stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרמן רופה
מורשת

רופה הייתה, לדבריה, המודל לחיקוי של חברת הפרלמנט הטרנסג'נדרית הראשונה בעולם, ג'ורג'ינה בייר.
קרן הזיכרון על שם כרמן רופה הוקמה בסידני כדי להנציח את מורשתה של כרמן כאייקון להט"בי, ובעיקר כאייקון ילידי גאה, דרך עבודת רווחה ושירותים קהילתיים.
ראשת העיר סידני, קלובר מור, אמר כי "כרמן רופה הייתה סמל עבור הקהילה הטרנסג'נדרית בסידני, ופעילה בלתי נלאית עבור זכויות להט"ב. היא השיגה את הצלחותיה בשקט, העבירה עשרות שנים בהתנדבות במגוון ארגונים אשר מספקים תמיכה לאוכלוסיות הפגיעות ביותר בעירנו. הכרתי את כרמן, ופטירתה מעציבה אותי. היא תחסר לאנשים אשר בחייהם נגעה, ולקהילה בה היא הייתה חלק כה חשוב."
ב-2003 היא הוכנסה להיכל התהילה של וראייטי, אשר מכבד אנשי מקצוע מעולם הבידור.
במרץ 2016 הוצג דיוקן של רופה, The Final Portrait" מאת האמן הילידי טה מטה, וניתן לתושבי העיר וולינגטון.
לאורך רחוב קובה בוולינגטון, ברובע העסקים המרכזי, הותקנו ארבע מערכות של רמזורים אשר בהן הרמזור הירוק להולכי הרגל הוא דמותה של רופה. הרמזורים הותקנו באוגוסט 2016 ביום השנה ה-30 של חוק הרפורמה בדבר הומוסקסואליות בניו זילנד.
הערות שוליים

↑  "Poroporoaki: Carmen – Hon Tariana Turia". scoop.co.nz. 2011. We knew her as Trevor Rupe from Taumarunui; we knew her as a loved member of the gay community, we knew her as an HIV/AIDS activist; and of course the world knew her as a flamboyant, incredible performer on stage.
↑  "Carmen Rupe: Transgender Icon". Gender Centre Inc. 2011. אורכב מ-המקור ב-2013-04-10. נבדק ב-2018-06-11.
↑  "Farewell Carmen Rupe". Gay News Network. 2011. אורכב מ-המקור ב-2012-02-02. נבדק ב-2018-06-11.
↑  "Colourful Wellington identity Carmen dies". stuff.co.nz. 2011.
↑  Trust: A true story of Women and Gangs. Pip Desmond - 2009, p.158.
↑  כרמן של ניו זילנד, עבודת מין ועבודות אחרות, 12 במאי 2018
↑  "Jevan Goulter says Goodbye to Carmen". scoop.co.nz. 2011.
↑  "GayNZ.com Georgina Beyer in tears over loss of Carmen". gaynz.com. 2011. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2018-06-11.
↑  "Carmen and Georgina Beyer – Hōkakatanga – Māori sexualities – Te Ara Encyclopedia of New Zealand". teara.govt.nz. 2011.
↑  "A Gender Variance Who's Who: Carmen Rupe (1935–2011) performer, mayoral candidate". zagria.blogspot.com. 2011.
↑  Nicoll, Jared (8 באוגוסט 2016). "Carmen Rupe lighting up Wellington streets once again". Stuff.co.nz. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020079845  TePapa: 21041  VIAF: 1399159474123027660407   WorldCat (עם VIAF): 1399159474123027660407 
כרמן רופה ומיקהאקה
רמזור הולכי רגל בדמותה של כרמן רופה, בוולינגטון
לולה פלורס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 בינואר 1923 חרס דה לה פרונטרה, ספרד
 פטירה:  16 במאי 1995 (בגיל 72) מדריד, ספרד
 שם לידה:  María Dolores Flores y Ruiz 
 שם במה:  Lola Flores 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה לה אלמודנה 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  1939–1995 (כ־56 שנים)
 עיסוק:  זמרת, רקדנית ושחקנית
 סוגה:  פולקלור אנדלוסי
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  קסטנייטות
 חברת תקליטים:  EMI, RCA ויקטור, Seeco, Belter, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט 
 בן או בת זוג:  El Pescaílla (27 באוקטובר 1957–16 במאי 1995) 
 צאצאים:  Antonio Flores, רוסריו פלורס, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב על הצטיינות בעבודה (1994)  Dearest Son of Andalusia (2023)  הבן האהוב של קדיס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה דולורס "לולה" פלורס רואיס (בספרדית: María Dolores "Lola" Flores Ruiz; ‏21 בינואר 1923 – 16 במאי 1995) הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת ספרדייה.
ביוגרפיה

לולה פלורס הייתה הבכורה מבין שלושה ילדים שנולדו לרוסאריו רואיס רודריגס (1901–1989) ולפדרו פלורס פינטו (נולד ב-1897) ילידי לה פלמה דה קונדדו שבדרום ספרד. לאביה היה בר ואמה עבדה כתופרת. היא למדה לרקוד בגיל צעיר וערכה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון וילמרטה שבחרס דה לה פרונטרה. פלורס עזבה את חרס ועברה למדריד. לאחר שהשתתפה בסרט "Embrujo" ‏(1947) והעלתה מופעים מצליחים כ-"Zambra", זכתה לחוזה על סך 6 מיליון פזטות – הגבוה ביותר בתקופה זו.
פלורס הייתה לאייקון תרבות אנדלוסית וצוענית. אף על פי שלא הייתה צוענייה, הזדהתה עם בני העם הצועני ואף נישאה לבן עם זה. היא הפכה לרקדנית וזמרת של מוזיקה אנדלוסית בגיל צעיר מאוד, והופיעה בריקודי פלמנקו, קופלה וצ'וטיס, והופיעה בסרטים משנת 1939 ועד שנת 1987. ההצלחה הגדולה ביותר שלה הייתה במופעי פולקלור עם מנולו קארקאל, שהיה השותף האמנותי שלה עד 1951.
בשנת 1958 נישאה לאנטוניו גונסאלס, גיטריסט צועני מקטלוניה. נולדו לה ממנו שלושה ילדים: דולורס (הזמרת והשחקנית לוליטה פלורס); מוזיקאי הרוק, הזמר והשחקן אנטוניו פלורס; והזמרת והשחקנית רוסריו פלורס. לולה פלורס מתה מסרטן השד בשנת 1995, בגיל 72, ונקברה בבית הקברות דה לה אלמודנה שבמדריד. זמן קצר לאחר מותה, בנה אנטוניו התאבד במינון יתר של כדורי שינה ונקבר לידה.
בשנת 2007 יצא סרט ביוגרפי בשם Lola, la película, המתאר את ראשית חייה משנת 1931 ועד 1958.
בשנת 2016, לציון יום הולדתה, הקדישה לה חברת גוגל שרבוט גוגל.
פילמוגרפיה נבחרת

Un alto en el camino ‏(1941)
Embrujo ‏(1947)
Reportaje ‏(1953)
¡Ay, pena, penita, pena! ‏(1953)
Morena Clara ‏(1954)
La Faraona ‏(1956)
Maricruz ‏(1957)
Las de Caín ‏(1959)
El taxi de los conflictos ‏(1969)
Juana la loca... de vez en cuando ‏(1983)
Truhanes ‏(1983)
Los invitados ‏(1987)
Sevillanas ‏(1992)
דיסקוגרפיה

¡Olé! Lola Flores ‏(1958)
Juerga Flamenca ‏(1961)
La Zarzamora ‏(1962)
Al caer el sol ‏(1965)
Una señora estupenda ‏(1968)
Lola de España ‏(1973)
Casa Flora ‏(1973)
Diferente Lola ‏(1980)
Mi mundial 82 ‏(1982)
La Ilimitable Lola ‏(1990)
הערות שוליים

↑  הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-93 של לולה פלורס, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811568878405606  BIBSYS: 90724013  BNC: 000685071  BNE: XX929344  BnF: cb13976153w (data)  CANTIC: a11134318  CiNii: DA09941653  GND: 124893708  ISNI: 0000 0001 0778 706X  LCCN: n85138309  MusicBrainz: e9abb900-fba0-4e1b-ae09-a7ea8f72551b  NKC: jo2013763727  SUDOC: 084280905  VIAF: 24795432   WorldCat (עם VIAF): 24795432 
פסל של פלורס בעיר הולדתה, חרס דל לה פרונטרה
כריתת חצוצרות מניעתית

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 MeSH:  D010052
 
כריתת חצוצרות מניעתית היא ניתוח להפחתת הסיכון להתפתחות סרטן השחלות בנשים בכלל, ובנשים שמצויות בקבוצת סיכון למחלה, בפרט.
החצוצרות משמשות כצינור מעבר לביצית שחורגת מהשחלה בדרכה לרחם. בתוך החצוצרה מתרחש תהליך ההפריה של הזרע והביצית. מזה שנים רבות ידוע שקשירת חצוצרות, שנועדה במקורה למניעת הריון עתידי, גורמת גם לירידה בהיארעות סרטן השחלות.
הסיכון להתפתחות סרטן השחלות פחת בכ- 67% בעקבות קשירת חצוצרות. עד לשנים האחרונות לא ניתן הסבר מניח את הדעת לקשר בין קשירת החצוצרות לירידה בהיארעות סרטן השחלות. בחלק מהחצוצרות שהנכרתו במסגרת כריתת טפולות (שחלה וחצוצרה) מניעתית, נמצאה מחלה מיקרוסקופית בחצוצרות. בנוסף, נמצאה תבנית אופיינית שמבטאת פעילות גן p53 שגם לו יש תפקיד בהתפתחות סרטן השחלות.
סרטן השחלות

סרטן השחלות נחשב לגידול הממאיר והאגרסיבי מבין גידולי מערכת המין הנקבית. זהו גידול שמתפתח מהשחלות ובחלק ניכר מהמקרים מתחיל בחצוצרות והוא מתפשט משם לשחלות ולחלל הבטן ולאיברים האחרים שנמצאים בחלל הבטן, כגון דופן הבטן, המעיים, הרחם ועוד.
הגידול נחשב לאלים מאוד בעיקר מאחר שבכשמונים אחוז מהמקרים, הוא מתגלה בשלב מתקדם ומפושט של המחלה ועל כן סכויי הרפוי מהמחלה נמוכים מאוד והתמותה מגיעה עד כדי 70-80%.
היארעות סרטן השחלות באוכלוסייה הכללית כ-1.5% והוא שכיח יותר בקרב נשים שנושאות מוטציה בגן BRCA1,2. בנשים שנושאות מוטציה באחד או בשני הגנים קיימת עלייה דרמטית בהיארעות סרטן השחלות (20-40%) וסרטן השד (כ-80%).
מאחר שאין אפשרות לאתר את סרטן השחלות בשלב מוקדם של המחלה, דבר שהיה מביא לשיפור ניכר בהשרדות החולות, הרי שכריתת הטפולות (שחלה וחצוצרה) נחשבת עד כה, לטיפול מניעת הסרטן היעיל ביותר שמוכר לרפואה המודרנית.
בנשים שעברו כריתת טפולות מניעתית, נמצא שבחלק ניכר מהמטופלות, נמצא גידול מיקרוסקופי בחצוצרות. גידול מיקרוסקופי זה עלול היה להתפתח לסרטן מפושט בשחלות ובחצוצרות במדה שהניתוח לא היה מבוצע. בנשים שעברו את כריתת הטפולות יורד הסיכון לסרטן שחלות וחצוצרות כמעט לחלוטין.
סרטן בחצוצרות

גידול מיקרוסקופי נמצא בחלק ניכר מחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח לכריתת טפולות מניעתית. גידול מיקרוסקופי זה הוא המקור הראשוני להתפתחות גידול שחלתי, שמתגלה רק כאשר המחלה מפושטת ולא ניתנת לרפוי. זיהוי הגידול המיקרוסקופי בחצוצרות וזיהוי גידול דומה בחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח כריתת גידול שחלתי מפושט, חיזק את ההכרה שגידול שחלתי מפושט מתחיל בגידול מיקרוסקופי בחצוצרות.
כריתת חצוצרות

ניתוח כריתת חצוצרות מבוצע כחלק מניתוח כריתת רחם שנעשה מסיבות שאינן קשורות למחלת הסרטן. בחלק מהמקרים במהלך הניתוח מבצעים גם כריתה של הטפולות. אולם כריתת הטפולות כוללת גם כריתת השחלות שמהוות מקור חשוב להורמוני המין שחשובים לתפקוד האשה. כאשר הניתוח מבוצע בנשים צעירות שלפני גיל הבלות, אין מקום לכריתת השחלות. במקרים אלה, מומלץ להשלים כריתת חצוצרות. כריתת החצוצרות אינה מרחיבה באופן משמעותי היקף הניתוח, אינה מעלה הסכון לסיבוכים בניתוח ואינה משפיעה על איכות חיי המטופלת. אולם, כריתת החצוצרות מפחיתה באופן משמעותי הארעות סרטן השחלות.
לקריאה נוספת

Lee Y., Miron A., Drapkin R., et al. A candidate precursor to serous carcinoma that originates in the distal fallopian tube. J Patholol, 2007;211:26-35
Morelli M., Venturella R., Mocciaro R., et al. Prophylactic salpingectomy in premenopausal low-risk women for ovarian cancer: Primum non nocera. GynOnc. 2013 Jun;129(3):448-51.
Tellawi R., Morozov W. Prophylactic salpingectomy: The future of ovarian cancer prevention? Contemporary Obstet Gyn,2014.
Nezhat FR., Apostol R., Nezhat C., Pejovic T.New insights in the pathophysiology of ovarian cancer and implications for screening and prevention. Am J Obstet Gynecol. 2015 Mar 25.
Committee opinion no. 620: Salpingectomy for ovarian cancer prevention. Committee on Gynecologic Practice. 2015;125:279-81.
Rabban JT., Garq K., Crawford B., et al. Early detection of high-grade tubal serous carcinoma in women at low risk for hereditary breast and ovarian cancer syndrome by systematic examination of fallopian tubes incidentally removed during benign surgery.Am J SurgPathol. 2014 Jun;38(6):729-42.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548937305171  BnF: cb144827908 (data)  LCCN: sh93001286 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סרטן השחלות
סרטן השחלות כפי שנראה בMRI
אשת לוט

הִמָּלֵט עַל נַפְשֶׁךָ אַל תַּבִּיט אַחֲרֶיךָ... הַשֶּׁמֶשׁ יָצָא עַל הָאָרֶץ וְלוֹט בָּא צֹעֲרָה... וַתַּבֵּט אִשְׁתּוֹ מֵאַחֲרָיו וַתְּהִי נְצִיב מֶלַח.

— ספר בראשית, פרק י"ט
(המאה ה-12, מוצג בקתדרלת מונריאלה)
אֵשֶׁת לוֹט היא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית בסיפור מהפכת סדום ועמורה. על פי הסיפור המקראי, היא נהפכה ל"נציב מלח". במסורת המדרש יוחס לה השם "עירית" או "עידית".
במקרא

על פי הסיפור התנ"כי, כאשר הפך ה' את סדום ועמורה בשל חטאיהם, חנן את לוט ומשפחתו, ושלח אליהם שני מלאכים, שהזהירו אותם לפני הפורענות והוציאו אותם מהערים. המלאכים גם הפצירו בלוט (ובמשתמע, בכל משפחתו) להזדרז במנוסתם, ותוך ציווי הזירוז גם הורו לו שלא להביט אחור:
וַיְהִי כְהוֹצִיאָם אֹתָם הַחוּצָה וַיֹּאמֶר 'הִמָּלֵט עַל-נַפְשֶׁךָ אַל-תַּבִּיט אַחֲרֶיךָ וְאַל-תַּעֲמֹד בְּכָל-הַכִּכָּר  הָהָרָה הִמָּלֵט פֶּן-תִּסָּפֶה'.
בהמשך מסופר: "וַתַּבֵּט אִשְׁתּוֹ מֵאַחֲרָיו וַתְּהִי נְצִיב מֶלַח", כלומר – קפאה והייתה לעמוד מלח. זהו על פי הפירוש הנפוץ, היה עונשה על שהמרתה את פי המלאכים, או שלא האמינה לדבריהם על הפיכת סדום.
על פי מדרש רבה אשת לוט נענשה מידה כנגד מידה על קמצנותה כששהתה בסדום, שלא הסכימה לתת אפילו מלח למי שביקש ממנה.
על פי פרקי דרבי אליעזר אשת לוט הביטה אחריה לראות אם בנותיה הנשואות הולכות אחריה, "וראתה אחריה השכינה ונעשית נציב מלח". לפי פירוש זה אשת לוט הפכה את פניה מתוך חמלה אמהית.
נציב מלח

על פי רוב הפרשנים פירוש המילים "ותהי נציב מלח" מתייחס לאשת לוט, שהיא נהפכה לנציב מלח, כמו כן נכתב במדרשים כי נציב המלח של אשת לוט קיים, ומתחדש בכל לילה לאחר שבמהלך היום שוורים לוחכים את המלח.
ההיסטוריון היהודי בן המאה הראשונה לספירה יוסף בן מתתיהו מספר בחיבורו קדמוניות היהודים על אשת לוט ונציב המלח:
”ואשתו של לוט הייתה פונה תכופות בשעת הבריחה לצד העיר, תאבה לדעת, מה מתרחש מסביב לה, על אף האיסור שאסר אלוהים לעשות זאת, (ולפיכך) נהפכה לנציב מלח. אני ראיתי את זה והוא קיים עוד כיום” נציב המלח שהכיר יוספוס, הוזכר גם על ידי בן דורו, קלמנטיוס מרומא, ועל ידי אירנאיוס בן המאה ה-2. בספר סדר הדורות מביא עדות נוספת כפי שכתב המדרש : "וראיתי אחר חצות לילה שהיא בשלימות ושתי שעות קודם שיאור היום לא נשאר רק כמו שני טפחים כי העזים לכמה מאות באין מכפר החורבה ומצוער ולוקקין אותה אך ב' טפחים נשאר תמיד וקודם חצות לילה תתגדל כמקדם".
בתלמוד מובא שיש לברך ברוך דיין האמת כאשר רואים את אשת לוט, ברכה זו לא הובאה להלכה במשנה תורה של הרמב"ם, אולם הובאה בשולחן ערוך.
מאידך יש פרשנים (רלב"ג וחזקוני) שפירשו את המקרא כך שאשת לוט הסתכלה לאחור וראתה את האדמה, ולגבי האדמה מתייחס התיאור "נציב מלח".
הרב יוסף בכור שור, פרשן התלמוד מהמאה ה-12, טוען כחלק מדרכו הרציונליסטית שאשת לוט התעכבה בבריחתה מחורבן סדום וענן הגופרית והמלח כיסה אותה לחלוטין:
ותבט אשתו – הייתה מבטת, מתאחרת, שלא הייתה ממהרת לילך, מיש"א אלו"ט דגרדוט"א (=אלא הולכת ומבטת), עד שנשארה מאחריו והדביקתה הענן הנפשט ונפרש עליה מן הגפרית ומן המלח, כי במקום שנופלת גפרית נופל מלח עמו, שנאמר 'גפרית ומלח שרפה' וגו', ותהי נציב מלח – כלומר מצבה ותל, שכולה נפל עליה מלח, שלא היה נראה שמעולם הייתה שם אשה, שהייתה מכוסה כולה, ונראה שיש שם תל מלח - לפי פשוטו של הפסוק. אבל העולם אומרים כי גופה נהפך להיות מלח, ועדיין נראית בארץ ההיא.
בנצרות

בברית החדשה מזהיר ישו את המאמינים לבל יביטו לאחור לחטאיהם הישנים לאחר שחזרו בתשובה, תוך כדי שהוא מזכיר את מקרה אשת לוט לאחר חורבן סדום ועמורה.
מִי שֶׁיִּהְיֶה בַּיּוֹם הַהוּא עַל הַגַּג וַחֲפָצָיו בַּבַּיִת אַל יֵרֵד לָקַחַת אוֹתָם כְּמוֹ כֵן מִי שֶׁבַּשָּׂדֶה אַל יִפְנֶה לְאָחוֹר. זִכְרוּ אֶת אֵשֶׁת לוֹט הַמְבַקֵּשׁ לְהַצִּיל אֶת נַפְשׁוֹ יְאַבְּדֶנָּה, וּמִי שֶׁיְּאַבֵּד אוֹתָהּ יַצִּילֶנָּה.
באסלאם

לפי המסופר בקוראן, נחשבת אשת לוט לאשה סוררת ולכן נענשה במוות (ולא הפכה לנציב מלח). כך נכתב (בתרגום הרמן רקנדורף):
”אך את משפחת לוט נציל. זולתי את אשתו אשר תספה יען כי בגדה.” ((סורה 15, חזון חגר, נ"ט–ס')
”ונציל אותו ואת כל משפחתו, זולתי את אשתו הזקנה אשר אבדה.” (סורה 26, חזון המשוררים, קס"ט–ק"ע)
הצעות לזיהוי נציב המלח

נוסעים ועולי רגל הצביעו על נציבי מלח שונים באזור הר סדום בתור אשת לוט. בישראל מוכר כ"אשת לוט" נציב מלח שממוקם כמאה מטרים במעלה המדרון המזרחי של ההר, מעל מערת סדום. שלישו העליון סלעי ומגן על המלח מהמשקעים. לפי מחקר שערך פרופ' עמוס פרומקין מהאוניברסיטה העברית, נציב זה הוא חלק מקיר מערה שקרסה לפני כ-4000 שנה (לפי תיארוך פחמן-14 של שרידי עצים), בערך באותו זמן בו התרחשה באזור רעידת אדמה בעוצמה משוערת של 8 בסולם ריכטר, וגם הסתיימה ההתיישבות בבאב א-דרע. לדברי פרומקין סביר שסיפור סדום ועמורה ואשת לוט התפתח משילוב אירועים אלו.
עם זאת, על פי העולה מן המקרא העיר סדום וכיכר הירדן שכנו בצפון ים המלח, ועל כן זיהוי נציבים אלו שבהר סדום עם אשת לוט אינו עולה בקנה אחד עם המתואר במקרא.
ראו גם

מעשה לוט ובנותיו
לקריאה נוספת

עירית אמינוף, "אשת-לוט - החוטאת הגדולה או האם הרחמניה?", אורנים ב (1988), עמ' 340–357
דב נוי, "היפוכה של אשת לוט: לחקר מוטיב העונש על הפרת-טאבו [בר’ יט, כו]", זר לגבורות (1973), עמ' 20–37
רחל רייך, "הביטו אחורה בחמלה", קוראות מבראשית, רותי רביצקי (עורכת), ידיעות אחרונות, תל אביב, 1999, עמ' 105–109
נורית גוברין, נשים בנות-בלי-שם במקרא ובספרות - המקרה: אשת לוט, מאזנים פ"ו (5), אוקטובר 2012, עמ' 20–26. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
נורית גוברין, "אשת לוט: המבט לאחור", בספרה קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה, כרך ה, הוצאת גוונים, 2015, עמ' 110–172.
הערות שוליים

↑  פרקי דרבי אליעזר פרק כה
↑  בילקוט ראובני כתב בשם מדרש פליאה (ספר הפליאה לז א) ששמה הוא מלח
↑  בראשית רבה, פרשה נ"א, פסקה ה'
↑  פרקי דרבי אליעזר כ"ה, טקסט דיגיטלי באתר ספריא
↑  פרקי דר"א, ילקוט שמעוני
↑  (קדמוניות היהודים, ספר א, פרק יב, סעיף 203)
↑  ויליאם פראנסיס לינטש, מסע מחקר אל הירדן וים המלח, עמ' 214, הערה 1.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ד, עמוד ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רי"ח, סעיף ח'
↑  קריאת המכלול מבהירה עניין זה:


וַה' הִמְטִיר עַל-סְדֹם וְעַל-עֲמֹרָה גָּפְרִית וָאֵשׁ  מֵאֵת ה' מִן-הַשָּׁמָיִם. וַיַּהֲפֹךְ אֶת-הֶעָרִים הָאֵל וְאֵת כָּל-הַכִּכָּר וְאֵת כָּל-יֹשְׁבֵי הֶעָרִים וְצֶמַח הָאֲדָמָה. וַתַּבֵּט אִשְׁתּוֹ מֵאַחֲרָיו וַתְּהִי נְצִיב מֶלַח

— ספר בראשית, פרק י"ט, פסוקים כ"ד–כ"ו

כמו כן יש לשים לב כי בתיאור חורבן אחר בתורה, נאמר "גופרית ומלח שרפה כל ארצה" (דברים, כ"ט, כ"ב), מה שמחזק את הקשר בין המילה "מלח" לתיאור חורבן שנעשה בגופרית ואש.

פירוש זה מתיישב עם כך שלכאורה דברי המלאכים הם דברי זירוז בלבד, ולא ציווי שאין לעבור אותו.
↑  Frumkin, Amos, Formation and dating of a salt pillar in Mount Sedom diapir, Israel, Geological Society of America Bulletin, 2009, עמ' 286-293
↑  עמוס פרומקין, "אשת לוט", מאמר באתר "צ. לדרך"
↑  ראו בערך סדום וכיכר הירדן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523285305171  LCCN: no98097238  VIAF: 56233724   WorldCat (עם VIAF): 56233724 
ציור של הפיכת סדום ועמורה בקוראן פרסי מהמאה ה-16. אשת לוט מופיעה בלבוש לא צנוע, בניגוד לבנות לוט הצנועות ומכוסות הראש, ואבן גדולה נוחתת על ראשה.
נציב המלח המכונה "אשת לוט" שבשיפולי הר סדום
תצורת סלע בירדן הנקראת "אשת לוט". במפות הירדניות מופיעה בשם "בת השיח' לוט" מכיוון שבקוראן אשת לוט לא הפכה לנציב מלח
אתר המכונה אשת לוט בסמוך להר סדום
אשת לוט, מעשה ידיה של הפסלת קטה אפרים מרכוס
דורה דופרן

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1868 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 באוגוסט 1934 (בגיל 65) ראפיד סיטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידועה בשל:  המאדאם המפורסמת ביותר בדדווד, בימי המערב הישן
 
מאדאם דורה דופרן (באנגלית: Dora DuFran; ‏16 בנובמבר 1868 – 5 באוגוסט 1934) הייתה אחת מבעלות בתי הבושת המובילות מימי המערב הישן בדדווד שבטריטוריית דקוטה.
ביוגרפיה

איימי הלן דורותי בולשו, המכונה "דורה", נולדה בליברפול, אנגליה והיגרה לארצות הברית עם הוריה, ג'ון (14 בנובמבר 1842 – 26 במרץ 1911) ואיזבלה ניל (לבית קאמינגס) (12 בנובמבר 1844 – 12 באפריל 1911) בסביבות 1868. המשפחה התיישבה תחילה בבלומפילד, ניו ג'רזי, ולאחר מכן עברה ללינקולן, נברסקה, ב-1876 או 1877. היא נהייתה מעורבת בזנות בסביבות גיל 13 או 14. לאחר מכן היא הייתה לרקדנית באולם ריקודים. הבהלה לזהב הגיעה לדדווד שבטריטוריית דקוטה כשהיא הייתה בערך בת 15, והיא אז קידמה את עצמה ל"מאדאם דורה" ופתחה בית בושת.
קריירה

התחרות העיקרית של דורה הייתה עם  מולי ג'ונסון. בעיתונות המקומית ניסו תדיר לסכסך בין השתיים, אך בפועל התחרות הייתה ידידותית. קלמיטי ג'יין, שהייתה לדמות מפורסמת של המערב הפרוע, עבדה אצל דורה מעת לעת, בעיקר בעבודות כמו כביסה ובישול. בסוף חייה, כשהייתה מחוסרת כל, מצאה אצלה מחסה.
במהלך השנים הרחיבה דורה את עסקיה, עד שהיו לה מספר בתי בושת ברחבי הטריטוריה. הפופולרי מביניהם, בבל פורש, כונה "Diddlin' Dora's", שם שהוא סלנג לסקס, דוגמת "דורה המרימה". המקום פורסם כיעד לאוכל, שתייה וריקודים – מקום שאפשר להביא אליו את אמא ('Three D's - Dining, Drinking, and Dancing – a place where you can bring your mother') – שוב, סוג של בדיחה.
בתי הבושת האחרים של דורה היו בלד, מיילס סיטי, סטרג'יס, ודדווד. בזמן שחייתה בדדווד, דורה התחתנה והמשיכה בעסקיה. לאחר מותו של בעלה, היא העבירה את העסק לרפיד סיטי, שם המשיכה לנחול הצלחה כמאדאם, במיוחד בתקופת היובש בארצות הברית, כאשר היה בלתי חוקי למכור אלכוהול, מכיוון שהמקום פעל גם במסבאה.
נישואים

דורה נישאה לג'וזף מ. דופרן (16 ביוני 1862 – 3 באוגוסט 1909), אשר תואר כ"ג'נטלמן מהמר חביב", שעזר לה להגדיל את העסק שלה.
מותה

דורה נפטרה מהתקף לב ב-1934. התוכי שלה פרד ובעלה ג'וזף קבורים לידה בבית הקברות מאונט מוריה בדדווד.
במודעת האבל בעיתון נכתב שנפטרה "עובדת סוציאלית בעלת שם". היא אכן הייתה ידועה בשל טוב ליבה, והייתה תורמת רבות לצדקות ולנזקקים, ובאופן כללי הייתה פופולרית עם עובדיה ולקוחותיה. רבות מהנשים שעבדו עבורה הגיעו מתוך מצוקה קשה ומצאו במקצוע מפלט.
פרסום

תחת שם העט d'Dee, דורה פרסמה חוברת קצרה על קלמיטי ג'יין, שכותרתו Low Down on Calamity Jane (האמת על קלמיטי ג'יין) (1932). ב-1981, חוברת זו פורסמה במהדורה מורחבת בת 47 עמודים, בעריכתה של הלן רזאטו.
בתרבות הפופולרית

דורה דופרן מופיעה בספרו ש לארי מקמרטרי על קלמיטי ג'יין, Buffalo Girls: A Novel ‏(1990).
בסרט הטלוויזיה  Buffalo Girls ‏(1995), המבוסס על הספר של מקמרטרי, מלאני גריפית' מגלמת את דורה.
בסדרת הטלוויזיה דדווד מבית HBO, הדמות של ג'ואני סטאבס מבוססת על דורה.
סיפור קצר מאת טום טלר פורסם בשנת 2013 בהתבסס על חייה, Madam Dora DuFran – Cat House Queen Of Deadwood Gulch.
הערות שוליים

↑  findagrave.com http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GSln=Dufran&GSiman=1&GScid=97271&GRid=8089519& לגשת יולי 2, 2014
↑  "[OBITS] Madam Dora DuFran a.k.a. Amy Helen Dorothy Bolshow". Ancestry.com. 2008-10-06.
↑  d'Dee (1932). Low Down on Calamity Jane. Rapid City, South Dakota. ASIN B00089D9QA.
↑  D'Dee (1981).  Helen Rezatto (ed.). Low Down on Calamity Jane. Deadwood, South Dakota: H. Rezatto. ASIN B007FDPBPE.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82036639  VIAF: 55487914   WorldCat (עם VIAF): 55487914
האהבות

פסל של אובידיוס ברומניה
האהבות (בלטינית: Amores) הוא קובץ שירי אהבה שנכתב על ידי המשורר הרומי אובידיוס, אשר חי בין השנים 43 לפני הספירה עד 17 לספירה. הקובץ יצא לאור בחמישה חלקים בשנת 14 בערך לפני הספירה, ופורסם שנית בשנת 2 בערך לפני הספירה בשלושה חלקים, כאשר הגיע לידינו הצורה השנייה. הקובץ מכיל 49 אלגיות הכתובות בדיסטיכון האלגי, ועוסק בנושאי האהבה בין אוהב לנאהבת.
על היצירה

קובץ שירי האהבה מחולק לשלושה ספרים ומכיל 49 אלגיות הכתובות בדיסטיכון האלגי (הכסאמטר דאקטילי+ פנטאמטר דאקטילי). בשנת 14 בערך לפני הספירה הספר יצא לאור בחמישה חלקים, ופורסם שנית בשנת 2 בערך לפני הספירה בשלושה חלקים. הצורה השנייה היא זו שהשתמרה והגיעה אלינו. השירים כתובים בגוף ראשון יחיד, בדמות השירית של אובידיוס (שייתכן ששונה מדמותו הביוגרפית). כל ספר פותח באלגיה שמשמשת כמעין פתיחה לשאר השירים, המוקדשים לדמות בשם קורינה, שייתכן שהיא דמות השואבת השראה מדמות קינתיה בכתביו של פרופרטיוס. בכל אחד מהספרים מדובר על אותו נושא; התהילה שתיפול בחלקה של האישה אשר זכתה לאהבת המשורר, שלטונו של אל האהבה קופידון, ייסורי האהבה, עורמת הנשים, מפגשים ליליים, משא ומתן עם האומנת, עם הסריס השומר על צניעות האישה, עם הספרית המסדרת את שיערה של האישה, מריבות וקטטות בסערה האהבה, ונושאים שונים אשר קשורים ישירות לנושא האהבה והארוטיקה. דמותו של המשורר משמשת תפקיד כפול; הוא משמש כמשורר וכמאהב.
שתיים מהאלגיות חורגות ממסגרת האהבה: השיר התשיעי בספר השלישי, המוקדש לזכר טיבולוס, והשיר השלושה-עשר שנכתב לכבוד חגה של יונו ומכיל ידיעות היסטוריות על מוצא החג. בשיר הראשון של הספר השלישי מביע אובידיוס את השקפותיו של השירה הארוטית בכלל. הוא מתאר את אלת הטרגדיה ואת אלת האלגיה הרבות על המשורר. אלת האלגיה הצולעת, מעין רמז לדיסטיכון האלגי, שהפנטאמטר בו ׳צולע׳ לעומת ההכסאמטר, זוכה בלב אובידיוס ועושה אותו לבעל בריתה. אובידיוס משמש כסניגור על שירת האהבה, ומזכיר את שמותיהם של המשוררים גאלוס, טיבולוס, קאלימאכוס ומנאנדרוס.
על היצירה > הספר הראשון

שני השירים הראשונים של הספר הראשון מציגים את עניין הדובר בגוף ראשון, וחווייתו באהבה. הדובר מספר על כך שהתכונן לכתוב שיר אפי, כאשר אל האהבה שינה את השורה השנייה של ההכסאמטר לפנטאמטר, ושינה את השיר לאלגיה, ואת המשורר עצמו למשורר של אלגיות אהבה. המשורר מתנגד לשינוי הראשון, בטענה שהוא בכלל לא מאוהב, דבר שאל האהבה מתקן בכך שיורה בו בחץ. אחרי לילה ללא שינה, המשורר נהפך לעבדו הרוחני של אל האהבה. בשלוש האלגיות הבאות מוצגת תוכניתו של המשורר. תחילה, הצהרת אהבה של המשורר כלפי נערה (puella) לא מזוהה. הוא מצהיר שהוא יישאר נאמן כלפיה לעד, שהוא ישרת אותה כמו עבד, ושיהפוך את שניהם למפורסמים. לאחר מכן אלגיה ארוכה יותר מציגה בעיה, הנערה שייכת לאחר, ומסביר לה כיצד יוכלו להיפגש במשתה והיא תוכל להתחמק מאהובה. באלגיה הרביעית מספר המשורר שהנערה הצטרפה אליו למיטתו בזמן שנת הצהריים. בסוף השיר מתגלה שמה של הנערה, קורינה, ומתווסף לו תיאור של יופייה. אלגיות שש עד עשר פותחות בסיטואציה שונה מתיאור היופי של קורינה באלגיה חמש. המשורר מגלה שחדרה של האהובה סגור בפניו. הוא פוצח בשיר אך ללא תשובה. אין הסבר לסיבה שהיא אינה פותחת את הדלת. בשיר שמונה אנו מגלים שלמשורר יש יריב. הוא מצותת לשיחה בין הנערה האהובה לסרסורית, אשר השנייה אומרת לראשונה שכדאי לה לפתות אדם עשיר. באלגיה עשר אנו מגלים שהנערה מתרגשת פתאום מקבלת מתנות, מעשה מחשיד שאכן היא מפתה אדם עשיר. בשלב זה המשורר רואה את הפגם ביופייה, ומודיע לה שהוא לא מוצא אותה כבר מושכת פיזית. למרות זאת, שיר אחד-עשר פותח בניסיון של המשורר לחדש את הקשר שלו עם הנערה, ובשיר שנים עשר היא מסרבת. למרות זאת, השיר הבא נפתח במילותיו של המשורר שהוא מודיע שהוא שוכב בזרועותיה של הנערה. בשיר 14 המשורר מודיע על החשד שלו שאהובתו מעוניינת בגבר אחר, ובאפילוג הספר הראשון, אלגיה 15, הוא מוכתר והוא מנבא לעצמו שהוא הולך להיות בן אלמוות בזכות שיריו.