stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לארי כהן (ברידג')
הערות שוליים

↑  "FIRST HANDS: Larry Cohen -- How He Learned Bridge", ACBL Educational Foundation
↑  NABC Winners Vanderbilt Knockout Teams: ACBL
↑  נכון ל-20 באפריל 2020 NABC Winners Spingold Master Knockout Teams ACBL
↑  NABC Winners Reisinger Board-a-Match Teams ACBL
↑  Grand National Teams Championship ACBL
↑  Mitchell Open Board-a-Match Teams ACBL
↑  נכון ל-12 באוקטובר 2017 NABC Winners Kaplan Blue Ribbon Pairs ACBL
↑  NABC Winners Keohane North American Swiss Teams ACBL
↑  NABC Winners Nail Life Master Pairs ACBL
↑  Winners Silodor Open Pairs ACBL
↑  נכון ל-4 במאי 2020 NABC Wernher Open Pairs ACBL
↑  נכון ל-4 במאי 2020 NABC von Zedtwitz Life Master Pairs ACBL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7267 8321  LCCN: no00094400  NTA: 13942816X  VIAF: 78331012   WorldCat (עם VIAF): 78331012
כדוריד באולימפיאדת טוקיו (2020)

| --- | --- |

 היכלים:  אולם הספורט הלאומי יויוגי
 תאריך התחלה:  24 ביולי 2021
 תאריך סיום:  8 באוגוסט 2021
 מתחרים:  12 נבחרות גברים ו-12 נבחרות נשים
 → 2016 2024 ← 
תחרויות הכדוריד באולימפיאדת טוקיו (2020) החלו ב-24 ביולי והסתיימו ב-8 באוגוסט 2021. התחרות הייתה אמורה להתקיים בשנת 2020 אך ב-24 במרץ 2020 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על דחיית האולימפיאדה לשנת 2021 בעקבות מגפת הקורונה.
זו תחרות הכדוריד ה-13 במשחקים האולימפיים. בתחרויות השתתפו 12 נבחרות גברים ו-12 נבחרות נשים. המשחקים נערכו באולם הספורט הלאומי יויוגי.
מבנה הטורניר של הגברים ושל הנשים היה זהה: לאולימפיאדה העפילו 12 נבחרות שחולקו לשני בתים, כאשר בשלב הבתים לכל נבחרת היו חמישה משחקים - אחד מול כל אחת מהנבחרות האחרות בבית. בסיום שלב הבתים 4 נבחרות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף שנערך בשיטת נוקאאוט. שתי הנבחרות המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו ביניהן על המקום השלישי בטורניר וזכייה במדליית הארד.
נבחרת צרפת זכתה במדליית הזהב הן בתחרות הגברים והן בתחרות הנשים.
תחרות הגברים > מוקדמות גברים

| טורניר המוקדמות | תאריך | מקום | עולות | נבחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הנבחרת מארחת |  |  | 1 | יפן |
| אליפות העולם 2019 | 27−10 בינואר 2019 | דנמרק דנמרק גרמניה גרמניה | 1 |  דנמרק |
| המשחקים הפאן אמריקיים 2019 | 31 ביולי − 5 באוגוסט 2019 | פרו לימה | 1 |  ארגנטינה |
| טורניר המוקדמות האסיאתי | 26−17 באוקטובר 2019 | קטר (מדינה) דוחה | 1 |  בחריין |
| אליפות אירופה 2020 | 26−10 בינואר 2020 | אוסטריה אוסטריה נורווגיה נורווגיה שוודיה שוודיה | 1 |  ספרד |
| אליפות אפריקה 2020 | 26−16 בינואר 2020 | תוניסיה תוניסיה | 1 |  מצרים |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לגברים 2020 | 14−12 במרץ 2021 | מונטנגרו פודגוריצה | 2 |  ברזיל  נורווגיה |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לגברים 2020 | 14−12 במרץ 2021 | צרפת מונפלייה | 2 |  צרפת  פורטוגל |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לגברים 2020 | 14−12 במרץ 2021 | גרמניה ברלין | 2 |  גרמניה  שוודיה |
| סך הכל |  |  | 12 |  |
יפן העפילה ישירות כנבחרת המארחת. דנמרק העפילה כאלופת העולם המכהנת, 3 נבחרות (ארגנטינה, מצרים וספרד) העפילו כאלופות היבשת שלהן. בחריין העפילה ממשחקי המוקדמות האסיאתיים. 6 נבחרות נוספות העפילו דרך טורניר המוקדמות האולימפי.
12 הנבחרות חולקו ל-2 בתים של 6 קבוצות כשכל נבחרת שיחקה פעם אחת נגד כל אחת מהנבחרות בבית. 4 נבחרות מכל בית העפילו לרבע הגמר, והחל מרבע הגמר כל המשחקים נערכו בשיטת נוקאאוט.
תחרות הגברים > שלב הבתים > בית א'

| מס' | מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  צרפת | 5 | 4 | 0 | 1 | 162 | 148 | 14+ | 8 |
| 2. |  ספרד | 5 | 4 | 0 | 1 | 155 | 142 | 13+ | 8 |
| 3. |  גרמניה | 5 | 3 | 0 | 2 | 146 | 131 | 15+ | 6 |
| 4. |  נורווגיה | 5 | 3 | 0 | 2 | 136 | 132 | 4+ | 6 |
| 5. |  ברזיל | 5 | 1 | 0 | 4 | 128 | 145 | 17− | 2 |
| 6. |  ארגנטינה | 5 | 0 | 0 | 5 | 125 | 154 | 29− | 0 |
תחרות הגברים > שלב הבתים > בית ב'

| מס' | מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  דנמרק | 5 | 4 | 0 | 1 | 174 | 139 | 35+ | 8 |
| 2. |  מצרים | 5 | 4 | 0 | 1 | 154 | 134 | 20+ | 8 |
| 3. |  שוודיה | 5 | 4 | 0 | 1 | 144 | 142 | 2+ | 8 |
| 4. |  בחריין | 5 | 1 | 0 | 4 | 129 | 149 | 20− | 2 |
| 5. |  פורטוגל | 5 | 1 | 0 | 4 | 143 | 156 | 13− | 2 |
| 6. |  יפן | 5 | 1 | 0 | 4 | 146 | 170 | 24− | 2 |
תחרות הגברים > שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  42 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צרפת |  42 |   |   | 5 באוגוסט | 5 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   בחריין |  28 |   |   | 5 באוגוסט | 5 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   בחריין |  28 |   |   |   צרפת |  27 |   |   |  |  |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |   צרפת |  27 |   |   |  |  |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |   מצרים |  23 |   |   |  |  |
|  |   גרמניה |  26 |   |   |   מצרים |  23 |   |   |  |  |
|  |   גרמניה |  26 |   |   |  |  |   |   | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |
|  |   מצרים |  31 |   |   |  |  |   |   | 7 באוגוסט | 7 באוגוסט |
|  |   מצרים |  31 |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  25 |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  25 |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |   דנמרק |  23 |
|  |   שוודיה |  33 |   |   |  |  |   |   |   דנמרק |  23 |
|  |   שוודיה |  33 |   |   | 5 באוגוסט | 5 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   ספרד |  34 |   |   | 5 באוגוסט | 5 באוגוסט |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   ספרד |  34 |   |   |   ספרד |  23 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |   ספרד |  23 |   |   |   7 באוגוסט |   7 באוגוסט |
|  | 3 באוגוסט | 3 באוגוסט |   |   |   דנמרק |  27 |   |   |   7 באוגוסט |   7 באוגוסט |
|  |   דנמרק |  31 |   |   |   דנמרק |  27 |   |   |   מצרים |  31 |
|  |   דנמרק |  31 |   |   |  |  |   |   |   מצרים |  31 |
|  |   נורווגיה |  25 |   |   |  |  |   |   |   ספרד |  33 |
|  |   נורווגיה |  25 |   |   |  |  |   |   |   ספרד |  33 |
תחרות הגברים > הדירוג הסופי - גברים

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |

1:  צרפת
2:  דנמרק

3:  ספרד
4:  מצרים
5:  שוודיה
6:  גרמניה
7:  נורווגיה
8:  בחריין
9:  פורטוגל
10:  יפן
11:  ברזיל
12:  ארגנטינה
תחרות הנשים > מוקדמות נשים

| טורניר המוקדמות | תאריך | מקום | עולות | נבחרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הנבחרת מארחת |  |  | 1 |  יפן |
| אליפות אירופה 2018 | 29 בנובמבר−16 בדצמבר 2018 | צרפת צרפת | 1 |  צרפת |
| המשחקים הפאן אמריקיים 2019 | 30−24 ביולי 2019 | פרו לימה | 1 |  ברזיל |
| טורניר המוקדמות האסיאתי | 29−23 בספטמבר 2019 | הרפובליקה העממית של סין צ'וזו | 1 |  קוריאה הדרומית |
| טורניר המוקדמות האפריקאי | 26–29 בספטמבר 2019 | סנגל דקר | 1 |  אנגולה |
| אליפות העולם 2019 | 29 בנובמבר − 15 בדצמבר 2019 | יפן יפן | 1 |  הולנד |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לנשים 2020 | 21−19 במרץ 2021 | ספרד ליריה | 2 |  ספרד  שוודיה |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לנשים 2020 | 21−19 במרץ 2021 | הונגריה גיור | 2 |  הונגריה הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |
| טורנירי המוקדמות האולימפי לנשים 2020 | 21−19 במרץ 2021 | מונטנגרו פודגוריצה | 2 |  מונטנגרו  נורווגיה |
| סך הכל |  |  | 12 |  |
יפן העפילה ישירות כנבחרת המארחת. הולנד העפילה כאלופת העולם המכהנת, 2 נבחרות (ברזיל וצרפת) העפילו כאלופות היבשת שלהן. דרום קוריאה העפילה ממשחקי המוקדמות האסיאתיים אנגולה העפילה ממשחקי המוקדמות האפריקאים. 6 נבחרות נוספות העפילו דרך טורניר המוקדמות האולימפי.
12 הנבחרות חולקו ל-2 בתים של 6 קבוצות כשכל נבחרת שיחקה פעם אחת נגד כל אחת מהנבחרות בבית. 4 נבחרות מכל בית העפילו לרבע הגמר, והחל מרבע הגמר כל המשחקים נערכו  בשיטת נוקאאוט.
תחרות הנשים > שלב הבתים > בית א'

| מס' | מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  נורווגיה | 5 | 5 | 0 | 0 | 170 | 123 | 47+ | 10 |
| 2. |  הולנד | 5 | 4 | 0 | 1 | 169 | 143 | 26+ | 8 |
| 3. |  מונטנגרו | 5 | 2 | 0 | 3 | 139 | 142 | 13− | 6 |
| 4. |  קוריאה הדרומית | 5 | 1 | 1 | 3 | 147 | 165 | 18− | 3 |
| 5. |  אנגולה | 5 | 1 | 1 | 3 | 130 | 156 | 16− | 3 |
| 6. |  יפן | 5 | 1 | 0 | 4 | 124 | 150 | 26− | 2 |
תחרות הנשים > שלב הבתים > בית ב'

| מס' | מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  שוודיה | 5 | 3 | 1 | 1 | 152 | 133 | 19+ | 7 |
| 2. | הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי | 5 | 3 | 1 | 1 | 148 | 149 | 1− | 7 |
| 3. |  צרפת | 5 | 2 | 1 | 2 | 139 | 135 | 4+ | 5 |
| 4. |  הונגריה | 5 | 2 | 0 | 3 | 142 | 149 | 7− | 4 |
| 5. |  ספרד | 5 | 2 | 0 | 3 | 135 | 142 | 7− | 4 |
| 6. |  ברזיל | 5 | 1 | 1 | 3 | 133 | 141 | 8− | 3 |
תחרות הנשים > שלב הפלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   נורווגיה |  26 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   נורווגיה |  26 |   |   | 6 באוגוסט | 6 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   הונגריה |  22 |   |   | 6 באוגוסט | 6 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   הונגריה |  22 |   |   |   נורווגיה |  26 |   |   |  |  |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |   נורווגיה |  26 |   |   |  |  |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  27 |   |   |  |  |
|  |   מונטנגרו |  26 |   |   |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  27 |   |   |  |  |
|  |   מונטנגרו |  26 |   |   |  |  |   |   | 8 באוגוסט | 8 באוגוסט |
|  |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  32 |   |   |  |  |   |   | 8 באוגוסט | 8 באוגוסט |
|  |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  32 |   |   |  |  |   |   |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  25 |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |  25 |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  30 |
|  |   צרפת |  32 |   |   |  |  |   |   |   צרפת |  30 |
|  |   צרפת |  32 |   |   | 6 באוגוסט | 6 באוגוסט |   |   |  |  |
|  |   הולנד |  22 |   |   | 6 באוגוסט | 6 באוגוסט |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   הולנד |  22 |   |   |   צרפת |  29 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |   צרפת |  29 |   |   |   8 באוגוסט |   8 באוגוסט |
|  | 4 באוגוסט | 4 באוגוסט |   |   |   שוודיה |  27 |   |   |   8 באוגוסט |   8 באוגוסט |
|  |   שוודיה |  39 |   |   |   שוודיה |  27 |   |   |   נורווגיה |  36 |
|  |   שוודיה |  39 |   |   |  |  |   |   |   נורווגיה |  36 |
|  |   קוריאה הדרומית |  30 |   |   |  |  |   |   |   שוודיה |  19 |
|  |   קוריאה הדרומית |  30 |   |   |  |  |   |   |   שוודיה |  19 |
תחרות הנשים > הדירוג הסופי - נשים

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |

1:   צרפת
2:  הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי
3:  נורווגיה
4:  שוודיה
5:  הולנד
6:  מונטנגרו
7:  הונגריה
8:  קוריאה הדרומית
9:  ספרד
10:  אנגולה
11:  ברזיל
12:  יפן
הערות שוליים

↑  Tokyo 2020 Qualification System confirmed, archive.ihf.info (באנגלית אמריקאית)
↑  IHF | Tokyo 2020: One Year to Go, handball schedule confirmed, www.ihf.info
↑  Joint Statement from the International Olympic Committee and the Tokyo 2020 Organising Committee - Olympic News, International Olympic Committee, ‏2021-07-15 (באנגלית)
הומופוניה

הומופוניה (מיוונית: הומו - שווה, פוניה-קול, צליל) הוא מונח שמתייחס למרקם מוזיקלי רב-קולי. הומופוניה מאופיינת בקול ראשי מוביל, וקולות נוספים ה"כפופים" לו, ומשמשים בעיקר כליווי וכמעשירי המרקם. לדוגמה, שיר רוק בן זמננו הוא בעל מרקם הומופוני - הזמר מוביל ושאר הכלים מלווים ומייצרים אווירה.
ההומופוניה נבדלת מהפוליפוניה, בה לכל קול יש עצמאות מוחלטת, ומההטרופוניה, בה כל הקולות נעים יחד, באותו המקצב ובאותה מסגרת טונאלית.
ההומופוניה הייתה מקובלת בעיקר בתקופה הקלאסית. בתקופה זו הייתה המוזיקה מאופיינת בסימטריה ובפשטות. וכן בתקופה הרומנטית בה התרחב השימוש בסגנון הליד על ידי פרנץ שוברט.
ראו גם

מונופוניה
פוליפוניה
הטרופוניה
הומוריתמיקה
לוגאנו (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוגאנו (באיטלקית: FC Lugano) הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר לוגאנו שבקנטון טיצ'ינו.
לוגאנו זכתה בעברה בשלוש אליפויות וארבעה גביעים, וב-25 במאי 2015 הבטיח המועדון את העפלתו לליגת העל השווייצרית 2015/2016 לאחר 13 שנות היעדרות.
היסטוריה > השנים הראשונות ותקופת השיא (1908 - 1951)

מועדון הכדורגל לוגאנו נוסד ב-28 ביולי 1908. ב-13 בספטמבר שיחקה הקבוצה את משחקה הראשון בתולדותיה, ניצחון 0–6 על קיאסו. צבעי המדים הראשונים של הקבוצה היו לבנים. בהמשך עוצבו המדים בפסים צהובים-שחורים, וב-14 בנובמבר 1916 נקבעו צבעי השחור-לבן כצבעיהם הקבועים של המדים, והם משמשים את הקבוצה עד היום. ב-1922 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל השווייצרית.
ב-10 במאי 1931 זכתה הקבוצה בתואר לראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה בגמר הגביע השווייצרי, שהתקיים באותה עונה באצטדיונה הביתי, 2-1 את גראסהופרס ציריך. שבע שנים אחר כך זכתה הקבוצות באליפות הראשונה בתולדותיה, כשסיימה את העונה במקום הראשון, נקודה מעל גראסהופרס. שנות ה-40 היו המוצלחות ביותר עבור לוגאנו, ובעשור זה הצליחו לקנות מקום של קבע בצמרת הטבלה. הם הוסיפו שתי אליפויות (1941, 1949) ושלוש סגנויות, והעפילו פעם נוספת לגמר הגביע.
היסטוריה > מעבר אצטדיון והופעות ראשונות באירופה (1951 - 1988)

בעקבות ההצלחה, דחפו הרשויות בלוגאנו להקמת אצטדיון חדש עבור הקבוצה. לאחר ששיחקה מיום היווסדה באצטדיון קמפו מארציו, עברה לוגאנו לביתה החדש, סטאדיו קורנארדו, שנחנך ב-26 באוגוסט 1951. אמנם, הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הצלחתה, ועד לאמצע שנות ה-60 ירדה לליגת המשנה שלוש פעמים. בכל אחת משלוש הפעמים, חזרה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של עונה אחת בלבד.
ב-1968 זכתה הקבוצה בגביע השני שלה, לאחר שגברה 1–2 על וינטרטור בגמר, ובעקבות הניצחון השתתפה לראשונה בטורניר אירופי, גביע אירופה למחזיקות גביע, ממנו הודחה בשמינית הגמר על ידי ברצלונה. שלוש שנים אחר כך חזרה לאירופה, הפעם לטורניר גביע אופ"א, הפעם הודחה על ידי לגיה ורשה. מאז ההופעה בגביע אופ"א, עברו שנים עד שהצליחה לוגאנו להפגין דומיננטיות או לזכות בתארים ובהעפלות לאירופה. למעשה, לאורך רוב שנות ה-80 בילתה הקבוצה בליגת המשנה.
היסטוריה > הגביע השלישי והחזרה לצמרת (1988 - 2000)

ב-1988 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה, וארבע שנים אחר כך העפילה לגמר הגביע בפעם השישית בתולדותיה, אך הפסידה ללוצרן לאחר הארכה. שנה אחר כך, בסיומה של עונת 1992/1993, זכתה הקבוצה בגביע השלישי בתולדותיה, לאחר שהביסה 1–4 את גראסהופרס. בעונת 1994/1995 סיימה הקבוצה במקום השני בטבלה, המיקום הגבוה ביותר שלה מאז האליפות האחרונה ב-1949, מה שזיכה אותה במקום בגביע אופ"א עונה אחר כך. באותו טורניר רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה באירופה עד כה, כשהדיחה מהמפעל את אינטר מילאנו, לפני שהודחה בעצמה בשמינית הגמר. עם זאת, בליגה חוותה הקבוצה עונה חלשה שהסתיימה במקום העשירי בלבד, ועונה אחר כך ירדה לאחר תשע שנים לליגת המשנה, ונעדרה למשך עונה אחת מהליגה הבכירה.
היסטוריה > פשיטת רגל, פירוק ובנייה מחדש (2001 - 2012)

בעונת 2000/2001 רשמה הקבוצה הישג מרשים כשסיימה כסגנית האלופה, לאחר שהוליכה את התקופה למשך תקופה ארוכה ואף סיימה ראשונה בתום העונה הסדירה והכניסה לפלייאוף. בזכות מיקומה בליגה, זכתה הקבוצה להשתתף לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, ואף רשמה ניצחון 1–2 על שחטאר דונצק, שלא הספיק עקב ההפסד 0–3 במשחק הראשון. לקראת סיום העונה נמצא נשיא הקבוצה מת במכוניתו, והקבוצה נכנסה לחובות שהגיעו עד לכ-72 מיליון פרנק שווייצרי. הקבוצה נאלצה להכריז על פשיטת רגל, ובעקבות כך איבדה את מקומה בליגת העל השווייצרית, אף על פי שסיימה במקום השלישי בליגה. הקבוצה פורקה, ובמקומה הוקמה קבוצת AC לוגאנו, שתמשיך את המסורת של המועדון. היא הורשתה לשוב ולשחק עם קבוצת הנוער בליגה הרביעית בעונת 2003/2004. עם סיום העונה, ב-30 ביוני 2004, הודיעה הקבוצה על איחוד עם קבוצת מלקנטונה אניו, שעלתה באותה עונה לליגת המשנה, שם שיחקה הקבוצה המאוחדת החל מעונת 2004/2005.
ב-2006 נרכשה הקבוצה על ידי נשיא קבוצת גנואה האיטלקית. ב-4 ביוני 2008, כחלק מחגיגות המאה למועדון, הושג הסכם בין מחזיקי המניות של הקבוצה ועיריית אניו, לשינוי שמה של הקבוצה חזרה ל-FC לוגאנו. לאחר שינוי שמה, הגיעה הקבוצה פעמיים ברציפות לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה, והפסידה בשני המקרים.
לאחר עונה נוספת שהסתיימה בקריסה לקראת סיום העונה והפסד העלייה, החליט הבעלים על מהפכה ניהולית בקבוצה. הוא בנה שדרת ניהול מקצועית המורכבת מאנשי מקצוע איטלקים לתפקידי האימון והניהול הספורטיבי. גם המהפכה הזו לא עזרה, ושוב לוגאנו לא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה, כשסיימה חמישית בלבד בליגה.
בתחילת עונת 2012/2013 רכש אנגלו רנטצי 60 אחוזים מהשליטה במועדון, לקראת רכישה מוחלטת בהמשך העונה. מבחינה מקצועית, לאחר פתיחה מוצלחת נכנסה הקבוצה למשבר ורשמה ארבע נקודות בתשעה משחקים, עד שסיימה במקום השביעי בלבד בטבלה. עונה אחר כך פתחה הקבוצה ברצף שלילי את משחקי הליגה ואף עמדה בפני ירידת ליגה, אך לאחר החלפת מאמן רשמה רצף מרשים של 12 ניצחונות ב-18 משחקים, כדי לסיים במקום השני בטבלה, המיקום הטוב ביותר שלה מזה חמש שנים.
לוגאנו החלה את עונת 2014/2015 בסגל מצומצם, וללא יומרות לזכייה בתואר. לאחר שפבלו בנטנקור, איש עסקים מאורוגוואי, רכש אחוזים מהקבוצה, החל להגיע רכש של שחקני חיזוק מאורוגוואי, ולוגאנו סיימה את הסיבוב הראשון במקום השני, במרחק נקודה מהפסגה. ב-11 במאי 2015 גברה הקבוצה 0–2 על סרבט ז'נבה, לאחר שהאחרונה לא הפסידה במשך כחצי שנה, ועלתה על חשבונה לפסגה. מאז, לא שמטה לוגאנו את היתרון בטבלה, וחזרה לליגה הבכירה לאחר 13 שנים.
ב-1 ביוני 2015 סיימה הקבוצה את ההתקשרות עם ליוויו בורדולי, המאמן שהעלה את הקבוצה ליגה. כשבועיים אחר כך, ב-14 ביוני מינתה הקבוצה את המאמן זדנק זמאן הצ'כי.
בעונת 2021/2022 זכתה הקבוצה בגביע השווייצרי הרביעי בתולדותיה והראשון מאז 1993.
תארים והישגים

אלופה (3): 1937/1938, 1940/1941, 1948/1949
מקום שני (5): 1942/1943, 1944/1945, 1945/1946, 1994/1995, 2000/2001
זוכה (4): 1930/1931, 1967/1968, 1992/1993, 2021/2022
פינאליסטית (4): 1942/1943, 1951/1952, 1970/1971, 1991/1992
לילי ייטס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1866 Enniscrone, אירלנד 
 פטירה:  5 בינואר 1949 (בגיל 82) דבלין, אירלנד 
 שם לידה:  Susan Mary Yeats 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנות ועיצוב 
 
לילי ייטס, באנגלית: Lily Yeats (25 באוגוסט 1866 - 5 בינואר 1949) הייתה אמנית ורוקמת הקשורה לתחייה הקלטית. בשנת 1908 ייסדה את מחלקת הרקמה של "תעשיות קואלה", בה הייתה מעורבת עד לפירוקה בשנת 1931. היא ידועה בתמונותיה הרקומות .
ראשית חייה

נולדה באניסקרון, מחוז סליגו, אירלנד ב-25 באוגוסט 1866, היא הייתה בתם של ג'ון באטלר ייטס וסוזן ייטס (לבית פולקספן). אחיה היו ויליאם באטלר, ג'ק ואליזבת ייטס. היא הייתה ילדה חולה. סוזן הביאה את הילדים מדי שנה בחגים להוריה שרכשו את ביתה במרוויל מחוץ לעיר סליגו. הסבים מצד האם היו ויליאם פולקספן ואליזבת (לבית מידלטון). בסוף 1874 עברה משפחת ייטס למערב קנזינגטון, לונדון. בזמן שחיו שם, לילי ייטס ואחיה חונכו על ידי אומנת, מרתה ג'וויט עד 1876. בשנת 1878 עברה המשפחה לבית גדול יותר בצ'יזוויק, שם למדה בבית הספר נוטינג היל לזמן קצר. משפחת ייטס עברה למחוז דבלין בשנת 1881, שם לילי נרשמה לבית הספר לאמנות בדבלין יחד עם אחותה אליזבת בשנת 1883. הן גם למדו שיעורים בחברה המלכותית של דבלין.
משפחת ייטס עברה לדרום קנזינגטון, ייטס חלתה ונשלחה לגור אצל קרובי משפחה. בסופו של דבר היא עברה לגור עם דודתה אליזבת פולקספן בהאדרספילד בשנת 1887. בשנת 1888, היא חזרה לבית המשפחה בבדפורד פארק.
ללילי הוצעה הזדמנות ללמוד רקמה בסגנון רקמה אמנותית. היא למדה בבית הספר לאמנות בצ'יזוויק עם אחותה סוזן ואחיה ג'ק  ולמדה גם אצל בתו של מוריס מיי, שניהלה את מדור הרקמה של מוריס ושות' ועבדה שם עד אפריל 1894 כשעזבה עקב בריאות לקויה. ב־10 בדצמבר 1888 ייטס חזרה למוריס ושות'  עד מרץ 1889 לילי הכשירה רוקמות עבור החברה.
ראשית חייה > קריירה

ייטס חזרה לדבלין בשנת 1900, היא ואחותה אליזבת הצטרפו לאיוולין גליסון בסטודיו למלאכת יד, שם ניהלה את מדור עבודת הרקמה. לילי המשיכה לעבוד אצל מיי מוריס במשך שש שנים, אך מערכת היחסים ביניהם הייתה מתוחה לאחר מות אמם בשנת 1900  לילי ואחותה אליזבת חזרו לאירלנד עם חברתן אוולין גליסון. ב-1902 הקימו השלושה סטודיו ליצירה ליד דבלין, אשר קראו לו דן אמר (המבצר של אמר) על שם אמר, אשתו של הגיבור האגדי האירי קוצ'ולה. דן אמר הפך למוקד של תנועת האמנויות והאומנות האירית המתפתחת, והתמקדה ברקמה, הדפסה וייצור שטיחים. הם גייסו נשים צעירות מקומיות למפעל, לימדו אותן ציור, בישול, תפירה ואת השפה האירית בנוסף למלאכות הליבה של הגילדה. לילי ייטס ניהלה את מחלקת הרקמה, שיצרה טקסטיל לקישוט הכנסייה ולשימוש ביתי.
בשנת 1904 אורגנה החברה מחדש: "גילדת דן אמר" שנוהלה על ידי אוולין גליסון, ו"תעשיות דן אמר" בניהולן של האחיות ייטס, ובשנת 1908 נפרדו הקבוצות לחלוטין. אוולין גליסון שמרה על השם Dun Emer, והאחיות ייטס הקימו את Cuala Industries בצ'רצ'טאון הסמוכה, שניהלה סדנא קטנה, Cuala Press ובית מלאכה לרקמה.
אשתו של ויליאם באטלר ייטס ג'ורג' (ברטה ג'ורג'ינה), עזרה ללילי לנהל את זרוע הרקמה של הסטודיו שייצר בגדים ומצעים. האחיות ייטס חיו יחד במהלך חייהן הבוגרים. בשנת 1923, לילי חלתה במה שהאמינו כשחפת בזמן חופשה בלונדון, ואחיה שיכן אותה בבית אבות לונדוני ביולי, שם נשארה עד לאפריל הבא  עם החלמתה, היא חזרה לקואלה, אך מחלקת הרקמה מעולם לא זכתה להצלחה. בריאותה של לילי התדרדרה שוב ב-1931, וההחלטה התקבלה לסגור את ענף הרקמה של קואלה.
לילי ייטס המשיכה למכור תמונות רקומות בשנים הבאות' היא מתה ב-1949.
הערות שוליים

↑  Allen, Nicholas (2009). "Yeats, Susan Mary ('Lily')". In McGuire, James; Quinn, James (eds.). Dictionary of Irish Biography. Cambridge: Cambridge University Press.
↑  1881 – Chiswick School of Art, Bedford Park, London
↑  Faulkner, Peter (November 1995). "Dark Days at Hammersmith: Lily Yeats and the Morrises" (PDF). Journal of William Morris Studies. William Morris Society. 11.3 (Autumn 1995): 22–25. Archived from the origina
↑  Sheehy, John (1980). The Rediscovery of Ireland's Past: The Celtic Revival 1830–1930. Thames and Hudson.
↑  "History of the Cuala Press". Boston College Libraries Newsletter. Fall 2008. Archived from the original
↑  Sheehy, John (1980). The Rediscovery of Ireland's Past: The Celtic Revival 1830–1930. Thames and Hudson P.171
↑  Foster, R.F. (2005). W. B. Yeats: A Life Volume II: The Arch-Poet 1915–1939. Oxford University Press.P.241
↑  Pyle, Hilary (1989). Jack B. Yeats: A Biography. Rowman & Littlefield.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119417839  ISNI: 0000 0000 2421 8611  LCCN: n85185331  SNAC: w6kh0nhv  SUDOC: 165307951  VIAF: 13117662   WorldCat (עם VIAF): 13117662 
לילי ייטס
נוף בלילה, רקמה
לוחמים אפריקאים בצבא צרפת במלחמת העולם השנייה

לוחמים אפריקאים שחורים בלגיון הזרים הצרפתי, 1920
יוג'ין בולארד, 1894-1961, הטייס השחור הראשון בהיסטוריה, ממפורסמי הלוחמים בלגיון הזרים הצרפתי
במהלך מלחמת העולם השנייה גויסו כ-200 אלף לוחמים אפריקאים שחורים לצבא צרפת[דרוש מקור], לטובת המאבק המלחמתי בגרמניה הנאצית. לוחמים אפריקאים רבים התגייסו מסיבות כלכליות והטבות שהובטחו להם כמלגות, אך במקביל התגייסו רבים מהם מסיבות אידאולוגיות ועקב תחושת שייכות למאבק שטופחה בהם. הלוחמים נתקלו בקשיים רבים במהלך הלחימה באירופה ולאחריה, אך תרומתם למלחמה הייתה משמעותית.
רקע

גיוס חיילים אפריקאים לצבא הצרפתי החל עוד בשנת 1857.
במלחמת העולם הראשונה כ-175,000 לוחמים אפריקאים שירתו בצבא הצרפתי, והיוו 3% מחייליו. כ-17% מהם (כ-30,000 חיילים) נמנו בין החללים.
מהלך האירועים > הגיוס לצבא

ב-1939 יצאה צרפת בקריאה למושבות האפריקאיות שהיו תחת שליטתה, להתגייס ולהיאבק לצד צרפת בשעת המשבר שהייתה נתונה בו. הגנרל דה גול הגיע לברזוויל שבקונגו ופנה לציבור ברדיו להתגייס למאמץ המלחמתי, בתמורה להטבות ולקידום עצמאותם. אפריקאים רבים נענו לבקשה זו. מעל 120,000 גברים התגייסו, בעיקר משטחי אפריקה המערבית והמרכזית בכלל ומסנגל בפרט. במלחמת העולם השנייה הגיוס היה בהיקפים רחבים יותר מזו הראשונה: 9% מהחיילים בצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה היו אפריקאים. גם ההשפעות של מלחמת העולם השנייה על האפריקאים הייתה משמעותית יותר מזו הראשונה, לפחות מההיבט הפוליטי.