stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביני פלדסטין
קריירה

פלדסטין ערכה את הופעת הבכורה שלה בסדרה הקומית של ABC‏, משנת 2002 "My Wife and Kids". בשנת 2012 היא גילמה את מייגן בפיילוט הטלוויזיה המוזיקלי "מדיסון היי".
בשנת 2015 הופיעה פלדסטין כאורחת בעונה השלישית בסדרה של נטפליקס "כתום זה השחור החדש". היא שיחקה את התפקיד של אנה בסרט "נערת המעריצים".
לפלדסטין היה תפקיד משמעותי בקומדיה "שכנים 2", לצד סת' רוגן וזאק אפרון. הסרט יצא ב-20 במאי 2016, על ידי Universal Pictures.
פלדסטין לוהקה גם לגלם את לידיה האריס בסדרת הדרמה התקופתית של HBO, ‏"The Devil You Know".
ב-18 באוקטובר 2016 הוכרז כי פלדסטין תגלם את מיני פיי בהפקת ברודוויי לשנת 2017 של "הלו, דולי!", לצד בט מידלר, שהייתה להופעת הבכורה שלה בברודוויי. המופע החל בהצגה ב-15 במרץ 2017 ונפתח ב-20 באפריל 2017.
פלדסטין גם כיכבה בסרטה של גרטה גרוויג "ליידי בירד", שיצא לאור בשנת 2017.
בשנת 2019 היא כיכבה בסרטה של אוליביה ויילד, קומדיית ההתבגרות "חורשות את הלילה", וגילמה את הדמות הראשית, ג'והנה מורגן, בעיבוד הקולנועי ל"דולי ויילד המופלאה" (אנ') מאת קייטלין מורן.
בשנת 2019 היא גילמה את ג'נה בסדרת הטלוויזיה "מה שקורה בצללים" ובאוגוסט אותה השנה, הוכרז שהיא תגלם את מוניקה לווינסקי בעונה השלישית של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי" פרי יצירתו של ראיין מרפי.
ב-29 באוגוסט 2019, הוכרז כי פלדסטין תככב בעיבוד הקולנועי של ריצ'רד לינקלייטר "מתגלגלים", שיצולם במשך עשרים שנה. הצילומים העיקריים של החלק הראשון של הסרט כבר הושלמו. פלדסטין אמורה לככב לצד בן פלאט ובלייק ג'נר.
החל מ-24 באפריל 2022 מככבת פלדסטין בתפקיד פאני ברייס, בעיבוד המחודש של ברודוויי למחזמר "מצחיקונת" בשנת 2022. היא הייתה אמורה להמשיך בתפקיד עד סוף השנה, אולם במהלך חודש יוני נמסר שהיא תסיים את חלקה במחזה ב-25 בספטמבר, וב-10 ביולי 2022 הודיעה פלדסטין שהיא תפרוש מההפקה כבר ב-31 באוגוסט, בשל אי-שביעות רצונה מ"כיוון שונה" שההפקה מתכננת למחזה. היא לא פרטה, אולם נודע על ירידה במספר הצופים, אחרי שהמחזה לא קיבל מועמדויות כלשהן לפרס טוני, ולא זכה בפרסים אחרים.
חיים אישיים

פלדסטין נמצאת בזוגיות עם המפיקה האנגלייה בוני צ'אנס רוברטס מאז 2018.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | שכנים 2 | נורה קלארק |  |
| 2017 | המוח הנשי | אבי |  |
| 2017 | ליידי בירד | ג'וליאן "ג'ולי" סטפן |  |
| 2019 | חורשות את הלילה | מולי דייווידסון | מועמדויות: פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (2020) |
| 2019 | דולי ויילד המופלאה (אנ') | ג'והנה מוריגן |  |
| 2021 | The Humans | בריג'יד |  |
| 2024 | סעי בובה | סוקי |  |
| טרם פורסם | מתגלגלים | מארי פלין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | אשתי והילדים | ביני | פרק: "Crouching Mother, Hidden Father" |
| 2015 | כתום זה השחור החדש | נערה במסיבה 2004 | פרק: "Where My Dreidel At" |
| 2015 | Fan Girl | אנה | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2017 | ויל וגרייס | סטלה | פרק: "Who's Your Daddy"; ללא קרדיט |
| 2019 | מה שקורה בצללים | ג'נה | 4 פרקים |
| 2020 | משפחת סימפסון | מטפלת | דיבוב; פרק: "Frinkcoin" |
| 2020 | האנטומיה של גריי | טס דזמונד | פרק: "Snowblind" |
| 2020 | Home Movie: The Princess Bride | הנסיכה באטרקפ | פרק: "Ultimate Suffering" |
| 2021 | סיפור פשע אמריקאי | מוניקה לווינסקי | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם מפיקה |
| 2021 - הווה | הרייט המרגלת | הרייט | דיבוב; 8 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | הלו, דולי! | מיני פיי | ברודוויי, אפריל 2017 – ינואר 2018 |
| 2022 | מצחיקונת | פאני ברייס | ברודוויי, 24 באפריל 2022 – 31 באוגוסט 2022 |
הערות שוליים

↑  "Golden Globes 2020: The Complete Nominations List". Variety. 9 בדצמבר 2019. נבדק ב-9 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אחותו הקטנה של הכוכב המפורסם תיכנס לנעלי מוניקה לווינסקי
↑  Sharon CHALKIN, b: Private. Levinsongenealogy.org. Retrieved on November 15, 2011.
↑  Social Announcements – Weddings Engagements Births – Article – NYTimes.com. Select.nytimes.com. Retrieved on November 15, 2011.
↑  Brevet, Brad. (June 2, 2010) Interview: Jonah Hill Talks Music and Movies Promoting 'Get Him to the Greek' (אורכב 08.06.2010 בארכיון Wayback Machine). Rope of Silicon. Retrieved on November 15, 2011.
↑  Aniftos, Rania (17 באפריל 2019). "Beanie Feldstein Opens Up in Heartfelt Essay About the Death of Her Brother, Music Manager Jordan Feldstein". Billboard. נבדק ב-1 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Torok, Ryan (3 בינואר 2018). "Hello, Beanie: Feldstein Having a Moment With 'Dolly' and 'Lady Bird'". Jewish Journal. נבדק ב-2 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lenker, Maureen Lee (26 בינואר 2018). "Lady Bird's Beanie Feldstein on her great audition and 'relentless weeps' after watching the movie". Entertainment Weekly. נבדק ב-24 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Sneider, Jeff (7 באוגוסט 2015). "Jonah Hill's Sister Beanie Feldstein Joins Seth Rogen, Zac Efron in 'Neighbors 2'". thewrap.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Duboff, Josh. "Ben Platt and Beanie Feldstein, the High-School "Soul Mates" Who Made It to Broadway Together". VanityFair.com. Vanity Fair. נבדק ב-22 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schaefer, Kayleen (20 במאי 2019). "Meet Booksmart's Beanie Feldstein, Jonah Hill's Brilliantly Funny Sister". Wall Street Journal. נבדק ב-1 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brill, Rebecca (30 באפריל 2015). "WesCeleb: Beanie Feldstein '15". wesleyanargus.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Ford, Rebecca (7 באוגוסט 2015). "'Neighbors 2' Adds 'Dope' and 'Fan Girl' Actresses (Exclusive)". hollywoodreporter.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (13 במרץ 2015). "HBO Pilot 'The Devil You Know': Ever Carradine & Damien Molony Among Additions". deadline.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Otterson, Joe (6 אוג' 2019). "'American Crime Story' Season 3 to Tackle Clinton Impeachment With Beanie Feldstein as Monica Lewinsky". נבדק ב-3 ספט' 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (2019-08-30). "Richard Linklater To Shoot Stephen Sondheim Musical 'Merrily We Roll Along' Over 20 Years For Blumhouse". Deadline (באנגלית). נבדק ב-2019-08-30.
↑  Evans, Greg (July 10, 2022). Beanie Feldstein Announces Surprise Early Departure From Broadway’s ‘Funny Girl’. Deadline Hollywood, retrieved July 11, 2022
↑  "Feldstein has a girlfriend, Bonnie Chance Roberts". Revelist.com (באנגלית). נבדק ב-2019-06-17.
↑  "Beanie Feldstein Says Being Queer Is 'Just Part of Who I Am': 'It's Not My Defining Feature'". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2019-09-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1208657224  LCCN: no2018030361  SUDOC: 236900595  VIAF: 41152079109707111074   WorldCat (עם VIAF): 41152079109707111074
יהוד (פרובינציה בבלית)

| --- | --- |

 ממשל
 ראש המדינה:  מושל
 מושל:  גדליהו בן אחיקם
 עיר בירה:  מצפה
 היסטוריה
 הקמה:  האימפריה הנאו-בבלית מביסה את ממלכת יהודה ומקימה במקומה את הפרובינציה
 תאריך:  586 לפנה"ס
 פירוק:  כיבוש בבל על ידי האימפריה הפרסית בהנהגת כורש הגדול
 תאריך:  539 לפנה"ס
 ישות קודמת:   ממלכת יהודה
 ישות יורשת:   יהוד מדינתא (תחת שליטת האימפריה האחמנית)
 
יהוד הייתה פרובינציה של האימפריה הנאו-בבלית בעקבות דיכוי המרד ביהודה בשנת 586 לפנה"ס. היא התקיימה בתחילה כמחוז היהודי של האימפריה הנאו-בבלית תחת הנהגת גדליהו בן אחיקם, אף על פי שכמות האוכלוסייה בה צנחה לאחר רצח גדליהו, ולאחר מרד כושל נוסף בסביבות שנת 581 לפנה"ס. עם קריסת האימפריה הנאו-בבלית בשנת 539 לפנה"ס, הפכה הפרובינציה לפחווה הפרסית יהוד מדינתא בסטראפיה עבר נהרה של האימפריה האחמנית.
רקע

בסוף המאה ה-7 לפנה"ס הפכה יהודה לממלכת ואסאל של האימפריה הנאו-בבלית. עם זאת, בקרב ההנהגה היהודית היו חילוקי דעות - חלק סברו שיש להפגין נאמנות לבבל, ואחרים סברו שיש לצאת למרד. בשנים הראשונות של המאה ה-6 לפנה"ס, על אף ההתנגדות החריפה מצד הנביא ירמיהו ואחרים, הוביל המלך צדקיהו מרד במהלך תקופת שלטונו של נבוכדנצר השני, וכרת ברית עם שליט מצרים, פרעה אפריס. המרד כשל וב-597 לפנה"ס הוגלו רבים מתושבי ממלכת יהודה, כולל הנביא יחזקאל, לבבל.
כעבור כמה שנים ערכה ממלכת יהודה מרד נוסף. ב-589 נבוכדנצר השני שוב ערך מצור על ירושלים, ויהודים רבים נמלטו למואב, לעמון, לאדום ולמדינות אחרות על מנת לחפש מקלט. ירושלים נפלה לאחר מצור של 18 חודשים. על פי המקרא החריב נבוכדנצר את בית המקדש הראשון, והגלה את היהודים לבבל. האירוע מתועד גם בממצאים ארכאולוגים מבבל. על פי חלק מההערכות, עיקר הגולים היו אנשי האליטה של האוכלוסייה היהודית ותושבי ירושלים.
בעקבות הגליות אנשי המפתח באוכלוסייה, נפגעו המערכות הכלכליות, הפוליטיות והצבאיות, ונוצר ואקום מנהלי, כך שיהודה תחת שלטון בבל סבלה מדעיכה בכלכלה ובכמות האוכלוסייה, וירושלים, על אף שכנראה לא ננטשה לחלוטין, הייתה הרבה יותר קטנה מבעבר.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האם פרובינציית "יהוד" מוזכרת בתעודות בבליות?.
ממלכת יהודה הפכה בעקבות כך לפרובינציה בבלית, כאשר גדליהו בן אחיקם, יליד ממלכת יהודה אך לא צאצא של בית דוד, הפך למושל של הפרובינציה. לטענת החוקרים מילר והייז, הפרובינציה כללה את העיירות בית אל בצפון, מצפה ויריחו במזרח, ירושלים ובית צור במערב, ועין גדי בדרום. המרכז המנהלי של הפרובינציה היה ביישוב מצפה, ולא בירושלים.
גדליהו נרצח על ידי חבר לשער בבית המלוכה, ובעקבות כך רבים מתושבי המחוז נמלטו למצרים. במצרים, הפליטים התיישבו במגדול, בדפנה, בנופ ובפטרוס, וירמיהו התלווה אליהם.
אף על פי שהתאריכים אינם ברורים מהתנ"ך, הרצח כנראה התרחש בשנת 582 לפנה"ס, כארבע עד חמש שנים ושלושה חודשים לאחר חורבן ירושלים וחורבן המקדש הראשון.
היהודאים שנותרו בשטח הפרובינציה התמודדו עם משבר דתי-חברתי, שכן היו צריכים להתנהל ללא מוקדי הדת והחברה הקודמים שחרבו - בית המקדש וירושלים. נסיבות אלו גרמו לעלייתם של מרכזים שלטוניים ופולחניים חלופיים - חלקם כאלו שהיו בעלי חשיבות מסורתית מתקופות קודמות - וכן גרמו להיווצרותה של אליטה חדשה. שינויים אלו במעמדות ובכוחות עתידים לעורר מחלוקות חברתיות כאשר תשוב האליטה הישנה מבבל בשיבת ציון.
דמוגרפיה

ישנם חילוקי דעות לגבי כמות היהודים שגורשו לבבל, כמות היהודים שנמלטו למצרים, וכמות היהודים שנותרו בפרובינציית יהוד ובאזורים הסמוכים. לפי ספר ירמיהו 4,600 אנשים הוגלו לבבל. למספרים הללו יש להוסיף את אלה שגורשו על ידי נבוכדנצר עוד בשנת 597 לפנה"ס לאחר המצור הראשון על ירושלים כאשר נבוכדנצר גירש את מלך יהודה יהויכין, ואת האליטה של ממלכת יהודה, בעלי מלאכה, וחלק ניכר מן האוכלוסייה היהודית של ממלכת יהודה, שמנתה כ-10,000 אנשים. לפי ספר מלכים הוגלו 8,000 אנשים. לטענת הארכאולוג ישראל פינקלשטיין המספר 4,600 כלל רק את ראשי משקי הבית, וכי בסך הכל הוגלו 8,000 אנשים, בעוד שהמספר 10,000 הוא עיגול כלפי מעלה של המספר השני. ירמיהו גם רומז כי מספר שווה לזה שהוגלו נמלט למצרים. בהתחשב בנתונים הללו מציע פינקלשטיין שבישראל נותרה רק 3/4 מאוכלוסיית יהודה.
האוכלוסייה היהודאית שהייתה ההגמונית באזור ירושלים מזה מאות שנים מצאה עצמה בהדרגה הופכת למיעוט עם התגברותה של אוכלוסייה ערבית-אדומית שהיגרה לאזור. על פי תיאור שיבת ציון המתואר בספרי עזרא ונחמיה, ניכר שבתקופתה של פרובינציית יהוד הבבלית הייתה התבוללות בזהות הדתית והאתנית של היהודאים, שרבים מהם נישאו לנשים נוכריות.
לקריאה נוספת

עודד ליפשיץ, ירושלים בין חורבן להתחדשות – יהודה תחת שלטון בבל, יד יצחק בן צבי, ירושלים תשס"ד (2004).
הערות שוליים

1 2 3 4 5  עודד ליפשיץ, ירושלים בין חורבן להתחדשות (עמ' 10-9)
↑   גשר מפעלים חינוכיים, שיבת ציון, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482473905171  LCCN: n00050499  VIAF: 123118862   WorldCat (עם VIAF): 123118862
הנרי פאונול

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1887 לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 ביוני 1961 (בגיל 73) לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית הספר רוגבי  הצבא הבריטי  האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1905–1945 (כ־40 שנה)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוחות הצבא הבריטי בצפון אירלנד סגן ראש המטה הכללי הקיסרי מפקד פיקוד המזרח הרחוק מפקד פיקוד ציילון מפקד פיקוד פרס ועיראק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  אות השירות המצוין  אביר מפקד במסדר האמבט  הצלב הצבאי 
 
סר הנרי ריידס פאונול (באנגלית: Sir Henry Royds Pownall;‏ 19 בנובמבר 1887 – 10 ביוני 1961) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, שמילא כמה תפקידים חשובים במהלך מלחמת העולם השנייה, ונודע ביעקר בשל תפקידו כראש המטה של חיל המשלוח הבריטי (BEF) בצרפת ובבלגיה עד נפילת צרפת במאי 1940. בהמשך היה ראש המטה של הגנרל ארצ'יבלד וייוול עד נפילת סינגפור בשנת 1942, וראש המטה של לורד לואי מאונטבאטן בשנים 1943–1944.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פאונול נולד ב-19 בנובמבר 1887 והתחנך בבית הספר רוגבי ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ'. לאחר סיום לימודיו החל את שירותו הצבאי בארטילריית השדה המלכותית ובארטילריית הסוסים המלכותית, שבמהלכו הוצב הן בבריטניה והן בהודו בשנים 1906–1914. בשנת 1909 הועלה לדרגת לוטננט, ובשנת 1914 הועלה לדרגת קפטן.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת פאונול בצרפת ובבלגיה. הוא הועלה לדרגת מייג'ור בשנת 1917 ומונה למפקד הארטילריה המלכותית, הדיוויזיה ה-17. על שירותו במלחמה הוענק לו עיטור אות השירות המצוין בשנת 1918.
ביוגרפיה > בין המלחמות

לאחר המלחמה למד פאוול במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי בשנים 1920–1921, ולאחר מכן שימש כקצין מטה בבית הספר לתותחנים בלארקיל בשנים 1924–1925. בשנת 1928 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ולאחר שסיים את הכשרתו במכללה לפיקוד ומטה, הוא השתתף במבצעי המשחק הגדול בגבול צפון-מערב הודו עד שנת 1931.
הוא למד במכללת ההגנה האימפריאלית בשנת 1932, ובעקבות כך כיהן כעוזר הצבאי של ועדת ההגנה הקיסרית בין השנים 1933–1935, וכסגן המזכיר של ועדת ההגנה הקיסרית ב-1936. בשנים 1936–1938 הוא היה מפקד בית הספר המלכותי לתותחנים, וכשגבר איום המלחמה, הוא מונה למנהל מבצעים ומודיעין צבאי במשרד המלחמה אותו מילא בשנים 1938–1939.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בריטניה נכנסה למלחמה לאחר שגרמניה פלשה לפולין ב-1 בספטמבר 1939. פאונול מילא שורה של תפקידים פיקודיים ותפקידי מטה בכירים לאורך כל המלחמה. הוא מונה לרמטכ"ל חיל המשלחת הבריטי (BEF) בצרפת ובבלגיה עד נפילת צרפת במאי 1940. לאחר מכן הוא מונה לתפקיד המפקח הכללי של המשמר הביתי והיה מפקד הכוחות הבריטיים בצפון אירלנד, לפני שמונה לסגן ראש המטה הכללי הקיסרי במשרד המלחמה בשנת 1941.
לאחר מכן הוא מונה למפקד פיקוד המזרח הרחוק הבריטי בדרום-מזרח אסיה עד 1942, ולאחר מכן לראש מטה ABDACOM שם היה ראש מטהו של גנרל סר ארצ'יבלד וייוול. לאחר מכן הוא מונה למפקד פיקוד ציילון משנת 1942 עד 1943, ולמפקד פיקוד פרס ועיראק בשנת 1943. לבסוף מונה לראש מטהו של סגן האדמירל לואי מאונטבאטן, המפקד העליון של פיקוד בעלות הברית בדרום מזרח אסיה בשנים 1943–1944. לאחר סיום המלחמה פרש מהצבא הבריטי בשנת 1945.
במהלך המלחמה קיבל פאונול את התארים של אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1940 ואביר מפקד במסדר האמבט בשנת 1945.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שימש פאונול כיו"ר פריירי מיוקס בע"מ, חבר הוועדה של בנק לוידס, נציב ראשי של חטיבת האמבולנסים סנט ג'ון, יועץ צבאי לווינסטון צ'רצ'יל וקנצלר מסדר ג'ון הקדוש. פאונול נפטר ב-10 ביוני 1961, והוא בן 73.
חיים אישיים

פאונול התחתן עם מרי הנדרסון בשנת 1918, שבעלה ג'ון גריי נהרג בקרב בשנת 1916, והיה אב חורג לבנה, ווילובי גריי.
הערות שוליים

↑  Chief of Staff: The Diaries of Lieutenant-General Sir Henry Pownall, Volume One 1933–1940, Ed by Brian Bond, Leo Cooper, 1972, p xiv
↑  Klemen, L (1999–2000). "Lieutenant General Sir Henry Royds Pownall". Dutch East Indies Campaign website. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Chief of Staff: Vol 1, pxi
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308780105171  GND: 1053216165  ISNI: 0000 0000 8278 6959  LCCN: n88142858  NTA: 074048708  SNAC: w6wf3wdn  Trove: 950409  VIAF: 92404236   WorldCat (עם VIAF): 92404236 
הנרי פאונול (מימין) ולורד גורט בוחנים מפה ב-GHQ בשאטו אברק, 26 בנובמבר 1939
תומאס ג'יימס וילקין
לקריאה נוספת

רם אורן, ימים אדומים, הוצאת קשת, 2006. (על סיפור אהבתם של וילקין ושושנה בורכוב).
טודי פלאי, הנני מתתיהו – לוחם לחירות ישראל, 2013.
הערות שוליים

1 2  Nachman Ben-Yehuda, Political assassinations by Jews: a rhetorical device for justice, page 196-197
↑  The Palestine triangle: the struggle for the Holy Land, 1935-48, page 173
↑  בספרו המרד
↑  המשך החקירה בתעלומת מירוניאנסקי, דבר, 21 בדצמבר 1948
↑  מיקוניס מעיד בענין העלמו של מירוניאנסקי, דבר, 5 בינואר 1949
↑  אברהם שטרן נהרג בהתנגשות עם המשטרה, דבר, 13 בפברואר 1942
↑   עופר אדרת, איש הלח"י שחיסל את "רב־הציידים מהגסטאפו הפלשתינאית", באתר הארץ, 6 בינואר 2022
↑  אחר רצח הקצין וילקין, דבר, 1 באוקטובר 1944
| המנדט הבריטי משטרת המנדט |
| --- | --- | --- |
| מפקדי המשטרה | פרסי בראמלי • הנרי טיודור • ארתור סטיבן מאברוגורדאטו • רוי ספייסר • אלן סונדרס • ג'ון מורי ריימר-ג'ונס • ויליאם ניקול גריי |  |
| יחידות צבא ומשטרה קשורות | המשטרה המעולה • הז'נדרמריה הבריטית • חיל הספר העבר-ירדני • משטרת היישובים העבריים • כלניות • מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט • משטרת תל אביב • המשטרה הניידת • הנוטרים • המשמר הנע • משמר הרכבת |  |
| אישים | אברהם זלינגר • תומאס ג'יימס וילקין • ריימונד אוסוואלד קפראטה • הרברט דאוביגין • רוי פאראן • ג'פרי מורטון • דאגלס דאף • צ'ארלס טיגארט • פאיז ביי אל-אידריסי‎ • הנרי טיודור • ויליאם דובי • ברנרד פרגוסון • שלמה שיף • דוד תדהר • חביב כנען • גרו גרא • ירחמיאל ירון |  |
| אירועים בולטים | מאורעות תר"פ • מאורעות תרפ"א • מאורעות תרפ"ט • מאורעות אוקטובר 1933 • המרד הערבי הגדול • מבצע עוגן • סטרומה • השבת השחורה • אקסודוס (אוניית מעפילים) • המצור על גבעת חיים • פרשת הרצח בחולות תל נוף • רצח ארלוזורוב |  |
| מבנים ואתרים | מגרש הרוסים • בווינגרד • מצודות טיגארט • גדר הצפון |  |
המנדט הבריטי • משטרת ישראל • פורטל היישוב
פסטיבל הסרטים של ונציה

| --- | --- |
לוגו הפסטיבל
פסטיבל הסרטים של ונציה ה-65, 2008
פסטיבל הסרטים של ונציה ה-65, 2008
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  איטליה איטליה
 מיקום:  ונציה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1932–הווה (כ־92 שנים) 
 קואורדינטות:  45°24′22″N 12°22′02″E﻿ / ﻿45.405975°N 12.36729°E﻿ / 45.405975; 12.36729
 אתר רשמי
 he
 
פסטיבל הסרטים של ונציה (באיטלקית: Mostra Internazionale d'Arte Cinematografica di Venezia) הוא פסטיבל הסרטים הוותיק ביותר.
פעילות

הפסטיבל נוסד בשנת 1932 על ידי הרוזן ג'וזפה וולפי ממיזורטה (Giuseppe Volpi, conte di Misurata) ונקרא "Esposizione Internazionale d'Arte Cinematografica" ("התערוכה הבינלאומית לאומנות הקולנוע"). הפסטיבל מתקיים מדי שנה לקראת סוף אוגוסט או תחילת ספטמבר על האי לידו שבוונציה. הקרנת הסרטים נערכת בכיכר הקולנוע ההיסטורית באי. פסטיבל זה הוא בין היוקרתיים ביותר בעולם הקולנוע, והוא מהווה חלק מן הביאנלה של ונציה, אשר היא עצמה נחשבת לאחת מתערוכות האומנות העכשווית החשובות והיוקרתיות בעולם.
בפסטיבל מחולקים מספר פרסים, כאשר הבכיר מביניהם הוא פרס אריה הזהב (Leone d'Oro), המוענק לסרט הטוב ביותר שהוקרן בפסטיבל וגביע וולפי (Coppa Volpi), המוענק לשחקן ולשחקנית הטובים ביותר, ופרס אריה הכסף מוענק לבמאי הטוב ביותר ולסרט שזוכה בפרס הגדול של חבר השופטים. מעבר לכך מחלקים חבר השופטים פרסים נוספים, והחל מ-2007 מחולק גם פרס האריה הקווירי לסרט העוסק בקהילת הלהט"ב.
סרטים ישראלים בפסטיבל

בשנת 1963 זכה הסרט "בירושלים" של הבמאי דוד פרלוב במדליית הארד.
בשנת 1979, פתח את הפסטיבל סרטו של מנחם גולן "הקוסם מלובלין", סרט המבוסס על ספרו של יצחק בשביס-זינגר "עושה הנפלאות מלובלין".
בשנת 1984 זכה הסרט "מאחורי הסורגים" של אורי ברבש בפרס הביקורת.
בשנת 1989 זכה הסרט "ברלין ירושלים" של עמוס גיתאי בפרס הביקורת והיה מועמד לפרס "אריה הזהב".
בשנת 2009, לראשונה בהיסטוריה של הפסטיבל, זכו בפרסים הגדולים שני סרטים ישראלים. הסרט "לבנון" של הבמאי שמוליק מעוז זכה בפרס הראשון של הפסטיבל, פרס אריה הזהב, והסרט "חוטא" של הבמאי מני פיליפ זכה בפרס הסרט האירופאי הטוב ביותר בקטגוריית הסרטים הקצרים.
בשנת 2012 זכתה השחקנית הדס ירון בגביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "למלא את החלל".
בשנת 2017 זכו "געגוע" של שבי גביזון בפרס חביב הקהל ו"פוקסטרוט" של שמוליק מעוז בפרס חבר השופטים.
בשנת 2018 זכה השחקן קייס נאשף בפרס השחקן במסגרת הצד "אוריזונטי" על תפקידו בסרט "תל אביב על האש".
הערות שוליים

↑  From the beginnings until the Second World War, La Biennale di Venezia
↑  חן חדד, עכבר העיר, מקאן ועד טרייבקה: המדריך השלם לפסטיבלי הקולנוע, באתר הארץ, 6 בפברואר 2011
↑  סמדר שפי, הביאנלה בוונציה - סיכום: חיקו החמים של המוכר, באתר הארץ, 11 ביוני 2009
↑  מריוס טימן, "הקוסם מלובלין" יפתח פסטיבל הסרטים בוונציה, דבר, 2 באוגוסט 1979
↑  רחל נאמן, אחוות הדפוקים - מאחורי הסורגים חוא סירטם החדש של האחים אורי ובני ברבש, כותרת ראשית, 12 בספטמבר 1984
↑  Venice Film Festival 2009 awards, IMDb
↑  דנה שוופי, הסרט לבנון זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2009
↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר, עג'מי פספס את האוסקר האירופאי, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009
↑  הדס ירון זכתה בפרס השחקנית בוונציה, באתר ynet, 9 בספטמבר 2012
↑  נירית אנדרמן, פרס "חביב הקהל" לסרט "געגוע" של שבי גביזון בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2017
↑  נירית אנדרמן, "פוקסטרוט" זכה בפרס אריה הכסף של חבר השופטים בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2017
↑  אבנר שביט, ונציה‏, פסטיבל ונציה 2018: "רומא" הזוכה הגדול, קייס נאשף זכה בפרס השחקן במסגרת צד, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2018
|  ונציה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | האוניברסיטה הבינלאומית • הגטו • התעלה הגדולה • כיכר סן מרקו • מסטרה • בית הכנסת הספרדי • בית הכנסת האיטלקי • הארי'ז בר • קפה פלוריאן • קפה לאבנה • ריאלטו |  |
| כנסיות | בזיליקת סן מרקו • איל רדנטורה • סן ג'ורג'ו מג'ורה • סן זכריה • סן פולו • סנטה מריה דלה סאלוטה • סנטה מריה פורמוזה • סן סטאה • סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי • סן סלבדור • סן סמואלה • סנטה מריה דיי מיראקולי • סן ג'ורג'ו דיי גרקי • מדונה דל'אורטו |  |
| מבנים | ארמון הדוג'ה • הארסנאלה • הקמפנילה • פאלאצו בארבאריגו • פאלאצו ג'וסטי • פאלאצו גרימאני • פאלאצו דולפין מאנין • פאלאצו טייפולו • פאלאצו מורו לין • פאלאצו פונטאנה רצוניקו • פאלאצו פוסקארי • פאלאצו פוסקארי קונטריני • פאלאצו פיזאני גריטי • פאלאצו פיזאני מורטה • פלאצו פיזאני א סן סטפאנו • פאלאצו קאוואלי-פרנקטי • קא' דא מוסטו • פאלאצי בארבארו • פאלאצו דאריו • פונדאקו דיי טדסקי • קא' ונדראמין קאלרגי • קא' סגרדו |  |
| מוזיאונים | אוסף פגי גוגנהיים • גלריית האקדמיה • מוזיאון קורר • פאלאצו גראסי • קא' ד'אורו • קא' פזארו • קא' רצוניקו • פונדאקו דיי טורקי |  |
| גשרים | גשר האנחות • גשר האקדמיה • גשר החירות • גשר הציצים • גשר ריאלטו • גשר קלטרווה |  |
| איים עיקריים בלגונת ונציה | בוראנו • ג'ודקה • לידו • מוראנו • מצורבו • סן ג'ורג'ו מג'ורה • טורצ'לו • איים נוספים |  |
| אירועים | אקווה אלטה • הביאנלה • הרגאטה • פסטיבל הסרטים • קרנבל המסכות • טקס נישואי הים |  |
| רבעים | דורסודורו • סן מרקו • סן פולו • סנטה קרוצ'ה • קאנארג'ו • קסטלו |  |
| תחבורה | נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו • תחנת ונציה סנטה לוצ'יה • ואפורטו • המונורייל של ונציה • גונדולה • הרכבת הקלה של מסטרה • נמל ונציה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378133005171  CiNii: DA06052200  ISNI: 0000 0001 2097 4812  LCCN: n50074885  NKC: ko2008416991  VIAF: 140204627   WorldCat (עם VIAF): 140204627
ורה דוכס

כרוז לח"י על הוצאתה להורג של ורה דוכס (דוכסובה) עם הודאתה בכתב ידה בצ'כית
ורה דוכס (בצ'כית: Vera Dukasova;‏ 1912 – 27 במרץ 1948) הייתה אישה שהוצאה להורג בירושלים על ידי אנשי הלח"י בראשית מלחמת העצמאות.
חייה

ורה דוכס נולדה בעיר פריברם בצ'כוסלובקיה בשנת 1912. בשנת 1934 נישאה בפראג למהנדס יהודי בשם יוסף דוכס. בשנת 1938, לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצליחו ורה ויוסף דוכס לצאת מצ'כוסלובקיה שהייתה תחת שלטון הנאצים, ולהגיע לטורקיה. בשנת 1941 הם הגיעו לארץ ישראל. בני הזוג התגוררו בשכונת טלביה בירושלים, שכונתם של ערביי ירושלים העשירים בתקופה שלפני מלחמת העצמאות, וורה עבדה כמלצרית. ורה תכולת העיניים ובעלת השיער הבלונדיני נחשבה לאחת הנשים היפות בירושלים והייתה מוכרת בציבור כנוצרייה.
ביום שישי, 26 במרץ 1948, בעת שישבה עם בנה בן ה-11 בבית קפה אלנבי ברחוב קינג ג'ורג בירושלים, נכנסו אנשי לח"י והורו לוורה דוכס להתלוות אליהם לשם חקירה. אנשי הלח"י שפטו אותה במשפט שדה, בו הואשמה כי עבדה מאז 1940 בשרות הבולשת הבריטית - ה-CID, וכי מסרה ידיעות לערבים. ורה דוכס הודתה בהאשמות, ומאשימיה גזרו עליה עונש מוות.
את בנה של ורה דוכס, שלא ידע עברית, ולא הבין את המתרחש, העבירו אנשי הלח"י לתל אביב ומסרו לידי קרובי משפחה.
בהודעה אנונימית בטלפון נמסר מקום הגופה לתחנת המשטרה במחנה יהודה. הגופה נמצאה במוצאי שבת 27 במרץ במגרש ריק סמוך לבית החולים שערי צדק. בתיק שנמצא על הגופה היו דרכון צ'כי, תעודת זהות ותעודות אחרות. על צווארה היה צלב. ורה דוכס הובאה לקבורה בבית הקברות סנהדריה.
מקורות בלח"י מסרו כי ורה דוכס הודתה בחקירתה שעבדה שנים בשירות הבולשת הבריטית, וכי מסרה לבריטים ידיעות על עמדות ההגנה בטלביה ועל צורת המחסומים ומקומם ברחביה. בעקבות הריגתה של ורה דוכס פרסמו אנשי הלח"י כרוז בזו הלשון:
כדי לחזק את טענתם הפיצו אנשי הלח"י גם מסמך בשפה הצ'כית בחתימת ידה של ורה דוכס, שצורף לו תרגום לעברית, ובו הודתה, לכאורה, בכך שהייתה מרגלת בריטית, בדומה למסמך ההודאה של חיה זיידנברג שהוצאה אף היא להורג על ידי הלח"י כחודשיים קודם לכן. במסמך נכתב:
לאחר הרצח הופיע בעלה של ורה, יוסף דוכס, בפני נציגי העיתונות ומסר כי אשתו לא הייתה נוצרייה. לדבריו נולדה אשתו כיהודיה והוא הציג תעודת לידה שהוצאה על ידי ועד הקהילה של פריברם. כן מסר כי גם לשני ילדיהם של בני הזוג יש תעודות המעידות כי הם יהודים. הוא סיפר כי כל בני משפחתו ומשפחת אשתו נרצחו על ידי הנאצים. יוסף דוכס הכחיש כי אשתו הייתה מרגלת. לדבריו היא הוצאה להורג בזדון או עקב מידע שגוי שהגיע לשוביה.