stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כן שיגור

דלתא 2 על כן השיגור 17B בנמל החלל קייפ קנוורל. ניתן לראות את מגדל השיגור שכבר הורחק מהמשגר ואת מגדל הציוד והייצוב שעדיין מחובר אל המשגר.
כן שיגור (באנגלית: launch pad) הוא שם כולל לאתר ולמתקנים המשמשים לשיגור רקטות ומשגרים. כן השיגור הוא חלק ממערכת מתקנים הדרושים לשם ביצוע שיגור יעיל ובטוח. מערכת המתקנים כוללת גם את מתקני ההרכבה של המשגר ואת מרכז הבקרה המפקח על תהליך השיגור. מתקנים אלו ממוקמים במרחק בטוח מהכן, כדי למנוע את פגיעתם מגלי ההדף היוצאים מהמשגר או במקרה שהמשגר מתפוצץ על כן השיגור.
כן שיגור טיפוסי כולל:
משטח בטון שטוח ומוגבה מן הקרקע עליו מוצב המשגר. מתחת לנחירי הפליטה של מנועי המשגר חצובות תעלות, שתפקידן להסיט את הלהבות ואת ההדף לצדדים. רגעים לפני השיגור מוצפות התעלות במים על מנת לצמצם את נזקי הלהבות.
כליאי ברק למניעת פגיעה של מכת ברק במשגרים.
מתקני קישור כגון כבלי תקשורת וצינורות לתדלוק המשגר.
כמו כן, עשויים להימצא בכן השיגור:
מגדל שיגור אליו מחובר המשגר כאשר הוא נמצא על כן השיגור לפני השיגור. מגדל כזה משמש את הוגה האירופאי ואת הדלתא 2 של ULA. לפני השיגור מורחק המגדל, שלרוב מורכב על מסילות ברזל. לעומתם האריאן 4, האריאן 5, הסטורן V, הסויוז ועוד, מורכבים במבנה הרכבה, ומובלים אל כן השיגור אנכית על גבי רכב מתנייע הכולל מגדל שיגור מובנה, או אופקית על גבי מסילות ברזל. המשגרים המובלים אנכית על גבי מסילות ברזל מורמים על ידי מנופים המיישרים אותם אנכית על הכן.
מגדל ציוד וייצוב עליו מורכבות מערכות שונות וכבלים המחוברים אל המשגר ואל המטען שבחרטומו, המספקים תקשורת ובקרה עד לרגע השיגור וכן מייצבים לייצוב המשגר עד שדחף המנועים מתייצב ואין חשש שהמשגר יפול על צידו.
ראו גם

משגר לוויינים וחלליות
שיגור לחלל
נמל חלל
יחסי הונג קונג – יוון

| יחסי הונג קונג – יוון |
| --- | --- |
הונג קונג: יוון


הונג קונג: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
1,108: 131,957
אוכלוסייה
7,410,158: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
382,055: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,558: 23,773
משטר
אזור מנהלי מיוחד: דמוקרטיה

יחסי הונג קונג–יוון הם יחסי החוץ בין הונג קונג ויוון.
סקירה כללית

הייצוג הראשון של יוון בהונג קונג הוקם כקונסוליית כבוד בשנת 1946, עם מינויו של מר סדריק בלייקר לקונסול הכבוד. בשנת 1960 שודרגה קונסוליית הכבוד לקונסוליית הכבוד הכללית והיא פעלה תחת מעמד זה עד 1996, אז שודרגה המשלחת לקונסוליה מן המניין.
סמכות השיפוט של הקונסוליה הכללית כוללת את האזורים המינהליים המיוחדים של הונג קונג ומקאו.
כוכב לכת תשיעי (משוער)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת
 מיקום:  מערכת השמש החיצונית
 תאריך גילוי:  2016 (חיזוי)
 מגלה:  קונסטנטין בטיגין ומייקל בראון (חיזוי)
 על שם:  9 
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מהשמש:  כ-‎1×1011‎ ק"מ (כ-700 AU)
 אפואפסיד:  כ-‎1.8×1011‎ ק"מ (כ-1,200 AU)
 פריאפסיד:  כ-‎3×1010‎ ק"מ (כ-200 AU)
 אקסצנטריות:  0.6
 זמן הקפה:  10,000-20,000 שנים ימים
 נטיית מסלול:  כ-30°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  13,000 עד 26,000 ק"מ
 מסה:  כ-‎6×1025‎ ק"ג
 בהירות נראית:  כ-22
 
מסלולו המשוער של כוכב הלכת 9 ביחס לשישה גופים טרנס-נפטוניים אחרים
כוכב לכת תשיעי הוא שם זמני שהוענק לכוכב לכת היפותטי במערכת השמש, החג במסלול מרוחק יותר ממסלולו של פלוטו. האפשרות שכוכב הלכת הזה קיים הוצעה ב-2016 על ידי קבוצת מדענים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, כמסקנה מהשפעות הכבידה שלו, על עצמים אחרים. אין לבלבל בינו לבין כוכב הלכת טיכה, שקיומו הופרך.
התאוריה

ב-20 בינואר 2016 פרסמו האסטרונומים קונסטנטין בטיגין ומייקל בראון מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה מאמר ובו טענו כי מצאו עדות לכוכב לכת תשיעי במערכת השמש. באמצעות מודלים מתמטיים ממוחשבים של מסלולי גופים טרנס-נפטוניים מרוחקים, בעלי מאפיינים מיוחדים, הם הסיקו שישנה סבירות גבוהה מאוד לכך שגוף כלשהו השפיע על המסלולים הללו. לפי המודל שבנו, זמן ההקפה של כוכב הלכת על פי חישוביהם הוא כ-10–20 אלף שנים, והפריהליון שלו, הנקודה הקרובה ביותר לשמש במסלולו סביבה, היא כ-200 יחידות אסטרונומיות. המסלול אקסצנטרי מאוד והוא נמצא רוב הזמן רחוק הרבה יותר מהשמש, במרחק של בין 600–1200 יחידות אסטרונומיות. מסתו לפי המודל היא 5 עד 10 מסות ארץ והוא דומה בגודלו לענק הגזים נפטון.
באוקטובר 2016, פורסם כי חוקרים סבורים שכוכב הלכת התשיעי הזה השפיע גם על ציר הנטייה של השמש.
לאחר החיזוי, פורסמו מספר מחקרים תאורטיים המסבירים את היווצרותו האפשרית: כוכב לכת חוץ שמשי שהיגר למערכת השמש, היווצרות במקום בו הוא נמצא כיום במנגנון של אי יציבות כבידתית או כוכב לכת תועה שנלכד בכבידה של מערכת השמש.
במאי 2018 פורסם מחקר לפיו התגלה כי מסלולו של האסטרואיד BP519 2015 (אנ') עשוי להיות מושפע מכוכב לכת, מה שמהווה ראייה נסיבתית נוספת לקיומו של כוכב לכת זה.
ראו גם

טיכה (כוכב לכת משוער)
נמסיס (כוכב משוער)
ניבירו
הערות שוליים

↑  Astronomers say a Neptune-sized planet lurks beyond Pluto,באתר science, ‏20 בינואר 2016. המאמר המלא: EVIDENCE FOR A DISTANT GIANT PLANET IN THE SOLAR SYSTEM
↑   עידו אפרתי, אסטרונומים: כוכב הלכת X גרם להטיית השמש, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2016
↑  Is there an exoplanet in the Solar System?, אתר arxiv
↑  MAKING PLANET NINE: PEBBLE ACCRETION AT 250–750 AU IN A GRAVITATIONALLY UNSTABLE RING, אתר Astrophysical Journal
↑  Simulation of Rogue Planet Encounters with the Solar System: Is Planet 9 a Captured Rogue, אתר adsabs.harvard (באנגלית)
↑  האסטרואיד שמחזק את תיאוריית כוכב הלכת התשיעי, באתר ynet, 29 במאי 2018
כנפי חפייה

חיפושית פורשת כנפיים – ניתן לראות את כנפי החפיה מעל כנפי התעופה.
כנפי חפייה (באנגלית: Elytra, מהמילה היוונית ἔλυτρον (אלוּטרוֹן) 'מעטה, כיסוי'; נקראות גם: tegmina או forewings) הן כנפיים גלדניות הנמצאות בגבם של בעלי חיים ממחלקת החרקים.
הכנפיים נמצאות לרוב מעל כנפי התעופה העדינות ומשמשות להגנתן. בין הסדרות בעלות כנפי החיפוי ניתן למצוא את החיפושיות, צבתנאים, חגבאים, גמלי שלמה, תיקנאים ועוד. אצל הצרצריים כנפי החיפוי משמשות גם להשמעת קול הצירצור.
ילנה יאקובלבה

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1961 (בת 63) זוויאהל, אוקראינה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון (1984) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (2006)  State Prize of the Russian Federation in literature and the arts (2001)  פרס TEFI (2004)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (1995)  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2002)  פרס ניקה  פרס נשר הזהב  פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה  קינוטאבר 
 http://www.elena-yakovleva.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
ילנה יאקובלבה (ברוסית: Елена Яковлева; ‏ 5 במרץ 1961) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטי ורוסי רוסייה, זוכת תואר אמן העם. לילנה יאקובלבה הוענקו מספר עיטורים רוסיים ופרסים  בתחום התיאטרון לרבות ניקה בשנת 1990 ופרס הפדרציה הרוסית בשנת 2001.
ביוגרפיה

ילנה יאקובלבה נולדה בעיירה במחוז ז'יטומיר (אז בתחומי ברית המועצות כיום באוקראינה) למשפחת קצין בצבא ברית המועצות. לאור שרותו של אביה המשפחה עברה מספר רב של מקומות מגורים. בשנת 1978 יאקובלבה סיימה בית הספר בחרקוב ועבדה בעבודות שונות. מטרתה הייתה לחסוך כסף ולנסוע למוסקבה ללימודי תיאטרון.
בשנת 1980 יאקובלבה התקבלה ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה וסיימה אותה בשנת 1984. לאחר סיום הלימודים היא התקבלה לתיאטרון סוברמניק. בשנת 1986 יאקובלבה קיבלה הזמנה לעבור לתיאטרון אחר. לאחר מספר שנים, בשנת 1989 היא חזרה לתיאטרון סוברמניק ועבדה בו עד לשנת 2011.
את העבודה הראשונה שלה בקולנוע הייתה עוד בשנת 1983 בהיותה סטודנטית. במהלך שנות ה-80 יאקובלבה הצטלמה רבות, אך תהילה כלל-ארצית הגיעה לאחר גילום תפקיד ראשי בסרט אינטרדבוצ'קה של הבמאי פיוטר טודורובסקי בשנת 1989. עבור תפקיד זה שחקנית זכתה בפרסים רבים. בהמשך היא הצטלמה בסרטים רבים נוספים.
במקביל תיאטרון וקולנוע ילנה יאקובלבה מצטלמת עבור סדרות טלוויזיה. הסדרה הידוע ביותר - "קמנסקי" בה היא מגלמת דמות של בלשית לצד סרגיי גרמש. העונה הראשונה הייתה בשנת 1999 ומאז הוקרנו כבר 6 עונות.
יאקובלבה התחתנה בשנת 1990 לשחקן תיאטרון סוברמניק ולזוג יש בן שלומד בימוי.
ב-2004 שיחקה בסרטו של ואלרי טודורובסקי "אחי החורג, פרנקנשטיין".
יחסי מונגוליה–צ'כיה

| יחסי מונגוליה–צ'כיה |
| --- | --- |
מונגוליה: צ'כיה


מונגוליה: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,564,116: 78,867
אוכלוסייה
3,485,969: 10,703,802
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,872: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,701: 30,910
משטר
רפובליקה

שגרירות מונגוליה בפראג, אחת ממספר צנוע של משימות דיפלומטיות מונגוליות באירופה
יחסי מונגוליה–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין מונגוליה לצ'כיה. צ'כיה מחזיקה במונגוליה שגרירות באולן בטור. שתי המדינות חברות בבנק ההשקעות הבינלאומי (IIB) ובעבר בקומקון.
היסטוריה

ב־25 באפריל 1950 כוננו מונגוליה וצ'כוסלובקיה יחסים דיפלומטיים. בשנות ה-80, צ'כוסלובקיה הייתה השותפה השנייה בגודלה של מונגוליה, לאחר ברית המועצות. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1992, אישרה מונגוליה מחדש את יחסיה עם צ'כיה שזה עתה הוקמה בשנת 1993.
עם זאת, בשנות ה-90, היקפי הסחר ירדו בצורה חדה, אם כי צ'כיה עדיין מהווה כ-1% מהיבוא של מונגוליה. שגרירות צ'כיה באולן בטור נפתחה מחדש רשמית בשנת 1999. נכון לשנת 2005 הוערך סחר דו-צדדי שנתי בין שתי המדינות בכ-5 מיליון דולר. ממשלת צ'כיה הייתה מעורבת גם בתוכניות שונות לפיתוח אספקת מים במונגוליה. בשנת 2002, משרד התעשייה והמסחר הצ'כי פתח תוכניות לספק מי שתייה לדונדגובי באמצעות הפיתוח של מפעל טיהור מים חדש ב-Mandalgovi‏. בספטמבר 2007, חתמה לשכת המסחר הצ'כית במזרח אסיה על מזכר שיתוף פעולה בהסכמה לתכנן ולהקים מפעלים חדשים לעיבוד שפכים לאולן בטור. מבחינת משלחות מדעיות משותפות המחפשות מאובנים של דינוזאורים במונגוליה, הצד המונגולי הראה לאחרונה גם העדפה לפליאונטולוגים צ'כים על פני אלו מארצות הברית, גרמניה ושווייץ. פקידי מונגוליה וצ'כיה מציינים מספר משותפים בין שתי המדינות המשמשות לבסס את קשריהם, כמו מעבר לכלכלות מבוססות שוק ודמוקרטיזציה של ממשלות שנשלטו בעבר על ידי הקומוניסטים. בשנת 2012 הודיע משרד התעשייה והמסחר הצ'כי על שותפות חדשה בשווי של כארבעה מיליארד קורונה צ'כית הכוללת אספקת תשתיות למונגוליה.
כיבוש התודעה האמריקאית

| --- | --- |

 בימוי:  Loretta Alper, Jeremy Earp 
 הופק בידי:  Sut Jhally, Loretta Alper, Jeremy Earp 
 תסריט:  Loretta Alper, Jeremy Earp 
 עריכה:  Jeremy Earp 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  2016 
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כיבוש התודעה האמריקאית (באנגלית: The Occupation of the American Mind) הוא סרט דוקומנטרי משנת 2016 המשרטט את האופן שבו פועלת ההסברה הישראלית בארצות הברית מאת לורטה אלפר וג'רמי ארפ. הקריין הוא רוג'ר ווטרס. לפי אל-ג'זירה, הסרט מבקש להראות כיצד לוחמת מידע שניהלו ישראל ותומכיה שינתה את ההסתכלות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וכבשה את לבם ומוחותיהם של האמריקאים ב-50 השנים האחרונות. הסרט בוחן את תמיכתה האיתנה של ארצות הברית בישראל מול פעולותיה השנויות במחלוקת של האחרונה.
הסרט התיעודי מתחיל בקטעי וידאו ממבצע צוק איתן, ובאמצעות מומחים, מחציתם יהודים אמריקאים, מראה כיצד ממשלת ישראל וקבוצות לובי פרו-ישראליות מנצלות את השפעתם בתקשורת האמריקאית כדי לעצב את דעת העם האמריקני בנוגע לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון ובעזה.
עלילה

הסרט מראה כיצד התקפות ישראליות על מחבלים פלסטינים עוררו הפגנות נרחבות ברחבי העולם, בעוד שארצות הברית נותרה איתנה בתמיכתה בישראל.
הסרט התיעודי מתחיל בהקרנת מבצע צוק איתן, במהלכו הטילה ישראל כמעט 20,000 טונות של חומר נפץ על רצועת עזה ב-51 ימים, נהרגו יותר מ-2,000 פלסטינים, ונפצעו עשרות אלפים. לפי הוושינגטון פוסט, הסרט ממשיך להראות שלאחר מלחמת לבנון הראשונה, ישראל שכרה את פרנק לונץ (אנ'), יועץ יחסי ציבור אמריקאי שסייע לקמפיינים הרפובליקנים. לונץ יעץ לתומכי ישראל "להציג תמיד את הפעולה הצבאית הישראלית כהגנה עצמית. הדוברים צריכים להתמקד בטרור, לא בטריטוריה". לונץ הבין ש"ישראל לא יכולה לגרום לתמונות קורעות לב מלבנון ומעזה להיעלם, אבל אפשר לגרום לאמריקאים להאמין שלפלסטינים מגיע כל מה שישראל תכה בהם". לפי המומחים שרואיינו בסרט, כל ביקורת על ישראל מתויגת כאנטישמיות, ורק יהודים ששונאים את עצמם אינם תומכים בישראל. כאשר בוב סיימון או מייק וולאס מבקרים את ישראל ב תוכנית הטלוויזיה 60 דקות הם מתוארים כאוטואנטישמים."
סקר CNN שנערך ב-2014 מצא כי 40 אחוז מהאמריקאים האמינו שישראל משתמשת בכוח מופרז נגד תושבי עזה.[דרושה הבהרה]
ביקורת

הסרט התיעודי היה אמור להיות מוצג במרכז קהילתי בטאקומה פארק שבמרילנד, אך נדחה בחודש לאחר שהמועצה ליחסי קהילה יהודית (אנ') (JCRC) בוושינגטון מחתה על חסותה של העירייה על ההקרנה.
בסופו של דברהוצגה גרסה של 45 דקות במקום 84 דקות, כדי לספק הזדמנות לדיון לאחר הצפייה. לאחר ההקרנה, נערך פאנל עם נציגי הקול היהודי לשלום והמועצה ליחסים בין ארצות הברית לאסלאם (אנ'). לפני הקרנת הסרט התיעודי ביקשו גורמים בעירייה מהמועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון להשתתף, אך הם סירבו לבקשה מאחר שלדעתם שאר משתתפי הפאנל "מתנגדים לעצם קיומה של מדינת ישראל".
בנג'מין פ. קרמר (אנ'), חבר בבית הנבחרים של מרילנד, גינה את חסות העירייה על הסרט, ואמר: "מה הדבר הבא... האם עלינו לחשוב על גרמניה של 1933... אולי בקרוב תדרשו מבעלי העסקים היהודים להציב מגני דוד על חלונות הראווה שלהם, כך שבהמשך יהיה קל יותר לזהות אותם ולנפץ להם את החלונות, או אולי סתם שריפת בית כנסת או שניים..." גם פיטר פרנצ'וט (אנ'), סמנכ"ל הכספים של מרילנד, הביע התנגדות להקרנת הסרט ולתכניו. לדבריו, "מועצת העיר צריכה להתקשר היום לבטל את ההצגה הזו ולהעביר את הסרט הזה - וערכיו האנטישמיים - בחזרה לשוליים האפלים של החברה שלנו". שמונה מתוך תשעת חברי מועצת מחוז מונטגומרי ביקשו לבטל את הקרנת הסרט התיעודי מכיוון שלטענתם הסרט אנטי-יהודי. טום האקר (אנ'), חבר המועצה היחיד שלא חתם על הבקשה, אמר שלא נעים לו לעשות זאת כשהוא עדיין לא ראה את הסרט. רון הלבר, מנכ"ל המועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון, שהעדיף לא להשתתף בהקרנה, אמר: "יש לנו עיר שהחליטה להוציא כספי משלם המיסים על סרט אנטישמי באופיו..." הוא הוסיף כי הסרט "יכול היה להיכתב על ידי ספר התעמולה של החמאס".
הערות שוליים

1 2 3 4  "Occupation of the American Mind". Aljazeera. 9 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clark, Michael C. (2018). Coexisting on Earth Homo sapiens Quagmire. ISBN 978-1980570530.
1 2 3 4 5  Hanley, Delinda C. (2019). "Takoma Park Withstands Pressure to Cancel "Occupation of the American Mind"". Washington Report on Middle East Affairs.
1 2 3 4 5  "Despite outcry, DC suburb revives plan to screen anti-Israel Roger Waters film". The Times of Israel. 2019.
↑  Graf, Heather (2019). "Takoma Park goes through with screening of controversial film despite opposition". ABC News.
כיבוש המדבר

"כיבוש המדבר", איור מאת חואן מנואל בלאנס; במרכז: חוליו ארחנטינו רוקה
כיבוש המדבר (בספרדית: Conquista del desierto) היה מבצע צבאי בפיקודו של הגנרל חוליו ארחנטינו רוקה בשנות ה-70 של המאה ה-19, שנועד להרחיב את תחומי השפעתה של ארגנטינה באזורים שהיו מיושבים עד אז רק בתושבים ילידים, בעיקר בפטגוניה.
רקע

ב-1536 הקימו הספרדים את היישוב הראשון שלהם בשטחי ארגנטינה של ימינו, בואנוס איירס, לגדות ריו דה לה פלטה. ברבות השנים התפשטה הנוכחות הספרדית באזור הפמפס, והתושבים הילידים נדחקו בהדרגה דרומה ומערבה, עד שבמאה ה-18 שימש נהר סאלאדו גבול לא רשמי ביניהם. במשך כל התקופה, נקלעו הצדדים לעימותים צבאיים, והספרדים ביצרו את עריהם. התושבים הילידים שנותרו בשטח שכבשו הספרדים נטמעו בהם, וכך התפתחו הגאוצ'וס.
לאחר עצמאות ארגנטינה ב-1816, נקלעה המדינה הצעירה לקונפליקטים פנימיים בין האוניטריאנים (שדגלו בממשל ריכוזי בבואנוס איירס) לבין הפדרליסטים (שתמכו במתן אוטונומיה רבה יותר לפרובינציות. כך, במשך רוב המאה ה-19 עסקה ארגנטינה בגיבוש זהותה, וכמעט שלא הרחיבה את גבולותיה (חריג לכך הוא מסעו של חואן מנואל דה רוסאס באזור קוז'ו ב-1833). בתוך כך, הגבירה צ'ילה את השפעתה בפטגוניה. ב-1845 נוסדה פונטה ארנס לחופי מצרי מגלן, וב-1861 החלה צ'ילה בכיבוש אראוקניה, שבמהלכו השתלטה על שטחים מדרום לנהר ביו ביו.
ב-1872 תקפו אנשי מפוצ'ה בפיקודו של קלפוקורה את הערים חנרל אלוואר (בפרובינציית מנדוסה של ימינו), ויינטיסינקו דה מאז'ו ונואבה דה חוליו (בפרובינציית בואנוס איירס של ימינו). במהלך המתקפה נהרגו כ-300 ארגנטינאים, והתוקפים נטלו עמם כ-200 אלף ראשי בקר.
המערכה בפיקודו של אלסינה

שר המלחמה של הנשיא ניקולאס אבז'אנדה, אדולפו אלסינה, גרס כי יש ליישב את המדבר, אך תוך אינטגרציה עם התושבים הילידים. הצעדים הראשונים שנקט היו הגנתיים. הוא החל בחיבורן של המצודות המרוחקות לקו טלגרף, וחתם על הסכם שלום עם מנהיג הפואלצ'ה חואן חוסה קטריאל. הסכם זה הופר עד מהרה, כשהאחרון תקף, יחד עם נמונקורה, את הערים טרס ארוז'וס, טנדיל ואסול. אלסינה הגיב במתקפת נגד, ודחק את הילידים דרומה.
לאורך הגבול החדש שנוצר נחפרה תעלה ברוחב שלושה מטרים ובעומק שני מטרים שלאורכה הוקמו כ-80 מוצבים. התעלה, שכונתה על שמו של אלסינה (Zanja de Alsina; "תעלת אלסינה"), נועדה לשם בלימת התקפות נוספות. בפועל, יותר משהקשתה התעלה על הילידים לחדור לשטחה של ארגנטינה, היא הקשתה עליהם לחזור לשטחם עם בקר גנוב. די היה בכך כדי שחלק מהשבטים יחתמו על הסכם שלום עם הארגנטינאים, אחדים מהם אף התיישבו בשטחה, ואילו שבטים אחרים החליטו לשמור על נייטרליות. כחלק מהתמורה לשקט שסיפקו בשלב זה שבטים רבים, ובהתאם לתפיסתו של אלסינה, סיפקה להם הממשלה בקר ומוצרי מזון.
המערכה בפיקודו של רוקה

ב-1877 נפטר אלסינה, ולתפקיד שר המלחמה מונה חוליו ארחנטינו רוקה. רוקה בחר באסטרטגיה שונה משל אלסינה. בניגוד לאלסינה, סבר רוקה כי הפתרון היחידי לאיום מצד התושבים הילידים הוא לחסל, לשעבד או לגרש אותם.
לקראת סוף 1878 החל הגל הראשון של המתקפה בפיקודו של רוקה. מטרתו הייתה "לטהר" את השטח שבין תעלת אלסינה לבין הריו נגרו באמצעות מתקפות חוזרות ונשנות על ריכוזי אוכלוסייה של הילידים. לאחר שהושלמה משימה זו, החל, ב-1879, הגל השני. בתוך חודשיים הגיעו 6,000 החיילים בפיקודו לצ'ואלה צ'ואל, שנכנעה ללא קרב. כוח אחר התקדם עד לנהר נאוקן, שהפך, יחד עם הריו נגרו, לגבול הדרומי החדש של ארגנטינה. רוב אוכלוסיית המפוצ'ה באזור זה נמלטה אל מעבר להרי האנדים, והתמקמה בקורארווה ובפוקון שבצ'ילה.
ב-1880 נבחר רוקה לנשיא במקום אוואז'נדה. הוא החליט להמשיך ולספח שטחים גם מדרום לריו נגרו, וב-1881 יצא כוח בפיקודו של הקולונל קונרדו ויז'גאס למתקפה שלישית. בתוך שנה השלים ויז'גאס את כיבוש אזור פרובינציית נאוקן של ימינו (עד נהר לימאי), והקרב האחרון נערך ב-18 באוקטובר 1884. חלקה הדרומי של פטגוניה, באזורים בהן שוכנות כיום פרובינציות צ'ובוט וסנטה קרוס, היה דליל יותר באוכלוסייה ילידית. בצ'ובוט התיישבו מהגרים ולשים בהזמנת ממשלת ארגנטינה כבר ב-1865, וכעת נוצר רצף יבשתי עמם.
הגבול המערבי של ארגנטינה, עם צ'ילה, נקבע ב-1881, עוד לפני שלארגנטינה הייתה שליטה אפקטיבית במרבית פטגוניה. לפי ההסכם, תוואי הגבול בין המדינות הוא לאורך קו פרשת המים של הרי האנדים.
יחסי הולנד–קרואטיה

| יחסי הולנד–קרואטיה |
| --- | --- |
הולנד: קרואטיה


הולנד: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 56,594
אוכלוסייה
18,258,432: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 21,375
משטר
מונרכיה חוקתית: .רפובליקה

יחסי הולנד–קרואטיה הם יחסי החוץ בין קרואטיה להולנד.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 באפריל 1992. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו. הולנד הצטרפה לאיחוד האירופי כמדינה חברה מייסדת, וקרואטיה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-2013. בשנת 2022 ציינו שתי המדינות 30 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
נציגויות דיפלומטיות

קרואטיה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
הולנד מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות כבוד בדוברובניק, אופטיה וספליט.
שגרירות קרואטיה בהאג
שגרירות הולנד בזאגרב
יעקב צדקוני

| --- | --- |

יעקב רכטמן, 1928
 לידה:  21 בפברואר 1902 סוכצ'ב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 בינואר 1973 (בגיל 70) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
יעקב צִדְקוֹני (רֶכטמַן) (21 בפברואר 1902, סוחצ'וב, מחוז ורשה, פולין – כ"ה בשבט תשל"ג, 28 בינואר 1973, ירושלים) היה אספן אתנוגרפיה ישראלית וחוקר פולקלור ישראלי, ממקימי חברת "ידע-עם" לפולקלור יהודי.
מאמריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
'מה שרו בארץ ישראל בראשית העלייה השלישית?', ידע עם (1955), עמ' 151–152. (טקסטים של שבעה שירים, המלווים בהערות)
'כרטיסי ברכה לראש השנה', מחניים (תשכ"ב) (מסכת ס’ לימים נוראים), 2–9. (מנהג כרטיסי הברכה לראש-השנה לאורך השנים מאז מלחמת העולם השנייה, בישראל ומחוצה לה)
'שירי עם ושירי יין', מחניים קד (תשכ"ו) ("לימי הפורים").
'וועאטלעך און שפריכווערטער וועגן רעדן און שווייגן', יידישע שפראך 26 (1966), 47-51. (ביידיש)
פרסומים מאוספיו

קטלוג תערוכת דע את מועדיך: פורים תשי"ז, 50 שנות עיתונות היתולית לפורים בישראל (מתוך אוספו הפרטי של יעקב צדקוני), תל אביב: עיריית תל אביב-יפו – המחלקה לחנוך ולתרבות, משרד הדתות – המחלקה להווי דתי, החברה הישראלית לפולקלור ולאתנולוגיה ידע עם, תשי"ז.
תערוכה של כרטיסי ברכה לראש השנה; מאספו של יעקב צדקוני, ירושלים: מרכז תרבות העמים לנוער, תשכ"ב.
ג. קרסל, אוצר ספרות ההומור, הסאטירה והקריקטורה בארץ-ישראל: רשימה ביבליוגרפית לספרות ההיתול מאוספו של יעקב צדקוני ז"ל, בצירוף פיענוחי הפסידונימים של העורכים והמחברים; מבוא: דב סדן; נספחות: שני מחקרים מאת א. ר. מלאכי על תולדות ספרות ההיתול בארץ ישראל ובחוץ לארץ, תל אביב: מזכרת, תשמ"ד.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, 'שני חוקרי-פולקלור (עם הסתלקותם של ד"ר יום-טוב לוינסקי ויעקב צדקוני)', הדאר נב (תשל"ג), 279–280.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "משה חלוץ (נודלמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1972.
↑  מאסר-בית לעסקני תוצרת-הארץ, דבר, 13 ביוני 1938; תם "עוונם", דבר, 4 בספטמבר 1938.
↑  ג. קרסל, שני חוקרי פולקלור: עם הסתלקותם של ד"ר יום־טוב לוינסקי ויעקב צדקוני, דבר, 19 במרץ 1973.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314065405171  ISNI: 0000 0000 7960 3488  VIAF: 121340471   WorldCat (עם VIAF): 121340471
יחסי הולנד–תאילנד

| יחסי הולנד–תאילנד |
| --- | --- |
הולנד: תאילנד


הולנד: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 513,120
אוכלוסייה
18,258,432: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 7,186
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

שגרירות תאילנד בהאג
יחסי הולנד–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הולנד לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית

הרפובליקה ההולנדית כוננה יחסים דיפלומטיים עם ממלכת סיאם בשנת 1604. בשנת 1608 נשלחה משלחת דיפלומטית הולנדית לסיאם, ובשנת 1617 נחתם הסכם דיפלומטי בין המדינות. בשנת 1960 ביקרה המלכה סיריקיט קיטיאקון בהולנד. בשנת 2004 ביקרו ביאטריקס, מלכת הולנד ווילם אלכסנדר, נסיך אורנז' בתאילנד, לרגל 400 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. לפני מגפת הקורונה ביקרו כ-200,000 תיירים הולנדים בתאילנד כל שנה. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים, ובכלל זה בחקלאות.
נציגויות דיפלומטיות

הולנד מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליית כבוד בפוקט.
תאילנד מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
כבשן

כבשן הוא תא סגור ומבודד, המיועד לשרפה בטמפרטורה גבוהה במיוחד. השימוש בכבשן נעשה לשתי מטרות: התכה ועיבוד של חומרים, בדרך כלל מתכות, לצורך עיבודם, ולהבדיל, שריפת גופות.
השימוש העיקרי בכבשן הוא היתוך עפרות ליצירת מתכת "נקייה" והתכת מתכת לצורך ייצור סגסוגת המתכת ועיבודה ליצירת מוצרים כמו: כלי ברזל כבדים, מוצרי פלדה ועוד. על מנת להשיג טמפרטורה גבוהה בתוך הכבשן, מזרימים אליו בדרך כלל אוויר בלחץ המעשיר בחמצן את תהליך בעירת הדלק. בימי קדם השתמשו במפוח שהופעל באמצעות הרגל, באמצעות בהמה או בכוח מים. כיום משתמשים במפוחים חשמליים רבי עוצמה.
קרמטוריום או משרפה הוא סוג כבשן המשמש לשריפת גוויות.
תנור רם

תנור רם הוא תנור תעשייתי (כבשן) המשמש להפקת יצקת מעפרת ברזל. לברזל שימושים רבים בתעשייה, אך הוא אינו נמצא בטבע בצורתו השימושית, ולכן להפקתו נדרש תהליך טכנולוגי מסובך. קודם כל מפיקים יצקת מעפרת ברזל וצרף, ואחר כך מיצקת אפשר להפיק פלדה וברזל בתנורים אחרים. היצקת מורכבת מברזל, ויותר מ-2% פחמן. את הברזל מפיקים מעפרות ברזל, המורכבות מברזל וחמצן, פחמן מקוק (דלק) או אנתרצית (סוג של פחם), בנוסף מוסיפים אבן גיר כדי לסלק צורן מהיצקת.
תנור רם > מבנה התנור

התנור מורכב מהחלק העיקרי- גוף התנור, שם על ידי חימומו ל-1200–1300 מעלות צלזיוס מתרחש התהליך הכימי העיקרי. לגוף התנור יש פתח עליון להכנסת עופרת הברזל וצרף להפקת פחמן. פתח להכנסת אוויר, פתח להוצאת סיגים, ופתח להוצאת יצקת. החימום נעשה על ידי שריפת הפחם באוויר המוכנס על ידי משאבה.
תנור רם > תהליך עבודת התנור

אוויר מוזרם בלחץ לחלקו התחתון של התנור, שבתחתיתו מונחת עפרת ברזל שעיקרה חלודה. מלמעלה נשפכת אבקת פחם (פחמן טהור כמעט) ואבן גיר גרוסה, המשמשת כזרז לתגובת החימצון המתרחשת בתחתית הכבשן.
כבשן בֶּסֶמֶר

פלדה ידועה מזה אלפי שנים, אך עד לאמצע המאה ה-19 כל השיטות להפקתה כללו עבודה ידנית ממושכת ועל כן מחירה היה גבוה מאוד - פי 5 ויותר ממחירו של ברזל חשיל. במאה ה-19 הביקוש לפלדה גבר, עקב דרישות תעשייתיות רבות ושונות: דוודי קיטור, קני תותחים, בניית גשרים שיוועו לפלדה זולה בייצור המוני. הנרי בסמר היה אחד מרבים שניסה לענות לצורך זה, ובשנת 1855 רשם פטנט על תהליך בסמר. התהליך חולל מהפכה של ממש שהדיה לא שככו גם בימינו: בשנת תחילת הייצור צנחו מחירי הפלדה פי 10, והמחיר המשיך לרדת - למעשה עלות הפקת הפלדה הייתה 1/60 ממחיר השוק טרם כבשן בסמר.
ביסודו כבשן בסמר הוא כור התכה המלהיט את הברזל המותך שבו על ידי דחיסת אוויר בלחץ מקרקעית הכור, כך שהאוויר יבעבע דרך הברזל המותך. סיגי הפחמן הכלולים בברזל המותך מתלקחים במגע באוויר, וצבע העשן העולה מהכבשן משמש לבקרה טובה למדי על כמות הפחמן שנותרה בברזל המותך. כשצבע וסמיכות העשן בישרו על תכולת פחמן של כאחוז, שהיא תכולת הפחמן בפלדה, הוגף מעבר האוויר הדחוס כך שחימצון הפחמן הפסיק בו ברגע, והפלדה שבכור נוצקה מייד לתבניות. התהליך כולו נמשך כ-20 דקות בלבד.
השימוש בכבשן בסמר דעך במחצית המאה ה-20 עקב הקושי בהפקת פלדה בה כמות הפחמן מבוקרת ברמות של עשיריות או מאיות האחוז. עם התמקצעות המטלורגיה הפכו הדרישות לסוגים ספציפיים מאוד של פלדה למוגדרים עד כדי מאיות האחוזים של חומרי התוספת, גודל וכיוון גבישי הברזל ועוד. אלו דרישות שכבשן בסמר, דווקא בשל מהירות פעולתו, אינו יכול למלא. אבל המהפכה שחולל התהליך עודנה מתרחשת. עם הוזלה זו במחירי הפלדה ניתן היה להשתמש בה כשלד לבניין, וכך החלו להבנות גורדי שחקים ושינו את פני הנוף העירוני. גשרים בממדים שלא עלו על הדעת טרם הוזלת הפלדה עיצבו מחדש את התעבורה. נשק חם זול ואמין קטל עשרות מיליוני חיילים וקורבנות אחרים ושינה את פני הלוחמה.