stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוח ניבוי
הערות שוליים

↑  ARDITTI, JOSEPH; ELLIOTT, JOHN; KITCHING, IAN J.; WASSERTHAL, LUTZ T. (ביולי 2012). "'Good Heavens what insect can suck it'- Charles Darwin, Angraecum sesquipedale and Xanthopan morganii praedicta". Botanical Journal of the Linnean Society. 169 (3): 403–432. doi:10.1111/j.1095-8339.2012.01250.x. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑
Wellnhofer, Peter (2004). "The Plumage of Archaeopteryx: Feathers of a Dinosaur?".  In Currie, Philip J.; Koppelhus, Eva B.; Shugar, Martin A.;  et al. (eds.). Feathered Dragons: Studies on the Transition from Dinosaurs to Birds. Life of the Past. Bloomington, IN: Indiana University Press. ISBN 978-0-253-34373-4. LCCN 2003019035. OCLC 52942941. p. pp. 282–300
↑  Wild horses: A brief history of the horse in America - Canadian Geographic Magazine: In-depth, web.archive.org, ‏2012-01-07
↑  https://www.britannica.com/animal/horse/Evolution-of-the-horse
↑  "IX. A determination of the deflection of light by the sun's gravitational field, from observations made at the total eclipse of May 29, 1919". Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A, Containing Papers of a Mathematical or Physical Character. 220 (571–581): 291–333. 1920. doi:10.1098/rsta.1920.0009.
↑  Daniel Kennefick, "Not Only Because of Theory: Dyson, Eddington and the Competing Myths of the 1919 Eclipse Expedition," Proceedings of the 7th Conference on the History of General Relativity, Tenerife, 2005; available online from ArXiv
↑  Muhleman, D. O.; Ekers, R. D.; Fomalont, E. B. (15 ביוני 1970). "Radio Interferometric Test of the General Relativistic Light Bending Near the Sun". Physical Review Letters. 24 (24): 1377–1380. doi:10.1103/PhysRevLett.24.1377. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  התיקונים של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית קבע במאה ה-5, כי קיום יחסי מין בין גברים היא "מעשה סדום", היא גורמת לרעב המוני, לרעידות אדמה ולמגפות ולכן הטיל עליה עונש מוות שהתקיים במשך מאות שנים ברחבי אירופה.
↑  Justinian I: Novel 77 (538) and Novel 141 (544 CE), Archived 2019-03-31 at the Wayback Machine (Fordham Internet History Sourcebooks Project)
↑  Callow, John, Embracing the Darkness: A Cultural History of Witchcraft, Storbritannien: Bloomsbury Publishing, 2017, ISBN 978-1-78673-261-3
1 2 3  פאול דה קריף, ציידי החיידקים, 1926
איור מ-1878 המתאר את השפחה האינדאנית טיטובה, שלכאורה מכשפת ילדות לבנות, וגורמת להן לחלות בחולי "על טבעי". האשמות נגדה גררו עינויים שבהם "הודתה" בהיותה מכשפה דבר שגרר את ציד המכשפות בסיילם ב-1692. בהמשך הומתו 19 בני אדם, ומאות אחרים נכלאו באשמת "כישוף". בעבר אנשים לא ידעו מה גורם למחלות ולכן להסברים כמו "כישוף" היה כוח הסבר משמעותי שהתקבל על דעת רבים
אליאס ח'ורי (עורך דין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) הגליל, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחומי מחקר:  דיני מקרקעין 
 צאצאים:  ג'ורג' חורי 
 
אליאס דאוד ח'ורי (בערבית: الياس داؤد خوري; נולד ב-1951) הוא עורך דין ערבי-ישראלי שעובד וחי בירושלים. מומחה לדיני מקרקעין שייצג לקוחות בכל הערכאות המשפטיות, כולל פעמים רבות בבית המשפט העליון, ובוועדות לתכנון ובנייה שונות. על לקוחותיו נמנו גם פוליטיקאים פלסטינים. בנו ואביו נפלו קורבנות לטרור שכוון לפגוע ביהודים.
ביוגרפיה

אליאס ח'ורי נולד בגליל למשפחה שמקורה בכפר מעלול שנחרב במלחמת העצמאות. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וחי בשכונות שועפאט ובית חנינא שבעיר. הוא נודע כמומחה מקרקעין ועורך דין חשוב ומרכזי בירושלים. בפעילותו הציבורית הביע דאגה מפני התוצאות של מיעוט ההשתתפות בפוליטיקה המקומית של ירושלמים ערבים, תוך הבעת הבנה לרציונל של אי-ההשתתפות.
אביו ובנו של ח'ורי נהרגו בפיגועי טרור. אביו של ח'ורי, דאוד ח'ורי, נהרג ב-1975 בפיגוע בו מקרר-תופת התפוצץ בכיכר ציון בירושלים. בנו ג'ורג' ח'ורי נרצח ב-19 במרץ 2004 כאשר יצא לריצה ברחובות מזרח ירושלים. "גדודי חללי אל-אקצא", הזרוע הצבאית של תנועת ה"פת"ח" לקחו אחריות. לאחר שהתברר כי הקורבן הוא ערבי-ישראלי הם התנצלו והציעו להכריז עליו כ"שאהיד למען העניין הפלסטיני". ח'ורי סירב להצעה.
לזכר בנו, יזם ח'ורי תרגום לערבית של הספר סיפור על אהבה וחושך מאת עמוס עוז.
דאגלס (מחוז, אורגון)

| --- | --- |

מחוז דאגלס, מבט מזרחה ממערב לרוזברג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אורגון אורגון
 בירת המחוז (והעיר הגדולה ביותר):  רוזברג
 תאריך ייסוד:  7 בינואר 1852
 על שם:  סטיבן דאגלס 
 שטח:  13,297 קמ"ר
  ‑ שטח ואחוז מים:  254 קמ"ר 1.9%
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  111,201 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  8 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  43°17′N 123°11′W﻿ / ﻿43.29°N 123.18°W﻿ / 43.29; -123.18 
 אזור זמן:  UTC -8
 אתר המחוז
  מפת מיקום  מפה מפורטת      מיקום אורגון במפת ארצות הברית tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
"מחט" זהב מנפת בוהימיה במחוז דאגלס
מחוז דאגלס (באנגלית: Douglas County) הוא מחוז בדרום החלק המערבי של מדינת אורגון בארצות הברית. נכון למפקד של 2010 התגוררו במחוז 107,667 תושבים. שטח המחוז הוא 13,297 קילומטרים רבועים ובירתו היא העיר רוזברג (Roseburg). המחוז קרוי על שם סטיבן דאגלס, פוליטיקאי שהיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות שבהם היה יריבו אברהם לינקולן. דאגלס הונצח בשם המחוז בשל תמיכתו בהענקת מעמד מדינה לאורגון.
היסטוריה

במחוז שכנו במקור בני שבט האומפקווה (Umpqua), קבוצה אתנית של אינדיאנים, המדברים שפה השייכת למשפחת השפות האתבסקיות (אף על פי שכמה בלשנים ממקמים אותה במשפחת השפות הפנוטיניות). לאחר מלחמת האינדיאנים של הנהר רוג (Rogue River Indian War) ב-1856, הועברו מרבית הילידים שנותרו לשמורת האינדיאנים גרנד רונד (Grand Ronde Indian Reservation) מערבית לסיילם. עם זאת, שבע משפחות של בני אומפקווה התחבאו בהרים, והתחמקו מהניסיונות ללוכדם במשך כמה עשרות שנים. כיום הם מוכרים רשמית על ידי הממשל הפדרלי כקבוצת קאו קריק (Cow Creek Band) של בני האומפקווה. השבט מנהל שמורה קטנה בקניונוויל (Canyonville) באורגון והוא בעלים של מכלול הכולל קזינו ובית מלון המכונה שבע נוצות (Seven Feathers), שם שנועד להנציח את שבע המשפחות שסירבו להעברתם הכפויה לשמורת גרנד רונד.
מחוז דאגלס נוצר ב-7 בינואר 1852 מחלקים מהמחוז לשעבר אומפקווה ששכן מזרחית לפסגות של רכס הרי החוף. ב-1856 סופח עמק קמס (Camas Valley) שהיה שייך למחוז קוס. ב-1862 סופח כל החלק שנותר במחוז אומפקווה. הסיבה לסיפוח שנויה במחלוקת יש הטוענים כי נבעה בשל אובדן האוכלוסייה לאחר שהסתיים עידן הבהלה לזהב, בעוד שאחרים מייחסים את הסיפוח לפוליטיקה. שינויי גבול נוספים נעשו מול מחוזות ג'קסון וליין ב-1915.
ב-1 באוקטובר 2015 אירע במחוז פיגוע ירי שבו נרצחו 10 בני אדם. הפיגוע התרחש במכללה הקהילתית אומפקווה הנמצאת בסמוך לעיר רוזברג.
גאוגרפיה

שטח המחוז, על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוא 13,297 קילומטרים רבועים, שמתוכם 13,043 קמ"ר אדמה ו-254 קמ"ר (1.9%) מים. זהו המחוז החמישי בשטחו באורגון, ואחד משני המחוזות באורגון המשתרעים מהאוקיינוס השקט עד רכס קסקייד (השני הוא מחוז ליין). המחוז גובל במחוזות אורגון ליין מצפון, קלאמת ממזרח, ג'קסון וג'וזפין מדרום, קארי מדרום מערב וקוס ממערב.
בתחומי המחוז שוכנים הפארק הלאומי קרייטר לייק (חלקי), היער הלאומי סיוסלאו (Siuslaw National Forest) (חלקי), היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו (Rogue River-Siskiyou National Forest) (חלקי), היער הלאומי אומפקווה (Umpqua National Forest) (חלקי), והיער הלאומי ויליאמט (Willamette National Forest) (חלקי).
כל אגן הניקוז של הנהר אומפקווה שוכן בגבולות מחוז דאגלס.
מרכזי האוכלוסייה העיקריים הם רוזברג עם מעל ל-21,000 תושבים, סתרלין (Sutherlin) עם מעל ל-7,000 תושבים, וינסטון (Winston) עם מעל ל-5,000 תושבים, רידספורט (Reedsport) עם מעל ל-4,000 תושבים. ומירטל קריק (Myrtle Creek) עם מעל ל-3,000 תושבים.
גאוגרפיה > דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו במחוז 107,667 תושבים ב-48,662 משקי בית ו-43,846 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 8 תושבים לקילומטר.
על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התחלקה האוכלוסייה כלהלן:
93.2% - לבנים ממוצא אירופי
5.1% - היספאנים או לטינו אמריקנים
1.9% - אינדיאנים
השאר בני גזעים שונים (שחורים, אסייאתים, רב-גזעיים וכו')
השפה הנפוצה היא אנגלית, אם כי במפקד האוכלוסין של שנת 2000 דיווחו 4% שנהגו לדבר בביתם בספרדית.
כלכלה

המחוז המיוער ברובו כולל קרוב ל-7,300 קילומטרים רבועים של אדמות יער עבור תעשיית העץ. בין 25% ל-30% מכוח העבודה במחוז מועסק בתעשיות הקשורות לתעשיית מוצרי העץ, בהם בולטת חברת מוצרי היער של רוזברג (Roseburg Forest Products). ענף כלכלי חשוב נוסף במחוז דאגלס הוא חקלאות, בעיקר יבולי שדה, מטעים ומשק חי (בעיקר כבשים). מאז 1954 מזקקים ניקל ברידל (Riddle).
הקרקעות במחוז דאגלס מתחלקות בערך לחצי אדמות ציבור וחצי קרקעות בבעלות פרטית. יש נוכחות משמעותית של סוכנויות הממשל הפדרלי במחוז. שירות היערות של ארצות הברית והלשכה לניהול הקרקעות של ארצות הברית מפקחות על מעל ל-50% מהקרקעות במחוז.
תעשיית היין שלאחר תקופת היובש החלה באורגון כאשר ריצ'רד סומר (Richard Somer), שתל גפנים בכרם הילקרסט (Hillcrest Vineyard) בקצה הדרומי של עמק אומפקווה ב-1961. האפלאסיון של עמק אומפקווה שוכן כולו בתחומי מחוז דאגלס.
לקריאה נוספת

Stephen Dow Beckham, Land of the Umpqua: A History of Douglas County, Oregon. Roseburg, OR: Douglas County Commissioners, 1986.
Harold Edgar Cooper, Douglas County Tales. Monmouth, OR: Harold Edgar Cooper, 1982.
John M. Cornutt, Cow Creek Valley Memories: Riddle Pioneers Remembered in John M. Cornutt's Autobiography. Eugene, OR: Industrial Publishing Co., 1971.
Douglas County Historical Society, Historic Douglas County, Oregon, 1982. Roseburg, OR: Douglas County Historical Society, 1982.
Douglas County Museum, Land of Umpqua. Charleston, SC: Arcadia Pub., 2011.
Ron Curry, Place Names and Locations in Douglas County, Oregon. Roseburg, OR: Genealogical Society of Douglas County, 2003.
R.J. Guyler, Douglas County Chronicles: History from the Land of One Hundred Valleys. Charleston, SC: The History Press, 2013.
Fred Reenstjerna and Jena Mitchell, "Life in Douglas County, Oregon: The Western Experience. Roseburg, OR: Douglas County Museum, 1993.
Barbara Amy Breitmayer Vatter, A Forest History of Douglas County, Oregon, to 1900: A Microcosmic Study of Imperialism. New York: Garland Publishing, 1985.
Albert G Walling, History of Southern Oregon: Comprising Jackson, Josephine, Douglas, Curry and Coos Counties. Portland, OR: A.G. Walling, 1884.
הערות שוליים

↑  State & County QuickFacts
↑  פרטים עדכניים על המחוז. יש להקליד Douglas בתיבת החיפוש וללחוץ על הקישור למחוז ב-OR
↑  The Origin of Certain Place Names in the United States
↑  AP, רויטרס, עשרה הרוגים ושבעה פצועים מירי במכללה במערב ארה"ב, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2015
↑  2010 Census Gazetteer Files
↑  Community Facts
↑  Douglas County Case Study
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564433805171  LCCN: n82137052  MusicBrainz: 019758bb-a307-4e53-b677-6ca32be0c519  NARA: 10039406  VIAF: 267385620   WorldCat (עם VIAF): 267385620 
מבט אווירי על המחוז
מקהלת עדי

לוגו מקהלת עדי
עדי - מקהלה ישראלית צעירה שליד האנסמבל הקולי הישראלי היא מקהלה עצמאית המורכבת מזמרים וזמרות בשנות העשרים והשלושים לחייהם. המקהלה היא אחת היחידות בארץ שאינה ממומנת על ידי מוסד כלשהו ועם זאת זמריה אינם נדרשים לשלם על השתתפותם. זאת מתוך אמונה כי יש לאפשר לצעירים מוכשרים להתפתח מוזיקלית במסגרת מקצועית ללא תלות במצבם הכלכלי. המקהלה מתקיימת כלכלית מהכנסות עצמיות מהופעות, דבר המחייב שמירה על רמה מקצועית גבוהה.
המקהלה מונה כ-25 זמרים צעירים, בוגרי מקהלות ילדים, מגמות מוזיקה ואקדמיות, לצד מספר קטן של זמרים ללא ניסיון אשר מקבלים הזדמנות להתמקצע. המקהלה מקיימת חזרות על בסיס קבוע בגבעתיים, ומופיעה בכל רחבי הארץ.
המקהלה הוקמה בשנת 2006 על ידי ישי שטקלר וגוני בר סלע. בשנת 2009 נערכו שינויים מנהלתיים וכיום עובדת המקהלה תחת ניצוחו וניהולו המוזיקלי של עודד שומרוני, ותחת חסותו של האנסמבל הקולי הישראלי בניהולו של יובל בן עוזר.
מנצחים וניהול מוזיקלי

עודד שומרוני משמש כמנצח ומנהל מוזיקלי למקהלת עדי. שומרוני הוא בוגר תואר שני בניצוח מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. את העיסוק בניצוח החל בגיל 17 כאסיסטנט מנצח המקהלה בסדנא הבינלאומית לאופרה בת"א. מאז שימש כמנצח הבית של אנסמבל זמרי מורן, מנהלה המוזיקלי וזמר הבריטון של ההרכב הקולי רביעיית תלמוס, מנהלה המוזיקלי של מקהלת זמרי אורטוריו ירושלים ומנהלו המוזיקלי של הפרויקט "קונצרט פתוח". עודד ניצח על תזמורות שונות, בהן התזמורת הקאמרית הישראלית, והוא מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
רות עלון משמשת עוזרת מנצח. עלון היא בוגרת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים במקצוע ראשי קומפוזיציה. עלון למדה אצל מיטב המורים בארץ, והשתתפה בסמינרים וכיתות אמן עם מלחינים מרחבי העולם. יצירותיה מוזמנות ומבוצעות בקונצרטים ופסטיבלים שונים בכל העולם וברשת קול המוסיקה, והיא זכתה במענק מקרן רבינוביץ' ומלגה ממשרד התרבות והספורט.
סגנון מוזיקלי

רפרטואר המקהלה כולל מגוון יצירות מן הרנסאנס ועד מוזיקה בת זמננו, כששירת א-קפלה עומדת בראש סולם העדיפויות שלה. המקהלה השתתפה בפרויקטים רבים עם תזמורות ומקהלות מהארץ ומחו"ל לצד אינספור קונצרטים של שירת אקפלה.
המקהלה שרה בטכניקה ווקאלית הנהוגה בשירה קלאסית. לכן, הסגנון הקלאסי נשמר הן בביצוע יצירות קלאסיות של ממש והן בשירים מודרניים.
בת מצווה לעדי

בתחילת עונת הפעילות 2017-8 חגגה המקהלה "בת מצווה" - 12 שנים להיווסדה. האירוע צוין בשני מישורים: הראשון מיתוג מחודש, והשני קונצרט גאלה חגיגי בהשתתפות אמנים אורחים רבים. קונצרט הגאלה נערך בת"א בדצמבר 2017, לציון 12 שנות פעילות - דבר אשר אינו טריוויאלי כלל למקהלה בעלת מודל כלכלי ייחודי כמו של עדי. בקונצרט הופיעו בהתנדבות אמנים רבים בשירה יחד עם המקהלה ובשירה לבד: איה כורם, רביעיית תלמוס, זמרת האופרה נועה הופ וכן האנסמבל הקולי הישראלי. בקונצרט נערך גם ביצוע בכורה לעיבוד מקהלתי של "חיבת ציון" מאת משה זורמן.
הופעות

בין הפרויקטים הבולטים בשנים האחרונות, ניתן למנות קונצרטים עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועם תזמורת הבארוק ירושלים, קונצרט לילה וקונצרט שקיעה, הקלטות לדיסקים של יוני רכטר ושל איה כורם והופעות רבות עם מקהלות אחרות (שחר, קפלאטה ועוד) והופעות בפסטיבלים רבים. תוכניות בולטות של המקהלה הן קונצרטים מוסברים בהם תוכנית "שיר, נעים להסביר", אשר הוכרה כחלק מסל תרבות ארצי בשנים האחרונות.
בשנת 2018 הוזמנה המקהלה לסרביה כנציגת ישראל בפסטיבל מוזיקה. זוהי נסיעתה השנייה של המקהלה למדינה, לאחר ביקור קודם בשנת 2014. בדצמבר 2018, השתתפה המקהלה בפסטיבל לבנדובסקי בברלין.
מיתוג מחודש

בשנת 2017 הוחלט על מיתוג מחודש למקהלה, שעיקרו לוגו חדש. בעוד הלוגו הוותיק הרכיב את השם "עדי" באותיות אנגליות אשר דומות לתווים, הרי שהלוגו החדש פתוח להחלטת הצופה: במבט ראשון יש הרואים בו מספר זמרים עומדים בשורה ושרים, ואילו אחרים רואים בו מספר תווים מסודרים זה לצד זה. הן הלוגו החדש והן הוותיק שומרים על השאיפה להשתפר ולעלות מעלה מעלה.
הערכים מאחורי הלוגו המחודש, הם ניקיון ודיוק באלגנטיות קלאסית - אשר מיוצגים בעיצוב מסודר ולא מקושקש. זאת ליד היותה של המקהלה צעירה - אשר מיוצג בצבעוניות. מאחר שמדובר במקהלת מבוגרים (בני 18+) נבחרו גוני פסטל, ולא צבעים "חיים" יותר אשר יכולים לשדר ילדותיות.
פן מעניין בלוגו הוא ההקשר ההיסטורי. לאור צמיחת המקהלה תחת חסות האנסמבל הקולי הישראלי, הרי שהלוגו החדש משקף קשר עמוק עם האנסמבל. מצד אחד נעשה שימוש בלוגו המחודש בדומה לאנסמבל בקווים צבעוניים ומקבילים כמוטיב מרכזי, מצד שני הכיווניות אחרת (אופקי לעומת אנכי) והסגנון שונה (ישר לעומת גלי). בהשוואה בין שני הלוגואים ניתן לגלות גם כי צבע אחד שונה - בלוגו של האנסמבל מופיע כתום והוא אינו מופיע בלוגו של עדי. זאת, כיוון שכתום הוא צבע יסוד במיתוג של האנסמבל, וכך למשל אתר האנסמבל מופיע כולו בצבעי אפור וכתום בלבד.
הערות שוליים

↑  אלבום תמונות מקונצרט גאלה לציון בת מצווה למקהלת עדי, ‏11.12.17
↑  הופעת "שיר, נעים להסביר"
לוגו מקהלת עדי בשנים 1-12
דאגלס מקארתור

| --- | --- |
גנרל דאגלס מקארתור במנילה, הפיליפינים
גנרל דאגלס מקארתור במנילה, הפיליפינים
 לידה:  26 בינואר 1880 ארצות הברית ליטל רוק, ארצות הברית
 פטירה:  5 באפריל 1964 (בגיל 84) ארצות הברית וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 מקום קבורה:  MacArthur Memorial 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  Milwaukee High School of the Arts 
 בן או בת זוג:  Jean MacArthur Louise Cromwell 
 צאצאים:  Arthur McArthur IV 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית הפיליפיניםצבא הפיליפינים
 תקופת הפעילות:  1903–1951 (כ־48 שנים)
 דרגה:    גנרל הצבא
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת חי"ר 84 מפקד הדיוויזיה ה-42 מפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית מפקד דיוויזיית הפיליפינים (צבא ארצות הברית)  ראש המטה הכללי של צבא ארצות הברית מפקד הכוחות הצבאיים של ארצות הברית במזרח הרחוק מפקד אזור דרום מערב האוקיינוס השקט  המפקד העליון של כוחות הברית מפקד כוחות האו"ם בקוריאה
 פעולות ומבצעים
 המהפכה המקסיקנית  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה  מלחמת קוריאה
 עיטורים
   מדליית הכבוד   צלב השירות המצוין (3 פעמים)   מדליית השירות המצוין (5 פעמים)   מדליית השירות המצוין של הצי   כוכב הכסף (7 פעמים)   כוכב הארד   לב הארגמן (פעמיים)   צלב התעופה המצוינת   מדליית האוויר   מסדר האמבט (צלב גדול) (בריטניה)  לגיון הכבוד (צלב גדול) (צרפת)   מסדר השמש העולה דרגה ראשונה, (יפן). אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר עם ענף דקל (בלגיה)  מפקד, לגיון הכבוד (הפיליפינים)
 תפקידים אזרחיים
 יושב ראש חבר המנהלים של חברת רמינגטון ראנד
 הנצחה
 בתי ספר, כבישים, גשרים ומבנים רבים
 
דאגלס מקארתור (באנגלית: Douglas MacArthur;‏ 26 בינואר 1880 – 5 באפריל 1964) היה גנרל הצבא ומדינאי אמריקאי. הוביל לשורה של ניצחונות צבאיים נגד האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה ושימש כמפקד העליון של כוחות הברית, כמושלה הצבאי של יפן בתקופת הכיבוש האמריקאי לאחר מלחמת העולם השנייה, וכמפקד כוחות האומות המאוחדות במלחמת קוריאה. ידוע בשל תרומתו להנחלת הדמוקרטיה ביפן אחרי המלחמה ובשל העימות הפומבי עם הנשיא הארי טרומן בשאלת השימוש בנשק גרעיני במלחמת קוריאה, עימות שהביא בסופו של דבר להדחתו על רקע של יחסי צבא-ממשל.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

מקארתור נולד בליטל רוק שבארקנסו בשנת 1880 לגיבור מלחמת האזרחים האמריקנית לוטננט גנרל ארתור מקארתור הבן, ולאשתו מרי פינקני הרדי מקארתור. הוא גדל בבסיסי הצבא האמריקני, כבנו של קצין מקצועי, אשר התקדם בסולם הדרגות, עד שהגיע לדרגת מייג'ור גנרל. מקארתור שאף ללכת בעקבות אביו, ובגיל צעיר הצטרף לפנימיה הצבאית האמריקנית ווסט פוינט. הוא סיים את הלימודים ראשון בכיתתו, בשנת 1903.
בעת שמקארתור השלים את לימודיו בווסט פוינט פרצה מלחמת ארצות הברית–ספרד. בשנת 1898 קיבל אביו של מקארתור את הפיקוד על הכוחות האמריקנים בפיליפינים, ולאחר מכן מינוי כמושלה הצבאי של הפיליפינים, בתקופת הביניים שבין כיבושם על ידי ארצות הברית ובין קבלת העצמאות של הארכיפלג. למעורבות זו בענייני המזרח הרחוק, והאוקיינוס השקט הייתה השפעה על דאגלס מקארתור לשארית ימי חייו.
לאחר שסיים מקארתור את לימודיו בפנימיה הצבאית גויס לצבא ארצות הברית בדרגת סג"ם בחיל ההנדסה. מקארתור שירת בתחילה בתפקידי מטה, ובין היתר שימש כשלישו של אביו, מושל הפיליפינים. את המינוי הקרבי הראשון שלו קיבל בשנת 1914 כאשר השתתף במבצע צבאי במקסיקו, בעיר וראקרוס.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה בשנת 1917, עבר מקארתור לחיל הרגלים ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-42 של צבא ארצות הברית המכונה "קשת בענן", ונשלח לצרפת לחזית. הוא התקדם בשלבי הדרגות והתפקידים בכח המשלוח מראש מטה הדיוויזיה, מפקד הבריגדה ה-84 שלחמה במסגרת הדיוויזיה, ולבסוף מפקד הדיוויזיה בדרגת בריגדיר גנרל (מקביל לתת-אלוף בצה"ל). כאשר קיבל את דרגת הבריגדיר גנרל, היה החייל הצעיר ביותר שאי פעם קיבל דרגה זו בצבא ארצות הברית. בשנים 1917 ו-1918 השתתפה הדיוויזיה במלחמת החפירות שאפיינה את מלחמת העולם הראשונה, בהדיפת מתקפתו של אריך לודנדורף ביולי 1918, ובהסתערות האחרונה במלחמה לעבר גרמניה.
מקארתור לקח חלק פעיל בלחימה, עוטר בעיטורים אמריקניים וצרפתים, ואף נפצע מספר פעמים במהלך הפעילות.
ביוגרפיה > בין מלחמות עולם

לאחר המלחמה המשיך בקריירה הצבאית, בתחילה כמפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, ולאחר מכן במגוון תפקידים, ביניהם שירות רב שנים (1922–1930) במנילה בירת הפיליפינים, וראש מטה צבא ארצות הברית (1930–1935). במהלך שנים אלו שימש גם כראש המשלחת האמריקנית לאולימפיאדת אמסטרדם ב-1928.
במהלך תקופה זו התחתן בנישואי בזק עם אשת חברה עשירה בשם לואיז ברוקס. הנישואים היו כושלים, שכן אופיו הצבאי והפוריטני של מקארתור לא תאם את אופייה הראוותני של ברוקס, והשנים התגרשו לאחר שבע שנות נישואין, בשנת 1929.
בשנת 1932 היה מעורב מקארתור בפיזור הפגנת ענק של כעשרים וחמישה אלף חיילים משוחררים, אשר בשנות "השפל הגדול" בארצות הברית דרשו מענק המגיע להם כחיילים משוחררים. במהלך פיזור ההפגנה קיבל מקארתור הוראה מן הנשיא הרברט הובר שלא לפגוע במאהל החיילים המשוחררים. מקארתור התעלם מן הפקודה, ופיזר את החיילים המשוחררים ששהו במאהל, תוך שהוא מטיל את האחריות לפעולה על הובר, ומשבח את הובר על כי הורה לצבא על פעולה נחושה. היה זה דפוס פעולה שעתיד לחזור על עצמו במגעיו עם הרשויות האזרחיות בעתיד. שלושה נשיאים היו צריכים להתעמת עם דפוס פעולה זה. בעימות בינו ובין הובר נכשל הובר בריסונו. פרנקלין דלאנו רוזוולט הצליח לרתום את כישוריו של מקארתור לטובת המאמץ המלחמתי תוך ניצול מרבי של כישוריו הצבאיים, והימנעות מעימות פוליטי, ואילו הארי טרומן הגיע עמו לעימות, ממנו יצא הנשיא מנצח.
בשנת 1937 סיים מקארתור את שירותו בצבא ארצות הברית, וקיבל על עצמו את הפיקוד על הצבא הפיליפיני בדרגת פילדמרשל. הבנתו האסטרטגית את צורכי המזרח הרחוק ראתה בפיליפינים את הנקודה הקריטית בכל מלחמה עתידה בין ארצות הברית ויפן, והבנתו בפוליטיקה הבינלאומית הראתה כי מלחמה כזו היא בלתי נמנעת. לכן ביקש מן הנשיא הפיליפיני מנואל קזון את המינוי כמפקד צבאו.
באפריל שנה זו נישא בפעם השנייה, לג'יין פיירקלות'. זו הפעם נערכה החתונה בצנעה, וג'ין היא שהייתה לאשתו עד ליום מותו, וליוותה אותו במאבקים הקשים העתידים לבוא. בנם ארתור מקארתור הרביעי (הראשון היה סבו, מושל ויסקונסין, השני אביו, גיבור מלחמה ומושל הפיליפינים לזמן קצר, והשלישי אחיו, ששירת בחיל הים) נולד בשנת 1938.
ביולי 1941 ביקש מקארתור מן הנשיא רוזוולט לחזור לפעילות בצבא ארצות הברית, ובקשתו נתקבלה. הכוחות האמריקנים והפיליפינים מוזגו לצבא אחד, ומקארתור מונה לגנרל של ארבעה כוכבים, ומפקד הצבא המאוחד בפיליפינים. צבא זה כלל כמה עשרות אלפי חיילים אמריקנים וכמה עשרות אלפי פיליפינים נוספים. רובם לא ראו קרב מעולם. מולו עמד הצבא היפני שכלל כמה מאות אלפי חיילים, חלקם הגדול בעלי ניסיון של ארבע שנות מלחמה מאז פרוץ המלחמה במזרח הרחוק באירוע בגשר מרקו פולו בשנת 1937.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה בדצמבר 1941 הושמד חיל האוויר האמריקני בפיליפינים בעודו על הקרקע. היפנים פלשו לפיליפינים ומקארתור הסיג את חייליו בפני הכח היפני. לאחר כמה שבועות של נסיגה, מצא עצמו מקארתור, עם כשמונים אלף מחייליו (חמישה עשר אלף אמריקנים, ושישים וחמישה אלף פיליפינים) מחופר בחצי האי באטאן, ובאי קורג'ידור. היפנים ניהלו מצור על שני ריכוזי הצבא ויצאו להתקפות חוזרות ונשנות על הנצורים. מקארתור פיקח באופן אישי על שדה הקרב, והוא ומשפחתו (בנו ארתור היה אז כבן ארבע) חוו ביחד עם החיילים את ההפגזות ואת הרעב.
בחודש פברואר 1942, משנראה היה כי כניעת הנצורים היא בלתי נמנעת, הורה הנשיא רוזוולט למקארתור לעזוב את האי ולפקד על הצבאות האמריקנים בדרום האוקיינוס השקט. עם הגיעו למקום מבטחים באוסטרליה, נשא נאום בו הבטיח לעם הפיליפיני את הבטחתו המפורסמת "שוב אשוב" (I Shall Return).
האויב ניצל את המלטותו של מקארתור לצורכי תעמולה, שכן זה השאיר מאחריו עשרות אלפי חיילים שעתה נדונו לכניעה, ליחס משפיל במחנות שבויים, למצעדי מוות ולהתעללות. בתגובה העניק לו הנשיא רוזוולט את "מדליית הכבוד".
בין השנים 1942 ו-1944 פיקד מקארתור על כוחות צבאות בעלות הברית (אמריקנים, בריטים, הולנדים ואוסטרלים) בדרום האוקיינוס השקט, וניהל אישית שורה של מערכות מוצלחות באזור גינאה החדשה ואיי שלמה. במערכות אלו גילה יכולת אסטרטגית מרשימה, ותפיסה של הקרב המודרני בקרקע, בים ובאוויר, במרחבי הענק של האוקיינוס השקט.
בשנת 1944 היה מצבם של האמריקנים במלחמה כזה שנשקלו שתי אופציות לפעולה. האחת היא כיבושו של האי פורמוזה (כיום טאיוואן) כבסיס קרקעי ואווירי למתקפה על יפן עצמה, והשנייה כיבושם של הפיליפינים לאותה המטרה עצמה. מקארתור ראה עצמו מחויב מוסרית ופוליטית לאנשי הפיליפינים להם הבטיח כי ישוב. גורמים אחרים בצבא ראו שיקולים אחרים. בפגישה שהתקיימה ביולי 1944 בהוואי עם הנשיא רוזוולט, הכריע רוזוולט לטובת מקארתור והורה על פלישה אל הפיליפינים. ב-18 בדצמבר 1944 היה השלישי בחיל היבשה האמריקאי שקיבל דרגת גנרל חמישה כוכבים (אחרי ג'ון פרשינג מפקדו במלחמת העולם הראשונה ויומיים אחרי ראש מטה צבא ארצות הברית  ופקודו לשעבר ג'ורג' מרשל).
בשורת קרבות, שהחלו בפלישה למפרץ לייטה באוקטובר 1944 פיקד מקארתור על כיבושם מחדש של הפיליפינים, וטיהורם מארבע מאות אלף חיילים יפנים שהגנו עליהם. ב-5 בפברואר 1945 מילא מקארתור את הבטחתו בעת שכבש את מנילה, אשר חיילי הצבא היפני ביצעו בה את אחד ממעשי הטבח המזוויעים בזירה זו של המלחמה, ורצחו כמאה אלף אזרחים פיליפינים.