stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמדרבו

| --- | --- |
סמל סמדרבוסמל סמדרבו
בניין עיריית סמדרבו
בניין עיריית סמדרבו
 מדינה:  סרביה סרביה
 מחוז:  פודונבייה
 ראש העיר:  פרדראג אומיצ'ביץ'
 תאריך ייסוד:  1430
 שטח:  481.7 קמ"ר
 גובה:  72 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  109,631 (2005)
 קואורדינטות:  44°40′N 20°56′E﻿ / ﻿44.667°N 20.933°E﻿ / 44.667; 20.933
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.smederevo.org.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי סמדרבו(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי סמדרבו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סמדרבו (בסרבית קירילית: Смедеревo) היא עיר בסרביה על גדות נהר הדנובה. העיר ממוקמת במחוז פודונבייה, וב-2002 עמדה אוכלוסייתה כולל בפרוורים על 109,809 נפש. בניב הלטיני העתיק נקראה העיר וגם האזור הסובב לה סמנדריה, Semendria. העיר מרוחקת 46 קילומטרים מהבירה בלגרד.
היסטוריה

שבטים שהגיעו מאזור דאקיה ותראקיה התיישבו באזור במהלך המאה ה-3 לפנה"ס. הרומאים כבשו את האזור במאה ה-1 לפנה"ס. הקמת העיר החדשה מיוחסת לנסיך (דספוט), דוראד ברנקוביץ' (1377-1456) אשר שלט באזור מטעם ממלכת הונגריה וב-1430, הקים את מבצר סמדרבו כעיר הבירה הסרבית החדשה.
השלטון ההונגרי הסתיים ב-1439, עם הכיבוש על ידי הסולטאן מוראט השני, שליט האימפריה העות'מאנית, לאחר מצור בן חודשיים ימים. ב-22 באוגוסט 1444, הוחזרה העיר לשליטת הנסיך ברנקוביץ' במסגרת הסכם שלום שנחתם בין האימפריה העות'מאנית לממלכה ההונגרית. ברנקוביץ' חבר למצביא ההונגרי יאנוש הוניאדי וכשהפר הוניאדי את חוזה השלום עם העות'מאנים, נותר ברנקוביץ' נייטרלי, אך סרביה הפכה לשדה קרב בין הממלכה ההונגרית לבין האימפריה העות'מאנית. ב-1448, לאחר תבוסת הוניאדי בקרב קוסובו השני, עצרו אותו חייליו של ברנקוביץ' והוא נכלא לתקופה מסוימת במצודת סמדרבו. ב-1454 החריב הסולטאן מהמט השני את סרביה, כבש את סמדרבו, אך לאחר מספר חודשים עלה בידי ברנקוביץ' לכובשה מחדש. ב-1459, עם מותו של הנסיך ברנקוביץ', הצליח מהמט השני לכבוש העיר והיא הפכה למצודת גבול עות'מאנית, והפכה לזירת קרבות בין צבא הממלכה ההונגרית לעות'מאנים, עד להכרעת ההונגרים ב-1526 על ידי סולימאן הראשון.
בשל מיקומה האסטרטגי, החלה העיר להתפתח באופן מואץ והעות'מאנים הכריזו על העיר וסביבתה כמחוז (סנג'ק). ב-1806, במהלך התקוממות הסרבים כנגד האימפריה העות'מאנית הפכה העיר לבירה הזמנית של סרביה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי גרמניה הנאצית והמבצר העתיק הפך להיות מחסן כלי נשק. ב-5 ביוני 1941, החריד פיצוץ עז את המבצר, גרם לנזק כבד ואלפי נפגעים בעיר.
דמוגרפיה וכלכלה

הגידול המואץ באוכלוסיית העיר מיוחס למספר רב של פליטים סרבים שהגיעו לעיר לאחר מלחמת קוסובו. 94.47 אחוזים מהתושבים הם בני סרבים. מבחינה כלכלית, מהווה סמדרבו את מרכז תעשיית הפלדה הסרבית ובמפעלים השונים מועסקים 7,000 מתושבי העיר. כמו כן קיים מפעל לייצור מוצרי חשמל ביתיים. בסביבות העיר יש ריכוזים של גידולים חקלאיים בעיקר מטעי פירות וכרמים.
בעיר פועלת אוניברסיטה אחת המקבלת חסות אקדמית מאוניברסיטת מידלסקס, הפועלת בצפון לונדון.
הקהילה היהודית

תיעוד לקהילה יהודית בסמדרבו מצוי בתעודות עות'מאניות מ-1688 בהקשר להגעתם של פליטים יהודים מהעיר לניקופול בעקבות פלישת ההבסבורגים לאזור סמנדריה. ב-1841 לאחר הכרתה של סרביה כנסיכות אוטונומית תועדה עלילת דם בעיר במהלכה הואשמו בני הקהילה ברציחתו של נער נוצרי והנהגת הקהילה בבלגרד פנתה לשלטונות בבקשה להגן על יהודי סמדרבו. ב-1873 לאחר עלייתו לשלטון של הנסיך מילאן הרביעי גורשו יהודי סמדרבו מהעיר והורשו לחזור אליה לאחר מספר שנים.
ב-1896 מנתה הקהילה 139 נפשות ובפרוץ מלחמת העולם השנייה קטן מספרה לכדי 83 נפשות. באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ובמדינה הוטל משטר צבאי. באוגוסט החלו מעצרים של הגברים היהודים בסרביה ובכלל זה בסמדרבו והם הוצאו להורג עד פברואר 1942. מדצמבר 1941 ועד מאי 1942 נכלאו והוצאו להורג כל הנשים והילדים. שלושה מבני קהילת סמדרבו שרדו את השואה.
ערים תאומות

בוסניה והרצגובינה פאלה, בוסניה והרצגובינה.
יוון וולוס, יוון.
מונטנגרו הרצג נובי, מונטנגרו.
הערות שוליים

↑  "כלכלת העיר סמדרבו", באתר הרשות המקומית סמדרבו (בסרבית).
↑  הקהילה היהודית בניקופול, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
↑  ג'ני לוין, חולה אהבת ירושלים: רבי יהודה אלקלעי, עמוד 31, באתר יד בן צבי.
↑  יהדות יוגוסלביה, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
↑  Shmuel Spector,Geoffrey Wigoder ‏The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: Seredina-Buda-Z, עמוד 1203, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  אודות השואה, "יהדות סרביה בשואה", באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559907205171  BnF: cb15365114s (data)  GND: 4355041-1  LCCN: n85101658  MusicBrainz: 4f819e68-720c-4926-b419-f44ca25e0e5f  NKC: ge722819  VIAF: 136105268   WorldCat (עם VIAF): 136105268
סנואו (אי, איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק באי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  62°47′00″S 61°23′00″W﻿ / ﻿62.783333333333°S 61.383333333333°W﻿ / -62.783333333333; -61.383333333333
 שטח:  154.2 קילומטר רבוע
 אורך:  20 קילומטר
 רוחב:  11 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסנואו(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסנואו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסנואו(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסנואו
 
האי סנואו או האי סנו (באנגלית: Snow Island; מילולית: אי השלג) הוא אי המכוסה לחלוטין קרח, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 6 קילומטרים דרומיית - מערבית לאי ליווינגסטון.
אורכו של האי 20 קילומטרים ורוחבו של האי 8 קילומטרים.
שטחו של האי 120.4 קילומטרים רבועים.
האי סנואו הוא ביתה של מושבת הרבייה הצפונית ביותר של פינגווינים קיסריים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי התגלה על ידי צידי כלבי ים אמריקאים ובריטיים קודם לשנת 1820.
האי מופה לראשונה בשנת 1822 - ראו המפה משמאל.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי ציידי כלבי הים האמריקאים והבריטיים בשנת 1821 לערך.
שמו של האי תאורי.
קטע ממפה של ג'ורג' פאוול משנת 1822 של איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים בה מופיע האי סנואו
סנגל במשחקים האולימפיים

סנגל משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964), ולצד חוף השנהב הייתה היחידה ממדינות אפריקה שלא החרימה את אולימפיאדת מונטריאול (1976).
באולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה סנגל, לא הגיעו ספורטאיה להישגים מרשימים. הספורטאי הסנגלי הראשון (והיחיד עד כה) שזכה במדליה אולימפית היה האתלט אמאדו דיה בה, שזכה במדליית הכסף בריצת 400 מטר משוכות באולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדת אטלנטה (1996) בלטה נבחרת השליחים ל-400X4 מטרים, שסיימה במקום הרביעי. היא לא הצליחה לשחזר את הישגה באולימפיאדת סידני (2000), וסיימה רק במקום ה-13. באותם משחקים הגיעה איימי מבאקה תיאם למקום ה-12 בריצת 400 מטר, ולהישג דומה הגיעה אטו בינטו פול באולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) בלט נדיס באבה באג'י, שסיים במקום השישי בקפיצה לרוחק. באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה המתאבקת איזבל סמבו במקום החמישי. נבחרת הכדורגל העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת מקסיקו בהארכה. מוסא קונאטה כבש חמישה שערים לזכות הנבחרת, והיה סגן מלך השערים של הטורניר. גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נזקף ההישג הטוב ביותר במשלחת למתאבקת איזבל סמבו, שסיימה במקום השמיני.
נבחרת הכדורסל הסנגלית השתתפה במשחקים מספר פעמים בין 1968 ל-1980, וכן באולימפיאדת סידני, אך בכולם סיימה במקום האחרון ללא ניצחון, פרט לאולימפיאדת מוסקבה (1980), בה סיימה במקום ה-11, בזכות ניצחון בודד על נבחרת הודו.
מאז אולימפיאדת סרייבו (1984) משתתפת סנגל לסירוגין גם באולימפיאדות החורף, בהן ייצגו אותה במצטבר 3 ספורטאים, שהשתתפותם במשחקים הייתה סמלית בלבד.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת טוקיו (1964): 0
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): 0
אולימפיאדת מוסקבה (1980): 0
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
| אולימפיאדת סיאול (1988) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 1 | 0 | 1 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 0 | 1 | 0 | 1 |
ראו גם

סנגל במשחקים הפאראלימפיים
סנגל במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
זלין

זלין (בצ'כית: Zlín, בגרמנית: Zlin) היא עיר בדרום-מזרח צ'כיה, ובירת מחוז זלין, שוכנת לגדת נהר דז'בניצה (Dřevnice).
פיתוח העיר המודרנית נזקף לזכותה של יצרנית הנעלים בטא, שמפעלה הראשון הוקם בשנת 1894 בעיר.
זלין מדורגת במקום ה-11 ברשימת הערים הגדולות בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 74,178 תושבים.
מועדון הכדורגל המקומי מתמודד בליגה העליונה בצ'כיה.
בשנת 1934 הוקם בעיר אולפן קולנוע Atéliery Bonton Zlín. הוא פעל עעד לשנת 2013. בין הסרטים שצולמו בו נמנאת סדרת סרטי הנפשה פאט ומאט.
ערים תאומות

לזלין שמונה ערים תאומות:
גרמניה אלטנבורג, תורינגיה, גרמניה
הולנד חרונינגן, הולנד
פולין חוז'וב, פולין
בלגיה איזגם, בלגיה
גרמניה לימבאך-אוברפרונה, סקסוניה, גרמניה
צרפת רומנס סור איסרה, צרפת
איטליה ססטו סן ג'ובאני, איטליה
סלובקיה טרנצ'ין, סלובקיה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530957905171  GND: 4269986-1  LCCN: n92070274  MusicBrainz: 5adb4165-d0ac-4e86-91b5-6eb11f21f579  NKC: ge128609  VIAF: 137348695   WorldCat (עם VIAF): 137348695
חוות הקסמים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 מבוסס על:  חוות הקסמים מאת אי. בי. ווייט
 בימוי:  צ'ארלס אוגוסט ניקולס, איוואו טקמוטו 
 הופק בידי:  ג'וזף ברברה, ויליאם האנה
 תסריט:  אלוין ברוקס וייט, ארל המנר ג'וניור 
 שחקנים ראשיים:  דבי ריינולדס, פול לינד, הנרי גיבסון
 מדבבים:  דבי ריינולדס מרתה סקוט הרב ויגרן בוב הולט Danny Bonaduce ג'ון סטפנסון ויליאם וייט דון מסיק ג'ואן גרבר פול לינדה פמלין פרדין הרדינג גיבסון אגנס מורהד רקס אלן דייב מאדן 
 מוזיקה:  האחים שרמן
 צילום:  דניס ויבר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני האנה-ברברה
 חברה מפיצה:  פרמאונט 
 הקרנת בכורה:  1 במרץ 1973
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט מוזיקלי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   charlottesweb73
 סרט הבא:  חוות הקסמים 2: ההרפתקאה הגדולה של וילבור 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חוות הקסמים (באנגלית: Charlotte's Web) הוא סרט מונפש מוזיקלי אמריקאי משנת 1973, אשר הופק באולפן הסרטים המצוירים האנה-ברברה ומבוסס על ספר בעל שם זהה מאת סופר הילדים אי. בי. ווייט. הסרט, בדומה לעלילת הספר, הוא על חזיר הניצל משחיטה על ידי עכבישה נבונה בשם שרלוט. הסרט הופץ לראשונה בבתי הקולנוע ב-1 במרץ 1973, על ידי חברת סרטי פרמאונט. זהו הסרט הראשון מאולפני האנה-ברברה אשר אינו מבוסס על הדמויות המצוירות שהפיקו לסרטי טלוויזיה. הסרט זכה להצלחה בינונית באולמות הקולנוע ובין מבקרי הסרטים. שירי הסרט נכתבו על ידי האחים שרמן אשר כתבו שירים לסרטים ידועים אחרים ובהם "מרי פופינס" (1964), "ספר הג'ונגל" (1967), ו"צ'יטי צ'יטי בנג בנג" (1968).
ברבות השנים הסרט קנה לו קהל נאמן בארצות הברית ובעולם לאחר שהוקרן בהקרנות חוזרות בטלוויזיה והופץ בקלטות VHS. בשנת 1994 קלטת הסרט הפכה באופן מפתיע לרב-מכר, 21 שנים לאחר שיצא לאקרנים. לא היה סרט מצויר מוזיקלי דומה, שלא מאולפני חברת וולט דיסני, אשר זכה להצלחה חוזרת דומה. הצלחת הסרט הביאה להפקת סרט המשך בשנת 2003, "חוות הקסמים 2: ההרפתקאה הגדולה של וילבור", ולהפקת סרט לייב אקשן בשנת 2006, "חוות הקסמים".
סנגלאה

מראה כללי של העיר
סנגלאה (Senglea) הידועה גם בשם ל-איסלה (L-Isla - "האי") היא עיר בצפון-מזרחה של מלטה, הנמנית עם שלוש הערים. העיר שוכנת על חצי אי קטן באורך של כקילומטר וברוחב של עד 300 מטרים, הבולט אל מימיו של הנמל הגדול בין "ערוץ המספנה" (Dockyard Creek) מצפון ל"ערוץ הצרפתי" (French Creek) מדרום. מבחינת שטחה, סנגלאה היא הקטנה בערי מלטה, והיא משתרעת על פני שטח של 0.2 קמ"ר בלבד. רחובותיה ערוכים בתבנית שתי וערב, המתבססת על שישה צירי אורך, המובילים מדרום-מזרח לצפון-מערב. בשנת 2005 מנתה אוכלוסיית העיר כ-3,000 תושבים.
שם העיר

שמה של העיר מנציח את הגראנד מאסטר קלוד דה לה סנגלה (Claude de la Sengle), אך היא עדיין ידועה בשמה המקורי, "ל-איסלה" (L-Isla) - שיבוש השם האיטלקי ל'איזולה (l'Isola) - היינו "האי". בנוסף מכונה העיר בשם "צ'יטה אינוויקטה" (Città Invicta או Civitas Invicta), היינו "העיר הבלתי מנוצחת", בשל עמידתה במצור הגדול על מלטה בשנת 1565.
היסטוריה

תחילתה של העיר בימי שלטונו של ל'איל-אדאם (Philippe Villiers de L'Isle-Adam), הגראנד מאסטר הראשון ששלט באי החל בהגעת ההוספיטלרים למלטה ב-1530. הוא נטע בחצי האי עצי זית רבים כדי להופכו לאזור נופש וציד לאבירים, אשר קבעו את מעוזם בעיר הסמוכה בירגו. בהמשך הוקמה בחצי האי וילת המגורים של הגראנד מאסטר, אשר נודעה בשם "קאזה מג'יסטראלה" (Casa Magistrale), והחל ב-1550 הוא בוצר על ידי דה לה סנגלה שהעניק לה את שמה. רחובות העיר נסללו בתבנית שתי וערב, ודגם זה אומץ לימים על ידי זא'ן דה לה ולט, אשר הקים את הבירה החדשה ולטה החל ב-1566. המבצר בכניסה אל העיר, הוקדש למלאך מיכאל, (כיום מבצר סנט מייקל), שכן בנייתו החלה ביום חגו של הקדוש, ב-8 במאי 1552. המבצר הושלם ב-1553. דה לה סנגלה עודד את אכלוסה של העיר בדרך של מכירת שטחים לבנייה במחירים סמליים.
בעת המצור הגדול ששמו העות'מאנים על מלטה בקיץ 1565, עמדה העיר בפני התקפות והפגזות ארטילריות כבדות, אך לא נכנעה. הניצחון הוכרז ב-8 בספטמבר, יום הולדת הבתולה, הקדושה המגנה של העיר, וסנגלה זכתה בכינוי "הבלתי מנוצחת". ב-1581 הייתה העיר לרובע כנסייתי והחל ב-1580 הוקמה בה כנסיית הרובע המוקדשת לגבירתנו של הניצחונות.
בעת ההתקוממות כנגד הצבא הצרפתי שפלש אל מלטה בשנת 1798, הפגיזו המורדים את הכוח הצרפתי בעיר, וכשבעים בתים נהרסו עקב כך. כאשר הבריטים כבשו את מלטה ב-1800, הם החרימו את המספנות שלאורך חופו הדרומי של חצי האי לצרכים צבאיים, ובעליהן נאלצו לנדוד לאורך חופי הנמל הגדול אל מחוץ לעיר, ולהתמקם לאורך המפרצון שנודע לימים כ"נמל החדש" (Newport) או "ערוץ מרסה".
במלחמת העולם השנייה נהרסו יותר מ-75% מבתי העיר בהפצצות האוויריות של מטוסי מדינות הציר, והבזיליקה חרבה. האבדות בנפש היו כבדות, ותושבי העיר פונו ממנה או נטשו אותה. לאחר המלחמה העיר שוקמה והבזיליקה הוקמה מחדש.
אתרי העיר

בזיליקת גבירתנו של הניצחונות - כנסיית הרובע של העיר שלה מעמד של בזיליקה, נבנתה בסוף המאה ה-16 ושוב לאחר שחרבה במלחמת העולם השנייה.
איל-פונטה - בקצהו של חצי האי המכונה "איל-פונטה" (il-Ponta), היינו "הנקודה", שכן מבצר סנט מייקל המקורי. לאחר שהמבצר ניזוק באופן קשה ב-1565, הוקמו במקום בשנת 1596 כנסייה ומנזר שהוקדשו ל"גבירתנו של המרומים השקטים" אך שוב אינם קיימים, וכן מגדל תצפית המכונה "הגרדיולה" (il-Gardjola). מהמגדל הניצב בלב גן נשקף מראה פנורמי של הנמל הגדול, ושל הערים ולטה ופלוריאנה המשתרעות לאורך חופו האחר. על המגדל תבליטים בצורת עיניים ואוזניים שנועדו להמחיש את תפקידו כמגדל תצפית ושמירה.
מבצר סנט מייקל - לאחר המצור והקמתה מחדש של העיר, דבק השם "מבצר סנט מייקל" או "סוללת סנט מייקל", במערך הביצורים בצידה הדרום-מזרחי של העיר. מבצר זה נהרס במספר שלבים החל במאה ה-19 כדי לפנות מקום למספנה ובמאה ה-20 לבית ספר. המבצר נפגע באורח קשה בהפצצות האווריות בעת המצור על מלטה בזמן מלחמת העולם השנייה, וכיום נותרו ממנו שרידים בלבד.
גלריה

איל-פונטה
העיר סנגלאה מוולטה. בחזית איל-פונטה
תקריב של הגרדיולה
ראו גם

שלוש הערים
סטז'יז'וב

| --- | --- |
סמל סטז'יז'ובסמל סטז'יז'וב

מראה העיירה סטז'יז'וב
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  סטז'יז'וב
 ראש העיר:  מארק שליבינסקי
 תאריך ייסוד:  המאה ה-9  זכויות עיר ב-1373
 שטח:  13.89 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,482 (2023)
  ‑ צפיפות:  623.3 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  49°52′N 21°48′E﻿ / ﻿49.867°N 21.800°E﻿ / 49.867; 21.800
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.strzyzow.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסטז'יז'וב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסטז'יז'וב(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהסטז'יז'וב(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהסטז'יז'וב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סטז'יז'וב (בפולנית: Strzyżów, ביידיש: סטריזוב, סטריז'וב, סטריז'יב, סטריזשעוו) היא עיירה בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, הממוקמת 160 קילומטרים דרומית מזרחית לקרקוב, 75 קילומטרים מערבית לפשמישל ו-30 קילומטרים דרומית מערבית לבירת הפרובינציה ריישא. העיירה ממוקמת בעמק הנהר ויסלוק שהוא יובלו של הנהר סן.
היסטוריה

שבטים סלאבים פגאנים התיישבו באזור סטז'יז'וב במהלך המאה ה-9 ובמקום הוקמה מצודה. במהלך המאה ה-10 התנצרו תושבי האזור. היישוב מוזכר בתעודות מ-1279 בהקשר לגביית מיסים עבור הכנסייה. במהלך המאה ה-13 סבל היישוב מפשיטות חוזרות ונשנות של שבטים טטרים. בין 1373 ל-1397, תקופת שלטונם של לאיוש הראשון וידוויגה זכה היישוב למעמד של עיר. בין המאה ה-15 למאה ה-17 הוקמו בסטז'יזוב שלוש כנסיות, בית עירייה, בית מרחץ, מאפייה, שלוש טחנות קמח, מפעלים לייצור סוכר ואבק שרפה ומסבאה.
בין 1776 ל-1919 נכללה סטז'יז'וב בשטחי ממלכת הבסבורג, האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1890 נבנתה מסילת הרכבת מריישא ליאסלו שנתיבה עבר דרך העיירה, והעניין סייע לפיתוחה הכלכלי. ב-1895 פרצה דליקה גדולה בסטז'יז'יב אשר גרמה לנזקים כבדים לחלק מבתיה שהיו בנויים מעץ ובעקבותיה נבנו מבני מגורים חדשים מלבנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה סטז'יז'וב לחזקת הרפובליקה הפולנית השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה על ידי הוורמאכט ותושביה היהודים גורשו אל מחנות ההשמדה. במהלך שנות ה-60 חל פיתוח כלכלי בעיר והוקמו בה מפעלי תעשייה, אך לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי בפולין חלה הרעה משמעותית בכלכלת העיירה.
הקהילה היהודית > ראשית ימי הקהילה והתבססותה

מניחים שיהודים התיישבו במקום בראשית המאה ה-17. העדות הכתובה המוקדמת ביותר לנוכחות יהודים בעיירה היא מ-1606. סטז'יז'וב נכללה ברישומי ועד ארבע ארצות. ב-1657 פלש לאזור ג'רג' ראקוצי השני נסיך טרנסילבניה והחריב את העיירה. מאוחר יותר שוקמה העיירה וב-1673 התיישבו בה 20 משפחות יהודיות ומקרבן נמנו גם סוחרים אמידים. בהמשך הוקם במקום בית עלמין והמצבה הקדומה ביותר במקום תוארכה ל-1742. ב-1747 מנתה הקהילה 350 נפשות שהיוו מחצית מתושביה וב-1785 התגוררו בסטז'יז'וב 508 יהודים שהיוו שליש מתושביה. במועד זה הייתה הקהילה עצמאית ולה בית כנסת ובית מדרש.
בני הקהילה היו סוחרים ואומנים ומרבית המסחר בסטז'יז'וב נתון היה בידם. באמצע המאה ה-19 הוקם בית כנסת חדש מלבנים. ב-1859 נמנו בסטז'יז'וב 859 יהודים.
הקהילה היהודית > רבני העיירה

העיירה נודעה ברבניה ובלמדניה. מסורת מפי הרב צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב מספרת שאף רב מרבני העיירה לא כיהן בה עד סוף ימיו, אם כי הרבנים מזמנו עד השואה כיהנו עד פטירתם. רבני העיירה (מ-1782) היו אברהם אריה לייב הלוי בן יהודה (רבו של הרב משה טייטלבוים ה"ישמח משה"), שמואל הלוי גלאנטי, נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ, צבי אלימלך שפירא מדינוב, אלעזר שפירא מלנצהוט בנו של רבי צבי אלימלך (כיהן מ-1838 עד 1857 אז עבר ללנצהוט), ישראל דב גילרנטר בעל ה"רביד הזהב" תלמידו של הרב נפתלי מרופשיץ, שלמה שפירא (מייסד חסידות מונקאטש) בנו של הרב אלעזר שפירא.
הרב שלמה שפירא לא היה מרוצה מתפקידו וניסה לעוזבו כמה פעמים. ב-1882 עת הוצעה לו רבנות מונקאץ', עזב את סטז'יז'וב ביחד עם בנו הרב צבי הירש ונכדו חיים אלעזר. לאחר שעזב ביקשו אנשי עירו ממנו שיחזור אך סירב. בני הקהילה ניסו להציע את התפקיד לבנו הרב משה יהודה ליב שפירא שכיהן עד אז בסאסוב אך גם הוא סרב. עקב זאת פנו בני סטז'יז'וב אל הרב אלתר זאב הורוביץ (צאצא לאדמו"רי מעליץ), נינו של הרב נפתלי צבי מרופשיץ, לכהן ברבנות העיר. הרב אלתר זאב קיבל את התפקיד אך לאחר מספר שנים הגיע לגור בעיירה הרב משה לייב מסאסוב, בנו של רבה הקודם של סטז'יז'וב, הרב שלמה שפירא.
הסוגיה עוררה מחלוקת קשה בין חסידיו של הרב אלתר זאב הורוביץ לחסידי שלמה שפירא שרצו בכהונתו של בנו, הרב משה לייב. הצדדים פנו לדין תורה אך הוא לא הגיע לידי סיום עקב סירובו של אחד הדיינים לחתום על פסק הדין. הרבנים יצחק שמלקיש, המהרש"ם מברז'אן ויחזקאל שרגא משינאווא (דודו של רבי משה לייב) תמכו ברבי אלתר זאב. מספר רבנים מהונגריה ביניהם הרב חיים אלעזר שפירא (אחיינו של רבי משה לייב), תמכו ברבי משה לייב. השלטונות הכירו באופן רשמי ברב אלתר זאב כרב העיירה ובית הכנסת הגדול הועמד לרשותו, ולרבי משה לייב היה בית כנסת נפרד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נמלט הרב משה לייב לווינה, שם הלך לעולמו ב-1916. לאחר תום המלחמה, חזר בנו נחמיה לעיירה וירש את תפקידו של אביו. ב-1942 נרצח הרב נחמיה על ידי הנאצים ביחד עם מרבית בני הקהילה. ב-1930 נפטר הרב אלתר זאב ואת תפקידו ירש נכדו רבי קלונימוס קלמן הורוביץ שכיהן בתפקיד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, עת נמלט ללבוב ובה נרצח על ידי הנאצים.
הקהילה היהודית > המאה ה-20 ושואת יהודי סטז'יז'וב

ב-1900 התגוררו בסטז'יז'וב 992 יהודים וב-1912 מנתה הקהילה 1,150 נפשות שהיוו 51.4 אחוזים מכלל האוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נגרמו נזקים לבתי העיירה מחמת הקרבות וב-5 בנובמבר 1918 פרצו פרעות בעיירה, בתי עסק של בני הקהילה ניזוקו, חלק מהבתים נשדדו ושלושה יהודים נרצחו. ב-11 בנובמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, נכללה סטז'יז'וב בשטחי פולין. ב-21 באפריל 1919 אירעה עלילת דם בסטז'יז'וב ובעקבותיה פרצו שוב פרעות במסגרתן נרצח אחד מבני הקהילה ו-12 נפצעו. אירועים אילו הובילו להתגברות הפעילות הציונית ולעלייה הדרגתית של מקצת מתושבי העיירה לארץ ישראל. כמו כן היגרו מקצת מבני הקהילה לגרמניה וארצות הברית.
ב-1921 מנתה הקהילה 1,104 נפשות. בשנות ה-30 נחלקה הפעילות הפוליטית בקרב בני הקהילה בין התנועה הציונית לאגודת ישראל. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בסטז'יז'וב 1,300 יהודים שהיוו 44.75 אחוזים מכלל תושביה. ב-1 בספטמבר תקפה גרמניה הנאצית את פולין, הצבא הפולני לא עמד במתקפת הבזק הגרמנית והחל בנסיגה מהירה שהפכה למנוסה. ב-9 בספטמבר, עם התקרבות הוורמאכט לעיירה נמלטו מסטז'יז'וב רבים מתושביה, וגם חלק מבני הקהילה היהודית, רובם לדינוב ובהמשך ללבוב שנכללה בשטח הכיבוש הסובייטי, מתוקף הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ב-10 בספטמבר 1939 נכבשה סטז'יז'וב על ידי הצבא הגרמני, מייד הוחל ברדיפת בני הקהילה והוטלו עליהם מגבלות תנועה ומסחר. בהמשך, נשלח חלק קטן מגברי הקהילה לעבודות כפייה. מאוחר יותר, הוחזר לסטז'יז'וב מינהל אזרחי בחסות הגרמנים וחלק מהפליטים מקרב בני הקהילה אשר נמלטו לאזור הכיבוש הרוסי, החליטו לשוב לעיירה ולהתאחד עם משפחותיהם.
לאחר תחילת מבצע ברברוסה גברו רדיפות היהודים ובהמשך בין 26 ביוני ל-28 ביוני 1942 גורשו 1,355 מיהודי סטז'יז'וב לריישא. הגירוש בוצע באמצעות כירכרות שהיו שייכות לאיכרי הסביבה והם נטלו חלק בגירוש תמורת תשלום מהגרמנים שנע בין 25 ל-50 זלוטי לאיכר. בתי בני הקהילה נפרצו ורכושם נבזז. במהלך הגירוש לריישא ירו חיילי האס אס למוות בתשושים ובנכים מקרב בני הקהילה. בעת שהותם בגטו ריישא הועבדו בני הקהילה בעבודות כפייה. קשישים, חולים ומוגבלים מקרב יהודי סטז'יז'וב הוצאו להורג ביריות בגטו ריישא והשאר גורשו בהדרגה למחנות נוספים, רובם לבלז'ץ, תוך שהם נדרשו לשלם 50 זלוטי לאדם, בעבור כרטיס הנסיעה ברכבת שהובילה אותם למחנה. בן קהילה שלא עלה בידו לשלם עבור כרטיס הנסיעה ברכבת, נורה במקום. מעטים מאוד מקרב המגורשים ניצלו ממחנות ההשמדה. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בסטז'יז'וב ובשטחה עדיין מצויים שרידיהם החרבים של שלושה בתי עלמין יהודיים וכן מבנה בית הכנסת המרכזי שהוסב לספרייה.
תרבות אמנות וחינוך

הרובע העתיק של העיירה מוגבה מחלקה החדש וממוקמת בו כנסייה בה משולב מגדל פעמונים. בנוסף קיימת במקום כנסיית רובע שהוקמה ב-1401 ובנויה בסגנון אדריכלי גותי. בסטז'יז'וב ממוקמים אולם תיאטרון ומוזיאון היסטורי וכן פועלים שני בתי ספר יסודיים, בית ספר לחינוך מיוחד ובית ספר תיכון.
כלכלה

סטיז'וז'וב ממוקמת באחד האזורים הנחשלים כלכלית בפולין. ב-2005 עמד שיעור האבטלה במקום על 15 אחוזים והאזור סובל מתשתיות תחבורתיות מתיישנות שאינן מתוחזקות היטב. עיקר המשבר הכלכלי הוא בענף החקלאות ומשקים זעירים רבים שפעלו בסביבת העיירה פשטו את הרגל. בעיירה פועלת מזקקת סוכר.
אקלים

בסטז'יז'וב שורר אקלים ממוזג עם השפעה מקצינה מכיוון הרי הקרפטים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 7.4°C וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 3.3°C בינואר ועד 17.6°C ביולי. כמות המשקעים השנתית עומדת על 705 מילימטרים.
ערים תאומות

סטז'יז'וב מקיימת ברית ערים תאומות וערים אחיות עם הערים הבאות:
| --- | --- |
 איטליה בניאקוואלו, איטליה  צרפת סיסה, צרפת  סלובקיה סבידניק, סלובקיה:  אוקראינה הורודוק, אוקראינה  הונגריה קישווארדה, הונגריה  אוסטריה לסה, אוסטריה