stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוסטרליה–אינדונזיה
היסטוריה > השלטון ההולנדי

החל משנות ה-70 של המאה ה-19 החלו אינדונזים רבים לעבוד בתעשיות הפנינים והסוכר שבצפון אוסטרליה. ב-1901, כ-1,000 מהם התגוררו באוסטרליה לפי הממשלה הפדרלית, כשכמעט כולם רוכזו בקווינסלנד ובאוסטרליה המערבית. עם כניסתה של מדיניות אוסטרליה הלבנה, רוב עובדי תעשיית הסוכר חזרו למולדתם, כשכמה מאלו שעסקו בפנינים נשארו.
במהלך מלחמת העולם השנייה וכיבושה של אינדונזיה בידי היפנים, אינדונזים רבים עברו להתגורר במלבורן. במהלך תקופה זו הושמו יהודי אינדונזיה במחנות, והמוסלמים נדרשו להתפלל לכיוון טוקיו ולא מכה. מצידה של אוסטרליה, חיילים מטעמה לקחו חלק בקרב בורנאו נגד היפנים. ב-17 באוגוסט 1945, פחות מחודש לפני כניעתה של יפן, הכריז סוקרנו, שהנהיג את המושבה, על עצמאות המדינה. לאחר ההכרזה נדרשו עוד ארבע שנים של מלחמת גרילה נגד ההולנדים והיפנים בטרם הוכרה עצמאותה של אינדונזיה.
היסטוריה > עצמאות אינדונזיה

על אף האהדה בקרב חלקים מהשמאל האוסטרלי למפלגה השלטת באינדונזיה, אוסטרליה לא הכירה באינדונזיה דה פקטו אלא ב-9 ביולי 1947 באופן חלקי. מספר ימים לאחר מכן, ב-20 ביולי, ובעקבות כישלון המגעים בין תומכי העצמאות להולנד, פתחה האחרונה בהתקפה צבאית באיים ג'אווה וסומטרה. מהזווית האוסטרלית, שלושה שבועות לפני ההכרה האוסטרלית בעצמאות אינדונזיה ועד ההכרה ההולנדית, פועלים אוסטרלים בנמלים החרימו את הספינות ההולנדיות ששטו מאוסטרליה לאינדונזיה, במה שכונה בהמשך "הארמדה השחורה".
אוסטרליה הביעה את עמדתה על הסכסוך בין הולנד לאינדונזיה בדיון במועצת הביטחון של האו"ם ב-30 ביולי 1947, כשהאשימה את הולנד בהפרת השלום. אוסטרליה המשיכה והעלתה את הנושא לסדר היום של המועצה. יומיים מאוחר יותר, הוחלט באו"ם על הפסקת אש ועל הקמת ועדה לחידוש השיחות. ההנהגה האינדונזית הציגה את אוסטרליה כמועמדתה לחברה בוועדה, שהביאה בסופו של דבר להסכם רנוויל בינואר 1948. ההסכם לא החזיק מעמד זמן רב, ובדצמבר 1948 פתחו ההולנדים בהתקפה חדשה (מבצע עורב) על הכוחות האינדונזיים והצליחו לכבוש שטחים באי ג'אווה. המצב בשטח בין הצדדים הביא לייסוד שולחן עגול מאוגוסט ועד נובמבר 1949 ובדצמבר 1949 הולנד הכירה בעצמאות אינדונזיה. בתגובה לכך אוסטרליה הייתה לראשונות במדינות העולם שהכירו ברפובליקה החדשה.
לאחר מתן העצמאות שתי המדינות העניקו אחת לשנייה מעמד מדינה מועדפת, כשב-1959 נחתם הסכם בנושאי מסחר ומכסים. המעמד ההדדי נמשך עד היום, למעט בשנים 1970-1972.
היסטוריה > תקופת סוקארנו

ממשלת אוסטרליה בתקופתו של רוברט מנזיס לא אהדה את ההתקרבות בין סוקארנו לבין המפלגה האינדונזית הקומוניסטית, דבר שנמשך עד 1965. למרות זאת, מנזיס היה לראש הממשלה האוסטרלי הראשון שביקר באינדונזיה.
ב-1961, סוקארנו, בתמיכתה של המפלגה הקומוניסטית סיפח את פפואה המערבית, על רקע הידיעות על העצמאות שההולנדים תכננו להעניק למחוז. השטח הועבר סופית לשליטתה של אינדונזיה ב-1963, ו"מעשה הבחירה החופשית" הושלם ב-1969.
אוסטרליה סייעה למלזיה בתקריות בינה לבין אינדונזיה בין אפריל 1964 עד אוגוסט 1966. הכוחות האוסטרליים בסראוואק הוצבו פעמים רבות מעבר לגבול וארבו לסיורים אינדונזים באותן שנים. עם זאת, שר החוץ האוסטרלי, גרפילד בארווקי נמנע מעימות ישיר מול אינדונזיה, והגדיר את המעורבות האוסטרלית כ"תגובה מדורגת ומוקפדת" לבקשות הבריטיות והמלאיות. במהלך השנתיים הללו נהרגו 23 אוסטרלים, שבעה מהם במהלך פעילות מבצעית, ושמונה נוספים נפצעו.
היסטוריה > תקופת סוהארטו

עמדתו של סוהארטו נגד הקומוניזם תאמה את עמדותיהן של ממשלות אוסטרליה לאורך השנים. שר החוץ של אוסטרליה, פול הזלק, הספיק לבקר בין השנים 1966–1968 שלוש פעמים באינדונזיה לפני שסוהארטו נבחר באופן רשמי לנשיא, דבר המצביע על היחסים הטובים בין הצדדים באותן שנים. ביוני 1968 ביקר באינדונזיה ראש ממשלת אוסטרליה, ג'ון גורטון ב-1972 סוהארטו ביקר באוסטרליה ונפגש עם ראש הממשלה ויליאם מקמהון. ב-1974 ביקר שוב ראש ממשלת אוסטרליה, גוף ויטלם באינדונזיה ונפגש עם סוהארטו. הביקור האחרון של סוהארטו באוסטרליה התקיים ב-1975.
לאורך השנים שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים, הראשון שבהם הוא הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי, אומנותי וספורטיבי והוא נחתם ב-1968. ב-1973 אוסטרליה תרמה מיליון דולר לשיקום ושימור הבורובודור, מונומנט מהאיאני בודהיסטי שבאינדונזיה. באותה שנה המשא ומתן על הגבול בין שני הצדדים בים אראפורה הסתיים.
במהלך הפלישה האינדונזית לטימור הפורטוגזית ב-1975 נהרגו חמישה עיתונאים אוסטרלים. בתחקיר מ-2007 התגלה כי העיתונאים נהרגו בכוונת מכוון על ידי חיילים של הכוחות האינדונזים. לפי אינדונזיה, העיתונאים נהרגו במהלך חילופי אש בין הכוחות לבין מיליציה של תומכי העצמאות. לאורך הפלישה ממשלת אוסטרליה פעלה כדי למנוע מעורבות כלשהי בסכסוך ואף עודדה את אינדונזיה לכבוש את המקום מחשש להשתלטות של השמאל על המושבה לשעבר. בשנים שאחרי הפלישה ועד עזיבת האינדונזים, בין רבע לשליש מהאוכלוסייה נהרגה, כ-200 אלף בני אדם. ב-1976 ראש ממשלת אוסטרליה מלקולם פרייזר נפגש עם סוהארטו. ב-1978 אוסטרליה הודיעה על הכרה דה פקטו בסיפוח האינדונזי של מזרח טימור, וב-1979 על הכרה דה יורה, ובכך הייתה למדינה היחידה שהכירה באופן מלא במהלך.
הסכם האזור המשותף של טימור נחתם בדצמבר 1989 ועסק בייסוד אזור לשיתוף פעולה במים בין טימור לאוסטרליה. האזור עשיר בנפט וגז, וההסכם נועד לפתור את המחלוקות בין שתי המדינות בנוגע לבעלות על המקום. הסכם הגבול הימי קבע את הגבול הסופי בין שתי המדינות ונחתם ב-1997.
ב-1992 הושג הסכם למניעת כפל מס ותכנון מס. בשנים אלו ביקר באינדונזיה מספר פעמים ראש ממשלת אוסטרליה פול קיטינג ונועד עם סוהארטו. בכהונת ממשלתו של קיטינג נערך פורום השרים הראשון ב-1994.
בתקופת המשבר הפיננסי באסיה, אוסטרליה העבירה 8.8 מיליון דולר כדי לפתור בעיות באינדונזיה שנגרמו בגלל הבצורת, עליית מחירי המזון והאבטלה, בעיות שהיו בולטות במזרח אינדונזיה. אוסטרליה גם התירה לאינדונזיה ללוות מיליארד דולר כסיוע נוסף לייצוב המטבע האינדונזי.
היסטוריה > תקופת סוהארטו > מזרח טימור

היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל בעת המאבק של מזרח טימור לעצמאות ב-1999. באותה שנה הושג הסכם בין האו"ם לבין אינדונזיה, ובו נקבע כי תושבי מזרח טימור יוכלו לבחור בין אוטונומיה בשלטון אינדונזי לבין עצמאות מלאה, ובמשאל העם ניצחו תומכי העצמאות. אחרי המשאל, כוח המשימה האוסטרלי-אינדונזי INTERFET נשלח למקום כדי לשמור על הסדר לאחר שכוחות פרו-אינדונזים הפרו אותו בתמיכת הצבא האינדונזי.
בתגובה למעורבות האוסטרלית, אינדונזיה ביטלה את הברית הביטחונית בין המדינות שנחתמה ב-1995 בטענה כי הפעולות האוסטרליות אינן עולות בקנה אחד עם רוח ההסכם. מפגשים רשמיים וועידות עוכבו או בוטלו, ופורום השרים לא התקיים עד מרץ 2003. זמן מה אחר כך הוחלף הכוח האוסטרלי בכוח בינלאומי, UNTAET.
היסטוריה > המלחמה בטרור

היחסים בין המדינות הפכו למתוחים בעקבות פרשת טמפה כשבאוגוסט 2001 אוסטרליה סירבה לאשר את כניסתה של אוניית המשא הנורווגית טמפה (MV Tampa) שנשאה על סיפונה מבקשי מקלט אפגנים שחולצו מסירה במים בינלאומיים. האינדונזים וסוכנות ההצלה (Rescue Agency) לא הגיבו במהירות לבקשות האוסטרליות לקבל את הנוסעים. אחרי שהספינה נכנסה ללא היתר למימיה של אוסטרליה, זו עשתה מאמץ לשכנע את האינדונזים לקבל את מבקשי המקלט, כשגם נורווגיה סירבה לקבלם ודיווחה על אוסטרליה לסוכנויות בינלאומיות. המשבר גרם לאוסטרליה ולאינדונזיה לשתף פעולה באופן הדוק יותר במה שקשור להגירה, ולאחר מכן נערכו ועידות אזוריות שנוגעות להברחות וסחר בבני אדם.
בשנת 2002 בוצעה מתקפת טרור בקוטה, באלי במהלכה נרצחו 202 בני אדם, מתוכם 88 אוסטרלים, ונפצעו 240 נוספים. ארגון אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה נטל את האחריות על הפיגוע, וטען שהוא בוצע בתגובה לתמיכה של אוסטרליה בעצמאות מזרח טימור. פיגוע נוסף התרחש ב-2005, והביא למותם של 25 אנשים, מתוכם 15 אינדונזים ו-4 אוסטרלים, וכן נפצעו 101 בני אדם.
פיגוע אחר שהתרחש באינדונזיה ב-2003 כוון גם כן נגד מטרות מערביות, כשארגון אל-קאעדה טען שהוא בוצע בידי אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה בתגובה לפעולותיהן של ארצות הברית ובנות בריתה, ביניהן אוסטרליה. בשנת 2004 הותקפה השגרירות האוסטרלית בג'קרטה, גם כן בידי הארגון, מתקפה שגרמה למותם של תשעה אזרחים אינדונזים. שנה אחר כך, עובדי השגרירות והקונסוליה האינדונזית באוסטרליה קיבלו מעטפות שהכילו איומים. מאז, ארצות הברית ואוסטרליה הוציאו אזהרת מסע לאינדונזיה והזהירו מפני פיגועים נוספים.
האירועים שהתרחשו באינדונזיה ובאוסטרליה הביאו את שתי המדינות לשתף פעולה באופן הדוק יותר בין רשויות אכיפת החוק, בהתבסס על הסכם שנחתם ב-1999 ונגע להעברת סמים והלבנת הון. צוות שיתוף הפעולה האזורי של המשטרה האוסטרלית בג'קרטה סייע למשטרה האינדונזית ותרם למרכז ג'קרטה לשיתוף פעולה באכיפת החוק. הפעילות הזו משכה ביקורת, במיוחד אחרי שנעצרו בבאלי 9 אוסטרלים בחשד שניסו להבריח הרואין לאוסטרליה.
בעקבות הצונאמי ב-2004, אוסטרליה סיפקה סיוע הומניטרי שכלל חבילת סיוע בשווי מיליארד דולר מהממשלה הפדרלית, תרומה של 17.45 מיליון דולר ממדינות אוסטרליה ופרסום התחייבות של 900 אנשי צבא אוסטרלים להצטרף לסיוע בצפון סומטרה ואצ'ה. בנוסף לסיוע הממשלתי, ערכו שלושת ערוצי הטלוויזיה המובילים באוסטרליה משדר מיוחד שנקרא "אוסטרליה מתאחדת: הושיטו יד לאסיה"(אנ') שגייס תרומות בשווי 10 מיליון דולר, ובסך הכל תרומה פרטית של 140 מיליון דולר.
הגירה

במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011 באוסטרליה 63,159 נרשמו כמי שנולדו באינדונזיה, ו-38.1% מהם היו אזרחים אוסטרלים. מקרב האוכלוסייה האינדונזית באוסטרליה 30.5% הגיעו למדינה בין השנים 2006 ו-2011, ורוב התושבים שהגיעו קודם לכן אחרי 1991. בשונה מאוכלוסיית אינדונזיה, רבע מתושבי אוסטרליה שנולדו באינדונזיה נרשמו כקתולים ואילו 19.4% נרשמו כמוסלמים.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2001, 42.9% מהתושבים האינדונזים באוסטרליה מתגוררים בניו סאות' ויילס, 24.7% בוויקטוריה, 15.5% באוסטרליה המערבית ו-10.4% בקווינסלנד. עוד נמצא כי 40.7% הם ממוצא סיני, 39.8% ממוצא אינדונזי ו-7.2% ממוצא הולנדי.
תיירות

אינדונזיה היא יעד תיירות פופולרי עבור תיירים אוסטרלים. בשנת 2018 ביקרו באינדונזיה 1.3 מיליון אוסטרלים, שהיו למעלה מרבע מהתיירים בבאלי. לעומתם, בשנת 2017 ביקרו באוסטרליה 94 אלף תיירים אינדונזים בלבד.
גארודה אינדונזיה היא חברת תעופה אינדונזית ומחזיקה בנתח שוק של 45% מכלל הטיסות בין ג'קרטה ודנפסאר לסידני, מלבורן ופרת'. חברת התעופה האוסטרלית קוואנטס מציעה גם היא טיסות בין סידני וג'קרטה, וכן החברות וירג'ין אוסטרליה, אייר אסיה אינדונזיה וג'טסטאר איירווייז מציעות טיסות לבאלי.
ב-7 במרץ 2007 התרסקה טיסה 200 של גארודה אינדונזיה בעת טיסה פנימית במדינה, בה נהרגו 19 תיירים אוסטרלים. שנה מאוחר יותר שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנוגע לבטיחות תעופה, שכלל מימון בגובה 24 מיליון דולר להכשרת 40 פקחי שירות אוויר אינדונזים, שיפור ניהול התעבורה האווירית וחיזוק יכולותיה של אינדונזיה לערוך חקירות תעופה.
חינוך

בשנת 2011 היו רשומים במערכת החינוך האוסטרלית כ-17 אלף סטודנטים אינדונזים בבתי ספר, הכשרות מקצועיות ואוניברסיטאות, כשרובם למדו מנהל עסקים, מסחר, מדעי החברה ואירוח. אוסטרליה מציעה יותר מ-250 מלגות שונות לאינדונזים כחלק מתוכנית קולומבו. למעלה מ-10,000 סטודנטים אינדונזים למדו באוניברסיטאות אוסטרליות כחלק מהתוכנית, ביניהם שר החוץ לשעבר של אינדונזיה מרטי נטלגאווה ולשעבר סגן נשיא אינדונזיה בודיונו.
לעומתם, באותה שנה למדו 455 אוסטרלים באוניברסיטאות אינדונזיות, רבע מהם התחייבו לתוכניות באורך סמסטר. הארגון האוסטרלי ללימודים באינדונזיה (ACICIS) נוסד באוניברסיטת מורדוך ב-1994 כדי לפתח את לימודי האוסטרלים באינדונזיה.
לימודי אינדונזית נפוצים בבתי ספר ובאוניברסיטאות אוסטרליות רבות. בין השנים 1994 ו-2002, תקציב לימודי השפות הלאומיות האסיאתיות הביא להכפלת התלמידים הרשומים ללימודי אינדונזית ברחבי אוסטרליה. תוכנית דומה יושמה בשנים 2007 עד 2012. עם זאת וחרף התוכנית שיושמה מאז 2001 חלה ירידה במספר הרשומים ללימודי אינדונזית. עד 2010 חלה ירידה של 40%, ובשנת 2012 פחות אוסטרלים למדו אינדונזית מאשר בשנת 1972. אוסטרליה הגדירה את לימודי האינדונזית כ"שפה בעלת חשיבות אסטרטגית" ב-2008. ב-2012 יצא ספר לבן שהציע כי לכל התלמידים באוסטרליה צריכה להיות גישה ללימודי אינדונזית, מנדרינית, הינדי או יפנית.
יחסים ביטחוניים

כ-60% מהסחורות שאוסטרליה מייצאת עוברות בחופיה הצפוניים בסמוך לגבולה עם אינדונזיה. אינדונזיה היא גם המדינה המאוכלסת ביותר שגובלת באוסטרליה, וגם הקרובה ביותר אליה למעט פפואה גינאה החדשה. שתי המדינות חולקות ביניהן גבול ימי מוגדר למניעת פגיעה בדיג, וקבעו את האחריות על הספינות באזור זה.
אחרי הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004, שפגע בשורה של מדינות, נשלחו לאינדונזיה 900 אנשי צבא אוסטרלים כדי לספק סיוע הומניטרי. סיוע זה כלל 15 בקרי תנועה אווירית, מטוסי הרקולס, מסוקים ואונייה של הצי האוסטרלי. באפריל 2005 מסוק של הצי האוסטרלי התרסק בזמן שניסה לנחות בניאס, ובהתרסקות נהרגו תשעה אנשים. נשיא אינדונזיה, יודהויונו, שביקר באוסטרליה באותה עת, העניק עיטורים שלאחר המוות לתשעת ההרוגים, וכן הוענקו מטעם אוסטרליה עיטורים על אומץ ליבם של ארבעה תושבים מהכפר הסמוך למקום ההתרסקות שהצילו את חייהם של שני אנשי צוות. אלו האינדונזים הראשונים שקיבלו עיטור מטעם אוסטרליה.
באותה שנה הודיע הגדוד המיוחד של שירות האוויר האוסטרלי על חידוש שיתוף הפעולה עם מקבילו האינדונזי, שהושעה ב-1999 אחרי טענות להפרת זכויות אדם במזרח טימור. שיתוף הפעולה כולל החלפת קצינים בבסיס האוסטרלי בפרת' והכשרה ללוחמה נגד גרילה באינדונזיה.
הסכם לומבוק (Lombok) נחתם בין המדינות ב-2006. ההסכם מחייב את שתי המדינות לשתף פעולה בתחומי הביטחון, אכיפת החוק, המאבק בפשיעה בינלאומית ובטרור וכן שיתוף פעולה מודיעיני.
הסכם משנת 2011, בין אוסטרליה וארצות הברית הביאה למיקום 2,500 נחתים אמריקאים בבסיס בדרווין, הביאה לחששות באינדונזיה, בשל החשש מהאפשרות שההסכם יעורר תגובה שתביא ליצירת מעגל קסמים של תגובות לא רצויות משני הצדדים. מפקד הצבא האינדונזי העלה חשש נוסף כי העלאת הנוכחות האמריקאית באזור תגביר את המתיחות בים סין הדרומי.
ב-2012, אינדונזיה לקחה חלק בתרגיל בור שחור(אנ'), בו השתתפו לראשונה לצד מטוסים זרים ארבעה מפציצי חיל האוויר האינדונזי מדגם סוחוי Su-27 לצד מטוסים מחילות האוויר של ארצות הברית, ניו זילנד, סינגפור ותאילנד. התרגיל הוצג כדוגמה ל"שיתוף הפעולה המתחזק בין הכוחות של אוסטרליה ואינדונזיה".
באותה שנה, אינדונזיה קיבלה מאוסטרליה ארבעה מטוסי הרקולס כמתנה שיועדה לחזק את הסיוע ההומניטרי וטיפול באסונות בתוך אינדונזיה. אחרי הדיאלוג השני של "2+2" בין שרי החוץ של אוסטרליה ואינדונזיה באפריל 2013, אוסטרליה הסכימה למכור חמישה מטוסים נוספים במחיר מוזל.
סוגיות ביחסים > דעת קהל

סקרי דעת קהל שנערכו בשנת 2012 על ידי מכון לאווי (Lowy Institute) מצאו כי האוסטרלים העניקו לדעותיהם על אינדונזיה את הציון 54 מתוך 100, כש-100 מייצג "יחסים חמים מאוד". סקר זה מייצג עלייה של 4 נקודות מ-2006. האינדונזים העניקו לאוסטרליה ציון גבוה יותר, של 62, עלייה מ-51 נקודות ב-2006. הסקר גם מצא כי פחות משליש מהאינדונזים ראו באוסטרליה איום, כשב-2003 95% מהאינדונזים היו בעלי סנטימנט אנטי-אוסטרלי.
סקר שנערך ב-2006 הצביע על כך שהאוסטרלים היו סבורים שאינדונזיה "נשלטת בידי הצבא", וכי היא מייצגת "מקור מסוכן של טרור אסלאמי." עם זאת, יותר מ-75% מהמשיבים ענו גם כי "חשוב שאוסטרליה ואינדונזיה יעבדו כדי לפתח את מערכת היחסים ביניהן", לעומת 22% שענו כי "אוסטרליה ואינדונזיה שונות מדי מכדי שיוכלו לפתח מערכת יחסים קרובה.
סוגיות ביחסים > האשמות בריגול

באוקטובר 2013 נוצרה מתיחות ביחסים אחרי שהועלו האשמות לפיהן מינהל האותות האוסטרלי ניסה לנטר ב-2009 את שיחותיהם של גורמים אינדונזים, לרבות הנשיא סוסילו באמבאנג יודהויונו ורעייתו. בתגובה לכך ענה ראש ממשלת אוסטרליה טוני אבוט כי "אני לעולם לא אומר או אעשה דבר שיפגע ביחסים החזקים ושיתוף הפעולה הקרוב שלנו עם אינדונזיה, שהיא מערכת היחסים החשובה ביותר עבורנו, אולם הוא סירב להתנצל על הפעולה, ובתגובה אינדונזיה הודיעה על הקפאת היחסים והחזירה את השגריר שלה עד מאי 2014. כמו כן, התחוללו מחאות ברחבי אינדונזיה, במהלכן שרפו המפגינים את דגל אוסטרליה שהזהירה את אזרחיה להיות ערניים בעת ביקור במדינה.
סוגיות ביחסים > מסחר בבעלי חיים

ב-30 במאי 2011, שידר תאגיד השידור האוסטרלי כתבה על אופן שחיטת בקר שגודל באוסטרליה בבתי מטבחיים אינדונזים. ב-7 ביוני הוציא משרד החקלאות, הדיג והייעור של אוסטרליה צו בו השהה את ייצוא הבקר החי לאינדונזיה "לשחיטה בעקבות עדויות על התעללות ברווחת בעלי חיים בחלק מבתי המטבחיים. הצו הביא לעליות מחירים ולפגיעה בזמינות הבקר באינדונזיה, שראתה באוסטרליה שותפת סחר לא אמינה.
סוגיות ביחסים > פפואה המערבית

לאורך השנים עלו טענות להפרת זכויות אדם על ידי צבא אינדונזיה בפפואה המערבית, שני מחוזות באינדונזיה שרוב האוכלוסייה בהם נוצרית.
בשנת 2006, גררה ההחלטה של אוסטרליה להעניק אשרות פליטים ל-42 מבקשי מקלט מפפואה המערבית את החזרת השגריר האינדונזי. התקרית הביאה ל"מלחמת קריקטורות" בין שתי המדינות, אחרי שהיומון The Australian פרסם קריקטורה שבה נראה נשיא אינדונזיה ככלב שמרכיב את תושבי פפואה, מה שגרם לסטודנטים באינדונזיה לדרוש את ניתוק הקשרים עם אוסטרליה.
בשנת 2008 חמישה אזרחים אוסטרלים עוכבו בגין ניסיון להיכנס לעיר מרוק שבמחוז מערב גינאה החדשה בלי ויזות. הקבוצה נשפטה מאוחר יותר לשנתיים עד שלוש שנות מאסר, בפסיקה שמאוחר יותר נהפכה בבית המשפט העליון בג'איאפורה. מאוחר יותר הוגש ערעור על ההחלטה לבית המשפט העליון באינדונזיה, שנדחה ביוני 2009.
סוגיות ביחסים > עונשי מוות

הפעם האחרונה שבה נגזר עונש מוות באוסטרליה הייתה ב-1967, כשהראשונה לבטלו הייתה קווינסלנד ב-1922 עד ביטולו הסופי בכל המדינות ב-1984. לעומתה, עונש מוות מעולם לא בוטל באינדונזיה, אולם אף אזרח אוסטרלי לא היה כפוף לעונש מסוג זה לפני 2015, כשהסכם ההסגרה בין המדינות שנחתם ב-1992 מונע הסגרה שעלולה להביא לעונש מוות. המשטרה הפדרלית של אוסטרליה נדרשת להפעיל את מידת הסבירות בשיקוליה האם להאריך את שיתוף הפעולה עם רשויות במדינות זרות.
בעקבות האירוע בבאלי ב-2005 בו נתפסו תשעה אוסטרלים בניסיון להבריח סמים, נגזרו על שישה מהם עונשי מוות במשפט או בערעור. ארבעה מהם נדחו בערעור נוסף. בינואר 2015 סירב נשיא אינדונזיה ג'וקו וידודו להעניק חנינה לשניים מהאוסטרלים, על אף הלחץ האוסטרלי. ראש ממשלת אוסטרליה טוני אבוט הזכיר לאינדונזיה את הסיוע בסך מיליארד דולר אחרי הצונאמי ב-2004, אולם ללא הועיל, והשניים הוצאו להורג ב-29 באפריל 2015. בתגובה, השגריר האוסטרלי באינדונזיה הוחזר להתייעצויות והקשר בין הממשלות הושעה למשך שישה שבועות.
יחסים כלכליים

בשנת 19–2018 עמד שווי המסחר בין המדינות על 17.8 מיליארד דולר, עלייה של 6.9% בהשוואה לשנה שקדמה לה. היקף ההשקעות האוסטרליות באינדונזיה הסתכם ב-5.4 מיליארד דולר, ואילו היקף ההשקעות האינדונזיות באוסטרליה עלה ב-11% ל-454 מיליון דולר.
היקף הסחר בין אוסטרליה ואינדונזיה עלה ב-1.5% בממוצע בחמש השנים שקדמו ל-2017, נמוך ביחס לעלייה השנתית הממוצעת של 5.7% בהיקף הסחר של אוסטרליה. הסחר עם אינדונזיה משקף כ-2% מסך כל המסחר של אוסטרליה.
אוסטרליה ואינדונזיה חברות באזור הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד, שנחתם בפברואר 2009. שתי המדינות סיכמו על משא ומתן על הסכם שותפות כלכלית מקיף בין אינדונזיה לאוסטרליה (IA-CEPA), שנועד להתבסס על הסכמים קיימים ולהרחיבם. המשא ומתן החל בשנת 2010 כשאינדונזיה החילה את עקרון המדינה המועדפת על יבוא אוסטרלי, בעוד אוסטרליה קבעה ויתורים הדדיים באמצעות שיעור המכס שלה על הסחורות מהמדינה המתפתחת. ההסכם נחתם במרץ 2019.
היצוא העיקרי של אוסטרליה לאינדונזיה כולל חיטה, בשר ובקר, נפט, אלומיניום וכותנה, בעוד היצוא העיקרי של אינדונזיה כולל נפט גולמי, זהב, ברזל, פלדה, ואלומיניום. יותר מ-15,000 סטודנטים אינדונזים רשומים בבתי ספר ובאוניברסיטאות אוסטרליים, ותרומתם לכלכלה האוסטרלית מוערכת בכ-500 מיליון דולר.
היבוא האינדונזי של בשר ובקר מאוסטרליה מסתכם בכ-12 מיליארד דולר בשנה. מאז החל המסחר בשנות ה-90, יותר מ-6.5 מיליון חיות בקר יוצאו לאינדונזיה. אוסטרליה היא בחירה טבעית לספק צורכי בקר אינדונזיים בשל קרבתה שמפחיתה את עלויות המשלוח בהשוואה למדינות אחרות. מאז 2009, כשאינדונזיה אימצה חוק בנושא גידול בעלי חיים ובריאות בעלי חיים, ניתן לייבא בקר למדינה רק ממדינות שלא נפוצות בהן מחלות הפה והטלפיים מה ששיפר את מעמדה של אוסטרליה כמקור ייבוא.
שתי המדינות חברות ב-APEC ובפסגת מזרח אסיה.
יחסים כלכליים > הסיוע הכלכלי לאינדונזיה

אינדונזיה זוכה בסיוע האוסטרלי המשמעותי ביותר, מה שממקם את אוסטרליה במקום הרביעי ברשימת המדינות המעניקות סיוע חוץ לאינדונזיה. סיוע הפיתוח האוסטרלי לאינדונזיה החל כבר בשנת 1953 עם השתתפותה של אינדונזיה בתוכנית קולומבו. במשך שלושה עשורים, בין 1967 ל-2003, תואמו תוכניות הסיוע האוסטרליות לאינדונזיה במסגרת ההסדרים הבינלאומיים שהקימה הקבוצה הבין-ממשלתית באינדונזיה ועם קבוצת הייעוץ באינדונזיה. בשנים אלו הוקמו פרויקטים רבים דוגמת רשת התקשורת האווירית, פרויקט שנועד לטפל בליקויים במערכת התעופה האזרחית של אינדונזיה.
הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004 הוביל לכינון השותפות לשיקום ופיתוח של אוסטרליה-אינדונזיה, שהושקה בתחילת 2005 במימון של מיליארד דולר כדי לסייע בבנייה מחדש של קהילות באזורים שנפגעו מהאסון ולקדם את הצמיחה הכלכלית ברחבי אינדונזיה. בשנים 2005–2010, יחד עם התוכנית הקיימת, גדל שווי הסיוע האוסטרלי לאינדונזיה ל-2 מיליארד דולר, כולל הלוואות זיכיון בסך 500 מיליון דולר.
בשנת 2008, אוסטרליה סיפקה מימון של 650 מיליון דולר לאינדונזיה כדי לסייע לכלכלתה במהלך המשבר הפיננסי העולמי.
הסיוע האוסטרלי לאינדונזיה היה שווה 331.3 מיליון דולר ב-19–2018, וב-2019-2019 הוא הוערך ב-298.5 מיליון דולר. מאמצי הסיוע של אוסטרליה באינדונזיה מתמקדים בעיקר בתשתיות, ממשל כלכלי, פיתוח אנושי ומדיניות חברתית, לרבות בתחום המשפט והצדק. תוכניות AusAID האחרונות כללו מימון לבנייה ושיפור של בתי ספר אסלאמיים, פרויקטים לשיפור הכבישים במזרח אינדונזיה ויוזמת התשתיות של אינדונזיה, שנועדו לשפר את תשתיות המים, התברואה והתחבורה דו"ח של משרד מבקר המדינה האוסטרלי בנושא תוכניות התשתית של אוסטרליה מצא כי אף על פי שהיו אפקטיביות, הן לא הצליחו לנהל ביעילות סיכונים, מה שתורם לעיכובים ביישום התוכנית.
יעקב איינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1909 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 ביולי 1970 (בגיל 61) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  אריק איינשטיין 
 
יעקב איינשטיין (30 באפריל 1909 – 18 ביולי 1970) היה שחקן תיאטרון וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

יעקב בן אריה איינשטיין נולד בשנת 1909 בעיר ורשה וגדל בעיר וולקוביסק שבבלארוס. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה העברית הממשלתית בעיר, עלה לארץ ישראל ב-1929 כחבר "השומר הצעיר", הצטרף לקבוצת הסולל בפתח תקווה ועבד בבניין ובחקלאות. החל את דרכו התיאטרונית בלימוד משחק בסטודיו לדרמה בהנהלת זאב ברבן בפתח תקווה. ערך מופעי קריאה אמנותית של שירה ופרוזה בעברית ויידיש בישראל ובקהילות יהודיות במזרח אירופה ודרום אמריקה.
איינשטיין עבר לתל אביב, ומשנת 1934 כיכב בתיאטרון "אֹהל", עד לסגירתו בשנת 1969. השתתף ביותר מ-50 הצגות, בהן: "הבן יקיר לי", "מסעות בנימין השלישי", "יעקב ורחל", "המכשפה", "אופרה בגרוש", "מזימה ואהבה", "יושה עגל", "האחים אשכנזי", "5:5", "תמר אשת ער", "גם הוא באצילים", "בר כוכבא"," עיר המחר", "אינקובטור על הסלע", "החייל האמיץ שווייק", "שומרי החומות", "העיר הזאת", "קערת העץ"," חכם והוא פתי", "ד"ר קנוק", "עת הזמיר", "לפי רוח הזמן", "קולחוז של נשים", "סולון בלודיה", "שורשים עמוקים", "לילאום", "מות דנטון", "הגזע הטהור", "הורדוס ומרים", "למי צלצלו הפעמונים", "מלון פרדיסו", "הידעת את נתיב החלב", "הצמא והרעב", "ויקטור", "בית קברות למכוניות" (ההצגה האחרונה שהשתתף בה) ועוד.
ב-1963 שיחק בסרט ניני לצד בנו, אריק איינשטיין.
לאחר סגירתו של תיאטרון "האהל" ב-1969 נסע להופיע בארגנטינה עם יצירותיו של שלום עליכם.
בשנת 1970 העלה איינשטיין את המופע "ביישוב הדעת ובבדיחות הדעת". המופע התבסס על יצירותיהם של נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ואפרים קישון.
חיים אישיים

איינשטיין היה נשוי לדבורה עד למותו. בנו היחיד הוא הזמר אריק איינשטיין. נפטר בתל אביב ב-18 ביולי 1970 מהתקף לב בגיל 61, ונקבר בבית העלמין הדרום.
הערות שוליים

↑  יעקב איינשטיין "ביישוב בדעת ובבדיחות הדעת"  המחברים: נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ו-אפרים קישון
↑  יעקב איינשטיין באתר חברה קדישא ת"א–יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012289255905171  VIAF: 3535168049035738410000   WorldCat (עם VIAF): 3535168049035738410000 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוחית זיכרון על ביתו של יעקב איינשטיין ברח' גורדון 31 בתל אביב
יעקב בירדוגו (שופריה דיעקב)

| --- | --- |
ספר 'שופריה דיעקב' לרבי יעקב בירדוגו
ספר 'שופריה דיעקב' לרבי יעקב בירדוגו
 לידה:  1786 ה'תקמ"ו מקנס
 פטירה:  1841 (בגיל 55 בערך) ה'תר"א מקנס,
 כינוי:  אב בית דין מקנס
 מקום קבורה:  מקנס
 מקום פעילות:  מקנס
 תקופת הפעילות:  ?–1841 
 תחומי עיסוק:  פסקי הלכה, דרושים, גמרא, שו"ת, פיוטים
 תפקידים נוספים:  דיין (הלכה), דרשן, פוסק
 רבותיו:  רבי יקותיאל בירדוגו, רבי רפאל בירדוגו
 תלמידיו:  רבי אברהם עמאר, רבי יוסף בירדוגו (מקנס)
 בני דורו:  רבי מרדכי משאש, רבי שלמה מירמאן, רבי עזריה אסבאג.
 חיבוריו:  'שופריה דיעקב' - שו"ת 'קול יעקב - מעבר יבק' - שירים ופיוטים 'גלי עמיקתא' - פירוש לספר מים עמוקים מאת דודו הגדול רבי יהודה בירדוגו. 'קדושת שבת' - שיטה על מסכת שבת 'שבות יעקב' - דרושים  'תועפות רא"ם' - פירוש על הרא"ם
הרב יעקב בירדוגו (ה'תקמ"ו 1786 - כ"ט אב ה'תר"א - 16 באוגוסט 1841) היה ראש הישיבה, אב בית הדין ורבה של מקנס.  נקרא גם בתואר 'לחכם', מחבר ספרים.