stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמזונאס (מדינה בברזיל)
גאוגרפיה

שטח מדינת אמזונאס מכוסה ברובו ביערות גשם המכסים את רוב שטח יער האמזונאס. המדינה נקראת על שם נהר האמזונאס.
במדינת אמזונאס נמצא ההר הגבוה בברזיל, פיקו דה נבלינה, הנמצא 2,994 מטר מעל גובה פני הים.
המדינה מכוסה כמעט לחלוטין ביערות גשם, 98% על פי גורמים רשמיים. התבליט שלה מחולקת לשלושה סוגים:
igapos - אזור מוצף תמידית, שורשי צמחים שוקעים במים.
varzeas - גבוה יותר מ־igapos, האדמה מוצפת רק כשהנהרות מגיעים לשיאם במהלך עונה רצופת גשמים.
רמה נמוכה - הגבוה ביותר, אף פעם אינו שוקע.
שטח רחב ומגוון זה מושך לשטח האמזונאס תיירים רבים.
כלכלה

בעבר, הייתה כלכלת אמזונאס מבוססת לחלוטין על גומי; כיום יש לה מגוון תעשיות רחב הכולל גידול קסאווה, תפוזים ועוד.
השינוי שחל לאחרונה בכלכלת המדינה חל בעקבות מאמץ ממשלתי לפתח תעשיות שיתרכזו בעיקר ביצוא סחורה. בשל קרבה גאוגרפית לשווקים בחצי כדור הארץ הצפוני ומדינות האמזונאס, כמו ונצואלה, הם מאמינים כי למהלך זה תהיה השפעה כלכלית גדולה לא רק על החלק הצפוני של ברזיל אלא על ברזיל כולה.
היסטוריה

שמו של נהר האמזונאס ניתן לו על פי אחת הגרסאות על ידי הנוסע הספרדי פרנסיסקו דה אורייאנה ששט לאורכו בשנת 1541 ופגש אינדיאנים ארוכי שיער שדמו בעיניו לאמזונות, הנשים הלוחמות המתוארות במיתולוגיה היוונית. אולם נראה שהשם הוא שיבוש שמו המקורי של הנהר, "אמאזונו" שפירושו "המיית ענני מים".
מה שנחשב כיום למדינת אמזונאס נכבש לאחר חתימת חוזה טורדסיאס ב-1494, אשר קבע על חלוקת העולם (חוץ מאירופה) בין הספרדים לפורטוגזים, כשהשטח ממערב לקו רוחב 46°'37 מערב (בערך) שייך לספרד ושטח ממזרח שייך לפורטוגל.
במקור, רוב אמריקה הדרומית (חוץ מחלק קטן מחופה המזרחי של ברזיל המודרנית) הועבר לשטח ספרד. אך, מעשית, הפורטוגלים שלטו באזור באמצעות התיישבויות רבות וחיילים פורטוגזים רבים באזור ברזיל. ספרד ויתרה על השליטה באזור באופן רשמי בחוזה מדריד ב-1750.
מדינת אמזונאס הוקמה באופן רשמי על ידי פדרו השני קיסר ברזיל ב-1850.
המדינה הגיע לתקופת השגשוג שלה בשנות החמישים של המאה ה-19, בשיא ייצור ויצוא הגומי שלה. אך הרווח הכלכלי נוצר על חשבון סבל אנושי רב כאשר אלפי אינדיאנים משועבדים אשר עבדו בייצור גומי מתו ממחלות ועבודת יתר.
בסוף העשור הראשון של המאה ה־19, מונופול הגומי הברזילאי הלך ודעך, בזמן שמטעים בריטיים והולנדים בדרום-מזרח אסיה ייצרו גומי זול יותר ואיכותי יותר, עד שב-1900 כלכלת מדינת אמזונאס נקלעה למשבר רציני בשל כך. לא היה זה עד שנות ה-50 של המאה ה-20 שמדיניות הממשלה הפדרלית הצילה את המדינה מהרס כלכלי.
עיר הבירה מנאוס הייתה עיר עשירה בעבר (הופעלו בה תאורת רחוב ורכבות קלות לפני לונדון) אך נפלה למשבר מאז סוף עידן הגומי. ב-1967, הממשלה הפדרלית הוציאה לפועל תוכנית לחדשת את העיר וכיום העיר נמצאת במרכז הכלכלי של האזור.
היסטוריה > הקהילה היהודית

בבירת המדינה, מנאוס, הייתה קהילה יהודית, חלקם מיהדות מרוקו. קברו של הרב שלום עמנואל מויאל בעיר, הפך למוקד עלייה לרגל עבור נוצרים קתולים, שם הוא נחשב ל"קדוש היהודי עושה הניסים".
דגל

הדגל אומץ על־פי חוק מספר 1513 ב־14 בינואר 1982. 25 הכוכבים בפינה השמאלית-עליונה מייצגים את 25 העיריות אשר התקיימו ב־4 באוגוסט 1897. הכוכב הגדול יותר מייצג את עיר הבירה מנאוס. שני הפסים הלבנים האופקיים מסמלים תקווה בעוד שהפס האדום באמצע מסמל את ההתגברות על המאבקים.
ארכאופוטם

| ארכאופוטם> תקופה |
| --- | --- |
סוף מיוקן-סוף פליוקן 7.5–2.58 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: היפופוטמיים
סוג:: ארכאופוטם
מינים
 Archaeopotamus harvardi  Archaeopotamus lothagamensis  Archaeopotamus qeshta
שם מדעי
 Archaeopotamus ‏Boisserie, 2005

ארכאופוטם (שם מדעי: Archaeopotamus; מילולית: "העתיק מהנהר") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת ההיפופוטמיים אשר חי באפריקה ובמזרח התיכון. הוא היה מאבותיהם של שאר ההיפופוטמים והיה קרוב בעיקר לסוג קניהפוטם.
היפופוטם זה נחקר כבר ב-1977 מהמין A. harvardi שנמצא באבו דאבי ונחשב לעצם של היפופוטם מצוי או של היפופוטם גמדי. עוד שני מינים נמצאו ליד אגם טורקאנה ואגם ויקטוריה בקניה. מחקר מעמיק שבוצע הראה שלבני סוג זה לסתות צרות וארוכות יותר מההיפופוטם המצוי ושיניים חותכות רבות יותר והוא היה קטן מעט מההיפופוטם המצוי. עם זאת קשה להבדיל בין מאובניו לאלה של הקניהפוטם שנמצא גם הוא בקניה.
היפופוטם זה חי בין סוף המיוקן לסוף הפליוקן לפני 7.5 עד 2.58 מיליון שנה, ייתכן מאוד בקרבה למקווי מים טרופיים.
ארכאורורניתוידיז

| ארכאורורניתוידיז |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 75 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרודונטיים
סוג:: ארכאורורניתוידיז
מין:: Archaeornithoides deinosauriscus
שם מדעי
 Archaeornithoides

ארכאורורניתוידיז (שם מדעי: Archaeornithoides; מילולית: "צורת עוף עתיק") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים, אשר חי במשך הקרטיקון המאוחר של מונגוליה, לפני 75 מיליון שנה מזמננו. הוא אותר בתצורות מאובנים במדבר גובי באומנוגובי, מונגוליה בידי החוקר הפולני אנדרה אלזנוסבקי (אנ') והוא תיאר את הממצאים ב-1992 למדע לצד החוקר הגרמני פיטר וולנהופר (אנ'). הסוג כלל מין יחיד – Archaeornithoides deinosauriscus, שפירושו: "דינוזאור קטן".
הארכאורורניתוידיז ידוע מממצאים חלקיים של שרידי הלסתות, הצוואר ומעט שיניים, אשר העידו שהיה טורף קרוב לטרודון אך קטן בהרבה וניזון בעיקר מחרקים. הממצאים הגיעו לאורך של 27 מ"מ ובעליהם כנראה הגיע לאורך של מטר ולמשקל של כשני ק"ג. כל הנראה היה קרוב של הזאורורניתוידיז וכמותו ייתכן והיה מכוסה בנוצות. חלק מהחוקרים סוברים שהיה קרוב של העופות (מהקבוצה אביאלאה). אחרים למעשה רואים בו דמוי-תנינאי קדום מהלך על שתיים ואף קרוב של הספינוזאוריים.
מספר ממצאים שלו מרמזים על כך שנטרף בידי יונקים מהקרטיקון כמו הדלתתרידיום, מה שיכול להיות העדות המאובנת הראשונה לכך.
אריקה ואל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1927 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  17 באוקטובר 2013 (בגיל 86 בערך) Staatz, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריקה ואל (בגרמנית: Erica Vaal;‏ 1927 – 17 באוקטובר 2013) הייתה שחקנית ומנחה אוסטרית.
ביוגרפיה

ואל נולדה בווינה ולמדה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה, לאחר סיום לימודיה היא נסעה לעבוד ברומא ושם השתתפה במופעי תיאטרון, בסרטים בינלאומיים דוגמת "המסע" לצד דברה קר ובמספר סרטים איטלקיים דוגמת "שוד בשלושה רובעי זמן" עם דליה לביא.
ב-1967 נבחרה להנחות את תחרות האירוויזיון בווינה - בין היתר לאור היותה דוברת מספר רב של שפות. לאחר הנחייתה המוצלחת רשות השידור האוסטרית הזמינה אותה להנחות מספר תוכניות טלוויזיה נוספות.
ב-1972 היא שיחקה בפרק של סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר "החייל האמיץ שווייק".
בשנים 1992–1994, למדה באוניברסיטת הוואנה שבקובה.
ואל נהגה לטייל ברחבי העולם וכתבה שני ספרים אודות מסעותיה. היא עסקה בצילום ותערוכת היצירות הראשונה שלה נקראתה "הפרחים של השדרה החמישית" והוצגה במוזיאון האתנולוגיה שבווינה מדצמבר 1999 ועד פברואר 2000. בנובמבר 2000 היא הוציאה לוח שנה עם אומנות קובנית בשם "סאבור קובנו".
הייתה נישאה למפיק הקולנוע ויטור פאהלן ואם לבת.
אריברט היים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1914 באד רדקרסבורג, אוסטריה 
 פטירה:  10 באוגוסט 1992 (בגיל 78) קהיר, מצרים 
 שם לידה:  Aribert Ferdinand Heim 
 מקום מגורים:  קהיר 
 מקום קבורה:  קהיר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה (ינואר 1940)  אוניברסיטת רוסטוק  SS-Ärztliche Akademie 
 מספר צאצאים:  3 
 
אריברט פרדיננד היים (בגרמנית: Aribert Ferdinand Heim; ‏28 ביוני 1914 – 10 באוגוסט 1992) היה רופא אוסטרי שנודע בכינוי "דוקטור מוות". כרופא אס אס במחנה הריכוז מאוטהאוזן, הואשם בעינוי והריגה של אסירים רבים. באפריל 2008 עמד בראש רשימת הפושעים הנאצים המבוקשים שפרסם מכון ויזנטל, אך בינואר 2009 פרסם הערוץ הגרמני ZDF שהיים מת בקהיר ב-1992, שם הסתתר תחת שם בדוי ואף המיר את דתו לאסלאם.
בתקופה הנאצית

היים למד רפואה בווינה. בשנת 1935 הצטרף למפלגה הנאצית האוסטרית (שפעלה אז מחוץ לחוק) ולאס אה. לאחר האנשלוס ב-1938 הצטרף לאס אס ובאביב 1940 התנדב לוואפן אס אס. באוקטובר 1941 הוצב במחנה הריכוז מאוטהאוזן, ובשלוחת אבנזה שלו עינה למוות וערך ניסויים רפואיים אכזריים באסירים, שכינו אותו עקב כך "דוקטור מוות".
בפברואר 1942 עבר לדיוויזיית אס אס הררית השישית בצפון פינלנד, בעיקר בבית החולים הצבאי של אואולו.
בתחילת 1945 עבר עם יחידתו לחזית המערבית והשתתף בקרב על הבליטה.
ב-15 במרץ 1945 נתפס על ידי חיילים אמריקנים בהרי הונסריק (Hunsrück) שבגרמניה ונשלח למחנה שבויים, אך שוחרר ב-22 בדצמבר 1947 במסגרת חנינה כללית לרגל חג המולד.
לאחר המלחמה

היים נתן במרץ 1948 תצהיר לצורך טיהור עברו במסגרת הדה-נאציפיקציה ובו טען שגויס בכפייה לוואפן אס אס ולא ביצע כל פשע במסגרת שירותו. אף על פי שבידי הוועדה, שדנה בעניינו, היו מסמכים לגבי חברותו במפלגה הנאצית ובאס אס (עובדות אותן השמיט מתצהירו), טוהר שמו.
ביולי 1949 התחתן והשתקע כרופא במנהיים. בשנת 1954 עבר לבאדן-באדן וב-1955 פתח מרפאה גינקולוגית שם.
בסוף שנת 1956 הצליח לוותר על אזרחותו האוסטרית וקיבל אזרחות גרמנית.
כבר בינואר 1946 הוגשה עדות על פשעיו במחנה מאוטהאוזן. בפברואר 1948 נמסרה עדות נוספת.
במרץ 1948 החלו הרשויות באוסטריה לחקור את מעורבותו בפשעי מלחמה ובמרץ 1950 הוצא צו מעצר נגדו בתחומי אוסטריה. במאי 1951 החליט משרד הפנים האוסטרי, בניגוד לדעת התביעה הכללית האוסטרית, שלא להוציא צו חיפוש כנגד היים בגרמניה המערבית. ביולי 1957 הוצא נגדו בווינה צו מעצר שני, שהוגבל לתחומי אוסטריה וכלל פרטים חלקיים בלבד על זהותו.
באוקטובר 1961 פנה המרכז הפדרלי לחקר פשעי הנאצים לרשויות האוסטריות וביקש לוודא אם הוא הפושע המבוקש ממאוטהאוזן. שני עדים אימתו את זיהויו, על סמך תמונתו העדכנית.
בספטמבר 1962, לאחר שבית המשפט בבאדן-באדן הוציא נגדו צו מעצר, נעלם היים. מאז העריכו אנשי מכון ויזנטל כי הוא מסתתר בדרום אמריקה. מכון ויזנטל הציע פרס בסך 450 אלף דולר על ראשו של היים במסגרת מסע ציבורי להבאתם לדין של פושעי מלחמה נאצים נמלטים כדי שלא ימותו מבלי להיענש על מעשי הזוועה שביצעו. משפחתו טוענת כי מת ב-1992, אך לדברי מכון ויזנטל משפחתו לא דרשה חשבון בנק הרשום על שמו של היים, דבר המעיד על האפשרות כי באותו זמן היה עדיין בחיים. באוגוסט 2008 טען בנו של היים כי הוא מתכוון לתרום חלק מן הכסף הנמצא בחשבון, לתיעוד זוועות השואה.
ב-2005 פרסם השבועון הגרמני "דר שפיגל" שהיים התחבא באירופה ואותר בספרד, אך לא נתפס. ב-2008 יצא צייד הנאצים ד"ר אפרים זורוף, ממכון ויזנטל, לדרום אמריקה במצוד אחר היים. החיפוש התמקד באזור הרי האנדים בפטגוניה שבדרום צ'ילה.
לפני שנעלם, במאי 1962, הותיר היים ייפוי כוח בידי עורך דין מפרנקפורט להעביר לו את הכנסות שכר הדירה מבית דירות בשכונת מואביט בברלין. לאחר שנעלם העמידה העיר ברלין את היים לדין בטענה שהיה רוצח וקידם את המשטר הנאצי בביצוע פשעיו כרופא. היים הורשע ונתבע לשלם למעלה מחצי מיליון מארקים. את הכסף לא ניתן היה לקבל כיוון שהרשויות בבאדן-וירטמברג החרימו את נכסיו. לאחר מאבק משפטי ארוך (בין ברלין לממשלת באדן-וירטמברג) נמכר הבית בברלין במכירה פומבית ב-1988 והעלויות נלקחו לתשלום הפיצוי שבו הורשע. היים הגיע למצרים בפברואר 1963, התאסלם בתחילת שנות ה-80 ונשא את השם "טארק חוסיין פאריד".
אחרית דבר

גם לאחר הפרסום על מותו במצרים (שהוזכר לעיל) - מכיוון שלא ידוע מקום קבורתו לכאורה ולא ניתן לקיים בדיקת סמני DNA - הודיע ד"ר זורוף כי תיק היים אינו סגור. ד"ר זורוף אף הביא הוכחה כי עורכי הדין שלו (בנושא נדל"ני) טענו בשנת 2001 כי היים חי והם בקשר רציף איתו.
בנו, רודיגר, הודה, לאחר מות אביו ובעקבות הכתבה של ZDF ב-2009, ששהה עם אביו בקהיר בעת פטירתו.
בספטמבר 2012 פסק בית משפט בגרמניה כי היים אכן מת במצרים ב-1992.
לקריאה נוספת

ג'יילס מילטון, חייו הכפולים של הדוקטור הַיים בתוך: הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 162–165.
הערות שוליים

↑  מכון ויזנטל מציג: עשרת הנאצים המבוקשים בעולם, באתר הארץ, 30 באפריל 2008
↑  אריברט היים, "דוקטור מוות" הנאצי מת בקהיר, באתר הארץ, 5 בפברואר 2009
↑  המצוד אחר ד"ר מוות: עדים ראו את היים בצ'ילה, באתר ynet, 18 ביולי 2008
↑  כתבה באנגלית באתר הארץ
↑  יוסי מלמן, מצוד בספרד אחר הפושע הנאצי המכונה רופא המוות, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2005
↑  "ד"ר מוות יילכד בשבועות או בחודשים הקרובים", באתר ynet, 16 ביולי 2006
↑  מקור נוסף - ספרו של ד"ר זורוף "Opearation Last Chance", עמודים 185-207
↑  מתוך ראיון בערוץ 10, 5 בפברואר 2009
↑  מתוך ראיון ברשת ב', 18.6.09
↑  ynet, בימ"ש בגרמניה: ד"ר מוות הנאצי מת ב-1992, באתר ynet, 21 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305098605171  PLWABN: 9810679087705606  BnF: cb15583868x (data)  GND: 131372025  ISNI: 0000 0000 7875 4399  LCCN: n2008030930  NKC: xx0096553  SUDOC: 127540555  VIAF: 88584689   WorldCat (עם VIAF): 88584689
ארכאותיריס

| ארכאותיריס |
| --- | --- |

תקופה
קרבון פנסילבני 306 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
סדרה:: פליקוזאוריה
משפחה:: אופיאקודונטיים
סוג:: ארכאותיריס
מין:: Archaeothyris florensis
שם מדעי
 Archaeothyris ‏רייסז, 1972

איור של מבנה הגולגולת שנמצא
ארכאותיריס (שם מדעי: Archaeothyris) הוא סוג של חולייתן קדום, שהיה אולי מראשוני הסינאפסידים, לצד האכינרפטון (Echinerpeton), שהתגלה לצידו. הוא התגלה בנובה סקוטיה, קנדה. סוג זה הוגדר בידי החוקר הקנדי רוברט רייז ב-1972 ובתוכו נכלל מין יחיד - Archaeothyris florensis. משמעות שמו היא: "חלונות קדומים", על שם פתחי הצד של הגולגולת שלו. דבר זה נפוץ יותר אצל זוחלים קדומים, מה שמראה על הפרימיטיביות שלו. עם זאת הוא בעל תכונות המוכיחות שהיה סינאפסיד אמיתי.
הארכאותיריס התקיים במהלך הקרבון הפנסילבני שלפני 306 מיליון שנה. הוא הגיע לאורך 50 ס"מ ודומה במראהו ללטאה גדולה כמו כוח. עם זאת מבנה הראש שלו היה מוארך מעט, עם פתח לסת גבוה משל רוב הזוחלים. הוא היה בעל שיניים מחודדות דומות לניבים שהעידו שהיה אוכל בשר. מבנה הלסת עזר לו לסגור במהירות את הפה על טרף כמו חרקים או חולייתנים קטנים. הוא גם היה בעל רגליים חזקות ויציבות שניצבו מתחת לגופו.
הארכאותיריס חי כנראה בביצות של נובה סקוטיה הקדומה, כשבאותו זמן קנדה הייתה חמימה בהרבה מכפי שהיא כיום והזכירה את ביצת האוורגליידס של פלורידה וכוסתה ביערות שרכים עצומים. הוא ניזון כנראה מחרקים ומדו-חיים שמצא בביצות.
אקסל אוקסנסטירנה

אוקסנסטירנה בשנת 1626
דיוקן של אוקסנסטירנה מעשה ידי דייוויד בק
המלכה כריסטינה
אקסל גוסטבסון אוקסנסטירנה (בשוודית: Axel Oxenstierna; 16 ביוני 1583 באופלנד, שוודיה – 28 באוגוסט 1654 בסטוקהולם, שוודיה) היה רוזן ומדינאי שוודי. בשנת 1609 מונה לחבר במועצת המלוכה השוודית, ושימש כריקסקנצלר של שוודיה משנת 1612 ועד מותו. הוא היה איש סודם של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה וכריסטינה, מלכת שוודיה.
אוקסנסטירנה נחשב לאחד מגדולי מדינאיה של שוודיה לאורך השנים. הוא מילא תפקיד חשוב במהלך מלחמת שלושים השנים, והיה אבי ההחלוקה המנהלית הנוכחית של שוודיה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

אוקסנסטירנה נולד ב-16 ביוני 1583 במחוז אופלנד שבשוודיה. הוא היה הבכור מבין תשעת ילדיהם של גוסטב אוקסנסטירנה וברברו ביילקה. משפחתו הייתה משפחה עתיקה שהחזיקה במשך דורות במשרות בכנסייה השוודית. לאחר מות אביו, שלחה אמו אותו ואת שני אחיו הצעירים להתחנך מחוץ לשוודיה. אוקסנסטירנה למד באוניברסיטאות של רוסטוק, ויטנברג ויינה. בשנת 1603 חזר לשוודיה והצטרף לחוג האינטלקטואלים של קרל התשיעי, מלך שוודיה. הוא שלט היטב בסקוטית, מה שהקנה לו אהדה רבה בקרב האוכלוסייה הסקוטית הגדולה שחייה אז בשוודיה.
בשנת 1606 הוא יצא לשליחות דיפלומטית מטעם המלך במקלנבורג-שוורין ונסיכויות גרמניות אחרות. בשנת 1609 הפך לחבר במועצת המלוכה השוודית, והיה לאחד המשרתים הנאמנים ביותר של המלך. אותה שנה הוא יצא לשליחות דיפלומטית לעיר רוואל (כיום טאלין) שבאסטוניה, כדי לקבל ממנה מחוות עבור המלך. הוא השתתף גם בשליחות דיפלומטית לקופנהגן בירת דנמרק, שניסתה למנוע מלחמה אפשרית בין שוודיה לדנמרק, אולם נכשלה כך. בשנת 1611 כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק חצה את הגבול השוודי בראש צבאותיו, פותח בכך את "מלחמת קאלאמר". בתחילת שנת 1612 מת המלך קרל, ובנו גוסטב אדולף היה נער בן 17. גיל שלא נחשב מבוגר מספיק בשביל לשלוט. עם זאת, האצילים הסכימו להכיר בו כמלך, בתמורה לכך שיעניק להם זכויות נוספות וימנה את אוקסנסטירנה כריקסקנצלר (יועץ למלך הנמנה עם קבינט היועצים המצומצם של המלך).
ביוגרפיה > תחת שלטונו של גוסטב אדולף

אוקסנסטירנה גילה עד מהרה שהארץ שאותה הוא מתעתד לנהל, מסובכת בשלוש מלחמות בו זמנית. מלחמת קאלמאר נגד דנמרק, המלחמה הפולנית-שוודית (1600-1611) ומלחמת אינגריאן נגד רוסיה הצארית. אוקסנסטירנה החליט קודם כל לסיים את המלחמה עם דנמרק, שנחשבה למסוכנת ביותר מבין השלוש כיוון שהאויב איים על שוודיה עצמה. ב-20 בינואר 1613 נחתם הסכם קנרד, שבמסגרתו פינו השוודים את כל הנקודות האסטרטגיות שדרשו הדנים. למרות זאת, הישגי המלחמה מבחינת דנמרק לא היו מכריעים.
במהלך ההיעדרויות התכופות של המלך אל ליבוניה ופינלנד בין השנים 1614–1616, שימש אוקסנסטירנה כמשנה למלך ושליט הממלכה. הוא הסדיר את נישואיה של אחות המלך הנסיכה קתרינה עם יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג. ב-1617 היה כבר גוסטב אדולף בוגר דיו, והוא הוכתר כמלך באוקטובר של אותה שנה. במהלך טקס ההכתרה, קיבל אוקסנסטירנה תואר אבירות לאות תודה על שירותיו למען שוודיה. בשנת 1620 הוא יצא בראש משלחת אל ברלין כדי להסדיר את נישואי המלך עם מריה אלאונורה מברנדנבורג. במהלך מסעות המלחמה של המלך נגד רוסיה ופולין, היה אוקסנסטירנה אחראי על תחזוק הצבא והצי השוודי, ובכלל זה דאג לגיוס ולתקציבים עבור הצבא. הוא ביצע את מטלותיו בצורה כה טובה, עד שבשנת 1622 לקח אותו המלך עמו במסעו לליבוניה, ומינה אותו כמושל ריגה, עיר בעלת חשיבות אסטרטגית במלחמה נגד פולין. על שירותיו העניק לו המלך ארבע טירות במתנה.
בשנת 1623 הוא היה מופקד על ניהול המשא ומתן עם פולין, ובשנת 1625 הצליחו הצדדים להגיע להפסקת אש. עם זאת, שנה לאחר מכן שוב פרצה מלחמה בין שוודיה לפולין. בספטמבר 1628 ארגן אוקסנסטירנה ברית בין שוודיה לדנמרק, והשתיים כבשו את העיר שטרלזונד. בשנת 1629 ארגן את חתימת שלום אלטמרק עם פולין, וסיים בכך את המלחמה. בקיץ 1630 נכנסה שוודיה למלחמת שלושים השנים, ותמכה בכוחות הפרוטסטנטיים שלחמו נגד האימפריה הרומית הקדושה והליגה הקתולית.
לאחר קרב ברייטנפלד ב-7 בספטמבר 1631, זומן אוקסנסטירנה לגרמניה, ומונה למושל בחבל הריין מטעם המלך, עם ייפוי כוח לפקד על כל הנסיכים והגנרלים הגרמנים שהיו בברית עם שוודיה. על אף שמעולם לא פיקד על כוח בשעת קרב, הרי שהוא הוכיח את עצמו כאסטרטג מחונן והצליח לסכל את מאמצי הקתולים ולהעביר כוחו לצבא של המלך. בשנת 1632 נערך קרב ליצן, שהסתיים בניצחון שוודי, אולם המלך מת במהלכו. פירוש הדבר היה, שאוקסנסטירנה הפך למפקד העליון של הכוחות השוודיים בגרמניה. עם זאת, הוא נתן יד חופשית לגנרלים באנר, הורן, ותורסטנסון, והורה להם לפעול כשיקול דעתם איש בגזרתו.
לגוסטב אדולף היה רק יורש אחד, בתו כריסטינה, שהייתה בת פחות משש. היא הוכתרה כמלכה, וביוזמתו של אוקסנסטירנה חתמה על חוקה חדשה שקבעה של"מלך" חייבת להיות מועצה מלכותית. אוקסנסטירנה שלט במדינה באותו זמן, ועד מהרה גילה שישנם חילוקי דעות בתוך המועצה המלכותית. לאחר קרב נורדלינגן (1634), שהסתיים בתבוסה שוודית כואבת, חפצו רבים מחברי המועצה בהוצאת הכוחות השוודיים מהמלחמה, בעוד אחרים ואוקסנסטירנה ביניהם, סברו שיש להמשיך ולהילחם. שוודיה בקשה לכרות ברית עם ממלכת צרפת. ראש ממשלת צרפת הקרדינל רישלייה הסכים להעניק סבסוד כספי לצבא השוודי, אולם לא מעבר לכך. בשנת 1635 נחתם שלום פראג, שסיים רשמית את המעורבות השוודית במלחמת שלושים השנים. בשנת 1636 חזר אוקסנסטירנה לסטוקהולם, ובפועל כוחות שוודיים נשארו בגרמניה ולחמו לצד הפרוטסטנטים עד סיום המלחמה בשנת 1648.
אני לא רוקד כשעצוב

| --- | --- |

 סינגל בביצוע החברים של נטאשה בהשתתפות אלון אולארצ'יק
 מתוך האלבום רדיו בלה בלה
 יצא לאור:  1994
 שפה:  עברית
 אורך:  4:54
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  מיכה שטרית, אלון אולארצ'יק
 לחן:  ארקדי דוכין
 הפקה:  יזהר אשדות, ארקדי דוכין
"אני לא רוקד כשעצוב" הוא סינגל שהקליטה להקת הרוק הישראלית החברים של נטאשה, בהשתתפות הזמר אלון אולארצ'יק. את השיר הוציאה לאור בשנת 1994 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה ה־24 באלבום האולפן השלישי של הלהקה, "רדיו בלה בלה".
על השיר

את השיר כתבו מיכה שטרית ואולארצ'יק והלחין ארקדי דוכין, שגם הפיק אותו לצד יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־7 באוגוסט 1994. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה־26. ב־9 באוקטובר עלה למקום השני – הגבוה ביותר שהגיע אליו. ב־18 בדצמבר יצא מהדירוג השבועי לאחר שצעד בו במשך 16 שבועות רצופים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של ה'תשנ"ה דורג "אני לא רוקד כשעצוב" במקום ה־33.
השיר (באורך 4:17 דקות) ראה אור גם ב"אל תרקוד", אי־פי לשדרים שיצא ב־1994, וכלל לצידו חמישה שירים נוספים שהופיעו בחלק "הפי" של האלבום "רדיו בלה בלה".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 33 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 7 באוגוסט 1994, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14 באוגוסט 1994. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 9 באוקטובר 1994. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 18 בדצמבר 1994, פזמונט
↑  מצעד השנתי תשנ"ה (1995), פזמונט
↑  אל תרקוד (דיסק פרומו שדרים נדיר, 1994), באתר מוזיקה ישראלית
↑  החברים של נטאשה – אל תרקוד (1994), באתר סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוסיקה הישראלית
| אלון אולארצ'יק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אולארצ'יק • שעשועי כאילו • תגיד לי מה אתה מרגיש • בואי נגיד שאני שלך • אולארצ'יק בשקט • פעם בגליל - מבט מוזיקלי • רוק & רוך • אולארצ'יק סטייל • יום אחד • תה בשניים • אולארצ'יק. עכשיו |  |
| מיני-אלבומים | מתקרבים הכוכבים |  |
| אלבומי הופעה | אולארצ'יק ג'אז • נפגשנו Live • אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE |  |
| אלבומי אוסף | האוסף • המיטב |  |
| סינגלים | "בא לשכונה בחור חדש" • "מאיר ואלון" • "היא הולכת בדרכים" • "גלים גלים" • "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" • "כולם כולם" • "שלום סלאם" • "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" • "בן בסט" • "החיים קשים" • "בואי נגיד (משחק המונופול)" • "נערה במשקפיים" • "בואי נתחבק" • "מסטיק" • "מחפש אותך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אני לא רוקד כשעצוב" • "מוכר הפרחים" • "מאחורי השער" • "בתוך עינייך" |  |
ארכאוקיון

| ארכאוקיון |
| --- | --- |
 איור ראש של ארכאוקיון
תקופה
אוליגוקן 33.3–26.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
תת־משפחה:: בורופגיים
סוג:: ארכאוקיון
מינים
 Archaeocyon falkenbachi  Archaeocyon leptodus  Archaeocyon pavidus
שם מדעי
 Archaeocyon
תחום תפוצה


ארכאוקיון (שם מדעי: Archaeocyon; מילולית: "כלב עתיק") הוא סוג יונק נכחד מקבוצת הבורופגיים שבמשפחת הכלביים. הוא חי באמריקה הצפונית של תקופת האוליגוקן לפני 33.3 עד 26.3 מיליון שנה מהיום. הסוג הוגדר ב-1999.
הארכאוקיון חי לאורך המישורים הגדולים לצד סוגי כלביים קרובים כמו האוטרוקיון (אנ') והוא נחשב לאחד מראשוני הבורופגיים, מיני כלביים בעלי לסתות קצרות שבחלק מהסוגים שהגיעו לממדים גדולים כמו האפיקיון שעלה על 170 קילוגרם, אך הכלבים של האוליגוקן היו קטנים בהרבה ודמו קצת לבני תת-משפחת ההספרוקיוניים הקטנים יותר כמו ההספרוקיון.
כלב קדום זה הגיע לגודל של תן או קויוט באורך 1.2 מטר ובמשקל של 5 עד 10 קילוגרם בקירוב. הוא היה בעל לסתות קצרות יחסית וממבנה שיניו נראה שהיה אוכל-כול היפוקרניבור, אשר התבסס בעיקר על צמחייה, ורק חלק קטן ממזונו התבסס על טרף, אף שהייתה לו נשיכה חזקה יחסית לכלב. בשל כך הוא גם לא היה בעל רגליים ארוכות שהותאמו לריצה מהירה והוא נע על כפותיו בדומה לראקון או לדוב.
מינים

התגלו 3 מינים בסוג זה:
Archaeocyon falkenbachi - תואר ב-1999. הוא היה דומה בגודלו למין A. leptodus ובניגוד לשאר המינים היה בעל גולגולת מוצקה וקצרה יותר.
Archaeocyon leptodus - תואר ב-1935 לצד המין A. pavidus והיה מעט יותר גדול ממנו.
Archaeocyon pavidus - תואר ב-1933 לצד המין A. leptodus והיה מעט קטן יותר.
אני לא רפפורט (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של הרב גרדנר
 בימוי:  הרב גרדנר
 הופק בידי:  ג'ון פנוטי, דייוויד סאמט
 תסריט:  הרב גרדנר
 עריכה:  ונדי סטנצלר
 שחקנים ראשיים:  וולטר מתיאו אוסי דייוויס
 מוזיקה:  ג'רי מאליגן
 צילום:  אדם הולנדר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בדצמבר 1996
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט עצמאי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני לא רפפורט (באנגלית: I'm Not Rappaport) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1996 בבימויו של הרב גרדנר (אנ') שגם כתב את התסריט המבוסס על מחזה שלו באותו שם (1985) עם וולטר מתאו ואוסי דייוויס (אנ') בתפקידים הראשיים.
המחזה זכה להצלחה וזכה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר. הוא הועלה מספר פעמים בישראל.
העלילה היא על שני קשישים, יהודי קולני ופנטזיונר ואפרו אמריקאי חששן ועצבני, שנפגשים כל יום על ספסל בסנטרל פארק בניו יורק ומערכת יחסים מיוחדת במינה נרקמת ביניהם, תערובת של חיבה, ויכוחים וריבים. הסרט נוגע בכמה נושאים, ביניהם היחס של החברה לזקנים, הקשיים בהתמודדות עם ילדים בוגרים שחושבים שהם יודעים מה טוב להוריהם, והסכנות האורבות באזורים עירוניים.