stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלגה 916
אמצעי לחימה > כלי השיט

הפלגה מורכבת כיום משלושה סוגים של כלי שיט: סופר דבורה סימן 3, שלדג שהם הכלים החדשים ביותר בחיל הים וצרעות המשמשות את יחידת סנפיר. כלי הבט"ש החדשים תוכננו בתצורת פלטפורמות לחימה בעלות יכולות תמרון, תאוצה, מהירות ועמידה בתנאי ים קשים. כל זאת כדי להשיג יתרון ממשי על כלי שיט קטנים שארגוני טרור מפעילים, וזאת מבלי לאבד את היכולת להתמודד נגד כלי שיט גדולים ואת אופציות התקיפה למרחקים ארוכים. קיים הבדל משמעותי בין פלגה 916 לפלגות אחרות – האיומים הימיים שהתגברו בעשור האחרון וגזרות האחריות של היחידה חייבו את חיל הים לשנות את אופי כלי השיט של הפלגה מספינות סיור לפלטפורמות לחימה רב תכליתיות המסוגלות לשאת יותר אמצעי לחימה, ציוד לוחמה אלקטרונית, ציוד אופטי משוכלל והספקה חיונית ללוחמים המאריכה את זמני השהייה של הספינות בים.
אמצעי לחימה > כלי נשק

לוחמי הפלגה מפעילים שלל אמצעי לחימה מסווגים ובנוסף כלי נשק קלים: רוס"ר M-16 ו-M4 Commando, מטול M203, מקלע מאג, מקלע M2 בראונינג וכלה בתותח מדגם טייפון 25 מ"מ מיוצב. נוסף על כך הלוחמים מפעילים מערכות שליטה ובקרה ייעודיות לחיל הים, אמצעי לחימה אלקטרוניים, אמצעים אלקטרו-אופטיים ומערכות נשק מסווגות המקנות לכלי השיט יכולת פגיעה מדויקת בשלל מטרות בטווחים רחוקים.
תהליך הכשרת לוחמים

הלוחמים בפלגה מתחלקים לשניים, לוחמי כלי בט"ש, המהווים את עיקר הכוח ולוחמי סנפיר.
לוחמי כלי בט"ש מגיעים לספינות לאחר מיוני טרום גיוס. בגמר הטירונות הימית, הלוחם עובר קורס בבה"ד חיל הים בהתאם למקצוע הנבחר לו, ימאי או מכונאי, קורס זה מקנה את הכלים הבסיסיים לצורך קליטה יעילה ומהירה בספינות. בסוף מסלול ההכשרה נערך טקס הענקת דרגת רב־טוראי. לאחר הגעת החיילים לפלגה מתבצעת החלוקה על פי הסיירות השונות ובהתאם לכך הצבה בספינות שיהוו גם בית וגם פלטפורמת הלחימה שעליה ישרתו, הכשרת הלוחמים לקרב מתחילה למעשה רק עם הגעת החיילים לספינות אליהן צוותו, מסלול ההכשרה הבסיסי אורך כ-שנה ושלושה חודשים ומסתיים עם קבלת סיכת הלוחם, לאחר מכן הלוחם מוסמך על העמדות השונות בספינה תחילה בתחום הנשק ולאחר מכן בתחום גילוי ניווט וקשר או בתחום המכונה. על תהליך ההכשרה אמונים הלוחמים הוותיקים שמעבירים את הידע שלהם ללוחמים הצעירים, ומבחני ההסמכה מבוצעים לרוב על ידי הצוות הפיקודי של הספינה (מפקד הספינה, סגן מפקד הספינה והצ'יף). הלוחמים הבולטים יוכשרו לתפקידים פיקודיים על כלי הבט"ש. מכונאים יצטרפו לסגל הספינות לתפקיד המנוען הראשי (צ'יף), ואילו ימאים ישמשו כסגני מפקדי כלי בט"ש. כמו כן, בכול ספינה יוכשר אחד מאנשי הצוות הזוטר כחובש ימי. הכשרות מתקדמות אלו מתבצעות, לכול המוקדם, לאחר צבירת ניסיון ימי של שנה בכלי הבט"ש, וביצוען מוטל על בה"ד חיל הים. משך ההכשרה לכל אחד מן התפקידים הוא ארבעה חודשים ולאחר מכן ישנו זמן חפיפה נוסף של כחודש.
יחידת סנפיר משלימה את ספינות הפלגה במשימות מיוחדות הדורשות הפעלת כלי שיט במתארים אחרים. על כן הכשרת לוחמיה שונה במקצת: במסגרת "הכשרת הלוחם" עוברים חיילי היחידה קורסי הכשרה ייעודיים: קורס טכנאי קשר אלקטרוני תת-ימי, קורסי גילוי, זיהוי ושליית מוקשים, קורס לוט"ר וקורסי לחימה אחרים. המסלול כולו משולב בנים ובנות. תהליך "הכשרת הלוחם" ביחידה כולל בנוסף לעיל, תפעול אמצעי לחימה של היחידה, מטווחים ימיים בתרחישי פח"ע, התמחות בצלילה הגנתית ותפעול סירות הכולל – סירות גומי והסמכות בסירות הליבה של היחידה, ה"צרעות". בסוף מסלול ההכשרה, מקבלים הלוחמים את סיכת "לוחם סנפיר". למתאימים, לאחר פרק זמן של שנה וחצי ביחידה ניתנת האפשרות להתחיל במיונים והכשרות לקראת קורס מתקדם בבה"ד חיל הים המסמיך לוחמים לתפקיד מפקדי "צרעות".
על אף שקיימת תלות מסוימת בבה"ד חיל הים (בעיקר כיוון שהקורסים הבסיסיים והמתקדמים מועברים שם), אופן ההכשרה של הלוחמים מוטל על מפקדי הכלים והכשרות מורכבות יותר, מוטלות על פונקציות הדרכתיות ביחידה, כל זאת בעיקר בגלל אופי השירות האינטנסיבי של לוחמי הפלגה שלא מאפשר לבצע עצירת פעילות והחלפת כוחות היחידה בכוח אחר לצורך מנוחה והדרכה.
הערכה וציונים לשבח

בשנת 2002 זכתה היחידה לתעודת הוקרה מהרמטכ"ל שאול מופז על פעילותה במרחב עזה.
בשנת 2008 הוענקה ליחידה תעודת הוקרה מטעם הרמטכ״ל גבי אשכנזי על הצטיינות בלחימה.
בשנת 2011 זכתה היחידה לתעודת הערכה מטעם נשיא המדינה שמעון פרס על היותה יחידת מילואים מצטיינת. זאת על היותה יחידה המתבססת על סד״כ אנשי מילואים בשגרה ובחירום.
בשנת 2014 זכתה היחידה בפעם השנייה להיות יחידת מילואים מצטיינת והוענק לה פרס מטעם נשיא המדינה שמעון פרס.
בשנת 2014 זכתה היחידה בתחרות פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בבית הגדודים וזכתה לתעודת הוקרה מטעם הרמטכ״ל בנימין גנץ.
בפברואר 2015 הוענק ליחידה צל"ש מטעם ראש מספן הים על הלחימה במערכת צוק איתן.
בשנת 2016 הוענקה ליחידה תעודת הערכה מטעם הרמטכ״ל גדי איזנקוט על הצטיינות בפעילות מבצעית.
ב־14 ביוני 2018 העניק מפקד זרוע הים, האלוף אליהו שרביט, תעודות הערכה לפלגה 916 עבור "רצף מבצעים חשאיים מורכבים ומשמעותיים כנגד התעצמות אויבנו". באותו מעמד הוענקה תעודת הערכה גם למפקד הפלגה.
ב־25 ביוני 2018 זכתה היחידה לתעודת הערכה מטעם נשיא המדינה ראובן ריבלין על היותה יחידת מילואים מצטיינת. זאת על היותה יחידה המתבססת על סד״כ אנשי מילואים בשגרה ובחירום.
בשנת 2020 זכתה היחידה לתעודת הערכה הצטיינות הרמטכל על רצף מבצעיים ופעולות חשאיות בעומק האויב.
מפקדי הפלגה

מפקד הפלגה הוא קצין ים בדרגת סא"ל. אורך משמרת פיקוד ממוצעת הוא כשנתיים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| שם  | תקופת פיקוד | הערות ואירועים מיוחדים | תמונה |  |  |
| אהוד אראל | ספטמבר 1970 – נובמבר 1971 | מפקד היחידה בתקופת סיירת 913 | סגן אהוד אראל 1969 |  |  |
| דני מלמד | נובמבר 1971 – נובמבר 1972 | הרחבת הפלגה ופיקוד על מבצעי סיירת צרעות ויתושים בים המלח |  |  |  |
| אברהם סנפיר | 1973 | השתתפות במבצע אביב נעורים |  |  |  |
| יוחנן פלץ | 1973 | מלחמת יום הכיפורים |  |  |  |
| ישראל הכט | 1975 |  |  |  |  |
| אהוד סביון | דצמבר 1975 – מאי 1977 | קליטת דבור מהיר 862 ומציאת אדם שנפל לים מנחתת | סא"ל אהוד סביון (עומד משמאל) בטקס החלפת הפיקוד על פלגה 31 בבסיס אשדוד, יולי 1986 |  |  |
| עמי שגב | מאי 1977 – נובמבר 1978 |  |  |  |  |
| דוד עצמון | נובמבר 1978 – יוני 1979 |  |  |  |  |
| עמירם רפאל | יוני 1979 – ספטמבר 1981 |  |  |  |  |
| חיים להב | ספטמבר 1981 – ספטמבר 1983 |  |  |  |  |
| חיים גרובר | ספטמבר 1983 – אוגוסט 1985 |  | סא"ל חיים גרובר בבסיס אשדוד, 1984 |  |  |
| שחר אהרון | אוגוסט 1985 – אוקטובר 1987 |  |  |  |  |
| עמרם חיימי | אוקטובר 1987 – אוגוסט 1989 |  |  |  |  |
| לוי שאפט | אוגוסט 1989 – אוגוסט 1991 |  |  |  |  |
| נועם פייג | אוגוסט 1991 – אפריל 1993 | לימים ראש מספן המטה |  |  |  |
| דרור מאור | אפריל 1993 – דצמבר 1994 |  |  |  |  |
| עופר דוד | דצמבר 1994 – ספטמבר 1996 |  |  |  |  |
| אריה נגלר | ספטמבר 1996 – ינואר 1999 |  |  |  |  |
| בן ציון דעבול | ינואר 1999 – אוקטובר 2000 |  |  |  |  |
| יאיר זילברמן | אוקטובר 2000 - יולי 2002 |  |  |  |  |
| דוד סער סלמה | יולי 2002 – יולי 2004 | לימים מפקד חיל הים |  |  |  |
| עידו בן-משה | יולי 2004 – יולי 2006 | לימים ראש מספן ים |  |  |  |
| סער כרמלי | יולי 2006 – אוגוסט 2008 |  |  |  |  |
| אייל הראל | אוגוסט 2008 – יולי 2010 | מבצע עופרת יצוקה |  |  |  |
| גיא גולדפרב | יולי 2010 – יולי 2012 | לימים ראש מספן המטה |  |  |  |
| אלי סוחוליצקי | יולי 2012 – אוגוסט 2014 | מבצע צוק איתן; לימים מפקד בסיס אשדוד |  |  |  |
| ליאב זילברמן | אוגוסט 2014 – אוגוסט 2016 |  |  |  |  |
| בוריס שוסטר | אוגוסט 2016-יולי 2018 |  |  |  |  |
| גיא ברק | יולי 2018 – ינואר 2020 |  |  |  |  |
| רן שטייגמן | ינואר 2020 – יוני 2021 |  |  |  |  |
| רועי גרדוש | יוני 2021 - יולי 2023 |  |  |  |  |
| מתן חזן | יולי 2023 והלאה | המפקד הנוכחי |  |  |  |
טקס העברת הפיקוד על פלגה 916 מגיא ברק לרן שטיגמן, שנערך ביום 10 בינואר 2020.
מקורות וקריאה נוספת

משה אימבר, פרקי היסטוריה מתוך: תצוגת מורשת פלגה 916, עיצוב גרפי והפקה – גד אריאל, 2005.
דרור גת, פלגה 916, בין גלים, ביטאון עמותת חיל הים, גיליון מאי, 2008, עמ' 18
אלי מלכי ואחרים, האתגר האמיתי של מפקדי הספינות, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 318.
דניאל רווה, שוטי שוטי ספינתי, סגן יותם קון מפקד דבורה, חדשות קיסריה, 9 באפריל 2021. עמ'34.
ראו גם

סנפיר (יחידה)
דבורה (כלי שיט)
פלגות הבט"ש
ספינת דבור
שלדג (כלי שיט)
לקריאה נוספת

אבי אובל, "לא זורקים דגים: בט"ש מול האינתיפאדה", בין גלים 179 (עמ' 16–18), נובמבר 1989
סא"ל ש', מפקד יחידת הדבורים באשדוד, "הברחות סמים", בין גלים 180 (עמ' 21), אפריל 1990
שני פייס, "שני המנועים אחורה: בט"ש דבורי אשדוד", בין גלים 182 (עמ' 18–20), ינואר 1991
עידו לאור, "זירת אשדוד: הגבול הכי חם של ישראל", בין גלים 10 (עמ' 44–48), יולי 2006
דוברות חיל הים, "חדשות חיל הים: #06 רגע לפני רגע האמת", בין גלים אוקטובר 2014 (עמ' 9)
ברית אלמוג, "סיכול ציר ההברחות הימי", בין גלים ספטמבר 2015 (עמ' 20–24)
תבל דמרי, "חדשות זרוע הים: #17 מתרגלים בים באוויר וביבשה", בין גלים אוקטובר 2016, עמ' 19
תבל דמרי, "סיכול ממוקד: האתגר הימי שלא הכרתם", בין גלים מאי 2017 (עמ' 29–32)
ביאורים

↑  תמונה מתקופה מוקדמת יותר
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  משמאל לימין: רן שטייגמן, אמיר גוטמן וגיא ברק.
דהאראן

| --- | --- |

דהאראן, 2020
 מדינה:  נפאל נפאל
 פרובינציה:  מס' 1
 מחוז:  סונסארי
 שפה רשמית:  נפאלית
 תאריך ייסוד:  1960
 שטח:  192.6 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  1,778 מטרים
  ‑ הנקודה הנמוכה:  119 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  166,531 (2021)
  ‑ צפיפות:  864.6 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  26°49′00″N 87°16′00″E﻿ / ﻿26.816666666667°N 87.266666666667°E﻿ / 26.816666666667; 87.266666666667 
 אזור זמן:  UTC +5:45
 http://www.dharan.gov.np
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נפאל מוגדלת) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודודהאראן(למפת נפאל רגילה) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודודהאראן(למפת פרובינציה מס' 1 רגילה) בירטנגר טריוגה דמק איטהארי מאדש בגמטי הודו סיןדהאראן(למפת פרובינציה מס' 1 מוגדלת) בירטנגר טריוגה דמק איטהארי מאדש בגמטי הודו סיןדהאראן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דהאראן (בנפאלית: धरान; מילולית: "מקום לנסירת עץ") היא עיר במחוז סונסארי באזור הטראי שבפרובינציה מס' 1 בדרום-מזרח נפאל. העיר שוכנת בצפון מחוז סונסארי, כ-40 ק"מ צפונית לבירת הפרובינציה בירטנגר וכ-220 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המדינה קטמנדו. גובהה של העיר נע בין 119 ל-1,778 מטרים. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 166,531 תושבים ובכך היא העיר השלישית בגודלה בפרובינציית מס' 1, אחרי בירטנגר ואיטהארי.
באזור זה, גרו אנשים כבר בעת העתיקה. מלכויות ונסיכויות החלו להתפתח ולהתפשט מאזור זה. העיר ביג'ייפור השוכנת לצדי דהאראן נוסדה ב-1584 והייתה לבירת ממלכת מוראנג עד 1774.
בעת החדשה, הייתה העיר לתחנת מסחר חשובה בין אזוריה המישוריים של נפאל בדרום לבין אזוריה ההרריים בצפון. בשנת 1953, נפתחה לשכת גיוס מרכזית שהוסבה ב-1993 למכון למדעי הרפואה.
הרשות המקומית נוסדה ב-1953. בשנת 1960, הוכרזה דהאראן כעיר.
נמל התעופה בירטנגר הממוקם כ-40 ק"מ, משרת את העיר.
הערות שוליים

↑  Nepal: Municipal Division (Districts and Local Units) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566946305171  LCCN: n83024956  VIAF: 134901990   WorldCat (עם VIAF): 134901990
הרמן גולנץ

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1852 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 באוקטובר 1930 (בגיל 77) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בווילסדן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 באוקטובר 1930 
 מעסיק:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 
סר הרמן גולנץ (אנגלית: Hermann Gollancz; ‏30 בנובמבר 1852 - 15 באוקטובר 1930) היה רב וחוקר עברית בריטי. היהודי הראשון שקיבל תואר דוקטור לספרות מאוניברסיטת לונדון, והרב הבריטי הראשון שזכה לתואר אבירות, ב-1923.
ביוגרפיה

נולד בברמן שבגרמניה לשמואל מרקוס גולנץ, גבאי בית הכנסת המברו, בשם היהודי "חיים". הוא סיים את לימודיו ביוניברסיטי קולג' לונדון והחל ללמד בשנת 1876. מאחר שלא הייתה אז תוכנית הכשרה לרבנים באנגליה, הוא נסע למזרח אירופה והוסמך לרבנות בשנת 1897 מרבני גליציה. גולנץ כיהן בין השנים 1892–1923 כרב בית הכנסת בייזווטר (אנ'). במקביל כיהן כפרופסור לעברית ביוניברסיטי קולג' לונדון החל מיוני 1902 עד שנת 1924, ולאחר מכן שימש כפרופסור אמריטוס.
גולנץ הוציא תרגום של התנ"ך בנוסח דומה מאוד לזה של המלך ג'יימס, הוא גם תרגם מעברית וארמית את התרגום לשיר השירים. תרגם מסורית את "הרומן של יוליאן", חיבור נוצרי מראשית תקופת הנצרות (1928). בנוסף הוציא לאור את האוטוביוגרפיה שלו, Personalia, שפורסמה ב-1928.
מאוחר יותר מונה גולנץ למנהל אמריטוס של בית הכנסת המאוחד, וכיהן כנשיא האגודה ההיסטורית היהודית של אנגליה (אנ') בשנים 1905–1906. ביום הולדתו של מלך בריטניה ב-25 ביולי 1923, בטקס שנערך בארמון בקינגהאם, המלך ג'ורג' החמישי העניק לו תואר אבירות "בהכרה על תרומתו ללמידה", מה שהפך אותו לרב הראשון שקיבל תואר אבירות. פעולותיו למען הקהילה היהודית כללו הקמת בתי כנסת רבים במפעלים למען הפועלים היהודיים, ביקור חולים וסיוע לעניים. דגל בהקמת ספריות ציבוריות, וסייע בהקמת ספריית מוקטה בקולג' האוניברסיטאי בלונדון אליה הועברה ספריתו העשירה של איש העסקים היהודי-אנגלי פרידריק דוד מוקטה, בנוסף תרם לה אלפי ספרים בשנה בה ציין 21 שנים כפרופסור לעברית.
נפטר בלונדון ב-15 באוקטובר 1930, בגיל 77, ונקבר בבית הקברות היהודי בווילסדן ב-19 באוקטובר. לאחר ההלוויה נערך טקס אזכרה בבית הכנסת בייזווטר, בו כיהן כרב במשך שנים רבות.
משפחתו

אחיו היה חוקר הספרות ישראל גולנץ (אנ').
אחיינו היה המו"ל ויקטור גולנץ (אנ').
בנו לאונרד בן ה-35 התאבד בקפיצה מחלון בית מלון בטורקי ב"רגע של דחף פתאומי, שנגרם על ידי מתח עצבי". בעקבות זאת לקתה אשתו של גולנץ בשבץ מוחי. בנו, אחותו הבכורה ואשתו מתו כולם ב-1929, תוך עשרה ימים. אחיו מת ארבעה חודשים לפני כן.
כתביו

A Ramble in East Anglia / by Hermann Gollancz, הוצאת Wertheimer Lea & Co, לונדון 1896.
Russia and the alien question, פנייה לעם הבריטי, הוצאת Wertheimer, Lea & Co, לונדון 1905.
Sermons and addresses, דרשות, הוצאת מאיר'ס, לונדון 1909.
Rabbi Akiba : the life-story of a Jewish martyr, מערכון בנושא רבי עקיבא, לונדון 1904.
Sermons and addresses setting forth the teachings and spirit of Judaism, דרשות, הוצאת Chapman & Hall, לונדון 1916.
Pedagogics of the Talmud and that of modern times : a comparative study, מחקר בנושא חינוך ותלמוד, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1924.
Fifty years after, דרשות, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד 1924.
The Targum to the Song of songs, תרגום לאנגלית של תרגום שיר השירים, הוצאת Luzac & co, לונדון 1909.
The foundation of religious fear, תרגום לספר יסוד היראה, הוצאת Unwin Brothers, לונדון 1915.
The Holy Bible, containing the Pentateuch, the Hagiographa, and the former and latter Prophets, תרגום לתנ"ך, הוצאת J.G. Murdoch & Co., Ltd, לונדון 1880.
Personalia : the story of a professional man's career told in certificates, testimonials, congratulatory messages, letters and addresses, reports and presentations, &c., relating to Sir Hermann Gollancz, אוטוביוגרפיה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1928.
Tophet and Eden (Hell and paradise) in imitation of Dante's Inferno and Paradiso : from the Hebrew of Immanuel ben Solomon Romi, Dante's contemporary,תרגום לאנגלית של הספר "התופת והעדן" מאת עמנואל הרומי, הוצאת אוניברסיטת לונדון, 1921.
A new and critical version of rhymes on moral instruction, attributed to Rabbi Hai ben Sherira Gaon (died 1038) : based on three Mss. in the British Museum / with translation and notes by Hermann Gollancz, תרגום של ספר מתקופת הגאונים, הוצאת H. Milford, לונדון 1921.
The ethical treatises of Berachya, לונדון 1902.
ספר דודי ונכדי : שאלות ותשובות בחכמת הטבע, מאת רבי ברכיה הנקדן - מתורגם לאנגלית, הוצאת H. Milford, לונדון 1921.
The ethical treatises of Berachya, son of Rabbi Natronai ha-nakdan : being the Compendium and the Masref, מאת רבי ברכיה הנקדן - מתורגם לאנגלית, הוצאת D. Nutt, לונדון 1902.
שקל הקודש, מאת רבי יוסף קמחי - מתורגם לאנגלית, הוצאת H. Milford, לונדון 1919.
Chronicle of events between the years 1623 and 1733 : relating to the settlement of the Order of Carmelites in Mesopotamia, ההדרה של חיבור מימי הביינים אודות מסדר הכרמליתים, אוניברסיטת אוקספורד, 1927.
Julian the Apostate, תולדות יוליאנוס הכופר קיסר רומי, אוניברסיטת אוקספורד, 1928. (תרגום מסורית לאנגלית של כתב יד יחיד מהספרייה הבריטית).
The book of protection : being a collection of charms, תרגום מסורית, הוצאת H. Frowde, לונדון 1912.
כמו כן גולנץ הדפיס דרשות בולטות שנשא.
הערות שוליים

1 2 3  Staff. "The Houghton Mifflin dictionary of biography", p. 621, Houghton Mifflin Harcourt, 2003. ISBN 0-618-25210-X. Accessed 15 September 2010.
↑  Apple, Raymond. "Hermann Gollancz & the title of rabbi in British Jewry", OzTorah, 30 May 2010. Accessed 15 September 2010.
↑  "University College London". The Times. No. 36788. London. 7 June 1902. p. 12.
↑  William Paul. 2003. English Language Bible Translators. Jefferson, NC & London: McFarland and Co.
↑  "No. 32840". The London Gazette (Supplement). 29 June 1923. p. 4606.
↑  "No. 32849". The London Gazette. 31 July 1923. p. 5238.
1 2  Staff. Hermann Gollancz, Jewish Leader, Dies, The New York Times, 16 October 1930. Accessed 7 January 2014.
↑  Staff. "Jewish Leader in Tragedy: Sir Hermann Gollancz's Son Suicide—Wife Has Stroke.", The New York Times, 10 September 1929. Accessed 15 September 2010.
↑  Staff. "Wife's Death 3rd in Fortnight In Hebrew Scholar's Family.", The New York Times, 26 September 1929. Accessed 15 September 2010.
↑  "Deaths", The Times, 20 October 1930, p. 17, Issue 45648, col. F.
↑  על הספר ראו:  יעקב שביט, אם היו כלי זינו נטועים בגופו, יקוץ בחייו, באתר הארץ, 31 במרץ 2020
↑  Shakespeare and rabbinic thought, דרשה בנושא שייקספיר והיהדות מ-29 באפריל 1916, הוצאת לאה ורטהיימר, לונדון 1916; Intermarriages, דרשה בנושא נישואי תערובת מ-9 בנובמבר 1895, הוצאת Wertheimer Lea & Co, לונדון 1903; Judaism a dual system, דרשה מ-24 בנובמבר 1900, הוצאת A.J. Isaacs & Sons, לונדון 1901; The mission of Israel and the Whitehall Conference of 1655, דרשה מ-2 בדצמבר 1905, הוצאת לאה ורטהיימר, לונדון 1905; ew's College then and now, נאום מ-31 באוקטובר 1915, לונדון 1915, ועוד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504562605171  BIBSYS: 12054073  BnF: cb16223476t (data)  CiNii: DA08543677  GND: 143487388  ISNI: 0000 0001 1547 3634  LCCN: n82235489  NKC: zmp20221162362  NLA: 35291707  NTA: 142034606  RERO: 02-A006037210  SNAC: w63352rc  SUDOC: 121475107  Trove: 900059  VcBA: 495/120679  VIAF: 10207103   WorldCat (עם VIAF): 10207103
גנייס

ערך זה עוסק בסלע מותמר. אם התכוונתם ללשון יבשה בשם זה באנטארקטיקה, ראו .
| --- | --- |
דוגמית גנייס ממוזיאון אוניברסיטת טרטו
דוגמית גנייס ממוזיאון אוניברסיטת טרטו
 סוג הסלע:  סלע מותמר
 סביבת היווצרות:  מטמורפית
 הרכב:  קוורץ, נציצים, פצלת השדה, גארנט, ביוטיט, אלביט
 תכונות וזיהוי:  סלע קשה למדי הבנוי לסירוגין מרצועות בהירות ורצועות כהות מקבילות
גנייס גארנט
סלע של ברקציה גנייסית באוסמוסר (Osmussaar), אסטוניה שככל הנראה הוטל על האי מהתנגשות המטאוריט שיצר את מכתש ניוגרונד (Neugrund) התת-ימי
סלע גנייס בגלן פינגלס (Glen Finglas) אתר בעמק טרוסייס (Trossachs) בסקוטלנד, איור בעט ודיו מאת ג'ון ראסקין 1953. כיום במוזיאון אשמוליאן באוקספורד
גנייס הוא סלע מותמר קשה נפוץ מאוד הנוצר בהתמרה אזורית בדרגה גבוהה, בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים של סלעי יסוד או סלעי משקע. גבישיו בינוניים עד גסים וערוכים במבנה של לוחות המכונה לווחיוּת. הלווחיות בגנייס מאופיינת ברצועות בהירות וכהות המתחלפות לסירוגין, ויוצרות מרקם ייחודי המכונה "מרקם גנייסי".
אטימולוגיה

האטימולוגיה של המילה "גנייס" שנויה במחלוקת. חלק מהמקורות טוענים שמקורה בפועל "gneist" מגרמנית עילית תיכונה שפירושו לנצוץ, והסלע קרוי כך משום שהוא מנצנץ. המילה הופיעה בשפה האנגלית לפחות מ-1757. באנגלית מבוטאת המילה בלא האות G בדומה למילה Nice.
מקורות אחרים טוענים ששורש המילה במונח שבו השתמשו כורים בסקסוניה שפירושו היה חומר שנרקב או חומר חסר כל ערך.
מהמילה גנייס התפתחה המילה "גנייסיות" ("Gneissosity"), המתארת תכונה של סלע מותמר המורכב מרצועות המתפתחות תחת תנאי חום ולחץ גבוהים, והמילה "דמוי גנייס" ("Gneissose"), המתארת סלע שתכונותיו דומות לגנייס.
היווצרות

גנייס נוצר בהתמרה אזורית של סלעי יסוד או סלעי משקע בדרגה גבוהה, בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים כתוצאה מקבורה בעומק רב או לחצים טקטוניים. תנאים קיצוניים אלו מוחים כל זכר למבנה של הסלעים המקוריים, כולל מאובנים, שיכוב או גלונים, וגורמים להופעת מינרלים חדשים דוגמת הורנבלנדה. הגנייס נוצר בתנאים דומים לצפחה, אך בניגוד לה הוא לא ניחן בתכונת הפצילות. תחת תנאים קיצוניים יותר הגנייס הופך למיגמטיט (גנייס שהותך בחלקו והתקשה מחדש).
הרכב

סלע גנייס הוא בדרך כלל סלע בינוני-גביש עד גס-גביש לווחי. בגלל החום הרב והלחץ הגבוה עברו מרבית המינרלים מהסלע המקורי גיבוש מחדש.
לסלע הגנייס מבנה מפוספס אופייני המכונה "מרקם גנייסי", מרקם המורכב מרצועות דקות (בין מילימטר אחד ל-10 מילימטרים) בהירות וכהות לסירוגין. רצועות אלו מתפתחות תחת תנאי חום ולחץ גבוהים. בתנאים אלו מסתדרים המינרלים בשכבות שנראות כמו רצועות כאשר שוברים את הסלע ומביטים בחתך מהצד. הסיבה לכך היא ההרכב המינרלי השונה של כל רצועה, תכונה המכונה "רצועתיות הרכבית" ("Compositional banding"). הפסים הכהים יותר מכילים יחסית יותר מינרלים מאפיים (אלו המכילים יותר מגנזיום וברזל) דוגמת: הורנבלנדה, ביוטיט, גרפיט וגארנט. הפסים הבהירים יותר מכילים יחסית יותר מינרלים פלסיים (מינרלים סיליקטיים המכילים יחסית יותר יסודות קלים דוגמת צורן, חמצן, אלומיניום, נתרן ואשלגן) דוגמת: קוורץ, פצלת השדה (מעל ל-20% מהסלע) ומוסקוביט. הרצועות הכהות הן בדרך כלל רכות יותר מהרצועות הבהירות (ביוטיט למשל נחרץ על ידי ציפורן).
סיבה נפוצה להיווצרות הרצועות היא כשהפרוטולית (הסלע המקורי שעבר התמרה) נמצא תחת מאמצי גזירה קיצוניים (בדומה לחפיסת קלפים שחלק העליון נדחף בכיוון אחד וחלק התחתון בכיוון המנוגד). מאמצים אלו מותחים את הסלע כאילו היה עשוי פלסטיק, והחומר המקורי נמרח ליריעות.
חלק מהרצועות נוצרו תחת חום ולחץ גבוהים מהחומר של הסלע המקורי (הפרוטולית) שהיה בנוי מרצועות של אבן חול (בהיר) ופצלים (כהה), שעוברים התמרה לרצועות של קוורציט ונציץ.
סיבה נוספת להיווצרות הרצועות היא "התבדלות התמרתית" (metamorphic differentiation), שבה התגובות הכימיות גורמות להפרדת החומרים השונים לשכבות שונות, תהליך שאינו מוחוור לגמרי.
סוגי הגנייס

את סלעי הגנייס נוהגים לסווג בשיטות הבאות:
סיווג על פי סלעי המקור
אורתוגנייס - גנייס שנוצר מסלע יסוד. הסלע המקורי יכול להיות גרניט, גרנודיוריט או דיוריט, ואז קיים סיווג משנה לפי הסלע המקורי: "גנייס גרניט","גנייס סיאניט" או "גנייס דיוריט", אבל במקרים רבים עבר הסלע התמרה כמה פעמים (פולימטאמורפיזם) והסלע המקורי שלו היה בעצמו גנייס.
פאראגנייס - גנייס שנוצר מסלע משקע (אבן חול, גריווקה, ארקוזה ופצלים), ולכן יש בו בדרך כלל מגוון גדול יותר של מינרלים משניים מאשר באורתוגנייס.
סיווג על פי הרכב המינרלים - סיווג המתבסס על המינרל הנפוץ בסלע: "גנייס גארנט", "גנייס ביוטיט", "גנייס אלביט" או "גנייס מוסקוביט". אם יש שני סוגי נציצים יקרא הסלע "גנייס נציצים". אם יהיו כמויות גדולות של קורדיאריט או הורנבלנדה יקרא הסלע "גנייס קורדיאריט" או "גנייס הורנבלנדה".
סיווג על פי מרקם -
גנייס עיניים (Augen Gneiss) - שם שמקורו בגרמנית, הוא גנייס גס-גביש, שמקורו מהתמרה של גרניט, המכיל פנוקריסטים גדולים ומרוסקים אליפטיים או דמויי עדשה של פצלת השדה, בדרך כלל מיקרוקלין, בתוך הרצועות של הקוורץ, הביוטיט והמגנטיט במבנה המזכיר עיניים. סוג זה של גנייס נוצר בהתמרה שבמהלכה עובר הסלע גזירה וריסוק.
גנייס עפרון (Pencil gneiss) - מכיל מינרלים בצורות מוטות.
סיווג על פי המקום בו נתגלה הגנייס לראשונה
גנייס לואיסי (Lewisian gneiss) - תשתית המסלע של מרבית האיים של ההברידים החיצונים השייכים לסקוטלנד (ובהם האי לואיס שעל שמו הגנייס) בנוי מגנייס לואיסי. סלעים אלו הם בין הסלעים העתיקים ביותר באירופה ובין העתיקים ביותר בעולם, ונוצרו בעידן-העל של הפרקמבריון, עד לפני 3 מיליארד שנים. בנוסף להברידים החיצוניים מהווים סלעים אלו את תשתית המסלע של סקוטלנד מערבית לחגורת הדחיקה מויין (Moine Thrust Belt), ועל האיים קול (אי), וטירי. סלעים אלו היו במקור סלעי יסוד, מעורבים בסלעים מותמרים: שיש, קוורציט וצפחה שמאוחר יותר חדר לתוכם דייק בזלתי ומאגמה גרניטית. הגוונים הוורודים העדינים של הגנייס נחשפים בכל רחבי האיים.
תפוצה

גנייס הוא סלע נפוץ ומצוי לעיתים קרובות בליבה העתיקה של היבשות (קראטונים) שבה נחשף בשל סחיפה, והוא הסלע העיקרי באזורים מעידן העל של הפרקמבריון. סלעי גנייס נמצאים בתצורות הסלעים העתיקות ביותר על פני כדור הארץ: גנייס אקסטה (Acasta Gneiss) מעידן האדן, העידן הקדום ביותר בלוח הזמנים הגאולוגי, המצוי במערב השילד הקנדי ומתוארך לפני 4.03 מיליארד שנים. גנייס נמצא גם בחגורה הירוקה של נובואגיטטוק (Nuvvuagittuq greenstone belt) שבמזרח השילד הקנדי הנחשבת למסלע העתיק ביותר בעולם. גנייס מופיע גם במקומות אחרים בתפוצה רחבה ביחידות מסלע מותמרות רבות, לדוגמה ברכס מרכז הרי האלפים. בסקנדינביה (ליתר דיוק בשילד הבלטי) מצוי גנייס מהארכאיקון והפרוטרוזואיקון. בישראל ניתן למצוא גנייס באזור אילת וגנייס מצוי גם בדרום סיני.
שימושים

גנייס היא אבן לבנייה נפוצה בשימוש בבנייה, ריצוף, חיפוי של בניינים, ומצבות לקברים בייחוד בשל המרקמים המושכים של האבן, קושיה, האפשרות ללטשה וזמינותה. שימוש נוסף כולל משטחי עבודה למטבחים (אחד מהסוגים המכונים בלשון העממית "שיש גרניט").
ראו גם

סלע מותמר
התמרה
לקריאה נוספת

Blatt, Harvey and Robert J. Tracy (1996). Petrology: Igneous, Sedimentary and Metamorphic, 2nd ed. Freeman, pp. 359–365. ISBN 0-7167-2438-3.
Gillen, Con (2003). Geology and landscapes of Scotland. Harpenden. Terra Publishing. ISBN 1-903544-09-2.
McKirdy, Alan Gordon, John & Crofts, Roger (2007). Land of Mountain and Flood: The Geology and Landforms of Scotland. Edinburgh. Birlinn.  ISBN 978-1-84158-357-0.
W. H. Murray (1966). The Hebrides. London. Heinemann., 1969 ISBN 978-0-43448-200-9