stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם מברך

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1897 כ"ה בתשרי ה'תרנ"ח פיוטרקוב טריבונלסקי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  15 במרץ 1984 (בגיל 86) י"א באדר ב' ה'תשמ"ד חיפה, ישראל 
 שם לידה:  אברהם בנצ'קובסקי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה 
 
אברהם יששכר מְבָרֵך (בנצ'קובסקי) (21 באוקטובר 1897 - 15 במרץ 1984), היה מחלוצי ופעילי הציונות דתית בפולין ובישראל, סופר, חוקר מקרא, גאוגרפיה והיסטוריה של עם וארץ ישראל, וממתעדי ההיסטוריה של תנועות "ההגנה", "המזרחי" ו"הפועל המזרחי". קיבל את התואר "יקיר חיפה".
ביוגרפיה

מברך נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי (יש גרסאות הטוענות כי נולד בבלכטוב, הסמוכה לעיר[דרוש מקור]) שבפולין בכ"ה בתשרי ה'תרנ"ח, למשה הכהן בנצ'קובסקי ולהדסה בת דבורה ואפרים פישל מלץ. אמו הייתה מצאצאי האדמו"ר אפרים פישל מסטריקוב והפרופסור רבי חיים דוד ברנהרד, הידוע כ"בעל תשובה" מפיוטרקוב.
מברך קיבל חינוך חרדי בחדר בפיוטרקוב. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבה הגדולה של חסידות גור בלודז’, אך נאלץ לנטוש אותה משום שנחשד כנגוע בנטיות ציוניות.
קריירה ציבורית

לאחר שעזב את הישיבה, השתלב מברך במהירות בעולם הציבורי-פוליטי.
הוא היה ממייסדי "המזרחי" בפולין ובישראל ו"החלוץ המזרחי" המקומי והעולמי (1918, 1925), היה ציר המועצה הראשונה של "צעירי המזרחי" שהתקיימה בלודז', ציר הוועידה הראשונה של "צעירי המזרחי העולמי", שהתקיימה בוורשה (1919), ציר עירו בוועידת הג'וינט בראדם (1920), ציר הוועידה העולמית של "המזרחי" בקרלסבד (1923), ציר הקונגרס הציוני העולמי ה-14 בווינה (1925), מייסדו ומנהלו הראשון של בית הספר המתקדם הראשון של ה"מזרחי" בפולין, שהוקם בפיוטרקוב-טריבונלסקי (1916), ממקימי וחבר הוועדה המארגנת של "הסתדרות הפועל המזרחי" בירושלים (1921), חבר המרכז של "הפועל המזרחי" בירושלים (1922), חבר "ועד הקהילה" בירושלים, וממקימי המושב הדתי כפר חיטים.
בשנת 1921 (ה'תרפ"א) עלה לישראל באוניה אקלינא, והתגורר ביפו עד שהחלו בעיר מאורעות תרפ"א, ב-1 במאי. בין השנים 1921–1924 עבד בעבודות בניין ובייבוש ביצות. בין השנים 1924–1932 עסק בחקלאות ושמירה בכפר חיטים.
בין השנים 1933–1939 עבד בשליחות הסוכנות היהודית כמשגיח כשרות, ועסק גם כן ברכישת נשק מטעם ההגנה ובהטענתו על האוניות "מרתה וושינגטון", "ג’רוסלמה", "פלסטין" ו"פילסנה-גליליאה". זכרונותיו משנים אלו מתועדים בארכיון ההגנה.
ב-1940 נישא בשנית, לאחר שאשתו הראשונה נספתה בשואה, ועבר להתגורר בחיפה. הוא היה מנהל סניף "הפועל המזרחי" בעיר, חבר המועצה, סגן מנהל לשכת העבודה הכללית, מנהל משרד הרישום המחוזי של משרד הפנים בחיפה, שופט עירוני וחבר ועדת הערעורים של המוסד לביטוח לאומי בחיפה. ב-1980 קיבל את התואר "יקיר העיר חיפה". לאחר צאתו לגמלאות, באמצע שנות השבעים, הקים וניהל, ביחד עם חברים נוספים, את "ארגון ותיקי התנועה" של תנועת "הפועל המזרחי".
נפטר בחיפה ב-15 במרץ 1984 (י"א באדר ב' ה'תשמ"ד).
חיים אישיים

מברך נישא לדבורה גיטל בת דוד מרקוביץ ומרים אברמוביץ, ולזוג נולדה בת, שרה הורוביץ - בת זוגו של פרופסור יוסף הורוביץ. דבורה גיטל נספתה בשואה.
ב-1940 נישא לפנינה דרובנר-גאסט, ולזוג שני ילדים: פרופסור משה מברך, בן זוגה של פרופסור זמירה מברך, וד"ר דינה פלדמן, בת זוגו של ד"ר בני פלדמן.
מאמריו

מברך כתב ספרים, מאמרים וכתבות רבות אשר עסקו בהיסטוריה הקדומה של עם ישראל וארץ ישראל, ובהיסטוריה של הציונות הדתית בפולין ובישראל. המאמרים והכתבות פורסמו בעיתונים יהודיים, כגון: "היסוד", "שנה בשנה", "הצופה", "גוילין", "בצרון" ו"הדאר".
מחיבוריו

"אנשי המגילות הגנוזות: לזהותם של תושבי מדבר יהודה", הוצאת דון, 1972.
"צעדים ראשונים בתולדות ההתיישבות של הפועל המזרחי", הוצאת הפועל המזרחי, 1973.
"חיפה היהודית בהיסטוריה: מתקופת התנ״ך ועד ימינו", הוצאת יעקב הוכרמן, 1978.
"מנהיגי ישראל וגבוריו: קורות היהודים מתקופת חורבן ירושלים עד חורבן ביתר", הוצאת נחמיה הרטוב, 1981.
"שמעון בן כוסבא: נשיא ישראל", הוצאת נחמיה הרטוב, 1981.
"זכרונות מימי בראשית התנועה", גוילין (גיליון י"ח: טבת תשכ"ד - דצמבר 1963), עמודים 71–77.
"מעללי הגבורה של קבוצת דייגים חברי הפועל המזרחי: פרשיה נעלמה מימי הבראשית של התנועה", גוילין (גליונות כ"א וכ"ב: אדר תשכ"ה - מרץ 1965), עמודים 99–112.
"המשמרת הצעירה של המזרחי בימיה הראשונים", גוילין (גליונות כ"ג וכ"ד: תשרי תשכ"ו - אוקטובר 1965), עמודים 117–124.
"ספר זיכרון פיוטרקוב, טריבונאלסקי והסביבה", הוצאת ארגון יוצאי פיוטרקוב, טריבונאלסקי והסביבה, 1965, עמודים 429–438.
"מקום הקרב האחרון של יהודה המכבי", עיתון דבר (כ"ז כסלו תשל"א), עמוד 14.
"סדר חכמי-התורה שבעל-פה בפרקי אבות", כתב העת שנה בשנה (תשל"ח), עמודים 267–275.
"על משפחות עשירות בארץ בזמן הבית השני", כתב העת שנה בשנה (תש"מ), עמודים 318–326.
"על 'הנתינים' שעשו עבודה במקדש", כתב העת שנה בשנה (תשמ"ב), עמודים 261–271.
קהילת יהודי פיטרסבורג

יהודים נכחו בפיטרסבורג [פולוקוואנה], דרום אפריקה מאז הקמתה בשנת 1868. הם הגיעו מליטא, אנגליה וגרמניה. הם נמשכו לאזור בגלל זהב, אדמה לחקלאות והזדמנויות תעסוקה. בית הקברות היהודי הראשון הוקם על אדמה שהעניק הנשיא פול קרוגר בשנת 1895. הקהילה העברית, שכללה את פיטרסבורג ולואי טריכרדט הוקמה בסביבות 1897. בשנת 1912 ייסדה פיטרסבורג קהילה משלה, הקהילה העברית פיטרסבורג. הוקמה חברה קדישא יהודית, חברה למען הציבור, והחברה הציונית פיטרסבורג-זוטפנסברג. אולם קהילתי נבנה בשנת 1921 ובית כנסת בשנת 1953. יהודים תרמו לפיתוח פיטרסבורג ומילאו תפקידים בכירים בעיירה. היהודים סבלו ממעט מאד אנטישמיות. משנות ה-60 של המאה ה-20 החלו היהודים לעבור לערים הגדולות באזור. האולם הקהילתי ובית השר נמכרו בשנת 1994 ו בית הכנסת נמכר בשנת 2003. בפיטרסבורג נותר רק בית הקברות היהודי.
רקע

פולוקוואנה (Polokwane, בסותו צפונית "מקום מבטחים") היא בירת פרובינציית לימפופו שבדרום אפריקה. העיירה נקראה בעבר פיטרסבורג על שמו של קומנדנט-גנרל ווטרקר, פיטר יעקבוס ז'וברט. היא הוקמה בשנת 1886 על ידי מהגרים ממושבת הכף אשר תרו אחר זהב. בעבר נקראה העיר פיטרסבורג (Pietersburg, באפריקנס פיטרסבורך), אך שמה שונה ב-2005 ללשון השבטים המקומיים (סותו צפונית, השייכת למשפחת שפות הבנטו).
ציונות

אגודת פיטרסבורג-זוטפנסברג הוקמה ב-1912 והליגה הציונית של פיטרבורג ב-1932. יהודי צפון טרנסוואל היו תומכים נלהבים של הציונות ובשנות ה-80 היו בין התורמים הגדולים לנפש לישראל בעולם. גילדת הנשים פיטרסבורג הוקמה ב-2 באוקטובר 1947. בשנות ה-50 של המהאה ה-20 נערכו באופן קבוע טקסי בר ובת מצווה, חתונות ואירועים נוספים. היה מספר רב של ילדים יהודים שלמדו שיעורי עברית. הקהילה שירתה גם יהודים במחוז הסמוך ובערים כמו פוטגיטרסרוס, לואי טריכרדט, מסינה וצנין.
יהודים מילאו תפקידים מרכזיים בעסקים, במקצועות, בתעשייה, בחקלאות ובמגרשי הספורט באזור ופתחו לפיתוח האזור. הם היו פעילים גם בענייני צדקה ועניינים אזרחיים, שלושה מהם הפכו לראשי העיירה: בארני הרמן, מקס מרקוס ומוס כהן.
מספר היהודים החל לרדת מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. בני הנוער עברו לערים הגדולות יותר, שם היו הזדמנויות כלכליות טובות יותר והוריהם הגיעו במהרה בעקבותיהם.
בשנת 1991 הוחלט ששירותיו של מנהיג רוחני במשרה מלאה כבר אינם נחוצים. בשלב זה כללה הקהילה רק כ-22 חברים. מניינים וחגים רגילים עדיין נערכו בעיקר על ידי גילדת הנשים.
בינואר 1994 הציע הגזבר, מר דניס ווינר, להקים ועדת משנה שתחליט על עתידה של הקהילה בגלל מצבה הכלכלי הירוד ומספר החברים הפוחת. עם התדלדלות הקהילה, נמכרו בפברואר 1994 האולם והבית הקהילתי לקבוצת מולמן שהתחייבה לבנות אולם קהילתי חדש לקהילה, הצמוד לבית הכנסת. האולם החדש נפתח רשמית ב-5 במרץ 1995 על ידי הרב הראשי סיריל האריס.
לאחר שפנו אליו מבית הכנסת שבטי ישראל ברעננה, בית כנסת שנבנה על ידי יוצאי דרום אפריקה בשנת 1999, הוחלט לתרום להם שני ספרי תורה. האירוע נחגג בהכנסת ספר תורה שהתקיימה בשבטי ישראל בתאריך כ"ט במאי 2001, יום ירושלים תשס"א. באירוע זה השתתפה משלחת מטעם הקהילה העברית פיטרסבורג, יוצאי ארץ ישראל, הרב זילברהפט, הרב הראשי של רעננה, ראש העיר וסגן ראש עיריית רעננה ועוד.
בנובמבר 2001, מכיוון שהקהילה כבר לא יכלה להוציא מניינים בלילות שישי, הוצע למכור את בית הכנסת לקבוצת מולמן. כתוצאה מהסכם עם מר דארין פלצקי, תכולת בית הכנסת פיטרסבורג הייתה אמורה להיות מותקנת בבית הכנסת החדש שהיה אמור להיבנות בתל מונד, ישראל. השלטים והמזכרות מבית הכנסת פיטרסבורג היו אמורים להיות מוצגים על קיר שהוכן במיוחד למטרה זו, מה שיבטיח שזיכרון בית הכנסת פיטרסבורג יונצח לדורות הבאים.
טקס ביטול הקדשה לבית הכנסת פיטרסבורג נערך על ידי הרב זילברהפט ביום שישי בערב ה-31 בינואר 2003. תכולת המטבח של בית הכנסת נמסרה לאכסניית סלווין סגל ביוהנסבורג. בית הכנסת נסגר ותכולתו נשלחה לישראל. הספרייה הועברה לספרייה היהודית המרכזית בדרום אפריקה.
בית הכנסת מבשר בתל מונד נפתח ב-25 ביוני 2013 עם הספסלים המקוריים, הבימה, השעון ועוד ציוד מבית הכנסת פיטרסבורג. בטקס השתתפו רבים מתושבי פיטרסבורג לשעבר שהתרגשו עמוקות מהמשך מורשת בית הכנסת שלהם.
הערות שוליים

↑  Charlotte Wiener, The history of the Pietersburg [Polokwane Jewish community], 2009-08-25
↑  Polokwane | South Africa | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Synagogue History, kehilalinks.jewishgen.org
↑  Home, kehilalinks.jewishgen.org
ואיך שלא

| --- | --- |
 שיר בביצוע אריאל זילבר
 מתוך האלבום בה-דה-די-דיאה
 יצא לאור:  1989
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:20
 
"ואיך שלא" הוא שיר שנכתב הולחן ובוצע על ידי אריאל זילבר, ונכלל באלבומו, "בה-דה-די-דיאה", שיצא בשנת 1989. בשנת 2001 ביצע מוש בן ארי גרסת כיסוי לשיר ובשנת 2011 ביצע אריאל זילבר גרסת כיסוי לשיר של עצמו.
רקע

השיר בוצע על ידי אריאל זילבר ונכלל באלבומו "בה-דה-די-דיאה" אשר יצא בשנת 1989. בשנת 2001 הקליט מוש בן ארי את השיר, שנכלל כרצועת בונוס באלבום הבכורה שלו "עד אלי". הזמר ליאור פרחי הקליט אף הוא גרסת כיסוי לשיר עבור אלבומו "ישראלי מילדות - חלק א", שכלל ביצועים חדשים שלו לשירים ישראלים ישנים.
על אף סברות שעלו כי זילבר כתב את השיר כשיר אהבה לכלבתו, הכחיש זילבר את הטענה וטען שהשיר נכתב כשיר אהבה לאשתו.
מחלוקת

בשנת 2010 הגיש זילבר תביעה משפטית נגד להקת הדג נחש, בשל טענתו כי הלהקה השתמשה ללא רשותו בלחן של "ואיך שלא" לשירה "מה נעשה" שהוקלט בשנת 2004. בפסק בוררות קבע השופט בדימוס תיאודור אור כי על "הדג נחש" לשלם לזילבר 100,000 שקלים, וכן נאסר על הלהקה לעשות כל שימוש בשיר "מה נעשה". בתוך 60 ימים הוצאו כל עותקי האלבום "חומר מקומי" מהחנויות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | היטליסט | 55 |  |
גרסתו של עומר אדם

ב-12 בדצמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא הזמר הישראלי עומר אדם גרסת כיסוי לשיר.
גרסתו של עומר אדם > רקע

מאז טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל שפרצה בעקבותיו, החל אדם להופיע לחיילי צה"ל ושילב בהופעותיו את "איך שלא". לאחר שפורסם סרטון שלו מבצע את השיר באחת ההופעות ברשתות החברתיות ובעקבות תגובות חיוביות מהקהל, החליט אדם להקליט את השיר ולהוציאו באופן רשמי. לדברי אדם, הוציא את השיר על מנת "לעשות טוב, לשמח ולעודד" את הקהל בתקופת המלחמה.
גרסתו של עומר אדם > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | היטליסט | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | העשירייה | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 17 |  |
|  ישראל | היטליסט | 10 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 35 |  |
הערות שוליים

↑  תוכיחו!, באתר וואלה!, 4 בנובמבר 2005; אריאל זילבר - ואיך שלא (חי באולפן גלגלצ), 11 במרץ 2016
↑  אסף נבו, ‏השופט אור מחייב את הדג נחש לשלם 100 אלף ש"ח לאריאל זילבר, באתר ‏מאקו‏, 15 במרץ 2011
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏20 בנובמבר 2023
1 2  מאיה כהן, צפו: המחווה של עומר אדם לאריאל זילבר, באתר ישראל היום, 12 בדצמבר 2023
↑  עומר אדם בקאבר מיוחד למצב: "67 יום של מציאות הזויה", באתר אייס, 12 בדצמבר 2023
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏24 בדצמבר 2023
↑  היטליסט – מצעד המוזיקה הרשמי של ישראל, באתר מאקו, ‏26 בדצמבר 2023
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם • לחנים שבורים |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| לחנים שבורים | "אהובתי כבר לא רואה אותי" ‏•‏‏ "טקילה" ‏•‏‏ "גברת אגו" ‏•‏‏ "נרקומן של בדידות" ‏•‏‏ "תהום" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
פרנצ'סקה אלבנזה

| --- | --- |

 לידה:  1977 (בת 48 בערך) אריאנו אירפינו, איטליה 
 מדינה:  איטליה איטליה
 השכלה:  אוניברסיטת פיזה  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 תפקיד:  משקיף מיוחד מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים (מאי 2022) 
 
פרנצ'סקה פ. אַלְבָּנֶ֫זֵה (באיטלקית: Francesca Albanese; נולדה בשנת 1977) היא משפטנית איטלקייה. מאז מאי 2022 משמשת בתפקיד הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים הכבושים.
ביוגרפיה

סיימה בהצטיינות תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת פיזה, ותואר שני במשפטים באוניברסיטת לונדון, עם התמחות בזכויות אדם.
פרסמה מאמרים רבים בסוגיות של זכויות האדם והגנה על פליטים ומבקשי מקלט. פרסמה מחקרים רבים בנושא הפליטים הפלסטינים. שימשה כחוקרת במכון לחקר הגירה בין-לאומית באוניברסיטת ג'ורג'טאון, ויועצת בכירה לנושאי הגירה ועקירה בכפייה במכון הרנסאנס הערבי לדמוקרטיה ופיתוח ובאוניברסיטה האמריקאית בביירות.
בין השנים 2003–2013 שימשה כיועצת מומחית לזכויות האדם עבור מוסדות האו"ם, בהם משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם בז'נבה ותוכנית הפיתוח של האו"ם במרוקו. בתקופה זו עבדה במשך שלוש שנים כיועצת משפטית של אונר"א, והתגוררה בירושלים. שימשה כמרצה לנושא הפליטים הפלסטינים באוניברסיטת בית לחם, שם גם הנחתה סטודנטים לתואר שני.
אלבנזה הייתה חברה בוועדות של האיחוד האירופי לפיקוח על הגינות ושקיפות במערכות הבחירות בהאיטי, גינאה ביסאו ופקיסטן.
בשנת 2014 גינתה את ישראל על פעולותיה במבצע צוק איתן, וטענה כי "שדולה יהודית שולטת בארצות הברית." לאחר מכן התנצלה על דבריה.
בשנת 2020 פרסמה את הספר "מעמד הפליטים הפלסטינים בחוק הבין-לאומי" עם לקס טקנברג.
ב-1 במאי 2022 מונתה לתפקיד הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים הכבושים. עם מינויה פרסם ארגון UN Watch דו"ח שבו נטען שהמינוי של אלבנזה מפר את העיקרון שמומחי האו"ם צריכים לפעול ללא משוא פנים ובאופן אובייקטיבי. בדו"ח נטען כי אלבנזה השוותה בין השואה לבין הנכבה ושיבחה ארגונים שפרסמו טענות למדיניות אפרטהייד על ידי ישראל. כמו כן כתבה כי ישראל מבצעת הפרות חמורות של זכויות אדם וקראה לאמברגו נשק נגד ישראל.
בריאיון ביוני 2022 אמרה: "ישראל אומרת שהתנגדות שווה לטרור, אבל כיבוש דורש אלימות ויוצר אלימות". לאחר מכן הוסיפה כי "לפלסטינים אין מקום להתנגדות פרט לאלימות".
באוגוסט 2022 גינתה את ישראל על פעולותיה בעזה במבצע עלות השחר.
באוקטובר 2022 פרסמה דו"ח שבו ביקשה לפרסם גרסה עדכנית לרשימה של חברות ועסקים הקשורים להתנחלויות, וטענה שעסקים אלו מפירים את זכויות האדם של הפלסטינים. היא כתבה בדו"ח: "ההפרות המתוארות בדו"ח הנוכחי חושפות את אופיו של הכיבוש הישראלי, הנוקט ברכושנות מכוונת, בסגרגציה ובמשטר דיכוי שנועד למנוע את מימוש זכותו של העם הפלסטיני להגדרה עצמית".
בנובמבר 2022 נאמה בשיחת וידאו בכנס של חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בעזה, והביעה תמיכה בפתרון המדינה האחת ואמרה כי "יש לכם זכות להתנגד לכיבוש הזה". לאחר מכן ביקשה לבקר בשטחים הפלסטיניים, אך ישראל מנעה את כניסתה.
בדצמבר 2022 טען מרכז שמעון ויזנטל כי אלבנזה ומועצת זכויות האדם של האו"ם "אחראים לדמוניזציה של ישראל ולנורמליזציה של אנטישמיות", וכי אלבנזה היא "אנציקלופדיה אנטי-ישראלית מהלכת". באותו חודש פרסמה ממשלת ישראל גינוי רשמי להערות של אלבנזה, וטענה שיש בהן ביטויים אנטישמיים.
ב-11 בפברואר 2024, בתגובה להצהרתו של עמנואל מקרון כי טבח שבעה באוקטובר היא המתקפה האנטישמית הכי גרועה במאה ה-21, כתבה אלבנזה בטוויטר ש"הקורבנות בטבח 7 באוקטובר לא נרצחו בגלל יהדותם, אלא בתגובה לדיכוי הישראלי". בעקבות זאת הכריזו שר החוץ ישראל כץ ושר הפנים משה ארבל על אלבנזה כעל פרסונה נון גרטה ואסרו את כניסתה לישראל.
ביולי 2024 צייצה בטוויטר הודעה התומכת בהשוואה בין בנימין נתניהו להיטלר שבעקבותיה חבר מפלגת השמרנים הגרמנית קראה לפטרה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אלבנזה נשואה ואם לשני ילדים. בשנים האחרונות היא מתגוררת בתוניסיה ומשלימה תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת אמסטרדם, עם התמחות בדיני פליטים.
ראו גם

מועצת האו"ם לזכויות אדם
אונר"א
הדווח המיוחד למצב זכויות האדם בשטחים הפלסטיניים הכבושים מאז 1967
הכיבוש הישראלי
הערות שוליים

1 2  Francesca P. Albanese - ISIM, אוניברסיטת ג'ורג'טאון (באנגלית)
↑  מירון רפופורט, "אם ישראל חושבת שהיא תעצור אותי מלהגיע למידע, היא טועה", באתר "שיחה מקומית", 31 בינואר 2023
↑  לוק טרס, התבטאויות העבר של שליחת האו"ם לשטחים הפלסטיניים חושפות: היסטוריה של הטיה נגד ישראל, באתר זמן ישראל, 15 בדצמבר 2022
↑  חיים איסרוביץ, ‏קראה לישראל "מדינת אפרטהייד": שליחה חדשה של מועצת זכויות האדם לשטחים הפלסטיניים, באתר מעריב אונליין, 1 באפריל 2022
1 2  איתמר אייכנר, עודדה בכירים בחמאס "להתנגד לכיבוש": ישראל שוקלת למנוע כניסת שליחת או"ם, באתר ynet, 1 בדצמבר 2022
↑  מזל שאנחנו לא שואלים אותה: כתבת האו"ם נגד המבצע של ישראל, באתר עכשיו 14, 7 באוגוסט 2022
↑  Report of the Special Rapporteur on the situation of human rights in the Palestinian territories occupied since 1967, Francesca Albanese (A/77/356) (EN/AR), האו"ם, ‏22 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  יהונתן ליס, שליחת האו"ם לגדה קראה לפרסם רשימה עדכנית של עסקים הקשורים להתנחלויות, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2022
↑  אריאל כהנא, נציבת האו"ם של השטחים הפלשתיניים לארגוני הטרור בעזה: "זכותכם להתנגד לכיבוש", באתר ישראל היום, 1 בדצמבר 2022
↑  איתמר אייכנר, אנטישמיות 2022: "קניה ווסט הוא הגורם מספר אחת לעלייה באנטישמיות", באתר ynet, 29 בדצמבר 2022
↑  Statement on Comments by UN SR Francesca Albanese, 14 בדצמבר 2022
↑  הציוץ של אלבנזה (בצרפתית)
↑  שליחת האו"ם שטענה שישראל "מפרה את צווי האג": "הנרצחים ב-7/10 - בגלל הדיכוי", באתר ynet, 10 בפברואר 2024
↑  איתמר אייכנר, הדר גיל-עד, השרים הכריזו: נאסרה כניסתה של שליחת האו"ם שטענה שהטבח התרחש בגלל דיכוי, באתר ynet, 12 בפברואר 2024
↑  זאב אברהמי, ברלין, שליחת האו"ם על השוואה בין נתניהו להיטלר: "בדיוק מה שחשבתי", באתר ynet, 26 ביולי 2024
↑  Francesca Albanese, האו"ם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009156762205171  BIBSYS: 1592544501508  BnF: cb179221376 (data)  GND: 1199324914  ISNI: 0000 0004 9360 3993  LCCN: nb2004314572  SUDOC: 248867970  VIAF: 65987738   WorldCat (עם VIAF): 65987738
1949 בברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1948   1947  1946 | דגל רוסיה | 1949  בברית המועצות |  »»»  1950   1951  1952 |
כל ערכי השנים בברית המועצות אירועים בולטים בעולם ב-1949 לוח שנה של שנת 1949
1949 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-32 למהפכת אוקטובר.
הנהגה

ראש הממשלה - יוסיף סטלין.
יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות - ניקולאי שברניק
אירועים בולטים

במהלך המחצית השנייה של שנות ה-40 ועד לתחילת שנות ה-50 התנהל מאבק מזוין בשטחי ליטא, אסטוניה ולטביה בין מוסדות השלטון הסובייטי לבין מחתרות מקומיות ("האחים של יערות") שנתמכו על ידי התושבים המקומיים. כמו כן, במערב אוקראינה פעל צבא מחתרתי שדגל בעצמאות אוקראינה.
10 בינואר – פתיחת תערוכה מסחרית בלנינגרד. אירועי התערוכה היו בסיס להדחת ראשי העיר בהמשך במהלך השנה.
18 בינואר – הקמת "המועצה לעזרה הדדית". הארגון הכלכלי בו השתתפו ברית המועצות ומדינות הגוש הסובייטי במזרח אירופה.
28 בינואר – העיתון פראבדה פרסם מאמר מערכת בהקשר לקבוצה אנטי-סובייטית של מבקרי תיאטרון. כל המבקרים שהוזכרו במאמר היו יהודים. במקרים בהם הם משתמשים בשם עט ה"רוסי", במאמר פורסם גם שם המשפחה האמיתי ה"יהודי" במטרה לחזק את המסר. בעקבות המאמר נערכו אספות באגודות סופרים וארגוני פעילי תרבות אחרים במוסקבה ובלנינגרד. לאחר פרסום המאמר החלה מערכת של המאבק נגד קוסמופוליטיות.
8 בפברואר – פיזור ארגון סופרים יהודים וסגירת עיתונות בשפת יידיש.
10 בפברואר – בעיתון "פראבדה" מתפרסם מאמר מערכת הדוגל בפטריוטיות בציור ומציין שמספר מבקרי ציור עם שמות משפחה יהודיים אינם פטריוטים. בעקבות המאמרים שמאשימים את היהודים בקוסמופוליטיות, מתפרסמים מאמרים נוספים ונערכות אספות עובדים. תחילת קמפיין רחב נגד "קוסמופוליטיים ללא שורשים". לפי נתונים הידועים עתה, במהלך השנים עד לשנת 1953 נעצרו 431 פעילי תרבות יהודים.
15 בפברואר – בפוליטביורו של המפלגה הבולשביקית התקבלה החלטה על פעילות אנטי-מפלגתית של ראשי הממסד המפלגתי והממשלתי בלנינגרד. כל המוזכרים בהחלטה איבדו את עמדות המפתח בעיר, תחילת פרשת לנינגרד.
4 במרץ – ויאצ'סלב מולוטוב פוטר מתפקיד שר החוץ. בהמשך אותה שנה אשתו נעצרה ונשלחה למחנות גולג.
12 במרץ – גירוש מסיבי של תושבי ליטא, אסטוניה ולטביה לסיביר (הגירוש הגדול של מרץ). במבצע זה גורשו כ-95 אלף אזרחים.
29 במרץ – באספת עורכי העיתונים מיכאיל סוסלוב (מחברי הפוליטביורו) הציע להפסיק פרסום מאמרים בנושאים קוסמופוליטיים.
2 במאי – שידור ישיר ראשון של משחק כדורגל בטלוויזיה הסובייטית.
10 ביולי – רעידת האדמה בטג'יקיסטן: רעידת אדמה בעוצמה 7.4 בסולם ריכטר פוקדת את האובלסט גהארם (Gharm) שבטג'יקיסטן. כ-7200 תושבים נהרגו.
13 באוגוסט – ראשי לנינגרד שהועברו מתפקידיהם בתחילת השנה נעצרו.
25 באוגוסט – במוסקבה נערך כינוס ראשון של "שוחרי שלום". בעקבות הכינוס הוקם ועד להגנה על שלום שפעיל עד היום.
29 באוגוסט – ברית המועצות מבצעת ניסוי ראשון של פצצה גרעינית, אשר זכתה לשם הקוד RDS-1. העיצוב של הפצצה הסובייטית חיקה את העיצוב של פצצת הפלוטוניום האמריקנית "איש שמן" אשר הוטלה על העיר היפנית נגסאקי בשנת 1945. הפיצוץ בוצע בשטח אימונים ליד העיר סמיפלטינסק (קזחסטן). שטח האימונים הוא בגודל של 30 אלף קמ"ר והיה אתר עיקרי לביצוע ניסויים גרעיניים בברית המועצות.
7 באוקטובר – ביטול המינהל הצבאי בשטח גרמניה שנמצאת תחת הכיבוש הסובייטי והקמת מדינה עצמאית - הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה.
1 בדצמבר – סגירת התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה. זה היה התיאטרון האחרון הפעיל בברית המועצות בו נערכו הצגות ביידיש.
21 בדצמבר – חגיגות נרחבות לציון יום הולדת ה-70 של יוסיף סטלין.
25 בדצמבר – בחברובסק התחיל משפט נגד קציני צבא יפן שואשמו בשימוש בנשק בקטריאולוגי במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שבוע של דיונים כל הנאשמים נשפטו לתקופות מאסר שונות.
אירועים בולטים > ללא מועד

כ-37 אלף יוונים שהתגוררו לחופי הים השחור גורשו לסיביר.
במהלך הגירוש הגדול של מרץ גורשו מרפובליקות הסובייטיות אסטוניה, לטביה, ליטא לאזור סיביר כ-100 אלף אזרחים.
תחילת ייצור מקלט טלוויזיה בצורה סדרתית. תוך פרק זמן קצר נמכרים אלפי מכשירים וטלוויזיה הופכת למדיה המונית.
שלטונות ברית המועצות, בהתאם להחלטת יוסיף סטלין, התחילו מתקפה חריפה נגד יהודי ברית המועצות אשר הואשמו בדעות פרו-מערביות ואנטי-סוציאליסטיות.
רובה סער AK-47 נכנס באופן רשמי לשירות כרובה סער בסיסי של הצבא האדום.
נולדו

8 בפברואר – אירינה מורביובה, שחקנית סובייטית ורוסית
19 במרץ – ולרי לאונטייב, זמר סובייטי ורוסי
7 באפריל – ולנטינה מטוויינקו, מדינאית רוסית
15 באפריל – אלה פוגצ'ובה, זמרת סובייטית ורוסית
9 במאי – אולג אטקוב, קוסמונאוט סובייטי
21 במאי – לובוב פוליש'וק, שחקנית סובייטית ורוסית (נפטרה ב-2006)
12 ביוני – יורי בטורין, קוסמונאוט רוסי
12 בספטמבר – אירינה רודנינה, ספורטאית סובייטית
26 בדצמבר – מיכאיל בויארסקי, שחקן סובייטי ורוסי
נפטרו

16 בינואר – ואסילי דגטיאריוב - מתכנן נשק סובייטי (נולד ב-1880)
20 בפברואר – וסילי לבדב-קומאץ' - משורר סובייטי (נולד ב-1898)
18 במאי – ניקולאי סמשקו, מדינאי סובייטי (נולד ב-1874)
24 במאי – אלכסיי ש'וסב, אדריכל סובייטי (נולד ב-1882)
8 באוגוסט – איוואן פודובני, ספורטאי רוסי וסובייטי, (נולד ב-1898)
17 באוקטובר – פיודור טולבוחין, מרשל ברית המועצות, (נולד ב-1896)
3 בדצמבר – מריה אוספנסקייה, שחקנית רוסיה, (נולדה ב-1876)
מריה אוספנסקייה