stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם אשר (איש ציבור)
היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה אשר היה איש ציבור יהודי בהולנד. אשר היה מבעלי מפעל היהלומים החשוב ביותר באמסטרדם. ב-1932 נבחר ליושב-ראש הוועדה המתמדת של ארגון הקהילות האשכנזיות וליושב-ראש מועצת הקהילה של אמסטרדם, ובכך הפך לאישיות החשובה והייצוגית ביותר ביהדות הולנד.
ב-10 במאי 1940 פלש צבא גרמניה להולנד והכניעו אותה בתוך ימים אחדים. בתוך זמן קצר החלה מסכת הרדיפות החוקיות, הכלכליות והחברתיות של יהודי הולנד. עוד באותו חודש, פנה אשר יחד עם פרופסור דוד כהן לגרמנים והודיעו שהם נציגי יהדות הולנד. מעט אחר כך התברר שיש צורך בגוף אשר ייצג את יהדות הולנד, ארגון גג שיחלוש על כל האגודות.
בנובמבר 1940 פוטרו כל הפקידים היהודים בשירות הציבורי. בסוף ינואר 1941 התקיים ברובע היהודי של אמסטרדם מצעד של התנועה הנאצית ההולנדית (נ.ס.ב). היה ידוע שהצועדים יהיו חמושים בסכינים ובנשק קר, ויהודים נערכו לכך וניסו להתגונן. במהלך העימותים, חבר נ.ס.ב בשם סטניסלב קוט נהרג, והיהודים חששו שהדבר יביא לתגובה קשה של השלטונות. פרופסור כהן נקרא אל השלטונות הגרמניים ואולץ לחתום על התחייבות שהיהודים ימסרו את נשקם. הוא חתם, ובכך הודה בעצם שיש ליהודים נשק. ההצהרה התייחסה רק ליהודים שגרו בשכונה של יודנראט.[דרושה הבהרה]
ב-12 בפברואר 1941 אשר קיבל עליו להקים עם ידידו פרופסור דוד כהן מועצת יהודים לאמסטרדם ובה 17 חברים. היודסה ראט הוקם ואשר וכהן מונו ליושבי ראש משותפים. הם שילבו את המנגנון של הוועדה לעניינים יהודיים מיוחדים של הוועד למען הפליטים יהודים שהם עמדו בראשם כתשתית ארגונית ליודסה ראט.
הקמת היודסה ראט

בעקבות המהומות ברובע היהודי באמסטרדם בפברואר 1941, הורה נציג האס אס בהולנד על הקמת מועצה יהודית – יודסה ראט. ביודסה ראט היו חברים נכבדי הקהילה ורבנים. בראשית דרכו התבסס היודסה ראט על תרומות, אך בעקבות תהליך האריזציה קיבל היודסה ראט חלק קטן מההון שנגזל מהיהודים כדי לקיים את פעילותו. היודסה ראט היה חייב להציג בפני הגרמנים דו"חות על הוצאת הכספים שהוקצו לו. ליודסה ראט הותר אף לגבות מיסים מהיהודים למימון פעילותו. בראשית הדרך פעלו היודסה ראט והוועדה היהודית המתאמת במקביל ובשיתוף פעולה. אך בעקבות חילוקי דעות בין הארגונים ביטלו הגרמנים את הוועדה היהודית המתאמת באוקטובר 1941.
היודסה ראט הפך לארגון הרשמי של יהודי הולנד והיה אחראי לכל תחומי החיים של היהודים. היודסה ראט חויב לטפל בשורה ארוכה של בעיות ונושאים. ילדים יהודים חויבו ללמוד רק בבתי ספר שהיו בפיקוח היודסה ראט. ילדים לא הורשו לפנות אל פקידי השלטון ההולנדי או הגרמני, אלא באמצעות היודסה ראט. מי שרצה לעבור דירה או לנסוע למקום כלשהו מחוץ לעיר שלו היה חייב לפנות אל יודסה ראט, כך נעשו היהודים תלויים ביודסה ראט.
מתחילת קיומו היה היחס ליודסה ראט גם אהוב וגם שנוא, שכן לצד מילוי הוראות הגרמנים גם ראה והציג את עצמו ואף פעל כמייצג האינטרסים של היהודים, השינוי בתפקידו גרם למהפך עמדת הקהילה היהודית כלפיו. במרץ 1941 סונף הוועד למען פליטים יהודים באופן רשמי ליודסה-ראט בהוראת משטרת הביטחון הנאצית. היודסה-ראט המשיך בפעילותו של ועד הפליטים, כאחראי הרשמי לסיוע לאלפי המהגרים היהודים הגרמנים ברחבי הולנד הכבושה, שחלקם היו עצמאיים וחלקם נמצאו במחנות מיוחדים לפליטים.
בסוף 1941 החליט ארתור זייס-אינקווארט להטיל את הטיפול בכל יהודי הולנד על היודסה-ראט של אמסטרדם מבלי ששונה שמו, אך בלי להעניק לו מעמד משפטי.
בינואר 1942 החלו הנאצים לרכז את יהודי הולנד בשני יעדים: עיר הבירה אמסטרדם ומחנה וסטרבורק ליהודים חסרי נתינות. השלטונות ריכזו בהדרגה יהודים מאזורים שונים בהולנד. בהמשך הקימו הנאצים מחנה סמוך לעיירה ווכט. במרץ 1942 חויבו יהודי הולנד מגיל 6 לתפור לבגדיהם טלאי צהוב. הגרמנים איימו כי יהודי שייתפס ללא טלאי ישלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. הפקודה התקבלה בביקורת גדולה בקרב הציבור ההולנדי, הולנדים אף נשאו את הטלאי במחאה. אולם עם הזמן ועם התגברות הגזירות הלכה המחאה ודעכה. ביוני 1942 נשלחו 2,000 יהודים ראשונים לאושוויץ במסווה של "העסקה משטרתית". שילוחם של ילדים וזקנים הבהיר את מטרתו האמיתית של שילוח היהודים. משלב זה החלו משלוחים רצופים של אלפי יהודים דרך המחנה בווסטרבורק לאושוויץ וסוביבור. ה"יודסה ראט" נאלץ לספק כמה שבועות משלוח של אלפי יהודים להשמדה. ב-2 באוקטובר 1942 נערך מבצע ארצי מקיף כדי להחיש את שילוח הקורבנות. כל הגברים במחנות העבודה בכל הולנד הועברו לווסטרבורק ואליהם צורפו משפחותיהם באמסטרדם, בסך-הכול 12,296 נפש. מחנה וסטרבורק לא היה מסוגל לקלוט המון אדם כזה, ובתוך יום השתררו שם תנאים איומים. אך הגרמנים הגדילו את המכסות לרכבות המסיעות מזרחה, והן הקלו את העומס בווסטרבורק בהעבירן בחודש אחד 7,463 יהודים להשמדה.
בספטמבר 1943 נשלחו גם אשר וכהן למחנות במזרח אירופה. ב-20 ביוני 1943 נעשה מצוד בשכונות שבהן גרו יהודים. בשני המצודים יחדיו נעצרו 8,850 יהודים והועברו לווסטרבורק. היודסה ראט המקוטע המשיך לפעול, ואולם, ב-29 בספטמבר 1943 הועברו לווסטרבורק כמעט כול היהודים שנשארו, כ-2,000 נפש, וביניהם אשר וכהן. לשני יושבי-הראש נמסר בווסטרבורק שהיודסה ראט חדל להתקיים.
אחרי המלחמה

הן אשר והן כהן שרדו את המלחמה. לאחר תום המלחמה התנהל ויכוח סוער בנוגע לאחריותם של אשר וכהן לשילוח היהודים, והשלטונות ההולנדיים אף עצרו אותם. עם שובם של אנשי היודסה ראט להולנד, הוטחו נגדם האשמות קשות הן בציבור היהודי והן מצד שלטונות הולנד. כהן ואשר נעצרו כדי להעמידם לדין, ואולם, בסופו של דבר לא התקיים המשפט, בין השאר משום שהתברר, יותר ויותר, מה רב חלקם של הגורמים ההולנדיים בפשע נגד היהודים. 'בית דין של כבוד' שהקימו היהודים הרשיע בפסק-דינו את אשר וכהן בחמישה סעיפים: הקמת היודסה ראט עצמו; הוצאת השבועון; ההוראות שניתנו בדבר השילוחים למזרח אירופה; מעורבות בהפצת הטלאי הצהוב: בחירת 7,000 האנשים לשילוח. על-פי פסק הדין היו שני האישים מנועים מלמלא תפקיד של כבוד במוסדות יהודים. בשנת 1950 בוטל פסק-הדין בידי ארגון הקהילות האשכנזיות. אשר עצמו לא הכיר בסמכותו של אותו בית דין יהודי, ניתק את קשריו עם הציבור היהודי ואף נקבר בבית קברות לא-יהודי.
הערות שוליים

↑  מרים בולה, מכתבים שלא נשלחו: אמסטרדם, וסטרבורק, ברגן-בלזן, ירושלים: יד ושם
1 2 3  אשר אברהם (1880–1950), באתר מרכז המידע אודות השואה, יד ושם
1 2  כהן דוד (1882–1967), באתר מרכז המידע אודות השואה, יד ושם
↑  יהדות הולנד, באתר המכון ללימודי השואה
↑  יודסה ראט, באתר מרכז המידע אודות השואה, יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257934205171  BPN: 65882304  GND: 123488516  ISNI: 0000 0000 6683 5300  LCCN: n80084355  VIAF: 62456339   WorldCat (עם VIAF): 62456339
קבינט הקורונה

ועדת השרים לעניין ההתמודדות עם משבר הקורונה והשלכותיו (מכונה בקיצור: קבינט הקורונה) הייתה ועדת שרים של ממשלת ישראל אשר מונתה לשם התמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל וההשפעות שלה על מדינת ישראל.
היסטוריה

הוועדה הוקמה לראשונה בהחלטת ממשלת ישראל ה-35 בתאריך 24 במאי 2020 במקביל להקמת הקבינט המדיני-ביטחוני של הממשלה. הוועדה הוקמה למשך תקופת כהונתה של ממשלה זו בלבד.
ב-26 ביולי 2020, החליטה הממשלה על צמצום הקבינט בחצי.
ב-23 ביוני 2021, פחות משבועיים לאחר השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש החליטה ממשלה זו להקים את הקבינט בשנית, לאור העלייה בתחלואה. ב-4 באוגוסט 2021 פורסם כי יאיר לפיד שר החוץ וראש הממשלה החלופי לא משתתף באופן קבוע בדיוני הוועדה. לפיד התנצל והודיע שישתתף מעתה בדיונים. ב-5 באוגוסט פורסם כי אביגדור ליברמן שר האוצר אף הוא איננו משתתף בדיוני הוועדה. לאחר שהושמעה ביקורת על כך שהקבינט לא התכנס קרוב לחודש (מאז 30 באוגוסט) הוחלט שהוא יתכנס ב-3 באוקטובר 2021.
בינואר 2022, שונה החוק כך שגודל הקבינט יהיה 6 לפחות.
הוועדה לא הוקמה מחדש עם הקמת ממשלת ישראל ה-37.
תפקידים וסמכויות

לשמש מסגרת תיאום עליונה בין כלל הגורמים הממשלתיים העוסקים בטיפול במשבר הקורונה על מנת לטייב את פעולותיה של הממשלה בכל הנוגע להשלכות המשבר על התחום הבריאותי, החברתי והכלכלי.
לרכז את אסטרטגיית היציאה של מדינת ישראל ממשבר זה בהיבטים השונים, ובכלל זה מתן מענה בסוגיות של תעסוקה, תמיכה כלכלית למגזר העסקי, העצמאים והמגזר השלישי, הסרת חסמים ופעולות נוספות להתמודדות עם המיתון שאליו נקלע המשק הישראלי.
לעסוק בהיערכות לקראת התפרצות חוזרת של נגיף הקורונה, לרבות גיבוש תוכנית להתמודדות עם התפרצות זו, ככל שתהיה.
להכריז על מצב חירום לפי חוק סמכויות מיוחדות
להתקין תקנות במצב חירום לפי חוק סמכויות מיוחדות
הרכב הוועדה בעת כהונת ממשלת ישראל ה-36

יש עתיד: 2 חברים (כולל יו"ר)
תקווה חדשה: 3 חברים
כחול לבן: 2 חברים
העבודה: חבר אחד
ישראל ביתנו: חבר אחד
מרצ: חבר אחד
ימינה: חברה אחת
| שם> שרים החברים בוועדה על פי חוק | שם> שרים החברים בוועדה על פי חוק | תפקיד> שרים החברים בוועדה על פי חוק | סיעה> שרים החברים בוועדה על פי חוק | סיעה> שרים החברים בוועדה על פי חוק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | יאיר לפיד | ראש הממשלה ושר החוץ - יו"ר הוועדה |  | יש עתיד |
|  | ניצן הורוביץ | שר הבריאות |  | מרצ |
|  | אורנה ברביבאי | שרת הכלכלה והתעשייה |  | יש עתיד |
|  | עמר בר לב | השר לביטחון פנים |  | העבודה |
|  | בני גנץ | שר הביטחון |  | כחול לבן |
|  | אביגדור ליברמן | שר האוצר (לא משתתף בפועל) |  | ישראל ביתנו |
|  | גדעון סער | שר המשפטים |  | תקווה חדשה |
שרים נוספים
|  | זאב אלקין | שר הבינוי והשיכון |  | תקווה חדשה |
|  | יפעת שאשא ביטון | שרת החינוך |  | תקווה חדשה |
|  | איילת שקד | שרת הפנים |  | ימינה |
משקיפים
|  | חמד עמאר | שר במשרד האוצר |  | ישראל ביתנו |
מוזמנים קבועים נוספים לוועדה
|  | איל חולתא | ראש המטה לביטחון לאומי | ראש המטה לביטחון לאומי | ראש המטה לביטחון לאומי |
|  | נעמה שולץ | מנכ"לית משרד ראש הממשלה | מנכ"לית משרד ראש הממשלה | מנכ"לית משרד ראש הממשלה |
|  | רם בלינקוב | מנכ"ל משרד האוצר | מנכ"ל משרד האוצר | מנכ"ל משרד האוצר |
|  | נחמן אש | מנכ"ל משרד הבריאות | מנכ"ל משרד הבריאות | מנכ"ל משרד הבריאות |
|  | גלי בהרב מיארה | היועצת המשפטית לממשלה | היועצת המשפטית לממשלה | היועצת המשפטית לממשלה |
הרכב הוועדה בעת כהונת ממשלת ישראל ה-35

הליכוד: 4 חברים
כחול לבן: 5 חברים
העבודה: 2 חברים
ש"ס: חבר אחד
יהדות התורה: חבר אחד
| שם> שרים | שם> שרים | תפקיד> שרים | סיעה> שרים | סיעה> שרים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | בנימין נתניהו | ראש הממשלה ויו"ר הוועדה |  | הליכוד |
|  | יולי אדלשטיין | שר הבריאות ומ"מ יו"ר הוועדה |  | הליכוד |
|  | בני גנץ | ראש הממשלה החלופי ושר הביטחון |  | כחול לבן |
|  | ישראל כץ | שר האוצר |  | הליכוד |
|  | אמיר אוחנה | השר לביטחון פנים |  | הליכוד |
|  | גבי אשכנזי | שר החוץ |  | כחול לבן |
|  | יזהר שי | שר המדע והטכנולוגיה |  | כחול לבן |
|  | אבי ניסקורן | שר המשפטים |  | כחול לבן |
|  | עמיר פרץ | שר הכלכלה והתעשייה |  | העבודה |
|  | אריה דרעי | שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל |  | ש"ס |
|  | מירב כהן | השרה לשוויון חברתי |  | כחול לבן |
|  | יעקב ליצמן | שר הבינוי השיכון |  | יהדות התורה |
שרים נוספים שהיו חברים בוועדה לפני צמצומה
|  | יואב גלנט | שר החינוך |  | הליכוד |
|  | איציק שמולי | שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים |  | העבודה |
|  | מירי רגב | שרת התחבורה |  | הליכוד |
|  | אסף זמיר | שר התיירות |  | כחול לבן |
מוזמנים קבועים נוספים לוועדה
|  | מאיר בן שבת | ראש המטה לביטחון לאומי | ראש המטה לביטחון לאומי | ראש המטה לביטחון לאומי |
|  | רונן פרץ | מנכ"ל משרד ראש הממשלה | מנכ"ל משרד ראש הממשלה | מנכ"ל משרד ראש הממשלה |
|  | קרן טרנר אייל | מנכ"לית משרד האוצר | מנכ"לית משרד האוצר | מנכ"לית משרד האוצר |
|  | חזי לוי | מנכ"ל משרד הבריאות | מנכ"ל משרד הבריאות | מנכ"ל משרד הבריאות |
|  | אביחי מנדלבליט | היועץ המשפטי לממשלה (או נציגו) | היועץ המשפטי לממשלה (או נציגו) | היועץ המשפטי לממשלה (או נציגו) |
ראו גם

ועדת הקורונה
כוח המשימה של הבית הלבן לנגיף הקורונה - המקבילה האמריקאית לקבינט הקורונה
תקנות שעת חירום למאבק בנגיף הקורונה
ועדת השרים לענייני אזור מוגבל
הערות שוליים

↑  טל שלו‏, יוצאים לדרך: קבינט הקורונה של הממשלה החדשה התכנס לראשונה, באתר וואלה, 27 במאי 2020
↑  מתן חודורובספי עובדיה, הרכב קבינט הקורונה צומצם; הממשלה העבירה את תוכנית המענקים, באתר חדשות 13, 26 ביולי 2020
↑    מערכת מקור ראשון, ‏בנט בנתב"ג: "נקים מחדש את קבינט הקורונה", בעיתון מקור ראשון, 22 ביוני 2021
↑  איתמר אייכנר, סגר על הפרק - אבל לפיד לא משתתף בישיבות קבינט הקורונה, באתר ynet, 5 באוגוסט 2021
↑  מיכאל שמש, לא רק לפיד: שר האוצר ליברמן נעדר מדיוני קבינט הקורונה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 באוגוסט 2021
↑  טל שלו‏, אחרי חודש ללא דיון: קבינט הקורונה יתכנס בשבוע הבא ברקע הביקורת, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2021
↑  טל שלו‏, חיזוק הפיקוח הפרלמנטרי ושינוי הרכב הקבינט: הכנסת אישרה את חוק הקורונה החדש, באתר וואלה, 25 בינואר 2022
↑  משקיפה
↑  משקיף
| ועדות שרים |
| --- | --- | --- |
| קבינטים | הקבינט המדיני-ביטחוני • הקבינט החברתי-כלכלי • קבינט הדיור  • קבינט העלייה והקליטה |  |
| נוספים | ועדת השרים לענייני חקיקה • ועדת השרים להצטיידות • ועדת השרים למתן היתר לפרסומים • ועדת שרים לעניין מוכנות הזירה האזרחית למצבי חירום • ועדת השרים לענייני שירות ביטחון כללי |  |
| בעבר | ועדת החמישה • המטבח • ועדת השרים להתיישבות • הקבינט לשוויון מגדרי • קבינט הקורונה • ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים |  |
| מגפת הקורונה בישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| חלק ממגפת הקורונה העולמית | חלק ממגפת הקורונה העולמית |  |
| גופים ממשלתיים וארגונים | משרד הבריאות • משרד האוצר • משרד הביטחון • קבינט הקורונה • מערכת הבריאות בישראל • מגן דוד אדום • מפקדת "אלון" • ועדת הקורונה • מרכז המידע והידע הלאומי למערכה בקורונה • מכון גרטנר • המכון למחקר ביולוגי בישראל • המטה לביטחון לאומי • מגן ישראל |  |
| חיסונים | לתת כתף • חיסון פייזר • חיסון מודרנה • פיתוח חיסון במכון הביולוגי |  |
| תקנים | התו הסגול • מתווה הרמזור • התו הירוק |  |
| טכנולוגיות למניעת הדבקה | המגן (אפליקציה) • הכלי |  |
| חקיקה | תקנות שעת חירום למאבק בנגיף הקורונה • צו בריאות העם (בידוד בית) • חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש |  |
| בעלי תפקידים עד 17 במאי 2020 | ראש הממשלה, בנימין נתניהו • שר הבריאות, יעקב ליצמן • שר האוצר, משה כחלון • שר הביטחון, נפתלי בנט • מנכ"ל משרד הבריאות, משה בר סימן טוב • המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, איתמר גרוטו • ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, סיגל סדצקי |  |
| בעלי תפקידים החל מ-17 במאי 2020 | ראש הממשלה, בנימין נתניהו • ראש הממשלה החלופי ושר הביטחון, בני גנץ • שר הבריאות, יולי אדלשטיין • שר האוצר, ישראל כ"ץ • מנכ"ל משרד הבריאות, חזי לוי (משה בר סימן טוב עד 18 ביוני 2020) • הממונה הלאומי לנגיף הקורונה, נחמן אש (רוני גמזו עד נובמבר 2020) • המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, איתמר גרוטו (עד  פברואר 2021) • ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, שרון אלרעי פרייס (סיגל סדצקי עד יולי 2020) |  |
| בעלי תפקידים החל מ-13 ביוני 2021 | ראש הממשלה, נפתלי בנט • ראש הממשלה החלופי ושר החוץ, יאיר לפיד • שר הבריאות, ניצן הורוביץ • שר האוצר, אביגדור ליברמן • שר הביטחון, בני גנץ • מנכ"ל משרד הבריאות, נחמן אש (חזי לוי עד 11 ביולי 2021) • הממונה הלאומי לנגיף הקורונה, סלמאן זרקא (נחמן אש עד 14 ביולי 2021) • המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, ספי מנדלוביץ' (מ-5 בספטמבר 2021) • ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, שרון אלרעי פרייס |  |
| שונות | השפעת מגפת הקורונה על ישראל |  |
משאל העם בגיברלטר (1967)

מכונית שנצבעה בצבעי דגל הממלכה המאוחדת בחגיגות לאחר קבלת תוצאות משאל העם.
רחוב דבילס גאפ בעיר העילית של גיברלטר. המדרגות נצבעו בצבעי דגל הממלכה המאוחדת.
משאל העם בגיברלטר הוא משאל עם שנערך ב-10 בספטמבר 1967, ובמהלכו נדרשו תושבי גיברלטר להכריע בסוגיית הריבונות בגיברלטר: האם רצונם להיות תחת ריבונות ספרדית כאשר גיברלטרים בעלי אזרחות בריטית יוכלו לשמור על אזרחותם, וכן גיברלטר תהיה בעלת מעמד מיוחד בספרד; או להישאר תחת ריבונות בריטית ולקבל אוטונומיה.
סקירה

בספטמבר 1963 התכנסה הוועדה לדה-קולוניזציה של האו"ם כדי לדון ב"דה-קולוניזציה" של גיברלטר. במהלך הדיון תמכו מדינות דרום אמריקה, מדינות ערב ואפריקה בעמדתה של ספרד של פרנקו בקולניות רבה. פרנקו תרגם את התמיכה בו כלגיטימציה לתוקפנות רבה יותר, וב-1965 הטיל מגבלות תנועה על הכניסה והיציאה מגיברלטר שהפכו בהדרגה למצור כלכלי של ממש. בריטניה התלוננה כי התנועה מסביב לצוק קטנה ב-95%, אך למרות זאת תבעו המדינות התומכות בספרד את השבת גיברלטר לידי ספרד, ובסוף 1966 אף הביאו את העצרת הכללית של האו"ם לגנות את עמדת בריטניה בסוגיית גיברלטר כ"מעשה חמור של תוקפנות בריטית נגד ספרד".
בהתאם להחלטה 2070 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות (נתקבלה ב-16 בדצמבר 1965), החלו ממשלות ספרד ובריטניה בשיחות רשמיות לגבי סוגיית הריבונות בגיברלטר במהלך שנת 1966. ב-18 במאי 1966 הציע שר החוץ הספרדי פרננדו קסטילה לממשלת בריטניה הצעה בת שלושה סעיפים:
ביטול הסכם אוטרכט והחלת ריבונות ספרדית על גיברלטר.
המשך הימצאותו של בסיס הצי המלכותי הבריטי בגיברלטר, כאשר לגבי אופן הפעילות שלו ייחתם הסכם אנגלי-ספרדי ספציפי.
חקיקת "חוק אישי" עבור הגיברלטרים תחת ערבות של האו"ם, השומר על האינטרסים התרבותיים, החברתיים והכלכליים שלהם בגיברלטר או בכל מקום אחר בספרד; כן תינתן להם האפשרות להוסיף ולהחזיק באזרחות הבריטית.
הצעה זו הובאה למשאל עם בגיברלטר, כאשר שתי אפשרויות הועמדו לבחירה:
להעביר את הריבונות על גיברלטר לספרד, בהתאם להצעה שהוצעה על ידי ממשלת ספרד לממשלת הוד מלכותה ב-18 במאי 1966; או
לשמור על הריבונות הבריטית בגיברלטר, כאשר מוסדות דמוקרטיים מקומיים יוקמו שם.
ההצעה הספרדית הייתה בעלת סיכוי קטן להתקבל על ידי הגיברלטרים. זאת משום שההצעה הגיעה מספרד של פרנקו, הדיקטטורה שצמחה מתוך מלחמת האזרחים האלימה ורווית הדם שהתרחשה בשנות ה-40, שכעת לא איפשרה לתושבי ספרד עצמם את הזכויות האזרחיות הבסיסיות. יתר על כן, הכלכלה הספרדית, אם כי החלה לצמוח, עדיין הייתה נחשלת ומעמד העובדים בצד הספרדי של הגבול חי בעוני רב. לעומת זאת, בריטניה העניקה עד כה לתושבי גיברלטר את מלוא הזכויות האזרחיות, וכעת הציעה גם אוטונומיה. כמו כן, כלכלת גיברלטר הייתה מפותחת לאין ערוך מכלכלת ספרד. סיבות אלו גרמו לכך שהסיכויים לתמיכה בהצעה הספרדית בקרב תושבי גיברלטר היו אפסיים.
סקירה > תוצאות

| אפשרויות הבחירה | מספר הקולות |  % |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ריבונות בריטית | 12,138 | 99.64 |  |  |
| ריבונות ספרדית | 44 | 0.36 |  |  |
| פתקים ריקים/פסולים | 55 |  -  |  |  |
סך הכל: 12,237

במשאל העם הצביעו 12,138 לטובת ריבונות בריטית ורק 44 לטובת ריבונות ספרדית. ספרד ביטלה את התוצאה של משאל העם, כינתה את תושבי העיר "פסאודו-גיברלטרים" (גיברלטרים מדומים) וקבעה כי הגיברלטרים "האמיתיים" הם צאצאי הספרדים שגלו מגיברלטר ב-1704.
חוקת גיברלטר נתקבלה ב-1969, ומוסד האספה המחוקקת של גיברלטר (יותר מאוחר שונה השם ל"פרלמנט של גיברלטר") נוסד לאחר מכן. מאז 1992 חוגגים תושבי גיברלטר מדי שנה בשנה ב-10 בספטמבר את היום הלאומי של גיברלטר, להנצחת משאל העם של 1967.
ביבליוגרפיה

שלמה בן עמי, ספרד בין דיקטטורה לדמוקרטיה, הוצאת עם עובד, 1989.
Alexander, Marc (2008). Gibraltar: Conquered by No Enemy. Stroud, Glos: The History Press. ISBN 978-0-7509-3331-5.
Cassese, Antonio (1998). Self-Determination of Peoples: A Legal Reappraisal, Cambridge University Press.
Hills, George  (1974). Rock of Contention. A History of Gibraltar. London: Robert Hale. p. 456. ISBN 0-7091-4352-4.
Jackson, William G. F. (1986). The Rock of the Gibraltarians. Cranbury, NJ: Associated University Presses. ISBN 0-8386-3237-8.
ראו גם

היסטוריה של גיברלטר
הערות שוליים

↑  בן עמי 1989, עמ' 196.
↑  הילס 1974, עמ' 456.
↑  קאסס 1998, עמ' 208.
↑  בן עמי 1989, עמ' 202-210.
↑  "Gibraltar, 10. September 1967 : Status", באתר sudd.ch (בגרמנית).
↑  ג'קסון 1986, עמ' 304.
↑  אלכסנדר 2008, עמ' 237.
כף דארנלי (אדמת מק. רוברטסון)

ערך זה עוסק בלשון יבשה באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  67°43′00″S 69°30′00″E﻿ / ﻿67.7167°S 69.5°E﻿ / -67.7167; 69.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דארנלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף דארנלי
 
כף דארנלי (באנגלית: Cape Darnley) היא לשון יבשה מכוסה קרח בקצה הצפוני של חצי האי ביירקו, בצידו המערבי של מפרץ מקנזי, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי הכף

חוף אנטארקטיקה באזור לשון היבשה התגלה ב-26 בדצמבר 1929, על ידי סר דאגלס מוסון, אשר ראה את חוף אנטארקטיקה מן התורן של אוניית המחקר "דיסקברי". החוף היה בקצה האופק ונעלם מעיניו במהרה. ב-10 בפברואר 1931 הוא התקרב שוב אל החוף וראה את לשון היבשה.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא ללשון היבשה על שמו של ארנסט רולנד דארנלי (Ernest Rowland Darnley) יושב הראש של הוועדה הבין משרדית הבריטית לשטחי החסות של איי פוקלנד של משרד המושבות שישבה בלונדון, וכיהן בשנים 1923–1933.
ראו גם

אתרים נוספים באנטארקטיקה הנקראים על שמו של א. ר. דארנלי:
כף דארנלי (ג'ורג'יה הדרומית)
הר דארנלי
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
הפוגה

ערך זה עוסק בהפסקה זמנית של לחימה. אם התכוונתם למצב בו תסמינים של מחלה פוחתים או נעלמים, ראו .
הפוגה היא הפסקה זמנית. בתחום הביטחוני היא שלב בעימות צבאי שבו ישנה הפסקת לחימה לזמן מוגדר, לשם פינוי פצועים, ציון חג חשוב וכדומה, והיא נובעת במידה רבה מעייפות הצדדים הלוחמים. ההפוגה נקבעת בהסכמה בין הצדדים הלוחמים, ולעיתים נקבע לה זמן קצוב מראש.
הפוגה היא הדרגה הנמוכה ביותר של הפסקת לחימה, והיא פחותה מהפסקת אש. להבדיל מהפסקת אש ומשביתת נשק, שבהן כוונת הצדדים היא להביא את הלחימה לידי סיום (אם כי לא תמיד מתממשת כוונה זו), הרי בהכרזה על הפוגה המסר הוא "אנו עוד נשוב להילחם".
לעיתים נדרש זמן מה לייצובה של ההפוגה, משום שהצדדים עדיין מנסים להגיע לשיפור עמדות של הרגע האחרון.
דוגמה למצב של הפוגה ניתן למצוא במלחמת העצמאות, שבמהלכה הוכרזו שתי הפוגות, שלאחריהן התחדשה הלחימה.
ראו גם

הפסקת האש של חג המולד
תרז דלפש

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1948 ורסאי, סֵן אֵ–וָא֫ז, צרפת 
 פטירה:  18 בינואר 2012 (בגיל 63) הרובע השלישי של פריז, פריז, צרפת 
 שם לידה:  Thérèse Marie Joseph Thomas 
 מדינה:  צרפת 
 מעסיק:  Center for International Studies 
 פרסים והוקרה:  Prix Femina essai (2005) 
 
תֶרֶז דֶלְפֶּשׁ (בצרפתית: Thérèse Delpech; ‏11 בפברואר 1948 - 17 בינואר 2012) הייתה אינטלקטואלית ומומחית ליחסים בינלאומיים צרפתייה.
חייה

דלפש למדה פילוסופיה באקול נורמל סופרייר. בהמשך התמקדה ביחסים בינלאומיים. דלפש ניהלה את תחום הלימודים האסטרטגיים בוועדה לאנרגיה אטומית של צרפת (Commissariat à l'énergie atomique; CEA) מאז 1997. היא שימשה יועצת לאלן ז'ופה בעת כהונתו כראש ממשלת צרפת (1995-1997). כמו כן הייתה חוקרת ב-CERI (המרכז ללימודים בינלאומיים), מפקחת מטעם נציבות האו"ם לניטור בקרה ופיקוח בעיראק (UNMOVIC) של האומות המאוחדות, יועצת בינלאומית לוועדה הבינלאומית של הצלב האדום, והייתה בין ההוגים הבולטים בצרפת בתחום הביטחון הבינלאומי. בניגוד לאינטלקטואלים צרפתיים רבים, תמכה דלפש בפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003, ולאחר מכן תמכה בהחרפת הסנקציות נגד איראן.
בשנת 2008, דירג אותה כתב העת Prospect Magazine במקום ה-81 ב"רשימת 100 האינטלקטואלים" שלו.
בשנת 2012, פרסם תאגיד ראנד ספר שהותירה דלפש בכתובים, ובו סקירה מקיפה של דלפש על מחקרי ראנד בנושא הרתעה גרעינית.
פרסומים

Iran and the Bomb : The Abdication of International Responsibility (Translator: Ros Schwartz) February 2009
Savage Century : Back to Barbarism (Translator: George Holoch)
La Politica Del Caos June 2003
ראו גם

תוכנית הגרעין של איראן
פוליטיקה של צרפת
הערות שוליים

↑  ידיעה על מותה (צרפתית) באתר העיתון לה פיגארו.
↑  ידיעה על מותה (צרפתית) באתר Marianne.
↑  רשימה על מות דלפש (אנגלית) באתר ה-Center for Nonproliferation Studies (עותק שמור בארכיון האינטרנט).
1 2  מתוך דף מידע על ספרה של דלפש Iran and the Bomb (אנגלית) באתר בארנס אנד נובל.
↑  רשימת 100 האינטלקטואלים (אנגלית)
↑  תרז דלפש, Nuclear Deterrence in the 21st Century: Lessons from the Cold War for a New Era of Strategic Piracy, תאגיד ראנד, מסת"ב 9780833059307.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810535746805606  BnF: cb125581147 (data)  CiNii: DA15525595  GND: 1147418659  ISNI: 0000 0001 1469 323X  LCCN: nr95022507  NDL: 01049630  NTA: 13557854X  SELIBR: 214554  SUDOC: 034874577  VIAF: 24717488   WorldCat (עם VIAF): 24717488
ועדת גרוניס

| --- | --- |
 ייסוד הוועדה:  20 בפברואר 2022
 יו"ר:  אשר גרוניס
 תחומי שיפוט:  חקירת רכש הצוללות וכלי השיט
 חברים
 צבי זילברטל  קרנית פלוג  גדעון פרנק  יעקב בורטמן
 
אשר גרוניס, יושב ראש הוועדה
ועדת גרוניס (בשמה הרשמי ועדת החקירה הממלכתית לעניין כלי השיט) היא ועדת חקירה ממלכתית לחקירת הליכי רכש הצוללות וכלי השיט על ידי מדינת ישראל בשנים 2009–2017. בראש הוועדה עומד נשיא בית המשפט העליון בדימוס אשר גרוניס. על הקמתה החליטה ממשלת ישראל השלושים ושש ב-24 בינואר 2022.
הוועדה קמה לאחר שנים של לחץ וצעקה ציבורית שלא נענו. היא הוסמכה לעסוק רק בהיבטים הציבוריים של הפרשה, ולא הוסמכה לעסוק בהיבטים פליליים כגון העברת כספים לא כדין.
רקע > פרשת הצוללות

במאי 2015 חתמה ישראל עם חברת "טיסנקרופ" הגרמנית על רכישת ארבע קורבטות מדגם "סער 6, ובשנת 2016 התקיימו מגעים בין ישראל לחברת "טיסנקרופ" לחתימת הסכם מסגרת לרכישת שלוש צוללות מסדרת דולפין AIP, בעלות של 1.5 מיליארד אירו.
בעקבות חומרים שהתקבלו וחשדות לאי-סדרים בהליכי הרכש - נפתחה בדיקה, שמאוחר יותר הפכה לחקירה פלילית - בחשד לביצוע עבירות שוחד והפרת אמונים בנוגע לעסקאות אלו.
בעקבות ממצאי החקירה הוגשו כתבי אישום פליליים באשמת קבלת שוחד, תיווך לשוחד, מתן שוחד ועבירות נוספות כנגד מיקי גנור, אבריאל בר יוסף, דוד שרן, אליעזר זנדברג, שי ברוש, רמי טייב ויצחק ליבר. לפי כתבי האישום – האישים הללו שימשו כעובדי ציבור, עובדי מערכת הביטחון ואנשי עסקים והם דרשו וקיבלו שוחד כדי לקדם את העסקאות בין התאגיד הגרמני למדינת ישראל. בנוגע לאישומים כנגד אליעזר (צ'ייני) מרום ודוד שמרון – המשטרה המליצה על העמדה לדין, אולם בפרקליטות הוחלט שלא להגיש נגדם כתב אישום פלילי.
רקע > ועדת בדיקה ממשלתית

ביום 22 בנובמבר 2020 הורה שר הביטחון, בני גנץ, על הקמתה של ועדת בדיקה "לבחינת התנהלות מערכת הביטחון וכלל הגורמים שהיו מעורבים בתהליך קבלת ההחלטות שנתקבלו ביחס להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות". הוועדה כללה את השופט בדימוס אמנון סטרשנוב (יושב ראש), מפקד חיל הים לשעבר אברהם בן-שושן ויעל גריל, לשעבר מנהלת הרכש במשרד ראש הממשלה ומנהלת היחידה הכלכלית של מנהל הרכש במשרד הביטחון. כעבור כחודש התפטרו חברי הוועדה, עקב המגבלות שהטיל היועץ המשפטי לממשלה על עבודתה ועל סמכויותיה.