stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נור א-דין

ערך זה עוסק באישיות שחיה במאה ה-12. אם התכוונתם לאישיות שחיה במאה ה-20, ראו .
מחמוד אבן עמאד א-דין זנגי (פברואר 1118 – 15 במאי 1174) מכונה לרוב נור א-דין זנגי או נור א-דין (בערבית: نور الدين), היה שליט סלג'וקי, ממשיך דרכו של אביו זנגי, שאיחד את הנסיכויות הסוריות ואת צפונה של עיראק לכדי מדינה מוסלמית גדולה. נודע באדיקותו באמונה ומכאן תוארו הנפוץ "נור א-דין" – "מאור הדת".
מדינתו, שהתקיימה (1146–1174) במידה רבה על הכריזמה האישית שלו ועל התפשטות מתמדת, חדלה מלהתקיים זמן קצר לאחר מותו ואוחדה מחדש (1185) על ידי ממשיך דרכו, צלאח א-דין, שקרע אותה מבניו של נור א-דין.
נור א-דין הפך לאות ולמופת לשליט סוני בהיסטוריוגרפיה המוסלמית של ימי הביניים אחרי מותו. מעלותיו הדתיות והערכיות הודגשו במיוחד, והוא זכה לכבוד גדול יותר אפילו מצלאח א-דין, כובש ירושלים מידי הצלבנים. ההערכה התהפכה בעת החדשה עם חידוש מלחמת האסלאם הקיצוני בארצות המערב ונור א-דין איבד שוב את הבכורה לצלאח א-דין הכובש המהולל.
איחוד הממלכות המוסלמיות

בשנת 1149 מת אחיו של נור א-דין, סאייף א-דין, והוריש את השליטה במוסול לאחיהם הצעיר של השניים, כותבּ א-דין. האח הצעיר הכיר בעליונותו של נור א-דין אחיו והסכים לראות בו שליט-על גם במוסול. כך אוחדו למעשה הממלכות של מוסול ושל חלב תחת ידו של נור א-דין, ודמשק בלבד נותרה לפליטה בין הנסיכויות שבסוריה.
לאחר כישלון מסע הצלב השני והסרת איום צלבני מעל דמשק, שב מועין א-דין ושיקם את הברית שהייתה לו עם הצלבנים. לאחר מותו בשנת 1149 עלה לשלטון בנו, מוג'יר א-דין, שהמשיך בדרך אביו וביכר את הברית עם הנוצרים על פני השעבוד לנור א-דין. בשנים 1150 ו-1151 נור א-דין צר על דמשק, אולם ללא כל הצלחה.
בשנת 1153 כבשו הצלבנים את אשקלון, אך מוג'יר א-דין לא אפשר לנור א-דין לעבור עם צבאו בשטחי דמשק לעזרת המוסלמים המצרים הנטבחים בידי הנוצרים.
אולם, מוג'יר א-דין היה שליט חלש בהרבה לעומת קודמו, ועד מהרה הוא נאלץ להעלות מס לשליטי ממלכת ירושלים תמורת ההגנה מפני נור א-דין, מס אשר נחשב למשפיל ובלתי נסבל מצד תושבי דמשק המוסלמים. כוחו של מוג'יר א-דין החל מתדרדר במהרה, ובשנת 1154 עלה בידי נור א-דין להדיחו מכיסאו ולהשתלט על דמשק שסופחה לנחלת בית זנגי. לראשונה שלט מושל אחד על כל שטחה של סוריה, למן אדסה בצפון ועד לחבל חורן בדרום. לאחר כיבוש דמשק נמנע נור א-דין מלצאת מיד למלחמה בצלבנים של ממלכת ירושלים, ואף המשיך להעלות לה מס אותו שילם מוג'יר א-דין המודח.
בשנת 1157 הטיל נור א-דין מצור על מבצר האבירים ההוספיטלרים בבניאס, אלא שמחלה פתאומית שתקפה אותו מנעה נפילת העיר והמבצר. בשנת 1159 הגיע לאנטיוכיה מנואל הראשון, קיסר ביזנטיון, ועורר תקוות בקרב הצלבנים בעיר, אשר קיוו כי מנואל ילחם נגד נור א-דין ויכבוש את חלב. אלא שנור א-דין מיהר לכרות ברית עם השליט הביזנטי נגד הטורקים הסלג'וקים, למורת רוחם של הצלבנים.
בשנת 1160 תקף נור א-דין, יחד עם הטורקים הדנשמנדים ממזרח אנטוליה, את הסלג'וקים מצידה המזרחי של סולטנותם בעוד הקיסר הביזנטי תוקף ממערב. מאוחר יותר באותה שנה לכד נור א-דין את רנו משטיון, נסיך אנטיוכיה, אשר נשאר בכלא בחלב במשך 16 השנים הבאות.
בשנת 1162, לאחר שאנטיוכיה הפכה למעשה למדינה צמיתה של ביזנטיון ולאור חולשתן היחסית של שאר מדינות הצלבנים, יצא נור א-דין למסע עלייה לרגל למכה. עם שובו לסוריה הגיעה לאוזניו השמועה על מותו של בלדווין השלישי, מלך ירושלים. ההיסטוריון הצלבני ויליאם מצור טוען כי נור א-דין רחש כבוד והערכה לאויב הנוצרי המנוח, ושם בפיו של נור א-דין את הדברים הבאים: "עלינו להוקיר ולכבד את אבלם ולחוס עליהם ברחמים, יען כי איבדו נסיך אשר אין כדוגמתו בעולמנו".
באוקטובר 1164, כשהוא מציוד בכוחות מחודשים, ומנצל את הלחימה של אלמריך הראשון ורוב צבאו בפאטמים אשר במצרים,  הפנה נור א-דין את תשומת לבו לגבולה הצפוני של ממלכת ירושלים. ראשית כבש את הבניאס, שנפלה לאחר מצור קצר-ימים. על הפרנקים שבגליל הורה לשלם לו מס שנתי ולתת לו חלק מרווחי העיר טבריה. שלוש שנים לאחר מכן הרס את מצודת הונין אשר בגליל העליון.
השליט הסלג'וקי אמנם לא הספיק בחייו לכבוש את ירושלים עצמה, אך מטרה זאת עמדה בראש שאיפתיו בחלקים המאוחרים של השלטון שלו. דוגמה לכך הוא הוראותו לבניית מינבר מרהיב ביופיו שאותו ייעד לשים במסגד אל-אקצא לאחר כיבוש ירושלים. לאחר שירושלים נכבשה בידי בן-חסותו סלאח-א-דין בשנת 1168 הועבר המינבר לאל-אקצא, ושם שכן עד הריסתו בהצתה בשנת 1969.
איחוד הממלכות המוסלמיות > מאפייניה של הממלכה

ממלכתו של נור א-דין השתרעה מדמשק במערב עד מוסול במזרח וכללה, למעשה, את החלק הצפון מערבי של הסהר הפורה. כיום משתייך שטח זה לצפון עיראק ולסוריה. זהו מרחב גאוגרפי שגבולו הטבעי הוא רכסי האנטי טאורוס בצפון מערב שמפרידים בין עיראק – סוריה המודרניות לאסיה הקטנה שהייתה מורכבת בתקופה זו מפסיפס של מדינות טורקיות והאימפריה הביזנטית. הים התיכון במערב, שם גבלה מדינתו של נור א-דין עם הצלבנים, מדבריות בדרום, ונהרות הפרת והחידקל במזרח, שם גבלה מדינתו עם שטחיו של החליף העבסי של בגדאד.
מימי החידקל, הנהר בעל אספקת מים החשוב במרחב זה, באים מהפשרות השלגים בהרים וגורמים להצפות קשות. בגלל הזרימה המהירה של החידקל נהוגה עליו מערכת סכרים כפולה – סכר אחד מאפשר בלימה ראשונית  של המים, ואחריו סכר אגירה נוסף מווסת את המים לאפיקי משנה. החבור הוא היובל האחרון של הפרת. אחרי ירידה מן ההרים הפרת הולך ומאבד מים ללא יובלים מזינים.
שני נהרות אלה אפשרו חקלאות מפותחת ואופיינית למזרח התיכון בימי הביניים, באזור שהמים בו דלים. הגידולים העיקריים היו חיטה ודגנים אחרים, פירות וירקות. ככל שמצפינים להרים, שבהם טמפרטורה יורדת במעלה אחת לכל 100 מטר בממוצע, האקלים משתנה ודומה יותר לאירופאי. בגובה של 1,500 מטר שורר בהרים מזג אוויר הדומה לאירופה וגידולים המאפיינים אותה – תפוחים, אגסים וכו'.
לצד חקלאים יושבי הקבע, היו במדינתו של נור א-דין נוודים רבים, בעיקר באזורי עיראק ודרום סוריה של היום שהתקיימו מרעיית צאן בשולי האזורים המושקים סמוך לגבול המדבר. הנוודים היו הערבים-הבדואים שפלשו לאזור באמצע המאה ה-7, הטורקמנים שפלשו אליו באמצע המאה ה-11, וחלק מהכורדים.
הכורדים, הגרים במעלה החידקל צפונית למוסול, קבלו את האסלם הסוני אחרי הכיבוש הערבי. השפה הכורדית משתייכת לקבוצת השפות האיראניות. הם חלקם חקלאים וחלקם רועי צאן נוודים למחצה. את החורף נהגו לבלות למטה בשפלה, ובקיץ, אחרי הפשרת השלגים, היו עולים במעלה ההר בחיפוש אחר מקורות מים ומספוא לבהמות.
חלק אחר מהחברה הכורדית שלא נטה אחר אורח החיים הנוודי בחר למצוא את פרנסתו בשירות צבאי בתור שכירי חרב. מנהיגיהם שבטיים השכירו את עצמם ואת אנשיהם במספרים של כמה מאות איש לשירותו של כל שליט מקומי המרבה במחיר.
קבוצה חשובה אחרת במדינתו של נור א-דין היוו תושבי הערים הגדולות כגון חלב ודמשק. הייתה זו חברה עירונית הנסמכת על עורף חקלאי מפותח, שמקרבה באה הפקידות הגבוהה, שכבת המשכילים, קציני הצבא ועלית  החברתית אחרת.
כלכלית החברה העירונית התבססה על מסחר וייצור: בדים, כלי מטבח ושולחן, כלי נשק, שמן (שהיה מיוצר גם בכפר), סבון, נייר, סוכר.
יכולות הגביה של המדינה היו גבוהות. המיסים מהחקלאות היו נגבים פעם בשנה בעונת הקציר בסביבת (אפריל – מאי – יוני). מפעל שעבד כל השנה שילם מיסים על בסיס שבועי. חנות שילמה מיסים על בסיס חודשי. מסי העיר היו מגיעים לאורך כל השנה ומכאן יתרונם. לכן, שליטה על המרחב העירוני הייתה בעלת חשיבות רבה.
קל היה לרושש כלכלה עירונית על ידי דרישת מיסים בלתי סבירים. בתחום זה זכה נור א-דין לשבחים על התנהגות פיסקאלית נבונה ומאוזנת ועל כך שהיה מבטל מפעם לפעם מיסים בתחום העירוני.
צבאו של נור א-דין

מקורות כח אדם צבאי בתחומי מדינתו של נור א-דין היו גדולים ומגוונים. צבאו הסתמך בעיקר על חיל פרשים טוב, אך כוחותיו הרגליים היו עלובים למדי ושיתוף הפעולה ההדוק, שהיה מאפיין בולט של צבא ממלכת ירושלים לא היה קיים בצבאו. חיל הרגלים בצבאו עסק בעיקר בתפקידי משמר בערים ובהטלת מצור בשעת הצורך.
צבא קבע (עסכר) מנה כ-1,500 עד 2,000 חיילים. את הפיקוד על חיילים אלה מסרו לקצינים כאשר כל אחד מהם היה צריך להעמיד קבוצה מסוימת של חיילים (10 - אם כי שרי עשרה כמעט שלא קיבלו נחלות היות שדרגתם הייתה זוטרה, 40 או 100). מימון צבא הקבע נעשה על ידי מערכת של נחלות שחולקו לחיילים לשימוש בימי חייהם (בלי מעבר ליורשיהם) שנקראים "אקטאע". אם לא הייתה בנמצא נחלת אדמה פנויה, היה מקבל הקצין קצבה בגובה זה או הכנסה אחרת כמו זכויות מיסוי וכיוצא באלה. אף שהשיטה הייתה יעילה מבחינת השלטון, היות שהנחלות נשארו בראשות המדינה ולא עברו בירושה, סבלה האוכלוסייה הפלאחית כי הקצין היה נוהג לסחוט אותה עד תום היות שלא היה לו עניין ברווחתה.
חובותיו הצבאיים המוטלות על קצין היו מוגדרות היטב. למשל שר 40 מימן מלבדו 3 קצינים זוטרים ו-37 לוחמים. כמו כן, היה מפורט סוג החימוש שעליו לספק לאנשיו. בצבאו של נור א-דין היה קיים תפקיד של אחראי על המסדר הסוקר את החיילים ובודק את איכות החיילים והציוד.
הפיקוח על מוסד האקטאעות התקיים בידי משרד ששמו דיוואן על-אקטאע. משרד זה היה אחראי על רישום מספר האקטאעות, שוויין, למי ניתנו ותמורת מה.
חלק נוסף בצבאו היו שכירי החרב והמשמר האזרחי של הערים שבדרך כלל לא יצא למערכות מחוץ לגבולות העיר.
מותו של נור א-דין

מיד לאחר מינויו של צלאח א-דין כשליט בפועל במצרים, שב נור א-דין לסוריה ויצא למלחמה בטורקים האורתוכידים. בשנת 1170 הוא נקרא ליישב סכסוך ירושה שפרץ בין אחייניו לאחר שאחיו, סאייף א-דין, מת. נור א-דין ראה בכיבוש מצרים הגשמה סופית של שאיפתו העליונה לאיחוד הממלכות הערביות, הגשמה שזיכתה אותו ברוב נחת. אולם חזון המדינה המוסלמית הגדולה לא החזיק מעמד זמן רב, ומיד לאחר שובו של נור א-דין לסוריה החל צלאח א-דין להימנע מלמלא את הוראותיו ואף לצאת נגדן במפגיע.
צלאח א-דין סירב להנהיג את צבא מצרים בהתקפות המשולבות אותן תכנן והוביל נור א-דין כנגד ממלכת ירושלים בשנים 1171 ו-1173, מתוך רצון לשמור על קיומה של ממלכת ירושלים שחצצה בינו לבין נור א-דין בסוריה. נור א-דין הבין כי הוא למעשה יצר אויב מסוכן ביותר במצרים, ולאחר ההתקפה על הממלכה הצלבנית החלו צבאו של נור א-דין וצבאו של צלאח א-דין להתכונן למלחמה שנדמתה כבלתי נמנעת.
אולם, ערב הפלישה למצרים תקפה את נור א-דין מחלת הקדחת, ככל הנראה מסיבוך של דלקת גרון. הוא מת כעבור זמן קצר בגיל 59. בנו של נור א-דין, א-צאליח איסמאעיל אל-מליכ ירש את כיסאו, ואף זכה לכך שצלאח א-דין הכריז על עצמו וסל של אל מליכ, וזאת חרף רצונו לכבוש את סוריה ולאחד את מצרים וסוריה תחת שלטונו. חזון איחוד הממלכה המוסלמית הגיע למימושו לבסוף כאשר צלאח א-דין נשא לאישה את אלמנתו של נור א-דין, והשתלט על השלטון בסוריה בשנת 1185.
מורשתו

ויליאם מצור כתב על נור א-דין כי על אף היותו "רודף מושבע של הנוצרים ואמונתם", הוא היה "נסיך הגון, אמיץ וערום, ובהתאם למוצאו גם אדם מאמין". אמונתו העמוקה של נור א-דין התחזקה לאחר שעלה לרגל למכה. הוא ראה בצלבנים זרים על אדמה מוסלמית, שבאו אל המזרח התיכון כדי לבזוז את הארץ ולחלל את המקומות הקדושים בה. על אף השקפת עולם זו, הוא נהג בסובלנות כלפי נתיניו הנוצרים, למעט אלו הארמנים באדסה.
בניגוד להתנהלותו המכובדת של נור א-דין לאחר מותו של בלדווין השלישי, אמלריך מלך ירושלים ניצל את מותו של המנהיג הסורי ויצא לצור על בניאס, תוך סחיטה של ממון רב מאלמנתו של נור א-דין בתמורה להימנעות מיציאה למסע כיבושים בסוריה.
נור א-דין, שהיה איש צבא וכובש שבילה את רוב זמנו בראש צבאו מחוץ לארמונו, הקדיש משאבים רבים לחינוך של נתיניו. הוא דאג להקמתו של מסגד בכל עיר שהייתה תחת שלטונו, ואף ייסד מספר אוניברסיטאות, שעיקר פעילותן היה בתחום לימודי הקוראן והחדית'. נור א-דין החזיק במקריא מקצועי שיקריא לו את פרקי החדית', ואף זכה לתעודת הוקרה המציינת את איכות קריאתו הטקסית של טקסטים דתיים אלו.
הוא הקים מערכת בריאות חופשית מתשלום ברחבי ממלכתו כמו גם רשת של חאנים לטובת תיירים ועולי רגל. הא שימש כאב בית הדין בבית דין שייסד ואשר התכנס מספר פעמים בשבוע כדי לשמוע את טענות האזרחים הפשוטים כנגד מצביאיו, שריו ופקידי הממשל שלו אשר סרחו או מעלו בתפקידם. ברחבי העולם המוסלמי נתפס נור א-דין גם כיום כשליט נערץ, אדם אמיץ, צנוע ואדוק.
הערות שוליים

↑  Thomas Asbridge, The Crusades: The Authoritative History of the War for the Holy Land, Ecco, 2011, pp. 259–260
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307186205171  GND: 136516106  ISNI: 0000 0001 1683 8420  LCCN: n84010710  NTA: 239538684  SUDOC: 131872028  TDVİA: nureddin-zengi-mahmud  VcBA: 495/116346  VIAF: 90039925   WorldCat (עם VIAF): 90039925
סיקסטן ארלינג

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1918 Malmö Sankt Petri församling, שוודיה 
 פטירה:  13 בפברואר 2005 (בגיל 86) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Östra kyrkogården, Malmö 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 מקום לימודים:  המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Gunnel Lindgren (19 בספטמבר 1947–13 בפברואר 2005) 
 פרסים והוקרה:  פרופסור 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיקסטן ארלינג (בשוודית: Sixten Ehrling‏; 3 באפריל 1918 – 13 בפברואר 2005) היה מנצח שוודי. הוא היה, בין היתר, המנהל המוזיקלי של האופרה המלכותית השוודית  והמנצח הראשי של תזמורת דטרויט.
ביוגרפיה

ארלינג נולד במאלמה, שוודיה, בן לאב בנקאי. מגיל 18 למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם. באקדמיה למד כינור, עוגב ופסנתר לצד ניצוח. בתקופת מלחמת העולם השנייה למד אצל קרל בהם ואצל אלברט וולף.
הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם בשנת 1950, אז ניצח על פולחן האביב של סטרווינסקי. בשנת 1953 התמנה כמנהלה המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית, משרה בה התמיד עד 1960. במהלך השנים האלה עבד בצמוד למנצחים ידועי שם כמו הטנור יוסי ביירלינג והסופרן בירגיט נילסון. בראשית שנות ה-50 הקליט ארלינג את המכלול הראשון השלם של הסימפוניות של סיבליוס עם תזמורת סטוקהולם. בשנת 1959 הוא הביא את ההפקה של "אניארה", יצירתו של קרל-בירגר בלומדאהל, אל פסטיבל אדינבורו הבינלאומי.
תקופת כהונתו של ארלינג עם האופרה המלכותית הסתיימה במרירות. הוא התפטר ויצא לארצות הברית לאחר שהתבקש לעדן את סגנון מנהיגותו הבוטה, שעליו אף התנצל. בשנת 1963 החליף ארלינג את פול פאריי בתפקיד המנצח הראשי של תזמורת דטרויט. בתקופת שהותו בדטרויט היה לוצ'אנו בריו מלחין הבית שם, לתקופה קצרה. ארלינג נודע ברבגוניות בניצוחו ושלח את ידו בכל סוגי המוזיקה. הוא נודע גם בהזדהות מלאה עם הסגנון והתקופה של כל יצירה שעליה ניצח. עם זאת, לא הצטיין בחדשנות על דוכן המנצחים, שלא כברנשטיין או סטוקובסקי.
ארלינג גם לימד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, בין 1973 ל-1987. הוא מת בניו יורק, שם התגורר מאז שנות ה-70.
לקריאה נוספת

ארה, לייף (1995), "מאסטרו: Sixten Ehrling, en Dirigent och Hans Epok" סטוקהולם, פישר
אלחמדוללה

הכיתוב אלחמדוללה, בערבית.
אלחמדוללה (מערבית: ٱلْحَمْدُ لِلَّٰهِ) הוא ביטוי בערבית שמשמעותו "השבח לאללה", "שבחו את אללה" או "כל השבחים לאללה".
בדיבור היומיומי משמעות הביטוי "תודה לאל!" והוא נפוץ בקרב כל דוברי השפה הערבית (וגם באיראן) בלי קשר לדת, אך בפרט בקרב אלו המוסלמים בשל מרכזיותו של הביטוי בקוראן ובדברי נביאם מוחמד. גם ערבים נוצרים ויהודי ארצות האסלאם נוהגים להשתמש בביטוי זה. להלכה יש לומר את הביטוי מתוך תחושה עמוקה של הערצה והכרה בגדולת האל, אך בפועל השימוש בו יומיומי ואינו בעל קונוטציה דתית או אמונתית כלשהי.
אמירת "אלחמדוללה" נקראת בערבית "תחמיד" (ראו גם "תכביר").
לפי האסלאם יש להשתמש בביטוי במצבים הבאים:
כברכה לאחר התעטשות
עם התעוררות משינה
בתשובה לדרישת שלום ("מה שלומך?")
בכל פעם שמוסלמי מעוניין לשבח את אללה
השורש ח.מ.ד (ح م د) המופיע במילה הוא גם שורשם של השמות המוסלמים הנפוצים מוחמד, מחמוד ואחמד.
ראו גם

משאללה
אינשאללה
ספידי סמית' (כדורסלן)

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1993 (בן 31) סיינט פיטרסברג, פלורידה, ארצות הברית
 שם מלא:  קנת' ג'יי סמית' ג'וניור
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91
 מכללה:  אוניברסיטת לואיזיאנה טק (2011–2015)
 דראפט:  לא נבחר, 2015
 קבוצות כשחקן
 2015   2016–2017   2017–2019   2019   2019–2020   2020   2020   2020–2021   2021–2022   2022–2024   2024–:  ואף ריגה   לוס אנג'לס די-פנדרס   גרנד ראפידס דרייב   סולנוקי אולאי   ספירו שרלרואה   אנטוורפ ג'יינטס   מכבי חיפה   לימוז'   ריטאס וילנה   הפועל ירושלים   טלקום אנקרה
 הישגים כשחקן
 גביע המדינה בכדורסל (2023, 2024)  השחקן המצטיין של גמר גביע המדינה בכדורסל (2023, 2024)
 
קנת' ג'יי "ספידי" סמית' ג'וניור (באנגלית: Kenneth J. "Speedy" Smith Jr.; נולד ב-28 בינואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בטלקום אנקרה.
קריירה

סמית' גדל בסיינט פיטרסברג, פלורידה, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה טק. ב-140 משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 6.2 נקודות, 6.1 אסיסטים, 3.8 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק, וסיים את הקריירה כשיאן האוניברסיטה באסיסטים (858) ובחטיפות (258).
לאחר שלא נבחר בדראפט 2015 ב-NBA, ב-11 באוגוסט 2015 חתם על חוזה לשנתיים בוואף ריגה מליגת העל הלטבית. הוא שוחרר מהקבוצה ב-24 בנובמבר, לאחר ששיחק 11 משחקים בלבד.
ב-6 בינואר 2016 עבר ללוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-13 באוקטובר 2017 הועבר בטרייד לגרנד ראפידס דרייב, גם היא מליגת הפיתוח.
ב-26 ביולי 2019 חתם בסולנוקי אולאי מליגת העל ההונגרית. ב-19 בדצמבר 2019 עבר לספירו שרלרואה מליגת העל הבלגית והיורוקאפ. במרץ 2020 בוטלה הליגה בשל התפרצות נגיף הקורונה. ב-8 באפריל 2020 חתם סמית' באנטוורפ ג'יינטס, גם היא בליגת העל הבלגית.
ב-28 במאי חתם במכבי חיפה, שיחק במדיה שישה משחקי ליגה ושני משחקי פלייאוף, והעמיד בליגה ממוצעים של 15 נקודות, 7.7 אסיסטים ו-3 ריבאונדים ב-34 דקות למשחק. ב-12 בדצמבר 2020 חתם בלימוז' מליגת העל הצרפתית עד לתום העונה. ב-19 בספטמבר 2021 חתם סמית' עם בריטאס וילנה מליגת העל הליטאית, וזכה עימה באליפות ראשונה אחרי 12 שנים.
ב-10 ביולי 2022 חתם בהפועל ירושלים, בעונות 2022/2023 ו-2023/2024 זכה בגביע המדינה. ב-6 בנובמבר 2024 עזב את הקבוצה.
ב-7 בנובמבר 2024 חתם בטורק טלקום מהליגה הטורקית והיורוקאפ.
תארים

גביע המדינה (2): 2022/2023, 2023/2024
הערות שוליים

↑  Sean Isabella, Speedy Smith not selected in 2015 NBA Draft, The News-Star (באנגלית אמריקאית)
↑  Sean Isabella, Speedy Smith inks pro deal in Latvia, The News-Star (באנגלית אמריקאית)
↑  D-Fenders Acquire Speedy Smith, OurSports Central, ‏2016-01-06 (באנגלית)
↑  Grand Rapids Drive Completes Trade With South Bay Lakers, NBA G League (באנגלית אמריקאית)
↑  "Kenneth Smith signs with Szolnoki Olaj". Sportando (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-10.
↑  "Spirou Charleroi sign Kenneth 'Speedy' Smith". Sportando (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-10.
↑  Welkom Kenneth "Speedy" Smith! – Telenet Giants Antwerp (בהולנדית (פלמית))
↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל | כדורסל ישראלי | עונת 20–2019 | מכבי חיפה | ספידי סמית', באתר basket.co.il
↑  Centre France, Basket - Kenneth Smith nouveau meneur de jeu du Limoges CSP, c'est officiel, www.lepopulaire.fr, ‏2020-12-12
↑  "Speedy Smith joins Rytas Vilnius". Sportando (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-10.
↑  Rytas beats Lietkabelis to win the first Betsafe-LKL championship in 12 years - LKL.LT, en.lkl.lt
↑  רשמית: ספידי סמית' עוזב את הפועל ירושלים, באתר ONE‏, 6 בנובמבר 2024
רבייה מינית

רבייה מינית או רבייה זוויגית היא סוג של רבייה באמצעות התלכדות של שני תא רבייה (גמטות) לתא אחד אשר תכונותיו מורכבות מתכונות שני תאי הרבייה. ברבייה זוויגית לאורגניזם החדש שני הורים: זכר ונקבה.
מלבד רבייה מינית קיימת רבייה אל-זוויגית או בשמה האחר – רבייה אל-מינית. סוג רבייה זה הוא הסוג הקדום יותר של רבייה, והתקיים במשך מיליארדי שנים, וקיים בקרב יצורים פרוקריוטים ובקרב יצורים אחרים, הוא פשוט יותר ואינו מחייב השקעת אנרגיה וזמן של חיפוש בן או בת זוג. רבייה מינית נפוצה בקרב יצורים חיים אוקריוטים רב-תאיים, כגון בעלי חיים, פטריות וצמחים. רבייה מינית מתרחשת גם בחלק מהאיקריוטים החד-תאיים. רבייה מינית אינה מתרחשת בפרוקריוטים, אורגניזמים חד-תאיים ללא גרעיני תאים, כגון חיידקים וארכיאה. עם זאת, תהליכים מסוימים בחיידקים, כולל צימוד חיידקים, טרנספורמציה והתמרה, עשויים להיחשב כאנלוגיים לרבייה מינית בכך שהם משלבים מידע גנטי ממקור אחר. חלק מהחלבונים ומאפיינים אחרים שהם המפתח לרבייה מינית עשויים להופיע בחיידקים, אך מאמינים שרבייה מינית התפתחה באב קדמון אוקריוטי קדום. קיימות השערות שונות לגבי האבולוציה של הרבייה המינית.
באאוקריוטים, קיימים תאי רבייה או תאי מין שנוצרים באמצעות תהליך חלוקת תא ייחודי בשם מיוזה ("חלוקת הפחתה"), שבה מתחלק התא בדומה למיטוזה אך נעשות שתי חלוקות, ללא הכפלה נוספת של המידע התורשתי בתאים, כך שנוצרים ארבעה תאי צאצא, כשבכל אחד מהם מחצית מן החומר התורשתי של אותו זן. תאי המין נפגשים ומתרחשת הפריה, שהיא תהליך שבו מועבר המידע התורשתי לאחד מתאי המין כך שבאותו תא ישנו מלוא החומר התורשתי של אותו הזן. לאחר ההפריה נוצר תא מופרה (זיגוטה) המתחלק פעמים רבות (בחלוקת מיטוזה) עד שנוצר עובר (בבעלי חיים) או זרע (בצמחים) המתפתח עד לבגרות.
ברירה זוויגית היא סוג של ברירה טבעית שבה חלק מהפרטים פרטים מותאמים באופן טוב יותר להשגת בני זוג לרבייה, ולכן יגדילו את הייצוג הגנטי היחסי שלהם בדורות הבאים. מנגנון אבולוציוני זה לא קיים באוכלוסיות א-מיניות.
בחלק מהיצורים החיים בעלי רבייה מינית, כמו בקרב דגים ובעלי חיים שונים, ההפריה נעשית מחוץ לגוף האם ובעלי החים שורדים לבדם. בקרב חלק קטן מבעלי הרבייה המינית, בקרב בעלי חיים כמו זוחלים, עופות ויונקים ההפריה היא בתוך גוף הנקבה. כאשר בחלקם יש גם טיפול מאוחר יותר בביצים או בוולדות, הכולל הזנה, מתן הגנה ולפעמים גם לימוד כישורים נדרשים.
רוב רובם של בעלי החיים הם בעלי רבייה מינית, כך שהגדרת המין שלהם היא כזו שהם מחליפים גנים רק עם בעלי חיים מאותו מין. לדבר זה יש שלוש יוצאי דופן - בתולעים עיגוליות, בפריזבובים ובגלגליות העלוקתית. הגלגליות לבד מכל הקבוצות הגדולות של האאוקריוטים הן נטולות זוויג. ריצ'רד דוקינס מציין כי ייתכן כי הן יכולות לוותר על הזוויגיות משום שנסוגו אל החלפת גנים בדומה לדרך העתיקה יותר של החיידקים.
אבולוציה

העדות הקדומה ביותר לרבייה מינית באוקריוטים במאובנים היא מהתקופה הסטנית (אנ'), לפני כ-1.2 מיליארד שנים.
האבולוציה של רבייה מינית מציגה חידה מביכה לביולוגים במשך עשרות שנים. האורגניזמים המוקדמים ביותר על פני כדור הארץ, חיידקים וארכאונים, יכולים להתרבות בכוחות עצמם, ללא צורך בבן זוג. רבייה א-מינית עבדה בצורה מוצלחת במשך יותר ממיליארד שנים, והיא נשאר אמצעי הרבייה היחיד בכל החיידקים של ימינו. היא גם משמש אורגניזמים רב-תאיים רבים בזמנים מסוימים במחזור חייהם.
מכאן עולה השאלה מדוע כמעט כל המינים הרב-תאיים משלבים את החומר הגנטי שלהם עם פרטים אחרים כדי להתרבות? רבייה מינית, (הכרוכה בין היתר בחיפוש בן זוג, תחרות על בן זוג וסקס) הוא פעילות יקרה מבחינת היצור החי. סוג רבייה זה מצריך השקעת זמן ובאנרגיה מוגברים ברמות התא והאורגניזם, עלולה לגרום לפציעה או אפילו למוות, וחושפת פרטים לטורפים וטפילים. מצד שני, רבייה מינית יכולה לתקן קטעי DNA פגומים וליצור את השונות הדרושה לברירה הטבעית.
שאלה נוספת היא, בהנחה שיש תועלת כלשהי להתרבות מינית, מדוע בני זוג מיניים שונים כל כך זה מזה? בהתחשב בכך שהמטרה של שני הפרטים היא לייעל את הייצור של צאצאים באיכות גבוהה, ניתן היה לצפות שכל בני המין יהיו דומים. במקום זאת, שני סוגי הפרטים שאנו מציינים כזכרים ונקבות ביולוגיים הם לעיתים קרובות מספר הבדלים אנטומיים והתנהגותיים שעשויים להשפיע על הגישה שלהם למפגשים מיניים. אינטראקציות בין השניים יכולות להיות שיתופיות, אך האסטרטגיות הייחודיות שלהן חושפות לעיתים קרובות קונפליקט בסיסי. ביולוגים חוקרים בודקים את הסיבות האפשריות לכך שרבייה מינית התפתחה, כיצד נוצרו ההבדלים בין זכרים ונקבות, כיצד ההבדלים הללו משפיעים על אסטרטגיות הרבייה שלהם.
ראו גם

רביית בתולים
זוויג
ברירה זוויגית
דו-צורתיות זוויגית
הומוסקסואליות
הערות שוליים

↑  ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, פרק 10, עמ' 294
↑  N.J. Butterfield (2000). "Bangiomorpha pubescens n. gen., n. sp.: implications for the evolution of sex, multicellularity, and the Mesoproterozoic/Neoproterozoic radiation of eukaryotes". Paleobiology. 26 (3): 386–404. Bibcode:2000Pbio...26..386B. doi:10.1666/0094-8373(2000)026<0386:BPNGNS>2.0.CO;2. S2CID 36648568.
1 2 3  Teather, Kevin Lee, The Evolution of Sex: Strategies of Males and Females (Oxford, 2024; online edn, Oxford Academic, 18 Mar. 2024), https://doi.org/10.1093/9780191994418.001.0001, accessed 11 June 2024.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534051905171  GND: 4269896-0  LCCN: sh85120560  NKC: ph855047  TE: E1.0.0.0.0.0.2
ליגת הפיתוח של ה-NBA

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת הפיתוח של ה-NBA
 כינוי:  NBDL, D-League, G-League
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  התאחדות הכדורסל הלאומית
 מדינות:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה מקסיקו מקסיקו
 קבוצות:  31
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים)
 אלופה נוכחית:  אוקלהומה סיטי בלו (2024)
 מירב הזכיות:  ריו גראנדה ואלי וייפרס (4)
 מפעל גבוה:  ליגת ה-NBA
 gleague.nba.com
ליגת הפיתוח של ה-NBA (באנגלית: NBA G League) היא ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית ובקנדה. הליגה מפתחת ומקדמת כישרונות צעירים, ומשמשת באופן רשמי חממת גידול לליגת ה-NBA. יעדי הליגה הם להכשיר שחקנים נפשית ופיזית למשחק מקצועני ולספק להם במה שעליה יוכלו לקדם עצמם. עד לשנת 2017 נקראה NBA Development League (או בקיצור NBA D-League), ומאז נקראת "G League" בשל חוזה פרסום שנחתם עם חברת משקאות האנרגיה גייטור אייד.
הליגה התחילה עם שמונה קבוצות בסתיו 2001. במרץ 2005 הכריז דייוויד סטרן, נציב ה-NBA, על תוכניתו להרחיב את הליגה ל-15 קבוצות ולהפוך אותה רשמית לליגה משנית תחת ה-NBA, כך שכל קבוצה מליגת ה-NBDL תסונף לקבוצת NBA אחת או יותר.בעונת 2022/23 משחקים שהגיעו לתוספת זמן הסתיימו בשיטת סיום עילם.
נכון לעונת 2024/2025, הליגה כוללת 31 קבוצות. 30 קבוצות אשר נמצאות בבעלות (או שותפות) עם קבוצת NBA (בליגת ה NBA משחקות 30 קבוצות), וקבוצה עצמאית אחת - קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו.
משכורת הבסיס של שחקני הליגה היא 7,000 דולר אמריקאי לחודש (35,000 דולר לעונה), כאשר בנוסף יש אפשרות לזכות בבונוסים בשל גיוס לקבוצת NBA, או כתגמול על הישגי הקבוצה. השכר של שחקנים החתומים על חוזה כפול גבוה יותר, ותלוי ביחס המשחקים בהם הם משתתפים בשתי הליגות; השכר היחסי לתקופה בה השחקן שיחק בקבוצת ה-NBA הוא שכר המינימום ב-NBA, וביתר העונה השחקן מרוויח 77,250 דולר "לעונה".