stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקסודוס (קומיקס)

| --- | --- |

אקסודוס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת X-Men Legacy #261 ממרץ 2012, אמנות מאת מארק ברוקס.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  X-Factor #92 (יולי 1993)
 יוצרים:  סקוט לובדל ג'ו קסאדה
 מידע
 שם אמיתי:  בנט דופרי
 כינויים:  פריס בנט
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  טרוריסט
 כוחות:  טלפתיה, טלקינזיס, טלפורטציה, אלמותיות, יכולות פיזיות על-אנושיות, ריפוי עצמי.
 חבר בקבוצה:  המועצה השקטה של קרקואה
 חבר לשעבר בקבוצה:  השוליות אחוות המוטאנטים המשוטטים
 אזרחות:  צרפת 
 דמויות קשורות
 אויבים:  Black Knight 
 
אקסודוס (באנגלית: Exodus) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט שמופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת X-Factor #92 מיולי 1993, ונוצרה על ידי הכותב סקוט לובדל והמאייר ג'ו קסאדה.
אקסודוס הוא האלטר אגו של בנט דופרי, חלוץ ואיש חזון מצרפת של המאה ה-12 אשר הפך לצלבן והתחבר לאיאובר גרינגטון, האביר השחור של אותה תקופה. השניים ערכו מסע בחיפוש אחר מגדל הכוח, מקום מושבו של פרעה הנצחי בעקבה. כאשר דיין ויטמן - האביר השחור של העידן המודרני - השתגר חזרה בזמן למאה ה-12 יחד עם סרסי מהנצחיים, הוא השתלט על גופו של איאובר ונטש את המסע, למרבה זעמו של דופרי. לאחר שדופרי נדד דרך סופות חול אימתניות למשך שעות, הוא שמע קול מסתורי ששאל אותו אם הוא מעוניין לסכן את הכל בשביל להפוך לאחד מהחזקים. לאחר מכן, דופרי עמד במבחן וכוחותיו המוטאנטים התפתחו לראשונה. בינתיים, ויטמן וסירסי נלכדו בידי אפוקליפס ודופרי הופיע בפניהם בתור אקסודוס והצטווה בידי אפוקליפס להרוג את חברו למסע. דופרי סירב ואף קרא לו אל כזב, ובתגובה אפוקליפס הפשיט אותו מכוחותיו ונעל אותו בקריפטה שבהרי האלפים. בתקופת המאה ה-20, אקסודוס נמצא בידי מגנטו, ששחרר אותו ולקח אותו עמו לאבלון.
עד מהרה, אקסודוס הפך ליד ימינו של מגנטו, והחליף את פביאן קורטז. כשצ'ארלס אקסבייר מחק את זכרונו של מגנטו באירועי אונסלוט, אקסודוס נטל את המנהיגות על קבוצת השוליות. בעקבות אירועי בית אם, אקסודוס הוא אחד הבודדים ששמר על כוחותיו המוטאנטים, ואף מוגדר כמסוכן ביותר. מאוחר יותר, הוא ושותפו הדלוק נשלחו בידי מריה היל לתקוף את המוטאנט העצמתי מתיו מאלוי, שהרג את הדלוק ולפי רייצ'ל סאמרס הותיר את אקסודוס בתרדמת.
כחלק מהמיתוג מחדש של כותרי האקס-מן "שחר אקס" משנים 2020-2019, דופרי קיבל הזמנה להשתכן באי קרקואה, שהפך למקום מפלט למוטאנטים, ונעשה חבר המועצה השקטה של קרקואה.
דגל וייטנאם

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  30 בנובמבר 1955
 קבלת מעמד רשמי:  5 בספטמבר 1945 
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום עם כוכב צהוב במרכז
 גרסאות נוספות

 
  דגל צבאי

 
  דגל הצי הצבאי
 גרסאות היסטוריות

 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 1945 - 1955
 דגל דרום וייטנאם
 
   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי  היסטורי
 1949 - 1975
 
דגל וייטנאם (בווייטנאמית: cờ đỏ sao vàng, מילולית - "הדגל האדום עם הכוכב הצהוב") הוא דגלה הלאומי של הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם. הדגל הוא דגל מהפכני אדום שעליו מוטבע הכוכב האדום הקומוניסטי.
היסטוריה

דגל וייטנאם אומץ על ידי הווייט מין ב-1941, כוח גרילה שלחם בכיבוש היפני של וייטנאם במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2 בספטמבר 1945 הכריז הוייט מין על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, והדגל היה לדגלו.
למרות הצהרת העצמאות של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, צרפת תבעה בעלות על וייטנאם במסגרת הודו-סין הצרפתית, אך הסכימו לעצמאות מסוימת במסגרת האיחוד הצרפתי. השיחות בין צרפת לוייט מין התמוטטו בתוך זמן קצר, מה שהוביל למלחמת הודו-סין הצרפתית. אחרי קרב דיין ביין פו ב-1954 הסכימו הצרפתים לוותר על צפון וייטנאם, ובוועידת ז'נבה חולקה וייטנאם לאורך קו הרוחב 17, וצפון וייטנאם הוכרה כמדינה עצמאית.
לאחר ההכרה במדינה, אימצה המדינה דגל רשמי בעל כוכב צר יותר ב-30 בנובמבר 1955.
במקביל, הוקמה ב-1949 הרפובליקה של וייטנאם, שהוכרה עד 1954 כריבון של כל וייטנאם. המדינה אימצה דגל צהוב אותו חצו שלושה קווים אופקיים אדומים. הדגל היה בשימוש עד לתבוסת הרפובליקה של וייטנאם במלחמת וייטנאם ב-1976, שהביאה לכיבוש הדרום בידי הצפון.
עיצוב

יחס הממדים שלו הוא 2:3 ובמרכזו כוכב צהוב בעל חמישה קודקודים, המסמל את מנהיגות המפלגה הקומוניסטית הווייטנאמית. הצבע האדום מסמל הצלחה ומהפכה. חמשת הקודקודים מסמלים את העובדים, האיכרים, החיילים, האינטלקטואלים והצעירים.
צבעי הדגל הם צבעים לאומיים ותיקים של וייטנאם, ששימשו גם את דגל דרום וייטנאם ואת דגל הקיסרות הווייטנאמית.
ראו גם

סמל וייטנאם
המנון וייטנאם
דגל דרום וייטנאם
המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי

| --- | --- |


 מכללה
 מוטו:  "בשביל החינוך"
 תקופת הפעילות:  1954–הווה (כ־70 שנה)
 מייסדים:  אריה סימון 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' אריה רטנר (משנת 2022)
 סגן נשיא:  ד"ר אורלי קרן
 מנכ"ל:  משה שולץ
 דקאן:  ד"ר נעה ליבוביץ
 סטודנטים
 :  3,500
 מיקום
 מיקום:  באר שבע
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°16′15″N 34°46′51″E﻿ / ﻿31.2709356°N 34.7809287°E﻿ / 31.2709356; 34.7809287
 kaye.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי (למפת באר שבע רגילה) המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי (למפת צפון הנגב רגילה) המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי (למפת צפון הנגב מוגדלת) המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי   he המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קייhe המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיימפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמלילה הקודם של המכללה
המכללה האקדמית לחינוך על-שם קיי, הידועה בעיקר בכינויה הפשוט "מכללת קיי", היא מכללה אקדמית להכשרת מורים בבאר שבע.
בשמה היא מנציחה את זכרו ופועלו של ג'פרי קיי, שתרם את הכספים לבניית בניין המכללה הראשי בקמפוס.
נשיאי המכללה[דרוש מקור]

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| אריה סימון | 1954 | 1959 |
| יוסף לוי | 1959 | 1961 |
| טובה פוביצר | 1961 | 1974 |
| ד"ר יצחק הלווינג | 1971 | 1974 |
| ד"ר אפרים בראון | 1976 | 1983 |
| רבקה בן-יעקב | 1983 | 1992 |
| פרופ' שלמה בק | 1992 | 2010 |
| פרופ' לאה קוזמינסקי | 2010 | 2020 |
| פרופ' אריה רטנר | 2022 | הווה |
תוכניות הנלמדות במכללה > תואר ראשון (B.Ed)

תוכנית הכשרה לגן
תוכנית ההכשרה לבית-הספר היסודי (א-ו)
תוכנית ההכשרה לבית-הספר היסודי (א-ו) במגזר הבדואי
תוכנית ההכשרה לבית-הספר העל-יסודי (ז-י)
תוכנית ההכשרה לחינוך המיוחד (גילאי 6–21)
תוכנית ההכשרה לחינוך הגופני (כיתות א-יב)
תוכנית ההכשרה לאומנות ומדיה דיגיטלית (כיתות א–יב)
תוכנית שבילים – לחינוך, חברה וסביבה
תוכנית נתיבים مسارات – למנהיגות חינוכית–סביבתית בנגב
תוכנית המצוינים: רג"ב – ראש גדול בהוראה
תוכניות הנלמדות במכללה > תואר שני (M.Ed)

תוכנית מגוון ושוויון חינוכי
התוכנית לחינוך בעידן טכנולוגיות מידע
תוכנית חינוך גופני וספורט לאוכלוסיות בהדרה ובסיכון
תוכנית תואר שני בחינוך לגיל הרך
תוכנית תואר שני בייעוץ חינוכי
תוכנית תואר שני הוראה ולמידה: פיתוח מנהיגות חינוכית
הוראת STEM בגישה אינטגרטיבית
מכינה קדם-אקדמית[דרוש מקור]

המכינה הקדם אקדמית הוקמה בשנת 1989 והיא מיועדת לתלמידים המעוניינים להמשיך ללימודי הוראה במכללת קיי, אשר אינם עומדים בתנאי הקבלה לתוכנית האקדמית. המכינה מונה כ-600 סטודנטים בשנה אשר לומדים בכל המסלולים השונים. המכינה נפתחת ב-1 בספטמבר (בגרויות מועד חורף) וב-1 בפברואר (בגרויות מועד קיץ) מדי שנה. תנאי הקבלה למכינה הקדם-אקדמית הם מבחן פסיכומטרי או מבחן מימד.
במכינה נלמדים המקצועות הבאים:
| מקצועות חובה | יח"ל | מקצועות הגברה | יח"ל |
| --- | --- | --- | --- |
| הבעה עברית | 2 | מתמטיקה | 4-5 |
| אזרחות | 2 | פיזיקה | 5 |
| תנ"ך | 2 | אנגלית | 4-5 |
| ספרות | 2 | ספרות | 5 |
| היסטוריה | 2 | היסטוריה | 5 |
| אנגלית | 3 | תנ"ך | 5 |
| מתמטיקה | 3 | גאוגרפיה | 5 |
מקצועות לימוד במגזר הבדואי:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מקצועות חובה | יח"ל | מקצועות הגברה | יח"ל |
| עברית | 2 | עברית | 5 |
| מתמטיקה | 3 | מתמטיקה | 4-5 |
| אנגלית | 3 | אנגלית | 4-5 |
| היסטוריה | 2 | היסטוריה | 5 |
| ערבית | 3 | גאוגרפיה | 5 |
| אזרחות | 2 |  |  |
אגודת הסטודנטים של מכללת קיי

אגודת הסטודנטים של מכללת קיי היא עמותה מטרתה הרשמית היא ייצוג חברי האגודה בכל העניינים אשר נוגעים לחבריה בפני הנהלת המכללה, האגודה תפעל לקידום חבריה בתחומים האקדמיים, החברתיים, תרבותיים ובתחום הרווחה בתוככי הקמפוס ומחוצה לו.
האגודה חברה בהתאחדות הסטודנטים הארצית ופועלת יחד עמה לשמירת האינטרסים של כלל ציבור הסטודנטים בארץ ולמתן הטבות ומלגות לסטודנטים החברים בהתאחדות.
לקסי-קיי

לקסי-קיי הוא כתב עת מקוון ושפיט כתוב עברית. זהו לקסיקון בהתהוות המזמין את הכותבים לשיח פתוח ולבחינה מעמיקה של מושגים של ערכים דיאלקטיים וחיבורם המיוחד לעולם החינוך והכשרת המורים. מטרת כתב העת להביא לידי ביטוי חדשנות פדגוגית ולהאיר על המרחב שבין למידה והוראה.
הערות שוליים

↑  תוכניות לימודים, באתר מכללת קיי.
↑  אגודת הסטודנטיות והסטודנטים של מכללת קיי ב"ש (ע"ר) - עמותה, באתר גיידסטאר
↑  אודות אגודת הסטודנטים, באתר מכללת קיי
↑  לקסי-קיי, באתר מכללת קיי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256815605171  ISNI: 0000 0004 0604 9278  VIAF: 124867628   WorldCat (עם VIAF): 124867628
GoGay

| --- | --- |


צילום מסך של דף הבית מתאריך 7 ביוני 2010
 סוג:  פורטל אינטרנט
 תקופת הפעילות:  1999–2019 (כ־20 שנה)
 מייסדים:  טל איתן
 www.gogay.co.il
GoGay היה פורטל אינטרנט ישראלי הפונה להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים. האתר היה היחיד מסוגו בישראל ואתר האינטרנט המקצועי היחיד בעברית המתעדכן באופן שוטף באירועים הקשורים לקהילת הלהט"ב בישראל ובעולם, שסיקר אירועי תרבות, פנאי, סגנון חיים ועוד.
האתר הפסיק את פעילותו בסוף 2019, עקב שיקולים פנימיים של בעלי האתר.
האתר זכה מספר פעמים בתואר "אתר השנה" של "ידיעות אחרונות" ושל אתר "ynet".
הקמת האתר

האתר הוקם בשנת 1998 על ידי טל איתן, אז חייל צה"ל, כמגזין אינטרנט בשם "Pridezine" (שילוב של פרייד ומגזין). בשנת 1999 עלה האתר לאוויר בשמו הנוכחי. בעקבות הצלחת האתר הוקמו סביבו מערכת קהילות, מדור חדשות שהתעדכן באופן יומי ולוחות אירועים ומשדרי טלוויזיה. בשנת 2001 חבר האתר לאתרי האינטרנט ללהט"ב האחרים שפעלו באותה תקופה ברשת הישראלית: אתר "סיפורים" ואינדקס אתרים, וצרף אותם אל תוכו במבנה ארגוני מחודש. כשנה מאוחר יותר צורף לפורטל אתר אינטרנט חדש בשפה הרוסית, המציג חלק מתכני GoGay וכן תכנים מקוריים המופקים ונערכים על ידי צוות נפרד.
בשנת 2005 הכירה לשכת העיתונות הממשלתית באתר, ובכך הפכה אותו לגוף התקשורת הלהט"בי הראשון בישראל הזוכה להכרה ממסדית. GoGay עצמו הוא מוסד ללא כוונת רווח המבוסס כולו על עבודה התנדבותית, ושירותיו ניתנים ללא תשלום.
בין השנים 2010 ל-2012 האתר הפסיק את פעילותו והתעדכן לעיתים רחוקות בלבד, בעדכונים נדירים. עם זאת, קהילות האתר המשיכו לפעול, וכן הוקמו מדורים של ייעוץ פסיכולוגי ורפואי שהמשיכו לספק שירות לקהל הגולשים על ידי צוות מקצועי.
האתר הושק מחדש ב-1 באוגוסט 2013, בפורמט עדכני ועם צוות כותבים חדש.
בגרסתו החדשה, האתר פעל במודל מסחרי המתבסס בעיקר על פרסום ושיתופי פעולה מסחריים בתחום אגריגרציה של תכנים (מכירת תוכן לאמצעי תקשורת אחרים).
תוכן

GoGay הציג מדור חדשות ובו כתבות בנושאי אקטואליה מישראל ומהעולם, ומדור "סדר יום" ובו מאמרי דעה שונים ופרשנויות חברתיות. מדור תרבות מציג כתבות פנאי לצד סקירות אירועים וביקורות תרבות. מדור בריאות הציג מאמרים מדעיים, ערכים בנושאים שונים וחדשות בנושא בריאות מישראל והעולם. מדורים נוספים היו "סיפורים", שפרסמו שירים וסיפורים מאת גולשי האתר, "טורים" ובו טורים קבועים, "יומנים" המאחסן בלוגים של קוראים, וערוץ "GoTrans" המיועד לקהילת הטרנסג'נדרים. כן הכיל האתר לוח אירועים יומי, שבועי וחודשי, שריכז את פעילויות קהילת הלהט"ב בישראל.
האתר תופעל בתחילה באמצעות חבריו של איתן, ובהדרגה התגבש צוות קבוע שעושה את עבודתו בהתנדבות, לצד קוראים מזדמנים התורמים תוכן לאתר. האתר נוהל על ידי קבוצת חשיבה - מעין "ועדת עורכים" הקובעת מדיניות, תכנים, שיתופי פעולה ופעילויות אסטרטגיות שונות. בישיבות התוכן והאסטרטגיה של ועדת העורכים השתתפו גם "נציגי הגולשים" שאינם חברי מערכת, אך גלשו באתר והיו מעוניינים להשתתף בקביעת קווי המערכת.
ראו גם

הקהילה הגאה בישראל
WDG
הערות שוליים

1 2 3 4  מעיין כהן, כוח הכלכלה הוורודה: מייסד הפורטל ההומו-לסבי GoGay חושב שיש פוטנציאל בארון - דווקא בימי מיתון, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2008
1 2 3  "כל מה שרציתם לדעת על GoGay", באתר GoGay
↑  סיון. קום, "פורטל גוגיי לקהילה ההומו לסבית יעלה לרשת בשבוע הבא", נענע10, 27/04/2001
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
סדר תנאים ואמוראים

סדר תנאים ואמוראים הוא חיבור קדום העוסק בכרונולוגיה של חכמי המשנה והתלמוד, וכן בכללים מתודולוגיים של הבנת התלמוד ושל פסיקת ההלכה. סביב זמנו ומקומו של מחבר החיבור ניטש ויכוח, אך ברי כי חלק ממנו נכתב כבר בתקופת הגאונים, ומהווה את החיבור הקדום ביותר העוסק בנושא זה.
מבנה החיבור

החיבור מכיל שני חלקים עיקריים, חלק ראשון העוסק בכרונולוגיה וחלק שני מתודולוגי. ככל הנראה, כל אחד מהחלקים מורכב גם הוא מרשימות שונות שהיחס ביניהן לא ברור, וחובר בידי מאן דהו במהלך ההיסטוריה.
להלן מבנה החיבור כפי שהוא מקובל היום (ההפניות לעמודים לפי מהדורת כהנא):
1-2 :שושלת המסירה ממשה רבנו עד הלל השני (נכד ר' יהודה נשיאה).
2-3: רשימות של הנשיאים (לפחות שתים ואולי שלש).
4-6: תולדות האמוראים בקצרה. מרב ועד רבינא סוף הוראה.
6-7: רשימת הסבוראים, מרב אחאי מבי חתים ועד מר זוטרא בן ר' חנניה. ועד כיבוש מוחמד.
7: התאריך בזמן הרשימה לבריאת העולם, מניין יוונים (שטרות) וחורבן הבית.
7-8: סדר התנאים משמעון הצדיק ועד רבי ור' נתן. (לא ברור אם רשימה אחת או שתים).
8: חישוב השנים מרב ועד רב אשי ורבינא.
9: סיכום ימי הסבוראים ופועלם.
9: סדר התנאים משמאי והלל ועד תלמידי רבי (ר' חייא, בר קפרא ועוד).
9-10: סדר אמוראי בבל מרב ושמואל ועד רבינא ורב אשי (דורות).
10: סדר אמוראי ארץ ישראל מרבי יוחנן וריש לקיש עד רבי אמי ורבי אסי.
10: סוף סברא וסוף מעשה.
11: סיכום.
כללי הש"ס
11-17: כללים בזיהוי סתמות וכינויים של תנאים. וכן כללי פסיקה במחלוקות.
17-19: כללי פסיקה כברייתות וספרות תנאית שאינה משנה.
20: סיכום המשנה ומעבר לכללי התלמוד.
20-32: כללים בתלמוד, כינויי חכמים וכללי פסיקה.
32-33: שוב רשימה קצרה של דורות האמוראים ושנות חייהם וחתימה לחיבור.
תולדות החיבור

ציטוטים מהחיבור נמצאים בספרות הראשונים והיו ידועים במשך השנים, אך החיבור עצמו לא נדפס ונחשב אבוד. הראשון שהדפיס חלק מהחיבור הוא החיד"א, שהדפיס בשנת תקנ"ח את החלק המתודולוגי של החיבור מתוך כתב יד. הוא גם הבין שהרבה מהחיבור נמצא בצורה מעובדת ב'ספר הקנה' שנדפס בימיו. 41 שנים לאחר מכן הדפיס שד"ל את החיבור מכתב יד אחר, הכולל את שני החלקים, ועמד על כך שחלק מהחיבור נמצא גם במחזור ויטרי.
בין שתי ההדפסות היו מספר שינויים מהותיים, המתבטאים גם בהבדלים בין ציטוטי הראשונים. מכך שיער שי"ר שהיו לחיבור במקור שני נוסחים, נוסח חכמי ספרד ונוסח חכמי צרפת (בעיקר ר' יוסף טוב עלם), וכל אחד מהמדפיסים מצא נוסח אחר. הרב ד"ר יעקב אליהו אפרתי דחה את ראיותיו של שי"ר, וטען שכיוון שהחיבור נערך פעמים שונות ממקורות רבים, אין לעמוד על נוסחו המקורי.
במשך השנים יצאו לאור מהדורות נוספות:
מהדורת פיליפובסקי (יצאה לאור ב-1857) - כנספח לספר היוחסין השלם, נדפס בנוסח אחר מהמהדורות הקודמות, על פי כת"י של מחזור ויטרי.
מהדורת ברסלוי (ב-1871) - הוצאת בית המדרש לרבנים בברסלוי.
מהדורת נויבואר (בשנת 1877) - כנספח ל'סדר החכמים וקורות הימים'.
מהדורת הורוויץ (מ-1888-1897) - כחלק ממחזור ויטרי, נוסח דומה להוצאת שד"ל. נוסח זה נדפס במשניות דפוס וילנא בסוף סדר נזיקין.
מהדורת מארכס (יצאה לאור ב-1911) - פרסם חמישה קטעים מכתב יד שלא נודע עד אז.
מהדורת כהנא (מ-1935) - מהדורה מדעית. נוסח הפנים הוא נוסח שד"ל, חילופי נוסח על פי שאר העדים. המהדורה כוללת מחקר נרחב על החיבור בגרמנית.
זמן החיבור

מבנהו האקלקטי של החיבור הקשה על קביעת זמנו, הדעות בין החוקרים חלוקות. בתוך החיבור עצמו נזכרת השנה ד'תרמ"ד לבריאת העולם - 1195 למניין השטרות = 884. ראיות נוספות הביאו חוקרים לתארך את החיבור לזמן זה, כגון מקבילות מסוימות לתשובות גאונים קדומים. הראשון שתיארך את החיבור לתקופה זו הוא ר' עזריה מן האדומים, ובתקופה המודרנית איששו זאת שמחה אסף, לוי גינזבורג וקלמן כהנא.
אפרתי עומד על כך שהחיבור מורכב מרשימות שונות, ועל כן אין לשאול היכן חובר, מתוך הנחה שכל רשימה חוברה במקום אחר ובזמן אחר. הוא מזכיר גם את העובדה שהעלה אסף, כי סתו"א אינו נזכר אף פעם בכתבי הגאונים, ומגיע למסקנה שהחיבור לא היה קיים בימיהם. ייתכן שחלק מהרשימות היו קיימות, אך החיבור כפי שהוא לפנינו לא היה קיים.
לגבי החיבור שלפנינו, קובע אפרתי כי סביר שחובר (במובן של איחוד רשימות שונות) בבית מדרשו של רש"י, בדומה לספרים אחרים שיצאו משם (מחזור ויטרי, ספר הפרדס). אבל לגבי הרשימות יש לדון בכל אחת לגופה, מתוך הנחה שייתכן והרשימות עברו כמה גלגולים בטרם נקבעו במקומן.
מקום החיבור

החוקרים הראשונים הביאו כמה ראיות להיות הרשימה רשימה סוראית, שהתחברה בישיבת סורא. מי שטרח להוכיח זאת בצורה רחבה הוא אברהם אפשטיין, החוקרים שאחריו (בנימין מנשה לוין, מארכס) הביאו לכך עוד מספר ראיות. ר"מ אויערבך סתר הרבה מהטענות, והראה שיש מספר ראיות שהחיבור לא נתחבר בסורא. מכח זה הגיע קלמן כהנא למסקנה שהחיבור לא התחבר באף אחת מהישיבות, אלא במקום אחר.
גם כאן עומדת מנגד טענתו המבוססת של אפרתי, לפיה מדובר ברשימות שונות, ואף אם אחת מהן התחברה בסורא, אין בכך ראיה לגבי שאר הרשימות.
יחסו לאגרת רב שרירא גאון

אחת הרשימות בחיבור, המתארת את הכרונולוגיה של אמוראי בבל, דומה דמיון רב לתיאור המופיע באגרת של רב שרירא גאון. הרשימות דומות בפרטים רבים (בעיקר בתאריכי הפטירה של החכמים) אך יש ביניהן גם הבדלים משמעותיים (למשל, לפי רש"ג האמורא רב הוא מייסד ישיבת סורא, בעוד לפי סתו"א הוא נשאר לצד חברו שמואל בנהרדעא). הזיקה שבין החיבורים העסיקה את החוקרים במהלך הדורות, וניתנו לכך הסברים שונים.
צבי גרץ טען שרש"ג הסתמך על סדר תנאים ואמוראים, המתוארך כמאה שנים לפניו, אלא שהיה לפניו עותק משובש, ולכן הגיעו כמה טעויות לאגרת רש"ג (בעיקר בנוגע לשנת פטירתו של רבה). כנגדו יצא יצחק אייזיק הלוי, שטען שאגרת רש"ג היא הנכונה, וסדר תנאים ואמוראים הוא זיוף שלא יכול להיות שנכתב בתקופת הגאונים. לדעתו, הכותב הסתמך על אגרת רש"ג, אלא שלא הבין אותה ועיוות פרטים רבים. לעומתם, אפרתי טען שהמקורות אינם תלויים זה בזה, אך רש"ג השתמש ברשימות מעין אלו שמופיעות בסתו"א, שאינן הסתו"א שהגיע לידינו.
ירחמיאל ברודי השווה השוואה מדויקת בין הרשימות והגיע למסקנה ששתיהן התבססו על מקור משותף אחד, שהיה רישום כרונולוגי של מאורעות לפי שנים, וכל אחד מהמחברים עיבד אותו לפי כוונתו. המקור המשותף, לפי השערתו, נוצר בבית ראש הגולה וכלל תיאור של אירועים שונים, כולל פטירת חכמים, פטירת ראשי הגולה וכן אירועים משמעותיים נוספים. רש"ג ובעל סתו"א לקחו מהמקור את התאריכים שהיו מעוניינים להביא, והשלימו את התיאור על פי תפיסתם.
ראו גם

טקסט הספר, מובא בספר שם הגדולים להחיד"א באתר ויקיטקסט
יחוסי תנאים ואמוראים
תולדות תנאים ואמוראים
אגרת רב שרירא גאון
לקריאה נוספת

צבי גרץ, דברי ימי ישראל, חלק ב, תרגם וערך ש"פ ראבינאוויץ, ורשה תרנ"ג, ציון א, עמ' 461–468.
יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים, ב (מן סוף ימי המשנה עד אחר חתימת התלמוד), עמ' 440–447.
יעקב אליהו אפרתי, תקופת הסבוראים וספרותה, פתח תקווה, תשל"ג, עמ' יד-לב.
ירחמיאל ברודי, בירור המקורות לכרונולוגיה של תקופת התלמוד, תרביץ ע (תשס"א), עמ' 75–107.
הערות שוליים

↑  פרופ' יעקב אליהו אפרתי ז"ל (1921 - 2016) היה ראש המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267813705171
התראה (הלכה)

התראה הוא מונח הלכתי המתאר מצב בו חוטא העומד לבצע עבירה מוזהר על ידי אחרים (יש שטוענים כי אלו העדים) כי הדבר אסור, עליו לחדול ממנו וכי הוא עלול להיענש. ההתראה היא תנאי הכרחי בהלכה על מנת להביא לחיוב פורמלי בעונש גופני, כגון עונש מיתה או מלקות, וכשבית-הדין דורשים וחוקרים את העדים, הם מחויבים לשאול האם התקיימה התראה. התראה היא תנאי הכרחי להענשת חוטא - אך בלתי מספיק; התנאי הנוסף הוא עדים.
התנייתה של הענישה הגופנית בהתראה ייחודית למשפט העברי. לעומתו, בשיטות המשפט האחרות התקבע הכלל המבוסס על האתיקה של אריסטו: "אי-ידיעת החוק אינה פוטרת מעונש".
מקור מקראי

בתלמוד מצוטטות מספר דעות המבססות את הלכת ההתראה על פסוק מקראי:
האמורא עולא מבסס זאת על הפסוק: ”ואיש אשר יקח את אחתו בת אביו או בת אמו וראה את ערותה והיא תראה את ערותו חסד הוא ונכרתו לעיני בני עמם ערות אחתו גלה עונו ישא” (ספר ויקרא, פרק כ', י"ז) עולא תמה על כך שנאמר במקרא "וראה את ערותה" וכן "תראה את ערותו", וכי ראיה היא זו שמחייבת את החוטאים בעונש?! לכן הוא מסיק כי ראיה זו שעליה מדבר המקרא היא "עד שיראוהו טעמו של דבר"; כלומר, יובהר לחוטא היטב את אופיו הנפשע של מעשהו. פסוק זה עוסק בעונש כרת שמתבצע בידי שמיים ולא בעונשי המוות המבוצעים בידי אדם, כך שהלכת ההתראה כלל לא רלוונטית אליו. עולא משתמש בכלי המכונה "אם אינו עניין ל... תנהו ל..."; כלומר, הלכה שנכתבה בעניין שאינו מתאים לה, ניתן לעשות בה שימוש בעניין אחר אליו היא כן רלוונטית.
קבוצת אמוראים נוספת מתלמידי חזקיה ("דבי חזקיה"), מסיקים את הלכת ההתראה ממקור אחר. נאמר במקרא: ”וכי יזיד איש על רעהו להרגו בערמה” (ספר שמות, פרק כ"א, י"ד), השימוש של הפסוק במילה "יזיד" מעיד על זדון מתמשך; כלומר, לאחר שהתרו בו והמשיך את זדונו.
קבוצת אמוראים אחרת מתלמידי רבי ישמעאל ("דבי רבי ישמעאל"), למדים את הלכת ההתראה מהפסוק: ”המוצאים אותו” (ספר במדבר, פרק ט"ו, ל"ג), הפסוק משתמש בלשון הווה מתמשך: "המוצאים אותו" - שהתרו בו ועדיין המשיך לקושש עצים ולחלל את השבת.
קבוצה של תלמידי רבי יהודה הנשיא השתמשה בפסוק: ”על דבר אשר ענה” (ספר דברים, פרק כ"ב, כ"ד) כדי להוכיח שמדובר "על עסקי דיבור" - רמז להתראה.
התלמוד עורך "צריכותא" - הסבר אודות נחיצות כל אחד מהמקורות הנ"ל. לדבריו כל אחד מהמקורות הללו מלמד את הצורך בהתראה על סוג שונה של עבירות.

מקורו של האמורא עולא מלמד את הצורך בהתראה בעבריינים חייבי מלקות, והמקורות שמביאים תלמידי חזקיה ותלמידי רבי ישמעאל מלמדים אודות הצורך בעבריינים חייבי מיתת בית דין, במוות בסיף ובסקילה - בהתאמה. המקור השלישי שמביאים תלמידי רבי יהודה הנשיא אף הוא דן בעבירה שעונשה הוא סקילה, התלמוד מסביר זאת לפי שיטתו של רבי שמעון שעונש המוות בשריפה חמור יותר, נצרך הפסוק לכתוב פעם נוספת כדי ללמד שגם בו חל הצורך בהתראה. באשר לשיטת חכמים הסבורים שמוות בשריפה חמור פחות מבסקילה, התלמוד מסביר כי "מילתא דאתיא בקל וחומר טרח וכתב לה קרא"; כלומר, לעיתים, על אף שניתן להסיק דין מסוים בקל וחומר, הפסוק מפרט אודותיו.
מטרת ההתראה

מטרת ההתראה שנויה במחלוקת תנאים; לשיטתו של רבי יוסי ברבי יהודה "לא ניתנה התראה אלא להבחין בין שוגג ומזיד", ועל כן אדם שביצע עבירה וברי לנו שאינו שוגג - כגון תלמיד חכם - אין צורך בהתראה על מנת להענישו. לעומת רבי יוסי בר יהודה, סבורים חכמים כי כל אדם באשר הוא צריך התראה, גם אם קיימת סבירות גבוהה שהחוטא מבין שמדובר בעבירה. טעמם של חכמים מוסבר בקרב הראשונים בשתי דרכים; האחת היא מכיוון שהחוטא יכול לטעון לשיכחה זמנית או טעות, אפשרות נוספת, נפוצה יותר בקרב האחרונים, היא שהתראה היא גזרת הכתוב להוכיח שהמעשה נעשה תוך כוונה מובהקת ומחשבה צלולה. אפשרות שלישית מציע רבי יוסף ענגיל, לפיה דין ההתראה אינו תנאי להענשת החוטא, אלא נובע מהעיקרון ההלכתי של ”והצילו העדה” (ספר במדבר, פרק ל"ה, פסוק כ"ה), הקובע כי חלה חובה קולקטיבית להציל כל אדם מחטא.
ההלכה - למעשה נפסקה כשיטת חכמים, ש"אחד תלמיד חכם ואחד עם הארץ - צריך התראה, שמא שוגג היה". אך למרות ההסברים השונים באשר לצורך בהתראה ללא כל קשר לסבירות שהאדם מזיד, נאמר בתלמוד כי חובת ההתראה חלה אך ורק על עונשים שנתונים בידי אדם, ולא באלה הנתונים בידי שמיים - כרת או מיתה בידי שמים -, וזאת מכיוון שכלפי "שמיים" (אלוהים) גלויה כוונתו של אדם בעת ביצוע החטא.