מערת לה פסייגה
ציורי המערות > גלריה A, מקום מקודש ראשון

כדי להיכנס לגלריה A יש צורך לרדת דרך בור, אך במקור אפשר היה להיכנס דרך כניסה אחרת, שכעת חסומה לחלוטין על ידי נטיפים ועל ידי התמוטטויות מבחוץ. הגלריה מגיעה לעומק של 95 מטר (מהכניסה הנוכחית), אך היא הולכת ומתכווצת ולא ניתן לדעת אם היא ממשיכה מעבר. אחרי הכניסה למערה עוברים כניסה חסומה מצד ימין, ובין עומק 60 עד 70 מטרים מופיע החיבור לגלריה B, מעט לפני אוסף התמונות המעניין ביותר.
ואז מעט מעבר ל-75 מטר מתחיל האזור המקודש, עם יותר מ-50 איילים (הרוב נקבות), סוסים (כמחצית המספר), והבקר (שור הבר וביזון) עוד פחות, ממוקמים במקומות הגלויים ביותר. במקדש זה נמצאו גם אנתרופומורף (דמות דמוית אנוש), פות, סמלים בצורות קווים ונקודות, ריבוע וכמות גדולה של טקטיפורמים (צורה מלבנית, עם או בלי תוספות, עם או בלי חלוקות פנימיות), בערך כמו כמות האיילים.
ניתן לחבר את הציורים לקבוצות שונות תוך שימת לב, בעיקר, לקריטריונים של תיארוכים, אך גם לרצף טכני ותמטי. נראה שקבוצות אלה תואמות למוסכמות הזואולוגיות שנחשפו על ידי לרואה-גוראן.
הקבוצה הגדולה הראשונה נמצאת על הקיר השמאלי של הגלריה, וכוללת דמויות מסודרות כאפריז כפול עם איילים רבים, בעיקר נקבות, וגם שפע סוסים וביזון שנמצא במרכז הקומפוזיציה. ביניהם סמלים המדגישים את הקשר בין הפות למוט, ההבחנה הזכרית-נקבית. הקבוצה מציגה את הנושא של ביזון-סוס שניתן לפרש גם אותו כסוג של דואליות. את הקבוצה משלימה קבוצה קטנה נוספת של סוסים, כאשר שאר החיות נמצאות במרכז ובחלק העליון של האפריז, שם יש רק איילות ואידיומורפים.
| --- | --- |
סידור קבוצתי של הקבוצה הגדולה הראשונה בגלריה A: הניגוד בין סוס לביזון (עם אייל ענק)  מ"הקבוצה הראשונה", גלריה A
טכניקות הביצוע כוללות קווי מתאר לאיילות וביזון, רישום ליניארי (בין מתאר למודל) ורק בשני מקומות משתמשים במילוי סלקטיבי (לראשים של איילות מסוימות). הצבע הדומיננטי, ללא ספק, הוא אדום, אך בכמויות קטנות יש גם אדום סגלגל וצהוב. לא נעשה שימוש בחריתה בקבוצה זו.
אחרי קבוצה זו יש סדרה קבוצות של מאורגנות פחות, פחות או יותר קשורות, על הקיר השמאלי של הגלריה. בהן מופיעים כל סוגי הדמויות, שבהחלט משלימים את הקבוצה הבאה. בעלי החיים הבולטים הם איילים בשיתוף עם כמה אידיומורפים וכמה ראשי בקר (אולי שור הבר), שנראים כאילו הם עומדים ביחס לסוסים בקבוצה המופיעה בהמשך מעבר לפינה.
הקבוצה הגדולה השנייה מתחילה סביב עיקול שמאלה, באזור הקצה של הגלריה, שם היא נעשית צרה: היא מאגדת דמויות משני הצדדים. הפעם הסוסים והאיילים כמעט שווים במספרם. כרגיל בלה פסייגה, פחות, אך לא פחות חשובים הם הבקר, שניים מהם ביזון. כמו כן, ישנו אנתרופומורף (ציור דמוי אדם) נשי, וכשלושים סמלי טקטיפורמים מלבניים, הממוקמים באופן הנראה כדפוס רגיל בסוג זה של מקדש מערות:
"הסמלים, באופן כללי, תופסים חלל נפרד מבעלי החיים, בין אם בגבולות הלוחות, או שהם מתמשכים לגומחה או נקיק קרובים פחות או יותר. עם זאת, יש סיבות לחשוב שהסימנים ממוקמים תוך יחס לאותן חיות."
הבקר מרוכז בצד ימין, יחד עם שלושה מהסוסים, והם יוצרים את גרעין הסידור הבינארי של קבוצה שנייה זו, ויתרה מכך, יש בהם גם אנתרופומורף, שכולו מוקף בבעלי חיים היקפיים אופייניים (איילים) ואידיומורפים. על הקיר השמאלי, יחד עם עוד איילים, חמישה סוסים שנמצאים ככל הנראה ביחס בינארי לבקר שצויר לפני העיקול, שהוזכר בתיאור הקודם. בסוף הגלריה, שמתחילה להפוך למעבר צר, ישנם סמלים מלבניים משני צדדיה.
| --- | --- |
עימות ביזון-סוס (מושלם על ידי סמל טקטיפורם), מהקבוצה השנייה של גלריה A: נוסחת ההקבצה של הקבוצה השנייה בגלריה A
בסמוך, קבוצה שלישית, אם כי חשובה פחות, ממוקמת בחלל קטן. בתוכה ישנם כחמישה איילים, יעל ובקר, כולם מושלמים בשבעה סמלים מרובעים, אחד מהם בצורת פלח תפוז. בעיקרון הארגון שלהם ברור: נראה כי הציורים על שני הקירות יוצרות שני עימותים, מצד אחד הבקר עם כמה איילים וסימנים אידיומורפיים מתעמתים מול הסוסים שבאופן זה מיישרים קו עם הביזון, ושאר האיילים, הסמלים והיעל.
לאורך מכלול הציורים הגדול הזה שולטים הקווים הדקיקים של הצבע האדום.
הקבוצה הגדולה השלישית ממוקמת על תצורה של נטיפים התלויה מהקמרון, בין הקבוצה הראשונה שכבר תוארה, לבין האחרונה שתתואר בהמשך. שתי הקבוצות, על אף שהן קרובות זו לזו, מבוצעות בטכניקה שונה המעוררת חשד כי נוצרו בתקופות שונות. ישנם כעשר איילות, גם כמה סוסים (אם כי לא כל כך רבים), שני ראשי בקר וסמל מרובע. כאשר מגיעים מכיוון הכניסה, רואים קודם כל את רוב האיילות, ואחריהם קבוצה של סוסים שמתחתם הסמל ושאר האיילות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| איילות צבועות באופן מלא באדום,  "קבוצה שלישית", גלריה A | נוסחת הקבצה,  "קבוצה שלישית", גלריה A | נוסחת הקבצה,  "קבוצה רביעית", גלריה A |
הטכניקה השולטת ביותר, בגלל תדירות השימוש בה, היא הטינטה פלאנה (tinta plana), הצבע שבפנים הציורים, או בשילוב עם קווים שחורים היוצרים מתווה במעין שיטת שני צבעים (כפי שקורה באחד הסוסים), או בהדגשה עם קווים חרותים המגדירים פרטים (ניתן לראות זאת על גבי איילות שונות), או סגורים, עם סגרפיטו בסלע כדי להוסיף מרקמי קיארוסקורו, כפי שקורה עם איילה צבועה באדום. שלושה מהסוסים וראשו של אחר הם שחורים, הסימן הריבועי צהוב, ושאר הדמויות אדומות.
הקבוצה הרביעית (והאחרונה) הגדולה, הניצבת מול הקבוצה שתוארה בפסקה הקודמת, נמצאת במערכת יחסים קרובה מאוד אליה, מכילה מספר דומה של איילים וסוסים, יחד עם זוג ביזונים. בין הסמלים השונים בולט אידיומורף בצורת יד, המזכיר את אלה שנמצאים במערת סנטיאן (Santián), וסימן אדום שייתכן שנועד לייצג ראש ביזון גרוטסקי. במרכז מופיעים סוס וביזון ויוצרים את השילוב הבינארי האופייני, בקצה אחד ביזון אחר ובקצה הנגדי שאר הסוסים. אין טינטה פלאנה, אין חריתה ואין עבודות בעלות שני צבעים: נהפוך הוא, מדובר בעיקר בעבודות של קווי מתאר באדום.