stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוליטיקה
פוליטיקה במובנה הרחב > פוליטיקה של החברה בכללה

כל פעולה בכל תחום שהוא של החיים היא פעולה בעלת משמעות פוליטית גם בלא קשר ישיר לתחומים השונים בהם הפוליטיקה עוסקת.
פוליטיקה במובנה הרחב, מתוקף היותה קשורה לכל הכוחות החברתיים הקיימים, מיושמת הלכה למעשה בכל פעילות יום-יומית כלשהי של האדם הפשוט בחברה. כל מעשי הפרט מושפעים מן ההתרחשויות הפוליטיות בחברה.
דרך נוספת להגדרת המושג פוליטיקה: "סך כל הדרכים והפעולות שהחברה האנושית נוקטת כדי להתמודד עם המחסור התמידי במשאב הרלוונטי". לדוגמה: כיצד מתמודדת חברה מסוימת עם חוסר במים לתושבים, כיצד מתמודדת קבוצת אנשים עם הצורך להיות השורד האחרון בתוכנית ריאליטי, כיצד מתמודדת הממשלה עם תקציב מוגבל.
עמדה פוליטית או תפישת עולם פוליטית היא מכלול הרעיונות, הערכים ואופני החשיבה של אדם או של ארגון הנוגעים להתרחשות הפוליטית בחברה.
תת־תחומים בפוליטיקה שלטונית

תחומים רבים נוגעים לפוליטיקה ועוסקים בה:
השתתפות פוליטית – מידת המעורבות של אזרחים בפוליטיקה, למשל שיעור ההצבעה בבחירות, מידת היציאה להפגנות ומידת קיומן וחוזקן של תנועות חברתיות, כמות החברים במפלגות פוליטיות ועוד.
תקשורת פוליטית – תקשורת העוסקת בפוליטיקה, עוקבת אחריה ומספקת מידע מתוך הפוליטיקה לאזרחים. כן בתחום התקשורת הפוליטית נמדדת ההתנהגות התקשורתית של פוליטיקאים.
תרבות פוליטית – מידת ההסכמות והציפיות של אזרחים מהפוליטיקה בארצם. היחס של אזרחים לפוליטיקה בכללה ולפוליטיקאים עצמם ולמה מצפים מן הפוליטיקאים.
כלכלה מדינית – גישות ושיטות על דרך הכלכלה שנובעות מאידאולוגיות פוליטיות, לדוגמה, קפיטליזם, סוציאליזם, קומוניזם. תפקיד המדינה בשוק הכלכלי ובחלוקת העושר.
שמאל וימין פוליטיים

בפוליטיקה המודרנית נהוג למיין את התנועות הפוליטיות ומגמותיהן לשמאל ולימין, אף על פי שחלוקה זו שונה במקצת בכל חברה על פני תבל. מקור מונחים אלו נמצא במקומות הישיבה של הסיעות השונות בפרלמנט הצרפתי שהורכב לאחר המהפכה הצרפתית. מימינו ישבו הז'ירונדינים שצידדו בשינויים מתונים במבנה המשטר והשלטון ובהמשך המלוכה והנהגת מונרכיה חוקתית; לעומתם היעקובינים, שצידדו בביטול המלוכה ובשינויים חברתיים רדיקליים, ישבו בשמאלו.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: פוליטיקה
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
א-פוליטיקה (אנ')
אידאולוגיות פוליטיות
תרבות פוליטית
דמוקרטיה
חברה אזרחית
פופוליזם
קיטוב פוליטי
תעמולה
דמגוגיה
פרוניזם
כריזמה
תנועה חברתית
לאום
דת
דגל
סמכות
סרבנות
פוליארכיה
סובלנות
פוליטיקה בישראל
צבעים בפוליטיקה
תאוריית הפרסה
לקריאה נוספת

מקס ובר, הפוליטיקה בתורת מקצוע, הוצאת שוקן, 1961.
עדי אופיר, ‏פוליטי, מפתח ‏2, קיץ 2010, עמ' 85–110
ביאורים

↑  ביוונית: "Πολιτικά" – "פוליטיקה", במלרע.
↑  ביוונית: "πόλις" – "פוליס", במלעיל.
↑  מילה זו מקורה בשם התואר היווני: "πολιτικός" – פוליטיקוס, במלרע.
הערות שוליים

↑  "קרב איגרוף", ישראל היום, 18 אוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530412505171  BNE: XX4576319  GND: 4046514-7  LCCN: sh2002011436  NDL: 00570482  NKC: ph115795  NLK: KSH1998013689
פייר ברזול

פייר ברזול (בצרפתית: Pierre Brésolles; נולד בשם: Claire Brésolles;‏ 10 בנובמבר 1929 – 13 בינואר 2018) היה אתלט צרפתי, זוכה מדליית כסף באליפות אירופה (אוסלו 1946) בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר לנשים. הוא נולד כאינטרסקס.
ביוגרפיה

ברזול נולד בנרבון כאינטרסקס וחי כנקבה.
באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 זכה ברזול בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם לאון קורלה, אן-מארי קולשן ומוניק דרישון בתוצאה של 48.5 שניות, אחרי הולנד (47.8 שניות) ולפני ברית המועצות (48.7 שניות) ומדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.2 שניות, אחרי יבגניה סצ'נובה מברית המועצות (11.9 שניות) וויניפרד ג'ורדן מבריטניה (12.1 שניות).
חייו האישיים

לאחר שפרש מספורט תחרותי סיים את שרותו הצבאי. ובשנות ה-50 הודיע על היותו גבר טרנסג'נדר.
ראו גם

טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
פועל בניין (משחק וידאו)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1983
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  מייקל אבוט ומת'יו אלכסנדר
 הוצאה לאור:  Electronic Arts 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  Electronic Arts
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  יחיד
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  מחשב אישי (DOS), אפל II, אטארי, קומודור 64
 
פועל בניין (באנגלית: Hard Hat Mack) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מייקל אבוט ומת'יו אלכסנדר. המשחק הפך פופולרי ונועד במקור לאפל II, ולאחר מכן הוסב לקומודור 64, מחשבי 8 ביט של אטארי ול-DOS. למרות שהמשחק הוא לא חיקוי של "דונקי קונג (Donkey Kong)" יש לו נושא ומשחקיות דומים.
מטרת המשחק

מק, פועל בניין וגיבור המשחק, צריך לאסוף חלקים החסרים בפיגומי הבניין עליו הוא עובד, ולאחר שהניחם במקומם - עליו לעבור עליהם עם פטיש אוויר כדי למסמר אותם למקומם. בו-בזמן עליו להיזהר מדמויות שונות הנעות בין הפיגומים. לאחר השלמת המקטעים החסרים, עוברים שלב.
מהלך המשחק

שלב ראשון - השחקן צריך להרים את חלקי הפיגומים כדי למלא 4 חורים ברצפה, ואז להשתמש בפטיש אוויר כדי לחזק אותם. תוך כדי, על השחקן להתחמק מברגים שנזרקים עליו מלמעלה, לא ליפול דרך החורים ברצפה, ולהימנע מנפילה מקצה המבנה.
שלב שני - השחקן מוביל את פועל הבניין דרך אתר בניין בעל 4 קומות ואוסף 6 קופסאות אוכל שמוגנות על ידי מכשולים שונים. אחרי שכל קופסאות האוכל נאספו, השחקן צריך להוביל את מק למסוע, כדי שמגנט ענק ימשוך אותו כלפי מעלה ובכך יגן עליו מנפילה אל מותו.
שלב שלישי - השחקן אוסף 6 קופסאות וזורק כל אחת מהן לתוך מעבד. היריב זז מקופסה לקופסה, מה שמקשה על השחקן להשיג אותה. השחקן יצטרך לבצע קפיצה מאוד מדויקת. בנוסף, השחקן יצטרך להימנע מליפול לתוך אסלה שנמצאת בתחתית המסך.
לאחר סיום השלבים, המשחק מתחיל מההתחלה כאשר המשחקיות נהיית יותר מהירה, ובכך יותר מאתגרת.
פילנדיה

פילנדיה (בספרדית: Filandia) היא עיר ורשות מקומית בחלק הצפוני של מחוז קינדיו, קולומביה.
העיר ממוקמת בצד המערבי של רכס הקורדיירה המרכזית בקולומביה, שהוא חלק מרכס הרי האנדים, 26 ק"מ צפונית לבירה המחוזית ארמניה.
הערות שוליים

↑  תוצאות מפקד 2005 והערכות אוכלוסין לשנים 2005-2020, המחלקה הלאומית האדמיניסטרטיבית לסטטיסטיקה של קולומביה (DANE) (בספרדית).
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלטיצ'ן

| --- | --- |
סמל פלטיצ'ןסמל פלטיצ'ן

מוזיאון האומנות
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  סוצ'אבה
 חבל ארץ:  מולדובה
 ראש העיר:  ואסילה טופאן  (Vasile Tofan)  (מ־2004)
 בירת העיר:  פלטיצ'ן 
 תאריך ייסוד:  1780
 שטח:  28.76 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,902 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  1004 נפש לקמ"ר (2003)
 קואורדינטות:  47°27′35″N 26°18′0″E﻿ / ﻿47.45972°N 26.30000°E﻿ / 47.45972; 26.30000
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.falticeni.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פלטיצ'ן(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור פלטיצ'ן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלטיצ'ן (ברומנית: Fălticeni) היא עיר במחוז סוצ'אבה שבצפון רומניה. העיר הנמצאת בחבל מולדובה על גבול חבל בוקובינה ובעברה הייתה בירת המחוז ההיסטורי "באיה". העיר שוכנת 25 קילומטר דרומית לעיר המחוז סוצ'אבה, ובעלת אוכלוסייה של כ-25,723 איש נכון ל-2011.
היסטוריה

ב-1490 מוזכר לראשונה במסמכים כפר בשם דומה, פולטיצ'ן או פולטיצ'ני (Folticeni) ומצוין שהוא שייך למנזר מולדוביצה, אך לא ברור אם מדובר באותו מקום. ב-1780, במסמך של שליט נסיכות מולדובה, קונסטנטין מורוזי (Constantin Moruzi), צוין שהוקם על ידי יוניצה באשוטה (Ioniţă Başotă) יישוב בשם טרגו (ברומנית: יריד) שולדנשט (Târgul Şoldăneşti).
זו העיר הראשונה שנוסדה על ידי יהודים בנסיכות מולדובה. הניסיון המוצלח הביא לייסודן של ערים נוספות על ידי מהגרים יהודים, שהשליטים עודדו את בואם למולדובה. ב-1826 שונה שם המקום לפלטיצ'ן, בצו שהוציא השליט יוניצה סאנדו סטורדזה, על שם אחוזה של בויאר רומני מקומי, שנקראה פלטיצ'נִי וֶק (Fălticenii Vechi - הפלטיצ'נים הישנים).
תרבות

במוזיאון האמנות של יון אירימסקו, שנולד בפלטיצ'ן, מצוי אוסף יצירות האמנות הגדול ביותר ברומניה של אדם אחד. פלטיצ'ן היא גם ביתה של משפחת לובינסקו, שנודעה ברומניה ביצירותיהם הספרותיות של בניה, ביניהם מבקר הספרות אאוג'ן לובינסקו והסופר אנטון חולבאן. סופרים רומנים נודעים נוספים גרו או למדו בפלטיצ'ן תקופה מסוימת בחייהם, ביניהם יון קריאנגה, מיכאיל סדוביאנו, וניקולאיה לאביש. בעיירה נולד החזן מאיר שור, שהתפרסם כחזן בית הכנסת הפולני בווינה. הצייר היהודי ראובן רובין שהה בעיר בשנים 1914–1919. גם דוד משה רוזן, מי שעתיד היה להיות הרב הראשי של יהדות רומניה שנים רבות, בילה את ילדותו ואת תקופת הלימודים התיכוניים בפלטיצ'ן. האדמו"ר מרדכי שטיין מפאלטישאן, נולד אף הוא בפלטיצ'ן, בשנת 1941, ובילה שם את ילדותו עד 1947.
בין ראשי יהודי העיר היה יהושע פאליק זאב וולפסון שכיהן כרב ראשי כ-40 שנים.
בעיר נוסדה בתחילת המאה ה-20 החצר החסידית פאלטישאן. חסידיה ממשיכים לפעול כיום ברחבי העולם. בעיר עצמה נותרו כיום כ-10 יהודים, ומתוך 11 בתי הכנסת שהיו פעילים בה בעבר פועל כיום רק בית הכנסת הגדול, הפתוח בעיקר בחגים. לקהילה היהודית בפלטיצ'ן יש גם דף פעיל בפייסבוק.
כלכלה

התעשיות העיקריות בפלטיצ'ן הן תעשיית הכימיקלים, זכוכית במלאכת יד, ייצור משקאות קלים, בגדים ומוצרי עץ.
לקריאה נוספת

(Falticeni: pagini din trecutul evreilor (1995, הוצאת אגודת יהודי פלטיצ'ן, תל אביב.
הערות שוליים

↑  Comunitatea Evreilor Fălticeni
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535712105171  NKC: ge944358  VIAF: 130364375   WorldCat (עם VIAF): 130364375 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצבת זיכרון בבית העלמין היהודי לנופלים בני הקהילה היהודית בשנים 1916–1920
פרנץ פושקש

פֶרֶנְץ פּוּשְׁקַשׁ (בהונגרית:Ferenc Puskás, שמו במקור "פרנץ פורצלד" (Franz Purczeld)‏; 1 באפריל 1927 – 17 בנובמבר 2006) היה כדורגלן הונגרי ששיחק כחלוץ. פושקש הפך לנערץ בארצו ומחוצה לה בשל משחקו בנבחרת הונגריה ובפרט במשחק הניצחון ההיסטורי שלה על נבחרת אנגליה בביתה, כשניצחה אותה בתוצאה 6:3 באצטדיון ומבלי. כמו כן, נודע בשל התקופה בה שיחק במדי ריאל מדריד.
פושקש כבש 746 שערים במדי הקבוצות והנבחרות בהן שיחק, נתון המציב אותו במקום ה-5 בטבלת הכובשים בכל הזמנים והופך אותו גם לאחד החלוצים הגדולים בכל הזמנים.[דרוש מקור]
פושקש הבקיע 352 שערים בליגת העל ההונגרית. שני לאימרה שלוסר, שהבקיע 411. בנוסף, במדי ריאל מדריד הבקיע 242 שערים, שישי לכריסטיאנו רונאלדו (450), כרים בנזמה וראול גונזלס (323), אלפרדו די סטפנו (308) ששיחק בקבוצה יחד עם פושקש, וסנטיאנה (290).
תולדות חייו

פושקש נולד בקישפשט שבקרבת בודפשט, כבן לפרנץ פורצלד-פושקאש, ממוצא גרמני ולאם הונגרייה, מרגיט בירו. התחיל את הקריירה שלו בקישפשט בודפשט, שם התחיל לשחק מגיל 16, ובנבחרת שיחק מגיל 18. מקישפשט עבר לבודפשט הונבד שהיה מועדון צנוע, עם מספר צופים קטן, אבל ב-1948 הפך אותו הצבא ההונגרי לקבוצת הדגל שלו. פושקש היה הקפטן, אביו היה המאמן, והקבוצה זכתה בארבע אליפויות בחמש שנים. בעונת האליפות הראשונה הבקיע פושקש 50 שערים. גביע אירופה לא היה קיים עדיין, אך הקבוצה ההונגרית נחשבה לטובה ביותר ביבשת.
הישגיה של הנבחרת ההונגרית בראשותו של פושקש היו מצוינים. נבחרת הונגריה זכתה באולימפיאדת הלסינקי ב-1952. מאביב 1950 ועד פברואר 1956 הפסידה הנבחרת ההונגרית רק במשחק אחד - גמר הגביע העולמי ב-1954, בו גברה גרמניה על הונגריה בתוצאה 3–2. פושקש שיחק במשחק זה כשהוא פצוע לאחר שנפצע במשחק מול גרמניה בשלבים המוקדמים על ידי ורנר ליבריך. בסך הוא כבש 4 שערים כולל את שער הפתיחה במשחק הגמר, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
דרכו של פושקש בהונגריה, אשר לזכות נבחרתה כבש 83 שערים ב-84 משחקים, הגיעה לסופה ב-1956. ב-1956 ברית המועצות פלשה להונגריה ופושקש החליט לערוק ועבר לשחק בספרד בקבוצת אספניול. ההתאחדות לכדורגל בהונגריה השעתה אותו ל-18 חודשים, כשנגמרה ההשעיה פושקש היה בן יותר משלושים. להפתעת רבים, החליט פושקש לחתום ב-1958 בריאל מדריד. בריאל מדריד פושקש כיכב, היה מלך השערים של הליגה הספרדית ארבע פעמים וכבש 34 שערים. ב-1960 זכה איתה בגביע אירופה לאלופות. במשחק הגמר, בו ניצחה ריאל מדריד את איינטרכט פרנקפורט בתוצאה 3–7, כבש ארבעה שערים ובכך הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערים במשחק גמר של הטורניר עד היום. פושקש סיים בעונת 1961/62 ככובש המצטיין בגביע אירופה לאלופות עם שבעה שערים, כולל שלושער בהפסד 5–3 במשחק הגמר לבנפיקה ליסבון.
בשנת 1962 קיבל פושקש אזרחות ספרדית וייצג את ספרד במשחקי גביע העולם שנערכו באותה השנה בצ'ילה. חוסר הצלחתו בגביע העולם הביא לפרישתו.
לאחר פרישתו, הפך למאמן, ואימן בעיקר ביוון. הוא הוביל את פנאתינאיקוס עד לגמר גביע אירופה לאלופות 1971, אז הפסידה לאייאקס אמסטרדם.
לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בהונגריה חזר פושקש למולדתו, שם היה גיבור נערץ. פושקאש מת בבוקר ה-17 בנובמבר 2006 בעקבות מחלת אלצהיימר בגיל 79 ונקבר בבזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט.
תארים > כשחקן

ליגת העל ההונגרית (5): 1949/50, 1950, 1952, 1954, 1955
לה ליגה (5): 1960/61, 1961/62, 1962/63, 1963/64,  1964/65
גביע הגנרל: 1962
גביע אירופה (3):  1958/59, 1959/60, 1965/66
הגביע הבינלאומי: 1960
מדליית זהב אולימפית: 1952
אלופת מרכז אירופה: 1953
סגנית גביע העולם: 1954
תואר פיצ'יצ'י (4): 1959/60, 1960/61, 1962/63, 1963/64
כדור הזהב בגביע העולם: 1954
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1954
כדורגלן הזהב של הונגריה: 2004
מלך השערים בליגת האלופות
1959/1960,
1961/1962,
1963/1964
תארים > כמאמן

ליגת העל היוונית (2): 1970/71, 1971/72
סגנית מחזיקת גביע אירופה: 1970/71
ליגת העל האוסטרלית: 1990/91
בתרבות

בשנות ה-50 היה פושקש מפורסם כאחד משחקני הכדורגל הטובים בעולם והוא מוזכר ב"שיר השכונה" של חיים חפר בשורה "חבר'ה, חבר'ה, רגע, רגע, מנדל, צביקי ופושקש משחקים בכדורגל כאן אצלנו במגרש". באותן שנים הדמויות של שחקנים נערצים כמו פלה ופושקאש הופיעו על עטיפות של גומי לעיסה (מסטיק) ונחשבו בעיני הילדים בעלי חשיבות רבה
בהונגריה מתקיים "פולחן פושקש", ובחנויות מזכרות רבות נמצאת פינה ובה ניתן לרכוש פריטים רבים עם דיוקנו בהם חולצות, כדורי-רגל, ספלים, דגלים וכדומה. כן יצאו לאור ספרים וסרטים רבים אודותיו.
ראו גם

פרס פושקש
הערות שוליים

↑  למשל אורי קציר, משחק המאה, "אפלטון"
| מלך השערים של גביע אירופה וליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1956: מילוטינוביץ' • 1957: ויולט • 1958: די סטפנו • 1959: פונטיין • 1960: פושקש • 1961: אגואש • 1962: די סטפנו, לפקוויסט, פושקש, שטרהל וטחדה • 1963: אלטפיני • 1964: קובצ'ביץ', מאצולה ופושקש • 1965: אאוזביו וטורס • 1966: אלברט ואאוזביו 1967: ון הימסט ופייפנבורג • 1968: אאוזביו • 1969: לאו • 1970: ג'ונס • 1971: אנטוניאדיס • 1972: דונאי, מקארי וטקאץ' • 1973: מילר • 1974: מילר • 1975: מילר ומרקארוב • 1976: היינקס • 1977: קוצ'ינוטה ומילר • 1978: סימונסן • 1979: סולסר • 1980: לרבי 1981: מקדרמוט, רומניגה וסונס • 1982: הנס • 1983: רוסי • 1984: סוקול • 1985: נילסון ופלאטיני • 1986: נילסון • 1987: צבטקוביץ' • 1988: אגואש, פררי, חאג'י, מאג'ר, מקויסט, מיצ'ל ונובאק • 1989: ואן באסטן • 1990: פאפן ורומאריו • 1991: פקולט ופאפן • 1992: יוראן ופאפן |  |
| ליגת האלופות | 1993: רומאריו • 1994: קומאן ורופר • 1995: ואה • 1996: ליטמאנן • 1997: פאנטיץ' • 1998: דל פיירו • 1999: שבצ'נקו ויורק • 2000: ז'ארדל, ראול וריבאלדו • 2001: ראול • 2002: ואן ניסטלרוי • 2003: ואן ניסטלרוי • 2004: מוריינטס • 2005: ואן ניסטלרוי • 2006: שבצ'נקו • 2007: קאקה 2008: רונאלדו • 2009: מסי • 2010: מסי • 2011: מסי • 2012: מסי • 2013: רונאלדו • 2014: רונאלדו • 2015: רונאלדו, מסי וניימאר • 2016: רונאלדו • 2017: רונאלדו • 2018: רונאלדו • 2019: מסי • 2020: לבנדובסקי • 2021: האלנד • 2022: בנזמה • 2023: האלנד • 2024: קיין ואמבפה |  |
| נבחרת הונגריה – מונדיאל 1954 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 גרושיץ' •  2 בוזאנסקי •  3 גיולה לורנט •  4 לאנטוש •  5 בוז'יק •  6 זקריאש •  7 טוט •  8 קוצ'יש •  9 הידגקוטי •  10 פושקש •   11 ציבור •  12 קארפאטי • 13 וארהידי •  14 קובאץ' • 15 סויקה • 16 בודאי • 17 מצ'וש • 18 צ'ורדאש • 19 פלוטאס • 20 טוט • 21 גלר • 22 גויאש • מאמן: שבש |  1 גרושיץ' •  2 בוזאנסקי •  3 גיולה לורנט •  4 לאנטוש •  5 בוז'יק •  6 זקריאש •  7 טוט •  8 קוצ'יש •  9 הידגקוטי •  10 פושקש •   11 ציבור •  12 קארפאטי • 13 וארהידי •  14 קובאץ' • 15 סויקה • 16 בודאי • 17 מצ'וש • 18 צ'ורדאש • 19 פלוטאס • 20 טוט • 21 גלר • 22 גויאש • מאמן: שבש | הונגריה |
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1962 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארקיסטאין •  2 סדורני •  3 כרמלו •  4 קויאר •  5 דל סול •  6 די סטפנו •  7 אצ'ברייה •  8 גאראי •  9 חנטו •  10 גראסיה •   11 ריבייה •  12 פיירו • 13 פצ'ין •  14 פושקש • 15 מרטינס • 16 רייחה • 17 רודרי • 18 אדלרדו • 19 סנטמריה • 20 סגרה • 21 לואיס סוארס • 22 ורז'ס • מאמן: הררה |  1 ארקיסטאין •  2 סדורני •  3 כרמלו •  4 קויאר •  5 דל סול •  6 די סטפנו •  7 אצ'ברייה •  8 גאראי •  9 חנטו •  10 גראסיה •   11 ריבייה •  12 פיירו • 13 פצ'ין •  14 פושקש • 15 מרטינס • 16 רייחה • 17 רודרי • 18 אדלרדו • 19 סנטמריה • 20 סגרה • 21 לואיס סוארס • 22 ורז'ס • מאמן: הררה | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810584926605606  BNE: XX4681143  GND: 119033526  ISNI: 0000 0000 7859 7805  LCCN: nb98008976  NKC: xx0045890  NTA: 175644535  VIAF: 27872658   WorldCat (עם VIAF): 27872658
פפאף

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ורג' מיכאל פפאף
 תקופת הפעילות:  1862–הווה (כ־162 שנים)
 חברת אם:  SVP Worldwide 
 מיקום המטה:  קייזרסלאוטרן 
 משרד ראשי:  קייזרסלאוטרן, גרמניה
 ענפי תעשייה:  הנדסת מכונות 
 מוצרים עיקריים:  מכונות תפירה
 עובדים:  260 (מרץ 2011)
  
 www.pfaff.com
 
פפאף (PFAFF) היא אחת מיצרניות מכונות התפירה הגדולות והוותיקות ביותר. ג'ורג' מיכאל פפאף ייסד את החברה בשנת 1862 בעיר קייזרסלאוטרן שבגרמניה, שם נמצא בסיס החברה עד היום. חברת פפאף מעסיקה היום כ-260 עובדים במחלקות פיתוח, שיווק, ייצור וניהול ומוצרי החברה נמכרים ברחבי העולם.
היסטוריה > הקמת החברה

החברה הוקמה על ידי ג'ורג' מיכאל פפאף (1823 - 1893) שהיה יצרן כלי נשיפה באותה תקופה. ב-1862 נמכרה מכונת התפירה הראשונה של פפאף ובערך 10 שנים לאחר מכן ויתר ג'ורג' מיכאל פפאף על ייצור כלי נשיפה ופיתח את החברה לחברה מובילה בייצור מכונות תפירה אשר מכרה כמה אלפי מכונות בשנה. ב-1885, במטרה להתפשט לשווקים חדשים, פתח פפאף משרד מכירות בלונדון. המפעל בקייזרסלאוטרן המשיך לגדול עד שבשנת 1891 העסיקה החברה כ-400 עובדים ומכרה סביב 25,000 מכונות בשנה.
לאחר מותו של גיאורג מיכאל פפאף בשנת 1893, השתלט בנו הבכור, ג'ורג' פפאף, על החברה. תחת הנהגתו החברה גדלה עוד יותר והמשיכה להרחיב את העבודה ואת שוקי היעד. עד מותו של ג'ורג' פפאף הבן ב-1917, החברה כבר ייצאה את מוצריה ל-64 מדינות. אחותו של ג'ורג' הבן השתלטה על החברה לאחר מותו והנהיגה מדיניות רווחה לעובדי החברה שכללה אפילו שיכון מגורים לעובדיה. בשנת 1926, קיבל את המושכות קרל פפאף, קרוב משפחה נוסף. החברה גדלה והעסיקה עד ל-2,600 אנשים. המפעל ייצר 300 מכונות ביום, וב-1936 יוצרה מכונת התפירה מספר 3,000,000 של פפאף.
היסטוריה > נקודות ציון משמעותיות נוספות

1960 - חברת פפאף החלה להיסחר בבורסת המניות של פרנקפורט תחת השם GM Pfaff AG.
1960 - פיתוח המכונה הראשונה עם קוצץ חוט.
1960 - ההשקה הראשונה של מכונה ללא שמן לעבודת יבשות במהירות גבוהה.
1967 - השקה של מכונת הזיג-זג הראשונה עם עד 6,000 תפרים לדקה.
1968 - הצגה ראשונית של מכונה המחברת כיסים לג'ינס בצורה אוטומטית.
1973 - השקת המכונה הראשונה בעולם המאפשרת תכנות של קווי המתאר.
היסטוריה > קבוצת זינגר/פפאף ו-VSM

משנות ה-80 החברה נקלעה לקשיים בעקבות משבר הלבשה עולמי. בשנת 1997 מכר מחזיק המניות העיקרי של החברה את חלקו לחברת זינגר (Singer) המתחרה וכך נוצרה הקבוצה זינגר/פפאף
Singer/Pfaff-Group.
בין השנים 1999 ו-2001 חברת פפאף התפרקה לשתי חברות, חברה המייצרת ומשווקת מכונות תפירה ביתיות אשר משתמשת בשם המותג PFAFF, וחברה המייצרת ומשווקת מכונות תעשייה הנקראת PFAFF Industrial.
באותו הזמן הצטרפה לקבוצה זינגר/פפאף חברת ענק נוספת שוודית הנקראת הוסקוורנה (Husqvarna Viking). ביחד שלוש החברות נקראות VSM.
לקריאה נוספת

אתר PFAFF למכונות ביתיות (אורכב 23.09.2014 בארכיון Wayback Machine)
אתר PFAFF Industrial למכונות תעשייה
פועל אנאקוזטיבי

בבלשנות מודרנית, פועל אַנאָקוּזָטיבי (באנגלית: unaccusative verb) הוא פועל עומד שהנושא הדקדוקי שלו אינו סוכן סמנטי. במילים אחרות, הוא אינו יוזם באופן פעיל או אינו אחראי באופן פעיל לפעולתו של הפועל.
הנושא של פועל אנאקוזטיבי דומה מבחינת משמעותו הסמנטית למושא הישיר של פועל יוצא, או לנושא של פועל במשפט סביל.
דוגמאות הן, למשל, המשפטים "העץ נפל"; "האיש מת"; "השעון התקלקל". במשפטים אלה ניתן לראות את הפעולה (נפילה, מוות, קלקול) כמשהו שקרה לנושא, במקום להיות פעולה שיזומה על ידיו. מבחינה סמנטית, המילה "עץ" במשפט "העץ נפל" ממלאת תפקיד דומה לתפקידה במשפט יוצא כמו "הם כרתו את העץ", או הטרנספורמציה הפסיבית שלו, "העץ נכרת".
פעלים אנאקוזטיביים מהווים איפוא ניגוד לפעלים אַנאֶרגָטיביים (אנ'), כגון "לרוץ" או "להתפטר", שמתארים את הפעולות שיזם הנושא מרצונו. הם נקראים "אנאקוזטיביים" מכיוון שאף על פי שלנושא יש תפקיד סמנטי של מטופל (אנ'), לא מוקצית לו יחסה אקוזטיבית. כפי שמציין דייוויד מ. פרלמוטר, פועל כמו "להחליק" יכול להיות אנאקוזטיבי או אנארגטיבי, תלוי אם הפעולה הייתה רצונית או לא-רצונית.
בשפות נומינטיביות–אקוזטיביות (אנ'), היחסה האקוזטיבית, המסמננת את המושא הישיר של פעלים יוצאים, מייצגת בדרך כלל את הארגומנט הלא-רצוני (אנ') (כלומר, ארגומנט שאינו מתאר כוונה לביצוע הפעולה; לרוב מדובר במטופל). עם זאת, עבור פעלים אנאקוזטיביים, על אף שהנושא הוא א-רצוני, הוא אינו מסומנן באמצעות אקוזטיב.
לטענת פרלמוטר, את המונחים "אנאקוזטיבי" ו"אנארגטיבי" המציא הבלשן ג'פרי פולום (אנ').
דוגמאות וסיווג

פרלמוטר נותן דוגמאות לסוגים שונים של פעלים אנאקוזטיביים. הוא מדגיש כי הקטגוריות הבאות אינן מוחלטות, וסיווג חלופי אפשרי.
(א) הפועל "להיות" בתוספת תארים:
(ב) פעלים שבהם הנושא הדקדוקי הוא מטופל מבחינה סמנטית:
(ג) נשואים של קיום והתרחשות:
(ד) פעלים לא-רצוניים של הופעה, צליל, ריח וכו':
(ה) נשואים אספקטואליים:
(ו) פועלי משך:
הוא מציין כי ניתן להשתמש בכמה פעלים באיברים אנאקוזטיביים או אנארגטיביים. אם הפעולה מכוונת, הפועל שבה הוא אנארגטיבי. לדוגמה, הפועל "לעמוד" יכול לשמש בשני סוגי האיברים:
הערות שוליים

↑  Perlmutter (1978), p. 163.
↑  Perlmutter (1978) p.186.
↑  Perlmutter (1978), pp. 162–163.
↑  פֹּעַל מֶשֶׁךְ במילון דקדוק [בלשנות] (תשמ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
פייר גאווינייה

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1728 בורדו, צרפת 
 פטירה:  8 בספטמבר 1800 (בגיל 72) פריז, הרפובליקה הצרפתית הראשונה 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית, המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
פייר גאוויניה (בצרפתית: Pierre Gaviniès;‏ 11 במאי 1728, בורדו – 8 בספטמבר 1800 בפריז) היה כנר, מורה ומלחין צרפתי.
קורות חייו

אביו של גאוויניה היה בונה כינורות. בשנת 1734 לקח אותו אביו לפריז ובגיל 13 הופיע לראשונה בקונסרט ספיריטואל בטילרי, בנגינת סונאטה של ז'אן-מארי לקלייר לשני כינורות.
בסביבות 1753 נידון לעונש מאסר עקב פרשיית אהבים עם רוזנת.
בשנת 1776 הגיע גאוויניה לשיא הקריירה שלו. ג'ובאני בטיסטה ויוטי תיאר אותו כטרטיני הצרפתי, מחמאה יחידה במינה. ז'אן גודפרי אקהרד, לדוק ל'איינה, רודולף קרויצר ורומן דה ברסר הקדישו לו יצירות. הצ'לן מרטין ברטו קרא לסונאטה בשם "לה גאווינייה".
יצירתו הבסיסית היא "24 שחריות", שיצאה לאור בשנת 1794, קובץ תרגילים לכינור, הכולל מעברים מורכבים ביותר, שמטרתם העיקרית הוא פיתוח שליטה בקשת.
גאוויניה לימד כינור בקונסרבטואר של פריז מ-1795 עד מותו.
יצירות

אופוס 1 - 6 סונאטות לכינור, 1760
Le Prétendu Intermède, קומדיה איטלקית בשלוש מערכות (ביצוע בכורה בפריז ב-6 בנובמבר 1760)
Recueil d'airs à 3 parties לשני כינורות, אלט ובסו קונטינואו 1763
אופוס 3 - 6 סונאטות לכינור, 1764
אופוס 4 - 6 סונאטות לכינור, 1764
2 סוויטות לחג המולד, 1764
3 סונאטות לכינור סולו (כולל "קברו של גאוויניה"), 1770
אופוס 5 - 6 סונאטות לכינור, 1774
יצירתו הנודעת ביותר הוא האוסף "Les Vingt-quatre Matinées", קובץ אטיוד-קפריסי לכינור, שהופיע בשנת 1794
הערות שוליים

↑  ברטיל ואן בר, "מילון היסטורי של מוזיקה בתקופה הקלאסית", הוצאת סקרקרואו, ISBN=978-0-8108-7386-5, עמ' 219, 5 באפריל 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261516105171  PLWABN: 9810690252905606  BNE: XX1628627  BnF: cb14793950j (data)  GND: 104101024  ISNI: 0000 0001 0888 7601  LCCN: n91018706  MusicBrainz: 92f5eea2-d65b-4ab1-afd0-078d51995b50  NKC: jn19990002585  NLK: KAC2018N8063  NTA: 136594069  SNAC: w6kn1ddc  SUDOC: 243984413  Trove: 975786  VIAF: 37180896   WorldCat (עם VIAF): 37180896
פייסל אל-קאסם

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1961 (בן 63) הרפובליקה הערבית המאוחדת א-ת'עלה (ער'), סוריה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת דמשק 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  kasimf
 
פייסל אל-קאסם (בערבית: فيصل القاسم; תעתיק מדויק: פַיצַל אלקאסם; נולד ב-3 בינואר 1961) הוא עיתונאי דרוזי יליד סוריה. הוא בעל אזרחות בריטית, ובעל תואר דוקטור בספרות אנגלית. כיום הוא עובד ברשת אל-ג'זירה המשדרת מקטר, והוא ידוע כמנחה התוכנית "הכיוון ההפוך" ברשת זו. הוא מתגורר כיום בקטר.
ביוגרפיה

פייסל אל-קאסם נולד בסוריה בשנת 1961. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת דמשק וקיבל תואר ראשון (BA). הוא המשיך את לימודיו בבריטניה באוניברסיטת האל, וקיבל תואר דוקטור לספרות אנגלית ב-1990.
ב-1988 הוא הצטרף למחלקה הערבית של ה-BBC (רשת השידור הבריטית הציבורית), והחל לערוך תוכניות בענייני תרבות. במקביל הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "אל-חיאת" ו"א-שרק אל-אווסט", עיתונים ערביים היוצאים לאור בלונדון.
ב-1991 הגיש תוכניות בערוץ הלוויין הערבי MBC. בין 1993 ל-1996 שימש כתב בלונדון של רשת השידור של איחוד האמירויות הערביות.
בין 1994 ל-1996 הגיש במסגרת השידורים בערבית של ערוץ הבי בי סי את התוכנית "מאחורי החדשות" (ما وراء الأخبار; תעתיק מדויק: "מא וראא' אלאח'באר").
פרסומו גבר כשהצטרף בספטמבר 1996 לערוץ הלוויין אל-ג'זירה המשדר מדוחה, בירת קטר. משנת 1997 הוא מגיש בערוץ את התוכנית הפופולרית "הכיוון ההפוך" (الاتجاه المعاكس, "אלאתג'אה אלמעאכס").
בשנת 2001 נשאל אל-קאסם על אמונתו והוא ענה שהוא דרוזי, אך בשנים האחרונות (משנת 2019) העמדות שמציג פייסל אל-קאסם מבטאות השפעה איסלמית כלשהי, מה שגרם לאנשים רבים להאמין שהוא התאסלם.