stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסדר אבירי היכל שלמה
אגדות שנקשרו למסדר > קשרים עם אגודות סודיות אחרות

האגדות טענו שלטמפלרים היו קשרים דיפלומטים ומסחריים עם כת החשישיון המוסלמית. יתרה מכך, חלק אף טוענים שהחשישיון סיפקו לטמפלרים סמי הזיה שהטמפלרים השתמשו בהם לצורך הפולחנים שלהם. ידוע שלוחמים טמפלרים אירחו לא פעם אישיות בכירה מהעולם המוסלמי (ואף התירו לו להתפלל במסגד אל-אקצא) וייתכן שעל בסיס קשרים אישיים אלו צמחה ההאשמה שהועלתה במשפט הראווה שלהם לפיה הם אלו שסייעו למוסלמים להפיל את הממלכה הצלבנית.
יש המייחסים לטמפלרים קשר לאגודת הבונים החופשיים, ולמיני כתות וארגוני סתר כגון מסדר ציון. כמו כן, קושרו הטמפלרים לכתות שונות בנצרות, כגון הגנוסטים.
אזכורים בתרבות הפופולרית

גל ההתעניינות האחרון בטמפלרים ניצת בעקבות תפקידיהם בספר רב-המכר צופן דה וינצ'י של הסופר דן בראון (2003), בסרט "אוצר לאומי" (2004) ובסרט "האביר הטמפלר" וברבי-המכר האחרונים הטמפלר האחרון מאת ריימונד חורי (2005) ואוצר הטמפלרים מאת סטיב ברי.
חברת משחקי הווידאו יוביסופט יצרה את סדרת משחקי Assassin's Creed (בתרגום חופשי "אמונת המתנקש") בהם הטמפלרים מהווים גורם מרכזי בעלילה כשהם מייצגים את הצד הרע במשחק. בעקבות הצלחתו הרבה התעורר מחדש העניין בטמפלרים.
בנובמבר 2005 שודר בערוץ ההיסטוריה סרט תיעודי על מסדר אבירי היכל שלמה, שנקרא "Decoding the Past: The Templar Code".
ב-6 בדצמבר 2017, ערוץ ההיסטוריה החל לשדר את הסדרה "אבירי הלילה" (אנ') למשך שתי עונות, אודות הטמפלרים במרדף אחר הגביע הקדוש בתקופת פיליפ הרביעי, מלך צרפת.
לקריאה נוספת

Jochen Burgtorf, Shlomo Lotan, Enric Mallorquí-Ruscalleda (eds.), The Templars – The Rise, Fall, and Legacy of a Military Religious Order, Routledge, 2021
איריס שגריר, מסעי הצלב: היסטוריה והיסטוריוגרפיה, האוניברסיטה הפתוחה, תש"ף 2020, פרק ג: המסדרים הצבאיים, עמ' 146–202
עבריינות נוער

עבריינות נוער היא עבריינות המבוצעת על ידי אדם צעיר המוגדר על פי החוק כקטין. יחסו של החוק לעבריינות כזו שונה מזה הניתן לעבירות של בוגרים. תפיסה זו מושתת גם במשפט העברי, כאשר לקטינים אין אחריות משפטית על מעשיהם, אלא להוריהם החייבים בחינוכם.
עבריינות נוער מתייחסת לפשיעה המבוצעת על ידי אדם שגילו מתחת לגיל מסוים (בארצות הברית ובישראל, למשל, הגיל הוא 18). גיל האחריות הפלילית היה בישראל תשע שנים, אולם כיום הגיל המינימלי לנשיאת אחריות פלילית הוא 12 שנים.
ככלל, יחס רשויות האכיפה והשפיטה במדינות המערב סלחני ומתחשב יותר כלפי עבריינים קטינים לעומת בגירים. הגישה היא בעיקרה חינוכית-שיקומית ומטרתה לנסות ולהוציא את הצעיר ממעגל העבריינות. ישנה גם הקפדה מיוחדת על שמירה על זכויותיו של העבריין הקטין.
מאפיינים

בני הנוער זוכים ליחס סלחני יותר מצד הגורמים המטפלים וזאת עקב היותם קטינים. המחוקק בישראל (הכנסת) קבע שכל זמן שנאשם הוא קטין הוא יזכה להגנות שונות במטרה להגן על גופו, נפשו ועל זכויותיו. בהגיעו של הקטין לגיל 18 הוא כבר לא ייקרא קטין אלא ייחשב כבגיר. אז תחול עליו באופן מלא האחריות הפלילית, כלומר יצטרך לשאת בתוצאות מעשיו.
קיימת התאמה בין רמת העבריינות, ובעיקר האלימות, לבין גיל ההתבגרות. בגיל ההתבגרות חלים שינויים פיזיולוגיים וסוציו-פסיכולוגיים המשפיעים על האלימות בעיקר בגיל זה. השינוי הפיזיולוגי מתבטא בעובדה שבגיל ההתבגרות קיימת הפרשה מוגברת של הורמוני מין, שעלולה לגרום לגילויים של אלימות. אלימות זו מחריפה ככל שלא גובשו מבנים נפשיים ובמקרים כאלו היא משרתת את הצורך הנואש, שחש המתבגר, וזאת מבחינה סוציו-פסיכולוגית, להגביר את רגשות העוצמה של ה"אני" ואת תחושת קיומו בעולם.
בנוסף לשינויים הנזכרים לעיל, בני הנוער חווים גידול בדרישות הסביבה בנוגע להתנהגות המצופה מהם ומרגישים כי הלחץ בשינוי התנהגותם גובר. לפי מחקרים וממצאים שנמצאו בתקופה האחרונה, נמצא כי לטענה זו אכן יש ביסוס, התנהגות עבריינית ובראשה אלימות שכיחה יותר בקרב בני הנוער בהשוואה לתקופות גיל אחרות.
עבריינות נוער בישראל

בדומה למספר מדינות מערביות נוספות, בישראל הגיעה עבריינות בני הנוער לממדים משמעותיים והיא שכיחה בקרב קבוצות שונות בחברה הישראלית.
מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה כי בשנת 2004, ביצעו 1874 צעירים בגילאים 12–18 עבירות כלפי גוף האדם המלוות באלימות, ו-307 צעירים אף ביצעו עבירות כלפי חיי אדם.
עקב ממצאים אלו, שמה לה מדינת ישראל למטרה, במשך שנים רבות, ובדומה למדינות אחרות, את מיגור התופעה. לצורך כך, הוקמו מנגנונים, מסגרות ורשויות שתפקידיהם המרכזיים הם:
שמירה על שלום הקטין,
שמירה על התפתחותו התקינה-הנורמטיבית,
דאגה לשיקומו.
בראשית, מטרת המנגנונים היא לייצב את הקטין ובני משפחתו ולכוונם לדרך התנהגות תקינה. בסופו של התהליך נוקטים באמצעי אכיפה, במקרה הצורך, על מנת למנוע הידרדרות נוספת בהתנהגותו הסוטה של הקטין ולהחזירו למוטב.
כאשר מדובר בקטין המעורב בעבריינות נוער, המנגנונים העיקריים המתערבים ישירות במצבו משלימים אחד את השני, אך ישנו סדר פעולה ברור:
עבריינות נוער בישראל > התערבות המשטרה

עוד בשנות ה-60 ביוזמת מאיר חובב הוקם במשטרה מדור לנוער.
תחילה מתערבת המשטרה. המשטרה מתייחסת, כמובן, לחומרת המעשה ולפגיעתו בשלום הציבור, אך גם שמה לה למטרה להיות קשובה למצבו של הקטין וצורכי השטח. במשטרה קיימות יחידות נוער בהם עובדי נוער מוסמכים בעלי הכשרה מיוחדת. הם פועלים בלבוש אזרחי, ברכב מוסווה ובשיתוף פעולה מלא עם גורמי חינוך וטיפול בקהילה. עובדי הנוער דוגלים בגישה חינוכית ושיקומית המדגישה את הוצאתו של הקטין מהמעגל הפלילי.
את יישום גישה זו ניתן להמחיש באמצעות מעצרם של קטינים על ידי המשטרה, במסגרת עקרון ההרתעה: מעצר לשם הרתעת הקטין, וכדי להמחיש לו את סכנת הידרדרותו לעבריינות. מעצר כזה יבוצע רק באישור קצין נוער, ולמספר שעות בלבד. קטין המעורב בפלילים זוכה ליחס של אזרח ששגה ולא של עבריין מועד, תוך שמירה על זכויותיו. בנסיבות מסוימות, ייגנז חומר החקירה נגד הקטין בהליך חקירתי של "אי-תביעה" (א. ת.). מטרתו של הליך זה היא לאפשר את חקירת הקטין תוך הימנעות מרישום פלילי, כלומר על מנת למנוע את תיוג הקטין. נקיטה בהליך זה היא חד-פעמית ומחייבת את הודאת הקטין, הבעת נכונותו להתנצל בפני הנפגע, לפצותו וכן, התרשמות החוקר מכך שהקטין לא יחזור ויבצע עבירות. במידה וישתנו הנסיבות ויחזור הקטין לבצע עבירות, ניתן יהיה לפתוח מחדש את התיק ולנהל חקירה פלילית, שעלולה להסתיים בהעמדה לדין.
עבריינות נוער בישראל > התערבות שירות המבחן לנוער

בהמשך מתערב שירות המבחן לנוער. תפקיד מנגנון זה הוא לבדוק את מצבו הפסיכולוגי והסוציאלי של הקטין, לטפל בו ולכוון אותו ואת משפחתו לדרך הנורמטיבית.
עבריינות נוער בישראל > הבאה בפני בית משפט

לבסוף, קטין המואשם בביצוע עבירה יישפט בכפוף לכללים ולהסדרים שנקבעו בחוק, בפני בית משפט לנוער. הדיון מתנהל בדלתיים סגורות ובנוכחות הקטין, הוריו, סנגורו, קצין המבחן והתובע. בסמכותו של בית המשפט לנוער להורות על כפיית הטיפול בקטין ואף להטיל עליו עונשים בהתאם לחוק. במקרים, כגון מקרים אלימים במיוחד או מקרים בהם עבריין חוזר לפשע פעם אחר פעם לשופטים יש את הסמכות להעביר את הנער לשפיטה בבית משפט רגיל ולא כנהוג בבית משפט לנוער.
עבריינות נוער בישראל > חקיקה

| --- | --- |
 :  ראו גם – עובד סוציאלי לחוק הנוער, עובד סוציאלי לפי חוק, פקיד סעד לחוק הנוער
ישנם חוקים ברורים ומוגדרים במיוחד לאופן הטיפול בנער אשר ביצע עבירה. חוקי הנוער נועדו להבטיח עבור הקטין הסדרים מיוחדים בנושאי מעצר, שחרור, ניהול המשפט, ענישה ודרכי טיפול. כאמור, ישנם מספר חוקים, אך ישנם שני חוקים חשובים ומשמעותיים שמטרתם להגן על הקטין והם:
חוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך 1960 - חוק זה חל על כל הקטינים, מכוון לדאוג לשלומם של קטינים נזקקים באמצעות פקיד סעד (עובד סוציאלי שיש לו סמכויות מיוחדות). חוק זה מאפשר לפקיד סעד לקבל גם עזרה מתאימה מהמשטרה.
חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), התשל"א 1971- חוק זה עוסק בסמכויות בית המשפט לנוער, סדרי הדין, דרכי הענישה והטיפול ביחס לקטינים ברי אחריות פלילית (בני 12 ומעלה) שניתן להעמידם לדין אם עברו עבירה. החוק קובע, למעשה, מעין מסגרת לעבודת המשטרה עם קטינים ולשיתוף הפעולה שלה עם שירות המבחן לנוער.
ההתייחסות בחוק זה לקטינים אשר עברו עבירות פליליות שונה מאוד, בעניינים רבים, מההתייחסות לעבריינים מבוגרים. ההגנה על זכויותיהם של הקטינים, בחוק זה, רחבה בהיקפה.
עבריינות נוער בישראל > תוכנית "מעטפת" לשיקום נוער עברייני

| --- | --- |
 :  ראו גם – בית משפט לנוער, רשות חסות הנוער, שירות המבחן לנוער
תוכנית "מעטפת" היא כלי להפחתת עבריינות נוער המדגישה גישה הוליסטית ואינדיבידואלית להתערבות.
התוכנית מתמקדת בשיקום גורמים הנחשבים כמקור לעבריינות דוגמת: שימוש בסמים, אלימות וסכסוכים משפחתים, זאת באמצעות אסטרטגיה המעודדת קבלת החלטות ומעורבות חברתית באמצעות שירותים הניתנים על ידי צוות מעטפת הכולל עובדים סוציאליים, יועצים, קציני מבחן, מורים ואנשי מקצוע אחרים שהוכשרו לעבוד עם נוער בסיכון.
הנחת היסוד של תוכנית "מעטפת" מבוססת על התפיסה שאין פתרון חד־ממדי לעבריינות נוער, וכי הנסיבות והצרכים של כל צעיר הם ייחודיים ולכן נדרש פתרון מורכב הניתן על ידי הצוות המקצועי של המעטפת.
תחומי הטיפול השכיחים בהם צוות "מעטפת" מטפל עשויים לכלול נושאים דוגמת, עוני, התעללות או הזנחה במשפחה, וכן נושאים אישיים, דוגמת בריאות הנפש או שימוש בסמים. דרך הטיפול מבוססת על מעורבות קהילתית ושיתוף חברי קהילה וארגונים בתהליך ההתערבות על מנת ליצור סביבה תומכת לנער ולמשפחתו תוך שילוב מערכות בית ספריות מקומיות, עסקים, קבוצות, ארגונים ומוסדות מהקהילה.
קיימים מחקרים סותרים בנוגע ליעילות תוכנית "מעטפת". בחלק מהמחקרים התוכנית הוכחה כיעילה בהפחתת הישנות עבירות של אירועי עבריינות נוער, אולם קיים מחקר הטוען שתוכנית "מעטפת" לא מפחיתה הישנות של התנהגות עבריינית לאורך זמן. המחקרים המצביעים על יעילות התוכנית מציגים ממצאים לפיהם בני נוער המשתתפים בתוכנית "מעטפת" נוטים פחות להיפגע מחדש, וכן הם משיגים תוצאות טובות יותר בתחומים כמו חינוך, תעסוקה ובריאות הנפש.
עבריינות נוער בישראל > אסכולת הצדק המאחה

למרות קיום מערכת ענפה זו של מנגנונים, עבריינות הנוער ממשיכה להתקיים ואף לעלות בשיעוריה. בשנים האחרונות חיפשו דרכים, מלבד המערכת המשפטית הפורמלית לטפל ולמצוא פתרון לנושאים הפליליים. ביטוי לדרכים אלו ניתן על ידי אסכולת הצדק המאחה המתייחסת לפשע כאל פגיעה באנשים, בין אם בקרבן, בין אם בפוגע ובקהילה הסובבת אותם.
בשונה ממערכת בית המשפט המעוניין בהכרעה בין אשם לזכאי, התפיסה של אסכולה זו היא שיש צורך בגישור, כלומר הסכמה בין הפוגע לקרבן. הגישור מתואם עם מדיניות המשטרה: מדיניותו היא למנוע ככל האפשר את תיוגו של הקטין כעבריין ולהוציאו ממעגל הפשע. יתרה מזאת, הליך הגישור תורם בהפחתת העול הקיים על מערכת אכיפת החוק.
כיום קיימת בישראל תוכנית המושתתת על אסכולת הצדק המאחה והיא תוכנית קד"ם (קבוצות דיון משפחתיות). בקבוצות אלו נפגשים הפוגע, הקרבן ואנשים משמעותיים בחייהם, נציג המשטרה, נציג שירותי הרווחה והמגשר/מתאם, שהוא אדם נייטרלי לחלוטין המנהל את הפגישה.
בישראל פועלות כיום מספר תוכניות המושתתות על גישת הצדק המאחה. התוכנית הוותיקה והרחבה ביותר היא תוכנית קד"ם לנוער עובר חוק, שמנוהלת על ידי שירות המבחן לנוער ומופעלת על ידי עמותת קד"ם - ילדים ונוער". במסגרת התוכנית מופעלים מאות תהליכי קד"ם (קבוצות דיון משפחתיות) בשנה, כחלופה יעילה להליך הפלילי הפורמלי עבור בני נוער מבצעי עבירות. התהליך המותנה בקבלת אחריות על ידי הפוגע וכפוף להסכמת הנפגע.
לאחר סדרת מפגשי הכנה, נפגשים הנער שעבר על החוק יחד עם משפחתו המורחבת, נפגע העבירה ותומכיו ואנשי מקצוע, בהנחיית מתאם, במטרה לדון בעבירה ובתוצאותיה. מטרת המפגש היא גיבוש תוכנית לתיקון הנזק שנגרם ולמניעת ביצוע עבירות נוספות. במפגש משתתפים אנשי מקצוע שונים: בכל מפגש משתתפים קצין המבחן לנוער וקצין הנוער במשטרה וכן אנשי מקצוע נוספים (כגון אנשי חינוך, מטפלים וכדומה) המוזמנים בהתאם להקשר ולצורך. תהליך הקד"ם מחזק ומעצים את נפגע העבירה בכך שהוא מאפשר לו לקחת חלק בתהליך קבלת ההחלטות ולהיות צד אקטיבי, בניגוד למעמדו בהליך הפלילי הפורמלי. תהליך הקד"ם מאפשר לנער מבצע העבירה ולבני משפחתו לקחת אחריות על המעשים שנעשו, להתחייב לתיקון בהתאם לצורכי הנפגע ובסיוע אנשי המקצוע ולבנות תוכנית העונה על דאגות הקשורות לנער במטרה למנוע הישנות העבירה ועבירות נוספות. תוכנית קד"ם שהתקבלה ובוצעה כמתוכנן מאפשרת מתן המלצה לרשויות התביעה לסגירת התיק הפלילי.
ישנם כמה תנאים לביצוע תוכנית ק.ד.מ והם:
העבירות שיידונו בתוכנית יהיו מסוג עוון ופשע בלבד, כלומר לא יידונו עבירות סמים, המתה, מין ואלימות במשפחה. הפנייה לק. ד.מ תהיה על ידי קצין הנוער במשטרה או על ידי קצין מבחן הנוער וכשיש כוונה להגיש כתב אישום, אך עוד לא הוגש כתב האישום. גילאי הנערים יהיו בין 12 לבין 17.5. תנאי הכרחי נוסף הוא - הנערים הפוגעים יהיו חייבים להודות במעשיהם.
כיום תוכנית קד"מ מהווה תחליף להעמדת הקטין לדין בפני בית משפט ומטרתה היא למצוא תוכנית שתענה על צורכי השיקום של הפוגע ושל הקרבן. במידה והסכמות התוכנית יבוצעו במלואן ייגנז התיק, אך אי עמידה בהסכם שהושג יביא לחידוש הליכי ההעמדה לדין.
ראו גם

משפט פלילי
הסניגוריה הציבורית
חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות
קידום נוער
הזכות לחינוך
בית הסוהר אופק
שיקום אסירים בישראל
לקריאה נוספת

אמיר, מ' (2003). להיות מתבגר עולה: הקשר בין הגירה, פשיעה ועבריינות: המקרה הישראלי. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לעבודה סוציאלית ע"ש בוב שאפל, המרכז הבינתחומי לחקר מדיניות וטיפול בילדים ובנוער.
בן-ברוך, ס' (2000). לא די ב"כיבוי שרפות": עבריינות הנוער, המציאות ודרכי ההתמודדות. שורות איפא: ביטאון ארגון השוטרים הבינלאומי, סניף ישראל, 12, 23-20.
בן-ברוך, ס' (2003). צדק מאחה. מראות המשטרה: ביטאון משטרת ישראל, 194, 23-22.
בר-דוד, ר' (2000). היבט אינטגרטיבי על תופעת האלימות בבי"ס. עבודה לשם קבלת תואר Ph.D, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן.
הורוביץ, ת', פרנקל ח', וינון, י' (1990). דפוסי אלימות של בני נוער. דו"ח מחקר מס' 239, ירושלים: מכון הנרייטה סאלד.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - לוחות סטטיסטיים (2004) [אתר באינטרנט]
כהן, י' (1974). מניעת עבריינות נוער מתוך הגישה הסיבתית. מגמות, (תמוז תשל"ד יולי Vol. No. 3 / 1974) עמודים 254–263.
כהן, י' (1975). עבריינים צעירים בישראל. תל אביב: צ'ריקובר.
שרון, א' (1990). נוער בפלילים: שפיטה, דרכי טיפול וענישה. תל אביב: תמר.
Posner, M.(1996). youth violence: Locating and Using the Data.Children's Safety
Network: Education Development Center, Inc. Newton, MA.
הערות שוליים

↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 557-558: חוק לתיקון פקודת העבריינים הצעירים, באתר דעת.
↑  דנה שביט & אילנה קנטור, בית משפט לנוער - עבריינות נוער, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏22/08/2010
1 2  JL Doleac., "Wrap-around services don't improve prisoner reentry outcomes.", Journal of Policy Analysis and Management, 2018
1 2  Doleac, J. L, Strategies to productively reincorporate the formerly-incarcerated into communities: A review of the literature, IZA Discussion Paper No. 11646, 2018
↑  Erin Jacobs Valentine, Cindy Redcross, Transitional jobs after release from prison:effects on employment and recidivism, IZA Journal of Labor Policy, 2015
↑  אתי אלישע, אפי ברוור, ורדה רפפורט, טלי סמואל, יישום תוכנית "מעטפת" בשירות המבחן לנוער בישראל: מאפיינים, חוזקות ואתגרים, מחינוך לשילוב - היבטים בחינוך ילדים ונוער בסיכון, משרד החינוך, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538515005171  GND: 4028893-6  LCCN: sh85071166  NARA: 10640617  NDL: 00572252  NKC: ph115013  NLK: KSH1998005261
הלל כהן

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1961 (בן 63) ירושלים 
 ענף מדעי:  מזרחנות, לימודי אסלאם, היסטוריה, עיתונאות, לימודי אסלאם, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 בנובמבר 2003) 
 פרסים והוקרה:  פרס יצחק בן-צבי 
 
הלל כהן (נולד ב-5 באוקטובר 1961) הוא פרופסור חבר בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית. שימש כראש החוג החל משנת 2018 ועד ינואר 2021. הוא מתמחה ביחסים ההדדיים בין החברה הפלסטינית לציונות ולמדינת ישראל וביחסים בין יהודים למוסלמים לאורך ההיסטוריה. קודם לכן עמד בראש מרכז צ'ריק לחקר הציונות באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

הלל כהן נולד בירושלים למשפחה מעורבת ממוצא אפגני ואשכנזי. למד זמן קצר בישיבה מקצועית ובישיבה תיכונית; אחרי שעזב את הלימודים בגיל 15, החל לשוטט בכפרים באזור ירושלים ויהודה, בהם לן כאורח, תוך שהוא לומד את השפה הערבית. היה מראשוני ישיבת בית אל ב' אך העדיף לשהות בכפרים הפלסטינים שבסביבה ובמחנה הפליטים ג'לזון הסמוך. לאחר שירותו הצבאי השתתף בקורס ריצוף מטעם משרד העבודה ועבד כשלוש שנים בשיפוצים ובבניין בירושלים (לרוב לצד פועלים מהר חברון), ובינתיים השלים תעודת בגרות. בעת לימודיו לתואר ראשון שימש מדריך לנוער במצוקה. בהמשך, בזכות קשריו הטובים וידיעת השפה הערבית, עבד ככתב השטחים בשבועון "כל העיר".
את התזה כתב על העקורים הפלסטינים החיים בתוך ישראל והתפרסם כספר: "הנפקדים הנוכחים: הפליטים הפלסטינים בישראל" (2000). עבודת הדוקטורט שלו, שנעשתה בהנחיית משה מעוז, דנה בנושא משתפי הפעולה בחברה הפלסטינית עם היישוב העברי בזמן המנדט הבריטי ויצאה לאור כספר בשם "צבא הצללים: משת"פים פלסטינים בשירות הציונות 1948-1917".
ספרו "ערבים טובים" (ירושלים, 2006) עוסק בחדירה העמוקה של גורמי המודיעין הישראלים לקהילות הערביות בישראל, ובהשפעה של החדירה הזו על חיי היומיום ועל המערך הפוליטי של הערבים בישראל.
ספרו "כיכר השוק ריקה: עלייתה ונפילתה של ירושלים הערבית" שיצא לאור ב-2007 סוקר ומנתח את התהליכים שעברו על החברה הפלסטינית בירושלים מאז 1967, ובעיקר מאז שנת 2000, בין היתר את היווצרותה של זהות פלסטינית-ירושלמית ייחודית, את הפאסיביות הפוליטית המאפיינת את החברה הפלסטינית בעיר, ואת דרכי התמודדותה עם הניגוד בין שאיפותיה הלאומיות לבין מציאות החיים תחת שלטון ישראל.
הספר "תרפ"ט: שנת האפס בסכסוך היהודי-ערבי" עורר פולמוס מסוים בשל הצגתו את מהלך האירועים בשנת תרפ"ט (שנת 1929) מזוויות מבט שונות - כולל מתן מקום נרחב לנקודת המבט הערבית על המאורעות והתהליכים שקדמו להם, ובשל התייחסותו הנרחבת למעשי לינץ' שבוצעו על ידי יהודים במהלך המאורעות באופן שאינו מקובל בהיסטוריוגרפיה הישראלית. ספר זה תורגם לאנגלית ויצא לאור בשנת 2016 בהוצאת אוניברסיטת ברנדייס.
ספריו תורגמו לאנגלית ולערבית.
ספרו "צבא הצללים" (אנ') זכה בפרס יצחק רבין לחקר ישראל.
ספרו "תרפ"ט" זכה בפרס יצחק בן-צבי לחקר ארץ ישראל לשנת תשע"ה.
ספרו האחרון לעת עתה הוא "שונאים סיפור אהבה" על יחסי מזרחים וערבים מן המאה הקודמת ועד היום
בתקופת האינתיפאדה הראשונה התנדב במוקד להגנת הפרט במזרח ירושלים. לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה היה פעיל בתנועת תעאיוש ובקבוצת "בני אברהם", חבורת פעילים פוליטיים בחברון, של דתיים ודתיים-לשעבר.
כהן מתגורר בירושלים. הוא נשוי ואב לשלושה.
ספריו

הנפקדים הנוכחים: הפליטים הפלסטינים בישראל מאז 1948, הוצאת מכון ון ליר בירושלים המרכז לחקר החברה הערבית בישראל, 2000. (תורגם לערבית וראה אור בביירות).
צבא הצללים: משת"פים פלסטינים בשירות הציונות, הוצאת עברית 2004. (ראה אור גם באנגלית).
ערבים טובים: המודיעין הישראלי והערבים בישראל, הוצאות עברית וכתר 2006. (ראה אור גם בערבית ובאנגלית).
כיכר השוק ריקה: עלייתה ונפילתה של ירושלים הערבית 1967-2007, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2007.
תרפ"ט - שנת האפס בסכסוך היהודי-ערבי, הוצאת כתר, 2013.
שונאים סיפור אהבה, הוצאת עברית, 2022.
מאמרים

The Internal Refugees in the State of Israel: Israeli Citizens, Palestinian Refugees, Palestine-Israel Journal, Vol.9 No.2, 2002
"הפליטים הפנימיים במדינת ישראל: המאבק על הזהות", המזרח החדש מ"ג, תשס"ב
"חייו ומותו של היהודי-הערבי בארץ ישראל ומחוצה לה". עיונים בתקומת ישראל 9 (2015).
הספד שכתב על רבו, הרב שלמה מן ההר, התפרסם בשנתון הרבנות הראשית בשנת תשס"א.
שתי המלחמות של 48׳, מגזין הזמן הזה, אוגוסט 2018.
הערות שוליים

↑  דני רובינשטיין, משת"פ, שטינקר, בוגד, באתר הארץ, 6 ביוני 2004
↑  יצחק לאור, עד שהכל יהיה שלנו, הגבול וטשטושו, באתר הארץ, 6 בפברואר 2007
↑  לביקורת על הספר, ראו: בני מוריס, מדיר יאסין עד קמפ דייוויד, 14. תרפ"ט – שנת האפס? (22 בנובמבר 2013), עמ' 195–204. מוריס מבקר את ניסיונותיו של כהן ליצור הקבלה ו"איזון מלאכותי" בין שני הצדדים, היהודי והערבי, במאורעות הדמים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282974705171  BnF: cb15014452c (data)  GND: 140766340  ISNI: 0000 0001 2139 0448  LCCN: nr00022136  NKC: mub2016907666  NTA: 312814828  ORCID: 0000-0002-9127-9216  SUDOC: 131307223  VIAF: 71671884   WorldCat (עם VIAF): 71671884
כלל לייבניץ לגזירה תחת סימן האינטגרל

כלל לייבניץ לגזירה תחת סימן האינטגרל (על שם המתמטיקאי גוטפריד וילהלם לייבניץ) הוא כלל שימושי בחשבון אינפיניטסימלי לגזירת ביטויים מהצורה  \int \limits _{a(y)}^{b(y)}f(x,y)dx.
ניסוח הכלל

תהי  f(x,y) פונקציה רציפה במלבן  [a,b]\times [\alpha ,\beta ], וגזירה ברציפות לפי  y ( {\frac {\partial f}{\partial y}} קיימת ורציפה). נניח בנוסף שהפונקציות  a(y),b(y) גזירות בקטע  [\alpha ,\beta ]. אזי
מקרה פרטי ונפוץ של הכלל הוא כאשר הפונקציות  a(y),b(y) קבועות, כלומר  a(y)\equiv a,b(y)\equiv b. אז נקבל כי
הוכחת הכלל > שלב א – הוכחת המקרה הפרטי

תהי  g(x,y) רציפה. נגדיר
ונטען שהיא רציפה. יהי  \varepsilon >0.
לפי משפט קנטור, כיוון ש- g רציפה בתחום קומפקטי (מלבן) היא רציפה במידה שווה שם. מכאן שקיים  \delta >0 כך שאם  d{\bigl (}(x_{1},y_{1}),(x_{2},y_{2}){\bigr )}<\delta  אז  {\bigl |}g(x_{1},y_{1})-g(x_{2},y_{2}){\bigr |}<\varepsilon .
יהיו  y_{1},y_{2}\in [\alpha ,\beta ] המקיימים  |y_{1}-y_{2}|<\delta . אבל  d{\bigl (}(x,y_{1}),(x,y_{2}){\bigr )}=|y_{1}-y_{2}|<\delta  ולכן
מכאן ש- G אכן רציפה (ולמעשה אפילו במידה שווה).
בפרט אם נבחר  G(y)=\int \limits _{a}^{b}{\frac {\partial f}{\partial y}}(x,y)dx היא רציפה מההנחה כי  {\frac {\partial f}{\partial y}} רציפה. נסמן  F(y)=\int \limits _{a}^{b}f(x,y)dx. נבחר  \gamma \in [\alpha ,\beta ] כלשהו. על פי משפט פוביני ונוסחת ניוטון-לייבניץ מתקיים
\int \limits _{\alpha }^{\gamma }G(y)dy=\int \limits _{\alpha }^{\gamma }\int \limits _{a}^{b}{\frac {\partial f}{\partial y}}f(x,y)dxdy=\int \limits _{a}^{b}\int \limits _{\alpha }^{\gamma }{\frac {\partial f}{\partial y}}f(x,y)dydx=\int \limits _{a}^{b}[f(x,\gamma )-f(x,\alpha )]dx=F(\gamma )-F(\alpha )
מכיוון שהנוסחה נכונה לכל  \gamma \in [\alpha ,\beta ], נובע מהמשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי שהפונקציה  F גזירה ומתקיים  {\frac {d}{dy}}F(y)=G(y) לכל  y\in [\alpha ,\beta ], כנדרש.
הוכחת הכלל > שלב ב – הוכחת המקרה הכללי

אנו רוצים לחשב את נגזרת הפונקציה  F(y)=\int \limits _{a(y)}^{b(y)}f(x,y)dx.
לשם כך נגדיר פונקציה חדשה  \phi (s,t,y)=\int \limits _{s}^{t}f(x,y)dx ונבחין כי  F(y)=\phi (a(y),b(y),y).
מהמשפט היסודי הנגזרות החלקיות של  \phi  לפי  s,t בהתאמה הן
ואלה רציפות מההנחה כי  f(x,y) רציפה. בנוסף, מהמקרה הפרטי של המשפט, הנגזרת החלקית של  \phi  לפי  y היא
וזו פונקציה רציפה מההנחה כי  {\frac {\partial f}{\partial y}} רציפה. מכיוון שכל הנגזרות החלקיות של  \phi  קיימות ורציפות, נסיק שהיא דיפרנציאבילית. לכן גם  F דיפרנציאבילית, ומכלל השרשרת מתקיים
כנדרש.
דוגמאות > דוגמה 1 – גבולות התלויים במשתנה הגזירה

נחשב את הנגזרת הבאה ( x>0):
דוגמאות > דוגמה 2 – שימוש בכלל לחישוב אינטגרלים

נחשב את האינטגרל  \int \limits _{0}^{1}{\frac {x^{2}-1}{\ln(x)}}dx.
לשם כך נסמן  f(\alpha )=\int \limits _{0}^{1}{\frac {x^{\alpha }-1}{\ln(x)}}dx עבור  \alpha \geq 0 והאינטגרל בו אנו מתעניינים הוא  f(2). נגזור ונקבל
מכאן  f(\alpha )=\int {\frac {1}{\alpha +1}}d\alpha =\ln(\alpha +1)+C.
נבחין כי  f(0)=\int \limits _{0}^{1}0\,dx=0. אזי  f(0)=\ln(0+1)+C=C=0, כלומר  f(\alpha )=\ln(\alpha +1) ולכן  \int \limits _{0}^{1}{\frac {x^{2}-1}{\ln(x)}}dx=\ln(3).
לארי קרייג

לארי אדווין קרייג (באנגלית: Larry Edwin Craig; נולד ב-20 ביולי 1945) הוא פוליטיקאי אמריקאי לשעבר, שייצג את מדינת איידהו בסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן במשך 18 שנים בסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנים 1991–2009. קודם לכן כיהן במשך עשור בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של איידהו. 28 שנותיו בקונגרס הקנו לו את המקום השני ברשימת האנשים שייצגו את איידהו בקונגרס בזמן הרב ביותר, כשלפניו רק ויליאם בורה, שכיהן 32 שנים בסנאט. בנוסף לכהונה בקונגרס, היה חבר במועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי. קרייג נבחר להיכל התהילה של איידהו ב-2007.
קרייג למד באוניברסיטת איידהו, קיבל תואר ראשון במדע המדינה מהאוניברסיטה ב-1969, ולאחר מכן למד במשך תקופה קצרה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, בטרם שב למחוז הולדתו על-מנת לנהל את עסקיו החקלאיים ב-1971. אחרי שירות קצר במשמר הלאומי של צבא איידהו, התמודד ונבחר למושב בסנאט של איידהו ב-1974. ב-1980 נבחר לבית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס הראשון של איידהו. הוא זכה בבחירות חוזרות ארבע פעמים. לאחר מכן התמודד לראשונה לסנאט האמריקאי ב-1990 ונבחר פעמיים נוספות ב-1996 וב-2002. ב-2009 עזב את הסנאט.
ביוגרפיה > תחילת דרכו וחיים אישיים

קרייג נולד בעיר קונסיל, מושב המחוז של מחוז אדמס שבאיידהו, בנם של דורותי לנור (לבית מקורד) ואלווין אורן קרייג. הוא גדל מחוץ לחווה חקלאית במידווייל שמחוז וושינגטון, וב-1969 סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת איידהו. באוניברסיטת איידהו היה נשיא מועצת הסטודנטים וחבר באחוות דלתא כי. לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אך לא השלים את לימודיו האקדמיים שם בשל בחירתו לשוב לניהול חוותו שבמידווייל ב-1971. בשנים 1970–1972 התנדב קרייג במשמר הלאומי של איידהו והשתחרר בדרגת טוראי מדרגה ראשונה (Private first class). ב-1983 נישא קרייג לסוזן תומפסון, ונהיה לאבי שלושת ילדיה מנישואיה הקודמים. קרייג הוא סב לתשעה נכדים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית מוקדמת

קרייג נבחר לסנאט של איידהו ב-1974 ונבחר מחדש ב-1976 וב-1978. ב-1980 נבחר קרייג אל בית הנבחרים של ארצות הברית, כנציג מחוז הקונגרס הראשון של איידהו. הוא החליף את סטיב סימס הרפובליקני, שעזב את בית הנבחרים במטרה להתמודד בבחירות מול הסנאטור הדמוקרטי המכהן פרנק צ'רץ'. קרייג נבחר מחדש ארבע פעמים, וכיהן בבית הנבחרים עד לשנת 1991. כחבר בבית הנבחרים, הוא תמך בפעולותיו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בהרחבת החינוך המקצועי.
טענות בדבר שימוש בקוקאין וקיום יחסי מין עם מתנדבים צעירים בבית הנבחרים (Page of the United States House of Representatives) התפרסמו בידי חוקרים ועיתונאים ב-1982. קרייג פרסם הצהרה המכחישה מעורבו כלשהי בעבירות אלה. קרייג אמר: "אנשים שמעולם לא נישאו כמוני, בין אם מתוך בחירה ובין אם מכורח הנסיבות, תמיד היו מושא לרמיזות, רכילויות והאשמות שווא. אני חושב שזה נבזי". קרייג היה חבר בוועדת האתיקה של בית הנבחרים. ב-1989 דווח כי קרייג ניהל מאמצים ממושכים להחמרת ענישתו של עמיתו לבית הנבחרים ברני פרנק על מעורבותו בפרשת זנות הומוסקסואלית.