stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילוטאס
הקשר נגד אלכסנדר והוצאתו להורג

הקשר שבו נחשד פילוטאס התרחש בסתיו שנת 330 לפנה"ס, כשנה לאחר הניצחון הגדול בקרב גאוגמלה, כיבוש חלקים נרחבים מהאימפריה הפרסית לרבות ערים כמו שושן, בבל ואחרים. בתקופה זו פולחן האישיות של אלכסנדר התחיל להתעצם. פרק זמן קצר לפני התפוצצות הפרשה התחיל אלכסנדר ללבוש בגדי מלכות פרסיים ולאמץ מנהגים פרסיים נוספים. פילוטאס המשיך להשמיע את התנגדותו לכך וזה עמד לו לרועץ בעיניו של אלכסנדר.
הקשר שבו נחשד פילוטאס התחיל בכך שחייל מוקדוני אחד בשם דימנוס זמם להרוג את אלכסנדר. הדבר נודע לפילוטאס, אך הוא לא דיווח על כך לאף אחד. נטען נגדו שאף שלא לקח חלק בקשר, כשל באי מניעת פשע. ייתכן שבמקרה של קצין אחר הדברים היו מגיעים לכדי הדחה בלבד, אך פילוטאס החזיק בתפקיד יוקרתי מאוד - מפקד הפרשים הכבדים ממוקדון, אחד התפקידים הבכירים בצבאו של אלכסנדר. גנרלים רבים אחרים חמדו את התפקיד ושמח להדיח ממנו את פילוטאס. ייתכן אפילו שהקשר נגד אלכסנדר היה למעשה הקשר נגד פילוטאס עצמו כדי להפליל אותו ועל ידי כך לרשת את תפקידיו. יחד עם זאת הטענה לא מקובלת על כל החוקרים.
הגנרלים האחרים ובראשם קרטרוס וקוינוס, שאף שהיה נשוי לאחותו של פילוטאס לא היסס להיות ראש המקטרגים עליו. קרטרוס הוא היה זה שחשף בפני אלכסנדר את מעורבותו של פילוטאס בקשר. לדבריו של קרטרוס, הדבר נודע לו מפיה של פילגשו של פילוטאס, אנטיגונה. על פי דרישת הגנרלים, פילוטאס עונה בצורה אכזרית על ידי הצלפה עד אשר נשבר והודה בפשעים המיוחסים לו. ההמון המשולהב שנאסף במקום דרש את עונש המוות ואלכסנדר לא נקף אצבע כדי להגן על פקודו. בסופו של דבר, הוצא פילוטאס להורג.
כדי להימנע מנקמה אפשרית מצדו של אביו, פרמניון, הורה אלכסנדר על רציחתו ללא משפט.
כתוצאה מהפרשה, כדי למנוע מאדם אחד להחזיק במשרה היוקרתית של מפקד ההיטיירוי, חילק אלכסנדר את החיל לשתי חטיבות. בראש אחת מהן העמיד את הפסטיון ואת השנייה תחת פיקודו של קליטוס השחור. גם המקטרגים האחרים - קוינוס וקרטוס יצאו נשכרים מהאירועים. שניהם קיבלו תפקידים בכירים בצבאו של אלכסנדר.
משפחה

פילוטאס היה חלק ממשפחה אריסטוקרטית חשובה במוקדון העתיקה. אביו, פרמניון, היה מהגנרלים החשובים של פיליפוס השני, אביו של אלכסנדר הגדול ובעת שלטונו של אלכסנדר היה סגנו בפיקוד. שני אחיו של פילוטאס שירתו גם הם בצבאו של אלכסנדר: ניקנור שפיקד על ההיפספיסטים, יחידה מובחרת בחיל רגלים, והקטור האח הצעיר, שלא החזיק בתפקיד בכיר בצבא. שני אחיו נהרגו גם כן. הקטור טבע למוות בנילוס ואילו ניקנור נפטר ממחלה זמן קצר לפני הוצאתו של פילוטאס להורג. מלבד שני אחים הייתה לו גם לפחות אחות אחת. לא ידוע על נישואיו, אך ידוע שהייתה לו מאהבת בשם אנטיגונה.
לקריאה נוספת

פילוטאס לא זכה לביוגרפיה מההיסטוריונים העתיקים, אך תולדותיו מופיעים בהרחבה במקורות עתיקים העוסקים באלכסנדר הגדול. המקורות העתיקים העיקריים לתולדות חייו הם:
פלוטארכוס, חיי אישים - אלכסנדר
אריאנוס, אנבסיס ספרים 1-3
דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 17
קווינטוס קורטיוס רופוס, היסטוריה של אלכסנדר הגדול, ספרים 3-6
Waldemar Heckel, Marshals of Alexander's Empire, Routledge, 1992
Waldemar Heckel, The Conspiracy Against Philotas, Phoenix, Vol. 31, No. 1 (Spring, 1977), pp. 9-21
E. Badian, The Death of Parmenio, Transactions and Proceedings of the American Philological Association, Vol. 91 (1960),pp. 324-338
Z Rubinsohn, The 'Philotas Affair'—A Reconsideration, Ancient Macedonia, 1977
הערות שוליים

↑  Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great, p 216
↑  Waldemar Heckel, Marshals of Alexander's Empire
↑  E. Badian, The Death of Parmenio
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1230642382  NKC: jo2017972493  ULAN: 500354940  VIAF: 37151246546344130020   WorldCat (עם VIAF): 37151246546344130020
פיגוע הירי בהנאו (2020)

| חלק מטרור בגרמניה |
| --- | --- |

המיקומים שבהם הירי התקיים (עם הסבר באנגלית)
 תאריך:  19 בפברואר 2020 22:00 (CET)
 מקום:  הנאו, הסן, גרמניה
 קואורדינטות:  50°07′59″N 8°54′48″E﻿ / ﻿50.133055555556°N 8.9133333333333°E﻿ / 50.133055555556; 8.9133333333333
 סוג:  פשע שנאה, גזענות, רצח והתאבדות
 נשק:  4 כלי נשק שונים גלוק 17  CZ75  SIG Sauer P226  Walther PPQ
 הרוגים:  11 (כולל המחבל)
 פצועים:  5
 מבצע:  טוביאס ראטה'ן
 מספר מפגעים:  1 
  (למפת הסן מוגדלת) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגפיגוע הירי בהנאו (למפת הסן רגילה) ויסבאדן פרנקפורט קאסל דרמשטאדט אופנבך על המיין הנאו גיסן מרבורג פולדה ריסלסהיים ריינלנד פפאלץ  נורדריין-וסטפאליה סקסוניה התחתונה  תור. בוואריה באדן-וירטמברגפיגוע הירי בהנאו 
 
פיגוע הירי בהנאו (בגרמנית: Anschlag in Hanau) התרחש במהלך 19 בפברואר 2020, בו פעיל ימין רדיקלי רצח 11 איש ופצע 5 אחרים בבר, הנמצא בעיר הנאו הקרובה לפרנקפורט, שבהסן בגרמניה. לאחר הפיגוע חזר המחבל אל ביתו, ושם הוא רצח את אימו ושם קץ לחייו. הטבח הוכרז כאירוע טרור על ידי משרד הפנים של גרמניה.
הירי

הירי התבצע בסביבות השעה 22:00 (CET) ב-19 בפברואר 2020, בשני ברים - האחד בבר חצות בכיכר המרכזית של האנאו, והשני בבר ארנה ובקפה בקסלשטאדט. דיווחים הראו שאת שני הברים פוקדים בעיקר אזרחים טורקים. בהתחלה כיוון התוקף את נשקו לעבר 3 אורחים, מייד לאחר שהמלצר הגיש להם את מנתם. המשטרה פתחה בחקירה נרחבת. המחבל, שלאחר מכן זוהה כטוביאס ראטה'ן, נסע לביתו, שם ירה באמו עם נשקיו, בזמן שאביו הצליח לברוח מן הירי, ואז שם קץ לחייו בכך שירה בעצמו. המשטרה פרצה אל ביתו בשעה 05:15, וגילתה כי הוא ואמו שוכבים ללא רוח חיים.
הקורבנות

תשעה מבני האדם שנהרגו על ידי המחבל במהלך שתי היריות זוהו כ: ארבעה גרמנים גוקאן גולטקין (37), פרחת אונוואר (23), מרצדס סראפץ' (35), סעיד נזר השמי (21) (מתוכם שניים ממוצא כורדי, אחד ממוצא צועני, ואחד בעל אזרחות אפגנית), סדט גורבוז (29) ופטיח סראסוגלו (34) שני טורקים, חמזה קורטוביץ' (22) בוסני, קלויאן ולקוב (33) בולגרי ווילי ויאורל פאון (22) רומני. הבעלים של אחד מהברים היה בין הקורבנות. 3 מתו מייד בירי הראשון, 5 מתו מייד שניות לאחר מכן והקורבן התשיעי מת בבית החולים יום לאחר מכן. התוקף ירה באמו (גבריאלה ראטיאן, בת 72) והרג אותה לפני שהתאבד.
בין חמשת הפצועים היו שני טורקים-גרמנים, אפגני-גרמני וקמרוני.
המפגע

המחבל זוהה כטוביאס ראטיאן בן ה-43, ימני רדיקלי. הוא פרסם מניפסט וסרטוני וידאו באתר האישי שלו, המציג את אמונותיו הפוליטיות והתאוריות קונספירציה שלו סביב נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ שגונב את סיסמאותיו, איגניקה, והביע תסכול מכך שלעולם לא יוכל לחוות יחסים אינטימיים עם אישה בשל בעיות פסיכולוגיות במהלך חייו. הוא הצהיר כי הוא הונחה על ידי קולות בתוך ראשו מאז הלידה, וכי הוא נעקב על ידי סוכנים חשאיים. ראטיאן הביע שנאה למהגרים, במיוחד לאנשים מהמזרח התיכון, מרכז אסיה, דרום-מזרח אסיה וצפון אפריקה. הוא גם הביע שנאה כלפי אזרחים גרמנים שאפשרו למהגרים להיכנס לארצם, וראה בהם "לא טהורים".
על פי התובע הכללי של גרמניה, פטר פרנק, יצר ראטיאן קשר עם הרשויות הגרמניות על תיאוריות הקונספירציה שלו שלושה חודשים לפני הפיגוע: ב-6 בנובמבר 2019 כתב ראטיאן מכתב לתובע הכללי בדרישה לפעול נגד ארגון "שירות חשאי", אותו הוא לטענתו, הקשה למוחם של אנשים לשלוט באירועים בעולם. הוא קרא לרשויות "להתקרב אלי ולתקשר איתי". בתגובה לא ננקטה כל פעולה. חלקים ממכתב זה בן 19 עמודים היו זהים כמעט למניפסט שלו בן 24 העמודים שפורסם באתר שלו בפברואר 2020, אך לא היה ברור אם הוא כולל איומים על מיעוטים אתניים.
החקירה

התובעים הפדרליים מתייחסים לפיגוע כאל טרור, כאשר גורמים רשמיים טוענים כי ישנן ראיות כי החמוש היה ימני קיצוני, כמו גם סימנים בעלי מוטיבים קסנופוביים לאירוע הירי. פטר בוט, שר הפנים של הסן, הצהיר ב-20 בפברואר כי נמצא אתר ימני בעל מוטיביים אפשרים לרצח. על פי הדיווחים, מכתב וסרטון וידוי התגלו ומנותחים על ידי המשטרה.
ביקורות

כתוצאה מהירי ביטלה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל את הטיול המתוכנן להאלי והביעה את תנחומיה למשפחות הקורבנות. נשיא הפרלמנט האירופי, דוד ססולי, הביע גם הוא תנחומים. כמה אזרחים טורקים בין קורבנות הירי; ממשלת טורקיה הגדירה זאת כגזענות ודחקה כי דרושה בחקירה מהירה. נשיא גרמניה פרנק-ולטר שטיינמאייר, אשתו אלקה ביודנבנדר ונשיא שר הסן וולקר בופייר השתתפו במשמרת באחד מאתרי הירי. האפיפיור פרנציסקוס מסר את תנחומיו למשפחות שאיבדו את יקיריהן במהלך אירוע הירי בהנאו, באמצעות מזכיר המדינה של הוותיקן, הקרדינל פייטרו פארולין.
ב-23 בפברואר צעדו 10,000 אזרחים ברחובות הנאו, כדי להפגין אחדות ותמיכה בקורבנות. ראש עיריית הנאו נשא נאום בכינוס.
ב-24 בפברואר, בתגובה לירי, חסמה בריטניה את אוגדת זוננקריג, הסניף הבריטי של הארגון הנאו-נאצי האמריקני יחידת אטומוואפן, כקבוצת טרור. ארגון ימין קיצוני אחר בבריטניה, "רשת התנגדות המערכת", הועמד אף הוא ככינוי לפעולה לאומית, אשר אושר כארגון טרור מאז 2016.
ביום שנה למתקפה (19 בפברואר 2021), נערכו אזכרות גדולות ועצרות בכמה ערים בגרמניה כדי להנציח את הקורבנות, להזהיר מפני גזענות ולדרוש פעולות נוספות. הנשיא פרנק-ואלטר שטיינמאייר השתתף בטקס בהנאו בגנות שנאה וגזענות תוך הכרה בטעויות מצד הרשויות.
ראו גם

פיגוע הירי בבית הכנסת בהאלה
אירוע הירי במינכן (2016)
פרחיל

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים אלבוראן, מצר גיברלטר 
 קואורדינטות:  35°54′50″N 5°25′07″W﻿ / ﻿35.913888888889°N 5.4186111111111°W﻿ / 35.913888888889; -5.4186111111111
 שטח:  0.15 קילומטר רבוע
 אורך:  0.5 ק"מ
 רוחב:  0.3 ק"מ
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ספרד ספרד
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתפרחיל(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתפרחיל
 
צילום לוויין של האי הנראה כנקודה לבנה במרכז התמונה - לחצו להגדלה
מפת מיקום
פרחיל (בספרדית: Isla Perejil, בערבית: ليلى) הוא אי זעיר במצר גיברלטר (בין הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי), כ-200 מטר מחופה הצפוני של מרוקו, וכ-8 ק"מ מהעיר סאוטה שבמובלעת הספרדית שבצפון המגרב. אורכו של האי הוא כ-500 מטר ורוחבו כ-300 מטר. האי אינו מיושב והצמחייה בו דלילה מאוד וכוללת בעיקר שיחים.
מקור השם

שמו הערבי של האי הוא לילה (ليلة). פירוש המילה הוא "לילה", אך מקורו של השם הוא משיבוש של צמד המילים הספרדיות la isla = האי, שכן בחלק מהניבים של השפה הספרדית, כולל בניב האנדלוסי, נוהגים לא להגות את האות s לפני עיצורים או בסוף המילה (או להגות אותה כמו ה"א), ולכן המילים la isla נשמעות כמעט כמו "לילה". פירוש המילה הספרדית Perejil הוא פטרוזיליה, אך שמו של האי הוא כנראה שיבוש של Pérez Gil (פֶרֶס חִיל), בעליו הראשון של האי.
ריבונות

שתי מדינות - ספרד ומרוקו תובעות ריבונות על פרחיל/לילה. האי נמצא קרוב יותר למרוקו מאשר לספרד, אך בהכרזת העצמאות של מרוקו האי אינו מוזכר כלל.
רובם הגדול של הספרדים והמרוקאים לא היו מודעים לעצם קיומו של האי עד ל-11 ביוני 2002, כשהוצבה בו קבוצה של שוטרים מרוקאים, על מנת לפקח על ההגירה הבלתי סדירה (לפי דברי מרוקו). לנוכח התגובות הזועמות מצד ספרד, הוחלפו השוטרים בחיל הים המרוקאי, אך הדבר רק העמיק את המחלוקת בין שתי המדינות בנוגע לריבונות על האי. כמעט כל המדינות של האיחוד האירופי (למעט צרפת) צידדו בעמדתה של ספרד ואילו מדינות הליגה הערבית (למעט אלג'יריה) צידדו במרוקו. ב-17 ביולי 2002 התחיל הצבא הספרדי במבצע "להחזיר את הריבונות" (Recuperar Soberanía), שבמסגרתו פלשו לאי כוחות של חיל רגלים וחיל אוויר ספרדיים. החיילים המרוקאים, שלא גילו התנגדות, הועלו על מסוקים והועברו לסאוטה ומשם לגבול מרוקו, והמבצע הסתיים ללא שפיכות דמים, אך עלה לספרד כמעט מיליון אירו. באותו יום הוחלפו חיל הרגלים וחיל האוויר בלגיון הספרדי, יחידה מובחרת של צבא ספרד, שנשאר באי עד שמרוקו הסכימה, בתיווך ארצות הברית, לחזור לסטטוס קוו.
הסיבות לתקרית זו טמונות, ככל הנראה, בהצהרות הקודמות של מרוקו על ריבונותה על הערים סאוטה ומלייה, והתגובה הספרדית החריפה היוותה למעשה אזהרה למרוקו. האופוזיציה בספרד מתחה ביקורת על ממשלת אסנר על התגובה חסרת הפרופורציות לדעתה. נכון לאפריל 2020, על האי הקטנטן אין ריבונות מוסכמת.
היסטוריה

בשנת 1779 החל השלטון הספרדי באי, כאשר מושל סאוטה, הגנרל אורקסיטס מציב כוחות צבא באי פרחיל. בשנת 1808 האימפריה הבריטית משתלטת על האי במהלך מלחמתה נגד נפוליאון. לאחר חמש שנים, ב-1813 המלך פרננדו השביעי מבקש מהבריטים לפנות את האי בטענה שהיה שייך לספרד והבריטים אכן מפנים את האי. ב-1848 ראש ממשלת ספרד נרבָאֶס מנהל משא ומתן על תיקון גבולות עם סולטאן המרוקאים מולי עבד אלרחמן ומאלץ אותו להסכים להרחבת שטחה של ספרד עד ג'דו. בתגובה שולחת ממשלת בריטניה כוחות מגיברלטר לפרחיל והיא מתרצת את זה בכך שקיבלה אישור מהסולטאן להוציא אבנים מהאי לצורכי בנייה. ספרד שולחת את כוחותיה מסאוטה. ב-1859 לקראת המלחמה הבלתי נמנעת בין ספרד למרוקו, בריטניה לא מוותרת ודורשת מראש ממשלת ספרד ליאופולדו או'דונל שלא להציב את כוחות הצבא שלו על שום נקודה במצר גיברלטר, כאשר הכוונה היא לאי פרחיל. ב-1887 בריטניה מכירה בריבונותה של ספרד על פרחיל. ממשלת ספרד מתכוונת לבנות מגדלור על האי. ב-1894 התעוררו שמועות על כך שהסולטאן המרוקאי מסר את האי לבריטניה והן עוררו סערה בממשל הספרדי, אך הסולטאן הכחיש את השמועות. בשנת 1912 בהסכם בין ספרד לצרפת שמחלק את שטח מרוקו בין שתי המדינות לא מוזכר פרחיל, אך ספרד מציבה עליו את כוחותיה ובריטניה אינה מתנגדת. ב-1956 מרוקו זוכה בעצמאות אך פרחיל לא נזכר בהכרזת העצמאות של מרוקו, מה שגרם למחלוקת על ריבונות האי. במהלך שנות ה-60 החזירה ספרד את כוחותיה מהאי. וב-1991 נחתם הסכם ידידות, שכנות טובה ושיתוף פעולה בין ספרד למרוקו. ב-1994 בהכרזה על סאוטה כעיר אוטונומית מוזכר פרחיל כחלק מתחומה המוניציפלי של העיר. לאור המחאה של מרוקו נמחק הסעיף של פרחיל מההכרזה. בשנת 2002 התעוררה המחלוקת בעוצמה כאשר שוטרים מרוקאים (שהוחלפו בחיל הים) עלו לפרחיל וסולקו על ידי הצבא הספרדי, בתיווך ארצות הברית התקרית הסתיימה בפירוז וחזרה לססטוס קוו, אף על פי שאף אחת משתי המדינות לא מוותרת על הריבונות על האי.
פרן וגריגורי טשיאן

| --- | --- |
 לידה:  1890 
 פטירה:  ?
 מדינה:  ארמניה 
 בן או בת זוג:  Grigori Tashchiyan 
 צאצאים:  Tigran Tashchiyan, Asmik Mkhikyan 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (31 באוקטובר 2002) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פרן וגריגורי טשיאן
 
פרן טשיאן (Pran Tashchiyan; בארמנית: Պրան Թաշճյան; ארמניה, 1890 – לא ידוע) ובעלה השני גריגורי היו בני זוג ארמנים חסידי אומות העולם, שהצילו יהודים באוקראינה.
פרן טשיאן שרדה את רצח העם הארמני במלחמת העולם הראשונה. בעלה הראשון, שני ילדיה ורוב קרוביה נרצחו. לאחר המלחמה היא היגרה יחד עם גריגורי טשיאן לסימפרופול, בירת הרפובליקה האוטונומית של חצי האי קרים, שם התחתנו. בין האוכלוסייה המעורבת שהתגוררה באזור זה הייתה משפחה רוסית בשם קוצ'רנקו. אחת הבנות, יבגניה, הייתה נשואה ליהודי דוד גולדברג, ולהם היו שני ילדים.
כאשר תקפה גרמניה הנאצית את ברית המועצות במבצע ברברוסה, התגייס דוד גולדברג לצבא האדום. הוריו נרצחו לאחר כיבוש סימפרופול בידי הנאצים. יבגניה חששה לביטחונם של ילדיה הסתירה אותם אצל שכנתה, פרן טשיאן. מפברואר 1942 ועד השחרור באפריל 1944 הוחבאו הילדים על ידי פרן וגריגורי טשיאן. על כך זכו השניים לתואר חסידי אומות העולם מטעם יד ושם.
קביעת מין תלוית טמפרטורה

מיקום הביצים משפיע על מינם בשל הטמפרטורה השונה בקן. על פי רוב טמפרטורות גבוהות או נמוכות יוצרות זכרים, וטמפרטורות ממוזגות יוצרות נקבות.
קביעת מין תלוית טמפרטורה (באנגלית: Temperature-dependent sex determination או בקיצור TSD), היא אחד מהמנגנונים המופיעים בטבע לקביעת הזוויג של אורגניזם. בדרך זו מין הצאצא נקבע לפי הטמפרטורה השוררת בסביבתו בזמן הדגירה. המנגנון נפוץ בעיקר בקרב חולייתנים בעלי שפיר עוברי, למשל תנינאים.
מנגנון קביעת המין אצל קבוצות הזוחלים החיות בימינו שונה מזה הנפוץ אצל מרבית החולייתנים המתבסס על כרומוזומים. הביצים מושפעות מן הטמפרטורה בה הן מודגרות במהלך השליש הראשון של התפתחות העובר. מנגנון זה נפוץ בעיקר אצל התנינאים (תנינים, אליגטורים, קיימנים וגאביאלים), אצל חלק ממיני הצבים ואצל לטאות אחדות. אצל הצבים – הזכרים מתקבלים בטמפרטורות דגירה נמוכות יותר מהנקבות, כאשר טווח הטמפרטורות בו מתקבלים שני המינים (בהרכב משתנה) הוא בין מעלה אחת לשתיים. אצל לטאות ותנינאים, פועל המנגנון על-פי רוב באופן הפוך. בסמוך לטווח הטמפרטורות "המעורבות" ובתוכו מתקבל שילוב מסוים (תלוי בטמפרטורה) של שני המינים, ולעיתים רחוקות יותר מתקבלים צאצאים בעלי מאפיינים של שני המינים.
בנוסף, קיימת סינרגיה בין הטמפרטורה ובין הורמונים מסוימים. החדרת אסטרדיול לביצים שהודגרו בטמפרטורות מייצרות-זכרים הביאה לבקיעת נקבות שהיו זהות פיזיולוגית לנקבות המתקבלות בטמפרטורות מייצרות-נקבות. מתוך ביצוע הניסוי ההפוך (קבלת זכרים בטמפרטורות מייצרות-נקבות) נמצא כי האנזים שאחראי להמרה של טסטוסטרון לאסטרדיול, ארומטאז, ממלא תפקיד כלשהו בהתפתחות הנקבות. בנוסף, ההורמונים והטמפרטורה מראים סימנים לפיהם הם פועלים באותו כיוון, במובן זה שבסמוך לטמפרטורות המעורבות נחוצות כמויות קטנות יותר של הורמון זה או אחר כדי להביא לשינוי "כפוי" של המין.
ב-1977 הוצע מודל תאורטי החוזה כי הברירה הטבעית תעדיף בעלי חיים עם מנגנון TSD על פני בעלי חיים עם מנגנון מבוסס כרומוזומים כאשר סביבת ההתפתחות של בעל החיים משפיעה על סיכוי השרידה באופן שונה כלפי זכרים ונקבות. מודל זה חוזק בתצפיות כשלושים שנים מאוחר יותר.
הערות שוליים

↑  Wibbels, T., J.J. Bull, and D. Crews 1991. Chronology and morphology of temperature dependent sex determination. The Journal of Experimental Zoology 260: 371-381.
1 2  Bull, J. J. 1980. Sex determination in reptiles. Quart. Review of Biology 55: 3-21.
↑  Wibbels, T., J.J. Bull, and D. Crews 1991. Synergism between temperature and estradiol: A common pathway in turtle sex determination. The Journal of Experimental Zoology 260: 130-134.
↑  Crews, D. 1996. Temperature-dependent sex determination: the interplay of steroid hormones and temperature. Zoo. Sci. 13:1-13.
↑  Transcript of the 24th January edition of the weekly Nature Podcast, from the Nature journal's website.
↑  The adaptive significance of temperature-dependent sex determination in a reptile from Nature.
פרחים בעליית הגג

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ו. ס. אנדרוז
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות גותית 
 הוצאה
 הוצאה:  אור-עם
 תאריך הוצאה:  1979
 מספר עמודים:  432
 הוצאה בעברית
 תרגום:  נורית פלד-אלחנן
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת הפרחים
 הספר הבא:  עלי כותרת עפים ברוח
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001329490
 
פרחים בעליית הגג (אנגלית: Flowers in the Attic) הוא ספרה הראשון של הסופרת ו. ס. אנדרוז אשר נכתב בשנת 1979. תחילה הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק". נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.
עלילה

הסיפור מתרחש בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ומסופר מנקודת מבטה של קאת'י, הבת האמצעית בת השתים עשרה.
חייהם של משפחת דולנגיינג'ר, ההורים כריסטופר וקורין, וילדיהם, כריס (ארבע עשרה), קאת'י (שתים עשרה), והתאומים קארי וקורי (ארבע), היו חיים רגילים לחלוטין, עד אשר ביום הולדתו השלושים ושישה, נהרג אבי המשפחה בתאונת דרכים.
האם נכנסת לחובות קשים ובצעד נואש יוצרת קשר עם הוריה, שעמם לא דברה במשך שנים לאחר מעשה שבעקבותיו נושלה מצוואת אביה. היא מספרת לילדיה על בית ילדותה ומשפחתה העשירה, ועל סבם הגוסס, ומבטיחה להם שתצליח לשכנע אותו להחזיר אותה לצוואה. כעבור זמן קצר, אורזים החמישה את כל חייהם לארבע מזוודות, ונוסעים אל בית הוריה של קורין, הזוג פוקסוורת', החיים באחוזתם המפוארת.
בהגיעם למקום פוגשים הילדים לראשונה את סבתם, אישה מרירה ואכזרית בעלת זיקה חזקה לדת, שמובילה אותם אל חדר יחיד באגף המבודד ביותר בבית, עם גישה לעליית הגג העצומה. שם מתגלה לילדים האמת על הוריהם. אביהם היה אחיו הצעיר של סבם, כלומר דוד של אמם קורין, ובעקבות היחסים האסורים ביניהם נושלה קורין מהצוואה.
התנאי של האם לחיי האושר המובטחים להם הוא שאסור לסבא לדעת על קיומם של נכדיו הלא חוקיים, עד אשר יחזיר אותה לצוואה, ועד אשר זה יקרה, על הילדים להישאר בחדרם תחת השגחת סבתם השמרנית, הרואה בהם את זרע השטן כתוצר של גילוי עריות.
בהמשך, התנאים נהיים קשים יותר ויותר, כשלבסוף אסור לילדים לצאת מן החדר עד אשר הסבא ימות, ובזמן הזה, עוברים הארבעה מסכת ייסורים אכזרית מצד הסבתא, שכוללת חוקים נוקשים בנוגע למהלך יומם, ובין השאר גם הרעבה, אלימות פיזית ומילולית מתמידה, בעוד האם מתחילה להפוך את עורה עד אשר נעלמת כמעט כליל מחיי הילדים, ועוברת אל חיי ההנאה והעושר, כולל נישואין בשנית בעוד הם כלואים בחדר הקטן, נמנעים מאור שמש מעבר לוילונות המוגפים.
במהלך מספר שנים בחדר הקטן כריס וקאת'י מחנכים את אחיהם הקטנים, ומשמשים להם תחליף לאימם, אבל במקביל גם חווים את התבגרותם המינית בחדר הקטן, ובעקבות המתח המיני המתמשך ביניהם, התוצאה הסופית היא גילוי עריות, אשר משפיעה על כל מהלך חייהם העתידיים.
לבסוף, כשהם מבינים כי אימם אינה מעוניינת בהם עוד, מחליטים כריס וקאת'י לברוח מהאחוזה, אך לפני שהם מספיקים, נפטר קורי מ'מחלה מתמשכת'.
בלילה לפני הבריחה, כשכריסטופר מסייר באחוזה על מנת למצוא דברים יקרי ערך כדי שיוכלו לכלכל את עצמם, הוא מגלה שאימם עזבה את האחוזה עם בעלה, שהסבא כבר מת מזמן ובנוסף הוא מגלה משיחה בין שני משרתים (אשר בטוחים שבעליית הגג מצויים עכברים) שקורי הורעל עם רעל עכברים שהוסווה בתוך הקינוחים שלהם, מה שנועד לחסל את ארבעתם.
לאחר שכריס מספר לקאת'י שמי שהרעילה אותם הייתה אימם (דבר שהבין משיחת המשרתים על הצוואה אשר השאיר לה סבם) ושמסתבר שבצוואה השאיר הסב הוראה שאם יתברר שהיו לה ילדים מבעלה הראשון, או שאם היא תוליד ילדים אי פעם, היא תנושל בשנית מן הצוואה, מבינים כריס וקאת'י שאימם הכניסה אותם לחדר ולא תכננה לתת להם לצאת משם לעולם, ושאף ניסתה לרצוח אותם כדי לא לאבד את ירושתה.
בסופו של הסיפור, כשהם מבינים כי אין להם עוד בשביל מה להישאר כלואים באחוזה ושאמם נטשה אותם באופן סופי, השלושה בורחים אל העתיד הלא נודע.
אדפטציות

בשנת 1987 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי בעל אותו השם בבימויו של ג'פרי בלום.
בשנת 2014 הספר עובד לסרט טלוויזיה שגם הוא בעל אותו השם, בבימויה של דברה צ'ו.
בשנת 2015 הוצג מחזה המבוסס על הספר בניו אורלינס, לואיזיאנה.
ספרים נוספים בסדרה

עלי כותרת עפים ברוח
פרחים הצמיחו קוצים
פרחים נבלו קמלו
גן של צללים
עץ מרקל

בקריפטוגרפיה ומדעי המחשב, עץ מרקל (Merkle tree) הוא עץ גיבוב בינארי שבו כל קודקוד מסומן בערך גיבוב של שני בניו (או ערכי העלים) והוא סוג של טבלת גיבוב בצורת רשימה היררכית. כלומר, קיים קשר בין ערכי כל הצמתים החל מהעלים ועד לשורש העץ. עץ מרקל פותח על ידי רלף מרקל (אנ') ב-1979.
במקור עץ מרקל הוצע לייעול אלגוריתם חתימה דיגיטלית חד-פעמית של למפורט. במקום לספק מפתח חתימה ומפתח אימות נפרדים עבור כל מסמך, אפשר לצמצם את מספר מפתחות האימות למפתח אימות ציבורי יחיד שהוא בעצם שורש העץ. כל חתימה על מסמך ניתנת לאימות על ידי שורש העץ שמבטיח את אמינות העץ כולו. בדרך זו החותם יכול לחתום על מסמכים שונים ולשולחם ליעדים שונים ואת כולם ניתן יהיה לאמת באמצעות מפתח ציבורי אחד המשותף לכל המקבלים. מספר המסמכים שניתן לחתום ולאמת באמצעות מפתח יחיד מוגבל למספר העלים המרבי שהעץ יכול להכיל. יש לשים לב שעדיין נדרשים מפתחות חתימה שונים עבור כל המסמכים.
שימושים

לעץ מרקל שימושים בתחומים שונים, בעיקר הבטחת שלמות רשימות גדולות במסדי נתונים, ניהול מערכת קבצים, שיתוף קבצים, חותם זמן וחתימה דיגיטלית מבוססת גיבוב. הרעיון הוא לייצג את ערכי הגיבוב של רשימה גדולה של מידע במבנה כזה שניתן יהיה לאמת את שלמות כל אחת מהכניסות על ידי בדיקה שערך הגיבוב שלה נמנה עם עלי העץ. ההוכחה שערך גיבוב נתון הוא עלה בעץ הגיבוב דורשת עבודה וכמות מידע שהם בסדר גודל לוגריתמי ביחס למספר הצמתים. הבדיקה נעשית על ידי מעבר ובדיקת הערכים לאורך המסלול מהעלה לשורש העץ. לצורך כך דרוש מידע על עלים וצמתים אחים לאורכו של המסלול. היתרון שבעץ מרקל שהוא מחייב לשמור בזיכרון רק את שורש העץ לעומת זאת ללא עץ מרקל יהיה צורך לשמור את ערכי גיבוב של כל מסמך או פיסת מידע במסד נתונים כלשהו.
ביישומים מעשיים אפשר למצוא את עץ מרקל במערכות בהן צריך לוודא שבלוק מידע שהתקבל ברשת תקשורת או אוחזר מאמצעי אחסון, לא ניזוק או שונה אם בגלל תקלת תקשורת, פגם במדיית האחסון, השחתת זיכרון או חבלה זדונית. לתכונה זו חשיבות בעיקר במערכות קבצים, שיתוף מבוזר, עמית לעמית, מסדי נתונים וחישוביות מאובטחת. דוגמאות מעשיות בהן משתמשים בעץ מרקל שברובן קוד פתוח, כוללות את מערכות הקבצים IPFS,ZFS, גנוטלה, פרוטוקול ביטורנט, פרוטוקול ופלטפורמת מחשוב Apache Wave של גוגל, גיט, ביטקוין, DynamoDB של אמזון ועוד.
עץ אימות של מרקל

עץ האימות של מרקל נועד בתחילה לשיפור חתימת למפורט. הרעיון הוא להשתמש בעץ בינארי מושלם שעליו מייצגים חתימות חד-פעמיות. כל עלה משמש לחתימה על מסמך אחד ואילו אימות כל החתימות נעשה על ידי שורש העץ. עץ האימות יכול לעבוד עם כל פונקציית גיבוב וכל סכמת חתימה דיגיטלית חד-פעמית (בקיצור OTS) כמו חתימת למפורט או חתימת וינטרניץ. הוכח שעץ מרקל נקרא בטוח תחת CMA (התקפת מסר-נבחר) כל עוד פונקציית הגיבוב שבה משתמשים חסינה מפני התנגשויות ופונקציית החתימה שבבסיסו בטוחה גם היא תחת מודל התקפת מסר-נבחר.
"התקפת מסר-נבחר" הוא מודל ביטחון שבו מניחים שלמתקיף יכולת לקבל לידיו חתימות תקפות על מסמכים שונים לפי בקשתו ועם מידע זה הוא מנסה לזייף חתימה על מסמך מסוים (אחר) או לגלות את מפתח החתימה הפרטי של החותם הלגיטימי כדי לזייף חתימה על כל מסמך שירצה. במילים אחרות קיומם של חתימות רבות על מסמכים שונים אינו תורם מידע שיכול להועיל להתקפה נגד האלגוריתם.
תיאור עץ מרקל בסיסי:
החותם בוחר שלם  H\geq 2 המייצג את גובה העץ כך שיתאים לחתימה על לכל היותר  2^{H} מסמכים. זאת בניגוד לסכמות חתימה דיגיטלית אחרות כמו DSA שתאורטית אינן מוגבלות במספר המסמכים עליהם אפשר לחתום.
החותם מכין  2^{H} זוגות של מפתחות; מפתח חתימה/מפתח אימות  (X_{i},Y_{i}) בהתאמה כאשר  0\leq i<2^{H}. הכנת המפתחות מתבצעת על ידי בחירת מחרוזת אקראית  X_{i} ואז חישוב הפונקציה החד כיוונית שלה  Y_{i}  המשמשת כמפתח ציבורי.
מכין את עלי העץ שערכם הוא הגיבוב של המפתחות הציבוריים. אם נתונה פונקציית גיבוב מוסכמת  g ערכו של כל עלה יהיה  g(Y_{i}) כאשר  0\leq i<2^{H}.
קודקודי העץ הפנימיים מחושבים לפי הכלל הבא: צומת אב מכיל את ערך הגיבוב של שרשור ערכי שני הצמתים (או עלים) הבנים, השמאלי והימני. אם נסמן צומת ב- \nu _{h}[i] כאשר  h\in \{0,...,H\} מייצג את גובה הצומת ו- i הוא ערך בין 0 ל- 2^{H-h} המייצג את מספר העלה או הצומת בגובה  h, אז ערכו של כל צומת בניסוח רשמי הוא:
כדי לחשב את שורש העץ אין חובה לאחסן את כל העץ בזיכרון. אפשר באמצעות פונקציה רקורסיבית לבנות את העץ מלמטה למעלה ולחשב את הערכים לפי הצורך עד הרמה העליונה ביותר שהיא שורש העץ. להלן תיאור אלגוריתם בסיסי לבניית עץ גיבוב של מרקל. הרעיון הוא לחשב את העלים ובמידת האפשר את אבותיהם באותה נשימה. לשם כך מפעילים מחסנית עם פונקציות אתחול (init), דחיפה (push) ושליפה (pop) הרגילות.