מרגלית הר-שפי
הדיון הציבורי

פרשת הר-שפי עוררה סקרנות ציבורית וסערת רגשות בשני קצות הקשת הפוליטיים: בצד הימני של המפה הפוליטית יש שראו בה שעיר לעזאזל וקורבן של ציד מכשפות; בצד השמאלי של המפה יש שראו בה שותפה לפעילות שקדמה לרצח. ויכוחי ימין-שמאל בעניינה לובו על ידי הלהט הציבורי הכללי בפרשת רצח יצחק רבין.
מיד לאחר הרצח הודלפו לעיתונות פרטים שונים מחקירתה של הר-שפי בשב"כ. בין השאר, טען חוקרה של הר-שפי כי בחקירתה היא סרבה לעמוד דום בצפירה לזכר רבין וכי היא סירבה להוסיף את הביטוי ז"ל לשמו; ההד אשר לו זכתה טענה זו חיזק בקרב רבים בשמאל את הדימוי השלילי שהיה להר-שפי אצלם, כ"יהירה ומתנשאת". מאידך, הר-שפי עצמה הכחישה את הסיפור שייחס לה חוקרה, ואף טענה כי בחקירתה הוא שיבש דברים שאמרה והתנכל לה על רקע דעותיה הפוליטיות הנחרצות נגד הסכמי אוסלו; טענות הר-שפי חיזקו בקרב רבים בימין את הדימוי שהיה לה אצלם, כנרדפת על לא עוול בכפה.
בעקבות הרשעתה בבית משפט השלום כתב המשפטן פרופ' אליאב שוחטמן:
דומה בעיני, שלא אירע בעבר ולו מקרה אחד בו הורשע אדם בעבירה של אי מניעת פשע, כשזו התבססה על הערכות בלבד באשר לקיומה של ה"ידיעה", בלא שהייתה לפני בית המשפט הודאת הנאשם, ובלא שהוכחה מעורבותו הפעילה של הנאשם במעשים פליליים אחרים שהצביעו בעליל על קיום יסוד ה"ידיעה".
שבועות מעטים לפני שניתן פסק הדין הסופי בעניינה, גויסה לעבוד כמורה בפסגות; המינוי פורסם וביקורת עליו הביאה לפיטוריה, בהוראה של ראש הממשלה וממלא מקום שר החינוך, אהוד ברק.
החלטת נשיא המדינה לחון את הר-שפי גרמה לסערת רגשות חדשה ולתרעומת רבה בקרב השמאל בישראל. חבר הכנסת איתן כבל עתר לבג"ץ כנגד החלטת הנשיא, אך עתירתו נדחתה על ידי נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, אשר הבהיר כי שיקולי החנינות של נשיא-המדינה אינם שפיטים, וכי לכן "קצרה ידו של בית המשפט מלהושיע".
מאז שחרורה נעלמה מרגלית הר-שפי מהתודעה הציבורית. היא למדה תקופת מה במכללת "אור חיה" של חב"ד ושבה לאלמוניות.
ב-10 באפריל 2007 השתתף ח"כ עמי אילון בכנס פעילי מפלגת העבודה באשקלון, וכשנשאל מדוע תמך במתן חנינה להר-שפי השיב: ”הר-שפי לא ידעה שיגאל עמיר רוצה לרצוח את ראש הממשלה. אני יודע את זה מודיעינית, אני הייתי ראש השב"כ. היא שילמה מחיר על הבריחה של המנהיגות החברתית ושל הרבנים שלא שמו קווים אדומים, אותם רבנים שהוציאו דין רודף לא עמדו לדין. אני יודע שהיא לא העלתה על דעתה שהוא יהרוג את ראש הממשלה. הר-שפי הייתה חלק מהמציאות המטורפת”.
בכיר שב"כ נוסף שהביע תמיכה באפשרות חפותה של הר שפי הוא מנחם לנדאו, בעברו ראש אגף בשב"כ, שאמר ב-20 באוקטובר 2010: ”למרגלית הר שפי מגיע משפט חוזר, נעשה לה עוול”.
בעקבות דבריהם של גילון ושל איילון, מתח הרב יעקב מדן ביקורת חריפה על פסק הדין בעניינה וכתב כי:
מרגלית נכנסה לכלא כאחת הפושעות. אבישי רביב לא הואשם כלל בהסתה לרצח, ואף בחטא שהואשם בו, אינו נשפט בשל דחיות ללא סוף. מרגלית תשב בכלא ואילו אבישי יתהלך חופשי. בדרך זו שפטו אנשים בסדום. כל משפטי סדום מוצו בצעקתה של נערה אחת. בשל צעקתה של נערה שפוטה זו ירד הקב"ה לשפוט את סדום. הוא שפט בה לא רק את השופטים. הוא שפט בה גם את השותקים, שלא מחו על העוולה
הרב מדן אף יצא בקריאה לערוך להר-שפי משפט חוזר, שישיב לה את שמה הטוב. הוא ראה במשפט הר-שפי סמל לשסע שנפער בין השמאל הציוני לציבור הדתי-לאומי: ”אצל רבים מבני הציונות הדתית קיימת מאז הרצח תחושה, שביום הזיכרון ליצחק רבין ז"ל בקשת האמת והצדק והתיקון בטלה בששים אצל בקשת השנאה והרדיפה לשמה. המקרה שלפנינו הוא מבחן נכון לשאלת אמיתותה של תחושה זו.” פנייתו של הרב מדן בעניין זה ליועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, נדחתה. פנייה נוספת נעשתה באוקטובר 2010 על ידי קבוצת ח"כים ואישי ציבור מהציונות הדתית שקראו ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בהליך משפטי שיוביל למחיקת הרשעתה של הר-שפי ונדחתה אף היא על ידי פרקליט המדינה, תוך שהוא מציין כי עדיין פתוחה בפני הר-שפי עצמה הדרך לבקש משפט חוזר.
בפברואר 2011 התפרסם ריאיון עם ראש השב"כ בתקופת הרצח כרמי גילון במקומון "ידיעות ירושלים" שבו הוא אמר ”בפירוש התנגדתי להעמידה לדין ולא היה מקום לעשות את זה. אמרתי את זה כראש השב"כ. לדעתי היא נשפטה כתוצאה מהאווירה שהייתה בזמנו בציבור הישראלי. זו הייתה עמדתי ולא שמרתי אותה בסוד. הפרקליטות חשבה אחרת והיא זו שהחליטה. יגאל עמיר לא אמר למרגלית שהוא הולך לרצוח את ראש הממשלה אלא שצריך לרצוח את ראש הממשלה אבל הוא אמר את זה לעוד אלף איש.”