יוביסופט מונטריאול
היסטוריה

ההיסטוריה של "יוביסופט מונטריאול" הולכת אחורה לשנת 1990. בעת ההיא, ענפי התעשייה והטקסטיל החלו להיעלם במהירות במונטריאול והמפלגה הקוויבקית (PQ) נאלצה להתחיל לתכנן כיצד ליצור מקומות עבודה חדשים שם. המפלגה הקוויבקית רצתה בכך שמונטריאול תהפוך לנקודת המוקד של המולטימדיה. עקב עידן ההיי-טק שהלך והתפתח, הענף הזה הביא עמו תעשייה חזקה, יציבה שהלכה ותפחה במספר אנשים שהיו בעלי ידע במחשבים, טכנולוגיה מתקדמת וכמובן- עלייתו של האינטרנט שהביא עמו שינוי היסטורי לאנושות כולה.
בתחילת שנת 1990, יוביסופט ניסתה להתרחב לצפון אמריקה. התכנון המקורי היה לפתוח את חברת הבת שלהם בניו ברונסוויק. כאשר הלוביסט (שתדלן) קוויבק סילבן וושוואה שמע על כך, הוא הציע לממשלת קוויבק שייתמכו בכך שיוביסופט יפתחו את החברה שלהם במונטריאול, במקום בניו ברונסוויק. הוא החליט ללכת לממשלה ולהציג בפניה את תוכניתו שנקראת "תוכנית מרקיור" (באנגלית: Plan Mercure). הרעיון היה שהממשלה תשקיע בכוח העבודה על ידי כך שייתנו 25 אלף דולר לחברה על כל מועסק שהם שוכרים במונטריאול, למשך החמש שנים הבאות. הצעתו קיבלה תמיכה מועטה, היות שהיא נראתה לעין כתוכנית יקרה מידי למימון.
סילבן לא ויתר והלך בעצמו להנהלת יוביסופט שבצרפת להסביר להם את הרעיון שלו, למרות שלממשלה שלו לא הייתה כל כוונה לקדם זאת. צוות החברה אהב את הרעיון עד מאוד, הם טסו בעצמם לבחון זאת מקרוב במונטריאול. אך הם גילו מהר מאוד שלממשל אין כל כוונה להתקדם עם זה הלאה. בשלב הזה, התקשורת תפסה את הפיקוד וביקרה קשות את הממשל שמרשה להזדמנות כה נדירה לחמוק מבין אצבעותיה, הזדמנות תעשייתית פורחת ורווחית. עד מהרה, הבינו שאין להם כל ברירה אלא לנסות זאת ושר האוצר ברנרד לאנדרי טס לאוטווה להיפגש עם שר משאבי האנוש והפיתוח דאז, פייר פטיגרו שהסכים לסבסד 500 מקומות עבודה על פני תקופה של חמש שנים. ממשלת קוויבק תרמה 15 אלף דולר ואף השלטון הפדרלי הצטרף לתמיכה והעניק 10 אלף דולר לעובד.
יוביסופט מונטריאול נוסדה בשנת 1997 וכיום מועסקים שם מעל 2100 עובדים במונטריאול. הפתיחה של החברה הייתה במקביל לפיתוח משחק וידאו הראשון שלהם. גורמים נוספים לבחירת מונטריאול על פני ניו ברונסוויק היו דמי השכירות הנמוכים במונטריאול, העובדים דוברי הצרפתית שם שהיו משכילים עד מאוד, והאמונה הרווחת שמונטריאול היא עיר יצירתית. היצירה הגדולה והמשמעותית של חברת יוביסופט מונטריאול סללה את דרכם המוצלחת- שתי הממשלות, המחוזית והפדרלית נרתמו לסבסוד חברות משחקי הווידאו. במהרה הם הביאו לנהירה של ענקיות חברות הווידאו Edios, THQ, EA, האחים וורנר ועוד.
החלטתם של יוביסופט מונטריאול להקים את החברה במפעל טקסטיל נטוש בשכונת "מייל אנד" (באנגלית: Mile End) שינתה בתכלית את נוף ותכליתה של השכונה. עקב ההחלטה הזאת, שכונת "מייל אנד" הפכה מאזור הידוע בדמי השכירות הנמוכים ובמחסור בעסקים למקום שנהרו אליו צעירים משכילים, מקצועיים ובמהרה הפכה השכונה לאזור עסקים לוהט. דבר דומה קרה בוונקובר וטורונטו כשחברות משחקי וידאו העבירו לשם את משרדיהם לאזורים בעלי דמי שכירות נמוכים והפכו אותם לשכונות פופולריות. בוונקובר חברת EA פתחת שם את בת חברתה EA ונקובר שנמצאת ב-Yaletown. המעבר הזה הפך את האזור שהיה מהול בכמה עסקים קטנים אל שילוב מדהים של משרדים ובתי מגורים, כשהאוכלוסייה עלתה מ-40 אלף ל-110 אלף נפש.
במקביל, כשחברת יוביסופט פתחה בטורונטו חברה שלה, הם בחרו במפעל תעשייתי שהיה מוקף במסעדות מזון מהיר. כעת, נוספו לשם יחידות דיור רבות מעבר לרחוב (כשכול יחידה מתחילה מ-600 אלף דולר).
בתחילה, הסטודיו השיק משחקים כגון; דונלד דאק, וסדרת פליימוביל. בשנת 2000, החל הצוות לעבוד על פיתוחו של הכותר הראשון בסדרה "ספלינטר סל" מאת טום קלנסי. המשחק הושק לראשונה בנובמבר 2002 וזכה לביקורות מזהירות, IGN נתנו לו את התואר:"המשחק הטוב ביותר לאקסבוקס השנה!" והמשיכו בביקורת וכתבו שזהו המשחק שהעלה את חברת יוביסופט מונטריאול על גבי המפה.
בשנת 2005, ממשלת קוויבק העניקה לחברה 5 מיליון דולר כדי שיתרחבו. ברבות הזמן הסכום הכפיל ושילש עצמו עד 19 מיליון דולר ובשנת 2013, הכריזה החברה שהם מתכננים להעסיק עוד 1400 עובדים חדשים, מה שיהפוך את יוביסופט מונטריאול לאולפן מפתחי המשחקים מהגדולים בעולם.
בשנת 2006, עזב מרטין טרמבליי את יוביסופט מונטריאול והפך להיות נשיא אולפני Vivendi Games הבינלאומיים. כשאת מקומו תפס יאניס מאלט, מפיק הסדרה "הנסיך הפרסי" שמילא את תפקידו ועמדותיו של מרטין במלואם.