שמטרתה לאמן את טייסות חיל האוויר האחרות וכן כוחות זרים ידידותיים. לטייסת גף קרקעי המדמה כוחות קרקעיים שונים ותרחישים שונים.
יחידת "ביום אויב קורן" הפעילה מערכות נ"מ זרות לצורך אימוני חיל האוויר. לאחר מכן עברה ההפעלה לרפאל – מערכות לחימה מתקדמות.
המרכז לאימונים באש – מפעיל במהלך תרגילי זרוע היבשה כוחות דימוי אויב על בסיס סגל המרכז, ואמצעי לחימה דמויי אויב.
היחידה האדומה – יחידת ביום אויב של זרוע היבשה שהפכה מבצעית במהלך 2020. היחידה מבוססת על חיילות וצוות פיקוד מעורב. החיילות לובשות מדי ב' ייחודיים לדימוי אויב ודרגותיהן אדומות.
חברות פרטיות כדוגמת אלטל המעסיקה עובדים לדימוי כוחות אויב ועושה שימוש ברכבי דימוי וכן באמצעים המדמים רק"מ, משגרי טילים, נ"ט.
ארצות הברית (רשימה חלקית):
רגימנט הפרשים ה־11, שבסיסו במרכז האימונים הלאומי בפורט ארווין, משמש כיחידת ביום אויב לאימוני צבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית.
הגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה־509, משמש כיחידת ביום אויב במרכז האימונים המשותף בפורט פולק
הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר הרביעי שבסיסו במרכז המוכנות הרב־לאומי המשותף בהוהנפלס שבגרמניה, משמש כיחידת ביום אויב לאימון כוחות פיקוד אירופה של ארצות הברית.
טייסת ביום האויב ה־18 שבסיסה באלסקה ומפעילה מטוסי F-16 פייטינג פלקון
טייסת ביום האויב ה־64 הפועלת מבסיס נליס ומפעילה מטוסי F-16 פייטינג פלקון
טייסת ביום האויב ה־65 הפועלת מבסיס נליס הפעילה מטוסי F-15 איגל. הטייסת מתוכננת לעבור הסבה למטוסי F-35 לייטנינג II.
טייסת ביום אויב 26 וטייסת ביום אויב 527 – טייסות ביום אויב בתחום החלל, העושות שימוש במשבשי GPS ולוויינים גאוסינכרונים
טייסת חיל הנחתים VMFT-401 הפועלת ביומה ומפעילה מטוסי כפיר ונורת'רופ F-5
טופ גאן – חניכי בית הספר מבצעים אימוני טיסה מול מדריכי בית הספר המדמים אויב
קבלנים פרטיים הפועלים עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית, למשל חברת AIR USA המפעילה בין השאר מטוסי מיג־29
הממלכה המאוחדת:
טייסת חיל האוויר המלכותי ה־100 – מפעילה מטוסי BAE Systems Hawk
טייסת הצי המלכותי 736 – מפעילה מטוסי BAE Systems Hawk
אמצעי לחימה

יחידות ביום אויב עושות שימוש בכלי נשק מבוססי כדורי סרק, פיינטבול, מערכות מבוססות לייזר (כגון מיילס (אנ')), אמצעים פירוטכניים כגון רימוני עשן. לעיתים יעשה שימוש באמצעי לחימה אמיתיים בהם משתמש האויב, על בסיס נשק שנלקח שלל או הושג מבעלות ברית. במקרים אחרים נעשה שימוש במערכות הזרות לכוח המתאמן על מנת לדמות אויב, למשל שימוש אמריקאי במטוס הכפיר כדי לדמות מטוסים סובייטים, שימוש של צה"ל במדים מנומרים אמריקאיים על מנת לדמות כוחות גרילה.
כוחות ביום האויב עושים שימוש במדים, הסוואה ומאפיינים חיצוניים אחרים המזכירים או זהים לאלו של האויב האמיתי. לעיתים יאמצו היחידות כינויים והווי הלקוח מעולם המושגים של הכוח אותו מדמים.
ראו גם

דרגות ביום אויב בצה"ל
הערות שוליים

↑  [(https://fas.org/irp/doddir/army/ar350-2.pdf Opposing Force (OPFOR Program], מחלקת צבא ארצות הברית
1 2  עם האדומים: הגף הקרקעי שמדמה אויב, אתר חיל האוויר
↑  דע את האויב, בטאון חיל האוויר
↑  איך מתלבשים, חושבים ופועלים – כמו האויב?, אתר צה"ל 21 ביוני 2019
↑   גל רביבו, ה"אויבות" החדשות של לוחמי צה"ל יוצאות לדרך, באתר צה"ל, 27 בדצמבר 2020
↑  החיילות האדומות הראשונות של צה"ל עולות על מדים, אתר צה"ל, 4 במאי 2020
↑  הדמיית אויב, אתר חברת אלטל
↑  The Importance of a Strong Opposing Force, אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית, פברואר 2020
↑  Air Force to reactivate aggressor squadron for F-35 training, אתר חיל האוויר האמריקאי, 9 במאי 2019
↑  אמיר בוחבוט‏, לחדור אל המוח של האויב: הצצה לטייסת האדומה של חיל האוויר, באתר וואלה, 9 ביוני 2019
מדוזת ביצת-עין

| מדוזת ביצת-עין |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: צורבים
מחלקה:: מדוזות סוכך
סדרה:: פתוחי פה
משפחה:: Phacellophoridae
סוג:: Phacellophora
מין:: מדוזת ביצת-עין
שם מדעי
 Phacellophora camtschatica ‏ברנדט, 1835

מדוזת ביצת-עין (שם מדעי: Phacellophora camtschatica) היא מין של מדוזה מסדרת פתוחי פה והמין היחיד במשפחה Phacellophoridae, אף שלפעמים משייכים אותה למשפחה Ulmaridae, בה האורליה הכחולה.
מדוזה זו היא אחת מהגדולות שבמדוזות והיא בעלת פעמון באורך 60 ס"מ ובעלת עשרות זרועות שאורכן יכול לעלות על 6 מטרים. המדוזה קיבלה את שמה עקב מרכז הפעמון שנראה כמו ביצת עין גדולה.
מדוזה זו נעה בידי הזרמים ברחבי כל האוקיינוסים בעולם, אך נפוצה במים קרים. מזונה של מדוזה זו הוא ממדוזות אחרות ויצורים נסחפים דומים כמו מסרקניות וסלפיים. תאי הארס שלה חלשים מאוד ומספר סרטנאים כמו לרוות של המין Metacarcinus gracilis ושטצדאים שונים רוכבים על זרועותיה ואף גונבים מהם מזון.
המדוזה בצעירותה נשארת קבועה לסלעים או למזחים ובהמשך משתנה לצורה פלאגית, בה המדוזה מתרבה.
גלריית תמונות

Cotylorhiza tuberculata - מין אחר של מדוזה שגם ידוע בשם "מדוזת ביצת העין"
טייגר היל

| --- | --- |

"טייגר היל" על חוף תל אביב
 כינוי:  "טייגר היל"
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 נמל המוצא:  נמל וארנה, בולגריה
 מספר מעפילים:  711
 רב החובל:  יווני בשם וורינקוס ובהמשך, כתריאל יפה
 מפקד האונייה:  כתריאל יפה
 יום היציאה:  17 ביולי 1939
 נתוני האונייה
 סוג האונייה:  אוניית נוסעים, אוניית משא
 מספנה:  A McMillan & Son
 הושקה:  4 בספטמבר 1887
 בעלים קודמים:  Vapeur Panhellenique Panhellenios‏ (1887 ‏-1916) Pandelis Brothers‏ (1916 ‏-1930) Hellenic Coast Lines‏ (1930‏ - 1938 T. Papadimitriou‏ (1938 ‏ - 1939) General Steamshipping Co.‏ (1939)
 שם קודם:  ELLINICO YPETHRO (1938), KYPROS (1935), CYPRUS (1933), PILION (1930), EUSTRATIOS (1916), THRAKI (1910)
 תאריך רכישה:  1939 (נחכרה)
 אורך:  80.5 מטרים
 רוחב:  10.4 מטרים
 הנעה:  קיטור
 מצבה כיום:  נגרטה
אניה על שרטון בחוף תל אביב, 1932.
מסלול ההפלגה של "טייגר היל"
מעפילי טייגר היל בחוף תל אביב, צלם: ו' צדק
לוח ציון ל"טייגר היל" בחוף תל אביב
טייגר היל הייתה אוניית המעפילים שהגיעה לארץ ישראל ב-1 בספטמבר 1939, היום בו פרצה מלחמת העולם השנייה.
תולדותיה > הרקע המדיני להפלגה

החל משנת 1933, בעקבות התגברות המתיחות הפוליטית באירופה, ורדיפות היהודים בגרמניה הנאצית, ובכלל זה חוקי הגזע, ואירועי ליל הבדולח, פעל היישוב על זרמיו השונים, ויזמים פרטיים, להציל יהודים מאירופה באמצעות ההעפלה. בתחילת 1939 חלה תמורה בעמדת המוסדות הרשמיים של היישוב כלפי מפעל ההעפלה. עד אז ההעפלה הייתה שנויה במחלוקת שמא היא מזיקה לעניין הציוני אצל בריטניה ושלטונות המנדט. אבל התנערות ההדרגתית של הבריטים ממחויבותם להצהרת בלפור על בית לאומי לעם היהודי ולעקרונות כתב המנדט בארץ ישראל, שהגיעה לשיאה בספר הלבן (1939), וכן הלחץ הגובר והולך על יהדות אירופה הביאו להגברת פעילות העפלה על ידי ההגנה, ולהקמת המוסד לעלייה ב'.
תולדותיה > רכישה והכנות

"טייגר היל" הייתה אוניית קיטור, שנבנתה בסקוטלנד בשנת 1887. נחכרה על ידי המוסד לעלייה ב' להעלאת פליטים יהודים לארץ ישראל. צוות הימאים של האונייה היה יווני.
לנמל קונסטנצה שברומניה, נקבצו מרחבי רומניה כ-200 פליטים יהודים במטרה לעלות על ה"טייגר היל". פעילי המוסד לעלייה ב' חששו מחשיפת התכונה לקראת ההפלגה משום הלחץ של הבריטים, שהתנו רכישת נפט רומני באכיפת האיסור על הפלגת אוניות מעפילים מנמלי רומניה. על כן, הנחו את הפליטים להסתוות כתיירים, להימנע משיחה בעברית או יידיש בפומבי וממטען עודף. בנוסף, 501 פליטים יהודים מפולין בהנהגתו של לוי שוורץ, שליח המוסד לעלייה ב', הגיעו לנמל קונסטנצה בקרונות רכבת חתומים, בהם שהו שבוע מרגע שאושר מעברם מפולין לתחומי רומניה ועד לעלייתם לסיפון האונייה.
שרלו אשכנזי, שליח המוסד לעלייה ב' בבולגריה, שעמד בקשרים עם גורמי הביטחון הבולגריים, הצליח להשיג את אישורם להפלגת הספינה מנמל וארנה. הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה דרשה מאשכנזי להעלות על "טייגר היל" גם יהודים בעלי דרכון ננסן, שהיו מיועדים לגירוש על ידי שלטונות בולגריה. לבסוף התארגנה רשימת מעפילים משולבת שהורכבה משתי קבוצות: האחת, חברי תנועות הנוער והשנייה, המיועדים לגירוש.
תולדותיה > ההפלגה

ב-17 ביולי 1939 הפליגה הספינה מנמל וארנה שבבולגריה כשעל סיפונה 52 מעפילים. המעפילים כללו את משפחת בריף מבולגריה וקבוצת חניכי השומר הצעיר מהעיר רוסה בולגריה שעלו כקבוצה מגובשת. קבוצה זו קבלה את הכינוי "הקבוצה הבולגרית".
בשל המעקב הבריטי וחשיפת התכנית להפלגת ה"טייגר היל" נאלצו פעילי המוסד לעלייה ב' ברומניה ובראשם רות קליגר-עליאב, להתמודד עם האיסור שהטילה הממשלה הרומנית על הפלגתן של ספינות מעפילים מנמלי רומניה. במאמץ רב מצד פעילי המוסד, בלחץ הקהילה היהודית בבוקרשט, וכתוצאה מהסכם על קיזוז מספר הנוסעים ב"טייגר היל" ממכסת העולים שהבריטים התירו כניסתם לארץ ישראל, אושרה ההפלגה.[דרוש מקור] הספינה עגנה בנמל קונסטנצה, עלו אליה 659 מעפילים נוספים וב-3 באוגוסט 1939 הפליגה לארץ ישראל.
לאורך הדרך סבלו הנוסעים מצפיפות רבה, ממחסור במים ומזון. ושניים מהם נפטרו במהלך ההפלגה ממחלות: שחפת ודיזנטריה. האונייה ביקשה סיוע ותרופות בנמלים שונים, אולם נענתה בשלילה.
כיוון שה"טייגר היל" נחכרה במאמצים רבים ותמורת ממון רב, ואובדנה לא רק שהיה מחייב פיצוי לבעליה אלא גם השגת אונייה חלופית לסבבי הפלגות נוספים, משימה קשה ביותר באותם ימים, תכננו המארגנים להוריד את המעפילים לספינה הקטנה מחוץ למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל, ובכך לא להסתכן במעצרה.
בסוף חודש אוגוסט קרבה האונייה לחוף עתלית מחוץ למים הטריטוריאליים, שם המתינה להם הספינה "פוסידון". מעפילים רבים מ"טייגר היל" עברו אל "פוסידון", כנראה מעל ליכולת התפוסה של הספינה והיא איבדה את יציבותה. על כן, הוחזרו המעפילים אל "טייגר היל". אחר כך, החליט רב החובל היווני להפליג לנמל ביירות, כדי לטעון באונייה פחם. בביירות קבל פיקוד האונייה מברק לפיו אוניית מעפילים אחרת בשם "פרוסולה" ועל סיפונה כ-600 יהודים מצ'כיה, תקועה מול חופי העיר. מפקדי "טייגר היל" החליטו לחלץ גם אותם. רב החובל היווני סירב למלא את המשימה החדשה, ומהארץ נשלח להחליפו כתריאל יפה איש ההגנה ומחלוצי הימיה העברית. חברי "הקבוצה הבולגרית" תחת הנהגתו של שלמה שפי (שליח מארץ ישראל), העבירו באמצעות סירות הצלה במשך לילה שלם את כל נוסעי ה"פרוסולה" לאניה טייגר היל. לאחר העלאת נוסעי "פרוסולה" על ה"טייגר היל" הגיע מספר הנוסעים עליה לכ-1,400 נפש.
פעם נוספת ניסתה הספינה להוריד נוסעים מול חוף נבי יונס ונתקלה במארב של ספינת משמר בריטית. הבריטים קראו לספינה לעצור; הקברניט, כתריאל יפה, תמרן אותה לאחור בניסיון לחלץ אותה ללב ים. הבריטים פתחו באש. שניים מנוסעי האונייה: ד"ר רוברט שניידר וצבי בינדר נהרגו מהאש הבריטית, וארבעה עשר מעפילים נפצעו. מיד לאחר תקרית האש, שבה נהרג אחד העולים מצ'כיה, פרצה על הסיפון הפגנה של חבריו. חברי "הקבוצה הבולגרית" נאלצו להגן על מפקדי האוניה מזעם המפגינים.
תולדותיה > העלאתה בחוף תל אביב

מפקדת ההגנה החליטה לשים קץ לתלאותיה של ה"טייגר היל" ובצעד החלטי והפגנתי להעלותה על שרטון מול חופי תל אביב, כפי שנהגה אוניית מעפילים אחרת (שאורגנה על ידי פעילים של התנועה הרוויזיוניסטית) "פאריטה" - במסגרת עליית אף על פי, שבוע קודם לכן. כיוון שהעונש עליהם היה כבד אם יתפסו, מפקדי האניה הארץ ישראלים ירדו מהאניה כ 10 ק"מ מחופי תל אביב. האחריות על השטת האניה הועברה אל חברי "הקבוצה הבולגרית". ב-1 בספטמבר, הועלתה "טייגר היל" על שרטון בחוף תל אביב מול שכונת מחלול א'.
כ-250 מהנוסעים הצליחו לרדת ממנה, לחמוק לחוף ולהתערב בקהל תושבים שירדו אל החוף מתל אביב ונאספו, בין השאר לשם כך. שאר המעפילים נתפסו בידי הצבא הבריטי ונכלאו במחנה צריפין. הם שוחררו לאחר מספר ימים.
על האניה שהה גם יהודה איזנשטרק, עיתונאי וצלם עיתונות שנשלח על-ידי כתב העת היהודי "אידישע בילדער" לסקר את מסעה של ספינת המעפילים. איזנשטרק, ששהה על סיפון האוניה כעיתונאי (ולא כמעפיל), לא יכול היה לשוב אל פולין, מולדתו, כפי שתכנן, בגלל פרוץ מלחמת העולם השנייה יום קודם לכן, ונשאר בארץ.
תולדותיה > אובדנה

האנייה ההרוסה עמדה מספר שנים על חוף תל אביב ולבסוף פורקה באמצעות פיצוץ ושבריה פונו מהחוף כדי לאפשר את הקמת המרינה בתל אביב.
הנצחת האונייה

"טייגר היל" הונצחה בשני אתרים בחוף תל אביב. האתר האחד, מול האתר בו הועלתה הספינה על שרטון, בסמוך לשכונת מחלול א, בו ניצב כיום מלון "הרודס"; למרגלות כותלו הפונה אל החוף הוצבה אנדרטת מתכת לזכר האנייה ועלייתה על החוף. האתר השני, הוא השביל היורד מרחוב הירקון לרציף הרברט סמואל בתחומי גן ההעפלה שבכיכר לונדון נקרא על שמה: "מורד טייגר היל".
פרשת האונייה אוזכרה ביצירה העברית בסוגה ספרותית ואוטוביוגרפית. הספר המפלט האחרון, של רות קליגר-עליאב, מתעד את פרשת רכישת האונייה, עלילותיה בים התיכון וההכרעה שנקבלה להעלותה על החוף, מנקודת מבטה של אשת המוסד לעלייה ב' שלקחה חלק מרכזי במבצע. "טייגר היל" נמצאת ברומן ההיסטורי הים שמעלינו של אמנון רובינשטיין. תיאור מסעה של "טייגר היל" ועגינתה בחוף תל אביב שימש רקע היסטורי לספר נוילנד של אשכול נבו.
לקריאה נוספת

רות קליגר-עליאב ופגי מן, המפלט האחרון, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1976.
אמנון רובינשטיין, הים שמעלינו, תל אביב: הוצאת שוקן, תשס"ז-2007.
תמר ברגמן, רב חובל שב אלייך – סיפורו של כתריאל יפה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ן.
אשכול נבו, נוילנד, הוצאת זמורה-ביתן, 2011.
מלכה בן-שחר, מסע טייגר היל, הוצאת מלוא בע"מ, 1980.
הערות שוליים

↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2004, עמ' 34, 300.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2004, עמ' 276.
↑  "פוסידון" הפליגה פעמים אחדות עם מעפילים (הפלגות שנקראו פוסידון א' ופוסידון ב').
↑  ראו: בספריהם של אבנרי והלל ירקוני.
Should've Said No

"Should've Said No" (בעברית: "(היית/י) צריכ/ה להגיד לא" או "הָיָה צָרִיךְ לְהַגִּיד לֹא") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום הבכורה שלה, Taylor Swift. השיר יצא לאור ב-18 במאי 2008, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, וה-33 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט והופק על ידי נייתן צ'פמן. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ רוק. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את מעמד הפלטינה, על סך מכירות של כ-1.5 מיליון עותקים בארצות הברית.
כמו כן, זכה השיר בשני פרסי BMI, בטקס שהתקיים בשנת 2009.
ביקורת

כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-72 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| אינדפנדנט | 100 רצועות האלבומים של טיילור סוויפט - מדורגות | 56 |  |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 72 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 69 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 82 |  |
| Paste | 158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 88 |  |
| Uproxx | 50 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, מדורגים | 47 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 61 |  |
| Glamour | שירי טיילור סוויפט מדורגים, 10 השירים הטובים ביותר והגרועים ביותר | 10 |  |
הופעות חיות

סיבוב ההופעות של סוויפט, The Eras Tour, החל במרץ 2023 ובכל מופע סוויפט ביצעה שני שירי הפתעה. שירי הפתעה אלו מבוצעים במהלך מיני סט אקוסטי ואינם חוזרים על עצמם לאורך סיבוב ההופעות, למעט במקרה של טעויות במהלך הופעות. סוויפט הביעה את כוונתה לנגן שירים שונים בכל ערב כדי לספק חוויות ייחודיות למעריצים. "Should've Said No" בוצע באצטדיון ג'ילט בפוקסבורו, מסצ'וסטס, ב-19 במאי 2023. ב-19 באוקטובר 2024, סוויפט פתחה את קטע האקוסטי עם השיר "Should’ve Said No". לאחר הבית הראשון, היא ביצעה מעבר ל-"I Did Something Bad" מתוך האלבום Reputation.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 33 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 100 שירי הפופ | 61 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 18 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 67 |  |
|  קנדה | מצעד שירי הקאנטרי | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 29 |  |
נתוני מכירות

| אזור | הסמכה | יחידות שהוסמכו/מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000* |
סיכום
| בכל העולם | — | 2,280,000 |
* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 18 במאי 2008 | רדיו קאנטרי | ביג משין |  |
| ארצות הברית | 24 בינואר 2020 | תקליט 7 אינץ' | ביג משין |  |
נמל התעופה טוקיו האנדה

נמל התעופה הבינלאומי של טוקיו או נמל התעופה האנדה (ביפנית: 東京国際空港, באנגלית: Haneda Airport) הוא נמל התעופה הגדול ביפן, ואחד משני שדות התעופה המשמשים את מטרופולין טוקיו. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיר אוטה, כ-14 ק"מ דרומית לתחנת הרכבת המרכזית של טוקיו.
נמל התעופה מטפל ברוב הטיסות הפנימיות מטוקיו, ונמל התעופה נריטה משמש לטיסות הבינלאומיות. כחלק מתוכנית של ממשלת יפן להגדיל את הטיסות הבינלאומיות להאנדה, נפתח בשנת 2010 טרמינל ייעודי לטיסות בינלאומיות, יחד עם השלמת המסלול הרביעי. טרמינל זה מאפשר עלייה דרמטית בטיסות הבינלאומיות להאנדה, בעוד שבעבר שימש טיסות שכר ליעדים קרובים.
בשנת 2018 עברו בנמל 87,098,683 נוסעים, לפי מספר הנוסעים האנדה הוא נמל התעופה השלישי בגודלו באסיה, והרביעי בעולם. יחד עם נריטה מערכת שדות התעופה של טוקיו מדורגת במקום השלישי בעולם אחרי לונדון וניו יורק.
בדצמבר 2009 פרסם הירחון פורבס-טראוול כי האנדה הוא נמל התעופה המדויק בעולם במשך שנתיים רצופות, 94.3% מכלל הטיסות היוצאות ו-88.6% מהטיסות הנכנסות מגיעות בזמן.
בשנים 2019 ו-2020 זכה הנמל במקום השני בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX, וכשדה הגדול המדויק והנקי ביותר.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הנמל הוקם בשנת 1931. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה נמל הבית של אימפיריאל ג'פניז איירווייז.
הערות שוליים

↑  זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020
↑   ישראל פישר, מהו שדה התעופה הטוב בעולם כבר שבע שנים ברציפות?, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82256692  NDL: 00954892  VIAF: 126701110   WorldCat (עם VIAF): 126701110 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כף

ערך זה עוסק בכלי אכילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כף
כף פרסית עתיקה
כף היא כלי אכילה פופולרי, הדומה בצורתו לאת חפירה. כמו האת, הכף ישרה מצד אחד, וקעורה מצדה השני. גודלה של כף ממוצעת נע בן-10 ל-20 סנטימטרים, ושימושה העיקרי הוא העברת אוכל אל הפה. בעברית הכף נקראת כף בגלל דמיונה לכף יד קעורה. כף ממוצעת מחזיקה כ-15 מיליליטר של נוזל.
היסטוריה

לפי ממצאים שנשמרו (כגון הכף הפרסית העתיקה בתמונה) נראה שכפות שימשו תרבויות רבות במשך מאות שנים. הכפות הראשונות, נראה שמקורן ביוון, שם נערך שימוש בכפות מקונכיות טבעיות. כפות עתיקות נמצאו גם במצרים שם הם הוכנו משנהב, צור ועץ, וסומנו בסמלים מהדת ובשטחי האימפריה הרומאית שם הם הוכנו מברונזה וכסף. עם זאת הכפות לא חדרו לשימוש יום יומי, עד ימי הביניים. במהלך תקופה זו, כפות הוכנו בעיקר מעץ וקרני בעלי חיים, בעוד מספר אצילים השתמשו בכפות של כסף.
ב־1760, לאחר שינויים רבים, הפכה ידית הכף לישרה, בעוד הקערה קיבלה צורה ביצתית יותר (כאשר הצד הפונה החוצה הפך לצר יותר מזה המחובר אל הידית), ובכך נוצרה הכף בצורה אותה אנחנו מכירים היום.
שימושים

בימי הביניים הכפות שימשו את כל המטרות אותן משמשים המזלגות היום. כיום לעומת זאת, השימוש העיקרי שנשאר לכפות הוא האכלת נוזלים או דמויי נוזלים, כגון מרק, דייסה, מאכלים מוצקים קטנים וגרגיריים, כגון סוכר או אפונה. בחלק מתרבויות העולם אף נהוג השימוש בכף ככלי עזר לאכילת מאכלים דמויי איטריות, כגון פסטה. קיימות כפות הגשה שבאמצעותן שמים אוכל בצלחות האישיות.
ראו גם

כף סינית
כף עץ
מלחמת הסמים במקסיקו

מלחמת הסמים במקסיקו (בספרדית: Guerra contra el narcotráfico en México) היא מלחמה מתמשכת בין קרטלי הסמים המקסיקניים, שנלחמים זה בזה על השליטה בסחר הסמים באזורים מסוימים, וכן בגורמי אכיפת החוק במקסיקו המנסים באופן מתמיד לצמצם את היקף הסחר בסמים.
רקע

למרות שקרטלי הסמים המקסיקניים קיימים עשרות שנים, הם הפכו לבעלי השפעה רבה רק לאחר דעיכת ההשפעה של קרטלי הסמים של קולומביה בשנות ה-90.  קרטלי הסמים המקסיקנים שולטים בשוק הסמים הסיטונאי בארצות הברית. מעצרים של ראשי הקרטלים, במיוחד בקרטל טיחואנה ובקרטל המפרץ, הובילו לגל אלימות כאשר הקרטלים ניסו להשתלט על נתיבי הסחר של הסמים בין מקסיקו לארצות הברית.
מקסיקו, אחת מהמדינות הגדולות ביותר בייצור ובייצוא של סמים, היא היצואנית העיקרית של חשיש לארצות הברית ואחת מהיצואניות הגדולות ביותר של הסם המסוכן מתאמפטמין לארצות הברית. אף על פי שמקסיקו מייצרת רק אחוז קטן מסך כל ההרואין בעולם, היא אחת מהייצואניות הגדולות ביותר של הרואין לארצות הברית. ההערכה היא כי קרטלי הסמים המקסיקנים מייצאים קרוב ל-70% מהסמים בארצות הברית.[דרוש מקור]
מחלקת המדינה האמריקנית העריכה כי 90% מהקוקאין אשר מיוצא לארצות הברית מוברח דרך מקסיקו, ומיוצר ברובו בקולומביה, וכי כמות הרווחים שהקרטלים גורפים ממכירה סיטונאית של הסם הם בין 13.6 ל-48.4 מיליארד דולר אמריקני בשנה. עם השנים חלה עליה הדרגתית בכמות סוחרי הסמים המקסיקנים אשר מבריחים כספים בחזרה לתוך מקסיקו באמצעות מכוניות ומשאיות, ככל הנראה עקב האפקטיביות הרבה של המאמצים האמריקנים לנטר העברות כספים אלקטרוניות.
מעל ל-28,000 אנשים בסך הכל נהרגו בין דצמבר 2006 לנובמבר 2010 כתוצאה מהסכסוך האלים בין קרטלי הסמים לגורמי אכיפת החוק במקסיקו. העיר סיודאד חוארס במקסיקו קיבלה בשנת 2009 את התואר המפוקפק "בירת הרצח העולמית" והפכה לעיר המסוכנת בעולם בעקבות מספרם הרב ביותר של מקרי הרצח ביחס לאוכלוסייה.
ראו גם

נרקוקורידו
נרקו-טרור
המלחמה בסמים