stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בליה
גורמים כימיים > בליה כימית

מי הגשם, ההופכים לחומצה בתהליך כימי, באים במגע עם סלע הגיר וממיסים חלקים ממנו. חלקי הסלע המומסים ממשיכים לזרום עם המים, ובסלע נשארים חורים וחללים. תהליכי הבליה הממיסים או משנים את ההרכב הכימי של הסלע וגורמים להתפוררותו, נקראים "תהליכי בליה כימיים". תהליכים אלה שכיחים בעיקר באזורים לחים שהטמפרטורות בהם גבוהות, משום שהלחות והחום מזרזים את התרחשותם. יש סוגים שונים של תהליכי בליה כימיים, והנפוץ שבהם הוא תהליך ההמסה של סלעי הגיר.
גורמים כימיים > תמיסות פחמניות

פחמון (קרבוניזציה) מתרחש בסלעים שמכילים פחמת הסידן כמו אבן גיר. תהליך זה מתרחש כאשר גשם יחד עם פחמן דו-חמצני או חומצה אורגנית מתחברים ויוצרים חומצה פחמתית חלשה, שמגיבה עם פחמת הסידן ונוצר סידן דו פחמני.
הריאקציה היא כדלהלן:
H2O    +    CO2  ←→    H2CO3
חומצה פחמתית →← פחמן דו-חמצני + מים 
   H2CO3  +   CaCO3 →  Ca(HCO3)2
סידן דו פחמתי → סידן פחמתי + חומצה פחמתית
גורמים כימיים > ספיחת נוזלים

ספיחת נוזלים היא התהליך שבו מינרלים בסלע סופגים מים ומתרחבים, ולעיתים גם משתנה המבנה הכימי שלהם. לדוגמה, אנהידריט הופך לגבס לאחר שהוא סופח מים.
CaSO4 + 2H2O → CaSO4.2H2O
גבס → מים + אנהידריט
למרות שזהו תהליך כימי, יש לו לפעמים גם השפעות מכניות, שכן חלק מהחומרים מתרחבים בעת שהם סופחים מים. חומרים אלו יכולים להתרחב עד לפי 16 מגודלם, בעיקר אבן בוץ (Mudstone) וחרסית.
גורמים כימיים > הידרוליזה

הידרוליזה מתרחשת כשהסלע מכיל פצלת השדה מסוג אורתוקלז – בעיקר בגרניט. פצלת השדה מגיבה למים חומציים ויוצרת קאולין, חומצה צורנית ואשלגן הידרוקסילי. רק הקאולין נשאר שכן החומצה הצורנית והאשלגן ההידרוקסילי נשטפים על ידי המים.
2KAlSi3O8 + 2H2O → Al2Si2O5(OH)4 +    4SiO2     +        K2O
אשלגן הידרוקסילי + חומצה צורנית +    קאולין    →  מים + פצלת השדה
גורמים כימיים > חימצון

חימצון הוא התגובה של תרכובות ברזל לחמצן ומים באוויר, שמעניק לפני הסלע מעטה בצבע אדום-חום. חימצון מתרחש כאשר חומצת ברזל (Fe (II)) (FeO) מתחמצנת ל-Fe (III) (Fe2O3).
גורמים ביולוגיים

צמחים, בעיקר עצים, מפוררים סלע בעזרת שורשיהם, מיקרואורגניזמים חודרים לסלע ומסייעים בפירורו, בעלי חיים חופרים מחילות מתחת לסלעים ועוזרים בתהליך הבליה.
ראו גם

טבלת גידוד
בליה חופית
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "בליה", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 4), הוצאת יבנה, תשס"א
קשת טבעית – תצורת בליה בג'בל חרז, ירדן
התפוררות אבן חול באזור השימור הלאומי קניון הסלע האדום, נבאדה
ברקוניים

| ברקוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
על־סדרה:: בעלי גלגול מלא
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: דבוראים שנציים
על־משפחה:: צרעתנים
משפחה:: ברקוניים
שם מדעי
 Braconidae
ברקוניים (שם מדעי: Braconidae) היא משפחה של צרעות טפיליות ואחת ממשפחות החרקים העשירות ביותר. ברחבי העולם קיימים בין 50,000 ל-150,000 מינים שונים המחולקים ל-45 תת-משפחות ו-1,000 סוגים. 
צבעם לרוב חום-שחור, אך ידועים גם מינים צבעוניים. הנקבה מטילה לרוב את הביצה הטפילית בזחלים של חיפושיות, זבובים או פרפראים.
בלה סאנטו

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1881 הומוקומארום, הונגריה 
 פטירה:  1 ביוני 1951 (בגיל 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Schreiber Béla 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תפקיד:  קומיסר העם (3 באפריל 1919–1 באוגוסט 1919)  שגריר (27 בנובמבר 1948–27 במרץ 1951) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, המפלגה הקומוניסטית ההונגרית 
 
בלה (לב) סאנטו (במקור שרייבר, בהונגרית: Szántó Béla Lőb; הוֹמוֹקוֹמַארוֹם (כפר קטן במערב הונגריה), 1 בפברואר 1881 – בודפשט, 1 ביוני 1951)) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, קומיסר העם לענייני צבא (שר הגנה) בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, דיפלומט, ציר לענייני הגנה בווארשה של הונגריה אחרי מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

סאנטו נולד במשפחה יהודית, כבנם של שאנדור שרייבר וסלינה גינסברגר. הוא התחיל ללמוד בבית הספר היסודי בכפר הולדתו הומוקקומארום, לימים למד בחטיבת הביניים לבנים בנג'קניז'ה. הוא סיים את בית הספר התיכון בחטיבה העליונה בשנת 1900 והחל לעבוד כרואה חשבון בנג'קניז'ה. הוא עבר לבודפשט בשנת 1901, שם עבד בפרקטיקה פרטית. בשנת 1904 הצטרף כחבר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. בשנת 1906 ייסד את איגוד הפקידים של הונגריה, ונבחר להיות נשיא הארגון. הוא השתתף גם בתנועה האנטי מיליטריסטית. ב־18 בפברואר 1911 נשא לאישה בבודפשט את מריה פלדבראנד (קְרַמֶר) שהייתה מורה בחטיבת ביניים, בתם של ישראל פלבראנד וז'ופיה טרייביטש.
הוא היה ממנהיגי המועצה הצבאית בבודפשט במהלך המהפכה האזרחית-דמוקרטית ב -1918 שכונה מהפיכת החרציות. הוא היה חבר מייסד של מפלגת הקומוניסטים של הונגריה ה- KMP והיה מזכיר הוועד המרכזי. הוא נעצר בפברואר 1919 יחד עם כמה קומוניסטים נוספים, והיה בכלא אחד מחותמי ההכרזה על מיזוג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ה- MSZDP וה- KMP וההכרזת על הדיקטטורה של הפרולטריון. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שימש כקומיסר העם לענייני צבא וארגן את הצבא האדום ההונגרי.
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית, היגר תחילה לווינה, אחר כך לברלין ולבסוף לברית המועצות. שם היה מאוחר יותר חבר באיחוד הבינלאומי של האיגודים המקצועיים בקומינטרן. בשנת 1927 ביצע עבודות מפלגה בלתי חוקיות בהונגריה, ובשנים 1932 עד 1938, לאחר שובו לברית המועצות מונה למנהל הספרייה הלאומית למדע של הקומיסריאט העממי של התעשייה הכבדה. לפני ובמהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה, השתתף במוסקבה בשידורי הרדיו בשפה ההונגרית ועבד גם בלשכת העיתונות הממשלתית של ברית המועצות. הוא שב להונגריה בשנת 1946 והפך לאחד ממנהיגי תנועת הקואופרציה השיתופית. משנת 1948 עבד כציר בשגרירות הונגריה בוורשה עד שנת 1950. הוא מת מהתקף לב בגיל 70.
משפחתו

אחיו ואחותו היו זולטאן סאנטו רז'ה סאנטו, וגיזלה סאנטו.
עבודותיו החשובות

תנועת הפועלים ההונגרית עד שנת 1914 (בודפשט, 1947);
המחקר של בלה סאנטו על הנטיות הסוציאל-דמוקרטיות באופוזיציה בהונגריה לפני מלחמת העולם הראשונה (פרסום המקור של טיבור ארני,. Transp. 1962 מס '4 ).
ראו גם

Bölöny József: Magyarország kormányai. Az 1987-1992 közötti időszakot feldolg. és sajtó alá rend. Hubai László. 4. bőv., jav. kiad. Bp., Akadémiai Kiadó, 1992.
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Munkásmozgalomtörténeti lexikon. Szerk. vezetője Vass Henrik. Bp., Kossuth Könyvkiadó, 1972.
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
Zalai életrajzi kislexikon. 3. javított, bővített kiadás. Szerk. Fatér Bernadett, Horváth József, Kiss Gábor [és mások]. Zalaegerszeg, Deák Ferenc Megyei Könyvtár, 2005.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה ביוגרפית הונגרית
לקסיקון יהודי הונגרי. היורך: פיטר אויווארי. בודפשט. 1929. עמ '.
בלה סאנטו
הערות שוליים

↑  רישום הנישואים
↑  HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1919 - 905
↑  Az egyesülési határozat
↑  Magyar Életrajzi Lexikon
↑  גיזלה סאנטו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 99029157  CiNii: DA06200079  ISNI: 0000 0001 1030 8437  LCCN: no2022119457  NKC: uk2011661168  NSK: 000749949  NTA: 244375011  RERO: 02-A017789819  SUDOC: 243508530  VcBA: 495/276653  VIAF: 89568668   WorldCat (עם VIAF): 89568668
ג'ון קרלוס

סמית' (במרכז) וקרלוס בהצדעת הכוח השחור, אולימפיאדת מקסיקו סיטי
ג'ון קרלוס (באנגלית: John Carlos; נולד ב-5 ביוני 1945) הוא אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי בעבר, שהתפרסם בצעד המחאה שנקט על דוכן המנצחים אחרי שזכה במדליית ארד בריצת 200 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
חייו

קרלוס נולד וגדל בשכונת הארלם שבניו יורק. בזכות כישרונו כאתלט בריצות למרחקים קצרים זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת המדינה של מזרח טקסס, ולאחר שנה, עבר לאוניברסיטת סן חוזה בקליפורניה. ב-1967 זכה להישג משמעותי ראשון בזירה הבינלאומית, כשנטל את מדליית הזהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג.
ב-1968 ייצג קרלוס את ארצות הברית באולימפיאדה שנערכה במקסיקו סיטי וזכה במדליית הארד בריצת 200 ממטר. בטקס חלוקת המדליות עוררו הוא והזוכה במדליית הזהב טומי סמית' סערה כאשר הופיעו לטקס הענקת המדליות עטויים בכפפות ובצעיפים שחורים ובגרביים שחורות וללא נעלים, וכאשר הצדיעו בהצדעת הכוח השחור בעת השמעת ההמנון האמריקני. הזוכה במדליית הכסף, האוסטרלי פיטר נורמן, הצטרף למחאתם בענידת תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".
סמית' הסביר מאוחר יותר כי הניף את ידו הימנית כסמל לכוחה של אמריקה השחורה, ואילו קרלוס הניף את ידו השמאלית כסמל לאחדותה של אמריקה השחורה. הצעיף שעטו בא לסמל את גאוותם של השחורים ואילו היעדר הנעליים היה סמל לעוניים של השחורים באמריקה.
ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה המשלחת האמריקנית כולה מהמשחקים. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.
ב-1969 המשיך קרלוס להתחרות כאתלט, במסגרת נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת סן חוזה. באליפות ה-NCAA זכה במדליית זהב בריצות ל-100 ול-220 יארד, והיה שותף לרביעיית השליחים שזכתה במדליית הזהב במירוץ ל-110X4 יארד. קרלוס גם השווה את שיא העולם בריצת 100 יארד, שעמד אז על 9.1 שניות.
בהמשך הקריירה הספורטיבית שלו פנה קרלוס למשחק הפוטבול הוא התקבל לקבוצת פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL, אך פציעה בברכו במהלך מחנה האימונים מנעה ממנו לשחק והוא עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בה היה ברשימת הפצועים הלא פעילים. קרלוס המשיך מכאן לשתי עונות נוספות בליגת הפוטבול הקנדית - האחת במונטריאול אלואטס והשנייה בטורונטו ארגונאוטס.
עם פרישתו מפעילות ספורטיבית עבר קרלוס לעבוד בחברת ציוד הספורט פומה, בוועד האולימפי האמריקני, בוועדה המארגנת של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984 ועבור עיריית לוס אנג'לס. בשנת 1985 עבר קרלוס לעבוד כמאמן אתלטיקה בבית־ספר תיכוני.
הערות שוליים

↑  "1968: Black athletes make silent protest" (באנגלית בריטית). 1968-10-17. נבדק ב-2021-01-20.
↑  מאוחר יותר התברר כי סמליות זו הייתה מאולתרת: קרלוס שכח להביא עמו כפפות ולכן, לפי הצעתו של נורמן, חלקו השניים בכפפותיו של סמית' Caroline Frost, "The other man on the podium ", BBC, 17.10.2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428841105171  PLWABN: 9810697866505606  GND: 1017988684  World Athletics: 14345125  ISNI: 0000 0000 4672 6350  LCCN: n2001105426  VIAF: 48578395   WorldCat (עם VIAF): 48578395
בית לודז'יה

| --- | --- |

בית לודז'יה, אפריל 2010
 מידע כללי
 סוג:  מבנה היסטורי, בית מגורים 
 על שם:  לודז'יה 
 כתובת:  43 Nahmani Street 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  עקיבא אריה ויס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 תאריך פתיחה רשמי:  1924 
 קואורדינטות:  32°03′54″N 34°46′43″E﻿ / ﻿32.06506389°N 34.77860556°E﻿ / 32.06506389; 34.77860556
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית לודז'יה(למפת תל אביב רגילה) בית לודז'יה(למפת גוש דן רגילה) בית לודז'יה(למפת גוש דן מוגדלת) בית לודז'יה  he בית לודז'יהhe בית לודז'יהמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית לודז'יה הוא מבנה תלת-קומתי הממוקם ברחוב נחמני מספר 43 (פינת רחוב גולדברג) בתל אביב, אשר שימש בעבר כבית חרושת לטקסטיל של חברת "לודז'יה" וכיום מוגדר כבניין לשימור.
היסטוריה

בית לודז'יה, המכונה גם "הבית האדום" בשל צבע הלבנים המרכיבות את קירותיו החיצוניים, תוכנן ונבנה בשנת 1924 (ה' באדר תרפ"ד הוא היום בו נחתם ההסכם להקמת בית החרושת) על ידי עקיבא אריה ויס, בהזמנתם של יזמי מפעל הטקסטיל "לודז'יה" (על שם עיר מוצאם, לודז' שבפולין): מאיר דנציגר, יצחק שינפרבר, משה ברלינסקי, בנימין גוטר, אלעזר בראון ויהודה מוזס. בהמשך עבר המפעל לידיו של אריה שנקר. בשנת 1936 עברה פעילות בית החרושת לעיר חולון, והשימוש במבנה הוסב למטרות שונות, כגון בית מלאכה, מחסן, גלריית אמנות וסטודיו לצילום.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 נמכר המבנה למשפחת קרסו, אחת המשפחות העשירות בישראל, ובשנים האחרונות עמד נטוש. בחודש דצמבר 2008 דווח כי משפחת קרסו מכרה את המבנה במחיר של 28 מיליון שקל. בחודש מאי 2009 דווח כי הקונה של המבנה הוא איש העסקים רוני דואק, אשר מתעתד להפוך את המבנה לבית מגורים עבורו ועבור אשתו יעל אבקסיס, תוך שימור ערכו ההיסטורי והחזותי. ועדת השימור העירונית שבדקה את תוכניות השיפוץ המליצה לפתוח לפחות שליש מהבניין לציבור בגלל ערכיו האדריכליים, ההיסטוריים והאסתטיים. רכישת המבנה עוררה ביקורת בדבר הפיכתו של הבניין בעל המורשת האדריכלית והתרבותית של העיר לחסום-כניסה עבור הציבור. מאוחר יותר הבהיר דואק שכבר אין בכוונתו להפוך את הנכס לבית פרטי, אלא להמיר אותו לבית מגורי יוקרה. באוקטובר 2013, החל שיפוץ המבנה.
המבנה

שטחו של המגרש עליו ממוקם המבנה, בפינת הרחובות נחמני וגולדברג בתל אביב, הוא 815 מטר רבוע. המבנה הוא מלבני, בן שלוש קומות, ושטח כל קומה הוא כ-370 מטר רבוע, כך שהשטח הבנוי של המבנה כולו הוא כ-1,110 מטר רבוע. קירותיו החיצוניים של המבנה בנויים מלבנים אדומות, ומשובצים בו חלונות רבים - חלקם מלבניים וחלקם מקושתים. גגו של המבנה הוא גג רעפים משופע. המבנה נבנה כדוגמת מבני התעשייה בלודז' - ממנה הגיעו מייסדי חברת "לודז'יה".
את המבנה תכננו עקיבא אריה ויס והאדריכלים האקלקטיים יוסף ברלין וריכרד פסובסקי, שתכננו בתים רבים בתל אביב הצעירה.
בתרבות

בקלטות הילדים "כמו גדולים" ו"כמו גדולים 2" של אריק איינשטיין וצבי שיסל, מופיע מבנה זה בפתיח.
לקריאה נוספת

טלי שמיר ורצברגר, הבית האדום: בית לודז'יה, הוצאת כרמי הערבה, 2018
הערות שוליים

↑  שביט יעקב, "חרושת הטקסטיל בארץ ישראל 1854 - 1956
↑  גיא ליברמן, משפחת קרסו מכרה את "הבית האדום" בתל אביב תמורת 28 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 בדצמבר 2008
↑  איתי אילנאי, רוני דואק רכש את "הבית האדום" ברח' נחמני, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 25 במאי 2009
↑  נועם דביר, את בניין לודז'יה נוכל לראות רק מבחוץ, באתר הארץ, 11 בפברואר 2010
↑  יונתן יעקבזון וליאור קסוס, ‏נהו, הבית האדום, באתר "Time Out ישראל", 24 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401310805171
ג'יימס ריד

ערך זה עוסק בשחקן אמריקאי. אם התכוונתם לשופט סקוטי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1953 (בן 71) באפלו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון  אוניברסיטת פפרדיין 
 בן או בת זוג:  וונדי קילבורן 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ריד (באנגלית: James Read; נולד ב-31 ביולי 1953) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

ריד נולד בבאפלו, הוא החל לעסוק במשחק בזמן שהיה סטודנט למשפטים באוניברסיטת אורגון, אחרי כן החל ללמוד משחק בניו יורק והופיע בברודוויי ובמספר תיאטראות מקומיים, בנוסף ב-1998 סיים תואר בפסיכולוגיה באוניברסיטת פפרדיין שבמאליבו.
ב-1983 הופיע בתפקיד קטן של שוטר בסרט רעם כחול, ב-1984 שיחק בסרט הסלאשר "The Initiation". מ-1985 עד 1994 שיחק במיני-סדרה הצפון והדרום. ב-1988 שיחק בסרט הספורט "Eight Men Out", המבוסס על מקרה אמיתי שאירע ב-MLB, באותה שנה שיחק בסרט חופים, הוא גילם את אביה של אל וודס ב-לא רק בלונדינית, ב-2009 שיחק בסרט תהילה.
בטלוויזיה שיחק בין 1982–1983 בסדרת הפשע "Remington Steele", מ-2001 ועד 2006 שיחק בסדרה מכושפות.
ב-1978 התחתן לראשונה וב-1983 התגרש, ב-1998 התחתן בשנית עם השחקנית וונדי קילבורן (אנ').
ג'ד גראף

ג'דוורד ריצ'רד "ג'ד" גראף (באנגלית: Jedward Richard "Jed" Graef;‏ נולד ב-1 במאי 1942) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה

גראף נולד במונטקלייר, ניו ג'רזי. הוא החל לשחות בגיל 10 בעיר הולדתו ב-YMCA תחת הדרכתו של בוב אלכסנדר.
באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA), שנערכה בשנת 1964 זכה גראף לראשונה במדליית זהב במשחה ל-200 יארד גב בשיא מכללות חדש של 1:56.2 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה גראף במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב והוביל לזכייה משלושת של ארצות הברית במשחה. הוא קבע שיא עולם חדש של 2:10.3 דקות, לפני גרי דילי (2:10.5 דקות) ובוב בנט (2:13.1 דקות). הוא שיפר את שיא העולם בן השנתיים של טום סטוק מארצות הברית 2:10.9 דקות. שיאו החזיק מעמד כ-3 שנים ונישבר על ידי צ'ארלס היקוקס מארצות הברית 2:09.4 דקות.
גראף הוא דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת מישיגן והיה חלוץ בפסיכולוגיה של הספורט. הוא לימד באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1967 נסע למצרים בחסות מחלקת המדינה על מנת לסייע בפאן הפסיכולוגי לשחיינים המקומיים, אך שהותו נמשכה שבועיים בלבד עקב פרוץ מלחמת ששת הימים.
תארים והישגים

בשנת 1988 זכה גראף להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
הערות שוליים

↑  JED GRAEF (USA) - 1988 Honor Swimmer, באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
ג'יימס ריינווטר

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1917 מזרח איידהו, ארצות הברית 
 פטירה:  31 במאי 1986 (בגיל 68) ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת קולומביה
 מנחה לדוקטורט:  John R. Dunning 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה, פרויקט מנהטן
 תלמידי דוקטורט:  ואל פיץ' 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1975)
 
לאו ג'יימס ריינווטר (באנגלית: Leo James Rainwater; ‏9 בדצמבר 1917 – 31 במאי 1986) היה פיזיקאי אמריקאי, שחלק את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1975 עם בן מוטלסון ואגה בוהר על "על גילוי הקשר בין תנועה קולקטיבית ותנועת חלקיקים בגרעין האטום, ופיתוח התאוריה של גרעין האטום בהתבסס על קשר זה". היה ממובילי פרויקט מנהטן בזמן מלחמת העולם השנייה. ריינווטר גם תרם באופן משמעותי להבנת קרני רנטגן והיה חבר בוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית.
ריינווטר היה עמית באקדמיה הלאומית למדעים, Institute of Electrical and Electronics Engineers ובאגודה האופטית של אמריקה.
ביוגרפיה

ליאו ג'יימס ריינווטר נולד ב-9 בדצמבר 1917 במזרח איידהו. הוא מעולם לא השתמש בשמו הראשון, ותמיד נקרא בשמו השני. אביו של ריינווטר נפטר כשהיה בן 10 מן השפעת הספרדית. בשנים שלאחר מכן ריינווטר עבר עם אמו ואחיו לקליפורניה. בתיכון הוא הצטיין במתמטיקה, כימיה ופיזיקה והתקבל למכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא סיים את התואר הראשון בשנת 1939. לאחר מכן החל ללמוד את התואר השני באוניברסיטת קולומביה. בתקופה זו למד אצל המדענים אנריקו פרמי ואדוארד טלר. בשנת 1941 סיים ריינווטר את התואר השני.
בשנת 1942 התחתן ונולדו לו כשלושה ילדים, כשהצעירה שבהם נפטרה בגיל תשע מלוקמיה. תקופה זו ריינווטר גם עבד בפרויקט מנהטן.
בשנת 1946 הוענק לריינווטר תואר דוקטור. בשנת 1949 הוא החל לפתח את התיאוריה כי (בניגוד למה שהאמינו אז) לא כל גרעיני האטום הם כדוריים. בשנת 1975 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה.
ריינווטר נפטר ב-31 במאי 1986 בניו יורק.
בריכת בראון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 נתונים ומידות
 צומח:  ראו בערך
 בעלי חיים:  ראו בערך
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°08′36″N 35°46′27″E﻿ / ﻿33.14333333°N 35.77416667°E﻿ / 33.14333333; 35.77416667
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) בריכת בראון(למפת אצבע הגליל רגילה) בריכת בראון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת בראון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת בראון
 
שְׁמוּרַת בְּרֵכַת בַּרְאוֹן היא שמורה הנמצאת בצפון רמת הגולן, צפונית לקיבוץ מרום גולן. הבריכה נוצרה משפך בזלת שהפך לבריכת מי גשם. עומקה של הבריכה כארבעה מטרים וקיבולתה כמאה אלף מטרים מעוקבים. בכל עונות השנה ישנם מים בבריכה, ולעיתים קופאת שכבת המים העליונה בחודשי החורף.
בערבית נקראת הברכה ברכת בב אל-הוא (שער הרוחות), על שם ההר הסמוך תל ברעום (הר בראון). ערביי הכפר בב אל-הוא השקו את עדריהם ממי הבריכה.
החי והצומח בשמורה > החי

בבריכה חיים בעלי חיים כדוגמת אילניתיים, חפריתיים, טריטון הפסים, נחש המים, סרטנאים, צדפות, צפרדע הנחלים, קרפדיים, שטרגליים. ליד הבריכה מקננים ברכיות וטבלן גמדי.
החי והצומח בשמורה > הצומח

בבריכה ניתן לראות צמחי מים רבים: אגמון האגם, בוציץ סוככני, גומא, דמסון כוכבני. כמו כן בשולי הבריכה נמצאים סוגים של נורית.
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו

| --- | --- |


פנים בית הספר למנהל עסקים בקמפוס אוטניימי.
 בית ספר לעסקים
 תקופת הפעילות:  1911–הווה (כ־113 שנים) 
 קמפוס:  עירוני
 בעלי תפקידים
 סגל:  73 (2013)
 תלמידים
 :  3,789 (2013)
 מיקום
 מיקום:  אספו
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 קואורדינטות:  60°10′19″N 24°55′22″E﻿ / ﻿60.171944444444°N 24.922777777778°E﻿ / 60.171944444444; 24.922777777778
 biz.aalto.fi/en/
  (למפת הלסינקי מוגדלת) בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו(למפת הלסינקי רגילה) בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו
 
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו (בפינית: Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu; בשוודית: Aalto-universitets handelshögskola) הוא בית ספר למנהל עסקים (אנ') הגדול בפינלנד שנוסד בשנת 1911. זהו בית הספר השני הוותיק למנהל עסקים בפינלנד ואחד מבתי הספר למנהל עסקים הוותיקים במדינות הנורדיות. בית הספר הפך לחלק מאוניברסיטת אלטו ב־1 בינואר 2010. הוא היה ידוע בעבר כ"בית הספר לכלכלה של הלסינקי", "בית הספר לכלכלה ומנהל עסקים של הלסינקי", ובמהלך 2010–2012 "בית הספר לכלכלה של אוניברסיטת אלטו".
מבחינת קבלה, בית הספר נחשב לבית הספר לעסקים הקשה ביותר בפינלנד. בשנת 2019, לבית הספר היה את מספר המועמדים הגבוהה ביותר לכל תוכנית להשכלה גבוהה בפינלנד. היה לו גם שיעור הקבלה הנמוך ביותר מכל בית ספר למנהל עסקים בפינלנד.
היסטוריה

בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוקם בהלסינקי בשנת 1904 על ידי הקהילה העסקית וקיבל מעמד של אוניברסיטה בשנת 1911. הוא פעל כאוניברסיטה פרטית עד 1974, כאשר מדינת פינלנד קיבלה את האחריות הפיננסית של האוניברסיטה. עם זאת, בית הספר נשאר אוטונומי בניהולו ובעניינים הפנימיים שלו. מאז הקמתו סיימו 23,000 סטודנטים. בשנת 1950, בית הספר למנהל עסקים עבר מפביאנינקטו לרונברגינקטו (אנ') בטלה (אנ'). בית הספר הפך לחלק מאוניברסיטת אלטו ב־1 בינואר 2010 ועבר במלואו לקמפוס אוטניימי (אנ') ב־2019.
הסמכות ודירוגים

בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוא בית הספר לעסקים הראשון במדינות הנורדיות שקיבל את ההסמכה המשולשת (אנ') (הסמכות משלושת ארגוני ההסמכה (אנ') הגדולים והמשפיעים ביותר של בתי ספר למנהל עסקים: AACSB, AMBA ו־EQUIS).
נכון לשנת 2023, ההסמכה המשולשת קימת ב־125 אוניברסיטאות בעולם. בית הספר חבר גם בברית הגלובלית בחינוך לניהול (אנ') (CEMS) ובשותפות בניהול בין־לאומי (PIM).
מאז 2005 דירג הפייננשל טיימס את תוכנית CEMS בין התוכניות לתואר שני המובילות בתוכניות למנהל עסקים בעולם. בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוא חבר פעיל בתוכנית המשותפת הזו. הפייננשל טיימס דירג את בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו במקום ה־29 בדירוג בתי הספר לעסקים באירופה ב־2013, במקום ה־78 בתוכניות תואר שני במנהל עסקים (אנ') (MBA) גלובליות, ובמקום ה־43 בתוכניות לתואר שני בניהול.
תארים ותוכניות

בית הספר מציע תארים אוניברסיטאיים בכלכלה ומנהל עסקים ברמות תואר ראשון, שני ודוקטורט, יחד עם תוכניות MBA המיועדות לאנשי עסקים המתארחים באמצעות חינוך מנהלים באוניברסיטת אלטו (אנ') (Aalto EE).
לבית הספר מבנה תוכנית דו־שלבי, בהתאם להסכם בולוניה, עם תואר ראשון תלת שנתי ולאחריו תואר שני של שנתיים. סטודנטים חדשים מתחילים בלימודים לקראת תואר ראשון במדעים (אנ') (.B.Sc) בכלכלה ומנהל עסקים ובסיומם, זכאים להמשיך ללמוד לתואר שני במדעים (אנ') (.M.Sc). תואר דוקטור נמשך בדרך כלל ארבע שנים נוספות.
תארים ותוכניות > תוכניות לתואר ראשון

משנת 2013, בית הספר מציע את התוכניות הבאות לתואר ראשון במדעים באנגלית (תוכנית תלת שנתית, 180 נקודות זכות):
כלכלה (באוטניימי)
מנהל עסקים בין־לאומיים (במיקלי)
תארים ותוכניות > תוכניות לתואר שני

בית הספר מציע את התוכניות הבאות לתואר שני במדעים באנגלית (תוכנית שנתיים, 120 נקודות זכות):
חשבונאות
ניתוח עסקי
קיימות יצירתית
כלכלה
מימון
ניהול גלובלי
תכנון ניהול עסקי בין־לאומי
ניהול מידע ושירות
שיווק
ניהול אנשים ופיתוח ארגוני
ניהול אסטרטגי בעולם משתנה
יזמות בר קיימא
תארים ותוכניות > תוכניות קיץ

מאז 1995, בית הספר מציע תוכנית קיץ רב תחומית בשם תוכנית טכנולוגיית המידע (תוכנית של 3 חודשים, 24 נקודות זכות). בית הספר מציע גם קורס קיץ של כיתת אמן עסקית רב תחומית (קורס בן שבועיים, 6 נקודות זכות).
הערות שוליים

↑  Aalto University, History
↑  Noora Stapleton, School of Business moves to Otaniemi campus, 12.2.2019
↑  Accreditations and rankings
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455754205171  BIBSYS: 90291692  BnF: cb121320957 (data)  CiNii: DA02733363  GND: 1074223632  ISNI: 0000 0000 8990 193X  LCCN: no2011004771  MusicBrainz: 7beec4de-3080-482d-bfef-4b40a8509c9c  NKC: ko2007376589  RERO: 02-A000079418  SUDOC: 029768225  VIAF: 131183860   WorldCat (עם VIAF): 131183860
בריכת גלית

| --- | --- |

זינוק למשחה 100 מטר גב במכביה השביעית, 23 באוגוסט 1965
 מידע כללי
 סוג:  אתר טבע
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°03′39″N 34°47′19″E﻿ / ﻿32.060947°N 34.7887°E﻿ / 32.060947; 34.7887
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בריכת גלית(למפת תל אביב רגילה) בריכת גלית(למפת גוש דן רגילה) בריכת גלית(למפת גוש דן מוגדלת) בריכת גלית  he בריכת גליתhe בריכת גליתמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הבריכה לפני הריסתה ב-2005
בריכת גלית הייתה בריכת שחייה עירונית בשכונת יד אליהו שבתל אביב.