stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנסטסיה מקייב
ביוגרפיה

אין ידיעות מדויקות על הולדתה של אנסטסיה.  בסביבות שנת 1039, נישאה אנסטסיה לדוכס אנדראש הראשון מהונגריה, אשר התיישב בקייב לאחר שאביו ואזול השתתף בהתנקשות כושלת באישטוון הראשון, מלך הונגריה.  בשנת 1046, שב אנדראש להונגריה ועלה לכס המלוכה, לאחר שהביס את המלך פטר אורסאולו.  אנסטסיה עקרה להונגריה בעקבות בעלה.  ככל הנראה, הייתה זו היא ששכנעה אותו להקים לאורה בטיהאן עבור נזירים מתבודדים שבאו להונגריה מרוס של קייב.  בשנת 1053 ילדה אנסטסיה בן בשם סולומון, לימים שאלאמון, מלך הונגריה.  אולם הכרזתו של סולומון כיורש העצר גרמה לקרע בין אנדראש לבין אחיו הצעיר, הדוכס בלה, שהיה יורש העצר עד אז.  בלה התמרד נגד אחיו בשנת 1060, ואנדראש שלח את אנסטסיה ואת ילדיהם (לסולומון הייתה אחות בכורה בשם אדלייד ואח צעיר בשם דוד) לחצרו של אדלברט מאוסטריה.  אנדראש הובס ומת זמן קצר לאחר מכן, ובלה עלה לכס המלוכה כבלה הראשון, מלך הונגריה ב-6 בדצמבר 1060.
אנסטסיה ביקשה את עזרתו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אחיה של יודית משוואביה, אשר אורסה לבנה של אנסטסיה, סולומון, בשנת 1058.  משנכנס צבאו של היינריך להונגריה כדי לסייע לכוחות התומכים בסולומון נגד דודו, בלה, מת הלה (ב-11 בספטמבר 1063), ובניו נמלטו לפולין.
סולומון הצעיר הוכתר למלך ב-27 בספטמבר 1063.  לרגל ההכתרה העניקה אנסטסיה את מה שנחשבה לחרבו של אטילה ההוני לדוכס אוטו מנורדהיים (אוטו השני מבוואריה), שהנהיג את הצבא הגרמני שהביא לניצחון.  בין השנים 1060 ל-1073 משל סולומון בממלכתו בשיתוף דודניו, בניו של בלה, אשר חזרו להונגריה וקיבלו את סמכותו.  בשנת 1074 התמרדו שלושת האחים נגד סולומון, והביסו אותו בקרב ב-14 במרץ 1074.  סולומון נמלט לגבול המערבי של הונגריה, שם הצליח להחזיק במחוזות מוסון ופוסון.  אנסטסיה נמלטה יחד עם סולומון, אך נתגלעו ביניהם חילוקי דעות, והיא עקרה למנזר אדמונט באוסטריה, שם חיה כנזירה עד מותה.  היא נקברה במנזר.
פרסקו מקתדרלת סופיה הקדושה מהמאה ה-11 של בנותיו של יארוסלב הראשון.  הצעירה היא ככל הנראה אנה. בנות נוספות היו אליזבת אשת האראלד השלישי, מלך נורווגיה, ואולי אגתה, אשת אדוארד הגולה (יורשו של אדוארד המודה).
אספרגין

אספרגין (Asparagine ובקיצור ASN, או N) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
אספרגין היא נגזרת של חומצת אמינו אחרת: חומצה אספרטית. השייר של חומצה אספרטית מכיל קבוצת קרבוקסיל (COOH), ואילו השייר של אספרגין מכיל קבוצת אמיד (CONH). כשחומצה אספרטית מגיבה עם אמוניה (NH3) מתקבל אספרגין.
עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין אספרגין או חומצה אספרטית - Asx - וכן סימול קצר - B.
השייר של אספרגין מורכב, אם כן, מקבוצת מתילן (CH2) ומקבוצת אמיד. שייר זה דומה לזה של חומצת אמינו אחרת - גלוטמין, כשהם נבדלים זה מזה בקבוצת מתילן נוספת הקיימת בשייר של גלוטמין.
קבוצת האמין (NH), המהווה חלק מקבוצת האמיד בשייר האספרגין, היא קוטבית; השייר של אספרגין מסוגל ליצור קשרי מימן עם מולקולות מים, ולפיכך אספרגין היא הידרופילית ומסיסה במים. שיירי אספרגין נוטים להופיע באזורים החיצוניים של חלבונים, שם הם מסוגלים לבוא במגע עם המים המקיפים את החלבון בסביבה התאית.
אספרגין הייתה חומצת האמינו הראשונה שנתגלתה, בשנת 1806. היא מוצתה לראשונה מצמח האספרגוס, ומכאן שמה. כמו כן נתגלה כי מזונות המכילים אספרגין ומחוממים לטמפרטורה גבוהה מ-125 מעלות צלזיוס, הופכים, עקב תגובת מייאר עם סוכר מחזר לאקרילאמיד, חומר מסרטן לבני אדם. בשנת 2018 התפרסם מחקר המזהיר מפני אכילת אספרגוס להתפשטות סרטן השד בשל המצאות אספרגין בריכוז גבוה בירק.
הערות שוליים

↑  ארז לין, מחקר: נמצא קשר בין אכילת אספרגוס להתפשטות סרטן השד, באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2018
אריאל אלמוג

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1966 (בן 57) כ"ט בחשוון ה'תשכ"ז טבריה
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים   אוניברסיטת בר-אילן
 בת זוג:  סיגלית אלמוג
 תקופת הפעילות:  29 בינואר 1985 – 2012 (כ־26 שנים)
 דרגה:    סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מטה מנהלת תרגילים של פיקוד העורף
 עיטורים
 תעודת הערכה מטעם מפכ"ל המשטרה    המערכה ברצועת הביטחון    מלחמת לבנון השנייה  אות קצין מצטיין צה"ל  אות הנשיא להתנדבות
 תפקידים אזרחיים
 יזם חברת דורון טכנולוגיות בע״מ  בעלים של קבוצת שילוב יזמות בע״מ  יזם פרויקטים חברתיים  סגן ראש עיירית נס ציונה  יזם בתחום הדיור בקהילה לצעירים עם צרכים מיוחדים  מנכ״ל ובעלים של חברת שי לי סולאר בע"מ
אריאל אלמוג (נולד ב-8 בנובמבר 1966, כ"ה בחשוון התשכ"ז) הוא איש צבא ועסקים ישראלי, שקידם יוזמות לשילוב אוכלוסיות חלשות בצה"ל. קיבל צל"ש ממפכ"ל המשטרה על מניעת פיגוע התאבדות ב-2001.
ביוגרפיה

נולד וגדל בטבריה והתחנך בנעוריו בכפר הנוער הודיות. אלמוג הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים כהנדסאי תעשייה וניהול ובעל תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה > שרות צבאי

בשנת 1985 אלמוג התגייס לצה"ל במסלול לוחם ומפקד במשך 25 שנה. בין 1985–1988 שירות סדיר גדוד חת"מ נמר ביחידת מורן השייכת לתותחנים. ב-1988 אלמוג חתם קבע ב-720 (או"ג). ב-1994 שירות ביחידות השריון (גדוד גור 433). ב-2009 התמנה אלמוג למפקד בסיס פיקוד העורף.
תוך כדי שירות אלמוג פיתח תוכנית לשילוב בעלי צרכים מיוחדים בצה"ל וכיום משרתים כ-800 צעירים בעלי צרכים מיוחדים בכלל צה"ל.
ב-2012 אלמוג חבר לעמותת ״יד לילד המיוחד״ והתמנה ליו"ר ״גדולים במדים״. יחד הם הרחיבו את המיזם לכלל ישראל. כיום משתלבים מתנדבים רבים בצה"ל ובקהילה במסגרת תוכנית זאת. על כך זכה אלמוג בפרס ״אות נשיא המדינה״.
ביוגרפיה > פעילות עסקית

אלמוג הקים חברה לייצור מערכות סינון אב"כ ושימש כבעלים וכמנכ"ל. כן יזם ופיתח חברה סולארית "שי לי סולאר בע"מ" וכיום הוא מנכ"ל ובעלים, כמו כן ניהל בתי אבות ובתי מלון במהלך השנים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

ב-2 באוגוסט 2001 ארב אלמוג לבדו למחבל מתאבד שאיים לפוצץ עצמו בתוך אוטובוס עם 62 נוסעים. במעשה גבורה הצליח אלמוג לנטרל את המחבל ובכך הציל את חייהם של 62 הנוסעים שהיו על האוטובוס. על מעשהו זה קיבל צל"ש מטעם המפכ"ל.
בבחירות בנס ציונה ב-2019 ייסד אלמוג מפלגה עצמאית והתמודד תחילה לראשות העירייה. שבועיים לפני הבחירות הצטרף למפלגת השלטון בעיר לבקשת ראש העירייה המכהן, ולאחר הבחירות מונה לתפקיד סגן ראש העירייה. במסגרת תפקידו כסגן ראש העירייה, אלמוג אחראי על הביטחון והפיקוח העירוני. כמו כן הוא חבר בוועדות הבנייה והמכרזים של העירייה ומכהן כיו"ר ועדת ההנחות.
במהלך כהונתו כסגן ראש עיריית נס ציונה, אלמוג תורם את שכרו לקהילה.
חיים אישיים

נשוי לסיגלית ואב לשלושה, ביניהם הכדורגלן אילון אלמוג, מתגורר בנס ציונה.
הערות שוליים

↑  אלעד, אריאל אלמוג זכה להוקרה על תרומתו לבעלי מוגבלויות, באתר ערים, ‏2017-07-02
↑  חנן גרינברג, אף פעם לא מאוחר: קורס קצינים בגיל 40, באתר ynet, 23 בפברואר 2006
↑  רס"מ אריאל אלמוג, באתר הגבורה
אינטרנציונליזציה מבית

אינטרנציונליזציה מבית (לעיתים גם בינאום מבית) היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי ארגון או מוסד, בתפקודו ובפעילויותיו, אשר מתרחש מתוך הארגון או המוסד עצמו. המונח מתייחס לרוב למוסדות חינוך.
רקע והגדרה

אינטרנציונליזציה בחינוך היא תהליך המשלב את הממד הבין-לאומי, הבין-תרבותי והגלובלי ביעדי הארגון, בתפקודו ובפעילויותיו. המונח אינטרנציונליזציה מבית הוא אסטרטגיה אחת באינטרנציונליזציה בחינוך המתרחשת במוסד החינוכי עצמו. ניתן לראות ניצנים ראשונים לבינאום בחינוך מבית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר כתבו מבחן בגרות בינלאומית. בסוף שנות ה-80 החלו להפעיל ברחבי אירופה בחלק ממוסדות ההשכלה תוכניות בינלאומיות מבית, כמו ארסמוס, שעודדו מרצים ומורים להיפגש עם עמיתיהם ממדינות שונות במטרה ללמוד מהם על שיטות הוראה ותוכניות לימוד שונות. הנציבות האירופית שבאיחוד האירופי היא זו שיזמה והציעה את התוכניות. תוכניות אלו החלו בעיקר במוסדות חינוך להשכלה גבוהה והם השתנו עם הזמן ועברו גם לבתי ספר. בעשור האחרון עלה הצורך לבסס תוכנית לימודים מוסדרת אשר שמה לה למטרה להביא לתלמידים ערכים בינלאומיים. המונח "אינטרנציונליזציה מבית", אשר הוגדר באופן רשמי על ידי קראוטר כ"כל פעילות בינלאומית למעט תנודות מורים וסטודנטים", לוקה בחסר. כיום מקובל להגדיר את המונח כ"שילוב של מרחבים בין-תרבותיים ובין-לאומיים בתוכנית הלימודים הרשמית והלא רשמית עבור כלל התלמידים במוסדות הלימוד השונים." מונח זה הוטבע ב-2015 על ידי ג'ו בילין ואלספת' ג'ונס. מצד אחד תהליכים של אינטרנציונליזציה מבית מאפשרים מוביליות חברתית על ידי מעבר ומפגש בין מדינות ומצד שני במקומות בהם האפשרויות למוביליות חברתית מצומצמות האסטרטגיה של אינטרנציונליזציה מבית מנסה להקנות ערכים בינלאומיים בעזרת תוכנית לימודים בינלאומית.
תהליך האינטרנציונליזציה מבית בבתי ספר

בבתי ספר שונים בעולם מתקיימים תהליכים של אינטרנציונליזציה מבית בכמה אופנים בהתאם לריבוי התלמידים מלאומים שונים בבית הספר, למיקום הגאוגרפי של בית הספר, למוטיבציה של צוות בית הספר, הורי התלמידים והתלמידים. תמיכה של המדינה במהלכים אלו יכולה גם כן להשפיע על תהליך האינטרנציונליזציה מבית.
האינטרנציונליזציה באה לידי ביטוי בבתי ספר שונים באופנים שונים. בחלק מבתי הספר שמים דגש על שימוש בטכנולוגיות חוצי גבולות כמו שיחות זום או סקייפ עם תלמידים ממדינות רחוקות. בחלק מבתי הספר האינטרנציונליזציה באה לידי ביטוי בתוכנית הלימודים באמצעות שיעורים המכינים את התלמידים להתנהל בכלכלה גלובלית תחרותית ולדבר שפות שונות.
ישנם נושאים הבולטים בבתי ספר רבים ומקבלים ביטוי בתוכניות הלימודים המחנכים לאינטרנציונליזציה. חינוך למודעות ומניעת בעיות סביבתיות כלל עולמיות כמו ההתחממות הגלובלית, חינוך לערכים של זכויות אדם המבוססים על חירות ושוויון. נושאים כמו שיח בין תרבותי וצדק חברתי וחלוקתי גם כן נכנסים לתוכנית הלימודים בבתי ספר רבים. במקביל לצמיחה בבינאום בחינוך מבית ישנם אתגרים שצוותי בתי ספר מתמודדים איתם. חוסר דרישה ממסדית ללמד נושאים אלו ובהתאם לכך חוסר תמיכה ותיקצוב מטעם הממסד, מיעוט המורים המוכשרים ללמד נושאים אלו ומיעוט הכשרות המורים בתחום. במקומות מסוימים ישנו אתגר אידאולוגי נוסף: יש הטוענים שבינאום בחינוך מרחיב את הפערים בין בתי ספר פרטיים ממעמד גבוה שיכולים לאפשר לעצמם להשקיע את הזמן והמשאבים לשיעורים אלו בעוד בתי ספר ציבוריים מתקשים יותר לעשות זאת.
תהליך האינטרנציונליזציה מבית בישראל

בישראל אין מדיניות ברורה מצד משרד החינוך לגבי בינאום בחינוך מבית. בהתאם לכך בתי ספר פועלים באופן עצמאי בנושא. המצב החברתי בישראל הוא ייחודי בהקשר זה. עולים רבים שהגיעו לישראל ממדינות שונות ומגוונות הביאו סל ערכים מגוון. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] עולים רבים אינם מגיעים ממדינות שחירות ושוויון עומדות בראש סולם הערכים שלהן. עולים אלו, יחד עם ציבור דתי מסורתי גדול מאוד החי בארץ לרוב יעדיפו להשקיע את המשאבים הכספיים והזמן בקידום ערכים כמו לאומיות, משפחה, דאגה לאחר וערכים מסורתיים נוספים. אלו רואים את הלאומיות והחינוך הלאומי כבעל ערך רב יותר מחינוך בינלאומי.[דרוש מקור] דבר זה מקבל ביטויים רבים בשיעורי אזרחות, היסטוריה ואף באופן בו מלמדים שיעורי תנ"ך ויהדות. מצד שני, קבוצות העולים באים עם מטען תרבותי ולאומי מגוון מה שיוצר דה פקטו בכתות מרחב אינטרנציונלי.
ישנם קבוצות אחרות בישראל, לרוב חילוניות, שבינאום החינוך תואם את עולם הערכים הליברלי שלהם. בתי ספר בקרב קהילות כאלו לעיתים קרובות יקבלו תמיכה מקרב ההורים והסביבה וצוות ההנהלה אף הוא יהיה עם מוטיבציה לחנך את התלמידים לערכים כמו חירות ושוויון והיכרות עם לאומים אחרים. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] בישראל, בדומה לשאר העולם, ישנם יותר בתי ספר וצוותי הוראה שמחנכים לאינטרנציונליזציה, לרוב אלו יוזמות מוקמיות, פרטיות שאינם זוכים לתמיכה מצד הממסד.[דרוש מקור]
ראו גם

אזרח העולם
קוסמופוליטיות
לקריאה נוספת

Adrian Curaj • Liviu Matei
Remus Pricopie • Jamil Salmi
Peter Scott,  The European Higher Educaion Area: Between Critical Reflections
and Future Policies, Springer Open, 2015
הערות שוליים

↑  Crowther, P., Joris, M., Otten, M., Nilsson, B., Teekens, H., & Wächter, B. (2001), "Internationalisation at home: A position paper", Amsterdam: EAIE
↑  מירי ימיני, "אינטרנציונליזציה (בינאום) במערכת החינוך: האם מדינת ישראל מוכנה לעולם הגלובאלי?, קו לחינוך, 2012, עמ' 8-11
ארמדיליים

| ארמדיליים |
| --- | --- |
 ארמדיל מצטנף דרומי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
אינפרא־מחלקה:: שיליניים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: ארמדילאים
משפחה:: ארמדיליים
שם מדעי
 Chlamyphoridae ‏בונפרטה, 1850

ארמדיל שעיר צווחני
ארמדיל החולד
ארמדיליים (שם מדעי: Chlamyphoridae) הם משפחה של יונקים, והמשפחה הגדולה ביותר בסדרת הארמדילאים, הנודעים בעיקר בשריון הגוף שלהם. בעבר נכלל במשפחה זו גם הזן המכונה טטו, הנפוצים באמריקה הצפונית, אך כעת הם מסווגים כמשפחה נפרדת. קבוצת הגליפטידוניים, שבעבר סווגו כמשפחה נפרדת, נכללים כיום כזן במשפחת הארמדיליים.
אורכם הממוצע של הארמדילים הוא כ-75 סנטימטרים, מראש ועד קצה הזנב ובעלי שריון גדול המגונן עליהם מטורפים והם ניזונים מחרקים. כל המינים במשפחה חיים כיום באמריקה הדרומית בלבד. בעבר חלק ממיני הגליפטודונים היגרו צפונה לעבר אמריקה הצפונית, אך נכחדו בהמשך.
הגדול בארמדיליים הוא ארמדיל ענק (Priodontes maximus) שמשקלו מגיע ל-32.5 ק"ג. הקטן ביותר הוא ארמדיל החולד (Chlamyphorus truncatus) שמשקלו מגיע ל-120 גרם.
מיון הארמדיליים

במשפחה יש 9 סוגים:
משפחה ארמדיליים (Chlamyphoridae)
תת-משפחה Euphractinae
סוג ומין יחיד ארמדיל החולד (chlamyphorus truncatus)
סוג ומין יחיד ארמדיל חולד גדול (Calyptophractus retusus)
סוג ארמדיל שעיר (Chaetophractus )
מין ארמדיל שעיר האנדים (chaetophractus nationi)
מין ארמדיל שעיר צווחני (chaetophractus vellerosus)
מין ארמדיל שעיר הררי (chaetophractus villosus)
סוג ומין יחיד ארמדיל שש-החגורות (euphractus sexcinctus)
סוג ומין יחיד ארמדיל ארגנטיני (zaedyus pichiy)
סוג ארמדיל מקורנן (Peltephilus) - נכחד
סוג מקרואאופרקטוס (Macroeuphractus) - נכחד
תת-משפחה Tolypeutinae
סוג Kuntinaru - נכחד
סוג ארמדיל חשוף-זנב (Cabassous )
מין ארמדיל חשוף-זנב צפוני (cabassous centralis)
מין ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו (cabassous chacoensis)
מין ארמדיל חשוף-זנב גדול (cabassous tatouay)
מין ארמדיל חשוף-זנב דרומי (cabassous unicinctus)
סוג ומין יחיד ארמדיל ענק (Priodontes maximus)
סוג ארמדיל שלוש-החגורות (Tolypeutes)
מין ארמדיל מצטנף דרומי (tolypeutes tricinctus)
מין ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי (tolypeutes matacus)
תת-משפחה גליפטידוניים (Glyptodontinae) - נכחדה
ארמה, מלך אקסום

ארמה היה מלך אקסום בשנת 614. הוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שהוא טבע בתקופת מלכותו. 
אולם נרמז כבר בשנת 1895 כי הוא אסחאמה אבן אבג'אר שהעניק מחסה למוסלמים מהגרים בשנים 615-6 באקסום.
מונרו-היי מציין כי ארמה או גארסאם היו המלכים האחרונים שייצרו מטבעות. בשני המקרים לא נמצאו מטבעות זהב של המלכים. והשערתו של מונרו-היי היא כי ארמה השלים עם העובדה כי לא היה טעם בייצור המטבעות היות שממלכתו כבר התנתקה, לפחות באופן חלקי, מרשת הסחר הביזנטית.
למטבעות הכסף של ארמה יש צורה לא שיגרתית. עליהם מבנה של שלושה צלבים, האמצעי מוזהב וייתכן והוא מתייחס לכנסיית הקבר כהפנייה לממלכה האחמנית וכיבוש ירושלים בשנת 614. במידה וההשערה נכונה, היא מספקת את תאריך המלוכה של ארמה.
הערות שוליים

↑  מכתב לאנטוני ד'אדיבה, המתוארך ל-8 בינואר 1869, מציין את מטבעות השליט. סוון רובנסון,"אקטא אתיופיקה, כרך 3, יריבות פנימית ואיומים מבחוץ\ 1869-1879. עיתונות אוניברסיטת אדיס אבבה (2000), עמ' 3 (באנגלית)
1 2  S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity (Edinburgh: University Press, 1991), pp. 156 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גארסאם | קיסר אקסום | הבא: אסחאמה אבן אבג'אר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: necasi-ashame
אסקודלה

| --- | --- |
קערת אסקודלה עם פסטה
 
 מאכלים
 סוג:  מרק, מזון 
 מוצא:  ספרד 
 מרכיבים עיקריים:  כדור בשר, כרוב הבר, כרפס, גזר 
 
אֶסְקוּדֶלָה (בקטלאנית: Escudella i carn d'olla, או בקיצור Escudella; מילולית "קערה") היא מרק ונזיד בשר וירקות שלהמטבח הקטלאני והמטבח הלנסיאני המסורתי.
מאפיינים

פרנססק איקסימניס (אנ') כתב במאה ה-14 שהמאכל נצרך כל יום על ידי אנשים קטאלונים.
הוא מאופיין בשימוש בפילוטה, קציצה גדולה מאוד מתובלת בשום ופטרוזיליה; הוא מכיל גם ירקות כמו סלרי, כרוב, גזר וכו' בהתאם לעונה. בנוסף, ניתן להשתמש בעצמות, נקניקיות הנקראות בוטיפרה וסוגים אחרים של בשר. בתקופה היסטורית היה גם סוג שנקרא escudella de pagès, שהיה בו פסטה ואורז, הוכן באופן מסורתי בימי חמישי וראשון.
הגשה

אסקודלה מוגשת בדרך כלל בשני חלקים:
האסקודלה למעשה הוא מרק המורכב עם פסטה, עם אורז או שניהם.
ה-carn d'olla הוא כל הבשר המשמש במרק זה, המוגש לאחר מכן במגש יחד עם הירקות מתוך המרק.
כאשר שני החלקים המוגשים מעורבבים יחד, זה נקרא escudella barjada.
אסקודלה דה נדאל

יש גרסה מסוימת של המרק הזה שאפשר לקרוא לה "אסקודלה דה נדאל" (מרק חג המולד) או "סופה דה גלטס" (מרק של גלטים) והיא אופיינית מאוד ביום חג המולד. הוא כולל בשר מארבע בעלי חיים שונים, פילוטה, מספר ירקות וסוג הפסטה המיוחד המסורתי המכונה גלטים, בצורת שבלול ובולטים בגודלם הניכר.
ראו גם

המטבח הקטלוני
הערות שוליים

↑  Ichijo, A.; Johannes, V.; Ranta, R. (2019). The Emergence of National Food: The Dynamics of Food and Nationalism. Bloomsbury Publishing. p. 90. ISBN 978-1-350-07414-9. נבדק ב-20 ביוני 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Andrews, C. (1997). Catalan Cuisine: Europe's Last Great Culinary Secret. Grub Street. p. 254-256. ISBN 978-1-898697-76-3. נבדק ב-20 ביוני 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Nadeau, C.A. (2016). Food Matters: Alonso Quijano's Diet and the Discourse of Food in Early Modern Spain. Toronto Iberic. University of Toronto Press. p. 121. ISBN 978-1-4426-3730-6. נבדק ב-20 ביוני 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
אנסטסיה ירמקובה

אנסטסיה ירמקובה (ברוסית: Анастаси́я Никола́евна Ермако́ва; ‏נולדה ב-8 באפריל 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 8 מדליות זהב.
ביוגרפיה

אנסטסיה ירמקובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה ללמוד ריקוד אך עוד לפני תחילת לימודי בית הספר עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 ירמקובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה דוידובה.
באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות.
לאחר אולימפיאדת 2008 ירמקובה עזבה את הספורט התחרותי. היא מתגוררת באיטליה ועוסקת באימון בתחום התמחותה שחייה צורנית לרבות נבחרת איטליה.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה ירמקובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-8 מדליות זהב באליפויות העולם. בשנת 2003 ירמקובה זכתה במדליית כסף בתחרות אישית.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

אנסטסיה ירמקובה השתתפה ב-2 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ובתחרות זוגות.
אלפארסלן טירקש

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1917 ניקוסיה, האימפריה הבריטית 
 פטירה:  4 באפריל 1997 (בגיל 79) אנקרה, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין 
 מקום קבורה:  אנקרה 
 השכלה:  התיכון הצבאי קוללי  האקדמיה הצבאית הטורקית 
 מפלגה:  מפלגת התנועה הלאומית, Republican Villagers Nation Party 
 
אלפארסלן טירקש (טורקית Alparslan Türkeş‏; 20 בנובמבר 1917 - 4 באפריל 1997) היה איש צבא ומדינאי טורקי קיצוני, מנהיג מפלגת התנועה הלאומית בין 1969 ו-1997 וסגן ראש ממשלת טורקיה בין 1975 ל-1978.
תולדותיו

טירקש נולד בניקוסיה בקפריסין למשפחה שמוצאה מאזור קייסרי. קיימת מחלוקת באשר לשמו המקורי שהיה היסיין פייזולה (Hüseyin Feyzullah) או אלי ארסלן (Ali Arslan). הוא שירת בצבא הטורקי ונודע בשם אלפארסלן טירקש, על שמו של המנהיג הסלג'וקי אלפ ארסלאן, שם אותו אימץ כשמו הרשמי ב-1934. בקרב חבריו נודע טירקש בכינוי "הקולונל" (Albay) ומעריציו כינוהו "המנהיג" (Başbuğ), מושג טורקי עתיק אשר שימש בהמשך התייחסות אל טירקש בלבד.
טירקש היה בין אנשי החונטה אשר חוללו את ההפיכה הצבאית הראשונה בטורקיה ב-27 במאי 1960. הוא שימש כדובר החונטה אך גורש ממנה בשל מאבקים פנימיים והצטרף מאוחר יותר אל "מפלגת הכפריים הרפובליקנים הלאומית" (Cumhuriyetçi Köylü Millet Partisi, CKMP). ב-1965 היה טירקש למנהיג המפלגה אשר שינתה את שמה ל"מפלגת התנועה הלאומית" (Milliyetçi Hareket Partisi, MHP) ב-1969, והייתה למפלגה ימנית-קיצונית ולאומנית-אתנוצנטרית.
בשנות השבעים של המאה ה-20 נקטה מפלגתו של טירקש קו לאומני קיצוני וגזעני ברור, אך למרות זאת היה טירקש חבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ושימש כסגן ראש ממשלת טורקיה בקואליציה בראשות סוליימאן דמירל בין 31 במרץ 1975 ו-21 ביוני 1977, ושוב מ-21 ביולי 1977 ועד 5 בינואר 1978. לאחר ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה בשנת 1980 פוזרו כל המפלגות בטורקיה ונאסרו, והרשויות הטורקיות האשימו את הזאבים האפורים (Bozkurtlar), ארגון הנוער של המפלגה, בכ-700 מעשי רצח שהופנו בעיקר כנגד אנשי שמאל בין השנים 1974 ו-1980. כ-220 מאנשי ארגון הזאבים האפורים כמו גם חלק מאנשי המפלגה וטירקש עצמו הועמדו לדין, ומפלגתו הואשמה בכוונה לפגוע במשטר החוקתי במטרה להקים דיקטטורה פשיסטית בטורקיה. טירקש נשלח למאסר ושוחרר ממנו לאחר ארבע וחצי שנים, אך נאסר עליו לקחת חלק בחיים הפוליטיים במדינה.
ב-1983 קמה מפלגתו של טירקש שוב, הפעם בשם "מפלגת המשימה הלאומית" או "מפלגת המאבק הלאומי" (Milliyetçi Çalışma Partisi, MÇP), וב-1987 הוא שב לשורותיה לאחר שהאיסור שהוטל עליו הוסר. טירקש שב ונבחר לאספה הלאומית בשנת 1991 וכיהן בה משך ארבע שנים עד 1995. ב-1992 שבה המפלגה לשמה המקורי וטירקש עמד בראשה עד מותו בשנת 1997.
אידאולוגיה

טירקש הוביל מצע אידאולוגי לוחמני וגזעני אשר כיוון בעיקר כנגד כורדים וקומוניסטים, אולם הוא התבטא גם כנגד בני לאומים אחרים:
מתנגדיו טענו כי דעותיו פשיסטיות ושירטטו קו מקביל בינן ובין דרכי פעולתו לאלה של הנאצים בגרמניה. ב-1965 כינה טירקש עצמו את מצעו בכינוי "דוקטרינת תשעת המאורות" (Dokuz Işık Doktrini), ובספרו "הדוקטרינה הלאומית" (Millî Doktrin) משנת 1973, קבע כי יש להבין את היסוד העיקרי באידאולוגיה זו, אותו כינה "האידיאליות" (ülkücülük), כדלקמן:
טירקש דגל ברעיון הפאן-טורקיות (Türkçülük) לפיו כל הטורקים משתפים מוצא אחד ואשר מטרתו להקים ישות מדינית טורקית אחת. ב-1992 הוא יצא לאזרבייג'ן כדי להביע תמיכה בקבוצות לאומניות במדינה אשר דגלו ברעיון הפאן-טורקי. הוא דגל בפיתוח האזורים הכפריים במדינה, ובאזורים אלה זכה להשפעה ולתמיכה באופן מסורתי.
הערות שוליים

↑  מתוך מצע המפלגה בשנות השבעים לפי אתר Euro-Mediterranean Partnership
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424866005171  GND: 119457288  ISNI: 0000 0001 2103 9324  LCCN: n87928742  NTA: 087469650  SUDOC: 136530370  TDVİA: turkes-alparslan  VIAF: 114170723   WorldCat (עם VIAF): 114170723
אספרגאים

| אספרגאים |
| --- | --- |
 צמח היוקה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
שם מדעי
 Asparagales ‏לינק, 1829
עץ Dracaena cinnabari
אספרגאים (שם מדעי: Asparagales) הוא שם בוטני של סדרה, במחלקת הצמחים החד פסיגיים, במערכת בעלי הפרחים. רוב משפחותיה נמנו בעבר עם סדרות אחרות, בעיקר בשושנאים.
משפחות

המשפחות הבאות נמנות באספרגאים על פי שיטת המיון APG II (מ-2003):
שומיים (Alliaceae) - על פי המיון החדש מאוחדת עם נרקיסיים
נרקיסיים (Amaryllidaceae) - כוללת את האגפנתוס (Agapanthaceae) והכחלית (Ixiolirion).
אספרגיים (Asparagaceae) - קיימת בשני סוגי מיון, הצר (הכולל בעיקר את האספרג) והרחב, המכניס משפחות נוספות.
אירוסיים (Iridaceae)
סחלביים (orchidaceae)
עיריתיים (Asphodelaceae)
עצבוניתיים (Ruscaceae)
Asteliaceae
Blandfordiaceae
Boryaceae
Doryanthaceae
Hypoxidaceae
Lanariaceae
Tecophilaeaceae
Xanthorrhoeaceae
Hemerocallidaceae
Xeronemataceae
בארץ

בארץ ישראל צומחים בר נציגי המשפחות סחלביים, נרקיסיים, אספרגיים, אירוסיים, עיריתיים ושומיים. האירוסיים והשומיים כוללות מינים אנדמיים לארץ ישראל.
אנסטסיה וולוצ'קובה

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1976 (בת 48) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת המחקר הלאומית - בית הספר גבוה לכלכלה (2010)  אקדמיית וגנובה של הבלט הרוסי 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  סוליימאן קרימוב 
 פרסים והוקרה:  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (30 בספטמבר 2002) 
 www.volochkova.ru
 
אנסטסיה יורייבנה וולוצ'קובה (ברוסית: Анастасия Юрьевна Волочкова; נולדה ב-20 בינואר 1976) היא רקדנית בלט רוסית, אישיות ציבורית. זוכת הפרס Benois de la Danse (אנ') לשנת 2002.
וולוצ'קובה החלה את קריירת הבלט שלה בתיאטרון מרינסקי ב-1994, ומ-1998 היא עבדה בתיאטרון בולשוי. לאחר 2003, הוא מופיע עם פרויקטי סולו, בעיקר בכיוון אסטרדה. בנוסף לקריירת הריקוד שלה, היא מנסה את עצמה כשחקנית, דוגמנית וזמרת.
ביוגרפיה

אנסטסיה וולוצ'קובה נולדה ב-20 בינואר 1976 בלנינגרד. במשפחתו של אלוף ברית המועצות בטניס שולחן בזוגות.
וולוצ'קובה למדה באקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי, סיימה את לימודיה בכיתתה של נטליה דודינסקאיה.
בשנת 1994, כשהיא עדיין סטודנטית, היא החלה להופיע עם קטעי סולו על במת תיאטרון מרינסקי. לאחר סיום הלימודים, היא התקבלה מיד כסולנית. כבר בשנים הראשונות לעבודתה, היא ביצעה את התפקידים הראשיים בבלטים: ג'יזל, קורסייר, אגם הברבורים, ריימונדה וציפור האש.
בשנת 1998 היא הוזמנה על ידי ולדימיר וסילייב לבצע את התפקיד של אודטה בהפקתו החדשה של אגם הברבורים בתיאטרון בולשוי.
כתוצאה מסיבוב הופעות בבריטניה בתחילת שנת 2000, היא קיבלה הזמנה להבלט האנגלי הלאומי.
בספטמבר 2003 הודחה רשמית מתיטרון בולשוי, היא עצמה מקשרת את ההדחה מהתיאטרון עם נקמתו האישית של המיליארדר וחבר הדומה סוליימאן קרימוב, ממנו נפרדה זמן קצר לפני פיטוריה.
פעילות פוליטית

ב-2003 היא הפכה לחברה במפלגת רוסיה המאוחדת. ב-2 בפברואר 2011 היא עזבה את המפלגה.
ב-2009 היא הגישה בקשה להשתתפות בבחירות לראשות עיריית סוצ'י, בירת אולימפיאדת 2014 העתידית, אך נדחתה.
בשנת 2016, היא השתתפה בקונגרס העשירי של מפלגת רוסיה הוגנת. היא שקלה את אפשרות השתתפותה בבחירות להדומא הממלכתית כמועמדת לחברות ממפלגה זו.
הערות שוליים

↑  Анастасия Волочкова - биография, новости, личная жизнь, фото, видео, stuki-druki.com (ברוסית)
↑  אסור לפספס‏, בלרינה שהודחה בגלל שומן עושה אמבטיית קרח בקור המקפיא של רוסיה, באתר וואלה, 3 בדצמבר 2016
↑  Волочкова выходит из "Единой России" из-за Ходорковского, BBC News Русская служба, ‏2011-02-02 (ברוסית)
↑  Волочкову не допустили до выборов мэра Сочи, Lenta.RU (ברוסית)
↑  Анастасия Волочкова на съезде партии "Справедливая Россия", נבדק ב-2022-11-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412086905171  GND: 140835008  LNB: 000205069  VIAF: 107815437   WorldCat (עם VIAF): 107815437