stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבאר (סדרת טלוויזיה)
עלילת הסדרה > עונה 2

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחרי שבסוף עונה 1 מוריס, אבא של בנו הגיע, ליאת נעלמת. בנו מתחבר עם מוריס ומוריס גורם לו להביא מידע על החזיונות של הגר. בינתיים שי עוברת לגור עם הגר והן הופכות לחברות טובות. ההורים של יואב מתגרשים ורומי מחליפה את שאול בקיוסק. במהלך העונה, לפי האזהרה של מוריס, החבורה מנסה להוציא את הצמיד של מימיר מהבאר וכולם נעקצים על ידי דבורה ירוקה וגדולה. הם מנסים להבין מה קרה ופוגשים את סופיה וההורים החירשים שלה. שלושתם משפחת כוורנים. במהלך העונה החבורה פוגשת את מגי ונרקיס, שתי בחורות שמנסות להבין את הדברים העל טבעיים בעולם. החבורה מנסה לעצור את סשה, ראשת הכת שבו נמצא מוריס אשר מנסה להיות נביאה בכך שהיא תשאב מים משלושת הבארות, באר העבר, באר הווה (הבאר המוכרת) ובאר העתיד. וזורלא, יד ימינה של סשה.
בסוף העונה החבורה עוצרת את סשה, חוגגים לבנו בר מצווה, סופיה ויואב הופכים לזוג.
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור ראשון בישראלישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | סיפור מדהים שלא אני כתבתי | 23 בדצמבר 2020 |
| 2 | מה קורה פה? | 27 בדצמבר 2020 |
| 3 | מכונת זמן | 28 בדצמבר 2020 |
| 4 | אזהרה אחרונה | 29 בדצמבר 2020 |
| 5 | ההורים באים | 3 בינואר 2021 |
| 6 | יש סודות בין חברים | 4 בינואר 2021 |
| 7 | אסגארד | 5 בינואר 2021 |
| 8 | יש לזה שם | 10 בינואר 2021 |
| 9 | דפוס חוזר | 11 בינואר 2021 |
| 10 | רוחות רפאים | 12 בינואר 2021 |
| 11 | לשם ובחזרה | 17 בינואר 2021 |
| 12 | פופקורן וסרט | 18 בינואר 2021 |
| 13 | הסיוט | 19 בינואר 2021 |
| 14 | מים עכורים | 24 בינואר 2021 |
| 15 | פסטידני | 25 בינואר 2021 |
| 16 | ההתנצלות | 26 בינואר 2021 |
| 17 | האחת | 31 בינואר 2021 |
| 18 | אין דבר כזה | 1 בפברואר 2021 |
| 19 | ירח מלא | 2 בפברואר 2021 |
| 20 | כל סוף הוא התחלה חדשה | 7 בפברואר 2021 |
| 21 | מאחורי הקלעים | 8 בפברואר 2021 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור ראשון בישראלישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | עשיתם טעות גדולה | 6 בפברואר 2022 |
| 2 | כהרף עין | 7 בפברואר 2022 |
| 3 | טיול לאיטליה | 8 בפברואר 2022 |
| 4 | האנשים בלבן | 9 בפברואר 2022 |
| 5 | יותר טובים ממשפחה | 13 בפברואר 2022 |
| 6 | הדבר הנכון לעשות | 14 בפברואר 2022 |
| 7 | מטרה טובה | 15 בפברואר 2022 |
| 8 | ממש מסוכנת | 16 בפברואר 2022 |
| 9 | לבד בקומזיץ זוגות | 20 בפברואר 2022 |
| 10 | תפוח הזהב | 21 בפברואר 2022 |
| 11 | ברוכים הבאים? | 22 בפברואר 2022 |
| 12 | סליחה | 23 בפברואר 2022 |
| 13 | הם בכל מקום | 27 בפברואר 2022 |
| 14 | משחק חדש | 28 בפברואר 2022 |
| 15 | כפול קלאסי | 1 במרץ 2022 |
| 16 | ספוילר | 2 במרץ 2022 |
| 17 | יש לנו תוכנית | 6 במרץ 2022 |
| 18 | יום מושלם | 7 במרץ 2022 |
| 19 | buena suerte | 8 במרץ 2022 |
| 20 | טיפה אחת | 9 במרץ 2022 |
דמויות > דמויות ראשיות

הגר אלרואי (רומי אבירם) - ילדה עם דמיון מפותח שאוהבת מאוד לקרוא פנטזיות ואת המיתלוגיה הנורדית. ילדה צנועה וחכמה. כותבת את הקומיקס "חבורת ראגנארוק" ויחד עם חבריה היא מפצחת תעלומות שקורות בבית אהרון.
דניאלה "דני" ברק (עלמה קבלירו) - ילדה חכמה, קרת רוח ואמיצה; מאוהבת בבנו.
בנו בן טובים (נעם פרנק) - ילד אינטליגנט, תמים וחכם. מאוהב בדני.
יואב (יפתח סמוכה) - ילד חכם, פסימי ורציני. בא ממשפחה עשירה. אחיה של גילי. מאוהב בסופיה.
סופיה אדמס (ניקול פודבלני) (עונה 2) - בתם של הכוורנים. עוזרת לחבורה (ובהמשך גם מצטרפת לחבורה) ונהפכת לבת זוגו של יואב.
עילי ברבש (ניר כנען) - כתב צעיר שמתחבר עם הגר. מנסה להבין מה קורה כדי לכתוב כתבה לעיתון. בעונה 2 איבד את הזיכרון.
אלינור (בר סביר) - "מלכת הכיתה". דני חשדה בה. חשוב לה להראות שהכל אצלה מעולה, אף על פי שזה לא באמת כך. בעונה השנייה נמצאת בזוגיות עם בחור בשם אביעד.
שי סורקין (אמה אלפי) - ילדה אלימה ומקובלת שאוהבת להתגרות בחבורה. בעונה הראשונה מאוהבת ביואב אבל מפסיקה. גולו הוא מעין השפוט שלה, ובעונה השנייה נהיה בן זוגה. בעונה השנייה עוברת לגור אצל שרון והגר.
ארנון זימרי (מעיין בלום) - מורה למיתולוגיה הנורדית בבית הספר. מרגיש את מימיר כמו הגר וליעם. בעונה השנייה לאחר שליאת עזבה נהיה המנהל.
שרון אלרואי (נטע שפיגלמן) - אמא של הגר. קרת רוח ואמיצה. עובדת במשטרה. שולחת את הגר לחוג ג'ודו ללא רצונה כדי שהיא תלמד להגן על עצמה.
מגי (אילנית בן-יעקב) (עונה 2) - מדענית שחוקרת ביחד עם נרקיס את תופעת החזרה בזמן. בהמשך מצטרפת לחבורה.
נרקיס שפרו (לירז אברה - עונה 2) - ספרית כלבים. כשהייתה ילדה אביה נכנס לבאר וחזר לגיל 6. חוקרת ביחד עם מגי את תופעת החזרה בזמן. בהמשך מצטרפת לחבורה.
דמויות > דמויות משנה

גל (מכונה "גולו") (איתמר אלוהב) (עונה 1 מוזכר בעונה 2) - השפוט של שי. ילד רגיש. בסוף העונה נהיה החבר של שי.
רועי סורקין (אורי בלופרב) - (עונה 1. וידאו ומוזכר בעונה השנייה) - אח של שי, משתף פעולה עם ההורים שלו. מנסה לגנוב מדני את הצמיד למען אביו, אך נכשל. בעונה השנייה צוין שהוא במוסד.
יאיר סורקין (זהר שטראוס) (עונה 1) - אביהם של שי ורועי. נראה אדם אדיב, עד שמגלים שהוא רע. יאיר סורקין הוא בנו של אהרון סורקין - על שמו נקרא היישוב "בית אהרון".
נאוה סורקין (אסנת פישמן) (עונה 1) - אמם של שי ורועי. משתפת פעולה עם בעלה.
רומי (מיקה צור) - בת הזוג של רועי. שונאת את שי מפני שהיא חושבת שהיא כמו כל משפחתה. בעונה השנייה מחליפה את שאול בקפיטריה.
ליאת ויניצה (קארין סרויה) - מנהלת בית הספר.
שירי (אור אשטון) - חברה של אלינור, בת לשתי אימהות.  בהמשך בעונה 1 עזבה את היישוב בגלל תקיפה של מימיר.
שאול (שלומי קוריאט (עונה 1 קול ומוזכר בעונה השנייה) - המוכר במזנון בית הספר, במשך כל האירועים מתנהג בצורה מוזרה מאוד.
אילנה בן טובים (נועה קולר) - אמו של בנו ואשתו של מוריס. לא מתפקדת בבית מאז שאביו של בנו עזב את הבית.
עידו שפירא (עידו ויסלר) - עובד יחד עם שרון בתחנה. קרוי רק בשם משפחתו. במשך כל הזמן ניתן לראות סוכרייה על מקל בפיו. מתואר כאהבל וטיפש.
ליעם (דוד שאול) (עונה 1 מוזכר בעונה השנייה) - אחיה של אלינור. מאובחן על הספקטרום האוטיסטי, מרגיש את מימיר כמו הגר וזימרי.
פאביו (אמיתי קדר) (עונה 1) - המורה של בנו ויואב לרובוטיקה.
מוריס בן טובים (גיל פרנק) - אביו של בנו ובעלה של אילנה. חברו הטוב ביותר של אהרון סורקין, יאיר סמך עליו יותר מעל המשפחה שלו.
גלעד ברנע (יואל רוזנקיאר - עונה 1) - המורה המחליף של ארנון זימרי.
אבא של דני (רותם קינן) (עונה 2) - אביה של דני. חוזר לארץ אחרי שפוטר מעבדתו.
מיכאל פרוסט (ארד טריפון רשף) (עונה 2) - הגיע לפני כמה שנים בטעות לחוות הכוורנים ונעקץ גם מהדבורה הירוקה.
זורלא (יעקב זדה דניאל) (עונה 2) - עוזרו של מוריס. חטף את ליאת. עובד עם סשה.
סשה (הלנה ירלובה) (עונה 2) - עובדת עם מוריס וזורלא בבית אידון, מתגלה כראשת כת. הנבלית הראשית.
גילי (עידן אראל) (עונה 2) - אחותו הקטנה של יואב.
(נורית שלום) (עונה 2) - אמא של סופיה. כוורנית. חירשת ואילמת.
(איציק גולן) - (עונה 2) - אבא של סופיה. כוורן. חירש ואילם.
ניקול (אלי טיגנרהאוס) - חברה של אלינור, שירי ונינה. בהמשך של דני
נינה (אנג'לה בינימינוס) - חברה של אלינור, שירי וניקול. בהמשך של דני
דודי ראובני (גל שלהב אהרונוביץ) - (עונה 2) - חבר של גולו אחרי שהוא נפצע. שומר בשביל גולו על שי.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | סדרת הנוער של השנה | הבאר | מועמדות |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | רומי אבירם | מועמדות |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן אהוב בסדרת נוער | נעם פרנק | מועמדות |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | עלמה קבלירו | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | סדרת הנוער של השנה | הבאר 2 | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | נעם פרנק | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | מיקה צור | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | רומי אבירם | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | אמה אלפי | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | בר סביר | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | עלמה קבלירו | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | ניקול פודובלני | מועמדות |
הערות שוליים

↑  הבאר 2 | אתם מוכנים לצלול שוב לתוך הבאר❓ ב-6.2 זה חוזר🔥, נבדק ב-2022-01-14
↑  כולל פרק ספיישל
↑  השחקן גיל פרנק משחק בסדרה את אביו של בנו שמגולם עם ידי נועם פרנק, בנו האמיתי.
אפולינרי הרטגלס

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1883 ביאלא פודולסק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  7 במרץ 1953 (בגיל 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  אוניברסיטת ורשה 
 תפקיד:  member of the Sejm of the Second Polish Republic 
 
מקסימיליאן אפולינרי הרטגלס (בפולנית: Apolinary Hartglas; ‏ 7 באפריל 1883 - 7 במרץ 1953) היה פעיל ציוני ואחד המנהיגים הפוליטיים העיקריים של יהודי פולין בין המלחמות, עורך דין, פובליציסט וסגן יושב ראש הסיים מ-1919 עד 1930.
חייו

הרטגלס נולד למשפחת עורכי דין מפודלאסי (Podlasie). בין 1892 ל-1900 למד בגימנסיה בביאלה פודלסקה. הוא קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת ורשה בשנת 1904. בין השנים 1907–1919 עסק בעריכת דין בשדליץ והיה לו משרד נוסף בוורשה. בהיותו באוניברסיטה השתלב בתנועה הציונית ובשנת 1906 השתתף בוועידת הלסינגפורס הציונית בהלסינקי.
חייו > קריירה פוליטית בפולין

בשנת 1919 נבחר על ידי בוחרי ביאלה פודלסקה כסגן יו"ר סיים הראשון של המדינה הפולנית העצמאית. על הסיים זה עתה הוטלה כתיבת חוקה חדשה. הוא כיהן שלוש קדנציות כציר. לפני הבחירות של 1922, יחד עם יצחק גרינבוים, היה שותף ליצירת גוש המיעוטים הלאומיים, ארגון פרלמנטרי שמטרתו הייתה לייצג מיעוטים אתניים בפרלמנט הפולני. אחד מפעולותיו הראשונות כסגנו של יו"ר הסיים היה להנהיג חוק שביטל את כל החוקים שחוקקה רוסיה (ששלטה בפולין עד הקמת פולין העצמאית), חוקים שהפלו את היהודים בפולין הקונגרסאית לשעבר.
ב-1920 השתתף במלחמת פולין-ברית המועצות כמתנדב. בין השנים 1938–1939 היה חבר במועצת עיריית ורשה. במהלך תקופה זו פרסם מאמרים בעיתונים היהודיים "Głos Żydowski", "Tygodnik Żydowski" ו-"Życie Żydowskie".
חייו > בארץ ישראל

לאחר כיבוש פולין על ידי הנאצים זומן הרטגלס לפגישה בגסטפו ונדרש להגיש תזכיר על התנועה הציונית בפולין ועל אפשרויות העלייה מפולין. הוא התמנה לחבר ועד הקהילה היהודית בוורשה. בדצמבר 1939 נמלט לטריאסטה שבאיטליה ועלה לארץ ישראל. הוא התיישב בירושלים והיה פעיל בציונים הכלליים. ממרץ עד מאי 1940 פרסם סדרת מאמרים בעיתון דבר על צרות יהדות פולין. הוא קרא למלחמת העולם השנייה "מלחמה ביהודים" וכתב שהנאצים פועלים להשמיד את כל היהודים, ביקר את האנטישמיות שפשתה בפולין לפני המלחמה, גם בהשפעה גרמנית, וטען שההתעסקות באנטישמיות באה על חשבון התגוננות נגד הגרמנים ותיאר את הברבריות הגרמנית. הוא גם תיאר את היחסים המורכבים בין הפולנים והיהודים ושרטט קווים ליחסים אלו בפולין שאחרי המלחמה.
בספטמבר 1940 נבחר לנשיאות ועידת הציונים הכלליים.
לאחר קום מדינת ישראל הוזמן על ידי יצחק גרינבוים להיות מנכ"ל משרד הפנים. לאחר הקמת ממשלת ישראל הראשונה, לכשמונה מנכ"ל מטעם השר החדש, עבר הרטגלס לתפקיד היועץ המשפטי של משרד הפנים.
הוא נפטר במרץ 1953 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור. בינואר 1959 נקרא על שמו רחוב ברמת אביב. בשנת 1973 מסרה בתו את זכרונותיו לארכיון בית התפוצות.
יצירות שפורסמו

ב-1996, זכרונותיו פורסמו לאחר מותו בפולין תחת הכותרת על גבול שני העולמות (Na pograniczu dwóch światów) (מסת"ב 978-83-86678-35-8). הוא תיאר את המציאות החברתית והפוליטית של פולין בתחילת המאה, במהלך מלחמת העולם הראשונה ובין המלחמות. בספר כתב:
קראתי לזיכרונותיי "בגבול שני עולמות" לא בגלל שחשבתי על העולם של היום והעולם הנצחי הקיים, אלא מסיבה הרבה יותר ארצית. כבן אדם, מצאתי את עצמי בגבול של העולם היהודי והעולם הפולני. במשך כל חיי, שני כוחות, קשים לפשרה, פעלו בתוכי: ילדות וחינוך פולני, קשרהלאומה הפולנית, תרבותה ואדמתה יחד עם אהבה לאומה היהודית, סבלה, צרותיה ותקוותה לתקומתה במולדתה. כל חיי סבלתי מפיצול בתוכי מכיוון שאין כוח שיכול היה למזג בין שתי הנשמות השונות הללו. אהבתי את שני העמים כאדם ולעתים הייתי ביקורתי וכעסתי על שניהם: כיהודי לא יכולתי לשכוח את העוולות שסבלו בני עמי לפעמים בפולין (באופן אישי לא סבלתי מאלה) וכאחד שנטמע בפולין חלקתי בתרבות הפולנית ואף הצטערתי על האופן שבו אפילו טובי הפולנים נהגו מדי פעם כלפי היהודים. (תורגם מפולנית)
ראו גם

יהושע טהון
הערות שוליים

1 2 3  Andrzej Krzysztof Kunert, Małgorzata Smogorzewska, ed. "Posłowie i senatorowie Rzeczypospolitej Polskiej 1919-1939. Słownik biograficzny, tom II: E-J" (Delegates and senators of the Second Polish Republic 1919-1939, Biographical Dictionary, Vol II: E-J), Warszawa 2000
↑  Gershon David Hundert, The YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe, Yivo Institute for Jewish Research and Yale University Press, 2008.
↑  Robert Blobaum, "Antisemitism and its opponents in modern Poland", Cornell University Press, 2005, pg. 150
↑  HOLOKAUST NA TERENIE REGIONU BIALSKOPODLASKIEGO: Życie społeczno - polityczne. (אורכב 27.09.2013 בארכיון Wayback Machine)
↑  הארטגלאס לא נאסר, דבר, 10 בנובמבר 1939
↑  ידיעות על הארטגלאס וד"ר רוזנבלאט, דבר, 22 בנובמבר 1939
↑  הארטגלאס ואחרים — בטריאסט, דבר, 25 בדצמבר 1939
↑  מלחמת היהודים או מלחמה ביהודים, דבר, 1 במרץ 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 8 במרץ 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 5 באפריל 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 22 באפריל 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 5 במאי 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 17 במאי 1940
↑  המלחמה ביהודים, דבר, 19 במאי 1940
↑  בועידת הציונים הכלליים, דבר, 11 בספטמבר 1940
↑  מתארגן מיניסטריון הפנים, מעריב, 14 ביוני 1948
↑  רחוב ע"ש מ. הרטגלס בשכון "רמת אביב", חרות, 9 בינואר 1959
↑  ארגוב נשאר בחוץ, מעריב, 18 באפריל 1949
↑  איגוד מזכירי הרשויות המקומיות הצטרף להסתדרות, דבר, 30 במרץ 1950
לבטל את העיריות ולהקים במקומן קהילות, חרות, 14 ביוני 1950
↑  Yad Vashem, "Pinkas Hakehillot:“Biala Podlaska” - Encyclopedia of Jewish Communities in Poland, Volume VII", pgs. 84-89.
↑  א. מ. הרטגלס למנוחות, דבר, 25 במרץ 1953
↑  רחוב ע"ש א. מ. הרטגלס בת"א, הַבֹּקֶר, 6 בינואר 1959
עו"ד הרטגלס הגיע לת"א, המשקיף, 2 ביולי 1948
↑  זכרונות הרטגלאס לאוניברסיטת ת"א, דבר, 9 באפריל 1973
↑  Apolinary Hartglas, Na pograniczu dwóch światów, Warszawa Oficyna Wydawn. Rytm 1996 אפולינרי הרטגלס, באתר OCLC (באנגלית), מסת"ב 978-83-86678-35-8.
↑  Natalia Aleksiun, "Narratives under Siege: Polish-Jewish Relations and Jewish Historical Writings in Interwar Poland", The Stephen Roth Institute for the Study of Antisemitism and Racism, Tel Aviv University, 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312731905171  PLWABN: 9810586660105606  GND: 119549794  ISNI: 0000 0000 7145 983X  LCCN: no2006060054  NKC: js2012705812  VIAF: 15582681   WorldCat (עם VIAF): 15582681
חביבה פדיה

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1957 (בת 67) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  חוקרת הקבלה והחסידות, משוררת וסופרת
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 בן זוג:  ד"ר דוד סורוצקין
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (1997)  פרס גרשם שלום  פרס יהודה עמיחי 
 havivapedaya.com
 
חביבה פְּדָיָה (נולדה ב-5 בדצמבר 1957) היא משוררת וסופרת ישראלית, חוקרת תרבות ויהדות, קבלה וחסידות. פרופסור מן המניין במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, ראש מרכז אלישר לחקר תרבות יהדות ספרד והמזרח באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מופקדת קרן מתנאל בקמפוס וחברת המועצה להשכלה גבוהה. יו"ר הוועדה לקידום מדעי הרוח בישראל מטעם מל"ג-ות"ת. מייסדת מכון רשימו ובית מדרש פתיחתא. חוקרת עמיתה במרכז מצוינות "דעת המקום" – המרכז לחקר תרבויות מקום בעולם היהודי בעידן המודרני.
ביוגרפיה

פדיה נולדה בשנת 1957 לשמחה ואליהו עובדיה. סבה מצד אמה הוא שאול פתיה והיא נינתו של המקובל רבי יהודה פתיה. פדיה הושפעה בילדותה מסבה ולאחר פטירתו אימצה שם זה כשם משפחתה. היא נשואה לד"ר דוד סורוצקין, היסטוריון ומבקר של הדת והחילון ופוליטיקת הזהויות בישראל, ולהם בת. הם מתגוררים בבאר שבע. בן דודה המקובל הרב יצחק בצרי.
ביוגרפיה > אקדמיה

פדיה למדה קבלה ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. בוגרת בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים (1991). למדה במסלול ישיר לדוקטורט בחוג למחשבת ישראל במסגרת האוניברסיטה העברית.
מ-1987 משמשת מרצה במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון. ב-1995 נתמנתה למרצה בכירה במחלקה למחשבת ישראל, וב-1998 עברה למחלקה להיסטוריה של עם ישראל. ב-2002 הועלתה לדרגת לפרופסור מן המניין. ב-2009 מונתה לראש מרכז אליישר לחקר יהדות ספרד והפזורה באוניברסיטת בן-גוריון, תפקיד בו היא מכהנת (2021). מלמדת במכללת אחוה, ושימשה מרצה אורחת בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית, בחוג לקולנוע במכללה האקדמית ספיר ובמכללת שנקר. עמדה בראש בית ספר הליקון לשירה (2015-2014) ושימשה יועצת אקדמית של מכללת עלמא בה לימדה (2015-2014).
בשנים 2007-2006 הייתה חברת מועצת מרכז חיים הרצוג לחקר המזרח התיכון, שימשה כעמיתה בכירה במכון ון ליר (2015-2006). בשנת 2016 התמנתה לחברת המועצה להשכלה גבוהה, ובשנת 2020 התמנתה ליו"ר הוועדה לקידום מדעי הרוח בישראל מטעם מל"ג-ות"ת. פדיה היא זוכת הפרס לחקר הקבלה ע"ש גרשם שלום לשנת 2018, המוענק מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פעילות חוץ אקדמית

בנוסף לעבודתה באקדמיה ובמכונים אקדמיים פדיה לימדה ומלמדת במסגרות שונות. בין השאר במכון רשימו ובבית המדרש פתיחתא שייסדה.
מחקרים > ראשית הקבלה בפרובאנס במאה ה-12

פדיה עסקה במחקריה הראשונים בראשית הקבלה בפרובאנס ובחוג הרמב"ן ותלמידיו בספרד במאה ה-12. פדיה טוענת כי עוד לפני חוג הזוהר היה משבר של אלוהות אצל ר' יצחק סגי נהור במאה ה-12.
המשבר מתואר בשתי מערכות סמלים בולטות: האחת, חוסר השלמות של השם המפורש; השנייה, חורבן המקדש שמדומה לחורבן פנימי או לחורבן בספירות. עד למחקרה נהגו לייחס את המשבר לשלבים מאוחרים יותר בקבלה, למשל גרשם שלום ייחס אותו למאה ה-16.
יהודה ליבס הקדים את הדיון במשיחיות לספרות הזוהר.
באמצעות מחקר על פגם ותיקון בקבלת ר' יצחק סגי נהור פדיה מקדימה מאוד את התפישה של המקובל כמתקן ומשפיע, המופיע כך מיד עם ראשית הקבלה בפרובנס.
מחקרים > הפנומנולוגיה של הקבלה והאקסטזה

פדיה עוסקת רבות בפנומנולוגיה של הקבלה, איתם התחילה את מחקריה בתחום האקסטזה.
בתחום זה היא הציעה כיוון שונה מכיוון המחקר של אידל. משה אידל סבור שבשיאה של החוויה המיסטית נמצאת ההתאחדות עם האל, וקיים מדרג היררכי שבשיאו יש חוויה של האין.
לעומת זאת, לדעתה של פדיה בטיפולוגיה המיסטית קיימים שני אופנים: 1. במיסטיקה של האין, אקסטזת האיון הכרוכה בהיטמעות באל; 2. במיסטיקה של היש, אקסטזת הישות, הכרוכה בראיית תמונה.
תפישה זו עוברת כחוט השני בכל מחקריה של פדיה.
מחקרים > מורים ותלמידים והיחס בין התורה שבכתב והתורה שבעל פה

פדיה במחקריה המוקדמים על ר' יצחק סגי נהור,
במחקריה על הרמב"ן,
ואחר-כך במחקריה על חסידות הבעש"ט ורבי נחמן מברסלב,
עוסקת במורים שסביבם חוג של תלמידים, מורים שלא תמיד כתבו, אלא מסרו את משנתם בעל פה, ובמתח שהתקיים בין מסירה בכתב לעל פה בחוגים הללו.
מחקרים > הסימבולי והיחס בין הסימבולי לקונקרטי

בספרה "השם והמקדש" עוסקת פדיה ברעיון של ירושלים של מעלה, באפוקליפסה ובקבלה. במחקריה השונים דנה פדיה בהרמנויטיקה, בארץ ישראל, בסימטריה, בהתאמה בין רובדי מציאות לבין רובדי פרשנות, וכיצד היחס בין הסימבולי לקונקרטי מתבטא בקטגוריות שמופעלות על הטקסט, ובקטגוריות של חיוב או שלילת הגלות.
מחקרים > רמב"ן והזוהר

לפי תורת השמיטות, הקוסמוס מתקיים במשך 6000 שנה וחרב באלף השביעי. הרמב"ן סובר כי בתורה הקדומה נוכחת ישות ספירתית שמקדימה את התורה שבידינו ונקראת בשם "התורה הקדומה". פדיה בודקת את הרצפים הליניאריים והמחזוריים של הזמן ההיסטורי והטקסט הקדוש לפיהם מתחוללת טרנספורמציה אדירה בתפישת הזמן –יורדת מרכזיות תפישת הזמן כזמן מחזורי-מעגלי; לעומת הזוהר בו יש תפישה חדשה של הזמן היומיומי, זמן פרוגרסיבי ומיקוד רב יותר בזמן ההיסטורי כזמן של המשיחיות והתיקון. פדיה מקשרת תפישה זאת לתהליכים כלליים שהתרחשו באירופה, עליית העיר והאוריינות.
פדיה דנה בחיבוריה על רמב"ן במתחים בין הרמב"ן למשה דה ליאון שנחשב לאחד ממחברי ספר הזוהר, והיא מעלה הסברים שונים לירידת משנתו של הרמב"ן ועליית כוחו של ספר הזוהר שהפך תוך כמה מאות שנים לטקסט הקנוני של המיסטיקה היהודית.
במחקריה היא דנה בעליית תפישת הזמן הפרוגרסיבית בספר הזוהר, ועורכת בירור של כל המתחים בין חוג הרשב"א, וחוג הרמב"ן ובין תיקוני הזוהר ודומיו. פדיה מפתחת את הדיון בקונפליקט בין חוג הרמב"ן ובין חוג הזוהר גם בזוהר על ספר איכה. פדיה פרסמה סדרת מחקרים בהם היא מקבילה בין חוג הרמב"ן לחוג הזוהר. ומאפיינת את השינוי שחל במיסטיקה היהודית באמצעות ברור אזורי הקונפליקט בין שני החוגים, ובאיתור הדיהם של החוגים השונים בספרות הזוהר ובכתבי תלמידי הרמב"ן. כך למשל במאמרה "האלף השישי"
במאמרה על האם הגדולה מראה פדיה את הקשר בין הזמן המחזורי-קוסמי של הרמב"ן לבין האם הגדולה. לקשר זה יש השלכות שונות גם לעניין דמותה של השכינה ולדחף המיסטי של האדם לשוב אל האם. כמו שהשאיפה של הקוסמוס היא להתבטל, כך כל התפישות המחזוריות קשורות ברמה הקונקרטית לזמן הקשור לפולחן האדמה. וברמה הסימבולית לספירת הבינה שמתוארת כאם הגדולה. לדעתה, בהמשך לעליית הזוהר מתרחשת לא רק השתחררות מהזמן הקוסמי הגדול, אלא גם עלייה של מימד יותר חזק של השכינה ואיתה גם עקרון הייחוד בין הספירות המופיע הרבה פעמים כמטפורה של זיווג. החוקרת מעמידה את המיסטיקאי בעמדת התיקון שלו באחת משתי האופציות: כבן מול האם, התפישה המאפיינת את תיקוני הזוהר, או הצדיק כבן זוג מול השכינה (הזוהר). זו גם אחת הסיבות לכך שהיא רואה בספר תיקוני הזוהר, שהתחבר במאה ה-14, סינתזה בין הזוהר לבין הרמב"ן וכמה ממרכיבי הרמב"ן עולים בו מחדש.
מחקרים > מחקריה על הבעש"ט והחסידות

לדעת פדיה החסידות היא אחת הצורות הבולטות ביותר של המודרניזם היהודי. היא מראה שעלייתה של החברה החסידית כרוכה בתמורה במבנה הקהילתי. פדיה רואה את עליית החסידות כצומת של מפגש בין האליטה החברתית לבין ההמונים; זו גם הסיבה שהיא רואה את החסידות כחברה מודרניסטית וגם את השילוב הקיים בין התהליכים הכלכליים, החברתיים והדתיים המתקיים בה. היא רואה את התמסדות החסידות כמעבר מהדגשים של החבורה אל הדגם של החצר. במחקרים אלה היא משתמשת במושג הקומוניטס של ויקטור טרנר ובהבחנה שעורך מקס ובר בין כריזמה לבין השגרה.
פדיה סבורה שהחסידות היא מודרנית בכל מאפייניה: בתפישת ההמון, בהתרחבותו של הקודש כנגד החילון, בעליית המרכיב האקזיסטנציאליסטי ובגורמים רבים נוספים.
לדעתה הבעש"ט היה מיסטיקאי אקסטרוברטי.
רבים ממחקרי החסידות הראשונים של פדיה מוקדשים לבעש"ט, חוגו ותלמידיו, בהם היא דנה במיסטיקה של יש אקסטטית-שמאניסטית לבין מיסטיקה של אין. היא ערכה מחקר פנומנולוגי מתודולוגי ב"איגרת הקודש" – איגרת עליית הנשמה של הבעש"ט, שם היא מציגה את הבעש"ט כעומד בין קו התפר של העולם המיסטי והחברתי כתופעה דתית-תרבותית-מודרנית ייחודית.
מחקרים > רבי נחמן מברסלב

פדיה מרבה לעסוק בניתוח התאולוגיה והפואטיקה של רבי נחמן מברסלב ובזיקתו לבעש"ט.
היא עורכת השוואה בין רבי נחמן מברסלב לקפקא.
פדיה פותחת בהליכה אל הארמון בספרות ההיכלות וממשיכה במודל של הטירה אצל קפקא. היא משווה את רבי נחמן מברסלב לקפקא, כשקירות הטירה הפנימיים והחיצוניים הופכים להיות תודעתיים.
מחקרים > תפישת הזמן בחסידות

עיסוקה של פדיה בתפישת הזמן אותה הציגה במחקרי חוגי הזוהר והרמב"ן, ממשיך גם בחקר החסידות. היא מתייחסת למרכיב של תפישת עולם כללית ומדגישה את החשיבות של עליית האקסטזה והספיריטואליזציה החסידית לנוכח התהליכים המואצים של המהפכה התעשייתית, אותם ובר כינה בשם "הסרת הקסם מהעולם".
מבנים חדשים של קדושה שהביאה איתה החסידות מדגישים עוד יותר את הרגעי והעכשווי, שאף הוא כרוח המודרניזם.
מחקרים > גלות וטראומה

לדעת החוקרת גירוש ספרד הוא טראומה היסטורית מרכזית בדברי ימי היהדות והיא מיישמת את רעיון העברה בין-דורית המקובל בחקר השואה ומנתחת את המקובלים של המאה ה-16 על פי עיקרון זה. פדיה דנה במוטיב היהודי הנודד - קיומו של הלך נצחי שחי באירופה הנוצרית לכל אורך ההיסטוריה. כמו כן היא מגדירה את הפרקטיקה של הגלות כהליכה. ומבחינה בין ההליכה של הרוצח קין לבין ההליכה של הפליט והקורבן. היא בודקת דפוסים של ענישה חברתית וענישה עצמית, מראה את הדומיננטיות של גירוש הפושע מחוץ לעיר ביהדות של ימי הביניים, שם הוא נידון להליכה מחוץ למרחב העירוני, שהיה חזות הכול באותה תקופה. היא מבחינה גם בין ההליכה והענישה באירופה הנוצרית (אנגליה, צרפת וגרמניה), בהן פושעים ומומרים מוענשים בהליכה מחוץ לגבולות העיר; לבין עונשים בספרד הנוצרית, בה המיסטיקנים גזרו על עצמם הליכה מרצון. עוד היא מבחינה בין הוגים ויוצרים שרואים את ההליכה כפיזור וזריעה, לבין אלה שרואים את ההליכה כאיסוף. היא מקבילה בין אקט ההליכה לבין הפעולה של התודעה, בין ההליכה ברגליים לכתיבה בידיים. בפיזור ובאיסוף היא מאפיינת את הרמ"ק כאפוקליפסה, ומתייחסת לאר"י שמתאפיין בפרקטיקה של איסוף.
פדיה מסתכלת על ההיסטוריה היהודית כטראומה ועוסקת בתאולוגיה של המשבר. גרשום שלום סבר כי גירוש ספרד הוא אירוע טראומטי בתולדות היהדות, שגם השפיע על תפישת הצמצום של האר"י. משה אידל התקיף תפישה זו בכמה מקומות.
מחקרים > המודרניזם היהודי

פדיה מתארת את ההתאמות בין עליית העיר המודרנית לבין תחושת השיטוט וההמון, מבודלר ועד ולטר בנימין והמעבר מהעיר שממנו מגורשים החוצה, לבין העיר כמושג שכולא בתוכו (בהתכתבות עם תפיסת הכלא של פוקו) ועד המרחב שמתאדה.