stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיניים תותבות
בניית התותבת

בניית התותבות דורשת הכנה מוקדמת שעשויה לקחת זמן רב ויכולה להגיע עד למספר טיפולים אצל רופא השיניים.
בתחילה, מבוצעת השלמת טיפולים קודמים ובהם עקירות שיניים והשלמת השתלת עצם במידת הצורך. פה המטופל נמדד באמצעות הטבעה דנטלית שנלקחת על ידי הכנסת כפות המלאות בחומר הרושם את מיקום השיניים (למשל סיליקון או אגר). הרופא נעזר בצילום שיניים פנורמי (אנ') שמציג את המידות המדויקות של עצמות הלסת, מיקום השיניים בפה, העצבים וכו'. מדידות נוספות ובהן גוון השיניים, מרווחי הסטייה וסידורן מבוצעות מספר פעמים עד להתאמה מלאה.
את התותבות מרכיב טכנאי שיניים במעבדת שיניים מחומרים מודרניים כאשר במרביתן השיניים המלאכותיות עשויות חומר פלסטי קשיח וחלק התותבת הבא במגע עם החניכיים עשוי מחומר אקרילי. לעיתים מיוצרות התותבות ממתכת.
מטבע השיניים נמדד באמצעות קיבוע ההטבעות הדנטליות בארטיקולטור, המדמה את מפרק הפה ותנועות המנדיבולה (לסת תחתונה) והמקסילה (הלסת העליונה שאינה נעה ומקובעת לגולגולת). ההטבעה הדנטלית מועברת דרך מספר חומרים בשיטת השעווה האבודה עד ליצירת הדגם מחומר קשיח.
הגלריה מציגה את שלבי ההטבעה השונים: מכף ההטבעה הריקה, ייצור תותבת ראשונית וקיבוע זמני של השיניים באמצעות שעווה, המסת השעווה והחלפתה בחומר קבוע, הזרקת פלסטיק ליצירת תותבת שלמה.
כף ללסת העליונה
הטבעת השיניים
תבנית נשך ללסת התחתונה לקביעת יחס הלסתות
שיני פלסטיק מקובעות לסד האקריליק באמצעות שעווה
התותבת מקובעת בתבנית ליציקת החומר
לאחר יציקת החומר הקבוע, השעווה נמסה והשיניים מקובעות בחומר הקבוע
דחיסת חומר אקרילי ליצירת חלק התותבת
תותבת הלסת העליונה המוגמרת, לאחר ליטוש והברקה
סריקות דיגיטליות מודרניות מאפשרות צילום השיניים באמצעות חיישנים והדפסת התותבת במדפסת תלת מימד.
תחזוקה וסיבוכים

כדי למנוע הצטברות חיידקים, נדרש ניקוי יומיומי יסודי של התותבות באמצעות מברשת שיניים מתאימה. חיטוי יסודי נעשה באמצעות השריית השיניים במהלך שינת הלילה בתמיסות ניקוי שונות: חומצה, נתרן תת-כלורי או באמצעות מכשירים ייעודיים המנקים באמצעות גלי קול (אנ'). ניקוי לא מספק של התותבות עשוי לגרום להצטברות חיידקים ופטריות הגורמים לפטרת ודלקת.
שימוש ממושך בתותבות, עשוי לגרום למחסור חמור בעצם בלסת. בניגוד לשיניים טבעיות או שתל, המעוגנים לעצם הלסת, השיניים התותבות אינן מחוברות לחניכיים, ובכך מאיצות את ספיגת העצם לגוף.
שימוש ממושך עשוי לגרום גם לשחיקת השכבה העליונה של החניכיים עד לדלקת חניכיים.
נדרשת הסתגלות בתחילת השימוש בשיניים תותבות, וזאת בעיקר לאחר שנים רבות בהן המטופל היה ללא שיניים. מצב זה גורם לעיתים לפצעי לחץ ובחילה, גורר שינוי בצורת האכילה והדיבור. תותבות ובעיקר ללסת התחתונה, לא תמיד תואמות לצורת הלסת והאחיזה שלהן עשויה להתרופף בשל התכווצת רקמת הלסת ובכך להגביל את יכולת האכילה או הדיבור. תותבות עליונות נמצדות לחך העליון ובכך נוחות יותר אך כיסוי חך מלא עשוי לפגום ביכולת להבחין בטעמים שונים.
מומחים מסוימים טוענים שתותבות לקויות עשויות להגביר את הסיכון לחלות בסרטן הפה.
הערות שוליים

1 2  Donaldson, J. A. (1980). "The use of gold in dentistry" (PDF). Gold Bulletin. 13 (3): 117–124. doi:10.1007/BF03216551.
1 2  Moriyama, N.; & Hasegawa, M. (1987). "The history of the characteristic Japanese wooden denture". Bulletin of the History of Dentistry. 35 (1): 9–16. PMID 3552092.
↑  Stephanie Pain: The great tooth robbery. In: New Scientist. Bd. 120, Nr. 2295, 2001, S. 46, (online). Abgerufen am 18. Januar 2017.
↑   Das Sammeln von Waterloo-Zähnen gab es aber schon nach der Völkerschlacht bei Leipzig vom 16. bis zum 19. Oktober 1813. Dort, wo sich rund 600.000 Soldaten aus mehreren europäischen Staaten gegenüberstanden, verloren über 91.000 von ihnen das Leben.
↑  Jan N. Lorenzen: 1813 – Die Völkerschlacht bei Leipzig. In: Jan N. Lorenzen: Die großen Schlachten. Mythen, Menschen, Schicksale. Campus, Frankfurt am Main u. a. 2006, ISBN 3-593-38122-2, S. 101–140, hier S. 103, (eingeschränkte Vorschau bei Google Books).(בגרמנית)
↑  British Journal of Dental Science, Volume 4. Vol. IV (62):p.208. London: John Churchill. באוגוסט 1861. נבדק ב-15 במרץ 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  בספרו "על החתום" מציין התעשיין אפרים אילין כי "סחורות הייצוא היחידות של ישראל היו אז הדרים, שיניים תותבות ומעט טקסטיל"
↑  Jennifer Van Horn, "George Washington’s Dentures: Disability, Deception, and the Republican Body,"  Early American Studies (2016) 14#1
↑  Lloyd, John; Mitchinson, John (2006). The Book of General Ignorance. New York: Harmony Books. p. 97. ISBN 978-0-307-39491-0. נבדק ב-3 ביולי 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Glover, Barbara (Summer–Fall 1998). "George Washington—A Dental Victim". The Riversdale Letter. נבדק ב-30 ביוני 2006. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Dentures, 1790–1799 (אורכב 13.04.2014 בארכיון Wayback Machine), George Washington's Mount Vernon Estate, Museum and Gardens
↑  Stuart, Gilbert. "George Washington (the Athenaeum portrait)". National Portrait Gallery. אורכב מ-המקור ב-5 בדצמבר 2011. נבדק ב-18 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Smithsonian Institution - "The Portrait—George Washington: A National Treasure"
↑  Denture wearing and oral cancer
↑  Can ill-fitting dentures increase your oral cancer risk?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548277905171  BNE: XX541110  BnF: cb11932652v (data)  LCCN: sh85036984  NDL: 00562493  NKC: ph138289 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מניפת צבעים לקביעת צבע שיני התותבות
מברשת ייעודית לניקוי התותבות
אריה חן

אין תמונה חופשית
אריה חן (11 ביולי 1929 – 12 ביולי 1979) היה מחזאי ובמאי ישראלי. זכה בפרסי יצירה מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, אך לא זכה לביקוש מצד מוסדות התיאטרון הגדולים בישראל. רק ארבעה ממחזותיו הועלו בישראל, ויותר ממספר זה, מחוצה לה.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חן נולד בברזיל בשנת 1929. שם נמנה כסטודנט עם חברי המפלגה הקומוניסטית, ואחר-כך – עם פרוץ מלחמת העצמאות של מדינת ישראל – הצטרף לתנועת השומר הצעיר. בשנת 1952, בהיותו בן 22, נטש את הוריו ועלה לישראל עם גרעין ציוני של השומר הצעיר, התגייס לנח"ל והגיע לקיבוץ נגבה, שם מצא את בחירת לבו, בנה את ביתו והעלה רבים ממחזותיו בתיאטרון הקיבוץ. מחזהו "רק נשיקה אחת" הועלה בבימויו של אריה חן, בשנת 1966 בהשתתפות אוריאל זוהר בתפקיד הראשי, בבית הספר התיכון ע"ש רופין עמק חפר, הנקרא כיום קריית החינוך ע"ש בן-גוריון.
בשלב מסוים של חייו המיר את הלהט האידאולוגי בכתיבה המחזאית, בה הכיר כאפשרות סבירה יותר של טיפול הומניסטי והגשמה אנושית.
במהלך שנת 1963 עיבד ברוניסלב ויירניק, במאי רדיו מפולין, את "הגדר", תסכית שלו בהשתתפות מרים זוהר שלמה בר-שביט ואברהם בן יוסף. התסכית הושמע בסתיו אותה שנה ברדיו.
בליווי משפחתו, יצא חן בשנת 1964 לשליחות בברזיל מטעם הסוכנות היהודית, ובהזדמנות זו ביקר את אביו. גם בתקופה זו המשיך לעסוק בכתיבה מחזאית. חלק מיצירותיו הועלו בארץ מולדתו ואף קטפו פרסים. 
את שליטתו בכתיבה המחזאית-המקצועית קנה אריה חן בעיקר מצפייה בעבודה על העלאת מחזות. הוא התפרסם רק בשלהי שנות השישים.
בשנות ה-70 יצא שוב בשליחות, הפעם להולנד, שם שימש כמורה.
בראשית 1979 החל לכהן כמנהל הברית העברית העולמית ועבר לירושלים.
אריה חן נפטר בירושלים ביולי 1979 ונקבר בהר המנוחות. במותו הותיר אישה ובן.
ביוגרפיה > בין מחזותיו

"אם אשכחך ירושלים": זכה בפרס המחזה המקורי מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות בשנת 1968. מבוסס על רומן של דלטון טרמבו משנת 1939.
"משחקים בקארין": הועלה בתיאטרון זווית מתחילת 1968 בבימויו של פיליפ שפרן. הועלה גם בפריז, במדריד, בבואנוס איירס (בשם Representando a Karin), בווינה ובאיסטנבול.
"מסע אל האור" ("מספיק ויותר מדי"): זכה בפרס המחזה המקורי בשנת 1968. הועלה בתיאטרון "גאלרי" בפריז מסוף 1970. הועלה בתיאטרון "צוותא" בבימויו של ראובן אדיב.
"מזל בתולה": זכה בפרס המחזה המקורי בשנת 1970. הועלה ב"הבימה" מסוף 1972 בבימויו של שמואל עצמון.
"הראי": הועלה ב"בימת הקיבוץ" בבימויו של שמואל שילה בסוף 1970.
"החותם"
"העימות"
"הזקן"
"השכנים"
"מינלואים"
"ניסיון אהבה"
"המילה היא אהבה"
"רב רהבכעים"
"בזה הרגע"
"רק נשיקה אחת"
"ביום שהים יעלה אל ההר"
"הגדר" (תסכית)
"Use me"
"Make love, not war"
חן כתב עשרות מחזות, מערכונים ותסריטים לתוכניות טלוויזיה. 
את החומרים למחזותיו לקח מהביוגרפיה שלו, ממועקותיו האישיות, מדמיונו הפורה, השכלתו ותרבותו. חן גרס כי סיפוק היצר המחזאי כרוך גם בוויתורים, לאמור: בביזור האני שלך, בחלוקת מועקותיך ומכאוביך בין כל דמויות המחזה, בכך יצר דמויות סבירות לגילום.
במחזותיו שזורים אלמנטים משלל תחומי החיים, המרקם החברתי, וההוויה הישראלית-עברית ההיסטורית. יש אזכורים רבים לאמנות (פיסול, ציור, נגינה, ספרות וכו'), לשואה, לירושלים, למלחמה וגיוס לצבא.
כל אלו לא נאמרים בפירוש, אך הם נרמזים, מוסווים בין דפי המחזה. חן ראה בכך סוג של השלמה. הוא אהב אמנות ולכן נטה להזכיר זאת ברוב מחזותיו. על אף ששירת בצבא הישראלי, הרגיש תחושה של ניתוק וריחוק. לא לו ולא למשפחתו היה קשר לשואה. אך התלישות שלו, גרמה לו לרצות להשתייך, רצון שהתבטא בצורך להכניס נגיעה יהודית למחזותיו, בשאיפה להיות חלק מקבוצה. זאת עשה בעזרת כתיבתו המחזאית, כסוג של השלמה.
חן הושפע מספרות העולם לגווניה, אך לא ניתן להצביע על יוצר מסוים שהושפע ממנו פחות או יותר.
שניים ממחזותיו: "מסע אל האור" ו"אהבה בחשיכה", תורגמו לאנגלית על ידי שרה קורן [קריצמן] יעקובוביץ.
כתביו

שלשה מחזות, ירושלים: במה – רבעון לדרמה, תש"מ 1980. (הופיע לזכרו)
הערות שוליים

↑  היום לוויית אריה חן בירושלים, דבר, 15 ביולי 1979.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259653205171  BnF: cb14673258s (data)  GND: 1056400773  ISNI: 0000 0000 0319 4542  SUDOC: 22521024X  VIAF: 29794272   WorldCat (עם VIAF): 29794272
עקרון החסד

ערך זה עוסק בעקרון הפילוסופי, הלוגי והרטורי. אם התכוונתם לעקרון בנצרות הפרוטסטנטית, ראו .
עקרון החסד (באנגלית: Principle of Charity) הוא עקרון המשמש בפילוסופיה, בלוגיקה וברטוריקה על-פיו, כאשר מפרשים את דבריהם של אחרים, יש להשתמש בפירוש הטוב והחזק ביותר האפשרי לדברים, ולייחס להם, במידת האפשר, רציונליות. מטרת העיקרון היא להימנע מייחוס כשלים לוגיים, אי-רציונליות או ערך אמת שקרי לדברים, כאשר קיים פירוש קוהרנטי ורציונלי. על פי סיימון בלאקברן, העיקרון "מחייב אותנו לעשות מקסימיזציה של האמת והרציונליות כאשר אנו מפרשים דברים". הפרות מוּכּרות של עקרון החסד הן הכשלים הלוגיים אד הומינם וכשל איש הקש ("דחליל").
שמו של העיקרון ניתן לו ב-1958 על ידי ניל וילסון, במאמרו "substances without substrata". הוא כותב כי אנו פועלים על פי מה שניתן לכנות "עיקרון החסד". בהינתן משפטיו של דובר מסוים, ובהם שם שאיננו בטוחים למה מתכוון הדובר כשהוא משתמש בו, אנו בוחרים כמצוין של השם (כהוראתו) את מה ש"יהפוך" משפטים רבים ככל הניתן לאמיתיים.
לעקרון הוצעו גרסאות ונוסחים שונים על ידי הוגים ולוגיקנים נוספים כמו וילארד קוויין ודונלד דייווידסון. לעיקרון נודעת חשיבות בשיטותיהם של הוגים אלה ושל הוגים נוספים בזרם של הפילוסופיה האנליטית, כגון דניאל דנט.
עקרון החסד בדיון האפיסטמולוגי > רקע: רלטיביזם תפיסתי

רלטיביזם תפיסתי הוא ההשקפה שלקבוצות שונות כגון קבוצות בעלות שפות שונות או תרבויות שונות, עשויים להיות מושגים מרכזיים שונים ושאלה יכולים להוביל אותן לתפיסות שונות של העולם. רלטיביזם תפיסתי יכול להיות גלובאלי- קרי, להקיף שלל תחומים, או להיות לוקאלי- קרי, להתייחס לתחום מסוים (מוסר או מדע, למשל).
הדוגלים ברלטיביזם תפיסתי אף מצביעים על כך שהבדלים שכאלה אכן קיימים בעולם. לדוגמה, ברור שישנם מושגים חדשים שמשמשים אותנו בתחום המוסר בהם לא השתמשנו בעבר הרחוק. בהתאם לכך, ישנה הסכמה שתפיסותינו לגבי זכויות אדם לא התקיימו בעולם העתיק.
אף מערכת של מושגים אינה נכונה במובן זה שהיא תואמת או מתכתבת עם המבנה של העולם. מושגים שמחלקים דברים לקבוצות בהתאם לאופן בו דברים אכן מחולקים בעולם פשוט אינם קיימים. הרלטיביסט התפיסתי מעוניין לדחות את הגישה לפיה ישנן חלוקות אובייקטיביות בעולם שאינן תלויות בדרך בה אנחנו מחלקים אותו בתפיסות הסובייקטיביות שלנו. חוסר היכולת להשיג התאמה למציאות אינו פגם במושגים שלנו. הוא נובע מכך שהעולם, או יותר נכון- האובייקטים בעולם- אינם מחולקים בחלוקות אובייקטיביות על פי תכונות או יחסים.
חשוב לציין שחלוקה לקבוצות משמשת מטרה בפני עצמה לעיתים רחוקות בלבד. בדרך כלל, מושגים מונחים ביסוד כל תהליך מנטלי שלנו: היסק, ניבוי, תכנון, למידה, הסבר וכולי. מושגים מאפשרים לנו ליישם מה שלמדנו במקרים חדשים. כאשר אני רואה עכברוש, אני מיד מסיק שהוא מטונף.
כל קבוצה גדולה מאוד של פריטים, ניתן לסווג בהרבה דרכים שונות, וכך הרבה סכמות שונות של סיווג מתאפשרות. אולם, המושגים שלנו אף קובעים אילו דברים אנו חושבים שבכלל יש לסווג. אם אנו חושבים שיש לנו את אותו הדבר או דבר מה חדש, דבר אחד או מספר דברים- תלוי בתפיסה שלנו לגבי חלוקה. יצירת מושג חדש לסוג של דבר מאפשרת לנו לא רק לייחד דברים מסוג זה, אלא אף משחקת תפקיד ביצירת הדברים עצמם.
פילוסופים נוטים לדבר על "סכמות מושגיות" (Conceptual Schemes). סכמה מושגית, כך נהוג לחשוב, היא דרך לארגן את חוויותינו. טבעי להניח שאם נגיע לכדי הבנת מושגיה של איזו תרבות אקזוטית, נוכל לבטא אותם במונחים שאנחנו מבינים – וכך הסכמה המושגית שלהם לא תהיה כל כך שונה מזו שלנו. אולם- אומר הרלטיביזם התפיסתי- אפילו אם שתי קבוצות מחזיקות באותם המושגים, יכול להיות שהן משתמשות בהם בדרכים שונות למדי, ובכך אף מגבשות תפיסות שונות של העולם. דוגמה מובהקת לכך היא שתי קבוצות בעלות אותו המושג שקבוצה אחת מיישמת באופן רחב יותר מקבוצה אחרת. לדוגמה, המושג "איש" (כלומר- בעל אישיות) ייושם באופן רחב יותר בתרבות אנימיסטית מאשר בתרבות שלנו.
לקריאה נוספת

Wilson, Neil L (1959). "Substances without Substrata", The Review of Metaphysics, XII/4(48): 521-539.
הערות שוליים

↑  Blackburn, Simon (1994). The Oxford Dictionary of Philosophy. Oxford: Oxford University Press. p. 62.
↑
Wilson, Neil L (1959). "Substances without Substrata", The Review of Metaphysics, XII/4(48): 521-539.
↑  Davidson, Donald (1984) [1974]. "Ch. 13: On the Very Idea of a Conceptual Scheme". Inquiries into Truth and Interpretation. Oxford: Clarendon Press.
↑  מתוך האנציקלופדיה לפילוספיה של אוניברסיטת סטנפורד: http://plato.stanford.edu/entries/relativism/
↑  6W.V.O. Quine, "Two Dogmas of Empiricism," reprinted in From a Logica' Point of
Vie,l. 2nd edition, Cambridge, Mass., 1961
לואיזה, נסיכת הסן-קאסל

לואיזה, נסיכת הסן-קאסל (בגרמנית: Luise von Hessen-Kassel; ‏7 בספטמבר 1817 - 29 בספטמבר 1898), הייתה אשתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה > ילדותה

לואיזה נולדה בקאסל ב-7 בספטמבר 1817, לוילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, נכדתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בהיותה בת שלוש עברו הוריה להתגורר בדנמרק, ולכן הרגישה את עצמה דנית ולא גרמנית, ומשום כך בבגרותה לא נמנעה להיכנס לסכסוכים עם המדינות הגרמניות.
ב-26 במאי 1842 התחתנה לואיזה בקופנהגן, עם בן דודה מדרגה שנייה, כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג.
ביוגרפיה > מלכת דנמרק

ב-15 ביולי 1863 מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובעלה עלה לשלטון במקומו ככריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. לואיזה לא התערבה בענייני הממשל, ולא חיפשה הכרה מהציבור. האינטרסים הפוליטיים היחידים שלה התמקדו בלהשיא את ילדיה לשושלות המלוכה של אירופה. בעקבות כך הפכה לואיזה לסמל פופולרי של חיי המשפחה. אירועים מהותיים בחייה כללו את חתונת הכסף ב-26 במאי 1867, חגיגת יום הולדתה ה-70 בשנת 1887, חתונת הזהב בשנת 1892, ויום הולדתה ה-80 בשנת 1897.
לואיזה תמכה בהרבה ארגוני צדקה, ואף הקימה כמה בתי יתומים. במהלך שנות חייה האחרונות התחרשה לואיזה, וב-29 בספטמבר 1898 מתה בארמון ברנסטורף.
משפחתה

לכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק וללואיזה היו 6 ילדים:
| שם | בן זוג / בת זוג | ילדים |
| --- | --- | --- |
| פרדריק השמיני, מלך דנמרק   (1912-1843) | לוביסה, נסיכת שוודיה | כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק   הוקון השביעי, מלך נורווגיה   לואיז, נסיכת שאומברג-ליפה   האראלד, נסיך דנמרק   אינגבורג, נסיכת דנמרק   תירה, נסיכת דנמרק   גוסטב, נסיך דנמרק   דאגמאר, נסיכת דנמרק |
| אלכסנדרה, נסיכת דנמרק   (1925-1844) | אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת | הנסיך אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל   ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת   לואיז, הנסיכה המלכותית   ויקטוריה, נסיכת הממלכה המאוחדת   הנסיכה מוד מוויילס   אלכסנדר ג'ון מוויילס |
| גאורגיוס הראשון, מלך היוונים   (1913-1845) | אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה | קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון   גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק   אלכסנדרה גאורגיבנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה   ניקולס, נסיך יוון ודנמרק   מריה, נסיכת יוון ודנמרק   אולגה, נסיכת יוון ודנמרק   אנדראס, נסיך יוון ודנמרק   כריסטופר, נסיך יוון ודנמרק |
| דאגמאר, נסיכת דנמרק   (1928-1847) | אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה | ניקולאי השני, קיסר רוסיה   אלכסנדר, הדוכס הגדול של רוסיה   גיאורגי, הדוכס הגדול של רוסיה   קסניה, הדוכסית הגדולה של רוסיה   מיכאיל השני, קיסר רוסיה   אולגה, הדוכסית הגדולה של רוסיה |
| תירה, נסיכת דנמרק   (1933-1853) | ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר | מריה לואיזה, נסיכת הנובר   גאורג וילהלם, נסיך הנובר   אלכסנדרה, נסיכת הנובר   אולגה נסיכת הנובר   כריסטיאן, נסיך הנובר   ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג |
| ולדמר, נסיך דנמרק   (1939-1858) | מארי, נסיכת אורליאן | אגה, רוזן רוזנבורג   אקסל, נסיך דנמרק   אריק, רוזן רוזנבורג   ויגו, רוזן רוזנבורג   מרגרט, נסיכת דנמרק |
קשריהם המשפחתיים של כריסטיאן התשיעי ולואיזה עם בתי המלוכה של אירופה הקנו לכריסטיאן את הכינוי "חמה של אירופה". ארבעה מילדיהם ישבו על כיסאות מלוכה (הן כמלכים והן כבנות זוג של מלכים) בדנמרק, בבריטניה, ברוסיה וביוון. בתו תירה הייתה הופכת להיות מלכת הנובר, אלמלא פורקה ממלכה זו לפני שבעלה היה למלך. לבנו הצעיר ולדמר הוצאו כתרי המלכות של נורווגיה ובולגריה, אך הוא דחה את שתי ההצעות עקב לחץ בינלאומי. נכדו קרל מלך מאוחר יותר כהוקון השביעי, מלך נורווגיה.
ההצלחה בשידוכם של ששת ילדיהם של כריסטיאן ושל לואיזה לא נזקפה לזכותו של כריסטיאן, אלא לזכות השאפתנות של לואיזה. רבים השוו את יכולותיה של לואיזה לאלו של המלכה ויקטוריה. גורם נוסף להצלחה זו הייתה העובדה שדנמרק לא הייתה אחת ממעצמות העל של אירופה, כך ששאר המעצמות לא חששו לכך שמאזן הכוחות ביבשת יתערער כתוצאה מנישואי ילדיו של כריסטיאן עם נסיכי ונסיכות בתי המלוכה האחרים.
על נכדיהם של כריסטיאן התשיעי ולואיזה נמנו ניקולאי השני, קיסר רוסיה, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון, ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק והוקון השביעי, מלך נורווגיה.
כיום, רוב בתי המלוכה ומשפחות המלוכה לשעבר של אירופה הם צאצאים ישירים של כריסטיאן התשיעי ולואיזה, ורוב המלכים הנוכחיים ביבשת הם צאצאיו, כולל מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, פיליפ, מלך הבלגים, האראלד החמישי, מלך נורווגיה, פליפה השישי, מלך ספרד ואנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג. בעלה של המלכה אליזבת השנייה, הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו וסופיה, מלכת ספרד לשעבר, נמנים גם על צאצאיו, בנוסף לקונסטנטינוס השני, מלך יוון לשעבר ורעייתו, אנה מריה. על צאצאי של כריסטיאן התשיעי ולואיזה נמנים גם מיכאי הראשון, מלך רומניה לשעבר ורעייתו הנסיכה אנה מרומניה.
הערות שוליים

↑  Royal Ordinance settling the Succession to the Crown on Prince Christian of Glücksburg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810551505605606  GND: 12962683X  ISNI: 0000 0000 2090 8172  KulturNav: 7b187015-d8c6-4ad5-a351-70b469478482  RKD: 275368  SNAC: w6cc3xp9  ULAN: 500154524  VIAF: 30622150   WorldCat (עם VIAF): 30622150 
כריסטיאן התשיעי עם משפחתו
קיארה קיטינג

קיארה אילהאן קיטינג (באנגלית: Khiara Ilhaan Keating; נולדה ב-27 ביוני 2004) היא כדורגלנית אנגלייה המשחקת כיום כשוערת במועדון מנצ'סטר סיטי שמשחק בסופרליג האנגלית לנשים  ובנבחרת אנגליה. היא שיחקה בעבר בהשאלה עבור AFC Fylde(אנ') וקובנטרי יונייטד(אנ').
קריירה מוקדמת

קיטינג גדלה בארדוויק, מנצ'סטר(אנ'), שָם אמהּ הקימה לה קבוצה שתשחק בה, בתחילה כחלוצה. היא עשתה ניסיון במנצ'סטר יונייטד כשוערת בגיל 6. קיטינג שיחקה במנצ'סטר יונייטד עד גיל 11, לפני שעברה ל"אקדמיית הסיטי".
קריירה בקבוצות

קיטינג ישבה על הספסל כמחליפה עבור מנצ'סטר סיטי, במהלך עונת 2020–21, לפני שהושאלה ל-AFC Fylde של הליגה הלאומית צפון, בתחילת העונה הבאה אחריה. שם היא הרשימה מאד את הנוגעים בדבר, והעיתון בלקפול גאזט(אנ') כינה את הופעתה בסיקור המשחק כמרשימה, לשוערת כה צעירה (בת 17 לעת ההיא).
עקב רשימת פצועים ארוכה במנצ'סטר סיטי, קיטינג הוחזרה לאחר תקופה קצרה בת כמה הופעות, כדי לשמש כמחליפה לשוערות הבכירות. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצת הבוגרות מנצ'סטר סיטי ב-12 בינואר 2022, כשהיא החלה בגביע ליגת הנשים של ה-FA נגד לסטר סיטי. כמה ימים לאחר מכן ב-16 בינואר 2022, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגה עם 90 דקות נגד אסטון וילה.
בינואר 2023, הצטרפה קיטינג לקובנטרי יונייטד בהשאלה עד תום עונת אליפות הנשים 2022–23, וזאת כדי לצבור ניסיון כשוערת בכירה. היא ערכה ארבע הופעות בסך הכל במועדון.
עונת 2023–2024

באוקטובר 2023, קיטינג הייתה מועמדת לשחקנית החודש ב-WSL לעונת 2023–2024. בנובמבר היא חתמה על הארכה של שלוש שנים במנצ'סטר סיטי, לאחר שפתחה בששת המשחקים הראשונים של העונה. נכון לדצמבר 2023, לקיטינג היה אחוז ההצלה השלישי בגובהו של הליגה לעונה, ולפי האתר Goal.com, היא חלק מדור חדש לגמרי של שוערות. היא הפכה לשוערת הבחירה הראשונה של סיטי לאחר שהועדפה על אלי רובק .
בסיבוב החמישי בגביע האנגלי 2023–24 נגד ארסנל ב-11 בפברואר 2024, קיטינג סיפקה הופעה "עולמית". סדרת ההצלות שלה זכתה לשבחי המבקרים, תוארה כגיבורה, ובזכותה נשמר השער נקי להבטחת ניצחון 1-0.
בסוף העונה, קיטינג הפכה להיות השוערת הצעירה ביותר שזכתה בכפפת הזהב של WSL. היא סיימה את העונה עם הכי הרבה דקות ששיחקו נערות ונערים אנגליים עד גיל 21 בעונה בסופרליג (1,980 דקות), ונקראה לנבחרת הבוגרת.
קריירה בין-לאומית

קיטינג הופיעה פעם אחת בנבחרת אנגליה עד גיל 15. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת עד גיל 19 במוקדמות האליפות הזו ב-2022(אנ') מול הרפובליקה של אירלנד ב-20 באוקטובר 2021, תוך שמירה על שער נקי. האתר "אינגלנד פוטבול" תיאר את הופעתה כ"קולוסאלית". בקיץ 2022, היא המשיכה להיות שוערת הבחירה הראשונה בשלב הבתים של הטורניר האחרון. באוקטובר 2022, קיטינג שיחקה במוקדמות אליפות האומות 2023 עד גיל 19, תוך שמירה על שער נקי נגד סלובניה.
ב-25 באוגוסט 2022, נבחרה קיטינג כחלק מסגל אנגליה עד גיל 23 למשחק נגד נורווגיה, שם היא הייתה שוערת מחליפה אך לא שיחקה. בספטמבר 2023, קיטינג הייתה שוב מחליפה בליגה האירופית U23 נגד נורווגיה ובלגיה, אך לא שיחקה.
קיטינג קיבלה את זימון הבכיר הראשון שלה ב-17 באוקטובר 2023 לצמד משחקי ליגת האומות לנשים של אופ"א(אנ') נגד בלגיה אך גם בהם לא השתתפה.
פרסים והוקרות

מנצ'סטר סיטי - פרס הכוכבת העולה לעונת 2022–2023.
כפפת הזהב של הסופר-ליג (אנ') לעונת 2023–2024.
שחקנית החודש של הסופר-ליג, פברואר 2024.
ביאורים

↑  האקדמיה לבנות של מנצ'סטר סיטי מפעילה קבוצות של עד גיל 12; עד גיל 14; ועד גיל 19. האקדמיה פועלת במתחם האימונים של המועדון ב-CFA במנצ'סטר, ועובדת לצד תוכנית האקדמיה לבנים. סימוכין ראו כאן.
↑  בלקפול גאזט הוא עיתון שנוסד בשנת 1873, ומסקר את אזור הפלייד בלאנקשיר(אנ'), שהוא אזור החוף הצפון מערבי של אנגליה.
↑  אלי רובק הייתה השוערת מס' 1 של מנצ'סטר סיטי ושל נבחרות אנגליה הצעירה והבוגרת בשנים 2015 - 2021.
הפגזת עכו (1840)

הפגזת עכו ב-3 בנובמבר 1840 הייתה שיאה של המערכה הצבאית שניהלו האימפריה העות'מאנית ומעצמות אירופה ובראשן בריטניה, נגד מוחמד עלי מושל מצרים בשנים 1839-1840. עילת המאבק הייתה סירובו של מוחמד עלי המורד להשיב את השלטון בסוריה וארץ ישראל, עליהן השתלט בכוח ב-1831, לידי הסולטאן הטורקי. המלחמה ניטשה בין כוחות הקואליציה של בריטניה, האימפריה האוסטרית והאימפריה העות'מאנית לבין צבא מצרי בפיקודו של אבראהים פאשא, בנו המאומץ ויורשו לעתיד של מוחמד עלי.
רקע היסטורי

המערכה הסורית והפגזת עכו היו חלק מהמאבק בין האימפריה העות'מאנית לבין מוחמד עלי, הפאשה של מצרים שמרד בסולטאן וכבש את ארץ ישראל סוריה ולבנון. ב-29 ביוני 1839 נבלם על ידי אבראהים פאשא ניסיון לפלישה ולכיבוש חוזר של סוריה על ידי הצבא העות'מאני בקרב נזיפ (אנ'), קרב שהביא לסיפוחה של סוריה כולה למצרים, ערער את השלטון הטורקי ואת אחיזתו במזרח התיכון ואף איים על המשך קיומה של האימפריה העות'מאנית.
ימים אחדים לאחר התבוסה בנזיפ מת הסולטאן מהמוט השני ועל כסאו עלה יורשו בן ה-16, אבדילמג'יט הראשון והצי הטורקי, שהיה תחת פיקוד אדמירל ממוצא מצרי, ערק והצטרף לצבאו של מוחמד עלי. בריטניה, רוסיה, אוסטריה ופרוסיה התחייבו לתמוך בסולטאן ולכפות על מוחמד עלי (שנהנה עד כה מתמיכתן של צרפת וספרד) לסגת מסוריה.
יועצי הסולטאן החדש תמכו בפתרון המשבר בדרך של פשרה אשר במהלכה תתבצע העברת השלטון בסוריה לידי מוחמד עלי אולם לפתרון זה התנגדו נמרצות בריטניה, אוסטריה ורוסיה שחששו מאובדן הסדר הקיים, מהחלשותה של האימפריה העות'מאנית אשר עלולה הייתה להוביל להתחזקותה של רוסיה.