stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשבר בגבול בלארוס–האיחוד האירופי

מפה המציגה את המסלולים העיקריים של המהגרים הבלתי חוקיים שעשו דרכם לתחומי האיחוד האירופי דרך בלארוס
המשבר בגבול בלארוס–האיחוד האירופי ב-2021 הוא משבר מהגרים (אנ') בו מעורב זרם של מספר עשרות אלפי מהגרים, אשר מגיעים בעיקר מעיראק ומאפריקה, אשר עושים דרכם לליטא, לטביה ופולין דרך בלארוס. המשבר החל בעקבות ההידרדרות החמורה ביחסי בין בלארוס לאיחוד האירופי ובפרט בעקבות הבחירות לנשיאות של בלארוס ב-2020, ההפגנות בבלארוס בשנים 2020–2021, התקרית בטיסה 4978 של ריאנאייר, וניסיון ההחזרה בכפייה (אנ') של האצנית הבלארוסית קריסצינה צימנואוסקאיה מאולימפיאדת הקיץ בטוקיו.
המשבר החל בתחילת קיץ 2021 כאשר נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו איים לאפשר לאנשים העוסקים בסחר בבני אדם, למבריחי סמים ולמהגרים חמושים להיכנס לתחומי אירופה. בהמשך הרשויות בבלארוס וחברות תיירות הנמצאות בשליטת המדינה, וכמו גם מספר חברות תעופה הפועלות במזרח התיכון, החלו לקדם את התיירות בבלארוס על ידי הגדלת מספר הטיסות לבלארוס מאזור המזרח התיכון ומתן אשרות כניסה לבלארוס לכל מי שקנה את אותם הכרטיסים, כאשר לכאורה הדבר נועד לשם מטרות ציד. במקביל באותה העת פורסם בקבוצות מסוימות באתרי המדיה החברתית מידע כיצד מהגרים יכולים להיכנס לתחומי האיחוד האירופי מבלארוס. כל המהגרים שהגיעו לבלארוס לשם כך קיבלו הנחיות כיצד והיכן לעבור את הגבול על מנת להיכנס לתחומי האיחוד האירופי ומה לומר לאנשי משטרת הגבולות לאחר שהם חוצים את הגבול, ולעיתים רבות הם אף הודרכו על ידי משטרת הגבולות בצד הבלארוסי. היו מהגרים שהצהירו כי בלארוס סיפקה להם ציוד לחיתוך גדרות תיל וגרזנים על מנת שהם יוכלו לפרוץ את הגדרות בגבול ולהיכנס לתחומי האיחוד האירופי. עם זאת, כל המהגרים שלא הצליחו לחצות את הגבול נאלצו להישאר שם בבלארוס, והועלו האשמות כי חלק מאנשי משטרת הגבולות של בלארוס תקפו חלק מהמהגרים שלא הצליחו לעבור לתחומי האיחוד האירופי. בנוסף בלארוס סירבה לאפשר לפולין לספק סיוע הומניטרי למהגרים, כגון מתן אוהלים ושקי שינה.
פולין, ליטא ולטביה תיארו את המשבר כלוחמה היברידית (אנ'), וציינו כי המשבר הוא בפועל אירוע של סחר בבני אדם שמבוצע על ידי בלארוס נגד האיחוד האירופי, וביקשו מעורבות של האיחוד האירופי. בעקבות ההתפתחות של המשבר הממשלות של פולין, ליטא, ולטביה הכריזו על מצבי חירום במדינותיהם. בעוד שליטא הצליחה לעצור את זרם המהגרים, לפולין וללטביה היה פחות הצלחה. בשל המשבר, כל שלוש המדינות הודיעו שהם החליטו להקים חומות לאורך הגבול שלהן עם בלארוס, בעוד שפולין אישרה תוכנית שעלותה מוערכת בכ-353 מיליון אירו לבניית גדר הפרדה באורך 60 קילומטרים. 12 ממשלות של מדינות האיחוד האירופי הצהירו גם כן על תמיכתן בהקמת מחסום פיזי לאורך הגבול עם בלארוס לאחר שפולין, ליטא ולטביה ביקשו סיוע במימון הדבר.
ראו גם

גבול בלארוס–ליטא
הערות שוליים

↑  Arraf, Jane; Peltier, Elian (2021-11-13). "Migrants Say Belarusians Took Them to E.U. Border and Supplied Wire Cutters". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-11-15.
↑  "Belarus refuses to allow Polish humanitarian aid for migrants – PM". www.thefirstnews.com (באנגלית). נבדק ב-2021-11-15.
↑  Whitmore, Brian (30 ביוני 2021). "Belarus dictator weaponizes illegal migrants against EU". Atlantic Council. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Latvia and Lithuania act to counter migrants crossing Belarus border". The Guardian (באנגלית). 2021-08-10. נבדק ב-2021-08-10.
↑  Welle (www.dw.com), Deutsche. "Poland: Lawmakers approve Belarus border wall amid migrant surge | DW | 29.10.2021". DW.COM (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-11-15.
↑  Pancevski, Drew Hinshaw and Bojan (2021-11-11). "Europe Weighs Border Walls as Migrants Mass in Belarus at Poland's Frontier". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-11-15.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההתקוממות של בוקו חראם

ההתקוממות של בוקו חראם היא התקוממות מזוינת של ארגון בוקו חראם נגד ממשלת ניגריה, שהחלה בשנת 2009. בשנת 2012 התרחבה המרידה גם מעבר לניגריה, כשהארגון ביצע פשיטות בקמרון. בשנת 2013, יותר מ-1,000 בני אדם מתו בלחימה. בסוף 2014 התגברו המתקפות של בוקו חראם מעבר לגבול, ובתגובה החליטו המדינות הגובלות בניגריה – צ'אד, קמרון, ניז'ר ובנין - על הקמת כוח משותף למלחמה בו. בשנת 2014 חלה הסלמה ניכרת באלימות במדינה, כש-10,849 בני אדם איבדו את חייהם. ב-2015 החל הארגון לתקוף עיירות גבול גם בצ'אד ובניז'ר.
מהלך האירועים > 2009: תחילת המרד

הפעולות של בוקו חראם היו לא אלימות בעיקרן במהלך שבע שנות פעילותו הראשונות. המצב השתנה בשנת 2009, כשממשלת ניגריה פתחה בחקירת הפעילות של הארגון בעקבות דיווחים שלפיהם חברי הארגון מחמשים את עצמם. קודם לכן התעלמה הממשלה מהדיווחים החוזרים ונשנים על אופיו המיליטנטי הגובר של הארגון.
הממשלה החלה בגל מעצרים בעיר באוצ'י, שהוביל לעימותים קטלניים עם כוחות הביטחון של ניגריה, שבמהלכם נהרגו כ-700 איש. במהלך הלחימה עם כוחות הביטחון, לוחמי בוקו חראם השתמשו באופנועי תופת וירו חצים מורעלים על תחנת משטרה. מייסד הארגון ומנהיגו מוחמד יוסוף נהרג אף הוא באותה תקופה בזמן שהיה במעצר. לאחר מותו, הפך אבו בכר שקאו למנהיג בוקו חראם.
מהלך האירועים > 2010

אחרי חיסולו של יוסוף, הארגון ביצע את מתקפת הטרור הראשונה שלו במדינת בורנו, בינואר 2010. בהתקפה נהרגו ארבעה בני אדם. מאז התגברה האלימות בהיקפה ובתדירותה. בספטמבר 2010, שוחררו 700 לוחמי בוקו חראם במהלך פריצה לבית הסוהר בבאוצ'י.
מהלך האירועים > 2011

ב-29 במאי 2011, שעות ספורות לאחר שגודלאק ג'ונתן הושבע כנשיא המדינה, שורה של פיגועים שהוציא לפועל בוקו חראם בצפון ניגריה הביאה למותם של 15 בני אדם ולפציעתם של 55 נוספים. ב-16 ביוני, בוקו חראם קיבל אחריות על הפיגוע במשטרה באבוג'ה, שהיה כפי הידוע פיגוע ההתאבדות הראשון במדינה. חודשיים לאחר מכן הותקף מבנה האו"ם בעיר, מה שסימל את ההתקפה הראשונה של הארגון נגד ארגון בינלאומי. בחודש דצמבר, הארגון הוציא לפועל התקפות בעיר דמאטורו שבצפון המדינה שגרמו למותם של יותר מ-100 בני אדם. בעימותים שפרצו בין לוחמי בוקו חראם לכוחות הביטחון בעקבות הפיגועים נהרגו כ-70 בני אדם. יומיים לאחר מכן, בערב חג המולד, תקף בוקו חראם כמה כנסיות באמצעות פצצות ויריות.
מהלך האירועים > 2012

בינואר 2012, אבו בכר שקאו, שהיה סגנו של יוסוף, הופיע בסרטון וידאו שפורסם ביוטיוב. השלטונות היו סברו כי שקאו מת במהלך העימותים ב-2009. באותה תקופה, הארגון היה אחראי למותם של יותר מ-900 בני אדם.
מהלך האירועים > 2013

במאי 2013, פתחו כוחות הממשלה של ניגריה במתקפה באזור מדינת בורנו, בניסיון לחסל את לוחמי בוקו חראם אחרי שהוכרז מצב חירום במדינות בורנו, יובה ואדאמווה, שבצפון-מזרח ניגריה, ב-14 במאי. המבצע נחל הצלחות בתחילה, אך בהמשך התאוששו כוחות בוקו חראם מהמתקפה והמשיכו לפעול. בחודש יולי טבחו אנשי הארגון בסטודנטים במדינת יובה ובעקבות זאת שנת הלימודים ביובה הגיעה לסיומה. ב-5 באוגוסט בוקו חראם ערכו שתי תקיפות בבאמה ובמלאם פטורי, שבמהלכן נהרגו 35 איש.
מהלך האירועים > 2014: חטיפת הנערות והסלמה בלחימה

ב-14 באפריל 2014 חטפו חמושים, אנשי הארגון, 276 תלמידות בית ספר בעיירה צ'יבוק. חלק מהן הצליחו לברוח, אולם למעלה מ-200 עדיין מוחזקות בידי החוטפים. האירוע גרם לזעזוע ומחאה רחבה ברחבי העולם, וסיוע בינלאומי שכלל מומחים ללחימה בטרור נשלח לניגריה במטרה לסייע לממשלה הניגרית להשיב את הנערות, אך ללא הצלחה.
בין ה-5 ל-6 במאי, תקפו לוחמי בוקו חראם את העיירה גמבורו נגאלה במדינת בורנו. 310 תושבים נהרגו במתקפה שנערכה 12 שעות והעיירה נחרבה ברובה. רוב הניצולים נמלטו לשכנה קמרון.
ב-20 במאי נהרגו 118 בני אדם נהרגו בפיגוע משולב בעיר ג'וס שבמרכז המדינה. על פי הדיווחים, הפיצוץ הראשון התרחש בשוק הומה אדם והשני מחוץ לבית חולים סמוך, כחצי שעה לאחר הפיצוץ הראשון.
ב-2 ביוני התחזו לוחמים של בוקו חראם לחיילים וטבחו לפחות ב-200 אזרחים בשלושה כפרים במחוז גווזה, שבמדינת בורנו. מנהיג אחת הקהילות המקומיות ששהה באזור סיפר כי תושבי מחוז גווזה ביקשו מצבא ניגריה לשלוח חיילים להגן עליהם, לאחר ששמעו שהחמושים צפויים לתקוף, אך הסיוע הצבאי לא הגיע.
ב-28 בנובמבר שני מחבלים מתאבדים פוצצו את עצמם בסמוך למסגד המרכזי בקנו, עיר הבירה של מדינת קנו, ולוחמים נוספים של בוקו חראם פתחו באש לכל עבר. 120 בני אדם נהרגו במתקפה המשולבת ועוד 260 בני אדם נוספים נפצעו.
בין ה-28 ל-29 בדצמבר תקפו מאות חמושים מבוקו חראם כפרים בצפון קמרון, אך המתקפה סוכלה על ידי צבא קמרון. במהלך הלחימה נהרגו 85 אזרחים, 94 לוחמי בוקו חראם ושני חיילים קמרונים. עשרות נוספים נחטפו וצורפו לשורות הארגון.
מהלך האירועים > 2015: זליגת הלחימה והקמת כוח אזורי

ב-2 בינואר 2015 תקפו לוחמי בוקו חראם אוטובוס בוואזה, שבצפון קמרון, הרגו 11 בני אדם ופצעו שישה נוספים.
בין ה-3 ל-7 בינואר החריבו כוחות הארגון את העיירה באגה, שבצפון-מזרח ניגריה וביצעו טבח המוני בתושביו. על פי חלק מההערכות, מספר ההרוגים במתקפה עומד על 2,000, ואילו ממשלת ניגריה טוענת כי המספר נמוך הרבה יותר ו-150 איש איבדו את חייהם במתקפה.
ב-10 בינואר מחבלת מתאבדת כבת עשר פוצצה את עצמה בשוק בעיר מיידוגורי, בירת מדינת בורנו. 19 בני אדם נהרגו בפיגוע ההתאבדות שאותו ככל הנראה ביצעה הילדה בניגוד לרצונה. יום למחרת, ב-11 בינואר, אירעה מתקפה דומה, כאשר שתי מחבלות מתאבדות, גם הן כבנות עשר, התפוצצו בשוק בעיר פוטיסקום, שבמדינת יובה. בפיגוע נהרגו שלושה בני אדם.
ב-12 בינואר נהרגו 143 לוחמי בוקו חראם וחייל אחד מצבא קמרון במהלך מתקפה של הארגון על העיירה קולופאטה שבצפון קמרון.
ב-17 בינואר שלח צבא צ'אד חיילים לקמרון. יום למחרת, ב-18 בינואר, נחטפו כ-80 בני אדם, מרביתם ילדים, על ידי לוחמי בוקו חראם בפשיטה על כמה כפרים בצפון קמרון. שלושה בני אדם נוספים נהרגו במתקפה. יום למחרת, ב-19 בינואר, הצליח צבא קמרון לשחרר 24 מהחטופים כשרדף אחרי חמושי בוקו חראם שחצו את הגבול בחזרה לניגריה.
ב-29 בינואר שיתוף הפעולה האזורי החל לשאת פרי, כאשר צבא ניגריה, בשיתוף פעולה עם כוח של צבא צ'אד, שחרר את עיירת הגבול מיצ'יקה, שנכבשה בידי בוקו חראם בספטמבר 2014. יום למחרת קרא האיחוד האפריקני להקמת כוח אזורי שיילחם בארגון וכבר ב-31 בינואר סייעו כוחות של צבא צ'אד לקמרון להדוף מתקפה של בוקו חראם בצפון קמרון. 120 לוחמי בוקו חראם נהרגו בקרבות, ואילו צבא צ'אד איבד שלושה חיילים בלבד.
ב-4 בפברואר פשטו לוחמי בוקו חראם על העיירה פוטוקול בצפון קמרון והרגו עשרות אנשים. באותו יום, צבא צ'אד טען כי הרג כ-200 חמושים ואיבד תשעה חיילים במהלך המבצע לשחרור העיירה גמבורו אנגלה שבצפון-מזרח ניגריה. יומיים לאחר מכן, ב-6 בפברואר, תקפו לראשונה לוחמי בוקו חראם את ניז'ר. כוחות הארגון פשטו על הכפרים בוסו ודיפה, אך כוחות הביטחון של ניז'ר, בסיוע צבא צ'אד, הצליחו להדוף את המתקפה. 5 חיילים מצבא ניז'ר נהרגו במתקפה לצד 109 לוחמי בוקו חראם.
ב-7 בפברואר הודיעה ניגריה על דחיית הבחירות הכלליות במדינה בשישה חודשים כדי לאפשר לכוחות הביטחון להשתלט מחדש על האזורים שבהם שולט בוקו חראם.
ב-9 בפברואר פשטו כוחות בוקו חראם על בית כלא בעיירה דיפה בניז'ר, אך נהדפו בידי כוחות הביטחון. שלושה ימים לאחר מכן, ב-12 בפברואר, כוחות הביטחון של ניגריה, בסיוען של קמרון, צ'אד וניז'ר, חדרו ליער סמביסה שבמדינת בורנו, שנחשב למעוז הארגון. במהלך המתקפה נהרגו עשרות מורדים. יום למחרת תקפו לוחמי בוקו חראם לראשונה את צ'אד, כאשר 30 לוחמים חצו את אגם צ'אד בסירות ממונעות ותקפו את העיירה אנגובואה.
תגובה בינלאומית

ההתקוממות של בוקו חראם הפכה מסכסוך מקומי לעימות בעל משמעויות אזוריות בעקבות חטיפת הנערות בעיירה צ'יבוק בחודש אפריל 2014. ממשלת ניגריה קיבלה סיוע בינלאומי נרחב, כשארצות הברית, בריטניה, צרפת וישראל הודיעו על שליחת צוותים של מומחים בלחימה בטרור כדי לסייע לה להתמודד עם בוקו חראם ולנסות להשיב את הנערות החטופות.
ב-21 בינואר 2015 שוחח נשיא ארצות הברית ברק אובמה עם נשיא צרפת פרנסואה הולנד על הבחירות לנשיאות ניגריה והם הסכימו לפעול יחד עם הקהילה הבינלאומית כדי לסייע לניגריה לערוך בחירות אמינות ושלוות, ולתמוך באסטרטגיה האזורית נגד בוקו חראם.
ב-30 בינואר קרא האיחוד האפריקני להקמת כוח אזורי של 7,500 חיילים שיילחמו בבוקו חראם. ב-31 בינואר בירך מזכ"ל האו"ם באן קי מון על ההחלטה: "הם ביצעו פשעים שלא יתוארו. האיום של הטרוריסטים הללו צריך להיענות באמצעות שיתוף פעולה אזורי ובינלאומי".
הערות שוליים

↑  ניגריה: כ-300 הרוגים בטבח שביצע "בוקו חראם" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 7 במאי 2014
↑  טרור בניגריה: יותר ממאה הרוגים בסדרת פיצוצים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 20 במאי 2014
↑  ניגריה: לפחות 200 נהרגו בטבח של "בוקו חראם" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 5 ביוני 2014
↑  Nigeria unrest: Kano mosque attack kills dozens, ‏באתר BBC, 28 בנובמבר 2014
↑  Cameroon says fights off Boko Haram attacks, kills 41 militants, ‏באתר רויטרס, 29 בדצמבר 2014
↑  קמרון: 143 לוחמי בוקו חראם נהרגו במתקפה שביצעו במדינה - וואלה חדשות, באתר וואלה, 12 בינואר 2015
↑  קמרון: עשרות נחטפו, המאבק ב"בוקו חראם" מחריף - וואלה חדשות, באתר וואלה, 18 בינואר 2015
↑  קמרון: הצבא שחרר עשרות חטופים מידי "בוקו חראם" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 19 בינואר 2015
↑  אובמה והולנד: "נתמוך ביוזמה אפריקנית נגד 'בוקו חראם'" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 21 בינואר 2015
↑  האיחוד האפריקני: כוח של 7,500 חיילים יילחם בבוקו חראם - וואלה חדשות, באתר וואלה, 30 בינואר 2015
↑  מזכ"ל האו"ם: מברך על הקמת כוח בינלאומי נגד בוקו חראם - וואלה חדשות, באתר וואלה, 31 בינואר 2015
הומוסוציאליזציה

הומוסוציאליזציה (באנגלית: Homosocialization) או סוציאליזציה להט"בית (באנגלית: LGBT socialization) הוא התהליך בו להט"בים נפגשים, מתייחסים ומשתלבים בקהילה הלהט"בית, במיוחד עם אנשים בעלי אותה נטייה מינית וזהות מגדרית. בנוסף, תהליך זה עוזר לבניית הזהות האישית של כל אדם ואדם.
מרחבים

מרחבי ההומוסוציאליזציה הם אותם מרחבים פיזיים או וירטואליים בהם באים להט"בים כדי לפגוש אנשים אחרים מהקהילה או כדי למצוא בני זוג מיניים ואוהבים. תהליך זה נותן לבטא בחופשיות את זהותם המינית.
לפני שמרחבי ההומוסוציאליזציה מוגדרים ספציפית לקהילת הלהט"ב, המנהג הקבוע ביותר הוא קיום יחסי ציבור בקהילה הגאה כמו למשל מפגשים מיניים במקומות חיצוניים מסוימים, כגון פארקים או מרחצאות ציבוריים. אף על פי שמנהגים אלו פחות שכיחים, קרוזינג הוא עדיין מנהג נפוץ כיום, במיוחד בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים אחרים.
ישנם עסקים ועמותות רבים הממקדים את הנושא של מגוון מגדרי ומיני (אנ') המאפשר מפגש וסוציאליזציה של להט"בים. במקרים רבים, הקבוצות מרוכזות בכפרים גאים. עם זאת, מקומות רבים סובלים מתחרות של רשתות חברתיות ואינטרנט שרוצים למשוך להט"בים למקומות אלו.
הומוסוציאליזציה לנוער > בית ספר תיכון

בריתות גאות-סטרייטיות‏ (GSA’s) החלו להופיע בשנות ה-80 של המאה ה-20. בריתות אלו היוו דרך לבני הנוער של הקהילה להתגבר על הסתגרות (אנ') וסטיגמה ברחבי בית הספר. כיום נמצאים יותר מ-3,000 מועדונים ברחבי ארצות הברית.
ישנו קשר ישיר בין האקלים של בית ספר לבריאותו הפיזית והנפשית של התלמיד. סקר שנערך בקרב תלמידים גילה כי כ-57% מהאנשים הקשיבו להערות, כ-60% הרגישו לא בטוחים וכ-31% החמיצו לפחות יום לימודים אחד בחודש האחרון.
הומוסוציאליזציה לנוער > השכלה גבוהה

השכלה גבוהה היא מערכת חזקה של ארגונים המאכלסים להט"בים או קווירים. אי קיומו של המחקר הקווירי מקפח את חייהם של התלמידים. מוסד אינו מסוגל לוודא שהוא מעודכן בנושאים. המשך מכוני המחקר יכול לתרום לשיפור חייהם והצלחתם של תלמידים.
בשלושת העשורים האחרונים, נרשמה עלייה במרכזים הקווירים בקמפוסים של המכללות. מרכזים אלו בדרך כלל נותנים מענה ועזרה לסטודנטים שרוצים לפתח את זהותם בקמפוס ומחוצה לו. המטרה הכללית של חללים מסוג זה היא שהקהילה שנמצאת בקמפוס תעזור לשאר הקמפוסים להיות יותר מקבלים ומושכלים. במרכזים אלו מועסקים לעיתים קרובות אנשי מקצוע הפועלים לשיפור חיי הקמפוס.
ראו גם

קרוזינג
גריינדר
קוד המטפחת
פינקוושינג (להט"ב)
הערות שוליים

↑  Ball, Steven; Lipton, Benjamin (2005). "Group Work with Gay Men". Group Work with Populations at Risk (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-515667-6.
↑  Formas de inclusión y exclusión de las minorías sexuales en la ciudad. Hal. 2013
↑  The Development of Sexual Identity in Homosexual Men. The Psychoanalytic Study of the Child. 1986.
↑  Isay, Richard A. (1989). Being Homosexual: Gay Men and Their Development (באנגלית). Avon.
↑  Participación e incidencia de la comunidad de lesbianas, gay, bisexuales y transgeneristas en Bogotá. Criterios. 2010
↑  Espacios de homo-socialización y derecho de ciudad. El Nuevo Diario. 16 April 2016.
↑  Guasch, Óscar (1991). La sociedad rosa (בספרדית). Anagrama. ISBN 978-84-339-1352-4.
↑  De cantinas, vapores, cines y discotecas. Cambios, rúpturas e inercias en los modos y espacios de homosocialización de la ciudad de México. Revista Latinoamericana de Geografía e Gênero. 2013.
↑  The 'gaytrification' effect: why gay neighbourhoods are being priced out. The Guardian. 13 January 2016.
↑  Práticas sexuais em geolocalização entre homens: corpos, prazeres, tecnologías. Athenea digital : revista de pensamiento e investigación social. July 2016.
↑  Interseccionalidad y sexualidades disidentes Manhunt y los cazadores furtivos entre género, clase social y raza. University of Los Andes (Colombia). 2013.
↑  Mayberry, Maralee (2013-01-21). "Gay-Straight Alliances: Youth Empowerment and Working toward Reducing Stigma of LGBT Youth". Humanity & Society. doi:10.1177/0160597612454358.
↑  Shinn, Marybeth; Yoshikawa, Hirokazu (2008-04-10). Toward Positive Youth Development: Transforming Schools and Community Programs. Oxford University Press. ISBN 9780199716593.
↑  Renn, Kristen A. (2010-03-01). "LGBT and Queer Research in Higher Education: The State and Status of the Field". Educational Researcher. doi:10.3102/0013189X10362579.
↑  Sanlo, Ronni (2016-07-20). "Lesbian, Gay, and Bisexual College Students: Risk, Resiliency, and Retention". Journal of College Student Retention: Research, Theory & Practice. 6: 97–110. doi:10.2190/FH61-VE7V-HHCX-0PUR.
↑  Pitcher, Erich N.; Camacho, Trace P.; Renn, Kristen A.; Woodford, Michael R. (ביוני 2018). "Affirming policies, programs, and supportive services: Using an organizational perspective to understand LGBTQ+ college student success". Journal of Diversity in Higher Education. 11 (2): 117–132. doi:10.1037/dhe0000048. ISSN 1938-8934. {{cite journal}}:  (עזרה)
החזר ראי

לייזר המוחזר ממראה מדגים את חוק ההחזרה
החזר ראי (אנגלית: Specular reflection) הוא החזר (חלקי או מלא) ממשטח שבו גל לדוגמת אור המתקדם בכיוון יחיד יוחזר בכיוון אחד בלבד על פי חוק ההחזרה. כלומר כך שזווית הפגיעה (הזווית בין כיוון ההתקדמות של האור הפוגע לבין האנך למשטח  \theta _{in}) תהיה שווה לזווית ההחזרה (הזווית בין כיוון ההתקדמות של הגל המוחזר לבין האנך למשטח  \theta _{out}. זאת בניגוד לפיזור שבו הגל הנכנס מוחזר בעוצמות שונות לכל הכיוונים.
החזר ראי היא תופעה כללית של משטחים שטוחים (ביחס לאורך הגל), והיא התגלמות של חוק שימור התנע, כמו גם עקרון פרמה הטוען שאור ינוע בין שתי נקודות במרחק המינימלי האפשרי. חוק ההחזרה מתקיים עבור גלים אלקטרומגנטים, כגון אור הפוגע במים שקטים, וגם עבור חלקיקים (כדור ביליארד הפוגע בדופן ישרה).
ראו גם

מראה
חוקי פרנל
הפדרציה האוסטרלית לספורט לעיוורים

הפדרציה האוסטרלית לספורט לעיוורים (באנגלית: Australian Blind Sports Federation או בקיצור ABSF) נוסדה בשנת 1979 במטרה לארגן את ספורט העיוורים ולקויי הראייה באוסטרליה. הפדרציה מעודדת ומספקת גישה לתחרויות ספורט בינלאומיות בעולם העוורים ולתחרויות נכים. מוכרת על ידי האגודה הבינלאומית לספורט עיוורים (IBSA) ועל ידי הוועד הפאראלימפי הבינלאומי (IPC).
אתלטים עיוורים ולקויי ראייה ביחידים ובקבוצות מתחרים בתחרויות לאומיות בקריקט, גולף, קראטה, ג'ודו, רכיבה, כדור שער, אתלטיקה, כדורת דשא, הרמת כוח, חתירה, שיט מפרשיות, סקי מים וספורט חורף.
הפדרציה משרתת כ-2,600 אתלטים באימונים ובמתן עזרה פסיכולוגית.
הצעה 22 (קליפורניה)

הצעה 22, הייתה הצעת חוק שהוגשה לבית הנבחרים של מדינת קליפורניה בחודש מרץ 2000. מטרת הצעת החוק הייתה להגביל נישואים של זוגות חד-מיניים. הצעת החוק התקבלה והפכה לחוק במדינת קליפורניה בפער ניכר משחזו הסקרים והיא התקבלה ברוב של 61 אחוזים בעד הצעת החוק.
בחודש מאי 2008 החליט בית המשפט העליון של קליפורניה לפסול את החוק מאחר שהוא נוגד את החוקה האמריקאית.
במסגרת החוק נוסף לקודקס האזרחי בענייני משפחה של מדינת קליפורניה סעיף 308.5 אשר הגדיר נישואים רק בין גבר לאישה, ועל כך רק נישואים אלו יוכרו באופן חוקי. לפי החוק האמריקאי כאשר מדינה מחוקקת חוק רגיל (חוק שאינו פדרלי), יכול בית המשפט העליון של המדינה לפסול את החוק אם הוא עומד בניגוד לאמור בחוקה האמריקאית, וכך היה. במאי 2008 החליט בית המשפט העליון לפסול את החוק וקבע כי קיימת זכות חוקתית לבני אדם מאותו המין להינשא. החלטתו של בית המשפט ביטלה את הצעה 22 של מדינת קליפורניה ואת החוקים הקשורים אליה במדינה.
המסגרת הנורמטיבית

בשנת 1977, יחסי הנישואים נקבעו בסעיף 4100 בקודס האזרחי של קליפורניה שקבע כי נישואים הם "יחסים אישיים הנובעים מכוח חוזה אזרחי, בהסכמת הצדדים שנחתמה והוצהרה", ועדת הביקורת של מדינת קליפורניה ציינה כי על פי החוק הקיים לא היה ברור מהו מעמדם של בני זוג מאותו המין והאם הם יכולים להינשא. באותה שנה תיקן בית הנבחרים של קליפורניה את ההגדרה על מנת להסיר את העמימות שנוצרה, ולשון החוק שונתה כך שהוספה לסעיף הגדרה שקבעה כי כל אדם זכאי לכרות חוזה נישואים.
בשנת 1992 עבר חוק הקודקס האזרחי של מדינת קליפורניה וסעיף 4100 נקבע כסעיף 300 לחוק בשינויים מסוימים.
התומכים בהצעה 22 ביקשו להוסיף לקודקס הגדרה למושג נישואים כך שיוגדרו כ"יחסים אישיים הנובעים מכוח חוזה אזרחי בין גבר לאישה, בהסכמת הצדדים שנחתמה והוצהרה" .
למרות שההגדרה מנעה מזוגות להט"ב להינשא בתחומי מדינת קליפורניה, סעיף 308 קבע כי על מדינת קליפורניה להכיר בחוזה נישואים רשמי אשר נכרת מחוץ לתחומי המדינה . תומכי הצעה 22 טענו כי סעיף 308 נראה כפרצה המחייבת את מדינת קליפורניה להכיר בנישואים חד מיניים שהוכרו כדין במדינה אחרת . על מנת לעקוף סעיף זה הציעו תומכי הצעה 22 להוסיף לקודקס כי רק נישואים בין גבר לאישה הם חוקיים ומוכרים במדינת קליפורניה, אשר לטענתם תאמה את רוחו של החוק הפדרלי הנוגע להגנת הנישואים שנחקק בקונגרס האמריקאי בשנת 1996, שמטרתו הייתה למנוע מצב בו מדינות בתוך הפדרציה מחויבות להכיר בנישואים ממדינה אחרת
החקיקה וביטולה

ניתוח החקיקה, ההצבעות והטיעונים שתמכו בהצעה 22 אובחנו כבעלי מטרה מניעתית - אפלייתית, כאשר בראש ובראשונה הוא נועד למנוע מזוגות חד מיניים להינשא כדין במדינתם ואף במדינות אחרות. החוק מנע מזוגות חד מיניים לבקש ממדינת קליפורניה להכיר בנישואיהם שבוצעו מחוץ לקליפורניה ומנע מהם את ההכרה בזכויות המשפחה הבסיסיות.
בית המשפט העליון התייחס לטענת האפליה אשר אסורה לפי החוקה האמריקאית בהחלטתו לפסול את ההצעה, על הזכות לשוויון ועל הזכות למימוש עצמי וביטל את הצעה 22 בקובעו כי הצעה זאת חורגת ממתחם הסמכויות הניתן למדינות במסגרת החוקה ופוגעת בזכויות אדם בסיסיות.
הערות שוליים

↑  CA Codes (fam:300-310), www.leginfo.ca.gov (ארכיון)
↑  California Courts - Appellate Court Case Information, appellatecases.courtinfo.ca.gov
↑  California governor signs bill to update state's marriage laws
↑  Judge strikes down Prop. 8, allows gay marriage in California [Updated], LA Times Blogs - L.A. NOW, ‏2010-08-04 (באנגלית)
↑  CA Codes (fam:300-310), www.leginfo.ca.gov (ארכיון)
↑  California Governor Signs Bill Recognizing Legal Gay Marriage
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הצעה 22 (קליפורניה)".
הפדרציה הבין-לאומית לאווירונאוטיקה

| --- | --- |
 תחום:  Activities of business and employers membership organisations, בניית כלי רכב 
 מדינה:  שווייץ 
 מטה הארגון:  לוזאן 
 תקופת הפעילות:  14 באוקטובר 1905 – הווה (119 שנים) 
 www.fai.org
 
הפדרציה הבין-לאומית לאווירונאוטיקה (FAI) הוא גוף בין-לאומי מסגרתי סטנדרטי לאווירונאוטיקה ולאסטרונאוטיקה.
זהו גוף מנהלי בין-לאומי לספורט תעופתי. הוקם בשנת 1905. בשנת 1951, הצטרף אליו קלוב התעופה לישראל.
הפועל אפיקים

הפועל אפיקים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהקיבוץ אפיקים והייתה הבכירה מבין הקבוצות הכדורגל מהתנועה הקיבוצית.
היסטוריה

בסוף שנת 1924 ארגנו חברי קיבוץ השומר הצעיר קבוצת כדורגל במושבה בית-גן שבגליל התחתון ליד יבנאל. ב-1948 הוקמה קבוצת הכדורגל של קיבוץ אפיקים ששיחקה בשנותיה הראשונות בעיקר במשחקי ידידות נגד קבוצות מהאזור וקבוצות מאזור בקעת הירדן. ב-1955 הופסקה פעילותה של הקבוצה בשל מחסור בשחקנים פעילים.
ב-1962 חזרה הקבוצה לפעילות והיא החלה לשחק בליגה ג' מחוז העמקים ותוך עונה אחת עלתה לליגה ב'. אז גם הוקם מגרש הכדורגל בכניסה לקיבוץ. בעונת 1975-76, עשתה הקבוצה היסטוריה ועלתה לליגה א' בה שיחק כשש עונות עד שחזרה לליגה ב' לאחר שבעונת 1981-82 סיימה במקום הלפני אחרון. בעונת 1986-87, השלימה הקבוצה ירידת ליגה נוספת, לליגה ג' שם שיחקה הקבוצה עד שהתפרקה באמצע שנות ה-90.
בשנת 2008 נהרס גם מגרש הכדורגל בקיבוץ ועל חורבותיו הוקם מתחם צימרים.
היסטוריה > הופעות בגביע

ההישג הגדול של הקבוצה בגביע המדינה בכדורגל היה בעונת 1964-65, לאחר שהעפילה לרבע הגמר בו הפסידה 1-0 למכבי פתח תקווה.
בעונת 1982-83 הדיחה את עירוני אשדוד והפועל תל חנן והגיעה לסיבוב ז' בגביע בו לבסוף הובסה 3-0 מול מכבי תל אביב.
שחקני עבר במועדון

עמי אילון
אהרון (אהרהל'ה) גרשגורן
אבא גינדין
רון ציבלין
חנן רותם (רוטמן)
חיים רוזנבלום
אברהם (אבו) מיכאל
אשר יעיש
אילן זייגר
הפועל אילת (כדורגל)

| --- | --- |
 שם מלא:  הפועל אילת
 כינוי:  עירוני אילת
 תאריך ייסוד:  1951
 תאריך פירוק:  1999
 אצטדיון:  העירוני, אילת
 
הפועל אילת או הפועל עירוני אילת הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שייצגה את העיר אילת. המועדון שיחק 4 עונות בליגה א', אז ליגת המשנה בישראל, בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, ובסופו של דבר התפרק בשנת 1999. ממשיכת דרכו הייתה א.ס. אילת. כיום הקבוצה הבכירה המייצגת את אילת בליגת הכדורגל היא קבוצת בני אילת שאיננה קשורה להפועל אילת ההיסטורית.