stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'י. בי. טורס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1943–הווה (כ־81 שנים) 
 מיקום המטה:  נצרת 
 משרד ראשי:  פאולוס השישי 8, נצרת
  
 gb-tours.com
 
ג'י. בי. טורס בע"מ (בערבית: شركة باصات الجليل, באנגלית: G.B.Tours) היא חברת תחבורה ציבורית המספקת שירותי תחבורה ציבורית בצפון לתושבי נצרת והסביבה.
החברה נוסדה בשנת 1943 על ידי משפחת ג'רג'ורה כחברה פרטית וקטנה בעלת מספר מצומצם של אוטובוסים. בשנת 2017 הופרדה שירותי ההסעות הפרטיות והוקמה חברת הבת ג'י.בי. שרותי תיירות, מפעילת תחבורה ציבורית באזור נצרת וכיום מפעילה החברה 22 קווים לתחבורה ציבורית המשרתים את תושבי נצרת והסביבה.
ג'י.בי. שרותי תיירות בע"מ עוסקת במתן שירות לנסיעות מיוחדות, תיירות נכנסת ותיירות פנים, היא מספקת שירות הסעות למפעלים באזור, טיולים ונסיעות מיוחדות לבתי ספר, למוסדות ולמשפחות כולל שירותים נלווים.
גלריה

מרצדס בנץ ברק 21
וולוו מארס של ג'י בי טורס
מרצדס OC500 מארס
וולוו סנסנדוגי SC7 תיירות
בג"ץ גביש נגד הכנסת

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון כבית משפט גבוה לצדק
 תאריך החלטה:  21 באפריל 2016
 החלטה
 סעיף 4 לחוק גיל פרישה פוגע בזכות לשוויון בקובעו כי "הגיל שבהגיעו אליו ניתן לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו, הוא גיל 67 לגבר ולאישה", אולם עומד בתוקפו בהתאם לתנאי פסקת ההגבלה
 חברי המותב
 חברי המותב:  מרים נאור, אליקים רובינשטיין, אסתר חיות, יורם דנציגר, ניל הנדל, עוזי פוגלמן ודפנה ברק ארז
 דעות נוספות:  הנשיאה מרים נאור: "דומה כי טוב עשו המשיבים בהחליטם להביא סוגיה זו שוב אל שולחן הממשלה."  ניל הנדל: "כל אלה מחייבים כעת בחינה מחודשת ומעמיקה של המחוקק. ככל שלא תיערך בחינה כאמור תוך זמן סביר, עמדתי היא כי ראוי שטענות הצדדים תישמרנה להם. ראוי לנו, כחברה, להתמודד עם הסוגיה כדבעי ולהידרש לה בצורה המיטבית והמתבקשת."
 תקדימים
 עע"א (ארצי) 209/10 וינברגר – אוניברסיטת בר-אילן (2012)  בג"ץ 6845/00 ניב נ' בית־הדין הארצי לעבודה (2002)  בג"ץ 6051/95 רקנט נ' בית־הדין הארצי לעבודה (1997)  בג"ץ 104/87 נבו נ' בית־הדין הארצי לעבודה (1990)
 
בבג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש ואחרים נגד הכנסת ואחרים הרכב מורחב של שבעה שופטי בג"ץ דחה, פה אחד, את עתירתם של אנשי אקדמיה בכירים להורות על בטלותו של סעיף 4 לחוק גיל פרישה, הקובע כי "הגיל שבהגיעו אליו ניתן לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו, הוא גיל 67 לגבר ולאישה". בג"ץ קיבל את טענת העותרים כי החוק פוגע בזכות לשוויון, הנגזרת מהזכות החוקתית לכבוד האדם, אך דחה את העתירה לאחר שקבע כי הפגיעה צולחת את תנאי פסקת ההגבלה שבסעיף 8 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, מאחר שנעשתה לתכלית ראויה, נסמכה על שיקולים סבירים, והיא מידתית. עם זאת, פסק הדין קרא לממשלה ולכנסת לקיים דיון ציבורי ובחינה מחודשת ומעמיקה של ההסדר הקיים, המציב לא מעט קשיים עליהם עמד בית המשפט בפסק-דינו.
רקע

בישראל, כמו במדינות רבות בעולם, נוהגת תפיסה תרבותית וחברתית לפיה יש לאפשר לאנשים לפרוש מעבודתם, תוך שמירה על רמת חיים לה היו מורגלים גם כאשר אינם מסוגלים עוד לעבוד, וזאת באמצעות קבלת תקבולים שנצברו בתקופת עבודתם (כגון פיצויי פיטורים או פנסיה חודשית) ובאמצעות קצבאות הביטוח הלאומי (כגון קצבת אזרח ותיק וקצבת נכות). תפיסה זו מוסדה בשלהי המאה ה-19, כאשר הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק קבע גיל פרישה אחיד, וקרא לכל מי שמלאו לו 65 שנה לפרוש מהעבודה ולדרוש קצבה.
עד לשנת 2004 לא היה בדין הישראלי חוק המסדיר באופן כללי את סוגיית הפרישה לגמלאות וממילא גם לא את גיל הזכאות לפרישה (המועד בו זכאי אדם לפרוש מרצון עם מלוא הפנסיה שצבר במהלך חייו) או את גיל פרישת החובה (גיל בו ניתן לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו). גיל פרישת החובה עוגן בהסכמים קיבוציים, בתקנונים של קרנות פנסיה או בהוראות חוק שחלו על קבוצות עובדים מסוימות במשק (כגון עובדי מדינה, שופטים ואנשי צבא). בשנת 1997 מינו שר העבודה והרווחה ושר האוצר ועדה ציבורית לבחינת גיל הפרישה מעבודה, בראשות השופטת בדימוס שושנה נתניהו ("ועדת נתניהו"), עליה הוטל לבחון את סוגיית גיל הפרישה על היבטיה החברתיים והכלכליים, וכן את סוגיית האחדת גיל הפרישה לנשים ולגברים. הוועדה הגישה המלצותיה ביולי 2000, לפיהן אין להרחיק לכת כפי שקורה במדינות אחרות בהן בוטל לחלוטין גיל פרישת חובה, ויש לנקוט ב"התקדמות הדרגתית תוך בחינת ההשלכות של השינוי המוצע בגיל הפרישה" וכך הומלץ על העלאה הדרגתית של גיל הפרישה שהיה מקובל באותה עת מ-65 ל-67. במרץ 2003 אימצה הממשלה את המלצות הוועדה בהתאמות הנדרשות נוכח חלוף הזמן והשינויים במצב הכלכלי, ובינואר 2004 נחקק חוק גיל פרישה ובו נקבע גיל הזכאות לפרישה מרצון, שהועמד על 67 שנים לגבר ובכפוף להוראות מסוימות, גיל 62 לאישה, תוך מתן אפשרות לפרישה מרצון, בתנאים מסוימים, בגיל מוקדם יותר. וכמו כן נקבע גיל פרישת החובה, אשר הועמד על 67 לגבר ולאישה, באופן המאפשר למעסיק לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו, תוך מתן האפשרות לעובד ולמעסיק להסכים ביניהם כי גיל הפרישה מהעבודה יהיה שונה מגיל פרישת החובה.
העתירה

העותרים, פרופ' משה גביש ופרופ' מרדכי שגב, חברי הסגל האקדמי של הטכניון, טענו שהחובה לפרוש בגיל 67 אינה חוקתית ויש להורות על בטלותה. פרופ' גביש הגיע לגיל הפרישה בשנת 2014. פרופסור שגב צפוי היה הגיע לגיל הפרישה בשנת 2027. בהסכם הקיבוצי בין הטכניון לבין ארגוני העובדים נקבע שחברי הסגל האקדמי חייבים לפרוש בגיל 68, שנה מעל הקבוע בחוק. לעתירה הצטרפו פרופ' אסא כשר, מהקתדרה לאתיקה מקצועית ולפילוסופיה של הפרקטיקה, ופרופ' רות בן-ישראל, מומחית בדיני עבודה וזוכת פרס ישראל. בן ישראל הצטרפה לעתירה כחוקרת של התופעה של האפליה נגד מבוגרים בשוק העבודה.
המשיבים היו הכנסת, שר האוצר, היועץ המשפטי לממשלה (כולל המדינה) והנהלת הטכניון.
העותרים טענו שגילו של עובד לא יכול להוות אמת מידה ליכולותיו וכישוריו וכי מתן משקל לנתון זה הוא מפלה ומשפיל, המנוגד לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, וכי הסדר פרישת החובה פוגע פגיעה קשה בזכותם החוקתית לשוויון ואף בחופש העיסוק, וזאת באופן העולה על הנדרש. הם טענו שניתן להמיר את מודל קביעת גיל פרישה חובה במודל של פרישה תפקודית, המבוסס על מבחני כשירות אינדיבידואלים. מודל זה פוגע פחות בזכויות העובדים המבוגרים, שכן הוא נסמך על טעם ענייני, תפקודו של העובד, ולא על קריטריון שרירותי כגיל העובד.
המשיבים לעתירה טענו שהפגיעה במבוגרים שביכולתם וברצונם להמשיך לעבוד מוצדקת נוכח היתרונות הקיימים בגיל פרישה כרונולוגי, אחיד וקבוע מראש. הם טענו שסוגיית גיל הפרישה היא סוגיה כלכלית וחברתית רבת-פנים, אשר להתערבות שיפוטית בה עשויות להיות השלכות מרחיקות-לכת על המשק הישראלי. לטענתם הסדר פרישת חובה צולח את הבחינה החוקתית. בכל הנוגע לפרשנות החוק שנקבעה בבית הדין הארצי לעבודה שקדמה לעתירה, המשיבים לא כפרו בכך שהמעסיק חייב לשקול את בקשתו של העובד להמשיך בעבודתו לאחר גיל הפרישה, אך הדגישו כי אין משמעות הדברים כי המעסיק חייב להאריך את העסקתו של העובד.
פסק הדין > הנשיאה מרים נאור

פסק הדין העיקרי בעתירה נכתב על ידי הנשיאה מרים נאור, אליה הצטרפו כל יתר השופטים, תוך שחלקם הוסיפו נימוקים משלהם.
נאור עמדה על כך שתקיפה ישירה של חוק בבג"ץ היא בחינה צרה בהיקפה, המחייבת איזון עדין בין עקרונות שלטון הרוב והפרדת הרשויות לבין ההגנה החוקתית על זכויות אדם ועל ערכי היסוד של המשטר בישראל, לא כל שכן כאשר מדובר בחקיקה המתווה מדיניות חברתית וכלכלית רחבת היקף כסוגיית הפרישה לגמלאות.
נאור קיבלה את טענתם של העותרים כי חוק גיל הפרישה פוגע בזכות לשוויון, הנגזרת מהזכות החוקתית של כבוד האדם, שכן מדובר בחוק שלפי לשונו ותכליתו הוא חוק גורף וכוללני המבחין לעניין פרישה מעבודה בין עובדים צעירים לבין עובדים מבוגרים. בלי כל זיקה ישירה לכישוריהם או ליכולת העבודה שלהם, והוא חל על כלל העובדים במשק מבלי להבחין בין סוגים שונים של עיסוקים.
לאחר שנקבע כי אכן יש פגיעה בזכות חוקתית, פנתה נאור לבחון האם פגיעה זו עומדת בתנאי פסקת ההגבלה, שבסעיף 8 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, דהיינו האם מדובר בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, האם מדובר בחוק שנועד לתכלית ראויה והאם הפגיעה אינה במידה העולה על הנדרש.
נאור קבעהשמדובר בחוק שנועד לתכלית ראויה הבא להגשים אינטרסים ציבוריים חשובים השלובים זה בזה, בהם הגנה על כבודם של עובדים ושיפור הביטחון התעסוקתי במשק עד לגיל הפרישה; מתן אפשרות למעסיק לנהל את כוח האדם במקום העבודה; שילובם וקידומם של עובדים חדשים במקומות עבודה – וקידום הגינות בין-דורית כאשר מספר מקומות העבודה מוגבל. עוד קבעה נאור כי שהפגיעה בזכות עומדת בשלושת מבחני המשנה של דרישת המידתיות: ראשית, יש קשר רציונלי בין הפגיעה שהחוק קובע לבין תכליתו, שכן הפסיקה והספרות הכלכלית והמשפטית קובעות שקביעת גיל פרישת חובה עוזרת לעובד לדעת מתי יוכל להגיע למנוחתו ועוזרת למעסיק לתכנן את כוח האדם במקום העבודה לאחר שהעובד יפרוש. שנית, המודל בו בחר המחוקק עומד במבחן האמצעי שפגיעתו פחותה. שלשית, המודל עומד במבחן המידתיות במובנו הצר. הנשיאה נאור הוסיפה כי אף שהחוק צלח את מבחן החוקתיות יש מקום להמשיך ולקיים דיון ציבורי וכי על הרשות המבצעת והרשות המחוקקת להמשיך ולדון בסוגיה מעת לעת.
כל שופטי ההרכב הצטרפו לעמדתה של הנשיאה נאור, אך חלקם מטעמים שונים.
פסק הדין > השופטת דפנה ברק-ארז

השופטת דפנה ברק-ארז הסכימה עם מסקנות שאר השופטים כי דין העתירה להידחות. היא הדגישה כי מבין התכליות המצדיקות את קביעתו של גיל הפרישה המחייב נודעת חשיבות מיוחדת לתכלית שעניינה ההגנה על זכויות העובדים עצמם, וכי דחיית העתירה מוצדקת בעיקר לאורה. ראשית, גיל הפרישה המחייב יוצר "אפקט של הגנה" הפרושה מעל ראשיהם של העובדים המבוגרים, במובן זה שהוא יוצר חזקה כנגד הפסקת עבודתם לפני הגיעם לגיל הפרישה, בעיקר ככל שהם מתקרבים לגיל זה. שנית, קיומו של גיל פרישה ב"אופק" מחליש במידה רבה את התמריץ של מעסיקים ליזום בדיקות כשירות כלליות לעובדים, תמריץ שהיה עשוי להתחזק באופן משמעותי בנסיבות שבהן החלטה על הפסקת עבודה הייתה מחייבת להצביע על קושי. שלישית, וחשוב לא פחות, ללא הכרה בלגיטימיות של קביעת גיל פרישה מחייב תיחלש במידה רבה הנכונות להעניק לעובדים קביעות או אף להגיע להסדרים חלקיים של ביטחון במקום העבודה. ברק-ארז הוסיפה כי יש אף בסיס לסבור שביטול ההסדר הנוכחי עשוי להשפיע גם על עובדים במקומות עבודה שבהם לא נוהגים הסדרי קביעות, בשל החשש, שעליו יש להצטער, שמעסיקים שונים "יחפשו סיבה" להפסקת עבודתם של עובדים מבוגרים יחסית.
פסק הדין > השופט ניל הנדל

השופט ניל הנדל קבע כי מדובר בפגיעה רחבה ושורשית ופרט לפגיעה בשוויון, שעשויה לפגוע בכבוד האדם, ישנה גם פגיעה בחופש העיסוק, אך עם זאת מצא גם הוא כי דין העתירה להידחות. הנדל ציין כי אין זה ראוי או נדרש שהבחירה תצטמצם לשני המודלים שהוצגו בעתירה: מודל פרישה ביולוגית או מודל פרישה תפקודית ולטעמו יש לבחון את הסוגיה בכללותה. לכן, למשל, ניתן לחשוב על מודל לפיו העובד יבחר בין מסלולים שונים ומקבילים הטומנים עבורו הטבות אחרות, בשלבים שונים של חייו ושל הקריירה שלו. השופט הנדל המליץ על הקמת ועדה ציבורית לבחינת הנושא בצורה מקיפה ומעמיקה, ובפרט בהיבטים האמפיריים, בייחוד לנוכח חלוף שנות דור ממועד הקמתה של ועדת נתניהו.
להבדיל מיתר חברי ההרכב שרק "קראו" למחוקק לשוב ולדון בסוגיה מעת לעת, השופט הנדל קבע כי אם לא תיערך בחינה מחודשת של ההסדר הקבוע בחוק תוך זמן סביר, ראוי יהיה להביא סוגיה זו פעם נוספת לפתחו של בג"ץ.
בעקבות פסק הדין

בעקבות פסק הדין הוגשה לכנסת הצעת חוק בשנת 2014 אותה הוביל חבר הכנסת אראל מרגלית ועמותות "והדרת" ו"משפט בשירות הזקנה", המבקשת לשנות את סעיף 4 בחוק. מטרת הצעת החוק לבטל את גיל פרישת החובה במובן זה שהמעסיק לא יוכל לפטר עובד רק בשל הגיעו לגיל 67, אלא אם כן קיימת אי התאמה תפקודית לאחר שנבדק אצל רופא תעסוקתי. הצעת חוק זאת נדחתה בוועדת השרים לענייני חקיקה אך עברה פה אחד בהצבעה טרומית של הכנסת הצעת חוק נוספת כמעט זהה להצעה הראשונה הוגשה על ידי חברי הכנסת דוד ביטן ודב חנין בשנת 2016 וקראה לביטול הסדר חובת הפרישה ולביטול סעיף 4 לחוק גיל הפרישה. בגלל התנגדויות פנימיות בכנסת להצעות החוק הן לא קודמו ולא נקבע תאריך לבדיקה ציבורית כפי שהוצע.
ראו גם

זכויות האדם בישראל
חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו
חוק גיל פרישה
אפליה בשוק העבודה
המהפכה החוקתית
חופש העיסוק
פנסיה
לקריאה נוספת

רות בן ישראל, שוויון הזדמנויות ואיסור אפליה בעבודה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ח 1998.
גיא מונדלק, האם דיני איסור האפליה בעבודה "עושים את העבודה"? הוצאת אוניברסיטת תל אביב.
נטע נדיב ואריאל מירלמן, והדרת פני זקן: בחינת סוגיית ההעסקה מעבר לגיל פרישה, הוצאת קריית המשפט התשע"ד.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 9134/12 משה גביש ואחרים נ' הכנסת ואחרים, נפתח ב-18 בדצמבר 2012
↑  מאיר ברק, מדוע נקבע גיל הפרישה ?, באתר מכון דוידסון הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, ‏14 באוגוסט 2016
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של הנשיאה מ' נאור פסקה 32)
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של הנשיאה מ' נאור פסקה 33)
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של הנשיאה מ' נאור פסקה 39)
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של השופטת ד' ברק-ארז פסקה 8)
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של השופטת ד' ברק-ארז פסקה 4)
↑  בג"ץ 9134/12 פרופ' משה גביש נ' הכנסת (פסק הדין של השופט נ' הנדל פסקה 2)
↑  הצעת חוק גיל פרישה (תיקון - ביטול גיל פרישת חובה), התשע"ג-2013, באתר הכנסת
↑  הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול גיל פרישת חובה), התשע"ו–2016, באתר הכנסת
ג'ון קיילר מקיי

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1888 פליינפילד, נובה סקוטיה
 פטירה:  12 ביוני 1970 (בגיל 81) טורונטו
 מדינה:  קנדה קנדה
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט פלזנט, טורונטו
 השכלה:  משפטים
 מקצוע:  חייל, עורד ומשפטן
 תפקיד:  סגן המושל ה-19 של אונטריו
 תואר:  סגן אלוף
 בן זוג:  לקתרין "קיי" ז'אן מקלאוד
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר קנדה (22 בדצמבר 1967)  אות השירות המצוין  חבר במסדר קנדה 
 
סגן אלוף ג'ון קיילר מקיי (באנגלית: John Keiller MacKay; ‏11 ביולי 1888 – 12 ביוני 1970) היה חייל קנדי, עורך דין ומשפטן. מקיי כיהן כסגן המושל ה-19 של אונטריו בין השנים 1957–1963.
ראשית חייו

ג'ון קיילר מקיי נולד בשנת 1888 בקנדה בכפר פליינפילד במחוז פיקטו, נובה סקוטיה, בנם של ג'ון דאנקן ובסי (מאריי) מקיי. הוא התחנך באקדמיה של פיקטו, במכללה הצבאית המלכותית של קנדה (1909), באוניברסיטת סנט פרנסיס קסבייר (BA 1912) ובאוניברסיטת דלהוסי, שם קבל תואר ראשון במשפטים (LL.B.) בשנת 1922.
קריירה

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת, ואחר כך פיקד, על חטיבה 6, של ארטילריה שדה קנדית (מיליציה פעילה לא קבועה בצבא קנדה). הוא קיבל את דרגת סגן אלוף ואוזכר בשדרים שלוש פעמים על פעילותו בשדה הקרב מול האויב. הוא נפצע פעמיים. מקיי זכה באות השירות המצוין בשנת 1916 בקרב על הסום. בשנת 1918 נפצע קשה באראס שבצפון צרפת.
לאחר המלחמה הוא עזב את הצבא אך היה מעורב בהקמת הלגיון המלכותי הקנדי בשנת 1925, והיה סגן היו"ר הלאומי הראשון שלו. הוא היה בונה חופשי והצטרף בשנת 1925 ללשכת Ionic Lodge, מס' 25 G.R.C.
הוא הצטרף ללשכת עורכי הדין בנובה סקוטיה בשנת 1922 וללשכת עורכי הדין של אונטריו בשנת 1923. היה שותף בכיר במשרד עורכי הדין "מקיי, מת'סון ומרטין" בטורונטו, והיה מומחה למשפט פלילי. בשנת 1933 מונה ל"יועץ המלך". בשנת 1935 הוא מונה לבית המשפט העליון של אונטריו ולבית המשפט לערעורים באונטריו בשנת 1950.
כשופט בבית המשפט העליון באונטריו, הוציא מקיי החלטה יוצאת דופן בשנת 1945 על ביטול הוראה אנטישמית על הגבלת החלפת אדמות בטורונטו. ארגון עובדים מקומי, איגוד החינוך לעובד ( Workers' Education Association -WEA), רכש נכס O’Connor Drive c-Avenue, ממזרח לשדרת ברודוויו בטורונטו, לצורך בניית מודל ל"בית העובד", שהוצע כפתרון פוטנציאלי למחסור בעיר בדיור בר השגה.
לאחר רכישת הנכס, ה- WEA גילה, כי קיימת החלטה מגבילה על המעשה המונעת את מכירת הקרקעות ל"יהודים או לאנשים בעלי אזרחות מעורערת ". ארגון ה- WEA והקונגרס היהודי הקנדי נקטו בצעדים משפטיים למחיקת המגבלה. בהחלטתו, שניתנה ב־31 באוקטובר 1945, הכריז מקיי על הברית כלא חוקית ו"מזיקה לטובת הציבור ".
חמש שנים מאוחר יותר, במרץ 1950, אימצה האספה המחוקקת של אונטריו פה אחד חקיקה האוסרת אמנות מגבילות, כאשר ראש הממשלה באונטריו, לסלי פרוסט, הכריז, כי "אין מקום באורח חייה של אונטריו לאמנות מגבילות". בשנת 1957 הפך מקיי לסגן מושל אונטריו. הוא כיהן עד שנת 1963. כאשר מקיי נכנס לתפקידו, אירוע חברתי שנתי בשם "יום השנה האזרחית החדשה" היה סגור לקהל הרחב. מקיי שינה את זה, ופתח את האירוע לציבור.
בשנת 1964 הוא ייסד את האגודה הקנדית להגנה על חירויות וזכויות האזרח וכיהן כנשיא כבוד של האגודה. בשנת 1967 הוא מונה לקצין ב"מסדר קנדה".
הוא היה גם אביר החסד של "מסדר סנט ג'ון מירושלים" והיה אחראי על הבאת מסדר סנט לזרוס מירושלים לקנדה.
הוא היה נשוי לקתרין "קיי" ז'אן מקלאוד ונולדו לו שלושה בנים. הוא נפטר בטורונטו בשנת 1970 ונקבר בבית הקברות מאונט פלזנט, בטורונטו.
מורשתו

בנוסף לשירותו הצבאי הנכבד במלחמת העולם הראשונה; מעורבותו בייסוד הלגיון המלכותי הקנדי; פסיקתו השיפוטית על ביטול ברית אדמות מגבילה אנטישמית; והדמוקרטיזציה שלו בחסותו השנתית של סגן-מושל, מורשתו של ג'יי קיילר מקיי כוללת את הדברים הבאים:
"פארק קיילר מקיי" בנורת' ביי, אונטריו, כולל 52 בתים לאזרחים ותיקים.
"חדר קיילר מקיי" במרכז בלומפילד של אוניברסיטת סנט פרנסיס קסבייר בנובה סקוטיה, שנפתח בשנת 1973, מציג דיוקן בגודל טבעי של קילר מקיי בלבוש מסורתי.
רס"ן C. I. N. MacLeod, החלילן של אוניברסיטת סנט פרנסיס אקסבייר, חיבר מחווה מוזיקלית למקיי.
"גביע הזיכרון הנכבד על שם סגן אלון ג'יי קיילר מקיי", המוענק על מצעדים צבאיים מסוגננים לכוחות הקנדיים, הסדירים והמילואים של קנדה, נקרא לכבודו.
הערות שוליים

↑  Distinquished Service Order Recipients: Clan MacKay, www.chebucto.ns.ca
↑  Ionic Lodge No. 25, www.ionic.ca
↑  PressReader.com - Your favorite newspapers and magazines., www.pressreader.com
↑  John Keiller Mackay: obituary and death notice on InMemoriam, www.inmemoriam.ca
↑  The Warriors' Day Parade - Competitions and Trophie- The J Keillor McKay Trophy, www.thewarriorsdayparade.ca
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5100 7262  LCCN: no2008026191  VIAF: 26866304   WorldCat (עם VIAF): 26866304
בריקטה

| --- | --- |
 תפקיד:  אלת בריאות ואלת המעיינות החמים של לוקסי
 תרבות:  מיתולוגיה קלטית 
 בן או בת זוג:  לוקסוויוס 
 
בריקטה (Bricta) או בריקסטה (Brixta) היא אלה מהמיתולוגיה הקלטית. בריקטה נחשבה לרעייתו של לוקסוויוס ואלת בריאות ואלת המעיינות החמים של לוקסי (Luxeuil).
מספר כתובות המוקדשות לאלה התגלו ב-Luxeuil-les-Bains, בהן היא מוזכרת לצד לוקסוויוס. ישנה סברה לפיה מדובר בכינוי נוסף של האלה סירונה - אף היא נחשבת לזוגתו של לוקסוויוס.
מקור שמה במילה הגאלית "בריקסטום" או "בריקסטה" שמשמעה "קסם" או מהמילה "בריגה" שמשמעה "הנעלה".
כתובות המוקדשות לאלה (בכיתוב "Brixia") התגלו באנגליה. בכתובות אלה היא מזוהה לעיתים כזוגתו של דיס פאטר, הרקולס או אפולו מהמיתולוגיה הרומית.
לקריאה נוספת

Harry Mountain, The Celtic Encyclopedia Universal-Publishers, 1998
| המיתולוגיה הקלטית |
| --- | --- | --- |
| אלים כלל-אירופאיים | אוגמיוס • אווטה • אזוס • איאלונוס • אלאונוס • אליסאנוס • אנדארטה • אנקאסטה• אנקסטיומארוס • אפונה • ארטיו • ארקורה • בורוו • בלאטו-קאדרוס • בלנוס • בליסאמה • בריגנטיה • בריטניה • גראנוס • דאמונה • דיאה מטרונה • דיס פאטר • ויסוקיוס • וירוטוטיס • טאוטאטיס • טאראניס • לוגוס • ליטאוויס • לנוס • מאטרס • מאפונוס • מוגונס • נאנטוסואלטה • נמטונה • סגומו • סוקלוס • סירונה • קאמולוס • קונדאטיס • קיקולואיס • קיסוניוס • קרנונוס • רוזמרטה |  |
| אלים ייחודיים לבריטניה | אבנדינוס • איוגה  • אלייסיאגאה  • אנדרסטה • וטריס • ורביה  • לאטיס • נודנס • סאטיאדה • סנונה • סוליס • קוונטינה  • קוקידיוס • ריקאגומבדה |  |
| אלים ייחודיים לגאליה אקוויטניה | אבליו  • פאגוס |  |
| אלים ייחודיים לגאליה בלגיקה | אבנובה • איוואנטוקארוס  •  אינטאראבוס • אינקיונה • איקוולאונה  • אנקאמנה • ארדואינה • ארוורנוס • ווסגוס • וינדונוס • וראודונוס  • קסולסיגיאה  • ריטונה |  |
| אלים ייחודיים לגאליה קלטיקה | אטפומארוס • איקאוניס • בריקטה • טלו • לוקסוויוס • מוריטאסגוס • מולו • סוקונה • סמרטריוס • סקוואנה • רובור |  |
| אלים ייחודיים לגאליה נרבוננסיס | אמביסאגרוס • בוקסנוס • לרו • לרינה • נמאוסוס • קטובודואה • רודיאנוס |  |
| אלים ייחודיים לגרמאניה | אופאניה • גבריניוס • נהלניה |  |
ג'וש ריצ'רדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 2002 (בן 22) טורונטו, אונטריו, קנדה 
 מידע אישי
 שם:  ג'וש ריצ'רדס
 שם בשפת המקור:  Josh Richards
 מידע טיקטוק
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 רשומים:  25.2 מיליון (נכון ל־14 ביוני 2021)
 
ג'ושוע קנת ריצ'רדס (באנגלית: Joshua Kenneth Richards; נולד ב-31 בינואר 2002) הוא טיקטוקר ויוטיובר קנדי. הוא פעיל במספר פלטפורמות מדיה חברתית ומשמש כמנהל האסטרטגיה הראשי בחברת טרילר (אנ').
קריירה

ריצ'רדס נולד ב-31 בינואר 2002 בקולד ספרינגס, אונטריו. יש לו שני אחים צעירים, אוליביה וויליאם. הוא למד בתיכון הקתולי סנט מרי.
ריצ'רדס פעיל מאוד ברשתות החברתיות השונות, ומוכר בעיקר בקרב בני נוער. נכון ליוני 2021, ערוץ הטיקטוק של ריצ'רדס מונה 25.2 מיליון עוקבים (מה שהופך אותו לטיקטוקר ה-53 בגודלו מבחינת מספר עוקבים), בעוד שערוץ היוטיוב שלו מונה 2.41 מיליון רשומים וחשבון האינסטגרם שלו מונה 7.3 מיליון עוקבים. לרוב הוא מעלה סרטוני ריקוד, ליפ-סינק ומערכוני וידאו קצרים.
מאז ינואר 2020 הוא מתגורר בבית "סווי". הוא שיחק במספר סרטים, ביניהם "Brother's Keeper" ו-"Summertime Dropouts". במרץ 2020 ריצ'רדס הוציא לאור שיר דיס על ליל האדי בשם "Still Softish", יחד עם הטיקטוקר ברייס הול. ריצ'רדס הוא מייסד שותף של TalentX Entertainment. ביולי 2020, ריצ'רדס היה לאמן הראשון שחתם על חוזה הקלטות עם Talent X וורנר רקורדס. הוא משקיע ומנהל האסטרטגיה הראשי בחברת טרילר (אנ').
על פי דו"ח פורבס שפורסם באוגוסט 2020, ריצ'רדס הרוויח 1.5 מיליון דולר בשנת 2019 מעסקאות החסות הרבות שלו, מה שהופך אותו לכוכב הטיקטוק החמישי מבחינת כמות הרווחים.
בשנת 2022 דורג במקום ה־17 ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־5 מיליון דולר בשנת 2021.
הערות שוליים

↑  Williams, Kori (2020-04-02). "Here's Everything You Need to Know About TikTok Star Josh Richards". Seventeen (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-03.
↑  "Josh Richards - YouTube". www.youtube.com. נבדק ב-2020-08-04.
1 2  Guglielmi, Jodi (23 ביולי 2020). "TikTok's Josh Richards Signs Recording Contract to 'Trailblaze a New Music Style'". People (באנגלית). נבדק ב-2020-08-03. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Williams, Kori (2020-04-02). "Here's Everything You Need to Know About TikTok Star Josh Richards". Seventeen (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-03.
↑  Eggertsen, Chris (31 ביולי 2020). "Executive Turntable: TalentX Founder Named Triller Chief Strategy Officer, Radio Promo Vets Launch New Company". Billboard. נבדק ב-2020-08-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Wendy (28 ביולי 2020). "Popular TikTok stars to leave platform for rival app over data privacy concerns". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spangler, Todd (2020-08-06). "TikTok's Highest-Earning Star Is Addison Rae, Who Takes Home $5 Million per Year (Report)". Variety (באנגלית). נבדק ב-2020-08-13.
↑  Alexandra Sternlicht, Top Creators 2022, Forbes (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וש ריצ'רדס".
בודרוגולסי

בודרוגולסי (בהונגרית: Bodrogolaszi) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון הונגריה.
בכפר התגוררו יהודים מעטים. רבים מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 15 |  |
| 1880 | 21 | 711 |
| 1910 | 28 |  |
| 1920 | 21 |  |
| 1930 | 31 |  |
| 1941 | 8 | 1,455 |
ג'י. פי. נדה

ג'גאט פרקש "ג'י. פי" נדה (בהינדי: जगत प्रकाश नड्डा; נולד ב־2 בספטמבר 1960) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כנשיא מפלגת העם ההודית מ־2020 וחבר ברג'יה סבהה. כיהן כשר הבריאות ורווחת המשפחה בממשלת מודי הראשונה.
ביוגרפיה

נדה נולד בפתנה שבביהר ב־2 בספטמבר 1960 לנראיאן לאל נדה וקרישן נדה.
נדה החל את פעילות הפוליטית בתנועת ביהר (אנ'), מחאת סטודנטים נגד שחיתות בממשלת ביהר, ב־1975. לאחר מכן הצטרף לאקאלי בהרטיה וידירטי פרישד (אנ'), הזרוע הסטודנטיאלית של ראשטריה סוויאמסווק סאנג ונבחר לנשיא מועצת הסטודנטים באוניברסיטת פתנה ב־1977. נדה קיבל תואר ראשון באוניברסיטת פתנה, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת ראנצ'י, וב־1985 עבר לאוניברסיטת סימלה, בה קיבל תואר במשפטים.
ב־1993 נבחר נדה לאספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש, והיה מהיג האופוזיציה באספה מ־1994 עד 1998. ב־1998 היה לשר הבריאות בממשלת פראם קומאר דהומאל (אנ'). נדה הפסיד את מושבו בבחירות לאספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש ב־2003, בהן הפסידה מפלגת העם ההודית לקונגרס הלאומי ההודי, ושב ונבחר לאספה בבחירות ב־2007 ומונה לשר החקלאות והסביבה בממשלת דהומאל השנייה.
במאי 2010 מונה נדה למזכ"ל הארצי של מפלגת העם ההודית.
ב־2012 עבר נדה לפוליטיקה הארצית, כשהוא מתפטר מהאספה המחוקקת של הימאצ'ל פרדש ונבחר לרג'יה סבהה מהימאצ'ל פרדש. נדה נבחר שנית למושב ב־2018, אך עקב תבוסת מפלגת העם ההודית בבחירות בהימאצ'ל פרדש ב־2022 לא התמודד לתקופה נוספת במושב בתום כהונתו השנייה במרץ 2024, ותחת זאת נבחר לרג'יה סבהה ממושב בגוג'ראט.
לאחר ניצחון מפלגת העם ההודית בבחירות ללוק סבהה ב־2014 מונה נדה לשר הבריאות בממשלת נרנדרה מודי הראשונה.
לאחר שעמית שאה, שהיה יושב ראש מפלגת העם ההודית, נבחר ללוק סבהה בבחירות ב־2019 ומונה לשר הפנים ההודי, מונה נדה ליו"ר המפלגה בפועל, ובינואר 2020 נבחר ליו"ר המפלגה.
הערות שוליים

↑  Nidhi Taneja, JP Nadda: Born in Bihar but Himachali by origin, BJP's new president has a challenge in hand, India TV News, ‏20 בינואר 2020
↑  Manjeet Sehgal, JP Nadda started career as Bihar Movement man, India Today, ‏21 בינואר 2020
↑  IndiaToday.in, Do you know JP Nadda, the man tipped to replace Rajnath Singh as the new BJP president?, India Today, ‏24 במאי 2014
↑  J.P.Nadda, Newly Elected Member for Rajya Sabha From Himachal Pradesh, The News Himachal, ‏22 במרץ 2012
↑  Sharat Kumar, Brijesh Doshi, Sonia Gandhi, BJP's JP Nadda elected unopposed to Rajya Sabha, India Today, ‏20 בפברואר 2024
↑  Himanshu Mishra, No election for BJP national president, JP Nadda to continue as party chief till 2024 Lok Sabha polls, India Today, ‏26 בספטמבר 2022
בג"ץ גרבי נגד שרת החינוך

בג"ץ 11075/04 דוד גרבי נגד שרת החינוך התרבות והספורט – יו"ר המועצה להשכלה גבוהה, הוא החלטה שניתנה ב-2007 בעתירות שהוגשו על ידי דוד ג'רבי ואחרים, שהיו תלמידים במוסדות אקדמיים שאינם מקבלים מימון מהמדינה. בקשת העותרים הייתה לקבל תשלום "מענק מאזן", כך ששכר הלימוד שלהם יושווה למעשה לזה אותו משלמים סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה אשר המדינה משתתפת בתקציבם באמצעות תקצוב על ידי המועצה להשכלה גבוהה. בית המשפט העליון דחה את העתירות וקבע שלא נפל פגם באופן בו בחרה הממשלה להקצות את משאביה לתמיכה במוסדות ההשכלה הגבוהה.