stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמקו אוונפול
ביוגרפיה > קוויק סטפ (2019–היום)

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היכולת של אוונפול במרוצים השונים והשליטה שלו במרוצי עד גיל 19 השונים, הביאה את קבוצת דקונינק קוויק-סטפ הבלגית לצרף אותו לשורותיה. הוא פתח את העונה בוואלטה של סאן חואן, הוא סיים שלישי בקטע נגד השעון, סיים תשיעי כללי אך ניצח את קטגוריית הצעירים. הוא סיים רביעי בטור של טורקיה, וניצח את הטור של בלגיה ואת קטגוריית המאיצים, לאחר ששמר על הפער שפתח אחרי שניצח את הקטע השני. הוא סיים שלישי באליפות בלגיה בנגד שעון(אנ'), וניצח את הקטע השלישי של מרוץ אדריאטיקה איוניקה(אנ'), לאחר בריחת יחיד. רגע שיאו של אוונפול בעונה הגיע באוגוסט, כאשר ניצח את המרוץ היוקרתי קלאסיקה סן סבסטיאן, בגיל 19 בלבד. לאחר מכן, ניצח גם את אליפות אירופה נגד שעון לאחר שהקדים את קספר אסגרן ואדוארדו אפיני. בסוף העונה התחרה באליפות העולם לבוגרים והעיד על עצמו שהוא נמצא בכושר הכי טוב עד כה בעונה, אך לבסוף זכה במדליית הכסף, לאחר שהגיע אחרי רוהאן דניס, זוכה מדליית הזהב. אוונפול בתואר "איש השנה בספורט" של בלגיה (2019) ובכך הפך לרוכב השלישי בעשור השני של המאה ה-21 שזוכה בתואר, אחרי פיליפ ז'ילבר (2010, 2011) וגרג ואן אוורמאט (2016).
ב-2020, ניצח אוונפול את הוואלטה אה סאן חואן וגם את הקטע השלישי במרוץ. לאחר מכן, אוונפול ניצח את הקטע השני בוולטה או אלגארבה, כשהוא מקדים את מקסימיליאן שכמן ואת דן מרטין, אוונפול השלים ניצחון גם בקטע ה-4 והאחרון במרוץ, כשהוא מקדים את אלוף העולם של 2019, רוהאן דניס ואת שטפן קינג, בכך השלים אוונפול ניצחון במרוץ כולו. בהמשך העונה, לאחר תום פגרת הקורונה, חזר אוונפול להתחרות בוואלטה אה בורגוס בספרד. אוונפול הראה את הכישרון שלו העליות והראה שהוא יכול להתמודד גם מטפסים ברמה גבוהה כאשר ניצח את הקטע השלישי ההררי, כשהוא מקדים את ג'ורג' בנט ב-18 שניות ואת מיקל לנדה ב-32 שניות. בקטע החמישי והאחרון סיים שלישי, 11 שניות אחרי איוואן סוסה המנצח ו-2 שניות מלנדה שסיים שני, בעקבות כך ניצח אוונפול את המרוץ כולו. לאחר מכן עבר להתחרות בטור של פולין וניצח את הקטע הרביעי לאחר בריחת יחיד שהתחילה יותר מ-52 ק"מ לסיום, שבסופה הקדים את יאקוב פוגלסן ב-1:48 דקות ואת סיימון ייטס ב-2:22 דקות, כשהוא חצה את קו הסיום, הניף אוונפול כמחווה את המספר 75 שהיה של בן קבוצתו, פאביו יאקובסן, שהתרסק בצורה קשה בקטע הראשון לאחר תקרית עם דילן חרונבייחן והיה שרוי בקומה יומיים. בסופו של דבר שמר אוונפול על הובלתו במרוץ עד לסיומו וניצח אותו, מה שהפך את המרוץ למרוץ הקטעים בדרג הוורלד טור הראשון שאוונפול ניצח, וקבע עבורו רצף של ארבעה מרוצי קטעים שניצח ברציפות. לג'ירו די לומברדיה, המוניומנט הראשון בקריירה שלו, הגיע אוונפול כאחד הפייבוריטים לאור הצלחותיו הרבות בעונה. במהלך הירידה מהמורו די סונרמו, התנגש אוונפול בגשר שלא סומן על המסלול ועף כמה מטרים למטה, לתוך העצים באזור. אוונפול סבל משבר באגן ובעקבות כך נאלץ להחמיץ את הג'ירו ד'איטליה, בו תוכנן להוביל את קבוצתו, לאחר שגמר את העונה.
הערות שוליים

↑  גלעד גרוסמן, הצעיר בהיסטוריה: רמקו אוונפול הוכתר כאלוף העולם באופניים נגד השעון, באתר "שוונג", 12 באוגוסט 2023
↑  Remco Evenepoel, https://www.deceuninck-quickstep.com/en
אוונפול, מנצח את מרוץ הקלאסיקה סן סבסטיאן 2019
פנים אמיתיות

| --- | --- |

סמל התוכנית
 סוגה:  ראיונות, דוקומנטרי, תחקירים
 יוצרים:  ערוץ עשר   חדשות עשר
 בימוי:  רונן ברטן אורי הראל
 מנחים:  אמנון לוי 
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  15 
 מספר פרקים:  יותר מ-100 פרקים
 תוכנית המשך:  חרדים
 הפקה
 מפיק:  נטע זלצר רודמן   רונית אבידני
 חברת הפקה:  חדשות עשר
 עורכים:  עורך ראשי: אוהד כהן   עורכים נוספים: דני ליבר, זיו שחר
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה 
 צלמים:  טל קלדרון
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ עשר (2011–2019)   ערוץ 13 (2019–)
 פורמט (תמונה):  16:9
 תקופת שידור מקורית:  10 בפברואר 2011 – הווה
 קישורים חיצוניים
 http://10tv.nana10.co.il/Category/?CategoryID=600230
 
פנים אמיתיות (נקראת לרוב הפנים האמיתיות של לצד נושא הפרק העיקרי - לדוגמה, גנגסטרים: "הפנים האמיתיות של הגנגסטרים") היא תוכנית ראיונות, תחקירים ודוקו בהנחיית העיתונאי אמנון לוי. התוכנית עלתה לאוויר ב-10 בפברואר 2011. בעבר שודרה בערוץ עשר והחל מ-2019 משודרת בערוץ 13. במסגרת התוכנית, משודרים ראיונות עם דמויות מפתח בחברה הישראלית לצד תחקירים, כתבות דוקומנטריות וסיפורים אישיים.
בשנת 2013 הייתה התוכנית הנצפית ביותר מבין כל תוכניות ערוץ עשר.
ב-4 במאי 2023 פורסם כי התוכנית תחזור למסך ברשת 13 בעקבות שינויים ברצועות הפרה-טיים.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | מס' פרקים | פרק בכורה> תאריך | פרק בכורה> רייטינג | פרק סיום> תאריך | פרק סיום> רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 15 | 10 בפברואר 2011 |  | 2 ביולי 2011 | 5.4% |
|  | 2 | 12 | 9 בינואר 2012 | 22.9% | 4 באפריל 2012 | 13.6% |
|  | 3 |  |  |  |  |  |
|  | 4 |  |  |  |  |  |
|  | 5 |  |  |  |  |  |
|  | 6 | 13 | 22 במאי 2014 | 11.6% | 18 בספטמבר 2014 | 11.4% |
|  | 7 | 5 | 4 בנובמבר 2014 | 11.8% | 2 בדצמבר 2014 | 9.8% |
|  | 8 | 5 | 9 בפברואר 2015 | 9.8% | 18 במרץ 2015 | 13.8% |
|  | 9 | 10 | 6 ביולי 2015 | 16.5% | 7 בספטמבר 2015 | 17.6% |
|  | 10 | 13 | 30 בנובמבר 2015 | 15.2% | 21 בפברואר 2016 | 9.2% |
|  | 11 | 14 | 27 ביוני 2016 | 9.8% | 28 בספטמבר 2016 | 10.8% |
|  | 12 | 10 | 26 בינואר 2017 | 19.6% | 30 במרץ 2017 | 9.6% |
|  | 13 | 6 | 25 ביוני 2017 | 9.8% | 1 באוגוסט 2017 | 11.4% |
|  | 14 | 16 | 24 באוקטובר 2017 | 7.8% | 2 באפריל 2018 | 4.8% |
|  | 15 | 13 | 17 במאי 2018 | 5.1% | 5 בספטמבר 2018 | 5.8% |
|  | 16 | 3 | 4 בנובמבר 2018 | 5.7% | 18 בנובמבר 2018 | 5.7% |
תוכן

התוכנית מציגה מדי שבוע את הפנים האמיתיות של נושאים המוכרים לנו. אמנון לוי נכנס מאחורי הקלעים של הנושאים המוכרים, וחושף מחדלים ופרשיות ואת האנשים מאחוריהם. בין השאר:
בינואר 2012, עסק פרק של הסדרה בתיעוד של בחורה הסובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית ("פיצול אישיות"). הפרק זכה לרייטינג של כ-22%. חודש אחר כך הקודש פרק לסיקור וריאיון עם ראש עיריית בת ים שלמה לחיאני.
בנובמבר 2014, הוקדש פרק לתיעוד מאבקם של תושבי גבעת עמל.
תחקיר פתיחת עונת 2015, עסק במצב הקשה של החינוך המקצועי בישראל. במרץ 2015, הוקדש פרק לחובשים הקרביים, שתיעד את הצלקות שהותירה המלחמה. בפרק רופאים וחובשים נפגשו לראשונה עם הפצועים שאת חייהם הצילו.
ביוני 2016, הוקדש פרק בסדרה לריאיון עם שרת התרבות מירי רגב.
תחקיר פתיחת עונת 2017, עסק במושבת הגברים הישראלים באפריקה. גברים ישראלים מבוגרים הנישאים לילדות בקניה. הפרק זכה לרייטינג של 19.6% צפייה. באוקטובר 2017 עלה תחקיר בו נחשפו עדויות קשות על הטרדות ותקיפות מיניות של נשים דיירות דיור ציבורי.
הפנים האמיתיות של השד העדתי

"הפנים האמיתיות של השד העדתי" הייתה סדרה דוקומנטרית בת ארבעה פרקים, אשר שודרה באוגוסט 2013 במסגרת התוכנית ועסקה בשסע העדתי בישראל בין אשכנזים ומזרחים. הסדרה עוררה דיון ציבורי על הפער העדתי בישראל, כשהציגה את הפער הכלכלי, החברתי והמעמדי מהזווית המזרחית. במסגרת הסדרה, הביא אמנון לוי מחקרים, ראיונות ומפגשים אישיים.
חרדים

באפריל - מאי 2012 שודרה בערוץ 10 סדרת ספין אוף של "פנים אמיתיות" בשם "חרדים", שאותה ערך לוי יחד עם איתי דנקנר. בשלושת הפרקים ששודרו הציג לוי את חייו של הציבור החרדי בישראל. הסדרה זכתה לרייטינג של 16.4% בממוצע, והפכה בכך לסדרה הדוקומנטרית הנצפית ביותר בתולדות הערוץ. בהמשך הופקו עוד מספר תוכניות שתיעדו את הקהילה החרדית. באוגוסט 2012 שודרה תוכנית על חרדים אנוסים. בנובמבר 2012, שודר תחקיר של צוות "פנים אמיתיות" על קהילת "לב טהור". הפרק הראשון של עונת 2014 של "פנים אמיתיות" הביא את סיפורם של חיילים חרדים שמתגייסים לצה"ל, במחיר נידוי ממשפחותיהם. הפרק הראשון בעונת קיץ 2015 עסק בסקירת חיי המין של החרדים. פרק נוסף באותה עונה נקרא "הפנים האמיתיות של הגרושות החרדיות". במאי 2016 הופקה סדרה בת שני פרקים ,"החרדיות", שחושף את עולמה ואת מעמדה של האישה בחברה החרדית.
הערות שוליים

↑  הפשע לא משתלם: אמנון לוי התמקד בגנגסטרים אבל קצת שכח את הקורבנות, באתר וואלה, 12 בפברואר 2019
↑  דוד אברהם‏, 2013: רשת מזנקת, קשת מתחזקת, ערוץ 10 מלקק את הפצעים, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2013
↑  ניב שטנדל, עכבר העיר, "הנערה עם 30 הזהויות": אמנון לוי נותן שירות חשוב לציבור, באתר הארץ, 9 בינואר 2012
↑  רועי ברק, ‏ערוץ 10 בראש הטבלה: "פנים אמיתיות" זכתה ל-22.1% צפייה, באתר גלובס, 10 בינואר 2012
↑  ניב שטנדל, עכבר העיר, פנים אמיתיות עם שלומי לחיאני: פוליטיקאי מושחת או אדם משכנע?, באתר הארץ, 22 בפברואר 2012
↑  ניר קיפניס, ‏הפנים האמיתיות של הצדק, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2014
רויטל עמירן, גבעת עמל: יותר עמוק מ"סתם" חמדנות, באתר "העוקץ", 8 בנובמבר 2014
↑  אילן קפרוב‏, פנים נצלניות: אמנון לוי הופך את החינוך לבעיה של עניים, באתר וואלה, 10 בפברואר 2015
ברק מויאל, הלוואי שהבן שלי יהיה מה שהוא רוצה, באתר "העוקץ", 5 במרץ 2015
↑  ניר קיפניס, ‏בלדה לחובש, באתר גלובס, 4 במרץ 2015
↑  כת של בולשיט: גם אמנון לוי התחנף למירי רגב, באתר וואלה, 28 ביוני 2016
שושנה גבאי, אנו הפלבאים: טריבונית העם, באתר "העוקץ", 1 בספטמבר 2016
↑  רייטינג יומי: אמנון לוי פותח עונה - ומספק לערוץ 10 שיא של שנים, באתר וואלה, 27 בינואר 2017
↑  ריקי כהן בן לולו, איפה הסערה הציבורית על ניצול מיני של דיירות דיור ציבורי?, באתר פוליטיקלי קוראת, 28 באוקטובר 2017
↑  ביקורות:
איתי זיו, מדוע סדרת הטלוויזיה "השד העדתי" של אמנון לוי היא סדרה מצוינת, באתר העין השביעית, 6 באוגוסט 2013
חנוך מרמרי, "השד העדתי שלנו הוא בקושי טרול מחמד", באתר העין השביעית, 10 באוגוסט 2013
מאמר תגובה למרמרי - גואל פינטו, הצלקות לא מגלידות, באתר העין השביעית, 15 באוגוסט 2013
מאיר עמור, דלות הפסיכולוגיזציה ושדים עיוורים, באתר "העוקץ", 14 באוגוסט 2013
טל מסר, עכבר העיר, "השד העדתי" מחזיר לאמנון לוי את הכבוד האבוד, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2013
↑  אריאנה מלמד, החרדים של אמנון לוי: בלי שאלה אין תשובה, באתר ynet, 30 באפריל 2012
↑  רוני שוב, מיהו חרדי? אדם כמוך בדיוק, באתר הארץ, 28 במאי 2012
↑  רועי ברק, ‏"חרדים" של אמנון לוי - סדרת הדוקו הנצפית בתולדות ערוץ 10, באתר גלובס, 14 במאי 2012
↑   אמנון לוי: "אנוסים" - חרדים בעל כורחם, כתבה בערוץ "תרגום לאתאיסטים", באתר יוטיוב (אורך: 33:17), 13 באוגוסט 2012
יעקב מלכין, חרדים בעל כורחם, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2012
↑  אריאנה מלמד, אמנון לוי והכת החרדית: זוועות שחובה להראות, באתר ynet, 8 בנובמבר 2012
↑  אריאנה מלמד, אמנון לוי פותח צוהר למציאות כואבת, באתר ynet, 23 במאי 2014
↑  חצי תאוותנו בידנו: סקירת חיי המין של החרדים הייתה מעניינת ולקויה, באתר וואלה, 7 ביולי 2015
↑  "גרושה... זה מפלרטט עם השם מופקרת": הצצה ל"הפנים האמיתיות של הגרושות החרדיות", באתר וואלה, 21 בדצמבר 2015
↑  "לא מרגיש לי נוח לעלות על הבמה": הצצה ל"החרדיות", באתר וואלה, 30 במאי 2016
העולם היום

| --- | --- |

 סוגה:  אקטואליה וחדשות חוץ
 יוצרים:  תאגיד השידור הישראלי כאן 11 כאן חדשות
 בימוי:  עדו גרונר
 מנחים:  יואב זהבי מגישים מחליפים מיכל רשף יונתן אוחיון מגישים בעבר מואב ורדי
 משתתפים:  כתבי ופרשני כאן חדשות ואורחים באולפן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 הפקה
 מפיק:  ורד איוניר
 חברת הפקה:  כאן חדשות
 עורכים:  תמיר הוד
 אתר צילומים:  אולפן כאן חדשות, ירושלים
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  28 בדצמבר 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העולם היום היא מהדורת חדשות חוץ יומית המשודרת בערוץ כאן 11 מאז 28 בדצמבר 2017. כיום מגיש  את התוכנית יואב זהבי, בעבר הגיש אותה מואב ורדי. בעבר שודרה התוכנית בשעה 19:00, וכיום משודרת משעה 17:00 עד השעה 18:00.
מבנה המהדורה

המהדורה נפתחת בהצגת כותרות המהדורה, ובדרך כלל מיד אחריה משודרת הפינה "מסביב לעולם ב-80 שניות" שבה שלל אירועים שהתרחשו בעולם.
התוכנית כוללת ראיונות עם מומחים שונים מרחבי ישראל והעולם, ושיחות עם כתבי תאגיד השידור הישראלי.
ראו גם

ערב ערב
חדשות הערב
כאן 11
הערות שוליים

↑  כל יום מ-15:00: תוכניות האקטואליה של כאן 11, באתר טוויטר, ‏1.5.24
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנת משכל (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
לוגו "מנת משכל"
לוגו "מנת משכל"
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 הפקה
 חברת הפקה:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  20 ביוני 2010 – הווה
 
מנת משכל היא תוכנית טלוויזיה ישראלית, המשודרת בטלוויזיה החינוכית בערוץ 23. בכל פרק ארבעה בני נוער בגילאי 16–18 מזמינים מומחה לדון על נושא ושואלים אותו שאלות מגוונות.
בין המתארחים ד"ר אילת שביט, ד"ר קציעה אלון, פרופ' דני רבינוביץ, הסופרת יהודית רותם, השר לשעבר יוסי שריד, יו"ר הרשות השנייה לשעבר נורית דאבוש ועוד.
דטרויט

ערך זה עוסק בעיר במדינת מישיגן, ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דטרויט (באנגלית: Detroit) היא העיר הגדולה ביותר במדינת מישיגן שבארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2020 התגוררו בעיר 639,111 תושבים, מה שהופך את העיר ל-27 בגודלה בארצות הברית. העיר מהווה את מרכז תעשיית הרכב האמריקאית, ונפגעה קשות ממעבר מרבית התעשייה לדרום-מזרח אסיה, החל משנות ה-90 של המאה ה-20. רבעים שלמים בעיר התרוקנו מיושביהם.
היסטוריה

דטרויט הוקמה ב-1701 על ידי הסוחר ומגלה הארצות הצרפתי אנטואן דה לה מוט קאדילק(אנ'); הוא העניק לה את השם Ville d'Etroit, בצרפתית: "עיר המצר"; במשך השנים הפך השם ל-Detroit. בין השנים 1805 ל-1847 שימשה דטרויט כבירתה של מדינת מישיגן.
היסטוריה > השגשוג הכלכלי והמשבר הכלכלי

העיר התפתחה במהלך המאה ה-20 סביב תעשיית הרכב, ובימי הזוהר של תעשייה זו, בשנות ה-50, מנתה 2 מיליון תושבים והייתה העיר החמישית בגודלה בארצות הברית.
לאורך המחצית הראשונה של המאה העשרים נחשבה דטרויט לעשירה בערי ארצות הברית. בשנת 1930 נפתח נמל התעופה של מטרופולין דטרויט.
ב-1946 הפך וולטר רויטר(אנ') ליו"ר "איגוד העובדים של תעשיית הרכב" בעיר, והצליח להשיג לעובדים הסכמי שכר קיבוציים, פנסיות וביטוח רפואי, שכר גבוה, קביעות ועוד.
בשנות ה-70 סבלה העיר ממיתון קשה, ובשנות ה-80 דעכה תעשיית הרכב, בין השאר כתוצאה מתחרות קשה עם כלי רכב מיפן. בין הגורמים להתרסקות תעשיית כלי הרכב בעיר נמנים הסכמי השכר הקיבוציים המפליגים, שמנעו את הגמישות וההתייעלות שנדרשו בתחרות מול הייצור במזרח הרחוק. כל אלו הביאו לנהירה המונית של תושבים, בעיקר לבנים, אל מחוץ לעיר ולדעיכתה של דטרויט.
ב-18 ביולי 2013 הגישה דטרויט בקשה לפשיטת רגל בשל חוב של כ-18.5 מיליארד דולר, כשבמקביל, שיעור האבטלה בעיר טיפס ל-16.3%.
גאוגרפיה

דטרויט שוכנת על גבולה הצפוני של ארצות הברית, לגדותיו של נהר הנושא את שם העיר, נהר המקשר בין ימת אירי ואגם סיינט קלייר (אנ'). על הגדה שממול שוכנת העיר וינדזור שבאונטריו, קנדה; דטרויט היא העיר האמריקאית היחידה (חוץ מערים באלסקה) הנמצאת מצפון (בקו מאונך) לשטח כלשהו בקנדה. בתחומי העיר נמצאים שלושה מעברי גבול בין שתי המדינות.
אקלים

בדטרויט ובשאר דרום מישיגן שורר אקלים יבשתי - לח בקיץ וחום שמושפע מהאגמים הגדולים כמו במקומות אחרים במדינה, העיר והפרברים הקרובים הם חלק מאזור הקשיחות של USDA 6b, ואילו הפרברים הצפוניים והמערביים הרחוקים יותר כלולים בדרך כלל באזור 6a. החורפים קרים, עם גשם ושלג בינוני וטמפרטורות שאינן עולות מעל ה-0 בממוצע 44 יום בשנה, תוך ירידה או מתחת ל-18 מעלות צלזיוס בממוצע 4.4 יום בשנה; הקיץ חם עד חם מאוד עם טמפרטורות העולות על 32 מעלות צלזיוס במשך 12 יום. העונה החמה נמשכת ממאי עד ספטמבר.
המשקעים הם מתונים ומפוזרים באופן שווה במקצת לאורך כל השנה, אם כי החודשים החמים יותר כמו מאי ויוני עם ממוצעים גבוהים יותר, בממוצע 850 מ"מ בשנה, אך היסטורית נעים בין 520 מ"מ בשנת 1963 ל-1,212 מ"מ בשנת 2011. שלג, שנמצא בדרך כלל בכמויות מדידות בין 15 בנובמבר עד 4 באפריל מדי פעם באוקטובר ולעיתים רחוקות מאוד בחודש מאי) סופות רעמים נפוצות באזור דטרויט. אלה מתרחשות בדרך כלל במהלך האביב והקיץ.
דמוגרפיה

בשנת 2010, היו בעיר 713,777 תושבים, והיא העיר ה-18 המאוכלסת ביותר בארצות הברית. (ראה לעיל שינוי דמוגרפי)
713,777 תושבי דטרויט מייצגים 269,445 משקי בית, ו-162,924 משפחות המתגוררות בעיר. צפיפות האוכלוסייה הייתה 5,144.3 אנשים לקילומטר רבוע (1,895 / קמ"ר). היו 349,170 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 2,516.5 יחידות לקילומטר רבוע (971.6 / km²). צפיפות הדיור ירדה. העיר הרסה אלפי בתים נטושים של דטרויט, נטעה כמה אזורים ובאחרים אפשרה גידול ערבה עירונית.
מבין 269,445 משקי הבית, ל-34.4% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 21.5% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 31.4% היו בעלי בית ללא בעל נוכח (נשים חד הוריות), 39.5% היו לא משפחות, 34.0% היו מורכבים מאנשים בודדים, ו-3.9% מהם חיו לבד בגיל 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.59, וגודל המשפחה הממוצע היה 3.36.
קיימת תפוצה רחבה של גיל בעיר, עם 31.1% מתחת לגיל 18, 9.7% בין 18 ל-24, 29.5% בין 25 ל-44, 19.3% בין 45 ל-64 ו-10.4% מגיל 65 ומעלה. הגיל הממוצע היה 31 שנים. לכל 100 נקבות היו 89.1 זכרים. לכל 100 נקבות מגיל 18 ומעלה היו 83.5 גברים.
על פי מחקר שנערך בשנת 2014 67% מאוכלוסיית העיר הזדהו כנוצרים, כאשר 49% נוכחים בכנסיות פרוטסטנטיות, ו-16% מתיימרים לאמונות רומית-קתוליות, ואילו 24% טוענים כי אין להם כל שייכות דתית. דתות אחרות מהוות ביחד כ-8% מהאוכלוסייה.
עד 1940, 80% מאזורי דטרויט היו עם הגבלות האוסרות על אמריקאים אפריקאים לקנות בתים שיכלו להרשות לעצמם. טקטיקות מפלה אלה הצליחו שכן רוב האנשים השחורים בדטרויט נהגו להתגורר בכל השכונות השחורות כמו בלאק בוטן ועמק גן העדן. משנות הארבעים לשנות השבעים עבר גל שני של אנשים שחורים לדטרויט בחיפוש אחר תעסוקה ועם הרצון לברוח מחוקי ג'ים קרואו האוכפים הפרדה בדרום. עם זאת, עד מהרה הם מצאו את עצמם שוב מודרים מהזדמנויות רבות בדטרויט - דרך אלימות ומדיניות שמנציחה את האפליה הכלכלית. תושבים לבנים תקפו בתים שחורים: שבירת חלונות, פצצת שריפות והפצצת פצצות. תוצאה מפרכת במיוחד של התחרות הגוברת הזו בין אנשים שחורים ולבנים הייתה המהומה של 1943 שהייתה לה השלכות אלימות. עידן זה של אי-סובלנות הפך כמעט בלתי אפשרי לאמריקאים אפריקאים להצליח בעיר ללא גישה לדיור ראוי או ליציבות הכלכלית לשמור על בתיהם ותנאי שכונות רבות החלו לרדת. בשנת 1948 היה ציון הדרך הגבוה ביותר כשההגבלות הוצאו מחוץ לחוק, ובעוד שהגזענות בדיור אמנם לא נעלמה, היא אפשרה למשפחות שחורות אמידות להתחיל לעבור לשכונות לבנות באופן מסורתי, בעקבות כך משפחות לבנות רבות עם היכולת הכספית עברו לפרברי דטרויט.
המהומות של 1967 נחשבות לאחת מנקודות המפנה הגזעיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של העיר. השלכות ההתקוממות היו נפוצות מאחר שהיו טענות רבות על אכזריות של המשטרה הלבנה כלפי אמריקאים אפריקאים ואבדו בה מעל ל-36 מיליון דולר רכוש. אפליה ומייבשת תעשייה, בד בבד עם מתחים גזעיים שהתחזקו בשנים הקודמות הצטברו אצל השחורים והביאו לאירוע שנחשב כמזיק ביותר בתולדות דטרויט.
אוכלוסיית הלאטינים גדלה משמעותית בשנות התשעים עקב עלייתם מג'ליסקו. עד שנת 2010 היו בדטרויט 48,679 היספנים, כולל 36,452 מקסיקנים: עלייה של 70% משנת 1990. בעוד שחברות אמריקניות אפריקניות היו בעבר רק 13% מאוכלוסיית מישיגן, עד 2010 הם היוו כמעט 82% מאוכלוסיית דטרויט. קבוצות האוכלוסייה הבאות הגדולות ביותר היו אנשים לבנים, 10%, וההיספאנים, 6%.
בשנת 2001 היו כ־103,000 יהודים במטרופולין של דטרויט, כולל בעיר אן ארבור, ביתה של אוניברסיטת מישיגן.
נכון לשנת 2010, בעיר ישנם כ־18.4% לבנים, 82.7% שחורים, 6.8% לאטינים והיספנים ו-1.1% אסיאתיים.
ממשל

העיר מנוהלת על ידי ראש עיר ומועצת העיר דטרויט הכוללת תשעה חברים, מועצת המפקחים המונה עשרה חברים, ופקיד. הללו נבחרים בהצבעה שאינה מפלגתית, למעט ארבעה ממפכ"ל המשטרה שמונה על ידי ראש העיר. לדטרויט מערכת "ראשות עיר חזקה", כאשר ראש העירייה מאשר את המינויים שבמחלקות. המועצה מאשרת תקציבים, אך ראש העיר אינו מחויב לדבוק בשום ייעוד. פקיד העיר מפקח על בחירות ומופקד רשמית על שמירת רשומות עירוניות. על אישור המועצה יש לאשר את תקנות העירייה וחוזים גדולים מהותית. בחירות עירוניות לראשות העיר, מועצת העיר ופקיד העיר מתקיימות בפרקי זמן של ארבע שנים, השנה שאחרי הבחירות לנשיאות. בתי המשפט של דטרויט מנוהלים על ידי המדינה והבחירות אינן מפלגתיות.
החל מהקמתה בשנת 1802, היו לדטרויט בסך הכל 74 ראשי ערים. ראש העיר האחרון של דטרויט מהמפלגה הרפובליקנית היה לואי מיראני, שכיהן בין השנים 1957 עד 1962. בשנת 1973 בחרה העיר בראשות העירייה לראשונה השחור, קולמן יאנג. למרות מאמצי פיתוח, הסגנון הלוחם שלו במהלך חמש הקדנציות שלו בתפקיד לא התקבל יפה על ידי תושבים רבים בפרברים. ראש העיר דניס ארצ'ר, שופט בית המשפט העליון לשעבר במישיגן, הפנה מחדש את תשומת לב העיר לפיתוח מחדש עם תוכנית להתיר לשלושה בתי קזינו במרכז העיר. עד שנת 2008, שלושה מלונות נופש גדולים בקזינו הקימו פעילויות בעיר.
תעשיית הרכב

דטרויט מהווה את מרכז תעשיית הרכב האמריקאית. בעיר ובאזור המטרופוליטני שלה ממוקמים המשרדים הראשיים של שלוש מחברות הרכב הגדולות בעולם: ג'נרל מוטורס, פורד וקרייזלר. הרכב הראשון בעולם אשר יוצר בצורה מסחרית, פורד מודל T, פותח והורכב בדטרויט.
שני שמות של מכוניות מתוצרת ג'נרל מוטורס כרוכים בתולדות העיר: קאדילק קרויה על שם מייסד העיר דטרויט, ופונטיאק קרויה על שם ראש השבט האינדיאני אוטווה (על שם השבט קרויה עיר הבירה של קנדה), אשר היה ידוע בלחימתו העיקשת בבריטים על השליטה באזור הימות הגדולות.
עם המשבר הכלכלי של שנת 2008 הגיעה תעשיית הרכב לסף חדלות פרעון ועקב השפל במכירות פוטרו עובדים רבים וצומצמו הזמנות מקבלני משנה.
מוזיקה

תרומתם של מוזיקאים בני העיר למוזיקה הפופולרית הייתה, ועודנה, רבה ביותר. דטרויט נחשבת למולדת סגנון המוטאון (Motown) וסגנונות נלווים אחרים במוזיקה השחורה; סגנונות הג'אז והבלוז שאבו אף הם רבות מאומנים שפעלו בדטרויט. המוטאון עצמו קרוי על-שם חברת תקליטים שהוקמה בעיר ב-1959; החברה נקראה כך כמחווה לעיר הרכב, Motor Town. כמה מהמוזיקאים הידועים ביותר בשנות ה-60 וה-70 החלו את דרכם בחברת מוטאון, ורובם היו אף תושבי העיר: סטיבי וונדר, דיאנה רוס, מרווין גיי, אריתה פרנקלין ורבים אחרים. גם בשנים מאוחרות יותר הייתה העיר ביתם של מוזיקאים רבים מסגנונות שונים, חלקם מהחשובים והידועים בעולם המוזיקה: מדונה, אמינם, הטמפטיישנס, איגי פופ, אליס קופר, The White Stripes, ג'ורג' קלינטון ועוד.
סגנון הטכנו שהתפתח בעולם לקראת סוף שנות ה-90 שאב את מקורותיו מהדטרויט טכנו שהושפע רבות משלושה אמנים מבלוויל, פרבר של דטרויט: חואן אטקינס, דריק מיי וקווין סונדרסון. הדטרויט טכנו התפתח לצד ההאוס של שיקגו, אך שורשיו נבעו בעיקר מחלוצי המוזיקה האלקטרונית קרפטוורק ומיצירות האלקטרו המוקדמות של חואן אטקינס. ההשפעה המוזיקלית של סגנון הטכנו הייחודי מדטרויט תרם רבות להתפתחות המוזיקה האלקטרונית ולטכנו בפרט.
אירועי קיץ שנתיים כוללים את פסטיבל המוזיקה האלקטרונית, פסטיבל הג'אז הבינלאומי, שייט החלומות וודוורד, פסטיבל העולם האפריקני, מוזיקת הקאנטרי היידאון, נואל ליל ודאלי בסמטה. במרכז העיר מארח פארק קמפוס מרטיוס אירועים גדולים, כולל הפיצוץ החורף השנתי של מוטאון. כמרכז הרכב המסורתי בעולם, העיר מארחת את מופע הרכב הבינלאומי של צפון אמריקה. מצעד ההודיה של אמריקה, שהוחזק מאז שנת 1924, הוא אחד הגדולים במדינה. נהר ימי, פסטיבל קיץ בן חמישה ימים בחוף הנהר הבינלאומי מוביל אל העירזיקוקי דינור הבינלאומי של פסטיבל החופש של ווינדזור-דטרויט, המושכים קהל סופר-גדול שנע בין מאות אלפים ליותר משלושה מיליון איש.
ספורט

קבוצות הספורט בליגה הגדולה של מישיגן כולן מאזור המטרו דטרויט: קבוצת הבייסבול של דטרויט טייגרס, קבוצת הפוטבול של דטרויט ליונס, קבוצת הוקי קרח דטרויט רינג ווינגס, וקבוצת הכדורסל לגברים של דטרויט פיסטונס.
דטרויט היא אחת מ-13 אזורי מטרופולין בארצות הברית, בהם מתגוררים קבוצות מקצועיות המייצגות את ארבעת ענפי הספורט הגדולים בצפון אמריקה. מאז 2017 כל הקבוצות הללו משחקות בגבולות העיר של דטרויט עצמה, הבחנה המשותפת רק עם שלוש ערים אחרות בארצות הברית. דטרויט היא העיר היחידה בארצות הברית בה ארבע קבוצות הספורט הגדולות שלה משחקות במחוז העיר שלה.
דטרויט היא העיר שהציעה הכי הרבה פעמים הצעות לארח את אולימפיאדת הקיץ מבלי שזכתה לארח: שבע הצעות מחיר לא מוצלחות היו למשחקי 1944, 1952, 1956, 1960, 1964, 1968, 1972. כאמור, כולן סורבו.
קהילה יהודית

יהודים ראשונים הגיעו לעיר בשנות ה-70 של המאה ה-18. בשנת 1856 החל לצאת לאור עיתון יהודי בגרמנית Die Deborah. קהילת "בית אל" הרפורמית החלה לפעול בשנת 1850.
בשנת 1921 הוקם בית הכנסת אייזיק אייגרי, שבשנת 2023 היה האחרון שפועל בתחומי העיר.
בשנת 1937 התגוררו בעיר 71 אלף יהודים וזו הייתה הקהילה ה-7 בגודלה במדינה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 התגבר מעבר לפרברי העיר. בשנת 1976 בעיר והסביבה התגוררו כ-80 אלף יהודים.
Michigan Jewish Institute הוקם בשנת 1994 ופעל עד לשנת 2016.
בתרבות

העיר מופיעה בתור עירו של גיבור העל "סטטיק" בסדרה "Stattic Shock".
ערים תאומות

איחוד האמירויות הערביות דובאי, איחוד האמירויות הערביות
יפן טויוטה, יפן
איטליה טורינו, איטליה
ישראל מגדל העמק, ישראל
בלארוס מינסק, בלארוס
בהאמה נסאו, בהאמה
זמביה קיטווה, זמביה