stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבט
היסטוריה > המאה ה-21

ב-10 במאי 2007 הודיע חיים יבין כי בכוונתו לפרוש מהגשת מהדורת "מבט" לאחר כ-40 שנה בהן הגיש אותה. נוצר מצב ששני מגישי מהדורות החדשות המרכזיות, יחד עם גדי סוקניק בחדשות ערוץ 2, עוזבים את הגשת המהדורה. במשך מספר חודשים הופצו שמועות על מחליפו של יבין ואף נטען כי גאולה אבן, שהגישה את יומן בימי שישי בערוץ הראשון, ואף החליפה את יבין לפני כעשור, תחליף אותו. לבסוף נבחרו להגשת המהדורה ינון מגל ומרב מילר.
לקראת עזיבתו של יבין הוחלט ברשות השידור להחליף את האולפן שמשמש את תוכניות החדשות של הערוץ ואת מהדורת "מבט", באולפן חדיש ומתקדם יותר ובעיצוב גרפי חדש.
לאחר שידורו האחרון של יבין, שכלל תוכנית פרידה ששודרה מיד עם סיומה של מהדורתו של יבין, ב-10 בפברואר 2008 שודרה מהדורת מבט עם המגישים החדשים.
ב-10 ביוני 2010, הפכה מבט למהדורת החדשות הראשונה בישראל ששודרה בפורמט ה-HD, כחלק מפתיחת תחרות המונדיאל באותו ערב. המהדורה שנקראה "מבט למונדיאל" צולמה באולפן חדש בהגשתו של ינון מגל. מאז אותו שידור, משודרות 2 מהדורות מבט: אחת באולפן אירוח (ל-HD) והשנייה מהאולפן הרגיל.
ב-6 במאי 2012, עברה שעת השידור של מבט ל-19:52 כחלק מתפיסת השידור החדשה של רשות השידור והרצון להאריך את הפריים טים ולהתחרות מול המהדורות של הערוצים המסחריים. ב-12 ביוני 2012 התפטר מגיש המהדורה ינון מגל מתפקידו; ביום זה הוגשה המהדורה האחרונה בהנחייתו. באותה עת הייתה מרב מילר בחופשת לידה. לאחר מכן הגישו את המהדורה לסירוגין עודד שחר, יעקב אחימאיר, אמיר בר שלום, מיכל רבינוביץ', אמיר איבגי ותמר אלמוג. כשמילר שבה מחופשת הלידה החלה להגיש את המהדורה יחד עם אמיר איבגי.
ב-20 בינואר 2013 עברה חטיבת החדשות לפורמט שידור ברזולוציית HD מלאה באפיק 511 בכבלים ובלוויין. מ-21 באוגוסט 2014 משודרת מבט מהשעה 19:58 ונמשכת כשעה (ולא כחצי שעה, כפי שהיה עד אז).
החל מאוגוסט 2014 ערך את "מבט", באופן בלעדי, אלון מזר. כניסתו לתפקיד לוותה בביקורת מצד קודמו, אבי מוסקל.
מ-5 בינואר 2015 עד 15 בנובמבר 2016 הגיש יעקב אילון את מבט. לאחר עזיבתו נבחרה מיכל רבינוביץ' למגישת התוכנית, כשאמיר בר שלום מחליף אותה פעם בשבוע.
החל מ-15 במרץ 2015 החלה מבט להיות משודרת מאולפן חדשות HD שהושק בשבוע בחירות 2015. האולפן משלב טכנולוגיות מתקדמות של גרפיקה, תצוגה ואינטגרציה. עם השקת האולפן שונו גם הפתיחים הגרפיים והאותות המוזיקליים של רוב משדרי חטיבת החדשות.
ב-9 במאי 2017 שודרה מהדורת מבט האחרונה, לקראת סגירתה של רשות השידור בשבוע שלאחר מכן. אופיו של השידור האחרון, אותו הגישה מיכל רבינוביץ', היה שונה מיתר מהדורות התוכנית והוא לווה בדברי פרידה של אנשי העיתונות הרבים שנטלו בו חלק ובסיומו עובדי התחנה שרו את "התקווה".
התוכנית "מבט לאחור" ששודרה בכאן 11 מאז דצמבר 2017 ועד ינואר 2019 השתמשה בקטעי ארכיון היסטוריים מתוך מהדורות "מבט לחדשות" ותוכניות אקטואליה נוספות של הערוץ הראשון, ושמה של תוכנית זו הזכיר בתוכו את שמה של מהדורת "מבט". ועם פתיחת התאגיד, שמה של המהדורה השתנה ל"חדשות הערב".
הערות שוליים

↑  נחום ברנע, בכוונת הטלוויזיה - שידורים סדירים עוד החודש, דבר, 2 באוגוסט 1968
↑  נחום ברנע, מבט חדש ומקוצר, דבר, 23 באוגוסט 1968
↑  גילי איזיקוביץ, עורך "מבט" המודח: זה מפני שהעדתי נגד נסטלבאום, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2014
↑   נועה פרייס‏, גאולה אבן הודיעה: "אחרינו תשודר מהדורת מבט האחרונה", ופרצה בבכי, באתר וואלה, 9 במאי 2017
↑  עקיבא נוביק, בשירת התקווה ובדמעות: עובדי "מבט" נפרדו מהצופים, באתר nana10‏, 9 במאי 2017
↑   מבט לאחור, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
הקלטה של מבט לחדשות בארכיון הטלוויזיה הישראלית
אסף אמדורסקי (אלבום, 1994)

אסף אמדורסקי או אסף אמדורסקי (הראשון) הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי שיצא ב־1994.
ב־2009, ולאחר מספר שנים שלא היה זמין בחנויות, יצא האלבום במהדורה מיוחדת עם דיסק בונוס שכולל קטעי מולטימדיה ושירים נוספים.
ביקורות

האלבום זכה להצלחה ולמספר להיטי רדיו, בהם "יקירתי", "אהבה חדשה" ו"רבים הימים". בפרויקט "60 האלבומים הישראלים הטובים בכל הזמנים" של נענע 10, דורג האלבום במקום ה־37. במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות, שנערך ב־2009, דורג השיר "אהבה חדשה" במקום ה־64, והשיר "יקירתי" במקום ה־167.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אסף אמדורסקי, מלבד השירים המצוינים לעיל.
"קרני" - 0:33
"העיר הגדולה" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד) - 4:57
"יקירתי" - 3:29
"ליד עצמך" (מילים: דן תורן ואמדורסקי) - 4:14
"משהו שאני לא יכול" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד) - 4:29
"העיר לאט" (לחן: אמיר צורף ואמדורסקי) - 3:27
"צפון ת"א" (מילים: מיכאיל גרובמן) - 3:33
"שיר ילדים (בית של ג'וק)" (מילים: מיכאיל גרובמן) - 3:08
"אהבה חדשה" - 3:45
"רבים הימים" - 6:10
"הדוד שמחה" - 4:38
"תחנות דלק" - 3:11
"חרש, ביבבה" - 3:20
רשימת השירים > דיסק בונוס (מהדורת 2009)

"שיחה עם אלונה" (מילים: אמדורסקי ואלונה הרפז, לחן: אמדורסקי) - 2:14
"מה קורה" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד, לחן: אמדורסקי) - 6:09
"תחנות דלק" - 3:16
"אניה" (מילים ולחן: אהר'לה) - 2:09
"רבים הימים (באנגלית)" (מילים: אסנת הדר) - 5:55
השתתפו באלבום

אסף אמדורסקי - שירה, דגימות, קלידים, גיטרות, חצוצרה, כלי הקשה, גיטרת בס, מפוחית
קרני פוסטל - צ'לו, שירה
אמיר צורף - גיטרות
רע מוכיח - תופים
ורד קלפטר - שירה, נשימות ב"יקירתי"
חיים לרוז - גיטרה בס
תום מוכיח - גיטרה בס
יואב חזקיה - גיטרה בס
ז'אן פול זימבריס - כלי הקשה אלקטרוניים
רועי מלצר - גיטרה חשמלית
ג'וני שועלי - מחשב, קלידים
זהר פרסקו - כלי הקשה
אלון פלכסר - קולות רקע
עמיר רוסיאנו - שירה
הערות שוליים

↑  עינב שיף‏, מהדורות חדשות לאסף אמדורסקי, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2008
↑  פרויקט "שומעים 60" מתוך אתר נענע 10.
↑  מוסף 7 לילות, ידיעות אחרונות 18.9.09
קוסמו ג'רוויס

| --- | --- |

ג'רוויס ב-2013
 לידה:  1 בספטמבר 1989 (בן 35) רידג'ווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Harrison Cosmo Krikoryan Jarvis 
 סוגה מועדפת:  מוזיקה אקוסטית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  King Edward VI Community College  Ivybridge Community College 
 http://www.cosmojarvis.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
האריסון קוסמו קריקוריאן ג'רוויס (באנגלית: Harrison Cosmo Krikoryan Jarvis; נולד ב-1 בספטמבר 1989) הוא שחקן וזמר בריטי.
ביוגרפיה

ג'רוויס נולד בניו ג'רזי, ארצות הברית לאם ארמנית-אמריקאית ואב בריטי. הוא עבר לאנגליה עם הוריו בגיל שלושה חודשים. כילד, הוא עבר לטוטנס, דבון עם אמו ואחיו הצעיר. על היותו אמריקאי, ג'רוויס אמר: "באתי לכאן כשהייתי תינוק. מעולם לא חייתי [באמריקה]. אני לא מרגיש קשר לשום מקום". ג'רוויס נשוי.
קריירה > 2010–2013: קריירת מוזיקה מוקדמת The Naughty Room

ג'רוויס הודיע על שם אלבומו השני בשם Is the World Strange או Am I Strange? בעמוד הפייסבוק הרשמי שלו. הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Gay Pirates", שיצא ב-23 בינואר 2011. את הקליפ של הסינגל ביים ג'רוויס. השיר הוצג בתור Record of the Day וסרטון Spinner של AOL של היום.
בשנת 2011 החל ג'רוויס להצטלם לסרטו הראשון "The Naughty Room".
הסרט הוקרן בבכורה בערוץ "BBC Four" ב-20 באוגוסט 2012, זמן קצר לאחר יציאת אלבום האולפן השלישי של ג'רוויס, שכותרתו "Think Bigger". פסקול הסרט כולל מספר שירים/וריאציות של שירים מהאלבום בפסקול. הוא יצא לסיבוב הופעות בבריטניה בסוף 2012. ב-20 בנובמבר 2020, ג'רוויס הוציא מחדש את אלבומו מ-2012 "Think Bigger" as "Think Bigger" - (מהדורת דלוקס 2020), מכיוון שהאלבום מ-2012 מעולם לא יצא במלואו ברחבי העולם. המהדורה המחודשת של "Think Bigger" מכילה את כל 11 ההקלטות המקוריות שלו ששוחזרו לשנת 2020, בתוספת תשע רצועות בונוס נוספות מאותה תקופה, כולל חמישה שירים שטרם נשמעו וארבע גרסאות אקוסטיות חיות של 'Bedroom' של רצועות מפתח של "Think Bigger".
קריירה > 2015–2023: פריצת דרך

בשנת 2015, ג'רוויס נבחן ולוהק לגלם את דמותו של סבסטיאן בסרט הבכורה העלילתי של ויליאם אולדרויד, "ליידי מקבת'". ג'רוויס כיכב בשני מחזות בתיאטרון בבימויו של ריצ'רד ג'ונס, בהפקה של הקוף השעיר ב-2017 מאת יוג'ין או'ניל בפארק אווניו ארמורי בניו יורק ו"אזור הדמדומים" בתיאטרון אלמיידה בלונדון.
בשנת 2019, גילום דמותו של ארם בסרט העצמאי Calm with Horses זיכה אותו במועמדות לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי הסרטים העצמאיים הבריטיים לשנת 2020. עיבוד מהסיפור הקצר בעל אותו השם מהאוסף Young Skins מאת קולין בארט, Calm with Horses התקבל בחיוב, כאשר המבקרים שיבחו הן את עבודתו של ניק רולנד כבמאי והן את הופעתו של ג'רוויס כדאגלס ארמסטרונג. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית תחת השם Shadow of Violence. בשנת 2020, שיחק ג'רוויס בתפקיד אורח בעונה החמישית שלסדרת הטלוויזיה כנופיית ברמינגהאם. בעקבות משחקו בסדרה, לוהק ג'רוויס לתפקידים בסרטים Nocturnal, Funny Face, The Evening Hour ולגדול בין זאבים.
בשנת 2021 פורסם כי ג'רוויס יככב לצד דקוטה ג'ונסון בעיבוד של נטפליקס לרומן השפעה של ג'יין אוסטן. באותה שנה הוא לוהק גם לתפקיד ג'ון בלקתורן, במיני סדרה שוגון משנת 2024, עיבוד הטלוויזיה השני לרומן באותו השם מאת ג'יימס קלאוול. בשנת 2022, ג'רוויס היה מועמד בקטגוריה הופעה בתפקיד ראשי הטובה ביותר פרסי הקולנוע העצמאי הבריטי על הופעתו ב-It Is In Us All. הוא גם היה מועמד לשחקן הבינלאומי הטוב ביותר בפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי.
בשנת 2023 לוהק לכמה סרטים. תפקיד בסרט הדרמה "Inside" ולתפקיד בסרט "אלטו נייטס", לצד רוברט דה נירו ובבימויו של בארי לוינסון, ותפקיד בסרטו של אלכס גרלנד "Warfare".
בפברואר 2025, ג'רוויס הצטרף לצוות השחקנים של הסרט The Odyssey בבימויו של כריסטופר נולאן.
יעקב הקרקסאני

יעקב בן יצחק אל־קרקסאני (אבו יוסף יעקובּ) היה חכם קראי בן המחצית הראשונה של המאה ה-10 בקירוב. נחשב לאחד מגדולי חכמי הקראים. עסק בפרשנות, פילוסופיה, חקר הלשון העברית ובהיסטוריה של עם ישראל.
כינויו נובע משם מקום הולדתו, אולם הדעות חלוקות האם הייתה זו "קִרקִיסִיא", היא כּרכּמיש, "קרקסאן" הסמוכה לבגדאד או צ'רקסיה.
חייו

מעט מאוד ידוע על קורות חייו של יעקב הקרקסאני, אך ידוע שאת שני חיבוריו הגדולים סיים בשנים 937–938, והיה בן זמנו של רס"ג. ידוע כי סבב בארצות שונות והיה בפרס ובהודו. במסעותיו רכש את ידיעותיו הרבות על הקראים במקומות שונים, ועל כתות בעם ישראל בזמנו ואף טרם לו. בספריו הוא מצטט ספרים שקרא ואנשים עימם שוחח.
יעקב הקרקסאני היה בקיא בתורה, בנביאים ובכתובים, בספרות הרבנית, בברית החדשה הנוצרית ובקוראן המוסלמי. היו לו קשרי ידידות עם תאולוגים רבניים, נוצרים ומוסלמים, אותם ציטט בספריו.
בכל חקירותיו, פירושיו ותפיסותיו הוא שם את ההיגיון והשכל כראשון לכל. לדעתו אין גבול ליכולת השכל, ואדם חייב למצות בצורה מרבית את היכולת הרוחנית הזו שהוענקה לו מאת הבורא. לדבריו החקירה השכלתנית היא המפתח להבנה נכונה של כתבי הקודש, של המצוות ושל ההתגלות האלוהית.
יעקב הקרקסאני הרבה להתפלמס בספריו עם הרבניים בצורה עניינית ותקיפה. הוא טען נגדם טענות רבות ביניהן על שהגשימו את אלוהים בספריהם, בין היתר בספרים כמו שיעור קומה או ספר היכלות ובספרים אחרים שלא נשתמרו עד ימינו, ועל ש"אסרו את המותר והתירו את האסור". הוא גם מביא טענות נגד השומרונים, הנוצרים והמוסלמים.
הקרקסאני חולק לפעמים גם על קראים אחרים שהיו בתקופתו. בין השאר הוא אומר כי הניקוד וטעמי המקרא הם רק סימנים להקל על הקריאה, ואינם חלק מהמקרא כפי שסברו קראים רבים בני זמן מאוחר יותר. בפרשנות המקרא הוא נוטה לרוב להחמרה במיוחד בנושאים שמיוחדים לקראים כמו ריכוב בעריות וטהרה. ב"ספר האורות והמגדלים" הוא מביא חילוקים שונים בין דעותיהם של הקראים. על זאת הוא כותב:
על חשיבות ההיגיון והדרישה השכלית הוא כותב:
חיבוריו

את כל חיבוריו כתב בערבית, כפי שנהגו רוב החכמים בתקופה זו. מבין חיבוריו שרד בשלמותו רק אחד ומאחרים שרדו חלקים.
חלק מחיבוריו שנודעו לנו עד כה:
כִּתָאב אלאָנוָאר וָאלמָראקב ששמו מתורגם לעברית לרוב כספר האורות והמגדלים או כספר המאורות ומגדלי התצפית , זהו ספר מצוות הנחשב גם לספר מדעי-היסטורי. הספר מכיל שלושה-עשר שערים וכל שער מתחלק לפרקים, ובסה"כ יש בו 668 פרקים. חלקים מספר זה נמצאים בספריה הלאומית הרוסית בפטרבורג כחלק מאוסף אברהם פירקוביץ' ובמוזיאון הבריטי בלונדון. הספר יצא לאור בחמישה כרכים בניו יורק בהוצאתו של ליאון נימוי. בשנת תשע"א יצא לאור חלק מהספר בתרגום עברי על ידי אבירם רביצקי. לספר זה קיצור שנעשה במאה ה-13 במצרים על ידי משה בן שלמה הלוי ונקרא "מחְ'תצר אלאַנוָאר". השערים הכלולים בספר:
הקדמת המחבר, סקירות היסטוריות ומדעיות על תולדות הכתות בישראל, תולדות הנצרות וכן התפתחות הקראות מראשיתה.
חיוב החיפוש והחקירה השכלית במיוחד במקרא, ובצורך בהבאת ראיות מהשכל ומההקש.
סתירת שיטותיהם של דתות (נצרות, אסלאם), כיתות (שומרונים) וכתות שונות ביהדות.
הדרכים בהן יוכל האדם להגיע בעזרתן אל ידיעת המצוות.
מצוות המילה ומצוות השבת.
באור תשע מתוך עשרת הדיברות (חוץ ממצוות השבת).
ראשי חודשים ואביב.
חג השבועות ופרוש "בין הערביים".
יתר המועדים וההבדל בין מועד לשבת.
דיני טמאה וטהרה.
דיני עריות ויבום.
מאכלים אסורים, כלאיים וציצית.
דיני ירושה.
כִּתַאב אלריאַץ' ואלחַדַאיק ששמו מתורגם לעברית לרוב כספר הכרים והגנים או ספר הנצנים - פרוש לתורה ובעיקר לחלק ממנה בו אין מצוות. ספר זה נכתב על ידי קרקסאני בשני נוסחים קצר וארוך.
 בשני ספריו אלה הוא מזכיר שמות של עוד ספרים שהוא חיבר והם נודעו לנו בשמותם בלבד:
ספר פרוש לנביאים ולכתובים, ידועים לנו מהם קטעים על איוב ועל קהלת בשמות: תפסיר איוב ו-תפסיר קהלת.
כִּתאב אלתַוחיד או בעברית "ספר היחוד" - ספר פילוסופי הדן בייחוד האל וברוחניותו ובעיקרי האמונה.
כִּתאב פי אִפְסָאד נבוה מֻחמד או בעברית "ספר בביטול נבואת מחמד" - הספר מביא טענות כנגד אמיתות נבואת מחמד והדת המוסלמית על כל זרמיה.
כִּתאב פי אלקול עַלַי א(ל)תַּרְג'מה - הספר עוסק בדרך תרגום התורה ופרשנותהּ.
חשיבותו

הקרקסאני מהווה מקור ראשון במעלה להכרת התקופה על כל גווניה. ספריו מהווים אוצר בלום ומובאים בהם מקורות ושמות אנשים שלא ידועים ממקורות אחרים. במחקר המודרני הוא מאוד מקובל כמקור אמין לתקופה וחוקרים מרבים לצטט ממנו. למשל הוא המקור היחיד על כתות שונות בעם ישראל כמו העוכברים הדלעתיים, המשנתיים וכדומה.
בין הכיתות השונות שביהדות הקדומה אותן הוא מפרט, נזכרת גם כת הנקראת "כת המערות", המכונה כך "מפני שספריהם נמצאו במערה". הוא מציין שכת זו נבדלה מיתר הכיתות בכך שיש לה לוח שנה מיוחד וספריה עוסקים בין השאר גם בפירושים שונים ומוזרים על כתבי הקודש. שתי תכונות אלו מתאימות למגילות מדבר יהודה שנכתבו על ידי כת מדבר יהודה, ולדעת יגאל ידין אין כמעט ספק שקרקסאני התכוון לכת זו והספרים שנתגלו במערה הם אותם הספרים שנזכרו במכתבו של הפטריארך טימותיאוס הראשון כמה שנים קודם לכן, כשכתב שנתגלו ליד יריחו והגיעו לידי היהודים בירושלים.
יחד עם זאת ספריו לא תורגמו לעברית ולכן נודעה להם השפעה מועטה בלבד על קראים מאוחרים יותר בביזנטיון ובמזרח אירופה.
רוב המידע שאנו יודעים על ישמעאל העכברי מגיע מספריו של יעקב הקרקסאני.
הערות שוליים

↑  קאופמן קוהלר, יצחק ברוידא, ‏"קרקסאני, אבו יוסף יעקוב", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  אבירם רביצקי, "פירושו הביקורתי של יעקוב אלקרקסאני לעקרונות הדרשה התלמודית: תרגום עברי ל'כתאב אלאנואר ואלמראקב', חלק ד, פרקים ט—כא, עם מבוא והערות", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל כב (תשע"א), עמ' 123-157.
↑  יגאל ידין, המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, הוצאת שוקן, תשי"ח, 1958; עמ' 95-94.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256733505171  BNE: XX905655  BnF: cb14532641x (data)  GND: 118771582  ISNI: 0000 0000 7978 9606  LCCN: n86836103  NTA: 071144846  RERO: 02-A000098460  SUDOC: 244031738  VIAF: 87812660   WorldCat (עם VIAF): 87812660
פיליפ אברהם כהן

| --- | --- |
 לידה:  25 במרץ 1790 הנובר, נסיכות הבוחר מהנובר 
 פטירה:  28 במרץ 1856 (בגיל 66) פרנקפורט 
 מדינה:  נסיכות הבוחר מהנובר, ממלכת וסטפאליה, ממלכת הנובר 
 
פיליפ אברהם כהן (גרמנית: Philipp Abraham Cohen;‏ 25 במרץ 1790–28 במרץ 1856) היה יזם, בנקאי וסוחר מתכות יהודי גרמני במאה ה-19. בעל המותג "פיליפ אברהם כהן".
קורות חיים

אביו, אברהם הרץ כהן (1746–1825) ודודו לפמן הרץ כהן (1751–1813) הפעילו את הבנק הפרטי בהנובר "L. & A.H. Cohen" ומכרו עבור ממשלת הנובר מוצרי עפרות ומתכות. פעילותם הגבירה מאוד את סחר במתכות באזור.
יחד עם אחיו, אלכסנדר כהן, למד פיליפ את סחר העפרות והמתכות, הקשור לבנקאות ושטרות חליפין, בבנק של אביו.
בשנת 1816 נישא לאלינור ורטהיים, בתו של הבנקאי היהודי זכריה איזאק ורטהיימר מפרנקפורט.
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-19, כתוצאה מהקלה משפטית, הוא עבר עם אחיו אלכסנדר לפרנקפורט, שהייתה אז מרכז הבנקאות של האזור שצרך ועיבד מתכת. כהן היה נדבן ופעיל בקהילה היהודית בפרנקפורט וכיהן כחבר במועצת הקהילה היהודית בעיר.
בשנת 1837 נישאה בתו הגדולה שרה אמילי לרפאל (ראלף) מוזס (לימים מרטון), בן למשפחת אנשי העסקים והפילנתרופים מרטון.
בשנת 1850 נרשמה החברה "המסחר במוצרי מתכת, שטרות חליפין, עמלה והעברה" של כהן במרשם המסחרי. חברות דומות רבות התפתחו לבנקאות. עם השנים, עסקי הבנקאות של כהן נחלשו ותחתיהם הוא הגביר את עיסוקו בסחר המתכות. אחיינו פיליפ אלינגר (בנו היה ליאו אלינגר) הפך לחותם מורשה.
בשנת 1855 פרש פיליפ אברהם כהן לגמלאות והוריש את עסקיו לחתנו מוזס, שכמו קרוביו האנגלים, שינה את שם משפחתו למרטון בשנת 1856. לאחר מות כהן הוא המשיך בעסקים עם בני משפחת אלינגר. בהמשך העסק שולב בחברה של זכריה הוכשילד.
לעיון נוסף

S. M. Auerbach
Jews in the German Metal Trade
יוז'ף שוראני

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1861 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  17 ביולי 1918 (בגיל 56) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Schwarz József 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 
יוז'ף שוראני (במקור שוורץ, בהונגרית: Surányi József; פשט, 12 בדצמבר 1861 – בודפשט, 17 ביולי 1918) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. הבעלים, העורך והמו"ל של העיתון פשטי נפלו (Pesti Napló), כלומר "היומן של פשט", שהיה יומון פוליטי חשוב בהונגריה, שיצא לאור בין מרץ 1850 לבין אוקטובר 1939.
קורות חיים

יוז'ף שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של קלמן שוורץ (יליד 1835) ושל קרולינה קראוס. אֶחיו: בלה ומיקולוש, יחד איתו שינו שלושתם את שמם לשוראני; אחותם רגינה נישאה לדיולה אגר ונשאה את שם בעלה. לאחר שיוז'ף סיים את לימודיו בתיכון, עבר ללמוד באקדמיה למסחר בפשט. בשנת 1881 יצא לסיור לימודי עסקים וכלכלה של שלוש שנים מחוץ להונגריה. בשנת 1887 הקים חברת סחר (יצוא-יבוא) בשם יוז'ף שוורץ ושות' והיה לו חלק גם במפעל הגומי ובסחר שהיה מוכר בשם ארנה שוטולה. כמו אחיו, הוא היה אחד מבעלי המניות של "טחנת הקמח גיזלה בע"מ". בנוסף לפעילותו הכלכלית והיזמית עסק שוראני גם בספרות ובעיתונות. הוא כתב מאמרים ל"עיתון הלאומי" (Nemzeti Ujság) ולכמה עיתונים וכתבי עת אחרים. תחת השם הבדוי הנס הארדינג הוא פרסם בגרמנית קובץ שירים (לייפציג, 1888).
בשנת 1901 השתלט על היומון הוותיק פשטי נפלו, הפך לעורך הראשי של העיתון ולנשיא המנהל של חברת פשטי נפלו בע"מ. הוא הפך את העיתון מהסגנון הישן לעיתון מודרני עם שירות חדשות טוב. בפשטי נפלו פרץ בשנת 1911 שביתת העיתונאים הראשונה והיחידה לזמן רב שהסתיימה בהצלחת העיתונאים: שוראני הסכים להעלאת השכר המבוקשת. שנה קודם לכן פיטר יוז'ף שוראני את אנדור מיקלוש, ראש הדסק הכלכלי בעיתון. מיקלוש הקים עיתון משלו, האשט, ויצר את המתחרה לפשטי נפלו. לאחר הפיטורים החלה התדיינות משפטית בין שני הבעלים, אך חשיפת סודות מסחריים לא היה באינטרס של אף צד. בספטמבר 1912 משך אנדור מיקלוש את התביעה, והצדדים הביעו בפומבי "חרטה הכנה" על ההאשמות ההדדיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ההוצאה לאור של העיתונים זכתה להצלחה כלכלית גדולה, אולם בשנת 1917 נפרד יוז'ף שוראני מהעיתון מכיוון שקיבל הצעה אטרקטיבית באופן בלתי צפוי מלאיוש הטווני. למחלת הלב הייתה חלק מכריע בהחלטה שלו וכן העובדה שבנו נפל בחזית. את השנה האחרונה לחייו בילה בפרישה לגמלאות.
עבודותיו

Aus jungen Tagen, Gedichte. לייפציג, 1888. (בשם הבדוי "האנס הרדינג". מעטפה: בודפשט, 1888)
נתונים עבור אזור המכס האוטונומי. פרסום ב"פשטי נפלו". בודפשט (1905)
לקריאה נוספת

חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy) 1909
לקסיקון ביוגרפי הונגרי Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969
לקסיקון יהודי הונגרי. יוז'ף שוראני Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. 820. o.
טייקוני עיתונות הונגרים Lengyel Géza. Magyar újságmágnások. Lengyel Géza. Magyar újságmágnások. Irodalomtörténeti füzetek 41. szám
חברת מניות משפחתית בתחילת המאה ה-19 Klement Judit (2000). Egy családi részvénytársaság a századelőn – Gizella Gőzmalom Rt. 1905-1917
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 897/1861. folyószáma alatt".
↑  Lengyel Géza i. m. 40., 62. oldal.
↑  Klement Judit i. m. 68. oldal.
ראסל קרואו

| --- | --- |

קרואו, 2017
 לידה:  7 באפריל 1964 (בן 60) ולינגטון, ניו זילנד ניו זילנד
 שם לידה:  ראסל איירה קרואו
 סוגה מועדפת:  מערבון, סרט פעולה, סרט מתח, סרט היסטורי, סרט דרמה, historical drama film 
 מדינה:  ניו זילנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 עיסוק:  במאי, שחקן
 מקום לימודים:  בית הספר לבנים של אוקלנד  Mount Roskill Grammar School  Vaucluse Public School  בית הספר התיכון לנערים של סידני  Vaucluse High School 
 בן או בת זוג:  דניאל ספנסר (7 באפריל 2003–אפריל 2018) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר   שני פרסי גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ראסל איירה קרואו (באנגלית: Russell Ira Crowe; נולד ב-7 באפריל 1964) הוא שחקן ובמאי קולנוע ניו זילנדי-אוסטרלי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2000 על תפקידו כמקסימוס בסרט "גלדיאטור". בנוסף, זכה בשני פרסי גלובוס הזהב, הראשון על תפקידו בתור ג'ון נאש בסרט "נפלאות התבונה" והשני בשנת 2019 על תפקידו בתור רוג'ר אייליס במיני סדרה "בקול רם".
ביוגרפיה

קרואו נולד בוולינגטון שבניו זילנד למשפחה נוצרית ממוצא בריטי, מאורי, נורווגי, שוודי, גרמני ואיטלקי. כשהיה בן 4 עברה משפחת קרואו לסידני שבאוסטרליה, המדינה בה הוא גר רוב שנות חייו.
למד בבית הספר התיכון לבנים בסידני ולאחר מכן חזר לניו זילנד כדי ללמוד בבית הספר לבנים של אוקלנד. כשהיה בן 14, חזרה משפחתו לניו זילנד. קרואו עזב את הלימודים כדי לעזור למשפחתו מבחינה כלכלית. בגיל 21, חזר קרואו לאוסטרליה, כדי ללמוד ב-"National Institute of Dramatic Art".
קריירה

ב-1987, קרואו שיחק כשחקן רחוב במשך 6 חודשים כיוון שהיה מחוסר עבודה. ב-1990, לאחר ששיחק בסדרה "שכנים שכנים" ו"Living with the Law", קרואו לוהק לתפקידו הראשון בסרט, בסרט " The Crossing". בנוסף באותה שנה, הוא שיחק בסרט " Blood Oath". ב-1992, שיחק קרואו בפרק הראשון של הסדרה " Police Rescue".
לאחר הצלחה ראשונית באוסטרליה, הפך באמצע שנות ה-90 לשחקן הוליוודי.
זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ב-2001 על משחקו כגנרל מקסימוס בסרט "גלדיאטור" והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור "נפלאות התבונה" המבוסס על ספר מצליח באותו השם - קרואו שיחק לצד השחקנית ג'ניפר קונלי ששיחקה איתו גם בסרט "המבול" שגם בו שיחקה את אשתו. בסרט משחק קרואו סכיזופרן פרנואיד הזוכה בפרס נובל, בסרטו של רון הווארד, ובפעם השנייה על תפקידו בסרט "המקור", כאשר שיחק לצד אל פצ'ינו.
לאחר התחלת הקריירה שלו ראתה אותו השחקנית שרון סטון בסרט "רומפר סטומפר" והחליטה שהיא רוצה אותו לצדה במערבון "המהירים והמתים" בו שיחקו גם לאונרדו דיקפריו וג'ין הקמן.
בשנת 2005 חבר שוב לבמאי רון הווארד בסרט "סינדרלה מן", ובשנת 2006 חבר שוב לבמאי רידלי סקוט בסרט "שנה מופלאה".
קרואו שיתף פעולה גם עם דנזל וושינגטון בסרט הפשע "אמריקן גנגסטר" בשנת 2007, ובאותה שנה שיתף פעולה גם עם כריסטיאן בייל במערבון "3:10 ליומה". שנה לאחר מכן כיכב בסרט "גוף השקרים".
בשנת 2009 קרואו כיכב בסרט "שם המשחק" לצד בן אפלק .
בשנת 2010 שיחק קרואו את רובין הוד בסרט "רובין הוד", וגם שיתף פעולה עם השחקנית הישראלית מורן אטיאס במותחן "שלושת הימים הבאים",
בשנת 2013 השתתף בסרט "עיר שבורה" כשאיתם מככב גם השחקן מארק וולברג, קרואו מגלם בסרט ראש עיר מושחת, וגם שיחק ב"איש הפלדה" את אביו הביולוגי של סופרמן.
בשנת 2014 יצא הסרט - "המבול" בבימויו של דארן ארונופסקי, שם גילם קרואו את נוח, לצידו שיחקה ג'ניפר קונלי את אשתו, אנתוני הופקינס את מתושלח.
בשנת 2015 קרואו ביים את סרטו הראשון, "עקבות במים", כאשר שיחק בו גם בתפקיד הראשי לצד השחקנית אולגה קורילנקו, וקרואו שיחק יחד עם ראיין גוסלינג, בסרט "בלשים בע"מ" שזכה להצלחה גדולה בשנת 2016.
ב-2017 שיחק בסרט "המומיה", לצד טום קרוז וסופיה בוטלה, הראשון של יקום האופל החדש של יוניברסל. לדמותו כד"ר ג'קייל הייד עתיד לצאת סרט משלה.
בשנת 2019 כיכב קרואו במיני סדרה של רשת Showtime בשם "בקול רם" אשר מספרת את סיפורו של רוג'ר איילס מייסד פוקס ניוז. על תפקידו זה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה. קרואו לא הגיע לטקס לקבלת הפרס כי הלך להיות עם משפחתו בשל גל שריפות אשר פרץ במדינתו באותה העת.
עיסוקים נוספים

קרואו עשה גיחה מהירה גם לעולם המוזיקה, כשניגן בשם ראס לה רוק את הסינגל "אני רוצה להיות כמו מרלון ברנדו".
בשנת 1980 הקים קרואו יחד עם החבר בילי דין להקה אשר מאז הוציאה מספר שירים ומופיעה ברחבי העולם.
קרואו קנה את קבוצת הרוגבי "South Sydney Rabbitohs" שאותה העריץ בילדותו לאחר תקופה ארוכה של כישלונות, כל זה בשל הזכייה של קבוצתו לאחר 43 שנים.
פרסים

2001 פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר
2001, 2019 פרס גלובוס הזהב
2023 פרס מפעל חיים מטעם פסטיבל קרלובי וארי
חיים אישיים

ביום הולדתו ה-39, נשא קרואו לאישה את הזמרת והשחקנית דניאל ספנסר. הם נפגשו במהלך צילומי הסרט "The Crossing". ב-2003 נולד בנם הראשון, וב-2006 נולד בנם השני. באוקטובר 2012 הודיעו קרואו ואשתו שהם נפרדים, ובאפריל 2018 התגרשו רשמית.
הערות שוליים

↑  אמיר קמינר, קרלובי וארי, "זה יהיה קצר, הפסלון כבד": פסטיבל קרלובי וארי עשה כבוד לראסל קרואו, באתר ynet, 1 ביולי 2023
↑  Burns, Lindsey. "Russell Crowe Has Finalized His Divorce After Five-Year Separation From Wife Danielle Spencer". Closer Weekly. 10 April 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433742705171  PLWABN: 9810540322205606  BIBSYS: 1024788  BNE: XX1091331  BnF: cb14028218p (data)  CANTIC: a10327654  CiNii: DA13311885  GND: 123343585  ISNI: 0000 0001 2017 6431  LCCN: no97049663  LNB: 000189293  MusicBrainz: b7c738aa-cda3-45e2-9d0e-33687ab864e5  NKC: xx0002128  NLA: 35250106  NLK: KAC201608990  NTA: 197772188  RERO: 02-A025693168  SNAC: w6154htb  SUDOC: 083974687  Trove: 491989  VIAF: 32197350   WorldCat (עם VIAF): 32197350