stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדמונד הוסרל
תרגומים לעברית של יצירתו

מבחר מאמרים, מאגנס, ירושלים, 1993
הגיונות קארטזיאניים, מאגנס, ירושלים, תשל"ב
משבר המדעים האירופיים והפנומנולוגיה הטרנסצנדנטלית, מאגנס, ירושלים, תשנ"ו (1996)
על הפנומנולוגיה של הבין-סובייקטיביות, רסלינג, תל אביב, 2016
לקריאה נוספת

שמואל הוגו ברגמן, הוגי הדור, מאגנס, ירושלים, תש"ל
שמאי זינגר, כינון האני האחר בפנומנולוגיה של הוסרל והביקורת של סרטר, ירושלים, 2000
יצחק בן מרדכי שטרנברג, הרדוקציה הפנומולוגית במשנתו של הוסרל, רמת גן, תשנ"א (1990)
דן זהבי Husserl's Phenomenology. Stanford University Press 2003
שמאי זינגר, הפנומנולוגיה של האחר - חתירתו של אדמונד הוסרל לכינון הבין-סובייקטיביות, הוצאת רסלינג, 2018
הערות שוליים

↑  האם היידגר נטמא בנאציזם יהושע רוטמן 28 באפריל 2014 (אתר הניו יורקר)
↑  (באנגלית) יחסי היידגר והוסרל בדמיונם של היהודים דניאל מ' הרשקוביץ, מתוך הג'ואיש קוורטרלי רוויו, כרך 110, מספר 3, קיץ 2020, עמודים 491-522.
↑  אדמונד הוסרל, "פילוסופיה כמדע חמור", מבחר מאמרים, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1993, עמ' 97.
↑  אדמונד הוסרל, "פילוסופיה כמדע חמור", מבחר מאמרים, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1993, עמ' 98 (ההדגשה במקור).
↑  אדמונד הוסרל, "פילוסופיה כמדע חמור", מבחר מאמרים, מאגנס, ירושלים, 1993, עמ' 98.
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262928805171  PLWABN: 9810598528205606  BIBSYS: 90104046  BNC: 000035243  BNE: XX877860  BnF: cb11908089c (data)  CANTIC: a1043608x  CiNii: DA00396513  GND: 118555006  ICCU: CFIV006235  ISNI: 0000 0001 2130 2460  LCCN: n79106092  LNB: 000035161  MGP: 82584  NDL: 00444093  NKC: jk01043325  NLA: 35215601  NLG: 61179  NLK: KAC199613191  NSK: 000100440  NTA: 068374348  RERO: 02-A000082377  SELIBR: 207006  SNAC: w6gq73zv  SUDOC: 027421538  Trove: 180096  ULAN: 500222641  VcBA: 495/90364  VIAF: 44300322   WorldCat (עם VIAF): 44300322
השדה הגעשי יואינקארט
הערות שוליים

1 2 3  Uinkaret field
↑  Geology Of The Uinkaret Plateau, Northern Arizona
↑  Grand Canyon Place Names!!
↑  Uinkaret Volcanic Field
↑  New Debris Flow at Lava Falls
↑  K-Ar ages of Pleistocene lava dams in the Grand Canyon in Arizona
קילוחי בזלת מ זרמו לתוך הגרנד קניון מהגדה הצפונית. בימין התמונה מפלי לבה (Lava Falls), כשמעליהם הר הגעש הרדום וולקנס תרון (Vulcan's Throne - כס וולקן) בן ה-73,000 שנים. קילוחי הלבה והר הגעש הרדום הם בין המבנים הגאולוגיים הצעירים ביותר בגרנד קניון. השכבות העליונות ביותר שעליהן זרמו שכבות הלבה, אבן גיר קאיבאב הושקעו בתחילת הפרם, לפני כ-270 מיליון שנים.
בית האמנים בנגב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז תרבות 
 כתובת:  רחוב האבות 55 
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 
 קואורדינטות:  31°14′22″N 34°47′11″E﻿ / ﻿31.239583333333°N 34.786472222222°E﻿ / 31.239583333333; 34.786472222222
 www.negevarts.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) בית האמנים בנגב(למפת באר שבע רגילה) בית האמנים בנגב(למפת צפון הנגב רגילה) בית האמנים בנגב(למפת צפון הנגב מוגדלת) בית האמנים בנגב  he בית האמנים בנגבhe בית האמנים בנגבמפת  __ באר שבע [‌למפה דינמית של צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון ממזרח: __ עומר, __ תל שבע מדרום: __ שגב שלום, __ מועצה אזורית מרחבים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גן הפסלים
בית האמנים בנגב הוא מרכז גלריות וסדנאות אמנות בעיר העתיקה בבאר שבע. המרכז כולל בתוכו 7 גלריות ומספר סדנאות ציור הפועלות בימי שישי. בית האמנים שוכן ברחוב האבות 55 והוא מנוהל על ידי חברת כיוונים ומתוחזק בהתנדבות על ידי עמותת "היוצרים בנגב".
היסטוריה

בית האמנים בנגב נפתח בשנת 2005. תחילה פעלו בו בהתנדבות פחות מעשרה אמנים שישבו באזור באר אברהם. אל הבית הוזמנו רק אמני הנגב במטרה לקדם את האמנות הדרומית. באותה שנה, לאחר קשיים רבים, העניק ראש העיר לשעבר יעקב טרנר לקבוצת האמנים את משכנה הנוכחי.
לקראת כניסתם של האמנים לבית הוא שופץ במימון חברת "מכתשים". בבית הוקמה ועדה לקבלת אמנים שטיפחה את האמנים המקומיים.
המבנה

המבנה הוקם בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1935 מסר אותו יהושע חנקין לידי ד"ר ראובן מאיר ולאשתו יהודית, כדי שיקימו בו מרפאה שתעניק לבדואים שירות רפואי ללא עלות במטרה להפגין רצון טוב של היישוב היהודי בארץ. ד"ר מאיר, שלא ידע ערבית, נעזר באשתו ילידת הארץ שתקשרה עם המטופלים בערבית, והמקום הפך מרכז חברתי עבור בדואים ויהודים. בשנת 1936החלה הסתה נגד היהודים בעיר, מספר המטופלים ירד וד"ר ראובן מאיר ויהודית עזבו את הבית ואת באר שבע. ב-1939 התגייס ראובן מאיר לצבא הבריטי.
לאחר עזיבתם התגוררו בבית יהודים נוספים, אך גם הם עזבו במהרה, בשל המצב הביטחוני. בזמן העלייה ממרוקו, הבתים באזור חולקו לעולים, ומבנה זה היה אחד מהם.
כיום ניתן למצוא בחצר הבית גן פסלים אותו יצרו וקישטו אמני הבית. בגן נמצאים גם עצים שנכרתו ונתרמו על ידי חברת "מכתשים", מתוך כוונה שאמני הבית ישלבו אותם ביצירותיהם,  לקישוט החצר.
הערות שוליים

↑  "ימי בראשית בארץ ישראל רופא יהודי ראשון בבאר שבע מאז אברהם אבינו/מאת ד"ר ראובן (ריכרד) מאיר. הביאה לאתר נורית יובל, ביתו של ד"ר ראובן מאיר - ארגון יוצאי מרכז אירופה". ארגון יוצאי מרכז אירופה. 2016-03-07. נבדק ב-2017-06-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583673105171  VIAF: 317133718   WorldCat (עם VIAF): 317133718
Pottiaceae

| Pottiaceae |
| --- | --- |
 תמונה של המין Tortula muralis, מין נפוץ בארץ.
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: טחבי עלים
מחלקה:: Bryopsida
סדרה:: Pottiales
משפחה:: Pottiaceae
שם מדעי
 Pottiaceae ‏Hampe, 1853
Pottiaceae היא משפחה של טחבי עלים. כיום מקובל להגיד שיש במשפחה כ-1,500 מינים, המהווים יותר מ-10% מכלל המינים הידועים של טחבי עלים בעולם. בארץ קיימים במשפחה 86 מינים, כמעט 50% מכלל המינים הידועים של טחבי עלים בארץ.
מיון

במשפחה מקובלת כיום חלוקה לחמש תת-משפחות ומתוכן ל-83 סוגים. מתוך התת-משפחות המוכרות קיימות בארץ רק שתיים המכילות 24 סוגים. מסיבה זאת במיון כאן, מלבד התת-משפחות מיוצגים רק הסוגים הקיימים בישראל. במידה וקיים שם עברי נהוג הוא כתוב בסוגריים.
תת-משפחת Timmielloideae - בעבר ובספרות בישראל היה נהוג להכיל סוג זה בתוך תת-משפחת Trichostomoideae, אך מחקרים פילוגנטים הראו כי הוא שונה מהותית משאר הטחבים במשפחה ושייך לתת-משפחה משלו.
תת-משפחה בעלת סוג יחיד Timmiella, כשמין אחד מסוג זה קיים בארץ.
תת-משפחת Merceyoideae - תת-משפחה בעלת סוג יחיד Scopelophila אשר אינו מיוצג בארץ.
תת-משפחת Trichostomoideae - מכילה בארץ 8 סוגים מתוך 23 סוגים בעולם.
הסוג Weissia - קיימים בארץ 7 מינים.
הסוג Astomum - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Aschima - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Trichostomum - קיימים בארץ 2 מינים.
הסוג Oxystegus - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Tortella (טורטלה) - קיימים בארץ 6 מינים.
הסוג Pleurochaete - קיים בארץ מין אחד.
תת-משפחת Barbuloideae - בעבר ובספרות בישראל היה נהוג להכיל תת-משפחה זאת כשבט בתוך תת-משפחת Pottioideae , אך מחקרים פילוגנטים הראו כי הוא שונה מהותית משאר הטחבים במשפחה ושייך לתת-משפחה משלו.
הסוג Barbula (זקנית) - קיימים בארץ 13 מינים.
הסוג Trichostomopsis - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Leptobarbula - קיים בארץ מין אחד.
תת-משפחת Pottioideae - מכילה בארץ 13 סוגים המחולקים לשני שבטים.
השבט Pleuroweisieae
הסוג Eucladium - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Gymnostomum (אלשן) - קיימים בארץ 4 מינים.
הסוג Gyroweisia - קיימים בארץ 2 מינים.
הסוג Hymenostylium - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Anoectangium - קיים בארץ מין אחד.
השבט Pottiea
הסוג Tortula (סלולית) - קיימים בארץ 17 מינים, זהו הסוג העשיר ביותר במינים מבין טחבי העלים בארץ.
הסוג Desmatodon - קיים בארץ מין אחד.
הסוג Aloina (אלואינה) - קיימים בארץ 3 מינים.
הסוג Crossidium - קיימים בארץ 3 מינים.
הסוג Pterygoneurum - קיימים בארץ 3 מינים.
הסוג Pottia (פוטיה) - קיימים בארץ 8 מינים.
הסוג Phascum - קיימים בארץ 4 מינים.
הסוג Acaulon - קיימים בארץ 3 מינים.
הערות שוליים

↑  William R. Buck & Bernard Goffinet (2000). "Morphology and classification of mosses".  In A. Jonathan Shaw & Bernard Goffinet (ed.). Bryophyte Biology. Cambridge: Cambridge University Press. pp. 71–123. ISBN 0-521-66097-1.
1 2 3  The bryophyte flora of Israel and adjacent regions, Jerusalem: Israel Academy of Sciences and Humanities, 2004
↑  פליקס בילבסקי, מבוא לטחבים בישראל, תל אביב, 1963
1 2  O. Werner, R. M. Ros, M. J. Cano, J. Guerra, Molecular phylogeny of Pottiaceae (Musci) based on chloroplast rps 4 sequence data, Plant Systematics and Evolution 243, 2004-01-01, עמ' 147–164 doi: 10.1007/s00606-003-0076-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551231205171  GND: 4349472-9  LCCN: sh88022266
צבי פינקלשטיין

צבי פינקלשטיין
צבי (גרישה) פינקלשטיין (1908 – 24 במאי 1983) היה איש העלייה השלישית, ספורטאי, סגן יו"ר ההתאחדות הישראלית לכדורגל, יו"ר תנועת מכבי ישראל, פעיל בארגון "ההגנה" ויקיר עיריית פתח תקווה.
צבי פינקלשטיין נולד ב-1908 במליטופול, אוקראינה, לחנה ומאיר. ב-1920 עלה עם הוריו לארץ ישראל והגיע לפתח תקווה. כבר מנעוריו התערה בחקלאות ובפרדסנות.
פינקלשטיין השתתף בהקמת תנועת "הנוער העובד" במושבה, הוא פיתח פעולה ענפה באגודת "האורז" ובארגון ההגנה. בשנת 1921 הצטרף כשחקן כדורגל לאגודת "מכבי אבשלום" בפ"ת, ובשנת 1941 נבחר להנהלת האגודה ואחר כך ליושב ראש שלה. ב-1949 נבחר להנהלת "מכבי ישראל" ומילא בה תפקיד מזכיר כבוד וסגן יו"ר התאחדות הכדורגל מטעמה.
פינקלשטיין השתתף בכל המכביות הראשונות כספורטאי פעיל, ובאחרות כחבר הוועד המארגן של המשחקים.
בשנת 1954 הצטרף כחבר פעיל בוועד האולימפי וכיהן בו כמזכיר כבוד וכחבר נשיאות, עד צאתו לגמלאות. בין היתר, ייצג את התאחדות הכדורגל בחמישה קונגרסים בינלאומיים ונתמנה על ידי שר החינוך יגאל אלון, כחבר המועצה המייעצת לספורט ולחינוך גופני ליד משרד החינוך.
כיהן כיושב ראש הנהלת מכבי ישראל בשנת 1968 וכיושב ראש מרכז התנועה בין השנים 1971-1975.
על תרומתו לפיתוח הספורט, נתכבד על ידי הוועד האולימפי בישראל בתואר "עמית כבוד". בשנת 1982 קיבל את אות יקיר העיר פתח תקווה.
בנו הוא הארכאולוג פרופ' ישראל פינקלשטיין.
נפטר ב-24 במאי 1983 בפתח תקווה.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
למרחב

ערך זה עוסק בעיתון עברי. אם התכוונתם לרשת מוסדות חינוך, ראו .
| --- | --- |
לוגו העיתון
 תדירות:  עיתון יומי
 סוגה:  חדשות
 פורמט:  ברודשיט
 מו"ל:  למרחב עיתון יומי בע"מ
 בעלים:  אחדות העבודה 
 תאריכי הופעה:  2 ביוני 1954 – 31 במאי 1971 (17 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל
 
למרחב היה ביטאונה של מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון ויצא לאור בין השנים 1954 עד 1971. עורכי העיתון היו ישראל אבן נור, משה כרמל, אברהם תרשיש ודוד פדהצור אך הרוח החיה, קובע הקו האידאולוגי וכותב רוב המאמרים הפרוגרמטיים בעיתון היה ישראל גלילי.
היסטוריה

הגיליון הראשון של כתב העת, שהוגדר כ"דו-שבועון מדיני", יצא ב-2 ביוני 1954, אולם החל מדצמבר 1954, בעקבות היפרדותה של המפלגה ממפ"ם, הפך כתב העת לעיתון יומי. עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית ב-1968 עברה השליטה בו לידי הקיבוץ המאוחד. ב-31 במאי 1971 יצא גיליונו האחרון כעיתון עצמאי ולמחרת התמזג עם "דבר" (בדש הפנימי של "דבר" נכתב שמו הרשמי של העיתון: "דבר - מאוחד עם למרחב").
העיתון החזיק בדרך כלל ארבעה עמודים וכמעט לא היו בו תצלומים אלא בעיקר איורים.
משא

חשיבותו של "למרחב" מלבד היותו עיתון מפלגתי הייתה במוסף הספרותי שלו "משא", שצורף לו כל יום שישי. משא יצא כדו-שבועון עצמאי מ-1951, ומדצמבר 1954, עם הפיצול במפ"ם, הפך למסונף ל"למרחב". לאחר המיזוג עם "דבר", המשיך משא לצאת כמדור בעיתון זה.
את "משא" ערך במשך רוב שנותיו אהרן מגד. בנוסף למגד ערכו את "משא" גם אברהם שאנן ויצחק בצלאל. משא ריכז סביבו חבורה ספרותית בה היו חברים אמיר גלבע, זרובבל גלעד, בנימין גלאי, משה שמיר, מתי מגד, יגאל מוסנזון, חיים גורי, נתן שחם, חיים חפר, ע. הלל, ט. כרמי, חנוך ברטוב ודן בן אמוץ, כולם סופרי דור תש"ח שהיו מקורבים אידאולוגית באותה עת למפלגה. בין המשתתפים האחרים ב"משא" היו רם עברון (ביקורת קולנוע), אברהם עוז (ביקורת תיאטרון), צבי סנונית (ביקורת מוזיקה) ומשה נתן.
לקריאה נוספת

דן כספי ויחיאל לימור, המתווכים – אמצעי התקשורת בישראל, 1948–1990, עם עובד, תל אביב, 1995.
אהרן מגד, ראשיתו של "משא", מאזנים מ"ח, 1979, עמ' 106–109. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
המכון למחשבה ישראלית

| --- | --- |

 פעילות:  בתחומי הממשל, הכלכלה והחברה
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  אנגל 78, כפר סבא
 מייסדים:  אבנר בן-זקן, בועז אמיתי
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־5 שנים)
 ‏israelithought.co.il
 
המכון למחשבה ישראלית נוסד בשנת 2020 על ידי פרופ׳ אבנר בן-זקן והתעשיין בועז אמיתי. באמצעות מחקר המתמקד בסוגיות מבניות בחברה בישראל והפצתו לציבור הרחב, מבקש המכון לעצב שיח ציבורי הממוקד ביצירת חזון לישראל חדשה. המכון קורא להסיט את תשומת הלב הציבורית לעבר האיום הפנימי על קיומה של מדינת ישראל הנובע בעיקרו ממבנים שלטוניים רעועים וזמניים שאותם צריך להחליף במבנים מדינתיים קבועים ויציבים.
למכון שותפים עמיתי מחקר בכירים המקיימים מחקרים בינתחומיים. באפריל 2023 המכון פרסם "אמנה ישראלית" שמטרתה להשלים את מגילת העצמאות, שהיא הכרזת העצמאות ב"אמנה ישראלית". בבסיסה תוכנית להפיכת ישראל למדינה המבוססת על זהות ישראלית משותפת, הפרדת דת ממדינה, בחירות אזוריות, רובד שלטוני אזורי, כלכלה סולידרית ותרבות אזרחית ישראלית.
פעילויות המכון למחשבה ישראלית

עמיתי המכון מפרסמים מדי שנה באופן דיגיטלי (הרצאות מצולמות, פאנלים, סרטונים ופודקאסטים) מחקרים בתחום עיסוקם.
המכון מקיים כנסים שונים בתחום עיסוקו. הכנס השנתי פתוח לציבור הרחב והמכון מציג בו את עמדותיו, שגובשו לאור המחקרים שבוצעו. בכנס מתקיימים פאנלים המוקדשים לנושאי הליבה של המכון, ביניהם חוקה לישראל, לאומיות אזרחית ישראלית, שיטת בחירות אזורית ושינויים מבניים בשלטון המקומי.
פעילויות המכון למחשבה ישראלית > כתב עת מחשבה

כתב עת דיגיטלי של המכון שמטרתו לחולל מחשבה ישראלית באמצעות פרסום של מסות רעיוניות העוסקות בבעיות המבניות של ישראל.
פעילויות המכון למחשבה ישראלית > פרסים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת הערות שוליים. (19 באוגוסט 2023)
המכון מחלק מדי שנה פרסים בקטגוריות שונות. הקריטריון העיקרי לזכייה בפרס הוא עיסוק בישראליות, בעיות דת ומדינה ובעיות מבניות בישראל.
פרס ספר העיון השנתי – הפרס על שם הלל קוק מוענק על עיסוק בנושאי דת ומדינה ובעיות מבניות בישראל. בשנת 2021 זכה בפרס העיתונאי יאיר אטינגר.
פרס ספר הפרוזה השנתי – הפרס על שם ז'קלין כהנוב מוענק לספרות העוסקת בישראליות. בשנת 2021 זכתה מואיז בן הראש על ספרה "האות החסרה: מדרש".
פרס הסרט התיעודי השנתי – הפרס על שם אלי (אלחנן) קליר מוענק לסרט דוקומנטרי בשפה העברית. בשנת 2021 זכתה שקד גורן אליפלט על סרטה דוד שלי גיבור (2019).
פרס הדוקטורט השנתי – הפרס על שם צבי כסה מוענק לעבודת דוקטורט העוסקת בתחומי הליבה של המכון. בשנת 2021 זכה ד"ר אורן קלמן.
פעילויות המכון למחשבה ישראלית > פודקאסט מחשבה תחילה

הפודקאסט, בהנחיית העיתונאית גל גבאי, מוקדש לעיסוק בבעיות הליבה של ישראל. בכל פרק מתארח אורח שדן בנושאים אקטואליים הנושקים לפעילות המכון.
אנשי המכון

למכון שותפים חוקרי אקדמיה ממגוון תחומים ואנשי ציבור.
אנשי המכון > עמיתי מחקר בכירים של המכון

פרופ' אבנר בן-זקן – ראש המכון: מדע ישראלי והיסטוריה ישראלית.
פרופ' אווה אילוז – רגשות חברתיים בישראל
פרופ' חביבה פדיה – דת ומדינה
פרופ' יוסי זעירא – כלכלה ישראלית
מרדכי כהן – יחסי שלטון מקומי שלטון מרכזי
פרופ' תמר הוסטובסקי ברנדס – משפט חוקתי במדינת ישראל
אנשי המכון > הוועד המנהל של העמותה

יו"ר בועז אמיתי
ד"ר שירז קליר
עמנואל שחף
עו"ד יורם צברי
אדר סקר
פרופ' מיכה פופר
הערות שוליים

↑  ליאור נוביק, ‏"עלה הצורך ברוח משותפת": המכון למחשבה ישראלית בהצעה לחוזה חברתי חדש, באתר מעריב אונליין, 23 באפריל 2023
↑  אודי עציון‏, רוב הציבור: תנו לעיריות להחליט על תחבורה ציבורית בשבת, באתר וואלה, 7 בינואר 2023
↑  מה אתם יודעים על שיטת בחירות אזורית? כנס בנושא יתקיים מחר בבאר שבע, באתר כאן דרום אשקלון, ‏10 באפריל 2022
↑  ליאור נוביק, ‏"נמצאים בפני משבר היסטורי, מוסדות המדינה מגיעים לנקודת קריסה", באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2023
↑  פרופ' אבנר בן זקן, ‏משימת דורנו היא להשלים את מגילת העצמאות באמנה ישראלית חדשה, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2023
↑  כתב עת ״מחשבה״, באתר המכון למחשבה ישראלית
↑  פרסי המכון, באתר המכון למחשבה ישראלית
↑  העיתונאי והפרשן יאיר אטינגר זכה בפרס ספר השנה, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2021
↑  מואיז בן הראש, Mois Benarroch, האות החסרה: מדרש, Independently published, 2019-11-17, מסת"ב 978-1-7090-3091-8
↑  טקס הענקת פרס אלי קליר לסרט התעודה הישראלי, ועידה שנתית - 2021, נבדק ב-2023-08-26
↑  טקס הענקת פרס צבי כסה לעבודת הדוקטורט הישראלית 2021 | טקס הענקת פרס צבי כסה לעבודת הדוקטורט הישראלית 2021 זוכה: ד"ר אורן קלמן, מנהיגים עולים: מפא"י והנהגת עיירות הפיתוח בנגב (אונברסיטת בן-גוריון) צבי כסה... | By המכון למחשבה ישראלית - Facebook, באתר www.facebook.com
↑  מחשבה תחילה, באתר israelithought.co.il
↑  עמיתי מחקר, באתר המכון למדיניות ישראלית
↑  כפיר אדר, מנכ"ל משרד הפנים מסיים את תפקידו, זה הג'וב החדש שלו, באתר אייס, 1 ביולי 2021
↑  בועז אמיתי, באתר המכון למחשבה ישראלית
↑  ד״ר שירז קליר, באתר המכון למחשבה ישראלית
↑  עמנואל שחף, פדרציה בארץ ישראל, באתר זמן ישראל, 6 ביוני 2023
↑    עו"ד יורם צברי, פרופ' אבנר בן-זקן, ‏בחירות אזוריות: הפיתרון למלחמת השבטים, בעיתון מקור ראשון, 1 בספטמבר 2020
לילית אפורה

| לילית אפורה |
| --- | --- |
 לילית אפורה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי לילה
משפחה:: ינשופיים
סוג:: לילית
מין:: לילית אפורה
שם מדעי
 Strix nebulosa ‏Johann Reinhold Forster,‏ 1772
תחום תפוצה

שמות נוספים
 Strix cinerea ‏(J. F. Gmelin, 1788)  Strix barbata ‏(John Latham, 1790)  Strix nebulosa elisabethae

לילת אפורה
Strix nebulosa lapponica
לילית אפורה (שם מדעי: Strix nebulosa) היא מין דורס לילה ממשפחת הינשופיים הנפוץ בחצי הכדור הצפוני. היא שוכנת ביערות הצפון, ומעדיפה לדור בסמוך לאזורים פתוחים שבהם היא נוהגת לצוד. הלילית האפורה נמנית עם דורסי הלילה הגדולים ביותר, ואולי אף הגדולה שבהם. נוצותיה משוות לה חזות גדולה. הן מנומרות בגווני אפור, חום ולבן, ומאפשרות לה להסתוות היטב בבית הגידול שלה.
האוכלוסייה העולמית מונה כ-60,000 פרטים, לפיכך מצב השימור שלה מוגדר ללא חשש. המין מוגן בחוק הפדרלי של ארצות הברית ובחוק המדינתי של אלסקה. הלילית האפורה נבחרה לציפור הרשמית של  מניטובה, אחד מחמשת המחוזות של קנדה.
היסטוריה של המין ומיון

הלילית האפורה שייכת לסוג "לילית" ממשפחת הינשופיים, שיש בו 24 מינים נוספים.
גודלה הניכר של אוכלוסיית הלילית האפורה הצפון-אמריקנית בעבר, תרם כפי הנראה לעובדה כי תוארה לראשונה בשנת 1772 על ידי חוקר הטבע יוהאן ריינהולד פורסטר (Johann Reinhold Forster), באזור מפרץ הדסון שבאונטריו, קנדה. הקן הראשון של הלילית האפורה תועד בשנת 1826 על ידי ג'ון ריצ'רדסון (John Richardson) באזור ימת הדובים הגדולה (Great Bear Lake) שבטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה. אוכלוסייה זו הפכה ברבות הימים לתת-המין Strix nebulosa nebulosa, ולמין עצמו הצטרפו שני תת-מינים נוספים: האחד, S. n. lapponica, ששמו ניתן לו על ידי חוקר הטבע השוודי קארל פטר טונברג (Carl Peter Thunberg) בשנת 1798, 26 שנים לאחר שתועד תת-המין הראשון, והשני, S. n. yosemitensis, אשר הופרד מתת המין הראשון על סמך מחקרי דנ"א ומאפיינים התנהגותיים.
תפוצה ובית-גידול

תפוצת הלילית האפורה מתפרשת על פני חצי הכדור הצפוני בחלקים מאירואסיה ומצפון אמריקה. היא מין הלילית היחיד שחי הן בעולם החדש והן בעולם הישן, ואחד ממיני דורסי הלילה המעטים החיים בשני חלקיו של האזור ההולארקטי (האזור הנארקטי והפלארקטי). היא שוכנת ביערות הטייגה, ומעדיפה במיוחד לשהות ביערות האשוחית והאורן, המשקיפים על שטחים פתוחים שבהם היא יכולה לצוד, כגון ביצה מיוערת, כרי דשא או אזורי בירוא יערות.
תפוצה ובית-גידול > תפוצת תת-המינים

S. n. nebulosa – תפוצתו משתרעת ממרכז אלסקה, מזרחה על פני מרכז ורוב דרום קנדה ועד לקוויבק, ודרומה להרי הרוקי, איידהו, מערב מונטנה, וויומינג וצפון-מזרח מינסוטה.
S. n. yosemitensis – תפוצתו מתרכזת ברכס ההרים סיירה נבדה, ובעיקר בפארק הלאומי יוסמיטי.
S. n. lapponica – תפוצתו משתרעת מצפון אירופה, דרך הרי אורל וסיביר ועד צפון קמצ'טקה שבמזרח הרחוק הרוסי; דרומה לליטא, דרך צפון קירגיזסטן, צפון מונגוליה, צפון-מזרח סין ועד האי סחלין.
מאפיינים גופניים

הלילית האפורה היא ינשוף גדול ממדים, אולם חזותה החיצונית אינה מעידה על המסה האמיתית שלה, שכן נפחן ואורכן של נוצותיה משווים לה מראה של ציפור גדולה. אורכה ומוטת כנפיה הופכים אותה לינשוף הארוך בצפון אמריקה, ולגדולה מבין הליליות, אך משקלה נמוך מזה של אוח השלג ואוח וירג'יניה. נוצותיה צפופות בעיקר בחלקים הרגישים שבגופה – בטנה, ראשה ורגליה – ומספקות לה חיפוי מפני האקלים הקר השורר בבית הגידול שלה ומפני טרף הנאבק בה. עובי הנוצות בחלקו העליון של ראשה עשוי להגיע לכדי 10 סנטימטרים. ככל הליליות, ראשה עגול וחסר ציצות אוזניים, והיקפו יכול להגיע עד ל-51 סנטימטרים.
מופע נוצותיה מסייע לה להתמזג בנוף החורפי של בית הגידול שלה, המאופיין בגזעים ובענפים אפרפרים לבנים העטויים בחזזיות. פרצוף השמע הבהיר שלה הוא הגדול מבין פרצופיהם של שאר הדורסים. את מרכז פניה מקיפים שישה או יותר מעגלים קונצנטריים חומים. עיניה צהובות ומוקפות בחצאי סהר שחורים, ואלו מוקפים בחצאי סהר לבנים גדולים יותר, היוצרים צורת X שקצותיו מעוקלים כלפי חוץ. המקור בגווני שנהב עד צהוב. הוא מוקף בנוצות שחורות הנראות כזקן ומשני צדדיו נוצות לבנות שצורתן כצורת שפם. בשל כך, מכונה הלילית בשפה הגרמנית בשם Bartkauz שמשמעותו "ינשוף מזוקן". מתחת לפניה מופיעים שני כתמים לבנים אופקיים וביניהם כתם שחור, הנראים כמין סינר התוחם את צווארה. הנוצות שבראשה ובחלקו העליון של גופה בגווני אפור. הן מעוטרות בצפיפות בפסים ובכתמים חומים ולבנים בלתי סדירים. מעורפה ומטה העיטורים צפופים פחות ומאופיינים בפסים אנכיים כהים. בטנה בהירה יותר ומפוספסת בגוונים כהים.
| --- | --- |
אורך כולל: 57 עד 70 ס"מ.: אורך כנף: 387 עד 483 מ"מ.
מוטת כנפיים: 130 עד 160 ס"מ.: אורך זנב: 285–347 מ"מ.
אורך חיים: עד 16 שנים בטבע, ו-27 שנים בשבייה.: עומס הכנף: 0.35 גרם לסנטימטר רבוע.
משקל: כ-568 עד 1,900 גרם; הנקבה שוקלת כ-300 גרם יותר מהזכר בממוצע.
סימוכין:
תת המין הצפון אמריקני כהה וחום יותר מתת-המינים האחרים. בחלקו העליון מופיעים עיטורים פחות ברורים, ובחלקיו התחתונים מופיעים עיטורים רבים ומובהקים יותר. גבותיו הלבנות וזקנו השחור בולטים פחות. לעומתו, פניו של תת-המין S. n. lapponica אפורות פחות ופסיו בחלקו התחתון נעלמים בהדרגה. הוא בהיר יותר, אך מנגד, עיטוריו בולטים יותר. אצל המין נצפו סטיות במופעי הנוצות הנורמליים: אצל מספר פרטים נצפה לאוציזם (מחסור מסוים בפיגמנטים), ופרט אחד אף אובחן כמלניסטי. כמו כן תועדה הכלאה עם אוח וירג'יניה.
היא נחשבת לינשוף פרימיטיבי יחסית למרבית ינשופי צפון אמריקה האחרים, הואיל וחלק מהפרטים נולדים עם טפרים או הקרנות דומות במפרק כף היד של הכנף. אולם, בניגוד להואצין הדרום אמריקאי ולטוראקיים האפריקאים להם מבנים דומים, לטפריה אין תפקיד ממשי כמסייעי טיפוס ותנועה. בשל כך, סביר כי תוספות אלו הן שרידי איברים קדומים, הדומים לאלו של הדינוזאורים המנוצים המעופפים.
התנהגות

גודל גופם ומשקלם של הלילית האפורה ושל רבים ממיני דורסי הלילה, מאפשרים להם לעוף בקלילות. מערכת שיווי המשקל של הלילית האפורה מאפשרת לה לעמוד ביציבות גם על ענפי עץ דקיקים הגדלים בצמרתו.
כרוב דורסי הלילה, וכנובע משמם, הלילית האפורה פעילה בעיקר בשעות הלילה, ולעיתים גם בדמדומי הערב ולפני עלות השחר. בעונת הרבייה היא פעילה לעיתים גם בשעות היום. בזמן מנוחה, היא מצטנפת על ענפי עץ, לרוב בסמוך לגזעו או לחופתו, ומקפלת קמעה את פרצוף השמע שלה כדי להסתוות באופן אופטימלי.
התנהגות > צלילים

הלילית האפורה משמיעה את קולה בתדירות שונה מזו של רוב דורסי הלילה. קריאתה מורכבת מסדרת המיות עמוקות, שוות אורך ומרווח, אשר מספרן יכול להגיע עד ל-12. כל סדרה נמשכת כ-6 עד 8 שניות, ומרווח הזמן הממוצע ביניהן הוא 33 שניות.
קריאת הזכר נמשכת בין 8–10 שניות ומורכבת מרצף של 10–12 המיות רכות ועמומות מעט, והמרווח ביניהן הוא כ-0.6 שניות. קריאתו מתחילה באופן חרישי ובהדרגה מתווספות לה עוד ועוד המיות. המיית הזכר יכולה להישמע בלילות שקטים עד מרחק של כ-400 מטרים. לזכר צורה נוספת של ביטוי קולי, שאותו הוא משמיע לעיתים קרובות ליד הקן, כאשר הוא מביא לבת זוגו מזון או כאשר הוא מתעתד להזדווג איתה. תקשורת זו נשמעת אף היא כרצף המיות עמוקות, אך מהירות יותר.
קריאת הנקבה דומה לזו של הזכר, אך היא צרודה למדי וצלילה גבוה יותר. קריאה זו שכיחה אצל נקבות רווקות ולפעמים מושמעת גם בעת ההזדווגות. היא משמיעה מעין ציוץ כאשר היא מפצירה בזכר להגיש לה מזון או כשהיא מנסה לתקשר עם פרט רחוק ממנה.
הגוזלים מפיקים צווחות בנות הברה או שתיים, והבוגרים משמיעים צלילים נוספים שהם קרקורים, ציוצים וקולות גרוניים.
התנהגות > טריטוריה ונדידה

גודל הטריטוריה של הלילית האפורה מותנה בכמות המזון המצויה בשטח, בצורת השטח ובגורמים נוספים. במקרים אחדים תועדו טריטוריות שגודלן נע בין 10 ל-25 קמ"ר, ומנגד תועדו טריטוריות קטנות יותר בגודל 2.6 קמ"ר ואף בגודל 0.47 קמ"ר. ללילית האפורה אין נטייה לנדוד, אלא לדור במקום מסוים לאורך זמן, כל עוד המזון מצוי בו. הצורך לנדוד מושפע מהתנודות בגודל אוכלוסיית הטרף המצוי בקרבתה: בתקופות חורפיות שבהן ניכר מחסור בטרף, היא תרה אחר מקום שבו הטרף מצוי בשפע רב יותר, ולפיכך היא משתקעת באזורים המרוחקים מגבולותיה הרגילים. ניתן למצוא אותה במקומות שונים, כגון במדינת ניו יורק, בצפון נורווגיה, בדרום פולין, באוקראינה ובצפון-מזרח גרמניה.