stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שישה עורבים
דמויות

קאז ברקר - בן 17, גנב מומחה ופורץ מנעולים עם מוניטין שנאמר עליו כי הוא יעשה כל דבר תמורת המחיר הנכון. ידוע גם בשם "ידיים מלוכלכות". בעל שיער כהה מגולח בצדדים ועיניים חומות כהות. תמיד לובש כפפות עור שחורות ונושא מקל הליכה עם ראש עורב (מכיוון שהוא נכה). סובל מהפפוביה. חלק מכנופיית "העכורים" בהנהגת פר האסקל.
אינז' גאפה - בת 16, אקרובטית סולית בעלת כישרון להתגנבות ולחימה בסכינים. בעלת עור חום ושיער שחור. היא נחטפה ממשפחתה על ידי סוחרי עבדים ונאלצה לעבוד בבית הבושת "הביבר" עד שקאז קנה את שטר החוב שלה. היא ידועה גם בשם "הרוח". פועלת עם כנופיית "העכורים".
ויילן ואן אק - בן 16, בנו של הסוחר יאן ואן אק בעל כישרון לחומרי נפץ, שקאז מצרף לצוותו כבן ערובה בתקווה להשתמש בו כמנוף נגד יאן ואן אק. סובל מדיסלקסיה ומסוכסך עם אביו מסיבה זאת.
מתיאס הלוואר - בן 18, לשעבר דרוסקלה (צייד מכשפות ממדינת פיירדה). בעל עבר משותף עם נינה, מכיוון ששניהם עזרו זה לזה לאחר סערה שהרסה את הספינה של הדרוסקלה שכלאו את נינה. הם סמכו זה על זה, עד שנינה האשימה אותו בהיותו סוחר עבדים כדי להגן עליו ממרגלים גרישה, דבר שהוביל למאסרו. מתיאס שונא את נינה על הבגידה שלה ובגלל הדעות הקדומות שלו נגד גרישה, אבל גם מאוהב בה. קאז משחרר את מתיאס מהכלא בגלל הידע שלו על חצר הקרח וגם בגלל כישוריו כחייל.
נינה זניק - קופורלקית קורעת לבבות חזקה שעבדה בבית הבושת "הורד הלבן". הייתה חיילת של הארמייה השנייה של רבקה ונלכדה על ידי חבורת דרוסקלה וביניהם מתיאס. בגדה באמונו כדי להגן עליו מפני מרגלים גרישה, ובחרה להישאר בקטרדם בתקווה למצוא דרך לשחרר אותו מהכלא. חלק מכנופיית "העכורים".
ג'ספר פאהי - צלף זמני כהה עור שסובל מבעיית הימורים. מסתיר את העובדה שהוא גרישה הנדסאי. אביו מאמין שהוא לומד באוניברסיטה בקטרדם. חלק מכנופיית "העכורים"
ספרי המשך

הסופרת לי ברדוגו כתבה ספרים נוספים בעולם שבו עלילת הספר "שישה עורבים" מתקיימת, הידועים בשמם "טרילוגיית הגרישה" (הספרים: "צל ועצם", "מצור וסופה", "הרס ותקומה") שיצאו לאור גם הם ב"אריה ניר הוצאה לאור" ולמעשה מקדימים את מאורעות הספר במספר שנים.
ספר ההמשך של שישה עורבים נקרא "ממלכה עקומה" (אנ'), אשר יצא לאור בעברית במאי 2022.
לי ברדוגו אישרה כי תוכניתה לטווח הארוך עבור עולם הגרישה תכיל ספר שלישי ל"שישה עורבים".
עיבוד לטלוויזיה

בינואר 2019 הכריזה חברת נטפליקס כי בתוכניתה לעבד את "צל ועצם" (הספר הראשון בטרילוגיית הגרישה) ו"שישה עורבים" לסדרה בעלת שמונה פרקים, בבימויו של אריק הייסרר. הסדרה עלתה לשידור באפריל 2021. ביוני 2021 הודיעה נטפליקס על חידוש הסדרה לעונה שנייה.
דאנס אלטרנטיבי

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פוסט-דיסקו, רוק אלטרנטיבי, אינדי רוק, פוסט-פאנק, מוזיקת הגל החדש, סינת'-פופ, מוזיקת האוס
 מקורות תרבותיים:  תחילת שנות ה-1980, הממלכה המאוחדת
 כלים:  סינתיסייזר
 נגזרות:  אלקטרוקלאש, ניו רייב, גרבו
 תת-סוגות
 באגי
 סצינות אזוריות
 מנצ'סטר (מדצ'סטר)
 נושאים קרובים
 רוק אלטרנטיבי, אינדיטרוניקה, רוק תעשייתי, ביג ביט, צ'ילווייב
 
דאנס אלטרנטיבי (באנגלית: Alternative dance; ידוע גם כ-אינדי דאנס - indie dance ו-דאנס מחתרתי - underground dance) הוא ז'אנר מוזיקלי של רוק אלטרנטיבי ומוזיקת דאנס אלקטרונית. ז'אנר זה נוצר לראשונה בשנות ה-1980 בממלכה המאוחדת.
בין האמנים מהז'אנר הידועים ניתו למנות את ניו אורדר והפרודיג'י.
על פי AllMusic, דאנס אלטרנטיבי מערבב את "מבנה השיר המלודי של רוק אלטרנטיבי ואינדי רוק עם ביטים אלקטרוניים, סינת'ים ו/או דגימות, ואוריינטציה מועדונית של מוזיקת דאנס ופוסט-דיסקו". העיתון היומי The Sacramento Bee (אנ') קרא לז'אנר "פוסטמודרני (אנ') - יורוסינת' - טכנופופ - גל חדש בבלנדר".
הז'אנר מבוסס על תרבות המועדונים (אנ') תוך שילוב ז'אנרי מוזיקה אחרים כמו אלקטרופופ, מוזיקת האוס ו-EBM. אמני הדאנס האלטרנטיבי מזוהים באופן הדוק עם המוזיקה שלהם בשל סגנונם המוזיקלי. אמנים אלו בדרך כלל חתומים בחברות תקליטים קטנות.
הערות שוליים

↑  SPIN, Vol.
↑  Kot, Greg (25 ביולי 1996). "Picking Up The Beat: Underground Dance Music Steps Into The Spotlight With Chicago Summit" (Tempo). Chicago Tribune. p. 1. נבדק ב-1 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Alternative Dance: Genre". Allmusic. אורכב מ-המקור ב-22 באפריל 2006. נבדק ב-10 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hot To Trot: A Guide Attitude Included To Sacramento's Alternative Dance Scene". The Sacramento Bee. 12 באוקטובר 1990. p. TK14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Talbot, Mary (14 בדצמבר 1995). "Mixed Tapes A Sticky Matter Depending On The Spin, Deejays Plying Their Trademarks Are Either Artists Or Pirates". Daily News. נבדק ב-27 באוקטובר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
חימילקו

חמלכת, הידוע בשמו הרומאי חימילקו (בכנענית: 𐤇𐤌𐤋𐤊𐤕, כלומר "אחי-מלכת"; בלטינית: Himilco) היה ספן קרתגי, הימאי הידוע הראשון שהגיע מאזור הים התיכון לחופים הצפון-מערביים של אירופה (צפון צרפת והאיים הבריטיים). המסע התקיים ככל הנראה במאה השישית לפנה"ס בו זמנית למסעו המפורסם של חנון הספן לחופי מערב אפריקה. חימילקו העלה על הכתב את סיפור מסעו אולם זה אבד. נשתמרו רק מקורות משניים של סופרים רומיים מהם ניתן היה לשחזר את תיאור המסע.
שני הסופרים הרומיים מהם שואבים את המידע אודות מסעו של חימילקו לאיי הבדיל (האיים הבריטיים) הם: פליניוס הזקן ואביינוס.
המסחר בבדיל בעת העתיקה

הקשר המסחרי בין ארצות הים התיכון לאיים הבריטיים התקיים מימי קדם כאשר המוצר המרכזי שיובא ממכרות בדרום בריטניה היה הבדיל. חשיבותו של הבדיל הייתה מכרעת מאחר שהוא שימש לייצור ארד (ברונזה) מנחושת ובדיל, ולמהפכה בתחום ייצור המתכת - שכן כלי הברונזה היו קשיחים ועמידים מכלי הנחושת שקדמו להם. בתקופה העתיקה סחרו ימאי כרתים וצור עם איי הבדיל ככל הנראה בתיווכה של העיר טרטסוס בדרום-מערב חצי האי האיברי.
עם החרבתה של טרטסוס בידי קרתגו ויצירת ההגמוניה המסחרית הבלעדית שלה במערב הים התיכון עבר המסחר בבדיל (ושאר המסחר באוקיינוס האטלנטי) לידי קרתגו שחסמה למעשה מעבר של אניות זרות דרך מצר גיברלטר. אניות שיטור קרתגיות שייטו במרחבי הים התיכון המערבי והטביעו כל ספינה שניסתה לשבור את ההסגר הימי. הקרתגים נמנעו מלספק מידע גאוגרפי על מסעותיהם מחשש למתחרים והרבו להפיץ סיפורי זוועה דמיוניים על מנת להרתיע אחרים ממסעות באוקיינוס האטלנטי.
תיאור המסע לפי פליניוס

המקור הקדום ביותר למסעו מופיע בספרו של פליניוס הזקן (23–79 לספירה) "תולדות הטבע". וכך הוא כותב: "כאשר שגשג כוחה של קרתגו, חנון הפליג מקדיס לקצה ערביה, ופרסם את זיכרונותיו מהמסע, כן עשה חימילקו שיצא באותו הזמן לחקור את חופיה החיצוניים של אירופה."
הואיל וחנון ערך את מסעו במאה ה-6 לספירה, ניתן לתארך לפי פליניוס את מסעו של חימילקו לאותו הזמן, כאשר ב"חופים החיצוניים של אירופה" הוא מתכוון ככל הנראה לברטאן בצפון מערב צרפת ולדרום בריטניה.
תיאור המסע לפי אביינוס

אביינוס, שחי 900 שנה לאחר מועד המסע המשוער, מאזכר בחיבורו "על חופי הימים" (Ora Maritima) את סיפור מסעו של חימילקו שלוש פעמים כשהוא מסתמך לדבריו על ימאי אלמוני ממסליה. הוא כותב: "...מנהג מקובל היה אצל אנשי תרשיש להפליג לאיי האוסטרימנידים, גם המתיישבים מקרתגו והאנשים שגרו סביב לעמודי הרקולס ביקרו באזורים אלה." האוסטרימנידים הם ככל הנראה איי בריטניה אשר היו מוכרים כאמור כבר מלפני מסעו של חימילקו.
הוא ממשיך בתיאורו (המאשש את הזיהוי הנ"ל) שהאוסטרימנידים מורכבים מ- "...אי עם שפלות נרחבות ועשיר מאוד בבדיל...עם זה סוחר בכל. סירותיו שטות למרחקים על פני הים הסוער והאוקיינוס, המלא מפלצות ים". ועוד הוא מוסיף: "...חימילקו איש קרתגו שהתנסה בהפלגה כזו אמר, שבקושי יכול לחצות את הים במשך ארבעה חודשים ארוכים, אפילו רוח קלה אינה מנשבת ואינה מניעה את האנייה ודוחפתה קדימה. מימי הים העצל הזה מבעיתים בתרדמתם. הוא מוסיף, שמין המעמקים עולים עשבי ים עבותים הלופתים את האנייה ומעכבים אותה בכוח. ועוד מספר חימילקו שאותם מי ים רדודים ביותר, משטח דק של מים מכסה אך בקושי את קרקע הים, חיות ים סובבות שם ומפלצות ים שוחות בין האניות הנמשכות באיטיות חסרת כוח תנועה."
ועוד מוסיף חימילקו ומתאר: "...עד לאופק הנעלם במערב משתרעים מימי הים על תהומותיו למרחק אין גבול, איש לא סייר בהם, איש לא הפליג בהם עם אנייתו, כי רוחות אין להניע את האניה. אפילו משב רוח קל ביותר אינו פוקד את המפרשים. האוויר עטוף ערפל תמיד המסתיר את פני הים ואילו היום נעלם מעוטף בצעיף עננים".
תיאורי זוועה אלה אופייניים לפיניקים ושימשו כאמור להניא מתחרים פוטנציאליים (בעיקר יוונים) ממסעות באוקיינוס. הים המתואר מזכיר את ים סרגסו הסמוך לאיים האזוריים ששם מצוי אותו עשב ים אותו מזכיר חימילקו, אולם ייתכן גם כי מדובר באזור סמוך לפורטוגל בקרבת האי באריטה בו הים רדוד ועליו צפים עשבי ים.
הערות שוליים

↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 135
↑  פליניוס הזקן, "תולדות הטבע", 2.169a.
1 2  הרמן (1963), עמ' 239.
↑  הרמן (1963), עמ' 240.
↑  הרמן (1963), עמ' 245.
דרק ג'רמן

| --- | --- |

דרק ג'רמן, 1991
 לידה:  31 בינואר 1942 נורת'ווד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 בפברואר 1994 (בגיל 52) בית החולים סנט ברת'ולומיו, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Church of St Clement, Old Romney 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה (1967)  בית הספר קנפורד  קינגס קולג' לונדון  בית הספר וולהמפטון 
 פרסים והוקרה:  הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הסרטים 
 פרופיל ב-IMDb
 
דרק ג'רמן (באנגלית: Derek Jarman‏; 31 בינואר 1942 – 19 בפברואר 1994) היה במאי קולנוע, מעצב במה, אמן וכותב אנגלי.
ביוגרפיה

ג'רמן נולד בשם מייקל דרק אלוורת'י ג'רמן בנורת'ווד, במידלסקס. הוא למד בפנימיית קאנפורד בדורסט ומ-1960 בקינגס קולג' בלונדון. מ-1963 הוא בילה את ארבע השנים הבאות בבית הספר לאמנות סלייד בקולג' יוניברסיטי בלונדון. הוא החזיק סטודיו בבאטלר וורף בלונדון, והיה חבר הסצנה סביב הפסל אנדרו לוגן במהלך שנות ה-70.
ב-22 בדצמבר 1986 אובחן כנשא איידס ומאוחר יותר הרבה לדבר על מצבו בציבור. מצבו הבריאותי אילץ אותו להעתיק את מקום מגוריו למחוז קנט וב-1994 הוא נפטר מסיבוכים שנבעו ממחלתו. להקת צ'מבוומבה שחררה לאחר מותו את השיר Song for Derek Jarman. אמן אחר, Andi Sexgang, הקליט את האלבום Last of England לזכרו.
עבודות אחרות

החלוציות של ג'רמן מתבטאת ביצירת והרחבת פורמט הווידאו קליפ, אבל הוא בלט גם כפעיל זכויות הומואים.
ג'רמן ביים את מסע ההופעות של הפט שופ בויז ב-1989 - אירוע תיאטרלי עם תלבושות מיוחדות וקטעי וידאו מקוריים שליוו את השירים השונים. הוא היה מעורב גם באופרה L'Ispirzione של Sylvano Bussotti, שהוצגה לראשונה על במה בפירנצה ב-1998.
ג'רמן יזכר גם בגלל גינת הקוטג' שהוא עיצב מאוחר בשלהי חייו, בצל תחנת הכוח Dungeness, שם התגורר. הקוטג' נבנה מעץ עטוי זפת ועל צידו שורות משירו של ג'ון דון, The Sun Rising, מעוצבות באותיות עץ מוגבהות. לצורך עיצוב הגינה, המתוארת במספר ספרים, הוא השתמש בחומרים שמצא בסביבה. ג'רמן חזר לצייר (ראו הספר: Evil Queen: The Last Paintings, 1994) באותה תקופה.
הוא פרסם מספר ספרים, בהם האוטוביוגרפיה Dancing Ledge, אסופת שירים A Finger in the Fishes Mouth, שני כרכים של יומניו Modern Nature ו-Smiling in Slow Motion, ושתי מסות על יצירתו וסרטיו The Last of England (התפרסם גם תחת הכותרת Kicking the Pricks) ו-Chroma. עוד פורסמו תסריטיו (Up in the Air, Blue, War Requiem, Caravaggio, Queen Edward II ו-Wittgenstein: The Terry Eagleton Script/The Derek Jarman Film), עיון אודות הגינה המפורסמת Derek Jarman's Garden ו-At Your Own Risk, ממואר.
פילמוגרפיה > סרטים באורך מלא

סבסטיאן (1976)
Jubilee ‏ (1977)
The Tempest ‏ (1979)
The Angelic Conversation ‏ (1985)
Caravaggio ‏ (1986)
The Last of England ‏ (1988)
War Requiem ‏ (1989)
The Garden ‏ (1990)
אדוארד השני (1991)
Wittgenstein ‏ (1993)
Blue ‏ (1993)
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

Electric Fairy (1971, nonextant)
Studio Bankside (1971)
Garden of Luxor (aka Burning the Pyramids, 1972)
Miss Gaby (1972)
A Journey to Avebury (1971)
Andrew Logan Kisses the Glitterati (1972)
Tarot (aka Magician, 1972)
Art of Mirrors (aka Sulphur, 1973)
Stolen Apples for Karen Blixen (1973)
Miss World (1973)
The Devils at the Elgin (aka Reworking the Devils, 1974)
Fire Island (1974)
Duggie Fields (1974)
Ula's Fete (aka Ula's Chandelier, 1975)
Picnic at Ray's (1975)
Sebastiane Wrap (1975)
Sloane Square: A Room of One's Own (1976)
Gerald's Film (1976)
Art and the Pose (1976)
Houston Texas (1976)
Jordan's Dance (1977)
Every Woman for Herself and All for Art (1977)
The Pantheon (1978)
In the Shadow of the Sun (1980)  (אוסף סופר 8 קצרים מהשנים 1974-1980 המלווים קטעים מוזיקליים של Throbbing Gristle)
T.G.: Psychic Rally in Heaven (1981)
Jordan's Wedding (1981)
Pirate Tape (1982)
Waiting for Waiting for Godot (1982)
Pontormo and Punks at Santa Croce (1982)
B2 Tape/Film (1983)
Catalan (1984)
Imagining October (1984)
Aria (1987)
segment: Depuis le Jour
L'Ispirazione (1988)
Glitterbug (1994) (קטעי סופר 8 בליווי מוזיקה של בריאן אינו)
עבודות מוקדמות של ג'רמן בסופר 8 צורפו לאחדים מהסרטים שלו ב-DVD
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

The Sex Pistols: The Sex Pistols Number One (1976). קטעים מוקדמים של הלהקה.
Marianne Faithfull: "Broken English", "Witches' Song", ו- "The Ballad of Lucy Jordan" (כולם מ-1979)
Throbbing Gristle: TG Psychic Rally in Heaven (1981).
Language: "Touch The Radio Dance" (1984) (הוצג במוזיאון לאמנות מודרנית)
Orange Juice: "What Presence?!" (1984).
Marc Almond: "Tenderness Is a Weakness" (1984).
The Smiths:
The Queen Is Dead, סרט קצר עם השירים של הסמית'ס "The Queen Is Dead", "Panic", ו- "There Is a Light That Never Goes Out" (1986)
הקטע "Panic" מתוך The Queen Is Dead נערך לקליפ עבור הסינגל (1986)
"Ask" (1986)
Matt Fretton: "Avatar" (1986)
Pet Shop Boys: "It's a Sin", "Rent", ו- "Projections".
סרטי תעודה

Derek:‏ (2008) חייו ועבודתו של ג'רמן, בבימוי אייזק ג'וליאן, עם קריינות של טילדה סווינטון.
לקריאה נוספת

Martin Frey. Derek Jarman - Bewegte Bilder eines Malers. (BoD, 2008), ISBN 978-3-8370-1217-0
Steven Dillon. Derek Jarman and Lyric Film: The Mirror and the Sea. (2004).
Tony Peake. Derek Jarman (Little, Brown & Co, 2000). 600-page biography.
Michael O'Pray. Derek Jarman: Dreams of England. (British Film Institute, 1996).
Howard Sooley. Derek Jarman's Garden. (Thames & Hudson, 1995).
Derek Jarman. 'Modern Nature' (Diaries 1989 - 1990)
Derek Jarman. 'Smiling in Slow Motion' (Diaries 1991 - 1994)
הערות שוליים

↑  ‏Derek Jarman: Radical Traditionalist - כתבה באתר www.sensesofcinema.com.
↑  Peake, Tony. 1999. Derek Jarman: A Biography. New York: The Overlook Press/Little, Brown. pg. 312: listed as "Steve Hale's 'Touch the Radio, Dance!'"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421858705171  PLWABN: 9810632059005606  BIBSYS: 14031784  BNE: XX1642720  BnF: cb12562811w (data)  CANTIC: a11602016  GND: 11916924X  ISNI: 0000 0001 2147 7439  LCCN: n84155710  LNB: 000029781  MusicBrainz: 940cc597-5bf2-4eee-93f0-d7b01c252bdc  NDL: 00468944  NKC: xx0178286  NLA: 35963113  NLK: KAC201225851  NTA: 073028363  RKD: 258817  SELIBR: 191525  SNAC: w65t3pqg  SUDOC: 034927484  Trove: 1165099  ULAN: 500118670  VIAF: 110840128   WorldCat (עם VIAF): 110840128
ארקי נול

ארקי נול (באסטונית: Erki Nool; נולד ב-25 ביוני 1970) הוא אתלט עבר אסטוני, אלוף אולימפי (סידני 2000), סגן אלוף עולם (אדמונטון 2001) ואלוף אירופה (בודפשט 1998) בקרב עשר. נוסף לכך, הוא פוליטיקאי, חבר הפרלמנט האסטוני.
נול זכה לכבוד לשאת את דגל אסטוניה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה (2004).
ביוגרפיה

נול נולד בוורו.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף נול בקרב עשר אך לא סיים את התחרות. במקצוע התשיעי, הטלת כידון הוא לא הצליח לייצר הטלה חוקית, ולכן החליט לוותר על המקצוע האחרון ריצת 1500 מטר.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 סיים נול במקום רביעי בקרב עשר בתוצאה של 8268 נקודות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים נול בקרב עשר במקום שישי בתוצאה של 8543 נקודות.
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 סיים נול במקום שישי בקרב עשר בתוצאה של 8413 נקודות.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט הונגריה בשנת 1998 זכה נול במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8667 נקודות, לפני אדוארד המליינן מפינלנד (8587 נקודות) ולב לובודין מרוסיה (8571 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 סיים נול במקום 14 בקרב עשר בתוצאה של 7568 נקודות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סידני (2000) זכה נול במדליית זהב בתוצאה של 8642 נקודות, לפני רומן שברלה מצ'כיה (8606 נקודות) וכריס הפינס מארצות הברית (8595 נקודות).
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה באדמונטון קנדה בשנת 2001 זכה נול במדליית כסף בקרב עשר בשיא אישי חדש של 8815 נקודות, אחרי תומאס דבוז'אק מצ'כיה (8902 נקודות) ולפני דין מייסי מבריטניה (8603 נקודות).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה נול לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 8235 נקודות ולא הצליח להגן על תוארו.
בשנת 2005 נבחר נול לתפקיד סגן יושב ראש ועד האתלטים בוועדים האולימפיים האירופיים. ב-4 במרץ 2007 הוא נבחר לפרלמנט האסטוני מטעם מפלגת ה-IRL ומשנת 2008 הוא חבר בוועד האולימפי האסטוני.
שיאיו האישיים

ריצת 100 מטר: 10.43 שניות (1995)
ריצת 200 מטר: 21.03 שניות (1995)
ריצת 400 מטר: 46.23 שניות (2001)
ריצת 1500 מטר: 4:29.48 דקות (2000)
ריצת 110 מטר משוכות: 14.37 שניות (2000)
קפיצה לגובה: 2.03 מטר (2001)
קפיצה במוט: 5.60 מטר (1998)
קפיצה לרוחק: 8.10 מטר (1995)
הדיפת כדור ברזל: 15.11 מטר (2000)
זריקת דיסקוס: 45.28 מטר (2003)
הטלת כידון: 71.91 מטר (1998)
קרב עשר: 8815 נקודות (2001)
ערוץ הדרמות הטורקיות +

|  פרטי הערוץ |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל
 סוג:  אופרת סבון
 תאריך השקה:  23 בספטמבר 2019
 שפה:  טורקית
 זמינות
 HOT:  דרמות טורקיות +: אפיק 36 + SVOD  דרמות טורקיות 2: אפיק 29 + SVOD  דרמות טורקיות 3: אפיק 35 + SVOD
 yes:  דרמות טורקיות +: אפיק 16 + SVOD  דרמות טורקיות 2: אפיק 17 + SVOD  דרמות טורקיות 3: אפיק 21 + SVOD
 סלקום TV:  דרמות טורקיות +: אפיק 42 + SVOD דרמות טורקיות 2: אפיק 43 + SVOD דרמות טורקיות 3: אפיק 44 + SVOD
 פרטנר tv:  דרמות טורקיות +: אפיק 17 + SVOD  דרמות טורקיות 2: אפיק 40 + SVOD  דרמות טורקיות 3: אפיק 38 + SVOD
 
ערוץ הדרמות הטורקיות + הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי שמשדר אופרות סבון וסרטים טורקיים. הערוץ הושק ב-23 בספטמבר 2019, ומופעל על ידי מפעילות ערוץ 25, בין היתר רשת 13.
ב-17 בספטמבר 2020 עלה ערוץ נוסף שנקרא ערוץ הדרמות הטורקיות 2, שמשדר סדרות וסרטים טורקיים נוספים. הערוץ משודר ב-HOT וב-NEXT TV באפיק 29, ב-yes וב-STING+ באפיק 17, ובפרטנר TV באפיק 40. החל מ-4 ביולי 2021 הערוץ משודר גם ללקוחות סלקום tv באפיק 43.
SVOD

לערוץ ישנה ספריית SVOD ייעודית בתשלום נוסף אשר זמינה בחברות: HOT‏, NEXT TV, ‏yes, סלקום tv, פרטנר TV, ו-STING+.
תוכניות

"איסטנבול האכזרית"
"הילד"
"הבחירה"
"האלוף"
"האות"
"רוחות של אהבה"
סודות של אהבה
משחק הגורל
אדמה מרה
נבגדת
דירת התמימות
נערה בזכוכית
לב פצוע
פסגת הלב
כאב האהבה
החדר האדום
גורל ביתך
הבור
הצד הטוב שלי
בת השגריר
להיאחז בחיים
קח את ידי
פנינה שחורה
הים השחור
הסכר
תוכניות > סרטים

"אח שלי"
"הזדמנות שנייה"
"נס בתא מספר 7"
"כולנו בסדר?"
ראו גם

רשת 13
הערוץ הים תיכוני
ערוצי ויוה
הערות שוליים

↑  פוסט על עליית ערוץ הדרמות הטורקיות 2 לאוויר בדף הפייסבוק "ערוצי הדרמות הטורקיות"
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרוזן ממונטה כריסטו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר דיומא האב 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  מרסיי, רומא, פריז, מצודת איף, מונטקריסטו 
 תקופת התרחשות:  February 24, 1815 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1844 
 
האי מונטה כריסטו בים הטירני
הרוזן ממונטה כריסטו (בצרפתית: Le Comte de Monte-Cristo) הוא ספר מאת אלכסנדר דיומא האב, הנחשב על ידי רבים לטוב שבספריו. כמו ביצירות אחרות של דיומא, לקווי העלילה תרם סופר הצללים אוגוסט מקה. כתיבת הספר הושלמה בשנת 1844 והוא יצא לאור כסדרה בת 18 חלקים בשנים שלאחר מכן.
עלילת הספר עובדה לעשרות אופרות, סרטים, הצגות, סדרות טלוויזיה ואנימה.
תקציר העלילה

עלילת הספר מתרחשת בעיקרה בצרפת ובאיטליה בשנים 1814–1838, על רקע סוף תקופתו של נפוליאון בונפרטה. הספר עוסק בנושאים של צדק, נקמה וגמול.
הספר מגולל את סיפורו של אדמונד דנטס, מלח צעיר ומבטיח בן העיר מרסיי, העומד להינשא לאהובתו ולהתמנות לרב-חובל של ספינת סוחר, אך בהצלחותיו הביא על עצמו את שנאתם וקנאתם של מספר אנשים: פרננד מונדנגו המאוהב בארוסתו מרסדס, רואה חשבון בשם דנגלאר המתחרה על תפקידו של דנטס בספינה, ושכנו קאדרוס אשר חמד את רכושו; התקופה היא בעת מלכותו של לואי השמונה עשר, כאשר נפוליאון בונפרטה שוהה בגלותו באי אלבה טרם הרסטורציה, וכך מופלל דנטס על ידי אויביו בקשר פוליטי להשבת נפוליאון לשלטון.
מזימתם צולחת, ודנטס נשלח למאסר במצודת איף לשארית חייו, לאחר שווילפור, השופט-חוקר שבפניו הובא דנטס, פסק לו גזר דין של מאסר עולם כשהבין כי אם ישחרר את דנטס החף מפשע, יגרום לכך שבמקומו יופלל אביו של וילפור, מהפכן בשם נוארטייה, השואף באמת להשיב את נפוליאון לשלטון. בכלא פוגש דנטס אסיר נוסף, שהיה איש דת לפני מאסרו, והופך לידידו ולמורהו. בעזרת אב המנזר הכלוא מצליח דנטס לרכוש השכלה וגינוני כבוד, ואף מגלה את הסיבה לכליאתו: מרמתם של וילפור, פרננד, ודנגלאר. לאחר זמן מה בו נעלמו עקבותיו של דנטס, נישאת מרסדס אהובתו לפרננד.
לאחר ארבע עשרה שנים בכלא מת ידידו הכומר, אך קודם מותו הוא מגלה לדנטס את מיקומו של אוצר אדיר, המצוי על האי הזעיר מונטה כריסטו שבים הטירני. דנטס מצליח להימלט מהכלא על ידי התחזות לגופת חברו המת, המושלכת הימה, משם שוחה דנטס אל מקום מבטחים.
לאחר שחרורו מוצא דנטס את המטמון שהופך אותו לעשיר מופלג למשך כל ימי חייו, ולאחר צאתו ממונטה כריסטו עוטה דנטס על עצמו שלל זהויות שונות, כשהמקיפה שבכולן היא דמותו בתור "הרוזן ממונטה כריסטו", על מנת לנקום ולפגוע בכל אלה שהשליכו אותו לכלאו. מהאידיאליסט הצעיר שהיה, הופך דנטס לאדם תקיף, חסר מעצורים, שרואה עצמו כשופט עליון מטעם האלוהים, ומציב לעצמו כמטרה עליונה לגמול לידידיו ולאלו שעזרו לו, ולנקום באלו שפשעו נגדו.
לאחר שגמל טובה עם אילו שעזרו לו בחייו הקודמים, ועם צאתו למסע הנקם באויביו הוא אומר לעצמו: ”מיניתי את עצמי במקומה של ההשגחה העליונה, כדי לתת גמול לטובים; עתה יפנה לי אל-נקמות את מקומו, כדי שאעניש את הרשעים.”
לכל אחד מאויביו פורש הרוזן ממונטה כריסטו רשת בצורה איטית ומחוכמת, כך שאותם אנשים ייענשו לא בשל הפשע שביצעו נגד דנטס, אלא בגלל חטאים אחרים שבקופת השרצים שלהם. דנטס מצליח במשימתו, ובאמצעות תכסיסיו הנחושים בא המוות על קאדרוס, משפחתו של פרננד נהרסת ובעקבות כך הוא שם קץ לחייו, וילפור יוצא מדעתו לאחר מות אשתו, בנו, חותנו וחותנתו, ודנגלאר נשבה על ידי אנשיו של הרוזן ומשוחרר לאחר שהוא יורד מנכסיו וכבודו נתבזה.
בדבריו למרסדס אהובתו, שנישאה לגדול שבאויביו, מסביר מונטה כריסטו מדוע הוא רואה לעצמו את ההצדקה לנקום באויביו ואף בכל משפחותיהם: ”בספרי הקודש כתוב: 'פוקד עוון אבות על בנים, על שלשים ועל רבעים'. מאחר שאלוהים עצמו אמר מילים אלו לנביאו, למה אהיה טוב מאלוהים?”
אולם מרסדס משיבה לו: ”משום שלאלוהים יש הזמן והנצח, אך שני דברים אלה חסרים לבני אדם.”
מונטה כריסטו מבין את האמת שבדבריה, ונמנע מלפגוע במשפחתו של פרננד, ומתמקד רק בנקמה באויביו עצמם.
השפעה

הספר זכה להצלחה גדולה ונחשב לאחת הקלאסיקות הצרפתיות הגדולות ביותר וליצירת מופת אמנותית. בעקבות הסיפור התפרסמו האי מונטה כריסטו ומצודת איף, ולאחר זמן הוכרזה המצודה כאתר היסטורי של צרפת וכ-90 אלף איש מבקרים בה מדי שנה, בהשפעת עלילת הספר. דמותו של הרוזן ממונטה כריסטו השפיעה רבות על התרבות, ונחשבת לדמות הנוקם האציל והאולטימטיבי.
רקע ומקורות השראה

דיומא פרסם רומן קצר בשם ז'ורז' בשנת 1843, לפני כתיבת הרוזן ממונטה כריסטו, בו מופיעים רבים מהרעיונות ומאמצעי העלילה הקיימים ב"הרוזן ממונטה כריסטו".
דיומא עצמו כתב כי רעיון הנקמה כאחד מנושאי הרומן הגיע מהערה (Le Diamant et la Vengeance[4]) שפורסמה בספר "זכרונות מארכיון משטרת פריז" אשר תיאר תקריות בצרפת בשנת 1838, ונכתב על ידי ז'אק פושה, ארכיונאי של משטרת פריז. דיומא התייחס לסיפור זה באחת המהדורות של הספר שלו שיצא לאור ב-1846.
פושה תיעד מקרה של סנדלר בשם פייר פיקו, שחי בנימס בשנת 1807, והיה מאורס לאישה בעלת אמצעים, כאשר שלושה חברים, שקינאו בו, טפלו עליו האשמת שווא של ריגול לטובת אנגליה. פיקו הושם במעצר, תחת שם בדוי, במבצר פנסטרל (כיום בצפון איטליה), שם פגש איש דת איטלקי עשיר. כאשר איש הדת נפטר, הוא הוריש את הונו לפיקו, אליו התייחס כאל בן. לאחר מכן, בילה פיקו שנים בתכנון נקמתו בשלושת האנשים שהיו אחראים לגורלו המר. את הראשון מביניהם הוא דקר בפגיון שעליו נכתבו המילים "מספר אחד", ולאחר מכן הרעיל את השני. את בנו של הגבר השלישי הוא פיתה לפשע ואת ביתו לזנות, ולבסוף דקר את האיש עצמו. איש זה, ששמו היה לופיאן, נישא לארוסתו של פיקו בזמן מעצרו של פיקו.
סיפור אמיתי אחר שמופיע אצל פושה מתאר הרעלה במשפחה. סיפור זה כנראה שימש דוגמה לפרק הרציחות במשפחת וילפור.
עיבודים

עם השנים יצאו מספר סרטים בשם "הרוזן ממונטה כריסטו", המפורסמים שבהם יצאו בשנים 1934, 1961, 1975 ו-2002.
בשנת 2004 יצאה אנימה שמבוססת על הספר בשם גנקוטסואו - הרוזן ממונטה כריסטו והיא לוקחת תפנית שונה לגמרי מהספר. בשנת 2005 יצאה מנגה שמבוססת על האנימה אך משכתבת את הסיפור.
בשנת 2006 יצא הסרט "ונדטה" שפירושו בעברית הוא "נקמת הדם".
הסרט הושפע רבות מהספר ומהעיבודים של "הרוזן ממונטה כריסטו" לקולנוע, ואף הוצגו בו קטעים מהעיבוד הקולנועי משנת 1934.
לאורך השנים עלו ברחבי העולם עיבודים בימתיים רבים לספר. בישראל הוצג בשנת 2009 מחזה המבוסס על הספר בתיאטרון באר שבע בעיבודו ובבימויו של עידו ריקלין.
בסוף שנת 2011 עלתה לשידור סדרת טלוויזיה בשם "נקמה" ברשת abc האמריקנית. הסדרה מהווה עיבוד מודרני לעלילת הספר. עלילת הסדרה שונה במקצת מהעלילה המקורית, אך היא שומרת על קווי המתאר המקוריים ועוסקת באותן סוגיות מוסריות.
"הרוזן ממונטה כריסטו" מופיע כדמות בסדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה", הספר "אסיר מלידה" מאת ג'פרי ארצ'ר כתוב בפרפרזה לספר.
בספטמבר 2021, המפיק דימיטרי ראסם, שהפיק את הסרטים שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים: מיליידי, הביע עניין בהפקת עיבוד קולנועי מחודש.
בשנת 2024 צפויה להתחיל הקרנה של סרט חדש - "הרוזן ממונטה קריסטו".