הברונים השודדים
צמיחת "הברונים השודדים" בתחומים שונים > ג'ון ד. רוקפלר וסטנדרד אויל

פיתוח הרכבות, יצר כאמור שוק אחד גדול בארצות הברית. בעוד שה"ברונים השודדים" של תחום הרכבות ותחומים אחרים עסקו בגביית מחיר מונופוליסטי מול הלקוחות הם היו קטנים יותר ופחות משפיעים לעומת הדור הבא של הברונים השודדים - שיצר מונופולים וקולנגלומרטים בכל ארצות הברית. תעשיית הנפט בארצות הברית ממחישה את הצמיחה של מונופול רב כוח מתוך שוק תחרותי תאגיד הנפט הענקי הנפט סטנדרד אויל והמייסד שלו ג'ון רוקפלר.
בשנת 1854 נקדחה באר הנפט הראשונה בארצות הברית. הנפט שימש בתחילה ליצור קרוסין לשם מאור, והיה כרוך בתחילה בבזבוז משמעותי. בתחילה הייתה תחרות חופשית עם הרבה מתחרים - הרבה קודחים, הרבה מזקקי נפט והרבה מוכרים קמעונים - אם מוכר כלשהו ניסה להעלות את המחיר הלקוחות יכלו לעבור למתחרים וכך המחיר נשמר במחיר תחרותי.
ג'ון ד. רוקפלר (1839 -1937) התמקד בתחום זיקוק הנפט. הוא הנהיג חידושים רבים בתחום הזיקוק, תוך הגדלה של אחוז הקרוסין מכל חבית נפט גולמי, וניצול של חומרים 'מיותרים' לצרכים אחרים: בנזין שימש כדלק, חלק מהזפת לציפוי ובידוד, נפטא הועבר למפעלים מופעלים בגז טבעי, שמן סיכוך, וזלין ופרפין לנרות, וכן הלאה. פיתוחי אלה הקנו לו כסף רב ויתרון משמעותי על פני בתי זיקוק אחרים. הוא הרחיב את החברה וקנה בתי זיקוק נוספים בשנת 1865 ובשנת 1867. בשנת 1870 הוא הקים יחד עם שותפים את "סטנדרד אויל" והפך לנשיאה . בזמן זה הייתה זו כבר חברת הזיקוק הגדולה ביותר באוהיו, עם שליטה ב-10 אחוז מסך כל זיקוק הנפט בארצות הברית.
ב-1873 הייתה פניקת בורסה עקב מפלות קשה בבנקים, וחברות רבות פשטו את הרגל. אחד היתרונות לגודל של חברות גדולות הוא שהן יכולות להתמודד עם מפולת כלכלית טוב יותר מחברות קטנות. עד שנת 1880, רוקפלר קנה כמה חברות קטנות, כרת ברית עם כמה מתחרות אחרות וריסק כמה חברות אחרות - כך הפכה החברה למונופול בתחום הנפט, ששלט על 90% מהנפט בארצות הברית וכן לחברת זיקוק הנפט המובילה בעולם. המונופול אפשר לסטנדרד אויל להנות ממחיר מונופוליסטי, לקבל רווח גבוה יותר ולצמוח עוד. "סטנדרד אויל" המשיכה להתפתח במהירות, כשהיא מצליחה להפיק 300 מוצרי לוואי מכל חבית נפט ובמקביל להוריד את מחירי הקרוסין, התוצר העיקרי של הזיקוק.
בנוסף, "סטנדרד אויל" הפכה גם למונופסון - קונה יחיד - ולכן יכלה לשלם לחברות ששאבו נפט פחות כסף וליהנות מרווח משמעותי עוד יותר. היו לתאגיד כמה מתחרים קטנים אבל הם חששו שאם יורידו את המחיר יותר מידי יחסית לסטנדרד אויל, רוקפלר ירסק אותן.
למרות שההתאגיד לא היה מונופול מוחלט הוא הכתיב את התנאים לעסקים רבים מסביב - כולל ספקים, ונותני שירותים. הוא היה כה גדול שיכל להכתיב תנאים אפילו לתאגידים גדולים אחרים כמו חברות הרכבות. עד כמה שהדור הראשון של הברונים השודדים של חברות הרכבות נראו מאיימים כוחם היה מוגבל מול רוקפלר. דבר זה אפשר לרוקפלר לקבל מחיר הובלה זול יותר לנפט והעניק לו יתרון נוסף על חברות מתחרות.
סטנדרד אויל המשיכה להתרחב ולרכוש דומיננטיות בשוק זיקוק הנפט, כשהיא מצרפת חברות נוספות בתחום זה, החברה החלה להתפשט גם לשאר העולם, תוך תחרות עזה עם האימפריה הרוסית, שבה התגלו בבאקו, לחופי הים הכספי, בשנת 1885 מרבצי נפט עשירים ואיכותיים בהרבה מכל אלו שהיו מצויים בארצות הברית. לאחר מחלוקת קשה ביותר שהייתה בין רוקפלר לקורנליוס ואנדרבילט וטום סקוט, מחלוקת שהובילה למשבר הכלכלי העולמי הראשון בעולם המודרני, רוקפלר החל להשקיע בצינורות גז שהעבירו נפט בצורה יעילה וחסכונית בהרבה מרכבות. לאורך רוב הקריירה שלו, רוקפלר העביר תמיכה כספית למימון מערכות בחירות של מועמדים מטעם המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, בהם אישים כגון ויליאם מקינלי ונשיאים נוספים. בשנת 1892 מזקק עצמאי גילה מרבץ נפט מרכזי בטקסס. בתוך מספר חודשים התגלו מרבצי נפט אדירים בכל דרום מרכז ארצות הברית אשר העלו במהרה את הרווחים של סטנדרט אויל.
נוסף לאחזקות שלו בתחום הנפט, רוקפלר השיג שליטה גם בחברות רכבות, מוסדות פיננסים, וישב בדירקטוריונים של חברות רבות נוספות. רוקפלר צבר עושר עצום ונחשב לאדם העשיר ביותר בהיסטוריה המודרנית. על פי תחשיב של פורבס, הונו היה 318.3 מיליארד דולר במחירי היום. הוא פרש מעיסוק פעיל בחברה בשנת 1895. ופעל רבות בתחום הנדבנות. הוא היה אחד התורמים הראשונים למחקר רפואי, במיוחד במאמץ של הכחדה כמעט מוחלטת של קדחת צהובה ו-Hookworm בארצות הברית. הוא ייסד את אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת רוקפלר ואוניברסיטה נוספת בפיליפינים. הוא היה אדם דתי ותמך בקפיטליזם, במיוחד תחת ההשקפה של דארוויניזם חברתי. הוא צוטט לעיתים קרובות באמירה "הצמיחה של עסקים גדולים היא רק תוצר של שרידתם של המתאימים ביותר".
עם הזמן הביקורת על סטנדרט אויל התגברה, השפעה גדולה הייתה לספר "ההיסטוריה של חברת סטנדרד אויל" שכתבה אידה טַרְבֶּל. אחת האשמות נגדו הייתה שימוש בכוחו הכלכלי כדי להבטיח לעצמו יתרון מול חברות ההובלה. בשנת 1911, הורה בית המשפט העליון של ארצות הברית על פירוק סטנדרד אויל ל-37 חברות משנה. כמה מהן עדיין נחשבות חברות הנפט הגדולות בעולם, כמו אקסון ושברון.