stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנצ'סקו קאוואלי

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1602 קרמה, איטליה 
 פטירה:  14 בינואר 1676 (בגיל 73) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 תקופת הפעילות:  מ-1616 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
פרנצ'סקו קאוואלי (באיטלקית: Francesco Cavalli;‏ 14 בפברואר 1602 - 14 בינואר 1676) היה מלחין, זמר ונגן עוגב איטלקי. קוואלי נולד בקרמה בשם פייטרו פרנצ'סקו קאלטי-ברוני, אך הוא ידוע בשם קאוואלי, כשם פטרונו, אציל ונציאני. קאוואלי היה מן המובילים בעולם המוזיקה של ונציה, הן כמלחין והן כנגן. כמלחין אופרה, היה המושמע ביותר ואולי אף המייצג ביותר בשנים שלאחר קלאודיו מונטוורדי.
חייו

קול הסופרן הערב של קאוואלי בילדותו, כישרון הזמרה והמוזיקליות שלו משכו אליו את תשומת לבו של פדריקו קאוואלי, המושל הוונציאני של קרמה בשנים 1614 עד 1616, ועם תום תקופת שירותו בעיר קיבל את הסכמת אביו של פרנצ'סקו לקחת עמו את הנער לוונציה. בחסות פטרונו (שאת שמו אימץ לו בהמשך חייו), התקבל פרנצ'סקו לבזיליקת סן מרקו כנער מקהלה. בהמשך היה למשנה לנגן עוגב ב-1639, ולנגן עוגב ראשי בשנת 1665, בתקופה זו יצר קשר אמיץ עם מונטוורדי, אם כי לא ברור אם היה תלמידו באופן רשמי. רמז לממדי עיסוקו המוזיקלי בוונציה בנעוריו אפשר למצוא באנתולוגיה "גירלאנדה סאקרה" של לאורנרדו סימונטי, הכוללת מוטטים סולו מאת 26 מלחינים, רובם ונציאנים, בהם יצירתו הידועה הראשונה של קאוואלי. בשנת 1668 התמנה למאסטרו די קאפלה. הוא זכור בעיקר, מכל מקום, באופרות שלו.
קאוואלי החל לכתוב לבימה בשנת 1639 ("נישואי טטי ופלאו") ועד מהרה יצר לו מוניטין נכבדים כל כך, שבשנת 1660 הוזמן לפריז לכתוב אופרה ("אחשוורוש"). הוא חזר וביקר בפריז ב-1662 ויצר אופרה בשם Ercole לכבוד כלולות לואי ה-14. לאופרות שקאוואלי כתב בשנות ה-40' של המאה ה-17, רובן ללבריות של ג'ובאני פאוסטיני, היה מקום חשוב בעיצוב דמותה של האופרה הוונציאנית במאה זו. חלק חשוב בהפצת האופרות שלו ברחבי איטליה היה ללהקות הנודדות. היו אלה האופרות הראשונות שהחליפו את האווירה הספרותית של האקדמיות הוונציאניות, שדבקה באופרות המוקדמות יותר, במתכונת של פעילות מהירה ומורכבת ומיומנות קומית.
לאחר מות פאוסטיני, בדצמבר 1651, עבד קאוואלי עם הלבריתן ניקולו מינאטו. בהמשך תרם קאוואלי לכינונה של אופרה יציבה בנאפולי. יחד עם אופרות שלו ("דידונה", "ג'יאזונה" ו"אגיסטו") הוצגה שם גם גרסה של הכתרת פופיאה של מונטוורדי, שלקאוואלי היה חלק בהכנתה. 
האופרות של קאוואלי היו עמד התווך ברפרטואר האופראי, ככל שזה כבש לו מעמד איתן ברחבי איטליה.
בשנת 1659 ערך ראש ממשלת צרפת, החשמן מאזארן, תוכניות לחגיגת כלולותיהם של לואי ה-14 ומריה תרזה, בתו של מלך ספרד. תיאטרון גדול נבנה בטילרי ופרנצ'סקו קאוואלי הוזמן לחבר אופרה איטלקית לכבוד האירוע. החשמן מאזארן גבר על היסוסיו של קאוואלי כשהשיג את התחייבות קתדרלת סן מרקו לשמור לו את מקומו כנגן עוגב ראשי בקתדרלה ואף לשלם לו את שכרו בתקופת היעדרותו. קאוואלי שהה קרוב לשנתיים בבירת צרפת. ב-22 בנובמבר 1660 הוצגה "אחשוורוש" כגלריית התמונות הגדולה של הלובר, בשינויים ניכרים לעומת גרסתה הוונציאנית, לרבות חלוקה מחודשת של שלוש המערכות המקוריות לחמש והוספת קטעי בלט מאת לולי. קרוב לוודאי, שקאוואלי חיבר את האופרה שהוזמנה לחגיגת הכלולות במשך השנה הראשונה לשהותו בצרפת. עם מותו של מאזארן ב-9 במרץ 1661 החלה דעיכת התרבות האיטלקית בחצר, ואפשר שהאופרה לא הייתה מגיעה כלל לכלל ביצוע אלמלא הושקע בה כבר ממון רב כל כך. המוזיקה של קאוואלי לא זכתה להערכה, אבל לכך הייתה אחראית האקוסטיקה הגרועה של התיאטרון, לעומת התנאים הנוחים יותר בעת החזרות בארמונו של מאזארן, שם, לדברי השגריר הוונציאני גרימאני, "נשמעה המוזיקה היטב והתקבלה יפה ובשביעות רצון מלאה מצד המלך ואנשי החצר".
מוזיקה והשפעה

קאוואלי היה המלחין בעל ההשפעה הרבה ביותר בסוגה המתעוררת של האופרה הציבורית בוונציה של אמצע המאה ה-17. שלא כאופרות המוקדמות של מונטוורדי, שתוזמרו למען תזמורת החצר האקסטרוואגנטית, האופרות של קאוואלי עשו שימוש בתזמורת קטנה של כלי קשת ובסו קונטינואו, להתאימן למגבלות של בתי האופרה הציבוריים.
קאוואלי שילב אריות מלודיות במוזיקה שלו וטיפוסים פופולריים בליבריות שלו. האופרות שלו מצטיינות הן באפקט דרמטי מרשים והן במיומנות מוזיקלית רבה, ויש בהן הומור גרוטסקי, שהיה אופייני לגראנד אופרה האיטלקית עד למותו של אלסנדרו סקרלטי. האופרות של קאוואלי מספקות את הדוגמה היחידה להתפתחות מוזיקלית רציפה של מלחין יחיד בסוגה יחידה, בתקופה שמראשית המאה ה-17 עד סופה בוונציה - תקופה שממנה שרדו רק אופרות ספורות של מלחינים אחרים (מונטוורדי, למשל, ואנטוניו צ'סטי). ההתפתחות מעניינת במיוחד את המלומדים, משום שהאופרה הייתה עדיין מדיום חדש בראשית הקריירה של קאוואלי, והבשילה לכלל מופע פופולרי לקהל הרחב בסופה.
קאוואלי כתב שלושים ושלוש אופרות, עשרים ושבע מהן עדיין קיימות, שמורות ב-Biblioteca Nazionale Marciana 
(הספרייה הלאומית של סאן מארקו) בוונציה. העתקים של כמה מן האופרות נמצאים גם במקומות אחרים. נוסף לכך, ייחסו לו עוד תשע אופרות, אך המוזיקה אבדה ואין אפשרות לאמת את הייחוס.
נוסף לאופרות, כתב קאוואלי מוזיקה למגניפיקט בסגנון הפוליכוראלי הגדול של ונציה, מוזיקה לאנטיפונים של מריה, עוד מוזיקת קודש בעלת אופי שמרני יותר (ראויה לציון מיסת רקויאם לשמונה קולות - 2 סופרן, 2 אלט, 2 טנור ו-2 ובס - שנועדה כנראה להלוויה שלו עצמו), וכמה יצירות אינסטרומנטליות.
קאוואלי מת בוונציה.
רשימת יצירות > אופרות

Le nozze di Teti e di Peleo (1639)
La Dafne (1640)
La Didone (1641)
L'Amore innamorato (1642, music lost)
La virtù de' strali d'Amore (1642)
L'Egisto (1643)
L'Ormindo (1644)
La Doriclea (1645)
Il Titone (1645, music lost)
Il Giasone (January 5, 1649, considered most popular of all Cavalli's operas)
L'Euripo (1649, music lost)
L'Orimonte (1650)
L'Oristeo (1651)
La Rosinda (1651)
La Calisto (1652)
L'Eritrea (1652)
Il Delio (La Veremonda, l'amazzone di Aragona) (1652)
L'Orione (1653)
Il Ciro (1654)
L'Hipermestra (L'Ipermestra) (1654)
Il Xerse (1655)
L'Erismena (1655)
La Statira (Statira principessa di Persia) (January 18 1655)
L'Artemisia (1657)
Impermnestra (June 12, 1658)
L'Antioco (1659, music lost)
Il rapimento d'Helena (Elena) (1659)
L'Ercole (Ercole amante) (February 7, 1662)
Scipione affricano (1664)
Mutio Scevola (Muzio Scevola) (1665)
Il Pompeo Magno (1666)
L'Eliogabalo (1667)
Coriolano (1669, music lost)
Massenzio (1673, music lost)
מראי מקום וקריאה נוספת

Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
Jane Glover, Cavalli. London, Palgrave Macmillan, 1978. ISBN 0-312-12546-1
Eleanor Selfridge-Field, Venetian Instrumental Music, from Gabrieli to Vivaldi. New York, Dover Publications, 1994. ISBN 0-486-28151-5
Ellen Rosand, Opera in Seventeenth-Century Venice. Berkeley, University of California Press, 1991. ISBN 0-520-06808-4
Beth L. Glixon and Jonathan E. Glixon, "Inventing the business of opera: the impresario and his world in seventeenth-century Venice". Oxford, Oxford University Press, 2006. ISBN 0195154169
הערות שוליים

↑  תומאס ווקר ואיירין אלם, "פרנצ'סקו קאוואלי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  גרוב
↑  גרוב
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274233905171  PLWABN: 9810609264205606  BIBSYS: 90868331  BNE: XX884162  BnF: cb13892284q (data)  CANTIC: a10212565  CiNii: DA09348892  GND: 119496550  ICCU: CFIV081390  ISNI: 0000 0001 0863 4380  LCCN: n79105762  LNB: 000067711  MusicBrainz: 2afb8d0b-50ff-43b0-8ab2-5471e66ea91c  NDL: 01066103  NKC: jn20011211037  NLA: 36172235  NSK: 000081894  NTA: 072389826  RERO: 02-A000030014  SELIBR: 209885  SNAC: w64q7xfz  SUDOC: 050242113  Trove: 1223773  ULAN: 500354168  VcBA: 495/247844  VIAF: 2655640   WorldCat (עם VIAF): 2655640
פרובידנס סטימרולרס

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1946
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אולם ביתי:  רוד איילנד אודיטוריום (5,300 מושבים)
 מיקום:  פרובידנס, רוד איילנד, ארצות הברית
 תאריך פירוק:  1949
 ליגה:  ליגת ה-BAA
 אזור:  האזור המזרחי
 צבעי תלבושת:  אדום, לבן, שחור
 
פרובידנס סטימרולרס (באנגלית: Providence Steamrollers) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר פרובידנס, רוד איילנד, אשר שיחקה בליגת ה-BAA בין השנים 1946–1949. נכון לשנת 2023, הסטימרולרס הם הקבוצה האחרונה ממדינת רוד איילנד שמשתתפת באחת מארבע ליגות הספורט המובילות בארצות הברית (MLB ,NHL ,NFL ו-NBA).
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כאחת מ-11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. לאורך שלוש שנות קיומה העמידה הקבוצה מאזן של 46 ניצחונות לעומת 122 הפסדים (27.4%), ולא העפילה לפלייאוף ה-BAA באף עונה. בעונתה השנייה, 1947/1948, ניצחה פרובידנס 6 מתוך 48 משחקי העונה הסדירה (12.5%), שזהו מספר הניצחונות הנמוך בתולדות ה-NBA לעונה שלמה, ואחוז הניצחונות הנמוך ביותר מלבד עונת 1972/1973 של פילדלפיה 76' (11.0%) ועונת 2011/2012 של שארלוט בובקאטס (10.6%). השחקן הבולט בקבוצה היה הרכז ארני קלברלי, שהוביל את טבלת מוסרי האסיסטים ב-BAA בשתי עונותיה הראשונות עם 3.4 ו-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק, בהתאמה.
ב-28 ינואר 1948, יומיים לפני יום הולדתו ה-46, שיתף עצמו מאמן הקבוצה נאט היקי כשחקן במשחק מול ניו יורק ניקס, ובכך הפך לשחקן המבוגר ביותר בתולדות ה-NBA.
בסיום עונת 1948/1949, לאחר מיזוג ליגות ה-BAA וה-NBL ל-NBA, התפרקה הקבוצה ונערך "דראפט פיזור" על שחקניה.
מאזנים לפני עונה

| עונה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | אחוז ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | רוברט מוריס | 28 | 32 | 46.7% | לא העפילה |
| 1947/1948 | האנק סואר, נאט היקי | 6 | 42 | 12.5% | לא העפילה |
| 1948/1949 | קן לופלר | 12 | 48 | 20.0% | לא העפילה |
קלעים מובילים

להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:
1. ארני קלברלי - 1,961 (שחקן חמישיית העונה השנייה בעונת 1947)
2. קני סיילורס - 1,419 (שחקן חמישיית העונה השנייה בעונת 1949)
3. ארל שאנון - 1,151
4. האנק בינדרס - 856
5. ג'ורג' נוסטרנד - 845
הערות שוליים

↑  סיכום העונות של המועדון, באתר basketball-reference.com
↑  מאזני העונה הסדירה הנמוכים בתולדות ה-NBA, באתר landofbasketball.com
↑  דף השחקן של ארני קלברלי, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת השחקנים המבוגרים בתולדות ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  נבחרי דראפט הפיזור של פרובידנס סטימרולרס, באתר realgm.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של המועדון, באתר basketball-reference.com
פודור

| --- | --- |

מבצר פודור, נבנה בשנת 1854 - שופץ ב-2006
 מדינה:  סנגל סנגל
 מחוז:  סן-לואי
 נפה (département):  פודור
 קומונה:  פודור
 חבל ארץ:  פוטה-טורו
 ראש העיר:  איסאטה טל סאל
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,400 (2010)
 קואורדינטות:  16°38′56″N 14°57′38″W﻿ / ﻿16.648888888889°N 14.960555555556°W﻿ / 16.648888888889; -14.960555555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנגל מוגדלת) דקר סן-לואי טמבאקונדה קאולק קולדה זיגינשור גמביה גינאה ביסאו גינאה מאלי מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי פודור(למפת סנגל רגילה) דקר סן-לואי טמבאקונדה קאולק קולדה זיגינשור גמביה גינאה ביסאו גינאה מאלי מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי פודור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיקומה של פודור על מפת סנגל
ערך זה עוסק בעיר בסנגל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פודור (בצרפתית: Podor, בוולופית: Podoor) היא העיר הצפונית ביותר של סנגל, בעלת מעמד קומונה, בלב החבל ההיסטורי פוטה-טורו. העיר שוכנת על האי מורפיל בין הנהר סנגל לנהר דואה בגבול עם מוריטניה, במרחק 215 ק"מ מהעיר סן-לואי. במאה ה-11 הייתה מרכז ממלכת טקרור. היא ידועה במבצר הקולוניאלי הצרפתי החרב, שנבנב בזמנו מחדש ב-1854 כמרכז לסחר בזהב.
במפקד של שנת 2002 מנתה העיר 9,472 תושבים. בשנת 2007 - 11,869. 99% מהאוכלוסייה היא מוסלמית.
השם

מקשרים את השם למלים הצרפתיות pot d'or, כלומר "סיר זהב" הרומז אולי לסירי הזהב שנמכרו לסוחרים הראשונים שהגיעו לאזור עתיר הזהב הזה, במאה ה-17
לפי מקור אחר השם מתייחס לקנרית הממולא בזהב אותן השאירו הסררים בעזיבתם ושנמצאו במפתיע על ידי התושבים והלוחמים שחזרו מן הקרב פיאטה דה טיימו בוקאר
היסטוריה

פודור הוא הבירה העתיקה של אחת הממלכות הראשונות שאזור, ממלכת טקרור, שקמה במאה ה-11.
במאה ה-17 הייתה העיר תחנה בדרך ממלכת גאלאם, והייתה בלתי נמנעת עבור סחר העבדים, השנהב והגומי הערבי. הוקם בה ב-1745 מבצר צרפתי שנועד להבטיח את הנוכחות הצרפתית על הנהר סנגל ובפנים האזור, אבל אמצעיו היו מוגבלים ביותר. הוא שוקם על ידי קפטן לואי פדרב בשנת 1854. היישוב וגם המבצר הצרפתי תועד במכתבי האביר סטניסלס דה בופלר לאשתו, הרוזנת סבראן, בשנת 1788
באוקטובר 1999 סבלה העיר משיטפונות בעקבות עליית נהר סנגל על גדותיו.
מינהל

פודור היא בירת נפת פודור. הגדול בשטח שבין שלושת המחוזות של המחוז סן-לואי.
בשנת 1952 הוענק לעיר מעמד של קומונה. היא מחולקת לשישה רבעים: סינתטיאן, לאו דמבה, מבוג'ן, ביר פודור, טיופי וסואימה.
גאוגרפיה > עמדה גאוגרפית

פודור היא העיר הצפונית ביותר של סנגל, בגבול עם מוריטניה. היישובים הקרובים ביותר הם אדאבאי, דאר שייח עבדלאי, דונאי, גומל ודיאטאר. היא נמצאת 487 ק"מ מרחק מעיר הבירה דקר.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת בשנה היא +25.9°C ; הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא +21°C וביוני 30.7°C . הטמפרטורה המרבית השנתית היא +34.5°C .
הטמפרטורה המרבית בינואר היא +30.9°C וביוני - +40.7°C.
הטמפרטורה המזערית השנתית היא +17.3°C, בינואר היא +11.1°C ובספטמבר +22.1°C
כמות המשקעים השנתית היא 212.8 מיליליטר. המרבית היא 77.4 מיליליטר באוגוסט והמזערית 0.2 מיליליטר באפריל.
דמוגרפיה

במפקד משנת 2002 מנתה העיר 9472 תושבים. וב-2007 לפי ההערכות הרשמיות - 11869 תושבים. 99% מהתושביה הם מוסלמים .
| 1976 | 1988 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- |
| 6,760 | 7,469 | 9,472 | 13,400 |
כלכלה

מיקומה האסטרטגי איפשר לה מזה זמן רב למלא תפקידשל מרכז מסחרי.
רוב התושבים הם רועי צאן, דייגים וחקלאים.
שפוץ המבצר הישן בשנת 2006 עשוי להאיץ את התפתחות התיירות.
בשנת 2005 חודש השיט על אוניית "בו אל מוגדד" על נהר סנגל בין סן-לואי לפודור במסלול שאורכו 300 ק"מ.
תחבורה

לעיר יש שדה תעופה.
יעדי תיירות ומונומנטים

עם המונומנטים ההיסטוריים של פודור נמנים
מבצר פודור
בית פואה בפינת הרציף
רציפי פודור - בתי המסחר הישנים (Anciens comptoirs)
אישים

מפודור וסביבתו יצאו כמה ממנהיגיה הרוחניים של בני סנגל: אל חאג' מאליכ סי, מדיו, במבה מגולר (Bamba de Gollere), באל מבודה (Ball de Bodé)
בפודור נולדו מעצבת האופנה אומו סי והמוזיקאים באבה מאל ומנסור סק.
הערות שוליים

↑  Diégo de Selva, Dakar et le Sénégal, Hachette, 1972, עמ' 73
↑  הקומונה פודור, סנגל
↑  אתר השגיגרות הצרפתית בסנגל
↑  האתר בו אל מוגדד
↑  הצו המשרדי מס. 8836 MCPHC-DPC ב-12 בספטמבר 2007,Journal Officiel du Sénégal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559534305171  LCCN: n79034105  MusicBrainz: 599ad220-672d-4f3f-8bb8-d2862d5bd397  VIAF: 138360287   WorldCat (עם VIAF): 138360287 
בתי המסחר המסחר הישנים של נמל פודור
פרנצ'סקו קווין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במרץ 1963 רומא, איטליה 
 פטירה:  5 באוגוסט 2011 (בגיל 48) מליבו, ארצות הברית 
 מדינה:  איטליה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  סטודיו אייץ' בי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנצ'סקו דניאל קווין (באנגלית: Francesco Daniele Quinn; ‏9 בספטמבר 1963- 5 באוגוסט 2011) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
התפרסם בזכות הופעותיו בסרט "פלאטון" ובסדרות הטלוויזיה ג'אג ו-24.
ביוגרפיה

קווין נולד ברומא לכוכב הקולנוע זוכה שני פרסי אוסקר אנתוני קווין ולאשתו השנייה, השחקנית ומעצבת התחפושות לולנדה אדולורי.
קריירת משחק > קולנוע

בשנת 1986 התפרסם לראשונה בדרמה האנטי מלחמתית של אוליבר סטון "פלאטון" בתפקיד רב"ט ראה בן חסותו של סמל המחלקה אליאס (וילם דפו).
במהלך הצילומים בפיליפינים נקלע קווין למריבה עם דפו שאף התפתחה לקרב אגרופים.
בהמשך שיתף פעולה עם אביו בסרטים "סטראדיבארי", "הזקן והים" ו"כוכב לשניים" ועם דיאן ליין בסרט "חלום אהבה".
ב-2008 השתתף קווין בהפקתו של קוונטין טרנטינו "נסיעת המוות" בתפקיד מאצ'טה.
את תפקידו האחרון עשה קווין בשובר הקופות "רובוטריקים 3: אפלת הירח" בו דיבב את קולו של הרובוטריק דינו.
קריירת משחק > טלוויזיה

החל את דרכו כשחקן בשנת 1985 במיני סדרה האיטלקית המבוססת על הרומן "קוו ואדיס".
ב-1997 הופיע במיני סדרת המלחמה של ג'ון מיליוס "הרוכבים הנועזים" ושיחק בסדרת הדרמה המשפטית "ג'אג".
בשנת 2000 שיחק במשך עונה אחת באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" בתפקיד תומאס דל קארו.
ב-2003 שיחק בעונה השנייה של סדרת דרמת הפעולה "24" בתור הטרוריסט סעיד עלי.
ב-2005 השתתף במיני סדרה התקופתית בהפקתו של סטיבן ספילברג "אל תוך המערב" בתפקיד קפטן סלמנקה.
חיים אישיים

קווין היה חובב ספורט אתגרי בזמנו הפנוי והתנסה בסקי, גלישת רוח, טיפוס הרים וסנואובורד.
קווין היה אב לבן ולבת מאשתו ג'ולי מק'יין.
קווין נפטר בתחילת באוגוסט 2011 בגיל 48 לאחר שלקה בהתקף לב במהלך ריצה עם בנו.
פילמוגרפיה נבחרת

פלאטון (1986)
סטראדיבאר (1988)
חלום אהבה (1988)
קזבלנקה אקספרס (1989)
כוכב לשניים (1991)
יריבים קטלניים (1993)
טופ דוג (1995)
Cannes Man‏ (1996)
כמעט אישה (2001)
פארק (2006)
אבירים אפגנים (2007)
התחייבות של אקדוחן (2008)
נסיעת המוות (2008)
רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011)
טלוויזיה

קוו ואדיס (1985)
ג'אג (1997–2002)
הרוכבים הנועזים (1997)
צעירים חסרי מנוח (2000–2001)
24 (2003)
אל תוך המערב (2005)
המגן (2008)
הגליידס (2010–2011)
צ'ארלס לור

צ'ארלס בראון לור (באנגלית: Charles Brown Lore‏; 16 במרץ 1831 – 6 במרץ 1911) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית ושימש כתובע הכללי של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

לור נולד בקנטוול ברידג' (כיום אודסה), דלאוור, ב-16 במרץ 1831. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית מידלטאון במידלטאון, דלאוור. הוא סיים את לימודיו בקולג' דיקינסון בקרלייל, פנסילבניה, ביוני 1852, לאחר מכן למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין של דלאוור במחוז ניו קאסל ב-1861.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

הוא היה פקיד בית הנבחרים של דלאוור ב-1857 ובמהלך מלחמת האזרחים שימש כנציב הגיוס של הצבא הפדרלי למחוז ניו קאסל ב-1862.
לור כיהן כתובע הכללי של דלאוור בין השנים 1869 ל-1874 ונבחר כדמוקרטי לקונגרסים ה-48 וה-49, וכיהן בין ה-4 במרץ 1883 ל-3 במרץ 1887. הוא לא הועמד למינוי מחדש, וב-1893 מונה לזקן השופטים של בית המשפט העליון של דלאוור. הוא מונה מחדש ב-1897 לתקופת כהונה של שתים-עשרה שנים אך פרש ב-1909. הוא גם היה חבר בוועדת הקוד בשנים 1909 ו-1910.
הוא גם כיהן כנשיא המכונן של מועצת הנאמנים של מכללת דלאוור לסטודנטים צבעוניים דאז מחוץ לדובר (שונה בחקיקה ב-1893 ל-State College for Colored, וכיום היא אוניברסיטת דלאוור סטייט). הוא כיהן כנשיא מועצת המנהלים מתחילת המכללה ב-1891 ועד ל-1909 בערך.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

לור מת בביתו בווילמינגטון, דלאוור ב-6 במרץ 1911. שרידיו נשרפו והאפר הופקד שם בבית הקברות של הכנסייה המתודיסטית.
בית הספר היסודי צ'ארלס ב. לור בווילמינגטון התווסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1983.
צ'אנגן CX30

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רכבי צ'אנגן 
 אורך:  4,450 מ"מ
 רוחב:  1,800 מ"מ
 גובה:  1,475 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,650 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1.6 ליטר - JL475QK I4 2.0 ליטר - JL486Q2 I4
 
צ'אנגן CX30 היא מכונית קומפקטית, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב הסינית רכבי צ'אנגן.
הרכב נקרא במקור Changan Z-Shine.
הוא הושק רשמית בתערוכת הרכב של בייג'ינג 2008.  בהמשך פנים הרכב נמתח ושמו שונה ל- CX30. צ'אנגן חשפה בתערוכת הרכב של בייג'ינג בשנת 2010 את האצ'בק הקומפקטית CX30.
סקירה כללית

המנועים הזמינים עבור Changan CX30 הם 1.6 ליטר, 71 קילוואט המוציאים מומנט של 140 ננומטר ומומנט 2.0 ליטר 112 קילוואט המוציאים מומנט של 192 ננומטר.  CX30 sedan, שהונפקה בינואר 2011 התבססה על ה- CX30 hatchback וממוקמת מעט מעל ה- CX30 hatchback בשוק. ייצור מכוניות מדגם זה הופסק בשנת 2012.
קדמי צ'אנגן CX30 האצ'בק.
צ'אנגן CX30 האצ'בק אחורי.
הערות שוליים

↑  "Nouveauté : Chang'an Zhixiang". Moniteur Automobile. 15 באפריל 2008. נבדק ב-2008-10-04. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tycho de Feijter (19 במאי 2010). "Chang'an CX30 Priced". Car News China. נבדק ב-27 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
צ'יוויטנובה מארקה

| --- | --- |

כנסיית סנט מרון בצ'יוויטנובה
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 נפה:  נפת מצ'רטה מצ'רטה
 ראש העיר:  תומאסו קלאודיו קורוואטה
 בירת העיירה:  צ'יוויטנובה מארקה 
 שטח:  4,607 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  41,790 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  43°18′24.3″N 13°43′42.96″E﻿ / ﻿43.306750°N 13.7286000°E﻿ / 43.306750; 13.7286000
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.comune.civitanova.mc.it/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןצ'יוויטנובה מארקה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןצ'יוויטנובה מארקה(למפת מארקה רגילה) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי צ'יוויטנובה מארקה(למפת מארקה מוגדלת) אנקונה פזארו פאנו אסקולי פיצ'נו סן בנדטו דל טרונטו סניגליה מצ'רטה יזי פרמו אברוצו לאציו אומבריה טוס. אמיליה-רומאניה ס"מ הים האדריאטי צ'יוויטנובה מארקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'יוויטנובה מארקה (איטלקית: Civitanova Marche) היא עיירה הנמצאת בנפת מצ'רטה שבמחוז מארקה באיטליה, וממוקמת כ- 40 קילומטר מדרום-מזרח לאנקונה, בירת המחוז, וכ- 25 קילומטר ממזרח למצ'רטה, בירת הנפה. העיירה שוכנת על מישור ההצפה של הנהר קיינטי. זו עיירת נופש ותיירות, ויש בה גם נמל דייגים  ומרכז לתעשיית הנעלה. בעיירה כמה ארמונות, וילות וכנסיות מהמאה ה-19 ומתחילת המאה העשרים, וכן שתי כנסיות מהמאה ה-13 וה- 14 שנבנו מחדש במאה ה-19.
ערים תאומות

קרואטיה שיבניק, קרואטיה
איטליה אסני (אנ'), איטליה
ארגנטינה סן מרטין (אנ'), ארגנטינה
פולין סקווינה (אנ'), פולין
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4383279-9  MusicBrainz: c8f3d45d-8fc9-4dde-b740-9d7598772f6b  VIAF: 127396015   WorldCat (עם VIAF): 127396015
צ'ארלס לורינג אליוט

| --- | --- |

 לידה:  1812 אובורן, ארצות הברית 
 פטירה:  1868 (בגיל 56 בערך) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  ג'ון טראמבל, ג'ון קווידור 
 
צ'ארלס לורינג אליוט (באנגלית: Charles Loring Elliott‏; 1812 – 1868) היה צייר אמריקאי הידוע בדיוקנאותיו. בשנת 1845 עבר לניו יורק כדי להמשיך בקריירה שלו. הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1846.
קורות חייו

אליוט נולד באובורן, ניו יורק. אביו היה בנאי, וכילד, אליוט בילה שעות רבות בסדנה שלו. הוא הראה מיומנות בבניית צעצועים, מזחלות, עגלות וטחנות רוח קטנות וכן בציור. בזמן שהיה בבית הספר הציבורי הוא למד לצייר מתמונות ומהחיים כדי לשכלל את הכישורים שלו. כשהיה בן 15 עברה המשפחה לסירקיוז, אז כפר גבולי קטן, שם היה לאביו חנות ומכולת. הוא ביקש מצ'ארלס לעבוד איתו, אך הוא לא היה מעוניין להפוך לסוחר.
אביו המשיך לעבוד כבנאי וביקש מהבן לעשות עבורו רישומי אדריכלות, מה שהוא עשה די טוב. אליוט הצעיר גם למד את הנושא בבית ספר מקצועי, אך הוא עדיין רצה להיות צייר. אביו אישר לבסוף את מעברו לעיר ניו יורק להמשך לימוד. הוא למד אצל הצייר ג'ון טרומבול, שייעץ לו לראשונה להיות אדריכל בגלל רישומיו המיומנים, וגם אצל הצייר ג'ון קווידור.
קריירה

אליוט חזר למרכז מדינת ניו יורק, שם עבד באופן אינטנסיבי בציור פורטרטים במשך 10 שנים. בין עבודותיו היו דיוקנאות של אנשי סגל רבים במכללת המילטון. לאחר עשור של ציור דיוקנאות הוא חזר לעיר ניו יורק בשנת 1845, שם אישר טרומבול את התקדמותו בציור. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב, שהייתה מדד להכרה ועזרה לו למשוך יותר לקוחות.
אליוט נחשב לדיוקנאי הטוב ביותר בימיו. אף שמעולם לא למד מחוץ לארצות הברית, הטכניקה שלו איננה פרובינציאלית ולא שיגרתית. שיטתו בשלה, צבעיו רעננים ונקיים, ודמיונו מעולה, אם כי חסר יותר רגש בדמויות. אמרו שהוא צייר למעלה מ-700 דיוקנאות, בעיקר ראשים, מכיוון שלא היה לו מושג על ציור בבדים גדולים. הוא גם צייר יצירות דמיוניות כמו המורה שלו ג'ון קווידור, כולל דון קיחוטה וג'ון פלסטף, וציור נוף אחד "אגם סקנאטלס".
בין המצוירים שלו היו פנימור קופר, פיץ-גרין האלק, פלטשר הרפר (גלריית קורקורן לאמנות, וושינגטון). דיוקנאות נוספים של אליוט תלויים בעיריית ניו יורק ובספרייה באולבני. ארבעה מדיוקנאותיו מוחזקים על ידי המוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
גלריה

הנרי וודסוורת' לונגפלו
ג'יימס פנימור קופר
סמואל פוטנם אברי
אשר דיורנד
מת'יו בריידי
ג'ון צ'ארלס פרימונט
הערות שוליים

↑  Henry Mills Alden, Thomas Bucklin Wells, Frederick Lewis Allen, Lee Foster Hartman, Harper's Magazine, Harper & Brothers, 1869. (באנגלית)
↑  Frank Moore Colby, Talcott Williams, The New International Encyclopædia, Dodd, Mead and Company, 1917. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132199076  ISNI: 0000 0000 6686 3395  LCCN: nr93012905  RKD: 26020  SNAC: w6vt28wk  ULAN: 500013029  VIAF: 23293204   WorldCat (עם VIAF): 23293204
צ'יוטה

| צ'יוטה |
| --- | --- |
 צמח צ'יוטה מטפס על סוכת קרשים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: דלועאים
משפחה:: דלועיים
סוג:: צ'יוטה
מין:: צ'יוטה
שם מדעי
 Sechium edule ‏פון-ז'אקווין, 1760

דוכן למכירת שאיוט באי הצרפתי ראוניון
צ'יוטה (שם מדעי: Sechium edule כינויים נוספים: שׁוּ שׁוּ,כּרִיסְטוֹפִין, יֶרֶק אַגָּס, מְלָפְפוֹן קוֹצִים ועוד) הוא סוג צמח ממשפחת הדלועיים. משפחה זו כוללת צמחי גן מוכרים כגון קישוא, מלון, מלפפון ואחרים. מקורו של הצ'יוטה הוא במסו-אמריקה, וכיום מגדלים אותו בכל רחבי העולם. גידול הצ'יוטה מתבצע בעיקר במדינות ברזיל, קוסטה ריקה, אבחזיה וגאורגיה המייצאות את היבולים לאירופה, וכן בווראקוס המייצאת את הצ'יוטה לארצות הברית.
כמעט כל חלקי הצמח ראויים למאכל.
רוב אוכלי הצ'יוטה, מכירים את פירות הצמח, הנצרכים לרוב לאחר בישול קצר, כמו דלעת וקישוא. אך למעשה גם שאר חלקי הצמח: שורש, גזע, גבעולים, עלים וזרעים ראויים למאכל. חלקי הצמח הרכים משמשים כמרכיב בסלטים שונים, בעוד החלקים הקשים מתבשלים כמו ירקות שורש.