stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fall Brawl (1997)
הפקה > עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית Monday Nitro.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור: טוני שאבוני
צוות השידור: בובי הינן
צוות השידור: מייק טניי
צוות השידור: לארי זביסקו
מראיין: ג'ין אוקרלנד
כרוז: דייוויד פנזר
שופט: ניק פטריק
הקרב המרכזי של הערב היה קרב WarGames, שהפגיש את קבוצת nWo (באף באגוול, קווין נאש, סיקס וקונאן) ואת ארבעת הפרשים (כריס בנואה, סטיב מקמייקל, ריק פלייר וקורט הניג). הניג נכנס אחרון לקרב עקב פציעת כתף. רגעים ספורים לאחר מכן, פציעתו של הניג התבררה כתחבולה והוא היה בכלל בצד של nWo לאורך כל הזמן ולאור זאת הוא חבר לשורת הקבוצה הנגדית. לאחר מכן, nWo אזקו את כריס בנואה וסטיב מקמייקל לכלוב ואז החלו לתקוף את ריק פלייר. קווין נאש לקח מיקרופון ושאל שוב ושוב את חברי קבוצת הפרשים אם ברצונם להיכנע. מנגד, מקמייקל סירב בכל תוקף ובנואה ירק בפניו של נאש. לבסוף, ארבעת הפרשים נכנעו לאחר שנאש איים להטיח את דלת הכלוב בראשו של פלייר. מקמייקל, שלא רצה לצפות במצבו של פלייר מחמיר, קיבל את ההחלטה להיכנע עבור קבוצתו. לאחר קבלת החלטה זו, הניג הטיח את דלת הכלוב בראשו של פלייר בכל זאת.
תוצאות

| מס' | תוצאות | התניות | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אדי גררו ניצח את כריס ג'ריקו (א) | קרב יחידים על אליפות ה-WCW במשקל בינוני | 17:19 |
| 2 | האחים סטיינר (ריק סטיינר וסקוט סטיינר) (עם טד דיביאסי) ניצחו את הארלם היט (בוקר טי וסטיבי ריי) (עם מיס ג'קלין) | קרב זוגות | 11:44 |
| 3 | אלכס רייט (א) ניצח את אולטימו דרגון | קרב יחידים על אליפות הטלוויזיה העולמית של WCW | 18:43 |
| 4 | ג'ף ג'ארט (עם דברה) ניצח את דין מלנקו | קרב יחידים | 14:53 |
| 5 | ראת' ומורטיס (עם ג'יימס ונדנברג) ניצחו את The Faces of Fear (מנג והברברי) | קרב זוגות | 12:22 |
| 6 | הענק ניצח את סקוט נורטון | קרב יחידים | 05:27 |
| 7 | לקס לוגר ודיאמונד דאלאס פייג' ניצחו את סקוט הול ורנדי סאבאג' (עם מיס אליזבת') | קרב ללא פסילות | 10:19 |
| 8 | nWo (באף באגוול, קווין נאש, סיקס וקונאן) ניצחו את ארבעת הפרשים (כריס בנואה, סטיב מקמייקל, ריק פלייר וקורט הניג) | קרב WarGames | 19:37 |
(א) - מתייחס למתאבק/מתאבקים שהגיעו לקרב כאלוף/אלופים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  תוצאות אירועי Fall Brawl
Bye Bye Baby (שיר של מדונה)

"Bye Bye Baby" (בעברית: "בַּי בַּי מֹתֶק") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Erotica. השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 1993, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר, מאבריק רקורדס וסייר רקורדס.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד שבאיטליה, וה-15 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מדונה, שפ פטיבון ואנתוני שימקין והופק על ידי מדונה ופטיבון. השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ, המשלב גם את סגנון הדאנס. השיר מדבר על הרגשות של מדונה ועל המחשבות שלה בנושא הסאדו-מזוכיזם, שמדבר על מגוון של פרקטיקות, אירוטיות בסגנון חיים בעלי מרכיב מרכזי של שליטה.
סטיבן הולדן מניו יורק טיימס, טען כי מדובר בשיר "ערמומי", תוך שתיאר אותו כשיר "נועז, אמיץ ונמרץ".
הופעה

עם השיר הופיעה מדונה לראשונה ב-2 באוקטובר 1993, בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV. בין היתר, הופיעה עם השיר לאורך כל סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "The Girlie Show World Tour". בהופעות, הייתה לבושה כאדון ויקטוריאני בתלבושת גברית, כולל כובע ומעיל פרווה.
ישנה הופעה של מדונה עם השיר אשר נכללה באלבום הווידאו, The Girlie Show: Live Down Under.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993–1994)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993–1994)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993–1994)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1993–1994)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 15 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 7 |  |
|  ישראל | המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' | 8 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 43 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 28 |  |
Fall in Love at Christmas

"Fall in Love at Christmas" (בעברית: "להתאהב בחג המולד") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, הזמר האמריקאי חאליד וזמר הגוספל האמריקאי קירק פרנקלין. הוא יצא לאור ב-5 בנובמבר 2021, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, MARIAH ו-RCA אינספריישן, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים הבינלאומיים היפניים.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מריה קארי, חאליד, קירק פרנקלין ודניאל מור השני והופק על ידי מריה קארי, קירק פרנקלין ודניאל מור השני. ב-31 באוקטובר 2021, קארי שיתפה באמצעות רשתות המדיה החברתית שלה קטעים מתוך הווידאו קליפ. ב-1 בנובמבר קארי הכריזה רשמית על השיר, שיצא לבסוף ב-5 בנובמבר.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-7.2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-5 בנובמבר 2021 והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של מריה קארי.
נכון ליולי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-3.5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד ה-R&B/היפ-הופ איירפליי | 45 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 28 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | – |  |
|  הונגריה | מצעד 40 הסינגלים | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | – |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד השירים הדיגיטליים | 57 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 9 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 5 בנובמבר 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | סוני • MARIAH •‏ RCA |  |
| כלל העולם | 5 בנובמבר 2021 | תקליטור | סוני • MARIAH •‏ RCA |  |
| ארצות הברית | 26 בנובמבר 2021 | רדיו אורבני עכשווי למבוגרים | סוני • MARIAH •‏ RCA |  |
Girl on Fire

Girl on Fire (בעברית: נערה לוהטת) הוא אלבום אולפן החמישי של הזמרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים תקליטי RCA.
האלבום דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של 159,000 עותקים בשבוע הראשון, אלבום חמישי של אלישה קיז שבמקום הראשון בארצות הברית. האלבום קודם בעזרת שני סינגלים, כולל שיר הנושא של האלבום "Girl on Fire", שדורג במקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100.
רשימת רצועות

| Girl on Fire> מס' | Girl on Fire> שם | Girl on Fire> כותב(ים) | Girl on Fire> משך | Girl on Fire>  | Girl on Fire>  | Girl on Fire>  | Girl on Fire>  | Girl on Fire>  | Girl on Fire>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | De Novo Adagio (Intro)  |   | 1:19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Brand New Me  | אלישה קיז, אמילי סאנדיי | 3:53 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | When It's All Over  | קיז, ג'ון לג'נד, סטייסי ברטה | 4:34 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Listen to Your Heart  | קיז, לג'נד | 3:46 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | New Day  | קיז, קסים דין, טרוור לורנס ג'וניור, אנדריי בריסט, אמבר "סוין" סטריטר, ד"ר דרה | 4:02 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Girl on Fire (בשיתוף ניקי מינאז')   | קיז, סאלם רמי, ג'ף בהאסקר, ניקי מינאז', בילי סקוויר | 4:30 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Fire We Make (דואט עם מקסוואל)   | קיז, אנדרו "פופ" וואנסל, ווארן "אווק" פלדר, גארי קלארק | 5:21 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tears Always Win  | קיז, בהאסקר, ברונו מארס, פיליפ לורנס | 3:59 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Not Even the King  | קיז, סאנדיי | 3:07 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | That's When I Knew  | קיז, קני "בייביפייס" אדמונדס, אנטוניו דיקסון | 4:05 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Limitedless  | קיז, פלדר, וואנסל, סטריטר, ברטה | 3:57 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | One Thing  | קיז, פרנק אושן, ג'יימס הו | 4:08 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | 101 (כולל רצועה נסתרת המתחילה ב-4:29)   | קיז, סאנדיי | 6:29 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 53:08 |  |  |  |  |  |  |
| Girl on Fire – מהדורה יפנית> מס' | Girl on Fire – מהדורה יפנית> שם | Girl on Fire – מהדורה יפנית> כותב(ים) | Girl on Fire – מהדורה יפנית> משך | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  | Girl on Fire – מהדורה יפנית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | Girl on Fire (גרסה ראשית)   | קיז, רמי, בהאסקר, סקוויר | 3:44 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Girl on Fire (גרסת "Bluelight")   | קיז, רמי, בהאסקר | 4:22 |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אלישה קיז, בייבי פייס, ג'ף בהסקר, ד"ר דרה, רודני ג'רקינס, סאלאם רמי, סוויז ביטס, ג'יימי XX
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2013: רוברט גלספר אקספרימנט - Black Radio | פרס גראמי לאלבום ה-R&B הטוב ביותר  2014: אלישה קיז - Girl on Fire | הבא: 2015: טוני ברקסטון ובייביפייס - Love, Marriage & Divorce |
| אלישה קיז |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • הופעות | דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • הופעות |  |
| אלבומי אולפן | Songs in A Minor • The Diary of Alicia Keys • As I Am • The Element of Freedom • Girl on Fire • Here • Alicia • Keys • Santa Baby |  |
| אלבומי הופעה | Unplugged • VH1 Storytellers • Verzuz: Alicia Keys x John Legend (Live) |  |
| מארזי תקליטורים | The Platinum Collection |  |
| אלבומי רמיקס | Remixed |  |
| מיני-אלבומים | The Vault Playlist, Vol. 1 |  |
| סיבובי הופעות | Songs in A Minor Tour • Verizon Ladies First Tour • Diary Tour • As I Am Tour • Freedom Tour • Piano & I • Set the World on Fire Tour • Alicia + Keys World Tour |  |
| ספרים | "דמעות למים" • "עוד מעצמי" |  |
| ערכים קשורים | אולפני אובן • "כאן בטיימס סקוור" • לשמור על ילד בחיים • סוויז ביטז • קרי ברדרס ג'וניור |  |
| אלישה קיז – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Songs in A Minor | "Fallin'" • "A Woman's Worth" • "How Come You Don't Call Me" • "Girlfriend" |  |
| The Diary of Alicia Keys | "You Don't Know My Name" • "If I Ain't Got You" • "Diary" • "Karma" |  |
| Unplugged | "Unbreakable" • "Every Little Bit Hurts" |  |
| As I Am | "No One" • "Like You'll Never See Me Again" • "Teenage Love Affair" • "Superwoman" |  |
| The Element of Freedom | "Doesn't Mean Anything" • "Try Sleeping with a Broken Heart" • "Put It in a Love Song" • "Empire State of Mind (Part II)" • "Un-Thinkable (I'm Ready)" • "Wait Til You See My Smile" |  |
| Girl on Fire | "Girl on Fire" • "Brand New Me" • "New Day" • "Fire We Make" • "Tears Always Win" • "Not Even the King" |  |
| Here | "In Common" • "Blended Family (What You Do for Love)" |  |
| Alicia | "Show Me Love" • "Time Machine" • "Underdog" • "Good Job" • "Perfect Way to Die" • "So Done" • "Love Looks Better" |  |
| Keys | "Lala (Unlocked)" • "Best of Me" • "Come for Me" |  |
| סינגלים אחרים | "My Boo" • "Don't Give Up (Africa)" • "Another Way to Die" • "It's On Again" • "We Gotta Pray" • "We Are Here" • "28 Thousand Days" • "Back to Life" • "Us" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Gangsta Lovin'" • "Ghetto Story Chapter 2" • "Empire State of Mind" • "Looking for Paradise" • "International Party" • "New Day" • "I Will Pray (Pregherò)" • "Calma" • "City of Gods" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 72e91c16-284c-43ad-b998-0212f81e1ccb
Jack in the Box (שיר)

Jack in the Box (בעברית: ג'ק בקופסה) שכתב דייוויד מיירס והלחין ג'ון וורסלי, היה הנציג של הממלכה המאוחדת בתחרות האירוויזיון של שנת 1971, בביצעה של הזמרת הצפון אירית קלודה רודג'רס.
הזמרת מביעה את רגשות האהבה החזקים שלה לגבר שמתייחס אליה כמו לצעצוע, כדוגמת "ג'ק בקופסה", כי היא חשה שבתמורה לאהבתו, היא תנתר על קפיץ כמו הצעצוע המוזכר. עם זאת בסוף השיר היא אומרת לו שיום אחד יימאס לה והיא תעזוב אותו. לכן היא מקווה שהוא יגיד שהוא אוהב אותה, כי היא תעשה כל דבר כדי לשמוע את המילים האלה.
ב-20 בפברואר 1971 שרה רודג'רס שישה שירים בתוכנית הגמר של "A Song for Europe", ששודרה כחלק מסדרת הטלוויזיה "It's Cliff Richard!". רודג'רס נבחרה באותה שנה לייצג את הממלכה המאוחדת, בכוונה להקל על המתח שהיה קיים בין בריטניה לצפון אירלנד. בשל שביתה של עובדי הדואר, השיר נבחר על ידי צוותי שיפוט אזוריים. השיר "Jack in the Box" ששודר שלישי באותו ערב, נבחר לשיר אותו תשיר רודג'רס בדבלין.
בשנת 1971 כל מדינה הייתה צריכה להציג קטעי וידאו כ"תצוגה מקדימה". ה-BBC הראו את הביצוע של השיר בתוכנית "It's Cliff Richard". השיר בוצע תשיעי בסדר השירים, אחרי "Pomme, Pomme, Pomme" נציג לוקסמבורג בביצוע מוניק מלסן, ולפני השיר "Goeiemorgen, Morgen" בביצוע לילי קסטל וז'אק ריימון מבלגיה. בהופעה לבשה רודג'רס חולצה ורודה ומכנסונים מקושטים בנצנצים. בסיום ההצבעה קיבל השיר 98 נקודות ודורג במקום הרביעי.
אחרי האירוויזיון הגיע השיר למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. זהו הלהיט המפורסם ביותר של רודג'רס.
אזכורים בתרבות

השיר מושמע בפרק "The Cycling Tour" בסדרת הטלוויזיה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון", בו הממציא התמהוני, מר רג'ינלד גוליבר (טרי ג'ונס), חושב שהוא קלודה רודג'רס. בסוף הפרק שתי מפלצות מונפשות של טרי גיליאם, קופצות מאחורי שיח ומתחילות לרקוד לצלילי השיר "Jack in the Box" בביצועה של רודג'רס.
הערות שוליים

↑  "Eurovision Song Contest : Details : United Kingdom 1971 : Clodagh Rodgers, Jack In The Box". esc-history.com. נבדק ב-9 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK NATIONAL FINAL 1971". geocities.com. אורכב מ-המקור ב-26 באוקטובר 2009. נבדק ב-9 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Connor, John Kennedy. The Eurovision Song Contest - The Official History. Carlton Books, UK. 2007 ISBN 978-1-84442-994-3
↑  "Clodagh Rodgers". Last.fm. נבדק ב-9 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision 1971 scores". esctoday.com. אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2012. נבדק ב-9 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clodagh Rodgers - Full Official Chart History". Official Charts Company. Official Charts Company. נבדק ב-21 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clodagh Rodgers". 45-rpm.org.uk. נבדק ב-9 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 2d6198c4-5619-4072-baf2-19d999d4cf95
Echoes (שיר של פינק פלויד)

| --- | --- |
 שיר בביצוע פינק פלויד
 מתוך האלבום Meddle
 יצא לאור:  30 באוקטובר 1971 (ארצות הברית)  5 בנובמבר 1971 (בריטניה)
 תאריך הקלטה:  7 במרץ - 1 במאי 1971
 מקום הקלטה:  אולפני אבי רוד, אולפני AIR ואולפני מורגן, לונדון
 סוגה:  רוק פרוגרסיבי, רוק פסיכדלי
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  23:31 (בגרסת האלבום Meddle)  16:30 (בגרסת האלבום Echoes)
 חברת תקליטים:  הרווסט רקורדס
 כתיבה:  רוג'ר ווטרס, ניק מייסון, ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור
 לחן:  רוג'ר ווטרס 
 הפקה:  פינק פלויד
 
Echoes (בתרגום חופשי: הדים) היא יצירה שנכתבה על ידי להקת פינק פלויד. היצירה כוללת קטעים אינסטרומנטליים ארוכים, אפקטי קול מרובים וקטעי אלתור ארוכים. היצירה נכתבה בשנת 1970 על ידי כל ארבעת חברי הלהקה דאז (רוג'ר ווטרס, ניק מייסון, ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור). Echoes פורסמה רשמית באלבום האולפן Meddle, והיא הרצועה האחרונה באלבום זה של הלהקה. אורך היצירה הוא 23:31 דקות (בגרסת האלבום Meddle) ו-16:30 דקות (בגרסת האלבום Echoes: The Best of Pink Floyd). היצירה תופסת את כל צד ב' של התקליט ב-Meddle.
האלבום Echoes: The Best of Pink Floyd נקרא על שם היצירה, והיצירה גם מופיעה בגרסה מקוצרת יותר באלבום כרצועה החמישית. Echoes היא היצירה השלישית באורכה של פינק פלויד, אחרי Atom Heart Mother (באורך של 23:44 דקות) ושני החלקים המחוברים של Shine On You Crazy Diamond (באורך של 26:01). בשונה מיצירות אלו, Echoes אינה מחולקת לחלקים שונים; אולם היצירה השלמה נכתבה מכמה חלקים שונים שנכתבו בנפרד וחוברו ליצירה אחת. היצירה חולקה לשני חלקים נפרדים בסרט Live at Pompeii (אנ'), כאשר החלק הראשון הוא החלק שפותח את הסרט והחלק השני הוא החלק שסוגר את הסרט.
משמעות השיר

בריאיון למגזין הרולינג סטון, הסביר ווטרס שמילות השיר הן ניסיון להסביר את "הפוטנציאל שיש לכל בן אנוש בלהכיר את האנושיות של כל אדם ואדם ולכבד את זה, עם אמפתיה ולא אנטיפתיה". ווטרס גם הצהיר שיצירה זו היא הרעיון האידאולוגי שקדם ל-The Dark Side of The Moon, מאחר שב-Echoes ווטרס עצמו החל למקד את המוזיקה של פינק פלויד באנשים ובבעיות שניצבות בפני האנושות יותר מבמסעות דמיוניים לחלל ובטריפים פסיכדליים הזייתיים.
גרסאות מוקדמות ושמות אחרים

היצירה נוצרה במקור מניסיונות מוזיקליים של כל אחד מחברי הלהקה בנפרד. חלקים אלו כונו "Nothing, Parts 1-24" (כלום, חלקים 1–24). חלקים אחרים שנוצרו במסגרת היצירה נקראו "The Son of Nothing" (הבן של כלום) או "The Return of the Son of Nothing" (חזרתו של הבן של כלום). "The Return of the Son of Nothing" שימשה כדי להציג את הגרסאות המוקדמות והלא שלמות של הקטע לקהל בזמן הופעות חיות בתחילת 1971
במהלך פיתוח היצירה, מילות השיר לא היו סופיות לגמרי. השיר התייחס במקור למפגש בין שני גופים שמימיים, אבל כנראה בגלל החששות ההולכות וגדלות של ווטרס שהסגנון של פינק פלויד הופך להיות יותר ויותר רוק חלל, מילות השיר שונו לדימויים תת-מימיים במקום.
גם שם היצירה, Echoes, שונה מספר פעמים לפני ואחרי השחרור של האלבום Meddle. ווטרס, מעריץ כדורגל מושבע, רצה שהלהקה תקרא ליצירה החדשה שלה "We Won the Double" (זכינו בדאבל) כדי לחגוג את הניצחון המוחץ של ארסנל בשנת 1971, ובמהלך שני ימים רצופים בסיבוב ההופעות בשנת 1972 הוא הציג את השיר כ-"להסתכל דרך החור שברגל העץ של גרני" (התייחסות לפקסה בפרק "The £50 Cure" שבתוכנית הרדיו "The Goon Show") או כ-"מפוצצי הסכר" (על שם הסרט "The Dam Busters").
הופעות חיות

היצירה היוותה מרכיב חשוב בהופעות החיות של הלהקה בשנים 1971 עד 1975. בגרסת ההופעה Live at Pompeii היצירה חולקה לשני חלקים. בהופעות בשנים 1974 עד 1975 היצירה בוצעה עם קולות רקע של וואנטרה פילדס וקראלנה ווילאמס, ולוותה בסולואי סקסופון של דיק פרי במקום סולואי גיטרה, שהיו בהופעות בשנים 1971 עד 1973 (למעט ההופעה הראשונה בסיבוב ההופעות בארצות הברית, שבה החלק הראשון של הסולו בוצע בגיטרה על ידי גילמור והחלק השני של הסולו בוצע על ידי פרי).
השיר בוצע אחת עשרה פעמים בסיבוב ההופעות העולמי של האלבום A Momentary Lapse of Reason בשנת 1987, אך הסינטיסייזר של רייט החליף את אורגן הפארפיסה, והרמוניית הקולות הוחלפה כדי לבצע לרייט לשיר את החלק של גילמור (הקול הנמוך) ולגילמור לשיר את החלק של רייט (הקול הגבוה). הלהקה ביצעה את השיר 11 פעמים במהלך סיבוב ההופעות הזה ולאחר מכן הפסיקה לבצע אותו, מכיוון שהם לא היו מרוצים מהביצוע של השיר.
גילמור הקים לתחייה את השיר בסיבוב ההופעות של האלבום On an Island בשנת 2006, כאשר גילמור ורייט שרים את החלק הנמוך וג'ון קרין שר את החלק הגבוה. רייט השתמש באורגן הפארפיסה שלו במיוחד בשביל שיר זה בכל סיבוב ההופעות. הופעות אלו נמצאות באלבום Live in Gdańsk ובסרט ההופעה Remember That Night של גילמור. לאחר מותו של רייט, הצהיר גילמור כי לעולם לא ינגן יותר את השיר הזה בהופעות.
מעמד היצירה

במהלך השנים מאז יצאה, נחשבת "Echoes" ליצירת מפתח בהיסטורייה של הלהקה ולאחד מהיצירותיה החשובות. רבים מצביעים כי ביצירה הזו, הונחו היסודות לצליל המוכר של פינק פלויד וליצירות קונספטאליות עם רעיון מתמשך כ-"The Dark Side of the Moon". היצירה נחשבת גם לאבן דרך ברוק המתקדם, בזכות שילוב ההשפעות הקלאסיות של ריצ'רד רייט עם השפעות הבלוז ורוק של דייוויד גילמור. יחד עם חיבור החלקים ליצירה שלמה עם השפעות מסגנונות שונים כפאנק וקולאז'י סאונד אוונגרדיים על גבול האמביינט.
מבצעים

דייוויד גילמור - שירה, גיטרה חשמלית, אפקטי קול
ריצ'רד רייט - שירה, קלידים, פסנתר כנף, סינתיסייזר, אורגן האמונד, אורגן פארפיסה, אפקטי קול
רוג'ר ווטרס - גיטרה באס, אפקטי קול
ניק מייסון - תופים, כלי הקשה, אפקטי קול
הערות שוליים

↑  The 25 Best Progressive Rock Songs of All Time, PopMatters, Page 2, www.popmatters.com, ‏2011-05-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Macan, Ed, Pink Floyd and Philosophy: Careful with that Axiom, Eugene!, 2011, עמ' 116, ISBN 978-0-812-69745-2
↑  אודות האלבום מתוך האתר Discogs
↑  http://www.darksideofthemoonbook.com/excerpt.html קטע באתר darksideofthemoon.com
↑  "שאלות ותשובות על Echoes" מתוך אתר המעריצים של פינק פלויד מ-29 באוגוסט 2006
↑  תסריט הפרק "The 50 Pound Cure" (עונה 9 פרק 17) מתוך האתר של The Goon Show. הועלה לאתר בתאריך 20 בנובמבר 2009
| פינק פלויד |
| --- | --- | --- |
| סיד בארט • דייוויד גילמור • ניק מייסון • רוג'ר ווטרס • ריצ'רד רייט | סיד בארט • דייוויד גילמור • ניק מייסון • רוג'ר ווטרס • ריצ'רד רייט |  |
| אלבומי אולפן | The Piper at the Gates of Dawn‏ (1967) • A Saucerful of Secrets‏ (1968) • More‏ (1969) • Ummagumma‏ (1969) • Atom Heart Mother‏ (1970) • Meddle‏ (1971) • Obscured by Clouds‏ (1972) • The Dark Side of the Moon‏ (1973) • Wish You Were Here‏ (1975) • Animals‏ (1977) • The Wall‏ (1979) • The Final Cut‏ (1983) • A Momentary Lapse of Reason‏ (1987) • The Division Bell ‏ (1994) • The Endless River ‏ (2014)  |  |
| אלבומי הופעה | Delicate Sound of Thunder‏ (1988) • P•U•L•S•E‏ (1994) • The Wall Live‏ (2000)  |  |
| סרטים | Live at Pompeii‏ (1972) • The Wall‏ (1982) • ‏The Final Cut‏ (1983) • Delicate Sound of Thunder‏ (1989) • Pulse‏ (1995) • סיפורם של פינק פלויד וסיד בארט‏ (2003) • The Making of The Dark Side of the Moon ‏(2003) • ‏The Story of Wish You Were Here ‏(2012)  |  |
| פסקולים | Tonite Lets All Make Love in London‏ (1968) • Zabriskie Point‏ (1970)  |  |
| אוספים | Relics‏ (1971) • A Nice Pair‏ (1973) • A Collection of Great Dance Songs‏ (1981) • Works‏ (1983) • Shine On‏ (1992) • ‏Echoes‏ (2001) The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door ‏ (2011)  |  |
| מסעי הופעות | Pink Floyd World Tour 1968‏ (1968) •‏ The Man and The Journey Tour ‏(1969) •‏ Atom Heart Mother World Tour‏ (1970) •‏ Meddle Tour ‏(1971) •‏ Dark Side of the Moon Tour ‏(1972) •‏ Pink Floyd 1974 tours ‏(1974) •‏ Wish You Were Here Tour‏ (1975) •‏ In the Flesh ‏(1977) •‏ The Wall Tour‏ (1980) •‏ A Momentary Lapse of Reason Tour‏ (1987) •‏ The Division Bell Tour‏ (1994)  |  |
| ערכים קשורים | בוב קלוז • אלן פרסונס • רון גיסין • היפנוסיס (סטורם ת'ורג'רסון) • פינק אנדרסון ופלויד קאונסל • בוב גלדוף • אלן פארקר • 19367 Pink Floyd |  |
ראו גם דיסקוגרפיה של פינק פלויד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8a6c061b-33f4-3d60-ac41-3922aab29dc0
Fall Brawl (1996)

| Fall Brawl (1996)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של הענק, רנדי סאבאג', ריק פלייר ולקס לוגר.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WCW
תאריך: 15 בספטמבר 1996
עיר: וינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית
אולם: לאורנס ג'ואל וטרנס ממוריאל קולוסיאום
מספר צופים: 11,300
סיסמה פרסומית: ?...Wanna Play with the Big Boys ?...In a Cage
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WCW
| הוג ווילד | Fall Brawl (1996) | האלווין האבוק |
סדרת אירועי Fall Brawl
| 1995 | Fall Brawl (1996) | 1997 |
(1996) Fall Brawl היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling‏ (WCW). האירוע נערך ב-15 בספטמבר 1996, בלאורנס ג'ואל וטרנס ממוריאל קולוסיאום שבוינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית. האירוע היה האירוע הרביעי בסדרת אירועי Fall Brawl.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, nWo (הוליווד הוגאן, סקוט הול, קווין נאש ו-nWo סטינג) ניצחו את קבוצת WCW (לקס לוגר, ריק פלייר, ארן אנדרסון וסטינג) בקרב WarGames. עוד ברשימת הקרבות, הארלם היט (בוקר טי וסטיבי ריי) ניצחו את הנאסטי בויז (בריאן נובס וג'רי סאגס) ושמרו על אליפות הזוגות העולמית של WCW, ריי מיסטריו ג'וניור ניצח את סופר קאלו ושמר על אליפות ה-WCW במשקל בינוני, והענק ניצח את רנדי סאבאג'.
הפקה > רקע

קרב ה-WarGames נוצר לאחר שדאסטי רודס קיבל השראה מהסרט מקס הזועם שיצא לאקרנים בשנת 1985. במקור, הקרב זוהה עם קבוצת ארבעת הפרשים (ריק פלייר, ארן אנדרסון, אוליי אנדרסון וטולי בלנשארד). קרב ה-WarGames הראשון נערך באומני קולוסיאום, שבאטלנטה, ג'ורג'יה במהלך מסע ההופעות של ארגון ה-NWA כחלק מהאירוע The Great American Bash בשנת 1987. קרב זה הפך ייחודי לאירועי Fall Brawl משנת 1993 ועד לשנת 1998.
הפקה > עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית Monday Nitro.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור: טוני שאבוני
צוות השידור: בובי הינן
צוות השידור: דאסטי רודס
צוות השידור: מייק טניי
מראיין: מייק טניי
כרוזים: דייוויד פנזר
כרוזים: מייקל באפר
שופטים: רנדי אנדרסון
שופטים: ניק פטריק
בקרב הלפני אחרון, הוליווד הוגאן הגיע לצד הזירה בסוף הקרב בין רנדי סאבאג' לענק, מיד לאחר שסאבאג' ביצע על הענק את מהלך הפליינג אלבו. סאבאג' עזב את הזירה כדי לרדוף אחר הוגאן, ואז הותקף על ידי סקוט הול וקווין נאש, שהכו את סאבאג' בעזרת כיסא. השופט, ניק פטריק, התווכח עם הענק בזמן שהכל התרחש ולכן לא ראה דבר, והענק הצמיד את סאבאג' לניצחון לאחר שחברי קבוצת ה-nWo החזירו אותו לזירה.
בשל המתיחות שנגרמה עקב נוכחות ה-nWo בארגון ה-WCW, בוצע שינוי בכללי קרב ה-WarGames המסורתי, כך שבמקום ששתי הקבוצות יגיעו לזירה לפני הקרב, כל צד נשאר מאחורי הקלעים והמשתתפים בקרב נכנסו משם בזה אחר זה. בקרב זה, ששימש כקרב המרכזי של האירוע, nWo סטינג והוגאן אילצו את לקס לוגר להיכנע, כאשר nWo סטינג ביצע את מהלך ה-Scorpion Deathlock, והוגאן ביצע את מהלך הפרונט פייסלוק, במקביל. משום שקבוצת WCW פקפקה בנאמנותו, סטינג נטש את לוגר, ריק פלייר וארן אנדרסון זמן קצר לאחר כניסתו והקרב הפך לקרב של 4 נגד 3. לאחר הקרב, רנדי סאבאג' יצא במטרה לתקוף את הוגאן. מנגד, חברי קבוצת ה-nWo התנפלו עליו וחבטו בו. בנוסף לכך, מיס אליזבת' הותקפה גם לאחר שהפצירה בהוגאן להפסיק.