stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיאנג-צ'י
הכלים

(אותיות מסורתיות ומופשטות: 棋子, פין-יין: qí zǐ, קנטונזית: kei4 ci4)
כל שחקן (ישנם שני שחקנים, בעל הצבא האדום ובעל הצבא השחור, הנקראים בקיצור אדום ושחור בהתאמה) מתחיל את המשחק עם שישה-עשר כלים. הכלים הם דסקיות עגולות בעלות אות אחת כתובה עליהן. בעבר הכלים היו דסקיות עץ עליהן נחרטה האות, אך כיוון שהדסקית לא נצבעה, על כלים זהים נחרטו אותיות שונות על-מנת להבדיל בין הצבעים. כיום הדסקיות נצבעות, אך עדיין כותבים אותיות שונות. כלי המשחק עדיין עשויים עץ, אך לפעמים משתמשים בפלסטיק במקומו או, בסטים יותר יקרים, בירקן. ישנם גם כלי שיאנג צ'י בצורת פסלים ממתכת.
שמות הכלים וחלוקתם

1 גנרל* (אדום: 帥 באותיות מסורתיות, 帅 במופשטות, פין-יין-shuài, קנטונזית: seot1; שחור: 將 באותיות מסורתיות, 将 במופשטות, פין-יין-jiàng, קנטונזית-zoeng1). לפי האגדה, בעבר נקרא הגנרל "קיסר", אך כיוון שקיסר סין של התקופה גילה על כך הוא הוציא להורג שני שחקנים ש"שבו את הגנרל", ולכן השם הוחלף.
2 מנדרינים\שומרים\יועצים (אדום: 仕, פין-יין: shì; שחור: 士, פין-יין: shì, קנטונזית: si6)
2 פילים (אדום)\שרים (שחור) (אדום: 象, פין-ייו: xiàng; שחור: 相, פין-יין: xiàng)
2 סוסים (אדום: 傌 באותיות מסורתיות, 马 במופשטות, פין-יין: mà, קנטונזית: maa6; שחור: 馬 באותיות מסורתיות, 马 במופשטות, פין-יין: mǎ, קנטונזית: maa5)
2 מרכבות (אדום: 俥 באותיות מסורתיות, 车 במופשטות, פיניין: jū, קנטונזית: geoi1; שחור: 車 באותיות מסורתיות, 车 במופשטות, פין-יין: jū, קנטונזית: geoi1)
2 תותחים (אדום: 炮 או 包, פין-יין: pào או bāo בהתאמה, קנטונזית: paau3 או baau1 בהתאמה; שחור: 砲 או 包, פין-יין: pào או bāo בהתאמה, קנטונזית: paau3 או baau1 בהתאמה). לפני שהתותח הומצא, כלי זה נקרא "בליסטה".
5 חיילים (אדום: 兵, פין-יין-bīng, קנטונזית: bing1; שחור: 卒, פין-יין-zú, קנטונזית: zeot1)
שמות הכלים וחלוקתם > ערכי ניקוד (כח) של הכלים השונים

| --- | --- |
כלי: ניקוד
 חייל לפני מעבר הנהר: 1
 חייל לאחר מעבר הנהר: 2-3
 יועץ: 2
 פיל: 2
 סוס: 4.5
 תותח: 5
 מרכבה: 9-10
סידור הכלים

על השורה הראשונה (מזווית ראייתו של השחקן שבבעלותו הכלים) מונחים כל הכלים למעט התותחים והחיילים, לפי הסדר, משמאל לימין:
מרכבה, סוס, פיל, מנדרין, גנרל, מנדרין, פיל, סוס, מרכבה.
על השורה השנייה מדלגים.
על השורה השלישית מניחים את שני התותחים על ההצטלבות השנייה הכי ימנית ועל השנייה הכי שמאלית.
על השורה הרביעית מניחים את החיילים על כל הצטלבות שנייה, החל מהימנית הקיצונית וכלה בשמאלית הקיצונית.
תנועת הכלים

לשחקן מותר להזיז את אחד מכליו פעם אחת בתור, לפי הגבלות אלה:
תנועת הכלים > הגנרל

הגנרל זז בצעד (תנועה לצומת הקרובה) אורתוגונלי (לא אלכסוני) אחד בתוך הטירה. אין באפשרותו לצאת ממנה. אסור לגרום לו לעמוד מול הגנרל היריב על אותו הטור כאשר אין שום כלי העוד ביניהם (מצב זה נקרא "הגנרלים עומדים עירומים זה מול זה"), בניגוד לג'אנג-גי, בו אם השחקן שלא גרם למצב זה מפְסִיקוֹ, המשחק נגמר בתיקו.
תנועת הכלים > המנדרינים

המנדרינים זזים צעד אחד אלכסוני בתוך הטירה. אין באפשרותם לצאת ממנה.
תנועת הכלים > הפילים

הפילים זזים בדיוק שני צעדים באלכסון בתור. אין באפשרותם לחצות את הנהר, לכן הם כלים הגנתיים בלבד.
תנועת הכלים > הסוסים

הסוסים זזים צעד אורתוגונלי ואחריו צעד אלכסוני. לא ניתן לוותר על אף אחד מצעדים אלה. בניגוד לשחמט, אין באפשרות הסוסים לדלג במקרה ויש כלי בנקודת הפנייה שלהם.
תנועת הכלים > המרכבות

המרכבות זזות בצעדים אורתוגונאלים בלתי-מוגבלים בכמותם*.
תנועת הכלים > התותחים

לתותחים אין מקביל בשחמט. התותחים זזים כמו המרכבות, אך על-מנת לשבות כלי הם זזים בצורה רגילה, מדלגים מעל כלי אחד, ממשיכים לזוז באותו מסלול ונוחתים על הכלי שברצונם לשבות. הכלי שמעליו מדלגים התותחים לא נשבה. אין באפשרות התותח:
לדלג מעל יותר מכלי אחד בדרך למטרה.
לדלג בלי לשבות.
לשבות בלי לדלג.
לשנות את מסלול התנועה במהלך השבייה לאחר הדילוג, או במהלך התנועה.
הערה חשובה: כאשר כלי אחר שובה כלי אחר, הוא זז להצטלבות בה נמצאת מטרתו (בתנאי שמטרתו נמצאת בטווח התנועה שלו ושהמטרה שלו היא כלי יריב. אם שני הכלים נמצאים בבעלותו של אותו שחקן הכלי שזז יכול להגיע רק עד הצטלבות אחת מאחורי הכלי השני, כאשר, לצורך העניין, כיוון התנועה נקרא "קדימה"). המטרה מורדת מהלוח והכלי שזז לוקח את מקומה. פעולה זו נקראת "שבייה". הכלי שזז לא יכול להמשיך במסלולו, גם אם הוא ריק, והכלי שנשבה לא חוזר יותר למשחק, בניגוד לשוֹגי.
תנועת הכלים > החיילים

החיילים זזים צעד אחד קדימה לפני חציית הנהר או צעד אחד לצדדים אחריה. עם הגעתם לשורה האחרונה, הם מאבדים את יכולתם להתקדם (בניגוד לשחמט, בו הם משנים את צורתם).
פירוש הביטוי "ללא הגבלה" פירושו שהכלי יכול לזוז באותו מסלול (בלי לשנותו באמצע ההליכה), אך לפי הגבלות השבייה.
סיום המשחק

המשחק מסתיים באחת משתי הצורות:
אחד הגנרלים מאוים ואין ביכולתו לצאת מהאיום, או שאין הוא מאוים אך אין באפשרות השחקן שבבעלותו נמצא גנרל זה להזיז כלי בלי לגרום לכך שהגנרל שלו יהיה מאוים (כלי מאוים פירושו כלי שעומד בסכנת לקיחה אם: 1. הוא לא יזוז ממקומו 2. אף כלי לא יושם ביניהם. 3. המאיים לא יישבה. 4. בעל הכלי המאיים יבחר לעשות מהלך אחר).
אין לאף שחקן שום סיכוי לנצח (מצב כזה קורה אם כל הכלים שביכולתם לחצות את הנהר נשבו).
כאשר שחקן מאיים על הגנרל היריב, הוא אומר 將 (באותיות מסורתיות)\将 (באותיות מופשטות)\jiāng (בפין-יין)\zoeng1 (בקנטונזית), שפירושו "גנרל" במנדרינית. הכרזה זו היא המקבילה להכרזת "שח" בשחמט.
בשחמט, תורו של שחקן שאין ביכולתו להזיז כלי בלי לגרום למלך שלו להיות מאוים, המשחק הוא תיקו. אין זה המקרה בשיאנג-צ'י. במקרה כזה, השחקן שאין ביכולתו להזיז אף כלי מפסיד.
בניגוד לשוגי, כאשר קורה מצב של שח מתמשך, השחקן שגורם לשח חייב להפסיק אחרי השח השני אחרי החזרה השנייה (אסור לו לעשות חזרה שלישית), אחרת הוא מוכרז מיד כמפסיד. אם זוהי חזרה שבה לא המלך הוא הכלי המאוים, המשחק מוכרז כתיקו.
תיעוד המשחק

בספר "השחמט של סין" מופיעה שיטה בה הטורים ממוספרים מ-1 עד 9, מימין לשמאל, והשורות ממוספרות מ-1 עד 10, מהרחוקה לקרובה. ("שמאל", "ימין", "קרוב" ו"רחוק" ביחס לשחקן שמניע את הכלי.)
זו התבנית לפיה כותבים את המהלך:
(שם הכלי) (שורה קודמת)(טור קודם)-(שורה חדשה)(טור חדש)
מהלך לדוגמה יכתב כך:
1. 炮 41-71, 馬 38-46
קיצורים

השמות נכתבים בדרך כלל בקיצורים של השמות האנגליים של הכלים כך:
גנרל: G או K
מנדרין: M או A
פיל: E
סוס: H
צריח: R (הוא אינו מסומן באות C על-מנת לא לבלבל בינו לבין התותח)
תותח: C
חייל: S או P
לוח משחק
הגנרל
המנדרינים
הפילים
הסוסים
המרכבות
התותחים
החיילים
אסלינג לופטוס

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1990 (בת 34) נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Aisling Sinead Katie Loftus 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  The Becket School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסלינג לופטוס (באנגלית: Aisling Loftus; נולדה ב-1 בספטמבר 1990) היא שחקנית אנגלייה. לופטוס מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד אגנס טאולר בסדרת הדרמה של ITV "מר סלפרידג'", ובתפקיד סוניה רוסטובה בדרמה התקופתית של ה-BBC "מלחמה ושלום".
ביוגרפיה

לופטוס נולדה בנוטינגהאם שבנוטינגהאמשייר להורים אירים, פדי ואיילין לופטוס. יש לה אחות מבוגרת ממנה בשם אויפי (Aoife). בגיל תשע החלה לשחק בקרלטון וורקשופס. היא למדה למבחני A-Levels בבית הספר בקט שבנוטינגהאם. היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרטי טלוויזיה וקולנוע בהם בסרט "This Is England".
הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בשנת 2000 בפרק בסדרה "Peak Practice". אחר כך הופיעה לופטוס בסדרות טלוויזיה שונות בהן "חדר מיון", "רופאים", "The Bill", והדרמה הקומית "The Fattest Man in Britain" בכיכובם של טימותי ספול ובובי בול.
ב-2008 תוארה לופטוס כ"כוכב של המחר" במגזין Screen International. ב-2009 הופיעה בסרט הקצר "ג'ייד" של דניאל אליוט, שזכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב-2010 כיכבה לופטוס בדרמה של ה-BBC "חמש בנות" בתפקיד קורבן הרצח ג'מה אדמס. ביולי אותה שנה שיחקה בתפקיד נשי ראשי בדרמה נוספת של ה-BBC בשם "Dive", מאת זוכי הבאפט"א דומיניק סאבאג' וסיימון סטיבנס. בין השחקנים בסדרה היו ג'ק אוקונל, שכיכב בסדרה "סקינס", אדי מארסן, ג'ינה מקי, ג'וזף מול ויואן ברמנר. הדרמה זכתה לשבחי הביקורת, בהם יואן פרגוסון מהעיתון האובזרבר צפה שאסלינג "אש" לופטוס תהיה "תופעה" (phenomenon).
ב-2010 שיחקה לופטוס בתפקיד לאוני פאולר בלהיט הקייצי "Spur of the Moment" מאת אניה רייס בתיאטרון רויאל קורט בלונדון. על הופעתה קיבלה לופטוס ביקורות חיוביות, ודומיניק קבנדיש מדיילי טלגרף כינה אותה "נפלאה" (superb). בפברואר 2017 שיחקה תפקיד ג'ואן בהפקה של נוטינגהאם פלייהאוס למחזה "Touched" מאת סטיבן לואו.
ב-2011 כיכבה לופטוס בסרט הטלוויזיה "The Borrowers" של ה-BBC, ששודר ביום הקופסאות, בתפקיד ארייטי. ב-2012 השתתפה בשתי סדרות של ה-BBC "ג'ייד" ו"אויבי הציבור", ושיחקה בתפקיד קסנדרה במיני-סדרה "השוטר הטוב". ב-2013 גילמה את אגנס טאולר בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" של ITV. ב-2016 שיחקה בתפקיד סוניה רוסטובה בדרמה "מלחמה ושלום" על פי הרומן באותו שם.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | The Worst Witch |  | ITV |
| 2000 |  | Peak Practice | אבי מופט | בפרק "Electricity" |
| 2001 |  | A Fish Out of Water | אנג'לה | סרט טלוויזיה |
| 2004 |  | Help! I'm a Teenage Outlaw | טועמת מזון | בפרק "Betrayed" |
| 2005 | רופאים | Doctors | אמה טיילר | בפרק "Special" |
| 2006 |  | This Is England |  | סרט של שיין מדוז |
| 2006 | חדר מיון | Casualty | מלי בנט | בפרק "Perfect Day" |
| 2006 |  | Blind Man's Alley | שחקנית מס' 4 | סרט קצר |
| 2008 |  | The Bill | סופי רנדל | בפרק "Too Hot to Handle" |
| 2008 | רופאים | Doctors | אלי לוול | בפרק "Baby I Love You" |
| 2008 | חדר מיון | Casualty | ג'ו בלמיין | בפרק "Broken Homes" |
| 2009 |  | The Fattest Man in Britain | איימי | סרט טלוויזיה |
| 2009 |  | Jade | ג'ייד | סרט קצר זכייה בפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין |
| 2010 | תפוזים ושמש | Oranges and Sunshine | סוזי |  |
| 2010 |  | Thorne: Sleepyhead | רייצ'ל | מיני-סדרה |
| 2010 |  | Dive | לינדזי | סרט טלוויזיה |
| 2010 | חמש בנות | Five Daughters | ג'מה אדמס | מיני-סדרה |
| 2011 |  | Death of a Superhero | שלי | בהפקת Grand Pictures |
| 2011 |  | The Borrowers | ארייטי קלוק | סרט טלוויזיה |
| 2011 | עמוד שמונה | Page Eight | מליסה לג' | סרט טלוויזיה |
| 2011 |  | Case Histories | לילי רוז / טניה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 | השוטר הטוב | Good Cop | קסנדרה | מיני-סדרה |
| 2012 |  | Public Enemies | ג'ייד | מיני-סדרה |
| 2012 |  | Little Crackers | מריה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013–2015 | מר סלפרידג' | Mr. Selfridge | אגנס טאולר / לקלייר | סדרת טלוויזיה |
| 2016 | גאווה ודעה קדומה וזומבים | Pride & Prejudice & Zombies | שארלוט |  |
| 2016 | מלחמה ושלום | War & Peace | סוניה רוסטובה | מיני-סדרה |
| 2016 |  | Property of the State | אן מארי |  |
| 2017 |  | Broken | השוטרת דון מוריש | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2017 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | טיגן לנגטון | בפרק "Red in Tooth & Claw" |
| 2017 |  | Gun Shy | מריבת' |  |
| 2021-2018 | ליל המכשפות | A Discovery of Witches | סופי נורמן | סדרת טלוויזיה; 12 פרקים |
| 2024 |  | Sherwood | סנדי ווטרס | תפקיד ראשי (עונה 2); 6 פרקים |
הערות שוליים

1 2  Loftus profile on IMDb
↑  "Loftus in This Is Nottingham". אורכב מ-המקור ב-23 בדצמבר 2009. נבדק ב-23 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Loftus in the Television Workshop website". אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2008. נבדק ב-23 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  'Jade wins Berlinale Silver Bear for Best Short Film' on the UK Film Council website
↑  Ferguson, Euan (11 ביולי 2010). "TV review: Dive; Identity; To Kill a Mockingbird at 50". The Guardian. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Spur of the Moment".
↑    Dominic Cavendish, ‏Spur of the Moment, Royal Court, review, The Telegraph, 21 July 2010
↑  "Touched review at Nottingham Playhouse". The Stage.
↑  "IMDB Cast" (באנגלית). נבדק ב-2017-06-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358928205171  GND: 1033932434  ISNI: 0000 0004 0325 5009  LCCN: no2013109129  VIAF: 299802380   WorldCat (עם VIAF): 299802380
דבשה

ערך זה עוסק בסירופ מתוק. אם התכוונתם לסוג של צמח עשבוני, ראו .
| --- | --- |
כף דבשה
כף דבשה
 
 מאכלים
 סוג:  סירופ סוכר, רכיב קולינרי, בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
עוגיות דבשה בעת הכנתן
דִּבְשָׁה (בלעז: מולאסה) היא סירופ סמיך כהה, הנוצר כתוצאה מבישול ממושך של מיץ קנה סוכר או סלק סוכר, המתבצע בעת זיקוק הסוכר הלבן. מוצרי סוכר מסוג סוכר חום ודמררה מקבלים את צבעם מן הדבשה, בהתאם לרמת הריכוז של החומר, וכעיקרון, הדבשה האמיתית עשויה מיץ קנה סוכר שמורתח לכדי סירופ.
הדבשה משמשת לעיתים כחומר מקשר בפורמולות מזון. הדבשה משמשת גם להכנת המשקה החריף רום, שנרקח לראשונה באיים הקאריביים. הרום נוצר מתסיסה של הדבשה וזיקוקה.
דבשת קנה סוכר

הדבשה הגופריתית עשויה מקנה סוכר צעיר וירוק ומטופלת בגופרית דו-חמצנית שמתנהגת כחומר משמר בעת תהליך מיצוי הסוכר. הדבשה הלא-גופריתית עשויה מקנה סוכר בוגר ולא דורשת טיפול גופריתי בעת תהליך מיצוי הסוכר. ישנן שלוש דרגות לדבשת הקנה: דבשה ראשונה או עדינה (Mild), דבשה שנייה או כהה (Dark) ודבשה שלישית או בלקסטראפ (Blackstrap). שלושתן עשויות להיות גופריתיות או לא-גופריתיות.
כדי לייצר דבשה, שהיא מיץ קנה סוכר טהור, נקצר קנה הסוכר ומסירים את עליו. עסיסו של הקנה ממוצה, לרוב בעזרת מעיכה או ריסוק. הרתחתו של העסיס לרכז מגבירה את התגבשות הסוכר. כתוצאה מהרתחה ראשונה זאת ומהפרדת גבישי הסוכר, נוצרת 'הדבשה הראשונה', שהיא בעלת תכולת הסוכר הגבוהה ביותר, כיוון שמעט סוכר מוצה מהעסיס, באופן יחסי. 'דבשה שנייה' נוצרת לאחר הרתחה שנייה והפרדת סוכר נוספת, וטעמה בעל חמצמצות קלה.
ההרתחה השלישית של סירופ הסוכר מניבה דבשת 'בלקסטראפ' ("BlackStrap Molasses"). רוב הסוכרוז מהעסיס הראשוני כבר התגבש, ובכל זאת ערכה הקלורי של דבשת 'בלקסטראפ' הוא סוכרי בעיקרו; עם זאת, להבדיל מסוכרים מזוקקים שאינם מכילים כלל ויטמינים ומינרלים, מולסה מכילה כמויות משמעותיות של ויטמין B6 ומינרלים, כולל סידן, מגנזיום, ברזל ומנגן; כף אחת מספקת עד 20% מהערך היומי המומלץ של כל אחד מאותם חומרים מזינים. דבשת 'בלקסטראפ' היא גם מקור טוב לאשלגן.
סוגים נוספים

במטבח המזרח-תיכוני, דבשה מיוצרת ממספר חומרי גלם אחרים: חרובים, ענבים, תמרים, רימונים ותות עץ. דבשה שמקורה בעסיס פירות, נקראת בערבית דִבְּס (دبس).
דבשה בהיסטוריה

במהלך "המסחר המשולש" בין מערב אפריקה, האיים הקאריביים, והמושבות הבריטיות בצפון אמריקה במאה ה-18, אוניות שנשאו טובין כנחושת, טקסטיל, חרוזים, אקדחים ותחמושת היו נשלחות מאירופה וצפון אמריקה לנמלי מערב אפריקה, ששילמו תמורתן בעבדים. משם היו הספינות הבריטיות מפליגות לעולם החדש, וממשיכות את סחר החליפין עם וירג'יניה - בה הוחלפו העבדים במטען שעיקרו היה טבק וקנבוס - והאיים הקאריביים - בהם הועמסו סוכר, רום ודבשה. לבסוף היו שבות הספינות לאירופה, כדי להשלים את המשולש הגאוגרפי-עסקי.
הדבשה משמשת כדימוי לאיטיות: "איטי כמולאסה" בשפה האנגלית. על אף זאת, באסון הדבשה של בוסטון התפקע מכל מולאסה ענק, והטביע אנשים וסוסים, אשר לא הספיקו לברוח מנהר המולאסה.
ראו גם

אסון הדבשה של בוסטון
הסנאט הרומי

| --- | --- |

הקוריה הוסטיליה, משכן הסנאט הרומי
 מדינה:  רומא העתיקה 
 מטה הארגון:  בית הסנאט, קוריה קורנליה, קוריה הוסטיליה 
 
הסנאט הרומי (בלטינית: Senātus Rōmānus) היה גוף שלטוני שפעל ברומא העתיקה, תחילה כגוף מייעץ למלך וכשזה הודח הפך הסנאט לגוף המרכזי במדינה וכך הוא פעל עד ימי הרפובליקה המאוחרת. בתקופת הרפובליקה המאוחרת, סמכותו החלה להתערער עד שלבסוף, הפך לגוף נטול עוצמה פוליטית עצמאית, כפוף לקיסר הרומי.
היסטוריה

לפי המסורת, הסנאט נוסד על ידי רומולוס, המייסד המיתולוגי של רומא ומלכה הראשון, כמועצה מייעצת של 100 ראשי משפחות פטריקיות, שנקראו פאטרס ("אבות"). מקור השם במילה הלטינית senex, שפירושה "אדם זקן", וממנה המילה Senatus – מועצת זקנים. מאוחר יותר, עם ייסוד הרפובליקה הרומית, לוקיוס יוניוס ברוטוס הגדיל את מספר הסנאטורים לשלוש מאות (לפי האגדה), שנקראו גם קונסקריפטי (אנשים מגויסים), שכן ברוטוס גייס אותם. לפיכך, חברי הסנאט כונו פאטרס קונסקריפטי. חלק מהמצורפים לסנאט היו פלבאים ובכך התאפשרה גם להם גישה למוסדות השלטון.
בתקופת הרפובליקה הסנאט היה הגוף החזק במדינה. גוף זה הקצה פרובינקיות למגיסטראטים, ניהל את ענייני החוץ של המדינה, שלט על הכספים הציבוריים ונהנה מיוקרה רבה שאפשרה לו לפקח על אסיפות העם. מצב זה נמשך עד הטריבונאט של טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס בשנת 133 לפנה"ס. גרקכוס היה הראשון שערער על סמכותו המסורתית של הסנאט על ידי התעלמות ממנו ופנייה ישירה לאסיפות העם. מעשיו של גרקכוס הביאו לבסוף להתהוות שתי סיעות בפוליטיקה הרומית, הפופולריים שהעדיפו לפעול דרך אסיפות העם ויריביהם האופטימאטים שהעדיפו את סמכותו המסורתית של הסנאט.
היריבות בין שתי הסיעות הביאה אסון על רומא וגרמה לפריצתן של מלחמות אזרחים עקובות מדם. לוקיוס קורנליוס סולה ניסה לשקם את כוחו של הסנאט בזמן כהונתו כדיקטטור על ידי קיצוץ בסמכויות המגיסטראטים והגדלת מספר חברי הסנאט. לכאורה השינויים הגדילו את כוחו של הסנאט אולם בפועל התיקונים של סולה שרדו רק זמן קצר אחרי מותו היות שהחברים החדשים שנכנסו בזמן שלטונו, חסרו את המסורת והיכולת הפוליטית לשלוט ביעילות כפי שקודמיהם שלטו בעבר. יתרה מזאת, החוויה המעצבת של חייהם הייתה מלחמת האזרחים, חוויה שהם השתדלו לעשות הכל שלא תחזור על עצמה ולכן היו פגיעים לסחטנותם של מצביאים כריזמטיים.
יוליוס קיסר שינה את אופי החברות בסנאט בתקופה שבה היה דיקטטור. הוא הגדיל את מספר החברים והושיב שם אזרחים רומאים רבים ממוצא לטיני ואיטלקי (בניגוד לרומאי), יחד עם תומכים נאמנים שהוכיחו את יכולתם במלחמות האזרחים. הוא זילזל בסנאט והפך אותו לחותמת גומי להחלטות שלו ושל יועציו. חברי הסנאט המשיכו ליטול חלק בפוליטיקה הרומאית, אך לעולם לא הגיע הסנאט כגוף למעמדו בעבר, אף על פי שחבריו עדיין היו האליטה של החברה הרומית. הסנאטורים נקראו vir clarissimus כלומר "נודעים לתהילה". מעמד הסנאטורים המשיך להדרדר באימפריה המאוחרת היות שלא מונו עוד לפיקודים צבאיים והמרכז השלטוני עצמו עבר מן העיר רומא. אף על פי כן, הסנאט שרד עד סופה של האימפריה המערבית ואף מעבר לכך, למרות שהוא כבר הפך לזהה בחשיבותו למועצה העירונית של העיר רומא.
בו בזמן נוסד סנאט נפרד על ידי קונסטנטינוס בקונסטנטינופול, ששרד בשמו, אם לא בחשיבותו למשך מאות שנים.
סמכות

הסמכות החוקית התגלמה בעם הרומאי, דרך אספת הקנטוריות (קומיטיה קנטוריאטה), אספת השבטים (קומיטיה פופולי טריבוטה), ואספת הפלבס (קונסיליום פלביס). עד שנת 287 לפנה"ס הסנאט היה רשאי לאשר או לפסול חוקים של האסיפות. לאחר מכן הסנאט לא שימש כגוף מחוקק, ודעת הסנאט הייתה רק הצעה כיצד לנהוג, ולא חוק בפני עצמו. החקיקה למעשה הייתה באספות הרומאיות האחרות, שפעלו על פי ההמלצות של הסנאט וגם בחרו את המגיסטראטים של המדינה.
אף על פי כן, לסנאט היה תפקיד משמעותי בפוליטיקה הרומאית. כהתגלמות של רומא, הסנאט היה הגוף הרשמי ששלח וקיבל שגרירים כנציג העיר, מינה פקידים רשמיים לניהול הקרקעות הציבוריות – כולל מושלים מחוזיים שניהלו מלחמות וחילקו תקציבים ציבוריים. מקור כוחו של הסנאט לא נבע מסמכויותיהם (potestas) של חבריו אלא מיוקרתם (auctoritas) של חבריו.
כמו האספה הקנטוריות והשבטית, אך שלא כמועצת הפלבס, הסנאט פעל תחת הגבלות דתיות מסוימות. הוא יכול להתכנס רק במקדש – בדרך כלל בקוריה הוסטיליה (אם כי טקסי תחילת השנה היו במקדש יופיטר אופטימוס מקסימוס, ואסיפות בענייני מלחמה – במקדש בלונה). לפני כל ישיבה נערכה תפילה והוקרב קרבן. הסנאט יכול היה לשבת רק מהזריחה עד השקיעה, ונאסר עליו להיפגש בשעת מושב של אחת האסיפות האחרות.
להלכה, חולק הממשל ברומא הרפובליקאית בין הסנאט, אספת הפלבס והמגיסטראטים, כאשר רק העם (ה-populus) הוא הריבון האמיתי, ושני האחרים הם גופים שכוחם נובע מהעברת הסמכות אליהם על–ידי העם. ברומא לא התקיימה הפרדת רשויות כמשמעה היום, ואספת העם עסקה בנושאי חקיקה, הצבעה, בחירות ומינויים בו-זמנית. גם המגיסטראטים נהנו מסמכויות ביצוע ושיפוט בו-זמנית, ואילו הסנאט הוגבל לתפקיד הגות וייעוץ, ללא סמכות לחוקק חוקים.
חברות

בתקופת המלוכה היו בסנאט 100 חברים שמונו על ידי המלך. עם הקמת הרפובליקה הגוף גדל ל-300 חברים בערך, אשר מונו על ידי הקונסולים. בשנים 316–312 לפנה"ס סמכות המינוי עברה לקנסורים. בדיקטטורה של לוקיוס קורנליוס סולה מספר החברים הוגדל ל-600. בימי הדיקטטורה של יוליוס קיסר גדל מספר החברים לסביבות האלף. אוגוסטוס החזיר את המספר ל-600, אולם בתקופת הקיסרות הוא הוגדל שוב עד שבתחילת המאה השלישית לספירה הוא מנה כ-800–900 חברים.
חברותו של סנאטור הייתה לכל החיים ויכלה לפקוע רק בהוראת הקנסורים, שהרכיבו את רשימת הסנאט (lectio senatus) כל חמש שנים, אם חשבו שהוא ביצע מעשה "כנגד המוסר הציבורי" אך בדרך כלל, רק סנאטורים זוטרים סולקו על ידי הקנסורים, מלבד מקרים יוצאי דופן של קנסורים נוקשים ומחמירים כמו מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס. לסנאטור מסולק הייתה אפשרות לחזור להיות חבר הסנאט אם הוא כיהן לאחר מכן כמגיסטראט. בזמן הטריבונאט של פובליוס קלודיוס פולכר חוקק חוק שמחייב את הקנסורים להעמיד למשפט את חבר הסנאט החשוד, ובכך הוגבלה סמכותם לסלק אישים מן הסנאט.
לרוב, כל המגיסטראטים – קוואיסטורים, אידילים, פראיטורים, טריבוני הפלבאים וקונסולים – התקבלו לסנאט אוטומטית לאחר סיום כהונתם, אך לא כל הסנאטורים היו חייבים לכהן קודם לכן כמגיסטראטים. מגיסטראטים לשעבר, שסיימו את תפקידם לאחר הלקטיו, הורשו לשבת בסנאט כחברים חסרי זכות הצבעה עד עריכת הלקטיו הבא. בהדרגה הוגבלה זכותם של הקנסורים בהרכבת רשימת הסנאט. חוק מהמאה השנייה לפנה"ס קבע שהם חייבים למנות את טריבוני הפלבס לסנאט, ולאחר הרפורמות של סולה נקבע שכל הקוואיסטורים לשעבר (שמעתה כללו 20 כל שנה) ימונו אוטומטית לסנאטורים, וצעד זה רוקן במידה רבה את סמכויות הקנסורים להרכיב את הלקטיו.
בכירותם של הסנאטורים סווגה על ידי המשרה הבכירה ביותר שכיהנו בה, החל מקונסול. אלה שלא היו [דרושה הבהרה] כונו "senatores pedarii" ("סנאטורים רגליים", מקור שמם נבע מן העובדה שלא לכולם היו מקומות ישיבה בשעת התכנסות הסנאט) ולא הורשו לדבר. במקרה שסנאטור נפטר במהלך כהונתו, הוא לא הוחלף עד עריכת רשימת הסנאט מחדש על ידי הקנסורים. הרכבת רשימת הסנאטורים נעשתה על פי סדר בכירותם של המגיסטראטים.
הקונסולים וטריבוני הפלבס היו רשאים לכנס את הסנאט ולנהל את הישיבה, ה"פרינקפס סנאטוס" היה זקן הסנאטורים ובעל היוקרה הרבה ביותר מביניהם. אם שני הקונסולים לא היו נמצאים (משום שהיו בדרך כלל בשדה הקרב), המגיסטראט הבכיר ביותר בעיר, בדרך כלל הפראיטור אורבנוס, היה מכנס את הסנאט מתוקף סמכותו כממלא מקום הקונסול.
על הסנאטורים הוטלו מספר הגבלות: נאסר עליהם לעזוב את איטליה (אלא אם היו בשליחות המדינה) ובעתות חירום אף את העיר רומא. הם היו חייבים להחזיק בית ברומא ולהתגורר בו לפחות חלק מן השנה, ונאסר עליהם להשתתף במסחר בקנה מידה גדול (אף על פי שכנראה הגבלה זאת מעולם לא נשמרה בפועל).
לכל הסנאטורים הייתה הזכות לענוד טבעת סנאטורית (שבתחילה הייתה עשויה מברזל, ומאוחר יותר מזהב), ו"טוניקה קלאבה", גלימה לבנה עם פס ארגמן ברוחב 13 סנטימטר ("לאטוס קלאבוס") על הכתף הימנית. סנאטור שהחזיק באחת ממשרות הממשל בעיר לבש טוגה לבנה עם שפה ארגמנית רחבה. כל הסנאטורים נעלו נעלי עור סגורות.
התנהלות הסנאט

לא הייתה הגבלה על הדיון, והנוהג הקרוי היום "פיליבסטר" היה תרגיל ידוע. ההצבעה נערכה בעל פה או בהצבעה בידיים בנושאים פחותי חשיבות, אך הצעות רשמיות וחשובות הוחלטו על ידי חלוקה של הבית (הצבעה ברגליים) – התומכים בדעה אחת הלכו לצד אחד של הבית, המתנגדים להם – לצד שני, ומספר האנשים בכל קבוצה נספר. בדרך יכלו לנאום רק הסנאטורים הבכירים. מגיסטראט מכהן שהיה גם חבר סנאט איבד את זכות ההצבעה שלו במהלך כהונתו והיא שבה לו רק עם סיומה, טריבוני הפלבס השתתפו בישיבות והיו יכולים להטיל וטו בכל עת. בסנאט היה נהוג המושג של קוורום ונקבע שהחלטות חשובות לא יתקבלו אלא אם כן שליש מחברי הסנאט יהיו נוכחים.
הסנאט היה רשאי להתכנס רק לפי הוראה של מגיסטראט בעל אימפריום או של טריבון הפלבס, בדרך כלל הישיבות נערכו בקוריה או במקרים מסוימים באחד המקדשים אולם לא הייתה הגבלה למקום כינוס מסוים והסנאט יכול לקיים את ישיבותיו בכל מקום בתחום הפומריום (שטח העיר המקודש). הסנאט התכנס מהבוקר עד שקיעת החמה (דיונים בלילה היו אסורים) עם הפסקה קטנה מהדיונים בצהריים. השהייה בסנאט לא הייתה נוחה ומלבד השעות הארוכות של הדיונים הסנאטורים נאלצו לשבת על ספסלי עץ לא נוחים ומזג האוויר בבניין עצמו נטה להיות לא נעים.
כל החלטות הסנאט (senatus consultum) נכתבו ונשמרו בארכיון (אף על פי שהפרוצדורה המדויקת של השמירה לא ידועה). במהלך הקונסולאט הראשון של יוליוס קיסר בשנת 59 לפנה"ס החלו לפרסם את החלטות הסנאט בציבור הרחב אבל אוגוסטוס ביטל את התקנה הזאת.
גלריה

מבט מכיוון דרום מערב
מבט מכיוון מזרח
מבט מכיוון צפון מזרח
הדמיית שחזור מבנה הקוריה הוסטליה
קיקרו תוקף את קטילינה, פרסקו במשכן הסנאט האיטלקי. הציור מתאר דיון בסנאט בעת שהתכנס בתיאטרון פומפיוס. הציור אינו מדויק מבחינה היסטורית, שכן הסנאט ישב בדרך כלל במבנה של שורות זו מול זו.
נורדרנאי

נורדרנאי (בגרמנית: Norderney) הוא אי בים הצפוני מול קו החוף של סקסוניה התחתונה, גרמניה, ואחד משבעה איים מאוכלסים המהווים חלק משרשרת איי פריזיה המזרחית. הוא ממוקם בין האי יוסט (Juist) ממערב לאי בלטרום (Baltrum) ממזרח. האי הוא גם מועצה מקומית השייכת למחוז אאוריך (Aurich) ומתגוררים בו כ-6,000 תושבים (נכון לדצמבר 2015).
נורדרנאי הוא אתר תיירות ונופש פופולרי ומגיעים אליו מדי שנה כ-300 אלף מבקרים, שעליהם מתבססת למעשה כלכלת האי. נורדרנאי ובורקום הם שני האיים היחידים מבין השבעה המאוכלסים אשר עליהם מותרת תנועת מכוניות, ועל כן הם גם המאוכלסים והצפופים ביותר.
שטחו הכולל של האי הוא 26.29 קמ"ר, רוחבו כ-2.5 ק"מ בממוצע, אורכו כ-14 ק"מ, והוא האי העשירי באורכו בגרמניה. העיירה ורוב אזורי המגורים מרוכזים בחלקו המערבי של האי, בעוד חלקו המזרחי, ולמעשה יותר ממחציתו, הוא שמורת טבע, שהתנועה בתוכה מותרת רק ברגל.
הגישה לאי, כמו לשאר האיים בשרשרת, אפשרית רק דרך הים באמצעות מעבורת או דרך האוויר בטיסה במטוס קל (באי יש שדה תעופה קטן). אין גשרים או מעבורות בין האיים, ומבקר הרוצה לעבור מאי לאי, חייב להפליג עם המעבורת ליבשת ומשם לקחת מעבורת נוספת לאי שאליו הוא רוצה להגיע.
נורדרנאי הוא האי היחיד באזור שבו התגוררו יהודים (ר' פרק "יהודים בנורדרנאי" בהמשך).