stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקטיקה ימית
מושגי יסוד

בעת תכנון טקטיקות ימיות, ישנה חשיבות מכרעת לסיווגו של היריב הצפוי. לוחמה על פני השטח (אנ') מתמקדת בהתקפה והגנה בפני ספינת מלחמה השטה מעל לפני הים. לוחמה נגד צוללות עוסקת באיתור והרס של צוללות האויב. לוחמה נגד יריבים אוויריים כוללת תרחישי פעולה כנגד התקפה מאוויר של מטוסים או טילים ארוכי טווח.
מושגי יסוד > מרווח הקרב

אחד ממושגי היסוד של הטקטיקה הימית המודרנית הוא מרווח הקרב: אזור סביב כוח ימי, שבו המפקד מרגיש בטוח ביכולתו לאתר או לחסל אויבים עוד לפני שהם מהווים סכנה. בדומה לזירות לחימה אחרות, מטרה טקטית קריטית היא זיהוי האויב לפני שהוא יזהה אותך.
הים הפתוח מספק את מרווח הקרב הטוב ביותר עבור צי חשוף. נוכחותה של יבשה ושינויים טופוגרפיים באזור מסוים מצמצמים את מרווח הקרב, מגבילים את אפשרויות התמרון, מקלים על האויב לחזות את מיקומו של הצי, והופכים את איתור כוחות האויב לקשה יותר. במים רדודים, איתור צוללות ומוקשים הוא בעייתי במיוחד.
מושגי יסוד > מאמץ התמרון

מאמץ התמרון הוא מרכיב התקפי הבא לידי ביטוי במפגש לוחמה ימית בין ציים. מאמץ התמרון מכתיב את תוכנית התקדמות הכוחות באזור עוין, ואת פריסת הכוחות במהלך קרב התקפי. כמה מאפשרויות התמרון שעומדות בפני מפקדים בקרב ימי הן: תנועה התקפית קדימה, לפיתת צי האויב בתנועת מלקחיים, שימוש בהונאה לצורך הטעיה ועוד.
היסטוריה

הטקטיקות הימיות התפתחו עם הזמן בד בבד עם ההתפתחויות בטכנולוגיה הימית, והמעקב אחר התפתחותן של הטקטיקות עצמן מלווה את התפתחותן של ספינות המלחמה.
היסטוריה > עת המשוטים > העת העתיקה

הים הראשון שהחלו לשוט בו הציים המלחמתיים הוא הים התיכון.
בהתחלה לא הייתה תוכנית ברורה ונלחמו ללא סדר. ערב רב של ספינות, ששימשו כפלטפורמה ללוחמים הרגליים, התקרבו אחת לשנייה והחיילים פשטו על סיפון האונייה השכנה. במאה השמינית לפנה"ס התחילה להתפתח בפיניקיה תורת הלחימה הימית.
מכיוון שאבק השרפה עוד לא הומצא ובליסטראות למיניהן היו לא מדויקות להחריד, אחת האפשרויות שהייתה לימאים בימי הקדם, פרט לפשיטה על הסיפון, הייתה ניגוח ספינת האויב.
טקטיקת ניגוח הספינות הובילה לפיתוחים במבנה הספינה, שבתורם שכללו את אפשרויות השימוש בטקטיקה. לספינות המלחמה צורף איל ניגוח מעץ קשה, בדרך כלל עם מעטפת ארד (ברונזה), וכך התווספה לבין האפשרויות הטקטיות גם תמרון שבירת המשוטיות. הטקטיקה המקובלת הייתה לנסות ולסובב את חרטום האונייה, שבו נמצא אייל הניגוח, כלפי דופן הספינה היריבה, או לעבור במהירות לידה תוך כדי שבירת משוטיה עם אייל הניגוח. במקרה הזה, משוטי הספינה הנוגחת היו נמשכים לתוך הספינה על מנת שלא ינזקו.
מאחר שכדי שניתן יהיה לבצע תמרון זה, על הספינה התוקפת להצליח להגיע אל דופן הספינה היריבה, החלה בהדרגה לעלות החשיבות של התבנית בה מסודרות הספינות, וכפועל יוצא מזה עלתה גם החשיבות לתיאום ולכידות בין הספינות. התבנית המקובלת ביותר הייתה תבנית הקו. הספינות סודרו בקו ישר פחות או יותר וכך הגנו על אגפיהן.
טקטיקה הגנתית זו, הגבירה בתורה את החשיבות ההתקפית במהלכים שמטרתם שבירת קווי האויב, כדוגמת שימוש בספינת הבערה, אותה מילאו בחומרים דליקים, הציתו והשיטו, בסיוע רוח מתאימה, לעבר אוניות היריב.
בקרבות השונים, לעיתים מפקדים היו בוחרים לעשות שימוש בתבניות אחרות, כגון מעגל או סהר, אך אלו היו בדרך כלל תבניות אד הוק, שלא קיבלו תנופה מעבר לקרב ספציפי.
במקרה של ציים גדולים, הכוללים כמה עשרות ואף מאות אוניות הצי חולק בדרך כלל למספר פלוגות על מנת להקל על הקשר והפיקוד בין האוניות השכנות.
החידושים בטקטיקה היו מעטים יחסית. החידוש החשוב ביותר בתקופה זו נעשה דווקא על ידי הרומאים, עם יבשתי לכל הדעות. על מנת לגבור על הקרתגינים, המנוסים בקרבות ימיים, הרומאים הרכיבו מעין גשרים על סיפוני האוניות, ובעזרתם פשטו על סיפוני האויב. קשה לומר בוודאות כיצד פעל המנגנון הזה בפועל, אך ככל הנראה הפעלתו הייתה מסורבלת ביותר כי השתמשו בו, ככל הידוע, אך ורק במלחמה אחת – המלחמה הפונית הראשונה.
היסטוריה > עת המשוטים > ימי הביניים ותחילת העת החדשה

החידושים הטקטיים בימי הביניים היו בעיקר מצידה של האימפריה הביזנטית. עם גילוי האש היוונית, הרכיבו על סיפון האונייה מעין גלילים חלולים, ובעזרת ההמצאה החדשה הבעירו את ספינות האויב. בהמשך, לקראת המאה ה-16 עם התפתחות התותחים, כח האש נעשה חשוב יותר, אך היות שרוב הדופן היה תפוס על ידי המשוטים, אפשר היה להרכיב את התותחים הימיים רק בחרטום וירכתיים ולכן מספר התותחים היה מצומצם יחסית. כתוצאה מכך, הניגוח נשאר אחד האמצעים היותר טובים להטבעת ספינת האויב.
קרב לפנטו ב-1571 נחשב לקרב הימי הגדול האחרון בהיסטוריה בין ציי אניות מלחמה המונעות במשוטים, שאינן צריכות להתחשב בכיוון הרוח. בקרב זה בוצעו תמרוני הטעיה כדי לפרק את מבנה הספינות היריבות, תמרון לכניסה בין קו הספינות לבין החוף כדי לשפר את זווית ההתקפה, שימוש מושכל בכוח עתודה שהצטרף במהלך הקרב ועזר להכריע אותו, והשתלטות על ספינת הדגל של הצי והצגת ראשו הערוף של המפקד על חנית – מה שפגע אנושות במורל חייליו ועזר להכניע את הקרב.
היסטוריה > עת המפרש

עם הופעת תותחים משופרים לקראת המאה ה-16 החלו להופיע ציים משמעותיים באירופה. הציים המלחמתיים באו לחזק את התגליות של הפורטוגלים באפריקה והודו, ואחריהם של ספרד באמריקה הדרומית והאוקיינוס השקט.
במאה ה-15 חלה התפתחות גדולה ביכולת השיוט והמפרשים, והחלו לבנות ספינות מלחמה, אשר הכח שהניע אותן היה הרוח ולא הזרוע האנושית. ספינות אלו היו מסוגלות להפליג באוקיינוס, ונשאו תרנים ועליהם מפרשים מרובעים, שאיפשרו שיט בזוויות קרובות יותר לרוח, והיו חמושות בתותחים כבדים בהרבה.
התפתחותה של ספינת הקרב, והופעתם של ציי מלחמה גדולים, שהיה ביכולתם להפליג כצי למשך חודשים ארוכים, יצרו את הצורך בהתאמת העקרונות הישנים של לוחמה ימית לתנאים החדשים.
השימוש באיל ניגוח הוא בלתי אפשרי לספינה המונעת בכוח הרוח; ספינת מפרש יכולה לנגח רק כשיש לה רוח בכיוון ובעוצמה מתאימים. ואולם, עדיין ניתן לבצע השתלטות על ספינת האויב.
במאה ה-17, עם גידול בהשפעת מטח הדופן של הספינות החלה להופיע טקטיקת המערך הטורי. במסגרתה האוניות הסתדרו אחת אחרי השנייה וירו ביריבותיהן מטחי דופן על מנת להטביען. הצי היה נכנס לקרב בקו ארוך, וכך ניתן היה לרכז את האש של כל הספינות, או חלק גדול מהן, על מטרות מסוימות. בנוסף, בדרך זו היה מתגלה לאויב רק הצד החמוש והמוגן יותר של הספינות, ואילו הצדדים הפגיעים יותר – החרטום, ובמיוחד הירכתיים – היו מוגנים.
הציים הגדולים היו מחולקים בדרך כלל לפלוגות על מנת להקל על השליטה בהם. אחרי מספר מטחי דופן האוניות ניסו להתקרב אחת אל השנייה על מנת לפשוט על סיפון האונייה השכנה.
הסיבה שבגינה הפשיטה על הסיפון עדיין הייתה נחוצה, היא חולשת התותחים. בתותחים מהעת ההיא היה קשה מאוד להטביע ספינה גדולה.
היסטוריה > עת המפרש > הטקטיקה האנגלית במאות ה-17 וה-18

בעת המלחמות בין אנגליה להולנד שופרה טקטיקת הטור העורפי. באנגליה אפילו נכתב ספר "הוראות קבע ללחימה" שפירטו את ההתנהגות הרצויה של האדמירל בקרב. אם האדמירל הפסיד, אך נצמד להוראות הקבע, הוא היה מזוכה. אם הפסיד ולא נצמד להוראות היה מורד בדרגה ואף מוצא להורג.
הטקטיקה האנגלית המקובלת במאה ה-17 הייתה טקטיקת הטור העורפי. בהתחלה האנגלים בנו ספינות גדולות יחסית עם יותר מ-100 תותחים, אך לקראת המאה ה-18 וה-19 חדלו מכך, ואונית המערכה התקנית נשאה בערך 70–80 תותחים. השייטת הממוצעת כללה 15–30 אוניות מערכה ואי אלו פריגטות.
במאה ה-17 ואף במאה ה-18 אנגליה לא הייתה מלכת הימים. צרפת והולנד שאפו גם הן להשתלט על הים. ההבדל העיקרי בין הטקטיקה האנגלית לצרפתית וההולנדית הייתה בשוקע האוניות. השוקע של האוניות ההולנדיות היה נמוך יותר בגלל המפרצים הצרים של הולנד שבהם נאלצו לעבור. הבדל זה השפיע על ההחלטות הטקטיות בעת הקרב.
מין הצד האנגלי, כאשר הציים התקרבו זה אל זה, האנגלים נטו לתפוס את הצד שממנו נושבת הרוח על מנת שהתותחים היותר כבדים, הנמצאים בסיפונים הנמוכים, יוכלו לירות. בקרב הם שאפו לפגוע בגוף האונייה ולהטביעה.
הצרפתים, להבדיל, ניסו לתפוס את הצד שאליו נושבת הרוח על מנת לנתק מגע בקלות רבה יותר אם הקרב היה משתבש. בקרב ניסו הצרפתים לפגוע במעטה האוניות היריבות על מנת לשבש את כושר התמרון. ככלל הצרפתים וההולנדים היו הרבה יותר גמישים בקרבותיהם ולא ניסו לפרסם ספרים עם קוד נוקשה, אשר חייב את הקצונה הבכירה.
דוגמה לשיפור טקטי מפורסם ויוצא דופן של תמרון הטור העורפי, היא של הוריישו נלסון בקרב טרפלגר. נלסון פיקד על הצי הבריטי בעת מצור על נמל צרפתי. הוא תכנן לשבור את המערך הטורי של הצי היריב בעזרת שני טורים התקפיים, במטרה לבודד את החלק המרכזי והאחורי של הכוח מהחלק הקדמי ולבטל בכך את היתרון המספרי של אויביו. התוכנית עבדה בצורה מספקת, והצי של נלסון ניצח בזכותה את הקרב. נלסון עצמו נהרג בקרב, והוכתר כגיבור לאומי.
היסטוריה > עת השריון

עם השתכללות הטכנולוגיה והטקטיקה של הלוחמה הימית, תמרון נוסף שזכה לפופולריות במקרים של התנגשות הדדית בין ציי אוניות המערכה, כונה ה"טריז", שתפקידו לפרוץ דרך שורות האויב. חסרונו של תמרון זה היה, שהתותחים של הספינות שנמצאות בעומקו לא באים לידי ביטוי. לעומת זאת, ציים שדבקו בטור העורפי סבלו מחסרונו של הטור, שהוא שביר ועלול להבקע על ידי הטריז.
באמצע המאה ה-19 סדרה של פיתוחים טכנולוגיים שדרגו משמעותית את ספינות המלחמה. בנוסף להופעתן של הספינות המשוריינות, הופיעו גם אוניות מערכה מונעות בקיטור בעלות צריחי תותחים מסתובבים, שהיו יכולות לנוע במהירות ולהפנות את תותחיהן על פי הצורך; זאת, לעומת אוניות הקו המונעות בכוח המפרשים שתמרנו באיטיות רבה יותר, ואשר תותחיהן היו קבועים במקומם, כשהם פונים לצדי האונייה.
שדרוגים אלו איפשרו את ביצועו של התמרון הטקטי חציית ה-T. במהלך התמרון חוצה קו של אוניות מלחמה את כיוון התנועה של קו אוניות המלחמה של האויב, במאונך לו, ומשלים עם אוניות האויב צורה המזכירה את האות T. בדרך זו יכול קו אוניות המערכה לירות מטח דופן מכל תותחי האוניות, לעומת קו אוניות האויב שיכול לירות רק בתותחיו הקדמיים.
התמרון בוצע בדרך כלל על ידי אוניות וסיירות מערכה, אך גם על ידי סיירות קלות וכבדות, במידה משתנית של הצלחה.
היסטוריה > עת נושאות המטוסים

לקראת מלחמת העולם השנייה החלו להופיע נושאות מטוסים, שתפקידן העיקרי היה איסוף מודיעין. עם ההתפתחות בכלי הטיס, נוספו להן גם מטוסי קרב ומפציצים.
הופעתם של מטוסים וטילים יתרה את טקטיקת חציית ה-T, שכן שיגור טילים אינו מותנה בכיוונה של האונייה המפעילה אותם.
טקטיקה ימית מודרנית

טקטיקות ימיות מודרניות מבוססות על דוקטרינות טקטיות שגובשו לאחר מלחמת העולם השנייה, ונכתבו בעקבות התיישנותן של אניות המערכה ופיתוחם של הטילים ארוכי הטווח.
בטקטיקה ימית מודרנית ארבעה מרכיבים מבצעיים: לוחמת שטח (על פני הים), לוחמה אווירית, לוחמה תת-ימית ולוחמת מידע. כל מרכיב כולל אמצעי לחימה ייעודיים ואסטרטגיות המנצלות יתרונות טקטיים המותאמים לאופן הלחימה.
טקטיקה ימית מודרנית > איומים מרכזיים בלוחמה ימית מודרנית

האיום העיקרי בלוחמה הימית המודרנית הוא טיל השיוט, אשר לרוב נישא על ידי מטוסים או צוללות. טילי שיוט מודרניים טסים במהירות על־קולית או תת־קולית גבוהה, ובגובה נמוך, כדי לחמוק מגילוי על ידי מכ"ם, מה שגורם לכך שהיריב המותקף עלול למצוא את עצמו במצב בו יש ברשותו שניות ספורות בלבד להגיב להתקפה. ההגנה העדיפה בהתמודדות מול טילי שיוט, הוא השמדת פלטפורמת השיגור של הטיל בטרם הטיל נורה. מכיוון שזה לא תמיד אפשרי, מהלכי ההגנה האפשריים לרוב יתמקדו בהפעלת מערכת הגנה אקטיבית, דוגמת מערכת הפלנקס, שיודעת לעקוב אחרי הטיל במעופו וליירט אותו, וכמוהו גם טיל הברק, שפותח על ידי רפא"ל.
עם השתכללות מערכות ההגנה, כלי שיט רבים החלו לשאת אמצעי לוחמה אלקטרונית, המשבשים ופוגעים במערכות הניווט וההנחיה של הטילים המונחים וגורמים לסטייתם מהמטרה.
איום נוסף בלוחמה הימית של ימינו הם טילי הטורפדו, אשר לא פעם מצוידים במערכות שונות המותאמות ליעד הספציפי כלפיו הטיל משוגר. למרות מהירותם האיטית של טילי הטורפדו, בהשוואה לטילי השיוט, ישנם פחות מערכות הגנה היעילות נגדם.
איום נוסף בלוחמה הימית המודרנית היא הצוללת, שמצוידת לא פעם בטכנולוגיה המאפשרת חמקנות. די בחשד לאיום מפני צוללת בודדת כדי לאלץ צי שלם להקדיש משאבים משמעותיים לסילוק האיום, שכן ההשלכות של צוללת אויב שלא ניתן להבחין בה עלולות להיות קטלניות. האיום שהציבו הצוללות הבריטיות במהלך מלחמת פוקלנד היה אחת הסיבות לכך שהצי הארגנטינאי היה מוגבל בפעולותיו. צוללת אחת בים השפיעה גם על פעילות הצי במלחמת הודו-פקיסטן ב-1971.
טקטיקות ימיות מפורסמות

ספינת הבערה
מערך טורי
חציית ה-T
ראו גם

התפתחות ספינות המלחמה
הערות שוליים

1 2  רן לוי, הקרב על האוקיינוס אטלנטי – צוללות גרמניות במלה"ע ה-II, באתר עושים היסטוריה (ארכיון)
↑  פרק 244 : קרב הטילים הימי הראשון בהיסטוריה – קרב לטקיה במלחמת יום הכיפורים (חלק 1)
| אמנות המלחמה |
| --- | --- | --- |
| אמנות המלחמה | טקטיקה • אופרטיבה צבאית • אסטרטגיה • דוקטרינה צבאית • תורת לחימה • הונאה |  |
| מושגי יסוד | לחימה • קרב • מערכה • מלחמה • מלחמה כוללת • מלחמת מנע • לוחמת חלל • לוחמה אווירית • לוחמה ימית • לוחמת תמרון • לוחמת שחיקה • לוחמה אסימטרית • מלחמה בטרור • מלחמת אזרחים • צבא |  |
| הוגים וספרים | סון דזה / אמנות המלחמה • וגטיוס / מדעי הצבא • קרל פון קלאוזביץ / על המלחמה • אלפרד פון שליפן • בזיל הנרי לידל הארט / אסטרטגיה של גישה עקיפה • מרטין ון קרפלד |  |
| טקטיקה ומערכים צבאיים | טקטיקה ומערכים צבאיים |  |
| מערכים צבאיים |  מערך ריבוע • פלנקס • טסטודו • אימפי |  |
| טקטיקה | מכה מקדימה • מלחמת בזק • מתקפת נגד • אדמה חרוכה • קרב בלימה • מצור • הסגר • תנועת מלקחיים • כיתור • איגוף • איגוף אנכי • מארב • תקיפה אווירית • הפצצה טקטית • דיכוי הגנה אווירית • הפצצה אסטרטגית • לוחמה בשטח בנוי • לוחמת מנהרות • לוחמת שריון • לוחמה הררית • לוחמה מדברית • לוחמה אמפיבית • לוחמה נגד צוללות • לוחמה ביולוגית • לוחמה כימית • לוחמת רשת ("סייבר") • לוחמה אלקטרונית • לוחמה פסיכולוגית • לוחמה משפטית • לוחמה כלכלית • לוחמה לא קונבנציונלית • הפרד ומשול • מבצעים מיוחדים • גרילה • טרור • מפת מבצע |  |
| טקטיקות של | פרשים • חי"ר • שריון • ארטילריה • לחימה אווירית • לחימה ימית |  |
| אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה | אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה |  |
| בעת העתיקה | הטקטיקה והאסטרטגיה היוונית • הטקטיקה והאסטרטגיה ההלניסטית • הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית |  |
| בימי הביניים | הטקטיקה והאסטרטגיה המוסלמית • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בימי הביניים • הטקטיקה והאסטרטגיה המונגולית |  |
| בעת החדשה | הטקטיקה והאסטרטגיה האמריקאית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה גרמנית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה סובייטת בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה במאה ה-20 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562901305171  BnF: cb12647569b (data)  LCCN: sh85090410  NARA: 10644510 
אוניית מלחמה טורקית עולה באש בנמל אֶרֶסוֹס, יוון, לאחר שהותקפה על ידי ספינת הבערה בפיקוד דימיטריס פאפאניקוליס, 27 במאי 1821. ציור מאת קונסטנטינוס ווֹלָנאקיס.
הצי הבריטי והצי הדני ערוכים זה מול זה במערך טורי בקרב קופנהגן הראשון, 1801.
קרב טרפלגר: שני הטורים של הצי הבריטי תוקפים את המערך הצרפתי-ספרדי
המחשה של תמרון חציית ה-T
הצוללת U-36, 1936
קרב לטקיה במלחמת יום הכיפורים
מערכת פלנקס, מערכת הגנה אקטיבית, על ספינה של חיל הים האמריקאי. מערכת זו מיועדת להתמודדות מול איומים כמו טילי שיוט.
יחסי בוסניה והרצגובינה – סין

| יחסי בוסניה והרצגובינה – סין |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: הרפובליקה העממית של סין


בוסניה והרצגובינה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 9,596,967.75
אוכלוסייה
3,158,147: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

יחסי בוסניה והרצגובינה–סין הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לבין הרפובליקה העממית של סין.
סקירה כללית

ב-22 במאי 1992 הצביעה סין בעד קבלת בוסניה והרצגובינה לאו"ם, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-3 באפריל 1995. בוסניה והרצגובינה חתמה על הסכם פטור ויזה הדדי עם הרפובליקה העממית של סין ב-28 בנובמבר 2017, שנכנס לתוקף ב-29 במאי 2018.
יחסים כלכליים

על פי נתונים סטטיסטיים של המינהל הכללי של המכס של הרפובליקה העממית של סין, היקף הסחר בין סין לבוסניה והרצגובינה הסתכם בשנת 2019 ב-190 מיליון דולר, גידול של 1.9% בשנה, מתוכם הייצוא הסיני היה 110 מיליון דולר. גידול של 3.5% לעומת השנה שקדמה לה והיבוא היה 80 מיליון דולר, ירידה של 0.5% לעומת השנה שקדמה לה. בחודשים ינואר–אוגוסט 2020 היקף הסחר הבילטרלי הסתכם ב-130 מיליון דולר, ירידה של 0.5 אחוזים לעומת השנה שקדמה לה, מתוכם ייצאה סין 0.87 מיליארד דולר, עלייה של 3.4% ויבוא של 0.43 מיליארד דולר, ירידה של 7.6% לעומת השנה שקדמה לה. בנובמבר אותה שנה אירחה בוסניה והרצגובינה את ועידת שיתוף הפעולה החדשנית בין סין וארצות הברית. באפריל 2019 שימשה סין כאורחת הכבוד בתערוכת מוסטאר.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
סין מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו.
יחסי בוסניה והרצגובינה – יוון

| יחסי בוסניה והרצגובינה – יוון |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: יוון


בוסניה והרצגובינה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 131,957
אוכלוסייה
3,158,147: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 23,773
משטר
רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה ליוון.
רקע

יחד עם כל שאר חברות האיחוד האירופי, יוון הכירה בבוסניה והרצגובינה באפריל 1992. שגרירות יוון בסרייבו הוקמה בשנת 1996, והיא מכילה גם את הלשכה הקונסולרית, אגף לענייני מסחר ומשרד נספח להגנה. שגרירות בוסניה והרצגובינה ביוון פועלת מאז שנת 1998.
יחסים פוליטיים

במסגרת המדיניות האזורית שלה במערב הבלקן, תומכת יוון במסלול האירופי והיורו-אטלנטי של בוסניה והרצגובינה, הן באופן עקבי והן באופן פרקטי.
בוסניה והרצגובינה משתתפת ומשתפת פעולה בהרמוניה עם יוון בפורמטים רבים של שיתופי פעולה אזוריים, כולל ה-SEECP והמועצה לשיתוף פעולה אזורי (RCC). יתרה מזאת, יוון ובוסניה-הרצגובינה חתמו על מזכר לשיתוף פעולה (2013) כדי להאיץ את תהליך השילוב של האחרונה באיחוד האירופי. שיתוף הפעולה הדו-צדדי בתחומים בעלי עניין הדדי, כלומר מסחר, תיירות, אנרגיה ותחבורה, הולך וגובר בהתמדה.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה בלבד.
יציקה

יציקת ברזל בתבנית חול
יציקה היא תהליך ייצור שבו מוזגים חומר גלם מותך, כגון מתכת או פלסטיק, לתוך תבנית בעלת צורה רצויה, שבה הוא מתמצק ומקבל את צורת חלל התבנית. כשהחומר מתמצק מוציאים אותו על ידי הסרת התבנית או שבירתה. חומרי היציקה הם בדרך כלל מתכות, זכוכית, או חומרים שמתקשים כתוצאה מערבוב של שני רכיבים או יותר יחד כדוגמת סוגי פלסטיק, בטון וטיח. תהליך היציקה משמש לרוב ליצירת צורות מורכבות שקשה לייצר אותן בשיטות אחרות כגון עיבוד שבבי או פיסול.
תהליך היציקה הוא תהליך קדום שקיים מעל ל-6,000 שנים. היציקה הידועה העתיקה ביותר ששרדה היא צפרדע מנחושת אשר נוצרה בשנת 3200 לפנה"ס.
סוגי יציקה > מתכות

יציקת מתכת היא אחת מתהליכי היציקה הנפוצים ביותר. כשמדובר בכמויות גדולות שיטה זו היא הזולה ביותר.
סוגי יציקה > טיח, בטון ופולימרים

טיח וחומרים כימיים אחרים כגון בטון ופולימרים אפשר ליצוק בכמה סוגי תבניות כגון תבניות חד פעמיות לייצור חלקים ספציפיים (תבניות אלו יכולות להיות עשויות מחומרים רכים כגון גומי שנתמך על ידי תבנית קשיחה חיצונית) ובנוסף אפשר ליצוק לתוך תבניות רב-פעמיות לייצור המוני כמצוין לעיל. כאשר יוצקים טיח או בטון אפשר ליצור צורות שונות על התבנית עצמה ואף צבעים ומרקמים ייחודיים. דוגמאות לשימושים אלו אפשר לראות בטיח אשר המראה החיצוני שלו הוא כשל אבן טבעית, ותחריטים מסוימים על קירות בניינים. כאשר יוצקים בטון אפשר אפילו ליצור פסלים, מזרקות, ספסלים לשימוש חיצוני וכו'.
סימולציה של תהליך יציקה

לפני ביצוע היציקה עושים סימולציה של התוצאה שבה מחשבים את איכות התוצר, החוזק שלו ותכונות מכניות נוספות. הסימולציה יכולה לתת תמונה מדויקת של תכונות התוצר וע"כ אפשר לתכנן מראש תכנות ספציפיות של הרכיב ע"פ השימוש הצפוי בו. היתרון המובהק של הסימולציה הוא בחיסכון בחומר, אנרגיה ושימוש מיותר במכונות הייצור.
שימוש בתהליך הסימולציה התחיל בתחילת שנות השבעים באוניברסיטאות באירופה ובארצות הברית. במהלך חמישים השנים האחרונות התהליך התקדם מאוד הודות לשימוש בתוכנות מחשב מיוחדות כגון מגמה ("MAGMA") ואוטוקאסט ("AutoCAST") הנותנות זווית ראייה חדשה למהנדסים לתהליך הפנימי בתוך התבניות.
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – קוריאה הצפונית

| יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
הרפובליקה המרכז-אפריקאית: קוריאה הצפונית


הרפובליקה המרכז-אפריקאית: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
622,984: 120,538
אוכלוסייה
5,376,135: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,555: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
475: 
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה המרכז אפריקאית לבין קוריאה הצפונית. אף מדינה אינה מקיימת שגרירות בבירת המדינה האחרת.
במהלך המלחמה הקרה קיימה קוריאה הצפונית מערכת יחסים הדוקה עם השליט הצבאי הוותיק של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה. בעוד שבוקאסה היה אנטי-קומוניסטי, נראה שלא הייתה לכך כל השפעה על מערכת היחסים בין המדינות. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-5 בספטמבר 1969.
ב-1976 הכריז בוקאסה על עצמו כעל הקיסר בוקאסה הראשון, והכריז על האימפריה של מרכז אפריקה. ביקור החוץ הראשון של הדיקטטור התמהוני לאחר ההכתרה המפוארת שלו היה בפיונגיאנג. הוא חזר לפיונגיאנג ב-1978 לקראת פסגה צרפתית-אפריקנית בפריז, וחתם על הסכם שלום וידידות עם קים איל-סונג.
קשרי הידידות נמשכו גם לאחר הפלתו של בוקסה ב-1979. במרץ 1986 הוערך כי קוריאה הצפונית מספקת 13 טכנאים לרפובליקה המרכז אפריקאית, לכאורה נגד ההשפעה של קוריאה הדרומית במדינה.
יולנדה גונסאלס מרטין

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1961 בילבאו, ספרד 
 פטירה:  1 בפברואר 1980 (בגיל 19) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Yolanda González Martín 
 מדינה:  ספרד 
 מפלגה:  מפלגת העובדים הסוציאליסטית 
 
צלחת גני יולנדה גונזלס במדריד.
יולנדה גונסאלס מרטין (ספרדית: Yolanda González Martín; ‏20 בינואר 1961 – פברואר 1980) הייתה מנהיגת סטודנטים ספרדיה ופעילה קומוניסטית מיליטנטית, שנרצחה על ידי אנשי הימין הקיצוני בסוף תקופת המעבר שבין מותו של הגנרל פרנקו להפיכתה של ספרד מונרכיה חוקתית דמוקרטית.
ראשית פעילותה הפוליטית

יולנדה גונסאלס מרטין נולדה בשנת 1961 בשכונת דאוסטו בבילבאו, בת למשפחה ממעמד הפועלים שמוצאה מהעיר בורגוס שבקסטיליה ולאון. בגיל 16 הצטרפה לשורות הנוער הסוציאליסטי הספרדי בבילבאו, ומאוחר יותר התקרבה לזרם הטרוצקיסטי. בשנת 1979 עברה למדריד על מנת להתחיל בלימודי אלקטרוניקה. בשנת 1980, כיהנה כנציגת מרכז הלימודים המקצועיים של שכונת וואייקס. בנוסף, התמידה בפעילותה הפוליטית במסגרת המפלגה הסוציאליסטית של העובדים - גוף פוליטי מצומצם בעל אוריינטציה טרוצקיסטית שבאותה עת עדיין היה בלתי חוקי, ואשר נולד כתוצאה מקיטוב בתוך הליגה הקומוניסטית המהפכנית. יולנדה גונסאלס שילבה בין לימודיה ופעילותה הפוליטית והסטודנטיאלית לבין עבודות מזדמנות כעוזרת בית, על מנת להשיג עצמאות כלכלית ולא להישען על משפחתה.
רצח יולנדה גונסאלס בשנת 1980

יולנדה גונסאלס מרטין נחטפה בשעות הערב ב-1 בפברואר 1980 מביתה שבשכונת אלוצ'ה במדריד, בעת ששהתה בדירה בגפה. היא נחטפה בידי קבוצה מאנשי "הכוח החדש" – גוף ימין קיצוני שהוקם על ידי הנוטריון הפרנקיסטי בלאס פינייאר לופז. קבוצת החוטפים כללה את אמיליו איין מורו ואיגנסיו אבאד ולאסקז, שנעזרו באנשים נוספים כמו חוסה ריקרדו פרייטו, פליקס פרז אחרו, דוד מרטינז וחואן קרלוס רודאס קרספו (שוטר במשטרה הספרדית, לפנים "המשטרה החמושה"). רודאס קרספו ערך את התצפית מבחוץ על הדירה ביחד עם שותפים נוספים, בעוד איין מורו ואבאד ולאסקז נכנסו לדירה וביצעו את החטיפה. נראה כי החוטפים הגיעו לדירה כבר בבוקר, אך משלא מצאו את יולנדה בדירה, חזרו אליה בערב. החוטפים נכנסו לדירה בדרך מרמה, לאחר שהציגו בפני יולנדה גונסאלס תעודות שוטר מזויפות. הם ערכו חיפוש מהיר בחדרי הבית ולקחו את גונסאלס למכוניתו של אחד החוטפים. גונסאלס נחקרה תוך נסיעה ואז הורידו אותה החוטפים מהמכונית, וירו בראשה. גופתה הנטושה נמצאה למחרת על ידי שני פועלים שעבדו בסמוך. ב-2 בפברואר 1980, משפורסם בעיתונות כי גונסאלס נרצחה, התלונן הסוכן המשטרתי רודאס קרספו על הפשע משום שחש חרטה והופתע מתוצאות המעשה, שהוא היה בטוח כי כל תכליתו חקירה פשוטה של גונסאלס. תלונתו האיצה את החקירה והביאה לפתרון התיק. הרוצחים ניסו להצדיק את מעשיהם כתגובת נקם על פיגוע שביצעה באותו בוקר המחתרת הבסקית, ושבו נרצחו שישה אנשי "המשמר האזרחי" הספרדי, משום שלטענתם, גונסאלס השתייכה לשורותיו של תא המחתרת הבסקית במדריד- אף שלמעשה, המפלגה הסוציאליסטית שבמסגרתה פעלה גונסאלס התנגדה מכל וכל לאלימות המחתרת הבסקית.
המשפט וגזר הדין

משפטם של הרוצחים נערך בין השנים 1980 ו- 1982 ופסקי הדין ניתנו בהתאם לחלקו של כל אחד מן הנאשמים בחטיפה וברצח. על אמיליו איין מורו נגזרו יותר מ-43 שנות מאסר בגין רצח, פריצה, מעצר בלתי חוקי, החזקת נשק, תחמושת וחומרי נפץ, זיוף תעודות והתחזות. על איגנסיו אבאד ולאסקז נגזרו יותר מ-28 שנות מאסר בגין רצח, פריצה, מעצר בלתי חוקי, והחזקת נשק בלתי חוקי. על פליקס פרז אחרו ועל חוסה ריקרדו פרייטו נגזרו כשש שנות מאסר על פריצה, מעצר בלתי חוקי והחזקת נשק. גם על דוד מרטינז לוסה נגזרו כשש שנות מאסר. על חואן קרלוס רודאס קרספו נגזרו שלושה חודשי מאסר בלבד, בשל שיתוף הפעולה שלו עם המשטרה. בית המשפט לא הרשיע את הנאשמים בהשתייכות לארגון בלתי חוקי משום שלשם הגדרה זו, נדרשו מאפיינים כגון מספר גבוה יותר של חברים בהתארגנות, מבנה היררכי וקריטריונים נוספים.
בריחתו של אמיליו איין בשנת 1987 והמשך פעילותו

אמיליו איין – הנאשם העיקרי ברצח יולנדה גונסאלס – נמלט לפרגוואי בשנת 1987 תוך ניצול חופשה מאושרת. שם זכה להגנת משטרו הצבאי של הגנרל אלפרדו שטרוסנר שעבורו עבד. הוא התגלה שם על ידי עיתונאי המגזין "אינטרוויו" והובא לספרד בשנת 1990. בשנת 2013 נחשף כי אמיליו איין ביצע משימות ריגול עבור גופי ביטחון ומשטרה ספרדיים. הוא הכחיש את זהותו כאמיליו, שלדבריו נפטר בשנת 2008, וטען כי הוא אחיו לואיס אנריקה. ואולם מסתבר כי שינה את שמו בשנת 1996.
הסרט התיעודי על יולנדה גונסאלס

בשנת 2013 הופק סרט תיעודי בן 63 דקות בבימויים של איזבל רודריגז ולאנדר קסטרו על יולנדה גונסאלס.
יוסף כרמל (קצין)

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1924 ברית המועצות אודסה
 פטירה:  24 בפברואר 2004 (בגיל 79) ג' באדר תשס"ד ישראל תל אביב
 תאריך עלייה:  1925
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1947 – 17 בספטמבר 1963 (כ־16 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 השליש הצבאי לנשיא המדינה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש
יוסף ("יוסי") כרמל (קרמר) (1 באוגוסט 1924 - 24 בפברואר 2004) היה השליש הצבאי לנשיא המדינה יצחק בן-צבי ובראשית כהונתו של זלמן שזר.