חמצת מטבולית
חמצת מטבולית עם מרווח אניוני גבוה

הסיבות לכך יכולות להיות הסיבות הרשומות מטה, כאשר לעיתים נהוג להשתמש בקיצור ראשי תיבות הקרוי KUSMAUL המייחס לכל אות סיבה אחרת (בסוגריים אלו הן החומצות שהביאו לעליה במרווח האניוני):
K - קטואצידוזיס. (אצטואצטט, בטא הידרוקסי בוטירט)
U - אורמיה (פוספט, סולפט, חומצה אורית)
S - סליצליטים (לדוגמה, אספירין). במקרה של הרעלת סליציליטים נראה גם בססת נשימתית עקב גירוי של מערכת הנשימה.
S - רעב (Starvation) - (קטונים)
M - מתנול (חומצה פורמית)
A - אלכוהול (אצטט)
U - אתילן גליקול ("unmeasured anion" - אוקסלט)
L - חמצת לקטית (לקטט, פוספט)
הסיבות:
חמצת לקטית: עליה ברמות לקטט נובעת מכך שהרקמות בגוף לא מקבלות מספיק חמצן ועל כן עוברות לדפוס נשימה אנאירובי, וכתוצאה מכך יש הצטברות של לקטט. בעיה זו יכולה לנבוע משתי סיבות עיקריות- כתוצאה מבעיה סירקולטורית כגון שוק, אי ספיקה לבבית, אנמיה חריפה, בעיות אנזימטיות כאלו ואחרות, או- כתוצאה מהפרעות אירוביות- הכוללות למשל ממאירויות, סוכרת, אי ספיקת כליות או אי ספיקת כבד, מחסור בתיאמין, זיהומים חריפים, פרכוסים וכן תרופות וטוקסינים שונים. סיבה נפוצה למשל לחמצת לקטית היא איסכמיה של המעי או אוטם לבבי. חמצת לקטית יכולה להיות מסוג d-lactic acidosis, הקיימת במצבים כגון תסמונת המעי הקצר, חסימות מעיים ומעקפי מעיים, ונגרמת כתוצאה מכך שחיידקי מעיים מייצרים d-lactate. הטיפול בחמצת לקטית חריפה היא ראשית טיפול בבעיה אשר הביאה לכך. במידה וה- pH נמוך משמעותית, הטיפול יהיה לרוב מתן נתרן ביקרבונט על מנת להעלות את רמת ה- pH ללא יותר מ-7.2 בתוך חצי שעה.
קטואצידוזיס (שיכול לגרום כתוצאה מסוכרת, צריכת אלכוהול, או מצבי רעב)- הוא סיבה נפוצה נוספת לחמצת מטבולית עם מרווח אניוני גבוה. קטואצידוזיס סוכרתי (חמצת קטוטית סוכרתית) הוא מצב המתרחש לאור עליה במטבוליזם של חומצות שומן והצטברות של אצטואצטט ובתא הידרוקסיבוטירא בדם. לרוב מצב זה מתרחש אצל חולים התלויים באינסולין, עם הפסקה של אינסולין או כתוצאה ממחלה אינטרקורנטית כגון זיהום, דסטרואנטריטיס, פנקראטיטיס, אוטם לבבי וכדומה, המביאה לדרישה של הגוף לעליה באינסולין. העלייה בחומצות הקטונים כאמור מביאה לעליה במרווח האניוני ומלווה במרבית המקרים בהיפרגליקמיה. חולים אלו הם לרוב מיובשים ויש לתת להם החייאת נוזלים ובנוסף טיפול באינסולין. מצב נוסף המאפיין קטואצידוזיס הוא קטואצידוזיס אלכוהולי - מצב זה מתרחש לרוב אצל אלכוהוליסטים כרוניים, בעיקר במצבים בהם צריכת האלכוהול מופחתת ומצב התזונה ירוד. במצב זה תהיה עליה ברמת הקטונים, ובייחוד בבטא הידרוקסיבוטיראט. הפרעות חומצה בסיס נוספות קיימות אצל אלכוהוליסטים, כגון: אלקלוזיס מטבולי כתוצאה מהקאות, בססת נשימתית כתוצאה ממחלת כבד וכו'. הטיפול בקטואצידוזיס אלכוהולי הוא מתן נוזלים ודקסטרוז תוך ורידי. לעיתים יש תת-זרחן בדם, אשר יכול להיות מוחמר לאחר הוספת גלוקוז, ולכן יש לתקן מצב זה.
טוקסינים (אתילן גליקול, מתנול, הרעלת סליציליטים, פרופילן גליקול, חומצה פירוגלוטמית): סליצילטים או הרעלת סליצילטים (למשל- אספירין) אצל מבוגרים לרוב מביאה לשילוב של חמצת מטבולית יחד עם בססת נשימתית. יש לגרום לשטיפת קיבה עם סליין איזוטוני וכן פחם פעיל. אצל חולה אצידוטי, על מנת לזרז את הפינוי של צליצילטים מהדם, ניתן לתת נתרן ביקרבונט לווריד, אלא אם החולה סובל גם מבססת נשימתית (אשר אינה מאפשרת מתן טיפול כאמור). לעיתים ניתן לתת אצטזולאמיד במקרה של בססת נשימתית. בגלל החשש מהתפתחות של היפוגליקמיה יש לתת נוזלים המכילים גלוקוז. טוקסינים קלאסיים נוספים המביאים לחמצת מטבולית כוללים שלושה סוגי אלכוהול שעלולים להיות פטליים- אתילן גליקול, מתנול, ואיזופרופיל אלכוהול. אתילן גליקול עלול להביא לנזק חמור למערכת העצבים המרכזית, לב, ריאות וכליות והאבחון של הרעלת אתילן גליקול הוא באמצעות גילוי של קריסטלים של אוקסלט בשתן. הטיפול במצב של הרעלת אתילן גליקול כולל מתן סליין, פירידוקסין, תיאמין, fomepizol או אתנול תוך ורידי המתחרה על המטבוליזם של אלכוהול דהידרוגנז ומפחית את הרעילות של אתילן גליקול. תרופת הבחירה תהיה fomepizol ובמידת הצורך יש לעשות המודיאליזה (כאשר רמות ה- pH נמוכות מ-7.3). צריכת מתנול מביאה לנזק חמור לראיה ולפגיעה במערכת העצבים המרכזית. הטיפול הוא בדומה להרעלת אתילן גליקול. צריכה של איזופרופיל אלכוהול מסוכנת מאוד היות שחומר זה נספג במהירות. מצב זה איננו מאופיין בחמצת לקטית דווקא אולם במרווח אוסמולרי גבוה.
אי ספיקת כליות - הן חריפה והן כרונית. בעיה בסינון ובספיגה הכלייתית מביאים להתפתחות הבעיה. כאשר המחלה מתפתחת, מספר הנפרונים הופך להיות קטן ויש קושי בהפרשה של אמוניה לשתן. הבופר במקרה של אי ספיקה כרונית הוף להיות מלחים אלקליים מהעצמות ולכן כתוצאה מאצידוזיס כרוני נגרמת ירידה בקלציום ביקרבונט בעצם. במצבים אלו יש לתת חומרים מבסיסים כדי לשמר את רמות הביקרבונט בגוף.