stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סעד אל-דין אבראהים
עמדותיו

סעד אל-דין היה מתנגדו החריף של אנואר סאדאת ויוזמת השלום שלו עם ישראל. עם זאת, לימים הוא הפך לאחד מתומכי תנועת השלום וחזר בו מביקורתו על סאדאת והסכמי קמפ דייוויד. חומרת עמדתו כלפי הישראלים, ובמיוחד האקדמאים, פחתה לאחר חתימת הסכמי אוסלו, במיוחד לאחר שקבוצת חוקרים ישראלים ביקרה במרכז אבן ח'לדון בקהיר. סעד אל-דין המשיך להתנגד ל"כיבוש הישראלי בשטחים הפלסטיניים", לבניית ההתנחלויות ביהודה ושומרון, ואף תמך בהיבטים ספציפיים של קמפיין החרם על ישראל. עם זאת הוא תמך בחופש האקדמי מלא ובחופש הביטוי.
בינואר 2018 הוא הוזמן לאוניברסיטת תל אביב להרצות בפני החוג למזרחנות. פרופסור שמעון שמיר הזמינו לשאת נאום מרכזי בתוכנית מורחבת שהכין לציון 100 שנה למהפכה המצרית נגד הבריטים בשנת 1919. בנוסף, הרצאתו של סעד אל-דין עסקה ביחסי מצרים וישראל. סטודנטים ערבים ישראלים, רובם חברי תא בל"ד באוניברסיטה, הפריעו להרצאה שלו תוך קריאות גנאי והאשמתו בבגידה ובהשלמה עם קיום של מדינת ישראל. הם החלו בקריאותיהם כבר מתחילת נאומו והמשיכו במחאתם גם מחוץ לאולם ההרצאות.
כנער, אחיו הגדול גייס אותו אל תנועת האחים המוסלמים. הוא התנתק מהקבוצה לאחר כמה שנים, אך הוא המשיך לראות עתיד מבטיח לאסלאם הפוליטי. הוא ערך מחקר מקיף על האסלאם הפוליטי לאורך השנים. במאמריו שקיבץ תחת הכותרת "אסלאם ודמוקרטיה" ופורסמו בשנת 2002, בחן את אפשרויות הדמוקרטיה במצרים ואת תפקיד האקטיביזם האסלאמי בכך. במאמרו שכותרתו "לקראת דמוקרטיות אסלאמיות" שהתפרסם בשנת 2007, הוא הציג את הטיעונים לסימטריה בין האסלאם והדמוקרטיה. הוא טען כי האסלאם הפוליטי יכול להתפתח כמו התנועות הדמוקרטיות הנוצריות באירופה. בכך יהפכו למפלגה פוליטית גדולה עם ממד דתי. עם זאת הוא ביקר את תנועת האחים המוסלמים בכך שניצלה לרעה את ההזדמנות שניתנה לה עם עליית מוחמד מורסי לשלטון (2012–2013) ולא הביאה לדמוקרטיזציה של מצרים.
הוא כתב גם על הקיצוניות האסלאמית. הוא תיאר את הג'יהאדיסט האופייני כצעיר, ממעמד הפועלים או ממעמד הביניים, שניסה להשלים השכלה גבוהה אך לא עלה בסולם החברתי בגלל תנאים כלכליים ירודים, קשיים ומערכת מושחתת. הוא האמין כי אותו אדם התאכזב מהרצון לראות באסלאם (הקיצוני) פתרון לבעיות החברה.
פרסים

פרס כווית להתקדמות מדעית במדעי הכלכלה והחברה, 1985.
מדליית בחריין לתרומות מכובדות בלימודי חינוך, 1988.
פרס עצמאות האומה הירדנית בשנת 1990, על תרומתו למחשבה הערבית העכשווית.
פרס בית החירות הבינלאומי, 1999, על הישגיו בהגנה על חירויות הדת.
פרס האגודה ללימודי המזרח התיכון על מאמציו בהגנה על חירויות אקדמיות לשנת 2001.
פרס בטא פאו לורד בהגנה על זכויות האדם, 2002.
פרס ארליך צווינר באוניברסיטת פרידריך שילר (גרמניה) להבנה בינלאומית, 2002.
פרס "צנזורה נגד פרסום" (בריטניה) לשנת 2002.
פרס הוועד הבינלאומי לעורכי דין להגנת הדמוקרטיה לשנת 2002.
מגן התוכנית הערבית לפעילי זכויות אדם 2004.
פרס הרצאת הדמוקרטיה של יון ראטיו במרכז הבינלאומי לחוקרים על שם וודרו וילסון, 2006.
פרס כסף לזיתונה למצוינות בעבודה דמוקרטית 2007.
פרס הארגון הערבי לזכויות אדם על תפקידו החלוצי בתמיכה בתהליך הדמוקרטי, 2008.
פרס דן הרברט בנדק לשנת 2008.
סעד אל-דין אבראהים נפטר ב-29 בספטמבר 2023. הותיר אחריו אישה, ברברה ליתם איברהים, מנהלת מרכז גרהרט למעורבות אזרחית ופילנתרופיה בקהיר, שני ילדים וארבעה נכדים.
ראו גם

אסמאא' מחפוז
כפאיה
איימן נור - מנהיג אופוזיציה מצרי, מייסד מפלגת אל-ע'ד
התנגדות בלתי אלימה
המהפכה במצרים (2011)
תנועת הנוער 6 באפריל
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מרואן נאמאני, סעד אל-דין אבראהים: יותר מחצי מאה של פעילות פוליטית במצרים, ‏22 בפברואר 2018 (בערבית)
↑  "Newspaper Profiles Former Prof. Saad Ibrahim, Among World's "Most Prominent Human Rights Activists" - DePauw University". DePauw University (באנגלית). נבדק ב-2018-03-14.
↑  "About the Center | Center on Religion, Culture & Conflict | Drew University" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-14.
↑  Al-Ahram Weekly, June 21, 2007
1 2  סעד אל-דין אבראהים: האחים המוסלמים - אלטרנטיבה טובה למשטר במצרים, במקור בערבית, בראיון ליומון המצרי העצמאי אל-מצרי אל-יום, תורגם על ידי המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, ‏6 בספטמבר 2010
↑  קריאה לנשיא מצרים לשחרר את סעד אל-דין אבראהים, פורסם במקור באל-קודס אל-ערבי (לונדון) ב־30 בספטמבר 2002, תורגם לעברית על ידי המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, ‏5 באוקטובר 2002
1 2  סוכנויות הידיעות, משפט חוזר לסוציולוג שהורשע בפגיעה בתדמית מצרים, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2002
↑  מצרים: סעד אל-דין אבראהים נדון לשנתיים מאסר, אל-מצרי אל-יום (מצרים) תורגם מערבית על ידי המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, ‏3 באוגוסט 2008
↑  "Exiled Egyptian activist sentenced". Al Jazeera English. 2008-08-02. נבדק ב-2008-08-02.
↑  מאת צבי בראל, השיטה הפרעונית  נגד האינטלקטואל, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262872305171  BnF: cb12383492x (data)  CiNii: DA02787555  GND: 123486467  ISNI: 0000 0001 2134 2227  LCCN: n79067191  NTA: 12507218X  SELIBR: 249942  SUDOC: 03289421X  VIAF: 56691532   WorldCat (עם VIAF): 56691532
סקנסוריופטריגיים

| סקנסוריופטריגיים |
| --- | --- |
  יִי
תקופה
יורה עליון, 160 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: סקנסוריופטריגיים
שם מדעי
 Scansoriopterygidae

סקנסוריופטריגיים (שם מדעי: Scansoriopterygidae) היא משפחת דינוזאורים מקבוצת הפאראבס המנוצים שנראו כמו עופות. לעיתים מסווגים אותם כחלק ממשפחת הדרומאוזאוריים או הטרודוניים הקרובים אליהם אך הם שייכים לקבוצה אחרת - האביאלאה, בתוכה מצויים העופות האמיתיים.
דינוזאורים אלה היו הקטנים ביותר בכל הדינוזאורים והקטן מביניהם הסקנסוריופטריקס (Scansoriopteryx) הגיע עד לגודל של דרור בית. עקב גודלם הקטן הם טיפסו על עצים כדי להימלט מטורפים ויכלו לדאות בדומה לחרדון הדואה בין ענפי העצים. ככל הנראה הם ניזונו מחרקים שהם חטפו במרדף.
כל הדינוזאורים מהמשפחה נמצאו במחוז ליאונינג שבסין בין 2002 ל-2015.
סוגים

אפידקסיפטריקס (Epidexipteryx)
סקנסוריופטריקס (Scansoriopteryx)
יי (Yi)
Ambopteryx
מינים נוספים שהיו מסווגים הנה עברו למשפחת האנכיאורניטיים (Anchiornithidae).
עמית ביילין

עמית ביילין (נולדה ב-20 באוגוסט 2000) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת השוערת בקבוצת הקולג' סיינט ליאו ליונס ובנבחרת ישראל בכדורגל נשים.
קריירה

ביילין נולדה וגדלה בקריית גת. היא החלה לשחק כדורגל בגיל 10. בגיל 15 התקבלה לאקדמיה לנערות במכון וינגייט. לאחר 4 שנים שבה  לשחק בקבוצת מ.ס. קריית גת. בסיום עונת עונת 2020/2021 נבחרה לשוערת העונה.
בהמשך השנה יצאה לשחק במכללת פלגלייר בפלורידה. שנה לאחר מכן עברה לשחק באוניברסיטת סיינט ליאו באותה המדינה.
נבחרת לאומית

בשנת 2021 זומנה לראשונה לנבחרת ישראל בכדורגל נשים לקראת המשחקים במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 2023. ב-19 בספטמבר ערכה את הבכורה במשחק ההפסד לנבחרת פורטוגל.
הערות שוליים

↑  ליאור ברטל, ‏נשים בספורט / "עם הפנים לאליפות": עמית ביילין, שוערת קרית גת, שלא ספגה מתחילת העונה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בפברואר 2021
↑  מגיע להן: ביילין שוערת העונה, מבלאק השחקנית, באתר ONE‏, 31 במאי 2021
פדראו

פדראו (בפורטוגזית: Padrão; ברבים: Padrões) היה עמוד אבן גדול עליו חרוט שלט האצולה של פורטוגל ועליו צלב, אשר הוצב במקומות שונים ברחבי העולם על מנת לציין תביעה לבעלות פורטוגלית על הקרקע. הפדרוייש הוצבו בידי מספר מגלי ארצות, ביניהם דיוגו קאו, בארתולומיאו דיאש וואסקו דה גאמה, במרוצת עידן התגליות הפורטוגלי (מראשית המאה ה-15 ועד לראשית המאה ה-17).
החברה הגאוגרפית של ליסבון (Sociedade de Geografia de Lisboa) הצליחה לשחזר במהלך המאה ה-20 שלושה פדרוייש שהוצבו בידי דיוגו קאו ואחד של בארתולומיאו דיאש. אלו שהציב וסקו דה גמה נחשבים כיום לאבודים.
פדקס פורום

| --- | --- |


 על שם:  פדקס 
 מיקום:  ממפיס, טנסי, ארצות הברית
 קואורדינטות:  35°08′18″N 90°03′02″W﻿ / ﻿35.138333333333°N 90.050555555556°W﻿ / 35.138333333333; -90.050555555556
 אבן יסוד:  20 ביוני 2002
 תקופת הפעילות:  6 בספטמבר 2004 – הווה (20 שנה)
 בעלים:  ממפיס 
 מפעיל:  ממפיס גריזליס
 משטח:  פרקט, קרח
 אדריכל:  אלרב בקט
 קבוצות:  ממפיס גריזליס
 מושבים:  18,000
 he
 
פדקס פורום (באנגלית: FedExForum) הוא אולם ספורט עירוני הממוקם בממפיס האולם מכיל 18,000 מקומות ישיבה ובו משחקת קבוצת ממפיס גריזליס.
קודם לכן שיחקה הקבוצה בהיכל הפירמידה שהכיל 20,000 מקומות.
עיר המסגדים בגרהאט

עיר המסגדים בגרהאט היא עיר עתיקה השוכנת בפרווריה המערביים של העיר המודרנית בגרהאט, סמוך למפגש הנהרות גנגס ובראהמאפוטרה בדרום בנגלדש. העיר שנודעה בעבר בשם "חליפתאבאד", נוסדה בידי המצביא הטורקי אולו חאן ג'נה במאה ה-15. ג'נה פיאר את העיר שטבעה מטבעות ושימשה כמרכז אזורי, אך זמן קצר לאחר מותו ב-1459, נבלעה זו על ידי יערות הגשם. בשנת 1985 הכריז ארגון אונסק"ו על העיר כעל אתר מורשת עולמית.
שרידי העיר מרוכזים בשני מתחמים שהמרחק ביניהם הוא כ-2.5 ק"מ, האחד במערב, בסביבתו של מסגד סאיט גומבאד, והאחר במזרח, בסמוך למאוזולאום של ג'נה. ייחודה של העיר בשלושה - ראשית, בריכוז יוצא הדופן של יותר מ-50 מסגדים ומונומנטים מוסלמיים מוקדמים שהוקמו בה; שנית, בעובדה שהעיר לא הוקפה בחומות שכן אלה לא היו חיוניות לאור האפשרות להימלט ממנה אל ביצות סונדרבאנס הסמוכות; ושלישית, באיכות יוצאת הדופן של התשתית שהוקמה בה, ובין היתר, רחובותיה וגשריה, אגמי המים הענקיים והבארות שנחפרו בה, ומערכת אספקת המים ופינוי הביוב.
מראה בתוך מסגד סאיט גומבאד
שבעת השערים בחזית הדרומית של מסגד סאיט גומבאד, והמגדל הדרום-מערבי
השער בכניסה למתחם
מסגד סאיט גומבאד

מסגד סאיט גומבאד (בנגלית ষাট গম্বুজ মসজিদ - "מסגד שישים הכיפות", 22°40′28″N 89°44′30″E﻿ / ﻿22.67444°N 89.74167°E﻿ / 22.67444; 89.74167) הידוע גם בכינויו "מסגד שישים העמודים", הוא המסגד הגדול באתר ונחשב למבנה המרשים ביותר ששוכן בו. המסגד שוכן בין שני אגמים מלאכותיים גדולים, ובעברו ניצב במרכזו של מתחם מוקף חומה. שני שערים, שרק אחר מהם שרד בצידו המזרחי של המבנה, הוליכו אליו. אורכו של מבנה השער הוא 7.92 מטר ורוחבו 2.44 מטר, וקבועה בו קשת עם מיפתח של 2.44 מטר. השער ניצב מול מרכז החזית המזרחית של המסגד.
המבנה עשוי לבנים, אורכו מבחוץ הוא 48.77 מטר ורוחבו 32.92 מטר. בקירות המסגד קבועים שערים בצורת קשתות מחודדות - 11 בחזית המזרחית, 7 בכל אחת מהחזיתות הצפונית והדרומית, ושער בודד בחזית המערבית המסמנת את הקיבלה. כל השערים בחזית המזרחית, השערים המרכזיים בחזית הדרומית והצפונית והשער בחזית המערבית קבועים בתוך שקע בצורת מלבן. יתר השערים נבנו בצורת שתי קשתות, האחת מעל השנייה, כשהקשת הפנימית מעט גדולה יותר.
פנים המסגד עשוי בצורת מלבן באורך של 43.89 מטר וברוחב של 26.82 מטר. שישים עמודים מחלקים את החלל לאחד-עשר מעברים הנמתחים ממזרח למערב. העמודים שהעניקו למסגד את כינויו ערוכים בעשר שורות ובכל שורה שישה עמודים. עשרת המעברים מסתיימים בצידם המערבי בעשרה מיחרבים בצורת גומחה חצי עגולה, והמיחרב האמצעי, כמו גם המעבר שבו הוא קבוע, רחב מהיתר ובולט אל מחוץ לקיר החיצוני. במעבר הצמוד למעבר המרכזי מצפון לא קבוע מיחרב, ותחתיו קבוע בו השער היחיד שבקיר המערבי. על גג המסגד קבועות 77 כיפות, אחת מעל לכל תא התחום על ידי ארבעה עמודים או על ידי עמודים והקירות החיצוניים (Bay), ושבע מהן הנמצאות מעל המעבר המרכזי גדולות מהאחרות וצורתן כשל פירמידה קטומה.
בארבע פינותיו של המסגד קבועים ארבעה מגדלים עגולים הנושאים כיפות עגולות. שני המגדלים המזרחיים גבוהים מהשניים המערביים, ובכל אחד מהם קבועים ארבעה חלונות. בתוך כל אחד מהמגדלים המזרחיים גרם מדרגות לולייני בן 26 מדרגות שהגישה אליו היא מתוך המסגד, וייתכן ששימשו את המואזין. בכל אחד משני המגדלים המערביים קבועים שני חלונות בלבד והם נעדרי גישה למעט דרך אחד משני החלונות הפונה אל גג המסגד. סך הכל נושא המסגד 81 כיפות, למרות שמו הרשמי הוא "מסגד שישים כיפות". לפער זה ניתנו שני הסברים: לפי הראשון, מדובר בשיבוש השם "סאט גומבד" שמשמעו שבע כיפות על שם שבע הכיפות מעל המעבר המרכזי; ולפי השני והסביר יותר, מדובר בשיבוש של השם "שאט קומבאז" שמשמעו "שישים עמודים".
עיטורי המסגד עשויים בעיקרם מטרקוטה וסידור לבנים, אך חלקם הגדול נשחק ונעלם עם השנים. המבנה שופץ לראשונה על ידי הבריטים ולאחר מכן על ידי המחלקות לארכאולוגיה של פקיסטן ובנגלדש.
מבנים אחרים במתחם המערבי

מסגד סינגר שוכן כ-700 מטר דרומית-מזרחית למסגד סאיט גומבאד. המסגד הוא מבנה רבוע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 13 מטר ומעליו כיפה בודדת שעובי קירותיה מגיע ל-2.2 מטר. המסגד מוזנח למדי וארבעת העמודים העגולים בארבע פינותיו נמצאים במצב של התפוררות. בחזית המזרחית שלושה שערים בצורת קשת הקבועים בתוך מסגרת מלבנית, ושער בודד קבוע בחזית הצפונית ובחזית הדרומית. בקירו המערבי של המסגד מיחרב מקושט בטרקוטה.
מסגד צ'ונאקהולה שוכן על תל נמוך כ-720 מטר מערבית למסגד סאיט גומבאד (22°40′35″N 89°44′05″E﻿ / ﻿22.67639°N 89.73472°E﻿ / 22.67639; 89.73472). למסגד כיפה בודדת והוא דומה באופיו ובממדיו למסגד סינגר, אך הוא שמור ממנו.
המתחם המזרחי

מתחם מאוזולאום אולו חאן ג'נה (22°39′39″N 89°45′30″E﻿ / ﻿22.66083°N 89.75833°E﻿ / 22.66083; 89.75833) שוכן לחופו הצפוני של אגם מלאכותי רבוע, המכונה טהאקור דיגי, והחומר שנחפר ממנו שימש להקמת התל עליו ניצב המאוזולאום. המתחם רבוע ואורך כל אחת מצלעותיו הוא 70 מטר. חומת לבנים מקיפה את המתחם בו ניצבים גם מבנה זהה למבנה הקבר אשר משמש כמסגד ובניין לבנים הרוס נוסף ששימש כמבנה שער או כמטבח. גרם מדרגות מוליך מהמתחם אל האגם. קברו של ג'נה שוכן במרתף קבורה מתחת למבנה הקבר, המוקף בחומת לבנים נוספת, שבה קבועים שני שערים בצידה הדרומי ובצידה המזרחי.
לחופו המערבי של האגם שוכן מסגד קטן הידוע בשם מסגד תשע הכיפות (22°39′30″N 89°45′19″E﻿ / ﻿22.65833°N 89.75528°E﻿ / 22.65833; 89.75528). גגו של המסגד הקטן והרבוע עשוי מתשע כיפות הערוכות בשלוש שורות והנישאות על ארבעה עמודים צרים. למסגד תשעה שערים בצורת קשת, הערוכים בשלוש שלשות, אחת בכל אחד מצדדיו, למעט בחזית המערבית, שבה קבועים שלושה מיחרבים. המיחרב האמצעי גדול משני האחרים, וכל השלושה מעוטרים בעיטורי טרקוטה. בארבע פינותיו של המסגד, ניצבים ארבעה מגדלים עגולים.
סבק דנגה הוא מונומנט קטן נוסף במתחם המזרחי בעיר. המבנה ששימש ככל הנראה כמקדש החל בתחילת המאה ה-16 עבר שינויים רבים והפך למסגד במאה ה-18. כיפתו המקורית כוסתה בשכבת בטון, אך קירותיו החיצוניים לא תוחזקו ומצבם התדרדר. הדלת המקורית שהייתה קבועה בחזיתו הדרומית הפכה לחלון, ודלתות חדשות נפערו בחזית המזרחית והצפונית. חשיבותו של המבנה היא על כן בעיטורי הטרקוטה הפנימיים שבו, המתארים מוטיבים מעולם הצומח והחי.
ספסרות

ספסר כרטיסים
שלט בפסטיבל מוזיקת פולק בוונקובר המציין כי הספסרים מרמים את הפסטיבל, ומבקש לא לקנות מהם כרטיסים
ספסרות היא רכישת טובין בתנאי היצע וביקוש התחלתיים במחיר רגיל, מתוך תקווה כי כאשר יפחת ההיצע, יעלה המחיר, והספסר יוכל למכור את הטובין לאנשים הרוצים בהם במחיר גבוה בהרבה מזה שבו נרכשו. במקרים בהם ההיצע החזוי אינו עומד בציפיות נוחל הספסר הפסד כספי ונאלץ למכור את הטובין במחיר נמוך ממחיר הקנייה. המושג מקובל במיוחד בתחום רכישת הכרטיסים להופעות ולאירועי ספורט.
ספסרות כרטיסים

ספסרי כרטיסים פועלים באופן דומה לרוכשי סחורות עתידיות: הם רוכשים מראש כמות גדולה של כרטיסים למשחק או אירוע המושך מבקרים רבים (ובכך מבטיחים למפיק האירוע מכירה וודאית של כרטיסים רבים בכסף מלא) כשהם מהמרים כי הביקוש לכרטיסים יעלה על היצע הכרטיסים שנותרו בקופות והקהל יבקש לרכוש כרטיסים אצל הספסרים וישלשל לכיסם תשלום גבוה יותר. כאשר הימורו של הספסר אינו צולח, לעומת זאת (לדוגמה, כאשר נרכשים כרטיסים רבים למופע שאין לו ביקוש בקהל) נאלץ הספסר למכור את הכרטיסים שרכש בהפסד.
סיכון נוסף בו נושא הספסר קשור למועד התפוגה של הכרטיסים: ברגע שבו מתקיים האירוע (הופעה או משחק ספורט, למשל) ערכם של הכרטיסים צונח לאפס, והספסר עתיד להפסיד את כל הכסף שהשקיע בקניית הכרטיס. משום כך רווחת התופעה בה מחירי כרטיסים לאירועים מבוקשים מאוד עולים בחדות עד לנקודה מסוימת בזמן, ימים ספורים לפני פתיחת האירוע, ואז צונחת במהירות ככל שקרב מועד האירוע, שכן בנקודה זו רצונו של הספסר למכור את הכרטיס הולך ומתעצם (גידול בהיצע), שעה שמספר הקונים הנלהבים ביותר לקנות כרטיס הולך ויורד (קיטון בביקוש).
ספסרות היא תופעה נפוצה מאוד מאז המאה התשע עשרה, במקביל להיווצרותן של בורסות לסחורות עתידיות ומכירה עתידית של כרטיסים, וזכתה לאינספור גינויים מוסריים. אלו הופנו גם כלפי ספסרות קמעונאית (בעיקר קוני כרטיסים המעוניינים להיפטר מהם) וגם כלפי ספסרות סיטונאית (רכישת כמות גדולה של כרטיסים). הספסר נתפש כמי שמנצל את חולשתו של הקונה, אך עיקר העוינות כלפיו הייתה על התפקיד הכלכלי שהוא ממלא כמשקף מחיר המכירה של סחורה מסוימת, בסתירה לניסיון של הגורם המוכר לשלוט במחיר או בהפצה של סחורות מסוימות. בישראל, בשנת 1948, ארגן הוועד הלאומי כנס ארצי למלחמה בספסרות במגמה להילחם בספסרות, בהפקעת מחירים ובסוחרי השוק שחור. מנגנון הפיקוח על המחירים הורחב, המפקח על המזונות הפיץ את רשימת המחירים הקמעונאיים הרשמיים ודרש לידע את הרשויות על הפקעת מחירים.
בשנת 2002 אישרה הכנסת את תיקון מס' 67 לחוק העונשין "איסור ספסרות בכרטיסי מופעים", שאותו יזם ח"כ אליעזר זנדברג. על פי סעיף 194 א' לחוק, המוכר כרטיסים ל"מופע" (המוגדר כאירוע ספורט, או מופע אמנותי – בתחומי הנגינה, השירה, הקולנוע, הדרמה או כל תחום אמנותי אחר) במחיר העולה על הנקוב בכרטיס, ואין לו רישיון למכירת כרטיסים ציבוריים על פי חוק רישוי עסקים, דינו קנס כספי גבוה. החוק איפשר למשטרה להילחם בתופעת הספסרות, כאשר קודם לקבלת החוק לא הוגדרה הספסרות בכרטיסי מופעים כעבירה.
ראו גם

ספקולציה (כלכלה)
ספסרות מלחמה
הערות שוליים

↑  דיוויד סלע, מאבק עד חורמה במכת הספסרים, באתר ישראל היום, 23 בפברואר 2018
↑  דייויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 6 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538695705171  LCCN: sh85107287  NARA: 10641235 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עין צמד

| --- | --- |

צינור בריכת עין צמד
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הצפון
 אזור:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°28′37″N 35°31′15″E﻿ / ﻿32.477°N 35.5207°E﻿ / 32.477; 35.5207
 גישה למעיין
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) עין צמד(למפת עמק בית שאן רגילה) עין צמד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין צמד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין צמד
 
עין צמד הוא מעיין הנמצא בעמק הירדן דרום מזרחית לבית שאן, בסמוך לקיבוץ כפר רופין. ידוע גם בשם "מעיין המסיל" על שם הכפר הערבי מסיל אל ג'יזל שהתקיים בקרבתו עד מבצע גדעון במלחמת העצמאות ב-1948.
גאוגרפיה

מי המעיין נשאבים ומוזרמים בצינור לבריכה קטנה המצויה לצידו, משם הם זורמים ומתחברים לנחל אבוקה הסמוך, ולכן מכונה המעיין לעיתים מתוך טעות גם עין אבוקה.
מעל המעיין נמצא תל צמד, ולא רחוק ממנו מצויים אנדרטת אבוקה ובריכת אבוקה.
המעיין והתל מהווים חלק ממסלול שביל עמק המעיינות.
לקריאה נוספת

אורי מאור, ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל, הוצאת ספריית בית אל, 2011, עמ' 24 -25
עלמא בית לתרבות עברית

| --- | --- |


בית עלמא - בית לתרבות עברית, ברחוב שד"ל 6, תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  רות קלדרון 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 www.alma.org.il
 קואורדינטות:  32°03′48″N 34°46′29″E﻿ / ﻿32.063416666667°N 34.77475°E﻿ / 32.063416666667; 34.77475
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) עלמא בית לתרבות עברית(למפת תל אביב רגילה) עלמא בית לתרבות עברית(למפת גוש דן רגילה) עלמא בית לתרבות עברית(למפת גוש דן מוגדלת) עלמא בית לתרבות עברית  he עלמא בית לתרבות עבריתhe עלמא בית לתרבות עבריתמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עלמא, בית לתרבות עברית בתל אביב, היא עמותה לחקר ולהוראה של התרבות והמסורת היהודית. העמותה נוסדה ב-1996 על ידי ד"ר רות קלדרון.
הלימודים בעלמא עוסקים בתרבות העברית ונסובים על שאלת הזהות היהודית. המושג "תרבות עברית" מובן בעלמא כנקודת המפגש בין התרבות הכללית, התרבות היהודית והמצב הישראלי. בעלמא כקהילת לימוד מושם דגש על דיאלוג בין מורים מתחומי דעת שונים ועל קשר אישי בין מורה לתלמידים ובכיתות לימוד אינטימיות.
בית המדרש חבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״.
מסלולי לימוד

במקום פועל בית-ספר לתרבות עברית במספר מסלולים:
תוכנית עמיתי עלמא 'מתנאל': תוכנית עמיתי עלמא היא מסגרת ייחודית של אמנים, פעילים חברתיים, אנשי חינוך ואנשי רוח, העוסקת בלימוד מעמיק של התרבות העברית, בביקורתה ובעיצובה. תוכנית העמיתים של עלמא נועדה לאפשר לבוגרי תואר ראשון (או תעודה מקבילה) להקדיש מזמנם ללימודים לקראת פעילות יוצרת בשדה התרבות העברית. הלימודים בתוכנית מתקיימים בבית עלמא בהיקף של 12 שעות שבועיות במהלך סמסטר. מסלול הלימודים כולל לימודי מקורות בבית מדרש, לימודי ליבה בספרות, מדעי היהדות, היסטוריה, פילוסופיה ותרבות.
תרבות עברית לפרחי הוראה (בשיתוף מכללת סמינר הקיבוצים): שיתוף פעולה בתוכנית לקראת הוראה בבית הספר העל-יסודי בתחומי המקרא או הספרות. התוכנית מקנה תעודת הוראה מסמינר הקיבוצים.
קורסים סמסטריאליים: מגוון שיעורים בתחומי דעת, רוח ותרבות עברית.
בית מדרש: מפגשים בני ארבע שעות הכוללים פרקי למידה בחברותא.
"בית מדרש יוצרים", הפונה ליוצרים מתחומים שונים שבעבודתם מעצבים את הספרה הציבורית הישראלית. ההשתתפות בבית המדרש אפשרה התנסות "יחפה" – כלומר חפה מכל אידאולוגיה או עמדה דתית, בלימוד טקסטים יהודיים וישראליים כמקור להשראה. שיטת הלימוד אפשרה דיון מזוויות בלתי שגרתיות ויציקת פרשנויות חדשות לטקסטים הקלאסיים. התוכנית זכתה להצלחה רבה בקרב קבוצות של יוצרים מתחום הקולנוע והטלוויזיה, המוזיקה, האמנות הפלסטית ואנשי תקשורת. 
בעבר התקיימו בעלמא קורסים קצרים באנגלית, בתחומי דעת שונים.
אירועי תרבות בעלמא

חגים ומועדים בעלמא
ערבי תרבות סביב מועדים בלוח השנה העברי: הישראלי והאוניברסלי. המפגשים עוסקים בסוגיות העולות ממועדי לוח השנה בהקשרים ספרותיים, היסטוריים, פילוסופיים ופוליטיים. ערבי העיון יוצרים נקודת מפגש בין התרבות היהודית והכללית למציאות הישראלית. בין האירועים: סליחות, חנוכה, משתה פורים, תיקון ליל שבועות, ט"ו בשבט, ט' באב.
סלון התרבות של עלמא
סלון אבינעם (לזכרו של אבינעם ניסנוב), משחזר את תפקידו המסורתי של הסלון התרבותי כמקום מפגש מסעיר בין המרחב הביתי לציבורי. הסלון מבקש להפגיש קולות משמעותיים מתוך המרחב התרבותי ללימוד שיחה ודיון.
הוצאת עלמא

לעלמא הייתה שותפה לשתי סדרות ספרים:
סדרת טקסי חיים בשיתוף הוצאת ידיעות אחרונות. הסדרה כוללת שלשה ספרים: "בת מצווה ובר מצווה", "לקראת כלולות" ו"קבלת פנים" (שמחת הבת וברית מילה).
סדרת עלמא - עם עובד היא סדרת ספרים בשיתוף הוצאת עם עובד בה יצאו לאור עד כה שמונה כותרים, מפרי עטם של אריאל הירשפלד, יוסף שורץ, תמר רוס, חיים סולובייצ'יק, ברוך קימרלינג, ישראל יעקב יובל ומלילה הלנר-אשד.
טרקלין האמנות בבית עלמא

טְרַקְלִין האמנות הוא חלל לתערוכות אמנות השוכן בתוך בית עלמא. הטרקלין, חדר האירוח של המבנה המקורי אשר מצוי סמוך לכניסה ופונה אל שד' רוטשילד, הוסב לגלריה ומשמש לתערוכות אמנות מתחלפות, בעיקר של אמנות ישראלית עכשווית. הטרקלין נוסד בשנת 2021 על ידי האוצר רון ברטוש המשמש בו כאוצר יחד עם האמן ציבי גבע.
הערות שוליים

↑  עלמא - בית לתרבות עברית - null, באתר www.alma.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306968905171
עיר הכרמל

עיר הכרמל (בערבית: مدينة الكرمل, תעתיק מדויק: מדינת אל-כרמל) הייתה איחוד של שתי המועצות המקומיות דלית אל-כרמל (دالية الكرمل) ועספיא (عسفيا) שעל הר הכרמל, לעיר אחת במסגרת רפורמה של משרד הפנים ב-2003. האיחוד החזיק מעמד כשש שנים, בטרם בוטל.
עיר הכרמל הייתה העיר הדרוזית הראשונה במדינת ישראל; כ-89% מהתושבים בשני היישובים שהרכיבו אותה הם דרוזים, כשבנוסף התגוררו בה גם מיעוטים של כ-6% ערבים-נוצרים וכ-5% ערבים-מוסלמים. האיחוד שנוצר ב-2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות ברחבי ישראל, יושם חרף התנגדות של חלק גדול מהתושבים.
בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, ומשיב את המצב לקדמותו החל ב-1 בדצמבר 2008. בחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות נקבעו ל-18 באוגוסט 2009, ועד אז נוהלה העירייה המאוחדת בידי ועדה קרואה בראשות גבי אופיר.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) בספטמבר 2009, היו בעיר הכרמל 25,600 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של 1.8%.
לפי נתוני הלמ"ס נכון לדצמבר 2008, העיר דורגה 4 מתוך 10, בדירוג החברתי-כלכלי. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשס"ח (2008-2007) היה 48.3%. השכר הממוצע של השכירים בשנת 2007 היה 5,433 ש"ח (ממוצע ארצי: 6,743 ש"ח).
שכונות

בשנת 2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות בישראל, אוחדו המועצות המקומית של דלית אל-כרמל ועספיה ממחוז חיפה, ועד לסוף 2008 היו שכונות בעיריית עיר הכרמל.
דלית אל-כרמל (בערבית: دالية الكرمل) - שטח השיפוט שלה 9,000 דונם. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1951.
עספיה (בערבית: عسفيا) - שטח השיפוט שלה 5,000 דונם.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות דלית אל כרמל ועוספיה), התשס"ט-2008, ס"ח 2190 מיום 16.11.2008