stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יודנפלאץ

| --- | --- |

שלט הכיכר ביודנפלאץ
 מידע כללי
 סוג:  כיכר, אתר ארכאולוגי
 מיקום:  וינה
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 
 קואורדינטות:  48°12′42″N 16°22′11″E﻿ / ﻿48.2116°N 16.3696°E﻿ / 48.2116; 16.3696
  (למפת וינה מוגדלת) יודנפלאץ(למפת וינה רגילה) יודנפלאץ he
 
יודנפלאץ (במקור בגרמנית: Judenplatz, בעברית: כיכר היהודים) היא כיכר ברובע אינרה שטאדט שבוינה, שהייתה מרכז הקהילה היהודית של וינה בימי הביניים. הכיכר משקפת את הקהילה היהודית בעיר לאורך הדורות. ארכאולוגים מצאו מתחת לכיכר את בית הכנסת העתיק של העיר וניתן לראותו מתוך המוזיאון היהודי שבכיכר. בכיכר אנדרטה מפורסמת לזכר נרצחי שואת יהודי אוסטריה בצורת ספריה.
היסטוריה

יהודי וינה החלו להתיישב בעיר באזור שנת 1150 תחת שלטון בית באבנברג, והם התיישבו באזור זה של היודנפלאץ. האזור מוזכר בכתב לראשונה בשנת 1294 בשם "שולהוף" (Schulhof), שם שניתן לאזור עד לפוגרום בשנת 1421. באזור היהודי היו כ-70 בתים וגרו בו כ-800 יהודים שהיו סוחרים, בנקאים ומלומדים. הבתים נבנו בצורה צפופה ומרובעת כך שיהיו כמעין חומה, ושערים הושמו בפתחי האזור. היודנפלאץ הייתה לב האזור ושכנו בה: בית חולים יהודי, בית כנסת, בית מרחץ, בית רב הקהילה ומוסדות הלימוד. בית הכנסת שכן בפינה המזרחית של הכיכר, בצומת הרחובות יורדנגסה (Jordangasse) וקורנטגסה (Kurrentgasse).
בשנת 1420, תחת שלטונו של אלברכט החמישי, החלו פרעות ביהודי אוסטריה שהסתיימו בגירושם מהממלכה. רכושם נבזז, בתיהם נמכרו או נלקחו, ובית הכנסת פורק ואבניו נלקחו לבניית אוניברסיטת וינה. החל מפרעות אלו פסק להיות היודנפלאץ מרכז היישוב היהודי בעיר וגם לאחר חזרת היהודים לעיר הם התיישבו בגטו חדש בלאופולדשטאט.
אתרי הכיכר > אנדרטת השואה

בחלק הצפוני של הכיכר ניצבת במרכזו אנדרטה לזכר קרבנות שואת יהודי אוסטריה. האנדרטה נוצרה על ידי האמנית הבריטית רייצ'ל וייטריד והוצבה במקומה ב-25 באוקטובר 2000. האנדרטה בגודל 10 על 7 מטרים ובגובה 3.8, ונראית כמעין ארון ספרים גדול המסמל את הפן הרוחני של העולם היהודי. לצד האנדרטה חקוקים על לוח בטון שמות 41 הערים והמחנות אליהם הגיעו יהודי אוסטריה בתקופת השואה.
אתרי הכיכר > בית המזרחי

הבית נבנה בשנת 1694 וכיום שוכן בו המוזיאון היהודי של וינה. במוזיאון נמצאים אוספים של פריטי יודאיקה, אומנות ותרבות של יהדות אוסטריה עד לתקופת השואה. באוסף היודאיקה נמצאים גם שרידי פעמוני כסף שנאספו מבתי כנסיות שנשרפו בליל הבדולח. בקומת המרתף של המוזיאון ניתן לראות חפירות ארכאולוגיות מימי הביניים ושרידים של בית הכנסת העתיק שהיה בכיכר. בקומה העליונה שוכן בית כנסת המשמש את יהודי וינה כיום.
אתרי הכיכר > פסל לסינג

בדרום הכיכר ניצב פסל של גוטהולד אפרים לסינג, שנחשב לגדול המחזאים בתקופת הנאורות הגרמנית, שנוצר על ידי זיגפריד צ'רוקס בשנת 1931. לסינג כתב את המחזה "נתן החכם" המביא את רעיון הסובלנות בכלל וכלפי היהודים בפרט. הנאצים הרסו את הפסל לאחר האנשלוס והוא נבנה מחדש מברונזה על ידי צ'רוקס בשנת 1962. בשנת 1981 הוא הוצב חזרה במקומו המקורי ביודנפלאץ ושם הוא נמצא עד היום.
תמונות מאתרי היודנפלאץ
שרידי בית הכנסת העתיק
אנדרטת השואה
המוזיאון היהודי של וינה
פסל לסינג
הערות שוליים

↑  חנוכת אנדרטת השואה בוינה (באנגלית)
↑  כיכר היהודים - Judenplatz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4434226-3
גאורג האז

| --- | --- |

גאורג האז (משמאל) עם אלישבע גולדשמידט והיינץ שטייניץ, 1955
 לידה:  19 בינואר 1905 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בספטמבר 1981 (בגיל 76) ירושלים, ישראל 
 ענף מדעי:  זואולוגיה, הרפטולוגיה, סיסטמטיקה, מלקולוגיה, פלאונטולוגיה, זואוגאוגרפיה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1932
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  חברת הקייזר וילהלם (1931–1932)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  יהודה ליאופולד ורנר, איתן צ'רנוב, אביתר נבו 
 פרסים והוקרה:  פרס רוטשילד 
 
פאצ'יראצ'יס, נחש מאובן בעל רגליים אחוריות שגילה האז במסלע הקנומני בעין יברוד שמצפון לירושלים
גאורג האז (האס) (George Haas;‏ 19 בינואר 1905 – 13 בספטמבר 1981) היה זואולוג ישראלי, חוקר ומרצה במחלקה לזואולוגיה, לימים המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חייו ופועלו

גאורג האז נולד בווינה שבאוסטריה. הוא למד זואולוגיה ופלאונטולוגיה באוניברסיטת וינה, ובשנת 1928 קיבל תואר דוקטור על עבודתו בנושא האנטומיה של נחשים פרימיטיביים. ב-1931–1932 השתלם במכון קייזר וילהלם לביולוגיה בברלין, ושם התמקד בחקר פרוטוזואה. ב-1932 נענה להזמנתו של שמעון בודנהיימר, עלה לארץ ישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, שבה חקר ולימד עד לפרישתו ב-1976.
את עיסוקו בתחום האנטומיה הפונקציונלית ואבולוציה של זוחלים הרחיב לחקר תפוצתם באזורנו ולסיווג שיטתי שלהם. האז התמחה במלקולוגיה (חקר הרכיכות), ומתחילת דרכו בארץ החל באיסוף שיטתי של רכיכות ושקד על פיתוח האוספים של האוניברסיטה העברית, לימים חלק מאוספי הטבע הלאומיים. האז תיאר והגדיר מינים חדשים למדע, וכמה וכמה מינים נקראו על שמו. בפלאונטולוגיה מקומית הגיע לתגלית מרעישה של נחשים מאובנים בעלי רגליים מתקופת הקנומן התחתון שמצא במחצבה בעין יַבּרוּד שמצפון לירושלים.
האז ניצל את התמחותו בפלאונטולוגיה למחקרים על עצמות בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים, בעיקר מהתקופה הפלאוליתית. הוא חבר לארכאולוגים רנה נוויל במחקריו במדבר יהודה ולמשה שטקליס בחפירותיו במערת אצבע בנחל אורן בהר הכרמל, במערת קפזה בגליל וכן באתר עובדייה בעמק הירדן.
גאורג האז נפטר בירושלים ב-1981 ועד יום מותו לא חדל מפעילותו המדעית.
גאורג האז היה חתן פרס רוטשילד (1964), חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בחטיבת מדעי הטבע (1966), חבר כבוד של החברה לזואולוגיה בישראל וחבר כבוד של החברה האמריקאית של חוקרי דגים וחוקרי זוחלים ודו-חיים, בצד אותות הוקרה אחרים.
ב-2005, במלאת מאה שנים להולדתו, הוקדש לזכרו יום עיון על ביולוגיה ושמירת טבע של זוחלים ודו-חיים בישראל.
העמותה לזואולוגיה בישראל מעניקה מדי שנה, במסגרת המפגש השנתי שלה, פרס ע"ש גאורג האז להרצאה המצטיינת לסטודנט לתואר דוקטור.
עם תלמידיו נמנו חוקרי הטבע יהודה ורנר, אביתר נבו, איתן צ'רנוב, אלעזר כוכבא וכן אפרים קציר ורננה בן גוריון.
לקריאה נוספת

יהודה ל' ורנר, "גאורג האז, 1905–1981, עמוד תווך של חקר הזוחלים בארץ", חרדון 7 (מרץ 2007), עמ' 5–7
Yehudah L. Werner, "Georg Haas, 1905-1981", Copeia (May 28, 1982), pp. 491–493
Carl Gans, "Georg Haas,1905-1981", American Zoologist 23 (1983), pp. 343–346
L. Forcart & H.K. Mienis, "The importance of Georg Haas (1905–1981) for the Malacology in Israel", Levantina 40 (1982), pp. 467–470
הערות שוליים

↑  אתר אוספי הטבע הלאומיים באוניברסיטה העברית; כתב העת שלהם – HAASIANA – נקרא על שמו של האז
↑  היה ממקימי העמותה לזואולוגיה בישראל ב-1936 יחד עם היינץ שטייניץ
↑  ASIH - American Society of Ichthyologists and Herpetologists
↑  רחוב בבאר שבע בשכונת רמות, בקרבת אוניברסיטת בן-גוריון, נקרא על שמו
↑  יום העיון  נערך מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחברה הזואולוגית בישראל
↑  הודעת העמותה לזואולוגיה בישראל באתר מכללת אורנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277757705171  BnF: cb16206682m (data)  GND: 1136031405  ISNI: 0000 0000 8112 5788  LCCN: n50055014  NKC: uk20201061463  SUDOC: 188601872  VIAF: 33244682   WorldCat (עם VIAF): 33244682
סתיו

ערך זה עוסק באחת מארבע עונות השנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שלכת בהיידלברג שבגרמניה
ציור ברוח הסתיו של האמנית זינאידה סרבריאקובה
הסתיו הוא אחת מארבע עונות השנה, מציין את המעבר בין הקיץ לחורף ובשל כך מהווה עונת מעבר.
באזורים ממוזגים הסתיו הוא העונה בה רוב הגידולים החקלאיים נאספים, ויש שלכת שבמהלכה העצים משירים את עליהם, מזג האוויר קריר וגשם יורד.
בישראל, שבה האקלים הוא ים תיכוני, הסתיו הוא העונה שבה יורדים הגשמים הראשונים, אך שאר המאפיינים הנפוצים בסוגי אקלים ממוזגים אינם קיימים בשל היעדר עצים נשירים. ברצועת המדבריות שבאזורים הסובטרופיים (שישראל נמצאת בקצה הצפוני שלהם) שולטות עדיין מערכות תרמיות, כמו האפיק הפרסי והאפיק מים סוף. בסתיו גם מתחולל לעיתים שרב. מערכות אלה דועכות לקראת סוף עונת המעבר.
לפי ההגדרה האסטרונומית, הסתיו מתחיל ביום השוויון, שבו אורך היום שווה לאורך הלילה, ומסתיים ביום ההיפוך שבו היום הוא הקצר ביותר בשנה והלילה הוא הארוך ביותר בשנה. בחצי הכדור הצפוני הסתיו מתחיל ב-22 בספטמבר ונגמר ב-21 בדצמבר ולפי דעת פרשנים אחרים, הסתיו מתחיל ב-23 בספטמבר וכלה ב-22 בדצמבר. בחצי הכדור הדרומי הסתיו מתחיל ב-22 במרץ ונגמר ב-21 ביוני. לשם הפשטות, יש מחשיבים כסתיו את החודשים ספטמבר, אוקטובר ונובמבר בחצי הכדור הצפוני, ואת החודשים מרץ, אפריל ומאי בחצי הדרומי.
המילה "סתיו" היא מילה יחידאית בתנ"ך, שם מופיעה כמילה נרדפת לחורף. בלשון חז"ל עונת הסתיו נקראת תקופת תשרי. בלוח השנה במגילות קומראן הסתיו נקרא זרע.
הסתיו בישראל

הסתיו הישראלי הוא עונת מעבר הפכפכה המתאפיינת בשינויים קיצוניים במזג האוויר במרווחים של שעות בודדות. ייתכנו ימים שרביים לצד ימים גשומים מלווים בסופות רעמים.
במהלך הסתיו משפיעה על ישראל מערכת שנקראת אפיק ים סוף. זוהי מערכת קשה מאוד לחיזוי אשר עשויה לגרום ליום שרבי כמו גם ליום גשום. בנוסף, יכולים להופיע בסתיו שקעים קפריסאיים ראשוניים אשר גורמים למזג אוויר בעל אופי חורפי. המפה המצורפת היא דוגמה למקרה כזה.
ברוב מדינות אירופה הסתיו יציב יותר מאשר בישראל, ומהווה מעבר טבעי בין הקיץ החמים לחורף המקפיא.
בתרבות ובשירה הסתיו מסמל נוגות עדינה ועצב רומנטי. שעות האור מתקצרות דבר שמשפיע על אנשים רבים במלנכוליה והתכנסות.
ביאליק, בשירו "הקיץ גווע", מתאר את יופיו של הסתיו יחד עם העצב שהוא נושא בהיותו מבשר החורף, עונה קשה ומסוכנת לעניי מזרח אירופה בתקופתו.
בין שירי הסתיו הידועים בעברית ניתן למצוא את "רוח סתיו" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי), "סתיו" (שמשון חלפי/משה וילנסקי), "ציפורים נודדות" (זה היה עם בוא הסתיו) (יורם טהרלב/אפי נצר), "סתיו בחלונות" (אמיתי נאמן) ועוד שירים נוספים.
ביהדות חגי תשרי – ראש השנה, יום כיפור וסוכות – חלים בסתיו, דבר המגדיל את חגיגיות העונה והופך אותה לסמל להתחלה חדשה. גם תחילתה של שנת הלימודים והשנה האקדמית בעונת הסתיו מוסיפה לסמליות זו.
פרח החצב נחשב למבשר בואו של הסתיו בישראל, והחיות המזוהות עם עונה זו הם השבלולים והציפורים הנודדות (הנחליאלי, לדוגמה). פרחי סתיו נוספים הם סתוונית היורה, כרכום חורפי, חלמונית גדולה, נרקיס סתווי ולקראת סוף הסתיו גם נרקיס מצוי. המין הפולש טיונית החולות מגיעה לשיא פריחתה בסוף הקיץ והסתיו.
ראו גם

קיץ אינדיאני
הערות שוליים

↑  מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק י"א.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295821605171  BNE: XX526011  BnF: cb121435445 (data)  GND: 4024461-1  LCCN: sh85010475  NARA: 10676486  NKC: ph412845 
שקע קפריסאי. היורה של 2005/6 (מפת 500 מ"ב + קרקע)
חצבים מבשרים את בוא הסתיו
רחל גיל

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בת 74 בערך) תל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הטכניון בחיפה, תואר בהנדסת בניין
 פרסים והוקרה:  פרס לשירה על שם רון אדלר  פרס בתחרות של תיאטרון בית ליסין
 
רחל גיל (נולדה ב-1951) היא סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשנת 1951, ולמדה בבית הספר התיכון עירוני ט'. בוגרת הטכניון בחיפה בהנדסת בניין. גיל עבדה במקצוע זה וכן הרצתה בתחום.
החלה לפרסם את שיריה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בכתבי עת ספרותיים. למדה עריכה וספרות השוואתית והחלה לעבוד כעורכת. ב-1990 זכתה בפרס לשירה על שם רון אדלר. המחזה "פועלת זרה" פרי עטה זכה בפרס בתחרות של תיאטרון בית ליסין והועלה על בימת התיאטרון בשנת 2010.
גיל נשואה לחוקר הספרות פרופסור אברהם בלבן, והיא אם לבת ולבן. מתגוררת בתל אביב.
יצירתה > ספרים

"כלום לא קרה", תל אביב: ספרי עיתון 77: צ'ריקובר, 1991 (סיפורים)
"תנים של מורא", תל אביב: ספרית הפועלים, תשנ"א 1991 (שירים; זכה בפרס הארצי לשירה לשנת תש"ן מטעם הקרן על שם רון אדלר)
"אישה יושבת", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד: ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 1997 (רומן)
"כברת דרך", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003 (רומן)
"עכשיו תורי למות", רעננה: אבן חושן, 2003 (שירים)
פרק ראשון: נוף אישה גבוהה, באתר וואלה, 15 בינואר 2008
"אתה כותב שירים", תל אביב, כברת דרך, 2011 (שירים)
"כך רציתי אותך", זמורה ביתן, 2014
יצירתה > מחזות

"פועלת זרה", תיאטרון בית ליסין, 2010.
"שתוכל לבד" תיאטרון תמונע, הקאמרי, 2015.
לקריאה נוספת

מרים סנפיר, "פרידות", חיים בכבוד, חוב' 17 (2004) עמ' 21–22. עיון ברומן ובספר שירים שכתבה גיל על מות הוריה: "כברת דרך" ו"עכשיו תורי למות".
בתיה גור, "שבוע של ספרים" הארץ, 1 במרץ 1991, עמ' ב-9.
דן דאור, "יוצא מהתיק, חוזר לתיק" דבר, 15 בפברואר 1991, עמ' 20.
רחל דנה פרוכטר, "כלום לא קרה". אפיריון. גל' 24–25. (1993) עמ' 69.
שרית זמיר, "את כל שהצטבר לה בפנים", עתון 77 גל' 135–136 (1991) עמ' 14.
שרה כ"ץ, "חוסר סיפוק מתמשך", על המשמר, כ"א באדר תשנ"א, 8 במרץ 1991 עמ,19.
קובי נסים, "ובכל זאת", מאזנים, כרך ס"ה, גל' 7–8, 1991 עמ' 83–84. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יערה בן-דוד, "הדומיה שבחוץ ואיזה קיום בתוכה" עתון 77, גל' 141 1991 עמ' 15.
קובי נסים, "מורא קיומי" על המשמר, י"ז בחשוון תשנ"ב, 25 באוקטובר 1991, עמ' 20.
חיה הופמן, "היושבת והנוטשת", ידיעות אחרונות, המוסף לשבת-תרבות, ספרות, אמנות, ו' בתמוז תשנ"ז, 11 ביולי 1997, עמ' 26.
רות לאופר, "שימוש יתר", עתון 77, גל' 215, 1998, עמ' 10 .
דבורה רפלר-זילברשטיין, "אשה על צומת האושר", הארץ, מוסף ספרים, גל' 232 (ג' באב, תשנ"ז, 6 באוגוסט 1997) עמ' 6.
נועה מנהיים, "רקוויאם לחלום", ידיעות אחרונות, המוסף לשבת-ספרות, א' בטבת תשס"ד, 26 בדצמבר 2003, עמ' 27–28.
שושנה ויג, "נוף עם אישה גבוהה", מאזנים, גל' 5–6 כרך פ"א תשס"ח, 2008. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שולמית דוידוף, זרה בארץ נוכרייה. 2008.
מיכאל רצון

מיכאל רצון (נולד ב-21 בספטמבר 1952), הוא איש ציבור ישראלי. איש עסקים לשעבר ומשפטן, אלוף-משנה במילואים וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד.
ביוגרפיה

נולד בשכונת שעריה בפתח תקווה. בגיל 14 עבר ללמוד בפנימייה הצבאית לפיקוד שבתל אביב. עם גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס ולאחר שהודח עבר לסיירת אגוז וליחידת רימון. רצון עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר והגיע לקורס קציני חי"ר. לאחר ארבעה חודשים בקורס החליט שאינו רוצה להיות קצין, והועלה להדחה. מפקד בית הספר לקצינים, צבי בר, אמר לו שהוא יהיה קצין מצטיין, הדיח אותו מהקורס והחזיר אותו להתחיל את הקורס מחדש.
רצון השתתף בפעילות מבצעית ברצועת עזה נגד הטרור הפלסטיני. במלחמת יום הכיפורים היה רצון סגן מפקד פלוגה ג' בגדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני ולחם ברמת הגולן בקרבות הבלימה והתקפת הנגד נגד הצבא הסורי ברמה, וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית. משנפצע מפקד הפלוגה אביחי בקר נעשה רצון למ"פ. מאוחר יותר נפצע אף הוא. ב-1976 השתחרר בדרגת סרן ופתח סוכנות ביטוח. במילואים עשה קורס מג"דים והגיע לדרגת אלוף-משנה.
באותה תקופה החל לפעול בתנועת הליכוד ונבחר מטעמה פעמיים לחבר מועצת העיר פתח תקווה (בראשית שנות השמונים ובשלהי שנות התשעים). ב-1985 נבחר ליו"ר צעירי הליכוד ושימש בתפקיד עשר שנים.
הוא אף התמודד לראשות עיריית פתח תקווה, אך לא נבחר.
בתחילת שנות השמונים תפקד גם כחבר המועצה המייעצת לשר האוצר בענייני ביטוח ושימש גם דירקטור באגודה "כוכב יאיר" לייסוד היישוב כוכב יאיר ולהקמתו בשנים 1981–1986.
בשנים 1989–1990 שימש חבר דירקטוריון בחברת ממ"ן.
משנת 1990 ועד 1992 היה חבר דירקטוריון חברת שיכון ופיתוח.
נכנס לראשונה לכנסת בשלהי הכנסת ה-13 (10 במרץ 1996) לאחר פטירתו הפתאומית של חבר הכנסת אריאל וינשטיין, והספיק לכהן בכנסת באופן מעשי ימים ספורים בלבד. בבחירות לכנסת ה-15 (1999) הוצב רצון במקום ה-31 ברשימת הליכוד ולא נבחר לכנסת.
בשנת 2001 נבחר ליושב-ראש הדירקטוריון של אבנר חברה לביטוח.
בבחירות לכנסת ה-16 (2003) הוצב רצון במקום ה-20 ברשימת הליכוד, ונבחר לכנסת ה-16. הוא כיהן כסגן שר התמ"ת בממשלה ה-30 תחת השר אהוד אולמרט. בתקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות היו מיכאל רצון ועוזי לנדאו מראשי חברי כנסת "המורדים" בליכוד, ובשל כך פוטרו מהממשלה ב-28 באוקטובר 2004. המשיך לכהן כחבר הכנסת עד תום הקדנציה, ושימש כחבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, בוועדת החוק, חוקה ומשפט ובוועדה לפניות הציבור. כן כיהן כחבר בוועדת החקירה הפרלמנטרית לגילוי השחיתות בממשל במדינת ישראל.
בבחירות המקדימות בליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-17 שנערכו במרץ 2006 נבחר למקום ה-33. מאוחר יותר דווח שקיבל את הצעתו של מיכאל קליינר לכהן כמספר 1 ברשימה של מפלגת חירות - התנועה הלאומית, אולם לבסוף החליט להישאר בליכוד ולא נכלל ברשימת מיכאל קליינר.
ב-2 בנובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת ה-18, הודיע כי יתמודד בבחירות המקדימות בליכוד. בסופו של דבר, זכה רצון במקום ה-24 ברשימה, אך בעקבות עתירה נדחק עם משה פייגלין ואהוד יתום למקום ה-37, הלא ריאלי. רצון ערער לבית המשפט המחוזי, ערעורו התקבל והוא חזר למקום ה-24, עד ששעות אחדות לאחר מכן אישר בית המשפט ערעור של הליכוד, ושוב נדחק אחורה ברשימה. במהלך הבחירות לכנסת העשרים מוקם במקום ה-37 ברשימת הליכוד לכנסת, ולא נבחר לכנסת.
עד שנת 2013 שימש יו"ר הדירקטוריון של חברת נת"ע.
כיום, משמש כיו"ר קבוצת אב-גד המקדמת התחדשות עירונית במרכז הארץ.
מיכאל רצון בעל תואר ראשון במשפטים. למד לתואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, וכן לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

נשוי לפרופ' נאוה רצון, לשעבר ראש החוג לריפוי בעיסוק וכיום מרצה באוניברסיטת תל אביב, אב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  מיכאל רצון, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  עדי גרסיאל, כוח רצון - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2004 "אריק שרון היה אז אלוף הפיקוד, ועשינו פעילות גם של ביטחון שוטף וגם של לחימה בטרור. עובדה שהצלחנו אחרי פעילות אינטנסיבית להשקיט את הרצועה משנת 1972 עד 1987".
↑  צבי בר, כמו צמח בר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2008, עמ' 172-173
↑  אביחי בקר, הכריזמה של ארבינקא האפור, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003, "מגבעת המג"ד הצופה אל הפלוגות שנערכו בהגנה הוא שלט היטב בנעשה ונהג בגדוד כאילו הוא מנצח תזמורת. 'השלווה הסטואית שארוין הקרין הייתה המפתח להצלחה', אומר דוד (בנזי) בר זוהר, מנהל תיכון עירוני ז' ביפו, שהוביל את פלוגה ג' מאז נפצעו המ"פ (אני) והסמ"פ (סגן השר וחבר הכנסת מיכאל רצון)".
↑
מיכאל רצון, באתר הכנסת
מיכאל רצון, ברשת החברתית פייסבוק
מיכאל רצון, באתר כנסת פתוחה
↑  רשימת מועמדי מפלגת הליכוד לכנסת העשרים, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת העשרים
| סגני שרי הכלכלה והתעשייה בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| סגני שרי התעשייה והמסחר  (1948–2003): | זלמן סוזאיב • אריה אליאב • יצחק פרץ • מאשה לובלסקי • אלי בן-מנחם |  |
| סגני שרי התעשייה, המסחר והתעסוקה  (2003–2013): | מיכאל רצון • אלי אפללו • אורית נוקד |  |
| סגני שרי הכלכלה והתעשייה  (2021–2022): | יאיר גולן |  |
בופרנורפין

| --- | --- |

 שם IUPAC
 (2S)-2-[(5R,6R,7R,14S)-9α-Cyclopropylmethyl-4,5-epoxy-6,14-ethano-3-hydroxy-6-methoxymorphinan-7-yl]-3,3-dimethylbutan-2-ol
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C29H4NO4 
 מסה מולרית:  467,6401 ± 0,0275 g/mol גרם/מול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  מתחת ללשון - 30%   דרך אף - 48%
 מטבוליזם:  בכבד
 זמן מחצית חיים:  37 שעות  (60-24 שעות)
 הפרשה:  במרה ובכליה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  נכלל בפקודת הסמים המסוכנים בישראל. בארצות הברית נכלל ב-Schedule III (סם מסוכן לשימוש עם התוויה רפואית מאושרת בארצות הברית).
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 סיכון לתלות:  גבוה מאוד
 דרכי מתן:  מתחת ללשון; עורי.
 מזהים
 קוד ATC:  N07BC01, N02AE01 
 מספר CAS:  52485-79-7
 PubChem:  644073 CID 644073
 ChemSpider:  559124
 
בופרנורפין - המבנה המולקולרי
בופרנורפין (בלועזית: buprenorphine או בקיצור BUPE) היא תרופה אופיואידית משככת כאבים הנמכרת תחת השמות המסחריים בוטרנס Butrans (במדבקה), בובידל Buvidal (זריקה תת-עורית), בופאק Bupaq (זריקה, וטרינרי), סובוטקס Subutex (טבלית תת-לשונית), סובלוקלייד Sublocade (זריקה תת-עורית) ו-Nopan, ובשילוב עם נלוקסון תחת השמות סובוקסון Suboxone (פילם תת-לשוני או לפנים לחי) או בופנסן דואו Bupensan Duo (טבלית תת-לשונית). התרופה משמשת לשיכוך כאבים חריפים וכרוניים, ולטיפול בהתמכרות לתרופות ולסמים אחרים מקבוצת האופיואידים. התרופה היא אגוניסטית חלקית (או אגוניסטית-אנטגוניסטית) מורפינית, ונקשרת לקולטנים האופיואידיים המוחיים μ ו-κ. בופרנורפין הוא אנלוג סינתטי למחצה של התבאין, אלקלואיד הנמצא בצמח הפרג. הוא נמס במים, בדומה למלח ההידרוכלורידי שלו. הוא מתפרק בנוכחות האור. המטבוליט הראשי שלו הוא נורבופרנורפין.
הוא ניתן מתחת ללשון, בזריקה, באמצעות מדבקה או שתל(אנ'). בופרנורפין אושר לשימוש רפואי לכאבים בארצות הברית בשנת 1981.
ב-2012 בארצות הברית נרשמו 9.3 מיליון מרשמים לתרופה זו. בופרנורפין נמצא גם בשימוש כסם לצורכי הנאה והתרוממות רוח בהזרקה או בהסנפה; כדי למנוע שימוש בהזרקה מומלץ לנפק את השילוב Buprenorphine/Naloxone, המונע אפשרות לשימוש בהזקרה. בארצות הברית הוא רשום כסם בפיקוח בקטגוריה III.
בטיפול בכאבי מירב ההשפעה מושגת תוך שעה ונמשכת כ-24 שעות.
בטיפול בהתמכרות לסמים אופיואידיים הטיפול בבופרנורפין מתחיל רק אחרי תחילת תסמיני גמילה וביומיים הראשונים של הטיפול המטופל נמצא בהסתכלות ישירה של עובד בריאות הציבור.
בטיפולים לטווח ארוך של ההתמכרות משמשים בנוסחה המשלבת בופרנורפין עם נלוקוסון על מנת למנוע שימוש לרעה על ידי הזרקה.
משתמשים גם בבופרנורפין בזריקה חודשית תת-עורית.
תופעות לוואי כוללות דיכוי נשימתי (הפחתת הנשימה), ישנוניות, אי ספיקה אדרנלית, הארכת האינטרבל QT ב-ECG, לחץ דם נמוך, תגובות אלרגיות, והתמכרות לאופיואידים. אצל בעלי היסטוריה של פרכוסים, קיים סיכון לפרכוסים.
תופעות תסמונת גמילה אחרי הפסקת בופרנורפין הן קשות מאוד וברוב המקרים גם יותר חזקות מסוגי ההרואין שנמצא ברחוב,
כולל כדורים נרקוטיים אחרים.
הבופרנורפין משפיע בצורה שונה על סוגים של קולטנים אופיואידיים. לפי סוג הקולטן הוא יכול להיות אגוניסטי, אגוניסטי חלקית או אנטאגוניסטי.
בעת הריון והנקה השימוש בתרופה אינו מומלץ.
שימוש רפואי > התמכרות לאופיואידים

השימוש העיקרי של החומר הוא בטיפול ההתחלתי של המכורים לאופיואידים. צריכים להתחיל בו מן הרגע שהופיעו תסמיני גמילה ראשונים.
לטווח ארוך מומלץ להשתמש בתרופה הכוללת שילוב של בופרנורפין בשחרור מושהה ונלוקסון.
בשנת 2018 שווק בארצות הברית התכשיר Sublocade הכולל בופרנורפין בשחרור מושהה להזרקה תת-עורית. FDA אישר הזרקות אחת לחודש של חומר זה כחלק מהטיפול בהתמכרות לאופיואידים.
שימוש רפואי > התמכרות לאופיואידים > בופרנורפין מול מתאדון

בופרנורפין ומתאדון (שהוא אגוניסט אופיואידי מלא) הם שניהם תכשירים לגמילה המשמשים כטיפול תחליפי לאופיואידים לטווח קצר ולטווח ארוך. יעילות בופרנורפין ומתאדון נראית דומה, עם תופעות לוואי דומות. על המטופל להימנע מליטול את האופיואידים קצרי טווח 12–24 שעות לפני התחלת הטיפול בבופרנורפין. אם השתמש באופיואידים ארוכי טווח כמו מתאדון עליו להימנע מנטילתם 24–48 שעות לפני הטיפול בבופרנורפין. לקראת הטיפול בבופרנורפין המטופל צריך להיות בתסמונת גמילה קלה עד מתונה. ב-24 השעות הראשונות צריך להשיג את סילוק תופעות תסמונת הגמילה. מתחילים מנות של 2–4 מ"ג בופרנורפין פעם ב 1–2 שעות, בשבסך הכל ניתנים ביום הראשון בין 2–24 מ"ג. בימים הבאים המינון מותאם כך שימנע לחלוטין תופעות של תסמונת גמילה ותופסק השאיפה לעוד מנות של אופיאטים, מינונים של 6–16 מ"ג ליום משיגים תוצאות יותר טובות ממינונים קטנים של 1–4 מ"ג ליום. אין עדות לתועלתם של מינונים מעל 32 מ"ג. מנה של 4 מ"ג בופרנורפין מתחת ללשון בטיפול בהתמכרות לאופיאטים שווה בערך למנה יומית של 40 מ"ג מתאדון. למכורים לאופיואידים צריך וחובה לתת את בופרנורפין בכל יום. בשבוע בהריון או במקרים של אלרגיה מוכחת לנלוקסון ניתן בופרנורפין לבד. בסקירת ספריית קוכריין משנת 2014 הוסק כי בופרנורפין גרוע ממתאדון בשמירת מטופלים בגמילה מהרואין ואין לו יתרון בהפחתת שימוש לא חוקי בסמים.
שימוש רפואי > כאבים כרוניים

במסגרת הטיפול בכאבים כרוניים קיים טיפול על ידי מדבקות טרנסדרמיות Butrans. מדבקות אלה אינן מומלצות בכאב החד הצפוי להימשך רק לתקופה קצרה או בכאב אחרי ניתוח ואינן מומלצות בהתמכרות לאופיאואידים.
קיימם שתלים (אמפלנטים) תת-עוריים המספקים את התרופה ל-6 חדשים.
שימוש רפואי > סוגיות במחקר > דיכאון

נמצאו מספר עדויות על שימוש בופרנורפין בדיכאון, למשל כאוגמנטציה לתרופות אחרות, או בשילוב עם סמידורפן, אנטגוניסט לקולטנים אופיואידים μ.[דרוש מקור]
שימוש רפואי > סוגיות במחקר > התמכרות לקוקאין

נחקרת יעילותו בטיפול בהתמכרות לקוקאין, בשילוב עם סמידורפן או עם נלטרקסון.
שימוש רפואי > סוגיות במחקר > תסמונת גמילה אצל ילודים

זו תסמונת המופיעה אצל ילוד אחרי שאמו השתמשה באיופיואידים בזמן ההיריון.
שימוש רפואי > סוגיות במחקר > הפרעה טורדנית כפייתית

במחקר אחד נמצא כי בופרנורפין עזר בתת-סוג מסוים של הפרעה טורדנית כפייתית עמידה לטיפולים.
מעמד חוקי

בופרנורפין נכלל בפקודת הסמים המסוכנים בישראל. בארצות הברית נכלל בקטגוריה הקרויה "Schedule III" (סם מסוכן לשימוש עם התוויה רפואית מאושרת בארצות הברית - בעלת פוטנציאל לתלות פיזית נמוכה עד מתונה או תלות נפשית גבוהה)
בשנת 1995 בצרפת אושר בופרנורפין לטיפול בהתמכרות לאופיאידים והוא מאושר בארצות רבות למטרה זו.
גם הממשל הפדרלי של ארצות הברית אישר את הבופרנורפין ואת השילוב בין בופרנורפין ונלטרקסון לטיפול כזה החל משנת 2000. הפרופיל הבטוח של התרופה איפשרה הפחתה ניכרת בהשגחה הדרושה לטיפול הנ"ל. באמצעות בופרנורפין ניתן הטיפול במסגרות קהילתיות ללא צורך בהפניה לתוכניות טיפול ייחודיות אחרות וללא צורך בביקורים יומיומיים. בשנת 2005 אושר הטיפול על ידי בופרנורפין להתמכרות לאופיואידים גם בישראל. מסגרות ציבוריות בישראל טיפלו בשנת 2011 רק ב-613 מטופלים. המספר המשוער של מטופלים במסגרות מרפאתיות פרטיות היה כפול. בשנת 2004 הוקמה בישראל מרפאת "היבטים" שהייתה למרפאה הפרטית הראשונה לטיפול על ידי בופרנורפין. המטופלים מקבלים מינונים של 2–24 מ"ג ליום. לרוב - 16 מ"ג ליום. תחילה הביקורים במרפאה הם בתדירות של פעם בשבוע למשך חודש ואחר כך לפעם בחודש.
תופעות לוואי

מתוך רשימה של סמים לצורכי הנאה בופרנורפין תפס את המקום 9 במידת התלות, את המקום 8 מבחינת הנזק הגופני ואת המקום ה-11 מבחינת הנזק החברתי.
תופעות הלוואי השכיחות דומות לאלו של אופיואידים אחרים: הרגעת יתר (סדאציה), בחילות והקאות, ישנוניות, סיבובי ראש, כאבי ראש, שכחנות, עכבה קוגניטיבית, הזעות, גירודים, יובש בפה, מיוזיס, תת-לחץ דם אורתוסטטי, קשיי שפיכה אצל גברים, ירידה בליבידו, עצירות שתן. בופרנורפין גורם פחות לעצירות ולתופעות הקשורות למערכת העצבים המרכזית מהמורפין.
תופעות לוואי > ההשפעה על הנשימה

תופעת הלוואי, החמורה ביותר, והאופיינית לאופיואידים, העלולה להופיע אצל מטופלים בבופרנורפין היא דיכוי הנשימה. היא קרתה יותר בשילוב עם בנזודיאזפינים, אלכוהול או אם קיימת מחלת ראות. תכשירי האנטידוט לאופיואידים כגון נלקסון יכולים להיות יעילים רק בצורה חלקית ונדרשים מאמצים טיפוליים נוספים לצורך התמיכה בנשימה.
הדיכוי הנשימתי הוא במידה פחותה מאשר בשימוש באופיואידים אחרים, במיוחד בשימוש הכרוני.
עם זאת במקרה הטיפול בכאב החד, בופרנורפין גורם לדיכוי נשימתי בשיעור דומה לזה של מורפין.
הסיכון של מנת היתר של בופרנורפין קטן יותר מאשר בטיפול במתאדון.