stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CDC 6600
רקע

במלחמת העולם השנייה הפעיל הצי האמריקאי קבוצה שפיתחה ציוד אלקטרוני לפענוח צפנים. בתום המלחמה, הדרג הבכיר בצי דאג מהאפשרות שחברי הצוות יתפזרו בחברות שונות בשוק הפרטי, ונמצא פתרון בדמות הקמת חברה דרך יצרן ציוד תעופה ומטוסים בשם צ'ייס איירקראפט (Chase Aircraft). החברה נקראה Engineering Research Associates (ERA). החברה החדשה המשיכה לבצע פרויקטים עבור הצי ופעלה ישירות מול הצי בלי שקיפות כלפי חברת האם שלה, צ'ייס איירקראפט, משום שבכירי ומנהלי צ'ייס חסרו את הסיווג הביטחוני שהיה נחוץ לשם כך.
בעקבות דיון ומחלוקת בבית הנבחרים האמריקאי, בשאלה האם ראוי שהצי יחזיק למעשה בבעלותו חברה פרטית, נמכרה ERA לחברת רמינגטון ראנד (Remington Rand) שהייתה אז אחת מחברות המחשבים המובילות. בהמשך התמזגה רמינגטון ראנד עם חברת ספרי (Sperry Corporation), והצוות המשיך לעבוד במסגרת ספרי, והיה אחראי לתכנון מספר מחשבים.
לקראת 1957, חברי הצוות שהיו מורגלים בעצמאות, חשו שהתערבות ההנהלה הבכירה בהחלטות שונות בפרויקטים עליהם עבדו גורמת לעיכובים ומפריעה לעבודה. מרבית חברי הצוות פרשו והקימו חברה חדשה בשם קונטרול דאטה, או CDC. הם השאירו מאחור חבר צוות מרכזי, סימור קריי, כדי לכבד התחייבות שקיבלו לסיים את העבודה על מערכת שהזמין הצי.
קריי סיים את העבודה והצטרף לחבריו ב-1960. הוא פיתח בחברה מספר מחשבים, בהם ה-CDC-1604, אחד המחשבים הראשונים שהיו מבוססים על טרנזיסטורים ולא שפופרות ריק, ובין המחשבים המהירים בעולם כשהוצג ב-1960. מחשב נוסף שתכנן היה CDC 160, ובגרסה מעודכנת 160A, מחשב 12 סיביות שנחשב אחד ממחשבי המיני הראשונים.
החברה הגיעה להצלחה מסחרית וטכנית, ופיתחה מספר קווי מוצרים, בהם סדרת 3000, שהייתה המשך טבעי של 1604. עם זאת, קריי חש תסכול גובר והולך מהאילוצים שהוטלו עליו מכיוון מחלקות השיווק והמכירות, ומהתערבות מנהלים אחרים בפעילות מחלקת המחקר והפיתוח שעמד בראשה, והודיע למנכ"ל שאם משהו לא ישתנה, הוא יעזוב. הנהלת החברה חשה שקריי חשוב מדי מכדי לאבדו, והסכימה לתנאיו.
תיאור

CDC-6600 הוא מחשב מבוסס טרנזיסטורי סיליקון, ופועל בקצב שעון של 10MHz. הזיכרון הוא זיכרון ליבה מגנטית, שמפוזר פיזית בארבע הזרועות. בחלקן החיצוני של הזרועות ספקי כוח ומחליפי חום מקוררי מים, שמקררים את רכיבי המחשב עצמו בעזרת פריאון.
מהירות הגישה לזיכרון היא 10 מחזורי שעון. הרכיבים העיקריים מלבד הזיכרון הם המעבד המרכזי ועשרת המעבדים ההיקפיים. הארכיטקטורה מאפשרת התקנת שני מעבדים מרכזיים, ובכמה מדגמי הסדרה מותקנים שניים (לכל היותר אחד מהם מהסוג המהיר יותר).
המחשב בנוי מקרוב ל-6,000 מודולים (בתמונה), שקוררו במערכת סירקולציה של פריאון נוזלי, על כל אחד מהם כמה עשרות טרנזיסטורים ורכיבים נוספים. בסך הכל המחשב כולל כ-400,000 טרנזיסטורים, ומאות קילומטרים של כבלים, שמאכלסים בצפיפות את מרכז המחשב ומקשרים בין היחידות בארבע הזרועות.
בכל זרוע היו ארבע יחידות, שמוספרו מ-1 עד 16, כשבכל יחידה כזו כמה מאות מודולים, זיכרון, ורכיבים נוספים. יחידה 1 הכילה את עשרת המעבדים ההיקפיים והזיכרון שלהם, ומעט חומרת קלט/פלט. המעבד המרכזי מפוזר על פני מספר יחידות, בכל הזרועות, וכמוהו זיכרון המחשב, שגודלו המרבי 128K מילים בנות 60 סיביות, קצת פחות ממגהבייט במינוח מודרני (בכמה מחשבים עם פחות זיכרון רק שלוש זרועות).
תיאור > זיכרון

עד 32 יחידות זיכרון ליבה עם 4,096 מילים כל אחת מפוזרות בזרועות המחשב. אורך המילה הוא 60 סיביות. מילה יכולה להיות מספר נקודה צפה, שלם "ארוך" (long integer) בשיטת המשלים ל-1, עד עשרה תווים מקודדים בקידוד קנייני של CDC, או הוראות למחשב, כלומר התוכנית המבוצעת.
מהירות הגישה הכוללת לזיכרון היא 10 מחזורי שעון, אך בכל מחזור שעון ניתן להתחיל פעולה חדשה של קריאה או כתיבה. הזיכרון משותף למעבד המרכזי ולמעבדים ההיקפיים. בכל מחזור שעון פועל רק מעבד היקפי אחד, אבל עדיין ייתכנו "התנגשויות", כששני המעבדים, המרכזי וההיקפי, ניגשים לזיכרון באותו מחזור. רכיב חומרה מיוחד, שכונה stunt box, או "תיבת הלהטוטים" ניהל את הגישות לזיכרון של המעבדים, וביצוע פעולות נוספות הקשורות לזיכרון ולתעדוף משימות.
בנוסף לזיכרון המרכזי לכל מעבד היקפי היה זיכרון פרטי - 4,096 מילים בנות 12 סיביות.
ניתן להוסיף "זיכרון משני" גדול ואטי יותר, עם מנגנון מהיר להעתקת מקטעי זיכרון בין הראשי למשני, בשליטת חומרה בלבד, בלי צורך בהתערבות המעבדים אחרי הכנת הפעולה. השימוש העיקרי בזיכרון המשני דומה למימוש של חלק קטן ממה שמכונה היום זיכרון וירטואלי. למעבדים אין גישה ישירה לזיכרון המשני.
למעבד המרכזי שני אוגרים ייעודיים, המחזיקים כתובת וגודל. שהכתובת משמשת "כתובת הבסיס" של המעבד, וכשהמעבד מבקש לקרוא או לכתוב לכתובת מסוימת, הכתובת הפיזית בשימוש היא סכום כתובת הבסיס והכתובת המבוקשת. בכל גישה לזיכרון מושווית הכתובת עם הגודל המוקצה, ואם התהליך ביקש לקרוא או לכתוב לכתובת מחוץ לבלוק שהוקצה לו, נוצרת שגיאה והתהליך נעצר. באופן זה יכול המחשב להחזיק מספר תהליכים, כשלכל אחד מהם מוקצה בלוק זיכרון, עם אבטחה שתהליך אחד לא יוכל לשבש את המרחב שהוקצה לתהליך אחר.
למעבדים ההיקפיים גישה מלאה לזיכרון כולו, בנוסף לזיכרון הפרטי שיש לכל אחד מהם.
תיאור > מעבדים היקפיים

במחשב 10 מעבדים היקפיים, שמבוססים על מחשב קודם, בן 12 סיביות, שתוכנן גם הוא בידי קריי - CDC-160A.
למעבדים ההיקפיים גישה לערוצי הקלט/פלט, והם מבצעים את משימות מערכת ההפעלה.
כל המעבדים משתמשים באותה חומרת CPU, עם עשרה סטים של אוגרים. בכל מחזור שעון, המעבד "מוזז" לקבוצת האוגרים הבאה, החל מ-0 וכלה ב-9, כשבמחזור השעון הבא שוב קבוצה 0.
התוצאה היא בפועל עשרה מחשבים עצמאיים, שמתחלקים בחומרה של מעבד יחיד, שפועל בקצב שעון של 10MHz, כשלכל אחד מהם מוקצית עשירית מהזמן, והוא פועל בקצב שעון של 1MHz, תוצאת לוואי של המבנה הזה היא שהמחשבים ההיקפיים לא צריכים לחכות לפעולת זיכרון, שצורכת 10 מחזורי שעון - כשמחשב היקפי ניגש לזיכרון, בפעם הבאה שהוא יקבל "פרוסת מעבד" תוצאת הפעולה תהיה מוכנה. לכל מחשב היקפי זיכרון פרטי של 4,096 מילים בנות 12 סיביות, וגישה לזיכרון המרכזי, דרכו הם יכולים להשאיר ולקבל בקשות והוראות זה לזה ולמעבד המרכזי.
למעבדים תפקידים מוגדרים: מעבד 0 אחראי על ניהול ה-6600, והוא מקצה משימות למעבד המרכזי ולמעבדים ההיקפיים האחרים. שאר המעבדים מטפלים בהפעלת הציוד ההיקפי. כך למשל מעבד 9 אחראי על הקונסול, ומעבדים אחרים אחראים על גישה לקורא כרטיסים מנוקבים, כונן סרטים מגנטיים וכונני דיסקים, מדפסות, וכן הלאה.
תיאור > זיכרון משני

זיכרון המחשב הוא זיכרון ליבה מהיר ויקר, הממומש בטבעות שבכל אחת עוברים חמישה תיילים, ניתן להוסיף זיכרון משני, שבנוי בטכנולוגיה אטית יותר, ובו רק שני תיילים עוברים בכל טבעת, עם יתרון בצפיפות ובמחיר. למעבד המרכזי אין גישה לזיכרון המשני, והמעבדים ההיקפיים מעבירים מידע בין זיכרון המחשב לזיכרון המשני, בעזרת קופסת הלהטוטים.
מערכות הפעלה

נקודת התורפה של המחשב הייתה התוכנה, ובמידה רבה מערכת ההפעלה עצמה.
מחשבי התקופה לא הריצו מערכת הפעלה "גנרית", כמו לינוקס בימינו. המשאבים המצומצמים, ובפרט הזיכרון, דרשו שמערכת הפעלה חדשה תיתפר לכל מחשב חדש, בדרך כלל על ידי עיבוד והתאמה של מערכת הפעלה קיימת עבור מחשב דומה. מערכת הפעלה ראשונה בשם COS נכתבה בחפזה על בסיס מערכת הפעלה קיימת לדגם 3000, ובמקביל מערכת הפעלה משוכללת יותר בשם SIPROS (‏ Simultaneous Processing Operating System) פותחה במרכז פיתוח בלוס אנג'לס. מערכת זו תמכה בתכונות רבות שהמשתמשים היו מעוניינים בהן, אך היא בוששה לבוא, מה שגרם ל-CDC הפסדים רבים בדמות קנסות פיגורים, ובסופו של דבר התוכנית בוטלה, והחברה פתחה במאמץ ליצור מערכת הפעלה על בסיס COS, אותה כינתה SCOPE. הגרסה הראשונה הייתה לא הרבה יותר מאריזה מחדש של COS, בתוספת מעט כלים, והגרסאות הבאות הוסיפו יכולות שהמשתמשים נזקקו להן, אך לא הצליחו להיפטר מבעיות אמינות.
בהמשך הופיעו מערכות הפעלה שפותחו ב-CDC, גם הן על בסיס COS. מערכת MACE שפותחה באופן לא רשמי, מבוססת על COS, שיפרה בהרבה את מבנה התוכנה ועשתה אותה מודולרית, באופן שהקל על תיקון בגים והוספת תמיכה בהתקני קלט/פלט חדשים. חלק מהלקוחות הצליחו לקבל גרסה זו, ומערכת ההפעלה הרשמית הבאה, Kronos, מבוססת על MACE. לבסוף הוציאה CDC מערכת הפעלה בשם NOS, שתומכת ב-Time-sharing(אנ'), ומבוססת גם היא על COS, והייתה אמורה להיות תואמת לאחור לשתי המערכות - SCOPE ו-Kronos. בפועל התמיכה ב-SCOPE לא הייתה מושלמת, והחברה הוציאה אריזה חדשה של SCOPE אותה כינתה NOS/BE, אחרי שהדגישה ש-NOS תהיה מערכת ההפעלה היחידה.
דגמים וציוד היקפי

המחשב תמך במגוון ציוד היקפי. המזוהה עם המחשב עצמו היה הקונסול - מקלדת ושני מסכי גרפיקה וקטורית בתצורה שזוהתה עם המחשב, קורא כרטיסים מנוקבים, כונני סרטים מגנטיים וכונני דיסקים, זיכרון משני (כמתואר לעיל), ועוד.
הדגם הבא במשפחה היה CDC-6400, שנבדל מאחיו הגדול במעבד הראשי, בו החליפה יחידת עיבוד אחת את עשרת היחידות ב-6600, וביצועיו היו פחותים מעט, אם כי עדיין עלה בביצועיו על כל מחשב אחר בשוק. אחריו הוצג CDC-6500, עם שני מעבדים מרכזיים, שניהם מסוג "6400", שפעלו במקביל. המחשב האחרון בסדרה היה CDC-6700, ובו מעבד מרכזי אחד מסוג "6600", ושני מסוג "6400".
CDC-7600 ומחשבי העל הבאים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחשב-על 
 מפתח:  קונטרול דאטה 
 תאריך הפצה:  1969 
 
המחשב הבא היה אמור להיקרא 6800, ולשמור על תאימות מלאה עם סדרת 6000, אך לקריי היה יעד חשוב יותר: הוא רצה לשפר את הביצועים פי 10, וכשהתברר שלא ניתן לשמור על תאימות מלאה בלי לוותר על כמה שיפורים שהיו נחוצים להשגת היעד, הוקרבה התאימות על מזבח הביצועים, ובהתאם שונה השם ל-7600, כלומר כבר לא מסדרת 6000, שהמחשבים בה תואמים מבחינת תוכנה.
המחשב הוצג זמן קצר לפני שזיכרון הליבה פינה את מקומו לזיכרונות מצב מוצק, אבל עדיין זיכרון הליבה היה "ההצגה היחידה בעיר". לעומת ההתקדמות בהתקני מצב מוצק, שצייתה בעקביות ל"חוק מור", והכפילה את הצפיפות כל 18 חודשים, כלומר יותר משלוש פעמים, או פי ארבעה בין 1964 ל-1967, הרי שצפיפות ומהירות זיכרון הליבה לא התקדמו באותה מידה, והוא תומך למעשה באותו גודל זיכרון כמו ה-6600, כלומר 128K מילים בנות 60 סיביות.
השיפור בטכנולוגיות מוליכים למחצה אפשר להעלות את קצב השעון מ-10MHz ל-36.4, ולהתקין במחשב שני מעבדים מרכזיים מהירים. שיפור ביצועים של פי 3 או 4 לא סיפק את קריי, והמעבד הציג תכונה חדשה, שכיום נפוצה בכל סוגי המחשבים, בשם pipelining.
יחידות העיבוד של ה-7600 מוכנות להתחיל לטפל בהוראה הבאה לפני שסיימו לטפל בקודמת. זה מתאפשר משום שניתן לחלק את תפקיד כל יחידת עיבוד לחלקים "עצמאיים", כשכל חלק מקבל את "חומר הגלם" מהקודם, ומעביר את התוצרת לבא. כך למשל יחידת העיבוד שמבצעת חיבור צריכה לקרוא את שני האופרנדים משני אוגרים, לבצע את החיבור, ולכתוב את התוצאה לאוגר שלישי. בזמן שמתבצעת פעולת החיבור או הכתיבה, ניתן כבר להתחיל את פעולת החיבור הבאה על ידי קריאת שני אופרנדים חדשים. מבחינה מעשית זה זהה להכפלת או שילוש מספר יחידות העיבוד: יחידת עיבוד לפעולה שדורשת 10 מחזורי שעון, מתפנה לקבל את הפקודה הבאה אחרי שלושה מחזורי שעון בלבד. המחשב הציג רעיונות רבים נוספים, ועמד בכבוד ביעד של הכפלת הביצועים ב-10. קוד כתוב ידנית מגיע ל-10 MFOLOPS, עם "ביצועי שיא" של 36.
7600 שמר על תואר המחשב המהיר בעולם כמעט עד להגעת קריי 1 ב-1976 (160 megaFLOPS), ובשנים הבאות, עד 1990, החליפו ביניהם קריי ו-CDC את ההובלה מספר פעמים, כשהמחשבים הבאים של CDC עדיין מבוססים על הארכיטקטורה של 6600 ו-7600. השליטה המוחלטת של שתי החברות בתחום הסתיימה כשב-1990 הציגה פוג'יטסו מחשב עם ביצועים תאורטיים של 4 gigaFLOPS - פי אלף מ-CDC-6600, ופי מאה מה-7600, ובערך כפליים מהמחשב (של קריי) שקדם לו.
השוואה נפוצה נעשית בין כוח המחשוב של מחשבים אלו עם הטכנולוגיה המודרנית, ובפרט לטלפון חכם. ב-2021, לטלפון חכם ממוצע עצמת חישוב גדולה בכמה סדרי גודל מעוצמתו של קריי-1, עם ביצועי נקודה צפה שנמדדים במאות gigaFLOPS, ועומד לרשותו זיכרון גדול ומהיר יותר בכמה סדרי גודל.
מחשבי העל המודרניים בנויים רובם ככולם מעשרות אלפי מעבדים שפועלים במקביל, כשבדרך כלל כל אחד מהם מכיל או שולט על מאות או אלפי של "יחידות עיבוד" פשוטות יותר, שבדרך כלל ארוזות בשבבים מסוג GPU. לעומת מהירות השעון של 6600 ו-7600 שנמדדה במגההרץ, במחשבים מודרניים הקצב נמדד בגיגה-הרץ, כלומר גידול של כשלושה סדרי גודל. לעומת זאת, הביצועים, ובפרט ביצועי החישוב בנקודה צפה שבמחשבים אלו נמדדו ב"megaFLOPS", כלומר  10^{6} פעולות בשנייה, נמדדים כיום במאות petaFLOPS - כלומר  10^{17} פעולות בשנייה, עלייה של 11 סדרי גודל. עיקר ההבדל נובע ממספר המעבדים העצום במחשבי על מודרניים. חידושים ורעיונות שהוצגו לראשונה במחשבים פורצי דרך אלו עדיין נמצאים בשימוש במחשבים החדישים ביותר.
הערות שוליים

↑  עם זאת, פרויקט ה-7030 לא היה כישלון חרוץ, ובמהלכו פותחו שיטות וטכנולוגיות שסייעו ל-IBM לבנות מחשבים טובים וחזקים יותר בשנים הבאות, ובראי הזמן, ה-Stretch היה אבן דרך חשובה.
↑  COMPUTERS: A Settlement for IBM, Time magazine, January 29, 1973
↑  CDC 6600’s Five Year Reign - CHM Revolution, www.computerhistory.org
↑  אם הכתובת המבוקשת לקריאה או כתיבה נמצאת ביחידת זיכרון שעסוקה ברגע זה, הפעולה יכולה להיכשל, אך משמעות הדבר היא רק דחייה - "תיבת הלהטוטים" תבצע את הפעולה שנית, כשהיחידה תשתחרר, והתוצאה תגיע כמה מחזורי שעון מאוחר יותר
↑  J. B. Hertzog, CDL description of the CDC 6600 stunt box, 1971-09-01
↑  עובדה זו זוהתה מאוחר יותר כנקודת תורפה, משום שכשל במעבד 0 משבית את המחשב כולו, וב-7600 ניתן למנות כל מעבד בתור "המנהל הראשי"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85021579 
מודול אחד של CDC-6600. מודול אופייני מכיל כמה עשרות טרנזיסטורים ורכיבים נוספים.
תרשים. החלק החיצוני של הזרועות מכיל את מערכת הקירור והחלק הפנימי את רכיבי המחשב עצמו. הריבוע במרכז מאוכלס רובו ככולו בכבלים שמחברים בין היחידות בזרועות השונות
חומצה פירוגלוטמית

חומצה פירוגלוטמית (ידועה גם כ-PCA, 5-אוקסופרולין, חומצה פידולית) היא נגזרת טבעית ונפוצה אך לא מספיק נחקרת של חומצת אמינו, שבה קבוצת האמינו החופשית של חומצה גלוטמית או גלוטמין עוברת ציקליזציה ליצירת לקטם. שמות הבסיס מצומד של חומצה פירוגלוטמית, אניון, מלחים, ואסטרים הם פירוגלוטמט, 5-אוקסופרולינאט, או פידולאט.
יצירת חומצה פירוגלוטמית מגלוטמין בקצה ה-N הטרמינלי.
היא מטבוליט במעגל הגלוטתיון שהופך לגלוטמט על ידי 5-אוקסופרולינאז. פירוגלוטמט נמצא בחלבונים רבים, כולל בקטריורודופסין. שיירי חומצה גלוטמית וגלוטמין בקצה ה-N-טרמינלי יכולים לעבור ציקליזציה באופן ספונטני ולהפוך לפירוגלוטמט, או לעבור המרה אנזימטית על ידי ציקלאזות גלוטמיניל. זהו אחד מכמה סוגים של קצוות N חסומים המהווים בעיה עבור ריצוף קצה N באמצעות כימיית אדמן, הדורשת קבוצת אמינו ראשונית חופשית שאינה קיימת בחומצה פירוגלוטמית. האנזים פירוגלוטמט אמינופפטידאז יכול לשחזר קצה N חופשי על ידי ביקוע שייר הפירוגלוטמט.
חומצה פירוגלוטמית קיימת כשני אננטיומרים נפרדים:
(2R) או D אשר במקרה הוא (+) או d
(2S) או L אשר במקרה הוא (–) או l
מטבוליזם

כפי שהתגלה לראשונה בשנת 1882, ניתן לייצר חומצה פירוגלוטמית על ידי חימום חומצה גלוטמית ב-180 מעלות צלזיוס, מה שגורם לאיבוד של מולקולת מים. בתאים חיים, היא נגזרת מגלוטתיון באמצעות פעולה של אנזים, γ-גלוטמיל ציקלוטרנספראז. חומצה פירוגלוטמית עשויה לתפקד באחסון גלוטמט, ופועלת כדי להתנגד לפעולת הגלוטמט, כולל במוח. היא פועלת גם על המערכת הכולינרגית במוח; עמילואיד β המכיל חומצה פירוגלוטמית מוגבר במחלת אלצהיימר; זה עשוי להיות חלק מתהליך המחלה.
רמות מוגברות של חומצה פירוגלוטמית בדם, המובילות לעודף בשתן (5-אוקסופרולינוריה), יכולות להתרחש לאחר מינון יתר של פאראצטמול, כמו גם במומים מולדים מסוימים בחילוף החומרים, הגורמים לחמצת מטבולית עם מרווח אניוני גבוה.
שימושים

המלח הנתרן של חומצה פירוגלוטמית—ידוע גם בשם נתרן פירוגלוטמט, נתרן PCA, או נתרן פידולאט—משמש לעור יבש ולמוצרי שיער, מכיוון שהוא חומר לחות. יש לו רעילות נמוכה ואינו מגרה עור, אך השימוש בו במוצרים מוגבל על ידי מחיר גבוה.
חומצה L-פירוגלוטמית נמכרת באינטרנט כתוסף תזונה נואוטרופי.
מגנזיום פידולאט, מלח המגנזיום של חומצה פירוגלוטמית, נמצא בכמה תוספי תזונה מינרליים.
במחקר פרה-קליני, נחשפו תכונות פרמקולוגיות נוספות של חומצה פירוגלוטמית, כגון פעילות אנטי-פוספודיאסטראז מסוג 5, אנטי-האנזים המהפך אנגיוטנסין, ואנטי-אוריאז.
הערות שוליים

1 2 3 4  Kumar, Akhilesh; Bachhawat, Anand K. (2012). "Pyroglutamic acid: throwing light on a lightly studied metabolite" (PDF). Current Science. 102 (2): 288–297. JSTOR 24083854.
↑  Schilling, Stephan; Wasternack, Claus; Demuth, Hans-Ulrich (1 באוגוסט 2008). "Glutaminyl cyclases from animals and plants: a case of functionally convergent protein evolution". Biological Chemistry. 389 (8): 983–91. doi:10.1515/BC.2008.111. PMID 18979624. S2CID 24074284. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Podell, David N.; Abraham, George N. (במרץ 1978). "A technique for the removal of pyroglutamic acid from the amino terminus of proteins using calf liver pyroglutamate amino peptidase". Biochemical and Biophysical Research Communications. 81 (1): 176–185. doi:10.1016/0006-291X(78)91646-7. PMID 26343. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Pepeu, Giancarlo; Spignoli, Giacomo (בינואר 1989). "Nootropic drugs and brain cholinergic mechanisms". Progress in Neuro-Psychopharmacology and Biological Psychiatry. 13: S77–S88. doi:10.1016/0278-5846(89)90112-7. PMID 2694231. S2CID 11309268. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Jawhar, Sadim; Wirths, Oliver; Bayer, Thomas A. (11 בנובמבר 2011). "Pyroglutamate Amyloid-β (Aβ): A Hatchet Man in Alzheimer Disease". Journal of Biological Chemistry. 286 (45): 38825–38832. doi:10.1074/jbc.R111.288308. PMC 3234707. PMID 21965666. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Liss, D. B.; Paden, M. S.; Schwarz, E. S.; Mullins, M. E. (11 באוקטובר 2013). "What is the clinical significance of 5-oxoproline (pyroglutamic acid) in high anion gap metabolic acidosis following paracetamol (acetaminophen) exposure?". Clinical Toxicology. 51 (9): 817–827. doi:10.3109/15563650.2013.844822. PMID 24111553. S2CID 43541851. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Hydromol® (Alliance)". British National Formulary. נבדק ב-5 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jungermann, Eric; Sonntag, Norman O.V (1991-07-19). "Alternatives to Glycerine".  In Eric Jungermann; Norman O.V. Sonnta (eds.). Glycerine: A Key Cosmetic Ingredient. CRC Press. p. 424. ISBN 978-0-8247-8465-2.
↑  DellaVecchia, Matthew J. (בדצמבר 2013). "Inaccurate Serelaxin Chemical Structure". Pharmacy and Therapeutics. 38 (12): 763. PMC 3875272. PMID 24391398. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  McDougall, Graham J.; Austin-Wells, Vonnette; Zimmerman, Teena (24 ביוני 2016). "Utility of Nutraceutical Products Marketed for Cognitive and Memory Enhancement". Journal of Holistic Nursing. 23 (4): 415–433. doi:10.1177/0898010105280097. PMC 2398696. PMID 16251490. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Šudomová, Miroslava; Hassan, Sherif T. S.; Khan, Haroon; Rasekhian, Mahsa; Nabavi, Seyed Mohammad (21 באוגוסט 2019). "A Multi-Biochemical and In Silico Study on Anti-Enzymatic Actions of Pyroglutamic Acid against PDE-5, ACE, and Urease Using Various Analytical Techniques: Unexplored Pharmacological Properties and Cytotoxicity Evaluation". Biomolecules. 9 (9): 392. doi:10.3390/biom9090392. PMC 6770154. PMID 31438631. {{cite journal}}:  (עזרה)
גוון איפיל

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1955 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בנובמבר 2016 (בגיל 61) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Gwendolyn L. Ifill 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  קולג' סימונס 
 מעסיק:  PBS 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון צ'נסלור (2016)  פרס וולטר קרונקייט להצטיינות בעיתונות (2017)  מדליית רדקליף (2017)  פרס קרי מק'ויליאמס (2020) 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
גוון איפיל (באנגלית:  Gwen Ifill;‏ 29 בספטמבר 1966 – 14 בנובמבר 2016) הייתה עיתונאית, שדרנית טלוויזיה וסופרת אמריקאית.
ביוגרפיה

גוון איפיל נולדה בשכונת ג'מייקה, קווינס למשפחת כומר. למשפחה היו שורשים מפנמה ומברבדוס. אב המשפחה עבד במספר כנסיות באזור ניו אינגלנד ומשפחה עברה איתו מעיר לעיר עד שהתיישבה בבאפלו. בשנת 1977 גוון איפיל סיימה לימודי תקשורת בקולג' בבוסטון.
לאחר סיום הלימודים גוון איפיל עבדה במספר עיתונים. בשנת 1984 היא הגיע לוושינגטון פוסט ובשנת 1991 עברה לניו יורק טיימס בה הייתה עיתונאים הסוקרת את הבית הלבן. בשנת 1994 היא עברה לNBC והייתה כתבת באותו תחום.
בשנת 1999 גוון איפיל עברה לרשת PBS והייתה שדרנית של תוכנית Washington Week ובהמשך כתבת של PBS NewsHour. בשנת 2004 גוון איפיל הייתה מנחה של דיבייט בין המועמדים לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. אותו תפקיד היא עשתה בשנת 2008.
בשנת 2008 גוון איפיל כתבה ספר The Breakthrough: Politics and Race in the Age of Obama שפורסם אחרי סיום מערכת הבחירות. ספר זה נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
על עבודתה כעיתונאית ושדרנית גוון איפיל קיבלה מספר פרסים לרבות פרס פיבודי בשנת 2008 ו-Goldsmith Career Award for Excellence in Journalism בשנת 2009. בשנת 2014 היא זכתה ב-Al Neuharth Award for Excellence in Journalism. בשנת 2015 גוון איפיל זכתה ב-John Chancellor Award for Excellence in Journalism אך היא נפטרה מספר ימים לפני טקס הענקת בפרס.
גוון איפיל נפטרה בוושינגטון די.סי בשנת 2016 ממחלת הסרטן.
גוון איפיל לא התחתנה ולא היו לה ילדים. היא הייתה קרובה לבת דודתה, משפטנית שרילין איפיל.
לזכרה, בקולג'י שהיא למדה, הוקם בית ספר לאמנויות ומדיה על שמה. כמו כן, בעיר ניו יורק הוקם פארק על שמה. בשנת 2017 שונה שמו של פרס שמוענק לעיתנאי ארצות הברית ל-Gwen Ifill Press Freedom Award.
הערות שוליים

↑  https://www.nytimes.com/2009/01/18/books/review/Boynton-t.html
↑  https://cpj.org/awards/gwen-ifill-press-freedom-award/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282734905171  BIBSYS: 11047051  ISNI: 0000 0000 5225 6367  LCCN: no00031004  SUDOC: 13260079X  VIAF: 6933773   WorldCat (עם VIAF): 6933773
גבי דן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  שחקן, מפיק
 פרופיל ב-IMDb
גבי דן הוא שחקן, ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה

בשנים 1995־1996 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" בתפקיד פרוספר.
בשנת 2000 שיחק בתפקיד ראשי בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "חלומות נעורים" ששודרה בערוץ 3 גילם את דמותו של ג'קי נאמן.
בשנת 2004 שיחק והפיק את הסרט "בלאק ג'ק" שיחק את ראובן.
בשנת 2005 הפיק את הסרט "החשוד האחרון".
בשנת 2008 שיחק ולקח חלק בניהול הפקה של הסרט "אמא של ולנטינה" שיחק בתפקיד שוטר.
בשנת 2021 הפיק את הסרט "הארוחה".
בשנת 2024 הפיק ושיחק בסרט "תמונות יפואיות" המבוסס על הסדרה שב לגלם את דמותו של פרוספר.
חיים אישיים

דן נשוי לשירלי. בנוסף להיותו שחקן ומפיק דן גם מנהל פרויקטים ומבצע עבודות פיקוח.
הערות שוליים

↑  יובל אראל‏, אין כמו יפו בלילות, האמת שגם בימים…, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 20 במרץ 2024
↑  Style, פרובאנס בלב השרון: הצצה לביתה של המעצבת שירלי דן, באתר mynet‏ חולון, 15 באוקטובר 2018
↑  שירלי דן, הבית הלבן: הצצה לפנינה עיצובית בשרון, באתר ynet, 19 ביוני 2016
↑  GreenBook, גבי דן - ניהול תאום ופיקוח, באתר גבי דן - ניהול תאום ופיקוח (באנגלית)
שבתאי קשב קלוגמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בספטמבר 1898 פינצ'וב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  24 בספטמבר 1981 (בגיל 83) 
 כינוי:  ק. שבתאי 
 שם לידה:  שבתאי קלוגמן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  דבר 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 
שבתאי קשב קלוגמן (23 בספטמבר 1898 – 24 בספטמבר 1981), המוכר בשם העט ק. שבתאי, היה עיתונאי ישראלי, לפני הקמת מדינת ישראל פרסם בעיתונות העברית בפולין, מולדתו. חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1965. נודע גם בפרסום חוברות בנושא השואה, בהן הספר "כצאן לטבח?" (פורסם ב-1962 ואיגד מאמרים מן המחצית השנייה של שנות החמישים), בו תקף את המיתוס לפיו היהודים הלכו למותם "כצאן לטבח" ותיאר את מורכבות הסיטואציות והדילמות של היהודים בשואה, גם אלו שלא פנו אל דרך "הגבורה והמרד".
תולדות חייו

נולד בעיירה פינצ'ב וגדל בזבריצה, למד לימודי קודש ולימודי חול. בשנת 1925 עבר לוורשה, עבד בלשכת הקרן הקיימת ופרסם פיליטונים ב"היום", תחת שם העט "שבתאי חכם".
בתקופת השואה (1944-1941) היה בגטו קובנה וגטו וילנה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בין מייסדי הוועדה ההיסטורית היהודית בפולין, במסגרת זו חקר וחיבר כמה עבודות על גורל היהודים בשנות השואה במדינות שונות. בין 1945 ל-1948 היה כתב סוכנות הידיעות JTA במשפטי נירנברג, דיווחיו הופיעו במספר עיתונים בעברית וביידיש.
בסוף 1948 עלה לארץ ישראל. היה חבר מערכת "דבר" עד 1964. לאחר מכן יצא לגמלאות, אך המשיך להשתתף בכתיבה בעיתון ובכתבי עת אחרים.
במאמרו הגדול "אגדת הפחדנות", שראה אור בעקבות משפט אייכמן, הדגיש את תרומת ניצולי השואה במלחמת העצמאות. בין היתר כתב: "מספרם של הנופלים במלחמת הקוממיות מבין צעירי ישראל יוצאי הגטאות הוא גדול יותר – בכל אופן לא קטן בשום פנים ואופן – ממספרם של צברי ישראל".
לקריאה נוספת

ק. שבתאי, כצאן לטבח, קשב 1962 ; מהדורה שנייה, עם פתח דבר מאת גדעון האוזנר, קשב 1964
הערות שוליים

↑  פרס סוקולוב לק. שבתאי, דבר, 12 בפברואר 1965
↑  דן לאור, אלתרמן, עם עובד 2013 עמ' 441
↑  ק. שבתאי, אגדת הפחדנות, דבר, 12 במאי 1961
↑  ק. שבתאי, גם למרד יש חוקים: אגדת הפחדנות (2), דבר, 19 במאי 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298861605171  PLWABN: 9811710451705606  GND: 1089438079  LCCN: n97085830  NTA: 240807499  VIAF: 53438909   WorldCat (עם VIAF): 53438909
האדס (מערכת טילים)

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 ייעוד:  מודל נשק 
 ארץ ייצור:  צרפת 
 יצרן:  איירוספסיאל 
 תקופת השירות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 מאפיינים כלליים
 משקל:  1,850 ק"ג 
 ממדים
 אורך:  7.5 מ' 
 קוטר:  53 ס״מ 
 
האדס (בצרפתית: Hadès) היא מערכת טילים לטווח בינוני שפיתחה צרפת. מערכת הנשק האדס ענתה לצורך של צרפת לקיים יכולת שיגור טילים בעלי ראש נפץ גרעיני וראשי נפץ טקטיים.
תולדות המערכת

המערכת הייתה חלק מהמענה הגרעיני הצרפתי שנועד לשמש כהרתעה גרעינית נגד פלישה אפשרית של ברית המועצות לאירופה המערבית.
התוכנית החלה  ב-1984 במטרה להחליף את טיל הפלוטון. הניסויים החלו בשנת 1988 וב-1991, בעקבות שינוי הנסיבות באירופה ועקב התנגדות גרמניה לתוכנית, הוגבל מספרן של היחידות הפעילות ל-15 יחידות שיגור ניידות, ו-30 טילים. המערכת נכנסה לשימוש ב-1992 ואוחסנה בעיר לונוויל שבצרפת.
ב-23 ביולי 1997 פירקה צרפת את טיל ההאדס האחרון שברשותה, ובכך החלה להסתמך בלעדית על טילים בליסטיים המשוגרים מצוללות, בתור כוח ההרתעה הגרעיני שלה.
מאפיינים

120 טילי האדס שתוכננו יועדו להיות משוגרים מיחידות שיגור ניידות, כל יחידה נושאת שני טילים במכלים המשמשים גם כזבילי שיגור. טווחו המקורי של הטיל היה 250 קילומטר בלבד, והוגדל בדגמים מאוחרים ל-480 קילומטר.
מערכת הניווט של הטיל מאפשרת לטיל לשנות את מסלולו כמה פעמים במהלך טיסתו כדי להקשות על יירוטו.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.