stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסעדת גונדל
ראו גם

אתר רשמי (magyar, angol)
קארוי גונדל וגסטרונומיה, youtube.com
János Gundel: The Gundel Heritage as a Hungaricum (האקדמיה של כולם), youtube.com
מותגים הונגריים, HVG
Gundel,aily.hu יזרח באורה הישן
"מסעדת Stilvolles wunderbares", tripadvisor.de (בגרמנית)
Zsolt Litauszki בראש Gundel, magyarkonyhaonline.hu
Gundel Restaurant Long Image Movie, youtube.com
יש ללמד את אנשי פשט לאכול שוב!, huszadikszazad.hu
Gundel Art Award, gundel.hu
ספק המסעדות של משרד ראש הממשלה נבחר, infostart.hu
תמורת עשירית ממחיר המסעדה מקבלים בני הזוג אורבן את השומלואי של גונדל, 24.hu
Dr. Andrea Gyarmati: A Gundel, 24.hu
גונדל העיד: בגלל זה האוכל זול יותר במשרד ראש הממשלה, daily.hu
"זו הייתה החלטה שלי באילו מחירים להפעיל את מזנון ראש הממשלה", 24.hu
כך נולדה האגדה על גונדל, index.hu
נחלת ז'בוטינסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מושב, יישוב לשעבר 
 על שם:  זאב ז'בוטינסקי
 מיקום:  בנימינה
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°31′34″N 34°56′53″E﻿ / ﻿32.5261149°N 34.9481832°E﻿ / 32.5261149; 34.9481832
 נחלת ז'בוטינסקי (למפת הכרמל מוגדלת) נחלת ז'בוטינסקי(למפת הכרמל רגילה) נחלת ז'בוטינסקי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחלת ז'בוטינסקי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחלת ז'בוטינסקי
 
נחלת ז'בוטינסקי היה מושב  של תנועת בית"ר, אשר התמזג במשך השנים לתוך בנימינה.
בית בלה ומרדכי אולמרט בנחלת ז'בוטינסקי, הוריו של אהוד אולמרט
היסטוריה

את המושב הקים גרעין מתיישבים של תנועת בית"ר ופלוגות הגיוס שלה. גרעין זה הקים בשנת 1939 מושב בשם תל צור בדרך העולה מבנימינה לזכרון יעקב. צורת היישוב הייתה בדגם "חומה ומגדל". בשנת 1942 הועתק המושב למבצר שוני, היכן ששכן מחנה של מחתרת האצ"ל. בשנת 1946 הועתק המושב שוב, לאזור הסמוך לבנימינה, והפך, מוניציפלית, לחלק מהמושבה. אז גם הוסב שמו ל"נחלת ז'בוטינסקי", על-שם זאב ז'בוטינסקי, מנהיג תנועת בית"ר, אשר נפטר בשנת 1940.
שימור המורשת ותושבים ידועים

בשנת 2011 ניתלו שלטים במסגרת פרויקט שימור מורשת, בחזית בתים ברחוב נחלת ז'בוטינסקי המספרים את סיפור תושבי הבית בעת הקמת השכונה.
דמויות מוכרות ובולטות נולדו וגדלו במושב, ביניהן חברה הכנסת מרדכי אולמרט, שם גידל את 4 בניו בהם ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, ירמי אולמרט ויוסף אולמרט, השר לשעבר זאב בוים, יו"ר קק"ל לשעבר שלמה גרבץ ומנהל מרכז מורשת בגין הרצל מקוב.
ראו גם

קטגוריה:נחלת ז'בוטינסקי: אישים
לקריאה נוספת

ישעיהו מחנאי, נחלת ז'בוטינסקי – תולדותיה של התיישבות בית"רית, הוצאת המרכז להתיישבות של תנועת החרות-בית"ר, תל אביב, 1952 / תשי"ב.
נורם ואן ליר

| --- | --- |
ואן ליר בשנת 1971
ואן ליר בשנת 1971
 לידה:  1 באפריל 1947 מזרח ליברפול שבאוהיו
 פטירה:  26 בפברואר 2009 (בגיל 61) שיקגו, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת סנט פרנסיס
 דראפט:  בחירה מספר 34, 1969 שיקגו בולס
 קבוצות כשחקן
 1969–1971   1971–1978   1978–1979:  סינסינטי רויאלס   שיקגו בולס   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 3 בחירות למשחק האולסטאר (1974, 1976, 1977)   חמישיית העונה השנייה (1974)   3 בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (1974, 1976, 1977)   5 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (1971 - 1973, 1975, 1978)
 
נורמן אלן "נורם" ואן ליר השלישי (באנגלית: Norman Allen "Norm" Van Lier III;‏ 1 באפריל 1947 - 26 בפברואר 2009) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 11.8 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 7.0 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק.
נעורים ומכללות

ואן ליר נולד בעיר מזרח ליברפול שבאוהיו, וגדל במידלנד, פנסילבניה. בשנת 1965 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון מידלנד" לאליפות התיכונים של פנסילבניה, לאחר שניצחה את כל 28 משחקיה באותה עונה. בין השנים 1966–1969 למד באוניברסיטת סנט פרנסיס, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל שלה לצד הרכז קווין פורטר.
קריירה מקצועית

ואן ליר נבחר על ידי קבוצת שיקגו בולס בבחירה ה-34 של דראפט ה-NBA לשנת 1969, והועבר לפני תחילת העונה לסינסינטי רויאלס. בעונת הרוקי שלו שיתף פעולה בקו האחורי עם אוסקר רוברטסון, שעזב בסיום אותה עונה והוחלף ברכז הצעיר נייט ארצ'יבלד. מבחינה התקפית, עונת 1970/1971 הייתה עונת השיא של ואן ליר, כשרשם שיאי קריירה של 16.0 נקודות ו-7.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, וכן הוביל את ה-NBA עם 10.1 אסיסטים למשחק. במהלך עונתו השלישית נשלח בטרייד לשיקגו בולס, במדיה שיחק עד סיום עונת 1977/1978, והפך לאחד משחקניה האהודים ביותר. ואן ליר והקלע ג'רי סלואן הרכיבו קו אחורי הגנתי וקשוח במיוחד, ולצד הפורוורדים בוב לאב וצ'ט ווקר הפכו את הבולס לאחת הקבוצות המובילות ב-NBA לאורך שנות ה-70. אחת הפעולות האופייניות לואן ליר הייתה סחיטת עבירות תוקף, כשהתייצב בזריזות לפני שחקני ההתקפה עליהם שמר. בתקופתו של ואן ליר בשיקגו הגיעה הקבוצה 5 פעמים לשלב הפלייאוף, והעפילה פעמיים לסדרת גמר המערב (ב-1974 ו-1975).
לקראת עונת 1978/1979 חתם בקבוצת מילווקי באקס, ושוחרר ממנה ב-22 בינואר, לאחר 38 משחקים בלבד. בסיום אותה עונה הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 32.
בין השנים 1971–1978 נבחר ואן ליר 8 פעמים ברציפות לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, והשתתף בשלושה משחקי אולסטאר. בעת פרישתו דורג שמיני בתולדות ה-NBA וראשון בתולדות הבולס הן באסיסטים (5,217) והן בחטיפות (767) לאורך הקריירה.
ב-26 בפברואר 2009 נפטר ואן ליר בביתו שבשיקגו, בגיל 61. מאוחר יותר באותו יום נפטר גם מאמן העבר של שיקגו בולס ופיניקס סאנס, ג'וני "רד" קר.
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות הקריירה של ואן ליר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1969, באתר basketball-reference.com
↑  You can't keep a wild man down, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 26 בפברואר 1973
↑  רשימת מוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1979, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת החוטפים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1979, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על מותו של ואן ליר, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 26 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018065290  VIAF: 943154260638124480008   WorldCat (עם VIAF): 943154260638124480008
ניק ויילר-באב

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1995 (בן 28) ארלינגטון, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.93
 מכללה:  אוניברסיטת ארקנסו (2014–2015)   אוניברסיטת המדינה של איווה (2016–2019)
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2020–:  ריזן לודוויגסבורג   באיירן מינכן
 
ניק ויילר-באב (באנגלית: Nick Weiler-Babb; נולד ב-12 בדצמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בבאיירן מינכן.
קריירה

ויילר-באב הוא אחיו הצעיר של הכדורסלן כריס באב. הוא החל לשחק כדורסל עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו, אך בחר לעזוב את האוניברסיטה לאחר שבעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 0.7 נקודות ו-0.8 ריבאונדים ב-4.7 דקות למשחק, והחל מעונת 2016/2017 הצטרף לאוניברסיטת המדינה של איווה.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, הוא הצטרף לסגל מיאמי היט למשחקי ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-27 ביולי 2019 חתם בריזן לודוויגסבורג מהבונדסליגה הגרמנית. ב-5 באוקטובר 2019 רשם טריפל דאבל של 10 נקודות, 11 ריבאונדים ו-12 אסיסטים בניצחון קבוצתו 94–80 על טלקום בון.
ב-24 ביולי 2020 חתם בבאיירן מינכן, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג.
הערות שוליים

↑  Randy Peterson, Peterson: Bill Self offered Nick Weiler-Babb a place to work out this summer -- for a hilarious price, The Des Moines Register (באנגלית אמריקאית)
↑  Randy Peterson, It's official: Another Babb is headed to Iowa State basketball, The Des Moines Register (באנגלית אמריקאית)
↑  Raphielle Johnson, Shooting guard Nick Babb becomes Arkansas' third 2014 commit, College Basketball | NBC Sports, ‏2013-08-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Scott Phillips, Iowa State lands another power conference transfer in former Arkansas guard, College Basketball | NBC Sports, ‏2015-04-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Weiler-Babb's aggressiveness pays off for Cyclones, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
↑  Randy Peterson, Another day, another award for Iowa State's Nick Weiler-Babb, The Des Moines Register (באנגלית אמריקאית)
↑  Jack Shover jack.shover@iowastatedaily.com @JackUShover, Wigginton, Weiler-Babb to play in NBA Summer League, Iowa State Daily (באנגלית)
↑  Four Cyclones Honored By Big 12, Iowa State University Athletics (באנגלית)
↑  Grant Becker, Weiler-Babb signs with German team, KGAN, ‏2019-07-27 (באנגלית)
↑  Nick Weiler-Babb puts up triple-double in Germany, Eurohoops, ‏2019-10-06 (באנגלית)
↑  Basketball News, Scores, Stats, Analysis, Standings, www.eurobasket.com
ניקו רייס

| --- | --- |

ניקו רייס
 לידה:  30 ביולי 1953 (בן 71) לוקסמבורג סיטי, לוקסמבורג לוקסמבורג
 מדינה:  לוקסמבורג 
 השתייכות:   צבא לוקסמבורג
 תקופת הפעילות:  1973–2008 (כ־35 שנים)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 קצין במסדר כתר האלון 
 
ניקו רייס (בלוקסמבורגית: Nico Ries;‏ נולד ב-30 ביולי 1953) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג בין השנים 2002–2008.
ביוגרפיה

רייניג נולד בלוקסמבורג סיטי ב-30 ביולי 1953. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא לוקסמבורג. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל, וב-1977 חזר ללוקסמבורג. מאז ועד 1994 פיקד על יחידות קטנות בצבא לוקסמבורג, ולאחר מכן הועבר למלא תפקידין בכירים במטה הכללי. למשך תקופה קצרה הוא הוצב ביוגוסלביה. ב-28 בינואר 2002 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) עד פרישתו ב-15 בינואר 2008.
הוא נשוי ואב לשני ילדים.
ניק זגרניצ'ני

ניק זגרניצ'ני (נולד ב-21 בנובמבר 1969) הוא מתאבק עבר ישראלי, סגן אלוף אירופה (1993).
ביוגרפיה

זגרניצ'ני נולד באוקראינה למשפחה יהודית ועלה לישראל בשנת 1991. לאחר שעלה לארץ הצטרף למועדון ההיאבקות של הפועל תל אביב.
באליפות העולם בשנת 1991 שנערכה בוארנה שבבולגריה, זגרניצ'ני סיים במקום השמיני בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג.
זגרניצ'ני ייצג את ישראל באולימפיאדת ברצלונה 1992 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בסגנון יווני-רומי. הוא סיים במקום ה-11 מתוך 19 מתחרים לאחר ניצחון אחד ושני הפסדים. בקרב הראשון הוא ניצח בתוצאה 8–10 את עומר אלמס מטורקיה, בקרב השני הוא הפסיד בתוצאה 1–2 למארק פולר האמריקאי ובקרב השלישי הפסיד שוב בתוצאה 0–4 לווילבר סאנצ'ז הקובני.
באליפות אירופה בשנת 1993 שנערכה באיסטנבול שבטורקיה, זכה זגרניצ'ני במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג. באליפות העולם בשנת 1994 הוא סיים במקום ה-11 ובאליפות אירופה באותה השנה הוא סיים שוב במקום ה-11.
בשנת 1995 הוא עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. באליפות העולם באותה השנה הוא סיים במקום ה-22 ובאליפות אירופה אותה השנה הוא סיים במקום ה-14. באליפות אירופה בשנת 1996, הוא סיים במקום ה-7.
לאחר פרישתו מהיאבקות תחרותית, הוא החל לאמן במועדון ההיאבקות של הפועל תל אביב ובין היתר אימן את מיכאל ביילין, זוכה שתי מדליות ארד מאליפות העולם.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com
↑  דאג סטראק,‏ "Israeli team acquires a Russian accent Of 32-athlete squad, 11 are former Soviets", ‏ 20 ביולי 1992, 'The Baltimore Sun'
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | ואדים בביקין • אלכסיי בזרוב • רוגל נחום • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו |  יעל ארד • עמית לנג • סימון מיגרשווילי •  אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | מטביי ברנוב • מקס גלר • אלכסנדר דוידוביץ' • ניק זגרניצ'ני |  |
|  הרמת משקולות | אנדריי דניסוב • ראובן חדינטוב • אולג סדיחוב |  |
|  התעמלות מכשירים | רון קפלן |  |
|  טניס | גלעד בלום |  |
|  סיף | לידיה חטואל-צוקרמן |  |
|  קליעה | מנחם אילן • אדוארד אלייב • ילנה טריפולסקי |  |
|  שחייה | יואב ברוק • ערן גרומי • טימאה טוט • קרן רגאל |  |
|  שיט | אלדד אמיר • שי בכר • יואל סלע • עמית ענבר • ארז שמש |  |
נורלנד

נורלנד (בשוודית: Norrland, "ארץ הצפון") הוא הגדול מבין ארבעת חלקיה של שוודיה, ומהווה ארץ היסטורית (לצד סביאלנד, סקונהלנד ויֶטאלנד) התופסת 59% משטחה של ממלכת שוודיה של ימינו, כשהיא משתרעת בצפונה וחולשת על מפרץ בוטניה ועל הגבול עם פינלנד במזרח ובצפון-מזרח, ועל מרבית הגבול עם נורווגיה במערב וצפון-מערב. מדרום נמצאת סביאלנד.
נורלנד כוללת את תשעת החבלים מצפון לדרום: לפלנד, נורבוטן, וסטרבוטן, ימטלנד, אוניירמאנלנד, הריידלן, מדלפד, הלסינגלנד ויֵסטריקלנד.
תכונות טבעיות

נורלנד מציג את מרבית שכיות הטבע הפראי של שוודיה, שבראשן יערות עבותים והרים – לרבות ההר הגבוה בשוודיה, הר קֶבְּנֶה (Kebnekaise). מספר רב של נהרות קצרים שוצפים בכיוון מערב-מזרח ובמימיהם שטו בעבר גזעי העץ לעבר המנסרות שלאורך החופים; כיום משמש כוחם הרב להפקת האנרגיה ההידרואלקטרית של המדינה. משאביה החשובים של נורלנד, מלבד הנהרות והיערות, הם מכרות הברזל. הערים החשובות הן אומאו, לולאו, אסטרסונד, יבלה וקירונה.
שטחה הגדול של ארץ הצפון השוודי, 261,292 קמ"ר, עומד מול עובדת היותה הדלילה מבין שלוש ארצות שוודיה: כ-12% מאוכלוסיית המדינה חיים בה, ובהם הקהילה הסאמית הקטנה (כ-17,000) בלפלנד.
תרבות והיסטוריה

ב-1634 נתכוננה נורלנד ראשית כמחוז (אזור שפיטה), שכלל חלקים מפינלנד של ימינו. עם זאת מאז 1645, עת עברו החבלים ימטלנד והריידלן לשוודיה מנורווגיה, חדלה נורלנד מלהתקיים כישות אדמיניסטרטיבית והיא מאז ציון-דרך גאוגרפי ומסורתי שאינו בעל משמעות מנהלית עוד.
גבולותיה של ארץ-הצפון השתנו משמעותית לאורך ההיסטוריה. בשונה משתי "ארצות" שוודיה האחרות, נורלנד אינה מסמנת את תחום-שבתו של עם או שבט קדומים, ועל אף זאת הספרות – וכך גם הכינויים בני-ימינו – מבחינים במאפייני זהות ותרבות נורלנדיוֹת מובחנים יותר מאלו ה"סביאיים" או ה"גוטיים".
הנורלנדית היא קבוצת ניבים מוכרת המדוברת במרבית חבלי האזור.
ראו גם

חלוקה מנהלית של שוודיה
הערות שוליים

כנסייה באגם בקרבת אסטרסונד
מסיף קבנקייסה
תיש חג-המולד של יבלה
אגם בקרבת החוג הארקטי
| מחוזות שוודיה |
| --- | --- | --- |
|  נורלנד | אופסלה, דלרנה, וסטרבוטן, וסטרנורלנד, יבלבורג, ימטלנד, נורבוטן |  |
|  סביאלנד | סטוקהולם, אופסלה, ארברו, דלרנה, וסטמנלנד, וסטרה ייטלנד, ורמלנד, יבלבורג, ימטלנד, סדרמנלנד, אסטרייטלנד |  |
|  יטאלנד | גוטלנד, וסטרַה יֶיטלנד, ינשפין, קאלמאר, קרונוברי, אסטרייטלנד |  |
|  סקונהלנד | בלקיניה, הלנד, סקונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge875766  SELIBR: 155354
נורם ניקסון

| --- | --- |

ניקסון בשנת 2014
 לידה:  11 באוקטובר 1955 (בן 68) מייקון שבג'ורג'יה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת דוקיין
 דראפט:  בחירה מספר 22, 1977 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1977–1983   1983–1989   1989:  לוס אנג'לס לייקרס   סן דייגו/לוס אנג'לס קליפרס   סקאבוליני פזארו
 הישגים כשחקן
 2 אליפויות NBA‏ (1980, 1982)   2 בחירות למשחק האולסטאר (1982, 1985)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (1978)
נורמן אלרד "נורם" ניקסון (באנגלית: Norman Ellard "Norm" Nixon; נולד ב-11 באוקטובר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1989. זכה בשתי אליפויות NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, בעונות 1980 ו-1982, וממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 15.7 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-8.3 אסיסטים למשחק.
נשוי לשחקנית דבי אלן.
תיכון ומכללות

ניקסון נולד וגדל בעיר מייקון שבג'ורג'יה, וכתלמיד תיכון הצטיין כשחקן כדורסל ופוטבול, בעמדות המגן האחורי והרץ האחורי. בשנתו האחרונה בתיכון הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון סאות'ווסט" לזכייה באליפות ג'ורג'יה, וכמו כן זכה באליפות המדינה בקפיצה לגובה כשקפץ לגובה של 1.96 מטר.
בשנת 1973 החל ללמוד באוניברסיטת דוקיין שבפיטסבורג, וב-4 שנותיו כשחקן קבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-6.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בינואר 2001 הפרישה קבוצת האוניברסיטה את גופייתו של ניקסון, עם המספר 10, כהוקרה על תרומתו.
קריירת משחק > לוס אנג'לס לייקרס

ניקסון נבחר על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-22 של דראפט ה-NBA לשנת 1977. בעונתו הראשונה בקבוצה הציג יכולת טובה כשהוצב בעמדת הרכז הפותח, ובעונה העוקבת כבר היה אחד הרכזים המצטיינים בליגה בעת שרשם ממוצעים של 9.0 אסיסטים (שלישי בליגה) ו-2.5 חטיפות (שני בליגה), בנוסף ל-17.1 נקודות למשחק. בעונת 1979/1980 הצטרף כוכב המכללות מג'יק ג'ונסון לשלושת כוכבי הלייקרס דאז – כרים עבדול-ג'באר, ג'מאל וילקס וניקסון – והפך את הקבוצה לאחת המוכשרות והמלהיבות ב-NBA; באותה עונה זכו הלייקרס באליפות ה-NBA לאחר שגברו בגמר על פילדלפיה 76' בתוצאה 4–2, ושנתיים לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות נוספת, שוב מול פילדלפיה, הודות ליכולת מצוינת של ניקסון שהוביל את קלעי קבוצתו בפלייאוף עם 20.4 נקודות למשחק.
בסיום עונת 1982/1983, בה הובסה לוס אנג'לס מול פילדלפיה בגמר ה-NBA בתוצאה 0–4, נשלח ניקסון בטרייד לסן דייגו קליפרס (שהפכה בעונה העוקבת ל"לוס אנג'לס קליפרס") בתמורה לביירון סקוט. ב-6 עונותיו עם הלייקרס העמיד ניקסון ממוצעים של 16.4 נקודות ו-7.9 אסיסטים למשחק, והשתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (בעונת 1981/1982).
קריירת משחק > סן דייגו/לוס אנג'לס קליפרס

בעונתו הראשונה עם הקליפרס נבחר בפעם השנייה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שרשם ממוצעים של 11.1 אסיסטים (שני בליגה) ו-17.0 נקודות למשחק. בשנתיים הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה, עד שסבל מפציעות קשות בברכו השמאלית ובקרסולו הימני אשר השביתו אותו ממשחק לכל עונות 1987 ו-1988. בעונת 1988/1989 חזר לשחק עבור הקליפרס, אך הוא התקשה לתרום לקבוצה והחליט לפרוש מה-NBA בסיום העונה. בתקופתו כשחקן הקליפרס (מלבד העונות שהחמיץ) רשמה הקבוצה מאזן כולל של 114 ניצחונות לעומת 214 הפסדים (34.8%), ולא העפילה לשלב הפלייאוף.
לאחר הפרישה מה-NBA

בסיום עונת 1988/1989 שיחק במשך כחודשיים בקבוצת סקאבוליני פזארו מליגת העל האיטלקית, ולאחר מכן פרש באופן סופי ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו עבד במשך תקופה קצרה כסוכן שחקנים ומפיק מחזות זמר, ובהמשך הפך לפרשן טלוויזיה של משחקי לוס אנג'לס לייקרס.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ניקסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  ניקסון עדיין "מחלק אסיסטים" כסוכן, באתר הניו יורק טיימס, 29 בפברואר 2004
↑  סטטיסטיקות המכללות של ניקסון, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1977, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של ה-NBA בעונת 1978/1979, באתר basketball-reference.com
↑  פט ריילי מסביר את הטרייד של ניקסון, באתר הניו יורק טיימס, 13 בנובמבר 1983
↑  ניקסון נפצע בקרסולו הימני, באתר הניו יורק טיימס, 5 בנובמבר 1987
נורמן ויטקר

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1890 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  20 במאי 1975 (בגיל 85) פניקס סיטי, ארצות הברית 
 הישג בולט:  היה מס' 25 בעולם בשנת 1918
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בין-לאומי 
 מד כושר מרבי:  2568 (בשנת 1928)
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה, המרכז למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 מקצוע נוסף:  עורך דין 
 מדינה:  ארצות הברית
 
נורמן ויטקר (באנגלית: Norman Tweed Whitaker);‏ 9 באפריל 1890, פילדלפיה – 20 במאי 1975, פיניקס) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת אמן בינלאומי.
אביו של ויטקר לימד אותו לשחק בהיותו בן 14, ולאחר מכן התקדם על ידי צפייה במשחקיו של הרי נלסון פילסבורי בשנת 1905. בשנת 1918 היה ויטקר אחד מטובי השחמטאים בארצות הברית והיה אמור לקיים דו-קרב על תואר אליפות ארצות הברית מול פרנק מרשל, אך הוא לא התייצב לתחרות. בשנת 1927 ניצח בתחרות בינלאומית שהתקיימה במישיגן בהשתתפות 12 שחמטאים, ובהקדימו את שמואל רשבסקי. ויטקר הוכרז כאלוף ארצות הברית על ידי National Chess Federation, הגוף שקדם לאיגוד השחמט האמריקאי United States Chess Federation (USCF).
בשנת 1928, במהלך ירח הדבש שלו הגיע ויטקר להאג לשחק באליפות העולם לחובבים (תחרות שהתקיימה מול 15 אלופי ארצות שונות). למרות שהיה מעורב בתאונת רכבות קשה שבה נהרגו תשעה אנשים ואשתו נפצעה קשה, סיים בתוצאה 9.5-5.5 וזכה בפרס. מנצח התחרות היה מקס אויבה, שהפך לאלוף העולם שבע שנים מאוחר יותר.
ויטקר סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא עבד תקופה מסוימת בממשלת ארצות הברית כעוזר שר הפנים, בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכן נשלל רישיון עריכת הדין שלו והוא הורשע במספר פשעים כולל גנבת מכונית, משלוח מורפיום בדואר והתעללות מינית בקטין. ויטקר הגיש מספר תביעות נגד מעצר השוא, לטענתו.
בשנת 1932 זכה ויטקר לפרסום בזמן חטיפתו של בנו של צ'ארלס לינדברג. סוכן לשעבר ב-FBI בשם גזטון מינס תכנן להונות בסכום של 104,000 דולר יורשת עשירה בטענה שהוא בקשר עם החוטפים. מינס תכנן להשתמש בוויטקר לצורך איסוף הסכום, אך שניהם נעצרו ונשפטו. ויטקר הורשע בניסיון לסחיטה, שהה בבית הסוהר 18 חודשים, שוחרר ונעצר פעם נוספת. הוא שהה תקופות בבתי סוהר שונים, כולל אלקטרז שם התחבר לפושע אל קפונה.
לאחר שחרורו, חזר ויטקר לפעילות כשחמטאי במשרה מלאה. במשך שנים אחדות היה מהשחקנים הפעילים ביותר באמריקה ובאירופה. הוא השתתף באליפויות הפתוחות של ארצות הברית עם תוצאות טובות, כאשר בשנים 1923 ו-1930 חלק מקום ראשון. בשנת 1948 הצליח להגיע למקום ה-16 בלבד באליפות ארצות הברית. בשנותיו האחרונות השתתף בעיקר בתחרויות חלשות בהן היה יכול לזכות והמשיך בכך עד מותו בשנת 1975.
ספר שכתב

365 Ausgewahlte Endspiele: Eines Fur Jeden Tag Im Jahr Schach-Chess (Deutsch) 365 Selected Endings: One For Each Day of the Year, English by Norman T. Whitaker and Glenn E. Hartleb (1960) ISBN 0-923891-84-6
לקריאה נוספת

Hilbert, John Samuel (2000), Shady Side: The Life and Crimes of Norman Tweed Whitaker, Chess Master, Cassia, ISBN 0-939433-57-5
Whitaker, Norman (December 1969), "Sixty-five Years in American Chess", Chess Life: 502-4
נוירוכימיה

נוירוכימיה היא חקר הנוירוכימיקלים, הכוללים מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטרים), כווננים-עצביים (נוירומודולטורים), הורמונים-עצביים (נוירו-הורמונים), ומולקולות אחרות כמו תרופות המשפיעות על פעילות תאי העצב (נוירונים). נוירוכימיה היא תחום במדעי המוח, ובוחנת את הקשר בין התרכובות האורגניות הפעילות במערכת העצבים, לתהליכים עצביים כמו נוירופלסטיות, נוירוגנזה והבחנה עצבית. למחקר הנוירוכימי השפעה חזקה על הרפואה והפסיכולוגיה.
היסטוריה

ניתן לתארך את ייסוד הנוירוכימיה כתחום מחקר לסדרת "סימפוזיונים נוירוכימיים בינלאומיים"[דרושה הבהרה]; הראשון מביניהם פורסם ב-1954 תחת הכותרת "Biochemistry of the Developing Nervous System" ("ביוכימיה של מערכת העצבית המתפתחת"). מפגשים אלה הובילו ליצירת החברה הבינלאומית לנוירוכימיה, והחברה האמריקנית לנוירוכימיה. מפגשים מוקדמים אלה דנו בטבע הזמני של מוליכים עצביים כמו אצטילכולין, היסטמין, חומר P וסרוטונין. עד שנת 1972, הרעיונות והמושגים כבר קיבלו אופי מוחשי יותר. נוירוכימיקלים כמו נוראדרנלין, דופמין וסרוטונין סווגו כ"מוליכים עצביים משוערים בקבוצות נוירונים מסוימות במוח".
תפקוד המולקולות המוחיות האופייניות

מוליך, כוונן והורמון עצבי, יכולים שלושתם להוות זה את זה, כל מולקולה לגופה. למשל, הנוירו-הורמון דופמין הוא גם הורמון וגם מוליך עצבי, והנוירו-הורמון אוקסיטוצין הוא גם הורמון, וגם כוונן-עצבי.
דוגמאות של נוירוכימיקלים

גלוטמט הוא המוליך העצבי הנפוץ ביותר. רוב הנוירונים מפרישים גלוטמט או GABA. גלוטמט הוא מעורר, כלומר הפרשתו גורמת לתאים קרובים לשלוח דחף עצבי.
GABA הוא דוגמה למוליך עצבי מעכב (מדכא פעילות).
דופמין הוא דוגמה נוספת למוליך עצבי. הוא חלק חשוב במערכת הלימבית, הקשורה בפעילות ושליטה רגשית. הוא שולט גם בתנועה, ערנות, ותחושות עונג.
סרוטונין ממלא תפקיד מווסת במצבי רוח, שינה ותחומים אחרים.
אצטילכולין מסייע לתנועה ומעורב בזיכרון.
הורמונים משחררים, הנוצרים בדרך כלל בהיפותלמוס, או בהיפופיזה, ומטרתם להפעיל רקמת-מטרה למען תייצר בעצמה את הורמוניה, כמו למשל ההורמון-משחרר-קורטיקוטרופין (CRH).
הורמונים טרופים, הורמונים המיוצרים לרוב בהיפופיזה, מווסתים פעילות בלוטות אנדוקריניות, דוגמת הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH).
נוירו-נוטריאנטים

זהו שם כולל לאטומים, חומרי-קדם, ומולקולות החיוניות לתפקודה של מערכת העצבים המרכזית. נוטריאנטים מתחלקים לחיוניים כגון אטומי חמצן, חומצות שומן חיוניות, חומצות אמינו כגון טירוזין, וטריפטופאן הדרושים לתפקוד תקין כללי ("נוירו-טיפיקאלי"), ולמסייעים כגון חומצות שומן אומגה 3.
נוטריאנטים מסוימים חשובים יותר לרחמיים (תינוקות המתפתחים ברחם) דוגמת חומצה פולית (המשמשת למניעת התפתחות מומים בתעלה העצבית שהיא שלב קדום של המוח), ואחרים חשובים יותר לאדם הבוגר.
הערות שוליים

↑  הפיזיולוגיה של ההתנהגות, מאת ניל. ר. קרלסון, מהדורה תשיעית, תרגום עברי בעריכת רביד דורון, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
↑  Siegel, George J.; Albers, R.W.; Brady, S.T.; Price, D.L. (2006). Basic Neurochemistry, 7th Ed. Academic Press. ISBN 0-12-088397-X.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565625605171  BnF: cb11940159m (data)  GND: 4041872-8  LCCN: sh85091116  NKC: ph123252
נחש הקדמוני

נחש הקדמוני הוא הנחש שהחטיא את חוה בחטא עץ הדעת המתואר בספר בראשית. על דמותו של הנחש סופרו מדרשים רבים.
מיכלאנג'לו, חטא עץ הדעת
"אדם וחוה", ציורו של רמברנדט
"אדם וחוה", ציורו של ויליאם בלייק (1808)
ספר הזוהר מציג מחלוקת באשר למהותו של הנחש: ”רבי יצחק אמר: דא (זה) יצר הרע, רבי יהודה אמר: נחש ממש”.