stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזהו אדם?
תוכן

הספר מתחיל בלכידתו של לוי בידי האיטלקים הפשיסטים, ובהעברתו למחנה אושוויץ מונוביץ בפברואר 1944, בקליטתו במחנה, ממשיך בתיאור חוויותיו במחנה עבודת הכפייה שהיה מיועד להקמת בית חרושת לגומי סינתטי, ומסתיים בשחרור המחנה בידי הכוחות הסובייטים. מ־650 היהודים האיטלקים במשלוח שלו, היה לוי אחד מ־20 ששרדו את אושוויץ.
בתחילת הספר מתאר לוי את החיים במחנה על פי נושאים שונים כמו הקליטה במחנה, העבודה, הקאפו, טיפוסים שונים של אסירים במחנה, סלקציה בקרב האסירים לשם השמדה, תלייתו של אסיר שהשתתף בניסיון מרד במחנה, התנהלות כלכלת המחנה וכדומה.
לוי הצליח לשרוד בגלל צירוף של מספר סיבות: הוא ידע מעט גרמנית בזכות ספרי כימיה שכתובים בגרמנית שקרא והדבר היה לו לתועלת במחנה. הוא גם שילם לשיעורים בגרמנית ובהתמצאות ברחבי מחנה אושוויץ על ידי אסירים איטלקים שהכירו את המחנה.
לקראת סוף הספר מספר לוי את סיפורו באופן כרונולוגי יותר. עקב עברו ככימאי הוא נשלח ל"בחינה", ולאחר זמן מה, בנובמבר 1944, הועבר ל"קומנדו כימיה" במפעלי בונה במחנה שנועדו לייצר גומי סינתטי. דבר זה לא סייע לו בתחילה, היות שהוא העביר שקים כבדים עם חומר כימי שורף, אך בהמשך עבד בחדר סגור וכך נמנעה ממנו עבודת פרך בקור המקפיא שבחוץ.
זמן לא רב טרם שחרור המחנה חלה לוי במחלת השנית ונכנס לבית החולים של המחנה. הדבר היה לו לתועלת - כאשר התקרב הצבא האדום, כוחות האס אס מיהרו לפנות את המחנה, ולקחו עמם את כל האסירים פרט לחולים הקשים (שאותם השאירו למות בגסיסה), בכללם לוי, לצעדת המוות על-מנת להתרחק מהצבא הרוסי המתקרב, צעדה שבה נהרגו רוב אלה שצעדו בה מאושוויץ. בזכות חוליו זכה לוי להישאר בחיים. לוי וחלק מהחולים הצליחו לשרוד במחנה הנטוש, עד שחרורו כעבור מספר ימים בידי כוחות הצבא האדום.
כתיבתו של לוי מתאפיינת ביכולת התבוננות מעמיקה המתארת פרטים קטנים בצורה חדה ולא רגשנית, ומצד שני מעבירה באופן חי מאוד את המאורעות.
רקע היסטורי

מסעו של פרימו לוי התחיל באיטליה כאשר נתפס על ידי מיליציה איטלקית. רוב יהודי איטליה נשלחו למחנות ריכוז כמו פוסולי ובולצאנו לעבר מחנות השמדה ועבודה במרכז אירופה, פרימו לוי נשלח לאותו מסע מפוסולי לאושוויץ ברכבת. לוי הגיע לאושוויץ בפברואר 1944. היהודים שהגיעו למחנה עברו סלקציה, מאחר שלוי היה כשיר לעבודה נשלח למחנה עבודה, אושוויץ מונוביץ.
החיים במחנות העבודה היו קשים, האסירים לא קיבלו אספקת מזון מספקת, האסירים חיו ברעב ועמדו יום-יום במסדרים בהם נרצחו רבים. הגרמנים בנו צריפי מגורים לאסירי המחנה אשר במקור כל אחד מהם היה אמור לאכסן 40 אסירים, אך לעיתים קרובות יותר מ-700 אסירים חיו בכל אחד מהם. מספר האסירים בכל צריף היה תלוי במספר הקרונות שהגיעו למחנה. האסירים ישנו ב-60 מקומות, עם שלושה דרגשים בכל חלל. אסירים ישנו על קש, פרושים על דרגשי העץ. לצריפים היו רצפות אדמה ומעט מתקנים סניטריים. חלק מצריפי המגורים היו לשעבר צריפי חיות.
יום אחד נלקח לוי לבחינה בכימיה. בחינה זו נועדה לקבוע אם יוכל להיות חלק מן המחלקה הכימית החדשה שהוקמה במחנה. הוא עבר אותה בהצלחה והתקבל למחלקה, אך הוא לא עבד במעבדה אלא המשיך בהעברת משאות כבדים. אחרי שעבד מספיק זמן במחלקת הכימיה, הוא הועלה בדרגה והתחיל לעבוד ככימאי באחת מעבדות בונה באושוויץ, לצד מדענים גרמנים. מיעוט של יהודים קיבלו את האפשרות לעבוד בעבודה רגילה יחסית, רוב היהודים שלא נשלחו למחנות ההשמדה עבדו בעבודת כפיים.
הספר נגמר עם יציאת הגרמנים מהמחנה, אך הם לוקחים איתם את האסירים לצעדת מוות ומשאירים את החולים במחנה, ובהם לוי. ב-27 בינואר 1945 הגיע הצבא האדום אל המחנה, ושחרר את 7,500 האסירים שנותרו בו. חובשי הצבא האדום העניקו עזרה ראשונה מיידית לניצולים ושני בתי חולים שדה צבאיים נעזרו בידי חברי הצלב האדום הפולני ומתנדבים מהעיר אושווינצ'ים, מה שמתואר בספר.
מהדורות

הזהו אדם? (תרגום מאיטלקית: יצחק גרטי), תל אביב: הוצאת עם עובד, 1989
אם זה אדם (תרגום מאיטלקית: מירון רפופורט), תל אביב: הספריה החדשה, ספרי סימן קריאה / הקיבוץ המאוחד, 2024
עיבוד לתיאטרון

בשנת 2005 הופק הסרט "פרימו" (אנ') בבימויו של ריצ'רד וילסון, בכיכובו של השחקן אנטוני שר, בהפקת HBO וה-BBC. הסרט הוא צילום של הצגת היחיד באותו השם, שעובדה על ידי אנטוני שר מתוך הספר "הזהו אדם?", בבימויו של וילסון, בהפקת התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
מאז מאי 2011 משחק שחקן תיאטרון החאן ניר רון בהצגת היחיד "הזהו אדם?", בעיבוד שלו ושל מור פרנק, שגם ביימה. המחזה מתחלק לשלוש מערכות: הראשונה, מתרחשת מאז שהוא יוצא מביתו ועד ימיו הראשונים במחנה בו הוא נמצא כאחד האסירים ומאבד את זהותו. השנייה, ארבעה סיפורים שמתארים את חיי היום-יום של המחנה. המערכה השלישית מתארת את עשרת הימים האחרונים במחנה, כשהגרמנים נוטשים עם כל האסירים הבריאים ובמחנה נותרים 700 החולים ובהם פרימו לוי.
על התרגום העברי

בשנת 2020 פרסם החוקר פרנקו ארביב מאמר אקדמי בשם "פרימו לוי ויהודי טריפולי". במאמר נטען שבמהדורה העברית בתרגומו של גרטי, בסיפור על משפחת גטניו הזקן בעמוד 14 נשמטה המילה טריפולי מתיאור מוצאה של המשפחה.
כותב המאמר הסביר שלדעתו ההשמטה מכוונת הנובעת מכך שבאותה תקופה הממסד הישראלי לא הכיר בעובדה שיהודי טריפולי היו מקורבנות השואה.
בעקבות המאמר התפתח פולמוס שנמשך כמה שבועות. ד"ר אברהם ארביב פרסם מאמר בעיתון הארץ בשם "הזהו תרגום" בו נטען שלא נראה שמדובר בטעות, אבל המצב מצריך הסבר.
ד"ר נוית בראל, חוקרת ספרות, בגלי צה"ל בתוכניתו של רינו צרור, קיבלה את הטיעון שמדובר בהשמטה מכוונת, היות שבימי פרסום הספר הממסד לא הכיר ביהודי לוב כקהילה שסבלה בשואה.
יורשיו של לוי החליטו כי עקב ההשמטה ומתוך צורך לרענן את התרגום יש להוציא תרגום חדש,הם פנו אל הספריה החדשה (שהוציאה ספרים אחרים של לוי) והעבירו לידיה את זכויות התרגום. בינואר 2024 ראה אור הספר בתרגום מחודש של מירון רפופורט, תחת השם 'אם זה אדם'.
הערות שוליים

1 2   גילי איזיקוביץ, שואת יהדות לוב הושמטה מן המהדורה העברית של "הזהו אדם". תרגום חדש מתקן עוול היסטורי, באתר הארץ, 11 בפברואר 2024
↑  הזהו אדם? העדות מהתופת שכמעט שלא ראתה אור יום, באתר הספרנים, ‏2022-01-25
↑  איטליה, באתר יד ושם
↑  ישראל גוטמן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, ‏1997
1 2  Auschwitz-Birkenau, The Holocaust Explained (באנגלית)
↑  דיטר פוהל, מחנות עבודות הכפייה ליהודים בגנרלגוברנמן, באתר יד ושם
↑  ניצה נסרין טוכמן N. I. T. S. a. * N. a. S. R. I. N. * Tuchman, PRIMO LEVI -FRANCO ARBIB, פרימו לוי ויהודי טריפולי
↑   אברהם ארביב, הזהו תרגום?, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2020
↑  לא נעשה בתום לב: למה הושמטה המשפחה מלוב מתרגום הזהו אדם?, באתר glz.co.il
↑  שירי לב-ארי, "אצל פרימו לוי אושוויץ הוא לא סיפור יהודי", באתר כלכליסט, 5 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520717405171  BnF: cb122397413 (data)  GND: 4241434-9  VIAF: 192649071   WorldCat (עם VIAF): 192649071
ניק דודאני

| --- | --- |
דודאני, 2018
דודאני, 2018
 לידה:  19 בדצמבר 1993  (בן 31) ארצות הברית דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  שחקן, קומיקאי
 מקום לימודים:  מכללת אוקסידנטל (2015) 
 יצירות בולטות:  לא טיפוסי, מרפי בראון
 http://www.nikdodani.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ניק דודאני (באנגלית: Nik Dodani; נולד ב-19 בדצמבר 1993) הוא שחקן, תסריטאי וקומיקאי אמריקאי הידוע בתפקידיו כזאהיד בסדרת הדרמה הקומית של נטפליקס, "לא טיפוסי", וכפט פאטל בעונה ה-11 של סדרת הקומדיה הפופולרית של רשת CBS, "מרפי בראון".
כמו כן, דודאני כיכב במותחן "אסקייפ רום" משנת 2019, ובסרט "אוון הנסן היקר" משנת 2021, עיבוד קולנועי למחזמר בעל אותו שם. הופעתו הראשונה בבברודוויי הייתה בנובמבר 2021, בתפקיד אוגי במחזמר "מלצרית".
קריירה > משחק

בנוסף להופעותיו בסדרות "לא טיפוסי" ו"מרפי בראון", לאורך הקריירה דודאני השתתף בסדרות "סוחבות" (אנ') של נטפליקס, ב"אנג'י טרייבקה" (אנ') של TBS, ב"אידיוט סיטר" (אנ') של קומדי סנטרל, ב-"Kevin from Work" (אנ') של Freeform וב-"The Player" של NBC. כמו כן, הוא הופיע בסרט "אלכס סטריינג'לב" (אנ') של נטפליקס, שהופק על ידי בן סטילר, בסרטו העצמאי של ג'ושוע לאונרד, "Dark Was the Night" (אנ'), ובמותחן "אסקייפ רום" של סוני.
בפברואר 2020, דודאני הצטרף לצוות השחקנים בסרטה של האנה מרקס, "Mark, Mary & Some Other People" (אנ'). באוגוסט 2020, הוא הצטרף לעיבוד הקולנועי של המחזמר הקולנועי "אוון הנסן היקר", בתפקיד ג'ארד, ששמו הפך ל"ג'ארד קלוואני" כדי לציין את הליהוק של דודאני. במרץ 2022, הוכרז כי הוא יככב בסרט קומדיה בשם "The Parenting" (אנ') שיופק על ידי New Line Cinema, לצד ברנדון פלין, ליסה קודרו ובריאן קוקס.
קריירה > סטנד-אפ

הופעת הסטנד-אפ הראשונה של דודאני בתוכנית לילה הייתה בתוכנית "לייט שואו עם סטיבן קולבר", ב-28 בספטמבר 2018.
קריירה > כתסריטאי ומפיק

באוקטובר 2018 הוכרז כי דודאני יכתוב את התסריט לעיבוד הקולנועי לרומן "Blue Boy" מאת ראקש סטיאל (אנ'). במרץ 2022 השיק דודאני את מיזם היצירה וההפקה שלו, Cosmic Pomegranate, יחד עם שותפו ג'ואי לונג.
ב-2019, דודאני ייסד את הסלון "The Salon along with Bash Naran and Vinny Chhibber". זהו פורום ליוצרים מדרום אסיה בתחום של אמנויות יצירתיות מערביות. בריאיון לעיתון "The Hindu" ב-2021, אמר דודאני, "החזון שלנו הוא לעזור לדור הבא של הכישרון בדרום אסיה".
קריירה > פעילות פוליטית

דודאני היה פעיל בארגון הקהילה הדרום-אסייתית בתמיכה בקמפיין הנשיאותי של ג'ו ביידן בבחירות 2020 ובתמיכה בקמלה האריס. כמו כן, הוא לקח חלק פעיל בשיתוף אנשי בידור בקמפיין של ביידן וכן בתנועת המחאה Black Lives Matter.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016, דודאני עבד כמפיק עבור קבוצת האינטרס MoveOn (אנ'), ובמסגרת התפקיד ארגן סיבוב הופעות קומי-פוליטי בשם "Laughter Trumps Hate". בנוסף, הוא עבד בעבר כיועץ תקשורת ב-RALLY, קבוצת שדלנות מהוליווד, וכמעצב גרפי ואחראי על קבוצת הסטודנטים בקמפיין של אליזבת וורן לסנאט ב-2012.
חיים אישיים

דודאני הוא ממוצא הודי. הוא הומוסקסואל. למד בבית הספר העצמאי "בייסיס סקוטסדייל" (אנ'), שם סיים את לימודיו ב-2011, ובהמשך למד פוליטיקה באוקסידנטל קולג' (אנ') שבלוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | אנשים אחרים (אנ') | רון |  |
| 2016 | Goodbye, Felix Chester | אנקוש |  |
| 2016 | השכן הטוב (אנ') | סנג'אי |  |
| 2018 | אלכס סטריינג'לב (אנ') | בלייק |  |
| 2018 | Dark Was the Night (אנ') | שיימוס |  |
| 2019 | אסקייפ רום | דני חאן |  |
| 2021 | מארק, מרי וכמה אנשים אחרים (אנ') | קייל |  |
| 2021 | אוון הנסן היקר | ג'ארד קלוואני |  |
| 2022 | עולם מוזר | קארדז | דיבוב |
| 2024 | The A-Frame | רישי |  |
| 2024 | טוויסטרס | פראווין |  |
| TBA | ההורות | רוהאן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Living with Abandon | פאקו | סרט טלוויזיה |
| 2014 | The Comeback | הארי | 2 פרקים |
| 2014 | Selfie | עובד חנות ספרים | פרק 1 |
| 2015 | Kevin from Work (אנ') | פול גרפונקל | 2 פרקים |
| 2015 | The Player | סולומון דסאי | פרק 1 |
| 2017 | אידיוט סיטר (אנ') |  | פרק 1 |
| 2017–2021 | לא טיפוסי | זאהיד ראג'ה | 37 פרקים |
| 2018 | מרפי בראון | פאט פאטל | 13 פרקים |
| 2018 | אנג'י טרייבקה (אנ') | קריספין גלב | פרק 1 |
| 2019–2020 | סוחבות (אנ') | צ'ייס | 6 פרקים |
| 2021 | בית הינשוף | גאווין (דיבוב) | פרק: "Through the Looking Glass Ruins" |
| 2021 | Hot Mess Holiday |  | סרט טלוויזיה של קומדי סנטרל |
| 2022 | נייט הגדול | רנדי בטנקור (דיבוב) | דמות משנה |
| 2022 | מירה, בלשית מלכותית | אניש | דיבוב; פרק: "Mikku and Chikku's Hometown Mystery" |
| 2023–2024 | היילי על זה! | ת'אד | דיבוב; 4 פרקים |
עגוריים

.
| עגוריים |
| --- | --- |
 עגור לבן-עורף
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: עגוריים
שם מדעי
 Gruidae ‏ויגורס, 1825

עגוריים (שם מדעי: Gruidae) היא משפחה של עופות גדולים בעלי שתי רגליים וצוואר ארוכים.
מאפיינים

מקור העגוריים ישר, בנוי באורכו וצורתו כיתד. אצבעותיו חסרות קרום. השלישוניות ארוכות ומגושמות ונראות כזנב (הזנב האמיתי קצר ומוסתר מתחתיהן). העגורים ניזונים מצמחים, דו-חיים ויונקים קטנים.
העגוריים שוכנים בשטחים פתוחים נרחבים, באדמות ביצה, טונדרה ובאדמות עשב. עם הידלדלותם של שטחים אלו עקב בנייה וחקלאות אינטנסיבית, חלה ירידה משמעותית במספר הפריטים בכל מין. כיום כתשעה מינים נמצאים בסכנת הכחדה או בסטטוס מאוים ופגיע (לפי IUCN, ארגון שימור הטבע הבינלאומי).
מרבית מיני העגוריים נודדים. מבנה הלהקה בנדידה הוא דמוי ראש חץ בדומה לאווזאים שונים. אולם מבדילים ביניהם באופן מיידי על פי הרגליים המתוחות לאחור, וגם קצב המעוף האיטי יותר, הגלישות הרבות, תכיפות הדאיות בעזרת תרמיקות וגובה המעוף הרב יותר. העגוריים מומחים בדאייה, ועפים בצוואר פתוח כחסידות.
העגוריים מתחברים עם בני המין השני לכל חייהם, וידועים בקנאותם. למינים רבים גינוני חיזור מגוונים.
הגדול במשפחה הוא עגור אדום-ראש שמשקלו 7.7–10 ק"ג לפעמים. הקטן בסדרה הוא עגור חן שמשקלו 2–3 ק"ג, ועם זאת הוא בין העופות הגדולים ביותר בארץ ישראל.
במשפחה 15 מינים המתחלקים כך:
סוג עגור כתר (Balearica), ובו שני מינים.
סוג עגור (Grus) ובו 12 מינים.
סוג ומין יחיד עגור כרבלתי (Bugeranus carunculatus) – לעיתים משויך לסוג עגור.
בעבר היו במשפחה שני סוגים נוספים, אולם הם בוטלו והמינים שבהם הועברו לסוג Grus.
גלריה

עגור ברולגה
עגור כתר לבן-לחיים
עגורים קנדים
עגור חן
עגור יפני
עגור כרבלתי
עגורים אפורים באגמון חולה
עגורים בישראל

עשרות אלפי עגורים מגיעים לישראל בחורף, בעיקר לאגמון החולה, שם הם מואכלים במאורגן על ידי בני אדם. רוב העגורים המגיעים לארץ הם עגורים אפורים. לעיתים רחוקות נצפים גם פרטים בודדים של עגורי חן. בסוף שנת 2021  מתו בישראל אלפי פרטים עקב התפשטותה של שפעת העופות. הוערך כי מקור ההתפרצות היה באירופה.
עגורים בישראל > העגור במקורות

העגור נקרא בארמית כרוכיה, והביטוי "צווח ככרוכיה" פירושו קורא כעגור.
ראו גם

העגורים של איביקוס
הערות שוליים

↑  דן לביא, מיליון עופות כבר נדבקו בשפעת: "עוד לא יודעים את היקף הנזק לבעלי חיים נוספים", באתר ישראל היום, 7 בינואר 2022
↑  כרוכיה בוויקימילון
| עגוריים |
| --- | --- | --- |
| עגור | עגור אפור • עגור חן • עגור סיבירי • עגור ברולגה • עגור אדום-ראש • עגור לבן-עורף • עגור כחול • עגור הכתם • עגור שחור-צוואר • עגור יפני • עגור קנדי • עגור אמריקאי |  |
| עגור כתר | עגור כתר לבן-לחיים • עגור כתר אדום-לחיים |  |
| עגור כרבלתי (סוג ומין יחיד) | עגור כרבלתי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531386505171  BnF: cb12345768j (data)  GND: 4165490-0  LCCN: sh85033739  NARA: 10636928  NKC: ph276447
סדרת רשת

סדרת רשת או סדרה אינטרנטית (באנגלית: Web Series או Web Show) מורכבת מפרקים של תוכני וידאו, אשר יצאו לאור ברשת האינטרנט. סדרות אלו נכללות כחלק ממדיום שמכונה "טלוויזיית רשת". רוב סדרות הרשת מאופיינות בפרקים קצרים, ובעלויות הפקה נמוכות יחסית לטלוויזיה המסורתית.
העלייה בפופולריות של סדרות רשת התרחשה יחד עם העלייה ברמת הנגישות של רוחב הפס האינטרנטי. אלו אפשרו למפיקים עצמאיים ליצור סדרות בעלות תקציב נמוך המופצות דרך רשת האינטרנט. גם חברות הפקה גדולות החלו להשתמש במדיום ככלי לקידום תוכניות הטלוויזיה שלהן (לפעמים במימון חסות מסחרית), בנוסף לפיתוח תכנים ייחודיים וייעודיים לרשת האינטרנט.
היסטוריה

הפופולריות של ז'אנר[דרוש מקור: דרוש מקור להגדרה כז'אנר] סדרות הרשת נמצאת בעלייה מתמדת מאז תחילת הופעתן ברשת האינטרנט, אך הרעיון עצמו אינו חדש לגמרי. סקוט זקארין יצר בשנת 1995 את סדרת הרשת הראשונה הנתמכת בפרסומות, "המקום" (the Spot(אנ')). בשנת 1995, קולקטיב האמנות מניו יורק Bullseye Art(אנ') היה בין הראשונים ליצור מה שנודע כ"ווביסוד(אנ')". בשנת 1998 Bullseye Art יצרו סדרת רשת בשם "Miss Muffy and the Muf Mob", והצלחתה הובילה לחוזה פיתוח תוכן עם ערוץ MTV.
בין 2004 ל-2006, מספר סדרות אינטרנט עצמאיות החלו לצבור פופולריות, בין הבולטות ביניהן היא אדום נגד כחול(אנ'), סדרת אינטרנט פרודית המבוססת על משחקי יריות בגוף ראשון, אשר שודרה במסגרת אתרי שיתוף וידאו כגון יוטיוב, כמו גם באתר החברה המפיקה, Rooster Teeth website(אנ'). הסדרה צברה מיליוני צפיות, כאשר היא הגיעה למעל 100 מיליון צפיות לעונה הראשונה. סדרת האינטרנט לסם יש 7 חברים (אנ') משנת 2006 אף הייתה מועמדת לפרס אמי. הסדרה ירדה מהרשת כאשר נרכשה על ידי מייקל אייזנר, אך מאז חזרה וניתנת לצפייה באתר יוטיוב.
סדרות הרשת המשיכו לצבור פופולריות לאורך השנים, כאשר אפשר לציין רשימה של סדרות בולטות בעולם: Lonelygirl15, (אנ')Prom Queen(אנ'), בלוג השירה בציבור של ד"ר הוריבל,Urban Wolf(אנ'), (אנ')The Guild, The Annoying Orange, Seth MacFarlane's Cavalcade of Cartoon Comedy(אנ'), (אנ')Burning Love, Carmilla, נוסטלג'יה קריטיק, מלון האזבין ועוד.
ייצור והפצה

העלייה בגישה ובפופולריות של רשת האינטרנט, כמו כן העלייה במהירות רוחב הפס, אפשרה ייעול והוזלת עלויות בכל הקשור לייצור ולהפצת סדרות רשת לעומת אמצעי הייצור וההפצה הסטנדרטיים. הרשת מאפשרת למפיקים להגיע לקהל פוטנציאלי כלל עולמי, המסוגל לגשת לתוכן 24 שעות ביממה.
סדרות רשת מועלות לאתרי החברה המפיקה, לאתרים ייעודיים או לאתרי וידאו פופולריים כגון יוטיוב ו-Vimeo.
פרק מתוך סדרת רשת נקרא Webisode (Webisode) – הלחם בסיסים של web (רשת) ו-episode (פרק).
טקסים, פסטיבלים ופרסים

טקס פרסי הוובי, אשר נוסד ב-1995, מחלק פרסים לסדרות רשת מובילות בחלוקה לז'אנרים כגון קומדיה, דרמה וריאליטי.
בשנת 2008 האקדמיה הבינלאומית לטלוויזיה באינטרנט יוסדה במטרה לתמוך בקהילת יוצרי התוכן הטלוויזיוני לאינטרנט. אקדמיה זו מנהלת את חלוקת פרסי הסטרימי, טקס הפרסים לסדרות רשת.
פסטיבל לוס אנג'לס לסדרות רשת: זהו האירוע הראשון בעולם המוקדש כולו לסדרות רשת.
פסטיבל הוליווד לסדרות רשת: פסטיבל וטקס פרסים שנתי המוקש בבלעדיות לסדרות רשת. הפסטיבל הראשון נערך ב-21 במרץ 2012 בהוליווד, קליפורניה.
ראו גם

יוטיוב פרימיום
דוד הראובני

דוד הראובני (1490 בערך - 8 בספטמבר 1538), הוא כינויו של דוד בן שלמה שהיה נוסע ומדינאי יהודי, שהציג בפני שליטים נוצרים ואחרים תוכניות צבאיות במטרה להקים מדינה יהודית בארץ ישראל. תוכניותיו (הפן המדיני-צבאי והפן האסכטולוגי), כמו גם מוצאו ואישיותו הססגונית והמסתורית, אינם מפוענחים עד תום.
מוצאו

שאלת מוצאו של דוד הראובני העסיקה רבות את החוקרים. על פי סברה אחת מדובר ביהודי אשכנזי, ועל פי סברה אחרת, היה יהודי ספרדי שישב באחת מארצות צפון אפריקה. מחקרים מאוחרים יותר נוטים לדחות אפשרויות אלה ומקבלים יותר את הסברה כי מוצאו הוא מיהודי חבש או מיהודי תימן. סברה נוספת מייחסת את הראובני לצאצאי עשרת השבטים אשר גלו לקוצ'ין שבהודו. הסברה כי הוא יהודי מחצי האי ערב נתמכת, בין השאר על ידי תיאור דמותו ולשון דיבורו. ר' דניאל מפיזה, בן תקופתו שהיה במגע קרוב עמו, כותב עליו שהוא ”שחור המראה, שפל קומה, דל הבשר, שפתו הגרית (ערבית) ומעט יהודית (עברית)”.
הראובני עצמו כתב:
אני דויד בן המלך שלמה זצ"ל, ואחי המלך הגדול ממני והוא יושב על כיסא מלכותו במדבר חבור והוא מולך על שלושים רבוא, על בני גד ובני ראובן וחצי שבט המנשה
על אף שטען כי בא בשם בני גד, ראובן וחצי שבט המנשה, ראובני ייחס את משפחתו לזרע בית דוד, ויש לשער כי בכך ביקש להופיע כאחד מצאצאי הנשיאים עליהם מדבר בנימין מטודילה בחיבורו, שישבו בתימא. כאמור, דוד הראובני לא ייחס עצמו בחיבורו לשבט ראובן, ור' דניאל מפיזה אינו מכנה אותו כך. רבי שלמה מולכו ורבי עזריאל דאיינה ככל הנראה הראשונים שכינוהו כך, ונראה שהראובני עצמו התנגד לכינוי זה.
פעולותיו

בשנת 1524 הגיע הראובני לוונציה והציג עצמו כאחי יוסף מלך חבור. הוא דרש מיהודי המקום שיסייעו לו להגיע אל האפיפיור, לשם שליחות חשובה ביותר. בתחילה נתקבל על ידי החשמן אג'ידיו די-ויטרבו, ולאחר מכן על ידי האפיפיור קלמנס השביעי. הראובני הציע לקלמנס השביעי לכונן ברית צבאית בין היהודים לנוצרים כדי להילחם יחדיו במוסלמים, על מנת לכבוש את ארץ ישראל מידי הסולטאן הטורקי. קלמנס השביעי צייד את הראובני באגרות אל מלך פורטוגל וקיסר אתיופיה.
הראובני הגיע לטאווירה (Tavira) שבפורטוגל בשנת 1525, ובנוסף לאיגרת מאת האפיפיור, שלח ב-24 באוקטובר למלך פורטוגל, ז'ואו השלישי, איגרת שכתב בעצמו:
הוד קדושת רוממותו המלך המהולל של פורטוגל, שלום. הנני כותב זאת רק כדי להודיע להוד-רוממותך איך שאנוכי עבדך הגעתי לכאן בארץ רוממותך הקדושה, ונשלחתי לכאן ממדבר חבר במצוות המלך יוסף אחי ושישים הזקנים, יועציו ושופטיו אשר כולם יסורו למצוות הוד-רוממותך. לאדנותו [למלך יוסף] יש קרוב לשלוש-מאות אלף לוחמים טובים והוא עוסק בענייני הצדק והיושר שלהם כל יום שני וחמישי. ובהסכמת מלכי יוסף הנ"ל ושבעים יועציו נשלחתי אנוכי, איש חדש לשירותך, למסור להוד-רוממותך עניינים של חשיבות וסוד אשר הוד-רוממותך ישמח לדעתם כאשר יואיל לשמוע אותי, שכן הדבר יהיה לכבוד ולתפארת להוד רוממותך. והרי עבדך יהיה תמיד מוכן מאוד לשרת את הוד רוממותך הקדושה
המלך ז'ואו השלישי פגש בדוד הראובני מספר פעמים, ודוד הראובני מספר בחיבורו כי ביקש לכונן צבא יהודי המצויד בנשק פורטוגזי, וכי המלך נעתר לבקשתו והתחייב לתת לו שמונה ספינות וכלי מלחמה, אך לבסוף חזר בו. הופעתו של הראובני בחצר המלוכה עוררה את סופר המלך, דייגו פירס, לשוב ליהדות, לעברת את שמו לשלמה מולכו ולמול את עצמו במו ידיו (מולכו כתב על הראובני באחת מאיגרותיו: "אני תמיד אצלו כעבד לפני רבו"). מעשה זה בוצע למורת רוחו של הראובני, כיוון שחשש מתגובת המלך למעשה זה. ואכן, ז'ואו השלישי הטיל ספק באמיתות שליחותו של הראובני וחשד בו כי הוא מבקש לקרב את לב ה"נוצרים החדשים" אל היהדות. כתוצאה מכך ציווה עליו לעזוב את פורטוגל. הראובני עזב את פורטוגל ב-1526.
בסוף 1529 או תחילת 1530 חזר הראובני לאיטליה וביקש להיפגש עם הקיסר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בסוף שנת 1530 נשלח דוד הראובני לחקירה אצל הגאוגרף ראמוסיו (Ramusio) על פי דרישת הסנאט של ונציה. רמוסיו הגיע למסקנה כי הראובני רמאי ובלתי שפוי בדעתו, ועל סמך חוות דעת זו החליט הסנאט לגרשו מוונציה.
במשך קרוב לשנתיים, מאז גורש מוונציה, אין ידיעות בנוגע להראובני, וככל הנראה התערער האמון בו לחלוטין. בקיץ 1532 יצאו דוד הראובני ושלמה מולכו לרגנסבורג, שם ביקשו להיפגש עם קרל החמישי במטרה לשכנעו לשתף יהודים במלחמה נגד הטורקים. השניים נעצרו בהגיעם לרגנסבורג, כאשר מולכו, האנוס לשעבר, הובא למנטובה שבאיטליה והועלה על המוקד, ואילו דוד הראובני נשלח למעצר בעיר לירינה (יש מי שמעלה סימן שאלה סביב הצטרפותו של הראובני למולכו במסעו לרגנסבורג).
בשנת 1535 הראובני היה חבוש בבית הסוהר של האינקוויזיציה שבלירינה (כך מעיד רודריגז אסנהיירו, סופר המלכות הפורטוגלי, בן דורו של הראובני). דוד הראובני נידון למוות על ידי בית הדין של האינקוויזיציה הספרדית שבלירינה, והוצא להורג ב-8 בספטמבר 1538. בתעודה מהארכיון הלאומי של ליסבון נרשם כי הראובני התנצר טרם עלותו על המוקד. ייתכן כי בעשותו כן ביקש מיתה פחות גרועה, בחנק ולא בשרפה, או שהאינקוויציה בחרה לרשום שהצליחה לנצרו.
לשאלת מניעיו

החוקרים נחלקים ביניהם בנוגע לשאלת המניע העיקרי של פעולותיו של דוד הראובני. היו שהדגישו את הפן המדיני-צבאי, והיו שהדגישו את הפן המשיחי. משה אידל כותב על כך: "דומני, כי האלטרנטיבות השונות שהוצגו בידי החוקרים - המדינית-צבאית מול המשיחית - לוקות בפשטנות מסוימת. אפשר, ולדעתי גם סביר להניח, כי במציאות היו מהלכים לשני ההיבטים של הראובני בעת ובעונה אחת. אין צורך ליצור קיטוב חריף בין שתי האפשרויות, אלא כדאי לחתור לראייה יותר משולבת של היסודות המדיניים והמשיחיים. למרות הנחה זו אני מניח, כי הצד המשיחי ממש היה משני לפעילות הצבאית, אך בכל זאת הוא לא נעדר אף בשלביו הראשונים של פעילותו של 'שר הצבא' של ממלכת 'המלך יוסף'".
הראובני כותב בחיבורו, כי בתשובה לשאלה האם הוא נביא או משיח, הוא ענה:
אינני לא חכם ולא מקובל, לא נביא ולא בן נביא, רק אני שר הצבא ובן המלך שלמה מזרע דוד בן ישי
שוחט מציין שבתשובתו, הראובני "איננו מוסיף ואומר שאיננו משיח. משתיקתו זו משתמע, שאכן חשב, שמא הוא רק ב'חזקת משיח'". אידל, לעומתו טוען, כי על סמך העדויות המרובות שנמצאות בידינו, הוא מתקשה למצוא רמז לתדמית עצמית כמשיח. חיזוק לטענתו של אידל נמצא בכתביו של הראובני בהם הוא מדגיש כי אין הוא משיח כלל. אשכולי ושוחט סבורים כי בשלב מסוים הייתה תפנית מסוימת אצל הראובני, לכיוון האסכטולוגי. אידל סבור, שגם אם כך היה, הוא מתקשה להניח שהראובני זנח את תוכניותיו הצבאיות.
ראו גם

ראובני שר היהודים - רומן היסטורי מאת מקס ברוד.
לקריאה נוספת

סיפור דוד הראובני, על פי כתב-יד אוכספורד בצירוף כתבים ועדויות מבני הדור, עם מבוא והערות, ערוך בידי א"ז אשכולי, מבואות - משה אידל ואליהו ליפינר, מוסד ביאליק, ירושלים, תשנ'ג 1993.
עופר חן, 'דוד הראובני: דמותו ומשנתו המשיחית על רקע תקופתו', פעמים 168-167(תשפ"א-תשפ"ב), עמ' 266-239.
מנחם זלמן וולפובסקי, דוד הראובני: כתוב על פי מקורות שונים, הוצאת יזרעאל, תש"י
Moti Benmelech, "History, Politics, and Messianism: David Ha-Reuveni's Origin and Mission", AJS Review, 35 (2011), pp. 35-60.
אלימלך-שמעון רימלט, דוד הראובני, השליח המסתורי : שלמה מולכו : שלהבת האמונה, (גדולי ישראל), הוצאת מסדה, תל אביב, 1961.
א. ז. אשכלי, לשונו של דוד הראובני, לשוננו: כתב-עת לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה ה', 1933, עמ' 39–48
הערות שוליים

1 2 3  משה אידל, תשנ"ג. מבוא למהדורה השנייה, סיפור דוד הראובני, ערוך בידי א"ז אשכולי. ירושלים, מוסד ביאליק.
↑  אשכולי, א"ז: "שתי דמויות של דוד הראובני", ציון ו (תש"א), עמ' 101-105.
↑  יהודה, א"ש. "דוד הראובני: מוצאו, לשונו, ותעודתו", התקופה לד-לה (תש"י), עמ' 599-625.
↑  קאסוטו, משה דוד. "מי היה דוד ראובני?" תרביץ לב (תשכ"ג), עמ' 339–358.
1 2 3 4 5 6 7  שוחט, עזריאל. "לפרשת דוד הראובני", ציון לה (תש"ל), עמ' 96–116.
↑  אביגדור שחן, "אל עבר הסמבטיון" תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2003.
↑  א.ז אשכולי, תשמ"ח [תשט"ז]. "התנועות המשיחיות בישראל". ירושלים: מוסד ביאליק
1 2 3  אליהו ליפינר, תשנ"ג. עיונים בפרשת דוד הראובני ושלמה מולכו. מבוא למהדורה השנייה, סיפור דוד הראובני, ערוך בידי א"ז אשכולי. ירושלים: מוסד ביאליק.
↑  אידלברג, שלמה. "האם נתלווה דוד הראובני לשלמה מולכו במסעו לרגנשבורג?", תרביץ מב (תשל"ג), עמ' 148–152.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267031305171  PLWABN: 9810553343705606  BnF: cb12390011g (data)  GND: 119154854  ISNI: 0000 0000 5870 3965  LCCN: nr91014591  NKC: jn20000701498  SUDOC: 084050403  VIAF: 34311196   WorldCat (עם VIAF): 34311196