stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתלטיקו מדריד
נותני החסות

החל משנת 2001, יצרנית מדי הקבוצה היא חברת "נייקי", אשר החלה לעבוד עם הקבוצה במטרה להוות מתחרה לחברת אדידס, המייצרת את המדים עבור ריאל מדריד. הספונסרית הראשית של הקבוצה היא חברת "Riyadh Air" של ערב הסעודית, אשר הלוגו שלה מופיע על קדמת החולצה. הלוגו של "חברת Ria Money Transfer" האמריקאית מופיע על גב החולצה, תחת מספר השחקן. הלוגו של AXN, שנמצאת בבעלות חברת סרטי סוני, נמצא על גב המכנסיים. בנוסף, בחזית המכנסיים מופיע הלוגו של חברת ההימורים הפינית "PAF". בעבר, חברת סרטי קולומביה הייתה הספונסרית הראשית של הקבוצה. החברה שינתה לא פעם את הלוגו שלה שהופיע על החולצה, ובמקרה אחד אף שינתה באופן גמור את מדי החוץ של הקבוצה על ידי עיצוב החולצה כך שתדמה לקורי עכביש, בזמן שהסרט "ספיידרמן 2" שודר בקולנוע. בנוסף, החברה שינתה את מדי הקבוצה לעיצובים המתאימים לסרטים אחרים שהיא הוציאה בשנים שהייתה ספונסרית הקבוצה (2003–2005). בין הסרטים, בנוסף ל"ספיידרמן 2", היו: "ימ"מ יחידת פריצה", "סיפורי דגים" ו"היצ'". בשנים אלו לא נמכרו מדי החוץ של אתלטיקו בחנויות של חברת נייקי בשל השינויים התכופים שנעשו בהם.
ביולי 2014 האריכו נייק ואתלטיקו מדריד את חוזה החסות שביניהן עד לשנת 2026.
| שנים | יצרנית המדים | נותן חסות עיקרי |
| --- | --- | --- |
| 1980–1986 | מייבה  | ללא ספונסר |
| 1986–1989 | פומה | ללא ספונסר |
| 1989–1990 | פומה | קיוסרה |
| 1990–1993 | פומה | מרבלה* |
| 1993–1994 | פומה | אנטנה 3 |
| 1994–1996 | פומה | מרבלה* |
| 1996–1997 | פומה | בנדאי נאמקו/טמגוצ'י |
| 1997–1998 | פומה | מרבלה* |
| 1998–1999 | ריבוק | מרבלה* |
| 1999–2000 | ריבוק | ללא ספונסר |
| 2000–2001 | ריבוק | אידאה |
| 2001–2002 | נייקי | אידאה |
| 2002–2003 | נייקי | לא הייתה ספונסרית עקב חגיגות המאה למועדון |
| 2003–2005 | נייקי | סרטי קולומביה |
| 2005–2011 | נייקי | קיה |
| מרץ-מאי 2012 | נייקי | מלונות ריקסוס |
| מאי-דצמבר 2012 | נייקי | וואווי |
| 2012–2015 | נייקי | אזרבייג'ן |
| 2015–2022 | נייקי | Plus500 |
| 2023-2022 | נייקי | WhaleFin |
| 2023- | נייקי | RIYADH AIR |
(*) - מועצת התיירות של העיר מרבלה נתנה חסות לקבוצה, משום שנשיא הקבוצה דאז, חסוס חיל, כיהן כראש עיריית מרבלה.
אתלטיקו מדריד ב'

אתלטיקו מדריד ב' היא קבוצת המילואים של המועדון. הקבוצה עורכת את משחקי הבית שלה באצטדיון קרו דל אספינו, ונכון לעונת 2018/2019 משחקת הקבוצה בליגה הספרדית השלישית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1966 כקבוצת המילואים של אתלטיקו מדריד. תחילה היה שמה של הקבוצה "רייפה אתלטיקו קלאב". רק בשנת 1991, לאחר שהשתנה שם הקבוצה פעמים רבות עד שנה זו, קיבלה הקבוצה את השם "אתלטיקו מדריד ב'". בעונת 1998/1999 סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה. הקבוצה הייתה אמורה לעלות לליגה הבכירה עקב מיקומה זה, אך לא הייתה זכאית לעלייה עקב היותה קבוצת מילואים.
החל מעונת 2000/2001 משחקת הקבוצה בליגה הספרדית השלישית.
שחקנים רבים ששיחקו בקבוצה התקדמו לקבוצה הבוגרת. בין השאר ניתן למנות את דויד דה חאה, אנטוניו לופס גררו, פרננדו טורס, קוקה, אוליבר טורס, רובן בראחה, גבי, מריו סוארס ואיגנסיו קמאצ'ו.
הדרבי של מדריד

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ראו דף השיחה.
ריאל ואתלטיקו מדריד הן קבוצות שונות, עם זהויות מנוגדות לגמרי. מבחינה היסטורית ריאל מדריד נתפסה זה שנים רבות כקבוצה שמזוהה עם השלטון של המדינה, בעיקר הייתה מזוהה עם שלטונו של פרנקו, השלטון הדיקטטורי שבראשו עמד העריץ פרנסיסקו פרנקו, ואילו אתלטיקו הזדהתה עם תחושות של מרד, עם הרצון לשחרור, אם כי בשנותיו הראשונות של פרנקו הוא העדיף את אתלטיקו, אך לאחר מכן, כשאתלטיקו "השתחררה" ממנו, הוא עבר לריאל לקראת סוף שנות ה-40.
בזמן שלטון פרנקו ספרד הייתה מוחרמת על ידי רוב העולם, בעיקר מפני השלטון הדיקטטורי אותו הנהיג הרודן פרנסיסקו פרנקו. ריאל מדריד, שנחשבה אז כקבוצה שקשורה לשלטון, הייתה קבוצה שייצגה את המדינה מחוצה לה, והביאה לה כבוד רב. שר אחד, שהיה מקורב לפרנקו אמר:"ללא כל ספק, ריאל מדריד היא השגרירה הטובה ביותר שאי פעם הייתה לנו".
בעקבות קרבתה של ריאל לשלטון פרנקו, ומפני שהמוטו של אתלטיקו היה שונה לגמרי משל ריאל (אתלטיקו היא הקבוצה של העם, ריאל היא הקבוצה של הממשלה, של השלטונות), נוצרה שנאה עזה בין מועדונים אלו. אוהדי אתלטיקו החלו לשיר: "Hala Madrid, hala Madrid, el equipo del gobierno, la verguenza del país". (בתרגום חופשי מספרדית: "לכי מדריד, לכי מדריד, הקבוצה של הממשלה, הבושה של המדינה". הכוונה בעיר מדריד היא לקבוצה ריאל מדריד).
גביע אתלטיקו מדריד

גביע אתלטיקו מדריד הוא טורניר כדורגל לשעבר, שאירחה אתלטיקו מדריד באצטדיון ויסנטה קלדרון. הטורניר התקיים משנת 1973 עד שנת 2003 (למעט השנים 1999 ו-2001). בשנת 2003 שונה שמו של הטורניר ל"גביע הלבוי", אך לאחר שנה זו הופסק הטורניר, לא באופן רשמי, אלא שהמארחת, אתלטיקו, הפסיקה להזמין קבוצות לטורניר.
תחילה הטורניר החל במסגרת של ארבע קבוצות, כאשר אתלטיקו הזמינה שלוש קבוצות לשני משחקי חצי גמר, משחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. אולם בשנים שלקראת סיום הטורניר, המסגרת הייתה משחק גמר אחד בלבד, אתלטיקו נגד הקבוצה המוזמנת על ידה.
גביע זה התקיים במקביל לטורנירי קיץ אחרים בספרד, כדוגמת גביע טרסה הררה ביוזמתה של קבוצת דפורטיבו לה קורוניה, וגביע ז'ואן גאמפר ביוזמתה של קבוצת ברצלונה.
| שנה | מנצחת | סגנית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | איטליה מילאן | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 2–1 |
| 1974 | ספרד אתלטיקו מדריד | הונגריה אויפשט | 1–0 |
| 1975 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברית המועצות טורפדו מוסקבה | 2–1 |
| 1976 | ספרד אתלטיקו מדריד | ספרד אתלטיק בילבאו | 1–0 |
| 1977 | איטליה מילאן | ברזיל אמריקה | 3–2 |
| 1978 | ארגנטינה ריבר פלייט | ספרד אתלטיקו מדריד | 0–0 (פ) |
| 1979 | גרמניה שטוטגרט | שווייץ גראסהופרס ציריך | 1–0 |
| 1980 | ספרד אתלטיקו מדריד | הולנד אייאקס אמסטרדם | 1–1 (פ) |
| 1981 | ארגנטינה אינדפנדיינטה | הונדורס נבחרת הונדורס | 1–0 |
| 1982 | גרמניה בורוסיה דורטמונד | ספרד אתלטיקו מדריד | 2–0 |
| 1983 | ספרד אתלטיקו מדריד | ספרד סביליה | 2–1 |
| 1984 | הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | ספרד אתלטיקו מדריד |  |
| 1985 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברזיל גרמיו | 2–0 |
| 1986 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברזיל פלמנגו | 3–2 |
| 1987 | אנגליה ליברפול | ספרד אתלטיקו מדריד | 1–0 |
| 1988 | גרמניה ורדר ברמן | ספרד אתלטיקו מדריד | 1–0 |
| 1989 | ספרד אתלטיקו מדריד | רומניה דינמו בוקרשט |  |
| 1990 | ספרד אתלטיקו מדריד | יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 3–2 |
| 1991 | איטליה מילאן | ספרד אתלטיקו מדריד | 1–1 (פ) |
| 1992 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברזיל סאו פאולו | 2–0 |
| 1993 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברזיל ואסקו דה גאמה |  |
| 1994 | ספרד אתלטיקו מדריד | גרמניה פ.צ. קלן | 5–1 |
| 1995 | ספרד אתלטיקו מדריד | ארגנטינה ניואל'ס אולד בויס | 3–1 |
| 1996 | ספרד אתלטיקו מדריד | יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 5–0 |
| 1997 | ספרד אתלטיקו מדריד | איטליה אינטר מילאנו | 1–0 |
| 1998 | ספרד אתלטיקו מדריד | איטליה לאציו | 3–0 |
| 2000 | ספרד אתלטיקו מדריד | ברזיל פלמנגו | 3–1 |
| 2002 | איטליה קייבו ורונה | ספרד אתלטיקו מדריד | 4–2 |
| 2003 | ספרד אתלטיקו מדריד | ארגנטינה בוקה ג'וניורס | 1–0 |
תארים > תארים אזוריים

אליפות מחוזית מרכז (4 ):
1920/1921, 1924/1925, 1927/1928, 1939/1940
גביע מרכז הפדרציה (1 ):
1941
תארים > תארים ארציים

אליפות ספרד :
זכייה (11): 1939/1940, 1940/1941, 1949/1950, 1950/1951, 1965/1966, 1969/1970, 1972/1973, 1976/1977, 1995/1996, 2013/2014, 2020/2021
סגנות (10): 1943/1944, 1957/1958, 1960/1961, 1962/1963, 1964/1965, 1973/1974, 1984/1985, 1990/1991, 2017/2018, 2018/2019
גביע ספרדי :
זכייה (10): 1959/1960, 1960/1961, 1964/1965, 1971/1972, 1975/1976, 1984/1985, 1990/1991, 1991/1992, 1995/1996, 2012/2013
סגנות (9): 1921, 1926, 1955/1956, 1963/1964, 1974/1975, 1986/1987, 1998/1999, 1999/2000, 2009/2010
הסופר קאפ הספרדי :
זכייה (2): 1985, 2014
סגנות (5): 1991, 1992, 1996, 2013, 2019
הסופר קאפ הספרדי (במתכונת הישנה) :
זכייה (1): 1940
גביע אווה דוארטה :
זכייה (1): 1951
סגנות (1): 1950
גביע הנשיא :
זכייה (1): 1947
הליגה הספרדית השנייה :
זכייה (1): 2001/2002
סגנות (2): 1932/1933, 1933/1934
גביע הליגה הספרדית :
סגנות (2): 1983/1984, 1984/1985
תארים > תארים בין-לאומיים

ליגת האלופות :
סגנות (3): 1973/1974, 2013/2014, 2015/2016
הליגה האירופית :
זכייה (3) : 2009/2010, 2011/2012, 2017/2018
גביע המחזיקות :
זכייה (1): 1961/1962
סגנות (2): 1962/1963, 1985/1986
הסופר קאפ האירופי :
זכייה (3): 2010, 2012, 2018
גביע מוחמד החמישי :
זכייה (3): 1965, 1970, 1980
גביע האינטרטוטו :
זכייה (1): 2007
סגנות (1): 2004
הגביע הבין-יבשתי :
זכייה (1): 1974
הגביע האיברי :
זכייה (1): 1991
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

קוקה הוא שיאן ההופעות במועדון בכל הזמנים, אחרי שב-2022 שבר את שיאו של אדלרדו רודריגס שעמד על 511 הופעות במדי המועדון בשנים 1959–1976.
אנטואן גריזמן הוא מלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים לאחר שב-10 בינואר 2024 שבר את שיאו של לואיס ארגונס שעמד על 173 שערים. ארגונס שיחק במדי המועדון בשנים 1964–1974, עד פרישתו ממשחק פעיל.
 שחקנים פעילים באתלטיקו מודגשים.
שחקנים בולטים בעבר ובהווה > שיאני הופעות

| # | שם | לאום | עמדה | שנים במועדון | הופעות בליגה | סה"כ הופעות במועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קוקה | ספרד ספרד | קשר | 2009–הווה | 438 | 616 |
| 2 | אדלרדו רודריגס | ספרד ספרד | קשר | 1959–1976 | 401 | 553 |
| 3 | אנריקה קויאר | ספרד ספרד | חלוץ | 1952–1969 | 367 | 483 |
| 4 | תומאס רניונס | ספרד ספרד | מגן | 1984–1996 | 371 | 470 |
| 5 | חואן קרלוס אגילרה | ספרד ספרד | מגן | 1996–2005 | 365 | 456 |
| 6 | יאן אובלק | סלובניה סלובניה | שוער | 2014–הווה | 318 | 425 |
| 7 | איסקיו קאלחה | ספרד ספרד | בלם | 1958–1972 | 300 | 425 |
| 8 | חואן קרלוס ארטצ'ה | ספרד ספרד | קשר | 1978–1989 | 308 | 421 |
| 9 | גאבי פרננדס | ספרד ספרד | חלוץ | 2004–2007 2011–2018 | 297 | 417 |
| 10 | סאול ניגס | ספרד ספרד | קשר | 2012–הווה | 318 | 411 |
שחקנים בולטים בעבר ובהווה > שיאני שערים

| # | שם | לאום | עמדה | שנים במועדון | שערי ליגה | סה"כ שערים במועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנטואן גריזמן | צרפת צרפת | חלוץ | 2014–2019 2021–הווה | 123 | 175 |
| 2 | לואיס אראגונס | ספרד ספרד | חלוץ | 1964–1974 | 123 | 173 |
| 3 | אדריאן אסקודרו | ספרד ספרד | חלוץ | 1945–1958 | 150 | 169 |
| 4 | פרנסיסקו קמפוס | ספרד ספרד | חלוץ | 1940–1948 | 144 | 158 |
| 5 | חוסה אולוחיו גראטה | ספרד ספרד | חלוץ | 1966–1977 | 109 | 136 |
| 6 | פרננדו טורס | ספרד ספרד | חלוץ | 2001–2007 2015–2018 | 109 | 129 |
| 7 | חואקין פיירו | ספרד ספרד | קשר | 1954–1962 | 95 | 125 |
| 8 | אדלרדו רודריגס | ספרד ספרד | קשר | 1959–1976 | 73 | 113 |
| 9 | אנריקה קויאר | ספרד ספרד | חלוץ | 1952–1969 | 71 | 105 |
| 10 | חוסה חונקוסה | ספרד ספרד | חלוץ | 1944–1955 | 80 | 103 |
שחקנים בולטים בעבר ובהווה > שחקנים בולטים נוספים

| שם | לאום | עמדה | שנים באתלטיקו |
| --- | --- | --- | --- |
| לארבי בן בארק | מרוקו מרוקו | חלוץ   קשר התקפי | 1948–1953 |
| ואוה | ברזיל ברזיל | חלוץ | 1958–1961 |
| חאבייר אירורטה | ספרד ספרד | חלוץ | 1967–1975 |
| לואיס פריירה | ברזיל ברזיל | קשר | 1974–1980 |
| דירסאו | ברזיל ברזיל | קשר | 1979–1982 |
| הוגו סאנצ'ס | מקסיקו מקסיקו | חלוץ | 1981–1985 |
| אבל רסינו | ספרד ספרד | שוער | 1986–1995 |
| טוני מוניוס | ספרד ספרד | מגן | 1990–2001 |
| דייגו סימאונה | ארגנטינה ארגנטינה | קשר אחורי | 1994–1997   2003-2005 |
| קיקו | ספרד ספרד | חלוץ | 1994–2001 |
| אנטוניו לופס גררו | ספרד ספרד | מגן | 2000–2012 |
| לאו פרנקו | ארגנטינה ארגנטינה | שוער | 2004–2009 |
| דייגו פורלאן | אורוגוואי אורוגוואי | חלוץ | 2007–2011 |
| דייגו קוסטה | ברזיל ברזיל   ספרד ספרד | חלוץ | 2007–2009   2010–2014   2018– |
| דויד דה חאה | ספרד ספרד | שוער | 2009–2011 |
| רדאמל פלקאו | קולומביה קולומביה | חלוץ | 2011–2013 |
| טיבו קורטואה | בלגיה בלגיה | שוער | 2011–2014 |
| חסוס לנדבורו | ספרד ספרד | קשר | 1982–1988 |
שחקנים בולטים בעבר ובהווה > 20 הרכישות היקרות ביותר של אתלטיקו מדריד

נכון לספטמבר 2024
| # | שם | מועדון קודם | עמדה | שנת רכישה | סכום רכישה (במיליוני אירו) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל ז'ואאו פליקס | פורטוגלבנפיקה | חלוץ | 2019 | 127.2 |
| 2 | ארגנטינה חוליאן אלברס | אנגליה מנצ'סטר סיטי | חלוץ | 2024 | 75 |
| 3 | צרפת תומא למאר | מונקו מונקו | קיצוני | 2018 | 72 |
| 4 | ברזילספרד דייגו קוסטה | אנגליה צ'לסי | חלוץ | 2018 | 60 |
| 5 | אנגליה קונור גלאגר | אנגליה צ'לסי | קשר | 2024 | 42 |
| 6 | קולומביה רדאמל פלקאו | פורטוגל פורטו | חלוץ | 2011 | 40 |
| 7 | ספרד ויטולו | ספרד סביליה | קיצוני | 2018 | 35.6 |
| 8 | ארגנטינה רודריגו דה פול | איטליה אודינזה | קשר | 2021 | 35 |
| 8 | ספרד אלברו מוראטה | אנגליה צ'לסי | חלוץ | 2020 | 35 |
| 8 | קולומביה ג'קסון מרטינס | פורטוגל פורטו | חלוץ | 2015 | 35 |
| 8 | ברזיל מתאוס קוניה | גרמניה הרטה ברלין | חלוץ | 2021 | 35 |
| 12 | צרפת ספרד רובין לה נורמן | ספרד ריאל סוסיאדד | בלם | 2024 | 34.5 |
| 13 | נורווגיה אלכסנדר סרלוט | ספרד ויאריאל | חלוץ | 2024 | 32 |
| 13 | צרפת קווין גמיירו | ספרד סביליה | חלוץ | 2016 | 32 |
| 15 | צרפת אנטואן גריזמן | ספרד ריאל סוסיאדד | קיצוני | 2014 | 30 |
| 15 | ספרד מרקוס יורנטה | ספרד ריאל מדריד | קשר | 2019 | 30 |
| 17 | בלגיה יאניק קרסקו | הרפובליקה העממית של סין דאליין פרו | קיצוני | 2021 | 27 |
| 18 | ארגנטינה ניקולאס גייטן | פורטוגל בנפיקה ליסבון | קשר | 2016 | 25 |
| 18 | ספרד מריו הרמוסו | ספרד אספניול | בלם | 2019 | 25 |
| 20 | ארגנטינה סרחיו אגוארו | ארגנטינה אינדפנדיינטה | חלוץ | 2006 | 23 |
ראו גם: רשימת כדורגלני אתלטיקו בעלי ערך בוויקיפדיה
מאמנים

| שם | שנים כמאמן אתלטיקו | תארים |
| --- | --- | --- |
| ספרד ריקרדו זאמורה | 1939-1946 | 2 אליפויות, הסופר קאפ הספרדי |
| ספרד אמיליו וידל | 1946-1948 | גביע הנשיא |
| ארגנטינהצרפת הלניו הררה | 1949-1952 | 2 אליפויות, הסופר קאפ הספרדי |
| ספרד חוסה וייונגה | 1959-1962 | 2 גביע המלך הספרדי, גביע אירופה למחזיקות גביע |
| ברזיל אוטו בומבל | 1964-1965 | גביע המלך הספרדי |
| ספרד דומנק בלמניה | 1965-1966 | אליפות |
| צרפת מרסל דומינגו | 1969-1972, 1979-1980 | אליפות |
| אוסטריה מקס מרקל | 1971-1973 | אליפות, גביע המלך הספרדי |
| ספרד לואיס אראגונס | 1974-1980, 1982-1987   1991-1993, 2001-2003 | הגביע הבין-יבשתי, אליפות, 3 גביע המלך הספרדי   הסופר קאפ הספרדי, הגביע האיברי |
| קרואטיה טומיסלב איביץ' | 1990-1991 | גביע המלך הספרדי |
| ארגנטינה סנטוס אוביירו | 1992-1993, 1994-1995 | גביע המלך הספרדי |
| סרביה רדומיר אנטיץ' | 1995-1998, 1999, 2000 | אליפות, גביע המלך הספרדי |
| מקסיקו חאבייר אגירה | 2006-2009 | גביע האינטרטוטו |
| ספרד קיקה סאנצ'ס פלורס | 2009-2011 | הליגה האירופית, הסופר קאפ האירופי |
| ארגנטינה דייגו סימאונה | 2011- | 2 אליפויות, גביע המלך הספרדי, 2 הליגה האירופית,   2 הסופר קאפ האירופי, הסופר קאפ הספרדי |

ראו גם: רשימת מאמני אתלטיקו שיש להם ערך בוויקיפדיה
הנהלה

נכון לשנת 2010 הונה של קבוצת אתלטיקו מדריד הסתכם בסכום של 24,706,699 אירו. מניות הקבוצה מתחלקות בין 3 בעלים עיקריים, כאשר רוב המניות שייכות למשפחתו של חסוס חיל, אשר בניו מחזיקים עד היום בתפקידים במועדון.
הנהלה > נשיאים

מאז הקמת המועדון ועד היום כיהנו בתפקיד נשיא מועדון הספורט אתלטיקו מדריד 27 אנשים, ב-29 קדנציות. רק 2 נשיאים כיהנו במשך 2 קדנציות שונות: חוליאן רואטה וויסנטה קלדרון. רוב נשיאי המועדון, 27 במספר, היו ספרדים. רק נשיא אחד היה לא ספרדי, לוסיאנו אורקיחו הארגנטינאי.
הנשיא הראשון של המועדון היה אנריקה איינדה. הוא גם נמנה עם מייסדי המועדון.
הנשיא שכיהן בזמן הרב ביותר בתפקיד הוא ויסנטה קלדרון, שכיהן 21 שנים ב-2 קדנציות שונות. מיד אחריו נמצא חסוס חיל עם 16 שנים בתפקיד. אנריקה סרסו וחוליאן רואטה כיהנו 10 שנים בתפקיד וחאבייר בארוסו 9 שנים.
נשיא המועדון נבחר בבחירות לנשיאות, כאשר הבוחרים הם חברי המועדון.
נשיא המועדון הנוכחי הוא אנריקה סרסו, שמכהן בתפקיד החל משנת 2003, כאשר נבחר לתפקיד במקום חסוס חיל שהתפטר.
הנהלה > הדירקטוריון

דירקטוריון המועדון אתלטיקו מדריד מורכב מהאנשים הבאים:
נשיא: אנריקה סרסו
מנכ"ל: מיגל אנחל חיל
סגן נשיא בתחום העסקי: לסארו אלברכין מרטינז
סגן נשיא בתחום הכלכלי: פרננדו גארסיה אבאסולו
סמנכ"ל מסחרי: אנטוניו אלונסו סאנס
יועצים: סווריאנו חיל, אוסקר חיל, מרים חיל
מזכיר: פבלו חימנס דה פארגה
מנהל כללי: קלמנטה וייארדה
מנהל שיווק ותקשורת: אמיליו גוטיירס
מנהל ראשי: מריו אראגון
מנהל בקרה וניהול: חוסה מנואל דיאס פרס
מנהל קשרים חברתיים: פרננדו פאריסה רקואיו
מנהל מסחרי: גיירמו מוראלדה
מנהל ספורטיבי: חוסה לואיס קמינרו
מנהל כדורגל ראשי: חואן קרלוס אגילרה
הנהלה > צוות מקצועי

מאמן: דייגו סימאונה
עוזר מאמן: חרמן בורגוס
עוזר מאמן שלישי: חואן ויסקאינו
מאמני כושר: אוסקר אורטגה, קרלוס מניינדס
מאמן שוערים: פבלו ורסיונה
מנהל ציוד: פדרו מאתסאנס
רופא הקבוצה: חוסה וייאלון
ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אואן קולפר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה לילדים ונוער
 נושא:  גאון, אלף, עבירה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך הוצאה:  2002 בחו"ל, 2004 בארץ
 מספר עמודים:  299
 הוצאה בעברית
 תרגום:  עפרה אביגד
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת ארטמיס פאול
 ספר קודם:  ארטמיס פאול
 הספר הבא:  ארטמיס פאול: צופן הנצח
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002388692, 003853502
 
ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני הוא הספר השני בסדרת ארטמיס פאול. הספר חובר על ידי אואן קולפר בשנת 2002 ויצא לאור בעברית בשנת 2004.
תקציר העלילה

אוֹפּאל קוֹבּוֹי היא בעלת השליטה במעבדות קובוי, חברת נשק שמתחרה בחברת הנשק של פולי. קובוי חוברת לבּרָיֶאר קָאדגֶ'ן, קצין מושפל במשמר הלֶפּרִקוֹנִים, וביחד הם מתכננים להשתלט על הֶיְיווֵן סיטי. קובוי מוכרת למשמר מאות כלי נשק, שבהם מוטמנות מצלמות שמתעדות את הקורה. הם מחמשים את חבורת הגוֹבּלִינִים "בֶּווָה קֶל" ברובי "סוֹפֶטְנוֹז" ישנים, שהוצאו מהחוק. הרובים מוטענים בסוללות אנושיות. כאשר הוֹלִי שוֹרְט ממשמר הלפריקונים מגלה זאת, היא חושדת מיד באָרְטֶמִיס פָאוּל כאחראי לכך. מצד שני, לארטמיס יש בעיות משלו. הוא מקבל קובץ וידאו מטושטש על אביו, וחושד שהוא נחטף על ידי המָאפִיַה הרוסית. הולי חוטפת את ארטמיס ואת משרתו, בּאטְלֵר לחקירה במשמר, ומתברר שאין להם קשר לגובלינים. ארטמיס וג'וּלִיוּס רוּט - מפקד המשמר - חותמים על עסקה שלפיה ארטמיס יעזור למשמר לעצור את מהפכת הגובלינים ובתמורה יעזרו לו הפיות למצוא את אביו.
דמויות

אָרְטֶמִיס (ארטי) פָאוּל השני - גאון בן שלוש עשרה. מקבל קובץ וידאו מטושטש לגבי אביו הנעדר במוּרְמַנְסְק. נחטף על ידי הולי לחקירה במשמר הלפריקונים.
סרן הולי שורט - אלפית צעירה בת שמונים המשרתת במשמר הלפריקונים. אויבתו המושבעת של ארטמיס וחוטפת אותו לשם חקירה במשמר הלפריקונים. חיננית ומתאפיינת במזג טוב (בדרך כלל).
באטלר - משרתו האישי של ארטמיס. בעל אקדח זיג זאוור צמוד. נחטף עם ארטמיס על ידי הולי. עוזר לארטמיס ולפיות להציל את אביו של ארטמיס. גם הוא איבד את דודו, הרב סרן, בחטיפת הספינה של ארטמיס פאול הראשון במורמנסק.
המפקד ג'וּלִיוּס רוּט - אלף. מפקד משמר הלפריקונים. מעשן סיגר באופן קבוע. צבע פניו וורדרד, עקב המזג הכועס המאפיין אותו.
פולי - קנטאור. גאון המשמר ומהנדסו המקצועי. מתחרה באופאל קובוי על הבעלות הבלעדית על נתינת הנשקים והאביזרים למשמר.
אוֹפַּאל קוֹבּוֹי - פיקסית. מתחרה בפולי על הבעלות הבלעדית לנתינת האביזרים למשמר. מאבזרת את הגובלינים ברובים בלתי חוקיים. מתכננת ביחד עם גנרל קאדג'ן להשתלט על הייוון סיטי.
בּרָיֶאר קָאדגֶ'ן - קצין מושפל ממשמר הלפריקונים. במהלך הקרב עם ארטמיס פאול בספר הראשון, נפצע קאדג'ן אנושות ומצב הרוח הרע השתלט עליו. בעל שנאה לג'וליוס רוט במיוחד.
צִ'יקְס וֵרְבִּיל - שדון, נפצע בכנפיו באופן מפחיד בקרב הראשון עם הגובלינים.
טרַבֵּל קֶלְפ - סרן במשמר הלפריקונים. נקרא להציל את צ'יקס ורביל.
לוק קֵארֶר - הופנט באמצעות המֶמַסְמֵר לספק כוח סוללות אנושי לקאדג'ן.
ארטמיס פאול האב - אביו של ארטמיס השני. נחטף מספינתו, פאול סטאר, על ידי המאפיה.
עם הגוֹבּלִּינִים - יצורים ירוקים שיכולתם מאפשרת להם לייצר כדורי אש. עיניהם מתייבשות בקלות ולכן הם צריכים ללקק אותם כל פעם מחדש. לפי המחקרים הרבים שנעשו, מתברר שעם הגובלינים הוא עם ללא תרבות, מטופש וטיפש.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, מזימה בממלכת הפיות, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 036d86a8-ea6a-4362-b85a-e942ee8924bf
ממשלת ישראל השמונה עשרה

| --- | --- |
 
 ראש ממשלת ישראל מנחם בגין במליאת הכנסת ב-27 בספטמבר 1978, ועמו (מימין לשמאל) שר הביטחון עזר ויצמן, שר החוץ משה דיין, סגן ראש הממשלה יגאל ידין, ושר האוצר שמחה ארליך
 מידע כללי
 20 ביוני 1977 – 5 באוגוסט 1981 (4 שנים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  מנחם בגין
 מפלגה שולטת:  הליכוד
 סיעות הקבינט:  הליכוד, ד"ש, מפד"ל, התנועה הדמוקרטית, אגו"י, שלומציון.
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל השבע עשרה
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל התשע עשרה
 
ממשלת ישראל השמונה עשרה, בראשותו של מנחם בגין, פעלה מ-20 ביוני 1977 עד 5 באוגוסט 1981, בתקופת כהונתה של הכנסת התשיעית.
תוצאות הבחירות לכנסת התשיעית

| רשימה | ראש הרשימה | מנדטים | מספר קולות | אחוז מהקולות | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | מנחם בגין | 43 | 583,968 | 33.4% | קואליציה |  רשימה משותפת למפלגות חרות, המפלגה הליברלית, ולע"ם  בהמשך כהונת הכנסת: הצטרפו שני חברי שלומציון  פרשו שני חברי כנסת והקימו את התחיה-בנא"י  פרש חבר הכנסת יוסף תמיר והצטרף לשינוי  פרש חבר הכנסת יצחק יצחקי והקים את ישראל אחת  פרשו שלושה חברי כנסת והקימו את רפ"י - הרשימה הממלכתית,  מהם חזר אחד לאחר מכן  הצטרף חבר הכנסת עקיבא נוף מאחווה |
| המערך | שמעון פרס | 32 | 430,023 | 24.6% | אופוזיציה |  רשימה משותפת למפלגות העבודה ומפ"ם  בהמשך כהונת הכנסת: פרש חבר הכנסת משה דיין והקים סיעת יחיד; בהמשך הצטרף לחברי כנסת נוספים בהקמת תל"ם  הצטרפו שני חברי כנסת משינוי |
| ד"ש | יגאל ידין | 15 | 202,265 | 11.6% | קואליציה, שינוי פרשה לאופוזיציה. | בהמשך כהונת הכנסת התפלגה הסיעה לתנועה הדמוקרטית ושינוי |
| מפד"ל | יוסף בורג | 12 | 160,787 | 9.2% | קואליציה |  |
| חד"ש |  | 5 | 80,118 | 4.6% | אופוזיציה |  |
| אגו"י |  | 4 | 58,652 | 3.3% | קואליציה |  |
| פלאטו שרון | שמואל פלאטו-שרון | 1 | 35,049 | 2.0% | אופוזיציה | שינה מאוחר יותר את שם סיעתו ל"פיתוח ושלום" |
| שלומציון | אריאל שרון | 2 | 33,947 | 1.9% | קואליציה | הצטרפה לליכוד לאחר הקמת הממשלה |
| מחנה של"י |  | 2 | 27,281 | 1.6% | אופוזיציה | מאוחר יותר פרש חבר הכנסת סעדיה מרציאנו והקים את סיעת היחיד  "שוויון בישראל - פנתרים" |
| רע"ם | סיף-אלדין אל-זועבי | 1 | 24,185 | 1.4% | אופוזיציה |  |
| פועלי אגודת ישראל | קלמן כהנא | 1 | 23,571 | 1.3% | אופוזיציה |  |
| רצ | שולמית אלוני | 1 | 20,621 | 1.2% | אופוזיציה |  |
| ל"ע | גדעון האוזנר | 1 | 20,384 | 1.2% | אופוזיציה |  |
הקמת הממשלה

בעת הרכבת ממשלתו הראשונה, הפתיע בגין כאשר מינה כשר חוץ את משה דיין, ממנהיגי תנועת העבודה. בגין גם הכריז בעת ביקור בהתנחלות אלון מורה: "בעתיד הקרוב יהיו הרבה אלוני מורה". סמוך לאחר הקמת הממשלה ביקר בגין בארצות הברית כאורחו של הנשיא ג'ימי קרטר והשניים הצהירו שנוצרה ביניהם מערכת יחסים קרובה.
ביקורת נמתחה על בגין, בתחילת דרכו כראש ממשלה, כאשר כיהן גם כשר המשפטים, על שהמליץ בפני הנשיא קציר להעניק חנינה לבנקאי יהושע בן-ציון.
ציוני דרך ומדיניות > כלכלה וחברה

מדיניותה הכלכלית והחברתית של הממשלה נגזרה, מחד, מדגילתה של מפלגת הליכוד בליברליזם כלכלי ושוק חופשי, ומאידך, ממחויבותה לעקרונות של "צדק סוציאלי", שהיווה נדבך חשוב באידאולוגיה של תנועת החרות ובמשנתו של זאב ז'בוטינסקי. בין היתר, כתב על כך: "צמצום אי השוויון הוא בהתקרבות בלתי פוסקת של הקצוות החברתיים, התקרבות לא בכיוון "מלמעלה למטה" המביא בהכרח לירידה ונסיגה כלכלית, אלא בכיוון "מלמטה למעלה" המביא לעלייה והתקדמות... הקידמה הכלכלית והחברתית לא תתבטא בביטול המותרות כי אם בתהליך של ביטול מושג המותרות, על ידי הפיכתם המתמדת למצרכים הנדרשים על ידי הכול והנרכשים על ידי הכל."
בתחום ה"צדק הסוציאלי" השקיעה הממשלה כספים רבים. במרץ 1978 הציגה הממשלה הצעת חוק לחינוך תיכוני חינם שאושרה באפריל. כמו כן, הושקעו כספים רבים באספקת דיור למשפחות שחיו בצפיפות של מעל שלוש נפשות בחדר, רמת צפיפות שהוגדרה כקו העוני לדיור. ב-1977 היו מתחת לקו העוני הזה קרוב ל-3% ממשקי הבית, כ-30,000 משקי בית. ב-1983 ירד השיעור ל-1.2%, כ-10,000 משקי בית, בלבד. בשנים שלאחר מכן הייתה ירידה לשיעורים אפסיים. יוזמה נוספת של הממשלה הייתה מפעל שיקום השכונות, שהוגשה לכנסת על ידי גדעון פת, שר הבינוי והשיכון, בשם הממשלה, במאי 1978. שנה אחר כך תיאר יגאל ידין את התוכנית במילים "המפעל החברתי הגדול ביותר שתוכנן אי פעם בישראל. ראשיתה ביוזמתו של ראש הממשלה לפתרון בעיות הדיור בשכונות המצוקה... מדובר כאן בשיקום אוכלוסייה של מאה ושישים שכונות ואזורי מצוקה בישראל בהיקף כספי גדול... הפרויקט הזה של שיקום השכונות... הוא מהפכה שלמה בכל דפוסי השיקום השכונתי".
בהיעדר מקור תקציבי לכספים הרבים שהשקיעה הממשלה, מומנו פעולות אלה באמצעות "הדפסת כסף", דבר שהגביר את האינפלציה. מנגנון ההצמדה של השכר שהיה נהוג המעיט את הפגיעה של האינפלציה בשכירים ואיפשר דו-קיום עם ההסתדרות, ועל כן בגין לא איבד מן הפופולריות שלו בשל כישלון המדיניות הכלכלית. בתחילה, הגידול בחוב החיצוני והפנימי של ישראל עדיין לא נתן את אותותיו, אולם בשנת 1980 המצב הידרדר ויגאל הורביץ שהתמנה לשר אוצר הנהיג מדיניות תקציבית מרסנת. אולם, לאחר פחות משנה החליף אותו יורם ארידור שהנהיג מדיניות הפוכה שכללה הורדת מכסים, בסיסמה שיש להיטיב עם העם, ובטענה שהקניות המוגברות יביאו לעלייה בהכנסות ממיסים.
לעומת זאת, בתחום צמצום מעורבות הממשלה במשק נעשו רק מספר צעדים מוגבלים. הותר לציבור לקנות רק סכום מסוים של מטבע חוץ לצורך נסיעה לחוץ לארץ, ללא צורך בהיתר.