stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 סוכנות בת:  Central Clinical Hospital of Civil Aviation 
 תאריך הקמה:  9 במרץ 2004 
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 http://www.favt.ru
 
הסוכנות הפדרלית לתחבורה האווירית (Федеральное агентство воздушного транспорта; שם מקוצר - רוסאוויאציה, Росавиация) היא גוף פדרלי של הרשות המבצעת שבסמכות משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית, האחראי לרגולציה בתחום התעופה האזרחית ברוסיה.
הסוכנות הוקמה כחלק מרפורמה מינהלית בהתאם לצו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 9 במרץ 2004 מספר 314 "אודות מערכת ומבנה הגופים הפדרליים של הרשות המבצעת" (כפי שתוקן על ידי צוויי נשיא רוסיה מיום 20 במאי 2004, מיום 14 בנובמבר 2005, מיום 23 בדצמבר 2005, מיום 15 במרץ 2005 ומיום 27 במרץ 2006). רשמית, זהו גוף שהוקם בשנת 2004, אך למעשה הוא נוצר על בסיס המחלקות המבניות שהיו קיימות בעבר במשרד התחבורה ברוסיה וגופים ביצועיים פדרליים מיוחדים שביצעו פיקוח בתחום התחבורה האווירית. עם זאת, הסוכנות אינה יכולה להיחשב כיורשת של שירות התעופה האזרחי הממלכתי של משרד התחבורה של רוסיה, מכיוון שתפקידיה מחולקים כיום בין שלושה גורמים מנהלים פדרליים: הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית, השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה (רוסטרנסנזור) ומשרד התחבורה של רוסיה (מחלקת מדיניות המדינה בתחום התעופה האזרחית). במסגרת הסוכנות פועל השירות לביטחון התעופה שאחראי לאבטחת נמלי התעופה ברוסיה.
היסטוריה

גופי ממשל בתחום התחבורה האווירית בברית המועצות ובפדרציה הרוסית עד שנת 2000 בסדר כרונולוגי:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| שם | שנת היסוד | בסיס משפטי | הערות |
| משרד התעופה האזרחית של ברית המועצות | 1964 | צו נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות מיום 27 ביולי 1964 "אודות הקמת משרד התעופה האזרחית של ברית המועצות" |  |
| המחלקה לתחבורה אווירית של משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית | 1991 | צו של מועצת השרים של רוסיה הסובייטית מיום 18 בספטמבר 1991 | קיבל את תפקידי משרד התעופה האזרחית בברית המועצות, בתחומי הפדרציה הרוסית |
| שירות התעופה הפדרלי של רוסיה | 1996 | צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 15 במרץ 1996 מספר 382 "אודות שיפור מערכת ניהול המדינה של ענף התחבורה בפדרציה הרוסית" |  |
| השירות הפדרלי לתחבורה אווירית | 1999 | צו נשיא הפדרציה הרוסית מ-25 במאי 1999 "אודות מבנה הגופים הפדרליים" |  |
| השירות הממלכתי לתעופה אזרחית של משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית | 2000 | צו משרד התחבורה מיום 25 בספטמבר 2000 מספר 103 "אודות מבנה המנגנון המרכזי של המשרד" | הייתה יחידה מבנית של משרד התחבורה של רוסיה ולא הייתה ישות משפטית עצמאית |
מנהלים

רשימת ראשי התעופה האזרחית בברית המועצות ובפדרציה הרוסית:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| שם | משרה | שנת מינוי |
| יבגני פיודורוביץ' לוגינוב | שר התעופה האזרחית | 1964 |
| בוריס פאבלוביץ' בוגייב | שר התעופה האזרחית | 1970 |
| אלכסנדר ניקיטוביץ' וולקוב | שר התעופה האזרחית | 1987 |
| בוריס יגורוביץ' פניוקוב | שר התעופה האזרחית | 1990 |
| אלכסנדר אלכסנדרוביץ' לרין | מנהל מחלקת התחבורה האווירית במשרד התחבורה | 1991 |
| ואדים ולנטינוביץ' זממוטין | מנהל מחלקת התחבורה האווירית במשרד התחבורה - סגן ראשון לשר התחבורה | 1993 |
| גנאדי ניקולייאביץ' זאייצב | מנהל שירות התעופה הפדרלי | 1997 |
| ולדימיר איוואנוביץ' אנדרייב | מנהל שירות התחבורה האווירית של רוסיה | 1999 |
| אלכסנדר וסילייביץ' נרדקו | ראש השירות הממלכתי לתעופה אזרחית של משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית - סגן ראשון לשר התחבורה | 2000 |
| ניקולאי ולדימירוביץ' שיפיל | מנהל הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית | 2004 |
| אלכסנדר אלכסייביץ' יורצ'יק | מנהל הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית | 2005 |
| יבגני ויקטורוביץ' באצ'ורין | מנהל הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית | 2007 |
| גנאדי קוזמיש קורצ'נקוב | מנהל הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית | 2008 |
| אלכסנדר וסילייביץ' נרדקו | ראש הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית, מאז 6 במרץ 2020, גם סגן ראשון לשר התחבורה | 2009 |
| דמיטרי יאדרוב | מנהל הסוכנות הפדרלית לתחבורה אוויריות | 2023 |
תפקידים

תפקידיה העיקריים הם:
ארגון יישום תוכניות יעד פדרליות ותוכנית השקעה ממוקדת פדרלית;
מתן שירותים ציבוריים בעלי חשיבות ציבורית בתנאים שנקבעו על ידי החוק הפדרלי למספר בלתי מוגבל של אנשים, כולל לצורך: יישום מערך אמצעים לארגון יישום טיסות בינלאומיות ופנימיות; יישום מערך אמצעים שמטרתם להבטיח הגנה על תשתיות תחבורה וכלי רכב מפני פשעים;
פרסום צווים משפטיים פרטניים על בסיס ועל פי חוקת הפדרציה הרוסית, חוקים חוקתיים פדרליים, חוקים פדרליים, צווים והוראות של נשיא הפדרציה הרוסית, הנחיות ממשלת הפדרציה הרוסית ומשרד התחבורה של הפדרציה הרוסית;
הסוכנות הפדרלית לתחבורה האווירית היא הגוף המנהל של מערכת ניהול התעבורה האווירית המאוחדת של הפדרציה הרוסית. בשנת 2020 משרד התחבורה של רוסיה הציע לממשלת רוסיה להעביר לסמכויות הסוכנות גם את תפקידי חקירת תאונות אוויריות, במקום ועדת התעופה הבין-מדינתית ועל רקע הקמת הלשכה הבינלאומית לחקירת תאונות תעופה ותקריות חמורות (Международное бюро по расследованию авиационных происшествий и серьезных инцидентов ברוסית).
סיילנט היל 2 (משחק וידאו)

| --- | --- |

כרזת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  25 בספטמבר 2001
 סוגה:  משחק הישרדות-אימה
 פיתוח:  Konami
 הוצאה לאור:  Konami
 ארץ מקור:  יפן
 שפות:  אנגלית 
 סדרה:  סיילנט היל
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 2 Xbox המחשב האישי
 המשחק הקודם:  סיילנט היל
 המשחק הבא:  סיילנט היל 3
 
 אתר רשמי
 
סיילנט היל 2 (באנגלית: Silent Hill 2) הוא משחק וידאו מסוגת ההישרדות אימה שפותח על ידי Team Silent (אנ'), יחידה בתוך אולפני Konami וגם הופץ על ידם. המשחק הופץ בין החודשים ספטמבר לנובמבר 2001 לקונסולת הפלייסטיישן 2. המשחק הוא המשחק השני בסדרת משחקי "סיילנט היל (אנ')". עלילת המשחק עוקבת אחר ג'יימס סאנדרלנד, אלמן שמגיע לעיירה "סיילנט היל" בעקבות מכתב שקיבל מאשתו המנוחה. גרסה מורחבת של המשחק כוללת בתוכה סיפור צדדי בשם "נולדה ממשאלה" וכן תוספות נוספות והופצה לקונסולת ה-Xbox בדצמבר של אותה השנה. בשנת 2002, המשחק הופץ גם למחשב האישי וכן יצא בגרסה מורחבת לפלייסטיישן 2 בשם "Greatest Hits". גרסה זו כוללת את הבונוסים מגרסת ה-Xbox. גרסה משופרת של המשחק שתמכה ברזולוציית HD יצאה לקונסולת הפלייסטיישן 3 וה-Xbox 360 בשנת 2012 כחלק מקולקציית "Silent Hill HD Collection (אנ')".
פיתוח המשחק החל ביוני 1999, מעט לאחר הפצת המשחק הראשון בסדרה (אנ'). עלילת המשחק הושפעה מהספר "החטא ועונשו" מאת פיודור דוסטויבסקי. גרפיקת המשחק והאמנות שבו הושפעו מעבודותיהם של דייוויד לינץ' ושל אדריאן לין (אנ') (במיוחד מהסרט "סולם יעקב (1999) (אנ')") וכן מציוריהם של פרנסיס בייקון ואנדרו וייאת'. במהלך המשחק ניתן למצוא אזכורים שונים לאירועים היסטוריים, סרטים וספרות לעבודתם של האחרונים. בניגוד למשחק הראשון, שהתמה המרכזית בו הייתה הכת הקיימת בעיירה, המשחק מתרכז בנרטיב הפסיכוטי של הדמות המשוחקת.
המשחק קיבל ביקורות מהללות. במהלך חודשים בודדים משחרורו בצפון אמריקה, יפן ואירופה, נמכרו מעל למליון יחידות. המשחק קיבל שבחים על אלמנט האימה פסיכולוגית (אנ') בעלילה וכן על שימשו בסימבוליות וטאבו בעלילה, האטמוספירה שלו, הגרפיקה, עיצוב המפלצות והפסקול שבו. המשחק נחשב לאחד ממשחקי הוידאו הכי טובים אי פעם (אנ'), במיוחד בסוגת האימה ונחשב לדוגמה מובהקת למשחק וידאו שנחשב ליצירת אמנות (אנ'). משחק המשך בשם סיילנט היל 3 (אנ') יצא בשנת 2003. גרסת רימייק (אנ') למשחק הוכרזה באוקטובר 2022.
סרט בשם "החזרה לסיילנט היל" נמצא כעת בפיתוח ועלילתו מבוססת על עלילת המשחק.
משחקיות

מטרת המשחק היא לנווט את דמות הפרוטגוניסט, ג'יימס סאנדרלנד ברחבי העיירה "סיילנט היל", המוקפת במפלצות, בחיפוש אחר אשתו. השחקן שולט בדמותו של ג'יימס מנקודת מבט שלישית (השחקן רואה את הדמות מאחורי גבה) בשימוש מספר זוויות מצלמה. המשחק אינו מציג לשחקן את מד החיים של ג'יימס, המיקום בו הוא נמצא וכן את החפצים ברשותו. על מנת לראותם, על השחקן להיכנס לתפריט במהלך המשחק. במהלך שיטוטו בעיירה, ג'יימס יכול לאסוף מפות, אותן הוא יכול לקרוא במידה והוא עומד סמוך למקור אור או כאשר הפנס שברשותו דולק. במהלך מסעו, ג'יימס מעדכן את המפות שברשותו ומציג בהן דלתות נעולות, רמזים ומחסומים שעליו לעבור. ג'יימס יכול למצוא מסמכים שונים בעיירה ולרשום לעצמו את תוכנם לשימוש עתידי.
רוב המשחק עוסק בחקירת העיירה ובמציאת מפתחות וחפצים שונים שיתנו לג'יימס גישה לדלתות נעולות ויכולת לעבור מכשולים שונים. הריגת מפלצות קיימת במשחק, אך היא לא העיקר. כמו כן, השחקן נדרש לפתור חידות שונות במטרה להתקדם בעלילה. רמת הקושי של החידות והמפלצות נקבעת על ידי השחקן בתפריט לפני תחילת המשחק. ג'יימס מחזיק על עצמו מכשיר רדיו ובעזרת הרעש הסטטי הבוקע ממנו, הוא מוזהר מראש מפני מפלצות (גם כאשר ג'יימס נמצא בחלק מאוד מעורפל בעיירה ומתקשה לראות מסביבו). כמו כן, הדמות מטה את ראשה לכיוון מפלצת שמתקרבת או חפץ חשוב. לשחקן ישנם שלוש נשקים חמים ושלוש נשקים קרים, כששני נשקים קרים נוספים ניתנים לאחר שהשחקן מתחיל את המשחק מחדש. חפצים שמרפאים את ג'יימס וכן תחמושת יכולים להימצא ברחבי עולם המשחק.
עלילה > רקע

למרות שהמשחק לא עוסק בדמויות ובאירועים מהמשחק הראשון, מקום ההתרחשות נשאר זהה: העיירה "סיילנט היל" שנמצאת במיין. עלילת המשחק מתרכזת בחלק שונה בעיר, ועוסקת בסיפור המקור שלה. מראה העיירה מושפע ממצבם הנפשי של המבקרים בה וכן מציגה לשחקנים גרסה אפלה אלטרנטיבית שמשתנה בהתאם למצבה של הדמות. הקונספט מאחורי העיירה היה "עיירה קטנה ונידחת באמריקה"; כדי להפוך את העיירה ליותר ריאליסטית, חלק מהמבנים והחדרים ריקים מריהוט.
עלילה > עלילות

עלילת המשחק הראשית עוקבת אחר דמותו של ג'יימס סאנדרלנד. עלילה נוספת שהוצגה בגרסה המשופרת של המשחק, נקראת בשם "נולדה ממשאלה" ועוסקת בדמותה של מריה. סיפורו של ג'יימס נקרא "מכתב מגן העדן השקט".
עלילה > מכתב מגן העדן השקט

ג'יימס סאנדרלנד מגיע לסיילנט היל לאחר שקיבל מכתב ממרי, אשתו שסבלה ממחלה סופנית ומתה שנים ספורות טרם תחילת העלילה. במהלך שיטוטו בעיירה, ג'יימס נתקל באנג'לה אורוסקו, נערה שמחפשת את אמה בעיירה, באדי דומברווסקי, נער נוסף וכן בלורה, ילדה בת 8 שטוענת שהיא חברה של מרי ומאשימה את ג'יימס שלא באמת אהב את מרי. במהלך חיפושיו בפארק העירוני, ג'יימס נתקל במריה, אישה הדומה למרי, אך בעלת אישיות אסרטיבית יותר. מריה טוענת שהיא מעולם לא פגשה במרי ומכיוון שהיא מפוחדת מהמפלצות בעיירה, היא מתלווה לג'יימס במסעו. השניים מגיעים למתחם כדורת, שם נמצאים לורה ואדי, אך לורה בורחת.
ג'יימס ומריה רודפים אחרי לורה לבית החולים בעיירה. בהגיעם, הם מותקפים על ידי ראש פרמידה (אנ') (Pyramid Head) שהורג את מריה ואילו ג'יימס מצליח לברוח. בהמשך, ג'יימס מנסה למצוא את בית המלון בו הוא ומרי שהו במהלך חופשתם. בדרכו, ג'יימס מוצא את מריה בתוך חדר נעול, אך היא אינה זוכרת את המפגש הקודם בין השניים ומספרת על אירועים מחייהם של ג'יימס ומרי שרק מרי יודעת. ג'יימס מחפש דרך לשחרר את מריה מהחדר הנעול, אך מגלה שהיא מתה בשנית. בהמשך, ג'יימס מחלץ את אנג'לה ממפלצת והאחרונה מספרת לו שבעבר היא הותקפה מינית על ידי אביה, ובידה גזיר עיתון הרומז שהיא הרגה את אביה וברחה לסיילנט היל. כשאדי תוקף את ג'יימס, האחרון הורג אותו מתוך הגנה עצמית.
בבית המלון, ג'יימס מוצא קלטת וידאו ובה הוא מבצע המתת חסד באשתו החולה בעזרת חניקתה עם כרית. בחדר אחר, ג'יימס חוזה באנג'לה מתאבדת לאחר שלא יכלה לשאת עוד בטראומה. ג'יימס נתקל בשני ראשי פרמידה ובמריה, שנהרגת פעם נוספת. ג'יימס מבין שראש פרמידה נוצר מכיוון שהוא היה צריך מישהו שיעניש אותו על חטאו ושהמפלצות בעיירה הן התגשמות פיזית של הפסיכוזה שלו. המעטפה ממרי נעלמת ושני ראשי הפרמידה מתאבדים. ג'יימס עולה לגג בית המלון, ובהתאם לבחירות השחקנים במהלך המשחק, הוא יכול לפגוש בהתגשמות גשמית של מרי או במריה שמחופשת אליה.
המשחק מציג שישה סופים אפשריים, וחברת Konami לא חשפה איזה סוף נחשב לסוף הקאנוני (אנ'):
לעזוב - בסוף זה, ג'יימס פוגש במרי בפעם האחרונה, קורא את מכתבה ועוזב את העיירה ביחד עם לורה.
במים - ג'יימס מתאבד בדרדור רכבו לתוך המים כשגופתה של מרי איתו ברכב.
מריה - ג'יימס נאלץ להילחם במריה על הגג כדרך לגרום לו להשלים עם חטאיו. לאחר שהשחקן מנצח את מריה, ג'יימס עוזב את העיירה ביחד עם מריה החיה. לפתע, מריה מתחילה להשתעל, אירוע הרומז שהמחלה הסופנית תתקוף אותה בקרוב והמעגל יחזור על עצמו.
ניתן לפתוח את שלושת הסופים הנוספים לאחר שהשחקן מתחיל את המשחק מחדש:
לידה מחדש - סוף בו ג'יימס מתכנן להחיות את מרי המתה בעזרת חפצים עתיקים שהוא אסף ברחבי מסעו בעיירה.
כלב - סוף הומוריסטי בו ג'יימס מגלה שכלב שלט על כל אירועי המשחק.
חייזרים - סוף הומוריסטי בו ג'יימס נחטף מהעיירה על ידי ספינת חלל בעזרתו של הארי מייסון, הפרוטגוניסט של המשחק הראשון.
עלילה > נולדה ממשאלה

בהרחבה זו, השחקן שולט בדמותה של מריה רגעים לפני פגישתה הראשונה עם ג'יימס. לאחר שמריה מתעוררת בעיירה, שרק אקדח ברשותה, היא מסיקה שהיא ניסתה להתאבד קודם לכן ומחפשת אחר סיוע בעיירה. מריה מגיעה לאחוזה בעיירה, בה היא שומעת את קולו של בעליה, ארנסט בלדווין. ארנסט מסרב לתת למריה להיכנס לחדר בו הוא נמצא ומסכים לתקשר איתה מעבר לדלת הנעולה. לאחר שמריה משלימה מספר מטלות עבור ארנסט, האחרון מזהיר אותה לגבי ג'יימס וטוען שהוא "אדם רע". מריה מצליחה לפתוח את דלת החדר, אך מגלה שהחדר ריק. לאחר מכן, היא עוזבת את האחוזה. בסיכומה של העלילה, מריה שוקלת להתאבד בשנית, אך מחליטה במקום זאת לחפש את ג'יימס. ההרחבה מסתיימת בקריינות של ג'יימס, שפוגש את מריה לראשונה בפארק כחלק מהעלילה הקודמת.
תמות

חלק מהתמות שמוצגות במשחק עוסקות באבלות, אשם ועונש. תמה נוספת שבולטת במשחק עוסקת בחולי נפשי, תשוקה, אהבה והתעללות. המשחק עוסק בדרך בה אנשים מתמודדים עם נרטיבים אלו.
הפוקוס במשחק עוסק בדרך בה המפלצות מוצגות, בהתאם למצבו הנפשי של ג'יימס ולתחושת האשם שלו. לדוגמה, מראהו של ראש פרמידה משקף גבר שרירי, גבוה וחסר פנים, כשלראשו פרמידה מברזל המציגה את התמודדותו של ג'יימס עם אשמה. ראש פרמידה מחזיק בידו בלהב ארוך שמפלח את הרצפה עליה ג'יימס עומד. הלהב לא נועד רק כדי להפחיד את השחקנים, אלא גם כדי להמחיש את הכאב של הדמות הראשית. על פי יוצר המשחק, מאסאהירו איטו (אנ'), ראש פרמידה מייצגת בנוסף את הרצון של ג'יימס לשלם על חטאו (רצח אשתו מרי) וכן את חוסר המשיכה המינית שהייתה לו כלפיה כשהייתה בחיים וסבלה ממחלה סופנית.
הערות שוליים

1 2  Polygon Staff, The 500 best games of all time: 500-401, Polygon, ‏2017-11-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  The 100 Greatest Games Of All Time| Speedball 2: Brutal Deluxe | Empire | www.empireonline.com, web.archive.org, ‏2011-05-15
1 2  Top 100 Video Games of All Time - IGN.com (באנגלית), נבדק ב-2024-01-12
↑  How A Team Of Silent Hill 2 Fans Transformed A Buggy Port Into The Definitive Version, GameSpot (באנגלית אמריקאית)
↑  Michael McWhertor, Silent Hill 2 remake coming to PS5, PC, Polygon, ‏2022-10-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Mike Wilson, ‘Return to Silent Hill’ – Plot, Preliminary Casting Revealed for New Movie, Bloody Disgusting!, ‏2023-03-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  IGN: Silent Hill 2 Review, web.archive.org, ‏2007-05-24
1 2  Ivan Sulic, Silent Hill 2 Review, IGN, ‏2002-12-03 (באנגלית)
1 2  I. G. N. Staff, E3 2001: Silent Hill 2 Interview, IGN, ‏2001-05-17 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  IGN Xbox Interviews Silent Hill 2 Producer Akihiro Imamura - Xbox Feature at IGN, web.archive.org, ‏2011-09-11
1 2 3 4 5 6 7 8  I. G. N. Staff, Interview with Silent Hill 2's Artist Takayoshi Sato, IGN, ‏2001-08-17 (באנגלית)
↑  I. G. N. Staff, Meet the Characters and Monsters of Silent Hill 2, IGN, ‏2001-08-15 (באנגלית)
↑  'Silent Hill 2' Combines Horror and Mental Illness Well, Inverse, ‏2017-02-10 (באנגלית)
↑  Sam Woodrick, The Symbolism Behind Silent Hill's Pyramid Head, Game Rant, ‏2020-05-29 (באנגלית)
↑  my resume, web.archive.org, ‏2011-07-16
↑  Core Gamers - Interview with Takayoshi Sato, web.archive.org, ‏2011-08-31
↑  IGN: TGS 2001: Silent Hill 2 Xbox Impressions, web.archive.org, ‏2006-12-30
↑  I. G. N. Staff, TGS 2001: Silent Hill 2 Impressions, IGN, ‏2001-03-30 (באנגלית)
1 2 3  I. G. N. Staff, Silent Hill 2's Producer Akihito Imamura Not So Silent, IGN, ‏2001-08-17 (באנגלית)
↑  IGN: Silent Hill: Too Close to Home?, web.archive.org, ‏2007-05-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16580021g (data)  MusicBrainz work: b8271126-7225-4954-936b-b16a9bb3ff49
פיליפ אוטו רונגה
חייו ועבודתו

רונגה נולד כתשיעי מתוך אחד עשר ילדים בוולגאסט (אנ'), במערב פומרניה, אז תחת שלטון שוודי, במשפחה של בוני ספינות עם קשרים עם האצולה הפרוסית של משפחת סיפנייבסקי / פון רונגה. כילד חולני הוא החמיץ לעיתים קרובות את בית הספר ובגיל צעיר למד מאמו את אמנות הצלליות הגזורות במספריים, שנהג לייצר במהלך כל חייו. בשנת 1795 החל חניכה מסחרית במשרדו של אחיו הגדול דניאל בהמבורג. בשנת 1799 דניאל תמך כלכלית ברונגה כדי להתחיל ללמוד ציור תחת ינס יול באקדמיה של קופנהגן (כיום האקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות (אנ')). ב-1801 עבר לדרזדן כדי להמשיך בלימודיו, שם הכיר את קספר דויד פרידריך, את לודוויג טיק ואת אשתו לעתיד פאולינה באסנגה. הוא גם החל במחקר מקיף של כתביו של המיסטיקן יאקוב במה מהמאה ה-17. בשנת 1803, בביקור בוויימאר, רונגה פגש באופן בלתי צפוי את יוהאן וולפגנג פון גתה והשניים יצרו יחסי ידידות המבוססת על תחומי העניין המשותפים שלהם בצבע ובאמנות.
ב-1804 התחתן ועבר עם אשתו להמבורג. עקב סכנות מלחמה קרובות (מצור נפוליאון על המבורג (אנ')) הם עברו בשנת 1805 לבית אבותיו בוולגאסט שם הם שהו עד 1807. בשנת 1805 התכתבות של רונגה עם גתה בנושא עבודתו האמנותית וצבע הפכה אינטנסיבית יותר. בשובו להמבורג ב-1807, הוא ואחיו דניאל הקימו חברה חדשה בה נשאר פעיל עד סוף ימיו. באותה שנה פיתח את הרעיון של כדור הצבע. בשנת 1808 הוא הגביר את עבודתו על צבע, כולל ביצוע ניסויים בתערובת צבעים. הוא גם פרסם גרסאות כתובות של שתי אגדות עם מקומיות "הדייג ואשתו" ו"עץ השקד", שנכללו מאוחר יותר בין מעשיות האחים גרים. ב-1809 השלים רונגה את עבודתו על כתב היד של Farben-Kugel (כדור צבע), שפורסם ב-1810 בהמבורג. באותה שנה, חולה בשחפת, צייר רונגה דיוקן עצמי נוסף וכן דיוקנאות של משפחתו ושל אחיו דניאל. רונגה מת בהמבורג (סופחה על ידי נפוליאון בונפרטה לאימפריה הצרפתית הראשונה 1804–1815) ב-2 בדצמבר 1810. האחרון מבין ארבעת ילדיו נולד ביום שלאחר מותו של רונגה.
רונגה היה בעל תפיסה מיסטית, נוצרית עמוקה, ובעבודתו האמנותית הוא ניסה לבטא מושגים על ההרמוניה של היקום באמצעות סמליות של צבע, צורה ומספרים. הוא ראה בכחול, צהוב ואדום סמלים לשילוש הנוצרי והשווה כחול לאלוהים וללילה, אדום לבוקר, לערב ולישו, וצהוב עם רוח הקודש.
כמו אצל כמה אמנים רומנטיים אחרים, רונגה התעניין בגזאמטקונסטוורק, או ביצירת אמנות טוטאלית, שהיה ניסיון למזג את כל צורות האמנות. הוא תכנן עבודה כזו סביב סדרה של ארבעה ציורים בשם "זמנים ביממה", שתוכננה להיראות בבניין מיוחד, ונצפה בליווי מוזיקה ושירה שכתב. בשנת 1803 הכין רונגה תחריטים בפורמט גדול של הרישומים של סדרת "זמנים ביממה" שזכו להצלחה מסחרית ומערכת שלו העניק לגתה. הוא צייר שתי גרסאות של בוקר (הגלריה לאמנות של המבורג), אבל הציורים האחרים לא התקדמו מעבר לרישומים. "בוקר" היה ההתחלה של סוג חדש של נוף, של דת ורגש.
רונגה היה גם אחד מטובי ציירי הדיוקנאות הגרמנים בתקופתו; כמה דוגמאות נמצאות בהמבורג. הסגנון שלו היה נוקשה, חד ואינטנסיבי, לפעמים כמעט נאיבי.
רונגה וצבע

התעניינותו של רונגה בצבע הייתה תוצאה טבעית של עבודתו כצייר ושל נטייתו למחקר. בין עקרונותיו המקובלים היה ש"כידוע, ישנם רק שלושה צבעים, צהוב, אדום וכחול" (מכתב לגתה מ-3 ביולי 1806). מטרתו הייתה לבסס את עולם הצבעים השלם הנובע מתערובת של השלושה, בינם לבין עצמם וביחד עם לבן ושחור. באותו מכתב ארוך דן רונגה בפירוט מסוים בדעותיו על סדר הצבעים וכלל שרטוט של עיגול תערובת, כאשר שלושת צבעי היסוד יוצרים משולש שווה-צלעות ויחד עם תערובות הזוגיות שלהם, משושה.
הוא הגיע למושג כדור הצבע מתישהו בשנת 1807, כפי שצוין במכתבו לגתה מ-21 בנובמבר באותה שנה, על ידי הרחבת גלגל הצבעים לכדור, כאשר לבן ושחור יוצרים את שני הקטבים המנוגדים. תערובת צבעים מוצקה של פירמידה כפולה משולשת הוצעה על ידי טוביאס מאייר בשנת 1758, עובדה ידועה לרונגה. נראה שהרחבתו של אותו מוצק לכדור הייתה בעל בסיס אידיאליסטי ולא של הכרח לוגי. עם ניסויי תערובת צבעי הדיסק שלו משנת 1807, הוא קיווה לספק תמיכה מדעית לצורת הכדור. בעידוד גתה וחברים אחרים, הוא כתב ב-1808 כתב יד המתאר את כדור הצבע, שפורסם בהמבורג בתחילת 1810. בנוסף לתיאור של כדור הצבע, הוא מכיל חיבור מאויר על כללי הרמוניה של צבע ואחד על צבע בטבע שנכתב על ידי ידידו של רונגה הנריק שטפנס (אנ'). לוח כלול צבוע ביד מציג שתי תצוגות שונות של פני הכדור וכן פרוסות אופקיות ואנכיות המציגות את הארגון של פנים הכדור (ראו איור משמאל).
מותו בטרם עת של רונגה הגביל את ההשפעה של עבודה זו. גתה, שקרא את כתב היד לפני הפרסום, הזכיר אותו בתאוריית הצבעים שלו משנת 1810 כ"מסיים בהצלחה סוג זה של ניסיון". עד מהרה האפיל עליה המערכת ההמיספרית של מישל שוורל משנת 1839. מערכת סדר צבעים כדורית נרשמה בפטנט בשנת 1900 על ידי אלברט הנרי מונסל.
מורשת

ציוריו של רונגה נכללו במספר רב של תערוכות רטרוספקטיביות גדולות, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, "אמנים גרמנים גדולים של המאה התשע-עשרה" והגלריה לאמנות של המבורג, "הקוסמוס של רונגה". מבקר האמנות רוברט יוז תיאר את רונגה כ"המקבילה הקרובה ביותר לוויליאם בלייק שגרמניה ייצרה". הציור של רונגה, "הבוקר", 1808, נחשב ליצירתו הגדולה ביותר. "בוקר", נועד להיות מותקן כחלק מסדרת ציורי קיר דתיים שכותרתם "זמנים ביממה"; ארבעת הציורים היו אמורים להיות מותקנים בקפלה גותית בליווי מוזיקה ושירה, שרונגה קיווה שתהווה גרעין לדת חדשה. הסדרה, מלבד "בוקר" ו"יום", מעולם לא פותחה מעבר לחליפה של רישומים מונוכרומים, ארבעה הדפסים שניתנו על ידי רונגה במתנה, הוצגו בחדר המוזיקה של יוהאן וולפגנג פון גתה. השימוש במחוות ועיוותים של רונגה באמריליס יפהפה ושושן צחור ב"זמנים ביממה" תוארו כקודמים ליצירות דומות שהופקו במהלך תנועת האר נובו כמעט 100 שנה מאוחר יותר.
גלריה

כל העבודות הן ציורי שמן באוסף של הגלריה לאמנות של המבורג אלא אם צוין אחרת.
"השיעור של הזמיר" (1804–05), 105 x ‏86 ס"מ.
"ילדי הילסנבק" (1805–1806), 131.5 x ‏143.5 ס"מ
"הורי האמן" (1806), 196 x ‏131 ס"מ
"מנוחה בבריחה למצרים", לא גמור (1806), 96.5 x ‏129.5 ס"מ
"פטרוס על הים" (1806), 116 x ‏157 ס"מ
"הולדת הנפש האנושית" (סביב 1806), 35.5 x ‏32.7 ס"מ, אוסף פרטי
זמנים ביממה
"היום" (1803), עט ועפרון, 95.1 x ‏63.1 ס"מ
"הערב" (1803), עט ועפרון, 95.2 x ‏64 ס"מ
"הלילה" (1803), עט ועפרון, 95.3 x ‏62.5 ס"מ
"הלילה" (1803), עט ועפרון, 71.4 x ‏48.2 ס"מ
"הבוקר", גרסה קטנה (1808), 106 x ‏81 ס"מ
"הבוקר הגדול" (1809–1810), 152 x ‏113 ס"מ
פרט, "הבוקר הגדול" (1809–1810)
פרט, "הבוקר הגדול" (1809–1810)
דיוקנאות
"אוטו זיגיסמונד רונגה בכיסא מתקפל" (1805), 40 x ‏35.5 ס"מ,
"אנחנו שלושה", משמאל לימין, אחיו של האמן דניאל, אשתו של האמן פאולינה, ודיוקן עצמי (1805), 100 x ‏122 ס"מ, נהרס בשריפה ב-1931
"פאולינה רונגה עם הבן", אשתו ובנו של האמן (1807), 97 x ‏73 ס"מ, הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)
"וילהלמינה סופיה הלוויג" (1807), 116 x ‏92 ס"מ, מוזיאון המדינה של פומרניה (אנ')
"פרידריך אוגוסט פון קלינקאובסטרם (אנ')" (1808), 65 x ‏48 ס"מ, ארמון בלוודר
"דיוקן של איש צעיר" (לא מתוארך), 44 x ‏35 ס"מ, ארמון בלוודר
"דיוקן עצמי" (1809–1810), 48 x ‏47 ס"מ
איורים
"דיוקן עצמי" (סביב 1801–1802), גיר שחור ולבן 55.3 x ‏43.3 ס"מ
"המקור והמשורר" (1805), דיו ועיפרון, 50.9 x ‏67.1 ס"מ
"ראש של כלב" (1805–1806), גיר ועופרת, 29.5 x ‏35.9 ס"מ
מחקר עבור "הבוקר הגדול" (1809), גיר ועיפרון, 40.6 x ‏53.4 ס"מ
"נפילת המולדת", מחקר (1809), דיו ועיפרון 16.7 x ‏11 ס"מ
"סופיה זיבקינג על ערש דווי" (1810), גיר שחור ולבן, 43.5 x ‏51.2 ס"מ
הערות שוליים

↑  Connelly, Frances S. 1993. Poetic Monsters and Nature Hieroglyphics: The Precocious Primitivism of Philipp Otto Runge. Art Journal. 52(2): 31-39
1 2 3  Hughes, Robert, 1938-2012. (1990). Nothing if not critical : selected essays on art and artists (1st ed.). New York: A.A. Knopf. p. 114. ISBN 978-0-307-80959-9. OCLC 707239996.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  German masters of the nineteenth century : paintings and drawings from the Federal Republic of Germany. Metropolitan Museum of Art (New York, N.Y.), Art Gallery of Ontario. New York: Metropolitan Museum of Art. 1981. p. 190. ISBN 0-87099-263-5. OCLC 8052223.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  "Philipp Otto Runge's Times of Day". The Getty Research Institute.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267343405171  PLWABN: 9810654452505606  BIBSYS: 90055430  BNE: XX1102620  BnF: cb122138347 (data)  CiNii: DA0259631X  GND: 118604155  ICCU: CFIV014670  ISNI: 0000 0001 2100 7760  LCCN: n50022116  LNB: 000153657  NKC: ola2003172394  NLA: 35689499  NLG: 123694  NSK: 000014309  NTA: 068816928  RERO: 02-A018435712  RKD: 68892  SELIBR: 247670  SNAC: w6kq5cpr  SUDOC: 030794846  Trove: 1043752  ULAN: 500014391  VcBA: 495/172985  VIAF: 39426944   WorldCat (עם VIAF): 39426944 
גבעול שושנים עם שישה פרחים
"Farbenkugel" (כדור הצבעים) של רונגה