stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחל קורן
הערות שוליים

↑  הערב - "פרס מנגר", דבר, 25 ביוני 1974
↑  100 יאר יידישע און העברעישע ליטעראטור אין קאנאדע
↑  ש. ניגר, לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, באנד ח'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263864905171  PLWABN: 9810655354105606  BNE: XX5322245  CiNii: DA18646610  GND: 124461921  ISNI: 0000 0001 0782 8247  LCCN: n86828459  MusicBrainz: 5034557b-956a-4900-af2a-6110e5d2567e  NKC: mzk2017964732  NTA: 07168140X  SNAC: w6059hhw  SUDOC: 176992022  VIAF: 64940532   WorldCat (עם VIAF): 64940532
ריצ'רד אשקרופט

| --- | --- |

ריצ'רד אשקרופט ב-2012
 לידה:  11 בספטמבר 1971  (בן 53) האייר אנד, ויגאן, לנקשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת.
 שם לידה:  ריצ'רד פול אשקרופט
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  Up Holland High School, Winstanley College 
 עיסוק:  מוזיקאי, משורר, זמר, מלחין
 סוגה:  רוק פסיכדלי, רוק אלטרנטיבי, ספייס רוק, נאו-פסיכדליה.
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, קלידים, תופים
 חברת תקליטים:  קוקינג ויניל, Hut Records, פרלופון, וירג'ין רקורדס 
 http://richardashcroft.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד פול אשקרופט (באנגלית: Richard Paul Ashcroft; נולד ב-11 בספטמבר 1971) הוא זמר ומשורר אנגלי.
בשנת 1990 ייסד את להקת הוורב (באנגלית - The Verve), בה פעל כזמר, כותב השירים העיקרי ולעיתים כגיטריסט לצד הגיטריסט ניק מקייב, הבסיסט סיימון ג'ונס והמתופף פיטר סולסברי. בהמשך הצטרף ללהקה הקלידן סיימון טונג. בשנת 1999 התפרקה הלהקה בפעם הראשונה ואשקרופט פתח בקריירת סולו שבה ייצר שלושה אלבומים שכיכבו במצעדים בבריטניה. הוורב התאחדה שוב בשנת 2007 והתפרקה בשנית בקיץ 2009.
לאחר הפירוק הקים אשקרופט להקה חדשה, RPA & The United Nations of Sound, הלהקה הוציאה אלבום ב-19 ביולי 2010.
ב-22 בפברואר 2016, לאחר שקט תעשייתי ארוך הודיע אשקרופט על אלבום הסולו הרביעי שלו, האלבום יצא ב-20 במאי 2016 בשם These People.
ביוגרפיה > ילדותו

אשקרופט הוא בנם של פרנק ולואיז, משרדן ומעצבת שיער מההאייראנד בוויגאן, מנצ'סטר רבתי, אנגליה. אשקרופט הוא אח בכור לשתי אחיות.
שמו האמצעי, פול, הוא על שם דודו מצד אביו. כאשר מלאו לאשקרופט 11, אביו נפטר משטף דם במוח ועד מהרה אביו החורג תפס את מקומו מבחינת ההשפעה על ריצ'רד הצעיר. אשקרופט למד ב-Upholland High School, שם פגש לראשונה את סיימון ג'ונס, פיטר סולסברי וסיימון טונג, לימים שותפיו ללהקת הוורב. לאחר מכן עבר אשקרופט ל-Winstanley College שם פגש את ניק מקייב, שעתיד גם הוא להצטרף להוורב.
אשקרופט הוא חובב כדורגל מושבע ומעריץ גדול של ג'ורג' בסט הצפון אירי, ואף שיחק בקבוצת הנוער של המועדון העירוני "ויגאן אתלטיק". במשך זמן מה אשקרופט חלם להיות שחקן כדורגל מקצועי, אך ככל שהתבגר איבד עניין במשחק פעיל ופנה אל המוזיקה.
ביוגרפיה > הוורב

בשנת 1990 הקים את להקת הוורב יחד עם ניק מקייב, סיימון ג'ונס ופיטר סולסברי.
הלהקה, שחתמה בשנת 1991 בחברת התקליטים "האט רקורדס" הייתה ידועה ביכולת לרתק את קהלה לטקסטורות סאונד שונות שפורטות על הגבול שבין רוק פסיכדלי לאוונגארד.
בשנת 1993 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון A Storm in Heaven ושנתיים אחר כך את אלבומה השני, A Northern Soul.
בשנת 1995 אשקרופט פירק את הלהקה בטענה שהוא רוצה לקדם תכנים עבור אלבום סולו. שנתיים לאחר מכן, בתחילת שנת 1997 אשקרופט נענה לבקשת מקייב לשוב אל הלהקה, אשר אליה התווסף בינתיים מכרם משכבר הימים סיימון טונג. בשנה זו הוורב הגיעו לשיאם, עת הוציאו לאור את אלבומם השלישי והמפורסם מכולם Urban Hymns, חיש מהר האלבום טיפס לראש רשימות המצעדים בעיקר בשל הסינגל "BitterSweet Symphony" (עמו נוצרו בעיות זכויות יוצרים אל מול להקת הרולניג סטונז), הסינגל השני מהאלבום, "The Drugs Don't Work", נחשב לאחד מלהיטי שנות התשעים באנגליה ועד מהרה האלבום תפס את המקום הראשון ברשימת המצעדים כשהוא חולף על פני האלבום Be Here Now של אואזיס. אשקרופט זכה בפרס איבור נובלו עבור כתיבת השירים וזכה להכרה בעיתונות הבריטית בתור "הפנים הבלתי מעורערות של להקת הרוק הטובה באנגליה".
עם זאת, הלחץ שיצרו ההצלחה הפנומנלית וסיבוב ההופעות הקדחתני לצד הקושי להתמודד עם הלך הרוחות הבעייתי של חברי הלהקה ובעיקר של אשקרופט עצמו, גבו מחיר מניק מקייב שהודיע על פרישתו מהלהקה בשנת 1998, דבר שהוביל בסופו של דבר להודעת הפירוק הרשמית של הלהקה באפריל 1999. בתחילת שנת 2007 השלים אשקרופט עם ניק מקייב וסיימון ג'ונס, דבר שהוביל לאיחוד ואלבום חדש בשם Forth, הלהקה אף עשתה סיבוב הופעות בינלאומי שכל כרטיסיו נחטפו ובאוגוסט 2008 יצא האלבום לאור, כשהוא מדלג במהרה לראש המצעדים באנגליה.
לאחריו הלהקה פורקה בפעם השלישית, דבר שהוכרז רק שנה לאחר מכן.
ביוגרפיה > (2000-2004) Alone with Everybody ו-Human Conditions

סינגל הסולו הראשון של אשקרופט "A Song for the Lovers" הגיע למקום השלישי במצעדים באנגליה, כאשר בעקבותיו צעד הסינגל השני "Money to Burn". ביוני 2000 יצא אלבומו הראשון של אשקרופט כאומן יחיד Alone with Everybody, ועד מהרה דורג במקום הראשון במצעדים וקיבל מעמד אלבום פלטינה באנגליה.
ריצ'רד החליט שלא לפרסם את מילות השירים באלבום, שכן כשמו, הוא חש שהן פרטיות ונוגעות אליו בלבד.
בשנת 2002 אשקרופט החל לעבוד על אלבום הסולו השני שלו Human Conditions .
הסינגל הראשון, "Check the Meaning" יצא בתחילת אוקטובר אותה שנה. האלבום הופץ בהמשך החודש ודורג במקום השלישי במצעד אלבומי השנה באנגליה.
האלבום זכה לביקורות חיוביות אך עם זאת, לא התקרב ברמה האהדה לאלבום הקודם.
כריס מרטין, סולן להקת קולדפליי גונן על האלבום ואף הזמין את אשקרופט לפתוח את סיבוב ההופעות האירופאי של הלהקה.
בשנת 2003 אשקרופט ערך את ההופעה החיה הראשונה שלו מאז הוורב, כאשר הופיע בערב התרמה למלחמה בסרטן בקרב בני נוער, למעט עוד מספר בודד של הופעות בשנת 2003 אשקרופט נעדר מהמוזיקה במשך כשנתיים, בראיון בשנת 2006 מסביר כי בניגוד לדעת כולם, הוא נעדר כי לו ולאשתו נולדו שני ילדים והוא רצה להיות עמם.
ביוגרפיה > (2005-2007) Live 8 ו-Keys to the World

בשנת 2005 חזר אשקרופט לבמות למספר הופעות וב-2 ביולי 2005 בקונצרט Live 8 בהייד פארק, להקת קולדפליי ביקשה ממנו לבצע עמם את להיטו "Bitter Sweet Symphony", אשקרופט עלה לבמה תוך כדי שכריס מרטין סולן קולדפליי מזמן אותו לבמה.
לאחר שחברת "האט רקורדס" התפרקה אשקרופט הוחתם בחברת "פארלופון", שם הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו "keys to the World" ב-23 בינואר 2006. הסינגל הראשון מהאלבום, "Break the Night with Colour", הופץ בתחילת אותו חודש ועד מהרה תפס את המקום השלישי במצעדי אנגליה.
ביוגרפיה > (2009-2011) RPA & The United Nations of Sound

לאחר מריבות רבות בשנים 2008–2009 התפרקה שוב להקת הוורב ב-2009.
בדצמבר 2009 אשקרופט יצר את הפסקול לסרט הדוקומנטרי "The Journey", כמו כן, פרסם בבלוג שלו "BRAIN" כי ישנן עבודות על אלבום חדש שייצא בשנת 2010.
אשקרופט החל לעבוד עם להקתו החדשה RPA & The United Nations of Sound, כאשר RPA מייצג את ראשי התיבות של שמו המלא. הסינגל הראשון "Born Again" הופץ ב-19 ביולי 2010.
האלבום הציג תכנים שמזוהים עם ההשפעות העיקריות עליהן ריצ'רד סיפר שנשען לאורך השנים- כלי מיתר, ריפי-גיטרת רוק, עיבודים ובלדות רוק היו הליבה של האלבום יחד עם נגיעות פופ מלודיות שאשקרופט הוסיף.
כמו כן, נכחה באלבום יכולת הכתיבה הייחודית של אשקרופט ויכולתו להפיח רוח במילים.
ב-15 באוקטובר 2010 הפיץ אשקרופט דרך אתר המעריצים שלו את השיר "Here We Go Again", ובאותו היום הופץ הסינגל הרשמי "Are You Ready?‎". בחודש זה אשקרופט גם חתם על חוזה עם חברת התקליטים Razor & Tie בארצות הברית. גרסת הרדיו של "?Are You Ready" הוצעה בחינם באתר האינטרנט של ריצ'רד בארצות הברית. האלבום הופץ ב-22 במרץ 2011 בארצות הברית בשם Ricahrd Ashcroft. הסינגל "Are You Ready?" הופיע בקרדיט הסרט The Adjustment Bureau במרץ 2011, יחד עם השיר החדש "Future's Bright" אשר נכתב במיוחד בעבור פתיח הסרט יחד עם המלחין תומאס ניומן.
ביוגרפיה > (2016-הווה) These people ו-Natural Rebel

ב-22 בפברואר 2016, לאחר שקט תעשייתי ארוך הודיע אשקרופט על אלבום הסולו הרביעי שלו, האלבום יצא ב-20 במאי 2016 בשם "These People".
האלבום מציג סאונד אלקטרוני שנוטה יותר לז'אנר הפופ מאשר לרוק הפסיכדלי והאפל אותו ריצ'רד קידם. האלבום לווה בשמונה הופעות בינלאומיות חיות, כאשר הבכירות בהן באנגליה.
בקיץ 2018 הצטרף למסע ההופעות של ליאם גלאגר באירופה וצפון אמריקה.
באוגוסט 2018 הודיע אשקרופט על אלבום הסולו החמישי שלו "Natural Rebel", אשר יצא ב-19 באוקטובר באותה שנה. לקראת האלבום הוציא את הסינגל המצליח "Surprised By The Joy".
ביוגרפיה > חייו האישיים

אשקרופט נשוי לקייט רדלי (בעבר קלידנית בלהקת Spiritualized).
הם נישאו בשנת 1995 ולהם שני בנים. המשפחה מתגוררת בטיינטון, גלוסטרשייר.
אשקרופט אוהד את קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, סמל לאהדת ילדותו ג'ורג' בסט. אשקרופט חבר טוב של האחים גלאגר מאואזיס, וזכה מנואל גלאגר בכינוי "קפטן רוק". בנוסף נואל גם הקדיש לו את השיר "Cast No Shadow" מהאלבום ?What's the Story) Morning Glory). אשקרופט אף ביצע קולות רקע ללהיט "All Around the World" של אואזיס.
בריאיון משנת 2006 ציין אשקרופט כי הוא טופל בפרוזאק בניסיון להתמודד עם דיכאון קליני, אך טען כי התרופה לא עזרה מעצם היותה מאוד סינתטית. בנוסף, אמר כי הוא סובל לאורך כל חייו מנטייה דיכאונית וכי מוזיקה עוזרת לו להתמודד עם המחלה.
אשקרופט, 2005
שאול אבן דנאן

רבי שאול אבן דנאן (חשוון ה'תרמ"ב, 1882[דרושה הבהרה] – כ"ב ניסן ה'תשל"ב, 6 באפריל 1972) היה דיין, אב בית דין, והרב הראשי למרוקו (ה'תש"ט 1949 - ה'תשכ"ה 1965). יקיר ירושלים לשנת 1968.
ביוגרפיה

נולד לרבי שלמה אבן דנאן בחודש חשוון ה'תרמ"ב (1882) בפאס שבמרוקו, ואת ראשית תורתו למד מאביו.
בגיל ארבע עשרה נשא את אסתר בת ר' יהונתן מימרן. לבני הזוג נולדו ארבע בנות ובן. לפרנסתו עסק כסופר שטרות בעיר. לאחר פרעות התריתל מונה רבי שאול לאחד מחברי הוועדה (שמנתה חמישה עשר חברים) שתפקידה היה לשקם את הקהילה ולדרוש פיצויים מממשלת צרפת על הפגיעה ביהודי העיר.
בשנת ה'תר"ץ, הוציא לאור את ספרו של אביו 'בקש שלמה' יחד עם אחיו הרב משה אבן דנאן.
בשנת ה'תרצ"ד (1934) נתמנה לדיין בבית הדין במרקש שהיה בנשיאות הרב משה זריהן. בשנת ה'תרצ"ט (1939) התמנה לראש אבות בתי הדין בעיר מוגאדור, ובשנת ה'תש"א (1941) נתמנה לחבר בית הדין הגבוה בעיר הבירה רבאט בנשיאות הרב יהושע ברדוגו.
בשנת ה'תש"ח (1948) נתמנה לראש בית הדין לערעורים, ולאחר פרישת הרב יהושע ברדוגו מתפקידו כרבה הראשי של מרוקו בשל גילו המבוגר, בשנת ה'תש"ט (1949) נתמנה הרב אבן דנאן למחליפו בתפקיד.
בשנת ה'תשכ"ה (1965) עלה לארץ ישראל. נפטר ביום כ"ב ניסן ה'תשל"ב (1972) בירושלים ונקבר בבית הקברות בגבעת שאול בחלקת משפחת דנאן.
ספריו

שו"ת 'הגם שאול' ב' חלקים - נדפס בחלקו במרוקו ובחלקו בירושלים.
ראו גם

רבי יצחק אבן דנאן
רבי סעדיה אבן דנאן
רמי ווהן-ריצ'רדס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-20 ניגריה ניגריה
 שם לידה:  Remi Vaughan-Richards 
 מדינה:  ניגריה ניגריה
 השכלה:  אוניברסיטת קינגסטון, הקולג' המלכותי לאמנות
 תפקיד:  במאית קולנוע
 השקפה דתית:  נצרות 
 
רמי ווהן-ריצ'רדס (באנגלית: Remi Vaughan-Richards) היא במאית קולנוע ניגרית.
ביוגרפיה והשכלה

רמי ווהן-ריצ'רדס נולדה בניגריה. היא אחת מתוך ארבעה ילדים שנולדו לאדריכל הבריטי אלן ריצ'רדס (1925-1989) ואיו ווהן (1928-1993), אחות במקצועה, בת למשפחה מובילה בלאגוס, שהפטריאך שלה הוא האומן האמריקאי בן המאה ה-19, צ'יפיו ווהן (אנ'). בני המשפחה השתמשו בכל שם המשפחה המקושר לווהן-ריצ'רדס.
רמי ווהן-ריצ'רדס למדה באוניברסיטת קינגסטון (אנ'), ובקולג' המלכותי לאמנות אשר נמצא בלונדון.
קריירה

ווהן-ריצ'רדס התחילה את הקריירה הקולנועית שלה בתחום האומנות, שם עבדה על סרטים כגון: "Judge Dredd" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: השופט דרד; סרט משנת 1995) ו"עיניים עצומות לרווחה" (סרט משנת 1999).
בשנת 2005, ווהן-ריצ'רדס ביימה את הסרט "The Department" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: המחלקה) אשר הוקרן לראשונה בפסטיבל "!!!Lights, Camera Africa" (בתרגום חופשי לעברית: אורות, מצלמה אפריקה!!!) בלאגוס. תחנת הרדיו "BBC World Service" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: שירות העולם של ה-BBC) שכרה את ווהן-ריצ'רדס כדי לצלם דרמות דוקומנטריות רבות, ביניהן: "Wetin Dey" (בתרגום חופשי לעברית: יום ווטין) ו-"Small Step" (בתרגום חופשי לעברית: צעד קטן). בשנת 2015, המגזין "Pulse" שם אותה ברשימת "9 במאיות הקולנוע הניגריות אותן אתה צריך להכיר" מנוליווד.
ווהן-ריצ'רדס צילמה במשך שש שנים את הסרט "Faaji Agba" (בתרגום חופשי לעברית: פאג'י אגבה) אשר הוקרן לראשונה בשנת 2016. הסרט הוא סרט תיעודי באורך מלא, אשר מספר על ההיסטוריה של סצנת המוזיקה בלאגוס, כפי שסופר על ידי מוזיקאים ותיקים שהורכבו על ידי בעל חנות התקליטים "Kunle Tejuoso". ווהן-ריצ'רדס מנהלת קריאייטיב בחברת ההפקות שלה, סרטי שירה. היא נבחרה להופיע בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השישי של אפריקה (AFRIFF) בלאגוס, אשר התרחש בנובמבר 2016.
פילמוגרפיה מובחרת

| שנת הקרנה | שם הסרט במקור | שם הסרט בעברית | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Faaji Agba | פאג'י אגבה | סרט תיעודי |
| 2015 | The Department | המחלקה | סרט פשע ומותחן |
חיים אישיים

ווהן-ריצ'רדס מתגוררת בבית המכונה "Alan Vaughan-Richards House in Lagos" (בתרגום חופשי לעברית: בית אלן ווהן-ריצ'רדס בלאגוס) אשר תוכנן על ידי אביה, אלן ריצ'רדס. היא גם פעלה בשימור הבית וכתיבתו של אביה. מוצאה של ווהן-ריצ'רדס הוא מבני היורובה, בריטי וצ'רוקי.
הערות שוליים

↑  We need to create our own stories: Remi Vaughan-Richards, באתר "British Council Arts"
↑  Alan Vaughan-Richards African Modernism Archive, באתר "Edinburgh College of Art satellite sites"‏,‏ 2012
↑  Ayo Vaughan-Richards: 'I was Taught that I Can Do Whatever a Man Can Do,‏ Darlene Gavron, באתר "Chicago Tribune"‏, 29 במאי 1988
↑  IN NIGERIA, TOUCHES OF BRAZILIAN STYLE,‏ James Brooke, באתר "New York Times"‏, 26 במרץ 1987
↑  Remi Vaughan-Richards, באתר "Africine"
↑  British-Nigerian Remi Vaughan-Richards talks about “Faaji Agba”, her passion for cinema, and the two cultures she embraces,‏ Beti Ellerson, באתר "African Women in Cinema Blog"‏, 19 באוקטובר 2015
↑  About the Director, באתר "African Film Festival New York"
↑  9 Nigerian female movie directors you should know, באתר "Pulse"‏, 6 באוקטובר 2015
↑  Remi Vaughan Richards Discusses Her Award Winning Documentary, ‘Faaji Agba,‏ Otsholeng Poo, באתר "Konbini"‏, פברואר 2016
↑  6th AFRIFF announces festival programmes, באתר "AFRIFF"‏, 17 באוקטובר 2016
↑  The Alan Vaughan-Richards House, באתר "Brownbook"‏, ספטמבר 2014
שו שה-צ'אנג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
שׂוּ שׁה-צַ'אנְג (במנדרינית: 徐世昌;‏ 13 בספטמבר 1855 – 5 ביוני 1939) היה מדינאי סיני, אשר שירת בתור נשיא הרפובליקה הסינית בין השנים 1918–1922 במסגרת ממשלת בייאנג בתוך תקופת המצביאים. שלטונו כנשיא היה היחידי בתקופת המצביאים של אדם אשר מקורו מרקע אזרחי ולא מרקע צבאי.
ביוגרפיה > אימפריה

שו נולד למעמד הגבוה בהיררכיה המעמדית של שושלת צ'ינג בשנת 1855 במהלך אירועי מרד טאיפינג. מעמדו קישר אותו ישירות אל הפוליטיקה הקיסרית ובשנת 1885 עבר בהצלחה את הכשרתו כיועץ קיסרי.
שו היה שמרן אך הבין את הצורך ברפורמות ומודרניזציה ותמך ברפורמת מאה הימים שביצע גואנג סו, קיסר סין ואשר נעצרה בידי צה שי, הקיסרית האלמנה של סין, והעוצרת בפועל. לאחר מותה של צה שי ועליית פויי בן השנתיים להיות קיסר סין החל ניסיון להביא לרפורמה ומודרניזציה במהירות האפשרית. יי-קואנג, נסיך צ'ינג הקים קבינט ראשון ושו הוסדר בראשו של הקבינט תחת התואר של 'השר הראשון'.
ביוגרפיה > רפובליקה

עם מהפכת שינהאי ועליית הרפובליקה הסינית שו הורד מדרגותיו תחילה אך מאוחר יותר תחת יואן שה-קאי, חבר ילדותו, הפך שו במסגרת ממשלת בייאנג לראש ממשלת הרפובליקה הסינית במשך שתי קדנציות.
עם מותו של יואן שה-קאי וחלוקת סין לתקופת המצביאים שו הושם כנשיא הרפובליקה הסינית בבייג'ינג תחת השפעתו של דואן צ'ירוי.
דמותו הנייטרלית תרמה להתמשכות נשיאותו אשר בתוכה הביע את אמונתו כי הקיסרות הסינית לבסוף תשוב, על כן החל להכין את פויי לקראת הפיכה עתידית שלו להיות קיסר סין מחדש, במסגרת הכנות אלה, מינה שו את רג'ינלד ג'ונסון למורו הפרטי של פויי לשפה האנגלית.
לאחר נפילת השפעתה של קליקת אנחווי תחת דואן צ'ירוי, שו ירד מהקריירה הפוליטית, פרש לחיים אזרחיים ולבסוף נפטר בשנת 1938, בטיינג'ין, דאז שטח כיבוש של האימפריה היפנית בתקופת מלחמת סין–יפן השנייה.
לקריאה נוספת

הדיפלומטיה הסינית 1914-1918 - צ'י מדאליין
קנדה במלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
נס קנדה האדום
 צד בעימות:  חלק ממדינות ההסכמה
 תאריך כניסה לעימות:  5 באוגוסט 1914
 העילה למלחמה:  הכרזת המלחמה הבריטית על האימפריה הגרמנית
 תאריך סיום העימות:  11 בנובמבר 1918
 אירועי הסיום:  שביתת הנשק
 ראש המדינה:  ג'ורג' החמישי
 ראש המדינה בפועל:  רוברט בורדן
 מפקדים בולטים:  ארתור קורי
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  8,000,000
 נתוני הצבא
 חיל המשלוח הקנדי   הגיס הקנדי:  619,646 חיילים    5 דיוויזיות
 תוצאות המלחמה
 אבדות בנפש:  67,000 הרוגים  173,000 פצועים
 
בסיס אנדרטת המלחמה באוטווה
חיילים צועדים בטורונטו, 1915
השתתפותה של קנדה במלחמת העולם הראשונה החלה ב-5 באוגוסט 1914, כאשר המושל הכללי של קנדה הכריז מלחמה על גרמניה, וזאת בעקבות הכרזתה של בריטניה יום קודם לכן. כדומיניון של האימפריה הבריטית הייתה קנדה מחויבת לעשות כך, וכן  להשתתף בפועל בלחימה. בלחימה השתתפו כ-500,000 קנדים בחזית המערבית (מתוך אוכלוסייה של 8 מיליון), כ-67,000 חיילים נהרגו וכ-173,000 נפצעו. הקרבות בהם השתתפו, ובפרט קרב רכס וימי, הפכו למיתוס מכונן, הן של הכוח הצבאי הקנדי, שהייתה לו זו "טבילת האש" הראשונה תחת דגל ופיקוד קנדי, והן של החברה האזרחית שלאחר המלחמה.
לאחר המלחמה פעל ראש ממשלת קנדה במהלך המלחמה, רוברט בורדן, למתן מעמד עצמאי לקנדה בחוזה ורסאי ובין חברות חבר הלאומים, מעמד אותו קנתה קנדה בדם חלליה. המלחמה אמנם האיצה תהליכי עצמאות ולאומיות בקנדה, אך גרמה גם להרחבת הקרע בין דוברי האנגלית לדוברי הצרפתית במדינה.
הכנות וגיוס

לקנדה כמעט שלא היה כוח צבאי לפני מלחמת העולם הראשונה. הגנתה התבססה בעיקר על מיליציה בה השתתפו מתנדבים ועל גרעין של צבא קבע שמנה ערב פרוץ המלחמה 3,110 חיילים. בנוסף, בשנת 1911 הוקם הצי המלכותי הקנדי כהיערכות מול התעצמות הצי הגרמני הקיסרי באוקיינוס האטלנטי. מיד לאחר הכרזת המלחמה נפתחו תחנות גיוס ותוך חודשיים התייצבו והתחיילו 32,000 חיילים. לאחר אימון קצר בקוויבק נשלחו ראשוני החיילים של "חיל המשלוח הקנדי" (Canadian Expeditionary Force - C.E.F.) לבריטניה, להמשך אימונים ולהצבה בחזית. גיוס המתנדבים נמשך לאורך כל שנות המלחמה, ועד יוני 1917 התגייסו בהתנדבות 432,000 איש.
בנוסף לגברים התגייסו גם כ-3,000 נשים כחיל סיוע רפואי וסיעודי לתגבור בתי החולים הצבאיים בצרפת ובאנגליה. הן שירתו במדים במסגרת חיל המשלוח הקנדי.
הגיוס ההתנדבותי לצבא היווה הזדמנות לשילוב ולניעות חברתית עבור מיעוטים. הגדוד ה-114 הורכב ברובו מילידים קנדיים שבעיקר נודעו כצלפים מעולים, אם כי 3,500 מהם שירתו גם במסגרות אחרות. בנוסף, התגייסו גם קנדים ממוצא אפריקאי ויפני. עם זאת, רק מעטים מבין דוברי הצרפתית התגייסו במסגרת הגיוס ההתנדבותי (וראו להלן פולמוס גיוס החובה של 1917).
מספר קטן של קנדים התגייסו באופן ישיר לצבא הבריטי ולחיל האוויר המלכותי.
הגיס הקנדי

בספטמבר 1915, עם הגיעה של הדיוויזיה הקנדית השנייה לחזית בצרפת, נוצר "הגיס הקנדי" (Canadian Corps). החיילים בו היו מתנדבים, שכן עד 1917 לא הוחל גיוס חובה. בדצמבר 1915 הצטרפה הדיוויזיה הקנדית השלישית, באוגוסט 1916 הצטרפה הדיוויזיה הרביעית ובין 1917 ל-1918 התקיימה גם הדיוויזיה החמישית, שחייליה צורפו לדיווזיות האחרות.
אף על פי שהכוח פעל במסגרת הצבא הבריטי, המנהיגות הקנדית דרשה שהיחידות הקנדיות הלוחמות יהיו הומוגניות ויכללו רק חיילים קנדיים, בדומה לאנזא"ק (גייסות הצבא האוסטרליים והניו זילנדיים). מ-1916 פיקד על הכוח הקנדי הלוטננט-גנרל הבריטי ג'וליאן בינג (Julian Byng), לימים המושל הכללי של קנדה. לאחר שקודם לתפקיד בכיר יותר בקיץ 1917, התמנה במקומו ארתור קורי (Arthur Currie), המפקד הקנדי הראשון של הכוח הקנדי.
חיל המשלוח הקנדי

חיל המשלוח הקנדי כלל, בנוסף לגיס החי"ר, כוחות נוספים שכללו כוחות מנהלה, רפואה וסיעוד, תובלה, אספקה וחימוש, ארטילריה, פרשים קלים (חלק ניכר מהם לא הגיע לחזית) וחפרים.
הקרבות בחזית המערבית > קרב נובו שאפל

"טבילת האש" הראשונה של כוח המשלוח הקנדי במלחמה היה ב-10 במרץ 1915, בקרב על העיירה הצרפתית נובו שאפל. הקנדים הונחו לבלום כניסת תגבורת גרמנית לאזור, דבר שאפשר את חדירת הארמייה הבריטית הראשונה בפיקודו של פילדמרשל דאגלס הייג לזירה וכיבוש העיירה. למרות הכיבוש המוצלח, למהלך לא היה המשך בשל בעיות בתקשורת בין הכוחות.
הקרבות בחזית המערבית > קרב איפר השני

באפריל 1915 נשלחה הדיוויזיה הקנדית הראשונה לקו חפירות מול הקו הגרמני ליד איפר (Ypres). ב-22 באפריל הפעילו הגרמנים, לראשונה במלחמה, לוחמה כימית על ידי שחרור 160 טון גז כלור מול קווי הבריטים, הצרפתים והקנדים במקום. הכוחות הקנדיים הציגו עמידה יוצאת דופן במתקפת הגז הרעיל, וזאת בזכות הגילוי שבד סָפוג שתן המוצמד אל האף והפה מסנן ביעילות את הגז. ליד הקו הקנדי נפער פער עקב אי-עמידתם של עמיתיהם הבריטים והצרפתים במתקפה. הגרמנים חדרו לפער, אך לא התקדמו מרחק רב. ביומיים הבאים נאבקו הקנדים לסגירת הפער, בהתקפת-נגד בלילה לאחר החדירה הגרמנית ובקרב מגננה עקוב מדם כנגד המתקפה הגרמנית למחרת. עמידתם של הקנדים במשך יומיים עד בוא התגבורת סייעה מפני התמוטטות הקו כולו.
בהופעתה הראשונה של הדיוויזיה הקנדית הראשונה במלחמה במהלך קרב, קנו להם הקנדים שם של לוחמים עזי נפש, אך מחיר הדמים היה כבד: 6,035 חיילים (שליש מן הכוח) נפגעו, מעל 2,000 מהם נהרגו.
הקרבות בחזית המערבית > הקרב על הסום

בין יולי לנובמבר 1916 השתתפו הדיוויזיות הקנדיות השנייה והרביעית, שאך זה הגיעה, בקרב על הסום.
במתקפה שהחלה ב-15 בספטמבר היו הדיוויזיות הקנדיות אחראיות על קו באורך של כ-2 ק"מ באזור הכפר קורסלט, בקצה קו המתקפה. הדיוויזיה הקנדית השנייה תפסה בעזרתם של טנקים את הכפר קורסלט לאחר לחימה עזה. עד ה-11 בנובמבר השיגו הקנדים את כל יעדיהם. הדיוויזיה הרביעית כבשה את קו החפירות הגרמני והשיגה התקדמות של כקילומטר מעבר לכפר.
מחיר האבדות בקרב, אשר נודע כעקוב מדם, כלל 24,029 נפגעים קנדיים. ראש ממשלת בריטניה, לויד ג'ורג', כתב לראש ממשלת קנדה לאחר הקרב: "הקנדים מילאו תפקיד כה בולט במלחמת החפירות, עד שסומנו כחיילי סער... בכל פעם שהגרמנים ראו מולם חיילים קנדיים, הם התכוננו לתבוסה."
בקרב השתתף גם גדוד של אנשי דומיניון ניופאונדלנד, שהיה מדינה עצמאית עד לכניסת ניופאונדלנד ולברדור לאיחוד הפדרטיבי הקנדי. רוב אנשי הגדוד, שלחם גם בקרב גליפולי, נהרגו ב-1 ביולי 1916 בקרבת בומונט האמל, ביום הראשון של הקרב על הסום. מתוך 801 חיילים נהרגו 500 ונפצעו 233. הפגיעה היוותה מכה לדומיניון שחלק ניכר מכוח האדם היצרני שלו נפגע באופן אנוש.
הקרבות בחזית המערבית > קרב רכס וימי

קרב רכס וימי היה קרב במערכה על העיר אראס, בירת מחוז פה דה קאלה שבצפון צרפת, במלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין ה-9 ל-12 באפריל 1917 בין הארמייה הגרמנית השישית לבין כוח קנדי-בריטי. בקרב זה לחמו לראשונה כל ארבע הדיוויזיות של הגיס הקנדי יחדיו, תחת פיקוד קנדי. הניצחון בקרב, ובפרט ההצלחה שהושגה על רקע כישלונות הפיקוד הבריטי בשנים הקודמות, תרמו לתחושת גאווה לאומית בקרב הלוחמים. לפיכך נחשב הקרב בהיסטוריוגרפיה של קנדה כמיתוס מכונן של הלאומיות הקנדית ו"לידת האומה הקנדית",
הקרב, בפיקודו של מפקד הכוחות הקנדיים ג'וליאן בינג הבריטי וסגנו הקנדי ארתור קרי, התאפיין בתכנון מדויק ותדרוך של הכוחות, בסיוע ארטילרי מסיבי כחיפוי לכוחות המסתערים ובשימוש יצירתי במנהרות נפץ.
מספר הקורבנות הקנדיים בקרב הגיע ל-3,598 הרוגים ו-7,000 פצועים. בשטח שדה הקרב הוקמה האנדרטה המרכזית לנופלים הקנדיים על אדמת צרפת במלחמת העולם הראשונה.
הקרבות בחזית המערבית > קרב פשנדל

ב-18 באוקטובר 1917, במהלך קרב איפר השלישי, החליפו ארבע הדיוויזיות הקנדיות את גיס אנזא"ק השני. הן תפסו את אותה גזרה אותה תפסה הדיוויזיה הראשונה בקרב איפר השני ב-1915. מפקד החזית, דאגלס הייג, הורה למפקד הכוחות הקנדיים, הגנרל ארתור קרי לכבוש שטח בפאתי הכפר הבלגי פשנדל ולהחזיק בו. לאחר שבחן קורי את השטח, אשר היה מוטבע בביצה, עטור בגדרות תיל צפופות ומוגן על ידי עמדות שמירה גרמניות מסוג פילבוקס, חזר וטען בפני הייג שפירוש הדבר פגיעה ב-16,000 חיילים וביקש לסרב. בקשתו נדחתה והוא הכין תוכנית לסדרת מתקפות "נשוך והחזק" ליעדים מוגבלים (רובם חוות חקלאיות הרוסות). לפי שיטה זו יתפסו הקנדים עמדות אסטרטגיות ויחזיקו בהן מול ניסיונות גרמניים לכיבוש חוזר, ובכך יתישו את הגרמנים.
השלב הראשון של המתקפה החל ב-26 באוקטובר ובו נתפסו על ידי הדיוויזיה הרביעית כל היעדים שסומנו. ב-30 באוקטובר החל השלב השני ובו הצליחו כוחות הדיוויזיה השלישית לכבוש את יעדיהם ולהחזיק בהם, תחת גשם שוטף, כאשר הכוחות מבוססים בבוץ עד מותניהם, מסתבכים בגדרות תיל טבועות ומומטרת עליהם אש תופת מעמדות הפילבוקס. ב-6 בנובמבר החליפו הדיוויזיות הראשונה והשנייה את השלישית והרביעית. עד סוף אותו יום נכבש, בסיוע כל הכוחות בגזרה, הכפר פשנדל.
אף על פי שמטרת הקרב הושגה, היה הניצחון חסר תועלת. הגרמנים רק נסוגו מספר מאות מטרים לאחור, תוך שהם מתבצרים בחפירות וביצורים שהוכנו מבעוד יום (לפי טקטיקת "הגנת העומק" שפיתחו). תחזיתו של הגנרל קרי התגשמה באופן מצמרר, 15,654 חיילים קנדים נפגעו, מתוכם 4,000 הרוגים.
הקרבות בחזית המערבית > מתקפת מאה הימים

ב-8 באוגוסט 1918 נפתחה מתקפת מדינות ההסכמה באזור אמיין. כל ארבע הדיוויזיות של הכוח הקנדי השתתפו בחוד החנית של ההתקפה. ההתקפה בסיוע טנקים גרמה למפלה חסרת תקדים של הצבא הגרמני באותו יום ומכונה על ידי הגרמנים "היום השחור של הצבא הגרמני". במהלך שלושת החודשים העוקבים נהדפו הגרמנים לאחור, בתחילה אל קו הינדנבורג וב-29 בספטמבר נערכה המתקפה המכריעה שפרצה את קו ההגנה הגרמני והביאה, בסופו של דבר לניצחון. הכוחות הקנדיים פרצו את קו הינדנבורג באזור קאנאל דו נור (Canal du Nord).
במהלך המתקפה ספגו הקנדים 46,000 נפגעים. שתי דקות לפני שנכנסה לתוקפה שביתת הנשק ב-11 בנובמבר נהרג החייל הקנדי ג'ורג' לורנס פרינץ, שהתגייס שנה לפני כן. הוא נחשב לחלל האחרון של מלחמת העולם הראשונה.