stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובר השטן
עלילה > מערכה 3 בפתח מערה

רמבו מחכה לכלתו מול מערה סלעית. מתוך החושך, ברטרם מגיח ומבטיח לו שקית זהב בתמורה לשירותיו. רמבו עוזב במהירות ואז נשמעים ברקים ורעמים. שדים מופיעים, האדמה פוערת פיה וברטרם קופץ לתוך הפתח שנפער שפולט להבות. אליס מופיעה. היא מחפשת, קוראת לאהובה, אבל לא מוצאת אותו בשום מקום. בינתיים, קולות מסתוריים זועקים את שמו של רובר מהמעמקים. הנערה יוצאת לבסוף אל פתח המערה, משם יוצא רמבו החיוור כסיד. מבוהלת, היא בורחת אל צלב עץ התלוי על הסלע. ארוסה משביע אותה שלעולם לא תספר לאף אחד את מה שראתה. ואז רובר מופיע.
לברטרם ניתן זמן עד חצות לגרור את בנו איתו. אם הוא ייכשל הוא יאבד אותו לנצח. אליס מנסה להזהיר את רובר, אבל הוא לא שומע לה מתוך זעמו. הטורניר הסתיים והוא לא היה שם! ברטרם גורם לו להאמין שהוא נפל קורבן למזימתו של הנסיך מגרנדה, אבל עדיין לא הכל אבוד. אם יהיה מוכן לכרות ברית עם הרשע, הוא עדיין יוכל לנצח. כל שעליו לעשות הוא להוציא את הוורד מידי הפסל של סנט רוזליה בחצות או לשבור את הענף. בייאושו האחרון, רובר מסכים.
הפסל ניצב בבית קברות בגן המנזר. ברטרם מזמן את רוחן של נזירות שנספו בחטא ורוקדות בהשתוללות מחול פראי. התקרבותו של רובר שמה קץ לשעשוע שלהן. כאשר הנסיך צועד אל הפסל, פניו של הפסל משתנות לאלו של אמו. רובר נבהל ובורח, אבל אז הנזירות מופיעות ומקיפות אותו. הן מפתות אותו על ידי ריקוד אירוטי ורובר שובר לבסוף את הוורד.
עלילה > מערכה 4 בארמון

חגיגה מתקיימת במסדרונות הארמון של איזבלה. כולם רוקדים ומריעים עד שרובר מופיע עם הענף בידיו. אז כולם נרדמים. הוא ניגש לאיזבלה ומעיר אותה. הנסיכה רואה שאהובה כרת ברית עם השטן, אך מרגיעה אותה באהבתה ומעודדת אותו לברוח, שכן אבד חנו בעיני המלך משום שלא הופיעה לטורניר. ברובר, לעומת זאת, רוח האבירים מתעוררת והוא נשאר. ברטרם מציל אותו מהאבירים התוקפים.
עלילה > מערכה 5 בקתדרלה

לשמחה והודיה שהנסיכה שלהם ניצלה מהשטן, האנשים עורכים טקס הודיה בקתדרלה של פאלרמו. רובר מנסה למצוא מקלט בקתדרלה, אבל ברטרם נחרד מהמקום הקדוש. לבסוף הוא מתוודה שרובר הוא בנו והוא אביו ובזכות זו מצהיר שגופו ונפשו של רובר הם שלו. רובר לא מתנגד. הוא כבר עומד לחתום על החוזה עם השטן כשמופיעה אליס עם צוואתה של אמו הגוססת של רובר. הפעם רובר נוטל את האיגרת. אמו מזהירה אותו מ"חברו המתחזה" ברטרם. בינתיים, השעון מצלצל חצות, זמנו של ברטרם נגמר, הרוע נעלם בלהבות הבוערות. עוגב נשמע מהכנסייה, רובר רועד וניגש איזבלה, שקוראת לו. נשמתו ניצלה.
המוזיקה של היצירה

היצירה אינה היצירה הטובה ביותר של המלחין, אבל היא כבר מופיעה עם סימנים של יצירה בוגרת כשל המלחין הבוגר המאוחר יותר. פרטי המנגינה המתלקחת, הסצנות הנשמעות ברגשיות-נוסטלגיות, האינטונציה ההרואית, האלמנט הדמוני ומוטיב הגאולה, כולם מצביעים על המלחינים הרומנטיים הגדולים המאוחרים יותר. הקומפוזיציה בכללותה תמציתית, הלחנים ניתנים היטב לשירה, אבל מאיירבר כל הזמן התלבט בין הפופולרי לאנין הטעם. רק האיפוק שמר אותו על המסלול הנכון.
כמו ביצירות אחרות של המחבר, גם כאן לא בחר באמצעים המוזיקליים. הוא עשה הכל למען הצלחה ובגלל זה רוב יצירותיו נעלמו כעת מעל בימות האופרה. בלדת השטן כמעט מגוחכת, ריקוד הנזירות לפעמים די מגונה וגס, ומנגינות הגעגועים הביתה די נוטפות גיחוך.
האופרה, לעומת זאת, היא דוגמה מצוינת לארגז הכלים של רומנטיקת האימה: אישה שנכנסה להריון מהשטן, "גוזל השטן" שחזר לדרך הישר, נזירות מלאות תאוותה, יריד נשמות, חילול השם, נשמה מהססת בין הטוב לבין הרע, שייכים כולם לספרות הגותית בת זמן המלחין. יחד עם זה, רובר השטן היא אופרה משמעותית. למאיירבר היה חוש גדול לבמה ונגע בלברית הבלתי אפשרית ביד כזו שהוא יכול היה לכבוש את הקהל של אז עם היצירה זו, במכה אחת. למרות חסרונות היצירה, היא מציעה "מחסן כלים" עבור מאסטרים גדולים מאוחרים יותר ממנו הם הצליחו "להתפרנס" במשך עשור לפחות. לא רק הרומנטיקנים והווריסטים, אלא גם נציגים שונים של המוזיקה הלאומית.
האריות המוכרות

"Nonnes, qui reposez" - האריה של ברטרם במערכה השלישית, ה-Evocation
"Robert, Robert, toi que j’aime" - שירה של איזבלה במערכה הרביעית.
גלריית תמונות

אליס
רובר
איזבלה
ברטרם
תלבושת השטן
לקריאה נוספת

Casaglia, Gherardo (2005). "Robert le diable". L'Almanacco di Gherardo Casaglia (באיטלקית).
Kaufman, Tom, "A Few Words About Robert le Diable" on the "Meyerbeer Fan Club" website, retrieved 10 January 2011
Kühnhold, Wolfgang (1998). "A Discussion of Meyerbeer's Robert le diable" on the "Meyerbeer Fan Club" website, retrieved 4 April 2012
ג'אקומו מאיירבר
צומח

| צומח |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: צומח
שם מדעי
 Plantae ‏הקל, 1866
צומח (שם מדעי: Plantae או Viridiplantae) היא ממלכה שכוללת בתוכה יצורים המבצעים פוטוסינתזה ומכילים את הפיגמנטים כלורופיל a וכלורופיל b. חומר התשמורת העיקרי אצלם הוא עמילן. ממלכת הצומח ממוינת לשתי קבוצות עיקריות:
מערכת הירוקיות.
קבוצה הכוללת בתוכה את תת-ממלכת צמחי עובר, סדרת הנאווניתאים ועוד שככל הנראה התפתחה מן הירוקיות.
מקובל להניח שצמחים התפתחו מאצות ירוקיות בגלל המשותף ביניהם: הפיגמנטים הפוטוסינתטיים הם כלורופיל a וכלורופיל b, חומר התשמורת העיקרי הוא עמילן, דופן התא מכיל תאית.
שיטות הרבייה של הצמחים רבות ומגוונות, החל מהתחלקות תאים, כמו בחלק מהאצות הירוקיות, וכלה בהאבקה והתפתחות זרעים כמו בבעלי הפרחים.
רוב הצמחים הם אוטוטרופים שמייצרים את המזון שלהם עצמאית על ידי הפוטוסינתזה. בהתאם לכך, אחד הגורמים העיקריים שמשפיעים על גדילת הצמח והתפתחותו הוא האור.
חלק מהצמחים הם טפילים, ומנצלים לקיומם חומר אורגני מצמחים חיים אחרים. לעומתם, צמחים טורפים מנצלים חומר אורגני מבעלי החיים.
המדע העוסק בחקר הצומח נקרא בוטניקה.
בראשית המאה ה-21 מספר מחקרים הראו שצמחים שונים פיתחו יכולות שונות לחוש את הסביבה ואף להגיב למתרחש בה, למשל, להגיב בהפרשת חומרים למשמע זמזום דבורה.
המיון המדעי של ממלכת הצומח

להלן המיון השלם, המלא והמעודכן לשנת 2004:
מערכת הירוקיות (Chlorophyta) – אצות ירוקות
מחלקת אצות ירוקניות
מחלקת Pedinophyceae
מחלקת Picocystophyceae
מחלקת Prasinophyceae
מחלקת Trebouxiophyceae
מחלקת Ulvophyceae
תת-ממלכת סטרפטופיטיים (Streptophyta)
קבוצת נאוניתיות
סדרת נאווניתאים (Charales)
סדרת Coleochaetales
מחלקת Chlorokybophyceae
מחלקת Klebsormidiophyceae
מחלקת Mesostigmatophyceae
מחלקת Zygnemophyceae
על-מערכת צמחי עובר (Embryophyta)
הערה
בשיטה המודרנית של המיון המדעי, לא תמיד דרגת מיון מסוימת נכללת בדרגת המיון שמעליה. כלומר, סדרה של צמחים יכולה להיות כלולה במערכה ולא תהיה שייכת לאף מחלקה.
קבוצה היא דרגת מיון בדיוק כמו מערכה, מחלקה, סדרה ומשפחה, אך ללא שם מאפיין.
גלריה

Cladophora glomerata
טחב עלים
Dicksonia fibrosa
Cornus florida
Araucaria araucana
Equisetum sylvaticum
ארז אדום מערבי
Larix sibirica
חמניה
צבעוני ההרים
חמציץ נטוי
דרלינגטוניה
קוקוס
מנגרוב מהסוג Rhizophora
תפוח
פפאיה
קפה ערביקה
Nymphaea nouchali
לוף ארצישראלי
קקטוס
במבוק ממין Phyllostachys edulis
צלף קוצני
הערות שוליים

↑  אברהם צטיינמן ודוד (צירקין) צפריר (1982). צמחי בית ומרפסת – כרך א'. תל אביב: הוצאת עם עובד – תרבות וחינוך.
↑   הם שומעים, זוכרים, מרכלים ואפילו מחשבים ממוצע. מבט לעולמם הנסתר של הצמחים, באתר הארץ, 27 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX525083  BnF: cb11933145f (data)  GND: 4045539-7  LCCN: sh85102839  NARA: 10641997  NDL: 00572119  NKC: ph116070  SUDOC: 040761320
יגור ברוייב

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1977 (בן 47) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למשחק על שם מיכאיל שצ'פקין 
 בן או בת זוג:  קסניה אלפיורובה (נובמבר 2001–?) 
 http://egorberoev.narod.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
יֶגוֹר בֶרוֹייֵב (Его́р Беро́ев; נולד ב-9 באוקטובר 1977, מוסקבה) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון ומדובב רוסי, מנחה טלוויזיה ואיש ציבור.
ביוגרפיה > מוצא

יגור ברוייב נולד ב-9 באוקטובר 1977 במוסקבה, למשפחת שחקני תיאטרון. אביו השחקן ואדים מיחיינקו, אמו - השחקנית ילנה ברוייבה. סבו מצד האם הוא שחקן התיאטרון והקולנוע ואדים ברוייב, הסבתא היא השחקנית אלווירה ברונובסקאיה. ליגור יש אח צעיר יותר דמיטרי ובן דוד אנדריי, שניהם גם שחקנים.
ביוגרפיה > קריירה

הוא הופיע לראשונה על הבמה בגיל שבע. בשנת 1994, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, הוא נכנס לבית הספר הגבוה לתיאטרון. על שם שצ'פקין. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה הקולנועית שלו בסרט "מסירות לאהבה". לאחר סיום הלימודים הוא התקבל ללהקת תיאטרון האמנות במוסקבה על שם צ'כוב, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד פיודור גודונוב בהצגה "בוריס גודונוב". הוא שיחק גם בהצגות "סיפור רגיל", "רוחות רפאים", "והאור זורח בחושך", "ג'ולייט ורומיאו שלה". קריירת הטלוויזיה של החלה בתפקידים קומיים בסדרות "סודות משפחתיים", "הפינה החמישית", "אשפה", "חלונות מוסקבה". הוא שיחק בסדרה "אדוני המפקד". בסרט "המשחק המודרני" הוא הראה את עצמו לא רק כשחקן, אלא גם ביצע משימות שבדרך כלל הוקצו לפעלולנים.
ב-2022, גילם את הטייס דמיר יוסופוב, בסרט הביוגרפי "בשמש לאורך שורות התירס", המבוסס על סיפור אמיתי.
ביוגרפיה > פרסום

הוא החל לצבור פופולריות לאחר שחרורו של הסרט "גמביט טורקי" על פי הרומן מאת בוריס אקונין, שם גילם את התפקיד הראשי: אראסט פנדורין. הוא נהג לשתף פעולה עם התיאטרון "המרכז לדרמה ובימוי" של אלכסיי קזנצב ומיכאיל רושצ'ין.
בשנת 2008, יחד עם יקטרינה גורדייבה, אלופה אולימפית פעמיים בהחלקה זוגית, הוא השתתף בתוכנית עידן הקרח-2 בערוץ הראשון, שמהווה שילוב של תוכנית החלקה על הקרח עם הפורמט "רוקדים עם כוכבים", השניים זכו בפרויקט הטלוויזיה הזה. בשנת 2009, יחד עם האלופה האולימפית, טטיאנה נבקה, הוא השתתף בתוכנית עידן הקרח-3. בין התאריכים 12 בספטמבר ל-14 בנובמבר 2014 הוא הנחה את התוכנית "חכה לי" (יחד עם מריה שוקשינה).
הוא התנגד להגבלות על אנשים שאינם מחוסנים מפני הקורונה בשנת 2021, כאשר השווה מצב זה לאפליה כנגד יהודים ברייך השלישי, מה שגרם לסערה ציבורית רבה.
תחביבים

הוא עוסק באייקידו, אוהב פשטידות אוסטיות ורכיבה על סוסים.
פילמוגרפיה

1994 - מסירות לאהבה - שרש
2000 - רוסטוב-אבא - דניס
2001 - באוגוסט 44 - הופעת קמע
2001 - אדוני המפקד - אנדריי
2001 - פינה חמישית - דימה, בנם של סובורוב וליקה
2001 - סודות משפחתיים - סלבה ירמקוב, הבעלים של מועדון סוולקה
2001 - 2004 - רוסטוב-אבא - דניס
2002 - רומנטיקה ברכבת - אלכסיי
2003 - עדר בר - דמיטרי
2003 - המשחק המודרני - אלכסנדר ברטנייב
2004 - אבא - דייוויד שוורץ, תלמיד הקונסרבטוריון
2005 - יום ראשון באמבטיה לנשים - חתן
2005 - קזארוזה - אוסיפוב בצעירותו
2005 - גמביט טורקי - ארסט פנדורין
2005 - תשעה אלמונים - מתודיוס דרווין, נפשי
2006 - מי מגיע בערב חורפי - אולג
2006 - ליגת הנשים המרומה - בעלה של מרינה
2006 - רודף אחרי מלאך - איוון ארכנגלסקי
2007 - סנטה קלאוס בהכרח - אלכסיי
2007 - בורחים - הכדורגלן ואדים גריגורייב
2008 - מוסקבה לא נבנתה מיד. סיפורי מוסקבה
2008 - אדמירל - מיכאיל סמירנוב, קפטן, חברו של קולצ'אק
2008 - דוב הקוטב - פאבל וסילקוב
2008 - סיפור אהבה, או הימור השנה החדשה - רומן
2008 - התחל מחדש. מרתה - איוואן
2009 - דזנטורה - אנדריי סומרוקוב, סגן
2009 - האיש שידע הכל - אלכסנדר בזוקלדניקוב
2010 - כימאי - מיכאיל זוייב, פעיל
2010 - אינדוס - ליאוניד לזרב
2011 - זמן לשניים - דמיטרי פלטונוב
2011 - כל מה שאנחנו צריכים...
2011 - חוקי המסכות - אנדריי וורונצוב
2011 - ריידר - ארטיום אנדרייביץ 'פבלוב, עורך דין
2012 - אוגוסט. השמיני - זאור / הרובוט הטוב
2012 - אמהות - אביו של הילד (סיפור קצר "אב ובנו")
2012 - הדרך לאי הפסחא - אולג ברדין
2012 - מחכה לים - מרת
2013 - טיסה קוטבית - איגור
2013 - קאובואים - סטניסלב קובלסקי
2013 - נשימה שנייה - יורי סורין, מנתח
2013 - סיפורי מוסקבה - וולודיה (פיל)
2013 - אם אתה אוהב - אני מצטער - אדוארד בוריסוביץ', שף מסעדה, בעלה של יוליה גולייבה
2014 - אהבה לא אמיתית - איגור
2014 - טריטוריה - מונגולים
2016 - קרח דק - אנדריי גבריושוב
2016 - סבא כפור: מלחמת המכשפים - אביה של מאשה
2017 - מחזור - ויאצ'סלב פרלין
2017 - שומר המגדלור - פיוטר פטרוביץ 'רמזוב (אלברכט יוזף פון לנץ), מרגל גרמני
2018 - לא ניפרד - טימופייב
2019 - רוחות עבר - אלכסיי איבנוב
2019 - תודה לסבא על הניצחון
2019 - סוף הסרט - מסטרויאני
2020 - מלחמת המשפחות - דימה
2020 - משפט פיתגורס - סרגיי
2020 - מעבר דיאטלוב - סמיון (אלכסנדר) אלכסייביץ' זולוטארב, קפטן הק.ג.ב.
2023 - בשמש לאורך שדות התירס - דמיר יוסופוב
הערות שוליים

1 2  "Биографии звезд на Cosmo.ru: Егор Бероев". אורכב מ-המקור ב-2012-05-09. נבדק ב-2011-09-25.
↑  וסוכנויות הידיעות, רוסיה: מטוס פגע בשחפים ונחת בשדה תירס, באתר ynet, 15 באוגוסט 2019
↑  Егор Бероев — новый ведущий московской студии «Жди меня»
↑  "Актер Егор Бероев возмутился дискриминацией непривитых россиян". lenta.ru. נבדק ב-2021-06-28.
↑  "Еврейская община осудила Бероева за сравнение ковидных ограничений с холокостом". lenta.ru. נבדק ב-2021-06-28.
↑  "«Надо прививаться»: как деятели культуры отреагировали на заявление Егора Бероева о вакцинации". RT на русском (ברוסית). נבדק ב-2021-06-28.
↑  "Российский ведущий поддержал выступившего против вакцинации Бероева". lenta.ru. נבדק ב-2021-06-28.
↑  "Эксперты прокомментировали "звездное" заявление Бероева". Российская газета (ברוסית). נבדק ב-2021-06-28.
↑  שחקן ענד טלאי צהוב בטקס פרסי הטלוויזיה הרוסי במחאה על מדיניות החיסונים
↑  Анна Школьная. (2012-02-08). "Егор Бероев: «Я — кавказец, обожающий осетинские пироги»" (ברוסית). «Сегодня». נבדק ב-2012-03-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347919605171  GND: 104866774X  ISNI: 0000 0000 4275 4602  LCCN: no2005073778  NLK: KAC2020R1500  SUDOC: 183644441  VIAF: 12042912   WorldCat (עם VIAF): 12042912 
יגור ברוייב וקסניה אלפרובה בשנת 2010
תחנת איסוף גדודית

.
תרגיל סיום קורס המדמה טיפול רפואי בנפגעי קרב.
אימון חובשי תאג"ד
תחנת איסוף גדודית (בראשי תיבות: תאג"ד) היא מחלקה בגדוד צה"לי, שאחראית על הטיפול הרפואי בגדוד, בשגרה ובקרב. לעיתים, מחלקת רפואה הבנויה באותה צורה בחטיבה או אפילו באוגדה, מכונה גם היא תאג"ד.
מפקד התאג"ד הוא קצין הרפואה הגדודי (קרפ"ג; לרוב הוא רופא, אך לעיתים גם פרמדיק), החובש הגדודי (חוג"ד) משמש כסמל המחלקה ומנהל אירוע בחירום, ואחראי המרפאה המשמש כמנהל התאג"ד בשגרה ובחירום, מתפקד כחובש-רשם. התקן למטפלים בכירים בתאג"ד הוא הרופא (קרפ"ג), פרמדיק, ובחירום מצטרף אליהם רופא נוסף (ביחידות סדירות בצה"ל, בדרך כלל רופא במילואים). בנוסף ישנם בתאג"ד חובשים ואנשי צוות נוספים, וכמותם משתנה לפי גודל הגדוד וצרכיו.
בשגרה משמש התאג"ד כמרפאה ראשונית, ובחירום הוא הדרג הראשון בו הפצוע נבדק על ידי מטפל בכיר (רופא או פרמדיק), ומשם מפונה אחורנית בדרך כלל לבית חולים. בהיות התאג"ד הגורם הרפואי הקרוב ביותר בהיררכיה לדרג הלוחם, אנשיו מוכשרים כלוחמים והם פורסים את ציוד המחלקה קרוב ככל האפשר לקו הלחימה באותו זמן. צוות התאג"ד מיומן לטפל בעיקר בנפגעי טראומה גופנית ובמתאר אב"כ.
התאג"ד בשגרה

במצב בו הגדוד מצוי בשגרה (באימונים או בביטחון שוטף), התאג"ד מתפקד כמחלקת רפואה המבוססת על מרפאה ועל אמבולנסים. בכל רגע קיים צוות כוננות רפואי, האחראי על התחום הרפואי בגזרה בה נמצאת היחידה. בדרך כלל צוות זה מורכב ממטפל בכיר, מנהל אירוע, וחובשים. על כן הגדוד מסוגל להיות מוקפץ לאירוע רפואי בגזרתו. מחלקת הרפואה אחראית גם על בריאות החיילים בגדוד, ביצוע חיסונים, ביקורת מזיקים ותברואה של המזון, וכדומה.
הפעלת התאג"ד במצב חירום

עם התארגנותו של הגדוד למשימה קרבית, נכנס התאג"ד לכוננות פריסה. הציוד שלו מועמס ומוכן על שני נגמ"שים, שם הוא מסודר בתרמילים ובמנות (קרטונים). בהינתן האות לפריסה של התאג"ד ולאחר שנבחרה נקודת הפריסה, חונים הנגמ"שים במקביל זה לזה, והציוד מורד מהם על ידי צוות התאג"ד. תחילה נבנית בתאג"ד פינת החייאה אחת שאליה מגיעים הפצועים הקשים, לאחר מכן נבנית פינת החייאה נוספת, ושתי פינות לפצועים קשים.
מהתאג"ד ניתן לפנות את הפצועים ישירות לבתי חולים, אך במידה שיש עליהם עומס, ניתן לפנות את הפצועים לפלוגות רפואה ייעודיות כמו: פלוגת החייאה קדמית (פלה"ק), יחידה כירורגית רפואית (יכ"ר), יחידה כירורגית זעירה (יכ"ז), פלוגת רפואה של חיל האוויר (פלר"ח) ואחרות.
בתרבות

בין השנים 2020 - 2016 צולמו ושודרו בישראל שתי עונות של הסדרה טליויזיונית תאג"ד, הסדרה מתארת את עלילותיהם של חובשי תאג"ד של גדס"ר צנחנים.
תרנגול הזהב

| --- | --- |

עיצוב תפאורה למערכה השנייה של האופרה "תרנגול הזהב" מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב, 1909
 מידע כללי
 מלחין:  ניקולאי רימסקי-קורסקוב
 לבריתן:  ולדימיר בלסקי 
 תאריך יצירה:  1908 
 מבוסס על:  סיפור אגדה רוסי
 סוגה:  טראגי-קומדי
 שפה:  רוסית
 מספר מערכות:  3
 זמן התרחשות העלילה:  ימי אגדה
 מקום התרחשות העלילה:  ערבות דרום רוסיה
 תפקידים
 Amelfa  Tsar Dodon (Царь Додон)  Tsarevich Afron (Царевич Афрон)  Tsarevich Gvidon (Царевич Гвидон)  Golden Cockerel (Золотой петушок)  Astrologer  General Polkan  Tsaritsa of Shemakha (Шемаханская царица) 
 
תרנגול הזהב (ברוסית: Золотой петушок) היא אופרה בשלוש מערכות, עם פרולוג ואפילוג קצרים, שהלחין ניקולאי רימסקי-קורסקוב. את האופרה הזו רימסקי-קורסקוב עוד הצליח להשלים לפני פטירתו בשנת 1907. הלברית של האופרה, שנכתבה על ידי ולדימיר בלסקי (אנ'), לקוחה מתוך שיר מאת אלכסנדר פושקין משנת 1834 "מעשה בתרנגול הזהב." האופרה הושלמה ב-1907 והוצגה בבכורה לאחר מות המלחין בשנת 1909 במוסקבה. מחוץ לרוסיה, האופרה מבוצעת לעיתים קרובות בצרפתית בשם Le coq d'or.
היסטוריה

רימסקי-קורסקוב, שהלחין קודם לכן את האופרה אגדת העיר הבלתי נראית קיטז' והעלמה פברוניה, ראה ב"תרנגול הזהב" את האופרה האחרונה שלו, ואכן, יצירה זו כונתה "סיכום של האופרה הלאומנית, סיומה של מסורת של גלינקה והחמישה." למרות כל ההכרזות שהנה, זו האמירה האחרונה בסגנון הלאומני, היצירה שמביאה עמה את סיומה של קבוצת החמישה, המצב הפוליטי ברוסיה באותה תקופה נתן לו השראה לחבר "סאטירה משקפת על האימפריאליזם הרוסי וההתנהלות במלחמת רוסיה–יפן".
העבודה על תרנגול הזהב החלה בשנת 1906 והסתיימה בספטמבר 1907. בסוף פברואר 1908 העביר מנהל התיאטראות הקיסריים, ולדימיר טליקובסקי, את התווים לסוכנות הצנזורה הרוסית על מנת לקבל אישור להציג את האופרה בתיאטרון הבולשוי. תחילה התווים הוחזרו כמעט ללא שינוי בהם, אך למחרת נלקחו במפתיע בחזרה לסוכנות הצנזורה. הפעם רימסקי-קורסקוב התבקש לבצע שינויים רבים בלברית כמו גם בטקסט המקורי של פושקין. רימסקי-קורסקוב התנגד לכל שינוי. הוא המשיך בעבודתו על התזמור תוך כדי מאבק במחלה שפקדה אותו. ביוני 1908 הודיע לו טליקובסקי כי המושל הכללי של מוסקבה סרגיי גרשלמן (אנ') מתנגד נחרצות לאופרה. במכתבו האחרון ביקש רימסקי-קורסקוב מהמוציא לאור וחברו, בוריס יורגנסון, ליצור קשר עם הסופר ומבקר המוזיקה מישל-דימיטרי קלבוקורסי (אנ') ולהציע לו להעלות את תרנגול הזהב בפריז. רימסקי-קורסקוב נפטר יומיים לאחר מכן ולא זכה לצפות בהצגת הבכורה של האופרה האחרונה שלו.
הבכורה התקיימה ב-7 באוקטובר 1909, בתיאטרון סולודובניקוב במוסקבה בהפקה של האופרה זימין בניצוחו של אמיל קופר (אנ') ותפאורה של איוואן יאקובלביץ' ביליבין. חודש לאחר מכן האופרה בוצעה בתיאטרון הבולשוי ב-6 בנובמבר, בניצוחו של ויאצ'סלב סוק (אנ') ותפאורה של קונסטנטין קורובין. הבכורות של האופרה בלונדון ופריז התקיימו ב-1914. בפריז האופרה הועלתה בפלה גרנייה על ידי בלט רוס בסגנון בלט אופראי, בכוריאוגרפיה מאת מיכאיל פוקין ועם עיצובי תפאורה ותלבושות של נטליה גונצ'רובה (אנ'). הבכורה של האופרה בארצות הברית התקיימה במטרופוליטן ב-6 במרץ 1918 בניצוחו של פייר מונטה. מאז ועד היום הועלו עוד הפקות רבות לאופרה זו.
תזמור

האופרה תוזמרת לכלי הנגינה שלהלן:
כלי נשיפה מעץ: פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, 3 קלרינטים, קלרינט בס, 2 בסונים וקונטרה-בסון.
כלי נשיפה ממתכת: 4 קרנות יער, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים וטובה.
כלי הקשה: טימפני, משולש, תוף צד, תוף מרים, גלוקנשפיל, מצלתיים, מערכת תופים, קסילופון וגונג.
כלי מיתר: כינורות, ויולות, צ'לו וקונטרבס.
אחר: צ'לסטה, 2 נבלים.
תפקידים

האסטרולוג – טנור
המלך דודון – בס
הנסיך גידון – טנור
הנסיך אפרון – בריטון
גנרל פולקן – בס
אמלפה – אלט
מלכת שמחאן – סופרן
תרנגול הזהב – סופרן
עלילה > פרולוג

האסטרולוג מופיע לפני הקהל ובידו מפתח גדול. הוא מודיע לצופים על היותו קוסם ובדעתו להפיח חיים בנפשותיה המתות של אגדה עתיקת יומין. אמנם האגדה היא אגדה בלבד, אך הוא מציע שלא להקל ראש במוסר ההשכל שלה.
עלילה > מערכה 1 > בארמונו של המלך דודון

לנוכח סכנת הפלישה של צבא עוין אל תוך ממלכתם, מציעים שני בניו של המלך רעיונות בלתי שגרתיים לשיפור עמדות ההגנה של צבאם. הגנרל פולקן מתנגד, כמובן, לתוכניות החדשניות, אך המלך תומך בעמדת הנסיכים.
האסטרולוג מופיע ומביא למלך מתנה יקרת ערך - תרנגול עשוי זהב, המסוגל לחזות את העתיד: לבשר על תקופה של שלום, או להזהיר מפני אסונות העומדים להתרחש. כאשר שואל המלך את האסטרולוג מה יוכל לתת לו בתמורה למתנה הנפלאה הזו, משיב האסטרולוג שאינו חפץ במאומה והמלך מבטיח לו למלא בכל עת כל בקשה שתהיה לו. לאחר צאתו של האסטרולוג, משלח המלך מעליו את כל אנשי החצר והולך לישון.
לפתע מתעורר המלך למשמע קריאות התרנגול, המתריע בפני סכנות. המלך פוקד על הגנרלים להתכונן למלחמה. הוא מחלק את צבאו לשתי חטיבות ומעמיד בראש כל אחת מהן את אחד מבניו. הנסיכים אינם ששים לקרב אך ממלאים את פקודת אביהם. שוב נשמע קול התרנגול: הפעם הוא מרגיע ומבשר שהכל כשורה. המלך דודון יוכל לשוב אל החלום המתוק שנקטע, ואולם למרות כל המאמצים, אין המלך נזכר בחלום.
ושוב נשמע קול התרנגול. הגנרל פולקן חוזר ומעיר את המלך משנתו לנוכח הסכנה. הפעם מחליט המלך שהוא בעצמו יעמוד בראש חייליו. משרתיו עוזרים לו להיכנס את תוך השריון הישן והחלוד שלו, ולקול תשואות נתיניו, הוא יוצא אל הקרב.
עלילה > מערכה 2 > מעבר צר בין ההרים

המלך דודון וצבאו מגיעים למקום בשעת הלילה. ומגלים לאור הירח גופות חיילים פזורות בשטח. שני סוסים עומדים מיותמים ולידם מוצא המלך את גופות שני בניו. על פי תנוחתם אפשר היה להסיק שהם נלחמו זה בזה והרגו זה את זה.
פולקן מפציר במלך לצאת ולחפש את האויב. ואז, באור הערפילים של השחר, הם מגלים לפתע אוהל צבעוני מרהיב ביופיו. כולם סבורים שזה האוהל של מפקד הכוח הפולש. פולקן מכוון תותח אל עבר האוהל, ואז יוצאת מתוכו עלמה יפהפייה. היא שרה שיר תהילה לשמש הבוקעת. כשהמלך ניגש אליה ומבקש לדעת מי היא, היא מזדהה כמלכת שמחאן ומודיעה לו שבכוונתה לכבוש את עירו. כאשר מודיע המלך שצריך לארגן צבא לכבוש את השטח שנכבש, מודיעה המלכה שבשל יופיה כולם עושים כרצונה.
לפתע פותחת המלכה במתקפת חיזורים אל עבר המלך, והמלך דודון נבוך. היא מבקשת שיפגין את כוחו בפניה באמצעות שירה ובמחול, שתי מלאכות שאין הוא מצטיין בהן, אך הוא נעתר לבקשותיה ולאחר מכן אף מציע לה את כס המלכות שלו. כולם שבים בתהלוכה ובתרועה אל בית המלך.
עלילה > מערכה 3 > הרחוב הראשי מול ארמון המלך

תרנגול הזהב מוצב מעל שער הארמון. המון רב נאסף לפני הארמון. האנשים מבחינים שתרנגול הזהב שותק, בעוד שעננים כבדים ניראים במזרח. אמלפה, סוכנת הבית בארמון המלך, מופיעה ומסרבת להשיב לבקשת ההמון, הדורש לדעת את שלום הצבא. שמועות בעניין כלתו הצעירה של דודון מתפשטות במהירות בין הקהל, ואז נשמעות חצוצרות המבשרות על בוא התהלוכה המלכותית.
חגיגות הכלולות של המלך והמלכה כבר החלו והאסטרולוג מופיע. הוא בא כדי לבקש את שכרו, כמוסכם בינו לבין המלך והדבר שהוא חפץ בו זו המלכה. חמתו של דודון על חוצפתו של האסטרולוג גוברת והוא מצווה להרחיקו מן הארמון. כאשר מתנגד האיש בכוח לאנשי המשמר, מכה המלך בראשו בעזרת שרביטו הכבד. האסטרולוג נופל ללא רוח חיים.
השמיים נהפכים קודרים. נעלמת השמש וסערה פורצת., מלווה בסופות רעמים. המלך מפחד וממלמל שהוא מקווה שלא צפוי לו ביש מזל. כשהוא מנסה לשנק את מלכת שמחאן, היא מסרבת בהחלטיות ודוחה אותו. הזוג המלכותי עולה אל הארמון בגרם המדרגות ולפתע מעופף תרנגול הזהב על ראשם. הוא מתקיף את המלך ואז נופל ארצה ומת. שוב נשמעים הרעמים ונראים הברקים ולפתע משתחרר חושך מוחלט. כאשר מתבהרים השמיים, אין עוד שום זכר למלכה ולתרנגול.
עלילה > אפילוג

בנפול המסך מסביר האסטרולוג בקצרה, שאין להיבהל מסופו הטראגי של הסיפור, מאחר שזוהי רק אגדה. הוא מוסיף שייתכן שהדמויות האמיתיות היחידות שבסיפור היו הוא והמלכה, וכל השאר חלומות ורוחות.
ניתוח > ניתוח של הסיפור מאת כותב הלברית, ולדימיר בלסקי

הדמות האנושית הטהורה של סיפורו של פושקין, תרנגול הזהב, קומדיה טראגית המציגה את התוצאות הקטלניות של תשוקה וחולשה אנושית, מאפשרת לנו למקם את העלילה בכל סביבה ובכל תקופה. בנקודות אלו המחבר אינו מתחייב, אלא מציין בצורה מעורפלת בנוסח האגדות: "בארץ רחוקה", "בארץ השוכנת על גבולות העולם". בכל מקרה, בסיפור, המלך דודון מוכיח את רצונו של המשורר להעניק ליצירתו אווירה של אגדה רוסית פופולרית (כמו הצאר סאלטן).
בהפקת האופרה יש להקדיש תשומת לב רבה לכל פרט נופי, כדי לא לקלקל את האופי המיוחד של היצירה. ההערה הבאה חשובה לא פחות. למרות הפשטות הנראית לעין, המטרה של התרנגול הזהב היא ללא ספק סמלית.
מה שמדגיש את המסר הכללי של הסיפור, כמו מהאופן שבו אפף פושקין במסתורין את מערכת היחסים בין שתי דמויותיו הפנטסטיות: האסטרולוג והמלכה.
האם הם רקמו מזימה נגד דודון? האם הם נפגשו במקרה, שניהם בכוונה לנפילתו של המלך? המחבר אינו מספר לנו, ובכל זאת זו שאלה שיש לפתור כדי לקבוע את הפרשנות של היצירה. הקסם העיקרי של הסיפור טמון בדמיון העשיר שלו, אבל, כדי להפוך את העלילה לקצת יותר ברורה אסביר זאת כך:
לפני מאות שנים, מכשף, שעדיין חי היום, ביקש, מהקסם שלו, שיחשל את ביתו. משכשל בפרויקט שלו, הוא ניסה לזכות בה באמצעות דמותו של הצאר דודון. הוא לא מצליח וכדי להתנחם בכך, הוא מציג זאת בפני הקהל.
הערות שוליים

↑  מידע על ולדימיר בלסקי
↑  מעשה בתרנגול הזהב, מילות השיר
↑  תרנגול הזהב, Teatro dell'Opera, 1995
↑  מידע על תרנגול הזהב
1 2 3 4 5  שלמה הד, האסכולות הלאומיות, סיפורן של 120 האופרות הגדולות, לוד: דביר הוצאה לאור, 1991, עמ' 306-309. (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599739205171  BnF: cb139179355 (data)  GND: 300131046  LCCN: n81048113  MusicBrainz work: dbb8db0e-2ba8-455c-aebe-630f9d39f5cb  VIAF: 175388005   WorldCat (עם VIAF): 175388005 
ניקולאי רימסקי-קורסקוב, מלחין האופרה.
ולדימיר בלסקי, כותב הלברית.
ולדימיר פיקוק משחק את תפקיד האסטרולוג בהקרנת הבכורה של האופרה בשנת 1909. התפקיד נכתב לטנור גבוה, שכן האסטרולוג בסיפור הוא מסורס.
חנא פרח כפר בירעים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 65 בערך) ג'ש
 
חנא פרח כֻּפְר בִּרְעִם או חנא פואד פרח (נולד ב-1960) הוא אמן פלסטיני ישראלי, בנאי ואדריכל, החי ועובד בתל אביב-יפו.