stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארכלאיס
ממצאי החפירות הארכאולוגיות שנערכו באתר > ההרס הארכאולוגי באתר

האתר סובל מהרס עתיקות בקנה מידה רחב ובאופן מתמשך בכל שטחו, ההרס האדיר באתר נעשה באמצעות כלים מכניים כבדים במטרה לנבור בעתיקות ולנסות להפיק מהן תועלת מסחרית. חלק משטח האתר הוסב לשמש לבניה במסגרת הרחבות בניה של הכפר עוג'ה א-תחתא. בינואר 2018 נערכה כתבתו של דני קושמרו מגיש תוכנית אולפן שישי בחדשות 2 ובה הוצג ההרס האדיר שבוצע באתר. נכון לשנת 2020 הרס העתיקות באתר ממשיך ואף קטעים נוספים ממנו מוסבים לשמש לבניית מגורים.
מבט מהאוויר על בורות שוד העתיקות
תיעוד של בור שוד עתיקות. הבורות נחפרים באופן לא חוקי באמצעות כלים מכאניים כבדים (מחפרונים) במטרה לאתר בתוכם עתיקות
ניסיון לשוד עתיקות - אבן בניה משטח הכנסיה, קשורה לכבל מתכת בניסיון כושל להוציאה משטח האתר
לקריאה נוספת

סקר הר מנשה - ה' , עמ' 84 - 87, 313- 316, שנת 2013.
אפרים שטרן ואחרים, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 1, עמ' 55
ישעיהו פרס, הערך "ארכלאיס", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך א, עמ' 37), הוצאת ראובן מס, תש"ו.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: ארכלאיס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק יג, פסקה א, סעיף 341
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק יא, פסקה ה, סעיף 321
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ב, פסקה ב, סעיף 31
↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר 13, פרק 9.
↑  Ptolemaeus, Geographia, V, 16:7
↑  ארכלאיס במפת מידבא
↑  Pius Bonifacius Gams,
Series episcoporum Ecclesiae Catholicae, p. 453
↑  ח' היזמי, "ח' אל-ביודאת, ארכילאיס כפרו של ארכילאוס", קדמוניות 98-97, תשנ"ב, עמ' 33-27
↑  ח' היזמי, "ארכילאיס בימי הבית השני, חידושים בחקר האתר", קדמוניות 128, תשס"ה, עמ' 101-95
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396756205171  VIAF: 57154921231563590103   WorldCat (עם VIAF): 57154921231563590103
בודוג שילר

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1877 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 בינואר 1914 (בגיל 36) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Schiller Félix 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקיד:  פרופסור 
 
בודוג שילר (בהונגרית: Schiller Bódog;‏ פוז'ון, 7 בפברואר 1877 – בודפשט, 29 בינואר 1914)  היה משפטן ועורך דין יהודי-הונגרי, היסטוריון משפטי, פרופסור באוניברסיטה, מזכיר ורשם בית משפט, שופט.
קורות חייו

בודוג שילר נולד במשפחה יהודית כבנם של חייט הנשים וסוחר אופנת נשים ברטולד שילר, ושל רוזה רוט. את לימודיו התיכוניים סיים בעיר הולדתו. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה המלכותית למשפטים בברטיסלבה ובאוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), הוא קיבל דוקטורט במשפטים ב-1900. בסתיו 1901, הוא נסע אל מחוץ להונגריה במלגה ממלכתית ובילה שני סמסטרים באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, ולאחר שחזר הביתה ניגש לבחינת לשכת עורכי הדין. משנת 1904 מונה רשם בית משפט, ולאחר מכן שופט ומשנת 1912 הרצה כפרופסור באוניברסיטת בודפשט. בנוסף למחקרי ההיסטוריה המשפטית שלו, תרגם לגרמנית ב-1904 את עבודתו של פרופסור אקוש טימון בשם "היסטוריה חוקתית ומשפטית של הונגריה ביחס להתפתחות מדינות המערב". מאמריו וחלק ממחקריו פורסמו בכתבי העת ועיתונים:
המאה העשרים (Huszadik Század)
עלון מדעי המשפט (Jogtudományi Közlöny)
פסטר לויד
מדינת חוק (Jogállam)
ב-Zeitschrift für ungarisches öffentliches und Privatrecht
הוא היה עורך בלקסיקון המשפטי ההונגרי (Magyar jogi lexikon)
חייו הפרטיים

אשתו הייתה פרידריקה שילר (1886–?), בתם של ז'יגמונד שילר ושל אנה שטיין, איתה התחתן ב-5 בנובמבר 1907 בבודפשט. הוא נפטר ממחלת לב.
ספריו (מחקריו) העיקריים

מקור האצולה הגבוהה שעוברת בירושה בהונגריה. פרופסור אקוש טימון כתב הקדמה. (בודפשט, 1900)
מקורות משפטיים של שלושת הספרים (בודפשט, 1902)
ה-pragmatica sanctio והחוקים המקומיים (בודפשט, 1903)
Ungarische Verfassungs- und Rechtsgeschichte mit Bezug auf die Rechtsentwickelung der westlichen Staaten von Ákos von Timon. Aus der 2. Auflage übersetzt (Berlin, 1904)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1967-1969.
לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. בודפשט, 1929. גישה מקוונת
יוז'ף סינאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, 1891-1914. Viktor Hornyánszky גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pozsonyi neológ izraelita hitközség születési akv. 153/1877. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-06-19.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 41/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-06-17.
↑  Elhunyt Schiller Bódog (1914. január 30.) Világ, 5. évfolyam, 26. szám
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 511/1907. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-06-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055334408  ISNI: 0000 0001 0872 8360  LCCN: n00108266  NSK: 000133391  RERO: 02-A019000829  SUDOC: 196667305  VIAF: 15158219   WorldCat (עם VIAF): 15158219 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בודוג שילר".
אתר פעיל

אתר פעיל הוא אזור באנזים שאליו מתקשר הסובסטרט (או הסובסטרטים), ובו מתרחשת התגובה הכימית המזורזת על ידי אותו אנזים.
האתר הפעיל מכיל בתוכו שני אתרים שונים: האחד הוא אתר הקישור שאליו נקשר הסובסטרט, והשני הוא האתר הקטליטי שאחראי על השינוי הכימי בסובסטרט. האתר הפעיל מורכב לרוב מחומצות אמינו יחידות, אשר מקורן בשרשרת הפוליפפטידית כולה. קיפול החלבון ומבנהו התלת-ממדי מקרבים את חומצות האמינו אחת לשנייה ויוצרים את האתר הפעיל. לרוב, אחוז ניכר מהשרשרת החלבונית מהווה "פיגום" בלבד אשר תפקידו ליצור את האתר הפעיל. מוטציה באתר הפעיל תשנה כמעט בוודאות את פעילות החלבון ואף תבטל אותה לגמרי. לעומת זאת מוטציה מחוץ לאתר הפעיל לא בהכרח תשנה את פעילות האנזים, בעיקר אם היא לא גרמה לשינוי המבנה המרחבי של החלבון. חומצות האמינו השכיחות באתרים פעילים הן החומצות הטעונות או הפולאריות.
ביו-ביבליוגרפיה

ביו ביבליוגרפיה הוא ענף מתחום הביבליוגרפיה וענף מתחום הביוגרפיה, הבא לתאר את שני המרכיבים העיקריים של יוצרים בתחום הכתיבה: תולדות חייהם ופרסומיהם.
הביו ביבליוגרפיה סוקרת הן את הביוגרפיה של היוצרים והן את ספריהם. במאגרי המידע למיניהם, רוב הערכים העוסקים ביוצרים, סופרים ומשוררים הם ביו ביבליוגרפים. רצון הציבור להכיר היכרות ראשונית וקצרה, מהירה ומיידית, את היוצרים המדוברים, הביא ליצירת לקסיקונים, אנציקלופדיות ומאגרים אחרים בהם בערך היוצר נכללים תמונותיו, תולדות חייו ורשימות ספריו.
הביו ביבליוגרפיה בעברית נוסדה והתעשרה עם פרסום שני הכרכים של "לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים", מאת מייסד הביו ביבליוגרפיה העברית, גצל קרסל.
במקביל, הניח אוריאל אופק את המסד לביו ביבליוגרפיה החדשה של ספרות הילדים העברית והכללית, בשני הכרכים של "לקסיקון אופק לספרות ילדים".
לאחרונה ייסד הביו ביבליוגרף יוסף גלרון גולדשלגר לקסיקון מקוון בשם "לקסיקון הספרות העברית החדשה".
לקסיקונים עבריים לספרות

לקסיקון הספרות העברית, בדורות האחרונים, מאת גצל קרסל, שני כרכים, ספרית פועלים, מרחביה, 1965.
לקסיקון אופק לספרות ילדים, מאת אוריאל אופק, שני כרכים, זמורה ביתן, תל אביב, 1985.
מילון הספרות החדשה, העברית והכללית, ערוך בידי אברהם שאנן, יבנה, תל אביב, 1978.
תכנים וצורות, לקסיקון מונחים ספרותיים, מאת עזריאל אוכמני, שני כרכים, ספרית פועלים, תל אביב, 1976.
הערות שוליים

↑  תל אביב, 1967
↑  תל אביב, 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: fd118804
בודווה

בודווה (במונטנגרית: Будва) היא עיר במונטנגרו לחוף הים האדריאטי בין בר לקוטור בת 18.000 תושבים (2011), מרכז תיירות במונטנגרו עם רצועת חוף באורך 35 ק"מ הנקראת הריביירה של בודווה (במונטנגרית - Будванска Ривијера, Budvanska Rivijera).
היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מעידות על תחילת התיישבות במקום במאה ה-5 לפנה"ס, העתיקה ביותר לחוף הים האדריאטי. היא הייתה בתחום האימפריה הרומית ונקראה אז Budua וזה היה שמה גם בתקופת שלטון הרפובליקה של ונציה במשך כ-400 שנים (1420–1797).
האימפריה האוסטרו הונגרית שלטה בעיר בשנים 1814–1918. לאחר מלחמת העולם הראשונה סופחה בודווה לממלכת יוגוסלביה ובמלחמת העולם השנייה נכבשה על ידי הצבא הגרמני ונמסרה לאיטליה הפאשיסטית. העיר שוחררה ב-22 בנובמבר 1944 וסופחה ליוגוסלביה וב-2006 למונטנגרו העצמאית.
ברעידת אדמה שפקדה את מונטנגרו ואלבניה ב-15 באפריל 1979 נפגעו 400 מבנים בעיר העתיקה וגם החומות ניזוקו. לאחר שיקום ושחזור קפדני במשך שמונה שנים, אין כיום סימן לנזק.
תיירות

בודווה היא מרכז התיירות במונטנגרו. העיר העתיקה בנויה על חצי אי ומוקפת בחומה. בתים, חלונות ומרפסות בנוסח ונציאני. רחובות צרים וסימטאות ציוריות. חופים חוליים ואקלים ים תיכוני נוח.
ווילות מפוארות של מיליונרים, בעיקר מרוסיה, איטליה ואוסטריה מחליפות את הבתים הישנים. בודווה מכונה "כווית של מונטנגרו". יאכטות מפוארות עוגנות במרינה.
סווטי סטפן (סטפן הקדוש, בסרבית - Свети Стефан), הוא אי כ-6 ק"מ דרומית לבודווה. בעבר הוא היה כפר דייגים. טיטו פינה את הדייגים והפך את המקום למלון יוקרתי בו התאכסנו שחקני קולנוע מפורסמים כמו אליזבת טיילור, סופיה לורן, אורסון וולס ועוד. האי מחובר לחוף בסוללה.
סווטי ניקולא (ניקולא הקדוש, בסרבית - Острво Свети Никола, Ostrvo Sveti Nikola) נמצא כקילומטר מבודווה העתיקה. אי המתנשא בצורת כף לגובה 121 מטר מעל הים עם חופים חוליים. מכונה אצל המקומיים בשם "הוואי".
פסל הרקדנית – על סלעי החוף מול מבצר בודווה. את הפסל פיסל האמן גרדימיר אלכסיץ (Gradimir Aleksic), והוא מהווה אטרקציה תיירותית בבודווה בדומה לפסל בת הים הקטנה בקופנהגן.
הפעמון - בצמוד לחומת העיר העתיקה מוצב פעמון גדול מאד ומרשים, המהווה יעד לתיירים. לפעמון אין רקע היסטורי, הוא הוצב והושאר במקום על ידי צוות צילום של  הסרט ההוליוודי"הספינות הארוכות" (באנגלית "The Long Ships"), 1964, בהשתתפות ריצ'רד וידמארק, סידני פואטייה, ראס טמבלין ורוזנה שיאפינו, בבימוי ג'ק קארדיף.
הקהילה היהודית

במאי 2023 נפתח לראשונה בית חב"ד על ידי הרב אריה איידלקופ שליח ראשי למדינת מונטנגרו, שליח חב"ד בבודווה הוא הרב אליעזר ארנפלד שמשרת את הקהילה היהודית המקומית, תיירים ואנשי עסקים.
ערים תאומות

מקדוניה הצפונית אוחריד, מקדוניה הצפונית
סלובקיה באנסקה ביסטריצה, סלובקיה (מ־2001)
גלריה

הכניסה לעיר העתיקה עם סמל האריה הוונציאני
חומת בודווה
סווטי סטפן
רחוב בבודווה העתיקה
האי סווטי ניקולא מול מבצר בודווה
תיירים מול פסל הרקדנית בבודווה
פסל הרקדנית, על סלע בחוף בודווה
יאכטות במרינה של בודווה
הפעמון הגדול הצמוד לחומות בודווה
אריה טסלר

| --- | --- |
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת הראל  מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת אתגר  מפקד עוצבת עמוד האש
 
אריה טסלר הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף אשר פיקד על עוצבת עמוד האש.
ביוגרפיה

טסלר נולד וגדל בקבוצת יבנה, בנם של הורים ניצולי השואה, אליעזר וחנה טסלר ואח לחמישה. התגייס לצה"ל ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה. בין השנים 1994 – 1997 פיקד על חטיבת הראל. ביוני 1997 מונה למפקד חטיבה 188 עד מאי 1999. בשנת 2002 פיקד על עוצבת אתגר עד לשנת 2004. בשנת 2004 עוצבת עמוד האש פורקה ושם האוגדה ומספרה הועברו לעוצבת אתגר. טסלר המשיך לפקד על האוגדה תחת שמה החדש עד שנת 2005. בשנת 2004 מונה לעמוד בראשות ועדה ביטחונית לחקירת העלמויוות בצפון ישראל בהם החייל גיא חבר.
לאחר שחרורו בשנת 2007 החל לעבוד בחברת לוג'יק של מתי כוכבי
בן דודו צביקי טסלר היה תת-אלוף בצה"ל וניצב במשטרת ישראל.
הערות שוליים

↑  עדים במדים - שמוליק טסלר- קהילנט, באתר www.kehilanet.co.il (ארכיון)
↑  7 שנים להיעלמות: "יש תקווה שנמצא את גיא", באתר ynet, 17 באוגוסט 2004
↑  שי אספריל ונעמה סיקולר, חשיפת מוסף "כלכליסט": חידה לוגית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2010-07-08 (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביהראוגרה

| --- | --- |
סמל ביהראוגרהסמל ביהראוגרה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  בקש בקש
 נפה:  נפת שרקד
 שטח:  52.87 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  828 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  46°58′09″N 21°35′52″E﻿ / ﻿46.9693°N 21.59766°E﻿ / 46.9693; 21.59766 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.biharugra.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ביהראוגרה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ביהראוגרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביהראוגרה (בהונגרית: Biharugra) הוא כפר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בביהראוגרה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,366 תושבים, ובשנת 2021 רק 828 תושבים.
יהודי ביהראוגרה

יהודים ישבו בביהראוגרה במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 14 |  |
| 1880 | 41 | 1700 |
| 1910 | 30 |  |
| 1920 | 16 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 8 | 2,139 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי ביהראוגרה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת שרקד |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שרקד • אוקאן • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
בורן אוף אוסיריס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  פאלאטיין 
 מוקד פעילות:  שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 סוגה:  דת'קור, דג'נט
 חברת תקליטים:  Sumerian
 אתר רשמי
 חברים
 רוני סניזרו ג'ו בורס קמרון לוסש דייוויד רוצ'ה לי מקיני
 חברים לשעבר
 מת'יו סי פאנטיילס יואל נגוס דן לאבס ג'ייסון ריצ'רדסון מייק שאנהאן
 
בורן אוף אוסיריס (באנגלית: Born of Osiris) היא להקת דת'קור אמריקאית משיקגו שבארצות הברית, שנוסדה בשנת 2003. הלהקה עברה שינויי שמות רבים עד שלבסוף התבסס השם "בורן אוף אוסיריס" - כלומר בנו של אוסיריס, אל מצרי קדום.
היסטוריה

בתחילת דרכה הייתה הלהקה חלק מסצנת המטאלקור בשיקגו יחד עם להקות נוספות כגון וייל אוף מאיה, אושנו ועוד. לאחר מכן חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים "Sumerian", והוציאה ארבעה אלבומים דרכה.
הלהקה ניגנה בפסטיבלים שונים ואף לקחה חלק בסיבוב ההופעות של להקת קניבל קורפס ולהקות דת' מטאל אחרות.
בשנת 2011 הלהקה פיטרה את הגיטריסט ג'ייסון ריצ'רדסון ללא התראה מוקדמת, שהצטרף מיד לאחר מכן ללהקת הדת'קור צ'לסי גרין.
הלהקה מציינת את משוגע, קניבל קורפס, סלייר ועוד כהשפעה המוזיקלית שלה.
חברי הלהקה

הרכב נוכחי
רוני סניזרו - שירה (2003 - היום)
לי מקיני - גיטרה (2003 - היום)
דייוויד רוצ'ה - גיטרה בס (2007 - היום)
קמרון לוסש - תופים (2003 - היום)
ג'ו בורס - סינתסייזר, קלידים (2003 - היום)
דיסקוגרפיה

(2007) The New Reign
(2009) A Higher Place
(2011) The Discovery
(2013) Tomorrow We Die Alive
(2015) Soul Sphere
בילי וסט

| --- | --- |

בילי ווסט בפאנל פיוצ'רמה, קומיק-קון 2012
 לידה:  16 באפריל 1952 (בן 72) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 עיסוק:  מדבב וקומיקאי
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 billywest.com, billywestpodcast.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם ריצ'רד ורסטין (באנגלית: William Richard Werstine;‏ נולד ב-16 באפריל 1952), המוכר בשם הבמה בילי וסט, הוא מדבב, קומיקאי, זמר, מוזיקאי ופזמונאי, הידוע בעיקר בשל דיבוב במספר סדרות טלוויזיה, סרטים, משחקי וידאו ופרסומות. הוא הקליט מאות דיבובים בקריירה שלו, וביניהם רן (עונה 3 עד 5) וסטימפי ברן וסטימפי, דאג פאני ורוג'ר קלוץ בהחיים על פי דאג, ופריי, פרופסור פארנסוורת, דר' זוידברג, זאפ ברניגן ודמויות נוספות בפיוצ'רמה. הוא מדבב בפרסומות והוא הקול הנוכחי של ה-M&M האדום והיה גם קולו של באז, הדבורה של דגני הבוקר האני נאט צ'יריוס עד 2004. בנוסף לקולות המקוריים, הוא דיבב גם את באגס באני, אלמר פאד, שאגי רוג'רס, פופאי ואת וודי הנקר בהפקות מאוחרות של הדמויות. בשנת 2011 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את הבוס".
ביוגרפיה

וסט נולד ב-16 באפריל 1952 בדטרויט, מישיגן.
ארכלאוס, מלך מוקדון

אַרכֵלַאוֹס (ביוונית: Ἀρχέλαος Α΄) היה מלך מוקדון בשנים 413 - 399 לפנה"ס (בקירוב). ארכלאוס הגביר את עוצמתה הצבאית של ממלכת מוקדון על ידי אימונים מיוחדים לחיל-הרגלים ובניית מבצרים ודרכים. בנוסף, פעל לקידום יִוֻונהּ של מוקדון בהזמנת אמנים ואנשי-רוח לחצרו (בולט בינם המחזאי האתונאי אוריפידס), ואף חגג משׂחקים בנוסח יווני בעיר דִיוֹן. את עיר הבירה של מוקדון העביר מאיגאי לפלה שעל החוף. צעד זה, בנוסף לאימוץ שיטת המטבע הפרסית, סייע רבות לפתוח המסחר המוקדוני. ארכלאוס שמר על יחסים טובים עם אתונה, התגבר על מרידות מקומיות בארצו באמצעות נישואים דיפלומטיים, ואף כבש את העיר פידנה (שנת 410 לפנה"ס).
אפלטון מתאר את ארכלאוס כבנה של שפחה, שירש את הכתר המקדוני באמצעות רצח. עם זאת, הסברה הרווחת היא שארכלאוס הופיע כבר בשנת 415 לפנה"ס בחוזה עם אתונה, עליו היו חתומים גם פרדיקס ואחיו אלקטס, כלומר כיורש חוקי.
ביצור וחיזוק ממלכת מוקדון

לפי תוקידידס (2.100.2), בנה ארכלאוס בן פרדיקס ביצורים, סלל דרכים וחיזק את מוקדון מבחינה צבאית יותר משמונת המלכים שהיו לפניו יחדיו. במושג "סלילת דרכים," הכוונה היא ככל הנראה לא לשיקום ותיקון דרכים קיימות בין ערים מקדוניות אלא לפתיחת דרכים חדשות באזורים מיוערים, שהיו חיוניות לתנועה משופרת ומהירה של כוחות צבא. דרכים אלה נסללו בעיקר במקדוניה העליונה. עם זאת, לאחר מותו כמעט שום דבר ממפעליו לא נותר על כנו.
ניצחונות ושיתוף פעולה עם אתונה

ככל הנראה, ניצל ארכלאוס את הירידה בכוח היווני והתחמק מכוחות שהחלישו את מוקדון משנת 477 לפנה"ס, ופיצלו את ממלכתו של אביו פרדיקס באמצעות תככים ומזימות. הוא שחרר את ממלכתו מאחיזת כוח הים האתונאי באמצעות ניצחון על האתונאים בסירקוזה. בעקבות ניצחון זה ובגלל עוינותה של אמפיפוליס, נזקקה אתונה לספינות עץ מקדוניות כדי לשקם את הצי שלה, ומוקדון זכתה לעוצמה פוליטית כשסיפקה לה אותן.
בנוסף לחיזוק צבאו, נזקק ארכלאוס לכלי נשק מברונזה, לשריון, ולברזל לחניתות ולראשי החצים. ייתכן מאוד שאלה הוכנו בתקופתו, משום שנחושת וברזל נכרו במקדוניה כבר קודם לכן, ומומחיות ייצור שריונות הייתה יכולה להתפתח באופן הדרגתי, כפי שקרה באמפיפוליס. יתר על כן, במהלך הכנותיו הצבאיות, צבר ארכלאוס כנראה גם תחמושת, ציוד לחיל פרשים ואספקה מספקת של חיטה ומספוא לבהמות, בהיקף דומה לציוד שנאסף באמפיפוליס. כשהיה ברמה גבוהה של מוכנות צבאית (סביב שנת 400 לפנה"ס), הוזמן להתערב בתסליה ולתמוך באוליגרכים ששלטו בה. מתנגדי האוליגרכיה פנו לספרטה, אך בסופו של דבר הייתה ידו של ארכלאוס על העליונה, ושלטון האוליגרכים המשיך. בתמורה, זכה לאזרחות בעיר לאריסה שבתסליה וכן לחלק מאדמותיה. בנוסף, ספרטה הכריזה על עוינות נגדו.
השינוי במערכת היחסים בין אתונה הנחלשת ומוקדון המשגשגת, התבטא בצו משנת 407/6 לפנה"ס שבו בירכו האתונאים את ארכלאוס על שירותיו הטובים והנלהבים ועל היותו מיטיב לעירם, וכן תיעדו אותו ואת בניו כ-proxenoi (ביחסים טובים) ו-euergetai (תורמים) של אתונה (M-L GHI 91, p. 277). ברכות אלה נמסרו משום שארכלאוס העניק לאתונאים קורות עץ, משוטים וחומרים נוספים לצורך בניית אוניות. תמורה נוספת לסיוע המקדוני התבטאה בתמיכת אתונה כשנכבשה פידנה (Pydna, Diodorus 13.49).
כמו כן, מממצאי מטבעות סביר מאוד להניח שארכלאוס השיג שליטה על המכרות הביזלטיים (Bisaltic Mines), מכיוון שהמטבע הקטן של אביו הוחלף בסדרת דידרכמות ומטבעות נוספים מכסף איכותי, עליהן היה חרוט שמו באותיות יווניות ΑΡΧΕΛΑΟ.
לקראת סוף שלטונו, ולאחר שהשתלט על אלימאה (Elimea), טימפאיה (Tymphaea) ואורסטיס (Orestis) יכול היה ארכלאוס להתערב בענייני צפון תסליה. אף שדרדס (Derdas) מלך אלמיאה לא היה ביחסים טובים עם פרדיקס, נתן ארכלאוס את בתו הבכורה לנישואים לבן דרדס סביב שנת 400, צעד שממנו ניתן להסיק שהיחסים בין השליטים היו טובים בתקופה זו.
לא בכל החזיתות חווה ארכלאוס הצלחה. לדוגמה, בחזית מול לינקוס (Lyncus) המצב בזמן שלטונו נותר קשה כשהיה בזמן שלטון אביו. עם זאת, הוא השתלט על הכניסה הצפונית לדמיר קפו (Demir Kapu) בצפון ממלכתו והקים באזור הדרומי של קבדרצ'י (Kavadarci, Tikvetch) התיישבות למקדונים, עליה ידוע רק מחפירות ארכאולוגיות. בנוסף, בחזית הצפון מזרחית השיג ארכלאוס מחדש שליטה על ביסלטיה, אזור שאותו פרדיקס החזיק רק למשך כעשר שנים (סביב 445-435 לפנה"ס), ושחרר את בורמיסקוס, שהייתה לפני כן עיר מקדונית (Bormiscus/Bormiskos), מאחיזת אתונה. כמו כן, ניתן להניח כי בדרום ממלכתו השיג ארכלאוס מחדש שליטה על הראקלאום (Heracleum), שהייתה חיונית לחזיתו הצבאית מול צפון תסליה.
תרבות והבירה פלה

ישנה הנחה לפיה ארכלאוס העביר את בירתו לקראת סוף שלטונו מאיגאיה (Aegeae) לפלה (Pella), משום שזו תוארה בשנת 382 לפנה"ס כגדולה בערי מקדוניה. בפלה הקים ארכלאוס חצר בה עבדו דמויות ידועות כמו אוריפידס, אגתון (Agathon) וזאוקסיס (Zeuxis). כמו כן, משום שמקדונים לא נחשבו יוונים ולא השתתפו במשחקים היווניים, בתקופתו יוסדו משחקים "אולימפיים" בדיון (Dion).
סופו של ארכלאוס

בשנת 399 לפנה"ס, בהיותו בן 45-50 שנים, נהרג ארכלאוס על ידי מאהב ומחזר מתוסכל של בתו, ייתכן שמעשה זה נעשה גם ממניעים פוליטיים, אולם המקורות העתיקים לא מציינים זאת (ראו למשל Diodorus 14.37.5). במהלך תקופת שלטונו, ארכלאוס הוכיח את עצמו כאדם אנרגטי, בעל יוזמה וחזון.
לקריאה נוספת

Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière, and Guy Thompson Griffith. 1979. A history of Macedonia. vol.2. Oxford: Clarendon Press.
Pauly, August Friedrich von, Hubert Cancik, and Helmuth Schneider. 2002. Brill's new Pauly: encyclopaedia of the ancient world. vol.1. Leiden: Brill.
הערות שוליים

↑  תוקידידס 2.100
↑  גורגיאס 471
↑  August Friedrich von Pauly, Hubert Cancik and Helmuth Schneider, Brill's new Pauly: encyclopaedia of the ancient world, vol. 1 (Leiden: Brill, 2002), p.981 .
↑  A history of Macedonia, vol.2, pp. 140-141.
↑  Nicholas Geoffrey Lemprière Hammond and Guy Thompson Griffith, A history of Macedonia, vol.2 (Oxford: Clarendon Press, 1979), pp. 137, 140; Brill's new Pauly: encyclopaedia of the ancient world, p. 981.
↑  A history of Macedonia, vol.2, p. 138; Brill's new Pauly: encyclopaedia of the ancient world, p. 981.
↑  Ibid; A history of Macedonia, vol.2, p. 138-9
↑  A history of Macedonia, vol.2, p. 141; Brill's new Pauly: encyclopaedia of the ancient world, pp. 981-982.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394787605171  BnF: cb16490749t (data)  GND: 1142399478  ISNI: 0000 0003 5810 1034  LCCN: no2017149450  RERO: 02-A027500329  SUDOC: 08347854X  VIAF: 303154329444526970008   WorldCat (עם VIAF): 303154329444526970008
בית גריי

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 תארים:  דוכס סאפוק   מרקיז דורסט   רוזן גריי   רוזן קנט
 מייסד:  אנכטיל דה גריי
 ראש הבית הנוכחי:  ריצ'רד הנרי קורנוול-לה, ברון גריי מקונדור השישי
 תקופת השושלת:  המאה ה-11 – הווה
 אתניות:  נורמנים, בריטים
בית גריי (באנגלית House of Grey) הוא בית אצולה אנגלי, שנוסד לאחר הכיבוש הנורמני ב-1066 על ידי האביר אנכטיל דה גריי.
משפחת האצולה גריי גדלה והפכה לאחת ממשפחות האצולה החשובות והמשפיעות בממלכת אנגליה במהלך ימי הביניים והיא התרחבה למספר רב של אחוזות וטירות ברחבי בריטניה. צאצאי השושלת במספר רב של ענפים קיבלו תוארי ויקונט, רוזנות, מרקיזות, דוכסות ואף מלוכה. ענף גריי מקונדור (Grey of Codnor) הוא כיום הענף המרכזי של המשפחה וראש השושלט הנוכחי הוא ריצ'רד הנרי קורנוול-לה, ברון גריי מקונדור השישי.
חברי משפחה רמי דרג כוללים את האדונית ג'יין גריי ששימשה מלכת אנגליה למשך תשעה ימים ביולי 1553 (במעמד שנוי במחלוקת), צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני ראש-ממשלת בריטניה (1830-4) ואדוארד גריי ויקונט גריי מפולודון הראשון ששימש שר החוץ הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעל הכהונה הארוכה ביותר בתפקיד זה.
טירות, אחוזות וענפים

שטחי הענפים והאחוזות השונות של המשפחה לאורך ההיסטוריה התפרסו בעיקר לאורך מערב ודרום אנגליה, האחוזות העיקריות כוללות את:
טירת וינגפיילד - כס דוכסות סאפוק וענף סאפוק מוינגפיילד, אחד מהענפים החשובים של המשפחה.
אחוזת דנהאם מסיי - בצ'שייר, כס רוזנות וורינגדון.
ענף גריי מקודנור - אחוזה בדרבישייר
ענף גריי מרות'רפילד - אחוזה במזרח סאסקס
ענף גריי מווילטון - אחוזה בוילטשייר
ראו גם

רוזן גריי
אתר קישור

בביוכימיה, אתר קשירה, או, אתר קישור (Binding site), הוא אזור בחלבון, RNA, או DNA שאליו נקשרים יונים או מולקולות ספציפיים אשר מכונים ליגנד. הליגנדים נקשרים לרוב בקישור לא קוולנטי, קישור חלש יחסית, אשר מאפשר להם היקשרות ושחרור (דיסוציאציה).
מספר מודלים הוצעו לקישור בין אנזים וליגנד:
מודל התאמה מושרית: לפי מודל זה, לאחר הקישור בין הסובסטרט לאנזים מתרחש שינוי קונפורמציה מקומי באתר הקישור באנזים אשר גורם להתאמה מבנית בין אתר הקישור לסובסטרט.
מודל מנעול מפתח, אשר טוען כי האתר הקושר והסובסטרט התאימו אחד לשני עוד לפני התחברות הסובסטרט.
מודל ההתאמה המושרית הוא המודל המקובל היום.[דרוש מקור]
מספר האתרים הקשורים מתוך סך האתרים בזמן נתון נקראים רוויה או סטורציה.
כאשר לאתר קישור ישנה זיקה ליותר מליגנד אחד (כמו במקרה של נוירוטרנסמיטר ואגוניסט שלו) עשויה להתרחש תחרות על מקום באתר הקשירה, יש ספציפיות כימית לליגנדים אשר יקשרו באתר הקשירה וישנה זיקה לכל ליגנד שמבטאת את החוזק של הקישור.
קיים מצב של שיווי משקל בין מספר האתרים הקשורים והלא קשורים לליגנד.
סוג נוסף של אתר קשירה ספציפי הוא גורם שעתוק שנמצא ב-DNA. גורם שעתוק הוא חלבון הנקשר לרצף DNA ספציפי, הנמצא לפני החלק המקודד של הגן, ובכך משפיע על שעתוק הגן ל-mRNA. ביחד עם פרומוטורים להליקאז, גורמי שעתוק הם הבסיס לרשת הוויסות והבקרה הגנטית.