stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של אירופה
לקריאה נוספת

קארל סטפנסון, על הפאודליזם בימי הביניים
First Crusade ספר על מסעי הצלב
ויליאם צ'סטר ג'ורדן, הספר על הרעב הגדול במאה ה-14
טוני ג'אדט, אחרי המלחמה – תולדות אירופה מאז 1945, תרגום לעברית גרשון גירון, הוצאת מאגנס, 2009. (הספר בקטלוג ULI)
רוברט לופז, לידתה של אירופה, (תרגום: מיה מבורך), תל אביב: הוצאת דביר, תש"ן. (הספר בקטלוג ULI)
ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים, כרכים א–ד, האוניברסיטה הפתוחה, 2003.
תיכון א' לאמנויות תל אביב

| --- | --- |


 בית ספר תיכון
 על שם:  ד"ר אליהו מרוז
 תקופת הפעילות:  1931–הווה (כ־94 שנים)
 מייסדים:  ד"ר אלכסנדר קולר
 מגמות:  אמנויות: אמנות פלסטית, תיאטרון, קולנוע, מחול, מוזיקה, בינתחומי (בעבר). עיוני: ביולוגיה, חמד"ע: פיזיקה וכימיה, מדעי החברה, מחשבת ישראל, פילוסופיה, ערבית, צרפתית, גרמנית, תנ"ך, היסטוריה, ספרות, תכנון וחדשנות עירונית, חינוך גופני
 שכבות לימוד:  ז'-יב'
 מספר כיתות:  42
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  יפעת בירנבוים מנהלת בית הספר, יוליה אובטרכט מנהלת החטיבה העליונה, ג׳ורג׳ט גנדור אמסיס מנהלת חטיבת הביניים, איתן בראון סגן מנהלת שש שנתי פדגוגיה וכח אדם, ורד גוטל מנהלת אמנויות, סמי שושן סגן מנהלת חטיבת הביניים, יונית פרידלנד רכזת היועצות
 באחריות:  עיריית תל אביב-יפו
 תלמידים
 :  כ-1,500
 מיקום
 מיקום:  שפרינצק 4, מרכז תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°4′17.14″N 34°47′2.45″E﻿ / ﻿32.0714278°N 34.7840139°E﻿ / 32.0714278; 34.7840139
 אתר בית הספר
 תבנית:לשוניות2
הגימנסיה במבנה המקורי ברחוב מזא"ה, ליד מגדל המים, 1932 לערך
תיכון עירוני א' לאמנויות תל אביב הוא בית ספר תיכון בתל אביב-יפו. בית הספר נוסד בשנת 1931 כגימנסיה פרטית וב-1947 הפך לתיכון עירוני. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 פועלות בבית הספר מגמות רבות בתחום האמנות.
בבית הספר קיימות כיום מגמות הקולנוע, התיאטרון, המוזיקה, האומנות הפלסטית והמחול. המגמות מתחילות מכיתה ז'.
היסטוריה > כגימנסיה הריאלית בלפור

בית הספר נוסד בשנת 1931 על ידי ד"ר אלכסנדר קולר, כגימנסיה פרטית בשם "הגימנסיה הריאלית בלפור". הגימנסיה שכנה ברחוב מזא"ה בתל אביב, ליד מגדל המים. רוב מורי בית הספר היו יוצאי מזרח אירופה, שאותם הכיר קולר עוד מימיו בפולין. בנוסף למסגרת הלימודים הכללית, ניתנה לתלמידים מסוימים אפשרות להיות במגמה המסחרית. תלמידים שהשתתפו במגמה זו לא המשיכו את הלימודים המורחבים באנגלית, עברית ומתמטיקה.
בשנת 1934 הקים קולר גימנסיה נוספת ברמת גן, שנקראה "גימנסיה אוהל שם", ומשום עבודתו הרבה הפקיד בשנת 1935 את תפקיד הניהול הפדגוגי בידיו של שאול ריגר. ריגר ניהל את בית הספר עד שנת 1943. לאחר מספר רב של שנים, עזב ריגר את בית הספר והחל לנהל את בית הספר למסחר וסמינר לוינסקי. את מקומו תפס דוד רכבי (רקוביצקי).
היסטוריה > בבעלות העירייה

ביולי 1947 הפסיקה הגימנסיה לפעול כמוסד פרטי, ונמכרה לעיריית תל אביב. החברה המנהלת נכנסה לפירוק מרצון וחוסלה לקראת סוף 1948. מאז נקראת הגימנסיה "תיכון עירוני א". בתקופה הראשונה לאחר רכישתו על ידי עיריית תל אביב ובשנותיה הראשונות של המדינה, המשיך בית הספר לשכון ברחוב מזא"ה ופעל בניהולו של דוד רכבי. לאחר מכן עבר למשכנו הנוכחי ברחוב שפרינצק 4 בתל אביב. לאחר רכבי, ניהלו את בית הספר ד"ר יוסף פריד (בשנים 1963–1975) ואחריו המורה הוותיק דוד בן-צבי (1976–1980).
היסטוריה > התיכון מסוף שנות ה-80

השינויים הדמוגרפיים בתל אביב, שכללו הזדקנות והצטמצמות של האוכלוסייה באזור בית הספר, הובילו לירידה במספר התלמידים בבית הספר, דבר שהוביל בשנת 1988 ליוזמה של אילנה מינקין (מנהלת בית הספר בשנים 1981-2000) להקמת מגמות אמנות כחלק מתוכנית הלימודים. יוזמה זו התאימה למיקום בית הספר, לצד מוסדות כמו תיאטרון הבימה ומוזיאון תל אביב, והעלתה את מספר התלמידים, תוך הפחתה ניכרת בנשירת תלמידים.
משנת 2001 עד 2011 נוהל בית הספר על ידי רם כהן. בתקופתו מנה בית הספר כ-1,300 תלמידים במגמות אמנות פלסטית, תיאטרון, קולנוע, מחול, מוזיקה (ג'אז, מוזיקה קלאסית ומוזיקה אלטרנטיבית). בשנת הלימודים תש"ע (2009–2010) היה שיעור הזכאות לתעודת בגרות בבית הספר 98.45 אחוז, הגבוה ביותר בישראל. בתקופה זו שופץ בית הספר. המבנה הישן של אולם הספורט נהרס, ובמקומו נבנה אולם ספורט שתוכנן על ידי האדריכל רוני זייברט.
בשנות ניהולו של כהן ידע בית הספר מספר מחלוקות מתוקשרות; יצירתה של אסיה איזנשטיין, בה הוצג דגל ישראל בצורה פרובוקטיבית; כמה תלמידים שקשרו את עצמם לשער בית הספר כאקט מחאה נגד הרצאת קצין צבא (יצחק כנר, בוגר בית הספר) במסגרת הלימודים; יצירתו של גיא ניסנהויז, בעלת הסממנים האנטי-ציוניים, וזעזוע הורה נוכח שימוש ביצירות מוזיקליות של ניצולי השואה. בתקופת כהונתו כמנהל בית ספר, התבטא כהן לא אחת נגד השלטון הישראלי ביהודה ושומרון וביקר לא אחת את ממשלת ישראל על התנהלותה בנושא זכויות האדם. כהן עורר סערה כשאמר לתלמידי כיתה י"א: "תחשבו על עצמכם: הייתם מוכנים לחיות תחת כיבוש ולא ללמוד, ושלא יהיו לכם תנאים בסיסיים? אני לא מצדיק פיגועים ומעשים אלימים, אבל אני יכול להבין מה גורם להם... כשתתגייסו לכו למחסומים, הביאו את רוח ההתמתנות, ותגיעו למסקנה שאין מקום לכיבוש." בעקבות דברים אלה ואחרים בגנות הכיבוש הישראלי בגדה המערבית המערכת הפוליטית קראה לפיטוריו, דבר שחזר על עצמו מספר פעמים. לאחר עשר שנות ניהול תיכון עירוני א', עבר כהן לנהל את תיכונט.
מספטמבר 2011 ועד נובמבר 2015 ניהלה את בית הספר גלית והבה-שאשו. בתקופת כהונתה של והבה-שאשו הוקמה בבית הספר המגמה הבין-תחומית, שבגינה זכה בית הספר בפרס החדשנות מטעם האגף לחינוך בעיריית ת"א-יפו. והבה-שאשו פרשה מניהול בית הספר באמצע שנת לימודים, לאחר זכייתה במכרז לניהול מינהל התרבות במשרד התרבות והספורט, ובמקומה מונתה לתפקיד בתיה כץ, שניהלה בעברה בית ספר בכרמיאל. במהלך השנה, נדרשו תלמידי בית הספר לראשונה לכללי התנהגות והתנהלות ע"פ חוזרי מנכ"ל, שלא היו מקובלים עד אז במוסד. למרות שלאורך השנה נתמכה כץ על ידי מרבית גורמי החינוך בעירייה וכן צוות ההנהלה וההורים החליטה כץ לעזוב את עבודתה בבית הספר אחרי שנה אחת בלבד בתפקיד זה[דרוש מקור].
במקומה נבחר לנהל את בית הספר יואב פרידן, שנכנס לתפקידו בשנת הלימודים תשע"ז (2016–2017).
מפעל הנצחה לזכר בוגרי בית הספר

בבית הספר נבנתה אנדרטה לזכר בוגרי הגימנסיה ״בלפור״ וביה״ס התיכון עירוני א' לאמנויות שנפלו במערכות ישראל. הפסל הוקם על ידי דן רייזנר ורם כהן, מנהל התיכון לשעבר. העבודה בנויה מ־150 יחידות מודולריות יצוקות בבטון, שצורתן אינסוף. היחידות מאוגדות ב־11 מוטות מתכת ויוצרות קיר מתעקל שמתפתח בצורת האינסוף, אך אינו מסיים אותה. לכל נופל הוקדשה חוליה נפרדת, עליה חקוק שמו ותאריך מותו.
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
הערות שוליים

↑  גימנסיה ריאלית בלפור חברה לתרבות וחנוך בע"מ, העיתון הרשמי 18, עמ' 112
↑  תיכון עירוני א' בתל אביב חינך את תלמידיו לקריירה וזה מה שהם עשו, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1983
↑  מגמת אמנות פלסטית
↑  מגמת תיאטרון
↑  מגמת קולנוע
↑  מגמת מחול
↑  מגמת מוזיקה
↑  נועם דביר, אולם הספורט החדש של עירוני א': בין בית הספר לסינמטק, באתר הארץ, 16 ביוני 2011
↑  מורן זליקוביץ' ומירי חסון, תלמידים נקשרו בשלשלאות למנוע הרצאת קצין, באתר ynet, 28 בדצמבר 2004
↑   ירדן סקופ, מנהל תיכון שהזמין את שוברים שתיקה נקרא לשיחה, אך לא ננקטו נגדו סנקציות, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2016
↑   איילת שני, הכל פוליטי, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2013
↑  נעמי רייכמן, תלמידים, צריך להילחם בכיבוש, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 3.1.2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528622505171  VIAF: 128379159   WorldCat (עם VIAF): 128379159 
גימנסיה ריאלית בלפור, רח' בלפור 12 תל אביב, שנות השלושים המוקדמות
אנדרטה לזכר בוגרי בית הספר – ״קיר זמן זיכרון״
מגמת המוזיקה של בית הספר
מגמת הקולנוע של בית הספר
יהודה כהן (ראש מועצה)

יהודה כהן הוא מנכ"ל הרבנות הראשית לישראל. כיהן בעבר כראש המועצה המקומית אלקנה (2003–2008), ראש מועצה ממונה במועצה המקומית בוקעאתא (2018) ובתפקידים נוספים.
ביוגרפיה

נולד לרב משה כהן, רב מושב נווה ימין. למד בישיבה תיכונית חיספין ובישיבת מרכז הרב. שרת כלוחם בחטיבת גולני, ולמד לתואר ראשון בתעשייה וניהול.
ביוגרפיה > בשירות הציבורי

כיהן כמנכ"ל המועצות המקומיות מעלה עירון וביר אל-מכסור.
בשנת 2003 התמודד בבחירות לרשויות המקומיות על תפקיד ראש המועצה המקומית אלקנה, העפיל לסיבוב השני מול צחי פנטון ונבחר לראש המועצה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד בשנית, אך הפסיד לצדוק זהוראי.
בינואר 2018 התמנה על ידי שר הפנים אריה דרעי לראש המועצה המקומית בוקעאתא, עד לקיומן של בחירות ביישוב באוקטובר של אותה שנה.
שימש יו"ר ממונה (מורשה חתימה) של המועצות הדתיות בכפר סבא (שם הוביל תוכנית הבראה למועצה), בחדרה ובנתניה (2012 - 2015) וכגזבר המועצה הדתית בקריית אתא. בעת כהונתו בחדרה, התקבלו תלונות רבות על תפקודו כולל מרב העיר שמעון ביטון, שלטענתו נבעו מכך שהוא פעל לתקן את הליקויים בהתנהלות המועצה. בדו"ח מבקר עיריית נתניה לשנת 2015 נמתחה ביקורת חריפה על התנהלותה של המועצה הדתית נתניה בראשותו, והמבקר ביקש את התערבות משרדי הממשלה וכתב כי בחלק מההאשמות ישנו חשש לעבירות פליליות. כהן נחקר, אך תיק החקירה נסגר.
ב-2023 לאחר שנבחר בוועדות האיתור של השר לשירותי דת מתן כהנא התמנה בפועל על ידי השר לשירותי דת מיכאל מלכיאלי לשמש כמנכ"ל הרבנות הראשית לישראל.
עם כניסתו לתפקיד העביר יהודה כהן מתפקידם את מנהל מחלקת שחיטת חו"ל, מנהל אגף הכשרות הארצי ומנהל מחלקת היבוא ולקח תחת אחריותו את כלל התפקידים. היועץ המשפטי של הרבנות הראל גולדברג פנה אליו במכתב בו טען שהוא פועל בחוסר סמכות וחוסר סבירות קיצוני..
הערות שוליים

↑  אשר אטדגי, אבל כבד: הרב משה כהן נפטר - "גאון וצנוע שאהב את כל תושבי כפר סבא", באתר mynet‏ כפר סבא, 6 באפריל 2021
↑  הסיבוב השני בבחירות המקומיות: המדריך המלא, באתר ynet, 11 בנובמבר 2003
↑  ניהול כוח אדם במועצות המקומיות, באתר משרד מבקר המדינה.
↑  אדי גל, אתא: בוטלו החזרי רכב וטלפון לעובדי המועצה, באתר mynet‏ קריות, 26 בפברואר 2012
↑  חדרה: מהגר"ש ביטון, רב העיר: נתקו קשר עם יהודה כהן, הממונה על המועצה הדתית, באתר כאן נעים, 18 בפברואר 2011
↑  הילה חלפון, עשיתי מהפך במועצה הדתית בחדרה, קודם זה היה כמו בחנות פלאפל", באתר nrg‏, 13 באפריל 2011
↑  ניר איסקוב, על רקע פרשת השחיתות בעירייה: חשד לפלילים במועצה הדתית בנתניה, באתר mynet‏ נתניה, 22 בספטמבר 2016
↑  צבי זרחיה, שניים משבעת המנכ"לים שתאשר הממשלה - הורשעו בפלילים, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2023
↑  מנכ"ל הרבנות הראשית יהודה כהן נכנס לתפקידו, באתר gov.il
↑    ישי אלמקייס, ‏יועמ"ש הרבנות הראשית נגד המנכ"ל: "הנחיותיך לוקות בחוסר סבירות קיצוני וחורגות מסמכות", בעיתון מקור ראשון, 28 במאי 2023
↑  חנן גרינווד, כאוס ברבנות הראשית - ראש אגף הכשרות לשעבר נגד המנכ"ל: "פוגע בכשרות הממלכתית", באתר ישראל היום, 30 באפריל 2023
חזקה של נקודה

בגאומטריה, חזקה של נקודה (או דרגה של נקודה) ביחס למעגל נתון בעל רדיוס r היא הגודל  h=s^{2}-r^{2}, כאשר s הוא מרחק הנקודה ממרכז המעגל. החזקה מוגדרת כאשר הנקודה נמצאת במישור של המעגל. החזקה של נקודות הנמצאות מחוץ למעגל היא מספר חיובי, בתוכו שלילי, ועל המעגל - 0.
החזקה שווה למכפלת אורכי הקטעים המתקבלים מחיתוך ישר דרך הנקודה עם המעגל, כאשר מכוונים את הקטעים כראוי, ואינה תלויה בבחירת הישר. בשרטוט, החזקה היא המכפלה
 h=|PM|\cdot |PN|=|PA|\cdot |PB|. המושג נטבע ונחקר על ידי יאקוב שטיינר.
הגדרות נוספות

אם הנקודה מחוץ למעגל, החזקה שלה שווה לריבוע אורך המשיק למעגל היוצא ממנה. עובדה זו נובעת ממשפט פיתגורס: המשולש PTO ישר-זווית, ולכן  |PT|^{2}+|TO|^{2}=|PO|^{2}.
אם נסתכל על המעגל במערכת צירים קרטזית כמעגל קנוני שרדיוסו r, נקבל שהחזקה של נקודה  (x,y) היא:
 ({\sqrt {(x-0)^{2}+(y-0)^{2}}})^{2}-r^{2}=x^{2}+y^{2}-r^{2}.
מכך ניתן לראות שאם נשרטט במרחב את המקום הגאומטרי של כל הנקודות שחזקתן שווה, נקבל פרבולואיד.
שימושים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ניתן להשתמש בחזקה כדי להגדיר מקומות גאומטריים הקשורים למעגל. לדוגמה, ציר רדיקלי הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שחזקתן ביחס לשני מעגלים נתונים היא שווה.
המקום הגאומטרי של כל הנקודות בעלות אותה חזקה במרחב: פרבולואיד
דגל (מתמטיקה)

במתמטיקה, דגל הוא שרשרת סופית של תתי-מרחבים המסודרת ביחס להכלה. אם V מרחב וקטורי מממד סופי d, הדגלים המקסימליים שלו הם שרשראות באורך d, שבהן הפרש הממדים בכל צעד הוא 1. אוסף כל הדגלים נקרא יריעת הדגלים (אנ'), וכאשר השדה סופי -- קומפלקס הדגלים (אנ'). מכיוון שהחבורה הליניארית הכללית פועלת פעולה טרנזיטיבית על היריעה, אפשר לתאר אותה כמרחב המנה  \ \operatorname {GL} _{n}(F)/\operatorname {B} _{n}(F), כאשר  \operatorname {B} _{n}(F) היא תת-חבורת בורל (המייצבת אחד הדגלים).
בורל הוכיח (ב-1953) שחוג הקוהומולוגיה של יריעת הדגלים של  \ \mathbb {C} ^{n} היא  \ \mathbb {C} [x_{1},\dots ,x_{n}]/\langle e_{1},\dots ,e_{n}\rangle , כאשר  \ e_{i} הן הפולינומים הסימטריים האלמנטריים.
המושג משמש באופן כללי יותר גם עבור שרשראות של אובייקטים קומבינטוריים הסדורות ביחס להכלה, כגון הזוגות של קודקוד וצלע העוברת דרכו בגרף (ראו למשל מיון המישורים הפרויקטיביים הסופיים).
ראו גם

יריעת גרסמן
יוסי בן-דב

יוסי בן־דב (נולד בחיפה ב-9 בנובמבר 1950, כ"ט בחשוון תשי"א) הוא המנהל הכללי של בית הספר הריאלי העברי בחיפה החל מ-2014 והוא צפוי לסיים את כהונתו בסוף שנת הלימודים תשפ"ה. קודם לכן לימד באוניברסיטאות אחדות וניהל מספר חברות היי-טק.
יוסי בן-דב מרצה בפני חברים בעמותה לתולדות חיפה, אוקטובר 2022
ביוגרפיה

יוסי בן־דב נולד בחיפה ב-1950, להוריו, אושרית (לבית בנדה) ונתן בן־דב (לשעבר רוזנזומן). הוא בוגר בית הספר הריאלי, שם למד בין השנים 1956–1968. בשנות לימודיו החל בפעילות בשבט "כרמל" של הצופים העבריים, במסגרתה יצא לגרעין "רם" שהקים את קיבוץ מבוא חמה בדרום רמת הגולן מייד לאחר מלחמת ששת הימים. את שירותו הצבאי עשה בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח. במלחמת יום הכיפורים היה בפלוגה גימל של גדוד 469 בחטיבת המילואים של הצנחנים, בפיקודו של אפרים ברנד שצלח את תעלת סואץ והגיע למבואות איסמעיליה, על שפת תעלת המים המתוקים.
בן־דב סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות במתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה בשנת 1974 באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל את תואר הדוקטור בחקר ביצועים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1977. את עבודת הדוקטורט עשה בהנחייתו של פרופסור ריצ'רד בארלו בנושא: Optimal Testing Procedures for Coherent Systems. לימד באוניברסיטת המדינה של מישיגן, באוניברסיטה העברית בירושלים ובבית-הספר למינהל עסקים וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 1986 החל בעבודה בוול סטריט, בחברת "Prudential Securities", כמנהל של קבוצת האסטרטגיות הפיננסיות של החברה. בשנת 1991 התמנה למנהל האדמיניסטרטיבי של "מכון רפפורט למחקר במדעי הרפואה" בפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה. בשנת 1995 הצטרף לחברת "אמדוקס" כסגן נשיא בכיר ואחראי על הסניף החיפאי של החברה.
בשנת 1999 מונה למנכ"ל של חברת "סכמה" שעסקה באופטימיזציה של רשתות סלולר. סכמה נמכרה מאוחר יותר לחברת "Teoco". בשנת 2008 התמנה למנכ"ל של חברת "עת הדעת", העוסקת בטכנולוגיה בחינוך, ומפתחת פתרונות הוליסטיים להוראה, לימוד והערכה עבור בתי ספר.
בן־דב נשוי לפרופסור ניצה בן-דב, כלת פרס ישראל לחקר הספרות העברית והכללית לשנת 2021. לזוג שלושה ילדים ונכדים. אחותו, נעמי כרמון, היא פרופסור אמריטה מהפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים (הטכניון).
ביוגרפיה > כמנהל בית הספר הריאלי

בינואר 2014 מונה למנהל הכללי של בית הספר הריאלי העברי בחיפה.
בשנים 2014–2017 התנהל מאבק ארוך בין בית הספר הריאלי ששאף לשמור על מעמדו כבית-ספר "מוכר שאינו רשמי" לבין משרד החינוך שרצה להפוך את בית הספר לבית ספר רשמי-ציבורי. בחודש מאי 2017 הושגה פשרה בין בית הספר למשרד החינוך על-פיה בית הספר הריאלי יהפוך לבית ספר פרטי בכיתות א'–ח', בעוד שכיתות ט'–י"ב תמשכנה להיות במעמד "מוכר שאינו רשמי". ב-1 בספטמבר 2017 נחנך בסניף יסוד אחוזה של בית הספר הריאלי בניין חדש, שנתרם על ידי עמותת "היכל אליהו". בבניין כיתות לימוד, אודיטוריום ומרכז לתרבות יהודית-ישראלית. באוקטובר 2018 נחנכו בבית הספר מתחמי מייקרים בזכות תרומתם של בני הזוג ד"ר מרים אדלסון, שלמדה בבית הספר הריאלי מכיתה א' ועד כיתה י"ב, ובעלה שלדון אדלסון.
בשנת הקורונה (2021-2020) הצטיין[דרוש מקור] בית הספר הריאלי בניהול הלמידה מרחוק בעזרת "למידה היברידית" שנוהלה בכל כיתות בית הספר באמצעות מצלמות איכותיות שצילמו את השיעורים בכיתה ומסכי טלוויזיה גדולים שאיפשרו למורות ולמורים לעקוב ולשתף את התלמידים שבבית. בשנה זו שודר לראשונה בשידור חי הטקס המסורתי של יום הזיכרון, הכולל מדי שנה את כל 4,200 תלמידי בית הספר, וכן אלפים רבים מהבוגרים. בספטמבר 2021 נפתחו בבית בירם שני גנים נוספים ברשת הריאליגן, ובכך הגיע מספר הגנים ברשת לשמונה.
בספטמבר 2022 עבר בית הספר בניהולו של בן־דב שינוי פדגוגי וארגוני, והפך למבנה של ארבע שנות יסוד ("זריעה" בכיתות א'–ד'), ארבע שנות חטיבת ביניים ("נביטה" בכיתות ה'–ח') ותיכון ארבע שנתי ("הנצה" בכיתות ט'–י' ו"פריחה" בכיתות י"א–י"ב). כתוצאה מכך עברו כל תלמידי שכבת ט' לסניף בית בירם של החטיבה העליונה שהפכה לקמפוס ובו כ-1,850 תלמידים. כמו-כן נחנך ב-31.8.22 "בית הרוח והרעות" ללימודי מדעי הרוח והחברה, שנתרם על ידי ענת ואודי אנג'ל.
פרסומים

Ben-Dov, Yosi (1980). "Optimal reliability design of k-out-of-n systems subject to two kinds of failure". Journal of the Operational Research Society. 31 (8): 743–748.
Ben-Dov, Yosi (1981). "Optimal testing procedures for special structures of coherent systems". Management Science. 27 (12): 1410–1420.
Ben-Dov, Yosi (1981). "A branch and bound algorithm for minimizing the expected cost of testing coherent systems". European Journal of Operational Research. 7 (3): 284–289.
Shilony, Yuval; Ben-Dov, Yosi (1981). "Power and importance in a theory of lobbying". Behavioral Science. 27 (1): 69–76.
Assaf, David; Ben-Dov, Yosi; Krieger, Abba M. (1986). "Optimal design of systems subject to two types of error". Operations Research. 34 (4): 550–553.
Ben-Dov, Yosi; Hayre, Lakhbir; Pica, Vincent (1992). "Mortgage valuation models at Prudential Securities". Interfaces. 22 (1): 55–71.
הערות שוליים

↑  יוסי בן דב מסיים את תפקידו כמנכ"ל הריאלי לאחר 11 שנים, באתר כלבו – חיפה והצפון, 31 באוקטובר 2024
↑  יוסי בן-דב באתר Google Scholar
↑  יוסף (יוסי) בן-דב - מחזור מ"ט | אתר הבוגרות והבוגרים, באתר האינטרנט של בית הספר הריאלי
↑  עלי מוהר ודוד טרטקובר, פלוגה גימל, מחלקה שלוש, רשימות ורישומים ממלחמת יום הכיפורים, הוצאת כנרת, 2003
↑  גנאלוגיה מתמטית של יוסי בן-דב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
↑  ורסמד וסכמה בעשירייה הראשונה של ה-FAST 500 באירופה, באתר ynet, 4 בדצמבר 2002
↑  גיא גרימלנד, הסטארט-אפ הסודי שרוצה לשנות את החינוך בעולם, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2009
↑  יוסי בן ארצי, מדינת ישראל נגד הריאלי, באתר הארץ, 15 בפברואר 2015
↑  שושן מנולה, סוף לסאגה: הריאלי ומשרד החינוך הגיעו להסכם, באתר כלבו – חיפה והצפון, 26 במאי 2017
↑  שושן מנולה, הזוג אדלסון חנך מתחם מייקרים בבית בירם, באתר כלבו – חיפה והצפון, 18 באוקטובר 2018
↑  טקס יום הזיכרון תש"ף בבית הספר הריאלי העברי בחיפה(יוטיוב)
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג': האנג'לים של בית הרוח והרעות | TMI, באתר מעריב אונליין, 4 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 178/6372  MGP: 146105
יחידת שלדג

| --- | --- |
 סמל היחידה סיכת לוחם וסמל היחידה
סיכת לוחם וסמל היחידה
 זן נדיר, ציפור משונה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 סוג:  יחידת קומנדו מיוחדת
 בסיס האם:   בסיס פלמחים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים)
 מקים היחידה:  מוקי בצר
 מלחמות:    מלחמת לבנון הראשונה  האינתיפאדה השנייה    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל  כיבוש החרמון הסורי
 נתוני היחידה
 ייעוד:  פעילות קומנדו וסיור מיוחד בעומק האויב עבור חיל האוויר הישראלי
 פיקוד
 יחידת אם:   כנף 7
 דרגת המפקד:   סגן-אלוף
 מפקדים:  רשימה בהמשך
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
לוחמי יחידת שלדג באימון
יחידת שלדג (יחידה 5101) היא יחידת העילית של חיל האוויר הישראלי.
היחידה כפופה לכנף כוחות אוויר מיוחדים (כנף 7) בחיל האוויר. היחידה הוקמה בהשראת ה-SAS, "שירות האוויר המיוחד" של הצבא הבריטי. היא מתמחה בביצוע משימות קומנדו ומודיעין עומק. בסיס הקבע של היחידה הוא בסיס פלמחים. מפקדה הוא קצין בדרגת סגן-אלוף.
תג סיכה וסמל היחידה

סיכת הלוחם וסמל היחידה ניתנו לה בשנת 1989 בזמן שאביהו בן-נון היה מפקד חיל האוויר. בסיכת היחידה מופיע שלדג. שם היחידה נלקח כנראה מציטוטו של דייוויד סטרלינג, מקים יחידת הקומנדו ה-SAS הבריטית, שאמר כי יחידתו תרד על האויב כמו שלדג היורד על טרפו.
את סיכת הלוחם עיצב בשנת 1989 יגאל גבאי כחלק משירותו במילואים כמעצב בענף יחסי ציבור וקשרי חוץ במטה חיל האוויר.
היסטוריה

היחידה הוקמה בשנת 1974 בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים על מנת לספק לחיל האוויר יכולת עצמאית בנושא קומנדו ומודיעין. מייסד היחידה ומפקדה הראשון היה מוקי בצר, יוצא סיירת צנחנים ומ"פ מילואים בסיירת מטכ"ל, שנעזר רבות בדודיק רוטנברג, איש הצנחנים ומגיבורי הקרב על גבעת התחמושת, וביפתח ספקטור, ראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר. בראשית דרכה, תפקדה היחידה כפלוגת מילואים של סיירת מטכ"ל וכונתה "הגדוד למשימות חיל האוויר".
לאחר מכן, בעקבות תמיכתו של סגן הרמטכ"ל באותם ימים, רפול, הוחלט בינואר 77 להפוך את היחידה לסדירה. בצר היה למפקד היחידה הסדירה והלוחמים הגיעו מסיירת מטכ"ל ומסיירת שקד, שפורקה באותה שנה. היחידה הייתה כפופה למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, והייתה מסונפת לצנחנים. מדי הא' של שלדג היו מכנסי א' צנחנים, חולצה רגילה, כומתה אדומה ונעליים אדומות, ללא תגים, ללא סמלים למעט כנפי צניחה וכנפי סיירת וללא דרגות (למעט קצינים). עוד פריט שאפיין את לוחמי היחידה היה נשקם האישי אשר היה גלילון מיוחד עם מתפסי עץ ואפשרות הוספת אמצעים, בזמן שלגלילון הרגיל היו מתפסי בקליט שחורים. הגיוס ליחידה היה תחת הגיוס לצנחנים, טירונות בסנור כפלוגה מיוחדת, ולאחריה התפצלות למסלול מיוחד. רק בהמשך דרכה הפכה היחידה ליחידה מיוחדת ייעודית של חיל האוויר, לוחמי היחידה מבצעים משימות מיוחדות.
את אחד השינויים המשמעותיים ביחידה הוביל אליק רון - העברת היחידה לפיקודו של חיל האוויר, למרות התנגדותו של קצין צנחנים וחי"ר ראשי, תא"ל איציק מרדכי. עם זאת, גם לאחר המעבר המשיכו לוחמי היחידה ללבוש מדי א' ירוקים ולנעול נעליים אדומות (בדומה ליחידות המובחרות של הצנחנים וסיירת מטכ"ל). כאשר אביהו בן-נון קיבל את הפיקוד על חיל האוויר, הוא הורה על מעבר למדי חיל האוויר ועל שינוי סיכת הלוחם וסמל היחידה, ובזאת הושלמה הפיכתה של היחידה ליחידה אורגנית בחיל האוויר.
המוטו של היחידה הוא "זן נדיר, ציפור משונה". לעיתים מכונה היחידה 'האחות הצעירה' של סיירת מטכ"ל.
מוטיב היחידה "המעז מנצח", הושאל מסיירת מטכ"ל, ממנה הגיע בצר, ששאלה אותו בתורה מהיחידה המקבילה בצבא הבריטי, ה-SAS. בשל ייעוד היחידה הדומה. הספר "מפקד הרפאים", של מפקד ה-SAS דייוויד סטירלינג ויחידתו במלחמת העולם השנייה, מחולק במשך שנים ללוחמי הסיירת עם סיום מסלול הלוחם ופרק ההכשרה.
היחידה נקראת על שם ציפור השלדג עקב הדמיון בין האופי בו ציפור זו תופסת את הטרף שלה לבין סוג המבצעים שמבצעת היחידה.
היסטוריה > העלאת יהודי אתיופיה

תחת פיקודו של דורון אלמוג נטלה היחידה חלק מרכזי בהעלאתם של יהודי אתיופיה ארצה, ופעלה רבות בתחום עד לחשיפת המבצע בעיתונות הישראלית, חשיפה שהובילה לפיצוצו של ההסכם בין ישראל לסודאן. כן חילצו לוחמי היחידה את אנשי המוסד מסודאן לאחר המהפך הפוליטי שעבר על המדינה ועליית שלטון מוסלמי קיצוני[דרושה הבהרה].
בראשית 1991 עמד שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בפני נפילה נוכח כוחות המורדים שהתקרבו לבירת אתיופיה, אדיס אבבה. הדחתו הקרובה של מנגיסטו עוררה חשש כי גורלם של אלפי היהודים שהמתינו בעיר לעלייה ארצה נתון בסכנה. בהתאם לכך החלה ממשלת ישראל (בראשות יצחק שמיר) בניהול משא ומתן, בתיווך ארצות הברית, עם השליט האתיופי, במטרה לסכם על הוצאתם המהירה של היהודים מאתיופיה לישראל.
כתוצאה מכך (ב-24 וב-25 במאי 1991) הוטסו ארצה כ-14,400 יהודים בתוך 34 שעות, ב"מבצע שלמה". היחידה, בפיקודו של בני גנץ, איבטחה את שדה התעופה.
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה

במלחמת לבנון הראשונה מפקד שלדג היה סא"ל גיורא ענבר. באותם ימים הייתה היחידה כפופה למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי והייתה מסונפת לחטיבת הצנחנים.
ליחידה היו תוכניות מגירה לפעולה בלבנון. עם פרוץ הקרבות ב-6 ביוני 1982 פעלה "שלדג" בשני כוחות עיקריים. כוח אחד הגיע לאזור בקעת הלבנון, שהיה אז בשליטת הצבא הסורי, וסייע לחיל האוויר הישראלי בהשמדת סוללות טילי קרקע-אוויר ותותחי נ"מ, כחלק ממבצע ערצב 19.‏ הכוח השני, בפיקודו של טל רוסו פעל בציר החוף וכבש את מתחם המוזיאון בביירות, בו התבצרו לוחמים רבים של הקומנדו הסורי, והשתתף בקרבות אחרים בעיר כנגד מפקדות מבוצרות היטב של אש"ף. בטרם הקרב על המוזיאון, מצא קצין המודיעין של היחידה תרשים מדויק של המבנה בארכיון הלאומי של ביירות. הלוחמים פשטו בו זמנית דרך כל הפתחים, והסתערו באש וברימונים על המחבלים המבוצרים. טל רוסו, שהיה אז מפקד פלגה בשלדג, תיאר בראיון את הפריצה למתחם המוזיאון – ”הצמדנו חומר נפץ לקיר המבנה. חשבנו שזה יעשה חור בקיר, אבל בפועל פוצצנו את הספרייה הלאומית של ביירות וגשם של דפים ירד עלינו. תחת אש של אר.פי.ג'י פרצנו למוזיאון”. את הקרב מול אנשי הפת"ח ניהלו לוחמי שלדג כשהם מתרוצצים בין חפצי אומנות ואוסף של מטבעות עתיקים המוטלים על הרצפה.
שישה ימים לאחר תחילת המלחמה סייר סגן הרמטכ"ל האלוף יקותיאל אדם, בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת הסיור בכפר נפתחה לעברו אש מחבלים, והוא פנה למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. באותו בית הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בו למוות. גיורא ענבר, שהיה בקרבת מקום עם כוח של היחידה, הוביל את הלוחמים, ובהם צוות בפיקוד טל ורדי ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו.
למחרת, בפעולה מיוחדת בעומק של שישה ק"מ מעבר לקווי הכוחות הישראלים, אליה יצאו ארבעה לוחמי שלדג, בפיקוד המ"פ, סרן אייל גור, זוהה הכוח על ידי חיילים סורים ושלושה מתוך ארבעת הלוחמים נפצעו.
בהמשך המערכה ברצועת הביטחון לקחה היחידה חלק במבצעי צה"ל, ובהם מבצע עיניים ירוקות, מבצע כחול וחום, מבצע דין וחשבון, ופעלה במספר רב של מבצעים חשאיים כנגד החזבאללה. במהלך תקופת פיקודו של גל הירש על היחידה, הוביל הירש כוח של לוחמי שלדג במבצע עומק בלבנון, מבצע שכמעט והסתיים בהדחתו מצה"ל. הוא פעל עם כוח קטן שחדר לבסיס חזבאללה, ומשהתגלה איחור בלוח הזמנים התנגד לכוונת מפקדיו לסגת, מבלי לבצע את המשימה. הירש אף ניתק את מכשיר הקשר, כדי להשלים את המשימה מבלי שיוכלו לתת לו פקודה מפורשת לסגת. הכוח הצליח לבצע את המשימה וחולץ בעור שיניו מלבנון מבלי שהתגלה. על הירש נמתחה ביקורת קשה מצד הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, אך הלה גם חלק לו שבחים על אומץ הלב שגילה. במהלך פיקודו על היחידה קיבלה שלדג שני פרסי רמטכ"ל, וכן צל"ש הרמטכ"ל יחידתי על תעוזה במבצעים, בין היתר במבצע ענבי זעם.