stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כאב גרון

| --- | --- |

דלקת גרון, דלקת בחלק האחורי של הגרון - הנגרמת על ידי וירוס היא הסיבה השכיחה ביותר לכאב גרון.
 סיווגים
 ICD-11:  MD36.0 
 
כאב גרון, הוא כאב או גירוי של הגרון. בדרך כלל, הגורמים לכאב גרון כוללים:
זיהום ויראלי
זיהום חיידק הסטרפטוקוקוס
דלקת גרון
דלקת שקדים או התייבשות
רוב כאבי הגרון נגרמות על ידי וירוס, שאנטיביוטיקה לא מועילה לו. מחקרים הוכיחו קשר חזק בין הפרזה בלקיחת אנטיביוטיקה ועמידות לאנטיביוטיקה .
עבור כאב גרון הנגרמת על ידי חיידקים (סטרפטוקוקוס), טיפול באנטיביוטיקה עשוי לעזור לאדם להחלמה מהירה, להפחית את הסיכון שהזיהום החיידקי יתפשט, למנוע מורסות רטרו-לועיות, ולהפחית את הסיכון לסיבוכים אחרים כגון קדחת שגרונית ומחלת לב מסתמית ברוב המדינות המפותחות, סיבוכים מזיהום חיידק הסטרפטוקוקוס הפכו הרבה פחות שכיחות. מסיבה זו, ישנם יוזמות לקידום מזעור השימוש באנטיביוטיקה לזיהומים ויראליים.
כ-35% מכאבי הגרון בילדות ו-5-25% מכאבי הגרון של המבוגרים נגרמות על ידי זיהום חיידקי מקבוצת סטרפטוקוקוס A מניחים שכאבי גרון שנמצאו שליליים לסטרפטוקוקוס מקבוצה A נגרמו מזיהום ויראלי. כאב גרון הוא סיבה נפוצה עבור אנשים לביקור רופא המשפחה והסיבה העיקרית למרשמים לאנטיביוטיקה על ידיהם . בארצות הברית, כ-1% מכלל הביקורים במחלקה לרפואה דחופה ומרפאות, הם עבור כאבי גרון (מעל 7 מיליון ביקורים למבוגרים ו-7 מיליון ביקורים לילדים בשנה).
הגדרה

כאב גרון הוא כאב המורגש בכל מקום בגרון.
תסמינים של כאב גרון כוללים:
תחושה מגרדת
כאב בזמן בליעה
אי נוחות בזמן דיבור
תחושת בעירה
נפיחות בצוואר
אבחון

הסיבה השכיחה ביותר (80%) היא דלקת לוע ויראלית אקוטית, זיהום ויראלי של הגרון. סיבות אחרות כוללות זיהומים חיידקיים (כגון סטרפטוקוקוס מקבוצה A או דלקת לוע סטרפטוקוקלית ), גידולים . מחלת רפלוקס קיבתי-ושט יכולה לגרום לחומצת הקיבה לחדור לגרון וגם לגרום לכאבים בגרון.  בילדים, דלקת הלוע סטרפטוקוקלית היא הגורם ל-35-37% מכאבי הגרון.
הסימפטומים של זיהום ויראלי וזיהום חיידקי עשויים להיות דומים מאוד. הנוהל הרפואי הוא לבדוק את הסיבה לכאב הגרון לפני מתן מרשם לטיפול אנטיביוטי וההמלצה על אנטיביוטיקה היא רק לילדים שנמצאים בסיכון גבוה לסיבוכים שאינם מוגלתיים .   ניתן לאבחן זיהום בסטרפטוקוקוס מקבוצה A על ידי תרבית גרון (משטח גרון) או בדיקה מהירה
אבחון > תרבית גרון

בתרבית גרון נלקחת דגימה מהגרון כדי לאשר את נוכחות סטרפטוקוקוס מקבוצה A בדיקות אלו יעילות לאנשים שיש להם ספירת חיידקים נמוכה (רגישות גבוהה), עם זאת, בדיקה זאת לוקחת בדרך כלל כ-48 שעות עד קבלת התוצאות מהמעבדה.
אבחון > בדיקות מהירות

בדיקות מהירות לאיתור חיידק הסטרפטוקוקלי נותנות תוצאה חיובית או שלילית המבוססת לרוב על שינוי צבע על גבי רצועת בדיקה המכילה משטח גרון (דגימה). רצועות בדיקה מזהות פחמימה בדופן התא הספציפית באמצעות תגובה חיסונית. ניתן לבצע בדיקה מהירה במרפאה, ובדרך כלל לוקח 5–10 דקות עד שרצועת הבדיקה מעידה על התוצאה. עם זאת דיוק הבדיקה לא מושלמת, הספציפיות (שיעור השליליים האמיתי) הוא כ-95% אך הרגישות (שיעור החיוביים האמיתי) הוא רק כ-85%
רופאים מקבלים לעיתים קרובות גם החלטות טיפוליות על סמך התסמינים של האדם בלבד. בארצות הברית, כשני שלישים מהמבוגרים וחצי מהילדים עם כאב גרון מאובחנים על סמך תסמינים בלבד וללא בדיקות לנוכחות חיידק הסטרפטוקוקלי כדי לאשר זיהום חיידקי.
כמו כן, פותחו מערכות ניקוד קליניות רבות ( כלי החלטה ) כדי להגיע להחלטות בנושא. לעיתים קרובות נעשה שימוש במערכת ניקוד קלינית יחד עם בדיקה מהירה. מערכות הניקוד משתמשות בתסמינים שנצפו על מנת לקבוע את הסבירות לזיהום חיידקי.
דרכי טיפול

ניתן להקל באופן זמני על כאב גרון או גרון על ידי גרגור תמיסה של רבע או חצי כפית מלח (1.3 עד 2.5 מ"ל) מומס בכוס מים (240 מ"ל).
תרופות נגד כאבים כגון נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDs) ואקמול (פרצטמול) עוזרות בניהול הכאב . ישנם אינדיקציות מחקריות שהשימוש בקורטיקוסטרואידים מגביר מעט את הסבירות להחלמה ולהפחתת הכאב, אך יש צורך במחקר נוסף כדי לבסס זאת ולהבטיח שהתועלת המינימלית הזו גוברת על הסיכונים.  אנטיביוטיקה כנראה מפחיתה כאב, ויכולה למנוע כמה סיבוכים של כאב גרון, אך מכיוון שהשפעות אלו קטנות, יש לקחת בחשבון את הסיכון של פיתוח עמידות לאנטי-מיקרוביאלית ולהפחית ככל האפשר בלקיחתה.  לא ידוע אם אנטיביוטיקה יעילה למניעת כאב גרון כרונית .
יש רק עדויות מוגבלות לכך שמשקה חם ואכילת דבש יכול לעזור להקל על כאב גרון, תסמיני הצטננות ושפעת. אם דלקת הגרון אינה קשורה להצטננות והיא נגרמת על ידי, למשל, דלקת שקדים, משקה קר עשוי להועיל.
ללא טיפול פעיל, הסימפטומים נמשכים בדרך כלל יומיים עד שבעה ימים.
FATCA

החוק לאכיפת מיסים בחשבונות זרים (באנגלית: Foreign Accounts Tax Compliance Act; בראשי תיבות: FATCA) הוא חוק פדרלי בארצות הברית. החוק, שנכנס לתוקף במרץ 2010, נועד לשפר את אכיפת תשלום המיסים בקרב תושבי ארצות הברית המחזיקים חשבונות פיננסיים מחוץ לגבולותיה. במסגרת החוק, נדרשים מוסדות פיננסים זרים, לרבות בנקים, חברות ביטוח וקרנות פנסיה, לדווח לרשות המיסים האמריקאית על כלל החשבונות בבעלות אזרחים אמריקאים, לרבות בעלי גרין קארד, חברות או נאמנויות המצויות בבעלות אזרחים אמריקאים.
דרישות החוק

החוק דורש מכל מוסד פיננסי לא אמריקאי לבצע בדיקת נאותות לחשבונות המנוהלים אצלו, לזהות את החשבונות בבעלות אזרחים אמריקאים ולדווח עליהם לרשויות המיסים בארצות הברית. על הדיווח לכלול את שם בעל החשבון, מספר החשבון, כתובות ואת הפעולות שבוצעו בחשבונות של האזרח (ישנם חשבונות הפטורים מדיווח). מוסדות שלא יצייתו לחוק יסתכנו בקנס מצד רשויות המס בארצות הברית, אשר ינכו מס במקור של 30% מכל תקבול ממקור הכנסה אמריקאי המועבר לידי המוסד.
FATCA בישראל

במסגרת הסכם בין ישראל וארצות הברית אשר נחתם בחודש יוני 2014 הוחלט כי רשות המסים בישראל תקבל את המידע אודות אזרחים אמריקאים וחשבונותיהם מהגופים הפיננסים בישראל והיא זאת אשר תעביר את המידע לרשויות המס האמריקאיות. ההסכם חל על חשבונות המוחזקים בידי אזרחי ותושבי ארצות הברית, אזרחים בעלי גרין קארד וכן על חשבונות בהם ישנה מעורבות אמריקאית מהותית. כמו כן, הסכם זה בין שתי המדינות מאפשר לרשויות המיסים בישראל לקבל מידע אודות תושבי ישראל המנהלים חשבונות פיננסים בארצות הברית. כחלק מההסכם בין המדינות נקבעו גופים אשר יהיו פטורים מדיווח בשל היותם בעלי סיכון נמוך לביצוע העלמות מס (כגון גופי החיסכון הפנסיוני בישראל). לצורך העברת המידע דורשים הגופים הפיננסים בישראל מהאזרחים המאותרים על ידם לחתום על טופס W-9. סירוב לחתימה על הטופס מובילה להקפאת החשבון.
הערות שוליים

↑  אמנות לחילופי מידע, באתר משרד האוצר
↑  רואה חשבון למיסוי אמריקאי עמרי ביטס, מה זה FATCA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2013012079  VIAF: 296547327   WorldCat (עם VIAF): 296547327
מכתבי לכיש

| --- | --- |

העתק מחזית מכתב מס' 3
 תוכן הממצא
 שפה:  עברית 
 כתב:  הכתב העברי הקדום 
 פרטי האתר והחפירה
 מיקום אתר:  תל לכיש 
 קואורדינטות:  31°33′55″N 34°50′57″E﻿ / ﻿31.565277777778°N 34.849166666667°E﻿ / 31.565277777778; 34.849166666667 
 פרטי הממצא כיום
 אוסף:  מחלקת המזרח התיכון של המוזיאון הבריטי 
 מיקום נוכחי:  המוזיאון הבריטי 
 מיפוי ועוד
 he
 מקום גילוי המכתבים
 
העתק צידו האחורי של מכתב מס' 3
מכתבי לכיש (נקראים גם  תעודות לכיש או חרסי לכיש) הם עשרים ושניים אוסטרקונים – חרסים ועליהם כתובות דיו בכתב עברי קדום – אשר רובם נתגלו בחפירות שנוהלו על ידי הארכאולוג הבריטי ג'יימס לסלי סטרקי בתל לכיש בשנת 1935; חרסים 19, 20 ו-21 נתגלו בשנת 1938; חרס 22 נתגלה בשנת 1966.
נפתלי הרץ טור-סיני פענח את הכתובות בשנים 1935 ו-1938, ופרסם אותן בספרים באנגלית ובעברית. גם ד"ר בני בגין הוציא ספר ובו הצעותיו לפענוח התעודות.
אִפיון

החרסים מתחלקים לחמישה סוגים:
18 מכתבים (מס' 2–18, 21).
רשימת שמות (מס' 1).
רשימת שמות ומספרים (מס' 19).
חשבון משלוח (מס' 20).
רשימת הנפקה למוטבים (מס' 22).
רוב המכתבים נמצאו בבית השער הקטן בכניסה לעיר העליונה, בתוך שכבת שרפה, ועל כן ניתנים לתיארוך לשנים 597–587 לפנה"ס, כלומר בין סוף ימי יהויכין לבין חורבן לכיש על ידי נבוכדנצר. שלושה מכתבים (מס' 19, 20, 21) נמצאו בראש התל.
המכתבים נכתבו בידי אדם בשם הושעיהו (מס' 3), והוא נשלח אל "אדונו" יאוש (=אולי צורה מקוצרת של יאשיהו), שהיה ככל הנראה מפקד לכיש (בה נמצאו המכתבים). עמדתו של יאוש הייתה חשובה, והוא מתואר כבעל השפעה על השרים והמלך, הכותבים אליו.
הושעיהו, המכנה עצמו במכתבים אלו "עבדך כלב", כסמל לכפיפות, היה ככל הנראה ממונה על אחת המצודות שבסביבה. על פי חרס 4, לא היה בין המצודה של הושעיהו לעיר לכיש קשר עין. לדעת טור-סיני, המכתבים מעידים כי מבצרו של הושעיהו נפל לפני לכיש, וכי הוא ברח ללכיש ושם הובא לחקירה או למשפט על תפקודו בזמן המלחמה. זו הסיבה, לדעתו, שהחרסים נמצאו לא בארמון עצמו, אלא בבית השער, מקום ששימש באופן מסורתי לקיום משפטים.
אִפיון > ביטויים חוזרים

פתיחה: ”אל אדֹני יאוּש, יַשְמַע יהוה את אֲדֹנִי שְמֻעֹת שָלֹם עַתָ כּיֹם”
כלומר פנייה: ”אל אדוני יאוש”
ברכת שלום: ”יהוה ישמיע לך שמועות שלום”
וביטוי ברכה: ”עתה כיום”, כלומר עכשיו - באופן מיידי.
וכן: ”יראה יהוה את אדוני... שלום!”
ביטויי עליבות וכפיפות: ”מי עבדך, כלב, כי זכר אדוני את עבדו?”
תוכן החרסים

הכתובות שעל החרסים ידועות בסימונים KAI 192-199.
הניקוד וההשלמות המסומנות בסוגריים מרובעים: "[]" הן על פי הצעותיהם של טור-סיני ושמואל אחיטוב.
תוכן החרסים > חרס 1

גמריהו בן הצליהו 

יאזניהו בּן טבשלם  

חגב בּן יאזניהו  

מבטחיהו בּן ירמיהו  

מתניהו בּן נריהו
חרס זה הוא רשימת שמות.
תוכן החרסים > חרס 2

אוסטרקון מספר 2
פקסימיליה של האוסטרקון
אל אדנִי יאוּש. ישמע 

יהוה את אדני שמֻעֹת שלֹ

ם. עתָ כּיֹם עתָ כּיֹם. מי עבד

ך כּלב כּי זכר אדני את

עבדֹ[ה]. י[בַ]כֵּר. יהוה את.

[אדני]י דבָר. אשר לא. ידעתֹה.
תוכן החרסים > חרס 3

| צד א' | צד ב' |
| --- | --- |
  עבדך הושעיהו שלח ל  הגד לאדני יאוש. ישמע  יהוה את אדנִי שמֻעת שלֹם  ושמֻעַת טֹב ועתָ, הַפְקַח  נא אֶת אֹזֶן עבדךָ לַסֵפֶר אשר  שלחתה לעבדך אמש. כי לֵב  עבדך דָוֵה מאז שלחֶךָ אל עבד  ךָ. וכי אמר אדנֹי: "לא ידעתה  קרא ספר". חַיהוה אם נסה א  יש לקרא לי ספר לנצח. וגם  כל ספר אשר יבא אלי, אם  קראת אתה, ועוד אֶתנֶנהוּ  אל מאוּמ[ה]. ולעבדך הֻגַד  לאמֹר ירד שר הצבא  כניהו בן אלנתן לבֹא  מצרימה ואת  :   הוֹדַוְיָהוּ בן אחיהו ו  אנשָו שָלַח לקחת מזה.  וספר טֹביהוּ עבד המלך הבא  אל שלם בן ידע מאת הנבִא לאמ  ר: "הִשמֵר"! שלָחֹה עב[ד]ך אל אדנִי  
במכתב זה מתקומם הושעיהו נגד מפקדו יאוש, שמאשים אותו באי-ידיעת הקריאה של מכתבים שנשלחו אליו. מכתב זה מעיד על מידת תפוצתו של הכתב לקראת סופה של ממלכת יהודה, שבה אפילו מפקד וחייליו במחנה סמוך התקשרו באמצעות מכתבים, ומעיד על כך שמפקדים ידעו לכתוב וחיילים פשוטים ידעו לקרוא.
לדעת טור-סיני, מכתב זה מתייחס לאירוע המתואר במקרא (ירמיהו, כ"ו, כ'–כ"ד), שבו שלח יהויקים מלך יהודה את אלנתן בן עכבור ואנשיו לתפוס את הנביא אוריהו בן שמעיהו מקריית יערים, שנמלט למצרים. הם החזירוהו לירושלים ושם הוצא להורג. אך גם אם ישנו דמיון מסוים בין שני המקרים לא ניתן לטעון בוודאות לזהות ביניהם, ולו רק בשל העובדה ששמותיהם של שרי הצבא אינם זהים (אך דומים - השם אלנתן מופיע בשניהם).
תוכן החרסים > חרס 4

| צד א' | צד ב' |
| --- | --- |
  יַשמַע יהוה את אדֹנִי עתָ כּיֹם  שמֻעֹת טֹב. ועתָ כּכֹל אשר שָלַח אדֹנִי  כּן עָשָה עבדךָ. כתבתי על הדלת ככל  אשר שָלח אדני אלי. וכי שלח א  דני על דבר בית הרפד אין שם א  דם. וסמכיהו לקחה שמעיהו ו  יעלהו העירה [ועבדך איננ]  י שולח שמה אֹתֹה עו[ד היֹם]  :   כי אם בתְסִבַּת הבֹּקֶר [אשלחהו]  וידע כי אל מַשֻאֹת לָכִש נַחְ  נוּ שֹמרִים כּכֹל האֹתֹת אשר נתן  אדֹנִי. כּי לֹא נִראֶה את עֲזֵ  קָה.  
על־פי הארכאולוג יגאל ידין הכוונה בבטוי "אל משואות לכיש" הוא "על" משואות לכיש: כלומר משמר העיר מדווח כי המשוּאות בעזקה, העיר הסמוכה - כבו, וכי נבוכדנצר מלך בבל כבש את העיר, וכל שנותר למגני לכיש לעשות הוא להוסיף ולהתבצר בעירם (ירמיהו, ל"ד, ז'). בני בגין שחקר את החרסים בספרו, חולק על הפרשנות הזו וטוען שהחרס מתעד דיווח שגרתי בו מדווח הכותב כי הם צופים למשואות לכיש כדי לקבל הודעות מהפיקוד הגבוה (בימי קדם השתמשו במשואות ובלפידים לצורך העברת מסרים בין מקומות רחוקים), שכן הם אינם יכולים לראות את האיתותים הנשלחים ממשואות עזקה, שנמצאת בנקודה נמוכה יותר.
תוכן החרסים > חרס 5

יַשמַע יהוה את אדֹנִי

שמֻעֹת שלֹם וטֹב עתָ

כּיֹם עַתָ כּיֹם. מי עבדך

כּלב כי שלחתָ אל עבד

ך את הספרִם. ואז ו

עַתָ הֵשִב עבדך הספרִ

ם אל אדנִי. יד טֹביָ

הו [באשר נעשה] בֹּ

ה. מה לעבדך י[נ]א

טביהו זרֹע למלך
תוכן החרסים > חרס 6

אל אדֹנִי יאוּש. יֶרֶא יהוה א

ת אדֹנִי אַתָ העַתָ הזה שלֹם. מי

עבדך כּלב כּי שלח אדֹנִי את סֵפֶ

ר המלך ואת סִפרֵי השׂרִם לאמֹ

ר: "קרָא נָא". והנה דִברֵי הַנָבִא

לא טֹבִם לרַפֹּת יָדַיִם וּלהש

קִט ידי הארץ הם. יד ע[זר]

יהו ואנש[ו. ו]עתה אדֹנִי הלֹא תכ

תֹב אֲלֵהֶם לאמֹר. למה זה ל

מלך. ולמה תעשו הדב

ר הזה. וחַי יהוה אֱלֹהֶ

יךָ. כּי אָנָא לא קָרָא עב

דךָ את הסֵפֶר ולא הֵהִן

לאמֹר [דבר מִ]נֵהוּ
במכתב זה כותב החייל למפקדו, יאוש, שהוא נעלב על כך שמאשימים אותו באי-ידיעת קריאה.
תוכן החרסים > חרס 7

האוסטרקון מכיל 10 שורות בצד אחד ו-4 בצד שני, אך הוא אינו קריא.
תוכן החרסים > חרס 8

| צד א' | צד ב' |
| --- | --- |
  ישמַע יהוה את אדֹנִי שמֻ  עֹת טֹב עָתָ כּיֹם --נ-ה-  ה-נב-א----מכ  ב-רחק---יה  א-ר-  :   אכזב  אדני
תוכן החרסים > חרס 9

יַשמַע יהוה את אֲדֹ

נִי שמֻעֹת שָלֹם ו[טב]

ועת תן לחם 10 ו

יין 2. השב

לעבדךָ דָ

בָר בּ

יַד שלמיהו אֲ

שֶר נָעֲשֶה מ

חר
תוכן החרסים > חרס 10

המכתב הכיל 13 שורות אך אינו ניתן לקריאה בבירור.
תוכן החרסים > חרס 11

כלב - 

אלנ - 

-מכ יהו - אל

סמכיהו
תוכן החרסים > חרס 12

-- כלב אדני ה

--[ס]פר

- [ח]י יהוה - אי

ק[ר]אתי [א]תה עבד

-

אדני - 

- ה עבדך
תוכן החרסים > חרס 13

] קם לעשת מלאכה [

] וסמכיהו יחפרהו [

] --- את אשפת [
תוכן החרסים > חרס 14

רק אותיות בודדות ניתנות לקריאה בחרס זה.
תוכן החרסים > חרס 15

רק אותיות בודדות ניתנות לקריאה בחרס זה.
תוכן החרסים > חרס 16

| צד א' | צד ב' |
| --- | --- |
  ] חמת[  ]ה הי[  ש]לחה ע[בדך  ס]פר בני - [  ]הו הנבא - [  ---  :   ]-א-[  ]ע--[  ]שלח א[  ]דבר וח-[
תוכן החרסים > חרס 17

עבד

אדני

רניה
תוכן החרסים > חרס 18

עד העֶרֶב [בשוּב טֹב]שלֵם יִשלַח עבדךָ הספֶר אשר

שלח אדֹנִי [לע]זריהו
תוכן החרסים > חרס 19

בן עץ 10

פקח 10 1

מבל 50 

שמעיהו 50 

שב ש 

-
10 5
חרס 19 הוא רשימה של שמות ומספרים. והוא מן העדויות הראשונות בהן מופיעות הספרות העבריות/פיניקיות הקדומות. סימן ה-10 דומה ללמדא קטנה (λ) בכתב מראה, סימן באחד כקו אנכי (|) וסימן החמישים כאות ד' בכתב.
תוכן החרסים > חרס 20

בתשעית ביו[ם]

חכלי[הו] --ז
תוכן החרסים > חרס 21

| צד א' | צד ב' |
| --- | --- |
  אל א[דני -- ישמע יהו]  ה את א[דני שמעת שלם מי ע]  בדך כלב כי  וצא ה  והא  :   ]רד [  ] - כ - אתה  ] --- של[ח ס]פר  ]מר זנ  ] - חר -  ] רה
תוכן החרסים > חרס 22

ל[

ל[

לאל[

לדל[יהו

לסמכ[יהו

לאש[יהו 

לעשיהו בן [

לאלישע בן [

ל[

לבית אכזי[ב]
ראו גם

רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
מצפה משואה
לקריאה נוספת

נ. ה. טורטשינר (טור-סיני), תעודות לכיש, הוצאת החברה העברית לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה ומוסד ביאליק, שנת ה'ת"ש
בנימין זאב בגין, כי לא נראה את עזקה, הוצאת יד בן צבי, 2000
שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992
חנוך ילון, למכתבי לכיש, ידיעות בחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ג,ג, תרצ"ו, עמ' 87-90 (מידע בקטלוג רמב"י)
ז"ב בגין וא' גרושקא, היכן נכתב חרס לכיש 4?, ארץ ישראל כו, ירושלים, תשנ"ט, עמ' 13–24
נחמן אביגד, המקורות האפיגרפיים העבריים, ההיסטוריה של עם ישראל, ימי המלוכה: היסטוריה מדינית, ירושלים, תשמ"ב, עמ' 39-21
שמואל ייבין, מצעם ההיסטורי של מכתבי לכיש (סקירה מוקדמת), ידיעות בחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ו,א, תרצ"ט, עמ' 1-7 (מידע בקטלוג רמב"י)‏, JSTOR 23723921
הערות שוליים

1 2  יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה, עמ' 84.
אוסטרקון מספר 1
שני צדי אוסטרקון מספר 4
אוסטריקון 4 צד ב'
ר"ן

ערך זה עוסק ברבי נסים בן ר' ראובן. אם התכוונתם לשנה העברית ה'ר"ן (1489–1490), ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1290 בערך ה'ן' ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  1375 או 1376 ט' בשבט ה'קל"ו ברצלונה, ספרד 
 כינוי:  ר"ן
 מדינה:  כתר אראגון 
 תקופת הפעילות:  ?–1380 
 השתייכות:  בית מדרשו של הרמב"ן
 תחומי עיסוק:  פרשן תלמוד, פוסק, פילוסוף ורופא
 רבותיו:  אביו - ר' ראובן בן ר' נסים, הרשב"א, רבי פרץ הכהן
 תלמידיו:  הריב"ש, ר' חסדאי קרשקש, ר' יוסף חביבא
 בני דורו:  רבי וידאל די טולושא
 חיבוריו:  חידושי הר"ן על הש"ס, פירוש על הלכות הרי"ף, 'דרשות הר"ן'
 אב:  ראובן בן נסים 
 
הדף הראשון במסכת נדרים, משני צידי הגמרא (הטקסט שבמרכז הדף), פירושי הרש"י והר"ן.
רבי נסים בן ר' ראובן גִירוֹנְדִי (הר"ן או הרנב"ר) (ה'ן', 1290 בערך – ט' בשבט ה'קל"ו, 31 בדצמבר 1375 או 1 בינואר 1376) היה מן הראשונים בספרד. המקובל מבין פרשני הרי"ף, פוסק הלכה ומגדולי פרשני התלמוד.
הר"ן היה בעל השכלה מדעית, פילוסופית ורפואית. היה משמונת הרבנים המוערכים ביותר על ידי רבי יוסף קארו על פי הקדמתו לספרו "בית יוסף".
תולדות חייו

הר"ן נולד בעיר גירונה שבספרד בסוף המאה ה-13. את תורתו למד מאביו, ר' ראובן בן ר' נסים, וכן למד אצל רבי פרץ הכהן. בצעירותו למד אצל הרשב"א. על כתביו וסגנון לימודו ניכרת השפעתו של רבי דוד בונפיד, שאותו הרבה לצטט בחידושיו למסכת סנהדרין ולמסכת פסחים (לעיתים ציטט אף פסקאות שלמות מחיבורו). כמו כן, למד מפי תלמידי חכמים נוספים בדורו אשר שמותיהם טרם פוענחו לעת עתה. היה בקשרי ידידות עם בן דורו ר' וידאל די טולושא, מחבר מגיד משנה על הרמב"ם.
בבגרותו שימש דיין ומורה הלכה בברצלונה. כמו כן, לימד והעמיד ישיבה בברצלונה. בעת כהונתו כרבה של קהילת ברצלונה ניסה הר"ן להוכיח את עשירי הקהילה על דרכם, כפי הנראה משום שסבר כי העשירים בדורות שלפני גירוש ספרד החלו לזלזל בשמירת מצוות. ניסיון התוכחה לא עלה בידו שכן עשירי הקהילה סירבו לשנות את אורחות חייהם ולשמור מצוות באופן קפדני יותר. 
תיאור הדברים מובא בשו"ת שכתב תלמידו הריב"ש: ”וחי נפשי ראיתי אני בברצלונה את מורנו הרב רבנו ניסים זצ"ל כשהיה רוצה להוכיח על איזה דבר מעצמו קצת עשירי הקהילה, היו מתריסים נגדו ומבטלין עצתו” (שו"ת הריב"ש, תשובה תמ"ז).
במרוצת הזמן עלתה קרנו, ונחשב לראש הקהילה היהודית בספרד, כמו הריטב"א והרשב"א בדור שלפניו. גם בקרב הגוים חלקו לו כבוד. חוכמתו וידיעתו בתורה נפוצו בכל קצוות תבל, ומכל קהילות העולם ביקשו תורה מפיו. שאלות רבות שעליהן השיב אבדו במרוצת השנים, ונותרו אך מעט מתשובותיו שנתפרסמו בקובץ שו"ת הר"ן. יחסו לקבלה היה מסויג, והוא הסתייג גם מעיסוקו הרב של הרמב"ן בקבלה.
בעת ששימש רב בברצלונה, העלילו עליו ועל כמה מנכבדי ורבני הקהילה עלילת שווא, שבעקבותיה נאסרו לחמישה חדשים בטרם הוכחה חפותם ושוחררו.
תקופת פעילותו של הר"ן נמשכת לערך משנת ה'ק"י (1350 לספה"נ), שנה הנזכרת באחת מתשובותיו, עד ט' בשבט שנת ה'קל"ו (1376) בה נפטר. באחת מדרשותיו, מזכיר הר"ן את המגפה השחורה כאירוע שהתרחש שלוש עשרה שנה קודם לכן. הרשב"ש כותב "ששמענו הר"ן ז"ל שברח ממנה (-ממגפה) פעמיים"
ספרו "דרשות הר"ן" נחשב לאחד מספרי המחשבה היסודיים ביהדות.
חיבוריו

פירוש להלכות הרי"ף - הר"ן נתפרסם בעולם התורה, בעיקר בזכות פירושו על הלכות הרי"ף. פירוש זה נדפס עם הרי"ף כבר בהוצאה הראשונה. כמו כן חיבר חידושים על הש"ס אשר אינם מתייחסים לרי"ף, כמפורט להלן. הפירוש המצוי בידינו היום הוא על חמש עשרה מסכתות בלבד (הפירושים למסכת מועד קטן ולמסכת מכות יוחסו בעבר לר"ן בטעות. יש הטוענים שהר"ן חיבר פירוש על כל המסכתות, אלא שלא הגיעו כתבי היד למדפיסים[דרוש מקור]). בפירוש זה מגלה הר"ן את כוחו בתורה, ואינו נרתע מלבחון ולשקול את דברי החכמים שקדמו לו.
חידושי הר"ן - קודם לפירוש הרי"ף, כתב הר"ן חידושים על כמה ממסכתות התלמוד. בחיבור זה אין הוא מפרש אליבא דהלכתא את הרי"ף – מסקנת הסוגיה – אלא מאריך בדיונים על לשון הגמרא ופירושה. חלק מחידושיו אלו עדיין לא ראו אור.
פירוש למסכת נדרים - במסכת זו, פירושו, שהודפס במהדורות הש"ס לצד הגמרא, מהווה את הפירוש המרכזי ללומדי המסכת, כיוון שהמפרשים הרגילים, רש"י ותוספות למסכת זו אינם מצויים במהדורה רגילה.
דרשות הר"ן - חיבור נוסף של הר"ן. בספר שלוש עשרה דרשות, העוסקות בסוגיות שונות בעיון פילוסופי, לא ברור האם נאמרו בבית כנסת במתכונות של דרשה לקהל הרחב או בפורום מצומצם יותר, בכל מקרה מדובר בדרשות ארוכות ומעמיקות. דיון על זיהוי המחבר נמצא בפתיחת המהדורות החדשות של הספר, למשל בזו של מוסד הרב קוק.
פירוש על התורה - קיים בידינו רק על פרשות בראשית עד חיי שרה, ותחילת ספר ויקרא. ונראה שלא הספיק לכתוב יותר.
בספריה הלאומית בירושלים מצוי ספר תורה, שהקולופון שבו, שנכתב לכאורה בידי ר' ראובן בנו של הר"ן, מתאר הבן שספר התורה נכתב בידי אביו הר"ן, והוברח מספרד לאחר גזירות קנ"א. קיום הספר פורסם לראשונה בשנת ה'תרצ"ו בידי הרב ברוך טולידאנו, אך הספר נעלם לעשרות שנים, ונתגלה בספריה הלאומית בשנת ה'תשמ"ה. בתחילה התקבל ייחוס הספר כמהימן, אך בהמשך התעוררו פקפוקים רבים על מהימנות הקולופון ועל ייחוס ספר התורה לר"ן, בין השאר עקב בדיקות פחמן-14 שאחרו את זמן הספר ובגלל הבדלים בין הכתב בספר התורה לכתב המקובל בספרד בימי הר"ן. כיום מקובל לטעון שייחוס הספר לר"ן שגוי. משה הלל הראה כי הקולופון הוא חלק ממפעל זיופים של הרב ברוך טולידאנו ואחיו הרב יעקב משה טולידאנו.
תלמידיו

הריב"ש. המפורסם מבין תלמידיו - ר' יצחק בר ששת, אשר כתב עליו: "אין ערוך אליו בכל חכמי ישראל ואין להשוות. כולם לפניו כקליפת השום וכגרגיר שומשום" (שו"ת הריב"ש סימן שעה).
ר' חסדאי קרשקש, שנתפרסם בשיטותיו הפילוסופיות הייחודיות, ובספרו אור ה'.
ר' יוסף חביבא, בעל הנימוקי יוסף.
לקריאה נוספת

מנחם לורברבוים, פוליטיקה וגבולות ההלכה, תרגם יובל ג'ובני, הוצאת מכון שלום הרטמן, 2005
אבינועם ביר, עיון במשנת התשובה של רבנו ניסים בן ראובן (הר"ן) מגירונא -- סיני קמז (תשע"ד), עמ' ג-ז.
ארווידאס אנושאוסקאס

ארווידאס אנוּשׁאוסקאס (בליטאית: Arvydas Anušauskas; נולד ב-29 בספטמבר 1963) הוא היסטוריון ופוליטיקאי ליטאי ממפלגת איחוד המולדת, חבר הסיימאס מאז 2008. בין בדצמבר 2020 לבין מרץ 2024 שימש כשר ההגנה הלאומית.
ביוגרפיה

אנושאוסקאס נולד בווילנה ב-29 בספטמבר 1963. ב-1982 הוא נרשם לאוניברסיטת וילנה וסיים תואר שני בהיסטוריה ב-1989. ב-1983, תוך כדי לימודיו באוניברסיטה, הוא גויס לצבא האדום לשירות חובה של שנתיים. ב-1990 הכריזה ליטא על עצמאותה, ואנושאוסקאס החל לשרת בכוחות המתנדבים של ליטא. במקביל, המשיך את לימודיו באוניברסיטה. ב-1995 הוא השלים דוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת ויטאוטאס הגדול באותה שנה הוא קיבל דרגת לוטננט בכוחות המתנדבים. במקביל היה עמית מחקר במכון הליטאי להיסטוריה. בין 1996–1997 היה פרופסור חבר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת ויטאוטאס הגדול ובאוניברסיטה הפדגוגית של וילנה. בין 1998–2007 היה ראש המרכז לחקר רצח עם והתנגדות של ליטא (GRLC).
בין 2002–2007 היה פרופסור אורח במכון ליחסים בין-לאומיים ומדע המדינה, אוניברסיטת וילנה, ופרופסור חבר בפקולטה להיסטוריה, אוניברסיטת וילנה בין השנים 2002–2008. במהלך הקריירה האקדמית שלו, אנושאוסקאס כתב למעלה מ-100 ספרים ומאמרים, וכן 14 תסריטים לסרטים דוקומנטריים. המחקר שלו מתמקד בעיקר בשירותי הביטחון הליטאיים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ובתקופת השלטון הסובייטי בליטא. בשנת 2007 ביוזמת ארווידאס אנושאוסקאס החלו משטרת ליטא והתובע הכללי של ליטא בחקירה נגד יצחק ארד
ב-2004 הצטרף אנושאוסקאס למפלגת איחוד המולדת, והוצב במקום נמוך ברשימת המפלגה לסיימאס. הוא לא נבחר לסיימאס בבחירות שנערכו באותה שנה. ב-2008 הוא נבחר לראשונה לסיימאס. הוא מונה ליו"ר הוועדה לביטחון לאומי והגנה ושימש בתפקיד זה עד פיזור הסיימאס ב-2012. הוא נבחר לפרלמנט עוד שלוש פעמים נוספות.
ב-11 בדצמבר 2020 מונה לשר ההגנה הלאומית בממשלתה של אינגרידה שימוניטה.
הערות שוליים

↑  Brook, Daniel (2015-07-26). "Double Genocide". Slate (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-12-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257885205171  PLWABN: 9810571928005606  BIBSYS: 9057411  BnF: cb155374871 (data)  CiNii: DA1364919X  GND: 131482114  ISNI: 0000 0001 0909 6238  LCCN: n94120135  LNB: 000026857  NTA: 23735358X  SUDOC: 110838459  VIAF: 64317247   WorldCat (עם VIAF): 64317247
ין יפני

.
| --- | --- |

 משתמשים:  יפן יפן
 סמל:  יפן - 円 , בינ"ל - ¥
 ISO 4217:  JPY
 יחידות משנה
 1/100:  סן
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  ¥1,000, ¥2,000, ¥5,000, ¥10,000
 מטבעות בשימוש:  ¥1, ¥5, ¥10, ¥50, ¥100, ¥500
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  0.4% (מרץ 2022)
 בנק מרכזי:  בנק יפן
 Bank of Japan
 
 → Tokugawa coinage 
ין יפני (סמל: ¥; ביפנית: 円, נהגה "אֶן") הוא המטבע הרשמי של יפן. זהו המטבע השלישי הנסחר ביותר בשוק מטבע החוץ אחרי דולר אמריקני והאירו. הקיצור הבנקאי לשם המטבע לפי תקן ISO 4217 הוא JPY.
מקור השם

משמעותה המילולית של המילה היפנית 円, אשר בעבר נכתבה בצורה 圓, היא חפץ עגול, בדומה למקבילותיה הסינית "יואן" והקוריאנית "וון". בתחילה סחרו הסינים בכסף לפי משקל, וכאשר הגיעו מטבעות הכסף הספרדיים והמקסיקניים הם כונו בשם "עיגולי כסף" – 銀圓. בשלב מאוחר יותר החליפו הסינים את הסימנית 圓 ב-元, שלה הגייה דומה בסינית אך לא ביפנית, ואילו היפנים נשארו עם הסימנית עד לפישוטה לאחר מלחמת העולם השנייה לצורה 円.
מקור ההגייה "ין", להבדיל מהגייה היפנית "אן", הוא בשיבוש של דוברי האנגלית שביקרו ביפן בתקופת אדו ובתקופת מייג'י ושל מיסיונרים פורטוגזים מן המאה ה-16, אשר הגו את הפונמות え (אֶ) ו-ゑ (וֶ) בתור יֶ.