stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אפגניסטן–רוסיה
ייצוג

אפגניסטן מיוצגת ברוסיה במוסקבה.
רוסיה מיוצגת באפגניסטן בקאבול וקונסוליה כללית במזר א-שריף.
יחסי אקוודור – הממלכה המאוחדת

| יחסי אקוודור – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אקוודור: הממלכה המאוחדת


אקוודור: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
283,561: 243,610
אוכלוסייה
18,226,278: 69,381,250
תמ"ג (במיליוני דולרים)
118,845: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,521: 48,140
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי אקוודור–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אקוודור לבין הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

יחסים בין בריטניה לאקוודור נחשבו באופן מסורתי כ"חלשים אך לבביים", במיוחד לפני בחירתו של רפאל קוראה. צ'ארלס, נסיך ויילס וקמילה, דוכסית קורנוול ביקרו באקוודור ב-2009, כחלק מסיור לרגל חגיגות המאתיים לצ'ארלס דרווין. הנשיא קוראה ביקר באותה שנה בלונדון, ודיבר בבית הספר לכלכלה בלונדון על השינויים שעשתה ממשלתו.
ב-19 ביוני 2012 הסתגר ג'וליאן אסאנג' בשגרירות אקוודור בבריטניה. באוגוסט 2012, לאחר שגורמי ממשל בריטיים איימו לפרוץ למתחם השגרירות כדי לתפסו, הודיעה אקוודור כי היא מעניקה לו מקלט מדיני. הענקת המקלט מנעה ממשטרת בריטניה לעצור את אסאנג' כל עוד שהה במתחם השגרירות. אסאנג' נאם לציבור ולאמצעי תקשורת ממרפסת השגרירות, וקרא לנשיא ארצות הברית ברק אובמה להפסיק את ציד המכשפות נגד ויקיליקס. מחלקת המשפטים של ארצות הברית אכן פתחה בהליכים פליליים נגד אסאנג' בשל הדלפות "ויקיליקס". ב-11 באפריל 2019, ממשלו של לנין מורנו, נשיא אקוודור מאז 2017, סירב להמשיך לספק לאסאנג' מקלט, והוא נעצר על ידי משטרת בריטניה בשגרירות.
נציגויות דיפלומטיות

אקוודור מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה באקוודור שגרירות בקיטו וקונסוליה כללית בגואיאקיל.
יחסי ארגנטינה–דנמרק

| יחסי ארגנטינה–דנמרק |
| --- | --- |
ארגנטינה: דנמרק


ארגנטינה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 43,094
אוכלוסייה
45,787,526: 5,992,181
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,991: 67,454
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי ארגנטינה–דנמרק הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין מדינת הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת דנמרק.
רקע

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בינואר 1941. בשנת 2019 ביקרו מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ובנה פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק בביקור רשמי בארגנטינה.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
דנמרק מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס ו-7 קונסוליות בבאיה בלנקה, קורדובה, מנדוזה, נקוצ'אה, רוסאריו, טוקומאן וטרס ארויוס.
יחסי אפגניסטן–סין

| יחסי אפגניסטן–סין |
| --- | --- |
אפגניסטן: הרפובליקה העממית של סין


אפגניסטן: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 9,596,967.75
אוכלוסייה
43,348,339: 1,417,420,624
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
335: 12,554
משטר
אמירות איסלאמית: רפובליקה עממית

יחסי אפגניסטן–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין אפגניסטן לסין. אורכו של גבול המדינה בין המדינות הוא 76 קילומטרים.
היסטוריה

ב-20 בינואר 1955, הרפובליקה העממית של סין כוננה יחסים דיפלומטיים עם ממלכת אפגניסטן. בינואר 1957 ביקרו ראש הממשלה ג'ואו אנלאי ממועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין וסגן ראש הממשלה חוא לונג לביקור ממלכתי באפגניסטן. זה היה הביקור הראשון של ההנהגה הסינית באפגניסטן בהיסטוריה של היחסים. במהלך הביקור נפגשו ראש הממשלה וסגן ראש הממשלה עם המלך מוחמד זאהיר שאה וקיימו שיחות עם ראש הממשלה מוחמד דאוד ח'אן וסגן ראש הממשלה עלי מוחמד. לביקורו של ראש ממשלת סין באפגניסטן הייתה השפעה על שיפור ההבנה ההדדית בין שתי המדינות והניח בסיס איתן לפיתוח יחסי ידידות בין סין לאפגניסטן.
באוקטובר 1957 ערך ראש הממשלה מוחמד דאוד ביקור רשמי בסין. במהלך הביקור, הוא קיים פגישות עם מאו דזה-דונג, סגנו ז'ו דה ויו"ר הוועדה המתמדת של הקונגרס העממי הלאומי ליו שאוצ'י. ב-22 בנובמבר 1963, סין ואפגניסטן חתמו על הסכם גבול בין המדינות בבייג'ינג. הסכם זה יישב את הסכסוך הטריטוריאלי על מסדרון ואח'אן שבשליטת אפגניסטן.
בשנת 2001, האמירות האסלאמית של אפגניסטן בשליטת הטליבאן נפלה לאחר ההתערבות הצבאית של ארצות הברית, לאור אירועים אלו, היחסים בין סין ואפגניסטן השתפרו משמעותית והוחזרו לרמה הרשמית. בדצמבר 2001 שלחה סין קבוצת עבודה של משרד החוץ לאפגניסטן כדי להשתתף בטקס המינוי של הממשל הזמני האפגני, וכן שלחה הודעת ברכה לנשיא חאמיד כרזאי. בינואר 2002, הנשיא כרזאי הגיע לביקור רשמי בסין ונפגש עם נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ועם ראש הממשלה צ'ו רונג'י. סין סיפקה לאפגניסטן 30 מיליון יואן בסיוע חומרי ומיליון דולר במזומן. הנשיא ג'יאנג דזה מין הודיע כי סין תעניק סיוע כלכלי של 150 מיליון דולר לאפגניסטן.
עד סוף מרץ 2002, 30 מיליון יואן בסיוע חומרי נמסרו לקאבול. ב-6 בפברואר 2002, שגרירות סין באפגניסטן חידשה את עבודתה. במאי 2002 ביקר שר החוץ הסיני טאנג ג'יאשואן באפגניסטן. במהלך הביקור נפגש שר החוץ הסיני עם חאמיד כרזאי, המלך לשעבר זאהיר חאן, וכן ניהל שיחות עם מקבילו עבדאללה עבדאללה. שני הצדדים חתמו על הסכם שיתוף פעולה כלכלי וטכני תמורת 30 מיליון דולר בסיוע סיני לאפגניסטן. בנובמבר 2002 ביקר בסין שר החוץ האפגני עבדאללה עבדאללה. במהלך הביקור, הצד הסיני והאפגני חתמו על הסכם בסך מיליון דולר בצורת סיוע חומרי סיני לאפגניסטן.
בדצמבר 2002, סין, יחד עם 5 המדינות השכנות האחרות של אפגניסטן, חתמו על הצהרת שכנות טובה בקאבול, המאששת מחדש את מחויבותן לכבד את הריבונות והשלמות הטריטוריאלית של אפגניסטן, והסכימו לתמוך ללא הרף בהתנהלות תהליך השלום. אפגניסטן. בפברואר 2003, הנשיא כרזאי ביקר בסין פעמיים. בחודש מאי ביקר סגן נשיא ממשלת המעבר האסלאמית האפגנית, נמטולה שרכרני, ביקור עבודה בסין. במהלך הביקור, הוא ניהל שיחות עם סגן נשיא סין זנג צ'ינגהונג ונפגש עם יו"ר ועדת ה-NPC וו בנגגו ועם ראש הממשלה וון ג'יאבאו ממועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין. שני הצדדים חתמו על שלושה מסמכים, כולל האמנה לשיתוף פעולה כלכלי וטכני, במסגרתו סיפקה ממשלת סין מענקים של 15 מיליון דולר לממשלת אפגניסטן. מאז 2010, הגדילה סין את הסיוע הכלכלי וההשקעות שלה לאפגניסטן, במיוחד, הקצתה 3.5 מיליארד דולר לפיתוח מכרות נחושת באפגניסטן.
שר החוץ הסיני, וואנג יי, היה מראשוני מנהיגי העולם שניהל קשרים גלויים עם הטליבאן לאחר כיבוש קאבול. במרץ 2022, הוא אף ביקר בקאבול ונועד עם מקבילו האפגני, אמיר חאן מוטאקי. גורם שהשפיע על היחסים היה הקשר בין הטליבאן לבין הארגון האויגורי הבדלני, ששואף "לשחרר" את מחוז שינג'יאנג במערב סין, "התנועה האסלאמית של מזרח טורקיסטן".
יחסי סחר

לאורך ההיסטוריה של היחסים בין אפגניסטן לסין, הסחר בין מדינות בוצע דרך פרוזדור ואח'אן, הגובל באזור האוטונומי שינג'יאנג.
נציגויות דיפלומטיות

אפגניסטן מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
סין מחזיקה באפגניסטן שגרירות בקאבול.
יחסי אריתריאה – ארצות הברית

| יחסי אריתריאה – ארצות הברית |
| --- | --- |
אריתריאה: ארצות הברית


אריתריאה: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
117,600: 9,833,517
אוכלוסייה
3,577,488: 346,514,652
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,065: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
577: 78,960
משטר
רפובליקה נשיאותית

יחסי אריתריאה–ארצות הברית הם היחסים ההדדיים בין אריתריאה וארצות הברית.
היסטוריה

בשנת 1942 הוקמה הקונסוליה האמריקנית בעיר אסמרה, ובשנת 1953, חתמה ממשלת ארצות הברית על ברית הגנה הדדית עם אתיופיה. ההסכם העניק לארצות הברית שליטה על הבסיס הצבאי הבריטי ליד אסמרה, ובשנות ה-60, כ-1,700 אנשי צבא אמריקנים הוצבו בבסיס ההוא. בשנת 1970, התקדמות טכנולוגית בתחום התקשורת והלווין והתקשורת גרמה לתחנת התקשורת בקאגניו להיות מיושנת יותר ויותר.
בשנת 1974, צומצם כוח האדם בבסיס באופן דרסטי, ובתחילת 1977 הודיעה ארצות הברית לאתיופיה כי בכוונתה לסגור את הבסיס ב-30 בספטמבר אותה שנה. בינתיים החמירו היחסים של ארצות הברית עם מנגיסטו, ובאפריל 1977 ביטל מנגיסטו את ברית ההגנה ההדדית משנת 1953 והורה על צמצום כוח האדם של ארצות הברית באתיופיה, כולל סגירת מרכז קאגניו לתקשורת והקונסוליה באסמרה. באוגוסט 1992 פתחה ארצות הברית מחדש את הקונסוליה באסמרה. ב-27 באפריל 1993 הכירה ארצות הברית באריתריאה כמדינה עצמאית, וב-11 ביוני אותה שנה כוננו קשרים דיפלומטיים בין המדינות.
האינטרסים של ארצות הברית באריתריאה כוללים את תהליך השלום עם אתיופיה, עידוד ההתקדמות לכינון תרבות פוליטית דמוקרטית, ותמיכה במאמצי אריתריאה בפתרון הבעיות האזוריות, וקידום הרפורמה הכלכלית.
יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה באריתריאה שגרירות באסמרה בלבד, ואילו אריתריאה מחזיקה בארצות הברית רק שגרירות בוושינגטון די. סי..
יחסי ארגנטינה–קרואטיה

| יחסי ארגנטינה–קרואטיה |
| --- | --- |
ארגנטינה: קרואטיה


ארגנטינה: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 56,594
אוכלוסייה
45,787,526: 3,859,301
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,991: 21,426
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי ארגנטינה–קרואטיה הם מערכת היחסים הבילטרלית שבין קרואטיה לבין ארגנטינה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-13 באפריל 1992. לצד אלבניה, ארגנטינה היא בעלת הברית הגדולה ביותר של קרואטיה מחוץ לאירופה. בין 1991 ל-1995, ארגנטינה תחת שלטונו של הנשיא קרלוס מנם הייתה מוכרת נשק לקרואטיה במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, דבר שהיה בלתי חוקי באותה עת משום שהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה היה תחת אמברגו הנשק של האו"ם.
ייצוג

קרואטיה מחזיקה שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליות בקורדובה ובטוקומאן.
ארגנטינה מיוצגת בקרואטיה באמצעות שגרירות הממוקמת בבודפשט, בירת הונגריה.
ראו גם

יחסי ארצות הברית-קרואטיה
יחסי אריתריאה–אתיופיה

| יחסי אריתריאה–אתיופיה |
| --- | --- |
אריתריאה: אתיופיה


אריתריאה: אתיופיה
שטח (בקילומטר רבוע)
117,600: 1,104,300
אוכלוסייה
3,577,488: 134,059,199
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,065: 163,698
תמ"ג לנפש (בדולרים)
577: 1,221
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

היחסים בין אריתריאה לבין אתיופיה כוללים היסטוריה רבה של יריבות. מיד לאחר העצמאות של אריתריאה מאתיופיה בשנת 1993, היו בין המדינות יחסים לבביים, למרות ההיסטוריה של היחסים ביניהם, אולם בהמשך היחסים התדרדרו ואף פרצה מלחמה בין המדינות. הקשרים כוננו מחדש ב-9 ביולי 2018, והובילו לשיפור יחסי של יחסי המדינות.
היסטוריה

אריתריאה פרשה מאתיופיה בעקבות מלחמת העצמאות של אריתריאה (1961-1991), ועצמאותה הוכרה באופן רשמי על ידי האו"ם לאחר משאל עם.
בדצמבר 2000, אריתריאה ואתיופיה חתמו על הסכם השלום שסיים את המלחמה והקימו זוג ועדות שיפוטיות מחייבות, ועדת הגבול בין אריתריאה לאתיופיה וועדת התביעות האריתריאנית-אתיופית, כדי לקבוע את גבולות המחלוקת ביניהם ואת התביעות הקשורות. באפריל 2002 הוועדה פרסמה את החלטתה (עם הבהרה ב-2003), אולם חילוקי דעות בעקבות המלחמה גרמו למבוי סתום שלווה בשל תקופות של מתיחות מוגברת ואיומים מחודשים במלחמה. מאז החלטות אלו אתיופיה סירבה להתיר את הסימון הפיזי של הגבול, בעוד שאריתריאה מתעקשת כי הגבול חייב להיות כפי שהוגדרו על ידי הוועדה. כתוצאה מכך, הגבול נקבע רק באופן וירטואלי, ובזאת סיימה הוועדה את עבודתה.
אריתריאה שומרת על כוח צבאי באזור הגבול עם אתיופיה, המקביל בגודלו לכוח האתיופי, ובעקבות כך היא נזקקת לגיוס כללי של חלק משמעותי מהאוכלוסייה. אריתריאה ראתה בסכסוך הגבול הזה איום קיומי על עצמה בפרט ועל האיחוד האפריקאי בכלל, משום שהיא עוסקת בעליונות הגבולות הקולוניאליים באפריקה.. מאז העימות בגבולות, אתיופיה כבר לא משתמשת בנמלים האריתראיים עבור הסחר שלה.
במהלך עימות הגבול ומאז, אתיופיה טיפחה לוחמים נגד אריתריאה (כולל בדלנים אתניים וארגונים דתיים). אריתריאה הגיבה גם על ידי אירוח קבוצות מיליטנטיות נגד אתיופיה. מועצת הביטחון של האו"ם טוענת כי אריתריאה ואתיופיה הרחיבו את המחלוקת ביניהן אף ללחימה בסומליה.
במרץ 2012 תקפה אתיופיה מאחזים צבאיים אריתראים לאורך הגבול. אדיס אבבה אמרה כי ההתקפה הייתה בתגובה לפעולות האימון והתמיכה של אסמרה לחתרנות, בעוד אריתריאה אמרה כי ארצות הברית ידעה על ההתקפות, האשמה שנדחתה על ידי פקידים אמריקנים.
במפגש פסגה שנערך ב-8 ביולי 2018 באסמרה, נשיא אריתריאה, איסאייס אפוורקי וראש ממשלת אתיופיה אבי אחמד התחייבו לשקם את קשריהן הדיפלומטיים ולפתוח את הגבולות ביניהן. למחרת, הם חתמו על הצהרה רשמית משותפת לסיים את סכסוך הגבול האריתראי-אתיופי.
מלחמת אתיופיה-אריתריאה מלחמת אתיופיה - אריתריאה הייתה סכסוך צבאי בין המדינות בשנים 1998–2000, שנבע בעיקר ממחלוקת גבול סביב העיירה בדמה. המלחמה גבתה עשרות אלפי קורבנות והשפיעה קשות על היחסים בין המדינות. היא הסתיימה ב-2000 עם חתימת הסכם אלג’יר, אך המתיחות נמשכה עד הסכם השלום ב-2018. המלחמה משמשת כרקע מרכזי ליחסי המדינות ולמדיניותן באזור קרן אפריקה.
יחסי ארצות הברית – בהוטן

| יחסי ארצות הברית – בהוטן |
| --- | --- |
ארצות הברית: בהוטן


ארצות הברית: בהוטן
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 38,394
אוכלוסייה
346,514,652: 794,558
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 2,898
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 3,648
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: מונרכיה חוקתית

המשלחת הקבועה של בהוטן לאו"ם בניו יורק
ראש ממשלת בהוטן טשרינג טובגיי עם מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון קרי ב-2015.
יחסי ארצות הברית–בהוטן הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין ממלכת בהוטן.
בעוד ששתי המדינות אינן חולקות יחסים דיפלומטיים רשמיים, היחסים בין שני עמים מוכרים כידידותיים וקרובים, בשל השיתופיות הרבה בין שני העמים. ארצות הברית הושפעה משמעותית מן הבודהיזם הטיבטי שהוא גם הליבה של הממלכה הבהוטנית. גדילת והתפתחות הקשרים בין הודו לארצות הברית גרמו גם הם לשיפור הקשרים עם בהוטן.
עם זאת, הנושא של הפליטים הבהוטניים משפיע על היחסים בין שתי המדינות, על אף שהוא לא מהווה גורם משמעותי.
ב-12 בדצמבר 2020, לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין בהוטן לישראל, פורסם כי בכוונת בהוטן לכונן יחסים גם עם ארצות הברית.
ראו גם

יחסי ארצות הברית–הודו
יחסי איראן–סין

| יחסי איראן–סין |
| --- | --- |
איראן: הרפובליקה העממית של סין


איראן: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 9,596,967.75
אוכלוסייה
92,067,439: 1,417,420,624
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,361: 12,554
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה עממית

יחסי איראן–סין (בפרסית: روابط ایران و چین, במנדרינית: 中国－伊朗关系) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה העממית של סין, אשר קיימים כבר אלפי שנים, וכללו את דרך הסחר החשובה – דרך המשי.
היסטוריה > יחסי האן–האימפריה הפרתית

החוקר הסיני ג'אנג צ'יאן, שביקר במדינות השכנות באקטריה וסוגדיה ב-126 לפנה"ס, פרסם את הדו"ח הסיני הראשון הידוע על פרתיה. בסיפוריו נקראת פרתיה "אנקסי" (סינית: 安息), תעתיק של "ארסיד", שמה של השושלת הפרתית. ג'אנג קיאן מזהה בבירור את התרבות הפרתית כציוויליזציה עירונית מתקדמת, אותה הוא משווה לזה של טא-יואן (בפרגנה) ודאצ'יה (בבקטריה).
"אנקסי ממוקמת כמה אלפי לי במערב אזור יוג'י רבתי (בטרנסוקסיאן). אנשים התיישבו על האדמה, מעבדים את השדות ומגדלים חיטה ואורז. הם גם מכינים יין והם נמצאים בערים המוקפות בסוללות כמו תושבי טא-יואן (פרגהנה), באזור יש כמה מאות ערים בגדלים שונים. מטבעות המדינה עשויים כסף ונושאים את פני המלך. המלך נפטר, המטבע מתחלף מייד ונכסים מטבעות חדשים בפנים של היורש. אנשים כותבים על רצועות עור אופקיות. מערבה נמצאת טיאוזי (מסופוטמיה) וצפון, ינקאי וליקסואן (הורקניה).
אחרי המשלחת של ג'אנג צ'יאן והדוח שלו, סחר בין סין, אסיה המרכזית ופרתיה שגשג, עם שליחת משלחות סיניות רבות במהלך המאה הראשונה לפנה"ס. הפרתים דאגו גם הם להסדרת יחסים טובים עם סין וגם שלחו משלחות משלהם.
בשנת 97, גנרל סיני, באן צ'או, פנה מערבה לעבר הים הכספי עם 70,000 איש ויצר קשר צבאי ישיר עם האימפריה הפרתית.
הפרתים מילאו גם תפקיד בהעברת הבודהיזם בדרך המשי ממרכז אסיה לסין. שיחאו, מיסיונר אצילי ובודהיסט פרתי, נסע לבירה הסינית, לוויאנג בשנת 148, שם הקים מקדשים והפך לאדם הראשון שתרגם כתבים בודהיסטים לסינית.
היסטוריה > האימפריה הסאסאנית

גם בתקופת האימפריה הסאסאנית התקיימו יחסים טובים עם סין, והם הגנו יחדיו על דרך המשי. הסאסאנים ביקשו מהסינים תמיכה כנגד השבטים הטורקים, ולאחר הכיבוש הערבי של פרס ברחו בני משפחת המלוכה הסאסאנית לסין.
היסטוריה > בית עבאס

בתחילת השלטון המוסלמי בפרס התקיימו סכסוכים בין הפרסים שהיו תחת שליטת בית עבאס לבין שושלת טאנג הסינית, אולם לאחר הניצחון העבאסי בקרב טאלס בשנת 751 לא התקיימו סכסוכים נוספים בין הצדדים.
היסטוריה > העת החדשה

במהלך שלטונם של שושלת מינג ושושלת צ'ינג הסיניות התקיימו יחסים דיפלומטים עם ממלכת פרס, והתקיימה השפעה הדדית בתחומי התרבות והאמנות.
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949 והקמת הרפובליקה האסלאמית של איראן בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, התחזקו היחסים בין המדינות, וכיום מתקיים שיתוף פעולה הדדי בין המדינות בתחומי ביטחון, סחר וכלכלה, מכירות נשק ושיתוף פעולה מדיני.
היחסים כיום > יחסי סחר

הרפובליקה העממית של סין מוצאת באיראן יעד עבור היצוא שלה ומקור לאספקת צורכי האנרגיה הגוברת שלה. במרץ 2004, תאגיד Zhuhai Zhenrong, מפעל סיני בבעלות המדינה, חתם על חוזה ל-25 שנים לייבא 110 מיליון טון של גז טבעי נוזלי (LNG) מאיראן. אחרי חתימת החוזה הזה נחתם חוזה אחר נוסף בין סינופק לאירן, שנחתם באוקטובר באותה השנה. החוזה, ששוויו 100 מיליארד דולר למשך 25 שנה, מוסיף נפח של 250 מיליון טונות של LNG לחשבון האנרגיה של סין, שהופק משדה ידבראן באיראן.
בשנת 2001 היקף הסחר בין סין לאיראן היה 3.3 מיליארד דולר.
עלי אכבר סהלי, הנציג האיראני לשעבר של רשות העתיקות, אמר כי שתי המדינות "משלימות זו את זו. לסין יש תעשייה גדולה ולאיראן יש משאבי אנרגיה".
היחסים כיום > יחסים פוליטיים

היום, איראן ממשיכה ליישר קו מבחינה פוליטית עם הרפובליקה העממית של סין כנגד האיחוד האירופי וארצות הברית שמקדמים מדיניות שנועדה לבודד את איראן מבחינה פוליטית וכלכלית. לאיראן מעמד של משקיפה (ושואפת להיות חברה) בארגון השיתוף בשנגחאי, בו לסין יש תפקיד מוביל.
ביולי 2004 הדגיש יושב ראש הפרלמנט האיראני, גולם עלי חדאד-אדל, את תמיכת סין בתוכנית הגרעין האיראנית. שר החוץ של סין, Li Zhaoxing, אמר גם כי ארצו מתנגדת לכך שאיראן תובא בפני מועצת הביטחון של האו"ם בגלל תוכנית הגרעין שלה, ואמר כי הממשלה האיראנית אימצה גישה חיובית מאוד בשיתוף פעולה עם IAEA.
ביוני 2024 הודיעה סין על הכרה בתביעת איחוד האמירויות לבעלות של שלושה איים - האי אבו מוסא ושני האיים טונב הקטן וטונב הגדול - נושא שמצוי במחלוקת בין איראן לבין איחוד האמירויות. איראן השתלטה על האיים ב-1971, לאחר שצבא בריטניה עזב אותם, והיא מחזיקה בהם מאז.
היחסים כיום > היחסים התרבותיים

אמנם ליבת היחסים היא בתחומים הכלכליים, ובעיקר המסחר בנפט ובגז כמו גם והקרבה הרעיונות בין המדינות שלצד רוסיה מהוות את הגרעין של המדינות המתנגדות להגמוניה המערבית בקביעת הסדר העולמי, אך כגורם משלמים מתקיימים גם יחסים תרבותיים. בתרבות הפופולרית הפנו הסינים מבט לאיראן בתחום הספרות והטלוויזיה ובשלל אירועים תרבותיים שמעידים כי סין פועלת לבנות תדמית חיובית למדינה על מנת לגבות ולהעמיק את היחסים, שהתקבלה על פי רוב בזרועות פתוחות. כך למשל הסינים ארחו כאורחי כבוד את האיראנים ביריד הספרים הגדול במדינה, שיתפו פעולה בתחום הטלוויזיה ועוד.
נציגויות דיפלומטיות

איראן מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-2 קונסוליות בגואנגג'ואו ושנגחאי. מאידך, סין מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן בלבד.
סלביאנוס

| --- | --- |
 לידה:  400? טריר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  470? (בגיל 70 בערך) מרסיי, צרפת 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית מאוחרת, לטינית 
 
סלביאנוס (Salvianus;‏ 400 לערך – 470 לערך) היה כותב נוצרי במאה החמישית בגאליה הרומית.
סלביאנוס נולד בין שנת 400 ו-405 בקלן, והתחנך בטרבס, ככל הנראה כנוצרי. הוא עסק בלימודי חוק ומשפחתו הייתה כנראה בעלת מוצא אציל. הוא היה נוצרי כאשר נשא את פלדיה, בת להורים פגנים, שהתנגדותם לקשר הובילה אותו לשכנע את אשתו לפרוש עמו למנזר הונרטוס הקדוש באי לרה המרוחק. במשך שבע שנים לא היה כל קשר בין ענפי המשפחה אך כאשר הפך אבי אשתו, היפטיוס, לנוצרי, כתב אליו סלביאנוס מכתב מרגש בשמו, בשם אשתו ובשם בתם הקטנה אוספיקיולה. נטען כי בעקבות המכתב ויתר אבי פלדיה על כל רכושו והפך לנזיר.
במנזר בלרה הכיר סלביאנוס את הונורטוס (מת 429, הילריוס מארל (מת 449) ואוכריוס מליון (מת 449). הוא הפך לידידו של הראשון וכתב את סיפור חייו. הוא שימש חונך לשני בניו של הונוריוס יחד עם ונסן הקדוש מלרין. מאחר שהוא ירש את הונורטוס והילריוס בתפקידם, הדבר אירע לא הרבה אחרי 426 או 427. על–פי העדויות, הפך סלביאנוס לפני שנת 430 לכומר ולאחר מכן עבר למרסיי וחי שם כנזיר.
מכתביו של סלביאנוס שרדו שתי מסות: "על מצב הממשל" (De praesenti judicio; או "על הנהגת האל", De gubernatione Dei) ו"על הדת" (Ad ecclesiam), וסדרה של תשעה מכתבים. כתיבת "על מצב הממשל"  הסתיימה כנראה לא הרבה אחרי שנת 439, כיוון שסלביאנוס מזכיר את כיבוש טולוז משנת 439 וכיבוש קרתגו על ידי הונדלים באותה שנה, אירועים שסלביאנוס מתייחס אליהם ב"על מצב הממשל" כ"מלחמה שארעה באחרונה." סלביאנוס עדיין מדבר על ההונים כמשרתי צבא רומא, מה שמבהיר שכתיבת היצירה הייתה לפני פלישת אטילה ההוני בשנת 450. עבודה זו כוללת תיאור רב ערך, אף כי מוטה, של החיים בגאליה במאה החמישית. סלביאנוס עוסק בבעיה שטרדה גם את אוגוסטינוס ואורוסיוס, היינו, מדוע נפלו כל הפגעים והאסונות על האימפריה. האם ייתכן כי הדבר אירע, כדבר הפגנים, בגלל נטישת האלים הישנים? או, כפי שטוענת התורה הפגנית-למחצה של חלק מהנוצרים שהאל אינו שולט תמיד בעולם אותו יצר? סלביאנוס מתעלם מן הראשונה ועונה לשנייה באמצעות הוכחה לנוכחותו ושליטתו המתמידים של האל. בספר השלישי, הוא טוען כי סבלו של העולם הרומי נובע מזניחת מצוות האל והחטאים הרבים של כל מעמד בחברה. לא רק העבדים הם גנבים, נמלטים, שתיינים וזללנים—העשירים גרועים מהם. קשי לבם וחמדנותם הם הגורמים לעניים להצטרף לבגאודאי ולהמלט למחסה הפולשים הברברים. בכל מקום נערמים המיסים על הנצרכים ואילו העשירים, הנהנים מהכנסות המיסים, נמלטים בלא פגע. הערים הגדולות הפכו לחזיונות קרקס ותיאטרון, ועדיין קיים פולחן האלים הישנים מינרווה, מרס ונפטון. סלביאנוס טוען כאן כי נפילתם של הרומים באה בגלל חטאיהם הללו והמכה המונחתת עליהם באה מידי הברברים, שאף שאינם תמיד נוצרים ובחלק מהמקרים אריאנים, עדיין הם ניחנים בצניעות ובחסד. גישה זו מציבה את סלביאנוס בשורה אחת עם שורה ארוכה של כותבים, החל ב"גרמניה" של טקיטוס, המנגידה בין הפראים בעלי הלב הטהור (הגרמאנים) ואנשי העיר המנוונים ושטופי היצרים (הרומים).
עבודתו השנייה "על הדת" עוסקת, כפי שניתן ללמוד משמה הנפוץ "נגד החמדנות" (contra avaritiam) בהטפה נגד רכוש וחיי העולם הזה. לפי סלבניאוס, צריך אדם לנהוג התכחשות עצמית מוחלטת ולהעניק את כל רכושו עלי–אדמות לכנסייה. סלביאנוס מרחיק לכת עד כדי כך שהוא ממליץ להורים שלא להוריש את רכושם לבניהם, משום שעדיף לילדים לסבול חסר בעולם הזה משיידונו ההורים לגיהנום בעולם הבא.
הערות שוליים

↑  ישראל שצמן, האימפריה הרומית ומורשתה, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 164, הערה 51.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267682505171  PLWABN: 9810659356905606  BIBSYS: 95004563  BNE: XX851886  BnF: cb13162798z (data)  CANTIC: a11841059  CiNii: DA04331098  GND: 118605208  ICCU: RAVV044662  ISNI: 0000 0004 4927 5013  LCCN: n85311825  LNB: 000184122  NKC: ola2002161303  NLA: 35983040  NLG: 92081  NSK: 000135424  NTA: 070372950  RERO: 02-A000143555  SELIBR: 198833  SUDOC: 027397793  Trove: 1172735  VcBA: 495/125236  VIAF: 110999820   WorldCat (עם VIAF): 110999820
יחסי אסטוניה–הונגריה

| יחסי אסטוניה–הונגריה |
| --- | --- |
אסטוניה: הונגריה


אסטוניה: הונגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
45,228: 93,028
אוכלוסייה
1,350,913: 9,650,282
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,745: 212,389
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,161: 22,009
משטר
רפובליקה

שגרירות אסטוניה בבודפשט
יחסי אסטוניה–הונגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת אסטוניה לרפובליקת הונגריה. האסטונים וההונגרים חלקו קשרים תרבותיים ולשוניים גם לפני כינון היחסים המודרניים בין שתי המדינות משום ששני העמים דוברי השפות הפינו–אוגריות.
כיום מתקיימים יחסים מלאים בין המדינות, יחסים המתבטאים בשיתוף פעולה במסגרות האיחוד האירופי, נאט"ו ובברית שלושת הימים (אנ').
היסטוריה

הקשר המדיני הראשון בין המדינות נוצר בתקופת שלטונו של מלך פולין סטפאן באטורי שמוצא הונגרי. באטורי שלט, בין היתר, על אזור אסטוניה של ימינו בין השנים 1582–1588 והעניק לעיר ולגה פריווילגיות. לאחר מכן, בשנת 1583, הקים בעיר טרטו בית ספר אשר היווה בסיס לאוניברסיטת טרטו.
במאה התשע עשרה הבלשנים ההונגרים אנטל רגולי ופאל הונפאלבי חקרו את הדמיון בין השפה ההונגרית לשפה האסטונית, כחלק ממחקרם בשפות הפינו–אוגריות. לעבודתם הייתה השפעה רבה על היחסים בין המדינות במאה העשרים.
היסטוריה > הכרה

הונגריה הכירה באופן רשמי ברפובליקת אסטוניה ב־24 בפברואר 1921, לאחר קבלת עצמאות אסטוניה. בשנים 1924–1928 התגורר שגריר הונגריה בעיר טאלין, בירת אסטוניה, אך בשנת 1928 הועברה השגרירות להלסינקי שבפינלנד.
לאחר העצמאות המחודשת של אסטוניה מידי ברית המועצות, השתקמו היחסים הדיפלומטיים בין אסטוניה להונגריה וב־2 בספטמבר 1991 הונגריה הייתה המדינה השלישית שהכירה בעצמאותה (אחריי איסלנד וליטא). הונגריה פתחה השגרירות באסטוניה בבירה טאלין בנובמבר 1999.
השגריר האסטוני הראשון בהונגריה מונה בשנת 1999, אך השגריריה הראשונים התגוררו בווינה בירת אוסטריה. השגריר תושב הראשון בהונגריה מונה ב־2001, והתגורר בבודפשט.
יחסים דיפלומטיים

בפברואר 1998 נפתח סניף של המכון האסטוני בבודפשט בירת הונגריה במטרה לקדם את התרבות האסטונית ואת הקשר הפינו–אוגרי בין המדינות. בודפשט נבחרה להיות העיר השנייה בה מוקם סניף, לאחר הלסינקי בירת פינלנד.
בשנת 2004 הצטרפו אסטוניה, הונגריה ושמונה מדינות נוספות לאיחוד האירופי. בשנת 2014 החליטה ממשלת הונגריה לסגור את שגרירותה בטאלין. ביוני של אותה שנה החליטה ממשלת אסטוניה החלטה דומה. עם זאת, באוגוסט 2018 אסטוניה פתחה מחדש את שגרירותה בבודפשט, ובספטמבר של אותה שנה ממשלת הונגריה פתחה מחדש גם היא את שגרירותה בטאלין.
כיום היחסים בין המדינות טובים. הונגריה מחזיקה שגרירות בטאלין, בירת אסטוניה, ולאסטוניה יש שגרירות בבודפשט, בירת הונגריה. כמו כן, הונגריה מחזיקה כוח אווירי באסטוניה, כחלק מפעילותן המשותפת בנאט"ו. על אף היחסים הטובים, אסטוניה מעבירה ביקורת על מדיניותו של ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, ועל הצעדים הבלתי־ליברליים של ממשלתו הנוגדים את הגישה של האיחוד האירופי.
יחסים כלכליים

היקף הסחר הדו־צדדי בשנת 2017 בין אסטוניה להונגריה הסתכם ב־148.4 מיליון אירו. נכון לאותה השנה, היצוא מאסטוניה להונגריה הסתכם ב־37.3 מיליון אירו, שמתוכם 37% על מכשירים מכניים, 17% על מתכות ו־13% על ניירות. לעומת זאת, באותה שנה הייבוא מהונגריה לאסטוניה נמדד ב־101.1 מיליון אירו, שמתוכם 34% על מכשירים מכניים, 25% על כלי רכב, ו־13% על מוצרי פלסטיק וגומי. בשנת 2018 ההשקעות הישירות של הונגריה באסטוניה הסתכמו ב־16 מיליון אירו, ואילו ההשקעות הישירות של אסטוניה בהונגריה הסתכמו ב־4 מיליון אירו.