stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקלע RPD

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקלע קל
 תכנון:  וסילי דגטיאריוב
 מדינה מייצרת:  ברית המועצות ברית המועצות
 מעצב:  וסילי דגטיאריוב 
 תקופת השימוש:  1948–הווה (כ־76 שנים) 
 מלחמות:  המלחמה הקרה 
 מידע טכני
 קליבר:   \ 7.62\times 39\ {\mbox{mm}}
 הזנה:  חגורת תחמושת 100 כדורים
 אורך כולל:  1,037 מ"מ
 אורך קנה:  520 מ"מ
 קצב אש:  650 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  735 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  800 מטר
 
מקלע RPD
מקלע RPD (מרוסית: Ручной пулемёт Дегтярева, מבוטא כ"Ruchnoy Pulemyot Degtyaryova", בתרגום חופשי לעברית: מקלע קל של דגטיאריוב) הוא מקלע קל שפותח בברית המועצות.
פיתוח ושימוש

המקלע פותח בשנת 1944 על ידי וסילי דגטיאריוב. המקלע נועד להחליף את מקלע DP (שגם אותו תכנן וסילי), אשר היה עד אז מקלע כיתתי תקני ביחידות חיל הרגלים של הצבא האדום. המקלע עבר סדרת ניסויים בשדה הקרב בשלהי מלחמת העולם השנייה והחל משנת 1949 הוכנס לשירות בצבא ברית המועצות. המקלע סופק גם למדינות ברית ורשה ולסין (שם גם יוצר תחת השם "דגם 56"). במשך שנות ה-60 הוצא מקלע RPD מהשירות בצבא הסובייטי והוחלף במקלע RPK.
מקלעי RPD סופקו לווייטנאם, למדינות ערב (מצרים, סוריה, עיראק), למדינות אפריקה, בהן שלטו משטרים קומוניסטיים ולארגוני מחבלים, דוגמת אש"ף. במקלעי RPD (תוצרת סין) השתמשו המורדים במלחמת אפגניסטן. במדינות רבות באפריקה ובאסיה מקלע זה נמצא בשימוש עד היום.
מקלעי RPD רבים נתפסו על ידי צה"ל במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה. המקלע היה בשימוש של יחידות מיוחדות בצה"ל עד השנים האחרונות - כך למשל יחידת אגוז השתמשה במקלעים אלו בכל תקופת פעילות ברצועת הביטחון בדרום לבנון.
הנדסה ומבנה

ה-RPD הוא מקלע אוטומטי הניזון בשרשיר תחמושת ממתכת שלא ניזוק גם בתנאים קשים. שרשיר התחמושת למקלע מכיל 50 כדורים. ניתן לחבר מספר שרשירים זה לזה בעזרת כדור, שמוכנס לתוך הקצוות של השרשירים. השרשירים מוכנסים לתוך תוף מתכת, אשר יכול להכיל עד שני שרשירים (100 כדורים). תוף התחמושת מולבש על המקלע ומזין את הכדורים מצידו השמאלי של המקלע. קת המקלע עשויה עץ, ישנה ידית אחיזה בדומה לזו של אקדח והדק מכני אשר מתפעל את המקלע. חצובה מתקפלת בעלת 2 רגליים מורכבת קרוב לקצה הקנה. כוונות מובנות מורכבות על המקלע, אחת מלפנים ואחת מאחור.
נתונים טכניים

קליבר: 7.62x39 מ"מ
משקל: 7.4 ק"ג (ריק), עם תוף מלא - 8.9 ק"ג
אורך כללי: 1037 מ"מ
אורך קנה: 520 מ"מ
הזנה: חגורת תחמושת 100 כדורים
קצב אש: כ-650 כדורים לדקה
מהירות לוע: 735 מטר לשנייה
טווח יעיל: 800 מטר
חייל מצרי עם מקלע RPD במהלך תמרון רב לאומי Bright Star '85 בשנת 1985
מריגוט (דומיניקה)

| --- | --- |

 מדינה:  דומיניקה דומיניקה
 מחוז:  סנט אנדרו
 שפה רשמית:  אנגלית
 גובה:  157 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,411 (2011)
 קואורדינטות:  15°32′N 61°18′W﻿ / ﻿15.533°N 61.300°W﻿ / 15.533; -61.300
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דומיניקה מוגדלת) רוזו פורטסמות' וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה קוליהו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי מריגוט(למפת דומיניקה רגילה) רוזו פורטסמות' וסלי רוזלי סנט ג'וזף פוינט מישל סופרייר גראנד ביי פונט קסה קוליהו האוקיינוס האטלנטי  הים הקריבי מריגוט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מריגוט (באנגלית: Marigot) הוא היישוב הגדול ביותר במחוז סנט אנדרו שבצפון-מזרח דומיניקה. בעיירה קיימת פעילות נרחבת של ענף הדיג ופועל בה אחד משני נמלי התעופה של האי. מריגוט היא מקום הולדתו של ראש ממשלת דומיניקה הרביעי, אדיסון ג'יימס.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
מלון סנטה קלאוס

| מלון קוקומיס 'סנצ'ו' |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
סדרה:: דלועאים
משפחה:: דלועיים
מין:: Cucumis melo
מלון סנטה קלאוס, המכונה לפעמים מלון חג המולד או פייל דה סאפו (עור קרפדה), הוא זן של מלון (ממשפחת הדלועים) שמקורם בספרד שאורכם מגיע לכמטר והוא בצורה אובלית. יש לו קליפה חיצונית עבה עם פסים ירוקים ובשר פנימי ירוק בהיר עד לבן עם טעם מלון עדין ומתיקות קרוב למלוני טל דבש.
תיאור

למלון סנטה קלאוס יש קליפה ירוקה כתומה שעל שמה הוא נקרא בספרדית ("עור קרפדה"). המלון דומה למלון בעל אותה צורה אך עם קליפה צהובה הידוע בשם 'אמרילו', או מלון קנרי. מלון סנטה קלאוס מזכיר קצת אבטיח קטן. בתוכו בשר נימוח ובעל טעם עדין, ירקרק חיוור דומה מאוד לזה של מלון טל דבש. למלון סנטה קלאוס הבשל ביותר יהיו קצוות פריחה רכים בגוון צהוב עז.
אזור

מלון זה זמין באופן נרחב בחצי הכדור הצפוני. הם גדלים בקליפורניה ובאריזונה, הם נקצרים מיוני עד אוקטובר. במהלך החורף, מלוני סנטה קלאוס מיובאים מאמריקה הדרומית. הם גדלים בברזיל ובאמריקה המרכזית כדי לספק לאירופה במהלך הסתיו, החורף והאביב. באוסטרליה, הם גדלים כל השנה ונמכרים בשם "Piel de Sapo" ונאמר כי הם מחזיקים מעמד עד חג הפסחא. לאחר כ-110 ימים מהשתילה, המלון יכול להגיע לגודל 30 סנטימטרים.
אזור > ספרד

ה-Piel de Sapo בספרד, גדל באופן נרחב. לה מנצ'ה הוא האזור העיקרי בספרד המייצר סוג זה.
שימושים

הבשר של מלונים לא חתוכים הוא עסיסי יותר ורך יותר אם שומרים אותם בטמפרטורת החדר יום או יומיים לפני ההגשה. לאחר הבשלה או חתך, יש לשמור בקירור בניילון. מלון עמיד זה, יכול להישמר עד שישה שבועות יותר מאשר זנים אחרים.
הערות שוליים

↑  Schmidt, Arno (2003). Chef's Book of Formulas, Yields and Sizes (3rd (eBook) ed.). New Jersey: John Wiley & Sons. p. 96. ISBN 978-0471227168.
↑  Resource centre | Plant Health Australia, www.planthealthaustralia.com.au
↑  The Diggers Club, Rockmelon 'Piel De Sapo', The Diggers Club (באנגלית)
↑  Callahan, Genevieve A. (Genevieve Anne), Sunset all-western cook book; how to select, prepare, cook, and serve all typically western food products, Stanford university press, p. 80, 1933.
↑  דן אבן * ייעוץ מקצועי: מריאנה אורבך, מלון – ערכים תזונתיים ויתרונות בריאותיים באתר כמוני - חברים לבריאות
דוכן מלון Piel de Sapo באזור מדריד
ממברנה סינתטית

ממברנה סינתטית היא קרום דק המחקה מבחר תכונות של ממברנה ביולוגית ומשמשת למגוון מטרות בביולוגיה, בכימיה ובהנדסה, הן במחקר והן בתעשייה.
ממברנה סינתטית יכולה לשמש להפרדת חומרים במעבדה. החלק הפעיל שלה שמאפשר מעבר סלקטיבי של חומר. הממברנה מכילה בדרך כלל פולימרים או חומרים קרמיים כמו תערובת של זכוכית ומתכת. הכוח שמניע את החומר דרך הממברנה יכול להיות מפל ריכוזים, הפרשי לחץ או מתח חשמלי.
לממברנה הסינתטית יש תפקיד חשוב בתהליכי הפרדה כמו מיקרופילטרציה, אולטראפילטרציה, אוסמוזה הפוכה, הפרדת גזים, דיאליזה או כרומטוגרפיה. היישום תלוי בסוג החומר ממנו הממברנה עשויה. הבסיס הפיזיקלי הוא הפרדה לפי גודל, אפיניות כימית או אלקטרוסטטיות.
ממברנות חדירות למחצה, שמאפשרות מעבר מים בלבד או יוני מלחים בלבד, משמשות בתהליך אוסמוזה הפוכה או אלקטרודיאליזה לצורך התפלת מים. אותן ממברנות יכולות לשמש במתקני הפקת אנרגיה בשיטת אנרגיה כחולה (אנ').
מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן

| --- | --- |


שיגור טיל ממרכז השיגור ג'יוצ'ואן
 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 סוכנות אם:  מינהל החלל הסיני
 תאריך הקמה:  20 באוקטובר 1958 
 מטה מרכזי:  מדבר גובי, מונגוליה הפנימית, סין
 עובדים:  20,000
 קואורדינטות:  40°58′03″N 100°16′43″E﻿ / ﻿40.9675°N 100.27861111111°E﻿ / 40.9675; 100.27861111111
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןמרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן(למפת מונגוליה הפנימית רגילה) חוחחוט רוסיה מונגוליה גאנסו צ'ינגהאי ני. ש. שא. חביי ב. ליאונינג ג'ילין חיילו. צ.קמרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן(למפת מונגוליה הפנימית מוגדלת) חוחחוט רוסיה מונגוליה גאנסו צ'ינגהאי ני. ש. שא. חביי ב. ליאונינג ג'ילין חיילו. צ.קמרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן
 
מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן (בסינית: 酒泉卫星发射中心, אנגלית: Jiuquan Satellite Launch Center – בקיצור JSLC) הוא נמל חלל המשרת את סוכנות החלל הסינית בשיגורי החלל שלה. הנמל ממוקם במדבר גובי שבמונגוליה הפנימית, כ-1,600 ק"מ מבייג'ינג.
היסטוריה

המרכז נוסד ב-1958 ובכך היה למרכז השיגור הראשון של רפובליקה העממית של סין ולפעיל ביותר מביניהם. המרכז מרוחק ממקומות יישוב, ובאופן כללי הכניסה אליו אסורה לזרים. המרכז קרוי על שם היישוב הקרוב אליו ביותר, ג'יוצ'ואן (אנ').
מרכז ג'יוצ'ואן הוא חלק מעיר החלל דונגפנג (东风航天城), הידועה גם בכינוי "בסיס 10" (十号基地) ו"בסיס דונגפנג" (东风基地), הכולל גם את מתקני הניסויים של חיל האוויר הסיני ואת מוזיאון החלל הסיני.
JSLC משמש בעיקר לשיגורים למסלולים נמוכים ובינוניים עם נטיית מסלול גבוהה, וכמתקן ניסויים לטילים ארוכי טווח. במרכז מצויים מרכז טכני, כני שיגור, מרכז בקרת שיגור, מרכז הבקרה והשליטה של המשימות המשוגרות, ומתקנים לוגיסטיים נוספים.
המרכז מכסה שטח של כ-2,800 קמ"ר ויכול להכיל בתוכו עד ל-20,000 אנשים. המתקנים והציוד במרכז נבנו עם סיוע הנדסי ומדעי של ברית המועצות.
מרכז ג'יוצ'ואן מהווה נקודה חשובה מאוד בתוכנית החלל הסינית. מהמרכז שוגר הלוויין הסיני הראשון – דונג פאנג הונג 1 ב-1970, וגם משימתה המאוישת הראשונה של סין – שנג'ואו 5, ב-15 באוקטובר 2003.
שנג'ואו 6 שוגרה גם היא מהמרכז ב-12 באוקטובר 2005 על גבי משגר צ'אנגג'נג וגם שנג'ואו 7 ב-25 בספטמבר 2008.
מתחמי שיגור

מתחם שיגור דרומי כלל מספר כני שיגור. השימוש במתחם הופסק בשנת 1996. מאזור זה בוצעו שיגורים ראשונים של סין עם משגרים מדגם פנג באו 1 וצ'אנגג'נג 1.
מתחם שיגור צפוני כולל כני שיגור SLS-1 ו-SLS-2 שמותאמים לשיגורי משגרים ממשפחת צ'אנגג'נג.
בנוסף לכך קיים מתחם לשיגורים מסחריים שכולל מספר כני שיגור:
LS-95 מתאים לשיגורים של צ'אנגג'נג 11, קואיג'ואו, Jielong, היפרבולה וקרס 1. השיגור הראשון בוצע בשנת 2013.
LS-96 פותח לשיגורים של משגרים שפותחו על ידי חברה לנדספייס.
LS-120 פותח לשיגורים של משגרים שפותחו על ידי חברה ספייס פיוניר.
LS-130 פותח לשיגורים של משגרים מדגם קינטיקה 1.
ראו גם

סוכנות החלל הסינית
תוכנית החלל הסינית
הערות שוליים

↑  http://www.nmg.xinhuanet.com/nmgdcy/lvyou/2007-12/05/content_11855918.htm
| נמלי חלל |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית | בסיס חיל החלל ונדנברג •  נמל האוויר והחלל מוהאבי • נמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי • נמל החלל הפסיפי - אלסקה • נמל החלל קייפ קנוורל • מרכז החלל קנדי • אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס • נמל החלל אמריקה • מתקן הטיסות וולופס • אתר ניסויים רייגן • נמל החלל וייט סנדס |  |
| ברית המועצות/רוסיה | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום פלסצק • קפוסטין יאר • קוסמודרום סבובודני • אתר שיגורים יאסני |  |
| סין | מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן • מרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג • מרכז שיגור הלוויינים טאיואן • מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג |  |
| מדינות אסיה | יפן מרכז החלל אוצ'ינורה • מרכז החלל טנגשימה קוריאה הדרומית אתר שיגורים טונחה ישראל בסיס פלמחים קוריאה הצפונית מרכז החלל נרו • אתר שיגורים סוחה הודו מרכז החלל סאטיש דאוון איראן מרכז החלל סמנאן • מרכז החלל שאהרוד |  |
| אמריקה דרומית | צרפת מרכז החלל הגיאני ברזיל מרכז החלל אלקנטרה |  |
| אוסטרליה ואוקיאניה | אוסטרליה מתחם וומרה ניו זילנד רוקט לאב - מתחם שיגורים 1 |  |
| אסדות ימיות | איטליה מרכז החלל לואיג'י ברוליו • מים בין-לאומיים Sea Launch |  |
מרכז שבאב אל-אמערי

מרכז שבאב אל-אמערי (בערבית: مركز شباب الأمعري - מרכז צעירי אל-עמארי) היא קבוצת כדורגל ממחנה הפליטים אל-אמערי המשחקת בליגת העל הפלסטינית.
היסטוריה

אגודת הספורט שבאב אל-אמערי הוקמה בשנת 1953 במחנה הפליטים אל-אמערי, השוכן כ-2 ק"מ מדרום למרכז העיר רמאללה, בשטח המוניציפלי של העיר אל-בירה. בשנות האינתיפאדה השנייה מפעלי הכדורגל ברשות הפלסטינית, ברצועת עזה ובגדה המערבית, הופסקו פעמים רבות. הדבר נבע ממספר רב של סיבות, לרבות חוסר יכולת תנועה, סגר וכתר, ופגיעה במתקני ספורט. בשנת 2003 משחק גמר גביע פלסטין, בין אל-אמערי למרכז שבאב בלאטה, בוטל לאחר שחיילי צה"ל עצרו את האוטובוס של שחקני בלאטה במחסום חווארה, ומנעו את נסיעתו בטענה שאין מעבר לגברים בגילאי 16–35 במחסום. רק בעונת 2008/2009 חזרה הליגה לתפקד במתכונת מלאה.
הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הליגה של הגדה המערבית בעונת 1997 ובעונת 2010/2011. הקבוצה נחשבת לפופולרית ביותר בגדה, וטארק עבאס, בנו של יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, שימש כמנהל המועדון בשנים 2014-2015. בשנת 2011 עבר לשחק בקבוצה שחקן קבוצת מכבי אחי נצרת תאאר באשא.
אצטדיון

הקבוצה משחקת באצטדיון אל-בירה השוכן כ-500 מטר מצפון להתנחלות פסגות. באצטדיון כ-8,000 מקומות ישיבה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2006 במימונה של פיפ"א, כחלק מתוכנית לעידוד הכדורגל הפלסטיני. ממשלות צרפת וגרמניה השתתפו במימון בניית היציעים ויו"ר פיפ"א ספ בלאטר הניח את אבן הפינה לאצטדיון. ב-11 באוקטובר 2009, מספר חודשים לפני שבנייתו הושלמה, הוציא המנהל האזרחי צו להפסקת העבודה על היציעים מטעם  מועצת התכנון העליונה של יהודה ושמרון, מאחר שהבנייה במקום מתבצעת "ללא רישיון". ב-2 בנובמבר 2009, הגישו התנחלות פסגות ועמותת רגבים עתירה לבג"ץ הדורשות מהמדינה להרוס את האצטדיון. העותרים טענו נגד האצטדיון שיש סכנה שבסופו של כל משחק כדורגל האוהדים יתקיפו באבנים את היישוב. העתירה נדחתה כשהתברר שתוכנית המתאר לאזור אושרה כבר ב-1981 והאצטדיון נחנך ב-2010. המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון היה גמר גביע פלסטין.
מגרש האימונים ומשרדי המועדון ממוקמים במחנה הפליטים אל-אמערי, בדרך ירושלים-רמאללה (כביש 60 הישן).
הישגים

אליפות ליגת העל הפלסטינית (2)
1997
2010/2011
גביע פלסטין
סגנות (1): 2018/2019
השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה

ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות. שבאב אל-אמערי השתתפה בתחרות AFC Cup של ההתאחדות (AFC Champions League) בעונת 12–2011.
הערות שוליים

↑  יוני מנדל, שג'אעיה או חאן יונס: מי תהיה אלופת הליגה הפלסטינית בכדורגל?, באתר "שיחה מקומית", 17 באפריל 2015
↑  הליגה הפלסטינית שבה לפעילות, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2008
↑  אבי יששכרוף וזיו קורן‏, אזהרה מרמאללה: בסוף הקיץ הכול הולך להשתנות, באתר וואלה, 29 במאי 2015
↑  מערכת דאבל פס ,כל הדרך לפלסטין באתר ערוץ הספורט, 7 באוגוסט 2011
↑  עמירה הס, האם האצטדיון הפלסטיני יהפוך לסקנדל פוליטי, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2009
↑  עמירה הס, המתנחלים נגד אצטדיון הכדורגל באל-בירה: האוהדים יירגמו את פסגות, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2009
↑  נרי ברנר, כדורגל משני צידי הגדר, באתר ynet, 5 באוגוסט 2011
מסאנורי אוגאטה

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1853 יצושירו, יפן 
 פטירה:  30 ביולי 1919 (בגיל 65)
 ענף מדעי:  בקטריולוגיה
 מקום מגורים:  יפןהאימפריה היפנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו 
 מוסדות:  אוניברסיטת טוקיו 
 פרסים והוקרה:  מסדר האוצר הקדוש, דרגה 3 
 תרומות עיקריות
 גילוי תפקידו של פרעוש החולדה כווקטור בהפצת מחלת הדבר, מחלוצי הבקטריולוגיה ביפן
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
פרופ' מַסַאנוֹרִי אוֹגַאטָה (ביפנית: 緒方正規‏, 5 בדצמבר 1853 – 30 ביולי 1919) היה רופא ובקטריולוג, מחלוצי תורת ההיגיינה והבקטריולוגיה ביפן.
קורות חייו

מסאנורי אוגאטה נולד ביַאטְסוּשִׁירוֹ (Yatsushiro) שבמחוז קוממוטו, צאצא לשבט אוגאטה, לאוגאטה גֵּנְקוּן (Ogata Genkun) רופא במקצועו. בתום לימודיו בבית הספר התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה החדשה שהוקמה במחוז קוממוטו, אולם באוקטובר 1871 החליט לעבור לטוקיו על מנת להשלים את לימודיו. ב-12 ביולי 1880 סיים את לימודי הרפואה[דרושה הבהרה] ובנובמבר אותה השנה, תודות למלגה אשר קיבל מממשלת יפן, יצא להשתלמות בגרמניה. תחילה בחר להשתלם בנושא ההיגיינה תחת הנחייתו של מקס פון פטנקופר באוניברסיטת מינכן, ובשנת 1882 בבקטריולוגיה תחת הנחייתו של רוברט קוך באוניברסיטת הומבולדט שבברלין. בשנת 1883, עם חזרתו ליפן, קיבל מינוי במחלקה להיגיינה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו ובמקביל פתח מעבדה לבריאות הציבור בעיר. בהמשך אותה השנה קיבל את קיטסאטו שיבסבורו לעבודה בתור עוזר מחקר במעבדתו והיה זה אשר שכנע אותו לנסוע להשתלמות אצל רוברט קוך.
אוגאטה נודע ביפן בתור חלוץ בתחומי בקטריולוגיה, היגיינה ומניעת מחלות זיהומיות, ובמשך הקריירה שלו חקר מחלות ומגפות רבות ביפן ומדינות השכנות לה. כך למשל בשנת 1890 טען לראשונה כי לנסיוב הדם, שמקורו בפרטים העמידים למחלת הגחלת, קיימות סגולות רפואיות בטיפול בפרטים החולים במחלה. בשנת 1897 נסע לטאיוואן על מנת לחקור את האפידמיולוגיה מאחורי התפרצות מגפת הדבר באי. במהלך עבודתו הצליח להפיק את חיידקי ה-Yersinia pestis, מחוללי המחלה, מתוך פרעושי החולדה (Xenopsylla cheopis) שזה עתה ניזונו מדמה. על מנת לבדוק את השערתו כי פרעוש החולדה מהווה וקטור להעברת חיידקי הדבר, ריסק אוגאטה את הפרעושים הנגועים ואת התמיסה הזריק לעכברים בריאים. זמן קצר לאחר מכן פיתחו אותם העכברים תסמינים של דבר. אוגאטה היה לראשון שאפיין והדגיש את הקשר של פרעוש החולדה להפצת המחלה בסביבה ובקרב בני האדם ובמאמר שפרסם בעקבות עבודתו בטאיוואן כתב:
יש לשים לב לחרקים דוגמת הפרעושים, היות שבזמן שגוף החולדה מתקרר לאחר מותה, הם עוזבים את המאכסן שלהם ועלולים להעביר את הדבר לאדם.
בשנת 1901 פרסם מאמר אודות מחלת השחפת ובו טען כי אין כל קשר בין סטטוס חברתי לבין התפשטותה בקרב האוכלוסייה, מנגד טען כי קיים קשר גנטי אשר גורם לקבוצות מסוימות באוכלוסייה להיות פגיעות הרבה יותר בהשוואה לאחרות. באותו המאמר אף תקף ישירות את ממשלת יפן על אוזלת היד שהיא מפגינה בהתמודדותה עם המחלה שלטענתו מהווה גורם סיכון בריאותי מרכזי ביפן.
יחסיו של אוגאטה עם קיטסאטו שיבסבורו עלו על שרטון בעקבות פרסום מאמר בשנת 1885, בו טען אוגאטה כי הגורם למחלת הבריברי, מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחסר בוויטמין B1, הוא זיהום חיידקי. אוגאטה אף טען כי הצליח לבודד ולאפיין את אותם החיידקים. התאוריה הזאת נתקלה בהתנגדות לרבות מצד קיטסאטו שטען מנגד כי "חיידקי הבריברי", שלכאורה בודדו, הם לא אחרים מאשר חיידקים השייכים לסוג Streptococcus ואינם גורמים למחלה הזאת כלל. טענה זאת גרמה לעוינות רבה במישור המקצועי בין השניים והובילה לסירוב קבלתו של קיטסאטו לסגל האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו ובהמשך, במהלך מחקרו של אוגאטה בטאיוואן, להדגשת שגיאתו של קיטסאטו באפיון מחולל מחלת הדבר בעת עבודתו בהונג קונג בשנת 1894.
אוגאטה נשא בתואר פרופסור חבר מטעם האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו, ומ-10 בספטמבר 1898 ועד ל-17 בספטמבר 1901 כיהן בתור דקאן הפקולטה לרפואה באוניברסיטה.

מסאנורי אוגאטה נפטר ב-30 ביולי 1919 מסיבוך שנגרם כתוצאה מסרטן הוושט ממנו סבל.
ראו גם

קיטסאטו שיבסבורו
הערות שוליים

1 2 3  ‏Ogata Masanori - Biography (ביפנית)
↑  ‏Shibasaburo Kitasato - Encyclopadia.
↑  Jarrow G. Bubonic Panic: When Plague Invaded America. 2016. Calkins Creek. ISBN 978-1620917381.
↑  ‏Plague -  Encyclopædia Britannica.
↑  Linton D.S. Emil Von Behring: Infectious Disease, Immunology, Serum Therapy. 2005. American Philosophical Society. pp.92-94. ISBN 978-0871692559.
↑  Johnston W. The Modern Epidemic: A History of Tuberculosis in Japan. 1995. Harvard University Asia Center. p.227. ISBN 978-0674579125.
↑  ‏Ogata Masanori's discovery of Beriberi bacteria.(ביפנית)
↑  De Paolo C. Epidemic Disease and Human Understanding: A Historical Analysis of Scientific and Other Writings. McFarland & Company. p.136. ISBN 978-0786425068.
↑  ‏Graduate School of Medicine and Faculty of Medicine, The University of Tokyo Chronological list of Deans.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8060 8243  LCCN: nr2004001259  NDL: 00492760  VIAF: 119743500   WorldCat (עם VIAF): 119743500
מעבר קרינה

מעבר קרינה הוא תחום בפיזיקה העוסק במעבר של קרינה אלקטרומגנטית (למשל אור נראה, גלי מיקרו), דרך תווך. אלומת אור נעה בריק בלי שום שינוי בעוצמתה או במצב הקיטוב שלה. אולם במעבר דרך חומר חלק מהאנרגיה של האלומה יכול להיבלע בחומר ולהפוך לאנרגיית חום (בליעה), חלק מהאלומה יתפזר לכיוונים שונים (פיזור) ולכן גם יגרום לאיבוד אנרגיה מהאלומה הראשית, וחלק מהאלומה יתקדם (העברה). האור המתפזר והמתקדם יכול להיות בקיטוב שונה מהאלומה המקורית.
משוואת מעבר הקרינה, המוצגת בהמשך, מתארת את תלות עוצמת הקרינה בתכונות החומר.
מעבר קרינה שימושי בתחומים רבים כגון: אופטיקה (משקפי שמש למשל), אסטרופיזיקה, מדעי האטמוספירה (לדוגמה בחישוב קרינת השמש), קוסמטיקה (יצירת קרם הגנה) וחשמל (חימום בתנור מיקרוגל ביתי).
יחידות מידה של עוצמת קרינה

הראדיאנס הוא הגודל המרכזי בתאוריה של מעבר קרינה והוא גם הגודל אותו מודדים בניסויי מעבר קרינה.
הראדיאנס הוא האנרגיה של האור העוברת ביחידת שטח  dS, ליחידת זמן  dt, ליחידת תדר של האור  d\omega , ליחידת זווית מרחבית  d\Omega :
\ dS\cos \theta  הוא ההטלה של אלמנט השטח בכיוון האלומה.
יחידות המידה של הראדיאנס במערכת SI הן:  \ [W\cdot m^{-2}\cdot str^{-1}\cdot Hz^{-1}]
גודל בסיסי אחר הוא שטף הקרינה והוא מוגדר כאינטגרל של הראדיאנס על כל הזוויות המרחביות של הרכיב הנורמלי למשטח  dS.
בליעה (הנחתה)

עוצמת הקרינה של אלומה המתקדמת בתווך תקטן לרוב כתוצאה מהאינטראקציה עם התווך. בקטע קצר  d\ell  קטנה עוצמת הקרינה (ראדיאנס) ב-  dI=-\kappa Id\ell  כאשר \kappa  נקרא מקדם ההנחתה והוא תלוי בסוג החומר, צפיפותו, אורך הגל של הקרינה וכוון התקדמותה.
עוצמת הקרינה הנעה בכיוון מסוים נחלשת כתוצאה משני מנגנונים:
פיזור - חלק מהאנרגיה מתפזר לכיוונים שונים מכיוון ההתקדמות של האלומה ולכן עוצמת הקרינה בכיוון המקורי קטן.
בליעה - חלק מהאנרגיה נבלע בתווך ומומר לאנרגיה מצורה אחרת (למשל חום) או הופך לקרינה בתדירויות אחרות ולא בתדירות המקורית.
הראדיאנס כתלות במרחק המעבר בחומר קטן מעריכית,
כאשר  \tau \equiv \int \kappa d\ell  נקרא עומק אופטי והוא גודל חסר יחידות המתאר את עוצמת ומספר החלקיקים הפעילים אופטית לאורך התקדמות האלומה.
עבור חומר אחיד,
העובי האופטי הכולל להנחתה מוגדר כסכום העוביים האופטיים לפיזור ולבליעה.
אם יש ערבוב של מספר חלקיקים שונים, העובי האופטי הוא סכום העוביים האופטיים של כל אחד מהם,
כאשר הסכימה היא על כל סוגי החלקיקים הפעילים אופטית.
פליטה (הגברה)

התווך יכול לגרום להגברת הקרינה בכיוון מסוים כתוצאה מכמה מנגנונים. הבולט ביניהם הוא פליטה מאולצת (לזירה). מנגנון אחר הוא הגברה בכיוון של האלומה כתוצאה מפיזור של אלומה אחרת. עוד מנגנון הוא פליטה ספונטנית של החומר כתוצאה מקרינת גוף שחור.
פליטה (הגברה) > הגברה כתוצאה מפיזור אלומה אחרת

נבדוק את העוצמה של אלומה הנעה בכיוון  \Omega . נניח כי אלומה שנייה נעה בכיוון  \Omega '. חלק מן הקרינה יכול להתפזר לכיוון  \Omega  ובכך להגביר את הקרינה בכיוון זה.
פונקציית הפיזור  P(\Omega ,\Omega ') היא כמות האנרגיה המתפזרת לכיוון  \Omega  מכיוון התחלתי  \Omega ', כאשר זווית הפיזור נתונה על ידי  \cos \theta ={\vec {\Omega }}\cdot {\vec {\Omega }}'.
החלק מהקרינה שהתפזר לכיוון  \Omega  הוא
וכדי לדעת את סך כל האנרגיה המתפזרת מכל הכיוונים לכיוון  \Omega  יש לסכום על כל הכיוונים, דהיינו:
כאשר  \kappa _{s} הוא מקדם ההנחתה כתוצאה מפיזור.
פליטה (הגברה) > הגברה כתוצאה מפליטת גוף שחור

מנגנונים נוספים יכולים להגביר קרינה בכיוון מסוים אם ישנם מקורות אחרים בתווך או אם התווך בשיווי משקל תרמודינמי לוקלי, אזי ניתן להניח טמפרטורה T בכל מקום, כך שבכל מקום נפלטת קרינה בהתאם לקרינת גוף שחור.
כמות האנרגיה הנפלטת מאלמנט  \ ds בכיוון ההתקדמות היא:  \ dE=j({\vec {r}},{\vec {\Omega }})\rho dSdsdtd\nu d\omega
כך שבמקרה של פיזור  \ j({\vec {r}},{\vec {\Omega }})=k^{s}\int _{4\pi }P(cos\Theta )I({\bar {\Omega }}'){\frac {d\omega '}{4\pi }}
ובמקרה של שיווי משקל תרמודינמי וחוקי קירכהוף:  \ j({\vec {r}},{\vec {\Omega }})=k^{a}B(T)
כאשר  k^{a} הוא מקדם הבליעה של החומר ו-  \ B(T) היא פונקציית פלנק.
משוואת מעבר קרינה

אם לוקחים בחשבון רווח והפסד של אנרגיה קרינתית, אפשר לרשום את קצב שינוי האנרגיה של אלומה בכיוון מסוים  {\vec {\Omega }} :
\ dI=-k\rho Ids+j\rho ds
או בצורה:
\ {\frac {dI}{k\rho ds}}=-I+{\frac {j}{k}}
היחס  {\frac {j}{k}} נקרא פונקציית המקור ומסומן באות  \ S
משוואת מעבר הקרינה יכולה להיכתב גם בצורה הבאה:
\ {\frac {1}{k\rho }}{\vec {\Omega }}\cdot \nabla I=-I({\vec {r}},{\vec {\Omega }})+S
או לפי נגזרת של העובי האופטי בכיוון התקדמות האלומה:
\ {\frac {dI}{d\tau }}=-I+S
אם נרשום את פונקציית המקור לפיזור נקבל:  \ S^{s}({\bar {r}},{\bar {\Omega }})=\varpi \int _{4\pi }P(cos\Theta )I({\bar {\Omega }}'){\frac {d\omega '}{4\pi }}
המקדם  \varpi  נקרא אלבדו, והוא מספר טהור בין אפס לאחד, המציין את ההסתברות שפוטון יתפזר על ידי התווך. תווך נקרא תווך משמר אם ישנם רק פיזורים ואין בליעות כך שכל האנרגיה נשמרת. במקרה כזה  \ \varpi =1
משוואת מעבר הקרינה, בנוכחות תווך מפזר, בולע ופולט קרינה תרמית יכול להיכתב בצורה הבאה:
\ {\frac {dI}{d\tau }}=-I+[1-\varpi ]B(T)+\varpi \int _{4\pi }P(cos\Theta )I({\bar {\Omega }}'){\frac {d\omega '}{4\pi }}
כאשר התלות בזמן חשובה ולא ניתן להתעלם ממנה, צריך להוסיף, קצב שינוי לפי הזמן:
\ {\frac {1}{c}}{\frac {\partial I}{\partial t}}+{\frac {1}{k\rho }}{\vec {\Omega }}\cdot \nabla I=-I({\vec {r}},{\vec {\Omega }})+S
משוואת מעבר הקרינה היא משוואה אינטגרו-דפרנציאלית ולכן פתרון אנליטי קיים במקרים פשוטים שבדרך כלל לא קיימים בטבע ונדרשות שיטות נומריות על מנת לפתור את המשוואה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555981305171  BnF: cb122588270 (data)  GND: 4183546-3  LCCN: sh85110367 
זרימה של אנרגיה קרינתית על ידי אלומה הנעה בכיוון  \ {\vec {\Omega }} דרך אלמנט שטח dS. כיוון האלומה יוצרת זווית  \theta  עם הנורמל למשטח
המחשה של סדרה של עוביים אופטיים. ככל שהעובי האופטי עולה, צפיפות החומר גדולה