stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסור עיון לאור הנר בשבת
היתרים > אדם חשוב

בברייתא המובאת בתלמוד מסופר על אחד התנאים שלא נמנע מלקרוא לאור הנר, ואכן נכשל בעשיית מלאכה:
אמר רבי ישמעאל בן אלישע: 'אני אקרא, ולא אטה'. פעם אחת קרא ובקש להטות, אמר: 'כמה גדולים דברי חכמים שהיו אומרים לא יקרא לאור הנר!' רבי נתן אומר: קרא והטה, וכתב על פנקסו: 'אני ישמעאל בן אלישע קריתי והטיתי נר בשבת, לכשיבנה בית המקדש אביא חטאת שמנה'
התלמוד מעמת מעשה זה - ממנו משמע שהיה על רבי ישמעאל להקפיד על הגזירה - עם קביעתו של רבא לפיה לאדם חשוב מותר לקרוא לאור הנר, ומיישב את הסתירה בכך שרבי ישמעאל אכן חריג ”הואיל ומשים עצמו על דברי תורה כהדיוט”, כלומר בשעת לימוד תורה נוהג כאדם פשוט.
לפי רבנו חננאל המסקנה היא שגם לאדם חשוב אסור להטות. לפי הטור, לעומתו, מסקנת התלמוד היא שמותר לאדם חשוב שאינו רגיל להטות לקרוא לאור הנר, וכך פסק השולחן ערוך. למרות פסיקה זו, הפרי מגדים סבור שאין להמשיך להשתמש בהיתר זה, כיוון שבפועל רואים שגם אנשים חשובים מגיעים לידי מכשול.
היתרים > פחד ויראה

התלמוד קובע שמותר לתינוקות של בית רבן לקרוא לאור הנר, מפני שאימת רבן עליהם. הראשונים והאחרונים נחלקו בשאלה האם אימת הרב עליהם גם כאשר הוא לא נוכח או דווקא בנוכחותו.
על פי ההיתר הזה נקבעו בהלכה היתרים נוספים: קריאת פרק במה מדליקין לאור הנר, שכן לא סביר שאדם ישכח שאסור להטות בזמן שהוא עוסק בהלכות נר שבת. וכן קריאה ממחזור התפילה ביום הכיפורים לאור הנר, כיוון שאימת היום הקדוש על המתפלל.
הערות שוליים

1 2 3  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"א, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ב, עמוד א'
1 2 3 4 5 6  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ב, עמוד ב'
1 2 3  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף א'
↑  הב"ח מתיר, ואילו מג"א (רעה,ב) אוסר.
↑  הט"ז סק"ב והמג"א סק"ג והא"ר
↑  סימן רעה, ס"ק ד
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף י"א
1 2  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף י"ב
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן ער"ה, סעיף ב', ספר 'מסגרת השולחן'
1 2  הרב עובדיה יוסף, יביע אומר, ח"א, טז
↑  הרב מרדכי אליהו
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף י'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ט'
↑  כך על פי הפירוש המקובל בראשונים, של רי"ף, תוספות ועוד. אמנם רש"י פירש שדווקא דינו של שמש שאינו קבוע קל, כיוון שפחות חושש מלאבד את מקום העבודה הזמני.
1 2 3 4 5  ארבעה טורים, אורח חיים, סימן רע"ה
↑  משנה ברורה, סימן רע"ה, סעיף קטן כ"ב
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ג'
↑  עולת שבת ואליה רבה ס"ק ז.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ד'
↑  משנה ברורה, סימן רע"ה, סעיף קטן י"ב
↑  המגיד משנה דייק ברמב"ם שההיתר הוא רק בנוכחות הרב. וכך פסקו הלבוש והאליה רבה ס"ק ז. ואילו הרשב"א קבע שההיתר הוא גם שלא בנוכחותו. וכך פסק הב"ח. וכך גם הבינו ט"ז מג"א (ס"ק ז) ומ"ב את דברי השולחן ערוך בסעיף ו.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ז'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ה, סעיף ח'
מנורות קרוסין (מנורות נפט), לא ניתן להגביר את עוצמת אורן באמצעות הטייתן
אליקים גוטהולד וייל

אליקים גוֹטְהוֹלְד וַיְיל (Gotthold Eljakim Weil;‏ 13 במאי 1882, כ"ד באייר תרמ"ב, ברלין, גרמניה – 25 באפריל 1960, כ"ח בניסן תש"ך, ירושלים) היה מזרחן, פילולוג וספרן יהודי-גרמני-ישראלי, פרופסור לפילולוגיה באוניברסיטת פרנקפורט ובאוניברסיטה העברית בירושלים, מייסד המחלקה המזרחנית של הספרייה המלכותית בברלין ומנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים.
קורות חיים

וייל נולד בברלין בירת גרמניה, בנו של דוד וייל, מורה, והנרייטֶה, ונינו של הרב הראשי של ברלין מאיר בן שמחה וייל. למד באוניברסיטת ברלין ובבית הספר הגבוה לחכמת ישראל בברלין, שם היה בין היתר תלמידו של מוריץ שטיינשניידר. בתקופת לימודיו באוניברסיטת ברלין היה מראשוני החברים באגודה הציונית, ובבית הספר הגבוה לחכמת ישראל ייסד עם חבריו ללימודים ד"ר יהודה לייב מאגנס וד"ר מקס שלזינגר, את האגודה הלאומית. בשנת 1906 התקבל לעבודה כספרן בספרייה המלכותית בברלין, ובשנת 1918 ייסד בה את המחלקה המזרחנית והיה למנהלהּ.
בשנים 1920–1931 היה דוֹצֵנְט (פרופסור שלא מן המניין) לפילולוגיה שמית ולתרבות אסלאמית באוניברסיטת ברלין, ומשנת 1931 פרופסור מן המניין לפילולוגיה שמית באוניברסיטת פרנקפורט (במקומו של פרופ' יוסף הורוביץ). בתפקידיו האקדמיים עמד בקשר עם המכון למדעי המזרח של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנותיו בפרנקפורט היה "מנהל פוקד" של המכון.
בשנת 1934 איבד את משרתו, כמו פרופסורים יהודים אחרים בגרמניה הנאצית, בעקבות החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים כפרופסור לפילולוגיה טורקית ולספרות ובלשנות ערבית.
במקביל התמנה כמנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. וייל החליף בתפקידו את פרופ' שמואל הוגו ברגמן אשר כיהן בתפקיד חמש עשרה שנה והתפטר בשנת 1935 לאחר שהתמנה לרקטור האוניברסיטה העברית. וייל כיהן כמנהל בית הספרים במשך אחת עשרה שנה, החל מיום 3 בספטמבר 1935 ועד ליום 30 בספטמבר 1946. במשך תקופה זו, וייל הקדיש את עצמו אך ורק להנהלת בית הספרים, וויתר על עיסוקים אקדמיים אחרים.
בעת כניסת וייל לתפקיד שרר בבית הספרים אי-סדר: ספרים רבים בקטלוג לא אותרו ואחרים כלל לא קוטלגו. על כך כתב וייל: "לפיכך ראיתי בראשית עבודתי כתפקידי הראשון במעלה, ליצור את 'הסדר' הדרוש במבנה בית-הספרים". עם כניסתו לתפקיד בשנת 1935, החליט וייל לערוך מפקד כללי בבית הספרים אשר העסיק את כל עובדיו במשך חודשיים. לאחר מכן, במשך אחת עשרה שנותיו כמנהל בית הספרים, ערך וייל רפורמות בכל היבטי ניהולו לרבות שיטת הקטלוג, ארגון המרחב הפיזי של המבנה, ארגון המחסן וחלוקת העבודה בין העובדים. בתקופת ניהולו של וייל חלה עליה הן במספר הספרים שהוזמנו מבית הספרים (97,971 בשנת 1945 לעומת 66,114 בשנת 1936) והן במספר הביקורים בספריה (48,264 בשנת 1945 לעומת 24,404 בשנת 1936). כמו כן, נפתחו מספר אולמות קריאה נוספים של בית הספרים הלאומי בנוסף לאולם הקריאה המרכזי בהר הצופים.
בשנת 1946 התפטר מהנהלת בית הספרים הלאומי כדי לחזור ולהתרכז בעבודתו האקדמית. בסיום עבודתו של וייל כמנהל בית הספרים החזיק המוסד כ-450,000 כרכים, לעומת 300,000 בעת כניסתו לתפקיד. בשנת 1952 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה.
וייל הלך לעולמו ב-25 באפריל 1960 ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. היה נשוי ואב לבת.
פרסומיו

להלן רשימת פרסומיו של וייל:
מקומן של הספריות בתרבות אומות העולם ועם ישראל / מאת ג' וייל, ירושלים: עין חרוד, דפוס הקיבוץ המאוחד, תש"ד.
תשובת הרמב"ם בשאלת הקץ הקצוב לחיים / הוציא לאור במקור הערבי, תרגם לגרמנית והוסיף מבוא, דיון והערות: גוטהולד אלייקים וייל; ערך את הוצאת הנוסח הערבי, תרגמו לעברית בלוויית תרגום עברי של המבוא, הדיון וההערות, ועידכן את ההערות: מיכאל שורץ, תל אביב: פפירוס, תשל"ט-1979.
דין וחשבון על הנהלת בית-הספרים הלאמי והאוניברסיטאי / מאת ג' וייל, ירושלים: דפוס קואופרטיבי "אחווה" בע"מ, 1947.
Die Behandlung des Hamza-Alif im Arabischen: besonders nach der Lehre von az-Zamaḫšarî und Ibn al-Anbârî (Strassburg, 1904)
Die ersten Drucke der Türken / von Gotthold Weil ;herausgegeben von Paul Schwenke (Leipzig, [1907?])
Abu'l-Barakat ibn Al-Anbari (Leiden, 1913)
Die grammatischen Schulen von Kufa und Basra, zugleich Einleitung zu der Ausgabe des Kitab al-Insaf Vonibn al-Anbari (Leiden, 1913)
Grammatik der Osmanisch-Tuerkischen Sprache (Berlin, 1917)
Aus einem Briefe John Lockes (Berlin, [1925-1926?])
Arabische Verse über das Ausleihen von Büchern [1927?]
Die Königslose: J. G. Wetzsteins freie Nachdichtung eines arabischen Losbuches [Kur’at al-mulük] / überarbeitet und eingeleitet von Gotthold Weil (Berlin, 1929)
Arabischer Text (Berlin, 1929)
Tatarische Texte (Berlin, 1930)
Über die Lebensdauer: ein unediertes Responsum / Maimonides; hrsg., übersetzt und herausgegeben, übersetzt und erklärt von Gotthold Weil (Basel, 1953)
Grundriss und System der altarabischen Metren (Wiesbaden, 1958)
ספר יובל לכבודו

ספר היובל לכבוד פרופיסור אליקים ג' וייל: למלאת לו שבעים שנה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשי"ג. (ביקורת מאת M. Perlmann,‏ The Jewish Quarterly Review 43, 4 (Apr. 1953), pp.386-388)
לקריאה נוספת

'ויל, אליקים גוטהולד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 195. (הספר בקטלוג ULI)
וייל, ג.. דין וחשבון על הנהלת בית-הספרים הלאמי והאוניברסיטאי. ירושלים, דפוס קואופרטיבי "אחווה" בע"מ, תש"ז-1947.
יששכר, יואל. "פרופסור אליקים גוטהולד וייל ז"ל." קריית ספר, תש"ך-1960, עמ' 370-371.
הערות שוליים

↑  גם Gotthold E. Weil,‏ Gotthold Weil.
↑  ג. וייל, דין וחשבון על הנהלת בית-הספרים הלאמי והאוניברסיטאי, ירושלים: דפוס קואופרטיבי "אחווה" בע"מ, תש"ז-1947, עמ' 3
↑  ג. וייל, דין וחשבון על הנהלת בית-הספרים הלאמי והאוניברסיטאי, ירושלים: דפוס קואופרטיבי "אחווה" בע"מ, תש"ז-1947
↑  יואל יששכר, פרופסור אליקים גוטהולד וייל ז"ל, קרית ספר, תש"ך-1960, עמ' 370-371
↑  אליקים גוטהולד וייל באתר GRAVEZ
↑  ע"פ קטלוג הספרייה הלאומית וקטלוג הספרייה הלאומית הגרמנית.
↑  קטלוג הספרייה הלאומית, באתר aleph.nli.org.il (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297557205171  BIBSYS: 1080538  BnF: cb10580265t (data)  GND: 117251135  ISNI: 0000 0000 6675 1190  LCCN: n87900676  NTA: 138870462  SUDOC: 093658990  VcBA: 495/141831  VIAF: 13080106   WorldCat (עם VIAF): 13080106
מזכיר התחבורה של ארצות הברית

מזכיר התחבורה של ארצות הברית (באנגלית: United States Secretary of Transportation) הוא ראש מחלקת התחבורה של ארצות הברית, חבר בקבינט הנשיאותי וה-14 בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית. המשרה נוצרה עם הקמתה של מחלקת התחבורה ב-15 באוקטובר 1966 עם חתימתו של נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון, על חוק מחלקת התחבורה (Department of Transportation Act). משימתה של המחלקה היא "לפתח ולתאם את צעדי המדיניות שיספקו מערכת תחבורה לאומית יעילה וכלכלית, בהתייחס לצורך, לסביבה ולצורכי ההגנה הלאומיים". מזכיר התחבורה אחראי על 11 סוכנויות, כולל: רשות התעופה הפדרלית, מנהל הכבישים הפדרלי (Federal Highway Administration) והמנהל הלאומי לבטיחות התנועה בכבישים (National Highway Traffic Safety Administration).
מזכיר התחבורה הראשון היה אלן בויד שמונה לתפקיד על ידי הנשיא לינדון ג'ונסון. השנייה בתפקיד בתקופת כהונתו של רונלד רייגן, אליזבת דול, הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד והשנייה הייתה מרי פיטרס. מזכיר התחבורה שמונה על ידי הנשיא ג'רלד פורד, ויליאם תדיאוס קולמן, היה האפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד ופדריקו פנה, שכיהן בממשלו של הנשיא ביל קלינטון, היה ההיספני הראשון בתפקיד ולאחר מכן כיהן כמזכיר האנרגיה. המזכיר ממוצא יפני, נורמן מינטה, שכיהן בתפקיד בתקופת ממשלו של ג'ורג' ווקר בוש וקודם לכן כיהן כמזכיר המסחר, בממשלו של ביל קלינטון, היה מזכיר התחבורה שכיהן בתפקיד במשך התקופה הארוכה ביותר, חמש שנים וחצי. לעומתו, אנדרו קארד כיהן במשך התקופה הקצרה ביותר בתפקיד, 11 חודשים. הצעיר מבין אלו שכיהנו בתפקיד היה ניל גולדשמידט שמונה לתפקיד בגיל 39, בעוד שנורמן מינטה היה המבוגר ביותר מבין כל מזכירי התחבורה כאשר היה בן 74 עם סיום תפקידו.
החל מ-28 בינואר 2025 מכהן בתפקיד שון דאפי כמזכיר התחבורה.
רשימת מזכירי התחבורה

| מספר | דיוקן | שם | מדינת מגורים | תחילת כהונה | סיום כהונה | תחת נשיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  |  אלן בויד | פלורידה פלורידה | 16 בינואר 1967 | 20 בינואר 1969 | לינדון ג'ונסון |
| 2 |  |  ג'ון וולפי | מסצ'וסטס מסצ'וסטס | 22 בינואר 1969 | 2 בפברואר 1973 | ריצ'רד ניקסון |
| 3 |  |  קלוד בריניגר | קליפורניה קליפורניה | 2 בפברואר 1973 | 1 בפברואר 1975 | ריצ'רד ניקסון   ג'רלד פורד |
| 4 |  |  ויליאם תדיאוס קולמן | פנסילבניה פנסילבניה | 7 במרץ 1975 | 20 בינואר 1977 | ג'רלד פורד |
| 5 |  |  ברוק אדמס | וושינגטון (מדינה) וושינגטון | 23 בינואר 1977 | 20 ביולי 1979 | ג'ימי קרטר |
| 6 |  |  ניל גולדשמידט | אורגון אורגון | 15 באוגוסט 1979 | 20 בינואר 1981 | ג'ימי קרטר |
| 7 |  |  אנדרו לואיס | פנסילבניה פנסילבניה | 23 בינואר 1981 | 1 בפברואר 1983 | רונלד רייגן |
| 8 |  |  אליזבת דול | קנזס קנזס | 7 בפברואר 1983 | 30 בספטמבר 1987 | רונלד רייגן |
| 9 |  |  ג'יימס ברנלי | קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית | 3 בדצמבר 1987 | 20 בינואר 1989 | רונלד רייגן |
| 10 |  |  סמואל סקינר | אילינוי אילינוי | 6 בפברואר 1989 | 13 בדצמבר 1991 | ג'ורג' הרברט ווקר בוש |
| 11 |  |  אנדרו קארד | מסצ'וסטס מסצ'וסטס | 24 בפברואר 1992 | 20 בינואר 1993 | ג'ורג' הרברט ווקר בוש |
| 12 |  |  פדריקו פנה | קולורדו קולורדו | 21 בינואר 1993 | 14 בפברואר 1997 | ביל קלינטון |
| 13 |  |  רודני סלייטר | ארקנסו ארקנסו | 14 בפברואר 1997 | 20 בינואר 2001 | ביל קלינטון |
| 14 |  |  נורמן מינטה | קליפורניה קליפורניה | 25 בינואר 2001 | 7 באוגוסט 2006 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 15 |  |  מרי פיטרס | אריזונה אריזונה | 17 באוקטובר 2006 | 20 בינואר 2009 | ג'ורג' ווקר בוש |
| 16 |  |  ריי להוד | אילינוי אילינוי | 23 בינואר 2009 | 2 ביולי 2013 | ברק אובמה |
| 17 |  |  אנתוני פוקס | קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית | 2 ביולי 2013 | 20 בינואר 2017 | ברק אובמה |
| זמני |  |  מייקל הוארטה | קליפורניה קליפורניה | 20 בינואר 2017 | 31 בינואר 2017 | דונלד טראמפ |
| 18 |  |  איליין צ'או | קנטקי קנטקי | 31 בינואר 2017 | 11 בינואר 2021 | דונלד טראמפ |
| זמני |  |  סטיבן ברדברי | אורגון אורגון | 11 בינואר 2021 | 2 בפברואר 2021 | דונלד טראמפ |
| 19 |  |  פיט בוטיג'ג' | אינדיאנה אינדיאנה | 2 בפברואר 2021 | 20 בינואר 2025 | ג'ו ביידן |
| זמני |  | ג'ודית' קלטה | אילינוי אילינוי | 20 בינואר 2025 | 28 בינואר 2025 | דונלד טראמפ |
| 20 |  | שון דאפי | ויסקונסין ויסקונסין | 28 בינואר 2025 | מכהן | דונלד טראמפ |
הערות שוליים

1 2  Grinder, R. Dale. "The United States Department of Transportation: A Brief History". U.S. Department of Transportation. Archived from the original on July 17, 2004. Retrieved January 2, 2010.
↑  "Biographical Sketches of the Secretaries of Transportation". U.S. Department of Transportation. August 14, 2009. Archived from the original on March 16, 2011. Retrieved January 3, 2010.
נפרוקסן

ערך זה עוסק בתרופה אנטי-דלקתית לא סטרואידית. אם התכוונתם למבנה תוך-תאי, ראו .
| --- | --- |

המבנה הכימי של נפרוקסן
 
 שמות מסחריים בישראל
 Aleve, Anaprox, Antalgin, Apranax, Feminax Ultra, Flanax, Inza, Narocin, נקסין (Naxyn)
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C14H14O3 
 מסה מולרית:  230.259 גרם למול
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה ללא מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  G02CC02, M02AA12, M01AE02 
 מספר CAS:  22204.-53-1
 PubChem:  156391 CID 156391
 ChemSpider:  137720
 
נפרוקסן (Naproxen) סודיום היא תרופה אנטי-דלקתית לא סטרואידית NSAID המשמשת להקלה של כאבים חום ונפיחות.
שימושים רפואיים

נפרוקסן משמשת בדרך כלל להקלה בכאבים, חום, דלקת ונוקשות הנגרמות על ידי מחלות כגון מיגרנה, אבנים בכליות, דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים פסוריאטית, גאוט, דלקת חוליות מקשחת, כאבי מחזור ודלקות גידים.
מכניזם פעולה

נפרוקסן עובדת על ידי עיכוב האנזימים COX-1 ו-COX2 המייצרים פרוסטגלנדינים מהחומצה הארכידונית.
תופעות לוואי

מעכבי האנזים COX2 נקשרו בעבר לעליה בשכיחות מחלות לב וכלי דם ושבץ, לנפרוקסן מייחסים כ-50% מהאפקט לעיל. בנוסף מיוחסות לנפרוקסן תופעות לוואי המקושרות למערכת העיכול כגון צרבת, עצירות, שלשולים כיבים ודימומים קיבתיים.
מבנה כימי

נפרוקסן הוא חבר בקבוצת הפרופנים, תת-משפחה במשפחת נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים NSAID. החומצה החופשית היא חומר חסר ריח, לבן וגבישי. החומצה מסיסה בשומן וכמעט לא מסיסה במים. יש לה נקודת היתוך של 152–155 מעלות צלזיוס.
שיווק ושמות מסחריים

נפרוקסן משווק תחת השמות המסחריים הבאים:
Aleve, Anaprox, Antalgin, Apranax, Feminax Ultra, Flanax, Inza, Midol Extended Relief, Nalgesin, Naposin, Naprelan, Naprogesic, Naprosyn, Narocin, Proxen, Soproxen, Synflex and Xenobid, נקסין (Naxyn).
נפרוקסן שווקה במקור כתרופת מרשם בשם Naprosyn ידי Syntex בשנת 1976, ונפרוקסן סודיום שווקה תחת השם המסחרי Anaprox לראשונה בשנת 1980. היא מוגדרת כתרופת מרשם ברוב המדינות בעולם. בשנת 1994 בארצות הברית, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את השימוש בתרופה ללא מרשם (OTC drug), בארצות הברית נפרוקסן משווקת בעיקר על ידי Bayer HealthCare תחת השם המסחרי Aleve.
כריסטיאנו רונאלדו
ראשית חייו

כריסטיאנו רונאלדו דוס סנטוס אוויירו נולד ב־5 בפברואר 1985 בפונשל, בירת מדיירה שבפורטוגל. הוא היה הבן הרביעי והאחרון במשפחה קשת יום: אמו, מריה דולורס דוס סנטוס ויווירו דה אוויירו עבדה כטבחית, ואביו, ז'וּזֶה דיניס אוויירו, היה חייל משוחרר בצבא פורטוגל שסבל מאלכוהוליזם ועבד כגנן עירוני. הוא נקרא על שם רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית דאז, שהיה כוכב קולנוע נערץ על אביו. אמו סיפרה כי רצתה לבצע הפלה מלאכותית בגלל העוני, האלכוהוליזם של אבי המשפחה והעובדה כי כבר היו לה שלושה ילדים, אך הרופא המקומי סירב לבצע את ההפלה. רונאלדו גדל בבית נוצרי־קתולי עני, כשהוא חולק את חדרו עם אחיו הגדול הוגו, ושתי אחיותיו אלמה וקטיה (אנ').
בגיל שבע הצטרף למחלקת הנוער של המועדון השכונתי אנדוריניה (אנ'), בה אביו עבד כאפסנאי, ושם שיחק בשנים 1992–1995. לאחר מכן שיחק שנתיים בנסיונל מדיירה, אחת משתי הקבוצות הגדולות במדיירה. ב־1997, בגיל 12, הוא נשלח למבחנים בני שלושה ימים בספורטינג ליסבון, אחת משלוש הקבוצות הגדולות בפורטוגל, שהתרשמה והחתימה אותו תמורת 1,500 לירה שטרלינג.
קריירת מועדונים > ספורטינג ליסבון

כבר בגיל צעיר הציג רונאלדו כישרון בכדורגל. יכולות אלו הובילו להתעניינות מצד קבוצות כדורגל שונות בפורטוגל. הסוכן הפורטוגלי ז'ורז'ה מנדש זיהה את הכישרון הטמון בו, ולקח אותו תחת חסותו. למרות הצעות מפורטו ובואבישטה, בחר רונאלדו לשחק בקבוצת הנוער של ספורטינג ליסבון, הקבוצה אותה אהד משחר ילדותו. רונאלדו המשיך לפתח את כישרונו במחלקות הנוער השונות של הקבוצה, ובעונתו הראשונה במועדון אף שותף באימוני ובמשחקי הקבוצה הבוגרת.
בגיל 17, ערך רונאלדו את הופעת הבכורה שלו, נגד מוריירנסה. במשחק זה, כבש שני שערי בכורה. בהמשך דרכו בקבוצה, הרבה רונאלדו לעשות, כאשר כבש שער נוסף - נגד יריבתה של ספורטינג, אשר טענה אף היא לאליפות פורטוגל, בואבישטה. באליפות אירופה עד גיל 19, נצפה רונאלדו על ידי סקאוטים של הקבוצות ליברפול ויובנטוס, בעת משחקה של נבחרת פורטוגל עד גיל 19, נגד נבחרתה של אנגליה, בה הדיחה הנבחרת הפורטוגלית את האנגלית. סקאוטים אלה התרשמו עמוקות מיכולתו האישית הגבוהה.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר יונייטד

לאחר שהצטיין ונבחר ל"שחקן המשחק" במשחק ידידות בו ניצחה קבוצתו ספורטינג ליסבון את מנצ'סטר יונייטד 1:3 ולאחר הפצרת השחקנים במאמן הוותיק אלכס פרגוסון להחתימו, חתם רונאלדו בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. ב-12 באוגוסט 2003 הוצג רונאלדו באצטדיון אולד טראפורד.
משחק הבכורה של רונאלדו במועדון הייתה במשחק נגד בולטון במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג. רונאלדו שיחק היטב, ולמחרת התקשורת הכריזה עליו כאחד השחקנים הטובים ביותר ששיחקו ביונייטד, כשהיא משווה אותו לאגדת הכדורגל ג'ורג' בסט[דרוש מקור].
שערו הראשון במדי יונייטד היה ב-20 במרץ 2004, בניצחון 0:3 באולד טראפורד על טוטנהאם הוטספר.
עונת 2006/2007 הייתה עונתו הטובה ביותר במועדון עד אז, במהלכה הבקיע 23 שערים ובישל 20 נוספים.
ב-13 באפריל 2007 חתם על הארכת חוזהו ביונייטד תמורת שכר של 120,000 לירות שטרלינג לשבוע, נתון אשר הפך את רונאלדו לשחקן היקר ביותר בתולדות המועדון.
בעונת 2007/2008 כבש רונאלדו 43 שערים בכל המסגרות וכן סיים במקום השלישי בהצבעות לכדורגלן השנה בעולם של פיפ"א לשנת 2007, אחרי ליונל מסי וקאקה. בליגה, עזר למנצ'סטר יונייטד לזכות באליפות בפעם השנייה ברציפות עם 31 שערי ליגה שהובילו לזכייתו בנעל הזהב האירופית, כמבקיע המוביל ביבשת. הוא היה מלך שערי ליגת האלופות עם 8 שערים, אחד מהם היה במשחק הגמר מול צ'לסי, שבו ניצחה מנצ'סטר וזכתה בטורניר. רונאלדו נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. בעקבות עונה זו, זכה רונאלדו בפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם לשנת 2008.
בעונת 2008/2009 רונאלדו הבקיע 18 שערי ליגה וזכה עם מנצ'סטר באליפות השלישית ברציפות, וכן סייע לקבוצתו להעפיל שוב לגמר ליגת האלופות, שבו הפסידה הקבוצה לברצלונה.
קריירת מועדונים > יובנטוס

ביולי 2018 סוכמה רכישת רונאלדו מריאל מדריד על ידי יובנטוס, תמורת סכום של כ-100 מיליון אירו (116.7 מיליון דולר). ב-10 ביולי חתם רונאלדו על חוזה ל-4 שנים ביובנטוס בשכר של 30 מיליון אירו לעונה. ב-16 בספטמבר 2018 הבקיע רונאלדו את שער הבכורה בסרייה א' כאשר כבש צמד בניצחון של יובנטוס 2–1 על ססואולו. בינואר 2019 כבש רונאלדו את השער היחיד במשחק הסופר קאפ האיטלקי 2018 בו ניצחה יובנטוס את מילאן 1–0 וזכתה בתואר. רונאלדו כבש רק שער אחד בשלב הבתים של ליגת האלופות אך סייע ליובנטוס להעפיל לרבע הגמר אחרי ששלושער שלו במשחק הגומלין מחק פיגור של שני שערים מול אתלטיקו מדריד. בנובמבר 2020 הבקיע צמד נגד קליארי ובכך העלה את מאזנו ל-60 שערים בסרייה א' ב-69 הופעות.
במאי 2021 רונאלדו כבש את שערו ה-100 במדי יובנטוס בכל המסגרות בניצחון 3–1 של קבוצתו על ססואולו.
לרונאלדו מאזן של 101 שערים ב-132 הופעות במדי יובנטוס.
קריירת מועדונים > החזרה למנצ'סטר יונייטד

ב-31 באוגוסט 2021 חתם רונאלדו במנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג, וחזר אליה לאחר 12 עונות.
החוזה למשך שנתיים עם אפשרות לעונה נוספת. יונייטד שילמה ליובנטוס 12.8 מיליון ליש"ט.
 כבר במשחק הבכורה לאחר החזרה הבקיע צמד שערים בניצחון 4–1 מול ניוקאסל יונייטד, ב-11 בספטמבר 2021. ב-2 בדצמבר 2021 כבש את שעריו ה-800 וה-801 בקריירה כשהבקיע צמד בניצחון 3–2 על ארסנל. בכך הפך רונאלדו לכובש הפורה ביותר בכל הזמנים והראשון שכבש למעלה מ-800 שערים רשמיים בבוגרים (לפי ה-IFFHS). ב-12 במרץ 2022 כבש שלושער בניצחון 3–2 על טוטנהאם הוטס פר. ב-16 באפריל 2022 כבש שלושער נוסף, בניצחון 3–2 על נוריץ' סיטי. בסך הכל סיים רונאלדו את העונה עם 18 שערי ליגה. בסיום העונה זכה רונאלדו בפרס שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי בפעם הרביעית (שיא משותף עם דויד דה חאה).
בעונת 2022/2023 התערער מעמדו בקבוצה, והמאמן החדש, אריק טן האך, השאיר אותו על הספסל במספר משחקים. בנובמבר 2022 שוחרר מהקבוצה לאחר ראיון בו מתח ביקורת על המאמן וההנהלה.
קריירת מועדונים > א-נסר

ב־30 בדצמבר 2022 חתם רונאלדו בקבוצת א-נסר מליגת העל הסעודית.
ב-2 בפברואר 2023 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, פנדל בדקה ה-93' שהשווה את התוצאה ל-2–2 מול אל-פתח.
ב-10 בפברואר 2023 כבש שלושער ראשון בקבוצה, וקבוצתו ניצחה 3–0.
בעונה זו הבקיע 14 שערים ב-16 הופעות, אולם א-נסר סיימה במקום השני, ללא תואר.
בתחילת עונת 2023/24 סייע כריסטיאנו לזכות בגביע האלופות למועדונים ערבים, אותו סיים גם כמלך השערים עם שישה כיבושים כולל צמד קריטי בגמר בו ניצחה א-נסר 2–1 בתוספת הזמן את אל-הילאל. תואר זה היה הראשון בו זכה רונאלדו עם קבוצתו הסעודית.
ב-30 במרץ וב-2 באפריל 2024 כבש רונאלדו פעמיים שלושער בשני משחקי ליגה רצופים, דבר שהעלה את מאזנו בעונת 2023/2024 ל-29 שערי ליגה ו-42 שערים בכל המסגרות.
ב-4 במאי 2024 כבש רונאלדו שלושער בניצחון קבוצתו 6–0 על אל-ווחדה מכה בליגת העל הסעודית. זהו השלושער ה-66 בקריירה של רונאלדו שהעלה את מאזנו ל-890 שערים בקריירה.
רונאלדו סיים את העונה כמלך השערים של ליגת העל הסעודית, עם 35 כיבושים - שיא לעונה בליגה זו. בנוסף, הוא הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שזכה במלכות השערים ב-4 ליגות שונות.
נבחרת לאומית

את משחק הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ערך רונאלדו מול נבחרת קזחסטן, באוגוסט 2003. הוא זומן לנבחרת לקראת יורו 2004, אותו אירחה פורטוגל, ואף כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק הפתיחה של הטורניר, נגד יוון. בהמשך הטורניר, כבש רונאלדו שער נוסף בניצחון בחצי הגמר על נבחרת הולנד, ונבחר לנבחרת המצטיינת של הטורניר. פורטוגל הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 0–1 ליוון, ובסופו של המשחק נראה רונאלדו ממרר בבכי. רונאלדו השתתף גם באולימפיאדת אתונה, בה הודחה פורטוגל בשלב הבתים.
במוקדמות יורו 2008, כבש רונאלדו שמונה שערים, שני רק לאבי סמולארק הפולני, אך בטורניר עצמו כבש רק שער אחד, ולא הצליח למנוע מנבחרתו את ההדחה ברבע הגמר, לאחר המשחק נגד גרמניה. עם סיום הטורניר וכניסתו של קרלוס קיירוש לתפקיד מאמן הנבחרת הפורטוגלית, מונה רונאלדו לקפטן.
במונדיאל 2010, בו הודחה פורטוגל בשמינית הגמר על ידי נבחרת ספרד, כבש רונאלדו שער בודד בניצחון 7–0 על נבחרת צפון קוריאה.
ביורו 2012, כבש רונאלדו שלושה שערים, והיה לכובש המצטיין של הנבחרת, שהגיעה עד שלב חצי הגמר של הטורניר. במשחק הניצחון על הולנד, אשר הסתיים בתוצאה 2–1, כבש את שני השערים לזכותה של נבחרתו. במשחק רבע הגמר נגד צ'כיה, כבש את השער היחיד במשחק. במשחק חצי הגמר התמודדה נבחרת פורטוגל נגד נבחרת ספרד, זוכת יורו 2008 ומונדיאל 2010, והפסידה לה בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים.
בנובמבר 2013, כבש את כל ארבעת שערי נבחרתו, בשני משחקי הפלייאוף נגד נבחרת שוודיה. כיבוש שערים אלו תרמו תרומה מכרעת להעפלת נבחרת פורטוגל למונדיאל. במשחק הראשון כבש שער אחד, ובמשחק הגומלין הבקיע שלושער. בעשותו כן, הפך מלך שערי נבחרת פורטוגל בכל הזמנים, בצוותא עם פאולטה, עם 47 שערים. ב-5 במרץ 2014, כבש צמד שערים בניצחון 5–1 על קמרון. כיבוש צמד שערים זה קיבע את מעמדו של רונאלדו כשיאן הכיבושים של נבחרת פורטוגל בכל הזמנים.
ב-20 בינואר 2014, קיבל רונאלדו את תואר האצולה השלישי בחשיבותו בפורטוגל, "קצין בכיר במסדר יורש העצר דון הנריקה" מנשיא פורטוגל, בזכות הישגיו ותרומתו לנבחרת.
ב-15 בינואר 2015, נבחר רונאלדו לגדול שחקני פורטוגל בכל הזמנים במסגרת אירוע לציון מאה שנים להקמת התאחדות הכדורגל הפורטוגלית, כשהוא מקדים את אאוזביו ולואיש פיגו.
ב-8 בספטמבר 2020 כבש את שערו המאה במדים הלאומיים בניצחון 2–0 על נבחרת שוודיה במסגרת ליגת האומות.
ב-1 בספטמבר 2021 כבש את שעריו ה-110 וה-111 במדי הנבחרת בניצחון 2–1 על נבחרת אירלנד בכדורגל. בכך הפך לשיאן הכיבושים ומלך השערים בכל הזמנים במשחקי נבחרות.
ב-20 ביוני 2023 רשם רונאלדו את הופעתו ה-200 בנבחרת והיה הראשון בהיסטוריה להגיע להישג זה, שהוכר כשיא גינס. באותו משחק ניצחה פורטוגל את נבחרת איסלנד בכדורגל 1–0 משער של רונאלדו בדקה ה-91, שהעמיד את מאזנו על 123 כיבושים במדי הנבחרת הלאומית של פורטוגל.