stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'מימה קירק
ביוגרפיה > קריירה

קירק התחילה את הקריירה שלה בהשתתפות בפרויקטים קטנים שהפיקו חבריה. לינה דנהאם, חברתה ויוצרת הסדרה "בנות" ביקשה ממנה לקחת חלק בסרט הביכורים שלה "רהיטים זעירים", סרט ששחקניו גויסו בהתנדבות, מכיוון שלדנהאם לא היה תקציב לשלם לשחקנים מקצועיים אשר ישחקו בסרט. אף שהסרט היה דל בתקציב, הוא התברר כרווחי. קירק אינה קיבלה על פועלה תשלום.
בשנת 2011, השתתפה בסדרה "בנות" לצד דנהאם ושיחקה את דמותה של ג'סה, דמות שהופיעה לאורך   כל שש העונות של הסדרה.
בשנת 2015 שיחקה את דמותה של אייבי בקומדיית האימה ׳ Ava's Possessions׳.
בשנת 2017 שיחקה בקומדיה השחורה ׳the little hours’ את דמותה של מרתה.
בשנת 2018 קירק שחקה לצד אחותה לולה בסרט Untogether של אמה פורסט. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה 2018.
הערות שוליים

↑  Delal Atmaca, Alexandra Vogel, Systemrelevant und jeden Schutz wert!, Betrifft Mädchen, 2021-01-28, עמ' 5–6 doi: 10.3262/bem2101005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592250905171  PLWABN: 9810705881605606  BIBSYS: 13013143  BnF: cb166787904 (data)  GND: 1032931744  ISNI: 0000 0004 0236 7877  LCCN: no2013011075  NTA: 387596135  SUDOC: 172656885  VIAF: 297760046   WorldCat (עם VIAF): 297760046
ניצן עין הבר

| --- | --- |

ניצן עין הבר בהופעה בפארק הרצליה, אוגוסט 2012
 לידה:  28 באוגוסט 1964 (בן 60) ישראל חדרה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  סקסופון, כלי נשיפה
 פרופיל ב-IMDb
 
ניצן עין הבר (נולד ב-28 באוגוסט 1964 בחדרה) הוא נגן סקסופון וכלי נשיפה, מעבד ומלחין.
ביוגרפיה

עין הבר נולד בשנת 1964 למשפחה של מוזיקאים, אביו יצחק עין הבר (נפטר 2006), היה נגן אקורדיון. שני אחיו, עפר ואייל, הם נגנים, מלחינים ומנצחים מקצועיים. אמו, חנה עין הבר, נפטרה כשהיה בן 15.
עין הבר החל לנגן בחלילית בגיל 5, ובגיל 6 החל לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון של חדרה, בגיל 11 בחר ללמוד סקסופון, הכלי אותו העדיף מכל היתר, וכבר בגיל 13 כתב ועיבד יצירה לתזמורת כלי נשיפה, כשהיה בן 15 החל ללמוד אצל מל קלר.
כנגן צעיר מאוד נטל חלק בנגינה באנסמבלים, בהופעות וזכה בפרסים ומלגות לעידוד נוער מצטיין. בגיל 16 שימש כנגן סקסופון בתזמורת הנוער הישראלית ובגיל 18 השתתף בהרכב מוזיקלי פעיל בשם "אדמה חמה". בשירותו הצבאי שירת בתזמורת צה"ל בניצוחו של יצחק גרציאני ועם שחרורו נסע לאנגליה להקלטות והופעות. ב-1987 שב לישראל.
בשנת 1988 הקים עם דורון רפאלי, מנחם זיבצנר ואיתי שמרון הרכב ג'אז חדשני בשם "מינואט" שהוציא שלושה דיסקים כשהראשון בהם זכה לאהדת המבקרים, ונמכר יותר מכל אלבום ג'אז ישראלי אחר. הרכב מינואט נחשב לאחד ההרכבים החשובים המשפיעים ביותר בהיסטוריית הג'אז הישראלי[דרוש מקור].
ב-1991 החל לנגן כסולן מוביל עם שלמה ארצי.
עין הבר הופיע והקליט עם שלמה ארצי במשך השנים הבאות. נגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם תזמורת האופרה הקאמרית ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים, כמו גם בהפקות והקלטות רבות. מאמצע 1990 ואילך ניגן בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2004 נבחר עין הבר כחבר בוועדה האמנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום, שנערך מדי שנה באילת. בשנת 2013 פעל עין הבר כחבר בוועדה לאומית אשר בוחרת מוזיקאים מצטיינים בצה"ל.
רחמים נאהורי

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1902 ענאבה, צרפת 
 פטירה:  10 ביולי 1985 (בגיל 82) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  ? – 10 ביולי 1985 
 תפקידים נוספים:  הרב הראשי לפריז 
 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב רחמים נאהורי (י"ב באב ה'תרס"ב, 15 באוגוסט 1902 - כ"א בתמוז ה'תשמ"ה, 10 ביולי 1985) היה רב העיר בון שבאלג'יריה ואב בית דין בפריז, צרפת.
ביוגרפיה

נולד בעיר בון (כיום ענאבה (אנ')) לרב אליהו נאהורי. סבו היה הרב יעקב פאריינטי מחבר הספר שארית יעקב. בילדותו התייתם מאביו ונאלץ לעזוב את לימודיו כדי לפרנס את משפחתו. עם הגיעו לגיל שמונה עשרה הלך ללמוד אצל הרב יעקב הכהן שהיה הרב הראשי בבון באותה עת, ושנתיים לאחר מכן הוסמך על ידו לרבנות. בהמשך עבד כשוחט וקצב, ופתח אטליז.
לאחר פטירת רב העיר הרב יעקב הכהן מונה אחריו הרב יעקב שושנה, ולאחר פטירתו של האחרון בשנת ה'תרצ"ז מונה הרב נאהורי לתפקיד הדיין ורב העיר. בתפקידו התמודד הרב נאהורי עם ההשפעה ההולכת וגוברת של החילוניות הצרפתית בעיר, כאשר יהודים רבים התרחקו מהמסורת ונישואי התבוללות הפכו נפוצים. הרב נאהורי התמקד בעיקר בתחום החינוך של הדור הצעיר ולשם כך ייסד בתי ספר קטנים בהם למדו ילדים ונערים בשעות שאחר הלימודים בבתי הספר הממלכתיים, זאת בשל החוק הצרפתי שחייב את התלמידים ללמוד בשעות הבוקר והצהריים באחד מבתי הספר הממלכתיים.
בתקופה זו הגיעו לבתי הדין באלג'יריה יהודים רבים החיים עם בנות זוג מקומיות על מנת שבית הדין יגיירן וישיא אותם על פי ההלכה. בניגוד לדעתו של הרב אברהם משה פינגרהוט (אז רב העיר אלג'יר) שסבר שיש לקבלן ליהדות ולסמוך על שיטות מקלות בגיור, החזיק הרב נאהורי בעמדה שאסור מבחינה הלכתית לקבלן. לדבריו, אין לסמוך על השיטות המקילות בהליך הגיור אלא במקרים פרטיים, כאשר המטרה היא לקרבם ליהדות ולא לדחותם מהקהילה, אך לא בגיור סיטונאי של גויים רבים, שם קיים דווקא החשש שהכשרת המצב בדיעבד תעודד את המשך המצב ותגביר את תהליך ההתבוללות. עם פסקו זה הסכים הרב אליעזר יהודה ולדנברג.
עם סיום מלחמת העולם השנייה פעל לשיקום מוסדות הקהילה וייסד את התלמוד תורה המרכזי בו למדו רוב בני הקהילה. כן ארגן מחדש את ענייני הקהילה, כמו נושאי הכשרות, שחיטה ויבוא המצות והיין לחג הפסח.
בשנת ה'תשי"ב (1952) הקים יחד עם חברו הרב אברהם משה פינגרהוט ובסיוע עסקנים את "ישיבת הרבנים" בעיר הבירה אלג'יר. מטרת הישיבה הייתה להכשיר תלמידים שישמשו בעתיד כרבני קהילות ובתי כנסת בכל רחבי אלג'יריה. בראשות הישיבה עמדו הרב פינגרהוט והרב יצחק זרביב. הרב נאהורי היה מעורב בהנהלת וסדרי הישיבה, ואף הגיע למסור בה שיעורים מפעם לפעם.
בעת מלחמת העצמאות של אלג'יריה החל משנת 1954, נערכו פוגרומים בכל ריכוזי היהודים במדינה. בעקבות זאת היגרו רוב היהודים מהמדינה מחשש לחייהם, אולם הרב נאהורי סירב לעזוב את קהילתו ונותר בה כל עוד נותרו בה מנין יהודים. בשנת ה'תשכ"ג עבר לפריז, שם שימש בתפקיד דיין לצד אב בית הדין הרב פינגרהוט והרב שמחה ארנסט גוגנהיים. אחרי פטירת הרב פינגרהוט מונה הרב נאהורי תחתיו. במקביל לפעילותו כדיין מסר שיעורי תורה לתלמידים בבית המדרש ששכן בביתו שברחוב רישה. פעל רבות ליסוד מוסדות חינוך ובתי ספר יהודיים בפריז, וסייע בהקמת מקוואות טהרה, חנויות ואטליזים כשרים.
נפטר בירושלים בכ"א בתמוז ה'תשמ"ה ונקבר בהר הזיתים. בין תלמידיו נמנים: הרב שמואל סירא, הרב הראשי לצרפת; חתנו הרב עמנואל שושנה, מנהל בית המדרש הרבני של צרפת; הרב יהושע ברכץ, שימש בעבר כראש ישיבת שערי רחמים; הרב יהודה בן ישי, רב קהילה בשכונת בקעה ור"מ במכון מאיר; והרב אלעזר אלבז, ששימש כרב העיר גבעת שמואל.
בשנת 2022 נקרא רחוב על שמו המחבר בין השכונות בית וגן ורמת שרת בירושלים.
ביוגרפיה > ישיבת שערי רחמים

לקראת סוף ימיו, בקיץ ה'תשמ"ה הוקמה הישיבה הגדולה "שערי רחמים" בשכונת סנהדריה בירושלים, בראשות תלמידו הרב יהושע ברכץ.
לאחר כעשרים וחמש שנות פעילות ובעקבות עזיבתו של הרב ברכץ מספר שנים קודם לכן נסגרה הישיבה (בשנת ה'תש"ע, 2010), ובמקומה נפתחה ישיבה תיכונית בה לומדים גם מקצועות חול וניגשים לבחינות הבגרות. בשנת ה'תשע"ו (2016) הצטרפה הישיבה לרשת בתי הספר של מכון ברנקו וייס. בראשות הישיבה התיכונית עמד בנו של הרב נאהורי, הרב יהודה נאהורי.
חיבורו

ספרו רחמיך רבים, כולל חידושים על התלמוד, תשובות הלכתיות והתכתבויות בנושאים שונים. יוצא לאור בשנת ה'תש"ן על ידי משפחת המחבר ובעריכת הרב יהושע ברכץ.
לקריאה נוספת

פרקים ממסכת חייו של מרן הרב המחבר זצוק"ל, בתוך: שאול נאהורי (מו"ל), רחמיך רבים, תש"נ, הוצאת ישיבת שערי רחמים.
הקדמת הרב נאהורי לספר שארית יעקב לרב יעקב פראיינטי, ירושלים תשמ"ג (עמודים ט-י)
הערות שוליים

↑  ראו: פאריינטי, יעקב, שארית יעקב, ירושלים תשמ"ג, באתר אוצר החכמה
↑  שו"ת הרב אברהם משה פינגרהוט, ירושלים תשכ"ד, סימן יד.
↑  ספר "שערי רחמים" סימנים יג-טו
↑  שו"ת ציץ אליעזר, חלק ה סימן טו.
↑  בין הרבנים שחונכו במוסד היו הרב אליהו חייק, (שימש כרב לצעירים באוראן ולימים הרב הראשי בטולוז, צרפת), הרב אלעזר אלבז (לימים רב העיר גבעת שמואל), הרב אברהם עמר (שימש כרב קהילה בניס, ובהמשך מייסד בית המדרש הגבוה ריב"ש ורשב"ץ באשדוד) ועוד.
↑  שלמה א' גליקסברג, להלן קישורים חיצוניים.
↑  ”כל מחנה אומר ואני אנה אני בא, אולם זקוק ומחוייב אני להתעכב ולהישאר להשתתף בגורל הקהילה עד המנין האחרון.” - רחמיך רבים, קובץ אגרות, איגרת ה.
↑  יוסף שרביט, השותפות ההיסטורית בין חכמי אלג'יריה ובין חכמי ארץ ישראל בעידן של תמורות (1830 – 1962), הערה 36.
↑    אליענה גורפינקיאל, ‏הרב רנה-שמואל סירא היה הרב הראשי הראשון בצרפת שהגיע ממוצא צפון אפריקאי, בעיתון מקור ראשון, 23 בפברואר 2023
↑  הרב יהושע ברכץ, דברי פתיחה, מוסר השכל א, בני ברק: טקסט רץ הוצאה לאור, תשע"ט, באתר אוצר החכמה
↑  הרב יהודה בן ישי, באתר ערוץ מאיר.
↑  בשער הספר, רחמיך רבים, ירושלים: מכון להוצאת כתבי יד שע"י ישיבת שערי רחמים, באתר אוצר החכמה
↑  בתי הספר שלנו - שערי רחמים, באתר המכון ברנקו וויס
↑  צוות הישיבה, באתר ישיבת שערי רחמים.
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • יהודה כלץ (השלישי) • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • דוד מועטי • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | יעקב ששפורטש • נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • סמחון חלאווה • יוסף בן וואליד • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • יחיא אמסלם • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | מימון נג'אר • סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| רבנים נוספים | שלום אביחצירא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011253444305171  ISNI: 0000 0000 4966 7608  LCCN: nr93049305  VIAF: 61422912   WorldCat (עם VIAF): 61422912
משוגע (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אומאו 
 מוקד פעילות:  אומאו, שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 סוגה:  פרוגרסיב מטאל, דג'נט, גרוב מטאל, ת'ראש מטאל
 חברת תקליטים:  Nuclear Blast
 אתר רשמי
 חברים
 ינס קידמן, פרדריק תורדנדל, מורטן האגסטרם, תומאס האקה, דיק לבגרן
 חברים לשעבר
 גוסטף היילם, פטר נורדין, ניקלאס לונדגרן
 
משוגע (Meshuggah) היא להקת פרוגרסיב מטאל שנוסדה ב-1987 בשוודיה. הלהקה ידועה בשימוש הרב שהיא עושה בפוליריתמיקה וריבוי משקלים, במקצבים מסובכים ולא-שיגרתיים ובאקורדים דיסוננטיים. כמו כן, רוב שירי הלהקה אינם בנויים במבנה בית-פזמון מסורתי.
סגנון

הסולן קידמן בחר את שם הלהקה, "משוגע", כשמצא את המילה במילון לעגת רחוב אמריקנית (אליה נשאלה מן העברית על דרך היידיש).
בשנותיה הראשונות של הלהקה, היא ניגנה בעיקר גרוב מטאל ות'ראש מטאל עם אלמנטים של פרוגרסיב מטאל ודגש על טכניקה וביצועים מורכבים. בהמשך, הלהקה עברה לנגן בסגנון מסוים של פרוגרסיב מטאל, אותו היא למעשה המציאה; וייקרא מאוחר יותר דג'נט.
הלהקות מטאליקה, דרים ת'יאטר, טול, דילינג'ר אסקייפ פלאן, Lamb of God, Haken, God Forbid, דפטונז ואחרות ציינו את משוגע כמקור השפעה עליהן.
חברי הלהקה עצמם ציינו את מטאליקה, דת', סיניק, סלייר ומגאדת' כמקור השראה עבורם, אך גם את טורי איימוס, ביורק, סטילי דן, אדמה, רוח ואש, מייק אולדפילד, ראש, פריימוס ונירוונה.
ב -1 בינואר 1991 הוציאה הלהקה את הוא אלבום הבכורה Contradictions Collapse (בעברית סתירות קורסות). האלבום יצא על ידי Nuclear Blast. האלבום נוטה יותר לעבר טראש מטאל וצליל מטאלי אלטרנטיבי מאשר ביצירותיו המאוחרות של הלהקה,  הכוללות ריפים כבדים והשפעות של היפ הופ וריקוד תעשייתי בתבניות התוף.  הוא שוחרר מחדש דיגיטלי עם גרסה לא שלמה של ה- EP השני של משוגע בשם None, בשנת 1998,  ללא כל תווים או מילות מילים נכללות בחוברת.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1991 - Contradictions Collapse
1995 - Destroy Erase Improve
1998 - Chaosphere
2002 - Nothing
2005 - Catch Thirtythree
2008 - obZen
2012 - Koloss
2019 - The Violent Sleep of Reason
2022 - Immutable
דיסקוגרפיה > EP

1989 -Psykisk Testbild
1994 - None
1995 - Selfcaged
1997 - The True Human Design
2004 – I סינגל של 21 דקות
דיסקוגרפיה > אוספים

2001 - Rare Trax
הערות שוליים

↑  Contradictions Collapse by Meshuggah - RYM/Sonemic (באנגלית), נבדק ב-2023-05-28
1 2  Meshuggah - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
↑  Thomson, Jamie (2011-03-03). "Djent, the metal geek's microgenre". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-05-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14012696x (data)  GND: 16042026-X  ISNI: 0000 0001 0659 7758  LCCN: no2002087610  MusicBrainz: cf8b3b8c-118e-4136-8d1d-c37091173413  NKC: xx0084888  VIAF: 129206639   WorldCat (עם VIAF): 129206639 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דינארה סאפינה

דינארה מיכאלובנה סאפינה (טטרית : Динара Мөбин кызы Сафина; רוסית : Дина́ра Миха́йловна (Муби́новна) Са́фина; נולדה במוסקבה ב-27 באפריל 1986), היא שחקנית טניס רוסיה ממוצא טטרי. דורגה בשיאה במקום הראשון בעולם (20 באפריל 2009).
סאפינה בעלת מדליית כסף בטורניר הטניס האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג. כמו כן, היא הגיעה שלוש פעמים לשלב הגמר בטורנירי גראנד סלאם וזכתה בתואר גראנד סלאם אחד לזוגות.
סאפינה היא אחותו הצעירה של שחקן הטניס מאראט סאפין, שבעבר היה מדורג ראשון בעולם.
קריירה מקצועית > תחילת הקריירה

בשנת 2000 שיחקה סאפינה לראשונה בשני טורנירים ראשונים בסבב ה-ITF. בשנת 2001 שיחקה לראשונה במוקדמות של שני טורנירים מסבב ה-WTA, במדריד (דרג 3) ובמוסקבה (דרג 1). כמו כן זכתה סאפינה בשנה זו בתואר יחידות אחד (ברומא) ובתואר זוגות אחד (במיורקה בצוותא עם רוסה-מריה אנדרס-רודריגס). שני התארים היו בטורנירים מסבב ה-ITF.
בשנת 2002 נכנסה סאפינה לראשונה לרשימת מאה הטניסאיות הטובות בעולם. בשנה זאת זכתה סאפינה בתואר WTA ראשון בסופוט (דרג 3; ניצחה בגמר את הנרייטה נגיובה) והגיעה לשלב חצי הגמר בטורניר WTA באשטוריל (דרג 4; הפסידה לאנקה בארנה). סאפינה שיחקה לראשונה בשנה זו בטורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה, ובו הפסידה בסיבוב השני לסרינה ויליאמס. כמו כן זכתה סאפינה זו בשלושה תוארי יחידות (מיורקה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה שבספרד ורומא) בטורנירים מסבב ה-ITF ובשני תוארי זוגות (לאס פאלמאס דה גראן קנריה בצוותא עם רוסה-מריה אנדרס-רודריגס ורומא בצוותא עם קלאודיה איבון) בטורנירים מאותו הסבב.
ב-2003 המשיכה סאפינה להתקדם ודורגה לראשונה בין חמישים הטניסאיות הטובות בדירוג העולמי. בשנה זו זכתה סאפינה בתואר WTA שני ליחידות בפלרמו (דרג 4; ניצחה בגמר את קטרינה סרבוטניק). בנוסף, סאפינה הגיעה לשלב רבע הגמר בשלושה טורנירים נוספים : דוחה, סופוט ושאנגחאי (דרג 4). סאפינה שיחקה לראשונה בשנה זו בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואף הגיעה לסיבוב הרביעי באליפות ארצות הברית הפתוחה, בו הפסידה לז'וסטין הנין.
גם בשנת 2004 המשיכה סאפינה להיות מדורגת בין חמישים הטניסאיות הטובות בעולם. היא הגיעה פעם אחת לשלב הגמר של טורניר WTA, בלוקסמבורג, שם הפסידה בגמר לאלישיה מוליק. כמו כן הגיעה פעם אחת לשלב חצי הגמר, בפריז (דרג 2), שם הפסידה לקים קלייסטרס. כמו כן זכתה סאפינה בתואר WTA ראשון לזוגות בשנה זו בבייג'ינג (דרג 2) בצוותא עם עמנואל גליארדי.
קריירה מקצועית > 2005

בשנה זו רשמה סאפינה התקדמות נוספת, כשדורגה לראשונה בין עשרים הטניסאיות הטובות בדירוג ה-WTA. סאפינה זכתה בשנת 2005 בשני תארים נוספים: בפריז, שם ניצחה  בגמר את אמלי מורסמו במה שהיה ניצחונה הראשון של סאפינה על שחקנית המדורגת בין עשר הטובות בעולם ובפראג (דרג 4; ניצחה בגמר את זוזאנה אונדראשקובה). כמו כן הגיעה סאפינה בשנה זו ארבע פעמים לשלב חצי הגמר : באשטוריל (הפסידה לנה לי, לוקסמבורג (הפסידה לאנה-לנה גרונפלד), מוסקבה (ניצחה את המדורגת 1 בעולם דאז מריה שראפובה לפני שהפסידה למארי פירס) והסלט (דרג 3; הפסידה לקים קלייסטרס). כמו זכתה סאפינה בשנה זו בתואר זוגות נוסף בס'הרטוחנבוס שבהולנד (דרג 3) בצוותא עם אנבל מדינה גאריגס.
קריירה מקצועית > 2006

בשנת 2006 המשיכה סאפינה להיות מדורגת בין עשרים הטניסאיות הטובות בעולם, ואף התקדמה במהלך השנה עד למקום העשירי. בשנה זו הגיעה סאפינה פעמיים לשלב הגמר בטורנירים ברומא (דרג 1; הפסידה למרטינה הינגיס) ובס'הרטוחנבוס (הפסידה למיכאלה קרייצ'ק). כמו כן הגיעה סאפינה פעמיים לשלב חצי הגמר, בגולד קוסט (דרג 3; הפסידה ללוסי ספארובה) ובמונטריאול (דרג 1; הפסידה לאנה איבנוביץ'). בשנת 2006 הגיעה סאפינה לראשונה לשלב רבע הגמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לאמלי מורסמו). בנוסף זכתה סאפינה בשנה זו בשני תוארי זוגות : בגולד קוסט ביחד עם מגאן שונסי ובאנטוורפן (דרג 2) ביחד עם קטרינה סרבוטניק.
קריירה מקצועית > 2007

גם בשנת 2007 המשיכה סאפינה להיות מדורגת בין עשרים הטניסאיות הראשונות. סאפינה זכתה בשנת 2007 בתואר WTA רביעי בגולד קוסט (ניצחה את מרטינה הינגיס בגמר) והגיעה פעם נוספת לשלב הגמר בצ'ארלסטון (דרג 1; הפסידה לילנה יאנקוביץ') ופעמיים לשלב חצי הגמר : בס'הרטוחנבוס (הפסידה לילנה יאנקוביץ') ובמוסקבה (הפסידה לילנה דמנטייבה). כמו כן זכתה סאפינה בשנה זו בתואר גראנד סלאם ראשון מכל סוג שהוא כאשר ניצחה את טורניר הזוגות לנשים של אליפות ארצות הברית הפתוחה בצוותא עם נטלי דשי. בנוסף לתואר הזוגות הזה זכתה סאפינה בתואר זוגות נוסף בשנה זו - בגולד קוסט בצוותא עם קטרינה סרבוטניק.
קריירה מקצועית > 2008

2008 הייתה השנה הטובה ביותר של סאפינה עד כה. סאפינה זכתה בשנה זו בארבעה טורנירים בסבב ה-WTA, מתוכם שלושה היו מהדרג ה-1 והרביעי היה מהדרג ה-2. שלושת הטורנירים מהדרג הראשון היו ברלין (ניצחה את ילנה דמנטייבה בגמר), מונטריאול (ניצחה את דומיניקה ציבולקובה בגמר) וטוקיו (ניצחה את סבטלנה קוזנצובה בגמר). הטורניר מהדרג השני התקיים בלוס אנג'לס ובו ניצחה סאפינה בגמר את פלאביה פנטה. בנוסף לארבע הזכיות הללו הגיעה סאפינה בשנה זו שלוש פעמים לשלב הגמר : בס'הרטוחנבוס (הפסידה לטמארינה טנאסוגארן), באליפות צרפת הפתוחה (גמר גראנד סלאם ראשון; הפסידה בגמר לאנה איבנוביץ') ובטורניר הטניס של אולימפיאדת בייג'ינג (גמר אולימפי ראשון; הפסידה לילנה דמנטייבה). בווימבלדון נוצחה על ידי הטניסאית הישראלית שחר פאר בסיבוב השלישי, הפסד שקטע תנופה בה הייתה באותה תקופה (דורגה 9 בעולם לפני הטורניר). פעמיים נוספות בשנה זו הגיעה סאפינה לשלב חצי הגמר : באליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לאלופה בדיעבד סרינה ויליאמס) ובמוסקבה (הפסידה לורה זבונרבה). בשנת 2008 השתתפה סאפינה לראשונה באליפות סבב ה-WTA, בה הפסידה שלוש פעמים בשלב הבתים (לוונוס ויליאמס, סרינה ויליאמס וילנה דמנטייבה). סאפינה ניצחה בשנה זו שלוש שחקניות שונות שהחזיקו במקום ה-1 בעולם (את ז'וסטין הנין בברלין במה שהיה משחקה האחרון של הנין בסבב, את ילנה יאנקוביץ' ואת מריה שראפובה) והגיעה בעצמה לדירוג שיא חדש - מקום שני בעולם. בנוסף לכל ההישגים הללו זכתה סאפינה בשני תוארי זוגות נוספים : בגולד קוסט בצוותא עם אגנש סאבאי ובאינדיאן וולס מאסטרס (דרג 1) בצוותא עם ילנה וסנינה.
קריירה מקצועית > 2009

בשנת 2009 הגיעה סאפינה לשלב הגמר בשני טורנירי גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה, (הפסידה  לסרינה ויליאמס) ובאליפות צרפת הפתוחה (הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) ולשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון (הפסידה לוונוס ויליאמס). בנוסף היא זכתה ב-2009 בשלושה טורנירי WTA, ברומא (הקטגוריה העליונה; ניצחה את סבטלנה קוזנצובה בגמר), מדריד (הקטגוריה העליונה; ניצחה את קרוליין ווזניאקי בגמר) ופורטורוז' שבסלובניה (הקטגוריה הבינלאומית; ניצחה את שרה אראני בגמר). בשנה זו הגיעה סאפינה שלוש פעמים לשלב הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA, בסידני (הקטגוריה העליונה; הפסידה לילנה דמנטייבה), בשטוטגרט (הקטגוריה העליונה; הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) ובסינסינטי (הקטגוריה העליונה; הפסידה לילנה יאנקוביץ'), ופעם אחת לשלב חצי הגמר (בטורניר ס'הרטוחנבוס מהקטגוריה הבינלאומית. הפסידה שוב לטמארינה טנאסוגארן). בין לבין העפילה סאפינה בחודש אפריל למקום הראשון בעולם. לאחר אליפות סבב ה-WTA, ממנה פרשה סאפינה בשלב הבתים עקב פציעה בגב, החליפה סרינה ויליאמס את סאפינה בפסגת הדירוג העולמי.
קריירה מקצועית > 2010

הפציעה בגב התבררה כחמורה יחסית, והשפיעה על משחקה של סאפינה לכל אורך שנת 2010. הפציעה גרמה לאספינה לפרוש מאליפות אוסטרליה הפתוחה בסיבוב הרביעי, ובחודשים פברואר ומרץ היא לא שיחקה כלל. גם לאחר שחזרה לשחק לא השיגה סאפינה הישגים מיוחדים, והיא אף פרשה שוב לטיפולים בגב לפני אליפות וימבלדון, בה לא השתתפה. הישגי השיא של סאפינה בשנה זו היו שלוש הגעות לשלב רבע הגמר בטורנירים שנערכו בסידני (הפסידה לילנה דמנטייבה), שטוטגרט (הפסידה לשחר פאר) וניו הייבן (הקטגוריה העליונה), שם הפסידה למריה קירילנקו.
קריירה מקצועית > 2011

תחילת שנת 2011 לא בישרה על השתפרות במשחקה של סאפינה, והיא המשיכה להפסיד בסיבובים הראשונים של הטורנירים בהם השתתפה. עם זאת, סאפינה זכתה בחודש מרץ בתואר בתחרות הזוגות של טורניר קואלה לומפור (הקטגוריה הבינלאומית) בצוותא עם גלינה ווסקובואבה.
קריירה מקצועית > גביע הפדרציה

הופעת הבכורה של סאפינה בגביע הפדרציה הייתה באפריל 2005, אז היא הפסידה לפרנצ'סקה סקיאבונה במשחק הראשון במסגרת התמודדות בין הנבחרת הרוסית לזו של איטליה. באותה השנה סאפינה לקחה חלק בזכייה של נבחרת רוסיה בגביע הפדרציה כאשר ניצחה במשחק הזוגות של ההתמודדות על התואר ביחד עם ילנה דמנטייבה את אמלי מורסמו ומארי פירס הצרפתיות.
המאזן של סאפינה בגביע הפדרציה עומד על 5 ניצחונות (כולם במשחקי זוגות) מול 2 הפסדים (שניהם במשחקי יחידות).
קריירה מקצועית > פרסים

זכתה בתואר "אלופת סדרת הטורנירים הפתוחים של ארצות הברית" לשנת 2008.
נבחרה כשחקנית המשתפרת ביותר בסבב ה-WTA בשנת 2008.
נבחרה כשחקנית השנה בסבב ה-WTA לשנת 2008.
דינארה סאפינה באליפות ארצות הברית הפתוחה, 2008
יחסי אסטוניה–צ'ילה

| יחסי אסטוניה–צ'ילה |
| --- | --- |
אסטוניה: צ'ילה


אסטוניה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
45,228: 756,102
אוכלוסייה
1,355,026: 19,796,785
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,745: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
30,069: 16,949
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

שר החוץ האסטוני מרגוס צהקנה (מימין) נפגש בעת ביקורו בצ'ילה על מקבילו הצ'יליאני אלברטו ואן קלברן, 2024
יחסי אסטוניה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה לאסטוניה. צ'ילה הכירה מחדש באסטוניה ב-28 באוגוסט 1991 ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-27 בספטמבר 1991.
אמנות

הסכם על נסיעות ללא ויזה בין אסטוניה וצ'ילה נכנס לתוקף ב-2 בדצמבר 2000.
שתי המדינות מקיימות בתוקף גם מזכר על שיתוף פעולה בין משרדי חוץ.
יחסי סחר

צ'ילה היא בין השותפות החשובות בסחר החוץ של אסטוניה באמריקה הדרומית. בשנת 2007 הוערך המסחר בין אסטוניה לצ'ילה ב-6.3 מיליון אירו. הייצוא האסטוני כלל בעיקר מכונות, ציוד מכני ודלקים מינרליים; הייצוא של צ'ילה כלל בעיקר יין, דגים, סרטנים ופירות. בשנת 2004, 83% מייצוא צ'ילה לאסטוניה, שהסתכם אז ב-2.4 מיליון אירו, היה מורכב מיין. בשנת 2008 יינות צ'ילה החזיקו את הנתח הגבוה ביותר בשוק היין המיובא של אסטוניה, ואחריהם יינות ספרדיים. בגלל האקלים שלה שאינו מתאים לייצור ענבים בקנה מידה גדול, מרבית היין שנמכר באסטוניה מיובא.
תרבות

בשנת 2006, אסטוניה וצ'ילה הוציאו את סדרת הבולים המשותפת בנושא אנטארקטיקה, שתוכננה על ידי Ülle Marks ו-Jüri Kass, הנושאת תמונות של פינגווין קיסרי ושל לווייתן מינקי. יצירותיהם של הסופרים הצ'יליאנים איזבל אלנדה, פבלו נרודה וחוסה דונוסו תורגמו לאסטונית.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מיוצגת באסטוניה באמצעות שגרירותה בהלסינקי, פינלנד, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בטאלין וטרטו.
אסטוניה מחזיקה בצ'ילה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה.
אגודת העיתונאים ירושלים

| --- | --- |

 תחום:  עיתונאות
 מטה הארגון:   רחוב הלל, ירושלים
 מקום פעילות:  מדינת ישראל
 יושב ראש:  עפרה סתת-מילוא, מיקי קליין
 תקופת הפעילות:  יוני 1933 – הווה (כ־91 שנים)
  אתר האינטרנט הרשמי של האגודה
 
אגודת העיתונאים ירושלים היא ארגון עובדים מקצועי שהוקם בשנת 1933. האגודה משמשת אגודתם המקצועית של עיתונאים, של עיתונאיות ושל עובדי ועובדות תקשורת במדינת ישראל.
מטה האגודה שוכן בבית אגרון שברחוב הלל, ירושלים.
היסטוריה ורקע

אגודת העיתונאים ירושלים נוסדה בחודש יוני 1933 בשם "התאגדות העיתונאים בישראל – ירושלים". האגודה הוקמה בזמן שבו עדיין לא גובשו בישראל כללי בסיס להעסקתם של עיתונאים ושל עורכים, ולמעשה אגודה זו הייתה האיגוד המקצועי הראשון בישראל בתחום התקשורת.
אגודת העיתונאים ירושלים מייצגת עיתונאים ועיתונאיות ועובדים ועובדות באמצעי התקשורת במדינת ישראל, והיא גשר על-דורי בין עיתונאים ועובדים בכלי התקשורת במרשתת, במקומונים, בטלוויזיה וברדיו, הן בתחילת דרכם, הן ותיקים שלמדו את המקצוע. הנהלת האגודה מורכבת מחברים ומחברות מכל קשת העיתונות בישראל.
בעבר זוהתה אגודת העיתונאים ירושלים בעיקר עם עובדי ועובדות הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור, שהיו רוב מקרב חבריה, ולפי זה נטתה האגודה להיאבק ולעסוק בעיקר בנושאים הקשורים לשידור הציבורי. כך למשל הייתה האגודה אחראית לפריצת שביתת השידורים בישראל (1987) (שביתה שהביאה למחלוקת בינה ובין אגודת העיתונאים בתל אביב, שסירבה להשבית כאות הזדהות את פעילות העיתונים), ודאגה להיאבק בתוכניות לקיצוץ ולהפרטת השידור הציבורי.
בחודש מארס 2003 הכריזה אגודת העיתונאים ירושלים על סכסוך עבודה ברשות השידור, בעקבות כוונתו של מנכ"ל הרשות דאז, יוסף בראל, לבצע קיצוצים נרחבים בתקציב. לצורך המאבק בתוכניתו של בראל שכרה אגודת העיתונאים את שירותיו של משרד יחסי ציבור, שבהודעה מטעמו אף הצהיר כי יעסוק בשתדלנות בממשלה ובכנסת. בשנתיים שעברו מאז פרוץ המאבק נגד בראל ועד הדחתו בידי הממשלה בחודש מאי 2005 האשימה אגודת העיתונאים ירושלים את מנכ"ל רשות השידור במינוי מקורבים ובמתן "שוחד מסך", כלומר - הענקת זמן מסך לפוליטיקאים הממונים עליו, בהדחת עיתונאים מסיבות שאינן מקצועיות וכיוצא בזה.
כיום, רבים מחברי ומחברות אגודת העיתונאים ירושלים הם עובדי תאגיד השידור הישראלי, שהוקם עם סגירת רשות השידור, ו-4 מחברי ומחברות ועד האגודה הם עובדים פעילים בתאגיד.
מטרות האגודה

המטרות העיקריות של אגודת העיתונאים ירושלים כפי שנוסחו בתקנון הן:
שיפור יכולותיהם המקצועיות של העיתונאים ושל העובדים בכלי התקשורת במדינת ישראל, טיפוח הכשרתם, חיזוק האתיקה המקצועית שלהם, שמירה על מעמדם בחברה וייעול שירותם בהפצת ידיעה, דעה ודעת.
טיפול בענייניהם המקצועיים, הכלכליים והחברתיים של העיתונאים ושל העובדים בכלי התקשורת, שיפור תנאי עבודתם ושכרם ברמה הקיבוצית וברמה האישית והגנת תעסוקה.
טיפוח חופש עיתונות, זכויות אדם וחירויותיו של האזרח.