stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'אנג'יאנג
ערים תאומות

לג'אנג'יאנג יש 6 ערים תאומות:
אוסטרליה קיירנס, קווינסלנד, אוסטרליה (מ־25 באוגוסט 2004)
רוסיה סרפוחוב (אנ'), מוסקבה, רוסיה (מ־24 במאי 2007)
דרום אפריקה עיריית מחוז אילמבה (אנ'), קוואזולו-נטאל, דרום אפריקה (מ־24 באוקטובר 2009)
אקוודור סמבורונדון (אנ'), מחוז גואייס, אקוודור (מ־18 בנובמבר 2011)
אוסטרליה ג'רלדטון רבתי (אנ'), אוסטרליה המערבית, אוסטרליה (מ־23 במרץ 2013)
ארצות הברית אטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית (מ־23 באפריל 2014)
הערות שוליים

↑  China: Guăngdōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  האתר הרשמי של נמל ג'אנג'יאנג
↑  מידע על נמל ג'אנג'יאנג, באתר WPS
↑  ערים תאומות של ג'אנג'יאנג
| ערי גואנגדונג |
| --- | --- | --- |
| ערים תת-מחוזיות | גואנגג'ואו • שנג'ן |  |
| נציבויות עירוניות | דונגגוואן • פושאן • צ'אוג'ואו • חיואן • חוויג'ואו • ג'יאנגמן • ג'יאיאנג • מאומינג • מייג'ואו • צ'ינגיואן • שאנטואו • שאנוויי • שאוגואן • יאנגג'יאנג • יונפו • ג'אנג'יאנג • ג'אוצ'ינג • ג'ונגשאן • ג'והאי |  |
| אזורי פיתוח כלכלי בסין העממית |
| --- | --- | --- |
| ארבע הערים הראשונות | שנג'ן • ג'והאי • שאנטואו • שיאמן |  |
| האזורים החדשים | האינאן • דאליין • צ'ינגדאו • צ'ינחואנגדאו • לייניונגאנג -פודונג • ינטאי • ג'אנג'יאנג • נינגבו • ונג'ואו • נאנטונג • פוג'ואו • גואנגג'ואו • בייהאי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555125705171  GND: 6130385-9  LCCN: n82217660  MusicBrainz: bef0487a-ca89-4af7-94f0-86b507d903f1  NLA: 36615314  VIAF: 156679966   WorldCat (עם VIAF): 156679966
גבינת קשטלו ברנקו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  washed-rind cheese 
 מוצא:  פורטוגל 
 מרכיבים עיקריים:  חלב כבש 
 
גבינת קשטלו ברנקו (בפורטוגזית: Queijo de Castelo Branco) היא גבינה הקרויה על שם העיר בעלת אותו השם בפורטוגל, העיר המרכזית של המחוז בו היא מיוצרת.
מאז 1996 לגבינת קשטלו ברנקו יש כינוי מקור מוגן (PDO), שהיא אחת משלוש הגבינות Queijos da Beira Baixa-DOP.
ייצור

הגבינה עשויה מחלב עיזים או כבשים, ובעלת מרקם רך. בדרך כלל, לוקחת לגבינה 40 יום להבשיל (להתבגר) כשהיא מיוצרת מחלב עיזים, ו-50 יום כשהיא מיוצרת מחלב כבשים (הבשלה שבצרפתית אפינאז' Affinage, היא תהליך של הבשלת גבינות בתנאי טמפרטורה, לחות ואוורור מבוקרים, כדי להביא את הגבינה למצב אופטימלי לצריכה. זהו השלב האחרון והקריטי ביותר בתהליך ייצור גבינות והיא אחראית למרקמה הסופי של הגבינה ולמרבית טעמיה. הגבינה מכילה מיקרואורגניזמים ואנזימים רבים שפועלים בה). תכולת השומן של הקשטלו ברנקו היא בסביבות 45% והגבינה בדרך כלל בצבע קרוב ללבן.
הערות שוליים

↑  Queijo de Castelo Branco in the DOOR Data Base of the European Union. Retrieved 2014-03-16.
↑  Queijos da Beira Baixa in the DOOR database of the European Union. Retrieved 2014-03-16.
גוויאל חקיין

| גוויאל חקיין |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: גוויאליים
סוג:: Tomistoma
מין:: גוויאל חקיין
שם מדעי
 Tomistoma schlegelii ‏מילר, 1838
תחום תפוצה


גוויאל חקיין או טומיסטומה (שם מדעי: Tomistoma schlegelii; מכונה גם: תַּנִּין גַּוְיָלִי),הוא זוחל דמוי-תנין מסדרת התנינאים בעל חוטם צר וארוך החי במים מתוקים, אך עבה מזה של הגוויאל ההודי. הגוויאל החקיין והגוויאל ההודי הם שני המינים היחידים ששרדו ממשפחת הגוויאליים, כאשר מספר חוקרים משייכים אותו לתניניים. פירוש שמו המדעי, טומיסטומה, הוא "פה חותך".
מורפולוגיה

הגוויאל החקיין הוא תנינאי גדול: אורך זכר בוגר יכול להגיע ל-4.5–6 מטרים (15–20 רגל). משקלו מגיע ל-250 קילוגרם (550 ליברות).
הגולגולת של הגוויאל החקיין היא ארוכה - אורכה המרבי יכול להגיע ללמעלה מ-80 סנטימטרים (31 אינץ') - עם לסת ארוכה וצרה במיוחד, ובה שיניים רבות. היחס בין אורך הגולגולת לרוחב הבסיס נע בין 3:1 ל-3.5:1.
על מיקומו בסדרת התנינאים קיימת מחלוקת עזה: בעוד שמיונים המסתמכים על מאפיינים מורפולוגיים מראים כי הגוויאל החקיין משתייך דווקא למשפחת התניניים, המיונים המולקולריים מראים כי הוא שייך דווקא למשפחת הגוויאליים. נכון ל-2019 אין הסכמה בקרב המדענים והטקסונומים לאיזה משפחה הוא שייך.
מקום מחיה

הגוויאל החקיין שוכן ב-6 נהרות בסומטרה ובמלזיה ובנהרות המרוחקים של בורנאו. הוא נכחד מכל אזור הודו-סין, שם הוא לא נצפה משנת 1970. מאובנים מדרום מזרח סין ומטאיוואן מראים שבעבר שטח מחייתו היה רחב הרבה יותר מהיום.
תזונה

במחקרים שפורסמו ב-2009 נקבע כי תזונתו כוללת דגים ופרוקי-רגליים אך גם יונקים כמו קופים, עטלפי פירות ואף איילים ובמזרח קלימנטן תועד טורף פרה. זאת בשונה מהגוויאל ההודי, הניזון רק מדגים ופרוקי רגליים. התנין איננו רואה באדם טרף אך עדיין יתקוף להגנה.
רבייה

נקבות הגוויאל החקיין מגיעות לבגרות באורך 2–3 מטר. הן מטילות 30–60 ביצים בתוך ערימת עלים יבשים. לאחר הטלת הביצים וסיום בניית ערימת העלים, הנקבה נוטשת את הקן. שלא בדומה לרוב מיני התנינאים, הגוויאלים הקטנים אינם זוכים כלל להגנה מהוריהם, והם חשופים לטורפים כמו נמיות, נמרים, טיגריסים, גחניים וכלבי בר. הצעירים בוקעים לאחר כ-90 ימים, ואורכם הממוצע הוא כ-30 סנטימטרים (12 אינץ').
שימור

הגוויאל החקיין נתון לסכנת הכחדה ברוב שטחי מחייתו עקב ניקוז מי הביצות ובירוא שטחי יער גשם הסובב. לרוב צדים אותו בשל עורו ובשרו, והביצים נלקחות למאכל, אולם ממשלות אינדונזיה ומלזיה החלו לנקוט צעדים על מנת להגן על המין מסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  גוויאל חקיין באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  John Harshman, Christopher J Huddleston, Jonathan P Bollback, Thomas J Parsons and Michael J Braun, True and false gharials: A nuclear gene phylogeny of Crocodylia, Systematic Biology. Washington: June 2003. Vol. 52, Iss. 3; p. 386.
↑  CROCODILE SPECIALIST GROUP NEWSLETTER  VOLUME 28 No. 1 • JANUARY 2009 - MARCH 2009 עמוד 9
גרנד פליט

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצי המלכותי הבריטי
 בסיס האם:  סקפה פלו ואחר כך רוסית' בלשון הים של פורת'
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1914 – אפריל 1919 (כ־4 שנים)
 נוצרה מתוך:  הצי הראשון, הצי השני
 התמזגה לתוך:  הצי האטלנטי
 מקים היחידה:  ג'ון ג'ליקו
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  אדמירל
 מפקדים:  ג'ון ג'ליקו ואחריו דייוויד ביטי
 
אוניות ה"גרנד פליט"
"גרַנד פְליט" (באנגלית: The Grand Fleet, "הצי הגדול") היה כינויו של צי אוניות המלחמה העיקרי הבריטי במלחמת העולם הראשונה. הוא הוקם באוגוסט 1914 על ידי איחוד של "הצי הראשון" (אנ') וחלק מ"הצי השני" (אנ') של צי מימי המולדת (אנ'), וכלל 25–35 אוניות ראשיות (capital ships) מודרניות. מפקדו הראשון היה אדמירל ג'ון ג'ליקו, ובסיס האם שלו נקבע בסקפה פלו באיי אורקני, סקוטלנד. לאחר זמן הועבר לרוסית' בלשון הים של פורת'. בדצמבר 1916 החליף את ג'ליקו אדמירל דייוויד ביטי.
ה"גרנד פליט" השתתף רק בקרב גדול אחד במהלך המלחמה והוא קרב יוטלנד, שהסתיים ללא ניצחון ברור. באפריל 1919 פורק ה"גרנד פליט", ורוב אוניותיו הועברו לצי האטלנטי שהוקם זמן קצר קודם לכן.
גלריה לימבוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גלריה לצילום
 כתובת:  רחוב בן-יהודה 161-159, תל אביב-יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  העמותה לקידום הדימוי הצילומי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1992
 תאריך פתיחה רשמי:  22 במאי 1992
 תאריך פירוק:  2005
 קואורדינטות:  32°05′20″N 34°46′24″E﻿ / ﻿32.088888888889°N 34.77325°E﻿ / 32.088888888889; 34.77325
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) גלריה לימבוס(למפת תל אביב רגילה) גלריה לימבוס(למפת גוש דן רגילה) גלריה לימבוס(למפת גוש דן מוגדלת) גלריה לימבוס  he גלריה לימבוסhe גלריה לימבוסמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
"גלריה לימבוס" או "גלריה לימבוס - מקום לצילום" הייתה גלריה לצילום, שפעלה בין השנים 1992–2005 בתל אביב-יפו.
היסטוריה

גלריה לימבוס נוסדה בשנת 1992 על ידי עמותה בשם "העמותה לקידום הדימוי הצילומי", שהוקמה בשנת 1990. הגלריה מוקמה במקלט בגינה הציבורית שברחוב בן-יהודה 159–161 בתל אביב-יפו על ידי דפנה איכילוב, יהודית גואטה וגליה גור זאב. בקבוצה המייסדת נמנו גם יעל ביבר ואיל בן-דב. כשאלו סיימו את הלימודים במחלקת הצילום של בצלאל ב-1988 הם חיפשו דרכים להחיות מחדש את האווירה הדיאלוגית ואת שיתוף הפעולה ביניהם. בהמשך ביבר ובן-דב עזבו את צוות ניהול הגלריה שהמשיכה ופעלה עד 2005.
בשנת 1995, זכתה קבוצת לימבוס בפרס ז'ראר לוי לעידוד היצירה בצילום.
עם נעילת הגלריה, פורסם הספר הסוקר את פעילותה "לימבוס. מקום. צילום" בסדרת "קו אדום" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.
קציעה עלון כתבה על הספר במדור "זווית חדה" במוסף הספרות של עיתון הארץ:
בצדק מפנות שלוש העורכות את תשומת הלב ל"פוליטיקה המעמדית של הצילום" ולא טוענות רק לפעולה אתית של הצלמים, המבקשת להנכיח את "השוליים". עם זאת, נדמה כי "הדיוקן העצמי הישראלי", הנבנה מאסופת הצילומים הללו, לוכד דבר מה עמוק ואמיתי בדימויה העצמי של ישראל ושל הישראלים, הרואים עצמם כמעט תמיד כאוסף של "אחרים", כמי שלעולם אינם "חזקים" או "הגמוניים".
לקריאה נוספת

טלי תמיר, גלריה לימבוס
הערות שוליים

↑  טלי תמיר, לימבוס – מקום לצילום, באתר טלי תמיר – אוצרת וחוקרת אמנות
↑  לימבוס. מקום. צילום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008, קו אדום, מסת"ב 9789650204549
↑  קציעה עלון, "לימבוס: מקום צילום" | זווית חדה, באתר הארץ, 16 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306162505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גירוד

| --- | --- |

 תחום:  רפואת עור 
 גורם:  גרדת 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1098029 
 MeSH:  D011537
 סיווגים
 ICD-10:  L29 
 ICD-11:  EC90 
 
תן מתגרד
גירוד או גֶרֶד (לטינית: Pruritus) הוא פעילות בתאי העצב התחושתיים הגורמת חישה בלתי-נעימה שמעוררת את הדחף לשרוט או לשפשף את העור. גירוד הוא, גם, פעולת שריטת-העור בתגובה לגירוי הנ"ל.
היבטים מדעיים

הגירוד הוא חוויה גופנית חושית שהמדע מתקשה לסווג. הגם שמובחנות נקודות דמיון רבות בינו לבין כאב, בהיות שניהם חוויות לא-נעימות המועברות במערכת תחושות הגוף, הרי שהם שונים זה מזה בדפוסי התגובה ההתנהגותיים. בעוד שכאב יוצר רפלקס-נסיגה, גירוד, בהיותו פעילות של תאי-עצב שנקודות החיבור שלהם ממוקמות על-פני הגוף, מוביל להחזר בדמות הפעלתו של איבר סמוך (אצל האדם זו לרוב היד) לשם שפשוף האזור המגורה והעלמת העיקצוץ. החזר הגירוד נחקר זה לא כבר בצורה מקיפה במטרה להבין את תפקודן של רשתות עצביות בבעלי חוליות.
בשנים האחרונות נוטים החוקרים לראות בגירוד חוש בפני עצמו המועבר בתאי עצב נפרדים מאלו המעבירים כאב. זוהו קולטנים ספציפיים המתמירים חומרים שונים וגורמים לתחושת הגירוד. אחד מהם הוא היסטמין, שמופרש אל הדם על-פי רוב כתגובה אלרגית או דלקתית. חומרים אחרים הגורמים לגירוד מפעילים קולטנים אחרים. אחד הבולטים בקבוצה הוא הכינין, תרופה נגד מלריה, המוכר כגורם לגירוד קשה אופייני ונקשר לקולטנים ממשפחת ה Mrgpr.  תאי העצב המבטאים את הקולטנים השונים המופעלים בעת גירוד הם סיבי עצב לא-מבודדים, בדומה לסיבי הכאב. תאי עצב תחושתיים אלה מופעלים על ידי תהליכים שונים המפרישים בעור את החומרים גורמי הגרד. אלו יכולים להיות עקיצות, הפרשות של כינים, או תגובה אלרגית הגורמת להפרשת היסטמין.
היבטים תרבותיים

מגרדי גב הם כלי עזר לגירוד אזורי גוף שהגישה אליהם קשה, בפרט הגב. באירופה של המאות ה-16 עד ה-18 השילוב בין ההגיינה הלקויה המקובלת באותה עת, ההידבקות המתמדת בכינים ואופנת הפאות הגבוהות, המסורבלות והמפודרות הפכו את מגרד הגב והקרקפת לפריט נחוץ ואופנתי.
בישראל בתקופת הפלמ"ח ההגיינה הלקויה של מגורי החיילים ומגוון החרקים שאפפו אותם הפכה את הגירוד לאחת מחוויות חיי הצבא, שאף הונצחה בשיר "מגרד לי פה".
ראו גם

גרדת
דגדוג
עקיצה
גרבוץ
שפשפת
הערות שוליים

↑  Stein, P. (2005). Neuronal control of turtle hindlimb motor rhythms. Journal of Comparative Physiology, A Neuroethology Sensory Neural Behavioral Physiology 191: 213-229.
↑  Liang Han, Xinzhong Dong, Itch Mechanisms and Circuits, Annual review of biophysics 43, 2014-05-06, עמ' 331–355 doi: 10.1146/annurev-biophys-051013-022826
↑  "מגרד לי פה" מתוך "משפחת הפלמ"ח, ילקוט עלילות וזמר" מאת חיים חפר וחיים גורי. עמ' 60.
↑  מילות השיר "מגרד לי פה" והאזנה לו, באתר זמרשת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543789805171  BnF: cb12153926j (data)  GND: 4263618-8  LCCN: sh85108048  NDL: 001096654  NKC: ph124694
גיפמוצ'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  4,427 מ' 
 מדינה:  בהוטן בהוטן הודו הודו
 מיקום:  מערב גבול בהוטן–הודו
 קואורדינטות:  27°16′26″N 88°54′00″E﻿ / ﻿27.2739637°N 88.9000613°E﻿ / 27.2739637; 88.9000613
  (למפת בהוטן מוגדלת) טהימפהו פונצ'ולינג פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודוגיפמוצ'י(למפת בהוטן רגילה) טהימפהו פונצ'ולינג פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודוגיפמוצ'י
 
גיפמוצ'י (הידוע גם בשמות גיימו צ'ן או גיימוצ'ן) הוא הר ברכס ההימלאיה התחתון (אנ'), על הגבול בין בהוטן להודו, בדרום מרכז אסיה. ההר מתנשא לגובה של 4,427 מטרים. סין טוענת כי משולש הגבולות בין סין, הודו ובהוטן נמצאת על ההר. לעומת זאת, בהוטן והודו טוענות שמשולש הגבולות נמצא כ־6.5 ק"מ צפונית לנקודה, בבאטאנג לה.
ההר בתקופת הודו הבריטית

העיתון הקיסרי של הודו קובע כי על רכס דונגקיה (אנ'), שמפריד בין סיקים לבין עמק צ'ומבי (אנ'), נמצאים צומת, שבה דרך אחת פונה לכיוון דרום-מזרח והדרך השנייה פונה לכיוון דרום-מערב. בצומת, משתרע הנהר ג'אלדהאקה (אנ'). באותו מאמר, נקבע כי "הכתף המערבית" של גיפמוצ'י מכילה את משולש הגבולות של סיקים, בהוטן וטיבט. הדרך שפונה לכיוון דרום-מערב, המוזכרת בעיתון, מהווה חלק מהגבול בין סיקים לבהוטן. הדרך שפונה לכיוון דרום-מזרח, המכונה רכס זומפרלי, מפרידה כיום בין המחוזות חא (אנ') וסמצ'י (אנ').
האזור התחום בין ג'יפמוצ'י ובאטאנג לה הוא המישור דוקלם. מספר מפות מסע בריטיות מהמאה ה-19 (לפני סקרים רשמיים) מסמנות את הרמה הזו כ-"Gipmochi Pk" ומראות את יישורה למעבר סינצ'לה (ברכס הצפוני של המישור). לבהוטן לא הייתה מפה של אדמותיה עד ל-1961.
המחלוקת עם סין

הטענה הסינית לגבי נקודת משולש הגבולות מבוססת על סעיף I מאמנת קולקטה:
הגבול של סיקים וטיבט יהיה פסגת רכס ההרים המפריד בין המים הזורמים לתוך הסיקים טיסטה ובין מימיו הזורמים למוצ'ו הטיבטי [אמו צ'ו] וצפונה לנהרות אחרים של טיבט. הקו מתחיל בהר ג'יפמוצ'י על גבול בהוטן ועוקב אחר חלוקת המים הנ"ל עד לנקודה בה הוא פוגש את טריטוריית נפאל.
המקור באנגלית
The boundary of Sikkim and Tibet shall be the crest of the mountain range separating the waters flowing into the Sikkim Teesta and its affluents from the waters flowing into the Tibetan Mochu [Amo Chhu] and northwards into other rivers of Tibet. The line commences at Mount Gipmochi on the Bhutan frontier and follows the above-mentioned waterparting to the point where it meets Nipal territory.
האמנה מזכירה את ג'יפמוצ'י כמי שנמצא על הגבול עם בהוטן, אך ללא פרטים נוספים לגבי בהוטן. יש לציין כי בהוטן לא הייתה חתומה על האמנה. יתר על כן, ג'יפמוצ'י אינה הנקודה הגבוהה ביותר ברמת דוקלם. מרונג לה, בגובה 15,266 רגל, וסינצ'לה, בגובה 14,531 רגל, גבוהים יותר, ולכן קו באטאנג לה-מרונג לה-סינצ'לה הוא קו פרשת המים הגבוה ביותר באזור.
מפות של סיקים שהופקו על ידי Survey of India ב-1923, 1933 ו-1937 מציגות את ג'יפמוצ'י כנקודת משולש הגבולות. עם זאת, מפה של סיקים מ-1910, שהציגה גם את עמק צ'ומבי ואת בהוטן, מראה כי באטאנג לה הוא נקודת משולש הגבולות. מקורות הודיים מצהירים כי מפת הסקר של הודו מ-1956 ומפות אחרות מאז, על ידי מקורות הודיים ובהוטאנים כאחד, תיארו את נקודת משולש הגבולות ליד באטאנג לה.
ב-30 ביוני 2017, ממשלת סין פרסמה מפה סינית שמתארת את הטריטוריה שלה משתרעת דרומית עד לג'יפמוצ'י.
סכסוך הגבול של 2017 בין סין להודו נובע, ככל הנראה, מהדאגה הביטחונית של הודו לגבי פרוזדור סיליגורי. עמדת תצפית סינית על הר ג'יפמוצ'י תוכל לתצפת על הפרוזדור החיוני הזה, המבוצר בכבדות על ידי חיילים הודים. המלומדת קרוליין בראסארד קובעת כי: "המשמעות האסטרטגית שלה עבור הצבא ההודי ברורה".
לקריאה נוספת

China Foreign Ministry (2017-08-02), The Facts and China's Position Concerning the Indian Border Troops' Crossing of the China-India Boundary in the Sikkim Sector into the Chinese Territory (2017-08-02) (PDF), Government of China, נבדק ב-2017-08-15
הערות שוליים

↑  Bell, Charles (1992) [first published 1927], Tibet Past and Present, Motilal Banarsidass, p. 14, ISBN 978-81-208-1048-8, ארכיון מ-2021-11-11, נבדק ב-2021-11-11
↑  "Mount Gipmochi: Bhutan". Intelligence Agency. ארכיון מ-2021-11-11. נבדק ב-2 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Sir Clements Robert Markham (1876). Narratives of the Mission of George Bogle to Tibet and of the Journey of Thomas Manning to Lhasa. Trübner and Co.
↑  Imperial Gazetteer of India: Provincial Series, Usha, 1984, p. 487, ארכיון מ-2021-11-11, נבדק ב-2021-11-11
1 2 3  Manoj Joshi, Doklam, Gipmochi, Gyemochen: It’s Hard Making Cartographic Sense of a Geopolitical Quagmire (אורכב 04.08.2017 בארכיון Wayback Machine), The Wire, 20 July 2017.
↑  Government of China 2017, p. 1: According to the Convention, the Dong Lang area, which is located on the Chinese side of the boundary, is indisputably Chinese territory. For long, China’s border troops have been patrolling the area and Chinese herdsmen grazing livestock there.
↑  Srinath Raghavan, China is wrong on Sikkim-Tibet boundary (אורכב 09.08.2017 בארכיון Wayback Machine), livemint, 7 August 2017.
↑  "Bengal, Bhutan, Nepal, Sikkim and Tibet". University of Texas Libraries: Online topographic map collections. Survey General of India. 1923.
↑  "Bengal, Bhutan, Nepal, Sikkim". Old maps online. Survey of India Offices. 1933. ארכיון מ-2020-06-22. נבדק ב-2021-11-11.
↑  "Bengal, Bhutan, Nepal, Sikkim". Old maps online. Survey of India Offices. 1937. ארכיון מ-2020-06-22. נבדק ב-2021-11-11.
↑  Risley, H. H. (2005). "Sikhim".  In Suresh Kant Sharma; Usha Sharma (eds.). Discovery of North-East India: Geography, History, Culture, Religion, Politics, Sociology, Science, Education and Economy. Sikkim. Volume ten. Mittal Publications. p. 13. ISBN 978-81-8324-044-4. ארכיון מ-2020-07-29. נבדק ב-2021-11-11.
↑  Manoj Joshi, Doklam, Gipmochi, Gyemochen: It’s Hard Making Cartographic Sense of a Geopolitical Quagmire (אורכב 04.08.2017 בארכיון Wayback Machine) (Map 5), The Wire, 20 July 2017.
↑  "Why There's Trouble on the India-China Border". Rediff News. 29 ביוני 2017. ארכיון מ-2021-11-11. נבדק ב-28 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Odisha Sun Times Editorial Desk. "Now China releases 'map' to prove its claim over Donglong". ארכיון מ-2017-07-28. נבדק ב-27 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brassard, Caroline (2013), "Bhutan: Cautiously Cultivated Positive Perception",  in S. D. Muni; Tan, Tai Yong (eds.), A Resurgent China: South Asian Perspectives, Routledge, p. 76, ISBN 978-1-317-90785-5, ארכיון מ-2021-11-11, נבדק ב-2021-11-11
↑  Ankit Panda, What's Driving the India-China Standoff at Doklam? (אורכב 19.07.2017 בארכיון Wayback Machine), The Diplomat, 18 July 2017.
מפה משנת 1876 המתארת את סיקים, עמק צ'ומבי (אנ') ובהוטן.
גביע הארט

| --- | --- |
גביע הארט
 ענף:  הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  1924
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 זוכה:  ניית'ן מקינון
 הכי הרבה זכיות:  ויין גרצקי (9)
 
גביע הארט המקורי, עם אלמר לק שזכה בו ב-1945
גביע הארט, ובשמו המלא הגביע לזכר הארט (באנגלית: The Hart Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1924, ל-MVP של העונה הרגילה בליגת ה-NHL. זהו הפרס האישי הוותיק ביותר בליגה, ונחשב ליוקרתי ביותר מכל הפרסים האישיים בליגה.
הגביע נתרם על ידי דייוויד הארט, אביו של ססיל הארט שהיה מנכ"ל ומאמן מונטריאול קנדיאנס, וקרוי על שמו. הגביע המקורי נתרם ב-1960 להיכל התהילה של ההוקי, והוחלף על ידי הגביע הנוכחי.
את הזוכה בגביע בוחר איגוד עיתונאי ההוקי קרח.
שערורייה הקשורה בגביע קרתה ב-2008, כאשר החנות המקוונת של אתר האינטרנט של ה-NHL פרסמה למכירה חולצת טי עם הכרזה על אלכסנדר אובצ'קין כזוכה בגביע, שבוע לפני ההכרזה על הזוכה. דובר מטעם ה-NHL טען שמקור הדבר בטעות, וכי הוכנו מוצרים דומים גם למועמדים האחרים לזכייה. עם הכרזת הזוכה התברר שאכן אובצ'קין זכה בגביע.
גבינת צ'שייר

| --- | --- |

גבינת צ'שייר
 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 על שם:  צ'שייר 
 אזור מוצא:  אזור צ'שר במערב אנגליה
 מוצא:  אנגליה אנגליה
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 
גבינת צ'שייר או גבינת צ'שר (באנגלית: Cheshire cheese) היא גבינה אנגלית קשה ומתפוררת, המיוצרת באזור צ'שייר ובמחוזות הסמוכים לו (מחוזות דנבישייר ופלינטשייר בוויילס, ומחוזות שרופשייר וסטרטפורדשייר באנגליה). הגבינה נחשבת לאחד המאכלים האופייניים של המטבח האנגלי.
היסטוריה

גבינת צ'שייר נקראה בשם זה כבר בשלהי ימי הביניים. הגבינה מוזכרת בשמה בספרו של תומאס מאפט "שיפורי בריאות" משנת 1580 לערך.
הגבינה זכתה לפופולריות רבה במהלך השנים, ובשלהי המאה ה-18 הייתה הפופולריות בגבינות אנגליה. בשנת 1758 החליט הצי המלכותי להאכיל את מלחיו בגבינה זו ובגבינת גלוסטר במקום בגבינות אחרות.
בשלהי המאה ה-19 ייצרו כ-12,000 טונות מהגבינה מדי שנה. כאשר גבינה קשה זו התאימה לאמצעי התחבורה באותה עת, והצליחה לשרוד את המסע לשווקים של לונדון ומשם לכל רחבי אנגליה. בשלהי המאה ה-19, עם שיפור אמצעי התחבורה, החלו למכור גבינה רכה יותר, שהייתה זולה יותר וזכתה לפופולריות רבה במרכז וצפון אנגליה.
בשנת 1960 הגיעו מכירות הגבינה לשיא של כ-40,000 טונות מדי שנה.
ראו גם

יי אולד צ'שייר צ'יז – פאב ברחוב פליט שבלונדון
הערות שוליים

↑  גבינות בצי המלכותי
↑  כלכלת צ'שייר בשנת 1870
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537368405171
גבינת פניר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 מטבח:  הודי ופקיסטני
 אזור מוצא:  תת-היבשת ההודית
 מוצא:  הודו הודו
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 גבינות
 סוג חלב:  באפלו או פרה
 
פניר (בהינדי: पनीर; באורדו: پنیر; באנגלית: Paneer) היא גבינה הודית, המיוצרת מחלב פרה או תאו ונפוצה במדינות תת-היבשת ההודית.
הפניר נחשבת לגבינה רכה אך היא אינה נמסה ובעת ההכנה מוסיפים לה חומצות מזון שמקורם בפירות ומהצומח: מיץ לימון, חומץ, או חמאה מזוקקת.
היסטוריה

גבינת הפניר מוזכרת לא מעט בתרבות ההודית וקיימת מחלוקת רב שפתית על ההיסטוריה שלה.
אזכור ראשון לגבינת הפניר הוא מהמאה ה-12, בתקופה זו השתמשו הסנסקריטים במרכיבי הפניר על מנת להכין כדורי גבינה בשם סאנה (Chhena).
בתרבות הפרסית ובשפות איראניות נוספות הפניר מוזכרת כשם כללי לגבינה, ולכן קיימת האפשרות שהגבינה הגיעה לתת היבשת ההודית בעת השלטון המוסלמי.
בשפה הפרסית, גבינת פניר, שבה עוסק ערך זה, מכונה באופן ספציפי בשם "پنیر آسیایی" (הגייה: "פאניר אסייאהי"), שמשמעותו "גבינה אסייתית".
טענה נוספת היא שהגבינה הובאה לאזור היבשת ההודית במאה ה-16 על ידי חיילי האימפריה המוגולית.
מאכלים נפוצים

הגבינה קלה להכנה ביתית ולכן נחשבת למרכיב עיקרי במאכלים שונים:
פניר פולאו - אורז מטוגן בתוספת תבלינים וגבינת פניר.
מטאר פניר - תבשיל אפונה ברוטב עגבניות וגבינת פניר.
שהאי פניר - תבשיל עגבניות קרמי שמזכיר שקשוקה בתוספת גבינת פניר.
פניר טיקה - קוביות גבינה וירקות על שיפוד הנצלים בטנדור.
פאלאק פניר - תבשיל תרד בתוספת ג'ינג'ר, שום וגבינת פניר.
הערות שוליים

↑  Sunil Kumar, D. C. Rai, K. Niranjan, Zuhaib F. Bhat, Paneer—An Indian soft cheese variant: a review, Journal of Food Science and Technology 51, 2014-5, עמ' 821–831 doi: 10.1007/s13197-011-0567-x
↑  Harlan Walker, Milk: Beyond the Dairy : Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cookery 1999, Oxford Symposium, 2000, ISBN 978-1-903018-06-4. (באנגלית)
↑  پنیر, Wikitionary
↑  Houghton Mifflin Harcourt Publishing Company, The American Heritage Dictionary entry: paneer, www.ahdictionary.com
↑  پنیر آسیایی, אתר 14p.ir, 13 במרץ 2016
הכנה של תבשיל פאלאק פניר
פיצה עם גבינת פניר
גריגול חאנדזתלי

| --- | --- |

הקדוש גריגול מאנדזתה, מיניאטורה גאורגית מהמאה ה-18
 לידה:  5 באוקטובר 759 
 פטירה:  18 באוקטובר 861  (בגיל 102) חאנדזתה, טורקיה 
 מדינה:  נסיכות איבריה 
 
גרִיגוֹל חַאנדזתֶלִי (בגאורגית: გრიგოლ ხანძთელი או גרגורי מחַאנדזתָה (759 – 5 באוקטובר 861) היה דמות כנסייתית גאורגית בולטת, ומייסד ומנהיג קהילות נזירים רבות בטאו קלארג'תי (אנ'), אזור היסטורי בדרום-מערב גאורגיה.
גריגול, שנולד למשפחה אריסטוקרטית (אנ') בכארתלי, עזב את ביתו כשהיה צעיר והפך לנזיר באזור קלארג'תי (אנ') (כיום בצפון-מזרח טורקיה), האזור היחיד בגאורגיה שהיה ללא נוכחות ערבית. לאחר שהות קצרה במנזר אוֹפִּיזָה (אנ'), הוא ייסד מנזר משלו בחַאנדזתָה (אנ') אשר תוך זמן קצר משך אליו מספר הולך וגדל של נזירים. הוא ייסד מספר מנזרים נוספים בקלארג'תי ונבחר כארכימנדריט (אנ') שלהם. המנזרים והסקריפטוריום שלהם פעלו כמרכזי חוכמה נוצרית במשך מאות שנים ושיחקו תפקיד חשוב בהתפתחותה של תרבות לאומית גאורגית.
עם זאת בחר אשוט השני קורופלאטס (אנ'), הנסיך שעמד בראש איבריה הבגרטידית, באַרטַאנוּגִ'י (גאו') שבקלארג'תי, כמקום מושבו ומעוזו במאמציו לשמור על עצמאות ממלכתו מול המעצמות האזוריות, כמו הח'ליפות העבאסית או האימפריה הביזנטית. גריגול מילא תפקיד חשוב בגיוס הרגשות העממיים נגד הנוכחות המוסלמית בקווקז. השפעתו גברה כל כך עד שהצליח להשפיע הן על החיים הפוליטיים והן על החיים הפרטיים של הנסיכים הגאורגים.
הקדוש גריגול מחאנדזתה האריך ימים נפטר בשנת 861, בגיל של מעל 100 שנה (אנ'), מוקף חסידיו ותלמידיו. הכנסייה הגאורגית מציינת את זכרו ביום מותו ב-18 באוקטובר. סיפורי חייו לוקטו ביצירה הגיוגרפית שכתב גיאורגי מֶרצ'וּלֶה (אנ') בשנת 951.
כתב יד, דף מלוח שנה דתי גאורגי משנת 1718. על הדף מופיעות מיניאטורות של חאריטינה מאמיסוס (אנ'), גריגול מחאנדזתה ותומאס הקדוש
הערות שוליים

↑  ארכימנדריט (אנ') אדם נושא משרה כנסייתית האחראי ומפקח על מספר מנזרים שבכל אחד מהם יש הגומן (אנ') משל עצמו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005032160  VIAF: 76045266   WorldCat (עם VIAF): 76045266
גבול קמבודיה–תאילנד

גבול קמבודיה–תאילנד הוא הגבול הבין-לאומי המפריד בין קמבודיה לתאילנד. אורך הגבול הוא 817 ק"מ, והוא מתחיל ממשולש הגבולות עם לאוס בצפון קמבודיה ומסתיים במפרץ תאילנד בדרום-מערב קמבודיה.