stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס חציית המשווה
הפלגת ספינות סער > ספינות סער 2

זוג שלישי של ספינות סער בפיקוד סא"ל אברהם בן שושן. אח"י חיפה (סער 2) בפיקוד דני מלמד ואח"י עכו בפיקוד אלכס טל, שייטו סביב אפריקה מבצע יופי והגיעו לשארם א-שייח' ב-1975. בדרכם ביצעו את טקס חציית המשווה.
יעקב אפיק ויצחק אפק מבצעים את טקס חציית המשווה באח"י קשת 6 במרץ 1974.
שטיפת אנשי הצוות בזרנוק כבוי אש כחלק מטקס חציית המשווה, באח"י קשת.
טקס חציית משווה באח"י קשת במהלך הפלגת מוניטין 6 במרץ 1974.
תעודת "אביר הים" שהוענקה למשתתפי הפלגת מוניטין בחציית קו המשווה 6 במרץ 1974.
טקס חציית המשווה סיפון אח"י עכו במהלך הפלגת מבצע יופי 1975.
צוות אח"י עכו על חרטום הספינה בטקס חציית משווה פברואר 1975.
הפלגת ספינות סער > נחתות

בשנת 1974 עברו שלוש הנחתות 60 מטר את קו המשווה כל אחת בנפרד. שם המבצע היה הפלגת ציפור עדן.
לקריאה נוספת

רפיקי, יומנו של כתב בין גלים שהפליג עם בסטי"לים מים אל ים, 'בין גלים' יוני 1974, עמ' 4–8.
בתיה שם-אל מינהגים ומסורת בצי 'בין גלים' אפריל 1975, עמ' 12
ויקטור צאפ, "טקס טבילה ימית" אתר http://zzkptiof.nw.pl שנת 2007, תרגום מפולנית ר/ח הלל ירקוני.
LtCmdr Leland P. Lovette USN, NAVAL CUSTOMS TRADTION AND USAGE, United States Naval Institute, Annapolis Maryland, 1939 Pgs 42-47.
I.C.B. Dear and Peter Kemp The Oxford Companion to SHIPS and The SEA, Oxford University Press, pg 142.
ביאורים

↑  למעלה: אסקלנד מכונאי ראשי נורווגי. מימין לשמאל:לא ידוע, מלח כשיר נסים עטיה, חובל שני אברהם אריאל, ימאי שהתחפש לאשתו של נפטון, חובל שלישי ראובן סדנאי, לא ידוע, יושבת אסתר סדנאי, מקריא את ה"מגילה" אשר דונקימן.
↑  יצחק אלמוג (קורל) הוגדר גם כמוביל זוג.
הערות שוליים

↑  לילנד פ. לובט, "מנהגים ומסורת בצי" 1939, עמ' 42.
↑  הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, עמ'117.
↑  'בין גלים' יוני 1974, עמ' 7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7709183-8
יחסי ארצות הברית – קפריסין

| יחסי ארצות הברית – קפריסין |
| --- | --- |
ארצות הברית: קפריסין


ארצות הברית: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 9,251
אוכלוסייה
345,891,750: 1,361,415
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 23,674
משטר
רפובליקה פדרלית נשיאותית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת קפריסין. היחסים בין שתי המדינות מתוארים על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית כ"מצוינים". ארצות הברית שותפה לקפריסין במספר ארגונים בינלאומיים: קרן המטבע הבינלאומית, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, הבנק העולמי, האומות המאוחדות וארגון הסחר העולמי. קפריסין הייתה פעם מדינה משקיפה בארגון המדינות האמריקאיות.
בדו"ח המנהיגות האמריקני לשנת 2012 26% מהקפריסאים הביעו דעה חיובית בנוגע להנהגת ארצות הברית, 35% הביעו דעה שלילית ו-39% הביעו דעת ביניים או לא ידעו לומר מה הם חושבים על ההנהגה.
היסטוריה

ארצות הברית רואה את הסטטוס קוו בסוגיית קפריסין כבלתי מתקבל על הדעת. ארצות הברית פונה מדי שנה לאומות המאוחדות כדי לנסות למצוא הסדר קבוע והוגן לכל הצדדים. ארצות הברית פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם קפריסין במלחמה בטרור. הסכם סיוע משפטי הדדי, שנכנס לתוקפו מאז ה-18 בספטמבר 2002, מקדם שיתוף פעולה דו-צדדי. קפריסין חתמה גם על הסכם ביטחון ימי עם ארצות הברית ב-25 ביולי 2005, המחזק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי נגד הטרור.
ארצות הברית העבירה יותר משני מיליון דולר לשתי הקהילות הקפריסאיות (היוונית והטורקית) מאז אמצע שנות השבעים, וכעת היא מספקת כ-24 מיליון דולר בשנה לצמצום המתחים ולקידום השלום ושיתוף הפעולה בין שתי הקהילות. בשנת 2004 הפקידה ארצות הברית מיליוני דולרים בקופת המדינה של קפריסין הטורקית על מנת לצמצם עלויות כלכליות של הסדר עתידי.
ייצוג

ארצות הברית מיוצגת בקפריסין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בניקוסיה, בירת המדינה.
קפריסין מיוצגת בארצות הברית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בוושינגטון הבירה. קפריסין מיוצגת בארצות הברית גם בדרג הקונסולרי באמצעות 12 קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: אטלנטה, שיקגו, דטרויט, יוסטון, ג'קסונוויל, לוס אנג'לס, ניו אורלינס, ניו יורק, פורטלנד, סן פרנסיסקו, וסיאטל.
יהדות קסטוריה

קסטוריה היא עיר בצפון יוון, בחבל מערב מקדוניה וסמוכה לגבולות מקדוניה הצפונית ואלבניה. הקהילה היהודית בעיר התקיימה מן המאה ה-6 ועד לחורבנה במלחמת העולם השנייה, עת נרצחו מרבית בניה במחנה ההשמדה אושוויץ (בירקנאו) בתקופת השואה.
בית הכנסת "אראגוניה" בכיכר אומוניה שבעיר, כפי שצולם בראשית המאה ה-20
החכם ר' יצחק מנחם זכריה רב קהילת קסטוריה בצילום משנת 1904
זוג מבני הקהילה היהודית בקסטוריה בצילום משנת 1904
אנדרטה לזכר יהודי קסטוריה, בבית הקברות בקריית שאול
יסוד הקהילה

עדויות לקהילה יהודית מאורגנת, שהתגוררה בתוך מצודת העיר מתוארכות למאה ה-6, תקופתו של יוסטיניאנוס הראשון קיסר האימפריה הביזנטית. הקהילה הייתה רומניוטית בעיקרה ובניה דיברו יווניטיקה. בין המאה ה-9 לראשית המאה ה-11 נשלטה העיר על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. השלטון הבולגרי עודד הגירת יהודים לשטחי הממלכה ויהודים רבים שנמלטו מחמת רדיפות הביזנטים הגיעו לתחומה. בסוף המאה ה-11, מנהיג הקהילה היה הרב טוביה בן אליעזר, מחבר מדרש לקח טוב.
מראשית המאה ה-12 ועד למחצית המאה ה-14 הייתה העיר זירת לחימה בין האימפריה הביזנטית ובהמשך האימפריה הלטינית לבין האימפריה הבולגרית השנייה, נסיכות אפירוס, דספוטט סרביה ולבסוף האימפריה העות'מאנית. לעיר הגיעו פליטים רבים שנמלטו מרדיפות הצלבנים וכן חלק ממגורשי הונגריה ובוואריה. בשנת 1385 נכבשה העיר על ידי הסולטאן מוראט הראשון. לאחר כיבוש קונסטנטינופול בידי מהמט השני, בוצע טרנספר של אוכלוסיות לצורך איסלום מואץ של האימפריה החדשה וכך, הוגלו תושבי העיר ובהם כמחצית מבני הקהילה היהודית, שחלקם הפכו לעובדי כפייה (בטורקית עות'מאנית: סוּרְג'וּן) ועסקו בשיקומה של קונסטנטינופול לאחר כיבושה.
מגירוש ספרד ועד העת החדשה

במהלך המאה ה-16 הגיעו לעיר מגורשי ספרד בהזמנת הסולטאן העות'מאני באיזיט השני. היהודים שהיו בעלי מקצוע, אוריינים ושלטו במספר שפות נקלטו היטב במסגרותיה של האימפריה החדשה ושגשגו. בחלק מקהילות יוון התמזגה הקהילה הספרדית עם הרומניוטית ובקהילות אחרות כגון קסטוריה שינו היהודים הספרדים בכמותם הרבה את צביון הקהילה אשר הפכה בהדרגה מרומניוטית לספרדית. בהמשך, הגיעו לעיר מגורשים מפוליה וסיציליה אשר נטמעו בתוך הקהילה הספרדית שהתהוותה.
בני הקהילה נודעו בכל אירופה כסוחרי פרוות וכן היו מביניהם אומנים, גובי מיסים ורוכלים. במהלך המאה ה-17 רבים מבני הקהילה הצטרפו לתנועה השבתאית, במיוחד לאחר שב-1669 התיישב בעיר נתן העזתי.
ב-1873 נפתח בעיר תלמוד תורה. תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית לווה במשבר כלכלי חריף ברחבי האימפריה ואזור קסטוריה איבד מחשיבותו הכלכלית האזורית. בנוסף, ההתעוררות הלאומית היוונית לא פסחה על העיר קסטוריה ויהודיה הואשמו לא אחת בשיתוף פעולה עם הכובש העות'מאני. בשנים 1879 ו-1908 אירעו בעיר עלילות דם ובראשית המאה ה-20 החלה הגירת יהודים לעיר ניו יורק. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה עברה העיר לחזקת ממלכת יוון ולאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיעו אליה מהגרים מקהילת ביטולה. ב-1928 מנתה הקהילה 900 נפשות וב-1929 היו בעיר שני בתי כנסת, בית ספר יסודי יהודי ותיאטרון. באמצע שנות ה-30 הוקמה אגודת ספורט מקומית שנקראה "החשמונאים". ב-1937 עלו מקצת מבני הקהילה לישראל והיו שותפים להקמת מושב צור משה, אחד מיישובי חומה ומגדל.
מלחמת העולם השנייה וחורבן הקהילה

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוון בידי כוחות גרמניה הנאצית, חולקה הממלכה ל-3 אזורי כיבוש: גרמני, איטלקי ובולגרי. העיר קסטוריה נכללה בשטח השליטה האיטלקי. באביב וקיץ 1941 הועברה כל התנובה החקלאית היוונית הטריה והמאוחסנת למחסני הצבא הגרמני ובשל כך, במהלך 1942 שרר רעב ביוון ממנו נפגעו בעיקר בני הקהילה היהודית. בספטמבר 1943 נכנעה איטליה לבעלות הברית והגרמנים השתלטו על השטח.
כשהחלו רדיפות היהודים סייע ראש הכנסייה בקסטוריה המטרופוליט ניקופורוס לבני הקהילה. ניקופורוס הסתיר 40 מבני הקהילה בתוך הקתדרלה בעיר ושכנע משפחות נוספות לפעול כמותו. מקצת מיהודי הקהילה הצליחו להימלט ליישובים הרריים מבודדים בסיוע תושבים מקומיים וחברי המחתרת היוונית ומקצתם הצטרפו למחתרות השונות. ב-24 במרץ 1944 נערכה אקציה בעיר ובמהלכה נעצרו 763 מתוך 900 בני הקהילה היהודית. היהודים רוכזו בבניין קיאזים ביי ששימש כבית ספר לבנות וממוקם בסמוך למסגד. במהלך הימים הספורים בהם שהו יהודי הקהילה במעצר, סייעו התושבים המקומיים במזון ואמצעי חימום. החיילים הגרמנים הכו את העצורים, שדדו את רכושם ותועדו מעשי אונס רבים.
יהודי קסטוריה הועלו על משאיות והועברו לעיר סלוניקי משם שולחו ברכבות למחנה ההשמדה אושוויץ (בירקנאו) ובו נרצחו מרביתם ימים ספורים לאחר הגעתם. מעריכים שכ-30 מקרב המגורשים ניצלו בתום המלחמה. לאחר תום הכיבוש הנאצי חזר קומץ יהודים לעיר, בשנת 1948 נמנו בעיר 35 יהודים וב-1965 עמד מספרם על 22 נפשות.
הנצחה

בראשית המאה ה-21 הוקמה בקסטוריה אנדרטה לזכר קורבנות השואה. בעיר מתגוררת משפחה יהודית אחת. ניצולי הקהילה ובני משפחותיהם החיים בישראל מתכנסים אחת לשנה במושב צור משה, בבית הספר על שם הנדבן היהודי בכר רוסו בן קהילת קסטוריה ומנציחים את זכרה של הקהילה.
גנאלוגיה

מבחינת המאגר הגנאלוגי של שמות המשפחה בקרב בני הקהילה עולה כי רובם הם מגולת ספרד ומקצתם איטליה. למשל שמות המשפחה: פיצירליו, רוסו, דה מאיו, אליהו, זכריה, אנג'ל, קמחי, חזן, קונפינו, אלבעלה, עשהאל, קופיו, בנבנישתי ומבורך מקורם מקטלוניה, קסטיליה וערים נוספות בצפון ספרד. משפחת ביבאס ממוצא איראני או מפורטוגל. אחד הענפים של משפחת קמחי מוצאו מאיטליה.
ראו גם

יהדות יוון
לקריאה נוספת

ברכה ריבלין, "קסטוריה", בתוך: הנ"ל (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 372–381.
Bowman, Steven, The Agony of Greek Jews 1940-1945, Stanford University Press, California, U.S.A, 2009.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הקהילה היהודית בקסטוריה, "סקירה היסטורית", באתר "הספרייה היהודית המקוונת" (באנגלית).
1 2 3 4  עולמות שחרבו-קהילות בשואה, "קהילת יהודי קסטוריה", באתר החברה קדישא.
↑  רוזן, מינה, עורכת, ימי הסהר-פרקים בתולדות היהודים באימפריה העות'מאנית , המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, התשנ"ו-1996, עמודים 45-55.
1 2  אודות השואה, "שואת יהודי יוון", באתר יד ושם.
1 2  הקהילה היהודית ביוון, "שואת יהודי יוון", באתר www.kis.gr (באנגלית) .
↑  הקהילות היהודיות ביוון, "קהילת יהודי קסטוריה", באתר המוזיאון האמריקני להנצחת השואה (באנגלית).
טיטן 2

טיטאן 2 (באנגלית: Titan II) הוא טיל מסדרת הטילים טיטן. הטיל פותח על ידי חברת גלן ל. מרטין (לאחר מכן מרטין מריאטה). הטיטאן יוצר במקור כדי לשמש כטיל בליסטי בין־יבשתי, ולאחר מכן הוסב לשימוש כרקטת שיגור למסלול לווייני נמוך. הטיל שימש לשיגור לווייני ריגול עבור חיל האוויר האמריקאי, לשיגור לוויני מחקר ומטאורולוגיה שונים, ולשיגור חלליות הג'מיני עבור נאס"א. שדרוג של הטיטן 2 (Titan 2 SLVs) שוגר מנמל החלל ונדברג שבקליפורניה עד לשנת 2003.
גרסאות

טיל "טיטן 2 LGM" הוא טיל המשך לטיל "טיטן 1". הטיל בגרסה זו (שהייתה גרסת הייצור המקורית) פותח כטיל בליסטי בין־יבשתי, כדי להגביר את יכולת ההרתעה של ארצות הברית. הטיל פותח על ידי חברת גלן ל. מרטין לפי חוזה בינה לבין חיל האוויר האמריקאי. הטיל היה יכול לשאת משקל כפול מאשר קודמו, טיטן 1. 63 הטילים הראשונים שקיבל פיקוד האוויר האסטרטגי של ארצות הברית הוצבו בבסיס חיל האוויר ונדנברג וסביב שלושה בסיסים נוספים של חיל האוויר האמריקאי. מספר תאונות התרחשו עם הטיל כאשר היה במבנה השיגור שלו. התאונה החמורה ביותר התרחשה ב־1965, כאשר הטיל התפוצץ בתוך המבנה בו הוצב וגרם למותם של 53 אנשים, רובם אזרחים.
הטיל האחרון נוטרל ב־5 במאי 1987. את הטילים מאחסנים כיום, מנוטרלים, בבסיס חיל האוויר האמריקאי דייוויס־מונטנה. רוב הטילים שלא נוצלו לטיסות ניסוי בזמן פעילות מבצעית עברו התאמה למשגרים מדגם טיטן 2 23G וטיטן 2 GLV. רק טיל אחד ומבנהו הושארו במקומם והם משמשים כ"מוזיאון לטיל טיטן".
ראו גם

פיקוד האוויר האסטרטגי
לקריאה נוספת

David K. Stumpf, TITAN II A history of a Cold War Missile Program, The University of Arkansas press, 2000
יוסף אפלבוים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 (בן 88 בערך) שדליץ, רפובליקת פולין 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל
 מקום מגורים:  רעננה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 אופטימיזציה של מכונות חשמל, אנרגיה סולארית בכדור הארץ ובמאדים, מערכות פוטו-וולטאיות
 
יוסף אפלבוים (נולד ב-1936) הוא פרופסור אמריטוס להנדסת חשמל בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, לשעבר מחזיק הקתדרה לאלקטרוניקה על שם יוקל בפקולטה, ועמית IEEE על "תרומתו למערכות המרת אנרגיה סולארית".
ביוגרפיה

יוסף אפלבוים נולד בשדליץ שבפולין. בתקופת השואה משפחתו ברחה לבלארוס וגורשה על ידי הסובייטים למחנה עבודה בסיביר, ואחר כך נדדה המשפחה לקירגיזיה. עם תום המלחמה יכלה המשפחה לחזור לפולין ומשם עברה למחנה עקורים בגרמניה. בשנת 1949 עלה אפלבוים ארצה עם משפחתו והם שוכנו במעברת קריית אליהו בחיפה. אפלבוים למד בבית הספר בסמ"ת בחיפה ובשנים 1955–1957 שירת בחיל הקשר.
לאחר שחרורו מצה"ל למד בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. שם קיבל תואר ראשון בשנת 1961 (בהצטיינות) ואת תואר שני ב־1963. המשיך ללימודי תואר שלישי בטכניון בהנחייתו של פרופ' מיכאל ארליצקי וקיבל תואר דוקטור בשנת 1967.
בשנת 1968 התמנה למרצה באוניברסיטת אוקלהומה, ושנה לאחר מכן למהנדס פרויקטים בג'נרל אלקטריק בארצות הברית. בשנת 1972 שב לישראל והצטרף לפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. הוא כיהן כראש המחלקה להנדסת חשמל בשנים 1978–1980. קודם לדרגת פרופסור חבר ב-1979 ופרופסור מן המניין ב-1986. פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס בשנת 2005.
במהלך עבודתו הנחה 43 סטודנטים לתארים מתקדמים וכתב מעל 200 מאמרים מדעיים.
לאורך השנים היה פרופסור אורח במוסדות מחקר שונים, ובהם: מרכז המחקר לואיס של נאס"א בקליבלנד, אוניברסיטת קולורדו, האוניברסיטה הטכנולוגית של קווינסלנד, אוסטרליה, האוניברסיטה הציבורית של נווארה בספרד, האוניברסיטה הקתולית בלוון, בלגיה. הוא היה גם יועץ של חברות שונות, בהן תדיראן וכור מתכת.
יוסף אפלבוים נשוי לנילי, עובדת סוציאלית. הם הורים לשלושה ילדים ומתגוררים ברעננה.
מחקריו

אפלבוים מתמקד במחקריו במכונות חשמל, הנע חשמלי, אינוורטורים מיוחדים, אנרגיה סולארית (חישובי קרינה), מערכות פוטו-וולטאיות (תאי שמש, ריכוז, עקיבה, מערכות סולאריות חשמליות) וקרינת השמש על המאדים.
פיתח מודל לחישוב האנרגיה הסולארית שבו נעשה שימוש לראשונה בשנת 1997 עבור התאים הפוטו-וולטאיים של הגשושית מארס פאת'פיינדר שנחתה על מאדים, וכן עבור הרוברים ספיריט ואופורטוניטי. המודל שימש מאז גם רכבי חלל נוספים ששוגרו למאדים.
פרסים והוקרות

1988-1994 - עמית מחקר בכיר, מרכז המחקר לואיס של נאס"א
1995 - עמית IEEE לכל החיים
2000 - הקתדרה לאלקטרוניקה על שם יוקל, אוניברסיטת תל אביב
2001 - הקתדרה הבינלאומית על שם פרנקי, בלגיה
2006 - עמית לשם כבוד, התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל
פרסומים > ספרים

M. Crutchik, J. Appelbaum, Solar Radiation on a Catenary Collector, Paperback- October 18, 2018, NASA. ISBN 1728924219, ISBN 978-1728924212
פרסומים > מאמרים נבחרים

J. Appelbaum, M.S. Erlicki, “A Problem of Economic Optimization of Electric Equipment Design”, IEEE Trans. on Communication and Electronics, Vol. 83, No. 75, pp. 773-776, 1964.
M.S. Erlicki, J. Appelbaum, “Solution of Practical Optimization Problems”, IEEE Trans. on System Sciences and Cybernetics, Vol. SSC-6, No.1, pp. 49-52, 1970.
J. Appelbaum, Y. Shamash, “A Method for the Optimization of a Production Line of Electromagnetic Devices”, IEEE Trans. on Systems, Man and Cybernetics, Vol. SMC-7, No. 6, pp. 443-453, 1977.
J. Bany, J. Appelbaum, “The Effect of Shading on the Design of a Field of Solar Collectors”, Solar Cells, Vol. 20, No. 3, pp. 201-228, 1987.
J. Appelbaum, O. Bergshtein, “Solar Radiation Distribution Sensor”, Solar Energy, Vol. 39, No. 1, pp. 1-10, 1987.
פטנטים
J. Appelbaum, R. Weiss, ``Educational Simulator for Electrical Devices”, Patent No. 61977, 1984, Israel Patent.
J. Appelbaum, R. Weiss, ``Solar Radiation Sensor and System Including Same for Measuring Solar Radiation Distribution”, Patent No. 4,491,727, 1985, United States Patent.
הערות שוליים

↑  Chairs, en-engineering.tau.ac.il (באנגלית אמריקאית)
↑  IEEE Fellows Directory - Member Profile, services27.ieee.org (באנגלית)
1 2  "אין כל חדש תחת השמש" באתר כיוון חדש - המגזין לאזרח הוותיק, רעננה
↑  Joseph Appelbaum - Home Page, www.eng.tau.ac.il
↑  Joseph Appelbaum - List of Publications, www.eng.tau.ac.il
↑  Israeli calculations helped 'Spirit' and 'Opportunity' rovers land on Mars, ISRAEL21c, ‏2004-07-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  NASA Lewis Research Center's Contribution To The Mars Pathfinder Mission, mars.nasa.gov
↑  Titulars – Fondation Francqui – Stichting, www.francquifoundation.be
↑  מקבלי אותות הוקרה של ההתאגדות באתר התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל
↑  Google Patents, patents.google.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346525405171  ISNI: 0000 0000 4844 092X  LCCN: no2007061289  VIAF: 21920895   WorldCat (עם VIAF): 21920895
יחסי ארצות הברית – שוודיה

| יחסי ארצות הברית – שוודיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: שוודיה


ארצות הברית: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 450,295
אוכלוסייה
345,891,750: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 55,866
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

בין ארצות הברית לבין ממלכת שוודיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, והן מקיימות ביניהם קשרים בשלל תחומים. בנוסף, הנציגות הדיפלומטית של שוודיה בקוריאה הצפונית, מייצגת ושומרת שם על האינטרסים של ארצות הברית.
היסטוריה

בשנת 1638 הקימו מתיישבים שוודיים את שוודיה החדשה לאורך נהר הדלאוור על החוף האטלנטי של צפון אמריקה, אשר התקיימה עד לשנת 1655. שוודיה לא התערבה במלחמת העצמאות של ארצות הברית, ובשנת 1783 הכירה במדינה האמריקנית החדשה וחתמה עמה על הסכם סחר.
בין השנים 1820–1930 היגרו כ-1.3 מיליון שוודים לארצות הברית ורובם התיישבו במרכז ובמערב ארצות הברית, וחלק ניכר מתוכם התיישבו במינסוטה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית תמכו רוב המהגרים השוודים בכוחות האיחוד.
בשנת 1952 ביקר טאגה ארלנדר, ראש ממשלת שוודיה בבית הלבן, ונפגש עם נשיא ארצות הברית הארי טרומן. במהלך המלחמה הקרה נערכה הממשלה השוודית בחשאי לקבלת סיוע מארצות הברית, במקרה של תוקפנות סובייטית. בין השנים 1968–1976 היו היחסים בין המדינות קרירים, עקב התנגדותה התקיפה של שוודיה למעורבותה של ארצות הברית במלחמת וייטנאם. בשנים שלאחר מכן התחזקו היחסים בין המדינות, ולאחר פיגועי 11 בספטמבר תמכה שוודיה בפלישה לאפגניסטן. בשנת 2003 התנגדה שוודיה לפלישה לעיראק וטענה כי היא מנוגדת לחוק הבינלאומי, אולם התנגדותה הייתה פחות נחרצת מהתנגדותה למלחמת וייטנאם. בשנת 2011 שיתפה שוודיה פעולה עם הכוחות האמריקניים ועם כוחות נאט"ו במלחמת האזרחים בלוב, וחיל האוויר השוודי השתתף בתקיפה הבינלאומית בלוב.
יחסים כלכליים

בין ארצות הברית לשוודיה מתקיימים יחסי מסחר פעילים, וארצות הברית כיום היא שותפת הסחר השלישית בגודלה בשוודיה. בנוסף, חברות אמריקניות הם החברות הזרות המיוצגות ביותר בשוודיה.
יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בשוודיה רק שגרירות בסטוקהולם, ואילו שוודיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי., ו-28 קונסוליות כבוד באנקורג', אטלנטה, בוסטון, שיקגו, קליבלנד, דאלאס, דנוור, דטרויט, פורט לודרדייל, הונולולו, יוסטון, ג'יימסטאון, קנזס סיטי, לאס וגאס, מילווקי, מיניאפוליס, ניו אורלינס, ניו יורק, נורפוק, אומהה, פילדלפיה, פיניקס, ראלי, סולט לייק סיטי, סן דייגו, סן פרנסיסקו, סיאטל וסנט לואיס.
יום טרומן

נשיא ארצות הברית הארי טרומן
יום טרומן (באנגלית: Truman Day) הוא חג לאומי במדינת מיזורי שבארצות הברית המציין את יום הולדתו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן. החג נחוג ב-8 במאי מדי שנה.
החג מציין את היות טרומן הנשיא היחיד של ארצות הברית שנולד במדינת מיזורי.
כמו כן יום זה מצוין על ידי המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית.
בשנת 2010, בשל קשיים כלכליים של המדינה הוצע לבטל את החג (המהווה יום חופש בתשלום לעובדי המדינה) אולם הצעה זו לא התקבלה.
אירועים

ביום זה נושא מושל מדינת מיזורי הכרזה לציון המאורע, ונערכים אירועי זיכרון לזכר מורשתו של הנשיא, בעיקר במוסדות חינוך ברחבי המדינה וכן בספרייה הנשיאותית על שם טרומן, הממוקמת בעיר אינדפנדנס.
המפלגה הדמוקרטית עורכת ביום זה אירועי התרמה למפלגה (שממנה נבחר הנשיא).
הערות שוליים

↑  טרייסי וולקמן, יום טרומן יוותר יום לאומי מדינתי במדינת מיזורי, ה-St. Louis Business Journal, ‏ 3 במאי 2010
| חגים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| חגים פדרליים | חג המולד • יום קולומבוס • יום העצמאות • יום העבודה • יום מרטין לותר קינג • יום הזיכרון • ראש השנה האזרחית • חג ההודיה • יום החיילים המשוחררים • יום הולדתו של וושינגטון (יום הנשיאים) • יום הולדתו של ג'פרסון |  |
| חגים לאומיים במדינות ארצות הברית (והמדינות בהן הם נחגגים) | יום אינדיאנה (אינדיאנה) • יום אלבמה (אלבמה) • יום אלסקה (אלסקה) • יום ג'ורג'יה (ג'ורג'יה) • יום ג'פרסון דייוויס (אלבמה, פלורידה) • יום הדגל (פלורידה, פנסילבניה) • יום הולדתו של לינקולן (קליפורניה, קונטיקט, אילינוי, מונטנה, ניו ג'רזי, ניו יורק, אינדיאנה, וירג'יניה המערבית) • יום המשפחה (נבדה) • יום הארווי מילק (קליפורניה) • יום וירג'יניה המערבית (וירג'יניה המערבית) • יום טרומן (מיזורי) • ערב חג המולד (קנטקי, קרוליינה הצפונית) • יום מיזורי (מיזורי) • יום מרילנד (מרילנד) • יום נבדה (נבדה) • יום סיווארד (אלסקה) • יום קמהמה (הוואי) • יום קרב בנינגטון (ורמונט) • יום רוזה פארקס (קליפורניה) • יום רונלד רייגן (קליפורניה) |  |
טייט סנט אייווס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות מודרנית
 כתובת:  St Ives 
 מיקום:  St Ives 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מבקרים בשנה:  214,189 (נכון ל־2009)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1993
 תאריך פתיחה רשמי:  יוני 1993 
 קואורדינטות:  50°12′53″N 5°29′05″W﻿ / ﻿50.214722°N 5.484722°W﻿ / 50.214722; -5.484722
 www.tate.org.uk/stives/
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים טייט סנט אייווס(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים טייט סנט אייווס
 
טייט סנט אייווס (באנגלית: Tate St Ives) היא גלריה לאמנות הממוקמת בסנט אייווס בקורנוול שבממלכה המאוחדת. הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט ומציגה אמנות מודרנית תוך מתן דגש להצגת יצירות אמנים מקומיים (יצירות אסכולת סנט אייווס).
הגלריה, שנפתחה בשנת 1993 ממוקמת בבניין בסגנון אר דקו שתוכנן על ידי האדריכלים אוואנס ושאלף, בסמוך לחוף פורת'מאור (Porthmeor Beach).
מדרגות בסגנון אר דקו
מבקרים בגלריה הראשית
ראו גם

מוזיאון ברברה הפוורת'
יחסי ארצות הברית – קרואטיה

| יחסי ארצות הברית – קרואטיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: קרואטיה


ארצות הברית: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 56,594
אוכלוסייה
345,891,750: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 21,375
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין קרואטיה כוננו בשנת 1992 לאחר התנתקות קרואטיה מיוגוסלביה, וכיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, ומתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם.
הפזורה הקרואטית בארצות הברית היא אחת הגדולות בעולם עם יותר מ-1.2 מיליון איש. רוב הקרואטים מתגוררים בשיקגו (כ-150,000), ניו יורק, ניו ג'רזי, קונטיקט (כ-80,000), סנט לואיס (כ-40,000), לוס אנג'לס (כ-35,000), דטרויט (כ-7000) ו סן חוזה (כ-5,000). הפדרציה הלאומית של אמריקאים קרואטים היא הארגון המרכזי המסייע לקרואטים בארצות הברית.
היסטוריה

הרפובליקה של רגוזה, אשר שכנה באזור דוברובניק, הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של ארצות הברית. הנוכחות הרשמית של ארצות הברית בקרואטיה החלה עם הקמת הקונסוליה האמריקאית בזגרב ב-9 במאי 1946, אשר הפכה לקונסוליה כללית ב-1 באוגוסט 1958. ב-7 באפריל 1992, וב-25 באוגוסט 1992 שדרגה ארצות הברית את מעמד משלחתה הדיפלומטית למעמד של שגרירות.
כיום שתי המדינות חברות באו"ם, נאט"ו, מועצת השותפות האירופית-אטלנטית, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, קרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי ובארגון הסחר העולמי. בנוסף, קרואטיה היא משקיפה בארגון מדינות אמריקה.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים בין קרואטיה לארצות הברית הם טובים מאוד. בשנת 2013 ייצאה קרואטיה סחורות בשווי של 327,992,000 דולר לארצות הברית, ומאידך היא ייבאה מארצות הברית סחורות בשווי של 22,794,000 דולר. ארצות הברית היא שותפת הסחר החשובה ביותר של קרואטיה בצפון אמריקה, והשמינית בחשיבותה מכלל מדינות העולם.
בשנת 2013 220,043 אמריקנים הגיעו לחופשה בקרואטיה. לארצות הברית וקרואטיה יש הסכם השקעה דו צדדי הכולל הגנה על ההשקעות. בנוסף, ארצות הברית נתנה לקרואטיה יותר מ-27 מיליון דולר מאז 1998 בסיוע הומניטרי. ארצות הברית גם סיפקה סיוע כספי נוסף לקרואטיה באמצעות תוכנית הפיתוח הכלכלי של דרום מזרח אירופה (SEED) כדי להקל על דמוקרטיזציה מחדש של המגזר הפיננסי של קרואטיה, בעיקר באמצעות תוכניות המנוהלות על ידי USAID.
שיתוף פעולה ביטחוני

ארצות הברית היא השותפה הצבאית החשובה ביותר של קרואטיה, ומשרד ההגנה האמריקני מספק לקרואטיה סיוע צבאי הכולל אימונים, ציוד, הלוואות ציוד, וחינוך. שיתוף פעולה צבאי אינטנסיבי בין ארצות הברית לקרואטיה החל במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה בשנות ה-90, ושיתוף הפעולה הצבאי המשמעותי ביותר בין שתי המדינות התרחש באוגוסט 1995, כאשר כוחות אמריקנים השתתפו באופן פעיל בקרב הגדול האחרון של מלחמת העצמאות של קרואטיה - מבצע סערה. קרואטיה קיבלה עד כה כ-200 מיליון דולר מארצות הברית של סיוע צבאי, ומתוכם כ-100 מיליון $ הוא ערך של 212 כלי רכב משוריינים שנתרמו לקרואטיה בשנת 2014.
יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזגרב. מאידך, קרואטיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-9 קונסוליות באנקורג', שיקגו, יוסטון, קנזס סיטי, לוס אנג'לס, ניו אורלינס, ניו יורק, פיטסבורג וסיאטל.
יחסי ארצות הברית – תאילנד

| יחסי ארצות הברית – תאילנד |
| --- | --- |
ארצות הברית: תאילנד


ארצות הברית: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 513,120
אוכלוסייה
345,891,750: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 7,186
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

יחסי ארצות הברית–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לבין תאילנד.