stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאמי פיסארו
קורות חייו

פיסארו נולד בשם יעקב אברהם קאמי פיסארו בשנת 1830 בעיר שארלוט אמאלי שבסנט תומאס שבאיי הודו המערבית, אז בשלטון דנמרק. אביו, אברהם גבריאל "פרדריק" פיסארו היה סוחר יהודי עשיר צאצא למגורשי פורטוגל שחיו שנים רבות בדרום צרפת. גם אמו, רחל מנזאנו פומייה פטי הייתה יהודייה מקומית. נישואי הוריו של הצייר לא הוכרו למשך שמונה שנים על ידי הקהילה היהודית  בסנט תומאס מכיוון שרחל הייתה אלמנה של איזאק פטי, דוד של בעלה השני. עם הזמן השלימה הקהילה עם הנישואים שהתקיימו ללא טקס דתי..
בגיל 12 נשלח פיסארו לפריז ללמוד בפנימייה. כעבור חמש שנים שב לבית אביו והחל לעבוד עמו בעסק המשפחתי. בד בבד צייר את נופי האי הקאריבי בו גדל ואת תושביו.
בשנת 1851 קשר קשרי ידידות עם הצייר הדני פריץ מלביי (אנ'), והשניים עברו לקראקס והציגו את העבודות שלהם בסדנתם. בשנת 1855 שב לפריז למרות התנגדותו של אביו ונרשם ללימודים בבית הספר לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts). כאשר החל לצייר ב"אקדמיה סוויס (אנ')" בשנת 1860 פגש שם את קלוד מונה, פול סזאן וארמן גיומה ודרכם הכיר אמנים נוספים העתידים להיות חברי התנועה האימפרסיוניסטית.
בתחילת דרכו כצייר הושפע פיסארו מן הצייר ז'אן-בטיסט קאמי קורו והחליט שכדאי ללמוד ממנו את שיטתו. אחר כך עבר לצייר תמונות ריאליסטיות והתחבר לגוסטב קורבה, שעמד בראש הזרם.
בשנת 1870 עזב פיסארו יחד עם קלוד מונה את צרפת בשל מלחמת צרפת–פרוסיה, והשניים התיישבו בלונדון. באנגליה שהה כשנה, ובמהלכה נשא אישה. מונה ופיסארו התרשמו מאוד מציירי הנוף האנגלים ואט-אט החלו לגבש דרכם בזרם עצמאי, שלימים ייקרא "אימפרסיוניזם". תמונותיהם, שנראו ממבט קרוב מדי כמריחות צבע לא מובנות, היו הופכות ממרחק מסוים לעשירות בפרטים, אם כי מטושטשים מדי בעיני מבקרי האמנות בני התקופה, שלא חיבבו את הסגנון החדש ודחו את עבודותיהם של פיסארו ומונה. לאור עמדת המבקרים השניים לא מצאו אכסניה להצגת יצירותיהם, וקיימו תערוכה עצמאית (בשנת 1874). בעקבותיה, הציג פיסארו את יצירותיו בתערוכות נוספות, שזכו להצלחה מסוימת. הסגנון החדשני פרץ לו נתיבים בקרב הציבור והסעיר אמנים נוספים, שהצטרפו אל הזרם שפיתחו.
דירתו של פיסארו נפרצה ורכושו נבזז בעת שהותו באנגליה, והוא עבר להתגורר בכפר פונטואז (אנ'), סמוך לפריז. שם הרבה לצייר כדי לפצות עצמו על רבים מציוריו שהושמדו בעת היעדרו. מנופי הכפר שאב רעיונות לרבים מציוריו הבאים.
פיסארו לא חדל להתחדש כל ימיו ואף קידם בברכה ציירים מן הזרם הפוסט-אימפרסיוניסטי כפול גוגן ופול סזאן. בתערוכה האחרונה של התנועה האימפרסיוניסטית, שהתקיימה בשנת 1886, אף הציג תמונות בסגנון הפוינטיליזם שפיתח ז'ורז' סרה.
פיסארו היה אב לשבעה ילדים והתקשה לפרנס את משפחתו. רק אחרי גיל 60 זכה להצלחה כלכלית. ראייתו כהתה בשל מחלה, אך למרות זאת המשיך לצייר עד ימיו האחרונים. בשנת 1903 נפטר, והותיר אחריו כ־1,600 ציורים.
קאמי פיסארו היטיב לצייר מראות נוף פשוטים. בנופיו משולבים בתים ואיכרים בעבודתם, בתיאורים מלאי שלווה ובצבעים רעננים.
פיסארו והשפעתו המתמדת על תלמידיו

פיסארו, צאצא למשפחה יהודית ספרדית ממוצא אנוסים, הוא האמן בעל הביטוי הברור ביותר מבין שאר הציירים האימפרסיוניסטים. אישיותו, מסירותו המוחלטת לאמנות, פשטותו המופלאה והיעדר כל משוא פנים הצליחו להשפיע השפעה מתמדת על רעיו ותלמידיו כל חייו. את אישיותו האמנותית פיתח פיסארו מחוץ לכותלי בית האולפנה בוויכוחים עם ציירים וסופרים צעירים, הם שתרמו לגיבוש ההשקפות על האימפרסיוניזם יותר מכל לימוד ומחקר. הוא הבין את מהותה המהפכנית של התנועה ונחשב לראש בית-אב של האימפרסיוניזם. הוא חי על פי אמנותו ולמען אמנותו בלבד.
הנצחה

שטרן פיסארו גאלרי בלונדון היא הגלריה היחידה המוקדשת לפיסארו וצאצאיו אחריו  וכוללת מורשת של 150 שנה בציורים, פסטלים ושיטות אימרפסיוניסטיות.
מוזיאון פיסארו בפונטוז נושא את שמו
במסלול תיירות על האמנים האימפרסיוניסטים הוקם מסלול פיסארו הכולל העתקים מציוריו ומיצירות אמנים אחרים תחת כיפת השמיים  במקומות שבהם נוצרו
ב-22 בדצמבר 1970, הנפיק שירות הבולאי של ישראל בול דאר לזכרו של פיסארו  שעליו מופיע ציור שלו שכותרו "חתונה יהודית". התמונה נמצאת באוסף של מוזיאון תל אביב. דאר ישראל מכר 977,000 בולים של הבול הזה.
1996 -הוקדש לזכרו זן של ורד בעל צבעים מגוונים שנקרא על שמו
מספר  בתי ספר בצרפת ורחוב בפריז נושאים את שמו
2022 - סרט תעודי מאת דייוויד ביקרסטאף - פיסארו - אבי האימפרסיוניזם
הערות שוליים

↑  בהולנדית ובצרפתית נהגה קאמי; באנגלית נהגה קָמִיל ובדנית קָמִילֶה.
↑  על זהות היהודית של קאמי פיסארו באתר החברה היהודית האמריקאית לתמונות היסטוריות
↑  Sterling and Francine Clark Art Institute, Pissarro's People, www.clarkart.edu (באנגלית) (ארכיון)
↑  שטרן פיסארו גאלרי באתר pissarro.net
↑  Le Circuit des impressionnistes
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשס"ב,  קטלוג מס' 14, השירות הבולאי, כתר הוצאה לאור, דף 129
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266659705171  PLWABN: 9810631731005606  AAG: 630  AGSA: 3508  BIBSYS: 90507783  BNE: XX1165913  BnF: cb119199341 (data)  CANTIC: a10659481  CiNii: DA02258339  GND: 118594672  ISNI: 0000 0001 1021 465X  KulturNav: 6979ddb8-0992-403f-b5a4-2f4df04b04a1  LCCN: n50010995  LNB: 000150122  MusicBrainz: 914cae1f-c3b0-49ff-90cb-b717991ee696  NDL: 00452895  NGV: 1169  NKC: jn19990006581  NLG: 75650  NLK: KAC2018L7122  NSK: 000012495  NTA: 068653360  RERO: 02-A003697337  RKD: 63696  SELIBR: 280080  SNAC: w6bv7m0n  SUDOC: 027343561  TePapa: 5300  Trove: 947870  ULAN: 500001924  VcBA: 495/135329  VIAF: 14775224   WorldCat (עם VIAF): 14775224 
פיסארו עם אשתו, ג’ולי ולאי, 1877
דייוויד ס. כהן

דייוויד ס. כהן (באנגלית: David S. Cohen; נולד ב-11 ביוני 1963) הוא תובע ומשפטן יהודי-אמריקאי שכיהן כסגן ראש ה-CIA. בשנים 2015–2017 כיהן גם כן כסגן ראש סוכנות הביון המרכזית. טרם לכן, במהלך נשיאותו של ברק אובמה, עבד במחלקת האוצר של ארצות הברית כתת-מזכיר המחלקה לענייני טרור ומודיעין פיננסי. לתקופה קצרה בראשית 2021 היה ראש ה-CIA בפועל.
ביוגרפיה

כהן הוא יהודי, בנו של רופא מבוסטון. בשנת 1985 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קורנל וב-1989 השלים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת ייל. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, התמחה כהן כעוזר משפטי עבור נורמן פ. רמזי, שופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי במרילנד.
לאחר עבודתו כפקיד משפטי, החל כהן לעבוד לראשונה כעורך דין במשרד עורכי הדין "מילר, קאידי, לרוקה & לוין", "בוטיק להגנה פלילית" בוושינגטון הבירה והתמחה בהגנה על עברייני צווארון לבן ובליטיגציה אזרחית. בשנת 1999 התקבל לעבודה במחלקת האוצר של ארצות הברית כעוזרו היועץ המשפטי למחלקה ניל וולין. מאוחר יותר כיהן כיועץ המשפטי בפועל. במחלקת האוצר, עובדי המחלקה ייחסו לכהן עיצוב חקיקה שהיוותה הבסיס לפרק השלישי בחוק הפטריוט, העוסק בהלבנת הון. בשנת 2001 הוא עזב את השירות הציבורי והצטרף למשרד עורכי הדין וילמר-הייל השוכן בוושינגטון הבירה. במשך שבע שנים עבד שם, וב-2004 נעשה שותף. תחומי העיסוק שלו כללו ליטיגציה אזרחית מורכבת, הגנה על עבירות צווארון לבן ותחומי עניין משפטיים אחרים.
בשנת 2009, מונה כהן בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לעוזר מזכיר האוצר לענייני מימון טרור, וב-1 במאי אותה שנה אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו. שנתיים אחר כך מונה לתת-מזכיר האוצר לטרור ומודיעין פיננסי. בתפקיד זה עמד בראש משרד בן 700 עובדים ובעל תקציב של 200 מיליון דולר אמריקני לשנה, אשר נוסד לאחר פיגועי 11 בספטמבר. המשרד פיקח על נכסים זרים בארצות הברית ועל סנקציות כלכליות שהטיל הקבינט של ארצות הברית על אישים וארגונים שונים. במהלך שימוע שנערך בסנאט לשם אשרור מינויו, אמר כהן כי ממשלת כווית היא הממשלה היחידה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שאינה מממנת טרור בצורה כלשהי.
בשנת 2015 מונה כהן לסגן מנהל סוכנות הביון המרכזית. בזמן מינויו היו מי ששיערו כי בחירתו של כהן נובעת מחוסר הרצון של ממשל אובמה לבחור מישהו הקשור לדו"ח ועדת המודיעין של הסנאט על עינויי ה-CIA. את תפקיד סגן ראש ה-CIA מילאו באופן מסורתי קצינים בכירים בכוחות המזוינים או ותיקי קהיליית המודיעין האמריקאית. במגעיו עם קהילת המודיעין הישראלית הוא עסק וסייע לשירות הביטחון הכללי במאמצים למנוע את הזרמת כספים לחמאס ובמיוחד למוסד העוקב אחר כספי טרור של חזבאללה, ולפיקוח שנועד למנוע מאיראן להצליח להערים על העיצומים שהוטלו עליה.
בינואר 2021 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן כי בחר בכהן להיות סגן ראש ה-CIA בממשלו העתידי ותחת ראש ה-CIA הנכנס, ויליאם ברנס. שירותו בסוכנות תם עם השבעתו השנייה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית  וסיום ממשל ביידן ב-20 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  ג'ולי דייוויס, Enforcer at Treasury Is First Line of Attack Against ISIS, באתר הניו יורק טיימס, 21 באוקטובר 2014 (באנגלית)
↑  משרד דובר הבית הלבן, President Obama Announces More Key Administration Posts, באתר הבית הלבן, 14 בינואר 2011 (באנגלית)
↑  ארין לורי, Aiming Financial Weapons From Treasury War Room, באתר הניו יורק טיימס, 3 ביוני 2014 (באנגלית)
↑  יוסי מלמן, Meet David Cohen: The Jewish ‘sanctions guru’ appointed deputy chief of the CIA, באתר ג'רוזלם פוסט, 15 בינואר 2015 (באנגלית)
↑  יוסי מלמן, ‏מיהו דיוויד כהן - היהודי שהתמנה לתפקיד סגן מנהל ה-CIA, באתר מעריב אונליין, 15 בינואר 2015
מוב דיפ

| --- | --- |

 מקום הקמה:  קווינס 
 מוקד פעילות:  קווינס, ניו יורק ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1991–2017 (כ־26 שנים)
 סוגה:  היפ הופ הארדקור היפ הופ גאנגסטה ראפ
 חברת תקליטים:  4th & B'way (1993) Infamous (2003-היום) Loud (1995-2003) G-Unit (2005-2009)
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פרודיג'י ו-Havoc
 
מוֹבּ דיפ (באנגלית: Mobb Deep) היו צמד היפ הופ מקווינסברידג, קווינס שבניו יורק. חברי ההרכב הם האבוק (Havoc) ופרודיג'י (Prodigy). הצמד הפך לאחד מהרכבי ההיפ הופ המצליחים בכל הזמנים בכך שמכרו מעל 3 מיליון תקליטים. ב-20 ביוני 2017 מת הראפר פרודיג'י (אנ'), מה שהביא לפירוק ההרכב.
ביוגרפיה > התחלה

האבוק ופרודיג'י נפגשו בבית הספר לעיצוב ואומנות שבמנהטן. בתחילה נקראו פואטיקל פרופיטס (Poetical Prophets) ומאוחר יותר שינו את שמם למוב דיפ. בשנת 1993, כשהיו בני 19 יצא אלבום הבכורה שלהם "ג'ובנייל הל" (Juvenile Hell) אשר היה לכישלון הן מבחינת מכירות והן מבחינת הביקורות שקיבל. ב-1994 שחרר הצמד סינגל שנקרא "Shook Ones Part 1" אשר חלקים מתוכו נכללו מאוחר יותר בשיר "Shook Ones Part 2" שהיה ללהיט הגדול ביותר של הצמד.
ביוגרפיה > ההצלחה

הצמד זכה לראשונה להצלחה לאחר שחרור אלבומם השני "The Infamous" ב-1995. הצמד זכה להצלחה אדירה בסצנת ההיפ הופ בשל העובדה שבשיריהם קריינו את חיי הרחוב בניו יורק.
אלבומם השלישי של מוב דיפ, "Hell on earth" יצא ב-1996 והגיע למקום שישי במצעד הבילבורד. בעקבות הצלחת האלבום הגיעו מוב דיפ לקדמת הבמה בסצנת ההארדקור היפ הופ של ניו יורק יחד עם אומנים כמו הנוטוריוס בי. איי. ג'י., ג'יי זי, נאז ווו טאנג קלאן. כמו כן נאס ומת'וד מן מה"וו טאנג קלאן" התארחו באלבום. ב-1996 השתתף הצמד באלבום "America is Dying Slowly" לקידום המודעות לאיידס בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקנית בארצות הברית, האלבום חשב להצלחה גדולה והוגדר כ"יצירת מופת" על ידי מגזין "המקור" ("The Source"). ב-1998 השתתף הצמד בשיר "Deadly Zone" מתוך הפסקול של הסרט בלייד ("blade"). ב-1999 יצא אלבומם הרביעי של הצמד "Murda Muzik", שירים רבים מהאלבום דלפו, מה שגרם לעיכוב בשחרורו, כששוחרר לבסוף הגיע למקום השילישי במצעד הבילבורד 200, ותוך זמן קצר הגיע למעמד של אלבום פלטינה.
ביוגרפיה > דיסקוגרפיה

Juvenile Hell :1993
The Infamous :1995
Hell on Earth :1996
Murda Muzik :1999
Infamy :2001
Amerikaz Nightmare :2004
Blood Money :2006
The Infamous Mobb Deep :2014
מוזיקולוגיה

המילון הראשון למוזיקה בגרמנית, פורסם ב-1732
מוזיקולוגיה היא התחום האקדמי העוסק במוזיקה. זהו נושא רחב הנוגע בפנים רבות של המוזיקה כגון נגינה, הלחנה, היסטוריה של המוזיקה וכיוצא בזאת. המוזיקולוגיה כוללת גם למידה ספציפית של ז'אנרים (למשל מוזיקה אימפרסיוניסטית), היסטוריה של התיווי המוזיקלי, התפתחות כלי הנגינה וכדומה. התחום האקדמי העוסק במוזיקה שאינה מערבית נקרא אתנומוזיקולוגיה.
נושאים במוזיקולוגיה

היסטוריה של המוזיקה
הרמוניה
אקוסטיקה
תורת המוזיקה
פסיכולוגיה של המוזיקה
פילוסופיה של המוזיקה
אתנומוזיקולוגיה
תקופות במוזיקה המערבית
בישראל

בטרם הקמת מדינת ישראל ובשנותיה הראשונות פעלו בישראל מוזיקולוגים שעסקו באיסוף, שימור, מחקר והוראה, אולם לא היו מסגרות למוזיקולוגיה. אחד מראשוני העוסקים בתחום היה אברהם צבי אידלסון שעסק באיסוף לחנים של עדות המזרח. בשנת 1935 עלה רוברט לכמן לישראל והקים ליד האוניברסיטה העברית בירושלים ארכיון למוזיקה מזרחית. עבודתו נפסקה עם פטירתו בשנת 1939 וחודשה בשנת 1944 על ידי רפאל פטאי שפתח את המכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה. בשנת 1947 עבר ניהול המכון לאחריותה של אסתר גרזון-קיוי עד שנסגר בשנת 1952 ובמקומו הוקם "המכון למוזיקולוגיה יהודית" שבשנות ה-50 היה מסונף לפקולטה למדעי המזרח באוניברסיטה העברית ועסק בהקלטה ופענוח של מוזיקה יהודית מזרחית.
בשנת 1953 הקימה הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב חוג למוזיקולוגיה בראשות ד"ר הרצל שמואלי. בשנת 1958 הוקם לצד היכל שלמה מכון למוזיקה דתית בו פעל מאיר שמעון גשורי.
בקיץ 1963 הוקם קרן על שם ארתור רובינשטיין לצורך הקמת קתדרה למוזיקה באוניברסיטה העברית. במרץ 1964 החליט חבר הנאמנים על הקמת מחלקה למוזיקולוגיה ובמאי 1964, באירוע חגיגי בהשתתפות ארתור רובינשטיין, נחנכה המחלקה. החוג למוזיקולוגיה פתח את שעריו לתלמידים בסוף 1965.
בשנת 1959, עת הוחלט על שילוב הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב באוניברסיטת תל אביב דווח גם על כוונה להקים באוניברסיטה מחלקה למוזיקולוגיה. לאחר עיכובים, המחלקה נפתחה בסוף 1966.
בשנת 1967 הוקם האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה. בסוף שנת 1969 הוקם חוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
ראו גם

מוזיקולוגים
לקריאה נוספת

דון הרן, מוזיקולוגיה: תחומים ומגמות, ירושלים: מוסד ביאליק, 1974.
נפתלי וגנר, מוזיקה אז ועכשיו, תל אביב: מפה, 2004.
אבנר בהט, מוזיקה יהודית: שער לאוצרותיה ויוצריה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2011.
אוליבר סאקס, מוזיקופיליה: סיפורים על מוזיקה והמוח (תרגום: נעמי כרמל), תל אביב: מחברות לספרות, 2009.
דליה כהן, אקוסטיקה ומוזיקה, ירושלים: אקדמון, תשמ"ג.
דליה כהן, מזרח ומערב במוזיקה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2006.
דליה כהן, שמע וידע של המרכיבים המוזיקליים, ירושלים: אקדמון, 1975.
הערות שוליים

↑  האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה, על המשמר, 17 במאי 1972
1 2  ר. קשאני, להצלת הפולקלור המוסיקלי של העדות, במערכה, 8 בנובמבר 1963
↑  המכון לפולקלור יהודי ירושלים פתח את פעולתו המדעית באסיפת־יסוד, העולם, 30 בנובמבר 1944
↑  צבי סנונית, לחקר המוסיקה של עדות המזרח, למרחב, 3 בפברואר 1956
↑  מחלקה מיוחדת למוסיקולוגיה, דבר, 23 בספטמבר 1953
↑  קתידרה למוסיקה תוקם באוניברסיטה בירושלים, הארץ, 13 ביוני 1963
↑  ננעל המושב ה־26 של חבר נאמני האוניברסיטה העברית, חרות, 20 במרץ 1964
↑  הוכרז על הקמת המחלקה למוסיקולוגיה באוניברסיטה, הארץ, 22 במאי 1964
שלמה גינוסר, המחלקה למוסיקה באוניברסיטה, דבר, 25 במאי 1964
↑  חוג למוסיקולוגיה באוניברסיטה העברית, הארץ, 12 באוקטובר 1965
↑  האקדמיה למוסיקה משתלבת באוניברסיטה, חרות, 26 בנובמבר 1959
↑  האקדמיה למוסיקה תוקם בקרית האוניברסיטה בת"א, דבר, 18 ביולי 1963
↑  העיריה מעכבת תוספת בניין לשלוחת האוניברסיטה בת״א, הארץ, 19 באוקטובר 1964
↑  מיכל זמורה, הפרופ' אריך וורנר, הארץ, 12 באוקטובר 1966
28 אלף תלמידים באוניברסיטות, הארץ, 16 באוקטובר 1966
↑  700 סטודנטים מחו"ל לומדים חשנה בבר־אילן, למרחב, 12 באוקטובר 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555764505171  BNE: XX528385  BnF: cb119495963 (data)  GND: 4130526-7  HDS: 008278  LCCN: sh85089048  LNB: 000086971  NKC: ph115381 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Celebrity Skin

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת הול
 יצא לאור:  1998 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  DGC רקורדס, גפן רקורדס 
 הפקה:  מייקל ביינהורן 
 
Celebrity Skin (בתרגום מילולי: עור של סלבריטאי) הוא אלבום האולפן השלישי במספר של להקת הרוק האלטרנטיבי הול שיצא לאור ב-8 בספטמבר 1989 האלבום היה לאלבום האחרון שפורסם לפני פירוק הלהקה בשנת 2002. האלבום הוא בעל סאונד יותר פופי מאשר אלבומיה הקודמים של הלהקה, ובניגוד לאלבומה הקודם של הלהקה "Live Through This", הוא אינו כולל אלמנטים של גראנג'.
האלבום היה הראשון של הלהקה שהציג את הבסיסטית מליסה אוף דה מאור, שכן את הקלטת האלבומים הקודמים הקליטו בסיסטיות אחרות כאשר האחרונה לפני מליסה, קריסטין פאף, מתה ממנת יתר של הרואין.
זהו האלבום האחרון של הלהקה (עד היום) להציג כל חבר להקה מלבד קורטני לאב שהקליטה את האלבום הבא "Nobody's Daughter" תחת שם הלהקה בהרכב חדש.
הרכב הלהקה באלבום זה כולל את קורטני לאב (שירה, כתיבת והלחנת שירים, מעט גיטרה), אריק ארלנדסון (גיטרה, הלחנת שירים), מליסה אוף דה מאור (בס) ופטי שמל (תופים).
רקע והקלטת האלבום

האלבום היה האלבום הראשון של הלהקה מזה 4 שנים.
האלבום הוקלט לאחר שהול פרצו למיינסטרים עם אלבומם הקודם.
קורטני לאב חיזקה את מעמדה כסלבריטאית עוד יותר כאשר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "לארי פלינט: האיש והסקנדל".
אלבום זה יצא 4 שנים לאחר מותו של בעלה של קורטני וסולן
להקת נירוונה קורט קוביין ועל כן האווירה בו לא
כבדה כמו ב"Live Through This" שהוקלט מספר חודשים לפני מותו של קוביין וסיפר בחלקו
על קשיי ההתמודדות של לאב עם הנישואים ועם התקשורת.
באלבום זה לאב ניסתה ליצור את הסאונד של קליפורניה וכיוון שהול לא היו מנוסים בז'אנר זה
(שהיה פופי יותר) הם נעזרו בסולן להקת סמאשינג פאמפקינס בילי קורגן שהוא גם
חברה לשעבר של לאב. בעקבות זה, האלבום היה בעל סאונד יותר מיינסטרימי.
יציאת האלבום וסינגלים

האלבום ראה אור ב-8 בספטמבר 1998 תחת חברת התקליטים גפן (Geffen Records) ויצאו ממנו 3 סינגלים:
הסינגל הראשון, שנשא את אותו שם, זכה להצלחה ונחשב לאחד הסינגלים המצליחים ביותר של הלהקה כשהגיע למקום הראשון במצעד האלטרנטיבי ול-top 20 בבריטניה.
הסינגל השני, "Malibu", יצא ב-29 בדצמבר 1998 וזכה להצלחה גדולה גם כן כשהגיע למקום השלישי במצעד האלטרנטיבי וכן ל-top 20 באוסטרליה.
הסינגל השלישי, "Awful", יצא באפריל 1999 ולא הצליח להגיע להצלחה של שני קודמיו, אף על פי שכן נכנס ל-top 20 במצעד האלטרנטיבי.
ביקורת והצלחה

האלבום זכה לביקורות טובות מאוד ממבקרי המוזיקה, בעיקר מהמגזין Spin שנתן לאלבום ביקורת של 9/10, הכתיר אותו כאחד מאלבומי השנה וכינה אותו "אלבום פופ מצוין" ומהעיתון Los Angeles Times שנתן לאלבום ביקורת מושלמת של 4 מתוך 4 כוכבים.
האלבום זכה להצלחה מסחרית כשהפך לאלבום זהב בבריטניה, אלבום פלטינה בארצות הברית וקנדה ואלבום פלטינה כפולה באוסטרליה ומכר כמעט 2 מיליון עותקים בכל העולם.
האלבום היה מועמד לאלבום הרוק של השנה בטקס פרסי גראמי ה-41.
נפת עכאר

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  מחוז עכאר
 מושל:  עימאד לבאקי
 בירת הנפה:  חלבא
 שטח:  778 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  389,899 (יוני 2015)
 קואורדינטות:  34°33′02″N 36°04′41″E﻿ / ﻿34.55055556°N 36.07805556°E﻿ / 34.55055556; 36.07805556 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום נפת עכאר (באדום) בלבנון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת עַכׇּ֫אר (בערבית: محافظة عكار) היא הנפה הצפונית ביותר בלבנון והיחידה במחוז עכאר.
גאוגרפיה

הנפה גובלת בצפון ובמזרח בגבול סוריה-לבנון עם המחוזות הסוריים חומס וטרטוס, בדרום בנפת דניי, במערב בים התיכון, בדרום-מערב בנפת טריפולי, בדרום-מזרח בנפת אל-הרמל.
האזור המערבי של הנפה הוא האזור החקלאי השני בגודלו בלבנון לאחר בקעת הלבנון, האזור המזרחי של הנפה הוא אזור הררי ומיוער ומוכרז ברובו כשמורת טבע.
האוכלוסייה בנפה עומדת, נכון ל-2015, על 389,899 תושבים כאשר כ-106,935 הם פליטים סורים ממלחמת האזרחים הסורית ו-19,404 פלסטינים במחנות פליטים.
האוכלוסייה ברובה הגדול היא מוסלמית סונית המיעוטים האחרים לפי הסדר הם נוצרים מרונים, נוצרים אורתודוקסים, עלווים ומיעוט שיעי קטן מאוד.
עכאר נחשבת לנפה הצעירה והלא מפותחת בלבנון, כ-80% מתושבי הנפה מתגוררים בכפרים, הנפה פורקה ב-2003 עקב מנהל לא תקין והוקמה מחדש ב-2014. עכאר נחשבת לאזור לא יציב וברוב האזורים סובלים התושבים ממחוסר של תשתיות ושירותים בסיסיים. זרם הפליטים הסורים החריף את הבעיות הללו, כאשר שיעור האבטלה בנפה הגיע לכמעט 60% בשנת 2015 והגבוהה ביותר בלבנון.
H.O.T.

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1996–2001 (כ־5 שנים)
 סוגה:  קיי-פופ 
 שפה מועדפת:  קוריאנית
 חברת תקליטים:  SM אנטרטיינמנט 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קאנגטה ג'אנג וו-היוק טוני אן מון הי-ג'ון לי ג'ה-וון
 
.H.O.T (ראשי תיבות של Highfive of Teenagers) הייתה להקת בנים דרום קוריאנית שנוסדה על ידי חברת התקליטים SM אנטרטיינמנט ב-1996, ונחשבת ללהקת האיידול הראשונה בקיי-פופ. אופי הפעילות של הלהקה היווה מקור השראה, והשפיע בהמשך על להקות קיי-פופ רבות. הלהקה הורכבה מחמישה חברים: מון הי-ג'ון, ג'אנג וו-היוק, טוני אן, קאנגטה, ולי ג'ה-וון. במהלך שנות פעילותה מכרה .H.O.T למעלה מ-6.4 מיליון תקליטים בדרום קוריאה. הלהקה זכתה להצלחה מסחרית גם בסין וביפן, והם היו בין הכוכבים הראשונים של ״הגל הקוריאני״ באסיה. הלהקה התפרקה ב-2001 בעקבות אי הסכמות לגבי החוזה שלהם עם SM, דבר שגרם למאות מעריצים לצאת להפגין נגד החברה.
הקמת הלהקה

לי סו-מאן, מייסד חברת התקליטים SM אנטרטיינמנט, הקים את הלהקה ב-1996 לפי מידע שקיבל מסקר שנעשה בקרב תלמידי תיכון שבירר כיצד אמורה להיות קבוצת הפופ האידיאלית שלהם. החבר הראשון שהצטרף לקבוצה היה קאנגטה. בהמשך הצטרפו מון הי-ג'ון ולי ג'ה-וון. ג'אנג וו-היוק הצטרף לקבוצה לאחר שמשך את תשומת לבו של לי כשזכה במקום הראשון בתחרות ריקוד. לבסוף, טוני אן הצטרף לקבוצה לאחר שעבר אודישן בלוס אנג'לס.
היסטוריה > 1996–1997: בכורה ופריצת דרך

.H.O.T התחילה את פעילותה בספטמבר 1996 עם האלבום We Hate All Kinds of Violence, שזכה להצלחה, ומכר 1.5 מיליון עותקים. הסינגל הראשון של הלהקה, "Descendants of Warriors", היה ביקורת על בריונות בבית הספר, לעומת הסינגל השני, "Candy", שהיה שיר פופ עליז שביסס את הפופולריות של .H.O.T, במיוחד בקרב נערות מתבגרות. באותה שנה HOT זכתה בפרס ״האמן החדש הטוב ביותר״ בפרס דיסק הזהב.
ביולי 1997 הוציאו .H.O.T את אלבומם השני, Wolf and Sheep, שנמכר במיליון עותקים תוך עשרה ימים. האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, וזכה ב״פרס הגדול״ בשני פרסי דיסק הזהב לשנת 1997, וגם בפרס המוזיקה של סיאול לשנת 1997. בנוסף, השיר "We Are the Future" היה מועמד לפרס בחירת הצופים הבינלאומית בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998. בשלב זה .H.O.T הפכה ל"סנסציה חברתית" בדרום קוריאה, ובד בבד עם הצלחתם, התפתחה התרבות של מעריצי הקיי-פופ. ב-1997 הוציאה .H.O.T גם את אלבומה הסיני הראשון, שמכירותיו עזרו לקבוצה לעבור את תקופת השפל במכירות התקליטים הדרום קוריאניים בעקבות המשבר הפיננסי באסיה.
היסטוריה > 1998–1999: Resurrection, I Yah!

.H.O.T הוציאו את אלבומם השלישי, Resurrection בספטמבר 1998. האלבום, שהציג מגוון סגנונות כולל הארדקור היפ הופ, מכר יותר מ-1.1 מיליון עותקים בשנה שלאחר מכן. בטקס פרסי המוזיקה של סיאול לשנת 1998, הוענק ל-Resurrection הפרס הגדול, אותו חלק עם Special Album מאת Sechs Kies . גולשים ברשת האשימו את האלבום בהעתקה עקב דמיון בין הסינגל המוביל של האלבום - "Line Up!" ל" King In The Name ", שיר של להקת הרוק האמריקאית Rage Against the Machine . עם זאת, השיר זכה בפרס בחירת הצופים הבינלאומית עבור MTV קוריאה בטקס פרסי הווידאו של MTV בשנת 1999.
.H.O.T הוציאה אלבום אוסף להיטים באפריל 1999. בספטמבר 1999 הוציאו HOT את אלבומה הרביעי, I Yah!  רצועת הכותרת של האלבום הייתה על שריפה ב-1999 שבה נהרגו ילדים בגן במרכז ההכשרה לנוער סילנד בדרום קוריאה. האלבום מכר יותר מ-1.3 מיליון עותקים. באותו חודש, .H.O.T הפכה לקבוצת הקיי-פופ הראשונה שהופיעה באצטדיון האולימפי בסיאול, שם הופיעו בפני כ-72,000 מעריצים בהופעה.
היסטוריה > 2000–2001: Outside Castle, ״עידן השלום״, ופירוק הלהקה

בפברואר 2000 הופיעה .H.O.T מול כ-13,000 מעריצים בבייג'ינג בהופעה הראשונה שלהם בסין. הקבוצה הפכה לפופולרית מאוד בקרב בני נוער סינים, והצלחתם היוותה השראה ל-SM אנטרטיינמנט ולחברות בידור דרום קוריאניות אחרות לקדם את האמנים שלהן בסין. הוציאו את אלבומם החמישי, Outside Castle, בספטמבר 2000.  באותה שנה הקבוצה גם כיכבה בסרט מדע בדיוני "עידן השלום", בו הם גילמו שחקני כדורגל שחיים בחברה עתידנית. למרות הפופולריות של .H.O.T באותה תקופה, הסרט לא הצליח במיוחד.H.O.T הודיעה על פירוקה במסיבת עיתונאים בסיאול במאי 2001. החברים אן, לי וג'אנג אמרו לעיתונות שהם עוזבים את SM כי הם לא הגיעו להסכמה עם החברה על חוזה חדש. בימים הבאים, מאות מעריצי הקבוצה הפגינו מחוץ למטה SM. כמה מעריצים חסמו כבישים ויידו אבנים אל החלונות של מטה החברה כדי למחות על מה שלדעתם היו פעולות לא מוצדקות כנגד .H.O.T מצד SM אינטרטיינמט. מאוחר יותר דווח כי חילוקי הדעות החוזיים בין HOT ל-SM היו קשורים לשכר של חברי הקבוצה, שעמד על כ-10,000 דולר בלבד על כל מיליון אלבומים שנמכרו.
לאחר הפיצול, לקאנגטה ולמון הוצעו חוזים משתלמים על ידי SM כאמני סולו.[דרוש מקור] אן, לי וג'אנג חתמו ב-Yejeon Media והקימו קבוצת בת עם שלושה חברים בשם jtL, שזכתה להצלחה מתונה לפני שהתפרקה ב-2003.  כל חמשת חברי HOT לשעבר פתחו מאז בקריירת סולו, והם עדיין פעילים בתעשיית הבידור.
היסטוריה > 2018–2019: איחוד וקריירה מאוחרת יותר

בפברואר 2018, הוצגה .H.O.T בתערוכה הדרום קוריאנית Infinite Challenge במסגרת התוכנית "Saturday, Saturday is for Singers", בחלק שבו מוצגים זמרים מפורסמים משנות ה-90. כל חמשת החברים הופיעו בתוכנית, בהופעתם הראשונה יחד מאז 2003.
במהלך השנים שבין הפירוק לאיחוד, הועלתה שוב ושוב האפשרות לאיחוד. לאחר איחודים מוצלחים של קבוצות אחרות, כמו god ו־Fly to the Sky. ב-2014, סקר מקוון של נאבר חשף ש-HOT מדורגת במקום הראשון בדירוג שבחן איזו קבוצה מהדור הראשון של הקיי-פופ המעריצים הכי רוצים לראות שוב. ב-2016 דווח שהחברים היו בקשר זה עם זה ונפגשו עם לי סו-מן כדי לדון באפשרות להתאחדות של הלהקה לרגל יום השנה ה-20 להופעת הבכורה שלהם, אך בסופו של דבר זה לא יצא אל הפועל.
ב-31 באוגוסט 2018, הוכרז כי .H.O.T תקיים באופן עצמאי את קונצרט האיחוד שלהם, 'Forever [Highfive Of Teenagers]', ב-13 וב-14 באוקטובר באצטדיון האולימפי הראשי של סיאול עם כ-100,000 משתתפים.
מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים, ישראל ישראל
 מייסדים:  ג'ראלד שטיינברג 
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־24 שנים) 
 www.ngo-monitor.org
 
לוגו של הארגון (באנגלית)
מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים הוא עמותת ימין ישראלית. הפרויקט המרכזי של העמותה הוא NGO Monitor, מכון מחקר על ארגונים לא-ממשלתיים פוליטיים המעורבים בקמפיין הדה-לגיטימציה נגד ישראל ועל הממשלות והקרנות הפרטיות המממנות אותם. הארגון פועל להפסקת תרומות של מדינות מערביות לארגוני חברה אזרחית ברשות הפלסטינית, לארגוני זכויות אדם ולעמותות שמאל בישראל. נשיא העמותה הוא פרופ' ג'רלד שטיינברג.