stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוך קרא
ביוגרפיה

ברוך קרא גדל בירושלים ולמד בתיכון הרטמן. חניך תנועת הצופים הדתיים בשבט משואות. התגייס באוגוסט 1988 ואת שירותו הצבאי עשה בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים במהלך האינתיפאדה הראשונה והלחימה בדרום לבנון. במילואים שירת בחטיבה 646, ובמסגרתה לחם במבצע עופרת יצוקה.
משנת 1999 עבד בתפקידים שונים ב"הארץ", בהם כתב לענייני משטרה, ירושלים, כתב מגזין וכן עורך בדסק החדשות.
משנת 2002 שימש ככתב לענייני משפט בעיתון "הארץ". בשנת 2004 החל לשמש כתב ופרשן לענייני משפט בחדשות 10.
בין השנים 2015–2019 הגיש את תוכנית "המקור" ביחד עם רביב דרוקר, והכין עבורה תחקירים רבים.
קרא הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת תל אביב, בוגר בית הספר "כותרת" לעיתונאות ולתקשורת, ובעל תואר שני בלימודי משפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
הערות שוליים

↑   איילת שני, ברוך קרא: "המצב שבו פוליטיקאים מנציחים את הסיטואציה המדינית שאנחנו נמצאים בה הוא מצב נורא", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2015.
↑  אני יודעת שהעם כבר לא אתנו, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2003.
↑  ניר קוסטי, שמ"פניה, באתר "במחנה", 4 בפברואר 2009: "בגדול, להיות עיתונאי וחייל במקביל, זה חיבור בלתי אפשרי", טוען רס"ר (מיל') ברוך קרא, כתב לענייני משפט בערוץ 10. "באופן טבעי, הוא מעלה שאלות. כשהגיע אלי צו 8, לא יכולתי להפנות עורף ליחידה שבה אני משרת במילואים. בעבורי זה היה מצב לא נוח, בעיקר בגלל שעיתונאי נמצא תמיד בפוזה של ביקורת על המבצע ושומר על מבט ציני, וכשאתה חייל. ובכן, לא צריך להסביר מה המשמעות של להיות חייל". קרא, שנכנס לתוך רצועת עזה רק ב-24 השעות האחרונות ללחימה, מספר שהפך למקור מידע מרכזי בימים בהם דובר צה"ל חנק את התקשורת באגרוף ברזל.
↑  ברוך קרא, המשטרה חוקרת: איך ולמה הגיעו מיליון וחצי דולר מדרא"פ לחשבון של גלעד ועמרי שרון, באתר הארץ, 6 בינואר 2003
↑  ענת באלינט, מועצת העיתונות מזהירה: הפגיעה בחופש העיתונות - סכנה לדמוקרטיה, באתר הארץ, 26 בינואר 2003;
מרדכי קרמניצר, פגיעה חמורה בעיתונות, באתר ynet, 9 במרץ 2003
↑  מאת משה גורלי, כתב "הארץ" שחשף את פרשת הלוואת קרן לשרון נחקר באזהרה, באתר הארץ, 21 בינואר 2003
↑  כרמל בן צור, גלט-ברקוביץ תובעת את "הארץ" וכתביו: הפרו הבטחות, באתר הארץ, 29 בינואר 2007
↑  אורן פרסיקו, "עיתונאי אינו מפעיל סוכנים", באתר העין השביעית, 15 בנובמבר 2011
↑  אורן פרסיקו, "עיתון אינו בית-ספר למרגלים", באתר העין השביעית, 21 באוקטובר 2014
↑  שולה זקן חשודה שסייעה בהקלות מס למקורביה, באתר "נקים", 2 בינואר 2007
↑  דוד אברהם‏, ברוכי הנמצאים: ברוך קרא מצטרף למעריב, באתר וואלה, 14 במרץ 2013
↑  נדב מנוחין‏, "המקור" הפכה מותחן חקירות ופוליטיקה לשעמומון משפטי יבש, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2018;
אריאנה מלמד, "המקור" על ליברמן: עובדות שהדעת לא סובלת, באתר ynet, 28 בנובמבר 2012
↑  ברוך קרא, תיק דובר "שוברים שתיקה" נפתח: מה באמת קרה בחברון? • המקור, באתר חדשות 13, 27 ביוני 2019
↑  ברוך קרא ורביב דרוקר, "המקור", המקור: פרשת השחיתות בישראל ביתנו – מבט מבפנים, באתר חדשות 13, 21 בפברואר 2017
↑  ברוך קרא, רביב דרוקר, תיק פואד – החתיך והחיילת: השיחה בין האשה הכל-יכולה שלצד פואד לג'קי בן זקן נחשפת, באתר חדשות 13, 5 ביולי 2016
↑  שאול אמסטרדמסקי - חתן פרס סוקולוב לשנת 2013, באתר כלכליסט, 24 בנובמבר 2013
↑  אלו הזוכים באות אביר איכות השלטון לשנת 2018, באתר "סרוגים", 17 בספטמבר 2018
↑  התחקירנים רביב דרוקר וברוך קרא יקבלו את פרס “כד החלב” בפסטיבל “שובר מסך” שיתקיים במכללת עמק יזרעאל, באתר "NEWS#",‏ 21 במאי 2019
הרפתקאות אסי ויהונתן

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה חינוכית
 כותבים:  אסי צובל, יהונתן רוזנהק
 בימוי:  אסי צובל, יהונתן רוזנהק
 שחקנים:  אסי צובל, יהונתן רוזנהק, אריאל קרן
 פסקול:  סרגיי קרבצ'ק, ואדים יאגמן, מיכאל סטוליאר, אסף אברג'יל
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  49
 תוכנית מקור:  תלמוד ישראלי
 הפקה
 מפיק:  גלית בורק
 מפיקים בפועל:  שילה שקד, יעל רומני, אביה ארנברג
 הפצה:  ערוץ מאיר לילדים
 עורכים:  מיה הוברמן אבישר
 צלמים:  רון מנה, אלון קוטלר, סטס קופולו
 מוזיקה:  נדב ויקינסקי
 אורך פרק:  15-20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ מאיר לילדים
 תקופת שידור מקורית:  2020–הווה
 קישורים חיצוניים
  אתר האינטרנט הרשמי של הרפתקאות אסי ויהונתן
הרפתקאות אסי ויהונתן היא סדרה קומית חינוכית שמשודרת בערוץ מאיר לילדים בכיכובם של אסי צובל ויהונתן רוזנהק.
עלילה > עונה 1

.צמד כוכבי הילדים אסי (אסי צובל) ויהונתן (יהונתן רוזנהק) נוסעים ברחבי הארץ בניסיון להופיע עם האמרגן שלהם, מקסים מקסימוב (דיבוב: אסי צובל). הם מופיעים באלון מורה, תל אביב-יפו, בישובי מפוני גוש קטיף, טבריה ובנימין ובכל עלילה הם לומדים על המקום. לכל פרק יש שני חלקים, ובסוף החלק השני מופיע קליפ עם שיר מיוחד שמבוסס על דברים שנלמדו בפרק.
עלילה > עונות 2–3 – תלמוד ישראלי

העונות צולמו בשיתף עם התלמוד הישראלי.
בעונות אלו אסי ויהונתן מתחרים עם כוכב הילדים הגדול אודי חמודי (אריאל קרן) ובתוך כך לומדים מהתלמוד הישראלי.
בעונות אלו כל עלילה נמשכת שלושה חלקים.
דמויות

אסי (אסי צובל) - חבר בהרכב המוזיקלי "אסי ויהונתן" שנמצא בתחרות עם אודי חמודי.
יהונתן (יהונתן רוזנהק) - חבר בהרכב המוזיקלי "אסי ויהונתן" שנמצא בתחרות עם אודי חמודי.
אודי חמודי (אריאל קרן) - כוכב ילדים מוכר שמתחרה עם אסי ויהונתן
היחידה האדומה

חיילות היחידה האדומה במהלך אימון
היחידה האדומה היא יחידת דימוי אויב ("בִּיּוּם אויב") של זרוע היבשה בצה"ל שהוקמה בשנת 2020. היחידה כפופה ליחידה לדימוי טקטי.
מטרת היחידה

מטרת היחידה היא לאתגר את לוחמי צה"ל במהלך אימוניהם. עד שהוקמה היחידה היו טירונים מדמים את האויב באימונים, אך הם פעלו לפי טקטיקה צה"לית. גם כוחות אזרחיים שכורים של יוצאי יחידות קרביות, או פלוגות וגדודים צה"לים היו משמשים כדימוי אויב. היחידה הוקמה כדי שדימוי האויב יהיה קרוב יותר למציאות שעתידים החיילים לפגוש. לשם כך, הכשרת החיילות כוללת למידת דפוסי לחימה של אויבים פוטנציאליים כמו חמאס וחזבאללה, והן נושאות כלי-נשק ואמצעים ייחודיים המתאימים לאלו שבשימוש האויב. החיילות לובשות מדים בעיצוב מנומר ודרגות בצבע אדום. ביחידה משרתות כ-100 חיילות בשתי פלוגות הכשרה, ארבע פלוגות סדירות ופלוגת מפקדה.
הקמה

חיילות היחידה הראשונות התגייסו במאי 2020 ועברו הכשרה בת שלושה חודשים וחצי (טירונות 03) בבסיס צאלים, והיא הוכרזה כיחידה מבצעית בדצמבר באותה שנה.
גלריה

דרגות חוגרים אדומות של היחידה
דרגת סגן אדומה של היחידה
מסדר של חיילות היחידה עם מדים ייחודיים מנומרים
ראו גם

טייסת 115 – הטייסת האדומה
דרגות ביום אויב בצה"ל
הערות שוליים

1 2  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  החיילות האדומות הראשונות של צה"ל עולות על מדים, באתר צה"ל, 4 במאי 2020
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  מה קורה כשמוסיפים אדום לכחולים ולירוקים? הצצה לתרגיל ראשון מסוגו, באתר צה"ל, 13 בדצמבר 2022
1 2 3 4  יואב זיתון, הלוחמות שידמו את חמאס וחיזבאללה: החל גיוס היחידה האדומה, באתר ynet, 3 במאי 2020
1 2  הכירו את הלוחמות הדתיות שמדמות את חיזבאללה בשדה הקרב,  באתר כיפה, 18 בינואר 2022
↑   גל רביבו, ה"אויבות" החדשות של לוחמי צה"ל יוצאות לדרך, באתר צה"ל, 27 בדצמבר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוך לוי

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1933 בגדאד, עיראק
 פטירה:  26 במרץ 2023 (בגיל 90) ישראל
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1951–1973 (צה"ל)   1985 – 1988 (משטרה)
 דרגה:  אלוף-משנה (צה"ל)   ניצב (משטרה)
 
מפגש לכינון הוועדה לאות הנשיא למתנדב אפריל 2017, למטה מימין לשמאל: יו"ר הוועדה המייעצת לאות הנשיא בני גנץ, נשיא המדינה ראובן ריבלין, ממלא מקום יו"ר המועצה הלאומית להתנדבות ד"ר ברוך לוי.
ברוך לוי (14 בינואר 1933 – 26 במרץ 2023) היה מומחה בתחום מדיניות חברתית, מפקד פיקוד גדנ"ע ומפקד המשמר האזרחי.
ביוגרפיה

לוי נולד בבגדאד שבעיראק, הבן הבכור בין ארבעת בני המשפחה, בהם אחיו משה לוי (לימים רמטכ"ל צה"ל).  בשנת 1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. בשנת 1951 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ובחטיבת הצנחנים. שירותו הצבאי נמשך בתפקידי קצונה עד פרישתו בשנת 1973 בדרגת אלוף-משנה. בין תפקידיו בצבא שימש מפקד הפנימייה הצבאית ומפקד פיקוד הגדנ"ע.
במהלך שירותו השלים תואר ראשון במשפטים (האוניברסיטה העברית, 1960), תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי החברה (האוניברסיטה העברית, 1967) ותואר שני בהצטיינות במדעי החינוך (אוניברסיטת תל אביב, 1970). לאחר פרישתו מצה"ל מונה על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר ליועץ לענייני רווחה חברתית, ובתפקיד זה המשיך תחת ראש הממשלה יצחק רבין. בשנת 1980 השלים לימודי דוקטורט במדיניות חברתית מאוניברסיטת ברנדייס.
לוי נמנה בין מייסדי המועצה הלאומית לשלום הילד בשנת 1981 ועמד בראשה כיו"ר משך כ-20 שנה. בין תפקידיו הציבוריים בתחום הרווחה שימש חבר מועצת המוסד לביטוח לאומי, חבר האגודה לחקר החינוך וחבר המרכז לשירותי התנדבות. בין השנים 1988-1985 שירת כמפקד המשמר האזרחי במשטרת ישראל בדרגת ניצב. הוא התפטר מתפקידו בראשית שנת 1988 לאחר שהומלץ להעמידו לדין משמעתי, בעקבות תלונה של סגנו.
בסיום תפקידו במשטרה מונה למנהל העמותה לדמוגרפיה של העם היהודי. בשנת 1995 נבחר ליו"ר המועצה הלאומית להתנדבות בישראל ובשנת 2003 נבחר לנשיא המועצה. לוי שימש יועץ ומרצה בתחומי התנדבות ומדיניות חברתית. במסגרת תפקידיו השונים היה יו"ר העמותה לסיוע לנוער בצה"ל, יו"ר המרכז לדמוגרפיה, יו"ר חבר הנאמנים של מכללת הגליל, ובשנת 2007 נבחר ליו"ר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל". זמן מה לאחר שסיים את תפקידו זה, נבחר לשמש כיו"ר מוזיאון "ההגנה" ו"ארגון חברי ההגנה" תפקיד אותו הוא מילא עד לפטירתו.
בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
בשנת 2016 נבחר לוי ליקיר העיר תל אביב יפו.
חיים אישיים

לוי היה נשוי ואב לשלוש בנות.
אחיינו, ד"ר גל לוי, הוא חוקר מדע המדינה ומרצה בסגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה.
הלך לעולמו ב-26 במרץ 2023, והובא למנוחות בבית העלמין מורשה.
גלריה

בטקס הממלכתי לי"א באדר בתל חי - 16 במרץ 2022.
ביאורים

↑  מימין לשמאל:  אפרים לפיד, מוטי בר דגן, גבי אשכנזי, ברוך לוי,  הרב יוסף וסרמן, אבי תלם  ודן נדיב.
↑  מימין לשמאל: חברי "צוות" שאול עטיה, אמנון אמיר, אפרים לפיד, ברוך לוי אבי בורגר ודן נדיב.
↑  מימין לשמאל: אפרים לפיד, סגן יו"ר ארגון מורשת ההגנה; ברוך לוי, יו"ר הארגון; אלוף יוסי בן-חנן; מושיק אביב, מנהל מרכז ההסברה.
הערות שוליים

↑  אל"מ ברוך לוי - מפקד הגדנ"ע, מעריב, 15 באוגוסט 1969
↑  אילן בכר, תנ"צ ברעם מאשים את ניצב ברוך לוי בזיופים, רמאויות וניצול מעמד, מעריב, 7 ביולי 1987
↑  יוסי לוי, מפקד המשמר האזרחי הגיש למפכ"ל את התפטרותו, מעריב, 7 בינואר 1988
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264545905171  ISNI: 0000 0000 8284 7694  LCCN: n88634917  VIAF: 98004337   WorldCat (עם VIAF): 98004337 
הנהלת עמותת גמלאי צה"ל  "צוות" עם הרמטכ"ל גבי אשכנזי, 2010.
ברוך לוי (במרכז בחולצה כחולה), יו"ר "צוות", בביקור במנהלת תרגיל 'נקודת מפנה' 5,יוני 2011.
מפגש של ארגון מורשת ההגנה בבית אליהו גולומב, 9 ביוני 2022.בתמונה, מימין לשמאל: עופר בורד, אריה מועלם, יוסי סורביץ, שר התרבות והספורט חילי טרופר (מאחור, תומך באלכס זילוני, בן 106), שלמה ענבר, יוחאי אנסבכר (מאחור), דן טולקובסקי, ברוך לוי, אפרים לפיד, חובב שפירא.
אסטריקס והסכסכן מרומא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רנה גוסיני
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1970
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  אסטריקס בהיספניה 
 הספר הבא:  אסטריקס בארץ ההלווטים 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001046055, 003629477
 
אסטריקס והסכסכן מרומא (בצרפתית: La Zizanie) הוא הספר ה-15 בסדרת הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". הספר נכתב על ידי הסופר רנה גוסיני ואויר על ידי אלבר אודרזו, והוצג לראשונה במהלך שנת 1970 בהמשכים במגזין "Pilote".
עלילה

סנאטור רומאי בשם סטרדיוואריוס מתגרה ביוליוס קיסר בטענה שעל קיסר להשליט סדר בתוך המדינות שכבש - בכפר הגאלי המורד, למשל - ורק אחר כך להוציא משאבים על כיבושים חדשים. כדי להחזיר את אמון הסנאט בו, קיסר מחפש דרך לכבוש סוף סוף את הכפר. אחד הסנאטורים מציע לעורר ריב ומדון בין תושבי הכפר, וכך הם יעזבו את הכפר בעצמם. כדי לבצע זאת משחרר קיסר מהכלא אסיר בשם קקטוס אנטיטטנוס, שמפורסם ביכולתו לעורר מריבות וסכסוכים, ושולח אותו אל הכפר.
כאשר קקטוס מגיע הוא נוקט דרכים שונות על מנת לסכסך בין תושבי הכפר, בחוכמה וערמומיות רבה. הוא שם דגש על השנאת אסטריקס, אשפיקס ואובליקס על שאר בני הכפר, משום שבלי שלושת האנשים הללו ניתן לכבוש את הכפר בקלות. הוא מעורר רושם שאסטריקס מיודד איתו, ומחלק ללגיונרים מים חמים מתוך קדירה בהכרזה שזהו שיקוי פלא, כדי לגרום לגאלים לחשוב שמישהו מסר לרומאים את המתכון לשיקוי הפלא. מזימתו אכן מצליחה: שאר התושבים משוכנעים שאסטריקס מסר לרומאים את סוד שיקוי הפלא, ושאשפיקס ואובליקס שיתפו איתו פעולה. בתגובה אשפיקס, אסטריקס ואובליקס עוזבים את הכפר בהפגנתיות.
קקטוס, המרוצה מהצלחת תוכניתו, מכנס את הלגיון ויוצא לכיוון הכפר, כדי לתקוף אותו כעת, כשהוא חסר הגנה. בינתיים פרצו אסטריקס, אשפיקס ואובליקס אל המחנה הרומי ונטלו משם את קדירת המים החמים - שיקוי הפלא המזויף. השלושה מיהרו אל הכפר, ובעזרת שיקוי הפלא הספיקו להקדים את חיילי הלגיון. בכפר הם הראו לשאר התושבים את השיקוי המזויף, וכך הוכיחו להם שהרומאים לא השיגו באמת את שיקוי הפלא, והכל נועד כדי לסכסך ביניהם. תושבי הכפר מתנצלים על חשד השווא, ואשפיקס ממהר להכין שיקוי פלא כדי להילחם ברומאים.
השיקוי מוכן ברגע האחרון ונערך קרב שמסתיים בניצחון מוחץ לגאלים. אך הם מחליטים לנקום בקקטוס בדרך מיוחדת - בדרכו שלו: הם ניגשים אליו מול שר-המאה והלגיונרים המובסים, מודים לו ומעניקים לו מתנות, וכך גורמים לשר-המאה לחשוב שקקטוס היה מרגל ועזר לגאלים מאחורי גבו. שר-המאה הזועם שולח את קקטוס לרומא באשמת בגידה במולדת בעת מלחמה.
לאחר שהגאלים חוזרים לכפרם שמחים ומפוייסים, אסטריקס מחליט לערוך להם עוד מבחן אחרון: הוא מסתובב בכפר כשאובליקס נושא אותו על גבי מגן אף על פי שצורת נשיאה זו שמורה למנהיג השבט בלבד, וכך גורם לקטטה בכפר. לבסוף הוא מסביר לתושבי הכפר שהוא רק רצה לבדוק אם המגן מתאים לנשיאה, כדי לתת אותו כמתנת יום הולדת למנהיג. הגאלים מתפייסים שוב, ואסטריקס אומר ש"הפעם הם הבינו".
כמו כל שאר הספרים בסדרה, הספר מסתיים בסעודה חגיגית. הסעודה היא לרגל יום הולדתו של מנהיג השבט, וכן לרגל תום עידן הסכסוכים והמריבות.
רמזים וקריצות בספר

הספר מכיל מספר קריצות ורמזים, למשל:
הסנאטור סטרדיוואריוס מתואר כבעל קול "ערב ורבגוני, שהוא יודע להלהיב בו את ההמונים". תיאור זה מתייחס ליכולות הווקאליות של כינור סטרדיוואריוס, הנחשב לכלי מיתר איכותי ויוקרתי במיוחד.
הדיאלוג בין קיסר לברוטוס (קיסר: "גם אתה, ברוטוס בני!" ברוטוס: "הוא מתחיל לעצבן אותי ברמזים שלו. יום אחד אתרגז ו...") הוא רמז למשפט מפורסם של יוליוס קיסר, אותו אמר לפני מותו.
הערות שוליים

↑  Tullius Détritus (קקטוס אנטיטטנוס), באתר האתר הרשמי של אסטריקס (בצרפתית)
↑  בהדגשה שהמתנות הן "בנוסף על המחיר המוסכם"...
↑  אסטריקס מהסכסכן מרומא, עמ' 5, תיבה מס' 2
↑  אסטריקס והסכסכן מרומא, עמ' 6, תיבה אחרונה
עבד אל-עזיז בראדה

עבד אל-עזיז בראדה (בערבית: عبد العزيز برادة; בתעתיק מדויק: עבד אלעזיז בראדה;‏ 19 ביוני 1989 – 24 באוקטובר 2024) היה כדורגלן מרוקאי-צרפתי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

בראדה נולד בפרובן שבצרפת. הוא שיחק במחלקת הנוער של פריז, לפני שעבר למחלקת הנוער של סנאר-מואסי, ולאחר מכן שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר מכן, שיחק במשך שלוש עונות בקבוצת המילואים של פריז סן-ז'רמן.
בחודש אוגוסט 2010 חתם בחטאפה מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-28 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד לבאנטה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 3-2 על אתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בסך הכל ערך 64 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-6 ביולי 2013 חתם באל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. הוא ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים. ב-10 באוגוסט 2014 חתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית, במדיה ערך 33 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
בהמשך שיחק בקבוצות א-נסר דובאי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, אנטליהספור מליגת העל הטורקית, ז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה וא-שחאניה מליגת המשנה הקטרית.
ב-13 בפברואר 2020 חתם בקבוצת לוסיטנוס סן-מור מהליגה הצרפתית הרביעית.
במהלך שנת 2021 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בין-לאומית

ב-29 בפברואר 2012 ערך בראדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 2-0 על נבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון (2012), וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
ב-13 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת מוזמביק במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר זה, בו ערך שלוש הופעות.
בסך הכל ערך 28 הופעות במדי נבחרת מרוקו, בהן הבקיע שני שערים.
מותו

ב-24 באוקטובר 2024, בגיל 35, מת בראדה כתוצאה מאוטם שריר הלב בפריז שבצרפת.
הערות שוליים

1 2  Foot : PSG, OM, consultant...Qui était Abdelaziz Barrada ?, Le Figaro, ‏2024-10-25 (בצרפתית)
↑  🕊️[News-Anciens Le premier Titi d'Or Abdelaziz Barrada est décédé], Les Titis du PSG, ‏2024-10-24 (ב־)
↑  Report: Getafe v Levante - Spanish Primera División - ESPN FC, web.archive.org, ‏2012-11-02
↑  Report: Getafe v Atlético Madrid - Spanish Primera División - ESPN So…, archive.ph, ‏2012-07-15
↑  UAE Pro League - Home, www.uaeproleague.ae (באנגלית)
↑  Barrada quitte l’OM, SOFOOT.com, ‏2016-07-05 (בצרפתית)
↑  MAP, Abdelaziz Berrada rejoint le club turc Antalyaspor, Le Matin.ma, ‏2018-08-30 (בצרפתית)
↑  Marc Bernad Suelves, Oficial: el Nástic ficha a Barrada, Diario AS, ‏2019-01-17 (בספרדית)
↑  Yahia Hatim-Morocco World News, Moroccan Player Abdelaziz Barrada Joins Qatari Club, www.moroccoworldnews.com (באנגלית)
↑  Par Stéphane Corby Le 24 janvier 2020 à 23h36, Mercato : Barrada, de l’OM aux Lusitanos Saint-Maur !, leparisien.fr, ‏2020-01-24 (ב־)
↑  "Houssine Kharja is in Morocco's squad for Olympics". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2012-07-09. נבדק ב-2024-10-25.
↑  Abdelaziz Barrada: Former Morocco and Marseille midfielder dies aged 35, BBC Sport, ‏2024-10-24 (באנגלית בריטית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבד אל-עזיז בראדה".
שמרית לוי ששון

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1980 (בת 44)
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  זמרת, רקדנית
 מקום לימודים:  בית צבי 
 
שמרית לוי ששון (נולדה ב-3 באוגוסט 1980) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

למדה בתיכון מקיף "אורט רוגוזין" במגדל העמק. בצה"ל שירתה כמדריכת אימון גופני בבה"ד 8. בין השנים 2000–2001 הייתה חברה בצוות הבידור של מלון "רויאל ביץ'" באילת. ב-2001 למדה קורס משחק ומשחק מול מצלמה אצל שרון אלכסנדר. ב-2005 סיימה 3 שנות לימוד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" לצד עידו רוזנברג והילה זיתון. במהלך לימודיה זכתה במלגות ע"ש עדנה פלידל ומשה זעירי, וזכתה במלגת קרן שרת לשנת 2004.
בשנת 2005 השתתפה בטלנובלה בע"מ כחלק מלהקת "פארנויה".
משחק

בתיאטרון הבימה: בין השנים 2002–2005 גילמה את שירלי במחזמר "מרי לו" שכתבו דן אלמגור וסטיבן דקסטר וביים סטיבן דקסטר.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער: בין השנים 2005–2015 גילמה את קרחתופי בהצגה "מעלה קרחות" מאת אפרים סידון שביימה ציפי פינס. בין השנים 2007–2009 שיחקה בהצגה "דרך השיר" שכתבה וביימה צביה הוברמן. ב-2009 גילמה את טייגר לילי במחזמר "פיטר פן" שעיבדה וביימה צביה הוברמן. המחזמר הופק בשיתוף עם תיאטרון חיפה. החל מ-2013 מגלמת את האמא החורגת בהצגה "הלב של שירז" שכתבה צרויה להב וביימו משה קפטן ועוז מורג.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2006 שיחקה במחזמר "ברנשים וחתיכות" מאת ג'ו סוורלינג ואייב בורוז שביים קן אולדפילד.
בתיאטרון נדנדה: בין השנים 2008–2012 גילמה את רונית הרקדנית בהצגה "חגיגת השירים של דתיה" מאת דתיה בן דור שביים עידן עמית.
בתיאטרון הקאמרי: החל מ-2008 משחקת במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין (ע"פ סיפורי טביה החולב מאת שלום עליכם) שביים משה קפטן. ב-2012 שיחקה במחזמר "קברט" מאת ג'ון קאנדר ופרד אב שביים עמרי ניצן. החל מ-2012 מגלמת שכנה במחזמר "קזבלן" מאת יואל זילברג ויגאל מוסינזון שביים צדי צרפתי.
בשנת 2018 גילמה את תפקיד דיאנה מוראלס במחזמר "שורת המקהלה" שביים צדי צרפתי.
השתתפה גם בערבי מחווה ומופעים מיוחדים יחד עם קבוצת "צעירי הקאמרי" בתיאטרון הקאמרי: ב-2008 הופיעה במופע מחווה לנורית הירש שערך והפיק אבי גז. ב-2011 הופיעה במופע מחווה ליורם טהרלב שערך וביים אבי גז, במופע מחווה לשושנה דמארי שערך והפיק אבי גז, במופע מחווה ליצחק נבון שערך והפיק אבי גז, ובמופע מחווה למחזמר הישראלי שערך וביים אבי גז. ב-2012 הופיעה במופע מחווה לאמנים עלי ויחיאל מוהר שערך והפיק אבי גז. ב-2014 הופיעה במופע "ובמקום הראשון - העברית!" שערך וביים אבי גז, ובמופע "שרים לליאור".
בתיאטרון המדיטק: ב-2009 גילמה מיילדת בהצגה "ציפור הנפש" - מחזה מוזיקלי שעיבד אורן יעקובי (ע"פ ספרה של מיכל סנונית) וביים משה קפטן.
בתיאטרון המסחרי: בין השנים 2006–2008 שיחקה בהצגה "הפנינה של אור" שכתב אסף אשתר וביים משה קפטן בהפקת עמותת "מהות החיים" של שרי אריסון. ב-2007 גילמה את יסמין במחזמר "אלאדין" שעיבדו מאור מיימון ובר קדמי וביים ליאור חמו בהפקת מ.מ הפקות. בין השנים 2007 -2008 גילמה את סינדרלה במחזמר "סינדרלה" שעיבד מאור מיימון וביים עופר שפריר. ב-2012 שיחקה במחזמר "השירים המשחקים" של רינת גבאי שביים משה קפטן בהפקת חסידה הפקות. ב-2016 גילמה את סיגי, בת דודה של מרי לו ואת קלרה אמא החורגת של גבריאל במחזמר "מרי לו" שכתבו דן אלמגור וסטיבן דקסטר וביים סטיבן דקסטר.
ב-2008 דיבבה דמויות אורחות בסדרה "קסם המג'י" ששודרה בערוץ הילדים. בנוסף, דיבבה את דנה בסדרה "דיבו דרקון המתנות" ואת גברת קרן אור בסדרה "המופע של מר שמח" ששודרו בערוץ הופ!.
בשנת 2019 שיחקה את הדמות מיראבל טולדנו במחזמר "זה אני" פרי עטו של מאור זגורי בתיאטרון הקאמרי, ועליו זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הקאמרי לשנת 2019.
בשנת 2020 בוצעה קריאה מבוימת של מחזה שכתבה - "רואה לך בעיניים" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2021 גילמה את נדיה כהן- אשתו של אלי כהן, בהצגה "אלי" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
בשנת 2022 השתתפה כזמרת במופע "כשאבשלום פגש את טהרלב" משירי יורם טהרלב יחד עם אבשלום קור ועופר כץ.
בשנת 2023 לוהקה למחזמר "מברוכ" פרי עטו של מאור זגורי לתפקיד נעמי אביטן.
בשנת 2024 שיחקה בסדרה באש ובמים בתפקיד אמו של ניסו (גיא עמיר). בנוסף חזרה לשחק את מיראבל טולדנו בגרסה המחודשת של "זה אני".
חיים אישיים

שימרית לוי ששון נשואה לאיתי לוי שחקן בעברו והיא אם לשניים. מתגוררת בגבעתיים.
הערות שוליים

↑   מחווה לאמן בקאמרי - נורית הירש חלק א, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מחווה לאמן בקאמרי - יורם טהרלב חלק א, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מחווה לאמן בקאמרי - שושנה דמארי חלק א, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מחווה לאמן בקאמרי - יצחק נבון חלק א, סרטון  באתר יוטיוב
↑  דף המופע באתר עכבר העיר
↑   מחווה לאמן בקאמרי - עלי ויחיאל מוהר חלק א, סרטון  באתר יוטיוב
↑  דף המופע באתר הקאמרי
שבתי נחומוביץ

| --- | --- |
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 
הרב שבתי נחומוביץ (תרנ"ג, 1893–א' באב ה'תשל"א, 23 ביולי 1971) היה ראש ישיבה ומשגיח ליטאי, חניך אסכולת נובהרדוק של תנועת המוסר. ראש ישיבת נובהרדוק "בית יוסף" בשדליץ ובחיפה ומשגיח ישיבת תפארת ישראל בחיפה.
ביוגרפיה

נולד לחיה ומאיר שמשון נחומוביץ באיישישוק, ליטא. בגיל בר מצווה, נסע ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל ה"סבא" רבי יוסף יוזל הורוביץ.
ניהל את ישיבת נובהרדוק בשכונת יברסקי בזאר (השוק היהודי) בקיוב, ואחר כך כיהן כראש ישיבה ומשגיח בסניפי נובהרדוק בזולטניש וצ'רקאסי. הוא היה פעיל בהסדרת פטורים לבני ישיבות מגיוס לצבא הרוסי ובשל כך נאלץ בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 לברוח מרוסיה. בשנת ה'תרפ"א (1921) התמנה כראש ישיבת "בית יוסף" בשדליץ בראשה עמד 7 שנים עד שנת עלותו לארץ ישראל בשנת תרפ"ח (1928).
שנה אחרי עלייתו הקים סניף של ישיבת נובהרדוק בחיפה. זמן מה לאחר מכן התמנה כר"מ וכמשגיח בישיבת תפארת ישראל וכיהן בתפקיד זה עד פטירתו בא' באב ה'תשל"א, 23 ביולי 1971.
החליף אותו בתפקידו בישיבה, הרב חיים זייצ'יק, אף הוא מתלמידי נובהרדוק.
כתביו ובהם חידושי תורה על מסכתות הש"ס ושיחות מוסר שהעביר בישיבותיו, לא נדפסו בספר. הערות קצרות בענייני מוסר שכתב, נדפסו בכתבי עת תורניים.
הערות שוליים

↑  רחל נוחימוביץ-ברנשטין, חפוש קרובים, דבר, 19 בנובמבר 1956
תמנון הווריד

| תמנון הווריד |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: תמנונאים
תת־סדרה:: Incirrina
משפחה:: תמנוניים
סוג:: Amphioctopus
מין:: תמנון הווריד
שם מדעי
 Amphioctopus marginatus ‏1964

תְּמָנוּן הווריד (או: תמנון הקוקוס; שם מדעי: Amphioctopus marginatus) הוא מין של תמנון ממשפחת התמנוניים המצוי בימים טרופיים רדודים במזרח האוקיינוס השקט, בעיקר סביב החופים של אינדונזיה ושל אוסטרליה. תמנון זה ידוע בעיקר במנהגו להסתתר בתוך קליפות של פרי הקוקוס.
מאפיינים

אורכו 8 סנטימטרים בממוצע ואורך זרועותיו הוא 15 סנטימטרים. תמנון הווריד יודע להחליף צבעים במהירות, אך בדרך כלל צבעו אפור בהיר, כצבע קרקעית הים. על גופו ישנם סיעופים דמויי-ורידים, ומכאן שמו. התמנון מסתתר באזורים רדודים ומחפש קונכיות כדי להסתתר בתוכן מטורפים, בהן הוא יוצר לעצמו בית. שמו השני, תמנון הקוקוס, קיבל את שמו מכיוון שנצפה משתמש גם בקליפות קוקוס כדי לבנות לעצמו מחסה.
התמנון מסתתר בקליפה או בקונכייה ומחפש טרף קטן כמו סרטנים וחסילונים, אותם הוא תופס עם 8 זרועותיו המלופפות. התמנון מציג התנהגות יוצאת דופן נוספת - הליכה על שתיים מרגליו על אדמת הים.
הערות שוליים

↑  תמנון הווריד באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'וסלין בורדיק

ג'וסלין לואיז בורדיק (באנגלית: Jocelyn Louise Burdick;‏ 6 בפברואר 1922 – 26 בדצמבר 2019) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הצפונית לתקופה קצרה בשלהי 1992. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנציגת דקוטה הצפונית בסנאט האמריקאי.