stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמי דותן (האגודה למען החייל)
ביוגרפיה

נולד בשם רחמים דבוש לדוד (גאלו) וניצריה דבוש בטריפולי שבלוב, במשפחה מסורתית-ציונית בת ארבעה ילדים. אביו היה סנדלר. למד בבית ספר איטלקי ואחר הצהריים בבית ספר עברי (לימודי עברית ותנ"ך). היה פעיל בהצופים. דודו נהרג באחת ההפצצות על העיר. אחיו הגדול הגיע כבר ב-1947 לארץ ישראל.
עלה לבדו בשנת 1949 עם 100 בני נוער באניה תאודור הרצל במסגרת עליית הנוער. הגיע לקריית שמואל.
בשנת 1951 עלו הוריו והוא נאלץ להתחיל לעבוד בקטיף כדי לפרנס את המשפחה. בהמשך עבד בפרדס כנגר אריזות עד לגיוסו לצה"ל בספטמבר 1953.
שירת בגבעתי (חטיבה 5) וזכה להוקרה כחניך מצטיין פלוגתי. ושימש בהמשך נגד אפסנאות ומפקד ימ"ח. בעקבות מות אמו ב-1956 החליט לחתום קבע.
הוצב בגדוד 52 (שריון) כקצין אפסנאות. לאחר מכן שירת כמ"פ מפקדה של גדוד 52. בשנת 1962 עבר לחטיבה 7 והשתתף במלחמת ששת הימים כמ"פ מפקדה של גדוד 9, "עשת", בחטיבה 7. בשנים 1968 עד 1969 שירת כמפקד התחזוקה של חטיבה 7.
ב-1969 מונה לעוזר קצין התחזוקה של עוצבת געש בפיקוד הצפון.
ב-1971 שימש קצין האפסנאות של חטיבה 188, במסגרת זו זכה לשבחים מאלוף הפיקוד, מרדכי גור, על הסיוע שהגיש להעברת כלים משוריינים במסגרת מבצעי קלחת.
ב-1973 מונה לקצין התחזוקה של אוגדה 36 (תחת פיקודו של רפאל איתן).
במסגרת זו היה אחראי על המערך הלוגיסטי של כוחות צה"ל ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים. ארגן שיירת אספקה (תחמושת, דלק, מזון ושתייה) לכוחות השריון בכל ערב ממחנה מנסורה לצומת וסט במרכז רמת הגולן. בנוסף, דאג להובלת תחמושת בכמות מספקת עבור הטנקים בחזית הרמה.
בשנים 1975–1976 היה קצין התחזוקה במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בין השאר במהלך מבצע אנטבה. בשנים 1976–1980 היה קצין תחזוקה של פיקוד צפון.
באוגוסט 1980 התמנה לקצין תחזוקה ראשי (קתח"ר), תפקיד בו שימש עד 1984. במהלך כהונתו היה אחראי על האספקה במלחמת לבנון הראשונה ולאחר המלחמה עסק בהפקת לקחים ממנה, שלדבריו הדליקה נורה אדומה לגבי המערך הלוגיסטי.
לאחר שסיים כהונתו כקצין תחזוקה ראשי שימש נספח צבאי בדרום אמריקה.
עם פרישתו מצה"ל התמנה ליו"ר האגודה למען החייל תפקיד בו שימש מ-1990 ועד לשנת 2003.
משנת 1980 התגורר בחיפה.
שימש כדירקטור בחברת הבנייה "וילאר" משנת 1993.
בשנת 1989 התמודד על ראשות העיר חיפה מול אריה גוראל במסגרת רשימת הליכוד והגיע שני עם 38% מן הקולות. רשימת הליכוד בראשותו זכתה ב-8 מושבים במועצת העיר מתוך 27.
היה חבר מועצת העיר חיפה במשך 25 שנים, בהן מילא שורה ארוכה של תפקידים: יו"ר איגוד ערים לכיבוי אש, יו"ר החברה הממשלתית-עירונית "שקמונה", יו"ר ועדת הכספים ויו"ר תאגיד המים העירוני "מי כרמל".
ב-2008 נבחר דותן בפריימריס של מפלגת קדימה בחיפה ושוריין ברשימתו של יונה יהב למועצת העיר.
זכה לתואר יקיר העיר חיפה לשנים 2019/2020.
דותן נפטר ב-2 במרץ 2024. הותיר אחריו את רעייתו, שני בנים ונכדים.
הערות שוליים

↑  אל"מ רמי דותן - מ"מ קצין תחזוקה בצה"ל, מעריב, 27 באוגוסט 1980
↑  טלי זלינגר, מזל"טים יכוונו שיירות האספקה במלחמה, מעריב, 25 ביולי 1983
↑  ברוך דיין האמת: הלך לעולמו רמי דותן, יו"ר "האגודה למען החייל", באתר "סרוגים", 2 במרץ 2024
↑   רמי דותן - טקס יקיר העיר חיפה לשנת 2019/2020, סרטון בערוץ "עיריית חיפה - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 01:28)
מאיר אלק

הרב ד"ר מאיר אלק
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב ד"ר מאיר (מקס) אלק (Meir (Max) Elk;‏ 1898 - 11 במרץ 1984) היה מייסד מרכז החינוך ליאו באק בחיפה. שימש כסגן נשיא האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.
חייו

אלק נולד בפרנקפורט שבגרמניה בשנת 1898, והתחנך באחר מבתי הספר החשובים והגדולים לקהילה היהודית בגרמניה, ה"פילנתרופין" (גר'), שחינך את תלמידיו למסורת ברוח היהדות הליברלית. לאחר סיום לימודיו המשיך בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם הוסמך לרבנות. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למדעי היהדות בברלין, בו למד מפי הרב ד"ר ליאו בק, גדול הרבנים בגרמניה במאה העשרים. כסטודנט וכרב צעיר היה חבר פעיל בתנועה הציונית.
שימש כרב בעיר שטטין. ב-1935, עם עלייתו של היטלר לשלטון, עלה לארץ ישראל.
אלק השתכן בחיפה, וייסד בה בית כנסת ליברלי בשם "בית הכנסת בית-ישראל" (כיום "אבות ובנים") בהר הכרמל ברחוב קלר מס 6א, אשר בו ראה גרעין להקמת מוסד חינוכי גדול. בשנת 1938 ייסד גן ילדים ברחוב הלל שבהדר עליון, עבור קבוצת ילדים מעולי מרכז אירופה אשר התגוררו באזור; הגן נקרא "הלל" על שם הרחוב. בשנים הבאות התרחב המוסד מכיתת גן אחת של 17 ילדים לבית ספר יסודי שמנה 260 תלמידים, שנודע כאחד מבתי הספר הטובים בחיפה. ב-1947 ייסד אלק את בית הספר התיכון; באותה שנה ביקר בחיפה הרב ליאו בק, מורו של אלק, ובטקס רב רושם שונה שם בית הספר מ"הלל" ל"ליאו באק". בק הביע את תודתו ושמחתו על כך ש"בית ספר מפורסם בארץ ישראל", כדבריו, נקרא על שמו.
במקביל עודד אלק את הקמת התנועה ליהדות מתקדמת בישראל, וראה את בית ספרו כמוקד הפעילות הדתית המתרחשת במדינת ישראל. בשנת 1976 נבחר כסגן הנשיא של האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.
אלק קיבל את התואר 'אזרח כבוד' של העיר חיפה כהערכה על פעילותו למען החינוך בחיפה. בית המדרש לרבנים מתקדמים בארצות הברית העניק לו תואר כבוד בהוקרה ובהערכה על תרומתו לקידום החינוך היהודי בארץ.
אלק פרש לגמלאות בשנת 1974, ונפטר בשנת 1984.
אישיותו

אלק היה מלומד הן ביהדות והן בתרבות אירופה. הוא הקפיד על עקרונות של שילוב בין דת ובין מדע, והיה במקביל אוהד מסורת ומבקר מסורת. גב' רחל צורי, מורה בבית הספר ליאו באק ועמיתתו לעבודה של אלק, תיארה אותו כ”איש יפה, בכל המובנים... הופעתו החיצונית היתה מרשימה, לבוש תמיד בצורה אסטתית... הוא היה איש אמת, ישר, צנוע וגמל טובה לכל.”
ממשנתו

על תפקידו של החינוך היהודי ההומניסטי, אמר אלק (מתוך הרצאה, 15 ביולי 1951, לונדון): ”... זו הדרך שנלך בה. הבה ונאחד את החינוך החילוני והדתי המיוחד ברוח העברית החדשה, על מנת שנגיע להומניזם יהודי. לכולנו- היהודים בישראל והיהודים בתפוצות- יש משיה משותפת: הגיעה השעה לצקת יסודות איתנים לערכים הנצחיים הנותנים טעם לחיינו...”
לקריאה נוספת

הרב ד"ר מאיר אלק, בהוצאת מרכז חינוך ליאו באק חיפה, 1994
אילן גזית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בדצמבר 1963 (בן 60) כפר סבא, ישראל
 
אילן גזית (נולד ב-6 בדצמבר 1963) הוא סגן ומשנה לראש עיריית חולון מאז 2018. בנוסף משמש פרשן ושדרן בערוץ הספורט, מגיש תוכניות כושר בטלוויזיה, מאמן ושופט התעמלות בינלאומי. בעברו היה מאמן נבחרות ישראל בהתעמלות, במאי קרבות במה ופעלולים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
ביוגרפיה > משפחה וילדות

אילן גזית נולד בכפר סבא, וגדל ומתגורר כמעט כל חייו בחולון. לגזית שתי אחיות צעירות ממנו. בין גיל שנה לשלוש התגורר עם משפחתו בפריז, שם הופיע אביו רפי כזמר, תחת שם הבמה "ז'ראר קסטר". אימו, לילי, הייתה שחקנית תיאטרון. הם שבו לישראל והתיישבו בגבעתיים ומשם עברו לחולון.
בישראל אביו שר שאנסונים בעברית וצרפתית, הקים מספר להקות ולמעלה משלושים שנה שר בחתונות ומועדוני לילה, אחר-כך עבד כטכנאי בזק, אב בית וצייר; ואימו הייתה שחקנית בתיאטרון "תילון" לילדים של מנחם גולן, שרה עם אביו במופעים, אחר-כך עבדה כגננת ומזכירת קונסרבטוריון.
למד בבית הספר שלום עליכם ואחר-כך בתיכון קוגל, בו סיים ללמוד ב-1981.
ביוגרפיה > התעמלות

ב-1974, בגיל 11, החל להתאמן בהתעמלות מכשירים,

בגיל 14 התקבל לנבחרת ישראל לנוער ובגיל 17 לנבחרת הבוגרים.
זכה ארבע פעמים ברציפות באליפות בתי הספר התיכוניים,

ב-1979 והחל להתאמן בנבחרת ישראל בהתעמלות תחת הדרכתם של יעקב (ג'קי) וישניה ומיכאל אקרמן.

ב-1984, בתקופת שירותו הצבאי, היה אלוף ישראל בדרגה לאומית בהתעמלות מכשירים,

ייצג את הפועל חולון וזכה בשלוש מדליות זהב במקצועות האישיים.
בגיל 18, ב-1981, הוסמך גזית לשופט בינלאומי מטעם התאחדות ההתעמלות הבינלאומית והיה בכך לשופט ההתעמלות הבינלאומי הצעיר בעולם.

בשנים 1982–1983 שירת בלבנון (במלחמת לבנון הראשונה) כמש"ק מודיעין וסמב"צ.
כשסיים לשרת בצה"ל, שהה שנה בארצות הברית וכששב הפעיל חוגי התעמלות בגני ילדים,

אימן את נבחרת הנוער בהתעמלות

ושימש כעוזר נבחרת ישראל של יעקב וישניה.
בשנים 1986–1995 אילן גזית היה מאמן נבחרת ישראל לבוגרים ונוער של איגוד ההתעמלות והתאחדות הספורט, אימן נבחרות שהשתתפו בשבע אליפויות עולם ועשרות אליפויות בינלאומיות ואליפויות אירופה.
ב-1987 התמנה למאמן בכיר בהתעמלות מכשירים ממכון וינגייט.

היה מאמנו האישי של המתעמל האולימפי רון קפלן שהשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992).

מאמן הכושר של נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית במשחקים האולימפיים:
בייג'ינג (2008), לונדון (2012) וריו דה ז'ניירו (2016). בשנים 2018–2022 היה ממאמניה של המתעמלת האולימפית ליהיא רז שהשתתפה בטוקיו (2020).

ב-2012 סיים קורס מאמני ספורט בכירים, המשותף לאוניברסיטת תל אביב וקמפוס שיאים. ב-2019 התמנה למאמן בינלאומי בכיר מטעם התאחדות ההתעמלות הבינלאומית.
בשנים 2012–2022 היה מאמן ומנהל מקצועי של אגודת הפועל חולון בהתעמלות מכשירים.

ב-2016 עבר קורס שופטים בינלאומי בהתעמלות מכשירים בקטגוריה 1,

דרגת השיפוט הגבוהה ביותר, בה מחזיקים 24 שופטים בעולם.

ב-2021 קיבל את התואר שופט של כבוד מההתאחדות האירופית להתעמלות.
בשנים 1986–2016 היה בעלים ומנהל של מספר מרכזים לספורט ומחול.
החל מאפריל 2022 גזית מנהל את אס"א ת"א במרכז הספורט באוניברסיטת תל אביב.
החל מ-2020 מרצה במכללה לספורט במכון ויינגייט.
ב-2006 יצא לאור ספרו "300 טיפים לשיפור הכושר ואיכות החיים" בהוצאת אורנית.
ביוגרפיה > פרשנות, הנחיה ואמנות

אילן גזית הנחה והגיש שתי תוכניות כושר יומיות בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון.

החל מ-1990 הוא פרשן ושדרן אולימפי בערוץ הספורט,

הנחה בשידור חי את תחרויות ההתעמלות באולימפיאדות ריו (2016),

טוקיו (2020) כולל את זכייתו של ארטיום דולגופיאט במדליית הזהב,

ופריז (2024), וגם את משחקי החורף האולימפיים.
הוא מנחה אירועי ספורט כמו ישראמן, מרתון ירושלים, אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית, המכביה, ספורטיגל, משחקי הפועל, קול הצועדות, מרוץ גולני, תחרויות גרנד פרי בהתעמלות ועורך ומנחה טקסים רשמיים של הוועד האולימפי בישראל ומשרד החינוך.
ב-1987 הוציא את ספר השירים "סטריפטיז רוחני" בהוצאת סער, אותו אייר אביו.

ב-1991 ליווה כזמר ביחד עם אחותו האמצעית יעל את אדם בקדם-אירוויזיון עם השיר "יחד נעמוד".

בראשית שנות התשעים הקים עם יעל את להקת "דז'ה וו", בה שר כסולן, הלהקה הופיעה ברחבי ישראל.

בשנת 2013 הקים את הרכב הג'אז LENNY G JAZZ שהופיע בהבימה ובמועדון שבלול בנמל תל אביב.
ביוגרפיה > בימוי קרבות

גזית הגיע לקרבות הבמה כשרקדני להקת בת-שבע חיפשו בווינגיט אקרובט בעל יכולות משחק ומוזיקה, מכאן הצטרף להופעה "עליסה בארץ הבלהות", בה השתתפה להקת בת שבע.

כשההצגה השתתפה בפסטיבל עכו ראו אותו חנוך רוזן ואורי פסטר וב-1988 הזמין אותו רוזן לקחת חלק בהפקה הראשונה של "פיטר פן"

בהפקת תיאטרון חיפה בבימוי אורי פסטר עם זאב רווח, חני נחמיאס וחנוך רוזן כפיטר פן. ב"פיטר פן" הוא היה מאמן הכושר ובמאי האקרובטיקה.

מאז עבד עם רוזן בכמה הצגות ועם פסטר בהצגות רבות, כשגזית היה מדריך כושר, מדריך אקרובטיקה או מדריך קרבות במה. ב-1989 הכיר את גילה אלמגור שרשמה אותו לקורס במאים באוניברסיטת תל אביב ומאותה עת ואילך ביים קרבות בהצגות במשך שנים רבות בתיאטראות הבימה, הקאמרי, בית ליסין, באר שבע, חיפה, החאן, גשר, הרצליה, בתי ספר למשחק וגם בקולנוע.

ב-2002 היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי למעצב התנועה ביחד עם חנוך רוזן במסגרת תיאטרון באר שבע בהצגה "אדונן של שתי משרתות".

ב-1998 עבד בלימוד קרבות בסרט "קשר עיר" בבימויו של יהונתן סגל.

ב-2014 עבד כמלהק ילדים בסרט "הגננת" בבימויו של נדב לפיד.

היה מנהל ההצגה "הקיץ של אביה" של גילה אלמגור שהציגה בחו"ל.
ביוגרפיה > משחק

ניסיונו הבימתי הראשון של גזית

היה ב-1985 כששיחק במחזמר לילדים "הדבורה מאיה" בהפקת טדי יזמות והפקות, מאת ובבימויו של דודו ירדני עם מוזיקה של עוזי חיטמן

בתפקיד פליפ החרגול.

ב-1986 שיחק בתפקיד קלף המלך לצד אליס דור-כהן בהצגה "עליזה בארץ הבלהות", בבימוים של אלי דור-חיים וריצ'רד אורבך.

ב-1996 השתתף בהצגה "הקרנבל של מיכל" של מיכל ינאי.

ב-1996 שיחק בסרט "אושר ללא גבול", בבימויו של יגאל בורשטיין.
בו גם הדריך תנועה.

ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "יעלי בעולם התיאטרון", מאת ובכיכובה של אחותו, יעל גזית.

שיחק בפרסומות למרק עוף אסם, מגבות כיתן, זהירות בדרכים, לטוטו ומפעל הפיס בטלוויזיה ולזיפ בקולנוע.
ביוגרפיה > פוליטיקה

גזית הוא יו"ר מפלגת יש עתיד בחולון מאז שנת 2015 והיה מועמד מטעמה לראשות העירייה.

משנת 2018 הוא סגן ומשנה לראש עיריית חולון,

חבר מועצת העיר,

ויו"ר ועדת הספורט העירונית.
חיים אישיים

אילן גזית נשוי מאז 1990 ללימור פלד, מאמנת מנטלית במקצועה. לזוג שני ילדים והם מתגוררים בחולון.
בעל תואר ראשון במדע המדינה ומינהל ציבורי מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט (2016-2013), ותואר שני בתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן (2018-2016).
קריטנדנצרטופס

| קריטנדנצרטופס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 73 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צרטופסיים
סוג:: קריטנדנצרטופס
מין:: Crittendenceratops krzyzanowskii
שם מדעי
 Crittendenceratops

קריטנדנצרטופס (שם מדעי: Crittendenceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים אשר חי בקרטיקון העליון מלפני 73 מיליון שנה באמריקה הצפונית.
דינוזאור זה התגלה בתצורות פורט קריטנדן (אנ') שבאריזונה ומהם קיבל את שמו המדעי ("הפרצוף המקורנן של קריטנדן"). סוג זה הכיל מין אחד - Crittendenceratops krzyzanowskii, אשר תואר בשנת 2018 בידי סבסטיאן דלמן. זהו הדינוזאור הראשון שתואר מאותם תצורות.
דינוזאור זה הגיע לאורך של 3–4 מטרים והיה בעל דמיון לנסוטוצרטופס ולאווצרטופס. היה לו ראש ענקי עם מקור רחב ומוגבה, דומה למקור של תוכי שאיתם פיצח מזון קשה. בניגוד לרוב בני תת-משפחת הצנטרוזאורים הוא הכיל קרניים ארוכות על המצח שפנו מטה בסלסול. בניגוד לרוב הצנטרוזאורים הוא היה חסר קרן על החוטם, בדומה לפכירינוזאורוס. העיניים היו קטנות והגולגולת קצרה עם עטרה קטנה מעוטרת בזיזים קטנים.
כיום משייכים אותו לשבט Nasutoceratopsini בתת-משפחת הצנטרוזאורים, לצידם של הנסוטוצרטופס, האווצרטופס והיהואקאוצרטופס.
גזע (ביולוגיה)

גזע מוגדר מבחינה ביולוגית כקבוצה בלתי-רשמית של יצורים (אורגניזמים), בני אותו מין,  הדומים במכלול של תכונות פיזיולוגית תורשתיות, המייחד אותם מיצורים אחרים בני אותו מין.
הגדרה זו אינה חדה, והיא נתונה לפירושים שונים, של אסכולות וחוקרים שונים. אולם, האבחנה המגדירה גזע מסוים חייבת לכלול שלושה מרכיבים:
האבחנה היא על פי מכלול של תכונות, ולא על פי תכונה ייחודית אחת בלבד
התכונות שבהן מדובר הן תכונות תורשתיות
הגזע כולל יצורים מאותו מין ביולוגי
לא כל קבוצה שמתקיימים לגביה מאפיינים כאמור מכונה בשם "גזע". הגדרת קבוצה כ"גזע" תלויה, בין השאר, במי שנותן את ההגדרה ובמהות מכלול התכונות המשמש להגדרה. לפיכך, קבוצה יכולה להיחשב "גזע" על ידי חוקרים מסוימים ולא להיחשב כך על ידי אחרים. באופן זה, קבוצה, שהייתה מכונה "גזע" בתקופה מסוימת, יכולה לקבל שם אחר בתקופה אחרת. 
מונח הקרוב למונח גזע בביולוגיה הוא תת-מין, המציין אוכלוסייה של פרטים במין שבשל בידול גאוגרפי או אחר קיים שוני מהותי בהתנהגות או במבנה הגוף בין הפרטים באוכלוסייה לבין יתר הפרטים במין. לפי ההגדרה, כל תת-מין הוא גם גזע, אולם לא כל גזע הוא תת-מין.
בדרך כלל מקובל ש:
משתמשים בטקסון זנים בצמחים בלבד (ולעיתים נדירות בנגיפים)
משתמשים בטקסון גזעים בבעלי חיים מבויתים, וחיות משק.
משתמשים בטקסון תת-מין בשאר סוגי בעלי החיים
לפי הגדרה זו ולפי ההגדרה המדעית המקובלת של המינים (species), שני בני גזעים שונים מאותו מין (species), שבו קיימת רבייה זוגית, שהם בני מינים (זוויגים) שונים, יכולים להעמיד צאצאים בני קיימא, שיוכלו להתרבות גם הם. כתוצאה מכך, קיימת נטייה לטשטוש ההבדלים בין הגזעים השונים של אותו מין, כאשר מתקיים מגע שוטף, הכולל זיווגים של בני הגזעים השונים, גם אם היו קיימים הבדלים מלכתחילה.
מצד שני, גם אם לבני קבוצות יצורים שונות בני אותו מין היו תכונות זהות מלכתחילה, עשויות הקבוצות, לפי תורת האבולוציה, לפתח תכונות פיזיולוגיות תורשתיות, המיוחדות לכל קבוצה, ולהפוך באופן זה לגזעים שונים של אותו מין. מצב כזה עשוי לקרות כאשר הקבוצות השונות מבודדות זו מזו תקופות ארוכות ומוטציות גנטיות יוצרות הבדלים מצטברים בין הקבוצות. בנוסף להיווצרות גזעים כך, באופן טבעי, קיימות גם שיטות יצירה וטיפוח מכוון ושיטתי של גזעים של בעלי חיים על ידי האדם. כך נוצרו גזעים שונים של כלבים, סוסים וחיות בית שונות אחרות (טכניקות דומות שימשו גם בתחום הצומח). שימוש בהנדסה גנטית יכול אף להביא ליצירת מינים חדשים (ולא רק גזעים או תת-מינים בתחום מין מסוים).
לפי גילוי דעת של האגודה האמריקאית של אנתרופולוגים פיזיים, "גזעים טהורים, במובן של אוכלוסיות הומוגניות מבחינה גנטית, אינם קיימים במין האנושי בימינו וגם אין הוכחה כי הם התקיימו אי פעם בעבר".
ראו גם

אוכלוסייה
מונופילטיות
גזע (אדם)
גזעי כלבים
גזעי חתולים
קטגוריה:גזעי בקר
קטגוריה:גזעי תרנגולים
קטגוריה:גזעי סוסים
קטגוריה:זני קפה
קטגוריה:זני ענבים
ביות הכבש
אבוקדו
זן (טקסונומיה)
תת-מין
מימודקטילוס

| מימודקטילוס |
| --- | --- |
 איור משוער של מימודקטילוס
תקופה
קרטיקון תחתון, 95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
סוג:: מימודקטילוס
מין:: Mimodactylus libanensis
שם מדעי
 Mimodactylus ‏קלנר, 2019
תחום תפוצה


מימודקטילוס (שם מדעי: Mimodactylus) הוא סוג של פטרוזאור מהקבוצה פטרנודונטואידה, שחי במשך הקרטיקון העליון שלפני 95 מיליון שנה בלבנון. הוא התגלה בשטחי "Hjoula" שבהר הלבנון, לבנון. המאובנים שלו חולצו בידי משלחת של אוניברסיטת אלברטה ותוארו ב-2019 בידי אלכסנדר קלנר ושותפיו. משמעות השם של הפטרוזאור היא מהקיצור MIM - קיצור של המוזיאון של ביירות, Mineral Museum והסיומת "פטרוס" - אצבע. שם המין Mimodactylus libanensis נובע מהימצאו בלבנון.
פטרוזאור זה היה קרובו של הצירדקטילוס, והוא הכיל ממצאים כמעט שלמים למעט כמה חוליות וקצה האגן, לרבות גולגולת שלמה ולסת ישרה מלאה שיניים חרוטיות. מוטת הכנפיים של הפטרוזאור שנמצא הגיע ל-135 סנטימטרים והיא כנראה השתייכה לפרט צעיר.
הפטרוזאור עופף לאורך דרומו של ים תטיס בחיפוש אחרי דגים, חסילונים וטרף דומה, אותו שלה בעזרת מקורו הגדול כמו של שקנאי. לעיתים בעוד הוא התעופף מעל פני המים הוא נחטף בידי זוחלים ימיים או כרישים שארבו לו.
אליהו ברזילי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1891 סלניק (סלוניקי), חבל מקדוניה, וילאייט סלניק, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1971 (בגיל 80 בערך) אתונה, ממלכת יוון
 מדינה:  יוגוסלביה, יוון
 השכלה:  יישיבת בית יוסף בסלוניקי   בית המדרש למורים העברי הממלכתי בירושלים
 מקום מגורים:  אתונה
 מקום פעילות:  אתונה
 תקופת הפעילות:  ?–1963
 השתייכות:  היהדות הספרדית של יוון
 תחומי עיסוק:  הרב הראשי של אתונה  (1935–1963)
 תפקידים נוספים:  מורה לעברית, מוהל
 רבותיו:  דוד ילין
 אב:  הרב פנחס עזרא ברזילי, אב"ד סלוניקי
 פרסים והוקרה:  אחרי מותו (2019) – "אות המציל היהודי" מטעם בני ברית על הצלת יהודים בשואה
הרב אליהו פנחס ברזילי (ביוונית: Ηλίας Μπαρζιλάι‏; 1891–1971) היה רבה הראשי של הקהילה היהודית באתונה. סייע להצלת יהודי העיר מהשמדה במהלך שואת יהודי יוון. לאחר השואה כיהן כרב הראשי ליוון.
קורות חיים

נולד בסלוניקי בשנת 1891 לרב פנחס עזרא ברזילי, אב בית הדין בעיר. למד ב"תלמוד תורה הגדול" ובישיבת בית יוסף בעיר, והוסמך לרבנות. בשנת 1914 נשלח על ידי אגודת עזרא, יחד עם עוד צעירים יהודים מסלוניקי, ללמוד בבית המדרש למורים העברי של דוד ילין בירושלים. הוא שב לבלקן, ושימש כרב, מוהל, מורה לעברית ומנהל בית ספר בקהילת סקופיה, ולאחריה בקהילה היהודית בבלגרד (1933–1934) וזמן קצר בשנת 1934 בדידימוטיכו. בשנים 1934–1936 חי בתל אביב. בשנת 1935 התמנה לרבה של אתונה.
קורות חיים > בשואה

ב-20 ביולי 1941 מינה אותו הגסטפו ל"נשיא הקהילה היהודית" – ראש היודנראט באתונה.
באותו קיץ, הצליח בקושי רב, בסיוע המשטרה האיטלקית, להציל את בית הכנסת ומשרדי הקהילה משרפתם על ידי "הארגון הפטריוטי הסוציאליסטי היווני" (ESPO) (אנ'), ארגון ימני קיצוני שבראשו עמד ספירוס סטרודימס. בעקבות האירוע, השיג אישור רשמי מהמשטרה הגרמנית שמסמכי הקהילה נשדדו, דבר שסייע לו בהמשך להציל את היהודים.
בקיץ 1943 עברה יוון לשליטה גרמנית ישירה, ולאתונה הגיע דיטר ויסליצני. המודיעין הגרמני על יהודי העיר לקה בחוסר רב, וויסליצני דרש מהרב ברזילי להכין לו תוך 12 שעות רשימות מפורטות של כל היהודים בעיר ורכושם. הקהילה מנתה אז, לפי עדותו של הרב ברזילי, כ־3,000 חברים רשומים, ועוד כ-4,000 יהודים שנמלטו מסלוניקי. לפי מקורות אחרים, מספרם הכולל של היהודים בעיר הגיע לכ־8,000 עד 10,000. כמו כן, נתבע ממועצת היהודים להקים משטרה יהודית שתהיה אמונה על הוצאה לפועל של דרישות הנאצים. הרב ברזילי ניצל את 12 השעות הללו כדי להשמיד את מסמכי הקהילה, לכנס את היהודים ולהתריע בפניהם שעליהם לברוח או להתחבא. ליהודים שלא הגיעו לכינוס התקשר הרב ברזילי באופן אישי והזהיר אותם. בסיום 12 השעות הציג בפני ויסליצני את האישור הרשמי על כך שמסמכי הקהילה הושמדו, ועל כן אין בידו את רשימות היהודים. ויסליצני נתן לו ארכה של 48 שעות נוספות. את הזמן הזה ניצל כדי לקשור קשר עם אנשי המחתרת היוונית מחזית השחרור הלאומית ולסכם עמם שיסייעו בחילוץ היהודים מאתונה וידאגו להם למחסה ולמזון בהרי מרכז יוון, ושילם על כך מכספי הקהילה. בין ה-23 ל-25 בספטמבר, נמלט אף הוא עם משפחתו, בסיוע המחתרת היוונית, והתחבא בהרים. ממקום מחבואו, המשיך הרב ברזילי לדאוג להצלת יהודי אתונה, בין השאר באמצעות פנייה למדינות הלוחמות בגרמניה שיתמכו במחתרת היוונית.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שב לכהן כרבה הראשי של אתונה ושל הקהילה היהודית ביוון כולה, עד שנת 1962. בשנת 1949 ניסה לבטל את גזר דין המוות שהוטל על יהודי מלאריסה שהואשם בקיום קשרים עם ארגוני הפרטיזנים הקומוניסטיים. לשם כך, נפגש עם המפקד הכללי של צבא יוון, וקיבל ממנו הבטחה להמתקת הדין, אך למרות זאת גזר הדין בוצע. ביקר מספר פעמים בישראל: בשנת 1950 ביקר במשרדי הברית העברית העולמית, בשנת 1955 ביקר בטקס ההכתרה של הרב הראשי לישראל והראשון לציון יצחק נסים וכן נפגש עמו לשיחה על מצבה של יהדות יוון ובשנת 1956 ביקר אצל הנשיא, יצחק בן-צבי. בשנת 1963 פרש מתפקידו.
בשנת ה'תשי"ד כתב את זכרונותיו מימי השואה. אלו פורסמו לאחר מותו בקובץ הזכרונות "יהדות יוון בחורבנה" (תל אביב, ה'תשמ"ח).
נפטר ב־1971.
פרסים ואותות הוקרה

אחרי מותו, ביום הזיכרון לשואה ולגבורה 2019 הוענק למשפחתו אות המציל היהודי מטעם ארגון בני ברית.
הנצחה

בבית הכנסת "בית שלום" באתונה מתארגן פעם בשנה אירוע לזכר הרב ברזילי בחסות קהילת יהודי אתונה והלשכה "פילון" של "בני ברית"
ראו גם

שואת יהודי יוון
משה שמעון פסח
יצחק קסוטו
צבי קורץ
הארכיבישוף דמסקינוס
אנגלוס אוורט
לקריאה נוספת

הרב אליהו ברזילי, הצלת היהודים באתונה בתקופת השואה, בתוך: יהדות יוון בחורבנה: פרקי זכרונות, בהוצאת המכון לחקר יהדות שאלוניקי, תל אביב, ה'תשמ"ח.
מיכאל מולכו ויוסף נחמה, שואת יהודי יוון, הוצאת יד ושם, 1965.
יוסף בן, יהודי יוון בשואה ובהתנגדות, 1941-1944, המכון לחקר יהדות שאלוניקי, תל אביב, ה'תשמ"ה .
יוליאן גרינברג, כך ניצלו יהודי אתונה מהשמד הנאצי, על המשמר, 20 בנובמבר 1944.
הערות שוליים

↑  Athens During the Occupation
↑  יהדות יוון בחורבנה, עמ' 23
↑  ברכה ריבלין, השואה ביוון, בתוך: אייל ג'יניאו (עורך), "קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים: יוון", בהוצאת מכון בן צבי והמרכז לשילוב מורשת יהודי המזרח במשרד החינוך, עמ' 374
↑  יהודי הוצא להורג ביון, הצופה, 16 במאי 1949
↑  מי ומי, על המשמר, 7 בנובמבר 1950
↑  הרב נסים ב"בקור חולים" אצל הנשיא, הצופה, 30 במרץ 1955
↑  בחברה ובמשפחה, הבקר 31 במרץ 1955
↑  אישים ומוסדות, הצופה, 7 בינואר 1956.
Type 96

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מייצרת:  הרפובליקה העממית של סין  סין
 יצרן:  Inner-Mongolia First Machine Group Company Limited 
 משתמשים עיקריים:   צבא השחרור העממי
 משתמשים משניים:  ראו מפעילים
 שנת ייצור:  1997
 דגם עוקב:  Type 99
 מידע טכני
 אורך:  6.33 מטרים
 רוחב:  3.45 מטרים
 גובה:  2.30 מטרים
 משקל:  42.8 טון
 מהירות:  65 קמ"ש (על כביש)
 טווח פעולה:  400 ק"מ
 מנוע:  מנוע דיזל בהספק של 1000 כוחות סוס
 שריון:  מודולרי מרוכב
 צוות:  3
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח חלק קדח 125 מ"מ
 מספר פגזים:  40 פגזים
 חימוש משני:  מקלע מקביל 7.62 מ"מ מקלע כבד 12.7 מ"מ (0.5 אינץ')
 הערות:  הערך מתייחס ל-Type 96A
 
Type 96 הוא טנק מערכה מודרני מתוצרת סין. למעלה מ-2,000 טנקים נמצאים בשירות פעיל בצבא השחרור העממי והם למעשה מהווים את עמוד השדרה של חיל השריון הסיני. על בסיס טנק זה תוכנן ופותח האל-חאליד.
היסטוריה

בקרבות השריון שהתחוללו במלחמת המפרץ נפגשו טנקי הT-72 העיראקיים מתוצרת ברית המועצות ועליהם היו מבוססים גייסות השריון של הגוש המזרחי, עם טנקי הקואליציה המתקדמים של הגוש המערבי, ובראשם, הטנקים של האמריקאים והבריטים: האברמס M1 והצ'אלנג'ר 1. במהלך קרבות אלו רמסו כוחות הקואליציה את השריון העיראקי וגרמו לו לאבדות כבדות, בעוד כוחות הקואליציה סבלו מאבדות מזעריות וטנקי המערכה המערביים של הקואליציה הוכיחו את עליונותם הגורפת על פני טנקי המערכה הסובייטים.
הצבא הסיני, שבחן את הקרבות לכל אורך המלחמה, היה מודאג מהתוצאות. הטנק המתקדם בשריון הסיני, שעליו הוא היה מבוסס היה ה-Type 90 שהיה מקביל וכמעט זהה ביכולתיו לטנק ה-T-72 הסובייטי. בכירי הצבא הסיני הבינו את הנחיתות המשמעותית של השריון הסיני, והיו מודאגים מתוצאותיו של קרב שריון בין טנקים מערביים לסינים, קרב שבו השריון הסיני יושמד לחלוטין.
בשל כך, ביקש הצבא הסיני לפתח ולהצטייד בטנק מערכה מודרני ומתקדם שיוכל להתמודד מול טנקים מערביים מתקדמים. בסופו של דבר, פותחו בסין שני טנקים שחולקים מאפיינים דומים ומשותפים רבים. הראשון שבהם הוא ה-Type 96 והשני שפותח והוא גם המתקדם מביניהם הוא ה-Type 99.
הנדסה מבנה ומאפיינים > הנעה ועבירות

הטנק מונע על ידי מנוע דיזל מקורר מים בהספק של 1,000 כ"ס (750 קילוואט) ובשילוב עם משקלו היחסית נמוך של הטנק בהשוואה לטנקי מערכה מודרניים, כמו הצ'אלנג'ר 2 לדוגמה, שבו היחס בין הספק המנוע למשקל הטנק 19.2 כוחות סוס לכל טון, ב-Type 96 היחס בין הספק המנוע למשקל הטנק הוא 23.5 כוחות סוס לכל טון. לכן, ישנו יחס מעולה בין משקל הטנק להספק המנוע, דבר המאפשר מהירות נסיעה סבירה של 65 קמ"ש על הכביש.
מזקו"ם הטנק הוא מזקו"ם ויקרס, שאמנם מהירות הנסיעה שלו איטית יותר ממזקו"ם כריסטי המקובל בטנקים סובייטים, אך הוא מאפשר עבירות טובה יותר לטנק בשטח, ובשילוב עם הספק המנוע, הדבר מאפשר עבירות טובה בנסיעה במהירות סבירה בשטח. טווח הפעולה של הטנק עומד על כ-400 ק"מ, טווח פעולה נמוך יחסית, בשל העובדה כי מכל הדלק קטן יחסית. ניתן להוסיף מכלי דלק "נתיקים" המאפשרים לטנק להגדיל את טווח הפעולה שלו בכ-200 ק"מ (טווח פעולה מקסימלי של כ-600 ק"מ בסך הכל), אך מכלים אלו פגיעים במיוחד, ומגבילים את תנועת הצריח ולכן יש להשליכם לפני כניסה לקרב.