תעש מערכות
היסטוריה > עד מלחמת העצמאות

התעשייה הצבאית הישראלית נוסדה בשנת 1933, והייתה יצרן הנשק הראשון של כוחות "ההגנה". המפעל הראשון של תעש הוקם ב-1933 במכון המים בשכונת בורוכוב בגבעתיים. במפעל זה עובדו הגופים היצוקים של רימוני היד והרובה; מילוי חומר הנפץ וייצור המצתים נעשו בבית פרטי סמוך (החדר הראשון). במקום הוקם "גן תע"ש" ובו כלי נשק מראשית המדינה ושלט על פעילות המכון. המקום נמצא ברחוב "השומר" בגבעתיים. ב-1936 הועברה הפעילות למפעל לעיבוד עורות של האחים לבקוביץ בשכונת מחלול א' על שפת הים בצפון תל אביב, ונקרא "מכון א'". באותה שנה נוסד גם בית היציקה המרכזי לרימונים ולפצצות מרגמה בנען. בשנת 1939 מונה ישראל עמיר מפקד ה"הגנה" בגוש הרצליה, למנהל תעש. עם פרישתו, ב-1940, הקיף תעש שבעה מכונים ו-50 עובדים קבועים. בתקופתו של עמיר יוצרו 48 מרגמות ו-5,000 פצצות. המנהל השני, חיים סלבין, הפך את תעש למפעל תעשייתי, המייצר לפי סדרות, שיטות, סטנדרטים, נהלים ותקציבים. עובדי תעש היו חברי "הגנה", שעבדו בתנאי מחתרת ובסודיות מוחלטת. בתקופה זו הוחל בייצור התת-מקלע "סטן". סלבין פרש עקב חילוקי דעות, ובמקומו נתמנה איסר בארי. ב-1945 נתמנה לתפקיד המנהל יוסף אבידר. בתקופתו הוקם מכון איילון לייצור כדורי 9 מ"מ. בשנים 1946–1947 כיהן יוסף יזרעאלי כמנהל התע"ש ואז מונה שוב חיים סלבין, עד להקמת המדינה.
משנת 1945 ובעיקר בשנים 1947–1948, כאשר היה כבר ברור שבפתח עומד עימות צבאי בין המדינה שעתידה לקום לבין מדינות ערב, הורחב היקף הייצור. מספר העובדים עלה מכ-300 לכ-1000. התעשייה הצבאית ייצרה מוצרים רבים כגון: רימוני יד, פצצות למרגמות בקוטר 2 אינץ' (51 מילימטרים) ו-3 אינץ' (76 מילימטרים), מוקשים נגד רכב, מוקשים נגד אדם מרגמות בקוטר 6 אינץ' (150 מילימטרים) ועוד.
חלק מהמוצרים היו עותקים של מוצרים זהים מתוצרת בריטית. כך למשל המוקש נגד רכב שנקרא "עכביש", היה עותק של המוקש הבריטי מסוג סימן 5. המרגמות בקוטר "2 וכן בקוטר "3, והפצצות לאותן מרגמות גם הן היו עותקים למוצרים בריטים זהים. חלק מהתחמושת, כגון כדורים ורימונים, סומן באותיות USA שנועדו להטעות את הבריטים, אך משמעותם האמיתית הייתה "אוּנְזֶער שְטִיקְל אָרְבֶּט" (ביידיש: חתיכת עבודה שלנו).
רשימה חלקית של מוצרים שיוצרו עד למלחמת העצמאות
| תיאור הפריט | שנות ייצור | כמות ייצור | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| מוקש נעל נגד אדם | 1947–1948 |  | בקופסת עץ |
| מוקש רסס נגד אדם | 1947–1948 |  | הפעלה על ידי תייל ממעיד |
| מוקש נגד אדם קופץ מס. 2 | 1947–1956 |  | דגם 47, נקרא "קומקום" על שום צורתו |
| מוקש נגד אדם מס. 10 | 1965–1975 |  | נקרא "קרמבו" על שום צורתו |
| מוקש נגד רכב "עכביש" | 1947–1970 |  | חיקוי למוקש בריטי סימן 5 |
| תת מקלע סטן | 1947–1944 | עד מאי 1948 יוצרו 4450 סטנים | עד 1945 יוצרו 450 יחידות. חיקוי לסטן הבריטי |
| כדורים 9 מ"מ לסטן | 1946–1949 | 10,000 ליום, סה"כ – 2.25 מיליון | יוצרו ב"מכון איילון" |
| מרגמה "2 | 1936–1949 | עד אוגוסט 1948 כ־700 יח' | חיקוי לרגמה "2 בריטית |
| מרגמה "3 | 1946–1949 | עד אוגוסט 1948 כ־280 יח' | חיקוי לרגמה "3 בריטית |
| מרגמה "6 דוידקה | 1947–1948 | 6 יחידות בלבד |  |
| פצצות למרגמות 52 ו־81 מ"מ | 1947–1960 |  |  |
| רימוני יד | 1947–1948 |  | הפעלה על ידי שפשוף |
| רימוני יד | 1947–1948 |  | הפעלה על ידי מנוף ומרעום |
מוקש נעל דריכה תוצרת תע"ש ההגנה, 1947–1948
מוקש נגד רכב "עכביש" מתוצרת תע"ש, יוצר משנת 1947 עד ראשית שנות ה-70
מרגמת הדוידקה בחצר מצודת יואב. קוטר הקנה "3, קוטר הפגז "6. שמשה בעיקר ליצירת אפקט ההלם עקב הרעש שהשמיעה הפצצה בעת ההתפוצצות
מכון אלף של תע"ש שהוסתר בבית-החרושת לעיבוד עורות של האחים לבקוביץ, על שפת הים בצפון תל אביב, 1936