stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנהרות הכותל
לקריאה נוספת

דן בהט, מנהרות הכותל המערבי, הוצאת משרד הביטחון, ירושלים 2003
י' מזרחי, ירושלים התחתית: חפירת מחילות, מנהרות וחללים תת-קרקעיים באגן הקדוש, מתוך: בין קדושה לתעמולה, עמק שווה, 2011
צ'ארלס וורן, ירושלים של מטה, הוצאת משרד הביטחון, ירושלים 1987
אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 1996, סיור ד, מנהרת הכותל, עמ' 42–47.
דן בהט, מנהרות הכותל המערבי, קדמוניות, 101 – 102 (תשנ"ג), עמ' 38–48.
דן בהט, מנהרות הכותל, אריאל 180 – 181 ,תשס"ז עמ' 155–164
דן בהט, חידושים בחקר מנהרות הכותל, קדמוניות, 133 (תשס"ז), עמ' 41–47
דן בהט ואבי סולומון, חידושים בחפירות מנהרת הכותל המערבי, מחקרי יהודה ושומרון, דברי הכנס ה-11, אריאל, 2002, עמ' 181–185
דן בהט ואבי סולומון, מקווה קדום במנהרת הכותל', חידושים בחקר ירושלים 9, 2003, עמ' 83–104
דן בהט ואבי סולומון, מה צ'ארלס וורן לא הכיר בקשת וילסון?, מחקרים בעיר דוד ובירושלים הקדומה 1 (אלול תשס"ו), עמ' 87–96
אלכסנדר און ואבי סולומון, חלון לאיליה קפיטולינה בחפירות מנהרות הכותל, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים ב, ירושלים תשס"ח, עמ' 88–93
אלכסנדר און, שלומית וקסלר-בדולח, גדעון אבני, גשר וילסון לאור חפירות חדשות, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים ב, עמ' 55–63
שלומית וקסלר בדולח, אלכסנדר און ורנטה רוזנטל־הגינבוטום, הקרדו המזרחי וגשר וילסון לאור חפירות חדשות – השרידים מימי הבית השני ומהתקופה הרומית, אדם ליד קשת רומית - מאמרים לכבודו של יורם צפריר, לאה די סגני, יזהר הירשפלד, רינה טלגם, יוסף פטריך (עורכים), ירושלים, (2010), עמ' 135–159
ביאורים

↑  השמות מתייחסים לחוקר שגילה את הכניסה במהלך המאה ה-19.
↑  המיקום שגוי כמובן. ארמון דוד המלך היה בעיר דוד.
↑  זהו סגנון ייחודי המורכב מרומנסק והשפעה של אדריכלות מוסלמית.
↑  ארבע האסכולות הן האסכולה החנפית, השאפעית, החנבלית והמאלכית.
↑  קיר אבנים זה נראה עד היום בפינת הבריכה, בראש גרם המדרגות הקצר.
הערות שוליים

↑  ירושלים של מטה בתרגום לעברית, הוצאת משרד הביטחון 1999
↑  ירושלים של מטה, עמ' 230
↑  אלכסנדר און ושלומית וקסלר-בדולח, "מבנה מפואר (נימפיאון?) מימי הבית השני במנהרות הכותל", חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, ה
↑  היסטוריה וארכאולוגיה, דרכה של האבן הענקית לכותל המערבי, האם אכן לא הורמה האבן הענקית מעולם ורק גולגלה לשם, ומה צורך היה בהר הבית באבן שכזו?, בקהילה, כ"א אייר התשע"ד, פורסם 21.05.14, עודכן 04.10.20
↑  א' מזר, המדריך לחפירות הר הבית, עמ' 30
↑  י' בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק 9
↑  חשיפת הכותל המערבי ומנהרותיו(הקישור אינו פעיל, 6 במרץ 2017)
↑  ישראל 50, בעמוד על שנת 1996
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
| אתרי הרובע המוסלמי |
| --- | --- | --- |
| שכונות | באב אל חוטה |  |
| רחובות ושערים | שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • הקארדו (ירושלים) • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה (רחוב) • רחוב הגיא • רחוב שער האריות • שער השלשלת • שער הכותנה • שער הברזל |  |
| אתרים ארכיאולגיים | מערת צדקיהו • בריכת הסטרותיון • קשת וילסון • מנהרות הכותל • שער וורן • בריכות הצאן |  |
| אתרים מוסלמיים | רבאט אל-מנצורי • מסגד הצריח האדום • רבאט אל-בציר • ספריית ח'אלדיה • ספריית אל-בודיירי • אל-מדרסה א-תנכיזיה |  |
| אתרים נוצריים | ויה דולורוזה • קפלת ההלקאה • קפלת ההרשעה וכפיית הצלב • מנזר האחיות ציון (העיר העתיקה) • כנסיית סנטה אנה • האכסניה האוסטרית • אכסניית סנט פאולוס • כנסיית גבירתנו הדואבת |  |
| אתרים יהודיים | הכותל הקטן • ישיבת עטרת ירושלים • בית המערבים • ישיבת אדרת אליהו • ישיבת שובו בנים • בית הכנסת ע"ש הרב גץ • בית הכנסת אוהל יצחק • ישיבת חיי עולם • ישיבת תורת חיים • בית הכנסת ציון המצוינת |  |
| מבני מגורים יהודיים | חצר רייסין • חצר גליציה • בית המערבים • מתחם שער הפרחים • בית ויטנברג • בית הצלם • חצר ראנד • בית חזון • בית דנון • חצר דיסקין |  |
| שונות | מוזיאון הכיכר הרומית • שוק הכותנה |  |
עידית לוגיסטיקת מזון

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 חברת אם:  מלונות דן
 משרד ראשי:  רחוב הפלדה 3, אור יהודה
 שליטה בחברה:  טיב וטעים
 מוצרים עיקריים:  שירותי הסעדה
 מנכ"ל:  רן כצמן
 עובדים:  כ-850 (2019)
  
 www.idit-dan.co.il
 
עידית לוגיסטיקת מזון היא חברת הסעדה מקבוצת רשת מלונות דן. החברה נוסדה במסגרת מיזם "קשת טעמים", תחום פעילותה העיקרי היה הספקת שירותי מזון ל-26 בסיסים של צה"ל, במסגרת הפרטת מערך ההסעדה בחלק מן הבסיסים.
החברה הוקמה בשנת 2007 והחלה את פעילותה בעקבות זכייתה במכרז של צה"ל להפרטת מערך ההסעדה. במסגרת פעילות החברה, היא מספקת את שירותי ההסעדה באמצעות ארבעה-עשר מטבחים לכ-100 חדרי אוכל ב-26 בסיסים. החברה מספקת כ-35,000 ארוחות מלאות מדי יום לבסיסי צה"ל, ללקוחות הייטק, תעשייה ותקשורת. החברה מעסיקה באתריה השונים כ-600 עובדים.
בנוסף לשירותי ההסעדה לצה"ל, פועלת החברה גם במגזר הפרטי ומספקת שירותי הסעדה לחברות וארגונים, וכן לאירועים פרטיים ועסקיים. 
בבעלות החברה 90% חברת בת "טיב וטעים", חברת הסעדה בוטיק המספקת שירותי הסעדה בעיקר במגזר העסקי הפרטי. לחברה מטבח מרכזי בטירת הכרמל המספק ארוחות לכל קבוצת ההסעדה של עידית.
הקוסם (ספר)

ערך זה עוסק ברומן משנת 2010. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מייקל סקוט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  פריז 
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  2010
 מספר עמודים:  461 (בגרסה המקורית) 425 (בעברית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות
 ספר קודם:  האלכימאי
 הספר הבא:  אשת הכשפים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002875708
 
הקוסם הוא רומן פנטזיה משנת 2010. הספר הוא השני בסדרת "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" שנכתבה על ידי מייקל סקוט. הספר עוסק בעלילותיהם של התאומים ג'ושי וסופי ניומן בפריז. הספר זכה לביקורות חיוביות כמו הספר הראשון בסדרה, "האלכימאי". הספר הפך לרב מכר לילדים במהרה. שם הספר בא משם הדמות ג'ון די.
עלילה > בריחת פרנל

התאומים, ניקולס וסקתך עברו מסן פרנסיסקו לפריז דרך שער ליי. דוקטור ג'ון די נעזר בניקולו מקיאבלי, בן אלמוות נוסף שמשרת את האשמנים הקדמונים, כדי ללכוד את תאומי האגדה ולהיפטר סופית מניקולס פלמל ומסקתך. פרנל פלמל תקועה באלקטרז עם ספינקס, יצור מיתולוגי בעל ראש אישה, כנפי נשר וגוף אריה הניזון מהילתה וכך מונע ממנה להשתמש בקסמים. פרנל היא בת שביעית לבת שביעית ולכן היא יכולה לראות ולשוחח עם רוחות רפאים. היא מנצלת את העובדה הזו ומשוחחת עם רוח רפאים בשם חואן מנואל דה איילה. הוא עוזר לה לבלבל את הספינקס ולהימלט מתאה, דבר אשר מסייע להילתה להתאושש ומחזק אותה.
עלילה > הקרב עם הדיזיר והנידהוג

ניקולס, סקתך והתאומים מוצאים את עצמם בתוך בזיליקת הלב הקדוש בשעה מוקדמת של הבוקר, נחשבים לפורצים אל אתר מורשת לאומי, מותקפים בידי טולפה משעווה, יצור הנשלט בכוח המחשבה בלבד, פרי מוחו של ניקולו מקיאבלי, ראש השירות החשאי של צרפת. סופי פוגשת את ז'אן ד'ארק, אשה נוספת בעלת הילת כסף טהורה שהייתה התלמידה של סקתך ולומדת מהרוזן מסן-ז'רמן, בעלה של ז'אן, את קסם יסוד האש. ניקולו ודי מתקיפים את ביתו של סן ז'רמן בעזרתן של הדיזיר והדרקון (הנחש) נידהוג. נידהוג תוקף את סקתך, וג'וש תוקף אותו בעזרת החרב התאומה של אקסקליבר - קלרנט, נידהוג בורח, משתולל ברחבי פריז וזורע הרס. סופי וז'אן ד'ארק נלחמות בדיזיר ומביסות שתיים מהן, השלישית יוצאת בעקבות ג'וש, נידהוג וסקתך מחוסרת ההכרה שבידי הנידהוג.
עלילה > הפגישה עם די ומרס אולטור

ג'וש משיג את הנידהוג ונלחם בדיזיר השלישית, הנידהוג כמעט מובס אלא שאז די מציל אותו ולוקח את ג'וש איתו. די מבטיח לג'וש שהוא יעורר אותו כך שג'וש יהיה חזק כמו אחותו וג'וש מוכן לעשות הכל בשביל זה. בינתיים מגיעים ניקולס, סופי, סן ז'רמן וז'אן אל נידהוג וסופי מביסה אותו בקלרנט בזמן שז'אן מצילה את סקתך. סקתך בקושי מתעוררת כשלפתע דגון (איש דג) העוזר של מקיאבלי ששונא את סקתך תופס אותה וגורר אותה לנהר הסן שם הם נלחמים. ניקולס, סן ז'רמן, ז'אן וסופי עוקבים אחרי די וג'וש ומגיעים לקטקומבות של פריז ששם נמצא מרס אולטור הקדמון שנכלא על ידי מכשפת עין דור שהיא גם אשתו. מרס מסכים להעיר את ג'וש ומחליט להוסיף לו גם מתנה - הידע הצבאי שלו.
עלילה > הלחימה בפסלי האבן

סופי מגיעה לשם ולוקחת את ג'וש. ביחד עם ניקולס, ז'אן וסן ז'רמן מגיעים התאומים לקתדרלת נוטרדאם. די ומקיאבלי מחליטים לשתף פעולה וביחד מעירים את כל פסלי האבן לחיים שנלחמים נגד פלמל והתאומים. בינתיים פרנל מגלה את הקדמונית אריופ אנאפ כלואה באלקטרז, היא משחררת אותה ושתיהן יחד נלחמות במוריגן אלת העורב שבאה לחסל סופית את פרנל. בקתדרלה נלחמים כולם בפסלי האבן אך לפלמל נגמר הכוח. סופי וסן ז'רמן משתפים פעולה סן ז'רמן מחמם את הפסלים וסופי משתמשת בקסם האוויר כדי לקרר אותם וכך הפסלים נשברים, לבסוף כשלסן ז'רמן נגמר הכוח סופי וג'וש מאחדים את הילות הכסף והזהב שלהם ומפוצצים את כל הפסלים.
ממלכת לאנה

| --- | --- |


ממלכת לאנה ושכנותיה, בסביבות שנת 1400
 ממשל
 עיר בירה:  צ'יאנג מאי
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1292 
 תאריכי פירוק:  15 בינואר 1775 
 
ממלכת לאנה (בתאית: เพื่องล้านนา) הייתה ממלכה עצמאית שהייתה ממוקמת באזור צפון תאילנד של ימינו, אשר התקיימה בין המאה ה-13 עד המאה ה-18. בירתה של ממלכת לאנה הייתה צ'יאנג מאי.
ממלכת לאנה נוסדה במקור בשנת 1292 על ידי המלך מנגראי (אנ'), אשר איחד שבטים שונים דוברי תאית וערי מדינות שונות באזור. בשנת 1296 מנגראי ייסד את צ'אנג מאי כבירת הממלכה והפך אותה לעיר מבוצרת.
במהלך המאה ה-14 והמאה ה-15 ממלכת לאנה הפכה למעצמה דומיננטית מבחינה תרבותית ופוליטית באזור דרום-מזרח אסיה. במהלך תקופה זו, הנחשבת לתור הזהב של ממלכת לאנה, לממלכה היה כתב משלה, סגנון אמנות ייחודי, ואדריכלות ייחודית. הכלכלה של ממלכת לאנה התבססה בעיקר על חקלאות, ובמיוחד על גידולי אורז, אך היא הפכה גם למרכז סחר אזורי. הממלכה עסקה גם במסחר עם מדינות שכנות.
בשנת 1558 ממלכת לאנה נכבשה על ידי הבורמזים אשר שלטו באזור במשך מעל למאתיים שנים. על אף שבאותה התקופה ממלכת לאנה הפכה למדינה וסאלית, היא הצליחה לשמור על מידה מסוימת של אוטונומיה וכמו גם היא הצליחה לשמר את הזהות התרבותית הייחודית שלה ומסורותיה.
בסוף המאה ה-18 המלך טקסין ויורשו, המלך ראמה הראשון, הצליחו לגרש מהאזור את הבורמזים ובעקבות כך ממלכת לאנה הפכה למדינה וסאלית של סיאם תחת שושלת צ'אקרי. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 ממלכת לאנה חדלה להיות ישות עצמאית והפכה לחלק מסיאם (תאילנד של ימינו).
הערות שוליים

↑  Lan Na | Burmese Invasion, Chiang Mai, Theravada Buddhism | Britannica, Britannica (באנגלית)
↑  Roy, Edward Van (2017-06-29). Siamese Melting Pot: Ethnic Minorities in the Making of Bangkok (באנגלית). ISEAS-Yusof Ishak Institute. ISBN 978-981-4762-83-0.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בסיס חיל האוויר המלכותי קונינגסבי

בסיס חיל האוויר המלכותי קונינגסבי (באנגלית: RAF Coningsby) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז לינקולנשייר שבאנגליה. הוא אחד מבסיסי הטיסה המבצעיים העיקריים של חיל האוויר המלכותי, מרכז מערך מטוסי היורופייטר טייפון, מערך כוח הלוחמה האווירית (תחת פיקוד להק 1) וגם ביתו של גף הזיכרון לקרב על בריטניה.
בסיס קונינגסבי כולל בין היתר חמש טייסות מטוסי קרב יורופייטר טייפון, כולל טייסת לבחינה וניסוי (טייסת 41; תחת פיקוד מרכז לוחמת החלל ואוויר) וטייסת הסבה מבצעית של הטייפון (טייסת 29).
היסטוריה

תוכניות להקמת שדה תעופה בקונינגסבי החלו ב-1937 כחלק מתוכנית הרחבה משמעותית של חיל האוויר המלכותי, אולם תהליך רכישת הקרקע התעכב ועבודות הבנייה החלו רק שנתיים לאחר מכן. הבסיס נפתח ב-4 בנובמבר 1940, תחת פיקודו של להק 5, חלק מפיקוד המפציצים. היחידה המוטסת הראשונה, טייסת 106, הגיעה לקונינגסבי בפברואר 1941 עם מפציצי הנדלי פייג' האמפדן, כבר במרץ ארבעה מטוסי הטייסת הפציצו את קלן בגרמניה. באפריל 1941 הצטרפה לבסיס טייסת 97 עם מפציצי אוורו לנקסטר. מטוסים מקונינגסבי השתתפו במבצע "אלף המפציצים" על קלן במאי 1942. בין ספטמבר 1942 לאוגוסט 1943 היה הבסיס סגור לצורך הנחת מסלולי בטון. טייסת 617, הידועה בכינוי "מפציצי הסכרים", הוצבה בקונינגסבי באוגוסט 1943 עם מפציצי אוורו לנקסטר, היא ביצעה מספר משימות כולל מבצע "גארליק", אך בינואר 1944 הועברה לבסיס וודהול ספא.
ב-1953 נקלטו בקונינגסבי מטוסי הסילון האינגליש אלקטריק קנברה. ב-1956 הבסיס הורחב ומסלול הטיסה הוארך. מפציצי אוורו וולקן הגיעו ב-1962 אך הועברו לבסיס חיל האוויר המלכותי קוטסמור בנובמבר 1964. באוגוסט 1968, הגיעו מטוסי מקדונל דאגלס F-4 פנטום לקונינגסבי, וקורס ההסבה הראשון לטייסים החל באוקטובר. ב-1982 הפך קונינגסבי לבסיס הראשון שקיבל את מטוסי הפאנאוויה טורנדו. עם קליטתם של מטוסי היורופייטר טייפון הראשונים בחיל האוויר המלכותי במאי 2005, הפך הבסיס למרכז הפעילות העיקרי של המטוס, כאשר טייסת 17 הייתה הראשונה להפעילו, וביולי 2007 הפכו הטייפונים למבצעיים מבסיס זה.
בימינו מוצבות בקונינגסבי שלוש טייסות קו-ראשון של מטוסי טייפון: טייסת 3, טייסת 11 וטייסת 12; בנוסף לטייסת 29 המשמשת יחידת הסבה מבצעית של הטייפון, וטייסת 41 המשמשת בחינה וניסוי של הטייפון. בבסיס שוכן בנוסף גף הזיכרון לקרב על בריטניה (BBMF), המפעילה מטוסים היסטוריים בהם הסופרמרין ספיטפייר, הוקר הוריקן, אוורו לנקסטר וה-DC-3 דקוטה.
יחידות מוצבות בבסיס

להק 1 (קרב)
מערך כוח הלוחמה האווירית
טייסת 3 – יורופייטר טייפון
טייסת 11 – יורופייטר טייפון
טייסת 12 – יורופייטר טייפון
טייסת 29 – יורופייטר טייפון
טייסת 41 – טייסת בחינה וניסוי, מרכז לוחמת החלל ואוויר (ASWC)
גף הזיכרון לקרב על בריטניה
להק 2 (סיוע)
אסקדרון שיטור ואבטחה 4
כנף הגנת הכוח 7
הערות שוליים

1 2  Coningsby Airfield History, Bomber County Aviation Resource
↑  Coningsby Royal Air Force Base, Spotter Guide, ‏1 במרץ 2024
| בסיסי חיל האוויר המלכותי |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת | בנסון • בולמר • ברייז נורטון • דיגבי • הלטון • הנלו • הונינגטון • ואלי • היי ויקומב • ודינגטון • ויטרינג • ודוייל • ויטון  • פילינגדיילז • לימינג • לוסימות' • מרהאם • נורתהולט • סקמפטון • ספיידאדם • סנט מוגאן • סירסטון • קונינגסבי • קוספורד • שוברי |  |
| מעבר לים | אקרוטירי • אסנשן • גיברלטר • מאונט פלזנט |  |
מטוסי יורופייטר טייפון של טייסת 29 בקונינגסבי, 2017
אלפיים עשרים ושלוש.

אלפיים עשרים ושלוש. (ידוע בשם 2023) הוא אלבומה החמישי של הזמרת והיוצרת איה כורם. את סיפור המסגרת לאלבום כתבה כורם ביחד עם העיתונאי שי רינגל, והלחינה יחד עם בן זוגה, המוזיקאי והמפיק אדם בן אמיתי, אשר גם עיבד את האלבום.
האלבום יצא בשנת 2016 בהוצאה עצמאית ובמימון המונים, זכה בפרס אקו"ם ויצאו ממנו חמישה סינגלים.
האלבום החופשי הראשון

האלבום יצא לחנויות לאחר המאבק המשפטי של כורם מול חברת התקליטים "עננה", בה הייתה חתומה עד שנת 2023. בשנת 2015, שוחררה כורם מהחוזה בחברה והחלה עבודה על אלבום הקונספט.
את מרבית מימון האלבום גייסה כורם דרך אתר מימון ההמונים "הדסטארט". הקמפיין גייס 106% מסכום הגיוס (150 אלף שקלים). העבודה עליו ארכה כשנה וחצי והוא יצא ב-8 בספטמבר 2016.
עטיפת האלבום וחוברת המילים הורכבו מתמונות (זיכרונות) אשר שלחו משתתפי קמפיין המימון, כחלק מקונספט האלבום.
את האלבום ליווה רומן גרפי המגולל את סיפור המסגרת של האלבום באיורו של גד טש.
סיפור האלבום

אלפיים עשרים ושלוש. הוא אלבום קונספט בעל אלמנטים של מדע בדיוני, אימה דיסטופית ומתח. הוא משלב מוזיקה ממגוון סגנונות כגון פופ, רוק, ראפ, אופרה ועוד.
הוא מורכב משני חלקים ומגולל את סיפורו של אלכס, אדם החי בגרסה בדיונית של שנת 2023 ומתפרנס ממכירת המחשבות שלו ללשכה לאיכון ומחקר. מכירת המחשבות מתבצעת באמצעות מכשיר המורכב על ראשו של אלכס, שולף את המחשבות והזיכרונות המעניינים ומוחק אותם ממוחו. אלכס מרוצה מאוד מעבודה זו, המפנה לו מקום בראש, ומתכנן לכתוב ספר.
בעקבות מכתב ישן שמצא בחבילה ששלחה לו אמו, מגלה אלכס כי נשכחה ממנו האהבה הראשונה שלו והוא יוצא בחיפושים אחריה המובילים אותו אל משרדי הלשכה לאיכון ומחקר, לשירות לקוחות ממוחשב, אל דילר מחשבות ואל מפגשים מטלטלים עם העבר שלו.
רשימת הרצועות והאמנים המשתתפים

באלבום משתתפים 14 אמנים וכורם עצמה שרה את השיר האחרון בלבד.
בין השירים משולבים קטעי קישור אשר קורא יובל מסקין.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> מבצעים | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פרולוג  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 2. | המכונה א'  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 3. | הכל למכירה  | דני ליטני |   |  |  |  |  |  |  |
| 4. | המכונה ב'  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 5. | חור בבטן  | אפרת גוש |   |  |  |  |  |  |  |
| 6. | המכתב  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 7. | למה אתה מתגעגע (באמצע השיר נשמע קטע קישור נוסף שמקריא יובל מסקין)   | ארקדי דוכין ואיה כורם |   |  |  |  |  |  |  |
| 8. | פיסה אחת חסרה  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 9. | האמת תשחרר אותך  | רונה קינן |   |  |  |  |  |  |  |
| 10. | הלשכה לאיכון ומחקר  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 11. | שירות לקוחות  | אלון עדר וקרן הדר |   |  |  |  |  |  |  |
| 12. | מאמינים  | מקהלת עדי, רביעיית בי4 ודנה עדיני |   |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> מבצעים | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באמצע הלילה  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 2. | דוד (יצא גם כחלק מהאלבום של ישי לוי)   | ישי לוי |   |  |  |  |  |  |  |
| 3. | לאורה  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אלף פעם  | נילי פינק |   |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אני לא רוצה לשכוח  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תופעות לוואי  | יהוא ירון ונצ'י נצ' |   |  |  |  |  |  |  |
| 7. | מחשבות של מישהו אחר  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אני לא אמכור אותי (גרסת ההופעה יצאה גם היא כסינגל)   | דניאל זמיר |   |  |  |  |  |  |  |
| 9. | כל מי שהייתי נעלם  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אישה בסירה  | מזי כהן |   |  |  |  |  |  |  |
| 11. | מצרים  | לאה שבת |   |  |  |  |  |  |  |
| 12. | הסוף  |   |   |  |  |  |  |  |  |
| 13. | איש טובע  | איה כורם |   |  |  |  |  |  |  |
אלפיים עשרים ושלוש. בהופעה

האלבום עובד לגרסת במה לראשונה ב-12 בדצמבר 2016 ומאז עולה מדי חודשיים כהפקה עם עיבודים משתנים ואורחים מתחלפים. בהופעות התארחו אמנים מהאלבום כמו גם דנה ברגר, יעל דקלבאום, שלום גד, ג'ימבו ג'יי, עדי אולמנסקי, אסתי זקהיים ועוד.
מההופעה יצא סינגל לשיר "אני לא אמכור אותי" בביצוע איה כורם ואפרת גוש.
הערות שוליים

↑  "פרסי אקום: רגב עזבה, עווד שרה וג'ורדי התוודה". NRG. נבדק ב-2018-08-13.
↑  איה כורם - 2023, באתר Headstart
↑  "איה כורם ואפרת גוש משתפות פעולה | ישראל היום". ישראל היום. נבדק ב-2018-08-13.
מגלשת חירום

נוסעים מתפנים במגלשת חירום במהלך תרגיל פינוי חירום
מגלשת חירום פתוחה
מגלשת חירום היא מגלשה מתנפחת, המשמשת לצורך פינוי מהיר מכלי הטיס בעת מצוקה. מגלשת חירום נדרשת בכל המטוסים המסחריים המובילים נוסעים, אשר דלת המטוס נמצאת בגובה שאינו מאפשר לנוסעים להתפנות מהמטוס מבלי להיפצע. תקנות רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית קובעות כי מגלשת חירום תותקן בכל מטוס שבו דלת המטוס נמצאת בגובה של 1.6 מטר ומעלה מפני הקרקע.
מגלשת החירום ארוזה בתוך הדלת עצמה, היא ממוקמת בחלק התחתון הבולט כלפי פנים של דלת המטוס. רוב מגלשות החירום משמשות גם כסירת הצלה במקרה של נחיתה במים.
יציאת חלון

בכל המטוסים המסחריים הגדולים יש מגלשות חירום בדלתות הראשיות, אך לחלקם אין מגלשות בדלתות שמעל הכנפיים. הסיבה לכך היא שכאשר המדפים מונמכים במלואם, הכנפיים נמוכות מספיק על מנת שהנוסעים יוכלו לרדת מהן בביטחה. חלק מהדגמים בהם אין מגלשה במיקום זה הם: בואינג 707, בואינג 717, בואינג 727, בואינג 737 ואמבראר E170. יחד עם זאת, מטוסים אחרים מצוידים במגלשה מיוחדת מעל הכנף על מנת להבטיח שהנוסעים יוכלו להגיע לקרקע בביטחה ובמהירות, לדוגמה: בואינג 767, בואינג 757 ואיירבוס A320. באופן כללי מגלשת החירום שמעל הכנף אינה ניתנת לניתוק מהדלת, ולכן לא מתאימה לשימוש במצב של נחיתה במים.
יציאת חלון מגיעה בדרך כלל בשתי תצורות:
פתח ללא צירים - פתיחה המתבצעת כלפי פנים המטוס, לאחר הפתיחה ניתן להשליך את המכסה שסגר את החלון. ניפוח ידני למגלשת החירום מצוי במסגרת החלון, אם קיימת מגלשה.
פתח עם צירים לסילוק עצמי - נפתח אוטומטית כלפי חוץ בעזרת קפיץ כאשר מושכים בידית היציאה. פתח זה תוכנן לאחר שרפה שפרצה בטיסה 28 של בריטיש איירטורס (אנ') בשנת 1985. באירוע זה נהרגו 55 נוסעים ואנשי צוות. חקירת האירוע העלתה כי פתח ללא צירים קשה לפתיחה בידי נוסעים שאינם מיומנים לכך.
היסטוריה

מגלשת החירום הראשונה פותחה על ידי אייר קרוזר, הפטנט על עיצוב המגלשה נרשם בשנת 1956. כיום מספקת אייר קרוזר מגלשות חירום למעל 65% מהשוק. לפני המגלשות המתנפחות, נעשה שימוש בבד כמגלשה, אך הדבר הצריך זמן רב לפריסה על ידי צוות המטוס, כיום ניתן עדיין למצוא מגלשות בד בכמה מטוסים רוסיים.
מאפיינים

מגלשת חירום יכולה לשמש כמגלשה או כמתקן ציפה במקרה של נחיתה במים. לרוב המגלשה מצוידת בציוד עזר כמו סותמי דליפות אוויר וזיקוקים. המגלשה יכולה להיות בעלת נתיב אחד או שני נתיבים, בהתאם לגודל היציאה. מגלשה בעלת שני נתיבים יכולה לפנות מספר גדול יותר של נוסעים בו זמנית.
ניתן לנתק את המגלשה מהמטוס, לרוב תהליך הניתוק מופיע באדום על המגלשה עצמה. ברגע שהמגלשה הופרדה מהמטוס, היא ממשיכה להיות מחוברת אליו באמצעות היקשרות, ההיקשרות תקרע במידה והמטוס יתחיל לצלול לקרקעית הים או באמצעות סכין או ידית ניתוק.
הפעלה

לפני ההמראה, דייל האוויר מעביר את כל דלתות המטוס למצב "חמוש" (אוטומטי). אם נדרש פינוי חירום והדלתות נפתחות כשהן במצב "חמוש", תהליך פתיחת הדלת מושך את המגלשה מהמקום בו היא מאוחסנת. מכיוון שמשקל המגלשה והדלת עצמה הוא גדול, ברוב המטוסים המודרניים מופעל מסייע חשמלי או באמצעות גז דחוס, על מנת שצוות המטוס יוכל לפתוח את הדלת. ברגע שהדלת פתוחה מספיק, המגלשה תתגלגל מטה מכוח המשיכה ותהליך יגרום למשיכת פין במגלשה, מנקודה זו המגלשה תתנפח על ידי גז דחוס. במידה וההליך נכשל, צוות המטוס יכול לנפח את המגלשה במצב ידני, על ידי משיכה בידית מתאימה במגלשה. במידה וגם תהליך זה כושל, התקנות מנחות את צוות המטוס לפנות את הנוסעים דרך פתח יציאה בו יש מגלשה תקינה.
המגלשה משתמשת בגז אינרטי שאינו דליק. תקנות רשות התעופה הפדרלית מחייבות פינוי של מטוס תוך 90 שניות, תוך שימוש ב-50% מיציאות המילוט. על מנת לעמוד בדרישות אלו, כל מגלשות החירום צריכות להיות מנופחות תוך פחות מ-10 שניות.
פתיחה בטעות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לעיתים מגלשות החירום מופעלות לא בזמן פינוי חירום, אלא בגלל תקלה או בגלל טעות אנוש:
ב-14 בינואר 2015, מטוס בואינג 777 של חברת דלתא איירליינס נחת בנמל התעופה בן-גוריון, צוות המטוס לא העביר את הדלתות למצב ידני. כתוצאה מכך יצאה מגלשת החירום מהמקום בו היא מאוחסנת בדלת אך לא התנפחה. איש לא נפגע.
ב-30 ביוני 2014, מטוס בואינג 737 של חברת יונייטד איירליינס, טס משיקגו ללוס אנג'לס. במהלך הטיסה התנפחה מגלשת החירום בתוך תא הנוסעים, המטוס ביצע נחיתת חירום. איש לא נפגע.
הערות שוליים

↑  איתי בלומנטל, תקלה במטוס: מגלשות החירום החלו להיפתח, באתר ynet, 14 בינואר 2015
↑  טיסה לא נעימה: מגלשת החירום נפתחה בתוך המטוס, באתר ‏מאקו‏, 30 ביוני 2014
מגלשת חירום מאוחסנת בחלק הבולט התחתון של דלת המטוס
מגלשת חירום של מטוס איירבוס A320 מרוקנת מאוויר לאחר שנפתחה בטעות
מועדון המטפסים השווייצרי

| --- | --- |

 מדינה:  שווייץ 
 מטה הארגון:  ברן 
 מייסדים:  Eugène Rambert 
 תקופת הפעילות:  1863–הווה (כ־161 שנים) 
 www.sac-cas.ch/fr/
 
מועדון המטפסים השווייצרי או המועדון האלפיני השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Alpen-Club, בצרפתית: Club Alpin Suisse, באיטלקית: Club Alpino Svizzero, ברומאנש: Club Alpin Svizzer) הוא מועדון מטפסי ההרים הגדול ביותר בשווייץ.
המועדון נוסד בשנת 1863 בעיר אולטן (Olten) שבקנטון זולותורן, ומכיל (נכון לשנת 2006) 111 מחלקות ובהן למעלה מ 110,000 חברים. (כולל החברים הבריטים באיגוד)
המועדון מפעיל בקתות באתרים רבים בהרי האלפים בהן ניתן לרכוש מזון וציוד ובחלקם ניתן גם ללון.
היסטוריה

המועדון האלפיני השווייצרי היה המועדון הראשון שהוקם באירופה לאחר הקמת המועדון האלפיני שהוקם בלונדון בשנת 1857, אחד המייסדים והנשיא הראשון של המועדון היה ד"ר מלכיור אולריך, מייסד מפורסם נוסף היה גוטליב סמואל סטנדר, והאסיפה הראשונה התקיימה בעיר אולטן.
עקב מספרם הגדל של מטפסי ההרים נוצר צורך להקל את טיפוס ההרים בשווייץ, ולמעשה עד הקמתם של בקתות האלפים על ידי המועדון, האופציה היחידה של המטפסים הייתה לבנות מחנות ארעיים בשטח או לישון תחת סלעים מזדמנים, ותמיד נאלצו לסחוב עימם כמויות גדולות של מזון ועצי הסקה, ובמשך עשרים וחמש השנים הראשונות לפעילותו בנה המועדון 38 בקתות במקומות שונים בהרי האלפים, בהם יכלו המטפסים ללון, ולמצוא עצי הסקה ולעיתים אף מזון.
ראו גם

טיפוס הרים
מועדון המטפסים הישראלי