stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בידוק ביטחוני

אזור בידוק ביטחוני בנמל תעופה
בידוק ביטחוני הוא בקרת אבטחה פיזית המיושמת על ידי הליך הנערך בכניסה למבנה, למתחם סגור או לשטח ציבורי, כדי לוודא שהאדם הנכנס ומטענו אינם מהווים סיכון ביטחוני, ובפרט שהאדם אינו נושא איתו נשק או חומר נפץ. בידוק ביטחוני מקובל בכניסה למבנים ציבוריים (מרכז קניות, בניין משרדים, אוניברסיטה), לחניונים ובעלייה למטוס נוסעים. איום מרכזי שמפניו מתגונן הבידוק הביטחוני הוא הטרור.
בתנאים לקבלת רישיון להפעלת מסעדה או בית קפה בישראל נכללת הדרישה:
את המילה בידוּק חידש הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי בשנות ה-50 למאה ה-20, אולם כשחודשה היה מובנה צנזוּר (וכן גם מילה אחרת שהציע: בִּדֹּקֶת; תחת צנזוֹר הציע בַּדָּק, בתפקידו הוא מצנזר – מְבַדֵּק, משרד הצנזוֹרים – מִבְדקה).
בידוק ביטחוני לטיסה

בידוק ביטחוני לטיסה הוא תהליך אשר עובר כל נוסע בשדה התעופה לפני הטיסה.
הבדיקות הקפדניות הנערכות בנמלי תעופה גורמות לעיתים לתלונות של נוסעים על פגיעה בכבודם.
בידוק ביטחוני לטיסה > מהלך הבידוק

הבידוק הביטחוני כולל מספר שלבים. כאשר מגיע הנוסע לעמדות הבידוק הוא פוגש נציג ביטחון מטעם נמל התעופה או חברת התעופה. הנציג בודק האם הדרכון תקף והאם קיים כרטיס טיסה חוקי. לאחר הבדיקה של הפרטים לטיסה הנציג מקיים ריאיון קצר עם כל נוסע בו הוא בודק את התגובות הפסיכולוגיות שלו. לאחר סיום הראיון, הנציג מוביל את הנוסע למכונת השיקוף בה עוברת הכבודה שהולכת לבטן המטוס. במקרה הצורך, על פי מה שנראה בכבודה בזמן השיקוף, יתבקש הנוסע לפתוח את המזוודה ונציג הביטחון יבדוק אותה מבפנים. בסיום התהליך הזה הנוסע ייגש לדלפק רישום לטיסה (Check-in) ושם ישקלו את כל כבודתו של הנוסע ויתנו לו כרטיס עלייה למטוס. בהמשך לתהליך הבידוק, תיבדק על ידי שיקוף או על יד פתיחה כבודת היד של הנוסע ולאחר מכן גם הנוסע עצמו ייבדק. במידת הצורך ועל פי החלטת נציג הביטחון, יתבקש הנוסע להתפשט או להיכנס למכונת שיקוף מיוחדת שמראה את גופו של הנוסע אך לא מעבר לעור. בסיום תהליך הבידוק המלא ייגש הנוסע לביקורת הגבולות ויעבור סופית את התהליך.
בידוק ביטחוני לטיסה > בידוק ביטחוני לטיסה לפי מדינות > האיחוד האירופי

כל מדינות האיחוד האירופי בעלי כללים משותפים, להגנת התעופה האזרחית.
כל נמלי התעופה הכלולים באיחוד האירופי חייבים לציית לחוקים של האיחוד.
לחוקים אלו חייבים לציית גם ספקי האוויר.
בידוק ביטחוני לטיסה > בידוק ביטחוני לטיסה לפי מדינות > ספרד

אבטחת התעופה האזרחית בספרד מסופקת על ידי כוחות המשטרה, כמו גם מאבטחים פרטיים.
בידוק ביטחוני לטיסה > בידוק ביטחוני לטיסה לפי מדינות > הונג קונג

נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג מאובטח על ידי משטרת הונג קונג. כוחות הביטחון פרוסים בכל שטח נמל התעופה והם חמושים באקדח גלוק 17 ובתת-מקלע.
בידוק ביטחוני לטיסה > בידוק ביטחוני לטיסה לפי מדינות > ישראל

את אבטחת שדות התעופה והמעברים היבשתיים בישראל, מפעילה רשות שדות התעופה בשיתוף עם משטרת ישראל. בנתב"ג, כוחות הביטחון פרוסים בכל השטח של הנמל. האבטחה כוללת מצלמות מתקדמות סביב הגדר המקיפה את שטח הנמל והיא כוללת גם את המאבטחים החסויים שנראים כמו כל נוסע אחר. אבטחת שדות התעופה בישראל נחשבת למתקדמת ולבטוחה ביותר בעולם ונמל התעופה בן-גוריון נחשב לנמל התעופה הבטוח והמאובטח ביותר בעולם. בשנים האחרונות הצטברו תלונות רבות מצד ערבים ישראלים על הליך בידוק משפיל שעברו. מספר מקרים הגיעו לבתי משפט ורשות שדות התעופה חויבה לשלם פיצויים. ב-2007 עתרה האגודה לזכויות האזרח לבג"ץ נגד נוהלי בידוק מבוססי מוצא אתני. קיימות תלונות על בידוק משפיל של ערבים גם במתקנים אחרים.
הערות שוליים

↑  תנאים לפי סעיף 7 לחוק רישוי עסקים, באתר של משטרת ישראל
↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 487
↑  יואב שטרן וג'קי חורי, "כאילו אין לי זהות. הרגשתי עירומה מול הבודקים", באתר הארץ, 5 בדצמבר 2006
אלי אושרוב, חיטטו לו בפצעים: ד"ר חטאב לא שוכח את ההשפלה בנתב"ג, nrg,‏ 30.6.2010
נטשה מוזגוביה, הבידוק הביטחוני שובר שיאים, הציבור ממורמר, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2010
↑  ביטחון בשדות התעופה בישראל, בBoston.com.
↑  רשות שדות התעופה תפצה ערבים שהושפלו, באתר ynet, 21 במרץ 2012
↑   ג'קי חורי, רשות שדות התעופה תפצה מרצה ערבייה שהושפלה בבידוק בנתב"ג, באתר הארץ, 3 במרץ 2015
↑  שמואל מיטלמן, "השפלת אזרחים ערבים בבידוק פסולה", באתר nrg‏, 2 במרץ 2011
↑   ירדן סקופ, עובדת התאחדות הסטודנטים: נדרשתי להתפשט בבדיקה ביטחונית בכניסה למשרד ראש הממשלה, באתר הארץ, 26 במאי 2016
צוות הביטחון בודק את כבודת היד
רוסיה האחרת

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה 
 מטה הארגון:  מוסקבה 
 מייסדים:  גארי קספרוב, אדוארד לימונוב, מיכאיל קסיאנוב 
 יושב ראש:  מיכאיל קסיאנוב, גארי קספרוב, אדוארד לימונוב 
 תקופת הפעילות:  יולי 2006 – 10 ביולי 2010 (כ־4 שנים) 
 www.theotherrussia.ru
 
דגל המפלגה
גארי קספרוב וחברי "רוסיה אחרת", במצעד המתנגדים לשלטון פוטין
רוסיה האחרת (ברוסית: Другая Россия), הייתה תנועה פוליטית המהווה קואליציה של תנועות חברתיות, תנועות פוליטיות ומפלגות אופוזיציה ברוסיה, המתנגדת לממשל הנשיא ולדימיר פוטין. הקבוצה כוללת גם ארגוני זכויות אדם, אזרחים פרטיים ותנועות מימין ומשמאל, בהן החזית האזרחית המאוחדת הליברלית בראשות גרי קספרוב, אלוף העולם בשחמט לשעבר, והמפלגה הנציונל-בולשביקית הלאומנית. התנועה הפסיקה להתקיים ביולי 2010.
הקמתה ופעילותה עד סוף 2007

התנועה הוקמה ביולי 2006 במהלך ועידת ארגון המדינות המתועשות במוסקבה. בוועידת היסוד נכחו דיפלומטים מערביים ובהם השגריר הבריטי ברוסיה, אנתוני ברנטון, וכן דיפלומטים אמריקאיים. התנועה פעלה בשיתוף פעולה עם המפלגה הרפובליקנית של רוסיה ומספר ארגונים נוספים.
לקראת הבחירות שנערכו ברוסיה בסוף 2007, ניסתה התנועה לארגן מספר הפגנות כנגד פוטין אך אלה דוכאו בכוח רב וכמעט שלא זכו לאזכורים בתקשורת בתוך המדינה. בנובמבר 2007 נעצר קספרוב במהלך הפגנה גדולה של התנועה במוסקבה, ונשפט בהליך מהיר ל-5 ימי מאסר. ב-25 בנובמבר נערכו שתי הפגנות נגד פוטין בסנט פטרבורג בהשתתפות מאות אזרחים, חלקם ממפלגת "יאבלוקו". מאות שוטרים מיחידת "אומון" של המשטרה הרוסית, המתמחה בפיזור הפגנות, שצוידו באלות, מגנים וקסדות, הסתערו על המפגינים וגררו עשרות מהם באלימות לתוך כלי רכב משטרתיים. 200 בני אדם נעצרו ובהם גם מנהיגי מפלגת האופוזיציה בוריס נמטסוב וניקיטה ביליך ואף מספר עיתונאים, ובהם כתב מעריב, יאשה לוין. סיסמת המפגינים הייתה: "רוסיה בלי פוטין". לדברי נמטסוב, המפגינים מחו על השחיתות הרבה במדינה ועל כך שפוטין איננו פועל בהתאם לחוקה ולחוק, מסתיר את האמת מהעם הרוסי, ולכן נאלץ להסתתר "מאחורי חומות של שוטרים". אמצעי התקשורת ברוסיה אינם נוהגים לדווח על פעילות האופוזיציה, ולכן ההפגנות הללו היו הפעם הראשונה שבה נתקלו רבים מתושבי סנט פטרבורג בתנועת "רוסיה האחרת". פעילות התנועה לא הצליחה למנוע את הצלחתו של פוטין בבחירות 2007.
מצע התנועה

התנועה מדגישה את העקרונות הבאים:
דמוקרטיזציה של המדינה ומוסדותיה
דה-ביורוקרטיזציה (ביטול הביורוקרטיה) באמצעות פיטור הפקידים, הקלת הליכי קליטת מסמכים והפיכת הדרכונים הרוסיים לבעלי מעמד בינלאומי
החלת בחירות על כל מוסדות המדינה, לרבות בחירת מפקדי המשטרה בערים והמחוזות ובחירות גם במערכת המשפט
ביטול חוק "המפלגות הפוליטיות", המגביל את המפלגות, הגדלת שוויון בין מפלגות המדינה
חיזוק הפדרליזם במובן האזורי, החלת חוקי השריעה באזורים שבהם יש לכך תמיכה של רוב העם
פירוק היחידה למלחמה בקיצוניות, החלשת המשטרה ושירות הביטחון הפדרלי
החלת פיקוח פרלמנטרי על פעילות ארגוני אכיפת החוק
ביסוס מערך חנינה וריכוך מערך הענישה והכליאה
שיקום עצמאותה של הרשות השופטת
הלאמת שוק האנרגיה כולו והלאמת כל חברות הבנייה לצורך אספקת דיור מוזל
חיזוק החקלאות באמצעות הקמת משקים נפרדים לבשר, תבואה וכו'
הענקת פטור מתשלום מיסים למעוטי יכולת
העברת עיר הבירה לעיר חדשה שתיבנה מאפס בדרום סיביר
הענקת השכלה גבוהה חינם
ביטול שירות חובה בצבא והפיכתו לשירות התנדבותי
הקמת גדוד לזרים כדוגמת לגיון הזרים הצרפתי
ראו גם

פוליטיקה של רוסיה
רוסיה האחרת (מפלגה)
הערות שוליים

↑  יאשה לוין, רוצים רוסיה אחרת, nrg, מעריב, 26.11.2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009127588  VIAF: 138782439   WorldCat (עם VIAF): 138782439
רצח רפיק אל-חרירי

רפיק אל-חרירי
מתחם קברו של חרירי ב-2005
ב-14 בפברואר 2005 נרצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, יחד עם לפחות שמונה ממאבטחיו כשמכונית תופת התפוצצה ליד שיירתו, בעת שחלפה בסמוך למלון סנט ג'ורג' בביירות. בפיצוץ נהרג גם באסל פליהאן, לשעבר שר האוצר הלבנוני. את האחריות לפעולה קיבל על עצמו ארגון "הישועה והג'האד בסוריה", גוף זניח המסונף לאל-קאעידה, ואולם הציבור הלבנוני והתקשורת הבינלאומית הפנו את האצבע המאשימה אל סוריה, שכן אל-חרירי נודע בהתנגדותו העזה ובביקורתו כנגד מעורבותה בלבנון. בחוצות ביירות נערכו הפגנות של האופוזיציה האנטי-סורית כנגד הנוכחות הסורית בלבנון. ב-28 בפברואר 2005, שבועיים לאחר הרצח, התפטרה הממשלה הלבנונית. לראשונה בעולם הערבי נפלה ממשלה בעקבות הפגנה בלתי אלימה.
ב-22 ביוני 2005 שונה שמו של נמל התעופה הבינלאומי ביירות לנמל התעופה הבינלאומי רפיק אל-חרירי לזכרו של אל-חרירי.
סעד אל-חרירי, בנו של רפיק, החל לעסוק בפוליטיקה לאחר רצח אביו והפך למנהיג הרוב בפרלמנט הלבנוני. בשנת 2009 זכתה מפלגתו ברוב בבחירות שנערכו במדינה.
מהפכת הארזים

בעקבות הרצח החלה בלבנון (בעיקר בביירות) שרשרת של הפגנות ופעילות האזרחית שכונתה מהפכת הארזים. המטרה הראשית של הפעילים המקוריים הייתה הוצאת הכוחות הסורים מלבנון, התחלת חקירה בינלאומית לבדיקת רצח רפיק אל-חרירי, התפטרותם של פקידי הביטחון וארגון בחירות פרלמנטריות חופשיות. המפגינים דרשו את סופה של השפעת סוריה על הפוליטיקה הלבנונית בה שלטה למעשה מאז חתימת הסכם טאיף בשנת 1989.
הפגנות אלו זכו לתמיכה בינלאומית רחבה בהתבסס על החלטת מועצת הביטחון מספר 1559 (שהתקבלה בסוף 2004) אשר תבעה מסוריה את מימוש הדרישות אותן הביעו המפגינים. במהלך תקופת הגל הראשון של ההפגנות, סוריה החזיקה בכוח של בערך 14,000 חיילים וסוכני ביון בלבנון. בעקבות ההפגנות, הכוח הסורי הוסג לחלוטין אל מחוץ למדינה, ב־27 באפריל 2005. הממשלה הפרו־סורית הודחה גם היא, אירוע שהשלים את מטרתה העיקרית של המהפכה.
תאוריות קשר

תאוריה נוספת באשר לאחראי על ההתנקשות תוארה על ידי יועצו של חרירי, מוסטפא א-נאסר, כשאמר לסוכנות הידיעות האיראנית IRNA כי "ההתנקשות בחרירי נעשתה על ידי סוכנות הביון הישראלית, המוסד, וכי הרצח מיועד לחולל מתח פוליטי בלבנון."
הערות שוליים

↑  מסקנות דו"ח הוועדה: "חקירת ההתנקשות חייבת להימשך", באתר הארץ, 23 באוקטובר 2005
↑  שלמה שמיר וסוכנויות הידיעות, בית דין בינלאומי ישפוט את החשודים ברצח חרירי, באתר הארץ, 30 במאי 2007
↑  דיווח: חזבאללה עומד מאחורי רצח אל-חרירי, באתר ynet, 23 במאי 2009
↑  ג'קי חורי, חיזבאללה מסר לבית הדין "הוכחות" למעורבות ישראל ברצח חרירי, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 17 באוגוסט 2010
↑  אבי יששכרוף, דיווח: החשוד בחיסול אל-חרירי - גיסו של מורנייה, באתר הארץ, 29 ביולי 2010
↑  לבנון: אז מי רצח את חרירי?, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2010
↑  דניאל סיריוטי, פורסמו כתבי האישום נגד רוצחי אל־חרירי, באתר ישראל היום, 18 באוגוסט 2011
↑  "Rafik Hariri tribunal: Guilty verdict over assassination of Lebanon ex-PM" (באנגלית בריטית). 2020-08-17. נבדק ב-2024-09-30.
↑  עומר שחר רועי קייס, דיווח: סלים עיאש, בכיר חיזבאללה שהורשע ברצח ר"מ לבנון, חוסל בתקיפה ישראלית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 בנובמבר 2024
מקום הרצח, כחודש וחצי לאחר הרצח
האיחוד הסלאבי

האיחוד הסלאבי (ברוסית: Славянский союз, СС) הייתה תנועת ימין קיצונית נאו-נאצית ברוסיה התומכת בהקמת מדינה רוסית לאומנית, אחת מהתנועות הנאו-הנאציות הגדולות ברוסיה ואחת הפעילות ביותר לפני פירוקה בשנת 2010.
הארגון הוקם בספטמבר 1999 על ידי דמיטרי דיומוצ'קין והיה אחראי לשורת פיגועים על רקע לאומני ורציחות של מהגרים לא חוקיים ממרכז אסיה וכאלה בעלי מראה קווקזי.
האיחוד הסלאבי תמך במדיניות הגזענית של היטלר ואנשיה מעריצים את פועלו, אף שהיטלר עצמו ראה בגזע הסלאבי, כגזע נחות הראוי לשעבוד שאינו מסוגל לשלוט ולייצר תרבות.
באפריל 2010 בית המשפט העירוני של מוסקבה הכיר בתנועת "האיחוד הסלאבי" כארגון קיצוני שפעילותו אסורה בשטחי הפדרציה הרוסית וב-29 ביוני אותה שנה בית המשפט העליון של רוסיה אימץ את החלטת בית המשפט שנכנסה לתוקפה ועוד באותו היום הודיע דיומוצ'קין על פירוק הארגון.
ב-3 במאי 2011 דמיטרי דיומוצ'קין ואלכסנדר פוטקין (מ"התנועה נגד הגירה לא חוקית") הקימו את ארגון "הרוסים" (Русские), כארגון נאו-נאצי שמרני המאחד כ-40 תנועות נאו-נאציות שונות ברוסיה.
הערות שוליים

↑  רוסיה: כנופיות ניאו נאציות מרימות ראש, nrg חדשות
↑  עשרות פצועים בהתקפה ניאו-נאצית ברוסיה, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2010
↑  רוסיה: ניאו נאצים רוצחים - ומצלמים, חדשות 2
בסיס נבטים

ערך זה עוסק בבסיס נבטים – כנף 28 לשעבר. אם התכוונתם לבסיס חיל־האוויר נחשון, ממערב לאגם המר הגדול, ראו .
מגדל פיקוח של בסיס נבטים
בניין טייסת בבסיס נבטים, אחד מארבעה מבני טייסות שבנייתם הושלמה בשנת 2010 בפיקוח חיל ההנדסה האמריקאי ובתקציב של 30 מיליון דולר
מטוס F-35I אדיר מספר 913 בדיר תת-קרקעי בבסיס נבטים
בסיס חיל האוויר נְבָטִים (בח"א 28) הוא בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי השוכן בנגב הצפוני.
טייסות ויחידות

בבסיס מוצבות הטייסות והיחידות שלהלן:
טייסת 103 ("טייסת הפילים"), המפעילה מטוסי IC-130J-30 סופר-הרקולס "שמשון"
טייסת 116 ("אריות הדרום"), המפעילה מטוסי F-35I "אדיר"
טייסת 117 ("הסילון הראשונה"), המפעילה מטוסי F-35I "אדיר"
טייסת 120 ("ענקי המדבר"), המפעילה את מטוסי בואינג 707 "ראם/שקנאי/ברבור" ואת מטוס כנף ציון
טייסת 122 ("הנחשון"), המפעילה מטוסי גאלפסטרים 5 "נחשון עיטם" ו"נחשון שביט"
טייסת 131 ("אבירי הציפור הצהובה"), המפעילה מטוסי C-130 הרקולס, "קרנף"
טייסת 140 ("נשר הזהב"), המפעילה מטוסי F-35I "אדיר"
יה"ק 5700 – יחידת ההנחתה הקדמית
יחידת מעוף רחב
אס"מ 5708 – איסוף וסימון מטרות (היחידה נסגרה ב-2016)
יחידת האספקה בהיטס 609
יחידה 757 – יחידת פקחי העמסה
מגיני הנגב – פלגת לוחמי נצח יהודה שהוקמה בשנת 2010, וכפופה לגף ההגנה הקרקעית של הבסיס ותחת פיקודה של מפקד טייסת תעופה
יחידת בינוי 328 – יחידת בינוי האחראית על כלל תשתיות הבסיס ומרחב אחריותו, הן בהיבט הרציפות התפקודית של תשתית המבנים והמערכות והן בהיבטי אחזקה שוטפת (שבר, מונעת ומתוכננת).
היסטוריה > הקמת הבסיס

אזור הבסיס יועד להקמת שדה תעופה עתידי לעיר באר שבע ולסביבתה כבר ב-1958, במקום שדה תימן, שלא התאים לפיתוח כשדה תעופה מודרני. ב-1966 הוקמה ועדה בין-משרדית לבדיקת אפשרות לבניית נמל תעופה בינלאומי באזור באר שבע, אך בפועל לא קודם הנושא.
הבסיס הוקם בעקבות פינוי בסיסי חיל האוויר בסיני, בהתאם להסכמי קמפ דייוויד. קודם לו הוקמו, במימון אמריקאי, הבסיסים רמון ועובדה. בניגוד לבסיסים אלה, שנבנו על ידי הצבא האמריקאי, נבנה בסיס נבטים על ידי קבלנים ישראלים. עם ההחלטה על הקמת הבסיס הציעו משרד התחבורה ומשרד האוצר ששדה התעופה ישמש גם לתעופה אזרחית.
בשטח עליו נבנה הבסיס היה צריך להפקיע אדמות מבדואים משבט אבו רביעה, ובשנת 1979 החל משא ומתן על פיצויים. לצורך הפינוי הוכנה הצעת חוק לפינוי ופיצוי בעלי האדמות. הצעת החוק, "חוק רכישת מקרקעין בנגב (חוזה השלום עם מצרים) התש"ם-1980", התקבלה בכנסת ביולי 1980, והקמת הבסיס החלה זמן קצר אחר כך.
באוקטובר 1983 נחנך הבסיס החדש. אל הבסיס הועברה טייסת 116, שהפעילה מטוסי A-4 סקייהוק ("עיט") מבסיס תל נוף, ובשנת 1984 עברה לבסיס גם טייסת 115, שפעלה כטייסת תאומה והפעילה גם היא מטוסי "עיט".
בשנת 1986 הועלתה הצעה שהבסיס ישמש לטיסות שכר לתיירים מאירופה לים המלח. ועדה שהוקמה ב-1990 המליצה על הקמת שדה תעופה בינלאומי בבסיס.
היסטוריה > שנות התשעים של המאה העשרים

בשנת 1995, עם סגירת טייסת 115, נשקלה האפשרות של סגירת הבסיס, והעברת טייסת 116 לבסיס אחר (ככל הנראה - בסיס חצרים, שאליו אכן עברו בהמשך מטוסי 116), אך מפקד הבסיס אל"ם עמוס ידלין, התנגד ודחף דווקא להרחבת הבסיס. כך התפתחה תוכנית העברת בסיס לוד (בח"א 27) על טייסותיו ויחידותיו לנבטים, ושינוי מעמד הבסיס מ"כנף" ל"בסיס חיל האוויר".
היסטוריה > העשור הראשון של המאה העשרים ואחת

בשנת 2002 נסגרה טייסת 116, ולאחר כשנה קלטה את מטוסי טייסת 253 מבסיס רמון - F-16A/B ("נץ") – ביחד עם כל אנשי צוות האוויר והצוות הטכני, ואילו אנשי 116 עברו לטייסת 102 בחצרים שקלטה את מטוסי הסקייהוק, או השתחררו, ומיעוטם נשאר בטייסת 116. במקביל עברה גם טייסת 140 שהפעילה אף היא מטוסי F-16A/B ("נץ"), מבסיס רמון לנבטים, ומאז פעלו שתי הטייסות כטייסות תאומות.
בתחילת אוגוסט 2002 נחת בבסיס מטוס C-5 גלקסי של חיל האוויר האמריקני כשבבטנו חמישה מסוקי UH-60 בלק-הוק ("ינשוף") המיועדים לטייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר"). המסוקים נקלטו בטייסת בטקס הפתיחה החגיגי שלה שנערך ב-8 באוגוסט 2002 בבסיס חצרים.
הבסיס אירח מספר תרגילים בינלאומיים נרחבים.
כחלק מצעדי הקיצוצים שנעשו במערכת הביטחון בסוף שנת 2013, נפרד חיל האוויר מטייסות מבצעיות ובהן טייסת 140, שנסגרה באוגוסט 2013 ואוחדה עם טייסת 116 השכנה. כמו כן נסגרה טייסת 103. צוותי הטיסה והמטוסים נקלטו בטייסת אבירי הציפור הצהובה. הטייסת קלטה, במהלך שנת 2014, את מטוסי ה-C-130J סופר הרקולס "שמשון".
היסטוריה > העשור הראשון של המאה העשרים ואחת > שערוריית אונס הקטינה

ב-30 באפריל 2006 פורסם כי כחודש קודם לכן נפתחה בבסיס חקירה בחשד לבעילת קטינה שדינה כאונס. על-פי החשד, יותר מ-50 חיילים בשירות חובה וקבע ומספר אזרחים עובדי צה"ל ביצעו במשך למעלה משנה עבירות מין בנערה בת 14 מאז שהייתה בת 13. על-פי החשד חיילים רבים אחרים ידעו על המתרחש ולא דיווחו על כך. המעשים התחילו בעת שהנערה, בתו של איש קבע המשרת בבסיס, התגוררה עם משפחתה ביישוב סמוך לבסיס, והמשיכו כאשר עברה המשפחה להתגורר בשיכון המשפחות בבסיס. לפחות 15 חיילים הודו במגע מיני בהסכמה עם הנערה. בעקבות ביקורת ציבורית קשה, ולאחר שהמשטרה הצבאית שחקרה את הפרשה קבעה בדו"ח ביניים כי אין כל ראיות הקושרות את מפקד הבסיס, אלוף-משנה ארז רון, באופן אישי לאירוע, ביקש אל"ם רון לסיים את תפקידו כמפקד הבסיס. מפקד חיל האוויר, אליעזר שקדי, קיבל את הבקשה וציין כי היא משקפת גישה פיקודית וערכית מהמעלה הראשונה.
ב-7 בספטמבר, כמעט חצי שנה לאחר חשיפת הפרשה, פרסמה הפרקליטות הצבאית את החלטתה, לפיה לא יוגשו כתבי אישום בפרשה, מאחר שהנערה הציגה עצמה כבת 17. חיילים שהיו מעורבים במגע מיני עם הנערה הועמדו לדין משמעתי בפני מפקד הבסיס החדש ונדונו לעונשי מחבוש לתקופות של מספר שבועות.
היסטוריה > העשור הראשון של המאה העשרים ואחת > קליטת בסיס לוד

ב-25 באוגוסט 2008, כחלק מהמגמה הכלל-צה"לית של העברת בסיסים מהמרכז לנגב, קלט הבסיס את כל טייסות התובלה של חיל-האוויר ורוב היחידות אשר פעלו בעבר בבסיס לוד (בח"א 27): טייסות C-130 הרקולס "קרנף", בואינג 707 "ראם" וגאלפסטרים 5 "נחשון". ב-27 באוגוסט נחנך באופן רשמי בח"א 28, בטקס חגיגי ובמעמד נשיא המדינה שמעון פרס, שר הביטחון אהוד ברק, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי ומפקד חיל האוויר האלוף עידו נחושתן. לאור השינוי והפיכת הבסיס מכנף לבח"א, הועלה תקן דרגת מפקד הבסיס מאל"ם לתא"ל. בכך נוצר לראשונה מצב בחיל האוויר, שבו מפקד טייס תובלה על בסיס שבו מוצבים מטוסי קרב.
לקראת קליטת מערך התובלה, הורחבו תשתיות הבסיס בהשקעה של כ-1.5 מיליארד שקל. באפריל 2008 נחנך מסלול המראה חדש שבאותה תקופה היה מסלול ההמראה הארוך ביותר במזרח התיכון.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21 > הפריצה לבסיס

בפברואר 2021 חדר לשטח הבסיס שוהה בלתי חוקי מהרשות הפלסטינית תושב דאהרייה שבהר חברון שברח מהמשטרה ברכב החשוד כגנוב. הפורץ נכנס במהירות גבוהה דרך שער היציאה לרכבים, עלה על מחסום דוקרנים וכתוצאה מכך צמיגי רכבו נוקרו, ועל כן נמלט רגלית לתוך שטח הבסיס. לאחר חיפוש שארך מספר שעות, בסיוע יחידות ההגנה הקרקעית של הבסיס, יחידת חוזי, כוחות משטרה ומסוקים, נמצא כי החשוד שהה בבסיס משך 6 דקות ולאחר מכן טיפס על גדר תיל וגדר בגובה כ-5 מטרים ונמלט ללא שנתפס. האירוע עורר שיח ודיון תקשורתי, גם על רקע פריצות לבסיסי צה"ל שהתרחשו בתקופה שלפני האירוע. בנוסף, נעשתה השוואה גם לתקרית אבטחה שמנעה את כניסת חלק ממשלחת אלוף פיקוד דרום, הרצי הלוי, לבסיס חצרים, כאשר כוחות האבטחה של בסיס נבטים לא הצליחו למנוע את כניסת החשוד ולהביא לתפיסתו, במקרה זה. רק כעבור כשבועיים החשודים במעשה נתפסו: שני ישראלים תושבי דימונה, בדואי מהפזורה הבדואית שסייעו לחודר, וכן נתפס שוהה בלתי חוקי מהרשות הפלסטינית שהוא החשוד שחדר לבסיס.
במתקפה האווירית של איראן על ישראל ב-14 באפריל 2024 פגעו טילים בליסטיים בבסיס. הטילים גרמו לנזק קל והבסיס המשיך לתפקד.
מתקנים צבאיים נוספים

בבסיס פועל מכ"ם מטיפוס X band (אנ'), השייך לארצות הברית. למכ"ם יכולת לאתר איומים אוויריים ממרחק של כ-5,000 קילומטרים וכך לתת לישראל זמן התראה ארוך יותר.
בבסיס קיים מתקן מעצר המופעל על ידי המשטרה הצבאית, הנותן מענה גם ליחידות ולבסיסים הסמוכים לנבטים.
סמלי הבסיס

סמל הבסיס המופיע בתג היחידה, מורכב משדות ירוקים המסמלים את מסלולי הטיסה, רכס הרים חום המייצג את הרי עירא שבצילם חוסה הבסיס, ושני חצים. ישנן גרסאות ישנות עם רכס הרים כתום או צהוב. בעידן שבו היה הבסיס כנף קרב, ייצגו החצים את שתי הטייסות שהיו בבסיס עם הקמתו (115 ו־116). עם קליטת טייסות התובלה של בח"א 27 בבסיס ובכך הפיכתו לבסיס משולב קרב־תובלה, שוּנה במקצת עיצוב הסמל על ידי המעצב יגאל גבאי, כאשר כעת, החץ השמאלי הוא גדול יותר ובעל שובל תכלת־לבן (המייצג את מטוסי התובלה) ואילו החץ הימני (המייצג את מטוסי הקרב) נותר בצורתו המקורית, עם שובל שחור־אדום. שני החצים מכוונים לשמיים כחולים.
אחד מסמלי הבסיס הוא אנדרטה המציגה את מטוס המיסטר IV‏ A ממריא בחדות לשמים, והמוצבת בצומת מרכזי בבסיס. המטוס, מספר זנב 67, שהיה בשירות טייסת 116, מייצג את המעבר מהעידן התת-קולי לעידן מטוסי הקרב העל־קוליים.
איכות הסביבה

בשנת 2005, תחת הכותרת "נבטים ירוקים בנגב", הוביל מפקד הבסיס, ארז רון, מהלך לעמידה בתקני איכות הסביבה הישראליים. כחלק מזה נסגרה המזבלה בבסיס, החלה קבורה מסודרת של עודפים טבעיים (כגון עצים), הוגדרו נוהלי איכות סביבה מחמירים (כגון שימוש בסופחים בזמן דליפת דלק על מנת למנוע חלחול למי תהום) וטונות של שאריות מתכת נמכרו לגריטה. בראשית 2006 קיבל הבסיס את תו התקן של המשרד להגנת הסביבה.
מהלך זה אינו ייחודי בחיל, ומהלך דומה נעשה גם בבסיס רמת דוד.
נמל התעופה הבינלאומי נבטים

בשנת 1986, הציע לראשונה שר הכלכלה והתכנון, גד יעקבי, להקים נמל תעופה בינלאומי באזור נבטים, כדי להקטין את העומס בנתב"ג ולעודד את פיתוח הנגב.
בראשית 2012 המליץ שר התחבורה על הקמת נמל תעופה בינלאומי חדש בנבטים, תוכנית זו באה בעקבות התנגדות להקמת שדה חדש במנחת מגידו, תושבים באזור הנגב העלו קמפיין בעד הפרויקט בעידוד עיריית באר שבע ומועצות מקומיות נוספות.
בסוף שנת 2024 ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את התוכנית להקמת שדה תעופה בינלאומי שיבנה בנגב באזור בסיס נבטים.
מפקדי הבסיס

לאור העובדה שבבסיס נבטים קיימים גם מטוסי קרב וגם תובלה, באופן מסורתי מפקד הבסיס הוא טייס קרב וסגנו טייס תובלה, אם מפקד הבסיס טייס תובלה אז סגנו יהיה טייס קרב.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| דן פסח |  | מפקד כנף 28 במלחמת לבנון הראשונה |
| רון חולדאי |  | לימים ראש עיריית תל אביב |
משה מלניק: 
אבי ברבר: 
| גיל רגב | 1990–1992 | לימים ראש אכ"א |
| עודד סחף | 1992–1994 |  |
| עמוס ידלין | 1994–1995 | לימים ראש אמ"ן |
| אל"ם רז גור אריה | 1995–1997 |  |
| אל"ם אביב תמיר | 1997–1999 |  |
| אל"ם תמיר ספרא | 1999–2001 |  |
| אל"ם אבי יעקבי (ג'ק) | 2001–2003 |  |
| אל"ם ארז רון | 2004–2006 |  |
| אל"ם אמיר הרפז | 2006–2008 |  |
| תא"ל עדן אטיאס | 2008–2011 |  |
| תא"ל רונן שמחי | 2011–2013 |  |
| תא"ל ליהוא הכהן | 2013–2016 |  |
| תא"ל איל גרינבוים (גריני) | 2016–2019 |  |
| תא"ל עומר טישלר | 2019 – 2021 |  |
| תא"ל גלעד קינן | 4 באוגוסט 2021–23 ביולי 2023 |  |
| תא"ל יותם סיגלר | 23 ביולי 2023 – הווה |  |
שיכון משפחות

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
סוג יישוב: שיכון משפחות בבסיס של חיל האוויר


שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה עדי.
הערות שוליים

↑  יה"ק 5700, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  איה אינגל, ‏הצצה לאחת היחידות המסווגות בחיל, באתר חיל האוויר הישראלי, 20 באוגוסט 2020
↑  "מעוף רחב" - רב־זרועיות בין חיל המודיעין לחיל האוויר, סא"ל ש'. כתבה באתר המרכז למורשת המודיעין
↑  ליאת בלומברגר, ‏מלאו אס"מינו, באתר חיל האוויר הישראלי, 2 במרץ 2009
↑  זהר בונה, ‏האספנים, באתר חיל האוויר הישראלי, 31 באוקטובר 2016
↑  סמל מנחם ספירא, ‏הכירו את פלגת החרדים שמגינה על בסיס נבטים, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  נחנך קוו "ארקיע" באר־שבע-חיפה, על המשמר, 8 באוקטובר 1958
↑  שלמה גבעון, "לא לסקרים ולהודעות אנו זקוקים - אלא לשדה־תעופה", מעריב, 12 במרץ 1969
↑  יוסף פריאל, אהד משדות התעופה הצבאיים בנגב ישמש התעופה האזרחית, דבר, 15 באוקטובר 1978
↑  הוראת פינוי לבדווים באיזור נמל התעופה שיקום בנגב, דבר, 17 בדצמבר 1978
↑  פרם אצל אבו־רביע: בעד הפקעות תוך תשלום פיצוי הוגן, דבר, 27 בנובמבר 1979
↑  יהושע ביצור, ועדת השרים שוב תדון בהפקעת אדמות הבדווים, מעריב, 31 ביולי 1979
↑  5 דונם שלחין תמורת כל 100 דונם קרקע, מעריב, 7 בדצמבר 1979
↑  מושלם עד, היתפנו 580 משפחות הבדואים משטח שדה התעופה, דבר, 27 ביולי 1980
↑  נפתח סניף "אל על" בבאר שבע, מעריב, 18 בנובמבר 1986
↑  אורי בינדר, ועדה תמליץ על הקמת שדה תעופה בינלאומי בבסיס חיל־האוויר נבטים, מעריב, 3 במאי 1990
↑  בטאון חיל האוויר, גיליון 169 - תרגיל בAנגלית
↑  NFC - מפקד נבטים פורש בגלל פרשת האונס
↑  נוסח המכתב המלא של מח"א לחיל
↑  עמוס הראל, החיילים ששכבו עם הילדה יישפטו על התנהגות לא הולמת, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2006
↑  מאסרים קצרים בפרשת "האונס בבסיס", באתר וואלה, 15 בספטמבר 2006
↑  בסיס התובלה המרכזי של חיה"א בלוד עובד לנגב – גלי צה"ל
↑  ההרקולסים יעזבו את לוד בפעם האחרונה - nrg
↑  נחנך המסלול החדש בנבטים, אתר חיל האוויר, 9 באפריל 2008
↑  לילך שובל, הפריצה לבסיס נבטים: טיפס על 3 גדרות ונמלט, באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2021
↑  מחסום הכניסה תקול, שיכון המשפחות הופקר: כישלון האבטחה בחדירה לנבטים, באתר וואלה, 9 בפברואר 2021
↑  שי לוי, ‏החדירה לבסיס חיל האוויר: "זה אירוע שיא, רע ומביך", באתר ‏מאקו‏, 9 בפברואר 2021
↑  ערוץ 7, כמעט שבועיים אחרי: נעצר החשוד בפריצה לבסיס נבטים, באתר ערוץ 7, 21 בפברואר 2021
↑  אלישע בן קימון, טילים בליסטיים התפוצצו בנבטים, דובר צה"ל: "הבסיס מתפקד. איראן נכשלה", באתר ynet, 14 באפריל 2024
↑  U.S. Deploys Radar, Troops To Israel מאתר defensenews
↑  כתבה בבטאון חיל האוויר בנושא נבטים ירוקים בנגב, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  יש לבנות שדה תעופה בי"ל ממזרח לבאר־שבע, מעריב, 10 ביוני 1986
↑  זיו ריינשטיין‏, "נתב"ג 2" יקום בנגב? כך ייראה שדה התעופה הבינלאומי בנבטים, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2018
↑  יסמין גיל, "נמל תעופה בינלאומי בנבטים יגביר את התיירות לנגב וייצור תעסוקה באזור", באתר כלכליסט, 22 במרץ 2010
↑  הממשלה אישרה: שדה תעופה בינלאומי חדש יבנה בנגב,  באתר כיפה, 29 בדצמבר 2024
↑  מפקד חדש לבסיס חיל האוויר בנבטים, באתר ערוץ 7
↑  הגדרת יישובים ואזורים כבעלי עדיפות לאומית, משרד ראש הממשלה
סמלו הקודם של בסיס נבטים, בעת היותו במעמד כנף
תא"ל איל גרינבוים מארח את שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן בעת ביקורו בבסיס נבטים, דצמבר 2017