stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על כלבים וגנבים
עלילת הסרט

עלילת הסרט מתרחשת בלונדון. הכלב הדלמטי פונגו ובעליו — או חיית המחמד שלו, כפי שפונגו מכנה אותו — מוזיקאי ומלחין בשם רוג׳ר רדקליף, פוגשים כלבה דלמטית בשם פרדיטה ואת בעליה אניטה. פונגו תורם ליצירת קשר רומנטי בין רוג׳ר ואניטה, והם מתחתנים ועוברים לגור יחד.
קרואלה דה ויל, שהייתה חברתה לספסל הלימודים של אניטה, מנסה לגנוב את 15 הגורים של פונגו ופרדיטה למחרת יום לידתם. לאחר מספר ניסיונות כושלים, היא מצליחה לגנוב אותם בסיוע עובדיה, ג׳ספר והוראס. אולם הם לא יוצלחים: הם אינם נבונים ובנוסף הם אוהבים להתבטל.
רוג׳ר ואניטה עצובים לאחר גנבת הגורים. הם יוצאים עם כלביהם לפארק, שם מתחיל פונגו לנבוח נביחת בין ערביים, שנועדה לעדכן את הכלבים באזור הסובב על גנבת הגורים. דני, כלב מגזע דני ענק, שומע את הנביחה ומספר אודותיה לסקוטי, כלב טרייר קטן ונמרץ. בהדרגה מצטרפים כל כלבי לונדון לנביחת בין ערביים ובאמצעותה מעבירים את השמועה לכלבי הכפר. בהמשך שומעת האווזה לוסי את הנביחות ומעבירה את המידע לידידה הכלב הזקן טאוסר, שמוסר אותה לסוס חווה בשם קפטן. הסוס מעיר את החתול "הסמל טיבס", שמעיר כלב רועים המכונה "הקולונל".
פונגו ופרדיטה מצליחים להציל את הגורים, בסיוע הקולונל והסמל טיבס. בדרכם חזרה הם מסתייעים בפרות קוויני, פרינסס ודאצ׳ס, המיניקות את הגורים. כלב לברדור רטריבר מסייע להם בארגון אמצעי תחבורה ללונדון. הכלבים מתגלגלים בפיח ונראים כלברדורים. הם מגיעים לביתם בשלום, אז מגלים רוג׳ר ואניטה שמספרם גדל ל-101 כלבים דלמטיים.
דמויות ומדבבים

| דמות | שחקן | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| פונגו - כלב דלמטי | רוד טיילור | דב רייזר |
| פרדיטה - כלבה דלמטית | קייט באואר | רותי הולצמן |
| רוג'ר רדקליף | בן רייט | יובל דור |
| אניטה רדקליף | ליסה דייוויס | גילת אנקורי |
| קרואלה דה ויל / העלמה בירדוול | בטי-לו גרסון | עמליה הדר |
| נני המשרתת / לוסי (אווזה) / קוויני (פרה) | מרתה ונטוורת | דבורה קידר (נני), שפרירה זכאי (לוסי) |
| ג'ספר באדן / קולונל (כלב צאן אנגלי עתיק) | ג'. פאט אומאלי | שלמה בר-שביט (ג'ספר באדן), יהודה אפרוני (קולונל) |
| הוראס באדן / הפקח קרייבן | פרדריק וורלוק | אברהם מור (הוראס באדן) |
| קפטן - סוס | תרל רייבנסקרופט | אוהד שחר |
| סמל טיבס - חתול | דייוויד פרנקהאם | גיורא קנת (סמל טיבס) |
| דני - לב דני ענק | ג'ורג' פלינג | אורי לוי |
| הקריין בפרסומת בטלוויזיה / הלברדור | ראמזיי היל |  |
| טאוסר - כלב קונהאונד | טיודור אואן |  |
| הקולי / החידונאי | טום קונוויי | אוהד שחר |
| רולי - גור דלמטי | ברברה בירד | ענבר רודן (משוער) |
| פאטץ' - גור דלמטי | מיקי מאגה | טל בלכרוביץ' |
| פני - גור דלמטי | סנדרה אבוט | רביד רודן (משוער) |
| לאקי - גור דלמטי | מימי גיבסון | אודי לוי (משוער) |
| פרינסס - פרה | קוויני לאונרד | שפרירה זכאי |
| דאצ'ס - פרה | מרג'ורי בנט | רותי הולצמן |
| סקוטי - כלב טרייר | ג'וניוס מאתיוס |  |
המשכים

ב-2003 יצא סרט המשך בשם על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון, ישירות לווידאו. הסרט זכה ב-5 פרסי DVDX.
לאחר יציאת סרט הלייב אקשן "101 כלבים וגנבים" בשנת 1996, הועלתה סדרת האנימציה "101 דלמטים: הסדרה" שסקרה את האירועים לאחר תום אירועי הסרט. הסדרה שודרה בישראל במסגרת "זמן דיסני". בשנת 2000 יצא המשך לסרט הלייב אקשן אשר נקרא "102 כלבים וגנבים", ואילו בשנת 2019 עלתה סדרה נוספת בשם "רחוב 101 דלמטים" ששודרה בערוץ דיסני.
ב-2021 יצא לאקרנים "קרואלה", הקדמון (פריקוול) ל"על כלבים וגנבים", המגולל את סיפורה של קרואלה דה ויל ואת האירועים שהביאו לעלילת הסרט המקורי.
מעלה עקרבים

| --- | --- |

 מיקום
 ערים ראשיות:  מחוז הדרום 
 
 קואורדינטות:  30°54′24″N 35°07′54″E﻿ / ﻿30.906666666667°N 35.131666666667°E﻿ / 30.906666666667; 35.131666666667
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון הנגב מוגדלת) מעלה עקרבים(למפת צפון הנגב רגילה) מעלה עקרבים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה עקרבים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה עקרבים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אנדרטה לחיל ההנדסה שסלל את הדרך
בול דואר אוויר משנת 1954 עם סלע "האריה" במעלה עקרבים
מעלה עקרבים הוא דרך תלולה ומפותלת בנגב המזרחי, מדרום למכתש הקטן, בקטע המרכזי של כביש 227. המעלה שימש עורק תחבורה עיקרי בין באר שבע לאילת מאז סלילת הכביש במקום ב-1927 ועד 1954, אז נסלל כביש מעלה העצמאות (כביש 40). בראש המעלה ניצבת אנדרטה בצורת צריח (סמל חיל ההנדסה הישראלי) שהוקמה לזכר מבצע ערבה, בו חיל ההנדסה סלל את הכביש ב-1950. מעל לאנדרטה, בראש המצפה, נמצא לוח זיכרון לזכר הנרצחים בטבח מעלה עקרבים שאירע ב-17 במרץ 1954. שמו של המעלה בערבית הוא נקב א- צפיי. בין שנת 2007 ועד 2014, ומאז שנת 2017 הכביש אסור לנסיעה לכלי רכב ומשמש בעיקר לרוכבי אופנים. משנת 2020 מעלה עקרבים הוא חלק מתחרות האופנים השנתית גראן פונדו ערבה.
אזכורים מקראיים והיסטוריים

ישנה סברה שהאזור כונה "עקארב", "פיתולים" בערבית, עקב פיתוליו הרבים של המעלה - 18 עיקולים (סרפנטינות) תלולים מגובה 80 מטרים מעל פני הים עד לגובה של 402 מטרים.
המקום נקרא בעברית "מעלה עקרבים", שם הנזכר במקרא, על אף שאין ודאות שההתייחסות המקראית היא לאותו האתר.
בספר במדבר מצוינים גבולות ההבטחה של ארץ ישראל:
"וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר... זֹאת הָאָרֶץ אֲשֶׁר תִּפֹּל לָכֶם בְּנַחֲלָה, אֶרֶץ כְּנַעַן לִגְבֻלֹתֶיהָ... וְהָיָה לָכֶם גְּבוּל נֶגֶב מִקְצֵה יָם הַמֶּלַח קֵדְמָה. וְנָסַב לָכֶם הַגְּבוּל מִנֶּגֶב לְמַעֲלֵה עַקְרַבִּים וְעָבַר צִנָה והיה (וְהָיוּ) תּוֹצְאֹתָיו מִנֶּגֶב לְקָדֵשׁ בַּרְנֵעַ"
בספר יהושע נזכר מעלה עקרבים כחלק מגבולה הדרומי של נחלת שבט יהודה:
"וְיָצָא אֶל מִנֶּגֶב לְמַעֲלֵה עַקְרַבִּים וְעָבַר צִנָה, וְעָלָה מִנֶּגֶב לְקָדֵשׁ בַּרְנֵעַ וְעָבַר חֶצְרוֹן וְעָלָה אַדָּרָה וְנָסַב הַקַּרְקָעָה. וְעָבַר עַצְמוֹנָה וְיָצָא נַחַל מִצְרַיִם, והיה (וְהָיוּ) תֹּצְאוֹת הַגְּבוּל יָמָּה; זֶה יִהְיֶה לָכֶם גְּבוּל נֶגֶב."
לאחר הכיבוש הישראלי בימי יהושע בן נון נשארו באזור מעלה עקרבים בני העם האמורי, ככתוב בספר שופטים:
"וּגְבוּל הָאֱמֹרִי מִמַּעֲלֵה עַקְרַבִּים מֵהַסֶּלַע וָמָעְלָה."
בספר חשמונאים א' נכתב:
"ויהודה יצא לקראת ארץ אדום למלחמה על בני עשו, וייפול עליהם במעלה עקרבים אשר חנו שם על בני ישראל, ויך בהם מכה רבה, וייקח את שללם."
פסוק זה מתייחס לקרב שאירע בשנת 165 לפנה"ס במסגרתו השתלטו החשמונאים על המעבר האסטרטגי בין יהודה לבין אדום.
במקום שרידי מעלה שנחצב בידי הרומאים במאה השנייה לספירה. אורכו של המעלה הרומי 1900 מ` אך כדי להקטין את השיפועים בנו פיתולים והאריכו את הדרך ל–2500 מ`. הרומאים הקימו קירות תמך ובמקומות שבהם היה שיפוע גדול של כ–30%, בנו מדרגות רחבות. הדבר מחזק את טענת החוקרים ששיירות המסחר בתקופה הרומית התבססו על בהמות נושאות שקים, ולא על כרכרות, שאינן מתאימות לעלייה במדרגות.
בשנת 1927, בתקופת המנדט הבריטי, נפרצה בשלוחה מקבילה דרך לכלי רכב בין שתיים מתחנות משטרת רוכבי הגמלים: משטרת כורנוב (ממשית) ומשטרת עין חוצוב (עין חצבה). מטרת הדרך הייתה לחזק את שליטת המשטרה באזור הפקר זה.
מבצע לוט

בנובמבר 1948 נתפסה הדרך על ידי צה"ל במסגרת מבצע לוט, וחיל ההנדסה הישראלי פיתח אותה. ב-6 במרץ 1949 השתמשו בדרך כוחות חטיבת גולני, בראשות נחום גולן, בדרכם למבצע עובדה (כיבוש אילת). יום לאחר מכן, עברה חטיבת אלכסנדרוני בדרך זו לקראת כיבוש עין גדי וים המלח, במסגרת מבצע ייצוב. בראש המעלה ניצבת אנדרטה בצורת צריח (סמל חיל ההנדסה הישראלי) שהוקמה לזכר מבצע סלילת הדרך ב-1950 (מבצע ערבה).
טבח מעלה עקרבים

ב-17 במרץ 1954 התרחש טבח מעלה עקרבים במהלכו נרצחו ביריות על ידי טרוריסטים ערבים שהסתננו לארץ - שנים עשר מהנוסעים באוטובוס "אגד" שהיו בדרכם חזרה מחגיגות לציון חמש שנים לשחרור אילת. טבח זה עורר זעזוע עמוק בארץ באותה עת והיו לו גם השלכות מדיניות. מעל לאנדרטה, בראש המעלה, נמצא לוח זיכרון לזכר הנרצחים.
תחזוקה

מאז 1967, דרך מעלה העקרבים אינה באחריות החברה הלאומית לדרכים. היא גם אינה באחריות ברורה ישירה של כל גוף אחר, ולפיכך מצבה הפיזי גרוע וממשיך להידרדר מזה שנים רבות. הדרך כיום חסומה באופן פיזי לכניסת כלי רכב באמצעות שתי בטונדות וב-2007 הוצבו משני צדי הדרך תמרורי "כביש סגור לכלי רכב בשני הכיוונים". זאת, כיוון שהדרך הצרה והמפותלת, שמתחתיה תהום ואין בה מעקה בטיחות מוסדר, נמצאת במצב רעוע ונסיעת כלי רכב בה מסוכנת. קודם לכן, בתחילת שנות ה-90, המינהלה לפיתוח התיירות בנגב שחזרה ושימרה אתרים ארכאולוגיים לאורך המעלה.
ב-2009 פנתה החברה להגנת הטבע לשר התחבורה בבקשה לתקן את הכביש ולפתוח אותו מחדש לתנועת כלי רכב.
ב-2014 הייתה הדרך מתוחזקת וסלולה באספלט לכל ארכה.
בחורף 2018 הדרך ניזוקה בצורה קשה, והיא נסגרה למטיילים.
מצד צפיר

בקצהו העליון של "מעלה עקרבים", על גבעה שלטת, נמצא מצד עתיק "מצד צפיר" או קצ'ר צפ'אר. זוהי מצודה מהמאה השלישית או הרביעית, הבנויה מאבנים גדולות. צורתה ריבוע באורך וברוחב 7.5 מטר, ונותר בה גרם מדרגות שהוביל לקומה שנייה. המקום שימש כתחנת משמר דרכים מימי התקופה הביזנטית. מצפון נמצאו בסיסים של שני מבנים מתקופת המקרא. מצפון-מערב למצודה נבנה סכר לאגירת מי שיטפונות שמתרחשים לעיתים בערוץ הנחל (וואדי) הסמוך. במורד הדרך נמצאת חורבה של מצודה נוספת - חורבת צפיר, ובקצה התחתון של המעלה מצויה מצודה קטנה בשם "רוגם צפיר" ולידה שרידי חאן קטן.
בהשאלה

המונח "מעלה עקרבים" משמש לעיתים בספרות העברית כביטוי מיוחד לתיאור עת צרות ותלאות רבות בחיי העם היהודי. ביטוי זה נזכר לפרקים במכתבים שנשלחו מהארץ בבקשה לעזרה כספית מהגולה (החלוקה). במכתב שנשלח מירושלים מתאוננים הכותבים על מצבם הקשה: "תקף הצער הגדול... עול החובות במעלה העקרבים".
למעלה עקרבים מספר אזכורים תרבותיים, למשל בשיר ציון של אליעזר בוצר.
ראו גם

דרך הבשמים
הערות שוליים

↑  זיוון זאב, 2001. עברות שמות מקומות בנגב. אריאל - כתב עת לידיעת ארץ -ישראל, 150-151 - עם הפנים אל הנגב, עמ' 21 - 26.
↑  שמעון תמיר, בלי ציניות: נחל צין ב-4X4, באתר ynet, 2 באוקטובר 2007
↑  שביל ישראל / חניון מצפה המכתש - עין ירקעם - מפעל אורון, באתר מסע אחר
↑  איתמר כהן, מסלולי טיול - הנגב ואילת - נחל גוב, באתר Fixtravel
↑  המקור: זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - תל אביב, השרון, השפלה והנגב, הוצאת תור ירושלים, 1950, עמ' 459.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467979005171 
שלט הנצחה לנרצחי מעלה עקרבים בראש מעלה עקרבים
סלע האריה (או הלביאה או הצפרדע). משמאל רוגם צפיר ולידו חאן
מצד צפיר - העליונה מבין שלוש המצודות שלאורך המעלה הרומאי.
רוג'ם צפיר - התחתונה מבין שלוש המצודות שלאורך המעלה הרומאי, והחאן שלצידה (מימין).
מעלה עקרבים - "סלע הצפרדע"
חמוץ אמריקאי

| --- | --- |

 בימוי:  ברנדון טרוסט 
 הופק בידי:  סת' רוגן, ג'יימס וויבר, אוון גולדברג, סיימון ריץ' 
 תסריט:  סיימון ריץ' 
 עריכה:  ליסה זנו צ'ורגין 
 שחקנים ראשיים:  סת' רוגן Carol Leifer ג'פרי קנטור מרשה סטפני בלייק Liz Cackowski Tim Robinson Sean Whalen Kevin O'Rourke Joanna Adler שרה סנוק ג'ורמה טאקון בטסי סודארו 
 מוזיקה:  נמי מלומד 
 צילום:  ג'ון גולסריאן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Warner Bros. Pictures Warner Max Gravitational Productions Point Grey Pictures
 חברה מפיצה:  HBO Max, אולפני האחים וורנר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוגוסט 2020 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  פיטסבורג 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חמוץ אמריקאי (באנגלית: An American Pickle) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2020 בבימויו של ברנדון טרוסט ובכיכובו של סת' רוגן. הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "Sell Out" משנת 2013 מאת סיימון ריץ', שכתב גם את התסריט של הסרט.
הסרט יצא לצפייה ישירה ב-6 באוגוסט 2020 על ידי HBO Max והוא הסרט המקורי הראשון שהוציא שירות הסטרימינג.
רקע

הסיפור הקצר "Sell Out" פורסם בניו יורקר בינואר 2013 ומגולל בגוף ראשון את סיפורו של יהודי קשה יום בשם הרשל גרינבאום שנשלח מסלופסק שבפולין לניו יורק לעבוד במפעל חמוצים לגרש עכברים, הוא פוגש בחורה יהודייה בשם שרה ומבטיח לה שמשפחתם תשגשג שנים רבות, אך עליהם להיזהר מהפוגורמים של הקוזקים נגד קהילה היהודית במזרח אירופה, ועל כן הם מהגרים לארצות הברית. יום אחד הוא נופל לתוך מכל חמוצים במקום עבודתו, וכשהוא מתעורר הוא מוצא את עצמו בברוקלין של המאה ה-21 ומגלה שיש לו נין בשם בן גרינבאום, בן 27, העובד כעורך תסריטים.
תקציר העלילה

הרשל גרינבאום, פועל קשה יום מהגר עם רעייתו לאמריקה בשנת 1920 עם חלומות לבנות חיים טובים יותר למשפחתו האהובה. יום אחד, בעת שעבד במפעל, הוא נופל לגיגית חמוצים והוא מוחמץ במשך 100 שנה. מי המלח שומרים עליו בצורה מושלמת וכשהוא מתעורר בברוקלין של ימינו הוא מגלה שהוא לא הזדקן ביום. אבל כשהוא מחפש את משפחתו, הוא נחרד לגלות שקרוב משפחתו היחיד שנותר בחיים הוא נינו, בן גרינבאום, מתכנת מחשבים בעל אופי עדין, שהרשל אפילו לא יכול להבין.
שחקנים ודמויות

סת' רוגן – הרשל גרינבאום / בן גרינבאום
שרה סנוק – שרה גרינבאום
ג'ואנה אדלר – פרופסור קים
שון וויילן – מדען
טוני הו – פנג
קלן אלן – קווין
אליוט גלזר – נוצרי
מאיה ארסקין
ג'ורמה טקונה
מולי אוונסן
קווין או'רורק
הפקה > פיתוח

ב-29 במאי 2013 הוכרז כי Sony Pictures רכשה את זכויות העיבוד לסיפור הקצר "Sell Out" מאת הסופר סיימון ריץ'. למפיקים מונו סת' רוגן, אוון גולדברג וג'יימס וויבר, ואילו ריץ' משמש כמפיק בכיר.
ב-27 בספטמבר 2018, הוכרז כי ברנדון טרוסט צורף לביים את הסרט, בעוד ריץ' יכתוב את התסריט, וכי מפיקים נוספים כללו את אלכסנדריה מקאטיי.
הפקה > ליהוק

לצד הודעת הבימוי, אושר כי בסרט יככב סת' רוגן. ב-26 בנובמבר 2018 הוכרז כי מאיה ארסקין, שרה סנוק, אליוט גלזר, קלן אלן, מולי אוונסן וקווין או'רורק הצטרפו לצוות שחקני הסרט. לצורך הסרט רוגן למד יידיש.
הפקה > צילומים

הצילומים לסרט התקיימו בפיטסבורג, פנסילבניה בין 29 באוקטובר ל-22 בדצמבר 2018.
הפצה

הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים נדחה בשל התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית וב-27 באפריל 2020, הוכרז כי HBO Max רכשה את זכויות ההפצה לסרט מאת Sony Pictures והוא יצא לצפייה ב-6 באוגוסט 2020.
הערות שוליים

↑  השחקן סת' רוגן מככב בסרט חדש מול סת' רוגן
↑  Rich, Simon. "Sell Out: Part One". The New Yorker (באנגלית). נבדק ב-2020-01-24.
↑  An American Pickle. Official Trailer. HBO Max
1 2 3  Kroll, Justin (27 בספטמבר 2018). "Seth Rogen Sets Next Movie at Sony (EXCLUSIVE)". Variety. נבדק ב-27 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.actortonyho.com/blank-page
↑  Sneider, Jeff (29 במאי 2013). "Seth Rogen and Evan Goldberg to 'Sell Out' for Sony (Exclusive)". TheWrap. נבדק ב-27 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Vlessing, Etan (27 בספטמבר 2018). "Seth Rogen to Star in Untitled 'Pickle' Comedy for Sony". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-27 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (26 בנובמבר 2018). "Seth Rogen's Pickled Comedy Rounds Out Cast". Deadline Hollywood. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יידיש וחמוצים: פרס לשחקן היהודי על תרומתו לקידום השפה
↑  Eberson, Sharon (25 באוקטובר 2018). "Lights! Camera! Pickles!: What's filming in Pittsburgh this fall". Pittsburgh Post-Gazette (באנגלית). נבדק ב-14 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (27 באפריל 2020). "Seth Rogen Comedy 'An American Pickle' Jumps From Sony To HBO Max". Deadline Hollywood. נבדק ב-27 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (13 במאי 2020). "Seth Rogen's 'An American Pickle' Movie Gets HBO Max Premiere Date". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ישעיה וולטפרייד

רבי ישעיה וולטפרייד מפשדבורז' (ה'תקי"ח-ד' באלול ה'תקצ"א) היה רב אדמו"ר חסידי, אבי שושלת פשדבורז'.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תקי"ח לרבי מאיר מלאסק, לאחר נישואיו לנעכא בתו של רבי דן לוינברג עבר לפשדבורז'. בעיר זו למד בחברותא עם היהודי הקדוש מפשיסחא. לבקשת החוזה מלובלין השפיע עליהם רבי דוד מלעלוב לנסוע אל החוזה שחיבבו ביותר וקרא לו "ארון הספרים שלי".
בשנת ה'תקמ"ח, בעקבות הוראתו של רבי נטע אייבשיץ (רבה האחרון של העיר), מונה לרבה של פשדבורז'. בשנת תקע"ה התרכזו סביבו עדת חסידים ומינוהו לאדמו"רם. היה ידוע בדורו כבעל רוח הקודש ורבים נהרו לפתחו.
נפטר בד' באלול ה'תקצ"א, ונקבר בבית העלמין בפשדבורז'. לאחר השואה שוקמה המצבה על קברו בפשדבורז'. בנו, רבי עמנואל, מילא מקומו.
דברי תורתו נלקטו בספר "דברות חיים". כן הובא מתורתו בספרים: "תורת החסידות", "בית יעקב", "ביאורי החסידות", "תפארת שלמה על התורה".
צאצאיו

רבי עמנואל וולטפרייד ממלא מקומו באדמו"רות.
פייגל חנה אשת רבי יהודה לייבוש מפשדבורז'. (נפטר בתקצ"ט)
טויבע רחל אשת רבי דוב בעריש וינברג מפשדבורז' (נפטר בכ"ג באב תרל"ג).
מתלמידיו

רבי יוסף ברוך אפשטיין מניישטאט.
רבי שלמה מרדומסק, בעל ה"תפארת שלמה"
רבי אלעזר מקוז'ניץ
רבי דוד יצחק ברומברג, רבה של אויאזד
רבי יעקב מווידאמא, ממלא מקומו של רבי שלמה מרדומסק בווידאמא. נפטר בשנת תרמ"ו
רבי ישכר דוב בער בארון מרדושיץ
רבי אהרן (ארון) הלוי עפשטיין מקראקא בנו של המאור ושמש
רבי משה בידרמן מללוב
הערות שוליים

↑  בנו של רבי אליקים געץ בעל "אבן שהם"
↑  מסופר שלאחר עשרים שנה ללא רב, בא הרב הקודם לאחד מפרנסי העיר בחלום והורה להם לבחור בו כרב העיר[דרוש מקור].
אנומליסה

| --- | --- |

 מבוסס על:  Anomalisa - מחזה מאת צ'ארלי קאופמן (כ"פרנסיס פרגולי")
 בימוי:  צ'ארלי קאופמן, דיוק ג'ונסון
 הופק בידי:  צ'ארלי קאופמן, דיוק ג'ונסון, דינו סטמטופולוס, רוזה טראן
 תסריט:  צ'ארלי קאופמן
 מדבבים:  ג'ניפר ג'ייסון לי   דייוויד ת'יוליס   טום נונאן
 מוזיקה:  קרטר בורוול
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  פרמאונט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 2015
 משך הקרנה:  90 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית,  קומדיה שחורה, סטופ מושן
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   anomalisa
 פרסים:  פרס חבר השופטים של פסטיבל ונציה 
 www.anomalisa.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנומליסה (באנגלית: Anomalisa; הלחם בסיסים של "אנומליה" והשם "ליסה") הוא סרט דרמה-קומית שחורה באנימציית סטופ מושן משנת 2015, שביימו צ'רלי קאופמן ודיוק ג'ונסון. קאופמן עיבד את התסריט על בסיס מחזה פרינג' שכתב בשנת 2005 באותו שם, תחת שם העט פרנסיס פרגולי. הסרט עוקב אחר מייקל סטון, מומחה לשירות לקוחות, בעל השקפת עולם מנוכרת, בה כל שאר האנשים בעולם נדמים לו זהים, עד שהוא פוגש באנומליה - אישה בשם ליסה שנראית לו שונה.
הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לסרט האנימציה הטוב ביותר ולחמישה פרסי אנני. הסרט הפך לסרט האנימציה הראשון שזכה פרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-72.
עלילה

בשנת 2005, מומחה לשירות לקוחות בשם מייקל סטון נוסע לסינסינטי, אוהיו כדי לקדם את ספרו האחרון בכנס בבית מלון. הוא מרגיש מרוחק מכל הסובבים אותו, שהוא תופס כבעלי פנים וקול זהים (כולל אשתו ובנו הקטן). מייקל מתרגל את נאומו בחדר המלון שלו, אך רדוף אחרי הזיכרון של מכתב זועם מאהובה ישנה, בלה, אותה עזב בפתאומיות ללא הסבר לפני שנים. הוא מתארגן לפגוש אותה בבר המלון; היא זועמת מהצעתו לעלות לחדרו ועוזבת בסערה. כשהוא יוצא לטייל מחוץ למלון, מייקל מזהה בטעות בחנות צעצועים למבוגרים כחנות צעצועים לילדים. הוא נכנס ומגלה את טעותו, אך מוקסם מבובת אנימטרון יפנית מאחורי הדלפק וקונה אותה לבנו.
אחרי שהוא מתקלח, הוא מביט בפניו ולרגע נדמה לו שהן מתפרקות. ההתבוננות במראה נקטעת כשהוא שומע לפתע קול נשי. הוא ממהר לחדרו למצוא את מקורו. מתברר שזו ליסה, צעירה חסרת ביטחון שהגיע למלון כדי להשתתף בכנס ובהרצאה של מייקל עם חברתה. מייקל נלהב ממראה וקולה הייחודיים, ומזמין את שתיהן לשתות בבר המלון. לאחר מכן, להפתעתה של ליסה, מייקל מזמין אותה לחדרו. מייקל המוקסם מעודד אותה לשיר (היא בוחרת בשיר "Girls Just Want to Have Fun" של סינדי לאופר) ולספר לו על חייה. לאחר שהיא מכנה את עצמה "אנומליה", הוא מכנה אותה "אנומליסה". יחסיהם הופכים אינטימיים והם מקיימים יחסי מין.
בלילה, מייקל חולם סיוט בו פניו מתפרקים ואנשים זהים בעולם רודפים אחריו, בטענה שהם אוהבים אותו ומתעקשים שהוא וליסה לא יכולים להיות יחד. החלום מעורר את מייקל להציע לו וליסה להתחיל חיים חדשים יחד. היא מסכימה, אבל הרגלי האכילה שלה במהלך ארוחת הבוקר מרגיזים אותו, וקולה ופניה מתחילים להפוך לזהים עם כל השאר. במהלך ההרצאתו בכנס, הוא סובל מהתמוטטות, באומרו כי אין לו עם מי לדבר והוא מתרעם על הממשל האמריקאי, ומתנכר לקהל.
מייקל חוזר לביתו בלוס אנג'לס. הוא נותן את הבובה היפנית לבנו, שאינו מתרצה מהמתנה. אשתו של מייקל תכננה עבורו מסיבת הפתעה, אך מייקל אינו מכיר אף אחד מהנוכחים ומכעיס אותה. מייקל יושב לבד על המדרגות כשהאישה האנימטונרית שרה את "השיר של מומטרו" (Momotarō's Song).
בסצנת הסיום, ליסה כותבת מכתב למייקל ואומרת שהיא מקווה שהם ייפגשו שוב. לחברתה של ליסה, שישבה לצדה במכונית, יש פנים משלה.
שחקנים

ג'ניפר ג'ייסון לי ודייוויד ת'יוליס
דייוויד ת'יוליס - מייקל סטון, סופר ומומחה לשירות לקוחות עם גישה שלילית ברובה. בעיניו כל אדם נראה ונשמע אותו דבר למעט ליסה, אותה הוא תופס כשונה.
ג'ניפר ג'ייסון לי - ליסה הסלמן, אישה חסרת ביטחון אך חביבה, שהגיעה למלון להשתתף בהרצאתו של מייקל על שירות לקוחות.
טום נונאן - כל השאר.
הפקה

דיוק ג'ונסון וצ'ארלי קאופמן
אנומליסה נכתב במקור כ"מחזה-קולי" בשנת 2005, עבור פרויקט מיוחד של המלחין קרטר בורוול. המחזה הועלה כל שהתזמורת של בורוול מנגנת על במה לצד שלושת השחקנים (ת'יוליס, לי, נונאן), שמקריאים את הטקסט מדף ללא שימוש במחוות פיזיות, ומלווים גם באמן סאונד.  המחזה הועלה יחד עם מחזה נוסף של קאופמן בשם "עוזבת את התיאטרון", ועלה במקום עצמות המסור, שכתבו האחים כהן. אנומליסה זוכה לשם העט של קאופמן "פרנסיס פרגולי", מתכתב עם "תסמונת פרגולי" (אנ') המתאפיינת באמונה שאנשים שונים הם אותו אדם המשנה את הופעתו או מתחפש.
קאופמן התנגד בתחילה להצעתו של ג'ונסון להפוך את המחזה לסרט אנימציה, ואמר כי במחזה היה "נתק בין מה שנאמר על הבמה לבין מה שהקהל רואה - יש את טום שמגלם את כל הדמויות הללו, יש את ג'ניפר ואת דייוויד שמקיימים יחסי מין בזמן שהם באמת פשוט עומדים בשני קצוות הבמה וגונחים. היית מאבד את זה". לכן, הסרט "הומצא מחדש", אף שהתסריט תואר בגרדיאן ככמעט זהה למקור.
הפקת הסרט התחילה בKickstarter, בנימוק שגיוס ההמונים נעשה כדי: "להפיק את הסרט הייחודי והיפה הזה מחוץ למערכת האולפנים ההוליוודית הטיפוסית, בה אנו מאמינים כי אתם, הקהל, לעולם לא תוכלוו ליהנות מיצירה מבריקה זו כפי שהגתה במקור". בהתחלה 5,770 תומכים, ששילמו במצטבר 406,237 דולר, אפשרו להפיק סקרט קצר באורך של כ-40 דקות, שהיווה את הבסיס לסרט המלא. לאחר הצלחת גיוס הכספים בקיקסטארטר, הובטח מימון נוסף על ידי חברת ההפקה של הסרט, סטארברנס תעשיות (של דן הרמון), והסרט הורחב לאורך המלא.
הפקה > אנימציה

הבובות יוצרו בהדפסת תלת־ממדית, עם עותקים מרובים של כל דמות. נוצרו 18 מייקלים ו6 ליסות. לג'ונסון נאמר כי אנימציה ריאלית כזו תהיה "מטרידה ודוחה", אך הוא לא הסכים. מטרה אחת של יוצרי הסרט הייתה גרום לצופים "לשכוח שהם מסתכלים על משהו מונפש ופשוט להתעטף בסצנה ... האתגר שחשנו בכל כך הרבה דברים מונפשים הוא שתמיד מודעים לאנימציה, וכל הזמן שאלנו 'מה אם היינו יכולים לברוח מזה? איך זה יהיה?'".
קאופמן וג'ונסון תיארו את תהליך האנימציה של עצירת-תנועה כמייגע ומאתגר, בכל הקשור למאמץ להפוך את מראה הבובות ל"חי" ומשכנע. האנימטור דן דריסקול אמר שהם מצאו אנשים שעליהם לדגמן את הבובות, בדקו תנועה אנושית והבעות פנים כדי לייצר תוצאה מדויקת, יצרו את הבובות ובנו את התפאורות, ולבסוף הניחו את הבובות על התפאורות והעבירו אותן מסט לסט, כדי ליצור אשליה של תנועה. קאופמן אמר כי המדיום של סטופ מושיין מבסס את הנרטיב של הסרט, על ידי הפניית תשומת לב לפרטים הקטנים שצופים לא היו מבחינים בהם בלייב אקשן.
פסקול

כל הקטעים הולחנו על ידי קרטר בורוול, למעט כאשר מצוין אחרת:
"Overture"
"Welcome to the Fregoli"
"Cin Cin City"
"Another Person"
"None of Them Are You" - מילים: צ'רלי קאופמן
"Fregoli Elevator"
"Lisa in His Room"
"Anomalisa"
"Cincinnati Sunrise"
"My Name Is Lawrence Gill"
"Breakfast with Lisa"
"Michael's Speech"
"Goddess of Heaven"
"Girls Just Want to Have Fun" - מילים ולחן: רוברט הזארד
תגובה וביקורת

על פי Rotten Tomatoes הסרט זכה ל־92% ביקורות חיוביות על סמך 265 ביקורות; הדירוג הממוצע של הסרט הוא 8.42/10. הקונצנזוס הביקורתי על פי האתר הוא שהסרט: "מסמן עוד שיא של צ'רלי קאופמן, פינוק מעורר מחשבה בקרב חובבי הקולנוע האינטרוספקטיבי." באתר Metacritic הסרט מחזיק בציון 88/100 על פי ממוצע משוקלל המבוסס על 46 מבקרים.
דייוויד קאלון, מבקר הקולנוע של Time Out העניק לסרט חמישה מתוך חמישה כוכבים וכתב: "זה מה שאתה מדמיין שאולי היה קורה אם צ'רלי קאופמן היה מניח את ידיו על 'תלוי באוויר' או על 'אבודים בטוקיו'."
דרו מקוויני מ-HitFix כינה את הסרט "הניסוי הכי מנתץ של צ'ארלי קאופמן עד" ודירג אותו "A+".
איימי ניקולסון מ-LA Weekly העניקה לסרט ציוק "A" וכתבה: "קאופמן מפרק את מוחנו ומראה לנו את גלגלי השיניים."
פיטר ברדשאו מהגרדיאן העניק לסרט ציון 5/5, כשהוא מכנה אותו סרט השבוע, וכתב: "הוא ממש מצחיק, ואגב מתהדר באחת מסצנות הסקס האמיתיות ביותר בתולדות הקולנוע. זה גם הפחיד אותי כמו שסרט אימה מהשורה הראשונה או דיסטופיה מדעית עשויים לעשות ... האם יש מישהו אחר בקולנוע שעושה עבודה כה ייחודית וכה יוצאת דופן?"