stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט פורטר

אלברט גלטין פורטר (באנגלית: Albert Gallatin Porter;‏ 20 באפריל 1824 –  3 במאי 1897) היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1859–1863 וכמושל אינדיאנה ה-19 בשנים 1881–1885. בראשית דרכו הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית, וב-1856 הוא הצטרף למפלגה הרפובליקנית לאחר שהורחק על ידי סיעת תומכי העבדות של הדמוקרטים. הוא היה האדם השני שנולד באינדיאנה וכיהן כמושל המדינה. הוא קיבל באי רצון את מינוי מפלגתו לתפקיד. תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימן תחילת תהליך התיעוש של המדינה שנמשך כמה עשורים. במהלך המחצית השנייה של תקופת כהונתו השיגה המפלגה הדמוקרטית שליטה על האספה הכללית של אינדיאנה ברוב גדול והיא ביטלה את המינויים של פורטר, והחלישה את מעמדו של המושל לדרגה הנמוכה ביותר בכל ההיסטוריה של המדינה.
ראשית חייו

אלברט פורטר נולד בעיר לורנסבורג שבאינדיאנה כבנם של תומאס ומיירה טוסי פורטר. אביו, שהיה ותיק מלחמת 1812, היה פקיד בבנק החוואים והמכונאים. בנק זה, שהוקם על ידי ממשלת אינדיאנה ב-1818, נסגר לאחר הפאניקה של 1819 (אנ'). לאחר מכן שימש אביו כמה שנים כפקיד המחוז עד שהמשפחה עברה למחוז בון שבקנטקי, זאת לאחר שאימו של פורטר ירשה את החווה של אביה שם. החווה הגדולה שכנה בסמוך לנהר אוהיו באזור שהיה הכי נוח לשמש כנקודת חציה, ופורטר החל לנהל את המעבורת שבבעלות אביו, שהעבירה כרכרות ונוסעים מעבר לנהר.
מהכסף שהרוויח בעבודתו במעבורת, נרשם פורטר ב-1839 ללימודים בקולג' הנובר, אך עד מהרה אזל כספו ולא עלה בידו להמשיך את לימודיו. הוא קיבל הצעה מדודו שהוא ישלם עבורו את שכר הלימוד עד תום תקופת הלימודים, זאת בתנאי שהוא יעבור למוסד לימודים מתודיסטי. פורטר הסכים, ועבר ב-1843 ללמוד באוניברסיטת אסברי, כיום אוניברסיטת דה פאו (אנ'), שם הוא סיים את לימודיו. בשנה שלאחר מכן הוא עבר לאינדיאנפוליס, שם הוא קיבל משרה במשרד מבקר המדינה ולזמן קצר שימש כמזכירו האישי של מושל המדינה ג'יימס וייטקומב. וייטקומב השפיע על פורטר לשאוף לקריירה במשפטים, וכתוצאה מכך הוא החל ללמוד משפטים במשרדו של פיליפ ספונר. ב-1845 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אינדיאנה והחל לעבוד במשרד עורכי הדין באינדיאנפוליס בראשותו של היירם בראון. ב-1846 נשא פורטר לאישה את בתו של בראון, מינרווה, ולזוג נולדו חמישה ילדים.
פורטר עבד במשרה שנייה ככתב של העיתון אינדיאנפוליס ג'ורנל, בה הוא כיסה את החלטות בית המשפט העליון של אינדיאנה, ותוך כדי כך זכה למוניטין בבית המשפט. בשנים 1851–1854 הוא שימש כפרקליט העיר, לאחר שהתמודד על המשרה מטעם המפלגה הדמוקרטית. ב-1853 הוא מונה למשרת הרשם של בית המשפט העליון שהתפנתה. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר למשרה זו בזכות עצמו ברוב גדול ושימש בה עד 1856. באותה שנה הוא הוא מצא את עצמו מעורב בסכסוך בין סיעת תומכי העבדות לבין סיעת מתנגדי העבדות במפלגה הדמוקרטית במדינה. סיעת תומכי העבדות גברה ופורטר מצא את עצמו בין מתנגדי העבדות שהורחקו מהמפלגה, וכתוצאה מכך הוא הצטרף לשורות המפלגה הרפובליקנית שהוקמה אז. בסיוע גיסו, החל פורטר לארגן את המפלגה הרפובליקנית במחוז מריון, והתמודד על מושב במועצת העיר מטעם הרפובליקנים. בתפקיד זה הוא שימש בתקופת כהונה חלקית אך התפטר ב-1859 לאחר שב-1858 הוא ניצח בבחירות לקונגרס.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

בבית הנבחרים של ארצות הברית כיהן פורטר עד 1863 לאחר שנבחר לתקופת כהונה שנייה פעם אחת. כחבר בית הנבחרים במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, הוא תמך ברוב צעדי החקיקה של המלחמה. תרומתו המרכזית היית החקירה שהוא ניהל בעצמו על מסילות הברזל, שקיבלו שטחי קרקע עצומים מהממשלה במהלך המלחמה ובשנים שקדמו לה. פורטר חישב את שוויין של ההעברות הללו, ואיזן אותן אל מול דרישות התשלומים של חברות הרכבות עבור העברת האספקה והאנשים, ובכך חסך לממשלה שקופתה הייתה דלה, מיליוני דולרים. ב-1862 הוצגה מועמדותו לתקופת כהונה שלישית בבית הנבחרים, אך הוא דחה את המועמדות בשל השכר הדל ששולם עבור המשרה והצורך שלו להרחיב את חסכונותיו.
פורטר שב לאינדיאנפוליס, שם הוא עמד בראש אחד ממשרדי עורכי הדין המובילים באינדיאנה. שותפו המפורסם ביותר היה מי שלימים יכהן כנשיא ארצות הברית, בנג'מין הריסון. הוא לקח על עצמו תיקים משמעותיים מאוד, כולל התיק "אקס-פרטה מיליגן" (Ex parte Milligan), שהסתיים לאחר שבית המשפט העליון של ארצות הברית פסק שלמבדין פ. מיליגן (אנ'), שנעצר במהלך המלחמה בשל פעילות חתרנית, ונשפט והורשע בבית דין צבאי, צריך היה להשתחרר, שכן לבית הדין לא הייתה שום סמכות לנהל משפט כל עוד בתי המשפט האזרחיים עדיין היו פעילים.
פורטר זכה במועמדות הרפובליקנים למשרת מושל אינדיאנה ב-1876, אך דחה את המועמדות. ב-1878 הוא מונה על ידי הנשיא רתרפורד הייז כמבקר מחלקת האוצר של ארצות הברית. כמבקר הוא פיקח על יישובם של מספר מחלוקות באוצר שהחלו עוד בימי מלחמת האזרחים. ב-1880, כאשר היה פורטר עדיין בוושינגטון, בחרה בו מפלגתו שוב כמועמד למשרת המושל ללא ידיעתו. כאשר הוא קיבל את הידיעה, כבר הדפיסה המפלגה כרזות בחירות ומנהיגי המפלגה הצליחו לשכנע אותו להתמודד על התפקיד לטובת המפלגה. באי רצון הוא קיבל את המועמדות ושב לאינדיאנפוליס.
מושל אינדיאנה > תקופת השליטה הרפובליקנית בבית המחוקקים

אחד הדברים הבולטים במסע הבחירות של פורטר היה השינוי הפתאומי באופן לבושו. בוושינגטון הוא נודע בשל סגנונו ואופן לבושו, אך כאשר הוא קיבל את המועמדות למשרת המושל, הוא החל להתלבש כמו חוואי, כולל חבישת כובע קש. מסע הבחירות היה נמרץ למדי, ופורטר נסע לכל מחוזות אינדיאנה למעט חמישה כדי לשאת בהם נאומי בחירות. בשל תמיכתו בשובתים בשביתת הרכבות הגדולה של 1877 (אנ'), עלה בידו לקבל את תמיכתם של "אבירי העבודה", שגייסו עבורו את קולותיהם של פועלים רבים. בבחירות הכלליות ניצח פורטר בהפרש קטן יחסית של 7,000 קולות. הוא היה הרפובליקני הראשון שנבחר כמושל לאחר 12 שנים, ויחד עם רוב חזק של הרפובליקנים באספה הכללית של אינדיאנה, הוא החל תקופה של שליטה רפובליקנית במדינה שנמשכה שנות דור לאחר מכן. זמן קצר לאחר השבעתו, הציגה המפלגה את מועמדותו למושב בסנאט של ארצות הברית, אך הוא דחה את המועמדות.
תקופת כהונתו של פורטר התמקדה בעיקר בהמשך הפיתוח התעשייתי של המדינה ובביצוע עבודות ציבוריות. הוא דאג למדידתה של ביצת קנקקי הגדולה שצפון-מערב המדינה ולהכנת התוכניות לייבושה. באותה תקופה הייתה ביצה זו אחד אזורי ההצפות הגדולים ביותר בארצות הברית ושטחה הקיף כמעט עשירית משטחה של אינדיאנה, בנוסף לחלק גדול של אילינוי. התוכניות הוגשו לאספה הכללית שאישרה אותן, וכך בוצע טיוב של קרקעות בשטח של 800,000 אקרים (3,200 קמ"ר). כדי ליישם את המיזם, קידם פורטר גם את הקמתה של מחלקת הגאולוגיה וההיסטוריה הטבעית, קודמתה של מחלקת משאבי הטבע של אינדיאנה.
בין המיזמים המצליחים הנוספים של פורטר היו הקמתם של מועצת הבריאות המדינתית, והמוסד לתקנות הכרייה, ששיפר משמעותית את תנאי העבודה של הכורים במדינה, וכן קידום זכויות הנשים. ב-1881 הוא נשא נאם בפני האספה הכללית בו הוא האיץ בה להעניק זכות בחירה לנשים. אף על פי שקריאתו לא נענתה, חודש הדיון שהתקדם מעט מאוד מאז שהמושל ג'יימס ויליאמס העביר לאספה פנייה דומה כמה שנים קודם לכן. פורטר עשה שימוש בסמכויות המינוי שלו כדי לקדם את עניינן של הנשים, ומינה נשים למגוון של תפקידים בסוכנויות הממשלתיות של המדינה, אך בעיקר לתפקידים במועצות שפיקחו על מוסדות הרווחה של המדינה כמו בתי חולים ובתי יתומים. הוא גם אילץ רבים מהחברים הבלתי מקצועיים של מועצות מדינתיות חשובות לפרוש, והחליף אותם במומחים מהשטח.
מושל אינדיאנה > תקופת השליטה הדמוקרטית בבית המחוקקים

לאחר כמה חודשי דיונים הסכימה לבסוף האספה הכללית להתפשר ולהעניק לנשים זכות בחירה וכן הסכימה להפעיל חוק יובש. הם הציעו תיקון לחוקת המדינה שכלל את שני הצעדים הללו. שתי הסוגיות היו אמורות לעלות למשאל עם יחדיו, ובבחירות אמצע הכהונה של 1882 לא אושר התיקון לחוקה ברוב גורף, ובאותן בחירות עבר הרוב בבית המחוקקים מהרפובליקנים אל הדמוקרטים.
המחצית השנייה של תקופת כהונתו של פורטר כמושל הייתה אחת התקופות הבלתי רגילות בהיסטוריה של אינדיאנה, כאשר בית המחוקקים נשלט באופן מוחלט על ידי המפלגה היריבה למושל. באופן טיפוסי למקרים כאלו, החלה האספה הכללית להטיל שררה כלפי המושל שמעמדו החוקתי החלש לא אפשר לו לשרוד. אחד מצעדיהם הראשונים של הדמוקרטים היה לבטל את כל המינויים של המושל. הוא הטיל וטו על הצעת החוק הראשונה שהתקבלה, אך עד מהרה עקפה האספה את הווטו הזה, ולקחה על עצמה את האחריות על מינוי כל החברים במועצות השונות של המדינה, סמכות שהמושל החזיק בה מאז מלחמת האזרחים. הם גם החלו בצעדי חקיקה שנועדו להחליש את כוחם של הרפובליקנים בכל רחבי המדינה, ראשית באמצעות הקמת מועצה מדינתית לניהול מחלקת המשטרה המטרופולינית של אינדיאנפוליס שהוקמה אז, ולקיחת השליטה עליה ממועצת העיר שנשלטה על ידי הרפובליקנים. לצד צעדים מגבילים נוספים כלפי המושל, הם החלישו את כוחה של הרשות המבצעת לנקודת השפל הנמוכה ביותר שלה בהיסטוריה של אינדיאנה. כמעט חמישים שנה יעברו עד שסמכויות אלו שבו לידיו של המושל.
צעד החקיקה היחידי שעלה בידו של פורטר להעביר באותה תקופה היה הצעת חוק למימון תוכנית רווחה בעקבות שיטפון שהחריב את אזורי נהר ובאש ונהר אוהיו ב-1883. באותה עת היה זה השיטפון החמור ביותר בהיסטוריה של המדינה, והוא החריב וגרם נזקים לעיירות וערים רבות, כך שהיה צורך חשוב לסיוע להם.
על פי חוקת אינדיאנה אז, היה המושל מוגבל בהגבלת כהונה כך שהוא לא היה יכול להיבחר לתקופת כהונה שנייה, וב-1884 סיים פורטר את כהותנו ושב לעיסוקו בעריכת דין.
שנותיו האחרונות

ב-1875 הלכה לעולמה רעייתו של פורטר, וב-1881 הוא נישא בשנית לקורנלה סטון. נישואים אלו הסתיימו זמן קצר יחסית לאחר מכן לאחר שסטון נפטרה ב-1886. באותה שנה ניסתה המפלגה להציג שוב את מועמדותו של פורטר למשרת המושל, אך הוא דחה את ההצעה. בוועידה הארצית של המפלגה של 1888 הוא היה נציג, שם הוא נשא נאום בו הוא הציג את מועמדותו של שותפו משכבר הימים, בנג'מין הריסון לנשיאות. הריסון זכה במועמדות ובמערכת הבחירות, וב-1889 מינה את פורטר לכהן כשגריר באיטליה. במהלך תקופת כהונתו כשגריר הוא פיקח על המשא ומתן עם איטליה בנוגע ללינץ' שבוצע באמריקאים-איטלקים בניו אורלינס (אנ') ב-1891.
ב-1892 שב פורטר לאינדיאנפוליס, שם הוא בילה את שנותיו האחרונות בכתיבת ספר על ההיסטוריה של אינדיאנה. כתיבת הספר לא הושלמה מעולם והוא לא פורסם. לאחר התדרדרות הדרגתית במצב בריאותו, נפטר אלברט פורטר ב-3 במאי 1897 באינדיאנפוליס. הוא נטמן בבית הקברות קראון היל שבעיר.
לקריאה נוספת

Gugin, Linda C.; St. Clair, James E, eds. (2006). The Governors of Indiana. Indianapolis, Indiana: Indiana Historical Society Press, pp. 184-189.
אמנת השלום הנצחי

אמנת השלום הנצחי (באנגלית: Treaty of Perpetual Peace) נחתמה בידי ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד והנרי השביעי, מלך אנגליה בשנת 1502 והובילה לסיומה של תקופה עוינת בין ממלכת אנגליה לבין ממלכת סקוטלנד, תקופה שארכה כמאתים שנים לסירוגין של פעילות מלחמתית.
כחלק מן ההסכם אורגנו נישואיהם של ג'יימס הרביעי עם בתו של הנרי השביעי מרגרט. האמנה הופרה בשנת 1513 עם פלישתו של ג'יימס לאנגליה כחלק מתמיכתו בצרפת אשר הותקפה בידי האנגלים. הפלישה הייתה כורח המציאות כיוון שסקוטלנד הייתה מחויבת לצרפת עקב הסכם הגנה הדדי ישן יותר. בסיכומה של הפלישה נכשלו הסקוטים וג'יימס נהרג בקרב פולדן.
על אף ביטולה, לאמנת השלום הנצחי היה אפקט ארוך טווח כיוון שהיא הובילה לנישואיהם של ג'יימס הרביעי ומרגרט טיודור ובסופו של תהליך הובילה לאיחוד הכתרים.
ראו גם

אמנת גריניץ'
אנטמן והצרעה: קוונטומאניה

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  דמותו של איש הנמלה מאת סטן לי, לארי ליבר וג'ק קירבי דמותה של הצרעה מאת סטן לי, ארני הארט וג'ק קירבי
 בימוי:  פייטון ריד 
 הופק בידי:  קווין פייגי 
 תסריט:  ג'ף לאבנס 
 שחקנים ראשיים:  פול ראד אוונג'לין לילי מייקל דאגלס מישל פייפר קתרין ניוטון ג'ונתן מג'ורס
 מוזיקה:  כריסטוף בק 
 צילום:  ביל פופ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ישראל 16 בפברואר 2023 ארצות הברית 17 בפברואר 2023
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  גיבורי-על פעולה
 תקציב:  כ-326 מיליון דולר
 הכנסות:  476.1 מיליון דולר (30 באוקטובר 2023)
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "אנטמן והצרעה"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "שומרי הגלקסיה: חלק 3"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנטמן והצרעה: קוונטומאניה (באנגלית: Ant-Man and the Wasp: Quantumania) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי, המבוסס על דמויותיהם של סקוט לאנג / איש הנמלה והופ ואן דיין / הצרעה מאת סטן לי וג'ק קירבי. הסרט מופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי חברת וולט דיסני, ומהווה סרט המשך לסרטים "אנטמן" ו"אנטמן והצרעה" וחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את הסרט מביים הבמאי פייטון ריד עם תסריט מאת ג'ף לאבנס, ומככבים בו פול ראד ואוונג'לין לילי בדמויתיהם של סקוט לאנג והופ ואן דיין, לצדם של מייקל דאגלס, מישל פייפר, קתרין ניוטון וג'ונתן מג'ורס.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-17 בפברואר 2023, והוא פותח את השלב החמישי ביקום הקולנועי של מארוול. בישראל, עלה הסרט לאקרנים ב-16 בפברואר 2023.
עלילה

לאחר אירועי "סוף המשחק", סקוט לאנג הפך לסופר מצליח וחי באושר עם בת-זוגו, הופ ואן דיין. בתו של לאנג, קאסי, שהפכה לאקטיביסטית, נעצרת בעוון פעולותיה ולאנג נאלץ לשחרר אותה בערבות. בזמן ביקור אצל הוריה של הופ, האנק פים וג'נט ואן דיין, חושפת קאסי שהיא עבדה על מכשיר שביכולתו ליצור קשר עם הממלכה הקוונטית. עם היוודע הדבר, ג'נט נבהלת ומנסה לכבות את המכשיר, אך ההודעה מתקבלת, וכתוצאה מכך נפתח שער המושך את חמישתם אל הממלכה הקוונטית. בעוד לאנג ובתו נשבים על ידי תושבי המקום, אשר מורדים בשליטת העריץ, קאנג הכובש; נאלצים הופ, ג'נט והאנק לעשות את דרכם בחלקה השני של הממלכה על מנת לקבל תשובות.
הופ, ג'נט והאנק נפגשים עם לורד קרילר, בן בריתה לשעבר של ג'נט, שמגלה בפניהם שהדברים השתנו מאז שעזבה ושכעת הוא עובד עבור קאנג. השלושה נאלצים להימלט ולגנוב את ספינתו. במקביל, מספרת מנהיגת המורדים, ג'נטורה, ללאנג וקאסי כי ג'נט אחראית בעקיפין לעלייתו של קאנג לשלטון ולהשתלטותו על הממלכה הקווטנית, לאחר שעזרה לבנות מחדש את ליבת הכוח הרב-יקומית שלו לאחר ש"הוגלה". המורדים מותקפים במהרה על ידי כוחותיו של קאנג בראשות רובוט בשם M.O.D.O.K, שמתגלה כדארן קרוס, לאחר שהצליח לשרוד את מותו לכאורה.
לאנג וקאסי נלקחים לקאנג, שדורש מלאנג לסייע לו להחזיר את ליבת הכוח שלו או שהוא יהרוג את קאסי. לאנג נלקח למיקומו של ליבת הכוח, שם הוא מתכווץ וכמעט מאבד את דעתו, אך הגעתה בזמן של הופ מביאה לכך ששניהם משיגים את ליבת הכוח. עם זאת, קאנג חוזר בו, לוכד את ג'נט ומשמיד את ספינתה בעוד האנק עליה. עם זאת, האנק מחולץ על ידי נמליו, שגם נמשכו לממלכה הקוונטית, התפתחו במהירות והפכו לאינטליגנטיות יותר; ומסייע ללאנג והופ כשהם עושים את דרכם לקאנג. קאסי, שעדיין כלואה, מצילה את ג'נטורה, והשתיים מתחילות את ההתקוממות נגד קאנג וצבאו. במהלך הקרב, מצליחה קאסי לעורר את מצפונו של קרוס, שמסייע להן להילחם בקאנג במחיר חייו.
לאחר שג'נט מתקנת את ליבת הכוח, היא, האנק, הופ וקאסי קופצים מבעדו, אך קאנג תוקף את לאנג וכמעט מכניע אותו. הופ שבה לעזרתו ומסייעת לו להרוס את ליבת הכוח ולדחוף את קאנג לתוכה, מה שגורם לו להימשך אל תהום הנשייה. בכדור הארץ, קאסי פותחת מחדש את השער על מנת לאפשר ללאנג והופ לשוב הביתה. בעוד לאנג שב בשמחה לחייו, הוא מתחיל להרהר על דבריו האחרונים של קאנג, לפיהם מותו של כל קאנג הוא התחלה מבשרת-רעות.
בסצנת אמצע הכתוביות, מקוננים משתנים רבים של קאנג על מותו של אחד משלהם, בעודם מתכננים את המרד הרב-יקומי שלהם. בסצנה נוספת לאחר הכתוביות, מאתרים לוקי ומוביוס מ. מוביוס (אנ') משתנה נוסף של קאנג הכובש בשם "ויקטור טיימלי" בשנות ה-20 של המאה ה-20.
צוות השחקנים והדמויות

פול ראד – סקוט לאנג / איש הנמלה, "נוקם" ופורץ ידוע לשמצה שחזר למוטב וזכה לחליפה מיוחדת המאפשרת לו להתכווץ או לגדול בקנה מידה בעזרת חלקיקי פים שמאפשרים לו להגדיל ולהקטין את המרחק בין האטומים ללא להחליש את חוזקו ואת מספר האטומים, ולתקשר עם נמלים.
אוונג'לין לילי – הופ ואן דיין / הצרעה, בתם של האנק פים וג'אנט ואן דיין, אשת עסקים שירשה מאביה חליפה מיוחדת אשר הייתה שייכת במקור לאמה, המאפשרת לה להתכווץ ולתקשר עם נמלים, וכן גם להתעופף בעזרת כנפיים ביולוגיות.
מייקל דאגלס – האנק פים, בעלה של ג'נט ואן דיין ואביה של הופ ואן דיין, פיזיקאי וחוקר חרקים העומד מאחורי טכנולוגיית "חלקיקי פים" המאפשרת כיווץ גוף ותקשורת עם נמלים; מייסד חברת "פים טכנולוגיות" וסוכן לשעבר בארגון הביון "S.H.I.E.L.D.‎" אשר שימש כ"איש הנמלה" המקורי וכמנטור עבור לאנג.
מישל פייפר – ג'נט ואן דיין; אשתו של האנק פים ואמה של הופ ואן דיין, סוכנת בארגון "S.H.I.E.L.D.‎" ו"הצרעה" המקורית, אשר במהלך אחת מפעולות לחימתה בפשע, אבדה במרחב הקוונטום.
קתרין ניוטון – קאסי לאנג, בתו של סקוט לאנג. ניוטון מחליפה את אמה פורמן, שגילמה את דמותה של קאסי באירועי "סוף המשחק" (2019).
ג'ונתן מג'ורס – קאנג הכובש, נבל-על שביכולתו לנסוע בזמן, ומשתנה של ההוא שנשאר, יוצר הרשות למשתנים בזמן שהוצגה בעונתה הראשונה של "לוקי". דמותו של קאנג הכובש תוארה על ידי תסריטאי הסדרה "לוקי", מייקל ולדרון, כ"נבל-על הגדול הבא" של היקום הקולנועי של מארוול. בנוסף, מג'ורס הצהיר כי דמותו של קאנג הכובש שונה מהותית ופסיכולוגית מדמותו של ההוא שנשאר.
דייוויד דסתמלסיאן – וב. דסתמלסיאן גילם בעבר את דמותו של קורט בשני סרטי "אנטמן" הקודמים.
ויליאם ג'קסון הארפר – קוואז, טלפת שחי בממלכת הקוונטים.
קייטי אובריאן – ג'נטורה, לוחמת חופש הנחושה לתקן את עוולות העבר איתם מתמודדים הקהילות השונות בממלכת הקוונטים.
ביל מאריי – לורד קרילר, מושל קהילת "אקסיה" המפוארת, שלו קשר לעברה של ג'נט ואן דיין בממלכת הקוונטים. ריד האמין שדמותו של מאריי מייצג את העובדה כי עברו של אדם תמיד מוצא דרך לרדוף אותו; ואת התמה של הסרט, העוסקת במשקלם של סודות בין בני משפחה.
בנוסף, נמסר על שובם של רדנל פארק לגילום דמותו של הסוכן וו ושל גרג טורקינגטון לגילום דמותו של מנהל החנות "בסקין-רובינס דייל", וכי את דמותו של M.O.D.O.K, אדם פשוט שעבר מוטציה קיברנטית שהגדילה את ראשו אך העניקה לו אינטליגנציית-על גבוהה, יגלם קורי סטול, לאחר שגילם בסרט הראשון את דמותו של דארן קרוס / יילוג'אקט. בסצנה שאחרי הכתוביות, שבים טום הידלסטון ואוון וילסון לגלם את דמויותיהם של לוקי ומוביוס ללא קרדיט (אנ').
הפקה > פיתוח

לקראת עליית הסרט "אנטמן והצרעה" לאקרנים, אמר הבמאי פייטון ריד שישנם אלמנטים בסרט שמשאירים "הרבה עם מה לשחק איתם" בסרט שלישי פוטנציאלי בזיכיון. ריד הדגיש את מרחב הקוונטום, שהוצג ב"אנטמן" ונחקר יותר לעומק ב"אנטמן והצרעה"; ריד ציין שהם רק נגעו בשטחיות בנושא הזה בסרטים הקודמים. ריד הוסיף כי הוא ואולפני מארוול מקווים להפיק סרט שלישי ושוחחו על נקודות עלילתיות אפשריות עבור סרט המשך כזה.
בפברואר 2019, מייקל דאגלס אישר כי מתקיימים דיונים בלתי פורמליים בנושא סרט ההמשך ל"אנט-מן והצרעה", אם כי באותה תקופה אוונג'לין לילי טענה שהיא לא שמעה על תוכניות כלשהן עבור דמותה של הופ ואן דיין לאחר תפקידה ב"סוף המשחק". לילי הצהירה כי "הופ נמצאת במחצית המסע. אני לא רואה את המסע שלה כגמור בשום צורה." באותו אוקטובר, מישל פייפר הביעה עניין לשוב לגלם את דמותה של ג'נט ואן דיין בסרט המשך, בעוד שנשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, נשאל לגבי עתידו של סקוט לאנג / איש הנמלה ביקום הקולנועי של מארוול בעקבות אירועי "סוף המשחק", והשיב כי "חלקי השחמט סודרו בתכלית רבה בסוף הסרט ההוא, חלקם ירדו מהלוח ואחרים, כמו איש הנמלה, עדיין על הלוח, אז אף פעם אי אפשר באמת לדעת". ראד נשאל האם הוא יחזור לגלם את דמותו של סקוט לאנג, בין אם בסרט אנטמן שלישי ובין אם במסגרת היקום הקולנועי כחלק מסרט של גיבור-על אחר, וענה ששתי האפשרויות הללו נדונו.
בתחילת נובמבר 2019, ריד חתם רשמית על בימוי סרט המשך. ראד התעתד לשוב לגלם את דמותו של לאנג, יחד עם שובם של לילי, דאגלס ומייקל פניה לגילום דמויותיהם. צילומי הסרט התעתדו להתחיל בינואר 2021. למרות רצונם של אולפני מארוול לשכור יוצרי קולנוע חדשים על מנת להביא זוויות חדשות לאישיותיהם של גיבורי-העל השונים שלהם בכל סרט חדש, הם הסכימו לשכור שוב את ריד מכיוון שהמפיקים הרגישו שיש לו "אחיזה אמיתית ביקום הנמלה ורצו שהוא יחזור לסכם את הטרילוגיה שלו". התסריטאי ג'ף לאבנס נשכר לכתוב את התסריט לסרט במהלך "ההשבתה הראשונה של הוליווד" בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, והוא החל לעבוד על התסריט עד לאפריל 2020. בשלב זה, כבר לא היה ברור מתי הפקת הסרט תתחיל בעקבות השפעת מגפת הקורונה על תעשיית הקולנוע. באוגוסט 2020, ריד אישר כי תהליך הפקת הסרט מתקדמת למרות המגפה. לדבריו, לילי תמשיך לקבל חלק שווה בסרט לצדו של ראד מכיוון שהיא "חלק מאוד מאוד חשוב" מהשותפות בין איש הנמלה לצרעה, למרות השמועות שתפקידה יופחת בעקבות הערות שנויות במחלוקת על המגפה. ריד הוסיף כי הרעיון לעלילת הסרט נפגם, אף על פי ש"שום דבר עדיין לא רשמי", והוסיף שהסרט השלישי יהיה "סרט גדול יותר ורחב יותר משני הראשונים, [עם] תבנית חזותית מאוד שונה".
הפקה > קדם הפקה

בספטמבר 2020, דווח על ליהוקו של ג'ונתן מג'ורס ל"תפקיד ראשי" בסרט. בסוף 2020, נודע שהצילומים אמורים להתחיל בתחילת שנת 2021, כשבמקביל, פייפר אישרה את השתתפותה בהפקת הסרט. ביום המשקיעים של דיסני שנערך בדצמבר 2020, פייגי חשף את שם הסרט כ"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה", ואישר את שובם של ראד, לילי, דאגלס ופייפר, לצדם של מג'ורס בדמותו של קאנג הכובש ושל קתרין ניוטון בדמותה של קאסי לאנג. אמה פורמן, שגילמה את דמותה של קאסי לאנג באירועי "סוף המשחק", התאכזבה לגלות שניוטון תחליף אותה, והביעה תקווה לחזור ליקום הקולנועי של מארוול בעתיד. בשלהי אותו החודש, לאבנס חשף שהוא הגיש את הטיוטה הראשונה של התסריט, והצהיר שאולפני מארוול ניצלה את ההשבתה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית על מנת לעשות משהו "חדש ומוזר" עם הסרט. בתחילת מרץ 2021, דווח שהראפר טיפ האריס לא ישוב לגלם את דמותו של דייב משני סרטי "אנטמן" הראשונים. ידיעה זו הגיעה לאחר שהראפר ואשתו, טמקה קוטל, הואשמו בהתעללות מינית בסוף פברואר. עם זאת, "וראייטי" דיווח כי הדבר אינו קשור והאריס מעולם לא היה אמור לשוב לגלם את דמותו של דייב בסרט ההמשך. בתחילת מאי 2021, הודיעו אולפני מארוול כי הסרט יעלה לאקרנים ב-17 בפברואר 2023.
הפקה > צילומים

ב-4 בפברואר 2021, הודיע מחמט ארסוי, שר התרבות והתיירות הטורקי כי צילומי הרקע של הסרט החלו בטורקיה באזור קפדוקיה, ושצילומים נוספים עתידים להתקיים גם באזורים אחרים של המדינה.
צילומי הסרט החלו באמצע יוני 2021 באולפני פיינווד שבבקינגהאמשייר. פייפר ולילי עתידות לצלם את הסצנות בהן הן מופיעות עד יולי 2021. צילומי הסרט עתידים להתקיים גם באטלנטה, ג'ורג'יה, לונדון, בריטניה ולוס אנג'לס וצפויים להימשך עד 24 בספטמבר 2021. במהלך צילומי הסרט, עתיד להיעשות שימוש בטכנולוגיית ההפקה הווירטואלית "StageCraft", בה השתמש ריד במהלך בימוי פרק בסדרת המקור של "דיסני+", "המנדלוריאן". במקור, צילומי הסרט התעתדו להתחיל בינואר 2021, ולאחר מכן ב-31 במאי 2021 אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים ב-17 בפברואר 2023, והוא הסרט הראשון בשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול. בעבר דווח כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים במהלך שנת 2022,
הפצה > שיווק

ב-24 באוקטובר 2022, הופץ הקדימון הראשון עבור הסרט.
עתיד

ביוני 2018, דאגלס הביע עניין לגלם גרסה צעירה יותר של דמותו של האנק פים בסרט פריקוול לסרטי "אנטמן". את הרעיון להפיק סרט פריקוול שיתמקד בדמותו של האנק פים, הציע ריד ביוני 2015.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס סאטורן | סרט גיבורי העל הטוב ביותר | "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | סרט האקשן של השנה | "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס פטל הזהב | הרימייק, החיקוי או סרט ההמשך הגרוע ביותר | "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס פטל הזהב | הבמאי הגרוע ביותר | פייטון ריד | מועמדות |  |
| 2024 | פרס פטל הזהב | שחקן המשנה הגרוע ביותר | מייקל דאגלס | מועמדות |  |
| 2024 | פרס פטל הזהב | שחקן המשנה הגרוע ביותר | ביל מארי | מועמדות |  |
אריאל דולינקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1976 (בן 48)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון חופשי
 מועדון:  הפועל גלבוע, מכבי חיפה
 
אריאל דולינקו (נולד ב-10 במרץ 1976), הוא שחיין עבר ישראלי. אלוף ישראל וחבר נבחרת ישראל. ייצג את ישראל בתחרות בינלאומיות כמו תחרות שמונה האומות.
ביוגרפיה

דולינקו גדל ומתגורר בקיבוץ יזרעאל. הוא החל להתאמן בשנת 1985 בקבוצת הפועל גלבוע בהדרכתו של ארנון אבני. בהמשך עבר עם מאמנו לקבוצת מכבי חיפה.
ביוגרפיה > 1990

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1990 קבע דולינקו במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 17:27.29 דקות.
ביוגרפיה > 1992

בתחרות "משחה נועם" שנערכה בנהריה (בריכת 25 מטר) ב-24 בדצמבר 1992 קבע דולינקו שיא גילאי 16 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.79 דקות, תוך כדי משחה ה-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1993 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכה דולינקו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.79 דקות, לפני מורן זומרפלד ממכבי נהריה (4:04.33 דקות) וברק עטר מהפועל נהריה (4:13.80 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:23.32 דקות, לפני לירן אורן מהפועל נהריה (16:24.36 דקות) ושוהם גרשנובל. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.61 דקות, אחרי מורן זומרפלד (1:56.39 דקות) ולפני רז דר מהפועל הוד השרון בית ברל (1:59.24 דקות).
בשנת 1995 פרש דולינקו משחייה תחרותית לאחר 10 שנות פעילות.
חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה. אביו, צ'רלי, הוא שופט בינלאומי בשחייה ומשמש כשופט ראשי באליפויות ישראל בשחייה. כיום משמש כרואה חשבון.
לקריאה נוספת

אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993
אלכס פרלסמן, שני שיאים ומיקי אחד, מעריב, 21 באפריל 1993 (כולל תמונה של אריאל דולינקו עם מאמנו ארנון אבני)
אלכס פרלסמן, רגאל - כוכבת האליפות שננעלה אתמול, מעריב, 23 באפריל 1993
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, גלעד חן ועוד 3 שיאי סוף שבוע, מעריב, 22 ביולי 1990