stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת ניקיאה
תולדות

הוועידה כונסה בהוראת הקיסר הרומי קונסטנטינוס בעקבות המלצותיו של הוסיוס (אנ'), בישוף קורדובה על הצורך לדון בבעיית הזרם האריאני בפורום כלל-כנסייתי.
הקיסר קונסטנטינוס הפך את הדת הנוצרית לדת האימפריה ושאף שהנצרות תשמש כגורם מאחד בקיסרות.
בפועל הייתה בתוך הנצרות מחלוקת שפילגה את המאמינים ומנעה את השגת מטרתו של קונסטנטינוס. עובדה זו הייתה המניע הראשי שגרם לכך שזימן בקיץ 325 לעיר ניקיאה (בימינו העיר איזניק בטורקיה) כ-1,800 בישופים מכל רחבי האימפריה הרומית - 1000 מהמזרח ו-800 מהמערב; ברם, לוועידה עצמה הגיעו רק כ-300 איש (אוזביוס מקיסריה גורס 250, אוסטתיוס (אנ') גורס 270, ואתנסיוס, הירונימוס ואחרים גורסים 318).
הוועידה נפתחה ב-20 במאי בדיונים על גישתו של אריוס, שהייתה הנושא המרכזי שלה. במקביל ובצמוד לכך, התנהלו הדיונים על הצהרת האמונה הנוצרית, שלניסוחה היו הצעות רבות. בתום הדיונים, ב-19 ביוני, התקבלה דעת מתנגדיו של אריוס ברוב קולות מוחץ (רק שניים לא תמכו), וסימן האמונה הנוצרית נוסח בהתאם. לאחר יישוב סוגיה זו, הוועידה דנה בתאריך חג הפסחא, בקרע המלטיאני, וכן בעניינים טכניים יותר. הוועידה ננעלה ב-25 ביולי, שהיה גם יום השנה לתחילת מלכות קונסטנטינוס, אשר אישר את החלטות הוועידה והביע את רצונו לראות את הכנסייה אחת ומאוחדת.
החלטות הוועידה > המינות האריאנית

האריאניות היא מחלוקת בין אריוס, כומר מאלכסנדריה, שהייתה אז אחד ממרכזי הנצרות העולמית, לפטריארך אלכסנדרוס האלכסנדרוני (אנ') בדבר היחס בין האלהים לבין הבן המתגלם בישו. אריוס טען שהאל האב קדם לבן, והאחרון נברא (ποιηθέντα) על ידיו - ולכן האב הוא אכן אב. לשיטתו של אריוס, הבן והאב לא היו שווים לגמרי במהותם ובנצחיותם והבן היה נחות מן האב. לעומת זאת, אלכסנדרוס ותלמידו אתנסיוס טענו, כי ישו והאל האב הם בני אותה מהות ושניהם נצחיים; עמדה שלישית, העמדה האריאנית-למחצה, ניסתה לפשר בין השתיים האחרות והציעה שישו היה "בעל מהות דומה" לזו של האב. גם אריוס וגם אלכסנדרוס הסתמכו בטענותיהם על הברית החדשה. כך, אריוס ציטט ש"האב גדול ממני" (יוחנן י"ד 28), ואילו אלכסנדרוס טען כנגדו ש"האב ואנוכי חד המה" (יוחנן י' 30).
הוועידה דחתה את דעתו של אריוס והחליטה כי האב והבן המתגלם בישו שווים במהותם (ὁμοούσιον) והבן הוא "אל הבא מאל". אריוס, אשר סירב לקבל החלטה זו ואת הקרדו שהוצע בהתאם להחלטה זו, הוחרם והוגלה, וכך ניבע הפילוג האריאני. בוועידת קונסטנטינופול הראשונה, בשנת 381, אושררו החלטות ועידת ניקיאה, בעיקר בזכות מאמציו של אתנסיוס.
החלטות הוועידה > הקרדו הניקיאני

במקביל לדיון בסוגיית האריאניזם, הוועידה דנה בניסוח הצהרת האמונה הנוצרית. חלק מהנוכחים, כדוגמת אוזביוס מקיסריה, ביקשו לנסח הצהרה כוללנית שתהיה מקובלת על כל הפלגים, אך האנטי-אריאנים הקיצוניים, כדוגמת אלכסנדרוס והוזיוס מקורדובה, ביקשו לנסח הצהרה ברורה וחד-משמעית אשר תקבע תנאי הכרחי ומספיק להשתייכות לקהילה הנוצרית. לבסוף, כעבור חודש של דיונים, הוועידה ניסחה את הצהרת האמונה הראשונה של הנצרות (הקרדו של ניקיאה (אנ')), אשר בחלקה נוסחה באופן מנוגד לחלוטין לדעותיו של אריוס - כך, נאמר בה מפורשות כי ישו הוא נצחי כמו האל האב וכי לשניהם אותה מהות.
אחרי שהקרדו נוסח, הוא התקבל ברוב קולות מוחץ, אף שחלק מצירי הוועידה, כגון אוזביוס מקיסריה ואוסביוס מניקומדיה הסתייגו מחלקים מסוימים ממנו. אריוס, אשר סירב לחזור בו, הוחרם על ידי הוועידה ובנוסף לכך הושת עליו עונש של גלות מטעם הקיסר. שני הבישופים אשר תמכו בו, תאונס וסקונדוס (אנ'), נענשו באותו אופן.
החלטות הוועידה > תאריך חג הפסחא

לאחר יישוב הסוגיה האריאנית וניסוח הצהרת האמונה, פנתה הוועידה לקביעת תאריך חג הפסחא, החג המרכזי בנצרות. באותה תקופה במחוזות שונים נקבע התאריך שלו באופן שונה: היו כאלה שציינו אותו בי"ד בניסן, על-פי הלוח העברי, והיו כאלה שהעדיפו תחת זאת לציין את העובדה שתחייתו של ישו התרחשה ביום א', ולכן ציינו אותו ביום א' הראשון שלאחר י"ד בניסן. לבסוף, חלק מהמחוזות בכנסייה, ובכללם אלכסנדריה ורומא, העדיפו לנתק את הקשר הזה עם היהדות ולציין את חג הפסחא ביום א' הראשון שלאחר הירח המלא הראשון שלאחר יום נקודת השוויון האביבי. גם הקיסר קונסטנטינוס העדיף לנתק את חג הפסחא מהיהדות. אם כן, ההחלטה של הוועידה הייתה לנתק את חג הפסחא מהיהדות ולקבוע תאריך אחיד לכל העולם הנוצרי. אולם, בוועידה לא נקבעו כללים ברורים לקביעת התאריך אלא הוחלט שיום חג הפסחא ייקבע מדי שנה בשנה על ידי הפטריארך של אלכסנדריה במכתב לקריית הוותיקן. מכיוון שלא נקבעו כללים ברורים המשיכה המחלוקת ועד היום אין תאריך אחיד לחג הפסחא לכל הזרמים בנצרות.
החלטות הוועידה > תאולוגיית החילופין

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם: תאולוגיית החילופין
החלטות הוועידה > הקרע המלטיאני

מלטיוס מליקופוליס (אנ') היה בישוף מצרי אשר טען, בניגוד לדעתו של פטרוס האלכסנדרוני (אנ'), פטריארך אלכסנדריה בראשית המאה ה-4, כי אין לקבל בחזרה אל הכנסייה את אלה אשר הפנו עורף לאמונתם בזמן הרדיפות של דיוקלטיאנוס. בעקבות אי-הסכמה זו הוא אסף סביבו קבוצת תומכים משלו ואף מינה בישופים משלו תחתיו. הוועידה פסקה בעניינו, כי אף שהיא מקבלת את מלטיוס בחזרה אל הכנסייה והוא יחזיק במשרת בישוף ליקופוליס, לא תהיה לו הסמכות למנות כמרים, ואלה שכבר הוסמכו על ידיו חייבים לעבור הסמכה מחדש, וכל החלטה שלהם צריכה את אישורו של הפטריארך אלכסנדרוס (אנ').
החלטות הוועידה > התייחסות לאלו שעזבו את הנצרות

סעיפים 9–14 התייחסו לאלו שהתנצרו והחליטו לעזוב את הדת או לסגת מנצרותם בשל רדיפות הנוצרים על ידי שלטונות האימפריה הרומית - לפסי מקרה פרטי של אפוסטזי (אנ'), או בשל סיבה אחרת.
סעיף 11: "בנוגע לאלה אשר מעדו בלא כפייה, מבלי שרכושם נפגע או שנשקפה להם סכנה מכל סוג, כפי שקרה בימי ליקיניוס, הכינוס מכריז כי על אף שהם אינם ראויים למחילה, יש לנהוג עמם ברחמים."
סעיף 12 מתיר לאלו שעזבו לחזור לחיק הכנסייה: "לאחר ששימשו בדרגת חרטה של "שומעים" במשך שלוש שנים ו"משתחווים" במשך עשר שנים. אולם תמיד יש לבחור היטב באשר לכוונותיהם והאופן שבו הם מפגינים את חרטתם.
החלטות הוועידה > נושאים אחרים

בנוסף להחלטה זו, הוועידה החליטה גם במספר נושאים משניים יותר:
נקבע כי הארגון הטריטוריאלי של הכנסייה יהיה חופף לארגון המנהלי של האימפריה. רומא הפכה למחוז הכנסייתי החשוב ביותר, ואחריה אלכסנדריה ואנטיוכיה. לבישוף ירושלים הוענק מעמד מיוחד מכוח המסורת: התקנה השביעית קובעת כי לבישוף של ירושלים "זכויות הולמות את מעלת כבודו, וזאת אגב שמירת מעמדו של המיטרופוליטן". רק בוועידת כלקדון ניתן לירושלים מעמד של פטריארכיה.
כמו כן נקבעו סדרי הסמכה של בישופים, והוחלט כי אין לקבל טבילה לנצרות שנעשתה על ידי מינים, אין להעביר כמרים מכהונתם, אין לכרוע על הברכיים בעת התפילה, ובישופים קודמים לדיאקונים בטקס סעודת האדון.
השפעות הוועידה

השפעותיה ארוכות הטווח של הוועידה היו חשובות ביותר, שכן היא קבעה את התקדים של קבלת החלטות מקיפות המחייבות את כלל הכנסייה בוועידות אקומניות. כמו כן נקבע בוועידה זו התקדים של התערבות קיסרית במהלך הוועידה ואכיפת החלטותיה על ידי הסמכויות החילוניות.
לעומת זאת, השפעתה קצרת-הטווח של הוועידה הייתה מועטה דווקא, שכן שנים ספורות לאחריה קונסטנטינוס הפך את דעתו ונהיה לחסיד של האריאניות דווקא. האריאניות והמלטיאניות לא נחלשו כלל ועיקר, אלא המשיכו להתפשט ברחבי האימפריה הביזנטית; כמרים אורתודוקסיים (לא-אריאניים), כמו אוסטתיוס (אנ'), אתנסיוס ומרקלוס מאנקירה (אנ') הועברו מכהונותיהם, ואילו אריוס הוחזר אחר כבוד לבירה קונסטנטינופוליס בשנת 336, אך מת בטרם הוסר ממנו באופן רשמי החרם הכנסייתי שהוטל עליו. קונסטנטינוס עצמו מת בשנה שלאחר-מכן, ועל ערש דווי הוטבל לנצרות בידי אוסביוס מניקומדיה, שנטה במידת-מה לעמדותיו של אריוס. גם יורשו של קונסטנטינוס, קונסטנטיוס השני, תמך באריאנים, ורק בוועידת קונסטנטינופול הראשונה, שנערכה בשנת 381 תחת הקיסר תאודוסיוס, האריאניות גונתה באופן נחרץ בהחלטה שסימלה את ראשית סופה.
במהלך המאה החמישית, בוועידות הבאות, הפכה ניקיאה בהדרגה למילה נרדפת לאורתודוקסיה, והצהרת האמונה שנוסחה בה נעשתה לכמעט מובנת-מאליה ולבסיס נתון שעליו ניהלו הבישופים של הדורות הבאים את ויכוחיהם. התיימרות לייצג בדייקנות את עמדות המועצה הראשונה הייתה מדיניות נפוצה של אנשי כנסייה שביקשו לקדם את עמדותיהם; המנצחים בוועידות אפסוס וכלקדון, שהניחו את הנדבך הבא של האורתודוקסיה, ראו את עצמם ונתפשו בידי יורשיהם כ"סיעה הניקיאית" שעמדותיה לא היו אלא אלו שהוצגו כבר ב-325, לכאורה.
הערות שוליים

↑  Mark S. Smith, The Idea of Nicaea in the Early Church Councils, Ad 431-451. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2019. לדוגמה עמ' 1-4
| ועידות אקומניות של הכנסייה |
| --- | --- | --- |
| שבע הוועידות הראשונות | ועידת ניקיאה • ועידת קונסטנטינופול הראשונה • ועידת אפסוס • ועידת כלקדון • ועידת קונסטנטינופול השנייה • ועידת קונסטנטינופול השלישית • ועידת ניקיאה השנייה |  |
| ועידות קתוליות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (קתולית) • ועידת סוטרי • ועידת לטראנו הראשונה • ועידת לטראנו השנייה • ועידת לטראנו השלישית • ועידת לטראנו הרביעית • ועידת ליון הראשונה • ועידת ליון השנייה • ועידת ויין • ועידת פיזה • ועידת קונסטנץ • ועידת סיינה • ועידת בזל • ועידת לטראנו החמישית • ועידת טרנטו • ועידת הוותיקן הראשונה • ועידת הוותיקן השנייה |  |
| ועידות אורתודוקסיות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (אורתודוקסית) • ועידת קונסטנטינופול החמישית • כנס ירושלים (נצרות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260164005171  BnF: cb124801331 (data)  GND: 4032379-1  LCCN: n82074285  NKC: xx0095522  SUDOC: 027703401  VIAF: 129514566   WorldCat (עם VIAF): 129514566
בור (דרום סודאן)

| --- | --- |

 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 מחוז:  ג'ונגליי ג'ונגליי
 גובה:  407 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  315,351 (2010)
 קואורדינטות:  6°12′40″N 31°33′20″E﻿ / ﻿6.2111111111111111°N 31.5555555555555555°E﻿ / 6.2111111111111111; 31.5555555555555555
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהבור(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהבור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בור היא עיר הבירה של מדינת ג'ונגליי, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן.
מיקום

העיר בור נמצאת בנפת בור שבמחוז ג'ונגליי כ-190 ק"מ צפונית לג'ובה, העיר הגדולה במדינה ובירתה. בור נמצאת בגדה המזרחית של נהר הנילוס הלבן.
היסטוריה וגאוגרפיה

העיר בור הייתה מרכז מנהלי תחת השלטון האנגלו-מצרי בין השנים 1899-1956. העיר נחשבת למקור פרוץ מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בה קרובינו קואנין (Kerubino Kuanyin), קצין בצבא דרום סודאן, הנהיג את ההפיכה בעיר בשנת 1983. מהלך זה הוליד את צבא השחרור העממי הסודאני ושיאו בהכרזת העצמאות של דרום סודאן כמדינה עצמאית המוכרת על ידי סודאן ב-6 ביולי 2011.
אוכלוסייה

בשנת 2006, הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-26,800 נפש.
עסקים

בעיר קיים סניף של בנק המסחר הקנייתי.
חינוך

בעיר פועלת האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג למדע וטכנולוגיה, והיא אחת מבין שש האוניברסיטאות הציבוריות בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 על ידי מושל מחוז ג'ונגליי הקודם, פיליפ טון ליק (Mr. Philip Thon Leek), לאחר תאונת המסוק בה נהרג ג'ון גראנג.
תחבורה

את העיר משרת שדה התעופה בור בנוסף לתחבורה הנהרית בנילוס הלבן ושלוש דרכים יבשתיות המובילות אליה וממנה.
ראו גם

ג'ונגליי
שדה התעופה בור
האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג
הנילוס הלבן
הערות שוליים

↑  Map Showing Bor And Juba With Distance Marker
↑  Estimated Population of Bor, South Sudan
↑  Branches of KCB South Sudan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557857905171  LCCN: n87839884  VIAF: 153700459   WorldCat (עם VIAF): 153700459
טונדרה

אזורי הטונדרה הארקטית
הטונדרה בסבאלברד
הטונדרה בסיביר
טוּנְדְרָה, בגאוגרפיה פיזית, היא אזור בו הטמפרטורות נמוכות באופן קיצוני, עונות הגדילה של צמחים גדולים הן קצרות, וכתוצאה מכך גדילת העצים מוגבלת. המונח "טונדרה" מגיע משפתם של הסאמי, ומשמעותו "מישור נטול עצים", והיא למעשה סוג של ערבה.
קיימים שלושה סוגי טונדרה: טונדרה ארקטית, טונדרה אנטארקטית וטונדרה הררית. הצמחייה העיקרית בכל סוגי הטונדרה היא עשבים, טחבים וחזזיות.
עצים גדלים באזורים מסוימים של הטונדרה. קו הגבול האקולוגי בין הטונדרה והיער נקרא קו העצים (Timberline).
טונדרה ארקטית

הטונדרה הארקטית מופיעה בחצי כדור הארץ הצפוני הרחוק, מצפון לחגורת הטייגה. השם טונדרה מתייחס לרוב רק לאזורים בהם הרובד התת־קרקעי הוא קפאת־עד, או אדמה קפואה לצמיתות. (הוא עשוי גם להתייחס למישורים חסרי העצים, ואז גם צפון לפלנד יכלל). הטונדרה הקפואה כוללת אזורים נרחבים בצפון רוסיה וקנדה. האנשים המתגוררים בטונדרה הארקטית הם בדרך כלל רועי איילים נוודים.
המגוון הביולוגי בטונדרה מצומצם. ישנם מינים מעטים בעלי אוכלוסיות גדולות. בעלי חיים עיקריים הם: הקאריבו, כבש המושק, אייל הצפון, ארנבת הקוטב, שועל השלג, הלמינג ודובי הקוטב (האחרונים רק בקצה הצפוני).
בשל האקלים הקשה בטונדרה הארקטית, ידעו אזוריה ניצול מועט למרות עושרה במשאבים טבעיים כמו נפט ואורניום. בתקופה האחרונה החל הדבר להשתנות, ובאלסקה, רוסיה ואזורים נוספים החלה הטונדרה להיות מופרעת בשל התערבות אנושית.
ההתחממות הגלובלית מהווה איום חמור לטונדרה הארקטית בשל קיום הקרקע הקפואה שבה. ביסודה, מדובר באדמה בוצית קפואה. בקיץ, רק שכבתה החיצונית נמסה ואם תימס לחלוטין, יכולה כל המערכת האקולוגית להיחרב לגמרי. הצפי הוא כי מיני בעלי החיים לא יצליחו להסתגל לשינויים קיצוניים מעין אלה. איום נוסף הוא המצאות שליש מהכמות העולמית של פחמן הטמון באדמה באזורי הטייגה והטונדרה. כאשר נמסה האדמה הקפואה, היא משחררת יותר פחמן משהיא מסוגלת לקשור. התוצאה נראתה כבר באלסקה: בשנות ה־70 הייתה הטונדרה קולטת פחמן, אולם כיום היא מקור פליטת פחמן. הדבר מגביר אף יותר את סכנת ההתחממות הגלובלית.
טונדרה אנטארקטית

הטונדרה האנטארקטית מופיעה באנטארקטיקה ובכמה איים אנטארקטיים ותת אנטארקטיים, בהם איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ואיי קרגלן. אנטארקטיקה בעיקרה קרה ויבשה מדי מכדי לתמוך בצמחייה, ורוב היבשת מכוסה בשדות קרח. עם זאת, במספר חלקים ביבשת, במיוחד חצי האי האנטארקטי, יש קרקע סלעית. עליה ישנן כ־250 מיני חזזית, 100 מיני טחבים וכ־700 מיני אצות ימיות ויבשתיות החיות באזורים בהם יש סלעים חשופים ואדמה סביב קו החוף. שני צמחי פרחים של אנטארקטיקה נמצאים בחלקים הצפוניים והמערביים של חצי האי.
בניגוד לטונדרה הארקטית, הטונדרה האנטארקטית חסרת יונקים גדולים, בעיקר עקב בידודה הפיזי מיבשות אחרות. יונקים ימיים ועופות ימיים, בהם שחפים ופינגווינים מקננים באזורי החוף, ויונקים קטנים כמו ארנבים וחתולים נצפו באיים התת־אנטארקטיים.
הצומח והחי באנטארקטיקה והאיים האנטארקטיים (מדרום לקו רוחב 60° דרומי) מוגנים על ידי האמנה האנטארקטית.
טונדרה הררית

הטונדרה ההררית (או האלפינית) מופיעה בכל רום גבוה מספיק שבכל קו רוחב בכדור הארץ. הטונדרה ההררית גם היא חסרת עצים, אך לרוב אין בה אדמה קפואה, ואדמות ההרים לרוב מנקזות טוב יותר מאשר אדמות קפואות. הטונדרה ההררית משתנה ליערות תת־הרריים תחת קו העצים.
ניתן לציין מספר בעלי חיים של הטונדרה ההררית: תוכי קאה, מרמיטה, כבשי בר כגון כבש ארגאלי, כבש גדול־קרניים, כבש דאל, כבש השלג, כבש כחול, כבש המושק, טאר ההימלאיה, צפיר האלפים, צפיר הקורדילרים, יעל קווקזי מערבי, ופיקה (ממשפחת הארנבאים).
גלריה

אווזי שלג
אייל הצפון
שועל שלג
כבש המושק
פינגווינים מלכותיים
פיל ים דרומי
גואנקו
כבש כחול מצוי
ראו גם

טייגה
תצלום אווירי של הטונדרה הארקטית בקנדה, בסמוך לאזור קו העצים
טונדרה אלפינית בקולורדו
מריתריום

| מריתריום |
| --- | --- |
 
תקופה
אאוקן, 36 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילאים
משפחה:: מריתריומיים
סוג:: מריתריום
מינים
  M. andrewsi  M. chehbeurameuri  M. gracile  M. lyonsi  M. trigodon 
שם מדעי
 Moeritherium ‏אנדרוס, 1901

מַריתְריוּם (שם מדעי: Moeritherium) הוא סוג של יונק קדום שהתקיים בתקופת האאוקן והוא נחשב כאב-קדמון לפילים של ימינו. משמעות שמו: "הבהמה של אגם קארון" המכונה אגם מוראיס.
מאפיינים

יצור זה היה דומה במראהו לטפיר גדול. גובהו היה עד 70 ס"מ, אורכו ל-3 מטרים ומשקלו 235 ק"ג. הייתה לו גולגולת רחבה עם שיניים חזקות וניבים גדולים והיה לו חדק קצר מאוד. הוא היה יצור איטי שבילה את רוב זמנו בשחייה ורעייה לצד המים וייתכן שאף בתוכם.
מאובניו של היצור נמצאו בצפון אפריקה באזור שבין מצרים לאלג'יריה.
בתרבות

יונק קדום זה הופיע בסדרה ללכת עם חיות.
גלריה

איור של זוג פרטי מריתריומים
גולגולת מריתריום
מודל של מריתריום
ראו גם

גומפותריום
פלאומסטודון
בנטיו

| --- | --- |

 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 מחוז:  מדינת האיחוד מדינת האיחוד
 נפה:  נפת רובקונה
 גובה:  400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,700מוערך (2006)
 קואורדינטות:  9°16′N 29°48′E﻿ / ﻿9.26°N 29.80°E﻿ / 9.26; 29.80
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהבנטיו(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהבנטיו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בנטיו (באנגלית: Bentiu) היא עיר הבירה של מדינת האיחוד, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן.
מיקום

העיר בנטיו נמצאת בנפת רובקונה שבמחוז מדינת האיחוד, על גדותיו הדרומיים של נהר בחר אל-ע'זאל, הנמצא בצפון דרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם סודאן. העיר נמצאת כ-654 ק"מ צפון-מערב מעיר הבירה והעיר הגדולה ביותר, ג'ובה. על גדותיו הצפוניים של הנהר נמצא היישוב רובקונה. שני היישובים מחוברים בגשר אל-סאלם, החוצה את הנהר לרוחבו.
אוכלוסייה

בשנת 2006 התגוררו בעיר בערך 7,700 תושבים.
סקירה

בנטיו היא מרכזה המנהלי, העסקי והפוליטי של מחוז מדינת האיחוד.
כלכלה

במחוז מדינת האיחוד נמצאים מאגרי הנפט הגדולים ביותר בדרום סודאן.
בעיר קיים סניף של הבנק המסחרי של קניה.
תשתיות

כתוצאה ממלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, נגרם הרס רב בתשתיות העיר ואלה נבנות מחדש בימים אלו וכוללים את:
שדה התעופה בנטיו
בית חולים ציבורי - שנתרם ונבנה על ידי חברת הנפט הלאומית של סין.
רובקונה מרקט - המספק מזון טרי לאוכלוסיית העיר והיישובים סביבה.
חינוך

בעיר קיימים 3 בתי ספר יסודיים, 2 תיכונים ואוניברסיטת מערב הנילוס העליון שמתוכננת להיפתח. כל המוסדות מלמדים בשפה הערבית.
ראו גם

שדה התעופה בנטיו
מדינת האיחוד
הערות שוליים

↑  Road Distance Between Juba And Bentiu With Map
↑  Bentiu And Rubkona Sit On Opposite Sides of The Bahr al-Ghazal River
↑  Estimated Population In 2006
↑  There Are Large Petroleum Deposits In Unity State
↑  The Oil Infrastructure of Sudan And South Sudan
↑  Schools In Unity State Change Language of Instruction
רומבק

| --- | --- |

קתדרלת רומבק
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 מחוז:  מדינת האגמים מדינת האגמים
 נפה:  נפת רומבק המרכזית
 גובה:  420 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  32,100מוערך (2011)
 קואורדינטות:  6°48′29″N 29°40′40″E﻿ / ﻿6.808°N 29.67777777777777°E﻿ / 6.808; 29.67777777777777
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהרומבק(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיהרומבק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רומבק (באנגלית: Rumbek; בערבית: رمبك) היא בירת מדינת האגמים שבדרום סודאן ועיר הבירה הקודמת של דרום סודאן.
מיקום

העיר רומבק נמצאת בנפת רומבק המרכזית שבמדינת האגמים, אחד מעשרת המחוזות במרכז דרום סודאן, כ-377 ק"מ צפונית לעיר הבירה ג'ובה.
גובהה של העיר הוא 420 מטרים מעל פני הים.
סקירה

לאחר חתימת הסכם השלום שנחתם עם ח'רטום שהביא לסיום מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, בחרה התנועה לשחרור העם הסודאני ברומבק לבירה הזמנית של המדינה והמרכז השלטוני שלה. לאחר מכן נקבעה העיר ג'ובה כבירתה הקבועה של דרום סודאן.
בדומה לרוב הערים והכפרים במדינה, ספגה העיר פגיעות קשות ומשמעותיות בתשתיות במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
אוכלוסייה

בשנת 2004 העריך האו"ם את אוכלוסיית נפת רומבק בכ-82,500 נפש. כש-60% מהם משתייכים לשבט הדינקה-אגר, 30% משתייכים לשבט הדינקה-גוק, 6% לשבט הבונגו ו-4% לשבט ג'ור-בל. בשנת 2011 הוערכה אוכלוסיית העיר רומבק בכ-32,100 נפש.
תחבורה

העיר רומבק נמצאת בסמוך לדרך הראשית A43 המחברת בין ג'ובה שבדרומה וואו בצפונה. בנוסף קיימות שתי דרכים נוספות לעיר: האחת מובילה לעיירה ירול (Yirol) ממזרח לעיר והשנייה לדורבוני (Durbuoni) שמצפון לעיר. משנת 2005 עברו מספר דרכים לעיר שיפוץ וחלקן נמצאות בסלילה. בנוסף קיים בעיר שדה תעופה.
גלריה

דרך עפר לצד מסלול ההמראה בשדה התעופה רומבק
ראו גם

שדה התעופה רומבק
אוניברסיטת רומבק
מדינת האגמים
בחר אל-ע'זאל
הערות שוליים

↑  "Estimated Road Distance Between Juba And Rumbek With Map". Distancecalculator.globefeed.com. נבדק ב-2012-02-18.
↑  "Elevation of Rumbek Is 412 Meters Above Sea Level". En.allmetsat.com. נבדק ב-2012-02-18.
↑  South Sudan's unlikely capital, BBC, 21 January 2005
↑  "Estimated Demographics of Rumbek County In 2004". Docs.google.com. נבדק ב-2012-02-18.
↑  "Estimated Town Population In 2011". Hereorthere.com. 2000-08-09. נבדק ב-2012-02-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482537705171  LCCN: no2005020523  VIAF: 156294791   WorldCat (עם VIAF): 156294791
רחל ממלוק-נעמן

| --- | --- |

 לידה:  רומניה
 ענף מדעי:  הוראת המדעים, הוראת הכימיה
 מקום מגורים:  ירקונה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית אוניברסיטת בר-אילן
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע, רחובות
 פרסים והוקרה:  2021 IUPAC 2021 Distinguished Woman in  2018 Awardee for the ACS-CEI Award for Incorporation of Sustainability into the Chemistry Curriculum  2006 Maxine Singer award for outstanding scientists at the Weizmann Institute of Science  1999 Award for an excellent dissertation, The Schnitzer Foundation for Research on the Israel Economy and Society
 בן זוג:  רון נעמן
 מספר צאצאים:  3 
 דף החוקרת במכון ויצמן למדע
 
רחל ממלוק-נעמן היא דוקטור להוראת המדעים, מדענית בכירה וחברת סגל במחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן (החל משנת 2000). במשך כ-50 שנה היא עוסקת בנושאים הקשורים לפיתוח, הפעלה והערכה של תוכניות לימודים המיועדים ללומדי כימיה ומורי כימיה בבית-הספר התיכון בישראל.
ביוגרפיה

ממלוק-נעמן נולדה ברומניה, ועלתה עם הוריה לישראל במאי 1949 וגדלה ביפו. היא למדה בתיכון עירוני ז', ובהמשך התקבלה לעתודה האקדמית, ובמסגרתה למדה לתואר ראשון בכימיה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית ובהמשך למדה שם גם לתעודת הוראה. את הקריירה שלה בהוראה התחילה בשנת 1970 כמורה לכימיה בבית הספר התיכון ביפו, שם לימדה 26 שנים, ובמקביל המשיכה ללמוד לתואר שני ושלישי. את התואר השלישי שסיימה בשנת 1998 עשתה באוניברסיטת בר-אילן בהנחייתם של פרופסור יוסף מניס, פרופסור יוסי נוסבוים וד"ר רות בן-צבי (ממכון ויצמן למדע). נושא התזה היה: ההשפעה של לימוד "המדע כישות מתפתחת" על תפיסת התלמידים והתייחסותם למדע וללימודי מדע. את עבודת הפוסט-דוקטורט שלה השלימה באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית בהנחיה של פרופסור ג'ו קרצ'יק בתחום של הוראה ולמידה במדע בהקשר לסוגיות מסוימות, פתרון בעיות ושאלות מניעות.
ממלוק-נעמן הייתה מעורבת במרכיבים השונים של פיתוח והפעלת תוכנית מוט"ב - מדע וטכנולוגיה בחברה – המיועדת להוראת מדע וטכנולוגיה לכל בחטיבה העליונה של בית הספר התיכון. ממלוק-נעמן עובדת במחלקה להוראת המדעים מאז שנת 1989 ועד היום כעמיתת מחקר בכירה. במסגרת תפקידיה השונים, ריכזה את קבוצת הכימיה, ניהלה את המרכז הארצי למורי הכימיה, והייתה ראש התחום לתעודת הוראה במכון ויצמן. מרכז המורים עוסק בטיפוח מנהיגות מורים מקצועית, תוך קביעת סטנדרטים חדשים לקידום הפדגוגיה של הוראת הכימיה ובהתמקצעות מורי הכימיה. במסגרת תפקידה פיתחה קורסים והשתלמויות ארוכות טווח למורים שבהם גם לימדה בישראל ומחוצה לה.
תפקידים נוספים: בשנים 1993 ו-1997 הייתה ממלאת מקום של פרופסור אבי הופשטיין המפקח המרכז (מפמ"ר) כימיה במשרד החינוך, והייתה מדריכה ארצית למורי כימיה עד שנת 1999. ד"ר ממלוק- נעמן עמדה בראש המסלול למורי הכימיה הלומדים לתואר שני במסגרת תוכנית "רוטשילד-ויצמן למורים מצטיינים"; הובילה את הקורס להרחבת ההסמכה של מורים לביולוגיה להוראת הכימיה בגליל העליון ובמכון ויצמן; והיא חברה בצוות המוביל את הפרויקט של "קהילות מקצועיות לומדות של מורי הכימיה".
ראש אגף החינוך בחברה האירופאית לכימיה (EuChemS DivCED)
חברה בכירה בוועדה לחינוך לכימיה (CCE) של הארגון הבינלאומי לכימיה ולהנדסה כימי (IUPAC)
שותפה לפרויקטים אירופאיים בתחום הוראת המדעים, כגון: PARSEL,PROFILES,TEMI SciCar
מעריכה חיצונית של הפרויקטים האירופאיים ARTIST ,DiSSI ESTA, LoveDistance
משתתפת בפרויקטים של IUPAC:
Gender Gap Survey in the framework of CCE 12
Systems Thinking in Chemistry for Sustainability Toward (2030 and Beyond (STCS 2030+) 23 https://iupac.org/projects/project-details/?project_nr=2020-014-3-050
Design for International Standards for Chemistry Education (ISCE) https://iupac.org/projects/project-details/?project_nr=2013-022-2-05
עורכת משותפת של העיתון Chemistry Teacher International בהוצאת DeGruyter
חברה בוועדות מערכת וייעוץ של כמה כתבי עת וארגונים לחינוך מדעי בכלל וחינוך לכימיה בפרט, כגון: International Journal of Science and Mathematics Education.
בין היתר, ממלוק-נעמן משתתפת בפרויקט Malta Conferences Foundation, אשר הוקם לפני 13 שנה על ידי פרופסור צפרא לרמן (אנ'). הפרויקט מאפשר מפגש בין מדענים מהמזרח התיכון יחד עם חתני פרס נובל, ליצירת שיתופי פעולה. המוזיאון לתרבויות הים התיכון במרסיימציג בווידאו את תמונתה של ד"ר ממלוק - נעמן יחד עם עוד 8 נשים מארצות הים התיכון (לבנון, מצרים, אלג'יר תוניס, מרוקו, איטליה, יוון, סוריה ואיטליה), בנושא ה"אזרחות וזכויות אדם".