stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייק ניוז
גורמי סיכון > מאפייני הידיעה > פופולריות

שלישית, אנשים נוטים להאמין לידיעת כזב כאשר היא מקבלת תמיכה מאחרים. זאת משום שצרכני חדשות נמצאים בעומס מידע גבוה, ולכן נעזרים בהיוריסטיקות קוגניטיביות לקבלת החלטות מהירה. אחד הכלים בהם משתמשים הצרכנים הוא הסתמכות על דעתכם של אחרים. בשל אפקט עגלת המנצח (אנ') אנשים תומכים במועמד המוביל במרוץ. כאשר ישנה ידיעה חדשותית שמקבלת תמיכה מרובה, הדבר מעודד את צרכן החדשות לקבל אותה כנכונה.
אמנזיית גל-מאן
גם כאשר אנשים מתמצאים בתחום ידע כלשהו ומוצאים שהסיקור התקשורתי אודותיו מכיל שגיאות מהותיות, הם לא נוטים להפעיל את אותה הביקורתיות בנוגע לתחומי ידע אחרים. תופעה זו זכתה לכינוי אמנזיית גל-מאן.
גורמי סיכון > מאפיינים אישיים

גם ברמה האישית ישנם משתנים המגבירים או מפחיתים את הסיכוי שאדם יאמין בפייק ניוז. משתנים המגבירים את הסיכוי ליפול בפח הם רגשנות, דוגמטיות ופונדמנטליזם דתי. משתנים המפחיתים את הסיכוי ליפול בפח הם חשיבה אנליטית (אנ'), פתיחות מחשבתית, צורך בקוגניציה (אנ') וידע על האופן בו פועלים גופי תקשורת.
קיים גם קשר בין גיל לבין הפצת פייק ניוז. נמצא ש-11% מהמשתמשים מעל גיל 65 שיתפו פייק ניוז לעומת 3% ממשתמשי הקצה שהיו בטווח הגילאים 18–29.
פייק ניוז בארצות הברית

פייק ניוז נכנסו לשיח הפוליטי סביב הבחירות בארצות הברית ב-2016, ונוצרה מחלוקת סביב התופעה כאשר היו שהגדירו את הדאגה של הציבור סביבן כ"פאניקה מורלית" או "היסטריה של ההמונים", ואחרים הביעו דאגה על הנזק באמון הציבור.
סטיב באנון היה יועץ אסטרטגי לדונלד טראמפ במהלך המרוץ שלו לנשיאות בשנת 2016. בפברואר 2018 בראיון שהעניק לעיתונאי מייקל לואיס, הסביר סטיב באנון, כי הוא ביסס את הקמפיין של טראמפ לנשיאות על ידי שימוש בפחד, כעס והצפת התקשורת בכמות רבה של מידע זבלי. באנון תיאר את השימוש בסיסמאות כמו "לייבש את הביצה" (האשמה כי צריך לייבש את הממשל הפרדלי), "לנעול אותה" (האשמה כי הילרי קלינטון היא פושעת שצריך לכלוא אותה. טענה שהושמעה בהמשך נגד פוליטיקאיות אחרות), "לבנות את החומה" (כדי לעצור מהגרים ממקסיקו). הוא טען כי בזכות סיסמאות אלה הוא וטראמפ ניצחו בבחירות. "זה היה כעס טהור. כעס ופחד זה מה שמביא אנשים לקלפיות". הוא הוסיף, "הדמוקרטים לא חשובים. האופוזיציה האמיתית היא התקשורת. והדרך להתמודד איתם היא להציף את הזירה בחרא."
פייק ניוז בישראל

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא שחלקים מהפרק עוסקים במקרים אנקדוטלים. חסרים בערך מקורות עם מבט רחב יותר, דוגמת מחקרים שיסקרו מגמות ואפיונים כלליים.
בראשית המאה ה-20 הופצה שמועה על מותו של חיים נחמן ביאליק שהתפרסמה באופן נרחב בעיתונות. ישנם מקרים נוספים של שמועות או מתיחות על מותו של אדם (אנ'). שמועות דומות הופצו אודות אמנון רובינשטיין ב-1999 ובר רפאלי ב-2017.
באפריל 2017 עלה באתר האינטרנט של זכיינית הטלוויזיה הישראלית "רשת" סרטון המציג ביזוי של דגל ישראל בבני ברק. תוך זמן קצר התברר שהסרטון מבוים, ועקב כך הסרטון הוסר ויוצריו פוטרו.
במקרים רבים[דרוש מקור][מפני ש...] משתמשים מרואיינים באמצעי התקשורת הממסדיים להצגת פייק ניוז כאמת בהיקף רחב. דוגמה למקרה כזה התרחשה ב-10 באוקטובר 2020, עת התראיין בערוץ 13 סנ"צ זיו שגיב ממשטרת ישראל, והציג כאמיתי מידע מתוך פוסט מזויף שבו הוצגו אנשי "קריים מיניסטר" כמתכננים לפגוע בשוטרים בעזרת גז מדמיע ושוקרים. למחרת הודה שגיב שמדובר בפייק ניוז.
פייק ניוז ביחס לישראל

סוכנות הידיעות "רויטרס" הפיצה פעמים אחדות תצלומים שעוותו בצורה המציגה את ישראל באור שלילי: במהלך מלחמת לבנון השנייה, הפיצה הסוכנות תמונות שעובדו על מנת להציג פגיעה כביכול בבנייני מגורים, ובעקבות המשט לעזה, כאשר הסוכנות הפיצה תמונות מהן נמחקו הסכינים בהם אחזו המשתתפים במשט ופציעתו של חייל ישראלי.
בשנת 2016 פורסמו פייק ניוז על כך שישראל מאיימת על פקיסטן בנשק גרעיני. שר ההגנה של פקיסטן התייחס לטענות אלה וצייץ: "שר ההגנה הישראלי מאיים בתגובה גרעינית... ישראל שוכחת שגם פקיסטן היא מדינה גרעינית."
פייק ניוז ביחס לישראל > פייק ניוז במלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל פורסמו ידיעות כוזבות רבות ברשתות החברתיות וכן בערוצי תקשורת ממוסדים. חלק גדול מהפייק ניוז מגיע מגופים פרו-פלסטיניים. ארגונים כמו שב"כ ואחרים, חשפו במאה ה-21 מקרים רבים של התארגנויות שביצעה איראן ברשתות חברתיות כמו ווטסאפ ופייסבוק שנועדו להפיץ מידע מוטעה, במטרה לגרום לפגיעה במורל ולחזק קיטוב פוליטי בישראל. קיים גם פייק ניוז שנוצר בתוך ישראל. דוגמה לכך היא הפצת פייק ניוז על בגידה מבפנים על ידי גורמי ביטחון או מחאה.
השפעתן של פייק ניוז

לפי סקר שנערך, פייק ניוז הן אחד האיומים הגדולים ביותר על הדמוקרטיה. אנגלה מרקל הזהירה כי תופעת הפייק ניוז מזיקה לדמוקרטיה ומביאה לעליית פופוליזם. פייק ניוז יכולות להשפיע על בחירות פוליטיות. מחקר שבדק את השפעת כלי התקשורת על מערכת הבחירות לנשיאות צרפת 2017 מצא כי 24% מהקישורים ששותפו ברשתות חברתיות מצטטים פייק ניוז.
פייק ניוז משמש גם ככלי ללוחמה פסיכולוגית.הוועדה ליחסי חוץ של הפרלמנט האירופי הזהירה כי ממשלת רוסיה משתמשת ב"סוכנויות פייק ניוז" ובטרולים ברשת כדי להפיץ מידע שגוי ותעמולתי להחלשת הביטחון בערכי הדמוקרטיה.
פייק ניוז יכולות להשפיע גם על הכלכלה. לפייק ניוז יש השלכות קצרות טווח על שוק ההון האירופאי והאמריקאי. זה במיוחד נכון לגבי חברות פיננסיות וחברות גדולות.
התמודדות עם פייק ניוז

ישנן שתי דרכים עיקריות להתמודד עם פייק ניוז. הראשונה פועלת ברמה האישית, ומגדילה את יכולתם של אנשים פרטיים לזהות פייק ניוז, השנייה פועלת ברמה המערכתית על מנת לצמצם את החשיפה לפייק ניוז.
התמודדות עם פייק ניוז > הרמה האישית

ברמה האישית ניתן לחנך תלמידים לאוריינות מידע וחשיבה ביקורתית. לדוגמה, בפינלנד גובשה תוכנית לימודים, במסגרתה לומדים תלמידי תיכון איך לזהות פייק ניוז באינטרנט, במטרה להיאבק במאמץ רוסי להפצת דיסאינפורמציה. בטאיוואן ילדים לומדים איך לקרוא באופן ביקורתי תעמולה ואיך להעריך את מקורות המידע. עם זאת, קיימת סכנה שחידוד הספקנות עלול להפחית גם את תפיסת האמינות של ערוצי החדשות הלגיטימיים.
התמודדות עם פייק ניוז > הרמה המערכתית > תיוג

הרשתות החברתיות מהוות מקור מרכזי לצריכת חדשות, הן גם אחד הערוצים העיקריים בו מופצות פייק ניוז. ברמה המערכתית ניתן להפחית את הפייק ניוז בעזרת התראות של הרשתות החברתיות או מנועי החיפוש ביחס לפייק ניוז. עם זאת קיים כשל באכיפה מצד הפלטפורמות של הרשתות החברתיות בישראל, מסיבות כלכליות בכלל וכיוון שלא הושקעו משאבים בהתאמת טכנולוגיות לשפה העברית בפרט. פרט להתראות של הרשתות החברתיות, קיימים גם גופים הבודקים עובדות ומעריכים את האמיתות של ידיעות עיתונאיות. למרות זאת, לא ברור מה האפקטיביות של ההתרעות הללו על האמונה בפייק ניוז.
התמודדות עם פייק ניוז > הרמה המערכתית > הצגת טענות סותרות

מעבר לתיוג ידיעה כשקרית, אפשר גם להציג טענות סותרות לפייק ניוז. אך הצגת טענה סותרת למי שנחשף לפייק ניוז עלולה לפעמים להזיק יותר מאשר להועיל. זאת משום שאנשים נוטים לזכור את המידע אליו נחשפו יותר מאשר את ההקשר בו נחשפו אליו. יתרה מכך, ככל שאנשים נחשפים יותר פעמים למידע מסוים, כך הוא נשמע להם מוכר, והם מסיקים מכך שהוא נכון. לכן קיים חשש שהצגת טענה הסותרת את הפייק ניוז תוך חזרה על הפייק ניוז עלולה להחמיר את האמונה בו.
התמודדות עם פייק ניוז > הרמה המערכתית > פעילות ממשלתית

ממשלות רבות עושות מאמצים להילחם בתופעת הפייק ניוז באינטרנט. הממשלות משתמשות בשיטות של חקיקה, הטלת קנסות, צנזורה ואף השבתה מוחלטת של האינטרנט.
באוקטובר 2019 חוקקה סינגפור חוק שעסק, באופן מוצהר, בפייק ניוז, ועל פיו שרי ממשלה יכולים להורות לחברות טכנולוגיות לדווח על פוסטים שהרשויות רואות כשקריים, ובמקרים קיצוניים אף למחוק אותם. החוק עורר התנגדות וביקורת בקרב חברות טכנולוגיה וארגוני זכויות אדם שהביעו חשש שהחוק יפגע בחופש הביטוי. החוק הסינגפורי עורר הצעות לחוקים דומים גם במדינות נוספות דוגמת מלזיה, ניגריה ותאילנד, הצעות שקיבלו רוח גבית עם התגברותה של מגפת הקורונה בשנת 2020. בחודשים שלאחר מכן העבירו חקיקה בנושא גם באיחוד האירופי.
התמודדות עם פייק ניוז > בישראל

יש מדינות הנאבקות בפייק ניוז בעזרת חוקים כלליים העוסקים בהונאה או בתקשורת, בלא התייחסות ספציפית לפייק ניוז. לדוגמה, בתחילת מאי 2020 משטרת ישראל פרסמה שמתבצעות עשרות חקירות סביב הפצת פייק ניוז בנושא מגפת הקורונה או חובת בידוד, זאת ללא חוק פרטני.
גם מערך הסייבר הלאומי פועל כנגד הפצת פייק ניוז. בעקבות מלחמת חרבות ברזל, המערך יצא בקמפיין תחת הסלוגן "מתגברים על השתפת" והפעיל פלטפורמה מקוונת בשם IFLAG בה ניתן לבדוק את מהימנותן של הודעות חשודות.
בדצמבר 2023 פרסם מרכז המחקר והמידע של הכנסת מסמך: "השימוש בבינה מלאכותית ליצירה והפצה של חדשות כזב". בין השאר המסמך דן במצב שבו נעשה שיבוש שיטתי ומכוון של מידע, בהפצה של ידיעות שקריות, בניסיונות של מדינות זרות וגופים אוינים לייצר מידע כזה ובשימוש בבינה מלאכותית יוצרת.
זיהוי פייק ניוז

מספר גופים הוציאו המלצות ביחס לאופן בו כדאי לבדוק ידיעות חדשותיות, על מנת לבדוק את אמיתותן. אלה כוללים את הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדות, ורשת בדיקת העובדות הבינלאומית (IFCN). קיימים גם אתרים כמו פקטצ'ק, פוליטיפקסט וסנופס וכתבי עת כמו The Conversation (אנ') המנגישים לקהל מידע עם תו תקן של אמת או שקר.
בישראל קיימים מספר גופים שמטרתם לזהות פייק ניוז. האתר לא רלוונטי בודק שמועות ברשת ומפרסם המלצות אם להעביר הלאה את המידע או לא. המדור המשרוקית המתפרסם במסגרת העיתון גלובס בוחן את האמיתות של אמירות פוליטיות. תוכנית הטלוויזיה מהצד השני עם גיא זהר מדווחת על פערים בין דיווחים בתקשורת לבין העובדות. קבוצת הפייסבוק "זה נכון?" של מכון דוידסון בודקת את הביסוס של פוסטים וטענות מדעיות ברשת. באתר מיזם פייק ריפורטר ניתן לדווח על פרופילים מזויפים, פוסטים מסיתים וידיעות כזב בעברית, בערבית, באנגלית, ברוסית ובאוקראינית. המיזם "בודקים" מפעיל עמוד פייסבוק וחשבון טוויטר במטרה לאתר מידע שגוי בזירה הפוליטית. איגוד האינטרנט הישראלי מפעיל את קו הסיוע לאינטרנט בטוח שגם דרכו ניתן לדווח על תוכן שיקרי או מסית.
במאי 2020 על רקע מגפת הקורונה, הפעילה רשת בדיקת העובדות הבינלאומית, בשיתוף פעולה עם וואטסאפ, צ'אטבוט שמסייע לגולשי וואטסאפ לברר האם מידע שהועבר אליהם באפליקציה אמיתי הוא מזויף. הצ'אטבוט מזהה אלפי פריטים שונים שנבדקו על ידי כ-80 ארגוני בדיקת-עובדות ונמצאו כקונספירציות או מידע שקרי. השירות הושק בשפה האנגלית, עם כוונה עתידית להתפתח לשפות נוספות. בעקבות מגפת הקורונה, מכון דוידסון פרסם מספר כללים לזיהוי פייק ניוז רפואי בהודעות וואטסאפ: ריבוי סימני פיסוק ושימוש מוגזם באמוג'י, ניסוח משובש, ניחוח קונספירטיבי, ייחוס שווא של אמירות לגופים רשמיים והמלצות רפואיות משונות.
ברווז עיתונאי

ברווז עיתונאי הוא כינוי בקרב אנשי תקשורת לידיעה עיתונאית המפורסמת ללא בסיס עובדתי. לרוב, "ברווזים עיתונאיים" הם בתחום הפוליטי, כאשר עיתונאים ופרשנים מפרסמים ידיעות אודות אישים או אירועים פוליטיים שלאחר מכן מתבררים כלא נכונים.
ברוב המקרים "ברווז עיתונאי" הוא "תאונת עבודה": טעות של הכתב, שרבים מאשימים בה גם את העורכים, שחלק מתפקידם הוא בדיקת אמינות התוכן שבאחריותם ואיכותו. פרסום ה"ברווז" יכול לקרות כתוצאה מטעות או פזיזות של הכותב, שתחת לחץ לספק תוכן ו"סקופים" אינו בודק מקורות ועובדות ביסודיות מספקת. במקרים כאלה הברווז העיתונאי אינו פייק ניוז, מכיוון שההטעיה אינה מכוונת. אך לפעמים הסיבה היא הטעיה מכוונת של גורמים חיצוניים המספקים לעיתונאי מידע שקרי ומקורות מופרכים.
במקרים מסוימים מקרה ה"ברווז" הוא הטעיה מכוונת של העיתון, או של בא כוחו, לרוב מקרים של עיתונות המשרתת שלטון מסוים. בגרמניה הנאצית רבו מקרים שבהם דיווחו העיתונים על ניצחונות בשדה הקרב, על אף שבפועל נחלו הגרמנים תבוסה באותם קרבות. גם בברית המועצות היו העיתונים מדווחים על ניצחונות הקומוניזם ופריחת הכלכלה, פרסומים שהתגלו לבסוף כשקריים - עורכי העיתונים הונחו על ידי השלטון לפרסם את הידיעות שהיו "ברווז עיתונאי", בכוונה תחילה.
בעבר מקרי "ברווזים עיתונאיים" היו הופכים לסערה גדולה בתקשורת. לאחר מכן, עם התחרות הגדולה בין התקשורת הוותיקה לחדשה, שהיא התקשורת באינטרנט, הפכו מקרים אלה לשגרתיים. הלחץ לפרסם ידיעות באתרי האינטרנט באופן מיידי, לפני שהדבר ייוודע למתחרים, מוביל במקרים רבים לפרסום מידע מוטעה, ללא בדיקת מקורות ואסמכתאות. ירידה באיכות הכותבים באותם כלי תקשורת מובילה גם היא לעיתונאים פזיזים, שאינם בקיאים בנושאים שאותם הם מסקרים ומפרסמים ידיעות, לרוב לפי מידע מיחסי הציבור או ממרואיין יחיד.
ברווז עיתונאי > מקור הביטוי

מקור הביטוי כפי הנראה בצרפתית, והוא מופיע לראשונה במילון צרפתי מהמאה ה-17 בצורה donner un canard à moitié, כלומר "לתת ברווז למחצה", שפירושו לא לתת כלל. מאוחר יותר התגלגלה מן הביטוי המילה canard ככינוי לסיפור כזב. במילון האחים גרים מופיעה סברה אחרת, שלפיה מקור הביטוי בביטוי נפוץ מהמאה ה-16, blaue Ente, כלומר "ברווז כחול" - כינוי לדבר שלא היה ולא נברא.
בספרו של אונורה דה בלזק, "אשליות אבודות", שיצא לאור בשנת 1837, מייחס העיתונאי הקטור מירלאן את המושג "ברווז עיתונאי" למדינאי, הסופר והממציא בנג'מין פרנקלין:
אנו קוראים 'ברווזה' לעובדה, שהיא, לכאורה, נכונה, אלא הומצאה כדי לתת בהירות יתר לכרוניקה הפאריסאית, כשהיא חיוורת.... ברווזה - הרי זו המצאתו של פרנקלין, ממציא הכליא-ברק, את הברווזה והרפובליקה. עיתונאי זה הטעה כה יפה את האנציקלופדיסטים בברווזות שלו מעבר לים, שריינאל ב'היסטוריה הפילוסופית של הודו' שלו מסר שתיים מברווזות הללו כעובדות ממש
ברווז עיתונאי > דוגמאות לברווז עיתונאי > בישראל

בשנת 1953 פרסם העיתון "הארץ" ידיעה כוזבת על נכונות ישראל להעמדת 200,000 חיילים לצד ארצות הברית במלחמת קוריאה. הפרסום והתגובות אליו הביאו לבסוף לפסק הדין העקרוני ב"בג"ץ קול העם".
בשנת 2000 הקדיש העיתון ידיעות אחרונות כתבת שער במוסף "7 ימים" לסיפורו של זמר מזרחי אלמוני שהציג עצמו כ"השרוף", לאחר שנכווה בכל חלקי גופו כתוצאה מפיצוץ של בלון גז בביתו. מספר ימים לאחר מכן התראיין חיים צינוביץ בתוכניתו של יאיר לפיד וחשף את ההתחזות בשידור חי.
ב-17 בינואר 2007 נפל אתר ynet קורבן למתיחה. בעקבות אישור מחלה מזויף שהגיע אליו, פרסם האתר כי רופאה בשירותי בריאות כללית רשמה באישור מחלה: "סתם בלבל ת'מוח, בריא כמו שור, נתתי לו סתם כדורים, שאני מקבלת עליהם עמלות". לפי הידיעה, תגובת שירותי בריאות כללית הייתה "הרופאה זומנה לשימוע ויינקטו נגדה הצעדים הראויים". הידיעה הופיעה גם בשידורי "חדשות 10". לאחר הפרסום התברר שמדובר במתיחה חסרת שחר. בעקבות זאת מחק אתר ynet את הידיעה, ופרסם את ההכחשה של שירותי בריאות כללית.
במאי 2012 שידרה סיון כהן כתבה בחדשות ערוץ 10 על ניסיון חטיפה של ילדה בפארק דיסניוורלד בחופשת הפסח. לאחר השידור התברר כי מדובר באגדה אורבנית שנשמעה כבר עשור. בעקבות השידור הושעתה כהן מעבודתה, ולאחר מכן יצאה לחופשה ללא תשלום.
ביולי 2013 פרסם ידיעות אחרונות כתבה נרחבת במוסף "7 ימים" על "פאטמה וורדי, הסטנדאפיסטית הבדואית הראשונה". אולם לאחר מכן התברר שמדובר בבדרנית גילה צימרמן מרמת גן.
ראו גם

ספקנות מדעית
חוק ברנדוליני
מידע כוזב על מגפת הקורונה
מידע כוזב במלחמת חרבות הברזל
מארק הארמון

| --- | --- |
הארמון ב-2005
הארמון ב-2005
 לידה:  2 בספטמבר 1951 (בן 73) ברבנק, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  תומאס מארק הארמון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1974)  מכללת פירס לוס אנג'לס (1972)  בית ספר הרווארד-וסטלאק 
 בן או בת זוג:  פאם דובר (1987–?) 
 צאצאים:  שון הארמון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס מארק הארמון (באנגלית: Thomas Mark Harmon; נולד ב-2 בספטמבר 1951) הוא שחקן אמריקאי. בעבר שיחק בקבוצת הפוטבול "UCLA Bruins". משנת 2003 הוא מככב בסדרה "NCIS".
ביוגרפיה

הארמון נולד בברבנק, קליפורניה שבארצות הברית. אביו הוא שחקן הפוטבול טום הארמון אשר זכה בגביע הייזמן, ואימו היא השחקנית אליס נוקס. לו שתי אחיות גדולות, הראשונה היא קריסטין נלסון אשר הייתה נשואה בעבר לזמר ריקי נלסון, והשנייה היא קלי הארמון.
הארמון למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והחל לשחק שם פוטבול בתפקיד קוורטרבק.
קריירה

הופעתו הראשונה של הארמון כשחקן הייתה בסדרה "The Adventures of Ozzie and Harriet", לאחר מכן ביצע הופעות אורח בסדרות כמו "Adam-12" ו"Emergency!".
במהלך שנות השבעים ביצע הארמון הופעות אורח בסדרות כגון לוורן ושירלי ובני הרדי. בשנות השמונים ביסס את מעמדו כשחקן והשיג תפקיד קבוע בסדרה פלמינגו רוד. בינואר 1986 דורג על ידי מגזין פיפל כגבר הסקסי ביותר. בשנת 1987 שיחק בסדרה בלשים בלילה ובסרט הבטחות הבטחות, ושנה לאחר מכן שיחק בסרט "The Presidio" לצדם של שון קונרי ומג ראיין.
בשנים 1991–1993 שיחק הארמון בתפקיד ראשי בסדרה ספקות סבירים לצדה של מרלי מטלין. ב-1996 החל לגלם את תפקידו של ד"ר ג'ק מק'ניל בסדרה שיקגו הופ אשר הסתיימה בשנת 2000. ב-2002 הופיע בסדרה הבית הלבן ועל תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס אמי.
ב-2003 הופיע בסדרה ג'אג ומאותה שנה הוא משחק בסדרה NCIS ומגלם הארמון את לירוי ג'תרו גיבס, צלף בחיל הנחתים האמריקאי שהוסב לתפקיד של סוכן מיוחד בכיר ב-NCIS, שירות החקירות הפליליות של חיל הים האמריקאי. הוא המשיך בתפקיד זה עד העונה ה-19 (שנת 2022).
ב-1 באוקטובר 2012 קיבל הארמון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים אישיים

בתחילת שנות השבעים יצא הארמון עם הזמרת קארן קרפנטר. ב-21 במרץ 1987 נישא הארמון לשחקנית פאם דובר להם שני בנים. הארמון היה גיסו של הזמר ריקי נלסון.
פרסים ומועמדויות > פוטבול

1971: "National Junior College Athletic Association" - זכה
1973: "National Football Foundation" - זכה
פרסים ומועמדויות > קריירת משחק

| שנה | מסגרת | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | פרס אמי | שחקן משנה במיני סדרה או בסרט |  | מועמדות |
| 2002 | פרס אמי | שחקן אורח בסדרת דרמה | הבית הלבן | מועמדות |
| 1986 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה |  | מועמדות |
| 1987 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה |  | מועמדות |
| 1991 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה |  | מועמדות |
| 1992 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה |  | מועמדות |
| 1996 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרת דרמה |  | מועמדות |
| 1997 | פרס גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרת דרמה |  | מועמדות |
| 2010 | טקס פרסי פיפל | שחקן דרמה מועדף | עצמו | מועמדות |
| 2011 | טקס פרסי פיפל | שחקן דרמה מועדף | עצמו | מועמדות |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Comes a Horseman | בילי ג'ו מיינרט |  |
| 1979 | Beyond the Poseidon Adventure | לארי סימפסון |  |
| 1984 | Tuareg – The Desert Warrior | גייסל סאייה |  |
| 1986 | Let's Get Harry | הארי בורק ג'וניור |  |
| 1987 | סאמר סקול | פרדי שופ |  |
| 1988 | The Presidio | ג'יי אוסטין |  |
| 1988 | Stealing Home | בילי וואייט |  |
| 1989 | 3 מיטות לרווק | טיילור וורת' |  |
| 1990 | Till There Was You | פרנק פלין |  |
| 1990 | Kenny Rogers Classic Weekend | עצמו |  |
| 1991 | Cold Heaven | אלכס דוונפורט |  |
| 1994 | רוצחים מלידה | מיקי | ללא קרדיט |
| 1994 | וויט ארפ | ג'ון בהאן |  |
| 1995 | ארוחת הערב האחרונה | הגבר הבולט |  |
| 1995 | Magic in the Water | ג'ק בלאק |  |
| 1997 | Casualties | טומי ננס |  |
| 1997 | הראשון ללכת | ג'רמי המפטון |  |
| 1998 | פחד ותיעוב בלאס וגאס | כתב מגזין |  |
| 1999 | אני אזכור את אפריל | ג'ון קופר |  |
| 2001 | The Amati Girls | לורנס |  |
| 2002 | Local Boys | ג'ים ווסלי |  |
| 2003 | שישי הפוך | ריאן |  |
| 2004 | חופשייה לאהבה | הנשיא ג'יימס פוסטר |  |
| 2009 | נערת מזג האוויר | דייל |  |
| 2010 | Justice League: Crisis on Two Earths | קלארק קנט/ סופרמן | תפקיד קולי; ישירות לווידאו |
| 2025 | שישי הפוך 2 | ריאן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | The Adventures of Ozzie and Harriet | מארק ג'ונסון | פרק: "The Candidate" |
| 1975 | Emergency! | דייב גורדון | תפקיד אורח |
| 1975 | Adam-12 | גאס קורבין | תפקיד אורח |
| 1975, 1976 | Police Woman | פול דונין סטנסקי | 2 פרקים |
| 1976 | לוורן ושירלי | ויקטור | תפקיד אורח |
| 1976 | All's Fair | רון | תפקיד אורח |
| 1976 | Delvecchio | רוני סטרייקר | תפקיד אורח |
| 1977 | בני הרדי | צ'יפ גארווי | תפקיד אורח |
| 1977 | Eleanor and Franklin: The White House Years | רוברט דונלפ | סרט טלוויזיה |
| 1978 | מתחתנים | הווארד לאסר | סרט טלוויזיה |
| 1978 | Little Mo | נורמן ברינקר | סרט טלוויזיה |
| 1978 | סאם | מייק ברין | 7 פרקים |
| 1978–1979 | Centennial | ג'ון מקינטוש | 2 פרקים |
| 1979 | ספינת האהבה | דאג בראדבורי | 2 פרקים |
| 1979–1980 | 240-רוברט | דוויין ת'יבודו | 13 פרקים |
| 1980 | The Dream Merchants | ג'וני אדג' | מיני-סדרה |
| 1980–1982 | פלמינגו רוד | פילדינג קרלייל | תפקיד קבוע |
| 1981 | Goliath Awaits | פיטר קאבוט | סרט טלוויזיה |
| 1983 | Intimate Agony | טומי | סרט טלוויזיה |
| 1983–1986 | מקום אחר | ד"ר רוברט קלדוול | 70 פרקים; |
| 1986 | The Deliberate Stranger | טד באנדי | סרט טלוויזיה |
| 1986 | Prince of Bel Air | רובין פרינס | סרט טלוויזיה |
| 1987 | בלשים בלילה | סם קרופורד | 4 פרקים |
| 1987 | סאטרדיי נייט לייב | עצמו | מנחה; פרק: "9 במאי 1987" |
| 1987 | הבטחות הבטחות | אלמר ג'קסון | סרט טלוויזיה |
| 1989 | Sweet Bird of Youth | צ'אנס ווין | סרט טלוויזיה |
| 1991 | דילינגר | ג'ון דילינגר | סרט טלוויזיה |
| 1991 | הסיפור הרביעי | דייוויד שפרד | סרט טלוויזיה |
| 1991 | צל של ספק | צ'ארלי אוקלי | סרט טלוויזיה |
| 1991 | דרך ארוכה הביתה | ארתי רוברטסון | סרט טלוויזיה |
| 1991–1993 | ספקות סבירים | דיקי קוב | תפקיד ראשי; 45 פרקים |
| 1993 | Harts of the West | סאם קארבר | פרק: "The Right Stuff" |
| 1995 | צ'ארלי גרייס | צ'ארלי גרייס | 9 פרקים |
| 1995 | Original Sins | ג'ונתן פריין | סרט טלוויזיה |
| 1996 | זרים | מארק | פרק: "Visit" |
| 1996–2000 | שיקגו הופ | ד"ר ג'ק מק'ניל | 95 פרקים; |
| 1997 | Adventures from the Book of Virtues | יוליסס | תפקיד קולי; פרק: "Perseverance" |
| 1998 | מכדור הארץ לירח | וואלי שיררה | פרק: "We Have Cleared the Tower" |
| 2000 | For All Time | צ'ארלס לטימר | סרט טלוויזיה |
| 2001 | אגדת טרזן | בוב מרקהם | פרק: "Tarzan and the Outbreak" |
| 2001 | Crossfire Trail | ברוס ברקו | סרט טלוויזיה |
| 2001 | And Never Let Her Go | תומאס קפאנו | סרט טלוויזיה |
| 2002 | הבית הלבן | סיימון דונובן | 4 פרקים; |
| 2003 | ג'אג | לירוי ג'תרו גיבס | 2 פרקים; |
| 2003–2022 | NCIS | לירוי ג'תרו גיבס | תפקיד ראשי; עונות 1–19 גם מפיק; |
| 2004 | Retrosexual: The 80's | עצמו | מיני-סדרה |
| 2011 | Certain Prey | לוקאס דבנפורט | סרט טלוויזיה |
| 2012 | איש משפחה | לירוי ג'תרו גיבס | תפקיד קולי; פרק: "Tom Tucker: The Man and His Dream" |
| 2014–2018 | NCIS: ניו אורלינס | לירוי ג'תרו גיבס | 4 פרקים גם מפיק; |
| 2024–הווה | NCIS: ההתחלה | לירוי ג'תרו גיבס | גם מפיק |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  דודי כספי,‏, צוללים קדימה: ריאיון עם כוכב "NCIS" מארק הארמון, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2014
↑  רועי אבן, ‏אחרי שנים: כוכב "NCIS" עוזב את הסדרה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2021
↑  אלון פרוכטר, אחרי 21 שנה: החלו צילומי הסרט "שישי הפוך 2", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 ביוני 2024
↑  מיכל דאבי, אנה וטס – האיחוד: החלו צילומי הסרט "שישי הפוך 2", באתר חדשות 13, 25 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325758205171  BNE: XX1258993  BnF: cb140405467 (data)  GND: 1069184675  ISNI: 0000 0000 8103 8238  LCCN: no96052210  NKC: xx0109844  NLA: 42362448  NLK: KAC2020M3238  NTA: 149376855  SNAC: w6s03pr7  SUDOC: 129240508  VIAF: 24802509   WorldCat (עם VIAF): 24802509
רייצ'ל לוין

רייצ'ל לילנד לוין (באנגלית: Rachel Leland Levine; נולדה ב־28 באוקטובר 1957) היא רופאת ילדים יהודיה-אמריקאית שכיהנה כעוזרת מזכיר הבריאות ושירותי האנוש האמריקאי, קודם לכן כיהנה כמזכירת הבריאות של מדינת פנסילבניה. היא משמשת במקביל פרופסורית לרפואת ילדים ופסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. היא שימשה כרופאה הכללית של פנסילבניה (2015–2017) ומזכירת הבריאות של פנסילבניה (2017–2021). היא אחת מקומץ פקידי ממשל טרנסג'נדרים גלויים בארצות הברית.
ב-19 בינואר 2021 הכריז הנשיא הנבחר ג'ו ביידן שלוין תכהן כעוזרת מזכיר הבריאות של ארצות הברית, תחת חבייר ביסרה. עם אישור מינויה בסנאט, נהייתה לוין לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית שמכהנת בתפקיד פדרלי שעבר אישורו של הסנאט.
ביוגרפיה

לוין נולדה וגדלה בעיירה וייקפילד שבמסצ'וסטס בשם ריצ'רד, למשפחה יהודית. היא למדה בבית ספר של יום ראשון יהודי ועשתה בר מצווה. היא בוגרת תואר ראשון מהרווארד ודוקטור לרפואה מאוניברסיטת טוליין. בשנים 1988–1993 עבדה בבית החולים מאונט סיני שבניו יורק וסיימה התמחות ברפואת ילדים והתמחות-על במתבגרים.
בשנת 1993 עברה לוין ממנהטן למרכז פנסילבניה והצטרפה לצוות בית הספר לרפואה של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (פן סטייט) שבהרשי. היא הקימה את המחלקה לרפואת מתבגרים ואת היחידה להפרעות אכילה. בשנים 2015–2017 שימשה בתפקיד הרופאה הכללית של פנסילבניה.
ביולי 2017 מושל פנסילבניה טום וולף מינה אותה למזכירת הבריאות של המדינה באישור של כל חברי הסנאט של המדינה.
לוין כיהנה כחברת דירקטוריון בארגון "שוויון פנסילבניה", שעיסוקו בשוויון זכויות ללהט"ב. ב-24 במרץ 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה לעוזרת מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. מדובר באישור המינוי הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית של אדם טרנסג'נדר כלשהו למשרה פדרלית. האישור עבר בתמיכתם של 52 סנאטורים מול 48 שהתנגדו.
באוקטובר 2021 מונתה לאדמירל (4 כוכבים) כראש שירות בריאות הציבור. סיימה את תפקידה לאחר כניסתו של דונלד טראמפ לכהונה כנשיא ארצות הברית בפעם השנייה.
ביוגרפיה > חייה האישיים

לוין הייתה נשואה למרתה פיזלי ולזוג שני ילדים, דייוויד ודיאנה. בשנת 2011 עברה לוין את השינוי המגדרי והפכה מגבר לאישה, וב-2013 התגרשו בני הזוג. היא מספרת כי נהגה להופיע במחזמר ולדבריה יש לה "בריטון נחמד מאוד" והיא "לא הצליחה ללמוד לשיר אלט".
הערות שוליים

↑  מאור הוימן, ‏ביידן שם את הקהילה הטרנסג׳נדרית על המפה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 בינואר 2021
1 2  Katie Zezima, Meet Rachel Levine, one of the very few transgender public officials in America, וושינגטון פוסט, ‏1 ביוני 2016 (באנגלית)
↑  דייוויד קרארי, A first: US Senate confirms transgender doctor for key post, באתר AP‏, 25 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  אלכס רוג'רס, Senate confirms first out transgender federal official, Rachel Levine, as assistant health secretary, באתר CNN‏, 24 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  לורל ומסלי, Rachel Levine Makes History As 1st Openly Trans Federal Official Confirmed By Senate, באתר NPR‏, 24 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  ארנון איתיאל, מה יש לך, גברת לוין, באתר ישראל היום, 26 ביולי 2022