stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפם
סוגי שפמים

שפמים שונים נבדלים זה מזה בסגנון הגילוח ובעיצובו.
שפם עפרון
שפם מכחול
שפם כידון
שפם גנרי
שפם מברשת שיניים
בישראל

בקרב האוכלוסייה היהודית החילונית בישראל גידול שפם איננו אופנתי כיום, אך היה נפוץ בעבר, בייחוד בקיבוצים. בשנים האחרונות חזרה הפופולריות של השפם בקרב המזדהים כהיפסטרים. בקרב האוכלוסייה היהודית הדתית מקובל יותר לגדל זקן מלא. בקרב האוכלוסייה הציונית דתית בישראל גידול שפם היווה סממן אופנתי בשנות השמונים והתשעים. בעל שפם קיבל את הכינוי החברתי "מזרוחניק".
בעבר התירו פקודות מטכ"ל לחיילים לגדל שפם מבלי להזדקק לאישור מיוחד, כל עוד השפם הולם את הופעתו הצבאית של החייל. כיום נדרשים חיילים לקבלת אישור לגידול שפם. השפם היווה את אחד מסימני ההיכר של נגד המשמעת בתרבות הפופולרית הישראלית.
גידול שפם נפוץ יותר בקרב ערביי ישראל, אם כי בקרב מוסלמים אדוקים נהוג דווקא לגדל זקן ולגלח את השפם.
ראו גם

שפם - מונח דומה של מספר בעלי חיים
שפם מזויף
גילוח
מובמבר
הערות שוליים

↑  ווקס לשפם: 11 הווקסים הכי טובים לשפם | המגזין לגבר המזוקן, ‏2019-04-26
↑  הפקודות שונו תחת אפם של החיילים: גידול שפם מצריך עתה אישור מיוחד, במחנה, 22 ביולי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555877905171  GND: 4342780-7  LCCN: sh85089102  LNB: 000312665
שמים לוהטים בחצות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוברט סילברברג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1994
 מספר עמודים:  352
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1995
 תרגום:  ירדנה גבתי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001332431
שמיים לוהטים בחצות (באנגלית: Hot Sky at Midnight) הוא ספר מדע בדיוני מאת הסופר רוברט סילברברג אשר יצא לאור באנגלית בשנת 1994. בישראל הספר יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1995 ותורגם לעברית על ידי ירדנה גבתי.
הספר מורכב משני סיפורים קצרים לפחות:
Blindsight - פורסם לראשונה בשנת 1986
Hot Sky - פורסם לראשונה בשנת 1990
דמויות עיקריות

חואניטו - נער שליח, דר כל חייו בהאביטט וואלפאראייזו נואבו, בן למורד נמלט.
ויקטור פרקש - מרגל ממוצא הונגרי, חסר עיניים בעקבות ניסוי גנטי שבוצע בו עוד בבטן אימו. מסוגל לראות ראיתסומא, הווי אומר לחוש את הסביבה באמצעות תנודות, 360°.
פול קרפנטר - חוזה מזג אוויר מוכשר, עובד "תעשיות סמוראי" עם עבר מגוון של מקצועות בהן עסק.
ניק רודס - חבר ילדות של פול קרפנטר, מדען גנטיקה, עובד ב"סנטקיארה טכנולוגיות" שהיא חברת בת של "תעשיות סמוראי", אלכוהוליסט.
איזבל מרטין - פסיכולוגית, בת זוג של ניק רודס.
יולנדה ברמודז - אומנית מצליחה, חושנית במיוחד, חברה קרובה מאוד של איזבל.
עינרון משורם - עיתונאי ישראלי מחיפה.
וו פאנג שווי - הרופא אשר ביצע ניסויים בוויקטור פרקש בעודו בבטן אימו. גנטיקאי מוכשר ללא עכבות מוסריות כלל.
תמצית העלילה > רקע

משבר אקולוגי חריף שינה את פני החיים על כדור הארץ: מקומות מסוימים בעולם נעלמו (יפן), הקרח בקוטב הצפוני נמס והוא מעמיק את קווי החוף לתוך היבשות, בארצות הברית האוויר איננו ראוי לנשימה, החום עלה והשמיים צבועים בצבעי גזים רעילים, כל אזור ארץ ישראל משגשג באקלים נפלא וישראל היא מעצמה.

השולטים בעולם הם תאגידים יפניים בהן נהוג לדרג את העובדים, כאשר דרגה מספר אחת היא הגבוהה ביותר.
באזור ארצות הברית, הצמחייה האוקיינית מאיימת להשתלט על היבשות ומטפסת במהירות מסחררת על הכל. קיימים אנדרואידים והאביטטים שהם כוכבי לוויין מלאכותיים.
העולם האנושי מתגונן במריחת משחות על העור, הרכבת מסיכות ריאות-פנים, נטילת כדורים מחסנים וממריצים למיניהם ומחפש פתרון לבעיה במספר דרכים: מחקר למטרת שינוי גנטי של האדם כדי שיוכל לעמוד בשינויים המחריפים של האטמוספירה, בניית האביטטים ואכלוסם, פיתוח יכולת למסע בין כוכבית במהירות מואצת, במטרה למצוא וליישב עולמות אחרים ראויים יותר למחיה.

במצב הזה, האדם פועל בעיקר מכנית, והוא ממשיך על ידי כך את ההרס האכזרי, בעוד אלה שלא פועלים בצורה מכנית, שפיותם בסכנה.
שמעון בר-אפרת

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1929 ארנהם, הולנד 
 פטירה:  11 באוגוסט 2010 (בגיל 81)
 ענף מדעי:  מקרא
 מקום מגורים:  הולנד, ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תרומות עיקריות
 חקר אומנות הסיפור במקרא
 
שמעון בר-אפרת (21 בינואר 1929 – 11 באוגוסט 2010) היה מורה וחוקר מקרא שהתמקד בעיקר באומנות הסיפור המקראי ובספר שמואל. נולד בהולנד ושרד את השואה. עלה לארץ ישראל ולמד מקרא באוניברסיטה העברית. ספרו על העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא תורגם לכמה שפות והשפיע רבות על המחקר הספרותי של המקרא. שיטתו הייתה ללמוד וללמד אל הסיפור המקראי בגישה ספרותית ולא בדרך החיפוש אחר המקורות המרכיבים את הטקסט.
קורות חייו

שמעון בר-אפרת (באורנפרוינד) נולד, גדל והתחנך בארנהם שבהולנד. ב-10 במאי 1940, כשהיה בן 11, פלשו הנאצים להולנד. מעסיקו של אביו, שהיה חבר במחתרת, מצא למשפחה מקום מסתור. תחילה אצל חייט פרוטסטנטי אדוק, ואחר כך אצל עוזרת בית אלמנה. במשך שנתיים וחצי חיה המשפחה במסתור וכך הם ניצלו.
לאחר השואה החליט בר-אפרת לעלות לארץ ישראל. לפני עלייתו למד בבית המדרש למורים ולרבנים באמסטרדם. זה היה בית מדרש דתי-אורתודוקסי, אבל עם פתיחות מדעית. בר-אפרת לא התכוון להיות רב, אלא לרכוש השכלה יהודית. הוא ידע כבר מעט עברית, בעיקר לצורכי בית הכנסת, והכיר את מנהגי היהדות.
בבית המדרש התוודע ליצחק אריה זליגמן, שלימד שם לפני שעלה לארץ. לפני עלייתו לארץ הוזמן ללמוד עברית ויהדות במשך חצי שנה במנצ'סטר שבאנגליה, והלימוד שם הרחיב את ידיעותיו בתחומים אלה.
בשנת 1950 עלה לישראל לבדו והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופ' יצחק אריה זליגמן כבר לימד שם בחוג למקרא. בר-אפרת נרשם לחוג והמשיך את לימודיו אצל פרופ' זליגמן, וכן למד אצל משה דוד קאסוטו ויחזקאל קויפמן. הוא סיים תואר ראשון במקרא ואחר כך לימד תנ"ך ומקצועות נוספים בבית ספר יסודי ובבית ספר תיכון בבאר שבע, במסגרת שהייתה מעין שירות לאומי במקום צבא, במשך ארבע שנים. הוא לימד שם בעיקר ילדי עולים, שזה מקרוב הגיעו לארץ.
בשנת 1953 נשא לאישה את לאה, שלמדה אף היא בחוג למקרא. נולדו להם שני ילדים, עידית ואוהד.
בשנת 1960 חזר לירושלים והתחיל ללמד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. הוא לימד שם במשך 30 שנה, עד ליציאתו לפנסיה.
בשנת השבתון הראשונה שלו החל בר-אפרת ללמוד במסלול ישיר לדוקטורט. אז הכיר את פרופ' מאיר וייס. לפרופ' וייס הייתה גישה חדשה לחקר המקרא, גישה ספרותית. בר-אפרת החל להתעניין בגישה הזאת, והחליט לכתוב אצל פרופ' וייס את עבודת הדוקטור שלו.

לאחר שסיים את הדוקטורט נוכח בר-אפרת לדעת שיש עניין בעבודתו, בעיקר בקרב מורים המעוניינים להשתמש בגישה הספרותית בהוראה. הוא החליט להפוך את העבודה לספר. הספר נתפרסם בשם "העיצוב האומנותי של הסיפור במקרא" ויצא לאור ב"ספרית פועלים" בשנת 1979. הספר יצא לאור גם בתרגום לאנגלית, לספרדית, לגרמנית ולסינית, ועותקים רבים ממנו נמכרו בארץ ובעולם. בשנת 2008 התפרסמה מהדורה חדשה ומורחבת בהולנדית.
בשנת 1996 פרסם בר-אפרת פירוש לספר שמואל במסגרת הסדרה "מקרא לישראל" (בעריכת משה גרינברג ושמואל אחיטוב). בפירושו שם דגש על בחינת האמצעים הספרותיים שבהם נעשה שימוש בספר שמואל. הפירוש תורגם לגרמנית.
בר-אפרת נהג להרצות מדי פעם בכנסים בחוץ לארץ ופרסם מאמרים בנושאים שונים במקרא. בשנת 2007 החל לכתוב בקביעות מאמרים בנושאים הקשורים ליהדות וליהודים הולנדיים, ל"עלה – ביטאון ארגון יוצאי הולנד", המתפרסם בהולנדית ויוצא חמש פעמים בשנה.
לאחר יציאתו לפנסיה הדריך בהתנדבות במשך כמה שנים במוזיאון מגדל דוד, וקיים בביתו בהתנדבות חוג שבועי ללימוד תנ"ך.
תרומתו למחקר ולהוראה

אף שיותר משליש של התנ"ך מורכב מסיפורים, החקר הספרותי של התנ"ך היה עניין צדדי למדי כאשר כתב בר-אפרת את ספרו "העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא". רוב חוקרי המקרא נקטו גישות ושיטות היסטוריות שונות כגון ביקורת המקורות וביקורת הנוסח, ומאוחר יותר גם ביקורת המסורות וביקורת העריכות. המשותף לכל השיטות הללו הוא העניין בהתהוות הסיפורים. 
בר-אפרת, בעקבות מורו, מאיר וייס, טען שיש עניין לא רק בהתהוות הסיפור במקרא, אלא גם בהוויתו – כלומר, בסיפור כפי שהוא נתון בפנינו, בשלב ההתגבשות הסופי של הטקסט המקראי. כדי לעמוד על סגולותיו ומהותו של הסיפור המקראי יש לנקוט גישה ספרותית ולנתח את הסיפורים המקראיים בשיטות ובכלים של מדע הספרות. בחינת דרכי העיצוב של הסיפורים תחשוף את משמעויותיהם. 
בעבודת הדוקטור שלו – "דרכי העצוב הספרותי של הסיפור במקרא" (1975), שנכתבה בהנחיית מאיר וייס, נקט גישה זו. את העבודה עיבד לספר בשם "העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא" (1979). חמשת הפרקים הראשונים של הספר עסקו באמצעים סגנוניים (כגון צליל ומקצב, מטפורות, חזרה על מילים ובכלל זה מילה מנחה), אפיוניו של המספר המקראי ודרכי התגלותו בסיפור, עיצוב הדמויות, העלילה ועיצוב הזמן והמרחב. הפרק הששי – החותם את הספר – מציג ניתוח של סיפור שלם – סיפור אמנון ותמר (שמ"ב יג), ובו בא לידי ביטוי השימוש בכל האמצעים הספרותיים שהוצגו ונדונו בפרקים הקודמים. הספר זכה להדים רבים בארץ ובעולם, בעקבות תרגומו לשפות זרות, והייתה לו תרומה ניכרת בקידום החקר הספרותי של המקרא.
את גישתו המחקרית יישם בר-אפרת גם בהוראה. הוא האמין שאת הסיפור המקראי יש ללמד בגישה ספרותית ולא בדרך החיפוש אחר המקורות המרכיבים את הטקסט. לשיטתו, אמנם יש חשיבות לפילולוגיה, אך זאת רק כרקע וכהכנה לעיסוק הספרותי בטקסט. בהוראת סיפור מקראי חשוב לדעתו ללמד את הסיפור עצמו: מה הוא אומר, איך הוא אומר זאת, מהם מסריו. פחות חשוב לחפש את מקורותיו ואת צור מחצבתו של המחבר.
ספריו בעברית

העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא, תל אביב, ספרית פועלים, תש"ם (מהדורה ב מתוקנת תשמ"ד).
שמואל עם מבוא ופירוש (סדרת "מקרא לישראל"), ירושלים, מאגנס ועם עובד, תשנ"ו, שני כרכים. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  שמעון בר-אפרת מסר עדות ביד ושם על קורותיו בזמן השואה. רישום עדותו ביד ושם הוא O.3/5946. מספר פריט של העדות הוא 3559689. בר-אפרת סיפר בעדותו שבזמן המסתור הרבה לקרוא ספרים וגם קרא את התנ"ך ואת הברית החדשה.
↑  ואלה הם שמות המאמרים שכתב לבטאון זה: תרגומי התנ"ך להולנדית; מדוע נחוג חג החנוכה; הגדת פורים; האות על הקיר: מנא מנא תקל ופרסין; ספינוזה והתנ"ך; שפת היהודים (היידיש) של יהודי הולנד; חנוכה חג חנוכת הבית והנרות; בית החולים האמסטרדמי בירושלים; מקורות הכתב העברי; הגדת אמסטרדם; החגים היהודיים בעיני המחקר המקראי; תרגומי התורה להולנדית; מעוז צור; משורר יהודי-איטלקי באמסטרדם (משה חיים לוצאטו); ה"תפוח" של אדם וחוה; עשרת הדברים; השורשים העבריים בשמות הולנדיים; העולים ההולנדים בהתייחסם לצפרי ולדגי ישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258094505171  BnF: cb12147809f (data)  GND: 13148107X  ISNI: 0000 0001 1613 6808  LCCN: n87910310  NKC: uk2006305246  NTA: 074051644  SUDOC: 029963818  VIAF: 29571078   WorldCat (עם VIAF): 29571078
שפם מברשת שיניים

צ'רלי צ'פלין (בתמונה מ-1921 בתור הנווד) חשב שהשפם העניק לו מראה קומי.
שפם מברשת-שיניים (נקרא גם "שפם היטלר") הוא סגנון שפם. צידי השפם אנכיים (או כמעט אנכיים) ולא מחודדים, מה שמעניק לשערות השפם מראה של זיפי מברשת-שיניים המחוברים לאף. סגנון השפם זה התפרסם על ידי קומיקאים כמו צ'ארלי צ'פלין ואוליבר הארדי. הסגנון הפך לפופולרי לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19; משם הוא התפשט לגרמניה ולמקומות שונים, והגיע לשיא של פופולריות בשנים שבין המלחמות, לפני שהפך לבלתי אופנתי לאחר מלחמת העולם השנייה בשל ההקשר שלו למנהיג המפלגה הנאצית אדולף היטלר. האסוציאציה אף הייתה מספיק חזקה כדי שהסגנון התחיל להיקרא גם כ"שפם היטלר".
בארצות הברית

הסגנון הפך לפופולרי במקור בסוף המאה ה-19, בארצות הברית. זה היה סגנון מסודר, אחיד ודל תחזוקה שהדהד את הסטנדרטיזציה והאחידות שהביאו התיעוש והמהפכה התעשייתית, בניגוד לשפמים הראוותניים יותר האופייניים למאה ה-19 כמו השפמים האימפריאליים כגון "הוולרוס", ה"כידון", ה"פרסה" ו"העפרון".
צ'ארלי צ'פלין היה אחד המגדלים המפורסמים ביותר של שפם מברשת השיניים, צ'פלין אימץ אותו לראשונה בשנת 1914 לאחר סרטו הראשון, "Making a Living", עבור אחת הקומדיות האילמות של מאק סנט. בראיון משנת 1933 אמר צ'פלין שהוא הוסיף את השפם לתחפושת שלו מכיוון שכך שהיה לו מראה קומי, ובכל זאת השפם היה קטן מספיק כדי לא להסתיר את הבעתו. אדולף היטלר היה מעריץ של סרטי צ'פלין, אבל אך לא הוכח עדיין כי בגלל צ'פלין בחר היטלר לעצב את שפמו כך. צ'פלין ניצל את הדמיון המוזכר בין הופעתו על המסך לזו של היטלר, כמו בסרטו "הדיקטטור הגדול" משנת 1940, שם הופיע עם השפם כחלק משתי דמויות חדשות שעשו פרודיה על היטלר.
בגרמניה

הסגנון הופיע והתפשט בגרמניה בסוף המאה ה-19 על ידי תיירים אמריקאים שבאו. לפני מברשת השיניים, הסגנון הפופולרי ביותר בגרמניה נקרא שפם קייזר, מבושם והפוך בקצוות, כפי שגידל וילהלם השני, קיסר גרמניה. עד שנת 1907 גידלו מספיק גרמנים את שפם מברשת השיניים החדש והפשוט עד כדי כך שנכתבה כתבה על כך על ידי הניו יורק טיימס תחת הכותרת "שפם מברשת-שיניים; נשים גרמניות מתרעמות על הקיסר החדש". סגנון שפם מברשת-שיניים אומץ על ידי נהג מכוניות המרוץ הגרמני וגיבור העם האנס קופן במרוץ ניו יורק לפריז המפורסם משנת 1908, ובכך חיזק את הפופולריות שלו בקרב צעירים. קופן תואר כ"בגובה שש רגל, רזה ואתלטי, עם שפם מברשת-שיניים האופייני למעמד שלו, הוא נראה הטיפוס האידיאלי של השומר הפרוסי הצעיר." עד סוף מלחמת העולם הראשונה אפילו כמה מבני משפחת המלוכה הגרמניים אימצו שפם מברשת-שיניים. אף ניתן לראות את הקייזר וילהלם עם שפם מברשת-שיניים בתצלום משנת 1918 המראה אותו עומד להישלח לגלות.
היטלר גידל במקור את שפם הקייזר, כפי שמעידים תצלומים שלו כחייל במהלך מלחמת העולם הראשונה. אין הסכמה באיזו שנה היטלר אימץ לראשונה את מברשת-השיניים.אלכסנדר מוריץ פריי, ששירת עם היטלר במהלך מלחמת העולם הראשונה, אמר שהיטלר גידל את השפם מברשת השיניים בחפירות לאחר שנצטווה לקצץ את שפמו כדי להקל על חבישת מסכת גז. היסטוריון התרבות רון רוזנבאום טוען במקום זאת שהיטלר לא גידל אותו עד סוף 1919. הוא גם צולם בתחילת שנות ה-20 עם שפם מסורתי יותר בין שילוב סגנון הקייזר ומברשת השיניים.
למרות העדויות המצולמות לשפם הגדול הרבה יותר שלו במהלך מלחמת העולם הראשונה, גיסתו של היטלר, ברידג'ט היטלר, אמרה כי היא הייתה האחראית לסיבה שלהיטלר יש את שפם מברשת-שיניים שלו לפני המלחמה, אך דבריה מוטלים בספק על ידי רוב החוקרים. ברידג'ט טענה שאדולף בילה "חורף אבוד" בביתה בליברפול בשנים 1912–13. השניים רבו הרבה, בעיקר, לדבריה, כי לא יכלה לסבול את שפם הקייזר הסורר שלו. הוא חתך אותו, כפי שהיא אומרת בזיכרונותיה, אך בכך - כמו ברוב הדברים - הלך רחוק מדי.
לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה, הסגנון איבד את פופולריותו ברוב העולם בשל הקשר החזק שלו עם היטלר ונודע כ"שפם היטלר".
העיצוב המקורי של האמן האמריקאי סטיב דיטקו לדמות הבדיונית "ג'יי ג'ונה ג'יימסון", דמות משנה בקומיקס של ספיידרמן, כללה שפם מברשת-שיניים, כנראה כדי לגרום לו להיראות "היטלריסטי" ולכן מתועב יותר, בהתחשב באנטגוניזם הקיצוני שלו לספיידרמן. ורוב הופעותיו של ג'יימסון מאז יצירתו שמרו על הסגנון או גרסה שלו בקומיקס.
הקלידן רון מייל מלהקת הרוק האמריקאית "Sparks" שמר על שפם מברשת-שיניים לאורך רוב שנות ה-70 וה-80. בעקבות הצלחה עם קהל המיינסטרים בבריטניה ב-1974 עם השיר "This Town Ain't Big Enough for Both of Us", האקונומיסט כתב כי "דור שלם צפה ב-Top of the Pops, ראה את השפם של רון מאל, ורץ החוצה מהחדר, בוכה, 'אמא! אבא! היטלר מנגן בפסנתר ב-Top of the Pops!'".
בשנת 2009, הקומיקאי האנגלי ריצ'רד הרינג יצר מופע סטנד-אפ שכותרתו "שפם היטלר" כשהוא מופיע עם שפם מברשת-שיניים כדי לראות אם הוא "יוכל להחזיר את שפם מברשת השיניים לקומדיה - זה היה הראשון של צ'פלין, ואז היטלר הרס אותו".
במאי 2010, כוכב הכדורסל האמריקאי מייקל ג'ורדן הופיע בפרסומת של המותג Hanes עם שפם מברשת-שיניים. תגובות העיתונות והציבורית היו שליליות, וג'ורדן נפטר מיד מהשפם. חברו של ג'ורדן, צ'ארלס בארקלי אמר, "אני חייב להודות שאני לא יודע מה לעזאזל הוא חשב ואני לא יודע מה Hanes חשבו. זאת אומרת, זה פשוט טיפשי. זה פשוט רע, פשוט ופשוט".
לשפם מברשת-שיניים קיימת עוד גרסה קיצונית שמצמצמת אותו לחריץ השקוע בין השפה העליונה לאף בלבד, סגנון שגודל בעיקר על ידי נשיא זימבבואה לשעבר רוברט מוגאבה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Rich Cohen (November 2007). "Becoming Adolf". Vanity Fair.
↑  Chaplin, Charlie; Hayes, Kevin (2005). Charlie Chaplin: Interviews. University Press of Mississippi. p. 15. ISBN 978-1578067022
↑  Rochus Misch (2014). Hitler's Last Witness: The Memoirs of Hitler's Bodyguard. Frontline Books. p. 70. "Hitler loved "Charlie Chaplin films
1 2  Ron Rosenbaum (2000). The Secret Parts of Fortune: Three Decades of Intense Investigations and Edgy Enthusiasms. Random House. ISBN 978-0-375-50338-2
↑  Tom Geoghegan (August 25, 2009). http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/magazine/8218726.stm "Is wearing a 'Hitler' moustache a good idea?"
↑  "'TOOTHBRUSH' MUSTACHE.; German Women Resent Its Usurpation of the 'Kaiserbart'". The New York Times. October 20, 1907.
1 2  Germany Awaits Lieut. Hans Koeppen; From Emperor to Subaltern His Running of the Protos Car Has Aroused Enthusiasm. The New York Times. July 18, 1908. Retrieved January 1, 2020.
↑  "The Rise of Hitler". The History Place.
↑   Hitler was ordered to trim his moustache, The Telegraph, 6 May 2007
↑  "Adolf Hitler In The Period 1890-1929" Avax News.
↑  Hamann, Brigitte (2010). Hitler's Vienna: A Portrait of the Tyrant As a Young Man. Tauris Parke Paperbacks. p. 198. ISBN 978-1848852778
↑  (1979). My Brother-in-Law Adolf.. Written in 1930s and published posthumously in 1979.
↑  Jasper Rees (May 6, 2008). "Story of Their Lives: Sparks Will Fly". Intelligent Life.
↑  Richard Herring (July 31, 2009). "'There isn't a "New Offensiveness"'". The Guardian.
↑  Michael Frissore. "Michael Jordan's Hitler Moustache". Slurve.
1 2  Trey Kerby (June 9, 2010). "Charles Barkley says what we're all thinking about MJ's mustache". Yahoo! Sports.
אדולף היטלר ב-1937; המראה שלו הוגדר כל כך על ידי שפם מברשת השיניים שהוא הפך לבלתי אופנתי לאחר מלחמת העולם השנייה.
הגרסה הקיצונית של רוברט מוגאבה של השפם צמצמה אותו רק לחריץ השקוע בין השפה העליונה לאף
שיווי משקל משוכלל

בתורת המשחקים, שיווי משקל משוכלל הוא עידון של המושג שיווי משקל נאש שנהגה על ידי ריינהרד זלטן ב-1975. בשיווי משקל משוכלל מניחים שקיימת הסתברות גדולה מ- 0 (גם אם קטנה) ששחקן יבחר בטעות באסטרטגיה לא מיטבית.
רקע

כאשר מניחים שכל השחקנים רציונליים מתעוררת בעיה להכליל טעויות של שחקנים לתוך מודל המשחק: אם משוחקת אסטרטגיה לא מיטבית (לא רציונלית) על ידי שחקן כלשהו נשאלת השאלה אם שאר השחקנים צריכים להניח שהשחקן הטועה אינו רציונלי. תשובה חיובית או שלילית לשאלה זו משפיעה כמובן על החלטות השחקנים הנותרים.
על מנת לאפשר לתאר משחקים עם טעויות בלי לוותר על הנחת הרציונליות של השחקנים הציג זלטן את עיקרון היד הרועדת: נניח שקיימת הסתברות מסוימת, קטנה ככל שתהיה, ששחקן יבצע בחירה שגויה ויחד עם זאת נמשיך להניח שפעולות השחקנים רציונליות מיסודן. לדוגמה אפשר לדמיין שחקן שנדרש ללחוץ על אחד משני כפתורי הצבעה, מחליט ללחוץ על הראשון ובטעות לוחץ על השני. מתוך הגדרת עקרון היד הרועדת הגיע זלטן להגדרת שיווי המשקל המשוכלל.
הגדרה

משחק עם הפרעות- משחק בצורה אסטרטגית שבו מאפשרים רק לאסטרטגיות מעורבות לחלוטין להתקיים, משמע כל אסטרטגיה טהורה של כל שחקן משוחקת בהסתברות גדולה מ-0. ההפרעה היא וקטור ההסתברויות המזעריות בהן מותר לשחק כל אסטרטגיה.
פורמלית: יהי  \ \ \left(N,S_{i},u_{i}\right) משחק בצורה אסטרטגית. לכל שחקן  i\in N 
נתון וקטור האילוצים  v_{i}=(v_{i}(s_{i}))_{s_{i}\in S_{i}} 
כך שמתקיים ש- \ v_{i}(s_{i})>0 לכל  \ s_{i}\in S_{i} וגם  \sum _{s_{i}\in S_{i}}v_{i}(s_{i})\leq 1 לכל 
 i\in N.
נסמן  v=(v_{i}),i\in N את וקטור האילוצים של כל השחקנים. המשחק עם v-הפרעות הוא המשחק 
 \Gamma (v)=(N,\Sigma _{i}(v_{i}),u_{i}) שבו קבוצת האסטרטגיות של שחקן i היא 
 \Sigma _{i}(v_{i})=\{\sigma _{i}\in \Sigma _{i}:\sigma _{i}(s_{i})\geq v_{i}(s_{i}),\forall s_{i}\in S_{i}\}.
שיווי משקל משוכלל- שיווי משקל נאש המתקבל כגבול של שיוויי משקל במשחקים עם הפרעות כאשר גודל ההפרעה המרבית שואף ל-0.
פורמלית: אסטרטגיה מעורבת  \sigma  במשחק בצורה אסטרטגית  \ \ \left(N,S_{i},u_{i}\right) נקראת שיווי משקל משוכלל אם קיימת סדרה של וקטורי אילוצים  (v^{k})_{k\in \mathbb {N} } המקיימים ש- 
 \lim _{k\to \infty }max(v_{i}^{k}(s_{i}))=0
ולכל  k\in \mathbb {N}  קיימת נקודת שיווי משקל  \sigma ^{k} במשחק  \Gamma (v^{k}) כך שמתקיים 
 \lim _{k\to \infty }\sigma ^{k}=\sigma .
דוגמה

במשחק שני השחקנים המוצג בצורה אסטרטגית במטריצה קיימים שני שיוויי משקל נאש באסטרטגיות טהורות- (Up,Left),(Down,Right). נראה שרק (Up,Left) הוא שיווי משקל משוכלל:
|  | Right | Left |
| --- | --- | --- |
| Up | 0, 2 | 1, 1 |
| Down | 2, 2 | 2, 0 |

נניח ששחקן 1 משחק באסטרטגיה המעורבת  (1-\epsilon ,\epsilon ), כאשר  0<\epsilon <1.
הרווח של שחקן 2 אם יבחר לשחק Left במקרה זה יהיה : 1(1-\epsilon )+2\epsilon =1+\epsilon \
במקרה ששחקן 2 ישחק Right הרווח הצפוי הוא : 0(1-\epsilon )+2\epsilon =2\epsilon \
אם ε מספיק קטן שחקן 2 ממקסם את תוחלת התועלת שלו על ידי בחירת האסטרטגיה Left במשקל המרבי האפשרי (במשחק מופרע משקל זה אינו יכול להיות 1). הטיעון הסימטרי לגבי הרווח הצפוי לשחקן 1 מוביל למסקנה ששחקן 1 ישחק Up בהסתברות הגבוהה ביותר האפשרית. 
אם ניקח סדרת משחקים מופרעים כמתואר לעיל עם ε השואף ל-0 נקבל בהתאם סדרה של שיוויי משקל נאש השואפים ל(U,L). לכן בהתאם להגדרה (U,L) הוא שיווי משקל משוכלל.
לעומת זאת נראה (D,R) אינו שיווי משקל משוכלל:
נניח ששחקן 1 משחק באסטרטגיה המעורבת  (\epsilon ,1-\epsilon ).
הרווח הצפוי לשחקן 2 אם ישחק Left הוא:  1\epsilon +2(1-\epsilon )=2-\epsilon \
הרווח הצפוי ל-2 ממשחק Right הוא:  0(\epsilon )+2(1-\epsilon )=2-2\epsilon \
לכל ערך (בתחום המוגדר) של ε שחקן 2 יעדיף לשחק Left בהסתברות הגבוהה ביותר האפשרית. לכן (D,R) אינו שיווי משקל משוכלל- בהינתן הפרעה במשחק שחקן 2 יעדיף לשנות את האסטרטגיה שלו מRight לLeft. טיעון סימטרי נכון גם לגבי שחקן 1.
תכונות

כל שיווי משקל משוכלל הוא בפרט שיווי משקל נאש.
קבוצת ש"מ המשוכללים היא קבוצה סגורה.
אסטרטגיה נשלטת (חלש) לא יכולה להיות חלק משיווי משקל משוכלל. משמע, אם s אסטרטגיה נשלטת חלש אז בש"מ משוכלל ההסתברות ש-s תשוחק תהיה 0.
אם σ ש"מ באסטרטגיות מעורבות לחלוטין אז σ ש"מ משוכלל.
ראו גם

שיווי משקל משוכלל לצורה הרחבה
שיווי משקל תת-משחקי משוכלל
שיווי משקל נאש
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
שרה משורר

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1930 פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  27 באוגוסט 2015 (בגיל 85) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 באוגוסט 2015 
 בן או בת זוג:  ישעיהו משורר 
 
שרה משורר (7 במרץ 1930 – 27 באוגוסט 2015) הייתה רבנית, פעילת ציבור ויזמת ישראלית, יקירת העיר פתח תקווה, וזוכת "פרס הציונות הדתית למנהיגות ולהגשמה". משורר עסקה בארגון שיעורי-תורה לנשים, קליטת עלייה והעצמת נשים, עולים ובני נוער. הייתה חברת מרכז המפד"ל וחברת הלשכה, וכן חברת הנהלת "אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית".
ביוגרפיה

שרה משורר נולדה בפתח תקווה בז' באדר תר"ץ (1930). הוריה היו זכריה ורומיה כוחלאני, ממייסדי שכונת מחנה יהודה. למדה בבית הספר "בית יעקב" בעיר. אביה לימד אותה קריאה בתורה ובמדרשים מגיל חמש. בשנת 1949 נישאה לרב ישעיהו משורר, ששימש אז כרב השכונה (בהמשך היה אב בית הדין הרבני בפתח תקווה וחבר בית הדין הגדול בירושלים). נולדו להם 10 ילדים.
משנת 1972 החלה משורר בפעילות ציבורית בפתח תקווה. היא פעלה בקרב עולים חדשים, ותיקים וקשישים. כן פעלה במסגרת עמותת "נש"ר – נוער שואף רחוק". על פועלה ותרומתה לפתח תקווה במשך כ-40 שנה, קיבלה את "אות יקיר העיר".
משורר הייתה הראשונה בעיר שייסדה והעבירה שיעורי תורה לנשים. היא העבירה אותם במשך כ-30 שנה, מדי יום, וכן בשבתות בבתי כנסת. היא עסקה בייעוץ בנושא השכנת שלום בית, וכן פעלה בקרב עולים חדשים מרוסיה ומאתיופיה וסייעה להם בתחומים כמו ברית מילה, התקנת מזוזות וארגון ליל הסדר.
פעלה להקמת מעון ילדים מטעם "אמונה" ומקווה טהרה בשכונת שעריה בפתח תקווה. לקראת חג הפסח עסקה במפעל "קמחא דפסחא". היא הקימה את סניף "זהב"י - זכויות המשפחה ברוכת הילדים" בעיר ושימשה יושבת ראש הסניף במשך 10 שנים; במסגרת זו דאגה לרווחת המשפחות, מיצוי זכויות כספיות, הקמת קייטנות למשפחות מרובות ילדים במסגרת תנועת "אמונה" במשך 18 שנים, וריכוז סמינרים לנשים.
נבחרה כחברת מרכז מפלגת המפד"ל וכחברת לשכת המפד"ל. כן פעלה בהתנדבות בתנועת "אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית", נבחרה לחברת הנהלה ועמדה בראש ועדת הקליטה בפתח תקווה. על התנדבותה זכתה בתעודת הוקרה של "אמונה" ב-2009. בשנת תשנ"ח קיבלה את "פרס הציונות הדתית למנהיגות והגשמה". בהמשך קיבלה את "אות אשת החיל" מטעם האגודה לטיפוח חברה ותרבות.
נפטרה ב-2015, בגיל 85.
לקריאה נוספת

אישים ומעשים בפתח תקווה והסביבה, בעריכת מאיר אהרוני, הוצאת מקסם
לימוד תורה לנשים - הרבנית שרה משורר. בתוך: מאמונה למעשה - שבעים שנה לתנועת אמונה, בעריכת לילך רוזנברג-פרידמן, עמ' 135–139.
הערות שוליים

↑  עורכת: לילך רוזנברג-פרידמן, מאמונה למעשה - שבעים שנה לתנועת אמונה, אמונה, תשס"ו 2006
↑  'מאמונה למעשה', עמ' 138: "כך נפתח החוג הראשון ללימוד תורה לנשים בפתח-תקוה"
↑  מתנדבים ומינויים באמונה, באתר "המגזר"
שיווי משקל משוכלל לצורה הרחבה

שיווי המשקל המשוכלל לצורה הרחבה הוא עידון של מושג שיווי המשקל התת-משחקי המשוכלל בתורת המשחקים. במשחקים מסוימים יכולים להתקבל שיוויי משקל תת-משחקיים משוכללים שלא נראים כמתקבלים על הדעת למתבונן הנאיבי, בהנחה שהשחקנים המשחקים את המשחק רציונליים.
דוגמה

במשחק המתואר משמאל ישנו תת-משחק יחיד (המשחק עצמו), ולכן כל שיווי משקל נאש הוא גם שיווי משקל תת-משחקי משוכלל. שני שיוויי המשקל נאש במשחק זה הם:  (B,R) ו-  (C,L). אבל, אם נשים את עצמנו בנעליו של שחקן 1, הבחירה בפעולה  C נראית לא סבירה, שכן אם שחקן 1 ישחק את הפעולה  B לא סביר להניח כי שחקן 2 יעדיף את הפעולה  L על-פני הפעולה  R הנשלטת על ידה. שיווי המשקל  (B,R) נראה לכן תוצאה סבירה יותר של המשחק.