stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלעד צוקרמן
ספריו

ספרו של צוקרמן Language Contact and Lexical Enrichment in Israeli Hebrew (מגע בין שפות והעשרה לקסיקלית בעברית הישראלית), שפורסם ב-2003 בהוצאת פלגרייב מקמילן, עוסק ברב-סיבתיות (multiple causation) ובתחדישים רב-מקוריים בעברית ישראלית, בטורקית, במנדרינית, ביפנית ובערבית.
בשנת 2008 יצא לאור בהוצאת עם עובד ספרו ישראלית שפה יפה. הספר חולל דיונים ציבוריים סוערים, זכה לסקירה בעיתונות ונמכר בעותקים רבים.
בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת קרן הספר טינגו, שצוקרמן תרם לו שלושה פרקים על יידיש, אטימיתולוגיה (אטימולוגיה עממית) וסלנג ישראלי.
בשנת 2020 יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד ספרו של צוקרמן Revivalistics: From the Genesis of Israeli to Language Reclamation in Australia and Beyond (רוויוואליסטיקה: מהתהוות הישראלית להחייאת שפות באוסטרליה ומעבר לה). הספר מציג שדה-מחקר בינתחומי חדש העוסק בהחייאת לשונות ברחבי העולם.
בשנת 2021 יצא לאור בהוצאת East China Normal University ספרו של צוקרמן 多源造词研究, העוסק במילים חדשות הנובעות ממספר מקורות בו-זמנית בלשונות כמו סינית מנדרינית ו"ישראלית".
ספרים נוספים:
Burning Issues in Afro-Asiatic Linguistics, 2012.
2014 Jewish Language Contact (גיליון מיוחד של International Journal of the Sociology of Language)
Engaging – A Guide to Interacting Respectfully and Reciprocally with Aboriginal and Torres Strait Islander People, and their Arts Practices and Intellectual Property, 2015.
Dictionary of the Barngarla Aboriginal Language, 2018
2019, Barngarlidhi Manoo (מדברים באנגאלה ביחד) - החלק השני של Barngarlidhi Manoo
Mangiri Yarda (Healthy Country: Barngarla Wellbeing and Nature), Revivalistics Press, 2021.
Wardlada Mardinidhi (Bush Healing: Barngarla Plant Medicines), Revivalistics Press, 2023.
ממאמריו

זיוונים זה לא הכל, באתר הארץ, 1 ביולי 2021
עד מתי פסיקופתים יעלוזו, באתר הארץ, 3 במארס 2016
ישראלי, דבר ישראלית!, באתר הארץ, 28 באפריל 2009
ישראלית שפה יפה, הו! 2, יוני 2005, עמ' 172–182
הישראלים לא מבינים תנ"ך, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010
אקדמיה ליפהפיות נרדמות, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2012
האם תרגום אפשרי?, הד האולפן החדש 96, 2010.
בין "עברית" ל"ישראלית": רב שיח בהשתתפות פרופ' גלעד צוקרמן, פרופ' תמר סוברן ועידו בסוק, הד האולפן החדש, גיליון 95, 2009.
גלעד צוקרמן וגתית הולצמן, "רֵעד אל העם: על המהפך הנדרש בהוראת תנ"ך בישראל", בתוך: גילוי דעת, כתב עת רב-תחומי לחינוך, חברה ותרבות, גיליון מס' 1, ינואר 2012.
Cultural Hybridity: Multisourced Neologization in 'Reinvented' Languages and in Languages with 'Phono-Logographic' Script, Languages in Contrast 4 (2), pp. 281-318, 2004.
"Phono-Semantische Abgleichung", Semantik im Lexikon, Stefan Langer & Daniel Schnorbusch (eds), Gunter Narr, Tübingen, pp. 223-267, 2005.
A New Vision for 'Israeli Hebrew': Theoretical and Practical Implications of Analysing Israel's Main Language as a Semi-Engineered Semito-European Hybrid Language, Journal of Modern Jewish Studies 5 (1), pp. 57-71, 2006.
Complement Clause Types in Israeli", Complementation: A Cross-Linguistic Typology, R. M. W. Dixon & A. Y. Aikhenvald (eds), Oxford University Press, Oxford, pp. 72-92, 2006.
'Etymythological Othering' and the Power of 'Lexical Engineering' in Judaism, Islam and Christianity. A Socio-Philo(sopho)logical Perspective, Explorations in the Sociology of Language and Religion, Tope Omoniyi & Joshua A. Fishman (eds), Amsterdam: John Benjamins, pp. 237-258, 2006.
《混合还是复苏：以色列语的起源——多来源，形式和模式》, 南开语言学刊 (Nankai Linguistics) 2008-2, pp. 23-35, 2008.
'Realistic Prescriptivism': The Academy of the Hebrew Language, its Campaign of 'Good Grammar' and Lexpionage, and the Native Israeli Speakers, Israel Studies in Language and Society 1, pp. 135-154, 2008.
Icelandic: Phonosemantic Matching, Globally Speaking: Motives for Adopting English Vocabulary in Other Languages, Judith Rosenhouse & Rotem Kowner (eds), Multilingual Matters Clevedon-Buffalo-Toronto, pp. 19-43, 2008. (Sapir, Yair & Zuckermann, Ghil'ad)
Hybridity versus Revivability: Multiple Causation, Forms and Patterns, Journal of Language Contact, Varia 2, pp. 40-67, 2009.
Blorít: Pagans’ Mohawk or Sabras’ Forelock?: Ideological Secularization of Hebrew Terms in Socialist Zionist Israeli, The Sociology of Language and Religion: Change, Conflict and Accommodation, Tope Omoniyi (ed.), Palgrave Macmillan, pp. 84-125, 2010. (Yadin, Azzan & Zuckermann, Ghil'ad)
Stop, Revive, Survive: Lessons from the Hebrew Revival Applicable to the Reclamation, Maintenance and Empowerment of Aboriginal Languages and Cultures, Australian Journal of Linguistics 31 (1), pp. 111-127, 2011. (Zuckermann, Ghil'ad & Walsh, Michael)
Zuckermann, Ghil'ad; Quer, Giovanni; Shakuto, Shiori (2014). "Native Tongue Title: Proposed Compensation for the Loss of Aboriginal Languages". Australian Aboriginal Studies. 2014/1: 55–71.
Zuckermann, Ghil'ad; Walsh, Michael (2014). ""Our Ancestors Are Happy!": Revivalistics in the Service of Indigenous Wellbeing". Foundation for Endangered Languages. XVIII: 113–119.
סרטים

Fry's Planet Word (סטיבן פריי מראיין את פרופ' צוקרמן)
Babbel: Why Revive A Dead Language? - Interview with Prof. Ghil'ad Zuckermann
קורס פתוח מקוון מרובה משתתפים שיצר פרופ' צוקרמן על החייאת שפות: edX MOOC: Language Revival: Securing the Future of Endangered Languages
SBS: Living Black: S18 Ep9 - Linguicide
פרופ' צוקרמן מחייה שפות באוסטרליה, SBS News
השפה הישראלית: רצח יידיש או יידיש רעדט זיך – הרצאה של פרופ' צוקרמן ביום עיון בבית לייוויק, תל אביב, בהנחיית ד"ר צביה ולדן (3 בינואר 2008), חלק א'; חלק ב'
ראיונות ברדיו ופודקאסטים

טלי ליפקין-שחק מראיינת את הפרופ' גלעד צוקרמן, פ.א. פגישה אישית, 11 ביולי 2020
חיים ותחייה ביד הלשון (5 חלקים), גיל מרקוביץ מראיינת את הפרופ' גלעד צוקרמן, המעבדה, כאן תרבות, 8 באוגוסט 2019: חלק 1, חלק 2, חלק 3, חלק 4, חלק 5
גלעד צוקרמן רק רוצה לעבוד במקצוע שלו: החייאת שפות, תמר עילם גינדין מראיינת את הפרופ' גלעד צוקרמן, איראניום מועשר, 28 בינואר 2019
BBC: People Fixing The World: Bringing Dead Languages Back to Life, 2023
הערות שוליים

↑  RESEARCH 2024: Australia’s living legends of research, The Australian
↑  Linguist Ghil’ad Zuckermann and Leivik House volunteer Shoshana Kroitero win Rubinlicht Prize, The Forward
↑  Inspired by Hebrew, scholar helps revive dying aboriginal Australian languages, Avi Kumar, JNS
↑  דברי שגריר ישראל באוסטרליה יובל רותם, Address for the opening of the Allira Aboriginal Knowledge IT Centre
↑  Reawakening Language, BBC, 2016.
↑  The Dictionary I Read for Fun, John McWhorter, New York Times, March 2, 2023.
↑  Bringing dead languages back to life, BBC
↑  Alex Rawlings, March 22, 2019, BBC Future, The man bringing dead languages back to life
↑  Damning new evidence undermines BBC’s Oxford Street racist slur claim, Jonathan Sacerdoti, The Jewish Chronicle
↑  Report of Prof G Zuckermann, Board of Deputies of British Jews
↑  Federal Court of Australia
↑    ניצה לואנסטין, אמר לשבט את דברו, באתר "ידיעות אחרונות", 28 באוקטובר 2016
↑  Zuckermann's D.Phil (Oxon.) and Ph.D. (Cantab.)
↑  Hideous Spectre of Censorship, Times Higher Education, 2003: "Ghil'ad Zuckermann is Gulbenkian Research Fellow at Churchill College, University of Cambridge. He is currently in residence at the Rockefeller Foundation's Villa Serbelloni in Bellagio, Italy."
↑  Featured Linguist - לינגוויסט ליסט
↑  פרופ' צוקרמן באתר Academia.Edu – כולל רשימת ספריו ומאמריו.
↑  Revivalistics
↑  Revivalistics
↑  ראו: https://he.wiktionary.org/wiki/מסתורין
↑  מאכלים בצורת רבים, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏18 במרץ 2012
↑  גלעד צוקרמן, אף אחד לא מדבר עברית, באתר nrg‏, 25 בדצמבר 2008
↑  עמרי הרצוג, עברית בשתי שקל, באתר הארץ, 27 באפריל 2010
↑  סוכנות הידיעות רויטרס, 29 בנובמבר 2006
↑  הספר ישראלית שפה יפה הופיע ברשימת רבי-המכר של העיתון "הארץ", למשל ב-31 בדצמבר 2008, 7 בינואר 2009, 14 בינואר 2009, 21 בינואר 2009.
↑  נמרוד דביר, סטיבן פריי מגיע לישראל, באתר nrg‏, 16 בינואר 2011
↑  New language book on Eyre Peninsula helps to revive 'sleeping, dreaming beauty', ABC
↑  Barngarla: Additional Resources
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310861505171  BnF: cb14525732r (data)  dblp: 155/7717  GND: 141840161  ISNI: 0000 0000 8160 2847  LCCN: n2003064030  NLA: 58814389  NTA: 267784627  ORCID: 0000-0002-7986-9774  SUDOC: 116654996  Trove: 1867012  VIAF: 82529603   WorldCat (עם VIAF): 82529603
הפגנה

הפגנה בגרמניה נגד הנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות
הפגנה היא יציאה אל הרחובות תוך הכרזת ססמאות והנפת שלטים. זוהי דרך של קבוצת אנשים להביע באופן פומבי את דעתה, ובפרט את מחאתה, בנושא מסוים. ההפגנה מהווה מימוש של חופש הביטוי וחופש ההתארגנות. תיתכן גם הפגנה של אדם אחד שאז היא נקראת "הפגנת יחיד". הפגנות נערכות פעמים רבות בכיכרות מרכזיות או במקומות בעלי משמעות סמלית.
הערכות של מספר המשתתפים בהפגנה מציגות תוצאות שונות לעיתים קרובות. מקור להערכת כמות המשתתפים הוא הערכת המארגנים, אך ישנם הטוענים שאלו מעדיפים להודיע על מספר רב יותר של משתתפים מזה שהיה בפועל. מקור נוסף הוא הערכת המשטרה, אך גם על הנתונים שהיא מספקת יש המערערים. בשל המשמעות הפוליטית המיוחסת למספר המשתתפים, המשטרה חדלה מלפרסם הערכות למספר המשתתפים.
דרכי ביטוי בהפגנה

את המפגינים משמשות דרכים אחדות לשם העברת המסר שאותו הם רוצים להעביר, לדוגמה:
נאומים של מנהיגי המפגינים.
שלטים שמניפים המפגינים ובהם סיסמאות המציגות את המסרים.
קריאות קצובות של המון המפגינים.
לעיתים המפגינים משתמשים באלימות כמו הפגנות הכוללות ונדליזם, הצתות, יידוי אבנים ותקיפת עוברי אורח. במקרים כאלה מכונות ההפגנות "התפרעות" או "הפרת סדר". החוק מגביל בדרך כלל את הפעולות שניתן לנקוט בהן במסגרת הפגנות ומאפשר במקרים מסוימים לכוחות המשטרה להשתמש בכוח כדי לפזר אותן. במדינות דמוקרטיות מעדיפים בדרך כלל אמצעים לפיזור הפגנות שאינם קטלניים.
הפגנות מפורסמות בעולם

אחד במאי – בתאריך זו נערכות כל שנה הפגנות רבות למען סולידריות בין ארגוני עובדים וכביטוי למאבק למען תנאי עבודה טובים יותר. מפלגות סוציאליסטיות וקומוניסטיות ניצלו את תאריך זה לארגון מצעדי תמיכה בקומוניזם.
ההפגנות בעקבות מהומות סטונוול – הפגנות של הקהילה הלהט"בית בעקבות פשיטה של המשטרה על בר של הקהילה. בעקבותיהם נקבע מצעד הגאווה.
טבח שארפוויל – ב־21 במרץ 1960 משטרת דרום אפריקה פתחה באש חיה לעבר מפגינים שהפגינו נגד שלטון האפרטהייד, ו־69 מפגינים נהרגו. בשנת 1966 קבע האו"ם את היום הבינלאומי לביעור האפליה הגזעית ב־21 במרץ לזכר הנרצחים.
המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות שנערך ב־28 באוגוסט 1963 בוושינגטון, במהלכו נאם מרטין לותר קינג את הנאום המפורסם יש לי חלום.
ההפגנות בירוואן בירת ארמניה שהתקיימו ב־14 באפריל 1965, בדרישה להקים אתר הנצחה וזיכרון לרצח העם הארמני
הפגנות ברחבי הגוש המזרחי – ב־1989–1990 שבהן הופלו המשטרים וכן חומת ברלין.
המחאות בכיכר טיין־אן־מן – הפגנות בסין ב־1989 בדרישה לדמוקרטיה.
ההפגנות ב־16 בפברואר 2003 נגד המלחמה בעיראק – הפגנות שנערכו סימולטנית ברחבי העולם ולטענת המארגנים השתתפו בהן למעלה ממיליון מפגינים.
ההסתערות על הקפיטול – 6 בינואר 2021
הפגנות בישראל > תנאים לקיום הפגנה בישראל

המשפט במדינה דמוקרטית מכיר בזכותו היסודית של אזרח להפגין במחאה נגד פעולות השלטון, וזכות זו מעוגנת בחוק תחת שתי חירויות יסוד: חופש הביטוי וחופש ההפגנה. המגבלות העיקריות על חירות המחאה בישראל נקבעו בחוק העונשין, התשל"ז-1977, והבולטות שבהן הן פגיעה בגופו של אדם, איסור המרדה והסתה, התקהלות אסורה והיזק לרכוש ציבורי או פרטי. בעקבות פסיקת בג"ץ בנוגע למחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה, החל היועץ, אביחי מנדלבליט בהליך של שינוי ההנחיות בעניין.
על פי פקודת המשטרה בישראל, אין צורך לקבל אישור או רישיון על מנת לערוך הפגנה. הפגנה טעונה רישיון רק אם היא מוגדרת כ"תהלוכה" או כ"אספה". סעיפים 83–90 לפקודת המשטרה עוסקים בשני סוגים של הפגנות המצריכים רישיון ממשטרת ישראל:
"אספה" – חמישים איש או יותר שהתקהלו כדי לשמוע נאום או הרצאה על נושא בעל עניין מדיני או כדי לדון בנושא כזה.
"תהלוכה" – חמישים איש או יותר המהלכים יחד, או המתקהלים כדי להלך יחד, ממקום למקום, בין שהם בתנועה ממש ובין אם לאו, בין שהם ערוכים בצורה כלשהי ובין אם לאו.
משמרת מחאה, שהיא הפגנה שלא מתקיימים בה התנאים האמורים לעיל (לדוגמה: התאספות בכל גודל שאין בה נאום בנושא מדיני או צעדה של פחות מ־50 צועדים) איננה טעונה רישיון. בלשון המשטרה: "אין חובה על מי שמארגן משמרת מחאה לקבל רישיון ממפקד המחוז של המשטרה. עם זאת, מומלץ למי שמארגן משמרת מחאה, להודיע למשטרה מראש על פעילות זו, כדי שהמשטרה תוכל להיערך ולהגן על המשתתפים במשמרת המחאה מפני מתנגדים".
כל התקהלות (התכנסות של שלושה אנשים לפחות) אסור לה שתגרום ל"הפרת השלום". בתי המשפט פסקו שהביטוי "הפרת השלום" מתייחס לאלימות כלפי גופו של אדם, כניסה בכוח לרשות היחיד, ואולי גם פגיעה ברכוש תוך שימוש בכוח. לא די בחשש שיופר השלום – דרושה ודאות קרובה לכך שיהיה שימוש באלימות.
מגבלות אחרות נקבעו בחוקים נוספים, דוגמת פקודת הנזיקין, הקובעת איסור מטרד ליחיד והסגת גבול היחיד. הגבלה מיוחדת חלה על חירות ההפגנה במשכן הכנסת וברחבת הכנסת.
בפסק דין של בג"ץ נקבע שאין לקיים הפגנה או משמרת מחאה ליד ביתו של איש ציבור או עובד ציבור, כאשר קיימת אפשרות אפקטיבית להפגין מול המקום שבו הוא ממלא בדרך כלל את תפקידיו הציבוריים, או במרחק סביר מביתו.
הפגנות בישראל > תנאים לקיום הפגנה מעבר לקו הירוק

בשטחים שמעבר לקו הירוק קיימת תחיקה צבאית החלה על הפלסטינים תושבי השטחים ואילו על הישראלים חל החוק הישראלי. בשונה מהחקיקה הישראלית בדבר הפגנות, התחיקה הצבאית מגבילה באופן נרחב את חופש ההפגנה.
כשלושה חודשים לאחר כינון שלטון צה"ל בשטחי יהודה והשומרון ורצועת עזה, ניתן צו צבאי שהוציא מפקד האזור בדבר עבירות הקשורות ל"פעולות הסתה ותעמולה עוינת". הצו אוסר על תהלוכה, או אספה ללא רישיון, כמו כן גם נאסר על הנפת הצגת או קביעת דגלים או סמלים מדיניים ללא היתר ונאסר להדפיס חומר מדיני ללא היתר.
השוני בין החוק האזרחי בדבר אסיפות ותהלוכות לתחיקה הצבאית הוא בהגדרת המושגים:
בסעיף 1 לצו 101 תהלוכה מוגדרת כ"עשרה אנשים או יותר המהלכים יחד או המתקהלים כדי ללכת יחד ממקום למקום, למטרה מדינית, או לעניין היכול להתפרש כמדיני, בין שהם זזים ממש ובין שאנשים אלה הסתדרו בסך ובין שלא הסתדרו כלל".
באותו סעיף מוגדרת אספה כ"עשרה אנשים או יותר שנתקהלו במקום בו מושמע נאום על נושא מדיני או היכול להתפרש כמדיני או כדי לדון על נושא כזה.
הפגנות בישראל > פיזור הפגנות

כאשר הפגנה חורגת מהגבולות שקבעה לה המשטרה, עושה המשטרה שימוש בכוח על מנת להכיל אותה לתחומה או לפזר את המפגינים. כאשר ההפגנה נהפכת לאלימה ומסוכנת, עוברת המשטרה לשימוש באמצעים לפיזור הפגנות, כגון גז מדמיע, אלות, ירי כדורי גומי ואף ירי אש חיה לעבר המתפרעים (למשל באירועי אוקטובר 2000).
על הזכות להפגין ועל גבולותיה עמדה שופטת בית המשפט העליון, אילה פרוקצ'יה:
זכות ההפגנה והמחאה אכן נגזרת מהזכות לחופש ביטוי, והיא אחד הביטויים הנעלים לרעיון כבוד האדם וחירותו. לטוען לקיפוח בזכויות החברתיות ולתובע תיקון עוול ופערים חברתיים בוודאי עומדת זכות הביטוי והמחאה. אולם הזכות לביטוי מחאה איננה זכות מוחלטת. היא כפופה, בראש וראשונה לחובת הציות לחוק ולפעולה במסגרת הוראותיו. חירות הביטוי והמחאה אין פירושה פריקת עול ורסן. חופש המחאה כפוף להגבלות שנועדו לתכלית ראויה, המוטלות במידתיות הנדרשת. שיקולי השמירה על הסדר והביטחון הציבורי, ובכללם מניעת מפגעים ומטרדים בשטחים ציבוריים המיועדים לשימוש הציבור וסיפוק צרכיו הבסיסיים הם בגדר שיקולים ראויים להטלת הגבלות כאמור.
הפגנות בישראל > הפגנות מפורסמות בישראל

כיכרות עיקריות המשמשות להפגנות פוליטיות בישראל הן כיכר רבין בתל אביב וכיכר ציון בירושלים. כיכר אחרת ששמה ניתן לה על שם ההפגנות הרבות שנערכו בה, היא כיכר השבת בירושלים. בעשור השני של המאה ה־21 שימשה כיכר גורן בפתח תקווה מוקד קבוע להפגנות נגד היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, שמתגורר לא רחוק מהכיכר.
מן ההפגנות המפורסמות בהיסטוריה של ישראל:
הפגנת הענק בכיכר ציון נגד הסכם השילומים ב־9 בינואר 1952.
הפגנה שארגנה תנועת "שלום עכשיו" נגד מלחמת לבנון הראשונה בכיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין) בעקבות טבח סברה ושתילה – במשך שנים מקובל היה לחשוב כי זו ההפגנה רבת המשתתפים ביותר בישראל והיא כונתה "הפגנת ה־400 אלף". יש הטוענים כי כמות זו גדולה באופן משמעותי ממספר האנשים היכולים להיכנס בכיכר ובסביבתה.
הפגנות החרדים כנגד בית המשפט העליון בשנות ה־90 של המאה ה־20 – סדרה של הפגנות שהתקיימו במקומות שונים בישראל, הפגנות אלו היו גדולות והמפורסמת שבהן, שהתקיימה בירושלים, נקראת בשיח החרדי "הפגנת החצי מיליון".
הפגנת הימין בכיכר ציון נגד יצחק רבין והסכם אוסלו ב' באוקטובר 1995, בה נשמעו קריאות הסתה נגד יצחק רבין והוחזקו תמונות של רבין במדי אס אס, שהועברו לטלוויזיה על ידי איש השב"כ אבישי רביב.
עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל בעד הסכמי אוסלו ב־4 בנובמבר 1995, אשר בסיומה נרצח ראש הממשלה, יצחק רבין, בידי יגאל עמיר.
המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות שכללה שורה של הפגנות ענק: "השרשרת האנושית מגוש קטיף לכותל המערבי", תפילת ראש חודש שבט, הפגנת מאה הערים, צעדת כפר מיימון, עצרת תפילה בכותל ועצרת בכיכר רבין ב־11 באוגוסט, מספר ימים לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות.
במסגרת מחאת האוהלים שהתחילה ביולי 2011 התרחשו הפגנות חברתיות גדולות בישראל. במוצאי שבת, 3 בספטמבר, התקיימה בכיכר המדינה בתל אביב עצרת ענק בהשתתפות כ־300 אלף איש. בו זמנית השתתפו כ־100 אלף איש נוספים בהפגנות מקבילות ברחבי הארץ.
הפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות (2014) שבה נכחו מאות אלפי חרדים.
הפגנות הפלג הירושלמי מתקיימות החל מ־2014, כאשר נעצרים אנשי הפלג שאינם מתייצבים בלשכות הגיוס.
הפגנות של יוצאי אתיופיה נגד יחס המשטרה כלפיהם. הפגנות בולטות כאלה היו בין היתר בשנים 2015 ו־2019.
הפגנות נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו נערכו כל מוצאי שבת בשנת 2020 ברחוב בלפור, ובערים נוספות.
במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית נערכו הפגנות גדולות במהלך חודשים רבים במספר מקומות בארץ.
במסגרת התמיכה ברפורמה המשפטית, ובתגובה להפגנות כנגד הרפורמה, נערכו הפגנות גדולות פעמים ספורות, בעיקר בירושלים.
הערות שוליים

↑   רויטל חובל, בעקבות פסיקת בג"ץ, היועמ"ש החל לפעול לשינוי ההנחיות המגבילות הפגנות, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2017
↑  בג"ץ 1983/17 מני נפתלי ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה ואחרים, ניתן ב־27 באפריל 2017
בג"ץ 2364/17 יאיר סדקה נ' מפקד מחוז מרכז במשטרה ואחרים, ניתן ב־18 ביוני 2017
↑  אורי אבנריתרגיל באסקפיזם - גוש שלום, באתר zope.gush-shalom.org, למשל, העריך את מספר המשתתפים ב-200,000, ויש שהערכתם אף נמוכה מזו כולם מדברים "שלום עכשווית", באתר ynet, 8 באפריל 2008
↑  טל שניידר, ‏הפגנות ברחבי הארץ נגד נתניהו; כ-15 אלף מפגינים בבלפור, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2020
↑  אריק בנדר, אלון חכמון, אנה ברסקי, ‏אלפים הפגינו בירושלים, 11 נעצרו ועוכבו בחשד להפרות סדר ותקיפת שוטר, באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2020
↑  מערכת עכשיו 14, פרסום ראשון – חשבון הנאמנות הסודי של הפגנות בלפור, באתר עכשיו 14, 20 באוגוסט 2020
↑   בר פלג, רן שמעוני ועדי חשמונאי, אלפים הפגינו נגד הממשלה בתל אביב: "לא ניתן לכם להפוך אותנו לדיקטטורה", באתר הארץ, 7 בינואר 2023
↑  כתבי ynet‏, 80 אלף הפגינו בכיכר הבימה נגד המהפכה המשפטית, באתר ynet, 14 בינואר 2023.
↑  אורי סלע, שלומי הלר, קרין שגיא ויואב איתיאל‏, כ-80 אלף הפגינו נגד הממשלה בת"א: "מבחן גורלי לעתיד המדינה", באתר וואלה, 14 בינואר 2023.
↑  "64 מנדטים לא טועים": 200-150 אלף הפגינו בעד המהפכה המשפטית מול הכנסת, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548141105171  GND: 4070285-6  HDS: 016547  LCCN: sh85036673  NKC: ph119378 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
מפגינים בארצות הברית מרימים אגרופים לאות סולידריות
הפגנת איכרים בג'קרטה בירת אינדונזיה
מפגינים מתעמתים עם המשטרה בבליז
מסיבת התה של בוסטון
הפגנה בתל אביב ב־23 בספטמבר 2021
תמונה פנורמית של חלק מהמוני המשתתפים בהפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות (2014)
הפגנת סטודנטים בתל אביב נגד יישום מסקנות ועדת שוחט
דאדא

ABCD או דיוקן האמן (1923–1924) מאת ראול האוסמן
דאדא או דאדאיזם הוא זרם אמנותי-תרבותי אוונגרדי שנוסד בציריך שבשווייץ בשנת 1916, ופעל עד שנת 1923. מרכזי פעילות נוספים של תנועת "דאדא" היו בברלין, בהנובר, בפריז, בקלן ובניו יורק.
חברי התנועה עסקו באופן מוצהר בז'אנרים אמנותיים שונים במקביל, כגון אמנות פלסטית, ספרות, שירה, צילום, קולנוע ועוד. עבודות האמנות הפלסטית הדאדאיסטיות קראו תיגר על האמונות והמוסכמות של החברה האירופית באותה עת, ושאבו השראה ממודלים אמנותיים שונים שמקורם באמנות האוונגרדית של תחילת המאה ה-20. יצירות דאדא רבות השתמשו בשפה האמנותית המופשטת שאותה פיתחו הקוביזם והפוטוריזם, אך אופיין ואף דרכי יצירתן נועדו לזעזע את הקהל מתוך תקווה אוטופית להשפיע על שינוי המצב החברתי והפוליטי. לשם כך פיתחו הדאדאיסטים טכניקות אמנות חדשות, כדוגמת קולאז'ים ותבליטים העשויים מחומרים מסוגים שונים המסודרים באופן אקראי, שנועדו לערער את השיפוט האמנותי-אסתטי שזוהה עם התרבות האירופית המקובלת. בתחום השירה, לדוגמה, יצרו הדאדאיסטים שירה פונטית חסרת מובן, הכוללת הברות חסרות משמעות, ושירה סימולטנית, שבה כמה אנשים מקריאים טקסטים שונים בו זמנית במעין קקופוניה, כל זאת כדי לבטא מחאה, ערעור על הסדר הקיים וניהיליזם.
המניע לייסוד תנועת דאדא בציריך ב-1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, היה הזעזוע מזוועותיה של המלחמה ומתוצאותיה. האמנים חברי התנועה הגיעו מארצות שהשתתפו במלחמה, כמו רומניה, גרמניה וצרפת, והתרכזו בשווייץ, כיוון שהייתה מקום נייטרלי שהמלחמה לא חדרה אליו. בעיני בני התקופה, הטכנולוגיה הייתה אמורה להביא לשינוי חיובי ולעתיד טוב יותר לאנושות, אך במקום זאת היא הביאה למלחמה שגרמה הרס וחורבן, ולפיכך גרמה לאכזבה גדולה. הדאדאיסטים ביטאו את מחשבותיהם נגד המלחמה ונגד הבורגנות והאמנות המסורתית. "כיצד יוכל אדם להיפטר מכל מה שמריח מעיתונאות, מתולעים, מכל מה שנחמד ונכון, מכיסוי העיניים, ממוסריות, מאירופיות, מחדשנות?" שאל הוגו באל במניפסט "על ידי אמירת דאדא" שכתב.
אפיון הדאדא

הדאדאיסטים קראו לניהיליזם מוחלט, שדרכו ביקשו לערער את כל המוסכמות של האמנות והחברה. על פי הדאדא, ההיגיון והסיבתיות אכזבו ככלים לניהול תקין ורציונלי של העולם, ולכן יש לברוא את העולם מחדש, ללא סדר והיגיון ובאקראי, מתוך תקווה אוטופית לעולם טוב יותר וללא מלחמות. הדאדאיסטים ביקרו במידה רבה גם את תנועות האוונגרד האמנותי של תחילת המאה, כגון את האקספרסיוניזם, כיוון שהן נתפשו בעיניהם כמהלך דיאלקטי, ולא כשינוי רדיקלי של התרבות.
ז'אן ארפ, מראשי התנועה, תיאר במאמרו המאוחר "דאדאלנד" את אופי הפעילות של התנועה: "בציריך, בשנת 1915, אדישים למשחטות מלחמת העולם, התמסרנו לאמנויות היפות. בעוד מרחוק רועמות סוללות התותחים, עסקנו אנו בהדבקה, בדקלום, בחריזה, בשירה מקרב לב. חיפשנו אמנות אלמנטרית שתציל, כך חשבנו, את בני-האדם מן הטירוף המשתולל של התקופה. שאפנו לסדר חדש שיחזיר על כנו את האיזון בין השמיים לבין הגיהנום. עד מהרה הפכה האמנות הזאת מושא לגינוי כללי. אין תמה שה"פושעים" לא יכלו להבין לליבנו. השיגעון הילדותי שלהם לאותוריטריזם דורש שהאמנות עצמה תשמש מכשיר לטמטום של בני-האדם".
ב"מאניפסט XIII" משנת 1918, מאפיין טריסטן צארה את הדאדא ברוח הניהיליזם שדגלו בה: "דאדא הוא חיידק בתול | דאדא מתנגד לחיי מותרות | דאדא | חברה אנונימית לניצול רעיונות | לדאדא 391 גישות וצבעים המשתנים בהתאם למינו של הנשיא | הוא משתנה – אומר הן – ובאותה עת אומר את ההפך – ללא | חשיבות – צורח – יוצא לדיג עם חכה |דאדא הוא זיקית השינוי המהיר והאינטרסנטי | דאדא מתנגד לעתיד. דאדא מת. דאדא הוא אידיוט. יחי דאדא. | דאדא איננו אסכולה ספרותית, צרח."
מקור השם דאדא

ישנן מספר גרסאות המנסות להסביר את שמה של התנועה, "דאדא". לפי גרסה אחת בחרו חברי התנועה בשם "דאדא" באקראי, על ידי כך שטריסטן צארה הכניס עיפרון אל תוך המילון הצרפתי "Larousse", ונבחרה המילה שעליה הצביע העיפרון – Dada, שהיא בצרפתית הכינוי בפי הילדים לצעצוע "סוס עץ". גרסה נוספת טוענת כי השם "דאדא" הוא כשל הגיית תינוקות לפני שהתפתח אצלם כושר הדיבור. מקור אפשרי נוסף לשם הקבוצה, שמצוין במאמרו של היסטוריון האמנות צ'ארלס סטאקי, הוא מספרו של ז'ול ורן "כוכב הדרום", שבו לגיבור, אליס ווטקינס, ישנו יען מחמד המכונה "דאדא".