stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת גרמניה בכדורסל
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
גרמניה לפני החלוקה
שווייץ 1935: לא נרשמה
לטביה 1937: לא נרשמה
ליטא 1939: לא נרשמה
כגרמניה המערבית
שווייץ 1946: הוחרמה
צ'כוסלובקיה 1947: הוחרמה
מצרים 1949: הוחרמה
| צרפת 1951 | מקום 12 | 8 | 2 | 6 |
| ברית המועצות 1953 | מקום 14 | 8 | 3 | 5 |
| הונגריה 1955 | מקום 17 | 8 | 3 | 5 |
| בולגריה 1957 | מקום 13 | 10 | 3 | 7 |
טורקיה 1959: לא השתתפה
| יוגוסלביה 1961 | מקום 16 | 6 | 1 | 5 |
פולין 1963: לא העפילה
| ברית המועצות 1965 | מקום 14 | 9 | 2 | 7 |
פינלנד 1967: לא העפילה
איטליה 1969: לא העפילה
| גרמניה המערבית 1971 | מקום תשיעי | 7 | 3 | 4 |
ספרד 1973: לא העפילה
יוגוסלביה 1975: לא העפילה
בלגיה 1977: לא העפילה
איטליה 1979: לא העפילה
| צ'כוסלובקיה 1981 | מקום עשירי | 8 | 2 | 6 |
| צרפת 1983 | מקום שמיני | 7 | 3 | 4 |
| גרמניה המערבית 1985 | מקום חמישי | 8 | 5 | 3 |
| יוון 1987 | מקום שישי | 8 | 4 | 4 |
יוגוסלביה 1989: לא העפילה
איטליה 1991: לא העפילה
גרמניה לאחר האיחוד
| גרמניה 1993 | מקום ראשון | 9 | 6 | 3 |
| יוון 1995 | מקום עשירי | 6 | 1 | 5 |
| ספרד 1997 | מקום 12 | 8 | 1 | 7 |
| צרפת 1999 | מקום שביעי | 9 | 4 | 5 |
| טורקיה 2001 | מקום רביעי | 7 | 4 | 3 |
| שוודיה 2003 | מקום תשיעי | 4 | 2 | 2 |
| סרביה ומונטנגרו 2005 | מקום שני | 7 | 5 | 2 |
| ספרד 2007 | מקום חמישי | 9 | 5 | 4 |
| פולין 2009 | מקום 11 | 6 | 1 | 5 |
| ליטא 2011 | מקום תשיעי | 8 | 4 | 4 |
| סלובניה 2013 | מקום 17 | 5 | 2 | 3 |
| צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015 | מקום 18 | 5 | 1 | 4 |
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום שישי | 7 | 4 | 3 |
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 25 הופעות | 186 | 78 | 108 |
נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל

נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל נחשבה לנבחרת חלשה יחסית ומעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
הנבחרת השתתפה 5 פעמים באליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות שהתקיימה ב-1963.
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
| שם | גובה | עמדה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| דניס שרודר | 1.85 | PG | קנדה טורונטו ראפטורס |
| יוסטוס הולאץ | 1.91 | PG | טורקיה אנאדולו אפס |
| מאודו לו | 1.91 | PG/SG | איטליה אולימפיה מילאנו |
| אנדראס אובסט | 1.91 | SG | גרמניה באיירן מינכן |
| דוויד קרמר | 1.96 | SG | ספרד גרנדה |
| נילס גיפאי | 2.01 | SF | גרמניה באיירן מינכן |
| איזק בונגה | 2.03 | SF | גרמניה באיירן מינכן |
| דניאל תייס | 2.03 | PF/C | ארצות הברית אינדיאנה פייסרס |
| יוהנס טימן | 2.06 | PF/C | גרמניה אלבה ברלין |
| פרנץ וגנר | 2.08 | SF | ארצות הברית אורלנדו מג'יק |
| מוריץ וגנר | 2.11 | PF/C | ארצות הברית אורלנדו מג'יק |
| יוהנס וויגטמן | 2.11 | C | איטליה אולימפיה מילאנו |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מוך (חומר)

מוך הוא השם הנפוץ להצטברויות גלויות של סיבי טקסטיל וחומרים אחרים, אשר בדרך כלל נמצאים על בגדים ומסביבם. חומרים מסוימים המשמשים בייצור של בגדים, כגון כותנה, פשתן וצמר, מכילים סיבים רבים, קצרים מאוד, הארוזים יחד. במהלך הבלאי הטבעי של החומרים, סיבים אלו עשויים להתנתק זה מזה או להשתחרר אל מחוץ למארג שהם חלק ממנו. זו הסיבה שפריטים הנמצאים בשימוש רב, כגון חולצות ומגבות, הופכים להיות דקים יותר עם הזמן, ולכן חלקיקים אלה נאספים במסנן של מייבש הכביסה. בשל שטח הפנים הקטן שלהם, חשמל סטטי גורם לכך שסיבים שמתנתקים מפריט לבוש כלשהו ממשיכים לדבוק זה בזה, לפריט ממנו התנתקו או למשטחים אחרים שאיתם הם באים במגע. סיבים קטנים אחרים או חלקיקים גם כן עשויים להידבק אל סיבי בגדים אלו, לרבות שיער ותאי עור של בני אדם ובעלי חיים, סיבים צמחיים, אבקה, אבק, ומיקרואורגניזמים.
מוך עשוי להיות מורכב מחוטים בכל צבע שהוא, כך שתערובת של גוונים רבים ושונים עשויה להיראות בצבע אפור אחיד.
סוגים של מוך > מייבש כביסה

מוך יכול להיווצר על ידי ייבוש בגדים במייבש כביסה; בדרך כלל, המוך מצטבר על המסנן של מייבש הכביסה. ה-UL - ‏Underwriters Laboratories - ממליצה לנקות את המסנן מהמוך לאחר כל שימוש במייבש, כדי למנוע דליקות וכן לצורך חיסכון באנרגיה וזמן ייבוש.
סוגים של מוך > טבור

מוך יכול להיווצר כתוצאה מהצטברות סיבים רכים בחלל הטבור. אנשים רבים מגלים כי, בתחילת היום ובסופו, גוש קטן של מוך הופיע בחלל הטבור. מוך זה הוא הצטברות של סיבי בד אשר התחככו בשיער גוף. הסיבות להצטברות המוך בטבור הן נושא של ספקולציה. אחת מההשערות הסבירות היא שהשפשוף של שיער גוף ובגדים תורם להצטברות של חשמל סטטי, והתוצאה מכך היא אוסף של סיבי בגדים יחד עם תאי עור מתים.
גאורג שטיינהאוזר, כימאי הכותב עבור כתב-העת Medical Hypotheses, אמר כי חתיכות קטנות של מוך מתגבשות יחדיו תחילה בשיער, ואז, בסופו של היום, מגיעות אל הטבור. עוד אמר כי נראה ששיער הבטן, לעיתים קרובות, גדל במעגלים קונצנטריים מסביב הטבור; מבנה הקשקשים של השיער מעצים את השחיקה של הסיבים הזעירים מתוך החולצה, ומכוון את המוך לכיוון הטבור. שטיינהאוזר קבע כי גילוח הבטן ימנע היווצרות מוך בטבור, אבל רק עד שהשערות ישובו לצמוח. בין ההצעות האחרות שלו (כיצד למנוע היווצרות מוך בטבור) - ללבוש בגדים ישנים, אשר נוטים להשאיר פחות מוך מאשר בגדים חדשים. כמו כן, גם בפירסינג ניתן לעשות שימוש לצורך מטרה זו, כאשר פירסינג בטבור הוא אביזר יעיל במיוחד, המונע הצטברות סיבים בטבור.
סוגים של מוך > כיסים

מוך הנוצר בכיסים של בגדים הוא פסולת הכוללת פיסות של טקסטיל, כמו גם פיסות נייר או טישיו, שנמצאים לעיתים קרובות בכיסים. אחת הסיבות לכך עשויה להיות שכיבוס הבגדים במכונת כביסה, פעם אחת או יותר, גורמת לבד ממנו עשוי הכיס, ולתוכנו של הכיס, להידחס להיגרס.
מאחר שהמוך שבכיס הוא תערובת המכילה את התוכן של הכיסים, הוא עשוי להיות מועיל בעת הקביעה האם תרופות או סמים אוחסנו בעבר בכיסים, על ידי בדיקת המוך באמצעות בדיקות סמים שונות. במצבי הישרדות קיצוניים, ניתן להשתמש במוך מהכיס כאמצעי להדלקת אש.
במשחק וידאו של חברת Infocom, המבוסס על "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", קיימת אפשרות לרכוש אוסף של "אבזרים", הכוללים תיק קטן של "מוך כיסים".
בעיות הקשורות למוך > בעיות ביולוגיות

שאיפה של כמויות רבות מדי של מוך, כפי שאובחן בעובדים הראשונים של תעשיית הטקסטיל, עלולה להוביל למחלות ריאות, כגון אבקת הריאות. מוך שמקורו בבלאי של בגדים עלול אף לשאת עמו חיידקים ווירוסים. לפיכך, הימצאותם של סיבים מהווה סכנה במהלך ניתוחים כירורגיים, שכן הוא עלול להעביר מיקרואורגניזמים אל הפצעים הפתוחים. הוכח כי בשל החיכוך הקיים בין בגדים לבין העור, "אדם הלבוש בסקראבס למעשה נושא יותר חיידקים מאשר אדם ללא בגדים". מוך מהווה איום לסביבה בחללים שבדרך כלל לא באים במגע אנושי, והוא מהווה "אחד המזהמים העיקריים" בתחום חקר מערות.
בעיות הקשורות למוך > בעיות מכניות

זיהום, שמקורו במוך, מייצג את מה שעלול להיות האיום החמור ביותר של פגיעה במכשירים מכניים עדינים. על מנת למנוע זיהום, עובדים הנכנסים לחדרים נקיים נדרשים בדרך כלל ללבוש שכבה חיצונית של בגדים מסיבים מלאכותיים, שהם ארוכים יותר ועבים יותר. בגדים עמידים למוך עשויים מחומרים, למשל בדים אלסטיים כמו או לייקרה, בעלי סיבים שנוטים להימתח ולא להיקרע.
בעיות הקשורות למוך > בעיות אחרות

הימצאות מוך בבגדים היא תופעה שנחשבת ללא מושכת ולבלתי מקצועית, בדרך כלל. יתר על כן, מוך עשוי להיות שוחק ועלול לגרום נזק לבגדים עצמם. מסיבה זו, מוך גלוי לעיתים קרובות מוסר עם מסיר מוך או מברשת לבגדים. את ההצטברות של המוך במהלך ניקוי בגדים ניתן להפחית באמצעות שימוש במרכך כביסה, אשר מפחית את כמות החשמל הסטטי על פני הבגדים ולכן מונע מהמוך מלהידבק לבגדים.
מוך המצטבר במייבש כביסה, אשר נאסף על מסנן המוך של המייבש, הוא דליק מאוד ולכן מהווה מפגע בטיחותי . עם זאת, בשל דליקות חומר זה, ניתן במצבים מסוימים להשתמש במוך כחומר בעירה, אם כי סיבים מלאכותיים עלולים לפלוט אדים רעילים.
שימושים > קומפוסט

ניתן לעשות שימוש במוך ביצירת קומפוסט, וזאת באמצעות אחזור המוך מהפילטר של מייבש הכביסה והוספתו לחומרים האחרים שבקומפוסט. המרקם של המוך מאפשר לחומר האורגני שבתוך הקומפוסט להתפרק במהירות ובקלות, אך בהתאם למקור [של המוך], הקומפוסט עלול לכלול סיבים וחומרים אחרים שאינם אורגניים, אשר לא יתפרקו לעולם.
שימושים > זיהוי פלילי

במדע הזיהוי הפלילי, המוך הוא חומר שימושי מאוד משום שהוא נצבר לאורך זמן, וכי הוא מכיל לא רק סיבים שניתקים מן הבגדים של אדם מסוים, אלא גם חלקיקים אחרים שהוא נחשף אליהם. לפיכך, המוך שבבגדיו של אדם עשוי להכיל מידע שמועבר מהסביבות השונות שדרכן האדם חלף, ועל ידי כך מאפשר לבוחנים משפטיים לאסוף ולבדוק את המוך, כדי לקבוע את תנועותיו ופעולותיו של הלובש. בוחנים עשויים להשתמש בכימיקלים שונים על מנת לבודד את סיבי המוך מחלקים שונים של בגדים, המבוססים על הבדלים בצבע ומאפיינים אחרים.
שימושים > שריפות

כפי שצוין לעיל, מוך מתוך מייבש כביסה נשרף בקלות. למרות שזה עשוי להוות סכנה בבית, זה גם אומר שמוך הוא חומר דליק מצוין להבערת אש. הדבר עשוי להיות שימושי במיוחד לצורך לכידת ניצוצות מצור ופלדה, או התחלת אש מחומרים דומים, בהיעדר גפרורים.
שימושים > טיפול בפצע

כבר במהלך האלף ה-2 לפנה"ס נעשה שימוש במוך לצורך טיפול בפצעים ובחתכים; שימוש זה נמשך אפילו עד לתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. מוך המשמש במיוחד לטיפול בפצעים לפעמים כונה "צ'ארפי" (charpie).
ראו גם

קשקשת
הערות שוליים

1 2 3  R. W. Welker, Ramamurthy Nagarajan, Carl E. Newberg (2006). Contamination and ESD Control in High-Technology Manufacturing. pp. 415–16.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Glass, Don (16 באוקטובר 2008). "The Color of Lint". A Moment of Science. Indiana Public Media. נבדק ב-26 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  UL | Clothes Dryers, web.archive.org, ‏2009-06-19
1 2    Patrick Sawer, ‏Revealed: The secrets of belly button fluff, The Telegraph, 28 February 2009
↑  Blake Wilson, (18 בספטמבר 2008). "'Hitchhiker's Guide': The Game "Arts Beat"". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
↑  Stephen Yafa (2006). Cotton: The Biography of a Revolutionary Fiber.
↑  Mastura Raheel (1994). Protective Clothing Systems and Materials. p. 19.
↑  G.S. Kulkarni (2008). Textbook of Orthopedics and Trauma. p. 296.
↑  Barbara Hurd (2005). Entering the Stone: On Caves and Feeling Through the Dark. p. 54.
↑  Ira Cochin (1963). Analysis and Design of the Gyroscope for Inertial Guidance. p. 143.
↑  Michael Kozicki, Stuart A. Hoenig & Patrick J. Robinson (1991). Cleanrooms: Facilities and Practices.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  "The Inside Story on Outdoor Gear". Popular Science. Vol. 238, no. 5. במאי 1991. p. 82. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Krishan Kumar Chawla (1998). Fibrous Materials. p. 102.
↑  Cynthia Townley Ewer (2009). Houseworks. p. 139.
↑  JJeff Bredenberg (1999). Clean It Fast, Clean It Right. pp. 235–236.
↑  Eric Kleinert (1995). Troubleshooting and Repairing Major Appliances. p. 231.
↑  Lori Baird (2007). Don't Throw It Out: Recycle, Renew and Reuse to Make Things Last. p. 216.
↑  Barbara Pleasant & Deborah L. Martin (2008). The Complete Compost Gardening Guide. p. 128.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Jane Moira Taupin & Chesterene Cwiklik (2009). Forensic Examination of Clothing. p. 145.
↑  Jane Moira Taupin & Chesterene Cwiklik (2009). Forensic Examination of Clothing. p. 195.
↑  Ashraf Mozayani & Carla Noziglia (2006). The Forensic Laboratory Handbook: Procedures and Practice. p. 266.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Jane Moira Taupin & Chesterene Cwiklik (2009). Forensic Examination of Clothing. p. 190.
↑  Michael Sweeney, Mireya Mayor & Michele Kayal (2009). National Geographic Complete Survival Manual. p. 46.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  "Notes of a European Tour". Buffalo Medical Journal. 2: 397. 1846.
מוך שנמצא במסנן של מייבש כביסה.
מוך שנמצא בכיס מכנסיים.
התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1886 
 חברת תקליטים:  Electrecord, Editura Casa Radio, הוצאה עצמית, Polskie Nagrania Muza, Genuin classics 
 https://www.fge.org.ro/eng/
 
התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו (ברומנית: Filarmonica George Enescu din București) היא התזמורת שפועלת בבוקרשט משנת 1868. משנת 1955 נקראת על שם ג'ורג'ה אנסקו.
היסטוריה

התזמורת הוקמה בשנת 1868 על ידי אדוארד ווכמן וב-15 בדצמבר התקיימה ההופעה הראשונה. בשנת 1888 הסתיימה בניית "אטנאום הרומני", התזמורת חנכה אותו ב-5 במרץ 1889 ומאז הוא מהווה אולם הבית של התזמורת.
מייסד התזמורת היה גם המנצח הראשי שלה עד לשנת 1907. ג'ורג'ה אנסקו החל את שיתוף הפעולה עם התזמורת עוד בהיותו בן 16 כאשר הוא ניצח על היצירה הראשונה שלו. ג'ורג'ה ג'ורג'סקו היה מנצח הראשי של התזמורת בשנים 1921–1944 ותקופה נוספת בשנים 1953–1964.
לאחר מלחמת העולם השנייה ליד התזמורת הוקמה מקהלה. לאחר פטירת ג'ורג'ה אנסקו התזמורת נקראה על שמו ובאופן מסורתי היא פותחת את האירועים של הפסטיבל הבינלאומי ג'ורג'ה אנסקו.
במהלך השנים בתפקיד של המנצח הראשי של התזמורת כיהנו מנצחים רומנים בולטים לרבות קונסטנטין סילבסטרי והוריה אנדרייסקו (משנת 1999).
יפתח הגלעדי

יפתח הַגִּלְעָדִי, לפי המקרא, היה השופט השמיני ששפט את ישראל בתקופת השופטים. סיפור קורותיו מתואר בספר שופטים, פרקים יא–יב. יפתח, המתואר כ”גיבור חיל”, שפט את ישראל שש שנים, ולחם והביס את בני עמון. לפני ניצחונו נדר יפתח נדר לאלוהים ובו התחייב כי אם ינצח, יעלה לעולה את היוצא לקראתו, ולאחר שלצערו הייתה זו בתו היחידה, שיצאה לקראתו בשירים ובמחולות, הקריב אותה לעולה.
יפתח שפט אחרי יאיר הגלעדי, ואחריו שפט אבצן מבית לחם. בספרו קדמוניות היהודים מציין יוסף בן מתתיהו כי יפתח נקבר בעיר מצפה (אם כי בספר שופטים לא נזכר מקום קבורתו המדויק).
חז"ל מגנים את יפתח, שפעל לדעתם בקיצוניות רבה וללא מחשבה, ובכך המיט אסון על עצמו, על בתו ועל רבבות אחרים מבני אפרים שנהרגו על ידיו.
הסיפור משמש כהפטרה של פרשת חוקת, בו נותן יפתח סקירה היסטורית, הכוללת גם את המלחמה נגד סיחון מלך האמורי ועוג מלך הבשן המתוארת בפרשת חוקת.
פעילותו > קבלת התפקיד ומלחמה בבני עמון

יפתח מוזכר במקרא כבנם של גלעד ואישה זונה ולכן גירשו אחיו אותו מנחלת אביו. ככל הנראה היה בן שבט מנשה. יש פרשנים המסבירים כי הביטוי זנות בהקשר לאימו הוא בשל היותה פילגשו, מאחר שלפילגש אין כתובה ולכן קשרי נישואים אלה מכונים במקרא כך. פירוש אחר הוא שהאם הייתה משבט אחר כאשר בזמנם נמנעו מלהתחתן בין השבטים השונים בשל סיבות שונות. כפי שאמרו לו אחיו כמתואר במקרא: "לא תנחל בבית אבינו, כי בן אשה אחרת אתה".
יפתח אסף סביבו ”אֲנָשִׁים רֵיקִים” ”וַיֵּשֶׁב בְּאֶרֶץ טוֹב” (י"א, ג'), בצפון עבר הירדן המזרחי. כאשר נלחמו עמון בישראל, ראו זקני ישראל שאין מנוס מלהזעיק לעזרה את יפתח, וקראו לו שיובילם במלחמה. בתחילה נטר להם טינה, אך לבסוף הסכים, בתנאי שיהיה להם לראש מדיני ולא רק צבאי.
יפתח שולח לבני עמון שליחים לברר את סיבת המלחמה. בני עמון טוענים בתשובתם, כי עם ישראל בהעלותו ממצרים גזל את ארצם. בתשובתו הנגדית גולל יפתח את האירועים ההיסטוריים המוכיחים כי בני עמון ומואב סירבו לבקשת משה לעבור דרך ארצם בדרך לארץ ישראל ולכן העם נאלץ לעקוף אותן. לאחר שפנו בני ישראל לסיחון מלך האמורי בבקשה דומה, סיחון תקף אותם והובס, וכך ירשו בני ישראל את חבלי הארץ אותם כבש סיחון קודם מבני עמון.
יפתח יצא למלחמה והביס את בני עמון תבוסה מוחצת, כמאמר הכתוב, ”מַכָּה גְּדוֹלָה מְאֹד” (י"א, ל"ג).
פעילותו > הנדר והקרבת הבת

לפני ניצחונו על העמונים נדר יפתח נדר לה' ובו התחייב כי אם ינצח, יעלה כקורבן לה' את הראשון שייצא לקראתו מביתו.
כאשר חזר עטור ניצחון מהמלחמה, יצאה בתו היחידה ראשונה לקראתו בשירים ובמחולות, כאות שמחה על ניצחונו של אביה. יפתח, שהבין את גודל אסונו, קרע את בגדיו לאות אבל והודיע לבתו כי לא יוכל לחזור בו מנדרו. לאחר שנתן לה חודשיים לבכות על בתוליה כבקשתה, העלה אותה לעולה כקורבן אדם.
וַיִּדַּר יִפְתָּח נֶדֶר לַה', וַיֹּאמַר: אִם-נָתוֹן תִּתֵּן אֶת-בְּנֵי עַמּוֹן, בְּיָדִי. לא וְהָיָה הַיּוֹצֵא, אֲשֶׁר יֵצֵא מִדַּלְתֵי בֵיתִי לִקְרָאתִי, בְּשׁוּבִי בְשָׁלוֹם, מִבְּנֵי עַמּוֹן--וְהָיָה, לַה', וְהַעֲלִיתִיהוּ, עֹלָה... וַתֹּאמֶר אֵלָיו, אָבִי פָּצִיתָה אֶת-פִּיךָ אֶל-ה'- עֲשֵׂה לִי, כַּאֲשֶׁר יָצָא מִפִּיךָ: ...יְהִי מִקֵּץ שְׁנַיִם חֳדָשִׁים, וַתָּשָׁב אֶל-אָבִיהָ, וַיַּעַשׂ לָהּ, אֶת-נִדְרוֹ אֲשֶׁר נָדָר.
אף שלפי פשוטו של מקרא, וכך גם לפי המשתמע ממדרשי חז"ל, אכן הוקרבה בת יפתח כקורבן, חלק מהפרשנים לא קיבלו את העניין שהוקרבה, ולכן סברו שהיא לא הוקרבה פיזית, אלא הלכה לחיות כל חייה בנזירות בהרים או בגלות.
סיפור זה מראה כי באותה תקופה הנדר לאל היה חזק מקדושת החיים, אצל חלק מהמון העם.
פעילותו > המלחמה בבני אפרים

לאחר המלחמה יוצאים בני אפרים אל הגלעד מנחלתם שממערב לירדן, וזועמים על יפתח שלא שיתף אותם במלחמה. הם אף מאיימים לשרוף את ביתו כנקמה.
וַיִּצָּעֵק אִישׁ אֶפְרַיִם, וַיַּעֲבֹר צָפוֹנָה; וַיֹּאמְרוּ לְיִפְתָּח מַדּוּעַ עָבַרְתָּ לְהִלָּחֵם בִּבְנֵי עַמּוֹן, וְלָנוּ לֹא קָרָאתָ לָלֶכֶת עִמָּךְ - בֵּיתְךָ נִשְׂרֹף עָלֶיךָ בָּאֵשׁ
יפתח הוכיח אותם קשות על כך שלא די שלא הגישו לו עזרה כאשר היה זקוק לה, אלא שעתה הם מתלוננים ואף מאיימים להורגו. הוא אוסף את אנשיו ונלחם בבני אפרים בהצלחה, והם נסים אל עבר הירדן המערבי ומנסים להיטמע בקרב שאר השבטים שחוצים את נהר הירדן לתומם.
כדי לזהות את בני אפרים השתמשו אנשי גלעד, בני שבט מנשה, בתחבולה פשוטה: עקב אופן היגוי שונה או שינויים דיאלקטיים בין השבטים, בני אפרים לא ביטאו כראוי את האות שי"ן, וביטאו אותה כסמ"ך. אנשי יפתח תפסו את מעברות הירדן, והורו לכל העוברים שם לומר את המילה שיבולת. בני אפרים, שלא היו מסוגלים לבטא את המילה כהלכה וביטאו אותה כ"סיבולת", זוהו והומתו, ארבעים ושניים אלף איש ביום אחד.
המאבק בין שבט אפרים למנשה לא התחיל בתקופת יפתח וכבר בימי גדעון בן יואש אנו מוצאים סיפור דומה, כאשר בני אפרים באים בתלונות נגדו על שלא שיתפם במלחמה, אלא ששם, גדעון פעל על מנת לפייסם. לזכותו של יפתח יצוין שאז היה המקרה שונה: גדעון היה משבט מנשה שממערב לירדן, ואילו מלחמת יפתח פרצה מאיבה היסטורית בין השבטים מצדי הירדן. נכון יותר להשוות למלחמת יפתח את יחסו של גדעון לאנשי סוכות ופנואל שבעבר הירדן, ושם הדמיון רב. כמו כן, בימי גדעון השתתפו בני אפרים במלחמה, ואילו בימי יפתח הופיעו רק לאחר שהסתיימה. בנוסף, יפתח רואה עצמו כמשיב מלחמה, לאחר שבני אפרים עולים להילחם בו, כדבריו אליהם ”וְלָמָה עֲלִיתֶם אֵלַי הַיּוֹם הַזֶּה לְהִלָּחֶם בִּי” (י"ב, ג').
המאבק בין שבט אפרים למנשה לא מסתיים פה. כמה מאות שנים אחר כך, ישמיד יהוא בן נמשי מרמות גלעד את בית אחאב האפרתי, ומאז עברה ממלכת ישראל בין הסיעות במספר הפיכות שלטוניות.
ביקורת חז"ל על יפתח

חז"ל מותחים ביקורת על יפתח, הן על סיפור הקרבת בתו, והן על הטבח בבני אפרים. הם מציינים את העובדה כי נקבר בערי גלעד, ומסבירים שאבריו היו נושרים ממנו בחייו ונקברים במקום נפילתם, כעונש על כך שהקריב את בתו ולא התיר את נדרו. לפי חז"ל, היה רשאי יפתח להתיר את נדרו משום שלא התכוון להקריב אדם כאשר נדר את נדר, ומתייחסים לפרשת בת יפתח כאל דוגמה לחוסר שיקול דעת, ולקיצוניות שאינה מותאמת למציאות.
גם בנוגע לפינחס בן אלעזר הכהן, שהיה הסמכות הרוחנית באותה תקופה, קיימת ביקורת מצד חז"ל, והם מציינים כי היה עליו לבוא מיוזמתו אל יפתח ולהתיר את נדרו. כעונש על כך, ניטלה מפינחס רוח הקודש והכהונה הגדולה ונמסרה לשושלת איתמר בן אהרן, עד מרד אבשלום בו הוחזרה הכהונה הגדולה לשושלת אלעזר בן אהרן, אבי פנחס.
גם בנוגע למלחמה עם בני אפרים מציינים חז"ל כי היה ניתן לנהוג אחרת, ומביאים לדוגמה מקרה דומה שאירע לגדעון בן יואש, בו התלוננו בני אפרים על החלטתו לא לשתפם במלחמה, אך הוא פתר את העניין בדרכי נועם.
הביטוי ”יפתח בדורו כשמואל בדורו” (מסכת ראש השנה, דף כ"ה, עמוד ב') מבטא אצל חז"ל את העובדה שכל מנהיג מקבל את אותן סמכויות, משמואל, שהיה שקול כנגד משה ואהרן ועד יפתח, שנחשב אדם ברמה נמוכה ומונה למנהיג רק בגלל הלחץ של בני עמון. מוסיפה הברייתא שם: ”ללמדך שאפילו קל שבקלין ונתמנה פרנס על הציבור, הריהו כאביר שבאבירים”.
לקריאה נוספת

שופטים פרקים יא-יב
אליהו עסיס, למען עמו ולמען עצמו - סיפורם של שלושה מנהיגים בספר שופטים, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006.
תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ד', עמוד א'
עמוס עוז, "על האדמה הרעה הזאת" – מתוך קובץ הסיפורים "ארצות התן"
ליון פויכטוונגר, "יפתח הגלעדי ובתו"
הרב אלחנן בן נון, "הררי עז" - שיעורים בספר שופטים
פנינה גלפז-פלר, ויולד –יחסי הורים בסיפור ובחוק המקראי . ירושלים: כרמל, 2006, עמ' 238–244.
עליזה שנער, אהובות ושנואות נשים במקרא, במדרש ובספרות העברית החדשה, חיפה: פרדס, 2011, עמ' 179–212.
אברהם נחום, אנשי שוליים בתקופת המקרא, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"א, עמ' 26–29.
דניאל פרידמן, הרצחת וגם ירשת - משפט, מוסר וחברה בסיפורי המקרא, הוצאת דביר, 2000, הפרק "יפתח נודר נדר", עמ' 178-170.
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק י"א, פסוק א'
↑  ראו פירושו של הרד"ק.
↑  ראו פירושם של הרד"ק והרלב"ג. שהסתמכו על התוספתא: "והוו קרון לה פונדקיתא, דרחימת גברא דלא משבטה" (תרגום, שם). כלומר, קראו לה זונה כיוון שאהבה אדם שאינו משבטה "להיות נוטה ממה שראוי להינשא לאחד ממשפחתה, שלא תיסוב נחלה מִמַטֶּה לְמַטֶּה".
↑  השוו לאנשים שהתקבצו עם דוד, שמואל א כב, ב; ועם אבימלך, שופטים ט, ד
↑  כבר בספר יהושע שבטי עבר הירדן מביעים חשש מפני פילוג כזה, בסיפור בניית המזבח (פרק כ"ב).
↑  ספר שופטים, פרק ח'
↑  ספר מלכים ב', פרק ט'
↑  ספר שופטים, פרק ח'.
↑  עיינו בתהלים, צ"ט, ו', וכן בירמיהו, ט"ו, א'
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307670405171  GND: 118834339  ISNI: 0000 0001 0798 4100  LCCN: n87805118  NKC: mzk20231204020  VcBA: 495/358910  VIAF: 126248939   WorldCat (עם VIAF): 126248939 
בת יפתח מקבלת את פני אביה. ציור מאת גוסטב דורה, 1865.
 "ויבא יפתח המצפה אל ביתו והנה בתו יוצאת לקראתו, בתופים ובמחולות" (ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ל"ד)
יפתח ובתו, ציור מאת ג'ון אוורט מיליי, 1867
ויאדוקט אוסטרליץ

| --- | --- |

גשר הרכבת אוסטרליץ
 מידע כללי
 סוג:  גשר
 על שם:  קרב אוסטרליץ
 כתובת:  פריז 
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  רשות התחבורה של פריז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1903–1904
 תאריך פתיחה רשמי:  1904
 חברת בנייה:  Societé de Construction de Levallois-Perret
 חומרי בנייה:  מתכת
 אדריכל:  ז'אן-קאמיל פורמיז'ה
 מידות
 אורך:  140 מטר
 רוחב:  8.5 מטר
 גובה:  11 מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  140
 
 קואורדינטות:  48°50′37″N 2°22′04″E﻿ / ﻿48.843611°N 2.367778°E﻿ / 48.843611; 2.367778
 he (למפת פריז מוגדלת) ויאדוקט אוסטרליץ(למפת פריז רגילה) ויאדוקט אוסטרליץ
 
ויאדוקט אוסטרליץ (בצרפתית: Viaduc d'Austerlitz) הוא גשר קשתי עשוי מברזל[דרושה הבהרה] שנבנה בתחילת המאה ה-20, בפריז, מעל נהר הסן עבור קו 5 של המטרו של פריז (אנ'). שם הגשר מוקדש לניצחון צבא צרפת, בפיקודו של נפוליאון בונפרטה, בקרב אוסטרליץ.
הגשר מחבר את תחנת המטרו אוסטרליץ (אנ'), בגדה השמאלית של הסן (הרובע החמישי של פריז), לתחנת קואי דה לה ראפי (אנ') בגדה הימנית של הסן (הרובע השנים-עשר של פריז).
ההיסטוריה של הגשר

ב-1903 החל תכנון גשר הרכבת תחת האיסור, שהטילו רשויות השייט בסן, על הקמת עמודי תמיכה בתוך הנהר. תכנון הגשר נמסר לאדריכל ז'אן-קאמיל פורמיז'ה (אנ') ועבודת הבנייה נמסרה לחברת הבנייה Societé de Construction de Levallois-Perret מרובע "לבלואה פרט" (אנ') במערב פריז.
לאור מגבלת עמודי התמך תכנן פורמיז'ה גשר בעל קשת אחת (כפולה) לרוחב הסיין כשהמסעה תלוי מקשתות הגשר. אורך הגשר שנבנה הוא 140 מטר, רוחבו 8.5 מטר וגובהו 11 מטר מעל פני הנהר. עם השלמתו ב-1904 היה הגשר בעל המפתח הארוך ביותר בפריז. מסעה הגשר מוחזק על ידי שתי קשתות מקבילות שעוגנו בקצותן על ידי עוגני אבן כבדים בגודל של 18 מטר ‏X‏ 22 מטר עליהם נבנו ארבעה מגדלי אבן בגובה 15 מטר כל אחד. בניית הגשר הסתיימה ב-1904.
החיבור בין מסילת הגשר להמשך מסילה היה פשוט לתכנון בגדה השמאלית לכוון תחנת אוסטרליץ והמסילה ממשיכה מהגשר ישירות אל מתחת לאדמה לתחנה. לעומת זאת אופן החיבור של הגשר למסילה בגדה הימנית הוכתב על ידי מבנים היסטוריים שכבר היו קיימים בתקופת בניית הגשר לכן נאלצו המתכננים להטות את המסילה ב-90 מעלות מערבה ובו זמנית להורידה אל מתחת לאדמה. לשם כך נבנתה רמפה ברדיוס של 75 מטר ובשיפוע יורד של כ-40%.
ב-1936 חוזק מבנה הגשר כדי להתמודד עם רכבות כבדות יותר.
קישוטי הגשר

האדריכל שתכנן את הגשר כלל בתכנון תבליטים אומנותיים ממתכת שכללו אלמנטים ימיים כמו דולפינים, צדפים, אצות ועוד. בבסיסי הגשר הוטבעו סמלים הקשורים לפריז.
גלריה

צילום הגשר לכל אורכו
הרמפה המעוקלת שנבנתה בגדה הימנית של הסן כדי לחבר את הגשר לתחנת המטרו (צילום מ-1913)
אחד משני העמודים התומכים בבסיסם בקשתות המתכת
ציור מ-1904 המתאר את תהליך בניית הגשר (צויר על ידי לואיס היסטה)
אחד מרקועי המתכת המקשטים את הגשר וכוללים אלמנטים ימיים
ביאורים

↑  פורמיז'ה תכנן גם את גשר ביר-חכים, החממות של גני אטוואל (אנ'), הגנים למרגלות  בזיליקת הלב הקדוש ועוד
↑  כיום רק המפתח של גשר שרל דה-גול (אנ') ארוך מזה
לקריאה נוספת

Plum, Gilles (2014). Paris architectures de la Belle Époque. Éditions Parigramme. ISBN 978-2-84096-800-9.
Cohen, J., Above Paris - The Aerial Survey of Roger Henrard (Dominique Carré éditeur, 2006 & Paris-Musées, 2006)