stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבא האסלאם (עזה)
פעילות טרור

באוקטובר 2005 התנקשו פעילי הארגון במוסא ערפאת, שהיה ראש המודיעין הצבאי הפלסטיני. הרצח בוצע עוד טרם הקמת הארגון ובמסגרת ועדות ההתנגדות העממית, אך הוא נעשה בידי פעילים המזוהים עם ממתאז דע'מש. הרצח נעשה למעשה בתמיכת חמאס, שהשתמשה בוועדות ההתנגדות כקבלן מבצע נגד הפת"ח.
שני פעילי צבא האסלאם השתתפו בחטיפתו של גלעד שליט ביוני 2006 יחד עם החמאס וועדות ההתנגדות העממית. תחילה הוחזק שליט בידי אנשי הארגון ולאחר מכן הועבר לידי החמאס.
באוגוסט 2006 חטפו פעילי הארגון שני כתבים מרשת החדשות האמריקאית פוקס ניוז. השניים שוחררו לאחר כשבועיים בידי אנשי ביטחון פלסטיניים.
בשנת 2007 חטף הארגון את כתב ה-BBC אלן ג'ונסון ופרסם סרטון וידאו שבו נראה ג'ונסון כשעליו חגורת נפץ. בסרטון הארגון הציע לשחרר את ג'ונסון בתנאי שממשלת בריטניה תשחרר את אבו קטדה אל-פלסטיני (אנ'), פעיל טרור פלסטיני-ירדני המזוהה עם אל-קאעדה. הארגון שחרר את ג'ונסון בלחץ החמאס לאחר 114 ימי שבי.
הארגון תקף גם יעדים פלסטיניים לא-מוסלמיים וזרים. במסגרת זו הציתו פעיליו את בית הספר האמריקאי בעזה, הניחו מטעני חבלה ותקפו מוסדות נוצריים, בתי קפה אינטרנט וחופי רחצה מעורבים.
מעצרו של הישאם אל-סעדני, מנהיג הארגון הסלפי העזתי צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין, בידי החמאס במרץ 2011 סייע להתבססות הארגון כארגון הסלפי העיקרי ברצועה, דבר שגרם לשחרורו של סעדני באוגוסט 2012.
ב-2011 חטף הארגון פעיל איטלקי בתנועת הסולידריות הבינלאומית בשם ויטוריו אריגוני ודרש שחמאס ישחרר את אחד ממנהיגיו שנעצר בתוך 30 שעות, וכשדרישה זו לא נענתה הוצא הפעיל להורג. במהלך השעות פורסם סרטון שמראה את האיטלקי חטוף, ומכיוון שהאיטלקי לא דיבר יש הטוענים שכבר אז מת.[דרושה הבהרה]
הארגון הואשם על ידי מצרים בביצוע פיגוע התאבדות רב נפגעים בכנסייה קופטית באלכסנדריה (אנ') בינואר 2011, ונטען כי היה מעורב במתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל–מצרים–רצועת עזה, יחד עם הארגון המצרי תכפיר ואל היגרה.
קבוצה מהארגון השתתפה בלחימה במלחמת האזרחים בסוריה לצד הצבא הסורי החופשי.
כמה מחברי הארגון נהרגו במבצע צוק איתן.
פעילים בולטים

מומתאז דע'מש - ראש הארגון צבא האסלאם. פרש יחד עם תומכיו מוועדות ההתנגדות העממית והקים את צבא האסלאם
אבו מות'אנא - סגן מפקד הארגון
ח'טאב אלמקדסי - דובר הארגון
עבד אללטיף ח'אלד מחמד מוסא (המכונה שיח' אבו אלנור או אבו נור אלמקדסי) - המנהיג הרוחני של הארגון. יליד 1960, תושב רפיח. רופא במקצועו שעבד בעבר במשרד הבריאות של הרשות הפלסטינית. שימש כאימאם במסגד אבן תימיה ברפיח. נהרג ב-2009 על ידי אנשי חמאס.
אבראהים דע'מש - אחיו של מפקד צבא האסלאם ממתז דע'מש. נהרג בעימותים עם החמאס ב-15 בספטמבר 2008.
זכריא דע'מש - מזכ"ל הארגון. בן דודו של מומתז.
רשיד דע'מש - פעיל בארגון. נהרג על ידי החמאס ב-10 באוקטובר 2009.
מוחמד ג'מאל א-נימנים - תושב מחנה הפליטים שאטי שממערב לעיר עזה. נהרג ב-3 בנובמבר 2010 בסיכול ממוקד. נמנם היה מעורב בהובלת מספר פיגועים נגד מטרות ישראליות בשנים האחרונות. לאחרונה היה הפעיל הבכיר מעורב בתכנון פיגועים נגד מטרות ישראליות ואמריקאיות בחצי האי סיני, בשיתוף עם גורמי חמאס ברצועת עזה.
אסלאם יאסין - היה אחראי בין היתר לחטיפתו של כתב ה-BBC אלן ג'ונסון. יאסין שימש כיד ימינו וסייענו הקרוב של מפקד הארגון, ממתז דע'מש. וכן עסק בהכנת פיגוע שנועד לכלול חטיפת ישראלים בסיני. ב-17 בנובמבר 2010 הוא חוסל על ידי צה"ל.
יחסים עם החמאס

אנשי צבא האסלאם אמנם שיתפו פעולה עם החמאס בביצוע הפיגוע שבו נחטף גלעד שליט, אך כאשר החזיקו בשליט סחטו מהחמאס כסף ונשק בתמורה להעברתו.
במהלך השתלטות החמאס על רצועת עזה ביוני 2007 היו עימותים אלימים בין אנשי צבא האסלאם לחמאס. כוחות החמאס צרו על מעוז חמולת דע'מש ודרשו את הסגרתם של כמה מחבריה. ממתז דע'מש הסגיר את עצמו לאחר שביתו נהרס והצדדים הגיעו להבנות לגבי פעילות הארגון והקימו ועדה משותפת להסדרת היחסים בין הארגונים. מאוחר יותר סוכם כי אנשי צבא האסלאם ישולבו במנגנוני הביטחון בעזה בתנאי שמנהיגם מומתז דע'מש ושלושה בכירים נוספים בארגון יקבלו דרגה צבאית.
כאשר חטף הארגון את אלן ג'ונסון, החמאס ניהל מגעים עם ממתז דע'מש לשחרורו. כשאלו לא הצליחו, השתלט החמאס על גגות בתים בשכונת סברה. צבא האסלאם חטף עשרה חברי חמאס ואיים להורגם אם אנשי החמאס ינסו לחלצם. החמאס עצר מספר חברים בצבא האסלאם, בהם דובר הארגון, אבו מות'אנה. לבסוף גובשה עסקה בין הצדדים, במסגרתה הוסכם כי צבא האסלאם יוכל להמשיך להחזיק בנשקו וכי שני הארגונים יפעלו זה לצד זה באופן עצמאי. החמאס העביר לצבא האסלאם כסף ונשק בתמורה לשחרורו של ג'ונסון, והתחייב לשחרר את פעילי צבא האסלאם העצורים ולא להעמיד לדין את ממתז דע'מש.
ב-15 בספטמבר 2008 התעמתו אנשי החמאס עם בני החמולה בשכונת סברה, ועם אנשי צבא האסלאם. בעימותים נהרגו 11 מבני החמולה, שישה מהם אנשי הארגון. דווח כי מפקד הארגון מומתאז דע'מש נפצע או נעצר על ידי החמאס במהלך העימות, והחמאס החרים כלי נשק רבים מבני החמולה.
בתום מבצע עופרת יצוקה ב-2009, ניסה צבא האסלאם לבצע פיגוע על מנת להפר את הפסקת האש. הפיגוע סוכל כאשר חיל האוויר הפציץ והרג שלושה פעילים, ביניהם מועתז דע'מש, אחיו של ממתז דע'מש.
ב-14 באוגוסט 2009 כיתרו כוחות הביטחון של החמאס את מסגד אבן תימיה ברפיח, בו הטיף באותה שעה עבד אל-לטיף מוסא, מנהיג התאולוגי הסלפי הבולט ברצועה, אשר הכריז כי "עזה היא אמירות אסלאמית הנאמנה לבן לאדן". כוחות הביטחון של החמאס פרצו למסגד ובעימותים שהתפתחו במסגד ובאזורים אחרים של רפיח בין החמאס לג'ונד אנסאר אללה שפעלה ברפיח נהרגו 24 פלסטינים, כולל עבד אל-לטיף מוסא, וכ-125 נפצעו. ב-16 באוגוסט עבר מוקד הלחימה לשכונת סברה אליה נמלטו פעילי ג'ונד אנסאר אללה לבקש חסות מכוחות צבא האסלאם. לפי דיווח אחד הסגיר ממתז דע'מש מספר פעילים לידי החמאס לאחר שהובטח לו שלא יעונו או יוצאו להורג. החמאס דרש את הסגרת ממתז דע'מש.
נטען כי ביוני 2012 קיים הארגון יחסים הדוקים עם החמאס, בניגוד לארגונים סלפים אחרים, בהם צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין, שנרדפו על ידי החמאס.
ב-2018 הארגון הגדיר את החמאס כארגון כופר ותכפירי.
הערות שוליים

1 2  Country Reports on Terrorism 2017 - Foreign Terrorist Organizations: Army of Islam,, United States Department of State, ‏19 בספטמבר 2018
↑  Designation of Army of Islam Leader Mumtaz Dughmush, U. S. Deparmant of State
↑  ליאור אקרמן, ‏עזה: זירה עמוסת שחקנים, באתר "IsraelDefense‏", 23 בינואר 2019
1 2  צבא האסלאם- דיוקנו של ארגון סלפי המזוהה עם הג’האד העולמי, הפועל ברצועת עזה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 21 באוגוסט 2012
1 2 3 4 5 6  מסמך החושף קשרים בין אלקאעדה לצבא האסלאם, התארגנות ג’האדית סלפית ברצועת עזה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 6 ביוני 2012
1 2  כוחות הביטחון של חמאס התעמתו עם בני חמולת דע’מש בעזה, תוך הפעלת כוח צבאי רב וגרימת נפגעים רבים לבני החמולה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 22 בנובמבר 2008
↑  אחיה ראב"ד ורועי נחמיאס, "צבא האיסלאם": לא נהרוג את החייל החטוף, באתר ynet, 4 ביולי 2006
↑  Benedetta Berti, Salafi-Jihadi Activism in Gaza, Combating Terrorisem Center, ‏May 2010, Vol. 3, Issue 5
↑  גלי צה"ל, ‏אלן ג'ונסטון, כתב ה-BBC שנחטף לפני 4 חודשים ברצועת עזה, שוחרר הלילה, באתר גלובס, 4 ביולי 2007
↑  דפנה ורדי, בריטניה, אלן ג'ונסטון: סוף סוף בבית, באתר nrg‏, 8 ביולי 2007
1 2  ממשלת הנייה במלכוד, באתר "IsraelDefense‏", 13 באוגוסט 2012
↑  מי עומד מאחורי הפיגוע בכרם שלום?, באתר "IsraelDefense‏", 7 באוגוסט 2012
↑  חוסלו מחבלים של "צבא האסלאם", באתר ערוץ 7, 25 באוגוסט 2014
↑  צחי בירן, שב"כ: פעיל טרור בכיר נהרג ברצועה, אתר דובר צה"ל, 3 בנובמבר 2010
↑  עלי ואקד וחנן גרינברג, צה"ל חיסל בכיר נוסף ב"צבא האיסלאם" בעזה, באתר ynet, 17 בנובמבר 2010
↑  אבי יששכרוף ועמוס הראל, מהבלגה להתקפה: החמאס מחסל את ההתנגדות של אל-קאעדה לשלטונו בעזה, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2009
↑  חמאס מעצימה את מאבקה נגד התארגנויות ג’האדיות-סלפיות המזדהות עם אלקאעדה ומנסות לאתגר את שלטונה ברצועת עזה, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, ‏1 בספטמבר 2009
↑  Jaysh al-Islam in Gaza: Exclusive Interview, Aymenn Jawad Al-Tamimi
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012837966205171
וולבי

| וולבי |
| --- | --- |
 וולבי ביצות
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
משפחה:: קנגוריים
קבוצה:: ווֹלַבִּי
נקבת וולבי זנב-שוט עם גור בכיס
ווֹלַבִּי או וָלַבִּי (באנגלית: Wallaby) הוא שם כולל למספר מינים של יונקי כיס ממשפחת הקנגוריים, שאינם מונופילטיים.
מאפיינים

מיני הוולבי קטנים מהמינים המכונים קנגורו או וולארו (מהסוג Macropus), וכוללים את הקטנים שבקנגוריים, מבני הסוג פדמלון. אורכם של המינים הגדולים (מהסוג קנגורו) מגיע ל-45–105 ס"מ וגובהם ל-33–75 ס"מ. הסוג הנכחד פרוטמנודון הגיע לגובה של 2 מטרים ושקל מעל 170 קילוגרם והיה הוולבי הגדול מעולם.
מיני הוולבי חיים באזורי יערות לחים עד למדבריות יבשים, ואף במורדות הרים מושלגים לאורך אוסטרליה, טסמניה, גינאה החדשה וכמה מאיי אינדונזיה. הם בעלי רגליים חזקות בדומה לקנגורו ויכולים לקפץ מהר כדי לברוח מטורפים. ברובם הם פעילי לילה, אם כי כמה מינים פעילים גם ביום. הם אוכלי צמחים המבלים זמן רב ברעייה של עשב. חלק מהמינים הקטנים מגוונים גם בעלים, פירות ואף חרקים.
מקור השם "וולבי" בשפה האבוריג'ינית.
מיני הוולבי

סוג קנגורו (Macropus )
מין וולבי זריז (Macropus agilis)
מין וולבי שחור-פס (Macropus dorsalis)
מין וולבי טמר (Macropus eugenii)
מין וולבי גריי (Macropus greyi) - נכחד
מין וולבי סבך מערבי (Macropus irma)
מין וולבי פרמה (Macropus parma)
מין וולבי זנב-שוט (Macropus parryi)
מין וולבי אדום-צוואר (Macropus rufogriseus)
סוג וולבי ארנבי (lagorchestes)
סוג ומין יחיד וולבי ארנבי מפוספס (Lagostrophus fasciatus)
סוג וולבי הצבי (Dorcopsis)
סוג וולבי יערוני (Dorcopsulus)
סוג וולבי זנב-מסמר (Onychogale)
סוג וולבי הסלע (Petrogale)
סוג פדמלון (Thylogale)
סוג ומין יחיד וולבי ביצות (Wallabia bicolor)
גלריה

וולבי סלע שחור-צד
וולבי ארנבי מפוספס
וולבי זנב-מסמר מרוסן
פדמלון אדום-צוואר
וולבי אדום-צוואר
וולבי זריז
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548861105171  BnF: cb122666662 (data)  LCCN: sh85144920
מוחמד דיב זיתון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1951 (בן 73) דמשק, סוריה 
 מדינה:  סוריה 
 השתייכות:  צבא סוריה
 תקופת הפעילות:  1971–2007 (כ־36 שנים)
 דרגה:   לואא'
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-10 (1999-2007)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בסוריה
 תפקידים אזרחיים
 סגן ראש  מינהל הביטחון הכללי (2007-2009)  ראש  מינהל הביטחון הפוליטי (2009-2012)  ראש  מינהל הביטחון הכללי (2012 - 2019)
 
מוחמד דיב זיתון (מערבית: محمد ديب زيتون; נולד ב-20 במאי 1951) הוא גנרל סורי, אשר שימש כראש מינהל הביטחון הכללי, סוכנות הביון האזרחית החשובה ביותר בסוריה בשנים 2012–2019. מקורב לנשיא סוריה בשאר אל-אסד.
רקע

דיב זיתון נולד בדמשק למשפחה מוסלמית סונית. אביו היה סרג'נט (סמל) בצבא סוריה. בנובמבר 1971 השלים קורס קצינים ארוך של 3 שנים והחל לשרת בגדוד ח"יר ממוכן בדרגת סגן. המשיך להתקדם בסולם הדרגות, עד שהגיע להיות מפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-10, תפקיד אותו מילא עד 2007, אז מונה לסגן ראש מינהל הביטחון הכללי. במסגרת תפקיד זה, השתתף בחקירת ההתנקשות (שהתרחשה בדמשק) בעימאד מורנייה, ראש הזרוע הצבאית של חזבאללה, שלפי מקורות זרים בוצעה על ידי המוסד. ב-2009 מונה לראש מינהל הביטחון הפוליטי, לאחר שראש הארגון הקודם הודח בגלל מעורבות בארגון הברחות בגבול עם עיראק.
מלחמת האזרחים בסוריה

כשהחלה ההתקוממות בסוריה ב-2011, דיב זיתון מונה לחבר בקבוצה של 9 בכירים במשטר אסד, אשר מונתה על מנת להתמודד עם ההפגנות ולתאם את הפעולות האלימות נגד המפגינים. במאי 2011, האיחוד האירופי החליט להטיל על דיב זיתון (יחד עם עשרות אישים סורים נוספים) סנקציות אישיות בשל היותו "מעורב באלימות נגד מפגינים". לאחר פיצוץ 18 ביולי 2012 בדמשק, שבו נהרגו מספר בכירים במשטר אסד, הוחלט למנותו לתפקיד ראש מינהל הביטחון הכללי.
הערות שוליים

↑  כתבה על אנשי 'החוג הפנימי' של אסד, כולל את דיב זיתון
↑  כתבה על ההתנקשות (באנגלית)
↑  הנוסח הרשמי של החלטת האיחוד האירופי
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברצלונה (כדורגל נשים)

קבוצת ברצלונה בגמר ליגת האלופות לנשים ב-2019
מועדון הכדורגל ברצלונה נשים (בספרדית: Futbol Club Barcelona Femení), ובקיצור ברצלונה נשים (בספרדית: FC Barcelona Femení), הוא מועדון כדורגל נשים ספרדי מהעיר ברצלונה, המשחק בליגת העל הספרדית. המועדון נוסד בשנת 1988 בשם מועדון נשים ברצלונה (בספרדית: Club Femení Barcelona), ובשנת 2001 הפך למחלקת כדורגל הנשים הרשמית של מועדון הכדורגל ברצלונה. הקבוצה היא מחזיקת ליגת האלופות לנשים ואחת מקבוצות כדורגל הנשים המצליחות ביותר בספרד שזכתה ב-9 אליפויות ו-10 גביעי מדינה.
היסטוריה

מועדון נשים ברצלונה, שהיה תחת חסות ברצלונה (אך לא חלק מהמועדון), נוסד בשנת 1988 והיה ממייסדי הליגה הספרדית שקמה באותה שנה. הייתה לה ריצה מוצלחת של שלוש שנים בתחילת שנות ה-90, זכתה בגביע המלכה בשנת 1994 וגם סיימה כסגנית האלופה בשנים 1992 ו-1994, אך לאחר מכן היא דעכה ונפלה לתחתית הטבלה.
בשנת 2001 שולב "מועדון נשים ברצלונה" במועדון הכדורגל ברצלונה כמחלקה רשמית של המועדון, מכיוון שהליגה הספרדית עברה רפורמה ומותגה מחדש בשם "סופרליגה נשים", אך ברצלונה לא התקבלה לליגה בגלל תוצאותיה בעונה הקודמת. לאחר שתי הופעות לא מוצלחות בפלייאוף העלייה, הקבוצה העפילה לסופרליגה בשנת 2004. בשתי העונות הבאות היא סיימה באמצע הטבלה, אך בשנת 2007 סיימה במקום האחרון וירדה לליגה השנייה.
ברצלונה חזרה לסופרליגה בשנה הבאה, ובין שנת 2009 לשנת 2011 היא סיימה בצמרת הליגה. בשנת 2011 זכתה בגביע המלכה השני שלה, כשניצחה 1–0 את היריבה העירונית אספניול, ובשנת 2012 היא זכתה באליפות הלאומית הראשונה שלה עם שיא של 94 נקודות, כתוצאה מכך העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות. ברצלונה הצליחה לשמור על תואר האליפות בשנת 2013 עם ניצחון במחזור האחרון במשחק חוץ נגד מובילת הטבלה אתלטיק בילבאו, וכמה שבועות לאחר מכן היא גם זכתה בגביע המלכה עם ניצחון 4–0 על סרגוסה והפכה לקבוצה החמישית שזכתה בדאבל הספרדי.
בליגת האלופות

לאחר זכייתה הראשונה באליפות ב-2012 השתתפה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות. כיוון שקבוצות ספרדיות לא זכו להצלחה רבה בתקופה זו, הקבוצה לא הייתה מדורגת והוגרלה מול ארסנל החזקה שניצחה אותה בקלות בשני המפגשים בסיבוב הראשון.
ברצלונה העפילה לראשונה לשלב רבע גמר ליגת האלופות בעונת 2013/2014. שלוש עונות אחר כך ברצלונה הגיעה לחצי הגמר, ובשנת 2019 המועדון העפיל לראשונה בתולדותיו לגמר ליגת האלופות, בו הוא הובס 1–4 על ידי אולימפיק ליון.
בשנת 2016 לקבוצה הגיעה לילה אוהבי שהייתה בין הכוכבות הבולטות וזכתה עם הקבוצה במספר תארים.
בשנת 2021 העפילה הקבוצה פעם נוספת לגמר תוך שהיא מנצחת ברבע הגמר את מנצ'סטר סיטי ובחצי הגמר את פריז סן-ז'רמן. בגמר ניצחה הקבוצה את צ'לסי 0-4 כדי לזכות לראשונה בתואר. בכך הפך מועדון ברצלונה למועדון הספרדי הראשון שזוכה בתואר וכן לראשון שזוכה בתואר בתחרות הגברים והנשים.
ב-30 במרץ 2022 במהלך משחק רבע גמר ליגת האלופות מול קבוצת ריאל מדריד שנערך באצטדיון קאמפ נואו, נשבר שיא הקהל של פיפ"א ואופ"א למשחק כדורגל נשים, כשקהל של 91,553 צופים צפו במשחק. ב-22 באפריל 2022 השיא נשבר שוב בניצחון 5–1 על וולפסבורג במהלך חצי הגמר של המפעל, כשקהל של 91,648 צופים נכחו בקאמפ נואו. ב-30 באפריל 2022 הבטיחה את עלייתה לגמר בפעם השנייה ברציפות לאחר הפסד 0–2 לוולפסבורג (5–3 לברצלונה בסיכום שני המשחקים). היה זה ההפסד הראשון של הקבוצה לאחר 45 ניצחונות ברצף בכל המסגרות. בגמר באותה שנה, שנערך בטורינו הפסידה לאולימפיק ליון בתוצאה 1–3.
בעונת 2023 ניצחה ברצלונה את וולפסבורג 3–2 בגמר לאחר שהייתה בפיגור 0–2, וזכתה בליגת האלופות בפעם השנייה בתולדותיה.
סגל נוכחי

מעודכן ל-31 באוקטובר 2023
תארים והישגים > תארים בין לאומיים

ליגת האלופות לנשים:
זכייה (3): 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024
סגנות (2): 2019/2020, 2021/2022
תארים והישגים > תארים לאומיים

ליגת העל הספרדית:
זכייה (9): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/23, 2023/24 (שיא)
סגנות (5): 1991/1992, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
גביע המלכה:
זכייה (10): 1994, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2024 (שיא)
סגנות (2): 1991, 2016
הסופר קאפ הספרדי:
זכייה (2): 2020, 2022 (שיא)
תארים והישגים > תארים אזוריים

גביע קטלוניה:
זכייה (10): 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 (שיא)
סגנות (5): 2005, 2006, 2007, 2008, 2013
הערות שוליים

1 2 3  בתור "מועדון נשים ברצלונה", לפני שנהפך למחלקת כדורגל הנשים הרשמית של ברצלונה
↑  "FC Barcelona, campeón de la Copa de SM La Reina tras vencer al RCD Espanyol (1-0)" (בספרדית). rfef.es. 19 ביוני 2011. אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2011. נבדק ב-19 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Barça femenino, campeón de Liga" (בספרדית). מונדו דפורטיבו. 27 במאי 2012. נבדק ב-27 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  היסטוריה: ברצלונה זכתה בליגת האלופות לנשים, באתר ynet, 16 במאי 2021
↑  היסטוריה: בארסה זכתה בליגת האלופות לנשים, באתר ערוץ הספורט, 17 במאי 2021
↑  ליאור ברטל, ‏כדורגל: קבוצת הנשים של ברצלונה זכתה בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 במאי 2021
↑  Record 91,553 fans watch Barcelona women oust Real Madrid from Champions League (video), uk.news.yahoo.com (באנגלית)
↑  Camp Nou does it again and beats the world record for attendance with 91,648 fans!, www.fcbarcelona.com (באנגלית)
↑  FC Barcelona end the 2021/22 season with 16 trophies, www.fcbarcelona.com (באנגלית)
↑  ‏אחרי מהפך הירואי: ברצלונה ניצחה את וולפסבורג וזכתה בליגת האלופות, באתר ספורט1, 3 ביוני 2023
| זוכי מועדון השנה |
| --- | --- | --- |
| מועדון השנה (2021–2022) | 2021: צ'לסי • 2022: מנצ'סטר סיטי |  |
| מועדון השנה לגברים (2023–הווה) | 2023: מנצ'סטר סיטי • 2024: ריאל מדריד |  |
| מועדון השנה לנשים (2023–הווה) | 2023: ברצלונה • 2024: ברצלונה |  |
מרדכי לפיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 תרצ"ז חרקוב, אוקראינה
 פטירה:  6 בדצמבר 1993 (בגיל 56 בערך) כ"ב בכסלו תשנ"ד חברון
 מדינה:  ישראל 
 
מרדכי לפיד (חרקוב, אוקראינה, תרצ"ז, 1937 – חברון, כ"ב בכסלו תשנ"ד, 6 בדצמבר 1993) היה אסיר ציון בברית המועצות, ממקימי היישובים אלון מורה, אלקנה וקדומים. נרצח עם בנו שלום בפיגוע ירי ליד קריית ארבע בשנת 1993.
קורות חייו

נולד בברית המועצות בחרקוב אוקראינה, בשנת תרצ"ז (1937). בתום מלחמת העולם השנייה עבר עם משפחתו לעיר ריגה שבלטביה. בשנת 1961 הגישה משפחתו בקשה לעלות לישראל אך בקשתם נדחתה. נשפט לשנתיים מאסר בגולאג ברוסיה בשנת 1966 בעקבות פעילותו הציונית. שוחרר ב-1967 בעקבות שחרור מוקדם לרגל 50 שנים מאז המהפכה הקומוניסטית.
בשנת 1968, לאחר שחרורו הגיע למוסקבה לרב יהודה לייב לוין, רבה הראשי של רוסיה, ללמוד תורה. אמונתו היהודית התעוררה לפי עדותו עוד בילדותו, בגיל 6 הוא הגיע לתובנה שאלוהים משגיח על כל יצוריו בעולם:
אם מושכים לגור חתולים בזנב יכאב לחתול ועל כך "מישהו יודע"
אחרי מספר ניסיונות בריחה, גורש בשנת 1968 מברית המועצות, עלה לארץ והיה בין הראשונים שעלו מברית המועצות בעלייה החדשה. תחילה התגורר ברעננה, ואחר כך עבר עם משפחתו לשומרון. יחד עם רעייתו מרים היו מראשוני המתיישבים בשומרון, וממקימי היישובים: אלון מורה, אלקנה וקדומים.
היה בעל תואר מהנדס ועבד בתעשייה הצבאית. בנוסף לעבודתו היה מרדכי פעיל בקליטת עלייה.
קורות חייו > הרצח

ביום שני כ"ב בכסלו תשנ"ד (6 בדצמבר 1993), לפנות ערב, עברו מחבלים ברכב בצומת גבעת חרסינה בחברון וירו צרורות אל רכב טרנספורטר ישראלי, שעבר במקום בדרכו מקריית ארבע לירושלים. ברכב היו בני משפחת לפיד. הנהג, אבי המשפחה מרדכי לפיד ובנו שלום נהרגו. שלושה מבני המשפחה נפצעו. הצומת נקרא אחר כך על שמם "צומת לפיד".
היה בן 56 בהרצחו. הותיר אישה ו-13 ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בחברון, בהלוויה משותפת לו ולבנו שיצאה מישיבת פוניבז' בבני ברק.
פעילותו הציונית

בגיל 14 לשם מימוש חלומו לעלות לארץ ישראל הוא שחה בים השחור מחוף העיר חרסון לקראת אונייה טורקית שבאמצעותה התכוון לעזוב את ברית המועצות לטורקיה ומשם למדינת ישראל. אך צוות האונייה הטורקית לא הסכים להעלותו. בשחייה חזרה, ספינה של משמר החופים הסובייטי אספה אותו. הוא נעצר ושוחרר לאחר יממה משום גילו הצעיר.
בשנת 1961 התנהל משפט אייכמן שעורר הדים ברחבי העולם והשפיע מאוד על יהודי ברית המועצות. לכן בשנה זו הגישה משפחתו בקשה לעלות לארץ ישראל. בעקבות השתתפותם בקבלת פנים בריגה של זמרת ישראלית בשנת 1966, נעצרו מרדכי ושני פעילים ציונים באשמת השתתפות בהפגנה לא חוקית. מרדכי נשפט לשנתיים מאסר במחנות ריכוז ברוסיה. והיה לאסיר ציון בברית המועצות. בשנת 1968 מרדכי גורש מברית המועצות ועלה בגפו לארץ ישראל.
הקים תנועה לזהות יהודית ציונית בריגה בירת לטביה יחד עם בן ציון רחלין (שנפטר אחר כך בגיל צעיר) וצעירים נוספים. התנועה משכה אחריה מאות יהודים שחלקם אומנם לא הזדהו דווקא עם הציונות אלא עם הזהות היהודית. הקים אנדרטה לזכר 38,000 נרצחי יהודי גטו ריגה שנרצחו בטבח יער רומבולה. הקים קבוצת בני נוער שליוותה את נחמה ליפשיץ, זמרת יידיש, בהופעותיה בבירה ריגה וערים נוספות בלטביה וליטא שתרמו לגיבוש זהות יהודית.
כתב ספר "ההיסטוריה של יהודי רוסיה" בן 400 עמודים והפיץ אותו בין יהודי ליטא ולטביה כדי לעורר את הגאווה של הנוער בתרבותם. החשיבות הגדולה בפעילויות הללו הייתה בזה שהיא חיזקה את הזיקה של אלפי יהודים בברית המועצות ליהדות ונאבקה בניסיון של השלטון הקומוניסטי לנתק את יהודי ברית המועצות מהמורשת היהודית.
הצעירים שהשתתפו בתנועה שלו כונו "ילדי מריק" (מרדכי ברוסית). אחד מהם היה יוסף מנדלביץ' שאחר כך היה אסיר ציון שניסה עם חבריו לחטוף מטוס בברית המועצות כדי להגיע לישראל ולמחות על מצב היהודים בברית המועצות.
פעילותו הציונית > פעילותו הציונית בישראל

בישראל הקים מרדכי לפיד משפחה בת 15 ילדים. מרדכי היה פעיל בהתיישבות ביהודה ושומרון. הוא נטל חלק בניסיון ההתיישבות בסבסטיה והיה מראשוני המתיישבים בשומרון וממקימי היישובים: אלון מורה, אלקנה וקדומים.
הגותו

חייו של מרדכי לפיד הוקדשו לכתיבת הספר "ארבעה גנים" על סגולת ישראל, הספר כולל ארבעה חלקים: גן נעול, גן עדן, גן פרוץ ואינטגרל הגאולה. הספר היה קרוב לפרסום אך התהליך נקטע עם הירצחו והספר לא יצא לאור. כמו כן כתב מחזה בשם "גן רמוס".
ראו גם

פרשת חטיפת המטוס של דימשיץ-קוזנצוב
קבוצה מגרעין אלקנה של יוצאי ברית המועצות (מרדכי לפיד ראשון מימין ומרים לפיד בחלון)
ריף נאמן

| --- | --- |

נאמן, 2021
 לידה:  26 בדצמבר 1997 (בת 27) כפר תבור, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית, מנחת טלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר החקלאי כדורי 
 בן זוג:  כפיר שיינפלד
 פרופיל ב-IMDb
 
ריף נאמן (נולדה ב-26 בדצמבר 1997) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

נאמן נולדה וגדלה בכפר תבור. בת לאם צברית ממוצא מרוקאי ולאב מאורוגוואי. בנעוריה למדה בבית הספר החקלאי כדורי במגמת דרמה ותיאטרון. בשנים 2016–2018 שירתה בצה"ל, בתור פקידת לשכה בקריה.
ביוגרפיה > קריירה > דוגמנות

מתחילת דרכה נאמן מיוצגת על ידי הסוכנות של רוברטו בן-שושן, שגילה אותה לראשונה כדוגמנית בשנת 2014.
נאמן החלה את דרכה כדוגמנית כבר בגיל שמונה, בקמפיינים לחברות ישראליות כמו "פוקס" ו"תנובה", ובנוסף דגמנה גם לחברות האופנה הישראליות: "גו אנדר", "בלו בירד", "Twentyfourseven" ו"תמנון".
היא השתתפה בקמפיין עולמי של מותג הספורט הגרמני "אדידס", לציון 70 שנה להקמת החברה. הקמפיין, "SHARE YOUR STRIPS", עלה בו זמנית ברחבי העולם ובין השאר משתתפים בו ליאו מסי, דייוויד בקהאם, קרלי קלוס, פול פוגבה ורבים אחרים. ריף היא חלק מ"הנבחרת" הישראלית, הכוללת את דנה פרידר, מאיה ורטהיימר, מאור בוזגלו, ועומר חזן.
בינואר 2020 החלה נאמן לדגמן לחברת האופנה הישראלית "קסטרו", לצד רותם סלע ויהונתן מרגי. באפריל, תבעו מרגי ונאמן את חברת "קסטרו" בטענה שלא קיבלו את התשלום המגיע להם לפי החוזה שנחתם עמם.
ביוגרפיה > קריירה > משחק

בשנת 2017 כיכבה בעונתה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בערוץ KidZ, בתור מוריה מוסקט. בנוסף בשנה זו, הופיעה כזמרת בקליפ בסרט "כמעט מפורסמת".
בשנת 2018 שיחקה בסדרה הדרמה-הקומית של yes "על הספקטרום", אשר עלתה לאוויר במאי 2018. באוקטובר של אותה שנה החלה לשחק בעונתה הרביעית של הסדרה הקומית "שנות ה-80" ברשת 13, בתפקיד גליה.
בשנים 2018–2020 שיחקה בסדרת הנוער של ערוץ KidZ "כפולה", בתפקיד ירדן גדות, האקרית. בנובמבר של אותה שנה השתתפה ב"פסטיגל", במופע "#Freestyle פסטיגל", שהוצג במהלך חג החנוכה.
בשנים 2019–2020 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה-פעולה "פאודה" מבית yes, בתפקיד יערה זרחי.
בשנת 2020 השתתפה במופע הפסטיגל "My פסטיגל" לציון 40 שנה למותג. בדצמבר אותה שנה החלה לשחק בעונה השלישית של הסדרה "שטיסל" מבית yes. באותה שנה שיחקה גם בסדרת הנוער "PPS", המשודרת בערוץ TeenNick למנויי yes.
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "גולדה ומאיר".
ב-2024 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "גולדריש" המיועד לציבור החרדי. באותה שנה שיחקה בסדרה "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" בקשת 12, בתפקיד השוטרת אסיה סאמט.
ביוגרפיה > קריירה > הנחיה

נכון לאוגוסט 2021 מנחה את שעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים.
ב-24 באוקטובר 2021 הנחתה את טקס מלכת היופי של ישראל לשנת 2021, שהועבר בשידור חי באתר ynet.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מאז תחילת שנת 2019 נמצאת בזוגיות עם איש העסקים כפיר שיינפלד, לו התארסה בדצמבר 2022. בספטמבר 2023 השניים נישאו.
מתגוררת בתל אביב.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | ראש גדול | מוריה מוסקט | תפקיד ראשי, yes Kidz |
| 2018 | כפולה | ירדן גדות | תפקיד ראשי, KidZ |
| 2018 | שנות השמונים | גליה | תפקיד משני, עונות 4–5, רשת 13 |
| 2018 | על הספקטרום | ליאור | תפקיד משני, yes הטלוויזיה בלוויין |
| 2020 | פאודה | יערה זרחי | תפקיד משני, עונה 3, yes EDGE, נטפליקס |
| 2020 | שטיסל | שירה לוי | תפקיד משני, עונה 3, yes הטלוויזיה בלוויין, נטפליקס |
| 2020 | PPS | ריף לב ארי | תפקיד ראשי, yes הטלוויזיה בלוויין, TeenNick |
| 2022 | גולדה ומאיר | תמרה | תפקיד ראשי |
| 2024 | אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו | אסיה |  |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2017 | כמעט מפורסמת | זמרת בקליפ |
| 2023 | גולדריש | ראשי |
פילמוגרפיה > מופעים

| שנה | מופע | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Freestyle פסטיגל | בתפקיד עצמה |
| 2020 | My פסטיגל | בתפקיד עצמה |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | גולדה ומאיר | מועמדות |