stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פשבורסק
יהודי פשבורסק

יהודים ישבו בעיר מתחילת המאה ה-16, אך בסוף אותה מאה הוטלו עליהם מגבלות מגורים ועבודה ביישוב. בתחילה היו יהודי העיר כפופים לקהילת ז'שוב, אך תוך מספר שנים קיימו קהילה עצמאית, ובשנת 1610 הוקם בעיר בית כנסת ראשון. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 הגיע לשיאו. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיר על החסידות, ובתחילת המאה ה-20 החלה בעיר גם פעילות ציונית. בין רבני העיר היה רבי מנחם יששכר ויסבלום, נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק. לפני השואה התגורר בעיר רבי משה יצחק גווירצמן שכונה האדמו"ר מפשעווארסק.
בנובמבר 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. דליקה גדולה שפרצה בעיר בשנת 1930 פגעה במיוחד ביהודיה. בתקופה שבין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,457 יהודים, קרוב למחצית מתושביה.
יהודי פשבורסק > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-14 בספטמבר 1939 (ראש השנה ת"ש) הם העלו באש את בית הכנסת העתיק בה. למחרת יום כיפור שלאחר מכן, ריכזו הגרמנים את היהודים מגיל 13 ומעלה מהעיר, והתעללו בהם בפומבי, תוך הכאת רב הקהילה וגזיזת זקנו. לאחר מכן, נערך שוד של רכוש יהודי העיר.
טרם חג הסוכות ת"ש גורשו כ-2,000 יהודי העיר אל מעבר לנהר סן, לשטח הסובייטי. כ-35 יהודים שעוד נותרו בעיר שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה המעבר בפלקיניה, וממנו הועברו לבלז'ץ.
תצלום של בית הכנסת בעיר מ-1934.
צ'צ'רסק (מחוז משנה)

מחוז משנה צ'צ'רסק (בבלארוסית: Чачэрскі раён) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר צ'צ'רסק.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'צ'רסק 35,738 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.15% בלארוסים, ו-4.26% רוסים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (86.24%) ורוסית (13.05%).
פשאסניש

פשאסניש (בפולנית: Przasnysz; ביידיש: פרושניץ) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פשאסניש נזכרת לראשונה בשנת 1416, ובשנת 1427 הוענקו לה זכויות עיר והיתרים לקיים בה שווקים וירידים. מיקומה של העיר על דרך מסחר בין ורשה ודנציג, ובסמוך לגבול פרוסיה, תרמה לפיתוחה הכלכלי.
באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר קשות כתוצאה מקרבות הפולנים והשוודים. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז, ובשנים שלאחר מכן הוקמו בה מפעלי תעשייה שונים.
יהודי פשאסניש

יהודים ישבו בעיר מהמאה ה-16, אך בהמשך אותה מאה גורשו ממנה. היישוב היהודי בעיר חודש בראשית המאה ה-18, ועד סוף אותה מאה היו יהודי העיר כפופים לקהילת צ'חאנוב הסמוכה. בין השנים 1822 ו-1862 הוטלו מגבלות מגורים על יהודי העיר, והם רוכזו ברובע אחד. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נפוצה בעיר החסידות, ולקראת סוף המאה ה-19 הוקמה בעיר התארגנות ציונית ראשונה.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר 3,554 יהודים, שהיוו רוב בקרב תושביה. במהלך הכיבוש הרוסי של העיר בתחילת מלחמת העולם הראשונה, גירשו  אלו את כל יהודיה ליישובי הסביבה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, שבו אליה חלק קטן מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיר 2,158 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בסיוע הג'וינט השתקמה במעט הקהילה בעיר, ובשנים אלה התקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים.
יהודי פשאסניש > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיר רוב יהודיה, בעיקר למקוב מזובייצקי ולוורשה. כאשר נכנסו הגרמנים לעיר, ריכזו אלו את מעט היהודים שנותרו בה בכנסייה המקומית, שם הוחזקו במשך הלילה שכובים על הרצפה, בפיסוק רגליים וידיים. למחרת בבוקר, הועמסו היהודים על משאיות, ונלקחו לפרוסיה המזרחית, שם הוצגו בפני האוכלוסייה המקומית. כעבור כמה ימים הותר ליהודי העיר לשוב לפשאסניש, ואלו מצאו כי בתיהם נתפסו בידי שכניהם הפולנים, או נבזזו על ידם.
ב-29 בספטמבר 1939, במהלך חג הסוכות, ריכזו הגרמנים את יהודי העיר מחדש בכיכר המרכזית בה, וגירשו אותם במשאיות לעבר הגבול הסובייטי, משם התפזרו אלו בערי הסביבה. כ-40 משפחות יהודיות ששבו לפשאסניש נצטוו לענוד בה טלאי צהוב, ובתחילת שנת 1940 גורשו למקוב מזובייצקי, שם חלקו את גורל יתר יהודי המקום.
בכפר ליד העיר יודוויגה שפט פעלה להצלת יהודי ועל כך קיבלה הכרה כחסיד אומות העולם.
בית הקברות היהודי בפשאסניש.
צ'צ'פויאס

ערך זה עוסק באנשי הענן. אם התכוונתם לעיר הנוכחית, ראו .
מבנים באתר הארכאולוגי של  קואלאפ (אנ') עיר בתרבות צ'צ'פויאס, מהמאה ה-6 לספירה
צ'צ'פויאס (תעתיק ללטינית: Chachapoyas) הקרויים גם אנשי הענן או "שוכני יער העננים" היו אנשי תרבות פרה-קולומביאנית שחיו בהרי האנדים בשטח פרו של ימינו. צ'צ'פויאס הוא הכינוי שהעניקו בני האינקה לאנשי הענן ולא ידוע כיום כיצד הם כינו את עצמם.
האינקה כבשו את תרבותם בתקופתם של טופא אינקה (Túpac Inca Yupanqui) ובנו ואינה קפאק, (Wayna Qhapaq) במאה ה-15, זמן קצר לפני הכיבוש הספרדי. ישנן תאוריות הגורסות שהישגיהם עלו על אלו של האינקה: הם הצטיינו בבניית ערים, דרכים, טראסות, השקיה ומטלורגיה. כאשר הגיעו הספרדים לדרום אמריקה היו הצ'צ'פויאס אחד מתוך מספר עמים שנשלטו על ידי האינקה, אם כי לא היו משולבים לחלוטין בתוך תרבות האינקה ושמרו על תרבותם.
מאחר שרוב המידע הקיים עליהם הגיע מהקונקיסטאדורים, לרוב, כידע שצברו אצל בני האינקה, אין מידע מבוסס על תרבותם. על פי התיאור היו הם הבהירים והגבוהים מבין העמים ששכנו באזור, נשותיהם נודעו ביופיין ועדינותן.
קיימות אגדות רבות על עושרם ואגדות על כך שהסתירו חלק מאוצרותיהם מפני הספרדים הכובשים.
הצ'צ'פויינים קברו את מתיהם יחד עם אוצרות שישמשו אותם בעולם הבא, חלק ניכר מהקברים נשדדו במהלך השנים, החל בספרדים שכבשו את המקום.
הארכאולוג ג'ין סבוי Douglas Eugene "Gene" Savoy על דמותו כנראה מבוססים סרטי אינדיאנה ג'ונס גילה עשרות שרידים של ערי אבנים עתיקות השייכים לתרבות הצ'צ'פויאס.
הערות שוליים

↑  People Weekly, May 1985, pp. 30-31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537386805171  BnF: cb14418545w (data)  LCCN: sh98004902
פיטר בירדסלי

פיטר אנדרו בירדסלי (באנגלית: Peter Andrew Beardsley; נולד ב-18 בינואר 1961) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ.
בירדסלי שיחק לאורך הקריירה בתשעה מועדונים באנגליה, וכן בקנדה ובאוסטרליה. בין היתר שיחק בקבוצות מהליגה הבכירה ובהן מנצ'סטר יונייטד, ניוקאסל יונייטד (שתי קדנציות), ליברפול (שתי אליפויות אנגליה וגביע אחד), אברטון ומנצ'סטר סיטי. כמו כן, ייצג את אנגליה 59 פעמים, וכבש תשעה שערים. בין היתר ייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל, ב-1986 וב-1990, וכן ביורו 1988.
לאחר פרישתו היה לעוזר מאמן הנבחרת, אימן בקבוצת המילואים של ניוקאסל וב-2010 אף שימש כמאמנה הזמני של הקבוצה.
קריירת משחק > תחילת הקריירה

בירדסלי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ניוקאסל יונייטד, ממנה עבר לוולסנד בויס קלאב, מועדון נוער שהצמיח שחקנים מקצוענים רבים לליגות הבכירות באנגליה. בירדסלי נדחה על ידי מספר מועדונים בהם נבחן כשחקן נוער, ולבסוף החל את הקריירה הבוגרת בקרלייל יונייטד מהליגה השלישית בעונת 1979/1980.
בירדסלי בלט בשורות הקבוצה כבר בעונותיו הראשונות כשחקן בוגר. בעונת הבכורה שלו תרם שמונה שערי ליגה ב-39 הופעות, כאשר קבוצתו סיימה שישית בליגה. עונה לאחר מכן נטל חלק מכריע במאבקי הירידה של קבוצתו עם 43 הופעות ליגה (מתוך 46) בהן כבש עשרה שערים. קרלייל שרדה בליגה בפער של נקודה מהקו האדום. באותו הקיץ יצא להשאלה במדי ונקובר וייטקאפס הקנדית, בטרם חזר לקרלייל.
בעונת 1981/1982, עונה בלבד לאחר שכמעט ונשרו לליגה הרביעית, העפיל בירדסלי עם קרלייל לליגת המשנה כאשר קבוצתו סיימה את העונה במקום השני. בירדסלי כבש באותה העונה ארבעה שערים ב-22 הופעות, ובסך הכול בשלוש עונות במדי קרלייל כבש 22 שערי ליגה ב-104 הופעות. באותו הקיץ יצא פעם נוספת להשאלה במדי ונקובר.
לקראת עונת 1982/1983 השלים בירדסלי מעבר יוקרתי כאשר חתם במדיה של מנצ'סטר יונייטד, תחת המאמן רון אטקינסון. בעוד הקבוצה רשמה עונה טובה, עם מקום שלישי בליגה, זכייה בגביע ה-FA והעפלה לגמר גביע הפוטבול ליג, התקשה בירדסלי להשתלב בסגל של מועדון הפאר. הוא סיים את דרכו במועדון בתום עונה אחת, עם הופעה אחת בלבד בגביע הליגה, ולאחר שכלל לא שותף במשחקי הליגה והגביע של קבוצתו. כבר בתחילת מרץ 1983 כבר לא היה לחלק מהמועדון, כאשר עבר בפעם השלישית והאחרונה בקריירה למשחקי הקיץ במדי ונקובר.
קריירת משחק > ניוקאסל יונייטד

בירדסלי, שלא השתלב במנצ'סטר יונייטד, ירד לליגת המשנה כאשר חתם במדיה של ניוקאסל יונייטד לקראת עונת 1983/1984. ניוקאסל, שיכולה הייתה להחתימו בחינם מספר שנים קודם לכן כאשר שיחק בנוער של המועדון, שילמה עבורו כ-150 אלף ליש"ט. בירדסלי שיתף פעולה בחלק הקדמי עם קווין קיגן, קפטן המועדון בעונת הפרישה שלו, וכן עם טרי מקדרמוט וכריס וודל, שבהמשך היו לשחקני נבחרת. בירדסלי הפך עד מהרה לשחקן מפתח בחלק הקדמי, עם עשרים שערי ליגה ב-35 הופעות כבר בעונת הבכורה שלו, כולל שלושער ראשון בקריירה לרשתה של מנצ'סטר סיטי. ניוקאסל סיימה במקום השלישי, מתחת לצ'לסי ושפילד ונסדיי, ועם פער של עשר נקודות ממנצ'סטר סיטי הרביעית העפילה לליגה הבכירה.
בעונת 1984/1985 רשם בירדסלי את הופעותיו הראשונות בליגה הבכירה. בהיעדרו של הכובש המצטיין קיגן שפרש, ועם ג'ק צ'רלטון על הקווים, הפך בירדסלי למלך שערי הליגה של קבוצתו עם 17 כיבושים ב-38 הופעות. באותה העונה כבש, בין היתר, שלושער לרשתה של היריבה העירונית סנדרלנד, שנשרה לליגת המשנה בתום העונה. עונה לאחר מכן שמר בירדסלי על מעמדו ככובש הבכיר בסגל, עם 19 שערי ליגה, בעונה בה שותף בכל 42 משחקיה של הקבוצה בליגה.
בירדסלי, שהפך לשחקן נבחרת ואף ייצג את נבחרתו במונדיאל 1986, חזר לאחר הטורניר לסייע לקבוצתו, ולמאמנו וילי מקפאול, לשרוד בליגה הבכירה. בירדסלי כבש רק חמישה שערי ליגה באותה העונה, אך ניוקאסל הצליחה להישאר בליגה בפער שלוש נקודות מהקו האדום. בסך הכול בארבע עונות כבש בירדסלי 61 שערי ליגה ב-147 הופעות במדי ניוקאסל.
קריירת משחק > אברטון

המעבר הבא של בירדסלי היה ליריבתה העירונית של ליברפול, אברטון, ששילמה סכום של כמיליון ליש"ט עבור בירדסלי בן ה-30. הוא השלים את מעברו ב-5 באוגוסט 1991, והיה שותף בכל 42 משחקי הליגה של הקבוצה באותה העונה, תוך שהוא כובש 15 שערי ליגה ומוביל את טבלת הכובשים של המועדון.
עונה לאחר מכן, בעונת הבכורה של הפרמייר ליג, הסתפק בירדסלי בעשרה שערי ליגה ב-39 הופעות. ב-7 בדצמבר 1992 כבש בירדסלי בדרבי מול ליברפול, והוביל את אברטון לניצחון 1–2. בכך, היה לאחד משני השחקנים היחידים שכבשו בדרבי של ליברפול עבור שתי הקבוצות.
בסך הכול הפגין בירדסלי יכולת משכנעת במדי אברטון, וכבש 25 שערי ליגה ב-81 הופעות. עם זאת, הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים, וכאשר הגיעה הצעה בסך מיליון וחצי ליש"ט עבור בירדסלי בן ה-32, נמכר השחקן בחזרה לקבוצת נעוריו, ניוקאסל.
קריירת משחק > חזרה לניוקאסל

ב-16 ביולי 1993 חתם בירדסלי בשורות קבוצתו לשעבר, ניוקאסל. את הקבוצה הוביל כמאמן חברו לשעבר של בירדסלי לחוד בניוקאסל, קווין קיגן. הקבוצה העפילה באותו הקיץ לפרמייר ליג כאלופת ליגת המשנה, ורשמה עונה מוצלחת מאוד בפרמייר ליג שהסתיימה במקום השלישי ועם כרטיס לגביע אופ"א. בירדסלי כבש 21 שערי ליגה בעונת החזרה שלו לקבוצה, ולצידו כיכב אנדי קול ששבר שיא מועדון עם 41 שערי ליגה בכל המסגרות.
ניוקאסל המשיכה להרשים ובעונת 1994/1995 סיימה במקום השישי בטבלה, כאשר בירדסלי כובש 13 שערים ב-34 הופעות ליגה. בנוסף ערך בירדסלי את הופעותיו הראשונות במסגרות האירופיות באותה העונה, לאחר שהחמיץ את ההזדמנות לעשות זאת עם ליברפול בעקבות הרחקתה של הקבוצה מאירופה באותן השנים. הוא רשם ארבע הופעות במסגרת גביע אופ"א באותה העונה וכבש פעמיים.
בעונת 1995/1996 חזרה ניוקאסל להיאבק עם מנצ'סטר יונייטד על האליפות, וסיימה את העונה כסגנית האלופה בפער ארבע בלבד מהאלופה. עונה לאחר מכן שוב סיימה ניוקאסל כסגנית האלופה, וזאת לאחר שבינואר, לאחר רצף שבעה משחקים ללא ניצחון, התפטר קיגן מתפקידו. לאחר תקופה קצרה עם מקדרמוט, גם הוא חברו לקבוצה של בירדסלי לשעבר, על הקווים, התמנה לתפקיד קני דלגליש, מאמנו של בירדסלי בליברפול. בעונה זו, עם הגיעו של אלן שירר מבלקברן רוברס, הוסט בירדסלי לעמדת הקשר. בשתי עונותיה של ניוקאסל כסגנית רשם בירדסלי במצטבר שישים הופעות, בהן כבש 13 שערים. בהתייחסו לקריירת המשחק שלו, התייחס בירדסלי לתקופה זו כטובה ביותר שלו בקריירה.
בתום העונה סיים בירדסלי את הקדנציה השנייה שלו בניוקאסל. כמו הקדנציה הראשונה, גם זו ארכה ארבע עונות, ובסך הכול רשם בירדסלי 276 הופעות ליגה במדי ניוקאסל בשתי הקדנציות, בהן כבש 108 שערים.
קריירת משחק > שלהי הקריירה

ב-18 באוגוסט 1997, לקראת עונת 1997/1998, חתם בירדסלי בבולטון וונדררס תמורת כ-450 אלף ליש"ט. בירדסלי לא השלים עונה מלאה במועדון, שצנח לליגת המשנה בתום העונה, ובפברואר 1998 הושאל למנצ'סטר סיטי מליגת המשנה לתקופה של חודש. בכך, היה בירדסלי לשחקן הראשון (והיחיד עד כה) ששיחק במדיהן של שתי הקבוצות הבכירות הן מהעיר מנצ'סטר (יונייטד וסיטי) והן מהעיר ליברפול (ליברפול ואברטון). במהלך החודש בקבוצה ערך שש הופעות, בהן לא כבש, כאשר בסוף העונה ירדה הסיטי לליגה השלישית. בחודש מרץ הושאל בירדסלי לפולהאם מהליגה השלישית, ולמעשה שיחק בכל שלוש הליגות הראשונות באנגליה באותה העונה. הוא כבש שלושה שערים בעשר הופעות באותה העונה, כאשר במחזורי הסיום התאחד עם חברו לקבוצה ומאמנו לשעבר קווין קיגן. פולהאם סיימה במקום השישי המוביל לפלייאוף העלייה, אך לא הצליחה להשלים את העפלתה לליגת המשנה.
בירדסלי, שחזר אוטומטית לבולטון עם תום העונה, הושאל עם פתיחת עונת 1998/1999 בחזרה לפולהאם לתקופה של שלושה חודשים, שלאחריהם, בנובמבר 1998, שוחרר מבולטון ועבר רשמית לקבוצה של קיגן. עם זאת, המעבר החזיק מעמד לחודש בלבד, ובדצמבר 1998 הועבר בירדסלי בהעברה חופשית להארטלפול יונייטד מהליגה הרביעית. בירדסלי כבש כבר בהופעת הבכורה שלו, ועד לתום העונה רשם 22 הופעות בהן כבש שני שערים, וסייע לקבוצתו לשרוד בליגה הרביעית ולשמור על מעמדה המקצועני בתום העונה.
אקורד הסיום בקריירה הענפה של בירדסלי היה מעברו למלבורן נייטס האוסטרלית בעונת 1999/2000. הוא רשם בסך הכול שתי הופעות במדי הקבוצה, בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
לאחר הפרישה

בירדסלי הצטרף לצוות המקצועי של ניוקאסל עם פרישתו ממשחק. בתחילת 1999 שימש כעוזרו של הווארד וילקינסון, כשהאחרון שימש כמאמנה הזמני של נבחרת אנגליה, בין הקדנציות של גלן הודל וקווין קיגן. הוא שימש במגוון תפקידים בצוות המקצועי של ניוקאסל, בהם מאמן קבוצת המילואים, והבכיר שבהם היה תפקיד המאמן הזמני של המועדון אותו קיבל בדצמבר 2010, עם פיטוריו של כריס האוטון, ועד למינויו של אלן פארדיו לתפקיד המאמן הקבוע.
בשנת 2007 נכנס בירדסלי להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
בינואר 2018 הוצא לחופשה על ידי המועדון, לאחר שנחשד בגזענות. הוא עזב את המועדון סופית במרץ 2019, ובספטמבר של אותה השנה הודיעה התאחדות הכדורגל האנגלית על השעייתו ל-32 שבועות עקב שימוש בשפה גזענית כלפי שחקנים באקדמיה.
תארים

אליפות אנגליה (2): 1987/1988, 1989/1990
הגביע האנגלי: 1988/1989
מגן הצדקה (3): 1988, 1989, 1990 (במשותף)
גביע רוס (3): 1986, 1988, 1989
קבוצת השנה של ארגון השחקנים האנגלי (4): 1987, 1988, 1990, 1994
חבר בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי (נכנס ב-2007)
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת אנגליה> שנה | נבחרת אנגליה> הופעות | נבחרת אנגליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1986 | 11 | 2 |
| 1987 | 7 | 2 |
| 1988 | 11 | 1 |
| 1989 | 8 | 2 |
| 1990 | 10 | 1 |
| 1991 | 2 | 0 |
| 1994 | 4 | 1 |
| 1995 | 5 | 0 |
| 1996 | 1 | 0 |
| סה"כ | 59 | 9 |
צ'ארלס אוגוסט פרייקין

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1817 הרנטלס, בלגיה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1893 (בגיל 76) סכארבק, בלגיה 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  מפקד במסדר לאופולד 
 
צ'ארלס אוגוסט פרייקין (בהולנדית: Charles Auguste Fraikin; ‏1817, הרנטלס – 1893, בריסל) היה פסל בלגי ואוצר שפיסל בסגנון הניאו קלאסי.
ביוגרפיה

פרייקין החל בגיל 12 לימודי רישום באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן,
בהגיעו ליל 13 נפטר אביו ובחיפוש אחר עיסוק מעשי החל לימודי רוקחות ועבד אצל רוקח, גיסו של הרוקח פרנסואה-ג'וזף נאבז שהיה צייר ומנהל האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל גילה את כישרונו ועודד אותו להמשיך בתחום האמנות.
פרייקין המשיך לעסוק בפיסול. זכה בפרסים ואף פיסל את לאופולד הראשון, מלך הבלגים ובהמשך שימש במקביל כאוצר תחום הפיסול במוזיאון המלכותי לאמנויות יפות של בלגיה.
גלריה

פסל לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן בראש מזרקה בלב פארק פטיט סבלון בבריסל
טימפנון שער בית עיריית בריסל
ניצחון בכחוס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
פרנץ פהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בדצמבר 1933 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  17 ביוני 1994 (בגיל 60) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  אגנס הלר 
 
פרנץ פהר (בהונגרית: Fehér Ferenc; בודפשט, 22 בדצמבר 1933 – בודפשט, 17 ביוני 1994) היה פילוסוף, אסתטיקן, מבקר אמנות, דוקטור לספרות הונגרית יהודי-הונגרי בעלה השני של אגנש הלר.
ביוגרפיה

פרנץ פהר נולד במשפחה יהודית. בין 1967 לבין 1970 הוא היה עוזרו של ג'רג' לוקאץ'. הוא השתייך לאסכולת בודפשט או בשם אחר בית הספר בודפשט, בין תלמידי לוקאץ'. ב-1968 תרגם את "ההתפתחות הפילוסופית שלי" של ברטראנד ראסל. ב-1972 הגן על עבודת הדוקטורט שלו במדעי הספרות. הוא התרחק בהדרגה מהפילוסופיה המרקסיסטית הרשמית. ב-1973, הוועדה המדינית של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית סימנה את דעותיו הפילוסופיות כאנטי-מרקסיסטיות, מה שהפך את פעולתו המקצועית לבלתי אפשרית. הוא חי בחו"ל משנת 1977. התוצאה החשובה ביותר של פעילותו בהונגריה היא המונוגרפיה של דוסטויבסקי בשם "משורר האנטינומיות" (1972).
המחקר שלו התרחב גם לתחום הפואטיקה, והגדיר את הרומן כז'אנר רב משמעויות שהשתנה עם הזמן. הוא כתב מחקרי ביקורת אמנות על ג'ולה אייש, מיקלוש יאנצ'ו, טיבור דרי, חורחה סמפרון, צ'ינגיז אייטמטוב ועוד. יצירותיו פורסמו בגרמנית, בספרדית ובצרפתית במהלך גלותו. לאחר חילופי המשטר תורגמו גם להונגרית והופיעו כולם. הוא היה הוגה דעות גדול שהיגר כפילוסוף מרקסיסטי כופר ב-1968 וחזר למולדתו כפילוסוף פוסט-מודרני במהלך חילופי המשטר.
פרנץ פהר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
יצירותיו שפורסמו בהונגריה (מבחר)

ברטראנד ראסל : ההתפתחות הפילוסופית שלי (תרגום פרנץ פהר). בודפשט : גונדולט, 1968
משורר האנטינומיות. דוסטויבסקי ומשבר הפרט (מונוגרפיה, 1972, 1996)
Diktatur über die Bedürfnisse (אגנש הלר, 1979)
La forma dell'uguaglianza (1978)
Marxisme et démocratie (עם אגנש הלר, 1981)
Dictatorship over Needs (1983, עם אגנש הלר וג'רג' מרקוש, בהונגרית: דיקטטורה על צרכים, 1991)
Hungary 1956 Revisited ((עם אגנש הלר, 1983)
מסר של מהפכה. הונגריה 1956 (עם אגנש הלר, 1989)
אחרי יאלטה. המהפכה הארוכה במזרח אירופה נגד יאלטה (עם אגנש הלר, 1990)
המהפכה הקפואה. עבודת גמר על יעקוביניזם (תורגם על ידי יוליה ויידה, 1992)
"המהפכות המפוארות" של מזרח אירופה. מחקרים (עם אגנש הלר, תורגם על ידי גאבור ברני, 1992)
המטוטלת של המודרניות (תורגם על ידי גאבור ברני 1993)
פרנץ פהר - אגנש הלר Biopolitics; Avebury, Aldershot, 1994 (Public policy and social welfare) (מדיניות ציבורית ורווחה חברתית)
בקושי יכול להיות אחרת. מחקרים ליום הולדתו ה-60 של מיהאי ויידה עם שאנדור רדנוטי, 1995)
אסכולת בודפשט I. מחקרים על ג'רג' לוקאץ' (עם אגנש הלר, 1996)
(יצירות מאת פרנץ פהר; 1) משורר האנטינומיות : דוסטויבסקי ומשבר הפרט. בודפשט : Cserépfalvi 1996
(יצירות מאת פרנץ פהר; 2) התנהגויות : ביקורות משנות השישים. בודפשט, 2001
פרנץ פהר-אגנס הלר מרקס והמודרנה. 2002 (חלופות)
(יצירות מאת פרנץ פהר; 3) לחזור הביתה : פילוסופיה של לימודי אמנות. בודפשט : קרן גונד-קורה : 2004. תוכן: פילוסופיה של האמנות, אסתטיקה.
(יצירות מאת פרנץ פהר; 4) האנתרופולוגיה של החיה : מחקרים פילוסופיים פוליטיים. בודפשט : קרן גונד-קורה, 2007. תוכן: פילוסופיה פוליטית, שינוי משטר בהונגריה).
ראו גם

מיהאי ויידה : למה אפשר לקוות? מסה על פרנץ פהר. דברצן 1995. 80 עמ'. (ספרי גבול)
ניתן לזהות את פרנץ פהר. מיהאי שיקשד: ברומן טבעת המגן בדמותו של בלה ברנה, רומן קצר. 1983. בכרך: מיהאי שיקשד: יום המתים, תחיית המתים, 1986)
ספר "מסר של ההפיכה". ספרם של פרנץ פהר ואגנש הלר
לקריאה נוספת

Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy). (לקסיקון ספרותי הונגרי חדש) ISBN 963-05-6805-5
מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי מאגר מסת"ב 963-8607-10-6
הערות שוליים

↑  Radnóti Sándor: Fehér Ferenc 70, Népszabadság, 2003. december 22.
↑  Bazsányi Sándor Az „őszinte vágyódás” betege. Fehér Ferenc Művei 3. Hazatérni, Holmi, 2005. május
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452938105171  PLWABN: 9810628738305606  BIBSYS: 90070356  BNE: XX904665  BnF: cb126054076 (data)  CANTIC: a10335493  CiNii: DA00584240  GND: 119388561  ISNI: 0000 0001 0939 7057  LCCN: n81042280  NDL: 00439308  NKC: jn20020903081  NLA: 35928949  NLG: 260274  NSK: 000718342  NTA: 068940025  RERO: 02-A003235885  SELIBR: 334488  SUDOC: 063863596  VIAF: 120693269   WorldCat (עם VIAF): 120693269
פסגת סמית' (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר ברכס ווקר שבאנטארקטיקה; אם התכוונתם להרים ברכס דיוויד שבאנטארקטיקה ראו פסגות סמית'. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  583 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ווקר 
 קואורדינטות:  72°15′00″S 99°05′00″W﻿ / ﻿72.25°S 99.08333°W﻿ / -72.25; -99.08333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת סמית'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת סמית'
 
פסגת סמית' (באנגלית: Smith Peak) היא פסגה בולטת בהרי ווקר, באי ת'רסטון בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת דרומית-מזרחית לראשו של מפרצון פוטאקה; 9.7 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית להר האבארד.
גובה הפסגה 583 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בדצמבר 1946.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של דין ס. סמית' (Dean C. Smith), שהיה טייס במשלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (ByrdAE) בשנים 1928–1930.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| אתרים בהרי ווקר |
| --- | --- | --- |
| הרים | לופז • ליץ' |  |
| פסגות | סמית' • פארקר |  |
| נונאטאקים | לואו |  |
צ'צ'לקה מנומרת

| צ'צ'לקה מנומרת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: צ'צ'לקה
מין:: צ'צ'לקה מנומרת
שם מדעי
 Ortalis guttata ‏שפיקס, 1825
תחום תפוצה


צ'צ'לקה מנומרת (שם מדעי: Ortalis guttata) הוא מין של עוף קרקע מהסוג צ'צ'לקה שבמשפחת ההוקיים. המין נפוץ ביערות גשם במדינות ברזיל, בוליביה, קולומביה, ונצואלה, פרו ואקוודור עד לגובה של 1,700 מטר מעל לגובה פני הים. היא תוארה בידי החוקר יוהאן בפטיסט פון שפיקס בשנת 1825.
מאפיינים

אורכו של הצ'צ'לקה המנומרת הוא 40 עד 60 סנטימטרים ומשקלו 500 עד 600 גרמים.
צבעו של העוף חום למעט הראש האפור והזנב השחור. צבע הנוצות משתנה בין תת-המינים השונים.
העוף שוכן עצים ושם מחפש פירות, זרעים וחרקים למאכל. העופות מזדווגים בין אוקטובר לנובמבר ובונים קנים כ־2 מטרים מעל לקרקע.
מין זה מוגדר על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין שאינו בסיכון בשל יכולתו להסתגל גם לבתי גידול שנפגעו בידי האדם (כמו יערות האמזונאס) ועקב גודלו הקטן יחסית למיני הסוג הוקו, שרבים מהם מצויים בסכנה בטבע.
הערות שוליים

↑  צ'צ'לקה מנומרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
צבי נגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1912 בואר, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  12 בינואר 1986 (בגיל 73)
 שם לידה:  הרברט נויגרטן
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מלחין, מורה למוזיקה
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור, ויולה, קונטרבס
 
צבי נגן (27 באוקטובר 1912 - 12 בינואר 1986) היה מלחין ומורה למוזיקה ישראלי.
צבי נגן נולד בשם הרברט נויגרטן בבואר שבגרמניה. בנעוריו למד נגינה בכינור, בויולה ובקונטרבס. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, ובה המשיך את לימודיו המוזיקה אצל פאול בן-חיים, יוסף קמינסקי ויוסף טל והשתלם בדודקאפוניה אצל אלי ירדן.
צבי נגן הרבה להלחין להרכבים קאמריים ולחליליות. כן כתב כמה יצירות קוליות ושירים לטקסט מן התנ"ך. בשנת 1958 כתב את "התאמות" לשתי חליליות או חלילים וצ'לו בשיטת שנים-עשר הטונים ובהמשך כתב בשיטה זו עוד כמה יצירות חינוכיות וכן את "ארבעה קטעים לכלי נשיפה ממתכת", המלודיים אף כי נכתבו בשיטה דודקאפונית.
נגן כתב לכלי נגינה מזרחיים, אך סגנונו לא היה מזרחי באופיו.
צבי נגן היה שותף לכתיבת "וריאציות על נושא מאת פאול בן-חיים" ליום הולדתו ה-75 של מורו, יחד עם עמי מעייני, שולמית רן, אשר בן יוחנן ויעקב גלבוע, כולם תלמידיו של בן חיים.
צבי נגן נפטר בתל אביב.
יצירות

למקהלה א-קאפלה:
"כשכוכב אחד נושר" (1968) למילים מאת משה שפריר (מצו סופרן, אבוב, ויולה וצ'לו)
שירים לטקסטים תנכ"יים
"מחול ישראלי לארבע חליליות, (1959)
"שלושה שערי מזמור לד' כלי שיר" - פסנתר, שני חלילים וצ'לו או בסון - (1958)
"שש זוטות ישראליות" (1959)
"סונאטה לשלושה" לשתי חליליות וויולה (1959) בעלת אופי עממי
"סרנדה לליזה" רשרוש חליליות (1961) (מוקדשת למוזיקאית ליזה שטיינברג)
בשיטת שנים-עשר הטונים:
"קונצ'רטאנטה" לשני אבובים, בסון, שתי קרנות ותזמורת קאמרית (1951)
מוזיקה לשתי חליליות, צ'מבלו ותזמורת (1961)
"פסיפס הנבל" (1964)
"אינטרמצו מזרחי" לחליל, עוד, קאנון, קסילופון, ויברפון וכלי קשת (1965)
"ארבעה קטעים לכלי נשיפה ממתכת" ("תרועה", "כוראל", "אלתור" ו"פסאקאליה" (1968)
לקריאה נוספת

יהודה כהן, נעימי זמירות ישראל, עם עובד 1991, עמ' 165-66.
צ'צ'רסק

צ'צ'רסק (בבלארוסית: Чачэрск, ברוסית: Чечерск, בפולנית: Czeczersk) היא עיר קטנה במחוז הומל שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נוסד במאה ה-10, על גדת נהר סוז', והוא נזכר לראשונה בכתובים בתעודה משנת 1159. בהמשך נבנתה ביישוב טירה.
בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית, ותוך מספר שנים נבנו בה מספר מבני ציבור.
יהודי צ'צ'רסק

בראשית המאה ה-20 נמנו בעיר כ-1,700 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי, ונותרו בה כ-1,000 יהודים, כחמישית מתושביה. עם פרוץ מבצע ברברוסה הצליחו להימלט רוב יהודי העיר מזרחה.
ב-16 באוגוסט 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את היהודים שנותרו בה בגטו בן שני בניינים, בו סבלו מרעב, מקור ומדוחק, תוך שוד רכושם. בראשית נובמבר 1941 רצחו הגרמנים כמה עשרות קשישים וחולים יהודים מהגטו בתעלות נגד טנקים, וב-28 בדצמבר 1941 רצחו הגרמנים בסיוע שוטרים בלארוסים את מאות היהודים שנותרו בגטו שבעיר.