stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטיעון הטלאולוגי
ביקורת > ביקורות על ההנחה כי נדרש מסדר ליקום > תגובת החולקים עליו

יש אנשים שאינם מקבלים את האבולוציה כהסבר מספק, ותומכים בתאוריות של תכנון תבוני. לפיכך, חלק מהמצדדים בתורה הטלאולוגית דווקא משלבים את תורת האבולוציה בטיעון הטלאולוגי. האנציקלופדיה הקתולית מציגה את הגרסה המעודכנת של הטיעון, כך שאף יותר מהאבסורד של היווצרות יש מאין, רצף של צירופי מקרים רבים - הנדרשים על פי תורת האבולוציה להתקיים לאורך דורות רבים - סביר הרבה פחות, ועל כן מוכיח את קיומו של מתכנן תבוני.
ביקורות אחרות לדוקינס הן שהטיעון הטלאולוגי אינו מתיימר להציג את "אלוהי הפערים", אלא לטעון שהסיכוי לסדר קטן עד חסר משמעות, ועל כן, אין ספק שמתכנן כלשהו קבע מראש את החוקים המובילים לתוצאה הרצויה, אך אינו בהכרח מתערב לאחר שקבע אותם. להמחשה, מביא הרב ד"ר מיכאל אברהם את המאמר שטען כי אמנם תוכנה שתנסה להגריל את המשפט "tobeornottobe" (להיות או לא להיות) ייקח זמן רב (78,800 שנים) שאינו סביר (על התוכנה להצליח להגריל תוצאה שסיכוייה הן (1/26)^13 = (4.03)*(10)^-19 ), אך את התאוריה האבולוציונית שבה "נשמר" מידע "מוצלח", נכון יותר להשוות לתוכנה שמגרילה כל פעם אות אחת עד שהיא מגרילה נכון, ואז מתקדמת לאות הבאה. תוכנה כזו תגריל את המשפט תוך פחות מדקה וחצי. אברהם טוען שהיא היא הנותנת, תוכנה שתפעל באקראי לעולם לא תצליח להגריל "tobeornottobe", אך תוכנה שנכתבה על מתכנת מוכשר ותפעל לפי כללים מוכוונים מראש, תגיע לפתרון. כמו כן, אם חוקי הטבע היו נקבעים באקראיות ללא מכוון, הם לעולם לא היו מגיעים לתוצאה של יצירת החיים, ועצם העובדה שהם נוצרו, מעידה על כך שהיה מתכנן שכיוון לזאת.
ביקורת > ביקורות אחרות

הביולוג ריצ'רד דוקינס מצביע בספריו על כשל לוגי נוסף לטענת מתנגדי הטיעון הטלאולוגי, והוא שאם עצם מורכב כמו השעון או העין חייב להיווצר על ידי בורא, אזי נובע שהבורא עצמו, המורכב בהרבה מהם, חייב להיווצר על ידי בורא בעצמו. אם ממשיכים על פי אותה חוקיות, הרי שגם הבורא של הבורא מחויב להיווצר על ידי בורא נוסף, וכך הלאה בשרשרת אינסופית.
הערות שוליים

↑  על טבעם של האלים
↑  de natura deorum
↑  הטיעון: החל מספר ב', סימן XLI
↑  אוצר מדרשים (אייזנשטיין) תמורה עמוד 583. בתי מדרשות ח"ב מדרש תמורה השלם פרק ה
↑  תורת חובות הלבבות, שער היחוד, פרק ו
↑  סומה תאולוגיקה, באתר ccel
↑  חמש דרכים, באתר ccel
↑  ד"ר מיכאל אברהם, המצוי הראשון, עמ' 206
↑  דיון בכשל המהמר ההפוך כנגד תאוריית העולמות המרובים באתר MIT
↑  האנציקלופדיה הקתולית, באתר newadvent.org
↑  באתר של הרב מיכאל אברהם
↑  ריצ'רד דוקינס - "יש אלוהים?
למבורגיני אוונטאדור

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2011–2021
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  למבורגיני מורצ'יילאגו
 מודל אחריו:  למבורגיני רוולטו
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות ומרכב רודסטר בעלת שתי דלתות
 פלטפורמה:  M4
 אורך:  4,780 מ"מ
 רוחב:  2,030 מ"מ
 גובה:  1,136 מ"מ
 משקל:  1,575 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 ס"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 בנפח 6500 סמ"ק הספק מרבי: 700 כ"ס ב-8,250 סל"ד מומנט מרבי: 70 קג"מ ב-5,500 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  350 קמ"ש
למבורגיני אוונטאדור (באנגלית: Lamborghini Aventador) היא מכונית-על במרכב קופה ורודסטר, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי למבורגיני בין השנים 2011 ל-2021. היא נחשפה בתמונות ראשונות ב-24 בפברואר 2011 והוצגה לציבור בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-28 בפברואר 2011.
אוונטאדור היא יורשת של למבורגיני מורצ'יילאגו בתור מכונית הדגל של למבורגיני. מחירה באירופה עמד על 450,000 אירו. האוונטאדור קרויה על שם שור שנלחם בזירת קרב ב-1993.
היסטוריה

האוונטאדור נחשפה בתערוכת הרכב בז'נבה ב-28 בפברואר 2011 ותוכננה על מנת להחליף את למבורגיני מורצ'יילאגו ששירתה במשך 10 שנים כמכונית הדגל של למבורגיני.
זמן קצר לאחר חשיפת האוונטאדור, הודיעה למבורגיני כי מכרה 12 יחידות, כאשר המסירות ללקוחות החלו במחצית השנייה של 2011. במרץ 2016 סיימה למבורגיני לבנות 5,000 יחידות מהדגם בחמש שנים וזאת לאחר שהייצור הוגבל בעיקרון ל-4,000 יחידות.
בסוף 2017 הודיעה למבורגיני שייצור האוונטאדור הרגיל יפסק ורק ייצור גרסת ה-S ימשיך, כך שאוונטאדור קופה יוחלף באוונטאדור S והאוונטאדור רודסטר יוחלף באוונטאדור S רודסטר ואוונטאדור SV הוחלף באוונטאדור SVJ שנחשף בשנת 2018.
עיצוב

העיצוב החיצוני משלב אלמנטים רבים מהלמבורגיני ססטו אלמנטו והלמבורגיני רבנטון. שתי כונסי האוויר בצידי הרכב מיועדים לשפר את כוח אווירודינמיות של הרכב. פנים המכונית ספורטיבי ויוקרתי, המושבים והדשבורד עשויים מחומרים קלי משקל כגון סיבי פחמן בכדי להפחית במשקל.
מפרט טכני

LP-700: מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטמוספירי המספק 700 כ"ס ב-8,250 סל"ד ומומנט מרבי של 70.3 קג"מ בין 5,500 סל"ד. תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים והנעה כפולה. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 2.9 שניות ומהירות מרבית של 350 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 5.8 ק"מ לליטר ופליטת ה-CO2 עומדת על 398 גרם לק"מ.
גרסאות > אוונטאדור LP 700-4 רודסטר

האוונטאדור LP 700-4 רודסטר נחשפה ב-12 בנובמבר 2012.
הגג הנשלף מורכב משני לוחות סיבי פחמן, במשקל 6 ק"ג לאחד קורות הגג חוזקו על מנת להשלים את נחוסר בגג, כמו גם כדי להתאים את מערכות ההגנה במקרה התהפכות ואוורור המנוע. הגג ניתן להסרה בקלות ומאוכסן בתא מטען בחלק הקדמי של הרכב. גרסת הרודסטר כבדה ב-50 ק"ג מגרסת הקופה ולכן נתון התאוצה עומד על 3.0 שניות מ-0 ל-100 במקום 2.9 שניות, שאר הנתונים הטכניים לא שונים מדגם הקופה.
גרסאות > אוונטאדור SV LP 750-4

למבורגיני אוונטאדור SV LP 750-4 (Super Veloce - מהירות על) הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-
4 במרץ 2015. היא כוללת עיצוב הפונה לכיוון מכוניות מרוץ עם כנף אחורית גדולה וספויילר מקדימה, אחורה ובצדדים. בתחום ההנעה ההספק המרבי עולה מ-700 כ"ס ל-750 כ"ס, נתון התאוצה עומד על 2.8 שניות ומעל ל-350 קמ"ש.
הייצוג הוגבל ל-600 יחידות והסתיים ביולי 2017.
גרסאות > אוונטאדור SV LP 750-4 רודסטר

גרסת הרודסטר לאוונטאדור SV נחשפה ב-15 באוגוסט 2015. המסירות ללקוחות החלו בתחילת 2016. הייצור הוגבל ל-500 יחידות. הגג הנפתח לא שונה מגרסת הרודסטר הרגילה אך הורדת רכיבים מסוימים הפחיתו את המשקל ב-50 ק"ג לעומת גרסת הרודסטר הרגילה.
גרסאות > אוונטאדור S LP 740-4

האוונטאדור S נחשפה ב-19 בדצמבר 2016, חשיפה רשמית התקיימה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 2017. האוונטאדור S היא מתיחת פנים לאוונטאדור הרגילה. למבורגיני הוסיפה את ה-"S" בשמה כחלק ממתיחת הפנים.
העיצוב המחודש של הדגם הושקע כולו בכדי לטפל טוב יותר בזרימת האוויר סביב הדגם, העיצוב החדש של הפגוש הקדמי הגדיל את כוח ההצמדה מלפנים ב-130% לעומת הדגם היוצא והעיצוב המחודש מאחור יחד עם הכנף האחורית החדשה, נשלטת מחשב וכוללת 3 מצבים, הגדילה את כוח ההצמדה מאחור ב-50% והקטינה את משמעותית את הגרר במצב הסגור.
בתחום ההנעה שיפרה למבורגיני את מערכת ההנעה של האוונטאדור S וזו מספקת עכשיו 740 כ"ס ב-8,500 סל"ד במקום 700 כ"ס ב-8,250 סל"ד. השיפור הושג בעזרת מערכת פליטה חדשה (קלה יותר ב-20%) ובעיקר בעזרת אופטימיזציה של מערכת השסתומים במנוע, מה שאפשר את העלאת הקו האדום מ-8,250 ל-8,500 סל"ד. נתוני הביצועים (תאוצה ומהירות) נותרו ללא שינויי.
גרסאות > אוונטאדור S LP 740-4 רודסטר

האוונטאדור S רודסטר נחשפה ב-9 בספטמבר 2017. היא כוללת את אותו גג נפתח מהאוונטאדור רודסטר הראשונה אך משקלה עלה ב-50 ק"ג מה שגורר נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש של 3.0 שניות במקום 2.9 שניות.
גרסאות > אוונטאדור SVJ LP 770-4

אוונטאדור SVJ (Super Veloce Jota - מהירות על ג'וטה) היא מתיחת הפנים לאוונטאדור SV. היא נחשפה ב-24 באוגוסט 2018. הייצור הוגבל ל-900 יחידות. היא כוללת את אותו מנוע אך משופר יותר ההספק עלה ל-770 כ"ס תוספת של 20 כ"ס מעל האוונטדור SV היוצאת ו-30 כ"ס יותר מהאוונטדור S הרגילה. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 2.8 שניות ומהירות מרבית של 352 קמ"ש.
בנוסף למבורגיני התקינה מוטות מייצבים קשיחים יותר ב-50% מאלו של ה-SV והקשיחה את הבולמים ב-15%. שינויים נוספים בוצעו במערכת הפליטה של הדגם, תיבת ההילוכים הרובוטית שודרגה, מערכת ההנעה הכפולה עודכנה עם 3% יותר מומנט לציר האחורי ומערכות בקרת היציבות וה-ABS עודכנו בהתאם לתוספת כוח ההצמדה.
ה-SVJ צלחה את מסלול הנירבורגרינג בזמן של 6 דקות, 44 שניות ו-97 מאיות (6:44:97) ובכך קבעה שיא ההקפה חדש של מסלול הנורבורגרינג (20.6 ק"מ) לרכב סדרתי ועקפה את הפורשה 911 GT2 RS שצלחה את המסלול בזמן של 6 דקות, 47 שניות ו-3 מאיות (6:47:3).
גרסאות > אוונטאדור SVJ LP 770-4 רודסטר

היא גרסת הרודסטר לאוונטאדור SVJ ומחליפה את האוונטאדור SV רודסטר. היא כוללת את אותו גג נפתח של האוונטאדור SV היוצאת. למעט נתון תאוצה של 2.9 שניות במקום 2.8 שניות בדגם הקופה אין כל שינויי במערכת ההנעה. היא הוצגה בתערוכת הרכב בז'נבה ב-4 במרץ 2019. הייצור הוגבל ל-800 יחידות.
גרסאות > אוונטאדור LP 780-4 Ultimae

היא הגרסה האחרונה של האוונטאדור, היא גם הלמבורגיני האחרונה שתשתמש במנוע V12, לפחות ללא סיוע חשמלי. היא נחשפה ב-7 ביולי 2021 והייצור שלה הוגבל ל-600 יחידות (350 מדגם הקופה ו-250 מדגם רודסטר). בעיצוב החיצוני, הפנימי ובביצועים היא שילוב של האוונטאדור S והאוונטאדור SVJ. העיצוב אגרסיבי וספורטיבי למדי עם ספויילרים בצידי המכונית כמו ה-SVJ אך ללא הכנף האחורי של ה-SVJ.
בתחום ההנעה היא כוללת גרסה משופרת למנוע ה-V12 בנפח 6.5 ליטר שכעת מספק 780 כ"ס ומומנט מרבי של 73.4 קג"מ, תוספת של 40 כ"ס מהאוונטדור S ותוספת של 10 כ"ס מדגם SVJ. לצד תוספת הכוח, האוונטדור LP780-4 זכתה בנוסף להפחתת משקל של 55 ק"ג לעומת דגם ה-S כך שמשקל הדגם עומד על 1550 ק"ג. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 2.8 שניות לדגם הקופה ו-2.9 שניות לדגם הרודסטר ומהירות מרבית של 355 קמ"ש.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני וננו

למבורגיני וננו היא מכונית-על אשר יוצרה בשנים 2013–2014, המבוססת על האוונטאדור ממנה יוצרו 5 יחידות מדגם הקופה 3 למכירה וה-2 הנותרים הם אחד אב טיפוס והשני לתצוגה ועוד 9 יחידות מדגם הרודסטר. השלדה והרכב יוצרו מסיבי פחמן. השם וננו נלקח משמו של שור מפורסם ממלחמות השוורים. וננו תומחרה בכ-4.5 מיליון דולר והייתה למכונית היקרה בהיסטוריה. לדגם 770 כוחות סוס, הוא מאיץ מאפס למאה קמ"ש ב-2.9 שניות ומהירותה המרבית עומדת על 356 קמ"ש.
גרסת הרודסטר של למבורגיני וננו הוצגה על נושאת המטוסים האיטלקית "קאבור", שעגנה בנמל מינה זייד באבו דאבי בשנת 2014,ולאחר מכן בתערוכת CES בשנת 2014 ביצועי הרודסטר נותרים זהים לזו של הקופה כשהרודסטר הוא כבד ב-50 ק"ג יותר מהקופה בגלל רכיבי חיזוק השלדה. הרודסטר יצא למכירה תמורת 3,300,000 אירו (לא כולל מס). מגרסת הרודסטר נמכרו 9 יחידות.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני סנטנריו

הוצגה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 2016 לציון יום הולדתו ה-100 של מייסד למבורגיני פרוציו למבורגיני. היא כוללת מנוע בנזין V12 צילנדרים בנפח 6.5 ליטר המספק 770 כ"ס ב-8,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.8 שניות והמהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש (217 מייל לשעה).
הוצגה גם גרסת רודסטר.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני SC18 אלסטון

מבוססת על האוונטאדור SVJ ונבנתה על פי בקשה מיוחדת של לקוח. היא כוללת כנף אחורית גדולה והעלאת כוח המנוע ל-759 כ"ס. הוצגה בנובמבר 2018.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני סיאן FKP 37

למבורגיני סיאן FKP 37 היא מכונית הספורט היברידית הראשונה שנבנתה על ידי למבורגיני, לכבוד פרדיננד קרל פיך יו"ר קבוצת פולקסווגן לשעבר, חברת האם של למבורגיני שראשי התיבות שלו מדגישים את שם המכונית "FKP", ואת שנת הלידה שלו "1937". מנוע הבעירה פנימית הוא מנוע בנזין V12 צילנדרים בנפח 6.5 ליטרים המספק כ-785 כוחות סוס ב-8,500 סיבובים לדקה, עם מנוע חשמלי הנטען באמצעות סוללת יוני ליתיום המספק כ-34 כוחות סוס. שני המנועים מפיקים במשותף 819 כ"ס. תיבת הילוכים חצי אוטומטית בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 350 קמ"ש.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני אסנצה SCV12

היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיועדת למרוצים בלבד, שמיוצרת על ידי למבורגיני בייצור מוגבל (40 יחידות) משנת 2020. היא נחשפה ב-29 ביולי 2020. היא כוללת מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר המספק 830 כ"ס ב-8,500 סל"ד. המנוע בגרסת הנעה אחורית. תיבת הילוכים ידנית רציפה בעלת שישה הילוכים. המהירות המרבית עומדת על 305 קמ"ש.
המכונית אינה מותרת לנסיעה בכבישים ומיועדת לימי מסלול בלבד, למבורגיני לא מאפשרת לקונים להחזיק את המכונית בביתם אלא בהאנגר מיוחד באחד ממתקני למבורגיני. למבורגיני מאפשרת שליטה על מצלמות האבטחה של האנגר לכל בעל מכונית, בנוסף למבורגיני אחראית לכל תקלה שתהיה למכונית ולא הבעלים. בזמנים של מרוצים שבו אחד הבעלים מעוניין להשתתף במרוץ למבורגיני תביא את המכונית לאתר המרוץ. הקונים יקבלו גם אימון בחינם מנהגי המרוץ של היצרן.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני SC20

יוצרה על פי בקשה מיוחדת של לקוח לא כוללת שינויים רבים למעט הסרת השמשה הקדמית. הוצגה בדצמבר 2020.
מכוניות המבוססות על האוונטאדור > למבורגיני קונטאש LPI 800-4

היא מכונית היברידית שמבוססת על הלמבורגיני קונטאש. העיצוב החיצוני מעוצב בעיצוב רטרו עם אלמנטים מהקונטאש הישנה, הפגוש הקדמי בעיצוב דומה לקונטאש, פנסיים מרובעים ושמשה קדמית בצורת משושה כמו של הקונטאש, כונסי האוויר בצד עם דלתות הנפתחות כלפי מעלה הופכים את המכונית לכמעט הקונטאש הישנה אך יותר מודרנית. העיצוב הפנימי יותר מעוצב בסגנון של הלמבורגיני אוונטאדור והלמבורגיני סיאן.
היא כוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר אטמוספירי (ללא מגדש טורבו) המספק 780 כ"ס עם מנוע חשמלי המספק 34 כ"ס, יחד שני המנועים מספקים 814 כ"ס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.8 שניות ומ-0 ל-200 קמ"ש 8.6 שניות ומהירות מרבית של 355 קמ"ש.
אנסו פרנצ'סקולי

אנסו פרנצ'סקולי אוריארטה (בספרדית: Enzo Francescoli Uriarte; נולד ב-12 בנובמבר 1961 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי או החלוץ השני. הוא ניכר במשחקו הקלאסי והאלגנטי. כיום משמש כמנהל ספורטיבי בקבוצת ריבר פלייט, בה הוא נחשב לאחד מגדולי השחקנים ששיחקו בה בכל הזמנים וכ"אידולו" (ídolo) - אליל האוהדים. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם והיה נציגה היחיד של אורוגוואי ברשימה זו. כמו כן נבחר ברשימת השחקנים הטובים בהיסטוריה בכמה פרסומים.
פרנצ'סקולי ידוע בכינוי "אל פרינסיפה" שמשמעותו "הנסיך". הכדורגלן המפורסם זינדין זידאן רוחש לו כבוד מיוחד, ואף קרא לבנו אנזו על שמו. גם השחקנים אנסו פרס ואנסו פרננדס קרויים על שמו.
קריירת מועדונים

משחק הבכורה שלו היה בקבוצה האורוגוואית מונטווידאו וונדררס בשנת 1980. בשנת 1983 הוא עבר לריבר פלייט מארגנטינה. תחילת דרכו בקבוצה לא הייתה קלה, אך בשנתו השנייה בקבוצה הוא זכה במלכות השערים בטורניר המטרופוליטנו עם 24 שערים ונבחר לכדורגלן השנה באמריקה הדרומית. בשנה שלאחר מכן, 1985, הוא התמודד שוב על תואר זה וזכה במקום השני, ובמקום הראשון בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה. הייתה זו תחילתה של עונת 1985/6 בה הוביל את ריבר לאליפות, כשהוא זוכה שוב במלכות השערים בליגה, הפעם עם 25 שערים. בינואר 1986 הוא כובש את שערו המפורסם ביותר, שער הניצחון בתוצאה 4–5 בטורניר קיץ ידידותי במדי ריבר פלייט מול נבחרת פולין ממספרת אחורית (ראו תמונה).
תקופתו הראשונה בריבר הסתיימה לפני מונדיאל 1986, כשעבר לאירופה. באירופה שיחק בקבוצות הצרפתיות ראסינג קלוב פריז (ששיחקה אז בליגת העל הצרפתית) ואולימפיק מרסיי (איתה זכה באליפות צרפת), ובקבוצות האיטלקיות קליארי וטורינו. ב-1990 נבחר לשחקן הזר הטוב ביותר בליגה הצרפתית.
ב-1994 הוא שב לריבר פלייט ומוביל אותה ככוכבה הבלתי מעורער ל-4 אליפויות (אפרטורה 1994, אפרטורה 1996, קלאוסורה 1997 ואפרטורה 1997), ולזכייה בגביע ליברטדורס (תואר שנמנע ממנו ב-1986 עקב מעברו לאירופה) ב-1996 ובסופרקופה סודאמריקנה ב-1997. בטורניר אפרטורה 1994 הוא אף זכה במלכות השערים, ובשנת 1995 הוא שוב זכה בתארים כדורגלן השנה בארגנטינה וכדורגלן השנה באמריקה הדרומית. כמו כן נבחר לקבוצה האידיאלית של השנה באמריקה בשנים 1994, 1995, 1996 ו-1997. פרנצ'סקולי הוא השחקן הזר בעל כמות השערים הרבה ביותר בתולדות ריבר פלייט - 137 שערים ב-217 משחקים.
ב-1 באוגוסט 1999, באצטדיון המונומנטל אשר היה מלא עד אפס מקום התקיים משחק הפרידה שלו, משחק ידידות מול מועדון הפאר האורוגוואי פניארול. למעמד דומה זכו בהיסטוריה של המועדון שלושה שחקנים בלבד, נורברטו אלונסו, אריאל אורטגה ופרננדו קבנאגי.
נבחרת לאומית

פרנצ'סקולי זכה עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 באליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20, תוך שהוא זוכה במלכות השערים בטורניר ונבחר לשחקן המצטיין בו. עם הנבחרת הבוגרת השתתף במונדיאל 1986 ובמונדיאל 1990 וזכה איתה בקופה אמריקה בשנים 1983, 1987 ו-1995, כשבשנים 1983 ו-1995 הוא נבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
מנהל ספורטיבי

בשלהי 2013, עם בחירתו של נשיא חדש בריבר פלייט, הוא מתמנה למנהל ספורטיבי בקבוצה, שזוכה לאחר מכן באליפות (פינאל 2014), ובגביע לאומי (קופה קמפאונאטו 2013/14), תחת הדרכתו של המאמן רמון דיאס, ועם פרישתו של דיאס ממנה פרנצ'סקולי את מרסלו גז'ארדו, שמוביל את המועדון לזכייה בגביע סודאמריקנה 2014, ברקופה סודאמריקנה 2015, בגביע ליברטדורס 2015 ובגביע סורוגה בנק 2015, ברקופה סודאמריקנה 2016, בגביע ארגנטינה בשנים 2016 ו-2017, בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017) ובגביע ליברטדורס (שני) ב-2018, ברקופה סודאמריקנה ובגביע ארגנטינה ב-2019, בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019), בליגת העל הארגנטינאית ובטרופאו דה קמפאונס ב-2021.
תארים > ריבר פלייט

אליפות ארגנטינה: 5 (1985/86, אפרטורה 1994, אפרטורה 1996, קלאוסורה 1997 ואפרטורה 1997)
גביע ליברטדורס: 1 (1996)
סופרקופה סודאמריקנה: 1 (1997)
תארים > אולימפיק מרסיי

אליפות צרפת: 1 (1989/90)
תארים > נבחרת אורוגוואי

אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 1 (1981)
קופה אמריקה: 3 (1983, 1987, 1995)
תארים > תארים אישיים

כדורגלן השנה בארגנטינה: 2 (1985 ו-1995)
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית: 2 (1984 ו-1995)
הכדורגלן המצטיין בקופה אמריקה: 2 (1983, 1995)
הכדורגלן הזר של השנה בצרפת: 1 (1990)
נבחר לרשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם
הערות שוליים

↑  בהם ונרדי מגזין, וורלד סוקר, הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל, ו-פראנס פוטבול
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 1989 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 סאולי •  2 גוטיירס •  3 דה לאון •  4 הררה •  5 פרדומו •  6 דומינגס •  7 אלסאמנדי •  8 קוראה •  9 פרנצ'סקולי •  10 פס •   11 סוסה •  12 סרה • 13 רבלס •  14 פינטוס • 15 אוסטולסה • 16 מרטינס • 17 אגילרה • 18 פריירה • 19 דה סילבה • 20 בנגואצ'אה • מאמן: טבארס |  1 סאולי •  2 גוטיירס •  3 דה לאון •  4 הררה •  5 פרדומו •  6 דומינגס •  7 אלסאמנדי •  8 קוראה •  9 פרנצ'סקולי •  10 פס •   11 סוסה •  12 סרה • 13 רבלס •  14 פינטוס • 15 אוסטולסה • 16 מרטינס • 17 אגילרה • 18 פריירה • 19 דה סילבה • 20 בנגואצ'אה • מאמן: טבארס | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 1990 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלבס •  2 גוטיירס •  3 דה לאון •  4 הררה •  5 פרדומו •  6 דומינגס •  7 אלסאמנדי •  8 אוסטולסה •  9 פרנצ'סקולי •  10 פס •   11 סוסה •  12 א.פריירה • 13 רבלס •  14 פינטוס סלדניה • 15 קוראה • 16 בנגואצ'אה • 17 מרטינס • 18 אגילרה • 19 פונסקה • 20 ר.פריירה • 21 קסטרו • 22 סאולי • מאמן: טבארס |  1 אלבס •  2 גוטיירס •  3 דה לאון •  4 הררה •  5 פרדומו •  6 דומינגס •  7 אלסאמנדי •  8 אוסטולסה •  9 פרנצ'סקולי •  10 פס •   11 סוסה •  12 א.פריירה • 13 רבלס •  14 פינטוס סלדניה • 15 קוראה • 16 בנגואצ'אה • 17 מרטינס • 18 אגילרה • 19 פונסקה • 20 ר.פריירה • 21 קסטרו • 22 סאולי • מאמן: טבארס | אורוגוואי |
פרנצס'קולי קובע 5-4 במספרת במדי ריבר פלייט מול נבחרת פולין בטורניר ידידותי ב-1986
צ'אד וולף

צ'אד פרדריק וולף (באנגלית: Chad Fredrick Wolf; נולד ב-21 ביוני 1976) הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בפועל מאז נובמבר 2019, לצד תפקידו כתת-מזכיר המחלקה לענייני אסטרטגיה, מדיניות ותכנון, עד להתפטרותו ב-11 בינואר 2021. ב-25 באוגוסט 2020, הודיע הנשיא דונלד טראמפ על כוונתו להכריז על וולף כמזכירה השביעי והקבוע של המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית, לאחר שממשל טראמפ חלק על טענות משרד האחריותיות הממשלתי (GAO) כי הוא שימש באופן בלתי חוקי כממלא מקום מזכיר המחלקה מאז נובמבר 2019 מכיוון שהירושה שלו לתפקיד הייתה פסולה מיסודה.
מטעם המפלגה הרפובליקנית, מילא וולף שורה של תפקידים במחלקה לביטחון המולדת, כולל כראש הסגל במנהל לאבטחת התחבורה (TSA) וכראש הסגל של מזכירת ביטחון המולדת קירסטן נילסן. הוא היה אדריכל מדיניות הפרדת משפחות המהגרים של ממשל טראמפ בשנת 2018, והיה מעורב בפריסת כוחות אכיפת חוק פדרליים בפורטלנד שבאורגון ובמקומות אחרים החל מיולי 2020. בספטמבר אותה שנה הואשם וולף כי הורה לצוותו במחלקה לביטחון המולדת לחדול מלדווח על איומים מרוסיה.
בין השנים 2005–2016 היה וולף שדלן, שסייע ללקוחותיו באבטחת חוזים מהמנהל לאבטחת התחבורה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

וולף נולד בג'קסון, עיר הבירה של מדינת מיסיסיפי, וגדל בפלאנו שבטקסס. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון איסט סניור שבפלאנו ואז למד במכללת קולין על בסיס מלגת טניס. לאחר מכן העתיק את לימודיו הגבוהים אל האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, שם השלים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית.
במשך שנתיים וחצי עבד בסגל של הסנאטורים הרפובליקניים פיל גראם, קיי ביילי האצ'יסון וצ'אק הייגל. בשנים 2002–2005 עבד במנהל אבטחת התחבורה (TSA), ובשנתו האחרונה בארגון מילא את תפקיד עוזר המנהל למדיניות אבטחת תחבורה. במהלך תקופה זו עבד לראשונה עם קירסטן נילסן. מאוקטובר 2005 עד 2016 הוא היה סגן נשיא ומנהל בכיר בחברה "וקסלר & ווקר" (Wexler & Walker), חברת שדלנות שבהווה איננה פעילה. הוא סייע ללקוחות להשיג חוזים מה-TSA, מעסיקו הקודם. בשנת 2013 קיבל תעודת מוסמך אוניברסיטה בניהול חוזים ממשלתיים מאוניברסיטת וילאנובה.
ביוגרפיה > שובו לשירות הציבורי

במרץ 2017 מונה וולף לראש הסגל במנהל לאבטחת התחבורה. הוא כיהן בתפקיד זה ארבעה חודשים, ואז הפך לסגן ראש הסגל של המחלקה לביטחון המולדת ועוזר בכיר לסגנית מזכיר המחלקה איליין דיוק.
בשנת 2018 מונה לראש הסגל של המחלקה לביטחון המולדת תחת מזכירת המחלקה קירסטן נילסן. כשעבד תחת נילסן נמנה בין אדריכלי מדיניות הפרדת משפחות המהגרים אותה אימץ ממשל הנשיא דונלד טראמפ. בהמשך העיד וולף בפני הקונגרס של ארצות הברית כי תפקידו היה לספק מידע למזכירת המחלקה ו"לא לקבוע האם מדיניות זו נכונה או לא", אף על פי שהוא הסכים להחלטה שהביא לידי גמר את המדיניות. נוסף על כך, הצהיר וולף כי לא היה מעורב בפיתוח הראשוני של המדיניות על ידי משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית והתובע הכללי, על אף שהצהרה זו שנויה במחלוקת על בסיס מסמכים פנים-ארגוניים.
כעבור זמן מה הוא מונה לעוזר מזכיר ביטחון המולדת לענייני אסטרטגיה, תוכניות וניתוח וסיכון, תפקיד בכיר שאינו כפוף לאישור הסנאט של ארצות הברית. במקביל כיהן כתת-מזכיר המחלקה לענייני אסטרטגיה, מדיניות ותכנון דה פקטו. בפברואר 2019 היה מועמד לכהן באופן קבוע בתפקיד תת-המזכיר, והשימוע לאישור מינויו נערך בחודש יוני, אך אשרור המינוי עוכב בידי הסנאטורית ג'קי רוזן ממדינת נבדה כמחאה על תנאים גרועים מהם סובלים ילדים במתקני המחלקה לביטחון המולדת.
ביוגרפיה > מזכיר ביטחון המולדת בפועל > מינויו

וולף החל לכהן כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בפועל בנובמבר 2019. בנובמבר 2020, קבע בית משפט פדרלי כי מינויו אינו חוקי וביטל סדרת פקודות שנתן כחסרות "סמכות חוקית". וולף התפטר ב-11 בינואר 2021.
מינויו של וולף למזכיר ביטחון המולדת בפועל הגיע לאחר שהמזכיר בפועל הקודם, קווין מקאלינן, הודיע על פרישתו ב-1 בנובמבר 2019. באותה העת וולף לא היה נחשב לבחירה הראשונה לתפקיד, ודווח כי הוא היה מרוצה מעבודתו מהוגה מדיניות, אך מועמדיו האחרים של טראמפ בהם קן קוצ'ינלי ומארק מורגן לא היו כשירים לתפקיד. העובדה שבעבר היה שדלן עבור החברה ההודית "האיגוד הלאומי לחברות תוכנה ושירותים" (NASSCOM), שהייתה בעבר בעד תוכנית הוויזות H-1B visa, הובילה לביקורת מצד קבוצות שקידמו מדיניות הגירה קשוחה יותר. עם זאת, ממשל טראמפ הגן על דפוס עמדותיו וסנאטורים רפובליקנים נתבקשו שלא להתנגד למינויו.
הממשל המתין לאישורו של וולף כתת-המזכיר בטרם מינויו למזכיר בפועל, כדי להימנע ממינויו לראש המחלקה מתפקיד שאינו כפוף לאישור הסנאט, מה שמנוגד לחוקת ארצות הברית לדעת חוקרים רבים ופקידי ממשל לשעבר. במחלקה לביטחון המולדת היו צריכים לשנות את מיקומו של תת-המזכיר בשרשרת הירושה מוקדם יותר, מכיוון שפגה התקופה בת 210 הימים בהם היה רשאי פקיד בפועל להיות מוכרז כמינוי כשברקע ממתין לאישור מינויו בידי לסנאט לכהונתו הקבועה.
וולף אושר כמזכיר המשנה ב-13 בנובמבר 2019 ברוב בן 54 סנאטורים. הוא הושבע כמזכיר ביטחון המולדת בפועל באותו היום.
ביוגרפיה > מזכיר ביטחון המולדת בפועל > המחלוקת סביב מינויו

ב-15 בנובמבר 2019 ביקשו קרולין מלוני ובני תומפסון, דמוקרטים חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק וממיסיסיפי בהתאמה, מהמבקר הכללי של ארצות הברית (אנ') לבחון את חוקיות המינוי של וולף, משום שלמזכיר בפועל הקודם קווין מקאלינן לא הייתה סמכות לשנות את שרשרת הירושה של מזכיר המחלקה. עוד טענו מלוני ותומפסון כי המזכירה לשעבר קירסטן נילסן לא הציבה כדין את מקאלינן בראש שרשרת הירושה בטרם התפטרה, ולפיכך השינוי שביצע מקאלינן בסדר הירושה בוצע לאחר תום 210 הימים לסמכותו.
ביולי 2020, הצהירה נינה מנדלסון, פרופסור למשפטים באוניברסיטת מישיגן ומומחית למשרות פדרליות, כי מזכיר בפועל יכול לכהן בתפקידו 210 יום בלבד כממלא מקום של פקיד אשר מינויו היה כפוף לאישור מליאת הסנאט. מזכירת ביטחון המולדת האחרונה שמינויה אושר בסנאט, קירסטן נילסן, התפטרה ב-10 באפריל 2019, 469 ימים קודם לכן.
ב-14 באוגוסט 2020 פרסם משרד האחריותיות הממשלתי (אנ') דין וחשבון ובו נקבע כי וולף נכנס לתפקיד מזכיר ביטחון המולדת בפועל באופן לא-תקין, וציין כי:
עם התפטרותה של המזכירה קירסטן נילסן ב-10 באפריל 2019, הפקיד שקיבל על עצמו את התואר "מזכיר בפועל" לא הוגדר כמי שיכול לכהן לאחר התפטרות המזכירה על פי סדר הירושה של המחלקה. מכיוון שהפקיד שלא-כדין קיבל את התואר "המזכיר בפועל" באותה העת, התיקונים שבאו אחר כך בסדר הירושה ושבוצעו בידי אותו פקיד — אינם תקפים, ופקידים שנכנסו לתפקידם במסגרת תיקונים אלה, כולל צ'אד וולף וקן קוצ'ינלי, אינם בעלי תוקף חוקי
לפי שרשרת הירושה החוקית, המזכיר בפועל יהא מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום, פיט גיינור.
ב-11 בספטמבר 2020 קבע שופט פדרלי כי וולף מכהן ככל הנראה כמזכיר ביטחון המולדת בניגוד לחוק. על בסיס זה, בית המשפט הנפיק צו המונע את אכיפת הפקודות עליהן הורה וולף. ב-14 בנובמבר 2020, שופט פדרלי אחר קבע כי וולף בוודאות אינו מכהן כמזכיר ביטחון המולדת בפועל לפי החוק. לכן, ביטל בית המשפט את הוראתו של וולף להשעות את תוכנית DACA.