stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בונגו (בעל חיים)
מאפיינים

הבונגו הוא מגדולי אנטילופות היער האפריקניות, האוכל עשב והפעיל בעיקר בשעות הלילה. הבונגו מתאפיין בפרווה חומה אדמדמה בולטת, שעליה סימנים שחורים ולבנים ופסים לבנים-צהובים, ובקרניים ארוכות וסליליות. הבונגו הוא מין הקודו היחיד שלשני המינים יש קרניים. לאוכלוסיות בונגו יש מעמדות חברתיים מורכבים.
הבונגו חי ביערות גשם טרופיים עם שיחים צפופים בגבהים של עד 4,000 מטר במרכז אפריקה, עם אוכלוסייה נפרדת בקניה, ובמדינות מערב אפריקה הבאות: אנגולה, בנין (ייתכן שנכחד מהאזור), בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, קניה (המקום היחיד בו מתקיים בטבע תת-המין בונגו מזרחי), ליבריה, מאלי, ניז'ר, סיירה לאון, סודאן, טוגו (ייתכן שנכחד מהאזור) ואוגנדה (נכחד מהאזור).
בעבר התקיים הבונגו בשלושה אזורים של אפריקה: מזרח, מרכז ומערב אפריקה. כיום שלושת אזורי תפוצה אלו הצטמקו, מפאת אובדן שטחי מחיה בגלל חקלאות וכריתת עצים לא מבוקרת וכן בשל ציד של בונגו, שבשרו משמש למאכל.
גודלם של הזכרים הבוגרים ושל הנקבות הבוגרות דומה. גובהו של בוגר 1.1-1.3 מטר ואורכו 1.7-2.5 מטר. משקלן של הנקבות כ-210-235 ק"ג, ואילו משקלם של הזכרים כ-240-405 ק"ג. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים סליליות - קרניו של הזכר גדולים ומסיבים יותר משל הנקבות.
משך ההיריון של נקבת הבונגו הוא 285 יום (כ-9.5 חודשים) בקירוב, ובסופו נולד גור יחיד הנגמל מיניקה כעבור שישה חודשים. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 24-27 חודשים.
תת-מינים

בונגו מערבי או בונגו השפלה (Tragelaphus eurycerus eurycerus)
בונגו מזרחי או בונגו ההרים (Tragelaphus eurycerus isaaci) - מצוי במרכז קניה בלבד. ממדי גופו גדולים משל הבונגו המערבי.
הערות שוליים

↑  בונגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Bongo
אסמא אגבארייה זחאלקה

| --- | --- |

אסמא אגבארייה זחאלקה
 לידה:  1974 (בת 50 בערך) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  asma.aghbariehzahalka
 טוויטר:  asmaoda
 
אסמא אַגבָּארייה-זחאלקה (בערבית: اسماء اغبارية زحالقة; נולדה ב-1974) היא עיתונאית ופעילה פוליטית ערבייה-ישראלית, אשר עמדה בראש מפלגת דעם - מפלגת פועלים, ובראש רשימת "עיר ללא גבולות" בבחירות המוניציפליות בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

אגבארייה נולדה וגדלה ביפו. בשנת 1995, לאחר שלמדה לתואר ראשון בספרות ערבית ובחינוך והוראה באוניברסיטת תל אביב, החלה לערוך את מגזין "אלסבאר", גרסתו הערבית של מגזין "אתגר".
קריירה

בזמן עבודתה החלה לעסוק בפעילות חברתית; היא הצטרפה למפלגת דעם, נאבקה למען זכות הדיור ביפו ופעלה לשיפורם של רמת החינוך ושל מעמד האישה. בשנת 2000 ייסדה וניהלה את סניף מען - עמותה לסיוע לעובדים בירושלים, עמותה שנועדה לסייע לפועלים ולמובטלים במזרח ירושלים. בשנת 2002 עברה לסניף העמותה באזור המשולש, שם פעלה בפרויקטים למציאת תעסוקה לפועלים ולמובטלים בתחומים שונים ולחינוך בני נוער. כמו כן החלה לרכז פרויקט להגנה על מובטלים נפגעי תוכנית מהל"ב.
בבחירות לכנסת ה-15 התמודדה במקום השלישי ברשימת דעם לכנסת. בבחירות לכנסת ה-16, ה-17, ה-18 וה-19 עמדה בראשות הרשימה. בכל המקרים לא עברה הרשימה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-19 ברשימת דע"ם.
בנובמבר 2008 התמודדה אגבארייה על ראשות עיריית תל אביב-יפו ועל מקום במועצת העיר בראש רשימת דע"ם, שהתמודדה לראשונה בבחירות המקומיות. היא עצמה זכתה ב-0.45% מקולות הבוחרים והרשימה בראשותה לא עברה את אחוז החסימה.
אגבארייה מנהלת את "מכְּתבת אלפאנוס", המקבילה של ספריית פיג'מה בערבית.
חיים אישיים

אגבארייה נשואה למוסא זחאלקה, והיא אם לבן.
דעותיה

במהלך עבודתה כעיתונאית בעיתון "מען" המייצג את מפלגת דעם, הלכה לבתי הדיירים ביפו כדי לבחון מקרוב את בעיותיהם של העובדים. החלה את דרכה בהפגנה להגנת הדיור ביפו, יום הניקיון בשכונת עג'מי, הפגנת הקואליציה הנשית למען תעסוקה הוגנת, ופעילויות נוספות.
”הלכתי על כל הקופה כי אהבתי את המצע של דעם, את המעשים שלהם בשטח ואת הקרבה הגדולה שלהם לציבור... יש פתרון ריאלי לקיומו של שיח תרבותי ופוליטי בארץ מתוך הרצון לבנות חברה שוויונית דמוקרטיה ואמיתית. אין סיכוי להביא לשינוי תודעה מקובעת ולהביא לצדק חברתי ודמוקרטיה אם לא נפעל למציאת הדברים המשותפים לכולנו. פרנסה למשל, זה משהו משותף לכולם ללא הבדל גזע, דת ומין. אנחנו עדיין עסוקים בהישרדות כי יש מערכת שלמה שמפרידה אנשים על בסיס לאומני ויוצרים שנאה.”
הערות שוליים

↑   כתבה מאת אורלי בויום, אתר פורטל יפו, מרץ 2011
אסמא אגבארייה זחאלקה, 2012
ארסינואיתריום

| ארסינואיתריום |
| --- | --- |
 
תקופה
סוף אאוקן-תחילת אוליגוקן 36–27 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: אפרותריה
סדרה:: אמבריתופודיים
משפחה:: Arsinoitheriidae
סוג:: ארסינואיתריום
מינים
 A. zitteli  A. andrewsi  A. giganteus
שם מדעי
 Arsinoitherium ‏Beadnell, 1902

ארסינואיתריום (שם מדעי: Arsinoitherium; מילולית: "הבהמה של המלכה ארסינואי") הוא סוג של יונק נכחד שנראה כמו קרנף אך למעשה היה קרוב רחוק של הפיל בקבוצת האפרותריה. הוא חי בתקופת האאוקן, לפני 36-30 מיליון שנה, אך המין A. giganteum שנמצא באתיופיה תוארך לתקופה של 27 מיליון שנה.
מאפיינים

יצור זה דמה בצורתו לקרנף והגיע לאורך של 3 מטר, גובה של 1.75 מטר בכתפיו, ושקל עד 2 טונות. היו לו זוג קרניים ענקיות מעל המצח וזוג נוסף קטן בהרבה מעל העיניים, לסתות קצרות עם שיניים לא-מפותחות, וגוף מגושם. הרגליים והירך דמו בצורתם לאלה של פילים, כך שיצור זה היה קרוב אליהם.
הארסינואיתריום חי בצפון אפריקה הקדומה ביערות גשם ובביצות מנגרובים סמוך לחופים. הוא היה צמחוני, אך לא התמחה באכילת עשב אלא בתלישת עלים ופירות. יצור זה שחה הרבה מזמנו במים כמו היפופוטם.
בתרבות

יונק זה הופיע בסדרות פלאווורלד ומפלצות ים.
דגם של ארסינואיתריום
ארסטפלד

| --- | --- |
סמל ארסטפלדסמל ארסטפלד

 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  אורי (קנטון) אורי
 שפה רשמית:  גרמנית
 שטח:  59.2 קמ"ר
 גובה:  475 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,787 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  64 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  46°49′N 8°39′E﻿ / ﻿46.817°N 8.650°E﻿ / 46.817; 8.650
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.erstfeld.ch/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ארסטפלד(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ארסטפלד(למפת אורי רגילה) אלטדורף אנדרמטארסטפלד(למפת אורי מוגדלת) אלטדורף אנדרמטארסטפלד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ארסטפלד (בגרמנית: Erstfeld) הוא כפר בקנטון אורי שבשווייץ.
היסטוריה

הכפר מוזכר לראשונה במסמך משנת 1258 תחת השם Ourzcvelt. ב-1638 הוא נרשם בשם הלטיני Protocampis. ב-1831 הוא הוזכר בשם Hirschfelden.
שטחו של ארסטפלד הוא 59.2 קמ"ר. מתוכם 11.7% משמשים למטרות חקלאיות, 29.2% הם שטחים מיוערים, 2.8% הוא שטח בנוי ו56.2% הם שטחי נהרות קרחונים והרים. הכפר כולל את הכפר ארסטפלד עצמו, הבנוי במבנה ליניארי, ובתי חווה הפזורים לאורך העמק ועל מורדות ההרים. ארסטפלד שוכן על פתחה הצפוני של מנהרת בסיס הגוטהארד ותחנת הרכבת המקומית שוכנת על מסילת הרכבת העוברת דרכה. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית ארסטפלד 3,786 תושבים.
ארסטפלד הוא מקום הולדתה של הפמיניסטית אמילי ליברהר שהייתה ממובילות המאבק למען זכות בחירה לנשים בשווייץ.
הערות שוליים

↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119527787 (data)  GND: 4357852-4  HDS: 000695  MusicBrainz: 91eed62b-c8a3-4115-b889-0016f67c1eb0  VIAF: 239173681   WorldCat (עם VIAF): 239173681
ארסלי ארמבולה

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1975 (בת 49) צ'יוואווה, מקסיקו מקסיקו 
 שם לידה:  Aracely Arámbula Jaques 
 מדינה:  מקסיקו 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
ארסלי ארמבולה (בספרדית: Aracely Arámbula; נולדה ב-6 במרץ 1975) היא שחקנית, זמרת, דוגמנית ויזמית מקסיקנית.
ביוגרפיה

ארמבולה נולדה במדינת צ'יוואווה שבצפון מקסיקו.
היא התגלתה בגיל 18, ב-1993 כאשר נבחרה ל"פנים של השנה". לאחר מכן היא עברה למקסיקו סיטי, שם למדה משחק בבית הספר של אולפני טלוויסה.
קריירה

בשנת 1996, קיבלה את תפקידה הראשון בטלנובלה "שדה התשוקות" בדמותה של לטיסיה. ושנה לאחר מכן בטלנובלה "לנשמה אין צבע" (1997).
בשנת 2000, שיחקה ארמבולה לראשונה בתפקיד ראשי בטלנובלה "חבקי אותי חזק", לצד פרננדו קולונגה. שנתיים לאחר מכן, ארמבולה הופיעה בטלנובלה "בדרך אל האושר", לצד חורחה סלינס. שתי הטלנובלות זכו להצלחה ברחבי העולם.
בשנת 2022 החלה לגלם את הדמות הראשית, מוניקה, בסדרת המתח והמסתורין "La rebelión" (אנ'), מבית שירות הסטרימינג Vix+ (אנ'), אשר משדרת תכנים בשפה הספרדית בלבד.
חיים אישיים

משנת 2005 עד שנת 2009 ארמבולה יצאה עם הזמר לואיס מיגל אשר יש לה איתו שני בנים: מיגל (נולד ב-1 בינואר 2007) ודניאל (נולד ב-18 בדצמבר 2008).
בשנת 2011 החלה לצאת עם השחקן הארגנטינאי סבסטיאן רולי.  לאחר שנתיים הזוג הודיע על פרידתם.
פילמוגרפיה > קולנוע

העץ (2015) - קים דניאל
A Mouse Tale‏ (2015) - דיבוב של קימי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

1996 - "שדה התשוקות" - Cañaveral de pasiones - דמות: לטיסיה.
1997 - "לנשמה אין צבע" - El alma no tiene color - דמות: מגולידה רולדן.
1998 - "חולמות" - Soñadoras - דמות: ז'קלין דה לה פנה.
1999 - "נשמה מרדנית" - Alma rebelde - דמות: מריה הלנה הרננדס.
2000-2001 - "חבקי אותי חזק" - Abrázame muy fuerte - דמות: מריה דל כרמן אלברס.
2002 - "בדרך אל האושר" - Las vías del amor - דמות: פרלה וסקס.
2009 - "לב פראי" - Corazón salvaje - דמות: רחינה ואיימה (תאומות).
2013 - "השיבה הביתה" - la patrona - דמות: גבריאלה סוארס/ורוניקה דאנטס.
2015 - "עלובי החיים" - Los Miserables - דמות: לוסיה (לוצ'ה) דורן.
2016–2020 - "אישה רעה" - דמות: אלטגריסה סנדובלץ.
2017 - "אדון השמיים 6" (el senor de los cielos 6) - דמות: אלטגרסיה סנדובל.
2022 - "La rebelión" 0 דמות: מוניקה.
2022 - "La madrastra" - בתור מרסיה סיסנרוס דיאז דה לומברדו / מריסה ג'ונס.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2002: Solo tuya
2005: Sexy
2007: Linea de Oro
אנטואן קומבוארה

אנטואן קומבוארה (בצרפתית: Antoine Kombouaré; נולד ב-16 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת הבלם. כיום משמש כמאמנה של נאנט.
קריירה

קומבוארה נולד בנומאה, בירת קלדוניה החדשה. הוא התחיל את לשחק כדורגל בקבוצת הנוער המקומית, פלום נומאה. בשנת 1983, קומבוארה חתם בנאנט. בשנת 1990, קומבוארה חתם בפריז סן-ז'רמן. תקופתו של קומבוארה, ידועה בעיקר בשל השערים המכריעים עליהם היה חתום. לדוגמה: ב-18 במרץ 1993, קומבוארה הבקיע את בדקה ה-96 את השער הרביעי של פריז בניצחון 1-4 נגד ריאל מדריד, שהעניק לקבוצתו את הכרטיס לחצי גמר גביע אופ"א וכן כבש את שער השוויון סיבוב קודם לכן, שהעניק לפריז עלייה לרבע הגמר בזכות שערי חוץ, על חשבונה של אנדרלכט.
בשנת 1995, קומבוארה חתם בסיון מליגת העל השווייצרית וכעבור שנה חתם באברדין תמורת 300 אלף פאונד. בקיץ 1998, חזר לקדנציה שנייה בפריז וכעבור עונה פרש מכדורגל.
קריירה כמאמן

עם פרישתו, קומבוארה מונה למאמן קבוצת המילואים של פריז סן-ז'רמן. בשנת 2003, מונה למאמנה של שטרסבורג, בה אימן עד אוקטובר 2004.
ביולי 2005, קומבוארה מונה למאמנה של ואלנסיין, ששיחקה אז בליגה השנייה. בסיום עונתו הראשונה במועדון, העפילה הקבוצה לליגה הראשונה בצרפת, ממנה נעדרה מאז שנת 1993.
במאי 2009, קומבוארה חזר לפריז סן-ז'רמן כמאמן הקבוצה הבוגרת, בה חתם לשלוש שנים. עונתו הראשונה במועדון, הייתה מתחת לציפיות ועל אף הרכש המאסיבי שעשתה הקבוצה היא סיימה במרכז הטבלה, אך היא זכתה בגביע הצרפתי. ב-29 בדצמבר 2011, קומבוארה פוטר מתפקידו כמאמן פריז, על אף שהקבוצה הייתה אז במקום הראשון.
ב-27 ביוני 2012, קומבוארה מונה למאמנה של אל-הילאל מליגת העל הסעודית. ב-31 בינואר 2013, סיים את תפקידו בקבוצה.
ב-18 ביוני 2013, מונה למאמנה של לאנס, עמה רשם בסיום העונה, עליית ליגה נוספת לליגה הראשונה. בלאנס, אימן שלוש עונות.
ב-30 במאי 2016, קומבוארה חתם בגנגאן, בה אימון עד ה-6 בנובמבר 2018.
ב-10 בינואר 2019, מונה למאמנה של דיז'ון, בה אימן עד לסיום העונה.
ב-14 באוקטובר 2019, קומבוארה מונה למאמנה של טולוז. בטולוז, קומבוארה רשם את המאזן השלילי ביותר שלו כמאמן ראשי, כאשר הפסיד ב-11 מתוך 13 המשחקים בהם אימן את המועדון. יומיים לאחר ההפסד בגביע לסנט פריווה מהליגה הרביעית, פוטר מתפקידו.
ב-11 בפברואר 2021, חתם בנאנט בה אימן עונה וחצי. ב-17 במרץ 2024 חזר לקדנציה שנייה במועדון.
תארים > שחקן

ליגת העל הצרפתית: 1993/1994
קופה דה פראנס: 1992/1993, 1994/1995
גביע הליגה הצרפתית: 1994/1995
הגביע השווייצרי: 1995/1996
תארים > מאמן

הליגה הצרפתית השנייה: 2005/2006
מאמן השנה בליגה הצרפתית השנייה: 2005/2006
אנטואן סאלח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1938 (בן 86 בערך) נצרת, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 עיסוק:  במאי טלוויזיה, במאי תיאטרון
 מקום לימודים:  קולג' דה פרר  סורבון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטואן סאלח (נולד ב-1938) הוא במאי טלוויזיה ובמאי תיאטרון, ממקימי הטלוויזיה הישראלית.
ביוגרפיה

סאלח נולד בנצרת, בן לאב יליד נצרת, מהנדס שהיה בין מקימי נמל חיפה ולאם ממוצא מצרי, שניהם נוצרים. הוא למד בית הספר הצרפתי קתולי קולג' דה פרר סניף נצרת, ואביו ייעד אותו להיות ארכיטקט. בעת לימודיו בקולג' התחיל להתעניין בתיאטרון והרבה להשתתף בהצגות שהועלו שם. הבמאי פיטר פריי, שראה אותו באחת מן ההצגות ושמע על רצונו ללמוד תיאטרון, ניסה להכניס אותו לבית הספר של הבימה, אך הוא לא התקבל. מכיוון שלא היה אז בישראל בית ספר אחר לתיאטרון ומכיוון ששלט היטב בצרפתית, הציע לו פריי לנסוע וללמוד תיאטרון בצרפת. סאלח נסע לצרפת ב-1959 במטרה ללמוד, אך אחרי חצי שנה אזל כספו והוא חזר לישראלת ועבד כטפסן בפרויקט הקמת נמל הקישון. אחרי שנה ניסה שוב את מזלו בפריז, והתקבל ללימודי תיאטרון בסורבון, במסגרת לימודים שכללה גם בימוי לרדיו ולטלוויזיה. בסוף שנת 1964, עם תום לימודיו, חזר לישראל.
סאלח חזר לנצרת, הפיק וביים שני מחזות, ואחר כך היה בין מקימי את התיאטרון הערבי הראשון בישראל, "התיאטרון המודרני" ו"התיאטרון העממי". בו בזמן גם ביים כמה הצגות לתיאטרון הערבי-יהודי של בית הגפן בחיפה. התיאטרון העלה כמה הצגות קלאסיות בתרגום לערבית והאחרונה שבהן הייתה משרתם של שני אדונים. את ההצגה הזאת ראה סלים פתאל, איש קול ישראל בערבית וחבר בצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית, והוא ביקש מסאלח לבוא ולהצטרף אל צוות ההקמה ב-1968. סאלח עבר לגור בירושלים, בשכונת ואדי ג'וז והחל לעבוד ברשות השידור כבמאי טלוויזיה. במשך כ-25 שנות עבודה ברשות ביים עשרות תוכניות טלוויזיה, בעברית וערבית. כולל תוכניות אירוח, תוכניות ילדים ותוכניות בידור. עקב הכשרתו וניסיונו כבמאי תיאטרון, ומהבודדים בטלוויזיה, באותן השנים, שהוכשרו לעבוד גם עם השחקנים וגם עם המצלמות, סאלח היה לבמאי העיקרי של דרמות מקוריות שהפיקה הטלוויזיה. בין השאר ביים את הדרמות ליל העשרים, "אנשים במיל" המסעדה הגדולה, "אחרון הפועלים" ועוד.
תוכניות טלוויזיה שביים

סמי וסוסו (1969–1974)
פסטיבל הזמר והפזמון (1974–1979)
"סילבסטר 72" (1977) – עיבוד ובימוי לטלוויזיה של המחזה מאת יהושע סובול שהוצג בתיאטרון חיפה
"צרצרי השלום" (1977) - מחזה מאת תאופיק אל־חכים שפורסם בשנת ;1957 עובד ובוים בהפקה טלוויזיונית על ידי אנטואן סאלח.
"מפגש עם פנים ומסכה" (1977) – תוכנית של קטעי פנטומימה בכיכובם של שייקה אופיר ויורם בוקר.
"המשחק האחרון" (1977) - דרמה טלוויזיונית, עיבוד של אנטון שמאס למחזה מאת ויליאם סארויאן בבימוי אנטואן סאלח.
"ליל העשרים" (1979) – עיבוד ובימוי לטלוויזיה של המחזה מאת יהושע סובול
"אריק איינשטיין – חמוש במשקפיים" (1981) – אריק איינשטיין מתראיין, שר משיריו ומארח חברים
יוסי בנאי אני וסימון ומואיז הקטן (1981) – בימוי לטלוויזיה של הופעה בתיאטרון ירושלים
קדם-אירוויזיון (1981–1983)
"אחרון הפועלים" (1982) – עיבוד ובימוי לטלוויזיה של המחזה מאת יהושע סובול שהוצג בתיאטרון בית ליסין.
"אנשים במיל" (1984) – סדרת דרמה על הווי יחידת מילואים
המסעדה הגדולה – חלק מהפרקים בסדרה
"ניער ניער" (1989) – דרמה קאמרית, בכיכובם של משה איבגי ואורי גבריאל על־פי תסריט מקורי מאת חיים מרין. המחזה הוצג לראשונה במסגרת "פסטיבל עכו" ב-1980 ועובד ובוים לטלוויזיה על ידי סאלח.
הצגות שביים

"הסוד הנורא", התיאטרון המודרני, נצרת.
"האב", התיאטרון העממי, נצרת.
"ידים ענוגות" 1966 התיאטרון המודרני, קומדיה מאת מאת תאופיק אל־חכים.
"משרתם של שני אדונים" 1968, בית הגפן חיפה.
"ספר הכפר" 1976 – מחזה מאת אלפרד פרג בכיכובו של ג'ורג' איברהים. הוצג בבתי ספר במזרח ירושלים בסיוע כספי של עיריית ירושלים והקרן לירושלים.
"נורה וספואן" – פסטיבל עכו 1995, מחזה שכתב עדנאן טראבשה, (על פי המחזה "אל עומר לילה ואחדה" מאת מחמוד עבאסי).
הערות שוליים

1 2 3  נרי ליבנה, הכישלון הישראלי של אנטואן סאלח, כותרת ראשית, 11 בנובמבר 1987
1 2  מרדכי ברקאי, היצירה התרבותית של ערביי ישראל, דבר, 10 ביוני 1966
1 2 3 4  משעור לוטפי, גם התיאטרון הערבי זקוק לסיוע, למרחב, 22 ביולי 1968
↑  דרמה – צרצרי השלום, דבר, 17 ביוני 1977
↑  טל נתיב, פגישה עם פנים ומסכה, דבר, 4 במרץ 1977
↑  שוש אביגל, מאחורי הסורגים, "העולם הזה", גיליון 2081 מ-20 ביולי 1977, עמוד 35
↑   עיבוד טלויזיוני למחזהו של יהושע סובול "ליל העשרים" – כאן 11 לשעבר רשות השידור, תוכנית טלוויזיה  באתר יוטיוב
↑   אריק אינשטיין – חמוש במשקפיים 1981 – כאן 11 לשעבר רשות השידור, תוכנית טלוויזיה  באתר יוטיוב
↑   יוסי בנאי בהופעה בתיאטרון ירושלים – אני וסימון ומואיז הקטן – כאן 11 לשעבר רשות השידור, תוכנית טלוויזיה  באתר יוטיוב
↑   קדם אירוויזיון 1982 | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:38:11)
↑  איש הגומי, דבר, 3 בדצמבר 1982
↑  אילנה באום, ⁨תיאטרון הכורסא הישראלי, מעריב, 19 במאי 1988
↑  יעקב העליון, ספר הכפר, מעריב, 23 בספטמבר 1976
↑  נורה וספואן, ארכיון פסטיבל עכו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398824805171  VIAF: 81156495395617561651   WorldCat (עם VIAF): 81156495395617561651
אנטואן סמניו

אנטואן סרלום סמניו (באנגלית: Antoine Serlom Semenyo; נולד ב-7 בינואר 2000 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן גנאי יליד אנגליה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בורנמות' ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

סמניו גדל במחלקת הנוער של בריסטול סיטי, ומשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ החל משנת 2018. במשך השנים הושאל לבאת' סיטי מהנשיונל ליג דרום, לניופורט קאונטי מהפוטבול ליג השנייה ולסנדרלנד מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-27 בינואר 2023 חתם בבורנמות' על חוזה לארבע וחצי שנים.
ב-30 באפריל 2023 כבש את שער הבכורה בקבוצה בניצחון הביתי 4-1 על לידס יונייטד.
קריירה בינלאומית

ב-1 ביוני 2022 ערך סמניו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 3-0 על נבחרת מדגסקר במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-17 בנובמבר 2022 הבקיע סמניו את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת שווייץ במשחק ידידות לקראת מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

אישיים
שחקן החודש בצ'מפיונשיפ: ינואר 2022
הערות שוליים

↑  Newport County sign Semenyo on loan from Bristol City באתר BBC, ‏ 18 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Phil Parkinson and Antoine Semenyo react as youngster joins Sunderland and goes straight into squad for Portsmouth clash באתר Sunderland Echo, ‏ 31 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  CAN 2023 : la liste du Ghana sans Partey ni un réfractaire ! באתר Afrik Foot, ‏ 1 בינואר 2024 (בצרפתית)
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון |  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון | גאנה |
אנטואן פוקואה

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1965 (בן 59) פיטסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירג'יניה המערבית  תיכון טיילור אולדרדייס  קולג' המדינה של וירג'יניה המערבית 
 בן או בת זוג:  Lela Rochon (אפריל 1999–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטואן פוקואה (באנגלית: Antoine Fuqua; נולד ב-19 בינואר 1966) הוא קולנוען אמריקאי. בתחילת הקריירה שלו, הוא ביים קטעי וידאו לאמנים פופולריים כמו טוני ברקסטון, סטיבי וונדר, אשר, ליל ויין, קוליו ופרינס. בהמשך הפך לבמאי קולנוע. לאחר שסרטו, "יום אימונים מסוכן" קיבל שתי מועמדויות לפרס האוסקר הפך למפורסם. נוטה לביים סרטי פעולה וסרטי פשע משטרתיים.
ביוגרפיה

פוקואה נולד וגדל בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1984. מאז 1999, נשוי לשחקנית ללה רושון. הם מגדלים שלושה ילדים.
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | כותר | תפקיד נוסף | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | רוצחים בהמתנה |  |  |
| 2000 | פתיון |  |  |
| 2001 | יום אימונים מסוכן |  |  |
| 2003 | דמעות של שמש |  |  |
| 2004 | רוכסן בבקבוק |  | סרט תיעודי |
| 2004 | המלך ארתור |  |  |
| 2007 | על הכוונת |  |  |
| 2010 | רחובות ברוקלין | מפיק בפועל |  |
| 2013 | המטרה: הבית הלבן | מפיק |  |
| 2014 | נקודת שוויון |  |  |
| 2015 | ללא כפפות | מפיק |  |
| 2016 | שבעת המופלאים | מפיק בפועל |  |
| 2017 | יום אימונים מסוכן | מפיק בפועל | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | נקודת שוויון 2 | מפיק |  |
| 2018 | American Dream/American Knightmare | מפיק בפועל | סרט תיעודי ברשת שואוטיים |
| 2019 | What's My Name: Muhammad Ali | מפיק בפועל | סרט תיעודי |
| 2021 | אינסוף | מפיק בפועל |  |
| 2021 | האשמה | מפיק |  |
| 2021 | The Day Sports Stood Still | מפיק | סרט תיעודי |
| 2022 | שחרור | מפיק בפועל |  |
| 2022 | רשימת החיסול | במאי | ביים את פרק הבכורה |
| 2023 | נקודת שוויון 3: הפרק האחרון |  |  |
| 2025 | מייקל | במאי |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס NAACP Image | הבימוי הטוב ביותר בסרט קולנוע | נקודת שוויון 3: הפרק האחרון | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Winners, NAACP Image Awards (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450482605171  PLWABN: 9810550171605606  BIBSYS: 8627  BNE: XX1464225  BnF: cb144492150 (data)  GND: 132600420  ISNI: 0000 0001 1468 4798  LCCN: no2002079083  MusicBrainz: 67ac6565-f5dc-4892-a13a-56d3226a91e1  NKC: jx20050415022  NLK: KAC201325556  NTA: 175902100  SNAC: w60q5jgv  SUDOC: 096317779  VIAF: 18389642   WorldCat (עם VIAF): 18389642 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אפרים טקה

אפרים טקה (נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

טקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ 2009 הצטרף למ.ס. גבעת אולגה שזה עתה קמה והיה מלך השערים של הקבוצה עם 25 שערים ב-23 משחקים ועלה עימה לליגה ב'. עונה לאחר מכן הבקיע 18 שערים וגם בסיום עונה זו חגג עליית ליגה. בינואר 2012 חתם בהפועל ניר רמת השרון מליגת העל. ב-28 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ברמת השרון בהפסד 1-0 נגד מכבי פתח תקווה. כשבוע וחצי לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו במסגרת גביע המדינה. ב-5 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה.
ב-22 בספטמבר 2014 חתם במכבי הרצליה. ב-2 בפברואר 2015 חתם בהפועל עפולה. ב-17 באפריל 2015 כבש שער ראשון לאחר כשנתיים בהם לא כבש אף שער. ב-21 ביולי 2015 חתם בהפועל פתח תקווה.
בקיץ 2016, טקה פרש מכדורגל.
הערות שוליים

↑  זיו אמויאל, ‏חוצה את הכביש: טקה חתם במכבי הרצליה, באתר ערוץ הספורט, 22 בספטמבר 2014
↑  קובי פורטל, אפרים טקה חתם בהפועל עפולה, באתר דאבל פס, 2 בפברואר 2015
↑  קובי פורטל, אפרים טקה חתם בהפועל פתח תקווה, באתר דאבל פס, 21 ביולי 2015
↑  אופיר סער‏, אפרים טאקה: "אחרי שמגשימים חלום מבינים שזה לא כזה נוצץ", באתר וואלה, 11 ביולי 2017
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אפרים טקה".