stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנקסיגנה

| אנקסיגנה> תקופה |
| --- | --- |
סוף מיוקן 11.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: אנקסיגנה
מינים
 Annakacygna hajimei  Annakacygna yoshiiensis
שם מדעי
 Annakacygna ‏Hiroshige & Hasegawa, 2022

אנקסיגנה (שם מדעי: Annakacygna) הוא סוג נכחד של ברבור גדול שהתקיים במשך המיוקן שלפני 11.5 מיליון שנה ביפן.
המאובנים שלו התגלו בתצורות האראיצ'י (Haraichi Formation) בשנת 2000. הממצאים שלו כללו שלד כמעט שלם, אשר מצוי כיום במוזיאון הטבע של גונמה החל מ-2005. סוג זה תואר ב-2022 בידי החוקרים Matsuoka ו-Hasegawa ומשמעות שמו היא: "הברבור של אנקה (אנ')" - העיר בגונמה שבהונשו, בה התגלה. בסוג נכללים שני מינים, שניהם תוארו ב-2022: Annakacygna hajimei, שנקרא על שם החוקר המגלה שלו: "Hajime Nakajima" ו-Annakacygna yoshiiensis, שנקרא על שם העיירה "Yoshii".
לפי הממצאים, היה זה קרוב של הברבור השחור והברבור המצוי, שהיה דומה להם בגודל ואולי גם במראה. הוא נראה קרוב גם לסוג ברבור אחר, ה-Megalodytes מאמריקה הצפונית. עם זאת הוא נחשב בעיקר לקרובם של הברבורים שצוינו לעיל ושל ברבור קוסקורובה, בעל מבנה האגן המייצב הדומה, וכמותם היה בעל מקור בולבוסי שהיה בנוי לסינון פלנקטון מפני המים. בניגוד להם היו לו כפות רגליים קצרות יותר כשל צוללנאים וטבלנאים ואגן ירכיים כבד יותר שהותאם לצלילה.
בשונה מקרוביו, התקיים ברבור זה דווקא בסביבה ימית בעיקרה. אלה כללו מספר דגים, טורפים ימיים כמו האלודסמוס ולווייתנאים.
הערות שוליים

↑  Matsuoka H, Hasegawa Y (2022). "Annakacygna, a new genus for two remarkable flightless swans（Aves, Anatidae, Cygnini）from the Miocene of Gunma, central Japan: With a note on the birds' food niche shift and specialization of wings for parental care action" (PDF). Bulletin of Gunma Museum of Natural History. 26: 1–30.
בדיה גולאני

| בדיה גולאני ბედიის გულანი |
| --- | --- |
 המרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה
  דפים מתוך בדיה גולאני
 מחבר:  נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה על בסיס כתב יד קדום
 שפת המקור:  גאורגית
 ארץ מקור:  גאורגיה
 מיקום נוכחי:  טביליסי
 סוגה:  אוסף כתבי דת גאורגיים לקריאה במשך כל השנה
 אורך:  960 גיליונות נייר (לא שלם)
בֵּדִיָּה גּוּלָאנִי (גאורגית: ბედიის გულანი; בֶּדִיִּיס גּוּלָאנִי) הוא אוסף כתבי-יד בשפה הגאורגית מהמאות 17–18 שהועתק בכתב הנוסחורי (גאו') בקתדרלת בדיה (אנ'). "גּוּלָאנִי" - משמעותו מילולית "אחסון", "שימור" או "איסוף" ("ליקוט") - הוא שם גאורגי לאוסף או אנתולוגיה ליטורגית. כיום הוא נמצא במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה.
אוסף בדיה גולאני מכיל את ארבע הבשורות (אנ'), מעשי השליחים, אגרות השליחים (אנ'), שנים עשר הפזמונים, מזמורים וטקסטים ליטורגיים אחרים, לקריאה במשך כל השנה.  כתב-היד הוזמן על ידי גרמאנה צ'חטידזה, הארכיבישוף המטרופוליטני של קתדרלת בדיה (אנ'). הקליגרף גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה משַׁווְשֵׁתִי (אנ'). שני אנשי דת נוספים היו מעורבים בהעתקת כתב היד היו: אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי וסימון אֵוופְּרָטֶלִי.
תיארוך

אונומסטיקונים של כתובות ותפילות לבתולה מבדיה מהמאה ה -18 מעידות על קיום כתב היד בתקופה זו.
תאריך ההעתקה של בדיה גולאני שנוי במחלוקת בהיסטוריוגרפיה הגאורגית. תֶּדּוֹ זַ'וֹרְדָּנִיָּה (אנ'), א. חֶלָאִיָּה, לְבָאָן מֶנַּבְּדֶהַּ (גאו'), גיאורגי צ'וּבִּינַשְׁוִילִי (אנ') וגיאורגי קָלַנְדִּיָּה (גאו') מסתמכים על תארוך בדיה גולאני שעשה גרמאנה צ'חטידזה. לפיו כתב-היד הועתק בסוף המאה ה-17 - תחילת המאה ה-18. ואלרי סִילוֹגָאווָה (גאו') חולק על דעתם. ואילו ליה אֲחַלַּדְזֶה (גאו') טוענת כי עבודתו של גרמאנה צ'חטידזה בקתדרלת בדיה מבססת את העובדה שכתב היד הועתק במחצית השנייה של המאה ה -17.
החוקר בֵּזָ'אן חוֹרַאוָּוָּה נגע בסוגיית הכרונולוגיה של גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה בעת שקבע את הסדר הכרונולוגי של הבישופים של קתדרלת בדיה. בהתחשב במצב הפוליטי באבחזיה ובאודישי (אנ'), הוא דחה את הקביעה שמדובר בדמות מסוף המאה השבע עשרה ותחילת המאה השמונה עשרה. הוא התחקה אחר כל תקופת כהונתו, שכללה את סוף המאה השש עשרה ותחילת המאה השבע עשרה. בתחילת המאות ה -17 – ה -18, הזמנת קליגרף משוושתי (אנ') לא הייתה מתקבלת על הדעת. באותה תקופה שוושתי הייתה כבר חלק מהאימפריה העות'מאנית. לטענתו ספק אם, בתקופה המוזכרת, האנשים שעסקו בקליגרפיה גאורגית התגוררו שם או שהכמרים הגאורגיים היו איתם בקשר כה הדוק שהייתה להם ההזדמנות להזמין אותם. בנוסף לטענתו, על פי הנתונים הפלאוגרפיים של כתבי-היד מהמאות ה-16 – ה-17 התיארוך לא סותר.
בכתב היד מוזכרים בישופים נוספים מלבד גֶּרְמָאנֶה.
הקולופון של נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה הוזמן על ידי גרמאנה על בסיס כתב יד קיים. וברור שהיה הכהן הגדול של התקופה שלאחר גרמאנה. כתב היד אינו שלם; הוא מכיל 960 גיליונות נייר. הוא כתוב בשני טורים, בכתב נוסחורי (גאו'), שהיה בשימוש על ידי הכנסייה הגאורגית באותה עת. הכתב בדיו שחור, והכותרות הן בצבע סינגור. מאוגד בשני ספרים. מידה 45.5 ס"מ. X 33.5 ס"מ. כתב היד נשמר כיום במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה בטביליסי.
הערות שוליים

1 2  Gelenava, Irakli (2015), Cultural Heritage in Abkhazia, Tbilisi: Meridiani. pp. 56–57. (באנגלית)‏ ו(בגאורגית).
1 2  גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה (გერმანე ჩხეტიძე)
↑  גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה (გაბრიელ ლომსანიძე)
↑  אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי (ამბროსე კარგარეთელი)
↑  סימון אֵוופְּרָטֶלִי (სიმონ ევფრატელი)
↑  ‏בז'אן חוראבה‏ (Q117231313)
↑  נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה (ნიკოლოზ მხეიძე) כיהן כבישוף הדיוקסיה האפיסקופלית של בדיה (גאו').
↑  סִינְגּוּר (גאו') - צבע אדום ששימש לכתיבת כותרות ואות גדולה בכתבי-יד גאורגיים עתיקים והיה בשימוש נרחב במיניאטורות שבכתבי-היד. החתימה בצוואתו של דוד הבנאי שנמצאת במנזר שיו-מר'ווימה כתובה בצבע סִינְגּוּר.
אריק באיי

אֶריק ברטראן בָּאיִי (בצרפתית: Eric Bertrand Bailly; נולד ב-12 באפריל 1994), הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת הבלם בויאריאל ובנבחרת חוף השנהב.
קריירה

באיי נולד בעיר בינגרויל שבחוף השנהב, ובשנת 2011, כשהיה בן 17, עבר לספרד. בחודש דצמבר הצטרף לאקדמיית הנוער של אספניול, כשאת אשרת העבודה שלו במדינה קיבל רק בחודש אוקטובר של השנה הבאה. את הופעותיו הראשונות בקבוצות הבוגרות של אספניול ערך באיי בעונת 2013/14 עם קבוצת אספניול ב' ששיחקה באותה העונה בליגה השנייה.
ב-5 באוקטובר 2014 ערך באיי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של אספניול, כשעלה כמחליף בדקות הסיום של ניצחונה הביתי של אספניול 2–0 על ריאל סוסידאד. זמן קצר לאחר הופעתו הראשונה בקבוצה, קודם באיי לסגל הקבוצה הראשונה של אספניול.
ב-25 בינואר 2015 חתם באיי על חוזה לחמש שנים וחצי בויאריאל, ששילמה עבורו 5.7 מיליון אירו. ב-22 בפברואר ערך באיי את הופעת הבכורה שלו במדי ויאריאל בניצחון הביתי 1–0 על אייבר. ב-19 במרץ 2015 ערך באיי הופעת בכורה אירופית, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 של ויאריאל לסביליה במסגרת הליגה האירופית.
ב-8 ביוני 2016 חתם באיי לארבע שנים במנצ'סטר יונייטד ששילמה עבורו 38 מיליון אירו. ב-7 באוגוסט, ערך באיי את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון 2–1 על לסטר סיטי במסגרת מגן הקהילה. ב-14 באוגוסט, ערך ביילי את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון קבוצתו 3–1 על בורנמות'. באיי קיבל את תואר איש המשחק בשני משחקיו הרשמיים הראשונים בקבוצה. עד מהרה הפך לשחקן הרכב ביונייטד. ב-19 באוגוסט 2017 כבש את שער הליגה הראשון שלו במדי היונייטד, כאשר כבש את השער הראשון של קבוצתו במסגרת המחזור השני מול סוונסי סיטי.
ב-24 באוגוסט 2022 הושאל ביאיי לאולימפיק מרסיי לעונה אחת.
ב-5 בספטמבר 2023 חתם ביאיי בבשיקטש.
ב-30 בדצמבר 2023 חזר לויאריאל וחתם לשנה וחצי.
קריירה בינלאומית

ב-29 בדצמבר 2014 נכלל באיי בסגל 23 השחקנים של נבחרת חוף השנהב לגביע אפריקה לאומות 2015. ב-11 בינואר 2015 ערך באיי את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב, במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת ניגריה. באיי שיחק בכל ששת המשחקים של גביע אפריקה לאומות 2015, שבסיומו זכתה נבחרתו בגביע.
תארים

גביע אפריקה לאומות (1): 2015
מגן הקהילה (1): 2016
גביע הליגה האנגלית (1): 2016/2017
ליגה אירופית (1): 2016/2017
סטטיסטיקת קריירה

| מועדון | עונה | ליגה> חלוקה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אספניול ב' | 2013/2014 | לה ליגה 2 | 20 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | 20 | 0 |
| אספניול ב' | 2014/2015 | לה ליגה 2 | 1 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | 1 | 0 |
| אספניול ב' | סה"כ | סה"כ | 21 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | 21 | 0 |
| אספניול | 2014/2015 | לה ליגה | 5 | 0 | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 | 5 | 0 |
| ויאריאל | 2014/2015 | לה ליגה | 10 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 |
| ויאריאל | 2015/2016 | לה ליגה | 25 | 0 | 3 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 35 | 1 |
| ויאריאל | סה"כ | סה"כ | 40 | 0 | 3 | 0 | 8 | 1 | 0 | 0 | 51 | 1 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2016/2017 | פרמייר ליג | 25 | 0 | 1 | 0 | 11 | 0 | 1 | 0 | 38 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2017/2018 | פרמייר ליג | 13 | 1 | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 18 | 1 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2018/2019 | פרמייר ליג | 12 | 0 | 2 | 0 | 4 | 0 | — | — | 18 | 0 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2019/2020 | פרמייר ליג | 4 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | — | — | 8 | 0 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 115 | 1 | 10 | 0 | 29 | 1 | 1 | 0 | 155 | 2 |
סטטיסטיקת קריירה > נבחרת חוף השנהב

| חוף השנהב> שנה | חוף השנהב> הופעות | חוף השנהב> שערים | חוף השנהב>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | 12 | 0 |  |
| 2016 | 5 | 0 |  |

| 2017 | 11 | 0 |  |
| 2018 | 5 | 1 |  |
| 2019 | 1 | 1 |  |
| סה"כ | 34 | 2 |  |
אנקר יורגנסן

אנקר הנריק יורגנסן (בדנית: Anker Henrik Jørgensen;‏ 13 ביולי 1922 – 20 במרץ 2016) היה פוליטיקאי דני, שכיהן כראש ממשלת דנמרק בשנים 1972–1973 ובשנים 1975–1982. כיהן כנשיא המועצה הנורדית פעמיים: בשנת 1986 ובשנת 1991.
אמנם תדמיתו הפוליטית רעועה בעקבות חוסר הצלחתו למתן את המשברים הכלכליים בתקופתו, אך רבים מעריכים אותו בשל צניעותו.
ביוגרפיה

יורגנסן נולד ב־13 ביולי 1922 בקופנהגן. התייתם בגיל צעיר לאחר שהוריו נפטרו משחפת. בזמן מלחמת העולם השנייה יורגנסן היה מעורב במחתרת הדנית. התחתן בשנת 1948. הזוג התגורר עשורים בשיכון פועלים, אשר יורגנסן עזב רק בגיל 86.
בגיל 28 החל להיות מעורב באיגודי עובדים והוביל את התאחדות העובדים הכללית הדנית בשנים 1968–1972. נבחר לראשונה לפולקטינג בשנת 1964. בזמן פעילותו הפוליטית יורגנסן היה ממוקם בצד השמאלי של המפלגה, ועסק רבות בזכויות עובדים. הוא נודע במיוחד לאור הביקורת החריפה שלו על המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם.
כהונתו הראשונה כראש הממשלה נמשכה כ-14 חודשים עד לבחירות שנערכו בשנת 1973. יורגנסן חזר לכהן כראש ממשלת מיעוט בשנת 1975. כיהן כשר החוץ במשך חודשיים בשנת 1978.
מאחר שיכולותיו למשול בממשלת מיעוט היו מוגבלות, יורגנסן התפטר מראשות הממשלה בספטמבר 1982 והעביר את השלטון לפול שליטר ממפלגת העם השמרנית. ללא בחירות. הוא נשאר בהנהגת המפלגה עד 1987 ובפרלמנט עד 1994.
יורגנסן נפטר ב-20 במרץ 2016 בקופנהגן בגיל 93.
אנחל נייטו

אנחל נייטו רולדן (בספרדית: Ángel Nieto Roldán;‏ 25 בינואר 1947 – 3 באוגוסט 2017) היה רוכב מרוצים ספרדי. זכה ב-13 תוארי אליפות העולם וניצח 90 מרוצי גרנד פרי. נחשב לאחד מרוכבי המרוצים המצליחים ביותר בכל הזמנים ולמי שהפך את ספרד למעצמת מרוצי אופנועים.
קריירת מרוצים

נייטו נולד בסמורה בירת מחוז סמורה שבקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון. בגיל 10 החל לעבוד במוסך לתיקון אופנועים. לאחר מכן עבר לעבור בחברת דרבי. בשנת 1964 החל להתחרות עבור החברה. עד לשנת 1972 זכה 5 פעמים באליפות העולם - שלוש פעמים בקטגוריית ה-50 סמ"ק ופעמיים בקטגוריית ה-125 סמ"ק. בשנים הבאות עבר מספר קבוצות וזה בתארים עבור יצרנים שונים: קרידלר (1975), בולטקו (1976, 1977), מינראלי (1979, 1981) וגרלי (1982, 1983, 1984). בסיום עונת 1986 פרש מתחרויות, כשהוא בן 38. סך הכל התחרה ב-186 מרוצים, בהם ניצח 90 פעמים, הגיע לפודיום 139 פעמים וזינק מהפול פוזישן 16 פעמים. אל 13 האליפויות שזכה התייחס כאל 12+1, בשל אמונות טפלות הקשורות למספר זה.
אף על פי שנחשב לרוכב המתמחה בקטגוריות הנמוכות, התחרה וזכה באליפויות ספרד גם בקטגוריות 250, 500 ו-750 סמ"ק.
לאחר הפרישה

לאחר הפרישה הקים קבוצת מרוצים בה רכבו בנו אנחל נייטו הבן ואמיליו אלזמורה, שזכה באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק בשנת 1999. בנוסף, שימש כפרשן מרוצי גרנד פרי בטלוויזיה הספרדית. בשנת 2000 הוכרז כ"אגדה" על ידי ארגון ה-FIM.
בגרנד פרי הצרפתי של עונת 2008 השווה ולנטינו רוסי את מספר הניצחונות לזה של נייטו. לאחר המרוץ עלה נייטו למסלול כשהוא רכוב על אופנוע והרכיב את רוסי להקפת ניצחון, כשהאחרון אוחז בידו דגל עליו נכתב "90+90" לציון ההישג.
מותו והנצחה

ב-26 ביולי 2017 נפגע בתאונת דרכים בעת שרכב על אופניו באיביזה. תיירת גרמניה, שנהגה ברכבה לא הבחינה בנייטו ופגעה בו מאחור. בעקבות התאונה סבל מנזק מוחי והיה שרוי בתרדמת במשך מספר ימים. לאחר שנעשו ניסיונות להעירו מהתרדמת בה היה שרוי התדרדר מצבו ולאחר שמונה ימים נפטר בבית החולים.
הגרנד פרי הצ'כי, שהתקיים שלושה ימים לאחר מותו, נפתח בדקת דומיה לזכרו. באותו יום הכריזו בספרד כי מסלול המרוצים בחרס יקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  ‏טרגדיה בספרד: מת רוכב האופנועים האגדי אנחל נייטו, באתר ספורט1, 4 באוגוסט 2017
↑  תמי גורלי, המאסטר הספרדי, דו"גיגים, 3 באוגוסט 2017
↑  Ángel Nieto, “12+1”-Time World Champion: 1947-2017, Motorcycle.com, 4 August 2017
↑  Valentino Rossi celebrates his 90th career victory, Motorsport.com, 18 May 2008
↑  Motorcycling legend Nieto in serious condition after crash, Motorsport.com, 26 July 2017
↑  Angel Nieto succumbs to injuries sustained in traffic accident, Motorsport.com, 3 August 2017
↑  The impressive minute's silence for Angel Nieto at the Czech MotoGP, Marca, 6 August 2017
↑  Jerez Circuit to be named after Angel Nieto, Marca, 6 August 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1048389  VIAF: 2227150518476603650002   WorldCat (עם VIAF): 2227150518476603650002
ארמית חדשה

| --- | --- |
 מדינות:  כורדיסטן כורדיסטן, ישראל ישראל
 כתב:  ארמית
 משפחה:  אפרו אסיאתית 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
ארמית חדשה הוא כינוי כולל לניבים שונים של ארמית המדוברים בימינו אנו, בעיקר באזור הסהר הפורה, אך גם בקהילות שונות במדינות מערביות, בעיקר באירופה ובארצות הברית, וגם בישראל.
נהוג לחלק את ניבי הארמית החדשה לארבע קבוצות עיקריות:
ארמית מערבית חדשה - ניב זה, השריד היחיד של הארמית המערבית, מדובר בשלושה כפרים בסוריה, אשר הידוע ביניהם הוא מעלולה. לניב כמה אלפי דוברים, נוצרים ומוסלמים (זהו הניב הארמי היחיד שדוברים בו מוסלמים).
ארמית חדשה מרכזית (או ארמית חדשה צפון-מערבית) - קבוצת ניבים זו, אשר העיקרי בה הוא ניב טורויו, מדוברת על ידי נוצרים המשתייכים לכנסייה הסורית היעקבית באזור טור עבדין  בדרום-מזרח טורקיה. מספר הדוברים מוערך בכ-500,000.[דרוש מקור] השם "טורויו" רווח רק בקהילה האקדמית.  הדוברים עצמם מכנים את שפתם "סוראית" או "סוריויו", וליתר דיוק: "לְשָׁאנָא סוּרֲיֹויֹו" או "לִשַׁאנַא סורַיַּאיַא", כולם גלגולים של המלה "סורית".
ארמית חדשה צפון-מזרחית - זוהי קבוצת ניבים המדוברת בעיקר בצפון עיראק, באזרבייג'ן האיראנית, ובמידה מועטה יותר בדרום מזרח טורקיה. רוב הדוברים הם נוצרים המכנים את שפתם "סורֶת" (מ"סורית"), אך ישנם גם יהודים (למשל יהודי צפון מערב איראן, וכן יהודי כורדיסטן, כיום מרביתם בישראל) שדוברים ניב מקבוצה זו, כדוגמת קבוצת נאש דידן. מספר הדוברים מוערך בכחצי מיליון. דוברים רבים עזבו את ארצותיהם המקוריות וחיים כיום במדינות המערב. דוברי השפה בישראל מכנים אותה לרוב "כורדית" או "כורדית יהודית", אך אין לבלבל בינה לבין השפה הכורדית המדוברת בפי הכורדים המוסלמים. הניב היהודי תועד בישראל החל משנות ה-50.
מנדעית חדשה - ניב זה, הרובד המודרני של הלשון המנדעית מדובר על ידי המנדעים, אשר חיים באופן מסורתי בדרום עיראק ומחוז ח'וזיסטאן באיראן. רבים מהם עזבו את ארצות מוצאם וחיים כיום בארצות הברית. אי לכך, מרבית המנדעים אינם דוברים את שפתם ומספר דוברי  המנדעית החדשה מוערך בכמה מאות לכל היותר.
על אף שהארמית היא שפה בעלת עומק היסטורי נרחב, התיעוד הכתוב של הארמית החדשה אינו רב, כיוון שניבים אלו נתפסו על פי רוב כניבים מדוברים ללא יוקרה של שפה כתובה (בדומה לניבי הערבית המדוברת). רק בעת החדשה החל תיעוד בלשני של ניבים אלו ונאספו סיפורים מפי דוברים. עם זאת, קיימים כמה כתבי יד של טקסטים דתיים בניבים אלו, כדוגמת מדרשים יהודים בני המאה ה-17 מן העיר נרווה בעיראק.
יש המכנים את ניבי הארמית החדשה (ובפרט הארמית החדשה הצפון-מזרחית) "סורית חדשה", כאילו היו גלגול ישיר של השפה הסורית הקדומה, אך שם זה אינו מדויק מבחינה בלשנית.
הערות שוליים

↑  Bruno Poizat, Manuel de Soureth: Initiation à l'araméen d'aujourd'hui, parlé et écrit, Geuthner, 2008
↑  יוסף יואל ריבלין, שירת יהודי התרגום, מוסד ביאליק, 1959
↑  יונה צבר, מדרשים בארמית יהודי כורדיסטאן, האקדמיה הלאומית למדעים, תשמ"ה
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה

ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית: Ernest I Anton Karl Ludwig Herzog von Sachsen-Coburg und Gotha‏; 2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844) היה דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1806–1826, ודוכס סקסוניה-קובורג-גותה בין השנים 1826–1844.
ביוגרפיה > ילדותו

ארנסט נולד ב-2 בינואר 1784 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לפרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולאוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף, בתו של היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף. ארנסט היה הבן הבכור, ואחיו של לאופולד הראשון, מלך בלגיה.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-10 במאי 1803 חלה פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד באורח אנוש, וארנסט מילא את מקומו של אביו. ב-9 בדצמבר 1806 מת פרנץ, וארנסט עלה במקומו לשלטון. אולם, ארנסט לא היה יכול לתפוס את השליטה בפועל בדוכסות, מכיוון שהיא הייתה כבושה על ידי צבא צרפת. לאחר שלום טילזיט הוחזרה לארנסט השליטה בדוכסות, בעקבות לחץ רוסי שנעשה עקב נישואי אחותו של ארנסט יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד לקונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה אחיו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.
ארנסט היה גנרל בצבא הפרוסי, ולחם נגד נפוליאון בקרב ליצן ובקרב לייפציג. בקונגרס וינה קיבל ארנסט את נסיכות ליכטנברג, שאותה מכר לפרוסיה בשנת 1834.
לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו ללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהייתה אחייניתו של הדוכס האחרון, אך מכיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בעקבות כך הפך ארנסט לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-29 בינואר 1844 מת ארנסט בעיר גותה, ובמקומו עלה לשלטון בנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
משפחתו

ב-3 ביולי 1817 התחתן ארנסט עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ולואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. ממנה היו לו 2 ילדים:
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (21 ביוני 1818 - 22 באוגוסט 1893), שהתחתן עם אלכסנדרינה, נסיכת באדן.
אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (26 באוגוסט 1819 - 14 בדצמבר 1861), שהתחתן עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
הנישואים לא היו מוצלחים בשל בגידותיו הרבות של ארנסט, והזוג נפרד בשנת 1824 לאחר שבע שנות נישואים. לואיזה נשלחה לגור בסנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג בה נאלצה להשאיר את שני בניה עם סבתם מצד אביהם אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף. בשל היותה בת יחידה היא ירשה מאביה את דוכסות גותה, אולם אדמותיה הועברו מיד לחזקתו של בעלה שהפך לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-31 במרץ 1826 התגרשו רשמית בני הזוג ושבעה חודשים לאחר מכן לואיזה נישאה בסודיות למאהבה אלכסנדר פון הנשטיין. הזוג חי חיים מאושרים יחדיו אולם בפברואר 1831 סוד נישואיהם התגלה בפומבי ולואיזה איבדה כל חזקה על ילדיה.
ב-23 בדצמבר 1832 התחתן ארנסט עם אחייניתו מריה, דוכסית וירטמברג, בתם של אלכסנדר, דוכס וירטמברג ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ארדנט

| --- | --- |
סמל ארדנטסמל ארדנט

 מדינה:  מונגוליה מונגוליה
 תאריך ייסוד:  1973
 על שם:  אבן 
 שטח:  208 קמ"ר
 גובה:  1,280 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  106,810 (2019)
 קואורדינטות:  49°01′40″N 104°02′40″E﻿ / ﻿49.027777777778°N 104.04444444444°E﻿ / 49.027777777778; 104.04444444444 
 אזור זמן:  UTC+8
 http://www.erdenet.mn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מונגוליה מוגדלת) אולן בטור דרחאן צ'ויבלסאן מורון חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןארדנט(למפת מונגוליה רגילה) אולן בטור דרחאן צ'ויבלסאן מורון חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןארדנט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אֶרדֶנֶט (במונגולית: Эрдэнэт) היא העיר השנייה בגודלה במונגוליה ובירת האיימאג אורחון. העיר שוכנת בעמק בין הנהרות אורחון וסלנגה וממוקמת כ-240 ק"מ צפון מערבית לבירת המדינה אולן בטור. אוכלוסיית העיר מונה כ-87,000 תושבים (נכון ל-2008).
ארדנט היא עיר מרכזית בתעשייה המונגולית, שהוקמה ב-1973 על ידי סיוע סובייטי, על מנת לתפקד כמרכז כרייה של נחושת ומוליבדן.
ארנסט הרמן ואן ראפארד

| --- | --- |

ואן רפארד (1944-45)
 לידה:  30 באוקטובר 1899 בניומס, האי ג'אווה, איי הודו המזרחיים ההולנדיים הודו המזרחית ההולנדית 
 פטירה:  11 בינואר 1953 (בגיל 53) ווחט, הולנד הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 דרגה:  אובר-שטורמפיהרר 
 תפקידים בשירות
 מנהיג מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית ההולנדית
 פעולות ומבצעים
 המערכה על יוון הקרב על קווקז
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה שנייה
 
ארנסט הרמן רידר ואן ראפארד (נולד ב-30 באוקטובר 1899 בבניומס, מחוז ג'אווה, איי הודו המזרחיים ההולנדיים – מת ב-11 בינואר 1953 בווחט, הולנד) היה פוליטיקאי וחייל לאומני הולנדי, נאצי ואנטישמי, מנהיגה של מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית ההולנדית. אחרי פירוק המפלגה הצטרף לוואפן אס אס ולחם במערכה על יוון ובמערכה על הקווקז.
שנותיו הראשונות

ואן ראפארד, בן למשפחת אצולה הולנדית, הוריו היו אוסקר אמיל רידר ואן ראפארד, מהנדס בכיר, ואשתו דינה תאל לרסנה. את שנות נעוריו העביר בהאג ולאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת ליידן. אחר כך למד כלכלה בברלין ובמינכן, שם נחשף לרעיונות ולאידאולוגיה הנאצית הפך לתומך בנאציזם. כחבר בכנסייה הלותרנית, היו לו קשרים רבים בגרמניה. בשנת 1927 סיים תואר שני בכלכלה במינכן, וב-1930 קיבל דוקטורט במדע המדינה מאוניברסיטת וינה, שם גם יצר קשרים עם לאומנים אוסטרים התומכים ב-"אנשלוס" והחל מפתח את רעיון סיפוחה של הולנד לגרמניה. היו לו קשרים גם עם אנשי המפלגה הנאצית, איתם גם שמר על קשר כשחזר להולנד
פוליטיקאי נאצי

ואן ראפארד הצטרף למפלגת הפועלים ההולנדית הסוציאליסטית (NSNAP) בשנת 1931, אך זאת במהרה התפצלה ל-3 תנועות שונות. ואן ראפארד מצא את עצמו במהרה כמנהיג מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית, שהבדילה עצמה משתי התנועות האחרות בכך שדגלה בשילוב הולנד ברייך השלישי, בטענה כי להולנדים יש קרבה אתנית רבה לגרמנים .על פי השקפתו של ואן ראפארד, השתייכותם של ההולנדים והגרמנים לאותו הגזע מחייבת אנשלוס שכזה תוך אימוץ מאפיינים וסממנים גרמניים תוך נטישת אלו ההולנדים. בתור נאציונל-סוציאליסטי רדיקלי, טען כי יש לפגוע בכוחם ובהשפעתם של יהודי הולנד במדינה. תנועתו של ואן ראפארד משכה את מרבית תמיכתה מהגבול ההולנדי-גרמני. לימים הוחלף שמה של התנועה ל-NSNAP-Hitlerbeweging - תנועת היטלר, אם כי אדולף היטלר הורה להסיר את שמו ממה שהייתה תנועה פוליטית מינורית וחסרת השפעה.
בשנת 1933 התחתן עם מי שהייתה עוזרת הבית של הוריו בדרזדן. הוא הושפע רבות מאשתו, שהייתה גדולה ממנו ב-8 שנים, ועל פי מכריו הקרובים היא התנהגה כמנהיגת המפלגה בפועל מאחורי הקלעים.
תנועתו של ואן ראפארד דעכה ונחלשה עד הפלישה הגרמנית ב-1940, אז הוקמה לתחייה בשאיפה לנצל את המצב שהתהווה, אך היא פורקה סופית בשנת 1941 יחד עם כל המפלגות הפוליטיות מלבד ה-NSB. הכובשים הנאצים למעשה הורו לואן ראפארד לשלב את קבוצתו ב-NSB.
שירות צבאי

בעקבות פירוק תנועתו ושילובה בתוך ה-NSB, ואן ראפארד התגייס לוואפן-אס. כחלק מחטיבת האס אס הראשונה Leibstandarte אס אס אדולף היטלר, הוא שירת בשטחי יוגוסלביה וביוון, אם כי ללא כל מעורבות בלחימה בפועל. הוא חזר להולנד אך לאחר שסירב להצטרף ל-NSB הוא התגייס מחדש לאוגדת הפאנצר החמישית של האס אס. הפעם כן היה מעורב בלחימה פעילה בקווקז. את שארית המלחמה הוא העביר כקצין ביחידות שונות של הוואפן אס אס, ונפצע באסטוניה באוגוסט 1944, ובעקבות כך עוטר בצלב הברזל דרגה שנייה.
שנותיו המאוחרות

ואן ראפארד נתפס בשלהי המלחמה על ידי חיילים קנדים במאי 1945 ונלקח במעצר, תחילה באוטרכט ואז בשווינגן. שירותו בגרמניה הביא לכך שהוא נידון למוות בשנת 1949, אם כי גזר הדין הומתק למאסר עולם. בניסיון להגן על עצמו, טען ואן ראפארד כי לא הבין שלאחר כניעת הולנד לגרמניה במאי 1940 הולנד עדיין הייתה במלחמה עם גרמניה, ובתואנה כי כל מעשיו היו למען ובשביל ארץ מולדתו הוא נכלא בלייוורדן ובברדה לפני שנפטר מדימום מוחי בבית החולים בכלא המרכזי בווחט.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9   Biography from Biografisch Woordenboek van Nederland
1 2 3 4  Philip Rees, Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890, 1990
↑  Bernhard R. Kroener, Rolf-Dieter Muller, Hans Umbrei, Germany and the Second World War:Volume 5: Organization and Mobilization of the German Sphere of Power. Part I: Wartime Administration, Economy, and Manpower Resources, 1939-1941, Oxford University Press, 2000, p. 391
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 90386996  ISNI: 0000 0003 9202 5952  NTA: 151999767  VIAF: 285995557   WorldCat (עם VIAF): 285995557