stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוס לאגוס
הערות שוליים

↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
| מחוזות ופרובינציות צ'ילה צ'ילה |
| --- | --- | --- |
| או'היגינס (רנקגואה) | קולצ'גואה • קצ'אפואל • קרדנל קארו |  |
| אטקמה (קופיאפו) | ואסקו • צ'ניאראל • קופיאפו |  |
| אייסן (קויאיקה) | אייסן  • חנרל קאררה • קויאיקה • קפיטן פראט |  |
| אנטופגסטה (אנטופגסטה) | אל לואה • אנטופגסטה • טוקופייה |  |
| אראוקניה (טמוקו) | מאייקו • קאוטין |  |
| אריקה ופרינאקוטה (אריקה) | אריקה • פרינאקוטה |  |
| ביוביו (קונספסיון) | אראוקו • ביוביו • קונספסיון |  |
| ולפראיסו (ולפראיסו) | אי הפסחא • ולפראיסו • לוס אנדס • מרגה מרגה • סן אנטוניו • סן פליפה דה אקונקגווה • פטורקה • קיוטה |  |
| טרפקה (איקיקה) | איקיקה • טמרוגל |  |
| לוס לאגוס (פוארטו מונט​) | אוסורנו • יאנקיווה • פאלנה • צ'ילואה |  |
| לוס ריוס​ (ואלדיביה) | ואלדיביה • רנקו |  |
| מאולה (טלקה) | טלקה • לינארס • קאוקנס • קוריקו |  |
| מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (פונטה ארנס)​ | אולטימה אספרנסה • אנטארקטיקה צ'ילנה​ • טיירה דל פואגו • מגאיאנס |  |
| מטרופולין סנטיאגו (סנטיאגו דה צ'ילה​) | טלגנטה • מאיפו • מליפייה • סנטיאגו • צ'קאבוקו • קורדיירה |  |
| ניובלה (צ'ייאן) | איטטה • דיגואין • פונייה |  |
| קוקימבו (לה סרנה) | אלקי • לימארי • צ'ואפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559833405171  GND: 4801446-1  LCCN: n83168354  MusicBrainz: 6bace072-b9bd-4526-8a47-29cd977fdaf9   WorldCat (עם LCCN): n83-168354 
חלוקה לפרובינציות וקומונות של מחוז לוס לאגוס
פוארטו מונט
לילי ניר

| --- | --- |

לילי ניר
 לידה:  28 במאי 1949 פתח תקווה, ישראל 
 פטירה:  4 בדצמבר 2011 (בגיל 62)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
לילי ניר (28 במאי 1949 — 4 בדצמבר 2011) הייתה פסיכולוגית ארגונית ויועצת ארגונית, הידועה בעיקר בזכות פועלה לקידום שוויון מגדרי בישראל. ניר ייסדה את "פמיננסי - מכללה כלכלית לנשים", העוסקת בהעצמת נשים בפן הכלכלי.
קורות חיים

ניר נולדה בפתח תקווה. בנעוריה למדה בקיבוץ עין החורש. שירתה בצה"ל בתפקידי הדרכה, תחילה כמפקדת כיתה, ולאחר שהוכשרה בקורס קצינות שירתה כקצינת הדרכה. בתפקידה האחרון שירתה כמפקדת פלוגה. לאחר שחרורה מצה"ל, בשנת 1970, החלה ללמוד לתואר ראשון במדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1973, המשיכה לתואר שני בפסיכולוגיה חינוכית באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל התגייסה למשטרת ישראל, בתור פסיכולוגית ארגונית של המטה הארצי בירושלים. במסגרת תפקידה, הקימה את המדור למדעי ההתנהגות של המשטרה. בתפקידה האחרון כיהנה כראש היחידה להנחיה פסיכולוגית, אשר עסקה בייעוץ ופיתוח ארגוני במשטרה, ועסקה בהנחיית סדנאות ניהוליות לכל שדרת הפיקוד של המשטרה. סיימה את עבודתה במשטרת ישראל בשנת 1979 בדרגת רב-פקד.
בשנת 1980 השתלמה בתוכנית להכשרת אקדמאים להוראה, והחלה לעבוד כמורה בבית הספר היסודי בנווה עוז.
בשנת 1987 המשיכה בלימודיה האקדמיים לתואר שני בהתנהגות ארגונית ובמנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל החלה לעבוד באופן עצמאי במגזר העסקי כיועצת ארגונית. במהלך עבודתה, התמחתה בהנחיית קבוצות בחברות ציבוריות ובחברות פרטיות. לימים הוסמכה כמגשרת, ועסקה בגישור בנושאי עבודה בתיקים של בית משפט השלום בתל אביב, בפתח תקווה, בבת ים ובחדרה. בנוסף, כיהנה כנציגת ציבור בבית הדין הארצי לעבודה. לאחר מספר שנים, השלימה את לימודיה האקדמיים לתואר דוקטור במדעי ההתנהגות ובמנהל עסקים מאוניברסיטת צפון אילינוי (NIU).
לאורך כל חייה הבוגרים, ניר נאבקה ופעלה רבות למען שוויון בין המינים בישראל. הייתה חברה בהנהלת שדולת הנשים בישראל ובהנהלת איגוד נשים אקדמאיות בישראל. הייתה חברה פעילה בארגוני נשים רבים: ויצו, פורום נשים לתקציב הוגן, גרנית - עמותה לסיוע לנשים בהליכי גירושין, העמותה לקידום נשים בספורט בישראל, עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל, וכן קידמה בעבור ארגון נעמת פרויקטים של "שילוב אזורי" להעצמת נשים ברחבי הארץ. פעלה על מנת להכניס את נושא השוויון בין המינים לספרי הלימוד במערכת החינוך, ולהעלאת המודעות לנושא הטרדות מיניות. פעילות זו תרמה לקידום החקיקה בנושא הטרדה מינית בחוק השיפוט הצבאי ובהמשך גם במשפט האזרחי. במסגרת היותה חונכת עסקית מוסמכת מטעם משרד הכלכלה, הדריכה נשים יהודיות וערביות בנושא קידום עסקים משותפים. כמו כן, הדריכה חברי סגל של בתי ספר כיצד להתמודד עם אלימות.
בשנת 1999 חלתה ניר במחלת הסרטן. בעקבות תובנותיה מהמחלה ומההתמודדות עמה, ייסדה ניר בשנת 2002 את "פמיננסי" - מכללה כלכלית לנשים. המכללה הכשירה מאז אלפי בוגרות.
מחלת הסרטן שבה ותקפה מספר פעמים, עד שלבסוף, בדצמבר 2011, נפטרה ניר. לאחר מותה, ילדיה המשיכו את פועלה בפמיננסי, והמכללה ממשיכה להכשיר נשים לעצמאות כלכלית עד היום. מאז פטירתה, מכהנת ביתה, ענת ניר, כיושבת ראש דירקטוריון המכללה.
הנצחה

במאי 2021 נחנך משעול על שמה של לילי ניר בפתח תקווה, עיר הולדה.
הערות שוליים

↑  אתר האינטרנט של פמיננסי
↑  הסיפור של פמיננסי, באתר יוטיוב
↑  טקס חניכת משעול לזכרה של ד"ר לילי ניר ברקוביץ', מתוך עמוד הפייסבוק של רמי גרינברג, ראש עיריית פתח תקווה, 23 במאי 2021
ליילנד היפו

| --- | --- |

ליילנד היפו
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Leyland Motor Corporation
 שנות ייצור:  1931–1952
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 משקל:  8.941-25.000 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 7,399 סמ"ק המפיק 100 כ"ס (מנוע דיזל מסוג: "Type L") 6 צילינדרים, 9,092 סמ"ק (מנועי דיזל, משנת 1944)  6 צילינדר 9,500-11,000 סמ"ק, המפיק 200-255 כ"ס (מנועי דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 9 מהירויות (בדגמים שיוצרו בתחילת שנות החמישים)
 מהירות מרבית:  60 קמ"ש (בדגמים שיוצרו בין השנים 1931-1935)
ליילנד היפו (באנגלית: Leyland Hippo) היא משאית כבדה, הנעה 6x4, אשר יוצרה על ידי חברת "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") הבריטית בין השנים 1931–1952.
בשנת 1944 בתקופת מלחמת העולם השנייה, החל הצבא הבריטי להשתמש בדגמי "ליילנד היפו", 9092 סמ"ק, הנעה 6x4, משקל 10 טון.
תא הנהג תוכנן ל-2 נוסעים + נהג.
בגלל ההנעה 6x4, תיפקדו דגמי "ליילנד היפו" כרכבי שטח.
דגמי "ליילנד היפו"

Mk I
Mk II
Mk IIa
תמונות

ליילנד היפו, שנת 1935
ליילנד היפו, שנת 1935
ליילנד היפו, דגם 19H-FC, שנת 1952
ליילנד היפו (מכלית (משאית))
לוגו ליילנד היפו
ראו גם

ליילנד קרוסר
ליילנד 15/20
ליילנד טיטאן (B15)
לקריאה נוספת

ליילנד היפו - תמונות (CCMV Classic Commercial Motor Vehicles | Leyland Hippo)
הערות שוליים

↑  אתר leylandsociety
↑  ליילנד היפו catalog/model
↑  ליילנד היפו במלחמת העולם השנייה The Encyclopedia of Weapons of World War II
↑  ליילנד היפו - Mk II (1944)
לינצר טורטה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה, פאי מתוק 
 על שם:  לינץ 
 מוצא:  אוסטריה 
 מרכיבים עיקריים:  קמח, קינמון, nut, lemon zest, חמאה, חלמון, ריבה 
 
לינצר טורטה
לינצר טורטה (בגרמנית: Linzer Torte) היא עוגה מהמטבח האוסטרי, קרויה על שם העיר לינץ באוסטריה, מוכרת גם כלינזר טורט.
לינצר טורטה היא עוגה מתובלת נמוכה, עשויה מבצק בחוש המכיל שקדים או אגוזים טחונים, ומתובלת בציפורן וקינמון, ותבלינים נוספים. העוגה מצופה בריבה חמצמצה כגון ריבת דובדבנים או פירות יער, ומעליה רצועות בצק בצורת שתי וערב.
הלינצר טורטה, הקרויה על שם העיר לינץ שעל גדות הדנובה באוסטריה, היא העוגה הוותיקה ביותר המוכרת לאנושות. במשך שנים נחשב מתכון משנת 1696 שהיה מצוי בספרייה העירונית בווינה כמתכון המוקדם ביותר לעוגה, ואולם בשנת 2005 התגלה בארכיוני מנזר אדמונט באוסטריה מתכון מוקדם אף יותר, משנת 1653.
יוהאן קונראד פוגל (1796–1883) הוא שהתחיל בייצורה הסדרתי של העוגה.
לפיתים

לפית נאבק בקנטאור, מטופה בפרתנון באתונה, 447-433 לפנה"ס לערך.
הלַפּיתים (ביוונית: όι Λαπίθες, בלטינית: Lapithes) היו על פי המיתולוגיה היוונית בני עם אגדי שישב בתסאליה, בעמק הנהר פֵּנֵיוֹס ובמורדות ההר פֵּלִיוֹן. הלפיתים, כמו המירמידונים ושבטים תסאליים אחרים, קדמו לבואם של ההלנים לארץ יוון. הקדמונים סברו כי הם שארי-בשר לקֶנְטָאוּרִים: על פי אחת הגרסאות היו לַפּיתֵס וקֶנְטָאוּרוֹס בניהם התאומים של אפולון והנימפה סְטִילְבֵּה, בת אל הנהר פֵּנֵיוֹס. לפיתס היה לוחם עז-נפש ואילו קנטאורוס בעל-מום שנזדווג לימים עם סוסה; מבטנה יצאו הקנטאורים, אותם יצורי כלאיים שחציים אדם חציים סוס. לפיתס היה האב הקדמון של הלפיתים ומי שהעניק להם את שמו, ועם צאצאיו נמנו לוחמים ומלכים כמו אִיקְסִיוֹן, פֶּרִיתוֹאוֹס, קַיינֶאוּס וקוֹרוֹנוּס וחוזי העתידות אִידְמוֹן ומוֹפְּסוֹס.
באיליאדה מסופר כי הלפיתים שלחו ארבעים אוניות ולוחמים בפיקוד פּוֹלִיפּוֹאֶטֵס (בן פריתואוס) ולאונטאוס (בן קורונוס, בן קנאוס). אמו של פריתואוס, מלכם של הלפיתים בדור שקדם למלחמת טרויה, הייתה דִיָה, בת איונאוס או דֵיוֹנֵאוֹס; כמו גיבורים רבים אחרים היו לפריתואוס שני אבות, האחד בן-תמותה והשני בן-אלמוות, הלא הם איקסיון והאל זאוס. כדי לארוב לדיה, עטה זאוס צורת סוס רביעה, משום שכמו בני דודיהם שמחצית גופם כשל סוס, היו הלפיתים פרשים בשדות המרעה של תסאליה הנודעת בסוסיה. ללפיתים אף מיוחסת המצאת הרסן.
קרב הקנטאורים

הסיפור הידוע ביותר הקשור בלפיתים הוא הקרב שניהלו עם הקנטאורים בחתונת פריתואוס עם הִיפּוֹדַמֵיָה, ה"קנטאורומכיה". הקנטאורים הוזמנו למשתה הכלולות, אך מאחר שלא היו מורגלים בשתיית יין, השתכרו ועד מהרה נחשף אופיים הפראי לעין כל. כשהוצגה הכלה בפני האורחים ועמדה לברכם, זינק הקנטאור אֶוּרִיטִיוֹן וניסה לאונסה. מיד קמו שאר הקנטאורים על רגליהם ונטפלו לנשים ולנערים. בקרב שנתלקח נחלץ תסאוס לעזרת הלפיתים. הם קצצו את אוזני אוריטיון ואפו והשליכוהו החוצה. הלפית קנאוס נהרג בקרב, והקנטאורים המוכים גורשו מתסאליה אל צפון מערב.
קנאוס היה לפנים נערה בשם קייניס שפוסיידון חשק בה, אך לבקשתה הפכה לגבר ועשאה לוחם חסין מפגיעת כלי נשק. נשים לוחמות כמותה, שלא נבדלו מגברים, היו ידועות גם בין הפרשים הסקיתים. לשווא ניסו הקנטאורים להורגו בקרב. הם הצליחו לגבור עליו רק לאחר שהשליכו עליו סלעים וגזעי עצים והוא נקבר תחת משאם. קנאוס נעלם אל מעמקי האדמה ללא כל פגע.
הערות שוליים

↑  הומרוס, איליאדה, שיר שנים-עשר, 128;‏ Diodorus, 4.69, 5.61 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 028032314 
קרב הלפיתים והקנטאורים מאת מאת פטר פאול רובנס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה.
לפל

לייפייל (בבלארוסית: Ле́пель; בפולנית: Lepel; ביידיש: ליעפּליע) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפל נזכרת לראשונה בשנת 1439, ובמשך השנים הייתה בבעלות כנסייתית ובבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי לפל

בראשית המאה ה-20 חיו בעיירה כ-3,400 יהודים, רוב תושביה, אך בתקופה הסובייטית הצטמצם מספרם ושיעורם של היהודים בעיירה.
ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו עד מהרה גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וטלאי צהוב, וחובת סימון בתיהם. כעבור מספר שבועות רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם באזור הרוס ביישוב, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות. בד בבד הוטלו על יהודי העיירה תשלומי כופר, תוך רצח בני ערובה, ונאסרה הכנסת מזון לשטח הגטו.
ב-28 בפברואר 1942 רצחו אנשי אס-אס ושוטרים מקומיים את כ-1,000 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה, בסמוך לכפר הסמוך צ'רנורוצ'יה.
לינק (נהר)

| --- | --- |
הנהר לינק מעל סכר הנהר לינק
הנהר לינק מעל סכר הנהר לינק
 מידע כללי
 אורך:  2.4 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  36.1 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  9,900 קמ"ר
 מוצא:  אגם קלאמת העליון באורגון
 גובה מוצא הנהר:  1,265 מטרים
 קואורדינטות מוצא:  42°14′19″N 121°48′15″W﻿ / ﻿42.238611°N 121.804167°W﻿ / 42.238611; -121.804167
 שפך:  אגם יואנה באורגון
 קואורדינטות שפך:  42°13′08″N 121°47′18″W﻿ / ﻿42.218889°N 121.788333°W﻿ / 42.218889; -121.788333
 מדינות באגן הניקוז:  אורגון בארצות הברית
  (למפת אורגון מוגדלת) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט לינק(למפת אורגון רגילה) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט לינק
הנהר לינק (באנגלית: Link River, מילולית "הנהר המקשר") הוא נהר קצר המחבר את אגם קלאמת העליון לאגם יואנה בעיר קלאמת פולס במדינת אורגון שבארצות הברית. הנהר, המנקז אגן של 9,900 קילומטרים רבועים, מתחיל בקצה הדרומי של אגם קלאמת העליון וזורם מרחק קצר לסכר נהר הלינק (Link River Dam) וממשיך 2.4 קילומטרים עד לתחילת אגם יואנה. ה"מפלים" שמהם שואבת העיר קלאמת פולס (מילולית "מפלי קלאמת") את שמה, ואשר במציאות מתוארים בצורה הטובה ביותר כאשדים ולא כמפלים, נראים במרחק קצר מתחת לסכר, אם כי זרימת המים בדרך כלל אינה גבוהה מספיק כדי שהמים יזרמו מעל הסלעים. הנהר קלאמת מתחיל בקצה הדרומי הצר של אגם יואנה וזורם משם 407 קילומטרים לאוקיינוס השקט.
לפני שהגיעו המתיישבים האירופאים לאגן קלאמת, היה הנהר לינק ידוע לבני הקלאמת המקומיים בשם יולאלונה (Yulalona), כלומר "הלוך ושוב". לעיתים, רוחות חזקות דחפו את המים במעלה הזרם לתוך אגם קלאמת העליון וניקזו חלקית את אפיק הנהר.
לאחר הקמתה ב-1867, נקראה קלאמת פולס במקור לינקוויל (Linkville), כלומר "עיר הנהר לינק". השם שונה לקלאמת פולס בשנים 1892–1893.
הערות שוליים

↑  USGS 11507500 Link River at Klamath Falls, Or
↑  History of Klamath Falls
ליילנד Sherpa

| --- | --- |

Leyland Sherpa
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Morris Sherpa
 יצרן:  British Leyland Motor Corporation
 שנות ייצור:  1974–1982
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  מוריס 250 JU
 מודל אחריו:  Freight Rover Sherpa
 משקל:  1,850-2,500 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,498 סמ"ק (מנוע דיזל) 4 צילינדרים 1,622 סמ"ק (מנוע מסוג "BMC B-Series engine") 4 צילינדרים 1,798 סמ"ק (מנוע מסוג "BMC B-Series engine") 4 צילינדרים 1,798 סמ"ק (מנוע דיזל, יוצר משנת 1978) 4 צילינדרים 1,700 סמ"ק (מנוע מסוג "BL O-Series engine", יוצר משנת 1978)  4 צילינדרים 2,000 סמ"ק סמ"ק (מנוע מסוג "BL O-Series engine", יוצר משנת 1978)
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 צריכת דלק:  9.8 ליטר ל-100 ק"מ (למנוע דיזל)  13,9 ליטר ל-100 ק"מ (למנוע 1,622 סמ"ק)
ליילנד Sherpa(באנגלית: Leyland Sherpa) היא מכונית בתצורות: מסחרית, מיניבוס ו-טנדר, אשר יוצרה בבריטניה על ידי יצרנית המכוניות הבריטית יצרנית המכוניות "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") הבריטית בין השנים 1974–1982.
ייצור דגמי "ליילנד Sherpa" במספר תצורות

משנת 1982-1984 יוצר הדגם על ידי חברת המכוניות "Freight Rover", (סדרת Sherpa K2 Series).
משנת 1984-1989 הדגם יוצר על ידי "Freight Rover" ונקרא "Freight Rover 200 Series".
משנת 1989-1993 הדגם יוצר על ידי חברת "Leyland DAF" והיה קרוי "Leyland DAF 200 Series".
משנת 1993-2006 הדגם יוצר על ידי חברת "LDV Group" (בבעלות חברת המכוניות "Rover Group" וחברת המכוניות "Leyland DAF ") ונקרא "LDV Pilot".
דגמים

185 (משקל: 1,850 ק"ג)
200 (משקל: 2,000 ק"ג)
215 (משקל: 2,150 ק"ג) (דגם טנדר)
220 (משקל: 2,200 ק"ג)
230 (משקל: 2,300 ק"ג)
240 (משקל: 2,400 ק"ג) (דגמי: טנדר, מיניבוס)
250 (משקל: 2,500 ק"ג)
תצורות "ליילנד Sherpa"

מסחרית
מיניבוס
טנדר
תמונות

ליילנד Sherpa שנת 1981
ליילנד Sherpa, דגם 240
ליילנד Sherpa, דגם 250, שנת 1981 (יוצר על ידי חטיבת "Morris Motors" בליילנד)
ליילנד Sherpa שנת 1981 (יוצר על ידי חטיבת "Morris Motors" בליילנד)
ליילנד Sherpa דגם 240
ליילנד Sherpa בתצורת מיניבוס
ראו גם

ליילנד פנתר
ליילנד טיטאן (B15)
ליילנד B21
ליילנד 15/20
ליילנד 8
הערות שוליים

↑  אתר leylandsociety
↑  ליילנד Sherpa - דיזל Leyland Sherpa 215 diesel van
↑  ליילנד Sherpa  motor-car
↑  ליילנד Sherpa - תצורות :מסחרית, טנדר, מיניבוס - תמונות
ליילנד P76

| --- | --- |

Leyland P76, סדאן, דגם "Deluxe", שנת 1974
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ליילנד אוסטרליה ("British Motor Corporation (Australia)" (אנ'))
 שנות ייצור:  1973–1975
 הרכבה:  אוסטרליה אוסטרליה  ניו זילנד ניו זילנד
 מודל קודם:  Austin Kimberley (אנ')
 חברת אם:  "British Leyland" (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,900 מ"מ
 רוחב:  1,910 מ"מ
 גובה:  1,347 מ"מ
 משקל:  1,279 ק"ג (דגם סדאן, 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות)  1,285 ק"ג (דגם סדאן, 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)  1,282 ק"ג (דגם סדאן, 2,623 סמ"ק, תמסורת אוטומטית)  1,279 ק"ג (דגם סדאן 4,416 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות)  1,284 ק"ג (דגם סדאן 4,416 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)  1,282 ק"ג (דגם סדאן 4,416 סמ"ק, תמסורת אוטומטית)
 בסיס גלגלים:  2,826 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,623 סמ"ק המפיק 123 כ"ס ב-4,500 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1 מנוע מסוג "BMC E-series engine" (אנ') (באוסטרליה בלבד)  V8 צילינדרים, 4,416 סמ"ק המפיק 195 כ"ס ב-4,250 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1, מנוע רובר
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  153 קמ"ש (מנוע בנזין 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות)  153 קמ"ש (מנוע בנזין 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)  151 קמ"ש (מנוע בנזין 2,623 סמ"ק, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות)  184 קמ"ש (מנוע בנזין 4,416 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)  181 קמ"ש (מנוע בנזין 4,416 סמ"ק, תמסורת אוטומטית 3 מהירויות)
 מעצב:  Giovanni Michelotti (אנ')
ליילנד P76 (באנגלית: Leyland P76) היא מכונית סלון  מתוצרת ליילנד אוסטרליה ("British Motor Corporation (Australia)" (אנ')), חברת בת של British Leyland (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1973–1975 באוסטרליה ובניו זילנד.
יוצרו 18,007 יחידות.
תצורות "ליילנד P76"

4 דלתות - סדאן
3 דלתות - קופה
5 דלתות - סטיישן
דגמי "ליילנד P76"

,
"Deluxe" - יוצרו 8,169 יחידות
"Super" - יוצרו 7,462 יחידות
"Executive" - יוצרו 2,376 יחידות
תאוצות "ליילנד P76"

בין 0-100 קמ"ש היא 15.3 שניות (דגם 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות)
בין 0-100 קמ"ש היא 15.4 שניות (דגם 2,623 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)
בין 0-100 קמ"ש היא 16.5 שניות (דגם 2,623 סמ"ק, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות)
בין 0-100 קמ"ש היא 10.7 שניות (דגם 4,416 סמ"ק, תמסורת ידנית - 3 מהירויות)
בין 0-100 קמ"ש היא 10.3 שניות (דגם 4,416 סמ"ק, תמסורת ידנית - 4 מהירויות)
בין 0-100 קמ"ש היא 10.5 שניות (דגם 4,416 סמ"ק, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות)
תמונות

"ליילנד P76" - סדאן, דגם "Executive", שנת 1974
"ליילנד P76", שנת 1974 - קופה
"ליילנד P76", שנת 1974 - קופה
"ליילנד P76", שנת 1975  - קופה
"ליילנד P76" - סדאן, שנת 1974
"ליילנד P76" - סדאן, דגם "Deluxe", שנת 1974
"ליילנד P76" - סדאן, שנת 1973
"ליילנד P76", שנת 1973
"ליילנד P76", שנת 1973
"ליילנד P76"
"ליילנד P76", שנת 1974 - סטיישן
"ליילנד P76", שנת 1974 - סטיישן
"ליילנד P76", שנת 1974 - מבט לתא הנהג
"ליילנד P76", שנת 1974 - מבט לתא הנהג
"ליילנד P76", שנת 1974 - קופה - מבט למושבים האחוריים
"ליילנד P76", שנת 1974 - קופה - מבט לתא הנהג
לקריאה נוספת

דגמי "ליילנד P76"  - תמונות
הערות שוליים

↑  מכוניות קלאסיות - "ליילנד P76" leylandp76.com/publications/pub-belfasttelegraph
↑  "ליילנד P76" drive.com.au/motor-news/leyland-p76-from-the-inside
↑  ארבעים שנה לאחר "ליילנד P76" maas.museum/inside-the-collection/2013/06/26/its-40-years-since-the-leyland-p76-car
↑  סיפור ה-"ליילנד P76" 360finance.com.au/australias-greatest-lemon
↑  "ליילנד P76" - מפרט טכני automobile-catalog.com/make/leyland_australia/p-76/p-76-deluxe/1973
↑  "ליילנד P76"  webtrade.com.au/p76
לוג'יה די קרארזי

לוג'יה די קרארזי (באיטלקית: Loggia dei Carraresi) הוא בניין היסטורי בעיר פדובה בצפון-מזרח איטליה. המבנה, הממוקם ברחוב אקדמיה (via Accademia), מהווה את החלק האחרון ששרד של כל ארמון קרארזי, משכנם של בני משפחת דה קרארה, שליטי פדובה במאה ה-14. ביולי 2021 נכלל המבנה על ידי אונסק"ו בין אתרי המורשת העולמית כחלק מהאתר מחזורי הפרסקו של פדובה מהמאה ה-14.
היסטוריה

מתחם הארמון, שנבנה בין השנים 1339 ו-1343, כלל ארמון מערבי (ישן) וארמון מזרחי, המחוברים זה לזה באמצעות בניין מרכזי וחצר פנימית גדולה, מקביל בערך לכיכר קפיטאניאטו (Piazza Capitaniato) של ימינו. מסלול ברוחב 3 מטרים שאפשר לנוע בו גם על גבי סוס, שנבנה בגובה על גבי קשתות המכונה "המעבורת אל החומות" (traghetto alle mura) התחיל מפלאצו די פוננטה (Palazzo di Ponente, שמו הרשמי של ארמון קרארזי), שחיבר את הארמון המלכותי לחומות העיר, הטירה והמגדל העוז שבה המכונה טורלונגה (Torlonga). זה אפשר לשליט תנועה קלה יותר, כמו גם אפשרות גדולה יותר להימלט במקרה של סכנה.
תיאור > מבחוץ

לאורך מאות שנים עבר מכלול הבניינים של הארמון המלכותי התדרדרות בלתי נמנעת עם הריסות ושינויים, וחזית הלוג'יה היא המבנה היחיד שנשאר כמעט שלם. המתאפיין בסדר כפול של תשעה עמודים דקים בשיש ורונה ורוד המסודר בשני מפלסים (לוג'יה כפולה), ליצירת שני פורטיקו חופפים עם גג בולט, הלוג'יה נבנתה בעיצובו של דומניקו דה פירנצה והוזמנה על ידי אוברטינו דה קרארה (Ubertino da Carrara) כדי "להיות מסוגל ללכת על הקרקע ומעל מוגן מפני הגשם".
תיאור > פנים המבנה

המבנה כיום הוא משכנה של האגודה "האקדמיה למדעים, כתבים ואמנות על שם גלילאו" (Accademia Galileiana di Scienze, Lettere ed Arti). בחדרים שמאחור הלוג'יה יש את אולם הפגישות של האגודה "סאלה דלה אדוננצה", בעבר קפלה פרטית של משפחת קרארה, שהושלמה לפני 1354 כאשר הקיסר העתידי קרל הרביעי התארח במקום. במקום ישנם כמה ציורי קיר של גואריאנטו די ארפו (אנ'). מחזור ציורי הפרסקו מתאר בעיקר סצנות מספר בראשית: אדם וחוה, נח מבורך על ידי אלוהים, שלושת המלאכים בבית אברהם ויוסף נמכר למדיינים, אבל גם מספרי התנ"ך האחרים, למשל דוד וגוליית ודניאל בגוב האריות. כולם לבושים בבגדים האופייניים למאה ה-14 על רקע בניינים מאותה תקופה. השפעת הצייר ג'וטו ניכרת בציורים שמשתמשים באמצעים שפיתח כדי לייצר פרספקטיבה. התקרה הייתה מעוטרת בכחול בכוכבי זהב ובמרכזו היו מדליוני עץ המתארים את המדונה עם הילד ואת ארבעת האוונגליסטים (מתוכם שרדו המדונה ומתי הקדוש, כיום במוזיאון של פדובה). חמישים פאנלים מצוירים עם ההיררכיות של המלאכים היו מסודרים בין הקירות והתקרה, שנשמרו בחלקם במוזיאון של פדובה. אגף של הלוג'יה נהרס בשנת 1877 על ידי האדריכל קמילו בויטו (אנ') לפנות מקום לבית ספר יסודי (Reggia Carrarese) הסמוך, לאחר כניסתו לתוקף של חוק קופינו מיום 15 ביולי 1877 בנושא חינוך יסודי חובה. במקום בו נמצא בית הספר היה גם בוסתן צמוד למעקות האכסדרה התחתונה.
הלוג'יה היא מה שנותר מפאלצו די פוננטה וכאמור היא כיום משכנה של האגודה "האקדמיה למדעים, כתבים ואמנות על שם גלילאו". בחדרים יש את המפה המפורסמת של פדובה שנעשתה בדיו וצבעי מים בספיה על ידי הקרטוגרף והאקדמאי ג'ובאני ואלה בשנת 1784, שהיה הראשון שהשתמש בחישובים טריגונומטרים לתוכניותיו ולתוכנית הראשונה של פדובה שנעשתה עם מדידות על פי קנה מידה. בתוך האולם הקדמי, אולם הציצה שבו המדליונים המכילים את שלטי האצולה של משפחת קרארה לסירוגין עם סמל המרכבה. וחדר המרכבות שבו נותר עיטור בד של ערבסקה מזויפת עם ציצות ומרכבות.
הערות שוליים

↑  Executive Summary
↑  Nomination Text, Pages 90-97
ליל הקבצנים

ליל הקבצנים הוא כינוי ללילה בו ילדים קטנים מבצעים את מנהג ה"תעלול או ממתק" בתקופה שלפני ליל כל הקדושים, האירוע נוצר בעקבות החשש מביטחונם של הילדים הקטנים אשר משתתפים בפעילויות "תעלול או ממתק" ללא השגחה של מבוגר אחראי והלילה הוא למעשה הפתרון לבעיה זו, הילדים משחקים ב"תעלול או ממתק" עוד לפני ליל כל הקדושים עצמו, ליל הקבצנים מתחיל במרבית המקרים לאחר סיום יום הלימודים ומסתיים בשעות הערב.
חגיגות אזוריות

המנהג נפוץ בעיקר באוהיו, איווה, מסצ'וסטס, ניו המפשייר ומערב מדינת ניו יורק.
חגיגות אזוריות > באפלו

באזור באפלו שבמערב מדינת ניו יורק, ליל הקבצנים נחגג ב-30 באוקטובר והוא גרסה מצומצמת של ליל כל הקדושים המסורתי.
חגיגות אזוריות > קולומבוס

בקולומבוס שבאוהיו, בדו"ח של המשטרה מ-1954 נטען כי חגיגות ליל כל הקדושים נעשו רועשות מדי והעיר הפסיקה בשל כך את מנהג התעלול או ממתק וכתוצאה מכך, כל הערים באזור החלו לחגוג יום קודם לכן את ליל כל הקדושים.
חגיגות אזוריות > וושינגטון

במהלך שנות החמישים של המאה העשרים הוחלט כי בוושינגטון די. סי ופרבריה יצוין ליל הקבצנים ב-30 באוקטובר. בליל כל הקדושים (אשר נערך כשגרה ב-31 באוקטובר) הוחלט שבבתי ספר יערכו מסיבות תחפושות לתלמידים.
הערות שוליים

↑  WeatherNation, Beggars’ Night: What Is It?, WeatherNation (באנגלית)
↑  Linh Ta (29 באוקטובר 2014). "Beggar's Night schedule for metro". The Des Moins Register. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2014 Beggar's Nights". Active Dayton. 30 באוקטובר 2014. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beggars Night". Lawyer, Guns, & Money. 22 באוקטובר 2013. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Delaney, Patrick (31 באוקטובר 2014). "Kaisertown Beggars' Night". Time Warner News. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thompson, Mike (29 באוקטובר 2009). "Beggars Night – Socialism Run Amock". WOSU Public Media. אורכב מ-המקור ב-31 באוקטובר 2014. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "To treat, or not to treat, on Oct. 31". The Columbus Disptach. 14 באוקטובר 2011. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לייזל ג'ונס

לייזל מרי ג'ונס, מדליה (OAM) (באנגלית: Leisel Marie Jones, OAM, נולדה ב-30 באוגוסט 1985) היא שחיינית אוסטרלית, האלופה האולימפית מבייג'ינג במשחה ל-100 מטר חזה, בעלת 9 מדליות אולימפיות מהן 3 זהב. אלופת העולם במשחי החזה בשתי אליפויות עולם, בעלת 14 מדליות עולמיות מהן 7 זהב ושיאנית עולם בעבר, במשחים ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה.
סגנון החזה שלה ניחן בטכניקה הקלאסית של תנועות איטיות ועמוקות, ידועה בזינוקים האיטיים שלה ונחשבת לאחת שחייניות החזה הגדולות בעולם.