stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב על המערב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דאגלס מארי 
 
הקרב על המערב: כך ינצחו האומות החופשיות את עידן הטירוף (באנגלית: The War on the West: How to Prevail in the Age of Unreason) הוא ספר עיון מאת דאגלס מארי, סופר ופרשן נאו-שמרני בריטי. הספר יצא לאור באפריל 2022.
עיקרי הטיעונים

מארי טוען כי ההיסטוריה של המין האנושי כולו מלאה באלימות ורוע כמו עבדות, כיבוש, דעות קדומות, מעשי רצח עם וניצול, אך אנשים רבים מאשימים רק את המערב בעוולות אלה. מארי טוען כי בשנים האחרונות נהיה מקובל יותר ויותר להעלות על נס לציין את התרומות של תרבויות לא-מערביות, אבל הרבה פחות מקובל להתייחס לפגמים או פשעים שתרבויות אלה ביצעו, וכי דבר זה עלול לגרום לחרם או ביטול של הדובר.
הוא טוען בספר כי אנשים רבים במערב הולכים שולל על ידי טיעונים או רטוריקה אנטי-מערבית שהיא בחלקה הגדול צבועה ובלתי עקבית. הוא טוען לדוגמה כי אנשים שטוענים כי יש לנטוש רעיונות של עמנואל קאנט, דייוויד יום וג'ון סטיוארט מיל בגלל דעותיהם המיושנות על גזע, יש לנקוט יחס דומה גם מול עבודתו של קרל מרקס, המתובלת בהשמצות גזעניות ואנטישמיות. מארי מסכים כי יש להקטין את הגזענות במדינות מערביות, אבל יש להתייחס גם לגזענות גדולה בהרבה שקיימת במזרח התיכון ובאסיה.
הספר טוען כי חלק מהביקורת על המערב היא דבר חיובי אבל חלקה מהווה מתקפה על ההגיון, על דמוקרטיה, מדע, קידמה, ועל אזרחי המערב על ידי מלומדים לא-ישרים, מחרחרי שנאה, אומות עוינות למערב, או מדינות או גופים הפוגעים בזכויות האדם ומקווים להסיח את דעת הקהל ממעשיהם שלהם.
מארי טוען כי אלו המתקיפים את המערב לוקים בסטנדרט כפול שבו המערב לכאורה מעולם לא עשה ולא עושה שום דבר טוב ושאר העולם לא יכול לעשות שום דבר רע, או שמעשים רעים של לא-מערביים נובעים אך ורק בגלל שהמערב גרם להם לעשות זאת.
מארי טוען כי כדי שהמערב ישרוד יש להגן עליו, הוא מנסה לקעקע ביקורת מטופשת על המערב וגם הגנה על התרבות המערבית.
הספר זכה לביקורות מעורבות. חלק מהקוראים שיבחו את הביקורת של מארי על טיעונים אנטי-מערביים מטופשים ואת ההגנה החדשה והקפדנית שלו על הציוויליזציה עצמה. אחרים מתחו ביקורת על הספר על היותו פולמוסי מדי ועל כך שהוא מפשט יותר מדי סוגיות מורכבות.
הספר ראה אור בעברית בהוצאת סלע מאיר בתרגומה של ענבל אלוני בינואר 2025.
ראו גם

מהומת אלוהים
המוות המוזר של אירופה
הערות שוליים

1 2 3  המלחמה על המערב באתר אמזון
1 2 3  ביקורת על הספר באתר good reads
↑  דאגלאס מורי, חלק מהספר בדיילי מייל, אפריל 2022
אמריקאים מזרח תיכוניים

| --- | --- |
  
שורה עליונה: סטיב ג'ובס · ראמי מאלק · מהמט אוז · קים קרדשיאן  שורה אמצעית: ג'יג'י חדיד · פול אנקה · הודה קוטבי · קייסי קאסם  שורה תחתונה:  ג'יימי פאר · טוני שלהוב · די ג'יי חאלד · חיים סבן  
 אוכלוסייה
 3.5 מיליון אנשים (נכון ל־2020)  1.06% מכל אוכלוסיית ארצות הברית
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 במיוחד במטרופולינים הגדולים בארצות הברית
 שפות
 אנגלית
אמריקאים מזרח תיכוניים (באנגלית: Middle Eastern Americans) היא אוכלוסיית ארצות הברית ממוצא מזרח תיכוני (הגדרה הכוללת הן מהגרים מאזורים שונים במזרח התיכון שעברו תהליך התאזרחות בארצות הברית והן את צאצאיהם).
בעוד שבעבר אוכלוסייה זו נכללה בתוך ההגדרה של קבוצת האוכלוסייה אמריקאים אסייתים לפי לשכת המפקד האוכלוסין של ארצות הברית כיום לפי ההגדרה של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית קבוצת אוכלוסייה זו מסווגת בנפרד, אפילו שהמזרח התיכון נמצא מבחינה טכנית באסיה.
היסטוריה

אחת מקבוצות המהגרים הגדולות הראשונות שהיגרה לארצות הברית מאזור המזרח התיכון הגיעה לארצות הברית בסוף המאה ה-19 בדרך הים משטחי האימפריה העות'מאנית. למרות שהפקידים אמריקאים סיווגו אותם כטורקים, רובם החשיבו עצמם כ"סורים", ולפי ההערכות כ-85% מהמהגרים העות'מאנים הללו הגיעו במקור מאזור שנמצא כיום בתחום מדינת לבנון.
מספר הארמנים שהיגרו לארצות הברית בין השנים 1820 עד 1898 מוערך בכ-4,000 אנשים ולפי לשכת ההגירה האמריקנית כ-54,057 ארמנים היגרו לארצות הברית בין השנים 1899 ל-1917, כאשר רובם המכריע הגיעו מתחומי האימפריה העות'מאנית. הקהילות הארמניות האמריקאיות הגדולות ביותר באותה התקופה נמצא בעיר ניו יורק, בעיר פרזנו, בעיר ווסטר, בעיר בוסטון, בפילדלפיה, בעיר שיקגו, בעיר ג'רזי סיטי, בעיר דטרויט, בעיר לוס אנג'לס, בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק, ובעיר קליבלנד.
גל הגירה גדול נוסף מהמזרח התיכון החל ב-1946, והגיעו לשיאו לאחר שנות ה-60 של המאה ה-20.
דמוגרפיה

האוכלוסייה שמסווגת לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית כ"אמריקאים מזרח תיכוניים" כוללת את האוכלוסיות הבאות:
את האוכלוסייה הערבית-אמריקנית, אשר לפי הערכה משנת 2018 של מפקד האוכלוסין האמריקני כללה אז כ-2,097,642 אנשים.
את האוכלוסייה הארמנית-אמריקנית(אנ'), אשר לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2020 כללה באותה העת 519,001 אנשים.
את האוכלוסייה האיראנית-אמריקנית (אנ'), אשר לפי הערכה של ACS משנת 2011 כללה באותה העת 470,341 אנשים.
את האוכלוסייה הטורקית-אמריקנית (אנ'), אשר לפי הערכה של ACS משנת 2019 כללה באותה העת 212,489 אנשים.
וכמו גם את האוכלוסייה הקופטית-אמריקנית (אנ'), האוכלוסייה האשורית-אמריקנית (אנ'), האוכלוסייה הכורדית-אמריקנית (אנ'), האוכלוסייה הברברית-אמריקנית (אנ'), וכמו גם את החלק מאוכלוסיית המהגרים הישראלית בארצות הברית שהינה ממוצא אתני מזרח תיכוני.
מרבית המהגרים מאזור המזרח התיכון ומאזור צפון אפריקה התיישבו לאורך השנים בעיקר בקליפורניה (20%), במישיגן (11%) ובניו יורק (10%). לפי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בין השנים 2009 עד 2013 ארבעת המחוזות עם הכי הרבה מהגרים מהמזרח התיכון וצפון אפריקה היו מחוז לוס אנג'לס שמדינת בקליפורניה, מחוז וויין שבמדינת מישיגן (באזור העיר דטרויט), מחוז קוק שבמדינת אילינוי (באזור העיר שיקגו), ומחוז קינגס בניו יורק (באזור רובע ברוקלין). בארבעת המחוזות מכילות ביחד כ-19 אחוז מכלל אוכלוסיית המהגרים מהמזרח התיכון ומצפון אפריקה.
על פי סקר של מכון זוגבי אינטרנשיונל משנת 2002, רוב האוכלוסייה הערבית-אמריקאית היא נוצרית. הסקר הראה כי כ-24% מהערבים-אמריקאים באות השנה היו מוסלמים, 63% היו נוצרים ו-13% השתייכו לדת אחרת או לא השתייכו לדת כולשהי. האוכלוסייה הערבים נוצרית בארצות הברית כוללת מרונים, מלכיתים, כלדים, נוצרים אורתודוקסים וקופטים.
ראו גם

גזעים וקבוצות אתניות בארצות הברית
אל-מהג'ר
הערות שוליים

↑  US Census Bureau, Lebanese, Iranian and Egyptian Populations Represented Nearly Half of the MENA Population in 2020 Census, Census.gov
↑  "SELECTED SOCIAL CHARACTERISTICS IN THE UNITED STATES". United States Census Bureau. נבדק ב-2 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Detailed Races and Ethnicities in the United States and Puerto Rico: 2020 Census". census.gov. 21 בספטמבר 2023. נבדק ב-7 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  U.S. Census Bureau (2011 American Community Survey 1-Year Estimates). נבדק ב-7 בינואר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  U.S. Census Bureau. "People Reporting Ancestry - Table B04006 - 2019 American Community Survey 1-Year Estimates".
↑  Jie Zong & Jeanne Batalova, Middle Eastern and North African Immigrants in the United States, Migration Policy Institute (June 3, 2015).
↑  "Arab Americans: An Integral Part of American Society" (PDF). Arab American National Museum. pp. 15–16.
| קבוצות אתניות בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| לפי גזע | אמריקאים לבנים • אפרו-אמריקאים • אמריקאים אסייתים • אינדיאנים • אמריקאים מזרח תיכוניים • אמריקאים מהאוקיינוס השקט(אנ') |  |
| לפי מדינת מוצא | אמריקאים ממוצא גרמני(אנ') • אירים אמריקאים • אמריקאים ממוצא מקסיקני(אנ') • אמריקאים ממוצא אנגלי(אנ') • אמריקאים ממוצא איטלקי • אמריקאים ממוצא פולני(אנ') • אמריקאים ממוצא צרפתי(אנ') • אמריקאים ממוצא סקוטי(אנ') • אמריקאים ממוצא הולנדי(אנ') • אמריקאים ממוצא פוארטו ריקני(אנ') • אמריקאים ממוצא נורווגי(אנ') • אמריקאים ממוצא שוודי(אנ') • אמריקאים ממוצא סיני • אמריקאים ממוצא רוסי(אנ') • אמריקאים ממוצא הודי(אנ') • אמריקאים ממוצא ישראלי |  |
| אחרים | אמריקאים ממוצא היספני ולטיני • יהדות ארצות הברית • ערבים אמריקאים |  |
The Lean Startup

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אריק ריס 
 שפת המקור:  English
 סוגה:  ספרי ייעוץ
 הוצאה
 הוצאה:  Crown Publishing Group 
 תאריך הוצאה:  2011 
 
הסטארט אפ הרזה: איך התחדשות בלתי פוסקת מאפשרת ליזמים של היום להקים את העסקים המוצלחים ביותר (באנגלית: The Lean Startup) הוא ספר מאת אריק רייס המתאר את אסטרטגיית הסטארט אפ הרזה המוצעת שלו עבור חברות סטארט אפ.
רייס פיתח את הרעיון לסטארט אפ הרזה מניסיונו כיועץ, עובד ומייסד סטארט אפים. רייס מייחס את הכישלון של הסטארט אפ הראשון שלו, Catalyst Recruiting, לאי הבנת הרצונות של לקוחות היעד שלהם והשקעה של יותר מדי זמן ואנרגיה בהשקת המוצר הראשונית.
אחרי עבודתו ב- Catalyst היה רייס מהנדס תוכנה בכיר בחברה שהשיקה מוצר יקר וכושל. רייס רואה בשני המקרים את אותה השגיאה של "ללכת מהטכנולוגיה קדימה במקום לעבוד מהתוצאות העסקיות שאתה מנסה להשיג אחורה".
במקום זאת, רייס טוען שכדי לבנות חברה מצוינת, צריך להתחיל עם הלקוחות בצורה של ראיונות וגילוי מחקר. בניית מוצר MVP ולאחר מכן בדיקה ואיטרציה במהירות מביאה לפחות בזבוז והתאמה טובה יותר לשוק המוצר. רייס גם ממליץ להשתמש בתהליך שנקרא Five Whys, טכניקה שנועדה להגיע לליבה של בעיה.
חברות רבות מיישמות את השיטות שכתב רייס בספר ביניהן: Alphabet Energy, Dropbox, Wealthfront,  וג'נרל אלקטריק.
תפוצה ותרגום

לדברי ההוצאה, הספר נמכר ביותר ממיליון עותקים ותורגם ליותר משלושים שפות. בנוסף, היה הספר ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הספר בתרגום עברית של גרשון גרון יצא בשנת 2021 בהוצאת סלע מאיר.
הערות שוליים

↑  Roush, Wade. Eric Ries, the Face of the Lean Startup Movement, on How a Once-Insane Idea Went Mainstream. Xconomy. July 6, 2011.
↑  "The Lean Startup | Case Studies". theleanstartup.com. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "General Electric Wants to Act Like a Startup". Bloomberg.com. 8 באוגוסט 2014. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ries, Eric (17 באוקטובר 2017). The Startup Way: How Modern Companies Use Entrepreneurial Management to Transform Culture and Drive Long-Term Growth (באנגלית) (Unabridged ed.). Random House Audio. ISBN 9780147523303. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Hardcover Advice & Misc. Books – Best Sellers – October 2, 2011 – The New York Times" (באנגלית). נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
דובי זלצר

| --- | --- |

דובי זלצר, 2007
 לידה:  26 בינואר 1931  (בן 94) ח' בשבט ה'תרצ"א יאשי, רומניה רומניה
 שם לידה:  ברנרד (בנו) זלצר
 מוקד פעילות:  ישראל, רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1945
 עיסוק:  פסנתרן, מנצח, מלחין, מעבד
 שפה מועדפת:  רומנית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  חיים חפר יהורם גאון גאולה גיל עמוס אטינגר
 בת זוג:  גאולה גיל (שנות ה-50–1968);  גרציאלה פונטנה (אנ') (1968–)
 פרסים והוקרה:  כינור דוד (1966, 1968)  פרס אקו"ם (1984)  פרס מאנגר (1985)  פרס אופיר (1997)  פרס שר התרבות המדע והספורט (2007)  פרס ישראל (2009)
 http://www.dovseltzer.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
דב (דוּבִּי) זֶלצֶר (נולד ב-26 בינואר 1931 ברומניה) הוא פסנתרן, מנצח, מלחין ומעבד ישראלי; חתן פרס ישראל לזמר העברי (ה'תשס"ט).
קורות חיים

ברנרד (בֶּנוֹ) זלצר נולד ב-1932 בעיר יאשי שבמולדובה, רומניה, ובהמשך, עבר עם משפחתו לבירה בוקרשט. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בפסנתר ובגיל 11 כבר למד תאוריה וקומפוזיציה. בגיל 14, הלחין את המחזמר הראשון שלו, שנקרא "הארץ ללא מבוגרים" והועלה על במת "התיאטרון המקצועי לילדים" בבוקרשט.
בסוף 1947, בגיל 16, העפיל לארץ ישראל עם אחיו חיים באונייה "עצמאות" במסגרת "עליית הנוער". אונייתם נתפסה על ידי הבריטים והמעפילים הועברו למחנות המעצר בקפריסין, שם עיברת את שמו ל"דב". עם הקמת המדינה, שוחרר מהמחנה, זלצר עלה לישראל והשלים את לימודיו בקיבוצים בית זרע ומשמר העמק. בנוסף, למד מוזיקה ונגינה בפסנתר במוסדות שונים - בין היתר, אצל מרדכי סתר ופרנק פלג. בהמלצת פלג, הוא קיבל מלגה ללימודי המשך במוזיקה בקונסרבטוריונים בחיפה ואחר כך בתל אביב.
ב-1950, שנתיים בלבד לאחר עלייתו ארצה, נמנה זלצר עם מקימי להקת הנח"ל, התמנה למנהלה המוזיקלי הראשון והלחין ללהקה את שיריה הראשונים, בהם "הורה היאחזות" ו"יא ירח". בלהקת הנח"ל הוא הכיר את מי שהפכה לאשתו, הזמרת גאולה גיל, עימה נסע באמצע שנות ה-50 לניו יורק ושם הקימו את להקת "אורנים צבר" (Oranim Zabar Troupe), שביצעה שירי פולקלור ישראליים.
זלצר המשיך ללמוד והשתלם בקומפוזיציה ובניצוח באוניברסיטת ניו יורק. הוא ניהל מוזיקלית להקות ותזמורות שונות בארצות הברית ובארץ וניצח עליהן, וכן עסק בהוראת המוזיקה. באמצע שנות ה-60 שבו בני הזוג לישראל.
בני הזוג גיל וזלצר התגרשו בניו יורק ב-1968. מספר ימים לאחר מכן, נישא זלצר למעצבת האופנה האיטלקייה גרציאלה פונטנה (אנ'), שהגיעה לישראל מיד לאחר מלחמת ששת הימים. לאורך שנים, חילקו בני הזוג את זמנם בין ישראל (בה התגוררו ביפו העתיקה) לפריז ולאיטליה. נכון ל-2021, הוא גר עם רעייתו ברומא.
יצירתו

זלצר הלחין שירים למחזות זמר ולסרטים ישראליים רבים. הוא שילב בלחניו מגוון סגנונות מוזיקליים, מבלדות ועד פופ.
בין יצירותיו הידועות:
הלחנת שירי מחזות הזמר "קזבלן" ("יש מקום", "כל הכבוד", "כולנו יהודים"), "עוץ לי גוץ לי" ("בוקר טוב"), "איי לייק מייק" ("לחיי העם הזה", "מה בסך הכל צריך בן אדם?") והמחזמר "אלוף בצלות ואלוף שום", הלחנת שירי המחזה היידי "המגילה" של איציק מאנגר וחלק משירי המופע "שוק המציאות" של אלתרמן ("בובות שעווה").
הלחנת פסקול לסרטי הקולנוע "אני ירושלמי", "טוביה ושבע בנותיו", "שלושה ימים וילד", "הבריחה אל השמש", "מבצע יונתן", "שמונה בעקבות אחד", "אני אוהב אותך רוזה" ואחרים.
הלחנת שירים ללהקות צבאיות ("הורה היאחזות", "הימים האחרים", "המפקד תמיד צודק", "יא ירח", "יונתי בחגוי הסלע", "נאחז בכל משלט" ועוד).
בסוף שנות ה-70, זלצר הוציא לאור תקליט אינסטרומנטלי ששילב בין דיסקו למוזיקה מזרחית.
ב-1995 כתב, יחד עם חיים קינן, את שיר הנושא לסדרת הטלוויזיה "רמת אביב גימל", "איתך", אותו שרה הזמרת ליאורה.
בשנות ה-80 החל לכתוב בעיקר בתחום המוזיקה הקלאסית.
זלצר חיבר יצירות סימפוניות. ביניהן, "הפיוט והנבואה של התנ"ך" (אותה ביצעה בשנות ה-60 התזמורת הסימפונית של וינה עם הזמר תיאודור ביקל כקריין היצירה; כמו כן "קינה ליצחק" (הרקוויאם לזכרו של יצחק רבין); וכן את "בערוב ימים" (שנוגנה ב-2007 על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה).
יצירתו > כותבים > חיים חפר

זלצר הרבה לשתף פעולה עם חיים חפר:
"אנחנו לא נפסיק לשיר", "אני עושה לי מנגינות", "בית אבי", "המלחמה האחרונה", "הנני כאן", "העיירה של טוביה", "השר משה מונטיפיורי", "לחיי העם הזה", "מה בסך הכל צריך בן אדם?", "רוזה", "שימרי לי על המנגינה".
יצירתו > כותבים > עמוס אטינגר

זלצר שיתף פעולה גם עם עמוס אטינגר:
"אם זה בספטמבר", "יפו", "יש מקום", "לשיר ילדה לשיר", "נערה ושמה כנרת".
יצירתו > מבצעים > יהורם גאון

הזמר יהורם גאון הרבה לבצע את שיריו של זלצר, בהם "ארץ צבי", להיטי "קזבלן" ("יש מקום" וכל הכבוד"),וכן להיטים רבים נוספים, כולם למילותיו של חיים חפר : "אני עושה לי מנגינות", "הנני כאן", "השר משה מונטיפיורי" (שלושתם מהסרט "אני ירושלמי"), "אנחנו לא נפסיק לשיר", "בית אבי", "המלחמה האחרונה", "העיירה של טוביה", "רוזה", "שימרי לי על המנגינה" ועוד.
יצירתו > מבצעים > גאולה גיל

לזמרת גאולה גיל זלצר הלחין בין היתר את "אולי תרדו שם", "אם זה בספטמבר", "דבר אלי בפרחים", "הגבעות הכחולות", "למה לובשת הזברה פיג'מה?", "למנצח שיר מזמור", "לשיר ילדה לשיר", "נערה ושמה כנרת", "שמונה בעקבות אחד" ועוד.
מחזות זמר ותיאטרון

(חלק ממחזות הזמר זכו להפקות מחודשות עם השנים)
שוק המציאות - למילים מאת נתן אלתרמן, 1965
מגילה לידער - לטקסט ביידיש מאת איציק מאנגער, תיאטרון החמאם, 1965
עוץ לי גוץ לי - לטקסט של אברהם שלונסקי, הצגת בכורה עם התיאטרון הקאמרי, 1966
המגילה - לטקסט של איציק מאנגער ודברי קישור מאת חיים חפר, 1966
קזבלן - מחזמר לטקסט של יגאל מוסינזון ויואל זילברג מילים לשירים: חיים חפר, עמוס אטינגר ודן אלמגור, תיאטרון גיורא גודיק, 1967
רביזור - לטקסט של גוגול, תרגום לעברית נסים אלוני ומילים לשירים חיים חפר, תיאטרון העונות, 1967
איי לייק מייק - מבוסס על מחזה מאת אהרן מגד, טקסט מאת יואל זילברג ומילים לשירים מאת חיים חפר, תיאטרון גיורא גודיק, 1968
שירי חומש - לטקסט מאת איציק מאנגער ותרגום ודברי קישור מאת חיים חפר, התיאטרון העממי, א. דשא פשנל, 1969
יאוש יושב על ספסל - לטקסט מאת ז'אק פרוור בתרגום עברי של עדה בן נחום, 1969
לחיות עוד קיץ - לטקסט מאת חיים חפר, תיאטרון הלן הייס, ברודוויי, ניו יורק, 1971
שלושה הוצמאך - לטקסט של איציק מאנגער בתרגומו של יעקב שבתאי, התיאטרון הקאמרי, 1978
אלוף בצלות ואלוף שום - לטקסט של לאה נאור, ע"פ חיים נחמן ביאליק, רשות השידור, 1980
החייט המכושף - לטקסט מאת שלום עליכם, תיאטרון יידישפיל, 2001
מוזיקה לסרטים ולטלוויזיה (רשימה חלקית)

"משפחת שמחון" - במאי יואל זילברג, 1964
"אולי תרדו שם" - במאי ישראל ויסלר ומפיק אמציה חיוני, 1964
"שמונה בעקבות אחד" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1965
"מבצע קהיר" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1966
"פורטונה" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1966
"שלושה ימים וילד" - במאי ומפיק אורי זוהר, 1967
"ארבינקא" - במאי ומפיק אפרים קישון, 1967
"טוביה ושבע בנותיו" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1968
"מרגו שלי" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1969
"הפריצה הגדולה" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1970
"מלכת הכביש" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1971
"אני ירושלמי" - במאי יהורם גאון, 1971
"אני אוהב אותך רוזה" - במאי משה מזרחי, 1972
"קזבלן" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1973
"קוני למל בתל אביב" - במאי יואל זילברג, 1976
"מבצע יונתן" - במאי ומפיק מנחם גולן, 1977
"מיליונר בצרות" - במאי יואל זילברג, 1978
"השגריר" - מותחן שהופק על ידי חברת קנון גרופ וצולם בישראל, 1982
"המגילה 83" - במאי אילן אלדד, 1983 (עבור הטלוויזיה הגרמנית)
"המאהב" - במאית מיכל בת-אדם, 1986
"מקום ליד הים" - במאי רפאל רביבו, 1988
"טיפת מזל" - במאי זאב רווח, 1992
"רמת אביב גימל" - נעימת הפתיחה ומוזיקה לסדרה, 1995
"השיבה מהודו" - במאי ומפיק מנחם גולן (על פי ספרו של א. ב. יהושע), 2002
יצירות סימפוניות

הפיוט והנבואה של התנ"ך - לקריין ולתזמורת סימפונית עם תיאודור ביקל, 1963
החוויה הישראלית - מוזיקה להצגת מולטימדיה ביפו, 1983
סטמפניו - אגדה דרמטית מבוססת על רומן מאת שלום עליכם, לקריין, כנר סולן ותזמורת סימפונית
מסורת - שירי עם ממסורת יהודי אירופה מעובדים לכינור סולו ולתזמורת סימפונית, 1986
המגילה הזאת - אודה למגילת העצמאות בהשתתפות סולן, מקהלה ותזמורת סימפונית, 1986
רפסודיה חסידית - לכינור ולתזמורת סימפונית שאותה הקדיש המלחין לכנר הסולן, לורד יהודי מנוחין, 1990
הזהב שבאפר - פואמה רפסודית לתזמורת סימפונית, זמרת מצו סופרן ומקהלת ילדים, לציון 500 שנה לגירוש יהודי ספרד, 1991
אסמרלדה - אופרה בארבע מערכות המבוססת על הרומן של ויקטור הוגו עלובי החיים לליברית מאת ז'אק רמפל, 1995
יזכור ליצחק - רקוויאם לזכרו של יצחק רבין, היצירה כתובה לתזמורת סימפונית, מקהלה מעורבת, מקהלת ילדים וזמרים סולנים. את הטקסט ערך דר' שלום רצבי, 1998
בערוב ימים - מחזור שירים לתזמורת סימפונית ולזמרת סופרן על פי מילים של המשורר בשפת היידיש אברהם סוצקבר, 2004
דיסקוגרפיה

(רשימה חלקית)
שלישית גאולה גיל
הפיוט והנבואה של התנ"ך, עם תיאודור ביקל ותזמורת סימפונית
שירים אחרי המלחמה - עם שלישיית גאולה גיל
עוץ לי גוץ לי - מחזמר
המגילה - מחזמר עם משפחת בורשטיין
קזבלן - מחזמר עם יהורם גאון
איי לייק מייק - מחזמר בתיאטרון גיורא גודיק
יהורם גאון 79 - שירי חיים חפר ודב זלצר, 1979
Tradition - יצירות המבוססות על נושאים יהודיים, לכינור סולו ולתזמורת סימפונית, עם יצחק פרלמן
רוויזור - מחזמר עם יוסי בנאי
אני ירושלמי - פסקול הסרט
שירי החומש - מחזמר
רומנסות בלדינו - עם יהורם גאון
שוק המציאות - עם יונה עטרי ואילי גורליצקי
שלושה הוצמאך - התיאטרון הקאמרי
בלב אחד עם דובי זלצר - אוסף
דובי זלצר - המיטב, אוסף כפול, 2008
יזכור ליצחק - עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית
פרסים

1965 – פרס עבור המוזיקה לסרט "ידיים" של אמציה חיוני
1966 – כינור דוד: מלחין השנה
1967 – בחירת "עוץ לי גוץ לי" כמחזמר הטוב של השנה
1968 – זכייה בכינור דוד: מלחין השנה
1968 – בחירת "קזבלן" כמחזמר הטוב של השנה
1984 – פרס אקו"ם - פרס השופטים על מפעל חיים
1985 – פרס מאנגר – על תרומה לתרבות ומוזיקה יהודית
1987 – פרס בית שלום עליכם – על תרומתו לתרבות ולמוזיקה היהודית
1997 – פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע - "פרס אופיר" עבור מפעל חיים בכתיבת מוזיקה לסרטים
2000 – פרס ראש הממשלה על יצירה המנציחה את זכרו של מנהיג – "קינה ליצחק"
2000 – פרס קרן לרנר על מפעל חיים לתרומה לתרבות היידיש
2001 – תעודת הוקרה של עיריית ירושלים לפעילות מבורכת ויוצאת דופן בתחום הזמר העברי
2003 – פרס מגן הכנסת על מפעל חיים בתחום הזמר העברי
2007 – פרס שר התרבות המדע והספורט על מפעל חיים בתחום הזמר העברי
השופטים נימקו את קבלת הפרס במילים הבאות:
"זלצר הוא אחד היוצרים הפוריים והמגוונים ביותר בשדה הזמר הישראלי... הוא ידע לשקף את ההוויה המקומית של ארץ ישראל בלחנים מקוריים ובשירים המושרשים היטב בנוף חיינו. שיריו אהובים ומושרים בערבי שירה בציבור, זוכים לעיבודים חדשים והם מבוצעים על ידי זמרים שעוד לא נולדו כששירים אלה הוקלטו לראשונה וכיכבו במצעדי הפזמונים.
זלצר הוא מגדולי המלודיסטים הפועלים בארץ ושיריו נושאים חותם ישראלי מובהק הקשור למקום והזמן בו הם נכתבו... זלצר תרם גם לשימור תרבות היידיש והלדינו, בזכות השירים הרבים בשפות אלה שהוא הלחין או עיבד לאורך השנים".
2009 – פרס ישראל על פעילותו בתחום הזמר העברי
2013 – פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים
2021 – אות "גיבור תרבות" מטעם תיאטרון הבימה
2022 – פרס על מפעל חיים לתרומה ראשונה במעלה לפסקול הקולנוע הישראלי מטעם פסטיבל "סאונדטראק" Soundtrack
הוקרה

אוקטובר 2021, מופע הצדעה בתיאטרון הבימה, במלאת לו 90
לקריאה נוספת

דובי זלצר: עושה המנגינות, כנרת זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור.(הספר בקטלוג ULI)
אסנת גולדפרב-ארזואן, "למי יש יותר כבוד? המחזמר קזבלן כמעצב תרבותי ישראלי", פעימות 4 (2020), עמ' 162-147.
הערות שוליים

↑  Dov Seltzer, דובי. זלצר, [https://www.worldcat.org/oclc/674849850 ʻOśeh ha-manginot דובי זלצר: עושה המנגינות
Dov (Dubi) Selzer: The Melody Maker], Or Yehudah: Kineret
כנרת בית הוצאה לאור, 2010, עמ' 236, מסת"ב 978-965-517-775-6
↑  מאיה כהן, האיש שהביא לכם את "עוץ לי גוץ לי" ואת "קזבלן" - חוגג 90, באתר ישראל היום, 24 בינואר 2021
↑  עמוד לזכר חיים זלצר, באתר קיבוץ בית אלפא
↑  שרגא הר-גיל, השלישיה החדשה של גאולה, מעריב, 9 באוקטובר 1964
↑  אשת המלחין, העולם הזה, גיליון 1608, 26 ביוני 1968, עמ' 19
↑  לימור קלר, LIVING, ‏בואו להציץ איתי: 5 בתים מיוחדים מאירועי "בתים מבפנים", באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2021
↑  מאיה כהן, האיש שהביא לכם את "עוץ לי גוץ לי" ואת "קזבלן" - חוגג 90, באתר ישראל היום
↑  הקלטה של ההצגה יצאה לאור כנספח לספר: שירי המגילה - מגילה-לידער : מהדורת דו-לשונית עברית-יידיש, תרגם והעיר: דוד אסף ; אייר: נעם נדב. תל אביב : הוצאת חרגול, עם עובד, בית שלום עליכם, תשע"א 2010. ISBN 9789651321474
↑  HABIMA _Newsletter - מחווה לדובי זלצר - לאתר, באתר תיאטרון הבימה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: 2012 - דבורה קידר | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2013 - דובי זלצר | הבא: 2014 - חנן שניר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267796705171  BNE: XX878665  BnF: cb139330892 (data)  GND: 134576586  ISNI: 0000 0001 1816 2188  LCCN: n88619758  MusicBrainz: c60780c8-bb4b-4ed1-90d8-f1fed749c982  NLA: 53140668  RERO: 02-A003820395  SNAC: w6sj2fz5  SUDOC: 223337463  VIAF: 87746271   WorldCat (עם VIAF): 87746271
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הפופ הטוב ביותר

| --- | --- |
 תקופת הפרס:  1998–הווה (כ־27 שנים)
 
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הפופ הטוב ביותר מוענק מאז 1998. ואן דיירקשן הם כרגע שיאני הפרס עם שלוש זכיות.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
עשרת בני המן

| --- | --- |

דימוי של עשרת בני המן תלויים על העץ. מתוך מגילת אסתר מאויירת שנוצרה בעיר פרארה שבאיטליה בשנת 1617. מאוספי הספרייה הלאומית.
 אב:  המן האגגי 
 אם:  זרש 
 
לפי מגילת אסתר (פרק ט פסוקים ז' עד י') עֲשֶׂרֶת בְּנֵי הָמָן היו עשרה מבניו של המן האגגי וסופם היה שנהרגו בי"ג באדר ונתלו למחרת היום על העץ עליו היה תלוי אביהם (שנתלה אחד עשר חודשים קודם לכן, בניסן של השנה שקדמה).
בני המן היו נכדיהם של המדתא ושל אמתלאי בת עורבתי. הם היו צאצאיו של אגג מלך עמלק.