stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקטנת לסת
שיטה לא ניתוחית > הזרקת בוטוקס

שיטות לא ניתוחיות לרוב מוגבלות למקרים שבהם שרירי המלעס מוגדלים. בעוד ששרירי המלעס עשויים להיות מוגדלים בשל סיבות גנטיות, לרוב זו יכולה להיות תכונה נרכשת. כמו שרירים אחרים, הם גדלים בעקבות פעילות רבה של השריר. פעולות כמו לעיסת מסטיק וחריקת שיניים יכולות להוביל למצב זה.
שיטה מקובלת לטיפול בשרירי מלעס מוגדלים היא באמצעות הזרקת בוטוקס. הבוטוקס מוזרק לשריר, מחליש אותו וגורם להקטנתו באמצעות אטרופיה לאורך מספר חודשים. השיפור לרוב לא נראה במהלך השבועיים עד שלושה שבועות מרגע הטיפול, אלא ניתן להבחין בשיפור משמעותי בתקופה של שלושה עד תשעה חודשים מיום ההזרקה. התוצאות נשמרות לתקופה של כשנה. יש לציין כי ההליך עלול לגרום לשיתוק זמני של השרירים אשר מניעים את השפתיים. זהו סיבוך נדיר, אך אפשרי.
ראו גם

לסת תחתונה
שבר בלסת התחתונה
אורתו-כירורגיה
מפרק לסתי-רקתי
פריקת לסת
טריזמוס
לקריאה נוספת

Moore, J. (1985). Surgery of the mouth and jaws. Oxford: Blackwell Scientific Publications
Betts, N. (2000). Esthetic considerations in orthognathic surgery (Atlas of the oral and maxillofacial surgery clinics of North America,  008 no. 02). Philadelphia: W.B. Saunders
Proffit, W., Phillips, C., & Turvey, T. (2012). Stability After Mandibular Setback: Mandible-Only Versus 2-Jaw Surgery. Journal of Oral and Maxillofacial Surgery, 70(7), E408-E414
Woo, Albert S., editor. Plastic surgery case review : Oral board study guide. Thieme, 2014. ISBN 1604068086
Hong, Ryul Jin. Aesthetic plastic surgery of the East Asian face. Thieme, 2016, ISBN 1626231443
הערות שוליים

↑  Park, Sanghoon (2017-06-14), "The Standard Mandible Reduction with Intraoral Approach", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 41–51,10.1007/978-981-10-2726-0_6
↑  Chung, Seungil; Park, Sanghoon (2017-06-14), "The Aesthetic Lower Face Analysis Diagnosis Selection of Surgical Procedures", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 31–39,9789811027253
↑  Park, Sanghoon (2017-06-14), "Sagittal Resection of the Mandible: Are We Doing Right?", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 53–62,:10.1007/978-981-10-2726-0_7
↑  Lee, Tae Sung (2017-06-14), "Surgical Approaches for Facial Bone Surgery", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 15–22,:10.1007/978-981-10-2726-0_39789811027253
↑  Lim, Jongwoo (2017-06-14), "Essential Surgical Anatomy for Facial Bone Contouring Surgery", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 7–13,:10.1007/978-981-10-2726-0_39789811027253
↑  Lee, Tae Sung (2017-06-14), "Standard Surgical Instruments for Facial Bone Surgery", Facial Bone Contouring Surgery, Springer Singapore, pp. 23–28, :10.1007/978-981-10-2726-0_39789811027253
↑  To EW, Ahuja AT, Ho WS, et al. (2001). "A prospective study of the effect of botulinum toxin A on masseteric muscle hypertrophy with ultrasonographic and electromyographic measurement". Br J Plast Surg. 54 (3): 197–200.:10.1054/bjps.2000.3526
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' וושינגטון

ג'ורג' וושינגטון
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' וושינגטון היה הקבינט הנשיאותי הראשון שהוקם בארצות הברית. הוא כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא וושינגטון ב-30 באפריל 1789 ועד לסיום כהונתו השנייה ב-3 במרץ 1797.
הרכב הקבינט

הנשיא וושינגטון הקים את הקבינט וקבע את הרכבו המקורי. התקדימים שיצר בעניין זה השפיעו על יורשיו בתפקיד.
הקבינט כלל ארבעה בעלי תפקידים, שנוצרו בזה אחר זה במהלך שנת 1789. כיהנו בהם עשרה גברים. איש מהם לא כיהן בקבינט במשך כל תקופת קיומו.
תפקיד המזכיר לענייני חוץ היה הראשון שנוצר בין מזכירי מחלקות הממשל. שם התפקיד השתנה כבר ב-1789 למזכיר המדינה.
התובע הכללי לא עמד במקור בראש מחלקת ממשל, אלא היה תובע בשם המדינה ויועץ משפטי לנשיא.
וושינגטון הקים גם את מחלקת הדואר, אך המנהל הכללי של הדואר לא היה לחבר בקבינט הנשיאותי אלא משנת 1829.
הקבינט > מזכירי מחלקות הממשל

מזכיר המדינה: ג'ון ג'יי (1789–1790), תומאס ג'פרסון (1790–1793), אדמונד רנדולף (1794–1795), טימות'י פיקרינג (1795–1797)
מזכיר האוצר: אלכסנדר המילטון (1789–1795), אוליבר וולקוט, הבן (1795–1797)
מזכיר המלחמה: הנרי נוקס (1789–1794), טימות'י פיקרינג (1795), ג'יימס מקהנרי (1796–1797)
הקבינט > בעלי תפקידים ברמת הקבינט

התובע הכללי: אדמונד רנדולף (1789–1794), ויליאם ברדפורד (1794–1795), צ'ארלס לי (1795–1797)
הערות שוליים

↑  פיקרינג עבר ב-1795 לכהן בתפקיד מזכיר המדינה.
↑  רנדולף קודם ב-1794 לתפקיד מזכיר המדינה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565797405171  GND: 1104852101  LCCN: sh85140417
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש

הקבינט ב-1992
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש כיהן במשך תקופת כהונה נשיאותית אחת, ממועד השבעת הנשיא בוש ב-20 בינואר 1989 ועד לסיום כהונתו ב-20 בינואר 1992.
הרכב הקבינט

לקבינט של בוש הצטרף המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, אשר מחלקתו החלה לפעול במרץ 1989, אך הוקמה בחקיקה שנתקבלה בקונגרס בימי הנשיא רייגן, קודמו של בוש.
הנשיא בוש הוציא מהקבינט את מנהל סוכנות הביון המרכזית. הוא החזיר לקבינט את היועץ לביטחון לאומי, שהוצא ממנו על ידי קודמו רייגן. כמו כן צירף בוש לקבינט את מנהל משרד המדיניות הלאומית לפיקוח על סמים.
בסך הכל כלל הקבינט 23 בעלי תפקידים (22 עד מרץ 1989) וכיהנו בו 29 גברים וארבע נשים. 11 מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של בוש.
עם הקמת הקבינט הותיר בוש בתפקידיהם את המזכירים בריידי (אוצר), ת'ורנבורו (התובע הכללי) וקוואזוס (חינוך), שהיו חברים בקבינט של הנשיא רייגן. בריידי אף כיהן בתפקידו עד תום כהונת הקבינט של בוש.
הקבינט > מזכירי מחלקות הממשל

מזכיר המדינה: ג'יימס בייקר (1989–1992), לורנס איגלברגר (1992–1993)
מזכיר האוצר: ניקולס בריידי (1989–1993)
מזכיר ההגנה: דיק צ'ייני (1989–1993)
התובע הכללי: ריצ'רד ת'ורנבורו (1989–1991), ויליאם בר (1991–1993)
מזכיר הפנים: מנואל לוחאן (1989–1993)
מזכיר החקלאות: קלייטון יוטר (1989–1991), אדוארד מדיגן (1991–1993)
מזכיר המסחר: רוברט מוסבכר (1989–1992), ברברה פרנקלין (1992–1993)
מזכיר העבודה: אליזבת דול (1989–1991), לין מורלי מרטין (1992–1993)
מזכיר הבריאות ושירותי האנוש: לואיס סאליבן (1989–1993)
מזכיר השיכון והפיתוח העירוני: ג'ק קמפ (1989–1993)
מזכיר התחבורה: סמואל סקינר (1989–1991), אנדרו קארד (1992–1993)
מזכיר האנרגיה: ג'יימס ווטקינס (1989–1993)
מזכיר החינוך: לאורו קוואזוס (1989–1990), למאר אלכסנדר (1991–1993)
המזכיר לענייני חיילים משוחררים: אד דרווינסקי (1989–1992), אנתוני פרינסיפי (ממלא מקום) (1992–1993)
הקבינט > בעלי תפקידים ברמת הקבינט

סגן הנשיא: דן קווייל (1989–1993)
ראש מטה הבית הלבן: ג'ון סונונו (1989–1991), סמואל סקינר (1991–1992), ג'יימס בייקר (1992–1993)
מנהל משרד הניהול והתקציב: ריצ'רד דארמן (1989–1993)
מנהל הסוכנות להגנת הסביבה: ויליאם ריילי (1989–1992), לא מאויש, 1992–1993
שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות: תומאס פיקרינג (1989–1992), אדוארד פרקינס (1992–1993)
נציבת הסחר: קרלה הילס (1989–1993)
היועץ לביטחון לאומי: ברנט סקוקרופט (1989–1993)
מנהל משרד המדיניות הלאומית לפיקוח על סמים: ויליאם בנט (1989–1990), בוב מרטינז (1991–1993)
יושב ראש מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית: מייקל בוסקין (1989–1993)
הערות שוליים

↑  בייקר עבר ב-1992 לכהן כראש מטה הבית הלבן.
↑  סקינר עבר ב-1991 לכהן בתפקיד ראש מטה הבית הלבן.
וברטון

וברטון פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Weverton Pereira da Silva; נולד ב-13 בדצמבר 1987 בריו ברנקו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פלמיירס מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים

וברטון גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס. הוא הושאל מהמועדון למספר מועדונים מהליגות הנמוכות בברזיל. בהמשך שיחק בבוטפוגו סאו פאולו.
במסגרת ליגת העל הברזילאית שיחק וברטון בפורטוגזה ואתלטיקו פרנאאנסה.
ב-15 בדצמבר 2017 חתם וברטון בפלמיירס מליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית

וברטון היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וערך שש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו במדליית זהב.
ב-26 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת קולומביה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר קופה אמריקה 2021, וערך הופעה אחת בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Corinthians promove goleiro da base para emprestar Weverton באתר UOL Esporte, ‏ 27 בדצמבר 2012 (בפורטוגזית)
↑  Weverton já realizou atividades באתר הרשמי של אמריקה דה נאטאל, 18 באפריל 2009 (בפורטוגזית)
↑  Palmeiras anuncia a contratação do goleiro Weverton, ex-Atlético-PR באתר Globoesporte, ‏ 15 בדצמבר 2017 (בפורטוגזית)
↑  Seleção Brasileira está convocada para a Copa do Mundo FIFA Qatar 2022 באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, 7 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
| נבחרת ברזיל – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1 וברטון •  2 זקה •  3 רודריגו קאיו •  4 מרקיניוס •  5 רנאטו אוגוסטו •  6 דוגלאס סנטוס •  7 לואן ויירה •  8 ראפיניה אלקנטרה •  9 גבריאל ברבוסה •  10 ניימאר •   11 גבריאל ז'סוס •  12 וולאס • 13 ויליאם •  14 לואן גארסיה • 15 רודריגו דוראדו • 16 טיאגו מאיה • 17 פליפה אנדרסון • 18 אואילסון • מאמן: רוז'ריו מיקאלה |  1 וברטון •  2 זקה •  3 רודריגו קאיו •  4 מרקיניוס •  5 רנאטו אוגוסטו •  6 דוגלאס סנטוס •  7 לואן ויירה •  8 ראפיניה אלקנטרה •  9 גבריאל ברבוסה •  10 ניימאר •   11 גבריאל ז'סוס •  12 וולאס • 13 ויליאם •  14 לואן גארסיה • 15 רודריגו דוראדו • 16 טיאגו מאיה • 17 פליפה אנדרסון • 18 אואילסון • מאמן: רוז'ריו מיקאלה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 רישרליסון •  8 פרד •  9 ז'סוס •  10 ניימאר •   11 אברטון ריביירו •  12 וברטון • 13 אמרסון •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 רנאן לודי • 17 פאקטה • 18 ויניסיוס • 19 אברטון • 20 פירמינו • 21 ברבוסה • 22 פליפה • 23 אדרסון • 24 דוגלאס לואיז • מאמן: צ'יצ'ה |  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 רישרליסון •  8 פרד •  9 ז'סוס •  10 ניימאר •   11 אברטון ריביירו •  12 וברטון • 13 אמרסון •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 רנאן לודי • 17 פאקטה • 18 ויניסיוס • 19 אברטון • 20 פירמינו • 21 ברבוסה • 22 פליפה • 23 אדרסון • 24 דוגלאס לואיז • מאמן: צ'יצ'ה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 פאקטה •  8 פרד •  9 רישרליסון •  10 ניימאר •   11 ראפיניה •  12 וברטון • 13 אלבס •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 אלכס טלס • 17 גימראייש • 18 ז'סוס • 19 אנטוני • 20 ויניסיוס • 21 רודריגו • 22 אברטון ריביירו • 23 אדרסון • 24 ברמר • 25 פדרו • 26 מרטינלי • מאמן: צ'יצ'ה |  1 אליסון •  2 דנילו •  3 טיאגו סילבה •  4 מרקיניוס •  5 קאסמירו •  6 אלכס סנדרו •  7 פאקטה •  8 פרד •  9 רישרליסון •  10 ניימאר •   11 ראפיניה •  12 וברטון • 13 אלבס •  14 מיליטאו • 15 פאביניו • 16 אלכס טלס • 17 גימראייש • 18 ז'סוס • 19 אנטוני • 20 ויניסיוס • 21 רודריגו • 22 אברטון ריביירו • 23 אדרסון • 24 ברמר • 25 פדרו • 26 מרטינלי • מאמן: צ'יצ'ה | ברזיל |
וולפגנג איזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1926 מאריינברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 בינואר 2007 (בגיל 80) קונסטנץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  תורת הספרות, לימודי אנגלית וספרותה, בלשנות, אסתטיקה, מערכת חינוך 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת קלן  אוניברסיטת היידלברג 
 
וולפגנג איזר (גרמנית: Wolfgang Iser ‏22 ביולי 1926 - 24 בינואר 2007) היה חוקר ספרות גרמני.
ביוגרפיה

איזר נולד במרינברג, גרמניה, לפאול ואלזה (שטיינבאך) איזר. למד ספרות באוניברסיטאות של לייפציג וטובינגן. את עבודת הדוקטורט שלו, על השקפת עולמו של הנרי פילדינג, הגיש באוניברסיטת היידלברג ב-1950. בהמשך לימד באוניברסיטאות היידלברג ואוניברסיטת גלאזגו ובמקומות נוספים בעולם, כולל בישראל.
איזר ידוע בשל תאוריית ביקורת תגובת הקורא בתורת הספרות שהיה שותף מרכזי בפיתוח הגישה היוניפורמיסטית שלה, המתארת את השפעת היצירה על קורא תאורטי המשתמע מתוך ועל ידי היצירה. ספרו "מעשה הקריאה - תאוריה של תגובה אסתטית" (Die Appellstruktur der Texte) תורגם מגרמנית לעברית ופורסם בהוצאת מאגנס בשנת תשס"ו.
פועלו זכה להכרה והוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בוקרשט, אוניברסיטת סופיה, אוניברסיטת זיגן ואוניברסיטת גיסן.
וולפגנג אלטנבורג

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1928 שניידמיל, רפובליקת ויימאר גרמניה
 פטירה:  25 בינואר 2023 (בגיל 94) 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  המכללה לקציני מטה של הבונדסוור 
 השתייכות:   בונדסוור
 תקופת הפעילות:  1944–1989 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-7 מפקד הקורפוס ה-3 המפקח הכללי של הבונדסוור יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 הצלב הגדול של ההצטיינות הצבאית – עיטור לבן (1986)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1989)  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  מפקד בלגיון ההצטיינות 
 
וולפגנג אלטנבורג (בגרמנית: Wolfgang Altenburg;‏ 24 ביוני 1928 – 25 בינואר 2023) היה גנרל גרמני אשר שימש כמפקח הכללי של הבונדסוור בין השנים 1983–1986. לאחר מכן שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו (אנ') עד 1989.
ביוגרפיה

אלטנבורג נולד ב-24 ביוני 1928 בעיר שניידמיל שברפובליקת ויימאר. כיום שם העיר פילה, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. במלחמת העולם השנייה, בשנת 1944 הוא גויס לוורמאכט והוצב בהלגולנד. עם סיום המלחמה הוא נפל בשבי בעלות הברית. לאחר שחרורו הוא למד מלונאות ועבד בתחום אספקת מזון באזור ברמן. ב-1956 הוא התגייס לבונדסוור ועבר קורס קצינים. הוא שימש כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד סוללת תותחנים. בין 1962–1964 למד באקדמיית הבונדסוור לפיקוד ומטה בהמבורג, ולאחר מכן החל למלא תפקידי ניהול ומטה במשרד ההגנה. ב-1971 הוא מונה לסגן ראש אגף התכנון הגרעיני במטה העליון של כוחות בעלות הברית באירופה. לאחר מכן מונה למפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-7, ולראש מטה חיל החימוש.
ב-1979 הוא מונה לנציג גרמניה המערבית בוועדה הצבאית של נאט"ו, ולאחר מכן הועבר לשמש כמפקד הקורפוס ה-3. ב-31 במרץ 1983 הוא מונה למפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור וכיהן בתפקיד עד 30 בספטמבר 1986, אז הועבר לשמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-5 בספטמבר 1989 הוא פרש מהצבא.
וג'די כשרידה

וג'די כשרידה (בערבית: وجدي كشريدة; נולד ב-5 בנובמבר 1995 בניס שבצרפת) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אטרומיטוס ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים

כשרידה החל את הקריירה המקצוענית שלו באטויי ספורטיב דו סאהל מליגת העל התוניסאית, במדיה שיחק במשך חמש עונות, בהן ערך 72 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
לקראת עונת 2021/2022 חתם כשרידה בסלרניטנה מהסרייה א'. ב-16 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על רג'ינה קלצ'ו במסגרת הסיבוב הראשון של הקופה איטליה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 3-2 לבולוניה במסגרת המחזור הראשון.
קריירה בינלאומית

ב-22 במרץ 2019 ערך כשרידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 4-0 על נבחרת אסוואטיני במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
הוא נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  القائمة النهائية للمنتخب الوطني التونسي التي ستمثل الراية الوطنية خلال نهائيات كأس العالم قطر 2022 בחשבון הפייסבוק הרשמי של התאחדות הכדורגל התוניסאית, 14 בנובמבר 2022 (בערבית)
↑  La liste des joueurs convoqués pour participer à la CAN 2023+1 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל התוניסאית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת תוניסיה – גביע אפריקה לאומות 2019 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 בן מוסטפא •  2 כשרידה •  3 ברון •  4 מריאח •  5 אל-חדאדי •  6 בדווי •  7 אל-מסאכני •  8 שוואט •  9 באדרי •  10 ח'זרי •   11 חניסי •  12 עוואדי • 13 סאסי •  14 דראגר • 15 לאמטי • 16 חסן • 17 צח'ירי • 18 צרארפי • 19 בן מוחמד • 20 שעלאלי • 21 חניד • 22 בן שריפיה • 23 סליטי • מאמן: ז'ירס |  1 בן מוסטפא •  2 כשרידה •  3 ברון •  4 מריאח •  5 אל-חדאדי •  6 בדווי •  7 אל-מסאכני •  8 שוואט •  9 באדרי •  10 ח'זרי •   11 חניסי •  12 עוואדי • 13 סאסי •  14 דראגר • 15 לאמטי • 16 חסן • 17 צח'ירי • 18 צרארפי • 19 בן מוחמד • 20 שעלאלי • 21 חניד • 22 בן שריפיה • 23 סליטי • מאמן: ז'ירס | תוניסיה |
| נבחרת תוניסיה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-מת'לות'י •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 אל-ע'נדרי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 אל-מג'ברי •  9 ע. אל-ג'באלי •  10 ח'זרי •   11 אל-ח'ניסי •  12 ע. מעלול • 13 סאסי •  14 אל-עידוני • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 אל-ג'זירי • 20 דראגר • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 עבדי • 25 בן סלימאן • 26 חסן • מאמן: אל-קאדרי |  1 אל-מת'לות'י •  2 אל-עיפה •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 אל-ע'נדרי •  6 ברון •  7 אל-מסאכני •  8 אל-מג'ברי •  9 ע. אל-ג'באלי •  10 ח'זרי •   11 אל-ח'ניסי •  12 ע. מעלול • 13 סאסי •  14 אל-עידוני • 15 בן רמדאן • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 א-שעלאלי • 19 אל-ג'זירי • 20 דראגר • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 עבדי • 25 בן סלימאן • 26 חסן • מאמן: אל-קאדרי | תוניסיה |
| נבחרת תוניסיה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 חסן •  2 אל-עבדי •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 בן רמדאן •  6 תקא •  7 אל-מסאכני •  8 רפיעה •  9 ג'ויני •  10 בן סלימאן •   11 אל-ח'ניסי •  12 מעלול • 13 ג'לאסי •  14 אל-עידוני • 15 אל-חדאדי • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 לטייף • 19 א-סרארפי • 20 ואלרי • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 אל-ג'זירי • 25 מחמוד • 26 גראם • 27 אשורי • מאמן: אל-קאדרי |  1 חסן •  2 אל-עבדי •  3 א-טאלבי •  4 מריאח •  5 בן רמדאן •  6 תקא •  7 אל-מסאכני •  8 רפיעה •  9 ג'ויני •  10 בן סלימאן •   11 אל-ח'ניסי •  12 מעלול • 13 ג'לאסי •  14 אל-עידוני • 15 אל-חדאדי • 16 דחמאן • 17 צח'ירי • 18 לטייף • 19 א-סרארפי • 20 ואלרי • 21 כשרידה • 22 בן סעיד • 23 סליתי • 24 אל-ג'זירי • 25 מחמוד • 26 גראם • 27 אשורי • מאמן: אל-קאדרי | תוניסיה |
וונדררס

| --- | --- |
 שם מלא:  מועדון הכדורגל וונדררס
 תאריך ייסוד:  1859 
 תאריך פירוק:  1887 
 יו"ר:  ג'יימי הרווי 
 מאמן:  מארק וילסון 
 ליגה:  Surrey South Eastern Combination 
 www.originalwanderers.com
 
מועדון הכדורגל וונדררס (באנגלית: Wanderers Football Club) היה מועדון כדורגל חובבני מאזור באטרסי שברובע וונדסוורת' הלונדוני, אשר היה אחד מהמועדונים הבכירים בכדורגל האנגלי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19. המועדון ידוע בזכות זכייתו בטורניר גביע ה-FA הראשון ב-1872, שלאחריו הוסיף וזכה בארבעה טורנירים נוספים בשנות ה-70.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1859 תחת השם "מועדון הכדורגל פורסט", ושכן באזור וולת'אם פורסט שבלונדון. הוא היה אחד מהמועדונים המייסדים של התאחדות הכדורגל האנגלית ב-1863. שנה אחת לאחר מכן השתנה שם המועדון לוונדררס, בעקבות "השיטוט" ("wandering") לאורך לונדון אל אזור פארק באטרסי. רוב שחקני המועדון היו תלמידים לשעבר בבתי ספר ציבוריים, והקפטן שלו היה צ'ארלס אלקוק אף כיהן כיושב-ראש ההתאחדות בין 1870 ל-1895 והיה הוגה הרעיון של גביע ה-FA.
המועדון ניצח במשחק הגמר הראשון של גביע ה-FA, שנערך בקנינגטון אובל ב-16 במרץ 1872. במשחק התמודדו שחקני המועדון מול שחקני רויאל אנג'ינירס, וגברו עליהם בתוצאה 1 - 0 משער של מורטון בטס. המועדון זכה בחמישה מתוך שבעת משחקי הגמר הראשונים של גביע ה-FA, שנערכו בין 1872 ל-1878, וגם בשנת 2016 המועדון נמצא במקום השנים עשר בטבלת הזוכים של הגביע. למרות שלמועדון לא היה מעולם אצטדיון בית קבוע (כפי שניתן ללמוד משמו), ידוע כי הוא שיחק בגשר לילי ובפארק באטרסי.
המועדון התפרק בשנת 1887, בתקופה שבה בתי ספר החלו להקים מועדונים משלהם (כגון אולד איטוניאנס).
מועדונים רבים, כגון בולטון וונדררס ווולברהמפטון וונדררס, אימצו את השם של וונדררס במילה נוספת בשמם.
בשנת 2009, מעל 120 מאז משחקו האחרון, המועדון הוקם מחדש במטרה לשחק במשחקי צדקה, ובשנת 2011 נרשם לליגה של דרום מזרח סארי, המשמשת כדרג ה-12 עד ה-17 במבנה הליגות האנגלי. וונדררס קודמה לדרג ה-16 בשנת 2013 לאחר שסיימה במקום השני בדרג ה-17. עונה מאוחר יותר, בעונת 2013/2014 הקבוצה קודמה לדרג ה-15 לאחר שזכתה באליפות. כיום הקבוצה משחקת הדרג ה-14. קבוצת המילואים של המועדון משחקת בדרגת ה-16 במבנה הליגות.
שחקנים ידועים

15 שחקנים השתתפו במשחקים בינלאומיים של נבחרת אנגליה בין 1872–1880 (בסוגריים: מספר ההופעות בנבחרת):
צ'ארלס אלקוק (1)
פרנסיס בירלי (1)
אלכסנדר בונסור (2)
פרדריק גרין (1)
פרנסיס הרון (1)
יוברט הרון (3)
לאונרד האוול (1)
ויליאם קניון-סלניי (1)
רוברט קינגספורד
ויליאם לינדזי (1)
אלפרד סטרטפורד (1)
הנרי וייס (3)
רג'ינלד דה קורטניי ולץ' (1)
צ'ארלס וולסטון (4)
ג'ון ויילי (1)
ארתור קיניירד –  שיחק בנבחרת אנגליה ב-1874, וב-1876 השתתף במשחק של סקוטלנד מול נבחרת ויילס
ג'ון האולי אדוארד
תארים

גביע ה-FA‏: 5 (1872, 1873, 1876, 1877, 1878)
אליפות הרמה השלישית של הליגה של דרום מזרח סארי (הדרג ה-16 במבנה הליגות האנגלי): 2013/2014
לקריאה נוספת

Rob Cavallini (2005). The Wanderers F.C.: Five Times F.A. Cup Winners. Dog N Duck Publications. ISBN 0-9550496-0-1
תמונה של מועדון הכדורגל פורסט משנת 1863. ככל הנראה תמונה יחידה מהתקופה
הרכבת התחתית של וושינגטון

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית
 עיר:  וושינגטון די. סי. 
 מפעיל:  Washington Metropolitan Area Transit Authority 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  27 במרץ 1976 
 מידע על הקו
 אורך הקו:  117 מיל 
 מספר נוסעים בשנה:  182,000,000 
 אתר רשמי
 תרשים הקו
  
 
תחנת הרכבת התחתית בת'סדא (בית חסדא)
תחנת הרכבת התחתית סמית'סוניאן
הרכבת התחתית של וושינגטון - ה"מטרו" של וושינגטון (באנגלית: Washington Metro), היא מערכת הסעת ההמונים העיקרית של וושינגטון ומחוז קולומביה בארצות הברית, והיא כוללת נכון להיום 98 תחנות ו-208 ק"מ של מסלולים פעילים.
הרכבת התחתית מנוהלת על ידי רשות התחבורה המטרופולינית של וושינגטון (Washington Metropolitan Area Transit Authority, WMATA).
קווי הרכבת התחתית

מאז פתיחת הרכבת התחתית בשנת 1976, גדלה מערכת הרכבת התחתית ויש בה שישה קווים.
ששת הקווים הם:
הקו האדום - ממחוז מונטגומרי במדינת מרילנד דרך וושינגטון ושוב חזרה למונטגומרי.
הקו הכתום - ממחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה, דרך מחוז ארלינגטון במדינת וירג'יניה, חותך את מרכז העיר, ועד מחוז הנסיך ג'ורג' במדינת מרילנד.
הקו הכחול - ממחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה דרך ארלינגטון ומקביל לקו הכתום עד מחוז הנסיך ג'ורג' במדינת מרילנד.
הקו הצהוב - זהה לקו הכחול למעט באזור הפנטגון - שם הוא חוצה את נהר הפוטומק.
הקו הירוק - ממחוז הנסיך ג'ורג', דרך מזרח וושינגטון, ושוב למחוז הנסיך ג'ורג'.
הקו הכסוף - ממחוז פיירפקס דרך מרכז העיר, מקביל לכתום והכחול, למחוז הנסיך ג'ורג.
קווי הרכבת התחתית > קווים עתידיים

בשנת 2016 החל שיפוצו של הקו הצהוב שיושלם בשני שלבים. בשלב הראשון ימשיך מתחנת פורט טוטן עם הקו הירוק לגרינבלט, ובשלב השני יפצל מהקו הכחול שמתחנת קינג סטריט - אולד טאון שבאלכסנדריה להנטינגטון בכיוון דרום, וימשיך עם הקו הכחול לכיוון פרנקוסיה-ספרינגפילד בדרום מזרח, ויהיה מוכן בשנת 2017 עם שירות חלקי באזורים הללו, בעלות של כ-1.5 מיליארד דולר בערך.
כמו כן החל שיפוצו של הקו הכתום, שכנראה ימשיך בעתיד ימשיך עם הקווים הכחול והכסוף למרכז העיר לארגו.
בנוסף בשנת 2016 החל המשך בנייתו של הקו הכסוף, שימשיך עד שדה התעופה הבינלאומי דולס.
היסטוריה

בשנות ה־60 של המאה ה־20 היו מספר תוכניות להקמת מערכת כבישים מהירה באזור וושינגטון, אולם ההתנגדות לתוכניות אלה הייתה רבה.
ב-1969 החלה בניית מערכת הרכבת התחתית. הקו הראשון - הקו האדום נפתח ב-27 במרץ 1976 עם מסילה באורך של 6.7 ק"מ ו-5 תחנות.
כיום מערכת הרכבת התחתית מונה 165 ק"מ ו-83 תחנות.
מספר הנוסעים היומי המקסימלי היה ב-9 ביוני 2004, כאשר 850,636 נוסעים הגיעו לוושינגטון לצפות בהלווייתו של רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית לשעבר.
תאונות

במערכת הרכבת התחתית של וושינגטון התרחשו ארבע תאונות עם נפגעים מאז פתיחתה:
ב-13 בינואר 1982 נהרגו שלושה בני אדם בתאונה ליד תחנת הרכבת סמית'סוניאן כאשר רכבת ירדה מהפסים.
ב-5 בינואר 1996 נהרג נהג רכבת תחתית כאשר התנגשה רכבת נוסעת ברכבת חונה.
ב-3 בנובמבר 2004 נפצעו מספר אנשים אך איש לא נהרג, כאשר כשלו הבלמים של אחת הרכבות.
ב-22 ביוני 2009 התנגשו שתי רכבות בקו האדום, סמוך לפארק טקומה במרילנד, כאשר רכבת אחת האטה והשנייה, שנסעה מאחוריה על אותה מסילה, המשיכה לנוע במהירות. ארבעה אנשים נהרגו, בהם הנהגת באחת הרכבות, ועשרות נפצעו.
ראו גם

הרכבת התחתית של קפיטול ארצות הברית
הערות שוליים

↑  History | WMATA, www.wmata.com
תחנת הרכבת התחתית בקרבת הבית הלבן
הקבינט של ארצות הברית בממשל ביל קלינטון

חברי הקבינט בצילום קבוצתי
הקבינט של ארצות הברית בממשל ביל קלינטון כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא קלינטון ב-20 בינואר 1993 ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 2001.
הרכב הקבינט

הנשיא קלינטון צירף לקבינט מספר בעלי תפקידים שלא כיהנו בו בימי ממשלו של הנשיא הקודם בוש (1989–1993):
מ-1993:
ראש מטה הבית הלבן
שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות
מנהל הסוכנות להגנת הסביבה
מנהל התוכנית הלאומית לפיקוח על סמים
מנהל הרשות לעסקים קטנים - מ-1994
מנהל סוכנות הביון המרכזית - מ-1995
מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום - מ-1996.
בסך הכל כלל הקבינט 24 בעלי תפקידים (21 ב-1993, ‏22 ב-1994 ו-23 ב-1995) וכיהנו בו 36 גברים ותשע נשים. שישה מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של קלינטון.