stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלפיד האולימפי
מבעירי הלפיד ונושאיו

אחרי סיום העברת הלפיד והגעתו לאצטדיון מקבל ספורטאי את הלפיד ומדליק איתו את הלהבה. לרוב הספורטאי הוא אלוף אולימפי מפורסם מהמדינה המארחת.
במקרים אחדים, לא ספורטאים הדליקו את הלהבה. לדוגמה, הרץ היפני יושינורי סאקאי שנולד בהירושימה ב-6 באוגוסט 1945, היום שבו הנשק הגרעיני הרס את העיר הדליק את הלהבה כשהמשחקים נפתחו בטוקיו ב-1964 והוא סימל את תחייתה של יפן לאחר המלחמה. ב-1976 במונטריאול, הדליקו את הלהבה שני נערים – האחד מהחלק הדובר צרפתית של המדינה, ואחד מהחלק הדובר אנגלית – מה שבא לסמל את האחדות של קנדה.
| מדליקי הלהבה> אולימפיאדה | מדליקי הלהבה> שם הספורטאי/ת שהדליק/ה את הלפיד האולימפי | מדליקי הלהבה> ענף ספורט |
| --- | --- | --- |
| ברלין 1936 | פריץ שליגן | אתלטיקה |
| לונדון 1948 | ג'ון מארק | אתלטיקה |
| אוסלו 1952 | אייגיל ננסן | לא ספורטאי |
| הלסינקי 1952 | פאבו נורמי והנס קולמיינן | אתלטיקה |
| קורטינה ד'אמפצו 1956 | גבידו קרולי | החלקה מהירה |
| מלבורן 1956 | רון קלארק | אתלטיקה |
| סקוואוו ואלי 1960 | קן הנרי | החלקה מהירה |
| רומא 1960 | ג'אנקרלו פריס | אתלטיקה |
| אינסברוק 1964 | יוזף רידר | סקי אלפיני |
| טוקיו 1964 | יושינורי סקארי | אתלטיקה |
| גרנובל 1968 | אלן קלמט | החלקה אמנותית על הקרח |
| מקסיקו סיטי 1968 | אנריקטה בסיליו | אתלטיקה |
| סאפפורו 1972 | בידקי טקאדה | לא ספורטאי |
| מינכן 1972 | גינטר צאן | אתלטיקה |
| אינסברוק 1976 | קריסטי האס ויוזף פיסטמנטל | סקי אלפיני ולוז' |
| מונטריאול 1976 | סנדרה הנדרסון וסטפן פרפונטיין | התעמלות ואתלטיקה |
| לייק פלאסיד 1980 | צ'ארלס גוג'ינו | לא ספורטאי |
| מוסקבה 1980 | סרגיי בלוב | כדורסל |
| סרייבו 1984 | סנדרה דוברבצ'יץ' | החלקה אמנותית על הקרח |
| לוס אנג'לס 1984 | רייפר ג'ונסון | אתלטיקה |
| קלגרי 1988 | רובין פרי | החלקה אמנותית על הקרח |
| סיאול 1988 | צ'ונג סומן, שון מיצ'ונג, קים וונטק | שני שאינם ספורטאים ואתלטיקה |
| אלברוויל 1992 | מישל פלאטיני, פרנסוא-קיריל גרנג' | כדורגל וסקי אלפיני |
| ברצלונה 1992 | אנטוניו רבולו | קשתות |
| לילהאמר 1994 | הנסיך הוקון | לא ספורטאי |
| אטלנטה 1996 | מוחמד עלי | אגרוף |
| נאגנו 1998 | מידורי איטו | החלקה אמנותית על הקרח |
| סידני 2000 | קתי פרימן | אתלטיקה |
| סולט לייק סיטי 2002 | שחקני נבחרת ההוקי קרח של ארצות הברית באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בראשות הקפטן, מייק ארוזיאונה | הוקי קרח |
| אתונה 2004 | ניקולס קקלמנקיס | שיט |
| טורינו 2006 | סטפניה בלמונדו | סקי קרוס קנטרי |
| בייג'ינג 2008 | לי נינג | התעמלות |
| ונקובר 2010 | סטיב נאש, ננסי גרין, וויין גרצקי, קטריונה לה מיי דואן | כדורסל, סקי אלפיני, הוקי קרח, החלקה מהירה |
| לונדון 2012 | שבעה ספורטאים צעירים. כל אחד נבחר על ידי אלוף אולימפי בריטי | אתלטיקה, שיט, חתירה |
| סוצ'י 2014 | אירינה רודנינה, ולדיסלב טרטיאק | החלקה אמנותית על הקרח, הוקי קרח |
| ריו דה ז'ניירו 2016 | ונדרליי דה לימה | אתלטיקה |
|  פיונגצ'אנג 2018 | קים יו-נה | החלקה אמנותית על הקרח |
|  טוקיו 2020 | דילניגאר אילהמג'אן, ג'או ג'יאן | סקי למרחקים, סקי נורדי משולב |
| בייג'ינג 2022 | קים יו-נה | החלקה אמנותית על הקרח |
|  פריז 2024 | מארי-ז'וזה פרק, טדי רינר | אתלטיקה, ג'ודו |
מחאות

במהלך השנים הפגנות רבות נערכו נגד הובלת הלפיד ולעיתים גם נגד הממשל שמארח את האולימפיאדה. לדוגמה בשנת 2008 כשהלפיד התארח בסין ניסו לכבות אותו מספר פעמים פעילים טיבטים שמחאו על הנהגת השלטון הסיני כלפי עמם.
דגמי הלפידים

הלפיד של אולימפיאדת מקסיקו 1968
הלפיד של אולימפיאדת מונטריאול 1976
הלפיד של אולימפיאדת מוסקבה 1980
הלפיד של אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984
הלפיד של אולימפיאדת סיאול 1988
הלפיד של אולימפיאדת משחקי החורף בנאגנו 1998
הלפיד של אולימפיאדת משחקי החורף בסולט לייק 2002
הלפיד של אולימפיאדת משחקי החורף בטורינו 2006
הלפיד של אולימפיאדת בייג'ינג 2008
הלפיד של אולימפיאדת משחקי החורף בוונקובר 2010
הלפיד של אולימפיאדת לונדון 2012
הלפיד של אולימפיאדת ריו 2016
הלפיד של אולימפיאדת טוקיו 2020
הערות שוליים

↑  הלפיד האולימפי בהונג קונג: מעצרים ואבטחה, באתר ynet, 2 במאי 2008
אולימפיאדת סידני (2000)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  סידני, אוסטרליה
 מדינות משתתפות:  199
 ספורטאים משתתפים:  10,651 (6,582 גברים, 4,069 נשים)
 תחרויות:  300 תחרויות ב-28 ענפים
 טקס הפתיחה:  15 בספטמבר 2000
 טקס הנעילה:  1 באוקטובר 2000
 נפתח רשמית על ידי:  סר ויליאם דין, המושל הכללי של אוסטרליה
 השביע את המשתתפים:  רשל הוקס
 הדליק את הלפיד האולימפי:  קתי פרימן
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון האולימפי, סידני, אוסטרליה
 הערים שהתמודדו על האירוח:  איסטנבול, בייג'ינג, ברלין, מנצ'סטר
 → אולימפיאדת אטלנטה (1996) אולימפיאדת אתונה (2004) ← 
אולימפיאדת סידני (2000) (כונתה גם "משחקי המילניום") היא האולימפיאדה ה-27 בעת החדשה. היא נמשכה 16 ימים, מ-15 בספטמבר עד 1 באוקטובר 2000. הייתה זו האולימפיאדה השנייה בחצי הכדור הדרומי ובאוסטרליה, כאשר קדמו להם המשחקים האולימפיים במלבורן. טורניר הכדורגל של האולימפיאדה התחיל לפני טקס הפתיחה.
מיכאל קולגנוב שייצג את ישראל בחתירה בקיאק (גברים) זכה במדליית ארד במקצה ל-500 מטר יחידים והיה לישראלי היחיד שזכה במדליה באולימפיאדה זו.
המכרז האולימפי

סידני זכתה בזכות לארח את המשחקים האולימפיים בישיבת הוועד האולימפי הבינלאומי שנערכה ב-23 בספטמבר 1993. סידני זכתה במכרז כשהיא מועדפת על בייג'ינג, ברלין, איסטנבול ומנצ'סטר. כמקובל, המכרז הותיר לסידני 7 שנים להמשיך בהכנות למשחקים.
אתרים

עבור המשחקים הוקם בסידני פארק אולימפי ענק, ובו קומפלקס גדול למגורי הספורטאים, המאמנים והשופטים. בפארק האולימפי עצמו נבנה אצטדיון אוסטרליה, בו נערכו טקסי הפתיחה והסיום, תחרויות האתלטיקה הקלה וגמר טורניר הכדורגל. בקרבת האצטדיון הוקמה הבריכה ובה נערכו תחרויות השחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים. באולמות הקרובים שהוקמו סביב נערכו מרבית התחרויות הנוספות. בפארק האולימפי עצמו נמצאים גם המטווח (לתחרויות הקשתות) ומגרשי הטניס.
מספר אתרים ומתקנים אחרים בעיר, מחוץ לפארק האולימפי, שימשו למספר תחרויות: תחרויות כדורעף החופים נערכו בבונדי ביץ'. תחרויות אופני המסלול נערכו בוולודרום גריי דאנק שבפרבר בנקסטאון. מרכז הכנסים של סידני שימש לתחרויות הסייף, ההיאבקות, האגרוף והג'ודו.
מרוץ אופני הכביש ומרוץ המרתון נערכו ברחובות העיר. עבור מרוץ המרתון סומן בעיר קו כחול, ששרידים ממנו ניתן עדיין לראות, על גבי הכביש במסלול המיועד.
מחוץ לסידני עצמה נערכו רק משחקי המוקדמות של טורניר הכדורגל.
אתרים > הפארק האולימפי

אצטדיון אוסטרליה - הוא אצטדיון המארח משחקי קריקט, רוגבי כדורגל ועוד. באולימפיאדת סידני אירח את תחרויות האתלטיקה והכדורגל. עד אז הכיל 110,000 מקומות. לאחר המשחקים בוטלו מסלולי האתלטיקה וכיום מכיל 83,500.
סידני סופרדום - הוא אולם ספורט ובו משחקת סידני קינגס. באולימפיאדת סידני (2000) אירח את תחרויות ההתעמלות מכשירים והכדורסל. הכיל אז 21,000 מקומות ישיבה, וכיום מכיל 18,000 מקומות ו-21,000 באירועים.
אצטדיון שווגרד סידני - אצטדיון קריקט מכיל 24,000 מקומות. אירח את תחרויות הבייסבול והקרב חמש מודרני.
מרכז ההוקי של סידני - אצטדיון הוקי שדה מכיל 8,000 מקומות. אירח את תחרויות ההוקי שדה.
מרכז הטניס של סידני - מרכז טניס אם תפוסה של 10,000 מקומות. אירח את תחרויות הטניס.
מרכז הספורט מים סידני - בריכת שחייה שחולקה לשני חלקים וכל חלק הכיל 10,000 מקומות. החלק השני נהפך לבריכה ציבורית.
סטייט ספורט סנטר - אולם ספורט נפתח ב-1984 בעבר שיחקה בו סידני קינגס אירח את תחרויות הטניס שולחן והטאקוונדו מכיל 5,000 מקומות.
The Dome and Exhibition Complex - הוא מרכז תערוכות שאירח את תחרויות הכדורסל, כדוריד, התעמלות אומנותית, כדורעף, בדמינטון וקרב חמש מודרני. לאחר המשחקים נהפך לאולם אירועים.
אתרים > סידני

מרכז הכנסים של סידני: אגרוף, סייף, ג'ודו, הרמת משקולות, היאבקות
מרכז בידור סידני: כדורעף (סופי מקורה)
ולודרום גריי דאנק: רכיבה על אופניים (מסלול)
מרכז קליעה הבינלאומי של סידני: יריות
מרכז רכיבה על סוסים הבינלאומי של סידני: רכיבה על סוסים
מרכז רגאטה הבינלאומי של סידני: חתירה, שיט בקאנו (ספרינט)
המרכז האולימפי בלטוקום: בייסבול, סופטבול
מערב סידני: רכיבה על אופניים (אופני הרים)
מרכז הספורט מים: כדורמים
Whitewater Penrith: שיט בקאנו (סלאלום)
בונדיי ביץ': כדורעף (חוף)
אצטדיון כדורגל סידני: כדורגל
מאגר שור שיט אולימפי: שיט
Centennial Parklands: רכיבה על אופניים (כביש)
צפון סידני: אתלטיקה (תחילת מרתון)
בית האופרה של סידני: טריאתלון
טקס הפתיחה

המשחקים נפתחו בטקס חגיגי, כנהוג. מספר שיא של 199 מדינות השתתפו במשחקים, מתוכן מספר שיא של 80 מדינות זכו לפחות במדליה אחת. משלחות קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית צעדו יחדיו תחת דגל האיחוד אך התחרו בנפרד. מזרח טימור שלחה ארבעה ספורטאים שהתחרו תחת הדגל האולימפי.
הדגל האולימפי נישא באצטדיון על ידי שמונה אלופים אולימפיים אוסטרלים.
הלפיד האולימפי הובא לאצטדיון על ידי האתלט הרב אליוט, ונישא סביב האצטדיון על ידי שש ספורטאיות אוסטרליות מהגדולות בהיסטוריה, לציון 100 שנים להשתתפות נשים במשחקים האולימפיים: האתלטית בטי קאת'ברט (בכיסא גלגלים), מלווה על ידי האתלטית רלין בויל, השחיינית דון פרייזר, האתלטית שירלי סטריקלנד, השחיינית שיין גולד והאתלטית דבי פלינטוף קינג. הלפיד נמסר לקתי פרימן שהדליקה את האש האולימפית. פרימן היא אצנית אוסטרלית אבוריג'ינית, באותה העת הייתה אלופת עולם ומועמדת עיקרית למדליית זהב בריצת 400 מטר שבסופו של דבר זכתה במדליית הזהב במשחקים אלו.
אירועים בולטים > אתלטיקה > אתלטיות

מריון ג'ונס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-5 מדליות מהן 3 מדליות זהב ושתי מדליות ארד. היא זכתה במדליות זהב בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר. בשנת 2007 היא החזירה את המדליות לאחר שהודתה שהשתמשה בסמים אסורים.
פולין דייוויס-תומפסון (בהאמה בהאמה), זכתה בשתי מדליות זהב (שליחות 4x100 מטר) והשנייה לאחר שלילת מדליית הזהב מג'ונס (ריצת 200 מטר).
גבריאלה סאבו (רומניה רומניה), שזכתה בשתי מדליות, זהב (ריצת 5000 מטר) וארד (ריצת 1500 מטר).
דררטו טולו (אתיופיה אתיופיה), זכתה פעם נוספת במדליית זהב, 8 שנים לאחר זכייתה הראשונה בריצת 10000 מטר.
הייקה דרקסלר (גרמניה גרמניה), זכתה פעם נוספת במדליית זהב, 8 שנים לאחר זכייתה הראשונה בקפיצה לרוחק.
אירועים בולטים > אתלטיקה > אתלטים

מוריס גרין (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשתי מדליות זהב, בריצה היוקרתית ל-100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
רוברט קוז'ניובסקי (פולין פולין), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות הליכה ל-20 ק"מ ובתחרות הליכה ל-50 ק"מ ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה בשתי תחרויות אלו בכלל ובאולימפיאדה אחת בפרט.
יאן ז'לזני (צ'כיה צ'כיה), זכה בפעם השלישית ברציפות בהטלת כידון
מייקל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית), הגן על תוארו בריצת 400 מטר וזכה אף הוא בשתי מדליות זהב, אך אחת מהן (שליחים 4x400 מטר) נשללה ממנו משום שפטיגרו השתמש באימרוץ.
היילה גבריסלאסי (אתיופיה אתיופיה), הגן על תוארו בריצת 10000 מטר.
אירועים בולטים > התעמלות > מתעמלות

נבחרת הנשים של רומניה (רומניה) זכתה במדליית זהב הקבוצתית לפני נבחרת רוסיה (רוסיה) ונבחרת ארצות הברית (ארצות הברית).
סימונה אמנאר (רומניה רומניה), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות הקרב רב אישי ובתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל קרקע.
ילנה זמולודצ'יקובה (רוסיה רוסיה), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 כסף. שתי מדליות זהב, בתרגיל שולחן הקפיצות ובתרגיל הקרקע ומדליית כסף בתחרות הקבוצתית.
סבטלאנה חורקינה (רוסיה רוסיה), זכתה ב-3 מדליות, מדליית זהב בתרגיל מקבילים מדורגים ושתי מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל קרקע.
ליו שואן (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), זכתה במדליית זהב בתרגיל קורה ומדליית ארד בתחרות הקרב רב אישי.
אירועים בולטים > התעמלות > מתעמלים

נבחרת הגברים של סין (הרפובליקה העממית של סין) זכתה במדליית זהב הקבוצתית לפני נבחרת אוקראינה (אוקראינה) ונבחרת רוסיה (רוסיה).
אלכסיי נמוב (רוסיה רוסיה), זכה ב-6 מדליות, מהן 2 מדליות זהב בתרגיל המתח ובתחרות הקרב רב אישי, מדליית כסף בתרגיל הקרקע ו-3 מדליות ארד בתחרות הקבוצתית, בתרגיל הסוס סמוכות ובתרגיל המקבילים.
לי שיאופנג (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), זכה ב-2 מדליות זהב, בתרגיל מקבילים ובתחרות הקבוצתית.
אירועים בולטים > טניס > טניסאיות

ונוס ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בטורניר היחידות
האחיות ונוס וסרינה ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית), זכו בטורניר הזוגות
אירועים בולטים > טניס > טניסאים

יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה), זכה בטורניר היחידים
סבסטיאן לארו ודניאל נסטור (קנדה קנדה), זכו בטורניר הזוגות
אירועים בולטים > כדורגל > נשים

נורווגיה זכתה במדליית הזהב בכדורגל לנשים לאחר ניצחון במשחק הגמר על ארצות הברית 2–3. במדליית ארד זכתה גרמניה שגברה על ברזיל 0-2.
אירועים בולטים > כדורגל > גברים

קמרון זכתה במדליית הזהב בכדורגל לגברים לאחר ניצחון במשחק הגמר על ספרד 3-5 בפנדלים. המשחק הסתיים בתוצאה של 2-2. במדליית ארד זכתה צ'ילה שגברה על ארצות הברית 0–2.
אירועים בולטים > כדורסל > נשים

ארצות הברית זכתה במדליית הזהב בכדורסל לנשים לאחר ניצחון במשחק הגמר על אוסטרליה 54–76. במדליית ארד זכתה ברזיל שגברה על קוריאה הדרומית 73-84.
אירועים בולטים > כדורסל > גברים

ארצות הברית זכתה במדליית הזהב בכדורסל לגברים לאחר ניצחון במשחק הגמר על צרפת 75-85. במדליית ארד זכתה ליטא שגברה על אוסטרליה 71-89.
אירועים בולטים > כדורעף חופים > נשים

: אוסטרליה אוסטרליה - נטלי קוק וקרי פוטהרסט
: ברזיל ברזיל - שלדה בדה ואדריאנה בכר
: ברזיל ברזיל - אדריאנה סמואל וסנדרה פירס
אירועים בולטים > כדורעף חופים > גברים

: ארצות הברית ארצות הברית - דיין בלנטון וארקי פונוימונה
: ברזיל ברזיל - זה מרקו דה מלו וריקרדו סנטוס
: גרמניה גרמניה - אקסל הגר וירג האמן
אירועים בולטים > סיף

הסייפת ולנטינה וצאלי מאיטליה זכתה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
הסייפת ג'ובנה טריליני מאיטליה זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי ומדליית ארד בתחרות רומח אישי.
אירועים בולטים > שחייה > שחייניות

דארה טורס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-5 מדליות, מהן 2 זהב במשחי השליחות תוך כדי שבירת שיאי העולם ו-3 מדליות ארד במשחים האישיים.
אינגה דה ברוין (הולנד הולנד), זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב אישיות במשחים ל-50 ול-100 מטר חופשי ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש. נוסף לכך היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות4x100 מטר מעורב.
יאנה קלוצ'קובה (אוקראינה אוקראינה), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב במשחים ל-200 ול-400 מטר מעורב אישי ובשיא עולם חדש אחד ומדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי.
ברוק בנט (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-400 ול-800 מטר חופשי.
דיאנה מוקאנו (רומניה רומניה), זכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 ול-200 מטר גב.
סוזי אוניל (אוסטרליה אוסטרליה), זכתה ב-4 מדליות, מהן מדליית זהב אחת במשחה ל-200 מטר חופשי ו-3 מדליות כסף.
אירועים בולטים > שחייה > שחיינים

איאן ת'ורפ (אוסטרליה אוסטרליה), זכה ב-5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם ובשני משחי שליחים חופשי.
פיטר ואן דן הוחנבאנד (הולנד הולנד), זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב אישיות, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש וכן ב-2 מדליות ארד.
גארי הול ג'וניור (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש.
לני קרייזלברג (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-3 מדליות זהב, במשחים ל-100, ל-200 מטר גב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש.
מייקל קלים (אוסטרליה אוסטרליה), זכה ב-4 מדליות מהן, 2 מדליות זהב במשחי השליחים חופשי ו-2 מדליות כסף
דומניקו פיורבנטי (איטליה איטליה), זכה ב-2 מדליות זהב במשחים ל-100 ול-200 מטר חזה ובכך היה לשחיין האיטלקי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית בשחייה.
מאסימיליאנו רוסולינו (איטליה איטליה), זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
הסמליל, הקמעות והמדליות

הסמליל שנבחר עבור המשחקים מורכב מאצן הבנוי מבומרנגים ומציור חופשי של בית האופרה של סידני. לאולימפיאדה עוצבו שלושה קמעות:
סיד, שנקרא על שם סידני, והוא ברווזן.
מילי, על שם המילניום, והיא קיפודן נמלים אוסטרלי.
אולי, על שם אולימפיאדה, והוא קוקברה.
מדליות הארד הוכנו ממטבעות הסנט של הדולר האוסטרלי שהוצאו מהמחזור בשנת 1992.
מדליות

עשר המדינות המובילות במספר המדליות:
המשלחת הישראלית

משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני כללה 40 ספורטאים שהתחרו ב-9 ענפי ספורט. החותר מיכאל קולגנוב זכה במדליית ארד.
ראו גם

המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
יהודים באולימפיאדת סידני
משתתפים עצמאיים במשחקים האולימפיים
שלושת הקמעות
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  סינגפור
 מדינות משתתפות:  204
 ספורטאים משתתפים:  3,524
 תחרויות:  201 ב-26 ענפי ספורט
 טקס הפתיחה:  14 באוגוסט 2010
 טקס הנעילה:  26 באוגוסט 2010
 נפתח רשמית על ידי:  הנשיא סלאפאן ראמאנאתאן
 השביע את המשתתפים:  קרוליין צ'ו
 השביע את השופטים:  סעיד עבדול קאדיר
 הדליק את הלפיד האולימפי:  דארן צ'וי
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון המצוף
 הערים שהתמודדו על האירוח:  רוסיה מוסקבה
 →  אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) ← 
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) היא אולימפיאדת הנוער הראשונה, שתפתח בכך מסורת של משחקים אולימפיים לנוער בגילאים 14 - 18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נפתחו רשמית ב-14 באוגוסט 2010 וננעלו ב-26 באוגוסט. האולימפיאדה היא אולימפיאדת קיץ. באולימפיאדה השתתפו 3,524 ספורטאים מ-204 מדינות שהתחרו ב-201 אירועים ב-26 ענפי ספורט שונים. משחקי הנוער האולימפיים הם בעלי תכונות ייחודיות כמו קבוצות מעורבות המורכבות מנציגים ממדינות שונות, תוכנית התרבות והחינוך (CEP), אשר לראשונה פעלו באולימפיאדת זו.
למרות שהרעיון לאולימפיאדת נוער החלה בשנת 1998, ההכנות הרשמיות למשחקי אולימפיים לנוער הוכרזו רק בכנס ה-119 של הוועד האולימפי הבינלאומי ב-6 ביולי 2007. סינגפור נבחרה כעיר המארחת לאחר שהביסה את מוסקבה ב-21 בפברואר 2008. הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בסינגפור (SYOGOC) הכינה 18 מתקני תחרות ו-12 מתקני אימון. המצוף במרינה ביי אירחה את טקסי הפתיחה והסיום. הכפר האולימפי לנוער מוקם באוניברסיטה הטכנולוגית נניאנג. הוועדה בחרה קמע למשחקים, ליאו ומרלי, אריה אש ולביאת ים מסוג אריה-ים, סמל "הרוח של הנוער", באמצעות תחרות עיצוב, ואת שיר נושא "כולם", שבוצע על ידי חמישה זמרים, שכל אחד מהם ייצג יבשת, כאשר צפון ודרום אמריקה אוחדו. אווירת המשחקים נפגמה בעקבות חוסר התאמה בין נתוני התקציב והנוכחות, שני מתאבקים שנתפסו בשימוש בסמים אסורים, ניצחון בגמר הטאקוונדו בנים עד 48 ק"ג בעקבות פרישת הלוחם האיראני, וטענות כי כדורגלנים בוליביאניים היו מעל לגיל החוקי להשתתפות במשחקים.
המכרז

הקונספט של המשחקים האולימפיים לנוער פותח בשנת 1998 על ידי יוהאן רוזנזוף בתגובה לחשש מפני עלייה בהשמנת יתר בקרב ילדים וירידה בהשתתפות הנוער בספורט. נשיא הוועד האולימפי העולמי, ז'אק רוג הודיע רשמית על אולימפיאדת הנוער בכנס ה-119 של הוועד האולימפי בגואטמלה סיטי ב-6 ביולי 2007. סינגפור, לראשונה הגישה הצעה רשמית לארח אירוע ספורטיבי רב תחומי בסדר גודל כזה. מאפיינים חיוביים בהצעתה כללו את הקישוריות הגבוהה שלה עם מדינות העולם, גילה הצעיר כמדינה עצמאית, והמוניטין החיובי בקרבה בנוגע למצוינות והרמוניה רב-גזעית. העיר-מדינה גלגלה קמפיין הסברתי נרחב שכלל את היותה בין הראשונים להשיק את אתר האינטרנט הרשמי שלה למשחקים, הצגת לוגו למשחקים (למרות כללי הוועד האולימפי הבינלאומי האוסרים להציע לוגו) ב-16 באוקטובר 2007.
אחת עשרה ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, כאשר רק תשעה מהן הגישו לבסוף הצעה. מתוך תשע ההצעות נבחרו חמש ערים להיות מועמדות: אתונה (יוון), בנגקוק (תאילנד), מוסקבה (רוסיה), סינגפור, וטורינו (איטליה). בהמשך, הרשימה קוצרה לשני מועמדים סופיים, סינגפור ומוסקבה. ב-21 בפברואר 2008, הוכרזה סינגפור כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה שבוצעה בדואר 53-44.
| תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2010> עיר | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2010> ארץ | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2010> הצבעות |
| --- | --- | --- |
| סינגפור | סינגפור סינגפור | 53 |
| מוסקבה | רוסיה רוסיה | 44 |
טרם פתיחת האולימפיאדה, עלו חששות בנוגע לשאלה האם שני מקומות חדשים שתוכננו, הכפר האולימפי לנוער ומתחם רכיבת הסוסים, יהיו מוכנים בזמן. מומחה בנייה האמין כי התוכנית בעלות 423 מיליון דולר אמריקאי עבור בניית הכפר האולימפי באוניברסיטה הלאומית של סינגפור היא ריאלית, וכי מקום הרכיבה יהיה מוכן בזמן. למרות ממצאי המומחה, הכפר האולימפי לנוער נתקל בקשיים בעקבות גידול בעלויות הבנייה. בהמשך הוחלט כי מעונות הסטודנטים הקיימים באוניברסיטה הטכנולוגית נניאנג ישמשו עבור הכפר האולימפי.
ארגון

משימת ארגון המשחקים הוטלה על הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בסינגפור (SYOGOC). היא נעזרה בפאנל של יועצים שהורכב משרי הקבינט הסינגפורי ותאו סר לוק, מזכיר פרלמנטרי בכיר. בנוסף, הקומה ועדה בין משרדית בראשות שר הפיתוח הקהילתי, הנוער והספורט, וניאם צ'יאנג מנג, מונה למזכירה הקבוע. סינגפור גם קיבלה תמיכה בינלאומית בהכנות למשחקים. הרפובליקה העממית של סין, המארחת של אולימפיאדת הקיץ ב-2008, הביעה את רצונה לסייע לסינגפור בהכנות. לורד סבסטיאן קו, יו"ר הוועדה המארגנת של אולימפיאדת בלונדון, הודיע כי חברים מהוועדה המארגנת, כולל מאמנים ומנהלנים, מתכננים להשתתף באירוע. הוועדה שריינה 4,310 חדרים ב-36 מלונות. המלון הרשמי של המשחקים היה "פירמונט סינגפור".
ארגון > עלויות

הוועד האולימפי בשנת 2007 העריך את עלות אולימפיאדת הנוער בסכום של כ-30 מיליון דולר אמריקני. סינגפור זכתה בשנת 2008 עם הצעת תקציב של 75.5 מיליון דולר (S מיליון דולר סינגפורי) עם תמיכה ממשלתית חזקה. התקציב הוגדל מאוחר יותר ל-284 מיליון דולר (387 מיליון דולר סינגפורי), פי שלושה מהסכום המקורי. המארגנים ייחסו את הגידול בעלויות לשינויים המשמעותיים בהיקף ומתכונת המשחקים. העלויות שהוגדלו היו לטובת לוגיסטיקה, תחבורה, אבטחה, ושדרוג מתקני ספורט שונים וטכנולוגיה.
ארגון > מתקנים

המשחקים התקיימו בשמונה עשרה מתקנים שונים: 11 מתקנים קיימים, מתקן חדש אחד שהוקם לכבוד המשחקים ושימש למרוצי הסוסים, ושישה מתקנים זמניים שפורקו עם סיום המשחקים. בנוסף, נעשה שימוש גם בשנים עשר מתקנים נוספים לצורכי אימון. חלק מהמתקנים כמו האצטדיון המקורה של סינגפור או "המצוף" במרינה ביי הומרו זמני לארח את המשחקים, בעוד המגרש בקאלאנג שודרג על מנת שיוכל לאחר את תחרות החץ וקשת. "המצוף" במרינה ביי שהוא למעשה במה צפה, שימש כאצטדיון המרכזי עבור המשחקים והכיל 25,000 מקומות ישיבה. הוא אירח את טקס הפתיחה ב-14 באוגוסט, ואת טקס הסיום שהתקיים ב-26 באוגוסט 2010.
כל מתקני התחרות והאימון היו בטווח של 30 דקות מהכפר האולימפי לנוער, מרכז המדיה הראשי (MMC) ומלונות המשפחות האולימפיים (OFH). מרכז תפעול ההסעות לתחרויות (ETOC) ניהל את כל ענייני התחבורה הנוגעים לאולימפיאדת הנוער, ומתן מידע בזמן אמת לנוסעים. שירות הסעות אפשר לגורמים המורשים להגיע לכל המתקנים. בנוסף, חברי המשלחות הרשמיות היו זכאים לנסוע חינם באוטובוסים ציבוריים ובמערכת הרכבות המהירה הציבורית. בדרכים מרכזיות הוגדרו נתיבים ייעודיים על מנת לספר גישה מהירה למתקנים.
הכפר האולימפי לנוער שיכן למעלה מ-5,000 ספורטאים ואנשי צוות במשך 18 ימים. החל מה-10 עד 28 באוגוסט 2010. הכפר מוקם באוניברסיטה הטכנולוגית נניאנג. הכפר שמש כנקודת אירוח והכנה לקראת המשחקים, ומקום לקיים פעילויות תרבותיות וחינוכיות שתוכננו במיוחד לספורטאים. ב-7 ביוני, הוכרז כי תאו סר לוק, מזכיר פרלמנטרי בכיר ויועץ להוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בסינגפור מונה לראש העיר של הכפר האולימפי לנוער. האצן הלאומי לשעבר, קאנגסבי קונאלן, והשחיין הלאומי לשעבר, ג'וצאלין יאו, מונו לסגני ראש העיר של הכפר האולימפי לנוער.
ארגון > תחרויות עולמיות לבחירת סמל ועיצוב המדליה

הוועדה המארגנת השיקה תחרות בינלאומית לעיצוב סמל שהתקיימה בין ה-29 ביולי 2008 ועד 29 באוגוסט 2008 באתר האינטרנט הרשמי שלה. על הסמל לכלול שלושת אלמנטים המייצגים: זהות של סינגפור, האידיאלים האולימפיים ורוח הנעורים. כ-1,500 משתתפים ניגשו לתחרות. העיצוב הזוכה בשם "רוח נעורים" נחנך ב-10 בינואר 2010. באופן דומה, הוועד האולימפי הבינלאומי השיק תחרות בין נובמבר לדצמבר 2009 על מנת לבחור את עיצוב המדליה הרשמית. לתחרות הוגשו מעל 100 הצעות מ-34 מדינות, כאשר ההצבעה האינטרנט לבחירת עשרת הטובים הסתיימה ב-22 בינואר 2010.
הזוכה בתחרות עיצוב המדליה היא סצוקו פוקוזאווה מיפן. הצד הקדמי של המדליה כולל להבות וגלים, המסמלים את הרוח האולימפית ותשואות הספורטאים. הגוף של הספורטאי האולימפי בצורת האות Y מזכיר את האלה ניקה, אלת הניצחון, ומסמל את המילה נוער באנגלית (Youth) כתזכורת לסיסמה "כן, הנוער יכול", שהוא גם שם היצירה. הצד האחורי כולל את האריה הימי המסמל את סינגפור, שהוא גם אחד מסמלי המשחקים ומייצג את רוח הנעורים.
מרוץ הלפיד

מרוץ הלפיד מכונה גם המסע של הלפיד האולימפי לנוער. נתיב המרוץ נחשף ב-26 בינואר 2010. הלפיד בו נעשה שימוש היה באורך 60 ס"מ וברוחב של 5-8 ס"מ ושקל 0.74 ק"ג. הלהבה האולימפית הודלקה באולימפיה ביוון ב-23 ביולי 2010. הלפיד עבר במשך שלושה עשר ימים בחמש ערים ברחבי העולם, שכל אחת מהן ייצגה יבשת, וכונו "ערי החגיגה".
גרמניה גרמניה, ברלין
סנגל סנגל, דקאר
מקסיקו מקסיקו, מקסיקו סיטי
ניו זילנד ניו זילנד, אוקלנד
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית, סיאול
מרוץ הלפיד נמשך לאחר מכן במשך שישה ימים נוספים בסינגפור. בסיום המירוץ הודלקה קדרה ניידת בטיילת מרינה ביי על ידי השר, לי קואן יו, ב-13 באוגוסט 2010.