stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוניה שץ
מותה ומשפחתה

ב-7 באוגוסט 2007 נפטרה סוניה שץ, ונקברה בבית העלמין קריית שאול.
נכדה הוא יריב אופנהיימר, פעיל פוליטי, חבר הנהלת "שלום עכשיו" ולשעבר מזכ"ל ודובר התנועה.[דרוש מקור]
סגן ראש ממשלת ניו זילנד

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  וינסטון פיטרס
 תאריך כניסה לתפקיד:  27 בנובמבר 2023
 תחום שיפוט:  ניו זילנד ניו זילנד
 כפוף:  ראש ממשלת ניו זילנד
 ייסוד המשרה:  13 בנובמבר 1954 
 איוש ראשון:  קית' הוליאוק
 https://www.beehive.govt.nz/portfolio/Deputy-Prime-Minister
 
סגן ראש ממשלת ניו זילנד (באנגלית: Deputy Prime Minister of New Zealand)  הוא השר השני הבכיר ביותר בממשלת ניו זילנד לאחר ראש ממשלת ניו זילנד, אם כי תפקיד זה לא בהכרח מביא עמו סמכויות ביצועיות.
בדרך כלל, בתפקיד מכהן סגן מנהיג מפלגת השלטון, אבל כיום בניו זילנד יש שימוש במערכת שלטון מסוג MMP (‏Mixed-member proportional representation) – שיטת בחירות מעורבת המבוססת על בחירות יחסיות ובחירות אזוריות כאחד, לכן את התפקיד יכול למלא מנהיג מפלגה זוטרה בקואליציה. מקרה זה קרה עם וינסטון פיטרס, מנהיג מפלגת "ניו זילנד תחילה" ועם וג'ים אנדרטון, מנהיג מפלגת "הברית". בדרך כלל מחזיק סגן ראש הממשלה את אחד מהתיקים הבכירים בממשלה ובהיעדרו של ראש הממשלה או כשנבצר ממנו למלא את תפקידו, הוא מכהן כראש הממשלה בפועל. בדרך כלל סגן ראש הממשלה הוא חבר אותה מפלגה שראש הממשלה עומד בראשה, אך כלל זה אינו מחייב. בממשלות קואליציוניות, נהוג להציע למנהיג המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה, את התפקיד.
המשרה נוסדה רשמית בשנת 13 בנובמבר 1954. מאז 1954, 17 אנשים כיהנו בתפקיד זה. רק אחד מהם, ג'ק מרשל כיהן בתפקיד זה פעמיים. מתוך ה-17 האלה, רק 7 מתוכם כיהנו כראש ממשלת ניו זילנד; הוליאוק, מרשל, יו ואט (כממלא מקום), מולדון, פאלמר, קלארק וביל אינגליש.
סגן ראש ממשלת ניו זילנד הנוכחי הוא גרנט רוברטסון.
סגני ראשי ממשלת ניו זילנד

מקרא:
המפלגה הלאומית של ניו זילנד
מפלגת הלייבור של ניו זילנד
ניו זילנד תחילה
מפלגת הברית
| מס"ד | מס"ד | שם | כהונה> התחלה | כהונה> סיום | תחת ראש ממשלת ניו זילנד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | קית' הוליאוק | 13 בנובמבר 1954 | 20 בספטמבר 1957 | סידני הולנד |
|  | 2 | ג'ק מרשל | 20 בספטמבר 1957 | 12 בדצמבר 1957 | קית' הוליאוק |
|  | 3 | קלרנס סקינר | 12 בדצמבר 1957 | 12 בדצמבר 1960 | וולטר נאש |
|  | (2) | ג'ק מרשל | 12 בדצמבר 1960 | 9 בפברואר 1972 | קית' הוליאוק |
|  | 4 | רוברט מולדון | 9 בפברואר 1972 | 8 בדצמבר 1972 | ג'ק מרשל |
|  | 5 | יו ואט | 8 בדצמבר 1972 | 1 בספטמבר 1974 | נורמן קירק |
|  | 6 | בוב טיזארד | 10 בספטמבר 1974 | 12 בדצמבר 1975 | ביל רולינג |
|  | 7 | בריאן טאלבויס | 12 בדצמבר 1975 | 4 במרץ 1981 | רוברט מולדון |
|  | 8 | דאנקן מס'יניר | 4 במרץ 1981 | 15 במרץ 1984 | רוברט מולדון |
|  | 9 | ג'ים מקליי | 15 במרץ 1984 | 26 ביולי 1984 | רוברט מולדון |
|  | 10 | ג'פרי פאלמר | 26 ביולי 1984 | 8 באוגוסט 1989 | דייוויד לאני |
|  | 11 | הלן קלארק | 8 באוגוסט 1989 | 2 בנובמבר 1990 | ג'פרי פאלמר |
|  | 11 | הלן קלארק | 8 באוגוסט 1989 | 2 בנובמבר 1990 | מייק מור |
|  | 12 | דון מק'קינון | 2 בנובמבר 1990 | 16 בדצמבר 1996 | ג'ים בולגר |
|  | 13 | וינסטון פיטרס | 16 בדצמבר 1996 | 14 באוגוסט 1998 | ג'ים בולגר |
|  | 13 | וינסטון פיטרס | 16 בדצמבר 1996 | 14 באוגוסט 1998 | ג'ני שיפלי |
|  | 14 | וייט קריץ' | 14 באוגוסט 1998 | 5 בדצמבר 1999 | ג'ני שיפלי |
|  | 15 | ג'ים אנדרטון | 5 בדצמבר 1999 | 15 באוגוסט 2002 | הלן קלארק |
|  | 16 | מייקל קולן | 15 באוגוסט 2002 | 19 בנובמבר 2008 | הלן קלארק |
|  | 17 | ביל אינגליש | 19 בנובמבר 2008 | 12 בדצמבר 2016 | ג'ון קי |
|  | 18 | פולה בנט | 12 בדצמבר 2016 | 26 באוקטובר 2017 | ביל אינגליש |
|  | (13) | וינסטון פיטרס | 26 באוקטובר 2017 | 6 בנובמבר 2020 | ג'סינדה ארדרן |
|  | 19 | גרנט רוברטסון | 6 בנובמבר 2020 | 25 בינואר 2023 | ג'סינדה ארדרן |
|  | 20 | כרמל ספולוני | 25 בינואר 2023 | 27 בנובמבר 2023 | כריס היפקינס |
|  | (13) | וינסטון פיטרס | 27 בנובמבר 2023 | כהונה | כריסטופר לקסון |
ראו גם

פוליטיקה של ניו זילנד
סווינג

| --- | --- |

נגן הסווינג בני גודמן
 מקורות סגנוניים:  רגטיים, דיקסילנד ג'אז, ניו אורלינס ג'אז, ביג בנד, בלוז
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-30 של המאה ה-20, ארצות הברית
 נגזרות:  מוזיקת פופ מסורתית, ג'אמפ בלוז, ביבופ
 תת-סוגות
 סווינג דרומי, נאו-סווינג
 סוגות היתוך
 אלקטרו סווינג
סווינג (באנגלית: Swing music) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת ג'אז, שהתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 ומאופיין בקצביות שיש לה ביטוי חיצוני בתנועה בולטת לעין (של מתופף, של רגל, הכאה באצבע צרדה או תנועת גוף), או קלילות והתאמה לריקוד. שמו ניתן לו מהתכונה של קטע ג'אז או של ביצועו, הגורמת לו להישמע קליל, במקצב מיטלטל קלות ומעט קופצני. כדי ליצור את תחושת הסווינג משתמשים במקצב של ארבעה רבעים, והדגשים הם על הרבע השני והרביעי (בשונה ממוזיקה קלאסית ורוק בו הדגשים הם ברבע הראשון ובשלישי). כמו כן המקצב מחולק לצמדים של שמיניות. שמיניות אלו נקראות "שמיניות סווינג" ולעיתים נשמעות כטריולה שאורך השמינית הראשונה בה הוא רבע.
בין מובילי הביג בנדס המפורסמים בתחום הסווינג נמצאים בני גודמן, קאונט בייסי ודיוק אלינגטון.
יש גם סגנון ריקוד הנקרא סווינג.
בג'אז המודרני משתמשים לרוב במקצב סווינג.
הסווינג היה אסור בגרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם השנייה כיוון שנכתב גם על ידי יהודים ושחורים. מועדוני סווינג היו בלתי-חוקיים ונסגרו על ידי הממשל הנאצי. הסרט "נערי הסווינג" עוסק בתקופה זו ובהתמודדות בני הנוער (שנקראו "נערי הסווינג") עם האיסור על האזנה וריקוד לצלילי הסווינג.
ה"סווינג הצועני" נוצר על ידי הגיטריסט הצועני ג'אנגו ריינהארדט שנחשב אחד מנגני הג'אז האירופאיים הבודדים שהשפיעו גם על הג'אז האמריקאי.
במאה ה-21 זכה הסווינג לתחייה מחודשת, כחלק מאופנת הרטרו והווינטג' המאפיינים זרם תרבותי זה. התחייה המחודשת הזו כללה גם את לידתו של סגנון מוזיקלי חדש, אלקטרו סווינג, שמשלב את הסווינג עם מוזיקת האוס וסוגים אחרים של מוזיקה אלקטרונית.
סווינגמן

הסווינגמנים טרייסי מקגריידי (מימין) וקארון באטלר
סווינגמן (אנגלית: Swingman) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן בעמדת הקלע (2) והן בעמדת הסמול פורוורד (3). אלו הם שחקנים רב-גוניים, היכולים "להתנדנד" (to swing) בין שתי העמדות, וזהו מקור שם המונח. מושג ה"סווינגמן" הופיע לראשונה בין סוף שנות ה-70 לתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים, כאשר קלעים כדוגמת ג'ורג' גרווין חומקים מחלוקת העמדות המסורתית. הסווינגמנים מנצלים את יתרונותיהם – גובהם הבינוני והאתלטיות שלהם, ובייחוד נגד שומרים לא מתאימים: הם יחלפו בזריזות למול השומרים הגבוהים והחזקים, ומול השומרים הקטנים יותר הם יבצעו פוסט אפ (Post up) או יזרקו לסל מעליהם.
הסווינגמנים המגוונים ביותר יכולים לשחק אף ביותר עמדות: לדוגמה, מג'יק ג'ונסון, לארי בירד ולברון ג'יימס יכלו לשחק בכל חמש העמדות בכדורסל, וג'ורדן יכול היה לשחק לפחות בשלוש העמדות של שני הגארדים ושל הסמול-פורוורד (כסנטר ופאוואר פורוורד לא שיחק מפאת קומתו הנמוכה יחסית לעמדה זו (1.98 מטרים)).
סווינגמנים ידועים

מייקל ג'ורדן, לארי בירד, ג'וליוס ארווינג, קלייד דרקסלר, ג'ון האבליצ'ק, סקוטי פיפן, אלווין רוברטסון, קובי בראיינט, טרייסי מקגריידי, וינס קרטר, מייקל רד, פול פירס, גרנט היל, ג'ו ג'ונסון, ג'ייסון ריצ'רדסון, לברון ג'יימס, פול ג'ורג' וקורי מגטי.
מהכדורסל האירופי: אנתוני פארקר, סוני וימס ורודי פרננדס.
נראוס

| --- | --- |

נראוס מוצג על עמודים במזבח פרגמון (ברלין).
 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אלים מקבילים:  Old Man of the Sea 
 אב:  פונטוס 
 אם:  גאיה 
 בן או בת זוג:  דוריס 
 צאצאים:  Melite, Amphinome, Galene, גלתיאה, Eurydice, Pronoe, Halice, נריטס, Pherusa, קליפסו, Psamathe, Panopea, אמפיטריטה, Xantho, Pontomedusa, Polynome, Phyllodoce, Cranto, Sao, תאליה (נראידה), Speio, Thoe, תטיס, Orithyia, Creneis, Deiopea, Nausithoe (nereid), Pasithea, Neomeris, Ione, Plexaure, Pontoporeia, Callianira, Poulunoe, Leucothoe, Ceto, Deianira, Protomedea, Laomedia, אוארנה, Dione, Dero, Neso, Eumolpe, Glaucothoe, Eupompe, Menippe, Ploto, Opis, Nesaea, Nemertes, Cymo, Cymodoce, Cymatolege, Cydippe, קלימנה, Cymothoe, דוריס, Dexamene, Drymo, דותו, Dynamene, קליאו, Beroe, Agave, ארתוסה, Actaea, Callianassa, אמתיאה, Apseudes, Amphithoe, Autonoe, אסיה, נארה, Eione, Erato, Ligea, Ianeira, Ianassa, Iaera, Limnoreia, Lysianassa, Lycorias, Proto, Maera, Ephyra, Hippothoe, Halimede, Eudore, Eucrante, Euagore, Hipponoe, Eulimene, Glauce, Eunice, Halie, Glauconome, Arethusa 
 
נֵרֶאוּס (יוונית: Νηρεύς) הוא אל ים עתיק במיתולוגיה היוונית.
במיתולוגיה

נראוס היה בנו הבכור של פונטוס (הים) וגאיה (האדמה), טיטאן אשר יחד עם דוריס היה אבי הנראידות, ויחד איתן התגורר בים האגאי. באיליאדה, הזקן מן הים הוא אבי הנראידות, למרות ששמו של נראוס לא מוזכר ישירות. נראוס מתואר, ממש כמו פרוטאוס, כבעל יכולת שינוי צורה וכוח נבואה, אשר עזר לגיבורים כמו הרקולס אם הצליחו לתפוס אותו למרות שינויי הצורה שלו. נראה כי נראוס ופרוטאוס (ה"ראשון"), היו שתי התגשמויות של אל־הים, אשר מקומו נתפס על ידי פוסידון כאשר זאוס גבר על קרונוס.
במהלך המאה ה-5 לפנה"ס הוחלף נראוס בהדרגה על ידי טריטון, אשר לא הופיע בהומרוס, בדימוי של המאבק שבין הרקולס לבין אל הים.
מאוחר יותר, על פי קטע פפירוס מקוטע, עצר אלכסנדר הגדול על שפת הים סיריאן, לפני קרב איסוס (333 לפנה"ס), והתפלל: "אני קורא לתטיס, נראוס ולנראידות, הנימפות של הים, ומתפלל לאל הים פוסידון, למי שהוא הורה להטיל לעבר הים את הקוודריגה."
נראוס היה ידוע בשל הכנות והיושר שלו:
אבל פונטוס, הים הגדול, היה אבא של נראוס דובר־האמת, אשר לא משקר, הבכור בבניו. הם קראו לו הג'נטלמן הזקן כי הוא אמין, עדין ואף פעם לא שוכח מה נכון, והמחשבות שלו מתונות וצדיקות.
צבעי האגרטלים של אטיקה הראו את פלג הגוף העליון של נראוס נובע מהתפתלות ארוכה של זנב קשקשים דמוי דג.
נראוס היה אביהם של תטיס, אחת הנראידות, אשר הייתה אמו של הגיבור היווני הגדול אכילס, ושל אמפיטריטה, אשר נישאה לפוסידון.
שימוש מודרני

ב"סודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" מופיע נראוס כקדמון בספר השלישי בסדרה, "אשת הכשפים". שם הוא מתעמת ונלחם בפרנל פלמל בניסיון ללכוד ולפתות אותה. הוא מתואר כאדם מהמותניים ומעלה המחזיק קלשון בידו וכתמנון מהמותניים ומטה. בסופו של דבר פרנל מביסה את נראוס ואת בנותיו, הנראידות, המתוארות כמפלצות בעלות שיניים חדות.
ב"פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן" מופיע נראוס בתור חסר־בית זקן בנמל בסן פרנסיסקו אשר מתואר על ידי פרסי בתור "התאום הרשע של סנטה קלאוס". יש לו ריח חריף של אוקיינוס, אשר מבדיל בינו לבין שאר חסרי־הבית. הוא משנה את צורתו כשפרסי נצמד אליו כדי לקבל תשובות. למרות היותו יצור יווני המקושר לים, נראה כי אין הוא מבדיל בין חצי־אל של פוסידון לבין אלים אחרים.
מאוחר יותר הוא מופיע בקצרה ב"בן נפטון", כשהוא מזהה את פרסי בסן פרנסיסקו, ארבע שנים לאחר "קללת הטיטאן".
בסדרת הטלוויזיה "סטארגייט SG-1", אדון מערכת משני נקרא "נראוס". הוא היה מדען וממציא טכנולוגי.
במדעי המחשב, "נראוס" הוא שמה של שפה פורמלית שעוצבה כדי להגדיר מבני נתונים מופשטים.
האסטרואיד  4660 Nereus (אנ') שהתגלה בפברואר 1982 על ידי אלינור הלין, נקרא על שמו. הלין ויתרה על הזכויות לתת שם להאגודה הפלנטרית, שארגנה תחרות למתן השם.
הערות שוליים

↑  הסיודוס, תאוגוניה 233-36, זה חד משמעי שנראוס הוא הזקן מן הים (ἅλιος γέρων), ואילו האודיסיאה מייחסת את התואר לנראוס (xxiv.58), לפרוטאוס (iv.365, 387) ולפורקיס (xiii.96, 345).
↑  או כמו פרוטאוס ומנלאוס.
↑  קארל וילהלם לודוויג מולר 148, 44, col. 2; צוטט על ידי רובין ליין פוקס, אלכסנדר הגדול (1973) תטיס הייתה אמו של הגיבור של אלכסנדר, אכילס.
↑  Theoi.com Glynn 1981.
↑  Helin, Eleanor F. (Jan/Feb 1991), "Eureka! The Recovery of 1982DB," pp. 12-16, Planetary Report, Planetary Society, Pasadena, CA.
↑  (4660) Nereus In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_4579. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566349005171  BnF: cb16558224c (data)  GND: 118993593  SUDOC: 236904132  VIAF: 22941651   WorldCat (עם VIAF): 22941651
נראישו קאסאנווירג'ו

נראישו קאסאנווירג'ו (בהולנדית: Neraysho Kasanwirjo; נולד ב-18 בפברואר 2002 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

קאסאנווירג'ו גדל במחלקת הנוער של אייאקס. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-20 במאי 2021 חתם קאסאנווירג'ו על חוזה לשלוש שנים בחרונינגן מליגת העל ההולנדית. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על קמבור במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-10 באפריל 2022 הבקיע את שערו היחיד במועדון, בהפסד 3-1 להירנפיין במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 47 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-20 בינואר 2023 חתם קאסאנווירג'ו על חוזה לארבע שנים וחצי בפיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-25 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את לוטשארל חירטרואידה בדקה ה-70 בניצחון 2-0 על נאק ברדה במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2022/2023.
תארים

פיינורד
אליפות הולנד: 2022/2023
הערות שוליים

↑  FC Groningen contracteert Neraysho Kasanwirjo באתר הרשמי של חרונינגן, 20 במאי 2021 (בהולנדית)
↑  Principeakkoord Feyenoord en FC Groningen over Kasanwirjo באתר הרשמי של פיינורד, 20 בינואר 2023 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נראישו קאסאנווירג'ו".
סאלי פריסנד

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1946 (בת 78) תש"ו קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת סינסינטי  היברו יוניון קולג' 
 מקום פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 השתייכות:  התנועה הרפורמית
 פרסים והוקרה:  פרס אליזבת בלקוול (2009) 
 
הרַבָּה סאלי ג'יין פְּריסנד (באנגלית: Sally Jane Priesand;‏ נולדה ב-27 ביוני 1946, קליבלנד, אוהיו) היא רבה רפורמית אמריקאית, האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות בארצות הברית, והשנייה בהיסטוריה היהודית כולה.
קורות חייה

סאלי נולדה ב-1946 בקליבלנד. הוריה רוז לבית ולש ואירוינג פריסנד. ההורים לא היו שומרי מצוות, אולם היו חברים בבית כנסת, בתחילה בבית כנסת קונסרבטיבי ובהמשך בבית כנסת רפורמי. הם גם היו פעילים במוסדות היהודיים, האב שימש כנשיא לשכת בני ברית.
השכלה ומסלול מקצועי

לפריסנד תואר ראשון מאוניברסיטת סינסינטי (אנ'), 1968.
הסמכה לרבנות

בגיל 16 פְּריסנד החליטה שברצונה לבחור ברבנות כדרך חיים. בבקשתה להרשם ללימודים בהיברו יוניון קולג' ציינה שבכוונתה להיות רבה. בתשובה שקיבלה הודגש שהם לא יודעים מה האפשרויות של אשה להיות רב, זאת מאחר שהם מעולם לא הסמיכו אישה לרבנות. הם גם ציינו שאף אישה לא סיימה בעבר מסלול לימודים מלא של הכשרה לרבנות. למרות האזהרות פְּריסנד נרשמה ללימודי הרבנות, והייתה אישה יחידה בין 35 גברים. פריסנד מייחסת את העובדה שהתקבלה לכך שהרב נלסון גליק, בעל הדעות המתקדמות, היה נשיא הקולג' באותה תקופה.
פריסנד הוסמכה לרבנות ב-3 ביוני 1972, כ"א סיון תשל"ב, על ידי הרב אלפרד גוטשלאק, מחליפו של גליק כנשיא ההיברו יוניון קולג'.
פעילות כרבה

לאחר הסמכתה התקשתה פְּריסנד למצוא משרה כרבת קהילה. לבסוף הועסקה בסגל הרבנים של בית הכנסת ע"ש סטיבן וייז בניו יורק. ב-1979 התפטרה, כשהבינה שאין לה סיכויים להתמנות לרב בית הכנסת. במשך כשנתיים עבדה במשרות חלקיות. רק ב-1981 הוזמנה לשרת כרב בית הכנסת הרפורמי של טינטון פולס (אנ'), תפקיד בו נשאה עד פרישתה לגמלאות ב-2006.
פְּריסנד הייתה פעילה בארגוני התנועה הרפורמית. בין השאר במועצת הרבנים הרפורמים (CCAR) (אנ'), באיחוד ליהדות רפורמית ובהיברו יוניון קולג'.
ספרים

יהדות והאישה החדשה (Judaism and the new woman ), הוצאת ברמן Behrman House ,1975.
אותות הוקרה

לאחר הסמכתה הוזמנה לציון אירוע ראשוני זה, ביוזמת חברת הקונגרס היהודיה בלה אבצוג, לשאת את תפילת הבוקר היומית בבית הנבחרים של ארצות הברית - 1972.
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה (אנ') - 1973.
דוקטור לשם כבוד של ההיברו יוניון קולג' -1997
ארגון הנשים הרפורמיות (Women of Reform Judaism) (אנ') הכריז על פרס ע"ש פריסנד הניתן מדי שנה לבוגרת מצטיינת של ההיברו יוניון קולג' - 2017
הערות שוליים

↑  הראשונה הייתה רגינה יונאס שהוסמכה בגרמניה ב-1935
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007598955905171  ISNI: 0000 0003 6265 0087  LCCN: no2012032874  NTA: 151600538  VIAF: 227586763   WorldCat (עם VIAF): 227586763
סוויני אגוניסטס

שער המהדורה העברית
סווני אגוניסטס - מקטעים של מלודרמה אריסטופאנית (מאנגלית: Sweeney Agonistes) הוא התנסותו הראשונה והמודרנית ביותר של ת"ס אליוט בכתיבת דראמה. חלקו הראשון של המחזה – 'מקטע מקדים' – הודפס בכתב-העת 'קריטריון חדש' ( (New Criterion באוקטובר 1926. החלק השני – 'מקטע של מאבק' – הודפס באותו כתב-עת כחצי שנה לאחר מכן. את שני הפרסומים ליוותה הכותרת הכללית – "באה הביתה מותק?" ששונתה לאחר מכן ל'סוויני אגוניסטס' עם כינוסם של שני המקטעים לספר אחד ב-1932.
סוויני הוא דמות מוכרת בשיריו של אליוט, החל מ'סוויני מזדקר' דרך 'סוויני בין הזמירים' וכלּה במחזה 'סוויני אגוניסטס' – סוויני הוא סוג של כותרת: האופן בו אליוט מאפיין אדם מחוספס, חושני, חילוני, מושחת ופחוּת ערך – דמות פגומה ומסואבת שמשׁקפת באופן מהימן את המקום אליו הידרדרה האנושות עד כה.
תרגומים לעברית

'סוויני אגוניסטס', הוצאת 'עכשיו', תל אביב 2009, עברית: יהודה ויזן
סוויני אגוניסטס, הטקסט המלא בשני חלקים בנ.ר.ג
סוניטה נראין

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1961 (בת 63) ניו דלהי, הודו 
 מדינה:  הודו 
 השכלה:  אוניברסיטת דלהי 
 פרסים והוקרה:  Chameli Devi Jain Award for Outstanding Women Mediaperson (2004)  מדליית אדינבורו (2020)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת כלכותה  פאדמה שרי 
 
סוניטה נראין (בהינדי: सुनीता नारायण, באנגלית: Sunita Narain; נולדה ב-1961) היא פעילה לאיכות הסביבה ופוליטיקאית אקטיביסטית הודית אשר תומכת ברעיון הירוק של פיתוח בר-קיימא. היא עובדת ביחד עם מרכז המדע והסביבה ההודי מאז 1982. כיום היא מכהנת כמנהלת המרכז וכמנהלת החברה לתקשורת סביבתית ומוציאה לאור את כתב העת הדו-שבועי Down To Earth.
במהלך שנותיה במרכז, היא עסקה בניתוח ובמחקר של יחסי הגומלין בין המערכת האקולוגית לבין ההתפתחות וטיפוח המודעות הציבורית לגבי הצורך בפיתוח בר-קיימא. במרוצת השנים היא עסקה בניהול ובמימון הכספי הדרוש לפעילותו של המכון, שמעסיק מעל 100 חברי צוות ויצרה תוכנית לפעולתו. כיום היא מנהלת המרכז ולוקחת חלק פעיל במספר פרויקטי מחקר והדרכות ציבוריות.
פעילותה

היא בוגרת תואר ראשון באוניברסיטת דלהי ב-1983. היא החלה את הקריירה שלה בכתיבה ומחקר של דו"חות על הסביבה של ממשלת הודו והמשיכה לחקור סוגיות הנוגעות ליערנות. לצורך פרויקט זה היא סיירה ברחבי המדינה על-מנת להבין את האופן שבו האנשים מנצלים את המשאבים הטבעיים. בראשית שנות התשעים נהייתה מעורבת בסוגיות סביבתנות עולמיות והמשיכה בעבודתה כחוקרת ומרצה. תחומי מחקרה משתרעים מדמוקרטיה כלל-עולמית, לדמוקרטיה הישירה, בהם עסקה גם בניהול משאבי היערות וגם בזיהום המים. נראין היא משתתפת פעילה, הן בהודו והן בעולם, בנושאי החברה האזרחית.
היא יושבת בהנהלותיהם של ארגונים וועדות ממשלתיות שונים ונאמה בפורומים שונים ברחבי תבל. ב-2008 נשאה את הרצאת ק. ר. נראיין באוניברסיטה האוסטרלית הלאומית בקנברה, בנושא: "מדוע הסביבתנות זקוקה לצדק: ללמוד מהסביבתנות של העניים על-מנת לבנות את עתידנו המשותף".
פרסומיה

ב-1989 הייתה מחברת-שותפה של Towards Green Villages שמסביר למה וכיצד לנקוט בדמוקרטיה שיתופית כמפתח לפיתוח בר-קיימא.
ב-1991 הייתה מחברת-שותפה של Global Warming in an Unequal World: A case of environmental colonialism.
ב-1992 הייתה מחברת-שותפה של Towards a Green World: Should environmental management be built on legal conventions or human rights?
מאז פרוטוקול קיוטו ב-1997, היא כתבה מספר מאמרים וניירות עמדה בסוגיות הנוגעות לאקלים.
ב-2002 הייתה עורכת-שותפה של Green Politics: Global Environmental Negotiations, שבוחן את הגלובליזציה האקולוגית ומיישם אותה על אזור הדרום.
ב-1997 דנה במיחזור מי הגשמים, בספר בו הייתה עורכת-שותפה Dying Wisdom: Rise, Fall and Potential of India's Water Harvesting Systems.
מאז היא עבדה על מספר מאמרים בנושא מדיניות לצמצום העוני באזורי הכפר.
ב-1999 הייתה עורכת-שותפה של State of India’s Environment, The Citizens' Fifth Report.
ב-2001 ראה אור ספרה Making Water Everybody’s Business: the practice and policy of water harvesting.
פרסים ואותות כבוד בהם זכתה

תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קראנפילד בבריטניה.
2005 - זכתה בפרס פאדמה שרי מממשלת הודו.
2009 - היא זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולקטה.
2008 - דורגה במקום ה-59 במשאל "מאה האינטלקטואלים הציבוריים הבולטים בעולם" שעורכים כתבי העת Prospect Magazine (בריטניה) ו-Foreign Policy (ארצות הברית).
2009 - זכתה בפרס ראג'ה-לקשמי, אותה מעניקה קרן סרי ראג'ה-לקשמי מצ'נאי.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של סוניטה נראין באתר מרכז המדע והסביבה ההודי
↑  קורות חיים קצרים של סוניטה נראין
↑  ביוגרפיה של סוניטה נראין באתר מרכז המדע והסביבה ההודי
↑  "מדוע הסביבתנות זקוקה לצדק: ללמוד מהסביבתנות של העניים על-מנת לבנות את עתידנו המשותף."
↑  "סביבתנות וצדק", Net Traveller‏ 16 בספטמבר 2008
↑  Green Politics: Global Environmental Negotiations
↑  Dying Wisdom: Rise, Fall and Potential of India's Traditional Water Harvesting Systems
↑  Making Water Everybody's Business: Practice and Policy of Water Harvesting
↑  קורות חיים קצרים של סוניטה נראין
↑  ביוגרפיה של סוניטה נראין באתר מרכז המדע והסביבה ההודי
↑  רשימת מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת קולקטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447391305171  BIBSYS: 90677982  BnF: cb124379467 (data)  CANTIC: a11379030  CiNii: DA11327261  GND: 104304820  ISNI: 0000 0000 2985 6516  LCCN: n89105337  NKC: jo20231200005  NTA: 175600066  RERO: 02-A003628965  SUDOC: 033520461  VIAF: 73945578   WorldCat (עם VIAF): 73945578
נפטיוגנסק

נפטגיוגנסק (ברוסית: Нефтеюга́нск) היא עיר במחוז האוטונומי חנטי ומנסי, רוסיה, הממוקמת דרומית לנהר אוב, קרוב לעיר סורגוט הגדולה יותר. אוכלוסייה: 127,710  איש (אומדן 2019).
היסטוריה

העיר הוקמה ב-16 באוקטובר 1967, לאחר שהתגלה שדה נפט על קרחת יער קטנה במרכז שטח ביצות הטייגה בשנת 1961.
כך המעסיק הגדול בעיר הייתה חברת יוגנסקנפטגז, שנוסד בפברואר 1966. השם 'יוגנסק' הוא השם הילידי של נהר קטן בסמוך לעיר, בעוד נפטגז הוא הלחם המילים נפט וגז טבעי. כלכלת העיר נותרה מבוססת על נפט במשך זמן רב. לאחר התפרקות ברית המועצות חברת יוקוס, השתלטה על "יוגנסקנפטגז".
ב-26 ביוני 1998 נורה למוות ראש העיר ולדימיר פטיוכוב בדרך ללשכתו. לפני הרצח הוא פתח בשביתת רעב בדרישה כי יושב ראש משרדי הארנונה והמחוז יפוטרו מתפקידיהם ויוגש כתב אישום נגד יוקוס בגין עבירות על העלמת מס. לימים אלמנתו של פטוחוב דרשה לחקור את חלקו של מיכאיל חודורקובסקי באירועים. אז היה חודורקובסקי ראש יוקוס. ב-20 בספטמבר 2005 דמיטרי יגורצב, ממלא מקום ראש עיריית נפטיוגנסק, הותקף ונפצע בסכין. לאחר דקירתו של יגורצב, התמנה איגור גריבאנוב לראש העיר. אך כמה חודשים לאחר מכן, הוא מת מהרעלת פחמן חד-חמצני בביתו ב-6 בינואר 2006.
מאז ינואר 2005, יוגנסנקפטגז נמצאת בבעלות חברת הנפט הממשלתית רוסנפט.
פוליטיקה וממשל

הגוף המחוקק העירוני הוא הדומה העירונית שהוקמה בשנת 1991 במקום מועצת נציגי הפועלים שנשלטה על ידי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. כיום מרבית חברי הדומה הם חברי מפלגת השלטון, רוסיה המאוחדת.
ראש העיר הוא המשרה הרמה בעיר.
פוליטיקה וממשל > ראשי עירייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | תחילת כהונה | סוף כהונה |  |  |  |  |  |

ראשי עירייה
| ויטאלי סוורין | 1993 | 1996 |  |  |  |  |  |
| ולדימיר פטוחוב | 1996 | 1998 |  |  |  |  |  |
| ויקטור טקאצ'יוב | 1998 | 2005 |  |  |  |  |  |
| סרגיי בורוב | 2006 | 2011 |  |  |  |  |  |
| ויאצ'סלב ארצ'יקוב | 2011 | 2016 |  |  |  |  |  |
| סרגיי דיאגטריוב | 2016 | מכהן |  |  |  |  |  |
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על תעשייה פטרוכימית ונפט והמעסיקה הגדולה ביותר היא חברת יוגנסקנפטגז (YungJSC.com), המהווה חברה בת של רוסנפט, חברת הנפט הממשלתית. בשנים 1993–2004 הייתה בבעלות חברת יוקוס של מיכאיל חודורקובסקי.
ספורט

הספורט הפופולרי ביותר בעיר הוא סקי, ביאתלון, קטרגל ואמנויות לחימה.
אולמות הספורט בעיר כוללים את:
בית הספורט "סיביריאק"
אצטדיון נפטיאניק
מתחם ספורט "אולימפ"
מרכז חינוך גופני וספורט "פנינת יוגרה"
מועדוני ספורט:
מועדון ההוקי רוסנפט-יוגנסקנפטגז.
מועדון הקטרגל BLIK-נפטגיוגנסק, שהתמודד אליפות רוסיה.
הערות שוליים

↑  Widow of Siberian town's mayor to sue Yukos suspect for $23.7 mln, sputniknews.com, July 15, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 233967539   WorldCat (עם VIAF): 233967539
נטלי רייץ

נטלי רייץ (נולדה ב-1 ביולי 2002) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) במסגרת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
מאמנתה האישית היא אירה ויגדורצ'יק ומאמנותיה הקבוצתיות הן אירה ויגדורצ'יק, נועה קדוש ורחלי ויגדורצ'יק.
ביוגרפיה

רייץ נולדה באילת. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 6. לפני שהחלה להתאמן בענף זה, למדה התעמלות קרקע. בעקבות פעילותה בהתעמלות אמנותית עברה משפחתה להתגורר במרכז הארץ.
בשנת 2019, במסגרת תחרויות גביע העולם זכתה במקום ראשון בקרב רב בתחרות שהתקיימה בעיר קלוז'-נאפוקה שברומניה.
בשנת 2020, במסגרת תחרויות אלו, זכתה במדליית כסף בקרב רב בתחרות שנערכה בטשקנט, בירת אוזבקיסטן.
בשנת 2021, היא זכתה במדליית ארד קבוצתית ובמדליית ארד מדינתית באליפות אירופה.
רייץ ייצגה את נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) לצד יוליאנה טלגין, קארין וקסמן, יאנה קרמרנקו ואופיר דיין.