stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטומט תאי
הקדמה ורקע היסטורי

המצאת המחשב המודרני, באמצע המאה ה-20 אפשרה ביצוע סימולציות המדמות תופעות טבע שונות, בפיזיקה, בכימיה ולמעשה לכל רוחב מדעי הטבע. בבנייה של סימולציות, הדגש נמצא לרוב על בנייה של סימולציה הקרובה ככל הניתן למציאות, כך שניתן בעזרתה לקבל תוצאות כמותיות.  על שאלות כמותיות רבות ניתן לקבל תשובות טובות בעזרת סימולציות, כגון "האם ירד גשם מחר?", "איפה בדיוק יימצא כדור-הארץ בעוד 10 שנים?" וכדומה. לעומת זאת ישנה גישה הפוכה השואלת: מה המודל הפשוט ביותר שיכול לשחזר התנהגויות הנראות בטבע? במודלים אלו הדגש הוא על שחזור של התנהגויות איכותיות, ולא כמותיות, והרעיון הוא לגלות בעזרתם מהם הגורמים החשובים ביותר המאפשרים את ההתנהגויות הנצפות בטבע. מודלים כאלו נמצאו שימושיים למגוון רחב של תחומים כגון חקר תופעות המדבור, חקר מערכות אבולוציוניות ועוד. מחקרים אלו גם העלו את השאלה הבסיסית של איך מתנהגים האוטומטים התאיים הפשוטים ביותר (מבלי לקשר אותם למערכות הקיימות בטבע).
המצאת האוטומט התאי הראשון מיוחסת למתמטיקאים ג'ון פון נוימן וסטניסלב אולם. פון נוימן, אחד המתמטיקאים החשובים של המאה הידוע בעיקר בזכות יצירת תורת המשחקים, ניסה  בשנות ה-40 של המאה ה-20 לבנות רובוטים המסוגלים לשכפל את עצמם. כאשר נתקל בקשיים רבים בפיתוח רעיון זה, הציע לו סטניסלב אולם להשתמש למטרה זו במודל מתמטי אבסטרקטי, של לוח משבצות, בדומה למאמצים שעשה אולם בחקר גדילה של גבישים. פון נוימן אכן הצליח לבנות אוטומט תאי, שבו כל משבצת יכולה להימצא באחד מ-29 מצבים. באוטומט שיצר קיים יצור שעם הזמן יוצר אין סוף עותקים של עצמו.
המדען הראשון להפעיל סימולציה של אוטומט תאי על מחשב היה המתמטיקאי הנורווגי נילס אלס בריצ'לי ( Nils Aall Barricelli) בריצ'לי הוזמן על ידי פון נוימן בשנת 1953 לפרינסטון על מנת לעבוד על מחשב האניאק (אחד המחשבים הראשונים שנבנו, נבנה על ידי פון נוימן כחלק מפרויקט הגרעין האמריקאי במלחמת העולם השנייה).  בריצ'לי הריץ תוכנות מחשב המפתחות מצבים פשוטים בחיפוש אחר 'חיים מלאכותיים'.
בשנת 1970 המציא המתמטיקאי ג'ון קונויי את האוטומט התאי המפורסם ביותר, לו קרא משחק החיים. משחק החיים זכה לפופולריות רבה מאוד בקרב מתמטיקאים, מתכנתים וחובבי שעשועי מתמטיקה, במידה רבה בזכות סדרת מאמרים מאת מרטין גרדנר אודותם, שפורסמה בירחון Scientific American. בין השאר התגלו באוטומט זה צורות המראות התנהגויות מורכבות ומעניינות (כפי שיודגם בפיסקה הבאה), התגלה שהאוטומט שקול למכונת טיורינג, כלומר כל חישוב שניתן לבצע על מחשב כלשהו ניתן לביצוע בעזרת משחק החיים, ובנוסף הועלו השערות בקשר לשאלה האם אכן ניתן לייצר חיים, והאם ניתן לייצר יצורים חושבים בעזרת המשחק.
דחיפה נוספת לאוטומטים תאיים באה בזכות עבודותיו של סטיבן וולפרם. וולפרם פרסם בתחילת שנות ה-80 סדרה של מאמרים שבה הוא חקר אוטומטים תאיים חד-ממדיים, והראה שלמרות פשטותם הם מראים התנהגויות מורכבות. על מנת לחקור אוטומטים אלו הוא פיתח את תוכנת המחשב Mathematica שזכתה להצלחה מסחרית רבה. ההצלחה המסחרית של התוכנה ביססה אותו כלכלית וניתקה אותו מהצורך לנהל חיים אקדמיים רגילים. מסיבה זו לא פרסם באופן סדיר את תוצאות מחקריו הנמשכים אודות אוטומטים תאיים, אלא אגר אותן ולבסוף פרסם אותן כמקשה אחת בספרו: "A new kind of science".
דחיפה נוספת וחשובה לאוטומטים תאיים באה בדמות הצעה לפירוש דטרמיניסטי של תורת הקוונטים באמצעות אוטומטים תאיים של  זוכה פרס נובל בפיזיקה Gerard 't Hooft שפרסם שורת מאמרים בנושא שהתפתחו לאינטרפטציה חדשה לתורת הקוונטים
משחק החיים של קונויי

אוטומט זה מתקיים על לוח משבצות דו־ממדי, כאשר לכל משבצת שני מצבים: שחור (תא חי) או לבן (תא מת). משבצת שחורה תישאר שחורה בדור הבא אם יש לה שניים או שלושה שכנים שחורים (אחרת היא 'תמות' - ממחנק, כאשר יש לה יותר מדי שכנים, או מ'בדידות', כאשר יש לה מעט מדי שכנים), ומשבצת לבנה תהפוך לשחורה אם יש לה בדיוק 3 שכנים שחורים. לתא יש עד 8 שכנים (סביבת מור).
משחק החיים מכיל בתוכו סוגים שונים של יצורים והתנהגויות:
מקרים שבהם כל התאים מתים לאחר זמן מה,
מצבים נייחים – מצבים שבהם לא קורה דבר, למשל מצב של ריבוע בגודל 2X2 שכל ארבע משבצותיו שחורות.
מצבים שמבצעים תנועה מחזורית. כך לדוגמה אם נתחיל במצב המורכב משורה של 3 משבצות שחורות, בתור הבא נקבל טור אנכי של 3 משבצות שחורות, ותור לאחר מכן נקבל חזרה 3 משבצות שחורות בשורה.
אחד היצורים המעניינים ביותר במשחק הוא ה'גלשן' הנראה באיור.  הגלשן מבצע תנועה מחזורית, אבל גם מתקדם תוך כדי תנועה.
משחק החיים הוצג לראשונה לקהל הרחב בטור של מרטין גרדנר בירחון "Scientific American". אחד האתגרים שהועלו במאמרים אלו היא השאלה האם ניתן לחשוב על מצב שבו התאים השחורים ילכו ויתרבו לעד? תשובה חיובית לשאלה הזאת נמצאה עם גילוי 'אקדח הגלשנים' הנראה באנימציה השנייה. בצורה זאת ישנה צורה המבצעת תנועה מחזורית אשר במהלכה היא משחררת גלשן ההולך ומתרחק ממנה.
אוטומטים חד-ממדיים

גם אוטומטים פשוטים מ"משחק החיים" מאפשרים התנהגות מורכבת ולא צפויה. דוגמה לכך הם אוטומטים חד-ממדיים. באוטומטים אלו מתחילים בשורה של משבצות, וכל משבצת מתפתחת בהתאם למצב שלה ושל שתי המשבצות הסמוכות אליה. את ההתפתחות של האוטומטים האלו בזמן ניתן לראות בעזרת תמונה דו-ממדית שבה כאשר יורדים שורה, זה שקול להתפתחות של צעד אחד בזמן.
דוגמה אחת לכלל כזה היא שמשבצת תהיה שחורה בדור הבא בתנאי שהיא או המשבצת שלימינה (אך לא שתיהן גם יחד) שחורות. היא תהיה לבנה אם היא והמשבצת שלימינה הן באותו צבע (לבן או שחור).  אם מתחילים אוטומט זה במצב של שורה שבה רק המשבצת האמצעית שחורה, אזי האוטומט מייצר את הפרקטל הקרוי משולש שרפינסקי.
בספר "A new kind of science" סטיבן וולפרם מראה שאפילו אוטומטים חד-ממדיים פשוטים מאוד יכולים ליצור התנהגויות מסובכות. וולפרם מחלק את האוטומטים ומסווגם למספר קבוצות:
ישנם אוטומטים אשר יוצרים התנהגות פשוטה: כאלו שעבורם כל המשבצות הופכות מיד לשחורות או לבנות, או אוטומטים שבהם התאים מבצעים התנהגות מחזורית פשוטה. דוגמה לאוטומטים כאלו הוא אוטומט שבו כל משבצת לא משנה מצבה תהפוך לבנה בתור הבא, או אוטומט שבו משבצת לבנה הופכת לשחורה, ומשבצת שחורה הופכת ללבנה.
אוטומטים פרקטליים – אוטומטים אלו כמו בדוגמה של משולש שרפינסקי, יוצרים תבניות החוזרות על עצמן בגדלים שונים.
אוטומטים אקראיים – אוטומטים אלו, אף אם מתחילים אותם מתבנית התחלתית פשוטה, יוצרים התנהגות מורכבת שנראית אקראית לחלוטין.
אוטומטים סמי-אקראיים – באוטומטים אלו נוצרים שילוב של אזורים אקראיים ואזורים פרקטליים.
ראו גם

הנמלה של לנגטון
טיורמיט
הערות שוליים

↑  Matthew Cook, Universality in Elementary Cellular Automata, Complex Systems 15, 2004, pp. 1–40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284821605171  BnF: cb12144918z (data)  GND: 4190671-8  LCCN: sh85021692  NKC: ph119038 
אוטומט תאי גולש, מתוך משחק החיים
אקדח הגלשנים במשחק החיים של קונויי
ייצוג אוטומט אקראי, הידוע בתור חוק 30, לאחר 250 איטרציות
ייצוג אוטומט סמי-אקראי, הידוע בתור חוק 110, לאחר 1000 איטרציות. חוק 110 הוא שלם טיורינג
אטיקה

ערך זה עוסק באזור היסטורי ומחוז ביוון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אָטִיקָה (ביוונית: Αττική, ביוונית מודרנית נהגה "אטיקי", Attikí) הוא חבל ארץ עתיק ביוון, וכיום גם שמו של אחד מ-13 המחוזות של יוון שבתחומו נמצאת בירת יוון, אתונה.
גאוגרפיה

המחוז ממוקם בדרום־מזרח יוון היבשתית, ממש בקצה של חצי אי הנושא גם הוא את השם אטיקה. מלבד השטח שבקצה חצי האי, נכלל בתחומו של המחוז גם החלק המזרחי של מצר קורינתוס, האיים בתוך המפרץ הסרוני, אזור טריבזון שבפלופונסוס והאיים קיתירה ואנטיקיתרה שממוקמים מדרום לפלופונסוס.
גבולותיו המנהלתיים של המחוז הם: מחוז מרכז יוון בצפון וצפון מערב, מחוז דרום הים האגאי במזרח ובדרום מזרח, ומחוז הפלופונסוס במערב.
המחוז מתחלק לשמונה יחידות מנהלתיות: מרכז אתונה (אנ'), צפון אתונה (אנ'), מערב אתונה (אנ'), דרום אתונה (אנ'), פיראוס (אנ'), מזרח אטיקה (אנ'), מערב אטיקה (אנ') ומחוז משנה האיים (אנ').
שטח אטיקה מגיע ל-3,808 קמ"ר, וגודל אוכלוסייתו ל-3,828,434 נפש (נכון ל-2011), מה שהופך אותו למחוז המאוכלס ביותר ביוון. 95% מהאוכלוסייה גרה באזור המטרופולין של אתונה.
ראו גם

לוח השנה האטי
אוניברסיטת בואזיצ'י

| --- | --- |

 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1863–הווה (כ־161 שנים) 
 מייסדים:  Cyrus Hamlin, Christopher Rheinlander Robert 
 סטודנטים
 :  3,998 (נכון ל־אפריל 1984) 
 מיקום
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 קואורדינטות:  41°05′01″N 29°03′02″E﻿ / ﻿41.083555555556°N 29.050597222222°E﻿ / 41.083555555556; 29.050597222222
 bogazici.edu.tr
  (למפת איסטנבול מוגדלת) אוניברסיטת בואזיצ'י(למפת איסטנבול רגילה) אוניברסיטת בואזיצ'י
 
אוניברסיטת בּוֹאַזִיצִ'י (בטורקית: Boğaziçi Üniversitesi; אוניברסיטת הבוספורוס) נמצאת בצד האירופאי של הבוספורוס באיסטנבול. יש בה ארבע פקולטות ושתי מכללות.
היסטוריה

האוניברסיטה, שנוסדה בשנת 1863, היא האוניברסיטה האמריקאית הראשונה שהוקמה מחוץ לארצות הברית, עם קשר חזק לאקדמיה האמריקאית, דרך "מכללת רוברט".
האוניברסיטה מדורגת בקביעות הראשונה בטורקיה, ועקב כך היא מושכת סטודנטים מצטיינים. שפת ההוראה בה היא אנגלית (ולא טורקית).
היא היחידה בטורקיה שמדורגת בין "200 האוניברסיטאות הראשונות בעולם" במדד האוניברסיטאות של טיימס (לשנים 2013–2014). האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט.
אוגוסטו בואל

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1931 ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 פטירה:  2 במאי 2009 (בגיל 78) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו 
 בן או בת זוג:  מריה בתניה 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2005)  פרס הנסיך קלאוס  מלגת גוגנהיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוגוסטו בואל
אוגוסטו בואל (בפורטוגזית: Augusto Boal;‏ 16 במרץ 1931 - 2 במאי 2009) היה במאי, מחזאי ותאורטיקן ברזילאי תחום התיאטרון. אבי "תיאטרון המדוכאים", "תיאטרון הפורום" ו"התיאטרון הבלתי נראה". נחשב לאחת הדמויות הבולטות ביותר ב"תיאטרון הפוליטי" בעולם, ובפרט בברזיל ובפריז.
החל את לימודיו בתחום הכימיה, והגיע עד דוקטורט. במקביל הקים את "תיאטרון ארנה" (Arena) בסאן פאולו בשנת 1956, והוא רק בן 25. בתיאטרון ארנה היה המנהל האמנותי והבמאי.
המהפכן

בואל, יליד ריו דה ז'ניירו, ביים מחזות קלאסיים עד 1964, אך במקביל הקים למעשה תיאטרון עממי, תיאטרון רחוב ותיאטרון מהפכני. הקמת המשטר הצבאי בברזיל ב 1964 ואכזריותו שבאה לידי ביטוי גם בשנת 1968 הביאו לסיום פעילותו של התיאטרון החברתי-פוליטי, "המסכן את החברה ומהפכני מדי" לדעת המשטר החדש. הוא נעצר על ידי המשטר הצבאי, והצליח לברוח מהכלא ולזכות במקלט מדיני בארגנטינה ובפריז. בהן המשיך בפעילותו האמנותית.
בואל פרסם את ספרו הראשון בשנת 1971 בנושא הדיכוי בכלא. ולאחר מכן את ספרו השני ב 1973 "תיאטרון המדוכאים" שהפך להיות מושג, מותג וסוגה בתיאטרון. שיצא לאור, מאוחר יותר, בתרגומים לשפות שונות.
הוא המשיך לעבוד באמריקה הלטינית בשנות ה-70 עם תאטרונו המחנך, ושיתף קהל רב, ולא הפסיק לכתוב את תפיסותיו לתיאטרון המעשי והמהפכני. לעיתים יונק תורתו מברכט לעיתים תוקף אותו. אין לבואל מורה דרך. הוא המורה דרך לאחרים הבאים ללמוד בסדנאותיו. בשנת 1981 ארגן את הפסטיבל הבינלאומי הראשון עבור "תיאטרון המדוכאים" בפריז. החל מאותה שנה שיטת עבודתו מבוקשות מאוד באירופה, ויש לו תלמידים רבים.
אירופה

בסוף שנות ה-70 ועד מותו, הופיע במדינות שונות בעולם, באירופה ובמיוחד בפריז. תאטרונו זכה להדים רבים, ותועד לא רק בספריו המרתקים והמהפכניים, אלא גם בתיאטרונו עצמו. אריאן מנושקין העריכה מאוד את פעילותו ואפשרה לו להופיע בתיאטרונה תיאטרון השמש בקרטאושרי דה ואן סאן, בפרברי מזרח פריז. בואל היה מבוקש מאוד וקהל צופים רב התקהל סביבו במשך שני עשורים לפחות. עיקר משימתו הייתה לשחרר את האדם מכבלי החברה ומכבלי עצמו.
התיאטרון הבלתי נראה

המרתק ביותר הוא התיאטרון "הבלתי-נראה" שלו. לדוגמה: שחקנים מתכנסים בסופרמרקט, ומתנהגים כמו כולם, על מנת שאיש לא יבחין בהם. זוג אחד מבין השחקנים מבליט התנהגות מוזרה, לאישה יש רצועה בידה, ו"בעלה" הולך לצידה כאשר צווארו לכוד ברצועה. הם מתהלכים בחנות ויתר השחקנים מתחילים לעורר מהומה סביבם, על מנת לעורר דיונים אין-סופיים, בנושא. תיאטרון בהתערבות קהל מאסיבית ביותר.
הג'וקר

בואל בנה בעצמו את מערך התיאטרון שלו, ובאחת משיטותיו השתמש בדמות הג'וקר. לעיתים שיחק בעצמו את הדמות, בתיאטרונה של מנושקין. הג'וקר הוא שחקן שיכול לשחק את אחד התפקידים בהצגה, אך בעיקרון איננו לוקח חלק במערך הדמויות של ההצגה. בדרך כלל איננו מתערב בדמויות ובבנייתן, אלא רק בתקופת החזרות. תפקידו הוא להסיר את כל המרכיבים המאגיים שהיו קיימים עד בואל, לכאורה. לכן הוא שובר מסגרות. הוא יכול להפריע לסצנות, להיכנס אליהן, לתקשר עם הקהל, לראיין אנשים או דמויות, לעורר דיון, להעיר הערות, ולעשות כל מה שיהפוך את ההצגה לנגישה ורלוונטית מבחינה חינוכית ופוליטית, עבור קהילה מקומית, או סתם קהל מזדמן. הג'וקר הוא גם מנחה תרגילי תיאטרון, המאפשרים חימום קהל לפני ההצגות. הג'וקר מפסיק את ההצגה בקריאה: "עצור זו מאגיה", ומבקש מאנשים מן הקהל לעלות על הבמה ולשחק או להחליף שחקן, כדי להוכיח משהו, אמירה או עוצמה רגשית וכו'. אוריאל זוהר כתב מאמרים בכתב העת במה ובעיתון על המשמר בשנת 1981 על אוגוסטו בואל ובעצם היה הראשון שפרסם את שמו בישראל. בשני המאמרים הוא מתאר בפירוט רב, שתיים מהצגותיו של בואל בהן השתתף, כצופה פעיל ומנתח את ספריו.
לקריאה נוספת

אוריאל זוהר, עצור זו מאגיה, ב"חותם" מוסף על המשמר, מס. 103, עמ' 14-16, תל אביב (1981).
חן אלון, תיאטרון מדוכאים מקוטב: המקרה הישראלי-פלסטיני, אוניברסיטת תל אביב (2013).
הערות שוליים

↑  אוריאל זוהר, התיאטרון הקולקטיבי של אוגוסטו בואל, במה, רבעון לתיאטרון גיליון 144, עמ' 69-83, האוניברסיטה העברית (1997).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279108105171  PLWABN: 9810671015705606  BNE: XX1187842  BnF: cb11892467d (data)  GND: 118512145  ISNI: 0000 0001 2139 2750  LCCN: n80145210  NKC: ola2002153386  NLG: 94758  NLK: KAC201862877  NTA: 069244235  SELIBR: 247523  SUDOC: 026733994  Trove: 794009  VIAF: 73831435   WorldCat (עם VIAF): 73831435
אורי גיל

ערך זה עוסק במפקד שייטת 13. אם התכוונתם לטייס קרב, ראו .
| --- | --- |
מפקד שייטת 13 אל"ם אורי גיל 1986
מפקד שייטת 13 אל"ם אורי גיל 1986
 לידה:  23 במרץ 1951
 פטירה:  27 ביולי 1987 (בגיל 36)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד שייטת 13
 פעולות ומבצעים
    מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה   המערכה ברצועת הביטחון
 
אורי גיל (טאיץ) (23 במרץ 1951 - 27 ביולי 1987) היה מפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה

אורי גיל (טאיץ) נולד בשנת 1951 במושב ביתן אהרון ללאה ויעקב טאיץ. למד בבית הספר לקציני ים עכו וסיים אותו במגמת מכונאות ימית. במשך כשנה, עד לגיוסו לצה"ל, הפליג בצי הסוחר.
באפריל 1970 התגייס לשייטת 13 והוכשר כלוחם. בפברואר 1973 השתתף במבצע ברדס 54–55 בעומק לבנון כחלק מכוח גאולה 3 שפשט על משרד ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. השתחרר מצה"ל בתום שירות החובה ועבד בסיני. חזר לשירות קבע ועבר קורס חובלים.
במבצע ליטני פיקד על כוח שביצע מארב באזור מחנה הפליטים ראשדייה.
בלילה של 15–16 בינואר 1979 פיקד, בדרגת סרן, על כוח של 15 לוחמים במבצע "פראות" - פשיטה על יעד מחבלים בחוף לבנון, כקילומטר וחצי מדרום לראס אל-עין. מבנה המחבלים פוצץ, אך המחבלים נטשו את היעד קודם לכן. עבר לפקד על הסטי"ל אח"י חרב. בליל 14–15 באוגוסט 1980 פיקד על כוח של 23 לוחמים במבצע "ארבע אימהות" שנערך מצפון לצידון. הכוח השמיד ג'יפ נושא מקלע כבד, הרג שני מחבלים ופצע שלושה-חמישה מחבלים. בליל 30–31 במרץ השתתף במבצע "כהן קדוש" למיקוש מצפון לצור. במלחמת לבנון פיקד, בדרגת סא"ל, על מארב שהוצב מצפון לאזור שבו הונחתו כוחות צה"ל מהים.
בנובמבר 1986 מונה למפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה. ב-27 ביולי 1987 פיקד מלב ים על מבצע חצב עדין, מארב לרכבי מחבלים בפאתי צידון.
יום לאחר המבצע לקה בהתקף לב ונפטר. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בנתניה. השאיר אישה ושתי בנות.
היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה.
לקריאה נוספת

זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, חלק ב' (ראו אזכורים במפתח השמות)
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, ההפלגה החשאית, הפשיטה המסוכנת והטעות הקריטית: המבצע שעיצב את שייטת 13, באתר וואלה, 15 ביולי 2022;
אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמוד 247.
↑  אורי גיל באתר GRAVEZ
אטימולוגיה עממית

גיזרון עממי או אטימולוגיה עממית היא תפישה שגויה, פשטנית או לא-מדויקת של מקורה של מילה בתודעת הדוברים בציבור הרחב. בניגוד לאטימולוגיה מדעית, המחפשת אחר התפתחותה של מילה על פי קריטריונים היסטוריים וסמנטיים, האטימולוגיה העממית מתבססת בדרך כלל על קרבה בצורה או בהגייה למילה אחרת.
אטימולוגיה עממית עשויה לעיתים לשנות את משמעותה של מילה. כך למשל הפועל העברי "הציע", שמשמעותו "ערך, שיטח, פרש", קיבל את המשמעות של "נתן עצה", בגלל הקרבה בין השורשים יצ"ע ויע"ץ. המילה המקראית "מנזר" מציינת היום את מושבם של הנזירים, אף על פי שבמקורה המקראי אין לה כל קשר לכך, שכן הוא כינוי לפקיד גבוה בבבל (”מִנְּזָרַיִךְ כָּאַרְבֶּה וְטַפְסְרַיִךְ כְּגֹב גּוֹבָי” (נחום, ג', י"ז)). גם צורתה של המילה עשויה להשתנות: לדוגמה, דוברי עברית המפרקים את הביטויים "אי-רגולרי" (במקור irregular) או "אי-לגאלי" (illegal) כאילו מדובר בתחילית העברית "אי-" המציינת שלילה, בעוד שלמעשה מדובר בהידמות של התחילית הלטינית "im-‎". בביטוי "הנץ החמה", צורת המקור "הנץ" נתפסה כהרכבה של ה"א הידיעה למילה "נץ", וכך נוצרה הצורה "נץ החמה". אותה תופעה קיימת לגבי הביטוי "יום הנף".
תופעה הקרובה לאטימולוגיה עממית היא תופעת המילים התאומות, שבה זוגות של מילים שמשמעותן קרובה וגם צורתן דומה מתחלפות זו בזו. זוגות כאלה בעברית הם למשל טפל-תפל, עפר-אפר, חרת-חרט, נתש-נטש, תעיה-טעיה ועוד.
במקרא ובמקורות קדומים אחרים משמשת לעיתים אטימולוגיה עממית לצורך מדרשי שם (שמות המעידים על בעליהם). כך למשל השם המצרי "משה" נדרש בספר שמות: ”ותקרא שמו משה, כי מן המים משיתִהו” (ב, י), בעוד חז"ל טענו כי המקור הוא דווקא במילה מצרית. ואכן, החוקרים בני ימינו סבורים שמדובר במילה בלשון מצרית-קדומה בהגיית מֱס (ms) בהוראת: יֶלד ‏
ראו גם

תיקון יתר
גזירה לאחור
ראשי תיבות בדיעבד
לקריאה נוספת

גד בן-עמי צרפתי, העברית בראי הסמנטיקה, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית, תשס"א, פרק שנים-עשר.
הערות שוליים

↑  עולם התנ"ך, שמות, עמ' 32
↑  ויקרא רבא א' על הפסוק הראשון: ויקרא אל משה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4400308-0
אוניברסיטת בוקוני

| --- | --- |


 אוניברסיטה פרטית
 על שם:  Luigi Bocconi 
 מוטו:  ידע שמשנה
 תקופת הפעילות:  10 בנובמבר 1902 – הווה (121 שנים)
 מייסדים:  Ferdinando Bocconi 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  Andrea Sironi 
 רקטור:  Francesco Billari 
 צוות:  1,369
 סטודנטים
 :  14,396
 מיקום
 מיקום:  מילאנו, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  45°27′01″N 9°11′23″E﻿ / ﻿45.450277777778°N 9.1897222222222°E﻿ / 45.450277777778; 9.1897222222222
 www.unibocconi.it
  (למפת מילאנו מוגדלת) אוניברסיטת בוקוני(למפת מילאנו רגילה) אוניברסיטת בוקוני he
 
אוניברסיטת בוקוני (באיטלקית: Università Commerciale Luigi Bocconi) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת במילאנו שבאיטליה, אשר הוקמה ב-10 בנובמבר 1902. האוניברסיטה מתמקדת בתחומי כלכלה, משפטים, ניהול, מדעי המדינה ומינהל ציבורי. בתחומים אלו האוניברסיטה נחשבת לאחת הטובות באיטליה ובאירופה בכלל. במוסד לומדים כ-14,000 סטודנטים. במסגרת האוניברסיטה לומדים גם כ-20 מרכזי מחקר. האוניברסיטה חברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.
אוניברסיטת בוקוני נחשבת לאחת האוניברסיטאות היוקרתיות ביותר בעולם והיא ממוקמת במרכז ההיסטורי של מילאנו בויאלה בליני.
מבין בוגריה הידועים של אוניברסיטת בוקוני ניתן למנות את לואיג'י זינגלס, מריו מונטי ולואיג'י אינאודי.
הערות שוליים

↑  tg24.sky.it
↑  Financial Times
אוניברסיטת בוקוני, ברשת החברתית פייסבוק
אוניברסיטת בוקוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אוניברסיטת בוקוני, ברשת החברתית אינסטגרם
| פורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי​ |
| --- | --- | --- |
| אירופה | איטליה: בוקוני; הממלכה המאוחדת: אוקספורד • אימפריאל קולג' • קיימברידג'; שווייץ: בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן • המכון הטכנולוגי של ציריך |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: ברקלי • ג'ורג'טאון • הרווארד • ייל • MIT • מקגיל • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • Caltech • קולומביה • קרנגי מלון • שיקגו |  |
| אסיה | הונג קונג: אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה​; הרפובליקה העממית של סין:​ ג'ג'יאנג • האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג • פקין • צינגהואה; יפן: טוקיו • קיו; סינגפור: האוניברסיטה הלאומית של סינגפור; קוריאה הדרומית: המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: קייפטאון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269485905171  PLWABN: 9810542889505606  BIBSYS: 90244183  BnF: cb11867934d (data)  CiNii: DA0781397X  GND: 1011237-6  ISNI: 0000 0001 2165 6939  LCCN: n79046149  RERO: 02-A000191148  SUDOC: 026430452  VcBA: 494/1733  VIAF: 126230751   WorldCat (עם VIAF): 126230751
אוניברסיטת נברסקה–לינקולן

| --- | --- |


אולם האמילטון, אוניברסיטת נברסקה–לינקולן
 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  לינקולן 
 מוטו:  Literis Dedicata et Omnibus Artibus 
 תקופת הפעילות:  1869–הווה (כ־155 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  1,397
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  25,108 (2020)
 סטודנטים לתואר ראשון:  20,286 (2020)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  4,255 (2020)
 שונות
 הון עצמי:  1.435 מיליארד דולרים
 מיקום
 מיקום:  לינקולן, נברסקה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°49′03″N 96°42′05″W﻿ / ﻿40.8175°N 96.701388888889°W﻿ / 40.8175; -96.701388888889
 www.unl.edu
 he
 
אוניברסיטת נברסקה–לינקולן (באנגלית: The University of Nebraska–Lincoln, בראשי תיבות: UNL או בקיצור: NU) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בלינקולן, נברסקה שבארצות הברית, אשר הוקמה בשנת 1869 בשם אוניברסיטת נברסקה (השם הנוכחי אומץ כעבור 100 שנים). אוניברסיטה זו היא הגדולה והוותיקה מבין האוניברסיטאות הציבוריות במדינה, ומוסד הדגל של מערכת אוניברסיטאות מדינת נברסקה (אנ') – ארגון גג של ארבעה קמפוסים אקדמאיים.
נכון לשנת 2020, למדו בה 25,108 סטודנטים.
האוניברסיטה חברה בהתאחדות האוניברסיטאות הציבוריות (APLU) (אנ'), בוועידת עשרת הגדולים (B1G) (אנ'), בקונסורציום ברית עשר האקדמיות הגדולות (BTAA) (אנ') ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).
היסטוריה

האוניברסיטה בלינקולן הוקמה בשנת 1869, שנים ספורות לאחר שנברסקה הפכה למדינה ה־37 בארצות הברית. בשנת 1895 כבר למדו במוסד כ־1,500 סטודנטים.
בשלהי המאה העשרים האוניברסיטה התרחבה באופן משמעותי. בשנת 1908 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU), אך הוצאה ממנו בשנת 2011 (בכך הייתה למוסד האקדמי היחידי שהוצא מן האיגוד).[דרושה הבהרה]
מבנה

האוניברסיטה בלינקולן מורכבת מתשע מכללות:
המכללה למדעי החקלאות ומשאבי הטבע
המכללה לאדריכלות
המכללה לאמנויות ומדעים
המכללה למנהל עסקים
המכללה לחינוך
המכללה להנדסה
המכללה לאמנויות הבמה
המכללה לעיתונאות ותקשורת המונים
המכללה למשפטים
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 201–300 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 401–500 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 551= (2024)
הערות שוליים

↑  שלושת הקמפוסים האחרים הם: אוניברסיטת נברסקה אומהה (אנ'), המרכז הרפואי של אוניברסיטת נברסקה – UNMC (אנ') ואוניברסיטת נברסקה בקארני (אנ').
↑  UNL, Fact Book. iea.unl.edu
↑  UNL, Academic Partnerships, iea.unl.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601312305171  PLWABN: 9810673392705606  BnF: cb12086102h (data)  CANTIC: a10172117  CiNii: DA07418603  GND: 1011464-6  ISNI: 0000 0004 1937 0060  LCCN: n79032235  NKC: ko2007416736  NLA: 35378560  RERO: 02-A000190354  SUDOC: 027472086  ULAN: 500312861  VIAF: 312587805   WorldCat (עם VIAF): 312587805 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורי גניזי

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1967 (בן 57) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  כלכלה התנהגותית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת טילבורך 
 מוסדות:  אוניברסיטת אמסטרדם  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 אתר רשמי
 
אורי גניזי (נולד ב-6 ביוני 1967) הוא פרופסור לכלכלה התנהגותית. מחזיק בקתדרת אפשטיין–אטקינסון לכלכלה התנהגותית ופרופסור לכלכלה ואסטרטגיה בבית הספר ראדי למנהל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו - ארצות הברית. בנוסף, מכהן כמרצה אורח במרכז לחקר כלכלה ניסויית ולקבלת החלטות פוליטיות באוניברסיטת אמסטרדם.
השכלה וקריירה

גניזי למד תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות יתרה. בהמשך השלים את לימודי התואר השני והדוקטורט 1997 במרכז לחקר הכלכלה באוניברסיטת טילברך בהולנד. טרם הצטרפותו לבית הספר ראדי לניהול, היה גניזי חבר סגל באוניברסיטת שיקגו, בטכניון ובאוניברסיטת חיפה.
השכלה וקריירה > מחקר

מאז סיים את לימודי הדוקטורט שלו, גניזי הוא ממובילי המחקר בכלכלה ההתנהגותית בעולם. מחקריו משלבים עריכת ניסויים במעבדות ובעולם האמיתי להבנת ההתנהגות האנושית. בין תחומי מחקריו: תמריצים והבנת השפעתם על בני אדם, חקר הרמייה, אפליה, אי ודאות בקבלת החלטות, הבדלים בין נשים לגברים בשדה התחרות ותורת התמחור.
ספרו של גניזי עם פרופסור ג'ון ליסט מאוניברסיטת שיקגו, "ציר ה-Why – המניעים הנסתרים והכלכלה ההתנהגותית מאחורי היומיום שלנו" ריכז את מחקריו לאורך השנים, תוך דגש על ניסוח פחות מדעי ויותר מתאים לקהל הרחב. הספר עוסק בחשיפת המניעים הסמויים המפעילים בני אדם בתהליך קבלת החלטות ובודק מהם התמריצים הגורמים לכך. הספר מבוסס על עשרות ניסויי התנהגות, אותם ערך יחד עם ליסט בעולם האמיתי בתחומי צרכנות, שיווק ומכירות, חינוך, תעסוקה, גזענות ואפליה. בניסויים אלה הם התבוננו על בני אדם בסביבתם הטבעית, מבלי שהם ידעו על כך, וסיפקו מסקנות מפתיעות ומטלטלות לגבי מניעיהם האמיתיים - שהם סמויים - בתהליך קבלת ההחלטות. הספר זכה להצלחה ונכנס לרשימות רבי המכר בישראל ובעולם.
חיים אישיים

גניזי נולד בתל אביב ומתגורר בסן דייגו עם אשתו איילת ושלושת ילדיהם. במסגרת עבודתו מחלק את זמנו בין סן דייגו, תל אביב ואמסטרדם.
אוניברסיאדת באפלו (1993)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  ארצות הברית באפלו, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  118 במספר
 ספורטאים משתתפים:  3,582
 תחרויות:  12 ענפים
 טקס הפתיחה:  8 ביולי 1993
 טקס הנעילה:  18 ביולי 1993
 נפתח רשמית על ידי:  ביל קלינטון 
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון אוניברסיטאי
 
אוניברסיאדת הקיץ ה-17 נערכה בבאפלו, ארצות הברית ב-1993; טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האוניברסיטאי שנבנה לקראת האירוע. במשחקים השתתפו כ-3,300 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-12 ענפי ספורט: אתלטיקה (43 תחרויות), בייסבול, התעמלות מכשירים (14 תחרויות), טניס (5 תחרויות), חתירה (13 תחרויות),  כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סיף (10 תחרויות), קפיצה למים (8 תחרויות) ושחייה (34 תחרויות).
סך הכול הוענקו 410 מדליות, מתוכן 73 לארצות הברית.