stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בניין קול ישראל
שימושי הבניין

בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית שימש המבנה לזמן מה כבית המגורים של המושל נאזים ביי.
בזמן מלחמת העולם הראשונה וראשית ימי המנדט הבריטי שימש את בית הספר אוולינה דה רוטשילד שפונה ממקומו שבבית מחניים שעבר לשמש את הצבא העות'מאני, ולאחר מכן את מנחם אוסישקין והנציב העליון. בשנת 1933 נחנך מבנה ארמון הנציב ובית הספר חזר לבית מחניים.
בפברואר 1937 הוצע ואושר על ידי ממשלת המנדט ושר המושבות להשתמש בבניין שברחוב מליסנדה, כפי שנקרא הרחוב באותה התקופה, לטובת שירות השידור, תוך שנשקלו שיקולי מיקום אסטרטגי לאור המאורעות שחלו בשנים שלפני כן, שיקולי מחיר השכירות של הבניין והערכה כי הוא יתאים לצורכי השידור במשך עשור שנים.
בחודש יוני 1939 עבר שירות השידור של פלשתינה (א"י) ממקום מושבו הקודם במלון "פלס", אל בניין זה. מאז שימש הבניין למשרדים ואולפני רדיו של שירות השידור הבריטי, ולאחר מכן שירות השידור הישראלי, קול ישראל ורשות השידור הישראלית.
בתקופת המנדט הבריטי הבניין היה מאובטח הן על ידי חיילים בריטיים והן על ידי חיילי הלגיון הערבי. ביום 2 באוגוסט 1939 פוצץ מבנה התחנה על ידי מאיר צפניה שהשתייך לאצ"ל. באירוע זה ניספו הקריינית היהודיה מלכה מאי וייסנברג והמהנדס הערבי אדיב מנצור. מספר שבועות לאחר החלטת כ"ט בנובמבר צוותי השידור היהודים חשו סכנה להגיע לבניין זה. במלחמת העצמאות ניזוק הבניין, והשידורים שבו להתבצע ממנו בשנת 1950, לאחר תיקונים ושיפוצים בעלות של כ-15,000 לירות והקמת 9 אולפני שידור בתוכו.
ב-2001, סמטה בצמוד לבניין נקראה על שם אחד מראשוני "קול ישראל" ומנהל בעבר של חטיבת המוזיקה של התחנה – שבתי פטרושקה.
לאורך השנים הכנסייה האתיופית השכירה בדמי מפתח את הבניין לרשות השידור, ולאחר סיום שידורי רשות השידור ב-2017 עבר הבניין והמתחם שסביבו לכונס הנכסים הרשמי ובוצע במתחם תהליך של פינוי הרכוש והציוד, וכן שימור הבניין. בסוף 2017 פורסם כי נבחנת האפשרות לשכן את גלי צה"ל בבניין זה, אך ההצעה ירדה מן הפרק.
אוסף תמונות

אולפן רשת א'
החלון העגול של אולפן רשת ג'
אולפן רשת ד'
ארכיון ההקלטות של קול ישראל
עופרה הלפמן בתקליטיית קול ישראל
חצר הבניין
חזית הבניין
מבט מהצד על חזית הבניין
מבט מהצד על הגן בכניסה לבניין
קשתות בגג בניין השידורים בערבית
חדר פיקוח טכני בקומה השנייה בבניין
בניין הכניסה והתקליטייה
שלט הסבר אודות הבניין
חזית בניין הכניסה ורחוב הלני המלכה
הבניין והתוספת שנבנתה בצמוד לצידו
פסל הנמצא בתוך הבניין בסמוך לכניסה, ואשר נשמר למרות השינויים והשיפוצים בבניין
ראו גם

בית הקיסרית טאיתו ברח' שאול אדלר
הערות שוליים

↑  החלה העברת אולפני שידורי ישראל לירושלים, הצופה, 13 בפברואר 1950
1 2  קול ירושלים לבית השידור, הַבֹּקֶר, 13 בפברואר 1950
↑  מטען התפוצץ ליד בית השידור בירושלים, על המשמר, 7 בספטמבר 1969
↑  http://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b07170680022590/File/0b0717068057f6a0
↑  אולפני הרדיו למעון חדש, הַבֹּקֶר, 26 ביוני 1939
↑  אצ"ל: פיצוץ בית-השידור
↑  יעקב צור, קול ירושלים למאזינינו בפרוזדור בית זה שלום, דבר, 22 בספטמבר 1968
↑  ד. ריבלין, שידורי ישראל עולים ירושלימה, מעריב, 14 בפברואר 1950
↑  יוסי אלי, אחרי האלימות נגד הנזירים: אתיופיה מקפיאה העברת השגרירות לי-ם, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 11 ביוני 2018
↑  ערוץ 7, מסתמן: גלי צה"ל תעבור למתחם קול ישראל, באתר ערוץ 7, 27 בדצמבר 2017
↑   נתי טוקר, שר הביטחון: גלי צה"ל תעבור למתחם בית החייל בירושלים, באתר TheMarker‏, 3 ביוני 2018
| הקיסרות האתיופית והכנסייה האורתודוקסית האתיופית בירושלים |
| --- | --- | --- |
| מוסדות דת | קִידָאנֵה מִהְרַת - הכנסייה האתיופית • דיר א-סולטאן |  |
| בניינים נוספים | ארמון המלכה החבשית • בית הקיסרית טאיתו • בניין הקונסוליה האתיופית • בית הקיסר מנליק השני |  |
| בני מלוכה אתיופיים שבנו בירושלים | מנליק השני, קיסר אתיופיה • טאיתו בטול • זאודיתו, קיסרית אתיופיה • היילה סלאסי, קיסר אתיופיה |  |
בית דבור

תבנית:מבנה
בית דבור הוא אתר מורשת בהרצליה, המיועד לשימור בזכות הארכיטקטורה הייחודית שלו.
בבית זה התגוררו בנימין דבור, אשתו חנה ובנותיו, זיוה ושילה.
אביה של חנה דבור בנה את הבית בשנת 1933. כתובת הבית היא רחוב נורדאו 20, הרצליה. הבית היה ייחודי, בשל גודלו וחצרו הגדולה, שאליה היו באים ילדים לשחק אחרי הלימודים.
בשנת 2015 שיפץ את הבית המפיק שמוליק בר דן והמתגורר בו עד היום.
ארכיטקטורת הבית

הבית בנוי בסגנון אקלקטי, סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בישראל בשנות ה-20 ועיקרו שילוב בין אדריכלות חדשה לישנה. בנייתו מודרנית, אך משולבים בו יסודות מהעבר, כגון צריח, קשתות בחלונות ועוד. לבית שתי קומות. הבית של דבור היה מיוחד גם בגודלו, שהיה גדול ביחס לאותה תקופה, ובחצרו הגדולה.
משפחת דבור

משפחת דבור, הייתה מאוד חמה ולבבית ועזרה לאנשים אחרים. דוגמה לכך היא, שהם אפשרו למשפחה שלא היה לה היכן לגור, לשהות בבית שבנה בנימין, במקום אחר בהרצליה, ולהפוך את אחד החדרים למכולת כדי שיוכלו להתפרנס.
בנימין דבור נולד ב-6 במאי 1913 ועלה לארץ יחד עם הוריו, במאי 1925, כשהיה בן 11, מווילנה שבפולין. הם התגוררו בבלפוריה והיה להם משק פרטי. עברו עליהם זמנים קשים, שכללו מכות עכברים בשדות, בצורת, שיטפונות ועוד.
הוא הצטרף להגנה והיה מחסנאי, מדריך, נוטר ומפקד המקום. חנה, אשתו, גם פעלה איתו בהגנה.
ב-1930, כשמלאו לבנימין 16 שנים, הוא עבר להרצליה ג', הרצליה המערבית, עבד בפרדס של דודו, בן דבור, שבנה בתים וסלל כבישים בהרצליה, והיה שולח כסף להוריו שנשארו בבלפוריה.
לאחר מכן הוא התחיל לעבוד בעבודות בניין, היה לבנאי מומחה, ברבות הימים היה לקבלן ובנה בתים בהרצליה ג' והרצליה פיתוח. בנוסף לכך, הוא היה גם חבר ועד הרצליה ג'.
ראו גם

בית רוזנפלד
בית וייס
לקריאה נוספת

עורך: ד"ר מרדכי נאור, ספר ראשוני הרצליה, תש"ן - 1990.
הערות שוליים

↑  סיפרה בלה נחשון, דיירת בשכונה.
↑  סיפרה בלה נחשון, דיירת בשכונה
↑  עורך: ד"ר מרדכי נאור, ספר ראשוני הרצליה, תש"ן - 1990.
גוגל דודל

שרבוט גוגל, הידוע גם בכינוי "גוגל דודל" (באנגלית: Google Doodle), הוא איור המבוסס על סמלילה של גוגל ומוצג במקומו בעמוד הבית של אתר גוגל בשפות שונות. האיורים המשתנים מציינים את יצירתם של אישים מפורסמים בהיסטוריה, חייהם, מותם, מבליטים חגים ואירועים חשובים, או התרחשויות אקטואליות מרכזיות. בתחילת דרכם הופיעו לרוב "שרבוטים" של חגים נוצריים או אמריקאים, אך במרוצת השנים החלו לפרסם שרבוטים מיוחדים, גם לציון אירועים אזוטריים יותר.
לגוגל יש בסך הכול 184 דומיינים במדינות ברחבי העולם. נכון ל-2024 נוצרו למעלה מ-5000 שרבוטי גוגל, חלקם עיצובים כלליים ל-google.com העולמי, וחלקם ייעודיים לדומיינים הלאומיים השונים, על-פי אירועים שונים במדינות המתאימות.
שרבוט גוגל הראשון מ-30 באוגוסט 1998
מאפיינים

לפעמים השרבוטים נוצרים כסדרה, מעין סיפור בהמשכים, ומדי יום מופיע שרבוט אחר הקשור לאותו נושא. כך היה למשל באולימפיאדת סידני (2000) ולרגל חגיגות 40 שנה לסדרה "רחוב סומסום". בסדרת חג המולד בשנת 2008 נראה סבא המרכיב צעצוע לנכד במשך חמישה ימים כאשר בכל יום הוצג שרבוט שונה.
בשנת 2010 החלו להופיע שרבוטים תוך שימוש באנימציה ובשנת 2011 גם סרטונים באורך של עד שתי דקות. לדוגמה, בימי הולדת של ג'ון לנון, צ'ארלי צ'פלין ומרתה גרהם. יש גם שרבוטים אינטראקטיביים המשתנים כאשר עוברים עליהם עם סמן העכבר.
השרבוטים מוצגים כלוגו של גוגל לזמן קצר ולאחר מכן מועברים לארכיון השרבוטים, האוצר בתוכו את כל העבודות שנעשו אי פעם. העבודות מקוטלגות לפי שנים וחודשים, ומאפשרות להתרשם מהאירועים שקורים כמעט מדי יום מסביב לעולם ומהפרשנות שקיבלו על ידי מאיירי החברה.
היסטוריה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח לא ברור.
השרבוט הראשון נוצר על ידי המייסדים, סרגיי ברין ולארי פייג', לציון מועד פסטיבל ברנינג מן בשנת 1998. ברין ופייג' הוסיפו את סמל הפסטיבל מאחורי האות "O" בלוגו goOgle, כדי להודיע למשתמשים על היעדרותם מהמשרד במקרה של נפילת השרת, לרגל נסיעתם לפסטיבל ב-30 באוגוסט 1998. באותה שנה הופיעו שני שרבוטים נוספים בלבד, האחד לכבוד חג ההודיה והשני שציין כי האתר עדיין בגרסת בטא.
בשנת 1999 הופיעו כבר חמישה שרבוטים: לכבוד חג ההודיה, חג המולד, ליל כל הקדושים ושניים לכבוד השקת "Uncle Sam search" - מנוע לחיפוש סוגיות הקשורות לממשל האמריקאי, שירות שנסגר ב-2011.
עד שנת 2000 נוצרו שרבוטי גוגל על ידי קבלן חיצוני ששכרו ברין ופייג'. באותה השנה, לקראת יום הבסטיליה, פנו המייסדים למתמחה בחברה, דניס הוואנג, בבקשה ליצור שרבוט גוגל לציון יום זה. עבודתו של הוואנג התקבלה בעין יפה אצל מייסדי החברה והם מינו אותו ל"משרבט (דודלר) הראשי". הוא אחראי על התחום עד היום, בנוסף למשרתו כמנהל האתר הבינלאומי של גוגל.
בשנת 2005 השקיעו ג'ון דואר וראם שרירם, מראשוני המשקיעים בגוגל, 16 מיליון דולר באתר הקמעונאי "Zazzle", המאפשר למשתמשים להעלות תמונות ולהדפיסן על מוצרים שונים. בשנת 2011 הושקה חנות וירטואלית המתבססת על עיצובי שרבוטי גוגל כחלק מאותו אתר, אולם החנות נסגרה מאז. בחנות היה ניתן לרכוש חולצות טי, כרטיסי ברכה, פוסטרים, סטיקרים, ספלים, בולים, תיקים ומוצרים אחרים עליהם מודפסים שרבוטי גוגל. לבחירת הצרכנים עמדו יותר מאלף עיצובים שהיו קיימים באתר.
תחרות משרבטים גוגל

גוגל מזמינה את הציבור להציע הצעות לשרבוטים וכן לשלוח גרסאות דודל משלהם לכתובת proposalsgoogle.com. בארצות הברית מתקיימת מדי שנה תחרות הנקראת "Doodle 4 Google", הפתוחה לילדים ולנוער בגילאי גן עד כתה י"ב בין 20,000 בתי ספר ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2011 זכה מת'יו לופז, תלמיד כיתה ב' מקליפורניה, ואיורו הופיע בעמוד הבית של גוגל. בנוסף לכך, קיבל לופז מלגת לימודים בשווי 15,000 דולר. לבית הספר, שבו הוא לומד, ניתן מענק בסך 25,000 דולר לשם רכישת ציוד טכנולוגי.
התחרות מתקיימת גם במקומות אחרים בעולם שבהם יש שלוחות של גוגל.
ב-2008, לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, התקיימה תחרות תחת הכותרת "ישראל שלי". הזוכה הייתה אילונה פלקסמן מגבעתיים שהייתה אז בת 16, ואיורה הוצג בעמוד הבית של גוגל ישראל ב-30 ביוני 2008, היום האחרון לשנת הלימודים.
שרבוטים ישראלים

ראש השנה ה'תשס"ז (23 בספטמבר 2006), היה החג היהודי הראשון שצוין בשרבוט. מאז צוינו אירועים שונים נוספים. בהם:
חגים ומועדים: כגון: ט"ו בשבט, פורים, יום העצמאות, ט"ו באב, יום המשפחה, יום המורה, ימי זיכרון, יום כדור הארץ.
ספרות ואמנות:
40 שנה לשידור הראשון של הטלוויזיה החינוכית (2006)
40 שנה לפרק הראשון של רחוב סומסום (2009)
80 שנה להולדתה של נעמי שמר (2010)
112 שנה להולדת נחום גוטמן (2010)
101 שנים להולדת הסופרת מרים רות (2011)
90 שנה להולדת שושנה דמארי (2013)
102 שנה להולדת המשוררת לאה גולדברג (2013)
155 שנה להולדת אליעזר בן-יהודה (2013)
141 שנה להולדת המשורר חיים נחמן ביאליק (2014)
57 שנה להולדת עפרה חזה (2014)
74 שנה להולדת אהוד מנור (2015)
126 שנה להולדת רחל המשוררת (2016)
58 שנה להולדת השחקנית רונית אלקבץ (2022)
100 שנה להולדת הפנטומימאי מרסל מרסו (2023)
לזכרו של השחקן אלן ריקמן (2023)
190 שנים להולדתו של המלחין יוהנס ברהמס (2023)
לזכרה של השחקנית, הזמרת והפעילה הטרנסג'נדרית גילה גולדשטיין (2023)
204 שנים להולדתה של המדענית, הפיזיקאית והממציאה יוניס ניוטון פוט (2023)
122 שנים להולדתו של הרופא הערבי שהציל יהודיה בשואה מוחמד חלמי (2023)
אקטואליה:
הבחירות לכנסת ה-18 (2009),
הבחירות לכנסת ה-19 (2013),
הבחירות לכנסת ה-20 (2015)
הבחירות לכנסת ה-21 (2019)
הבחירות לכנסת ה-22 (2019).
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2024).
ב-12 ביולי 2007 גוגל הציגה לגולשים מישראל סרט כחול לסמלילה בדף הבית, לצד הכיתוב "ושבו בנים לגבולם". זאת, במלאת שנה לחטיפת החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב. עם זאת, אין מדובר בשרבוט גוגל.
ביאורים

↑  מהווה סמל מחאה ידוע למען השבת שבויים, מאז משבר בני הערובה באיראן בשנת 1979
הערות שוליים

↑  ארכיון השרבוטים
↑  שלי דובילנסקי, גוגל משיקה גלריה וחנות חדשה לגוגל דודל, באתר nana10‏, 18 בדצמבר 2011
1 2  אודליה כהן‏, רגע עם דודל, באתר וואלה, 8 ביולי 2011
↑  30th Anniversary of PAC-MAN, באתר גוגל
↑  שי רינגל, ‏הדודל גוגל: הספורט היחיד שתעשו באולימפיאדה הזאת, באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2012‏, 7 באוגוסט 2012
↑  שרבוט גוגל לזכרו של לנון
↑  שרבוט גוגל לזכרו של ז'ול ורן
↑  שרבוט גוגל לזכרו של צ'ארלי צ'פלין
↑  שרבוט גוגל לזכרה של מרתה גרהם
↑  שרבוט גוגל לזכרו של לס פול
↑  שרבוט גוגל לזכרו של פרדי מרקיורי
↑  שרבוט גוגל לזכרו של ג'ים הנסון
↑  שרבוט גוגל לזכרו של גדעון סאנדבק
↑  שרבוט גוגל לזכרו של הרמן רורשאך
↑  הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-101 של הדי לאמאר, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
↑  שרבוט גוגל לזכרו של לודוויג ואן בטהובן
↑  פיליפ לנסן, Google Israel Supports Return of Abducted Soldiers, Google Blogoscoped, ‏12 ביולי 2007
שרבוט גוגל לכבוד יום הולדתו ה-30 של משחק המחשב "פק-מן"
השרבוט הזוכה בתחרות: "ישראל שלי"
לכבוד יום הולדתו ה-96 של הגיטריסט לס פול
שרבוט גוגל לכבוד 40 שנה לשידור הראשון של הטלוויזיה החינוכית
שרבוט גוגל אישי, המוצג למשתמש רשום ביום הולדתו
שרבוט גוגל לרגל הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2024)
קרייג פדריגי

| --- | --- |

 לידה:  1969  (בן 56 בערך) סן לאנדרו (אנ'), קליפורניה קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 כינויים נוספים:  "Hair Force One"
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
 מקצוע:  מהנדס תוכנה
 מעסיק:  אפל, Ariba ‏(אנ'), NeXT
 תפקיד:  סגן נשיא בכיר, הנדסת תוכנה
 מספר צאצאים:  4
קרייג פרדיגי (באנגלית: Craig Federighi; נולד ב-1969) הוא מהנדס אמריקאי ומנהל עסקי המכהן בתור סגן נשיא בכיר להנדסת תוכנה בחברת אפל. הוא אחראי על פיתוח מערכות ההפעלה ‎macOS, iOS, iPadOS, watchOS ו-visionOS, וכן ועל צוותי פיתוח מערכות ההפעלה שמפיצה אפל. צוותיו אחראים על בניית ותחזוקת התוכנה של מוצרי אפל השונים, כולל ממשק משתמש, יישומים, ושלדי תוכנה.
ראשית חייו

פרידיגי נולד ב-27 במאי 1969 בסן לאנדרו (אנ') שבקליפורניה. ולמד שם בתיכון אקליינס בעיר לה פייט (אנ'). ב-1991 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל ובמדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1993 סיים שם תואר שני במדעי המחשב.
קריירה > NeXT ו-Ariba

פדריגי עבד ב-NeXT, חברת מחשבי היוניקס שהקים סטיב ג'ובס לאחר שפוטר מאפל, בין 1994 ל-1996 ועסק בפיתוח מערכת המידע Enterprise Objects Framework (אנ') למיפוי אובייקטי-רלציוני על גבי מערכת ההפעלה NeXTSTEP (אנ') ושפת OpenStep (אנ') של החברה, כדי לאפשר לאפשר לחברות גישה מעמדות מחשבים רגילות למסדי נתונים ענקיים. הוא הצטרף לאפל עם רכישתה את NeXT ב-1996, וב-1999 עבר לחברת Ariba (אנ'), שם כיהן במספר תפקידים, וביניהם סגן נשיא שירותי רשת וסמנכ"ל טכנולוגיה.
קריירה > החזרה לאפל

לאחר עשור ב-Ariba, חזר פרדיגי ב-2009 לאפל כדי להוביל את פיתוח מערכת ההפעלה Mac OS X. באותה עת, אפל בדיוק סיימה את פיתוח הגרסה "Snow Leopard" ל-Mac OS X, שזכתה לשבחים על אמינותה ומהירותה. במרץ 2011, עם עזיבת סגן הנשיא הבכיר לפיתוח מק ברטלנד סרלט (אנ'), ירש פדריגי את אחריויותיו ועבר לניהולו הישיר של מנכ"ל אפל סטיב ג'ובס, והחל להתמקד בפיתוח מהדורת "Lion" (אנ') ל-OS X. באוגוסט 2012, קודם בתפקידו מסגן נשיא לפיתוח תוכנת מק לסגן נשיא בכיר, תחת ניהולו הישיר של המנכ"ל טים קוק. באוקטובר 2012, עם פרישת סגן הנשיא הבכיר לפיתוח iOS סקוט פורסטול מהחברה, תפקידו של פדריגי התרחב, ונפרש גם על פיתוחה של מערכת ההפעלה למכשירי המגע של אפל, האייפון והאייפד.
ב-2016, אדי קיו, סגן הנשיא הבכיר לענייני אינטרנט ושירותים בחברת אפל, הציע לקדם יישומון iMessage לאנדרואיד, כדי לאפשר החלפת מסרים מיידיים "חלקה" בין משתמשי מערכות ההפעלה של אפל, ובפרט iOS למשתמשי אנדרואיד. פדריגי הגדיר זאת כהסרת מכשול עבור משפחות המשתמשות באייפון מלהעניק לילדיהם טלפוני אנדרואיד. כך נחשף במסגרת התביעה המשפטית של אפיק גיימס נגד אפל.
בספטמבר 2017, פיתוח העוזרת האישית הווירטואלית סירי עבר מידיו של אדי קיו לידיו של פדריגי.
עם השנים, התווספו לתחום אחריותו של פדריגי כראש תחום התוכנה באפל, מספר מערכות הפעלה נוספות, ביניהן מערכת ההפעלה לשעונים, watchOS, ב-2015, iPadOS, לאחר מיתוגה מחדש ופיצולה מ-iOS ב-2019, וכן visionOS ב-2023, מערכת ההפעלה המרחבית שנועדה למשקפי המציאות המעורבת של החברה, עם הויז'ן פרו תחילה.
בספטמבר 2018, דווח כי פדריגי מחזיק ביותר מ-400,000 מניות של אפל, בשווי של מעל 70 מיליון דולר, נכון לקיץ 2023.
חיים אישיים

פדריגי הוא ממוצא איטלקי. הוא נשוי משנת 2014, ויש לו ארבעה ילדים.
ביאורים

↑  ”iMessage on Android would simply serve to remove [an] obstacle to iPhone families giving their kids Android phones” (באנגלית)
ארז בן הרוש

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1970 (בן 54) ראשון לציון, ישראל
 שם לידה:  ארז מכלוף בן הרוש 
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 בת זוג:  יעל טנא
 פרופיל ב-IMDb
 
ארז בן הרוש (נולד ב-28 בנובמבר 1970) הוא איש תקשורת, קומיקאי, במאי, שחקן, תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי. בשנים 2011–2018 שימש כסמנכ"ל התוכן של חברת "רשת".
ביוגרפיה

ארז בן הרוש נולד וגדל בראשון לציון, למשפחה ממוצא מרוקאי.
ביוגרפיה > קריירת המשחק

בן הרוש שירת בתיאטרון צה"ל. בשנים 1992–1999 שיחק בתיאטרון הקאמרי. במקביל השתתף בעונה הראשונה של "הקומדי סטור" ששודרה בשנת 1994, וכן שימש כמנחה בערוץ הילדים בשנים 1996–1999. ב־1996 השתתף במופע "מכבס ותולה" עם אבי קושניר ויסמין קדר. ב-1997 הגיש יחד עם דידי דוקסין וגיל ססובר את התוכנית "הזירה" בערוץ הילדים. ב-1998 השתתף בפסטיגל עם השיר "חברים טובים" אשר זכה במקום השמיני. באותה שנה גילם את אוגוסטוס אגדתי בסדרה "עולמו המופלא של אוגוסטוס אגדתי" אותו כתבה שרון קנטור וביים נתן גור לוי. בשנת 1999 שיחק במחזמר "בת הים הקטנה", לצידם של אפרת רייטן ונתי רביץ. באותה שנה הוא יצר, כתב, הפיק ושיחק את התפקיד הראשי בתוכנית הטלוויזיה "פרופסור דע-מדע" בערוץ הילדים.
בשנים 2002–2003 שיחק בסדרות הקומיות "שוטטות", ו"אחד העם 1". ב-2005 השתתף בספיישל הפרידה "לעודד באהבה" בערוץ הילדים. ב-2006 החל להנחות את השעשועון "פפראצי" לצד מיכאל הנגבי ב-יס. ב-2007 שיחק בסדרה "מסכים" ואת אחיקם צוקר בעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול" ששודרו גם הן ב-יס. ב-2008 שיחק בסדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה" ששודרה בערוץ 10.
ב-2010 יצר, ביים ושיחק בסדרה הקומית "אחד העם 101", שהייתה סדרת הספין-אוף של הסדרה "אחד העם 1". ב-2019 ביים ושיחק בסדרה "הנוכלות" אשר מובוססת על הסדרות "אחד העם 1" ו"אחד העם 101".
ביוגרפיה > ניהול

בשנת 2002 יצר בן הרוש את תוכנית הנוער "אקזיט" ששודרה בערוץ 10. בשנים 2003–2005 הקים את ערוץ ניקלודיאון הישראלי, שימש כעורך הראשי של הערוץ ויצר את הסדרה הקומית "בצפר" ששודרה בערוץ. בהמשך יצר גם את סדרת ההמשך של "בצפר" אשר שודרה בשנת 2019 בערוץ TeenNick.
במרץ 2005 הצטרף למחלקת התוכניות של ערוץ 10, כמנהל פיתוח, ועזב את ערוץ ניקלודיאון. בשנת 2011 מונה לתפקיד סמנכ"ל התוכן של זכיינית ערוץ 2 "רשת". במסגרת תפקידו זה הוביל את תהליכי הפיתוח של הגרסאות הישראליות למותגי הריאליטי הבינלאומיים "The Voice", "אקס פקטור" ו"המירוץ למיליון".
בן הרוש עמד בראש תהליך הפיתוח של "משחקי השף". באפריל 2018 הודיע על פרישתו מתפקיד סמנכ"ל התוכן, ועל כך שהוא ימשיך לנהל את פרויקט "האח הגדול" של רשת.
ב-2024 יצר וביים את תוכנית הטלוויזיה "מי זאת?", הסדרה השנייה של חברת ההפקות שלו, NO DRAMA studio, אשר משודרת בכאן 11.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בן הרוש מתגורר בתל אביב. הוא נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  רז שכניק, אחד העם, באתר ynet, 8 ביולי 2016
ג'ילברטו טופאנו

| --- | --- |
ג'ילברטו טופאנו
ג'ילברטו טופאנו
 לידה:  1929 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  2 בפברואר 2020 (בגיל 91 בערך)
 מדינה:  איטליה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ילברטו טופאנו (באיטלקית: Gilberto Tofano;‏ 1929 – 2 בפברואר 2020) היה במאי קולנוע ובמאי תיאטרון איטלקי, אשר התגייר ופעל בישראל והושפע מן הגל החדש.
קורות חיים

טופאנו נולד ברומא בשנת 1929. אביו, סרג'ו טופאנו (אנ'), היה שחקן קולנוע, מחזאי, מעצב במה ומאייר. אמו הייתה פרימה בלרינה ציירת תפאורת ושחקנית תיאטרון.
טופאנו סיים תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה באוניברסיטת רומא. כמו כן למד מחול וכוריאוגרפיה.
ב-1955 עשה את הבימוי, התפאורה התלבושות והכוריאוגרפיה לשתי אופרות.
בשנים 1956–1960 היה עוזרו של הבמאי הנודע ג'ורג'ו סטרלר ב"תיאטרון פיקולו" במילאנו.
את הקריירה הקולנועית שלו החל טופאנו ב-1956, עת השתתף כניצב בהפקת מלחמה ושלום בבימויו של קינג וידור. להתחלה זו לא היה המשך בתחום הקולנוע, עד אשר ביים בישראל את "מצור" שהוא סרטו היחידי של טופאנו כבמאי.
ב-1964 הגיע לישראל לסייע לצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. הוא למד עברית, יצר קשר עם יעקב אגמון, והחל לביים בתיאטרון בימות. ב-1968 ביים את ההצגה המוזיקלית "גבעת ספון ריבר". ב-1969 ביים את ההצגה "כוח הכוח" שעסקה בפרשת משפטם של יוליוס ואתל רוזנברג. ההצגה עובדה על ידי טופאנו ואשתו, בינה פיינר, על בסיס מחזה שהוצג בצרפת בשם "הרוזנברגים". ההצגה הורדה לאחר זמן קצר בעקבות ביקורות קשות ומחאה ציבורית כנגד הצגת המשטר ומערכת המשפט האמריקאית כשווים למערכות המשפט הטוטליטריות בברית המועצות ובגרמניה הנאצית. ב-1970 ביים את ההצגה המוזיקלית "קרחת" שכתב יהונתן גפן, והלחינו אלונה טוראל ומישה סגל.
טופאנו נחקק בתודעה הישראלית כשביים את הסרט "מצור" (1969), בהשתתפותם של גילה אלמגור, דן בן אמוץ, ויהורם גאון. בטרם ביים את "מצור" ביים שלושה סרטים קצרים אודות ישראל.
לאחר "מצור" הוזמן על ידי עודד קוטלר לביים בתיאטרון חיפה. טופאנו ביים בין השאר את טרטיף. באותה תקופה התגייר ונישא לישראלית.
טופאנו חזר לאיטליה ושב לישראל ב-1988 כאשר הוזמן על ידי תיאטרון חיפה להיות מנהלו האמנותי. הוא העלה את ההצגות "יהודי בחצר הדוכס", על פי כתבי יהודה סומו ו"נישואי פיגארו" ואת הקומדיה "בונאוונטורה", פרי עטו של אביו. טופאנו שרד בתפקידו שנה אחת בלבד וחזר למולדתו.
בסוף שנות ה-90 הקים סטודיו לאנימציה המתמקד בעלילות בונאוונטורה, דמות אשר זכתה לפופולריות רבה באיטליה.
נפטר ב-2 בפברואר 2020.
הערות שוליים

1 2  רמי רוזן, העסקנים בהיכון, טופנו, חדשות, 15 באפריל 1988
↑  במאי איטלקי לבימות, על המשמר, 14 בדצמבר 1967
↑  יורם קניוק, מצבות מזמרות, דבר, 22 במרץ 1968
↑  מירית שם-אור, משפט חוזר לרוזנברגים, דבר, 22 באוגוסט 1969
↑  יורם קניוק, מסכת של צופי פקין, דבר, 16 בספטמבר 1969
↑  "בימות" מורידה "כוח הכוח", דבר, 18 בספטמבר 1969
↑  נירית אנדרמן, הסרט הישראלי "מצור" יוקרן בפסטיבל קאן במסגרת של סרטים קלאסיים מהעולם, באתר הארץ, 3 במאי 2017
↑  חיים נגיד, ג'ילברטו טופאנו נבחר למנהל חאמנותי של תיאטרון חיפה, מעריב, 14 בפברואר 1988
↑  רחלה זנדבנק, יהודי פלסטיני - 'מר מאני', 'יהודי בחצר הדוכס', כותרת ראשית, 11 במאי 1988
↑  עידית שחורי, אני עוזב תיאטרון במצב הרבה יותר טוב, מעריב, 16 במאי 1989
↑  אמיר בוגן, ג'ילברטו טופאנו, במאי "מצור", הלך לעולמו בגיל 91, באתר ynet, 4 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310842105171  GND: 1179727975  ISNI: 0000 0000 6856 3820  LCCN: n2013053444  VIAF: 298623615   WorldCat (עם VIAF): 298623615
שמואל חרל"פ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 80 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1971)  אוניברסיטת הרווארד (1975) 
 
שמואל חרל"פ (נולד בשנת 1945) הוא איש עסקים ישראלי, יו"ר קבוצת כלמוביל, משקיע בחברות הזנק. בעל תואר דוקטור לפילוסופיה.
ביוגרפיה

שמואל חרל"פ נולד בשנת 1945 למתילדה ועמיחי חרל"פ. אביו נישא בשנית, לתמרה, בתו של יוסף מילר, בעליה של סוכנות משאיות סקאניה בישראל. בשנת 1962 רכש עמיחי חרל"פ מחמיו את חלקו בחברה, וכשקיבל את הזיכיון למכירת כלי רכב מתוצרת מרצדס בנץ בישראל, הקים לשם כך את חברת "כלמוביל". עמיחי חרל"פ נפטר בשנת 1975. שמואל חרל"פ, השלים תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת הרווארד, ומונה למרצה למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ובשנת 1982 מונה שמואל חרל"פ ליו"ר חברת "כלמוביל". הוא רכש את חלקם של אחיו דן ונחום בחברה, והפך לבעל השליטה בה, יחד עם אמו החורגת תמרה ובנה יואב, שהם בעלי מניות מיעוט בחברה.
ב-1988 החלה "כלמוביל" לייבא לישראל גם את מותג הרכב היפני מיצובישי, וב-1994 החלה לייבא גם את כלי הרכב של חברת יונדאי הקוריאנית. קבוצת "כלמוביל" הגיעה בהובלתו לשליטה ב-20% משוק הרכב בישראל. פעילות זו הפכה את חרל"פ לאחד מעשירי ישראל - בדירוג עשירי ישראל של מגזין TheMarker מ–2016 הוא דורג במקום ה-21, עם הון של כ–1.5 מיליארד דולר.
בנוסף לפעילותו בתחום הרכב השקיע חרל"פ, ישירות ובאמצעות "כלמוביל", בחברות הזנק. בין השאר נכללה בהשקעות אלה חברת "מובילאיי", שמכירתה לחברת אינטל בשנת 2017 הביאה את חלקו וחלקה של "כלמוביל" לשווי של יותר ממיליארד דולר. השקעות נוספות שלו הן בחברת המכשור הרפואי "אורקם טכנולוגיות", שגם אותה הקימו מייסדי "מובילאיי", אמנון שעשוע וזיו אבירם, ובחברת הסייבר "נייטרון אבטחת מידע".
בעקבות טבח שבעה באוקטובר תרמו בני הזוג חרל"פ 120 מכוניות מיצובישי ספייס סטאר לקיבוצים ניר עוז, נחל עוז, בארי וכפר עזה.
חרל"פ הוא רץ מרתון חובב, ונבחר לשאת את הלפיד בפתיחת המכביה בשנת 2005. גר בכפר שמריהו.
הערות שוליים

↑  טלי ציפורי, ‏המיליארדר הישראלי חרל"פ מספר על ההשקעה במובילאיי, באתר גלובס, 22 בינואר 2015
↑  טלי ציפורי, ‏"יש לי צביטה קטנה בלב שמובילאיי נמכרת, אבל שיקול-הדעת היה נכון", באתר גלובס, 14 במרץ 2017
 אורי תומר, שמואל חרל"פ, המשקיע הגדול במובילאיי: "בעתיד נהיגה תהפוך לעבירה פלילית", באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2017
↑  שמוליק שלח, ‏שמואל חרל"פ השקיע 2 מיליון דולר בחברת הסייבר ניוטרון, באתר גלובס, 3 ביולי 2013
↑  דובי בן גדליהו, ‏שמואל חרל"פ, יו"ר כלמוביל, תורם 120 מכוניות חדשות לקיבוצי העוטף, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2023
↑  מרוץ הלפיד של חרל"פ, באתר הארץ, 7 ביולי 2005
אבא שמעון

אַבָּא שִׁמְעוֹן הוא שיר בתימנית-יהודית, שבוצע בין היתר על ידי הזמר ציון גולן, מתוך התקליט "אבוס עיינכּ" שיצא לאור בשנת 1990. מילות השיר נכתבו והולחנו על ידי נעמי עמרני.
"אבא שמעון" הוא רבי שלום שבזי, שהיה ידוע בכינויו "אבו שמעון", בגלל שמו של בנו הבכור, שמעון, כנהוג במדינות דוברות ערבית. לפי המסורת התימנית, הסיבה לכך הייתה ששמעון זה היה חכם וגאון בתורה, וכשאביו היה עובר ברחוב, היו אומרים הנה "אבו שמעון", אבי שמעון.