stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבע מידות רעות
תמצית העלילה

עלילת הספר משתרעת על פני תקופה של כשנתיים. שלושה פוסט דוקטורנטים ודוקטורנטית אחת מגישים מועמדות למשרה נחשקת של חבר הסגל האקדמי במחלקה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת רדוודס היוקרתית השוכנת בחוף המערבי של ארצות הברית. על בחירת המועמד הטוב ביותר מופקדים חברי הסגל האקדמי במחלקה. בספר שבעה פרקים שכל אחד מהם נושא את שמה של מידה רעה שונה, ומתמקד במחשבותיו ובמעשיו של אחד מגיבורי הספר ובאינטראקציה של שלו עם יתר גיבורי הספר.
תמצית העלילה > פרקי הספר

איטיות: במרכז הפרק ניצב אלן מקנלי, פוסט דוקטורנט במכון קנדל. עוסק בכתיבת ספר המבוסס על הדוקטורט שלו, אך עושה זאת בעצלתיים, וכבר חלפו 14 חודשים מאז שסיים את הדוקטורט. כאשר נודע לו שהתפנתה משרה במחלקה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת רדוודס, הוא מציג את מועמדותו. מעודד אותו לכך עמיתו למכון, יואב עברון, שסיים דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד, ומקנלי מופתע לגלות שאף עברון הגיש מועמדות למשרה זו.
שנאה: במרכז הפרק ניצבת פרופסור יוהנה פהלר, ממחלקה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת רדוודס. פהלר מתעבת את עמיתיה, את תלמידיה ואת המועמדים שעליה לבחון. היא גרושה ואם לבן בוגר, ועקב רצונה בזוגיות מפרסמת מודעת שידוכים בניו יורק טיימס, עליה היא חותמת בשם בדוי. המודעה מובילה להתכתבות ארוכה עם גבר, השומר אף הוא על אלמוניותו. ניסיון של השניים להיפגש בניו יורק אינו מצליח. לקורא מתברר שאותו אלמוני, שפהלר כל כך מתלהבת ממכתביו, אינו אלא דאג פישר, שאותו פהלר מתעבת.
בטלה: פרופסור ליסה בנדר  חברה במחלקה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת רדוודס. היא נמצאת בזוגיות עם סטיב, פרופסור לכלכלה, גרוש ואב לשתי בנות בגיל ההתבגרות. היא מארחת את לינדה מורנצ'ק, שסיימה דוקטורט בניו-המפשר ומעוניינת במשרה הפנויה ברדוודס.
בורות: אנה-בל לי, הקרוי כך על שם סבתה, חנה-ביילע ליטווינסקי, היא דוקטורנטית שאפתנית, המגיעה לרדוודס כדי להיבחן כמועמדת למשרה שהתפנתה. מארח אותה שם פרופסור דאג פישר, הנמצא בסוף דרכו במחלקה, לאחר שהוסכם על  יציאתו לפנסיה מוקדמת. בקומדיה של טעויות, שאחדות מסוגה מופיעות בספר, פישר סבור שאנה-בל לי מאוהבת בו, ואילו היא חושבת עליו כחתן לאמהּ.
כפיות טובה: פרופסור דאג פישר  חש מרירות רבה כלפי חבריו למחלקה, שכפו עליו פרישה מוקדמת, וכלפי תלמידו, דייוויד גילרוי, שהפך לפרופסור מצליח בבוסטון, אך לתחושתו של דאג אינו רוחש לו את הכבוד הראוי.
קנאה: יואב עברון, שנבחר מבין ארבעת המועמדים ומונה לפרופסור עוזר במחלקה להיסטוריה של המדע ברדוודס, מאושר מהצלחתו, שאין לו ספק בצדקתה, שהרי "אין מישהו מוכשר ממנו בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע בקרב בני דורו". על אושרו מעיבה העובדה שאשתו, יעל, המסיימת לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית תוך שהיא מצטרפת אליו בנדודיו ממוסד למוסד במהלך לימודיו והתמחותו, מתקשה למצוא משרה. גם השכר הנמוך ושכר הדירה הגבוה מעיקים עליו. כל אלה הופכים לקנאה יוקדת כאשר מתברר לו שעילאי בהט, הזכור לו מנעוריו, זכה במשרת פרופסור מן המניין ברדוודס, יחד עם סיוע בדיור ומשרה לאשתו.
חמדנות: בפרק הסיום אין גיבור יחיד, אך נסגרים בו קצוות אחדים שנפתחו בפרקים הקודמים. יואב עברון עובר לאוניברסיטת תל אביב. ביוזמתם של דאג פישר וליסה בנדר מוצעת המשרה ללינדה מורנצ'ק. פישר, המאוהב בה בסתר, מתאכזב לגלות שבזמן שחלף מורנצ'ק נישאה וילדה. יוהנה פהלר מארחת את בנה, הלא יוצלח בעיניה, שבינתיים נישא והוליד ילדה הקרויה יוהנה, ומגלה לו שהחליטה לעבור לאוניברסיטת מינכן.
אף שעלילת הספר מתקדמת בהדרגה בציר הזמן, יש חפיפה מסוימת בין הפרקים, כך שאותו אירוע מוצג מנקודות מבט שונות.
פרשנות > שם הספר

הספר יונק את שמו משבע המידות הטובות שבהגות הנוצרית, שמולן ניצבים שבעת החטאים שיש להימנע מהם.
פרשנות > עטיפת הספר

עטיפת הספר, בעיצובו של תמיר להב-רדלמסר, מציגה תצלום של צמח קיסוס המטפס על קיר של לבנים אדומות ישנות. זהו רמז לליגת הקיסוס – התאחדות של שמונה אוניברסיטאות יוקרתיות בחוף המזרחי של ארצות הברית. אוניברסיטת רדוודס הבדיונית נמצאת בחוף המערבי של ארצות הברית, אך אף היא אוניברסיטה יוקרתית.
פרשנות > מוטו

בפתח הספר מצטטת ערד את דבריו של י"ח ברנר: "... כמה פעמים, כשאני שומע סופר אחד מחברינו אומר לשני: יצירתך החדשה היא מחיי-ארץ-ישראל?, מתעוררת איזו הרגשה מלגלגת בתוכי: כאילו הכתיבה זהו איזה דבר חיצוני, כביכול, וכותבים מחיי-היהודים בלוֹדז', מחיי בני גליציה, מחיי הקראים, מחיי הספרדים, חיי ארץ-ישראל, מחיי בני פתח-תקוה… ולא דבר פנימי, גילוי החיים הפנימיים והמהות שלהם בתוך יחסי וגוני זמן ידוע וסביבה ידועה.
מוטו זה אינו קשור ישירות לעלילת הספר, ודומה שהוא מופנה אל מבקרי הספר, לבל יבואו בטענות על שעלילתו של רומן עברי מתרחשת בארצות הברית ולא בישראל.
פרשנות > הרומן כקומדיית מידות

חנה הרציג מציגה את מאפייניו של הרומן "שבע מידות רעות" כקומדיית מידות:
פרשנות > רומן מפתח?

כמקובל ברומנים רבים, גם רומן זה כולל בתחילתו את ההסתייגות: "כל הדמויות וכל האירועים בספר זה הם פרי דמיונה של המחברת, וכל קשר בינם לבין המציאות מקרי בלבד". עם זאת, לא ניתן להתעלם מהדמיון שבין בני הזוג יעל ויואב עברון ובין המחברת ובעלה. בעלה של המחברת, רויאל נץ, הוא פרופסור ללימודים קלאסיים ולהיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת סטנפורד שבחוף המערבי של ארצות הברית, שהחל את לימודיו באוניברסיטת תל אביב והמשיכם באוניברסיטת קיימברידג'. המחברת, מאיה ערד, היא דוקטור לבלשנות.
ראו גם

שבעת החטאים
לקריאה נוספת

יהודית אוריין, "האומללות כתשתית", עתון 77, גיליון 319, מרץ-אפריל 2007, עמ' 12–13.
צור ארליך, "לצחוק במידה", מקור ראשון, 29 בספטמבר 2006, עמ' 50.
יקיר בן-משה, "דברים שרואים משם", Time Out תל אביב גיליון 207, 19 באוקטובר 2006, עמ' 82.
הערות שוליים

↑  "העוקץ הוא בין השאר בכך שלא היא ולא הפרטנר יודעים זה את זהותו של זה, ושאילו חלילה ידעו, ספק אם יכלו להמשיך בשקר המוסכם המאפשר להם לשרוד איכשהו", מעירה על כך חנה הרציג.
↑  שבע מידות רעות, עמ' 301)
↑  י"ח ברנר, הַזַּ'נְר הָאֶרֶץ-יִשְׂרְאֵלִי וַאֲבִיזְרַיְהוּ, ב"פרויקט בן-יהודה"
↑  חנה הרציג, הקומדיה של האקדמיה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2006
שורש 64

סדר הכתיבה של צורת השורש כרכיב שמאלי扌
שורש 64, או שׁואוּ בּוּ (בסינית: 手部, פיניין: Shǒu bù) הוא השורש השישים וארבעה של הכתב הסיני. פירושו "יד" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 1,203 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
כאשר הוא מופיע כמרכיב שמאלי, כחלק מתו מרוכב, השורש נכתב כמעט תמיד בצורה扌 (חריגים בולטים הם התו: 拜, אולם אף אותו שינג'יטאי היפני ממפה ל-拝; והתווים הדיאלקטליים 掰, 搿), בעוד שהוא הופך ל"דחוס" אנכית 手 הוא מופיע כרכיב תחתון.
התפתחות

השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שינוי הדין

שינוי הדין הוא מצב, בו אדם עבר חטא במצב הלכתי מסוים, וכאשר נודע החטא הוא במצב בו השתנה דין העונש על חטא זה, כך שאם היה עובר על חטא זה במצב העכשווי, היה דינו שונה.
שיטת שילא

משנה אותה מביא אחד מחכמי התלמוד בשם שילא, דנה בנידון של נערה המאורסה, שבאו עדים כי זינתה לאחר אירוסיה ולפני נישואיה. ההלכה קובעת כי במקרה כזה דינה מוות בסקילה. השאלה היא מה דינה אם באו עדים לאחר שנהפכה לבוגרת, שדינה בחנק אם זינתה בעודה בוגרת. הספק הוא, אם יש להעניש אותה לפי דינה בשעת העבירה, או לפי דינה בשעת קבלת העונש. לפי הגרסה העממית של אותה משנה ששנה שילא, דינה של האשה הוא בחנק, כמו דינה בשעת העונש.
למרות הגרסה העממית, הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן, הגורס במשנתו של שילא כי גם אם באו עדים לאחר שבגרה, דינה בסקילה. ההכרח לכך, הוא מכיוון שישנה ברייתא הפוסקת, כי בעל המוציא שם רע על אשתו, שזינתה לאחר אירוסיה, והתגלה כי הדבר אמת, דינה בסקילה, גם אם בגרה בין האירוסין לנישואין, ומכאן שגרסתו של רבי יוחנן עדיפה.
שיטת רבי שמעון בר יוחאי

משנה אחרת, במסכת הוריות הדנה בחטא שנעשה בשגגה, על פי פסק שגוי של הסנהדרין. המשנה מבדילה בין דין אדם רגיל שחטא, ובין דינם של מלך וכוהן גדול, שהקרבן אותם צריכים להביא - שונה משל אדם פשוט. דינו של אדם רגיל הוא כבשה או שעירה נקבה, ואילו נשיא מביא שעיר זכר, וכוהן גדול שנמשח בשמן המשחה מביא פר להקרבה.
המשנה דנה בנידון, שהמלך והכוהן גדול, חטאו לפני המינוי, ונודע להם לאחר המינוי. לפי תנא קמא, גם אז אין דינם שונה, והם מביאים קרבן כהדיוט - אדם רגיל. לעומת זאת, רבי שמעון בר יוחאי, סבור שכאשר ישנה סתירה בין שעת הקרבן לשעת החיוב, אין להם להביא כלל קרבן, משום שחיוב הקרבן תלוי הן בשעת החטא והן בשעת הידיעה, ומכיוון ששעל החטא מחייבת כבשה ושעת הידיעה מחייבת שעיר, אין לו להביא קרבן.
שיטה זו, של רבי שמעון בר יוחאי, היא השיטה היחידה המתחשבת אף בשעה שנודע החטא, אם כי למרות זאת הגמרא מעדיפה את גרסתו של רבי יוחנן בדין נערה המאורסה, שכן אף רבי שמעון שמתחשב בשעת הידיעה, מתחשב גם בשעת החטא, ואין אף דעה במשנה המתחשבת כליל בשעת ידיעת החטא.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף מ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י', עמוד א'.
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
שחבור בהצלבה

שחבור בהצלבה (באנגלית: Trans-splicing) הוא תהליך בו נוצרת מולקולת רנ"א שליח (mRNA) בתהליך מיוחד בתאים איקריוטים. בעוד שבתהליך שיחבור רגיל (cis) נוצרת מולקולת mRNA ממולקולת pre-mRNA יחידה, שחבור בהצלבה הוא תהליך שבו נוצרת מולקולת mRNA מכמה מולקולות pre-mRNA נפרדות. ניתן לנצל תופעה זו עבור טיפול מולקולרי בגנים מוטנטיים.
שחבור בהצלבה יכול להיות המנגנון העומד מאחורי Fusion transcript אונקוגנים.
אורגניזמים מיקרוביאליים מסוימים בעיקר מחלקת ה-Kinetoplastae, משתמשים בשחבור בהצלבה על מנת לבטא גנים. ביצורים אלה משועתקת מולקולת RNA הנקראת Splice Leader, ובו זמנית משועתקים קבוצות של גנים הצמודים זה לזה כך ש גדיל ה-mRNA הנוצר הוא פוליציסטרוני. ה-Splice Leader מתחבר לכל גן כך שנוצר mRNA מונוציסטרוני בעל CAP ו-Poly A.
הערות שוליים

↑  Li H, Wang J, Mor G, Sklar J (בספטמבר 2008). "A neoplastic gene fusion mimics trans-splicing of RNAs in normal human cells". Science. 321 (5894): 1357–61. Bibcode:2008Sci...321.1357L. doi:10.1126/science.1156725. PMID 18772439. S2CID 13605087. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Rickman DS, Pflueger D, Moss B, VanDoren VE, Chen CX, de la Taille A,  et al. (באפריל 2009). "SLC45A3-ELK4 is a novel and frequent erythroblast transformation-specific fusion transcript in prostate cancer". Cancer Research. 69 (7): 2734–8. doi:10.1158/0008-5472.CAN-08-4926. PMC 4063441. PMID 19293179. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Mario Gustavo Mayer, Lucile Maria Floeter-Winter, Pre-mRNA trans-splicing: from kinetoplastids to mammals, an easy language for life diversity, Memórias do Instituto Oswaldo Cruz 100, 2005-08, עמ' 501–513 doi: 10.1590/S0074-02762005000500010
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שחר סגל (במאי)

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1964 (בן 60) 
 שם לידה:  שחר סגל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
פורטרט של שחר סגל. צילם: מיכה קירשנר
שחר סגל (נולד ב-21 באפריל 1964) הוא מסעדן, איש עסקים, ובמאי פרסומות וקולנוע ישראלי. יחד עם שותפו, השף אייל שני, סגל הוא בעלים ומנכ"ל של חברת "החבר'ה היותר טובים בע"מ", קבוצת מסעדות שהפכה גלובלית.
ביוגרפיה

סגל, בנו של המעצב והאמן זליג סגל, הוא בוגר בית צבי במגמת קולנוע.
בשנת 1987 שיחק בסרט "בלוז לחופש הגדול". בשנת 1988 יצר את סרט הגמר שלו בבית צבי, "גנימד", בו גם שיחק לצד עמליה ליזרוביץ' ודור צויגנבום (ששיחקו לצידו ב"בלוז לחופש הגדול"). הסרט שודר בערוץ הראשון ביולי 1989.
בתחילת דרכו החליט סגל להתמקד בבימוי פרסומות ותשדירי שירות, ואף זכה במספר פרסים, במסגרת טקס פרסי ענף הפרסום שנערך בפסטיבל חיפה בקיץ 1991. בין לקוחותיו בעולם הפרסום: אל על, שטראוס (יטבתה, מילקי, דנונה), Lumenis, Nice, Vodaphone, בנק מזרחי, סודהסטרים, פרטנר, Yes ועוד.
משנת 1991 סגל הוא הבעלים של חברת ההפקות "POV שחר סגל הפקות". בשנה זאת ביים סגל את המחזה "תמונות מחיי נישואין", שזכה בפרס ראשון בפסטיבל במוסקבה.
ב-1992 ביים את הסדרה "י. שוורץ ומלחמתו בחיים" בכיכובו של שלמה בראבא. באותה שנה גם השתתף בסרט "סיפורי תל אביב".
ב-2003 כיכב סגל בסדרת הטלוויזיה "אוכל למחשבה" לצידו של אייל שני, אשר שודרה בערוץ 8. בסדרה סגל ושני בישלו, אירחו אורחים והגו הגיגים. הסדרה חזרה לעונה שנייה ב-2011.
ב-2008 הקים בתל אביב את מסעדת "הסלון" עם אייל שני, אשר פתוחה שלושה ימים בשבוע ונחשבת למסעדת העלית של שני. למסעדת "הסלון" יש סניפים נוספים, בניו יורק, במיאמי ובפריז, וסניף נוסף בבנייה בלונדון.
ב-2009 פתחו השניים את מסעדת "צפון אברקסס", שלה סניפים בווינה, בסינגפור, בדובאי ובניו יורק. כשנה וחצי לאחר מכן פתחו את הסניף הראשון של "מזנון" ברחוב אבן גבירול בתל אביב, שבה מוגש האוכל של אייל שני בפיתה. נכון לשנת 2023 יש ל"מזנון" כ-19 סניפים נוספים, בין השאר בניו יורק, בבוסטון, במלבורן, בווינה, בסינגפור ובלונדון.
משנת 2012 הקימו השניים, ביחד עם "קבוצת התדר", תחת חברת "חדר בר סיני בע"מ" (השייכת לחברת האם "החבר'ה היותר טובים"), את המסעדות "פורט סעיד", "תדר", "נואיבה" ו"מיראז'", וב-2015 את "רומנו", מסעדה השוכנת בבית רומנו בתל אביב, לצד פיצרייה, תחנת רדיו, חנות תקליטים, מועדון הופעות ובית קפה. סניף ראשון מחוץ לישראל של "פורט סעיד" מתוכנן להיפתח בשנת 2023 בניו יורק.
ב-2018 פתחה הקבוצה את המסעדה הכשרה "מלכה" בתל אביב, המפעילה תוכנית לעבודת הכשרה במטבחים לבני נוער בסיכון.
בשנת 2020 הקימו מסעדה בסינגפור.
במאי 2022 נפתחה מסעדה נוספת של הקבוצה בגריניץ' וילג' בניו יורק, בשם "שמונה". לאחר כחצי שנה נכנסה "שמונה" לרשימה המורחבת של מדריך מישלן. 12 מסעדות בניו יורק הצטרפו לרשימת מומלצי מישלן בשנה זאת. בשנה זאת נפתחה עוד מסעדה כשרה בתל אביב בשם "דבורה". כמו כן, בשנה זו חברה הקבוצה לקבוצת האנוי והם פתחו את מסעדת "למפור" ברחוב המלך ג'ורג' בתל אביב.
בשנת 2016 הקים סגל מחדש את מותג הבגדים של מפעל הטקסטיל הישראלי "אתא", שנסגר ב-1985, ביחד עם המעצבת יעל שנברגר. נכון לשנת 2023 ל"אתא" שלוש חנויות בתל אביב וחנות אונליין.
חיים אישיים

לסגל שלושה ילדים, בת מנישואיו הראשונים ושני בנים מבת זוגו לשעבר, השחקנית טל ליפשיץ. בשנים האחרונות הוא נמצא בזוגיות עם הבמאית והתסריטאית, הגר בן-אשר. ובאוגוסט 2018 נישאו השניים במדינת ניו יורק בארצות הברית.
אחיו הוא יזם ההייטק עידו סגל.
פילמוגרפיה כבמאי

ב-1998 ביים את הסרט "יומן ראש הממשלה", סרט תיעודי שמתעד את השבוע האחרון בחייו של יצחק רבין. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
ב-2002 ביים את הסרט התיעודי "אנשי הדממה" שמספר את סיפורם של אנשי שייטת 13 שצללו בנחל קישון ולקו עקב כך במחלות סופניות שונות.
ב-2003 ביים את "צעד קטן", סרט עלילתי על חבורת ילדים שחברם חולה בסרטן והם מנסים להגשים את משאלתו האחרונה, שהיא לאבד את בתוליו.
ב-2007 ביים את הסרט התיעודי "אל הים השחור", על שלושה דולפינים באילת שחברי להקתם מנדים אותם, דבר שגורם להם נזק נפשי ופיזי ובשל כך מעבירים אותם לים השחור כדי שיינצלו.
הערות שוליים

1 2  שני ליטמן, מת האמן זליג סגל, באתר הארץ, 4 בפברואר 2015
↑  רחל נאמן, בלוז לדור האבוד, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987
מאיר שניצר, היד השנייה של טרומפלדור, חדשות, 26 ביוני 1987
↑  בכורה - "גנימד", כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988
↑  גנימד, דרמה מקומית. 22.20 בכללית, חדשות, 6 ביוני 1989
↑  חגי לוי, טיסה, חדשות, 27 באוגוסט 1991
↑  חגי לוי, פסלון מוכסף לחמניות, חדשות, 25 בספטמבר 1991
↑  חגי לוי, טיל ב"סיפורי תל־אביב", חדשות, 26 בפברואר 1991
↑  דוד שליט, ‏צוות המטבחון, באתר גלובס, 13 במרץ 2003
נועם יורן, הפסקת אוכל, באתר הארץ, 18 באפריל 2003
↑  אלעד בילו, עכבר העיר, אייל שני ממשיך לחפש: חוזר בעונה שניה של "איפה האוכל?", באתר הארץ, 30 ביוני 2011
↑  יצחק דנון, ‏שותפם לשעבר של אייל שני ושחר סגל: השניים נישלו אותי ממסעדת "הסלון" בת"א, באתר גלובס, 11 בפברואר 2009
↑  דובי פרנסס, ‏האיש מאחורי האימפריה של אייל שני, באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2022
↑  גולן חזני, בלעדיאייל שני והמלונאי לירן ויצמן יפתחו 150 מסעדות באירופה, באתר כלכליסט, 19 בינואר 2022
↑  חיליק גורפינקל, צפון המזנון: אייל שני פותח מסעדה גדולה בדובאי, באתר כלכליסט, 1 בדצמבר 2022
↑  יעל רייף, עכבר העיר, פרויקט מיוחד: פתאום הגורמה בפיתה, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2011
↑   אריאל פלקסין, מלכה: אז איך המסעדה הכשרה של אייל שני?, באתר הארץ, 13 במרץ 2018
↑  המסעדה הכשרה החדשה של אייל שני - כל הפרטים, באתר דתילישס, ‏5 בנובמבר 2021
↑  איתן לשם, מה עשית בקורונה? "עשיתי התקף לב". שחר סגל ואייל שני פותחים מזנון בסינגפור, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2020
↑  Luke Fortney, Michelin Announces 14 New York Restaurants Up for Awards in 2023, Eater NY, ‏2023
↑  שמונה כוכבים: המסעדה של אייל שני בניו יורק נכנסה למדריך מישלן, באתר "Time Out ישראל", 12 בינואר 2023
↑  ריטה גולדשטיין, ‏דבורה: כל הפרטים על המסעדה הכשרה החדשה של אייל שני, באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2022
↑   איתן לשם, כש"האנוי" ואייל שני נפגשים: הכירו את "למפור", המלזית החדשה שמחליפה את המזנון בקינג ג'ורג', באתר הארץ, 18 באוקטובר 2022
↑   אופיר חובב, כובע הטמבל של "אתא" מיוצר בעזה? ראיון עם המעצבת הראשית, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2021
שילה פראהם

שילה סלואן פרהאם (באנגלית: Sheila Sloan Frahm; נולדה ב-22 במרץ 1945) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קנזס לתקופה קצרה ב-1996.
ביוגרפיה

פרהאם נולדה בעיר קולבי, מושב המחוז של מחוז תומאס שבקנזס. אחרי שלמדה באוניברסיטת טקסס באוסטין, היא מונתה למועצת החינוך של קנזס ב-1985 ונבחרה מחדש ב-1986. ב-1988 התמנתה לתפקיד סגנית נשיא המועצה. פרהאם הייתה חברה בסנאט של מדינת קנזס בשנים 1989–1995. היא הייתה האישה הראשונה ששימשה בתפקיד מנהיג הרוב בסנאט של קנזס, עם בחירתה לתפקיד זה בידי עמיתיה למפלגה הרפובליקנית ב-1993. במשך כשנה וחצי, בין 1995 ל-1996, כיהנה כסגנית מושל קנזס ה-44. במהלך כהונתה כסגנית המושל כיהנה במקביל כמזכירת המדינה של קנזס.
ב-11 ביוני 1996 מונתה בידי מושל קנזס ביל גרייבס לסנאט של ארצות הברית כדי להחליף את מנהיג הרוב בסנאט בוב דול, שהתפטר מן הסנאט כדי להקדיש את כל זמנו למסע הבחירות הנשיאותי שלו בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. בתקופתה הקצרה בסנאט הצביעה פרהאם עם המפלגה הרפובליקנית ב-92.9% מהמקרים. היא מונתה לחברה בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת הבנקאות, השיכון ועניינים עירוניים. מינויה הפך את קנזס למדינה השנייה להיות מיוצגת בידי שתי נשים בסנאט - יחד עמה שירתה בסנאט הסנאטורית הוותיקה ננסי קאסבאום. היא התמודדה בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית למועמדות לסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך הפסידה לסם בראונבק. בראונבק ניצח בבחירות הכלליות, והחליפהּ בסנאט.
פרהאם היא יושבת ראש לשם כבוד של הארגון "נשים עבור קנזס". אחרי שעזבה את הקפיטול היא שבה לעיר הולדתה קולבי והתמנתה למנהלת אגודת נאמני המכללות בקנזס. בבחירות 2018, הביעה פרהאם ביחד עם רפובליקנים מתונים אחרים את תמיכתה במועמדת המפלגה הדמוקרטית למושלות לורה קלי על פני תמיכה במועמד הרפובליקני כריס קובאק.
הערות שוליים

↑  שילה פראהם, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  שילה פרהאם, באתר "נשים בקונגרס" (באנגלית)
↑  האנטר וודול, Former GOP U.S. senator, Senate president among those choosing Kelly over Kobach, באתר The Kansas City Star‏, 13 בספטמבר 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6573w5x  US Congress: F000438
שנה אפלטונית

שנה אפלטונית או השנה הגדולה  היא מחזור בו נקיפת ציר כדור הארץ משלימה הקפה אחת. תקופת הזמן החולפת במחזור כזה היא 25,800 שנה בקירוב. קצב הנקיפה כיום הוא בשיעור של כ-0.01396 מעלות בשנה או לחלופין, כמעלה אחת כל 71.5 שנה בקירוב. בעקבות נקיפת ציר כדור הארץ, במהלך השנה האפלטונית משתנה מיקום הכוכבים בשמיים כפי שהם נצפים מכדור הארץ ובתום מחזור אחד של נקיפה חוזרים הכוכבים למיקומם בשמיים כפי שהיו בתחילתו. מסיבה זו פולאריס, הידוע יותר בכינויו "כוכב הצפון", מורה על צפון כדור הארץ רק בחלק מן השנה הגדולה בעוד שבשאר השנה, יהיו אלו כוכבים אחרים שיצביעו לכוון הצפון. האסטרונום הראשון שהתייחס לתופעה ותיעד אותה היה היווני היפרכוס מנייסיה בשנת 130 לפנה"ס. אולם את שמה קיבלה מעבודתו של אפלטון שכינה אותה "השנה המושלמת" או "השלמה" משום שסבר שהשלמתה מעידה על חזרה של גרמי השמיים לעמדתם המקורית.
הערות שוליים

↑  Precession, pwg.gsfc.nasa.gov
↑  Cheikh Anta Diop, "Civilization or Barbarism" (Lawrence Hill Books, 1991), p.345
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שימי קדוש

שימי קדוש, 2016
שמעון (שימי) קדוש (נולד ב-24 בפברואר 1966) הוא סופר, איש תקשורת ועורך דין ישראלי.
חייו

קדוש נולד וגדל בחיפה. שירת בנח"ל המוצנח, ונמנה עם חברי הגרעין המייסד של קיבוץ צבעון, שם היה מרכז המשק וגזבר. בתחילת שנות ה-90 השלים תואר בלימודי קולנוע ותקשורת. סרט הגמר שלו, הפיתוי האחרון, בהשתתפות מודי בר און, מכרם ח'ורי ויעל אלמוג, זכה בפרסים והוקרן בפסטיבלים. שיר הנושא הולחן ובוצע בידי מיקי גבריאלוב.
ב-1993 הקים קדוש את חברת חציל הפקות. הוא מפיק תוכניות טלוויזיה, פרסומות וסרטי תדמית, ומייצג את איש הטלוויזיה מודי בר און. ב-2003 הפיק וביים את הסרט הקצר חלומות לא עוברים בירושה העוסק בקיבוץ צבעון. קדוש השתתף בקבוצת אפיק רום שהתמודדה במכרז להקמת ערוץ 10. בנוסף, לימד תקשורת בבתי ספר תיכוניים ובמכללות.
בשנים 2005–2009 למד משפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, ואחרי הסמכתו לעריכת דין פתח משרד פרטי בבנימינה. הוא חבר במערכת ביטאון לשכת עורכי הדין במחוז חיפה, בדלתיים פתוחות, ובעל טור אישי בשם הגבירה בחום במקומון גפן. ב-2010 הקים את העמותה לצדק חברתי ומשפטי, והוא עומד בראשה. 
בשנת 2014 כתב את השיר "אחרי שעזבת" ביחד עם יהודה פוליקר אשר גם הלחין ושר, השיר ראה אור בדיסק האחרון של יהודה פוליקר - מוזיאון החלומות.
בשנת 2015 סיים בהצטיינות את לימודי התואר השני במשפטים (LL.M).
בתחילת 2017 ראה אור ספרו החמישי: חיפה - ז'נבה.
קדוש נשוי למיכל ואב לים, גל ויובל, ומתגורר בבנימינה.
ספריו

קדוש פרסם ארבעה ספרים. אחד מהם עוסק בגידול ילדים, ושניים מיועדים לילדים. שני הספרים הראשונים אוירו בידי שירה שכטר ויצאו בהוצאת ידיעות אחרונות.
הספר המדריך השלם להורה החלקי (2003), הוא מדריך הומוריסטי ו"לא חינוכי". הספר מניח שמה שהורים רוצים מילדיהם הוא שקט, ומציע להיכנע לילדים ולמלא את כל רצונותיהם, בכלל זה כמויות גדולות של ממתקים וימים שלמים מול הטלוויזיה.
ספר הילדים יש שלולית באוטו גלידה (2004) עוסק בילד בשם ים, אשר בונה בחלומו אוטו גלידה מקרטון, ועבר בו חוויות שונות.
הספר הים של בנימינה (2007) כתוב בחרוזים ומתאר סיפורים וחוויות מן המושבה בנימינה וסביבותיה. אייר את הספר גיא מורד, והוא יצא בבנימינה, בהוצאת "גלורי".
הספר חיפה- ז'נבה (2017) הוא אסופה של 34 ספורים קצרים עם אהבה ונוסטלגיה. הספר זכה לתמיכת קרן לעידוד היצירה העברית של אקו"ם. את כריכת הספר צילמה גלית שר, והוא יצא בהוצאת ניב.
במהלך לימודיו לתואר במשפטים ערך קדוש, יחד עם חברו ללימודים אפרים דה האס, ראיונות עם תשעה משופטי בית המשפט העליון בדימוס, אשר פורסמו, תחת השם תשעה מן העליון - הרהורים שלאחר השפיטה, ככרך ז' (2009) של כתב העת עלי משפט.
הערות שוליים

↑  מילות השיר הפיתוי האחרון, מאת שימי קדוש, באתר הרשמי של מיקי גבריאלוב
↑  חלומות לא עוברים בירושה (חלק ראשון) באתר יוטיוב
↑  המדריך השלם להורה החלקי באתר הוצאת ידיעות אחרונות
↑  יש שלולית באוטו גלידה באתר סימניה
↑  הים של בנימינה באתר Bookme
↑  מערכת גפן, "חיפה – ז’נבה": ספר בטעם של עוד
↑  תוכנו המלא של הכרך באתר כתב העת
↑  פסק דין, מאת שמעון שגיא, 28 באפריל 2009, באתר המקומון גפן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302686205171  ISNI: 0000 0000 6696 2676  LCCN: nr2006013484  VIAF: 36880359   WorldCat (עם VIAF): 36880359
שמעון צבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1926 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 במרץ 2007 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
שמעון צבר עם רעייתו נעמי, 1956
בריכת הנוי בגן העצמאות עם פסיפס של שמעון צבר
שמעון צבר (5 במרץ 1926 - 19 במרץ 2007) היה סופר, מאייר, קומיקסאי, צייר, קריקטוריסט ופובליציסט ישראלי. היגר ללונדון עקב התנגדותו למדיניות ישראל.
ספרים שכתב

אם תרצו ואם לא תרצו אין זו אגדה, מחזה פוליטי בחמש מערכות וסוף דבר, עם פירש"י ותוספות והוספות ישנים, מאת שמעון צבר, לונדון 1988.
בוא הביתה, טיטוס!, לילדים, הציורים - רמברנדט ון-רין, ערוך ומסופר בידי שמעון צבר, עם עובד תל אביב, תשכ"ו.
חרוזים שחורים, שירים, שמעון צבר, תל אביב, תשכ"ז 1966.
טבעת המאהרג’ה, לילדים, ציורים מאת המחבר, עם עובד תל אביב, תשכ"ה 1965.
טוסברהינדי הגבור, כפי שסופר וצויר בידי שמעון צבר, עם עובד תל אביב, ספרית שפן הסופר, תשכ"ח 1968.
כה אמר טוסבראהינדי, תל אביב, עקד, 1967.
כיצד גיליתי את אירופה, מדריך לתיירים, שוקן, תל אביב וירושלים, 1958.
כיצד גיליתי את אפריקה, מדריך לתיירים, שוקן, ירושלים ותל אביב, 1958.
ספר תורת המפלות והתבוסות השלם, כיצד לנצח בלהפסיד, עם עובד תל אביב, תשנ"ה 1995.
שתיקה, דיג’סט הבית השלישי, ירושלים תשכ"ח 1968.
מאכלים תימניים ומזרחיים, מדריך למטבח, מאת נעמי ושמעון צבר, סדן, תל אביב, 1962. הספר תורגם לאנגלית, ויצא לאור בכמה מהדורות.
מסתרי הגבול הנעלם, לנוער, ציורים מאת המחבר, עם עובד, ספרית דן חסכן, תל אביב תשכ"ו 1966.
קוצו של צבר, טברסקי תל אביב, תשי"א 1951.
שני האפרוחים והתולעת, על פי צי-פאי-שי.