stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השדה העמוק של האבל דרום
תכנון

הרצון מאחורי יצירת תמונה נוספת של שדה עמוק היה לספק למצפים בחצי הכדור הדרומי אלגוריתם של שדה עמוק של היקום הרחוק כפי שסופק לאלה בחצי הכדור הצפוני, זאת עקב תופעת הסטנדרטיות החומרית של היקום.
השדה שנבחר היה בקבוצת הכוכבים של טוקאן בעלייה ישרה של 22h 32m 56.22s ונטייה של −60° 33′ 02.69″. כמו בשדה העמוק המקורי של האבל (המכונה להלן 'HDF-N'). אזור התצפית נבחר להיות רחוק ממישור הדיסקה הגלקטי של גלקסיית שביל החלב, ומכיל כמות גדולה של חומר מעומעמם, ואף יכיל כמה שפחות כוכבים. אולם השדה קרוב יותר למישור הגלקטי מאשר ה- HDF-N, כלומר, שהוא בכל זאת מכיל יותר כוכבים. ישנו אף כוכב בהיר בקרבת מקום, כמו גם מקור הפולט גל רדיו בטווח בינוני-חזק בקרבת מקום, אך בשני המקרים הוחלט כי אלו לא יפגעו בתצפיות המשך.
בדומה ל-HDF-N, השדה נמצא ברצועת הצפייה הרציפה של האבל, אך הפעם בדרום. מיקומו של השדה איפשר פי שניים זמן תצפית מהרגיל למסלול. בתקופות מסוימות בשנה, האבל יכל לצפות באזור זה ברציפות, מבלי שהוא יהיה מולקה על ידי כדור הארץ. אולם צפייה בשדה גוררת כמה בעיות עקב מעברים דרך האנומליה הדרומית האטלנטית וגם עם אור ארץ מפוזר במהלך שעות היום; ניתן להימנע מהאחרונים על ידי שימוש במכשירים בעלי מקורות רעש גדולים יותר, למשל מתהליך קריאת CCD, באותם זמנים.
השדה נצפה בקצרה בתאריכים 30–31 באוקטובר 1997 כדי לוודא שכוכבי הניווט נמצאים במקומם היחסי; בתצפיות שיבואו, כוכבי הניווט אלה יידרשו לשמור על האבל ממוקם במדויק על האזור במהלך התצפיות הנכונות.
תצפיות

אסטרטגיית הצפייה עבור HDF-S הייתה דומה לזו של HDF-N, עם אותם מסננים אופטיים המשמשים את תמונות WFPC2 (בטווחי גל של 300, 450, 606 ו-814 ננומטר), וזמני חשיפה כוללים. התצפיות בוצעו במשך 10 ימים בחודשים ספטמבר ואוקטובר 1998[דרוש מקור], בסך הכל 150 הקפות, וזמן חשיפה כולל של מעל 1.3 מיליון שניות. בעוד ש-WFPC2 צילמה תמונות עמוקות מאוד, השדות צולמו במקביל על ידי STIS ו-NICMOS. מספר שדות שכנים נצפו גם לפרקי זמן קצרים יותר.
גודל תמונת WFPC2 היא 5.3 דקות קשת בריבוע, בעוד שתמונות NICMOS ו-STIS הן 0.7 דקות בריבוע בלבד.
| מצלמה | מסנן | אורך גל | זמן חשיפה כולל | מס' חשיפות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| WFPC2 | F300W | 300 נ"מ (טווח U) | 140,400 ש' | 106 |
| WFPC2 | F450W | 450 נ"מ (טווח B) | 103,500 ש' | 67 |
| WFPC2 | F606W | 606 נ"מ (טווח V) | 99,300 ש' | 53 |
| WFPC2 | F814W | 814 נ"מ (טווח I) | 113,900 ש' | 57 |
| NICMOS NIC3 | F110W | 1,100 נ"מ (טווח I) | 162,600 ש' | 142 |
| NICMOS NIC3 | F160W | 1,600 נ"מ (טווח H) | 171,200 ש' | 150 |
| NICMOS NIC3 | F222M | 2,220 נ"מ (טווח K) | 105,000 ש' | 102 |
| STIS | 50CCD | 350–950 נ"מ | 155,600 ש' | 67 |
| STIS | F28X50LP | 550–960 נ"מ | 49,800 ש' | 64 |
| STIS | MIRFUV | 150–170 נ"מ | 52,100 ש' | 25 |
| STIS | MIRNUV | 160–320 נ"מ | 22,600 ש' | 12 |
| ספקטרוסקופיה | G430M | 302.2–356.6 נ"מ | 57,100 ש' | 61 |
| ספקטרוסקופיה | G140L | 115–173 נ"מ | 18,500 ש' | 8 |
| ספקטרוסקופיה | E230M | 227.8–312 נ"מ | 151,100 ש' | 69 |
| ספקטרוסקופיה | G230L | 157–318 נ"מ | 18,400 ש' | 12 |
בדומה ל-HDF-N, התמונות עובדו באמצעות טכניקה הידועה בשם 'טפטוף', שבה כיוון הטלסקופ היה שונה בכמות קטנה מאוד בין החשיפות, והתמונות שהתקבלו משולבות באמצעות טכניקות מתוחכמות להשגת רזולוציה אופטית ברמה גבוהה יותר. בתמונה הסופית של HDF-S, לכל פיקסל היה טווח גודל של 0.0398 שניות קשת.[דרוש מקור]
תוכן

העיקרון הקוסמולוגי קובע שבקנה המידה הגדול ביותר, היקום הוא הומוגני ואיזוטרופי, כלומר הוא צריך להיראות אותו הדבר לכל כיוון. לכן HDF-S היה צפוי לדמות מאוד למקבילו הצפוני, וזה אכן היה המקרה, מספר גדול של גלקסיות נראות המציגות מגוון צבעים ומורפולוגיות היו בנמצא בסדרי גודל דומים בכל אחד מהשדות.
הבדל אחד עם ה-HDF-N היה ש-HDF-S כלל קוואזר ידוע מוסח בקטגוריית 2.24, שהתגלה במהלך החיפוש אחר שדה המטרה. הקווזאר מספק בדיקה של הגז לאורך קו הראייה שבו נצפים גם אובייקטים בחזית, ומאפשר חקירה של הקשר בין גלקסיות לתכונות ספיגה. הכללת קוואזר בשדה הראייה תוכננה במקור ל- HDF-N, אך הוחלט שלא לעשות כך מכיוון שלא היה קווזאר הממוקם בצורה נייטרלית. החשש היה שבהירות הקוואזר עלולה לזהם גלקסיות אחרות וכך להשפיע על המדידות ההומוגניות והאיזוטרופיות. אולם בשדה הדרומי, לא היה חשש לדבר כזה עקב מיקומו הנייטרלי של הקוואזר.
תוצאות מדעיות

בדומה ל- HDF-S, HDF-N סיפק נתונים עשירים לקוסמולוגים. מחקרים רבים של HDF-S אישרו תוצאות שנמצאו מ-HDF-N, כגון קצבי היווצרות כוכבים לאורך חיי היקום. ה-HDF-S היה בשימוש נרחב גם במחקרים כיצד התפתחות הגלקסיות לאורך זמן, הן בשל תהליכים פנימיים והן מהתנגשויות עם גלקסיות אחרות.[דרוש מקור]
תצפיות נוספות

בעקבות התצפיות של האבל בשדה HDF-S, השדה נצפה גם בטווח התדרים תת-אדום ועל-סגול על ידי מצפה הכוכבים האנגלו-אוסטרלי, מצפה הכוכבים הבינ-אמריקני Cerro Tololo והמצפה האירופי הדרומי. הוא נצפה על ידי ISO, ותצפיות רדיו בוצעו על ידי המכון הלאומי לטלסקופיה באוסטרליה.
ראו גם

|  | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   | פורטל מדעי החלל |  |  |  |
GOODS
השדה האולטרה-עמוק של האבל
Webb's First Deep Field
לקריאה נוספת

Casertano, S.; et al. (2000). "WFPC2 Observations of the Hubble Deep Field South". The Astronomical Journal.
Ferguson, H.C. (2000a). "The Hubble Deep Fields". In N Manset; C Veillet; D Crabtree (eds.). ASP Conference Proceedings.
Williams, R.E.; et al. (2000). "The Hubble Deep Field South: Formulation of the Observing Campaign". The Astronomical Journal.
הערות שוליים

1 2  "HDF-S Project Description" STScI. אורכב ב-28 בדצמבר 2008
↑  "HDF-S Coordinates" STScI. אורכב ב-26 בדצמבר 2008
1 2 3 4  "The Hubble Deep Field South: Formulation of the Observing Campaign" The Astronomical Journal
1 2  Casertano, S.; et al. (2000). "WFPC2 Observations of the Hubble Deep Field South". The Astronomical Journal.
↑  "HDF-S 1997 TEST Observations" STScI. אורכב ב-28 בדצמבר 2008
↑  "The Hubble Deep Fields"
↑  "Looking Deeply into the Universe in 3D". ESO Press Release. European Southern Observatory. נבדק ב-27 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Hubble Deep Field South Clearinghouse
גרם השמיים העמוק MUSE חורג מהתמונה.
ואדי אל-חוארת'

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 גובה:  25 מטרים
 קואורדינטות:  32°23′N 34°54′E﻿ / ﻿32.39°N 34.9°E﻿ / 32.39; 34.9 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) ואדי אל-חוארת'(למפת נתניה רגילה) ואדי אל-חוארת'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי אל-חוארת'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי אל-חוארת'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ואדי אל-חוארת' (בערבית: وادي الحوارث), היה כפר ערבי שהתקיים בעמק חפר של נפת טולכרם במחצית הראשונה של המאה ה-20. הכפר נוסד בשנות ה-30 לאחר רכישת אדמות עמק חפר בידי יהושע חנקין וקרן קיימת לישראל. כחלק מתהליך יישוב המעבדים הערבים, שהשתייכו ברובם לשבט בשם ערב אל-חוארת', הוקמו עבורם שני ריכוזי בתים חדשים באדמות ביצות שיובשו בידי רשויות המנדט הבריטי – הצפוני במקומו של מושב גאולי תימן והשני בצמוד לקיבוץ מעברות.
במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 810 נפשות: 428 גברים ו-382 נשים, מהם 808 מוסלמים ושני נוצרים. במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה ל-1112 נפשות: 585 גברים ו-416 נשים, כולם מוסלמים. הם התגוררו ב-255 בתים.
הכפר פונה במלחמת העצמאות. מסגד הכפר נהרס בשנת 2000 באופן פיראטי, ככל הנראה בידי תושב אלישיב.
לקריאה נוספת

Adler (Cohen), Raya (1988). "The tenants of Wadi Hawarith: Another view of the land question in Palestine". International Journal of Middle East Studies. 20 (2): 197–220. doi:10.1017/S0020743800033936. JSTOR 162960.
Barron, J. B., ed. (1923). Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922. Government of Palestine.
Bracy, R. Michael (2010). Printing Class: 'Isa al-'Isa, Filastin, and the Textual Construction of National Identity, 1911-1931. University Press of America. ISBN 978-0761853770. (p. 99 ff)
Department of Statistics (1945). Village Statistics, April, 1945. Government of Palestine.
Hadawi, S. (1970). Village Statistics of 1945: A Classification of Land and Area ownership in Palestine. Palestine Liberation Organization Research Center.
Khalidi, W. (1992). All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington D.C.: Institute for Palestine Studies. ISBN 0-88728-224-5.
Mills, E., ed. (1932). Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas. Jerusalem: Government of Palestine.
Morris, B. (2004). The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-00967-6.
Oppenheim, M. Freiherr von (1943). "Die Beduinen. Die Beduinenstamme in Palastina, Transjordanien, Sinai. Hedjaz". International Journal of Middle East Studies. Leipzig. 2: 51–55.
הערות שוליים

↑  Roy Marom, מרום, רועי, הפרכת השממה ההתיישבות הערבית המתרחבת בשרון ובמערב הר שכם, 1948 1700, חיפה, 2022 (עבודת דוקטורט) Dispelling Desolation: The Expansion of Arab Settlement in the Sharon Plain and the Western Part of Jabal Nablus, 1700-1948 (PhD dissertation), הפרכת השממה ההתיישבות הערבית המתרחבת בשרון ובמערב הר שכ, 2022-01-01, עמ' 308
↑  Barron, J.B, . Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Government of Palestine., 1923, עמ' table ix
↑  Mills, E, Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas, Jerusalem: Government of Palestine, 1932, עמ' 58
↑  Sharif S. Elmusa, Muhammad Ali Khalidi, All that Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Institute for Palestine Studies, 1992, עמ' 565, ISBN 978-0-88728-224-9. (באנגלית)
↑  מתוך הישיבה השמונים ושלוש של הכנסת החמש עשרה יום רביעי, ג' באדר א' התש"ס (9 בפברואר 2000), הריסת מסגד ואדי אל חווארת
ואדי א-סלקא

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  חמאס (דה פקטו, מאז יוני 2007), הרשות הפלסטינית
 נפה:  דיר אל-בלח
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,660 (2006)
 קואורדינטות:  31°24′00″N 34°20′22″E﻿ / ﻿31.399938888889°N 34.339463888889°E﻿ / 31.399938888889; 34.339463888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) ואדי א-סלקא(למפת מערב הנגב רגילה) ואדי א-סלקא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי א-סלקא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי א-סלקא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ואדי א-סלקא (בערבית: وادي السلقا) היא עיירה חקלאית הנמצאת בנפת דיר אל-בלח, דרומית לדיר אל-בלח. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה העיירה מנתה 6,635 תושבים בשנת 2017[דרוש מקור].
רוב תושבי ואדי א-סלקא חיים מתחת לקו העוני. שיעור האבטלה בעיירה הוא מעל ל-50%. לרובם אין גישה למי שתייה, וחלקם אוגרים מים במכלים. כ-72% מהבתים אינם מחוברים למערכת הביוב.
רבים מתושבי העיירה נהגו לגדל גידולים חקלאיים סביב העיירה, אך לאחר האינתיפאדה השנייה הגדיר צה"ל אזורים נרחבים באזור כאזורים אסורים לכניסה, וחקלאים אלה איבדו את פרנסתם.
בשנת 2007 דווחו תקריות שנמשכו במשך מספר חודשים, בהן חיילים עצרו לחקירה פלסטינים תושבי העיירה, ולאחר מכן שחררו אותם לבתיהם כשהם עירומים.
משנת 2014 נוהגת ישראל לבצע באזור העיירה ריסוס אווירי בו מפוזרים בשדות חומרי הדברה כימיים רעילים, ההורסים את היבול בשטחים נרחבים. בכל שנה נהרסים מאות דונמים של גידולים חקלאיים בעיירה עקב ריסוס אווירי מסוג זה.
נחל ואדי א-סלקא

נחל ואדי א-סלקא, שעל שמו קרויה העיירה, הוא נחל קטן הזורם בסמוך לה. הנחל זורם עד למצוק החוף ליד דיר אל-בלח אבל הזרם לא מספיק חזק כדי להמשיך עד לים התיכון, ולכן נוצר בו בכל חורף אגם קטן הקרוי בִּרְכֶּת אֶ-דֵּיר.
הערות שוליים

↑  Cesvi, Support to the rural community Wadi Al-Salqa in the Gaza Strip, ‏20 בפברואר 2021 (באנגלית)
↑  The impact of the internal divide on municipal services in the Gaza Strip, באתר משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, ‏11 בנובמבר 2016 (באנגלית)
↑  רצועת עזה, באתר בצלם, ‏11 בנובמבר 2017
↑  הצבא מונע מחקלאי תושב ואדי א-סלקא להגיע לאדמתו הסמוכה לגבול עם ישראל, ספטמבר 2011, באתר בצלם, ‏26 בדצמבר 2011
↑  מעין אל-חלו, ככה מתנהגים חיילים יהודים?, באתר בחדרי חרדים, ‏14 בנובמבר 2007
↑  לאחר שנה של שקט מטוסים ישראלים שבו לרסס חומרי הדברה, באתר עדאלה, ‏16 בינואר 2020
↑  מאות דונמים של גידולים נהרסו בשל הריסוס הישראלי, באתר גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע, ‏7 במאי 2020
↑  מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, עורך אריה יצחקי, הוצאת כתר, 1979, עמ' 285, 310
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 67146462672727771986   WorldCat (עם VIAF): 67146462672727771986
ויסקאש המחילות

| ויסקאש המחילות |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: צ'ינצ'יליים
סוג:: Lagostomus
מין:: ויסקאש המחילות
שם מדעי
 Lagostomus maximus ‏דמארה, 1833
תחום תפוצה


ויסקאש המחילות, המכונה בקיצור ויסקאש (שם מדעי: Lagostomus maximus), הוא מין מכרסם הררי ממשפחת הצ'ינצ'יליים שבתת-סדרת דמויי קביה. הוויסקאש חי במחילות בערבות העשב ההרריות של ארגנטינה, בוליביה ופרגוואי. זהו המין היחיד בסוגו החי כיום. מין נוסף בסוג, Lagostomus crassus, נכחד.
הוויסקאש מזכיר במקצת אוגר, מפני שהוא בעל לסת גדולה, שפתו התחתונה שחורה והעליונה לבנה, ויש לו שפם ארוך. עיניו קטנות וגופו שעיר. הוא שוקל עד 9 ק"ג ואורכו בערך 500 מ"מ. צבע פרוותו הסמיכה אפור-חום (הצבע שונה בין אזור לאזור בגופו), וברגליים הקדמיות יש ארבע אצבעות, לעומת שלוש אצבעות ברגליים האחוריות. זנבו של הוויסקאש גם הוא קטן.
הוויסקאשים טובים בחפירת מנהרות ונעזרים בכך על מנת לשרוד. בלילות הם יוצאים ללקט מזון מעל פני השטח. מזונם העיקרי הוא עשבים ושיחים צעירים.
הוויסקאשים חיים בחבורות קטנות החיות מתחת לקרקע הפמפס. החבורות מחולקות לקבוצות של זכרים ושל נקבות וזכרים מתבגרים עוזבים את להקות הנקבות, אך בעונת הרבייה שוהים חלקם עם הנקבות.
הם אינם נמצאים בסכנת הכחדה כלשהי.
הערות שוליים

↑  ויסקאש המחילות באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558941605171  LCCN: sh2001009746
השדה האולטרה-עמוק של האבל

המהדורה המקורית של נאס"א, המכילה גלקסיות בגילאים, גדלים, צורות וצבעים שונים. הגלקסיות הקטנות והאדומות ביותר, בהן כ -10,000, הן חלק מהגלקסיות הרחוקות ביותר שצילם טלסקופ אופטי אי פעם. הגלקסיות נוצרו כנראה זמן קצר לאחר המפץ הגדול.
Hubble Deep UV (HDUV) Legacy Survey, השדה מכיל כ-15 אלף גלקסיות. שוחרר ב-16 באוגוסט 2018.
תמונת ה- ABYSS WFC3, מתוך ה-HUDF. שוחרר ב-24 בינואר 2019.
שטח התפוסה של השדה
השדה האולטרה-עמוק של האבל (באנגלית: Hubble Ultra-Deep Field; ראשי תיבות: HUDF) הוא תמונה של אזור חלל קטן בקבוצת הכוכבים תנור, המכיל אומדן של בערך 10,000 גלקסיות. הגרסה המקורית שולבה מנתוני טלסקופ החלל האבל שהצטברו בתקופה שבין 24 בספטמבר 2003 ועד ל-16 בינואר 2004. בתמונה ניתן להסתכל על גופים שמימיים כ-13 מיליארד שנים לאחור בזמן (בין 400 ל-800 מיליון שנה לאחר המפץ הגדול), התמונה שימשה ככלי לחיפוש גלקסיות שהיו קיימות אז באותה תקופה.
HUDF צולם במקטע שמיים עם זיהום אור נמוך (כלומר עם מעט אבק בין-כוכבי ובין כוכבי) וצפיפות נמוכה של כוכבים בהירים באזורים הסובבים. תכונה זו אפשרה צפייה טובה יותר של עצמים חיוורים ורחוקים יותר. בחודשים אוגוסט וספטמבר 2009 נצפה השדה באורכי גל ארוכים יותר (1.0 עד 1.6 מיקרון) באמצעות ערוץ תת אדום של מצלמת Wide Field 3 (WFC3) (אנ') שחוברה. 
בשילוב עם נתוני השדה הקיימים, אסטרונומים הצליחו לזהות קבוצה חדשה של גלקסיות שעלולות להיות רחוקות עד מאוד.
HUDF ממוקם מדרום-מערב לאוריון בקבוצת הכוכבים תנור הדרומית, גודל השדה הוא 2.4 דקות קשת מקצה לקצה, או 3.4 דקות קשת באלכסון. זהו בערך עשירית מקוטר הזוויתי של ירח מלא הנשקף מכדור הארץ. לשם השוואה, היקף השדה הוא כהיקפה של פיסת נייר הקטנה ממילימטר מרובע אחד המוחזקת במרחק של מטר אחד מהצופה. שטח התפוסה של השדה שווה בערך ל־1/51002 מכלל שטח השמיים. התמונה מכוונת כך שהפינה השמאלית העליונה מצביעה לכיוון צפון (46.4°-) בכיפת השמיים.
ב-25 בספטמבר 2012 פרסמה נאס"א גרסה מעודנת נוספת של שדה האולטרה-עמוק שזכה לכינוי: "eXtreme Deep Field (XDF)". ה-XDF חושף גלקסיות שנמשכות 13.2 מיליארד שנים אחורה בזמן, ואף חשף גלקסיה שתאורטית ייתכן שנוצרה רק 450 מיליון שנה לאחר המפץ הגדול. ב-3 ביוני 2014 פרסמה נאס"א את תמונת השדה האולטרה-עמוק של האבל, המורכבת, בפעם הראשונה, מכל טווח האורות האפשרי. מאור על סגול ועד תת אדום קרוב.
ב-23 בינואר 2019 פרסם מכון האסטרופיזיקה של האיים הקנרים גרסה עמוקה ומשופרת עוד יותר של תמונות התת-אדום של השדה שהושגו באמצעות מצלמת ה- WFC3, ושמו: "ABYSS Hubble Ultra Deep Field". התמונות החדשות שיפרו את העמעום הקודם של תמונות מצלמת ה-WFC3. השיפורים כללו הבהרה ועידון באזור השחור סביב הגלקסיות הגדולות ביותר בשדה הראייה. לאחר שיפור זה, נתגלה כי חלק מהגלקסיות הכפילו את גודלן מהפעם האחרונה שנמדדו.
תכנון

בשנים שחלפו מאז הדגימות של השדה העמוק של האבל המקורי, השדה העמוק של האבל דרום ו-GOODS  נותחו וסיפקו נתונים סטטיסטיים מוגברים על אפקט ההסחה לאדום שאומתו על ידי HDF. כאשר הותקן גלאי מצלמה רב-שימושית (אנ') (ACS) בהאבל, הובן כי ייתכן שתמונת שדה עמוקה במיוחד תוכל לצפות בהיווצרות גלקסיות עד להסחות אדומות אפילו יותר מכפי שנצפו אז, כמו גם לספק מידע נוסף על היווצרות גלקסיות בהזזות אדומות בינוניות (עד דרגה של z ~ 2). סדנה כיצד לבצע תצפיות בצורה הטובה ביותר עם ACS התקיימה במכון המדעי לטלסקופי חלל בסוף שנת 2002. בסדנה, האסטרונום מאסימו סטיאוולי דגל בשיטת השדה כדרך הטובה ביותר לחקור את האובייקטים האחראים ליוניזציה מחדש של היקום. לאחר הסדנה, החליט מנהל המכון, סטיבן בקווית', להקדיש 400 מסלולי הקפה על מנת לבצע את התצפוית הדרושות לצילום השדה ומינה את סטיאוולי למנהיג צוות הבקרה הקרקעי ליישום התצפיות.
בדומה לשדות הקודמים, מקטע השדה המיועד נדרש להיות נקי מזיהום אור כוכבי כמעט לחלוטין ואף אזור עם מינון אבק בין כוכבי נמוך. מיקום השדה נדרש להיות גם באזור נטייתי מספק כך שניתן יהיה לצפות בו הן על ידי מכשירים בחצי הכדור הדרומי, כגון מערך המילימטר הגדול של אטקמה (אנ'), והן על ידי מכשירים בחצי הכדור הצפוני, כגון מצפה הכוכבים קק הממוקם בהוואי. בסופו של דבר הוחלט להתמקד במקטע שכבר היה חלק מהשדה העמוק של צ'נדרה (אנ'), זאת עקב תצפיות רנטגן קיימות מטלסקופ החלל צ'נדרה ושני גופי חלל עמוק מעניינים שכבר נצפו בדגימת GOODS מאותו מקום: גלקסיה מסוחת לאדום ברמה 5.8 וסופרנובה. קואורדינטות השדה הן עלייה ישרה 3h 32m 39.0s, נטייה 27°- 47′ 29.1″ (J2000). אורך השדה הוא 200 שניות קשת מצד לצד, עם שטח כולל של 11 דקות קשת מרובעות, ונמצא בקבוצת הכוכבים תנור.
מהלך התצפיות

ארבעה מסננים שימשו במצלמת ה-ACS, ממוקדים בטווחי גלי ה: 435, 606, 775 ו- 850 ננומטר, כאשר זמני החשיפה נקבעו לרגישות שווה בכל המסננים. טווחי אורך גל בהם השתמשו תאמו את אלו שנעשה בהם שימוש בתצפית ה-GOODS, וכך אפשרו השוואה ישירה בין השניים. על מנת לקבל את הרזולוציה הטובה ביותר האפשרית, התצפיות הורטטו על ידי כיוון הטלסקופ לעמדות שונות במקצת עבור כל חשיפה - תהליך שנבדק עם HDF. הרטיטה גרמה לכך שהתמונה הסופית לא תעבור פיקסול הנובע מדיגיטציה והתוצאה הסופית תהיה ברזולוציה גבוהה.
התצפיות נעשו בשני מחזורים, מ-23 בספטמבר עד 28 באוקטובר 2003, ומ-4 בדצמבר 2003, ועד 15 בינואר 2004. זמן החשיפה הכולל היה מעט פחות ממיליון שניות, המורבות מ-400 מסלולים, עם זמן חשיפה אופייני של 1200 שניות למסלול. בסך הכל, 800 חשיפות ACS בוצעו במהלך 11.3 ימים, 2 בכל מסלול, והמצלמה וספקטרומטר לקרינה תת-אדומה (אנ') צפתה במשך 4.5 ימים. כל חשיפות ה-ACS הבודדות עובדו ושולבו על ידי אנטון קוקמור לכדי קבוצה אחת של תמונות שימושיות מבחינה מדעית, כל אחת עם זמן חשיפה כולל הנע בין 134,900 שניות ל-347,100 שניות.
| מצלמה | מסנן | אורך גל | זמן חשיפה כולל | מס' תצפיות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ACS | F435W | 435 נ"מ | 134,880 ש' (56 סיבובים) | 112 |
| ACS | F606W | 606 נ"מ | 135,320 ש' (56 סיבובים) | 112 |
| ACS | F775W | 775 נ"מ | 347,110 ש' (144 סיבובים) | 288 |
| ACS | F850LP | 850 נ"מ | 346,620 ש' (144 סיבובים) | 288 |
רגישות מצלמת ה- ACS הגבילה את יכולתה לזהות גלקסיות מוסחות בדרגה הגבוהה מ-z ~ 6. אך מצד שני, תמונות השדות העמוקים שצולמו על ידי ה-NICMOS הושגו במקביל לתמונות ה- ACS יכלו לשמש באופן עקרוני ככלי עזר לאיתור גלקסיות בדרגת הסחה מ- z ~ 7 ומעלה, אך עם זאת היה חסר מאגר תמונות של שדות בעלי טווח עומק דומה. על מנת להשיג נתוני חשיפות עמוקות על גבי השדות המקבילים של NICMOS, תוכננה חשיפת המשך בשם: HUDF05. החשיפה אושרה וניתן לה סך זמן של 204 מסלולי הקפה כדי לצפות בשני השדות המקבילים. הכיוון של האבל נבחר כך שתמונות מקבילות נוספות של NICMOS ימוקמו במדיוק על גבי השדה עצמו.
לאחר התקנת WFC3 על האבל בשנת 2009, תוכנית HUDF09 (GO-11563) הקדישה 192 מסלולים לתצפיות על שלושה שדות, כולל HUDF, באמצעות המסננים החדשים F105W, F125W ו-F160W (המתאימים לטווחי Y, J ו-H)
| מצלמה | מסנן | אורך גל | זמן חשיפה כולל |
| --- | --- | --- | --- |
| WFC3 | F105W | 150 ± 1600 נ"מ | 16 מסלולים, מתוכם 14 נוצלו |
| WFC3 | F125W | 150 ± 1250 נ"מ | 16 מסלולים |
| WFC3 | F160W | 150 ± 1600 נ"מ | 28 מסלולים |
תוכן

הגלקסיה הספירלית UDF 423 בטווח האור הנראה
השוואת טווחים, והעצמים הנגלים בטווחים הללו
HUDF הוא התצלום העמוק והמרוחק ביותר של היקום שצולם אי פעם ושימש לחיפוש גלקסיות שנוצרו בין 400 ל־800 מיליון שנה לאחר המפץ הגדול 
(בדרגות הסחה בין z ~ 12 - 7). כמה גלקסיות בשדה מועמדות, על סמך הסחות פוטומטריות, להיות בין האובייקטים האסטרונומיים הרחוקים ביותר. הננס האדום UDF 2457 במרחק של 59,000 שנות אור הוא הכוכב הרחוק ביותר שידוע. כמו גם את הכוכב העמום ביותר ביחס אלינו: הכוכב הנמצא במרכז השדה ושמו הוא: USNO-A2.0 0600-01400432 בוער בעוצמה נראית של 18.95. [דרוש מקור]
השדה שצולם על ידי ה-ACS מכיל למעלה מ-10,000 אובייקטים, שרובם גלקסיות, רבות מוסחות בדרגה הגבוהה מ- z ~ 3, וחלקן בעלות כנראה בדרגות (z ~ 7 - 6). עם זאת ייתכן שמדידות ה-NICMOS גילו גלקסיות בדרגה הגבוהה מ- z ~ 12.
תוצאות מדעיות

ה- HUDF חשף שיעורים גבוהים של היווצרות כוכבים בשלבים מוקדמים מאוד של היווצרותה של גלקסיה, תוך מיליארד שנים לאחר המפץ הגדול. הוא גם איפשר אפיון משופר של התפלגות הגלקסיות, מספרן, גודלן ובהירותן בתקופות שונות, ועזר לחקירת התפתחות הגלקסיות. בעקבות התצלום אושר כי גלקסיות המוסחות בקטגוריות גבוהות יותר הן לרוב קטנות יותר ופחות סימטריות מאלו שבקטגוריות הנמוכות יותר. התצלום שפך אור על ההתפתחות המהירה של הגלקסיות במהלך מיליארד השנים הראשונות שלאחר המפץ הגדול.
Hubble eXtreme Deep Field

ה-HXDF, שפורסם ב-25 בספטמבר 2012, הוא תמונה של חלק מהחלל במרכז השדה. התמונה, המייצגת בסך הכל שני מיליון שניות (כ-23 יום) של זמן חשיפה שנאסף במשך 10 שנים, התמונה מכסה שטח של 2.3 דקות קשת על 2 דקות קשת, או כ -80% משטח ה- HUDF. תפוסת ה-HXDF תופסת כ-1/56572 משטח השמיים.
ה-HXDF מכיל כ-5,500 גלקסיות, שהבכורות שבהן נראות כפי שהיו לפני 13.2 מיליארד שנים. הגלקסיות הקלושות הן בעשירית מיליארד מהבהירות של מה שהעין האנושית יכולה לראות. הגלקסיות האדומות בתמונה הן שרידי גלקסיות לאחר התנגשויות גדולות במהלך שנותיהם המבוגרות. רבות מהגלקסיות הקטנות יותר בתמונה הן גלקסיות צעירות מאוד שהתפתחו בסופו של דבר לגלקסיות גדולות, בדומה לשביל החלב וגלקסיות אחרות בשכונה הגלקטית שלנו.
תפוסת XDF בהשוואה לתפוסת הירח
תמונת XDF מציגה גלקסיות בוגרות במישור החזית, גלקסיות כמעט בוגרות מלפני 5 עד 9 מיליארד שנים ופרוטוגלקסיות הבנות מעבר ל־9 מיליארד שנים.
סרטון (02:42) המסביר איך תמונת ה- XDF נוצרה. (כתוביות בעברית)
ראו גם

|  | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: | עיינו גם בפורטל: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   | פורטל מדעי החלל |  |  |  |
Webb's First Deep Field
היקום
נקודה כחולה חיוורת
היום בו כדור הארץ חייך
זריחת הארץ
הערות שוליים

↑  Hubble's Deepest View Ever of the Universe Unveils Earliest Galaxies, HubbleSite (באנגלית)
1 2  R.J. Bouwens, G.D.Illingworth, P.A. Oesch, M. Stiavelli, P. van Dokkum, M. Trenti, D. Magee, I. Labbe, M. Franx, M. Carollo and V. Gonzalez (2009). "Discovery of z~8 Galaxies in the HUDF from ultra-deep WFC3/IR Observations". Astrophysical Journal
↑  "Moon Illusion" homepages.wmich.edu.
1 2  "Hubble Goes to the eXtreme to Assemble Farthest-Ever View of the Universe" NASA. בספטמבר 25, 2012
1 2    "IAC PRESS RELEASE - Making the Hubble's deepest images even deeper" Instituto de Astrofísica de Canarias
↑  "The missing light of the Hubble Ultra Deep Field"
↑  The Missing Light of Hubble
1 2 3 4 5 6 7 8  The Hubble Ultra Deep Field
↑  Observable Properties of Cosmological Reionization Sources
↑  Program 10632 Information
↑  Program 11563 Information
↑  As Far As We Can See
↑  SKY MAP
↑  "Hubble Goes to the eXtreme to Assemble Farthest Ever View of the Universe"
מיקום השדה כמפני כדור הארץ
Hubble eXtreme Deep Field. נצפה ב-2012
מיקומו של XDF מסורטט בריבוע אדום