stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב הרצוג
הערות שוליים

↑  רז קלטר וזאב הרצוג: הרמאפרודיטה ביהודה? צלמית קנטאור מתקופת הברזל בתל באר שבע, קדמוניות חוברת 127 (2004)
↑  מזבח קרבנות-היחיד שנמצא בארץ-נחשף בתל באר־שבע, על המשמר, 3 באוגוסט 1976
מצודה מימי שאול המלך נחשפה בתל באר־שבע, דבר, 3 באוגוסט 1976
↑  שמואל מנחם, סימני עיר קדומה נתגלו ליד הרצליה, מעריב, 28 ביולי 1977
מצודות וגתות יין בחפירות בהרצליה, דבר, 22 באוגוסט 1979
↑  נחשפה צלמית פריון פלישתית, דבר, 7 בספטמבר 1983
↑  לילי זינגר אביץ, החפירות המחודשות בתל יפו באתר רשות העתיקות
↑  Herzog, Z. and Singer-Avitz, L. (2004). Redefining the Centre: the Emergence of State in Judah. Tel Aviv 31: 209–244
↑  התנ"ך. אין ממצאים בשטח, באתר הארץ, 29 באוקטובר 1999
↑   ניר חסון, סלע קיומנו או אגדת ילדים: האם התנ"ך קרה באמת?, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262780605171  BnF: cb12135783w (data)  CiNii: DA0490406X  GND: 111199859  ISNI: 0000 0000 8164 9856  LCCN: n86070909  NTA: 071035281  SUDOC: 029810809  VIAF: 92427383   WorldCat (עם VIAF): 92427383
זיגורד השני, מלך נורווגיה

זיגורד האראלדסון (בנורדית עתיקה: Sigurðr Haraldsson, בנורווגית: Sigurd Haraldsson;‏ 1133 – 6 בפברואר 1155) היה מלך נורווגיה מ-1136 ועד מותו. הוא היה בנו של האראלד הרביעי ושל פילגשו תורה גוטורמסדוטר. הוא שימש כשליט שותף יחד עם שני אחיו למחצה, אינגה הראשון ואייסטיין השני. הוא היה מכונה "זיגורד מון" (בנורדית עתיקה: Sigurd Munn, שפרושו "הפה"). זיגורד נהרג במסגרת המאבק שהתנהל כנגד אחיו אינגה בשלב המוקדם של מלחמת האזרחים הנורווגית.
חייו ומלכותו

זיגורד גודל על ידי גוטורם בטרונדלג. כאשר נרצח אביו על ידי הטוען לכתר זיגורד סלמבה ב-1136, הוכרז זיגורד כמלך על ידי אספת האצילים. באותה עת, הוכרז גם אחיו אינגה כמלך שותף. האפוטרופוסים שלהם איחדו כוחות כנגד זיגורד סלמבה וכנגד בעל בריתו, מגנוס הרביעי ("העיוור"). הקרבות כנגד הטוענים לכתר הללו היו האירועים המרכזיים בשנים הראשונות של מלכותו של זיגורד. ב-1139 הובסו ונהרגו מגנוס העיוור וזיגורד סלמבה בקרב הולמנגרה.
לאחר קרב זה שררה תקופת שלום. במהלך התקופה שבה היו האחים קטינים, שיתפה האצולה הנורווגית פעולה בשלטון על הממלכה ויעצה למלכים. ב-1142 הגיעה לנורווגיה מסקוטלנד אחיהם, אייסטיין. עובדת היותו בנו של האראלד הרביעי הוכרה, שכן זה הצהיר שהיה לו בן מעבר לים. לפיכך הפך אייסטיין להיות גם הוא מלך שותף יחד עם זיגורד ועם אינגה. מגנוס, שעליו ידוע מעט, מת בנסיבות טבעיות ב-1145 בהיותו בן 10.
ב-1152 ביקר בנורווגיה ניקולס בריקספיר, אז נציג האפיפיור ולימים האפיפיור אדריאנוס הרביעי. במהלך ביקורו אורגנה הכנסייה בנורווגיה כארכיבישופות נפרדת שמקום מושבה היה בנידארוס (טרונדהיים).
כשבגרו האחים, וכשיועציהם המבוגרים מתו, החלה לשרור עוינות ביניהם. ב-1155 נפגשו שלושתם בברגן במאמץ לשמור על השלום. אינגה האשים את זיגורד ואת אייסטיין במזימה להדחתו מכס המלוכה. זיגורד הכחיש את ההאשמות, אך כמה ימים מאוחר יותר נהרג אחד משומריו של אינגה על ידי אחד משומריו של זיגורד. בעצת אמו, אינגריד, ובעצת יועצו הבכיר, גרגוריוס דגסון, הורה אינגה לאנשיו לתקוף את מקום מגוריו של זיגורד. לצדו של זיגורד היו אנשים מעטים והתוקפים לא גילו כלפיו כל רחמים. זיגורד השני נהרג ב-6 בפברואר 1155. הוא נקבר בקתדרלה הישנה של ברגן, במקום שבו ניצבת כיום מצודת העיר. ב-1531 נהרסה קתדרלה זו ונבנתה במקומה קתדרלה גדולה יותר.
לאחר מותו

אייסטיין איחר להגיע לפגישה וכאשר זיגורד מת הוא היה רק בפאתי העיר. הסדר בלתי נוח הושג בין אינגה לבין אייסטיין, אך השלום בין השניים לא ארך זמן רב. רציחתו של זיגורד השני פתחה את השלב השני במלחמת האזרחים הנורווגית והלחימה נמשכה עם כמה הפסקות קצרות עד 1208. הסיבות ללחימה בברגן נותרו שנויות במחלוקת. על פי הסאגות, זממו אייסטיין וזיגורד להדיח את אינגה מכסאו ולחלק את חלקו בממלכה ביניהם. כמה היסטוריונים מודרניים חולקים על גרסה זו.
בהמשך מלחמת האזרחים, כמה טוענים לכתר טענו שהם בניו של זיגורד. לגבי חלק מהם, הייתה זו רק הצהרה פוליטית, שכן מוצא מלכותי היה נחוץ למי שהיה מועמד לכתר. מי שנחל הצלחה מרובה ביותר מבין כל הטוענים לכתר הללו היה המלך סבר.
הסאגות מציירות תמונה שלילית הן על זיגורד והן על אחיו אייסטיין ובאופן כללי הן בוחרות לתאר את אינגה כשליט הצודק ביותר מבין שלושת האחים. במחזור העולם נכתב על זיגורד:
"כאשר בגר המלך זיגורד, הוא היה מאד בלתי ניתן לשליטה וחסר מנוחה בכל מובן. כך גם היה המלך אייסטיין, אך אייסטיין היה האדם ההוגן יותר מבין השניים. המלך זיגורד היה גבר בעל גוף וחזק, בעל הופעה רעננה. צבע שערו היה חום בהיר ופיו היה מכוער, אך ארשת פניו הייתה נאה. הוא מנומס בשיחותיו כלפי כל אדם".
צאצאיו

הוקון השני, מלך נורווגיה (1162-1147) – הומלך על ידי תומכיהם של זיגורד ואייסטיין לאחר מותו של זה האחרון ב-1157 כמשקל נגד לאינגה. נהרג בקרב כנגד תומכיו הוותיקים של אינגה ומלכם החדש, מגנוס החמישי. שם אמו היה תורה.
זיגורד זיגורדסון (1163-1155) – הוכרז כמלך על ידי תומכיו של הוקון השני לאחר מותו של זה ב-1162. נשבה והוצא להורג על ידי תומכיו של מגנוס החמישי.
האראלד – נשבה והוצא להורג על ידי תומכיו של מגנוס החמישי בשל האיום שהיווה לשלטונו. שם אמו: כריסטין.
ססיליה – נישאה לפולקביד "שומר החוק" (הנישואים בוטלו מאוחר יותר). הייתה אמו של הוקון "המשוגע". נישאה מחדש לברד גוטורמסון.
צאצאיו > צאצאים שנויים במחלוקת

סבר, מלך נורווגיה (1202-1145/1151) – היה מלך נורווגיה מ-1184 ועד מותו. אמו הייתה גונהילד. עובדת היותו בנו של זיגורד שנויה מאוד במחלוקת. הסאגה שחוברה אודותיו מציירת תמונה שלילית על אביו כדי ליצור ניגוד לתכונותיו החיוביות של סבר.
אריק – קיבל תואר אצולה מסבר. מת מהרעלה. אין מידע ודאי על היותו בנו של זיגורד.
חואנלו סאנצ'ס

חואן לואיס סאנצ'ס ולסקו (בספרדית: Juan Luis Sánchez Velasco; נולד ב-15 באוגוסט 2003 בסביליה שבספרד), הידוע כחואנלו סאנצ'ס (בספרדית: Juanlu Sánchez) או בקצרה כחואנלו (בספרדית: Juanlu), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סביליה מלה ליגה.
קריירת מועדונים

חואנלו גדל במחלקות הנוער של לוס קמיננטס, סן אלברטו מגנו וסביליה. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של סביליה, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת לה ליגה.
ב-8 באוגוסט 2022 הושאל סאנצ'ס למשך עונת 2022/2023 למירנדס מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 37 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים, ובסופה חזר לסביליה.
הערות שוליים

↑  ACUERDO CON EL CD MIRANDÉS PARA LA CESIÓN DE JUANLU SÁNCHEZ באתר הרשמי של סביליה, 8 באוגוסט 2022 (בספרדית)
↑  Juanlu Sánchez, polivalencia para el esquema rojillo באתר הרשמי של מירנדס, 8 באוגוסט 2022 (בספרדית)
זקנים חסרי מנוח

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  דונלד פטרי
 הופק בידי:  ג'ון דייוויס
 תסריט:  מארק סטיבן ג'ונסון
 עריכה:  בוני קלר
 שחקנים ראשיים:  ג'ק למון וולטר מתאו אן-מרגרט
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי
 צילום:  ג'וני ג'נסן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1993
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט חבר'ה, סרט חג המולד 
 תקציב:  35,000,000 דולר
 הכנסות:  70,200,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   grumpyoldmen
 סרט הבא:  משתגעים על אהבה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
זקנים חסרי מנוח (באנגלית: Grumpy Old Men) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1993 בבימויו של דונלד פטרי, עם ג'ק למון, וולטר מתאו ואן-מרגרט בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שני קשישים, חברי ילדות שגרים זה לידי זה, מקניטים אחד את השני ומתחרים על ליבה של אשה צעירה מהם.
ב-1995 הופק סרט המשך בשם "משתגעים על אהבה" בהשתתפות סופיה לורן.
בסוף הסרט מוקרנים קטעי "פספוסים" מההסרטה.
תקציר העלילה

ג'ון וסטפסון (ג'ק למון) ומקס גולדמן (וולטר מתאו) הם קשישים אלמנים שגרים בשכנות בעיירה וואבאשה במינסוטה. הם מקניטים אחד את השני כל הזמן בכינויים של moron (אידיוט) ו-putz (אידיוט) ומטמינים דגים מסריחים במכוניות. את זמנם הם מבלים בדייג על ידי קדיחת בקרח ושימוש בפתיונות אותם הם קונים בחנותו של צ'אק (אוסי דייוויס).
גם אביו בן ה-94 של ג'ון (ברג'ס מרדית') גר במקום.
המצב משתנה כאשר מגיעה למקום אלמנה צעירה בשם אריאל טרוקס (אן-מרגרט), מורה לאמנות. ג'ון ומקס מתחילים להתחרות על ליבה. וכל אחד מקנא בשני. היא מתייחסת יפה לצ'אק ומזמינה אותו לביתה לסעודת חג ההודיה, וכן לג'ון ומקס  שמחזרים אחריה במרץ אבל לבסוף היא בוחרת בג'ון.
פקיד של הIRS (באק הנרי) מחפש את ג'ון כדי לתת לו צו אחרון ואזהרה על אי תשלום מס לשירות הכנסות הפנים וג'ון מצליח להתחמק ממנו.
בנו של מקס, גון (קווין פולאק) מתמנה לראש העיירה. הוא מאוהב במלני, בתו של ג'ון, שנפרדת  מבעלה מייק (כריסטופר מקדונלד). לאחר ריב קשה בין שני הקשישים ג'ון הולך בשלג ולוקה בהתקף לב. מי שמציל אותו הוא מקס והיחסים ביניהם מתחממים. כאשר פקיד ה-IRS מגיע כדי לעקל את ביתו של ג'ון, מגיע ג'ייקוב שהוא ראש העיירה עם צו מניעה ובהמשך משלמים מקס וג'ייקוב את חובו של ג'ון ל-IRS.
לבסוף נערכת חתונה בכנסייה המקומית של ג'ון ואריאל ומקס לא שוכח להטמין דג מסריח במכונית של הזוג.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | ג'ון גוסטפסון |  |
| וולטר מתאו | מקס גולדמן |  |
| אן-מרגרט | אריאל טרוקס |  |
| דריל האנה | מלני גוסטפסון | בתו של ג'ון |
| קווין פולאק | ג'ייקוב גולדמן | בנו של מקס |
| ברג'ס מרדית' | סבא ג'ון גוסטפסון | אבא של ג'ון |
| אוסי דייוויס | צ'אק | בעל חנות לפתיונות |
| באק הנרי | אליוט סניידר | פקיד מס הכנסה |
| ליזה ולץ | האנה אונגר | בתו של פליקס |
| כריסטופר מקדונלד | מייק | בעלה של מלני |
חואנפה

חואן פדרו רמירס לופס (נולד ב-30 באפריל 1991), הידוע בכינוי חואנפה, הוא כדורגלן ספרדי המשחק כבלם בז'ירונה מהלה ליגה.
קריירת מועדונים

חואנפה נולד בלאס פאלמאס, וגדל במחלקת הנוער של לאס פאלמאס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים ב-2008 בליגה הרביעית.
ב-13 ביוני 2009, ערך חואנפה את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הראשונה, כשנכנס כמחליף מאוחר בתיקו 0-0 נגד ראיו ואיקאנו בליגה השנייה. ב-22 ביוני 2010 קודם רשמית לסגל הקבוצה הבוגרת.
ב-21 בינואר 2012, הבקיע חואנפה את שער הבכורה שלו בליגה השנייה, שער ניצחון בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד סבדל. בספטמבר 2013, עזב את המועדון וחתם בראסינג סנטנדר מהליגה השלישית.
לאחר העפלה לליגה השנייה, חתם חואנפה ביוני 2014, על חוזה ל-3 שנים בגרנדה, אך הושאל מיד לראסינג סנטנדר.
ביולי 2015, הושאל לעונה אחת לריאל ואיאדוליד. ביולי 2016, חתם על חוזה קבוע ל-3 שנים בז'ירונה מהליגה השנייה. הוא תרם 34 הופעות בעונה שהסתיימה בהעפלה היסטורית של המועדון ללה ליגה.
הערות שוליים

↑  El Girona FC incorpora el defensa central Juanpe, gironafc
חברת הרכבות הקזחית

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך באסטנה
 תקופת הפעילות:  1958 כשלוחה של מסילות הברזל הסובייטיות 1997 כחברה לאומית – הווה
 חברת אם:  Samruk-Kazyna 
 מיקום המטה:  יוספטל 32 לוד
 משרד ראשי:  אסטנה
 בעלות:  רפובליקת קזחסטן
 ענפי תעשייה:  תחבורה, הובלת מטענים
 עובדים:  119,071 (2020)
  
 Railways.KZ
 
חברת הרכבות הקזחית, מילולית "מסילות הברזל הקזחיות" (בקזחית: Қазақстан Темір Жолы, או "АБ «Ұлттық компания "Қазақстан темір жолы"»", "החברה הלאומית "רכבות קזחסטן"") היא חברת הרכבות הלאומית של קזחסטן, המהווה חברה ממשלתית האחראית לתפעול וניהול התחבורה המסילתית במדינה. החברה עוסקת בשינוע נוסעים ומטען באמצעות רכבות ואחראית גם על הפעלת תחנות הנוסעים ותחנות טעינת משא וכן על תכנון ופיתוח תשתיות הרכבת. חברת הרכבות נוצרה לראשונה בשנת 1958 בברית המועצות, כחלק ממסילות הברזל הסובייטיות, בשנת 1997 הפכה לחברה לאומית.
ממשלת קזחסטן היא הבעלים של חברת הרכבות באמצעות חברת ההשקעות הממשלתית "סמרוק קזינה", חברה שמנהלת גם את רשות הדואר הקזחית, חברת התקשורת קזחטלקום, חברת הגז "קזמונאיגז", חברת "קזאטומפרום", חברת החשמל הלאומית KEGOC וחברת התעופה אייר אסטנה. חברת הרכבות היא אחת מהמעסיקות הגדולות במדינה, כאשר כאחוז מהאוכלוסייה מועסק בענף הרכבות. בתקופת ברית המועצות מסילות הברזל של קזחסטן הסובייטית היו מהגדולות במדינה עם אורך של כ-11,000 קילומטרים. החברה היא הספונסר הראשי של מועדון הכדורגל אסטנה ומועדון הוקי באריס.
משרדי החברה באסטנה ממוקמים בגורד שחקים בגובה 174 מטרים עם 40 קומות והוא מהגבוהים בעיר. החברה מפעילה מפעלים לייצור קטרים, תאגיד שיפוץ קרונות, חברת אבטחה משלה וחטיבות לשינוע מטען ואנשים.
גלריה

רכבת אקספרס לאלמטי מדגם Talgo 200 Tulpar.‏ 2009.
משרדי חברת הרכבות באסטנה.
רכבת KZ4A
רכבת VL80
רכבת דגם TE33A "GE Evolution"
רכבת 2TE10U בקו קיזילאורדה–סמיי
רכבת CKD6E
רכבת מדגם TEM2 "Tamara"
ראו גם

המסילה הטרנס-כספית
הערות שוליים

↑  https://railways.kz/img/b2e79f55-57b6-4289-bc45-cca3f0dc57dd.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n92074325  VIAF: 154913454   WorldCat (עם VIAF): 154913454
חולד גולני

| חולד גולני> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: חולדיים
סוג:: חולד
מין:: חולד גולני
שם מדעי
 Spalax golani

חולד גולני (שם מדעי: Spalax golani) הוא מין של חולד במשפחת החולדיים, החי באזור רמת הגולן (עם תצפיות מתועדות בהר החרמון, בקוניטרה ובאלי-עד). חולד זה, ביחד עם שלושה מינים אחרים של חולדים החיים בארץ ישראל מכונה חולד ארץ ישראלי.
מין זה, יחד עם חולד יהודה ועל ידי מנגנון אחר, גם חולד עירום נראים כחסינים לסרטן.
הערות שוליים

↑  Zoe Cormier, Blind mole rats may hold key to cancer, Nature News doi: 10.1038/nature.2012.11741
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
  
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית גוף סטטוטורי שידור ציבורי
 מייסדים:  אוקראינה אוקראינה
 תקופת הפעילות:  1 בפברואר 1939 – הווה (85 שנים) 
 מיקום המטה:  קייב
 בעלות:  הוועדה הממלכתית לשידורי רדיו וטלוויזיה
  
 http://suspilne.media
 
UA:PBC או חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה (באוקראינית: Національна суспільна телерадіокомпанія України; לעיתים ממותגת תחת המילה Суспільне (סוספילנה), "ציבורית") היא מפעילת השידור הציבורי הארצית באוקראינה. החברה נרשמה ב-19 בינואר 2017. במתכונתה המחודשת מספקת החברה תוכן לשלושת ערוצי הטלוויזיה והרדיו שלה.
משנת 1995 ועד לשמה הנוכחי שמה היה חברת הטלוויזיה הלאומית של אוקראינה (Національна Телекомпанія України). "הרדיו האוקראיני" היה קודם חברה עצמאית עד שהתמזג עם חברת השידור כדי להפוך לחברת השידור הציבורית הראשונה של אוקראינה.
שידורי הרדיו באוקראינה, אז חלק מברית המועצות, החלו בחרקוב בשנת 1924, ורשת רדיו ארצית הוקמה בשנת 1928. (בשנים הראשונות של ברית המועצות חרקוב הייתה בירת אוקראינה, מדצמבר 1919 עד ינואר 1934, לאחר מכן עברה הבירה לקייב) בשנת 1965 הוקם ערוץ הטלוויזיה האוקראיני בפריסה ארצית הראשון, UT ('טלוויזיה אוקראינית'). אוקראינה הייתה חלק מברית המועצות משנת 1920 עד שהכריזה על עצמאותה ב-24 באוגוסט 1991.
סקירה כללית

זוהי סוכנות מניות משותפת ציבורית כאשר 100% ממניותיה שייכות למדינה, ומפעילה את ערוץ הטלוויזיה UA: Pershyi, ערוץ הטלוויזיה האוקראיני היחיד שיש לו כיסוי על 97% משטח אוקראינה והוא הערוץ הלאומי היחיד בבעלות המדינה. התוכניות שלה מכוונות לכל הרבדים החברתיים של החברה האוקראינית והמיעוטים הלאומיים בה.
הרדיו האוקראיני היא רשת הרדיו הגדולה ביותר במדינה, המשדרת ב-FM (משתרעת על פני 192 יישובים ב-24 אזורים) ורשתות AM, לוויינים וכבלים ברחבי אוקראינה והיא תחנת הרדיו החדשות הפופולרית ביותר באוקראינה. בין כיווני העדיפות של הרשת ניתן למנות תוכניות אינפורמטיבית, מדע פופולרי, תרבות, בידור וספורט.
תוכנן כי חברת הטלוויזיה הלאומית של אוקראינה תשתנה לרשת הטלוויזיה הציבורית בשנת 2009, כאשר הממשלה תאבד את השליטה הישירה שלה ברשת הלאומית. רשת הטלוויזיה הציבורית תורכב מכמה ערוצים, כמו "הערוץ הראשון", "הערוץ השני", "יורוניוז אוקראינה" וערוץ "אוקראינה והעולם". אך רק בשנת 2014 נחקק חוק חדש שהפך את הרשת למפעיל שידור ציבורי עצמאי. עם הקמתה של חברת השידור הציבורי הלאומית הזו של אוקראינה בשנת 2015, חברת הרדיו הלאומית של אוקראינה התמזגה בחברה חדשה זו. החברה, ששמה שונה ל"חברת השידור הציבורי הארצית של אוקראינה", נרשמה ב-19 בינואר 2017.
רדיו

UA:PBC משדר בשלושה ערוצי רדיו לאומיים וערוץ בינלאומי: רדיו אוקראיני (ערוץ ראשון, UR-1), רדיו "פרומין", רדיו "תרבות" ורדיו אוקראינה אינטרנשיונל. לסניפים האזוריים יש משבצות שידור משלהם בלוח השידורים של הערוץ הראשון של הרדיו האוקראיני.
מנהלת הרדיו האוקראיני של UA: PBC היא מחלקת משנה מבנית של החברה, המשלבת ארבעה ערוצי שידור, אולפני 1בית הרדיו ובית הקלטת הרדיו האוקראיני ו-5 הרכבי רדיו.
הרדיו האוקראיני משדר ברשת FM ו-AM, רשתות לוויין וכבלים ברחבי אוקראינה. בנוסף יש לו אפליקציה סלולרית "suspilne.radio" לאנדרואיד ו-iOS.
הערות שוליים

1 2  The Public Broadcasting Company has been launched in Ukraine, Den (8 April 2015)
↑  Poroshenko signs law on public broadcasting company, Interfax-Ukraine (8 April 2015)
↑  Ivan Katchanovski; Zenon E. Kohut; Bohdan Y. Nebesio; Myroslav Yurkevich (2013). "Media" entry in Historical Dictionary of Ukraine. Scarecrow Press. p. 365. ISBN 9780810878471.
↑  Liber, George (1992). Soviet Nationality Policy, Urban Growth, and Identity Change in the Ukrainian SSR, 1923-1934. Cambridge University Press.
↑  Where Broadcast and Digital Cultures Collide: A Case Study of Public Service Media in Ukraine by Mariia Terentieva, academia.edu (1 June 2016)
1 2  Poroshenko signs law on public broadcasting company, Interfax-Ukraine (8 April 2015)
↑  "Національна рада забезпечила найбільш динамічний розвиток мереж суспільного радіо". Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення. 2019-10-11. נבדק ב-2019-11-30.
↑  Ukraine is on the brink of media freedom, but oligarchs are set to put a stop to it, independent.co.uk (2 December 2016)
↑  "MOBILE APPLICATION OF UKRAINIAN PUBLIC RADIO LAUNCHED". Council of Europe Office in Ukraine (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-11-30.
ויליאם בייטסון

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1861 ויטבי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בפברואר 1926 (בגיל 64) מרטון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  גנטיקה 
 מקום מגורים:  אנגליה 
 מקום לימודים:  קולג' סנט ג'ון  בית הספר רוגבי 
 מנחה לדוקטורט:  פרנסיס מייטלנד בלפור 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  רג'ינלד פונט 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi  הרצאת קרוניאן (1920)  ההרצאות לזכר סילימאן (1907)  מדליית דרווין (1904)  המדליה המלכותית (1920)  עמית החברה המלכותית 
 צאצאים:  גרגורי בייטסון 
 
ויליאם בייטסון (באנגלית: William Bateson,‏ 8 באוגוסט 1861 ויטבי - 8 בפברואר 1926 מרטון, מחוז סארי) היה ביולוג אנגלי, מראשוני הגנטיקאים.
בייטסון היה הראשון שהשתמש במילה "גנטיקה" (1907) עבור מדע התורשה והמפיץ העיקרי של רעיונותיו של גרגור מנדל אחרי גילויים מחדש בשנת 1900 על ידי הוגו דה וריס וקרל קורנס. ספרו של בייטסון משנת 1894, "Materials for the Study of Variation" ("חומרים לחקר הווריאציה הביולוגית") כלל את אחד הניסוחים המוקדמים לגישה הגנטית החדשה. הוא כיהן בשנים 1910-1910 כפרופסור לביולוגיה באוניברסיטת קיימברידג', נבחר כחבר בחברה המלכותית בלונדון, באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית והיה חבר מתכתב מחו"ל של האקדמיה הרוסית למדעים.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

ויליאם בייטסון נולד בשנת 1861 ב St Hilda's Terrace, Ruswarp על יד ויטבי, על חוף יורקשייר כילד השני מתוך ששת ילדיהם של ויליאם הנרי בייטסון (1812–1881), פרופסור בסנט ג'ונ'ס קולג' בקיימברידג', ושל אנה אייקין (1918-1829) מייסדת (יחד עם מיליסנט פוסט) האיגוד הסופרג'יסטי של קיימברידג'. הוא היה אחיהן של העיתונאית מרגרט הייטלנד ושל ההיסטוריונית מרי בייטסון. סביו היו אנשי עסקים מליברפול - מצד האב, ריצ'רד בייטסון היה סוחר כותנה, ומצד האם - גיימס אייקן, היה סוכן ספנות.
כבר בילדותו חלם בייטסון להיות חוקר בתחום הביולוגיה ובמקרה שייכשל חשב להיות רופא.
הוא למד בבית הספר רוגבי ובקולג' סנט ג'ון בקיימברידג', בו סיים בשנת 1883 את התואר השני במדעי הטבע. בעת לימודיו הקדיש את כל מרצו למדעי הטבע ופחות העריך את הלימודים הקלאסיים.. במסגרת החוג לזואולוגיה ולאנטומיה השוואתית של אלפרד ניטון השתתף בייטסון במחקרים במעבדה למורפולוגיה של פרנסיס בלפור
ביוגרפיה > מחקריו הראשונים

בשנים 1883–1885 התעניין באמבריולוגיה ונסע בימי הקיץ פעמיים לארצות הברית כדי לעבוד אצל ויליאם קיית' ברוקס במסגרת המעבדה הזואולוגית צ'סאפיק שבהמפטון, וירג'יניה. הוא חקר את התפתחות הבלנוגלוסוס. בלנוגלוסוס הוא אנטרופנאוסט הידוע כ"תולע - אצטרובל" והוא משתייך למיתרני-הפה (hemichordata), מערכת בעלי חיים שאותה תיאר. יצור זה משך את סקרנותו לגבי מוצאם של בעלי החוליות.
בייטסון הסיק שמיתרניים התפתחו מתוך קווצי עור ומיתרני פה, תאוריה שמאוחר יותר הפכה למקובלת בחוגים המדעיים
מתחום המורפולוגיה עבר בייטסון לחקר האבולוציה והשיטות שלה. בשובו לאנגליה היה לחבר בקולג' סנט ג'ון.
מאוחר יותר, על מנת לחקור את המגוון הגנטי והתורשה, ערך בייטסון מסע לחלק המערבי של מרכז אסיה.
ביוגרפיה > פועלו בתחום המגוון הביולוגי (עד שנת 1900)

לפני שנת 1900 חקר בייטסון באופן שיטתי את המגוון המבני (וריאציות מבניות) של היצורים החיים, ואת השימוש בו במנגנון האבולוציה הביולוגית.
הוא הושפע אז על ידי גישתו של צ'ארלס דרווין ועל ידי השיטות הכמותיות ("ביומטריות") של פרנסיס גולטון.
במחקרו הראשון בתחום - "Some cases of variation in secondary sexual characteristics statistically examined" (מקרים אחדים של וריאציות במאפייני המין המשניים ומחקרם הסטטיסטי", 1892) הראה בייטסון שכמה אפיונים ביולוגיים (כמו אורך המלקחיים אצל הצבתנאים) אינם מתפזרים באוכלוסייה באופן רצוף, באופן נורמטיבי, אלא באופן בלתי רציף, מסתעף או דימורפי (בשתי צורות). קיומן הקבוע של שתי וריאציות באוכלוסייה אחת נראתה בעיניו כאתגר מול ההשקפות השכיחות אז לגבי מנגנון התורשה. "השאלה היא, אמר, האם הדימורפיזם של המקרים שהצגתי הוא סימן לתחילת ההתפלגות לשני מינים?".
בספרו משנת 1894, "-Materials for the study of variation" ("חומרים לחקר המגוון"), המשיך בבחינת המגוון הביולוגי. הוא הבחין בין שני אופנים של מגוון ביולוגי למאפיינים מסוימים - רציף (או substantive) ובלתי רציף או מסתעף (או meristic). כמו דרווין הרגיש שהכוח הבררני של האבולוציה עבד בעיקר על הווריאציות בעלי קיום בלתי רציף או מסתעף.
בייטסון ציין במאמר זה מוטציות "הומיאוטיות" (homeotic mutations), שבהן חלק גוף מסוים יכול להיות מוחלף בחלק גוף אחר. המוטציות שחקר בקרב בעלי החיים כללו דבורים בעלות רגליים במקום אנטנות (אנטנפדיה), סרטני נהרות עם תוספת חצוצרות, ואצל בני אדם - תופעות כמו פולידקטיליה, צלעות נוספות ותוספת פטמות אצל זכרים. כיום יודעים שמוטציות אלה נמצאות בגנים homeobox המפקחים על דפוסי המורפוגנזיס בעת ההתפתחות העוברית המוקדמת של בעלי החיים. פרס נובל לרפואה הוענק על גילויים בשנת 1995.
כשעדיין לא הכיר את ממצאי מחקריו של גרגור מנדל, כתב בייטסון לגבי מנגנון התורשה:
מנדל היה זה שכבר ערך את המחקרים אליהם ייחל בייטסון וגידל ובחן לצורך זה 28,000 צמחים.
ב-1897 דיווח בייטסון על התקדמויות חשובות מושגיות ומתודולוגיות בחקר ההשתנות או הווריאציות. טען שווריאציות בעלות אופי בלתי רציף, מסתעף, יכולים להוות את חלק הארי בהיווצרות מין חדש. הוא התפלמס עם מבקריו - מקרב ה"ביומטריקאים" - שפירשו שלא כהלכה את הגדרתו את חוסר הרציפות שבווריאציות.
"מגוון הוא בלתי רציף במקרה שכל הפרטים שבאוכלוסייה מסוימת פרים ורבים ביחד באופן חופשי, ואין רגרסיה פשוטה לצורה ממוצעת, אלא הבלטה ברורה של מגוון מסוים לעומת צורות הביניים. ללא קשר עם הסיבה, האופי המהותי של הווריאציה הבלתי רציפה הוא איפוא, העובדה שקיים חוסר זהות מושלמת בין הסוג לבין הווריאציה. הווריאציה ממשיכה לשרוד ואינה מדולדלת במהלך הדורות על ידי "ההצפה על ידי ההפריה ההדדית" עליה דיבר פרנקלין ג'נקין.
בייטסון החל מדווח על סדרות ניסויים ביולוגיים שנערכו על ידי אדית סונדרס ושותפיה בכרוב האלפיני Biscutella laevigata בגנים הבוטניים של קיימברידג'.
בטבע נראים ביחד צורות שעירות וצורות חלקות של צמחים אלה, שהם זהים בכל קנה מידה אחר.
הם הפרו צורות אלה הדדית במסגרת ניסויים.
כשבחנו את בני הכלאיים, ראו שהם שומרים אותו חוסר רציפות או הסתעפות כמו בצמחים הפראים שבטושה פולס. (Tosha Falls). חוסר הרציפות או ההסתעפות היא הסימן החיצוני לעובדה שבתורשה שני המאפיינים של "חלקות" ו"שעירות" אינם מתערבבים בצורה מושלמת, והצאצאים אינם נסוגים לווריאציית ביניים אחת, אלא נשארים בשתי וריאציות.