stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינדזי שו
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 - 2007 | מדריך ההישרדות של נד | ג'ניפר "מוז" מוזלי | תפקיד ראשי (3 עונות); 54 פרקים |
| 2007 - 2008 | חייזרים באמריקה | קלייר טורצ'וק | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 2008 | Eleventh Hour | ויויאן בינגהאם | פרק: "Titans" |
| 2009 - 2010 | 10 דברים שאני שונאת אצלך | קת' סטרפורד | תפקיד ראשי; 20 פרקים |
| 2011 | רוח נעורים | ליסה סאמרס | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2011 - 2017 | שקרניות קטנות | פייג' מקולרס | תפקיד חוזר (עונות 5-1&7); 45 פרקים |
| 2012 | בגוף ההוכחה | סופיה רולי | פרק: "Mind Games" |
| 2014 | פרברי הגיהנום | ג'ון | 5 פרקים |
| 2015 | מעמידות פנים | סשה הארווי | 4 פרקים |
| 2016 | Secret Summer | רייצ'ל | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 | Hers and History | קרינה | סדרת רשת; 8 פרקים |
| 2021 | לוציפר | קייט ג'ייקובס | פרק: "Buckets of Baggage" |
הערות שוליים

↑  Morgan Murrell, "Ned's Declassified" Stars Lindsey Shaw And Devon Werkheiser Dated IRL And She Thought It Was Magical, BuzzFeed, ‏2023-11-26 (באנגלית)
↑  'Ned’s Declassified' Star Lindsey Shaw Mocks Popular TikTok Trend, TMZ (באנגלית)
↑  Lindsey Shaw Tearfully Quits TikTok Following Backlash, Entertainment Tonight (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16606690x (data)  GND: 1069511137  ISNI: 0000 0000 4720 4060  LCCN: no2008133935  Trove: 1472699  VIAF: 63829621   WorldCat (עם VIAF): 63829621
שלמה שבא

| --- | --- |

שלמה שבא
 לידה:  28 ביוני 1929 ז'שוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  15 במאי 2015 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1950–2015 (כ־65 שנים)
 בת זוג:  זהרירה חריפאי
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו 
 
שלמה שְבָא (28 ביוני 1929 – 5 במאי 2015) היה סופר, עיתונאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

שלמה שְבָא נולד בשם שלמה-יוסף שוורץ בעיירה ריישא (ז'שוּב) שבפולין בשנת 1929. ב-1936, במהלך העלייה החמישית, עלה לארץ ישראל עם הוריו ואחותו מלכה (לימים מלכה בנטוב, חברת הלח"י). המשפחה התגוררה בשכונת מחלול, על חוף הים בתל אביב. בצעירותו למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב.
בתקופה מסוימת לפני קום המדינה, שיכן אביו בביתם את משפחת אחותו שנמלטה מחולון מפרעות הערבים, ובהם בניה אברהם אחיטוב, לימים ראש השב"כ, ואחיו יוסף אחיטוב, לימים מאנשי הרוח של הקיבוץ הדתי.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד שבא כיערן מטעם הקרן הקיימת בהרי יהודה, ולאחר מכן כעיתונאי ועורך בעיתונים "למרחב", "על המשמר" ו"דבר".
התמחה בהיסטוריה של העם היהודי בארץ ישראל, במיוחד בתולדות היישוב, והנגיש אותה לקהל רחב בכתיבה קלילה, כמעט בסגנון הרומן ההיסטורי. לימים היה מייסדו ועורכו הראשון של כתב העת ההיסטורי "עת־מול", אותו ערך במשך 25 שנה ובו פרסם מאמרים וכתבות רבים. כתב את התסריט לחלק מפרקי סדרת הטלוויזיה ארץ מולדת (בפרקים האחרים הוא מופיע כ"יועץ").
שבא התגורר מילדותו ועד מותו בתל אביב ונחשב לאחד המומחים הגדולים לעיר ולתולדותיה. בשנת 2010 הוענק לו תואר "יקיר העיר תל אביב-יפו".
שלמה שבא הלך לעולמו בשנת 2015 ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.
שבא היה נשוי לשחקנית, כלת פרס ישראל, זהרירה חריפאי, עד למותה ב-2013. לזוג בת, הבמאית והשחקנית איה שבא, ונכדים.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתם של שלמה שבא וזהרירה חריפאי ברחוב זכריה 14.
מספריו

אנשים חדשים בהרים הגבוהים. הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשי"ג 1953. הוצאת משרד הביטחון 1986.
מקום שאין לו שם. הקיבוץ המאוחד, 1957.
אורח לחג. הקיבוץ המאוחד, 1958.
נודדי לילה (עם זהרירה חריפאי). ספרית פועלים 1965.
ימים של זהב. חמו"ל, 1966.
הצייד. משרד הביטחון, 1967.
ירושלים השלמה: קורות בירת ישראל. עם עובד 1967.
חברה חדשה - הקיבוץ והמושב: מדגניה עד עין-יהב. 1968.
הבה נבנה עיר: ראשיתה של תל אביב במחזה. הוצאת עמיקם.
שבט הנועזים: קורות מניה וישראל שוחט וחבריהם ב"השומר". ספרית פועלים 1969.
מסע הפלאים של פלים. ספרית שפן הסופר 1971
הימים היפים. א. לוין-אפשטין 1972. יצא גם בעברית קלה בהוצאת ההסתדרות הציונית 1979.
ארץ ציון ירושלים (עם דן בן אמוץ). ויידנפלד וניקולסון 1973.
דרך במדבר: סיפורו של סולל-בונה. עם עובד 1976.
הו עיר או אם. קרן תל אביב לספרות ולאמנות, 1977.
בשורה הראשונה / פנחס שניאורסון; כינס וערך שלמה שבא. פועלים 1978.
אהבה דוחקת את הבשר: אהבה, תאווה ותשמישי מיטה בתלמוד ובמדרשים. זמורה-ביתן 1979, ספרית פועלים 2000.
בני רץ: חייו וקורותיו של בנימין מרשק. הקיבוץ המאוחד 1981.
ארץ רבת שמש. משרד הביטחון 1982.
ארץ מולדת: ארץ-ישראל והיישוב היהודי בעת החדשה. המרכז לטלוויזיה לימודית 1982.
בעקבות השושן הצחור. זמורה-ביתן 1984.
מדינה בעריסה (עם בוריס כרמי). זמורה-ביתן 1985.
עיר קמה. זמורה-ביתן 1989.
חוזה ברח: סיפור חייו של חיים נחמן ביאליק. דביר 1990.
יום אחד ו-90 שנה: סיפורה של קרן קיימת לישראל. קרן קיימת לישראל 1991.
לצייר ארץ כמולדת: סיפורו של דור האמנים הראשון. משרד הביטחון 1992.
פחד יצחק: דברי חכמה, תורה ושעשוע ששמעתי מפי איצ'ה ממבוש. כינס וערך שלמה שבא. ש’ שבא וז’ חריפאי 1995.
חכמת שמואל: דברי תורה ודברי חול מבוטשאטש ומארץ ישראל שנשמעו מפי שמואל יוסף עגנון; לקט והביא לדפוס שלמה שבא. גולן 1996.
ארץ מולדת: פרקים בתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל בעת החדשה. הטלוויזיה החינוכית 1997-1998.
איש ואשתו והתיאטרון: אינה גובינסקא ואברהם ברץ, שחקני הבימה - חיים ותפקידים. מלוא 1998.
ארץ ישראל – אוטוביוגרפיה. דביר 2001.
לקריאה נוספת

יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2010, עיריית תל אביב
זיוה שמיר, ביאליק בנעלי בית: על "חוזה ברח" - סיפור חייו של חיים נחמן ביאליק, ידיעות אחרונות, 9 במרץ 1990, באתר מב"ע - מחקרים בספרות עברית
הערות שוליים

↑  שמו מופיע בכתוביות, בסוף התכנית. אפשר לראות כאן, וכאן, לדוגמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267991805171  BIBSYS: 90572992  BnF: cb15532122d (data)  GND: 1138260339  ISNI: 0000 0001 0982 1364  LCCN: n84042982  NTA: 202637573  VIAF: 66776965   WorldCat (עם VIAF): 66776965 
לוחית זיכרון לשלמה שבא וזהרירה חריפאי ברחוב זכריה 14 בתל אביב
איירון מן 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  איירון מן (קומיקס)
 בימוי:  ג'ון פאברו
 הופק בידי:  קווין פייגי
 תסריט:  ג'סטין תרו
 עריכה:  דן לבנטל, ריק פירסון 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דאוני ג'וניור דון צ'ידל גווינת' פלטרו מיקי רורק סקרלט ג'והנסון סם רוקוול סמואל ל. ג'קסון הלנה מטסון
 מדבבים:  פול בטאני (J.A.R.V.I.S.) 
 מוזיקה:  ג'ון דבני
 צילום:  מת'יו ליבטיק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני מארוול 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 7 במאי 2010   ישראל 29 באפריל 2010
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט גיבורי-על 
 מקום התרחשות:  ניו מקסיקו, ניו יורק, קליפורניה, פלאשינג, מונטה קרלו, אוטל דה פארי, מונקו, מוסקבה, מליבו, וושינגטון די. סי., בסיס חיל האוויר אדוארדס 
 תקופת התרחשות:  2010 
 תקציב:  000,000,$200
 הכנסות:  $623,933,331
 הכנסות באתר מוג'ו:   ironman2
 פרסים:  פרס הסרטים של הוליווד לאפקטים חזותיים (Janek Sirrs)  פרס סקרים לנבל הטוב ביותר (מיקי רורק)  פרס סקרים לגיבור העל הטוב ביותר (רוברט דאוני ג'וניור)  פרס סקרים לשחקנית מדע בדיוני הטובה ביותר (סקרלט ג'והנסון)  Film and Television Music Award for Top Box Office Films (ג'ון דבני)  פרס בחירת הקהל לסרט פעולה מועדף  Golden Schmoes for Biggest Disappointment of the Year 
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "הענק הירוק" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "איירון מן"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "תור" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "איירון מן 3", "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
איירון מן 2 (באנגלית: Iron Man 2) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2010 המבוסס על חוברות הקומיקס איירון מן, ובהפקה מבית אולפני מארוול. הסרט הוא סרט המשך לסרט "איירון מן" משנת 2008, והוא החלק השלישי ביקום הקולנועי של מארוול. את הסרט ביים ג'ון פאברו ומככבים בו רוברט דאוני ג'וניור, גווינת' פלטרו, דון צ'ידל, סקרלט ג'והנסון, סם רוקוול, מיקי רורק, וסמואל ל. ג'קסון. עלילת הסרט מתרחשת כשישה חודשים לאחר אירועי הסרט "איירון מן", שבסופם טוני סטארק גילה לעולם את זהותו כאיירון מן. הוא נאלץ להתמודד עם דרישתה של ממשלת ארצות הברית למסור לידיה את הטכנולוגיה של חליפת השריון, וכן עם מסע נקמה של מדען רוסי בשם איבן ואנקו, שמשתמש בטכנולוגיה של איירון מן נגדו וכורת ברית עם תעשיין נשק מתחרה בשם ג'סטין האמר.
בעקבות הצלחת הסרט "איירון מן" משנת 2008, אולפני מארוול הכריזו על הפקתו של סרט המשך. ביולי נשכר התסריטאי ג'סטין ת'רו, וג'ון פאברו שב למלאכת הבימוי. דאוני, פאלטרו וג'קסון שבו לגלם את דמויותיהם של טוני סטארק, פפר פוטס וניק פיורי, בעוד דון צ'ידל לוהק כדי להחליף את טרנס הווארד בתפקיד ג'יימס רודס. בתחילת 2009, רורק, רוקוול וג'והנסון לוהקו לתפקידי משנה, והסרט החל בשלבי הפקה. כמו קודמו, הסרט צולם בעיקרו בקליפורניה, למעט צילומים במונקו.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 במאי 2010 וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה, עם מועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית האפקטים וכן ארבעה פרסי סאטורן בקטגוריות סרט המדע בדיוני הטוב ביותר, שחקן ראשי (דאוני ג'וניור), שחקנית משנה (ג'והנסון) ואפקטים מיוחדים. הסרט זכה בשלושה פרסי סקרים מתוך תשע מועמדויות (השחקנית, הנבל הראשי וגיבור-העל הטובים ביותר). חלק שלישי בסדרת הסרטים של איירון מן, "איירון מן 3", יצא לאקרנים ב-3 במאי 2013.
עלילה

ברוסיה, התקשורת מכסה את עניין חשיפתו של טוני סטארק בנוגע לזהותו כאיירון מן. המדען איוון ואנקו רואה זאת ומחליט לבנות כור קשת בדומה לזה של סטארק לאחר שאביו, אנטון ואנקו, מת בזרועותיו.
שישה חודשים לאחר מכן, סטארק הוא סופרסטאר והוא משתמש בחליפת איירון מן למטרות שלום. בנוסף, הוא מתנגד ללחץ ממשלתי למכור את עיצוביו. הוא מקים מחדש את יריד סטארק בפארק פלאשינג מדוז כדי להמשיך את מורשתו של אביו, הווארד.
ליבת הפלדיום שבכור הקשת המיניאטורי בחזהו של סטארק, ששומרת עליו בחיים ומפעילה את חליפת השריון, מתחילה לאט לאט להרעיל אותו והוא לא מוצא לה תחליף. מיואש וחסר זהירות עקב מותו המתקרב, סטארק בוחר שלא לספר לאיש אודות מצבו הבריאותי וממנה את העוזרת האישית שלו, פפר פוטס, למנכ"לית "תעשיות סטארק", ושוכר את עובדת החברה נטלי רושמן בתור העוזרת האישית שלו.
סטארק משתתף בגרנד פרי של מונקו, ומותקף באמצעו של המירוץ בידי ואנקו, שמחזיק בצמד שוטים מחושמלים. סטארק עוטה את חליפת השריון הניידת שלו (סימן 5) ומביס את ואנקו, אך החליפה ניזוקה קשות. ואנקו מסביר את כוונותיו - להוכיח לעולם שאיירון מן אינו בלתי מנוצח. המתחרה העסקי של סטארק, ג'סטין האמר, מתרשם מביצועיו של ואנקו ומבריח אותו מהכלא. הוא מבקש ממנו לבנות עבורו חליפות שריון שיתחרו בחליפותיו של סטארק.
במהלך יום ההולדת של סטארק, שאותו הוא מחשיב בתור האחרון שלו, הוא משתכר בתוך חליפת השריון סימן 4. לוטננט קולונל ג'יימס רודס מחיל האוויר של ארצות הברית נגעל מהמעשה ועוטה את שריון האבטיפוס של סטארק, סימן 2. הוא מנסה להתעמת איתו, אך המאבק ביניהם מסתיים בשוויון ורודס מחרים את סימן 2 ולוקח אותו לבסיס חיל האוויר.
ניק פיורי, מנהל סוכנות הביון S.H.I.E.L.D, נפגש עם סטארק וחושף כי רושמן היא למעשה הסוכנת הסמויה נטשה רומנוף. כמו כן, הוא חושף בפניו שאביו הווארד סטארק היה ממקימי סוכנות S.H.I.E.L.D, ופיורי הכיר אותו באופן אישי. פיורי מסביר לסטארק שאנטון ואנקו המציא את כור הקשת במשותף עם הווארד, אך כשאנטון ניסה למכור את הרעיון, סטארק גרם לגירושו והסובייטים שלחו את ואנקו האב לגולאג. פיורי נותן לסטארק כמה מהמסמכים הישנים של אביו, ביניהם מסר חבוי בדיורמה של יריד סטארק משנת 1974. מסר זה מתברר כתרשים לבנייתו של אלמנט חדש, ובעזרתו של ג'רוויס, סטארק מסנתז את החומר. כאשר הוא לומד שואנקו עדיין חי, הוא מכניס את האלמנט החדש לתוך כור הקשת שבחזה שלו ובכך מסיים את התלות שלו בפלדיום.
ביריד סטארק, האמר חושף את חיילי השריון החדשים של ואנקו, כשבראשם ניצב רודס עם חליפת שריון משודרגת ומחומשת לסימן 2. סטארק מגיע ליריד עם שריון סימן 6 כדי להזהיר את רודס, אך ואנקו לוקח שליטה מרחוק על שריונו של רודס ותוקף את סטארק. האמר נעצר, בעוד רומנוף ושומר ראשו של סטארק האפי הוגאן יוצאים בעקבותיו של ואנקו במפעל של האמר. ואנקו נמלט, אך רומנוף מחזירה את השליטה על סימן 2 לרודס. ביחד, סטארק ורודס נלחמים בואנקו ובחיילי השריון שלו. ואנקו מחליט לבצע התאבדות על ידי פיצוץ חליפת השריון שלו.
טוני מציל את פפר מהחליפה שכמעט התפוצצה ומטיס אותה אל אחד הגגות. פוטס מתפטרת מתפקידה כמנכ"לית החברה ובגג היא וסטארק מתנשקים. במהלך תדרוך - בו נראה משדר חדשות המסקר את מסע ההרס של הענק הירוק - פיורי מיידע את סטארק שסוכנות S.H.I.E.L.D תשתמש בשירותיו של סטארק כיועץ בלבד, בגלל אישיותו הנוקשה. בטקס מחווה לסטארק ורודס, השניים מקבלים אותות גבורה לפעולתם.
בסצנה לאחר כתוביות הסיום, סוכן S.H.I.E.L.D פיל קולסון מדווח על גילויו של פטיש גדול בתחתיתו של מכתש במדבר בניו מקסיקו.
שחקנים ראשיים

| --- | --- |


רוברט דאוני ג'וניור, דון צ'ידל, סקרלט ג'והנסון וסם רוקוול.
רוברט דאוני ג'וניור - טוני סטארק/איירון מן
גווינת' פלטרו - וירג'יניה "פפר" פוטס
דון צ'ידל - לוטננט קולונל ג'יימס "רודי" רודס
סקרלט ג'והנסון - נטלי רושמן/נטשה רומנוף/האלמנה השחורה
סם רוקוול - ג'סטין האמר
מיקי רורק - איבן ואנקו
סמואל ל. ג'קסון - ניק פיורי
שחקנים ראשיים > הופעות אורח

ג'ון פאברו שב לגלם את דמותו של הארולד "האפי"הוגאן, שומר הראש ונהגו של סטארק; קלארק גרג ולזלי ביב שבים לגלם את דמויותיהם של סוכן S.H.I.E.L.D פיל קולסון וכתבת "ואניטי פייר" כריסטין אברהרט; ג'ון סלאטרי מופיע בתפקיד אביו של טוני, הווארד סטארק; גארי שנדלינג מופיע כסנאטור סטרן, שמבקש להעביר את הטכנולוגיה של איירון מן לידי ממשלת ארצות הברית; פול בטאני שב לדבב את קולו של ג'רוויס, מערכת הבינה המלאכותית של סטארק; קייט מארה מופיעה כחברת שירות המרשלים של ארצות הברית; ויוצר הקומיקס סטן לי מופיע בהופעת קמע בתפקיד עצמו, כאשר טועים לחשוב אותו כלארי קינג. בנוסף, מופיעים בהופעות אורח מגישי החדשות כריסטיאן אמנפור וביל אוריילי בתפקיד עצמם, מנכ"ל טסלה מוטורס אילון מאסק ומנכ"ל אורקל לארי אליסון. בנוסף, מקס פאברו - בנו של במאי הסרט ג'ון פאברו - הופיע בהופעת קמע כילד המחופש לאיירון מן ביריד סטארק, וביוני 2017 אושר כי מדובר למעשה בדמותו הצעירה של פיטר פארקר.
הפקה > פיתוח

ג'ון פאברו אמר שברצונו ליצור טרילוגיה לסרטי איירון מן, כשאובדיה סטיין הופך לאיירון מונגר במהלך סרטי ההמשך. לאחר פגישה בין פאברו לכותבי קומיקס שונים, ביניהם מארק מילר, סטיין הפך לנבל הראשי בסרט "איירון מן" הראשון. מילר טען כי המנדרין - שאותו רצה פאברו שימלא את תפקיד הנבל - היה יותר מדי בגדר הפנטזיה. פאברו הסכים עמו, וציין כי "אני מסתכל כעת על המנדרין כאילו כמו במלחמת הכוכבים היה את הקיסר, אבל דארת' ויידר היה הבחור אותו רצית שיילחם. ואז אתה עושה את דרכך לזמן שבו זרמי ברקים נורים מאצבעותיו, וכל הדברים האלה יכולים לקרות. אבל אי אפשר לעשות שמה שקרה ב'שובו של הג'דיי' יקרה ב'תקווה חדשה'. פשוט אי אפשר לעשות את זה". פאברו גם דן בראיונות כיצד הגרסה הקולנועית של המנדרין מאפשרת לצוות ההפקה לשלב פנתאון שלם של נבלי-על. הוא הוסיף וציין שסוכנות S.H.I.E.L.D תמשיך לשחק תפקיד חשוב בעלילה".
במהלך תהליך הפיתוח, פאברו אמר שהסרט יחקור את ההתדרדרות של סטארק לאלכוהוליזם, אך זו לא תהיה הגרסה שבסיפור הקומיקס "איירון מן: שד בבקבוק". בזמן שדאוני קידם את הסרט הראשון, הוא ציין שסטארק כנראה יפתח בעיית שתייה מכיוון שאינו יכול להתמודד עם גילו המתקדם, עם ההשלכות שבחשיפת זהותו הסודית כאיירון מן, ומכיוון שלפפר יש חבר. מאוחר יותר, דאוני הבהיר שהסרט לא יהיה עיבוד ישיר לקומיקס "שד בבקבוק" אלא מרווח הזמן שבין סיפור המקור לעלילת "שד בבקבוק". הבמאי שיין בלאק נתן מספר עצות לתסריט הסרט, והציע שפאברו ודאוני ימדלו את סטארק לפי רוברט אופנהיימר, אשר נכנס לדיכאון לאחר שנודע כ"משמיד העולמות" בעקבות פרויקט מנהטן.
הפקה > פרה-פרודקשן

מיד לאחר יציאתו לאקרנים של "איירון מן", אולפני מארוול הכריזו כי הם עובדים על סרט המשך, עם תאריך יציאה משוער ל-30 באפריל 2010. ביולי 2008, פאברו שב למלאכת הבימוי לאחר מספר חודשי משא ומתן. באותו חודש, התסריטאי ג'סטין ת'רו נשכר לכתוב את התסריט על-פי סיפור מאת פאברו ודאוני. ת'רו הומלץ בידי דאוני, מאחר שכתב את התסריט לרעם טרופי בו הופיע דאוני. גנאדי טרטקובסקי עבד על הסטוריבורד עבור הסרט, והמאייר אדי גרנוב חזר לפקח על העיצובים לחליפת השריון.
באוקטובר 2008, אולפני מארוול הגיעו להסכם לצילום הסרט 'איירון מן 2' וכן שלושת סרטיהם הבאים באולפני ראליי שבחוף מנהטן, קליפורניה. מספר ימים לאחר מכן, דון צ'ידל נשכר להחליף את טרנס הווארד. על החלפתו אמר הווארד ש"לא היה כל הסבר לכך. כנראה החוזים שעליהם אנחנו חותמים לא שווים את הנייר שהם מודפסים עליו. הבטחות אינן נשמרות ומשא ומתן שנערך מתוך רצון טוב לפעמים לא מחזיק מעמד". מגזין אנטרטיינמנט ויקלי ציין שפאברו לא נהנה לעבוד עם הווארד, כאשר לעיתים קרובות נאלץ לצלם מחדש ולערוך את הסצנות בהן הופיע. היחצ"ן של הווארד אמר שלשחקן הייתה חוויה טובה בגילום התפקיד, בעוד חברת מארוול בחרה שלא להגיב לכך. מאחר שפאברו ות'רו בחרו להקטין את מידת התפקיד, חברת מארוול ניגשה להווארד מתוך כוונה לדבר על הקטנת שכרו - הווארד היה השחקן הראשון שנשכר עבור הסרט "איירון מן" והסכום ששולם לו היה הגבוה ביותר מבין כל השחקנים. יחסי הציבור ציינו שלא היו בטוחים אם נציגיו של הווארד עזבו ראשונים את הפרויקט או שמארוול בחרה לסיים את המשא ומתן. ת'רו, מצידו, דחה את הטענות לפיהן גודל התפקיד השתנה. בנובמבר 2013, הווארד ציין שניגש לסרט הראשון עם הצעה להשתתף בפחות משלושה סרטים עליהם חתם בחוזה, וכי אמרו לו שהשני יהיה מוצלח - איתו או בלעדיו. בנוסף, הוא ציין מבלי להזכיר שמות, כי דאוני "לקח את הכסף שהיה מיועד לי ודחף אותי החוצה".
בינואר 2009, השחקנים מיקי רורק וסם רוקוול החלו במשא ומתן לגלם צמד נבלים. מספר ימים לאחר מכן רוקוול אישר את השתתפותו וציין כי יגלם את דמותו של ג'סטין האמר. פול בטאני אישר את שובו לדיבוב קולו של ג'רוויס. חברת מארוול החלה במשא ומתן עם אמילי בלאנט לגלם את דמותה של האלמנה השחורה, אך היא הייתה מחויבת כבר להשתתף בסרט "מסעות גוליבר". סמואל ל. ג'קסון אישר את הדיונים לגבי שובו כניק פיורי, וזאת לאחר שהשתתף בהופעת קמע בסצנה שלאחר כתוביות סיום הסרט הראשון. אולם, מחלוקות התעוררו בעניין החוזה והקשו על קיומה של העסקה.
חודש לאחר מכן, מארוול וג'קסון הגיעו להסכם ביניהם, והוא נחתם לחוזה של תשעה סרטים בהשתתפותו. דאוני ורורק דנו בעניין תפקידו של רורק בטקס גלובוס הזהב ה-66, שנערך בבוורלי הילס. לאחר פגישה בין רורק לבין פאברו ות'רו, רורק כמעט ויצא מהעסקה עקב המשכורת שהציעה לו מארוול, אך האולפנים העלו את משכורתו. מאוחר יותר באותו יום, סקרלט ג'והנסון נשכרה לגלם את האלמנה השחורה, עם אפשרות לחזור ולגלם את דמותה בסרטים הבאים של מארוול, כולל "הנוקמים". באפריל הצטרפו לצוות השחקנים גארי שנדלינג, קלארק גרג וקייט מארה.
הפקה > צילומים

שלב הצילומים החל ב-6 באפריל 2009 במקדש הבונים החופשיים שבפסדינה. מרבית תהליך ההפקה בוצעה באולפני ראליי, אך גם באתרי צילום נוספים. בין 11 במאי ל-13 במאי בוצעו צילומים למספר סצנות בבסיס חיל האוויר אדוארדס, בו השתמש צוות ההפקה גם לסרט הראשון. פאברו ציין ש"מקורות צבאיים אמיתיים גרמו לסרט להיראות אותנטי, והטופוגרפיה וקו האופק המדברי מוסיפים נדבך חשוב לסרט". סצנת הפעולה בגרנד פרי של מונקו צולמו באולפני דאוני בין מאי ליוני, לאחר שבוטל ההיתר לצלם בגרנד פרי 2009 שנערך במונקו. צוות ההפקה שלח לאתר הצילום רכב רולס-רויס פנטום, וצילם סצנת מסלולים שבה מכוניות מרוץ נוספו באופן דיגיטלי. ביוני הצטרף לצוות השחקנים ג'ון סלאטרי בתפקיד אביו של טוני, הווארד סטארק.
מסך ירוק גדול-ממדים נבנה בסכר ספולוודה כדי לצלם חלקים מיריד סטארק. כדי לבנות את המסך הירוק, מאות מכולות נערמו אחת על השנייה, כוסו בעץ לבוד וטיח ונצבעו בצבע ירוק. כדי לצלם את נקודת השיא בה התרחש הקרב הסופי - לה קרא צוות ההפקה בשם "סצנת הגן היפני" - סט צילומים מיוחד נבנה באולפני סוני בלוס אנג'לס.
תהליך הצילומים הסתיים ב-18 ביולי 2009. סצנה שלאחר כתוביות הסיום אשר הציגה את גילויו של פטיש ענק צולמה בפורמט אנאמורפי בסט הצילומים של הסרט "תור".
הפקה > פוסט-פרודקשן

חברת האפקטים אינדסטריאל לייט אנד מג'יק הייתה אחראית על מרבית האפקטים החזותיים, כשם שהייתה בסרט הראשון. בן סנואו, מפקח האפקטים החזותיים, ציין שהעבודה שניצבה בפניהם הייתה קשה יותר מכיוון שהחברה נדרשה ליצור חליפות שריון תלת-ממדיות מרובות בהיקף נרחב יותר, שכולל 527 שוטים בעזרת תוכנת התלת-ממד Maya. נוסף לחברה זו, חברת פרספשן יצרה מעל ל-125 שוטים של גאדג'טים למיניהם כמו הטלפון החכם והשקוף מדגם LG של סטארק, תפאורות ליריד סטארק, ממשק המחשב של מסך המגע וסדנת העבודה ההולוגרפית. בסך הכל, 11 חברות אפקטים חזותיים עבדו על הסרט.
הפקה > מוזיקה

אלבום מוזיקה של הסרט יצא לאור על ידי קולומביה רקורדס ב-19 באפריל 2010 וכלל ביצועים של להקת ההארד רוק AC/DC. ב-20 ביולי 2010 יצא לאור פסקול הסרט, עליו עבד המלחין ג'ון דבני במשותף עם טום מורלו, גיטריסט הלהקות רייג' אגיינסט דה משין ואודיוסלייב, אשר תרם גם לסרט הראשון.
את המוזיקה המקורית של הסרט הלחין וכתב ג'ון דבני .
הכנסות וביקורות

בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט זכה לסכום הכנסות של כ-128 מיליון דולר - הפתיחה החמישית בגודלה של כל הזמנים אחרי "האביר האפל", "ספיידרמן 3", "דמדומים 2: ירח חדש" ו"שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת". הייתה זו גם הפתיחה הגדולה ביותר לשנת 2010. בהקרנות IMAX, הסרט גרף הכנסות של קרוב ל-10 מיליון דולר, ובכך עבר את שיא ההכנסות של הסרט "סטארטרק" משנת 2009. סכום הכנסותיו הכולל נמדד בכ-623,933,331 מיליון דולר, מתוכם 312,433,331 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית ו-311,500,000 מיליון דולר ברחבי העולם.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון 73% בהתבסס על 276 ביקורות (201 מתוכן "טריות", בעוד 75 מתוכן "רקובות"), ומציין ש"לא מדובר באותו משב רוח רענן של הסרט הראשון, אך סרט ההמשך מרוויח מביצועים חזקים ועלילה פעלתנית במיוחד". אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 57 מתוך 100 בהתבסס על 40 ביקורות.
מבין הביקורות אשר משבחות את הסרט, בריאן לאורי ממגזין וראייטי מציין ש"איירון מן 2 אינו כה מהנה כמו קודמו, אך כשהעשן מתפוגג, זה מספיק והותר". אנתוני ליין מהניו יורקר אומר ש"זו רווחה למצוא גיבור-על שאינו מתענה על יכולות העל שלו ונאלץ להגן על זכותו החוקתית כדי להתענג עליהם". דייוויד אדלשטיין ממגזין ניו יורק מציין ש"הסרט לא מתקרב למשקל הרגשי של סרטי המשך שמתעלים על קודמם, כמו 'סופרמן 2' ו'ספיידרמן 2'. אולם, 'איירון מן 2' מזמזם את דרכו בהצלחה". מבקר השיקגו סאן-טיימס רוג'ר איברט העניק לסרט שלושה מתוך ארבעה כוכבים, באומרו ש"'איירון מן 2' הוא סרט המשך מהוקצע ובאוקטן גבוה, לא באותה רמה כמו קודמו, אך בונה שוב על ביצוע ביזרי של דאוני ג'וניור". פרנק לווס מ"פילם ג'ורנל אינטרנשיונל" ציין כי "סרט ההמשך ל'איירון מן' לא מביא איתו אדם שהשתנה. מדובר במפנה מרענן ובלתי צפוי. בתוך כל המתכת גדלה אנושיות לא מושלמת, כאילו שאלות מעוררות מחשבה לגבי זהות פוגשות בפנטזיה-טכנולוגית שקרמה עור וגידים".
קירק הוניקאט מהוליווד ריפורטר מביא נקודת מבט שונה מקודמיו, בציינו כי "כל מה שהיה כיפי ונהדר בסרט הראשון לפני כשנתיים נעלם בסרט ההמשך. במקום זאת, 'איירון מן 2' מחליף ללא הרף בין רעש, בלבול, נבלים רבים, פעלולים לא רלוונטיים ועלילות מוטעות".
מיי וסט

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1893 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בנובמבר 1980 (בגיל 87) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סייפרס הילז 
 שם במה:  Jane Mast 
 שם לידה:  Mary Jane West
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1911–1978 (כ־67 שנים) 
 בן או בת זוג:  Guido Deiro (1914–14 ביולי 1920) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מיי וסט (באנגלית: Mae West;‏ 17 באוגוסט 1893 – 22 בנובמבר 1980) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון, מחזאית, ותסריטאית יהודייה-אמריקאית, וסמל מין. הייתה ידועה בשל שפתה הגסה והמעומעמת, שמה של וסט הלך לפניה בוודוויל ועל הבמה בניו יורק לפני שהיא עברה להוליווד ונהפכה לקומיקאית, שחקנית, ותסריטאית בתעשיית הסרטים. בהיותה אחת מכוכבות הסרטים השנויות ביותר במחלוקות של תקופתה, נתקלה וסט בבעיות רבות, בהן צנזורה.
כשהקריירה הקולנועית שלה דעכה, היא המשיכה להופיע על הבמה, בלאס וגאס, בבריטניה, ברדיו ובטלוויזיה, והקליטה אלבומי רוק אנד רול.
ביוגרפיה

מרי ג'יין וסט (באנגלית: Mary Jane West) נולדה בברוקלין שבעיר ניו יורק, בתם של ג'ון פטריק וסט ומטילדה "טילי" Doelger (מאייתים את השם גם כ-Delker).‏ אביה היה מתאגרף נודע בשם "בטלין ג'ק וסט", שמאוחר יותר עבד כ"שוטר מיוחד" ואחרי כן כחוקר פרטי שניהל סוכנות משלו.
אמה הייתה מעצבת מחוכים ודוגמנית יהודייה, אשר היגרה מבוואריה לארצות הברית אולם משפחתה הייתה פרוטסטנטית. סבתה של וסט מצד אביה הייתה אירית-קתולית, וכמו קרובים נוספים שלה שהיו קתולים, לא שבעה נחת מהקריירה של וסט ובחירותיה בחיים.
לפי מקורות אחדים, ייתכן שסבה של וסט מצד אביה, ג'ון אדווין, היה אמריקאי-אפריקאי שהתערה בחברה הלבנה.
אחותה, מילדרד קתרין וסט (8 בדצמבר 1898 – 12 במרץ 1982), נודעה כבוורלי, ואחיה הוא ג'ון אדווין וסט (11 בפברואר 1900 – 12 באוקטובר 1964).
בשנות ילדותה עברה משפחתה לוודהייבן שבקווינס, לויליאמסבורג ול-Greenpoint בברוקלין שבניו יורק.
וסט הופיעה לראשונה בהיותה בת חמש, באירוע בכנסייה, והשתתפה במופעי חובבים מגיל שבע, וזכתה לעיתים תכופות בפרסים בתחרויות לכישרון מקומיות.