stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורניושנמטי

| --- | --- |
סמל טורניושנמטיסמל טורניושנמטי

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת גנץ
 שטח:  14.04 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  511 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°31′09″N 21°14′58″E﻿ / ﻿48.519169444444°N 21.249469444444°E﻿ / 48.519169444444; 21.249469444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://tornyosnemeti.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טורניושנמטי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טורניושנמטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טורניושנמטי (בהונגרית: Tornyosnémeti) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טורניושנמטי קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-655 תושבים בשנת 1990 עד 465 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-29%).
בטורניושנמטי חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 97 |  |
| 1880 | 118 | 892 |
| 1910 | 55 |  |
| 1920 | 66 |  |
| 1930 | 32 |  |
| 1941 | 26 | 990 |
חוסה מנואל פסודו

חוסה מנואל פסודו סולר (בספרדית: José Manuel Pesudo Soler, נולד ב-11 ביוני 1936 באלמסורה שבספרד, נפטר ב-5 בדצמבר 2003 בוולנסיה שבספרד) היה שוער ומאמן כדורגל ספרדי. פסודו שיחק החל מסוף שנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, תקופה בה ערך 216 הופעות בליגה הספרדית הראשונה, והוא נודע בשל תקופותיו בקבוצות ברצלונה וולנסיה. פסודו זכה בפרס ריקרדו זאמורה בעונת 1965/1966 על כך שהיה השוער שספג את הכמות הנמוכה ביותר של שערים בליגה. לאחר פרישתו ממשחק עבד כמאמן, בעיקר בקבוצות בליגות הנמוכות בספרד או חובבניות.
קריירה כשחקן > תחילת הקריירה, קדנציה ראשונה בוולנסיה

פסודו נולד וגדל באלמסורה שבמחוז קאסטיון ובילדותו שיחק במחלקות הנוער של קבוצות מקומיות. ב-1955, כשהיה בן 19, הצטרף לוולנסיה, והוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולנסיה ב', ששיחקה באותן שנים בליגה השנייה. בעונתו הראשונה שם שימש שוער שני והוא ערך 5 הופעות בלבד לקראת סוף העונה. בתחילת העונה הבאה המשיך לשחק בשער, אך חזר למקומו בספסל בדצמבר. בסוף עונה זו, עונת 1956/1957, במהלכה ערך פסודו 14 הופעות, ירדה ולנסיה לליגה השלישית. בעונת 1957/1958 הושאל מוולנסיה לאליקנטה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה. במהלך ההשאלה ערך 17 הופעות, כולן בחציה השני של העונה, וגם עם קבוצה זו חווה ירידה לליגה השלישית.
בסוף ההשאלה בקיץ 1958 קודם פסודו לקבוצה הבוגרת של ולנסיה. בתחילה היה שוער שני לגויו. את הופעת הבכורה בליגה הספרדית ערך ב-4 בינואר 1959, במשחק בו הפסידה ולנסיה לברצלונה 2-1. עד סוף העונה ערך 9 הופעות נוספות בליגה ו-5 בגביע הספרדי, שם הודחה קבוצתו בחצי הגמר על ידי גרנדה. בעונה הבאה תפס מעמד קבוע יותר בשער הקבוצה והוא הופיע ב-24 משחקים מתוך 30 מחזורים, בהם ספג 24 שערים בלבד, אולם קבוצתו סיימה את העונה במקום ה-9 בלבד. כמו כן פתח בכל ששת משחקיה של ולנסיה בגביע, אז הגיעה לרבע הגמר. במשך כל עונת 1960/1961 נעדר ממשחק אחד בלבד, והוא עזר לוולנסיה להגיע למקום ה-5 בליגה, תוך שהוא סופג 41 שערים. בגביע הגיעה הקבוצה לשמינית הגמר בלבד, כשהיא מודחת על ידי אתלטיקו מדריד במשחק שובר שוויון.
קריירה כשחקן > ברצלונה

בקיץ 1961 עזב את ולנסיה והצטרף לברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, בעקבות פרישתו של שוערה אנטוני רמלייטס. בברצלונה נתקל בתחרות מצדו של השוער הצעיר סלבדור סדורני, שגדל במחלקת הנוער של ברצלונה. בתחילת דרכו שם העדיף המאמן ליואיס מירו את פסודו על חשבונו של סדורני, אך בשל חוסר הצלחתה של הקבוצה הוא פוטר באמצע העונה והוחלף בלאזלו קובאלה, מהשחקנים הבולטים בקבוצה בשנות ה-50. לרוב נתן קובאלה לסדורני לשחק. בסך הכול בעונה זו, עונת 1961/1962, השתתף פסודו ב-20 משחקי ליגה, והוא היה שותף להגעת קבוצתו למקום השני בליגה וכן לגמר גביע ערי הירידים, בו הובסה על ידי קבוצתו לשעבר, ולנסיה. תחילת עונת 1962/1963 התנהלה באופן דומה לסוף העונה שלפניה, כשקובאלה מציב את סדורני ברוב המשחקים בשער, אולם הוא פוטר גם הוא במהלך העונה והחליפו ז'וזפ גונסלבו, שהציב את פסודו ברוב משחקי הליגה שנותרו וכן בכל משחקי הגביע. עם פסודו בשערה זכתה ברצלונה בגביע, כשהיא גוברת 3-1 על ריאל סרגוסה במשחק הגמר שנערך בקאמפ נואו. בליגה, שיחקו פסודו וסדורני כל אחד ב-15 משחקים, וברצלונה הגיעה למקום ה-6 בלבד.
גונסלבו סיים את תפקידו כמאמן בקיץ 1963, ואת מקומו תפס ססאר, שכמו קובאלה היה משחקניה הבולטים של הקבוצה בעשור שלפני כן. עם ססאר כמאמן היה סדורני השוער הראשון בקבוצה, ופסודו שיחק בשער לתקופה של חודשיים בין אוקטובר לדצמבר, בהם היה סדורני פצוע. בתקופה זו היה שותף פסודו להדחתה של ברצלונה מגביע מחזיקות הגביע בשמינית הגמר. בשלב מוקדם בעונה הבאה הוחלף ססאר בוויסנס ססוט, וגם הוא העמיד את סדורני כשוער הראשון בקבוצה. פסודו לא ערך אף הופעה במהלך כל העונה, הן בליגה, הן בגביע הספרדי והן בגביע ערי הירידים. בעונת 1965/1966 אימן את ברצלונה רוקה אולסן הארגנטינאי, ותחתיו שב פסודו לשער הקבוצה. הוא עמד בשער ב-22 משחקים, בהם ספג 15 שערים בלבד, ובזכות כך שהיה השוער שספג את הכמות הנמוכה ביותר של שערים למשחק, זכה בפרס זאמורה. הוא עזר לברצלונה להגיע למקום ה-3 בליגה וכן לזכות בגביע ערי הירידים, אם כי הוא לא שותף בשלבים המכריעים של העונה.
קריירה כשחקן > ולנסיה בפעם השנייה ושלהי הקריירה

בסוף העונה שב פסודו לוולנסיה. הוא היה השוער הבכיר בקבוצה, אך חווה פציעה חמורה במרץ 1967, פציעה שהשביתה אותו ממשחק במשך שנה, ולכן לא לקח חלק בזכייתה בגביע הספרדי. עד הפציעה שותף ב-23 משחקי ליגה וב-6 נוספים בגביע ערי הירידים. מי שתפס את מקומו בזמן זה היה אנחל אבלרדו. פסודו שב לשחק באפריל 1968, והוא השתתף במחזורים האחרונים לעונה זו וכן במשחקי הגביע, בו הגיעה ולנסיה לרבע הגמר. בעונת 1968/1969 חלק את עמדת השוער עם אבלרדו, כשהוא משחק ב-20 מ-30 מחזורי הליגה בעונה זו, עוזר לוולנסיה להגיע למקום ה-5. בעונה הבאה פתח ב-18 מחזורי הליגה הראשונים, בהם ספג 16 שערים בלבד, אך מנקודה זו איבד את מקומו לאבלרדו באופן מוחלט. פסודו לא לקח חלק כלל בזכייתה של ולנסיה באליפות בעונת 1970/1971, אז אימן את הקבוצה אלפרדו די סטפנו. הוא שותף רק במשחק אחד במהלך כל העונה, בגביע ערי הירידים, והוא צפה מהספסל בקבוצתו בכל משחקיה בליגה.
בסוף העונה, כשהיה בן 34, עבר פסודו מוולנסיה לריאל בטיס, קבוצה נוספת מהליגה הראשונה בספרד. בעונתו הראשונה שם סבלה בטיס סבלה מחוסר יציבות והייתה מועמדת לירידה לליגה השנייה, אך החלפת המאמן והתאוששות מסוימת במחצית השנייה של העונה עזרו לקבוצה לסיים במקום ה-13 ולהישאר בליגה הראשונה. פסודו מיעט לשחק והוא שותף ב-5 משחקים לקראת סוף העונה. בעונה הבאה, עונת 1972/1973, לקח חלק ברוב משחקי הקבוצה, אך לא הצליח לעזור לה להימנע מירידה לליגה השנייה, לאחר שסיימה במקום ה-16 מתוך 18 קבוצות, וזאת למרות הגנה טובה שהציגה הקבוצה: פסודו עצמו ספג 18 שערים בלבד ב-19 משחקים בהם שיחק, וסך הכול הקבוצה ספגה 36 שערים ב-34 מחזורים, ההגנה השמינית בטיבה בליגה. בקיץ 1973 עבר לז'ימנסטיק טרגונה, ששיחקה בליגה השנייה. הוא שיחק שם במשך עונה אחת, בה ערך 12 הופעות, ובסוף העונה פרש ממשחק, בהיותו בן 37.
קריירה כשחקן > נבחרת לאומית

ב-1960 וב-1961 ערך פסודו 3 הופעות בנבחרת המשנה של ספרד, נבחרת שנועדה לתרגל ולבחון שחקנים ספרדיים במשחקי ידידות. בנבחרת ספרד הבוגרת לא ערך אף הופעה, אף על פי שזומן לשני משחקיה של הנבחרת נגד אירלנד בשלב הבתים של מוקדמות יורו 1968.
קריירה כמאמן

לאחר פרישתו ממשחק עבד פסודו כמאמן, בעיקר בקבוצות בליגות הנמוכות בספרד או חובבניות. בעונת 1976/1977 אימן את אתלטיקו סגונטינו שמהעיר סגונטו וששיחקה אז בליגה הרביעית. בין 1977 ל-1979 אימן את ואל דה אושו, קבוצה שהוקמה שנתיים לפני כן בלבד. הוא הדריך אותה לעלייה מהליגה החמישית עד הליגה השלישית. בעונת 1979/1980 אימן את גנדיה שמגנדיה, ועמו הגיעה הקבוצה למקום ה-7 בליגה השלישית. בעונת 1981/1982 שב לקדנציה שנייה בוואל דה אושו, כשהקבוצה עדיין בליגה השלישית, אך הוא לא הצליח לעזור לה להישאר בליגה והיא שבה לליגה הרביעית בסוף העונה.
בעונת 1984/1985 אימן פסודו את אונדה, שהייתה אז בליגה האזורית של ולנסיה - הרמה החמישית בכדורגל הספרדי. בעונת 1985/1986 אימן את ויאריאל, קבוצה מהליגה הרביעית שהישג השיא שלה עד אז היה שתי עונות בליגה השנייה. הוא הדריך אותה למקום ה-6, והוא עזב את התפקיד בסוף העונה. במאה ה-21 הפכה הקבוצה לאחת הקבוצות המובילות בספרד. בעונה באה עבד כמאמנה של קרטוחה, שירדה עמו מהליגה הרביעית לליגה האזורית. בין 1988 ל-1990 שימש מאמן בקדנציה שלישית בוואל דה אושו. עמו סיימה הקבוצה במרכז הטבלה של הליגה הרביעית. ב-1991, לתקופה קצרה, אימן פעם נוספת את אונדה, שבתקופה זו הייתה בליגה הרביעית.
ב-5 בדצמבר 2003 נפטר פסודו בשל התקף לב. היה בן 67 במותו.
תארים > כשחקן > קבוצתיים

ברצלונה
הגביע הספרדי (1): 1962/1963
גביע ערי הירידים (1): 1965/1966
ולנסיה
אליפות ספרד (1): 1970/1971
הגביע הספרדי (1): 1966/1967
תארים > כשחקן > אישיים

פרס זאמורה (1): 1965/1966
וירג'ין גלקטיק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (אוקטובר 2019–SPCE) 
 מייסדים:  ריצ'רד ברנסון, ברט רוטאן 
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 חברת אם:  וירג'ין 
 חברות בנות:  The Spaceship Company 
 מיקום המטה:  לאס קרוסס 
 ענפי תעשייה:  תיירות בחלל 
 מוצרים עיקריים:  spaceplane 
 הכנסות:  238,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 רווח תפעולי:  −275,284,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 רווח:  −273,035,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 הון עצמי:  662,518,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
  
 www.virgingalactic.com
 
סמל חברת וירג'ין גלקטיק, מבוסס על תמונת הרשתית של מייסד החברה ריצ'רד ברנסון
וירג'ין גלקטיק (באנגלית: Virgin Galactic) היא חברה שיסד סר ריצ'רד ברנסון, ותכליתה הטסת תיירים לחלל בטיסות תת-מסלוליות, ובעתיד אף למסלול סביב כדור הארץ.
בסיסה של החברה ממוקם בניו מקסיקו 72 קילומטר צפונית ללאס קרוסס ו-48 קילומטר מזרחית לעיר טרות' אור קונסקוונסז(אנ'), שם מוקם בסיס פעילות לטיסות חלל מסחריות המכונה Spaceport America.
היסטוריה > הרקע להקמת החברה

ריצ'רד ברנסון היה מהתומכים והמממנים של קבוצת ברט רוטאן בתחרות פרס ה-X, התחרות שבמסגרתה הובטחו עשרה מיליון דולר לצוות שיצליח לבנות במימון פרטי מטוס חלל תת-מסלולית בעלת יכולת הטסה של שלושה בני אדם לחלל, ולבצע איתה שתי טיסות לגבול החלל בתוך שבועיים, תוך החלפה של עד 10% ממשקל מטוס החלל לא כולל דלק ומחמצן. זכיית מטוס החלל ספייס שיפ 1 (Spaceship One) בפרס לאחר שעמדה במשימה בשנת 2004, היווה את ירית הפתיחה להקמת חברת וירג'ין גלקטיק שהתכוונה לבנות מטוס חלל דומה לספייס שיפ 1 ולשגר באמצעותה תיירים לטיסה קצרה אל גבול החלל וחזור. בשלב זה הודיע ברנסון כי שירות הנוסעים לחלל יחל ב-2007.
בשנת 2005 הוקמה החברה "The Spaceship Company" במטרה למסחר את הטיסות לחלל, בשותפות עם ברט רוטאן שהחזיק ב-30% מהמניות. בשלב זה 40 אלף איש כבר נרשמו כלקוחות פוטנציאלים.
היסטוריה > בנייתו של מטוס החלל הראשון

דגם מטוס החלל שנבנה על ידי החברה ושאמור להוות את הכלי העיקרי של חברת וירג'ין גלקטיק נקרא Spaceship Two. מטוס החלל דמה חיצונית למטוס חלל שזכתה בפרס ה-X, ה-Spaceship One, אך הייתה גדולה ממנה ושונה במובנים רבים. מטוס החלל יועד להטיס שישה נוסעים, בעזרת שני אנשי צוות. ברנסון עמד על כך שלתיירי החלל תינתן האפשרות להתנתק מכיסאותיהם ולרחף בתא מטוס החלל, דבר שהכתיב שינויי תכנון מרובים במבנה מטוס החלל. מטוס החלל נישא מתחת לגחון מטוס בואינג 747 ששופץ ויועד למשימה זו (האביר הלבן שמו). הוא היה אמור לשאת אותה לגובה של כ-12 קילומטר ומשם מטוס החלל נפרד ממנו. במקביל החברה פיתחה מטוס נושא חדש בשם וויט נייט 2 שבנוי כדי לשאת את מטוס החלל Spaceship Two ממנו הוא נפרד בגובה של 45 אלף רגל, ומפעיל את מנועיו הרקטיים, ונוסק לגובה החלל. בפברואר 2008 החלה "וירג'ין גלקטיק" למכור כרטיסים לפרויקט תמורת 200 אלף דולר, תמורת שהייה של חמש דקות בחלל עם המטוס.
ביולי 2009 השקיעה חברת אבאר, שבבעלות ממשלת אבו דאבי, 280 מיליון דולר תמורת 32% בחברת "ווירג'ין גלקטיק", לפי שווי שוק של כ-900 מיליון דולר. בנוסף דווח כי "וירג'ין גלקטיק" תפעיל טיסות גם משדה תעופה באבו דאבי, כחלק מתוכנית ממשלתית להפוך את האמירות למרכז תיירות בינלאומי. בעקבות ההשקעה פתחה ארצות הברית בחקירה, בשל חשש ששיתוף טכנולוגיית חלל מארצות הברית עם מדינה ערבית היא סיכון ביטחוני. החקירה נסגרה תוך זמן קצר.
ב-7 בדצמבר 2009 הוצגו לראשונה בקליפורניה מטוס החלל Spaceship Two (שמו של מטוס החלל הספציפי הזו היה VSS Enterprise) וכלי השיגור שלו, "האביר הלבן 2". מטוס החלל היה אמור להתחיל לשאת תיירים לחלל כבר בשנת 2009 אך בפועל מטוס החלל שונה ושופץ במשך עוד שלוש שנים בטרם נכנס לניסויי טיסה. גם אחר כך החברה התקשתה לעמוד בהבטחותיה ודחתה את מועד הטיסה המסחרית הראשונה שוב ושוב.
בין 2011 ל-2014 ביצע מטוס החלל VSS Enterprise בסביבות 15 ניסויי דאייה ללא הפעלת המנוע לאחר ששוחר מהמטוס הנושא בגובה רב, וכן ארבעה ניסויי טיסה בהם הופעל המנוע הרקטי שלה, אך בשלוש הטיסות הראשונות הופעל המנוע לכעשרים שניות בלבד. מהירות מטוס החלל הגיעה לכ-1.4 מאך וגובה הטיסה לא עלה על 22 קילומטר.
במאי 2014 קיבלה החברה אישור להטיס נוסעים.
ב-31 באוקטובר 2014 בוצעה טיסת ניסוי רביעית במספר, במהלכה התרסק מטוס החלל. אחד הטייסים נהרג והאחר נפצע. בחקירת האירוע התברר שהגורם לה הוא טעות אנוש של אחד הטייסים, שהפעיל את מערכת שינוי תצורת הכנפיים (המכונה "נוצה") מוקדם מדי, במטוס החלל הבא שנבנה תוקן הליקוי הזה כך שלא מתאפשר לטייסים להפעיל את המערכת טרם זמנה.בנוסף, ישנו פרק, המספר על חקירת ההתרסקות של ספייסשיפ 2 בסדרה תעופה בחקירה בנישיונל ג'יאוגרפיק.
היסטוריה > בנייתו של מטוס החלל שני

בפברואר 2016 הושלמה בנייתו של מטוס החלל שני (VSS Unity שמו), שביצע כמה ניסויי דאייה, החל מדצמבר 2016, וכן ארבעה ניסויי טיסה (במרץ, מאי, יולי ודצמבר 2018) בהם הופעל המנוע הרקטי של מטוס החלל למספר עשרות שניות, כולם הסתיימו בהצלחה, באחרון שבהם הגיע כלי הטיס למהירות 2.9 מאך ולגובה 82.7 ק"מ. בכך הצליחה החברה לראשונה לשגר כלי טיס ובו שני אנשים אל גובה החלל (לפחות לפי חלק מההגדרות). זוהי נקודת ציון בולטת במיוחד לאור העובדה שהיא התעכבה במשך כמעט עשור. באוקטובר 2018 הודיעה ברנסון כי הוא יטוס עם VSS Unity בתחילת 2019.
בשנת 2019 החברה העבירה את הפעילות שלה לנמל החלל אמריקה.
בפברואר 2019 טסה שוב VSS Unity ועל סיפונה שלושה אנשים, זוג טייסים ועובדת החברה, הפעם הגיע כלי הטיס לגובה 89.9 ק"מ וקבע בכך שיא גובה חדש. אולם הטיסה המסחרית הראשונה התעכבה שוב. באוקטובר 2019 הונפקה חברת "וירג'ין גלקטיק" בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
ב-22 במאי 2021, הצליחה החברה לבצע את הטיסה הראשונה המאוישת לחלל מניו מקסיקו עם מטוס החלל VSS Unity 21
ב-11 ביולי 2021 המריאו ברנסון, שלושה מעובדי וירג'ין גלקטיק ושני טייסים בטיסת ניסוי של מטוס החלל VSS Unity לגובה של 85.3 ק"מ, ובכך היו לתיירים הראשונים שמגיעים לחלל בטיסה מסחרית. מטוס החלל נישא בידי המטוס הנושא Space Ship Two לגובה של כ-14 ק"מ, משם נסק עצמאית, ונחת בשלום. ברנסון הצהיר שבכך הגשים את חלומו מאז ייסוד וירג'ין גלקטיק 17 שנה קודם לכן. עם זאת, מדובר בטיסה לגובה המוגדר כגבול החלל רק על פי רשות התעופה הפדרלית בארצות הברית, ולא על פי ההגדרה העולמית הרווחת של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה לגבול החלל כקו קרמן, הנמצא בגובה 100 קילומטר.
חודש לאחר שטס לחלל מכר ברנסון מניות של חברת "וירג'ין גלקטיק" בשווי 300 מיליון דולר.
החברה תכננה להפעיל טיסות מסחריות אל גבול החלל החל מ-2022, אך כל כלי הטיס שלה קורקעו במסגרת חקירת טיסת הניסוי על ידי רשות התעופה הפדרלית. החקירה נפתחה בשל חריגה מהשטח שהוקצה לטיסה, בניגוד לנוהלי הבטיחות וללא דיווח בזמן אמת.
בפברואר 2022 החלה מכירת מקומות לציבור בעלות של 450,000 $. הטיסה המסחרית הראשונה בוצע ביוני 2023. טיסה זו באורך כ-14 דקות הגיע לגובה של 85.1 ק"מ ועל הסיפון היו 6 אנשים, רובם אנשי חיל האוויר האיטלקי. טיסה מסחרית ראשונה עם תיירי חלל בוצע ב-10 באוגוסט. היא כללה 3 עובדי החברה ו-3 תיירים:ספורטאי בריטי ואם ובייתה מאנטיגואה וברבודה. הטיסה נמשכה כ-15 דקות. טיסה נוספת עם 3 תיירים על הסיפון נערכה ב-8 בספטמבר 2023.
נכון לאוגוסט 2023 נמכרו כ-800 כרטיסים וטיסות מתוכננות בתדירות של טיסה בחודש.
תוכניות עתידיות

תחום הליבה של חברת וירג'ין גלקטיק הוא תיירות חלל מסחרית. עיצובים ראשוניים של חלליות המסוגלות להגיע למסלול הוצגו על ידי ברט רוטאן, מתכנן מטוס החלל של וירג'ין גלקטיק. תיירות חלל מסלולית תוכל להתבסס בין היתר על תחנות חלל מיוחדות פרי תכנון של חברת ביגאלו אירוספייס. בנוסף לטיסות חלל תת-מסלוליות, שוקלים בחברת וירג'ין גלקטיק לפתח מטוס חלל עם יכולת הגעה למסלול, וכמו כן להשתמש במטוס האם המיועד לנשיאת מטוס החלל, כמטוס נושא למשגר לוויינים אווירי שהחברה עוסקת בפיתוחו. באפריל 2006 הכריז על פרויקט להקמת מלונות בחלל.
פעילות בעולם

חברת וירג'ין גלקטיק מפעילה מספר נציגויות בעולם, לשיווק טיסות החלל המסחריות שלה. נציגויות החברה פועלות באירופה, איחוד האמירויות במפרץ הפרסי, יפן, הודו, אוסטרליה וניו זילנד. ב-4 בנובמבר 2007, הכריזה וירג'ין גלקטיק על תחילת הפעילות שלה בישראל.
ראו גם

Launcher One
הערות שוליים

↑  הארץ, האיש שלא הקיף את העולם בכדור פורח רוצה לטוס לחלל, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2004
↑  דפנה יודביץ', ‏וירג'ין משיקה טיסה ראשונה מסחרית לחלל, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2005
↑  הראלד טריביון, וירג'ין מציעה: חמש דקות בחלל תמורת 200 אלף דולר, באתר הארץ, 24 בפברואר 2008
↑  ריצ'רד ברנסון לא יטוס לבד לחלל: חברה מאבו דאבי תרכוש 32% בווירג'ין גלקטיק, באתר TheMarker‏, 29 ביולי 2009
↑  יזהר שי, ‏סטארט-אפ בחלל, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2009
↑  חשש: השותפים הערביים בחברת החלל של ברנסון - סיכון ביטחוני, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
↑  טיסת הבכורה של וירג'ין גלקטיק מתעכבת, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2011
↑  ריצ'רד ברנסון: טיסות מסחריות לחלל יתחילו בשנה הבאה, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2012
↑   ישראל פישר, סרטון הניסוי של וירג'ין מציג: כך נראה החלל לפי ריצ'רד ברנסון, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2013
↑  ריצ'רד ברנסון מתקרב לחלל: וירג'ין גלקטיק קיבלה אישור להמריא, באתר הארץ, 30 במאי 2014
↑  רויטרס והגרדיאן, מכה לתעשיית החלל הפרטית: חללית התיירים של וירג'ין התרסקה במהלך ניסוי, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2014
↑  תקוות תיירות החלל התרסקה בקליפורניה, באתר ynet, 31 באוקטובר 2014
↑  יותר משנה לאחר התרסקות מטוס החלל ספייסשיפ 2, וירג'ין גלקטיק חשפה את הדגם החדש של מטוס החלל, שיסיע תיירים אל גבול החלל, באתר הידען, ‏2016-02-20
↑  איתן בייגל, ‏צפו: המיליארדר ריצ'רד ברנסון חשף חללית נוסעים חדשה, באתר גלובס, 21 בפברואר 2016
↑  איתן בייגל, ‏ספינת החלל החדשה של ריצ'רד ברנסון ממריאה לראשונה, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2016
↑  אבי בליזובסקי, ‏וירג'ין גלקטיק מודיעה על ניסוי מוצלח ראשון למנוע הרקטי של מטוס החלל מאז ההתרסקות ב-2014, באתר "הידען", 8 באפריל 2018
↑  אושרית גן-אל, ‏ריצ'רד ברנסון: נגיע לחלל בעוד מספר שבועות, באתר גלובס, 9 באוקטובר 2018
↑   סוכנויות הידיעות, וירג'ין גלקטיק עשתה צעד נוסף בדרך לטיסות מסחריות לחלל – המניה זינקה 28%, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2021
↑  "Virgin Galactic Completes First Human Spaceflight from Spaceport America, New Mexico". Virgin Galactic. 22 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-22 במאי 2021. נבדק ב-22 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  נבו טרבלסי, ‏מרוץ המיליארדרים יוצא לדרך: ריצ'רד ברנסון המריא לחלל, באתר גלובס, 11 ביולי 2021
↑   ניו יורק טיימס, המיליארדר ברנסון נחת מטיסת החלל הראשונה של חברת וירג'ין גלקטיק, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2021
↑  חקירה: האם הטייסים של ריצ’ארד ברנסון סיכנו אותו רק כדי להקדים את ג’ף בזוס?, באתר גיקטיים, ‏2021-09-03
↑  רועי ברק, ‏ריצ'רד ברנסון מכר מניות וירג'ין גלקטיק בשווי 300 מיליון דולר מאז המסע לחלל, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2021
↑   סוכנויות הידיעות, ארה"ב מקרקעת את חללית וירג'ין גלקטיק והמניה צנחה: "סטתה מהנתיב שאושר", באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2021
↑  תחילת מכירת כרטיסים לטיסה
↑  סוכנויות הידיעות, ריצ'רד ברנסון לא מפסיק להפתיע: יוזם הקמת מלונות בחלל ומתקנים לייצור דלק ידידותי לסביבה למטוסים, באתר הארץ, 2 באפריל 2006
↑  וירג'ין גלקטיק פונה לשוק הישראלי | הידען, ‏2007-11-05
מראה פנימי של מטוס החלל SPACESHIP TWO
ונטיל

ונטיל הוא שסתום חד כיווני עצמאי, המשמש להכנסת גזים לחלל אטום וכליאתם בתוכו. מקור המילה מהשפה הגרמנית.
מבנה ועקרון פעולה

המבנה של ונטיל הוא גליל עשוי מתכת, אשר בתוכו או מחוצה לו קיים מנגנון שפותח אותו למעבר גזים בלחץ מצידו האחד, אך קיומו של לחץ בצידו האחר אוטם אותו. התקנת הונטיל על פתח חלל אטום מאפשרת דחיסת גזים דרכו לתוך חלל זה וסגירה אוטומטית של השסתום עם ניתוק הצינור המזרים את הגז לתוך החלל. היתרונות של ונטיל כשסתום הם עמידותו היחסית בלחץ גז גבוה, והאפשרות של חיבור וניתוק מהיר של צינור הגז.
הוצאה באופן יזום של הגז אפשרית, בחלק מסוגי הונטילים על ידי לחיצה מכנית על הונטיל או על המנגנון האוטם אותו, ובחלק על ידי פירוק מנגנון האטימה.
שימושים

השימוש הנפוץ והמוכר של ונטילים הוא לניפוח צמיגים באוויר. שימושים נוספים הם למילוי גז קירור למכלים כגון במקררים ובמזגנים ויישומים רבים נוספים.
סוגים

ונטיל שריידר
ונטיל פרסטה
ונטיל דנלופ
סוגים > שריידר

מנגנון האטימה של ונטילים מדגם שריידר מתבסס על שסתום בצורת פטריה (בדומה לשסתומים המשמשים במנועי בעירה פנימית) שנלחץ אל הפתח הן על ידי קפיץ והן כתוצאה מהלחץ הפנימי של הגזים. שחרור יזום של הלחץ מתבצע על ידי לחיצה על "רגל" הפטריה, או הברגת המנגנון החוצה. דגם זה משמש באופן גורף בצמיגי רכב, הוא הנפוץ ביותר בצמיגי אופניים, במערכות קירור, וסתים של ציוד צלילה, ועוד.
סוגים > פרסטה

ונטילים מדגם פרסטה, המכונה גם "ונטיל צרפתי", משמש בעיקר לצמיגי אופניים. זהו ונטיל צר במיוחד, ולפיכך מתאים לצמיגים צרים (היעילים במיוחד באופני מרוץ). על מנת לנפח את הצמיג יש לפתוח אום אבטחה הנמצא בראשו, ובנוסף להבריג עליו אום חיצוני המאפשר חיבור צינור המילוי אליו.
סוגים > דנלופ

ונטילי דנלופ היו נפוצים בשימוש באופניים במאה ה-20. אטימת המנגנון הפנימי מבוססת על פין מתכתי עם חורים העטוף בגומי או עם כדורית גומי פנימית, כאשר לחץ האוויר בזמן ניפוח דוחף את הגומי מהחורים ומאפשר הכנסת אוויר, והלחץ הפנימי מהדק את הגומי לחורים ומונע זליגתו. ונטילים אלו רחבים מאוד, ודורשים מנגנון ניפוח פשוט ביותר - למעשה ניתן לנפחם עם צינור פשוט כל עוד הוא בקוטר מתאים, דבר שהקל מאוד על ניפוח באמצעות משאבת אוויר ידנית.
הערות שוליים

↑  ונטיל, באתר lib.yeke.cet.ac.il
חינוך בר קיימא

חינוך בר קיימא או חינוך מקיים (באנגלית: Sustainable Education) היא תפיסה חינוכית שמטרתה להביא לרווחה חברתית, כלכלית וסביבתית, שלושת עמודי התווך של תפיסת הקיימות, במסגרת מוסדות החינוך הפורמלי. המובן הרחב של תפיסה זו הוא היכולת של מערכת חינוך להתנהל באופן בר קיימא ולא רק לקדם חינוך לקיימות.
רקע

ראשיתם של בתי הספר המודרניים נעוץ במהפכה התעשייתית ובצרכים של החברה באותה העת בהשגחה על הילדים בזמן שהוריהם יוצאים לעבוד מחד, ובהכשרת הילדים לשוק העבודה בבגרותם מאידך. מרבית מערכות החינוך בעולם כולו עדיין פועלות באופן שבו נוצרו לפני כמאתיים שנה. בעידן בו קצב החיים הוא מהיר, הנגישות לידע כמעט בלתי מוגבלת, הפערים הבינדוריים גדלים וקיימת אי ודאות אדירה לגבי עולם התעסוקה העתידי, החינוך הפורמלי מצוי באתגר משמעותי. ארגונים שונים ומדינות רבות עוסקים כולם בשאלה מה צריך ללמד ילדים במאה ה-21 על מנת לצייד אותם בידע, הערכים והמיומנויות שיכינו אותם לעולם הלא נודע של המחר. החינוך לקיימות מצוי היום באופן מאוד משמעותי במערכות חינוך בעולם וישנו דגש רב על עידוד תהליכים חינוכיים בעיקר בתחום החינוך הסביבתי. עם זאת, חינוך בר קיימא מכוון להטמעת פעולות בתחומים החברתיים, הכלכליים והסביבתיים כך שיהיו חלק אינטגרלי מהאופן שבו פועלים המוסדות החינוכיים.
התחום החברתי

בבסיס התפיסה של חינוך בר קיימא ישנו ערך אדיר לסביבה האנושית בתוך וסביב המוסד החינוכי. היכולת להגיע לרווחה בתחום החברתי קשורה ביחסי הגומלין המתקיימים עם סביבה זו. בין שמדובר בשיתופי פעולה עם הורים, עסקים או גופים ובין שמדובר בהתנהלות הפנים מוסדית שמאפשרת שוויון הזדמנויות בחינוך לכל ילדי המוסד ללא קשר לרקע ממנו הם באים – ההבנה כי הקהילה המרכיבה את המוסד ומקיפה אותו היא חלק בלתי נפרד ממנו והיא המפתח לרווחה חברתית.
התחום הכלכלי

מרבית מוסדות החינוך בישראל נתמכים בצורה משמעותית בגיוס תרומות ופילנתרופיה. המשבר הכלכלי העולמי שהתקיים בשנת 2008 חשף את המגזר השלישי, כמו גם את כל הגופים שנתמכו בפילנתרופיה בפני בעיה, שכן היקף התורמים והכספים הצטמצם משמעותית. היכולת להפוך את מוסדות החינוך לכאלה שמקיימים את עצמם מבחינה כלכלית באמצעות יצרנות חומרית, דיגיטלית ואחרת, תביא לרווחה כלכלית גם ביכולת של המוסד החינוכי להתקיים באופן עצמאי ובלתי תלוי וגם תאפשר לילדי המוסד למידה על תחומי הכלכלה מתוך חוויה והתנסות אותנטית.
התחום הסביבתי

הצלע השלישית בתחום הקיימות עוסקת בתחומי הסביבה. במובן הזה, המוסד החינוכי יוביל תהליכים לחינוך סביבתי ויפעל באופן מעשי תוך צמצום טביעת הרגל האקולוגית שלו.
הערות שוליים

↑  "Education for sustainable development | Higher Education Academy". www.heacademy.ac.uk. Retrieved 2018-07-04.
↑  דר. טל גלעד, קיצור תולדות בית הספר, הד החינוך, אפריל 2010.
↑  ענת זוהר, מטרות החינוך במאה ה-21 ופיתוח החשיבה במקומות שונים בעולם, קריאת ביניים גיליון מס' 19, מאי 2012.
↑  ליה אטינגר, מה בין חינוך לקיימות לחינוך סביבתי, הד החינוך, אוקטובר 2008.
↑  נאווה ברנר,אסנת חזן,אבישג רודיך-כהן,הלל שמיד, [https://civilsociety.huji.ac.il/sites/default/files/s-wcivilsociety/files/no_11.pdf סקר קרנות פילנתרופיות
וגופי מימון בישראל], סדרת מאמרים, חוברת 11, 11, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2010
↑  דר. חגי כץ והילה יוגב-קרן, המגזר השלישי והמשבר הכלכלי: האם ניתן לעשות יותר עם פחות?, המרכז הישראלי לחקר המגזר השלישי, אוניברסיטת בן-גוריון, אוקטובר 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01154938
טביתא באביט

טביתא באביט (באנגלית: Tabitha Babbitt;‏ 9 בדצמבר 1779, הארדוויק, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 1853) הייתה ממציאה ועושת-כלים אמריקאית שהשתייכה לכת השייקרים. בין המצאותיה היו המסור הסובב, שיפורים לראש גלגל הטוויה, ושיפורים לשיניים תותבות. לגבי המסור הסובב, לא ברור אם ההמצאה שלה או של שייקר אחר בסביבתה. היא השתייכה לקהילת השייקרים של הרווארד במדינת מסצ'וסטס.