stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג
היסטוריה > יצירת ראסינג אף סי יוניון לוקסמבורג

בעונה הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה בלוקסמבורג, בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום ה-7 עם מספר נקודות זהה לווילץ 71 שסיימה במקום החמישי. בעונת 2007/2008 סיימה הקבוצה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופאים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2008/2009. הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת קאלמר משוודיה והודחה מהטורניר. לאחר מכן הקבוצה דעכה עקב חוסר בספונסרים, והקבוצה נשרה לליגה השנייה.
המצב השתפר עם שובו של נשיא לוקסמבורג, בדמות נשיאת F91 דודלאנג' לשעבר, קארין רויטר, והמועדון החל להשתנות. עם תוכנית רפורמה רחבה, הושק תהליך התחדשות עמוק. שיא ראשוני של תהליך זה הושג כאשר ראסינג זכתה בגביע לוקסמבורג 2017/2018. לראסינג הורחקו שני שחקנים עם אדומים ושיחקו יותר מ-45 דקות עם 9 שחקנים. לאחר הארכה, הם הביאו את הניצחון בפנדלים, כאשר ז'וליאן ג'אהיר כבש את המנצח במשחק האחרון שלו במועדון.
תארים והישגים > ראסינג אף סי יוניון לוקסמבורג

ליגת העל הלוקסמבורגית : אין
סגנית האלופה (פעם אחת): 2007/2008
הגביע הלוקסמבורגי (2 זכיות): 2017/2018, 2021/2022
תארים והישגים > מועדונים בעבר

איי סי ספורה לוקסמבורג
ליגת העל הלוקסמבורגית (11 אליפויות ): 1924/1925, 1927/1928, 1928/1929, 1933/1934, 1934/1935, 1935/1936, 1937/1938, 1948/1949, 1955/1956, 1960/1961, 1988/1989
סגנית האלופה (10 פעמים): 1923/1924, 1925/1926, 1929/1930, 1930/1931, 1932/1933, 1944/1945, 1951/1952, 1958/1959, 1966/1967, 1987/1988
הגביע הלוקסמבורגי (8 זכיות ): 1927/1928, 1931/1932, 1939/1940, 1949/1950, 1956/1957, 1964/1965, 1965/1966, 1979/1980
סגנית מחזיקת הגביע (8 פעמים): 1924/1925, 1928/1929, 1929/1930, 1930/1931, 1933/1934, 1944/1945, 1962/1963, 1986/1987
ראסינג קלוב לוקסמבורג
ליגת העל הלוקסמבורגית (אליפות אחת): 1909/1910
הגביע הלוקסמבורגי (זכייה אחת): 1921/1922
ספורטינג קלוב לוקסמבורג
ליגת העל הלוקסמבורגית (2 אליפויות ): 1910/1911, 1918/1919
סגנית אלופה (3 פעמים): 1911/1912, 1913/1914, 1915/1916
יוניון לוקסמבורג
ליגת העל הלוקסמבורגית (6 אליפויות ): 1926/1927, 1961/1962, 1970/1971, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992
סגנית האלופה (9 פעמים): 1921/1922, 1947/1948, 1962/1963, 1963/1964, 1964/1965, 1965/1966, 1972/1973, 1992/1993, 1997/1998
הגביע הלוקסמבורגי (10 זכיות ): 1946/1947, 1958/1959, 1962/1963, 1963/1964, 1968/1969, 1969/1970, 1985/1986, 1988/1989, 1990/1991, 1995/1996
סגנית מחזיקת הגביע (10 פעמים): 1922/1923, 1925/1926, 1932/1933, 1936/1937, 1960/1961, 1961/1962, 1966/1967, 1977/1978, 1982/1983, 1996/1997
יו.אס. אולרייך בונבואירה
ליגת העל הלוקסמבורגית (5 אליפויות ): 1911/1912, 1913/1914, 1914/1915, 1915/1916, 1916/1917
סגנית אלופה (פעמיים): 1909/1910, 1917/1918
אריס בונבואירה
ליגת העל הלוקסמבורגית (3 אליפויות ): 1963/1964, 1965/1966, 1971/1972
סגנית האלופה (פעם אחת): 1970/1971
הגביע הלוקסמבורגי (זכייה אחת ): 1966/1967
סגנית מחזיקת הגביע (5 פעמים): 1963/1964, 1967/1968, 1971/1972, 1975/1976, 1978/1979
ליאון רייך

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1879 דרוהוביץ', האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1 בדצמבר 1929 (בגיל 50) לבוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  הפקולטה למשפטים של אוניברסית לבוב 
 
ליאון רייך (11 ביוני 1879, דרוהוביץ', לפי נתונים אחרים נולד בלבוב – 1 בדצמבר 1929, ורשה) היה מנהיגה של התנועה הציונית במזרח גליציה ואחד ממנהיגיה של הפוליטיקה היהודית בפולין.
ביוגרפיה

הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, במשך שנתיים למד מדעי המדינה בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במחלקה המשפטית של הצבא האוסטרו-הונגרי.
הוא הצטרף אל התנועה הציונית ב-1897. בזמן לימודיו בלבוב הוא ייסד ארגון של סטודנטים ציונים הראשון בגליציה בשם "אמונה". לאחר חזרתו מפריז ללבוב הוא עמד בראש התנועה הציונית בגליציה, בין 1907–1914 הוא היה עורך ראשי של שבועון "וסחוד" (בפולנית: Wschód), ביטאונם של ציוני גליציה בשפה הפולנית. הוא השתתף במספר קונגרסים ציונים (כחלק מציונים כלליים), וב-1913 הוא נבחר לוועד המנהל של ההסתדרות הציונית. הוא היה מנהיגה של התנועה הציונית של מזרח גליציה בין השנים 1920–1929.
הוא ניסה להיבחר לפרלמנט האוסטרו-הונגרי ב-1911, אך ללא הצלחה. לאחר פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית הוא נבחר ליושב ראש של הוועד הלאומי היהודי של מזרח גליציה. בזמן מלחמת פולין-אוקראינה הוא נאסר על ידי השלטון הפולני ושוחרר אחר השתדלותם של נחום סוקולוב, יוזף פילסודסקי ואישים אחרים. רייך היה אחד המנהיגים היהודים שפעלו למען מתן זכויות אזרחיות ופוליטיות ליהודי פולין. ב-1919 הוא השתתף עם מספר נציגי יהדות פולין בוועד המשלחות היהודיות בוועידת ורסאי.
ב-1922 נבחר רייך לסיים הפולני מטעם אזור הבחירה של העיר לבוב, בה היה חבר עד מותו. בשנים 1924–1926 היה יושב ראש המועדון היהודי ("'קולו") בסיים.
ביולי 1925 רייך יחד עם יהושע טהון הגיעו להסכם אוגודה עם ממשלת פולין לפיו נבחרי הציבור היהודים יתמכו בפעולותיה של הממשלה ובתמורה יזכו יהודי פולין לזכויות נוספות. הסכם זה זכה לביקורות הן מקרב הציבור היהודי, והן מצד הלאומנים היהודים.
ב-1934 הוצאו עצמותיו של רייך מקברן ונטמנו מחדש בתל אביב.
לקריאה נוספת

משה לנדא, מיעוט לאומי לוחם מאבק יהודי פולין 1928-1918, מרכז זלמן שזר, 1986
הערות שוליים

1 2  ליאון רייך, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
1 2  הספרייה היהודית הווירטואלית
↑  אנטוני פולונסקי, ליאון רייך, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267064705171  PLWABN: 9810578318205606  GND: 140432027  ISNI: 0000 0000 7696 2303  VIAF: 98144126   WorldCat (עם VIAF): 98144126
מארק וישניצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1882 רובנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 באוקטובר 1955 (בגיל 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  גרמניה, האימפריה הרוסית, ארצות הברית, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת וינה 
 מקצוע:  היסטוריון
 מעסיק:  ישיבה יוניברסיטי 
 תואר:  דוקטור
 בן או בת זוג:  רחל וישניצר 
 
מארק וישניצר (10 במאי 1882 –  15 באוקטובר 1955) היה חוקר היסטוריה יהודית.
ביוגרפיה

מארק וישניצר נולד ברובנו, האימפריה הרוסית (כיום באוקריאינה). אביו, לב וישניצר, היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי. בתחילה חשב לפנות ללימודי רבנות, אך לבסוף עבר לווינה ולמד באוניברסיטת וינה (שני סמסטרים) ובאוניברסיטת ברלין, וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1906. וישניצר שימש כעורך מדור ההיסטוריה של יברייסקיה אנציקלופדיה בשפה הרוסית בשנים 1908 עד 1913.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, שירת וישניצר בצבא האוסטרו-הונגרי. אחרי המלחמה עבר הזוג רחל ומארק ללונדון אחרי שלא התראו כשש שנים. ובשנת 1921, היגרו לברלין.

בברלין כיהן בתור המזכיר הכללי של חברת עזרה של יהודי גרמניה. ב-1922 יסד יחד עם אשתו את רימון שהיה כתב העת האמנותי הראשון בעברית. וישניצר היה חבר ההנהלה (יחד עם אליהו פאינסון ואלכסנדר קוגן). בנוסף ערך פרקים באנציקלופדיה יודאיקה בגרמנית שיצאה לאור בברלין.

היהודים הרוסים בברלין קראו בעברית, אך דיברו ביניהם גם רוסית ויידיש, ולכן בני הזוג וישניצר החליטו להוציא לאור כתב עת תאום ל'רימון'- 'מילגרוים', ביידיש. כתבי העת עסקו באמנות וביהדות.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, משפחת וישניצר עברה ב-1938 לפריז ולאחר מכן לניו יורק בתחילת שנות ה-40. הוא היה עמית מחקר של הג'וינט בפריז. בשנים 1941 עד 1949, היה עמית מחקר של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה. החל משנת 1948, היה חוקר בישיבה יוניברסיטי כפרופסור להיסטוריה של עם ישראל בבית הספר לתארים מתקדמים.
משפחתו

וישניצר נשא לאישה את היסטוריונית האמנות רחל וישניצר ב-1912. את רחל הכיר במשרדי "יברייסקיה אנציקלופדיה" כמה חושים לפני כן. לזוג נולד לאונרד ג'יימס ב-1924.
אחותו שרה התחתנה עם ההיסטוריון נתן מיכאל גלבר.
ספרים

Die Universität Göttingen und die Entwicklung der liberalen Ideen in Russland im ersten Viertel des 19. Jahrhunderts, Berlin: Ebering, 1907
Die jüdische Zunftverfassung in Polen un Litauen im 17. une 18. Jahrhundert, Stuttgart: W. Kohlhammer, 1927
Die Juden in der Welt: Gegenwart und Geschichte des Judentums in allen Ländern, Berlin: Reiss, 1935
To dwell in safety: the story of Jewish migration since 1800, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1949
Visas to freedom: the history of HIAS, Cleveland: World Pub. Co., 1956
לקריאה נוספת

בן-ציון דינור, מ. וישניצר ז"ל, ציון, חוברת א', ב', 1955
הערות שוליים

↑  גיל וייסבלאי, קב ונקי – תחייתה של אמנות הספר העברי ברפובליקת ויימאר, הוצאת כרמל, עמ' 487
↑  ד"ר מארק וישניצר נפטר בתל־אביב, הארץ, 17 באוקטובר 1955
↑  גיל וייסבלאי, כתב העת "רימון": מתוק לחך ותאווה לעיניים, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2012; שער העיתון, רימון (כתב עת), 10 בספטמבר 1922
↑  Dr. Mark Wischnitzer, Jewish Historian, Dies; Was 73, Jewish Telegraphic Agency, ‏1955-10-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rachel Wischnitzer collection, undated, 1894-1991, 1940-1989, Leo Baeck Institute
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270016305171  PLWABN: 9810572826805606  BnF: cb15610892s (data)  GND: 101791798  ISNI: 0000 0001 0780 2629  LCCN: n85012578  NKC: uk2013753492  NTA: 067954243  SUDOC: 150433751  VcBA: 495/39687  VIAF: 42165073   WorldCat (עם VIAF): 42165073 
כרך של אחד מספריו "Die Juden in der Welt"
במבה

ערך זה עוסק במיכי המלכה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


במבה
 
 מאכלים
 סוג:  חטיף, puffed grain 
 מוצא:  ישראל ישראל
 תאריך יצירה:  12 במרץ 1964 
 אופן הגשה:  חטיף
 מרכיבים עיקריים:  בוטנים, תירס, שמן, מלח
 ברכתו:  לפני אכילת הבמבה נוהגים האשכנזים ורוב בני עדות המזרח לברך את ברכת "שהכל נהיה בדברו", אם כי לחלק מהדעות יש לברך לפני אכילת הבמבה "בורא פרי האדמה".
 
שלושה דגמי אריזה של במבה: מימין הוותיק ביותר, ובאמצע חדיש יותר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
במבה הוא חטיף העשוי מתירס ובוטנים, המיוצר על ידי חברת "אסם" מתחילת 1964.
היסטוריה

החטיף פותח על ידי החברה בזמן שיוסף שוורץ היה הטכנולוג הראשי. בתחילת דרכו היה החטיף בטעם גבינה, אולם שיווקו לא נשא רווחים משמעותיים. באפריל 1965 שווק חטיף הבמבה בחמישה טעמים: בוטנים, גריל, תירס, קימל וגבינה, ומאז 1966, משווק החטיף רק בטעם הבוטנים. בראשית שנות ה-70 היה הבמבה מזוהה כחטיף לילדים ואסם ניסתה לקדם את צריכתו בקרב מבוגרים.
ההצלחה הגדולה של החטיף הפכה את המותג במבה לשם גנרי לחטיף בטעם בוטנים מסוג זה. המוצרים המתחרים נמכרים בשמות "פרפר" (תלמה), "שוּש" (עלית) ועוד.
נכון לשנת 2007, במבה הוא החטיף המלוח הנמכר ביותר בישראל.
בשנת 2016 חברת נסטלה השווייצרית רכשה את חברת אסם. בשנת 2019 עבר מפעל הייצור לקריית גת, ובמפעל בשדרות מיוצר, בין יתר החטיפים המלוחים, חטיף הבמבה במילוי.
בשנת 2024 רכשה החברה גם את זכויות הקניין של אסם ובתוכן גם את נוסחאות הייצור של במבה, הסמלים ושאר הפרטים המסחריים של המוצר.
סוגי במבה

בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה אסם לייצר ולשווק במבה בסין. הבמבה המשווקת מלוחה יותר מהחטיף המיוצר בישראל כדי להתאים לטעם המקומי בסין.
מותג נוסף של אסם הוא "במבה מתוקה" בטעם תות שדה שמיוצר מ-1980. שמו העממי הוא "במבה אדומה". צבעו האדום של החטיף מתקבל משימוש בצבע מאכל מסלק וממיצוי תותים.
בשנת 2004 החלה אסם לשווק דגני בוקר של במבה בשיתוף חברת נסטלה, אך המוצר נכשל מסחרית וירד לאחר כשנתיים מהמדפים.
בשנת 2008 החלה החברה לשווק במבה במילוי קרם נוגט לכבוד חגיגות ה-60 למדינת ישראל בתחילה כמהדורה מוגבלת ולאחר מכן כמוצר קבוע. חברת אסם פנתה לציבור וקראה לו להציע טעמים חדשים. בסופו של דבר זכתה הצעה של חייל למלא את הבמבה בשוקולד (שעברה הסבה לנוגט שוקולד) בהשראת נוהג צה"לי, לדבריו, של לטבול את הבמבה בשוקולד.
בשנת 2010 שווקה במבה במילוי קרם חלווה.
בשנת 2012 שיווקה החברה "במבה במילוי קרם במבה" שהיא במבה במילוי קרם חמאת בוטנים.
בשנת 2013 שיווקה החברה את במבה פרוזן, חטיף במבה במילוי קרם נוגט שעבר הקפאה. ניתן היה להשיג אותו רק בבית קולנוע.
בשנת 2014 לקראת המונדיאל שיווקה החברה מיקס של החטיפים ביסלי ובמבה במהדורת אליפות.
בשנת 2015 שיווקה החברה את "במבה בומבה" במארז של 60 גרם. כמו גם במבה בטעם פונץ' בננה במארז של 60 גרם.
בשנת 2016 שיווקה החברה במבה בקוטר הדומה למטבע בשם "במבה עגולה". כן שיווקה את במבה במביני (הלחם של המילים במבה ומיני, הנועד להתכתב עם המילה האיטלקית bambino, "ילד", "ילדון"), שהייתה במבה מוקטנת.
בשנת 2017 שיווקה החברה במבה בצורת בייגלה לקראת פורים בשם "במבה שהתחפשה" וגם את הבמבה בומבה ששווקה בצורה דומה לפני כמה שנים. לקראת הקיץ שיווקה החברה במבה במילוי קרם בטעם ביסקוויט קרמל.
בשנת 2018 שיווקה החברה במבה במילוי אייס קפה, במבה "חצי חצי" בטעמי וניל-בראוניז, וכן המשיכה לשווק את מהדורת במבה בומבה.
בשנת 2019 שיווקה החברה במבה בשתי מהדורות חורף - אחת במילוי קרם בטעם קפוצ'ינו ואחת עם נגיעות שוקולד.
בשנת 2020 שיווקה החברה את "במבה ביס" - גרסה מוקטנת של הבמבה הרגילה ובמבה במילוי קרם שוקולד בלונד.
בשנת 2021 שיווקה החברה במבה במילוי קרמל מלוח, ובמבה במילוי קרם בייגלה מלוח בשיתוף פעולה עם חברת גולדה.
בשנת 2022 שיווקה החברה במבה אוורירית הניחנת במרקם רך יותר מהבמבה הרגילה וכן במבה בטעם בראוניז.
בשנת 2023 שיווקה החברה במבה רגילה במילוי במבה אדומה ובמבה במילוי פתי בר.
ביולי 2024 החלה מכירה של במבה במילוי קרם בטעם ופל בלגי.
ביולי 2024 החלה נסטלה לשווק שלגון קראנץ' במבה מתוקה.
תהליך הייצור

בתהליך ייצור במבה נדחסות כמויות גדולות של תירס גרוס. התירס מחומם, נחתך ויוצר את הצורה הגלילית של במבה. לאחר מכן, חותכים לחלקים ומצפים בחמאת בוטנים. בסופו של התהליך המוצר נארז בשקיות ומשווק לחנויות. כושר הייצור של מפעל הבמבה בחולון מגיע לכ־450 שקיות במבה בדקה (27,000 שקיות בשעה).
לציון אירועים מיוחדים, נחתכת הבמבה לצורות שונות ומיוחדות.
בשנת 1999 לקראת המילניום יוצרה בצורת הספרות 2 ו-0 (היה קיים יחס של 1:3 בין הצורות כמו במספר 2000)
בשנת 2003 יוצרה במבה בצורת גלגלים או בצורת לבבות והחטיף נקרא "במבה מאהבה".
בשנת 2004 יוצרה במבה בצורת כוכבים.
בשנת 2010 שווקה מהדורת במבה קוביות איתה ניתן לשחק.
לקראת חג הפסח תשע"א (2011), יוצרה מהדורת במבה בצורת פירמידה.
לקראת קיץ 2018, יוצרה מהדורת במבה בצורת שמש, לשם העלאת מודעות ״חכם בשמש״.
כאשר ייצור הבמבה היה במפעל בחולון היה בו מרכז מבקרים אשר הדגים את שיטת ייצור הבמבה. כיום קיים מרכז מבקרים בשם 'ארץ במבה' בקרית גת.
אריזת במבה

במבה נמכרת באריזות קטנות לצריכה אישית במשקל 25 גרם, 60 גרם ו-80 גרם. קיימת גם אריזה ענקית של 200 גרם ו-2 אריזות של 80 גרם; אחת במראה אריזת ה-25 גרם והשנייה כתומה. בעבר הייתה קיימת אריזת ענק (במשקל 500 גרם ואחר כך במשקל 250 גרם) בשם "מסיבמבה" אולם בהמשך ירד המוצר מהמדפים והוחלף במארז של 20 אריזות במשקל 15 גרם (300 גרם).
בתחילת שנות התשעים ניסתה חברת אסם להחליף את האריזה השקופה הוותיקה של הבמבה באריזה אטומה, אך התנגדות ציבורית גרמה לחברה להחזיר למדפים את האריזה השקופה, שהמשיכה להימכר במקביל לאריזה האטומה. בשנת 2005 נפסק שוב שיווק האריזה השקופה, ובמקומה עלתה למדפים אריזה אטומה חדשה המשפרת לדברי החברה את טריות המוצר, ונמכרת במקביל לאריזה האטומה שקדמה לה.
לכבוד יום העצמאות השישים למדינת ישראל השיקה אריזה הנושאת את הכיתוב המקורי, כפי שהופיע באריזות הראשונות של במבה.
לכבוד יום האישה 2020, הוחלט להוציא אריזה במהדורה מוגבלת עם דמות של תינוקת במקום תינוק.
ערכים תזונתיים

ערכים תזונתיים למנה של 100 גרם חטיף:
קלוריות: 534
חלבונים: 17.5
פחמימות: 39.5
סיבים תזונתיים: 5.5
שומנים : 34
רוויים: 5.6
לא רוויים: 5.8
ויטמינים ומינרלים: A,‏ B1,‏ B3,‏ B6,‏ B12,‏ C,‏ E, חומצה פולית (B9), נתרן, ברזל
בשנת 2016 פרסם משרד הבריאות סרטון אזהרה בתפוצה רחבה, ובו הזהיר מפני חטיפים מלוחים עשירים בנתרן, תוך ציון ספציפי של חטיף הבמבה. על פי נתוני משרד הבריאות טווח הנתרן למאה גרם בבמבה הוא 390–450, בעוד שעל האריזות מצוין 390 בלבד.
ערכים תזונתיים > תוספי התזונה בבמבה

מכתבה שפורסמה באפריל 2007 ב"הארץ" עולה כי המוצר מכיל שומן רב (כ-35%) והאסטרטגיה השיווקית שבמסגרתה הוספו שלל ויטמינים, מעוררת חששות בקרב תזונאים. הספקות בקשר לחטיפי הבוטנים מתחדדים לנוכח הסודיות סביב המוצרים. היצרניות מסתירות מידע חשוב הנוגע למרכיבים ולאופן ייצור הבמבה.
בדיקת רכיבי "במבה" מעלה שכמויות חלק מהוויטמינים עברו את כמות הצריכה המומלצת של הוויטמין ליום, בייחוד לגבי ילדים בני פחות משלוש.
דוקטור מאיה רוזמן, המפרסמת מידע בנושא תזונה ודיאטה, כתבה על חטיף הבמבה "בוטנים באמת בריאים, אבל חטיפי הבוטנים לא עשויים רק מבוטנים – אלא גם מתוספת של שמן צמחי שלפעמים עובר תהליכים כימיים. מוצרים מתועשים עם שומן תעשייתי, מלח והרבה קלוריות – לא יכולים להיחשב לבריאים גם אם העשירו אותם בכמה ויטמינים, וזה בשום אופן לא יכול לבוא במקום ירקות ופירות טריים".
בסוף 2015 אסם הוציאה את הוויטמינים מהבמבה נוגט.
לעומת הבמבה שמיוצרת בישראל, הבמבה שמיוצרת עבור השוק האמריקאי לא מכילה תוספי תזונה.
התינוק של במבה

בשנת 1993 נוצרה דמות התינוק של במבה – דמות מותג שמייצגת את החטיף – שאותה פיתח האנימטור גיל אלקבץ יחד עם "אולפני אנימה" וחברת הפרסום "אריאלי". לרעיון תרם עופר גולן, רעיונאי במשרד הפרסום "אריאלי", שתבע את הסלוגן ״אמא אבא - במבה״ בהשראת מילותיו הראשונות של בנו ״אבא - במבה״.
סלוגן המוצר "אין כמו במבה" והזמריר הזהה נוצרו בשיתוף פעולה של משרד הפרסום עם עופר מאירי בשנות ה-90.
מאז שהוצגה דמותו, הופיע התינוק בכל פעילות פרסומית של המוצר, והוא אף מופיע על האריזות של חלק ממוצרי במבה. במהלך השנים הוצגה הדמות במעל ל-15 סרטים, בהם סרטי תדמית וסרטי מבצעים.
התינוק של במבה החל כדמות מצוירת, שהופיעה בסרטון פרסומת מונפש לצלילי השיר "אין כמו במבה". מאוחר יותר נוצרה גם גרסת אנימציה ממוחשבת לתינוק של במבה והיא הופיעה גם בפרסומות מצולמות לצד ניר שלמון, עדן אלנה, שלומי שבת, יהודה לוי, עפר שכטר, מאור שוויצר, רמי קליינשטיין, נדב גדג', ואליעד.
המדבבת והשחקנית גני תמיר מעניקה את קולה לדמות.
הדמות הופיעה גם בקלטות וידאו שונות, בהן בקלטת "בוא אלי פרפר נחמד" שבה שיחק בין היתר איתי שגב ובקלטת "זהבה ושלושת הדובים".
במסגרת התוכנית "ערב אדיר" ביצעו הסטנדאפיסט שלום אסייג והשחקן גדי רבינוביץ' קטע ובו שיר הומוריסטי המבוסס על "אין כמו במבה", שבו התחפש אסייג לתינוק של במבה.
הדמות אף כיכבה בכמה משחקי מחשב: "המסיבמבה של במבה" (1996; חברת Multimedia K.I.D ואסם), "במבה 2" (1996; חברת Multimedia K.I.D), "תעלולי במבה" (1998; חברת בסט מולטימדיה), וכן במשחק הרשת "הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה" (2009; חברת Playful Shark) ובסדרת משחקי הרשת "במבה בעקבות החטיף החטוף".
לקראת אולימפיאדת לונדון ב-2012 בחר הוועד האולימפי הישראלי את דמות התינוק של במבה כקמע הרשמי של המשלחת הישראלית למשחקים, לאחר שנפסלה האפשרות לשלוח דמות קמע של קקטוס הדומה לקישקשתא, בשל טענות להפרת זכויות יוצרים מצד הטלוויזיה החינוכית; אולם בעקבות קולות מחאה בציבור שטענו כי אין זה נאות לשלוח כקמע המשלחת דמות מסחרית, בוטלה גם אפשרות זו. בעקבות בחירת הדמות לקמע המשלחת האולימפית, בוצע בתוכנית "ארץ נהדרת" חיקוי לתינוק של במבה, על ידי ירון ברלד. בשנת 2022 בוצע חיקוי נוסף בתוכנית על ידי גיה באר גורביץ' עקב עליית המחירים של חברת אסם.
אזכורים בתרבות

על עטיפת האלבום "חומר מקומי" (2004) של להקת "הדג נחש" ישנה תמונה של במבה, ובשיר "הכי ישראלי" של להקת "התקווה 6" מוזכרת הבמבה בין מגוון אזכורים לתרבות הישראלית.
מעיין באזור ירושלים נקרא עין במבה.
ברכתה ביהדות

לפני אכילת הבמבה נוהגים האשכנזים וחלק מהספרדים לברך את "ברכת שהכל נהיה בדברו", מכיוון שהשתנתה צורת הבוטנים והתירס.
אצל הספרדים קיימת מחלוקת בין בניו של הרב עובדיה יוסף, הרב יצחק יוסף (מחבר "ילקוט יוסף") והרב דוד יוסף (מחבר "הלכה ברורה"), תוך שכל אחד מהם טוען שדעת אביו הייתה כדעתו: הרב יצחק יוסף טוען כי יש לברך עליה "ברכת בורא פרי האדמה", מכיוון שזה עיקר דרך אכילתם של בוטנים ותירס ולכך מגדלים אותם, בעוד שהרב דוד יוסף טוען שיש לברך עליה "שהכל".
במחקר

במחקר רפואי שבוצע בבריטניה ותוצאותיו פורסמו במגזין הרפואי New England Journal of Medicine עולה כי שיעור האלרגיה בקרב תינוקות בישראל לבוטנים או מוצריהם, נמוך יותר לעומת מדינות אחרות (0.17% לעומת 1.4%), וזאת עקב חשיפה בגיל מוקדם לחטיף הבמבה. מחקרים נוספים בהם נעשה שימוש בבמבה, אוששו את ההנחה כי חשיפה בגיל מוקדם למזון המכיל בוטנים מפחיתה את שיעור האלרגיה לבוטנים. מחקרים אלו הביאו לערעור התפיסה הנוהגת בתחום הטיפול בסובלים מאלרגיה למזונות שונים ולפיה יש להימנע באופן מוחלט מחשיפה לאלרגנים.
ראו גם

הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "החטיף שחיזק את מערכת החיסון הישראלית", עמ' 88–91
פאל היידו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בדצמבר 1896 סיגט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 בינואר 1938 (בגיל 41) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  הונגריה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, המפלגה הקומוניסטית של הונגריה 
 
פאל היידו (במקור הכט, או הלר, על פי כמה מקורות עד 1905 שמו היה פנחס וולברג, בהונגרית: Hajdu Pál; סיגט, 10 בדצמבר 1896 – מוסקבה, מקום ההוצאה להורג גיא ההריגה בקומונרקה, 10 בינואר 1938) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, עורך עיתונים, מפקד גדוד של הצבא האדום ההונגרי בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
ביוגרפיה

פאל היידו נולד במשפחה יהודית. אביו היה אדולף היידו, ואמו, אאוגניה אייזנשטדט. הוא הכיר את רעיונות זרמי השמאל בגיל צעיר. כסטודנט באוניברסיטה השתתף בישיבות חוג גליליאו, ובשנת 1914 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). הוא נלחם כקצין זוטר במלחמת העולם הראשונה. והפך לקומוניסט במהלך המלחמה. בשנת 1918 הצטרף לתנועה האנטי-מיליטריסטית, השתתף במהפכת החרציות והצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) מייד עם הקמתה. שם הפך לאיש צוות "העיתון האדום". בינתיים, כתב מאמרים גם לעיתון "הפרולטר הצעיר". בפברואר 1919, יחד עם מנהיגי המפלגה הקומוניסטית, גם הוא נעצר ושוחרר ב-19 במרץ. בתקופת הרפובליקה הסובייטית הונגרית היה מפקד הגדוד של הצבא האדום ההונגרי. לאחר נפילת הרפובליקה נעצר ב-12 באוגוסט 1919 ועל בסיס פסק דין שניתן ביום 4 ביוני 1920 גזר עליו בית המשפט המלכותי של בודפשט 10 (עשר) שנות מאסר בפועל על "הסתה", "מרד" ועוד. הוא נידון גם לעונש נוסף של 10 ועוד 10 שנים". בשנת 1922 עבר לרוסיה הסובייטית (לימים ברית המועצות) במסגרת מבצע חילופי שבויים ואסירים הסובייטית-הונגרית. בשנים 1922 ו-1923 היה ראש מחלקת תנועת העבודה באקדמיה הקומוניסטית, ולאחר מכן עבד במכון מרקס-אנגלס כסגן ראש המחלקה העוסקת בהיסטוריה הגרמנית. מאוחר יותר עבד כמורה בבית הספר לנין במוסקבה וב"אוניברסיטה המערבית". כחסידו של בלה קון הוא היה חבר בהנהגת הקבוצה ההונגרית של מועדון המהגרים הפוליטיים הבינלאומית והיה העורך הראשי (1930–1932) של המגזין "מגל ופטיש" בשפה ההונגרית (Sarló és Kalapács) ולאחר מכן חבר מערכת (1932–1936). בין השנים 1933–1937 ניהל את שידורי הרדיו במוסקבה להונגריה. הוא נעצר באשמות מפוברקות ב-14 בנובמבר 1937 במסגרת הטיהורים הגדולים ונידון למוות ב-10 בינואר 1938.הוא הוצא להורג באותו היום. שמו טוהר ב-23 בנובמבר 1955.
משפחתו

הוא היה בן דודם של יוז'ף קלן ושל אוטו קורווין.
עבודותיו

הקומינטרן השני בפני בית המשפט הפרולטרי (כותרת משנה: כיצד משתתפים סוציאל-דמוקרטים בהכנה למלחמה נגד ברית המועצות, בהוצאת הברית הבינלאומית של חברים, מוסקבה, 1931)
כיצד מכינים את המלחמה נגד ברית המועצות (בהוצאת: העובדים הזרים החיים בברית המועצות, מוסקבה, 1931)
ארונות ההרפיה (הוצאת קושוט, בודפשט, 1965)
ראו גם

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Botka Ferenc: Távlatok és zsákutcák. Emigráció és irodalom. Moszkva: 1921-1932/34. Doktori disszertáció. (Bp. 1990)
Magyar Nemzet; 1986. dec. 10. (K. R.)
H. P. (Társad. Szle, 1968)
Lengyel József: Visegrádi utca (Bp., 1968.)
לקריאה נוספת

Hajdu Pál. Petőfi Irodalmi Múzeum. (Hozzáférés: 2015. május 11.) פאל היידו במוזיאון הספרותי פטפי
A Szocialista Forradalomért (Kossuth Könyvkiadó, Budapest, 1975. ISBN 963 09 0243 5 218) למען המהפיכה הסוציאליסטית
Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1976. 215. o. ISBN 963 09 0412 8
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. לקסיקון ביוגרפי הונגרי
הערות שוליים

↑  103259/1911. sz. BM rendelet
↑  A politikai elnyomás, Moszkvában és a Moszkvai területen agyonlőtt és eltemetett áldozatainak mártirológiája 1938-53 – Hajdu Pál
↑  "Fogolytörzskönyv II". Arcanum. אורכב מ-המקור ב-2014-10-14.
↑  "Fogolytörzskönyv I." Petőfi Irodalmi Múzeum. אורכב מ-המקור ב-2014-10-14.
↑  "Fogolytörzskönyv". Arcanum. אורכב מ-המקור ב-2014-10-14.
↑  "A II. Internacionálé a proletárbíróság előtt". Petőfi Irodalmi Múzeum.
↑  "Hogyan készítik elő a háborút a Szovjetunió ellen / Ford. Hajdu Pál". Petőfi Irodalmi Múzeum.
↑  "A fellazítás kortesei". Petőfi Irodalmi Múzeum.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7910 3491  LCCN: no2006039879  VIAF: 68681506   WorldCat (עם VIAF): 68681506
בנו לנדסברגר

| --- | --- |

בנו לנדסברגר
 לידה:  21 באפריל 1890 פרידק, צ'כיה 
 פטירה:  26 באפריל 1968 (בגיל 78) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אשורולוגיה, מזרחנות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת אנקרה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1953) 
 
בֶּנוֹ לנדסברגר (Benno Landsberger;‏ 21 באפריל 1890 - 26 באפריל 1968) היה אשורולוג גרמני, יהודי יליד שלזיה המוראבית, אחד מחשובי החוקרים בתחומו. תרם תרומות חשובות לחקר הלקסיקוגרפיה האשורית-בבלית והשומרית, הקטגוריות הדקדוקיות ובניית המלים בשפות השמיות ובשומרית.
יחד עם עמיתים אחרים חיבר את המילון לשפה האשורית של המכון למזרחנות של אוניברסיטת שיקגו (1956).