stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוריס בלכר
רקע משפחתי וילדותו בסין ובסיביר

בלכר נולד בעיר ניוצ'ואנג במנצ'וריה, סין, כיום יינגקו, במחוז ליאונינג, כבן לאדוארד בלכר, מנהל בבנק רוסיה-אסיה, ולהלנה בלכר, בת לבית ווּלף. מצד אביו הסב היה יהודי. בוריס בלכר, בן יחיד להוריו, נולד ושנותיו הראשונות עברו עליו בסין בגלל עבודת אביו בתחום יחסי בנקאות עם סין. בין השנים 1908-1913 הילד למד בבית הספר של המיסיונרים הפרוטסטנטים האנגלים בצ'פו (כיום העיר ינטאי, במחוז שאנדונג) ובשנת 1913 עבר לעיר האנקו, כיום חלק מהמטרופולין ווהאן. בין השנים 1914-1919 חי בסיביר, בעיר אירקוצק בה למד בתיכון ריאלי וקיבל גם חינוך מוזיקלי - למד כינור ופסנתר, תאוריה מוזיקלית והרמוניה. מ-1919 חי שוב בסין, בחרבין, שם המשיך לימודיו ועבד לתקופת מה כאיש תאורה באופרה. בנוסף עיבד מוזיקה למופעים כמו למשל עיבוד של האופרה "טוסקה" מאת פוצ'יני עבור תזמורת האופרה המקומית.
לימודיו ופעילותו בגרמניה

בשנת 1922, אחרי סיום לימודיו בסין, נסע לאירופה - ודרך מרסיי ופריז יצא לברלין ללמוד אדריכלות ומתמטיקה בבית הספר הטכני הגבוה. כעבור שנתיים חזר למוזיקה ולמד בין השנים 1924-1926 הלחנה בקונסרבטוריון אצל פרידריך ארנסט קוך ומוזיקולוגיה אצל ארנולד שרינג, פרידריך בלומה ואריך מוריץ פון הורנבוסטל. מאוחר יותר שב עם אמו למולדת הוריו, בבירת אסטוניה רוול (כיום טאלין).
אחרי 1933, האשים אותו המשטר הנאצי תחילה בכתיבת "מוזיקה מנוונת" ואסר על ביצוען של אחדות מיצירותיו. בלכר גרם לזעם הביקורת המוזיקלית הנאצית לא רק בגלל נטיותיו המודרניסטיות הנועזות, אלא גם בגלל קריצותיו לסגנון של איגור סטרווינסקי ולמוזיקת ג'אז האסורות. כאשר נראה שהקפיד על חיבור אופרות תמימות, שהמבנה ההרמוני שלהן לא פגע ברגשות השלטון, הניחו לו זמנית לנפשו. יצירותיו בתקופה זו כללו את האופרות "חגיגה בדרום" ב-1935, "הרלקינאדה" בשנת 1940 ו"הנסיכה טרקנובה" (Fürstin Tarakanowa, על הנסיכה לכאורה טרקנובה שטענה כי היא בתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה ואלכסיי רזומובסקי) בשנת 1941, וכן סימפוניה, שבוצעה בברלין בשנת 1939 וקונצ'רטו לתזמורת כלי מיתר משנת 1942 (המבורג).
אחרי שבשנת 1938 עבד בבריטניה חזר לגרמניה שעה שהמנצח קרל בהם מצא לו משרת מדריך בקונסרבטוריון בדרזדן. אחרי שהתגלה כי לא נמנע מללמד יצירות של ארנולד שנברג, דריוס מיו, והינדמית האסורים, וככל הנראה נחשף כ"רבע יהודי" ("Vierteljude" - עדות ודאית על חשיפה זו קיימת בשנת 1941), פוטר ממשרת ההוראה כעבור שנה. בינתיים, באותה השנה 1939 הוריו נפטרו: אביו בחרבין, אמו בדנציג. כדי להתקיים נעזר בלכר, בין היתר, בשיעורים פרטיים שהעניק למוזיקאים הצעירים כמו למשל גוטפריד פון איינם. כשחלה בשחפת, בין השנים 1943-1944 פון איינם נתן לו מקלט בבית הנופש המשפחתי שלו בכפר רמזאו אם דקשטיין בחבל שטיריה.
אחרי מלחמת העולם השנייה

ב-1945, אחרי נפילת המשטר הנאציונל-סוציאליסטי, קיבל משרת פרופסור להלחנה במכון הבינלאומי למוזיקה שייסד יוזף רופר בברלין-צלנדורף. בשנת 1948 התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין ואחר, בשנת 1953, למנהלו (במקום ורנר אגק). כיהן בתפקידים אלה עד שנת 1970. עם תלמידיו נמנו גוטפריד פון איינם, ג'ורג' קרמב, אריברט ריימן ונעם שריף.
בין יצירותיו "אופרה מופשטת מס' 1", אלגוריה ללא עלילה, שבלכר המציא עם ורנר אגק, ולא זכתה להצלחה.
בוריס בלכר נפטר בברלין המערבית ב-30 בינואר 1975 ונקבר בבית העלמין וולדפרידהוף ברובע צלנדורף שבו התגורר.
היה נשוי משנת 1945 לפסנתרנית גרטי בלכר-הרצוג (נ' 1922), ילידת אאכן, שאחד מהוריה היה יהודי. היא הייתה מבצעת מוערכת של יצירותיו וסייעה לו רבות בניסוייו בתחום המוזיקה האלקטרונית. לזוג נולדו ארבעה ילדים - ביניהם השחקנית טטיאנה בלכר והכנר הסולן קוליה בלכר, בעבר קונצרטמייסטר (1993) של התזמורת הפילהרמונית של ברלין ומאוחר יותר פרופסור לכינור בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג, ולאחר מכן בבית הספר בגבוה למוזיקה בברלין "האנס אייזלר".
פרסים ומחוות כבוד

בין השנים 1968-1971 היה יושב ראש אקדמית האמנויות בברלין.
1951 פרס לאמנות מטעם העיר ברלין
1959 הצלב הגדול למצוינות של גרמניה הפדרלית
1960 פרס למוזיקה מטעם העיר קלן
1961 הפרס הגדול לאמנויות מטעם הלנד נורדריין-וסטפאליה
1961 הפרס ע"ש באך מטעם העיר המבורג
1963 אות ע"ש ריכרד שטראוס
1965 פרס המבקרים הגרמנים
1973 פלקטת ארנסט רויטר מטעם עירית ברלין
1974 דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת קורק.
הנצחתו

פרס "בוריס בלכר" להלחנת מוזיקה חדשה - מוענק על ידי חברת קרל הופר מאוניברסיטת האמנויות בברלין - החל משנת 1989
עוד מיצירותיו

וריאציות תזמורתיות על נושא של פגניני (1947)
אופרה קאמרית פציפיסטית "רומיאו ויוליה" (1947)
אופרה "סנונית לילה", (1948)
"רקויאם" (1959)
קונצ'רטי מס' 1 ו-2 לפסנתר
קונצ'רטו מס' 3 לפסנתר (וריאציות על נושא של קלמנטי), (1961)
קונצ'רטו לצ'לו, (1964)
מקורות נוספים

Larry Sitsky - Music
of the twentieth century avant garde: a biocritical book 
2002 Greenwood Publishing Group
Thomas Eickhoff
Politische Dimensionen einer Komponisten  
 Biographie im 20.Jahrhundert:Gottfried von Einem 
Franz Steiner Verlag, 1998
ג'ימי ארנסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1920 קלן, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  6 בפברואר 1984 (בגיל 63) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 צאצאים:  איימי ארנסט 
 
הנס-אולריך ארנסט (באנגלית: Hans-Ulrich Ernst ‏ 24 ביוני 1920 – 6 בפברואר 1984), הידוע בשם ג'ימי ארנסט, היה צייר יהודי-אמריקאי יליד גרמניה.
קורות חיים

ג'ימי ארנסט נולד בשנת 1920 בקלן, גרמניה, לצייר הסוריאליסטי מקס ארנסט וללואיז שטראוס-ארנסט, היסטוריונית ועיתונאית אמנות ידועה. הוריו נפרדו ב-1922 והתגרשו סופית ב-1926 וארנסט נשאר עם אמו בקלן. הוא ביקר את אביו בצרפת ב-1930, שם פגש אמנים רבים, ביניהם לואיס בונואל, סלבדור דאלי, אלברטו ג'קומטי, אנדרה מאסון, ז'ואן מירו, מאן ריי ואיב טנגוי, כמו גם את אהובתו של אביו לאונורה קרינגטון. בפברואר 1933, חודש לאחר שאדולף היטלר הפך לקנצלר גרמניה, ערכו האס אס חיפוש בדירתה של אמו לואיז שטראוס. כאינטלקטואלית ידועה ויהודיה היא נחשבה כחשודה על ידי המשטר החדש. ארנסט נשלח לגור עם סבו, אביה של לואיז, בזמן שאמו עברה לפריז. ביוני 1938 הפליג ג'ימי לניו יורק מנמל לה האבר על אניית ה-SS מנהטן.
שם פגש גולים אירופים רבים ואמני אוונגרד של העיר. בשנת 1940, הוא פנה לוריאן פריי (מה-ERC, ועד ההצלנ והחירום) כדי להבטיח את שחרורו של אביו מהכלא. ה-ERC הבטיח את שחרורו ב-1941 ומקס ארנסט הגיע לניו יורק מצרפת הכבושה בידי הנאצים. בשנת 1944, ללא ידיעה לג'ימי, נרצחה אמו באושוויץ לאחר שנשלחה לשם ממחנה הריכוז דראנסי בצרפת.
קריירה

ארנסט הפך למנהל גלריית האמנות של המאה הזו ב-1942. שנה לאחר מכן הציג את תערוכתו הראשונה.
בשנת 1948, ויליאם בזיוט, בארנט ניומן, דייוויד הייר (אנ'), רוברט מאת'רוול ומארק רותקו הקימו בניו-יורק בית ספר בשם "Subjects of the Artist School", בו התקיימו הרצאות פתוחות לקהל הרחב, עם דוברים כגון ז'אן ארפ, ג'ון קייג' ואד ריינהרדט (אנ'). בית הספר נכשל כלכלית ונסגר באביב 1949, אך אוניברסיטת ניו-יורק השתלטה על המוסד ושינתה את שמו ל"סטודיו 35". במקום התקיים סימפוזיון-פאנל סגור בין ה-21 ל-23 באפריל 1950, שאורגן על ידי רוברט גודנף (אנ') והונחה על ידי ריצ'רד ליפולד, רוברט מאת'רוול ואלפרד בר (אנ'), מנהל המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA). מטרת המפגש הייתה מסגור והגדרה של תנועת אמנות. בסוף הישיבה הסגורה הוצע על ידי אדולף גוטליב שהאמנים הנוכחים ימחו על ההטיה השמרנית של חבר השופטים בתחרות הקרובה במטרופוליטן.
במשך שלושה שבועות כתב גוטליב טיוטת מכתב גלוי לנשיא מוזיאון המטרופוליטן, תוך התייעצות עם אד ריינהרדט וברנט ניומן. הגרסה הסופית נשלחה לחתימתם של 28 אמנים. ניומן התקשר לג'קסון פולוק מדירתו של גוטליב בברוקלין, וביקש שיגיע לעיר באופן מיידי על מנת להוסיף את חתימתו. פולוק שלח במקום זאת מברק בו כתב: "תמכתי במכתב המתנגד לתערוכה של שנת 1950 במוזיאון המטרופוליטן לאמנות. ג'קסון פולוק".
המכתב נחתם על ידי ארנסט, אדולף גוטליב, רוברט מאת'רוול, ויליאם בזיוטס, הנס הופמן, בארנט ניומן, קליפורד סטיל, ריצ'רד פוזט-דארט, תיאודורוס סטמוס, אד ריינהרדט, ג'קסון פולוק, מארק רותקו, בראדלי ווקר טומלין, וילם דה קונינג, הדה שטרן, ג'יימס ברוקס, וולדון קיס ופריטץ בולטמן. הפסלים התומכים במכתב ושמם נוסף לו, היו הרברט פרבר, דייוויד סמית, איברם לאסו, מרי קאלרי, דיי שנבל, סימור ליפטון, פיטר גריפ, תיאודור רוזק, דייוויד הייר ולואיז בורז'ואה.
.
בשנת 1951 קיבל ארנסט תפקיד של מדריך במחלקה לעיצוב, ברוקלין קולג'.
בשנת 1969 הוא עבר לאיסט המפטון. הוא גם בנה בית חורף בפלורידה ב-1980.
בשנת 1961 הוענקה לו מלגת גוגנהיים וב-1982 תואר כבוד מאוניברסיטת לונג איילנד (קולג' סאות'המפטון). בשנת 1977 נבחר גם לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות ולאקדמיה הלאומית לעיצוב, כאיש אקדמיה.
חיים אישיים

ארנסט נישא לאדית דאלאס באומן ברודי (הידועה בשם דאלאס), סוכנת כישרונות של האחים וורנר, ב-3 בינואר 1947. נולדו להם שני ילדים, איימי לואיז (1953) ואריק מקס (1956). בנו אריק ארנסט ובתו איימי ארנסט שניהם אמנים.
ספר הזיכרונות שלו, A Not-So-Still Life, העוסק בצעירותו ובשנותיו הראשונות בארצות הברית, פורסם זמן קצר לפני מותו ב-1984.
דאלאס ארנסט ייסדה את פרס ג'ימי ארנסט לזכר בעלה. הפרס בסך 10,000 דולר ניתן לצייר או פסל "שתרומת חייו לחזון שלו הייתה עקבית ומסורה כאחד". האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות מעניקה את הפרס מדי שנה מאז 1990.
הערות שוליים

↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Subject of the Artist, art school, Encyclopaedia Britannica
↑  Subjects of the Artist School, Oxford Refenrece
↑  Rosenberg, Bonnie., An Inside Look at the Abstract Expressionists, NewYorkArtWorld
↑  Steven, Mark; Swan, Annalyn, de Kooning: American Master, New York: Alfred A. Knopf, 2005
↑  Alloway, Lawrence; MacNaughton, Mary, Adolph Gottlieb: A Retrospective, Hudson Hills, 1995
↑  Naifeh, Steven; White Smith, Gregory, Jackson Pollock: An American Saga, New York: Clarkson N. Potter, Inc. / Publisher, 1989, עמ' 602
↑  18 Painters Boycott Metropolitan; Charge 'Hostility to Advanced Art', The New York Times, ‏22 במאי 1950
↑  The Irascibles, retrieved October 25th 2008 (אורכב 22.06.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  Kuspit, p. 149
↑  Kuspit, pp. 150,152
↑  Ernst
1 2  "Jimmy Ernst Award". American Academy of Arts and Letters. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2010. נבדק ב-7 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260822605171  BnF: cb149734298 (data)  GND: 118799908  ISNI: 0000 0000 6676 9526  LCCN: n82213067  NKC: jx20090708001  NTA: 071540415  RKD: 26542  SNAC: w61z485v  SUDOC: 028178807  ULAN: 500024151  VIAF: 42634203   WorldCat (עם VIAF): 42634203 
מכתב פתוח לרולאן ל. רדמונד, 20 במאי 1950, עותק לא חתום עם שמות האמנים
בטטה ואדה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס תפוח אדמה 
 מוצא:  הודו 
 מרכיבים עיקריים:  תפוח אדמה 
 
בטטה ואדה (במראטהית: बटाटा वडा, מילולית: פריטר תפוח אדמה) היא מנת מזון מהיר צמחונית פופולרית ממדינת מהאראשטרה בהודו. המנה מורכבת מקציצת מחית תפוחי אדמה מצופה בקמח חומוס, לאחר מכן מטוגנת בשמן עמוק ומוגשת חמה עם צ'אטני. קוטר הוואדה הוא בדרך כלל בסביבות שניים או שלושה סנטימטרים. באזורים אחרים של הודו, מנה זו ידועה גם בשמות אלו: בונדה, אלו ואדה, בטטה בונדה, תפוחי אדמה בונדה ותפוחי אדמה ואדה.
על אף המקור המהאראשטרי, בטטה ואדה צברה פופולריות גם בשאר הודו.
הכנה

מילוי תפוחי האדמה והבלילה המשמשת לציפוי המילוי הם שני המרכיבים היחידים של בטטה ואדה.
את תפוחי האדמה מבשלים, מועכים גס ומניחים בצד. התיבול הוא זרעי חרדל, צ'ילי, בצל ועלי קארי מטוגנים במחבת עם משחת שום-זנגביל, כורכום ומלח, ואז מבשלים אותם עם המחית.
מכינים בלילה סמיכה באמצעות קמח חומוס, מתובל במלח, כורכום ואבקת צ'ילי אדום. לפעמים מוסיפים גם כמות קטנה של אבקת אפייה כדי שהבלילה תהיה אוורירית יותר. להכנת הלביבות, הכדורים הקטנים מתערובת תפוחי האדמה מצופים בבלילה ומטגנים בשמן צמחי חם.
אפשר להשתמש במשחת צ'ילי אדום כדי להפוך את הוואדה לחריף.
בטטה ואדות בדרך כלל מלווים בצ'אטני ירוק או בצ'אטני יבש, כמו שנגדאנה צ'אטני (צ'אטני באבקה יבשה עשוי מאגוזי אדמה כתושים) וצ'אטני שום-קוקוס. לעיתים קרובות, מתכוני ג'אין בטטה ואדה הם וריאציה המחליפה תפוחי האדמה בבננות לא בשלות עדיין.
הגשה

בטטה ואדה מוגש בדרך כלל חם מאוד עם צ'ילי ירוק וצ'אטני מסוגים שונים. הדרך הנפוצה ביותר לאכול את המנה הזו היא בצורת ואדה פאב.
הערות שוליים

↑  Deccan Herald: Bole to yeh vada pav hai! (אורכב 11.10.2008 בארכיון Wayback Machine)
1 2 3  "A Brown Kitchen: Recipe for Batata Vadas With Dry Garlic Coconut Chutney". SFChronicle.com (באנגלית אמריקאית). 2020-03-04. נבדק ב-2020-09-20.
↑  Tarla Dalal (23 בפברואר 2007). Zero Oil, Soup Salads & Snacks. p. 67. ISBN 9788189491475. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  . Batata Vada is popular with certain recipe variations in the southern Indian states too and is called Bonda.
The Times of India : Even Celebrities Love Vada Pav
בטטה ואדה שבורה, נמכרת במומבאי
ג'פרי סטאר

| --- | --- |
סטאר ב-2017
סטאר ב-2017
 לידה:  15 בנובמבר 1985 (בן 38) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מידע אישי
 שם:  ג'פרי לין סטיינינגר ג'וניר
 שם בשפת המקור:  Jeffrey Lynn Steininger Jr
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מידע יוטיובר
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים)
 ז'אנר:  איפור, קוסמטיקה
 רשומים:  16,300,000 (נכון ל־6 בספטמבר 2021)
 צפיות:  2,520,811,346 (נכון ל־6 בספטמבר 2021)
 שם הערוץ:  JeffreeStar
 https://jeffreestarcosmetics.com/
ג'פרי סטאר (נולד בשם ג'פרי לין סטייטינגר ג'וניור ב-15 בנובמבר 1985) הוא אושיית רשת, מאפר, זמר ואיש עסקים אמריקאי. הבעלים של מותג האיפור Jeffree Star Cosmetics.
ביוגרפיה

סטאר נולד בשם ג'פרי לין סטייטינגר ג'וניור ב-15 בנובמבר 1985 בלוס אנג'לס. אביו התאבד כשג'פרי היה בן 6. הוא החל להתעסק באיפור עוד בילדותו, לאחר השלמת לימודיו בתיכון היה נכנס באמצעות תעודת זהות מזויפת למסיבות בלוס אנג'לס בהם היו ידוענים רבים ואלו נתנו לו עבודות כמאפר בביתם.
בשנת 2003 פתח בלוג ברשת החברתית מייספייס על מנת לקדם את הקריירה המוזיקלית שלו שהייתה אז בתחילת דרכה, הפרופיל שלו הפך לפופולרי במהרה.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

סטאר החל להופיע בשנת 2007 ובשנת 2009 יצא האלבום היחיד שלו, Beauty Killer שסגנונו היה בעיקר פופ אלקטרוני. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים האלקטרוניים של הבילבורד, בשנת 2010 חתם בחברת ההקלטות Konvict Muzik שהוקמה על ידי הראפר אייקון. סטאר הוציא מספר סינגלים בשנים 2012–2013, עם זאת, בשנת 2013 עזב באופן פתאומי את עולם המוזיקה, ככל הנראה בגלל בעיות כלכליות אליהם נקלע אייקון. מאוחר יותר סטאר טען כי לחתום בחברת ההקלטות של אייקון הייתה ההחלטה הגרועה ביותר בחייו.
ביוגרפיה > קריירה בתחום האיפור

בשנת 2014, לאחר שהקריירה המוזיקלית שלו נגמרה, הקים את מותג האיפור שלו Jeffree Star Cosmetics. סטאר סיפר כי הפרישה מעולם המוזיקה הותירה אותו מרושש לחלוטין ושהוא השקיע את כל חסכונותיו בהקמה של מותג האיפור. במקביל החל סטאר להעלות לערוץ היוטיוב שלו סרטוני קידום של המותג שלו, סרטוני הדרכה בתחום האיפור, הדרכות שונות בנושא איפור, ביקורות על מיוצרי איפור וקוסמטיקה של חברות שונות ומשתף את עוקביו בחייו הפרטיים, נכון לאוגוסט 2020 יש לעמוד של סטאר ביוטיוב 17.3 מיליון עוקבים. על פי הערכות מגזין פורבס, בשנת 2018 סטאר הרוויח 18 מיליון דולר מערוץ היוטיוב שלו, מה שהופך אותו ליוטיובר החמישי המרוויח ביותר בשנת 2018
סטאר עובד במשותף עם אושיית הרשת שיין דוסון שמספר מוצרים של Jeffree Star Cosmetics נושאים את שמו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

סטאר הוא הומוסקסואל מוצהר, בן זוגו בין השנים 2015 ל-2020 היה ניית'ן שוונד שהופיע במספר סרטוני יוטיוב שסטאר העלה.
במהלך הקריירה האינטרנט שלו, סטאר הסתבך במספר שערוריות וריבים מתוקשרים עם ידוענים אחרים, בין השאר הואשם בגזענות כלפי שחורים ומיעוטים אחרים.
בשנת 2020 הופיע ברשת תמונה ישנה מאתר של סטאר עם צלבי קרס כשהוא כביכול מקדם "שפתון נאצי". סטאר התנצל על התמונה.
סטאר ידוע בסגנונו הפרובוקטיבי והצבעוני. גופו של סטאר מכוסה כמעט כולו בקעקועים והוא נוטה להופיע עם פאות צבעוניות.
מגזין הניו יורק טיימס פרסם בשנת 2021 על כך שסטאר נקלע להפסדים כספיים בחברת הקוסמטיקה שברשותו ובעקבות כך הבנקים צמצמו באופן ניכר את מסגרת האשראי הפרטית שלו ושל החברה.
עוד נמסר על ידי הטיימס שקונצרן הקוסמטיקה אסתי לאודר הביעה התעניינות ברכישת זכויות המותג אך טרם גובשה החלטה בנושא.
הערות שוליים

↑  MySpace.com - JEFFREE STAR - Vanityhood, California - Electro / Pop - www.myspace.com/jeffreestar, web.archive.org, ‏2007-09-11
↑  Jeffree Star Shares More Personal Details of His Life, Dankanator, ‏2018-08-20 (באנגלית)
↑  Natalie Robehmed, Highest-Paid YouTube Stars 2018: Markiplier, Jake Paul, PewDiePie And More, Forbes (באנגלית)
↑  A Compilation of Jeffree Star's Racist Behavior That Will Make You Cringe
↑  Jeffree Star Responds to Cultural Appropriation Claims After Wearing Cornrows
↑  "אני נגעל מעצמי": הרשת בשוק מהאנטישמיות של הכוכב, באתר mako
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5502 2961  LCCN: no2009023756  MusicBrainz: 4aa960a9-368e-4288-bc63-ff5053dbdddc  VIAF: 78965490   WorldCat (עם VIAF): 78965490
בצהרי יום (שיר)

| --- | --- |

 שיר בביצוע דויד ברוזה ומאיר אריאל
 יצא לאור:  1991
 שפה:  עברית
 אורך:  6:11
 כתיבה:  מאיר אריאל
 לחן:  דויד ברוזה
בצהרי יום הוא פזמון שכתב מאיר אריאל, הלחין דויד ברוזה וביצעו ברוזה ואריאל. השיר יצא לאור בשנת 1991.
רקע

ביולי 1987 פרסם מאיר אריאל טור בעיתון "כותרת ראשית" על מסע בעיירה ירוחם. הטור פורסם שלושה חודשים לפני שיצא אריאל באוקטובר 1987 לסיבוב הופעות שנקרא "מסע הבחירות של מאיר אריאל", ובמסגרתו הופיע גם בירוחם.
ברוזה קרא את הטור, שנקרא "משהו קר", והלחין אותו. השיר נכלל באלבום "נשיקה גנובה" שהוציא ברוזה בשנת 1991.
השיר הוא שיר מסע שעוסק בירידה דרומה אל הנגב. שם השיר מתייחס למערבון משנת 1952, "בצהרי היום", שבו כיכב השחקן גרי קופר, שמוזכר בשיר.
הערות שוליים

↑  בצהרי היום, באתר תרבות.il
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
ג'וזף פרנסיס נולקנס

| --- | --- |
 לידה:  1702 אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 פטירה:  1748 (בגיל 46 בערך) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 
"ילדים במשחק" (1745), ככל הנראה ילדיו של נולקנס
ג'וזף פרנסיס נולקנס (בהולנדית: Josef Frans Nollekens; ‏10 ביוני 1702, אנטוורפן – 21 בינואר 1748, לונדון) היה צייר פלמי, שחי ופעל בעיקר באנגליה. למד אצל פיטר טילמנס, והושפע מהצייר הצרפתי אנטואן ואטו ומהאמן האיטלקי ג'ובאני פאולו פניני.
הוא מכונה לעיתים קרובות נולקנס הזקן (Old Nollekens) כדי להבדיל בינו ובין בנו המפורסם, הפסל הבריטי ג'וזף נולקנס.
נולקנס היה בנו של יאן בפטיסט נולקנס (אנ') אף הוא צייר פלמי, אם כי פחות נודע, שפעל בעיקר בפלנדריה ממנה עקר לאנגליה ואחר כך לצרפת.
לקריאה נוספת

Martin Eidelberg (במרץ 2003). "More About 'Old Nollekens". Apollo. 157 (493): 22–26. {{cite journal}}:  (עזרה)
John Thomas Smith (1829). Nollekens and His Times (2 ed.). Colburn. pp. 2–3.
ג'ימי באפט

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1946 פסקגולה, מיסיסיפי, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בספטמבר 2023 (בגיל 76) Sag Harbor, ארצות הברית 
 שם לידה:  James William Buffett 
 מוקד פעילות:  נאשוויל 
 תקופת הפעילות:  1965–2023 (כ־58 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אובורן, אוניברסיטת דרום מיסיסיפי, Pearl River Community College, McGill-Toolen Catholic High School 
 סוגה:  מוזיקת פופ, קאנטרי רוק, פולק רוק, רוק קל, קאנטרי, מוזיקה קלה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Barnaby Records, איילנד רקורדס, פוליגראם, MCA רקורדס, ABC רקורדס, Dunhill, RCA רקורדס 
 צאצאים:  סוואנה בופט 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (8 במאי 2015)  היכל התהילה של אמני פלורידה 
 www.margaritaville.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ימי בופט (באנגלית: Jimmy Buffett; 25 בדצמבר 1946 –  1 בספטמבר 2023) היה מוזיקאי, זמר רוק, פופ, כותב שירים, סופר ושחקן קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה

באפט נולד בחג המולד של 1946 בפסקגולה שבמיסיסיפי למרי לוריין ולג'יימס דלייני באפט ג'וניור. הוא בילה את ילדותו במוביל באלבמה ובהמשך עבר לפיירהופ.
בלימודיו בבית הספר סנט איגנטיוס החל ללמוד נגינה על טרומבון בלהקת בית הספר, מה שתרם לעיסוקו לאחר סיום התיכון הקתולי של מקגיל-טולן. הוא התחנך במכללה קהילתית נהר פירל, אוניברסיטת אובורן ובאוניברסיטת דרום מיסיסיפי, בה קיבל תואר ראשון. אחרי סיום לימודיו החל לעבוד במגזין התרבות בילבורד שבנאשוויל.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בופט החל את קריירת המוזיקה שלו בנאשוויל, טנסי לקראת סוף שנות ה-60 כזמר קאנטרי ופולק רוק וב-1970 הוציא את אלבומו הראשון: "Down to Earth". אותה תקופה הוא גם הופיע במופעי רחוב לתיירים בניו אורלינס.
במשך הזמן החל לשיר בסגנון פופ או רוק מסוג "Tropical rock", אותו גילה בשהותו בקריביים, בהם התגורר. הוציא באותן שנים את האלבומים: "A White Sport Coat and a Pink Crustacean"‏, "Living and Dying in 3/4 Time"‏, "A1A (album)"‏, "Havana Daydreamin'" ו-"Changes in Latitudes, Changes in Attitudes" – בו השיר המצליח "Margaritaville".
לאורך שנות ה-80 הוא הוציא פחות אלבומים והופיע בסבבי הופעות מסביב לעולם וכן כתב ויצר שירים. ב-1985 פתח בופט חנות בשם "מרגריטוויל" בעיר קי וסט, ובשנת 1987 פתח את בית קפה מרגריטוויל.
בשנת 2003 שיתף פעולה עם הזמר אלן ג'קסון והם יצרו את השיר "It's Five O'Clock Somewhere". שיר זה הצליח מאוד וזכה בפרס התאחדות הקאנטרי (Country Music Association), הפרס הראשון של בופט במוזיקה.
בשנת 2004 הוציא בופט את האלבום "License to Chill", אשר מכר מעל 238,600 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו והוביל לעלייתו בקריירת מצעדי הפופ.
ב-2006 הוציא את האלבום "Take the Weather with You", שנערך לכבוד קורבנות הוריקן קתרינה. שנה לאחר מכן הוציא את האלבומים "Live at Texas Stadium"‏ ו-"16 Biggest Hits". אותה שנה הועמד לפרס "CMA Event of the Year Award", על השיר "Hey Good Lookin" שנעשה לצד אלן ג'קסון וג'ורג' סטרייט. במשך השנים הוציא למעלה משמונה אלבומי זהב ועוד תשעה אלבומי פלטינות או מולטיפלטינה.
ביוגרפיה > עיסוקים נוספים

לצד עבודתו כמוזיקאי עבד גם על כתיבת ספרים שחלקם הפכו לרבי-מכר ביניהם: "Where Is Joe Merchant?"‏, "Tales from Margaritaville" וספר הזכרונות ""A Pirate Looks at Fifty", אשר עלה ישירות למקום הראשון ברשימת ספרי העיון של רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס ומהבודדים שהם גם ספרי זכרונות וגם בדיונים.
הוא גם כתב מספר שירים, ספרי ילדים (חלקם לצד בתו). מספר ציטוטים פילוסופיים שלו מוצגים על שלטי הדרכים של "פרויקט הנדאק" (Project HIMANK) בלדאק, הודו.
בנוסף בופט הפיק וכתב מספר סרטי קולנוע וכן שיחק בחלקם. הוא הופיע לראשונה בסרט "Your Hit Parade" מ-1973 בתפקיד לא-ידוע ולאחר מכן הופיע בהופעות קצרות לרוב בסרטים שונים ביניהם: "FM", "ריפו מן", "קוב" (בתור הקלר), "קונגו", "הוק", "שריקת הינשוף", "Gonzo: The Life and Work of Dr. Hunter S. Thompson", "עולם היורה" (מוצג בתפקיד עצמו בורח עם 2 גלידות ממסעדה במשך מתקפת פטרוזאורים), "מועדון הכסף" ו-"The Beach Bum" – בה הופיע בתפקיד עצמו.
הוא הופיע גם במספר סדרות ותוכניות שונות, ביניהן ב"סאטרדיי נייט לייב", "60 דקות", "המופע של אלן דג'נרס", "הוואי חמש-אפס", "NCIS: ניו אורלינס" ועוד. ברובן הוא הופיע בתור עצמו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

באפט התחתן ב-1969 עם מרג'י וואשיצ'ק אך הם התגרשו ב-1971. בהמשך התחתן עם ג'יין ולהם שתי בנות: המוזיקאית סוואנה בופט (אנ') ושרה דלייני, יחד עם בן מאומץ, קמרון מארלי. המשפחה מתגוררת בסאג הרבור בניו יורק ובוסט פאלם ביץ' בפלורידה. הזוג נפרד בשנות ה-80 אך חזר ב-1991. בית נוסף שלהם מצוי באי סן ברתלמי, בו התגורר לסירוגין בשנות ה-80.
בשנת 2015 קיבל מאוניברסיטת מיאמי תואר דוקטור לשם כבוד.
ב-1 בספטמבר 2023 נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן.
ברנרדו וקסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1925 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  30 ביוני 1988  (בגיל 63) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הישג בולט:  היה מס' 93 בעולם בשנת 1960
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1959
 מד כושר מרבי:  2549 (באוקטובר 1960)
 מדינה:  רומניה,ארגנטינה
 פרסים והוקרה:  זכה באליפות ארגנטינה בשנת 1959.
 הערות:  יהודי
 
ברנרדו וקסלר (בספרדית: Francisco José Bernardo Wexler‏; 1 באפריל 1925 – 30 ביוני 1988, שחמטאי יהודי ארגנטינאי יליד בוקרשט, רומניה.
קריירה

ברנרדו וקסלר נולד במשפחה יהודית שהיגרה לארגנטינה כשהיה בן 7. הוא היה מגדולי השחמטאים של ארגנטינה ואלוף ארגנטינה בשנת 1959.
משנת 1959 הוא אמן בינלאומי.
להישגו הטוב ביותר הגיע בשנת 1960, כאשר בחודש אוקטובר מוקם בדירוג 2549, במקום ה-93 בעולם.
הוא השתתף גם בתחרויות אזוריות, בעיקר בדרום אמריקה ובין הישגיו:
1951, מקום שני בתחרות רוסריו.
1955, מקום רביעי-חמישי בבואנוס איירס.
1959, מקום ראשון בבואנוס איירס.
1960, מקום חמישי באסונסיון.
1960, מקום שלישי בסן קרלוס דה בארילוצ'ה.
1965, מקום שלישי בצ'אקאבוקו.
השתתפות באולימפיאדות

הוא היה בנבחרת ארגנטינה בשלוש אולימפיאדות שחמט, בשנת 1956 במוסקבה, בשנת 1960 בלייפציג ובשנת 1964 בתל אביב. מאזנו הטוב ביותר באולימפיאדות היה בתל אביב (+6 –2 =5).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1956 | 2 עת | ארגנטינה |  | 1 מ-4 | 1+ 0= 3- | 25 | 4 קבוצתי |
| 1960 | 3 | ארגנטינה |  | 7 מ-15 | 4+ 6= 5- | 46.7 | 7 קבוצתי |
| 1964 | 4 | ארגנטינה |  | 8.5 מ-13 | 6+ 5= 2- | 65.4 | 9 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S142172000000111000000000033110100 לפי אתר צ'סמטריקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9385 2212  NTA: 071240020  VIAF: 288201988   WorldCat (עם VIAF): 288201988
ברכת רופא חולים

ברכת רופא חולים היא ברכה שתיקנו חז"ל לאדם שיברך לאחר שהקיז מדמו. הסיבה לברכה זו לאחר הקזת דם היא שהקזת דם עשויה להיות מסוכנת, ולכן הקזת דם שעברה בהצלחה נחשבת כהבראה ממחלה.