המשטר הצבאי בפולין
המשטר הצבאי

ב-2 בדצמבר 1981, יחידות זומ"ו הרגיעו את בית הספר לקצינים גבוהים שובת לכיבוי אש בוורשה. ראש מטה משרד הפנים הודיע על מצב של מוכנות מוגברת לפעולה של הכוחות והמשאבים של משרד הפנים. ב-12 בדצמבר הושלמו ההכנות האחרונות להחלת המשטר הצבאי עם הסיסמה "סנכרון". מטרתה הייתה לדכא את תנועת "סולידריות" ולהרוס את שאיפות הפלת המשטר הקומוניסטי שהתעוררו לאחר אוגוסט 1980. בשעה 18:00 הוקמה במטה הכללי חונטה בשם המועצה הצבאית לישועה לאומית אשר תפסה את השלטון ברפובליקה העממית הפולנית. חבריה כללו גנרלים: וויצ'ך ירוזלסקי, פלוריאן סיוויצקי, תדיאוש טוצ'אפסקי, יוגניוש מולצ'יק, צ'סלב קישצ'ק, תדיאוש הופאלובסקי, צ'סלב פיוטרקובסקי, יוזף ברילה, ולודז'ימייז' אוליווה ואחרים. בערך בשעה 23:30 החלו להתבצע המעצרים הראשונים. הצו אודות המשטר הצבאי נחתם על ידי חברי מועצת המדינה בלילה, למעט רישארד רייף מהארגון הפרו-קומוניסטי PAX, שהיה היחיד שסירב לחתום עליו, ועקב כך הודח מכל תפקידיו הציבוריים.
ב-13 דצמבר בשעה 6 בבוקר הרדיו הפולני הודיע לציבור על החלת המשטר הצבאי, ושידר נאום של הגנרל וויצ'ך ירוזלסקי בו הכריז על החלתו של משטר צבאי ברחבי המדינה. וויצ'ך ירוזלסקי אמר בנאומו, בין היתר:
אזרחי ואזרחיות הרפובליקה העממית הפולנית! אני פונה אליכם היום כחייל וכראש ממשלת פולין. אני פונה אליכם בנושאים בעלי חשיבות עליונה. המולדת שלנו שוקעת. ההישגים של דורות רבים, הבית הפולני שהוקם מהאפר הולך ונפל לחורבן. מוסדות המדינה מפסיקים לתפקד. מכות חדשות נוחתות על הכלכלה המתדרדרת מדי יום. תנאי החיים מכבידים יותר ויותר על אנשים. בכל מקום עבודה, דרך בתים פולניים רבים, יש קווי חלוקה כואבים. האווירה של קונפליקטים אינסופיים, אי הבנות, שנאה - זורעת הרס פסיכולוגי ומערערת את מסורות הסובלנות. שביתות, הכנות לשביתות ופעולות מחאה הפכו לנורמה. אפילו ילדי בית ספר מעורבים. אמש נכבשו מבני ציבור רבים. יש קריאות לדיכוי פיזי נגד ה"אדומים" ואנשים בעלי דעות שונות. אירועי טרור, איומים ולינץ' מוסריים, כמו גם אלימות ישירה, הולכים ומתרבים. [...] לא ימים, אלא שעות מקרבות אסון כלל ארצי. הכנות מחייבת אותנו לשאול את השאלה: האם זה היה צריך לקרות?...
ב-13 בדצמבר הופיעו ברחובות הערים טנקים וסיורים של חיילים וזומ"ו, והודעות (שהודפסו כבר בקיץ) על משטר צבאי נתלו על קירות הבניינים. מבצע המעצר שהחל בלילה כלל למעלה מ-3,000 איש. אנשים (בסך הכל, כמעט 10,000 איש נכלאו במהלך השנה), התקשורת נחסמה והטלפונים נותקו (מה שהיה הגורם למקרי מוות רבים בגלל ששירותי החירום לא הגיעו לחולים). נאסרה התנועה ברחבי המדינה, התנועה במעברי הגבול הופסקה, הוחלט עוצר, והונהגה צנזורה על מכתבי דואר ושיחות טלפון. פעילותם של איגודים מקצועיים, ארגונים ועמותות, וכן הזכות לשביתה ולפעולות מחאה, הושעו. מגזרים אסטרטגיים במשק כגון אנרגיה, מכרות הפחם, נמלי הים ותחנות הרכבת עברו מיליטריזציה, והלימודים הושבתו בבתי ספר ובאוניברסיטאות. בתי משפט צבאיים הוקמו והונהג הליך מקוצר בבתי משפט אזרחיים וצבאיים (ניתן היה להטיל עונשים החל מ-3 שנות מאסר ועד עונש מוות). העיתונות הושהתה, מלבד הבטאון המרכזי של מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת - "טריבונה לודו", וה"ז'וונייז' וולנושצ'י" של הצבא, כמו גם ו-16 עיתונים אזוריים.
הטלוויזיה הפולנית שידרה את נאומו של ירוזלסקי לאורך כל היום, וקריינים במדים קראו את הוראות גזירת החוק הצבאי. ב-16 בדצמבר מתו 9 כורים במכרה "ווג'ק" בקטוביץ במהלך דיכוי השביתה על ידי כוחות זומ"ו. בסך הכל היו שביתות ב-199 מקומות עבודה - רובם בשלזיה עילית, שם השתמשה המיליציה האזרחית (כוח המשטרה בפולין הקומוניסטית) בנשק חם כדי לדכא אותם. ההפגנות הארוכות ביותר נמשכו בהוטה "קטוביץ" ובמחתרת - במכרה הפחם "זימווויט" (עד 24 בדצמבר) ובמכרה הפחם "פיאסט" (28 בדצמבר). ב-14 באוגוסט 1982, אפילו המכונה "שבת עקוב מדם", התרחש הדיכוי האכזרי ביותר של הזומ"ו במחנה המעצר קווידז'ין שנמצא בשטח הכלא של העיר. במשך חמש שעות הכו שוטרי זומ"ו את האסירים. סלקציה התקיימה בחדר הבילוי והעצורים שנבחרו נזרקו דרך "שביל הבריאות" - שורה של שוטרי הפרות סדר שהתעללו בעצורים. 80 אסירים הוכו קשות, 20 נלקחו לבית חולים, 3 נותרו נכים. מספר קורבנות של הכאה מתו לאחר ששוחררו. ב-6 בספטמבר 1982, נעצרו 6 אסירים מוכים ונידונו לתקופות מאסר שנעו בין שנה וחצי לשנתיים.
האופן שבו ניתנו פסקי דין בתקופת המשטר הצבאי הזכיר את תקופת הסטליניזם של תחילת שנות ה-50 והתאפיין בזלזול מוחלט אפילו כלפי החוק של הרפובליקה העממית הפולנית. בין ה-13 בדצמבר 1981 ל-22 ביולי 1983, גזרו בתי דין צבאיים 10,191 בני אדם, כולל 5,681 על פי החוק הצבאי שהייתה בתוקף רשמית עד תאריך זה.
המשטר הצבאי הוסר באופן רשמי ב-22 ביולי 1983 בהחלטה של מועצת המדינה לבקשת המועצה הצבאית לישועה לאומית אך גם לאחר ביטולו, נותרו מספר הגבלות על מקומן במשך מספר שנים שהפחיתו באופן דרסטי את חירויות האזרח של התושבים. זה גם הוביל להשלכות כלכליות קשות. הדיקטטורה הצבאית השלטת הנהיגה עליות מחירים גדולות (שזכו בתעמולה לכינוי "רפורמות כלכליות"), שהביאו לירידה בשכר הריאלי. המשבר הכלכלי שנוצר הוביל לקיצוב רב עוד יותר של רוב מוצרי היסוד.
כתוצאה מהמצוקות הכלכליות והדיכוי הפוליטי, נרשמה הגירה של כ-700,000 אזרחים פולנים בין 1981 ל-1989. מספר טיסות בינלאומיות אף נחטפו בניסיונות לברוח מהמדינה ומבעיותיה הכלכליות. בין דצמבר 1980 לאוקטובר 1983, 11 טיסות מפולין נחטפו לנמל התעופה ברלין-טמפלהוף.