stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעלת השמע

| --- | --- |

 שיוך:  מערכת השמיעה 
 אספקה עורקית:  anterior auricular branches of superficial temporal artery 
 ניקוז ורידי:  superficial temporal vein 
 ניקוז לימפטי:  Superficial cervical lymph nodes 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1036) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  meatus acusticus externus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A15.3.01.045 
 TA2 (2019):  6867 
 FMA:  61734 
 קוד MeSH:  A09.246.272.396 
 מזהה MeSH:  D004424 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0013444 
 
תעלת השמע או תעלת האוזן (בלטינית external acoustic meatus או בקיצור EAM) היא מבואה הנמשכת מתחילת האוזן החיצונית ומגיעה עד האוזן התיכונה. אורכה של תעלת השמע באדם מהאפרכסת עד לעור התוף הוא באזור ה-20–30 מ"מ, וקוטרה הוא כ-0.7 ס"מ.
מבנה

תעלת השמע בנויה כצינור באורך 20–30 מ"מ אשר נחלק לשניים חלק חיצוני וחלק פנימי. החלק החיצוני הוא בגדול של שליש מהתעלה עשוי מסחוס ויש בו זקיקי שיער, בלוטות חלב ושעוות האוזן. החלק הפנימי הוא בגודל של שתי שליש מהתעלה והוא גרמי, כלומר עשוי רקמת עצם.
תעלת יוקטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אמריקה האמצעית (אנ')
 מקשר:  מפרץ מקסיקו לים הקריבי
 מפריד:  בין מדינת מקסיקו קינטנה רו שבחצי האי יוקטן לבין מחוז פינאר דל ריו (אנ') שבקובה
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מקסיקו מקסיקו קובה קובה
 ערים:  קנקון
 איים:  איסלה קונטוי (אנ')
 לשונות יבשה:  כף סן אנטוניו (אנ')
 קואורדינטות:  21°34′42″N 85°54′27″W﻿ / ﻿21.57833°N 85.90750°W﻿ / 21.57833; -85.90750
  (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) תעלת יוקטן(למפת אמריקה המרכזית רגילה) תעלת יוקטן
 
תעלת יוקטן (בספרדית: Canal de Yucatán) הוא מצר ים באמריקה האמצעית (אנ'), המפריד בין חצי האי יוקטן ממערב וקובה ממזרח, ומקשר בין מפרץ מקסיקו מצפון לבין הים הקריבי מדרום.
רוחבה של התעלה הוא כ-200 קילומטר.
דרך התעלה מדרום לצפון זורם זרם גויאנה או זרם קריבי (אנ') תחת השם "זרם יוקטן".
הערות שוליים

↑  בין קובה לפלורידה הופך הזרם הקריבי לזרם פלורידה (אנ') שחובר צפונית לאיי הבהאמה לזרם אנטילי (אנ') כדי ליצור את זרם הגולף.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315528035   WorldCat (עם VIAF): 315528035 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של הקריביים ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תומאזו מינארדי

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1787 פאאנצה, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  12 בינואר 1871 (בגיל 83) רומא, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 מקום לימודים:  Accademia del Regno italico 
 הושפע על ידי:  ג'יוזפה זאולי 
 
תומאזו מינארדי (באיטלקית: Tommaso Minardi;‏ 4 דצמבר 1787 – 12 בינואר 1871) היה צייר וסופר איטלקי בתאוריית האמנות. פעל בפאנצה, רומא, פרוג'ה וערים אחרות. הוא צייר בסגנונות שעברו מהנאו-קלאסיציזם לרומנטיקה.
ביוגרפיה

מינארדי נולד בפאנצה לאביו קרלו, שהיה רוקח, ולאמו, רוזה סטנגליני ממראדי. בתחילה הוא קיבל הדרכה בפאנצה מג'וזפה צאולי. צאולי וסופר מקומי, דיוניג'י סטרוקי, עזרו לו להשיג בין השנים 1803–1810 מלגה מהאחווה הדתית של פאנצה, שנקראה קהילת סן גרגוריו. בשנת 1810 הוא זכה בתחרות ובמלגה מהאקדמיה לאמנויות יפות בבולוניה. ברומא, התחריטים המפורטים שלו של יצירות מופת, הביאו לו שבחים. הוא עבד זמן קצר עם החרט לונגי במילאנו, ואז חזר לרומא. שם הוא הצטרף לסטודיו של וינצ'נצו קמוצ'יני, אמן נאו-קלאסי ידוע ברומא. מינארדי הפך לאחד ממנהיגי התנועה המכונה "פוריזמו", שפעלה ברומא בין השנים 1810–1815 לערך.
בשנת 1819 הוא עבר לפרוג'ה, כדי להצטרף לאקדמיה לאמנויות יפות כפרופסור לרישום ועד מהרה קודם לתפקיד מנהל, תפקיד שהמליץ אנטוניו קנובה. מיומנותו כשרטט זיכתה אותו בשנת 1822 לתואר פרופסור לציור באקדמיה של סן לוקא ברומא, במקום לואיג'י אגריקולה שנפטר. הוא מונה לאחראי על אוספי התמונות הציבוריות, והיה חבר במספר ועדות הקשורות לאמנות, כמו גם אגודות אמנות אחרות. הוא זכה בתואר חבר כבוד במספר אקדמיות לאמנות ברחבי אירופה.
מיומנותו ברישום משכה אותו אל תנועת הנצרתיים, שהתגוררו ברומא מ-1834 עד 1841. עם הזמן, מינארדי פנה יותר ויותר לנושאים דתיים בציוריו. מינארדי ועמיתיו, יוהאן פרידריך אוברבק, פייטרו טנראני ואנטוניו ביאנקיני פרסמו חיבור על אמנות שכותרתו Del purismo nelle arti ב-1843.
הוא צייר את "ההתגלות של הבתולה לסטניסלב קוסטקה הקדוש" (1824) עבור החדר שבו מת הקדוש. הוא גם צייר דיוקן יוצא דופן של עצמו כאמן בסטודיו עלוב (1813). הוא צייר ציור קיר המתאר את התפשטות האמונה, עבור חדר הכס של ארמון קווירינאלה.
הסטודיו שלו ברומא היה ממוקם בקרבת כיכר ונציה.
מינארדי מת ברומא ב-1871.
הערות שוליים

↑  Desiderio Vaquerizo Gil, Il poeta del mito. Ovidio e il suo tempo, Anales de Arquelogía Cordobesa 30, 2019-12-15, עמ' 445–452 doi: 10.21071/aac.v30i.12450
↑  Alberto. Perugia, Elenco dei pesci dell' Adriatico, di Alberto Perugia ... Con 7 tavole cromolitografiche., Milano,: U. Hoepli,, 1881
↑  Deborah Stott, Ann Percy, Mimi Cazort, Italian Master Drawings at the Philadelphia Museum of Art, The Sixteenth Century Journal 37, 2006-10-01, עמ' 887 doi: 10.2307/20478073
↑  "Minardi, Tommaso". Enciclopedia Treccani (in Italian)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605108605171  PLWABN: 9810538652005606  BnF: cb180038513 (data)  DSI: 8834  GND: 117578487  ICCU: RAVV052636  ISNI: 0000 0000 6630 151X  KulturNav: 8a5997b8-efbf-4aa6-8586-647eaf710cb7  LCCN: n83014558  NTA: 069409242  RKD: 56258  SNAC: w66f368c  SUDOC: 124301134  ULAN: 500024668  VcBA: 495/121408  VIAF: 64788091   WorldCat (עם VIAF): 64788091
שרבט גולה

| --- | --- |

שרבט גולה, כפי שצולמה ב-1985 (משמאל) וכפי שצולמה ב-2002
 לידה:  20 במרץ 1972 (בת 52) ננגרהאר, אפגניסטן 
 מדינה:  ממלכת אפגניסטן, אפגניסטן 
 מקום מגורים:  איטליה (נכון ל-2021)
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 
שַרְבַּט גוּלָה (בפאשטו: شربت گلا) (נולדה ב-20 במרץ 1972) היא אישה ממוצא אפגני-פתאני אשר התפרסמה כאשר תמונת פניה הופיעה על שער המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 1985, בגיליון שעסק בפליטים ברחבי העולם. מאז נודעה בכינוי "הנערה האפגנית".
חייה

גולה התייתמה מהוריה במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. בעת המלחמה היא התגוררה במחנה הפליטים נאסיר בארג בפקיסטן, לאחר שהוגלתה מאפגניסטן על ידי כוחות הצבא האדום. במחנה פליטים זה צולמה על ידי הצלם סטיב מק'קורי עבור המגזין "נשיונל ג'יאוגרפיק". שרבט גולה הייתה אחת מהתלמידות בבית הספר הלא-רשמי של מחנה הפליטים; בגלל חוקי הצניעות הנוקשים באפגניסטן וחוקי הטליבאן שם, לא היו הרבה הזדמנויות לצלם נשים אפגניות, ומק'קורי ניצל את ההזדמנות וצילם את הנערה בעלת המבט החודר.
אף על פי ששמה או זהותה לא היו ידועים, תמונתה, תחת הכותרת "הנערה האפגנית", הופיעה בגיליון הנשיונל ג'יאוגרפיק של חודש יוני 1985. תמונת פניה, עם הצעיף האדום שנתלה בצורה רופפת על ראשה ועם מבטה החודר ועיניה הירוקות המסתכלות ישירות אל המצלמה, נעשו לסימן מוכר בעולם כולו של העימות באפגניסטן בשנות השמונים ובעיית הפליטים שם. תמונתה של גולה נחשבת כתמונה המוכרת ביותר בהיסטוריה של מגזין הנשיונל ג'אוגרפיק.
זהותה

זהותה של "הילדה האפגנית" נותרה לא ידועה במשך למעלה מחמש עשרה שנה; אפגניסטן נשארה סגורה כמעט לחלוטין בפני תרבות המערב ובפני התקשורת עד לאחר מיגור שלטון הטליבאן הקיצוני בשנת 2001, על ידי צבא ארצות הברית בפלישה האמריקאית לאפגניסטן. אף על פי שבמשך שנות התשעים ניסה הצלם סטיב מק'קורי למצוא את הנערה, נסיונותיו כשלו.
בחודש ינואר 2002, ארגון הנשיונל ג'יאוגרפיק שלח משלחת לאפגניסטן בניסיון לגלות את זהותה של הנערה המפורסמת. הצוות הגיע למחנה הפליטים שבו צולמה, אך גילה שהמחנה נסגר. בסיוריהם ברחבי אפגניסטן, קיבלו אנשי המשלחת דיווחים רבים על זהות הנערה, אך כולם התבררו כלא נכונים.
לבסוף, בעקבות הצלבת דיווחים שונים, נמצאה שרבט גולה, אז בסביבות גיל שלושים, באזור מרוחק של אפגניסטן. זהותה אומתה על ידי טכנולוגיית זיהוי ביומטרי של קשתית העין; הקשתית שלה הושוותה עם קשתית הנערה בתמונה ונמצאה זהה. שרבט גולה זכרה את התצלום ואת הצלם שצילם אותה במחנה הפליטים, אך מעולם לא ראתה את התמונה ולא ידעה שהיא נעשתה כה מפורסמת ושנעשו ניסיונות רבים לזהותה.
בסוף שנות ה-80 התחתנה גולה; נולדו לה ארבע בנות, אחת מהן נפטרה בינקותה. היא חזרה לאפגניסטן בשנת 1992, לכפר בהרי טורה בורה שממנו ברחה לאחר הפלישה הסובייטית.
סיפור חייה גולל בגיליון מרץ 2003 של המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק, וסרט תיעודי על החיפוש אחריה הוקרן בערוץ הנשיונל ג'יאוגרפיק. כמו כן, לכבודה של שרבט גולה הקים הנשיונל ג'יאוגרפיק קרן לקידום חינוך בנות באפגניסטן. בעזרת כספי הקרן הוקמו בקאבול מרכז חינוך והכשרה לבנות וספריה, נבנה מחדש בית ספר תיכון לבנות שנפגע קשות בזמן המלחמה, ונוסד עיתון לילדים.
ב-26 באוקטובר 2016, סוכנות החקירות הפדרלית של פקיסטן עצרה את גולה על כך שגרה בה עם מסמכים מזויפים. היא נידונה לחמישה עשר ימי מעצר וגורשה לאפגניסטן. עם השתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן ב-2021, גולה ברחה לאיטליה.
הערות שוליים

↑  Boone, Jon (2016-10-26). "National Geographic 'Afghan Girl' arrested in Pakistan living under false papers". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-2016-10-26. נבדק ב-2016-10-26.
↑  Lynne O'Donnell and Riaz Khan (9 בנובמבר 2016). "Pakistan deports National Geographic's iconic 'Afghan Girl'". Toronto Sun. נבדק ב-2016-11-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pakistan to deport National Geographic's 'Afghan Girl' Sharbat Gula next week". ABC News. AP. 5 בנובמבר 2016. ארכיון מ-5 בנובמבר 2016. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Afghan Girl' Sharbat Gula Safely Evacuated to Italy Via Efforts of Photographer Steve McCurry, Metagood/OnChainMonkey Crypto Community & Future Brilliance Charity". Business Wire. נבדק ב-26 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811773058405606  BnF: cb14480081w (data)  ISNI: 0000 0000 0072 4827  SUDOC: 198190972  VIAF: 10075754   WorldCat (עם VIAF): 10075754
שלג צח

| --- | --- |

 סינגל בביצוע משינה
 מתוך האלבום משינה 3
 יצא לאור:  5 ביולי 1988
 סוגה:  פופ רוק
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:24
 חברת תקליטים:  סי בי אס ישראל
 כתיבה:  שלומי ברכה
 לחן:  שלומי ברכה
 
"שלג צח" הוא סינגל של להקת הפופ רוק הישראלית משינה מתוך אלבומה "משינה 3".
רקע

את השיר כתב והלחין שלומי ברכה, גיטריסט הלהקה.
השיר נפתח בצעקה "אולורממזה", שהיא השורה מהפזמון "אז הם אמרו לו" בהשמעה מהסוף להתחלה. כפל המשמעות המכוון בשיר מעיד גם על שימוש בסמים ובעיקר בסם הלבן קוקאין. ברכה רמז לגבי משמעות השיר שהוא נכתב על אומן מפורסם, אך לא מסר את שמו.
השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', ובשיאו הגיע למקום החמישי. במצעד הפזמונים השנתי של התחנה דורג השיר במקום ה־48. נוסף על כך משינה זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד זה.
הערות שוליים

↑  מימה - משינה - שלג צח, באתר www.mima.co.il
↑  מתוך סיכום האירוח של ברכה בפורום "משינה" בתפוז אנשים
↑  שלג צח – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס

| --- | --- |

הכניסה לתחנה מכיכר טרפלגר
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1906
 מיקום
 מיקום:  כיכר טרפלגר, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אזור נסיעה:  אזור 1
 קואורדינטות:  51°30′29″N 0°07′29″W﻿ / ﻿51.508055555556°N 0.12472222222222°W﻿ / 51.508055555556; -0.12472222222222
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת כיכר לסטר, תחנת הרכבת התחתית פיקדילי סירקוס, תחנת אמבנקמנט טיוב, תחנת אמבנקמנט טיוב 
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  רכבת תחתית
 שם המערכת:  תחנת צ'רינג קרוס 
 רציפים:  4 
 קווים העוברים בתחנה:  קו בייקרלו קו נורת'רן
 נוסעים בשנה:  18.63 מיליון (2013)
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסצ'רינג קרוס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסצ'רינג קרוס(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיצ'רינג קרוס(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיצ'רינג קרוס
 
תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס (באנגלית: Charing Cross tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר טרפלגר שברובע הסיטי של וסטמינסטר, בסמוך לתחנת צ'רינג קרוס המשמשת חיבור לרשת הרכבת.
לתחנה אין מבנה מעל לאדמה וניתן להגיע עליה על ידי שתי כניסות; ברחבת כיכר טרפלגר ובכניסה לרחוב הסטרנד (ה-A4).
היסטוריה

בשנת 1906 נפתחה תחנת 'כיכר טרפלגר' שהוקמה על ידי חברת הרכבת 'בייקר סטריט וווטרלו' (כיום קו בייקרלו). שנה מאוחר יותר הוקמה בצמוד לתחנה 'תחנת צ'רינג קרוס' במטרה לשרת את הנוסעים המגיעים לתחנת הרכבת. בשנת 1914 הרציפים של שתי התחנות חוברו כדי להקל על הנוסעים העוברים בין קווי הרכבת התחתית השונים. באותה התקופה צ'ראינג קרוס חוברה בקו רכבת תחתית גם לתחנת אמבנקמנט (מדרום לתחנת הרכבת צ'רינג קרוס), בשנת 1915 שונו שמות התחנות והמתחם בכיכר טרפלגר קיבל את השם 'סטרנד' (על שם רחוב הסטרנד) ואילו התחנה מדרום קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס'.
בשנת 1973 רציפי קו נורת'רן בתחנת הסטרנד נסגרו כדי לאפשר הקמה של קו הג'ובילי החדש, כתוצאה מהרחבת התחנות והקמת הקו החדש, שונות שמות התחנות פעם נוספת; תחנת 'סטרנד' קיבלה חזרה את שמה המקורי תחנת 'כיכר טרפלגר' ואילו תחנת 'צ'רינג קרוס' קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט'. בשנת 1979, עם פתיחת קו ג'ובילי החדש, תחנת כיכר טרפלגר קיבלה את שמה הנוכחי 'תחנת צ'רינג קרוס', מצד שני תחנת 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט' קיבלה את השם 'אמבנקמנט'.
בשנת 1999 נסגרו הרציפים המחברים את התחנה לקו ג'ובילי והתוכניות להרחיב את הקו לכיוון מזרח לאורך רחוב הסטרנד נזנחו וההסתעפות המובילה לתחנת צ'רינג קרוס אינה בשימוש עוד. עם זאת, מספר סרטים וסדרות צולמו ברציפים אלו כמו גם במנהרות שאינן עוד בשימוש, בהם הסרט קרייפ (2004) והסרט סקייפול (2012).
שושלת יג'ו

| --- | --- |

דגל עם האורומו
 מדינה:  בגמדר
 תארים:  צ'יף, ראס, אנדארסה
 מייסד:  סארו גוונגול
 השליט האחרון:  עלי השני
 תקופת השושלת:  1682–1853 (כ־171 שנים)
 אתניות:  אורומו
שושלת יג'ו (מכונה גם שושלת גוונגול) היא שושלת שליטים בני עם האורומו שהיו השליטים של חבל בגמדר ושבט היג'ו תחת התואר "ראס". שמה של שושלת זו נזכר בעיקר מכיוון שהייתה השליטה בפועל של האימפריה האתיופית תחת התואר "אנדארסה" ("רנגט" "סגן-קיסר") כך שלמעשה שליטי בגמדר ושבט יג'ו היו גם בו בזמן סגני קיסרי אתיופיה, מקומם מושבה של השושלת הייתה העיר דברה תבור ("הר תבור").
היסטוריה

ההיסטוריה של השושלת מתחילה עוד בתקופת הגירת האורומו הגדולה כאשר אוכלוסיות של שבט האורומו יג'ו. פולשת מערבה לכיוון בגמדר, הצ'יף אשר הוליך את שבטו לאזור היה שייח' עומר אשר נפטר ב-1529, בתחילת תקופת השופטים האתיופית ודעיכת האימפריה השושלת הצליחה להשתלט על אזור בגמדר ולהיות שליטיו תחת התואר "ראס". זמן קצר לאחר שהראס מיכאל סהול הודח מתפקיד סגן הקיסר בשלושת הקרבות בסרבקוסה נכדו של נינו של עומר, סארו גוונגול ניצל את הדחת סהול והצליח להשתלט על משרת סגן הקיסר, בתקופתו גם נקבע שם השושלת "יג'ו" (על מקום מוצאם) ומקום מושבם בעיר דברה תבור שנוסדה על ידי עלי הראשון על מנת לקבל לגיטימציה לשלטונם מאת הנוצרים השושלת קיבלה על עצמה למראית עין את הנצרות ואת התרבות האמהרית ולמעשה קיימה פולחן אמהרי נוצרי-אורמו מוסלמי מעורב. שושלת זו שלטה על כיסא סגן הקיסר ולמעשה הייתה השולטת בכס הקיסרות ולממליכת קיסרי השושלת הגונדרית, תור הזהב של השושלת הזו הייתה בתקופתו של גוגסה. קיצה של שושלת זו היה במהלך איחוד אתיופיה על ידי קאסה היילו בקרב אישל ב-29 ביוני 1853.
אישים > שליטי בגמדר

| # | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סארו גוונגול |  ???? | 1788 |  |
| 2 | עלי הראשון | 1784 | 1788 | החזיק בתואר האצולה "ראס ביטווודאד" |
| 3 | עליגז | 1788 | 1792 | החזיק גם בתואר "וגשום" |
| 4 | וולדה גברה | 1792 | 1799 |  |
| 5 | גוגסה | 1799 | 1825 |  |
| 6 | אימם | 1825 | 1828 |  |
| 7 | מאריה | 1828 | 1831 |  |
| 8 | דורי | 1831 | 1831 | שימש גם בתור שליט אמהרה ודמטו |
| 9 | עלי השני | 1831 | 1853 | שימש גם בתור שליט גוג'אם |
הערות שוליים

↑  שבט היג'ו הוא למעשה תת-שבט של שבט האורומו ברטומה
↑  בתחילה שבט זה התיישב באזור יג'ו (כיום מחוז אורומיה) ולאחר מכן היגר מערבה לבגמדר.
| שליטי בגמדר |
| --- | --- | --- |
שושלת יג'ו
| עיר בירה | דברה תבור |  |
| שליטים | סארו גוונגול • עלי הראשון • עליגז • וולדה גברה • גוגסה • אימם • מאריה • דורי • עלי השני |  |
| ראו גם | הגירת האורומו הגדולה • תקופת השופטים האתיופית • מאמדוץ' |  |
ממלכות האימפריה האתיופית
תאונת רכבת

התנגשות בין שתי רכבות דו-קומתיות של רכבת ישראל סמוך לתחנת נתניה
אסון מונפרנאס: תאונת רכבת זו אירעה בתחנת הרכבת של מונפרנאס בפריז ב-22 באוקטובר 1895, כאשר רכבת ובה 131 נוסעים בשמונה קרונות, וכן ארבעה קרונות מטען ודואר, המשיכה בנסיעתה גם לאחר סוף המסילה ועברה דרך אולם המבואה של התחנה. הקטר במשקל 450 טון פרץ פתח בקיר החזית של הבניין, ונפל מגובה של עשרה מטרים על דוכן עיתונים שניצב ברחוב. ההרוגה היחידה בתאונה הייתה מוכרת העיתונים, מארי אוגוסטין אגיאר.
תאונת רכבת היא תאונה שבה מעורבת רכבת. תאונות רכבת הן מסוגים אחדים:
תאונה שבה מעורבת רכבת אחת בלבד, שנשמטה מן המסילה או נפגעה מתקלה אחרת בתפעולה.
התנגשות בין שתי רכבות.
התנגשות בין רכבת וכלי רכב, אדם, בעל חיים או כל עצם אחר שהיה על המסילה בעת נסיעת הרכבת.
סטטיסטית, נסיעה ברכבת היא אחת מאמצעי תחבורה הבטיחותיים ביותר, והיא עומדת בערך באותה רמת בטיחות הקיימת בטיסות. עם זאת, כיוון שרכבות נוסעים מהוות אמצעי תחבורה המוני עם מספר נוסעים גבוה (מאות ואף מעל אלף נוסעים ברכבת) ומהירות נסיעה גבוהה (עד 350 קמ"ש) ורכבות משא מאופיינות במשקל גבוה (עד אלפי טונות) ועשויות להכיל כמויות גדולות מאוד של חומרים מסוכנים, תאונות רכבת עלולות לגרום לאסונות כבדים עם לנפגעים רבים הן מבין נוסעי הרכבת והן מתושבי האזור בו ארעה תאונה.
הסיבות לתאונות רכבת

בדומה לתאונות דרכים, תאונת רכבת נגרמת בשל משולש של גורמים:
הסיבות לתאונות רכבת > הגורם האנושי

תפקודם של מפעילי הרכבת, ובפרט נהג הרכבת ומפעילי מערכות האיתות והבקרה, הם בעלי חשיבות עליונה למניעת תאונות רכבת. מהירות נסיעה שלא תואמת את תנאי המסילה (למשל בעיקול או בהגעה למסוט) עשויה לגרום לשימוט של הרכבת ולהתהפכותה. אי ציות להוראות האיתות (למשל מעבר של סימנור המורה על עצירה) או שגיאה של מפעיל מערכות הבקרה עלול להביא למעבר של רכבת למסילה שאינה פנויה או למסילה צדדית קצרה שמסתיימת בבלם פגוש, מה שעשוי לגרום להתנגשות (ברכבת אחרת או בבלם פגוש) ולתאונה קשה. מערכות אבטחה מתקדמות כמו אינדוזי מאפשרות בקרה על פעולותיו של נהג הרכבת והפעלת חרום של הבלמים במקרה של אי ציות להוראות האיתות ובכך למנוע תאונות קשות במקרה של טעות אנוש של הנהג.
מהירות נסיעתה הגבוהה של הרכבת ומרחק העצירה הרב הנדרש לה משפיעים על יכולתו של נהג הרכבת למנוע תאונה במקרה של עצם הנמצא על המסילה (למשל רכב או אדם) והתנהגות לא זהירה של הולכי רגל ונהגים בקרבת המסילה (למשל התעלמות מרמזור אדום או מחסום מורד במפגש כביש - מסילה או חצייה של המסילה במקום לא מוסדר) גורמים לחלק ניכר מתאונות הרכבת.
הסיבות לתאונות רכבת > הגורם התשתיתי

מצב התשתיות משפיע רבות על היכולת למנוע תאונת רכבת. ככל שמערכת האיתות והבקרה יותר אמינה וכוללת מערכות גיבוי והתראה למקרה של טעות אנוש (מעבר של סימנור אדום או מהירות גבוהה מהמותר לקטע המסילה הנוכחי) פוחת הסיכון להתנגשות רכבות או לשימוט כתוצאה ממהירות מופרזת או ממעבר למסילה לא נכונה. ככל שרשת המסילות מופרדת מתשתיות תחבורתיות אחרות (הפרדה מפלסית על ידי גשרים) ופחות נגישה להולכי רגל (גידור) הסיכון להתנגשות בכלי רכב אחרים או לדריסת הולכי רגל יורד.
הסיבות לתאונות רכבת > הגורם המכני

כשל מכני יכול לגרום גם כן לתאונה, אם על ידי שימוט כתוצאה מכשל במסילה, תקלה בבלמים או בחוגוני הרכבת ואם כתוצאה משריפה בזמן הנסיעה.
הערות שוליים

↑  באתר המועצה האירופית לבטיחות תחבורתית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560728705171  GND: 4191670-0  LCCN: sh85110906  NDL: 00572932  NKC: ph343739
תחנת הרכבת התחתית רחוב בייקר

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  10 בינואר 1863 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′22″N 0°09′24″W﻿ / ﻿51.52274°N 0.15669°W﻿ / 51.52274; -0.15669
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט, Finchley Road tube station, תחנת הרכבת התחתית מרילבון, Great Portland Street, Great Portland Street, Great Portland Street, תחנת הרכבת התחתית סט. ג'ון ווד, Edgware Road tube station, תחנת הרכבת התחתית ריג'נט פארק, Edgware Road tube station 
 מידע על התחנה
 רציפים:  10 
 קווים העוברים בתחנה:  קו מטרופוליטן, קו המרסמית' וסיטי, קו סירקל, קו בייקרלו, קו ג'ובילי 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסרחוב בייקר(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסרחוב בייקר(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטירחוב בייקר(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטירחוב בייקר
 
תחנת הרכבת התחתית רחוב בייקר (באנגלית: Baker Street) היא תחנת רכבת תחתית גדולה הנמצאת באזור 1 של הרכבת התחתית של לונדון. התחנה הנמצאת באזור הסיטי של וסטמינסטר היא תחנת רכבת מרכזית שעוברים בה חמישה קווים: בייקרלו, סירקל, האמרסמית' וסיטי, קו ג'ובילי וקו מטרופוליטן.
מיקום

הכניסה הראשית אל התחנה נמצאת ברחוב בייקר, כניסות נוספות נמצאות בדרך מרילבון וברחוב צ'ילטרן אם כי אין בהם קופות. אחת הסיבות העיקריות לעומס הרב בתחנה היא האטרקציות הסמוכות שכוללות את ריג'נטס פארק, מגרש הקריקט לורדס, מוזיאון שרלוק הולמס ו"מאדאם טוסו".
שלגי

ערך זה עוסק בהוצאת ספרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  הוצאת ספרים
 מייסדים:  אורי שלגי 
 תקופת הפעילות:  1964–הווה (כ־60 שנה)
 מנכ"ל:  ניר שלגי
  
 www.schalgi.com
 
שַלגִּי (Schalgi), שעד שנות ה-80 נקראה רַמדוֹר, היא הוצאת ספרים ישראלית מיסודו ובבעלותו של אוּרי שַלגי שבמשך עשרות שנים התמחתה בספרות קלה וכיום מזוהה בעיקר עם פרסומי תשבצים ורומנים אירוטיים.
לדברי חוקר התרבות אלי אשד זוהי אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות הוותיקות ביותר הקיימות עד היום (2008).
היסטוריה

ההוצאה נוסדה בתל אביב בשנת 1964 והתמקדה בהוצאת ספרי בלשים, מתח, מסתורין ורומן רומנטי בכריכה רכה, בסוגה המכונה "ספרות זולה" בעלויות הפקה נמוכות. בתחילה כתב שלגי בעצמו ספרי בלשים, מתח ופשע שתורגמו כביכול מאנגלית (בהשראת חוברות "ספרות זולה" שהכיר) תחת שמות עט שונים ובמרכזם דמותו של ביל קארטר. רבים מהספרים הכילו אלמנטים אירוטיים ונקראו במחתרת על ידי בני נוער. לאחר מכן החל שלגי להעסיק כותבים צעירים בשכר זעום ותחת שמות עט שונים (בהם פנחס דנציגר, עמוס אריכא, אריה קרישק וגלעד מורג) וכך יצר את סדרת ספרי "פטריק קים", שהיו פופולריים ביותר ובמקביל הוקעו על ידי הממסד כבלתי-מוסריים. בנוסף יצרו שלגי ומורג סדרת ספרים שגיבורם מצ'יסטה (דמות ידועה מהקולנוע של אותה תקופה), אך לא היו מתורגמים אלא יצירה ישראלית מקורית.
משהתבססה ההוצאה החלה לרכוש זכויות תרגום והחלו לצאת בה גם ספרים מתורגמים מאנגלית משל כותבים ידועים יותר כספריו של דיימון ראניון, דיקנס ("בין שתי ערים"), רוברט לואיס סטיבנסון, ואיניד בלייטון. ההוצאה החלה להוציא גם את ספרי הרומן הרומנטי של מילס אנד בון ודניאל סטיל, מדובר ככל הנראה במאות רבות של כותרים שיצאו החל מסוף שנות ה-60.
לאחר מלחמת ששת הימים הוציא שלגי סדרת ספרים בענייני צבא וביטחון ובהם ספריהם של אורי מילשטיין, איתן הבר ושלמה נקדימון.
אחת מסדרות הספרים הארוכות ביותר שיצאו בהוצאת רמדור (ואחר כך שלגי) והמזוהות ביותר עמה היא סדרת ספרי "חסמבה" של יגאל מוסינזון (החל מספר מספר 18; ראו גם ביבליוגרפיה של יגאל מוסינזון).
במהלך השנים שיתפה ההוצאה פעולה עם הוצאת מ. מזרחי כאשר מאיר מזרחי, בעל ההוצאה, העביר לשלגי זכויות תרגום לספרים שלא היה מעוניין לתרגם בשל תכנים מיניים מדי, רמזים להטפה נוצרית וכדומה.
ההוצאה הוציאה ספרים גם תחת השמות "יעד", "נירם" ו"פנתר".
בדצמבר 2012 התווספה להוצאה גם מחלקת קומיקס הפועלת כגוף עצמאי ונקראת "שלגי קומיקס". מחלקה זו מוציאה לאור חוברות קומיקס בתדירות חודשית וכוללת מספר סדרות שונות, לדוגמה: אבירי הנמר, שומרי השכונה, שליטי הדינוזאורים ומופרעים עם קבלות. החוברות מופצות ברחבי הארץ ברשתות שיווק ובחנויות ספרים.
הערות שוליים

↑  השם "רמדור" הוא הלחם של שמות ילדיו, רמי ודורית וניר. סגן רמי שלגי נפל בעת שירותו כקצין צנחנים במילואים בראשית מלחמת לבנון הראשונה (1982), בגיל 25
↑  "בחמישים השנה שחלפו מאז הקים [מ. מזרחי] את הוצאתו יש רק עוד שני אנשים נוספים שעסקו בהוצאה לאור ששרדו זמן כה ארוך עד עצם היום הזה בתחום זה ואלה הם אורי שלגי ועזרא נרקיס ששניהם היו ידועים בעיקר כמוציאים לאור של 'ספרות קלה'". אלי אשד‏, בית חרושת לאיקונים :על אורי שלגי והוצאת "רמדור", באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 26 בפברואר 2010
עטיפת ספר בסדרת פטריק קים המזוהה עם ההוצאה ועם סוגת ה"ספרות הזולה"
תחנת הרכבת התחתית קנטון

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1912 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°34′54″N 0°18′59″W﻿ / ﻿51.581667°N 0.316389°W﻿ / 51.581667; -0.316389
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת התחתית דרום קנטון, תחנת הרכבת התחתית הארו וווילדסטון 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו בייקרלו 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסקנטון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסקנטון(למפת ברנט רגילה) קנטון(למפת ברנט מוגדלת) קנטון
 
תחנת הרכבת התחתית קנטון (באנגלית: Kenton station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. בתחנה הממוקמת בסמוך לגשר קנטון שבצפון מערב לונדון עובר קו בייקרלו של הרכבת התחתית של לונדון בנוסף למספר קווים פרבריים של הרכבת העילית של לונדון שעוצרים גם הם בתחנה.
היסטוריה

כאשר נבנתה התחנה בשנת 1837 היא הייתה אחת מכמה תחנות שנבנו על קו הרכבת "New Line" של חברת הרכבות לונדון ונורת'ווסטרן.
תחנת קנטון הנוכחית נפתחה ב-15 ביוני 1912, כאשר במסגרת התאחדות כל חברות הרכבת התחתית בלונדון תחת שם אחד שופצו והורחבו כל תחנות הרכבת התחתית. שירותי קו בייקרלו החלו ב-16 באפריל 1917, וב-24 בספטמבר 1982 הורחב שירות הקו עד לתחנת קנטון.
מגרש הפחם של התחנה בצד המזרחי של הרכבת, שהרכבות כבר לא נדרשו לו, נמכר לרשת סופרמרקטים בבריטניה שפתחו בו סניף חדש.
שרבוט

שרבוט על גבי מחברת שורות
שירבוטים
שרבוט הוא רישום שבמתבצע בשעה שהקשב של האדם נודד למקומות אחרים. שרבוטים הם איורים שיכולים להיות בעלי משמעות קונקרטית או בעלי אופי מופשט.