stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאף דאפפודיל
"דאף דאפפודיל"

2 דלתות.
4-5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע קירור אוויר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
קיבולת מכל דלק - 33 ליטר.
צמיגים: 145-330.
יחס כוח / משקל : 39.52 כ"ס ל-1,000 ק"ג.
תאוצה בין 0–80 קמ"ש היא 29 שניות.
היסטוריה

דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף דאפפודיל, דאף 30, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה"דאף 55", עם מנוע מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.
בדצמבר 1972 יצרנית הרכב וולוו צברה נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.
דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.
תמונות

"דאף דאפפודיל"
"דאף 750"
"דאף 750", שנת 1962
"דאף 750", שנת 1962 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"דאף דאפפודיל" - מבט לתא המטען האחורי
"דאף 30"
"דאף 30"
"דאף 30"
מימין: "דאף 30", משמאל: דאף 46
"דאף 30" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"דאף 31", שנת 1965
ראו גם

דאף (יצרן רכב)
דאף YA-66
דאף 30
דאף 44
דאף 46
דאף 55
דאף 66
דאף 600
דאף פוני
דאף A10
דאף קאלמר
דאף 2600
הערות שוליים

↑  Michael Sedgwick and Mark Gillies (1986). A-Z of CARS 1945-1970. Temple Press. ISBN 0-600-33391-4.
↑  "דאף דאפפודיל", שנת 1962 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  "דאף דאפפודיל" car.info/en-se/daf/daffodil
רותם קובנר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1960 (בן 64) מכמורת
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת ז'נבה, אוניברסיטת ואסדה 
 
רותם קובנר (נולד ב-11 ביולי 1960) הוא היסטוריון, פסיכולוג ישראלי המתמחה בתולדות יפן המודרנית, ופרופסור מן המניין בחוג ללימודי אסיה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

רותם קובנר נולד במכמורת ועשה את שנות חייו הראשונות בקיבוץ מעיין צבי. לאחר מכן עבר עם משפחתו לחיפה, שם גדל ולמד בבית הספר הריאלי. לאחר גיוסו סיים קורס חובלים בחיל הים ושרת כסגן מפקד סטי"ל וכמפקד קורס בבית הספר לפיקוד ימי.
קובנר עשה את חוק לימודיו לתואר הראשון בחוגים ללימודי מזרח אסיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום התואר בהצטיינות זכה במלגת חילופי סטודנטים ויצא ללימודים באוניברסיטה החופשית בברלין. משם המשיך ליפן עם מלגה של משרד החינוך היפני, שם שהה שש שנים ולמד לתואר שני ושלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת צוקובה שבעיר המדע צוקובה. במהלך התקופה עבד גם כפסיכולוג בבית חולים פסיכיאטרי וכיזם ומפתח של תכנה ללימוד מערכת כתב הקנג'י בשפה היפנית. סיים דוקטורט ב-1995 והמשיך לפוסט-דוקטורט במרכז ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטת סטנפורד ופוסט-דוקטורט שני במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. התחיל ללמד באוניברסיטת חיפה ב-1998 כמרצה בכיר וקודם לפרופסור חבר ב-2004. ב-2013 קודם לדרגת פרופסור מן המניין. הקים את החוג ללימודי אסיה ב-2002 ועמד בראשו עד 2008. קובנר שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת ואסדה שבטוקיו ובאוניברסיטת ז'נבה ומשמש כחבר מערכת במספר כתבי עת בינלאומיים.
קובנר נשוי, הם מתגוררים בקריית טבעון ולהם שלוש בנות ובן.
מחקריו > תחומי מחקריו

מחקריו של רותם קובנר עוסקים בשלושה תחומים: האחד הוא התפתחות התפישה הגזעית במערב כלפי יפן והתגובה היפנית כלפיה החל מסוף המאה ה-19, השני הוא ההתנהגות הצבאית במלחמות המודרניות של יפן ובמיוחד במלחמת רוסיה–יפן, והנושא השלישי הוא יחס היפנים ליהודים בעת המודרנית.
מחקריו > התגובה היפנית לתפישת הגזע המערבית

נושא זה הוא בעל חשיבות מיוחדת לא רק משום שיפן הייתה האומה שהצליחה יותר מכל אומה אחרת, מחוץ לאירופה וארצות הברית, בתהליך המודרניזציה, אלא משום שהיא הייתה האומה האסיאתית היחידה שהפכה עוד בשלהי המאה ה-19 למעצמה אזורית ובהמשך למעצמה עולמית תוך שימוש בטכנולוגיה מערבית. בד בבד, יפן הייתה גם האומה שהטמיעה באופן הקיצוני ביותר תפישות גזע מערביות הן ביחס לעמים אחרים אותם כבשה והן באופן בו ראו היפנים את עצמם. קובנר גורס שלנושא הגזע יש תפקיד משמעותי בתולדותיה והתפתחותה של יפן המודרנית, וניתן לזהות אותו לא רק בסכסוכים התכופים בהם הייתה מעורבת עד 1945 אלא אף בתפיסה העצמית של היפנים כיום. פתיחת יפן התרחשה בשעה שתחושת העליונות הגזעית במערב התקרבה לשיאה. היפנים הטמיעו את המדרג הגזעי שהיה מקובל במערב אך היו גם נחושים לשפר את מיקומם הלאומי והגזעי באופנים שונים. הדרך המרכזית הייתה שיפור מעמדה הבינלאומי של יפן באמצעות קדמה טכנולוגית ותרבותית והתפשטות אימפריאלית. עם זאת, יפנים רבים מצאו עניין גם בשינוי פיזי שאמור היה להתגשם באמצעות נישואים עם נשים מערביות, תזונה משופרת עם דגש על בשר וחלב, שינוי של ביגוד ותסרוקת, ואף ניתוחים פלסטיים ואסתטיים (כבר ב-1896 פתח רופא יפני את הניתוח הראשון להכפלת הקמט בעפעף כך שידמה לזה הנפוץ במערב).
קובנר החל את עבודתו בנושא בניסיון לברר את דימוי הגוף היפני ולזהות את מקורותיו. בשורה של מחקרים בקרב צעירים יפנים הוא זיהה דימוי גוף נמוך יחסית לארצות אחרות באסיה ובמערב, הנובע, בין השאר, מאימוץ אידיאלים גופניים הקרובים יותר למקובל במערב מאשר ביפן וכן מחרדה בין-אישית וקשיי תקשורת הנעוצים באישיות ובחברה היפנית.
בשלב מאוחר יותר, פתח קובנר במחקר היסטורי בניסיון למפות את תהליך הטמעת האידיאלים הגופנים והגזעיים שהיפנים עברו מאז המאה ה-19 ולבחון את חשיבותו והשפעתו על יחסי יפן עם העולם.

קובנר גורס שהקבוצה הדומה ביותר ליפנים בהטמעה של תפישה שלילית של קבוצת יחסות ושל התמודדות עם שינוי ושל נטייה להצטיינות, היא יהדות גרמניה בתקופה שמאז תהליך האמנסיפציה ועד השואה.
מחקריו > התפתחות התפישה הגזעית באירופה כלפי יפן

התפישה הגזעית באירופה כלפי יפן היוותה את הבסיס לתגובה המקומית מאז פתיחתה הכפויה של המדינה ב-1854. במחקריו החלוציים בנושא קובנר מצא שעד המאה ה-18 תארו מבקרים אירופאים את היפנים כלבני עור וכמעט שלא שתו לבם להבדלים הגופניים בהם אנו מבחינים כיום. ראשית השינוי בתפישה הגזעית כלפי יפן, יחד עם מזרח אסיה וסין בראשה, התרחש לדעתו במאה ה-18.

הוא מתחיל למעשה בחלוקה הטקסונומית של הבוטנאי השוודי קארולוס ליניאוס אשר סיווג את האסייאתים כבעלי עור צהבהב ובעלי תכונות הנחותות במובלע משל אירופאים, ונמשך בראייה של אנתרופולוגים ופילוסופים כפרידריך בלומנבך ועמנואל קאנט את האסייתים כגזע נחות הנמצא בנסיגה. במאה ה-19 סייעו תורות פופולריות כגון פיזיונומיה, פרנולוגיה וקרניולוגיה, לקיבוע האסייאתים כגזע שני במדרג, הרחק מתחת לאירופאים, אם כי הייתה זו תורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין שנתנה את האישוש המדעי החשוב ביותר לאלה שהסבירו את העליונות המערבית באותה תקופה.
קובנר טוען שהתפתחות התפיסה הגזעית כלפי יפן תורמת לא רק להבנת שורשי התגובה היפנית למערב בעת המודרנית והמאבק הגזעי שיפן וארצות הברית נהלו במהלך מלחמת העולם השנייה, אלא גם להבנת התפתחותו הכללית של רעיון הגזע ותולדות הגזענות באירופה. בשעה שמרבית החוקרים של נושא הגזע מתמקדים ביחס לאפריקאים ובעבדות ובמקביל בהתפתחות האנטישמיות באירופה, המקרה היפני מלמד שגם עמים שלא נכבשו על ידי כוחות אירופאים, שרמתם הטכנולוגית והתרבותית הייתה גבוהה יחסית ותופעת העבדות בהם הייתה שולית, עברו במאה ה-18 תהליך של שנמוך והחלו להתפס כנחותים. הסיבה לכך, קובנר גורס, הייתה התפתחותה של מערכת טקסונומית שיטתית ותפיסה חדשה של זהות אירופאית המבוססת על תחושת עליונות צבאית ותרבותית.
מחקריו > יחס יפן למערב ואסיה על רקע מלחמת רוסיה–יפן

מלחמת רוסיה–יפן מהווה נקודת מפנה בהיסטוריה המודרנית של יפן מכיוון שלראשונה הצליחה מדינה זו להתמודד בהצלחה בזירה הצבאית עם מעצמה אירופאית כרוסיה הצארית. לאחריה פתחה יפן במעורבות הולכת וגוברת ביבשת אסיה והחלה להחליף את המשיכה התרבותית החזקה למערב בניסיון מחודש להגדרת זהות ייחודית.

עם זאת, ניתן לראות במלחמה עצמה נקודת שיא ברצון היפני להתפש כחלק מהמערב ולהטמיע את ערכיו. קובנר הקדיש למלחמה זו חלק ניכר ממחקריו תוך התייחסות מיוחדת להתנהגות היפנית בזמן לוחמה. הדימוי המלחמתי של יפן הרווח במערב הוא של אומה אכזרית שהתייחסה בצורה משפילה כלפי שבויים בריטים ואמריקאיים במלחמת העולם השנייה. ואמנם, באותה עת ראתה המדינה היפנית בנפילה בשבי אות קלון והתייחסה בצורה שלילית לחיילי היריב שנפלו בשבי. במלחמת רוסיה–יפן, לעומת זאת, קובנר מצא שהיחס היפני לשבויים רוסים היה חיובי ביותר. שיעור התמותה שלהם היה נמוך מאוד, מחנות השבויים היו פתוחים ולא מעט שבויים אף בחרו להישאר ביפן עם סיום המלחמה. יחס זה נבע מרצונה של יפן להתפס כאומה נאורה בעיני מדינות המערב שהציפו את הזירה בעיתונאים ומשקיפים צבאיים.
במחקר נוסף וראשוני בנושא, תוך שימוש בדוגמה היפנית, קובנר בדק מהם הגורמים ליחס לשבויים במלחמה. הוא זיהה שהיחס לשבויים לאורך כל מלחמותיה של יפן בעת המודרנית היה תלוי בעיקר בשלושה גורמים. הראשון היה זהות האויב, כלומר האם הוא היה מערבי או אסיאני, והגורם השני היה זהות קבוצת ההתייחסות של יפן באותו סכסוך. קובנר מצא שכאשר השבויים היו מערביים וקבוצת ההתייחסות הייתה מערבית, כמו במקרה של מלחמת רוסיה–יפן, היחס לשבויים היה חיובי ושעור תמותתם נמוך. ומנגד, כאשר השבויים היו סיניים וקבוצת ההתייחסות פסקה להיות המערב, הרי היחס היה שלילי ביותר ומעשי הטבח תכופים, כפי שאירע במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ובעיקר בטבח ננג'ינג הידוע לשמצה בשלהי 1937. הגורם השלישי הוא דפוסים ומסורות מקומיים כלפי שבויים. קובנר טוען שביפן המודרנית דפוסים אלה השתנו תכופות בהתאם לצרכים הלאומיים. לצורך מלחמה מקומית וסיוע מערבי, המדינה היפנית ידעה לכפות על חייליה התנהגות אבירית, ולצורך מלחמה טוטלית, היא גייסה את מושג הבושידו וכפתה לעיתים על חייליה לחימה עד מוות.
מחקריו > יפן והיהודים

בתוך מערכת היחסים הבעייתית בין יפן והמערב בעת המודרנית, יש ליהודים מקום שולי אך מרתק. ניתן לזהות ביפן במקביל פן של אנטישמיות ופן של פילושמיות, חרף העובדה שאין בה כמעט אף אחד מהמאפיינים של המדינות שבהן צמחה האנטישמיות המודרנית: לא רק שמספר היהודים בה זעום והם אינם ניתנים לזיהוי, אלא שאין בה מסורת של התנגדות דתית ליהדות, ואין היא מצויה בסכסוך עם ישראל. אף על פי כן, במאה ה-20 חוותה יפן שני גלים של כתיבה אנטישמית: הראשון בתקופת מלחמת העולם השנייה והשני בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. במהלך הגל השני נהגו חנויות הספרים הגדולות ביפן להציג מדף ספרים על יהודים ששלבו הערצה מהולה בחשש כלפיהם. היהודים נחשבים כבעלי כוח קיצוני ויכולות אינטלקטואליות יוצאות דופן ומצד שני היהודים נתפשים כמקור לצרות העולמיות בכלל ושל יפן בפרט.
ב-1995 ערך קובנר את המחקר המשמעותי הראשון בנושא יחס היפנים ליהודים. בעבר היו הרבה מאוד תאוריות לגבי הדימוי של יהודים והמניעים לדימוי הזה, אך הן לא נבדקו אמפירית. קובנר העביר שאלונים וערך ראיונות בקרב למעלה מ-600 יפנים וניסה לזהות מה הדימוי שלהם של יהודים ומה הקשר בין חשיפה ליהודים, לדימויים שלהם. תוצאות המחקר הראו שדימוי היהודים היה חיובי, הם נתפשו כאנשים יצירתיים, בעלי אישיות חזקה, אבל גם כעם בלתי יציב ומסוגר. מבין חמש קבוצות שונות אליהן היפנים הושוו, ראו הנבדקים היפנים את היהודים כקבוצה הדומה ביותר ליפנים. המחקר הדגים שככל שהנבדקים ידעו יותר על יהודים כך היה להם דימוי חיובי יותר לגביהם. מתוצאות המחקר הסיק קובנר שהספרות האנטישמית שהופיעה ביפן באותה תקופה, רובה ככולה ספרות זולה לאנשי עסקים שבשנות ה-90 המוקדמות ניסו להבין את המשבר הכלכלי שיפן נכנסה אליו, התבססה על דימויים אירופאיים מסורתיים, ניזונה מהנתק הגדל באותה תקופה מארצות הברית, ונעזרה ברצון לכסף קל מצד מחברים זריזים.
ביפן קיימת גם תופעה של הכחשת שואה, למרות שיפן עצמה לא הייתה מעורבת בשואת יהודי אירופה ומספר יפנים, המפורסם שבהם הוא צ'יאונה סוגיהרה, אף נטלו חלק במאמץ לסייע ליהודים בתקופה זו. מחקר נוסף שערך קובנר ניסה להסביר את קיומה של תופעת הכחשת השואה ביפן כעימות פנימי וחיצוני עם ביקורת הולכת וגוברת על מעשי טבח שיפן עצמה ביצעה באסיה בתקופה בה התרחשה השואה באירופה. קובנר גורס שלשיטתם של מכחישי שואה יפנים, אם אירוע רב-ממדים כשואה לא התקיים, על אחת כמה וכמה מאורע קצר טווח ומתוכנן פחות כמו טבח ננג'ינג.
ספריו

ר. קובנר, המערכה הנשכחת: מלחמת רוסיה–יפן ומורשתה. תל אביב: הוצאת מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005.
Kowner, R., Historical Dictionary of the Russo-Japanese War. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2006.
Kowner, R. (ed.), The Impact of the Russo-Japanese War. London and New York: Routledge, 2007.
Kowner, R. (ed.), Rethinking the Russo-Japanese War, 1904-05: Centennial Perspectives. Folkestone, Kent: Global Oriental (Brill), 2007.
Kowner, R. and W. Demel (eds.), Race and Racism in Modern East Asia (vol. 1): Western and Eastern Constructions. Leiden: Brill, 2013.
Kowner, R., From White to Yellow: The Japanese in European Racial Thought, 1300–1735. Montreal: McGill-Queen's University Press, 2014.
Kowner, R., and W. Demel (eds.), Race and Racism in Modern East Asia (vol. 2): Interactions, Nationalism, Gender and Lineage. Leiden: Brill, 2015.
Kowner, R., Historical Dictionary of the Russo-Japanese War. 2nd rev. and expanded edition. Lanham, Md.: Rowman & Littlefield, 2017.
Kowner, R., Guy Bar-Oz, Michal Biran, Meir Shahar, Gideon Shelach (eds.), Animals and Human Society in Asia: Historical, Cultural and Ethical Perspectives. Cham, Switzerland: Palgrave Macmillan, 2019.
Kowner, R. and Iris Rachamimov (eds.), Out of Line, Out of Place: A Global and Local History of World War I Internments. Ithaca, N.Y.: Cornell University Press, 2022.
Kowner, R., Tsushima. Oxford: Oxford University Press, 2022.
Kowner, R. (ed.), Jewish Communities in Modern Asia: Their Rise, Demise and Resurgence. Cambridge: Cambridge University Press, 2023.
Evron, Yoram, and R. Kowner (eds.), Israel-Asia Relations in the Twenty-First Century: The Search for Partners in a Changing World. Abingdon, UK: Routledge, 2023.
Kowner, R., Yoram Evron, P.R. Kumaraswamy (eds.), East-West Asia Relations in the Twenty-First Century: From Bilateral to Interregional Relationships. Abingdon, UK: Routledge, 2024.
מונוגרפיות

Kowner, R., On Ignorance, Respect, and Suspicion: Current Japanese Attitudes towards Jews. Monograph in the series ‘Analysis of Current Trends in Antisemitism’ (no. 11). Jerusalem: The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, the Hebrew University, 1997.
Kowner, R., On Symbolic Antisemitism: Motives for the Success of the Protocols in Japan and Its Consequences. Monograph in the series ‘Posen Papers’ (no. 3). Jerusalem: The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, the Hebrew University, 2006.
הערות שוליים

↑  הודעה על המינוי, באתר אוניברסיטת חיפה
↑  Rotem Kowner, “Effect of group status on physical attractiveness preference: From the Japanese case to a general cognitive perspective.” Genetic, Social, and General Psychology Monographs, 122, 215-248, 1996 ; R. Kowner, “Japanese body esteem: Structure and esteem scores in a cross-cultural perspective.” International Journal of Psychology, ; 37, 149-159, 2002; R. Kowner, “When ideals are too ‘far-off’: Body
dissatisfaction and physical self-ideal discrepancy in Japan.”Genetic, Social, and General Psychology Monographs, 130, 333-361, 2004.
↑  רותם קובנר. "'האחר' כמופת: תפיסת הגוף ביפן בעקבות המפגש עם המערב". זמנים: רבעון להיסטוריה 75, 81-65. 2002.
↑  Rotem Kowner, “Skin as a metaphor: Early European racial perspectives on Japan, 1548-1853.” Ethnohistory, 51, 751-778, 2004.
↑  Rotem Kowner, “Lighter than yellow, but not Enough: Western discourse on the Japanese ‘race’, 1854-1904.” The Historical Journal, 43, 103-131, 2000.
↑  Rotem Kowner, “A turning point in Japanese modern history?” In R. Kowner (ed.), The Impact of the Russo-Japanese War (pp. 29-46). London and New York: Routledge, 2007.
↑  Rotem Kowner, “Becoming an honorary civilized nation: Remaking Japan’s military image during the Russo-Japanese War, 1904-05.” The Historian, 64, 19-38, 2001 ; Kowner, R. “Japan’s ‘fifteen minutes of glory’: Managing world opinion during the war with Russia, 1904-5” In Y. Mikhailova and W. M. Steele (eds.), Japan and Russia: Three Centuries of Mutual Images (pp. 47-70). Folkestone, Kent: Global Oriental, 2008.
↑  Rotem Kowner. “Imperial Japan and its POWs: The dilemma of humaneness and National Identity.” In G. Podoler (ed.), War and Militarism in Modern Japan: Issues of History and Identity. Folkestone, Kent: Global Oriental, 2009.
↑  Rotem Kowner, On Ignorance, Respect, and Suspicion: Current Japanese Attitudes towards Jews. Monograph in the series ‘Analysis of Current Trends in Antisemitism’ (no. 11). Jerusalem: The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, the Hebrew University, 1997.
↑  Rotem Kowner, “Tokyo recognizes Auschwitz: The rise and fall of Holocaust denial in Japan, 1989-1999.” Journal of Genocide Research, 3, 257-272, 2001; Rotem Kowner, On Symbolic Antisemitism: Motives for the Success of the Protocols in Japan and Its Consequences. Monograph in the series ‘Posen Papers’ (no. 3). Jerusalem: The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, the Hebrew University, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264180705171  BIBSYS: 8026229  BnF: cb13206680h (data)  CiNii: DA15331136  GND: 17390159X  ISNI: 0000 0001 1063 2931  LCCN: no97053367  LNB: 000339360  NKC: xx0269080  NTA: 303638435  ORCID: 0000-0003-2489-2990  RERO: 02-A012571831  SUDOC: 035469412  VIAF: 54290905   WorldCat (עם VIAF): 54290905
פונטיאק סנברד

| --- | --- |

Pontiac Sunbird, דור שלישי
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פונטיאק
 שנות ייצור:  1975–1994
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית (דור ראשון, שני שלישי)  קנדה קנדה (דור ראשון)  מקסיקו מקסיקו (דור שני, דור שלישי)
 מודל קודם:  פונטיאק אסטרה
 מודל אחריו:  פונטיאק סאן-פייאר
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית קומפקטית
 מרכב:  "Front-engine, rear-wheel-drive layout" (אנ') (דור ראשון)  "מנוע רוחבי קדמי, מנוע הנעה אחורית" (דור שני, דור שלישי)
 פלטפורמה:  "GM H platform (1971)" (אנ') (דור ראשון)  "GM J platform" (אנ') (דור שני, דור שלישי)
 אורך:  4,550 מ"מ (סדאן, דור ראשון)  4,520 מ"מ (סטיישן, דור ראשון)  4,310 מ"מ (דור שני)  4,610 מ"מ (דור שלישי, בין השנים 1989-1990)  4,590 מ"מ (דור שלישי, בין השנים 1991-1994)
 רוחב:  1,661 מ"מ (דור ראשון)  1,680 מ"מ (דור שני, דור שלישי)
 גובה:  1,260 מ"מ (סדאן, דור ראשון)  1,320 מ"מ (סטיישן, דור ראשון)  1,360 מ"מ (דור שני)  1,320 מ"מ (קבריולה בין השנים 1988-1990, 1993-1994 דור שלישי)  1,320 מ"מ (קופה בין השנים 1993-1994 דור שלישי)  1,360 מ"מ (דגמי קופה וקבריולה בין השנים 1988-1992, 1990-1991 דור שלישי)  1,360 מ"מ (סדאן בין השנים 1988-1992, 1993-1994 דור שלישי)
 משקל:  1,223-1,245 ק"ג (דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  2,460 מ"מ (דור ראשון)  2,570 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2.3 ליטר (דור ראשון)  4 צילינדרים, 2.5 ליטר (דור ראשון)  6V צילינדרים, 3.8 ליטר (דור ראשון)  8V צילינדרים, 5.0 ליטר, מנוע תוצרת "שברולט" סוג "Chevrolet small-block engine" (אנ') (דור ראשון)  4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 88 כ"ס, מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "L46" (דור שני)  4 צילינדרים, 1.8 ליטר (1,796 סמ"ק) המפיק 84 כ"ס, מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "LH8" (דור שני, בין השנים 1982-1988)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר (דור שני, דור שלישי)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 150 כ"ס מגדש טורבו, מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "LA5" (דור שני, בין השנים 1984-1986)  4 צילינדרים, 1.8 ליטר מגדש טורבו (דור שלישי)  4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 165 כ"ס ב-5,600 סל"ד מגדש טורבו, מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "LT3" (דור שלישי בין השנים 1987-1990)  6V צילינדרים, 3.1 ליטר (דור שלישי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (דור שני)  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (דור שני, דור שלישי)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור שני, דור שלישי)
פונטיאק סנברד (באנגלית: Pontiac Sunbird) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1975–1994 (משנת המודל 1976).
דגמי הדור השני והדור השלישי (יוצרו בין השנים 1981-1994) מוגדרים כמכוניות קומפקטיות.
דורות > דור ראשון - יוצר בין השנים 1975–1980

יוצרו 479,967 יחידות.
יוצר בארצות הברית וקנדה.
תצורות: 2 דלתות קופה, 2 דלתות האצ'בק, 2 דלתות סטיישן.
מנועי בנזין.
דורות > דור שני - יוצר בין השנים 1981–1988

יוצר בארצות הברית ומקסיקו.
תצורות: 2 דלתות קופה, 2 דלתות קבריולה, 3 דלתות האצ'בק, 4 דלתות סדאן, 5 דלתות סטיישן.
מנועי בנזין.
דורות > דור שלישי - יוצר בין השנים 1988½ – 1994

יוצר בארצות הברית ומקסיקו.
תצורות: 4 דלתות סדאן, 4 דלתות סטיישן, 2 דלתות קופה, 2 דלתות קבריולה.
מנועי בנזין.
תמונות

"פונטיאק סנברד", שנת 1977
"פונטיאק סנברד", דור ראשון
"פונטיאק סנברד", שנת 1978 - קופה
"פונטיאק סנברד", שנת 1979  - סטיישן
"פונטיאק סנברד", דגם "GT", שנת 1990 - קבריולט
"פונטיאק סנברד", שנת 1993 - קבריולט
"פונטיאק סנברד", שנת 1987  - סטיישן
"פונטיאק סנברד", שנת 1989
"פונטיאק סנברד" - קופה
"פונטיאק סנברד"
ראו גם

פונטיאק
הערות שוליים

↑  "פונטיאק סנברד" car.info/en-se/pontiac/sunbird
↑  James Flammang, Ron Kowalke, Standard Catalog of American Cars 1976-1999, Krause Publications, 1999, ISBN 0-87341-755-0.
↑  "פונטיאק סנברד" - תמונות cargurus.com/Cars/Pontiac-Sunbird-Overview
↑  "פונטיאק סנברד", 1994 - מפרט a2resource.com/brochures/1994/profiles
For the First Time in Forever

| --- | --- |
 שיר בביצוע קריסטן בל ואידינה מנזל
 מתוך האלבום Frozen
 יצא לאור:  25 בנובמבר 2013 
 תאריך הקלטה:  2013
 סוגה:  שיר מחזמר 
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  03:46
 חברת תקליטים:  וולט דיסני רקורדס 
 כתיבה:  קריסטן אנדרסון-לופז, רוברט לופז 
 לחן:  רוברט לופז, קריסטן אנדרסון-לופז 
 הפקה:  קריסטן אנדרסון-לופז, רוברט לופז, כריסטוף בק, כריס מונטן, טום מקדוגל
 
| --- | --- |
 שיר בביצוע קריסטן בל ואידינה מנזל
 מתוך האלבום Frozen
 יצא לאור:  25 בנובמבר 2013 
 תאריך הקלטה:  2013
 סוגה:  שיר מחזמר 
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  02:30
 חברת תקליטים:  וולט דיסני רקורדס 
 כתיבה:  קריסטן אנדרסון-לופז, רוברט לופז 
 לחן:  רוברט לופז, קריסטן אנדרסון-לופז 
 הפקה:  קריסטן אנדרסון-לופז, רוברט לופז, כריסטוף בק, כריס מונטן, טום מקדוגל
 
For the First Time in Forever (בעברית: סוף כל סוף) הוא שיר מתוך הסרט "לשבור את הקרח" משנת 2013, עם מוזיקה ומילים שהולחנו על ידי קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז. השיר הושר פעמיים בסרט. שתי הגרסאות מושרות על ידי השחקניות האמריקאיות קריסטן בל ואידינה מנזל בתפקידיהן הווקאליים בתור הנסיכה אנה והמלכה אלזה. השיר מושר גם במחזמר המבוסס על הסרט.
הפקה

השיר הולחן מאוחר יחסית בתהליך ההפקה ביוני 2013. זה היה רק חמישה חודשים לפני תאריך היציאה של הסרט ב-27 בנובמבר 2013, כאשר יוצרי הסרט נלחצו כדי שהסרט יעבוד לאחר שהבינו בפברואר שהוא עדיין לא עובד.
הגרסה המקורית של השיר הכילה שורה על "אני מקווה שאני לא מקיא בפנים שלו", אשר נחשבה בלתי מקובלת על ידי דיסני כהתייחסות לנוזלי גוף. בתם של משפחת לופז, קייטי, הגתה את הקו ההחלפה שהסתיים בסרט: "אני רוצה לדחוף לי קצת שוקולד לפנים".
לגבי הפרריזה החוזרת, הייתה במקור מילת עימות שונה לסצנה שבה אלזה מכה את אנה בכוחותיה שכותרתה "החיים קצרים מדי" (הנחת היסוד היא שהחיים קצרים מכדי לבזבז אותם עם מישהו שלא מבין אותם), דבר שבעצמו היה מוחזר מאוחר יותר כשהאחיות מבינות שהחיים קצרים מכדי לחיות לבד. ככל שהדמויות התפתחו לאורך תהליך הכתיבה (ספציפית אלזה הפכה מנבל לגיבור טרגי), השיר נחשב נקמני מדי ובמקום זאת הוחלף בשחזור של השיר הזה, כדי ליצור מוטיב. "Life's Too Short" שורד כרצועת דמו במהדורת הדלוקס של פסקול הסרט, וחלק מהלחן נעשה בשימוש חוזר בקדחת הקרח לשיר "Making Today A Perfect Day".
כשההכרחיות של פריסה חוזרת עלתה על אנדרסון-לופז, היא כתבה אותה תוך כ-20 דקות בלבד, ולאחר מכן העלתה אותה בהצלחה בעצמה לצוות ההפקה של דיסני, שכן לופז כבר הייתה עם הצוות בלוס אנג'לס בניסיון לתקן את "Do You Want to Build a Snowman?"
תקציר > השיר המקורי

בגרסה הראשונה השיר מראה את האושר והאופטימיות התמימה של אנה כשהיא מתכוננת להכתרה של אלזה. במהלך הבית השלישי, אלזה שרה מנגינה קונטרפונקט (עם חלק מאותן מילים שמשמשות מאוחר יותר כבית הראשון של " Let it Go "), שבה היא מביעה את הפחד שלה לחשוף בטעות את כוחות הקרח שלה ואת החרדה שלה מהפתיחה השערים. במהלך הסולו שלה, אלזה מתרגלת את תפקידה בהכתרה על קופסה ופמוט בחדר שלה. אלזה מצווה על השומרים לפתוח את השערים, ואנה משוטטת בשמחה במורד שביל אל תוך העיר נגד זרם האורחים המגיעים. השיר נחתך בצליל האמצע כאשר אנה מתנגשת בסוסו של הנס, ולאחר מכן נופלת לתוך סירת משוטים. גרסה זו עולה חצי שלב עם כל פסוק, מתחילה בדו מז'ור ומסתיימת בסול מז'ור לסיום.
תקציר > השיר המקורי > מחזמר

בגרסת המחזמר בברודוויי של השיר, משתנים צמד שורות בבית הראשון עקב מגבלות בימוי. השורה של אנה "מי ידע שיש לנו שמונה אלף צלחות סלט" משתנה ל"ויש שתי גברות נחמדות שעוזרות לי להתלבש", והשורה שהיא מתחרזת איתה, "סוף סוף הן פותחות את השערים!" שונה ל"יום ההכתרה הוא פשוט הטוב ביותר!" בנוסף, לאחר שינוי המפתח האחרון, ישנו פסוק נוסף המושר על ידי מקהלת תושבי העיר. ההיתקלות של אנה עם הנס כרוכה גם בכך שהם נופלים לתוך עגלת הקרח של קריסטוף, ולא לסירת משוטים.
תקציר > השיר המקורי > לשבור את הקרח ג'וניור.

בגרסה זו, בבית השני, השורה "זר יפה, גבוה ויפה" שונה ל"זר יפה, גבוה ונדיר".
תקציר > חזרה

בחזרה של השיר, אנה הגיעה לארמון הקרח של אלזה כדי לנסות לגרום לה לשחרר את ההקפאה של הממלכה, לאחר שחוללה ללא ידיעה חורף נצחי. היא גם רוצה שאלזה תחזור כדי שיוכלו להצית מחדש את מערכת היחסים הקרובה שלהם כאחיות. עם זאת, אלזה מסרבת כי היא מרגישה שהיא לא יכולה לשלוט בכוחותיה ושעדיף לה לבד במקום שהיא לא יכולה לפגוע באף אחד. בעוד אנה מנסה לנמק עם אחותה, הפחד של אלזה מתעצם, וכתוצאה מכך היא מתכסה בסופת שלגים של חלקיקי קרח כביטוי פיזי של רגשותיה, והיא חוסמת את מילותיה המרגיעות של אנה. בשלב מסוים אלזה מפנה את גבה לאחותה כדי ליצור מערבון שני יריות, טכניקת חסימה המשמשת בדרך כלל באופרות סבון אמריקאיות. לבסוף, פרנואידית ואבודה, אלזה פולטת צעקה, ובטעות מפוצצת את אנה בלב עם חלקיקי הקרח שהצטברו, ובכך מקפיאה אותו (מעשה שפבי והטרולים מציינים שהוא קטלני); גורם לקריסטוף ואולף למהר לצדה, כדי לוודא שהיא בסדר.
החזרה המחודשת משתמשת במנגינה שונה מהמקור. כלומר, החלקים של אנה נמצאים במפתח מז'ור ואילו הקונטרפונקט של אלזה הוא במפתח מינור, מה שמדגיש את הרגשות ההפוכים שיש לשתי הדמויות בנקודת זמן זו. לאחר שאנה נפגעת בשוגג מהקסם של אלזה, כלי ההקשה כולל חלק מהמוזיקה מ"לב קפוא ".