stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע קולומבוס
נמלים נוספים > בנמל בוסטון

הדרך מנמל ניו יורק לנמל בוסטון ארכה 330 מיל ימי. אניות המשלחת יצאו מנמל ניו יורק ב-11 במאי. היום הראשון היה גשום וערפילי והתעוררו קשיים בניווט האוניות. ביום השני השתפר מזג האוויר והשייטת עצרה לעבודות ניקיון, צביעה ותיקונים.
ב-13 במאי נכנסה השייטת לנמל בוסטון והתקבלה בסילוני מים מספינות הכיבוי ובמטוס מברך. בשעה 12:00 נקשרה לרציף העירוני. נערכה קבלת פנים על ידי נציגי הצי האמריקני, עיריית בוסטון וארגונים שונים. 

אחרי הצהריים יצאו צוותי האוניות למצעד ברחובות העיר בוסטון. בהשתתפות תזמורת הצי האמריקני ויחידות נוספות. המצעד הסתיים בפארק העירוני. 

קבוצה מאח"י הגנה בהובלת מפקדה רס"ן שאנן, ערכה מצעד, והתקבלה בחנות כל בו ענקית שנערכה בה תערוכת מוצרים מישראל, ואחר כך צעדה לארוחת צהריים שאירח הקונסול מניו יורק. 

המצעד שלישי והחשוב ביותר נערך ב-15 במאי לכבוד יום העצמאות בהשתתפות ראש הממשלה דוד בן-גוריון והשתתפו באספה עם מושל מדינת מסצ'וסטס.
השייטת עגנה ברציף העירוני, וסידורי הגישה לקהל היו נוחים יותר. מדי יום ביומו נערכו ביקורי קהל בשעות אחר הצהריים. ההתלהבות הייתה גדולה גם בציבור הלא-יהודי. אנשים עמדו בתור זמן רב כדי לעלות על אונייה ישראלית. מדי ערב נערכו נשפי ריקודים ומסיבות במקומות אחדים.
דגלי ישראל במשמר כבוד עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון בבוסטון
נמלים נוספים > בנמל פילדלפיה

ההפלגה מנמל בוסטון לנמל פילדלפיה ארכה כ-500 מיל ימי. מרביתו באוקיינוס האטלנטי ומיעוטו במפרץ דלאוור. השייטת יצאה מנמל בוסטון ב-17 במאי. התוכנית הייתה להגיע לשפך הנהר דלאוור, ולעגון לצביעה ושיפורי הופעה. מזג האוויר היה סוער מעורפל וגשום. העלייה בנהר נעשתה בערפל כבד וגרמה לחששות של הנתבים. 

ביום 20 מאי בשעה 12:00 נקשרו האוניות לרציף בנמל פילדלפיה. ביקורי נימוסים עם מפקד הצי שבמקום ראש העיר, מסר את מפתח העיר פילדלפיה למפקד המשלחת.

האוניות היו פתוחות לביקורים בשעות אחרי הצהריים וקהל רב עלה עליהן. קבוצות מהצוותות נשלחו לפעילויות הסברה בערים אחרות.
קבלת פנים חגיגית בבית הממשל המקומי בפילדלפיה.
נמלים נוספים > נמל בלטימור

ההפלגה מפילדלפיה לנמל בלטימור ארכה כ-80 מיל ימי דרך תעלת דלאוור-צ'סאפיק. ב-25 במאי בשעה 06:00 יצאה השייטת מנמל פילדלפיה ועברה עם נתבים בתעלה המחברת את נהר דלאוור עם מפרץ צ'סאפיק, והגיעה לנמל בלטימור באותו יום בשעה 18:00.
למרות הגשם התקבלה המשלחת על ידי סירות כבאים. ברציף ניגנה תזמורת, והגיעו אורחים אנשי עירייה ומוסדות אחדים. קבוצת קצינים ביקרה אצל ראש העיר. מפקדי האוניות הניחו זר על מצבת וושינגטון. ראש העיר ביקר באוניות. מושל מדינת מרילנד קיבל את המפקדים לשיחה ולמחרת ביקר באניות. המושל התקבל לפי כל כללי הטקס. יחס הציבור בבלטימור היה נלהב מאוד. קהל רב ביקר באוניות אחרי הצהריים ולצוותים נערכו נשפים מדי ערב.
יציאת האוניות מבלטימור נעשתה במדורג. אח"י משגב (ק-30) יצאה ב-27 במאי בשעה 18:00 כדי לצבוע סיפונים ולהתכונן להמשך. אח"י הגנה יצאה למחרת 28 במאי בשעה 15:00. האניות נפגשו בחצות.
מפקדי המשלחת מניחים זר על מצבת לזכרו של ג'ורג' וושינגטון בבלטימור
מפקדי המשלחת מניחים זר על קברו של וושינגטון בבלטימור.
משמר כבוד להנחת זר על מצבת וושינגטון בבלטימור.
נמלים נוספים > בנמל וושינגטון

הדרך בין בלטימור לוושינגטון ארכה כ-160 מיל ימי ועברה דרך מפרץ צ'סאפיק ונהר הפוטומק.
הכניסה לנמל וושינגטון מחייבת הפלגה ארוכה בנהר הפוטומק מפגש עם הנתב וקצין הקישור מטעם הצי האמריקני בוצע ב-29 מאי בשעה 06:00. בצהריים עברו האוניות ליד מאונט ורנון קברו של ג'ורג' וושינגטון. אוניות הצי האמריקני מחויבות להצדיע בנוהל קבוע בעת המעבר. הנספח דאג ליידע את השייטת בנוהל ההצדעה. האוניות עברו לפי כל הכללים, בהם: מסדר כבוד של הצוותות על הסיפונים, צלצול בפעמוני האונייה והורדת דגלים לחצי התורן. 

בהמשך הדרך בנהר נפגשו עם היאכטה הנשיאותית "ויליאמסבורג" (USS WILLIAMSBURG) והצדיעו לה. חדי עין הבחינו בנשיא ארצות הברית הארי טרומן ניצב על הסיפון כשהוא מרים את מגבעתו לברכה. בשעה 14:00 נקשרו האוניות לרציף בנמל וושינגטון, כשספינות כבאים מתיזות לכבודה מים. קבלת הפנים הייתה מרהיבה. היא כללה את תזמורת הצי, אנשי השגרירות, נציגי מחוז וושינגטון ועיתונאים. מפתח העיר נמסר למפקד המשלחת.
למחרת, ב-30 במאי נערך "יום הזיכרון הלאומי", ולכבודו הניח מפקד השייטת זר על קבר החייל האלמוני בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. הזר של משלחת חיל הים הונח ליד זר נשיא ארצות הברית.
ב-31 במאי נערכה מסיבת קוקטייל על סיפון אח"י משגב (ק-30) אליה הוזמנו כל סגל הנספחים של השגרירויות בוושינגטון, קצינים של פיקוד צי ארצות הברית ואנשי השגרירות. הארגון היה טוב והופעת האניות זכתה להערכה. הפעילות בוושינגטון נשאה אופי רשמי יותר בין המדינות והציים, ופחות בנושא איגרות החוב.
הצדעה ליאכטה הנשיאותית ויליאמסבורג בכניסה לנמל וושינגטון, ב-29 מאי 1951.
קה"ל רב ממתין לביקור על האוניות בנמל וושינגטון.
מסדר כבוד על הרציף בנמל וושינגטון.
נמלים נוספים > הספנה ופרידה בנמל ניו יורק

הדרך בין וושינגטון לנמל ניו יורק כ-410 מיל ימי. ב-1 ביוני עזבה השייטת את נמל וושינגטון וירדה דרך נהר הפוטומק. במורד הנהר עברו שוב ליד היכטה הנשיאותית והחליפו הצדעות. ב-2 ביוני בשעה 20:00 נכנסו האוניות לרציף המספנות בנמל ניו יורק, והפעם ללא קבלת פנים. מטרת הכניסה הייתה טיפול באניות ולא נערכו בהן ביקורים. 
למחרת במשחק הביסבול בין נבחרות ברוקלין לשיקגו ובעת ההפסקה הופיעה קבוצה של אנשי צוות במצעד. קבוצות אנשי צוות נשלחו למסעות הסברה בערים שונות, ובכלל זאת ביקור בבסיס הצי בנמל נורפוק (וירג'יניה).
ב-4 ביוני שעה 16:00 נכנסו האוניות למבדוק צף. אף כי התקציב הצטמצם לא ויתר מפקד המשלחת על ההספנה. היה צורך להחליף את מיסב ציר המדחף באח"י הגנה וליישר את המדחף שנמצא כפוף באופן רציני. תחתיות האוניות נוקו ונצבעו. המיסבים והברזים נבדקו על ידי מומחי חברת הסיווג לוידס. נרכשו שרשרות חדשות לעוגנים (שעלותן שווה לניקוי השרשרות הישנות).
האוניות ירדו מהמבדוק ב-8 ביוני. ב-10 ביוני נערך נשף פרידה בקפה "חביבי", בהשתתפות אמנים רבים ומלווי המשלחת. למחרת בשעה 09:00 נערכה מסיבת עיתונאים באח"י משגב (ק-30) ובשעה 10:00 מסדר פרידה על הרציף. באו להיפרד הנספח הצבאי אל"ם חיים הרצוג, הקונסול הכללי, נציגי צי ארצות הברית קפטן הוקינס וקצין הדת סא"ל ג'וש גולדברג, נציגי הבונדס, ההסתדרות הציונית, אישים ועיתונאים.
מפקד המשלחת העניק את דגל חיל הים לנציג הצי האמריקני ופרוכת ממתקן בית הכנסת לקצין הדת.
נשף פרידה במועדון חביבי בניו יורק. בין הנוכחים מלכת היופי של ישראל מרים ירון ומלכת היופי של ארצות הברית בס מאירסון 10 יוני 1951.
מסיבת סיום הביקור לקראת יציאה מניו יורק בחזרה לישראל.
הדרך חזרה > מניו יורק לגיברלטר

נתיב ההפלגה בין נמל ניו יורק לנמל גיברלטר ארך כ-3,150 מיל ימי. הוא היה קטע ההפלגה הארוך ביותר בין נמלי החוף מזרחי.
השייטת יצאה מנמל ניו יורק ב-11 ביוני בשעה 11:00. בעת היציאה עוד לא היה ברור אם התדלוק יעשה באיים האזוריים, באיים הקנריים או בגיברלטר. ביומיים הראשונים להפלגה היה הים שקט, ונערכו אימונים לחזור לרמת ביצוע תפעול טובה. 

ב-14 ביוני התקבל מברק מאגף מבצעים של חיל הים, ובו משימה לגרור שתי טרפדות מנמל טולון לנמל חיפה. 

ב-15 ביוני התקבל מברק מהנספחות בוושינגטון שהתדלוק יהיה בגיברלטר ולא באיים האזוריים. דוד בן-נעים נשיא הקהילה העברית בגיברלטר[דרושה הבהרה], שקיבל מידע על הגעת האניות הציע לקיים קבלת פנים. 

ב-19 ביוני הגיע מברק ממבצעים חיל הים, הקובע נקודת מפגש עם הטרפדות במבואות נמל טולון ביום 26 ביוני בשעה 08:00. 

ב-21 ביוני התקבל מברק, המודיע את שם הסוכן בגיברלטר וקובע זמן מתוכנן לכניסה 23 יוני שעה 06:00. 

ב-22 ביוני הגיע מברק דחייה של הפגישה עם הטרפדות, שתתקיים באותו אתר אך ב-29 יוני בשעה 08:00. אך מפקד השייטת החליט שלא לסטות מהתוכנית. 

ב-23 יוני שעה 08:00 נכנסה השייטת לנמל גיברלטר להצטייד בדלק ומים. נפגשו עם האדמירל הבריטי מפקד הכוח הימי ואנשי הקהילה היהודית. בשעה 16:00 יצאה את הנמל.
הדרך חזרה > הים התיכון

המרחק בין נמל גיברלטר לנקודת המפגש עם הטרפדות בקרבת נמל טולון כ-720 מיל ימי. היות שהטרפדות התעכבו נוצר זמן רב פנוי. השייטת התקדמה במהירות 6 קשר ההפלגה נוצלה לאימונים שונים. כגון: הורדת סירות ספורט מים ומטווחי תותחים ובקורת ציוד. 

בשעה המתוכננת 29 ביוני שעה 08:00 קוים המפגש עם הטרפדות בקרבת נמל טולון. אח"י משגב ק-30 גררה את הטרפדת ט-209 בפיקודו של בנימין תלם ואח"י הגנה ק-20 גררה את הטרפדת ט-207 בפיקודו של שמעון כץ, כשאיתו גם מפקד שייטת 5 אולי ווצלר.

המרחק על נתיב ההפלגה בין נקודת איסוף הטרפדות מדרום לטולון לנמל חיפה דרך תעלת מסינה כ-1,600 מיל ימי. בשעה 09:30 יצאו לדרך בגרירת טרפדות. הנתיב עקף את האי קורסיקה ממזרח ודרך תעלת מסינה, המהירות הייתה גבוהה יחסית 12 קשר.
ב-4 ביולי מזרחית לכרתים הים סוער והמהירות מוגבלת ל-6 קשר עקב הגרירה. הטרפדות כבר יכולות להגיע בכוחות עצמן והן שוחררו מהגרירה.
קבלת הפנים – נושאי ברכת עם

ב-5 ביולי 1951 שעה 16:00 נכנסות האוניות לנמל חיפה. אח"י משגב (ק-30) בצד המערבי ואח"י הגנה בצד המזרחי. על הרציף הצבאי נערך טקס קבלת פנים בנוכחות שר התחבורה משה כרמל, מרדכי מקלף ומפקד החיל מרדכי לימון.
הצוותים ירדו מהאוניות וצעדו ברחובות חיפה. ברחבת העירייה נערך טקס נוסף בו נמסר מפתח העיר וושינגטון לראש עיריית חיפה אבא חושי. לאחר מכן נערכה מסיבה בבית העירייה לצוותים ובכך הסתיים המבצע.
אח"י משגב (ק-30) בחזרתה ממבצע קולומבוס.
משמר כבוד של צה"ל מקבל בנמל חיפה "נושאי ברכת עם" את האוניות החוזרות ממבצע קולומבוס.
אח"י הגנה מתקבלת בנמל חיפה בחזרתה ממבצע קולומבוס 5 יולי 1951.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון פוגש את האוניות בחזרתם לנמל חיפה.
שונות > בעלי תפקידים

| בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח> תפקיד | בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח> דרגה ושם | בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח> הערות | בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח>  | בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח>  | בעלי תפקידים בהפלגה והאירוח>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
המשלחים: 
| ראש הממשלה ושר הביטחון | דוד בן-גוריון |  |  |  |  |
| שר החוץ | משה שרת |  |  |  |  |
| ראש המטה הכללי | רב-אלוף מרדכי מקלף | תמך וסקר את היוצאים |  |  |  |
| מפקד חיל הים | אלוף מרדכי לימון |  |  |  |  |
| ראש אגף כח אדם | אל"ם גדעון שוקן |  |  |  |  |
המארחים בארצות הברית: 
| ראש משלחת משהב"ט בניו יורק | שמעון פרס |  |  |  |  |
| שגריר ישראל לארצות הברית ולאומות המאוחדות | אבא אבן |  |  |  |  |
| נספח צה"ל בוושינגטון | אל"ם חיים הרצוג | תיאום תוכנית הביקורים בנמלים |  |  |  |
| קצין הקישור בארצות הברית | רס"ן ראובן בן רון |  |  |  |  |
| ראש מפעל הבונדס | הנרי מונטור |  |  |  |  |
| יועץ מפעל הבונדס | הנרי מורגנטאו (הבן) |  |  |  |  |
| יועץ למפעל הבונדס | ג'יימס מקדונלד |  |  |  |  |
| קצין הדת של צי ארצות הברית בפיקוד ניו יורק | סא"ל ג'וש גולדברג |  |  |  |  |
המפליגים: 
| מפקד המבצע | סא"ל שלמה אראל | מפקד השייטת הגדולה |  |  |  |
מפקד הפריגטה אח"י משגב (ק-30) רס"ן נפתלי רוזן: 
| מפקד הקורבטה אח"י הגנה | רס"ן אריה שאנן |  |  |  |  |
| ראש הטקס במשרד החוץ | ד"ר פנחס סימון | הפליג עד נאפולי לימד הלכות ונימוסים |  |  |  |
קצין מכונה ותחזוקה: 

מפקדי האניות מימין לשמאל רס"ן נפתלי רוזן, סא"ל שלמה אראל ורס"ן אריה שאנן.
שונות > לוח זמנים ומרחקי ההפלגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| נמל יציאה | מועד יציאה | נמל הגעה | מועד הגעה | מיל ימי |
| חיפה | 30/3 16:30 | נאפולי | 5/4 08:00 | 1250 |
| נאפולי | 11/4 09:00 | פונטה דלגדה | 17/4 21:00 | 1970 |
| פונטה דלגדה | 21/4 08:00 | ניו יורק | 30/4 10:00 | 2200 |
| ניו יורק | 11/5 15:00 | בוסטון | 13/5 12:00 | 330 |
| בוסטון | 17/5 06:00 | פילדלפיה | 20/5 12:00 | 500 |
| פילדלפיה | 25/5 06:00 | בלטימור | 25/5 18:00 | 80 |


| וושינגטון | 30/5 יום הזיכרון הלאומי | טקס בבית הקברות הלאומי ארלינגטון |  |  |
| וושינגטון | 1/6 08:00 | ניו יורק | 2/6 20:00 | 410 |
| ניו יורק | 11/6 11:00 | גיברלטר | 23/6 08:00 | 3150 |
| גיברלטר | 23/6 16:00 | מבואות טולון | 29/6 08:00 | 720 |
| טולון | 29/6 09:30 | חיפה | 5/7 16:00 | 1600 |
| חיפה | 30/4 16:30 | חיפה | 5/7 16:00 | 12,370 |
שונות > תצרוכת הדלק

אח"י משגב יצאה מהארץ עם 150 טון פחות מהכמות המקסימלית שביכולתה לשאת. בנאפולי הייתה סוכנות אוניות שעבדה עם חיל הים. אך הוזמנה שם רק הכמות שנצרכה בדרך מהארץ.
אח"י משגב (ק-30) שנבנתה למשימה של ליווי שיירות באוקיינוס יכולה הייתה לשאת דלק בכמות שתספיק הייתה לעשות את כל המסע ללא תדלוק. אח"י הגנה שתוכננה לפעילות באזור החוף זקוקה הייתה לתדלוק לפחות פעם אחת. נקודת התדלוק בדרך הלוך נקבעה לפונטה דלגדה באיים האזוריים.
בתכנון ההפלגה אחריות לתדלוק באיים האזוריים הייתה על הנספחות. במקום נמצאה בן סאודה שפעלה כסוכנת. אך נדרש היה מכתב אשראי. נוצרה כפילות בין משלחת משרד הביטחון בני יורק ובין הנספחות.
שונות > תקציב רכישות

הנהלת מפעל איגרות החוב שהזמינה את האוניות הקצתה סכום כולל של 250,000 דולר להוצאות המסע כולל ההספנות בנאפולי, ניו יורק והדלק. לחיל הים הייתה כוונה לרכוש ציוד טכני ולערוך טיפול יסודי לאוניות בארצות הברית.
בעת שהגיעו לניו יורק נבדק התקציב מחדש והתברר כי לא ניתן יהיה לבצע תיקונים רבים. ולכן הוחלט לקצר את משך השהיה. לאחר ההוצאות השוטפות, דלק, כלכלה ודמי כיס נשאר סכום של 60,000 דולר להספנה, תיקונים ורכישת ציוד מיוחד.
שונות > תקציב רכישות > תקלות ופתרונן

הוברר כי המדים הלבנים שנתפרו במיוחד בארץ התכווצו בכביסה הראשונה. בהגעת האוניות לארצות הברית נרכשו מדי ייצוג, חליפות כחולות ולבנות לקצינים ונגדים ומדי חורף לצוותים.
כמו כן התגלתה תקלה בתנור המטבח של אח"י משגב (ק-30) והוא הוחלף בחדש.
באח"י הגנה היה צריך לטפל במדחף שהתעקם וזה נעשה בטיפולי ההספנה בניו יורק.
שונות > תקציב רכישות > בריאות וזוגיות

בדיקות הבריאות והחיסונים שנתנו בשלב ההכנה הוכיחו עצמן. באופן כללי בין הצוותים לא התעוררו בעיות מיוחדות. עם זאת נמצא אחד מקצינים חולה במחלה שלא אפשרה לו להפליג עם הספינות והוא נשלח מניו יורק בטיסה.
בשביל 7 מאנשי הצוות המסע היה רק התחלה לחיים משותפים עם בנות זוג שפגשו בארצות הברית וקשרו עימן את גורלם.
ביקורת

כתב "במחנה", הסופר יהושע בר-יוסף, אשר נילווה להפלגה, פרסם מאמרים אוהדים על ההפלגה, אך הזדעזע בעת ההפלגה מגינוני המפקדים ומיחסם הקשה אל המלחים. הוא שלח מכתב אישי לראש הממשלה דוד בן-גוריון, ובו ביקר בחריפות את היחס לו זכו המלחים הפשוטים מצד שלמה אראל והצוות הפיקודי, והזכיר מקרים של הפליה על רקע עדתי. בן-גוריון כתב על כך ביומנו: "בהיותי בבוסטון התאוננו לפני קשה על המפקד שלמה אראל והייתה גם נטייה מצד ויויאן  להחזירו ארצה ולבקש מפקד אחר. ואין ספק שבהתרשמות של בר-יוסף יש הרבה מהאמת. משמעת חייבים להשליט, אבל לא משטר של קסטה ויוהרא [כך במקור] קיצונית".
בעקבות ההפלגה כתב בר-יוסף מחזה בדיוני בשם "סערה בים", שהציג בצורה ביקורתית את מערכת היחסים בספינת חיל הים, ושרטט את דיוקן המפקד באור שלילי. המחזה נפסל על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות, בנימוק ש"הוא עלול להוות מעשה חבלה במאמץ המלחמתי של המדינה".
מפקד חיל הים מרדכי לימון הסתייג מהמחזה וראה בו השמצת חיל הים. לדעתו
שלמה אראל, נפתלי רוזן ואריה פר היו מפקדים קשוחים. לחצו את הצוות כולו ולא התעמרו במאי הבודד. גם לא דרשו מה שלא היו מוכנים לעשות בעצמם. 

בצוותי הפריגטות, בחיל הים (כמו בכלל צה"ל), התהווה כור היתוך. לא הייתה עדיפות לאף אחד עקב ארץ עלייתם של הוריו. בתקופת ההכנות דרש הרמטכ"ל להחליף את אנשי הצוות בבני קיבוצים שייראו יפה, אך אז איים שלמה אראל בהתפטרות. מפקד חיל הים מרדכי לימון שכנע את הרמטכ"ל לבטל את הוראתו והספינות יצאו עם הצוות הקבוע. בסיכומו של דבר הביקורת לא פגעה בקידומו של מפקד המשלחת שעלה בדרגה ובינואר 1966 נעשה למפקד חיל הים.
תמונות נוספות

הכנות להמשך ההפלגה. ימאי אח"י משגב ק-30 מטפלים בתרני הפריגטה בנמל נאפולי, אפריל 1951.
ראש עיריית ניו יורק שארקי מוסר את מפתח העיר למפקד המשלחת סא"ל שלמה אראל, משמאל רס"ן אריה שאנן מפקד אח"י הגנה.
מפקד המשלחת עם ג'יימס מקדונלד שגריר ראשון בישראל ויועץ למפעל הבונדס.
קבלת פנים בנמל פילדלפיה
אח"י משגב בנהר הפוטומק מתקרבת לנמל וושינגטון.
קבלת הפנים למשלחת בנמל וושינגטון.
הנחת זר על קבר החייל האלמוני בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. 30 מאי 1951.
מסדר קבלת הפנים בנמל חיפה 5 ביולי 1951.
ראו גם

שייטת המשחתות
מבצע פעמון החירות
לקריאה נוספת

שלמה אראל, לפניך הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998, עמ' 140 – 156.
שלמה אראל, דו"ח מבצע קולומבוס, ביקור אניות חיל הים הישראלי בארצות הברית 10 ביולי 1951, אסופת מסמכי מבצע קולומבוס, ספרית מוזיאון ההעפלה וחיל הים, מתוך ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
חיים הרצוג, דו"ח ביקור אניות חיל הים הישראלי בארצות הברית 9 באוגוסט 1951. אסופת מסמכי מבצע קולומבוס בספרית מוזיאון ההעפלה וחיל הים, מתוך ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
שמשון עדן, אנשי הברזל בספינות העץ הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2000, עמ' 56.
רס"ן צפי מרלי, שייטת 1 השייטת הגדולה 1948 – 1968, הוצאת עמותת ידידי חיל הים, 1996. עמ' 13 -16.
ביאורים

↑  המבצע נקרא על שם כריסטופר קולומבוס ומסעו הנודע ליבשת אמריקה בשנת 1492.
↑  באותו מעמד גם הורה שאנשי חיל הים ילבשו מדים לבנים, כמקובל בחילות ים של מדינות ברחבי העולם.
↑  גם במבצע פעמון החירות ב-1976 פגשו ספינות הטילים שבאו לניו יורק את חיים הרצוג שהיה שגריר ישראל לארגון האומות המאוחדות.
↑  מאוחר יותר נמחק המגן דוד ודפנות האוניות נשאו רק את מספר הצי ק-30 ו-ק-20.
↑  במהלך הביקור בארצות הברית נערכו 14 ארוחות חגיגיות לנבחרים מתוך קוני איגרות החוב.
↑  הדרגה רשומה כפי שנשאו בעת המבצע. רבים מהמפקדים עלו בדרגה בהמשך שירותם.
↑  ערכם של 250,000 דולר בשנת 1951 הוא כ-1,750,000$ לפי ערך המטבע בשנת 2015.
↑  חיים הרצוג, נספח צה"ל בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  חיל הים חצה את האוקיינוס, מעריב, 26 באפריל 1951
↑  חנוכת בתי כנסת באניות מלחמה ישראליות, חרות, 2 באפריל 1951
אניות קרב ישראליות לביקור בארצות הברית, דבר, 9 באפריל 1951
↑  שלמה אראל, לפניך הים, עמ' 143.
↑  חיים הרצוג, דו"ח על ביקור אניות חיל הים הישראלי בארצות הברית, אוגדן מכתבי מבצע קולומבוס, בספרית מוזיאון ההעפלה וחיל הים.
↑   דבורה הכהן, הסכסוך במגבית היהודית בארצות הברית, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  שמואל טנקוס אל"ם, ראש מחלקת מבצעים, טקס הפלגת האניות לארצות הברית בהשתתפות ראש הממשלה, אוגדן מכתבי מבצע קולומבוס בספרית מוזיאון ההעפלה וחיל הים.
↑  המרחקים לפי אתר מרין טרפיק.
↑  שלמה אראל, דו"ח מבצע קולומבוס, עמ' 6.
↑  חיים הרצוג, עמ' 3.
↑  דגל צי המלחמה הישראלי במימי ארצות הברית, דבר, 2 במאי 1951
↑  ספינות חיל הים "משגב" ו"הגנה" הפליגו לבוסטון, על המשמר, 14 במאי 1951
↑  התמונה פורסמה בפברואר 1998 בעיתון מעריב על ידי שמואל הופמן מירושלים (ראשון משמאל).
↑  ארנון למפרום, עמ' 108.
↑  יהושע בר-יוסף, "עם אוניות חיל הים",  12 ביולי 1951
↑  מכתבו של בר-יוסף לבן-גוריון במסמך: הבולשיט המפרז בחיל הים, 1951, בבלוג "הערות שוליים להיסטוריה"
1 2  רפי מן, בין שר האמנות לשר הצבא: התמזגות מנגנוני הצנזורה לפסילת המחזה "סערה בים", קתדרה 158, טבת תשע"ו
במדים לבנים - השתלמות מקצועית וצבאית לצוותי ההאניות בבסיס ההדרכה.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון מברך את המשלחת ביציאתה לדרכה, 30 מרץ 1951.
סמל מגן דוד על דפנות האוניות לפני היציאה מנאפולי
נתיבי הפלגה בין נמלי ארצות הברית במבצע קולומבוס
שרגא ווייל

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1918 ניטרה, סלובקיה 
 פטירה:  20 בפברואר 2009 (בגיל 90) העוגן, ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות בפראג 
 תחום יצירה:  ציור, רישום, פיסול 
 זרם באמנות:  אמנות מודרנית 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
שרגא ווייל בזמן עבודה על תקרת האולם הישראלי במרכז קנדי, וושינגטון, 1971
שרגא וַויְיל (נכתב לעיתים וייל; 24 בספטמבר 1918 – 20 בפברואר 2009) היה אמן ישראלי.
ווייל, מן החשובים שבאמני הקיבוץ, עסק בתחומי אמנות מגוונים בהם ציור, רישום, הדפס, (תחריט, חיתוך לינול, ליתוגרפיה, הדפס רשת, ועוד), גרפיקה, עיצוב עטיפות ספרים, איור ספרים, פיסול, תבליט וקולאז'.
ביוגרפיה

שרגא ווייל נולד בעיר ניטרה שבצ'כוסלובקיה. בצעירותו הצטרף לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1931 עברה משפחתו לבראטיסלבה. ב-1937 החל ללמוד אמנות בפראג. בזמן מלחמת העולם השנייה שהה בבודפשט והצטרף למחתרת החלוצית, בה עסק בזיוף מסמכים. בתום המלחמה עבד כמאייר בהוצאת ספרים בבודפשט ובאיור פרסומים של תנועות נוער "החלוץ" ו"השומר הצעיר". בשנת 1947 עלה לארץ ישראל והוגלה למחנה מעצר בקפריסין. שם עסק בציור הווי המחנה ובחינוך נוער דרך סדנאות ליצירה. בסוף 1947 הגיע ווייל לארץ, והצטרף לקיבוץ העוגן.
ב-1951 אייר הגדה של פסח אשר שימשה את חברי הקיבוץ הארצי עד 1957. ב-1953 השתלם בטכניקות גרפיות ומונומנטליות באקדמיה לאמנויות בפריז. ב-1959 זכה בפרס דיזנגוף לציור. ב-1960 הוציא מהדורות רבות של אלבומי הדפסים. באותה שנה הציג תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנות ה-60 וה-70 יצר עבודות ארכיטקטוניות, בהן דלתות הכניסה לכנסת (1966), קיר הקרמיקה בבית הכנסת הגדול בתל אביב ודלתות בית הנשיא בירושלים (1970), ציור התקרה באולם הישראלי במרכז קנדי בוושינגטון (1971).
החל משנת 1967 הציג בקביעות בגלריות "ספראי" בירושלים, תל אביב ובוסטון. ב-1973 הציג במוזיאון היהודי בניו יורק . בשנים 1986-1997 הציג בגלריה גלאסהוז בצוג בשווייץ, ובין השנים 1977–1995 הציג בגלריות שונות בעשר ערים בסלובקיה.
בשנת 1974 זכה בפרס נורדאו על תרומתו בתחום האמנות.
בשנת 2000 יצא לאור ספר על הדפסיו – "שרגא ווייל - 60 שנות הדפס", בליווי הקדמה מאת ד"ר גדעון עפרת.
בשנת 2006 הוצגה בבית מורשת בגבעת חביבה תערוכת ציורים של ווייל, העוסקים בנושא השואה, שאצר יובל דניאלי.
ב-2007, במסגרת חגיגות ה-60 לקיבוץ העוגן, הציג ווייל בסטודיו שלו סדרת של ציורים חדשה לכבוד האירוע.
שרגא ווייל נפטר בפברואר 2009, ונקבר בבית העלמין של קיבוץ העוגן.
בפברואר 2010 נערכה תערוכה לציון שנה לפטירתו בגלריה שורשים בתל אביב.
במאי 2015 יצא לאור הספר "שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947" מאת רון ברטוש, המתמקד ביצירתו של ווייל מחמש שנותיו הראשונות בקיבוץ ובישראל - תקופה מכרעת ביצירתו.
בעקבות הספר נערכה באפריל-מאי 2016 התערוכה "שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947" שאצר רון ברטוֹש בבית האמנים תל אביב.
ביוני 2016 נמכר הציור חדר אוכל בקיבוץ (1950) בבית המכירות תירוש ב-55,200 דולר, מחיר שיא לאמן.
במרץ 2022 נפתח בקיבוץ העוגן האטלייה של שרגא, גלריה לאומנות, המשלבת פינת זיכרון לשרגא ותערוכות מתחלפות, מעבודותיו הרבות והמגוונות.
חיים אישיים

שרגא וייל השאיר אחריו אישה, שרה; בת, אפרת וייל-עמית, ונכדים.
בנו נהרג בתאונת טרקטור לפני הגיוס.
ספרים שאייר

הגדת הקיבוץ הארצי, 1951.
מרדכי אמיתי,  הבקבוק הכחול: אגדת ירחי השנה - מרחביה: הקבוץ הארצי השומר הצעיר, 1951.
לאה גולדברג, אהבת שמשון, 1952.
עלילות שמשון הגיבור, ערכה: גטסי מלצר, ספרית פועלים.
מרדכי אמיתי, אצלנו -  מרחביה: ספרית פועלים, תשי"ג
איציק מאנגער, משירי המגִלה העתיק ללשון עברי: מרדכי אמיתי; מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1953. (מהדורה נוספת: ספרית פועלים, 1969.)
שיר השירים, בפורמט אלבומי, ספרית פועלים, 1958.
מגילת קהלת, בפורמט אלבומי, ספרית פועלים.
מרדכי אמיתי, יחד: שיחות על הקיבוץ - מרחביה: ספרית פועלים, 1959.
מרדכי אמיתי, סיפורים קרובים מילדות רחוקה - תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"א.
עקיבא ניר, שבילים במעגל האש: במרד הסלובקי - ערך: מרדכי אמיתי, מרחביה: מורשת וספרית פועלים, 1967.
מרדכי גבירטיג, העיָרה בוערת: שירים - עברית: מרדכי אמיתי; תל אביב: מורשת: וספרית פועלים, תשכ"ז.
גלריה

קיר קרמיקה (פרט), 1970
בית הכנסת הגדול, תל אביב-יפו
מראה כללי של הקיר בחזית הכניסה לבית הכנסת הגדול
שער השבטים בכניסה למשכן הכנסת, ירושלים
דלת כניסה לבית הכנסת אליהו הנביא (ארבעת בתי הכנסת הספרדיים ברובע היהודי בירושלים
לקריאה נוספת

רון ברטוש,  שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947, ברוש, תל אביב, 2015.
גדעון עפרת, שרגא ווייל: 60 שנות הדפס, גלריה ספראי, ירושלים, 2000.
הערות שוליים

↑  "אצלנו אין בתי קולנוע" - על ספר ילדים קיבוצי שנעלם מהמדפים. וכמה חבל, בבלוג "קווים ונקודות", 3 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273993  NLI: 987007269857305171  GND: 119455811  ISNI: 0000 0001 0960 5434  LCCN: n89653266  NKC: zmp2017941449  NTA: 145168670  RKD: 290876  SNAC: w6f486hg  ULAN: 500129362  VIAF: 25412945   WorldCat (עם VIAF): 25412945
LaMDA

| --- | --- |
 מפתח:  חברת גוגל 
 מחזור חיים:  2020–הווה (כ־4 שנים) 
 
LaMDA (Language Model for Dialogue Applications; בעברית: מודל שפה ליישום דיאלוג) היא משפחה של מודלי שפה גדולים שפותחה על ידי גוגל.
הרעיון פותח והוצג במקור בשם Meena בשנת 2020, הדור הראשון של LaMDA הוכרז במהלך 2021 Google I/O המרכזי, בעוד הדור השני הוכרז בשנה שלאחר מכן. ביוני 2022, LaMDA זכה לתשומת לב נרחבת כאשר מהנדס גוגל, בלייק למוין העלה טענות שהצ'אטבוט של LaMDA הפך לרגיש ומודע לעצמו. הקהילה המדעית דחתה במידה רבה את הטענות של למוין, אך עדותו הובילה לשיחות על היעילות של מבחן טיורינג, שמודד אם מחשב יכול לעבור לאדם. בפברואר 2023, גוגל הכריזה על Bard, צ'אטבוט של בינה מלאכותית לשיחה המופעל על ידי LaMDA, כדי להתמודד עם הוצאת ChatGPT של OpenAI.
היסטוריה > רקע

ב-28 בינואר 2020, גוגל חשפה את Meena, צ'אט בוט המופעל על ידי רשת נוירונים עם 2.6 מיליארד פרמטרים, שגוגל טענה שהם עדיפים על כל שאר הצ'אטבוטים הקיימים.
החברה שכרה בעבר את מדען המחשב ריי קורצווייל ב-2012 כדי לפתח מספר צ'אטבוטים עבור החברה, כולל אחד בשם דניאל. צוות המחקר של Google Brain, שפיתח את Meena, קיווה לשחרר את הצ'אטבוט לציבור בתפוסה מוגבלת, אך מנהלי תאגידים סירבו בטענה ש־Meena הפרה את "עקרונות ה-AI סביב בטיחות והגינות" של גוגל. מאוחר יותר שונה שם ל-Mena ל-LaMDA כשהנתונים וכוח המחשוב שלה גדלו, וצוות Google Brain ביקש שוב לפרוס את התוכנה ל-Google Assistant, תוכנת העוזר הווירטואלי של החברה, בנוסף לפתיחתה להדגמה ציבורית. שתי הבקשות נדחו שוב על ידי הנהגת החברה מה שהוביל בסופו של דבר את שני החוקרים הראשיים של LaMDA, דניאל דה פרייטס ונועם שזיר, לעזוב את החברה בתסכול.
היסטוריה > דור ראשון

שנתיים לאחר מכן, גוגל הכריזה על מודל שפה גדול של LaMDA במהלך ההרצאה המרכזית של Google I/O ב-18 במאי 2021, המופעלת על ידי בינה מלאכותית. המערכת נבנתה על ארכיטקטורת seq2seq, רשתות עצביות ומבוססות טרנספורמרים שפותחו על ידי Google Research בשנת 2017, LaMDA הוכשרה על דיאלוג אנושי וסיפורים, מה שמאפשר לה להשתתף בשיחות פתוחות.
גוגל מצהירה כי התגובות שנוצרו על ידי LaMDA הובטחו להיות "הגיוניות, מעניינות וספציפיות להקשר". ל־LaMDA יש גישה למספר רב של מערכות עיבוד טקסט סימבולי, כולל מסד נתונים, שעון ולוח שנה בזמן אמת, מחשבון מתמטי ומערכת תרגום שפה טבעית, המעניקה לו דיוק מעולה במשימות הנתמכות על ידי מערכות אלו. LaMDA אומן על בסיס תשעה מדדי ביצוע ייחודיים: הגיון, ספציפיות, עניין, בטיחות, חיבור למציאות, אינפורמטיביות, דיוק ציטוטים, מועילות ועקביות תפקיד.
היסטוריה > דור שני

ב-11 במאי 2022, גוגל חשפה את LaMDA 2, היורש של LaMDA, במהלך 2022 Google I/O Keynote. הגלגול החדש של המודל שואב דוגמאות של טקסט ממקורות רבים, תוך שימוש בו לניסוח "שיחות טבעיות" ייחודיות בנושאים שאולי לא הוכשר להגיב אליהם.