stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לביב חבשי
מעבודותיו

Tell Basta / by Labib Habachi / Impr. de l'Institut français d'archéologie, 1957
Aswan: the town with a glorious past and a promising future / by Labib Habachi, Hinrī Riyāḍ / Institut français d'archéologie orientale, 1959
Mit Rahineh, 1956 / by Rudolf Anthes, Labib Habachi, Jean Yoyotte, Jean Jacquet / University Museum, University of Pennsylvania, 1965
Features of the deification of Ramesses II / by Labib Habachi / J. J. Augustin, 1969
The obelisks of Egypt: skyscrapers of the past / by Labib Habachi / Scribner, 1977
Sixteen studies on lower Nubia / by Labib Habachi / Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale, 1981
The Sanctuary of Heqaib / by Labib Habachi, Gerhard Haeny, Friedrich Junge / P. von Zabern, 1985
Elephantine IV: the Sanctuary of Heqaib, Volume 33, Part 2 / by Labib Habachi, Gerhard Haeny, Friedrich Junge / P. von Zabern, 1985
Studies on the Middle Kingdom / by Labib Habachi / ELTE, 1987
The Coptic encyclopedia / by Aziz Suryal Atiya, Labib Habachi / Macmillan, 1991
רשימה של ספריו, באתר גוגל ספרים.
לקריאה נוספת

Kamil, Jil. Labib Habachi: The Life and Legacy of an Egyptologist. American University in Cairo Press.
ביקורת על הספר בעיתון אל-אהרם (באנגלית)
הערות שוליים

↑  מתוך ההקדמה לספר של קמיל ג'יל על חבשי
↑  ביקורת ספרים על פרסומיו מתל בסטה, באתר JSTOR
↑  S. Hendrickx et al., A lost Late Predynastic-Early Dynastic royal scene from Gharb Aswan, ARCHÉO-NIL, Janvier 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262270705171  BnF: cb119066406 (data)  GND: 121047474  ICCU: SBLV091754  ISNI: 0000 0000 8406 6533  LCCN: n79027118  NTA: 073284874  SELIBR: 189511  SUDOC: 026911612  Trove: 1223217  VIAF: 109350497   WorldCat (עם VIAF): 109350497
לורדנה ברטה

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1950 (בת 74) Bagnara Calabra, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ רוק
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  CBS 
 בן או בת זוג:  ביורן בורג (ספטמבר 1989–1993) 
 www.loredanaberte.it
 פרופיל ב-IMDb
 
לורדנה ברטה (באיטלקית: Loredana Bertè; נולדה ב-20 בספטמבר 1950) היא זמרת, כותבת שירים ושחקנית איטלקייה. במרוצת הקריירה הארוכה שלה עבדה עם מספר כותבי שירים בולטים בתעשיית המוזיקה האיטלקית, כמו פינו דניאלה, איבנו פוסטי, מריו לאבצי, מנגו ואנריקו רוג'רי. אחותה, מיה מרטיני, היא זמרת ידועת-שם גם כן. היא התנסתה במגוון ז'אנרים וסוגות מוזיקליות, החל ממוזיקת רוק ופאנק וכלה ברגאיי ופופ. ברטה ידועה בלבוש האקסצנטרי שהיא לובשת על הבמה להופעותיה.
ברטה נולדה בבגנרה קלברה שבנפת רג'ו די קלבריה בדרום איטליה. היא השלישית מתוך ארבע בנות, שנולדו להוריה, ג'וזף רדאמס ומריה סלווינה דאטו. לאחר שהשניים התגרשו עברה ברטה עם אמה לרומא.
ב-19 בדצמבר 2023 הוכרזה אמורוסו כאחת המשתתפות בפסטיבל סן רמו 2024, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. שירה לתחרות היה "Pazza", והוא דורג בערב הגמר במקום השביעי. מאוחר יותר התחרתה עם אותו השיר בקדם הלאומי הסן-מרינזי לאירוויזיון, Una voce per San Marino 2024. היא הגיעה למקום השני, והפסידה ללהקת מגארה עם "11:11".‏
בשנת 1989 נישאה לטניסאי ביורן בורג, ממנו התגרשה ב-1993 על רקע התמכרותו לסמים.
הערות שוליים

1 2  Evan C. Gutierrez. Loredana Bertè. allmusic.com
↑  "Italy 2024: 'Sanremo' lineup revealed". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 2023-12-03. נבדק ב-2023-12-03.
↑  "Sanremo 2024: i cantanti e le canzoni, gli ospiti e i conduttori. Tutto sul Festival" [Sanremo 2024: the singers and the songs, the guests and the hosts. Everything about the Festival]. TV Sorrisi e Canzoni (באיטלקית). 2023-12-20. נבדק ב-2023-12-20.
↑  "San Marino 2024: 'Una Voce Per San Marino' names released". Eurovision.tv. EBU. 19 בפברואר 2024. נבדק ב-19 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ספורט, "ביורן בורג היה מכור לקוקאין, הוא ניסה להתאבד", באתר ynet, 7 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810539178805606  BNE: XX1544401  BnF: cb13931702m (data)  GND: 122765168  ICCU: UBOV513922  ISNI: 0000 0000 2249 089X  LCCN: no98019913  MusicBrainz: 160d593b-9539-4cdf-b80d-52bfbfef0304  NTA: 096364807  RERO: 02-A005902193  SUDOC: 250604507  VIAF: 18113930   WorldCat (עם VIAF): 18113930
לילי קמפסון

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1897 
 פטירה:  21 בינואר 1996 (בגיל 99) 
 מדינה:  אירלנד 
 ידועה בשל:  השתתפות במרידת חג הפסחא
 lily1916.com
 
לילי קמפסון (באנגלית: Lily Kempson; ‏17 בינואר 1897 – 21 בינואר 1996) נולדה אליזבת אן קמפסון, במחוז ויקלו, אירלנד. הייתה פעילת איגודי עובדים, והייתה פעילה בצבא האזרחים האירי (אנ'). היא הייתה השורדת האחרונה של מרידת חג הפסחא ב-1916.
תחילת דרכה

קמפסון נולדה לתוך עוני. כל משפחתה, כולל הוריה, סבתה בת ה-92 ושמונת אחיה התגוררו בבית בעל שני חדרים.
בגיל 14 היא נעצרה ונכלאה למשך שבועיים בשל השתתפות בשביתה במפעל הביסקוויטים "ג'ייקוב" בדבלין.
אקטיביזם

כשהגיעה לגיל 19, קמפסון כבר הייתה מעורבת פעילה בתנועת האיגודים המקצועיים. כמו רבות מהנשים שפוטרו ממפעל "ג'ייקוב" במהלך הנעילה הגדולה (השביתה הגדולה ביותר בהיסטוריה של אירלנד), היא הצטרפה לצבא האזרחים האירי של ג'יימס קונולי, מעין מיליציה שהקימו עובדים שובתים כדי להגן על השובתים מפני המשטרה ושומרים פרטיים של המפעל, אשר התייחסו אליהם באלימות. צבא האזרחים דגל גם באידאולוגיה רפובליקנית, והייתה שותפה לפעילות מהפכנית, כגון מרידת חג הפסחא בשנת 1916. במהלך ההתקוממות של חג הפסחא, קמפסון הצטרפה לכוחות שהשתלטו על סנט סטיבן גרין. בעדותה היא מסרה שנתנו בידה אקדח והורו לה, "את חייבת להשתמש בזה, אבל תיזהרי במי שאת פוגעת". כשאחד המורדים ניסה לנטוש את הקבוצה, היא כיוונה את הנשק לעברו והסבירה שאף אחד לא עוזב. במהלך המצור על דבלין, שנמשך שבוע, קמפסון פעלה כשליחה עבור פטריק פירס ומורדים אחרים בבית הדואר המרכזי, ששימש כמטה המרד. עבודה זו הייתה מסוכנת, שכן הצלפים הבריטים לא חסו על שליחות שהן נשים. יחד עם נשים אחרות ממובילות המאבק, כמו קונסטנס מרקייביץ', לילי קמפסון, מרי היילנד ואחרות זכו מהמפקדים להערכה על תרומתן במרד.
כאשר הלחימה הסתיימה, קמפסון הייתה ברשימתם של הבריטים למעצר, אך היא עזבה לארצות הברית תוך שימוש בדרכון של קרובת משפחה. כהוקרה על תפקידה בהתקוממות של 1916, הוענקה לקמפסון מדליה, וכן קצבת פנסיה צבאית מהממשלה האירית.
חיים אישיים

בארצות הברית, השתקעה קמפסון בסיאטל, שם נישאה למתיו מקאלרני, שהגיע ממחוז דאון באירלנד. לזוג נולדו שבעה ילדים, קתלין, אליס, מתיו, ג'ון, ג'יימס, בטי ופגי. היא הייתה סבתא רבתא-רבא של 5 במותה, והיו לה 116 נינים.
הערות שוליים

↑  Lily Kempson, the longest surviving rebel of 1916, died 20 years ago today Irish Central, January 21, 2016
↑  `Lily' Mcalerney, Irish Revolutionary Sun Sentinel, January 27, 1996
↑  The story of Lily Kempson and her fight for freedom Republican News, April 16, 1998
↑  List of women of the Irish Citizen Army Irish Volunteers, August 21, 2013
↑  Republican News, Kempson
↑  Lily Kempson, the longest surviving rebel of 1916, died 20 years ago today Irish Central, January 21, 2016
↑  Seattle’s Lily Kempson & Ireland’s Easter Rising of 1916 Capitol Hill Seattle
↑  20 Years Ago the Last 1916 Rebel in the U.S. Died, Irish America, January 20, 2016
כף ווסטוק

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  69°07′00″S 72°10′00″W﻿ / ﻿69.1167°S 72.1667°W﻿ / -69.1167; -72.1667
 נתונים מדיניים
 על שם:  Vostok 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף ווסטוק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף ווסטוק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ווסטוק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף ווסטוק
 
כף ווסטוק (באנגלית: Cape Vostok) הוא לשון יבשה צוקי, בקצה הצפון מערבי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
המצוק המרכיב את לשון היבשה הוא הקצה המערבי של הרי האבר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הרוסית הראשונה, שנערכה בשנת 1821, בפיקודם של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן ושל מיכאיל לאזארב.
לשון היבשה מופתה לראשונה בהתבסס על צילומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948; ועל ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
לשון היבשה נקראת על שם הסלופ המלחמתי ווסטוק, ששימשה את בלינגסהאוזן במסע החקר שלו.
אין קשר בין משמעות המילה "ווסטוק" (ברוסית: "מזרח") לבין מיקום לשון היבשה, הנמצאת במערב האי.
ראו גם

כף וסטברוק
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 379
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
כפר דן

ערך זה עוסק ביישוב יהודי עתיק. אם התכוונתם לכפר פלסטיני, ראו .
מצפה
רמון
מצפה
רמון
כפר דן היה יישוב יהודי עתיק שהתקיים בתקופת המשנה והתלמוד, ונזכר במקורות חז"ל.
היישוב מזוהה כיום בחורבות הכפר הערבי "דנא" שברמות יששכר, בסמוך לנחל דנה.
מנגד, ייתכן כי שם היישוב הנזכר במקורות השתמר בשם היישוב "כפר דאן" שממערב לג'נין (ולחלופין, שהיו שני "כפר דן").
היסטוריה

מלבד אזכורו היחיד בתלמוד, המקום נזכר בחיבורו של אשתורי הפרחי כפתור ופרח, אשר הזכיר כי במקום מצוין קברו של דן בן יעקב (אבי שבט דן הישראלי).
במקום נמצאה כמות גדולה של פריטים ארכיטקטוניים מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
באתר נמצאו גם משקופים עם צורת קונכייה ואריה (אשר נמצאים כיום בעין חרוד) ואופייניים לבתי כנסת עתיקים מתקופת המשנה והתלמוד בארץ.
ריכוז אבני גזית במרכז האתר מרמז על קיום מבנה ציבור, כנראה בית כנסת, במקום.
ככל הנראה, חדרה הנצרות ליישוב כמו ליישובים יהודים אחרים במרחב הזה, ועל כך מעידים משקופים עם תבליטי צלב ומנורת שבעת הקנים שנמצאו במקום.
בתקופה הצלבנית הוקם בקרבת היישוב מבצר צלבני בשם "בלוואר".
לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, הוקם מדרום למקום (סמוך לנחל דנה) קבר שייח' שנקרא "קבר דנא" (שכנראה ממנו נבע הזיהוי של אשתורי הפרחי כ"קבר דן"), לצד קברים ערביים אחרים שחלקם נבנו ככל הנראה מאבנים שהובאו מהמבצר הצלבני הסמוך בלוואר.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי,  פרק ב', הלכה א'.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 242, 433.
↑  שמורת טבע נחל תבור וקניון הבזלת, מתוך אתר רשות הטבע והגנים - האתר מוזכר בכתבה בקצרה כ"חורבת כפר דנה".
↑  "דנא - כפר דן" מתוך אתר "עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ"
כפר דייגים

כפר דייגים צף לא שגרתי במפרץ הא לונג, וייטנאם.
כפר דייגים הוא כפר שכלכלתו מבוססת על דיג וקצירת מאכלי ים.
מאפיינים

לעיתים קרובות, ממוקמים כפרי דייגים בחופים מבודדים, סביב מעגן טבעי קטן המספק מקלט בטוח לצי של סירות דיג. יש צורך בכפר הדייגים שתהיה דרך בטוחה לאחסון דגים ולאבטחת סירות כשהן אינן בשימוש. כפרי דייגים עשויים לפעול מחוף הים, במיוחד סביב אגמים. לדוגמה, סביב חלקים מהאגם מלאווי, לכל כפר דייגים יש חוף משלו. סירות דיג בכפר אופייניות, בדרך כלל, לרצועת החוף שלאורכה הן פועלות. סירות דיג מסורתיות מתפתחות עם הזמן כדי לעמוד בתנאים המקומיים, כגון החומרים הזמינים במקום לבניית סירות, סוג תנאי הים שהסירות יתקלו בהם, והדרישות של הדיג המקומי.
חלק מכפרי הדייגים נמצאים על המים, כמו כפרי הדייגים הצפים במפרץ הא לונג בווייטנאם, כפר הדייגים טאי או (אנ') בהונג קונג, וכפר הדייגים קלונג (אנ') במשולש הגבולות של מלזיה, הפיליפינים ואינדונזיה. יש כפרי דייגים שבנויים על איים צפים (אנ'), כמו פומדי (אנ') באגם לוקטק (אנ') בהודו, והאיים הצפים של בני האורו באגם טיטיקקה שנמצא בפרו ובוליביה.
מלבד דיג, בכפרי הדייגים נמצאים, לעיתים קרובות, סדנאות למלאכת יד, תחבורה, בתי ספר ומרפאות בריאות, דיור ואספקת מים לקהילה. בנוסף, לעיתים ליד כפרי הדייגים נמצאים מפעלים לעיבוד ושיווק דגים, וכן לבנייה ותחזוקה של סירות. עד המאה ה-19, חלק מתושבי הכפר השלימו את הכנסתם בלקיחת חפצי ערך מספינות טרופות סמוכות והברחת סחורות.
הערות שוליים

↑  CIA World Factbook (אורכב 26.01.2021 בארכיון Wayback Machine) Updated 9 April 2009.
↑  Sciortino, J. A., Barcali, A. & Carlesi, M. (1995)Construction and maintenance of artisanal fishing harbours and village landings (אורכב 11.02.2019 בארכיון Wayback Machine) FAO Training Series 25, Rome.
↑  Smylie, M. (2013). Traditional Fishing Boats of Europe. Amberley Publishing. ISBN 978-1-4456-1434-2. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-8 ביוני 2022. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Tai O Fishing Village". אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2011. נבדק ב-20 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lake Profile: Loktak (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) LakeNet. Accessed 8 June 2022.
↑  The floating islands of Peru’s Lake Titicaca (אורכב 29.07.2021 בארכיון Wayback Machine), The Washington Post", 17 November 2014.
↑  Bathurst, Bella (2005)The Wreckers: a Story of Killing Seas, False Lights, and Plundered Shipwrecks. Boston, Mass.: Houghton Mifflin ISBN 978-0-618-41677-6
↑  Smith, Joshua M. (2006) Borderland Smuggling: Patriots, Loyalists and Illicit Trade in the Northeast, 1783–1820 Gainesville: University Press of Florida ISBN 0-8130-2986-4.
↑  Waugh, Mary, (1985) Smuggling in Kent and Sussex 1700–1840 Countryside Books (updated 2003) ISBN 0-905392-48-5
הדוני (אנ') היא סירת דיג מסורתית של כפר דייגים שמשומשת כיום בדיג באיים המלדיביים.
לוח ויג'י

לוח ויג'י מודרני
ציור של זוג משתמש בלוח ויג'י
לוח ויג'י (באנגלית: Ouija Board) הוא לוח הנועד לתקשור עם ישויות שונות במהלך סיאנס.
ככלל, הלוח המסומן באותיות האלפבית, מספרים 0 עד 9, המילים "כן" ו"לא", "לא ידוע" ולעיתים מילים כמו "שלום" ו"להתראות" יחד עם סמלים ותמונות שונות.
ניתן להשתמש בלוח באמצעות הזזת כוס או מטוטלת עשויה פלסטיק או עץ, לרוב בצורת לב. לאחר שהמשתתפים פונים בבקשה לישויות שונות, ככלל לרוחות המתים לקחת חלק בסיאנס ולהשיב לשאלותיהם, הם מניחים ביחד את אצבעותיהם על המטוטלת שעל הלוח, והרוח, לכאורה במענה לקריאתם ולשאלותיהם, מזיזה כביכול את המטוטלת על פני הלוח. במהלך הסיאנס נעה הכוס הלוך ושוב על פני הלוח, ומתעכבת מדי פעם על אותיות, המצטרפות לכדי מילים, על ספרות או על 'כן'/'לא' וכך מתקבלות התשובות לשאלות המשתתפים. הלוח נועד לתת תשובות כמו – כן, לא, אולי, לא ידוע, והוא יודע לתת חיווי על תחילתן וסיומן של שיח.
מקובל כי השימוש הראשון בלוח ויג'י הדומה ללוח המודרני היה בסוף המאה ה-19 במחנות באוהיו, על מנת לתקשר עם רוחות. בשנת 1890 איש העסקים אלייג'ה בונד (אנ') הציג לראשונה את לוח הויג'י המודרני בצורה מסחרית, אשר הוצג תחילה כמשחק תמים שלא קשור לתורת הנסתר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הפך לפופולרי לצורך תקשור עם מתים.
השימוש בלוח מתיישב עם הספיריטואליזם, לפיה נשמת בני אדם ממשיכה לחיות לאחר המוות, ואף עשויה להתגלות ולבוא במגע עם אנשים חיים. הניסיון לתקשר עם המתים באמצעות הלוח סופג ביקורות מצד הקהילה המדעית. הסבר מדעי שניתן לתופעה זו הוא שהמשתתפים מזיזים את הכוס על ידי תופעה הנקראת האפקט האידיאומוטורי, כך שלמעשה הם אלו היוצרים את התשובות לשאלותיהם, מבלי להיות מודעים לכך. בנצרות הסתייגו מהשימוש בלוח, וחכמי דת טענו כי הוא עלול להוביל להשפעה דמונית (אנ'). לעומת זאת, מיסטיקנים חלוקים בזה - חלקם טוענים כי ללוח עשויה להיות השפעה חיובית, בעוד אחרים טוענים שזה כלי מסוכן למשתמשים חסרי ניסיון.
דוגמה מודרנית ללוח הויג'י היא תקשורת מסוייעת. תקשורת מסוייעת מתיימרת לסייע לאנשים עם לקויות דיבור משמעותיות, לתקשר דרך מקלדת. הדבר נעשה כאשר מנחה מניחה את ידה על ידו של המטופל וכך הוא, לכאורה, מקליד את המסר אותו הוא רוצה להעביר. שיטה זו משמשת בין השאר בתקשורת עם אנשים הסובלים מאוטיזם. מחקרים מבוקרים מראים שמי שקובעת את נוסח המסר היא המנחה, ולא המטופל. לדוגמה, כאשר מראים למטופל חפץ מסוים ומבקשים ממנו לזהות אותו, הוא אינו מסוגל לעשות זאת אם המנחה לא רואה גם היא את החפץ. ניתן לראות הדגמה של השיטה בשתי כתבות של אורית נבון במסגרת סדרת הרשת הדוקומנטרית "כאן מקשיבים".
הערות שוליים

↑  Ralf W. Schlosser, Susan Balandin, Bronwyn Hemsley, Teresa Iacono, Facilitated Communication and Authorship: A Systematic Review, Augmentative and Alternative Communication 30, 2014-12, עמ' 359–368 doi: 10.3109/07434618.2014.971490
↑  Barbara B. Montee, Raymond G. Miltenberger, David Wittrock, AN EXPERIMENTAL ANALYSIS OF FACILITATED COMMUNICATION, Journal of Applied Behavior Analysis 28, 1995-06, עמ' 189–200 doi: 10.1901/jaba.1995.28-189
↑  לטל יש תסמונת נוירולוגית שמונעת ממנה לדבר | כאן מקשיבים - ללא מילים, נבדק ב-2021-08-13
↑  איך נשמעות המחשבות בראש של ילדה אוטיסטית שלא מדברת? | כאן מקשיבים - ללא מילים, נבדק ב-2021-08-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553470105171  BNE: XX546556  GND: 4700704-7  LCCN: sh85096121
כליבאר

| --- | --- |

מראה העיר במאי 2013
 מדינה:  איראן איראן
 פרובינציה:  מזרח אזרבייג'ן
 מחוז:  כליבאר
 נפה:  מרכז
 חבל ארץ:  ארסבאראן  (קאראדג)[דרושה הבהרה]
 שפה רשמית:  פרסית (לא רשמית: גם אזרית)
 שמות קודמים:  באז
 שטח:  4 קמ"ר
 גובה:  1240 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  המעוז של באבכ 2300–2600
 דת:  אסלאם שיעי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,324 (2016)
  ‑ צפיפות:  2258 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  38°52′00″N 47°02′00″E﻿ / ﻿38.866666666667°N 47.033333333333°E﻿ / 38.866666666667; 47.033333333333 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןכליבאר(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןכליבאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כליבאר או כלייבר (בפרסית: كليبر, באזרית: Kəleybər קלייבר) היא עיר באיראן, בירת המחוז קליבר (שהוקם ב-2010) שבפרובינציית מזרח אזרבייג'ן. בשנות ה-1950 מנתה פחות מ-2,000 תושבים. בהתאם למפקד משנת 2006 קליבר, לפי מספר האוכלוסייה – 9,030 (2,397 משפחות) – הייתה העיר במקום ה-25 בפרובינציה. היא שוכנת בגובה 1240 מטר בחבל ארסבאראן ההררי והירוק. נמצאת במרחק של 63 ק"מ צפונית-מערבית מן העיר אהר, 210 ק"מ צפונית-מזרחית מתבריז ו-812 ק"מ צפונית-מערבית מטהראן.
בתחילת המאה ה-21 הפכה העיר לאתר תיירותי בגלל קרבתו למעוז של באבכ ולשמורת הטבע ארסבאראן.
בעקבות התפתחויות גאופוליטיות, בהדרגה מחליפה כליבאר את העיר אהר כבירת החבל ארסבאר (ארסבאראן), "קארה דאג" או קאראצ'אדאג.
השם

לפי דעתו של חאג' מוחמד זאכרי, השם כליבאר מוצאו בשפה תאת, כשמשמעותו "עיר בנויה על סלעים".
היסטוריה

העיר כליבאר או כלייבר נודעה בכרוניקות הערביות בשם "באז"
שהייתה בשנים 816–836 מוקד התקוממותו הצבאית ושלטונו של באבכ ח'ראמדין שמרד בכיבוש הערבי של הח'ליפות העבאסית של בגדד. באבכ, שאימץ את עקרונות התנועה הדתית ח'רמיה ואיתגר את השלטון הערבי הסוני, הובס בשנת 836 על ידי הגנרל אל-אפשין, ששירת את הח'ליפה אל-מעתצם
,
הכרוניקן הערבי הראשון המציין את כליבאר היה אל-מסעודי בספרו "נאות הזהב"
באבכ  מרד בחבל באז יחד עם תלמידי ג'אוידאן...אחרי שנחל שורה של תבוסות צרו על באבכ בעיר מולדתו ...הידועה אפילו כיום כחבל באבכ
בספרו, "ההיסטוריה השלמה" הקדיש אבן אל-אתיר מספר עמודים לתיאור הקרבות שהתנהלו בכליבאר בין צבאות הח'ליפות וכוחותיו של באבכ.

יאקות אל-חמאווי שכתב במאה השלוש עשרה המוקדמת, תיאר את כליבאר כך:
חבל ארץ בין אזרבייג'ן לאראן. שם התנגד באבכ במרדנותו נגד אל-מעתצם. אנחנו יודעים את פסוקים אלה של בוחטרי:
ישמרך האל, לוחם גדול, אשר בימי באבכ, הפיל את דלתות הכופרים
זה אתה שכבשת את עירם "באז" וכיסית בה את החרפה
שם על יד באז, אומר המשורר מועסר, על שטח של כשלושה אקרים, כל פעם שאנו קוראים בשם אללה, קול נסתר משיב:זה המקום שבו "לובשי האדום", הקרויים גם ח'ראמי-דינן הרימו את דגל המרד בראשות באבכ, שם גם חיכו למהדי.  למטה זורם נהר גדול המסוגל לרפא את הקדחות העיקשות ביותר. הנהר אראקס זורם בגבול. חבל ארץ זה יוצר רימונים מדהימים ביופיים, תאנים מצוינות וענבים שאותם מייבשים על אש (כי השמש תמיד נחבאת שם מאחורי עבים)
חמדללה מסתאופי, הידוע גם כחמדללה קזוויני שחי באמצע המאה הארבע עשרה הזכיר את כליבאר בספרו "נוזהת אל קולוב" (ברכת הלבבות) במילים אלה
"כליבאר או כלנטר  הוא עיר באזרבייג'ן, ביערות ליד הר גבוה שעליו מבצר גדול. למטה זורם נהר. חבל הארץ יוצר חיטה, ענבים ופירות, ותושביו הם מעורבים: טורקים חסידי אל-שאפעי  ובני טליש
. (ראו גם )
העיר הייתה קרובה לזירת הקרבות של מלחמות רוסיה-פרס בשנים 1804–1813 וב-1826–1828.
תושבי האזור, שבטי אראסבראן היו מעורבים בסכסוכים הצבאיים שבימי המהפכה החוקתית הפרסית בשנת 1906.
הזהות התרבותית

אחרי 1925 כשהדיח רזה שאה את אחמד שאה קג'אר והקים את שושלת פהלווי הוא הנהיג מדיניות לאומנית פרסית ובשם האחדות
כפה על השבטים הנוודים באזור להתיישב באופן קבוע. הוא שינה את שם החבל מקאראדאג לארסבאראן על מנת לטשטש את הזהות האזרית-טורקית של התושבים.
בשלהי המאה ה-20 והתחלת המאה ה-21 התגבשה תגובה מקומית לדיכוי הלאומי, בין היתר, באמצעות טיפוח זיכרון תנועת המרד של בבאכ חוראמדין. מצודתו של בבאכ על יד כליבאר הפך למזבח לתנועה זו. אירועי תרבות רבים אורגנו על יד כליבאר.
הזהות התרבותית > שפה

שפת האם של התושבים היא השפה האזרית, קרובה מאוד לטורקית, מהענף המערבי של הקבוצה הדרום-מערבית (אוע'וז} של משפחת השפות הטורקיות. עם זאת רובם יודעים את השפה הפרסית. עד לסוף שנות ה-1970 במספר כפרים בסביבה (צ'ייקנדי, קלסור, חוינרוד, אראזין) התושבים הקשישים דיברו עדיין את השפה התאתית.

אופייני לאזור ההררי שאוכלס על ידי רועים היה פיתוחה של שפת שריקות. קיימת גרסה נשרקת של מוזיקת האשיקים.
הזהות התרבותית > דת

רוב התושבים משתייכים לדת האסלאם השיעי התריסרי.
מיעוט – צאצאי השבט שמלו – הם חסידי הדת הסינקרטית אהל אל-חק, גוראן או ירסאניות. בימי אסמאעיל הראשון הם היו אחד המרכיבים הראשיים של הקיזילבאשים
בשנות ה-1970 פעל בעיר רופא ידוע, מוחמד עלי, שהיה מאמין של הדת הבהאית
הזהות התרבותית > השירה ומוזיקת האשיקים

כליבאר נמצאת בדרך הנדידה השנתית של הרועים ועדריהם. האזור ההררי היה מימים ימימה כר פורה לשירי הבארדים העממיים, האשיקים. הם חיברו שירי אהבה רבים המזכירים תכופות את נופי ההרים.
מהות רוחה של שירה זו מיוצגת היטב בחרוזים הראשונים של שיר מאת האשיק המודרני ממד אראז:
Bəlkə bu yerlərə birdə gəlmədim ( ייתכן לא אבוא למקומות האלה שוב )
duman səlamət qal dağ səlamət qal (היה שלום הערפל היה שלום ההר)
arxamca su səpir göydə bulutlar (מאחורי העבים מפזרים טיפות של גשם)
leysan səlamət qal yağ səlamət qal (היו שלום ימי קיץ, היה שלום הגשם)
האשיק המפורסם חוסיין ג'אוואן, שנולד באוטי קנדי, על יד כליבאר, גלה לברית המועצות אחרי שבימיה הקצרים של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן תחת הכיבוש הסובייטי בתבריז, כתב בהתלהבות שירים מהפכניים.
כליבאר במדיה האמנותית

ג'יימס מורייר – מחבר "הרפתקאות חאג'י באבה מאספהאן" תיאר את רשמיו מכליבאר בתחילת המאה ה-19 בספרו "המסע השני ברחבי פרס, ארמניה ואסיה הקטנה עד לקונסטנטינופול..." (1818)
הוא ציין ש"כליבאר הייתה פעם מקום מיוחד. גניו הרחבים הפכו ליער של עצי פרי, בהם אגוזים גדלו לממדי ענק"
ג'יימי מאסלין, נוסע מקנדה, תיאר חוויותיו בהרים הירוקים של ארסבאראן בספרו: "Iranian Rappers and Persian Porn: A Hitchhiker's Adventures in the New Iran", 2009
אתרים חשובים ואטרצקיות

מצודתו של באבכ (קאלה באבכ)
נשמרה די טוב, בגובה 2,300 מ', נמצאת במרחק של כ-3 ק"מ מהעיר. זאת מצודה מתקופת הפרס הסאסאנית וכונתה לפי מנהיג ההתקוממות האיראנית במאה ה-9, באבכ חוראמדין. שאיתגר את הצבאות הערבים עד שנת 839.
מחנה הקיץ של הרועים משבטי ארסבאראן
ההר מדרום-מערב לעיר משמש עדיין כמחנה קיץ לרועי שבטי ארסבאראן. הוא מוגן על ידי כלבים ההופכים למאיימים במיוחד בין הערביים ובימי ערפל.
עמק הנהר אראס – אפשרות למסע עד לג'ולפה באזרבייג'ן
גשר חודאפארין – בכליבאר
אירועים מקומיים

חגיגת ה"זואל"
חגיגת הקורנל האירופי (Cornus mas), צאורגנת לאחרונה על ידי מועצות הערים, .ה"זואל" הוא עץ יער עם פירות אדומים המבשילים באמצע ובסוף הקיץ ונמכרים בחנויות קטנות רבות ברחוב שהיד אנסארי בכליבאר. התושבים אוהבים גם את הפריחה הצהובה של העצים האלה בתחילת האביב
הפירות משמשות גם למרקים הסמיכים הידועים בפרס ובאזרבייג'ן בשם "אשי רשתה"
יום הולדתו של באבכ
נחגג ביולי כל שנה במעוז של באבכ
לקריאה נוספת

"Hossein Dost History and Geography of Arasbaran .
Nasser Sedghi Social and Political History of Arasbaran (Qara Dagh) in the Contemporary Period .
Seyyed Reza Al-Mohammad "Arasbaran Letter", 4 vol.
הערות שוליים

↑  "BAḎḎ". iranicaonline. Encyclopaedia Iranica. 19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AFŠĪN". iranicaonline. Encyclopaedia Iranica. 19 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  عز الدین ابن اثیر، تاریخ کامل، ۱۳۸۱، تهران، جلد نهم، صص‌. ۳۹۸۲-۴۰۱۲.
↑  Йакут ал-Хамави. Му’джам ал-булдан. Хамдаллах Казвини. Нузхат ал-кулуб. – Баку: Элм, 1983, ст.46
↑  نزهةالقلوب ، حمداله مستوفی ، به کوشش محمد دبیر سیاقی ، انتشارات کتابخانه طهوری ، چاپ اول ، تهران ، ۱۳۳۶، ص. ۹۵.
↑  Yaqut ibn 'Abd Allah al-Rumi al-Hamawi, Charles Adrien Casimir Barbier de Meynard, Dictionnaire géographique, historique et littéraire de la Perse et des contrées adjacentes, 1851, Paris, p. 493
↑  Ervand Abrahamian Iran Between Two Revolutions, Princeton University Press New Jersey  19829780691053424 isbn עמ'  123-163
↑  Gilles Riaux, Ethnicité et nationalisme en Iran: la cause azerbaïdjanaise, Kartala 2012  עמ' 246
↑  E. Yarshater, Iranian Languages and Texts from Iran and Turan,  edited by Maria Macuch, Mauro Maggi, Werner Sundermann, 2007, עמ'  443
↑  J.Meyer, Bioacoustics of human whistled languages: an alternative approach to the cognitive processes of language, Anais da Academia Brasileira de Ciências,76,  405-412, (2004)
↑  James Morier, A Second Journey through Persia, Armenia, and Asia Minor, to Constantinople ..., 1818, p.410
↑  2009 Jamie Maslin Iranian Rappers and Persian Porn: A Hitchhiker's Adventures in the New Iran
↑  [Abbas Amanat and Farzin Vejdani (Editors),"Iran Facing Others: Identity Boundaries in a Historical Perspective", 2012 Palgrave Macmillan, Chap. 3
↑  באתר החדשות farsnews
ככר בעיר