stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמיכה בעבדות
תנועה בעד העבדות בארצות הברית > העבדות כטוב מוחלט

עם התפתחות תנועת ההתנגדות לעבדות ובמקביל התפשטות המטעים והעבדות, מנהיגים רבים בדרום הפסיקו להתנצל על קיום העבדות ותארו אותה כדבר חיובי. בנאום מפורסם בסנאט ב-1837 טען ג'ון קלהון, כי העבדות "אינה רע, אלא טוב – טוב מוחלט" (positive good). לטענתו, בכל חברה מתורבתת, חלק מהקהילה חי הודות לעמל של חלק אחר. העבד האפריקאי מקבל טיפול מסור מאדונו, דואגים לו בהגיעו לגיל זיקנה ומצבו טוב יותר מפועלים חופשיים באירופה. בשיטת העבדות אין מתח בין ההון לעבודה. לטענתו יתרונות העבדות מבחינה זו ילכו ויתבררו עם הזמן אם לא יהיו הפרעות מבחוץ, ככל שהמדינה תהיה עשירה יותר.
הנרי המונד (Henry Hammond) טען כי העבדות נחוצה כדי לבנות את שאר החברה. בנאום בסנאט ב-1858 הוא הציג תאוריה בשם "Mudsill Theory" (תאוריית היסודות), לפיה מעמד העבדים דומה ליסודות הבניין, הוא חיוני לקיום שאר המעמדות בחברה אשר מבטיחים את הקידמה. הוא טען כי העובדים בשכר בצפון הן גם סוג של עבדים, וכי עבדי הדרום נמצאים בעצם במצב טוב יותר, שכן הם נשכרים לכל החיים, מוגנים מרעב, אבטלה וכו'.
ג'ורג' פיצו (George Fitzhugh) השתמש בהנחה לפיה הלבנים עליונים מבחינה גזעית, וכתב כי האדם השחור הוא ילד מגודל, שחייבים לנהל אותו בדומה לילד. בחיבורו "The Universal Law of Slavery" הוא טען כי עבדות מספקת את כל מה שנחוץ לאדם בחיים, וכי העבד לא יוכל לשרוד בעולם החופשי משום שהוא עצלן, ולא יכול להתחרות בגזע הלבן האירופאי והאינטליגנטי. לדעתו השחורים בדרום הם שמחים יותר במובן מסוים מהאנשים החופשיים בשאר העולם. ללא הדרום העבד יהפוך למעמסה על החברה. בפרסום אחר בשם "Cannibals All!, or Slaves Without Masters" הוא טען כי המערכת של "שכר עבדות" בצפון היא גרועה יותר מהעבדות בדרום.
ב-21 במרץ 1861, אלכסנדר סטיבנס (Alexander Stephens), שהיה סגן הנשיא של הקונפדרציה, הסביר בנאום ההכתרה שלו את ההבדל בין חוקת הקונפדרציה לזו של ארצות הברית ואת ההגנה על העבדות. הוא טען כי:
החוקה החדשה העמידה מנוחה לנצח את כל השאלות המצערות הנוגעות למוסדות המוזרים שלנו - עבדות אפריקאית כפי שהיא קיימת בקרבנו - את מעמדו הראוי של הכושי בצורת התרבות שלנו.
הוא ציין כי ג'פרסון צדק בתחזיתו כי האיחוד יתפצל סביב שאלת העבדות. וכי האבות המייסדים טעו כאשר חשבו כי מוסד העבדות הוא רוע שאינם יכולים להתמודד איתו, וכי הוא יתפוגג בצורה כלשהי. לטענתו הם טעו לגמרי כאשר הניחו כי קיים שוויון בין הגזעים.
ממשלתנו החדשה מבוססת על רעיונות הפוכים בדיוק; יסודותיו מונחים, אבן הפינה שלו נשענת על האמת הגדולה שהכושי אינו שווה לאדם הלבן; שעבדות, כפיפות לגזע העילאי, היא מצבו הטבעי והמוסרי.
תנועה בעד העבדות בארצות הברית > טיעונים פסאודו מדעיים וביקורת עליהם

הטענות לנחיתותם של השחורים זכו כביכול לגיבוי ממחקרים פסאדו-מדעיים שביצעו כמה רופאים בדרום. החוקר המרכזי שקידם טענה זו היה סמיואל א. קארטרייט (אנ'). בדצמבר 1849 מינתה הוועדה לרפואה של מדינת לואיזיאנה את קארטרייט ליושב הראש שלה, מה שאפשר לו לקדם את מחקריו אודות "מחלות מיוחדות אצל שחורים". בשנת 1851 קארטרייט טען כי אצל שחורים קיימת מחלה נפשיות בשם דראפטומניה – הרצון של עבד לברוח.
לטענתו ביחס לאדם הלבן, לאדם השחור יש מוח וריאות קטנים יותר מבחינה פיזיולוגית, המביא לשוני פסיכולוגי - כך שהאדם השחור "אוהב" את עצם היותו עבד ומגלה אהדה למעמד העבדות. מוחו של האדם השחור הוא כמוחו של ילד. לכן, קל למשול באדם השחור כפי שמשתמשים בסמכות הורית כלפי ילדים. האדם השחור מגלה סימפתיה לאדוניו, ואם לא ימשלו עליו הוא ירגיש כי הפך לחריג.
הוא גם המציא מחלה נוספת - דיסאתזיה אתיופיקה – שהסבירה כביכול עצלות בקרב שחורים, ואשר ה"תרופה" לה היא מריחת העבד בשמן, הצלפות בשוט ואז עבודה בשמש.
מאמרים אלו זכו להתייחסות ופרסום בקנה מידה רחב בדרום, אך בצפון הם זכו ללעג נרחב כבר בתקופת פרסומם. ניתוח סאטירי של המאמר הופיע במאמר ב-Buffalo Medical Journal בשנת 1855. אדריכל הנוף הנודע פרדריק לו אולמסטד, כתב בפרסום " A Journey in the Seaboard Slave States" (1856), כי לעיתים קרובות משרתי חוזים בורחים, והעלה סברה סאטירית כי דראפטומניה היא למעשה מחלה ממוצא אירופאי שהגיעה לאפריקה על ידי סוחרים. לימים הפכו "מחלות" אלה לדוגמאות מקובלות של פסאודו-מדע ו"מדע גזעני".
ראו גם

התנועה לביטול העבדות
עבדות בתנ"ך
עבדות באסלאם
סחר העבדים האטלנטי
השערת העולם הצודק
פנייה אל הטבע
פנייה למסורת
גזענות
אי-שוויון כלכלי
הומניזם
פמיניזם
הערות שוליים

↑  Goodey, C.F. (באפריל 1999). "Politics, Nature, and Necessity: Were Aristotle's Slaves Feeble Minded?". Political Theory. 27 (2): 203–224. doi:10.1177/0090591799027002003. JSTOR 191829. נבדק ב-2 בדצמבר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Aristotle, Politics, 1254b16–21; in: Aristotle (1985). The Politics. תורגם ע"י Carnes Lord. University of Chicago Press. p. 41. ISBN 978-0-226-02670-1.
↑  Slaves in Plato's Laws by Amir Meital and Joseph Agassi, September 2007, researchgate.net
1 2 3  קוסמוס, 1980, פרק 7, "עמוד השידרה של הלילה"
1 2 3 4  De Wet, C.L. (2016-10-17). "The punishment of slaves in early Christianity: the views of some selected church fathers". Acta Theologica. 23 (1): 263. doi:10.4314/actat.v23i1S.13. ISSN 1015-8758.
↑  Norman Kretzmann; Eleonore Stump (28 במאי 1993). The Cambridge Companion to Aquinas. Cambridge University Press. pp. 222–226. ISBN 978-0-521-43769-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Islam and Slavery, brandeis.edu
↑  Slavery in Islam, bbc.co.uk
↑  Loevy, Katharine (2020). "Literary Resistance to the Philosophy of Slavery: Al-Farabi and the Ikhwan Al-Safa'". Philosophy and Literature. 44 (2): 237–254. doi:10.1353/phl.2020.0020. ISSN 1086-329X.
↑  "American Peace Commissioners to John Jay," March 28, 1786, Thomas Jefferson Papers, Series 1. General Correspondence. 1651–1827, Library of Congress
↑  Philip Gengembre Hubert (1872). The Atlantic monthly, vol. 30, p. 413
↑  Bernard K. Freamon, Isis, Boko Haram, and the Human Right to Freedom from Slavery Under Islamic Law (אורכב 14.01.2016 בארכיון Wayback Machine), 39 Fordham Int'l L.J. 245 (2015)
↑  "Pro-slavery sources". www.bl.uk. נבדק ב-2020-01-31.
↑  "How did the Abolition Acts of 1807 and 1833 affect the slave trade?". The National Archives (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-01-31.
↑  Rugemer, Edward B. (2004-05-01). "The Southern Response to British Abolitionism: The Maturation of Proslavery Apologetics". The Journal of Southern History (באנגלית). 70 (2): 221–248. doi:10.2307/27648398. JSTOR 27648398.
↑  Estes, Matthew (1846). A defence of Negro slavery, as it exists in the United States. Alabama.
| עבדות |
| --- | --- | --- |
| עבדות מודרנית | סחר בבני אדם • שימוש צבאי בילדים ובנערים • גיוס חובה • סחר בילדים •  סחר במין • תיירות מין • עבדות מין • חטיפת נשים • עבדות חוב בדרום מזרח אסיה |  |
| היסטוריה | צמיתות • שוק עבדים • תמיכה בעבדות • עבדות בתנ"ך • עבד עברי • ביוון העתיקה • ברומא העתיקה • ספינת עבדים •  עבדות בסין • עבדות ברוסיה • עבדות באימפריה העות'מאנית • סחר העבדים הערבי • עבדות באסלאם • עבדות באפריקה • סחר העבדים האטלנטי • עבדות בברזיל • עבדות בקובה • עבדות בארצות הברית • מדינת קונגו החופשית |  |
| התנגדות לעבדות | התנועה לביטול העבדות • ציר זמן של ביטול העבדות והצמיתות• חוק סחר העבדים 1807 • מרד העבדים בהאיטי • מסילת הרכבת המחתרתית • חוק העבד הנמלט 1850 • מלחמת האזרחים האמריקנית • התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית • ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם |  |
| עבדות בתרבות | אוהל הדוד תום • שורשים • הרפתקאותיו של האקלברי פין • 12 שנים של עבדות |  |
פסל של אריסטו
ג'ון קלהון טען כי העבדות אינה "רע הכרחי" אלא דבר טוב, שכן מצבו של העבד טוב מזה של עובד חופשי עני
בוב קאהן

ערך זה עוסק באחד מאבות האינטרנט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1938 (בן 85) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק (1960)  אוניברסיטת פרינסטון (1962)  אוניברסיטת פרינסטון (1964) 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון ב. תומאס, בדה ליו 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  אווה פרוסט כנהא 
 פרסים והוקרה:  פרס טיורינג (2004)  פרס יפן (2008)  פרס חלוץ המחשב (1996)  מדליית ג'יימס מדיסון (2023)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2006)  עמית ACM (2001)  IEEE Koji Kobayashi Computers and Communications Award (1992)  פרס ACM למערכת תוכנה (1991)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1990)  פרס לזכר הארי גוד (1986)  פרס מרקוני (1994)  היכל התהילה של האינטרנט (2012)  מדליית IEEE על שם אלכסנדר גרהם בל (1997)  פרס המלכה אליזבת להנדסה (2013)  פרס סיגקום (1993)  פרס הארולד פנדר (2010)  פרס חלוץ קרן החזית האלקטרונית (1992)  פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (2001)  מדליית החירות הנשיאותית (2005)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2002)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1997)  פרס ובי למפעל חיים (2006)  פרסי נסיך אסטוריאס  מדליית בנג'מין פרנקלין  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב  מדליית ה-IEEE 
 
רוברט אליוט "בוב" קאהן (באנגלית: Robert Elliot "Bob" Kahn;‏ נולד ב-23 בדצמבר 1938) הוא מהנדס חשמל יהודי-אמריקאי, ממציא פרוטוקול ה-TCP ונחשב לאחד מאבות האינטרנט.
קורות חיים

קאהן נולד בברוקלין שבניו יורק להורים יהודים. הוא קיבל תואר בהנדסת חשמל מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1960, ותואר שני ושלישי מאוניברסיטת פרינסטון בשנים 1962 ו-1964.
לאחר שסיים את לימודי התואר השני, החל לעבוד במעבדות בל, ולאחר מכן התמנה לפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 1972 התחיל לעבוד במשרד לטכניקות עיבוד מידע של DARPA. במסגרת עבודתו פיתח את פרוטוקול TCP, שנועד להחליף פרוטוקולי רשת קודמים. במהלך העבודה הגה רעיון של רשת בעלת ארכיטקטורה פתוחה, רשת שתאפשר למחשבים ורשתות ברחבי העולם לתקשר אחד עם השני ללא קשר לחומרה או תוכנה הקיימת אצלם.
בשנת 1973 הצטרף לעבודה על הפרויקט וינט סרף, ויחד הם השלימו את הגרסה המוקדמת של TCP. בשנת 1976 מונה סרף לאחראי על תחום הרשתות ב-DARPA, ויחד הם בנו את TCP/IP, שילוב של שני פרוטוקולים, TCP ו-IP ששימשו כבסיס לבניית רשת האינטרנט.
בשנת 1986 הקים את CNRI, תאגיד יוזמות המחקר הלאומי האמריקאי, ארגון שלא למטרות רווח שנועד לעודד מחקר ופיתוח של תשתיות מידע. החל משנת 2009 הוא היו"ר, המנכ"ל והנשיא של החברה.
בשנת 1992 הקים יחד עם וינט סרף את איגוד האינטרנט העולמי, ליצירת סטנדרטי האינטרנט.
בשנת 2006 שמו נכנס להיכל התהילה הלאומי לממציאים יחד עם וינט סרף.
פרסים והוקרה

לקאהן תוארי כבוד מאוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת פאביה, המכון הטכנולוגי של ציריך, אוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת ג'ורג' מייסון, אוניברסיטת מרכז פלורידה, אוניברסיטת פיזה ועוד.
פרסים בהם זכה:
1991 - פרס ACM למערכת תוכנה, יחד עם וינט סרף
1993 – פרס סיגקום על תרומת חזון בפיתוח של טכנולוגיות מידע
1997 – המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות, יחד עם וינט סרף
1997 – פרס אלכסנדר בל של אגודת מהנדסי החשמל ואלקטרוניקה, יחד עם וינט סרף
2001 – פרס צ'ארלס סטארק דרייפר מהאקדמיה הלאומית להנדסה
2002 – פרס נסיך אסטוריאס למדעים
2004 – פרס טיורינג, יחד עם וינט סרף על עבודה חלוצית בתחום רשתות תקשורת, לרבות תכנון ומימוש הפרוטוקולים הבסיסים של רשת האינטרנט ופרוטוקול TCP/IP.
2005 – מדליית טונדסהד האריס של ארגון הבוגרים של הסיטי קולג' של ניו יורק.
2005 - מדליית החירות הנשיאותית יחד עם וינט סרף על תרומתם ליצירת האינטרנט
2008 – פרס יפן יחד עם וינט סרף
2010 – פרס הרולד פנדר של בית הספר להנדסה של אוניברסיטת פנסילבניה
2013 – פרס המלכה אליזבת להנדסה יחד עם וינט סרף (ארצות הברית), לואי פוזין (צרפת), טים ברנרס-לי (בריטניה) ומארק אנדריסן (ארצות הברית).
הבן של באטמן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  באטמן ובנו מאת גרנט מוריסון
 בימוי:  איתן ספולדינג 
 הופק בידי:  בנג'מין מלניקר, מייקל אוסלן 
 תסריט:  ג'יימס רובינסון
 עריכה:  כריסטופר ד. לוזינסקי
 מדבבים:  סטיוארט אלן, תומאס גיבסון, מורנה בקרין
 מוזיקה:  פרדריק וידמן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר אנימציות
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 2014 (דיגיטלי)  6 במאי 2014 (פיזי)
 משך הקרנה:  74 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  גיבורי על
 סרט הבא:  באטמן נגד רובין
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בנו של באטמן (באנגלית: Son of batman) הוא סרט גיבורי על מונפש אמריקאי משנת 2014 המבוסס על הקומיקס באטמן מבית DC קומיקס.
הסרט מהווה עיבוד מונפש לסיפור באטמן ובנו מאת גרנט מוריסון ומציג את היכרותו של באטמן עם בנו הלא ידוע.
עלילה

במטה ליגת המתנקשים מאמן ראס-אל-גול את נכדו  דמיאן (בנם של טליה בתו ובאטמן) להיות ראש הליגה, כאשר סלייד וילסון שהיה אמור לרשת את ראס בתור ראש הליגה עד שתפקיד זה הועבר לבאטמן, תוקף את המטה עקב הרגשתו נבגד וכדי ליטול בכוח את השלטון. במהלך הקרב ראס מובס וגוסס אך דמיאן מתערב ודוקר את עין ימין של סלייד וגורם לו להימלט, טליה לוקחת את בנה אל גות'אם סיטי כדי להפקידו בחסות אביו.
באטמן נאבק בקילר קרוק המנסה לגנוב סטורואידים על מנת לחזק את עצמו. טליה מתערבת ועוזרת לבאטמן להביס אותו. היא מספרת לבאטמן על מות אביה ועל בנו הלא חוקי ומבקשת מבאטמן להשגיח עליו, למרות שדמיאן סבור שהוא יוכל להסתדר לבד.
באותו זמן סלייד שקורא לעצמו דת'סטרוק חוטף את ד"ר קירק לנגסטרום שיצר בעבר נוסחה שהופכת אנשים לעטלפים, ומאיים על שלום אשתו ובתו אם לא ישחזר את הנוסחה.
בתעשיות ויין ברוס מוצא את דמיאן במשרד שמספר לו שעוזרו של סביו יובו הוא איש הקשר של דת'סטרוק בגד בו אף הוא והוא נמצא בגות'אם, אך ברוס אינו מרשה לו להתערב, באותו זמן סלייד לוכד את טליה במהלך ניסיון כושל מצידה לתקוף אותו.
דמיאן יוצא בסתר מן האחוזה בלילה ומתקיף את יובו בעצמו ומביסו, אך מובס על ידי נייטווינג שלא מכיר אותו. באטמן מוכיח את דמיאן על הפזיזות שלו ומורה לו מעתה לפעול בצמוד אליו תחת מדי רובין.
באטמן הולך לקילר קרוק ותמורת מידע מבטיח לו טיפול לנשירת הקשקשים שלו. הוא יוצא לדירה של לאנגסטרום ומוצא שם עטלף אדם לא יציב שתוקף אותו עד מותו, אחרי כן מזל"ט מחריב את הבניין אך באטמן נמלט. אחר כך בעקבות מידע מג'יימס גורדון באטמן ורובין פורצים לאצטדיון נטוש ומחלצים את לאנגסטרום מאנשי דת'סטרוק.
רובין מזהה את מיקום משפחת לאנגסטרום ומחלץ אותה. אך ללא ידיעת באטמן רובין מקבל מבתו של לאנגסטרום מכשיר וידאו בו משדל סלייד את דמיאן להיאבק על חיי אימו באסדת קידוח מבלי לערב את באטמן. רובין שוחה לשם מבלי לערב את אביו.
רובין מתגנב לבור לזרוס שבתחתית האסדה ופוגש את דת'סטרוק שמחזיק באמו ומציע לו להיכנע תמורת חיי אימו. הוא נכנע וסלייד יורה בו אך טליה קופצת וסופגת את היריה.
סלייד מתכוון לירות שנית אך באטמן מופיע ומביס אותו, אנשי העטלף תוקפים אותם אך באטמן יצר באטראנג סונאר שגורמים לעטלפים לנוע אל הים הפתוח אגב ריסוק האסדה. בעוד באטמן מרפא את טליה בבור, דמיאן וסלייד נאבקים ביניהם עד שדמיאן מנצח וממהר להימלט עם הוריו בעוד סלייד נשאר למות מאחור.
אחרי הכל טליה מציעה לבאטמן לשחזר איתה את הליגה אך הוא מעדיף לפרקה, היא מחליטה להשאיר את בנה עם אביו על מנת שיטפל בו ועוזבת כשהיא מודיעה שעוד תחזור.
בכותרות הסיום ניתן לראות תמונות ממאבקם של נייטווינג ורובין.
צוות מדבבים

ג'ייסון או'מרה - ברוס ויין/באטמן
סטיוארט אלן - דמיאן ויין/רובין
מורנה בקארין - טליה אל גול
שון מאהר - דיק גרייסון/נייטווינג
תומאס גיבסון - סלייד וילסון/דת'סטרוק
דייוויד מק'קאלום - אלפרד פניוורת'
זאנדר ברקלי - ד"ר קירק לנגסטרום
ג'יאנקרלו אספוזיטו - ראס-אל-גול
ביקורות

באתר IGN קיבל הסרט 7.5/10, באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 64% על פי 11 ביקורות, האתר Common Sense Media נתן לו 4 מתוך 5 כוכבים, הסרט הכניס כ-6,428,188$ ממכירות ביתיות.
הערות שוליים

↑  "The Dad Knight"
↑  "Son of Batman"
↑  Son of Batman review
↑  Son of Batman The Numbers Listing
גנות הדר

| --- | --- |
מפת היישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: לב השרון
גובה ממוצע: ‎49 מטר
תאריך ייסוד: 1954
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 946 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-1.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) גנות הדר(למפת נתניה רגילה) גנות הדר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גנות הדר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גנות הדר32°19′14″N 34°54′02″E﻿ / ﻿32.3206600539538°N 34.9006110926659°E﻿ / 32.3206600539538; 34.9006110926659  heמפת היישובים של מועצה אזורית לב השרון (in English: Lev HaSharon Regional Council) באדום - גנות הדר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

גַּנּוֹת הָדָר הוא יישוב כפרי באזור השרון ליד צומת השרון (צומת בית-ליד) השייך למועצה אזורית לב השרון. היישוב קיבל את שמו מהפרדסים המקיפים אותו.
היסטוריה

היישוב תוכנן עבור בני המעמד הבינוני על בסיס עסקי, ויועד לכלול 75 בתים על חלקות בנות כ-2.5 דונם, מתוך כוונה להקים משק עזר חקלאי לכל בית. בנוסף, תוכנן שכל מתיישב יקבל 20 דונם פרדס. המשקים החקלאיים הוקמו על ידי יכין-חק"ל, והבנייה של הבתים נעשתה על ידי יקותיאל פדרמן וישראל-מיאמי. בשנת 1953 שווקו הבתים בעיתונות הישראלית תוך ציון המרחק של עשר דקות מחוף נתניה, ו-30 דקות מתל אביב. היישוב יועד בתחילת דרכו לעולים חדשים מאמריקה ואירופה, אך הגיעו רק שתי משפחות מאמריקה ובמקום זאת רכשו את הבתים ישראלים בעלי מקצועות חופשיים. כן הגיעו ליישוב מספר משפחות מצפון אפריקה. עשרים בתים ראשונים נבנו בשנת 1952. עד שנת 1958 נמכרו 17 בתים ומאמצי השיווק נמשכו.
החל משנת 1996 החלה הרחבת היישוב, הפרדסים הרבים שאכלסו את השדות נעקרו ובמקומם החלו להיבנות בתים צמודי קרקע. משפחות ממצב סוציו-אקונומי בינוני ומעלה החלו להתיישב במקום כשרובם באים מהעיר נתניה השכנה. התושבים החדשים, שברובם אקדמאים ובעלי מקצועות חופשיים, החלו להכתיב את קצב החיים החדש ביישוב.
גנות הדר צמוד למושב נורדיה והבתים החדשים מתמזגים עם בתי השכנים.
ביישוב סדנת קרמיקה ופיסול, חוגי ספורט המתקיימים במגרש הכדורסל וחוגי נוער ומבוגרים המופעלים במועדון הנוער. בשל גודלו הקטן של היישוב, פעילויות התרבות נעשות בשיתוף פעולה מלא עם נורדיה. כך למשל, ילדי היישוב שותפים לעשייה במסגרת תנועת "התנועה החדשה" במועדון הנקרא "מועדון נוג"ה", המשותף לילדים בנורדיה ובגנות הדר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  נתן בן נתן, יומן כלכלי, דבר, 2 בספטמבר 1959
↑  אריה נשר, יישוב אנשי מעמד בינוני מחו"ל בכפרים "מוכנים למכירה", הארץ, 20 באוקטובר 1952
↑  גנות הדר, דבר, 26 ביוני 1953
↑  נפתלי לביא, הבתים לא נהפכו לישוב, הארץ, 20 ביוני 1958
↑  ג. שרוני, ההר שהוליד עכבר, מעריב, 21 באוגוסט 1959
↑  גנות הדר, מעריב, 21 בפברואר 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469460805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל באירוויזיון 1987

ישראל השתתפה באירוויזיון 1987 עם שיר הבטלנים בביצוע של דטנר וקושניר בעיר בריסל, בירת בלגיה.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1987

קדם-אירוויזיון 1987 הוא התחרות לבחירת השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1987. האירוויזיון נערך באותה שנה בבריסל, בירת בלגיה.
התחרות התקיימה ב-1 באפריל 1987 באולם הסינרמה בתל אביב והונחתה על ידי ירדנה ארזי ויורם ארבל, בנוסף להנחיה לקחה ארזי חלק גם בחלק האומנותי של הערב. שיטת ההצבעה שונתה בשנה זו.
בתחרות השתתפו 16 שירים, ומתוכם נבחר השיר "שיר הבטלנים", המוכר גם בשם "הוֹפָּה הוּלֶה", לייצג את ישראל באירוויזיון. השיר בוצע על ידי הצמד דטנר וקושניר (אבי קושניר ונתן דטנר), שעבורם הייתה זו ההופעה הראשונה כזמרים. בעקבות הצלחת השיר שינה הצמד את שמו בהמשך ל"צמד הבטלנים".
הייתה זו הפעם הראשונה שנבחר צמד קומי-סאטירי לייצג את ישראל באירוויזיון. הבחירה הייחודית התבטאה גם בכך שקומיקאית נוספת, מיקי קם, הובילה בפער משמעותי בתחילת שלב הניקוד, אך סיימה במקום השלישי, ואילו זמרים בעלי שם בעולם המוזיקה, כגון צביקה פיק וחיים משה, נדחקו לתחתית הטבלה.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1987 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | אריק סיני ולהקת ברור חיל | לחזור הביתה | יגאל בשן ולהקת חטיף | יגאל בשן | יורם צדוק | 8 | 29 |
| 02 | אילנה אביטל | די לי די | שמרית אור | אילנה אביטל | קובי אשרת | 2 | 66 |
| 03 | דודו פישר | כינור | אהוד מנור | רוני וייס | רוני וייס | 7 | 35 |
| 04 | להקת שיר | שיר | ניסן פרידמן | עמוס ברזל | יהושע בן יהושע | 6 | 55 |
| 05 | ירון חדד | אולי הלילה | ענת שרתוק-שרים | אלדד שרים | אלדד שרים | 16 | 1 |
| 06 | ורדינה ויזהר כהן | מוזיקה היא נשיקה לנצח | דודו ברק | יזהר כהן | רוני וייס | 5 | 59 |
| 07 | חיים משה | ארץ אהובה | אילן גולדהירש | יאיר קלינגר | ננסי ברנדס | 12 | 13 |
| 08 | אורנה ומשה דץ | קופידון | אילן גולדהירש | אילן גלבוע | אילן גלבוע | 4 | 63 |
| 09 | דורית פרקש וחברים | ירושלם | שמרית אור | הנרי ברטר | הנרי ברטר וננסי ברנדס | 9 | 16 |
| 10 | אתי אנקרי | נוסטלגיה | יאיר כוח | שלמה פרי | דוד קריבושי | 14 | 3 |
| 11 | דליה כהן והבחורים מאפיקים | היי הופה | דליה כהן ומלאכי חזקיה | דליה כהן | בני נגרי | 14 | 3 |
| 12 | צביקה פיק | דומינו | מירית שם אור | צביקה פיק | יעקב למאי | 10 | 14 |
| 13 | גיתית שובל | הקליק | עמוס אטינגר | דוד קריבושי | דוד קריבושי | 10 | 14 |
| 14 | מיקי קם | קזינו עולמי | דפנה עבר הדני | ליאור ייני | קובי אשרת | 3 | 65 |
| 15 | ישראלה קריבושי | אירוביקה | חנה גולדברג | יוסי קריבושי | יוסי קריבושי | 13 | 7 |
| 16 | דטנר וקושניר | שיר הבטלנים | זוהר לסקוב | זוהר לסקוב | קובי אשרת | 1 | 79 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1987 > החלק האומנותי

החלק האומנותי נפתח עם להקת התנועטרון, אשר הופיעו עם קטע מחול בבגדי גוף. מיד אחריהם ביצעו חיילים מלהקת הנח"ל מחרוזת פארודית של שירים שהשתתפו בקדמי-אירוויזיון קודמים.
בהמשך עלתה לבמה ירדנה ארזי, עם מחרוזת שירים מבין שלל שיריה.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1987 > שלב הניקוד

| שם השיר | באר שבע | פתח תקווה | עכו | ראשון לציון | מעוז חיים | ירושלים | אור יהודה | הסינרמה | חיפה | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לחזור הביתה | - | - | 3 | 5 | 6 | 2 | 4 | 6 | 3 | 29 |
| די לי די | 8 | 10 | 7 | 8 | 4 | 12 | 6 | 10 | 1 | 66 |
| כינור | 3 | 8 | 2 | 3 | - | 5 | - | 7 | 7 | 35 |
| שיר | 5 | 6 | 5 | 7 | 7 | 6 | 10 | 5 | 4 | 55 |
| אולי הלילה | - | - | - | - | - | - | 1 | - | - | 1 |
| מוזיקה היא נשיקה לנצח | 6 | 4 | 8 | 10 | 3 | 10 | 8 | 4 | 6 | 59 |
| ארץ אהובה | 4 | 1 | 4 | - | 1 | 3 | - | - | - | 13 |
| קופידון | 7 | 7 | 10 | 6 | 8 | 4 | 7 | 2 | 12 | 63 |
| ירושלם | - | 3 | 1 | 4 | - | - | 2 | 1 | 5 | 16 |
| נוסטלגיה | - | - | - | 1 | - | - | - | - | 2 | 3 |
| היי הופה | - | - | - | - | - | - | - | 3 | - | 3 |
| דומינו | 2 | - | - | - | - | - | 12 | - | - | 14 |
| הקליק | 1 | - | - | 2 | 10 | 1 | - | - | - | 14 |
| קזינו עולמי | 12 | 12 | 12 | - | 5 | 8 | - | 8 | 8 | 65 |
| אירוביקה | - | 2 | - | - | 2 | - | 3 | - | - | 7 |
| שיר הבטלנים | 10 | 5 | 6 | 12 | 12 | 7 | 5 | 12 | 10 | 79 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1987 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

באר שבע - גיורא צור
פתח תקווה - אמנון פאר
עכו -רויטל עמית
ראשון לציון - דן לבנשטיין
קיבוץ מעוז חיים - יעקב בלסנבוים
ירושלים - מנחם פרי
אור יהודה - בני עורי
חיפה - רם תדמור
באירוויזיון

ישראל הופיעה ה-2 בסדר ההופעה, אחרי נורווגיה ולפני אוסטריה. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 73 נקודות והגיעה למקום ה-8 מתוך 22 מדינות שהשתתפו בתחרות. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לשוודיה.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  פורטוגל,  צרפת | 20 נקודות |
| 8 נקודות |  גרמניה,  שווייץ | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  פינלנד | 7 נקודות |
| 6 נקודות |  בלגיה | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  איסלנד,  אירלנד | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  הממלכה המאוחדת,  שוודיה | 8 נקודות |
| 3 נקודות |  הולנד | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  נורווגיה | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  אוסטריה | נקודה אחת |
| סך הכל | 13 מדינות | 73 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שוודיה
10 נקודות:  הממלכה המאוחדת
8 נקודות:  גרמניה
7 נקודות:  יוגוסלביה
6 נקודות:  דנמרק
5 נקודות:  הולנד
4 נקודות:  אירלנד
3 נקודות:  איטליה
2 נקודות:  בלגיה
נקודה אחת:  שווייץ
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 1987
הערות שוליים

↑  ירון פריד, דטנר וקושניר נוסעים לבלגיה, חדשות, 2 באפריל 1987
↑  יוסי חרסונסקי, קדם-אירוויזיון - נראה או לא נראה?, מעריב, 31 במרץ 1987
↑  יוסי חרסונסקי, הצופים באולמות יקבעו מי יהיה הזוכה המאושר שייסע לאירוויזיון, מעריב, 22 בינואר 1987
↑  יוסי חרסונסקי, "נולד" שיר בתחרות הקדם-אירוויזיון, מעריב, 25 בינואר 1987
↑  אילנה באום, דטנר וקושניר חגגו באילוף הסוררת, מעריב, 3 באפריל 1987
↑  אבי מורגנשטרן ואילנה באום, זוהר לסקוב - כוכב בזכות שני בטלנים, מעריב, 3 באפריל 1987
↑  אבי מורגנשטרן ואילנה באום, איך הבטלן קפץ למעלה, מעריב, 9 באפריל 1987
1 2  Detailed voting results
יזהר כהן מופיע עם ורדינה כהן במהלך קדם אירוויזיון 1987. השניים זכו במקום החמישי בתחרות.
ניפיסינג סילס

מפת מיקום של ניפיסינג סילס
ניפיסינג סילס (באנגלית: Nipissing sills) הוא מחדר פלוטוני רדוד ונרחב – מתחם סילים המצוי באונטריו, קנדה.
המחדר הוא חלק ממשטח בזלת נרחב שנוצר באירוע הגעשי "אונגבה" (Ungava event), הוא חלק מקבוצת-העל היורונית והוא מצוי בשוליים הצפוניים של אגן סדברי (Sudbury Basin) – מכתש הפגיעה השני בגודלו בעולם, שנוצר לפני כ-1,850 מיליון שנים.
מאפיינים

המחדר מהווה מקבץ של סילים בשוליים הדרומיים של קראטון סופיריור בשילד הקנדי, שחדרו לשכבות סלעי משקע וסלעי תשתית.
כיוון הסילים מצפון-מזרח לדרום-מערב, ורוחבם אינו עולה על 460 מ'.
הסילים מוגדרים כמורכבים מדיאבז – סלע תת-געשי שהרכבו דומה לגברו ולבזלת. הרכבם המינרלוגי של הסלעים מזהה אותם כגברו עתיר הורנבלנדה ובזלת תולאיטית.