stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטבח בוורמס
הנצחה והיסטוריוגרפיה

ככלל, גזירות תתנ"ו נצרבו בתודעה היהודית, ובפרט בזו האשכנזית, כאסון לאומי. בעשרות השנים הבאות נכתבו מספר כרוניקות עבריות המתארות את האירועים, הידועות בהן הן של שלמה בן שמעון, רבי אליעזר בן נתן והאנונימי ממיינץ. כמו כן, נכתבו לזכרם מספר רב של קינות ופיוטים, ונתחברה לזכרם תפילת אב הרחמים. יש הסבורים שגם מנהגי האבלות בימי ספירת העומר מושפעים מאירועים אלה. מרבית הדברים הללו אינם עוסקים בטבח בוורמס כשלעצמו, אלא בגזירות תתנ"ו ככלל.
בקינה "מי יתן ראשי מים" מאת קלונימוס בן יהודה הנאמרת בתשעה באב בנוסח אשכנז, מפורטים תאריכי הפרעות בקהילות השונות, ונזכר בפירוש הטבח בוורמס:
קְהַל וָרְמַיְזָא בְּחוּנָה וּבְחוּרָה

גְּאוֹנֵי אֶרֶץ וּנְקִיֵּי טָהֳרָה

פַּעֲמַיִם קִדְּשׁוּ שֵׁם הַמְּיֻחָד בְּמוֹרָא

וּבְעֶשְׂרִים וּשְׁלֹשָׁה בְּחֹדֶשׁ זִיו לְטָהֳרָה

וּבַחֹדֶשׁ הַשְּׁלִישִׁי בִּקְרִיאַת הַלֵּל לְשׁוֹרְרָה

הִשְׁלִימוּ נַפְשָׁם בְּאַהֲבָה קְשׁוּרָה
ביהדות וורמייזא עצמה נשמר זכר הטבח, ובממורבוך של הקהילה ישנה רשימה שמית של הנרצחים. שני ימי הטבח, כ"ג באייר וא' בסיוון, נקבעו בקהילה כתעניות ציבור מקומיות ונשמרו במשך מאות שנים, אף על פי שהיום השני הוא ראש חודש. בתעניות אלה אמרו סליחות, קראו מתוך הממורבוך את שמות הנרצחים ואמרו אב הרחמים. השבת שבין שתי התעניות נקראה "שבת שבין שתי גזירות" ונהגו בה בדומה לשבת חזון.
הערות שוליים

1 2 3  WORMS - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
1 2 3  Steven Runciman, The First Crusade, Cambridge University Press, 2005, ISBN 978-0-521-61148-0. (באנגלית)
↑  שמעון ברנפלד, ספר הדמעות א, ברלין תרפ"ד, עמ' קמט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  נדפסה בידי אהרן ילינק, קונטרס ווירמייזא וקהל ווינא, וינה תר"ם, באתר אוצר החכמה.
↑  משום כך, התענו ביום השני רק עד אחר תפילת מנחה.
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא, מכון ירושלים תשמ"ח, סי' צח–צט.
היורשת (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  דרמה מוזיקלית
 יוצרים:  אורי סלעי עומר טובי
 כותבים:  אורי סלעי עומר טובי
 בימוי:  עומר טובי
 שחקנים:  נופר סלמאן אוולין הגואל יעקב כהן אגם רודברג ישראל אטיאס ליטל שוורץ איציק כהן בתאל משיאן נדב גדג'
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  11 
 הפקה
 חברת הפקה:  שנהר הפקות
 הפצה:  קשת 12
 עורכים:  גיא נמש עמית גינתון דניאל אביצור
 צלמים:  מתן רדין
 מוזיקה:  נמי מלומד
 שידור
 רשת שידור:  קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  6 ביוני 2021 – 9 באוגוסט 2021
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
היורשת היא סדרת דרמה מוזיקלית שנוצרה על ידי היוצרים אורי סלעי ועומר טובי עבור ערוץ קשת 12.
הסדרה עלתה לשידור ב-6 ביוני 2021.
תקציר העלילה

הסדרה מציגה בפני הצופה את תעשיית המוזיקה המזרחית. היא עוסקת במסעה של טופז, זמרת מתחילה ממוצא מזרחי, שחולמת להצליח בעולם הזמר המזרחי. נוסף על קשיים שונים בדרך, טופז נאלצת להתמודד עם סבתהּ, זוהרה (אוולין הגואל), שאינה מתלהבת מכך שנכדתה תצליח, ובתגובה מנסה להצר את צעדיה.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 11 | 11 | 6 ביוני 2021 | 9 באוגוסט 2021 |
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשיות

טופז בדש (נופר סלמאן) – בתה של לבנה ונכדתה של זוהרה. זמרת מתחילה בשמי הזמר המזרחי. בחורה בעלת לשון חדה וחמת מזג אך טובת לב ונחושה בהצלחתה.
ספיר סנדרוסי (בתאל משיאן) – בתו של קלוד ואחותו החורגת של מאור, שהופכת להיות האמרגנית של טופז. מנסה לנהל את עסק אביה אך לעיתים נכשלת, נחושה בדעתה להצליח. אסרטיבית.
זוהרה בדש (אוולין הגואל) – זמרת עבר וסבתהּ הקנאית והתככנית של טופז, שמנסה להצר את צעדיה, נפטרה בפרק 8 לפני העלייה להיכל התרבות.
שריקי (יעקב כהן) – אמרגן ומתחרה מול ספיר על ייצוג של טופז. בעל עבר מסובך עם זוהרה.
ורד (אגם רודברג) – אישה העובדת במשרדו של שריקי ואלמנתו של בני. בסוף מתחרטת ועוזרת לספיר. בחורה שקטה ומופנמת.
מאור איבנוב (ישראל אטיאס) – בנו של קלוד ואחיה החורג של ספיר.
קלוד סנדרוסי (איציק כהן) – אביהם של מאור וספיר ואמרגן לשעבר שנכנס לכלא בעקבות מעילה.
אהובה (ליטל שוורץ) – עובדת במשרד של ספיר.
צחי (נדב גדג') – תאורן בהיכל התרבות.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות נוספות

נהוראי שריקי (אלי מלכה) - בנו של שריקי.
לילי שריקי (דליה בגר) - אשתו של שריקי.
אתי (הילה סרג'ון) - חברה של זוהרה ואילנה מהשכונה.
אילנה (פלורנס בלוך) - חברה של זוהרה ואתי מהשכונה.
נטשה (נטשה מנור) - אמא של מאור
לבנה בדש (אילנית בן-יעקב) - בתה של זוהרה ואמא של טופז.
בני שריקי - בעלה של ורד שנהרג.
בנוסף, הזמרות נסרין קדרי, אביבה אבידן, רינת בר, ליאת בנאי ואגם בוחבוט מופיעות בסדרה בתפקיד עצמן.
קינדרדייק

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד הולנד
 מחוז:  דרום הולנד דרום הולנד
 רשות מקומית:  מולנלנדן
 קואורדינטות:  51°53′00″N 4°38′00″E﻿ / ﻿51.883333333333°N 4.6333333333333°E﻿ / 51.883333333333; 4.6333333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניקינדרדייק(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניקינדרדייק(למפת דרום הולנד רגילה) האג רוטרדם זוטרמר ליידן חוריי אוברפלאקיי צפון הולנד אוטרכט חלדרל. צפון בראבנט זיילנד הים הצפוניקינדרדייק(למפת דרום הולנד מוגדלת) האג רוטרדם זוטרמר ליידן חוריי אוברפלאקיי צפון הולנד אוטרכט חלדרל. צפון בראבנט זיילנד הים הצפוניקינדרדייק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קינדרדייק (בהולנדית: Kinderdijk) הוא כפר הנמצא במחוז דרום הולנד שבהולנד. הכפר ממוקם כ-15 קילומטרים מזרחית לרוטרדם.
גאוגרפיה

הכפר ממוקם בפולדר אלבלאסרווארד (Alblasserwaard) אשר במפגש הנהרות לק ונורד. על מנת לנקז את עודף המים של הפולדר הוקמה בשנת 1740 במקום מערכת הכוללת 19 טחנות רוח. זהו אוסף טחנות הרוח הישנות הגדול ביותר בהולנד. טחנות הרוח של קינדרדייק הן מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בהולנד.
בשנת 1997 הוכרזו טחנות הרוח בקינקרדייק כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
גלריה

טחנת רוח פעילה
טחנות רוח של קינדרדייק
תצלום של השקיעה בקינדרדיק
טחנות הרוח של קינדרדיק
טחנות הרוח של קינדרדיק לאורך התעלה הראשית
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.
נשים > בריכת 25 מטר

| מספר | תוצאה | שחיינית | מדינה | תאריך | אירוע | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 59.41 | אנג'ל מרטינו | ארצות הברית ארצות הברית | 21 בנובמבר 1993 |  | סטוונגר, נורווגיה |
| 2 | 58.50 | אנג'ל מרטינו | ארצות הברית ארצות הברית | 3 בדצמבר 1993 | אליפות העולם (בריכת 25 מטר) | פלמה דה מיורקה, ספרד |
| 3 | 58.45 | רייקו נקמורה | יפן יפן | 4 במרץ 2001 |  | סגמיהרה, יפן |
| 4 | 57.08 | נטלי קוגלין | ארצות הברית ארצות הברית | 29 בנובמבר 2001 | גביע העולם | ניו יורק, ארצות הברית |
| 5 | 56.71 | נטלי קוגלין | ארצות הברית ארצות הברית | 23 בנובמבר 2002 | גביע העולם | ניו יורק, ארצות הברית |
| 6 | 56.51 | נטלי קוגלין | ארצות הברית ארצות הברית | 28 באוקטובר 2007 | גביע העולם | סינגפור |
| 7 | 56.15 | שיהו סקאי | יפן יפן | 2 בפברואר 2009 | אליפות יפן | טוקיו, יפן |
| 8 | 55.23 | שיהו סקאי | יפן יפן | 15 בנובמבר 2009 | גביע העולם | ברלין, גרמניה |
| 9 | 55.03 | קטינקה הוסו | הונגריה הונגריה | 4 בדצמבר 2014 | אליפות העולם (בריכת 25 מטר) | דוחה, קטר |
| 10 | 54.89 | מינה אתרטון | אוסטרליה אוסטרליה | 27 באוקטובר 2019 | ליגת השחייה הבינלאומית | בודפשט, הונגריה |
| 11 | 54.56 | קיילי מקיואן | אוסטרליה אוסטרליה | 26 בספטמבר 2024 | אליפות אוסטרליה | אדלייד, אוסטרליה |
| 12 | 54.41 | רגן סמית' | ארצות הברית ארצות הברית | 25 באוקטובר 2024 | גביע העולם | אינצ'ון, קוריאה הדרומית |
| 13 | 54.27 | רגן סמית' | ארצות הברית ארצות הברית | 1 בנובמבר 2024 | גביע העולם | סינגפור |
גברים > בריכת 25 מטר

| מספר | תוצאה | שחיין | מדינה | תאריך | אירוע | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 52.71 | מארק טוקסברי | קנדה קנדה | 16 במרץ 1991 |  | בון, גרמניה |
| 2 | 52.58 | מארק טוקסברי | קנדה קנדה | 29 במרץ 1991 |  | שפילד, הממלכה המאוחדת |
| 3 | 52.52 | מארק טוקסברי | קנדה קנדה | 20 בפברואר 1992 |  | ויניפג, קנדה |
| 4 | 52.50 | מארק טוקסברי | קנדה קנדה | 22 בפברואר 1992 |  | ויניפג, קנדה |
| 5 | 51.43 | ג'ף ראוס | ארצות הברית ארצות הברית | 12 באפריל 1993 |  | שפילד, הממלכה המאוחדת |
| 6 | 51.28 | לני קרייזלברג | ארצות הברית ארצות הברית | 5 בפברואר 2000 |  | ברלין, גרמניה |
| 7 | 50.75 | ניל ווקר | ארצות הברית ארצות הברית | 19 במרץ 2000 |  | אתונה, יוון |
| 8 | 50.58 | תומאס רופרת | גרמניה גרמניה | 8 בדצמבר 2002 |  | מלבורן, אוסטרליה |
| 9 | 50.32 | פיטר מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | 26 במרץ 2004 |  | ניו יורק, ארצות הברית |
| 10 | 49.99 | ראיין לוכטה | ארצות הברית ארצות הברית | 9 באפריל 2006 |  | שנגחאי, הרפובליקה העממית של סין |
| 11 | 49.94 | פיטר מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | 11 בנובמבר 2008 |  | סטוקהולם, שוודיה |
| 12 | 49.63 | פיטר מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | 15 בנובמבר 2008 |  | ברלין, גרמניה |
| 13 | 49.32 | סטניסלב דונטס | רוסיה רוסיה | 14 בדצמבר 2008 |  | רייקה, קרואטיה |
| 14 | 49.20 | אשווין ווילדבור | ספרד ספרד | 21 בדצמבר 2008 |  | מדריד, ספרד |
| 15 | 49.17 | ארקדי ויאצ'אנין | רוסיה רוסיה | 12 בדצמבר 2009 | אליפות אירופה (בריכת 25 מטר) | איסטנבול, טורקיה |
| 16 | 48.97 | ארקדי ויאצ'אנין   סטניסלב דונטס | רוסיה רוסיה   רוסיה רוסיה | 13 בדצמבר 2009 | אליפות אירופה (בריכת 25 מטר) | איסטנבול, טורקיה |
| 17 | 48.94 (שליחים) | ניק תומן | ארצות הברית ארצות הברית | 18 בדצמבר 2009 |  | מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת |
| 18 | 48.92 | מאט גריוורס | ארצות הברית ארצות הברית | 12 בדצמבר 2015 |  | אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית |
| 19 | 48.90 | קלימנט קולסניקוב | רוסיה רוסיה | 22 בדצמבר 2017 |  | סנט פטרבורג, רוסיה |
| 20 | 48.88 | שו ג'יאיו | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 11 בנובמבר 2018 |  | טוקיו, יפן |
| 21 | 48.58 | קלימנט קולסניקוב | רוסיה רוסיה | 21 בנובמבר 2020 |  | בודפשט, הונגריה |
| 22 | 48.33 | קולמן סטיוארט | ארצות הברית ארצות הברית | 29 באוגוסט 2021 |  | נאפולי, איטליה |
|  שיאי עולם בשחייה |
| --- | --- | --- |
| חופשי | 50 מטר חופשי • 100 מטר חופשי • 200 מטר חופשי • 400 מטר חופשי • 800 מטר חופשי • 1500 מטר חופשי |  |
| גב | 50 מטר גב • 100 מטר גב • 200 מטר גב |  |
| חזה | 50 מטר חזה • 100 מטר חזה • 200 מטר חזה |  |
| פרפר | 50 מטר פרפר • 100 מטר פרפר • 200 מטר פרפר |  |
| מעורב אישי | 100 מטר מעורב אישי • 200 מטר מעורב אישי • 400 מטר מעורב אישי |  |
| שליחים | 4x50 מטר חופשי • 4x100 מטר חופשי • 4x200 מטר חופשי • 4x50 מטר מעורב • 4x100 מטר מעורב |  |
אבנר שחף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1972 (בן 52) תל אביב, ישראל
 עיסוק:  צלם קולנוע
 פרופיל ב-IMDb
 
אבנר שחף (נולד ב-25 בספטמבר 1972) הוא צלם קולנוע ישראלי וחבר האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
ביוגרפיה

שחף נולד בתל אביב וגדל ברמת השרון, האמצעי מבין שלושה אחים. למד ב-Maine Media Art school בארצות הברית.
בשנת 2011 צילם את הווידאו ארט "Hillarious" עבור האמן רועי רוזן ואת הסרט הקצר "צא" שזכה בפסטיבל ונציה גם הוא בבימוי רועי רוזן.
בשנת 2012 צילם את הסרט "שומרי הסף" בבימויו של דרור מורה, הסרט זכה בפרסים רבים ובין היתר היה מועמד לפרס האוסקר האמריקאי בקטגוריית הסרט התיעודי.
בשנת 2015 צילם את הסרט "Censored voices" אותו ביימה מור לושי, הסרט זכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע ומאוחר יותר היה מועמד לפרס חבר השופטים בפסטיבל Sundance.
בשנת 2016 צילם את הסרט "Zero days" אותו ביים אלכס גיבני, את הסרט התיעודי הקצר "אל תקרא לי חמוד" אותו ביימה ג'ולי שלז ואת הסרט "Sacred" שנבחר להצגה ב"Doc NYC" וב"IDFA 2016".
בשנת 2017 צילם את הסרט "Muhi: Generally Temporary" ואת הסרט "סלאח: פה זה ארץ ישראל" שזכה בפרס בימוי ותחקיר בפסטיבל דוקאביב.
בשנת 2018 צילם את הסרט "יומני אוסלו" שהיה מועמד לפרס אמי, את הסרט "Avenging Evil", את הסרט "Army of lovers in the holy land" ואת הסרט "שאלות אישיות".
בשנת 2019 צילם את הסדרה הקצרה "Transkids", את הסרט "לתפוס את יהושע" ואת הסדרה "The devil next door" בבימויים של יוסי בלוך ודניאל סיוון ששודרה בNetflix.
בשנת 2020 צילם את הסרט "אולמרט האיש שרצה יותר מדי", את הסרט "Kings of Capitol Hill" ואת הסרט "רצח בקולנוע צפון".
בשנת 2021 צילם את הסדרה הקצרה "אויבים", את הסרט "Blue box", את הסרט "Dirty tricks", את הסרט "המלחמה האחרונה של נלסון", את הסרט "The reason why", את הסרט "הפרק האחרון של א"ב יהושע", את הסרט "Schoolyard#" שזכה בציון לשבח בפסטיבל הסרטים של ירושלים ואת סדרת הדרמה "החנות שיש בה הכל".
בשנת 2022 צילם את הסרט “Tantura” בבימויו של אלון שוורץ, את הסרט “Kafka for kids” בבימוי של רועי רוזן, את המיני סדרה ״Cassandra’s Prophecy” בבימוי דוקי דרור, את הסרט ״H2: מעבדת השליטה״ בבימוי עידית אברהמי, את הסרט “Innocence” בבימויו של גיא דוידי אשר היה מועמד בפסטיבל הסרטים של ונציה לפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר.
בשנת 2023 לקח חלק בפרויקט התיעודי "באין מדינה יש אזרחים" ששודר בכאן 11, וצילם עבורו שלושה סרטים קצרים: סוף המסיבה, חמ"ל נעמה ושטחים פתוחים.
בנוסף ב-2023, צילם את הסרט ״Mourning in Lod” ואת הסרט ״האסיר X” שניהם בבימויה של הילה מדליה ואת הסרט ״שריף שנטי: תיק רצח״ בבימוי אבידע ליבני.
בשנת 2024 צילם את הסדרה ״שבויים״ בבימוי דוקי דרור, את הסרט ״מבוקש: רוני קלדרון״ בבימויים של הילה מדליה וארז לאופר ואת הסרט ״מוות באום אל חיראן״ בבימויו של דורון ג׳רסי.
בנוסף בשנת 2024 צילם גם את הסרט ״תיקי ביבי״  (באנגלית ״The Bibi files”) בבימויה של אלכסיס בלום. הסרט עורר עניין רב ואף נתון לסוגיה משפטית בשל ניסיונו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לעצור את הפצתו.
הערות שוליים

↑  אבנר שחף, באתר www.ishim.co.il
↑  אבנר שביט‏, החברים החדשים באקדמיה האמריקאית לקולנוע: ליידי גאגא, אדל - והרבה ישראלים, באתר וואלה, 2 ביולי 2019
↑  Hilarious (Short 2010) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Out (Short 2010) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  The Gatekeepers (2012) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Censored Voices (2015) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Zero Days (2016) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Don't Call Me Cute (Short 2016) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Sacred (2016) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  DOC NYC FESTIVAL, ‏2016
↑  IDFA 2016 Catalogue by IDFA International Documentary Film Festival Amsterdam - Issuu, issuu.com (באנגלית)
↑  Muhi: Generally Temporary (2017) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  סאלח, פה זה ארץ ישראל, באתר דוקאביב 2017
↑  סאלח, פה זה ארץ ישראל, באתר FilmFreeway (באנגלית)
↑  The Oslo Diaries (2018) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Avenging Evil (2018) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Army of Lovers in the Holy Land (2018) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Personal Questions (2018) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Transkids (TV Mini Series 2019) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Chasing Yehoshua (2019) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  The Devil Next Door (TV Mini Series 2019) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Honorable Men (2020) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Kings of Capitol Hill (2020) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Murder at Cinema North (2020) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Enemies (TV Mini Series 2021–) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Blue Box (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Dirty Tricks (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  Nelson's Last Stand (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  The Reason Why (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  The Last Chapter of A.B. Yehoshua (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  #Schoolyard (2021) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-05-10
↑  כרמל שטרן, ‏החנות שאין בה הכל, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062185021  VIAF: 311695371   WorldCat (עם VIAF): 311695371
מאוורר

מאוורר שולחני
מאוורר מחשב
מצנן מדבר מותקן (בצד ימין של התמונה) בקרוואן באופקים, 1973
מאוורר רב-כיווני ברכבת המעגלית בינגון
מאוורר עמוד
מאוורר הוא מכשיר להנעת אוויר על ידי פעולת דחיפה או יניקה. מכשירים אלו יכולים לשמש בשימוש ביתי, תעשייתי או ציבורי, על מנת לפזר מצבור של אוויר חם או לגרום לזרימת אוויר לשינוע חפצים, כחלק ממכשיר בו הוא משולב.
מאוורר עשוי להיות חלק פנימי של מפוח, מנהרת רוח או שואב אבק, וספיקת האוויר היא יחסית לריבוע מהירות סבוב הכנפונים.
מאוורר שאינו בכלי לכיוון אוויר

מאוורר הוא מכשיר שנועד להרחיק אוויר חם ולאפשר הגעת אוויר קר יותר במקומו. המאוורר יכול להזיז מגוף האדם את שכבת האוויר החם שהצטברה סביבו, באמצעות יצירת משב רוח. מאווררים יכולים גם לפנות אוויר חם שהצטבר סביב צלעות קירור של מנועים (ראו מערכת קירור (רכב)) או של שבבי מחשב (ראו מערכת קירור של מחשב).
המאווררים התעשייתיים הראשונים היו עשויים להבי עץ או מתכת, שהיו מחוברים לתעלות אוויר בתקרה. כשתומאס אדיסון וניקולה טסלה הביאו את הכח החשמלי לידיעת הציבור, בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, יוצר המאוורר החשמלי האישי הראשון. בין 1882 ל-1886, ד"ר סקיילר סקאאתס ווילר פיתח מאוורר שולחני דו-להבי, אשר שווק בידי החברה האמריקנית קרוקר וקרטיס. ב-1882, פיליפ ה' דיאהל הציג את מאוורר התקרה.
מאוורר שאינו בכלי לכיוון אוויר > פעולת המאוורר בחדר

מאוורר המצוי בחדר או בחלל סגור אינו מצנן את החדר או את החלל שהוא מצוי בו אלא רק את הגופים שהוא מפיח עליהם רוח במישרין. למעשה, הוא אפילו מחמם מעט את החדר בגלל חום המנוע שלו.
המאוורר מצנן את הגופים שהוא משיב עליהם רוח כשהוא מחליף את האוויר הצמוד אליהם, שהגופים כבר חיממו, באוויר שהם טרם חיממו,
בנוסף המאוורר מגביר את קצב אידוי נוזלים והזיעה בפרט - וכך גורם לנוכחים בחדר, גם לתחושת קור (או הפחתת תחושת החום), וגם להפחתת אי הנוחות המתלווה להזעה.
מצנן

מצנן, או מצנן מדבר, (דזרט קולר) הוא מכשיר קירור אוויר הבנוי מקופסה שבה מצוי מאוורר, כשלקופסה יש חריץ יניקת אוויר וחריץ פליטת אוויר, וכן מערכת פיזור חום המצננת את הקופסה עצמה בעזרת מים. המאוורר שבתוך המכשיר שונה בצורתו ממאוורר התקרה. הוא נראה כמו גליל מחורץ ונושף אוויר בכיוון אנכי לצירו ולא מקביל לצירו. זרם האוויר עובר תחילה דרך מערכת מחצלות המורטבות במים המטפטפים מצינור ומכניס לחות לאוויר בחלל המאוורר. בשל הכנסת הלחות, המצנן מתאים רק לאזורים מדבריים בהם אחוז הלחות באוויר הוא נמוך.
מפוח

קיימים סוגים שונים של מפוחים:
מפוחים צנטריפוגליים - בעלי מאיץ. כפות נטויות לפנים או כפות נטויות לאחור. במפוחים צנטריפוגליים האוויר נכנס צירית ממרכז המאיץ ומואץ רדיאלית להיקף בעזרת הכוח הצנטריפוגלי. המפוחים הצנטריפוגליים מחולקים לבעלי כניסה בודדת או כניסה כפולה בהנעת רצועות בהנעה ישירה. מפוחים צנטריפוגליים הם מפוחי יניקה אשר בדרך כלל משמשים לתהליכי יניקת אוויר; מפוחים בלחצים נמוכים וגבוהים, מפוחים שיודעים להעביר רק אוויר, אוויר רווי בשמן, אוויר עם חלקיקי נסורת או חלקיקים ארוכים המסתבכים במאיצים רגילים ועבורם ניתן למצוא מפוחים מיוחדים שידעו להעביר את החומרים האלה, הכל לפי הדרישות והמפרט שצריך לאותו מפוח.
מפוחים ציריים / שואבים ציריים - בעלי כנפיים המורכבות על ציר מרכזי הפועלות בשיטת דחיפה או שאיבה של אוויר על ידי פעולת סיבוב על ציר מרכזי. במפוחים ציריים זרימת האוויר היא במקביל לציר המאיץ כך שהכניסה והיציאה באותו כיוון, האצת האוויר במפוחים ציריים מתבצעת על ידי מבנה כנף המאיץ הגורם להבדל לחצים בין שני צדדיו. סיבובי המאיץ יוצרים לחץ דינמי גבוה ולחץ סטטי נמוך. המאיץ המסתובב סביב צירו ומזיז "שרוול" אוויר מקביל לצירו. את המפוחים יש להפעיל כאשר כיוון הסיבוב תואם את צורת הכף, ישנם מפוחים ציריים עם מבנה כנף המתוכנן כך, שיעילותם זהה לשני כיווני הזרימה, הוצאה והכנסת אוויר.
ראו גם

מניפה
מפוח
הערות שוליים

↑  מנסים לשפר את תנאי מזג־האוויר באילת, על המשמר, 22 ביולי 1956
↑  נ. ברויטמן, מזגני אוויר ביתיים, למרחב, 13 בפברואר 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567951805171  BNE: XX540605  BnF: cb119810749 (data)  LCCN: sh85047105  NDL: 00570736  NKC: ph137058 
מאוורר רצפה
קילומטר רבוע

קילומטר רבוע (סמל: ק"מ² או קמ"ר) הוא יחידת מידה השייכת למערכת היחידות הבין-לאומית (SI) למדידת שטח של משטח כלשהו.
קילומטר רבוע אחד שווה ל:
שטח של ריבוע בעל צלע באורך 1 קילומטר
1,000,000 מטר רבוע (מ"ר)
100 הקטאר
0.386102 מיילים רבועים
247.105381 אקרים
1,000 דונם (ישראל)
ובחישוב הפוך:
1 מ"ר = 0.000001 קילומטר רבוע
1 הקטאר = 0.01 קילומטר רבוע
1 מייל רבוע = 2.589988 קילומטר רבוע
1 אקר = 0.004047 קילומטר רבוע
1 דונם (ישראל) = 0.001 קילומטר רבוע
השטח של העיר העתיקה בירושלים הוא בקירוב קילומטר רבוע.
ילמז אזטונה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 בספטמבר 1930 איסטנבול, טורקיה 
 פטירה:  9 בפברואר 2012 (בגיל 81) אנקרה, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות זינג'ירליקויו 
 עיסוק:  היסטוריה של האימפריה העות'מאנית, סופר, מוזיקולוג, עיתונאי, מחנך
 שפות היצירה:  טורקית 
 
עַבְּדוּלְלָה טָהסִין ילְמָז אֹזְטוּנָה (בטורקית: Abdullah Tahsin Yılmaz Öztuna, שמו האמיתי עבדוללה טהסים ילמז Abdullah Tahsim Yılmaz; ‏20 בספטמבר 1930 איסטנבול - 9 בפברואר 2012 אנקרה) היה היסטוריון, מוזיקולוג, סופר, פעיל פוליטי ועיתונאי טורקי, ידוע בעיקר בספריו הרבים בתחום ההיסטוריה של האימפריה העות'מאנית ובתרומתו בקידום החינוך בתחום המוזיקה הקלאסית הטורקית. הוא נודע גם כבעל טור בעיתונים "הייאט" ו"טורקיה" ובהופעתו בתוכניות ברדיו ובטלוויזיה.
היה בשנת 1963 חבר בפרלמנט הטורקי מטעם מפלגת הצדק. הצטיין בידע האנציקלופדי שלו ובכתיבתו המבריקה בשפה הטורקית. בין השנים 1974–1980 היה העורך הראשי של האנציקלופדיה הטורקית.
ביוגרפיה

יליד איסטנבול. למד בקונסרבטוריון למוזיקה בעירו, שם היה, בין השאר, תלמידם של סאדדין ארל וסופי אזגי.
בין ספטמבר 1950- יולי 1957 שהה בפריז, שם למד תרבות צרפתית בסורבון, כמו כן למד במכון למדעים פוליטיים.
כבר בגיל צעיר הוכיח אזטונה כישורי כתיבה וכתב את מאמרו הראשון בגיל 13 ואת ספרו הראשון בגיל 15.
בשובו למולדת, החל בשנת 1960 קריירה עיתונאית. בתחילה היה חבר מערכת בעיתון"הייאט שבבית ההוצאה לאור שלו פרסם ספרים רבים ולאחר מכן הועלה לדרגת מנהל.
במהלך חייו כתב אזטונה מאמרים גם בעיתונים "טרג'ומאן" ("המתרגם"), "סון הוואדיס" ("חדשות אחרונות") ו"דוניה" ,בשנות ה-2000 היה בעל טור בעיתון "טורקיה".
היה בעל גישה שמרנית וזיקה למורשת העות'מאנית והאסלאמית בארצו, פעל במסגרת מפלגת הצדק ונבחר בשנת 1963 מטעמה לפרלמנט כנציג של מחוז קוניה, הידוע בדבקותו לדת. בהמשך התיישב באנקרה.
בשנים 1981-1966 עבד בהנהלת רשות השידור הממלכתי הטורקי, בוועדות לפיקוח (Denetleme Kurulu) ולתוכן. בשנים 1977-1974 היה תת-מזכיר במשרד החינוך.
בהמשך השקיע מאמצים בקידום החינוך המוזיקלי בעיקר בתחום לימוד המוזיקה העות'מאנית, הוא נמנה עם מקימי המסלול ללימודי מוזיקה טורקית שליד האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול שם הרצה בין השנים 1978-1975 על ההיסטוריה של המוזיקה קלאסית הטורקית. כמו כן היה בין מקימיה ומנהליה של המקהלה למוזיקה טורקית. בין השנים 1974–1980 היה העורך הראשי של האנציקלופדיה הטורקית שפרסמה אז את הכרכים עם האותיות K-T.
כיהן גם כמנהל כללי של ההוצאה לאור של משרד החינוך הלאומי, ובשנים 1975–1978 היה מרצה להיסטוריה פוליטית ותרבותית עות'מאנית באוניברסיטה העממית לחינוך גבוה.
אזטונה מילא בהמשך תפקידים ציבוריים שונים, פעל בין השאר באגודת הידידות טורקיה-יפן וטורקיה - ערב הסעודית, והיה יועץ של הקרן הפיננסית ע"ש פייסל.
יראת הכבוד שהוא גילה למורשת האסלאמית העות'מאנית מצאה ביטוי ביוזמתו לפתוח מחדש לתפילה מוסלמית את הגלריה הפרטית של הסולטאנים במוזיאון איה סופיה ואת "חדר מעיל הנביא" בארמון טופקאפי באיסטנבול.
תחת המשטר הצבאי שקם אחרי ההפיכה הצבאית השלישית ב-1980, אזטונה היה בין מקימי המפלגה הפוליטית החוקית הראשונה, המפלגה של הדמוקרטיה הלאומית. בהמשך התפטר ממנה ועזב את החיים הפוליטיים.
ילמז אזטונה נפטר בגיל 82 באנקרה. בטקס האשכבה במסגד פטיהי באנקרה השתתף גם ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן.
השאיר אישה, חטיג'ה, בן - אוגוזחאן, ובת, חאנזדה.
יצירותיו

ילמז אזטונה כתב מספר רב של ספרים, בהם עבודות מונומנטליות כגון "ההיסטוריה הגדולה של טורקיה" ב-12 כרכים (1964-1963), אחר כך ב-14 כרכים (1979-1977), שזכתה להערכות כעבודה מקצועית אשר התיימרה להתעלות מעל הגישה הלאומנית הרווחת.
עם ספריו שנועדו לקהל המשכיל נמנו ספרים שהפכו לקלאסיקה, ובהם "דפים מההיסטוריה הטורקית", "ההיסטוריה של חיי הסולטאנים העות'מאנים" (1960), "דיוקנאות מההיסטוריה הטורקית", שכללו גם דמויות מההיסטוריה בת זמננו כגון טורגוט אזאל, "תולדות טורקיה מהתחלתה ועד ימינו" (1963), ורבים אחרים.
חלק מספריו דנו בהיסטוריה של המוזיקה הטורקית, חלקם בעלי אופי אנציקלופדי או כללי - האנציקלופדיה המוזיקלית הטורקית, אנציקלופדיה של המלחינים הטורקים, המוזיקה הטורקית, וחלק - מסות המוקדשות לדמויות חשובות מן התחום, ובהן מורו ורבו, סאדדין ארל, חג'י אריף ביי, דדה אפנדי, עבדול קאדר מראג'י, שבקי ביי ואחרים.
פרסים ואותות כבוד

1970 - עיטור חיל האוויר הטורקי
1970 - הפרס הגדול של הקרן לתרבות לאומית של טורקיה