stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרנפים (מחזה)
מסרים

היעדר חשיבה עצמית - המחזה מראה את החברה כשוללת החשיבה העצמית, והפיכתם של האנשים ליצורים שאינם יכולים לחשוב. העובדה כי דמויות רבות עשו זאת מרצונן (מר פרפר, בוטאר, דודאר ודייזי), מראה כי החברה פעמים רבות גורמת לאנשים לוותר מרצונם על החשיבה העצמית, על מנת להיטמע בחברה. בכך, ישנה גם ביקורת על הפשיזם.
כוחניות - דרך נוספת של המחזה להעביר ביקורת על הפשיזם, היא הביקורת על הכוחניות. בדומה לתנועות פשיסטיות שונות, שנתנו למצטרפים אליהם כוח לפגוע באנשים הסובבים אותם, כך גם דמויות המחזה: כאשר ז'אן הופך לקרנף, הוא מעוניין לרמוס את ברנז'ה, ועדרי הקרנפים מכריחים את התושבים שנשארים אנושיים לסור מדרכם, ובכך מהווים את השולטים בעיר.
עיסוק בטפל במקום בעיקר - פעמים רבות נראים ויכוחים חסרי תוחלת. לדוגמה, כאשר עובר הקרנף השני, הוויכוח עוסק מהר מאוד בשאלה לאיזה קרנף יש שתי קרניים ולאיזה אחד, במקום להתעסק בשאלה כיצד הגיעו ומה יש לעשות בעניין.
ריקנותן של המילים - המחזה עוסק בכך שהמילים כבר אינן משמשות לתקשורת, אלא שתוכנן ריק. לדוגמה, כאשר עוברים הקרנפים, ישנו שימוש בקלישאה "רק זה חסר לנו", השגור בפי האומרים זאת, ללא חשיבה מוקדמת.
המונח "התקרנפות"

את המילה "התקרנפות" חידש אשר נהור, מבקר התיאטרון של “ידיעות אחרונות”, בביקורת שכתב להפקה של תיאטרון חיפה של ההצגה, בשנת 1962. תחילה שימשה המילה רק בהקשר המוגבל של המחזה ויצירתו של יונסקו, עד שדן אלמגור השתמש במילה במשמעות המטפורית של היסחפות אחר להט לאומני בביקורת שכתב למחזמר "קברט" בעיתון "מעריב" ב-1967. משם השימוש במילה התפשט בעברית, תחילה במשמעות הצרה של היסחפות לאומנית ואז במשמעות של היסחפות אחר הכלל באופן כללי.
ארי רמז, במאי ההצגה "קרנפים" במסגרת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב עמד על תוצאה של השתרשות המושג "התקרנפות":
ראו גם

אז'ן יונסקו
קונפורמיות
מפלגת הקרנפים
הערות שוליים

↑  אילון גלעד, מתי התחלנו להשתמש במילה התקרנפות, באתר הארץ, 18 בינואר 2013
↑  מיכאל הנדלזלץ, ואהבת לקרנפך כמוך, באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
↑  חיים גמזו, <<קרנפים>> בתיאטרון החיפני, הארץ, 4 במאי 1962
↑  מיכאל הנדלזלץ, אף מלה על הקרן, באתר הארץ, 23 בפברואר 2004
↑  טל אימגור, עכבר העיר, המלצות במה לשבוע: לילה מלא בפרינג', באתר הארץ, 28 באוקטובר 2012
↑  על הקו עם דליק ווליניץ, המלצת קריאה ל"מקורבים" של אבי גבאי - מדפדפת, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017
↑  צבי גורן, קרנפים: מה שהיה ומה שיהיה, באתר "הבמה", 21 בינואר 2018
↑  דן אלמגור, כל העולם קברט, מעריב, 17 במרץ 1967, עמ' 45
↑  אילון גלעד, גלגולה של מילה: "התקרנפות", באתר הארץ, 18 בינואר 2013
↑  ארי רמז, התוכנייה של המחזה "קרנפים", ינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596811605171  GND: 4203665-3  VIAF: 191770562   WorldCat (עם VIAF): 191770562
רודז מאפריקה

| --- | --- |

 מבוסס על:  ספרה של שרה מילין
 בימוי:  ברתולד וירטל 
 תסריט:  Leslie Arliss 
 שחקנים ראשיים:  וולטר יוסטון אוסקר הומולקה באזיל סידני ברנארד לי
 מוזיקה:  Hubert Bath 
 צילום:  ברנרד נוולס 
 מדינה:  רודזיה הדרומית (זימבבואה)
 חברה מפיצה:  Gaumont-British Picture Corporation 
 הקרנת בכורה:  פברואר 1936
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  ביוגרפיה, היסטורי, דרמה, הרפתקה, שחור-לבן
 דף הסרט ב־IMDb
 
ססיל ג'ון רודז
הסרט Rhodes of Africa הוא סרט ביוגרפיה בריטי מ-1936 שמספר על ססיל רודז, מקים חברת דרום אפריקה הבריטית, וראש הממשלה של קולוניית קייפ (קולוניית כף התקווה הטובה). הצילומים של הסרט נערכו ברודזיה הדרומית בשנה 1935, והסרט הוקרן בשחור לבן לראשונה בבריטניה בפברואר 1936.
הסרט בוים על ידי ברתולד וירטל, והשחקנים המרכזיים הם: וולטר יוסטון, אוסקר הומולקה, באזיל סידני וברנארד לי. אוסקר הומולקה אף זכה בפרס השחקן השמיני הטוב ביותר בשנה שבו יצא הסרט, על הגילום של פול קרוגר והסרט נחשב לסרט השמיני הטוב ביותר של השנה.
צוות ההפקה

| תפקיד | שם |
| --- | --- |
חבר בהפקה: ארנסט ג'יי
חבר בהפקה: ז'וליין מיטשל
במאי: ברתולד ויירטל
במאי חוץ (דרום אפריקה): ג'פרי ברקס
חברת הפקה: Gaumont British Picture Corporation
הסתגלות: לסלי ארליס
הסתגלות: מייקל ברינגטון
דו-שיח: מיילס מלסון
מבוסס על הספר 'רודוס': שרה גרטרוד מילין
מנהל צילום (בסטודיו): ברנרד נולס
מנהל צילום (דרום אפריקה): ס.ר בונאט
עוזר מצלמה: ג'רי מאסי-קולייר
עורך: טוויסט ד.נ
מנהל אמנות: ורנדורף
ארון בגדים: סטראסנר. י
עורך מוזיקה: לואי לוי
מקליט: א. בירץ'
מקליט: דורט פ.ה
| השחקן בסרט | המגלם |
| --- | --- |
ססיל רודז: וולטר יוסטון
יוהנס פול קרוגר: אוסקר הומולקה
ד"ר ג 'ים ג' יימסון: בסיל סידני
בארני ברנטו: פרנק סליר
אן קרפנטר, הסופרת: פגי אשקרופט
גברת קרוגר - רנה דה ונד הנדריקס: פרסי פארסונס
קרטרייט: ברנרד לי
הכומר צ'ארלס הלם: לואיס קאסון
מלך לובנגולה: נדהסיה
fianceé: גלאניס לורימר
איש מן טרנסוואל: פליקס איילמר
שרה דיאנה: דה וו
מקור
הפקת הסרט > פיתוח

הסרט היה רעיון של הסופרת הדרום אפריקאית שרה מילין שגייסה את הרעיון של הסרט על חייו של רודז. התוכניות להתחיל לצלם את הסרט ננטשו כאשר גנרל סמאטס הביע התנגדות לפרויקט עם זאת הוא שינה את דעתו אחרי שהוא קרא עותק של התסריט
הפקת הסרט > צילומים

הצילומים של הסרט נערכו ברודזיה הדרומית בשנה 1935 על ידי בונט (BONNETT, S.R) וע"י ברנרד נוולס (KNOWLES, Bernard)
פסקול

הפסקולים בסרט הולחנו על ידי הוברט באת', הוברט היה מלחין קולנוע בריטי, מנהל מוזיקלי ומנצח. ההלחנה וההקלטה נוהלה על ידי לואי לוי
לוי היה מלחין סרטים בשפה האנגלית ומנהל מוזיקלי בנוסף בסרט היה שימוש בפסי קול ללא קרדיט ליוצרים שלהם:
"Come Down and Open the Door" - על ידי סלייד מוריי וא. סאתרד
"Sister Mary Walked Like That" - ע”י גאס לווין וא. מסג'
"She Was One of the Early Birds" - ע”י קונר ט.ו.
"Daisy Bell" - ע”י הארי דייקר
"Little Annie Rooney" - ע”י מייקל נולאן
"Comrades" - ע”י פליקס מקגלנון
"Down the Vale" - ע”י פרנק מויר וגונבי האדאת'
שיווק

הסרט הופץ על ידי Gaumont-British Picture Corporation שמפיקה ומפיצה סרטים ברשת הקולנוע הבריטית
תגובות לסרט > ביקורות

הסרט זכה לביקורות טובות מכמה עיתונים שטוענים שהסרט הוא סרט מרגש, ושהוא מגלם בצורה יפה את הדמות של ססיל רודס, את החזון שלו, ואת הבעיות שעמדו לפניו. הסרט מגלם בצורה יפה את הסכסוך עם קרוגר, את ההסכם עם לובנגולה ואת היהלומים בקימברלי.
השחקנים גם קיבלו שבחים, ולטענת המבקרים, וולטר יוסטון, גילם בצורה מצוינת את ססיל רודס, בצורה שכל אחד יכול להבין ולאהוב אותו.
למרות זאת, היו גם ביקורות רעות על הסרט. היו אנשים שטענו שהסרט מראה את סיפור חייו של רודז בצורה נורא שטחית, ולא מראה שום דעה על המעשים של רודז.
תגובות לסרט > פרסים

הסרט נחשב הסרט השמיני הטוב ביותר של שנת 1936, ואוסקר הומולקה זכה בפרס השחקן השמיני הטוב ביותר של השנה על הגילום המציאותי של פול קרוגר.
הערות שוליים

↑  "BEST FILM PERFORMANCE LAST YEAR". Examiner (Launceston, Tas. : 1900 - 1954). 9 ביולי 1937. p. 8. נבדק ב-2019-05-04. {{cite news}}:  (עזרה). מאמר מתוך העיתון The Examiner מ-9 ביולי 1937 שמכליל את הסרט רודז מאפריקה ברשימת 10 הסרטים הטובים ביותר מתוך אתר [trove.nla.gov.au] (באנגלית)
↑  YouTube, web.archive.org, ‏2019-03-02 קישור לסרט רודז מאפריקה מתוך אתר [web.archive.org](באנגלית)
↑  Rhodes of Africa (1936), BFI (באנגלית) תעודת זהות לסרט רודז מאפריקה מתוך אתר BFI.org.uk(באנגלית)
↑  "Big British Films". Voice (Hobart, Tas. : 1931 - 1953). 28 דצמ' 1935. p. 6. נבדק ב-2019-05-04. {{cite news}}:  (עזרה) מאמר מהעיתון Thé Voice מ-28 בדצמבר 1985 שמודיע על הסרט רודז מאפריקה מתוך אתר [trove.nla.gov.au](באנגלית)
1 2 3  תעודת זהות לסרט רודז מאפריקה | colonialfilm, באתר colonialfilm.org.uk
↑  Rhodes, נבדק ב-2019-05-04 תעודת זהות לסרט רודז מאפריקה מתוך אתר [www.imdb.com](באנגלית)
↑  Louis Levy, IMDb רשימת סרטים שלואי לוי הלחין מתוך אתר imdb(באנגלית)
↑  Hubert Bath, IMDb רשימת סרטים שהלחין הברט באת' מתוך אתר [www.imdb.com](באנגלית)
↑  ""RHODES OF AFRICA"". Morning Bulletin (Rockhampton, Qld. : 1878 - 1954). 12 בנובמבר 1936. p. 5. נבדק ב-2019-08-08. {{cite news}}:  (עזרה) ביקורת לסרט רודז מאפריקה מהעיתון The Morning Bulletin מ-12 בנובמבר 1936 מתוך אתר [trove.nla.gov.au](באנגלית)
↑  [https//trove.nla.gov.au/newspaper/article/131204566?searchTerm=Rhodes%20of%20Africa%20historical%20accuracy%20%20%20%20%20%20%20%20%20%20%20%20&searchLimits=] ביקורת לסרט רודז מאפריקה מתוך עיתון The News מ-1 במרץ 1937 מתוך אתר [trove.nla.gov.au](באנגלית)
1 2   ביקורת לסרט רודז מאפריקה מהעיתון The Northern Star מ-16 בינואר 1937 מתוך אתר [trove.nla.gov.au](באנגלית)
↑  "BEST FILM PERFORMANCE LAST YEAR". Examiner (Launceston, Tas. : 1900 - 1954). 9 ביולי 1937. p. 8. נבדק ב-2019-05-04. {{cite news}}:  (עזרה) מאמר מהעיתון The Examiner מ-9 ביולי 1937 ששמה את הסרט רודז מאפריקה בתור הסרט השמיני הטוב ביותר, ואת הגילום של אוסקר הומולקה בסרט רודז מאפריקה בתור הגילום השמיני הטוב ביותר. מתוך אתר [trove.nla.gov.au](באנגלית)
אדם נואם לפני מרוץ יהלומים בקייפ קולוני
רודז מדבר עם העובדים שלו ומסביר להם את התוכניות העתידיות של חברת דרום אפריקה הבריטית
רודז מדבר עם מלך לובנגולה
פוסטר של החברה שהפיקה את הסרט "רודז מאפריקה"
קרישיות יתר

| --- | --- |
 תחום:  המטולוגיה 
 טיפול:  ריברוקסבאן 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  211039 
 MeSH:  D019851
 סיווגים
 ICD-11:  3B61 
 
קרישיות יתר של הדם (בלועזית: תרומבופיליה) היא מצב של חריגה במנגנון קרישת הדם: הדם נקרש בקלות יתר או יתר על המידה. פגיעה זו מביאה ליצירת תרומובוזות – פַּקֶּקֶת (קרישי דם) בלתי-רצויים בוורידים או בעורקים, אשר עלולים לגרום לתחלואה, לנכות ואף למצבים מסכני חיים.
תרומבופיליה יכולה להיות נרכשת (במהלך החיים) או מולדת (תורשתית), והיא עשויה להיות זמנית או קבועה.
באופן כללי, תרומבופיליה נובעת כתוצאה מהפרעה בהרכב הדם, ובפרט מהפרעה במערכת הקרישה ובפקטורי הקרישה.
באנגלית מבחינים בין שני מושגים בהקשר של קרישיות יתר: תרומבופיליה ו- Hypercoagulability, כאשר האחרון (Hypercoagulability) מתייחס לנטייה של הדם להיקרש בתוך מבחנה במעבדה.
| סוג ההפרעה | אפיון |
| --- | --- |
חוסר בפרוטאין C: פרוטאין C הוא מעכב של פקטור 5 ושל פקטור 8 ועל ידי כך מעכב את יצירתו של תרומבין (נוגד קרישה "טבעי"). מחסור בו יגרום לקרישיות יתר. אצל הומוזיגוטים, יכול להתפתח נמק של העור- העור עלול לנשור, בעיקר במתן מינונים גבוהים של קומדין.
חוסר בפרוטאין S: פרוטאין S הוא קו-פקטור של פרוטאין c כאמור לעיל (עוזר לפעילותו של פרוטאין C). מחסור בו יגרום לקרישיות יתר, וכן לתופעות הדומות לחוסר בפרוטאין C. יצוין כי בהריון, יש ירידה פיזיולוגית בפרוטאין s, מסיבה לא ידועה.
חוסר באנטיתרומבין 3: אנטיתרומבין מעכב את תרומבין, את פקטור 9 ואת פקטור 10. כשהוא לא מעכב, תרומבין יפעל באופן מוגזם.
פקטור 5 ליידן Factor V Leiden: פקטור 5 ליידן הוא למעשה פקטור 5 עם מוטציה. המוטציה ממוקמת במקום בו protein C צריך לחתוך, כתוצאה מקיומה של המוטציה פעילותו של פרוטאין c נמנעת, פקטור 5 המוטציוני עובד בעודף ויתקבל עודף תרומבין. אצל הומוזיגוטים למוטציה, הסיכון לפקקת ורידית הוא פי 100, אצל הטרוזיגוטים- פי 5-8, (כאשר אצל מבוגרים הטרוזיגוטים הסיכון גדל משמעותית)
מוטציה ב- MTHFR: MTHFR הוא אנזים חיוני לנטרול הומוציסטאין בגוף. פגם באנזים עלול לגרום לעליה ברמות הומוציסטאין ולקרישיות יתר. פגם זה עובר בתורשה רצסיבית- רק אצל הומוזיגוטים תהיה עליה בהומוציסטאין.
מוטציות בפרותרומבין: פרותרומבין הוא חלבון המוצא של תרומבין. כאשר קיימת מוטציה, היא גורמת לכך שנוצר יותר תרומבין. לרוב מוטציה בעלת שכיחות יחסית- 3% מהאוכלוסייה, מגביר סיכון לקרישה פי 2-5.
תסמונת אנטי-פוספוליפידית, APLA: אלו הם נוגדנים עצמיים כנגד מרכיבים פוספוליפידיים בחלבוני מערכת הקרישה. זוהי מחלה אוטואימונית, בה יש נוגדן נגד חלבון הקשור לפוספוליפיד. החלבון הוא b2GPI שנוצר בכבד, והוא קושר פוספוליפידים. הנוגדן פועל כנגד הקומפלקס (החלבון + פוספוליפידים)- ונקשר אליו. ההיקשרות גורמת לאקטיבציה של טסיות, חשיפה של רצפטור ל- Fc של הנוגדן, הנוגדן קושר טסיות והן עוברות אקטיבציה ואגרגציה ויוצרות קריש. במחלה אוטוימונית זו, שלא בדומה למחלות הגנטיות הקודמות, יש תרומבופיליה ורידית ועורקית (במחלות תרומבופיליות גנטיות, התרומבופיליה ורידית). בנוסף, מחלה זו מאופיינת באיבודי הריון חוזרים.
ראו גם

קרישיות יתר בהריון
הערות שוליים

↑  John A. Heit, Thrombophilia: Common Questions on Laboratory Assessment and Management, Hematology 2007, 2007-01-01, עמ' 127–135 doi: 10.1182/asheducation-2007.1.127
↑  Houria I Hassouna, Thrombophilia and hypercoagulability, Medical Principles and Practice 18(6), 2009, עמ' 429-40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph198767 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רוני בארקר

| --- | --- |

בארקר במהלך צילומים ל-The Two Ronnies בשנות השמונים
 לידה:  25 בספטמבר 1929 בדפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  3 באוקטובר 2005 (בגיל 76) אדרברי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון של העיר אוקספורד לנערים 
 צאצאים:  שרלוט ברקר 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונלד ויליאם ג'ורג' בארקר, OBE (באנגלית: Ronald William George "Ronnie" Barker; ‏ 25 בספטמבר 1929 – 3 באוקטובר 2005) היה שחקן, בדרן ותסריטאי אנגלי. התפרסם בשל תוכניות בהן כיכב בטלוויזיה הבריטית ובעיקר The Two Ronnies, ‏Porridge ו-Open All Hours.
ביוגרפיה

בארקר נולד בבדפורד שבמזרח אנגליה וכשהיה בן ארבע עבר עם משפחתו לאוקספורד. הוא החל לשחק בתאטרונים ב-1948 בתחילה במשכורות זעומות אך עם הזמן צבר הצלחה והחל לגבש את סגנונו הקומי. ב-1956 החל להופיע בהזדמנויות שונות גם בתסכיתי רדיו וכעבור עשור נכנס גם לטלוויזיה. ב-1971 עלתה לראשונה ב-BBC התוכנית "The Two Ronnies" ("שני הרונים") בכיכובו של בארקר לצידו של רוני קורבט איתו עבד בהזדמנויות שונות עוד מ-1963. התוכנית הייתה שילוב של מערכונים לצד מונולוגים ושירים הומוריסטיים, התוכנית הייתה באוויר עד לשנת 1987 בה הכריז בארקר על פרישה. "The Two Ronnies" סיפקה לקהל הבריטי מספר מערכוני קאלט (כגון הכומר מק'פרליין מכנסיית "קין והבל הקדושים" הנושא דרשה שלמה בעגה קוקנית מתחרזת) שאת חלקם, כמו מרבית המערכונים בתוכנית, כתב בארקר עצמו כשהקרדיט ניתן לשם הבדוי ג'רלד ויילי. למרות הצלחת התוכנית, בארקר וקורבט לא הפכו לצמד, וכיון שצילומי "The Two Ronnies" נמשכו ארבעה חודשים בשנה בלבד, היה לשניים פנאי לעסוק בדברים נוספים במקביל. ב-1973 כתב וכיכב בתוכנית "Seven of One" שהחזיקה מעמד עונה אחת, אך אחד מפרקיה היווה את הבסיס לסדרה הקומית "Open All Hours" בה כיכב בארקר. בין 1974 ל-1977 שימש כשחקן מוביל בקומדיית המצבים "Porridge".
ב-1987, כשהוא בגיל 58, הכריז בארקר על פרישה בשיא הצלחתו. הוא הופיע בטלוויזיה בכמה הזדמנויות, אך לא באופן קבוע, בין 1997 ל-2005. בארקר, שסבל מבעיות בלב נפטר ב-3 באוקטובר 2005 בגיל 76. בארקר היה נשוי לג'וי טוּבּ ולזוג נולדו שני בנים ובת. הבת ואחד הבנים הפכו לשחקנים גם הם.
רון בון

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1946 (בן 78) אוקלהומה סיטי, אוקלהומה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  1, 12, 24
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של איידהו
 דראפט:  בחירה מספר 147, 1968 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 1968–1971 1971–1975 1975–1976 1976–1978 1978–1979 1979–1981:  דאלאס/טקסס צ'אפרלס יוטה סטארס ספיריטס אוף סנט לואיס קנזס סיטי קינגס לוס אנג'לס לייקרס יוטה ג'אז
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-ABA‏ (1971) חמישיית העונה הראשונה ב-ABA‏ (1974) חמישיית העונה השנייה ב-ABA‏ (1975) 4 בחירות למשחק האולסטאר (1971, 1974–1976) חבר קבוצת כל הזמנים של ה-ABA
רונלד ברוס "רוֹן" בוּן (באנגלית: Ronald Bruce "Ron" Boone; נולד ב-6 בספטמבר 1946) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1968–1981. לאורך הקריירה השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר של ה-ABA, ובעונת 1970/1971 זכה באליפות ה-ABA כשחקן קבוצת יוטה סטארס. מאז עונת הבכורה שלו ועד לפרישתו לא החמיץ אף משחק של קבוצתו, ובכך קבע שיאי ABA ו-NBA של 1,041 משחקים ברציפות. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בשתי הליגות הם 16.8 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
בשנת 1997 נבחר לאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA.
מאז שנת 1988 משמש כפרשן של משחקי יוטה ג'אז.
קריירת משחק > קריירת מכללות

בון נולד באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ובשנת 1964 החל ללמוד ב"מכללה הקהילתית קלרינדה" אשר באיווה. לאחר שנה אחת עבר לאוניברסיטת המדינה של איידהו, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה – "איידהו סטייט בנגלס". בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, 1967 ו-1968, קלע 21.8 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק > קריירה ב-ABA

בדראפט ה-NBA‏ 1968 נבחר בון על ידי פיניקס סאנס בבחירה ה-147 (סיבוב מספר 11), אולם בחר לשחק עבור דאלאס צ'אפרלס מליגת ה-ABA. בשתיים וחצי עונותיו עם הצ'אפרלס קלע בון 17.1 נקודות בממוצע למשחק.
במהלך עונת 1970/1971, בה השתתף לראשונה במשחק האולסטאר של ה-ABA, הועבר עם גלן קומבס בטרייד ליוטה סטארס, בתמורה לויין הייטאוור ודוני פרימן. בפלייאוף של אותה עונה סייע לטארס לזכות באליפות ה-ABA היחידה בתולדותיה, לאחר שגברה על קנטקי קולונלס בסדרת הגמר (4–3). לאורך הפלייאוף היה הקלעי השלישי של קבוצתו, אחרי וילי וייס וזלמו בייטי, עם 17.2 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1973/1974 העפיל עם יוטה פעם נוספת לגמר ה-ABA, אולם הפעם הפסידה קבוצתו מול ניו יורק נטס (1–4). בעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 25.2 נקודות למשחק, אשר הציבו אותו במקום השלישי בליגה, אחרי ג'ורג' מקגיניס וג'וליוס ארווינג.
לאחר 16 משחקים בעונת 1975/1976 התפרקה קבוצת יוטה סטארס, ובון נמכר לקבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס. במהלך אותה עונה נבחר בפעם הרביעית והאחרונה בקריירה למשחק האולסטאר, לאחר שרשם ממוצעים של 22.0 נקודות, 5.0 אסיסטים ו-4.1 ריבאונדים למשחק. בקיץ 1976 התמזגה ליגת ה-ABA אל ליגת ה-NBA, והספיריטס חדלו להתקיים.
לאורך הקריירה ב-ABA קלע בון 12,153 נקודות בסך הכול, אשר מציבים אותו במקום השלישי בתולדות הליגה (אחרי לואי דמפיר ודן איסל). כמו כן ניצב בון במקום החמישי בתולדות ה-ABA בסך משחקים (662), במקום השישי באסיסטים (2,569) ובמקום התשיעי בחטיפות (403).
קריירת משחק > קריירה ב-NBA

לקראת עונת 1976/1977 הצטרף לקנזס סיטי קינגס מה-NBA, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל את קלעיה עם 22.2 נקודות בממוצע למשחק.
ב-26 ביוני 1978 הועבר בון בטרייד לדנוור נאגטס, ומיד נשלח בטרייד נוסף ללוס אנג'לס לייקרס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לצ'ארלי סקוט. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה קלע 7.4 נקודות למשחק בלבד, והעפיל עם הלייקרס לחצי גמר האזור המערבי בפלייאוף.
באוקטובר 1979 הועבר בטרייד ליוטה ג'אז, במדיה שיחק עד לפרישתו ממשחק בסיום עונת 1980/1981. ממוצעיו הכוללים לאורך 5 עונותיו ב-NBA הם 13.9 נקודות, 3.4 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
קריירה כפרשן

בשנת 1988 החל לשמש כפרשן של משחקי יוטה ג'אז, לצד השדרן "הוט רוד" האנדלי, ומאז הוא מפרשן בשידורי משחקי הקבוצה בטלוויזיה וברדיו.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם רון בון, באתר סן אנטוניו ספרס, 6 בנובמבר 2011
↑  הסטטיסטיקות של בון בליגות ה-ABA וה-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  לפני 40 שנה, הג'אז הגיע ליוטה, באתר deseret.com,‏ 20 באוקטובר 2019
↑  הסטטיסטיקות של בון בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1968, באתר basketball-reference.com
↑  בון וקומבס נשלחים בטרייד לסטארס, באתר הניו יורק טיימס, 9 בינואר 1971
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1974/1975, באתר basketball-reference.com
↑  בון נשלח בטרייד ללייקרס, באתר newspapers.com,‏ 27 ביוני 1978
רחוב מיכאילו הרושבסקי

| --- | --- |

רחוב מיכאילו הרושבסקי, מימין בית ממשלת אוקראינה
 מידע כללי
 על שם:  מיכאילו הרושבסקי 
 אורך:  1.54 ק"מ ק"מ
 מיקום
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 עיר:  קייב
 קואורדינטות:  50°27′07″N 30°31′41″E﻿ / ﻿50.451805555556°N 30.528055555556°E﻿ / 50.451805555556; 30.528055555556
 he
 
רחוב מיכאילו הרושבסקי (באוקראינית: Вулиця Михайла Грушевського) הוא רחוב ברובע פצ'רסקי של העיר קייב, באזור ליפקי. הרחוב קרוי על שמו של מיכאילו הרושבסקי, מאבות ההיסטוריוגרפיה הלאומית האוקראינית.
רחוב מיכאילו הרושבסקי ממוקם ברובע הממשלה שבו ממוקמים מוסדות השלטון של אוקראינה.
אתרים הנמצאים ברחוב זה

בית ממשלת אוקראינה
בניין הראדה העליונה
משרד הבריאות של אוקראינה
משרד האוצר של אוקראינה (אנ')
משרד הכלכלה של אוקראינה (אנ')
אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי
המוזיאון הלאומי לאמנות של אוקראינה (אנ')
מוזיאון מים (אנ')
תיאטרון הבובות הממלכתי של קייב (אנ')
המכון להיסטוריה של אוקראינה (אנ')
מכון לספרות ע"ש טאראס שבצ'נקו (רו')
פארק מרינסקי (אנ')
קריש פירות

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מרכיבים עיקריים:  פירות, סוכר, אגר, פקטין
 
בצק פירות באוברן
בצק פירות למכירה בווקלוז
קריש פירות (נקרא גם: בצק פירות) הוא ממתק עשוי פירות (או קליפות של פירות) מבושלים עם סוכר. להסמכה משתמשים בפקטין בתור חומר מסמיך, אגר או ג'לטין. בעבר היה נהוג להכין קריש פירות של עבודת-יד בעזרת ריבה מיובשת, אך כיום עשוי הממתק בדרך כלל מחומרים תעשייתיים ומוכר בשם מרמלדה.
פירוש השם

בארצות דוברות אנגלית, המונח "מרמלדה" (Marmalade) משמש לתאר ריבות הדרים (בעיקר תפוזים) (לעומת קונפיטורה שהיא שם כולל למעדני פרי משומרים כגון ריבות וצ'אטני). מקור המילה הוא כלל הנראה ביוון שבה גילו בתקופות מוקדמות שבישול חבושים בדבש, מביא לאחר הקירור לקרישה ושימור. המעדן כונה "melimelon", כאשר מלון הוא כינוי כללי לפרי עגול ו"מלי" הוא דבש". בהמשך השם התפתח ל-"marmelo". בספרדית ובפורטוגזית המונח משמש לתאר קינוח מפירות שונים. בצרפתית מכונה המרמלדה "Pâtes de fruits" ("Pâtes" הוא ממרח או בלילה, הצירוף מתורגם כ"בצק פירות") המיוצרת מסוג פרי אחד בלבד למשל "Pâte de fraise" (תות שדה).
היסטוריה

החל מהמאה ה-10 בצרפת העתיקה, שימשה המרמלדה כדרך לשימור פירות באמצעות הוספת סוכר ובישול התערובת, בדומה לריבה והמרמלדה נקראה בתחילה "ריבה יבשה". ייבוש התערובת באוויר הפתוח, ייבש את הלחות הטבעית בפרי ובכך סייע לשימורו. הנוסחה לייצור פאדג' מתוק נרשמה באיחוד האירופי ב-1947. משפחת המלוכה הצרפתית, במאה ה-10, באוברן, אכלה את הפירות הלא עונתיים בצורה זו, כאשר המתכונים הראשונים נוצרו בידי נזירים עד הגעתם למסעדות מודרניות כשהקריש הפך לקינוח הצרפתי הנפוץ ביותר.
הקריש מיוצר מפירות שונים ובהם חבוש, משמש, שזיף, תפוח עץ, תות שדה ופירות הדר. סוכר מוסף לתערובת בהתאם למתיקות הטבעית של הפרי וחומר מסמיך כפקטין. חומצה חלשה כחומצת לימון מזרזרת את פעולת ההסמכה של הפקטין, אך דורשת עבודה מהירה במילוי תבניות לעיצוב הממתק. הממתק נשפך לתבנית עד לקירורו כאשר הוא נחתך לחתיכות (לרוב ריבועיות או בצורת פירות) ומצופה באבקת סוכר למניעת הידבקות.
בעיראק

במטבח העיראקי ישנו ממתק הדומה למרמלדה ולרחת לוקום העשוי מפירות טחונים ביחד עם הקליפה ונקרא "לוזינה".
ראו גם

פירות מסוכרים
מרמלדה
הערות שוליים

↑  Les pâtes de fruits d'Auvergne (אורכב 14.08.2010 בארכיון Wayback Machine)
↑  Cahier des Charges IGP N°22/96 “ Pâtes de Fruits d’Auvergne ” (אורכב 03.09.2014 בארכיון Wayback Machine)
קת'לין קוונדיש

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1920 ברוקליין, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במאי 1948 (בגיל 28) Saint-Bauzile, צרפת 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  אדנסור 
 השכלה:  קווינס קולג'  מכללת פינץ'  בית הספר ריברדייל קאונטי 
 בן או בת זוג:  ויליאם קוונדיש, מרקיז הארטינגטון (6 במאי 1944–9 בספטמבר 1944)  פיטר ונטוורת-פיצוויליאם, הרוזן פיצוויליאם השמיני ג'. פיטר גרייס דייוויד רוקפלר 
 
קת'לין אגנס קוונדיש (באנגלית: Kathleen Agnes Cavendish;‏ 20 בפברואר 1920 – 13 במאי 1948) הייתה אשת חברה אמריקאית. היא הייתה ילדתם הרביעית ובתם השנייה של ג'וזף פ. קנדי האב ורוז קנדי וכן אחותם של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ון פ. קנדי והסנאטורים רוברט פ. קנדי ואדוארד מ. "טד" קנדי. הייתה אשתו של ויליאם קוונדיש, המרקיז מהרטינגטון (אנ').
כאשר אביה שירת כשגריר ארצות הברית בבריטניה, קת'לין רכשה חברים רבים באנגליה והייתה "הדבטונטית של 1938". בהמשך, החלה לעבוד עם הצלב האדום, שם פגשה את הלורד הרטינגטון. השניים התחתנו במאי 1944, אך לאחר ארבעה חודשי נישואים בלבד נהרג הרטינגטון בזמן שירות צבאי בבלגיה. בשנת 1948, בעודה בדרך לחופשה עם בן זוגה החדש, הרוזן פיצוויליאם השמיני (אנ'), נהרגה קת'לין בהתרסקות מטוס.
שנים מוקדמות

קת'לין אגנס קנדי נודלה בבית הוריה בברוקליין, מסצ'וסטס, ילדתם הרביעית ובתם השנייה של ג'וזף פ. קנדי ורוז פיצג'רלד קנדי. כונתה "קיק" (בעיטה) על ידי משפחתה בשל אופייה המתפרץ. אחייה היו ג'וזף הבן, ג'ון, רוזמרי, יוניס, פטרישיה, רוברט, ג'ין, וטד קנדי. קת'לין הייתה קרובה במיוחד לאחיה ג'ון.
כילדה, קת'לין הייתה מאוד אתלטית ושיחקה פוטבול עם אחיה. האופטימיות שלה, יחד עם מצב רוחה המרומם, משכו מחזרים רבים, ביניהם חבריו הקרובים של אחיה ג'ון. אמה הבחינה בכך, ולא אישרה את תשומת הלב הרבה המופנית כלפי קת'לין. לכן נשלחה ללמוד במנזר. עם הזמן, החלה קת'לין לנהל מערכות יחסים רומנטיות, שהרצינית הראשונה מביניהן הייתה עם פיטר גרייס (אנ'), שעתיד היה לרשת את חברת הכימיקלים W.R. Grace (אנ').
קת'לין התחנכה בבית בריברדייל שבאזור הברונקס של ניו יורק. היא למדה גם במנזר הלב הקדוש בנורוטון, קונטיקט, ובמנזר הילד הקדוש בנוילי, צרפת. בנות קנדי לא חונכו לגדל ציפיות פוליטיות, בניגוד לגברים במשפחה. למרות זאת, בעקבות הקשרים החברתיים והכלכליים של המשפחה, סופקו להן הזדמנויות חינוך שוות לאלה של הבנים. כך היה ב-1938, כאשר הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט מינה את ג'וזף קנדי האב לשגריר ארצות הברית בבריטניה.
בריטניה

התקופה שבילתה קת'לין בבריטניה השפיעה רבות על שארית חייה. היא התחנכה בקווינס קולג' שבלונדון, ובמהרה טיפחה מעגל חברותי רחב, הכולל נשים וגברים מהחברה הגבוהה הבריטית. קת'לין החלה במערכת יחסית עם דייוויד רוקפלר והוכתרה בתור "הדבוטנטי של 1938" על ידי התקשורת האנגלית לאחר הופעת הבכורה שלה בנשף המלכה שארלוט (אנ').
בעקבות הפלישה הגרמנית לפולין ופרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, נאלצה קיק, ששהתה בבית המשפחה בדרום צרפת עם חברה, לחזור לאנגליה במהרה. בתקופה זו חזרה משפחת קנדי לארצות הברית. קת'לין, שאהבה מאוד את אנגליה ואת חבריה המקומיים, ביקשה מהוריה רשות להישאר שם על אף הסכנה הקרבה. למרות מאמציה, נאלצה להפליג הביתה בסתיו 1939.
לאחר חזרתה לארצות הברית, קנדי החלה למדה זמן מה בבית הספר פינץ', בניו יורק. לאחר מכן החלה ללמוד בקולג' בפלורידה. בנוסף ללימודים, קת'לין החלה להתנדב עבור הצלב האדום האמריקאי. ב-1941 עזבה את לימודיה והחלה לעבוד כעוזרת מחקר עבור פרנק וולדרופ, העורך הראשי של עיתון Washington Times-Herald. בהמשך שיתפה פעולה עם אינגה ארווד (אנ'), איתה כתבה את התור "Did You Happen to See...". עם הזמן קיבלה קת'לין תור משל עצמה, שם כתבה ביקורות על סרטים ומחזות.