stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאנה אומולו
קריירת מועדונים

אומולו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של קואסט סטארס ובגיל 18 הצטרף לוויסה הבלגית. בקיץ 2009 אומולו חתם בפולה אש מליגת העל הלוקסמבורגית.
כעבור שנתיים חזר לבלגיה, כאשר חתם בבירסחוט מליגת העל הבלגית. בבירסחוט, אומולו מיעט לשחק ורשם רק 5 הופעות במדי הקבוצה. לפני עונת 2012/2013 הושאל ללומל מהליגה הבלגית השנייה בכדורגל, ובסיום העונה חתם בקבוצה.
בקיץ 2014 חתם באנטוורפן. ב-18 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בבלגיה בניצחון 0-2 נגד הייסט.
בקיץ 2017 חתם בסרקל ברוז'. בעונתו הראשונה במועדון היה שחקן הרכב בקבוצה והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הבלגית. אולם בשנתיים וחצי שלאחר מכן מעמדו התערער.
ב-13 בינואר 2021 עזב את בלגיה וחתם בארזורומספור מליגת העל הטורקית.
ב-4 באוגוסט חתם בקוג'אליספור מהליגה השנייה.
באוקטובר 2022 חזר לקדנציה שנייה בוויסה.
קריירה בינלאומית

בספטמבר 2010 אומולו זומן לראשונה לסגל נבחרת קניה. ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לדרום אפריקה. ב-18 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד קומורו.
תארים

הליגה הבלגית השנייה: 2017/2018
יאנוש לאבוטה

| --- | --- |

יאנוש לאבוטה, גרסה משנת 1858 לתמונה משנת 1820
 לידה:  5 ביולי 1764 פוסטאפדמש, אז "הונגריה העליונה", ממלכת הונגריה, האימפריה ההבסבורגית, כיום פוסטה אוליאני בסלובקיה 
 פטירה:  11 באוגוסט 1820 (בגיל 56) טאיה, צפון הונגריה, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרית 
 שם לידה:  Izsépfalvi Lavotta Károly János
 מוקד פעילות:  קלוז'-נאפוקה 
 עיסוק:  כנר, מלחין
 סוגה:  ורבונקוש, מוזיקה רומנטית
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 כלי נגינה:  כינור
 
קארוי יאנוש לאבוטה אִיזֵ'פּפאלווי (בהונגרית: Izsépfalvi Lavotta Károly János, בסלובקית: Jan Lavotta;‏ 5 ביולי 1764 פוסטאפדמש (Pusztafődémes), בנפת גאלאנטה, כיום בסלובקיה – 11 באוגוסט 1820 טאיה) היה כנר ומלחין הונגרי. נציג בולט של מוזיקת ורבונקוש. אותו, יחד עם יאנוש ביהרי ואנטל צ'רמאק, מכנים "שלישיית הוורבונקוש". יצירתו הושפעה על ידי המוזיקה הקלאסית המערבית. כונה "הכנר המכשף" (A bájoló hegedűs)
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

יאנוש לאבוטה נולד ב-1764 בפּוסטַאפֶדֵמֶש (בסלובקית - פוסטי פדימש Pustý Fedýmeš), בחבל הונגריה העליונה, חלק מהאימפריה ההבסבורגית, כיום פוסטה אוליאני (Pusté Úľany) בנפת גאלאנטה בסלובקיה, כבן יחיד למשפחה הונגרית ממוצא אצילי. אביו כיהן כמזכיר של המושל בפוז'ון (ברטיסלבה) ואחר כך בתפקיד פקידותי בבודה.
לאבוטה גילה כישרון למוזיקה עוד בילדותו כשלמד נגינה בכינור מאביו שהיה כנר חובב מוכשר. מוריו למוזיקה היו יוז'ף ציזלר (Czizler), ה"פרימאש" של הקרדינל-נסיך בתיאני, בונאוונטורה זאוואדי, מוזיקאי של משפחת אסטרהאזי, פרנץ הוסה (Hossza Ferenc) שפעל בנאג'סומבאט, והמנצח גיירג' גלנץ (Glanz György).
אמו, קלארה לבית סווֶטֶנייאֶי, נפטרה כשלאבוטה היה בן 9. אביו נשא בהמשך אישה שנייה. אחרי לימודים בבודה, האב שלח את בנו לפנימייה ישועית בנאג'סומבאט (כיום טרנבה). אחר כך בעזרת מלגה הוא למד משפטים בפוז'ון. בשנת 1783 התגורר בפשט. באחד מביקוריו בבית אביו התעוררה שערורייה כשתוך כדי ריב עם אמו החורגת איים עליה בסכין.
הוא נמלט מהבית והתגייס לצבא. אחרי שאביו שחרר אותו מהשירות לא חזר מיד ללימודי המשפטים אלא נסע לווינה,
עד שנת 1786 השתלם בווינה בנסיבות לא ידועות היטב בנגינה ובתאוריית המוזיקה והחל בהדרגה בקריירה מוזיקלית ככנר וירטואוז וכמלחין ובקריירה תיאטרלית. בנאג'סומבט הוא כתב את יצירתו הראשונה - "רטוריקה".
לתקופה הוא שהה בפראקנו (בגרמנית - פורכטנאו - Forchtenau) כיום פורכטנשטיין בבורגנלנד, באוסטריה, אחר כך התגורר למשך שלושה חדשים במנזר פאולני בבאנפאלווה, עבר בהמשך לשופרון ולבסוף חזר לפשט והשלים את לימודי המשפטים. לאבוטה עבד זמן מה כפקיד בקנצלריה של הברון לאסלו אורצי בפשט עד 1791, אחר כך לימד כמורה פרטי את בניו של הרוזן קארוי זיצ'י (1826-1753).
בפשט היה מעורב בקטטות ובפרשיות אהבה סוערות.
ביוגרפיה > פעילותו המוזיקלית

בשנים 1792 ו-1793 כיהן לאבוטה כמנהל מוזיקלי של החברה ההונגרית לתיאטרון בבודה ופשט.
ב-1799-1797 חי בעיר מישקולץ וערך סיורים ארוכים ככנר וירטואוז בכל רחבי הונגריה. בשנים 1802–1804 ניצח על תזמורת התיאטרון ההונגרי בקולוז'וואר בטרנסילבניה, עבד גם עם להקות תיאטרון בדברצן, במארושוואשארהיי בטרנסילבניה ובלשינץ (כיום לוצ'נץ בסלובקיה) . הוא נדד תכופות לשם הופעות בחצרות האצילים ולימד נגינת כינור ופסנתר (למשל לימד פסנתר בביתו של הרוזן אימרה טלקי במרמורוש). החל משנת 1816 פתח חנות למוזיקה בעיר דברצן.
אחרי שנת 1817 הידרדרה בריאותו. הוא חזר לנדוד ולבסוף השתקע בטאיה, שבמחוז זמפלן (בימינו בנפת סרנץ' במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן). הוא נפטר שם בשנת 1820.
לאבוטה, נחשב לצד אנטאל צ'רמק, יאנוש ביהרי ויוז'ף קושוביץ' לאחד הנציגים הבולטים של מוזיקת ורבונקוש.
יצירות

ידועות 185 יצירות של לאבוטה.
1785 - Rhetorica
1797 - Nobilium Hungariae Insurgentium Nota Insurrectionalis Hungarica
(מחזור בן 18 שירים)
Ábrándok (פנטזיות) :
Szigetvár ostroma - "המצור על סיגטוואר"
Az égi háború - "המלחמה בשמיים"
"A vadászat" (הציד)
אוסף של ורבונקושוק (Verbunkosok gyűjteménye)
Egyéb kéziratok (német táncok, menüettek, kontratáncok és polonézek)
Magyar aquardo - לכלי קשת ותני קרנות יער
פרט לוורבונקוש, הלחין לאבוטה ריקודים גרמניים, פולונזות, קונטרדאנסים ומנואטים לכלי קשת וכן מוזיקת פסנתר.
לאבוטה הלחין לחנים לשירי מיהאי צ'וקונאי ויטז.
הנצחה

נקראו על שמו:
רחובות בקבאניה - הרובע עשרה של בודפשט -, במישקולץ, שלגוטריאן, שארושפאטאק ובבלטונספלאק
בשאטוראליה-אויהיי (Sátoraljaújhely)- בית הספר למוזיקה ותחרות לדואטים לכינורות. הוקם שם גם פסל לזכרו.
כמו כן פועלת שם תזמורת קאמרית של חובבים על שם לאבוטה
1990 - הוקם פרס יאנוש לאבוטה מטעם המחוזו בורשוד-זמפלן-אבאאוי
תחרות לכנרים ראשיים (פרימאש) צוענים בהונגריה נקראת על שמו
הכנר יאנוש ביהרי הלחין קטע לכינור לזכרו "על קברו של לאבוטה"
1906 - הכנר והמלחין ינה הובאי הלחין אופרה על חייו "אהבתו של לאבוטה"
1967 - המלחין פרנץ פרקש הלחין לזכרו את יצירתו "לבוטיאנה" לחמישיית כלי נשיפה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  1930 A.Kárpáti
1 2  1865 C.v.Wurzbach
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13896412c (data)  GND: 129566446  ISNI: 0000 0001 1059 1973  LCCN: n94102330  MusicBrainz: e76651e2-e116-452e-81c4-71188a5ca749  NTA: 383260604  SUDOC: 254098398  VIAF: 42025782   WorldCat (עם VIAF): 42025782 
יאנוש לאבוטה בציור מאת פאל ואגו
יואינטקרינוס

| יואינטקרינוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 75–65 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: קווצי עור
מחלקה:: חבצלות ים
סדרה:: Uintacrinida
סוג:: יואינטקרינוס
שם מדעי
 Uintacrinus

יואינטקרינוס (שם מדעי: Uintacrinus; מילולית: "חבצלת הים של הרי יואינטה") הוא סוג של חבצלת ים שחיה בתור הקרטיקון לפני 75 מיליון שנה לחופי אמריקה הצפונית ובים הפנימי המערבי. מאובני היצור נמצאו בקנזס.
מאפיינים

חבצלת ים זו הייתה חסרת גבעול וכנראה חיה בצורה שיותר הזכירה נחשוני ים ויכלה להתנתק מהקרקעית בניגוד לחבצלות הים המודרניות. זרועות הפרטים הגדולים הגיעו עד לאורך מטר וחצי אך רובם היו קטנים יותר. לכל חבצלת היו 10 זרועות איתה חטפה טרף שעבר בקרבתה כמו פלנקטון. היא חיה בסמוך לשוניות אלמוגים לצידם של ספוגיים, אלמוגים ושושנות ים. ייתכן שכמה יצורים גדולים יותר ניזונו ממנה.
בתרבות

חבצלת ים זו מופיעה בסרט מפלצות ים.
טריומף (כלי רכב)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1885–1984 (כ־99 שנים) 
 חברת אם:  בריטיש ליילנד 
 מיקום המטה:  קובנטרי 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכונית 
 
טריומף GT6 קופה משנת 1974
טריומף 1300, משנת 1967
טריומף הראלד משנת 1964
רכב אספנות טריומף בישראל
חברת טריומף למכוניות (באנגלית: Triumph Motor Company) הייתה חברה אנגלית לייצור כלי תחבורה אשר פעלה במאה ה-19 וה-20.
החברה נוסדה ב-1885 כאשר זיגפריד בטמן ומוריס שולט הקימו את חברת "בטמן ושות'" ומכרו אופניים בשם "טריומף" ממפעלם בלונדון, שעבר מאוחר יותר לקובנטרי.
היסטוריה > אופנועי טריומף

בשנת 1902 החלה החברה לייצר החברה אופנועים במפעלה ברחוב מאץ' פארק. בתחילה צוידו האופנועים במנועים שנקנו מחברות אחרות, אך ההצלחה המסחרית שלהם איפשרה פיתוח מנועים עצמי ובשנת 1907 נפתח מפעל חדש לשם ייצורם. רוב האופנועים שיוצרו היו מדגם טריומף מודל H בן 550 סמ"ק שהיה בשימוש הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה. ב-1918 הייתה טריומף ליצרנית האופנועים הגדולה ביותר בבריטניה.
בשנת 1921 שכנע מנכ"ל טריומף, קלוד הולברוק, את המייסד בטמן לקנות את מפעלי חברת דאוסון למכוניות. כך שיווקה טריומף לראשונה דגם של מכונית: הטריומף 10/20 בעלת מנוע 1.4 ליטר. מכונית זו וממשיכותיה זכו להצלחה צנועה אך משהוצגה הטריומף סופר 7 ב-1927, החלה טריומף לנחול הצלחה במכירת מכוניות והסופר 7 נמכרה במספרים גדולים עד 1934.
היסטוריה > חברת טריומף למכוניות

ב-1930 שינתה החברה את שמה ל-Triumph Motor Company. הולברוק הבין שלא יוכל להתחרות ביצרני הסרט הנע ומחיריהם הזולים, לכן פנה לייצור דגמים מפוארים ויקרים לעשירים בשם "סאות'רן קרוס" ו"גלוריה". מנועיהם של דגמים אלו תוכננו על ידי דונלד הילי, שהוביל את המחקר והפיתוח בחברה מ-1934.
בעקבות קשיים כלכליים נמכרו עסקי האופנועים והאופניים בשנת 1936. השפל הכלכלי פגע קשות במכירות הדגמים המפוארים וההידרדרות נמשכה עד לפשיטת רגל ביולי 1939. איש עסקים בשם ווארד קנה את החברה ומינה את הילי למנהלה, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עצר את הייצור שוב. במהלך המלחמה נהרס המפעל ברחוב פריורי כליל.
היסטוריה > חברת טריומף למכוניות > מכוניות שיצרן הרכב טריומף ייצר בעבר

טריומף 10/20
טריומף סופר 9
טריומף רודסטר
טריומף מייפלאוור
טריומף TR2
טריומף TR3
טריומף TR5
טריומף GT6
טריומף Stag
טריומף איטליה
טריומף 1300
טריומף 1500, טריומף 1500TC
טריומף 2000
טריומף הראלד
טריומף טולדו
היסטוריה > סטנדרד טריומף

לאחר מלחמת העולם השנייה נקנתה החברה על ידי "סטנדרד מוטור קומפני" שהעבירה את הייצור כולו למפעליה. בשנת 1946 הוצגו דגמי טריומף חדשים ובראשם הדגם "1800". בשל חוסר בפלדה נבנה גוף המכונית מאלומיניום, שממנו היו עודפים גדולים לאחר המלחמה.
בשנות ה-50 הוחלט שהמותג "טריומף" ישמש למכוניות הספורט, ואילו "סטנדרד" יהיה למכוניות משפחתיות, ואכן ב-1953 הוצגה מכונית הטריומף TR-2, הראשונה מסדרה של מכוניות ספורט מצליחות שיוצרו עד 1981. עם השנים הוצגו גם מכוניות סטנדרד המשפחתיות תחת המותג "טריומף", כדי ליהנות מהילתו הספורטיבית, כדגם ה"טריומף הראלד" למשל ב-1959. השם "סטנדרד" נזנח סופית ב-1963.
היסטוריה > טריומף הראלד

טריומף הראלד, Triumph Herald,  הוצגה על ידי התקן-טריומף  בשנת 1959. יוצרה עד שנת 1971. נמכרו כ - 500,000 יחידות. בשנת השקתה עלתה ב- בריטניה כ - 700 לירה שטרלינג.
יוצרה בגרסאות שתי דלתות : סדאן, קופה, קבריולה, הצ'בק, סטיישן, וקורייר (מסחרית).
היסטוריה > ליילנד

בדצמבר 1960 נקנתה החברה על ידי "ליילנד מוטורס בע"מ", מיזוגים נוספים יצרו את "בריטיש ליילנד מוטור קורפוריישן" (BMC) ב-1968. בשנות ה-60 וה-70 מכרה טריומף במסגרת זו סדרת מכוניות ספורט בעיצובו של מיכאלוטי, ובכלל הדולומיט ספרינט המתקדמת, אשר כבר בשנת 1973 צוידה במנוע ארבע בוכנות בן 16 שסתומים. עם זאת, בעיות אמינות אפיינו את המכוניות של שנים אלו, ובכללן בעיות הזרקת הדלק שאפיינו את ה-2.5 PI ואיכות הרכבה נמוכה שהכשילה את הטריומף TR7 ו-TR8 בארצות הברית.
מנועי טריומף הניעו גם את הסוסיתא 12 הישראלית, ונחשבו מוצלחים למדי. סוסיתא 13/60 שהושקה בישראל בשנת 1970 (ייצורה נמשך עד 1975), בתצורות סטיישן, טנדר וסדאן (כרמל דוכס), נבנתה על שלדת הטריומף הראלד, והורכבו בה המנוע והגיר של ההראלד 13/60.
ה- טריומף 1300, הורכבה בארץ על ידי אוטוקרס ביוזמתו של יצחק שובינסקי בשנים 1967–1973.
הורכבו 3,716 מכוניות טריומף 1500 ו- 1300.
הטריומף האחרונה הייתה "אקליים" שהוצגה ב-1981 לאחר שיתוף פעולה עם הונדה. השם "טריומף" נגוז ב-1984 אשר אקליים הוחלפה ברובר 200 שהייתה למעשה הונדה סיביק עם תג של רובר. כיום שם המותג בתחום המכוניות שייך ל-BMW לאחר שזו רכשה את קבוצת רובר ב-1994.
היסטוריה > אופנועים מודרניים

החל מ-1983 החל יזם בשם ג'ון בלור לקדם את ייצור אופנועי טריומף מחדש. הוא קנה את הזכויות על השם לייצור אופנועים והמפעל החל לייצר מגוון דגמי אופנועים חדשים ב-1991. בשנת 2006 ייצר מפעל זה מעל ל-37,000 אופנועים.
הערות שוליים

↑  טריומף  בני אביעד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n50073926  VIAF: 150069048   WorldCat (עם VIAF): 150069048
טום מקדונלד (ראפר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בספטמבר 1988 (בן 36) אדמונטון, קנדה 
 שם לידה:  Thomas MacDonald
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 סוגה:  היפ-הופ  היפ הופ פוליטי
 hangovergangofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס מקדונלד (באנגלית: 	Thomas MacDonald, נולד ב-21 בספטמבר 1988) הוא ראפר קנדי, כותב שירים ומתאבק מקצועי לשעבר.
התפרסם כאשר הוציא ב-2017 את סינגל הבכורה שלו "Dear Rappers". הסינגל "Fake Woke" שיצא בשנת 2021 היה כניסתו הראשונה למצעד הבילבורד. ידוע בשל הטקסטים שלו, המבקרים מגמות פוליטיות נוכחיות דוגמת הפוליטיקלי קורקט, תנועת "MeToo" והפרוגרסיביות.
חיים מוקדמים

מקדונלד חי בקולומביה הבריטית ובאלברטה. עבד כמתאבק מקצועי תחת השם אולסטאר. סבל מאלכוהוליזם מרבית חייו.
קריירה

מקדונלד החל ליצור מוזיקה בגיל 18. הוא החל להתפרסם לאחר שהוציא את הסינגל "Dear Rappers" בפברואר 2018.
השיר "Straight White Male" בו כתב על גברים לבנים סטרייטים וטען כי הם עוברים דמוניזציה, זכה לביקורת ברשתות החברתיות.
במרץ 2020, מקדונלד הוציא את הסינגל "Coronavirus", שנכתב על מגפת הקורונה.
בינואר 2021, הוציא את הסינגל "Fake Woke", שהכניס אותו לראשונה למצעד הבילבורד.
ביוני 2021, הוציא את "Snowflakes", שהגיע למקום ה-71 במצעד הבילבורד.
בשנת 2022, שיתף פעולה עם אדם קלהון באלבום The Brave. אלבום זה היה לאלבום הנמכר ביותר בשבוע בו יצא במרץ 2022, לאחר שנמכר ב-16,000 עותקים בארצות הברית בשבוע. מקדונלד שיתף שוב פעולה עם קלהון בשנת 2023 והם הוציאו את השיר "American Flags", שהגיע למקום ה-2 במצעד השירים הדיגיטליים בארצות הברית, ולמקום ה-8 בקנדה. בספטמבר 2023, הוציאו מקדונלד וקלהון את האלבום The Brave II.
בינואר 2024, יצא הסינגל "Facts", בהשתתפות הפרשן הפוליטי והסופר בן שפירו. השיר הגיע למקום ראשון בהורדות ב-iTunes, למקום השני ביוטיוב.
הערות שוליים

↑  "'Anti-Woke' Independent Artist Tom MacDonald Takes Over the Radio and Addressees Critics". Thebuzz.iheart.com. 2 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romaker, Ian (28 בדצמבר 2018). "Strong sentiments against the man: Nova Palohek and Tom MacDonald [GFBF]". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thompson, Ariana (2 במרץ 2021). "The Tom MacDonald Interview". Inked. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The tensions behind Facebook's 'caption rappers'". Honi Soit. 1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gremore, Graham (29 במאי 2019). "Straight white rapper releases song about how oppressed he is on the eve of Pride month". Queerty (באנגלית). נבדק ב-10 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gravley, Garrett (20 במרץ 2020). "Rapper Tom MacDonald's Song 'Coronavirus' Might Be Worse Than the Actual Coronavirus". Dallas Observer. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Snowflakes" Debuts At #71 On Billboard Hot 100, Becoming Tom MacDonald's Highest-Ranking Hit". Headline Planet. 14 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Brave 2 is now on ALL DIGITAL PLATFORMS!". Twitter. 22 בספטמבר 2023. נבדק ב-25 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Facts" - Tom MacDonald (feat. Ben Shapiro) (באנגלית), נבדק ב-2024-01-29
↑  How the Music Industry REALLY Controls the Charts (באנגלית), נבדק ב-2024-02-03
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 171a57fb-1a66-4094-8373-72c7d1b0c621
חיים משה סלור

| --- | --- |

 לידה:  אפריל 1859 יליסבטגרד, רוסיה
 פטירה:  1946 (בגיל 86 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מקום קבורה:  פתח תקווה, ישראל
 פעילות בולטת:  מודד קרקעות
 
חיים משה סלור (י"ז בניסן ה'תרי"ט, אפריל 1859, יליזבטגרד אוקראינה שברוסיה - י"ג באדר ה'תש"ו, 1946, פתח תקווה) היה המודד היהודי הראשון בארץ ישראל, מדד קרקעות ביישובים רבים ברחבי הארץ, חילק את הקרקעות של האיכרים בפתח תקווה ורשם את נחלותיהם בספר האחוזה.
משפחתו ועלייתו לארץ ישראל

הוריו של משה היו רבקה וביינוש, שהיה צורף וממתיישביה הראשונים של שכונת נחלת שבעה בירושלים.
למשה היו שבעה אחים ואחיות: חנוך, צבי אריה ו-5 אחים ואחיות נוספים.
לפני שביינוש סלור ביקש להתחתן עם רבקה, הוא הציב לה תנאי לעלות לארץ ישראל והיא הסכימה. בפועל, לאחר חתונתם הרגישה רבקה בנוח ברוסיה ולא קיימה את הבטחתה. לאחר שבתם הבכורה נפטרה, האשים בינוש את רבקה אשתו במותה. ביינוש רצה לעלות עם בנו חיים משה לארץ ישראל, אך באותו זמן בנו חלה מאוד. למרות זאת הם עלו לארץ בשנת 1861, כאשר משה בנם היה בן שנתיים והוא הבריא.
לימודיו והתיישבותו בפתח תקווה

עד גיל 14 משה למד בחדר בירושלים ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבה הירושלמית "עץ החיים". בגיל 16 השיא אותו אביו. חצי שנה לאחר נישואיו עזב משה את הישיבה ולמד את מלאכת הצורפות והגילוף.
עם הקמתה של פתח תקווה בשנת תרל"ח[דרושה הבהרה], קנה לו אביו נחלה על גדות הירקון כדי שיעסוק בחקלאות. כאשר משה ראה את תנאי החיים של המתיישבים במקום שסבלו ממחלת הקדחת, הוא החליט להתיישב בחלק הגבוה של המושבה, רחוק מהירקון ומהיתושים שהפיצו את מחלת הקדחת.
כאשר פתח תקווה נעזבה בגלל הקדחת, עבר משה למנסורה שבמצרים לעזור לאביו בעבודת הצורפות. לאחר זמן קצר חזר משה לארץ ישראל והתיישב בירושלים ועסק שנתיים במלאכת הגילוף. בשנת תרפ"ג[דרושה הבהרה] העלה משה את עצמות אביו ממצרים לקבורה בפתח תקווה.
חיים משה נישא לשלוש נשים: חליקה, חווה ומאטל (לבית גרינבוים) שנולדה בשנת 1860 בירושלים. הוא אביה של שושנה גולדברג.
השתתפותו במשלחת איכרים לפריס ווינה בשנת 1900 כדי לקבל סיוע כספי

סלור כתב יומן שבו תיאר את מסע השתדלויותיה של משלחת מטעם איכרי פתח תקווה, שיצאה בשנת 1900 לפריז ולווינה כדי להציל את המושבה מקריסה כלכלית. בין השאר הם נפגשו עם ויליאם הכלר. לא ידוע מה היו הישגיה של המשלחת הזו.
מדידת קרקעות

משה סלור השתלם בעבודת מדידה מלמידה ממודד גרמני, ונתמנה על ידי אותו מהנדס לאחד מעוזריו.
כאשר התחדש היישוב בפתח תקווה בשנת תרמ"ו (1885/1886), עבר סלור מירושלים ליפו ועל פי בקשת התושבים מדד את הקרקעות מחדש בהדרכתו של המהנדס מרדכי לובמן מראשון לציון, שעזר לו להשתלם במקצוע המדידה.
עבודת המדידה הראשונה של סלור הייתה בפתח תקווה שהייתה המושבה החקלאית הראשונה בארץ ישראל ואותה סלור הכיר היטב. הוא חילק את קרקעות פתח תקווה לעשרה חלקים שווים, כמספר שבטי ישראל, בלי אפרים ומנשה. כל חלק הוא חילק שוב לעשר חלקות ובסה"כ 100 חלקות. כל המגרשים היו בעלי חזית שווה שפונה לרחוב. כך נוצרו מגרשים צרים וארוכים, כשרוחבה של כל חלקה אינו עולה על 16 מ'. במגרש הוקמו כל המבנים הדרושים למשק החקלאי: בית, רפת, מזווה, מחסן לכלי עבודה ולול. רחובותיה הראשונים של המושבה היו חובבי ציון ופינסקר. במפת הרחובות והבניה שהכין סלור ב-1892 צוינו גם הרחובות רוטשילד, נחלת צבי, מונטיפיורי, הברון הירש, שטמפפר וגוטמן. מכיוון שסלור היה אדם דתי מאוד הוא הקפיד לשרטט את רחובות העיר בלי שיהיו בהם רחובות מצטלבים (בצורת צלב).
פעילותו כמודד קרקעות

עבודתו החשובה השנייה אחרי פתח תקווה הייתה מדידת אדמת חדרה, בהשגחת מהנדס גרמני. למראה עבודתו של סלור הוכרח להודות, המהנדס המומחה, שיהודי חובב זה, שמעולם לא למד הנדסה או תכנון, מיטיב ממנו לעשות את המדידות והמפות.
לאחר הצלחת עבודתו בחדרה, התמנה סלור למודד רשמי מטעם הפקידות של הברון בנימין רוטשילד. בהמשך הוא מדד את הקרקעות ביישובים רבים בארץ ישראל: רחובות, עקרון, גדרה, נס ציונה, באר טוביה, כפר סבא, הרטוב, עין גנים, יהודיה, יהוד, עין חי, וישובים רבים בגליל העליון והתחתון. עד מהרה התפרסם סלור בקרב הערבים כמודד מומחה והגון וגם הם נזקקו לשירותיו במדידתם קרקעותיהם.
הכנת ספר האחוזה בפתח תקווה

מראשית הקמתה של פתח תקווה התעורר קושי ברישום קרקעות האיכרים. הגורם לכך היה שהשלטון העות'ומני אסר על היהודים לקנות קרקעות מחוץ לערים. כדי לעקוף את האיסור, תושבים בעלי נתינות זרה רכשו את הקרקעות, והעבירו אותם לתושבי המושבה. ב-1905 הציע יהושע שטמפפר להכין ספר רישום פנימי של חלוקת קרקעות המושבה שיקרא ספר האחוזה. הצעתו של שטמפפר התקבלה, ועבודת המדידה נמסרה לסלור. הוא רשם בספר בדייקנות את כל הפרטים הטכניים והפיזיים של כל הנחלות וגם שירטט מפה של כל נחלה וגבולותיה. כל מתיישב קיבל פנקס עם שרטוט השטח שלו וכל הפרטים הקשורים בו. הספר הוכר כמסמך רשמי שלפיו התנהל הרישום באדמות פתח תקווה. לפי הרישום בספר יכלו האיכרים לשנות את גודל הנחלות, להעביר אותן לבעלות אחרת או לרכוש אותן. עם פרסומו הראשון של הספר נרשמו בו 80 בעלי אחוזה ב-80 עמודים.
הספר סימל שלטון עצמאי של היהודים, ולכן הם הסתירו אותו מהשלטון הטורקי שהתנגד לכל גילוי של שלטון עצמאי יהודי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה חשש שהספר ייפול לידי השלטון הטורקי ולכן הוכן עותק נוסף של הספר כגיבוי. כדי לשמור על העותק המקורי, הוטמן ספר האחוזה עם מסמכים חשובים נוספים באחד מפרדסי המושבה, והעותק נמסר למשמרת לאחד מחברי הוועד. לאחר שהאנגלים כבשו את הארץ והחלו ברישום הקרקעות, נודע לשלטון הבריטי על קיומו של הספר, והם ביקשו ללמוד את שיטת החלוקה. כשהובא להם הספר, הם נדהמו מהשיטתיות והמקצועיות של חלוקת הקרקעות. סלור הראה להם את השיטה והם נעזרו בו לגבי רישום אדמות פתח תקווה ופעלו לפיה. בשנת 1922 השלטון הבריטי הודיע לבעלי הנחלות לרשום את קרקעותיהם במשרדי הממשל הבריטי וכך התבטלה חשיבותו של ספר האחוזה.
תרומתו להקמת ישיבת לומז'ה

ישיבת לומז'ה נבנתה בשנת תרפ"ו-1925 עם עלייתם לארץ של ראשי ישיבת לומז'ה ו-40 תלמידים, שהיוו את הגרעין של הישיבה הגדולה. תושבי פתח תקווה, שראו בהקמת הישיבה במושבה כבוד גדול, תרמו בעין יפה להקמתה. המגרש של כ-10 דונם נתרם על ידי ר' משה חיים סלור ולהקמת הבניין סייעו יצחק ובתיה גולדנהירש ותושבי המושבה. הבניין נחנך בשנת 1929 והוא מהמפוארים בארץ והכיל את היכל הישיבה ואוצר הספרים. כן מצויים במתחם הישיבה בית החפץ חיים, המשמש כתלמוד תורה, ובית המוסר. הישיבה הפכה למרכז תורני רב מוניטין בארץ ובעולם. מבין כתליה יצאו מאות תלמידים, שתפסו עמדות כבוד בארץ ובקהילות השונות בעולם כרבנים, ראשי ישיבות, משגיחים ומורים. היא הייתה אחת מישיבות תנועת המוסר שייסד הרב ישראל מסלנט במזרח אירופה באמצע המאה ה-19, במטרה לפעול באופן ציבורי למען תיקון המידות.
נאמנותו לפתח תקווה

משה סלור היה אמנם איש שלום, אך תמיד היה בין הראשונים להגן על פתח תקווה במקרה של התקפה עליה. מכיוון שאהב מאוד את פתח תקווה, שבה היה רוב חייו, הוא ביקש מבניו שיקברו אותו שם במקרה שימות במקום אחר. הוא נפטר בגיל 87 ונקבר בפתח תקווה וזכה להוקרה רבה.
כהוקרה על פעילותו הרבה למען העיר, נקרא רחוב על שמו - רחוב סלור - במרכז העיר.
ראו גם

פתח תקווה
לקריאה נוספת

י. יערי (פולסקין), מ. חריזמן, ספר היובל למלאת חמישים שנה ליסוד פתח-תקוה, תרל"ח-תרפ"ח, תל אביב, ועדת ספר היובל שעל יד המועצה המקומית, תרפ"ט, 1928.
הערות שוליים

1 2  דוד תדהר (עורך), "חיים משה סלור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 307
↑  יוסף לנג ודוד ליברמן, מעשה במרכבה, באתר allaboutjerusalem.com
↑  שמאי עציון, חלוקת הקרקע של אדמות המושבה, באתר ptarchive.wordpress.com, ‏15 ביוני 2014
↑  עליזה וורם, המודד - משה חיים סלור, באתר דף מידע של מינהל החינוך בעיריית פתח-תקווה, ‏נובמבר 2003 (ארכיון)
↑  דוד תדהר (עורך), "חיים משה סלור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 307
↑  שמאי עציון, ספר האחוזה, באתר הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני, ‏15 ביוני 2014
↑  שמאי עציון, הישיבה הגדולה – ישיבת לומז'ה, באתר ptarchive.wordpress.com, ‏23 ביוני 2014
יהדות סקוטלנד

התקופה המוקדמת ביותר בה הגיעו יהודים לסקוטלנד שנויה במחלוקת. האזור, שנקרא בפי הרומאים "קלדוניה", מעולם לא סופח לאימפריה, אולם הרומאים כבשו לפרק זמן קצר את דרום סקוטלנד.
ההיסטוריה של יהודי בריטניה תמיד מתוארת מתוך זווית ראייה אנגלית, בעוד שהמימד הסקוטי נדחק לשוליים.
מוצאם של רוב יהודי סקוטלנד בגלות אשכנז, בפרט ממדינת ליטא.
תקופת ימי הביניים עד האיחוד עם אנגליה

השלטון בסקוטלנד בתקופת ימי הביניים לא רדף את היהודים. המלומד היהודי-סקוטי דייוויד דאיכס (אנ')
מציין באוטוביוגרפיה שכתב שיש בסיס לטענה שסקוטלנד היא המדינה האירופאית היחידה שאין לה היסטוריה של רדיפת היהודים מטעם השלטון.
כמו מדינות נוצריות רבות, הסקוטים בתקופת ימי הביניים האמינו שהם בעלי זיקה תנ"כית. הצהרת ארברואת' (מה- 6 באפריל 1320), מאשרת את מעמדה של סקוטלנד כמדינה ריבונית, עצמאית ובעלת זכות להשתמש בכוח צבאי אם תותקף באופן חד צדדי. נוסח ההצהרה קובע שבעיני האל: cum non sit Pondus nec distinccio Judei et Greci, Scoti aut Anglici (כלומר אין הבדל או עדיפות בין יהודי, יווני, סקוטי או אנגלי).
היהודי הראשון שיש לגביו תיעוד שביקר בסקוטלנד הוא דייוויד בראון. התיעוד הוא משנת 1693, מעט לפני האיחוד עם אנגליה. על פי התיעוד בראון הגיש בקשה לגור ולסחור בעיר אדינבורו.
התקופה שלאחר האיחוד

רוב ההגירה היהודית התרחשה לאחר 1707. המשמעות היא שהיהודים באותה תקופה היו נתונים לחוקים אנטישמיים בריטיים. אוליבר קרומוול התיר מחדש כניסת יהודים לממלכה האנגלית בפרוטקטורט ב-1656, והשפיע על המצב בסקוטלנד. סקוטלנד הייתה גם תחת שיפוט חוק היהודים שנחקק ב-1753, ובוטל בשנה שלאחר מכן.
בוגר אוניברסיטת גלאזגו הראשון שידוע שהיה יהודי היה לוי מאיירס, ב-1787. בשונה מחבריהם האנגלים, סטודנטים סקוטים לא אולצו להצהיר הצהרה דתית.
ב-1795 ידוע על הרמן ליון, שקנה חלקת קבר באדינבורו. הוא היה במקורו מגרמניה, והיה רופא שיניים ורגליים. הוא הגיע לסקוטלנד ב-1788. אין זכר לחלקת הקבר כיום, אך היא מסומנת במפת סקר מ-1852.
הקהילה היהודית הראשונה באדינבורו נוסדה ב-1816, בגלאזגו ב-1823 ובאברדין ב-1893. בית הקברות היהודי בדנדי מראה שהייתה גם בעיר זו קהילה יהודית מאז המאה ה-19.
היהודי בן גלאזגו אשר אשר (1837-1889) היה היהודי הסקוטי הראשון שהיה רופא. הוא כתב ספר על טקס ברית המילה היהודי (1873).
ב-1878, יהודים נקשרו לאריסטוקרטיה הסקוטית כשחנה דה רוטשילד, שנולדה באנגליה, נישאה לארצ'יבולד פרימרוז. היא נפטרה בדאלמני. בנה, הארי, היה שר החוץ של סקוטלנד במשך שנה ב-1945.
בבורחם מרדיפות באימפריה הרוסית, התיישבו יהודים רבים בערים הגדולות בממלכה המאוחדת, כולל בסקוטלנד, ובעיקר בגלאזגו. כמו כן מעט יותר באדינבורו, ומעט באברדין, דנדי, גרינוק ואייר. רובם הגיעו ממערב האימפריה, ובמיוחד מליטא.
המאה ה-20

ההגירה נמשכה לתוך המאה ה-20 וב-1905 ממדי ההגירה הגיעו לכדי 8,000 יהודים. האוכלוסייה של יהדות סקוטלנד גדלה משמעותית באמצע המאה ה-20 כאשר זרם של פליטי רדיפות הנאצים ומלחמת העולם השנייה הגיעו לסקוטלנד.
ב-1939 הגיע מאוסטריה הרב זאב וולף גוטליב שליווה קבוצה של ילדים שהוסעו לבריטניה במסגרת ה"קינדרטרנספורט". הוא כיהן בשנים 1950–1976 כרב הראשי של סקוטלנד, רב בית הכנסת קווינ"ס פארק ואב בית הדין של גלאזגו.