stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרג' צ'אלוף
סרטן עמוד השדרה

צ'אלוף המשיך לעבוד בחוף המערבי, והופיע במועדון הסטארליט בהוליווד במאי 1956. באותו החודש, בעת ששיחק גולף, הוא סבל מכאבי גב ובבטן עזים, ששיתקו את רגליו. צ'אלוף טס חזרה לבוסטון, שם הסתבר, כי הוא סובל מסרטן עמוד השדרה. אחיו ריצ'רד תיאר את מחלתו הסופנית: 'לקחנו אותו לבית החולים הכללי מסצ'וסטס והם גילו שיש לו נגעים בעמוד השדרה ..... הם ניתחו אותו והוציאו את רוב הנגעים משם, ואז הוא המשיך בסדרה של טיפולי רנטגן... הם היו נוראים. הוא היה צריך לעבור כעשרים או עשרים וחמישה טיפולים ברציפות. ובאותם ימים באמת נתנו לך מינונים ממש חזקים. ואז נפגעו גם הריאות".
למרות מחלתו והטיפול המפרך, צ'אלוף המשיך לנגן בשידור חי. בניו יורק, ב־18 ביוני 1956, צ'אלוף עם כיסא גלגלים, השתתף בהקלטה של 'Bounce' של צ'ארלי פרקר ' לאלבום Metronome All Stars . הוא ניגן לצד זוט סימס, ארט בליי, צ'ארלס מינגוס ובילי טיילור .
ההקלטה האחרונה של צ'אלוף, ב־11 בפברואר 1957, הייתה הביצוע לקטע ארבעת האחים. . . שוב ביחד! אלבום איחוד מחודש של ארבעת האחים וודי הרמן לוויק, חברת בת של RCA Victor. בהרכב ארבעת האחים היו זוט סימס, אל כהן, הרבי סברוארד וצ'אלוף, בליווי אליוט לורנס (פסנתר), באדי ג'ונס (בס) ודון למונד (תופים). בהקלטות המאוחרות יותר הובא צ'ארלי אוקיין לנגן בריטון על קטעי הקטע, כך שצ'אלוף יוכל היה לשמר את כוחו לקטעי הסולו. כאן הנגינה שלו הייתה חזקה כתמיד, במיוחד ב- 'Aged in Wood', שנכתב כסולו לצ'אלוף מאת אל כהן.
דון גולד סקר את האלבום ב-Down Beat : 'הפגישה האחרונה הזו לפני מותו מייצגת ביטוי נלהב של אדם חולה אנוש. זו סוג של פרידה משמעותית בשפה שהוא הכיר טוב ביותר. '
צ'אלוף ערך את הופעותיו האחרונות במועדון האורווה בשדרת האנטינגטון בבוסטון בחודש מאי שלאחר מכן. ראיון בשנת 1993, צ'ארלי 'הלוויתן' ג'ונסון נזכר בהופעותיו האחרונות של חלוף: 'אני זוכר שדחפתי את כיסא הגלגלים של צ'אלוף ל'אורווה' להופעותיו האחרונות שם. הוא היה במצב לא טוב אבל עדיין יכול היה לנגן, כשהוא נשען על עמוד. עם זאת, לא הייתה לו סיבולת רבה. הוא לא ממש יכול היה לסיים את ההופעה. הייתי צריך להביא לו מנת סם ואלכוהול. הוא עדיין השתמש בהם באופן קבוע, אפילו בבית החולים בסוף חייו. '
ב־15 ביולי 1957 אושפז כלוף הגוסס בבית החולים הכללי במסצ'וסטס. לדברי ריצ'רד צ'אלוף, הוא לקח את כלי הנגינה שלו ואת קוף המחמד שלו: אמרו לי שהסיעו אותו למקום בו יוכל להתאמן, וזה היה ההופעה האחרונה שלו, ההופעה הציבורית האחרונה שלו, סולו סקסופון בריטון לבדו באולם ניתוחים. אחיות, רופאים ואפילו חולים עמדו בחוץ והקשיבו. הוא נלחם בזה עד הסוף. אמא הייתה מבקרת אותו ומפצירה בו באומרה, 'אתה יכול לנצח את זה'. אבל באותו יום אחרון, הם הביאו כומר לבקר אותו, והכומר ראה את סרג 'במיטה שנראה חולה כל כך, והכומר חשב שהוא אמור לבצע את הטקסים האחרונים. סרג 'התעורר באמצע זה ונבהל ממש, התחמק ממנו וצעק' לא! לא! צא החוצה!' אבל אחרי זה נראה היה שהוא מוותר. אני חושב שכשהוא הבין שהכל נגמר. '
סרג צ'אלוף נפטר למחרת, בגיל 33.
הוא קבור בבית העלמין יער הילס, מחוז סופוק, מסצ'וסטס.
דיסקוגרפיה

בוסטון 1950 Uptown Records, 1994
Serge and Boots, Storyville LP 310 1954
המשל של מייבל סטורוויל LP 317 1955
Boston Blowup! , קפיטול 1955
,תקליטי קפיטול הכחולות של סרג ' 1956
מטרונום אולסטארס 1956 Verve 1956
ארבעת האחים. . . שוב ביחד! ויק, 1957
לקריאה נוספת

לרשימת ההקלטות של צ'אלוף, vid . ולדימיר סימושקו, סרג 'צ'אלוף, הערכה ודיסקוגרפיה, מהדורה שלישית, רב., האגודה למוזיקת וינטג' של מונטריאול, 1991, ISBN 1-895002-06-0.
הערות שוליים

↑  Brian Davis, liner notes to the 1981 Affinity reissue of Boston Blow-Up!
↑  Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography, Scarecrow Press,1998 p9
↑  quoted by Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p11
↑  quoted by Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p12
1 2 3 4 5 6 7 8  Joop Visser, liner notes to Serge Chaloff: Boss Baritone, Proper Records, 2011
1 2 3 4 5  Alun Morgan, 'Serge Chaloff: An Introduction and Discography', Jazz Monthly, October 1957
1 2  Stuart Nicholson, 'Serge Chaloff' in Max Harrison (ed),The Essential Jazz Records: Modernism to Postmodernism, 1999, p.179
↑  quoted by Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p22
↑  Leonard Feather, Inside Be-Bop, J.J.Robbins & Sons, 1949 p.79
↑  Gene Lees, 'A Portrait of Woody', Jazzletter, June 1984
↑  quoted by Stuart Nicholson, 'Serge Chaloff' in Max Harrison (ed),The Essential Jazz Records: Modernism to Postmodernism, 1999, p.179
1 2  Sunenblick, liner notes to Boston 1950, Uptown CD
↑  George Wein, sleeve note to Serge and Boots, Storyville 1954
↑  George Wein, sleeve note to The Fable of Mabel, Storville 1955
1 2 3 4  Richard Vacca, Apr 4-5, 1955: Serge Chaloff’s Boston Blow-Up, The Troy Street Observer blog, 5 April 2014(הקישור אינו פעיל)
↑  quoted by Chet Williamson,'Serge on Central', Jazz Riffing on a Lost Worcester blog, 20 April 2013
↑  Michael Cuscina, liner notes to the 1998 Capitol reissue of Blue Serge
↑  Jacket blurb to Blue Serge, reprinted on the 1998 CD reissue
↑  Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p92
↑  Richard Cook and Brian Morton, The Penguin Guide to Jazz, 1992
↑  Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p93
↑  quoted by Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p93
1 2  quoted by Vladimir Simosko, Serge Chaloff: A Musical Biography and Discography,Scarecrow Press,1998 p95
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3005738  BnF: cb13892352c (data)  GND: 121249190  ICCU: UBOV525864  ISNI: 0000 0000 7364 5070  LCCN: n91088201  MusicBrainz: 7f09eb46-bf82-4ebe-911b-e3276a628d56  NKC: ola2002159357  NTA: 073629766  SNAC: w66z1d0p  SUDOC: 156870584  VIAF: 19864843   WorldCat (עם VIAF): 19864843 
רחוב אסקס, בוסטון, עם איזי אורט משמאל
נאוטילוסאים

| נאוטילוסאים |
| --- | --- |
 נאוטילוס בגן החיות של ברלין
תקופה
משלהי הקמבריון ועד ימינו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
תת־מחלקה:: נאוטילוסאים
שם מדעי
 Nautiloidea ‏אגסי, 1847
תחום תפוצה
כלל עולמית

נאוטילוסאים (שם מדעי: "Nautiloidea") היא תת-מחלקה גדולה של סילוניות (מחלקה של רכיכות) השייכים לתת-המחלקה "Nautiloidea" שהופיעה לראשונה בשלהי הקמבריון, ומיוצגת על ידי הסוגים נאוטילוס ("Nautilus") ואלונאוטילוס ("Allonautilus") במשפחה נאוטילוסיים. הנאוטילוסאים שגשגו בתחילת עידן הפליאוזואיקון, שבו היוו את מרבית הטורפים, ופיתחו מגוון יוצא דופן של צורות של קונכיות. למדע מוכרים כ-2,500 מינים של מאובנים של נאוטילוסאים, אבל רק קומץ של מינים שרדו עד ימינו.
טקסונומיה

הנאוטילוסאים הם חלק מקבוצת בעלי החיים הידועים כסילוניות, סדרה מתקדמת של רכיכות הכולל גם את האמוניטים, הבלמניטים, ומיני הדיונונאים המודרניים כדוגמת התמנון והדיונון. רכיכות אחרות כוללות את מחלקת החלזונות, שיני-ים והצדפות.
הסיווג המסורתי הנפוץ ביותר של הסילוניות היה לשלוש חטיבות (על פי הצעה של Francis Arthur Bather, פלאונטולוג בריטי, ב-1888): נאוטילוסאים, אמוניטים ודיונונאים. הערך הנוכחי הוא על נאוטילוסאים על פי הגדרה מרחיבה זו, המכונה בלטינית "Nautiloidea sensu lato".
במונחי קליידיסטיקה, הנאוטילוסאים הם קבוצה פרפילטית שבין חבריה יש מאפיינים פרימיטיביים משותפים שאינם מצויים במיני סילוניות אחרים שנגזרו ממנה. במילים אחרות, הם קבוצה שמשערים כי ממנה התפצלו האמוניטים והדיונונאים, והמוגדרת ככלל מיני הסילוניות למעט שתי קבוצות צאצאים אלו. ההשערה המסורתית היא שהן האמוניטים והן הדיונונאים הם צאצאים של בעלי חיים שנכחדו מהסדרה Bactritida שמקורם בנאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה מהסדרה Orthocerida שנכחדו.
תת-המחלקה ammonoidea הכוללת את האמוניטים ואת הסדרה Goniatitida הם קרובי משפחה שנכחדו של נאוטילוסאים שהתפתחו בתחילת תור הדבון לפני כ-400 מיליון שנים.
כמה חוקרים משייכים לתת-המחלקה Nautiloidea קבוצה מצומצמת יותר של בעלי חיים (Nautiloidea "sensu stricto"). טקסון זה כולל רק את הסדרות הקשורות בבירור לנאוטילוס המודרני. חלוקה זה משתנה במידת מה בין החוקרים, אבל כוללת בדרך כלל את הסדרות Tarphycerida‏, Oncocerida ו-Nautilida.
מאפיינים

תת-המחלקה של הנאוטילוסאים (על פי ההגדרה המרחיבה), מתייחדת בשני מאפיינים פיזיולוגיים: הראשון, מחיצות השלד (septa) שבין התאים קעורות כלפי הפתח בקונכייה כשהתפרים שהן יוצרות (נקודות החיבור בין מחיצות השלד לקונכייה) פשוטים בהשוואה למשל לאמוניטים והשני, סיפונקל (siphuncle). שניהם נוצרים במהלך האונטוגנזה של בעל החיים.
מחיצות השלד שבין התאים בחלק של השלד שיש בו תאים (phragmocone) נוצרות במהלך פרצי הצמיחה של בעל החיים. בשלב זה חלקה האחורי של הגלימה מפריש מחיצה חדשה תוך יצירת תא נוסף בעוד שחלקה הקדמי מרחיב את הקונכייה. גוף בעל החיים, הקרביים, ממשיך לשכון בתא הקדמי ביותר בקונכייה – התא החי (באנגלית Body chamber).
במחיצות השלד יש נקב דרכו עובר הסיפונקל דרך כל התאים הפנימיים בקונכייה. סביב הצינור הבשרני של הסיפונקל יש מבנים עשויים מארגוניט (פולימורף של פחמת הסידן שבמהלך התאבנות מותמר לקלציט): ההתארכות דמויות הצינור מצדה האחורי של מחיצת השלד דרכה עובר הסיפונקל (septal necks) וטבעות מחברות. כמה מהנאוטילוסאים המוקדמים השקיעו פחמת סידן בתאים הריקים (המכונים "משקעים תאיים" - "cameral deposits") או בתוך הסיפונקל ("endosiphuncular deposits"), תהליך שייתכן שהיה קשור לשליטה בציפה. טבעו של הסיפונקל ומיקומו בתוך הקונכייה חשובים בסיווג הנאוטילוסאים.
התפרים (באנגלית Sutures) גלויים לעין כסדרה של קווים על פני הקונכייה ונוצרים בכל מקום שבו יש חיבורים בין מחיצות השלד לקונכייה החיצונית. התפרים של הנאוטילוסאים פשוטים בצורתם, הם ישרים או מעט מעוגלים. מאפיין זה שונה מהתפרים בצורת הזיגזג של סדרת ה-Goniatitida או התפרים המורכבים מאוד של האמוניטים.
נאוטילוסאים מודרניים

מרבית מה שאנו יודעים על נאוטילוסאים שנכחדו מבוסס על מה שאנו יודעים על הנאוטילוסיים המודרניים, כדוגמת "nautilus pompilius", השוכן בדרום מערב האוקיינוס השקט מסמואה ועד הפיליפינים, ובאוקיינוס ההודי מול חופי אוסטרליה. מין נאוטילוס זה שוכן במים שעומקם מעל ל-100 מטרים ועד עומק של 500 עד 700 מטרים.
הנאוטילוסיים הם בעלי חיים בעלי כושר שחייה. הם בעלי ראש ובו שתי עיניים פשוטות נטולות עדשות, וזרועות (או זרועות ציד). קטע הקונכייה מעל התא החי הגדול הוא חלק, ומחולק לתת-תאים המלאים בגז אדיש (דומה בהרכבו לאוויר באטמוספירה, אבל עם יותר חנקן ופחות חמצן) המאפשרים לבעל החיים יכולת ציפה טבעית במים. מספר רב של זרועות ציד (עד 90) מסודרים בשני מעגלים סביב הפה. הנאוטילוס הוא טורף בעל לסתות קרניות דמויות מקור, המאפשרות לו להיזון מסרטנאים.
קונכיות נאוטילוס ריקות יכולות להיסחף למרחק ניכר ונמצאו במקומות כמו יפן, הודו ואפריקה. תופעה זו אירעה ללא ספק גם עם הקונכיות של המאובנים של נאוטילוסאים. הגז שבתוך הקונכייה שומר על כך שהיא תצוף אחרי שבעל החיים מת, ומאפשר לקונכייה הריקה להיסחף למרחק רב מהמקום בו שכן בעל החיים בטרם היא שוקעת לבסוף לקרקעית הים.
נאוטילוסיים נעים בעזרת הנעת סילון, כשהם פולטים מים מצינור מוארך המכונה "היפונומה" (hyponome), הניתן לשינוי כיוון על מנת לשלוט על תנועתו. שלא כמו הבלמניטים ומיני סילוניות אחרים, אין לנאוטילוסאים מודרניים שק דיו, ואין שום עדות לכך שלמינים שנכחדו היה שק כזה. יותר מכך, שלא כמו האמוניטים שנכחדו, לנאוטילוסאים מודרניים אין אפטיכוס (aptychus), או כל סוג של לוחית הסוגרת את הקונכייה. למעט יוצא דופן אחד, לא נמצאה לוחית כזו באף אחד ממיני הנאוטילוסאים שנכחדו.
לקונכייה של נאוטילוסאים מודרניים יש גוונים בולטים, ובמקרים נדירים נשמר הצבע גם במאובנים של נאוטילוסאים. תבניות הצבע מופיעות בדרך כלל רק על חלקה העליון של הקונכייה, מה שמעיד על כך שבעל החיים שחה במאוזן.
מאובנים

מאובני נאוטילוסאים מתגלים בדרך כלל בסלעי מתחילת הפליאוזואיקון (פחות בשכבות צעירות יותר). הקונכיות של מאובני הנאוטילוסאים יכולות להיות ישרות (כמו בסוגים "Orthoceras" ו-"Rayonnoceras") מעוגלות (כמו בסוג "Cyrtoceras"), מפותלות (כמו בסוג "Cenoceras"), או במקרים נדירים סלילים לולייניים (כמו בסוג "Lorieroceras"). כמה מהמינים – בייחוד משלהי הפלאוזואיקון ותחילת המזוזואיקון – הצטיינו בקונכיות מקושטות בקוצים ובצלעות, אבל לרובם הייתה קונכייה חלקה.
הקונכיות בנוין מארגוניט, אם כי "המשקעים התאיים" עשויים להכיל בעיקר קלציט.
הסלעים מחוף הים הבלטי וחלקים מארצות הברית מתור האורדוביק מכילים מגוון של מאובני נאוטילוסאים, ודוגמאות של "Discitoceras" ו-"Rayonnoceras" מתגלות באבן הגיר מתור הקרבון באירלנד. בסלעים הימיים מתור היורה בבריטניה מתגלים לעיתים קרובות מאובנים של "Cenoceras" ומאובני נאוטילוסאים כדוגמת "Eutrephoceras" התגלו בתצורת פצלי פייר (Pierre Shale formation) מתור הקרטיקון בצפון מרכז ארצות הברית.
נאוטילוסאים מסוימים הצליחו להגיע לממדים מרשימים. נתגלו מאובנים של האנדוצרס (Endoceras) המגיעים לאורך של 3.5 מטרים ויש המעריכים שהסוג קמרוצרס הגיע לגודל של 11 מטרים, אם כי יש המפקפקים בכך. מן הסתם היו נאוטילוסאים טורפים גדולים אלו אימת בעלי חיים ימיים אחרים בתקופה שבה חיו.
במקומות מסוימים, כמו בסקנדינביה ובמרוקו הצטברו מאובנים של נאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה בכמויות כאלו שהם יצרו אבן גיר המורכבת ממקבצים המכונים בספרות הגאולוגית "מרבצי סילוניות" ("cephalopod beds"), "אבן גיר סילונית"("cephalopod limestones"), "אבן גיר נאוטילוסאים" ("nautiloid limestones") או "אבן גיר אורתוקראס" ("Orthoceras limestones"). אף שהמונח "אורתוקראס" (Orthoceras) מתייחס בשנות האלפיים רק לסוג מתור האורדוביק מחוף הבלטי, בעבר היה זה שם כללי לכל הנאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה שחיו מהאורדוביק ועד הטריאס (אבל היו נפוצים בעיקר בתחילת תור הפליאוזואיקון).
אבולוציה

הנאוטילוסאים העתיקים ביותר נתגלו הם משלהי הקמבריון בתצורת פנגשאן של צפון מזרח סין, מקום שבו שגשגו מינים רבים (באותה תקופה היה אזור זה תחת ים רדוד וחמים עשיר בבעלי חיים ימיים). עם זאת, על אף שהוצעה חלוקה של 131 המינים שנתגלו לארבע סדרות שונות, קיים חוסר ודאות שכול המינים והסדרות ברי תוקף, וקרוב לוודאי שחלוקת המאובנים לטקסונים סובלת מפיצול יתר רציני.
מרבית מינים קדומים אלו נכחדו, אבל משפחה אחת, ה-Ellesmeroceratidae, שרדה עד לתחילת האורדוביק, ובסופו של דבר היא הייתה לאב הקדמון של כל הסילוניות. בתחילת האורדוביק ובאורדוביק התיכון עברו הנאוטילוסאים התרחבות אבולוציונית. כשמונה סדרות הופיעו בתקופה זו וכיסו מגוון גדול של מבנים וצורות של קונכיות ואורח חיים אקולוגי.
במהלך האורדוביק הסילור והדבון המשיכו הנאוטילוסאים לשגשג ולהתפתח תוך יצירת מגוון צורות המותאמות לתנאי הסביבה, כשבמקביל מתקיימים מינים של נאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה, מעוגלת או מסולסלת. כמה מהסדרות המוקדמות יותר נכחדו במהלך תקופות אלו, אבל במקומן צצו אחרות.
מגוון מיני הנאוטילוסאים החל להצטמצם בדבון, ייתכן בשל התחרות עם צאצאיהם וקרוביהם האמוניטים והדיונונים, ורק סדרת הנאוטילואיים (Nautilida) מחזיקה מעמד (ואפילו מגדילה את מגוון המינים). הקונכיות הפכו יותר ויותר מסולסלות, כשבמקביל המינים האחרים ממשיכים להצטמצם הן במספרם והם במגוונם במהלך הקרבון והפרם.
ההכחדות ההמוניות בסוף הפרם הזיקו פחות לנאוטילוסאים מאשר לבעלי חיים אחרים, וכמה קבוצות שרדו את תחילת המזוזואיקון, כולל Pseudorthocerida, Bactritida, נאוטילוסיים וייתכן שגם Orthocerida. ההשערה המקובלת הייתה שצורות החיים האחרונות בעלי הקונכייה הישרה נעלמו בסוף הטריאס, אבל ייתכן שנתגלה נאוטילוס בעל קונכייה ישרה בסלעים מהקרטיקון. למעט יוצא דופן זה, רק המינים המשתייכים לתת-סדרה אחת של נאוטילוסאים, ה-Nautilina, המשיכו להתקיים במשך כל המזוזואיקון כשהם חיים במקביל לקרוביהם האמוניטים המתקדמים יותר. מרבית בעלי חיים אלו היו שונים רק במעט מהנאוטילוס המודרני. הייתה להם תקופת שגשוג מחודשת קצרה בתחילת השלישון (ייתכן שתוך כדי מילוי הגומחות האקולוגיות שפינו האמוניטים שנכחדו לגמרי בהכחדת קרטיקון-שלישון), ותפוצתם הייתה עולמית עד לאמצע הקנוזואיקון. עם התקררות האקלים במהלך המיוקן והפליוקן, התכווצה תפוצתם בעולם ושוב הצטמצם המגוון של בעלי חיים חסונים ומאריכי חיים אלו. כיום נותרו רק שישה מינים, כולם שייכים לשני סוגים: נאוטילוס ("Nautilus") ואלונאוטילוס ("Allonautilus").
סיווג

סיווג הנאוטילוסאים כפוף לשינויים ככל שמתגלה מידע חדש ולנקודת המבט של החוקרים השונים. כך למשל קיימת טקסונומיה שהציע קורט טיישרט (Curt Teichert‏; 1996-1905) ב-1988 או טקסונומיה כפי שהוצעה ב-1964 בחלק K באנציקלופדיה Treatise on Invertebrate Paleontology העוסקת בסילוניות.
מרי וייד (Mary Julia Wade‏; 2005-1928) חילקה ב-1988 את תת-המחלקה Nautiloidea לשש על סדרות תוך צירוף סדרות הקשורות פילוגנטית, והן:
Plectronoceratoidea
Plectronocerida
Protactinocerida
Yanhecerida
Ellesmerocerida
Endoceratoidea
Endocerida
Orthoceratoidea
Orthocerida
Ascocerida
Pseudorthocerida (ה-Orthoceratoidea של ד"ר ביורן קרוגר - Björn Kröger)
Nautilitoidea
Tarphycerida
Oncocerida
Nautilida
Actinoceratoidea
Actinocerida
Discosoritoidea
Discosorida
שלוש מתוכן נקבעו כמתאימות לשבץ לתוכן את Endocerida‏, Actinocerida‏, ו-Discosorida. שלוש מאחדות סדרות קשורות המשתפות אב קדמון משותף ויוצרות ענף בעץ הטקסונומי של הנאוטילוסאים, Plectronoceratoidea, הכוללת צורות קטנות מהקמבריון הכוללות את האבות הקדמונים של המינים הבאים; Orthoceratoidea, המאחדת סדרות שונות בעלות קונכייה ישרה שמתוכן אחת היא המקור ל-Bacritida ול-Ammonoidea, וה-Nautilitoidea, הכוללת את הסדרה Tarphycerida שבה הסילוניות הראשונות בעלות קונכייה מסולסלת, כמו גם את הסדרה Nautilida, הכוללת את המין נאטילוס ששרד עד ימינו.
סדרה נוספת, Bactritida שמקורה בסדרה Orthocerida נכללת לעיתים יחד עם Nautiloidea, לעיתים עם Ammonoidea, לעיתים מסווגת כתת-מחלקה משלה ה-Bactritoidea.
לאחרונה הגיעו כמה חוקרים בתחום למסקנה ש-Dissidocerida היא סדרה נפרדת, יחד עם Pseudorthocerida, שתיהן נכללו קודם ב-Orthocerida כתת-טקסון.
ד"ר תיאו אנגסר (Theo Engeser) הציע ב-1998 לחלק את הנאוטילוסאים ולמעשה את כל מחלקת הסילוניות לשתי קבוצות עיקריות:
Palcephalopoda - כוללת את כל הנאוטילוסאים למעט Orthocerida ו-Ascocerida
Neocephalopoda – כל שאר הסילוניות
לקריאה נוספת

Doguzhaeva, Larisa. (1994) An Early Cretaceous orthocerid cephalopod from north-western Caucasus. Palaeontology 37(4): 889-899.
Engeser, T., (1997–1998) The Palcephalopoda/Neocephalopoda Hypothesis
Teichert, C. (1988) "Main Features of Cephalopod Evolution", in The Mollusca vol.12, Paleontology and Neontology of Cephalopods, ed. by M.R. Clarke & E.R. Trueman, Academic Press, Harcourt Brace Jovanovich,
הערות שוליים

↑  צינור המשמש לחיבור בין התאים שבתוך הקונכייה המופרדים על ידי מחיצות השלד לשם מעבר מים וגזים
↑  Onset of the Ordovician cephalopod radiation – evidence from the Rochdale Formation (middle Early Ordovician, Stairsian) in eastern New York
שחזור דיגיטלי של אורתוקראס, מין בעל קונכייה ישרה
"Nautilus belauensis"
מאובן של נאוטילוס ישר קונכייה מהאורדוביק שנתגלה בקנטקי, תבנית יציקה שבה נראה הסיפונקל ותאים המלאים למחצה.
חתך בנאוטילוס ישר קונכייה מגבול הסילור-דבון בארפוד (Erfoud), מרוקו
מאובן של "Peismoceras"
שלמה פוליצ'ק

| --- | --- |

 לידה:  1877 
 פטירה:  1928 (בגיל 51 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1928 
 רבותיו:  חיים הלוי סולובייצ'יק 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
רבי שלמה פּולְיַצֶ'ק (נכתב גם פוליאצ'ק; כונה העילוי ממייצ'ט; א' באדר ה'תרל"ז - כ"א בתמוז ה'תרפ"ח, 14 בפברואר 1877 – 8 ביולי 1928) היה למדן ליטאי שהתפרסם כגאון הלכה, ראש ישיבות לידא ורבנו יצחק אלחנן.
גאונותו, סדר משנתו, הוראתו, מידותיו > גאונותו

הרב זאב אריה רבינר מנה את התכונות שאפיינו את גאונותו של העילוי ממייצ'ט:
הסברות שלו מקורן היה בבירור ההולך ומעמיק מתוך צירוף החשבון בעיקר.
הוא הצטיין בעמקות ההבנה, בחדירה אל תוך תוכם של הדברים, בפיענוח היסודות הנסתרים בהלכה, בחשיפת ההבדלים בדברים הנראים לכאורה דומים זה לזה.
בכוחו היה לתפוס את העניין ביסודו ובעמקותו עוד בתחילתו. במעוף עין היה תופס דף גמרא, במשך רבע שעה היה מעיין בכמות עצומה של ראשונים.
כל מה שאמר היה טבוע במטבע של "מעט המחזיק את המרובה". הסברתו הייתה קצרה, סגנונו מדויק, והבעתו מצומצמת.
הן העילוי ממייצ'ט (החריף) והן העילוי הוויסקובי (הבקיא) מישיבת סלבודקה היו תופסים דף גמרא חיש כברק. אלא שבעוד העילוי הוויסקובי תפס את הלשון כמו שהיא, את הנוסח, את הצורה, את מקום המילים בעמוד, ויכול היה להעלות בזיכרונו את כל הש"ס עם ידיעת המקום במסכת ובעמוד; הרי שהעילוי ממיצ'ט תפס את העניין, את התוכן, את הנשמה, את העיקר, את השקלא וטריא.
העילוי ממייצ'ט לא החשיב את עצמו לבקי בחדרי התורה, אולם סבר שיש בסלו אותן ידיעות שהוא צריך לכל עניין ועניין. בימי בחרותו בבריסק, עבר שם גאון שהיה מפורסם בבקיאותו, ורבי חיים מבריסק כיבדו לומר דברי תורה לפניו ולפני תלמידיו. הגאון הביא מאמר מהתלמוד הירושלמי והיקשה עליו קושיה עצומה. העילוי ממייצ'ט אמר שאין דבר זה בירושלמי. הגאון התרגז וביקש להביא ספר תלמוד ירושלמי, ונתנו לפני השומעים. העילוי הציץ בספר, ואמר שהפירוש הוא להפך מדברי הגאון. הגאון השתתק. לימים סיפר העילוי ממייצ'ט לתלמידו, שמעולם לא ראה את הירושלמי ההוא, אלא שלפי הבנתו את שכל התורה, היה ברור לו שאין התלמוד הירושלמי יכול לומר דבר כזה.
אם ידע, למשל, את דברי ר' עקיבא בדיני תפילה או תרומה, יכול היה לשער, מה תהיה סברתו בענייני טומאה קודם שיקרא את דבריו. וכך יכול לראות מראש את הלכות הרמב"ם או תירוץ של ר' עקיבא איגר או "קצות החושן" בדיני גיטין, על פי מה שפסקו חכמים אלו בהלכות עדות. דבר זה הפליא אותנו, וגם הפחידנו ממש בחריפות הבנתו מראש בדברים שעוד לא נאמרו... מוחו העדין הכיל ביליוני שיפוטים ונתיבות, שנעו במאות אפשרויות בבת אחת. על כל שאלה, שאנו תלמידיו, שאלנוהו, השיב תיכף ומיד את התשובה הנכונה.
בילדותו למד בעצמו אלגברה, גאומטריה, וטריגנומטריה. בצעירותו בווילנה היה קורא ספרי ספרות ומדע, והתפרסם כמומחה גדול במשחק השחמט. מסופר עליו שבתוך שעות ספורות היה לומד ספרי מתמטיקה על בוריים, ופרופסורים למתמטיקה היו פונים אליו בבעיות מסובכות. היו לו ידיעות מקיפות בהנדסה, בספרות רוסית ובמקצת הגרמנית, וברפואה (ידיעות שהצניע).
לדברי תלמידו חיים גראסבארד, שלום-בית שרר בין כל קנייניו הרוחניים: תורה ונחלת אבות מצד זה - ומדע ודברי שירה מצד זה, צולל היה עם שחר בש"ס ופוסקים, ממשיך בצהרים ביצירה ובחידוש, ומעריב ערבים בקריאה - והכל בהרמוניה נהדרת ונשגבת.
גאונותו, סדר משנתו, הוראתו, מידותיו > סדר משנתו והוראתו

שיעוריו היו מקיפים סוגיות גדולות ועמוקות. לפי תלמידו הרב ניסן וקסמן, סדר משנתו היה כדלקמן: ראשית כל היה עובר במחרשת שכלו על פני סוגיית גמרא, מסקלה בהבליטו את הקושיות שנתקשו בהם הראשונים וגדולי האחרונים, והולך ומטיל בה ספקות חדשים, גם בדברים מוסכמים ומקובלים; אזי יורד לעומקה של ההלכה ומתוך תוכה של הסוגיה מעלה סברא נפלאה בפשטותה, שאינה נראית עדיין בעלת ערך, ורוקמה בסוגיית הגמרא, עד שהסוגיה לובשת פנים חדשות ומאירות; אחרי כן הולך לסוגיה אחרת שלכאורה אינה שייכת לקודמת, ומרבה להטיל בה ספקות ומיישבה על פי הסברא הראשונה, וכן הלאה מוסיף סוגיות חוליות חוליות, והכל על יסוד סברתו המרכזית, עד שמגיע למרום מחשבתו המבהיקה על כל הסוגיות; ולפעמים לא היה רק מתרץ ומיישב את הסוגיה, אלא כובש דרך חדשה, והסוגיה מתחדשת לגמרי על ידי באורו, ולא נשאר שום מקום לקושיות ופירוקים של כמה מגדולי הדורות.
לפי תלמידו הרב זאב אריה רבינר, רוב דבריו היו מבוססים על הרמב"ם, ומטרתו העיקרית הייתה לתרץ את הרמב"ם מהסתירות שבתלמוד, ליישב רמב"ם אחד עם משנהו, או להסיר את השגת הראב"ד על הרמב"ם. היו זמנים שבהם בנוסף לשיעוריו היה מלמד פעם בשבוע דף גמרא, ולהסברת הפשט הבהיר היה מצרף הברקות קצרות, שנעמו לבני הישיבה. הרב ריינס החשיב את שיעוריו אלו למעלה גדולה, בסוברו שללמד דף גמרא קשה יותר מאשר ללמד סוגיה.
הרב חיים עוזר גרודזנסקי אמר על חידושיו, שאפילו במקום שסברות העילוי ממייצ'ט נראות משונות, צריך להתבונן בהם להבינם כמו בדברי גדולי האחרונים.
גאונותו, סדר משנתו, הוראתו, מידותיו > מידותיו

תלמידיו של רבי שלמה פוליצ'ק הירבו לספר על מידותיו התרומיות: ענוותנותו, צניעותו, התרחקותו מן הגדולה והשררה, הכבוד שרחש לכל אדם ללא יוצא מן הכלל, טהרת לבו, התהלכותו עם תלמידיו באהבת אמת וידידות נפשית, דיבורו בשקט ובנחת ובנימוס ובנעימות. רבי שלמה פוליצ'ק היה סבור שתכונותיו ומידותיו של הרב הם הצינורות העיקריים למסירת תורתו לתלמידיו. כתב עליו הרב דוב רבל:
כולנו הכרנו והוקרנו את אצילותו הרוחנית, את היופי הפנימי המפכה מתהום נשמה של אמת וצדק, אך גם בהיותו אתנו לא הגענו ליסוד של גנזי נפשו, של מערכי לב של שריד זה של בני העליה... כולנו ידענו בהירות מחשבתו, טהרות רוחו, אהבתו את הבריות, המדה הגדושה של "סור מרע ועשה טוב" שלו, אולם מתחת לכל אלה הסתתר ר' שלמה הרוחני והמוסרי, כוכב שחק רחוק מן הארץ, דרכיה וצרכיה, כח מוסרי נערץ ונשמה מלאה הרמוניה נפלאה של האמת, הצדק והיופי של תורת נצח.
חיבוריו

היו עמו בכתובים כאלף וחמש מאות רשימות שהעתיקו תלמידיו משיעורים שמסר בישיבת לידא במקצועות שונים בהלכה. במהלך נדודיו מיליסבטגרד לביאליסטוק נגנבו כל כתביו. תלמידו הירש ליב גורדון תיאר היאך חוברו סיכומי השיעורים:
היינו אנחנו מתאספים (לאחר השיעור) בכדי לבנות מחרסי-זכרונות בודדים את כל בנין השיעור. רוב התלמידים זכרו אך משהו, ביחוד את החלק הראשון. אולם יחידי סגולה זכרו את הכל ועל ידם יכולנו לרדת לסוף דעתו של מורנו. אחרי שחזרנו על הפלפול כמה פעמים, וכמובן בצעקות ומריבות של תורה, ישבו הכתבנים שבנו ורשמו את הכל במחברות. העתקה אחת מסרנו תמיד לרבנו למשמרת.
לדברי הרב אליהו ברוך ברקובסקי, למחרת השיעור היו התלמידים מגיעים לביתו לשאול ממנו מה שחסר להם בהבנת השיעור וזיכרון הדברים כסדרם, והוא היה חוזר לפניהם בדרך קצרה את העיקרים והיסודות מהשיעור, והמה כתבו את הדברים ונתנו לו, והוא עבר על הכתב, תיקנו והוסיף עליהם.
לאחר מותו בשנת ה'תש"ז הוציא חתנו, הרב יהודה לייב גולדברג, תשעים ושניים סימנים על נושאים שונים בש"ס, הערוכים על פי סיכומים של שיעוריו, שמסר בלידא ונכתבו על ידי תלמידיו ונמצאו ברשותם, בשם חידושי העילוי ממייצ'יט. במהדורות מאוחרות של הספר נוספו עוד כשמונה-עשר סימנים, הלקוחים מתוך סיכומי שיעורים שמסר בניו-יורק. חלק מתלמידיו לא נענו ועזרו בהוצאת ספר חידושיו, כי סברו שהמקצת מן המקצת שנותר בכתב יד של אחרים אינו אלא מעט דברים שלמים, והיתר קטעי דברים שאינם נהירים. סיכומים של כמה משיעוריו הוצאו לאור בספר "שיעורי ראשי ישיבות ליטא" בהוצאת מוסד הרב קוק, ה'תשס"ט.
מתלמידיו

משה ביתן (ביטנסקי)
יוסף צבי רימון
זלמן ארן
הרב מנחם פר
הרב זאב אריה רבינר
הירש ליב גורדון
הרב ניסן וקסמן
הרב ישראל טבק
הרב אלימלך ירחמיאל איתמר
הרב חיים פנחס שיינברג
הרב נתן מאיר וכטפוגל
הרב מרדכי קירשלבום
פרופסור חיים דב מנטל