stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חנות בתוך חנות

חנות שילב בתוך החנות My Baby בירכא
חנות בתוך חנות הוא קונספט שבו עסק קמעונאי מתארח בתוך חנות אחרת. ההסכם נפוץ בסופרמרקטים וחנויות כלבו. בנוסף נפוץ בעולם דגם זה ברשתות ספרים המארחות נקודות לממכר קפה.
לעיתים מתקיים ההסדר בין רשת קמעונאית ליצרן. בארצות הברית רשת בלומינגדיילס מארחת בשטחי סניפיה את היצרנים פולו ראלף לורן, DKNY, וקלווין קליין. לרשתות אחרות בארצות הברית הסכמים עם המותגים גוצ'י וארמאני.
היצרן או הקמעונאי שנכנס לתוך רשת אחרת, אחראי על תפעול החנות והוא המעסיק של העובדים בתוך החלק שלו. קיימים שני מודלים להפעלת דגם זה: המודל הראשון הוא הפעלת קופות נפרדות עם רישום הכנסות נפרד, והשני הוא קופה אחת בתוך החנות, כאשר הקמעונאי האורח רושם את הכנסותיו בקופות הקמעונאי המארח.
קונספט זה מאפשר לרשתות להגדיל את מספר המותגים הנמכרים בהן, באמצעות הזמנת יצרנים לפתוח חנויות בתוך סניפיהן. לעיתים רשת רוצה להגדיל את מגוון המוצרים הנמכרים בה, והיא תעדיף לעשות זאת באמצעות גוף קמעונאי אחר שיש לו התמחות בתחום. בנוסף נהנית החברה המשכירה מדמי השכירות המגיעים מן הגוף השוכר מקום. מנגד ההסדר מאפשר לקמעונאי השוכר לפתוח חנות במקום במקום עם תנועת לקוחות קיימת וליהנות מתנועת הלקוחות של הרשת המשכירה.
הערות שוליים

↑  אורנה יפת, כיתן פותחת חנות בתוך חנות ב-10 סניפי המשביר לצרכן, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2008
טחנת אבו רבאח

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טחנת מים 
 מיקום:  עדנים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°07′26″N 34°53′55″E﻿ / ﻿32.123897°N 34.898624°E﻿ / 32.123897; 34.898624
  (למפת גוש דן מוגדלת) טחנת אבו רבאח(למפת גוש דן רגילה) טחנת אבו רבאח(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טחנת אבו רבאח(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טחנת אבו רבאח
 
טחנת אבו רבאח הוא אתר עתיקות וטחנת קמח שהופעלה כטחנת מים בנחל הירקון ונמצאת על אדמות מושב עדנים שבדרום השרון ובבעלות אגודת מושב עדנים.
היסטוריה

בסקר הבריטי מוזכר המקום כשרידי סכר ומתקני טחנה בשם "טאחונת אל וסטה" שפירושה הטחנה האמצעית (בין טחנת מיר לטחנת פרוחיה). בשנות ה-80 של המאה התשע עשרה שופצה הטחנה על ידי השייח' אברהים אבו רבאח שהיה מהשייחים התקיפים באזור. הוא אסר את השימוש בירקון להשקיה בטענה שזה יפגע בכוח המים בטחנה. הוא שלח שליחים לחבל בטחנות מיר ופרוחיה הסמוכות.  אבו רבאח אף "דאג" להגנתם של תושבי פתח תקווה תמורת תשלום דמי חסות גבוהים ("פרוטקשן").
בטחנה פעלו 12 זוגות אבני ריחיים. אבו רבאח גבה עמלה 10%-20% מכמות החיטים שטחן. סמוך למלחמת העולם הראשונה ייבא אבו רבאח מגרמניה שתי טורבינות. אחת שמשה להנעת אבני הריחיים והשנייה לשאיבת מים לפרדסו של אבו רבאח. 
עם ריבוי הטחנות המכניות ירד ערכה של טחנת אבו רבאח. לאחר קום המדינה שונה ייעוד הטחנה וכוח המים הופנה להפעלת משאבה להשקיית פרדסי יכין-חק"ל. בשנת 1959 פסקה פעילות הטחנה עם השאיבה מהירקון במפעל ירקון-נגב וירידת ספיקת מי הירקון.
הטחנה כיום

בשנת 2004 המבנה שוקם ושוחזר. פעולות תחזוקה שוטפות נעשות על ידי אגודת עדנים.
במתחם הטחנה מתוכננים לעתיד מיזמים תיירותיים המשלבים שימור המקום, בנוסף הטחנה משמשת כאתר צילומים מועדף לחברות הפקה שונות ופעולות לטובת הסביבה והקהילה של מושב עדנים.
מיקום

הטחנה נמצאת בתחום שטח השיפוט של מועצה אזורית דרום השרון על אדמות אגודת מושב עדנים. למקום ניתן להגיע בדרך כורכר הפונה מערבה מכביש 40 מעט דרומה למחלף ירקון.
שלט הסבר בטחנת אבו רבאח
טחנת אבו רבאח
טונגי

| --- | --- |

 מדינה:  בנגלדש בנגלדש
 שטח:  31.15 קמ"ר
 גובה:  3.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  476,350 (2011)
 קואורדינטות:  23°53′00″N 90°24′00″E﻿ / ﻿23.883333333333°N 90.4°E﻿ / 23.883333333333; 90.4 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בנגלדש מוגדלת) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' סילט ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפאל מפרץ בנגלטונגי(למפת בנגלדש רגילה) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' סילט ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפל מפרץ בנגלטונגי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תחנת רכבת בטונגי
טונגי (בבנגאלית: টঙ্গী) היא עיר במחוז גזיפור שמצפון לדאקה, בבנגלדש. בעיר יש כ-350,000 תושבים. טונגי מארחת את הביג'אווה לג'טמא מדי שנה, ובה אזור תעשייה של BSCIC אשר מייצרים מדי שנה הכנסה של 1500 קרור של הכסף הבנגלדשי המקומי (BDT). בטונגי אתר זיכרון לזכרם של רבים שמתו ברצח העם הבנגלי שהתרחש במהלך במלחמת העצמאות של בנגלדש.
היסטוריה

מיר ג'ומלה השני - שובדאר של השלטון הבנגלי (שלט בשנים 1660–1663) בנה מצודה להגנה על הכניסה הצפונית של דאקה. כך גם מיר ג'ומלה בנה גשר מעל נהר טוראג וכביש (היום חלק מהכביש המהיר של דאקה-מינזינג) אשר באותה תקופה חיבר את העיר טונגי עם באג-באדשהי. העיר שימשה בסיס לצמיחה עירונית באזור במאות ה-19 וה-20 כאשר יישובים עירוניים חדשים קמו בסביבתה: גולשאן (1961), בנני (1964), ברידהרה (1972) ואוטרה (1965).
גאוגרפיה

מבחינה גאוגרפית, האזור בו טונגי נמצאת כולל את נהר טוראג ומספר נהרות הסובבים אותו. העיר נמצאת באזור מוגבה המוקף בשפלה והמשקעים באזור דלים ולרוב יורדים על העמקים שבסביב ואינם מגיעים לטונגי. העיר בנויה על סלע רדוד המהווה מצע יציב לתמיכה במבנים גדולים.
דמוגרפיה

רבים מהאנשים המתגוררים בטונגי נוסעים לדאקה מדי יום, בעיקר באמצעות אוטובוס. תושבים רבים מועסקים גם במפעלים של אזורי עיבוד הייצוא (EPZ) - אזורים שהממשלה נתנה להם מיסים מיוחדים ופטורים ממיסים על מנת לעורר את התעשייה.
חינוך

מוסדות החינוך בעיר כוללים:
מכללת טונגי גובט
תיכון ממשלתי
מכללת ספידין סרקר
Tongi Pilot School & Girls' College
בית הספר מודל
בית ספר תמירול מילט קמיל
בית הספר התיכון אשרף
מכללות ללימודי רפואה ובתי חולים בעיר

בית החולים טונגי סאדאר - בית חולים בן 250 מיטות חולים.
המכללה הרפואית ובית החולים טיראנסה - בית החולים 375 מיטות חולים.
המכללה הרפואית ובית החולים הבינלאומי - 500 מיטות חולים.
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה הלאומית של העם הבנגלי
1 2 3  דאקה - האנציקלופדיה הלאומית הבנגלית (באנגלית)
1 2  היסטוריית התחבורה בטונגי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565182205171 
הריסות של גשר טונגי, צ'אלס דאויליס (1825)
Tongi Pilot School & Girls' College
טחנת מים

טחנת מים
טחנת מים היא טחנה שהכוח המניע שלה הוא מים זורמים. זהו מתקן המשתמש בגלגל מים או בטורבינת מים לביצוע תהליכים מכניים כגון גריסה, ערגול או בטישה. פעולות אלה נחוצות לייצורם של חומרי גלם רבים, כמו קמח, נסרי עצים, נייר, בדים ומוצרי מתכת. טחנות המים נחלקו על פי שימושן לסוגים שונים: טחנות קמח, מנסרות עצים, טחנות נייר, טחנות טקסטיל, טחנות גריסה, טחנות חישול, טחנות ערגול, טחנות למישוך תיל ועוד.
אחת הדרכים העיקריות לסיווג טחנות מים היא על פי אופן הצבת גלגל המים: טחנות בעלות גלגל מים אופקי ותמסורת גלגלי שיניים וטחנות בעלות גלגל מים מאונך ללא תמסורת. את הטחנות בעלות גלגל המים המאונך ניתן להוסיף ולסווג על פי מקום פגיעת המים בכפות הגלגל: טחנות שבהן המים זורמים מתחת הגלגל ופוגעים בכפותיו התחתונות (undershot waterwheel), אלו שבהן המים באים מלמעלה ופוגעים בכפותיו העליונות (overshot waterwheel), אלו שבהן המים מגיעים אל אמצע היקף הגלגל ופוגעים בכפותיו האמצעיות (breastshot waterwheel), וסוג נוסף שבהן המים הבאים מלמעלה פוגעים בכפותיו העליונות אך מסובבים אותו במהופך לכיוון זרם המים (backshot waterwheel). דרך נוספת לסיווג טחנות מים היא על פי מאפייני המקום בו הן מותקנות: טחנות מים המונעות על ידי שטף הגאות (tide mill) וטחנות מים צפות, המותקנות על ארבות או סירות (ship mill).
היסטוריה

השימוש בטחנות מים קדם אף לשימוש בטחנות רוח. כבר בעת העתיקה השתמשו ביוון וברומא העתיקה בטחנות מים. הרומאים הפיצו את טכניקת הקמת טחנות המים בכל רחבי האימפריה הרומית. טחנה באמצעות טחנת מים מוזכרת כבר בתוספתא - "אין נותנין חטים לרחים של מים אלא כדי שייטחנו".
אופן הפעלה של טחנת מים

מים המוסטים בתעלה מנהר או פלג מים אחר מופלים מגובה תוך דחיפתו של גלגל הטחנה. סיבובו של הגלגל מניע ציר אשר מסובב את אבני הרחיים של הטחנה. מהירות סיבוב הגלגל היא כשישה סיבובים בדקה, דבר אשר יכול לאפשר סיבוב של אבני הרחיים באמצעות מנגנון של גלגלי שיניים למהירות של עד 120 סיבובים לדקה.
ראו גם

שימושים שונים של טחנות מים
טחנת קמח
מבטשה
הערות שוליים

↑  תוספתא, מסכת שבת, (ליברמן) פרק א, הלכה כ"ג
| אנרגיה מתחדשת |
| --- | --- | --- |
| אנרגיה סולארית | תא פוטו-וולטאי • פאנל סולארי • מגדל שמש • טורבינה סולארית • ארובת שרב (טכנולוגיה מוצעת) • בריכת שמש • דוד שמש • לייזרים שאובי-שמש • הליוסטט • תנור שמש |  |
| אנרגיית רוח | טורבינת רוח • טחנת רוח |  |
| אנרגיית מים | אנרגיה הידרואלקטרית • תחנת כוח הידרואלקטרית • אנרגיית גלים • אנרגיית גאות ושפל • טחנת מים • מבטשה • אנרגיה שאובה |  |
| כוחות נוספים | דלק ביולוגי (ביו דיזל) • ביוגז • אנרגיה גאותרמית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551274305171  BnF: cb11933892w (data)  GND: 4064760-2  LCCN: sh85145585  NKC: ph120513 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טירופיטה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאפה גבינה
 אזור מוצא:  חבל הבלקן
 מוצא:  יוון
 מרכיבים עיקריים:  בצק פילו, גבינת פטה, ביצים
 
טירופיטה (יוונית: τυρóπιτα; מיוונית τυρó גבינה + πίτα מאפה) הוא מאפה גבינה פופולרי מהמטבח היווני. מכינים את הטירופיטה מבצק פילו, במילוי של גבינות כדוגמת פטה וקפלוטירי.
כאשר מכינים את המאפה עם גבינת קשר, מקובל לכנותו קסרופיטה (κασερόπιτα).
הטירופיטה דומה מאוד לספנקופיטה, מאפה פילו במילוי תרד.
היסטוריה

על-פי מספר חוקרים, עוגת הפלסנטה שהייתה קיימת במטבח היווני העתיק, וכן צאצאיה מהמטבח הביזנטי, פלקונטס טטירומנוס ואן טיריטאס פלקונטס, הם אבותיו של מאפה הטירופיטה. השם פלסנטה עדיין משמש בשפה הרומנית ובשפה הארומנית למאפה דק במילוי גבינה.
לפי מקורות אחרים, ייתכן שמקורם של מאפים דומים הכוללים שכבות בצק מלחמי מחבת עם שכבות שנאפו על-ידי הטורקים במרכז אסיה לפני הגירתם לאסיה הקטנה בימי הביניים המאוחרים.
ראו גם

בורקס
באניצה – מאפה גבינה בולגרי דומה, גם כן מבצק פילו
חצ'פורי – מאפה גבינה גאורגי
ספנקופיטה – מאפה מסורתי יווני מבצק פילו, במלית תרד ופטה
פילו
הערות שוליים

↑  Dr. Catherine Donnelly & Mateo Kehler (2016). The Oxford Companion to Cheese. Oxford University Press. ISBN 9780199330904. נבדק ב-23 בינואר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Faas 2005, pp. 184–185.
↑  Salaman 1986, p. 184; Vryonis 1971, p. 482.
↑  Perry 2000, pp. 87–92.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיטין

| --- | --- |

המסגד בחיטין, יולי 2007
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  הגליל
 נפה:  טבריה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  האלף הרביעי לפנה"ס
 שטח:  22,764 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  17 ביולי 1948
 יישובים יורשים:  ארבל, כפר זיתים
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,300 (1948)
 קואורדינטות:  32°48′27″N 35°27′14″E﻿ / ﻿32.80758°N 35.45382°E﻿ / 32.80758; 35.45382 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל העליון מוגדלת) חיטין(למפת הגליל העליון רגילה) חיטין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיטין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חיטין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שיפולי הכפר בשנת 1934
חִיטִין (בערבית: حطّين) היה כפר ערבי במורדותיו הצפוניים של הר קרני חיטין, ממערב לטבריה, ששכן על שרידי העיירה התלמודית כפר חיטיא. במהלך מלחמת העצמאות עזבוהו תושביו, ולא הורשו לחזור אליו לאחריה. במקום הוקמו המושבים ארבל וכפר זיתים, והורחב מתחם הקדוש הדרוזי נבי שועייב, ששכן בעבר בתוך שטח הכפר, וכיום מתקיימות בו חגיגות חג נבי שועייב.
ההיסטוריה

ההיסטוריה של היישוב במקום מגיעה ככל הנראה עד לתקופה הכלקוליתית. ייתכן שבתקופה הכנענית נקרא המקום "כפר אסידים" (כמו השם הנזכר בספר יהושע, יט לה)[דרוש מקור].
במאה השלישית לפנה"ס נודע היישוב בשם "כפר חיטין", כלומר כפר החיטה[דרוש מקור].
היישוב נזכר רבות אצל חז"ל בשם "כפר חיטיא". כך, נזכר רבי יעקב איש כפר חיטייא, ומצוין כי ריש לקיש התגורר במקום.
חז"ל זיהו את היישוב עם העיר המקראית הצידים, הנזכרת בספר יהושע (יט, ל"ה) בנחלת נפתלי.
בשנת 1596 התגוררו בכפר 605 תושבים, שפרנסתם הייתה על יבול חקלאי וגידול צאן. במאה ה-19 התגוררו במקום כ-400 תושבים. מסוף המאה ה-19 גדלה חיטין ושגשגה.
בתחילת המאה ה-20 נמכרו חלק מקרקעות הכפר, בצידה המזרחי של בקעת ארבל, למתיישבים יהודים שהקימו את מצפה (1910) ואת חיטין (1924). בשנת 1929, בעת מאורעות תרפ"ט, שיתפו פורעים ערביים פעולה עם הערבים מחיטין ותקפו את יהודי חיטין – התקפה שנכשלה בזכות עזרתה של המשטרה הבריטית. היישוב היהודי בחיטין ננטש בשנת 1933, ובשנת 1936 הוקם מחדש ונקרא כפר חיטים.
בעקבות הטבח בטבריה באוקטובר 1938 ערכו פלוגות הלילה בהוראת ברידן, סגנו של אורד וינגייט, פעולת תגמול בכפר ובכפר הסמוך לוביה. על הפעולה בחיטין מספר לוחם הפו"ם דב גולדמן: "תפסתי...כ-20 ערבים-גיבורים, הכנסתי אותם לבית, סגרתי אותם ופוצצתי אותם ברימונים".
בשנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר בכ-1,190 נפש, ושטחו עמד על יותר מ-20,000 דונם.
ב-1948, בעת מלחמת העצמאות, נערך קרב כיבוש על הכפר לוביה, לאחר שתושביו התנכלו לתנועת היהודים בכביש המוביל לטבריה. בעת הקרב, השתתפו צלפי מיליציה מחיטין בהגנה על לוביה ופתחו באש לעבר יחידת השריון הישראלית שנסוגה מלוביה ב-9 ביוני לאחר מתקפה כושלת. התקפה ישראלית ישירה על הכפר נהדפה אף היא לאחר קרב קשה, שבו נהרגו 21 לוחמי גולני. ב-16 ביולי, לאחר נפילת נצרת, נמלטו תושבי חיטין מבתיהם. רובם הסתתרו במשך כחודש בוואדי סלאמה (נחל צלמון) הסמוך, בתקווה לשוב לביתם. הפליטים לא הורשו לשוב לכפרם גם עם שוך הקרבות, ורובם המשיכו במסע עד ללבנון[דרוש מקור]. חלק קטן מהפליטים מצאו מקומם ביישובים סמוכים כמו עראבה, עילבון, כפר כנא ושפרעם.
ב-1949 הוקם על אדמות הכפר המושב ארבל, וב-1950 הוקם המושב כפר זיתים. חלק ממטעי הזיתים של כפר חיטין מצויים בשטח כפר זיתים[דרוש מקור].
בשנות ה-50 הופקדו קבר יתרו (נבי שועייב) ומאה דונמים סביבו בידי הדרוזים.
כיום הרוסים כל מבני הכפר, מלבד המסגד, שעומד מוזנח ומט לנפול. במקום נותר גם בית הקברות של הכפר.
גלריה

תאי שירותים בחצר המסגד
צריח המסגד
רחבת הכניסה למסגד
לקריאה נוספת

Khalidi, Walid. All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992
הקרב על הכפר לוביה (אורכב 10.10.2013 בארכיון Wayback Machine), מתוך מרכז ההנצחה, קריית טבעון.
הערות שוליים

↑  ככל הנראה יישוב היה קיים במקום עוד בתקופה הכלקוליתית.
↑  גצוב, נמרוד (2007). "חיטין". חדשות ארכאולוגיות 119..
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ה', עמוד ב'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת הוריות,  פרק ג', הלכה א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק ב', הלכה א'.
↑  ציטוט באתר מכללת הרצוג
↑  מושב כפר זיתים, גליל תחתון, באתר הרשות לפיתוח הגליל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477350305171  BnF: cb15841669x (data)  VIAF: 316602368   WorldCat (עם VIAF): 316602368
חיטוי קרקע

חיטוי קרקע היא פעולה חקלאית שעושים לפני זריעה או שתילה של יבול חדש בקרקע במטרה להפחית באשה או מזיקים, פתוגנים ואורגניזמים גורמי מחלות אחרים השוכנים בקרקע.
רקע

אורגניזמים פתוגניים עלולים להשמיד יבולים שלמים, לפגוע בכל אחד מחלקי הצמח (השורש, הגבעול, העלים, הפרחים והזרעים) הפגיעה בצמח יכולה להיות בדרגות חומרה שונות, החל בהפחתת יכולתו לייצר פרי או זרע וכלה במוות של הצמח. פגיעה מעין זו יכולה לגרום לרעב המוני כמו שקרה באירלנד בשנים 1846 עד 1849 כאשר כימשון השמיד את יבולי תפוחי האדמה. אירוע שמכונה רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.
אורגניזמים פתוגניים הגורמים למחלות שורש חודרים אל הצמח דרך החלקים התת-קרקעיים שלו. קשה להדביר אותם בהדברה על-קרקעית כי הם מסוגלים לחדור לעומק של עשרות סנטימטרים.
להדברת אורגניזמים אלו יש שלוש שיטות:
פיתוח זני צמחים העמידים בפני האורגניזמים הפתוגניים
הדברה ביולוגית בעזרת מיקרואורגניזמים שנמצאו כאויבים טבעיים של האורגניזמים הפתוגניים והוכח שאינם גורמים לנזקים בעצמם.
חיטוי קרקע
חיטוי הקרקע

חיטוי קרקע מלא יכול להתבצע ב:
אמצעים כימיים בהם החדרתם של חומרים רעילים בעלי נדיפות אל תוך הקרקע (למשל הגז מתיל ברומיד, כלור, פורמלין או מתאם-סודיום)
אמצעים פיזיים כמו חימומה של הקרקע בעזרת קיטור
חיטוי סולארי באמצעות קרני השמש.
חיטוי חלקי יכול להתבצע באמצעות שרפה או חריש עמוק.
החיטוי הנפוץ הוא החיטוי הכימי אולם אמנת וינה 1985 (שעליה חתומה גם ישראל) ופרוטוקול מונטריאול שבעקבותיה קובעים הפסקת שימוש בחומר המקובל, מתיל ברומיד, עד שנת 2005 במדינות המפותחות ועד שנת 2015 במדינות המתפתחות.
החלופה לחיטוי הכימי היא שיטת החיטוי הסולרי, או "השיטה הישראלית". שיטה זו לחיטוי הקרקע פותחה בישראל ופורסמה ב-1976 על ידי פרופ' יעקב קטן מהפקולטה לחקלאות ברחובות ושלושה מתלמידיו, אביחיל גרינברגר, אבשלום גרינשטיין וחביב אלון.
חסרונות

חיטוי כימי הוא יקר, בייחוד לחקלאים מהעולם השלישי שהתמורה עבור התוצרת שהם מקבלים נמוכה יחסית. נדרשת מיומנות שימוש ברעלים, ושימוש לא זהיר יכול לגרום לתאונות, מחלות ואף למוות הן למדבירים עצמם והן לסביבתם (בני אדם ובעלי חיים). החיסרון הגדול של החיטוי הכימי כפי שנתגלה במחקרים ארוכי טווח הוא שהחומרים הכימיים הורגים הן את גורמי המחלות והן את אויביהם הטבעיים ובכך מפר את האיזון הביולוגי. כאשר מתפתחות אצל האורגניזמים הפתוגניים מוטציות השורדות חומרי חיטוי כימי אין להן אויבים טבעיים והם מתרבים ללא הפרעה, הדברתם דורשת חומרים חריפים יותר (ויקרים יותר).
פרט להשמדת הפתוגנים, חיטוי הקרקע פוגע גם במיקרואורגניזמים המעודדים התפתחות צמחים. שיטות חיטוי שונות פוגעות בצורה שונה במיקרואורגניזמים התורמים. מחקר מאת ??? הראה שחיטוי סולארי פוגע פחות בעידוד הצמיחה.
לקריאה נוספת

הירשברג, י. מתיל ברומיד בישראל, דו"ח הוועדה למציאת תחליפים למתיל ברומיד. הביוספירה כ"ג 4–5, ינואר–פברואר 1994.
גמליאל, א. קריצמן, ג. אוסטרוייל, מ. פרץ, י. אוקו, א. הדברת מחלות שורש ללא תכשירים כימיים. השדה טבת–אדר תשנ"ח ינואר–מרץ 1998.
הערות שוליים

↑  מחקר ופיתוח
↑  ����� �������� �� ������� ����� - ������ ������, web.archive.org, ‏2007-10-23
טיפוח, רכילות והאבולוציה של השפה (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רובין דאנבר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 נושא:  מקור השפה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אוניברסיטת הרווארד 
 תאריך הוצאה:  1996 
 
טיפוח, רכילות והאבולוציה של השפה הוא ספר מאת האנתרופולוג רובין דאנבר משנת 1996, בו טוען המחבר כי השפה התפתחה מטיפוח חברתי ומסיפורי רכילות. טיעון זה נתמך בתצפית לפיה השפה מותאמת לסיפור סיפורים.
הספר ספג ביקורת בטענה שמכיוון שהדיבור כל כך קל, "הטיפוח במילים", הצעתו של דאנבר, מהווה דרך אמינה פחות לתקשורת מאשר איתותים כנים אחרים, כגון השקעה בזולת, הסתכנות, חריצות, מאמץ ותכונות אחרות שיוצרות אמינות רבה יותר של זה שמפגין אותן. בנוסף, הספר אינו מספק הסבר משכנע לאופן שבו קולות חסרי משמעות הנובעים ממעשה הטיפוח, עשויים להפוך לדיבור תחבירי.
תזה

דאנבר טוען כי רכילות מאפשרת לבני אדם החיים בקבוצה מה שטיפוח ידני מאפשר לפרימטים אחרים – לשרת את מערכות היחסים שלהם וכך לשמור על בריתותיהם, על בסיס העיקרון: ”אם תגרד לי את הגב, אני אגרד את שלך.” דאנבר טוען שכאשר בני האדם החלו לחיות בקבוצות חברתיות גדולות יותר ויותר, טיפוח ידני לכל החברים והמכרים החל לגזול זמן רב עד כדי כך שהפך לבלתי משתלם. בתגובה, טען דאנבר, המציא האדם צורת טיפוח זולה ויעילה במיוחד – טיפוח "ווקאלי, הלא הוא הרכילות." כדי לשמור על בעלי ברית מאושרים, צריך רק "לטפח" אותם בעזרת קולות שעלות השמעתם נמוכה (במובנים של השקעת מאמץ), וכך מתאפשר לשרת מספר בעלי ברית בו זמנית, תוך שמירה על שתי הידיים פנויות למשימות אחרות. הטיפוח הקולי התפתח בהדרגה לשפה קולית – בתחילה בצורה של רכילות. נראה כי ההשערה של דאנבר נתמכת בכך שמבנה השפה מראה התאמה לסיפור סיפורים.
ביקורת

מבקרי התיאוריה של דאנבר מצביעים על כך שיעילותו של "טיפוח ווקאלי" – העובדה שהמילים כל כך זולות, כל כך קלות להפקה – פוגעת ביכולתו לאותת על מחויבות כנה מהסוג שמועבר בטיפוח ידני, שגוזל זמן ודורש משאבים רבים יותר.  ביקורת נוספת היא שהתיאוריה לא עושה דבר כדי להסביר את המעבר המכריע מטיפוח קולי – הפקת צלילים נעימים אך חסרי משמעות – למורכבויות הקוגניטיביות של הדיבור התחבירי.
הערות שוליים

↑  von Heiseler, Till Nikolaus (2014) Language evolved for storytelling in a super-fast evolution. In: R. L. C. Cartmill, Eds. Evolution of Language. London: World Scientific, pp. 114-121. https://www.academia.edu/9648129/LANGUAGE_EVOLVED_FOR_STORYTELLING_IN_A_SUPER-FAST_EVOLUTION
↑  Power, C. 1998. Old wives' tales: the gossip hypothesis and the reliability of cheap signals. In J. R. Hurford, M. Studdert Kennedy and C. Knight (eds), Approaches to the Evolution of Language: Social and Cognitive Bases. Cambridge: Cambridge University Press, pp. 111 29.
טרנס מקיואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באפריל 1929 ת'אנדר ביי, קנדה 
 פטירה:  14 בספטמבר 1998 (בגיל 69) הונולולו, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
טרנס מקיואן (באנגלית: Terence A. McEwen; ‏13 באפריל 1929 - 14 בספטמבר 1998) היה מנהל אופרה קנדי.
ילדות, נעורים וראשית קריירה

מקיואן נולד באונטריו שבקנדה. בשנות גידולו באזור מונטריאול למד להכיר ולאהוב אופרה מגיל צעיר. הוא האזין לשידורים מן המטרופוליטן אופרה ובגיל 14 נסע בחופשת החורף לניו יורק לשמוע כמה מן האופרות האהובות עליו. בין השאר שמע את בידו סייאו ואת יוסי ביירלינג בריגולטו. כזמרת, נשארה סייאו מושא להתלהבות שלא פגה מצדו, בייחוד אחרי שראה אותה בתפקיד מאנון במונטריאול.
תשוקתו לאופרה בכלל הובילה אותו לביקור בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון ולמשרה בשכר נמוך בחברת ההקלטות דקה בעיר זו. הוא קודם בעבודתו במהלך שנות ה-50 ובשנת 1959 הגיע לניו יורק. במשך 20 השנים הבאות קידם את "לונדון רקורדס", המחלקה הקלאסית של דקה, לחברת ההקלטות החשובה ביותר בארצות הברית. אדלר מן האופרה של סן פרנסיסקו פנה אליו והציע לו את משרת המנהל ומקיואן עבר לשם בשנת 1980 והשתקע כל כולו בלימוד מלאכת הניהול של להקת אופרה. מינואר 1982 ניהל מקיואן את האופרה של סן פרנסיסקו.
לאור מיומנותו והרקע שלו בהבנת הקול האנושי ונפלאותיו, גישתו בשנים הראשונות שלו באופרה הייתה רחוקה מן הצד התיאטרלי והתמקדה יותר בזמרים. מחזור הטבעת שלו, שהחל בעונת הקיץ של 1983 ובסתיו 1984, והוצג בשלמותו ביוני 1985, היה דוגמה מאירת-עיניים לקדימויות שלו, שהתמקדו בשכירת הזמרים הטובים ביותר בעולם.
בתגובה לאקלים הכלכלי של אותן שנים, הקים מקיואן את "מרכז האופרה של סן פרנסיסקו" כדי לפקח על תפעולן וניהולן המאוחד של תוכניות החינוך וההכשרה הרבות המסונפות לאופרה. בין הצלחותיו בתחום זה הייתה המצו-סופרן דולורה זג'יק מנבדה. הליווי הצמוד שהעניק לה בכל שלבי ההכשרה הכין אותה לתפקיד אזוצ'נה, שאותו ביצעה בעונת הקיץ 1986 בהצלחה רבה.
בעונת הסתיו 1983 צורפו להצגות השחרית של לה טרוויאטה לתלמידים ולמשפחה כתוביות, שהיו תרגום לאנגלית של הלברית והוקרנו מעל הבמה במקביל להתרחשויות שעליה. ההתלהבות שבה התקבל החידוש הניעה את הלהקה לצרף אותו לעוד ועוד הפקות בעונות הבאות. כתוביות מלוות כיום את כל הפקות האופרה של סן פרנסיסקו, שאף משכירה את הכתוביות שלה ללהקות אופרה אחרות ברחבי העולם.
ב-8 בפברואר 1988 הודיע מקיואן על פרישתו. למחרת הלך מורו ומדריכו, קורט הרברט אדלר, לעולמו.
טרנס מקיואן הלך לעולמו ב-14 בספטמבר 1998 בהונולולו, הוואי בגיל 69.
טיילור ג'נקינס

| --- | --- |
 לידה:  12 בספטמבר 1984 (בן 40) דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  מאמן
 מכללה:  אוניברסיטת פנסילבניה
 קבוצות כמאמן
 2008–2012   2012–2013   2013–2018   2018–2019   2019–:  אוסטין טורוס (עוזר)   אוסטין טורוס   אטלנטה הוקס (עוזר)   מילווקי באקס (עוזר)   ממפיס גריזליס
טיילור ג'נקינס (באנגלית: Taylor Jenkins; נולד ב-12 בספטמבר 1984) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמנה הראשי של קבוצת ממפיס גריזליס מליגת ה-NBA.
ביוגרפיה

ג'נקינס נולד וגדל בדאלאס שבטקסס, ובבגרותו למד כלכלה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 2007 התמחה במחלקת הניהול של סן אנטוניו ספרס, וכשנה לאחר מכן מונה לעוזר מאמן בקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח, אוסטין טורוס. בעונת 2011/2012 זכה עם אוסטין באליפות ליגת הפיתוח כעוזר מאמן, ובסיום העונה קוּדם לעמדת המאמן הראשי של הקבוצה. בעונתו היחידה כמאמן הטורוס העמידה הקבוצה מאזן ניצחונות חיובי 27–23, והודחה בשלב חצי הגמר.
לקראת עונת 2013/2014 מונה לעוזרו של מאמן אטלנטה הוקס, מייק בודנהולצר. בעונת 2014/2015 השיגה אטלנטה את מאזן העונה הסדירה הטוב ביותר באזור המזרחי, 60–22, וארבעה משחקניה נבחרו להשתתף במשחק האולסטאר. במשחק האולסטאר עצמו אימן בודנהולצר את "נבחרת המזרח", וג'נקינס שימש כעוזרו. בפלייאוף 2015 העפילו ההוקס עד לשלב גמר האזור המזרחי, בו הובסו מול קליבלנד קאבלירס בתוצאה 0–4. בתקופתו באטלנטה שיתף פעולה עם שני עוזרי מאמן נוספים אשר הפכו בהמשך למאמנים ראשיים ב-NBA – קווין סניידר וקני אטקינסון – וכן עם נבן ספאחיה.
בקיץ 2018 עבר בודנהולצר לאמן את מילווקי באקס, וג'נקינס עבר יחד עמו כעוזר מאמן. הבאקס סיימו את העונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה, 60–22, אך הודחו בשלב גמר המזרח מול טורונטו ראפטורס (2–4).
לקראת עונת 2019/2020 מונה ג'נקינס למאמנה הראשי של ממפיס גריזליס, במקומו של ג'יי. בי. ביקרסטאף.
ג'נקינס זכה בתואר מאמן העונה בליגת ה-NBA לשנת 2021/22.
הערות שוליים

1 2  עלייתו של בוגר ליגת הקיסוס, באתר סן אנטוניו ספרס, 25 בספטמבר 2012
1 2 3  ממפיס ממנה את ג'נקינס כמאמן ראשי, באתר הקבוצה, 11 ביוני 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.