stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגנבה הגדולה של סירופ המייפל הקנדי
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Tim Shufelt, The Great Canadian Maple Syrup Heist, Canadian Business 85, 2012-11-26, עמ' 52–56 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Steve Potvin, The great Canadian maple syrup heist, History 101, ‏14 בינואר 2020
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Drew D. Johnson, International Directory of Company Histories, St James Press, 2016-06-28, עמ' 160-163, ISBN 978-1-55862-954-7
1 2 3 4  Gollom, Mark (1 בדצמבר 2021). "Why Canada is unlocking its vault of maple syrup". CBC News. נבדק ב-26 בדצמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Canada's Supreme Court upholds C$9m fine on maple syrup thief". BBC. 1 באפריל 2022. נבדק ב-1 באפריל 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Ringleader in maple syrup heist gets 8 years in prison, $9.4M fine". CBC. 28 באפריל 2017. נבדק ב-26 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  "Sweet revenge for Quebec maple syrup producers: Thief gets five years for role in $18.7 million heist". CBC. 24 באפריל 2017. נבדק ב-26 בדצמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Hamilton, Graeme (25 באוקטובר 2016). "With burner phones and $200K in hidden cash, plot to steal maple syrup had look of a major drug deal". National Post. נבדק ב-26 בדצמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Three men sentenced for stealing $18 million worth of maple syrup in Quebec - Canadian Fraud News Inc. | Fraud related news | Fraud in Canada, Canadian Fraud News Inc. | Fraud related news | Fraud in Canada, ‏29 באפריל 2017 (באנגלית)
1 2 3 4  The Canadian Press, Key figure in Quebec maple syrup heist ordered to pay $9M in fines, Global News, ‏31 במרץ 2022
1 2  Mastermind of Quebec maple syrup heist gets 8 years in prison, $9.4M fine, Global News, ‏28 באפריל 2017 (באנגלית)
↑  Dart, Chris (3 בדצמבר 2024). "Quebec's $18.7 million maple syrup heist is getting the small screen treatment it deserves". CBC. {{cite news}}:  (עזרה)
ייצור סירופ בבקתת סוכר בקוויבק (2005)
אחד המחסנים של מאגר סירופ המייפל האסטרטגי, 2022.
ליפ-בו טאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 65 בערך) מואר, מלזיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סן פרנסיסקו 
 
ליפ-בו טאן (בסינית: 陈立武; נולד ב-12 בנובמבר 1959) הוא מנהל ויזם אמריקאי יליד מלזיה, המכהן כיו"ר חברת ההון סיכון Walden International. הוא מונה למנכ"ל אינטל ב-12 במרץ 2025.
ביוגרפיה

טאן נולד בשנת 1959 בג'והור שבפדרציית מלאיה במלזיה למשפחה סינית מלזית, והוא גדל בסינגפור. הוא קיבל תואר ראשון במדעים עם התמחות בפיזיקה מאוניברסיטת נאניאנג (אנ'), ותואר שני בהנדסה גרעינית מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס . טאן גם החל לימודי דוקטורט בהנדסה גרעיני. עם זאת, לאחר תאונת אי שלושת המילין ב-1979 והירידה החדה במשרות בתעשיית הגרעין, עזב טאן את הלימודים ועבר לאוניברסיטת סן פרנסיסקו, שם סיים תואר שני במנהל עסקים.
קריירה עסקית

טאן כיהן כמנהל ב-EDS Nuclear ו-ECHO Energy והיה שותף בקרן ההשקעות Walden USA, ולאחר מכן הקים את חברת ההון סיכון Walden International ב-1987. הוא קרא לחברה על שם הספר וולדן – חיים ביער מאת הנרי דייוויד תורו מכיוון שמטרתו של טאן הייתה להיות כמו תורו ולא רק ללכת אחר הזרם. בצמיחה מ-20 מיליון דולר עם הקמתה ל-2 מיליארד דולר עד 2001, Walden International מיקדה את השקעותיה בעסקי מוליכים למחצה, אנרגיה מתחדשת ומדיה דיגיטלית וסטארט -אפים בארצות הברית ובאסיה כגון Ambarella Inc., Creative Technology, S3 Graphics וסינה (חברה). פורבס כינה את טאן "חלוץ של הון סיכון אסיאתי" ב-2001 עקב ההשקעות פורצות הדרך של טאן בסטארט-אפים טכנולוגיים באסיה.
ב-10 בפברואר 2004, בחרה מועצת המנהלים של Cadence Design Systems (אנ') בטאן לחבר דירקטוריון. טאן מונה למנכ"ל זמני באוקטובר 2008 לאחר התפטרותו של מייקל פיסטר באוקטובר 2008. מועצת המנהלים של החברה מינתה רשמית את טאן לנשיא ומנכ"ל ב-8 בינואר 2009. תחת הנהגתו של טאן הגדילה החברה את שוויה הנקי ל-1.3 מיליארד דולר עד 2012, כולל 440 מיליון דולר באותה שנה בלבד. Cadence הרחיבה את משרדה בשאנגחאי ב-2012. בשנת 2013, רכשה החברה את חברת עיצוב השבבים הפרטית Tensilica תמורת 380 מיליון דולר. ב-16 בנובמבר 2017, התפטר טאן ממשרת נשיא החברה ונשאר לכהן כמנכ"ל.
ב-12 במרץ 2025 מונה טאן למנכ"ל אינטל, והוא יכנס לתפקיד ב-18 במרץ.
חיים אישיים

טאן גר בקליפורניה עם אשתו יאסה לו ולהם שני ילדים בוגרים.
הערות שוליים

↑  Tan, Lip-Bu. "Lip-bu Tan official LinkedIn page".{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Tan, Lip-Bu. "Intel Press Announcement".{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2 3  Johnson, Steve (4 בפברואר 2011). "Mercury News interview: Lip-Bu Tan, president and CEO of Cadence Design Systems". San Jose Mercury News. ארכיון מ-5 במאי 2017. נבדק ב-5 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Lip-Bu Tan". Committee of 100. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marinissen, Erik Jan (בנובמבר 2012). "Pioneering in Asia With the U.S. Venture Capital Model". IEEE Design & Test of Computers. 29 (6): 52–55. doi:10.1109/MDT.2012.2221003. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  "Special Report -- Stars of Asia -- Financiers: Lip-Bu Tan, Chairman, Walden International, U.S." BusinessWeek. 12 ביולי 2004. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2004. נבדק ב-7 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Lip-Bu Tan". Walden International. נבדק ב-7 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tan, Lip-Bu oral history. Computer History Museum. 1 באוקטובר 2018. נבדק ב-7 ביולי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Nass, Gilad (22 בספטמבר 2001). "Walden: A VC fund that looks to the future". Globes: Israel's Business Arena. אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2001. נבדק ב-19 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kitchens, Susan (2 באפריל 2001). "The pioneer of Asian VC". Forbes. אורכב מ-המקור ב-19 באוגוסט 2002. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leopold, George (8 בינואר 2009). "Lip-Bu Tan named Cadence CEO". EE Times. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pulakkat, Hari (18 בפברואר 2013). "Cadence CEO Lip-Bu Tan looking for good startups to invest in India". The Economic Times. ארכיון מ-19 ביולי 2020. נבדק ב-19 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sibley, Lisa (21 במרץ 2012). "Cadence expands Shanghai office and R&D center". Silicon Valley Business Journal. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schubarth, Cromwell (12 במרץ 2013). "Cadence Design to buy Tensilica for $380M". Silicon Valley Business Journal. נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cadence Design Systems Inc 2017 Current Report 8-K".
↑  Leswing, Kif (2025-03-12). "Intel appoints Lip-Bu Tan as CEO to orchestrate turnaround at struggling chipmaker, stock jumps 12%". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2025-03-12.
↑  אינטל בפרשת דרכים: האם המנכ”ל החדש יציל אותה או יביא לקיצה? | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2025-03-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 146/1639
אלי רוזיק

| --- | --- |

 לידה:  1932 
 פטירה:  2017 (בגיל 85 בערך) 
 אתר רשמי
 
אלי רוזיק רוזן (12 ביוני 1932 – 30 בינואר 2017) היה פרופסור בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. היה ראש החוג ודיקן הפקולטה לאמנויות.
ביוגרפיה > רקע משפחתי

אלי רוזיק נולד בבאיה בלנקה, ארגנטינה, לבנימין וקטלינה רוזיק, בשנת 1932. הוריו היו מהגרים יהודים ממחוז ווהלין. הוריו היגרו לארגנטינה ב-1924. הם עסקו במסחר קמעונאי, ועלו ארצה ב-1954. רוזיק היה האח הצעיר לישראל ולרוזה.
רוזיק היה חבר בתנועת הנוער דרור החלוץ הצעיר. במסגרת התנועה המחיז וביים את הסיפור "חדווה ואני" מאת אהרן מגד. הוא עלה ארצה במחצית הראשונה של שנת 1953, עם גרעין של התנועה, שנשלח להשלמה לקיבוץ כפר סאלד. במשק זה עבד בתור רועה צאן. עזב את הקיבוץ בסוף שנת 1954, עבד למחייתו בחיפה ובתל אביב בעבודות שונות, והכין עצמו ללימודים אוניברסיטאיים.
היה נשוי ואב לשתי בנות, גלי (מאשתו הראשונה, שרה קמין) ופרופ' מאיה שולדינר (מאשתו עטרה לבית מינץ). הוא התגורר בירושלים, ישראל.
ביוגרפיה > לימודים

רוזיק למד בבית הספר היסודי מס' 6 במאר דל פלאטה, ובבית הספר התיכון העיוני באותה העיר. קבל תעודת בגרות בשנת 1950.
הוא למד באוניברסיטה העברית בחוגים לספרות עברית וסוציולוגיה לקראת התואר ב.א., אותו קיבל בשנת 1964; ובחוג לספרות השוואתית לקראת התואר מ.א., אותו קיבל בשנת 1968. נושא התזה למ.א.: "הפואטיקה של פייר קורניי", בהדרכת פרופ' לאה גולדברג. רוזיק קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1974. נושא התזה: "היסודות הפיגורטיביים בדרמה הספרדית – לופה דה וגה, קלדרון דה לה ברקה ופדריקו גארסיה לורקה", בהדרכת פרופ' משה לזר. עבודה זאת סללה את הדרך לתורת הפיגורות הלא-מילוליות, שרוזיק גיבש בהמשך עבודתו המחקרית.
בשנת 1974 רוזיק נשלח על ידי הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב ללימודי פוסט-דוקטורט בלונדון, בה עבד ועסק במחקר בשלושה תיאטראות: ב-Shaw Theatre בהפקת "מקבת'" לשקספיר, ובבימויו של פיטר ג'יימס; בלהקה השייקספירית המלכותית בהפקת "שירת הברווז" (The Duck Song) לדויד מרסר (Mercer), ובבימויו של דויד ג'ונס; ובתיאטרון רויאל קורט בהפקת Life Class לדויד סטורי (Storey), ובבימויו של לינדסי אנדרסון. בהפקות אלה הוא חקר את התקשורת המילולית בין הבמאים לשחקנים וביטויים של דיאלוגים אלה במשחקם על הבמה. באותה שנה השתלם בלימודי שקספיר באוניברסיטת לונדון. שנה זאת הייתה מכרעת באשר לכיוון המחקר של רוזיק, ובעיקר בהתמקדותו בשאלת התיאטרון כמדיום לא-מילולי.
בשנה האקדמית 1980-81 ד"ר רוזיק יצא לשבתון ולמד במחלקות לבלשנות ופילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ארצות הברית. הוא השתלם בפילוסופיה של הלשון, במיוחד בתורת פעולות הדיבור (speech act theory) אצל פרופ' ג'ון סרל (Searle), ובבלשנות כללית אצל הפרופסורים ג'ורג' לייקוף וצ'ארלס פילמור (Fillmore). בשנה זאת רכש את הכלים הדרושים לפיתוח גישה מדעית למדיום התיאטרוני.
בשנת 1989-90 השתתף במחקר על מיומנויות משחק, בהדרכתו של פרופ' פטריס פאוויס (Patrice Pavis), באוניברסיטת פריז VIII: המרכז האוניברסיטאי הנסיוני ונסן - סן דני.
ביוגרפיה > תפקידי הוראה וניהול

בין השנים 1958 ל-1973 לימד בבתי ספר תיכונים שונים, כולל הגימנסיה העברית רחביה; ניהל בית ספר תיכון דו-שנתי בנגב; וכן ניהל מיזם חינוכי-מחקרי בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, ירושלים, במשך שש שנים. נושא המחקר: פיתוח של אינטליגנציה בגיל בית הספר התיכון.
בשנים 1969-80 היה חבר בסגל ההוראה של החוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאים באוניברסיטה העברית, ירושלים. בשנת 1974 הצטרף לסגל ההוראה של החוג ללימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1977 נתמנה למ"מ ראש החוג ללימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב; ובשנת 1979, עם קבלת הדרגה מרצה בכיר, נתמנה לראש חוג.
בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר; ובשנת 1994 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 1994-6 כיהן בפעם שנייה כראש חוג ללימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובשנים 1996–2000 כדקאן הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. בתוקף תפקידו זה גם שימש כחבר בסנאט של אוניברסיטת תל אביב ובוועדה המרכזת של האוניברסיטה. בשנת 2000 רוזיק יצא לגמלאות בדרגת פרופסור אמריטוס. וכן, באותה שנה שנת לימד סמסטר אחד באוניברסיטה הבינלאומית בוונציה.
בשנים 1983–1986 כיהן כנספח תרבות בשגרירות ישראל בלונדון לבריטניה הגדולה.
בשנים 1993–1999 שימש חבר בוועד המנהל של הפדרציה הבינלאומית לחקר התיאטרון (IFTR).
בשנת 1988 יזם את הקמת החברה הישראלית לחקר התיאטרון ושימש כנשיאה הראשון. בשנת 1991 יזם את הקמתה של קבוצת המחקר הבינלאומית לחקר הביצוע הבימתי כטקסט העיקרי של התיאטרון, במסגרת הפדרציה הבינלאומית לחקר התיאטרון (IFTR).
בשנים 1995–1998 היה חבר במועצה הלאומית לתרבות ואמנות.
משנת 2001 הוא שימש כחבר ההנהלה של תיאטרון החאן, ירושלים.
רשימת ספריו

1. המטאפורה בתיאטרון ובשירה. תל אביב: דביר, 1981.
2. שפת התיאטרון. תל אביב: דביר, 1991.
3. The Language of the Theatre. Glasgow: Theatre Studies Publications, 1992.
4. יסודות ניתוח המחזה. תל אביב: אור עם, 1992.
5. The Roots of Theatre - Rethinking Ritual and other Theories of Origin. Iowa City: University of Iowa Press, 2002.
6. Generating Theatre Meaning - A Theory and Methodology of Performance Analysis. Brighton, Portland: Sussex Academic Press, 2008.
7. Metaphoric Thinking - A Study in Nonverbal Metaphor in the Arts and its Archaic Roots. Faculty of the Arts, Tel Aviv University, 2008.
8. Fictional Thinking - A Poetics and Rhetoric of Fictional Creativity in Theatre. Brighton, Portland: Sussex Academic Press, 2009.
9. The Fictional Arts - A Theoretical Journey from Theatre to the Arts. Brighton, Portland, Toronto: Sussex Academic Press, 2011.
10. Comedy - A Critical Introduction. Brighton, Portland, Toronto: Sussex Academic Press, 2011.
11. Korzenie Teatru. A Polish version of No. 5, The Roots of Theatre. Trans. Michal Lachman. Warsaw: Wydawnictwo Nawkowe PWN, 2011.
12. אוריינות לא מילולית – החשיבה הדימויית. ירושלים: עמותת תללי"ם, 2013. מהדורה מקוונת
13. The Roots of Theatre. A recorded version of No. 5. The Society of Blind and Dyslexic Students in Israel (n.d.)
14. Jewish Drama and Theatre - From Rabbinical Intolerance to SecularLiberalism. Brighton, Chicago, Toronto: Sussex Academic Press, 2013.
15. אוריינות לא מילולית – החשיבה הדימויית. גרסה מודפסת של מס. 12 ירושלים: עמותת תללי"ם, 2014.
16. Theatre Sciences – A Plea for a Multidisciplinary Approach to Theatre Studies. Brighton, Chicago, Toronto: Sussex Academic Press, 2014.
17. Las Raices del Teatro. A Spanish version of The Roots of Theatre. Trans. Ricardo Dubatti y Nora Lía Sormani. Buenos Aires: Colihue, 2014.
עבודות עריכה מדעית

בין היתר, רוזיק גם עסק בעריכת ספרים, כתבי עת מקצועיים וכדומה. עבודותיו העיקריות, הן:
1. Editor of Assaph - Studies in the Theatre, 1988-1999. Published No.4, 1988; No.5, 1989; No.6, 1990; No.7, 1991; No.8, 1992; No.9, 1993; No.10, 1994; No.11, 1995; No.12, 1996, No.13, 1997, No. 14, 1998. and No.15, 1999.
2. Guest editor - Theatre Research International: issue on Jewish and Israeli Theatre, Vol.13, 2, 1988.
3. Guest editor - Bamah: issue on the 500 Anniversary of the Expulsion of the Jews from Spain and the Jewish Theatre, No.127, 1992.
4. Guest editor - Theatre Research International: issue on Performance Analysis; Vol. 22, 1, 1997.
5. גד קינר, פרדי רוקם ורוזיק (עורכים), הקאמרי: תיאטרון של זמן ומקום : עיונים בתולדות התיאטרון. אוניברסיטת תל אביב, 1999.
6. Chief editor of the Assaph Book Series, 1996-2000.
7. Joint guest editor - Journal of Dramatic Theory and Criticism: Special Section on Semiotic Analysis of Avant-Garde Performance; Vol. XXII, 2, 2008.
ג'ון ויקס (מושל ורמונט)

ג'ון אליקים ויקס (באנגלית: John Eliakim Weeks;‏ 14 ביוני 1853 –  10 בספטמבר 1949) היה פוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1888–1890 ובשנים 1912 -1917 (בשנתיים האחרונות כיושב ראש הבית), כחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1896–1898, כנציב הרווחה הציבורית של ורמונט בשנים 1917–1926, כמושל ורמונט ה-61 בשנים 1927–1931, ולאחר מכן ועד 1933 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ראשית חייו

ג'ון ויקס נולד בעיירה סולסברי שבוורמונט, כבנם של אבנעזר ואליזבת (לבית דייר) ויקס. הוא התחנך בבתי הספר של המחוז ובבית הספר התיכון של מידלברי. ב-1879 נשא ויקס לאישה את האטי ג'. דייר, שנפטרה ב-1942 מבלי שנולדו להם ילדים.
קריירה

ויקס ניהל חווה והפעיל כמה סוגי עסקים אחרים, כולל גידול ומכירת מספוא ומקנה, מכירת פוליסות ביטוח, ושמאות וניהול עיזבונות. הוא היה נשיא חברת הנאמנות של מחוז אדיסון ושל חברת הנאמנות קולומבוס סמית', ושימש כחבר במועצת הנאמנים של הבנק הלאומי ברנדון ושל הבנק הלאומי מידלברי.
ויקס היה חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 1880–1890 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט. בשנים 1892–1894 הוא היה עוזר השופט של מחוז אדיסון. ב-1896 הוא עבר למידלברי, ובאותה שנה נבחר לסנאט של ורמונט וכיהן בו שנתיים. באותה שנה הוא גם נבחר כנאמן של בית הספר התעשייתי המדינתי, שלימים נקרא על שמו. ב-1912 הוא שב לבית הנבחרים של ורמונט, כיהן בו עד 1917, ובשנתיים האחרונות שימש כיושב ראש הבית. בתום כהונתו בבית הנבחרים מונה ויקס כמנהל מוסדות המדינה, תפקיד בו הוא שימש עד 1923. לאחר מכן ועד 1926 הוא שימש כנציב הרווחה הציבורית של ורמונט.
מושל ורמונט

ב-1926 נבחר ויקס כמושל ורמונט. שנתיים לאחר מכן הוא היה לראשון מושלי המדינה שנבחר לתקופת כהונה שנייה רצופה של שנתיים, זאת על סמך טענתו שהוא צריך להיות מוחרג מ"כלל ההרים" של המפלגה הרפובליקנית, כדי שיוכל לפקח על מאמצי השיקום לאחר השיטפון הגדול של 1927. הוא כיהן כמושל מינואר 1927 ועד ינואר 1931. בנוסף למאמצי השיקום מהשיטפון, עמדה תקופת כהונתו של ויקס כמושל בסימן של סלילת כבישים באורך ממוצע שנתי של 80 ק"מ.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1930 נבחר ויקס כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה הראשון לקונגרס של ורמונט. מחוז זו נועד להתבטל בשל שינוי מחוזות הבחירה, והנציג המכהן מטעם הרפובליקנים אלברט ס. בריגהאם לא התמודד לתקופת כהונה נוספת. ויקס טען שפרישה לאחר תקופת כהונה אחת תהווה סיום מתאים לקריירה שלו, וכך יובטח ששני רפובליקנים לא יתמודדו זה נגד זה בבחירות המקדימות של 1932 על המושב היחידי של ורמונט בבית הנבחרים. ויקס נבחר, וכיהן בבית הנבחרים בשנים 1931–1933. לאחר תום כהונתו הוא שב לעסקיו במידלברי.
מותו

ג'ון ויקס נפטר במידלברי ב-10 בספטמבר 1949, בגיל 96 ו-88 ימים, ומבין מושלי ורמונט לדורותיהם הוא היה זה שהאריך ימים יותר מכולם. הוא נטמן בבית הקברות וסט סולסברי שבסולסברי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1606-1607
אליפות אירופה באתלטיקה 2016

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה האירופית 
 תאריך:  6 ביולי-10 ביולי
 תקופת התחרות:  6 ביולי 2016 – 10 ביולי 2016 (5 ימים) 
 מספר תחרות:  23 
 מספר מקצועות:  44
 מספר מתמודדים:  1329 אתלטים
 מדינות משתתפות:  50
 עיר מארחת:  אמסטרדם, הולנד
 אצטדיון:  האצטדיון האולימפי של אמסטרדם
 
 → ציריך 2014 ברלין 2018 ← 
 
 קואורדינטות:  52°20′36″N 4°51′15″E﻿ / ﻿52.34342°N 4.85419°E﻿ / 52.34342; 4.85419
 he
 
אליפות אירופה באתלטיקה ה-23 נערכה באצטדיון האולימפי באמסטרדם שבהולנד, בין ה-6 ביולי ל-10 ביולי 2016.
האתלטיות המצטיינות

יסמין קאן טורקיה טורקיה - זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
דפנה סחיפרס הולנד הולנד - זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
תוצאות הנשים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | דפנה סחיפרס   הולנד הולנד | 10.90 שניות | איווט לאלובה-קוליו   בולגריה בולגריה | 11.20 שניות | מוג'ינגה קמבונדג'י   שווייץ שווייץ | 11.25 שניות |
| ריצת 200 מטר | דינה אשר-סמית'   בריטניה בריטניה | 22.37 שניות | איווט לאלובה-קוליו   בולגריה בולגריה | 22.52 שניות | גינה ליקנקמפר   גרמניה גרמניה | 22.74 שניות |
| ריצת 400 מטר | ליבניה גרנוט   איטליה איטליה | 50.73 שניות | פלוריה גואי   צרפת צרפת | 51.21 שניות | אניקה אונואורה   בריטניה בריטניה | 51.47 שניות |
| ריצת 800 מטר | נטליה פרישצ'פה   אוקראינה אוקראינה | 1:59.70 דקות | רנלה לאמוט   צרפת צרפת | 2:00.19 דקות | לוביסה לינדה   שוודיה שוודיה | 2:00.37 דקות |
| ריצת 1500 מטר | אנגליקה צ'יצ'וקה   פולין פולין | 4:33.00 דקות | סיפאן חסן   הולנד הולנד | 4:33.76 דקות | קיארה מאגיאן   אירלנד אירלנד | 4:33.78 דקות |
| ריצת 5000 מטר | יסמין קאן   טורקיה טורקיה | 15:18.15 דקות | מרף בהטה   שוודיה שוודיה | 15:20.54 דקות | סטפני טוול   בריטניה בריטניה | 15:20.70 דקות |
| ריצת 10000 מטר | יסמין קאן   טורקיה טורקיה | 31:12.86 דקות | אנה דולסה פליקס   פורטוגל פורטוגל | 31:19.03 דקות | קרולינה ביירקלי-גרובדל   נורווגיה נורווגיה | 31:23.45 שניות |
| ריצת חצי מרתון | שרה מורירה   פורטוגל פורטוגל | 1:10:19 שעות | ורוניקה אינגלסה   איטליה איטליה | 1:10:35 שעות | ג'סיקה אוגוסטו   פורטוגל פורטוגל | 1:10:55 שעות |
| ריצת 100 מטר משוכות | סינדי רולדר   גרמניה גרמניה | 12.62 שניות | אלינה טאלאי   בלארוס בלארוס | 12.68 שניות | טיפני פורטר   בריטניה בריטניה | 12.76 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | שרה סלוט פטרסן   דנמרק דנמרק | 55.12 שניות | ג'ואנה לינקביץ'   פולין פולין | 55.33 שניות | לאה ספרונגר   שווייץ שווייץ | 55.41 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | גזה פליציטאס קראוזה   גרמניה גרמניה | 9:18.85 דקות | לואיזה גגא   אלבניה אלבניה | 9:28.52 דקות | אוזלם קאיה   טורקיה טורקיה | 9:35.05 דקות |
| ריצת שליחות 4x100 מטר | הולנד הולנד | 42.04 שניות | בריטניה בריטניה | 42.45 שניות | גרמניה גרמניה | 42.48 שניות |

| ריצת שליחות 4x400 מטר | בריטניה בריטניה | 3:25.05 דקות | צרפת צרפת | 3:25.96 דקות | איטליה איטליה | 3:27.49 דקות |
תוצאות הנשים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | רות בייטייה   ספרד ספרד | 1.98 מטר | מירלה דמירבה   בולגריה בולגריה איירין פלשיטה   ליטא ליטא | 1.96 מטר | לא הוענק | לא הוענק |
| קפיצה במוט | קטרינה סטפנידי   יוון יוון | 4.81 מטר | ליזה ריזי   גרמניה גרמניה | 4.70 מטר | אנג'ליקה בנגטסון   שוודיה שוודיה | 4.65 מטר |
| קפיצה לרוחק | איוונה שפאנוביץ'   סרביה סרביה | 6.94 מטר | ג'זמין סוירס   בריטניה בריטניה | 6.86 מטר | מלאיקה מיהמבו   גרמניה גרמניה | 6.65 מטר |
| קפיצה משולשת | פטריסיה ממונה   פורטוגל פורטוגל | 14.58 מטר | חנה קנייזבה-מיננקו   ישראל ישראל | 14.51 מטר | פרסקבו פאפאכריסטו   יוון יוון | 14.47 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | כריסטינה שוואניץ   גרמניה גרמניה | 20.17 מטר | אניטה מרטון   הונגריה הונגריה | 18.72 מטר | אמל דרלי   טורקיה טורקיה | 18.22 מטר |
| זריקת דיסקוס | סנדרה פרקוביץ'   קרואטיה קרואטיה | 69.97 מטר | יוליה פישר   גרמניה גרמניה | 65.77 מטר | שניס קרפט   גרמניה גרמניה | 63.89 מטר |
| הטלת כידון | טטיאנה קלדוביץ'   בלארוס בלארוס | 66.34 מטר | לינדה סטאל   גרמניה גרמניה | 65.25 מטר | שרה קולאק   קרואטיה קרואטיה | 63.50 מטר |
| יידוי פטיש | אניטה ולודרצ'יק   פולין פולין | 78.14 מטר | בטי היידלר   גרמניה גרמניה | 75.77 מטר | חנה סקידאן   אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 73.83 מטר |
| קרב שבע | אנוק פטר   הולנד הולנד | 6,626 נקודות | אנטואנט ננה דג'ימו   צרפת צרפת | 6,458 נקודות | איבונה דאדיץ'   אוסטריה אוסטריה | 6,408 נקודות |
תוצאות הגברים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | צ'ורנדי מרטינה   הולנד הולנד | 10.07 שניות | ג'אק עלי הארווי   טורקיה טורקיה | 10.07 שניות | ג'ימי ויקו   צרפת צרפת | 10.08 שניות |
| ריצת 200 מטר | ברונו אורטלנו   ספרד ספרד | 20.45 שניות | רמיל גולייב   טורקיה טורקיה | 20.51 שניות | דניאל טלבוט   בריטניה בריטניה | 20.56 שניות |
| ריצת 400 מטר | מרטין רוני   בריטניה בריטניה | 45.29 שניות | פאבל מסלק   צ'כיה צ'כיה | 45.36 שניות | לימרווין בונוואסיה   הולנד הולנד | 45.41 שניות |
| ריצת 800 מטר | אדם קשצ'וט   פולין פולין | 1:45.18 דקות | מרצין לבנדובסקי   פולין פולין | 1:45.54 דקות | אליוט ג'יילס   בריטניה בריטניה | 1:45.54 דקות |
| ריצת 1500 מטר | פיליפ אינגבריגטסן   נורווגיה נורווגיה | 3:46.65 דקות | דויד בוסטוס   ספרד ספרד | 3:46.90 דקות | הנריק אינגבריגטסן   נורווגיה נורווגיה | 3:47.18 דקות |
| ריצת 5000 מטר | איליאס פיפא   ספרד ספרד | 13:40.85 דקות | עאדל משעל   ספרד ספרד | 13:40.85 דקות | ריצ'רד רינגר   גרמניה גרמניה | 13:40.85 דקות |
| ריצת 10000 מטר | פולאט קמבוי אריקן   טורקיה טורקיה | 28:18.52 דקות | עלי קאיה   טורקיה טורקיה | 28:21.42 דקות | אנטוניו אבדיה   ספרד ספרד | 28:26.07 דקות |
| ריצת חצי מרתון | טדסה אברהם   שווייץ שווייץ | 1:02:03 שעות | קאן קיגן אוזבילן   טורקיה טורקיה | 1:02:27 שעות | דניאל מוצ'י   איטליה איטליה | 1:02:38 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | דמיטרי בסקו   צרפת צרפת | 13.25 שניות | בלזס באג'י   הונגריה הונגריה | 13.28 שניות | וילהם בלוסיאן   צרפת צרפת | 13.33 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | יסמאני קופלו   טורקיה טורקיה | 48.98 שניות | סרחיו פרננדס   ספרד ספרד | 49.06 שניות | כרים חוסיין   שווייץ שווייץ | 49.10 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | מאהיידין מחיסי-בנאבאד   צרפת צרפת | 8:25.63 דקות | אראס קאיה   טורקיה טורקיה | 8:29.91 דקות | יוהאן קובל   צרפת צרפת | 8:30.79 דקות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר | בריטניה בריטניה | 38.17 שניות | צרפת צרפת | 38.38 שניות | גרמניה גרמניה | 38.47 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר | בלגיה בלגיה | 3:01.10 דקות | פולין פולין | 3:01.18 דקות | בריטניה בריטניה | 3:01.44 דקות |
תוצאות הגברים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | ג'יאנמרקו טאמברי   איטליה איטליה | 2.32 מטר | רובי גראברץ   בריטניה בריטניה | 2.29 מטר | כריס בייקר   בריטניה בריטניה   אייקה אונן   גרמניה גרמניה | 2.29 מטר |
| קפיצה במוט | רוברט סוברה   פולין פולין | 5.60 מטר | יאן קודליצ'קה   צ'כיה צ'כיה | 5.60 מטר | רוברט רנר   סלובניה סלובניה | 5.50 מטר |
| קפיצה לרוחק | גרג רתרפורד   בריטניה בריטניה | 8.25 מטר | מישל טורנאוס   שוודיה שוודיה | 8.21 מטר | איגניסיוס גאיסה   הולנד הולנד | 7.93 מטר |
| קפיצה משולשת | מקס הס   גרמניה גרמניה | 17.20 מטר | קרול הופמן   פולין פולין | 17.16 מטר | ג'וליאן רייד   בריטניה בריטניה | 16.76 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | דוד שטורל   גרמניה גרמניה | 21.31 מטר | מיכל הראטיק   פולין פולין | 21.19 מטר | טסאנקו ארנאודוב   פורטוגל פורטוגל | 20.59 מטר |
| זריקת דיסקוס | פיוטר מלכובסקי   פולין פולין | 67.06 מטר | פיליפ מילנוב   בלגיה בלגיה | 65.71 מטר | גרד קנטר   אסטוניה אסטוניה | 65.27 מטר |
| הטלת כידון | זיגיסמונדס סירמאיס   לטביה לטביה | 86.66 מטר | ויטסלב וסלי   צ'כיה צ'כיה | 83.59 מטר | אנטי רוסקנן   פינלנד פינלנד | 82.44 מטר |
| יידוי פטיש | פאבל פאיידק   פולין פולין | 80.93 מטר | איבן טסיקנאן   בלארוס בלארוס | 78.84 מטר | וויצ'ך נוביצקי   פולין פולין | 77.53 מטר |
| קרב עשר | תומאס ואן דר פלטסן   בלגיה בלגיה | 8,218 נקודות | אדם הלצלט   צ'כיה צ'כיה | 8,157 נקודות | מיכאיל דודאש   סרביה סרביה | 8,153 נקודות |