stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גילליה
הערות שוליים

↑  BY3: Population 1. January by rural and urban areas, area and population density The Mobile Statbank from Statistics Denmark
↑  "Fakta om Lokaltogs strækninger". lokaltog.dk (בדנית). Lokaltog A/S. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2016. נבדק ב-20 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  J.P. Trap, ed. (1898). Kongeriget Danmark (בדנית). Vol. 2nd: Frederiksborg, Kjøbenhavns, Holbæk, Sorø og Præstø Amter (3 ed.). København. p. 88.
↑  'Denmark in the Holocaust,' by Michael Ignatieff in The New Republic
↑  סירתו של דייג מגילליה בעזרתה הוברחו יהודים לשוודיה, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550199605171  LCCN: n80073675  MusicBrainz: 6e498dd6-f80f-460f-aea2-eff565d192e6  VIAF: 144178981   WorldCat (עם VIAF): 144178981 
סירות דיג בנמל גילליה
כנסיית גילליה נחנכה בשנת 1538.
מפה של גילליה בשנת 1860.
אריח הנצחה, בעיצובה של האמנית הדנית גרדה תונה אנדרסן, על הרצפה בכניסה לכנסייה. הכתובת בעברית היא ציטוט מתוך ספר במדבר (ו, כ"ד-כ"ו): "יברך ה' וישמרך".
צילום אוויר של גילליה לפני 1950.
תחנת הרכבת בגילליה.
גבעת אורנים (ירושלים)

| --- | --- |

נוף בשכונת גבעת אורנים
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1980
 קואורדינטות:  31°45′41″N 35°12′23″E﻿ / ﻿31.761474°N 35.206488°E﻿ / 31.761474; 35.206488
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) גבעת אורנים(למפת ירושלים רגילה) גבעת אורנים(למפת הרי ירושלים רגילה) גבעת אורנים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גבעת אורנים
 
גבעת אורנים היא שכונה קטנה בדרום-מרכז ירושלים הגובלת בשכונות קטמון הישנה, רסקו, גוננים וקריית שמואל. האוכלוסייה בשכונה היא דתית-לאומית וחילונית.
היסטוריה

הקמת גבעת אורנים החלה בשנת 1978 על ידי חברת אזורים למרגלות מנזר סן סימון, בשטח שעליו התנהל חלק מהקרב על מנזר סן סימון במהלך מלחמת העצמאות. הקרקע נחכרה מהפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, שעוד קודם לכן ב-1950 הוקמה בשטחה חוות הנוער הציוני וב-1966 בית הזקנים נווה הורים. חלק מהקרקעות באזור נרכשו על ידי איש העסקים חיים שיף שקידם את תוכניות הבנייה בשותפות עם חבר הכנסת ואיש העסקים יוסף קרמרמן באמצעות חברת עץ לבוד תעשיות והשקעות שהייתה בבעלותו. הסופר והעיתונאי יהודה האזרחי הוביל מאבק נגד תוכניות הבנייה שם, ובעד שימור השטח הפתוח וחורשת האורנים שהקיפה את המנזר. לבסוף נשמר חלק קטן מהחורשה שמדרום למנזר ופותח כגן ציבורי, "פארק סן סימון". כמו כן, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה ביטלה תוכנית להקמת מגדל בן 14 קומות שנועד להיות חלק מהפרויקט.
השכונה אוכלסה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 ושווקה כ"השכונה המבוקשת בלב ירושלים" עם דירות פאר. בשלב הראשון נבנו 78 דירות בבתים טוריים דו-קומתיים, עם קירות משותפים, נסללו שדרות ש"י עגנון ונבנה מרכז מסחרי קטן ובו מספר חנויות וסופרמרקט של קו-אופ ירושלים. בהמשך נבנו בתי דירות בבנייני ארבע קומות, ובאמצע שנות ה-80 נבנו הפרויקטים "מקום בצמרת" ו"רמת סלים" מצדן השני של שדרות ש"י עגנון שהשלימו רצף בנוי עם שכונת רסקו.
קהילת מבקשי דרך

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוקם בשכונה בית כנסת ומרכז קהילתי של התנועה ליהדות מתחדשת (היהדות הרקונסטרוקציוניסטית) - "קהילת מבקשי דרך".
גלריית תמונות

בית הכנסת והמרכז הקהילתי של קהילת מבקשי דרך
שדרות ש"י עגנון
הערות שוליים

↑  לוח ירושלים, מעריב, 4 בפברואר 1986
1 2  כלל השקעות בנדל"ן תשקיע 60 מיליון ל"י ברכישת מבנים, דבר, 19 בינואר 1978
↑  ניר חסון, רחביה תחילה: הסערה הנדל"נית שעומדת לטלטל את ירושלים, באתר הארץ, 4 ביוני 2016
↑  מתכננים הקמת שכונה מפוארת בסן סימון בירושלים, דבר, 24 בפברואר 1971
↑  קולק שוקל תביעה נגד אזרחי, דבר, 24 בינואר 1973
↑  יונתן ישי, איך לא לבנות בירושלים, דבר, 12 ביוני 1970
↑  בוטלו תכניות בניה במיתתם סן-סימון, דבר, 17 במאי 1973
↑  לוח ירושלים, מעריב, 21 באוקטובר 1986
↑  גבעת אורנים. "מקום בצמרת" צופה אל הנוף המרהיב, כל העיר, 25 באפריל 1986
↑  יאיר שלג, האב הרוחני של המתנ"ס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002
גבעת איינטהובן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  וילם איינטהובן 
 גובה:  850 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°14′00″S 62°09′00″W﻿ / ﻿64.2333°S 62.15°W﻿ / -64.2333; -62.15
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת איינטהובן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת איינטהובן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת איינטהובן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת איינטהובן
 
גבעת איינטהובן (באנגלית: Einthoven Hill) היא גבעה בקצה הדרומי של רמת אוורולווה בצדו המזרחי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הגבעה ממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת מיטשל.
גובהה של הגבעה 850 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעה

הגבעה צולמה מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957.
הגבעה מופתה לראשונה, בשנת 1959, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הגבעה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הגבעה נקראת על שמו של וילם איינטהובן (Willem Einthoven), רופא ופיזיולוג הולנדי. שהמציא את האלקטרוקרדיוגרם המודרני ב-1903.
השם ניתן, בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הנקראים על שם חלוצים בתחום הרפואה.
לקריאה נוספת

• Geological Survey (U.S.), , P 30
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובהה של הגבעה 350 מטרים מעל פני הים
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
דאקס שפרד

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1975 (בן 49) היילנד טאונשיפ, ארצות הברית 
 שם לידה:  Dax Randall Shepard 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  קולג' לוס אנג'לס/מערב העיר  מכללת סנטה מוניקה  Walled Lake Central High School 
 בן או בת זוג:  קריסטן בל (2013–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
דאקס שפרד (באנגלית: Dax Shepard; נולד ב-2 בינואר 1975) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע, תסריטאי, במאי, עורך סרטים, מדבב ומנחה טלוויזיה אמריקאי.
כיכב ב"הורים במשרה מלאה" ו"בלגן בבית".
ב-2018, לאחר פיטוריו של דני מסטרסון על ידי נטפליקס מהסדרה "החווה" עקב מחאת מי טו וטענות לאונס, גויס שפרד לסדרה ושימש בתפקיד קבוע בה במשך 25 פרקים עד ביטולה ב-2020. בסדרה שיתף פעולה עם אשטון קוצ'ר, איתו עבד בעבר גם בתוכנית המתיחות של MTV בשם Punk'd.
לו אח ואחות, השחקנית קרלי האטר.
בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
שפרד היה מכור לסמים ונגמל.
חיים אישיים

בשנת 2007 החל לצאת עם השחקנית והמדבבת קריסטן בל. הזוג התארס ב-2010. הם החליטו לעכב את החתונה שלהם עד שמדינת קליפורניה תאפשר בשטחה נישואים של זוגות מאותו המין. רק באוקטובר 2013, לאחר שנישואין חד-מיניים אושרו במדינה, הם נישאו. בתם הבכורה נולדה ב-2013. ובתם השנייה נולדה ב-2014.
הערות שוליים

↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘The Ranch’: Dax Shepard Joins Netflix Comedy As Recurring Following Danny Masterson’s Exit, Deadline, ‏2018-03-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Ranch: Part Five; Dax Shepard Joins the Netflix Comedy Series, canceled + renewed TV shows - TV Series Finale, ‏2018-03-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  שרון גולן מאירי, ‏"אני משקר לאנשים ויודע שאני חייב להפסיק", באתר ‏מאקו‏, 30 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810632586605606  BIBSYS: 11062411  BnF: cb146226458 (data)  GND: 143648926  ISNI: 0000 0001 1681 6686  LCCN: n2007082224  NKC: xx0093498  NTA: 35277407X  RERO: 02-A027158506  VIAF: 85925744   WorldCat (עם VIAF): 85925744 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרהרד הנפי

נבחרת אוסטריה בכדורגל בשנת 1958 עם השחקנים הבאים - משמאל לימין, עומדים; וולטר הוראק, ארנסט האפל, קארל קולר, אלפרד קרנר, פול האלה, ולטר שלגר; כורעים: הלמוט סנקוביץ', גרהרד הנפי, רודולף שנוולד, פרנץ סובודה ויוהאן בוז'ק.
גרהרד הנפי (בגרמנית: Gerhard Hanappi;‏ 16 בפברואר 1929 – 23 באוגוסט 1980) היה קשר כדורגל אוסטרי שנחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים האוסטרים בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

הנפי החל את הקריירה שלו באדמירה ואקר מדלינג, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ב-1947. לאחר מכן, הוא עבר לשחק ביריבה העירונית ראפיד וינה שם שיחק מ-1950 עד 1965. התקופה שלו בראפיד הייתה מוצלחת מוצלחת מאוד, שם הוא זכה באליפות אוסטריה 7 פעמים. הוא היה גם קפטן הקבוצה במשך שבע שנים ונבחר לקבוצת המאה של ראפיד ב-1999.
הוא היה משחק בעיקר בכנף, אולם הרבגוניות שלו אפשרה לו לשחק בהצלחה בעמדות נוספות.
קריירה בינלאומית

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה בגיל 19 בנובמבר 1948 נגד שוודיה. הוא רשם במדיה הופעות במונדיאל 1954 בשווייץ, שם הגיעה הנבחרת למקום השלישי, וובמונדיאל 1958. הוא היה קפטן הנבחרת מ-1955 ואילך.
המשחק הבינלאומי האחרון שלו היה בספטמבר 1962 נגד צ'כוסלובקיה. הוא רשם ב-93 הופעות וכבש 12 שערים. הוא החזיק בשיא ההופעות בנבחרת עד שאנטון פולסטר זכה בהופעה ה-94 שלו ביוני 1998.
פרישה ומוות

לאחר קריירת הכדורגל שלו עבד הנפי כאדריכל. הוא תכנן את אצטדיון ווסט בווינה, ששמו שונה לאצטדיון גרהרד לאחר מותו. הוא נפטר מסרטן ב-1980, בן 51.
תארים

הבונדסליגה האוסטרית בכדורגל (7):
1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960, 1964
גביע אוסטריה (1):
1961
גביע זנטרופה (1):
1951
מקום שלישי של מונדיאל:
1954
הערות שוליים

↑  Appearances for Austrian National Team – RSSSF
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1187859397  LCCN: no2020021810  SUDOC: 240194950  VIAF: 6372156012442449700003   WorldCat (עם VIAF): 6372156012442449700003
גיבון (סוג)

| גיבון |
| --- | --- |
 גיבון אפור-פרווה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: גיבונים
סוג:: גיבון
שם מדעי
 Hylobates ‏יליגר, 1811
תחום תפוצה


גִּיבּוֹן (שם מדעי: Hylobates) הוא סוג במשפחת הגיבונים, החי רק בדרום-מזרח אסיה. זהו סוג של קופי אדם בעל התאמה לקפיצות ארוכות והתאמה לחיים על העצים של יערות הגשם.
חלק מהגיבונים מצויים כיום בסכנת הכחדה בטבע, עקב ציד ועקב כריתת היערות בהם הם חיים.
התנהגות

לגיבונים מאפיינים של יתר ההומינואידים: גפיים קדמיות ארוכות, חזה רחב, העדר זנב, אך עם זאת שמרו על תכונות רבות של הפרימטים הפרימיטיביים יותר. בעיקר תזונתם החדגונית ואורח חייהם על העצים. חוקרים הרואים את הגיבונים כמשפחה בעלת המאפיינים הפרימיטיביים ביותר בקבוצה זו (שמם באנגלית Lesser Apes), רואים בהם כעת כמשפחה המגשרת בין הקופים בעלי הזנב ליתר קופי האדם.
הם יכולים ללכת זקוף כיתר חבריהם ההומינידים, אך לעומתם עיקר חייהם על העצים. זרועותיהם ארוכות מאוד ביחס לרגליהם, והם מרבים להלך על זוג רגליהם כאשר הזרועות מונפות לצדדים כדי לאזן את גופם בעת הליכתם. הגיבונים הקסימו את שוחרי הטבע והמדענים ביכולות האקרובטיות שלהם: יכולתם המופלאה לתמרן בין העצים הסבוכים, יופי תנועותיהם וזריזותם הפכה אותם גם למיצגים מועדפים בגני חיות.
הגיבונים חיים אורח חיים מונוגמי ושומרים על משפחה גרעינית - זוג ופעוט על פי רוב. צאצא יחיד נולד במרווחים של שלוש שנים לערך, הוא גדל עם הוריו עד להגיעו לבגרות מינית בגיל 8 שנים לערך, אז הוא מסוגל לחפש את בת זוג ולהקים טריטוריה משלו.
מונוגמיה אובחנה רק אצל 3% מכלל היונקים, על כן הנושא נמצא בדיון מתמיד בקשר לגיבונים. מחקר שמתנהל אצל מינים רבים, בוחן את הסברה שמונוגמיה אינה תוצר של הזדקקות הנקבה להגנתו של הזכר, אלא בעצם תוצר של גורמים סביבתיים רבים כגון כמות המזון בנחלה וגודלה. סברה נוספת שנבחנת נוגעת בעצם לקולות הגיבונים שנשמעים מרחוק. הנקבות עלולות להתפתות לקולות אשר מגיעים מנחלות קרבות, ועל כן במאמץ להגן על הטריטוריה שלו נוצר אצל הזכר אורח חיים מונוגמי שנכפה על הנקבה.
זוג מגן על הטריטוריה שלו בעזרת תנועותיהם הנמרצות ובעיקר בעזרת קולם. הגיבונים נשמעו והוקלטו בטבע כשהם מבצעים שירים: "שירי סולו" ו"דואטים" המזכירים את הגיוון והווקליות של העופות ולאו דווקא של יתר הפרימטים. מאפיין בולט זה לעיתים בעוכריהם של הגיבונים, מאחר שכך ניתן לאתרם וללוכדם. השירים נועדו, לדעת החוקרים, למספר מטרות עוקבות בחיי הגיבון המבסס את נחלתו: לשמור על הטריטוריה וגבולותיה, לחפש אחר בני המין השני ולשמר את קשרי הזוגיות בתא המשפחתי.
הציידים השבטיים במדינות אסיה, יצרו אגדות ציד בבואם ללכוד את הגיבונים. שלוש תכונות חברו יחדיו כדי לשלהב את הציידים בבואם ללכוד חיה "מסתורית" זו - קולותיה החדים והווירטואוזיים, זריזותה ותנועתה הקלילה וכן עמידתה הזקופה ששיוותה לה מראה מאיים באנושיותו.
צבעי הפרווה מגוונים ומשתנים ממין למין - חלקם קרמיים-חומים, חלקם אפורים-שחורים. צבע הפרווה של הפעוטים שונה לעיתים משל הבוגרים, כמו כן צבע פרוות הזכר שונה לעיתים מצבע פרוות הנקבה.
עיקר תזונתם היא פירות טרופיים. התניידותם המהירה מאפשרת להם ללקט מזון המפוזר בין העצים השונים ביער הטרופי.
מינים

בסוג זה מצויים המינים הבאים:
גיבון לבן-יד (Hylobates lar)
גיבון כסוף-פרווה (Hylobates moloch)
גיבון קלוס (Hylobates klossii)
גיבון אפור-פרווה (Hylobates muelleri)
גיבון שחור-כיפה (Hylobates pileatus)
גיבון גמיש (Hylobates agilis)
גיבון מזוקן (Hylobates albibarbis)
בעבר היו שייכים כל הגיבונים לסוג יחיד – גיבון, אולם לאחר מחקר גנטי שנעשה ב-2001 שמצא הבדלים רבים ביניהם, במיוחד העובדה שלסוגים שונים מספר כרומוזומים שונה, פוצלו המינים.
ישנה סברה רווחת בקרב החוקרים, שזהו הסוג הראשי בקרב הגיבונים, וממנו התפתחו אבולוציונית כל השאר. המאובנים שנמצאו מתקופת המיוקן נחשבים לסוג זה.
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2014000040
דוורפי סטיין

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת האבן 
 עשוי מ:  old red sandstone 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  58°53′05″N 3°18′46″W﻿ / ﻿58.8847°N 3.31278°W﻿ / 58.8847; -3.31278
  (למפת אורקני מוגדלת) קירקוולדוורפי סטיין(למפת אורקני רגילה) קירקוולדוורפי סטיין
 
דוורפי סטיין (באנגלית: Dwarfie Stane) הוא מבנה תא קבורה מגליתי, החצוב מאבן חול אדומה, הממוקם בעמק שבמרכז האי הוי באיי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת.
קבר זה יוצא דופן בשיטת בנייתו בשל דמיונו לקברים שהתגלו בדרום אירופה, לחופי הים התיכון. הקבר הוא קבר החדר היחיד שהתגלה באורקני שהוא חצוב בשלמותו בסלע ולא נבנה מסלעים. יחד עם זאת צורתו של החדר דומה לסגנון הקברים האחרים שהתגלו באורקני ושמקורם בתקופה הנאוליתית.
אורכו של המבנה 8.6 מטרים, רוחבו 4 מטרים וגובהו 2.5 מטרים. פתח חדר הקבורה מצוי בצידו המערבי ורוחבו מטר. הפתח היה חסום באבן שנפרצה ונמצאת כיום ליד המבנה. מעבר שאורכו 2.2 מטרים מוביל לשני חדרי קבורה שמידותיהם 1.7 מטרים על מטר. גובה המעבר והתאים - מטר אחד.
שם האתר - אבן הגמדים, מתייחס לפולקלור מקומי על פיו נבנה המבנה כבית עבור גמדים. אגדות אחרות מציינות כי המבנה נבנה דווקא על ידי ענקים.
דאקית

דאקית היא השפה שדוברה על ידי אנשי דאקיה העתיקים. השפה שייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות ויש השמים אותה לעיתים תחת אותו הענף המשפחתי עם התראקית.
מקורות כתובים על השפה

לא נשארו עדויות רבות לקיום השפה הדאקית. נותרו מספר מקורות שניתן ללמוד מהם על השפה:
שמות מקומות באזור דאקיה; שמות מתועדים של מלכים, שליטים ואנשים מהשבטים הדאקיים; רשימה של כחמישים צמחים בדאקית ממקורות יווניים ורומיים.
רומנית ואלבנית נמצאות בשימוש באזור הגאוגרפי של דאקיה והושפעו מהדאקית.
מספר כתבים קצרים בשפה הדאקית שנמצאו באזור שבו הייתה דאקיה.
קשר משפחתי

יש המקשרים את הענף של השפה הדאקית לענפים אחרים במשפחת השפות ההודו אירופיות והם:
תראקית
אלבנית
שפות סלאביות
שפות בלטיות
לטינית
דוברי השפה הדאקית האחרונים

לא ידוע מתי בדיוק נכחדה הדאקית. השפה הייתה בשימוש בעת שדאקיה הייתה תחת שלטון רומי. ישנן עדויות לכך ששבטים דאקיים באזור רפובליקת מולדובה של היום דיברו בשפה גם במאה ה-4 לספירה. מאוחר יותר התפתחה באזור השפה הרומנית הראשונית בהשפעת הלטינית.
דאקירי

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  רום לבן, מיץ ליים, סירופ, כוס מרטיני 
 אופן ההכנה:  מנערים בשייקר עם קוביות קרח. מוזגים לכוס קוקטייל מקוררת, ללא הקרח.
 כוס:   כוס קוקטייל
 
דאקירי (משפת הטאינו: Daiquiri) היא משפחת קוקטיילים, המורכבים על בסיס רום, לימון או ליים וממתיק, בדרך כלל סירופ סוכר. הקוקטיילים לרוב מוגשים מנוערים בשייקר או מעורבלים בבלנדר. הקוקטייל המעורבל ידוע גם בתור "דאקירי קפוא". השם דאקירי מקורו במכרה, באזור סנטיאגו, קובה, הנושא שם זה. ממציאי הקוקטייל היו כורים, אשר התיישבו לשתות בבר, לא רחוק ממקום עבודתם.
אופן הכנת המשקה היא מזיגת המרכיבים לשייקר מלא בקרח, ניעור השייקר וסינון לכוס מרטיני מקוררת.
מקור המשקה

דאקירי הוא שמו של חוף סמוך לעיר סנטיאגו דה קובה בקובה, ואף שמו של מכרה עפרת ברזל הנמצא בסמוך ומקורו בשפת הטאינו. הקוקטייל הומצא כנראה בשנת 1905 בבר ונוס בעיר סנטיאגו, כ-30 ק"מ מזרחית למכרה, על ידי קבוצת מהנדסי מכרות אמריקאים. באופן מקורי המשקה הוגש בכוס גבוהה מלאה בקרח כתוש. כפית סוכר הושמה על הקרח ומיץ סחוט מפרי ליים אחד או שניים נמזג על הסוכר. להשלמת המשקה הוספו אונקיה או שתיים של רום. תערובת זו עורבבה בכפית ארוכה. במהלך השנים החלו לערבב את תערובת משקה הדאקירי בשייקר והקרח הכתוש הוחלף לשביבי קרח.
רק בשנת 1909 החל הדאקירי נפוץ מחוץ לתחומי קובה. אדמירל לושיוס ג'ונסון, שהיה קצין רפואה של הצי האמריקאי, טעם מן המשקה והביא את המרשם למועדון הצבא והצי בוושינגטון די. סי. ובמהלך עשרות שנים בודדות הלך המשקה ונפוץ במקומות שונים. הדאקירי היה המשקה החביב על ארנסט המינגוויי ועל נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי.
בשנות ה-40 קנה המשקה אהדה רבה כיוון שעל רקע מלחמת העולם נוצר מחסור במשקאות האלכוהוליים הנפוצים בארצות הברית: ויסקי, ווודקה, אולם עידוד היחסים עם מדינות אמריקה הלטינית איפשר יבוא של רום והעלה את צריכת משקה זה. לכן, משקאות המבוססים על רום הפכו נפוצים יותר בתקופה זו.
מתכון

לפי איגוד הברמנים הבינלאומי (IBA), המתכון לקוקטייל דאקירי הוא:
רום לבן: 45 מ"ל
סירופ סוכר: 15 מ"ל
מיץ ליים סחוט טרי: 25 מ"ל
את כל הרכיבים יש לשקשק ולמזוג לכוס קוקטיילים.
הערות שוליים

↑  דאקירי, באתר IBA
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
גשר הרכבת מעל נחל פטיש

| --- | --- |

גשר הרכבת העות'מאני מעל נחל פטיש, מבט ממזרח
 מידע כללי
 שימוש:  קו מים
 מיקום:  מועצה אזורית בני שמעון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1915 – לא ידוע
 קואורדינטות:  31°18′02″N 34°42′36″E﻿ / ﻿31.30056°N 34.71000°E﻿ / 31.30056; 34.71000
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) גשר נחל פטיש(למפת מערב הנגב רגילה) גשר נחל פטיש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר נחל פטיש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר נחל פטיש
 
גשר הרכבת מעל נחל פטיש הוא גשר רכבת שהוקם על ידי העות'מאנים מעל ערוץ נחל פטיש בזמן מלחמת העולם הראשונה כחלק ממסילת הברזל מנחל שורק לקוסיימה. הגשר נמצא בסמוך לכביש 25 בין צומת הנשיא לשדה תימן, כשלושה וחצי קילומטר דרומית לצומת הנשיא. במשך שנים רבות עבר מעל הגשר כביש עזה-באר שבע וכביש תל אביב-באר שבע. כיום הכביש עובר על גשר חדיש ורחב שנבנה בסמוך. על הגשר עצמו עובר צינור להולכת מים. הגשר בנוי מאבנים מסותתות והוא מורכב מארבעה עמודים שנושאים חמש קשתות. ניתן להבחין שהעמוד המרכזי ושתי הקשתות הנשענות עליו ניבנו בתקופה יותר מאוחרת.
שם הגשר

בעבר נקרא קטע הנחל מעליו עובר הגשר ואדי זומלי (Wadi Zumeili) והגשר נקרא הגשר מעל נחל זומלי. במקורות אחרים מתייחסים לגשר כגשר מעל נחל מוילח.
כמו כן, כונה הגשר "גשר 98", על שם מספר אבן הדרך שהיית בסמוך לו, ו"גשר אבראהים" או אברהם על שם אבראהים אבו ארגייג, ראש השבט הבדוי אבו רקיק, בזמן בניית הגשר.
היסטוריה

במסגרת המאמץ המלחמתי של הצבא העות'מאני בזמן מלחמת העולם הראשונה. נבנו בארץ ישראל מספר מסילות ברזל בהובלת המהנדס הגרמני היינריך מייסנר. מתוך כוונה להקים מסילה שתגיע לקרבת תעלת סואץ נבנתה בשנת 1915 מסילה מנחל שורק (ואדי צרר) לבאר שבע שעברה דרך משמר הנגב של ימינו. הגשר הוקם בקטע המסילה בין משמר הנגב לבאר שבע כדי לגשר על ערוץ ואדי זומלי (כיום נקרא נחל פטיש). המסילה שנבנתה מעל הגשר הייתה מסילה צרה ברוחב 105 ס"מ כפי שהיה מקובל באימפריה העות'מאנית. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים והקמת שלטון המנדט לא מצאו שלטונות המנדט שימוש למסילות הצבאיות הצרות שהקימו העותמאנים והן פורקו. לאחר פרוק מסילת הברזל שעברה על הגשר, החלה לעבור עליו הדרך בין עזה לבאר שבע.
בשנת 1938 נסללה הדרך בין עזה לבאר שבע וצופתה אספלט. גם הדרך החדשה שנסללה עברה מעל גשר הרכבת העות'מאני.
במאי 1948, לאחר פלישת הצבא המצרי לארץ ישראל והשתלטותו על באר שבע, פוצץ הגשר על ידי ההגנה, כדי להקשות את תנועת הצבא המצרי לתוך שטח המדינה היהודית. בפיצוץ נהרס העמוד המרכזי בגשר ושתי הקשתות שנשענו עליו. לאחר כיבוש באר שבע בידי צה"ל באוקטובר 1948 החזיר חיל ההנדסה את הגשר לשימוש על ידי הקמת גשר ביילי מעל החלק ההרוס של הגשר.
עם סיום המלחמה פנה צה"ל למע"צ שהיה אז חלק ממשרד העבודה בדרישה להקים מחדש את הגשרים שנהרסו במלחמה והוחלפו על ידי צה"ל בגשרי ביילי. וזאת מפני שצה"ל רצה להחזיר את הגשרים למחסני הצבא וכמו כן לאפשר תנועה דו סיטרית כדי לאפשר את ניידות כוחות הצבא במקרה של מלחמה. הצבא העביר למע"צ רשימת גשרים לתיקון בניהם גשר הרכבת מעל ואדי זומלי. בשנת 1951 שוקם הגשר על ידי מע"צ על ידי בניה מחדש של העמוד החסר ושתי הקשתות שהתמוטטו.
בשנות ה-90 של המאה העשרים שופץ והורחב כביש 25. תחילה נעקף הגשר על ידי גשר אירי בדרך שממנה יוצא היום הכביש לאתר הפסולת דודאים, ולאחר מספר שנים נחנך גשר חדש שנבנה מזרחית לגשר הקיים. כיום חברת מקורות משתמשת בגשר כדי להעביר קו מים מעל הנחל.
אתרים סמוכים

באר רקיק (בִּיר אַבּוּ רְֻקַיְק)
חורבת רקיק (חִ'רְבֶּת אַבּוּ רְֻקַיְק)
ראו גם

מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה
לקריאה נוספת

יהודה זיו, "גשרי אברהם" - על ארבעה גשרים בבאר שבע וסביבותיה , שכינוי אחד לכולם, אריאל : כתב עת לידיעת ארץ ישראל - חוברת המאה של אריאל : מאמרים ומחקרים בידיעת ארץ-ישראל - חלק א, הוצאת ספרים אריאל, תשנ"ד 1994, עמ' 256
הערות שוליים

↑  עד פתיחת כביש בית קמה - באר שבע ב-1974, משולם עד, המשטרה נתבקשה למנוע תנועה בכביש בית קמה - באר שבע, דבר, 12 בפברואר 1974
1 2  עמירם אורן רפי רגב, ארץ בחאקי : קרקע וביטחון בישראל ( פרק שני והערה 46 שם), ירושלים: כרמל, 2008
↑  Great Britain. Naval Intelligence Division, The Transverse Roads, Palestine and Transjordan, 1943
↑  ד. שניר, תולדות מסילת הנגב, באתר שערים, ‏4 במאי 1956
↑  על פי מפה בריטית 1:100000 משנת 1940 נחל מווילח (Muweilih) הוא יובל של נחל זומלי (Zumeili)  ומשתלב בו סמוך מאוד למיקום הגשר. כאשר נחל זומלי הוא יובל של נחל פוטיס (Futeis). במפות הישראליות נקרא קטע הנחל תחת הגשר, נחל פטיש ( גרסה עברית של השם פוטיס)
1 2  יהודה זיו, "גשרי אברהם" על ארבעה גשרים בבאר שבע וסביבותיה , שכינוי אחד לכולם, אריאל: מאמרים ומחקרים בידיעת ארץ-ישראל - חוברת המאה חלק א
↑  עורך/כים: אלי שילר ועזרא פימנטל, מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל : חידושי הטכנולוגיה במערכה בנגב ובסיני : כנס מדרשת שדה בוקר 28–29 באוקטובר 2004, ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2005
↑  שמואל אביצור, מבחר מאמרים בידיעת ארץ-ישראל תהליכי יצור ואורחות חיים(עמודים 19,20), ירושלים: הוצאת ספרים אריאל,החברה להגנת הטבע, 1988
↑  אבו אירג'עיק (גשר), באתר אתרי מלחמת העצמאות
| מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה |
| --- | --- | --- |
| אישים | היינריך אוגוסט מייסנר | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| תחנות רכבת | תחנת נחל שורק • תחנת א-תינה • תחנת תל-שרע • תחנת באר שבע • תחנת ביר אל-מחטה בביר-עסלוג' | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| גשרים על נחלים | נחל שקמה • נחל פטיש • נחל באר שבע • הגשר בביר עסלוג' • נחל לבן • נחל ניצנה • נחל בארותיים | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| אתרים | מגדל המים בתחנת באר שבע | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| אירועים | פעולת החבלה במסילה לקסיימה • הפצצת תחנת באר שבע | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |