stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיימנים
התנהגות

הקיימנים הם טורפים אוכלי בשר, וכמרבית התנינים הם ניזונים בעיקר מדגים. הם גם נוהגים לצוד חרקים, ציפורים, יונקים קטנים וזוחלים. בשל ממדיהם הגדולים יחסית (על אף שרובם קטנים יחסית לתנינאים) ואופיים הפראי, מעטים הם אויביהם הטבעיים. בעלי החיים הטורפים הגדולים היחידים שיכולים לטרוף קיימנים בוגרים הם היגואר ונחשי האנקונדה. עם זאת, האויב הגדול ביותר של הקיימנים הוא האדם, אשר צד אותם על מנת להשתמש בבשרם ובעורם.
נקבות הקיימנים בונות קן גדול בהן הן מטילות את ביציהן. הנקבות מטילות 10–50 ביצים בכל תטולה, והאבקועים בוקעים תוך כ-6 שבועות.
מיון

תת-משפחה קיימנים (Caimaninae)
סוג Centenariosuchus (נכחד)
סוג Culebrasuchus (נכחד)
סוג Eocaiman (נכחד)
סוג Globidentosuchus (נכחד)
סוג קיימן גמדי (Paleosuchus )
מין קיימן גמדי של קיווייה (Paleosuchus palpebrosus)
מין קיימן גמדי של שניידר (Paleosuchus trigonatus)
סוג פורוסזאורוס (Purussaurus; נכחד)
סוג מורסוכוס (Mourasuchus; נכחד)
סוג Necrosuchus (נכחד)
סוג Orthogenysuchus (נכחד)
סוג Tsoabichi (נכחד)
סוג קיימן (Caiman )
מין קיימן ז'קרה (Caiman yacare)
מין קיימן ממושקף (Caiman crocodilus)
מין Caiman lutescens (נכחד)
מין Caiman venezuelensis (נכחד)
מין קיימן רחב-חרטום (Caiman latirostris)
סוג ומין יחיד קיימן שחור (Melanosuchus niger)
הערות שוליים

↑  Comparing Exotic Leathers: American Alligator vs. Caiman Skins, ‏15 במאי 2014 (באנגלית) (ארכיון)
קנתיסוכוס

| קנתיסוכוס |
| --- | --- |
 איור גולגולת של קנתיסוכוס
תקופה
תחילת אאוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
משפחה:: גוויאליים
סוג:: קנתיסוכוס
מינים
 K. astrei  K. spenceri
שם מדעי
 Kentisuchus

קנתיסוכוס (שם מדעי: Kentisuchus) הוא סוג של תנינאי נכחד שחי בתחילת האאוקן. מאובנים של היצור נמצאו כבר ב-1955 ונמצאו באירופה מבריטניה וצרפת עד אוקראינה. בתקופת האאוקן אזורים אלה היו גשומים בהרבה מכיום.
לסתותיו של התנין היו מוארכות ודקות ודמו ללסתות הגוויאל ההודי. בעל החיים החי הקרוב אליו ביותר היה הגוויאל החקיין שחי בדרום-מזרח אסיה. קודם לכן הוא נחשב כמין של תנין או של הסוג Megadontosuchus ממשפחת הגוויאליים.
התנין חי כנראה סביב לים תטיס העתיק לחופי אירופה ואפריקה ושחה לעיתים לאיים מבודדים כמו שהייתה איטליה במהלך האאוקן. הוא צד דגים בעזרת הלסתות החזקות והדקות ואולי גם בעלי חיים נוספים שהזדמנו לו.
ראו גם

תורקוזאורוס
צרפת המשוונית

צרפת המשוונית (בצרפתית: France équinoxiale) היה השם שניתן לניסיונות ההתיישבות הצרפתית בדרום אמריקה במאה ה-17, באזור קו המשווה. האימפריה הצרפתית הקולוניאלית באמריקה כללה באותה התקופה גם את צרפת החדשה (Nouvelle France), שהשתרעה על שטח נרחב בצפון אמריקה, ואת צרפת האנטארקטית (France Antarctique), שהייתה באזור ריו דה ז'ניירו של היום.
מושבת צרפת המשוונית ראשיתה בשנת 1612, אז משלחת צרפתית שיצאה מברטאן שבצרפת וכללה 500 מתיישבים הגיעה לאזור החוף הצפוני של מדינת מרניאו בברזיל של היום. המתיישבים ייסדו כפר שנקרא "סן לואי", על שם המלך הצרפתי דאז, לואי התשיעי. כפר זה יהפוך מאוחר יותר לסאו לואיס (בפורטוגזית São Luís), הבירה המקומית היחידה בברזיל שהוקמה על ידי הצרפתים. בניגוד למושבה הצרפתית בצרפת האנטארקטית, מושבה זו לא הוקמה בשל בריחה מרדיפות דתיות.
המושבה הקטנה לא החזיקה מעמד זמן רב, שכן הפורטוגלים אספו במהרה צבא בפרנמבוקו ותקפו את המתיישבים הצרפתים בשנת 1615. הצרפתים הובסו והכפר החל לגדול בעזרת מתיישבים פורטוגלים וברזילאים שהחלו לגדל שם קני סוכר.
הצרפתים ניסו שוב להתיישב בצרפת המשוונית, באזור שהיום נקרא גיאנה הצרפתית, בשנים 1626, 1635 (אז נוסדה עיר הבירה קאיין) ו-1643, אך המושבה יוצבה לבסוף רק בסוף המאה, כאשר היא הושמה תחת שלטון ישיר של המלוכה הצרפתית. עד היום גיאנה הצרפתית היא מחוז רשמי של צרפת.
קלווין ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1995 (בן 29) צ'יטונגוויזה, זימבבואה 
 שם לידה:  טינשה מופאני
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Four Music, אפיק רקורדס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, RCA רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
טינשה מופאני (בשונה (אנ'): Tinashe Mupani; נולד ב-10 בפברואר 1995), המוכר בשם הבמה קלווין ג'ונס (Kelvin Jones), הוא זמר-יוצר בריטי-זימבבואי.
ביוגרפיה וקריירה

מופאני נולד בצ'יטונגוויזה (אנ'), זימבבואה ב-10 בפברואר 1995.
ב-2015, הוא הוציא את הסינגל "Call You Home". הסינגל התפרסם ב-Reddit, והושמע לאחר מכן ב-Good Morning America. השיר הושמע גם בסדרת הטלוויזיה רגליים קרות. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-47 באוסטריה ה-61 בגרמניה.
ב-11 בספטמבר 2015, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Stop the Moment. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-71 בגרמנניה, ולמקום ה-55 בשווייץ.
ב-2015, הוא הוחתם אצל Four Music (אנ'), סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, אפיק רקורדס ו-RCA רקורדס. מאוחר יותר בהמשך השנה, הוא הופיע כהופעת חימום בסיבוב ההופעות Bauch und Kopf של מארק פוסטר (אנ') ובסיבוב ההופעות של X Ambassadors.
ב-2016, הוא הופיע כהופעת חימום בסיבוב ההופעות Higher Than Here של ג'יימס מוריסון.
ב-2016, הוא הוציא את הסינגל "Closer".
ב-2017, הוא הופיע בפרסומת של Centurylink שהוצגה במהלך הסופרבול.
ב-8 ביוני 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלה פארבן ו-YouNotUs (אנ'), את הסינגל "Only Thing We Know".‏ הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-24 באוסטריה, למקום ה-20 בגרמניה, ולמקום ה-41 בשווייץ. הסינגל גם זכה בתואר זהב מ-BVMI ומ-IFPI Austria.
ב-2018, הוא הוציא בשיתוף פעולה עם שרה הרטמן, את הסינגל "Magnetic".
ב-2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם YouNotUs (אנ'), את הסינגל "Seventeen".
ב-17 באפריל 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם Lost Frequencies וזונדרלינג (גר'), את הסינגל "Love to Go". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השישי בפלנדריה, למקום השביעי בהולנד ולמקום הרביעי בפולין.
ב-2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם R3hab, את הסינגל "Downtown".
הערות שוליים

↑  Only Thing We Know by Alle Farben, Kelvin Jones & YOUNOTUS (בAustralian English), נבדק ב-2021-09-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1077915462  ISNI: 0000 0004 5452 538X  MusicBrainz: 9a6ab473-9535-42f0-8655-ff23ebb4dd37  VIAF: 157144782957582690674   WorldCat (עם VIAF): 157144782957582690674
צרפת האנטארקטית

צרפת האנטארקטית (בצרפתית: France antarctique) היה השם שניתן לקולוניה הצרפתית באזור ריו דה ז'ניירו של היום. הקולוניה התקיימה בין השנים 1555 ל-1567.
היסטוריה

האזור שנחשב היום לברזיל נתגלה על ידי הפורטוגלים כבר בשנת 1500, אך חוץ מאזור עיר הבירה החדשה' סלבדור' האזור נותר לא חקור למשך חצי מאה. ב-1 בנובמבר 1555 סגן אדמירל צרפתי הוגנוטי בשם ניקולא דוראן דה ויגניון, שעמד בראש צי קטן של שתי ספינות ו-600 חיילים ומתיישבים הוגונוטים, השתלט על האי הקטן סריגיפ, שנמצא מול חופי ריו דה ז'ניירו של היום, ובנה שם מבצר בשם "פור קוליני", על שם גאספאר דה קוליני השני, אדמירל צרפתי שתמך במשלחת על מנת להגן על הדת ההוגונוטית.
ויגניון חיזק את כוחו באזור על ידי כריתת ברית עם השבטים המקומיים באזור, שנלחמו באותה התקופה נגד הפורטוגלים. הוא הרחיב את המושבה הקטנה על ידי הבאת מתיישבים נוספים ב-1556, שכללו בעיקר קלביניסטים שווייצרים מז'נבה, אולם גל שני זה של מתיישבים כלל גם צרפתים קתולים, והמתח שנוצר בין שתי האמונות גרם לויגניון לעזוב לצרפת בשנת 1558.
בשנת 1560 המושל הכללי החדש של ברזיל קיבל הוראה מהממשלה הפורטוגלית לגרש את הצרפתים מהאזור. בעזרת 26 ספינות מלחמה ו-2000 חיילים הוא תקף והחריב את המבצר בתוך שלושה ימים, אך לא הצליח לתפוס את המתיישבים והחיילים הצרפתים שכן הם ברחו אל היבשת בעזרת הילידים, שם הם המשיכו לעבוד ולחיות.
בשנת 1565 מושל ברזיל הורה לאחיינו לאסוף מחדש צבא על מנת לתקוף את הצרפתים. החיילים הקימו את בסיסם ב-1 במרץ 1565, ובכך ייסדו את העיר ריו דה ז'ניירו. המתיישבים הצרפתים הובסו לבסוף בשנת 1567, וגורשו לצמיתות מברזיל.
מפה משנת 1555 של צרפת האנטארקטית.
צרפת הקטנה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  שטרסבורג 
 קואורדינטות:  48°34′51″N 7°44′26″E﻿ / ﻿48.580923°N 7.74063°E﻿ / 48.580923; 7.74063
  (למפת שטרסבורג מוגדלת) צרפת הקטנה(למפת שטרסבורג רגילה) צרפת הקטנה
 
צרפת הקטנה (בצרפתית: Petite France) הוא הרובע העתיק בעיר שטרסבורג. הרובע ממוקם בגראנד איל שנבחר לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1988.
שמו של הרובע ניתן לו בעקבות הוספיס שהיה באותו מקום במאה ה-15 אליו נשלחו אזרחים וחיילים צרפתים שלקו בעגבת שנקראה אז "המחלה הצרפתית" (בגרמנית - Franzosenkrankheit).
הרובע כולו נחרב במלחמת העולם השנייה ורק בשנת 1970 הוחלט לשקם את הרובע ולהחזירו למצבו הקודם. כך שהיום ניתן לראות שם בתים ורחובות משוחזרים.
גלריה

צרפת הקטנה (אוגוסט 2013)
החזר של הבתם של צרפת הקטנה מנהר איל
צרפת הקטנה (1968).
גשר סן-מרטין
צרפת הקטנה, רחוב באן-או-פלאנט (Bain-aux-Plantes)
גשר Faisan
צרפת הקטנה (אוגוסט 2007).
תא שיט לרגלי צרפת הקטנה
רחוב אופייני
קלאופטרה הרביעית

קלאופטרה הרביעית  (ביוונית: Κλεοπάτρα‏; 138/‏135 לפנה"ס - 112 לפנה"ס) הייתה מלכה מצרית מבית תלמי לתקופה קצרה בין השנים 115-116 לפנה"ס ביחד עם בעלה שהיה אחיה תלמי התשיעי. מאוחר יותר נשאה לאנטיוכוס התשיעי מבית סלאוקוס ומלכה איתו במשותף על סוריה.
קורות חיים

קלאופטרה הרביעית הייתה בתם של תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית. היא הייתה אחותם של תלמי התשיעי, תלמי העשירי, קלאופטרה סלנה הראשונה וטריפאינה. היא נישאה בשנת 118/119 לאחיה תלמי התשיעי עוד בהיותו נסיך. ייתכן והיא הייתה אמם של תלמי השנים עשר ותלמי מלך קפריסין למרות שחלק גדול מהחוקרים משערים שאמם הייתה פילגש מצרית ממוצא לא ידוע.
לאחר מותו של תלמי השמיני, בחרה אשתו קלאופטרה השלישית את בנה תלמי העשירי כמלך שותף, אבל העם באלכסנדריה העדיף את אחיו הבכור תלמי התשיעי שהיה מושל קפריסין. ובשנת 116 לפנה"ס הגיע יחד עם אשתו קלאופטרה הרביעית לאלכסנדריה כדי למלוך עם אמו ואשתו במשותף. קלאופטרה השלישית מצאה שצמד האחים הם כוח חזק ורצתה להחליש את שליטתם, לכן אילצה בשנת 115 לפנה"ס את תלמי התשיעי להתגרש ממנה, תלמי שהיה קשור אליה לא יכול היה להתנגד לה. במקומה היא השיאה לתלמי התשיעי את אחותה הצעירה קלאופטרה סלנה.
קלאופטרה הרביעית ברחה לקפריסין שבאותה עת שלט בה אחיה תלמי אלכסנדר (תלמי העשירי), שם השתמשה באמצעיה הכספיים לגייס צבא. היא ניסתה להינשא לאחיה אבל הוא סרב. יחד עם הכוח הצבאי שגייסה עברה לסוריה והציעה את שירותיה לאנטיוכוס התשיעי שהיה גם בן דודה. הוא היה בנה של קלאופטרה תאה אחותה הגדולה של אמה קלאופטרה השלישית. אנטיוכוס התשיעי היה במאבק שהחל בשנת 116 לפנה"ס עם אחיו למחצה אנטיוכוס השמיני, שהיה נשוי לטריפאינה אחותה, על השליטה בסוריה. היא נישאה בשנת 114 לפנה"ס לאנטיוכוס התשיעי ובכך חיזקה את כוחו והפכה להיות אשתו הראשונה. במסגרת מאבק זה שהחל בשנת 116 לפנה"ס רדף אנטיוכוס התשיעי אחר אחיו שניסה לרצוח אותו, והבריח אותו בשנת 113 לפנה"ס מאנטיוכיה. בשנת 112 לפנה"ס צר אנטיוכוס השמיני על אנטיוכיה וכבש אותה. באותה עת שהתה קלאופטרה הרביעית בעיר. היא נמלטה למקדש דפנה שבפאתי אנטיוכיה כדי לקבל מקלט ונצמדה למזבח. טריפאינה החליטה שיש להרוג את אחותה, ועל אף התנגדות בעלה שביקש מאשתו לשקול את קשר הדם שלהם ואת קדושת המקדש, היא שלחה חיילים שיהרגו את אחותה במקדש. החיילים חתכו את ידיה, והיא מתה תוך שהיא מקללת את אחותה. בהמשך בשנת 111 לפנה"ס, לאחר שאנטיוכוס התשיעי כבש מחדש את אנטיוכיה הוא עינה את טריפאינה והרג אותה כנקמה על מעשיה.
ייתכן והיא הייתה אמו של אנטיוכוס העשירי.
הערות שוליים

↑  קלאופטרה הרביעית מאת Chris Bennett
↑  Ptolemy XII Auletes באנציקלופדיה בריטניקה
1 2  Ptolemy VIII Soter II and Ptolemy IX Alexander I, Edwyn R. Bevan
↑  Encyclopedia of Women in the Ancient World ,p. 50 Joyce E. Salisbury
↑  Encyclopedia of Ancient Egypt: Maps, Timeline, Information about the מאת MobileReference, הפרק Cleopatra IV
↑  קלאופטרה הרביעית מתוך ספרו של מאהלון סמית'
צרעת הפיקוס

| צרעת הפיקוס |
| --- | --- |
 צרעה ממין Elisabethiella comptoni
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
תת־מחלקה:: בעלי גלגול מלא
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: דבוראים שנציים
על־משפחה:: כלצידים
משפחה:: אגנואידים
שם מדעי
 Agaonidae ‏Walker, 1848
צרעות הפיקוס (נקראת גם צרפגיות התאנה) הוא שם מקובל לצרעות ממשפחת האגאונידים (שם מדעי: Agaonidae), החיות בסימביוזה עם מינים מסוימים של פיקוס. לכל מין במשפחת האגאונידים מין ספציפי של פיקוס עמו הוא סימביוט. תחום המשפחה אינו מוחלט וסוגים מסוימים עוברים מעת לעת למשפחות אחרות. צרעות הפיקוס בגוון כהה, וקטנות יחסית לחרקים קרובים כגון צרעה מזרחית – ברוב המינים גודל הנקבה הבוגרת הוא כ־2 מ"מ, וגודלו של הזכר קטן עוד יותר; קשה להבחין בהן בעין בלתי מזוינת.
סימביוזת רבייה

היחס המיוחד בין צרעות הפיקוס לפיקוס מבוסס על התרבות הדדית: לפיקוס דרושה צרעה שתכנס לפגותיו ותאביק אותו, ולצרעה דרוש מקום מוגן להטלת ביציה וגידול הזחלים. לכל מין של צרעת פיקוס מין מקביל של פיקוס שהיא מותאמת לפגותיו. באתרים בעולם בהם יובא הפיקוס אך לא יובאו הצרעות המתאימות לו, עץ הפיקוס לא יבצע האבקה; במקומות בהן נכחדו עצי הפיקוס ממין מסוים תכחדנה גם הצרעות הסימביוטיות, שאינן מסוגלות להטיל ביצים בפגות מינים אחרים.
קיימים שלושה סוגי פרחים בתוך פגות פיקוס: פרחים זכריים, פרחים נקביים קצרים ופרחים נקביים ארוכים. הצרעה נכנסת לפגה דרך פתח קטן בקשקשי התפרחת (אוסטיאולה - ostiole), ומסתובבת מפרח לפרח, מאביקה את הפרחים הנקביים באבקת הפרחים הזכריים שנשאה עימה מפגת הולדתה. אחרי שסיימה, היא מטילה את ביציה בפרחים הנקביים הנמוכים בלבד, היות שאינה מסוגלת להגיע לתוך הפרחים הנקביים הגבוהים.
הפרי מבשיל כך: הפרחים הנקביים הנמוכים הם מקור מזון לזחלים, והפרחים הנקביים הגבוהים הופכים לזרעים. בפירות פיקוסים מסוימים (כגון התאנה) הפרי האכיל כולל לרוב צרעות וזרעים גם יחד, וקשה להבחין בין השניים ללא מיקרוסקופ. כאשר הצרעות עוזבות את הפגה, הן נושאות אבקה שנאספה מבעוד מועד, וכך יוכלו להפרות פגות של פיקוסים אחרים.
מעגל הגדילה

הביצים מוטלות בתוך פרחי הפגה, ומבשילות שם במהלך הבשלת הפרי. מביצים אלו בוקעים הזחלים, הניזונים מהפרח הסובב אותם עד לבגרות. בבגרותן הצרעות הצעירות מתרבות מיידית זו עם זו בתוך הפגה. התרבות מהירה זו חיונית, היות שלזכרי הצרעות אין יכולת הישרדות מחוץ לפגה - הם נטולי כנפיים ואינם חרקים מושלמים. הנקבות, בעלות כנפיים ויכולת הישרדות, מופרות עוד בטרם יצאו ממקום בקיעתן. זכרי הצרעות מבצעים שירות נוסף אחרון: לועסים את דופן הפגה ומייצרים חור זעיר דרכו יכולה הנקבה להשתחרר.
סוגים ומינים חשובים

כחלק מענף חקלאי, אחת מצרעות הפיקוס החשובות היא צרעת פיקוס התאנה (Blastophaga psenes) המפרה תאנים. פגות התאנים ניתנות לאכילה גם שאינן מופרות (צבען לבן וטעמן מתוק) וגם מופרות (צבען סגול וטעמן מתוק-חמצמץ).
צרעה חשובה אחרת היא צרעת פיקוס השקמה, שאינה חיה בארץ. לכן, כל השקמים בישראל אינם מופרים כלל ופגותיהם נטולות זרעים. רביית שקמים אלו מתבצעת על ידי ייחורים בלבד.
פיקוסים רבים נוספים משמשים כצמחי נוי ועצים מטילי צל. בארץ בולט מהם פיקוס השדרות (Ficus microcarpa), שעצים ממנו שתולים ברחבי תל אביב (למשל בשדרות רוטשילד) וערים גדולות נוספות. הצרעות המאביקות את פיקוס השדרות לא יובאו ארצה עם נטיעת העצים, ומספר עשורים אלו צמחו ללא פירות. בשנות השבעים יובאה צרעת פיקוס השדרות ארצה בדרך לא דרך, וכיום (2008) פיקוס השדרות הנטוע בארץ מניב פרי המושך עטלפי פירות וחיות אחרות.
הערות שוליים

↑  אביבה לורי, הלעד נצעד על הפיכסה של הפיקוס, עטלפים מזמזמים סביב ראשינו?, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293085505171 
צרעה ממין Ceratosolen capensis
צרפת היהודית

| --- | --- |
כרזה למהדורה הפופולרית המאוירת (ז'ול שרת, 1886).
כרזה למהדורה הפופולרית המאוירת (ז'ול שרת, 1886).
 מידע כללי
 מאת:  אדואר דרימון
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  מסה 
 הוצאה
 הוצאה:  Groupe Flammarion 
 הוצאה בשפת המקור:  פלמריון
 תאריך הוצאה:  1886
 מספר עמודים:  1,200 בשני כרכים
 
צרפת היהודית: מסה להיסטוריה בת זמננו (בצרפתית: La France juive, sous-titré Essai d'histoire contemporaine) הוא ספר עיון אנטישמי מאת אדואר דרימון אשר היה לרב מכר, והשפיע רבות על התפתחות האנטישמיות בצרפת.
תוכן הספר

דרימון פרסם את הספר לראשונה בשנת 1886, המהדורה הראשונה נמכרה ב-1,500 עותקים בתוך שנה. עד שנת 1945 הודפס הספר בכמאתיים מהדורות. אחת מהן, ב-1887, הייתה מקוצרת, זולה יותר ועממית; מהדורה אחרת, משנת 1892, הייתה מאוירת. התרגום לגרמנית זכה במרחב הדובר גרמנית להצלחה יוצאת מן הכלל.
ספרו של דרימון המשיך את רעיונותיו של אנרי רוז'ה גוז'נו דה מוסו (Henri Roger Gougenot des Mousseaux) כפי שהוצגו בספר "היהודי, היהדות ויהוד העמים הנוצרים" (Le Juif, le Judaïsme et la judaïsation des peuples Chrétiens), והפיץ את תאורית הקונספירציה הסודית המשותפת של היהודים, הבונים החופשים והיעקובינים נגד צרפת הקתולית באמצעות השיטה הרפובליקנית. בעיני דרימון, יסוד האנטישמיות אינו דתי כמו גזעני – ההבדל בין הגזעים ה"מנוגדים" – בין הארים ובין היהודים, הקרויים גם "השמיים". בתיאוריו את אפיוני היהודים לא שכח דרימון להזכיר "מגפות" כמו הצהבת והאנמיה, הנוצרות לדעתו על ידי הדבקה בטפילים ספציפיים ליהודים, ואשר מזיקות ומחלישות את "הגזעים האצילים" כמו העמים הגאלים, הקלטים, הנורמנים והגרמנים. גם האשמת היהודים ב"רצח האל" (רצח ישו) מוצאת מקום מרכזי אצל דרימון, אולם אליה מתווספות רציחות רבות אחרות כמו חיסול מנהיגי הפרנקים, אבות הצרפתים, לרבות מותו של קרל הגדול. דרימון מציין גם את צאצאי עשרת השבטים האבודים של ישראל, שהגיעו עד לאתיופיה, סין ואפילו עד למורמונים בצפון אמריקה; גם שם, כמו באירופה, אחראים היהודים לשפל המוסרי. כל זאת, בתקופה של משבר כלכלי, שבה נהיו צרפתים רבים משוכנעים שכל צרותיה של צרפת נבעו מאנשי עסקים יהודים כמו רוטשילד, פרייר, פולד, נאקה ואחרים. דרימון לא ראה שום אפשרות של פתרון על ידי התנצרות, התבוללות, שיקום או חינוך מחדש של היהודים, ומשום כך קרא להוצאתם מחוץ לחברה הצרפתית. לספר נודעה השפעה רבה על התפתחותה של האנטישמיות בצרפת, וההצלחה לה הוא זכה, אפשרה לדרימון לפתוח ב-1892 את העיתון "לה ליבר פארול", שהמשיך בהפצת משנתו הגזעני, הקסנופובית והאנטישמית.
המנהל היהודי של העיתון "לה גולואה" (Le Gaulois; "הגאלי"), ארתור מייר‏ (Arthur Meyer;‏ 1844–1924), שכבודו נפגע אישית מהספר, קרא לדרימון לדו-קרב. שני הלוחמים שרדו בשלום את האירוע. מאוחר יותר, אותו ארתור מייר, שהפך לאנטי-דרייפוסיסט והמיר את דתו לדת הקתולית, אימץ לא מעט מרעיונותיו של דרימון, כולל האנטישמיים שבהם.
קס (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |
קס, מתוך "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
קס, מתוך "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
 הופעה ראשונה:  פרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
 הופעה אחרונה:  פרק 23, עונה 6 של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
 מספר הופעות:  65 פרקים של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"
 גילום הדמות:  ג'ניפר ליאן
 מידע
 תאריך לידה:  2369 
 מקום לידה:  Ocampa 
 גזע:  אוקמפה
 מין:  נקבה
 מקצוע:  חובשת
 דמויות קשורות
 משפחה:  טום פאריס - בעל (במציאות חלופית) ליניס - בת (במציאות חלופית)  אנדרו, בנם של ליניס והארי קים - נכד (במציאות חלופית)
 חברים:  ניליקס טובוק
 
קס (באנגלית: Kes), היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". היא הייתה דמות קבועה במהלך שלוש העונות הראשונות של הסדרה, ועזבה את התוכנית בפרק 2 של עונה 4, "The Gift". היא שבה לתוכנית לפרק אחד כתפקיד אורח, בפרק 23 של עונה 6, "Fury". את דמותה גילמה השחקנית ג'ניפר ליאן.
ביוגרפיה בדיונית של הדמות

קס היא אוקמפה, גזע היליד לרביע דלתא, עם תוחלת חיים של 9 שנים בלבד. בפיילוט הסדרה, קס נלקחת על סיפונה של ספינת החלל וויאג'ר עם בן-זוגה, ניליקס, שהיה אחראי להצלתה מקייזון. קס הייתה משועבדת לקייזון לאחר ניסיונה לברוח מהשיממון של חיי אוקמפה נורמלים. היא גם קיוותה לפתח כוחות על-חושיים, שאבותיה, על פי שמועות, התברכו בהם במקצועיות רבה. כוחות על-חושיים של האוקמפה היו לא-ידועים יחסית באותו הזמן, בגלל אורח החיים של האוקמפה, שהפכו תלויים אך ורק על ה-"Caretaker" לאספקה ולהגנה.
במהלך הזמן שלה על סיפון וויאג'ר, קס מתפתחת ידידות הדוקה עם הדוקטור בעת עבודתה כעוזרת הרפואית שלו. קס מקבלת הכשרה רפואית ומסייעית לדוקטור לדעת כיצד לתקשר בקלות רבה יותר עם יתר אנשי צוות. היא גם מסייעת לו לפתח מיומנויות חברתיות, כגון עוזרת לו להזמין לדייט את ד"ר דנרה פאל הוידיאנית (הפרק "Lifesigns"), ותומכת בו כשהוא מתמודד עם האובדן של "הבת" שלו בסימולצית משפחה הולוגרפית ("Real Life"). קס הופכת גם לחברתו ולתלמידתו של טובוק, שעוזר לה להתפתח וללמוד לשלוט ביכולות העל-חושיים שלה.
בפרק "Warlord", קס מטפלת בגבר אילאראני הנושא את תודעתו של טיראן, רודן אילאראני קדום. בעודו שוכב שם, גוסס, טיראן מעביר את תודעתו אליה במטרה לכבוש מחדש את אילארה, מה שגורם לקס לגנוב מעבורת ולטוס לאילארה. הוא עושה שימוש מלא ביכולות העל-חושיות שלה, אבל קס נאבקת איתו באופן פנימי על השליטה בדעתה. טיראן מטוהר בסופו של דבר מדעתה, אבל קס נשארת במקצת בטראומה ממעשי האלימות שהיא השתתפה בהם. טובוק אומר לה שהיא תצטרך ללמוד ולהתאים מהניסיון, ושהיא לעולם לא תהיה בדיוק אותו הדבר שוב. במהלך פרק זה קס מסיימת את מערכת היחסים הרומנטית הארוכה שלה עם ניליקס, בעודה תחת השליטה המוחית של טיראן, במהלך המשימה, בטענה שניליקס מקנא מדי, מחניק, ומגן. עם יישוב הסכסוך, קס מחליטה שלא לחדש את האינטימיות שלה עם ניליקס (הרציונל המקורי של החייזר היה מבוסס על תת-המודע של קס עצמה), אם כי שניהם עדיין נותרו חברים טובים לאחר מכן.
בפרקים "Scorpion" ו-"The Gift", וויאג'ר מסתבכת בסכסוך גדול בין הבורג לבין גזע חייזרים מסתורי בשם "גזע 8472". כתוצאה מחשיפתה לזרם הטלפתי החזק גזע 8472, קס מתחילה "להתפתח" למצב אחר של חיים. היא כבר לא יכולה להישאר עם וויאג'ר, אבל לפני שהיא עוזבת, היא משתמשת בכוחות החדשים שרכשה, ומשליכה את הספינה ואת צוותה בביטחה מעבר לחלל הבורג, כ-9,500 שנות אור קרוב יותר אל כדור הארץ.
שנתיים מאוחר יותר, קס חוזרת לבקר את וויאג'ר בסיפור של מסע בזמן (הפרק "Fury"). בשלב זה נראה שהיא הרבה יותר מבוגרת, הרבה יותר חזקה, ונקמנית כלפי צוות וויאג'ר. היא חוזרת אל העבר ומנסה להעביר את וויאג'ר של העבר לידי הוידיאנים, בזמן שהיא לוקחת את עצמה של העבר הביתה, אולם ניסיון זה מסוכל. תוך שימוש בידיעות על אירועים אלו, ג'יינוויי וטובוק של ההווה יוצרים הולוגרמה של קס בזמן העבר, על מנת להזכיר לקס מהעתיד את החיבה שהייתה לה לצוות וכמה הם טיפלו בה, ובכך להראות עד כמה בלתי הגיונית השנאה שלה. הפרק מסתיים קס חוזרת בספינתה אל אוקמפה.
ביוגרפיה בדיונית של הדמות > ביוגרפיה אלטרנטיבית

בפרק "Before and After", קס משתתפת במלחמתה בת השנה של וויאג'ר עם הקרנים, ונדבקת בחלקיקים מטורפדו כרונוטונית. מאוחר יותר היא מתחתנת עם טום פאריס, ויש להם בת - ליניס (על שם אמה של קס. ליניס מתחתנת עם הארי קים ויש להם בן בשם אנדרו, נכדה של קס. בתחילת הפרק, קס היא בת 9 שנים ומוכנה לקראת מותה בגיל הנורמלי לאוקמפה. הדוקטור, לעומת זאת, איננו מוכן לקבל זאת, ולכן הוא ממציא תא ביו-זמני, שלו יש תוצאה לא מכוונת - הפעלה מחדש של הכרונוטונים הרדומים בגופה של קס מחשיפתה לטורפדו הכרונוטונית כמה שנים קודם לכן. הדבר מתחיל לשלוח את קס למסע אחורה בחיים שלה. קס הופכת להיות מודעת למה שקרה, ואחרי שהיא חוזרת לזמן של הסכסוך בין וויאג'ר לבין הקרנים, היא מודיעה לדוקטור מהעבר את מה שקורה לה, ומעביר לו את התדר הזמני המדויק של הטורפדו הכרונוטוני. זה מאפשר לדוקטור לתכנן טיפול ולשחזר את קס למצב נורמלי של סנכרון זמני. זה גם משנה את אירועי העתיד שחוותה קס, כולל נישואיה לטום פאריס, כמו גם ליניס ביתה, לתוך ציר זמן חלופי שלעולם לא יתרחש. היא, לעומת זאת, עדיין תוכל להודיע לקפטן ג'יינוויי על "שנה של גיהנום" הצפויה להם.
אין זה מוסבר מדוע צוות וויאג'ר אינו מודע לאזהרה של קס כאשר הם נתקלים בקרנים מאוחר יותר בעונה 4, בפרק הכפול "Year of Hell" (עונה 4, פרקים 8 ו-9). עם זאת, המחדל של אזהרתה היה יכול להיות בגלל השינויים הזמניים של אנורקס (מדען קרנימי, כאשר וויאג'ר מאפסת את ציר הזמן המקורי על ידי השמדת ספינת הקרנים. וויאג'ר לא הותקפה בציר הזמן ששוחזר; כך שהמציאות החלופית שבה קס קיבלה את האזהרה לא הייתה מתרחשת.
קהילת יהודי תאפילאלת

קהילת יהודי תאפילאלת הייתה קהילה יהודית גדולה במרוקו שהיוותה מרכז דתי חשוב ופעיל. היו לה קשרים הדוקים עם שאר הקהילות היהודיות של מרוקו. בקהילה זו פעלו רבנים חשובים. קהילה זו ישבה במחוז תאפילאלת שהוא אזור גאוגרפי ונווה מדבר במרוקו, בקצהו הצפוני של מדבר סהרה.
תולדות הקהילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על פי מסורת הקהילה היהודית, יש לזהות את תאפילאלת כ'אילים', אחד ממסעות עם ישראל לאחר יציאת מצרים.
תולדות חייה של הקהילה היהודית קשורים לעלייתו של מחוז תאפילאלת כולו. ישנם עדויות המוכיחות את הנוכחות היהודית הקדומה:
בתקופת הגאונים ישבה קהילה יהודית שהייתה בקשר הדוק עם מרכזי התורה בבבל בדרומו של המחוז בעיר סיג'ילמסה. בנוסף ניתן היה למצוא גם בדור האחרון לישיבת היהודים במחוז אוספי פיוטים, שירה וכתבי יד רבים שהועברו מדור לדור שחלקם היו כתובים בעברית, חלקם בארמית וחלקם בערבית-יהודית מקומית. עדות נוספת היא עדותו של המטייל דוד הראובני שבהיותו בפורטוגל בשנת 1527 התוודע להחלפת מכתבים בין שליט תאפילאלת לבין שלטונות פורטוגל המעידים על הימצאותם של יהודים בתחום שלטון תאפילאלת.
משנת 1054 נפגעה הקהילה היהודית על ידי שלטון המוראביטון ומשנת 1154 נפגעו משלטונם של האל-מוואחידון, על הפגיעה האחרונה קונן אבן עזרא בקינתו המפורסמת אהה ירד עלי ספרד. מצבה השתפר לאחר שהוענק להם המעמד של ד'ימי. קהילת יהודי תאפילאלת הייתה קהילה חיה ותוססת גם בתקופה הקולוניאלית צרפתית וגם לאחריה. עדות לקיומה של הקהילה עולה מהספר "דברי הימים של פאס", בו מוזכרים מקרים המוכיחים התיישבות יהודית בתאפילאלת.[דרושה הבהרה]
חיי הקהילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שפת לימוד התורה בקהילה הייתה עברית אך השפה המדוברת הייתה מרוקאית יהודית. הקהילה הייתה קהילה דתית שמתוכה יצאו רבנים גדולים וחשובים.
חיי הקהילה > עיסוק היהודים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אנשי הקהילה היו בעיקר סוחרים זעירים, צורפים, רוקעי נחושת, חייטים, נפחים וסנדלרים.
חיי הקהילה > רבני הקהילה

בקרב קהילת יהודי תאפילאלת פעלה משפחת הרבנים המוכרת משפחת אבוחצירא. הם ישבו בעיקר בעיר ריסאני. רבי יעקב אבוחצירא פעל בעיר לחידוש מפעל תורני ולהגברת ללימוד התורה בקרב יהודי עיר. כמו כן, הוא הקים ישיבה שנקראה על שמו ועמד בראשה. הוא היווה דמות רוחנית וגם שימש כפרנס. שושלת משפחת אבוחצירא שימשו כדיינים ברבנות, השתמשו בחוכמתם למען חיזוק החינוך היהודי בקרב ילדי הקהילה. בנוסף, הקימו תלמודי תורה ובתי כנסת. בנוסף למשפחת אבוחצירא פעלו במחוז רבנים נוספים לדוגמה: משפחת לעסרי, אמסלם, בן-הרוש, הרוש, שיטרית, פרץ, תורג'מן ועוד. בנוסף לכך הרבנים לא קיבלו שכר מהקהילה על תפקידם.
חיי הקהילה > בתי כנסת בקהילה

משפחת אבוחצירא הקימו שלושה בתי כנסת. הגדול שבהם היה של רבי ישראל אבוחצירא (הבאבא סאלי). השני שימש את המעמד הבינוני והשלישי נועד ליתר העם. בתי הכנסת נבנו בלבני חימר עשירים בשטיחים ושאר קישוטים להידור.