stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו כי טוב
הערות שוליים

↑  בועידת הנוער האגודתי, המשקיף, 19 באפריל 1946
↑  אליהו כי טוב, חנוך ויוסף בן ארזה (ע), ספר התודעה, שניה, ישראל: יד אליהו כי טוב, 1997, עמ' כריכה אחורית
↑  מרכז אגודת ישראל חייב את המורדים, חרות, 29 בדצמבר 1948
↑  הרב י. מ. לוין הודיע שלא יעמיד מועמדותו לבחירות, חרות, 31 בדצמבר 1948
↑  21 רשימות־מועמדים לאסיפה המכוננת, על המשמר, 7 בינואר 1949
↑  נסיון פוטש במרכז אגו"י, הצופה, 1 בינואר 1951
↑  נסיון למרד במרכז אגודת ישראל, דבר, 2 בינואר 1951
↑  ופילוג בלתי נמנע בשורות אגודת ישראל, חרות, 27 במרץ 1951
↑  מהחלטות ועידת אגודת ישראל, דבר, 12 באפריל 1951
↑  גוש דתי נגד החזית הדתית, חרות, 10 באפריל 1951
פאג"י לדין תורה עם האגודה, הצופה, 11 ביולי 1951
↑  המועמד ששידר ברמקול, מעריב, 3 באוגוסט 1951
↑  "המהפכן מבית פסישחא / זאב קיציס". מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות. 2011-03-19. נבדק ב-2018-06-10.
↑  PDS SSO, aleph.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263914505171  BnF: cb11909805z (data)  GND: 174113811  ISNI: 0000 0001 1736 8010  LCCN: n84036820  NKC: zmp20201062910  NTA: 102402973  SUDOC: 026950286  VIAF: 1404966   WorldCat (עם VIAF): 1404966
מרדכי אלגרבלי

מרדכי אלגרבלי (נולד ב-14 ביולי 1944) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם התנועה הדמוקרטית לשינוי בכנסת התשיעית.
ביוגרפיה

מרדכי אלגרבלי נולד במקנס שבמרוקו, למד בתלמוד תורה ובסמינר למורים של כל ישראל חברים ליד קזבלנקה. בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו, שהתגוררה בשכונת שמואל הנביא. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית. היה מראשי תנועת "עודד" וכיהן כיו"ר שלה משנת 1969 והתנדב לסייע לבתי הספר בשכונת מגוריו, עיר גנים. שימש סגן מנהל מחלקת התכנון במשרד החינוך בשנים 1971–1977.
אלגרבלי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי יחד עם אנשי תנועת עודד, ומונה לראש ועדת חברה ורווחה של התנועה. הוא נבחר למקום ה-15 ברשימת התנועה, ונבחר לכנסת התשיעית מטעמה. עם התפרקותה הצטרף לתנועה הדמוקרטית, וכעבור מספר חודשים, בסוף 1979, פרש ממנה והקים סיעת יחיד. אלגרבלי היה פעיל מאוד בנושאי חינוך בכנסת. בעקבות פרישתו מהתנועה הדמוקרטית נותר ללא סיעה וסירב להצעתו של חיים קורפו שהליכוד יתמוך בבקשתו להכרה בסיעה עצמאית תמורת תמיכתו בקואליציה. מקומו בוועדת החינוך נמסר לחבר אחר בתנועה הדמוקרטית.
ביולי 1980 פעל להקמת מפלגה עדתית יחד עם הפנתרים השחורים בישראל בראשות סעדיה מרציאנו ותנועת האוהלים של ימין סוויסה, אך חבריו בתנועת עודד טרפדו את המהלך. לקראת הבחירות לכנסת העשירית הקים עם מרציאנו את מפלגת האיחוד. בבחירות לכנסת העשירית לא הצליחה מפלגת האיחוד לעבור את אחוז החסימה ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של אלגרבלי.
אלגרבלי מכהן כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת רקח תעשיות פרמצבטיות.
חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה ילדים, בהם סגן אודי-יהודה אלגרבלי, שנפל בלבנון  ביולי 1994 במהלך שירותו הצבאי כקצין קשר. אחיו הוא חבר בית הדין הרבני הגדול, הרב ציון אלגרבלי.
הערות שוליים

↑  אבינועם בר יוסף, הר געש בשכונת שמואל הנביא, מעריב, 21 בנובמבר 1986
↑  שפי גבאי, עודד - למלחמה בעוני, דבר, 30 בספטמבר 1971
↑  ישראל כהן, מתנדבים לעזרת נוער במצוקה, דבר, 16 ביולי 1973
↑  ידין - יו"ר התנועה הדמוקראטית לשינוי, דבר, 9 בדצמבר 1976
↑  שלמה גינוסר, אריתמטיקה של ועדות הכנסת, דבר, 17 בדצמבר 1979
קואליציה פחות אחד, מעריב, 30 בינואר 1980
↑  ראו למשל:
ח"כ א. ידלין: לא להעמיד סימן שאלה על הרפורמה, דבר, 18 באוקטובר 1977
נשקלת חקיקה שתחייב רישום, דבר, 30 בנובמבר 1977
אהרן גבע, מה מעיק על המורות מעמישב?, דבר, 3 בינואר 1978
הלימודים בבית שאן הושבתו, מעריב, 15 ביוני 1980
↑  יהושע ביצור, הליכוד העניק למרציאנו מעמד, מעריב, 12 בנובמבר 1980
↑  יהושע ביצור, אלגרבלי התחנן בכנסת, מעריב, 10 בינואר 1980
↑  אבי בטלהיים, תנועה חדשה מוקמת ע"י חה"כ אלגרבי ומרציאנו, מעריב, 16 ביולי 1980
אפע"ל זה יהיה שמה של תנועת אלגרבלי מרציאנו, מעריב, 21 ביולי 1980
↑  אבי בטלהיים, מחלוקת חריפה בתנועות עודד ואוהלים, מעריב, 17 ביולי 1980
אבי בטלהיים, מועצת עודד החליטה להפסיק המו"מ, מעריב, 28 ביולי 1980
↑  שתי רשימות עדתיות חדשות לכנסת, דבר, 14 במאי 1981
עיוות גולגולתי מלאכותי

השיטות ששימשו את בני המאיה לעיצוב הגולגולת של הילד
עיוות גולגולתי מלאכותי היה מנהג עתיק שבמסגרתו נעשה סוג של שינוי הגוף בו הגולגולת של האדם מעוותת בכוונה. הליך עיוות צמיחה הגולגולת הנורמלי מבוצע על ידי הפעלת כוח לאורך זמן ממושך על הגולגולת של התינוק. כתוצאה מכך הגולגולת משוטחת, מוארכת (מופק על ידי חבישת שני לוחות עץ בצדי הראש), מעוגלת (מופק על ידי קשירת בד סביב הראש) או מתעצבת לצורת חרוט. לרוב ההליך מבוצע בערך כחודש לאחר הלידה ונמשך כחצי שנה.
המנהג של עיוות הגולגולת היה נהוג בתרבויות קדומות שונות - באפריקה בקרב הקבוצה האתנית "מנגבטוס" (שנמצאת באזור בו נמצאת כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), באסיה בקרב ההונים, באמריקה בין בני המאיה והאינקה ובקרב תושבי חצי האי פאראקס (פרו).
גולגולות האדם הנבון מהאלף ה-9 לפנה"ס (התרבות הפרוטו-נאוליתית) שהתגלו במערת שאנידאר (אנ') בעיראק הן הממצא הארכאולוגי העתיק ביותר שנמצא עם עיוות גולגולתי מלאכותי.
לוקסודרום

איור של לוקסודרום הנע בספירלה לכיוון הקוטב הצפוני
בניווט, לוקסודרום (באנגלית: Loxodrome או Rhumb-Line) הוא קו ישר על פני כדור בכלל וכדור הארץ בפרט, שחותך את כל המרידיאנים באותה זווית.
הקשר להיטל מרקטור

נגדיר את  \lambda  כקו האורך של נקודה כלשהי על הכדור, ואת  \varphi  כקו הרוחב של אותה נקודה. לאחר מכן, אם נגדיר את קואורדינטות המפה של היטל מרקטור כ:
ואז לוקסודרום שיחתוך את המרידיאנים בזווית  \beta  יהיה קו ישר כי:
כאשר השיפוע הוא:
ניתן למצוא את הלוקסודרום בין שתי נקודות באמצעות מפה מרקטורית, או באמצעות פתירת מערכת המשוואת עם שני הנעלמים  m=\cot \beta  ו- \lambda _{0}. ישנם אינסוף פתרונות למשוואה זו, והאחד הקצר ביותר הוא זה שמכסה את הפרש קו האורך בפועל, כלומר אינו עושה סיבובים נוספים, ואינו הולך "לכיוון הלא נכון".
המרחק בין שתי נקודות לאורך הלוקסודרום יהיה:
כאשר  \varphi -\varphi _{0} הוא המרחק בין קווי הרוחב של הנקודות, ו-R הוא רדיוס הכדור (כדור הארץ).
הלוקסודרום (בכחול) לעומת קשת אורתודומית (המרחק הכי קצר בין שתי הנקודות) (באדום) בין ליסבון, פורטוגל לבין הוואנה, קובה. בתמונה העליונה: היטל אורתוגרפי (אנ'). בתמונה התחתונה: היטל מרקטור.
מזרע

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למרכז רפואי לבריאות הנפש, ראו .
| --- | --- |

מגדל המים במזרע, מבנה הבטון הראשון בקיבוץ ומסימני ההיכר שלו. משמאל - מוזיאון "מזרע הקטנה"
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎99 מטר
תאריך ייסוד: 1923
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 970 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) מזרע(למפת הכרמל רגילה) מזרע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מזרע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מזרע32°39′03″N 35°17′11″E﻿ / ﻿32.6509471476513°N 35.2864077415877°E﻿ / 32.6509471476513; 35.2864077415877  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל (in English: Jezreel Valley Regional Council) באדום - מזרע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
האתר הרשמי של הקיבוץ
קיבוץ מזרע, 1946
הכניסה למזרע
מִזְרָע הוא קיבוץ בעמק יזרעאל, בין עפולה לנצרת, הנמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. הקיבוץ השתייך לקיבוץ הארצי, אשר התאחד עם התק"ם לתנועה הקיבוצית.
מקור השם

שמות יישובים הכוללים את הביטוי "מזרע" נזכרים במקורות ובמפות מימי הביניים ומקורו בספר ישעיהו פרק י"ט, פסוק ז': ”עָרוֹת עַל יְאוֹר עַל פִּי יְאוֹר וְכֹל מִזְרַע יְאוֹר יִיבַשׁ נִדַּף וְאֵינֶנּוּ”. המונח "מזרע" הפך מטבע לשון למקום קיום אנושי-חקלאי, בניגוד ל"ישימון" שהוא אזור ריק מצמחייה ומאדם. אזכורים ראשונים לשם המקום באתר הקבוץ, הם 'קאסל מסרה' (Kasal Mesra), אותו מתאר הכומר הגרמני בורכארד מהר-ציון, בספרו 'תיאור ארץ הקודש' מ-1283, והגאוגרף הוונציאני מַרינוֹ סנודו טוֹרסֶלוֹ ב'ספר הסודות של נאמני הצלב' מ-1321. את המקום בשמו תיארו גם אדוארד רובינסון וון דה-ולדה בתחילת המאה ה-19, והם מתארים ישוב עם סרקופגים ביזנטיים מהמאות 4–5. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל (1880) מופיע השם "חרבת מזרע" (Kh. al-Mezrah) כקילומטר מזרחית ממקום הקבוץ. השם "מזרע" ניתן לקיבוץ באפריל 1928 על ידי ועדת שמות היישובים של הקרן הקיימת.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם על גבעת "רובע-אל-נצרא" ב-21 בנובמבר 1923 על ידי "קבוצת צריפין" של עולים יוצאי גליציה, בני העלייה השלישית, שעלו לארץ שלוש שנים קודם לכן והתגבשו בבניית מחנה הצבא הבריטי צריפין (סרפנד). יחד עם קבוצת צריפין עלתה למקום קבוצת מרקנהוף שהתיישבה בצמוד לקבוצת צריפין. בשל מחסור בקרקע מספקת לשני יישובים, החליטו המוסדות המיישבים להקצות למרקנהוף אדמות בעמק הירדן, בהן הקימו את קיבוץ בית זרע, ואת אדמתם העבירו לקבוצת צריפין. עם יציאת מרקנהוף בשנת 1927 הוחלט לעבות את היישוב ולצרף אליו בהדרגה החל משנת 1929 ובמהלך שנות השלושים חברים מתנועת השומר הצעיר מגליציה, שעברו הכשרה בגבעת מיכאל. בשנים אלו קבעו המוסדות את שמו הסופי של הקיבוץ והוא צורף לתנועת השומר הצעיר.
בשנים 1944–1946 שכן במזרע מטה הפלמ"ח עד שהתגלה על ידי שלטונות המנדט במסגרת מבצע אגאתה בשנת 1946. הבריטים הצליחו לתפוס את רשימת חברי הפלמ"ח שהייתה במקום אולם השמות היו מוצפנים. לאחר שחבר המשק יעקב לוי הצליח להוציא את מחברת הקודים ולהשמיד אותה, לא הצליחו הבריטים לפצח את הקוד ולא נגרם כל נזק.
באותה תקופה עברה בשדות הקיבוץ רכבת העמק, ובמוזיאון הקיבוץ עדיין ניתן לראות מקטע מן המסילה המקורית.
הקיבוץ הוא מהמובילים בישראל בגידולי שדה ומצויה בו רפת חולבות גדולה, בבעלות משותפת עם קיבוץ גבעת עוז. בשנת 1957 הקים הקיבוץ את מפעל "מעדני מזרע" לעיבוד בשר, ובכלל זה גם בשר חזיר. במשך שנים רבות היה מפעל זה בין הספקים הבודדים של בשר לא כשר בישראל. בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים קמו לו מתחרים, והקיבוץ מכר את המותג ומערך היצור לחברת "טיב טעם".
בשנת 1958 הוקם בקיבוץ מפעל ההידראוליקה והמעליות ההידראוליות "תעמ"ל" (תעשיית מוצרי לחץ). בהמשך הוקם גם מפעל "מטלור 2000" לייצור מוצרי מתכת באמצעות הזרקת אבקות מתכת (מטלורגיה), אולם המפעל נמכר לחברת ישקר. בכניסה ליישוב ניצב מלון "נוף תבור", הנמצא בבעלות משותפת של הקיבוץ ושל חברת הורן את ליבוביץ'. כמו כן מפעיל הקיבוץ אירוח כפרי, תחנת דלק, מוסך, ובית אבות "אור העמק".
בסמוך לקיבוץ נמצא בית-הספר העל-יסודי "עמקים-תבור", בו לומדים תלמידים מרמת ישי, ומהקיבוצים מזרע, שריד, מרחביה, עין דור וגזית, מהמושבים תל עדשים, בלפוריה ומושב מרחביה וכן תלמידים מאחוזת ברק ותלמידים בודדים גם מנוף הגליל הסמוכה. בצמוד לבית הספר "עמקים תבור" נמצא בית הספר העל-יסודי "בנימין רוטמן העמק" לנערים על הרצף האוטיסטי.
בקיבוץ נמצא מוזיאון מזרע הקטנה ובו מוצגים רבים שנאספו מכל השנים בקיבוץ. המקום פתוח לסיורים מודרכים לקבוצות. כן יש אפשרות ביקור בסליק של מזרע שהכניסה אליו מוסתרת מתחת לאמבט.
בשטח הקבוץ פועלת שלוחה של מכינה קדם-צבאית רבין. שהיא אחת משלוש המכינות היחידות שמונגשות לחלוטין לבעלי מוגבלויות.
גלריית תמונות

מזרע הקטנה
הירידה לסליק במזרע לאחר הזזת האמבטיה
לול התרנגולות בקומות בתכנון האדריכל שמואל מסטצ'קין (כיום מבנה מסוכן ולקראת הריסה), פברואר 2010
בית התרבות, פברואר 2010
חדר האוכל בקיבוץ מזרע, 23 באוגוסט 2014
חדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
תושבי הקיבוץ נכנסים לתוך חדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
חדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
אחת מחזיתות בניין חדר האוכל בתכנון האדריכל אהוד שחורי, פברואר 2010
חדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
אולם חדר האוכל, פברואר 2010
תבליט בקיר חדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
השלט המראה את הכיוון למרכולית ולחדר האוכל, 23 באוגוסט 2014
בית ילדים בתכנון שמואל מסטצ'קין, פברואר 2010
מבנה האסם, פברואר 2010
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עטר זהבי, מלחמת מזרע בישימון, מתוך "טבע הדברים", נובמבר 2014, עמ' 94-106; באתר israeliwild.co.il
↑  מנחם אוסישקין, שמות ליישובים חדשים, דואר היום, 24 באפריל 1928
↑  ניר מן, האלמוני שהציל את הפלמ"ח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 ביולי 2012
↑  מקבלי הפרסים מקרן סם המבורג
↑  עמירם כהן, טיב טעם השלימה ההשתלטות על מעדני מזרע - מימשה אופציה לרכישת יתרת הבעלות, באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2010
↑  ביה"ס בנימין רוטמן העמק, באתר AlumotOr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467975205171  VIAF: 3612151433037256420005   WorldCat (עם VIAF): 3612151433037256420005
איחוד הרפובליקות הערביות

איחוד הרפובליקות הערביות (בערבית: اتحاد الجمهوريات العربية) היה ניסיון לא מוצלח של מועמר קדאפי למזג את לוב, מצרים וסוריה למדינה ערבית מאוחדת. למרות שהקמת האיחוד אושרה אושר במשאלי עם בכל מדינה ב-1 בספטמבר 1971, שלוש המדינות לא הסכימו על התנאים הספציפיים של האיחוד. הפדרציה התקיימה בין 1 בינואר 1972 ל-19 בנובמבר 1977.
היסטוריה

בשנת 1969 תפסו קציני צבא ערבים לאומנים בראשות מועמר קדאפי את השלטון בלוב. ההשפעה האידאולוגית של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר על הממשלה החדשה נראתה מיד. קדאפי העלה רעיונות פאן-ערביים, והכריז על הצורך במדינה ערבית אחת המשתרעת על פני צפון אפריקה והמזרח התיכון. בדצמבר 1969 ייסדה לוב את החזית המהפכנית הערבית עם מצרים וסודאן כצעד לקראת איחוד מדיני, וב-1970 הצהירה סוריה על כוונתה להצטרף לחזית.
לאחר מותו של נאצר בספטמבר 1970, יורשו, אנואר סאדאת, הציע כי במקום מדינה מאוחדת, תוקם פדרציה. באפריל 1971 הוקמה הפדרציה, מה שאפשר למצרים, סוריה וסודאן לקבל מענקים גדולים מכספי נפט לובי. בפברואר 1972 חתמו קדאפי וסאדאת על אמנת איחוד לא רשמית, אך היא לא יושמה מכיוון שהיחסים התפרקו בשנה שלאחר מכן. סאדאת נרתע מהכיוון הרדיקלי של לוב, והמועד האחרון להקמת הפדרציה בספטמבר 1973 חלף ללא כל פעולה. באוקטובר 1973 מצרים וסוריה, מבלי להיוועץ בלוב, פתחו במתקפה מתואמת על ישראל (מלחמת יום הכיפורים). סאדאת הסכים לפתוח במשא ומתן עם ישראל, וביקש להחזיר את חצי האי סיני למצרים תמורת התחייבות לא לתקוף את ישראל בעתיד. קדאפי כעס על מטרותיה המוגבלות של המלחמה והפסקת האש, והאשים את סאדאת בפחדנות, ערעור האיחוד, ובגידה בעניין הערבי. סאדאת הגיב בכך שחשף שהוא התערב מוקדם יותר באותה שנה כדי למנוע מלוב להטביע ספינת נוסעים אזרחית שהובילה תיירים יהודים בים התיכון. לאחר מכן, יחסי לוב–מצרים התאפיינו בהאשמות הדדיות תכופות, ודיונים נוספים לגבי החתירה לאחדות נזנחו.
היסטוריה > משאלי העם

שלושה משאלי עם בו-זמנית על הקמת איחוד הרפובליקות הערביות נערכו ב-1 בספטמבר 1971, במצרים, לוב וסוריה. במשאל העם במצרים הצביעו בעד האיחוד 99.96% מהמצביעים, במשאל העם בלוב תמכו 98.6% מהמצביעים, ובסוריה הצביעו 96.4% בעד.
היסטוריה > איחודים באיחוד הרפובליקות הערביות

פדרציה בין מצרים, לוב וסודאן (1969/70–1971)
פדרציה בין מצרים, לוב וסוריה (1971/72–1974/77)
איחוד בין מצרים ללוב בתוך הפדרציה (1972–1973/74)
איחוד בין מצרים וסוריה בתוך הפדרציה (1976–1977)
הפדרציה בין מצרים, סודאן וסוריה (1977)
איחוד הרפובליקות הערביות 1970, סוריה הודיעה על הצטרפותה
איחוד הרפובליקות הערביות 1971, סודאן הודיעה על פרישה
איחוד הרפובליקות הערביות 1972, הוצע לעיראק להצטרף
איחוד בין מצרים ללוב, 1973
איחוד בין סוריה למצרים ב-1976
האיחוד ב-1977: סוריה, מצרים וסודאן
סמלים של מדינות חברות

מצרים, לוב וסודאן אימצו דגל דומים – נץ קורייש, כשתחתיו כיתוב בערבית המבדל ביניהם. הנץ הוצב על גבי טריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית אדום-לבן-שחור.
הערות שוליים

1 2  Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p336 מסת"ב 0-19-829645-2
↑  Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p340 מסת"ב 0-19-829645-2
↑  Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p528 מסת"ב 0-19-829645-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570620405171  GND: 14373-X  LCCN: n50082851  VIAF: 248461828   WorldCat (עם VIAF): 248461828
עין ההשגחה

עין ההשגחה כפי שהיא מופיעה על צדו האחורי של סמל ארצות הברית, בשטר הדולר
עין ההשגחה (או עינו הרואה כל של אלוהים) הוא סמל המתאר עין, פקוחה לרוב, במשולש המוקף בקרני אור או עננה קדושה, המסמל את ההשגחה האלוהית, לפיה עין אלוהים צופה באנושות. דוגמה ידועה של עין ההשגחה מופיעה בצד האחורי של סמל ארצות הברית, המופיע בשטר הדולר האחד של ארצות הברית.
מקור

עינו הרואה כל של אלוהים מופיעה במספר מיתולוגיות ודתות עתיקות כסמל להשגחה, אור, תבונה ונפש.
מקור > העין של רע

על פי המיתולוגיה המצרית, האל סת רצח את אחיו אוסיריס בכדי למנוע ממנו צאצאים ובכך לשמור בחיקו את כס האצולה. למרות זאת, איזיס, אשת אוסיריס, ילדה בסתר את הורוס ושמרה עליו בסתר במטרה להגן עליו מפני דודו.
עם גדילתו של הורוס, הוא אתגר את דודו סת בחיפוש אחר נקמה על רצח אביו, הקרב נגמר עם התערבות האלים ומסירת כס האצולה להורוס, שאיבד בקרב את עינו. באותה עת, על סת הוטלה המשימה להחליף את עינו הפגועה של הורוס. בגרסה אחרת, העין הוחזרה להורוס על ידי האל תחות בכך שירק לתוך תעלת העין שלו. הורוס החליט להעניק כבוד אחרון לאביו בכך שהאכיל אותו בעינו החדשה, בכך אוסיריס חזר לחיים בטקס אותו ניהלו הורוס, תחות ואנוביס.
שימוש על ידי ממשלות וקונפדרציות > ארצות הברית

בשנת 1782, עין ההשגחה אומצה כחלק מהסמליות המופיעה בצדו האחורי של החותם הגדול של ארצות הברית. היא הוצעה לראשונה כמרכיב של החותם הגדול על ידי הראשונה מבין שלוש ועדות עיצוב ב-1776. הצעה זו משויכת ליועץ האמנותי, פייר יוג'ין דו סימיטייר, באותה העת, היה זה סמל נפוץ להשגחתו המיטיבה של אלוהים.
בהצעתו המקורית לוועדה, דו סימיטייר הציב את העין מעל מגנים כדי לסמל כל אחת משלוש עשרה המושבות המקוריות של האיחוד. בגרסה של החותם שאושרה בסופו של דבר, העין ממוקמת מעל פירמידה בלתי גמורה בת שלוש עשרה מדרגות (המסמלות את המושבות המקוריות, אך גם מסמלת את הפוטנציאל של האומה לצמיחה עתידית). סמליות זו מוסברת באמצעות המוטו המופיע מעל העין, annuit cœptis, כלומר "הוא מאשר את ההתחייבויות [שלנו]" (או "אישר").
ככל הנראה בגלל השימוש בעיצוב בחותם הגדול, עין ההשגחה עשתה את דרכה לתוך חותמות וסמלים אמריקאיים אחרים, כמו למשל:
סמל קולורדו
סמל העיר קנושה, ויסקונסין
משרד המודעות למידע של DARPA
שימוש על ידי ממשלות וקונפדרציות > ארצות הברית > מטבעות אמריקאים

עין ההשגחה שימש בין צורות שונות של מטבעות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית, כולל:
שטר הדולר האחד של ארצות הברית, כחלק מסמל ארצות הברית
מטבע נחושת השומש ברפובליקת ורמונט
מטבעות נובה קונסטלטיו (אנ'), סדרת המטבעות הראשונה שהונפקה בארצות הברית, מ-1783
מטבעות נחושת מסדרת נובה קונסטלטיו בשנים 1783 ו-1785
מספר הנפקות מסדת נובה קונסטלטיו השומשו בקולומביה
שימוש על ידי ממשלות וקונפדרציות > ליטא

עין ההשגחה מופיעה במספר סמלים ליטאיים, כולל:
סמל העיר אלובה
סמל העיר באיזוגלה
סמל העיר קלווריה
סמל העיר פלונגה
הסמל והדגל של שיאוליאי
שימוש על ידי ממשלות וקונפדרציות > מדינות אחרות

עין ההשגחה מופיעה על בסמלים של ברסלב, בלארוס, העיר נמן ברוסיה ווילאמוביץ בפולין. העין הייתה גם חלק מהדגל והסמל שאומץ על ידי הקונפדרציה של קו המשווה, מרד התנתקות קצר שהתרחש בשנת 1824 במחוזות הצפון-מזרחיים של ברזיל. בממלכה המאוחדת, העין הייתה חלק מסמל דיוויזיית המשמר, שנוצרה ב-1915.
באסטוניה, שטר ה-50 קרוני מציג את העין כחלק מתיאור של עוגב הצינורות של כנסיית קיינה. כמו כן, העין מוצגת גם בשטר הישן של 500 הריבניה אוקראיני.
העין נכללה בפרסום המקורי של הצהרת זכויות האדם והאזרח הצרפתית, ששאלה בנוסף איקונוגרפיה מעשרת הדיברות. באופן דומה, הסמל מופיע בעמוד הראשון של חוקת סרביה משנת 1835. בניגריה, עין ההשגחה היא חלק מסמליל שירות המכס של ניגריה. זהו גם הסמליל של תוכנית הריאליטי הפופולרית של DSTV, האח הגדול ניגריה.
בנייה חופשית

כיום, עין ההשגחה מזוהה לעיתים קרובות עם הבונים החופשיים, והופיעה לראשונה כחלק מהאיקונוגרפיה הסטנדרטית של הבונים החופשיים בשנת 1797 עם פרסום הספר "המוניטור של פרימן" מאת תומאס סמית' ווב.
בשימוש זה, העין, המייצגת את עינו הרואת-כל של אלוהים, משמשת תזכורת לכך שמחשבותיה ומעשיה של האנושות נצפו תמיד על ידי אלוהים - אשר מכונה אצל הבונים החופשיים כאדריכל הגדול של היקום. בדרך כלל, תחת עין ההשגחה של הבונים החופשיים יש עננה קדושה חצי עגולה, ולעיתים היא מוקפת במשולש.
תאוריות הקשר רבות נרקמו סביב עין ההשגחה המוצגת על גבי הפירמידה הלא גמורה על סמל ארצות הברית הטוענות כי ייצוג זה מעיד על השפעתה של תנועת הבונים החופשיים בהקמת ארצות הברית. עם זאת, השימוש הנפוץ של הבונים החופשיים בעין מתוארך כ-14 שנים לאחר יצירת סמל ארצות הברית. יתר על כן, הבונה החופשי היחיד מבין חברי ועדות העיצוב השונות של הסמל היה בנג'מין פרנקלין, שרעיונותיו לחותם לא אומצו. כמו כן, ארגוני הבונים החופשיים השונים הכחישו במפורש כל קשר ליצירת החותם.
שימוש בדת > נצרות

מקורו של קשר העין עם מושג ההשגחה האלוהית מגיע מהנצרות. באיקונוגרפיה האירופית של סוף הרנסאנס, העין, המוקפת במשולש, הייתה סמל מפורש לשילוש הקדוש הנוצרי. ב-1525 צייר פונטורמו את עין ההשגחה מעל שלושה פרצופים בציורו "הסעודה באמאוס". ציורי העין מהמאה ה-17 מראים אותה לעיתים מוקפת בעננים או בקרני שמש. עין אלוהים במשולש עדיין משמשת באדריכלות כנסיות ובאמנות נוצרית כדי לסמל את השילוש הקדוש, השגחתו של האל והימצאותו בכל מקום.
עין ההשגחה מופיעה בעיקר במבנים אורתודוקסים מזרחיים, מורמונים וקתולים, ביניהם:
קתדרלת קאזאן, סנקט פטרבורג, רוסיה
מקדש סולט לייק, סולט לייק סיטי, יוטה
כנסייה ישועית, מנהיים, גרמניה
מנזר שיו-מר'ווימה, מצחתה, גאורגיה
שימושים שונים

עין ההשגחה מופיעה רבות בתרבות הפופולרית בדרך כלל בהקשר של התייחסות לאילומינטי, במשחקי וידאו רבים, תוכניות טלוויזיה, סרטים, ספרים ואתרי אינטרנט המכילים תיאורים של העין.
שימושים שונים > סמלים של אוניברסיטה/מכללה ולוגו של ארגונים

מספר אוניברסיטאות ואחוות אקדמיות משתמשות בעין ההשגחה בסמלים, חותמות או תגים, ביניהם:
דלתא טאו דלתא, שבסיסה בבת'אני, וירג'יניה המערבית
פי קאפה פסי, שבסיסה בקנונסבורג, פנסילבניה
פי דלתא תטא, שבסיסה באוקספורד, אוהיו
דלתא קאפה אפסילון, שבסיסה באן ארבור, מישיגן
אוניברסיטת צ'ילה, סנטיאגו, צ'ילה
אוניברסיטת מיסיסיפי, אוקספורד, מיסיסיפי
גלריה

חיתוך עץ אלכימי, שבו כתוב quo modo deum ("זוהי דרכו של האל"), עם עין רואה-כל מרחפת בשמיים
עין רואה-כל בגמלון מבנה בסטלנבוש, דרום אפריקה
הסמל המקורי של משרד המודעות למידע של DARPA
עין רואה-כל על עיטורי בסיס עמוד אלכסנדר
עין רואה-כל בראש הצהרת זכויות האדם והאזרח (1789), מהמהפכה הצרפתית
גרסה נוצרית של עין ההשגחה, המדגישה את המשולש המייצג את השילוש הקדוש
עין רואה-כל בגמלון של מקדש נוצרי אזוטרי בהר אקלסיה, קליפורניה
עין רואה-כל על בשער הקתדרלה של אאכן
עין ההשגחה על החלק החיצוני של קתדרלה בסלטה, ארגנטינה
עין ההשגחה על ציוד מזבח, כעת במוזיאון בפאלה, קרלה, הודו
עין ההשגחה בחלון ויטראז' בכנסייה הקתולית של פרנסיס הקדוש מאסיזי בפיפילד, ויסקונסין
עין אלוהים במערב אוקראינה (הרי הקרפטיאנים) ליד הכפר מיקוליצ'ין. הכתובת על האבן, כתובה בניב אוקראיני ישן, "הכל יעבור אבל עין האלוהים לא פוסחת עלייך"
עין ההשגחה בבית הקברות היהודי בקאמיינה גורה
עין ההשגחה בסמל משפחת יאוך (מוטו: "בַּעֲצָתְךָ תַנְחֵנִי וְאַחַר כָּבוֹד תִּקָּחֵנִי", תהילים ע"ג)
עין הרואה-כל על צלב
עין ההשגחה על תקרת קפלת האפסיס בבזיליקת עליית מרים, לבוב, אוקראינה
עין ההשגחה על ה-"ויסטינה – לה וריטה", מדליון שהונפק על ידי לשכת הבונים החופשיים בסקופיה, מקדוניה הצפונית
עין ההשגחה היכל הבונים החופשיים של סנטה קרוס דה טנריפה, ספרד
עין ההשגחה סמל העיר שיאוליאי, ליטא
ראו גם

פירמידיון
העין השלישית
הערות שוליים

↑  "The eye as a Christian symbol". catholic-saints.com.
↑  "The Eye as a religious symbol". Religiousfacts.com. אורכב מ-המקור ב-2015-04-02. נבדק ב-2009-12-09.
↑  "Freemasonry and the All-seeing Eye". Grand Lodge of British Columbia and Yukon.
↑  Bureau of Public Affairs. July 2003. "The Great Seal of the United States." Washington: U.S. Department of State Archive; See also "Great Seal." Bureau of Public Affairs. 2002. Both retrieved 6 June 2020.
1 2 3  Wilson, Matthew. "The Eye of Providence: The symbol with a secret meaning?", BBC, 13 November 2020
↑  "Annuit Coeptis - History of Motto Above Great Seal's Eye of Providence". greatseal.com.
↑  "Thirteen - America's Number On the Great Seal of the United States". greatseal.com.
↑  Spurrier, Lianna. 7 November 2018. "Lost & Found: The Nova Constellatio Set" (video, 5:40). YouTube.
↑  "Constellatio Nova Coppers - Introduction". coins.nd.edu. נבדק ב-2019-08-09.
↑  "Immunis Columbia Copper (backdated) 1787: Introduction". coins.nd.edu. נבדק ב-2019-08-09.
↑  Morris, S. Brent. 13 January 2010. The Eye in the Pyramid." Short Talk Bulletin. Silver Spring, MD: Masonic Service Association. Retrieved 6 June 2020.
↑  Webb, Thomas Smith. [1791] 1821. The Freemasons Monitor or Illustrations of Masonry. Salem, MA: Cushing and Appleton. p. 66.
↑  "Anti-masonry Frequently Asked Questions". Grand Lodge of British Columbia and Yukon.
↑  Barrett, David, W.Bro. "The "Masonic" One Dollar: Fact or Fiction?". Pietre-Stones Review of Freemasonry.
↑  David Baker (21 בפברואר 2020). "Optical connections: The all-seeing eye". opticianonline.net. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Potts, Albert M. (1982). The World's Eye. University Press of Kentucky. pp. 68–78. ISBN 978-0-8131-3130-6.
העיצוב המקורי עבור החותם הגדול של ארצות הברית מאת סימיטייר
סמל העיר ברסלב, בלארוס
העין כפי שמופיעה על כף יד בדגל הקונפדרציה של קו המשווה (אנ')
גרסה מוקדמת של עין הבונים החופשיים, עם עננה קדושה חצי עגולה
פונטורמו, סינה באמאוס
אחתה ואן דר מיין

| --- | --- |
 לידה:  אמסטרדם
 פטירה:  המאה ה־18 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 תקופת הפעילות:  1720–1786 (כ־66 שנים) 
 
טבע דומם של פירות ופרחים
אחתה ואן דר מיין (בהולנדית: Agatha van der Mijn;‏ 13 במאי 1700 – 1776/1796) הייתה ציירת פרחים מהמאה ה-18. היא נולדה בצפון הולנד ופעלה בלונדון.