stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואלריו מולדובן
ראו גם

חסידי אומות העולם מרומניה וממולדובה
הערות שוליים

↑  ואלריו מולדובן, באתר יד ושם
1 2  מתוך עדותו של סולומון פליישמן
ודאה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  244 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  8.36 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  7,500 קמ"ר 
 יובלים:  טלאורמן, Plapcea River, Gearanta River, Eiul River, Dorofei River, Râul Câinelui, Tisăr River, Tecuci River, Valea Găuriciu River, Valea Viei River, Cupen River, Ciorâca River, Albești River, Florișoru River, Cotmeana River, Brătășanul River, Burdea River, Bratcov River, Bărâcea River, Vedița River 
 שפך:  דנובה 
 מדינות באגן הניקוז:  רומניה 
 
ודאה (ברומנית: Vedea) הוא נהר בדרום רומניה, יובל של הדנובה, שנובע מרמת קוטמאנה. שני היובלים העיקריים של נהר ודאה הם הנהרות קוטמאנה וטלאורמן. נהר ודאה עובר דרך המחוזות הרומניים ארג'ש, אולט וטלאורמן ועל גדותיו שוכנות הערים אלכסנדריה ורושיורי דה ודה.
אורך הנהר הוא 244 קילומטרים וספיקתו הממוצעת היא 8.36 מטרים מעוקבים בשנייה.
חברת הנפט האנגלו-פרסית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1909–1955 (כ־46 שנים) 
 חברות בנות:  Eurotank  Runo-Everth Treibstoff- und Oel  Anglo-Egyptian Oilfields Ltd  OLEX 
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  קידוח נפט, תעשיית הנפט, קידוח נפט וגז טבעי 
 מוצרים עיקריים:  מוצרי גז ונפט
 
חברת הנפט האנגלו-פרסית (באנגלית: Anglo-Persian Oil Company, בראשי תיבות: APOC) הייתה חברה בריטית שהוקמה בשנת 1908 בעקבות גילוי שדה נפט גדול במסג'ד סולימאן, איראן. ממשלת בריטניה רכשה 51% ממניות החברה בשנת 1914. זו הייתה החברה הראשונה שייצאה נפט מאיראן. בשנת 1935 שונה שמה ל"חברת הנפט האנגלו-איראנית" (AIOC) כאשר רזה שאה פאהלווי ביקש רשמית ממדינות זרות להתייחס לפרס בשם איראן.
בשנת 1954, שמה שונה שוב ל"חברת הנפט הבריטית", אחת מקודמותיה של חברת BP. ממשלת מוחמד מוסאדק הלאימה את נכסי התשתית המקומיים של החברה והעניקה לחברה החדשה את השם חברת הנפט הלאומית האיראנית.
ראו גם

ההפיכה באיראן (1953)
ההסכם האנגלו-איראני
הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן
BP
מוחמד מוסאדק
חברת הנפט הלאומית האיראנית
הערות שוליים

↑  Kuiken, Jonathan (2014). "Caught in Transition: Britain's Oil Policy in the Face of Impending Crisis, 1967–1973". Historical Social Research / Historische Sozialforschung. 39 (4): 272–290. JSTOR 24145537.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259034805171  GND: 276278-X  ISNI: 0000 0001 2166 8059  LCCN: n82206918  NKC: ko2002105712  VIAF: 137826394   WorldCat (עם VIAF): 137826394 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נפט וגז ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברת הנוסעים הפדרלית (רוסיה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  מסילות הברזל הרוסיות 
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים) 
 חברת אם:  מסילות הברזל הרוסיות 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית, תחבורה 
 הכנסות:  168,000,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2011) 
 רווח תפעולי:  3,000,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2011) 
 רווח:  108,000,000 (נכון ל־2011) 
 עובדים:  85,000 
  
 fpc.ru
 
חברת הנוסעים הפדרלית (ברוסית: Федеральная пассажирская компания) היא חברה בת של חברת הרכבות הרוסית, האחראית למתן שירותי הובלת נוסעים למרחקים ארוכים באמצעות רכבת.
החברה מבצעת פעילות עסקית עצמאית החל מ-1 באפריל 2010 והיא נוצרה על בסיס מתחם הרכוש שהיה חלק ממנהלת הנוסעים הפדרלית, שפעל כאגף בחברת הרכבות הרוסית. קרונות נוסעים שבבעלות חברת הרכבות הרוסיות הועברו לחברת הנוסעים הפדרלית. שירותי נסיעה ניתנים עדיין על ידי חברת הרכבות הרוסיות (בעיקר קטרי נוסעים ומשא, וכן מחסנים ומתקני קטר המשרתים אותם) ואלה נותרו בבעלותה הישירה של חברת הרכבות הלאומית.
החברה משכירה קרונות גם מחברות פרטיות כך לשמך פועל קו רכבת גרנד אקספרס בין מוסקבה לבין סנקט פטרבורג.[דרוש מקור]
מבנה

סניף מזרח סיביר
סניף גורקי
סניף המזרח הרחוק
סניף יניסיי
סניף טרנס-באיקל - מדור הובלה: צ'יטה
סניף מערב סיביר
סניף קויבישב
סניף מוסקבה
סניף וולגה
הסניף הצפוני
סניף צפון-מערב
סניף צפון הקווקז
סניף אורל
הנהלה ובעלות

החברה נמצאת בבעלותה המלאה של חברת האם "מסילות הברזל הרוסיות", מנכ"ל החברה — פיוטר איוואנוב.
הרי דרווין

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  לאונרד דרווין 
 גובה:  1,900 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 קואורדינטות:  79°51′S 156°15′E﻿ / ﻿79.85°S 156.25°E﻿ / -79.85; 156.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי דרווין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי דרווין
 
הרי דרווין (באנגלית: Darwin Mountains) היא קבוצת הרים באנטארקטיקה.
ההרים מצויים בין קרחון דרווין וקרחון הת'רטון.
גובהם הממוצע של ההרים 1,900 מטרים מעל פני הים. שיא גובהם של הרי דרווין הוא בהר אליס (אנטארקטיקה), שגובהו של ההר 2,330 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ההרים

ההרים התגלו על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1904–1901).
היסטוריה > מקור השם

שמם של ההרים ניתן להם על ידי משלחת דיסקברי.
ההרים נקראים על שמו של מייג'ור לנרד דרווין, אשר באותו זמן כיהן כמזכיר של כבוד של החברה הגיאוגרפית המלכותית.
אתרים בהרי דרווין

| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , PP 297 - 300
• Christopher R. Fielding, Tracy D. Frank, John L. Isbell, Editors, , PP 59 - 69
• WARWICK F. VINCENT, CLIVE HOWARD-WILLIAMS, , Antarctic Science 6 (3): 339-346 (1994), P 340
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  לפי מקור אחר - הגאזט האנטארקטי של ניו זילנד גובהו של ההר 2,473 מטרים מעל פני הים
↑  מידע גאוגרפי והיסטורי על הר אליס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561436005171  LCCN: sh2002009343  VIAF: 315529128   WorldCat (עם VIAF): 315529128
הפרובינציה הצפון-מערבית

הפרובינציה הצפון-מערבית (באנגלית: North West) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה היא מפיקנג. העיר הגדולה ביותר היא רסטנבורג.
הפרובינציה שוכנת בצפונה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון במדינת בוטסואנה, ממזרח בלימפופו וחאוטנג, מדרום במדינה החופשית וממערב בהכף הצפוני.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמוגרפיה > התפלגות גזעית

| הקבוצות הגזעיות באוכלוסיית הפרובינציה הצפון-מערבית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שחורים | 3,152,063 | 89.8% |   |  |
| לבנים | 255,385 | 7.28% |   |  |
| צבעוניים | 71,409 | 2.03% |   |  |
| אסייתים | 20,652 | 0.59% |   |  |
| אחר | 10,444 | 0.3% |   |  |
דמוגרפיה > התפלגות לשונית

| השפות המדוברות באוכלוסיית הכף הצפוני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צוואנה | 2,191,230 | 63.39% |   |  |
| אפריקאנס | 309,867 | 8.96% |   |  |
| סותו | 201,153 | 5.82% |   |  |
| קוסה | 190,601 | 5.51% |   |  |
| אחר | 564,151 | 16.31% |   |  |
דמוגרפיה > פריסת אוכלוסין

| פריסת אוכלוסיית הפרובינציה הצפון-מערבית |
| --- | --- | --- | --- |
  פחות מ-1 נפש לקמ"ר  1–3 נפש לקמ"ר  3–10 נפש לקמ"ר  10–30 נפש לקמ"ר  30–100 נפש לקמ"ר  100–300 נפש לקמ"ר  300–1000 נפש לקמ"ר  1000–3000 נפש לקמ"ר  יותר מ-3000 נפש לקמ"ר:
חלוקה מנהלית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפתח | שם | שם מלא רשמי | בירה | שטח (בקמ"ר) | אוכלוסייה (2011) | מספר רשויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15–19 | מחוז בויאנאלה פלטינום | Bojanala Platinum District Municipality | רסטנבורג | 18,333 | 1,507,505 | 5 |
| 10–14 | מחוז נגאקה מודירי מולמה | Ngaka Modiri Molema District Municipality | מפיקנג | 27,889 | 842,699 | 5 |
| 6–9 | מחוז קנת קאונדה | Dr Kenneth Kaunda District Municipality | קלרקסדורפ | 14,642 | 695,933 | 4 |
| 1–5 | מחוז רות סגומוטסי מופאטי | Dr Ruth Segomotsi Mompati District Municipality | ורייבורג | 44,017 | 463,815 | 5 |
ראו גם

טרנסוואל (פרובינציה)
כף התקווה הטובה (פרובינציה)
לקריאה נוספת

בריאן כריסטי, סחר קטלני, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 221, אוקטובר 2016
הערות שוליים

↑  Mid-year population estimates, 2015 (PDF) (Report). Statistics South Africa. 31 July 2015. p. 3. Retrieved 11 August 2015.
1 2 3  Census 2011: North West, Statistics South Africa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8fba923b-d811-419e-be64-6ab34d5f0ef6 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זולו

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לוחמי זולו בסוף המאה ה-19 (אירופאים מועטים נוכחים ברקע)
 אוכלוסייה
 14,243,600 (הערכה 2016)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 דרום אפריקה דרום אפריקה: 13,644,000 זימבבואה זימבבואה: 207,000 לסוטו לסוטו: 204,000 אסוואטיני אסוואטיני: 99,000 מלאווי מלאווי: 76,000 מוזמביק מוזמביק: 6,900 בוטסואנה בוטסואנה: 6,700
 שפות
 זולו; רבים דוברי אנגלית או אפריקאנס בנוסף
 דת
 אנימיזם נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 סוואזי קסוזה מאטאבלה
זולו (שפת זולו: AmaZulu - עם הזולו, להבדיל מאיסיזולו, היא שפת זולו) היא הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בדרום אפריקה. הקבוצה כוללת כ-14 מיליון בני אדם המתגוררים ברובם המכריע בפרובינציית קוואזולו-נטאל. מקור שפתם בשפת הבנטו, ופירוש המילה זולו בשפתם הוא "גן עדן" או "שמיים".
היסטוריה

צבאם של בני הזולו היה אחד החזקים מקרב ילידי אפריקה השחורים, ובאמצעותו, בתחילת המאה ה-19, תחת מלכם שאקה, הם הצליחו להתרחב משבט קטן בן 1,500 איש ולהקים אימפריה בין הנהרות טוגלה ופונגולה. הם בין האחראים למפקאנה – נדידת העמים הכפויה והרת האסון סביב זולולנד. הם התפרסמו בזכות עימותיהם הרבים עם הבורים במאה ה-18 וה-19, והעימות העקוב מדם עם הבריטים במלחמת הזולו, שבמהלכה הצליחו להביס כוח בריטי חזק בקרב איסאנדלוואנה ב-22 בינואר 1879.
דמוגרפיה וכלכלה

בני זולו רבים גרים בכפרים חצי מוכרים, ללא חשמל או מים זורמים. בתיהם בנויים מתערובת של לבני חומר וחומרים מודרניים זולים. האריסטוקרטיה של בני הזולו עדיין ממלאת תפקידי מפתח בהנהגת בני הזולו הגרים בכפרים. בני הכפרים ברובם המכריע עובדים בערים הגדולות ברחבי המדינה ותומכים במשכורותיהם בבני משפחותיהם, הגרים בכפר. אחרים מתפרנסים ממכירת מזכרות לתיירים ולתושבי הערים הסמוכות או מחקלאות.
חלק אחר של בני הזולו גר בפרברי פחונים בשולי הערים הגדולות, תוצאת המדיניות המפלה של הלבנים מראשית ההתיישבות במדינה ומשטר האפרטהייד שהונהג בדרום אפריקה במהלך המאה ה-20. יחד עם זאת, חלק ניכר מבני הזולו הצליחו להיחלץ ממצבם העגום, לרכוש השכלה ולהגיע לרווחה כלכלית. רובם משתייכים למעמד הביניים. חלק מהפוליטיקאים בדרום אפריקה הם בני הזולו במוצאם.
ב-20 באוגוסט 2018 הגיע מלך זולו זוולקה מת׳תווה לביקור רשמי בישראל.
מוזיקה

בני הזולו, לצד ילידי אפריקה אחרים מעריכים מאוד מוזיקה[דרושה הבהרה]. עד הופעת אמצעי התקשורת המודרניים שימשו תופי הטאם-טאם אמצעי תקשורת לעמי ילידים רבים ביבשת השחורה. המוזיקה של בני הזולו מלודית ובעלת קצב ייחודי.
המוזיקה של בני הזולו יצאה את גבולות המדינה, בדרך כלל בעזרת מוזיקאים לבנים, שהיו מלווים בזמרים מבני הזולו.
ראו גם

מלחמת זולו
שפת זולו
זולו (סרט, 2013)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'רום סאל 
 הופק בידי:  Richard Grandpierre 
 תסריט:  ז'וליאן רפנו 
 שחקנים ראשיים:  אורלנדו בלום פורסט ויטאקר Tanya van Graan 
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה
 מדינה:  צרפת, דרום אפריקה 
 חברת הפקה:  Eskwad  Pathé  M6 Films  Lobster Tree
 חברה מפיצה:  פאתה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 במאי 2014 
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, קוסה, אפריקאנס, זולו 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 תקציב:  16 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
זולו (באנגלית: Zulu) הוא סרט פשע משנת 2013 בבימויו של ג'רום סאל ובכיכובם של אורלנדו בלום ופורסט ויטאקר. הוא נבחר לסרט הנעילה בפסטיבל קאן 2013. הסרט מבוסס בחלקו על פרויקט קוסט, התוכנית לכלי נשק ביולוגיים וכימיים שהפעיל משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, ועל הספר "זולו" מאת הסופר קריל פריי, זוכה הגראן פרי הצרפתי לרומן הפשע הטוב ביותר בשנת 2008.
שחקנים ודמויות

אורלנדו בלום בתפקיד בריאן אפקין
פורסט ויטאקר בתפקיד עלי סוחלה
טניה ואן גראן בתפקיד טארה
נטשה לורינג בתפקיד מרג'ורי
סוון רויגרוק בתפקיד דייוויד אפקן
אדריאן גליי בתפקיד נילס בוטה
קונרד קמפ בתפקיד דן פלטשר
רוקסן פרנטיס בתפקיד ג'ודית בוטה
טינרי ואן וויק-לוטס בתפקיד קלייר פלטשר
דין סלייטר בתפקיד ריק
קלסי איגן בתפקיד ניקול וייס
ח'ולו סקנג'אנה בתפקיד תמבה
הני בוסמן בתפקיד ראש מגולח
ג'ואל קיימבה בתפקיד זינה
הפצה

הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן 2013 ב-26 במאי כסרט הנעילה. מאוחר יותר הוא הופץ בצרפת ב-4 בדצמבר 2013. בדרום אפריקה שונה שם הסרט ל"עיר של אלימות" (City of Violence).
לאחר הקרנת הבכורה בקאן, הסרט הופץ בארצות הברית על ידי חברת ויינשטיין. אך יציאתו נדחתה עד לשנת 2017, כאשר הבמאי ג'רום סאל הודיע כי הארווי ויינסטין טרם שחרר אותו מכיוון שהוא כנראה חשב שהוא יותר מדי לקהל האמריקני.
הסרט שוחרר בנטפליקס בשם "שוטרי קייפטאון" (Cape Town Cops).
הערות שוליים

↑  "Zulu (2013)". The Numbers. נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Zulu' to Close Cannes Film Festival". Variety. Reed Business Information. 12 באפריל 2013. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orlando Bloom thriller to close Cannes film festival". BBC News. BBC. 12 באפריל 2013. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Keslassy, Elsa (12 באפריל 2013). "'Zulu' to Close Cannes Film Festival". נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Obenson, Tambay A. "Forest Whitaker, Orlando Bloom Crime Drama 'Zulu' Gets a New Release Trailer, Poster + Title Change - IndieWire". www.indiewire.com. נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barraclough, Leo (24 במאי 2013). "Pathe Closes Further Sales for Cannes Slate". נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jérôme Salle on Twitter". נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
ועידה אקומנית

שבע הוועידות הראשונות
בנצרות, ועידה אקומנית היא סוג של סינוד, או כנס של בישופים, הנבדלת מסינוד בכך שבמסגרתה מתכנסים בישופים מכל רחבי העולם הנוצרי (ומכאן השם "אקומני", היינו, כלל-עולמי). הוועידה האקומנית המכונה לעיתים בכינוי "סינוד כללי", דנה בנושאי אמונה ופולחן.
המונח מתייחס גם לאויקומנה, הגדרה שאינה גאוגרפית אלא תרבותית, שכללה את "העולם המוכר", בניגוד לארצות הברברים, ולאחר מכן את "העולם הנוצרי", של הכנסייה הקתולית, אשר התפצלה בשנת 1054 לכנסייה הקתולית ולכנסייה האורתודוקסית. מאז, רוב הקתולים מאמינים ש"כלל הבישופים" פירושו הבישופים של הכנסייה הקתולית והכנסיות הקתוליות המזרחיות ותו לא, ורוב האורתודוקסים מאמינים ש"כלל הבישופים" פירושו כלל הבישופים מהכנסיות האורתודוקסיות העצמאיות (אוטוקפאליות) ותו לא. לפיכך, מאז הפילוג בין הכנסיות לכל כנסייה היו הוועידות האקומניות שלה.
שמות נוספים מקובלים לוועידה אקומנית הם קונציל (או ויעוד בעברית) ומועצה.
כל הוועידות האקומניות > שבע הוועידות הראשונות

הן הכנסייה הקתולית והן הכנסייה האורתודוקסית (וגם הפרוטסטנטים, עם השגות מסוימות) מקבלות את החלטותיהן של שבע הוועידות האקומניות הראשונות:
ועידת ניקיאה (325), שבה התקבל נוסח הקרדו הראשון, התקבלה הדוגמה של השילוש הקדוש וגונו האריאנים. האריאנים, האוניטארים, המורמונים ועדי יהוה אינם מקבלים ועידה זו ואת הבאות אחריה.
ועידת קונסטנטינופול הראשונה (381), אשר שינתה את הקרדו הניקיאני לצורה שבה הוא מקובל כיום בכנסיות האורתודוקסיות והאורתודוקסיות האוריינטליות ואשר אסרה על כל שינוי בקרדו ללא אישור בוועידה אקומנית.
ועידת אפסוס (431), אשר הכריזה על מריה הבתולה כעל "אם האל" (תיאוטוקוס) וגינתה את הנסטוריאנים. הכנסייה האשורית אינה מקבלת ועידה זו ואת הבאות אחריה.
ועידת אפסוס השנייה (449), שמוכרת רק על ידי הכנסיות האוריינטליות אשר בה זוכה אוטיכס אחר שחזר על דעתו המונופיזיטית והיא שלישו יש שני טבעים שהתמזגו יחד כטבע אחד. טענה זאת סומנה כמינות.
ועידת כלקדון (451), אשר גינתה את המונופיזיטיות וקבעה שלישו היו שתי מהויות נפרדות, אלוהית ואנושית, אשר מתקיימות בו זמנית יחד אך בלי להתאחד למהות אחת. ובה האשימו את הכנסיות האוריינטליות (כגון הארמנית, הקופטית והאתיופית) שהן כנסיות מונופיזיטיות. כנסיות אלה אינן מקבלות ועידה זו ואת הבאות אחריה.
ועידת קונסטנטינופול השנייה (553), אשר אישרה מחדש את החלטות הוועידות הקודמות וגינתה כתבים אריאניים, נסטוריאניים ומונופיזיטיים חדשים.
ועידת קונסטנטינופול השלישית (680–681), אשר גינתה את המונותלטיזם וקבעה כי לישו היו שני רצונות נפרדים, אלוהי ואנושי.
ועידת קוויניסקסט (692), שהייתה ועידה אדמיניסטרטיבית בעיקרה ואשר העלתה מספר קאנונים מקומיים לדרגה של אקומניים וקבעה את כללי התנהגות הכמורה. הקתולים אינם מקבלים את הוועידה הזו, והאורתודוקסים מחשיבים אותה כחלק מוועידת קונסטנטינופול השלישית.
ועידת ניקיאה השנייה (787), אשר החזירה את מנהג כיבוד האיקונין (אשר בוטל וגונה בוועידת קונסטנטינופוליס משנת 754) וסיימה את מלחמת האיקונין (איקונוקלאזמוס) הראשונה. הפרוטסטנטים דוחים את החלטות ועידה זו ומעדיפים תחתיה את החלטות ועידת קונסטנטינופוליס משנת 754, שגינתה את כיבוד האיקונין.
כל הוועידות האקומניות > הוועידות הקתוליות

הוועידות הבאות מקובלות כמחייבות רק על הכנסייה הקתולית.
ועידת קונסטנטינופוליס הרביעית (קתולית) (869–870), אשר הדיחה את פוטיוס הקדוש מתפקידו כפטריארך קונסטנטינופוליס בשל העובדה שקודמו, איגנציוס הקדוש, לא הודח בהליך ראוי. הכנסיות המזרחיות לא קיבלו את תוצאות ועידה זו בהתחלה, אך מאוחר יותר, לאחר מותו של איגנציוס והחזרתו של פוטיוס, שתי הכנסיות התפייסו.
ועידת סוטרי (1046) - הסדירה ויכוח על כס האפיפיורות.
ועידת לטראנו הראשונה (1123), אשר סיימה את מאבק האינווסטיטורה.
ועידת לטראנו השנייה (1139), אשר קבעה את קוד הלבוש של הכמורה, אסרה על ניקולאיזם (נישואי כמרים) וקבעה כי העונש על תקיפת כומר הוא חרם.
ועידת לטראנו השלישית (1179), אשר קבעה את כללי בחירת האפיפיור וקבעה הגבלת גיל של שלושים שנה למינוי לבישופות.
ועידת לטראנו הרביעית (1215), אשר קבעה את עקרון עליונות האפיפיור וכללי התנהגות לכמרים, ואשר קבעה לבוש מיוחד ליהודים ומוסלמים החיים במדינות נוצריות.
ועידת ליון הראשונה (1245), אשר קבעה את הכובע האדום לחשמנים והנהיגה מס מיוחד לטובת ארץ הקודש והקיסרות הלטינית של קונסטנטינופוליס, גם הצהירה מחדש חרם והדיחה את הקיסר פרידריך השני.
ועידת ליון השנייה (1274), אשר אישרה את המסדרים הפרנציסקני והדומיניקני וקבעה את סדרי בחירת האפיפיור.
ועידת ויין (1311–1312), אשר פיזרה את מסדר הטמפלרים.
ועידת פיזה (1409), אשר ניסתה - בלא הצלחה - לפתור את הקרע המערבי.
ועידת קונסטנץ (1414–1418), אשר פתרה את הקרע המערבי.
ועידת סיינה (1423–1424), אשר החלטותיה, שהדגישו את עליונותם של כינוסי בישופים, בוטלו והוכרזו מינות.
ועידת בזל (1431–1445), אשר החליטה על איחוד עם הכנסייה האורתודוקסית. הכנסייה האורתודוקסית סירבה לאיחוד הזה, אך חלק מהכנסיות המזרחיות חזרו בכל זאת למסגרת הכנסייה הקתולית והפכו לכנסיות הקתוליות המזרחיות (Eastern Rite Catholic).
ועידת לטראנו החמישית (1512–1517), אשר ניסתה לבצע רפורמה בכנסייה.
ועידת טרנטו (1545–1563), אשר גינתה את הלותרנים והקלוויניסטים, הגדירה את התנ"ך הנוצרי-קתולי, וקבעה את סדרי הפולחן.
ועידת הוותיקן הראשונה (1870), אשר אישרה את דוגמת צדקת האפיפיור (infallibilità pontificia); מחוזות שהתנגדו לקביעה זו פרשו והקימו את הכנסייה הקתולית הישנה.
ועידת הוותיקן השנייה (1962–1965), אשר קראה למודרניזציה של הכנסייה ולהתפייסות עם הכנסיות האחרות.
כל הוועידות האקומניות > הוועידות האורתודוקסיות

הוועידות הבאות מקובלות כמחייבות רק על הכנסייה האורתודוקסית.
ועידת קונסטנטינופוליס הרביעית (אורתודוקסית) (879–880), אשר החזירה את פוטיוס לכס פטריארכיית קונסטנטינופוליס וגזרה חרם על כל המשנה את ההצהרת האמונה הניקיאו-קונסטנטינופולית מ-381.
ועידת קונסטנטינופוליס החמישית (1341–1351), אשר אישרה את התאולוגיה ההסיכאזם של גרגוריוס פלמאס וגינתה את דעות מתנגדיו ברלעם מקלבריה ויוחנן אניקינדוס.
כנס ירושלים (1672), אשר קבע את הבדלי הכנסייה האורתודוקסית מהכנסייה הקתולית ומהפרוטסטנטיזם, וקבע את נוסח המקרא הנוצרי-אורתודוקסי.
הערות שוליים

↑  David Abulafia, Frederick II: A Medieval Emperor, London 1988, 1988. p 373
| ועידות אקומניות של הכנסייה |
| --- | --- | --- |
| שבע הוועידות הראשונות | ועידת ניקיאה • ועידת קונסטנטינופול הראשונה • ועידת אפסוס • ועידת כלקדון • ועידת קונסטנטינופול השנייה • ועידת קונסטנטינופול השלישית • ועידת ניקיאה השנייה |  |
| ועידות קתוליות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (קתולית) • ועידת סוטרי • ועידת לטראנו הראשונה • ועידת לטראנו השנייה • ועידת לטראנו השלישית • ועידת לטראנו הרביעית • ועידת ליון הראשונה • ועידת ליון השנייה • ועידת ויין • ועידת פיזה • ועידת קונסטנץ • ועידת סיינה • ועידת בזל • ועידת לטראנו החמישית • ועידת טרנטו • ועידת הוותיקן הראשונה • ועידת הוותיקן השנייה |  |
| ועידות אורתודוקסיות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (אורתודוקסית) • ועידת קונסטנטינופול החמישית • כנס ירושלים (נצרות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567878605171  BnF: cb119363102 (data)  LCCN: sh85033412  LNB: 000297843  NDL: 00576171  NKC: ph114434
הרולד פרנקלין

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1885 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 במרץ 1963 (בגיל 77) ניוברי, ברקשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר רוגבי  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1905–1945 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוח ההגנה בסודאן מפקד הדיוויזיה ה-5 מפקד הקורפוס ה-8 מפקד כוחות הצבא הבריטי בצפון אירלנד מפקד כוחות הבית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 הצלב הצבאי  אביר מפקד במסדר האמבט  אות השירות המצוין 
 
סר הרולד אדמונד פרנקלין (באנגלית: Sir Harold Edmund Franklyn;‏ 28 בנובמבר 1885 – 31 במרץ 1963) היה קצין בצבא הבריטי, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ונודע בשל פיקודו על הדיוויזיה ה-5 במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פרנקלין נולד ב-28 בנובמבר 1885, לוויליאם פרנקלין, גנרל הצבא הבריטי. הוא התחנך בבית הספר רוגבי ובמכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט וב-16 באוגוסט 1905 הוא הוסמך כלוטננט משנה ברגימנט של אביו, רגימנט ההוורדים הירוק. ב-16 בינואר 1908 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ובשנת 1913 התחתן עם מוניקה בלפילד, בתו של לוטננט גנרל הרברט בלפילד; נולדה להם בת אחת ובן אחד. עד שנת 1914, שנת פטירת אביו, הוא למד במכללה לפיקוד ומטה בקימברלי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

הוא שירת במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, ושימש בעיקר בתור קצין מטה לאורך כל העימות. זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה באוגוסט 1914, פרנקלין, שסיים את לימודיו מוקדם במכללה לפיקוד ומטה, הפך לקצין מטה בגדוד ה-6 (שירות), רגימנט יורקשייר, ובשנת 1916 מונה לקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-21, והיה מעורב בהכנות הדיוויזיה לקרב על הסום. לאחר מעורבות הדיוויזיה בקרב אראס באפריל 1917, ובקרב פשנדל (הידוע גם בשם הקרב השלישי על איפר) לאורך הקיץ, הפך פרנקלין לקצין המטה הבכיר בדיוויזיה באמצע אוקטובר, ונותר בתפקיד זה עד להפסקת האיבה בנובמבר 1918. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בעיטורי אות השירות המצוין והצלב הצבאי.
ביוגרפיה > בין המלחמות

לאחר המלחמה פרנקלין נותר בצבא, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-10 במאי 1930 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד הגדוד ה-1, רגימנט מערב יורקשייר, ובשנת 1933 הועבר לכוח ההגנה בסודאן (SDF), בתחילה כקצין מטה, ומשנת 1935 עד 1938 כמפקד הכוח. ב-28 בנובמבר 1933 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-29 בינואר 1938 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בדצמבר 1938 שב לבריטניה שם מונה למפקד הדיוויזיה ה-5, אשר הורכבה מכוחות המילואים של הצבא הבריטי, והוצבה באזור קאטרוויק בצפון יורקשייר בשליטת פיקוד הצפון.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח פרנקלין עם הדיוויזיה ה-5 לצרפת, כחלק מחיל המשלוח הבריטי, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, שבה אף פיקד על מתקפת הנגד באראס, אולם נאלץ להתפנות יחד עם שאר הצבא במהלך מבצע דינמו. לאחר שובו לבריטניה הועלה פרנקלין ב-19 ביולי 1940 לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-8 כחלק מכוחות הבית בבריטניה, אשר כלל את הדיוויזיה ה-3 והדיוויזיה ה-48. במאי 1941 הוא מונה למפקד כוחות הצבא הבריטי בצפון אירלנד, וב-1 בינואר 1943 קיבל את תואר אביר מפקד מסדר האמבט. ב-23 ביולי 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל, ומונה למפקד כוחות הבית. בין תפקידיו הבולטים ביותר היו התיאום עם בעלות הברית, בעיקר האמריקאים, והפעלת משמר הבית, דבר שלא היה משימה קלה. פיקוד העורף, יחד עם מחנות אימונים רבים ומוסדות, מחסני אספקה ומחנות שבויים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פרנקלין פרש מהצבא ב-15 באוקטובר 1945, ובמאי 1946 מונה ליו"ר ועדת האנדרטאות של הקרבות של מלחמת העולם השנייה. פרנקלין ויתר על תואר קולונל הכבוד של הרגימנט הישן שלו, "רגימנט ההוורדים הירוק" ב-21 באוקטובר 1949, ופרש לניוברי, ברקשייר, שם הוא נפטר ב-31 במרץ 1963, ארבע שנים לאחר מותה של אשתו, בגיל 77, מהתקף לב.
הפועל "פלרם" גוש זבולון

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  גוש
 תאריך ייסוד:  1975
 אצטדיון:  בריכת רמת יוחנן
 יו"ר:  הדר מיכאל
 מאמן:  טל גורדמן
 ליגה:  הליגה הלאומית בכדורמים
הפועל "פלרם" גוש זבולון הוא מועדון כדורמים הפעיל בליגה הלאומית בכדורמים.
המועדון הוקם בשנת 1975 על ידי קבוצת שחיינים ושחקני כדורמים, שעזבו את הפועל קריית טבעון השכנה והחליטו להקים אגודת כדורמים במועצה האזורית זבולון.
הקבוצה מאומצת על ידי מפעל פלרם.