stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ יהודה דורון נגד משרד הפנים רשות האוכלוסין וההגירה ואחרים
הערות שוליים

↑  בג"ץ 1834/09 יהודה דורון ואחרים נ' משרד הפנים ואחרים, ניתן ב־25 ביוני 2012
↑  נוהל רשות האוכלוסין וההגירה מספר 10.1.0001 "מתן הודעה מראש לפני התפטרות" (24 ביולי 2012)
↑  בג"ץ 4007/11 שרמילה ליאנגי נ' הכנסת, ניתן ב־6 באוקטובר 2011
↑  בג"ץ 4542/02 עמותת קו לעובד ואחרים נ' מדינת ישראל ואחרים, ניתן ב־30 במרץ 2006
↑  בג"ץ 1678/07 יולנדה גלוטן נ' פורמלי בית הדין הארצי לעבודה, ניתן ב־29 בנובמבר 2009
↑  חוק הכניסה לישראל, תשי"ב–1952
↑  מכתב מעמותת קו לעובד (17 בפברואר 2014)
↑  פרוטוקול ישיבה מספר 230 לוועדת הפנים ולאיכות הסביבה, הכנסת ה-19 (19 בפברואר 2014)
בארי (עיר)

בארי (באיטלקית: Bari) היא עיר בדרום־מזרח איטליה על שפת הים האדריאטי, במחוז פוליה, ובירת נפת בארי. העיר מהווה את המרכז הכלכלי השני בחשיבותו בדרום איטליה, וידועה במיוחד בזכות נמל הים והאוניברסיטה שלה, וכמו כן בשל היותה עירו של ניקולאס הקדוש, הדמות שמהווה את המקור לסנטה קלאוס.
ב-2023 עמדה אוכלוסיית העיר על 316,015 תושבים, ושטחה השתרע על 116 קילומטר רבוע.
העיר מתחלקת לשני חלקים עיקריים, שנקבעו על ידי ויטוריו אמנואלה: העיר העתיקה, המאופיינת ברחובות עתיקים ובפסלים, והעיר שהתפתחה לאחר 1820, המאופיינת ברחובות ישרים ובכיכרות מטופחות.
העיר הוקמה בשנת 181 לפני הספירה כעיר בשם "בריום" שהייתה חלק מהרפובליקה הרומית. העיר נהרסה במהלך ההיסטוריה פעמים אחדות, אך בכל פעם הוקמה מחדש.
בארי
היסטוריה > עד ימי הביניים

בארי הייתה עיר ביוון הגדולה (Magna Graecia), אזור ההתיישבות היווני בדרום איטליה מהמאה ה-8 לפנה"ס. ככל הנראה לא הייתה מן החשובות, שכן נמצאו רק מטבעות נחושת שהוטבעו בעיר.
בארי נכבשה על ידי הרפובליקה הרומית בסוף המאה השלישית לפנה"ס, לאחר מלחמת פירוס. העיר הייתה מאז לעמדה אסטרטגית חשובה בהיותה צומת על הדרך הרומית ויה טראיאנה, שממנה הסתעפה דרך לנמל טאראנטו. נמלה של בארי שימש מוצא למסחר הרומי עם ארצות המזרח.
הבישוף הראשון של העיר, גרבאסיוס, נזכר בוועידה הכנסייתית של סרדיקה (אנ') בשנת 343. הבישופות של בארי (ecclesia varina) הייתה כפופה לפטריארך קונסטנטינופול עד המאה ה-10.
היסטוריה > ימי הביניים

לאחר ההרס של המלחמות הגותיות נכתבה לעיר מערכת חוקים מסודרת, מעין חוקה, על ידי השלטון הלומברדי. חוקה זו השפיעה על כתיבת חוקות דומות בערים אחרות בדרום איטליה.
חשיבותה של בארי עלתה באמצע המאה ה-9, כשהפכה לאחד המרכזים של האימפריה המוסלמית בים התיכון כאמירות בארי (אנ'). בהמשך נכללה באמירות סיציליה המוסלמית. ב-885 העיר הפכה למושבו הרשמי של המושל הביזנטי.
בשנים 1009–1011 פרץ מרד נגד השלטון הביזנטי המקומי על ידי האציל מלוס מבארי (אנ') ואחיו החורג דאתוס. המרד דוכא באכזריות ב-1018 על ידי הביזנטים בקרב קאנאי (אנ'), שבו נכנסו הנורמנים לאזור בפעם הראשונה. ב-1025 נקשרה העיר ישירות למושב האפיפיור ברומא תחת שלטונו של הארכיבישוף ביזנטיוס (אנ') וקיבלה מעמד של פרובינציה כנסייתית קתולית.
ב-1071 נכבשה בארי על ידי רובר גיסקאר הנורמני אחרי מצור של שלוש שנים. ב-1087 הוקמה בעיר בזיליקת ניקולאוס הקדוש לכבוד שרידי ניקולאוס הקדוש (אנ'), שהוברחו בחשאי ממקום קבורתו בעיר מירה (Myra) בחבל ליקיה שבאסיה הקטנה. ב-1095 הטיף פטרוס הנזיר בעיר בארי ליציאה למסע הצלב הראשון. באוקטובר 1098 כינס האפיפיור אורבן השני, מי שקידש את הבזיליקה בעיר ב-1089, ועידה כנסייתית (אנ'), כחלק מסדרה של ועידות שדנו בסוגיות הפילוג הגדול בין הכנסייה הקתולית לבין הכנסייה האורתודוקסית.
בשנת 1117 התחוללה בבארי מלחמת אזרחים עם רצח הארכיבישוף ריסו. השלטון על בארי נתפס על ידי גרימולד אלפרניטס (אנ'), יליד לומברדיה שנלחם כנגד הנורמנים. גרימולד הידק את הקשרים עם ביזנטיון וונציה והגדיל את פולחן ניקולאוס הקדוש בעירו.
ב-1156 נבזזה העיר ונחרבה. פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך סיציליה תיקן את מבצר באריס הסמוך לעיר. במשך השנים הבאות נבנתה ונהרסה העיר מספר פעמים.
היסטוריה > עד המאה ה-19

איזבלה מאראגון, נסיכת נאפולי וכלתו של דוכס מילאנו ג'אן גלאצו ספורצה, הרחיבה את הטירה שבעיר ועברה להתגורר בה בשנים 1499–1524. ב-1557 הפכה העיר לחלק מממלכת נאפולי.
ב-1805 הוכתר נפוליאון בונפרטה למלך איטליה ומינה את גיסו ז'ואקים מירא (באיטלקית: Murat, מוראט) למלך נאפולי, ובכך גם לשליט בארי. ב-1808 בנה מירא מדרום ללב העיר רובע חדש הנקרא עד היום על שמו, "מוראטיאנו". תחת שליטתו של מירא גדל נמלהּ של העיר והפך לחשוב שבנמלי האזור.
היסטוריה > המאה ה-19 - היום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
צילום פנורמי של העיר בארי
בדצמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הופצצו העיר ונמלה על ידי חיל האוויר הגרמני. ההפצצה גרמה לטביעת עשרות אוניות, שמאחת מהן דלף גז חרדל, ולשיתוק הנמל עד לפברואר 1944. באפריל 1945 ניזוק הנמל שוב עקב התפוצצות אוניית תחמושת.
דמוגרפיה

בארי היא עיר בעלת אוכלוסייה מגוונת ביותר. זאת כתוצאה ישירה מהגירות חוקיות ובלתי חוקיות של אנשים שונים לעיר. ההגירות מגיעות לעיר בעיקר מאלבניה, ועל כן מהווים האלבנים את המיעוט הגדול ביותר בעיר. נכון לתחילת המאה ה-21 חיים בעיר מספר קטן של יהודים. בבית העלמין של בארי קיימת חלקה יהודית, ובה קבורים בין השאר, כמה עשרות יהודים שנספו במחנות הפליטים שהיו בסביבות העיר, בדרכם לאניות המעפילים שיצאו מהנמל, בדרכן לארץ ישראל, בתקופת המנדט הבריטי.
חלוקה אתנית של תושבי העיר:
איטלקים: 98.1%
אלבנים: 0.4%
מאוריטנים: 0.3%
יוונים: 0.2%
סינים: 0.1%
קבוצות אתניות קטנות אחרות הן בריטים, פיליפינים ואתיופים.
ערים תאומות

גאורגיה בתומי, גאורגיה
בוסניה והרצגובינה באניה לוקה, בוסניה והרצגובינה
איטליה בולוניה, איטליה
איטליה סלה די סן ויטו, איטליה
הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
יוון פטרס, יוון
יוון קורפו, יוון
ארגנטינה מאר דל פלאטה, ארגנטינה
אלבניה דורס, אלבניה
ספרד פלמה דה מיורקה, ספרד
פולין שצ'צ'ין, פולין
ספורט

לעיר בארי יש קבוצת כדורגל איי.אס. בארי, המשחקת בסרייה ב', הקבוצה לא זכתה מעולם בתואר כלשהו והיא מתנדנדת לרוב בין הליגה הראשונה לליגה השנייה, בשנת 2009 העפילה הקבוצה לליגה האיטלקית הראשונה אחרי שמונה שנים של היעדרות אך כעבור שנתיים היא נשרה חזרה לליגה השנייה.
כתובת הכניסה לחלקה היהודית בבית הקברות המקומי
בית החולים ניקולאי (סנקט פטרבורג)

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1802 
 שירותים
 מיטות:  501 
 nikhospital.ru
 גאוגרפיה
 מיקום:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  59°52′38″N 29°55′03″E﻿ / ﻿59.87733611°N 29.91754444°E﻿ / 59.87733611; 29.91754444
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) בית החולים ניקולאי(למפת סנקט פטרבורג רגילה) בית החולים ניקולאי
 
בית חולים ניקולאי (ברוסית: Николаевская больница) הוא אחד מבתי החולים הוותיקים בעיר סנקט פטרבורג. בית החולים ממוקם במחוז פטרודבורץ ומעניק טיפול ליותר מ-200,000 תושבי מחוז פטרודבורץ, סטרלנה ולומונוסוב, כמו גם תושבים ומבקרי העיר סנקט פטרבורג. הוא פועל ברציפות מאז 1802. בבית החולים עובדים יותר מ-900 אנשי רפואה המומחים במתן טיפול רפואי מתקדם.
בולברדייה

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  בורבון  או ויסקי שיפון, ורמוט, קמפרי
 אופן ההכנה:  ערבוב של כל הרכיבים כוס ערבוב עם קרח, מזיגה לכוס
 כוס:   כוס אולד פאשן/ כוס קוקטייל
 קישוט:  קליפת תפוז או קליפת לימון
 
בולברדייה (בצרפתית: Boulevardier, רוח השדרה) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב מ־45 מ"ל בורבון או ויסקי שיפון, 30 מ"ל ורמוט אדום, ו-30 מ"ל קמפרי. קיימות שתי צורות הגשה פופולריות: בכוס מרטיני ללא קרח ובכוס אולד פאשן עם קרח.
הקוקטייל דומה לנגרוני, ושונה ממנו ברכיב אחד: וויסקי במקום ג'ין. הדבר משפיע רבות על הטעם של המשקה. קיים קוקטייל כמעט זהה לבולברדייה, הנקרא Old Pal (חבר ישן). ההבדל היחיד הוא ביחס הרכיבים והשימוש בוורמוט יבש במקום ורמוט אדום.
היסטוריה

הקוקטייל היה נפוץ בשנות ה-20 של המאה ה-20, נעלם מן התודעה ושב להיות פופולרי בשנת 2020. המצאת הקוקטייל מיוחסת לארסקין גווין, סופר ממוצא יליד אמריקאי. גווין ניהל מגזין חודשי בפריז בשם Boulevardier, שהופיע בין השנים 1927–1932.
הערות שוליים

↑  בולברדייה, אתר seriouseats
↑  old-pal, אתר liquor.com
↑  boulevardier-is-back-on-the-menu, אתר nytimes
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
בולברדייה בכוס אולד פאשן עם קוביית קרח
בית הספר לקסם אישי

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  נלסון דה מיל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן ריגול
 מקום התרחשות:  ברית המועצות 
 הוצאה
 הוצאה:  Grand Central Publishing
 תאריך הוצאה:  1988
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך:  1991
 תרגום:  חיה ואיזי מן
 מספר עמודים:  541
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001212083, 003869692
 
בית הספר לקסם אישי (באנגלית: The Charm School) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל. הספר עוסק בשלהי המלחמה הקרה. שם הספר נגזר מן המוסד בו כלואים שבויים אמריקנים ממלחמת וייטנאם, הנאלצים ללמד סוכני ק.ג.ב כיצד להתחזות לאמריקנים.
לקריאה נוספת

יונתן דה שליט, קסמו האפל של הכפור: על בלשים ומרגלים, הוצאת כתר, 2022. עמ' 153–156
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, ספר עם קסם אישי, הבלוג על הכוונת, 1 ביולי 2027.
↑  נלסון דה מיל, "בית הספר לקסם אישי", הוצאת מעריב, 1991, עמוד 49, "לפעמים ביקש לראות את עצמו שוב בפנטום F-4 הישן שלו, כאשר כל דאגותיו התרכזו במיגים וטילים שהופיעו על מסך המכ"ם שלו".
↑  נלסון דה מיל, "בית הספר לקסם אישי", הוצאת מעריב, 1991, עמוד 84, "ביליתי ארבע שנים באקדמיה של חיל האוויר. סיימתי אותה ועברתי לבית-ספר של טייסי קרב. שירתתי בווייטנאם ב-1968 ואחר-כך שוב ב-1972".
↑  נלסון דה מיל, "בית הספר לקסם אישי", הוצאת מעריב, 1991, עמוד 135.
בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס

| --- | --- |


 בית ספר לרפואה
 על שם:  ג'ונס הופקינס 
 תקופת הפעילות:  1893–הווה (כ־131 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°17′56″N 76°35′39″W﻿ / ﻿39.2989°N 76.5942°W﻿ / 39.2989; -76.5942
 אתר רשמי
 he
 
בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית: Johns Hopkins School of Medicine, או בקיצור: JHUSOM) הוא בית הספר לרפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת מחקר פרטית בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית. בית הספר לרפואה, שנוסד ב-1893, חולק קמפוס עם בית החולים ג'ונס הופקינס ומרכז הילדים של ג'ונס הופקינס, שהוקם ב-1889. הוא דורג בעקביות בין בתי הספר המובילים לרפואה בארצות הברית.
היסטוריה

הרופאים המייסדים ("ארבעת הרופאים") של בית הספר לרפואה כללו את הפתולוג ויליאם הנרי וולץ' (1850–1934), הדיקן הראשון של בית הספר; סר ויליאם אוסלר (1849–1919) רופא פנימי קנדי המנתח וויליאם סטיוארט הלסטד (1852–1922) והגינקולוג הווארד אטווד קלי (1858–1943).
הקמפוס

בית הספר לרפואה חולק קמפוס עם בית החולים ג'ונס הופקינס ומרכז הילדים של ג'ונס הופקינס, בתי החולים ההוראה העיקריים שלו. בית הספר פועל גם במספר מרכזים רפואיים אזוריים אחרים ובהם המרכז הרפואי ג'ונס הופקינס בייוויו, בית החולים הכללי של מחוז הווארד, בית חולים הפרברי בבת'סדה, בית החולים סיבלי ממוריאל בוושינגטון הבירה; ובית החולים לילדים ג'ונס הופקינס בסיינט פיטרסברג שבפלורידה.
דירוג

בשנים 1991–2011 המגזין US News & World Report דירג את בית הספר כשני באיכותו בכל ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Fisher, Andy (2019-12-05). "Johns Hopkins Medicine: Patient Care Locations". Johns Hopkins Medicine. ארכיון מ-2019-03-31. נבדק ב-2011-11-02.
↑  "Focusing on Outcomes for Students: A Preview of the 2023-2024 U.S. News Best Medical Schools: Research Rankings". usnews.com. U.S. News & World Report. ארכיון מ-17 באפריל 2023. נבדק ב-18 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263559405171  BIBSYS: 10006541  BnF: cb16596056s (data)  CiNii: DA09712940  GND: 110231-X  ISNI: 0000 0001 2150 6738  LCCN: n81070677  NKC: nlk20050164364  NLA: 35248168  RERO: 02-A012401112  SNAC: w6tn1c16  SUDOC: 147046149  Trove: 881256  VIAF: 124344829   WorldCat (עם VIAF): 124344829
בולבוליים

| בולבוליים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: בולבוליים
שם מדעי
 Pycnonotidae ‏גריי, 1840
תחום תפוצה


בולבול אדום שת
בולבוליים (שם מדעי: Pycnonotidae) הם משפחה של ציפורי שיר. מקור השם בערבית, ופירושו "זמיר" – ואכן הבולבוליים נודעים בשירתם.
מאפיינים

לבולבוליים גודל בינוני. הקטנים שבהם בגודל דרור הבית, והגדולים מגיעים עד גודל קיכלי. אורך גופם נע בין 14 ל-28 ס"מ. כנפיהם קצרות יחסית ומעוגלות, לעומת זנבם שהוא ארוך ומסתיים בקו ישר או קדוד מעט. נוצות גופם ארוכות, רכות וצמריות, במיוחד בגב, ומכאל שמם המדעי, שמשמעותו "גב צפוף". צווארם קצר ובעל כיסוי נוצות דליל, וכשהבולבול מותח צווארו מתגלה אזור קירח בין העורף לנוצות השכם. הצבע השולט בנוצות הבולבוליים הוא ירוק-זית, או צהוב-חום, אך ישנם מספר מינים בעלי צבעים בולטים. הרגליים חלשות וקטנות, והבולבוליים כמעט שאינם נמצאים על הקרקע, אלא רק על צמחים. מקורם קצר וחזק, ובזוויותיו (חיבוריו עם הראש) מעין זיפים קשים.
שני הזוויגים דומים, כאשר אצל חלק מהמינים הזכר גדול יותר. במהלך השנה אין הבדלים בניצוי, שלא כמו דרור הבית שמשנה את הופעתו פעמיים בשנה.
במשפחת הבולבוליים 19 סוגים, הנפוץ מביניהם הוא הסוג בולבול Pycnonotus, וכ-121 מינים. הבולבוליים נפוצים באפריקה, באסיה הטרופית, וגם בישראל יש מין אחד, בנוסף למין המזדמן בולבול לבן לחיים Pycnonotus leucotis.
למין הנפוץ בישראל, בולבול צהוב-שת יש תת-שת צהוב; למינים אחרים יש תת-שת בצבעים שונים. לחלק מהמינים ציצת-כרבולת בולטת.
הבולבוליים ניזונים בעיקר מפירות ומחרקים.
רוב מיני הבולבוליים הם ציפורים יציבות (שאינן נודדות), אבל מחוץ לעונת הרבייה הן משוטטות בקבוצות.
הקן דמוי סלסילה ומראהו מרושל. הביצים מוכתמות בשלל דגמים המשתנים ממין למין. הגוזלים בוקעים עירומים וסומים.
סוגי הבולבוליים

בולבול (Pycnonotus)
Spizixos
סוג ומין יחיד Tricholestes criniger
סוג ומין יחיד Setornis criniger
Alophoixus
Iole
Hemixos
Ixos
Hypsipetes
סוג ומין יחיד בולבול זהוב  (Calyptocichla serinus)
Phyllastrephus
סוג ומין יחיד Andropadus importunus
Criniger
סוג ומין יחיד Thescelocichla leucopleura
Chlorocichla
סוג ומין יחיד  בולבול מנוקד  (Ixonotus guttatus)
Baeopogon
Bleda
ארמיית קנואה

| --- | --- |

הדגל הצבאי של הקונפדרציה
 פרטים
 מדינה:   הקונפדרציה
 שיוך:   צבא הקונפדרציה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  6 ביוני 1861 – 26 בדצמבר 1861 (204 ימים)
 מקים היחידה:  הנרי וייז
 מלחמות:  מלחמת האזרחים האמריקנית
 פיקוד
 מפקדים:  ראו פירוט
ארמיית קנואה (באנגלית: Army of the Kanawha) הייתה ארמייה של צבא הקונפדרציה אשר נטלה חלק במלחמת האזרחים האמריקנית.
היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-6 ביוני 1861 במטרה לאחד את כל יחידות הקונפדרציה בעמק הנהר קנואה. המפקד הראשון של הארמייה היה הנרי וייז. ב-11 באוגוסט הועבר הפיקוד לג'ון פלויד - יליד עמק הקנואה בעצמו. עם זאת, וייז המשיך לפקד על יחידות בארמייה, והאיבה האישית בינו לבין פלויד גרמה לתבוסה כואבת של הקונפדרציה בקרב קרנפיקס פרי ב-10 בספטמבר. פלויד האשים את וייז בתבוסה, בציינו שווייז סירב לבוא לעזרתו. חבר בית הנבחרים של וירג'יניה מסון מתיוס, שבנו אלכסנדר פ. מתיוס היה שלישו האישי של וייז, בילה כמה ימים במחנותיהם של וייז ושל פלוייד כדי למצוא פתרון לעימות המסלים שבין שני הקצינים. לאחר מכן הוא כתב לנשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס בו הוא האיץ בו שהשניים יודחו מתפקידם, בציינו "אני מאוד מרוצה מכך שכל אחד מהם יגיע לסיפוק מלראות את השני מחוסל". בפועל, שר המלחמה של הקונפדרציה יהודה פיליפ בנימין העביר רק את וייז מהזירה, ופלויד המשיך לפקד על הארמייה עד 26 בדצמבר עת היא אוחדה עם ארמיית מרכז קנטקי שבעצמה אוחדה בהמשך עם ארמיית מיסיסיפי.
מפקדים

סיימון בוליבר באקנר (6 ביוני 1861 – 11 באוגוסט 1861)
ג'ון פלויד (11 באוגוסט 1861 – 26 בדצמבר 1861)
הערות שוליים

↑  Cowles, Calvin Duvall (1897). The War of Rebellion: A compilation of the official records of the Union and Confederate Armies. United States War Department. p. 864.
בונז (סטודיו אנימציה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Masahiko Minami 
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1998 – הווה (כ־26 שנים) 
 מיקום המטה:  סוגינאמי 
 קואורדינטות:  35°43′30″N 139°36′55″E﻿ / ﻿35.724980276981°N 139.61537633037°E﻿ / 35.724980276981; 139.61537633037 
 ענפי תעשייה:  תעשיית אנימה 
 מוצרים עיקריים:  אנימה 
  
 www.bones.co.jp
  (למפת טוקיו מוגדלת) בונז(למפת טוקיו רגילה) בונז
 
בונז (ביפנית: 株式会社 ボンズ) הוא אולפן אנימציה יפני, שנוסד בשנת 1998 על ידי מסהיקו מינאמי, הירושי אוסקה וטושיהירו קוואמוטו, שלושה עובדים לשעבר באולפני סאן רייז.
מטה החברה ממוקם כיום ברובע סוגינאמי שבטוקיו.
הפקות בולטות לאורך השנים

אלכימאי המתכת (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2003–2004, 2009–2010)
Wolf's Rain (אנ')‏ (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2003)
Eureka Seven (אנ')‏ (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2005–2006, 2012)
Ouran High School Host Club (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2006)
Soul Eater (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2008–2009)
אקדמיית הגיבורים שלי (סדרת האנימה שודרה במקור בשנים 2016–עדיין רץ)
ארמיית קנטקי (קונפדרציה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:   קונפדרציית המדינות של אמריקה
 שיוך:   צבא הקונפדרציה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 1862 – 20 בנובמבר 1862 (88 ימים)
 מקים היחידה:  אדמונד קירבי סמית'
 מלחמות:  מלחמת האזרחים האמריקנית
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-21,000
 פיקוד
 מפקדים:  אדמונד קירבי סמית'
ארמיית קנטקי (באנגלית: Confederate Army of Kentucky) היה שמה של יחידה צבאית שהשתייכה לצבא הקונפדרציה בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית.
השם "ארמיית קנטקי" ניתן באוגוסט 1862 לכוחות שכונסו יחדיו לצורך הפלישה לקנטקי על ידי מייג'ור גנרל אדמונד קירבי סמית', ששימש כמפקד הארמייה.
כוח האדם נלקח מתוך הפיקוד המרחבי של מזרח טנסי בראשות קירבי סמית', שנוצר בפברואר 1862, ומתוך ארמיית מיסיסיפי, כתוצאה מבקשתו של קירבי סמית' לתגבורת נוספת ממפקדה של האחרונה, מייג'ור גנרל ברקסטון בראג. ב-21 באוגוסט נתן קירבי סמית' ליחידה את השם "ארמיית מזרח טנסי" וחמישה ימים לאחר מכן קיבלה הארמייה את שמה הנוכחי.
ארמיית קנטקי הורכבה מארבע דיוויזיות חיל רגלים ומשתי חטיבות חיל פרשים מוקטנות. שתיים מהדיוויזיות, בפיקודם של הגנרלים הנרי הית' וקרטר סטיבנסון נלקחו ממזרח טנסי ושתי הנוספות, בפיקודם של פטריק קליבורן ותומאס צ'רצ'יל הגיעו כתגבורת מארמיית מיסיסיפי. על חטיבות הפרשים פיקדו הקולונלים ג'ון ס. סקוט וג'ון מורגן.
קנטקי

הפלישה לקנטקי, שהחלה ב-14 באוגוסט כחלק ממאמץ התקפי רחב יותר של הקונפדרציה בחזית המערב, תוכננה על ידי קירבי סמית' בשיתוף עם בראג. במסגרת ההסכם ביניהם חוזקה הארמייה בשתי דיוויזיות מתוך צבאו של בראג לצורך פעולה מקדימה כנגד כוחות צבא האיחוד, בפיקודו של בריגדיר גנרל ג'ורג' וו. מורגן, שהחזיקו במעבר ההרים האסטרטגי בהרי קמברלנד, המפריד בין קנטקי לטנסי, בו החזיקו מאז ה-18 ביוני.
במקום לתקוף ישירות, בחר קירבי סמית' לעקוף את מעבר קמברלנד ולנוע בנתיב הררי בעל עבירות קשה סביבו, ובכך ליצור איום על קווי האספקה של הכוח המחזיק במעבר ולאלצו לסגת ללא קרב. במקביל, נשלחו הפרשים של מורגן לפשוט על קו מסילת הברזל אשר חיבר בין לואיוויל לנאשוויל כדי לשבש העברת תגבורת לקנטקי. לאחר מסע מפרך, הגיעה הארמייה לבארבורוויל (Barbourvile) ב-18 באוגוסט, סובלת מאספקה מדולדלת, אוכלוסייה מקומית עוינת ועם קשר רופף לאזורי העורף בטנסי. כתוצאה מכך החליט קירבי סמית' לנוע קדימה אל תוך הבלוגראס עשיר המשאבים של קנטקי. הדיוויזיה של סטיבנסון הושארה מול מעבר קמברלנד, תוך כוונה להשתלט עליו אם יחליט מורגן להיכנע או לסגת. התמרון הצליח, וכוחות צבא האיחוד נטשו לבסוף את מעבר קמברלנד ב-16 בספטמבר, לאחר שהאספקה שלהם אזלה, ונעו בנתיב הררי דרך מזרח קנטקי לאוהיו.
כוח החוד של הארמייה, חטיבת הפרשים בפיקודו של סקוט, נעה קדימה במהירות לפני הכוח העיקרי, כבשה את לונדון ב-17 באוגוסט, הניסה את כוחות האיחוד מביג היל ב-23 בחודש ופתחה בכך את הדרך לעבר ריצ'מונד. באותו זמן יצאה מלקסינגטון ארמיית קנטקי של צבא האיחוד, שהוקמה רק ימים ספורים קודם לכן, לעבר ריצ'מונד. לאחר התכתשות קצרה בין פרשי הקונפדרציה לכוחות האיחוד דרומית לריצ'מונד ב-29 באוגוסט, נסוגו הפרשים והמתינו להגעת הכוח העיקרי של הארמייה.
ב-30 באוגוסט נערך קרב ריצ'מונד בין שתי הארמיות. ארמיית קנטקי של הקונפדרציה נהנתה מניסיונם הקרבי של חייליה, שחלקם לקחו חלק בקרב שילה ומשדרת פיקוד מוכשרת, בעוד שלמרבית חיילי ומפקדי ארמיית קנטקי של האיחוד, שגויסו בחיפזון זמן קצר קודם לכן בניסיון להגן על המדינה, היה ניסיון קרבי דל. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של הקונפדרציה.
הארמייה כבשה ללא התנגדות את לקסינגטון ואת בירת קנטקי, פרנקפורט. כוחות הארמייה פוצלו ליחידות משנה אשר הופעלו לצורכי בזיזת מזון, כלי נשק, בהמות ואף בגדים ונעליים ממחסני האספקה של צבא האיחוד ומהתושבים המקומיים. בד-בבד נעשה ניסיון להתקדם אל נהר אוהיו כדי לאיים על סינסינטי. הפיזור הרב של כוחות הארמייה מנע פעולה תכליתית ולא נערכו קרבות גדולים נוספים.
הדיוויזיה של קליבורן שבה לארמיית המיסיסיפי ונטלה חלק בקרב פריוויל ב-8 באוקטובר, אך כוחות הארמייה האחרים נותרו בסביבות לקסינגטון ועסקו בעיקר בהגנה על העגלות שהובילו אספקה למחנה דיק רובינסון. ב-9 באוקטובר שולבה ארמיית קנטקי בתוך ארמיית מיסיסיפי וכונתה קורפוס קירבי סמית'.
בראג נוכח לדעת שהכוח המאוחד קטן מידי להחזקת המדינה, והארמייה נסוגה בחזרה לטנסי דרך מעבר קמברלנד, תוך נשיאת השלל שנלקח מהבלוגראס בשיירת עגלות ארוכה. על אף הכישלון במערכה על קנטקי, הצליחה הארמייה לצבור אספקה חיונית שאפשרה את המשך הלחימה של כוחות הקונפדרציה בחזית המערבית.
לאחר הנסיגה מקנטקי מונה קירבי סמית' ב-14 בינואר 1863 לראש הפיקוד המרחבי של עבר-המיסיסיפי (Department of Trans-Mississippi). כחודשיים קודם לכן, ב-20 בנובמבר 1862, כבר התמזגו כוחותיו לתוך ארמיית טנסי בפיקודו של בראג.
לקריאה נוספת

Brown, Kent Masterson. The Civil War in Kentucky: battle for the Bluegrass State. Da Capo Press, 2000. ISBN 1882810473
Eicher, David J. The Longest Night: A Military History of the Civil War. Simon and Schuster, 2001. ISBN 9780743218467
Eicher, John H., Eicher, David J. Civil War High Commands. Stanford, CA: Stanford University Press, 2001. ISBN 0-8047-3641-3.
Parks, Joseph Howard. General Edmund Kirby Smith, C.S.A.. Southern biography series. LSU Press, 1992. ISBN 0807118001
Woodworth, Steven E. (FRW), Bergeron, Arthur W., Hewitt, Lawrence L. Confederate Generals in the Western Theater, Vol. 3: Essays on America's Civil War. Univ. of Tennessee Press, 2011. ISBN 1572337532
הערות שוליים

1 2  Woodworth, עמוד 279
↑  Parks, עמודים 188–189, 200-202
↑  Eicher, עמוד 313
↑  Parks, עמוד 208
↑  Parks, עמודים 204-210
↑  Parks, עמוד 227
↑  Brown, עמודים 109-112
↑  Parks, עמוד 210-211
↑  Parks, עמודים 212-217
↑  Eicher, David & John, עמודים 887, 994
בולבוס (גאולוגיה)

בולבוסים במצפור מצד זוהר
בולבוסים הם תרכיזי קלציט המכילים שאריות של חומר אורגני. לבולבוסים צורת כדור פחוסה כשל תפוחי אדמה, וזה גם מקור שמם.
היווצרות

על קרקעית הים נוצרת בוצה של חומרים מן היבשה (חומרי בליה וסחף) ומן הים (שרידי בעלי חיים וצמחים). בבוצה זו מתרחשים תהליכי דיאגנזה (diagenesis): תהליכים פיזיקליים, כימיים וביוגניים המלכדים את הגרגרים לסלע באמצעות הידוק ודחיסה. תהליכים אלה חלים על המשקע הרך לאחר הרבדתו וגורמים להתקשותו. בכמה מן הסלעים שעברו תהליכים כאלה – פוספוריט, צור, פורצלניט ואחרים – נמצאו תרכיזים קרבונטיים – בולבוסים.
במשך זמן רב היה תהליך היווצרותם של הבולבוסים בגדר תעלומה, אולם משנתגלו במרכזם של בולבוסים שרידים אורגניים – קל היה לשער אותו.
שריד אורגני (שלד דג, למשל) שנח בתוך הבוצה לא התפרק בסביבה הדלה בחמצן והפך לגרעין התגבשות של קלציט. הקלציט הלך והתגבש סביבו ללא כיוון מסוים (מכאן הכדוריות), ובמקרים רבים אף פירק אותו או החליף את החומר האורגני המקורי והפך אותו למאובן. תהליכי דיאגנזה מיצקו את הסלעים סביב הכדור, ובלחצם של אלה תחת כוח הכבידה קיבל את צורתו הפחוסה.
מקורם האורגני של הבולבוסים אינו מוטל בספק, ובולבוסים שבורים מכילים תזכורת כזו או אחרת לתהליך היווצרותם: שלדים מקוריים, מאובנים או ריח של ביצים סרוחות כאשר פנים הבולבוס בא במגע עם החמצן באוויר.
נמצאו גם בולבוסים בעלי חגורות צור. הסבר אפשרי לתופעה זו הוא הבדלים בחומציות בין אזור ההתגבשות לסביבתו או עלייה ברמת החומציות של סביבת ההיווצרות בשלבים מאוחרים יותר של ההתגבשות.
באזורים רבים התפרקו סלעי הסביבה ונחשפו הבולבוסים. שדה בולבוסים ידוע נמצא דרום-מזרחית לשמורת הר צין בנגב, אך מצויים גם אחרים. באזורים שונים באזור הדרום ניתן אף לראות את הבולבוסים מציצים מתוך הסלעים בתוכם נוצרו. בולבוסים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
בעיר ערד מוצב פסל הבולבוסים שעוצב על ידי מתכנן העיר, האדריכל יונה פיטלסון והאמן גדעון פרידמן.
היווצרות > שדה הבולבוסים בהר צין

שדה הבולבוסים בהר צין
הערות שוליים

↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
פסל בולבוסים בערד