stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קהילת יהודי מרקש
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1941 הגרמנים שלטו באירופה ובאותה העת החלו השמועות שיש אנטישמיות נגד היהודים שם. מאוחר יותר הגיעה השמועה שהגרמנים מתכננים לפלוש למדינות צפון אפריקה, כאשר הם כבר נכנסו לתוניס ובנו בה תנורי ההשמדה[דרוש מקור]. במרקש הפחד היה נראה על פניהם של היהודים מהחשש כי תוכניתם של הגרמנים להגיע למרוקו תמומש. הצרפתים החלו בעזיבת העיר לכיוון צרפת.
יחסם של היהודים היה אוהד כלפי המלך מוחמד החמישי. עם זאת, היחסים בין היהודים למוסלמים שהיו טובים בתחילה, השתנו כאשר נודע כי הגרמנים מגיעים לתוניס והערבים החלו להתנכל ליהודים. כל בתי היהודים במרקש סומנו בצלב והיהודים חשו בפחד וחיפשו מקום מקלט. הם חפרו תעלות מתחת לאדמה על מנת שכשיגיעו הגרמנים יהיה להם מקום מקלט; בין היתר הם היו חופרים תעלות בדרך לבית הספר. במלאח לא התגוררו ערבים ובימי שישי הוצב במקום שומר (אל קעיד) מטעם המלך. היהודים סגרו את דלתותיהם על מנת שלא ייכנסו לבתיהם ערבים ויהרסו להם את השבת. היהודים הפכו למקור לזעם ולשעיר לעזאזל, והחלו פרעות והריגת יהודים.
היסטוריה > בתי הכנסת והקהילה היהודית

בין בתי הכנסת הרבים באזור המלאח ובמרקש היה בית כנסת אחד בתוך המלאח הידוע ביותר בשם "סלט לעז'מה", פירושו: בית הבחורים מגורשי ספרד. בית כנסת זה שימש ללימודי תורה ודרשות ושיעורים מפיהם של תלמידים חכמים ורבנים ידועים. כאשר הייתה הודעה חשובה לכל שוכני המלאח כולם היו מתקבצים בבית הכנסת זה על מנת לשמוע הודעות חשובות אלו. הקהילה הייתה מאוד מאוחדת, ובין לימודי בית הכנסת היו גם לימודי שירה ופיוטים, והיו מכינים את בני בר המצווה ללימוד הדרשה שלהם.
בזמן המהומות שהתרחשו עם הודעת כוונתם של הגרמנים להגיע למרוקו, היו סוגרים את דלתות המלאח בשבתות עם שומר מטעם המלך וכך השקט היה נשמר בזמן התפילה.
השלטונות הקימו מחוץ לחומות המלאח שיכונים עממיים ליהודים. ב-1947 הוחלט שנציג אחד מהקהילה יהיה חבר במחלקה המרוקנית של מועצת הממשל הצרפתי של מרוקו.
השינוי באופן התארגנות הקהילה ובהנהגתה בא בעקבות הפרדת הדת מהמדינה בצרפת. לאחר הכיבוש הצרפתי של מרוקו החל לכהן ועד נבחר לקהילה ובראשו נשיא לתפקידים חילוניים; לצידו כיהנו רב ראשי ושייח'.
היסטוריה > שוק הג'מאלפנה

בין השווקים הרבים שקיימים במרקש ישנו שוק מרכזי ששמו הג'מאלפנה (בעברית: שמחת ההתקהלות). בשוק זה במהלך המאה ה-19 היו סוחרים גם יהודים וגם מוסלמים. זה השוק הגדול והידוע ביותר בעיר מרקש. בין החנויות השונות נמצאות חנויות תבלינים; נעליים מרוקאיות (סירביל- נעליים רקומות) בבוצ'ה. נעלי רחוב ובית, שמלות בית, רחוב הקפטנים, סוחרים שמאלפים חיות כגון נחשים; כלי בית, דברי מזון וכיוצא בזה. שוק זה קיים עד היום ומרהיב ביופיו, ומאות תיירים מדי שנה מבקרים בו.
היסטוריה > הפרנה

פרנה זהו התנור המקומי של המלאח. בתנור זה היו אופים את הלחמים של כל יהודי המלאח, במשך כל ימי השבוע. בסופי השבוע כל תושבי המלאח היהודים היו מביאים את חמין השבת לפרנה על מנת שיהיה אפוי וחם לשבת. כל יהודי שהביא את הסיר שלו סימן את הסיר שלו לפי סימניו האישיים, ובכך לא היה בלבול לגבי איזה סיר שייך למי. חשוב לציין שבמאה ה-19 לא היו בבתים פלטות חימום של שבת ולכן למקום זה הייתה חשיבות רבה בקרב היהודים שומרי המסורת.
היסטוריה > בית הקברות היהודי

בית קברות זה נקרא "בית מועד לכל חי" או "מעארה" ועל שמו שם רחוב הכניסה לבית העלמין. זהו בית הקברות העתיק של יהדות מרקש ובו קבורים כל צדיקי הדור לדורותיהם. בין הרבנים חכמי הדור שקבורים שם נמנים רבי פנחס הכהן, ורבי חנניה הכהן. יש לציין כי יש פינה המוקצה לכוהנים שנמצאת בכניסה לבית הקברות, שם קבורים הכוהנים המקובלים. בצד שמאל של בית הקברות קבורים כל הילדים שחלו במחלות הטיפוס במאה ה-19. לימים בית קברות זה הפך לאתר תיירות שאליו באים אלפי יהודים מכל רחבי העולם.
היסטוריה > העלייה לארץ ישראל

בשנת 1947 החלה במרקש התארגנות חשאית לקראת יציאה לארץ ישראל דרך הסוכנות היהודית. מאבקם של היהודים לצאת ממרקש היה מונע מרעיונותיה של תנועת הציונות. עלייתם של יהודי מרוקו עברה לפסים מחתרתיים ורק אלפים בודדים הצליחו לצאת מדי שנה. בשנת 1954 מרוקו קיבלה עצמאות וממשלתה הטילה אסור יציאה מהארץ. לחלק מן היהודים לקחו את הדרכונים מה שהקשה יותר על היציאה ממרוקו.
בימינו מונה קהילת יהודי מרקש כ-200 איש, רובם הגדול מפוזר בין השכונות החדשות ברחבי העיר; כמה משפחות בודדות גרות עדיין בקרב המלאח העתיק של מרקש.
קנטטה

פתיחת הקנטטה "המאהב המרומה" מאת לואי ברנייה.
קנטטה (באיטלקית: cantata – בתרגום מילולי מאיטלקית, "הוּשְׁרָה", "שרו אותה") היא יצירה קולית בליווי כלי נגינה, הכוללת בדרך כלל יותר מחלק אחד.
היסטוריה

במאה ה-16 הייתה המוזיקה ברובה קולית, אך בתקופת הבארוק הלכה המוזיקה האינסטרומנטלית ותפסה מקום של כבוד לצד המוזיקה הקולית ובמקביל גבר השימוש במושג קנטטה (מלשון "קנטרה" – לשיר) לעומת הסונאטה (מלשון "סונארה" – לנגן). החל מאמצע המאה ה-17 עד שלהי המאה ה-18, ניתנה העדפה במוזיקה הקאמרית לקנטטה לקול או שני קולות סולו, בליווי צ'מבלו ואולי מספר קטן של כלי סולו אחרים. בתחילה הכילה הקנטטה סיפור דקלומי או סצנה ברצ'יטטיב, עם קישור של אריה פרימיטיבית, החוזרת על עצמה ברווחי זמן. דוגמאות לצורות אלה אפשר למצוא בקנטטות הכנסייה של ג'אקומו קריסימי. הסולי הקוליים האנגליים של הנרי פרסל, (כדוגמת "טום המשוגע" ו"בס המשוגעת") הם דוגמה למיטב, שניתן להפיק מצורה מיושנת זו. עם הופעתה של האריה דה קאפו, הפכה הקנטטה לקבוצה של שתיים או שלוש אריות מחוברות ברצ'יטטיב. הדואטים והטריו האיטלקים הרבים שחיבר גאורג פרידריך הנדל ממחישים את השימוש בצורה מורחבת זו. המוטט הלטיני שלו, Silete Venti, לסופרן סולו, מדגים שימוש בקנטטה כזו במוזיקה כנסייתית.
קנטטת הסולו האיטלקית לא הייתה שונה בהרבה מסצנה באופרה, בתנאי שהייתה ארוכה דיה; הקנטטה הכנסייתית, לקולות סולו או למקהלה, הייתה זהה לאורטוריה קטנה או לחלק מאורטוריה. קביעה זו נכונה בה במידה לגבי הקנטטות הכנסייתיות של יוהאן סבסטיאן באך, ש-200 מהן לפחות מוכרות כיום, או מזמורי התפילה של הנדל. במקרה של באך, רבות מן הקנטטות הגדולות אכן נקראות אורטוריות; ו"אורטוריית חג המולד" היא אוסף של שש קנטטות כנסייה, שנועדו לביצוע נפרד בששת ימי חג-המולד, אך כשלמות אמנותית הן שוות-ערך לאורטוריה קלאסית.
המאפיין העיקרי של קנטטות הכנסייה של באך הוא היותן חלק בלתי נפרד מן הפולחן הכנסייתי, שארגון המוזיקה במהלכו היה לכיד ומקושר יותר מאשר בכנסייה האנגליקנית. רבות מן הקנטטות הגדולות והמפורסמות של באך נפתחות בפרק מקהלה מורכב, שאחריו כמה אריות ורצ'יטטבים, והוא מסתיים בכוראל פשוט. הדבר הובא לא פעם כדוגמה לאדישותו של באך להבאת היצירה כמכלול אל שיא אמנותי. אך אפשר לחלוק על טענה זו אם לוקחים בחשבון את החשיבות שניתנה לקנטטות בטקס התפילה של הכנסייה הלותרנית. הטקסט היה מעוגן היטב בטקסט הבשורה או בשיעורים של אותו היום; טקס התפילה התנהל אחרי המקהלה הראשונה או אחת האריות, אלא במקרה שהקנטטה הייתה קצרה במיוחד, וקהל המאמינים היה מצטרף לשירת הכוראל המסיים. מכאן, שאחדות טקס התפילה בכנסייה הייתה אחדות המוזיקה; ובאותם מקרים, שכל פרקי הקנטטה היו מבוססים על אותה נעימת כוראל עצמה, הושגה אחדות שהייתה שמורה קודם רק למיסות והמוטטים של המאה ה-16, שהתבססו על לחני הגרגוריאניים של האירוע, שלשמו נכתבו.
בתקופה המודרנית

בעת המודרנית, משתמשים במונח קנטטה כמעט אך ורק לשירת מקהלה, להבדיל מהמוזיקה הקולית לסולו. מאז תקופתו של באך היה, ככל הנראה, רק סוג אחד של קנטטה שאפשר להכיר בו כצורת אמנות נבדלת ולא רק ככותרת ליצירות, שלא ניתן לסווגן בדרך אחרת. בדוחק אפשר לראות סוג אמנותי נבדל בקנטטה למקהלה מראשית המאה ה-19, שכללה מוזיקה לירית יותר מן המקובל בסגנון האורטוריה. קנטטה כזאת הייתה עשויה להסתיים בפוגה מבריקה בעלת אופי קליל. דוגמאות לצורה זו הן Glorreiche Augenblick של לודוויג ואן בטהובן, יצירה חסרת-חשיבות אך מבריקה[דרושה הבהרה]; קנטטת Jubel של קארל מריה פון ובר וWalpurgisnacht של פליקס מנדלסון.
הקנטטה הסימפונית של מנדלסון, ה-Lobgesang, היא יצירת כלאיים, שחלקה כתוב בסגנון אורטורי אחרי שלושה חלקים סימפוניים, תחבולה שמקורה בסימפוניה התשיעית של בטהובן; אך ההשוואה אינה מדויקת, מאחר שיצירתו של בטהובן היא סימפונייה, שבה החלק הרביעי הוא פינאלה מקהלתי מעשה מקשה אחת, ואילו הקנטטה הסימפונית של מנדלסון כוללת שלושה פרלודים סימפוניים. למיצוי מלוא האפשרויות הליריות של מחרוזת שירי מקהלה הגיע לבסוף ברהמס בRinaldo שלו, לטקסט שכתב גתה באותו הזמן שחיבר את המילים ליצירה Walpurgisnacht. מבקרי המוזיקה לא עמדו על מטרת יצירתו של ברהמס (והיא ההתנסות היחידה שלו בז'אנר הזה). הם ציפו מיצירה עבת כרס שכזו לתכונות של מוזיקה מקהלתית משוכללת, ולא מצאו את מבוקשם. נראה שברהמס אמר את המילה האחרונה בנושא; הסוגים הנותרים של הקנטטה (החל ב-Meeres-stille של בטהובן, והמשך ביצירות של ברהמס ויצירות קוליות אנגליות קטנות הראויות לציון) אינן אלא דרכים שונות להלחין פואמה, המתארכת קצת יותר מדי לפרק אחד.
קנטטה דומינו, צייר צרפתי בין 1380 ל-1420
קופיק קלייסט

יאקוב אדוארד קופיק קלייסט  (בגרינלנדית: Jakob Edvard Kuupik Kleist; נולד ב-31 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי גרינלנדי שכיהן כראש הממשלה הרביעי של גרינלנד בין 2009 ל-2013. הוא חבר במפלגת אינואיט אטקטיגיט, הוא היה ראש הממשלה הגרינלנדי הראשון שאינו ממפלגת סיומוט.
ראשית חייו וקריירה מוקדמת

קלייסט נולד ב-1958 לאב דני ואם גרינלנדית בקושׂיסאט, הוא למד בבית ספר יסודי בקושׂיסאט משנת 1966 עד שנת 1972 כאשר קושׂיסאט ננטשה. לאחר מכן הוא למד בבית הספר התיכוני הנמוך בסיסימיוט עד 1975. כשהיה בן 17, הוא נשלח לדנמרק, לבד וללא ידע מוקדם בדנית. הוא למד בבית הספר הממלכתי של בירקרד, דנמרק משנת 1975 עד 1978. קלייסט בוגר אוניברסיטת רוסקילה בשנת 1983 עם תואר שני בעבודה סוציאלית. הוא לימד עיתונאות בנוק משנת 1988 עד לשנת 1991.
קריירה פוליטית

בשנת 1996, קלייסט התמנה למנהל במשרד החוץ של גרינלנד. הוא היה חבר בפרלמנט הדני מ-20 בנובמבר 2001 ועד 13 בנובמבר 2007, הוא ייצג את מפלגת אינואיט אטקטיגיט.
ראש ממשלה

מאז 2007, הוא היה המנהיג של אינואיט אטקטיגיט, מפלגה פוליטית שמאלנית שפועלת למען אוטונומיה מלאה וסופית של גרינלנד מדנמרק. המפלגה קיבלה את רוב הקולות בבחירות 2009 וקלייסט נבחר להיות ראש הממשלה ה-4 של גרינלנד.
ממשלתו של קלייסט נתנה את התחייבותה להתמקד בנושאים חברתיים כגון אלכוהוליזם, אלימות במשפחה ושיעור התאבדות גבוה.
קנטטה לשבת

קנטטה לשבת היא יצירה בסגנון קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת כלי קשת מאת המלחין מרדכי סתר (סטרומינסקי).
היצירה נכתבה בשנת 1940, כאשר סתר היה בן 24. יצירותיו הקודמות היו קטנות בממדיהן ונגנזו ברובן. זוהי יצירתו הראשונה למקהלה מעורבת ולהרכב כלי גדול.
הטקסטים לקוחים בעיקר מתפילת ערבית של שבת. המוזיקה מבוססת על מנגינות מתוך האוסף "אוצר נגינות ישראל" מאת אברהם צבי אידלסון. המנגינות הן דיאטוניות מודאליות וחד-קוליות. סתר עיבד אותם בסגנון המוזיקה הרב-קולית של הרנסאנס והבארוק אולם הוא לא שמר על החוקים הנוקשים אלא – לדבריו – רק "על העקרונות של כתיבה פוליפונית ווקאלית: הסגנון החיקויי, המודאליות, שקיפות המרקם ... וכדומה."
קנטטה לשבת בוצעה לראשונה ב-26 בנובמבר 1941 בקונצרט של מוזיקה יהודית שערך יהויכין סטוצ'בסקי בבית ברנר בתל אביב. המנצח היה אוטו לוסטיג. בשנת 1945 זכה סתר בפרס אנגל על יצירה זו.
פרקי היצירה

שיר השירים (שיר השירים, א')
הבו לאדוני (תהלים, כ"ט)
לכה דודי (מתוך פיוט לשבת של שלמה אלקבץ)
שלום עליכם (מתוך תפילות שבת)
מזמור שיר ליום שבת (תהלים, צ"ב)
ויכלו השמים והארץ (בראשית, ב')
ברוך האל הקדוש (מתוך תפילות ליל שבת)
יתגדל ויתקדש (מתוך הקדיש)
הערות שוליים

↑  מתוך תוכניית חג המוזיקה הישראלית 2011
↑  תל-אביב: הקונצרט ה-20 למוסיקה יהודית, דבר, טור 1, 26 בנובמבר 1941.
צ'אויאנגזאוריים

| צ'אויאנגזאוריים |
| --- | --- |
 צ'אויאנגזאורוס
תקופה
יורה עליון 160–148 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
קבוצה:: מרגינוצפליה
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צ'אויאנגזאוריים
שם מדעי
 Chaoyangsauridae

צ'אויאנגזאוריים (שם מדעי: Chaoyangsauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת מרגינוצפליה, המאופיינים בבליטת עצם דמוית מדף בעורף הגולגולת שלהם. משפחת צ'אויאנגזאוריים הופיעה בתקופת יורה עליון, בסביבות 160-148 מיליון שנה לפני זמננו במזרח אסיה.
ישנה מחלוקת על השיוך המדעי של המשפחה: האם היא משפחה בתת-הסדרה צרטופסים, באינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים או משפחה קדומה שקדמה לשתי קבוצות אלה. עם זאת, מקובל לשייכם לתת-הסדרה צרטופסים עקב דמיונם לצרטופסים המוקדמים (למשל: במקור שבחזית פיהם ובמדף העצם דמוי העטרה הננסית שבעורפם).
מיון

במשפחה זו ידועים כיום שלושה סוגים טקסונומיים:
צ'אויאנגזאורוס (Chaoyangsaurus)
הואליאנצרטופס (Hualianceratops )
שואנהואצרטופס (Xuanhuaceratops)
קוברה מימית מפוספסת

| קוברה מימית מפוספסת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: קוברה
מין:: קוברה מימית מפוספסת
שם מדעי
 Naja annulata ‏פטרס, 1876
תחום תפוצה


קוברה בגן חיות.
קוברה מימית מפוספסת (שם מדעי: Naja annulata) הוא מין של קוברה אפריקנית ממשפחת הפתניים החיה סביב אגן הקונגו. זו אחת משתי הקוברות המכונות "קוברות מים", לצד המין קוברה מימית קונגולזית (Naja christyi), החי באותו אזור.
קוברה זו גדולה למדי באורך ממוצע של 1.4-2.2 מטר אך נמצאו פרטים באורך של 2.7 מטר. צבע קשקשי הקוברה חום-זית עד חום-כתום מוקף ברצועות פסים שחורות שבאמצעם פס דק בהיר. הזנב שחור לחלוטין והראש עבה וצבעו ירוק-חום ואזור העיניים והשפתיים בהיר. הבטן צהובה עד לבנה ומוקפת ברצועות פסים. העיניים גדולות וצבעם אפור.
הקוברה שוכנת כשמה בקרבת מקווי מים לאורך יערות הגשם או סוואנות מיוערות במרכז ומערב אפריקה המשוונית במדינות הבאות: בורונדי, קמרון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, גינאה המשוונית, רואנדה, גבון ואנגולה. הקוברה חיה גם באגם טנגניקה ולעיתים מגיעה לחופיה בטנזניה, זמביה בנוסף לבורונדי.
מין קוברה זו היא שחיינית לעיתים קרובות והיא יכולה לצלול עד עומק 25 מטר למשך 10 דקות. הקוברה פעילת יום ולילה, אך יותר פעילה ביום. היא כמעט ולא יוצאת מהמים והיא איטית ביבשה. אם היא מרגישה מאוימת במים היא תתרחק לעומק. ביבשה היא תאיים באמצעות ניפוח צווארה ואם זה לא יעזור היא תכיש.
ארסה של קוברה זו מיועד בעיקר להרוג את טרפה הכולל בעיקר דגים אך גם דו-חיים שהיא מוצאת במים. הוא מיועד להגנה רק כשימוש משני, אך הוא קטלני לאדם. מדד ה-LD50 שלה הוא 0.143 מ"ג/ק"ג.
תת-מינים:
Naja annulata annulata
Naja annulata stormsi
קמרון ברותוויק-ג'קסון

קמרון ג'ייק ברותוויק-ג'קסון (באנגלית: Cameron Jake Borthwick-Jackson; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן באולדהאם אתלטיק.
קריירה

קמרון ברותוויק-ג'קסון, נולד וגדל במנצ'סטר שבאנגליה. כבר בשנת 2003 הצטרף לאקדמית הנוער של מנצ'סטר יונייטד כשהוא בן שש. ב-16 בספטמבר 2013, בגיל 16, ערך ברותוויק ג'קסון את הופעת הבכורה בקבוצת המילואים של המועדון כשעלה כמחליף בניצחון 4-1 על בולטון וונדררס. בעונת 2013/14, ערך ברותוויק-ג'קסון 22 הופעות בקבוצת ה-U18 של מנצ'סטר יונייטד. כמו כן, לזכותו שתי הופעות במדי הגביע האנגלי לנוער. החל מעונת 2014/15, הפך ברותוויק-ג'קסון לשחקן הרכב קבוע בקבוצת הנוער עד גיל 18 של מנצ'סטר יונייטד במדיה ערך באותה העונה 28 הופעות מתוך 29 משחקי ליגה. בעונת 2015/16, קודם ברותוויק-ג'קסון לקבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד עד גיל 21. ב-7 בנובמבר 2015, ערך ברותוויק-ג'קסון את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה של מנצ'סטר יונייטד כשעלה כמחליף בדקות הסיום בניצחון יונייטד 2-0 על וסט ברומיץ'.
ב-2 במאי 2016, בטקס חלוקת הפרסים של מנצ'סטר יונייטד, זכה ברותוויק ג'קסון בפרס השחקן הצעיר עד גיל 21 של השנה.
ב-30 במאי 2016, האריך ברותוויק-ג'קסון את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בחמש שנים נוספות עד תום שנת 2020 עם אופציה להארכת החוזה בעונה נוספת.
עד תום העונה הראשונה של ברותוויק-ג'קסון כחלק מהסגל הבוגר של מנצ'סטר יונייטד, הוא ערך 10 הופעות ליגה
ב-22 באוגוסט 2016 הושאל ברותוויק-ג'קסון לעונה אחת לוולבס. ב-7 באוגוסט 2017 הושאל בורותוויק-ג'קסון ללידס יונייטד.
קריירה בינלאומית

ברותוויק-ג'קסון שיחק בנבחרות הנערים עד גיל 16 ו-17 של אנגליה. ב-12 בנובמבר 2015, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה עד גיל 19 נגד נבחרת הולנד עד גיל 19.
קמרון במשחקים הפאראלימפיים

קמרון השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012). במשחקי החורף לא נטלה קמרון חלק מעולם.
הספורטאי הראשון אותו שלחה קמרון למשחקים בלונדון, קונרט פרדיריק אטנגנה, התחרה בהרמת כוח (עד 56 ק"ג) וסיים במקום התשיעי עם תוצאה של 155 ק"ג.
ראו גם

קמרון  במשחקים האולימפיים
קמרון במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Men's -56 kg
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט ובנושא קמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קופיצ'ינצה

| --- | --- |
סמל קופיצ'ינצהסמל קופיצ'ינצה

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז טרנופול טרנופול
 גובה:  309 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,587 (2021)
 קואורדינטות:  49°06′31″N 25°54′43″E﻿ / ﻿49.108674442125°N 25.911870939891°E﻿ / 49.108674442125; 25.911870939891 
 אזור זמן:  UTC+2
 https://kopychyntsi.com.ua/, https://kopychynecka-gromada.gov.ua/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקופיצ'ינצה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקופיצ'ינצה(למפת מחוז טרנופול רגילה) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובקופיצ'ינצה(למפת מחוז טרנופול מוגדלת) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובקופיצ'ינצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קופיצ'ינצה (באוקראינית: Копичинці, קופיצ'ינצי; בפולנית: Kopyczyńce; ביידיש: קאפיטשיניץ) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה. עד השואה התקיימה בה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1340, ובשנת 1564 הוענקו לה זכויות עיר. בין השנים 1672 ו-1699 נשלטה העיירה בידי האימפריה העות'מאנית.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטח פולין הקונגרסאית.
יהודי קופיצ'ינצה

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-17. בסוף המאה ה-19 הקים בה האדמו"ר יצחק מאיר השיל את חסידות קופיטשניץ.
בשנת 1920 פרעו ביהודי העיירה גייסותיו של סימון פטליורה, תוך רצח מספר יהודים ואונס נשים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,600 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה מוסדות חינוך ותרבות יהודיים, תוך פעילות ציונית ערה.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם האוקראינים. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
יהודי קופיצ'ינצה > בשואה

ב-7 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולמחרת ביצעו האוקראינים מעשי השפלה, התעללות ורצח ביהודיה. כעבור מספר ימים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, וכן הועלו באש בתי הכנסת בעיירה. מסתיו 1941 נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה במחנות עבודה, ובתחילת 1942 הובאו לעיירה יהודים נוספים מיישובי הסביבה, עד שמספר יהודיה הגיע לכ-3,120 איש.
ב-30 בספטמבר 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה אלימה בעיירה, בה כ-50 יהודים נרצחו במקום, כ-70 הועברו למחנה ינובסקה וכ-1,000 שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר מכן רוכזו יהודי העיירה הנותרים בגטו שהוקם בה, אליו הובאו יהודים רבים מיישובי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-2,900 איש.
ב-15 באפריל 1943 נרצחו כ-400 יהודים מהגטו בבורות ירי ביער סמוך. לאחר מכן, צומצם שטח הגטו שבעיירה, ובד בבד, הובאו אליו יהודים נוספים מהסביבה.
באקציה נוספת, בת מספר ימים, שנערכה בגטו בתחילת יוני 1943, נרצחו רוב יושביו בבורות ירי בידי שוטרים גרמנים. מספר יהודים הצליחו להימלט מהטבח בסיוע פרטיזנים מקומיים.
ב-12 ביוני 1943 הועברו כ-400 יהודים מהגטו שבעיירה לגטו צ'ורטקוב, ושם נספו עם יתר יהודי המקום. כ-600 יהודים שנותרו בגטו שבעיירה ובחוות חקלאיות בסביבתה נרצחו ב-20 ביולי 1943, תוך עריכת מצוד קפדני אחר יהודים מסתתרים בעיירה.
לאחר שחרור העיירה בידי הצבא האדום שבו אליה כ-20 יהודים, אך אלו עזבו אותה במהרה, עקב איומים מצד אוקראינים לאומנים.
קורגן (עיר)

קורגן (ברוסית: Курган) היא עיר ברוסיה, המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז קורגן.
קורגן נוסדה בשנת 1679, אבל היישוב במקום זה קיים מאז שנת 1553. העיר ממוקמת במחוז הפדרלי של אוראל, על גדות נהר טובול (אנ') (בעיקר בגדה השמאלית).
קורגן הוא אחד המרכזים הכלכליים, המדעיים והתרבותיים החשובים ביותר של המחוז הפדרלי של אוראל, מרכז תחבורה מרכזי ומרכז תעשייתי.
קורגן הוא אחד ממרכזי הספורט המובילים באוראל. מספר גדול של ספורטאים, אלופי עולם  ואלופים אולימפיים קשורים לעיר. מאז 1960, ספורטאי קורגן לוקחים חלק באופן קבוע במשחקים האולימפיים.
הערות שוליים

↑  https://www.kurgan-city.ru/city/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562190205171  GND: 4331764-9  LCCN: n81053504  MusicBrainz: 59a353ce-498e-40a6-bf97-01880499f6ba  NKC: ge568757  VIAF: 131357497   WorldCat (עם VIAF): 131357497 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קמרון במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
קמרון
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  CMR
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
קמרון משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער קמרוני לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הקמרונים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של קמרון למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שישה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שקמרון שלחה עד כה. המשלחת השתתפה בענפים אתלטיקה, ג'ודו, הרמת משקולות, קאנו/קיאק ושחייה אולם לא הגיעה להישגים משמעותיים וסיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרות בשלושה ענפים. המשלחת התחרתה באתלטיקה, טאקוונדו ושחייה אך לא הגיעה להישגים משמעותיים.
ראו גם

קמרון במשחקים האולימפיים
קמרון במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
קבורת אפר יהודי אוסטריה בירושלים (1949)

ארון המכיל כדי אפר נישא לעבר הקבורה
בקיץ 1949 נקברו בירושלים בטקס ממלכתי צבאי 30 כדים ובהם אפר יהודי אוסטריה שהומתו במחנות ההשמדה בשואה. טקס זה נחשב כיום לטקס הראשון שהתקיים בישראל לזכר נספי השואה ושנשא צביון ממלכתי.
היוזמה לטקס

הטקס נערך כתוצאה מיוזמתו של שמעון ויזנטל יהודי אוסטרי ניצול שואה, אז עדיין אלמוני. אפרם של יהודי אוסטריה שנספו במחנות ההשמדה נאסף והיה מיועד למשלוח לארץ. באוקטובר 1948 פנה ויזנטל, במכתב לראש עיריית תל אביב-יפו ישראל רוקח ודרש לקיים טקס קבורה הולם לשרידים.
המוסדות הרשמיים בישראל התקשו לעכל תכתיבו של ויזנטל. קשיים התעוררו כיוון שעל פי ההלכה אסור לקבור ב"קבר ישראל" דבר מלבד חלקי מת יהודי, ולגבי כדי אפר שנאספו במשרפות אין דרך להבטיח זאת. הסוכנות היהודית סברה שאין זה ראוי מהבחינה הסמלית שטקס קבורת אפר הנשרפים יקדם לטקס הממלכתי של קבורת עצמות הרצל ובני משפחתו, שאף הם הועלו לארץ בקיץ 1949. העלאת עצמות חוזה המדינה נתפסה כסמל לניצחון הציונות, בעוד קבורת שרידי קרבנות השואה נתפסה כסמל לתבוסת הגלות.  לאחר התלבטויות הוחלט למלא אחר דרישתו של ויזנטל.