stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכח עמידר רמת גן
היריבות העירונית עם הפועל

הדרבי הראשון בין הכח להפועל רמת גן נערך ב-1964. המשחקים בשנות ה-60 נחשבו למתוחים מאוד, ובאחד מהם נדקר סוס של המשטרה על ידי אוהד הכח. ב-1968 ניצחה הפועל בתוצאה 0–5, ולהכח הורחקו שלושה שחקנים. עונת 1968/1969 הייתה האחרונה שבה נערך דרבי רמת-גני בליגה הבכירה, וכל משחקי הדרבי שלאחר מכן נערכו בליגה השנייה.
בעונת 2007/2008 הוגרלה הכח עם הפועל במסגרת שמינית גמר גביע המדינה, המשחק הסתיים בתוצאה 0-0 והכח ניצחה 3–5 בפנדלים ועלתה לרבע גמר.
הפעם האחרונה בה נערכו משחקי הדרבי של רמת גן הייתה בעונת 2014-15 בה הכח עמידר רמת גן נוצחה בשני משחקי הדרבי במסגרת הליגה (0-1, 1-2) וכן הפסד במסגרת גביע הטוטו.
שחקני עבר בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  יהודה שהרבני  וילי ברגר  פרי נויפלד  שלמה לוי  לופא קדוש  גיורא שפיגל  אהרון (רוני) שורוק  משה משה  יצחק מוסרי  דני הפטל |  צ'יקו פרקש  שמוליק מזרחי  אריה מזרחי  גדי צלניקר  אהרון קפיטולניק  שאול אלבוכר  משה סימן טוב  מאיר מזל-טרים  דני מאנו  שאול כהן |  אשר מסינג  משה יחיאל  חיים יחיאל  חיים פונטרמולי  עמוס חלפון  יובל פילוס  אלון חרזי  עמיר תורג'מן  יגאל אנטבי |  אסי דומב  ברק בכר  ברק בדש  גיא חיימוב  אריק ינקו  אביב חדד  ויליאם סוארס  רפי כהן  איתן טיבי |  גוסטבו בוקולי  סביטי ליפניה  שוקי נגר  אבי תקווה  בני חדד  יוסי רוזן  אילן בכר  סרגיי טרטיאק  שלמה צ'פניק  דוד שורוק |
שחקני עבר בולטים > זוכים בתואר מלך השערים של ליגת העל במדי הכח רמת גן

| עונה | שם השחקן | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1972/1973 | יהודה שהרבני | 21 |
תארים

ליגת העל
אליפויות (2): 1964/1965, 1972/1973
גביע המדינה
זכייה (2) : 1968/1969, 1970/1971
סגנות (1): 1972/1973
גביע הטוטו (ליגת המשנה)
זכייה (3) : 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999
ראו גם

הדרבי של רמת גן
הכח גלי גיל רמת גן
הערות שוליים

↑  מצוקה כספית איחדה את "הכח" ת"א ו"מכבי" ר"ג, מאת שמשון לונקרון, דבר-ספורט, 23 באוגוסט 1959
↑  השם:הכח-מכבי רמת-גן, חדשות הספורט, 24 באוקטובר 1962
↑  דודי שחם ואורן שחם, הכח ר"ג ורמת עמידר התאחדו לקבוצה אחת: הכח עמידר, באתר nrg‏, 2 ביוני 2005
↑  בקשה לפירוק הכח עמידר ר"ג: ליקויים מהותיים, באתר ONE‏, 5 בינואר 2021
↑  חוב של 20 מיליון: הכח רמת גן מתפרקת, באתר ONE‏, 29 בדצמבר 2021
↑  דרך חדשה: נמרוד ורד חוזר לשלוט בהכח רמת גן, באתר ONE‏, 13 ביולי 2022
↑  אלון יהודיוף, הכח ר"ג ניצחה את כפ"ס ושרדה בליגה ב', 14 באפריל 2023, דאבל פס
↑  מיכאל וייסרמן, מכת מוות להכח עמידר רמת גן? אצטדיון וינטר ייסגר, 7 ביוני 2023, דאבל פס
↑  יונתן גינזבורג, ‏ביהמ"ש יחליט תוך שבוע האם הכח ר"ג תימחק, באתר ONE‏, 12 ביולי 2023
↑  יונתן גינזבורג, ‏עו"ד בן פורת מונה למפרק של הכח עמידר רמת גן, באתר ONE‏, 18 ביולי 2023
↑  יונתן גינזבורג, ‏הכח רמת גן הוציאה הזמנה לרכישת הקבוצה, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2023
↑  הודעת העמותה על רכישת הקבוצה, בעמוד הפייסבוק של הכח גלי גיל רמת גן, 30 באוגוסט 2023
↑  מיכאל וייסרמן, בדרך להיסטוריה? קבוצת גלי גיל קיבלה את זכויות הניהול על הכח עמידר, 31 באוגוסט 2023, דאבל פס
↑  יובל בר ויונתן גינזבורג, ‏עמותת גני תקווה תרכוש את הכח עמידר רמת גן, באתר ONE‏, 6 בספטמבר 2023
כרזה לקראת משחקה של הכח ברלין בארץ נגד הפועל תל אביב, יולי 1933
הסמל הישן של הכח מכבי רמת גן שהיה בשימוש עד 2005
שחקני הכח עם האוהדים, 2013
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה

| --- | --- |
סמליל מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה

מבט על מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה מאקווריום בירץ'   (צולם בשנת 2011)
 מכון מחקר
 השתייכות:  אוניברסיטת קליפורניה  בסן דייגו
 תקופת הפעילות:  1903–הווה (כ־122 שנים)
 התמחות:  מדעי הים ומדעי כדור הארץ
 בעלי תפקידים
 מנהל:  Margaret Leinen (אוקטובר 2013) 
 מנכ"ל:  מרגרט לאינן
 סגל:  425
 תלמידים
 :  321
 סטודנטים לתואר שני:  69
 סטודנטים לתואר שלישי:  252
 מיקום
 מיקום:  לה חויה, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  32°51′56″N 117°15′13″W﻿ / ﻿32.865437°N 117.253626°W﻿ / 32.865437; -117.253626
 מכון סקריפס
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט מכון סקריפס(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט מכון סקריפס(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמכון סקריפס(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטמכון סקריפס
 
מזח המכון ע"ש אלן בראונינג סקריפס
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה (באנגלית: The Scripps Institution of Oceanography, בראשי תיבות: SIO) השוכן בסן דייגו בקליפורניה שבארצות הברית הוא מוסד אקדמי שנוסד ב-1903, אחד המרכזים הוותיקים והגדולים ביותר בעולם לחקר האוקיינוסים ומדעי כדור הארץ. במסגרת המוסד מבצעים מאות מדענים מחקרים תוך שימוש באוניות מחקר ומעבדות מחקר. מאז 1912 המכון הוא מחלקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ומאז הרחיב המוסד את תחומי פעילותו וכולל מחקרים בפיזיקה, כימיה, גאולוגיה, ביולוגיה ואקלים של כדור הארץ. במסגרתו לומדים סטודנטים לתואר שני ולתואר שלישי. דוקטור מרגרט לאינן (Margaret Leinen) מנהלת את המוסד מאוקטובר 2013.
המוסד מנהל את אקווריום בירץ' (Birch Aquarium), מוזיאון ימי הפתוח לקהל הרחב ובו למעלה מ-5,000 בעלי חיים, ומפרסם גיליון אלקטרוני בנושאי אוקיינוגרפיה ומדעי כדור הארץ בשם explorations now.
היסטוריה

מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה נוסד ב-1903 כאגודת הביולוגיה הימית של סן דייגו (Marine Biological Association of San Diego), מעבדת מחקר ביולוגית עצמאית. על הרעיון להקמתה והגשמתו הייתה אחראית ועדה של לשכת המסחר של סן דייגו, בהנהגתו של פרד בייקר (Fred Baker), רופא ומדען חובב בנושא רכיכות. הוא גייס לנושא את ויליאם אמרסון ריטר (William Emerson Ritter), פרופסור לזואולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה על מנת שינהל את המוסד המוצע לביולוגיה ימית, והשיג תמיכה כספית משני נדבנים מקומיים: אדוארד סקריפס (Edward Willis Scripps‏; 1926-1854) ואחותו אסתר בראונינג סקריפס (Ellen Browning Scripps‏ 1932-1836). השניים מימנו את כל פעילות המוסד בעשור הראשון לפעילותו. הוא החל לפעול מבית הסירות של מלון קורונדו (Hotel del Coronado) בקורונדו על מפרץ סן דייגו. הוא עבר ב-1905 לאזור לה חויה צפונית למפרץ לה חויה, ולבסוף ב-1907 למיקומו הנוכחי. ב-1909 הוקם המבנה מבטון מזוין הקרוי כיום "בניין סקריפס הישן" (Old Scripps Building) שתוכנן בידי הארכיטקט אירווינג גיל (Irving John Gill‏ 1936-1870). המבנה הוכרז אתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) ב-1982. את בניין המכון הנוכחי תכנן הארכיטקט ברטון מאיירס (Barton Myers).
ב-1912 הפך המוסד חלק מאוניברסיטת קליפורניה ושמו שונה ל"מוסד סקריפס למחקר ביולוגי" (Scripps Institution for Biological Research). השם ל"מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה" באוקטובר 1925. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הפך המכון בהנהגתו של מנהל המכון רוג'ר רוול (Roger Randall Dougan Revelle‏; 1991-1909) לגרעין שסביבו קמה אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו על הגבעה המשקיפה על מכון סקריפס.
תוכניות מחקר

תוכניות המחקר של המוסד מקיפות מחקרים בביולוגיה, פיזיקה, כימיה, גאולוגיה וגאופיזיקה של האוקיינוסים וכדור הארץ. המכון גם חוקר את פעולות הגומלין שבין האוקיינוסים הן בהשפעתם על האקלים והן בחששות לסביבה על "אדמה מוצקה". בהקשר למחקר זה מציע המכון מסלולים לתואר ראשון, שני ושלישי.
בשנת 2016 פעלו במסגרת המכון כ-1,500 איש, כולל 425 אנשי סגל אקדמי, 321 סטודנטים, וקרוב ל-800 עובדי מנהלה ומשק. תקציב המכון עמד על קרוב ל-200 מיליון דולרים.
המכון מפעיל צי בן חמש אוניות מחקר ואסדת מחקר אחת (R/P FLIP) עבור מחקר אוקיינוגרפי. ב-2016 הצטרפה לצי ספינת המחקר סאלי רייד, הקרויה על שם סאלי רייד, האסטרונאוטית האמריקנית הראשונה, שכיהנה לפני מותה ב-2012 כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
תחומי המחקר המשולבים במכון הם:
מגוון ביולוגי ושימור
הסביבה של קליפורניה
הכימיה של כדור הארץ וכוכבי הלכת
כדור הארץ דרך החלל והזמן
אנרגיה וסביבה
סביבה ובריאות האדם
שינויים עולמיים
ניטור סביבה עולמי
סיכונים
קרח ואקלים
מכשור וחדשנות
ממשקים
בעלי חיים ימיים
הכנת מודלים, תאוריה ומחשוב
קול ואור בים
גלים וסירקולציה.
מבנה ארגוני

מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה מחולק לשלוש חטיבות מחקר, כל אחת מחולקת לתת-חטיבות:
ביולוגיה
מרכז לביוטכנולוגיה וביורפואה ימיים
מחלקה אוקיינוגרפית משולבת
מחלקת מחקר ביולוגיה ימית
כדור הארץ
מכון לגאופיזיקה ופיזיקה של כוכבי הלכת על שם ססיל ואידה גרין
מחלקת מחקר מדעי כדור הארץ
אוקיינוסים ואטמוספירה
אקלים, מדעי האטמוספירה ואוקיינוגרפיה פיזית
מעבדה פיזיקה ימית
אקווריום בירץ' במכון

אקווריום בירץ' הוא מרכז מחקר ציבורי של המוסד, שבו, באולם הדגים, יותר מ-60 מכלים של דגים מהאוקיינוס השקט וחסרי חוליות מהמים הקרים של צפון-מערב האוקיינוס השקט עד הימים הטרופיים של מקסיקו והמפגש בין האוקיינוס השקט לאוקיינוס ההודי, מכל של 50,000 ליטרים עבור כרישים מקומיים ודגי מנטה, בריכות גאות ומוצגי מדע אינטראקטיביים.
ראו גם

המכון האוקיינוגרפי בוודס הול – מוסד דומה על חופה המזרחי של ארצות הברית
לקריאה נוספת

Scripps Institution of Oceanography; First Fifty Years Helen Raitt and Beatrice Moulton. Los Angeles : W. Ritchie Press, 1967.
Scripps Institution of Oceanography : Probing the Oceans, 1936 to 1976 Elizabeth Noble Shor. San Diego, Calif. : Tofua Press, 1978.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Mission and Quick Facts". Scripps Institution of Oceanography.
↑  Scripps Welcomes Margaret Leinen as Director
↑  Old Scripps Building
↑  Scripps history
↑  "Education". scripps.ucsd.edu. Scripps Institution of Oceanography.
↑  "Ships". scripps.ucsd.edu. Scripps Institution of Oceanography.
↑  "Navy Names New Scripps Research Vessel to Honor the Legacy of Space Explorer and UC San Diego Professor Sally Ride".
↑  "Sally Ride Science at UC San Diego Lifts Off with Innovative Summer Program. Published February 25, 2016".
↑  "Integrated Research Themes". Scripps Institution of Oceanography.
↑  "Research Sections".
↑  ":: BIRCH AQUARIUM AT SCRIPPS: PRESS ROOM ::".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288506605171  BnF: cb121483784 (data)  CANTIC: a11133788  GND: 37919-0  ISNI: 0000 0004 0627 2787  LCCN: n80003906  NKC: uk2008425671  SNAC: w63k43dr  SUDOC: 029971039  TePapa: 21472  VIAF: 125202651   WorldCat (עם VIAF): 125202651 
אסדת המחקר R/P FLIP
אקווריום בירץ' במכון סקריפס
בועז איתן

אין תמונה חופשית
בועז איתן (נולד ב-18 באוקטובר 1948) הוא טייס קרב בחיל האוויר, דוקטור לפיזיקה ויזם הייטק.
ביוגרפיה

איתן, בן יחיד להוריו, גדל בחופית ולמד בסמוך למדרשת רופין. עם גיוסו בשנת 1966 התנדב לקורס טיס ולאחריו הוצב בטייסת 117 כטייס מיראז' 3.
ב-26 ביוני 1970 בעת שביצע גיחה מבצעית מעל סוריה במסגרת מבצע קיתון 10, ניהל מרדף אחר מטוס מיג סורי שבמהלכו כבה מנועו והוא החל לאבד גובה. בעודו מנסה להניע מנועו מחדש נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא צנח בסמוך לסוללת הנ"מ שהפילה אותו.
במהלך השבי בסוריה עבר עינויים קשים ותקופת בידוד. בתקופת השבי החל ללמוד פיזיקה מספרי לימוד שהועברו לו באמצעות הצלב האדום יחד עם טייסים נוספים ששהו עמו בשבי ולאחר מכן גם מתמטיקה וכימיה. איתן הוחזר לישראל לאחר כשלוש שנים במסגרת חילופי שבויים שנתפסו על ידי צה"ל במיוחד לצורך כך במבצע ארגז. לאחר חזרתו שב לשרת בצבא קבע בחיל האוויר כטייס קרב.
לאחר שחרורו משירות קבע סיים תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית ותואר שני בפיזיקה שימושית ודוקטורט בפיזיקה שימושית בהנחייתו של דב פרוהמן. בשנת 1981 נקלט לעבודה בחברת אינטל ישראל בתחום הפיתוח של שבבי זיכרון. ב-1983 עבר לחברת WSI האמריקאית. ב-1992 חזר לישראל והקים שלוחה מקומית שלה.
בשנת 1997 ייסד את חברת סייפן שעסקה בפיתוח שבבי זיכרון. בשיאה נסחרה החברה בשווי של יותר ממיליארד דולר. הוא מכר את החברה לחברת ספנשן באוקטובר 2007, ושימש כסגן נשיא בכיר ובהמשך נשיא זמני. החברה נקלעה למשבר ופשטה רגל. כיום מכהן כמנכ"ל קיו קור מדיקל, חברת הזנק בתחום המכשור הרפואי.
בספטמבר 2021 פורסם שאיתן עשוי לחזור לבורסה בניו יורק  .קיו קור מייצרת מערכות אינפוזיה ניידות. כעת עומדת החברה להגיע לנאסד"ק לפי שווי של כ־1.4 מיליארד דולר.בתקופת
הקורונה זכתה קיו קור לרוח גבית ומכירותיה זינקו לכ־120 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, קיו קור של בועז איתן בדרך לנאסד"ק, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אספת הממלכה של איראן

| --- | --- |

 אידאולוגיה:  התנגדות למהפכה האסלאמית
 כינוי:  טונדאר
 קבוצות אתניות:  פרסים, זורואסטרים
 מדינה:  ארצות הברית
 מתנגדים:  איראן, משמרות המהפכה האסלאמית
 https://tondar.info/
 
אספת הממלכה של איראן (באנגלית: Kingdom Assembly of Iran), המכונה גם טונדאר (בפרסית: تندر, "רעם"), היא תנועת אופוזיציה מלוכנית איראנית מבוזרת הפועלת מחוץ לשטחה של איראן.
אידאולוגיה

הקבוצה מורכבת בעיקר מפרסים לא מוסלמים בני הדת הזורואסטרית,[דרוש מקור] הרואים באסלאם נטע זר לאיראן, ומאשימים את האסלאם בכפיית הדת המוסלמית על הפרסים.
הקבוצה עוינת את המשטר האיראני הנוכחי, ללא הבדל בין השמרנים לרפורמיסטים, שכן היא רואה בכולם חלק מהמהפכה האסלאמית, וכן כיוון שהיא רואה במנהיג העליון את ראש המדינה בפועל ולא בנשיא הנבחר.
מטרת הקבוצה היא להשיב את איראן לתקופה הקדם-מוסלמית, ולהשיב אותה לשלטון מלוכני, אך בשונה מקבוצות אופוזיציה מלוכניות אחרות באיראן הקבוצה מעוניינת במלך משושלות קדומות יותר לשושלת הפהלווית.
פעילות תקשורתית

הקבוצה הפעילה תחנת טלוויזיה לווינית מלונדון. מאוחר יותר הפעילה הקבוצה תחנת רדיו מקומית בקליפורניה, ארצות הברית.
המאבק בין איראן לקבוצה

איראן טוענת שהקבוצה היא ארגון טרור המבצע פיגועי טרור בשטחה. בין השאר, טענה זו מתבססת על קריאה של דובר הארגון לאיראנים "להפיל את המשטר בכל אמצעי".
בשנת 2005 מפגינים נגד איראן סירבו לצאת ממטוס של לופטהנזה בבריסל, חלקם הזדהו כפעילי טונדאר.
ב-17 בינואר 2007 אבדו עקבותיו של פרוד פולדוואנד(אנ') שהיה ראש הארגון. הוא נעלם בטורקיה יחד עם עוד שני פעילים מארגונו. הרכב שלהם אותר מאוחר יותר עם סימני נזק וללא לוחיות הזיהוי שלו. גורלו אינו ידוע, אך מעריכים שהוא נחטף ונרצח על ידי גורמי ביטחון איראניים.
ב-12 באפריל 2008 אירע פיצוץ במסגד בעיר שיראז (אנ') בו נהרגו 14 בני אדם. בהתחלה טען הממשל האיראני כי הפיצוץ נגרם מתחמושת שהייתה במקום כחלק מתערוכה המציגה מוצגים ממלחמת איראן-עיראק, אך מאוחר יותר שינתה איראן את גרסתה וטענה כי הפיצוץ היה פיגוע טרור. איראן עצרה מספר בני אדם בחשד למעורבות באירוע, וכמה מהם הוצאו להורג. בשנת 2019 פורסמה באתר האינטרנט של הקבוצה קבלת אחריות על הפיצוץ תוך טענה שההרוגים הם אנשי משמרות המהפכה. על אף הודעה זו והכרזתה של איראן על הקבוצה כארגון טרור אף מדינה נוספת לא הצטרפה להכרזה זו, ופעילות הקבוצה נמשכה ללא הפרעה בארצות הברית ובבריטניה.
ב-29 ביולי 2020 נחטף בדובאי ג'משיד שארמהד והועבר לאיראן. הוא הועמד לדין והואשם שהוא מנהיג קבוצת טונדאר לאחר היעלמותו של פולדוואנד, ושהוא עומד מאחורי הפיצוץ בשיראז. הוא נידון למוות, והוצא להורג ב-28 באוקטובר 2024.
הערות שוליים

↑  דב גיל-הר נתן גוטמן, בתו של הגולה האיראני שנחטף והוצא להורג דורשת תשובות מגרמניה וארה"ב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 באוקטובר 2024
1 2  Chris Zambelis, Iranian Monarchist Group Claims Responsibility for Shiraz Mosque Attack, וול סטריט ג'ורנל, ‏20 במאי 2008
↑  "Iranian protest ends in Brussels" (באנגלית בריטית). 2005-03-11. נבדק ב-2024-11-13.
↑  Yaghoub Fazeli, With history of killings, abductions Turkey is no safe haven for Iranian dissidents, אל ערביה, ‏26 June ,2020
↑  بیانیه فرمانده عملیات: حمله تندر به تجمع ملاهای سرکوبگر در شیراز. - انجمن پادشاهی ایران تندر, tondar.info
↑  איראן הוציאה להורג "מנהיג ארגון טרור" מקליפורניה: "קיבל פקודות מישראל", באתר ynet, 28 באוקטובר 2024
אסעד חסן א-שיבאני

אסעד חסן א-שיבאני (בערבית: أسعد حسن الشيباني) הוא פוליטיקאי סורי המכהן כשר החוץ והגולים בממשלת המעבר הסורית מאז 21 בדצמבר 2024 תחת ראש הממשלה מוחמד אל-בשיר, לאחר נפילת משטר אסד.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

א-שיבאני נולד בשנת 1987 למשפחה ערבית השייכת לשבט באנו שיבאן מהאזור הכפרי המזרחי של אל-חסכה.
הוא עבר עם משפחתו להתגורר בדמשק וסיים את לימודיו באוניברסיטת דמשק ב-2009 בשפה וספרות אנגלית.
בשנים 2022–2024 קיבל תואר שני ודוקטורט במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הפרטית סבהטין זעים באיסטנבול. הוא עודו תלמיד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה אמריקאית.
ביוגרפיה > בזמן מלחמת האזרחים הסורית

א-שיבאני לקח חלק פעיל במחאות האביב הערבי בסוריה ב-2011 והצטרף לארגוני האופוזיציה. הוא היה מוכר במסגרת פעילותו המחתרתית בכינויים שונים, ביניהם "נאסים", "אבו עאיישה", "אבו עמאר אל-שאמי", "חוסאם אל-שאפיעי", והנפוץ מביניהם "זייד אל-עטאר".
הוא היה חלק ממקימי ממשלת ההצלה הסורית ב-2015 באידליב, הקים את המשרד המדיני שלה ושימש כראשו, אז צבר ניסיון בפעילות דיפלומטית מול האו"ם, ארגונים בינלאומיים בולטים וגורמים רשמיים מהעולם. במסגרת תפקיד זה, הוביל גם את תהליך "המיתוג מחדש" של ארגון ג'בהת אל-נוסרה המזוהה עם אל-קאעדה לתצורתו החדשה היאת תחריר א-שאם (HTS).
ביוגרפיה > בממשלת המעבר הסורית

ב-27 בנובמבר 2024, פתחו כוחות המורדים שבאידליב במתקפת פתע על מחוז חלב. ההתקפה הביאה תוך שעות לקריסת צבא אסד במחוז, והמורדים התקדמו במהירות לכיוון ערי המפתח חמה וחומס, לצד התעוררות תאי מורדים במקומות אחרים (בדרום ובמזרח), עד לנפילת הבירה דמשק ב-8 בדצמבר ובריחת הנשיא אסד ומשפחתו מהמדינה.
מיד עם בריחת אסד מהמדינה, הטיל מנהיג "היאת תחריר-א-שאם" אבו מוחמד אל-ג'ולאני על ראש ממשלת ההצלה, מוחמד אל-בשיר, להקים ממשלה חדשה לסוריה לתקופה של 3 חודשים. ב-21 בדצמבר מונה א-שיבאני לשר החוץ בממשלת המעבר הסורית בראשות אל-בשיר, הנשלטת ברובה על-ידי אנשי "היאת-תחריר א-שאם". זה היה מינוי טבעי לאור העובדה שהיה שר החוץ בפועל של "ממשלת ההצלה" באידליב.
עם כניסתו לתפקיד, פיקח אל-שיבאני על פתיחתן מחדש של שגרירויות רבות בדמשק, ביניהן של האיחוד האירופאי, טורקיה וקטאר.
נסיעתו הרשמית הראשונה מחוץ למדינה הייתה לערב הסעודית ב-1 בינואר 2025. במסגרת ביקור זה התבטא לראשונה בקשר לישראל ואמר כי קיומה באזור הינו "עובדה" וכי סוריה מוכנה לנהל משא-ומתן ישיר עם ישראל כדי "להגיע להבנות", ברקע מבצע חץ הבשן. התבטאות זו היוותה שינוי מדיניות תקדימי בהיסטוריה של שתי המדינות, שכן מאז תחילת המגעים הרשמיים ביניהן בועידת מדריד, המגעים התקיימו באמצעות מתווכות בלבד.
ראו גם

מועצת השרים של סוריה
ממשלת המעבר הסורית
הערות שוליים

↑  "Appointment of Asaad Hassan al-Sheybani as Foreign Minister in the Syrian Transitional Government". Erem News (בערבית). 21 בדצמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Asaad al-Sheybani Appointed Minister of Foreign Affairs in the New Syrian Government: What Are His Previous Roles?". Syria TV (בערבית). 21 בדצמבר 2024. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "من وزير الخارجية السوري أسعد حسن الشيباني؟" [Who is the Syrian Foreign Minister Asaad Hassan Al-Sheibani?]. Enab Baladi (בערבית). 2024-12-21. נבדק ב-2024-12-21.
↑  "Who is Asaad al-Sheybani, the Minister of Foreign Affairs in the New Syrian Government?". Journalist Zeno Yasaer Mhamid (בערבית). 21 בדצמבר 2023. נבדק ב-21 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Staff, The New Arab. "Who Is Asaad al-Shibani, Syria's new foreign minister?". The New Arab (באנגלית). נבדק ב-2025-01-02.
↑  רויטרס, שר החוץ הסורי מגיע לערב הסעודית עם משלחת, באתר רויטרס, ‏1 בינואר 2025.
↑  יאיר אמר, ‏שר החוץ הסורי הודיע: "ישראל עובדה קיימת, מוכנים למו"מ ישיר", באתר "סרוגים", 2 בינואר 2025
רוח הרפאים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  השער האדום 
 סוגה:  סדרת טלוויזיה בלשית, תוכנית טלוויזיה מסוגת על-טבעי 
 כותבים:  יוליה באווה אנסטסיה וולקובה
 בימוי:  איליה שחובצוב
 שחקנים:  דניס שבדוב יבגניה בריק אנגלינה זגרבינהסרגיי בליאייב יבגני חריטונוב פאבל וורוז'צב נדז'דה בוריסובה
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית 
 הפקה
 מפיק:  ואלרי פיודורוביץ' יבגני ניקישוב
 מוזיקה:  דניס דובוביק
 שידור
 רשת שידור:  TV-3
 תקופת שידור מקורית:  23 בנובמבר 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 tv3.ru/project/fantom
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רוח הרפאים (ברוסית: «Фантом») היא סדרת טלוויזיה רוסית, פנטזיה מיסטית בהפקת 1-2-3 Production, המהווה רימייק לסדרה האיטלקית "השער האדום" שהופקה על ידי Groupe Canal+, שהייתה שותפה להפצת הסדרה הרוסית.
הוא מת ונראה שהוא הפך לרוח רפאים ועכשיו הוא לא יכול לעשות כלום. אלא כשהוא רואה חיזיון של אשתו נרצחת הוא מבין שהוא חייב להציל את אהובתו, ולמצוא דרך לתקשר עם עולם החיים.
הסדרה בוימה על ידי איליה שחובצוב בכיכובם של דניס שבדוב ויבגניה בריק.
עלילה

השוטר המוסקבאי סטאס חבארוב, נהרג במהלך מבצע מיוחד למעצר סוחר סמים גדול. כשהוא מתעורר, סטאס מבין באימה שהוא מת והפך לרוח רפאים. יש לו בחירה – להיכנס לדלת הפתוחה שממנה זורם אור בהיר ורך, או להישאר כאן. עם זאת, כשראה סצנה מהעתיד הקרוב, בה אשתו ורה נהרגת על ידי אותו אלמוני ביום הולדתה, הוא מחליט להישאר ולהגן על אשתו האהובה. אבל לא ורה וגם חבריו לא רואים את סטאס, ואין לו מושג איך לתת להם סימן שהוא נמצא כאן, סמוך – עד שהוא פוגש את הסטודנטית קטיה, שיכולה לראות ולשמוע את השוטר. בעזרתה, סטאס חייב לרדת לעומק האמת, לגלות מי הרג אותו ולעצור את הרוצח לפני שהוא מגיע לוורה.
פרקי הסדרה

| רשת | פרקים | שנת שידור |
| --- | --- | --- |
| עונה ראשונה | 12 | 2017 |
| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (רוסיה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 23 בנובמבר 2020 | — |
שחקנים ודמויות

דניס שבדוב – סטס
יבגניה בריק – ורה
אנגלינה זגרבינה
סרגיי בליאייב
יבגני חריטונוב
פאבל וורוז'צב
נדז'דה בוריסובה
הפקה

צילומי הסדרה נערכו במוסקבה בסתיו ובקיץ 2019 ונמשכו 56 ימי צילום שכללו צילומי פעלולים, פיצוצי מכוניות ושחייה במזג אוויר סתווי על נהר מוסקבה.
סצנת המפתח של הפרק הראשון – הרצח וגילוי גופתו של סטאס – צולמה בלילה על גג בית מרפא סובייטי לא-גמור בצפון מוסקבה. כדי להבטיח את פעולתם ללא הפסקה של מתקני מי הגשמים על גג הבניין בן שלוש הקומות, היו מעורבים עשר מכונות שטיפה עם מכל 15 טון, שלוש מהן היו מסודרות בשרשרת והשאר הביאו מים כשלא הייתה דרך אחרת להתקרב לבניין. העבודה על הסצנה ארכה שלוש שעות, במהלכן דניס שבדוב ושחקנים אחרים היו תחת זרם מתמשך של מים קרים, כנדרש מהתסריט.
הערות שוליים

↑  Стала известна дата выхода нового сериала «Фантом» с Денисом Шведовым и Евгенией Брик
↑  ФАНТОМ. премьера 23 ноября 2020
↑  «Фантом» Денис Шведов накажет убийцу — Кино-Театр.РУ
חנית (מרגמה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוג:  מרגמה
 מדינה מפתחת:  ישראל ישראל
 מדינה מייצרת:  ישראל 
 יצרן:  אלביט מערכות
 משתמשים עיקריים:   צבא ההגנה לישראל
 שנת ייצור:  2014
 מידע טכני
 טווח פעולה:  7 קילומטרים
 מרכב:  אושקוש JLTV, סנד קט, HMMWV, ועוד
 מערכות נשק
 קליבר:  120 מ"מ
 זווית צידוד:  360 מעלות
 קצב אש:  16 פצצות לדקה
 טווח מקסימלי:  7–10 קילומטרים
 
חנית (באנגלית: Spear) היא מערכת מרגמה 120 מ"מ, המבוססת על מרגמת קרדום של סולתם מערכות.
החנית בעלת יכולות אוטונומיות מלאות וכן יכולת ייחודית של רתיעה מופחתת ל-12 עד 15 טון, המאפשרת להתקין אותה על גבי מגוון רכבים קלים כגון האמר וסוגי ג'יפים שונים, בשונה ממרגמת "קשת" הניתנת להרכבה רק על גבי כלים כבדים כגון M-113. יכולת זו מאפשרת ניידות מוגברת של המרגמה גם בהטסה במגוון מטוסי תובלה ומסוקים וגם בתנועה גלגלית מהירה.
ה"חנית" הושקה על ידי אלביט במאי 2014, ובשנת 2017 השיקה החברה את חנית סימן 2, גרסה משופרת של הדגם הראשון.
המערכת נמצאת בצה"ל בשימוש יחידות חי"ר מובחרות, כגון מגלן ועוד.
דגמים נוספים

חנית קרקעית (מכונה גם: סלינג, באנגלית: Sling). במערכת זו המרגמה מקופלת מעל הרכב, ובעת הצורך היא נשלפת ומוצמדת לקרקע ובכך מעבירה את הרתע לקרקע במקום לרכב. המרגמה מוכנה לתפעול תוך 30 עד 60 שניות. מערכת זו נכנסה לשימוש בצה"ל בשנת 2021.
חנית לטווח ארוך (באנגלית: Spear LR). בגרסה זו המרגמה מצוידת בקנה ארוך של 2 מטרים ומסוגלת לשגר פצצות לטווח של עד 10 קילומטרים. בשל אורך הקנה ועל מנת לצמצם את חשיפת הצוות לאויב, מצוידת המרגמה במערכת טעינה חצי אוטומטית שבה הלוחם מכניס את הפצצה למכל בקצה ידית הטעינה והידית מניפה את הפצצה אל תוך הלוע.
משתמשים

ישראל ישראל: בשימוש צה"ל נמצאת החנית משנת 2018 והחנית קרקעית משנת 2021.
ארצות הברית ארצות הברית: החנית נמצאת בשימוש צבא ארצות הברית, בינואר 2023 פורסם כי כוח מיוחד בחן את השימוש בחנית קרקעית.
מונטנגרו מונטנגרו: במאי 2023 רכשה את המרגמה על גבי רכבי JLTV.
רומניה רומניה: רכשה את החנית במרץ 2023.
זמביה זמביה: חשפה כי ברשותה המרגמה לצד ארטילריה וכטב"מים ישראליים במהלך מצעד צבאי ב-2021.
תאילנד תאילנד: רכשה את המערכת בשנת 2017, מורכבת על גבי משאית.
אזרבייג'ן אזרבייג'ן: רכשה את המערכת בשנת 2018, מורכבת על גבי נגמ"ש קל, בשירות משמר הגבולות. תועדה בשימוש מבצעי במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה בשנת 2022.
דנמרק דנמרק: מפעילה את הגרסה לטווח ארוך (מכונה בדנמרק, Cardom 10). המרגמה מותקנת על גבי Piranha 5.
ראו גם

קשת (מרגמה)
עוקץ פלדה
הערות שוליים

↑  שירות גלובס, ‏אלביט מערכות חושפת מרגמה חדשה - "חנית", באתר גלובס, 19 במאי 2014
↑  אמיר בוחבוט‏, התשובה של צה"ל לחדירות חיזבאללה וחמאס בגבולות: מערכת "סלינג" לשיגור מהיר של מרגמה, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2022
↑  שי לוי, ‏16 פצמ"רים לדקה: כוח מיוחד בחן מערכת של חברה ישראלית, באתר ‏מאקו‏, 19 בינואר 2023
↑  Montenegro to receive Elbit Spear mortar system for JLTVs, janes, ‏18 במאי 2023
↑  The Zambia Defence Force displayed new vehicles and weapon systems, many of them Israeli made, during the Defence Force Day parade on 13 June., DefenceHub, ‏24 ביוני 2021
↑  משרד הביטחון של תאילנד חושף את ה-ATMM - משאית עם מרגמה מדויקת של אלביט, באתר "IsraelDefense‏", 8 בנובמבר 2017
↑  ADEX 2018: Elbit Systems SPEAR mortar mounted on BTR-70 armored vehicle, ‏25 בספטמבר 2018
↑  Israeli mortar system Elbit Systems Spear Mk 120mm.During a special military operation by Azerbaijan, נבדק ב-2023-12-04
↑  Tung mortér - Cardom 10, Forsaken, ‏15 בנובמבר 2023 (בדנית)