stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורנונסקי
תולדות חייו

קורנונסקי היה סופר הצללים של ווילי, בעלה של קולט.
Arbellot, הביוגרף שלו, מספר שהוא טבע את המונח Bibendum עבור איש המישלן ב-1907, וכתב את הטור השביעי של מישלן "Les Lundis de Michelin" ביומון הפריזאי Le Journal החל מ-25 בנובמבר 1907. במקור הוא חתם "מישלן" אבל החל מ-2 במרץ 1908 הוא חתם בשם "ביבנדום". מישלן השתמשו במונח "Nunc est bibendum" ("Cheers" בתרגום ללטינית) על פוסטר ב-1898, ובו הראו את איש המישלן בולע כוס מלאה במסמרים, אולם לא ברור מתי השתמשו במילה ביבנדום לדמות הזו.
ב-1921 הוא התחיל את פרסום La France Gastronomique ביחד עם מרסל רוף.
הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד ב-1929 וקודם לקצין ב-1938.
ב-1930 ייסד, יחד עם Romain Coolus את האקדמיה להומור.
ב-1930 הוא היה מייסד שותף של האקדמיה לגסטרונומיה (Académie des Gastronomes), שהוקמה לפי מודל של האקדמיה הצרפתית וכיהן כנשיאה הראשון, עד 1949. ב-1947 הוא השיק את כתב העת Cuisine et Vins de France,
ביחד עם מאדלן דקור. ב-1950 הוא היה מייסד-שותף של מסדר אבירי הגריל.
על מנת לחלוק כבוד ליום הולדתו השמונים, שמונים מסעדנים רשמו על השולחן האהוב עליו:
Cette place est celle
de Maurice Edmond Sailland-Curnonsky
Prince élu des gastronomes
Défenseur et illustrateur de la Cuisine française
Hôte d'honneur de cette maison
הדבר הוביל לאגדה ששמונים מסעדות שמרו לו שולחן מדי ערב למקרה שיופיע, אם כי הוא הגיע רק לעיתים רחוקות.
קורנונסקי נהרג כשהוא נפל מחלון דירתו. הוא שקד על שמירתה של דיאטה באותה עת, לכן משערים שהתעלף.
ביבליוגרפיה

ספריו של קורנונסקי
with Marcel Rouff, La France Gastronomique: Guides des merveilles culinaires et des bonnes auberges françaises Paris, 1921-28, in 13 volumes.
with Austin de Croze, Le Trésor gastronomique de la France, 1933.
Cuisine et Vins de France. Paris, 1953. A collection of recipes collected by Curnonsky from restaurants. New edition, with preface and updates by Robert Courtine, Paris: Larousse, 1974 ISBN 2-03-018110-2.
Souvenirs Littéraires et Gastronomiques, Paris: Albin Michel, 1958.
Curnonsky: Prince des Gastronomes, Simon Arbellot, Paris: Les Productions de Paris, 1965. Biography.
Curnonsky et ses amis, Association des amis de Curnonsky, Paris: Librairie Edgar Soete, 1979. A collection of reminiscences.
Curnonsky – à la carte... Munich: Edition Curnonska(הקישור אינו פעיל), 2007
Curnonsky – en route... Munich: Edition Curnonska, 2007
Curnonsky – souvenirs gastronomiques... Munich: Edition Curnonska, 2007
ב-2003 היסטוריון האמנות האמנות הגרמני Inge Huber גילה חמישה ספרים עם מכתבים של קורנונסקי, וכתב ביוגרפיה בשם "Curnonsky. Oder das Geheimnis des Maurice-Edmond Sailland" 2010, Rolf Heyne Editor
הערות שוליים

↑  כמה מקורות הוגים את השם 'Saillant', אולם משתמשים בהגיית ה'd' באוטוביוגרפיה שלו וברוב המקורות המוסמכים.
↑  אתר Cuisine et Vins de France
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295993605171  PLWABN: 9810643789305606  BIBSYS: 7050916  BNE: XX960631  BnF: cb11898316p (data)  CiNii: DA04100867  GND: 11924912X  ICCU: RMLV034140  ISNI: 0000 0001 0898 3302  LCCN: n82262770  Léonore: 335040  NDL: 00437032  NKC: jo2013753501  NLA: 35924599  NSK: 000725551  NTA: 069094373  RERO: 02-A000045528  SNAC: w6807x3g  SUDOC: 026807467  Trove: 1148001  VcBA: 495/320365  VIAF: 49223968   WorldCat (עם VIAF): 49223968 
חתימתו של קורנונסקי
הודעה על האקדמיה להומור בצרפת, מנהיגה ומייסדיה
קוטראל קו

| --- | --- |

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  נאוקן (פרובינציה) נאוקן
 חבל ארץ:  פטגוניה
 תאריך ייסוד:  22 באוקטובר 1933
 שמות קודמים:  Barrio Peligroso Pueblo Nuevo Eva Perón
 שטח:  81 קמ"ר
 גובה:  541 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  36,162 (2010)
  ‑ צפיפות:  440 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  38°56′00″S 69°14′00″W﻿ / ﻿38.933333333333°S 69.233333333333°W﻿ / -38.933333333333; -69.233333333333 
 אזור זמן:  UTC-3
 https://www.cutralco.gob.ar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קוטראל קו(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קוטראל קו(למפת נאוקן רגילה) נאוקן סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהקוטראל קו(למפת נאוקן מוגדלת) נאוקן סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהקוטראל קו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוטראל קו (בספרדית: Cutral Có) היא עיר בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה.
היסטוריה

יישוב האזור החל בשנים 1927–1928, לאחר שרופא שראה את מצבם הגרוע של תושבי האזור החליט למטב את חייהם ולבנות להם יישוב קבע. בנוסף, במקום התגלה נפט, דבר שמשך אל היישוב פועלים רבים שביקשו להתפרנס לאחר שניזוקו מהמשבר הכלכלי העולמי. הבחירות הראשונות למועצת העיר התקיימו ב־11 בנובמבר 1951. העיר לא קיבלה תקציבים מהממשלה ולכן נאלצה להסתמך על גביית מיסים מתושבי העיר. לאחר מכן תוקצבה העיר, כאשר רוב הכספים הולכים למטרת פיתוח העיר (סלילת רחובות ובניית מערכות המים, החשמל והגז). שמו של היישוב השתנה מספר פעמים עד שב־6 בספטמבר 1955 הוחלט על שמו הקבוע. בשנים 1996–1997 נערכו באזור הפגנות ועימותים עקב תהליכי הפרטה של מוסדות תעסוקה ומחאה של מורים. תהליכים אלו גרמו לפיטורים של אלפים מועסקים. התושבים שהשתתפו בעימותים גרמו לחסימת הכביש הראשי באזור. כוחות המשטרה שנחלצו לפנות אותם מהכביש הצליחו לעשות זאת רק לאחר שימוש בירי. הם גרמו להרג אישה בת 24 מנתז קליע ולכ־13 פצועים.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בחבל פטגוניה. היא נמצאת בפרובינציית נאוקן, במרחק 109 קילומטרים מהעיר נאוקן וכ־145 קילומטרים מהגבול עם צ'ילה. גובה העיר הוא 541 מטרים מעל פני הים.
אקלים

האקלים בקוטראל קו הוא אקלים צחיח (BWk לפי שיטת קפן). במהלך העונה החמה (אוקטובר–אפריל), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 20 ל־30 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 6 ל־14 מעלות צלזיוס. במהלך העונה הקרה (מאי–ספטמבר), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 12 ל־16 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 0 ל־7 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בעיר עלולות לעלות אל מעל 35 מעלות צלזיוס ולרדת אל 10 מעלות מתחת לאפס. משקעים עלולים לרדת במהלך כל השנה, אך מכיוון שהעיר נמצאת באזור מדברי, כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות מ־180 מילימטרים.
| אקלים בקוטראל קו> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקוטראל קו> ינואר.39.4.29.8.14.5.9.5 | אקלים בקוטראל קו> פברואר.38.3.29.3.13.1.4.1.10.5 | אקלים בקוטראל קו> מרץ.35.5.25.9.10.5.-4.11.5 | אקלים בקוטראל קו> אפריל.32.2.20.2.6.9.-2.3.19 | אקלים בקוטראל קו> מאי.27.8.15.6.3.6.-5.6.14.5 | אקלים בקוטראל קו> יוני.26.11.7.0.8.-10.2.18 | אקלים בקוטראל קו> יולי.25.1.11.8.0.4.-9.6.13 | אקלים בקוטראל קו> אוגוסט.26.2.14.3.1.5.-7.8 | אקלים בקוטראל קו> ספטמבר.28.3.16.4.3.1.-7.5.16.5 | אקלים בקוטראל קו> אוקטובר.34.1.20.7.6.2.-2.1.27.5 | אקלים בקוטראל קו> נובמבר.36.2.25.1.10.1.1.8.14.5 | אקלים בקוטראל קו> דצמבר.39.1.27.6.12.2.-0.7.15 | אקלים בקוטראל קו> שנה.39.4.20.7.6.9.-10.2.177.5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, אוכלוסיית קוטראל קו מונה 36,162 תושבים, מהם 18,397 נשים ו־17,765 גברים. בשנות ה־90 נעצר גידול אוכלוסיית העיר עקב הבעיות הכלכליות שצצו בה, אך לאחר מכן שבה האוכלוסייה לגדול.
| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1991: 33,960
2001: 33,995
2010: 36,162
כלכלה

כלכלת העיר מתבססת על תעשיית הפטרוכימיה והנפט.
תחבורה

במערב העיר נמצא שדה התעופה קוטראל קו (אנ'). כביש 22 (אנ') עובר לרוחב העיר. כביש זה מחבר את העיר עם בירת הפרובינציה נאוקן ועם העיר באיה בלנקה בפרובינציית בואנוס איירס.
הערות שוליים

↑   באתר IRN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484751005171  LCCN: n2003100406  VIAF: 153807371   WorldCat (עם VIAF): 153807371
קסר א-סיר

| --- | --- |

שם בערבית: قصر السر
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: נווה מדבר
גובה ממוצע: ‎537 מטר
סוג יישוב: יישוב 2,000‏–4,999 תושבים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף יולי 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 3,083 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎4.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) קסר א-סיר(למפת צפון הנגב רגילה) קסר א-סיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קסר א-סיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קסר א-סיר31°04′59″N 34°58′56″E﻿ / ﻿31.083040392887°N 34.9821691651324°E﻿ / 31.083040392887; 34.9821691651324  heמפת היישובים של מועצה אזורית נווה מדבר (in English: Neve Midbar Regional Council) באדום - קסר א-סיר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 1 מתוך 10

קַסְר א-סִיר (בערבית: قصر السر, תעתיק: קַצְר א-סִּרּ) הוא יישוב בדואי, הממוקם בתוך ריכוז השבט הבדואי הוואשלה, כ-2.5 ק"מ מערבית לדימונה. הוא אחד מהיישובים הבדואים הבלתי מוכרים שהוכרו והוכללו במסגרת המועצה האזורית אבו בסמה. מאז פיצולה ב-2012 הכפר שייך למועצה אזורית נווה מדבר, בה הוא מהווה את היישוב המזרחי ביותר.
שם הכפר על שם מצודה עתיקה (מצד שורר) ששרידיה נמצאים בתחומי הכפר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 118146462566927771593   WorldCat (עם VIAF): 118146462566927771593
קרב איקיקה

הקרב על איקיקה (בספרדית: Batalla de Iquique) הוא קרב ימי שהתרחש ב-21 במאי 1879 במהלך מלחמת האוקיינוס השקט בין צ'ילה לפרו. הקרב הפך לאחד הקרבות הסמליים ביותר במלחמה, בעיקר בשל נפילתו ההירואית של הקפטן הצ'יליאני ארתורו פראט והמחווה של האדמירל הפרואני מיגל גראו שהציל את הצוות הצ'יליאני והחזיר את גופתו של פראט לצ'ילה.
רקע

מלחת הוא מחצב שהיה יקר ערך בסוף המאה ה-19 ונפוץ במדבר אטקמה שבצפון צ'ילה. הכרה בערכה הכלכלי הרב של המלחת גרמה לסכסוכי גבול בין צ'ילה, פרו ובוליביה ולפרוץ מלחמת האוקיינוס השקט (1879-1883). במהלך השנה הראשונה למלחמה, ריכז הצי הצ'יליאני את מאמציו בהרס הצי הפרואני. זאת מתוך מטרה לסייע לצבא היבשה לכבוש שטחים בוליביאנים ופרואנים על ידי הנחתת כוחות מהים והטלת הסגר ימי על הנמלים.
במהלך מאי 1879, ספינות הקרב הצ'יליאניות העיקריות נשלחו אל עבר הנמל הפרואני קייאו כדי להרוס את הצי ששהה בו. באותו זמן, שתי ספינות עץ ישנות של הצי הצ'יליאני: הקורבטה "אסמרלדה" תחת פיקודו של ארתורו פראט והסקונר "קובדונגה" תחת פיקודו של קרלוס קונדי נשארו כדי להטיל הסגר ימי על הנמל הפרואני איקיקה.
אולם, בזמן בו הצי הצ'יליאני מצפין לעבר קייאו, שתי ספינות משוריינות של הצי הפרואני ירדו דרומה מקייאו מבלי להתגלות. היו אלה המוניטור "וואסקר" בפיקודו של אדמירל מיגל גאראו והפריגטה המשוריינת "אינדפנדסיה" בפיקודו של חואן גיירמו מורה.
מהלך הקרב

בבוקר 21 במאי 1879, התצפיתן על תורן ה"קובדונגה" זיהה שתי ספינות מגיעות מצפון. היו אלה ה"אינדיפנדסיה" וה"וואסקר" הפרואניות. הודעה הועברה לספינה הצ'יליאנית השכנה - ה"אסמרלדה", ומפקדה, קפטן פראט, הורה לטעון תותחים ולהיערך במבנה. הוראה ניתנה ל"טרנספורט לאמאר" לסגת והיא הרימה דגל ארצות הברית ונמלטה.
הקרב הימי החל. השריון של הספינות הפרואניות מנע פגיעתן על ידי הספינות הצ'יליאניות. במהלך הלחימה, איבדה ה"אסמרלדה" אחד ממנועיה והאטה את מהירותה ל-2 קשרים בלבד (3.7 קמ"ש). ה"אינדפנדסיה" רדפה את ה"קבודונגה" עד שברחה.
כאשר הוא לבדו, עם מנוע הרוס, נשא קפטן פראט נאום קצר בפני אנשיו. פראט טען שלעולם לא ייכנע לאויב ושהוא בטוח שאם ימות, חייליו ינהגו כמותו. לאחר מכן, הורה פראט למקם את ה"אסמרלדה" בין הספינה הפרואנית "וואסקר" לבין הנמל עצמו. במעשה זה, מנע מקפטן גראו, מפקד ה"וואסקר", לירות לעברו מבלי לפגוע בנמל הפרואני. גראו נאלץ לירות בזווית גבוהה. בשל חוסר הניסיון של צוותי התותחנים, רב היריות החטיאו. במקביל, ירתה גם ה"אסמרלדה" לעבר ה"וואסקר", אולם לא היה די בכוח האש שלה כדי לגרום לנזק של ממש.
גראו, שקיבל מידע על מיקוש ימי בקרבת הנמל, החליט שלא להתקרב יותר. בינתיים, סוללות התותחים של הנמל החלו לירות לעבר הספינות. ה"אסמרלדה" לא ספגה נזק מבני, אך אנשי צוותה החלו להיפגע ופראט נאלץ להתרחק מהנמל. כאשר זז פראט, הבין גראו כי אין מוקשים במים והחל לנסות לנגח את האסמרלדה עשוית העץ. גראו, אשר ביקש להימנע משפיכות דמים מיותרת, קרא לפראט להיכנע. כשזה סירב, הורה גראו לשבות אותו בחיים.
עם פגיעת ה"וואסקר" ב"אסמרלדה", הורה פראט לנסות לעלות ולהשתלט על ה"וואסקר". בשל המהומה רק שני מלחים שמעו את הפקודה ובמהלך הניסיון לעלות על הספינה הפרואנית פראט נפגע בברכו, המשיך והרג קצין פרואני, ולבסוף נפגע ממכת גרזן בראשו.
הניגוח הפרואני השני, נתקל בניסיון של 11 מלחים צ'ילאנים לתקוף את ה"וואסקר" בהנהגתו של איגנאסיו סראנו, אשר נהרג גם הוא. ניגוח אחרון נוסף, הוביל לשקיעתה של ה"אסמרלדה" במימי מפרץ איקיקה.
חרף נסיונותיה של ה"וואסקר" לחלץ את ניצולי ה"אסמרלדה" השוקעת, רק 62 מתוך 197 אנשי צוותה שרדו. מלח פרואני אחד נהרג אף הוא, ו-7 נפצעו. עם תום הקרב, הובל פראט הפצוע אל תאו של גראו, שם שאל אותו גראו אם הוא מעוניין למסור משהו לאשתו שבצ'ילה. פראט שאל למצבה של ספינתו ומת. מאוחר יותר, העביר גראו את גופתו של פראט לצ'ילה. בנוסף, העביר את יומנו של פראט, חרבו וחפציו האישיים לאלמנתו.
בינתיים, ה"קובדונגה" המשיכה להימלט מה"אינדפנדסיה" אשר בעקבותיה. מרדף זה הוביל לקרב הימי של "פונטה גרואסה". קרב שהסתיים בטביעתה של הספינה הפרואנית. קרב זה הוא חלקו השני של הקרב על איקיקה, אולם מתייחסים אליו במקורות רבים כאל קרב נפרד.
תוצאות הקרב

הקרב הימי על איקיקה היה לניצחון טקטי פרואני. המצור על איקיקה הוסר והספינות הצ'יליאניות עזבו את האזור. בקרב "ההמשך" בפונטה גרואסה, פרו איבדה את ה"אינדפנדסיה". מחירם האסטרטגי של שני הקרבות היה גבוה. צ'ילה הפסידה בקרב על איקיקה ואיבדה ספינת עץ ישנה, ואילו פרו איבדה בקרב על פונטה גרואסה את אחת הספינות החזקות שהיו ברשותה. אובדן ה"אינדפנדסיה" השאיר את ה"וואסקר" להילחם לבדה מול הצי הצ'יליאני כולו.
מותו של קפטן פראט היווה השראה לאלפי צ'יליאנים צעירים להתגייס לצבא. גיוס נרחב זה וההישג בקרב על פונטה גרואסה נחשב לאחד הגורמים לניצחונה של צ'ילה במלחמה.
שנים לאחר מכן, דמותו של פראט הפכה כה פופולרית עד כי בעיתונות בצ'ילה החלו לדבר על "פראטריוטיזם" כסוג של פטריוטיות והוא הפך גיבור לאומי בצ'ילה.
עד היום, מצוין בצ'ילה 21 במאי כיום לציון הקרב על איקיקה.
מדבר אטקמה והעיר איקיקה
שקיעתה של האסמרלדה
מותו של פראט
אנדרטה לזכר פראט וגיבורי הקרב על איקיקה. כיכר סוטומאיור, ואלפאראיסו
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
תרבות היסטורית > מנהגים ואורח חיים

בני הצ'ינוק היו יושבי קבע יחסית וחיו באזורים גאוגרפיים שבטיים מסורתיים, שם צדו ודגו; אלתית היה עמוד התווך של התזונה שלהם. הנשים גם אספו ועיבדו אגוזים רבים, זרעים, שורשים ומזונות אחרים. החברה שלהם אופיינה בריבוד חברתי, המורכב ממספר קסטות חברתיות מובהקות בעלות מעמד גבוה או נמוך יותר. המעמדות הגבוהים כללו שמאנים, לוחמים וסוחרים מצליחים. הם היוו מיעוט מאוכלוסיית הקהילה בהשוואה לחברים פשוטי העם. נאמר כי חברי הקסטות העליונות נהגו באפליה חברתית, הגבלת מגע עם פשוטי העם ואסרו על משחק בין ילדי הקבוצות החברתיות השונות.
העבדות הייתה נהוגה בקרב כמה משבטי הצ'ינוק, מנהג שהושאל מהשבטים הצפוניים ביותר של אזור הפסיפיק נורת' וסט. הם הפכו שבויי מלחמה לעבדים, והשתמשו בהם כדי שיגנבו למען אדוניהם. האחרונים נמנעו משיטות כאלה שנחשבו שאינן ראויות למעמד גבוה.
באליטה של חלק מהשבטים היה מנהג של קשירת ראש, שיטוח המצח של ילדיהם והחלק העליון של הגולגולת כסימן למעמד חברתי. הם קשרו את ראשו של התינוק בלחץ בין לוחות כאשר התינוק היה כבן 3 חודשים והמשיכו עד שהילד היה בערך בן שנה. מנהג זה היה אמצעי לסימון היררכיה חברתית; בני קהילה שטוחי הראש היו בדרגה מעל לבעלי ראש עגול. בעלי גולגולת פחוסה סירבו לשעבד אנשים אחרים שסומנו באופן דומה, ובכך חיזקו את הקשר בין בעלי ראש עגול לבין עבדות. חוקרים לבנים מוקדמים באזור כינו את הצ'ינוק "אינדיאנים שטוחי ראש" (Flathead Indians).
כמי שחיו ליד חופי האוקיינוס השקט, היו הצ'ינוק ציידי איילים ודייגים מיומנים. הדג הפופולרי ביותר היה האלתית. בין היתר בשל דפוסי החיים של יישובי קבע שלהם, היו לצ'ינוק ולשבטי חוף אחרים עימותים מועטים יחסית על אדמה, מכיוון שהם לא נדדו זה דרך הטריטוריות של זה, והיו להם משאבים עשירים בסביבה הטבעית. בני הצ'ינוק התגוררו, כדרכם של שבטים יושבי קבע רבים, בבתים ארוכים (אנ'). יותר מחמישים אנשים, השייכים למשפחה מורחבת, התגוררו לעיתים קרובות בבית ארוך אחד. הבתים הארוכים שלהם היו עשויים מלוחות עץ מעצי ארז אדום מערבי. רוחב הבתים היה 6–18 מטרים ואורכם 15–45 מטרים.
שפה ומיתוסים > פרנץ בועז (1858–1942)

האנתרופולוג היהודי-גרמני, פרנץ בועז שהעביר את רוב שנותיו בארצות הברית, פרסם בשנת 1888 מאמר ב"ז'ורנל של הפולקלור האמריקני" (The Journal of American Folk-Lore), כתב עת הדן בפולקלור האמריקאי, ובו תיאר כמה "שירי צ'ינוק" כולל הטקסט הן בשפת צ'ינוק והן בתרגום לאנגלית.
אוסף "אגדות הילידים של אורגון וושינגטון נאספו" (Native Legends of Oregon and Washington Collected) של אגדות וסיפורים של הצ'ינוק שנכתבו ונאסף על ידי פרנץ בועז ב-1893, זה היה אוסף של סיפורי פולקלור שונים של הצ'ינוק שנכתבו מהתקופה בילה עם בני הצ'ינוק בין השנים 1890 ל-1891. במסעות קיץ לאורגון וושינגטון.
ב-1894 פרסם פרנץ בועז את ה"טקסטים של הצ'ינוק" (Chinook Texts). בספר עיון זה כלל בועז מיתוסים, אמונות, מנהגים, סיפורים וסיפורים היסטוריים שונים, כפי שסיפרו בני הצ'ינוק בעצמם.
שפה ומיתוסים > ג'ורג' גיבס (1815–1873)

הגאולוג והאתנולוג האמריקני ג'ורג' גיבס (אנ') בן תקופתו של בועז, אסף ופרסם את "המילון האלפביתי של שפת הצ'ינוק" (Alphabetical Vocabulary of the Chinook Language). הוא נעזר ברוברט שורטס וסולומן ה. סמית מאורגון וא. צ. אנדרסון מוויקטוריה שבאי ונקובר. המילים הרבות נאספו משבטים שונים בהתחשב בכך שבאותה תקופה בני הצ'ינוק דוברי השפה כמעט נכחדו. הספר נכתב בעיקר למטרות מסחר עם האינדיאנים וגיבס אסף את רוב המילים והתרגומים שלו מהסוחרים עצמם.
בני הצ'ינוק כיום

לבני הצ'ינוק יש קהילה כבר זמן רב בנהר הקולומביה התחתון. השבטים והקבוצות של הצ'ינוק בנהר הקולומביה התחתון התארגנו מחדש במאה ה-20, הקימו צורת ממשל נבחרת והחיו את התרבות השבטית. הם ביקשו הכרה לראשונה כשבט ריבוני מוכר פדרלית בסוף המאה ה-20, שכן הכרה זו מעניקה הטבות מסוימות שהובטחו על ידי האמנה לחינוך ולרווחה. הלשכה לענייני אינדיאנים של מחלקת הפנים של ארצות הברית דחתה את בקשתם ב-1997. מאז סוף המאה ה-20, "האומה האינדיאנית של הצ'ינוק" עוסקת במאמץ מתמשך להבטיח הכרה רשמית, עורכת מחקר ומכינה תיעוד כדי להוכיח את ההיסטוריה שלה. מתייחסים אליהם בדיווחים ממשלתיים והיסטוריים, אך אמנות שנחתמו בטנסי פוינט (Tansy Point) ב-1851 לא אושרו על ידי הקונגרס באמצעות תהליך אשרור רשמי. חוסר מעש זה גרם לטריטוריות של הצ'ינוק שהוגדרו באמנות להישאר בלא שיועברו. אף על פי כן, השטחים הללו נלקחו על ידי הממשלה הפדרלית. אם הקונגרס היה מאשר רשמית את האמנות, הייתה נוצרת שמורה, שמשמעותה הייתה הכרה אוטומטית.
בשנת 2001 הכירה מחלקת הפנים של ארצות הברית ב"האומה האינדיאנית של הצ'ינוק", קונפדרציה של קבוצות האינדיאנים הקתלמט, הקלאצופ, הצ'ינוק התחתון, הווהקיאקום והצ'ינוק וילאפה כשבט, על פי כלליו שנקבעו בהתייעצות עם שבטים מוכרים אחרים. השבט תיעד את המשכיות הקהילה שלהם לאורך זמן בנהר הקולומביה התחתון. הכרה זו הוכרזה במהלך החודשים האחרונים של ממשלו של הנשיא ביל קלינטון. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, יש לאנשי צ'ינוק בודדים חלקות קרקע בשמורת קווינולט (אנ') העשירה בעץ במחוז גרייס הארבור (אנ') בוושינגטון. הקווינולט ערערו על ההכרה בצ'ינוק באוגוסט 2001, והנושא החל להיות מטופל על ידי הממשל החדש.
לאחר שנבחר הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בחנו הממונים הפוליטיים החדשים שלו את החומרים של צ'ינוק. ב-2002, בפעולה חריגה ביותר, הם ביטלו את ההכרה בצ'ינוק ובשני שבטים נוספים שאושרו גם הם על ידי הממשל הקודם. מאמצים של בריאן ביירד (אנ'), חבר הקונגרס מטעם המפלגה הדמוקרטית, ממחוז הקונגרס השלישי של וושינגטון, כדי להעביר חקיקה ב-2011 להשגת הכרה בשבט לא הצליחו. בהחלטתו על תביעה שהוגשה בסוף 2017, קבע שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית, רונלד ב. לייטון, כי ניתן להעניק הכרה רק מהקונגרס וזרועות ממשל אחרות, אך במידה רבה צידד בשבט; לייטון דחה שבע מתוך שמונה תביעות של מחלקת הפנים לדחות את התיק, כולל ערעור על חוק משנת 2015 האוסר על שבטים לבקש הכרה בשנית.
משרדי "האומה האינדיאנית של הצ'ינוק" נמצאים בביי סנטר (אנ') בוושינגטון. השבט מקיים מפגש חורף שנתי בבית לוחות העץ ברידג'פילד (אנ'), בוושינגטון. הוא מקיים גם טקס אלתית ראשונה שנתי (Annual First Salmon Ceremony) בצ'ינוק פוינט (Chinook Point, פורט קולומביה) על החוף הצפוני של הנהר קולומביה. בשנת 2019, האומה האינדיאנית של הצ'ינוק רכשה 40 דונם משטח הסכם טנסי פוינט (Tansy Point treaty) משנת 1851.
לקריאה נוספת

Chinookan Peoples of the Lower Columbia Published by University of Washington Press, 2013 - ISBN 978-0-295-99279-2
Judson, Katharine Berry (1912). Myths and legends of the Pacific Northwest, especially of Washington and Oregon (DJVU). Washington State Library's Classics in Washington History collection (2nd ed.). McClurg. OCLC 10363767. Oral traditions from the Chinook, Nez Perce, Klickitat and other tribes of the Pacific Northwest.
הערות שוליים

↑  Eilís O'Neill, Unrecognized Tribes Like The Chinook In SW Washington Struggle Without Federal Help In Pandemic
↑  Chinook Indian Nation
↑  "Chinook Nation heads to court to battle federal government's 'genocide'".
↑  "Federal Register :: Request Access".
↑  "Federal Register :: Request Access".
↑  "Congressman tries a different approach to secure recognition for Chinook nation".
↑  Business Registry
↑  "Oksd_icc_d234_v06_p208".
↑  "Oksd_icc_d240_v11_p026".
↑  Eugene V. Resnick, AP US History: With 2 Practice Tests, Simon and Schuster, 2020, ISBN 9781506263045
↑  Jon D. Daehnke, Chinook Resilience: Heritage and Cultural Revitalization on the Lower Columbia River, University of Washington Press, 2017, ISBN 9780295742274
↑  Robert H. Ruby, John A. Brown, 	The Chinook Indians: Traders of the Lower Columbia River, University of Oklahoma Press, 1988, ISBN 9780806121079
↑  Franz Boas, Chinook Songs
↑  Native Legends of Oregon and Washington Collected
↑  Chinook Texts
↑  Alphabetical Vocabulary of the Chinook Language
1 2  Amy McFall Prince, "Feds revoke tribe's status", The Daily News (TDN), 6 July 2002;
↑  "Chinook tribe pushes for recognition, again". The Oregonian, p A1+. The Oregonian. 30 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Federal Register, Volume 66, Number 6 (Tuesday, January 9, 2001)
↑  Solomon, Molly. "Chinook Tribe A Step Closer To Recognition As Federal Judge Advances Claims". www.opb.org (באנגלית).
↑  The Clackamas Chinook people
↑  "Chinook Indian Nation - Our Coast" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-08-28.
↑  Villages of the Lower Columbia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285636205171  LCCN: sh85024396 
ילד מבני הצ'ינוק עובר תהליך של שיטוח ראש.
מפה של הטריטוריה המסורתית של שבטי הצ'ינוק.
העתק בקנה מידה מלא של בית לוחות ארז בסגנון צ'ינוק שהוקם בשנת 2005 במקלט חיות הבר הלאומי רידג'פילד (אנ'), שהיה פעם מיושב על ידי יותר מ-1,200 אנשי צ'ינוק
איור של פנים בית לוחות של בני הצ'ינוק
צ'יף מהצ'ינוק התחתון בשמורת וורם ספרינג (1886).
קסם תקריב

קסם בקלפים. שמאל למעלה: "תבחר קלף, כול קלף. ימין למעלה: שיטת החזקת קלף. שמאל למטה: ערבוב "קפיץ". ימין למטה: ערבוב הקלפים כהכנה לפעלול
קסם תקריב או קסם קלוז־אפ (באנגלית:Close Up Magic) הוא קסם המבוצע באווירה אינטימית, לא יותר ממטרים ספורים בין הקוסם לקהל, ולרוב מבוצע בישיבה לשולחן. קסם תקריב הוא אחד מאבני היסוד של כלל צורות הקוסמות, ומעטים הקוסמים אשר לא מתמחים בסוג זה של קסמים.
זריזות ידיים היא מיומנות התומכת בסוג זה של קסמים, והיא נועדה לתמרן את הקהל כך שלא לשים לב לחפצים שאיתם מבוצע הקסם. קסמי תקריב הם לרוב קסמי קלפים, ולכן קוסמי קסם תקריב בדרך כלל מתמקצעים בערבוב מהיר ונאה של הקלפים, כדי ליצור רושם בידורי ומרהיב. עוד חפצים קטנים המשמשים לסוג זה של קסמים הם מטבעות, כדורים וגביעים, ולפעמים כמה מאלה במקביל. הקוסם ג'וני פלאמר שולף אפרוחים מגביעים בהופעתו הקבועה.
מיקרומנטאליזם הוא מופע מנטליזם המבוצע בשיטת ההגשה האנטימית של קסם התקריב, וכמו כן רוב פעלולי הקריאה הקרה מבוצעים באותה שיטה אינטימית של קסם תקריב.
קייס (אי, אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק באי למול חופי ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  73°19′00″S 77°48′00″W﻿ / ﻿73.3167°S 77.8°W﻿ / -73.3167; -77.8
 נתונים מדיניים
 על שם:  פרנסיס קייס 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקייס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקייס
 
האי קייס (באנגלית: Case Island) הוא אי מכוסה קרח, למול חופי ארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
צורתו של האי מעגלית, וקוטרו כ-22 קילומטרים.
האי ממוקם בין מפרצון קרול (שבחוף ארץ פאלמר) לבין האי סמיילי.
שיא גובהו של האי קייס 368 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1965.