stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאו ביינהאקר
קריירה מקצועית > אליפות בהולנד ומעבר לספרד

ב-8 בספטמבר 1979 החל ביינהאקר לאמן את אייאקס. כבר בעונת הבכורה שלו, עונת 1979/1980, הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה באליפות הולנד ולחצי גמר גביע אירופה לאלופות. במסגרת האירופית הציגה אייאקס יכולת התקפית מרשימה, שכללה שני ניצחונות 8:1 על ה.י.ק. הלסינקי בסיבוב הראשון, ניצחון 10:0 על אומוניה ניקוסיה בשמינית הגמר וניצחון 4:0 על שטרסבורג ברבע הגמר. אייאקס נעצרה בחצי הגמר על ידי הזוכה בסיום הטורניר, נוטינגהאם פורסט. עונה אחר כך נעצרה קבוצתו של ביינהאקר כבר בשמינית גמר גביע אירופה על ידי באיירן מינכן, כולל תבוסת 5:1 במשחק החוץ. גם בליגה ההולנדית פיגרה אייאקס אחרי מוליכת הטבלה א.ז. אלקמאר, עד שב-10 במרץ 1981 התפטר בינהאקר מתפקידו והוחלף על ידי אד דה מוס.
ביינהאקר עזב לראשונה את הולנד כמאמן פחות משבועיים אחר כך, כשהתמנה לתפקיד מאמן ריאל סרגוסה שישה מחזורים לסיום העונה, והוביל אותה להישרדות בליגה הבכירה. לאחר מכן הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות מלאות, במהלכן עברו בקבוצה שחקנים בכירים כמו חורחה ולדאנו, ראול אמרייה, חואן אנטוניו סניור ופיצ'י אלונסו. לאחר עונת הבכורה המלאה שלו בקבוצה, שהסתיימה במקום ה-11 בטבלה, הוביל ביינהאקר את סרגוסה המשתפרת עד למקום השישי בטבלה. סרגוסה הפגינה יכולת מרשימה, ובאותה עונה זכו שני שחקניה בפרס דון בלון – סניור בתואר הכדורגלן הספרדי המצטיין, וחואן ברבאס בתואר הכדורגלן הזר המצטיין.
קריירה מקצועית > חזרה להולנד ואימון הנבחרת

לקראת עונת 1984/1985 חזר ביינהאקר לליגה ההולנדית לתפקיד מאמן פולנדם. הוא לא נחל הצלחה עם הקבוצה שהתמודדה כנגד הירידה, ובאמצע העונה, בפברואר 1985 עזב אותה לטובת משרת מאמן נבחרת הולנד. ביינהאקר התמנה לתפקיד המאמן במקומו של רינוס מיכלס בעיצומן של מוקדמות מונדיאל 1986, בהן צברה עד להגעתו שתי נקודות בלבד, עם ניצחון אחד ושני הפסדים. ביינהאקר הוציא את הנבחרת ממצבה הקשה, והוביל אותה לניצחון 7:1 כבר בבכורה שלו על הקווים מול קפריסין. עד לסיום שלב הבתים צברה הולנד תחת הדרכתו שני ניצחונות ותיקו, וסיימה במקום השני שהוביל לפלייאוף ההעפלה, שם התמודדה מול בלגיה. בסופו של דבר כשלה הולנד להעפיל למונדיאל 1986, לאחר שהודחה על ידי בלגיה עקב חוק שערי חוץ. במרץ 1986, בעקבות ההדחה, התפטר ביינהאקר מתפקידו לאחר כשנה.
קריירה מקצועית > ריאל מדריד, אייאקס ומונדיאל 1990

לקראת עונת 1986/1987 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן ריאל מדריד. הוא הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות, בהן שלטה ללא עוררין בליגה הספרדית אך כשלה להעפיל לגמר גביע אירופה. בעונה הראשונה שלו בתפקיד זכתה ריאל באליפות ספרד בפער של שלוש נקודות מברצלונה, וסיימה את דרכה ברבע גמר גביע אירופה בעקבות הפסד לכוכב האדום בלגרד בחוק שערי חוץ, וזאת לאחר שהדיחה את יובנטוס החזקה שלב אחד קודם לכן. בעונת 1987/1988 הוביל ביינהאקר את ריאל לאליפות מרשימה בפער 11 נקודות מריאל סוסיאדד, שגם העניקה לו את הזכייה בפרס דון בלון למאמן השנה בליגה הספרדית. בגביע אירופה הודחה הקבוצה בחצי הגמר על ידי פ.ס.וו. איינדהובן, וזאת לאחר שהדיחה מהטורניר בין היתר את נאפולי של דייגו מראדונה. בעונה השלישית והאחרונה הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה בדאבל, לאחר שהקדימה בליגה את ברצלונה בחמש נקודות, וגברה בגמר גביע המלך הספרדי 1:0 על ריאל ואיאדוליד. באירופה הגיעה הקבוצה פעם נוספת לחצי הגמר, אך הובסה על ידי מילאן והודחה. בסיום העונה השלישית עזב ביינהאקר את המועדון.
לקראת עונת 1989/1990 חזר ביינהאקר לתפקיד מאמן אייאקס. בעונה הראשונה שלו בקדנציה החדשה, הוביל ביינהאקר את אייאקס לזכייה באליפות בפעם השנייה בקריירה, בפער נקודה מאיינדהובן. באותה העונה השתתפה אייאקס בגביע אופ"א. במסגרת הטורניר פגשה אייאקס את אוסטריה וינה, ובמהלך המפגש נזרק מוט ברזל מיציע אוהדי אייאקס לעברו של שוער היריבה. בעקבות התקרית, הורחקה אייאקס לשנה על ידי אופ"א מכל המסגרות האירופיות.
במאי 1990, בתום העונה בליגה ההולנדית וזמן קצר לפני טורניר מונדיאל 1990 באיטליה, קיבל ביינהאקר בפעם השנייה את תפקיד מאמן נבחרת הולנד לקראת הטורניר. הנבחרת העפילה לטורניר עם המאמן תיס ליברכטס, שהחליף את מיכלס לאחר הזכייה ביורו 1988. עם זאת, סבלה הנבחרת ממשבר אמון בין הצוות המקצועי לסגל השחקנים, ולחוסר יציבות שגררה את פיטוריו של ליברכטס זמן קצר לפני תחילת הטורניר. בעקבות הבעיות הקשות בנבחרת, התקשתה הולנד להציג את היכולת המצופה וצלחה בקושי רב את שלב הבתים מהמקום השלישי בבית לאחר שלוש תוצאות תיקו – 1:1 מול מצרים, 0:0 מול אנגליה ו-1:1 מול אירלנד. הולנד סיימה את הטורניר ללא ניצחון, לאחר שנוצחה 1–2 על ידי גרמניה המערבית בשלב שמינית הגמר. ביינהאקר התפטר מתפקידו בנבחרת לאחר הטורניר וחזר לתפקידו כמאמן אייאקס.
בעונת 1990/1991 התנהל מאבק אליפות צמוד בליגה ההולנדית בין אייאקס לאיינדהובן. כל קבוצה השיגה ניצחון ביתי מול יריבתה, ואת העונה סיימו שתי הקבוצות עם מאזן זהה של 53 נקודות. אייאקס נאלצה להיפרד מתואר האליפות עקב פער שערים, שנטה לטובתה של פ.ס.וו. בשני שערים בלבד. בסיום העונה עזב ביינהאקר את תפקיד מאמן הקבוצה.
קריירה מקצועית > חזרה לריאל מדריד ומעבר לשווייץ

בנובמבר 1991, במהלך עונת 1991/1992 בליגה הספרדית, חזר ביינהאקר לריאל מדריד על תקן מנהל מקצועי, בעקבות רצף תוצאות חלשות. תחתיו עבד המאמן רדומיר אנטיץ', שעל אף הירידה הקלה ביכולת, הוביל את הקבוצה בחודשיים שלאחר מכן למקום הראשון בפער של שבע נקודות, ולרבע גמר גביע אופ"א. על אף היתרון בראש הטבלה, פוטר אנטיץ' מתפקידו בינואר 1992 ובמקומו מונה ביינהאקר לתפקיד המאמן. הקדנציה השנייה על הקווים בריאל הייתה קצרה יותר ומוצלחת פחות מהראשונה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה לחצי עונה חלשה מאוד, בסיומה איבד את היתרון בליגה ואת האליפות לברצלונה בפער של נקודה, והודח בחצי גמר גביע אופ"א על ידי טורינו. בסיום העונה סיים ביינהאקר את תפקידו במועדון.
לקראת עונת 1992/1993 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן גראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית. הוא לא הצליח להוביל את הקבוצה לפלייאוף האליפות, לאחר שסיים במקום התשיעי מתוך 12 בליגה הסדירה. באותה עונה הוביל ביינהאקר את קבוצתו לגמר הגביע השווייצרי, אך שם הובסה קבוצתו 4:1 על ידי לוגאנו. ביינהאקר סיים את תפקידו עם תום העונה ולא המשיך לעונה נוספת במועדון.
קריירה מקצועית > ערב הסעודית, מקסיקו וטורקיה

בדצמבר 1993, לאחר העפלתה של ערב הסעודית למונדיאל 1994 בארצות הברית, התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן הנבחרת. ערב הסעודית הודרכה על ידי מאמנים ברזילאים באופן כמעט רציף החל משנת 1980, וסגנון המשחק האירופי של ביינהאקר לא תאם את ציפיות ההתאחדות הסעודית, שציפתה לסגנון משחק דרום אמריקאי בעיקרו. שלושה חודשים בלבד לאחר שהתמנה לתפקיד פוטר ביינהאקר מתפקידו, ומי שהוביל לבסוף את הנבחרת בטורניר הגמר היה חורחה סולארי הארגנטינאי.
ב-15 ביוני 1994 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן קלוב אמריקה המקסיקנית. בינהאקר הוביל סגל מרשים בכיכובם של שחקני הרכש האפריקאים פרנסואה אומאם-בייק וקלושה בוואליה, וסגל מקומי שכלל בין היתר את קוואוטמוק בלנקו, חואקין דל אולמו, לואיס רוברטו אלבס וראול לארה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה ליכולת מרשימה ושוברת שיאים, בייחוד שיאי שערים. הקבוצה הפגינה יכולת התקפית מרשימה וצעדה בבטחה לפלייאוף האליפות של עונת 1994/1995. מאזן הקבוצה, הן מבחינת נקודות והן מבחינת שערים, היה מהטובים בליגה, והיכולת המרשימה סחפה קהל רב למגרשים כך שממוצע האוהדים למשחק בתקופתו של ביינהאקר היה הגבוה ביותר באותו העשור. ב-5 באפריל 1995, זמן קצר לפני סיום העונה הסדירה ותחילת הפלייאוף, פוטר ביינהאקר במפתיע מתפקידו, וזאת לאחר שהתעלם מהוראתו של בעלי הקבוצה שלא לשתף את חואקין דל אולמו במשחק הליגה הקרוב. דל אולמו היה מצוי בסכסוך כלכלי עם הבעלים, אך ביינהאקר סירב להתערבות בבחירת הסגל ושיתף את דל אולמו על אף ההוראה. לאחר המשחק הודיעה הנהלת הקבוצה לביינהאקר על סיום דרכו במועדון. הקבוצה עצמה התקשתה להתאושש מהפרידה והודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי קרוס אסול.
לקראת עונת 1995/1996 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן איסטנבולספור מהליגה הטורקית. פתיחת העונה של הקבוצה הייתה חלשה מאוד, וכללה שבעה הפסדים בשמונת משחקי הפתיחה של העונה. כבר באוקטובר 1995, לאחר ארבעה חודשים בתפקיד, פוטר ביינהאקר מתפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-4 בנובמבר 1995, חודש לאחר פיטוריו, חזר ביינהאקר למקסיקו כשהחליף את אוסבלדו ארדילס בתפקיד מאמן גוודלחרה. ביינהאקר לא הצליח להוביל את קבוצתו לפלייאוף האליפות, וסיים את תפקידו עם תום העונה.
קריירה מקצועית > חזרה להולנד וזכייה באליפות

לקראת עונת 1996/1997 חזר ביינהאקר להולנד, והתמנה לתפקיד מאמן ויטסה ארנהם מהליגה הבכירה. בין שחקני הרכש שהגיעו עם ביינהאקר היה גם חואקין דל אולמו, אותו אימן בקלוב אמריקה. ויטסה תחת ביינהאקר צברה עד לפגרת החורף תשעה ניצחונות וחמישה הפסדים בעשרים המחזורים הראשונים של העונה, ועם היציאה לפגרת החורף סיים ביינהאקר את תפקידו במועדון והוחלף על ידי הנק טן קטה.
באוקטובר 1997 התמנה ביינהאקר לתפקיד מאמן פיינורד. הוא שב למועדון כעשרים שנים אחרי שעבד בו כמאמן הנוער, במקומו של ארי האן שסיים את תפקידו בעקבות פתיחת עונה חלשה. עד לסיום העונה הצעיד ביינהאקר את קבוצתו למקום הרביעי, ועונה אחר כך זכה עמה באליפות הולנד בפער של 15 נקודות מהסגנית וילם II. פיינורד הציגה את ההגנה החזקה בליגה, ניצחה ב-25 מתוך 34 המחזורים והפסידה רק ארבע פעמים. בעונת 1999/2000 הוביל ביינהאקר את קבוצתו לזכייה במגן יוהאן קרויף עם ניצחון 3:2 על אייאקס ולשלב הבתים השני של ליגת האלופות, והתפטר מתפקידו כחודשיים לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה.
קריירה מקצועית > מנהל מקצועי בהולנד וחזרה לקלוב אמריקה

בספטמבר 2000 חזר ביינהאקר לאייאקס, על תקן המנהל המקצועי של המועדון. זאת, למורת רוחם של אוהדי קבוצתו האחרונה פיינורד, יריבתה הגדולה של אייאקס. במהלך מרבית תקופתו בקבוצה הוא עבד עם המאמן רונאלד קומאן, שהוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל בעונת 2001/2002. אחד מהישגיו הגדולים של ביינהאקר כמנהלה הספורטיבי של אייאקס היה החתמתו של זלאטן איברהימוביץ' ממאלמה תמורת כ-8.7 מיליון אירו, סכום ששבר את שיא ההעברות של הקבוצה.
ביינהאקר סיים את תפקידו באייאקס ב-2003, ואז חזר לקדנציה שנייה כמאמן קלוב אמריקה. הוא הדריך אותה במשך שני טורנירים במקסיקו, אפרטורה 2003 וקלאוסורה 2004, כאשר בראשון לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף האליפות, ובשני הודחה בשלב רבע הגמר על ידי דפורטיבו טולוקה. בטורניר גביע ליברטדורס 2004 הוביל ביינהאקר את קבוצתו עד לשלב שמינית הגמר. באותו הטורניר ניצחה אמריקה את סאו קאטאנו 2:1 על אדמת ברזיל, והייתה לקבוצה המקסיקנית הראשונה שמשיגה ניצחון בברזיל במשחק רשמי. ביינהאקר סיים את דרכו במועדון לאחר כשנה בתפקיד, והוחלף על ידי אוסקר רוג'רי.
בעונת 2004/2005 שב פעם נוספת להולנד, והתמנה למנהל המקצועי של דה חראפסחאפ. בתום עונה קשה, בה סיימה עם מאזן זהה לאחרונה בטבלה במרחק 16 נקודות מהקו האדום, ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
קריירה מקצועית > נבחרות טרינידד וטובגו ופולין

ב-30 במרץ 2005 התמנה ביינהאקר למאמן טרינידד וטובגו. המשימה הראשונה שלו בתפקיד הייתה גביע הזהב 2005, בו כשלה הנבחרת להשיג ניצחון וסיימה במקום האחרון בבית. לאחר מכן החלה נבחרתו של ביינהאקר את דרכה במוקדמות מונדיאל 2006. הנבחרת בהובלתו של ביינהאקר הדיחה את הרפובליקה הדומיניקנית עם 6:0 בסיכום שני מפגשים, והעפילה לסיבוב השלישי. היא סיימה כסגניתה של מקסיקו בבית ג' והעפילה לסיבוב הרביעי והמכריע. טרינידד וטובגו סיימה את הבית במקום הרביעי, אחרי מקסיקו, ארצות הברית וקוסטה ריקה שהעפילו אוטומטית. המקום הרביעי שלח את נבחרתו של ביינהאקר להתמודדות בפלייאוף מול בחריין. בנובמבר 2005 נפגשו השתיים לצמד מפגשים על המקום בטורניר הגמר. לאחר שוויון 1:1 בבית, השיגה טרינידד ניצחון 1:0 בחוץ והעפילה למונדיאל 2006 לראשונה בתולדותיה. בכך, הייתה טרינידד וטובגו למדינה הקטנה ביותר בהיסטוריה ששולחת נבחרת לטורניר גמר הגביע העולמי.
בטורניר המונדיאל בגרמניה הוגרלה הנבחרת לבית ב' עם אנגליה, שוודיה ופרגוואי. במשחקה הראשון אי פעם בגביע העולמי נפרדה טרינידד בשוויון 0:0 עם שוודיה. לאחר מכן הפסידה פעמיים בתוצאה זהה של 2:0, וסיימה את הטורניר עם נקודה אחת וללא שער זכות במקום האחרון בבית.
מיד עם תום הטורניר עזב ביינהאקר את הנבחרת לטובת משרת המאמן בפולין, שהודחה אף היא בשלב הבתים של המונדיאל. משימתו הראשונה של ביינהאקר הייתה מוקדמות יורו 2008. היא הוגרלה לבית א', בו שיחקו שמונה נבחרות וביניהן פורטוגל, סרביה, פינלנד ובלגיה. פולין פתחה את הטורניר בספטמבר 2006 עם שתי תוצאות מאכזבות, הפסד ביתי 3:1 לפינלנד ותיקו ביתי 1:1 מול סרביה. לאחר הפתיחה המאכזבת רצה פולין לשישה ניצחונות רצופים, כולל מול פורטוגל ובלגיה. בתום 14 משחקי הבית, ובכיכובו של מלך שערי הבית אבי סמולארק, סיימה פולין בראש הטבלה עם 28 נקודות, אחת יותר מפורטוגל וארבע יותר מסרביה ומפינלנד. בכך, הבטיחה נבחרתו של ביינהאקר את העפלתה הראשונה בהיסטוריה לטורניר גמר אליפות אירופה.
במאי 2007, בעיצומן של מוקדמות היורו, פנתה פיינורד לביינהאקר על מנת שישמש כמאמנה הזמני במשחקי פלייאוף ההעפלה לגביע אופ"א, במקומו של ארווין קומאן שהתפטר עם תום העונה הסדירה. ביינהאקר הוביל את הקבוצה במשחקי הפלייאוף ללא הצלחה, ולאחר כחודש פינה את מקומו לבארט ואן מרוויק.
ביינהאקר הוביל את פולין לטורניר יורו 2008 באוסטריה ובשווייץ, אך שם נכשלה הנבחרת לעבור את שלב הבתים. היא פתחה בהפסד 2:0 לגרמניה, משחק שהוגדר כרגיש מאוד בעקבות קריקטורות לוחמניות שהוצגו בעיתוני פולין ערב המשחק. באחת מהן אף הוצג ביינהאקר כשהוא אוחז בראשיהם הכרותים של מיכאל באלאק ויואכים לב. פולין המשיכה לשוויון 1:1 מאכזב מול אוסטריה לאחר שספגה בפנדל שלוש דקות בתוך תוספת הזמן, וסיימה עם הפסד 1:0 לקרואטיה שהותיר אותה אחרונה בטבלת הבית.
ביינהאקר נותר בנבחרת בניסיון להעפיל עמה ממוקדמות מונדיאל 2010. נבחרתו הוגרלה לבית ג', לצדן של חמש נבחרות ובהן סלובקיה, סלובניה וצ'כיה. ב-9 בספטמבר 2009 הובסה פולין 3:0 על ידי סלובניה במשחקה השמיני מתוך עשרה, שהבטיח כי היא לא תעפיל למונדיאל בדרום אפריקה. בעקבות ההפסד פוטר ביינהאקר מתפקידו כמאמן הנבחרת לאחר כשלוש שנים בתפקיד.
קריירה מקצועית > שלהי הקריירה כמנהל מקצועי

באוקטובר 2009 חזר ביינהאקר לפיינורד פעם נוספת, הפעם כמנהל מקצועי. הוא שימש בתפקיד עד לינואר 2011, בעיצומה של עונה חלשה מהרגיל של הקבוצה, שהסתיימה במקום העשירי בלבד בטבלה. לקראת עונת 2011/2012 החל לשמש כמנהלה המקצועי של אויפשט. באוקטובר 2011, כשלושה חודשים בלבד אחר כך, רכש את הקבוצה בעלים חדש, רודריק דושאטלה, ובעקבות כך סיים ביינהאקר את תפקידו במועדון.
ביוני 2013, לאחר יותר משנה וחצי מחוץ למגרשים, חזר ביינהאקר לנבחרת טרינידד וטובגו כמנהל מקצועי, תפקיד אותו מילא במשך כחצי שנה. ב-19 בדצמבר 2013 הצטרף ביינהאקר לחבר המנהלים של ספרטה רוטרדם, והיה אחראי טכני מטעם ההנהלה. ב-2 ביוני 2015 הודיע ביינהאקר כי יפרוש מעולם הכדורגל ב-1 ביולי, חמישים שנים בדיוק מאז קיבל את תפקידו הראשון כמאמן.
תארים

אליפות הולנד (2): 1979/1980, 1989/1990
אליפות ספרד (3): 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989
הגביע הספרדי: 1988/1989
הסופר קאפ הספרדי (2): 1988, 1989
אליפות הולנד: 1998/1999
מגן יוהאן קרויף: 1999
פרס דון בלון למאמן העונה בליגה הספרדית: 1987/1988
הערות שוליים

↑  בינהאקר חוזר לצוות המקצועי של אייאקס, באתר ynet, 24 באוגוסט 2000
↑  מכסיקו: בינהאקר יאמן את קלוב אמריקה, באתר ynet, 2 ביוני 2003
↑  ליאו בינהאקר מונה למאמן טרינידד וטובאגו, באתר nrg‏, 1 באפריל 2005
↑  שרון בורנשטיין, ‏עוברים את הגבול, באתר גלובס, 8 ביוני 2008
↑  איזק אבידור, ליאו בינהאקר פוטר מנבחרת פולין, באתר nrg‏, 10 בספטמבר 2009
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, פיטורים נוסח פולין, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2009
| נבחרת הולנד – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן ברויקלן •  2 ואן ארלה •  3 רייקארד •  4 ר. קומאן •  5 ואן טיחלן •  6 ואוטרס •  7 א. קומאן •  8 וננבורג •  9 ואן באסטן •  10 חוליט •   11 ויטסחה •  12 קיפט • 13 רוטחס •  14 טסחיפ • 15 רוי • 16 היילה • 17 גילהאוס • 18 פראסר • 19 ואן לואן • 20 וינטר • 21 בלינד • 22 מנזו • מאמן: ביינהאקר |  1 ואן ברויקלן •  2 ואן ארלה •  3 רייקארד •  4 ר. קומאן •  5 ואן טיחלן •  6 ואוטרס •  7 א. קומאן •  8 וננבורג •  9 ואן באסטן •  10 חוליט •   11 ויטסחה •  12 קיפט • 13 רוטחס •  14 טסחיפ • 15 רוי • 16 היילה • 17 גילהאוס • 18 פראסר • 19 ואן לואן • 20 וינטר • 21 בלינד • 22 מנזו • מאמן: ביינהאקר | הולנד |
| נבחרת טרינידד וטובגו – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 היסלופ •  2 קוקס •  3 א.ג'ון •  4 אנדרוס •  5 סאנצ'ו •  6 לורנס •  7 ברצ'הול •  8 גריי •  9 וייטלי •  10 לטאפי •   11 אדוארדס •  12 סמואל • 13 גלן •  14 ס.ג'ון • 15 ג'ונס • 16 וייס • 17 צ'ארלס • 18 ת'יאובלד • 19 יורק • 20 סקוטלנד • 21 ג'ק • 22 אינס • 23 וולף • מאמן: ביינהאקר |  1 היסלופ •  2 קוקס •  3 א.ג'ון •  4 אנדרוס •  5 סאנצ'ו •  6 לורנס •  7 ברצ'הול •  8 גריי •  9 וייטלי •  10 לטאפי •   11 אדוארדס •  12 סמואל • 13 גלן •  14 ס.ג'ון • 15 ג'ונס • 16 וייס • 17 צ'ארלס • 18 ת'יאובלד • 19 יורק • 20 סקוטלנד • 21 ג'ק • 22 אינס • 23 וולף • מאמן: ביינהאקר | טרינידד וטובגו |
| נבחרת פולין – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 בורוץ •  2 ג'ופ •  3 וורזיניאק •  4 גולנסקי •  5 דודקה •  6 בונק •  7 סמולארק •  8 קז'ינובק •  9 ז'וראבסקי •  10 גרגולה •   11 סגנובסקי •  12 קובלבסקי • 13 וסילבסקי •  14 ז'בלקוב • 15 פזדן • 16 פישצ'ק • 17 לובודזינסקי • 18 לבנדובסקי • 19 מורבסקי • 20 גריירו • 21 זהורסקי • 22 פביאנסקי • 23 קוקוזקה • מאמן: ביינהאקר |  1 בורוץ •  2 ג'ופ •  3 וורזיניאק •  4 גולנסקי •  5 דודקה •  6 בונק •  7 סמולארק •  8 קז'ינובק •  9 ז'וראבסקי •  10 גרגולה •   11 סגנובסקי •  12 קובלבסקי • 13 וסילבסקי •  14 ז'בלקוב • 15 פזדן • 16 פישצ'ק • 17 לובודזינסקי • 18 לבנדובסקי • 19 מורבסקי • 20 גריירו • 21 זהורסקי • 22 פביאנסקי • 23 קוקוזקה • מאמן: ביינהאקר | פולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810682926005606  GND: 1159526311  ISNI: 0000 0003 9158 9844  NTA: 270148582  VIAF: 285440487   WorldCat (עם VIAF): 285440487 
יוהאן קרויף (משמאל) לצדו של ביינהאקר על ספסלה של אייאקס, 1980
ביינהאקר כמאמן ריאל מדריד, 1989
ביינהאקר, 2007
ביינהאקר במשחק כדורגל שולחן עם נשיא פולין לך קצ'ינסקי, 2008
מוהו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הבלטי 
 קואורדינטות:  58°36′N 23°15′E﻿ / ﻿58.6°N 23.25°E﻿ / 58.6; 23.25
 שטח:  204.86 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אסטוניה 
 אוכלוסייה:  1,476 (31 בדצמבר 2011)
 אזור זמן:  UTC+2
  (למפת אסטוניה מוגדלת) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטימוהו(למפת אסטוניה רגילה) טאלין נארווה טרטו ולגה קורסארה פרנו ויליאנדי רקוורה קרדלה פאידה וורו פינלנד לטביה רוסיה הים הבלטימוהו
 
ערך זה עוסק באי אסטוני. אם התכוונתם לגבול בין קרום כדור הארץ למעטפת, ראו .
טחנת הרוח אמו.
מוהו (באסטונית: Muhu, בגרמנית: Moon או Mohn, "פרג"), או מוהומאה (Muhumaa), הוא האי השלישי בגודלו באסטוניה וגם נפה במחוז סארה. האי ממוקם בים הבלטי, צפונית-מזרחית לאי סארמאה.
בשנת 2010 אוכלוסיית מוהו מנתה 1,968 נפשות.
מוהו מפורסם בטחנת הרוח אמו (Eemu tuulik) שנמצאת בכפר לינוסה באי. זוהי טחנת הרוח הפעילה העתיקה ביותר במדינה.
גאוגרפיה

שטחו של האי הוא 198 קילומטרים רבועים. הוא נוצר מהתרוממות סלע משקע של דולומיט ושוניות אלמוגים עתיקות אל מעל לפני הים לפני כ־8,000 שנה. האי שטוח למדי ומתרומם לגובה של 21.5 מטרים בנקודת השיא.
בינו לבין אסטוניה היבשתית מפרידים מצרי סור (Suur Väin) ובינו לבין סארמאה – מצרי וייקה (Väike Väin). בשנת 1896 נבנה סכר במצרי וייקה ומעליו נסלל כביש, המחבר את מוהומאה לסארמאה.
היישובים המרכזיים במוהו הם ליבה (Liiva), "בירת הנפה", ובה 220 תושבים, וקויוואסטו (Kuivastu) בה פועל הנמל היחיד ושירות מעבורות אל וירטסו שבמחוז לאנה. יישובים מרכזיים נוספים הם הלאמאה, פירי, נומקלה וקוגובה.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים הגיעו לאי לפני כ־4,500 שנים ומעידים על כך קברי אבן שנתגלו בו. כמו כן, נמצאו באי ראשי-חניתות מתקופת הברונזה במאה ה-15 לפני הספירה. בסוף העת העתיקה נבנו מבצרים בלינוסה (Linnuse) ובפדלה (Päedla).
בשנת 1227 התרחש קרב עקוב מדם על האי מוהו, בין מסדר נזירי ליבוניה Livonian) Brothers of the Sword) וצבא אסטוני פגאני. הקרב נמשך שבעה ימים, ונחשב לקרב גורלי שהביא את אסטוניה תחת שלטון זר למשך שבע המאות הבאות. כנסייה בסגנון גותי נבנתה במרכז מוהו זמן קצר לאחר מכן, בסוף המאה ה-13, ושמה "קתדרלת פהה קאטרינה" (Püha Katariina Kirk).
סביב המאה ה-19 70% מאנשי האי המירו את דתם לנצרות אורתודוקסית, בידי הצאר ניקולאי הראשון. שתי כנסיות אורתודוקסיות מרשימות נבנו בתקופה זו: בהלמאה וברינסי. 
במלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1917, התנהל קרב מון סאונד בין הצי הגרמני לצי הרוסי במצר המפריד בין האי מוהו ליבשת.
בתחילת המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית מוהומאה כ־6,000 תושבים, אך בעקבות שתי מלחמות העולם הצטמצמה האוכלוסייה לגודלה הנוכחי, כ־2,000.
חי וצומח

משום שבתקופה הסובייטית נאסר להיכנס לאי, ומכיוון שמעולם לא הייתה פעילות חקלאית אינטנסיבית באי, במוהו מסתובבים איילים, יעלים ושועלים בחופשיות. עיקר העניין הוא בצפרות; ברבורים, אווזים וברווזים נודדים ועוצרים באי. שלושה זוגות של זנים נדירים של נשרים שוהים על האי. הנוף כולל בעיקר שדות, יערות, ביצות ומצוקים.
נפת מוהו

נפת מוהו כוללת את האי מוהומאה ו-11 איונים סביבו. שטחה של הנפה הוא 206 קמ"ר.
גלריה

המוזיאון באי
כנסיית קתרינה הקדושה
בתים בכפר
מערות אבן גיר
הערות שוליים

↑  אתר נפת מוהו, 2019.
| הנפות והיישובים של מחוז סארה |
| --- | --- | --- |
| נפות כפריות | מוהו • סארמאה • רוהנו |  |
| נפות לשעבר | אוריסארה • ואליאלה • טורגו • ליימיאלה • לייסי • לימאנדה • מוסטיאלה • סאלמה • פיידה • פיהטלה • קארלה • קארמה • קורסארה (נפה עירונית) • קיהלקונה |  |
| יישובים | סאלמה • קורסארה • קיהלקונה • רוהנו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544094505171  GND: 4512995-2  LCCN: sh93000141
כפייה דתית

ערך זה עוסק בכפייה דתית באופן כללי. אם התכוונתם לתופעה במדינת ישראל, באופן ספציפי, ראו .
כפייה דתית היא הטלת חיוב דתי על יחיד או על קבוצה. חוקי דת, בדומה לחוקי מדינה, חלים (על פי הדת) על ציבור שלם, אלא שבשונה מחוק מדינה, נובע החיוב מערכים דתיים ולא מחוקי גוף מחוקק חילוני או מונרכי.
נשים מוחות באיראן נגד כפיית עטיית חיג'אב, 1980
כפייה דתית כמצווה דתית

דתות מסוימות כוללות חיובים על ציבור אתני שלם כלשהו או אף חיוב כלל עולמי, משכן, צוויים כאלו מחייבים על פי אותה דת, את בני אותה דת שאינם מקפידים במצוותיה ואף בני דתות אחרות. דוגמאות:
לפי היהדות, גם גויים חייבים בקיום שבע מצוות בני נח, והרמב"ם פסק בעניין זה: "כל עכו"ם שלא קבל מצות שנצטוו בני נח הורגין אותו אם ישנו תחת ידינו".
באסלאם נכלל הג'יהאד, ובו מאמץ צבאי, ואף מלחמה, נגד פגאנים (עובדי אלילים) כדי שיקבלו על עצמם את דת האסלאם. מקור התוקף באסלאם לקיום מלחמת ג'יהאד נגד לא-מוסלמים מצוי בקוראן: "הרגו את המְשַתפים בכל מקום אשר בו תמצאום" (סורה 9, פסוק 5, תרגום אורי רובין). פסוק זה נקרא "פסוק החרב" (בערבית: آية السيف) ועל פי הפרשנות המוסלמית המסורתית[דרוש מקור] הוא נחשב כמבטל כל פסוק אחר בקוראן שמשתמעת ממנו מתינות כלפי לא-מוסלמים ("המְשַתפים" הם לא-מוסלמים שאינם יהודים או נוצרים).
בנצרות פועל המיסיון להמרת דתם של לא נוצרים לנצרות. בעבר גם בכוח החרב כמו במהלך מסעי הצלב נרצחו עשרות אלפי יהודים ומוסלמים שסירבו להמיר את דתם לנצרות ובתקופת האינקוויזיציה הספרדית, האינקוויזיציה הפורטוגזית ועוד.
היסטוריה

התורה מתארת נורמה של כפייה דתית של המצוות על בני ישראל. בתנ"ך מתוארים אירועים של כפייה דתית בממלכת יהודה ובממלכת ישראל, אם מצד איזבל הרודפת את נביאי ה' ואם מצד יאשיהו המבער את פולחן האלילים מממלכת יהודה. החוקרים חלוקים האם בממלכת אשור נהגה כפייה דתית כלפי העמים השונים שהוגלו בתוכה, אולם קיימת הסכמה שבערי בבל בדרך כלל לא נהגה כפייה דתית. עם זאת, בספר דניאל מתואר אירוע בו דרש המלך נבוכדנצר מכל נתיניו להשתחוות לפסלו.
נחמיה מתאר שימוש בסמכויותיו השלטוניות על מנת לכפות שמירת מצוות, כמו הימנעות מנישואי תערובת ומסחר בשבת.
במהלך ימי הביניים השתרשה באירופה נורמה של כפייה דתית על פיה השליטים דרשו מנתיניהם לקיים את מצוות הדת. האינקוויזיציה חקרה והענישה נוצרים אשר נתפסו מאמינים בדת אחרת. בשלום וסטפאליה שכונן לאחר מלחמות הדת של מלחמת שלושים השנים נקבעה הזכות להגר למדינה אחרת למי שאינו מקבל את דת השליט במדינתו. שלום וסטפאליה לא מנע כפייה דתית, אולם הניח את היסודות לכך בהסכמה שמדינות רשאיות לבחור את דתן ובהכרה ההדדית בין מדינות של זרמים דתיים שונים. הכפייה הדתית נמשכה עוד אל תוך המאה ה-20. באוסטריה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עוד נדרשו כל הילדים להשתתף בלימודי דת בבית הספר ופרישה מהדת בגיל צעיר נאסרה.
מאפייני כפייה דתית

במשטר דמוקרטי, חקיקה נעשית על ידי בית הנבחרים או על ידי מי שהוסמך לכך. חקיקה המבוססת על נורמות של הדת אינה שונה, בתהליך קבלתה, מכל חקיקה אחרת, ומבחינה זו אין בה כפייה יותר מאשר בחקיקה שמקורותיה אינם דתיים. ראיית החקיקה ככפייה דתית נובעת מפגיעתה בחופש הדת או בחופש מדת. בנוסף לכפייה דתית מובהקת, המונעת מהפרט התנהגות חילונית או כופה עליו התנהגות דתית, מתקיים קונפליקט ביחס להתנהגות הנאותה במרחב הציבורי. דרישות חילוניות ודתיות אינן מצטמצמות למרחב הפרטי של האדם, אלא מציבות דרישות גם ביחס למרחב הציבורי, ולכן מתקיים קונפליקט מובנה בין העדפותיו של האדם החילוני ובין העדפותיו של הדתי. מנקודת מבטו של הדתי קונפליקט זה עשוי להתפרש ככפייה אנטי-דתית, ומנקודת מבטו של החילוני הוא עשוי להתפרש ככפייה דתית.
לא כל חקיקה שמקורה בדת ובכתבי הקודש היא בהכרח חקיקה שיש בה כפייה דתית. חוק לא תעמוד על דם רעך, למשל, יונק את שמו ואת מהותו מפסוק בספר ויקרא, אך העיקרון שהוא מציג, של חובת סיוע לזולת בעת שהוא שרוי בסכנת חיים, הוא עיקרון אוניברסלי המקובל גם מחוץ לעולמה של הדת.
בתרבות > סיפורה של שפחה

ספרה של מרגרט אטווד "מעשה השפחה" (ובעיבוד לסדרה האמריקאית "סיפורה של שפחה"), מתאר עולם ספק-בדיוני ספק-מציאותי, שבו אנשי דת קיצוניים הופכים את ארצות הברית ל"גלעד", מדינה תנ"כית, צבאית והיררכית. הספר משמש סמל במחאות רבות כנגד כפייה דתית.
ב-2023, במהלך המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע בישראל, תנועת "בונות אלטרנטיבה" יזמה מספר מיצגים מחאתיים בהשראת הספר, בו נשים התלבשו וצעדו כשפחות.
ראו גם

כפייה אנטי-דתית
חופש דת
חקיקה דתית
כפייה דתית בישראל
תסמונת טראומה דתית
הערות שוליים

↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ח', הלכה ט'
↑  בוסתני עודד, ישראל רונן, ממלכת יהודה: יחידות 10–12, האוניברסיטה הפתוחה, 2008, עמוד 452
↑  Micheline Ishay, The History of Human Rights, pages 77–78
↑  קרבן כפיה דתית, דבר, 18 בדצמבר 1932
מיצג השפחות, חיפה, ישראל, מרץ 2023
מוחמד א-תקי

מקדש קדימיה בו נקבר האימאם התשיעי מוחמד א-תיקי לצידו של האימאם השביעי בכאזמיה בעיר בגדאד
מֻחַמַד אִבְן עַלי אַ(ל)-תַקי הוא האימאם השיעי התשיעי, על פי מסורת התריסריים. הוא ירש את אביו בתפקיד אימאם הקהילה השיעית בהיותו רק בן שמונה.