מיכאל פריאנטה
ביוגרפיה

נולד במקנס, מרוקו, בתקופת השלטון הצרפתי. התגורר עד גיל חמש עשרה במלאח הישן, הרובע היהודי בעיר. גדל בסביבה רב לשונית: דיבר מילדותו בערבית מרוקאית, למד עברית בתלמוד תורה ובאמצעות תפילות וקריאת תהילים, ועשה את לימודיו העיקריים בצרפתית בבית הספר "אליאנס". אמו, סטי, היא נצר למשפחת עמר, שושלת של רבנים מהקהילה היהודית של מקנס. היא נפטרה בגיל 25, והותירה את בעלה, יעקב פריאנטה, גם הוא בן 25, וארבעה ילדים בגילי שישה חודשים עד שמונה שנים.
מיכאל פריאנטה עלה לישראל ב-1962. הוא בוגר כפר הנוער ניצנים במסגרת עליית הנוער. בתקופת שירותו הצבאי למד אלקטרוניקה בחיל האוויר והיה טכנאי מכ"ם. בשנים 1970–1971 למד בציריך ובז'נבה הנדסת תקשורת. עם שובו לישראל עבד בתדיראן כמנהל התקנת מרכזיות טלפון ציבוריות, ובו בזמן עסק בהוראה ובכתיבה טכנית. פרסם שני ספרים בתחום התקשורת הציבורית אשר שימשו להוראה בבית ספר בזק בארץ. במסגרת זו פיתח שיטת המחשה ייחודית לתיאור ולהפשט של מערכות מורכבות.
בשנת 1976 הקים חברה לדוקומנטציה טכנית ועסק בכתיבה ובעריכה של ספרות מקצועית עבור תעשיית האלקטרוניקה, משרד הביטחון ועוד. בשנת 1979 ייסד את "היופי", מגזין יופי ואסתטיקה, אשר פנה תחילה לקוסמטיקאיות ולמעצבי שיער, ולאחר מכן הופץ גם לציבור הרחב.
מיכאל פריאנטה ייסד ב-1980 את הוצאת "סתוית", שבה פרסם יצירות ספרותיות ואתנוגרפיות בעברית ובצרפתית. בין השאר פרסם במארז מיוחד ארבעה כרכים בנושאי תרבות יהודי מרוקו, הכוללים: "חיים יהודיים במרוקו – אומנויות ומסורות", יצירה קולקטיבית שהתפרסמה בשתי מהדורות: בעברית ובצרפתית, בשיתוף עם מוזיאון ישראל; "סאגת המשפחות של יהודי מרוקו" מאת יוסף טולדנו; ו"אוצר הפתגמים של יהודי מרוקו", שאסף וביאר חנניה דהן בשני כרכים דו-לשוניים: ערבית ועברית פונטית. כמו כן הוציא לאור שני ספרים של האוצר גדעון עפרת וספר על האמן גדעון גכטמן.
בנוסף לפעילותו המו"לית עסק פריאנטה בעיצוב גרפי ושימש מנהל אמנותי של כמה כתבי עת, ביניהם "מאזנים" של אגודת הסופרים, "פוליטיקה" של מפלגת מרצ ו"מפגש", כתב עת ספרותי עברי-ערבי שפורסם ביוזמת ההסתדרות. כמו כן עיצב והפיק ספרים וקטלוגים של ציירים רבים.
בשנת 1988 עבר להתגורר בפריז, והוא ממשיך את פעילותה של הוצאת "סתוית" שם. מפרסם בעיקר תרגומים של סופרים ישראלים לצרפתית. כמו כן הפיק וניהל אמנותית במשך שלוש שנים את הירחון Famille & Eduction, המופץ במיליון עותקים למשפחות תלמידי החינוך הפרטי-קתולי בצרפת.
פריאנטה פרסם בשנת 1996 מחקר תמטי ביבליוגרפי, המציג תיאור מלא של 2000 ספרים בנושאים יהודיים וביוגרפיות של 1,420 סופרים. המחקר פורסם עם הקדמה של עמנואל לה רואה לדורי, שהיה אז נשיא הספרייה הלאומית של צרפת. כעבור שנה התקבל לאוניברסיטת סורבון Paris 8 Vincennes-Saint-Denis (אנ') בפריז ללימודי התואר השני, שהשלים בהצטיינות. מיד לאחר מכן התקבל כדוקטורנט והחל במחקר בסוציולוגיה של הספרות.
פריאנטה פרסם כביבליוגרף בשנת 2003 את Littératures d’Israël - ביבליוגרפיה וביוגרפיות של 115 הסופרים הישראלים שיצירותיהם פורסמו בצרפתית, מקום המדינה ועד 2002. פרסום זה נעשה במהלך מחקר שערך בעבודת תואר הדוקטור בשנת 2006, שקיבל "בהצטיינות יתרה". נושא הדוקטורט: "ספרות ישראל ותרגומה בעולם מאז קום המדינה ועד היום – מחקר השוואתי חברתי-פוליטי".
פריאנטה יזם, תכנן והוציא לפועל פרויקטים תרבותיים, לדוגמה: Galerie Stavit - גלריה לאמנות עכשווית ישראלית; Lectures - מועדון ספרותי ואמנותי של יהדות עכשווית; L'Autre Parnasse - חנות ספרים-בית קפה ים תיכוני עם דגש על ישראל; Salon Du Livre, Genève - ביתן ישראל ביריד הספרים הבינלאומי של ז'נבה – אורחת הכבוד בשנת 1998.
מאשתו הראשונה, מרים כהן, יש למיכאל פריאנטה בת, סתוית, ושלושה נכדים. ב-1990 נישא לאדריאנה מסל, ילידת בואנוס איירס. מתגורר בפריז.