stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיא סטריק
קריירה

האולימפיאדה הראשונה בה השתתף סטריק הייתה אולימפיאדת אטלנטה (1996), בה דורג במקום ה-13 בתרגיל שלושה מצבים (40X3). ב-1997 זכה בגביע העולם בתרגיל מצב שכיבה עם רובה חופשי (ירי 60 כדורים ממרחק 50 מטר) כמו גם ב-2003 וב-2004 (בתוצאה שהשיג בתחרות זו, 599 נקודות, קבע שיא ישראלי). באולימפיאדת סידני (2000) דורג במקום 25 בתרגיל השכיבה. באולימפיאדת אתונה (2004) דורג במקום ה-15. ב-2005 היה אלוף אירופה. דורג במקום הראשון בדירוג העולמי במשך זמן רב.
במאי 2008, בתחרות גביע העולם שהתקיימה במינכן, קבע תוצאה של 600 נקודות, שהיא התוצאה המקסימלית האפשרית (ללא גמר) בירי שכיבה. בכך היה סטריק לקלע ה-12 בעולם שהצליח להשיג תוצאה זו. כמו כן הפך סטריק לספורטאי הישראלי הראשון שאינו שייך לספורט הנכים המחזיק בשיא עולם בתחרות אולימפית כלשהי.
סטריק השתתף באולימפיאדת בייג'ינג, ובכך הפך לספורטאי הישראלי השני שמשתתף בארבע אולימפיאדות (הראשון היה השייט יואל סלע). באולימפיאדה עצמה סיים במקום ה-12 ולא העפיל לשלב הגמר.
סטריק זכה ב-11 מדליות בגביעי העולם מתוכן 4 זהב.
בנוסף לכישוריו כספורטאי, סטריק הוא גם מאמן קליעה. בין חניכיו הקלעים הפראולימפיים, דורון שזירי (שזכה ב 8 מדליות פאראלימפים תחת הדרכתו של גיא) ויוליה צ'רנוי אלופת העולם בשנת 2023.
סטריק משתייך למועדון הקליעה "הפועל מעברות".
הטבלה המחזורית (ספר)

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  פרימו לוי
 שפת המקור:  איטלקית
 סוגה:  קובץ סיפורים קצרים
 נושא:  כימיה, השואה 
 מקום התרחשות:  איטליה, פולין 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'וליו אינאודי, הוצאת שוקן 
 תאריך הוצאה:  1975
 מספר עמודים:  174
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  1987
 תרגום:  עמנואל בארי
 פרסים
 ספר המדע הטוב מעולם (פרימו לוי, 19 באוקטובר 2006) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001737074
 
היסודות מהטבלה המחזורית המופיעים ככותרות לסיפורים בספר
הטבלה המחזורית (באיטלקית: Il Sistema Periodico) הוא קובץ סיפורים קצרים מאת פרימו לוי שפורסם לראשונה בשנת 1975. בהצבעה שנערכה בשנת 2006 במכון המלכותי בלונדון הוכתר הקובץ כספר המדע הטוב ביותר בכל הזמנים.
הסיפורים עוסקים במגוון נושאים: חוויות ממחנה ריכוז נאצי, על העבודה ככימאי, אנקדוטות אמיתיות ופנטזיות דמיוניות היוצרים יחדיו נקודת מבט על חיי המחבר דרך משקפי מדע הכימיה. לכל אחד מעשרים ואחד הסיפורים ניתן שם של יסוד מהטבלה המחזורית המתקשר בצורה כלשהי לסיפור.
כל הסיפורים מסופרים בגוף ראשון (מלבד "גופרית", "טיטניום" ו"פחמן" שבהם המספר מתפקד כקריין).
הספר מתאר בעיקר את חייו של לוי לפני ואחרי התקופה שבילה במחנה הריכוז אושוויץ ומדלג מרגע מאסרו על ידי כוחות הרפובליקה האיטלקיים בנובמבר 1943 (הסיפור "זהב") ועד שחרורו מאושוויץ על ידי הצבא האדום בינואר 1945 (הסיפור "צריום"). 
בתחילת הסיפור "צריום" מתייחס לוי במרומז לשתי יצירות אחרות שלו – "ההפוגה" ו"הזהו אדם?", שעוסקים בעיקר בתקופת מאסרו במחנה הריכוז (שניהם ראו אור בעברית).
הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל בארי ויצא לאור בסדרת "הספרייה", שקדמה לסדרת הספרייה החדשה, מבית הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תל אביב 1987 (בשנת 2001 הופיע בהוצאה מחודשת ובעטיפה שונה בסדרת הספרייה החדשה).
הפרקים בספר

ארגון – סיפורה של משפחתו של לוי באיטליה
מימן – על שני ילדים המתנסים באלקטרוליזה
אבץ – במעבדת מחקר באוניברסיטה
ברזל – תקופת התבגרותו של לוי, המתארת את הרי צפון איטליה ואת חוקי הגזע
אשלגן – על תוצאות מפתיעות וגישות למחקר במעבדה
ניקל – על ניסיונות להפקת ניקל מהמחצבים במכרה
עופרת – סיפורו של בן לעם קדום המפיק עופרת (סיפור בדיוני)
כספית – על החיים באי בודד שמתגלה בו כספית (סיפור בדיוני)
זרחן – על ניסיונות למציאת תרופה לסוכרת ממקור צמחי
זהב – על תקופת מאסרו של לוי והמחתרת באיטליה
צריום – על גנבה ועיבוד צריום על מנת לשרוד במחנה הריכוז אושוויץ
כרום – הצלת צבעים ולכות שהתייבשו
גופרית – על עבודה שגרתית במעבדה (סיפור בדיוני)
טיטניום – על הלובן של תחמוצת הטיטניום בצבע לבן (סיפור בדיוני)
ארסן – מציאת זיהום בדוגמת סוכר שהורעלה
חנקן – על ניסיונות להפיק מוצרים לקוסמטיקה מהפרשות תרנגולות
בדיל – סיפורה של מעבדה ביתית המפיקה בדיל
אורניום – על עבודתו של לוי כסוכן מכירות וחקירת גוש של מתכת
כסף – על פגישת מחזור והשפעת הכסף על לוחות לצילום
ונדיום – יצירת קשר עם כימאי גרמני, שהיה מבין מנהלי המפעל באושוויץ, לאחר המלחמה
פחמן – סיפורו של אטום פחמן וגלגולו בטבע (סיפור בדיוני)
מלבד אלה הדמיוניים מסודרים הפרקים בספר בסדר כרונולוגי. הסיפור "ונדיום" יוצא דופן: למרות הופעתו כסיפור לפני האחרון בספר, הוא מתרחש זמן רוב קודם לכן מבחינה כרונולוגית.
הערות שוליים

↑  James Randerson, Levi's memoir beats Darwin to win science book title, The Guardian, 21 October 2006.
עץ משפחת השושלת הראשונה של מצרים

אילן יוחסין של השושלת הראשונה של מצרים, שלט במצרים העתיקה במאה ה-32 לפנה"ס עד המאה ה-30 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  Dodson, Aidan (2004). The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Cairo: The American University in Cairo Press. p. 45.
↑  Bestock, Laurel (2020). "Early Dynastic Egypt". In Radner, Karen; Moeller, Nadine; Potts, D.T. (eds.). The Oxford History of the Ancient Near East: Volume I: From the Beginnings to Old Kingdom Egypt and the Dynasty of Akkad. New York: Oxford University Press. doi:10.1093/oso/9780190687854.001.0001. ISBN 978-0-1906-8785-4.
התנועה למאבק באנטישמיות ברשת

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  תומר אלדובי וניר קפלן
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־4 שנים)
 foantisemitism.org
 
התנועה למאבק באנטישמיות ברשת (באנגלית: Fighting Online Antisemitism, בראשי תיבות: FOA) היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2020, הפועלת לנטר, לדווח ולהסיר גילויי אנטישמיות, גזענות ושנאה במרחב המקוון. הארגון פועל במגוון שפות ורשתות חברתיות מובילות. הארגון משמש כנציגות הישראלית היחידה בארגון הבין־לאומי INACH‏ (International Network Against Cyber Hate), המאחד עשרות ארגונים בינלאומיים שפועלים לקידום מרחב מקוון נטול שנאה.
העמותה נוסדה על ידי עו"ד ניר קפלן, סמנכ"ל מחלקת רגולציה בהתאחדות המלונות בישראל ותומר אלדובי, עיתונאי ומרצה בכיר להתמודדות עם תוכני שנאה במרחב המקוון, ובעברו, ראש התכנית האקדמית למאבק באנטישמיות שפעלה במסגרת התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל.
רקע להקמת הארגון

בתקופת מגפת הקורונה חלה עלייה משמעותית בפרסום ובהפצה של שיח שטנה ברשת. המגפה עוררה תיאוריות כזב ותיאוריות קונספירציה במרחב המקוון וברשתות החברתיות בפרט, שהתחזקו כזירת ההפצה המרכזית של תכנים מסיתים, תוך צבירת פופולריות רבה. על מנת להתמודד עם האנטישמיות והשנאה הגואות במרחב המקוון הוקם הארגון והחל להכשיר קהילת מתנדבים בין לאומית ממגוון מדינות.
פעילות הארגון

הארגון מבצע ניטור ודיווח על תוכן אנטישמי המבוסס על שיטת העבודה לניטור אנטישמיות של הברית הבין-לאומית לשימור זכר השואה (International Holocaust Remembrance Alliance), ידועה בראשי תיבות IHRA). בנוסף, מכשיר פעילים ברחבי העולם ומקדם הסרה בין־לאומית ויעילה של תכנים אנטישמיים ברשת, מקדם תוכני חינוך בעזרת סדנאות, תוכניות לנוער, התנסויות ומערכי חינוך מקוונים, איסוף נתונים, וניתוח מגמות.
המידע מפורסם בדו"חות חודשיים שעוסקים במגמות שנאה ברשת החברתית, עיוות והכחשת השואה וכן דו"חות נקודתיים הסוקרים אירועים אקטואליים חריגים, דוגמת רצח ג'ורג' פלויד, מבצע שומר החומות ועוד. מדי שנה הארגון מפרסם דו"ח ניטור תכנים אנטישמי שנתי ברשתות החברתיות המובילות בעולם, המפלח את התכנים לפי רשת חברתית, קטגוריה ואזור גאוגרפי.
בנוסף, הארגון פועל[דרושה הבהרה] להעלאת המודעות סביב תופעת השנאה והאנטישמיות במרחב המקוון וקידום שיח סביב זכויות אדם, פלורליזם, ליברליזם וסובלנות בחברה הישראלית.
פעילות הארגון > פעילות בתחום החינוך

הארגון מקיים תוכנית הכשרה והתנדבות מקוונת ופרונטלית עבור בני ובנות נוער בישראל בכיתות ז'-י"ב מכל הדתות והמגזרים. במסגרת התוכנית, המשתתפים לומדים על גזענות ושנאה ברשת החברתית, תופעת הכחשת השואה ועיוותה, הבדלים בין אנטישמיות במדינות ושפות שונות.
תוכנית זו מאושרת כתוכנית להתפתחות אישית ומעורבות חברתית על ידי משרד החינוך.
הערות שוליים

↑  INACH
↑  חנן גרינווד, אנטישמיות בצל קורונה: כך מאשימים את היהודים בהפצת הנגיף, באתר ישראל היום, ‏21.04.2020
↑  יניב הלפרין, מאבק באנטישמיות: יש מי שיושב לרשתות החברתיות על הזנב, באתר אנשים ומחשבים, ‏05.05.2021
↑  ביטויי הכחשת שואה ברשתות החברתיות, ‏24.01.2022
↑  איתמר אייכנר, תופעה חדשה: "היהודים אשמים ברצח ג'ורג' פלויד", באתר ynet, 14 ביוני 2020
↑  דו"ח: מבצע ״שומר החומות״ הגביר מאוד את האנטישמיות ברשתות החברתיות, באתר ישראל דיפנס, ‏21.07.2021
↑  תכניות חינוכיות - התנועה למאבק באנטישמיות ברשת, באתר משרד החינוך
לוס אנג'לס דודג'רס

צילום פנורמי של אצטדיון דודג'רס, המגרש הביתי של הקבוצה מאז שנת 1962
לוס אנג'לס דודג'רס (באנגלית: Los Angeles Dodgers) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר לוס אנג'לס, קליפורניה. הקבוצה משחקת בבית המערבי של הנשיונל ליג.
הקבוצה נוסדה בברוקלין, ניו יורק ב-1883 (ברוקלין דודג'רס) והצטרפה לליגה המקצוענית שנקראה ההתאחדות האמריקאית, ב-1890 הצטרפה לנשיונל ליג בה משחקת עד היום. השם דודג'רס, שהתקבע ככינוי הקבוצה, נובע מן המילה האנגלית Dodged-התחמקות ומתייחס להולכי הרגל המתחמקים מן קרוניות הנוסעים באזור ברוקלין, ב-1958 עברה הקבוצה ללוס אנג'לס, כשהיא שומרת על הכינוי דודג'רס.
היסטוריה

לברוקלין היו מספר קבוצות בשנות ה-50 של המאה ה-19. שמונה מתוך 16 הקבוצות של הליגה הראשונה (National Association of Base Ball Players) הגיעו מאזור ברוקלין. ברוקלין עזרה בהפיכת משחק הבייסבול למסחרי, בין זה שלושה משחקי אול-סטאר בין ניו יורק לברוקלין שהיוו את המשחקים הראשונים אליהם נדרש תשלום על-מנת להיכנס. הדודג'רס שיחקו בשני אצטדיונים בדרום ברוקלין (וושינגטון פארק והפארק המזרחי) לפני שעברו ב-1913 לאבטס פילד השוכן בקראון הייטס.
בשנת 1947 רשמה הקבוצה היסטוריה, כשלראשונה בתולדות הליגה פתח בשורותיה שחקן אפרו-אמריקאי, ג'קי רובינסון. רובינסון זכה באותה שנה בתואר רוקי השנה, ובשנים הבאות זכה עם הקבוצה שש פעמים באליפות הנשיונל ליג ובוורלד סיריס ב-1955.
הקבוצה היא אחת הקבוצות העשירות והמצליחות במייג'ור ליג, 22 פעמים היא העפילה לוורלד סיריס וזכתה באליפות שמונה פעמים, ביניהם ב-2020 והאחרונה ב-2024.
הקבוצה הודיעה ביוני 2011, על הליכי פשיטת רגל (צ'פטר 11) בשל סכסוך עם הנהלת הליגה. ב-2012 נקנתה הקבוצה תמורת סכום שיא של 2 מיליארד דולר על ידי קבוצת משקיעים, בשם Guggenheim Partners, LLC, הכוללת את כדורסלן העבר ארווין "מג'יק" ג'ונסון. הייתה זו הרכישה היקרה ביותר בהיסטוריה של מועדון ספורט מקצועני, מאז רכישת מנצ'סטר יונייטד תמורת 1.5 מיליארד דולר, על ידי מלקולם גלייזר, ב-2005. על פי דירוג מגזין פורבס מ-2017 הקבוצה מדורגת במקום השני מבחינת שוויה הכלכלי בין כל קבוצות הבייסבול, ושוויה הוערך בכ-2.75 מיליארד דולר.
בעונת 2024, עלתה הקבוצה למשחקי הפלייאוף ובמהלך ניצחה את סן דייגו פאדרס בתוצאה של 3-2 בסדרה. בכך הבטיחה את עלייתה לסדרת הגמר של הליגה הלאומית מול ניו יורק מטס. בסדרת הגמר ניצחה את מטס בתוצאה של 4-2, זכתה באליפות הליגה הלאומית ועלתה לוורלד סיריס נגד ניו יורק יאנקיז.  בוורלד סיריס ניצחה את היאנקיז בתוצאה של 4-1.
ג'ף פפר, 1916 ברוקלין רובינס
דודג'ר סטדיום
בוורלד סרייס 1959 שיחקה באצטדיון אחר בלוס אנג'לס, עד להשלמת בניית האצטדיון שלה
מדי הבית של הדודג'רס לא השתנו מזה 70 שנה
הערות שוליים

↑  לראשונה אחרי 32 שנה: לוס אנג'לס דודג'רס זכתה בוורלד סיריס, באתר וואלה, 28 באוקטובר 2020
↑  לראשונה מזה 32 שנים: לוס אנג'לס דודג'רס זכתה בוורלד סיריס, באתר ynet, 28 באוקטובר 2020
↑  רויטרס, מג'יק ג'ונסון מציל את הדודג'רס: רוכש הקבוצה ב-2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2012
↑  דירוג שווי הקבוצות
| קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה הלאומית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית | קבוצות ליגת ה-MLB> הליגה האמריקאית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית המזרחי | הבית המרכזי | הבית המערבי | הבית המזרחי | הבית המרכזי | הבית המערבי |
| אטלנטה ברייבס | שיקגו קאבס | אריזונה דיאמונדבקס | בוסטון רד סוקס | שיקגו וייט סוקס | אוקלנד אתלטיקס |
| מיאמי מארלינס | סינסינטי רדס | קולורדו רוקיס | ניו יורק יאנקיז | קליבלנד אינדיאנס | סיאטל מארינרס |
| ניו יורק מטס | מילווקי ברוארס | לוס אנג'לס דודג'רס | טמפה ביי רייס | דטרויט טייגרס | טקסס ריינג'רס |
| פילדלפיה פיליז | פיטסבורג פיירטס | סן דייגו פאדרס | טורונטו בלו ג'ייז | קנזס סיטי רויאלס | לוס אנג'לס איינג'לס |
| וושינגטון נשיונאלס | סנט לואיס קרדינלס | סן פרנסיסקו ג'איינטס | בולטימור אוריולס | מינסוטה טווינס | יוסטון אסטרוס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259127005171  ISNI: 0000 0001 0084 1406  LCCN: n79060971  Trove: 1290182  VIAF: 128308938   WorldCat (עם VIAF): 128308938
סוחוי Su-30

מדינות שהחזיקו במטוסי סוחוי-30
סוחוי Su-30 (ברוסית: Су-30) הוא מטוס קרב מתוצרת חברת סוחוי הרוסית. המטוס מכונה לפי קודי נאט"ו "Flanker-C". המטוס מבוסס על הסוחוי-27 ומיועד להשגת עליונות אווירית ולתקיפה קרקעית.
פיתוח

פיתוח המטוס החל בשנת 1986 במסגרתו עבר הסוחוי-27 שדרוגים ותוספות כדי לעמוד בדרישות כוחות ההגנה האווירית של רוסיה, בין היתר הגדלת טווח הפעולה של המטוס. לשם כך נבחר הדגם הדו מושבי של הסוחוי-27 (Su-27UB) שכן למשימות ארוכות טווח היה צורך בטייס ובנווט. תחילה נקרא המטוס Su-27PU ואב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב־31 בדצמבר 1989.
בין השדרוגים והתוספות של המטוס ניתן לציין:
התאמת המטוס לתדלוק באוויר
האוויוניקה של המטוס שונתה ולמטוס נוספו ציוד תקשורת והדרכה מיוחדים.
התאמתו של המטוס בכך שיכול לשמש בנוסף לייעודו כמטוס יירוט ותקיפה גם כמרכז בקרה והתראה.
בהמשך שונה שם המטוס לסוחוי-30 והחברה גם הציגה את דגם הסוחוי-30MK לייצוא.
פיתוח > דגמים

Su-27PU – מטוס יירוט דו מושבי המבוסס על ה-Su-27UB. מאוחר יותר קיבל את סימול הדגם Su-30.
Su-30K – גרסת ייצוא בסיסית.
Su-30KI – המטוס החד מושבי היחיד בסדרה. תוכנן כמטוס חלופי למטוסי ה-Su-27 של חיל האוויר הרוסי וכן למכירה לאינדונזיה.
Su-30KN – שדרוג של הדגמים Su-27UB וה-Su-30K.
Su-30M – שדרוג של ה-Su-27PU והפיכתו למטוס רב משימתי.
Su-30MK – גרסת הייצוא של המטוס אשר נחשפה ב־1993.
Su-30M2 – שדרוג של ה-Su-30MK, בעל הנעה וקטורית.
Su-30MKI (אנ') – גרסת הייצוא להודו, הכוללת מערכות ישראליות, הודיות וצרפתיות. מרבית המטוסים אמורים להיבנות על ידי חברת HAL – התעשייה האווירית ההודית. גרסה זו ידועה גם בקוד דיווח נאט"ו Flanker-H.
Su-30MKK (אנ') – גרסת הייצוא לסין. גרסה זו ידועה גם בקוד דיווח נאט"ו Flanker-G.
Su-30MKM (אנ') – גרסת הייצוא למלזיה. כוללת מערכות רוסיות, דרום אפריקאיות וצרפתיות.
Su-30MKV – גרסת הייצוא לוונצואלה. מבוסס על ה-Su-30MK2.
Su-30MK2 – כוללת שדרוגים של מערכות האלקטרוניקה וכן יכולות תקיפה נגד אוניות.
Su-30MK2V – גרסת הייצוא של ה-Su-30MK2 לווייטנאם.
Su-30MK3 – ‏Su-30MKK עם מכ"ם AESA (אנ') ויכולות תקיפה נגד אוניות.
Su-30MKA – גרסת הייצוא לאלג'יריה הדומה ל-Su-30MKI אך כולל מערכות צרפתיות משופרות.
מפעילות

רוסיה רוסיה
ארמניה ארמניה
אוגנדה אוגנדה
הודו הודו – קלטה את דגם Su-30MKI המשלב בין היתר גם טכנולוגיה ישראלית וצרפתית. מרבית המטוסים שרכשה הודו הורכבו בהודו עצמה. בסך הכל קלט חיל האוויר ההודי 240 מטוסים.
הרפובליקה העממית של סין סין – קלטה את דגם ה-Su-30MKK, חיל האוויר הסיני קלט 76 מטוסים בעוד שחיל הים הסיני קלט 24 מטוסים מדגם סוחוי-30MK2. כמו כן סין מפעילה את הסוחוי-27 ומייצרת גם גרסאות עצמאיות של המטוס (J-11).
ונצואלה ונצואלה – רכשה 24 מטוסים מדגם Su-30MK2.
אלג'יריה אלג'יריה – רכשה 28 מטוסים מדגם Su-30MKA.
מלזיה מלזיה – רכשה 18 מטוסים מדגם Su-30MKM.
אינדונזיה אינדונזיה – מפעילה שני מטוסים והזמינה 6 מטוסים נוספים מדגם Su-30MK2.
וייטנאם וייטנאם – מפעילה 12 מטוסים.
איראן איראן – קיבלה רישיון לייצור מטוסים מסדרת Su-30 Flanker-C.[דרוש מקור]
פרשת פינאלי

האחים ג'רלד ורוברט פינאלי, למחרת השבתם מספרד לצרפת, 27 ביוני 1953.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פרשת פינאלי (Finaly), אשר התרחשה בין השנים 1945–1953, עסקה בהשבתם של האחים רוברט וג'רלד פינאלי, יתומים יהודים שהוריהם נרצחו באושוויץ, לחיק משפחתם. בני הזוג פינאלי, יהודים אוסטרים אשר התגוררו סמוך לעיר גרנובל שבצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה, הפקידו בשנת 1944 את ילדיהם במעון יום ביישוב, מחשש שמא יתגלו על ידי הגסטפו וישלחו למחנה ריכוז. משנאסרו ההורים ונשלחו אל מותם באושוויץ, הועברו היתומים לידי מנזר קתולי ושם גדלו וחונכו כנוצרים.
עם תום המלחמה, משביקשה דודתם של היתומים להעביר את האחים למשמורתה, החביאה הכנסייה הקתולית בצרפת את האחים וסירבה להשיבם. הפרשה, בה היו מעורבים גורמי כנסייה בכירים, הרבנים הראשיים בצרפת, מערכת החוק הצרפתית ואנשי ממשל, עוררה הדים ציבוריים רחבים בצרפת ובישראל והסתיימה עם הבאתם של האחים פינאלי למשמורת דודתם בישראל.
רקע

האחים פינאלי, רוברט (יליד 1941), וג'רלד (גד) (יליד 1942), נולדו לפריץ ואנני פינאלי, משפחה יהודית אוסטרית אשר ישבה בווינה. אבי המשפחה היה רופא, בוגר אוניברסיטת וינה, אשר עבד בעיר. בשנת 1939, עם שלילת רישיון הרופא של האב על ידי השלטון הנאצי, ניסתה המשפחה להגר לפרו, זאת בספינה שעמדה להפליג מנמל לה רושל בצרפת. אולם לאחר שהגיעה המשפחה לצרפת התברר כי הפלגה זו בוטלה והמשפחה נאלצה להתיישב בעיירה לה טרונש (La Tronche), סמוך לעיר גרנובל בצרפת, שם נולדו ילדיהם. כיוון שאבי המשפחה היה אזרח אוסטרי, מדינת אויב לצרפת באותה עת, הוא נאסר ונשלח לתקופת מה למחנה עבודה סמוך לגרנובל, שלאחריה עבד כרופא באזור, אף שלא החזיק ברישיון רופא בצרפת. אזור גרנובל היה חלק מצרפת של וישי בעת מלחמת העולם השנייה ומפחד שמא יאסרו באופן פתאומי על ידי המשטרה (עקב היותם פליטים), שמו ההורים את ילדיהם במעון יום קתולי סמוך לביתם. למרות ניסיונם להתנהל בזהירות ובהיחבא, נאסרו פריץ ואנני פינאלי בחודש פברואר 1944, לאחר שככל הנראה הוסגרו על ידי משתף פעולה מקומי. תחילה הועברו למחנה הריכוז דראנסי וב-7 במרץ 1944 נשלחו לאושוויץ, שם נרצחו.
בעלי מעון היום, אשר חששו כי יוענשו על החזקת ילדים יהודים במוסדם, העבירו את האחים למנזר "גבירתנו מציון"(צר') בגרנובל, מנזר בו הוחבאו משפחות יהודיות נוספות בתקופת מלחמת העולם השנייה. אולם כיוון שהאחים היו עדיין פעוטות, הם הועברו משם למוסד לפעוטות, "סנט ברונו", של הכנסייה הקתולית בגרנובל. המוסד פעל בניהולה של הנזירה אנטואנט ברון, אשר באותה עת כבר החביאה ארבעה יתומים ומספר משפחות יהודיות בכפר ויף(אנ') סמוך לגרנובל.
לאחר הפרשה

עם הגיעם של האחים לישראל, ולאחר שעברו תהליך של טיפול רגשי והשבה ליהדות בקבוץ נווה אילן, הם נקלטו בבית דודתם בגדרה. שני האחים התגייסו לצה"ל. רוברט פינאלי למד רפואה ועבד עד לפרישתו כמנתח ילדים במרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע, וגד (ג'רלד) שירת בצבא קבע. ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, בשנת 2005, היה ד"ר רוברט פינאלי אחד מששת מדליקי המשואות לזכר קרבנות השואה, בהם אף הוריו שנרצחו באושוויץ.
בשנת 2004 פרסם העיתון האיטלקי קוריירה דלה סרה כי ההיסטוריונית הצרפתית קתרין פויו איתרה מסמך מיום 23 באוקטובר 1946, מאת הנונציו לצרפת, אנג'לו ג'וזפה רונקלי לימים האפיפיור, המעיד כי עמדת הוותיקן אותה עת הייתה כי אין להשיב למשפחתם ילדים יהודים אשר ניצלו בידי מוסדות הכנסייה בתקופת השואה והוטבלו לנצרות. במכתב, הנכתב בשם האפיפיור פיוס השנים עשר ומופנה לארכיבישוף של ליון, כותב הקרדינל רונקלי: ”ילדים שהוטבלו לנצרות חייבים שלא להיות מופקדים באחריות מוסדות שלא יהיו מסוגלים להבטיח את חינוכם הנוצרי... אם הילדים נמסרו בידי הוריהם, ואם ההורים דורשים אותם עתה חזרה, בהנחה שהילדים לא הוטבלו, ניתן להשיבם.”
פויו פרסמה לבסוף את ממצאי מחקרה בשנת 2013 בספר שכותרתו "הכנסייה בצרפת וילדים יהודים". עמדה זו 
של האפיפיור מסבירה, ככל הנראה, חלק מן הפעולות שביצעה הכנסייה הקתולית בשלהי שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 בניסיון למנוע את השבתם של האחים פינאלי ליהדות.
לקריאה נוספת

Joyce Block Lazarus, In the Shadow of Vichy: The Finaly Affair. Peter Lang Publishing, 2008. ISBN 1433102129
מרים לביא, פרשת ילדי פינאלי, וגם זכרונות. שרשרת הדורות ט"ו, 1, 12-14.
מיכה שגריר, פרשת ילדי פינאלי. יקינתון 2007;217: 28-29.
פריסיליה דייל ג'ונס, פרשת האחים פינאלי. יהדות זמננו תשמ"ז, ג': 93-118.
הערות שוליים

↑  פרשה שהסעירה את העולם היהודי, חרות, 23 ביוני 1953
↑  יתומי פינאלי - טרגדיה שהסעירה את העולם, חרות, 28 ביוני 1953
↑  "קומבא": מת אחד האחים פינאלי, הצופה, 24 במאי 1953
↑  האחים פינאלי "התיישבו" בנווה-אילן, מעריב, 27 ביולי 1953
↑  ילדי פינאלי לנווה-אילן, על המשמר, 28 ביולי 1953
↑  האחים פינאלי - רב"טים, דבר, 22 בנובמבר 1961
↑  מדליקי המשואות - 2005, אתר יד ושם
↑  Rebeca Benhamou, Jewish children hidden twice over by the Church. The Times of Israel, 27 May 2013
↑  Elaine Sciolino and Jason Horowitz, ‏Saving Jewish Children, but at What Cost?, New York Times, January 9, 2005
↑  Catherine Poujol, L'Eglise de France et les enfants juifs. PRESSES UNIVERSITAIRES DE FRANCE, 2013. ISBN 2130619290
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123183823 (data)
זאת היא הארץ

| --- | --- |

 בימוי:  ברוך אגדתי
 הופק בידי:  יצחק אגדתי
 תסריט:  אביגדור המאירי
 שחקנים ראשיים:  שמואל רודנסקי   משה חורגל   רפאל קלצ'קין   מאיר תאומי   בצלאל לונדון   חנה קיפניס   יוסף גולנד
 מוזיקה:  יעקב לבנון, מרדכי זעירא
 מדינה:  פלשתינה (א"י)
 הקרנת בכורה:  23 בפברואר 1935
 משך הקרנה:  50 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דוקו-דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"זאת היא הארץ" הוא סרט הקולנוע הראשון שהופק במלואו בארץ ישראל והראשון שהכיל פסקול. הסרט, באורך של 50 דקות, הופק על ידי ברוך אגדתי על פי תסריט מאת אביגדור המאירי. בסרט שולבו קטעי תעודה וקטעים מבוימים, והוא מציג את 50 שנות ההתיישבות החלוצית בארץ ישראל, החל מעליית הביל"ויים ומדגיש את בניית העיר תל אביב. הסרט הופק בעזרת קרן קיימת לישראל.
בסרט שולבו קטעי יומנים היסטוריים משנות ה-20 שנרכשו מהצלם יעקב בן דב, ומתוך "חדשות אגא". הסרט לא נרתע מהצגת האמת המרה על תנאי האקלים הקשים, הקדחת, הוויכוח בין העיר לכפר, העזיבות והייאוש. הסרט מציג את המציאות הקשה, לצד התקווה והלבלוב, ומשלב קטעים מבוימים לצד חומר תיעודי. סרטו של ברוך אגדתי הצליח להלהיב המוני צופים יהודיים בארץ ישראל ובתפוצות.
בשנת 1935 נערך ניסיון להקים בארץ ישראל אולפן קולנוע באיכות ראויה. חברה בשם "אופק" השקיעה סכום עתק של 15 אלף ליש"ט ברכישת ציוד להפקת סרט. עם תחילת ההפקה התברר כי התקציב לא יספיק לסיום הסרט, והמשך הסרטתו נזנח. חלק מן הציוד נרכש על ידי ברוך אגדתי, שהשתמש בקטעים שצולמו מיומני "אגא" ליצירת הסרט "זאת היא הארץ", שבו ניסה אגדתי להציג את הגשמת הציונות בסיפור דוקו-דרמה.
בסרט השתתפו השחקנים: שמואל רודנסקי, משה חורגל, רפאל קלצ'קין, מאיר תאומי, בצלאל לונדון, חנה קיפניס, יוסף גולנד ואחרים. השירים בסרט הם מאת עמנואל הרוסי ואלכסנדר פן.
הצגת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע מוגרבי בתל אביב ב-23 בפברואר 1935. בכך הקדים סרט זה את הסרט לחיים חדשים שיצא במאי אותה שנה, והיה לסרט העברי המדבר הראשון.
הסרט הונצח על בול דואר כחלק מסדרת 75 שנה לקולנוע העברי.
גלריה

מודעת פרסומת לסרט
הערות שוליים

↑  ראו סיפור הסרט לחיים חדשים
↑  עלון 75 שנה לסרט העברי, באתר התאחדות בולאי ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599023205171
מחוז דור

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בירת המחוז:  מפרץ הסטרג'ון
 תאריך ייסוד:  1861
 על שם:  חצי האי דור 
 שטח:  6,100 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  4,890 קמ"ר 80%
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  30,066 (2020)
 קואורדינטות:  45°01′N 87°01′W﻿ / ﻿45.02°N 87.01°W﻿ / 45.02; -87.01 
 אזור זמן:  UTC -6
 https://www.co.door.wi.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז דור (באנגלית: Door County) הוא מחוז בוויסקונסין, שבארצות הברית. נכון למרשם האוכלוסין של שנת 2020 האוכלוסייה במחוז מנתה 30,066 נפש. מחוז דור הוא אתר תיירות פופולרי, במיוחד לתושבי דרום-מזרח ויסקונסין וצפון אילינוי.
גאוגרפיה

המחוז נקרא על שם המיצר בין חצי האי דור ואי וושינגטון. הסכנות הטמונות במעבר המסוכן, אשר כיום מלא באוניות טרופות, היו מוכרות בעבר הרחוק גם בקרב החוקרים הצרפתיים אשר עברו באזור ובקרב השבטים האינדיאנים בני המקום. בשל הסכנות הטבעיות של המיצר, הם נתנו לו את הכינוי הצרפתי "Porte des Morts Passage", שמשמעו "הדלת אל המוות".
6 נקודות ציון היסטוריות בולטות במחוז דור

Stavkirke Island ,Boynton Chapel, Townline Rd וושינגטון איילנד. שתי כנסיות אלה נבנו יחסית לאחרונה (Boynton ב 1939-47 והאי ב- Stavkirke 1991-1995),  שתיהן מיצגות את הנוכחות של ההיסטוריה הסקנדינבית במחוז. הן נוצרו כל אחֶת במסורת Stavkirke, אשר היה סגנון פופולרי של אדריכלות בנורווגיה בסוף המאה ה -12.
המרכז למורשת בלגיהBelgian Heritage Center (1255 County DK), בריסל. בעוד שמתיישבים סקנדינבים אכלסו את החלק הצפוני של חצי האי, מתיישבים בלגים טענו לבעלות על החלק הדרומי של המחוז וחקרו תופעות המדגישות היבטים של ההיסטוריה הבלגית במחוז דור.
Historic Island Dairy בוושינגטון איילנד. כולל חלל אירוע, מוזיאון ומרחב אומנות, וחוות לבנדר.
האי דארי ממשיך גם היום  להיות מרכז העסקים וצמיחה עסקית של האי וושינגטון. בשנת 2008, הבעלים החדשים הועידו את האי  כחממה לצמיחה עסקית.
Plum Island, המגדלור, Death’s Door Passage, אגם מישיגן. Plum Island נפתח רשמית עבור המבקרים ביוני 2017 לאחר שנים של הזנחה. בצד הצפוני של האי הוקם רציף סירות, המאפשר לאורחים לבקר במיגדלור שנבנה בשנת 1896 ועובר שיפוצים מאז שנת 2013.
Pioneer Schoolhouse, רחוב מורביה 9998, Ephraim. נבנה בשנת 1880, בית הספר פיוניר היה חדר אחד בבית הספר לכיתות א-ח. ככל שגדל מספר התלמידים, נסגר בית הספר ונבנה בית ספר חדש. המבנה העומד כיום הוא כפול מהמבנה המקורי, אך הוא השתמר והפך למוזיאון בעזרת קרן Ephraim ההיסטורית.
לכל המקומות האלה יש קשרים עם ההיסטוריה של מחוז דור ושל האנשים שחיו בו.
הערות שוליים

↑  US Census Bureau, 2020 Population and Housing State Data, Census.gov (באנגלית)
↑  DOOR COUNTY WISCONSIN, HISTORIC DOOR COUNTY HIGHLIGHTS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561940405171  ISNI: 0000 0004 0430 0668  LCCN: n80019534  MusicBrainz: ba211127-974f-43eb-8691-ee1a8cfdb97d  NARA: 10039853  VIAF: 148917610   WorldCat (עם VIAF): 148917610 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.