היריון מרובה עוברים
סיכונים ומניעה

לידה שלפני הזמן ומשקל לידה נמוך
תינוקות שנולדים בלידה מרובת ולדות נמצאים בסיכון גבוה ללידה לפני הזמן, ביחס ללידות רגילות (הריונות עם עובר אחד). 51% מהתאומים ו-91% מהשלישיות נולדים לפני הזמן לעומת 9.4% בלבד שנולדים לפני הזמן בלידות רגילות. 14% מהתאומים ו-41% מהשלישיות נולדו באופן משמעותי לפני הזמן לעומת 1.7% בלבד בלידות רגילות שנולדים באופן משמעותי לפני הזמן. בהווה אין שום דרך לעצור תאומים מלהיוולד לפני הזמן. נשים בהיריון יחידאי יכולות לקבל תרופה הנקראת בטאמימיטק המרפה את שרירי הרחם ובכך מעכבת את הלידה. נתינת התרופה נעשית על מנת לעכב את תהליך הלידה ובכך לאפשר לריאותיו של הילוד להמשיך ולהתפתח על ידי מתן סטרואידים או כדי להעביר את היולדת לבית חולים בעל יחידה המותאמת בדיוק לצורכי היולדת. למרות הנאמר לעיל לא ניתן לומר בוודאות האם אישה בהיריון עם תאומים או שלישייה צריכה לקבל בטאמימיטק בצורת כדורים על מנת להוריד את הסיכון ללידה לפני הזמן. במחקרים מסוימים על מקרים של הריונות תאומים, בטאמימיטק אכן הוריד את הסיכוי ללידה לפני הזמן אך מחקרים אלו אינם מהווים בסיס מוצק ממנו להסיק את הדבר ככלל. כמו כן תפירת צוואר הרחם (תפר סרויקלי) על מנת למנוע לידה שלפני הזמן לא הוכח גם הוא כיעיל במניעת לידה לפני הזמן בלידות מרובות ולדות (לא הוכח ונבדק במספיק מקרים). באופן כללי ניתן לומר כי לידות שלפני הזמן קורות בשכיחות גבוהה יותר בהריונות מרובות ולדות עקב הנטייה של התינוקות להיות בעלי משקל נמוך יחסית בלידה וזאת ביחס לתינוקות בהריונות יחידאיים. מספר הוכחות הראו כי 1.1% מהתינוקות הנולדים בלידות רגילות (היריון עם עובר אחד) נולדים במשקל לידה נמוך לעומת 10.12% בלידות תאומים ו-31.88% בלידות שלישיית. יוצאי דופן מבחינה זו היו שלישיית קופרסק שמגיעה ממיסיסוגה אונטריו שבקנדה. שלישיית תינוקות ששברה את שיא העולם במשקל של שלישיות ונולדה במשקל של 7.711 ק"ג.
הפרדה שאינה מושלמת
תאומים עלולים להיות מונוכוריאליים ובכך להמצא בסיכון מוגבר לתסמונת מעבר הדם בין העוברים (באנגלית: Twin-to-twin transfusion syndrome) במקרים אלה עדיין קיימת שלייה עבור כל תאום המספקת לו את צרכיו, אך התאומים נמצאים יחד באותו קרום כוריוני. במקרים חריגים אף יותר התאומים עלולים להיות מונומניוטים מצב בו התאומים יחלקו אף את אותו שק מי שפיר ובכך יימצאו בסיכון לא רק לסינדרום מעבר הדם בין העוברים כי אם גם לחיבור ממשי ביניהם דרך איברים פנימיים, במצבים אלו נדרשת פרוצדורה כירורגית על מנת להפריד את העוברים והסיכון לתמותה גבוה אף יותר.
שיעור התמותה
שיעור התמותה בקרב הריונות מרובי ולדות גבוה משיעורם בלידות רגילות. השיעור של לידה שקטה (לידה בה העובר נולד כאשר הוא כבר מת) גבוה בלידות מרובות ולדות מאשר בהיריון רגיל. במחקר שנערך על שמינייה, שביעייה, שתי שישיות, 8 חמישיות, 17 רביעיות, 228 שלישיות, נמצא כי העוברים בדרך כלל מתים בשלב יחסית מתקדם של ההיריון בדרך כלל 3–5 שבועות לפני הלידה המתוכננת. בשבוע ה-34 עבור שלישיות, בשבוע ה-31 עבור רביעיות וכו'. עוד נמצא כי במצב של שישיות שביעיות ושמיניות העוברים כמעט תמיד נולדו מתים. למרות האמור לעיל עדיין אין הוכחה חותכת לכך ששיעור התמותה גבוה יותר דווקא בהיריון מסוג זה לעומת היריון יחידאי.
מניעה בהפריה חוץ גופית
כיום הריונות מרובי ולדות הם בדרך כלל תוצאה של הפריה חוץ גופית.במחקר שנערך בשנת 1997 על 2,173 השתלות עוברים שבוצעו במסגרת הפריה חוץ גופית, 34% הועברו בהצלחה להריונות, שיעור ההריונות הכולל הכולל היה 31.3% (24.7% תאומים, 5.8% שלישיות ו-0.08% רביעיות). מכיוון שבתהליך ההפריה החוץ גופית הסיכוי ללידה מרובת ולדות עולה בצורה ניכרת, מספר מאמצים נעשים כדי להפחית את הסיכון ללידות מסוג זה - במיוחד שלישיות או יותר. גיניקולוגים ורופאי פוריות העוסקים בתחום עושים זאת על ידי הגבלת מספר העוברים לכל עובר עובר אחד או שניים. בדרך זו, הסיכונים של האם והעוברים יורדים ובכך גדלים סיכויי ההצלחה של ההיריון.