stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאסף תשרי
לחנים וביצועים

צביקה פיק הלחין ושר את השיר במסגרת מצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשל"ז. השיר בגרסתו זכה להצלחה רבה, הגיע למקום הראשון במצעדים השבועיים של התחנה שם שהה 6 שבועות, ובמצעדים עצמם שהה 24 שבועות, ולאחר מכן נבחר ל"שיר השנה" במצעד של התחנה לשנת תשל"ח, ובכך גבר על להיטים כ"אבניבי" של יזהר כהן ו"עטור מצחך" של אריק איינשטיין. השיר אף נבחר לשירו האהוב ביותר של פיק, במצעד משיריו שערכה רשת ג' בשנת 2012. השיר כולל את אחד מסולואי הסינטיסייזר הראשונים בזמר העברי ומהחשובים שבהם, כיוון שהופיע בשיר-משוררים מרכזי והציג את כלי הנגינה החדש, צלילו ויכולותיו לקהל רחב.
השיר נכלל באלבומו של פיק "שירי משוררים", שיצא בשנת 1978, ומאוחר יותר גם באלבומו "מוזיקה". זמרים רבים נוספים הקליטו את השיר בלחנו, ובהם אילנית, ישי לוי, יזהר כהן ועמיר בניון.
בתרבות פופולרית

שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
אוהדי הפועל תל אביב השתמשו בלחן של השיר ליצירת שיר-אוהדים מפורסם.
הערות שוליים

↑  נתן יונתן, עם כל הדבש והנחש, דבר, 29 בספטמבר 1972
↑  "נאסף תשרי": השיר הכי אהוב של צביקה פיק, באתר ynet, 6 באפריל 2012
↑   בן שלו, הסינתסייזר של צביקה פיק שינה את המוזיקה הישראלית, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2014
| צביקה פיק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זוהי הדרך שלי • פיק • מה עכשיו? • אריך נגן מספר 4 • קליידוסקופ • מוסיקה • המראה • עכשיו • 15 שנים • צביקה פיק שר חוליו איגלסיאס • לעשות אהבה • הלילה הוא הלילה |  |
| פסקולים | בדרנית בחצות • שלאגר • שיער |  |
| אלבומי אוסף | 12 להיטי זהב • שירי משוררים • 24 להיטים • להיטי זהב 2 • להיטיו הגדולים • אוסף פרטי • להיטי זהב • הלהיטים הגדולים • האוסף המשולש • פיק Time • להיטים במקום ה-1 |  |
| אלבומי הופעה | מעלה מעלה • בקיסריה • Maria's Honor |  |
| אלבומי מחווה | כולם שרים פיק |  |
| סרטים וסדרות | בדרנית בחצות • שלאגר • תמיד אותו חלום |  |
| מחזמרים | שיער • מרי לו |  |
| משפחה | מירית שם אור (אישה, 1975–1995) • שרונה פיק (בת) • דניאלה פיק (בת) |  |
| צביקה פיק - שירים |
| --- | --- | --- |
| זוהי הדרך שלי | "אין מדינה לאהבה" • "שני תפוחים" • "זוהי הדרך שלי" • "אני הולך לאן שאן" |  |
| פיק | "סימנים" • "שושנת פלאים" • "הרקדן האוטומטי" • "בין האצבעות" • "שמע ישראל" |  |
| מה עכשיו? | "אני אוהב אותך לאה" • "רינה טיל" • "איתך ובלעדייך" |  |
| אריך נגן מספר 4 | "חנן ועליזה" • "פרפרה" |  |
| בדרנית בחצות | "טוב להתאהב" |  |
| קליידוסקופ | "אהבה בסוף הקיץ" • "משהו נשרף לי בלב" • "דמדומים" • "השנים שחלפו" |  |
| מוסיקה | "מוזיקה (מעלה מעלה)" • "שוב נתחיל מחדש" • "מרי לו" • "נאסף תשרי" • "לא אני" • "אהבה בסוף הקיץ" |  |
| המראה | "המראה" • "אין לי איש מלבדי" • "כוכבים בדו" • "ממש כמו בהתחלה" • "מסיבת יום ששי" • "על חטא" • "שיר הפריכה" |  |
| להיטיו הגדולים | "אלה סינדרלה" • "השתקפות" |  |
| עכשיו | "מישהו אחר" |  |
| אוסף פרטי | "יש לך" |  |
| לעשות אהבה | "עוד יום" |  |
| שירים אחרים | "זה קרה לי" • "כנטות היום" • "הסבון בכה מאוד" • "בגללך" • "עם ישראל חי בקושי" • "פאטה מורגנה" • "מי שלא רוקד עומד" • "סוף" • "זיקוקי דינור" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 47019cfa-cb42-4a75-b4da-26a6217c052d
מסמך הרפז

חלקו הקדמי של מסמך הרפז
מסמך הרפז, שנודע תחילה כמסמך גלנט, הוא מסמך שנחשף בתוכנית "אולפן שישי" של חברת החדשות של ערוץ 2, בשנת 2010, ובו הנחיות לבניית תדמית חיובית לאחד המועמדים לכהונת הרמטכ"ל, יואב גלנט, תוך הכפשת אחרים. המסמך, שמשתרע על פני דף נייר בודד, בשני צדדיו, ושגילויו ברבים עורר סערה ציבורית בישראל, התגלה כמזויף, ובכך רק גברה הסערה עקב המעשה החמור של זיופו וחוסר הבהירות לגבי השתלשלות האירועים סביבו. בתחילה נודע המסמך כ"מסמך גלנט", אך לאחר שפורסם שהמסמך זויף בידי בועז הרפז, הלכה וגברה ההתייחסות התקשורתית אליו כ"מסמך הרפז".
המסמך, שנכתב בתקופה שבה שררה מתיחות רבה בין שר הביטחון אהוד ברק ולשכתו לרמטכ"ל גבי אשכנזי ולשכתו, הוביל לסכסוך בין שר הביטחון לרמטכ"ל, שחשדו זה בזה כי המסמך נכתב בהוראתו של השני. מניעיו של הרפז נותרו לא ברורים.
בינואר 2016 החליט היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין לסגור את תיק החקירה בפרשה נגד גבי אשכנזי, ארז וינר ואבי בניהו. הרפז הועמד לדין על זיוף המסמך, הורשע בזיוף ובשימוש במסמך מזויף, ונגזרו עליו 220 שעות עבודות שירות.
השתלשלות הפרשה > התכנסות לבחירת רמטכ"ל חדש

בתחילת אפריל 2010 הודיע שר הביטחון, אהוד ברק, כי לא יאריך את כהונתו של הרמטכ"ל, רב-אלוף גבי אשכנזי, בשנה נוספת. החלטה זו החריפה מאוד את מערכת היחסים העכורה ממילא בין ברק לאשכנזי. לימים תיאר אל"ם ארז וינר, מי ששימש באותה תקופה כעוזר הרמטכ"ל, בפני אנשי משרדו של מבקר המדינה, את היחסים בין שני האישים כ"אווירת מלחמה". מיד לאחר מכן החל הליך לבחירת הרמטכ"ל החדש. בין המועמדים הוזכרו שמותיהם של האלופים גדי שמני, בני גנץ, גדי איזנקוט, יואב גלנט ואבי מזרחי.
השתלשלות הפרשה > גלגול המסמך מידי הרפז ועד לחשיפתו

בסוף אפריל 2010 הציג הרפז לראש לשכת הרמטכ"ל, ארז וינר, את המסמך בפגישה ביניהם, וטען בפני וינר כי המסמך נמסר לו על ידי מכר בלשכת שר הביטחון.
וינר הציג את המסמך למפקדו, הרמטכ"ל אשכנזי. אשכנזי הציג את המסמך למספר אלופים ובהם בני גנץ וגדי איזנקוט. וינר מסר מאוחר יותר את המסמך לאיזנקוט.
איזנקוט חשף את המסמך בפני חבריו ד"ר גבי סיבוני ותמיר פרדו (לימים ראש המוסד) ונתן לסיבוני עותק, תוך בקשה מסיבוני שלא יעשה בו שימוש. סיבוני ביקש עותק נוסף של המסמך מארז וינר, שנעתר לבקשתו. לאחר קבלת המסמך פנה סיבוני לחפש אחר מקורבים לעיתונאי אמנון אברמוביץ'. באמצעות אבי גוט, מכר משותף לאברמוביץ' ותמיר פרדו, העביר סיבוני לאברמוביץ' את המסמך.
השתלשלות הפרשה > לאחר חשיפת המסמך ב"אולפן שישי"

ב-6 באוגוסט 2010 חשפו העיתונאים אמנון אברמוביץ' ורוני דניאל בתוכנית "אולפן שישי" מסמך ובו הנחיות לבניית תדמית חיובית ליואב גלנט, ומנגד הנחיות להכפשת גבי אשכנזי ובני גנץ. המסמך נשא את הסמליל של משרד יחסי הציבור של יועצי התקשורת אייל ארד וליאור חורב. בתוכנית שודרה גם עמדתם של ארד וחורב שהמסמך מזויף, אך הודגש שלמסמך חשיבות רבה גם אם הוא מזויף - "זה עדיין מעיד על התרבות הפנימית במערכת הביטחון, עדיין מעיד על שותפות גורמים חיצוניים, בתהליך בחירת רמטכ"ל ובתהליך גריעת מעמדו של רמטכ"ל מכהן", אמר אברמוביץ'. גלנט וארד הכחישו כל קשר למסמך וטענו שהוא מזויף (ארד אף הגיש תלונה במשטרה על זיוף המסמך).
בעקבות חשיפת המסמך פתחה משטרת ישראל בחקירה. בין הנחקרים שהעידו במשטרה: הרמטכ"ל גבי אשכנזי, ודובר צה"ל, תת-אלוף אבי בניהו. בעקבות פתיחת החקירה הורה היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין, להקפיא את תהליך בחירת הרמטכ"ל החדש.
ב-19 באוגוסט הודיעה המשטרה שנמצאו ראיות לכך שהמסמך מזויף, ולאחר מכן הודיעה המשטרה כי כל חברי המטכ"ל נוקו מחשד פלילי. בעקבות זאת אישר ויינשטיין להמשיך בהליך בחירת הרמטכ"ל. בחקירת המשטרה הועלה החשד שמזייף המסמך הוא בועז הרפז (סגן-אלוף במילואים), שנעצר לחקירה כשחזר לישראל, ב-23 באוגוסט.
ב-20 באוגוסט מדליף המסמך, אלוף-משנה (מיל.) גבי סיבוני, שעל חסיונו העיתונאי שמר ערוץ 2 בקפדנות, חשף עצמו. המסמך הועבר מהרפז לעוזר הרמטכ"ל, אלוף-משנה ארז וינר, ומאוחר יותר ממנו לסיבוני.
ב-22 באוגוסט התכנסה ועדת החוץ והביטחון של הכנסת לדיון ראשוני על המסמך.
ב-30 באוגוסט דן פורום המטה הכללי במסמך, ושמע דיווח על כך מהרמטכ"ל. בין השאר דיווח הרמטכ"ל כי עוזרו, אל"ם ארז וינר, קיבל את המסמך מהרפז בסוף אפריל, יותר משלושה חודשים קודם חשיפת המסמך. וינר הראה את צילום המסמך לאשכנזי ולקצינים נוספים.
ב-2 בספטמבר הופיע ברק בפני פורום המטה הכללי והתייחס בחומרה למסמך: "אני מודאג מהניסיון שנעשה על ידי מספר קצינים בכירים בסדיר ובמילואים, לעצור ולדחות את תהליך מינוי הרמטכ"ל הבא, ולהשפיע באופן לא לגיטימי על תוצאותיו. הניסיון כמעט צלח. זהו מהלך נפסד שטלטל את המדינה כולה במשך כמה שבועות, וגרם נזק עמוק לאמון הציבור בצה"ל".
ב-5 בספטמבר אישרה ממשלת ישראל את המלצת שר הביטחון למנות את יואב גלנט לרמטכ"ל, אך בפברואר 2011 בוטל המינוי, לאחר חשדות לעברות תכנון ובנייה הנוגעות לנחלת בני הזוג גלנט במושב עמיקם, וחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין.
ב-5 בספטמבר חתם שר הביטחון על כתב מינוי לוועדת בירור לבחינת הפרשה, בראשות נציב קבילות החיילים, האלוף (מיל.) יצחק בריק. בוועדה חברים גם תא"ל (מיל.) יהודית גריסרו, בעבר יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, אל"ם (מיל.) עו"ד יואל מוזס, בעבר מפקד מצ"ח, ואל"ם (מיל.) איתמר יער, סגן ראש המועצה לביטחון לאומי. הוועדה התבקשה להגיש מסקנותיה תוך חודש. עבודת הוועדה הוקפאה סמוך למינויה, לפי בקשת היועץ המשפטי לממשלה.
ב-24 באוקטובר 2010 פנה שר הביטחון למבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, בבקשה לקיים ביקורת בפרשת "מסמך גלנט". תוך כדי כך נודע שהמבקר כבר עורך ביוזמתו בדיקה בנושא זה.
ב-26 באוקטובר הודיע מבקר המדינה על פתיחת ביקורת בנושא זה, ופירט את יעדיה.
בהמשך העניין הציבורי בפרשה פורסמו פרטים על נסיבות פרישתו של בועז הרפז מצה"ל, והחלה בצה"ל בדיקה מחודשת של נסיבות הפרישה.
עם פרסום מינויו של תמיר פרדו לראש המוסד, שורבב שמו לפרשה כמי שסיבוני שוחח איתו על המסמך קודם חשיפתו לציבור (בדיווחים קודמים הוא הוזכר רק כ"ת'"). הרמטכ"ל אשכנזי ציין על פרדו כי "חלקו בעניין שולי".
השתלשלות הפרשה > בדיקת מבקר המדינה

ב-26 באוקטובר 2010 הודיע מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, על פתיחת ביקורת בנושא זה, ופירט את יעדיה: בדיקת פעילותו של הרפז במערכת הביטחון, ומכלול הפעולות במערכת הביטחון הקשורות במסמך, ובכלל זה תהליך בחירת הרמטכ"ל. ב-4 במרץ 2012 מסר המבקר את טיוטת דו"ח הביקורת למעורבים המרכזיים בפרשה, גבי אשכנזי ואהוד ברק, וכן לרמטכ"ל בני גנץ וליועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין. אף שמדובר בטיוטה שיש לשמור את תוכנה בסוד (לפחות עד לפרסום הדו"ח הסופי), תוך שעות מעטות פורסמו באמצעי התקשורת פרטים מהטיוטה ותגובות של אישים המוזכרים בה.
ב-3 בדצמבר 2012 מסר מבקר המדינה יוסף שפירא את הדו"ח העוסק בפרשה למבוקרים ולגורמים נוספים. הדו"ח סווג "סודי ביותר" ועל תוכנו הוטל צו איסור פרסום. ב-6 בינואר 2013 פרסם מבקר המדינה את הדו"ח הסופי שלו בפרשת "מסמך הרפז", ובו ביקורת על התנהלותם של וינר, אשכנזי וברק.
בעקבות בדיקתו המליץ מבקר המדינה ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה פלילית מחודשת בפרשת מסמך הרפז.
שר הביטחון ברק פנה אף הוא ליועץ המשפטי לממשלה בדרישה לפתוח בחקירה פלילית נגד אשכנזי, בחשד ללקיחת שוחד, סיוע במתן שוחד ועבירות נוספות. אשכנזי דחה טענות אלה.
השתלשלות הפרשה > חקירה פלילית

ב-1 באוגוסט 2013 היועץ המשפטי לממשלה החליט להרחיב את החקירה ולהטיל על המשטרה לחקור את המעורבים בפרשה.
ב-19 במרץ 2014 נעצרו לחקירה אבי בניהו, ארז וינר ובועז הרפז, ושוחררו למעצר בית. עוד נחקר באזהרה סמנכ"ל משרד הביטחון, בצלאל טרייבר. במאי 2014 נחקר באזהרה אמיר קין, הממונה על הביטחון במערכת הביטחון. ביוני 2014 נחקר באזהרה מזכיר הממשלה, אביחי מנדלבליט, שבעת פרסום מסמך הרפז היה הפרקליט הצבאי הראשי. בהמשך אותו חודש נחקרו באזהרה גבי אשכנזי ואשתו רונית.
בתחילת ספטמבר 2014 המליצה המשטרה להעמיד לדין חלק מהנוגעים בדבר, אשכנזי, עוזרו וינר, אבי בניהו ואביחי מנדלבליט, בחשדות להפרת אמונים ושיבוש מהלכי משפט, משום שידעו על המסמך ולא דיווחו עליו. במאי 2015 החליט היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין לסגור את תיק החקירה נגד מנדלבליט בגין "מכלול נסיבות העניין". שופטי בג"ץ, בעתירה נגד מינויו של מנדלבליט ליועמ"ש, פירשו שסגירת התיק הייתה בין השאר בגין חוסר אשמה. לדברי ויינשטיין, לא זו הייתה כוונתו, ולא היה ניתן לסגור את התיק בגין חוסר אשמה. בינואר 2016 החליט היועץ המשפטי לממשלה לסגור את תיקי החקירה נגד אשכנזי, וינר, בניהו וסיבוני, ולהעמיד לדין את הרפז, בכפוף לשימוע. בנובמבר 2018, כחלק מעסקת טיעון, הודה והורשע הרפז בזיוף המסמך. במאי 2019 נגזרו עליו 220 שעות שירות לתועלת הציבור.
ספקולציות בדבר מזייף המסמך

במהלך הפרשה עלו בתקשורת ספקולציות שונות בדבר השאלה האם הרפז זייף את המסמך לבדו או שמא היו לו שותפים לדבר העבירה. הספקולציות גברו לאחר שנחשף כי בדיקת פוליגרף משטרתית מצאה את הרפז דובר שקר בטענתו שזייף את המסמך לבד.
במהלך החקירה המשטרתית נבדקו בפוליגרף מספר דמויות סביב השאלה האם זייפו או היה להם קשר לזיוף המסמך. בדיקת פוליגרף אינה קבילה בבתי המשפט בישראל ככלי ראייתי, אולם משמשת גופים שונים ככלי בדיקה.
רונית אשכנזי, אשתו של הרמטכ"ל באותה עת גבי אשכנזי, נבדקה ונמצאה דוברת אמת.
ארז וינר, רל"ש הרמטכ"ל גבי אשכנזי, נבדק ונמצא דובר אמת.
יוני קורן, רל"ש שר הביטחון באותה עת אהוד ברק, נבדק ותוצאת בדיקתו נמצאה כבלתי ניתנת להכרעה. קורן פנה בנוסף למכון בדיקה פרטי בו נמצא כדובר שקר.
היבטים עיתונאיים

חשיפת "מסמך גלנט" בתוכנית "אולפן שישי" הייתה ידיעה בלעדית ("סקופ") של התוכנית ושל העיתונאים אמנון אברמוביץ' ורוני דניאל. בתוכנית שודרה גם עמדתו של אייל ארד שהמסמך מזויף, ודניאל ציין "אין לי מושג איפה הוא נכתב", אך לא יוחס לעמדה זו משקל רב. מנחה התוכנית, יאיר לפיד, הציג אותו כ"מסמך שערורייתי שיצא ממשרדו של אייל ארד", ואברמוביץ' ציין כי "מקור המסמך הוא מקור אמין ופורה מזה שלושה עשורים, אין לי ספק לגביו". אברמוביץ' ודניאל ציינו שגם אם המסמך מזויף ישנה חשיבות גדולה בחשיפתו ובחקירתו. עוד באותו לילה יצא העיתונאי יואב יצחק במתקפה עזה על אמינות הידיעה ועל אמינותו של אברמוביץ', וטען כי "אברמוביץ כשל בעבר בפרסום בדותות שהופרכו תוך זמן קצר". גם אתר ynet פרסם ידיעה ברוח זו באותו לילה.
ביום ראשון שלאחר חשיפת המסמך הקדיש "ידיעות אחרונות" את רוב העמוד הראשון שלו לפרשה, בכותרת ענק שבה מילה אחת "לחקור", ומתחתיה תמונתו של גלנט. 11 ימים מאוחר יותר יצא "מעריב" בעמוד ראשון בעיצוב דומה, אך עם קורבן אחר (בעקבות הגילוי שהרמטכ"ל ידע על קיום המסמך): כותרת ענק שבה מילה אחת "עננה", ומתחתיה תמונתו של אשכנזי.
הפרשה זכתה לסיקור נרחב בעמוד הראשון של עיתוני ישראל במשך כל החודש שלאחר חשיפת המסמך. למשל, ב"ישראל היום" הופיעה הפרשה בחודש זה 8 פעמים בכותרת הראשית, ופעמיים נוספות בעמוד הראשון.
פרסום קיומו של המסמך ללא בדיקה מספקת של אמינותו העלה שאלות של אתיקה עיתונאית. הפרשן אורן פרסיקו העיר: "ההאשמה בדבר פרסום בלא בדיקה מספקת נכונה לא רק באשר לפרסום שהבעיר את הפרשה, אלא גם לפרסומים העיתונאיים הרבים שבאו בעקבותיו".
סוגיה נוספת שעלתה היא שאלת החיסיון העיתונאי: דרישתה של משטרת ישראל לקבל מחברת החדשות את המסמך המקורי נתקלה בהתנגדות תקיפה, בנימוק של שמירת חיסיון עיתונאי. המשטרה ביקשה מבית המשפט צו שהורה לחברת החדשות להפקיד את המסמך בכספתו עד לקבלת החלטה בנושא. במהלך החקירה הגיעה המשטרה אל עותק אחר של המסמך, ולכן ויתרה על קבלתו מחברת החדשות.
מוסר המסמך לחדשות ערוץ 2, גבי סיבוני, הסביר שיזם את החשיפה התקשורתית משום שזו הייתה "חיונית לטיהור האווירה המורעלת בפיקוד הבכיר - אווירה המשפיעה על כל השרשרת הצבאית, עד אחרון החיילים. לא נהגתי כך בשליחות איש, אלא מתוך הבנה שפעולה זו נחוצה להצלת הצבא. מה שהתרחש מאז הפרסום חיזק את דעתי שהפעולה אכן הייתה מוצדקת ואף הכרחית, בבחינת ניתוח חירום בתנאי שדה".
בפברואר 2011 יצא לאור ספרם של העיתונאים דן מרגלית ורונן ברגמן, "הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל", שנכתב בעקבות פרשת מסמך הרפז, ומותח ביקורת חריפה על התנהלותם של הרפז ואשכנזי.
אמצעי התקשורת חזרו לעסוק באחד מספיחי הפרשה כאשר ב-8 במאי 2020 העיתונאית איילה חסון בחדשות 13 הפרה צו איסור פרסום וחשפה תמליל שיחה, שמקורו בהאזנת סתר, בנוגע למסמך הרפז בין הפצ"ר אביחי מנדלבליט לרמטכ"ל גבי אשכנזי. על פי התמליל אמר מנדלבליט לאשכנזי: "אני אסגור לך את העניין", בעוד אשכנזי מספר: "המפכ"ל איתנו, דואג לנו".
משמעות ציבורית של המסמך

כבר עם חשיפת המסמך ציין אמנון אברמוביץ' שלמסמך חשיבות רבה גם אם הוא מזויף - "זה עדיין מעיד על התרבות הפנימית במערכת הביטחון, עדיין מעיד על שותפות גורמים חיצוניים, בתהליך בחירת רמטכ"ל ובתהליך גריעת מעמדו של רמטכ"ל מכהן".
סגן הרמטכ"ל, בני גנץ, תיאר את המסמך בפורום מטכ"ל כ”פגר שסרחונו השתלט על החדר”. מאוחר יותר הוסיף: ”אני מוצא את עצמי בזמן האחרון חושב בעיקר על החברים שלנו שנפלו. על מה האנשים הללו נהרגו והאם אנחנו עדיין ראויים להם?”.
כשבועיים לאחר חשיפת המסמך, כתב פרשן "הארץ", אלוף בן: "אם החשדות יתאמתו, ו"מסמך גלנט" אכן זויף בידי קציני צה"ל במילואים ואף בשירות קבע, הרי שהיה כאן פוטש: ניסיון של קצינים לחתור נגד שר הביטחון, אהוד ברק, כדי לסכל את מינוי האלוף יואב גלנט לרמטכ"ל ואולי אף להביא להדחת ברק".
עמדה דומה הציגו פרשן "הארץ" ארי שביט והעיתונאים דן מרגלית ורונן ברגמן (בספרם "הבור").
אמנון אברמוביץ', שחשף את המסמך, אמר שתוכנו תאם שיחה שקיים עם יוני קורן, ראש מטהו של ברק, בינואר 2011.
לקריאה נוספת

דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011.
בן כספית, חמקן - אהוד ברק, הסיפור האמיתי, כנרת, זמורה-ביתן, 2013.
יהודה וינשטיין. היועץ, ידיעות ספרים, 2022, "פרשת הרפז", עמוד 164 - 186
שנים עשר ירחים

| --- | --- |
 סינגל
 מתוך האלבום כל השירים
 יצא לאור:  1960 
 סוגה:  שירי ילדים, שירי חגים
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נעמי שמר 
 לחן:  נעמי שמר 
 
"שנים עשר יְרָחִים" (בשמו המקורי: "שיר החודשים"), הידוע במילותיו הראשונות: "בתשרי נתן הדקל" (או בתשרי נתן הדקל פרי שחום נחמד), הוא פזמון עברי שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר. השיר נכתב בשלהי שנות ה-50 והתפרסם ב-1960. הוא נכלל בהמשך בספר שיריה הראשון, "כל השירים" (1967).
זהו אחד משירי הילדים הפופולריים ביותר של שמר. הוא נלמד בגני הילדים ובבתי הספר היסודיים בישראל עד היום, ובאמצעותו לומדים הילדים את שמות חודשי השנה בלוח העברי. השיר גם מזוהה עם ראש השנה ומושר בו.
לשיר כ-80 ביצועים רשומים, והוא מוסיף לזכות לגרסאות כיסוי. בין מבצעיו הידועים: יפה ירקוני, גיתית שובל, רינת גבאי, מיכל הקטנה, עפרה חזה, שולה חן וכן שמר עצמה. השיר כיכב בתוכניות טלוויזיה רבות לילדים, כגון "רחוב סומסום", "מיכל הקטנה והמפלצות", "שלוש ארבע חמש וחצי" ו"קשת וענן".
בארכיון נעמי שמר שבמחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית שמור מכתב שכתבה המשוררת לאמהּ, רבקה ספיר, על שלושה שירים חדשים שכתבה, ובהם "שנים עשר ירחים", שבמכתב נקרא "שיר החודשים". שמר ביקשה במכתב מאמה את עזרתה בבחירת מרכיבים שיוכלו לאפיין שניים מחודשי השנה:
תמוז ואב הם החודשים היחידים בשיר שמובאים ביחד, ושלא מתוארת בהם התרחשות אלא היעדרה ("בתמוז ואב שמחנו / אחר קציר").
מבנה השיר

השיר מורכב משישה בתים בעלי שורות קצרות עם חריזה מסורגת סופית. השיר מתאר את גלגל השנה על פי החודשים בלוח השנה העברי, תוך אזכור מאפיין בולט של כל אחד מהחודשים. המאפיינים לקוחים הן מעולם מזג האוויר (יורה, ברד, חמה) והן מתחום החקלאות (דקל, פרדסים, חרמשים, קציר).
בְּתִשְׁרֵי נָתַן הַדֶקֶל

פְּרִי שָׁחוּם נֶחְמָד. 

בְּחֶשְׁוָן יָרַד יוֹרֶה 

וְעַל גַגִי רָקַד.
המשוררת, שרצתה להדגיש את מחזוריותה של השנה, בנתה את השיר בצורה מעגלית, כך שניתן לשיר אותו באופן רקורסיבי, כפי שניתן לראות בבית האחרון שלו:
וּבְבוֹא אֱלוּל אֵלֵינוּ 

רֵיחַ סְתָו עָלָה, 

וְהִתְחַלְנוּ אֶת שִׁירֵנוּ 

מֵהַתְחָלָה:
בתרבות

בספרה של סמדר שיר "עוד שירי רחוב" (ספרית מעריב, 1986) מופיע שיר רחוב המבוסס על שירה של שמר.
למשורר רן יגיל שיר בשם "קונטרה ל'בתשרי נתן הדקל' (שיר של נעמי שמר)", אשר התפרסם בכתב העת "עכשיו" (גיליון 55, 1989) ופותח במילים: "למשל ינואר / חדשים לא מזדקנים".
לפני ראש השנה התשפ"ב הועלה לרשת סרטון בטכנולוגיית "deep fake" המדמה את הזמר אלביס פרסלי מבצע גרסה מתורגמת לשיר, כדי לאחל שנה טובה לאזרחי ישראל. הסרטון הופק על ידי ישי רזיאל, חברת ההפקה B.Y Group, הבמאי זוהר רבינוביץ' והמעצב רועי קהלני.
בתרבות > ביצועים

ביצוע כלי של השיר, באוסף המוזיקה הישראלית (בעיבוד מרטין מוסקוביץ'), תזמורת הבידור של קול ישראל בניצוחו של לסלו רוט, תל אביב, באתר הספרייה הלאומית
השיר, באוסף המוזיקה הישראלית בביצועה של חדוה עמרני בליווי להקה כלית בניצוחו של שמעון כהן, תל אביב, 16 בנובמבר 1965, אוסף קול ישראל, באתר הספרייה הלאומית
הערות שוליים

1 2  שיר החודשים, נעמי שמר, באתר הספרייה הלאומית. לצילום המכתב של שמר לאמהּ ראו שיר החודשים, בעמוד הפייסבוק של הספרייה הלאומית.
↑  יורם רותם‏, נעמי שמר - הביוגרפיה, באתר וואלה, 27 ביוני 2004; תמר סוברן, 'שירי נעמי שמר – קווי היכר סגנוניים', לשוננו לעם 56, 3 (2007), 136, 140.
↑  שנים עשר ירחים באתר אקו"ם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b04ea465-30f2-441c-948c-edec9a074a89
אליס אין צ'יינס

| --- | --- |
 
אליס אין צ'יינס בהופעה מ-2018
 מקום הקמה:  סיאטל 
 מוקד פעילות:  סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1987–2002 2005
 סוגה:  גראנג', הבי מטאל, מטאל אלטרנטיבי, סלאדג' מטאל
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס
 www.aliceinchains.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ויליאם דובאל ג'רי קאנטרל מייק אינז שון קיני
 חברים לשעבר
 ליין סטאלי מייק סטאר
 
אליס אין צ'יינס (באנגלית: Alice in Chains) היא להקת גראנג' משפיעה שהוקמה בסוף שנות השמונים בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית. הלהקה נחשבת לאחת מארבע הלהקות המצליחות ביותר שיצאו מסצנת הגראנג' של סיאטל, ביחד עם נירוונה, פרל ג'אם וסאונדגארדן. שלא כמו רוב חברותיה לסצנה, שורשיה המוזיקליים של הלהקה נעוצים בהבי מטאל הרבה יותר מאשר בפאנק או ברוק של שנות השבעים, אך למרות זאת מקושרת הלהקה לסצנת הגראנג' באופן הדוק.
היסטוריה > הקריירה המוקדמת (1987–1990)

ב-1987 פגש ליין סטאלי את הגיטריסט וכותב השירים ג'רי קאנטרל במסיבה. השניים התחברו ולבסוף הציע קאנטרל לסטאלי להצטרף אליו ללהקתו "Diamond Lie" שאליה הצטרף גם חברו של קאנטרל הבסיסט מייק סטאר. השלושה צירפו אליהם את המתופף שון קיני.
הלהקה החדשה כתבה חומרים מקוריים והופיעה במועדונים בסיאטל, ולבסוף אימצה את השם "אליס אין צ'יינס" ("אליס בשלשלאות"). השם הגיע מלהקתו הקודמת של סטאלי שנקראה "Alice N' Chains" (שם שבא כמחווה ללהקת ההארד רוק Guns N' Roses). מטרתו של סטאלי הייתה ליצור להקה פארודית שחבריה ילבשו בגדי נשים ויינגנו ת'ראש מטאל.
הלהקה חתמה על חוזה בקולומביה רקורדס ב-1989 ואחרי שהקליטה מספר דמואים בתחילת 1989, הוציאה הלהקה ביולי 1990 את המיני-אלבום הראשון שלה We Die Young. שיר הנושא של המיני-אלבום זכה להשמעות רבות בתחנות רדיו של מטאל וסלל את הדרך ליציאתו מאוחר יותר באותה השנה של אלבום הבכורה, Facelift. האלבום הניב מתוכו את הלהיט "Man in the Box" בעל המנגינה החורקת והמידבקת שהווידאו קליפ שצולם עבורו התקבל היטב ב-MTV. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב עד לסוף השנה, וקודם באמצעות הופעות חימום של הלהקה לוואן היילן ולאיגי פופ.
היסטוריה > הפריצה (1991–1994)

הלהקה הפתיעה כאשר הוציאה ב-1992 את המיני-אלבום האקוסטי Sap, כאשר היא מארחת בו זמרים אורחים כאן וילסון מלהקת הארט שהצטרפה אל סטאלי וקאנטרל בשירים "Brother" ו"Am I Inside", וכן מרק ארם ממאדהאני וכריס קורנל מסאונדגארדן ששרו ב-"Right Turn" שהקרדיטים עליו ניתנו לאליס מאדגארדן. כריס קורנל שר גם בשיר "Brother".
הלהקה קיבלה חשיפה נוספת לאחר שאחד משיריהם החדשים, "?Would", הופיע במסגרת פסקול הסרט "סינגלס" של הבמאי קמרון קרואו, שמציג את חיי הרווקות בסיאטל של תחילת שנות ה-90. יציאתו המוקדמת של הסינגל סייעה לבניית הציפיות לקראת אלבומה הבא של הלהקה.
האלבום Dirt יצא בסתיו 1992 והציג את הצליל הכבד ביותר, העמוס ביותר בעבודת גיטרות והרווי ביותר בדיסטורשנים של הלהקה עד אז. הוא זכה לביקורות מעולות וכן להצלחה מסחרית, הגיע למעמד של אלבום פלטינה עד לסוף השנה ונותר אלבומה המצליח ביותר של הלהקה עד היום. למרות זאת, הטקסטים הקודרים של האלבום, שעסקו בעיקר בבידוד מהחברה ובהתמכרות לסמים, העצימו את גלי השמועות שעסקו בהתמכרותו של ליין סטאלי להרואין. במהלך סיבוב ההופעות לקידומו של האלבום, מייק סטאר עזב את הלהקה בעקבות לוח הזמנים הצפוף שלה ועבר ללהקה בשם "Sun Red Sun". סטאר הוחלף במהרה בידי מייק אינז שעבד בעבר עם אוזי אוסבורן.
הלהקה הקליטה ב-1993 שני שירים נוספים, "?What the Hell Have I" ו"A Little Bitter", שהופיעו בפסקול הסרט "אחרון גיבורי הפעולה" של ארנולד שוורצנגר.
במהלך הקיץ של 1993 חברה אליס אין צ'יינס ללהקות פריימוס, טול, ורייג' אגיינסט דה מאשין, במסגרת פסטיבל המוזיקה האלטרנטיבית לולפלוזה.
במהלך הפסטיבל הלהקה התקבלה בברכה וזכתה לביקורות טובות על הופעותיה. אך לולפלוזה 1993 היה סבב ההופעות האחרון של אליס אין צ'יינס, שנאלצה להפסיק להופיע מחמת מצבו של ליין סטאלי, שהתמכרותו להרואין יצאה כבר מכלל שליטה.
אחרי הוצאת Dirt שהיה בעל צליל כבד ורועש, ציפה עולם המוזיקה לעוד יצירה כבדה, זועמת ורועשת של אליס אין צ'יינס.
הלהקה הפתיעה שוב את המעריצים ואת המבקרים כאחד כשהוציאה בינואר 1994 את המיני-אלבום Jar of Flies, שהציג חזרה אל הצליל הרך והאקוסטי של Sap, עם מנגינות מורכבות ונגיעות קלות של כלי מיתר. Jar of Flies הפך למיני-אלבום הראשון והיחיד בהיסטוריה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. שירי האלבום נכתבו והוקלטו במשך שבוע אחד.
היסטוריה > אמצע שנות התשעים (1995–1997)

ליין סטאלי הופיע עוד פעמים אחדות במסגרת הסופרגרופ מד סיזן, שכללה מוזיקאי גראנג' נוספים והוציאה אלבום בשם Above ב-1995.
בנובמבר 1995 הוציאה אליס אין צ'יינס את האלבום הנושא את שמה, Alice in Chains, שמכונה גם Tripod או Three בגלל תמונת העטיפה שלו, שמציגה כלב עזוב בעל שלוש רגליים, וכן מפני שזהו אלבומה השלישי של הלהקה. הלהקה הציגה באלבום זה התפתחות נוספת בצליל שלה, עם מנגינות מעט מורכבות יותר מאשר בעבר. האלבום חיקה את קודמו כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הנמכרים, אך הלהקה שוב לא הצליחה לצאת לסיבוב הופעות לשם קידום האלבום, עובדה שיצרה גל נוסף של השערות בנוגע למצבו של סטאלי.
הלהקה קיימה את הופעתה הראשונה מזה שלוש שנים במסגרת סדרת ההופעות האקוסטיות MTV Unplugged. למרות שבריאותו הלקויה של סטאלי הייתה ברורה לעין, ההופעה זכתה לשבחים רבים. שיריה הכבדים יותר של הלהקה זכו לעיבודים אקוסטיים מרעננים, ועם הלהקה הופיע גיטריסט נוסף, סקוט אולסן מלהקת הארט, על מנת להעשיר את צליל הגיטרות. בהופעה אף הוצג שיר חדש בשם "The Killer Is Me", והיא יצאה כאלבום וגם כ-DVD ב-1996. האלבום הגיע למקום השלישי במצעדי המכירות.
לאחר ההופעה האקוסטית הופיעה הלהקה ארבע פעמים נוספות כלהקת חימום במסגרת מופעי האיחוד של להקת קיס, כשהאחרונה שבהן היא גם הופעתה האחרונה של אליס אין צ'יינס עם ליין סטאלי כסולן. היא התקיימה בקנזס סיטי ב-3 ביולי 1996.