stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוזה פסיכולוגי
שיטות חדשות לעיצוב החוזה הפסיכולוגי

לאור כל זאת, השינויים בשוק העבודה, כמו גם בתפיסות ובציפיות ההדדיות בין המעסיק למועסק העלו את הצורך במציאת שיטות המתאימות לרוח התקופה בעיצוב חוזה פסיכולוגי חדש.
בשינויים  המתחוללים במציאות הארגונית של היום, הן מכורח המציאות והן יזומים, על הנהלת הארגון מוטלת האחריות להתחשב בחוזה הפסיכולוגי הקיים בינה לבין עובדיה. מהיבט הארגון עליו לעשות את כל המאמצים להפחית נזקים אישיים של העובדים שעלולים להיגרם בעקבות השינויים.
לקריאה נוספת

יצחק סמואל, המשחק הפוליטי - עוצמה והשפעה בארגונים, אוניברסיטת חיפה - זמורה-ביתן, 2002.
Baruch, y., The rise and fall of organizational commitment, Human systems management, Vol. 17, 2, 1998 ,p. 135.
Guest, David E., On meaning metaphor and the psychological contract: A response to Rousseau, Journal of Organizational Behavior, 19, 1998, pp. 673–677.
Levinson, H., Price, C. R., Munden, K. J., & Solley, C. M., Men, management and mental health, Cambridge, MA: Harvard University Press, 1962.
Smith,C. Meyer, J.P., Hrm Practices and organizational commitment: test mediation model, Canadian Journal of administratine sciences, Val 17, 4, 2000, p. 319.
Whitener, E., Do "high commitment" human resource practices affect employee Commitment: A cross-level analysis using hierarchical linear modeling, Journal of Management, 27, 2001, p. 515.
זוסמן סגלוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1884 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 בפברואר 1949 (בגיל 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 שפות היצירה:  יידיש, רוסית, פולנית 
 
זוסמן סגלוביץ'
זוסמן סגלוביץ' (ביידיש: זוסמאן סעגאלאוויטש; 26 בפברואר 1884 – 19 בפברואר 1949) היה סופר ומשורר יידי.
קורות חיים

סגלוביץ' נולד בביאליסטוק שבפולין למשפחה מרובת ילדים, ביניהם אחיו וולף הירש סגלוביץ'. משפחתו הייתה בעלת ייחוס רבני וסבו, צבי פרנקל, עבד בשירות הצאר הרוסי. התחנך בחדר ועל ידי מורים פרטיים. בשנים 1903–1905 היה חבר הבונד ונאסר בגין פעילותו. לאחר פוגרום בביאליסטוק עבר עם משפחתו בשנת 1906 ללודז'.
בשנת 1903 פרסם לראשונה שיר בשפה הרוסית בעיתון מקומי ובשנת 1904 כתב ביידיש ב"דער פריינד". בשנת 1909 הודפס לראשונה קובץ משיריו. בראשית דרכו הספרותית הוא עסק בפרסום שירה וסיפורים קצרים, בהם הרבה לעסוק בחיי המעמד הבינוני בחברה היהודית ובאופי התנהלותן של נשים.
במלחמת העולם הראשונה הוא שהה באודסה, בחצי האי קרים ובקווקז, וכן שירת שנה בצבא הצאר (1916–1917) והיה עד למהפכה הבולשביקית. לאחר מכן חי בקייב ובמוסקבה ובשנת 1919 התיישב בוורשה. במוסקבה פרסם קובץ מסיפוריו הקצרים. עם שובו לפולין ועד 1930 החלו להתפרסם כתביו בקביעות ב"היינט". העיתון סירב לפרסם כתבות אקטואליה שנכתבו על ידו והוא עבר לכתוב בעיתון "זמן". בשנים 1928–1930 כיהן כיו"ר הסניף המקומי של אגודת הסופרים והעיתונאים ביידיש. בין שתי מלחמות העולם פרסם למעלה משלושים ספרים ובהם 5 ספרי שירה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח בשנת 1939 מפולין ועד 1941 עבר מסע דרך ליטא, בולגריה, טורקיה וסוריה בדרכו לארץ ישראל. שהותו בארץ נמשכה שבע שנים ולאחר מכן הוא עבר לניו יורק, בה התפרסם ספרו על שנות חייו בתל אביב. בשנות חייו האחרונות הוא נודע כסופר שכתב על מאורעות השואה וגזר על עצמו מנהגי אבלות.
סגלוביץ' היה נשוי תקופה לקלרה סגלוביץ', שחקנית תיאטרון יידיש. לאחר שנפרדו נותר בודד וככל הנראה סבל מדיכאונות, כשהוא מתלונן על היותו בלתי מובן ועל קנאתם של סופרים אחרים בהצלחתו. בשנת 1949 נפטר משבץ ובעיתון "דבר" נכתב כי "עם מותו נסתלק אחד הסופרים המרכזיים והפוריים בספרות יידיש בפולין. הוא עידן את החיים האפורים והתסיס את בני הנוער במאוויים לעולם יותר יפה. עם מותו נהרס עוד משהו מורשה ההרוסה".
כתביו

בלויקייט, קייב: אידישער פאלקס פארלאג.
אין קאזמערזש: פאעמא, ורשה: [חמו"ל], תרע"ג.
ווען די זון פערגעהט: נייע זאמלונג ליעדער, ורשה: גיטלין, 1914.
גאלדענע פאוועס, מוסקבה: חבר, 1917.
א לעגענדע וועבט זיך, מוסקבה: לעבען, 1918.
שטילע טרוימען: ליעדער זאמלונג, ורשה: השחר, תרס"ט.
לירישע לידער, קייב: גאלדפיין, 1919.
צייטיגע טרויבען, ורשה: גיטלין.
רעגינע: פאעמע, ורשה: יידיש, 1920.
די וואנט: דראמאטישער עטיוד, ורשה: גיטלין, 1920.
פון רוסלאנד: פון דער רעוולוציע, ורשה: גיטלין, 1920.
קאפריזען: לידער, ורשה: דפוס קופערשטאך און קראמאזש, 1921.
שטעגן-וועגן: נייע נאוועלן, ורשה: גיטלין, 1921.
אסנה: ערציילונג, קאוונע-ברלין: יידיש, 1921.
די ווילדע צילקע: ראמאן, ורשה: גיטלין, 1922.
קרימער נעכט, ורשה: די צייט, 1922.
מאן: מיניאטורען, חרקוב: יידיש, 1922.
א פרוי אין קאזארמע, ורשה: יאטשקאווסקי, 1923.
ראמאנטישע יארן: 1905... עפאכא שילדערונג, ורשה: וואנדערער, 1923 / ורשה: יאטשקאווסקי, 1924.
א לעגענדע וועבט זיך, ורשה: יאטשקאווסקי, 1923.
סטרונעס, ורשה: יידיש.
אייביק איינזאם: I פון דער טרילאגיע זעליקס יארן, ורשה: יאטשקאווסקי, 1924.
דאס אנארכיסטישע מיידל: II באנד פון דער טרילאגיע זעליקם יארן, ורשה: בזשאזא, 1925.
פאעמען, ורשה: בזשאזא, 1926.
אייביק איינזאם, ורשה: בזשאזא, 1926.
איך, זי און ער: נאוועלן, ורשה: בזשאזא, 1926.
מעשיות פון דער רוסישער קאזארמע, ורשה: בזשאזא, 1926.
טאמענטען פון דער רוסישער רעוואלוציע, ורשה בזשאזא, 1926.
אונזער פרוי, ורשה: בזשאזא, 1926.
אלע ווערק, ורשה: ח' בזשאזא, 1930-1926.
קאפריזען: לידער, ורשה: בזשאזא, 1928.
לידער פון נעכטן, ורשה: בזשאזא, 1928.
רויף פון א ליולקע: נאוועלן, ורשה: בזשאזא, 1928.
סענטימענטן, ורשה: בזשאזא, 1929.
אנטאשע: און אנדערע, ורשה: בזשאזא, 1929.
די ברידער נעמזאר: ראמאן, ורשה: בזשאזא, 1929.
שמענדריקעס, ורשה: ח' בזשאזא, 1930.
א מענטש מיט א גיטארע: נאוועלן, ורשה: בזשאזא, 1930.
פרידע איז נישט מיינע: מיין פריינדס דערציילונג, ורשה, 1934.
פאר איינעם: לידער, ורשה: בזשאזא, 1935.
משכן האהבה, תל אביב: ועד להוצאת מבחר כתבי ז' סגלוביץ', תש"ג.
שם, תל אביב: ועד להוצאת מבחר כתבי ז' סגלוביץ', 1944.
א בוים פון פוילן, בואנוס איירס: [חמו"ל], 1945.
בנתיב הלהבות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תש"ו.
טלמאצקע 13, בואנוס איירס: צענטראל פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, 1946.
דארטן, פריז: צערטא, 1945.
געברענטע טריט: איינדריקן און איבערלעבונגען פון א פליטים וואנדערונג, בואנוס איירס: צענטראל פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, 1947.
לילות קרים, תל אביב דפוס מל"ן, תש"ז.
איצטער: פאעמען, ניו יורק: ציקא, 1948.
מחר יבוא בעלי: רומן, חיפה: סמדר, תשי"א.
דער לעצטער לאדזשער ראמאן, בואנוס איירס: צענטראל פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, 1951.
מיינע זיבן יאר אין תל אביב, בואנוס איירס: צענטראל פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, תשי"ב.
לידער, דערציילונגען, זכרונות, בואנוס איירס: יוסף ליפשיץ פאנד פון דער ליטעראטור געזעלשאפט ביים יווא, 1968.
הערות שוליים

↑  י. מ. נ., ז. סגלוביץ, דבר, ‏21 בפברואר 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267709905171  PLWABN: 9810628477805606  BnF: cb15615286d (data)  CiNii: DA1382909X  GND: 119267020  ISNI: 0000 0001 0948 8557  LCCN: n85195302  MusicBrainz: 02b621eb-9f03-442e-a8c3-aac081d4ef39  NLA: 35530012  NTA: 298049058  SELIBR: 90866  SUDOC: 197906265  Trove: 986271  VIAF: 2792917   WorldCat (עם VIAF): 2792917
זאב (רקטה)

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  ארטילריה רקטית 
 ארץ ייצור:  ישראל 
 
זאב היא רקטה ישראלית שפותחה בזמן מלחמת ההתשה על ידי יחידת הפיתוח והניסויים של צה"ל (יפת"ח).
הרקטה נועדה לשימוש כנגד ביצורים ובונקרים ובהתאם לכך הייתה בעלת ראש קרב גדול. הרקטה הונעה בדלק מוצק וטווחה היה קצר (קילומטרים בודדים) וגם דיוקה היה נמוך.
היסטוריה

תקופה קצרה לאחר מלחמת ששת הימים, ולאחר שכוחות צה"ל התבצרו לאורך קו תעלת סואץ, נהר הירדן, וגבול ירדן, החלו המצרים (בייעוץ צמוד של מומחים סובייטים) להפגיז את המעוזים שנבנו לאורך קו תעלת סואץ (קו בר-לב).
היוזמה לפיתוח מטעני "זאב" הייתה של קציני וחיילי יחידת יפת"ח ומפקדה, אל״מ דוד לסקוב. מייד לאחר מלחמת ששת הימים, עוד לפני פרוץ מלחמת ההתשה, החל לסקוב בפיתוח ה"זאבים".
היסטוריה > "זאב 500"

מטען חבלה מועף "זאב 500" הוא רקטה שפותחה והופעלה על ידי יחידת יפת"ח של חיל ההנדסה במהלך מלחמת ההתשה. ה"זאב" כולל גוף מטען נפיץ, מנוע רקטי 240 מ"מ, סנפירי ייצוב ומרעום הפעלה בעל שני מצבים: מצב מיידי ומצב השהייה. משקלו הכולל של המטען הוא כ-580 ק"ג, מתוכם כ-250 ק"ג חומר נפץ (חנ"מ) יצוק. השיגור לטווח של 1,000 מטר בוצע באמצעות משגר מקובע בזווית קבועה של 50 מעלות.
מטעני ה"זאב 500" נתנו מענה הולם להפגזות הארטילריה המצרית לאורך תעלת סואץ. בכל פעם שהופעלו מטעני ה"זאב" שקטה הגזרה למשך מספר ימים. מטען "זאב 500" פגע ביעילות במטרות קרקעיות בגודל של 200X200 מטרים. פגיעת המטען בקרקע בהשהיה יצרה מכתש בקוטר 12 מטר ועומק מרבי של 5 מטרים. במצב השהיה, היה המטען יעיל במיוחד נגד עמדות ובונקרים מחופרים. אפקט הפגיעה של "הזאב" היה זהה לפצצת אוויר במשקל 500 ק"ג חנ"מ.
היסטוריה > "זאב 250"

כאשר רבו פעולות חבלה של מסתננים מגבול ירדן, בחסות הלגיון הירדני, פותח "זאב 250". טווח הפעלתו של מטען זה היה 4,500 מטרים. הרקטה פותחה מכיוון שמחנות הלגיון היו במרחקים גדולים מ-1,000 מטרים ו"זאב 500" לא יכול היה להגיע אליהם. יעילותו של "זאב 250" הייתה דומה לזו של פצצת אוויר 250 ק"ג.
הפעלת "זאב 500"

במהלך מלחמת ההתשה שוגרו לעבר מטרות מצריות מאות מטעני "זאב 500". בתאריך 9 במרץ 1969 פגע 'זאב' במטה הצבא המצרי באסמאעיליה והרג את הרמטכ"ל המצרי, עבד אל-מונעים ריאד, וכמה קצינים בכירים נוספים. צה"ל השתמש ברקטות זאב גם במלחמת לבנון הראשונה.
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 דווח בחדשות הערוץ הראשון כי צה"ל עושה שימוש ברקטות 'זאב' במהלך תגובה צבאית להתקפת חזבאללה על מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון בדרום לבנון. צוין כי הוחלט על שימוש ברקטות משום שתוקפן עמד לפוג, שכן יצורן היה בתחילת שנות ה-70 במאה ה-20. ייתכן ואלו היו רקטות ה'זאב' האחרונות שהיו ברשות צה״ל.[דרוש מקור]
גלריה

מטען "זאב 500" מוכן לשיגור.
מטען "זאב 500" בשיגור
מפקדה מצרית לפני ואחרי פגיעת מטען "זאב 500".
הערות שוליים

↑  יפת"ח, רקטת זאב והרג הרמטכ"ל המצרי, באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית.
↑  ביקור במוזיאון "בית האוסף" - אשכול כבד מאוד, באתר הפורומים "פרש", 4 במאי 2002
וויקובסקי

נפת ווֹיקוֹבְסְקִי (ברוסית: Войковский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 6.61 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 70,899 תושבים (2020).
המראה הנוכחי של הנפה החל להתגבש בשנות השלושים של המאה העשרים, כאשר מאגר חימקי, מבני המגורים, המפעלים ומכוני השכלה הראשונים הרב-קומתיים הופיעו כאן. לאחר 1945 החלה בנייה רחבת היקף ובנייה תעשייתית – הופיעו שכונות חדשות. בימינו מתרחש שחזור בנייני הדיור הרעועים והשטחים העצומים של מפעלי תעשייה, נבנים מתקנים חברתיים ותרבותיים.
אתרים ראויים לציון

האקדמיה לניהול של משרד הפנים של רוסיה (רו')
פארק על שם וורובסקי (רו')
קניון מטרופוליס
התחלפות הקול

התחלפות הקול הוא תהליך המתרחש בגוף האדם בהגעתו לגיל ההתבגרות, הגורם להעמקת הקול. לפני ההתבגרות שני המינים הם בעלי גובה קולי דומה, אך במהלך גיל ההתבגרות הקול הגברי מעמיק בדרך כלל באוקטבה, בעוד הקול הנשי מעמיק בכמה טונים בלבד.
אפקט דומה הוא "שבירה קולית", במהלכו קולו של אדם עובר לפתע שלא במתכוון לטון גבוה יותר (בדרך כלל פלסט) לפרק זמן קצר. הדבר יכול להיגרם משירה או דיבור בצעקות מחוץ למנעד הקול הטבעי של האדם, מתח, עייפות, מתח רגשי או שינויים פיזיים הקשורים להתבגרות. שבירה קולית שקשורה לגיל ההתבגרות נמשכת לזמן קצר, ובדרך כלל מתרחשת בתדירות נמוכה יותר כאשר האדם מגיע לבגרות מלאה.
שינויים אנטומיים

התחלפות הקול מתחילה סביב גיל ההתבגרות, והקול מתייצב בסוף ההתבגרות המינית. הוא מתחיל להשתנות מעט לפני הופעת שיער פנים.
בהשפעת הורמוני המין, תיבת הקול והגרון גדלים בשני המינים, אך גידול זה בולט יותר אצל בנים מאשר אצל בנות וניתן להבחין בו בקלות רבה יותר. השינוי האנטומי גורם לקול להעמיק ולצנוח באוקטבות. מלבד הגרון, גם מיתרי הקול מתארכים ומתעבים באופן משמעותי.
עצמות הפנים מתחילות לצמוח גם כן. החללים בסינוסים, באף ובחלק האחורי של הגרון גדלים, ובכך יוצרים חלל הדהוד גדול יותר בראש.
היסטוריה

לשינויים ההיסטוריים בגיל הממוצע שבו מתחילה ההתבגרות המינית היו השפעות עמוקות על הלחנת מוזיקה לקולות ילדים. למלחין יוזף היידן, למשל, נותר קול כשל ילד גם כשהיה בן 17.
ילדים שקולותיהם לא התחלפו היו מבוקשים בעיקר במקהלות של הכנסייה, בהן לא הורשו לשיר נשים.
במהלך השנים יצרו מקהלות זמרי קַסְטְרָטוֹ באמצעות סירוסם. מנהג זה הגיע לשיאו במאה ה-17 וה-18. באותה תקופה היו זמרי הקסטרטו מעורבים גם במוזיקה הכנסייתית והדתית וגם במוזיקה החילונית שהפכה נפוצה יותר ופופולרית יותר עם בואה של התקופה הקלאסית.
עם השנים החלו לפחות מספר זמרי הקסטרטו, והוא צנח בחדות במהלך המאה ה-18 וה-19, עם הגעתו של עידן הנאורות, אך סירוס נערי מקהלה הוצא מחוץ לחוק באיטליה רק ב-1870. בשנת 1878 אסר האפיפיור לאו השלושה עשר על שכירת זמרי קסטרטו חדשים עבור הכנסייה.
הזמר האחרון שקיבל אישור מהאפיפיור לשיר למרות היותו זמר קסטרטו היה אלסנדרו מורסקי, שהמשיך לנהל את מקהלת הקפלה הסיסטינית עד שנת 1913.
הערות שוליים

↑  "Your child's changing voice". Kidshealth.org.
↑  "Breaking voices". BBC Science. 30 באפריל 2002. נבדק ב-7 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Voice changing". The Lowdown. נבדק ב-7 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "When will my son's voice change?". About.com.
↑  Ellis, Samantha (5 באוגוסט 2002). "All Mouth and No Trousers". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-9 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4183341-7  NKC: ph395772
ז'קייה

ז'קייה (בפורטוגזית: Jequié או Jiquié) היא עיר במדינת באהיה שבברזיל. בשל הטמפרטורות הגבוהות השוררות בה היא מכונה "עיר השמש" (A cidade do sol). העיר שוכנת על נהר הקונטס (Contas).
ז'קייה נוסדה בשנת 1897 וזכתה למעמד של עיר ב-1910. העיר מהווה מרכז כלכלי חשוב של האזור, בעיקר לשיווק התוצרת החקלאית ושל משק החי. העיר היא מקום מושבה של דיוקסיה קתולית.
וויקומב וונדררס

מועדון הכדורגל וויקומב וונדררס (באנגלית: Wycombe Wanderers Football Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר היי וויקומב, במחוז בקינגהאמשייר שבדרום-מזרח אנגליה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון "אדמס פארק", הנמצא בעיר.
המועדון, מאז הצטרף לפוטבול ליג ב-1985, התנדנד לרוב בין הליגה השלישית והרביעית באנגליה, אולם בעונת 2019/2020, לראשונה בהיסטוריה, עלה לליגה השנייה באנגליה, הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1887, בפגישת האגודה שנערכה בסטים אנג'ין פאב שבסטיישן רוד, והוא אחד הוותיקים באנגליה. בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בעיקר משחקי ידידות והתחרתה בגביעים מקומיים. ב-1895 עברה הקבוצה לשחק בלואקס פארק שהיה ביתה במשך 95 שנים, וב-1896 הצטרף המועדון לליגה הדרומית באנגליה. המועדון התנגד פעמיים להפוך להיות מועדון מקצועני תחת הפוטבול ליג, וזכה ב-2 אליפויות בליגה חובבנית שנקראה "הליגה הספרטנית", והצטרפה ל"ליגה האיסת'מיאנית" ב-1921, שהיא ליגה מקומית של לונדון רבתי. בשנת 1931 זכתה הקבוצה בגביע ה-FA לחובבים, באצטדיון ארסנל, כש-32 אלף צופים במשחק (אחד המשחקים הנצפים בתולדות המועדון), כשניצחה 0–1 את הייאס. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1947, הקפטן ואחד השחקנים החשובים בתולדות המועדון פרנק אדמס (על שמו האצטדיון כיום), שעשה 331 הופעות והבקיע 104 שערים בליגה הספרטנית, תרם למועדון את אצטדיון לואקס. בשנת 1952 מונה סיד קאן למאמן הקבוצה, וב-1956 זכה המועדון בפעם הראשונה בליגה האיסת'מיאנית, והצליחה לזכות בו בפעם השנייה עונה לאחר מכן, ובנוסף הגיעה לגמר ה-FA החובבני השני שלה, אך הפסידה. בשנת 1968 מונה בריאן לי למאמן הקבוצה והקבוצה זכתה ב-3 תוארי הליגה האיסת'מיאנית ב-4 העונות הבאות שלה, והגיעה לסיבוב השלישי של גביע ה-FA בפעם הראשונה בהיסטוריה.
בשנת 1985 הצטרפה הקבוצה לליגת Gola – שהיא ליגה לאומית חובבנית שממנה עולים לליגות המקצועניות של ה-EFL (שכיום נקראת הליגה הלאומית האנגלית). בשנת 1990 עברה הקבוצה למשכנה הנוכחי, אצטדיון אדמס פארק, ומינתה את מרטין אוניל למאמנה. בשנת 1991 זכתה הקבוצה ב-"FA Trophy" (גביע האתגר של ה-FA), ופספסה עליית ליגה בנקודה אחת. לאחר מכן זכתה שוב בגביע עונה אחת לאחר מכן, והצליחה להעפיל לפוטבול ליג השנייה (הליגה הרביעית). הישג השיא של המועדון הוא הגעה לחצי גמר גביע ה-FA בעונת 2000/2001, לאחר שניצחה את וולברהמפטון וונדררס, וימבלדון ולסטר סיטי באחת העונות הזכורות של המועדון.
בעונת 2003/2004 ירדה שוב לפוטבול ליג השלישית (הליגה החמישית). בעונת 2006/2007 הצליחה להעפיל לחצי גמר גביע הליגה האנגלית. בעונת 2008/2009 העפילה לפוטבול ליג הראשונה שהיא הליגה השלישית באנגליה, אך עונה לאחר מכן ירדה חזרה לליגה הרביעית והמשיכה להתנדנד בין הליגה השלישית והרביעית בהמשך. בעונת 2017/2018 עלתה לליגה השלישית, ובעונת 2019/2020 הצליחה להגיע להישג השיא בהיסטוריה שלה והעפילה לצ'מפיונשיפ שהיא הליגה השנייה באנגליה, לראשונה בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף על אוקספורד יונייטד באצטדיון ומבלי. בעונה שלאחר מכן שבה לפוטבול ליג הראשונה לאחר שסיימה במקום ה-22 בצ'מפיונשיפ בעונת 2020/2021.
זמלניאה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סנקט פטרבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 סוגה:  רוק מתקדם, ספייס רוק, גלאם רוק, הארד רוק, פופ רוק, רוק אנד רול, מוזיקת הגל החדש 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Sergey Skachkov Ismagilov, Andrey Rafailovich Andrey Smirnov 
 
זמלניאה (ברוסית: Земляне; בעברית: בני אדמה) היא להקת רוק סובייטית ורוסית ואחת הלהקות הבולטות של תקופת VIA במוזיקה הסובייטית, שהביאה אלמנטים של מוזיקת רוק לאסטרדה הסובייטית.
השיר הפופולרי של הלהקה "טרבה או דומה" (אנ'), על פי החלטת רוסקוסמוס בשנת 2009, קיבל מעמד ציבורי רשמי של המנון של הקוסמונאוטיקה הרוסית.
בשנת 1984, בשיא הפופולריות שלה, הלהקה נבחרה ללהקת השנה בפרסי ZD. התפוצה הכוללת של תקליטי הלהקה, שיצאו בימי ברית המועצות על ידי חברת מלודיה בלבד, הסתכמה בכ-15 מיליון עותקים.
הערות שוליים

↑  Алексей ВЕДЕРНИКОВ, Песня нашего земляка стала гимном российской космонавтики, vlg.aif.ru, ‏2010-03-31 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d2f23417-eec3-414d-a8a1-afec28b00f4c 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התחנה האקולוגית טמואיאוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1990 
 נתונים ומידות
 שטח:  8,660 הקטאר, 188 הקטאר, 8,472 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 מיקום:  ריו דה ז'ניירו 
 קואורדינטות:  23°05′02″S 44°30′50″W﻿ / ﻿23.084°S 44.514°W﻿ / -23.084; -44.514
  (למפת ריו דה ז'ניירו מוגדלת) ריו דה ז'ניירו סאו גונסלו קאמפוס דוס גויטקאזס פטרופוליס מאקאה אספיריטו סאנטו  סאו פאולו מינאס ז'ראיס האוקיינוס האטלנטיהתחנה האקולוגית טמואיאוס(למפת ריו דה ז'ניירו רגילה) ריו דה ז'ניירו סאו גונסלו קאמפוס דוס גויטקאזס פטרופוליס מאקאה אספיריטו סאנטו  סאו פאולו מינאס ז'ראיס האוקיינוס האטלנטיהתחנה האקולוגית טמואיאוס
 
התחנה האקולוגית טמואיאוס (בפורטוגזית: Estação Ecológica de Tamoios) היא תחנה אקולוגית ימית במדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל. התחנה מוגנת ברמת "la" - שמורת טבע קפדנית. המטרה של התחנה האקולוגית היא שמירה על הטבע ותמיכה במחקר מדעי. התחנה הוכרזה כאזור מוגן ב-23 בינואר 1990 ומנוהלת מאז על ידי מכון צ'יקו מנדס לשימור המגוון הביולוגי.
מיקום

התחנה נמצאת בשטח עיריית פאראטי, מדינת ריו דה ז'ניירו. התחנה ממוקמת במפרץ אילהה גרנדה, ומכילה 29 איים. הנקודה הגבוהה ביותר בה נמצאת בגטבה של 132 מטרים (433 רגל). התחנה מתפרשת על שטח המהווה 4% משטח מפרץ אילהה גרנדה. 96.64% משטח התחנה האקולוגית הוא ימי.
אקלים

המשקעים השנתיים הממוצעים בתחנה האקולוגית הם 2,500 מילימטרים מים. טווח הטמפרטורות בטמואיאוס הוא 19 עד 27 מעלות צלזיוס. המקור העיקרי למים מתוקים בשמורה הוא מפרץ ספטיבה. רכס הרים הנמצא קרוב לשטח הימי של השמורה גורם ללחות גבוהה באוויר ולאקלים לח מאוד בשטחי התחנה האקולוגית. רכס ההרים גורם גם לשיטפונות פתאומיים באזור השמורה.
אקולוגיה

השחף הדרום אמריקאי (South American tern) נודד לאיי השמורה בחודשים יוני-אוגוסט. הצמחייה באיים היא חלק מהיער האטלנטי, ומשתנה במידה ניכרת בהתאם לגודל האי, תנאי הקרקע ומידת התערבות בני האדם. הצמחייה עשירה בעצי דקל, עשבים וקקטוסים. ישנם איים הסובלים מכריתת יערות, שריפות, או דייג המשפיעים לרעה על המערכות האקולוגית.
חוזה עתידי

חוזה עתידי (Futures contract) הוא מכשיר פיננסי הנסחר בבורסה (בורסה לניירות ערך או בורסה לסחורות). החוזה העתידי הוא התחייבות לספק או לרכוש נכס כלשהו (סחורה, מטבע חוץ, נייר ערך וכו') במועד עתידי, כאשר המחיר (או שער חליפין במקרה של מטבע חוץ) נקבע מראש והתשלום מתבצע במועד מסירת הנכס או הסחורה.
השימוש בחוזה עתידי מאפשר לשני הצדדים להבטיח הוצאה או הכנסה כספית ברורה וידועה, מבלי להתחשב בגורמים החיצוניים, ובכך לצמצם את הסיכון הכרוך בכל מסחר. צמצום הסיכון גורר במקביל את צמצום הסיכוי לרווח.
בחוזה עתידי קיים סיכון כי אחד הצדדים לא יעמוד בהתחייבויותיו בזמן בו הוא אמור לצאת לפועל, לדוגמה, אם המחיר שהוא התחייב לשלם גבוה משמעותית מהשווי הנוכחי של הסחורה. לכן, במועד קניית או מכירת החוזה העתידי, סוחר הפועל מול גוף פיננסי נדרש להפקיד ביטחון כספי, הנקרא "מרג'ין" (Margin), ביטחון כספי זה, לרוב, מתעדכן תוך מהלך חיי החוזה, בהתאם למחיר ותנודתיות צפויה בנכס הבסיס (Mark to Market). מצב בו סוחר נדרש להגדיל את ה"מרג'ין" נקרא "Margin Call", ואם הסוחר לא נענה לקריאה, הגוף הפיננסי, לרוב, יהיה רשאי לסגור את הפוזיציה בעצמו. כאשר גופים פיננסיים שווי-משקל, בגודל וסיכון דומים, כמו בנק מול בנק, מתקשרים ביניהם בחוזה עתידי, גידור הסיכונים ההדדי מורכב יותר וסימטרי יותר ואינו חד-צדדי כפי שהוא ביחס לסוחר, שהוא קטן ביחס לבנק. עם זאת, בנקים לרוב נדרשים להפקיד "מרג'ין" (Margin) כאשר הם פועלים מול מסלקת נגזרים, הסולקת סיכוני צד נגדי באופן מרוכז, כדוגמת מסלקת מעו"ף.
פיתוח של החוזה העתידי הוא האופציה, שהיא חוזה עתידי, המאפשר לצד הרוכש את האופציה לוותר על ההתחייבות לרכוש את נכס הבסיס – תמורת ויתור על הפרמיה, שהיא המחיר ששולם כדי לרכוש את האופציה. באופציה, סוחרים נדרשים להפקיד "מרג'ין" (Margin) אם כותבים אופציה, קרי, עומדים בפני הפסד פוטנציאלי, אך אין צורך בהפקדה שכזו בקניה שכן חשיפת הסוחר מוגבלת לפרמיית האופציה המשולמת. לרוב, ה"מרג'ין" מתעדכן בהתאם למחיר ותנודתיות נכס הבסיס במנגנון Mark to Market.
גם בחוזה עתידי ישנה פרמיה שהיא מעין מקדמה (לרוב 10% מנכס הבסיס) – אך בחוזה עתידי האפשרות לבטל את החוזה קיימת לרוב רק בחוזים עתידיים אקזוטיים שבהם ישנם פרטים ייחודיים מאוד, שהופכים אותם למורכבים ולמותאמים לשני הצדדים בלבד, ובכך לבלתי סחירים לחלוטין.
הופעה ראשונה של חוזה עתידי

העדות המוקדמת ביותר שיש בידינו לחוזה אופציה מופיעה בכתביו של אריסטו, אשר מספרים על הפילוסוף היווני תלס, הוגה דעות עני ממילטוס שביוון העתיקה. הוא פיתח שיטה לחיזוי הצלחתו של מסיק הזיתים בסתיו הקרוב. מלא ביטחון בתחזית זו, הגיע תלס לסיכום עם בעלי בתי הבד המקומיים בדבר זכות לשימוש בלעדי בבתי הבד שלהם בתקופת המסיק. מאחר שבחורף לא היה ידוע מה יהיו תוצאות המסיק, שמחו בעלי הבד לקבל כבר בחורף סכום כסף השווה לרווחים ממסיק בינוני. לכן, היו מוכנים לתת לתלס התחייבות לזכות שימוש בלעדית בבתי הבד במחיר הוגן. משהגיע הסתיו, נסתבר כי תחזיתו של תלס התגשמה ויבול הזיתים היה רב במיוחד באותה שנה. תלס התעשר במהירות בזכות החוזה אותו חתם עם בעלי בתי הבד כבר בחורף.
יש הטוענים כי האופציה המוקדמת ביותר הידועה לנו מופיעה בתנ"ך. בסיפור המופיע בספר בראשית, פרק כ"ט, בו מתואר החוזה שכרת יעקב עם לבן הארמי, לפיו התחייב לעבוד שבע שנים תמורת הזכות להינשא עם רחל. לגרסתם של אלו, יעקב רכש מלבן הארמי אופציה לנישואין עם רחל, אשר עלתה לו בשבע שנות עבודה. גישה אחרת טוענת כי החוזה היה Forward דווקא, כיוון שיעקב היה מחויב להינשא לרחל בתום שבע שנות העבודה.
כמו כן, דיני החוזים העתידיים נידונים בתלמוד הבבלי בעיקר בהקשר של מה מותר ומה אסור במסגרתם בשל איסור ריבית וביטול עסקה בשל איסור מי שפרע:
רבה ורב יוסף דאמרי תרוייהו דהאי מאן דיהיב זוזי אתרעא חריפא צריך לאתחזויי לבי דרי למאי אי למקנא הא לא קני אי לקבולי עליה מי שפרע כי לא מיתחזי נמי מקבל עליה מי שפרע הלעולם לקבולי עליה מי שפרע ומאן דיהיב זוזי אתרעא [חריפא] לבי תרי תלתא יהיב אי מיתחזי ליה סמכא דעתיה ואי לא אמר ליה אמינא דאשכחת פירי דשפירי מדידי ושקלת אמר רב אשי השתא דאמרת משום מסמך דעתא ואפילו אשכחיה בשוקא וא"ל סמכא דעתיה:
.
ביאור: סוחר שמשלם לספק על סחורה שיקבל בעתיד לפי שערה היום - חייב להיות נוכח בבית הספק ביום קבלת הסחורה או לפחות להצהיר בפניו שהוא מעוניין לממש את העסקה, אחרת הספק יכול לחזור מהעסקה. הסיבה היא שהסוחר משלם פרמיה כזאת למספר גדול של ספקים ולבסוף לוקח את הסחורה ממי שמצא אצלו את התוצרת הטובה ביותר, ולכן כל שאר הספקים יכולים להסיק שהוא לא יבוא לממש אצלם.
שני הסוגים הנפוצים בחוזים עתידיים

חוזים מסוג פיוצ'ר (Futures) שהם חוזים סטנדרטיים – הנצמדים להגדרה המקורית של החוזה העתידי – ואין בהם סעיפים ותנאים ההופכים את החוזה העתידי למורכב. עקב פשטותם הרבה נסחרים חוזים אלה בעיקר בבורסות השונות, בין שני צדדים שאינם מכירים זה את זה, בדומה לסחר בניירות ערך. חוזים מסוג Futures קיימים בנכסים פיננסים, כגון: מדדי מניות, איגרות חוב, מטבעות חוץ וסחורות. בהסכמים מסוג זה, חייבים שני הצדדים להפקיד ביטחונות (Margin) ובסוף כל יום מסחר נזקפים רווחים והפסדים לזכות כל לקוח או לחובתו (Mark to Market).
חוזים מסוג פורוורד (Forward contracts) הם חוזים ייחודיים, הנסחרים בין צדדים המכירים זה את זה (בדרך כלל בין לקוח לבנק). חוזה הפורוורד מבטיח לרוכש מחיר לנכס בזמן עתידי, כך שביום פירעון החוזה תבוצע העברה של הנכס מהמוכר לקונה במחיר שסוכם. עיקר חוזי הפורוורד בישראל נעשים בעיקר בחדרי העסקות של הבנקים, כנגד חשיפת שערי מט"ח של מטבעות זרים מול השקל.
המסחר בחוזים עתידים

באופן מסורתי אוכלוסיית המשתמשים בחוזים עתידיים מתחלקת לשתי קבוצות מרכזיות:
מגדרים (מלשון גידור) או מנטרלי הסיכונים (hedgers): הרצון שלהם הוא להגן על ההשקעות מפני התנודות בשוק.
הספקולנטים: (Speculators): הרצון שלהם הוא להפיק רווח על ידי חיזוי נכון של התנהגות השוק, כאשר אין להם שום עניין בנכס אותו מכיל הנייר שבו הם סוחרים.
בנוסף לשניים המרכזיים, קיימים גם ארביטרז'רס (Arbitrageurs) (מלשון ארביטראז') – משתתפים בשווקים הפיננסים המרויחים מאסטרטגיות ללא נטילת סיכון וללא השקעה.
מסחר בחוזים עתידיים נעשה בעשרות בורסות בעולם. עם המרכזיות שבהן נמנות: CME בשיקגו, Euronext באירופה, LIFFE בלונדון, TOCOM ביפן. המסחר בחוזים מתנהל כיום באופן אלקטרוני ומרכז מאות רבות של מוצרים, החל בסחורות, דרך מדדים וריביות, וכלה במטבעות.
בישראל מתנהל מסחר בחוזים עתידיים בשוק המעו"ף, כחלק מהבורסה לניירות ערך בתל אביב. עם זאת, למסחר בחוזים עתידיים בתל אביב מחזור קטן, שכן הסוחרים נוהגים להשתמש בעיקר בחוזים עתידיים סינתטיים, על ידי קניית אופציות קול (CALL) ומכירת פוט (PUT) לאותו הסטרייק אשר יוצרים שיווי (Put-Call Parity), שהוא חוזה סינתטי השקול לחוזה עתידי.
ראו גם

חוק החוזים העתידיים על בצל
יום חמישי של מתכת הכסף