stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלמאן, מלך ערב הסעודית
מלך ערב הסעודית > איראן

התחלת המשבר החמור בין איראן לסעודיה הייתה בספטמבר 2015, כאשר אירע אסון העלייה לרגל במכה שבו נהרגו כתוצאה של שעטה המונית כ-2,200 אנשים בחניקה, רמיסה או במחיצה. ניצול איראני מהאירוע, ששמו לא נחשף, אמר כי רק קומץ של חיילים סעודים סייעו להמונים שנרמסו. בנוסף, התמיכה הסעודית בשלטון בתימן ובמורדים בסוריה, בעוד שאיראן תומכת בחות'ים בתימן ובשלטונו של בשאר אל-אסד בסוריה והוצאתו להורג של מנהיג הדת השיעי הסעודי, נימר א-נימר בהאשמות לטרור גרמו למשבר להחריף עוד יותר.
מלך ערב הסעודית > יחסי חוץ

במאי 2017, חתם על עסקאות עם ארצות הברית בשווי כולל של כ-300 מיליארד דולר, מתוכם עסקת נשק בשווי 110 מיליארד דולר, זאת במסגרת ביקורו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בערב הסעודית.
ב-5 ביוני 2017 החליט להחרים את קטר עקב "ערעור היציבות באזור והתמיכה בטרור".
חיים אישיים

סלמאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד התחתן שלוש פעמים, ונולדו לו כ-13 ילדים.
בנו הבכור, פהד, מת מאי ספיקת לב בשנת 2001, בגיל 47, ובנו השלישי, אחמד, מת מהתקף לב בשנת 2002. בנו השני, סולטאן, היה מומחה מטען בטיסת מעבורת החלל דיסקברי STS-51-G, הערבי והמוסלמי הראשון בחלל בשנת 1985, ומשמש ראש המועצה הסעודית לתיירות ושימור אתרים, במעמד שר, החל מ-2009.
סלמאן עבר ניתוח בחוט השדרה בשנת 2010 בארצות הברית. מאוחר יותר עבר שבץ מוחי, שגרם לו לחולשה בשתי ידיו, וכיום הוא סובל גם מקיהיון על רקע מחלת אלצהיימר.
ביולי 2020, המלך סלמאן עבר ניתוח מוצלח בכיס המרה.
עונת 2001/2002 בליגת העל ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  אייאקס (20)
 מספר משחקים:  306 
 מלך השערים:  פייר ואן הוידונק  (פיינורד)   (24)
 → עונת 2000/2001עונת 2002/2003 ←
 
עונת 2001/2002 הייתה העונה ה-46 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. פורטונה סיטארד, דן בוס וספרטה רוטרדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (17 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפה דן בוס שעלתה מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בן שני בתים נגד הקבוצות שסיימו במקומות 2–7 בליגת המשנה, כאשר בכל בית שובצה קבוצה אחת מליגת העל ושלוש קבוצות מליגת המשנה. בבית פלייאוף הירידה שיחקה כל קבוצה צמד משחקים נגד כל קבוצה, בסך הכל 6 משחקים לכל קבוצה. בסיום בית פלייאוף הירידה, המנצחת בכל בית זכתה במקום בליגת העל בעונה הבאה, בעוד 6 הקבוצות הנותרות שיחקו בעונה הבאה בליגת המשנה.
מבנה > טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אייאקס  | 34 | 22 | 7 | 5 | 73 | 34 | 39 | 73 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 2. | פ.ס.וו. איינדהובן  | 34 | 20 | 8 | 6 | 77 | 32 | 45 | 68 | שלב הבתים בליגת האלופות |
| 3. | פיינורד  | 34 | 19 | 7 | 8 | 68 | 29 | 39 | 64 | סיבוב המוקדמות ה-3 בליגת האלופות |
| 4. | הירנפיין  | 34 | 17 | 9 | 8 | 57 | 27 | 30 | 60 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5. | ויטסה ארנהם  | 34 | 16 | 12 | 6 | 45 | 34 | 11 | 60 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. | נאק ברדה  | 34 | 15 | 9 | 10 | 55 | 52 | 3 | 54 | הסיבוב ה-3 בגביע האינטרטוטו |
| 7. | אוטרכט  | 34 | 14 | 9 | 11 | 60 | 51 | 9 | 51 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8. | ואלבייק  | 34 | 14 | 6 | 14 | 49 | 44 | 5 | 48 |  |
| 9. | ניימכן  | 34 | 13 | 6 | 15 | 38 | 59 | 21- | 45 |  |
| 10. | א.ז. אלקמאר  | 34 | 12 | 7 | 15 | 43 | 45 | 2- | 43 |  |
| 11. | וילם II  | 34 | 10 | 13 | 11 | 54 | 61 | 7- | 43 | הסיבוב ה-2 בגביע האינטרטוטו |
| 12. | טוונטה  | 34 | 10 | 12 | 12 | 41 | 41 | 0 | 42 |  |
| 13. | רודה  | 34 | 11 | 8 | 15 | 33 | 45 | 12- | 41 |  |
| 14. | דה חראפסחאפ  | 34 | 10 | 7 | 17 | 43 | 55 | 12- | 37 |  |
| 15. | חרונינגן  | 34 | 10 | 7 | 17 | 40 | 59 | 19- | 37 |  |
| 16. | דן בוס  | 34 | 8 | 9 | 17 | 40 | 55 | 15- | 33 | פלייאוף ירידה |
| 17. | ספרטה רוטרדם  | 34 | 4 | 12 | 18 | 26 | 75 | 49- | 24 | פלייאוף ירידה |
| 18. | פורטונה סיטארד  | 34 | 3 | 8 | 23 | 27 | 71 | 44- | 17 | ירידה לליגת המשנה |
↑  אייאקס זכתה בגביע ולכן סגינת מחזיקת הגביע, אוטרכט העפילה לגביע אופ"א
מבנה > פלייאוף הירידה

ירדה מליגת העל
העפילה מליגת המשנה
נשארה בליגת המשנה
מבנה > פלייאוף הירידה > בית א

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | R.B.C רוסנדאל  | 6 | 4 | 2 | 0 | 15 | 6 | 9 | 14 | ליגת העל |
| 2. | דן בוס  | 6 | 4 | 1 | 1 | 17 | 9 | 8 | 13 | ליגת המשנה |
| 3. | אמן  | 6 | 1 | 1 | 4 | 10 | 15 | 5- | 4 | ליגת המשנה |
| 4. | קמבור-ליוורדן  | 6 | 1 | 0 | 5 | 8 | 20 | 12- | 3 | ליגת המשנה |
מבנה > פלייאוף הירידה > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אקסלסיור רוטרדם  | 6 | 3 | 1 | 2 | 10 | 8 | 2 | 10 | ליגת העל |
| 2. | פולנדם  | 6 | 3 | 0 | 3 | 10 | 14 | 4- | 9 | ליגת המשנה |
| 3. | דן האג  | 6 | 2 | 2 | 2 | 13 | 9 | 4 | 8 | ליגת המשנה |
| 4. | ספרטה רוטרדם  | 6 | 2 | 1 | 3 | 10 | 12 | 2- | 7 | ליגת המשנה |
| עונות בליגת העל ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת העל ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
ענת פורט

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1970 (בת 54) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.anatfort.com
 
ענת פורט (נולדה ב-8 במרץ 1970) היא פסנתרנית ג'אז ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה

בילדותה למדה פורט מוזיקה אצל נועה בלאס ובגיל 6 החלה בלימודי פסנתר קלאסי. בזמן שירותה הצבאי החלה ללמוד ג׳אז עם עופר ברייר ולאחר הצבא נסעה לארצות הברית ללמוד בקולג' ויליאם פטרסון בניו ג'רזי. מיד לאחר לימודיה, עברה פורט לניו יורק והחלה לשתף פעולה עם מוזיקאים בעיר. פורט היא פסנתרנית הג'אז הישראלית הראשונה שזכתה לחוזה הקלטות בחברת התקליטים היוקרתית ECM. הקלטת הבכורה שלה עבור הלייבל "A Long Story" יצאה ב-2007 וכללה את הבסיסט אד שולר, נגן הקלרינט פרי רובינסון והמתופף פול מושן. מאז הוציאה עוד שני דיסקים עבור הלייבל, "And if" עם הטריו הבינלאומי שלה שכולל את גארי וואנג בבס ורולנד שניידר בתופים (2010) ו-"Birdwatching"‏ (2016) עם הטריו ובהשתתפות נגן כלי הנשיפה האיטלקי ג'אנלואיג'י טרובזי. היא הופיעה במקומות כמו Birdland, The Blue Note, Jazz at Lincoln Center, פסטיבל הג'אז במונטראול, ו-פסטיבל JVC. כמלחינה קבלה מענקים מקרן רבינוביץ The Jerome Foundation, Meet the Composer והוזמנה להלחין עבור מוזיאון רובין בניו יורק, בית האופרה בתל אביב, פסטיבל ישראל, הביאנלה למוזיקה עכשווית ועוד. בשנת 2009, אחרי 17 שנה בניו-יורק, היא שבה לארץ וממשיכה להופיע עם הטריו שלה ולשתף פעולה בפרויקטים מיוחדים כדוגמת מופע המחווה לשלום חנוך, שנערך במשכן לאמנויות הבמה בשנת 2013. (בשנת 2022 יצא לאור אלבום קצר הכולל חמישה שירים מתוך ההופעה הזאת)
ב-2018 זכתה בפרס ראש הממשלה למלחיני ג'אז. באפריל 2019 הוציאה חברת Sunnyside דיסק חדש החוגג 20 שנות פעילות עם הטריו, "Colour". עם צאת הדיסק, יצא הטריו לסיבוב הופעות עולמי שזכה להצלחה רבה. פורט משתפת פעולה עם יוצרים רבים ומגוונים כדוגמת הסקסופוניסט והזמר האתיופי אבטה בריהון, הזמר והיוצר שלמה יידוב, הזמרת והיוצרת איילת רוז גוטליב ועוד.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Anat Fort with Andreas Henze, Heinrich Köbberling, Aaron Stewart, Dan Nadel - Peel ‏(Orchard Records, 1999)
Anat Fort with Perry Robinson, Ed Schuller, Paul Motian - A Long Story ‏(ECM, 2004)
Anat Fort Trio with Gary Wang, Roland Schneider - And If ‏(ECM, 2010)
Anat Fort Trio, featuring Gianluigi Trovesi - Birdwatching ‏(ECM, 2016)
Anat Fort with Ayelet Rose Gottlieb - Two More Dreams ‏(2017)
Anat Fort Trio - Colour ‏(Sunnyside Records, 2019)
Anat Fort with Lieven Venken & Rene Hart - Bubbles ‏(recorded: 2005 ,‏Hypnote Records, 2019)
Anat Fort Trio - The Berlin Sessions ‏(2023 ,Sunnyside Records)
דיסקוגרפיה > ep

ענת פורט מנגנת שלום חנוך (2022)
הערות שוליים

↑  ידיעה, באתר הבמה, 30 באפריל 2013
↑  האלבום ענת פורט מנגנת שלום חנוך להאזנה, באתר פטיפון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310081005171  BnF: cb155344530 (data)  GND: 135482984  ISNI: 0000 0000 8204 7558  LCCN: n2004079875  MusicBrainz: 29567d1b-f5f1-478b-b9c1-032f986707ed  RERO: 02-A013838960  SUDOC: 156870061  VIAF: 19990842   WorldCat (עם VIAF): 19990842 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיקסרד, מלך אסקס

סיקסרד (באנגלית: Seaxred) היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 616–617.
סיקסרד היה בנו של קודמו, המלך סאברט. במותו של אביו ירש אותו יחד שני אחיו סאוורד, ומלך לצידו. ייתכן שמלך לצידם אח נוסף בשם סיקסבולד.
בעוד שאביהם התנצר בשנת 604 וניסה לנצר את הממלכה, בניו נותרו פגנים באמונתם. במותו השיבו סיקסרד וסאוורד את דת המדינה לדת הקלטית הפגנית, וגירשו את מילטוס הקודש -ההגמון של לונדון מהממלכה לאחר שהוא סירב לתת להם את לחם הקודש.
בשנת 617 פלש צבא ממלכת וסקס לאסקס, ושני האחים נהרגו בקרב למול הצבא הפולש.
סיקסטוס הראשון

סיקסטוס הראשון (בלטינית: Sixtus I; מת בשנת 125) היה אפיפיור משנת 115 עד 125. ספר השנים של האפיפיורים של הוותיקן מזהה אותו כבן רומי שמשל משנת 117 או 119 עד 126 או 128. על-פי הליבר פונטיפיקליס, הוא העביר שלושה חוקים להתנהלות הכנסייה וכיהן כאפיפיור בתקופתו של אדריאנוס; על-פי אוזביוס מקיסריה, הוא כיהן בין 114 ו-124.
הוא מוזכר לעיתים קרובות כמרטיר, כמו רבים מקודמיו על כס האפיפיור, אך אין בסיס היסטורי כלשהו להגדרתו ככזה. קבור בותיקן.
יום החג שלו הוא 3 באפריל.
עונת 1952/1953 בסרייה א'

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של אינטר, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של אינטר, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  14 בספטמבר 1952 – 31 במאי 1953 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  אינטר
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  830 (2.71 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  26 - גונאר נורדאהל, (שוודיה שוודיה) מילאן
 → 1951/19521953/1954 ←
עונת 1952/1953 בסרייה א' הייתה העונה ה-51 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1952 והסתיימו ב-31 במאי 1953.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
רומא הייתה הקבוצה היחידה שעלתה מהליגה השנייה, זאת בעקבות צמצום מספר הקבוצות בליגה.
אינטר זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו פרו פטריה וקומו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה ולניאנו.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | אינטר | 34 | 19 | 9 | 6 | 46 | 24 | 22 | 47 | זכייה בליגה |
| 2. | יובנטוס | 34 | 18 | 9 | 7 | 73 | 40 | 33 | 45 |  |
| 3. | מילאן | 34 | 17 | 9 | 8 | 64 | 34 | 30 | 43 |  |
| 4. | נאפולי | 34 | 15 | 11 | 8 | 53 | 43 | 10 | 41 |  |
| 5. | בולוניה | 34 | 16 | 7 | 11 | 52 | 43 | 9 | 39 |  |
| 6. | רומא | 34 | 13 | 10 | 11 | 50 | 44 | 6 | 36 |  |
| 7. | פיורנטינה | 34 | 11 | 11 | 12 | 31 | 47 | 16- | 33 |  |
| 8. | ספאל | 34 | 8 | 16 | 10 | 40 | 37 | 3 | 32 |  |
| 9. | אטאלנטה | 34 | 10 | 12 | 12 | 52 | 53 | 1- | 32 |  |
| 10. | טורינו | 34 | 11 | 9 | 14 | 47 | 50 | 3- | 31 |  |
| 11. | לאציו | 34 | 12 | 7 | 15 | 38 | 44 | 6- | 31 |  |
| 12. | סמפדוריה | 34 | 9 | 13 | 12 | 37 | 43 | 6- | 31 |  |
| 13. | נובארה | 34 | 11 | 9 | 14 | 43 | 52 | 9- | 31 |  |
| 14. | אודינזה | 34 | 10 | 11 | 13 | 42 | 55 | 13- | 31 |  |
| 15. | טריאסטינה | 34 | 10 | 10 | 14 | 47 | 54 | 7- | 30 |  |
| 16. | פלרמו | 34 | 10 | 10 | 14 | 43 | 56 | 13- | 30 |  |
| 17. | קומו | 34 | 11 | 5 | 18 | 32 | 44 | 12- | 27 | ירדה ליגה |
| 18. | פרו פטריה | 34 | 7 | 8 | 19 | 40 | 67 | 27- | 22 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

גונאר נורדאהל, (שוודיה שוודיה) ממילאן כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם השלישית בקריירה.
עונת 1952/1953 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  23 באוגוסט 1952 – 25 במאי 1953 (276 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ארסנל
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1508 (3.26 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (23) צ'רלי ויימן (פרסטון נורת' אנד)
 → 1951/19521953/1954 ←
 
עונת 1952/1953 הייתה העונה ה-54 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 באוגוסט 1952 והסתיימה ב-25 במאי 1953. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. שפילד ונסדיי וקארדיף סיטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ארסנל זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו סטוק סיטי ודרבי קאונטי. במקומן לליגה הבכירה עלו שפילד יונייטד והאדרספילד טאון.
כדורגלנים מצטיינים

צ'רלי ויימן מפרסטון נורת' אנד כבש 32 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
נאט לופטהאוס מבולטון וונדררס זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ארסנל | 42 | 21 | 12 | 9 | 97 | 64 | 1.516 | 33 | 54 | זכייה בליגה |
| 2 | פרסטון נורת' אנד | 42 | 21 | 12 | 9 | 85 | 60 | 1.417 | 25 | 54 |  |
| 3 | וולברהמפטון וונדררס | 42 | 19 | 13 | 10 | 86 | 63 | 1.365 | 23 | 51 |  |
| 4 | וסט ברומיץ' אלביון | 42 | 21 | 8 | 13 | 66 | 60 | 1.100 | 6 | 50 |  |
| 5 | צ'רלטון את'לטיק | 42 | 19 | 11 | 12 | 77 | 63 | 1.222 | 14 | 49 |  |
| 6 | ברנלי | 42 | 18 | 12 | 12 | 67 | 52 | 1.288 | 15 | 48 |  |
| 7 | בלקפול | 42 | 19 | 9 | 14 | 71 | 70 | 1.014 | 1 | 47 | זכייה בגביע האנגלי |
| 8 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 18 | 10 | 14 | 69 | 72 | 0.958 | 3 | 46 |  |
| 9 | סנדרלנד | 42 | 15 | 13 | 14 | 68 | 82 | 0.829 | 14 | 43 |  |
| 10 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 15 | 11 | 16 | 78 | 69 | 1.130 | 9 | 41 |  |
| 11 | אסטון וילה | 42 | 14 | 13 | 15 | 63 | 61 | 1.033 | 2 | 41 |  |
| 12 | קארדיף סיטי | 42 | 14 | 12 | 16 | 54 | 46 | 1.174 | 8 | 40 |  |
| 13 | מידלסבורו | 42 | 14 | 11 | 17 | 70 | 77 | 0.909 | 7- | 39 |  |
| 14 | בולטון וונדררס | 42 | 15 | 9 | 18 | 61 | 69 | 0.884 | 8- | 39 |  |
| 15 | פורטסמות' | 42 | 14 | 10 | 18 | 74 | 83 | 0.892 | 9- | 38 |  |
| 16 | ניוקאסל יונייטד | 42 | 14 | 9 | 19 | 59 | 70 | 0.843 | 11- | 37 |  |
| 17 | ליברפול | 42 | 14 | 8 | 20 | 61 | 82 | 0.744 | 21- | 36 |  |
| 18 | שפילד ונסדיי | 42 | 12 | 11 | 19 | 62 | 72 | 0.861 | 10- | 35 |  |
| 19 | צ'לסי | 42 | 12 | 11 | 19 | 56 | 66 | 0.848 | 10- | 35 |  |
| 20 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 14 | 7 | 21 | 72 | 87 | 0.828 | 15- | 35 |  |
| 21 | סטוק סיטי | 42 | 12 | 10 | 20 | 53 | 66 | 0.803 | 13- | 34 | ירדה ליגה |
| 22 | דרבי קאונטי] | 42 | 11 | 10 | 21 | 59 | 74 | 0.797 | 15- | 32 | ירדה ליגה |
על הרוחני באמנות
לקריאה נוספת

וסילי קנדינסקי, על הרוחני באמנות, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, 1972.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות

סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות (1945) מתייחס לשמירת זכויותיהם של מדינות ועמים כאשר טריטוריה מסוימת מועברת לניהול ופיקוח של מערכת הנאמנות של האומות המאוחדות. הסעיף הוא חלק מהפרק העוסק במערכות נאמנות בינלאומיות (International Trusteeship System), שבין השאר, באה להחליף את שיטת המנדטים של חבר הלאומים. הסעיף קובע כי, עד לחתימת הסכמי נאמנות, אין לפרש דבר בפרק זה של האמנה כמשנה את זכויותיהם הקיימות של מדינות או עמים. ולאחר חתימת הסכמי הנאמנות, שינוי הזכויות יהיה רק ביחס לנושאים שהוסכם עליהם בהסכמים אלו.
נוסח

1. Except as may be agreed upon in individual trusteeship agreements, made under Articles 77, 79, and 81, placing each territory under the trusteeship system, and until such agreements have been concluded, .
2. Paragraph 1 of this Article shall not be interpreted as giving grounds for delay or postponement of the negotiation and conclusion of agreements for placing mandated and other territories under the trusteeship system as provided for in Article 77.
רקע

ועידת סן פרנסיסקו 1945 התכנסה לקראת כניסת האו"ם לנעליו של חבר הלאומים ששבק בתחילת מלחמת העולם השנייה, לשם ניסוח מגילת האומות המאוחדות – המסמך המכונן אשר מהווה את חוקת הארגון.
המאבק הדיפלומטי סביב סעיף 80 פרק 12 למגילה, בין המשלחות הציוניות והמשלחות הערביות, מסמל את תחילת המאבק הציוני, במסגרת מוסדות האו"ם, "בהגנה על זכויות העם היהודי והבית הלאומי, שהיו כלולות במנדט שבידי בריטניה על ארץ ישראל", אל מול הסכנות למפעל הציוני שהציבו האינטרסים שיוצגו על ידי המשלחות הערביות לוועידה.
הנוסח המוסכם של מגילת האומות המאוחדות, המסמך החוקתי המחייב את ארגון האו"ם, כולל סעיף 80 לפרק 12, נחתם ב-26 ביוני 1945 על ידי כל החברות בארגון.
שניות הנוסח של סעיף 80, שאינו מזכיר את ארץ ישראל, יהודים או ערבים אל מול התשומות היהודיות במאבק המדיני להשפיע על הנוסח הסופי,
שעניינן, הזכויות של העם היהודי לעלות ולהתיישב בארץ ישראל עם חזון הבית הלאומי כפי שנרכשו בעיני משפט העמים מכוח משטר המנדטים, מקורה במצב שבה בשעה שהוועידה לא התכוונה לעסוק בשאלת ארץ ישראל הרי הערבים התכוונו לרוקן את המנדט הארץ-ישראלי מתוכנו היהודי והציוני תוך צביעת המהלך כנובע מתוך דאגה ונימוקים עקרוניים מתקדמים ודמוקרטיים למשטר הנאמנות בכללותו והיהודים פעלו לחשוף בפני נציגי המשלחות את "הפיל הנוכח בחדר".
מטרת היהודים

יעדה הסופי של התנועה הציונית נוסח כבר בתוכנית בילטמור (1942) בהשראת דוד בן-גוריון יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית – הקמת מדינה יהודית ריבונית בארץ ישראל לאלתר שתשתלב במערך הדמוקרטי שיכון בעולם עם תום המלחמה.
בדיוני המעצמות הגדולות ב-1944 לקראת הקמתו של האו"ם הוערך כי בוועדה הייסוד של הארגון יצקו את דפוסי המנגנון שינהל ויעביר את פלשתינה-א"י – מנדט חבר הלאומים האחרון מסוג A לאחר שסוריה ולבנון זכו בעצמאות, משיטת המנדטים לשיטת משטר נאמנות.
משהתברר שבעיית ארץ ישראל לא תעלה בוועדה ושפתרון הסוגיה יידחה לאחר סיום המלחמה, לדרישת הבריטים, האתגר שניצב בפני הצד היהודי היה לשמור בשלמותם על העיקרון ההיסטורי והזכויות שמקנה המנדט לעם היהודי בארץ ישראל אם כדרישה מממשלת בריטניה למלא התחייבויותיה כפי שהוגדרו במנדט ואם במסגרת כל הסדר עתידי כפי שינוסח במגילת האו"ם, אם משטר נאמנות או הסדר אחר, כשלב במערכה לכיבוש היעד הסופי. ברוח זו הגישה הסוכנות היהודית לכל המשלחות בוועידה תזכיר בחתימתו של חיים ויצמן שכלל גם את חזון המדינה היהודית על פי תוכנית בילטמור בהיבט של יחסה לאוכלוסייה הערבית שבתחומה העתידי. בעקבות תזכירים של המשלחות הבריטית, האמריקאית והאוסטרלית שאף אחד מהם לא כלל את הדרישה המפורשת להבטיח את הזכויות והיתרונות שנרכשו לפי שיטת המנדטים של חבר הלאומים גם במשטר הנאמנות החדש שיכון בחסות האו"ם, הן למדינה שבידיה המנדט והן לעם ולאומה שמשטר המנדט נועד ליצור עבורם את התנאים להקמת בית לאומי, על פי אופיו המיוחד של המנדט על ארץ ישראל, הגישה הסוכנות היהודית ב-8 במאי, תזכיר משלים, שמדגיש את חשיבות שמירת הזכויות של כל מוטבי משטר הנאמנות העתידי – זכויות העם היהודי כולו לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בה.
מטרת הערבים

מטרת העולם הערבי הוצהרה בכינוס היסוד של הליגה הערבית במרץ 1945 בקהיר, בה הוכרז על זכותה של פלסטין לעצמאות מדינית, ונתאמתה בדיונים המוקדמים של ועדת הנאמנות בוועידת סן פרנסיסקו בה הובררה המטרה לרוקן את המנדט הארץ-ישראלי מתוכנו היהודי והציוני ולקבוע הלכה חדשה לפיה תכיר מגילת האו"ם בזכותו של עם אחד בלבד – עמו של הרוב הערבי, להחליט על צורת המשטר המדיני בארץ ועתידה הלאומי בשטח משטר הנאמנות, או כל הסדר אחר, שיכון בארץ ישראל המערבית ויחליף את משטר המנדט ביום מן הימים. תחבולת הערבים ותכסיסם נועדה לצבוע את המהלך כנובע מתוך דאגה ונימוקים עקרוניים מתקדמים ודמוקרטיים למשטר הנאמנות בכללותו.
הרכב המשלחות

התקבצו ובאו לוועידת סן פרנסיסקו נציגים של לא פחות מ-20 מוסדות וארגונים יהודיים מארצות הברית ומחוצה לה, ובהם הסוכנות היהודית, הקונגרס היהודי האמריקאי, אגודת ישראל בארץ ישראל, ועד שליחי הקהילות של בריטניה, הקונגרס היהודי הקנדי ונציגי מוסדות יהודיים מאמריקה הלטינית, שהפיצו תוכן עם הצעות ודרישות בעניינים בעלי ערך כללי ויהודי. לאף אחד מהארגונים היהודיים לא היה מעמד רשמי ומוכר בוועידה. במסגרת המשלחת האמריקאית היו נציגים של ארגונים יהודיים, כיועצים, והם ידעו לנצל מעמדם לפעולה בקרב משלחות אחרות בוועידה. למרות התהוות גוש מרכזי של ארגונים יהודיים סביב התביעה הציונית לראות בארץ ישראל את הפתרון לשאלת הלאום היהודי תוך התחשבות בזכויותיו ההיסטוריות בארץ אבותיו הרי הייתה גם דעת מיעוט שהקשתה על תומכי הציונות מקרב האומות לתמוך בתביעה ואף סייעו לעוינים את העניין הציוני כמו מחלקת המדינה לנסות ולקעקע אותה.
את מדינות ערב יצגו בוועידה כחברות בעלות זכויות מלאות מצרים, עיראק, ערב הסעודית, סוריה ולבנון שהיו מאוחדות במסגרת הליגה הערבית זה מקרוב קמה. מלבד מטרת הערבים כהגדרתה בפרק הקודם לא שררה אחדות בקרב חברות הליגה.
אחרית דבר

ב-17 באפריל 1946 חוקק חבר הלאומים את החלטתו האחרונה לפיה יש להמשיך לדאוג ולפעול למען זכויות המדינות החדשות שטרם קיבלו את עצמאותן.
חוות דעת מייעצת של בית הדין הבינלאומי לצדק מ-21 ביוני 1971 קובעת:
"החלטתה האחרונה של אספת חבר–הלאומים וסעיף 80, פסקה 1, בכתב ההקמה של האומות המאוחדות שימרו את מחויבויותיהם של המנדטורים. בית הדין הבינלאומי לצדק הכיר בעקביות בכך שהמנדט שרד גם לאחר קצו של חבר–הלאומים".
מעמד יהודה ושומרון

דו"ח אדמונד לוי מ-2012 מתייחס לסעיף ככזה הקובע את "העיקרון של ההכרה בהמשך תוקפן של זכויות קיימות של מדינות ועמים שנרכשו מכוח המנדטים למיניהם, כולל אותן הזכויות של היהודים מכוח המסמכים המפורטים לעיל (הצהרת בלפור וכתב המנדט) להתיישב בשטחי ארץ ישראל" ובהתייחסויות של משפטנים בינלאומיים אחרים ברוח דומה.
אסכולה של מומחים במשפט בין לאומי רואה בסעיף 80 המתקף את החלטות ועידת סן רמו (1920) ואת מנדט חבר הלאומים כלגיטימציה, מבחינת משפט העמים, לכינונה של מדינת ישראל ולאו דווקא החלטה 181, שלא הגיעה לידי מימוש, ועל כן פקעה ולא קנתה אחיזה במשפט הבינלאומי. באופן דומה, אסכולה זו גורסת שהסיפוח הירדני של יהודה ושומרון ב־1950 פקע בשנת 1988 עם ניתוק הזיקה, ועל כן עדיין עומדת בתוקפה הצהרת בלפור מ־1917 שיעדה את שטחי יהודה ושומרון למדינה יהודית.
עם זאת, הדעה הרווחת בקרב משפטנים היא שתוכנית החלוקה והחלטה 181 של האו"ם, החליפו החלטות קודמות בעניין ארץ ישראל, והיא מה שנותן תוקף משפטי להקמתה של מדינת ישראל. לפי טענה זו, החלטה אשר מתקבלת באו"ם אינה הופכת בלתי-תקפה, גם אם הצדדים הנוגעים להחלטה אינם מוכנים לקבל אותה.
מאידך, מצדדי דוקטרינת ה-uti possidetis juris פוסלים את הלגיטימיות של החלטת החלוקה בטענה שהיא נטולת תוקף חוקי על פי החוק הבין-לאומי ולכן בגדר 'אות מתה'. על פי העיקרון הרווח במשפט הבין-לאומי הפומבי הקובע, שמדינות 'יורשות' לכאורה, זכאיות לריבונות טריטוריאלית בשטח שיחפוף את הגבולות המנהליים שלהן טרם עצמאותן,  ישראל היא המדינה היחידה שנוצרה ('היורשת') בתחומי ארץ ישראל המנדטרית, שגבולותיה אושררו על ידי ועדת המנדטים של חבר הלאומים וארצות הברית, וזהותה תאמה את משימת הפיקדון הבין-לאומי - המנדט הבריטי על ארץ ישראל - הקמת הבית הלאומי לעם היהודי, ולכן לא יכולה הייתה להיות כל מדינה מתחרה אחרת להציג תביעה שגבולותיה הפנימיים של א"י המנדטורית ישמשו כגבולותיה. ומכאן, החלטת החלוקה שחלקה את השטח שלא על פי הגבולות הפנימיים, שהכתיב כתב המנדט, איננה חוקית.
לקריאה נוספת

הווארד גריף, Article 80 and the UN Recognition of a “Palestinian State”, האלגמיינה, 22.9.2011
Palestine and the United Nations: Prelude to Solution (Washington D.C.: Public Affairs Press, 1947); Yaakov Robinson
*Rostow, Eugen Bricks and stones: settling for leverage; Palestinian autonomy, The New Republic, 23 April 1990, עמ' 3
אליהו אילת, יומן סן פרנסיסקו, הוצאת דביר, 1971