stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנציו, מלך סרדיניה
חייו

מעט מאוד ידוע על נסיבות הולדתו של אנציו, ידוע כי שם אימו היה אדלייד. שמו הוא הגרסה האיטלקית לשם הגרמני היינריך - שם אביו של הקיסר. הקיסר השיא אותו בשנת 1238, בעצת בני בריתו האיטלקים לאדלסייה מטורס שמשפחתה שלטה במחצית האי סרדיניה. בשנה בה נישא הכתיר אותו אביו כמלך סרדיניה. הכתרה זו לא הייתה מעשה טקסי או בעל עניין מקומי אלא חלק מהמאבק בין הקיסר לאפיפיור על השליטה באיטליה.
תפיסת האי חיזקה את הקיסר על חשבון האפיפיור שראה בצעד כהתקפה ישירה על מדינת האפיפיור, והטיל חרם מחודש על הקיסר. הפעם היה פרידריך מוכן לחרם, והגיב בגירוש פקידים של הכס הקדוש. איטליה הייתה במצב של לחימה מתמדת, כאשר שתי קבוצות של ערים מחוץ לתחום השליטה הקיסרי התעמתו ביניהן. פלג הגואלפים ובראשו בולוניה וג'נובה נתמך על ידי הכס הקדוש, ופלג הגיבלינים בראשות פיזה וסיינה נתמך ותמך בקיסרות. קשרים אלו ליבו את האיבה בין הקיסר לאפיפיור, העמיקו את העימותים והגבירו את התהום הפעורה בין הצדדים.
בשנת 1239 הוא מונה לתפקיד בא-כוח הקיסר בלומברדיה וברומאניה, והפך למעשה למושל-נציב בצפון איטליה, אזור בו הייתה ההתנגדות לקיסר עזה ביותר. מינוי זה גם לכך שאנציו עזב את האי סרדיניה, ממלכתו לכאורה, ואליו לא יחזור יותר. הוא ייצג את אביו הקיסר במסעות מלחמה כנגד הכס הקדוש. היעדרותו מסרדיניה הביאה להכרזה על ביטול נישואיו ואובדן התואר "מלך סרדיניה" בשנת 1245.
ביום 26 במאי 1249 הוא עמד בראש הצבא הקיסרי מול צבא העיר בולוניה בקרב הידוע בשם קרב פוסלטה (איטלקית: Battaglia di Fossalta) לאחר יום של קרבות מרים ניצחו הבולונזים וצבא הקיסר נמלט משדה הקרב. אנציו, בן 31 בעת הקרב, נלכד והובל לבולוניה שם הושם בכלא - ארמון הקרוי על שמו עד ליום מותו בשנת 1272, והיה השליט האחרון לבית שטאופן.
אני לא מאמינה

"אני לא מאמינה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה בשנת 1980 לאור חברת התקליטים פונוקול, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום האוסף הרביעי של הזמרת, ארבעה צדדים.
על השיר

"אני לא מאמינה" נכתב והולחן על ידי שמרית אור וקובי אשרת, שגם הפיק אותו. לצד השירים הישנים שנכללו באוסף ארבעה צדדים, הוציאה אילנית גם כמה שירים חדשים. "אני לא מאמינה" נמנה ביניהם. הוא זכה להצלחה גבוהה במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', כשבשיאו דורג במקום הרביעי. במצעד סוף השנה של התחנה הוצב במקום ה-29. כמו כן, במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר בשיאו למקום הראשון במשך שבועיים ברציפות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 29 |  |
הערות שוליים

↑  אני לא מאמינה - אילנית, פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 21305cea-e98c-46e2-a273-9ee200088307
אני לא ברבי

אני לא ברבי הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית ג'ולייטה. האלבום יצא לאור בדצמבר 2003, על ידי חברת התקליטים הישראלית הד ארצי. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "הבחורים הכי טובים", "תתייחס אלי", "אני לא ברבי" ו-"תפסיק להתקשר אלי".
השיר "אורות אדומים", אשר הפך לשירה המצליח ביותר של ג'ולייטה ויצא בסמוך לצאת האלבום, לא נכלל בו לבסוף.
רקע

את הסינגל הראשון "הבחורים הכי טובים" הוציאה ג'ולייטה כבר באוגוסט 2003. השיר לא הצליח להיכנס למצעד של רשת ג', אך האודיו שלו הצליח לצבור 160 אלף צפיות ביוטיוב. גם הסינגל השני "תתייחס אלי", לא הצליח להיכנס למצעד של רשת ג'.
שיר הנושא של האלבום "אני לא ברבי", הצליח להגיע אל המקום ה-25 במצעד של רשת ג' והיה הראשון של ג'ולייטה שהצליח לעשות זאת. הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום "תפסיק להתקשר אלי", לא הצליח לשחזר את הצלחת קודמו.
רשימת רצועות

| אני לא ברבי> מס' | אני לא ברבי> שם | אני לא ברבי> משך | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  | אני לא ברבי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אני לא ברבי  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הבחורים הכי טובים  | 4:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | תתייחס אלי  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | תמיד לבד  | 4:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אולי אני טועה  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תפסיק להתקשר אלי  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אי שם בלב  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | טוב לי  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | בתקווה  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | סיבה טובה להישאר  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | נכנעת לאהבתך  | 4:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:18 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ג'ולייטה - כבר לא ילדה
↑  ג'ולייטה - כל הבחורים / Julietta - All The Boys, נבדק ב-2019-10-05
1 2  ג'ולייטה - תפסיק להתקשר אלי / Julietta - Stop Calling Me, נבדק ב-2019-10-05
↑  אורות אדומים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  10.8.2003 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  ג'ולייטה הבחורים הכי טובים, נבדק ב-2019-10-05
↑  30.11.2003 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  15.2.2004 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
אלקאיד

| --- | --- |
   
 מיקומו של אלקאיד בדובה הגדולה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הדובה הגדולה
 שמות נוספים:  בנטנאש, η בדובה הגדולה
 סוג:  כוכב הסדרה הראשית כחול
 בהירות נראית:  1.86
 סיווג ספקטרלי:  B3 V
 עלייה ישרה:  13ʰ 47ᵐ 32.4ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏48″ ‏18′ ‏49°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.58-
 מרחק:  101  שנות אור 30.97  פארסק
 רדיוס:  1.8 רדיוסי שמש
 מסה:  6 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 150 מהשמש
 טמפרטורה:  20,000 K
 מהירות סיבוב:  כ-200 ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  −13.4±0.6 קילומטר לשנייה
 היסט:  31.38±0.24 אלפיות של שניות קשת
אלקאיד (בכתיב לועזי: Alkaid מערבית "המוביל"), נקרא גם בנטנאש או η (אטא) בדובה הגדולה, הוא הכוכב  בקצה הזנב של הדובה הגדולה (או בקצה היצול של העגלה הגדולה). לאלקאיד דרגת בהירות נראית 1.84, והוא הכוכב השלישי בבהירותו בדובה הגדולה ואחד הכוכבים הבהירים בשמים.
ציון באייר η (אטא) ניתן לו מכיוון שיוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי מיקומם ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. מקור שני השמות של הכוכב מתייחס לזיהוי עתיק של הקבוצה כשלוש מקוננות (הכוכבים אלקאיד, מיזר ואליות) העומדות ליד מיטת המת (הכוכבים דובהה, מראק, פקדא ומגרז). שמו המלא של הכוכב בערבית היה "אל-קאיד בנאת אל-נאש", כלומר המקוננת המובילה, וממנו נגזרו שני השמות.
אלקאיד מהווה את כוכב התקן לפיו מוגדרת המחלקה הספקטרלית B3V.
תכונות

אלקאיד הוא כוכב הסדרה הראשית כחול, מסוג ספקטרלי B3. הכוכב נמצא במרחק של 101 שנות אור והוא בעל מסה של כ-6 מסות שמש ורדיוס כמעט פעמיים רדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.86 והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ופי 700 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול, הנוצרת בשל טמפרטורת פני השטח הגבוהה שמגיעה לכ-20,000 קלווין. לו היה הכוכב חם מעט יותר הוא היה פולט קרינת X שנוצרת מהתנגשות של ענני גז הנפלטים ממנו במהירויות גבוהות.
בעוד שמרבית הכוכבים הבהירים בקבוצת הדובה הגדולה נמצאים במרחק דומה, נעים יחד והם בעלי מאפיינים ספקטרלים דומים, אלקאיד, בדומה לדובהה, אינו חלק מהם. הוא רחוק יותר, חם יותר ונע בכיוון אחר משאר הכוכבים, מה שיגרום בעתיד להתפרקות הקבוצה.
אסון המקדש בפאראוור

| --- | --- |

 תאריך:  10 באפריל 2016 
 מיקום:  פאראוור, קרלה, הודו
 גורם:  זיקוקין די-נור
 קואורדינטות:  8°48′45″N 76°39′52″E﻿ / ﻿8.8126°N 76.6644°E﻿ / 8.8126; 76.6644
 הרוגים:  111
 פצועים:  +350
 he
 
מבנה המקדש בצילום משנת 2008
אסון המקדש בפאראוור התרחש ב-10 באפריל 2016 במדינת קראלה שבדרום-מערב הודו, כאשר זיקוק שהוצת על ידי קהל חוגגים במקדש הינדי בעיירה פאראוור פגע במצבור של זיקוקין די-נור וגרם להצתתו, להתפוצצות ולשרפות שגרמו למותם של 111 איש ולפציעתם של למעלה מ-350 איש.
האסון התרחש בשעה 03:33 לפי השעון המקומי במתחם המקדש ההינדי פוטינגל דווי (Puttingal Devi) בעיירה שלחוף מפרץ בנגל. באתר נכחו באותה עת כ-15 אלף חוגגים. במקום החל מופע זיקוקין בשעת חצות לערך. התפוצצות מצבור הזיקוקין הורגשה למרחק של כקילומטר סביב. ההתפוצצות והשריפות שגרמה הביאו לקריסתם של שני מבנים, ועקב כך נפגעו מרבית ההרוגים והפצועים. לפחות 40 פצועים הועברו לבתי חולים כשהם סובלים מכוויות חמורות ומקצתם נפטרו בימים שלאחר האסון.
הצי ההודי שיגר כלי טיס ואנשי רפואה כדי לסייע בפינוי הנפגעים מאתר המקדש. נזק פיזי נגרם למקדש עצמו ולכ-150 מבנים נוספים בקרבתו.
חקירת המשטרה ושלטונות מדינת קרלה העלתה כי הזיקוקין במתחם המקדש הופעלו ללא רישיון מתאים.
הפעלת זיקוקין די-נור במהלך חגיגות דתיות הינדיות היא שכיחה בדרום הודו. ב-1952 התרחש אסון דומה במדינת קראלה, שבו נספו 68 אנשים. ב-2012 אירעה התפוצצות במפעל זיקוקין במדינת טמיל נאדו. באותו אירוע נספו 40 איש.
אליפות ברזיל בכדורגל 1971

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  7 באוגוסט 1971 – 19 בדצמבר 1971 (135 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  אתלטיקו מיניירו
 מספר משחקים:  229
 מספר שערים:  419 (1.83 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  4,662,440 (20,360 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  15 - דריו, אתלטיקו מיניירו
 → 19701972 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1971  הייתה הפעם ה-15 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. זו הייתה הפעם הראשונה שתחרות הוגדרה כאליפות ברזיל, בניגוד לתחרויות בשנים קודמות שקיבלו הכרה כאליפויות ברזיל בשנת 2010. המשחקים החלו ב-7 באוגוסט והסתיימו ב-19 בדצמבר 1971.
בתחרות השתתפו 20 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות הבית.
שש קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 3 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות הבית.
מנצחי הבתים של השלב השני התמודדו על האליפות תוך מפגש בודד בין הקבוצות.
במהלך כל שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
אתלטיקו מיניירו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
דריו שחקנה של אתלטיקו מיניירו כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל

סאו פאולו - 5
גואנברה - 5
מינאס ז'ראיס - 3
ריו גראנדה דו סול - 2
פרנמבוקו - 2
פרנה - 1
באהיה - 1
סיארה - 1
טבלת סיום האליפות

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אתלטיקו מיניירו  | 27 | 12 | 10 | 5 | 39 | 22 | 17 | 34 | העפלה לגביע ליברטדורס |
| 2. | סאו פאולו | 27 | 10 | 10 | 7 | 26 | 23 | 3 | 30 | העפלה לגביע ליברטדורס |
| 3. | בוטפוגו | 27 | 8 | 12 | 7 | 27 | 27 | 0 | 28 |  |
| 4. | קורינתיאנס | 25 | 12 | 7 | 6 | 33 | 21 | 12 | 31 |  |
| 5. | אינטרנסיונל | 25 | 10 | 10 | 5 | 28 | 23 | 5 | 30 |  |
| 6. | גרמיו | 25 | 10 | 9 | 6 | 24 | 18 | 6 | 29 |  |
| 7. | פלמיירס | 25 | 9 | 10 | 6 | 27 | 20 | 7 | 28 |  |
| 8. | קרוזיירו | 25 | 8 | 12 | 5 | 28 | 17 | 11 | 28 |  |
| 9. | סנטוס | 25 | 9 | 9 | 7 | 24 | 16 | 8 | 27 |  |
| 10. | קוריטיבה | 25 | 11 | 4 | 10 | 23 | 25 | 2- | 26 |  |
| 11. | אמריקה (ריו דה ז'ניירו) | 25 | 8 | 10 | 7 | 27 | 21 | 6 | 26 |  |
| 12. | אסקו דה גאמה | 25 | 7 | 9 | 9 | 15 | 22 | 7- | 23 |  |
| 13. | באהיה | 19 | 5 | 8 | 6 | 14 | 16 | 2- | 18 |  |
| 14. | פלמנגו | 19 | 4 | 10 | 5 | 13 | 17 | 4- | 18 |  |
| 15. | סנטה קרוז | 19 | 3 | 11 | 5 | 17 | 23 | 6- | 17 |  |
| 16. | פלומיננסה | 19 | 5 | 6 | 8 | 12 | 13 | 1- | 16 |  |
| 17. | פורטוגזה דס ספורטס | 19 | 6 | 3 | 10 | 16 | 24 | 8- | 15 |  |
| 18. | אמריקה פוטבול קלוב | 19 | 2 | 9 | 8 | 11 | 19 | 8- | 13 |  |
| 19. | רסיפה | 19 | 4 | 4 | 11 | 10 | 27 | 17- | 12 |  |
| 20. | סיארה | 19 | 2 | 5 | 12 | 5 | 25 | 20- | 9 |  |
אליהו בילס

| --- | --- |

אליהו בייליס
 לידה:  6 ביוני 1903 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 באוקטובר 1966 (בגיל 63) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
אליהו בייליס בחגיגת פורים בחצר בית הספר א. ד. גורדון
אליהו בֶּיְלֶס (נכתב גם: בייליס, ביליס, ביילס; בלועזית: Beiles;‏ 6 ביוני 1903, קובנה – 28 באוקטובר 1966, תל אביב) היה מחנך עברי ומורה לציור בליטא ובישראל.
מנהל בית החינוך לילדי עובדים צפון (1945–1966), מייסד ומנהל המדרשה למורים לציור (1946–1966), ממעצבי הוראת הציור בישראל.
ספריו

אליהו בילס, יעקב ניב, מדריך לחינוך חברתי, תל אביב: תרבות וחינוך ('אורים: ספריה פדגוגית') תשכ"א.
אמנות (אנציקלופדיה נעורים: ספר המדעים לנוער ולעם בעריכת ב[רוך] בן-יהודה [ואחרים], כרך ב), תל אביב: מסדה, תשכ"א.
הערות שוליים

↑  רשימה של המורים בקובנה, 1921–1941 (על פי בקשות עבודה), באתר של אילת גורדין לויתן (Kovno).‏
1 2 3  אליהו בייליס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  מתתיהו מינץ, חבלי נעורים: התנועה השומרית 1911–1921, ירושלים: הספרייה הציונית על יד ההסתדרות הציונית העולמית, תשנ"ה, עמ' 216.
↑  מירי שטיינהרדט, 'תרומת ה"יקים" בהעברת גישה חדשה להוראת האמנות בבתי ספר בארץ', דור לדור לד (תשס"ט), 39 ( המאמר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח).
↑  מירה ברגר, 'הגימנסיות העבריות בפולין ובליטא', בתוך: צבי שארפשטיין (עורך), החנוך והתרבות העברית באירופה בין שתי מלחמות העולם, ניו יורק: הוצאת עוגן, תשי"ז, עמ' 367.
↑  וראו: חברי מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא: שרה בק, ד"ר אברהם גיסין, יונה סטרליץ, אליהו בייליס, ישראל קפלן וצבי רוזנצווייג: תצלום, בארכיון בית לוחמי הגטאות.
↑  גיטה לנגלבן-קליבנסקי, מירכתי צפון: מלחמת הישרדות של צעירה יהודייה מליטא על גדות אוקיינוס הקרח הצפוני, אלקנה: "לקר יהדות ליטא", תשע"ג, עמ' 35
↑  מירי שטיינהרדט, '"מורה טוב" בהוראת אמנות – הִשתנוּת תפיסות במאה ה-20', מעוף ומעשה 13 (2010), 277, באתר מכללת אחווה.
↑  גרשון זק, לאורה של תנועה, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך ('ספרית מן המוקד'), תשמ"א), עמ' 139.
↑  ציוני דרך, באתר בית הספר לאמנות - המדרשה, המכללה האקדמית בית ברל; גליה כהן, המידרשה למורים לאמנות, באתר "מפגשים מהסוג החזותי".
↑  שטיינהרדט, תרומת היקים, 49.
↑  רן שחורי, 'רטרוספקטיבה', בתוך: הנרי אונגר (עורך), אמנות כאתגר בחינוך: מאסף ליובל הארבעים: 1946–1986, המדרשה להכשרת מורים לאמנות, רמת השרון: הוצאת המדרשה, 1987, עמ' 15–19 (מובא אצל: שטיינהרדט, תרומת היקים, 39).
↑  אליהו בילס, 'ציור בכיתות א–ב', בתוך: יעקב לוי, אורי בלום (עורכים), מדריך לכיתה א (כרך א של סידרת מדריכים), תל אביב: אורים – המרכז לחינוך וארגון עובדיו, תשי"ג; הסתדרות העובדים הכללית בא"י – מרכז לחנוך, תשי"ג 1952, עמ' 185–202 (מובא אצל: שטיינהרדט, תרומת היקים, 40).
↑  שטיינהרדט, תרומת היקים, 40.
↑  מירי שטיינהרדט, 'מגמות בהוראת האמנות בישראל במאה העשרים', דור לדור ל (תשס"ז), 184.
1 2  שטיינהרדט, מגמות בהוראת האמנות, 75.
↑  מובא אצל: שטיינהרדט, מגמות בהוראת האמנות, 75–76.
1 2  ד"ר מ. הנדל, ספר חדש על אמנות, דבר, 7 ביוני 1962.
↑  אליהו בייליס, דבר, 30 באוקטובר 1966.
↑  Avigdor Beiles Ph.D., באתר המכון לאבולוציה, אוניברסיטת חיפה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504522305171  ISNI: 0000 0000 5289 9549  LCCN: nr95008713  VIAF: 31884461   WorldCat (עם VIAF): 31884461
אלקה האמונד

אלקה האמונד (Aleqa Hammond, נולדה ב-23 בספטמבר 1965) היא פוליטיקאית גרינלנדית וחברת הפולקטינג הדני (הפרלמנט). הייתה האישה הראשונה לכהן כראש ממשלת גרינלנד, לאחר שמפלגתה, סיומוט, ניצחה בבחירות הכלליות בגרינלנד 2013. כמו כן היא כיהנה גם כחברה בפולקטינג, בו שימשה כיו"ר ועדת גרינלנד.
בשנת 2014 היא התפטרה מתפקידה כראש הממשלה ומהנהגת המפלגה, בעקבות ניצול לרעה של כספי ציבור. האמונד, שהנהיגה את ממשלת המדינה האוטונומית, השתמשה על פי הדיווחים ביותר מ-100,000 קרונות של כספי ציבור לשהייה במלונות וכרטיסי טיסה וכן לדברים נוספים לבני משפחתה. היא הודתה כי השתמשה בכספים עבור דברים כאלה, אך אמרה כי מדובר בשגיאות חשבונאיות ולא בשימוש לרעה במכוון. לקח לה יותר משנה להחזיר את הכספים, והיא עדיין לא חשפה מדוע ההחזר התפרש על פני כל כך הרבה זמן.
הערות שוליים

↑  JAN M. OLSEN, Mining proponents win Greenland election, Yahoo!, ‏13 במרץ 2013 (באנגלית)
↑  Thor, Greenland: Hammond in public funds scandal, ICENEWS, ‏4-10-2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 14149106013068490754   WorldCat (עם VIAF): 14149106013068490754 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא גרינלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות ברזיל בכדורגל 1973

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  25 באוגוסט 1973 – 28 בפברואר 1974 (188 ימים)
 מספר משתתפות:  40
 הזוכה:  פלמיירס
 מספר משחקים:  656
 מספר שערים:  1266 (1.93 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  10,141,760 (15,460 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  21 - רמון, סנטה קרוז
 → 19721974 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1973  הייתה הפעם ה-17 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-25 באוגוסט 1973 והסתיימו ב-28 בפברואר 1974.
בתחרות השתתפו 40 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות.
עשר קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 2 בתים תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.
השלב השלישי היה "פיינל-פור" תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.
במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השישית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות.
משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל

סאו פאולו - 6
ריו דה ז'ניירו - 6
מינאס ז'ראיס - 3
פרנמבוקו - 3
סיארה - 3
ריו גראנדה דו סול - 2
פרנה - 2
באהיה - 2
פארה - 2
אמזונאס - 2
אלגואס - 1
סרז'יפה - 1
ריו גראנדה דו נורטה - 1
המחוז הפדרלי של ברזיל - 1
אספיריטו סאנטו - 1
גויאס - 1
מרניאו - 1
מאטו גרוסו דו סול - 1
פיאאוי - 1
סנטה קטרינה - 1
שלב הגמר

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פלמיירס | 3 | 2 | 1 | 0 | 3 | 1 | 2 | 5 | העפלה לגביע ליברטדורס |
| 2. | סאו פאולו | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 2 | 2 | 3 | העפלה לגביע ליברטדורס |
| 3. | קרוזיירו | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 2 | 1- | 2 |  |
| 4. | אינטרנסיונל | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 6 | 3- | 2 |  |
שחקנים מצטיינים

רמון, שחקנה של סנטה קרוז כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
החל מעונה זו עיתון ספורט ברזילאי Placar החל להעניק פרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. בסיום עונה זו הפרס הוענק ל-2 כדורגלנים:
אגורסטין סחאס (ארגנטינה ארגנטינה) מסנטוס
אטיליו אנצ'טה (אורוגוואי אורוגוואי) מגרמיו
אליפות ברזיל בכדורגל 1968 (טאסה ברזיל)

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  4 באוגוסט 1968 – 4 באוקטובר 1968 (62 ימים)
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  בוטפוגו
 מספר משחקים:  54
 מספר שערים:  135 (2.5 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  7 - פרנאנדו פררטי בוטפוגו
 → 1968 (טורניר רוברטו גומס פדרוסה)1969 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1968 (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1968 Taça Brasil) הייתה התחרות הארצית ה-12 בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-4 באוגוסט והסתיימו ב-4 באוקטובר 1968. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל. במהלך באותה שנה נערכה תחרות ארצית נוספת טורניר רוברטו גומס פדרוסה.
בתחרות השתתפו 23 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל. היא נערכה בשיטת הנוקאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף.
בוטפוגו זכתה באליפות תוך ניצחון על פורטלזה בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
פרנאנדו פררטי שחקנה של בוטפוגו כבש 7 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
זו הייתה התחרות האחרונה במסגרת "טאסה ברזיל".
מהלך התחרות

בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-3 בתים.
בית הצפון כלל תשע קבוצות. בגמר הבית פורטלזה ניצחה את באהיה ועלתה לרבע הגמר הארצי.
בית הדרום כלל שלוש קבוצות. מטרופול עלתה לרבע הגמר הארצי.
בית מרכז כלל שבע קבוצות. בגמר הבית קרוזיירו ניצחה את אתלטיקו גויאנינזה ועלתה לרבע הגמר הארצי.
נאוטיקו ובוטפוגו העפילו ישירות לחצי הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |    |    |  |  |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |   |   |   |   בוטפוגו |   בוטפוגו | 1 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   בוטפוגו |   בוטפוגו | 1 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   קרוזיירו |   קרוזיירו | 0 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   מטרופול |   מטרופול | 1 | 1 |  |   |   |   קרוזיירו |   קרוזיירו | 0 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   מטרופול |   מטרופול | 1 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   בוטפוגו |   בוטפוגו | 6 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   בוטפוגו |   בוטפוגו | 2 | 4 |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   פורטלזה |   פורטלזה | 2 | 0 |  |
|   |    |    |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |  |   |   |   נאוטיקו |   נאוטיקו | 1 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   נאוטיקו |   נאוטיקו | 1 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   פורטלזה |   פורטלזה | 2 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |  |   |   |   פורטלזה |   פורטלזה | 2 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |    |    |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |    |    |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
סדרת הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 בספטמבר 1968 | פורטלזה | 2:2 | בוטפוגו | אצטדיון פרזידנטה וארגס, פורטלזה צופים: 15,375 שיפוט: חוזה מריה וינאס |
| 3 בספטמבר 1968 | אנרדיר    ז'ואזיניו  |  | פרנאנדו פררטי     | אצטדיון פרזידנטה וארגס, פורטלזה צופים: 15,375 שיפוט: חוזה מריה וינאס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 באוקטובר 1968 | בוטפוגו | 0:4 | פורטלזה | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו שיפוט: גואלטר פורטלה פילוו |
| 4 באוקטובר 1968 | רוברטו מירנדה  7'   פרנאנדו פררטי  53', 83'  אלפונסיניו  65' |  |  | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו שיפוט: גואלטר פורטלה פילוו |
אליפות ברזיל בכדורגל 1974

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  9 במרץ 1974 – 1 באוגוסט 1974 (146 ימים)
 מספר משתתפות:  40
 הזוכה:  ואסקו דה גאמה
 מספר משחקים:  447
 מספר שערים:  948 (2.12 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  5,184,753 (11,599 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  16 - רוברטו דינמיטה, ואסקו דה גאמה
 → 19731975 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1974  הייתה הפעם ה-18 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-9 במרץ 1974 והסתיימו ב-1 באוגוסט 1974.
בתחרות השתתפו 40 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין קבוצות הבית.
12 קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 4 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין קבוצות הבית.
השלב השלישי היה "פיינל-פור" בין מנצחי הבתים של השלב השני תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.
בסוף נערך משחק הגמר
במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ואסקו דה גאמה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.