stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר קאסל
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי ג'יימס הקטור, בשל מראהו דמוי הטירה. בין השנים 1946 עד 1979 נקרא ההר בשם הר אייזנהאואר (Mount Eisenhower) לכבודו של גנרל מלחמת העולם השנייה דוויט ד. אייזנהאואר.
היסטוריה > מקור השם > מתן השם המקורי

ג'יימס הקטור, אשר היה חלק ממשלחת פאליסר, הגיע אל ההר באוגוסט 1858, בעודו מנסה לגלות את מקורות נהר בואו. הוא ציין, כי ההר "...נראה בדיוק כמו טירת ענק" היה הראשון שמתועדת עלייתו על מורדות ההר, אך לא מתועדת הגעתו לפסגת ההר.
היסטוריה > מקור השם > שינוי השם

במפגש של מועדון אוטווה הקנדי (the Ottawa Canadian Club), בינואר 1946 הגנרל דווייט ד. אייזנהאואר היה נואם אורח, ראש ממשלת קנדה מקנזי קינג הכריז על שינוי שמו של הר קאסל להר אייזנהאוור לכבודו, וזאת בעקבות העובדה שסקוטלנד העניקה טירה במתנה לאיזנהאוור. מקינזי קינג ציין כי "אין לנו טירות עתיקות, אבל יש לנו משהו יותר מתמשך, יש לנו הרים עתיקים ... יש לנו הר בשם הטירה, יש לנו חשבתי לשנות את השם להר אייזנהאואר - שם אשר יעניק כבוד זמן רב לאחר שהטירה בסקוטלנד תיעלם לחלוטין."
היסטוריה > מקור השם > השבת השם המקורי

התגובה של הציבור למעשה הייתה מעורבת; אבל "חברי מועדוני הסקי והטיפוס של הרי הרוקי" (he ski clubs and climbing clubs of the Rocky Mountains), מחו כנגד שינוי השם. ההתנגדות לשינוי השם התגברה עד שנות ה-70 של המאה ה-20, ואף הוגשו עצומות למועצה לאתרי מורשת של אלברטה (Alberta Heritage Sites Board), בדרישה להשבת השם הקודם. בשנת 1976 תוכנן שינוי השם, אך יישום השינוי נדחה על מנת שלא לפגוע באמריקאים, אך יישומו נדחה על מנת שלא לפגוע באירועי חגיגות ה-200 להקמת ארצות הברית באותה שנה.
שמו המקורי של ההר הושב בנובמבר 1979, אך שמו של קצהו הדרומי-מזרחי נותר פסגת אייזנהאוארק (Eisenhower Tower - מילולית: מגדל אייזנהאוור).
היסטוריה > הטיפוס על ההר

המטפס הראשון אשר מתועדת עלייתו לפסגת הר קאסל היה ארתור פי. קולמן (Arthur P. Coleman), פרופסור באוניברסיטת טורונטו, בשנת 1884. לורנס גראסי (Lawrence Grassi) ופ. צ'רוטי (P. Cerutti), שניהם מקאנמור, היו הראשונים שטיפסו על פסגת אייזנהאואר בשנת 1926.
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי על ההר
↑  שיאה גרי, שבילי הרים באלברטה, עמ' 146
1 2 3 4 5 6  היסטוריה של הר קאסל
↑  "Seeming to stand out in the centre of the valley is a very remarkable mountain... which looks exactly like a giant castle."
↑  פאליסר, ג'ון, חקר הרי הרוקי הקנדיים, לונדון, 1860, עמ' 101
↑  מוריסון, ג'ואן, תושבי באנף רוצים להוריד את אייזנהאוור מפסגת ההר, הקלגרי הראלד, 20 בינואר 1975
1 2  "תושבי באנף שמחים על שינוי שם הר קאסל להר אייזנהאוור", הקלגרי הרלד, 11 בינואר 1946
↑  מוריסון, ג'ואן, עצומות לשינוי שם הר קאסל, הקלגרי הראלד, 3 בפברואר 1975
↑  ההחלטה לשנות את שמו של הר אייזנהאוור מתעכבת, לורנס ג'ורנל וורלד, לורנס, קנזס, 7 באפריל 1976
מסיב אנדרסון

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,190 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס הריטג' 
 קואורדינטות:  79°10′00″S 84°45′00″W﻿ / ﻿79.1667°S 84.75°W﻿ / -79.1667; -84.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימסיב אנדרסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימסיב אנדרסון
 
מסיב אנדרסון (באנגלית: Anderson Massif) הוא מסיב (רכס הרים) בולט ברכס הריטג' בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הרכס, שאורכו כ-16 קילומטרים, והמתנשא לגובה של 2,190 מטרים, ממוקם במפגש בין קרחון ספלצטוסר וקרחון מינסוטה.
מקור השם

שמו של המסיב ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם הגאולוג ג'ון ג. אנדרסון, שעמד בראש משלחת החקר של אוניברסיטת מינסוטה להרי אלזוורת' בין השנים 1961–1962.
אתרים עיקריים

אתרים עיקריים במסיב הם:
שדה הבקעים בואי
קרחון גריימס
פסגת האגלר
קרחון מינסוטה
פסגת ראלמאן
רכס סיפקר
קרחון ספלצטוסר
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אנטארקטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעבר טונקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,948 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 קואורדינטות:  52°43′42″N 118°20′20″W﻿ / ﻿52.728333333333°N 118.33888888889°W﻿ / 52.728333333333; -118.33888888889
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר טונקין(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר טונקין
 
מעבר טונקין (באנגלית: Tonquin Pass) הוא מעבר הרים בהרי הרוקי הקנדיים, שגובהו 1,948 מטרים מעל פני הים. מעבר ההרים מקשר בין עמק טונקין בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בפרובינציית אלברטה, לבין הפארק הפרובינציאלי הר רובסון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
מעבר ההרים ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ועל הגבול בין פרובינציית אלברטה לפרובינציית קולומביה הבריטית, שעובר לאורך קו פרשת המים באזור זה.
הערות שוליים

↑  J. Monroe Thorington, The Glittering Mountains of Canada: A Record of Exploration and Pioneer, p. 203
ישי פליישר

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי 
 מעסיק:  חברון 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  YishaiFleisher
 טוויטר:  YishaiFleisher
 www.yishaifleisher.com
 
ישי פליישר משמש כדוברו הבינלאומי של היישוב היהודי בחברון, וכן כשדרן רדיו בעל הֶסְכֵּת (פודקאסט) שבועי באתר The Land of Israel Network (אתר הרשת של ארץ ישראל). הוא מפרסם לעיתים קרובות בעיתונים Daily Wire ו-Jewish Press, וכן פרסם מאמרים ב-New York Times הוא גם הופיע בערוצי החדשות של ה-CNN, אל-ג'זירה, BBC,, Vice ו־FOX.
בשנת 2016 יצא פליישר כנגד ניסיונו של ארגון אונסק"ו (UNESCO) להכיר במערת המכפלה בחברון כאתר מורשת פלסטיני בינלאומי. מחאתו נגד מהלך זה הובילה בסופו של דבר לפרישתן של ארצות הברית וישראל מן הארגון.
פליישר הוא מייסדו של ארגון Kumah (קוּמָה!), ארגון פרו-ישראלי העוסק בהסברה על ישראל ובעידוד העלייה אליה, ועובד עם מחוקקים בארצות הברית ובישראל על קידום נושאים כגון מאבק בארגון ה-BDS, הכרה בזכויותיה הטבעיות של ישראל, מאבק נגד העיוותים ההיסטוריוגרפיים כנגדה, עידוד העלייה לישראל וחיזוק ההתיישבות היהודית ביהודה ובשומרון (או הגדה המערבית כפי שחלק מכנים חבל ארץ זה).
רקע והשכלה

פליישר נולד בישראל למשפחה יהודית של מסורבי עלייה שהגיעו מברית המועצות, וגדל בארצות הברית. בגיל 17 שב פליישר לישראל ללימודים בישיבת ברכת משה במעלה אדומים. הוא התגייס לחטיבת הצנחנים ובשנת 1997 נפצע בלבנון במהלך שירותו.
פליישר חזר לארצות הברית וסיים שם תואר במדעי המדינה בישיבה יוניברסיטי ותואר דוקטור למשפטים בבית הספר למשפטים Cardozo. כמו כן, קיבל פליישר סמיכה לרבנות מכולל "אגודת אחים" בירושלים.
הערות שוליים

↑  וידאו של אל ג'זירה
↑  הקלטה של ה-BBC, דקה 5:14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011437314605171  VIAF: 10166001591875021053   WorldCat (עם VIAF): 10166001591875021053 
ישי ומלכה פליישר
ישי פליישר נואם באירוע מועצת יש״ע בוושינגטון.
מעבר סאמיט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,267 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 רכס הרים:  הרי הרוקי הקנדיים 
 קואורדינטות:  58°38′39″N 124°42′04″W﻿ / ﻿58.6442°N 124.701°W﻿ / 58.6442; -124.701
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר סאמיט(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר סאמיט
 
מעבר סאמיט (באנגלית: Summit Pass; מילולית "מעבר הפסגה"), הוא מעבר הרים גבוה, בצפון הרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
מעבר הרים זה, שגובהו 1,267 מטרים, הוא אחד משני מעברים בהם עובר הכביש המהיר של אלסקה את הרי הרוקי הקנדיים (המעבר השני הוא מעבר מנצ'ו).
הערות שוליים

↑  גובהם של מעברי הרים בקולומביה הבריטית, אתר ממשלת קולומביה הבריטית
בלוגה בלוז

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה, ילדים, הרפתקאות
 יוצרים:  נעם נבו   יעל כץ
 כותבים:  נעם נבו   יעל כץ
 בימוי:  ירון ארזי   אורן נבות
 שחקנים:  ערן זרחוביץ'   אמיר שורוש   דוד שאול   כרמל נצר   טל לוי   אורי בלופרב   מור עזריה   יהושי לובטון   מתן דסה   עידן אראל   אליה שר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  20 + מאחורי הקלעים
 הפקה
 מפיקים בפועל:  מיכל וולף
 חברת הפקה:  טדי הפקות
 עורכים:  רביב שארף   תמר מרום   לימור זהבי ויינברגר   אורן נבות   עידן ליבר   יגאל טל   שי ניר   צחי דרור
 צלמים:  יובל מימון   ישי ניקומרוב   עודד הורוביץ   סזר בירגר   רועי פראג'   תום גת   עינב גיאת גוטמן
 מוזיקה:  טל ירדני   תומר ג'י   עמוס בן-דוד
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן חינוכית
 תקופת שידור מקורית:  24 באוקטובר 2021 – הווה
בלוגה בלוז היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית, המשודרת בכאן חינוכית החל מ-24 באוקטובר 2021, בכיכובו של ערן זרחוביץ'. את הסדרה יצרו וכתבו נעם נבו ויעל כץ.
עלילה

הסדרה מתרחשת במחנה הקיץ בשם "וולקנו" שבו משתתפים בין היתר מדריכי וחניכי שבט "בלוגה". בראש המחנה עומדת המנהלת עמליה. את המחנה ירשה עמליה מאביה יחד עם אחותה, גיתית המשמשת בין היתר גם כאחות המחנה. "וולקנו" הוא החלום של עמליה והיא משתוקקת להקנות לדור הצעיר את אהבת הטבע ואת היכולות לשרוד בו.
מדריכי שבט "בלוגה" הם ירמי ונוגה, זוג חברים שפוטרו מכל עבודה אפשרית אשר עבדו בה. במחנה יש גם את השף שפי טבח המחנה וגם את המדריך גב, מדריך בשבט "אורקה".
דמויות > חניכים

נתי (אליה שר) – ילדה המשתתפת במחנה הקיץ "וולקנו", חניכה בשבט "בלוגה". אוהבת למתוח אנשים, חברתה הטובה של ליר.
חן (מתן דסה) – ילד המשתתף במחנה הקיץ "וולקנו", חניך בשבט "בלוגה". חברה הטוב של נתי, מאוהב בליר. חכמולוג.
ליר שטרלינג (מור עזריה) - ילדה המשתתפת במחנה הקיץ "וולקנו", חניכה בשבט "בלוגה". הילדה הכי עשירה בארץ, מפונקת.
עמי (יהושי לובטון) – ילד המשתתף במחנה הקיץ "וולקנו", חניך בשבט "בלוגה". "חי בסרט", מתנהג כאילו הוא מדריך.
מורל (עידן אראל) – ילדה המשתתפת במחנה הקיץ "וולקנו", חניכה בשבט "אורקה". החברה הכי טובה של גב.
דמויות > מדריכים

נוגה רוט (כרמל נצר) – מדריכה בשבט "בלוגה", החברה הכי טובה של ירמי. מאוהבת בגב.
ירמי (דוד שאול) – מדריך בשבט "בלוגה", החבר הכי טוב של נוגה, מאוהב בנוגה. שונא את גב.
גב גבר (אורי בלופרב) – מדריך בשבט "אורקה", המדריך המועדף על עמליה, והאדם השנוא על ירמי בשל היותו של גב בריון בתיכון ובמחנה.
רווית - מדריכה בשבט קוליברי.
אביתר - מדריך בשבט באפלו.
דמויות > סגל

עמליה שאשא (ערן זרחוביץ') – מנהלת מחנה "וולקנו", אחותה של גיתית. כל הזמן משתמשת במגפון ומכנה אותו "הגרון השני שלה".
גיתית שאשא (טל לוי) – אחותה הלא מוצלחת של עמליה, אחות המחנה, רוצה לנהל את המחנה. מאוהבת בשפי.
שפי השף (אמיר שורוש) – טבח המחנה. טיפוס עצלן, הנוהג להכין שניצלים בלבד. מאוהב בגיתית.
דמויות > דמויות נוספות

שירן (עלמה זק) – חברה קרובה של עמליה עוזרת לעמליה בעת משברים. נשמעת בטלפון בלבד.
גפת (אלונה סער) – סוכנת נדל"ן, בת הדודה של נוגה. רצתה לקנות את המחנה.
פטר (אלון ליאור) – חניך לשעבר. בלתי נסבל. רוצה לקחת את המשרה של שפי.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 21 | 21 | 24 באוקטובר 2021 | 24 בנובמבר 2021 |
פרקים

לוגו הסדרה הרשמי
| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור ראשון |
| --- | --- | --- |
| 1 | התיקון | 24 באוקטובר 2021 |
| 2 | תרקדו את זה | 25 באוקטובר 2021 |
| 3 | בת מצווה של פעם בחיים | 26 באוקטובר 2021 |
| 4 | עמליה רואה את האור | 27 באוקטובר 2021 |
| 5 | מישהו צריך אותך | 31 באוקטובר 2021 |
| 6 | מה ילדים רוצים | 1 בנובמבר 2021 |
| 7 | להיות עמליה | 2 בנובמבר 2021 |
| 8 | מלך חדש במחנה | 3 בנובמבר 2021 |
| 9 | לפעמים חלומות מתגשמים | 7 בנובמבר 2021 |
| 10 | יום ניקיונות | 8 בנובמבר 2021 |
| 11 | יום גיבוש | 9 בנובמבר 2021 |
| 12 | הביקור של שרת החינוך | 10 בנובמבר 2021 |
| 13 | זה לא נגמר זה רק הסוף | 14 בנובמבר 2021 |
| 14 | בריאות מעל הכל | 15 בנובמבר 2021 |
| 15 | כישרון או כישלון | 16 בנובמבר 2021 |
| 16 | טיפת מזל | 17 בנובמבר 2021 |
| 17 | איבדנו את הצפון | 21 בנובמבר 2021 |
| 18 | הטוויסט המנצח | 22 בנובמבר 2021 |
| 19 | רדיו וולקנו | 23 בנובמבר 2021 |
| 20 | הנשר של אבא | 24 בנובמבר 2021 |
| 21 | מאחורי הקלעים | 19 באוקטובר 2021 |
הערות שוליים

↑  כולל פרק ספיישל
מעבר ג'רוויס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 קואורדינטות:  54°05′20″N 120°09′29″W﻿ / ﻿54.0889°N 120.158°W﻿ / 54.0889; -120.158
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר ג'רוויס(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט מעבר ג'רוויס
 
מעבר ג'רוויס (באנגלית: Jarvis Pass) הוא מעבר הרים בשטח הפארק הפרובינציאלי קאקווה בהרי הרוקי הצפוניים, על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של המעבר 1,500 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא בין הר ג'רוויס והר הנינגטון.
היסטוריה

ב-9 בדצמבר 1874, מגלה הארצות והחוקר א. וו. ג'רוויס (E.W. Jarvis) והמייג'ור סי. פ. האנינגטון (C. F. Hanington) מאוטווה יצאו במשלחת חקר בהרי הרוקי הקנדיים, במטרה לקבוע איזה מסלול יכול לשמש את הרכבת הקנדית פסיפית. בפברואר 1875, גילה ג'רוויס את המעבר.
המעבר לא יכול היה לשמש את מעבר הרכבת בשל גובהו הרב.
המעבר נקרא על שם ג'רוויס, בשנת 1917. השם אומץ רשמית על ידי הוועדה הגאוגרפית ב-15 בדצמבר 1982. וההרים משני צדי המעבר נקראו הר ג'רוויס והר האנינגטון, על שם החוקרים.
הערות שוליים

1 2 3  נתונים גאוגרפיים והיסטוריים
↑  אתר השמות של ממשלת קנדה
טוטופאקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  5,815 מ' 
 מדינה:  פרו 
 מיקום:  מחוז טאקנה (אנ'), פרו פרו
 רכס הרים:  בארוסו 
 קואורדינטות:  17°01′35″S 70°22′18″W﻿ / ﻿17.02638889°S 70.37166667°W﻿ / -17.02638889; -70.37166667
  (למפת פרו מוגדלת) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטטוטופאקה(למפת פרו רגילה) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטטוטופאקה
 
טוּטוּפַּאקָה הוא הר געש במחוז טאקנה בפרו. ההר הוא חלק מן הקטע הפרואני של טבעת האש באזור האנדים. טוטופאקה מורכב משלושה הרי געש חופפים אשר נוצר מזרמי לבה וכיפות לבה אנדזיטיים ודקיטיים, אשר התפתחו על גבי סלעים וולקניים ישנים. הגבוה ביותר מבין הפסגות הוא בדרך כלל בגובה 5,815 מטרים (19,078 רגל) ועליו היה קרחון בעבר.
טוטופאקה היה אחד מבין מספר הרי געש בפרו אשר היו פעילים במאות האחרונות. הפעילות הגעשית נגרמת על ידי הפחתה של לוח נסקה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי. אחד מהרי הגעש הללו התמוטט, ככל הנראה בשנת 1802, ויצר מפולת פסולת ענקית עם נפח מוערך של 0.6–0.8 קילומטר מעוקב (0.14–0.19 cubic mile) וזרם פירוקלסטי. ההתפרצות הייתה אחת הגדולות ביותר בהיסטוריה המתועדת של פרו. הר הגעש הפך פעיל לפני כ-700,000 שנים, והפעילות נמשכה לתוך עידן ההולוקן, אבל אין עדויות ברורות להתפרצויות גדולות בעבר הרחוק; שלא כמו התפרצויות המיוחסות להר הגעש יוקמנה שעבר שחיקה פחותה. שלטונות פרו מתכננות לנטר את הר געש בעתיד. בהר הגעש טוטפאקה פעילות גאותרמית עם פומרולות ומעיינות חמים.
המסורת שבעל-פה

על פי המסורת באזור העיירה קנדרבה, טוטופאקה נחשב הר "רע", בעוד שיוקמנה נחשב כהר "טוב". שוני זה משקף אולי את העובדה שהר טוטופאקה התפרץ במאות השנים האחרונות, בעוד שהר יוקמנה רדום ככל הנראה מאז המאה ה-14.
גאולוגיה וגיאומורפולוגיה

טוטפאקה נמצא 25–30 קילומטרים (16–19 מיל) מצפון לעיירה קנדרבה באזור טאקנה בפרו. אגם סאחס שוכן מצפון להר הגעש, שני נהרות זורמים בקרבת מקום: קאלאזאס (Callazas), זורם מזרחה בצד הצפוני של הר הגעש, ולאחר מכן דרומה לעבר טוטופאקה וטאקאלאיה (Tacalaya) אשר זורם דרומה ממערב להר. האקלים המקומי הוא קר, השטח סלעי, עם מעט צמחייה. במהלך העונה הרטובה, ההר מכוסה שלג וקרח. טוטופאקה וההרים סביבו הם מקור חשוב למים בנהרות האזור.
התפרצויות ההר בהיסטוריה

טוטופאקה הוא בן כ-700,000 שנים. ההר הקדמון היה פעיל תחילה עם זרמי לבה ואז בהתפרצות נפיצה עזה. כיפות הלבה הקטנות באזור ההר הקדמון תוארכו כבנות 260,000 ± 200,000 שנים. הפעילות הוולקנית נמשכה לתוך עידן ההולוקן, והר געש נחשב כהר געש בעל פוטנציאל פעיל. היום, פומרולה פעילות על פסגת טוטופאקה.
קיימים דיווחים על התפרצויות ההר בשנים 1780, 1787, 1802, 1862 ו-1902. דיווחים אלה נתמכים בבדיקות תיארוך פחמן-14 מדעיות המצביעות על התפרצויות במהלך תקופה זו. מנגד היו חוקרים אשר טענו כי הר הגעש יוקמנה הוא מקור סביר יותר להתפרצויות הללו. אולם מחקר משנת 2015 הראה כי התפרצות אחרונה על הר הגעש יוקמנה אירעה לפני 3,000 שנה, עובדה התומכת במסקנה כי הדווחים על התפרצויות, במיוחד בשנים 1802 ו-1787, סביר להניח שהתרחשו על טוטופאקה.
התמוטטות חלקו המזרחי של הר טוטופאקה הייתה מלווה בהתפרצות געשית בין החזקות בהיסטוריה הפרואנית, והגיעה לדרגה 3 או 4 במדד התפרצות געשית. דיווחים מעת ההתפרצות מתעדים אפר געשי במרחק של 165 קילומטרים (103 מיל) דרומית להר באריקה. התמוטטות ההר אירעה ככל הנראה בין השנים 1731-1802, ומשערים שהיא סמוכה להתפרצות משנת 1802. זמן קצר לפני ההתמוטטות התפרץ זרם פירוקלסטי מתוך הר געש ככל הנראה כתוצאה מהתמוטטות כיפת הלבה. ההתפרצות יצרה שכבה של תוצרי ההתפרצות בעובי של 6 מטר במדרון המזרחי של טוטופאקה ייתכן שהתפרצות מוקדמת יותר ערערה את יציבות הר הגעש והביאה להתמוטטות ולזרם הפירוקלסטי. האזור הר הגעש היה מיושב בדלילות בעת ההתפרצות ולכן ההשפעה של ההתפרצות על בני אדם היה מועטה.
התפרצויות ההר בהיסטוריה > פעילות גאותרמית

טוטפאקה הוא אף שמו של שדה גאותרמי סמוך להר הגעש. טמפרטורת השדה בעומק האדמה היא כ-200 מעלות. בשדה פומרולות, גייזרים, בריכות בוץ געשי והצטברות גופרית מוצקה וגז מימן גופרי. בשדה גם משקעי טרוורטין ומעיינות חמים בשולי הר הגעש מהם זורמים מים לנהרות הסמוכים.
נשקל ניצולו של אתר טוטופאקה כשדה גאותרמי למטרות הפקת אנרגיה. בשנת 2013 חברת החשמל הקנדית "אלטרה" הקימה מיזם משותף עם חברה מן הפיליפינים כדי לבדוק אפשרות לניצול השדה הגאותרמי בטוטופאקה. נכון לשנת 2018 לא הוכרז על בניית המפעל המתוכנן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Samaniego, P., Valderrama, P., Mariño, J. et al., The historical (218 ± 14 aBP) explosive eruption of Tutupaca volcano (Southern Peru). Bull Volcanol (2015) 77: 51. https://doi.org/10.1007/s00445-015-0937-8
1 2 3  Vicentina Cruz, Koji Matsuda, Geochemical Study of Thermal Waters in the Tutupaca Geothermal Zone, Tacna, South of Peru. Proceedings World Geothermal Congress 2015
↑  G Scandiffio, D Verastegui, F Portilla, Geochemical report on the Challapalca and Tutupaca geothermal areas, Peru. 1992 - iaea.org
הר הגעש טוטופאקה
לאכר זה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  גרמניה גרמניה
 סוג:  אגם לוע
 מידות
 שטח:  3.33 קילומטר רבוע
 אורך:  1.964 קילומטר
 רוחב ממוצע:  1.186 ק"מ 
 מידע נוסף
 מקור לנהר:  Fulbert-Stollen 
 ‏אגן ניקוז:  12.2 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  גרמניה 
 קואורדינטות:  50°24′45″N 7°16′12″E﻿ / ﻿50.4125°N 7.27°E﻿ / 50.4125; 7.27
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונילאכר זה(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונילאכר זה
 
לַאכְר זה או אגם לאךְ (בגרמנית: Laacher See), הוא אגם לוע בקוטר של כ-2 קילומטרים בריינלנד-פפאלץ, גרמניה, כ-24 ק"מ מצפון-מערב לקובלנץ, 37 ק"מ דרומית לבון, וכ-8 ק"מ ממערב לאנדרנאך. הוא נמצא ברכס הרי אייפל, והוא חלק מהשדה הוולקני המזרחי של אייפל בתוך האייפל הוולקני הגדול יותר. האגם נוצר ככל הנראה על ידי התפרצות פליניאנית עם מדד פיצוץ געשי (VEI) של 6, בקנה מידה זהה להתפרצות של הר פינטובו בשנת 1991. פריקות של גז געשי הניתנות לצפייה כמופטות על החוף הדרום-מזרחי של האגם הם סימנים של געשיות רדומה.
תיאור

האגם בצורת אליפסה ומוקף בגדות גבוהות. הלבה נחצבה לאבני ריחיים מהתקופה הרומית ועד להכנסת גלילי ברזל לטחינת תבואה.
בצד המערבי שוכן מנזר מריה לאך הבנדיקטיני, שנוסד בשנת 1093 על ידי הנרי השני מלַאך מבית לוקסמבורג, הרוזן פלטין הראשון של הריין, שהטירה שלו הייתה מול המנזר מעל גדת האגם המזרחית.
לאגם אין מוצא טבעי אך מנוקז על ידי מנהרה שנחפרה לפני 1170 ונבנתה מחדש מספר פעמים מאז. הוא נקרא על שמו של פולברט, אב המנזר של המנזר בשנים 1152–1177, אשר יש הסוברים שבנה אותו.
התפרצויות

הוולקניות בגרמניה קשורה לפיתוח מערכת הבקע הקנוזואיקנית האירופית, שנגרמה מההתנגשות בין הלוחות האפריקאי והאירו -אסיאתי. עם זאת, הוולקניות של אייפל, היא תוצאה של נקודה חמה.
הפיצוצים הראשונים של לאכר זה, שהתרחשו לפני אלפי שנים, שיטחו עצים במרחק של עד ארבעה קילומטרים. המאגמה פתחה מסלול לפני השטח שהתפרץ במשך שעות, כאשר הפלומה הגיעה ככל הנראה לגובה של 35 קילומטרים. הפעילות נמשכה במשך מספר שבועות או חודשים, ויצרה זרמים פירוקלסטיים שכיסו עמקים במרחק של עד כעשרה קילומטרים, בטפרה דביקה. ליד המכתש, שכבת המשקעים מגיעה לעובי של למעלה מחמישים מטרים, ואפילו חמישה קילומטרים משם הם עדיין בעובי עשרה מטרים, כאשר ההערכה היא שחיות וצמחים ברדיוס של 50 קילומטרים ככל הנראה הושמדו. מוערך 6 ק"מ מעוקב של מאגמה התפרצה, ויצרה בסביבות 16 ק"מ מעוקב של טפרה.
מרבצי טפרה מההתפרצות סכרו את הריין ויצרו אגם עם שטח של 160 קמ"ר. כאשר הסכר נפרץ, שיטפון התפרצות נסחף במורד הזרם, והותיר מרבצים רחוקים עד בון.שרידים זוהו בשטח של יותר מ-300,000 קמ"ר, המשתרע ממרכז צרפת לצפון איטליה ומדרום שוודיה לפולין, מה שמשמש ככלי חשוב עבור מתאם כרונולוגי של שכבות ארכאולוגיות ופלאאו-סביבתיות ברחבי האזור.
לקריאה נוספת

Ginibre, Catherine; Wörner, Gerhard; Kronz, Andreas (2004). "Structure and Dynamics of the Laacher See Magma Chamber (Eifel, Germany) from Major and Trace Element Zoning in Sanidine: a Cathodoluminescence and Electron Microprobe Study". Journal of Petrology. 45 (11): 2197–2223. Bibcode:2004JPet...45.2197G. doi:10.1093/petrology/egh053.
Park, Cornelia; Schmincke, Hans-Ulrich (1997). "Lake Formation and Catastrophic Dam Burst during the Late Pleistocene Laacher See Eruption (Germany)". Naturwissenschaften. 84 (12): 521–525. Bibcode:1997NW.....84..521P. doi:10.1007/s001140050438.
Riede, Felix (2008). "The Laacher See-eruption (12,920 BP) and material culture change at the end of the Allerød in Northern Europe". Journal of Archaeological Science. 35 (3): 591–599. doi:10.1016/j.jas.2007.05.007.
Hensch, Martin; Dahm, Torsten; Ritter, Joachim; Heimann, Sebastian; Schmidt, Bernd; Stange, Stefan; Lehmann, Klaus (2019). "Deep low-frequency earthquakes reveal ongoing magmatic recharge beneath Laacher See Volcano (Eifel, Germany)". Geophysical Journal International. 216 (3): 2025–2036. Bibcode:2019GeoJI.216.2025H. doi:10.1093/gji/ggy532.
הערות שוליים

↑  Oppenheimer, Clive (2011). Eruptions that Shook the World. Cambridge University Press. pp. 216–217. ISBN 978-0-521-64112-8.
↑  de Klerk, Pim;  et al. (2008). "Environmental impact of the Laacher See eruption at a large distance from the volcano: Integrated palaeoecological studies from Vorpommern (NE Germany)". Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology. 270 (1–2): 196–214. Bibcode:2008PPP...270..196D. doi:10.1016/j.palaeo.2008.09.013.
↑  Bogaard, Paul van den (1995). "40Ar/39Ar ages of sanidine phenocrysts from Laacher See Tephra (12,900 yr BP): Chronostratigraphic and petrological significance". Earth and Planetary Science Letters. 133 (1–2): 163–174. Bibcode:1995E&PSL.133..163V. doi:10.1016/0012-821X(95)00066-L.
↑  "Geo-Education and Geopark Implementation in the Vulkaneifel European Geopark/Vulkanland Eifel National Geopark". The Geological Society of America. 2011. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2019. נבדק ב-8 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hull, Edward (1892). Volcanoes: Past and Present (2010 ed.). Echo Library. pp. 73–74. ISBN 9781406868180. ארכיון מ-28 באפריל 2022. נבדק ב-2 בדצמבר 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Oppenheimer, pp. 216–218
1 2  Schmincke, Hans-Ulrich; Park, Cornelia; Harms, Eduard (1999). "Evolution and environmental impacts of the eruption of Laacher See Volcano (Germany) 12,900 a BP". Quaternary International. 61 (1): 61–72. Bibcode:1999QuInt..61...61S. doi:10.1016/S1040-6182(99)00017-8.
↑  P.v.d. Bogaard, H.-U. Schmincke, A. Freundt and C. Park (1989). Evolution of Complex Plinian Eruptions: the Late Quarternary (sic) Laacher See Case History (אורכב 19.07.2011 בארכיון Wayback Machine), "Thera and the Aegean World III", Volume Two: "Earth Sciences", Proceedings of the Third International Congress, Santorini, Greece, 3–9 September 1989. pp. 463–485.
↑  Oppenheimer, p. 218.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414239605171  GND: 4033912-9  LCCN: sh2015001865  VIAF: 248959131   WorldCat (עם VIAF): 248959131 
לאכר זה
מפה טופוגרפית של סביבת לאכר זה