חיים צבי שניאורסון
פעילותו בארץ ישראל ובחו"ל > פעילותו בארץ ישראל

בשנת 1863 התקיימה בירושלים אספה גדולה ביוזמתו בהשתתפות הראשון לציון חיים דוד חזן ונכבדים מעדות נוספות. מטרת האספה הייתה לבחון כמה אנשים מוכנים לעבור לעבודה חקלאית וכיצד לממש זאת. באספה החליטו בין היתר שיש להשיג רישיון מהשלטון לרכישת קרקעות לשם עיבודן, ושיש להקים תשתית תמיכה בת שלוש שנים לשם התחלת הפרויקט. בעקבות האספה הודיעו כמאה משפחות על רצונם לעבור לעבודת אדמה ובראשות הוועד עמדו הראשון לציון, הרב חיים צבי שניאורסון והרב משה בנבנישתי. היוזמה לא יצאה לפועל בגלל דעיכתה של ה"חברה ליישוב ארץ ישראל" בפרנקפורט עליה התבססה היוזמה וכן בשל הרעה ביחס השלטון הטורקי, דבר שבא לידי ביטוי גם בהוראתם בשנת 1864 לסגור את שני העיתונים העבריים שהיו באותה עת בארץ.
ניסיון היציאה למסע אל יהדות אתיופיה, תימן וסין
בשנת ה'תרכ"ד (1864) רצה הנוסע בנימין השני לצאת למסע אל יהדות חבש, תימן וסין כדי ללמוד על מצב היהודים שם. זאת לאחר ששמע על רדיפות של יהודים באתיופיה בשל דתם, רדיפות של יהודי תימן מסיבות מדיניות וכן האפשרות לבקר בסין שלא הייתה קודם לכן. לשם המסע חיפש תמיכה אצל ועד שליחי הקהילות בבריטניה. בלונדון אכן נוסד ועד למטרה זו אבל הוא נפטר באמצע ההכנות למסע. מותו הפתאומי כמו גם ההכנות לשליחות לארצות אלה התפרסמו בעיתונות. ר' חיים צבי שניאורסון שכבר שקל בעבר מסע אל חבש, פנה באמצעות העיתון ג'ואיש כרוניקל אל הוועד בבקשה שלא יבטלו את השליחות אלא ישלחו אותו. לאחר שציין את ניסיונו ותרומתיו בשליחויות קודמות. קלוזנר מציין ששניאורסון ראה בשליחות זו חשיבות כפולה: להביא לנידחי ישראל את דבר היישוב בציון והיהדות, ולקבל מידע אודות מצב היהודים שם וללמוד על המסורת שנשתמרה בקהילות הנידחות. שניאורסון סבר שעצם העובדה שקהילות אלו נשארו ביהדותם למרות כל מה שעברו במשך השנים מעידה על אמונתם האיתנה. למרות ההמלצות שצירף עבורו, הצעתו לקבלו לשליחות זו לא התקבלה. אולם העניין המשיך להתפרסם ולהטריד את מנהיגי הציבור בעיקר בשל רדיפות ופעולות המסיון להמרת דתם של יהודי ביתא ישראל כך שב-1867 נשלח שליח אחר מטעם חברת כי"ח.
כעיתונאי מארץ ישראל
בשנת ה'תרכ"ו (1866) סבל היישוב בכל הארץ מבצורת, ממספר מכות של ארבה וממגפת הכולרה. באותה שנה שניאורסון שכבר חזר מרומניה, החל לשמש ככתב העיתון הלונדוני לתיאור המצב בארץ. המצב בארץ הביא אותו לפרסם כי לא עת לבנות בתים ולקנות שדות אלא להושיט עזרה דחופה לרעבים ולחולים. שניאורסון ניצל במה זו גם כדי למתוח ביקורת על סדרי היישוב ובעיקר על העדה האשכנזית. ולהביע את השקפותיו כיצד ניתן וצריך לשפר את המצב. ככתב העיתון הוא סיקר גם את ביקורו השישי של משה מונטיפיורי. שניאורסון אף פנה למונטיפיורי בהצעה להקים מיזם לאגירת תבואה כך שבשעה שמחירה עולה בעת ביקושים רבים, יוכלו לספק לעניים תבואה במחיר זול ובאיכות טובה. הצעה זו הייתה דוגמה לעמדתו שמנהיגי הציבור לא נותנים את דעתם לתכנון ארוך טווח ולא נערכים כראוי לספק את צורכי העניים בהתאם. אך הצעתו לא נתקבלה. שניאורסון דייק בכתבותיו. כך למשל בתיאור אחת ממכות הארבה ציין שלא הסבה נזק כבד כפי שחששו בתחילה וזאת על אף שלטובת גיוס תרומות ליישוב, היה יותר נוח להציג מצג קשה יותר. דברים אלה כמו גם התקפותיו על שיטת החלוקה ואופן ביצועה, הביאו לכך שראשי הכוללים גרמו לפיטוריו ממשרתו ככתב העיתון והציגו אותו כלפי היישוב כאדם המזיק לציבור. מאידך המשיך שניאורסון לפרסם מכתבים מטעמו כגון הכתבה שפורסמה תחת הכותרת "קול תלונה מירושלים" בה כתב נגד חלק מראשי הכוללים בארץ אשר לטענתו מסכלים כל יוזמה אופרטיבית לעזרת היישוב ובמיוחד יוזמות לפיתוח עבודה בחקלאות. אף האשימם שהם מנצלים את היותם גבאי החלוקה כדי להשתרר ולשעבד את הציבור.
ייסוד חברת יהודה וישראל
על אף שיוזמתו להקמת מאגר תבואה לא התקבלה. החליט שניאורסון בקיץ תרכ"ו להוציא את היוזמה לפועל בעצמו. לשם כך הקים את "חברת יהודה וישראל" בעזרת הרבנים עזריאל זליג הויזדורף ונתן קורנל לשם הקמת מחסן בירושלים לאגירת חיטה ופחמים בכמויות גדולות בקיץ כשמחירם זול כדי למוכרם לעניים בחורף במחיר זול. בתחילה פנו אל "ועד כל הכוללים" שנוסד באותה שנה אך לא נענו. המשיכו ופנו בתוכנית מפורטת אל יהדות אנגליה ולא ידוע אם קיבלו תמיכה מהם. האגודה קיבלה לבסוף תמיכה משמעותית מהקונסול הפרוסי, והמחסן שהקימו החזיק מעמד זמן רב והקל על תושבי העיר ואפילו שימש תושבים מוסלמים.
בטבריה
בזמן שהותו בטבריה יזם פרויקט לאיסוף תרופות למען בית המרקחת המקומי. לצורך הפרויקט נעזר בקשריו עם יהדות אנגליה. כמו כן החל ביוזמה להקמת התיישבות חקלאית של כ-60 משפחות מטבריה שהביעו רצונם בכך. לשם כך כתב שוב לעיתון באנגליה וכן נפגש עם נכבדים יהודים משם, ואף יצא בהמשך לשליחות לאנגליה לטובת היוזמה, אך הפרויקט לא הצליח לצאת אל הפועל.