stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולטרון
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #23 - Ultron
↑  Avengers #54–55
↑  Avengers #57–58
↑  Avengers #58
↑  Avengers #66–68
↑  Avengers #127 and Fantastic Four #150
↑  Avengers #161–162
↑  Avengers #170–171
↑  Avengers #201–202
↑  Marvel Two-In-One #92–93
↑  Marvel Super Heroes Secret Wars #1-12
↑  The Thing #21–22
↑  Fantastic Four #277
↑  West Coast Avengers Vol.2 #1-2
↑  Vision and the Scarlet Witch Vol.2 #1-2
↑  West Coast Avengers Vol.2 #6-7
↑  Daredevil #275–276
↑  West Coast Avengers #65-68
↑  Amazing Spider-Man Annual #25, Spectacular Spider-Man Annual #11, and Web of Spider-Man Annual #7
↑  Deathlok Vol.2 #2 and #5
↑  Avengers West Coast #89–91
↑  West Coast Avengers Annual #8
↑  Vision #1–4
↑  Avengers Vol.3 #0 and #18-22
↑  Avengers: the Ultron Imperative #1
↑  Iron Man Vol.3 #46–48
↑  Runaways Vol.2 #1
↑  Mighty Avengers #1–6
↑  Annihilation: Conquest #1–6
↑  Avengers/Invaders #6-8
↑  Mighty Avengers #35-36
↑  Avengers Vol.4 #4-6
↑  Avengers Vol.4 #12.1
↑  Age of Ultron #1
↑  Age of Ultron #4
↑  Age of Ultron #6
↑  Age of Ultron #7
↑  Age of Ultron #8–10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019053341   WorldCat (עם LCCN): no2019-053341
איי קרגלן

| --- | --- |

מפת לווין
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס ההודי
 קואורדינטות:  49°15′S 69°35′E﻿ / ﻿49.250°S 69.583°E﻿ / -49.250; 69.583
 שטח:  7,215 קמ"ר
 גובה מרבי:  1,850 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת צרפת
 אוכלוסייה:  45  (חוקרים בחורף. חוקרים בקיץ - 110)
 אזור זמן:  UTC+5
 על שם:  איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק 
 מגלה:  איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק
 תאריך גילוי:  12 בפברואר 1772
  (למפת האוקיינוס ההודי מוגדלת) איי קרגלן(למפת האוקיינוס ההודי רגילה) איי קרגלן 
 
איי קרגלן (בצרפתית: Archipel de Kerguelen או Archipel Kerguelen, ואף Îles Kerguelen), ידועים אף בכינוי "איי הבדידות", הם קבוצה של איים בקצהו הדרומי של האוקיינוס ההודי המהווים טריטוריה צרפתית.
האיים נמצאים במרחק של כ-5,300 ק"מ מדרום מזרח ליבשת אפריקה, בערך באמצע הדרך בין אפריקה, אוסטרליה ואנטארקטיקה. שטחו של האי הגדול בארכיפלג, גרנד טר (Grande Terre), הוא 6,675 קמ"ר והוא מוקף בכ-300 איים ואיונים קטנים. שטחם הכולל של האיים הוא 7,215 קמ"ר. מזג האוויר באיים קר, אולם הטמפרטורות אינן קיצוניות לאורך כל השנה - בדומה למזג האוויר באיים האלאוטיים באלסקה. בממוצע יורדים באיים משקעים (שלג, או שלג מעורב בגשם) ב-300 ימים בשנה. באיים מנשבות לעיתים קרובות רוחות עזות שמהירותן הממוצעת 110 קמ"ש עם משבים עד ל-200 קמ"ש. בים המקיף את האיים מתרחשות סערות חזקות, עם גלים בגובה 12–15 מטר.  הים אינו קופא במהלך השנה.
היסטוריה

האיים מהווים חלק מן הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת ומנוהלות כמחוז אדמיניסטרטיבי של מדינת צרפת. האיים התגלו בחודש פברואר 1772 על ידי מגלה הארצות הצרפתי איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק (Yves-Joseph de Kerguelen-Trémarec). זמן קצר לאחר גילויים החלו פוקדים את האיים ציידי לווייתנים, דובי ים, פילי ים וכלבי ים (רובם בריטים, אמריקאים ונורווגים) אשר צדו את אוכלוסיות בעלי החיים באיים ובסביבתם, כמעט עד להכחדה מוחלטת. מאז תום עידן ציידי הלווייתנים וכלבי הים התאוששה רוב אוכלוסיית בעלי החיים באיים.
מספר משלחות גאוגרפיות בולטות עצרו באיים במהלך מסען בחצי הכדור הדרומי, כולל זו של ג'יימס קוק בשנת 1776.
סיירת העזר הגרמנית אטלנטיס עגנה באיי קרגלן בחודש דצמבר 1940 כדי להצטייד ולבצע עבודות אחזקה באוניה. אחד ממלחי האוניה, שנהרג בעת עבודות אלה, נקבר על אדמת האיים.
מאז 1949 הגיעו לאיים מספר משלחות מדעיות שמנו בין חמישים למאה איש. על האיים ניצבת תחנה צרפתית למעקב אחר לוויינים. המשלחות והציידים שהגיעו לאיים הביאו למקום מינים פולשים של בעלי חיים. על האי המרכזי התבססה אוכלוסיית חתולי רחוב, אשר ננטשו במקום על ידי ספינות חולפות. חתולים אלה מתקיימים על ציד עופות וארנבונים שאף הם מין פולש לאיים. פולשים נוספים לאיים הם כבשי מופלון וכבשים שנותרו במקום לאחר שניסיון לגידולן החקלאי נכשל. צמח מקומי באיים הוא כרוב קרגלן, אשר היווה מקור טוב לוויטמין C למלחים שנחתו על האיים והוגש לעיתים קרובות עם בשר משומר.
התיישבות

היישוב העיקרי באיים, המהווה את ה"בירה", הוא פורט-או-פרנסה (בצרפתית: Port-aux-Français) ונמצא על האי גרנד טר, לחוף מפרץ מורביאן. במקום נמצאים בניינים המשמשים למחקר מדעי, תחנת מעקב אחר לוויינים, מעונות מגורים, מרפאה, ספריה, חדר התעמלות, פאב וכנסייה.
גרנד טר

האי המרכזי של הארכיפלג הוא גרנד טר. אורכו ממזרח למערב הוא כ-150 ק"מ ומצפון לדרום כ-120 ק"מ. רכס גליאני ועליו הר רוס, סמוך לחוף הדרומי של האי, היא הנקודה הגבוהה באי ופסגתו היא בגובה 1,850 מטר. הראשון שהגיע לפסגתו עשה זאת בעזרת הליקופטר ב-1960. קרחון קוק, המשתרע על שטח של כ-550 קמ"ר, נמצא בחלק המרכזי-מערבי של האי. האי מוקף במפרצים רבים ובפיורדים.
כלכלה

עיקר הפעילות הכלכלית באיי קרגלן היא פעילות מדעית באופייה - רובה בתחום מדעי כדור הארץ וביולוגיה. באי המרכזי, מזרחית ליישוב פורט-או-פרנסה, היה מטווח טילים צרפתי והיום נמצאת במקום תחנת רדאר מדעית, שהיא חלק מרשת Super Dual Auroral Radar Network לחקר שכבות הרום באטמוספירה.
מאז 1992 פועלת באי המרכזי תחנה למעקב אחר לוויינים וטילים המופעלת על ידי סוכנות החלל הצרפתית (Centre National d'Études Spatiales). התחנה ממוקמת כ-4 ק"מ מזרחית לפורט-או-פרנסה. התחנה עוקבת אחר לוויינים בחצי הכדור הדרומי.
עיקר הפעילות החקלאית באיים היא גידול כבשים (כ-3,500 ראש) על האי לונג (Île Longue), זאת בעיקר לתצרוכת הבשר המקומית וכן כמות מעטה של ירקות בחממות, סמוך לפורט-או-פרנסה. כבשים וארנבונים המשוטטים פרא באי, ניצודים לעיתים על ידי התושבים.
באי מבקרות אף ספינות דיג הנמצאות בבעלות דייגים מן האי ראוניון ואשר מורשים לדוג באזור הכלכלי הבלעדי של האיים.
מפת האי
אימאני

ערך זה עוסק בזמרת-יוצרת צרפתית-קומוריאנית. אם התכוונתם לזמרת בריטית, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1979 (בת 45) מארטיגוס, צרפת 
 שם לידה:  Nadia Mladjao 
 שם במה:  Imany 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  מוזיקה עממית, מוזיקת פולק, בלוז, מוזיקת נשמה 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור, ווקאליסט 
 חברת תקליטים:  Think Zik!
 www.imanymusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
נדיה מדג'או (בצרפתית: Nadia Mladjao; נולדה ב-5 במאי 1979), המוכרת בשם הבמה אימאני (בצרפתית: Imany), היא זמרת-יוצרת צרפתית-קומוריאנית.
ביוגרפיה

אימאני נולדה ב-5 במאי 1979 במארטיגוס (אנ') שבצרפת למשפחה מקומורו.
בילדותה, היא למדה בפנימייה והתאמנה ב-INSEP (אנ') לקפיצה לגובה.
כשהייתה בת 17, היא החלה לעסוק בדוגמנות, וכעבור שנתיים עברה לניו יורק לאחר שחתמה על חוזה עם קלווין קליין. היא שבה מארצות הברית לצרפת לאחר ששהתה שם כ-7 שנים. לאחר שחזרה לצרפת, היא התחילה את הקריירה שלה כמוזיקאית לאחר ששמעה את הזמרת-יוצרת האמריקנית, טרייסי צ'פמן, מבצעת את השיר Talkin' 'bout a Revolution.
ב-2008, היא הפסיקה את קריירת הדוגמנות שלה.
ב-2010, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלה, Acoustic Sessions.
ב-9 במאי 2011, הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, The Shape of a Broken Heart.
ב-2014, השתתפה בפסקול של הסרט Sous les jupes des filles (צר').
ב-18 בספטמבר 2015, היא הוציאה את הסינגל "Don't Be So Shy".
ב-26 באוגוסט 2016, הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, The Wrong Kind of War.
ב-3 בספטמבר 2021, הוציאה את אלבום המוזיקה השלישי שלה, Voodoo Cello.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2011: The Shape of a Broken Heart
2016: The Wrong Kind of War
2021: Voodoo Cello
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2010: Acoustic Sessions
2016: There Were Tears
2017: No Reason No Rhyme
2019: Time Only Moves
הערות שוליים

↑  "Get to Know: Afro-Soul Singer, Imany Mladjao". Afromag. 3 במאי 2011. אורכב מ-המקור ב-6 בדצמבר 2011. נבדק ב-19 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Le JDD, Chanteuse après avoir été athlète, Imany revient en piste, lejdd.fr (בצרפתית)
↑  Imany (27 בינואר 2013). "Imany im Interview bei ZDF". ZDF.kultur (ראיון). ZDF. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2014. נבדק ב-18 במאי 2014. {{cite interview}}:  (עזרה)
↑  Mina Soundiram (10 בדצמבר 2012). "Imany, princesse soul" (בצרפתית). L'Express. אורכב מ-המקור ב-2018-07-26. נבדק ב-18 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Une journée avec Imany - Elle, elle.fr, ‏2011-06-10 (בצרפתית)
↑  GRENOBLE/CABARET FRAPPÉ. Imany : « Trouver les mots justes, c’est ce que je tente de faire », www.ledauphine.com (ב־)
↑  Imany : "l'album parle d'un couple qui s'est battu pour le mauvais combat", Europe 1 (בצרפתית)
↑  Imany : sur les traces de Tracy Chapman ?, www.chartsinfrance.net
↑  The Shape of a Broken Heart by Imany, Genius (באנגלית)
↑  Sous les jupes des filles by Imany, Genius (באנגלית)
↑  Imany signe la bande-son de Sous les Jupes des Filles (אורכב 19.05.2014 בארכיון Wayback Machine)
↑  LUMIERE : Film #46896 : Sous les jupes des filles, lumiere.obs.coe.int
↑  Wrong Kind of War by Imany, Genius (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812448760605606  BnF: cb16523131j (data)  GND: 1112568549  ISNI: 0000 0001 2261 7317  MusicBrainz: 478fe3cd-c42a-4f0f-86a1-9168041fbf14  SUDOC: 182411230  VIAF: 172459457   WorldCat (עם VIAF): 172459457
אלכסנדר בויינוב

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1950 (בן 74) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  אלכסנדר ניקולייביץ' בויינוב
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 סוגה:  מוזיקת פופ, שאנסון, רוק 
 סוג קול:  בס, בריטון 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת, גיטרה 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  פרס משרד הפנים של רוסיה  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  עיטור הידידות (רוסיה)  אמן העם של הפדרציה הרוסית  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור אות הכבוד 
 http://buinov.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר ניקולייביץ' בויינוב (ברוסית: Александр Николаевич Буйнов; נולד ב-24 במרץ 1950) הוא זמר, מוזיקאי, מלחין, איש בידור, שחקן קולנוע סובייטי ורוסי; אמן העם של הפדרציה הרוסית (2010). חבר במפלגת רוסיה המאוחדת.
ביוגרפיה

אלכסנדר בויינוב נולד ב־24 במרץ 1950 במוסקבה. בשנות ה-50 התיישב בדירה קהילתית במוסקבה. בצעירותו הוא סבל מפגיעה בעין וראייתו ירדה למינוס חמש. בויינוב פגש בשנות בית הספר את אלכסנדר גראדסקי (אנ'). הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כנגן קלידים בהרכב "Skomorokhi" שיצר גראדסקי, שם הכריז על עצמו כמלחין. הוא עזב את הלהקה עקב השירות הצבאי. שירת בכוחות הטילים בעיר אלייסק שבשטח אלטאי.
מ-1973 עד מאי 1989, הוא היה נגן הקלידים של הלהקה וסיוליה רביאטה שבו זכה לפופולריות בכל ברית המועצות. במסגרת הלהקה הקליט שירים פופולריים רבים.
מאז מאי 1989 בויינוב החל בקריירת סולו.
הערות שוליים

↑  Александр Буйнов - биография, новости, личная жизнь, фото, видео, stuki-druki.com (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 5422b813-fb7f-4e84-8411-6607fe55da5c 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אומד קטום

בסטטיסטיקה, אומד קטום הוא אומד הנובע מאומד אחר על ידי הוצאת חלק מערכי הקיצון, הנחשבים לחריגים ביחס למדגם, לפני חישוב האומד.
היתרון העיקרי של האומד הקטום על האומד המקורי הוא בהיותו יותר חסין (robust), כלומר הוא פחות רגיש לערכים קיצוניים המתקבלים בתצפיות בודדות.
לאומדים קטומים יש בדרך כלל יעילות גבוהה יותר מאשר לאומדים הרגילים עבור התפלגויות זנביות כמו התפלגות זנב ארוך, אך זאת במחיר של יעילות נמוכה יותר עבור התפלגויות אחרות כמו ההתפלגות הנורמלית.
הגדרה

בהינתן אומד כלשהו (כמו ממוצע, חציון, מקסימום, שונות וכדומה), האומד הקטום %A הוא האומד המתקבל על ידי השמטת %A הערכים הגדולים ביותר ו-%A הערכים הקטנים ביותר במדגם, ואז חישוב האומד עבור המדגם הקטום שהתקבל.
לדוגמה: ממוצע קטום 5% הוא ממוצע של 90% הערכים המרכזיים במדגם, החל מה-5% מלמטה (הערך ש-5% מערכי המדגם קטנים ממנו) ועד ה-95% מלמעלה.
במקרים מסוימים מחליטים להשמיט מספר ערכים קבוע מכל צד, במקום אחוז קבוע.
דוגמאות > חציון

ניתן להסתכל על החציון כעל ממוצע קטום 50% - אם נוריד 50% מהערכים מכל צד נישאר עם ערך אחד בלבד - החציון, והממוצע שלו עם עצמו זה הוא עצמו. מאותה סיבה ניתן להסתכל על החציון כעל מקסימום קטום 50% או כעל מינימום קטום 50%.
כמו כן, חציון קטום %A תמיד שווה לחציון הרגיל, לכל %A, משום שאנו תמיד משמיטים מספר שווה של תצפיות מכל צד.
דוגמאות > שברונים

על שברונים ניתן להסתכל כעל מינימום או מקסימום קטומים.
למשל, השברון ה-5% הוא גם מינימום קטום 5%, והשברון ה-80% הוא גם מקסימום קטום 20%.
דוגמאות > אומדים קטומים שימושיים > אומדים עבור מדדי מיקום מרכזי

ממוצע קטום
ממוצע מתוקנן - שבו משמיטים את המינימום והמקסימום
ממוצע בין רבעוני - ממוצע של הטווח הבין-רבעוני. זהו למעשה ממוצע קטום 25%
אמצע טווח קטום 25% (Midhinge) - אמצע טווח של הטווח הבין-רבעוני
דוגמאות > אומדים קטומים שימושיים > אומדים עבור מדדי פיזור

טווח בין-רבעוני - זהו טווח קטום 25%
טווח בין-עשרוני - זהו טווח קטום 10%
שימושים

השימוש הנפוץ ביותר עבור אומדים קטומים הוא לצורך אמידה של אותו פרמטר שנאמד על ידי האומד הלא-קטום. במקרים מסוימים ניתן להשתמש באומד הקטום למטרה זאת באופן ישיר, בעוד במקרים אחרים יש צורך לבצע לו איזושהי התאמה על מנת לקבל אומד עקיב וחסר הטיה.
לדוגמה, כשאומדים מדד מיקום מרכזי עבור התפלגות סימטרית, האומד הקטום יהיה חסר הטיה. לעומת זאת, כשאומדים מדד מיקום מרכזי עבור התפלגות שאינה סימטרית, האומד בדרך כלל יהיה מוטה, ותידרש התאמה כלשהי על מנת להפוך אותו לאומד בלתי מוטה. לדוגמה, עבור התפלגות לא סימטרית, הצידוד של ההתפלגות הוא מדד למידת ההטיה של החציון כאומד לממוצע.
כשאומדים מדד פיזור, ומשתמשים באומד קטום בתור אומד חסין על מנת לאמוד למשל את השונות או את סטיית התקן, בדרך כלל יהיה צורך לכפול את האומד הקטום באיזשהו קבוע על מנת לקבל אומד בלתי מוטה. למשל, הכפלת אורך הטווח הבין-רבעוני בקבוע:  2{\sqrt {2}}\operatorname {erf} ^{-1}(1/2)\approx 1.349 הופכת אותו לאומד בלתי מוטה לסטיית התקן של המדגם, אם הנתונים הגיעו מהתפלגות נורמלית.
כמו כן ניתן להשתמש בהם כאומדים לסטטיסטים שלהם עצמם - החציון של המדגם יכול לשמש אומד חסר הטיה ל"חציון" של האוכלוסייה, הטווח הבין-רבעוני של המדגם יכול לשמש כאומד חסר הטיה ל"טווח הבין-רבעוני" של האוכלוסייה.
ראו גם

וינסוריזציה
אלכסנדר בוגומזוב

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1880 (יוליאני) Ivanivka, Akhtyr County, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 ביוני 1930 (בגיל 50) ימפיל, מחוז חרקוב, אוקראינה 
 מקום קבורה:  Lukianivske Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של קייב 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  קוביזם, פוטוריזם 
 בן או בת זוג:  Vanda Monastirska 
 
אלכסנדר בוגומזוב (באנגלית: Alexander Bogomazov; באוקראינית: Александр Константинович Богомазов; ‏1880 – 1930) היה צייר אוונגרד רוסי מאוקראינה, בתחילת המאה ה-20. ב-1914 כתב אלכסנדר את חיבורו "אמנות הציור והאלמנטים". בו הוא ניתח את האינטראקציה בין אובייקט, אמן, תמונה וצופה והציב את הבסיס התאורטי של האמנות המודרנית. במהלך חייו האמנותיים שלט אלכסנדר בוגומזוב במספר סגנונות אמנות. הידועים ביותר הם קובו-פוטוריזם (1913–1917) וספקטרליזם (1920–1930).
ביוגרפיה

אלכסנדר בוגומזוב נולד בימפיל, מחוז חרקוב, כילד שני לקונסטנטין בוגומזוב. אמו אניסיה נטשה את המשפחה זמן קצר לאחר טבילתו. הרקע האתני שלו היה רוסי, אך אלכסנדר בילה כמעט כל חייו בקייב.
מ-1896 עד 1902 למד אלכסנדר בוגומזוב במכון לחקלאות בחרסון. מ-1902 עד 1905, הוא למד בבית הספר לאמנות בקייב, במקביל היה לו קשר הדוק עם אלכסנדר ארכיפנקו ואלכסנדרה אקסטר.
ב-1905 השתתף בהפגנות פוליטיות ובשביתות. באותה שנה גורש מבית הספר לאמנות בקייב. בוגומזוב הציג תערוכה בקייב, יחד עם ארכיפנקו. באותה שנה עבר למוסקבה והפך לתלמידם של פיודור רברג וקונסטנטין יואן.
ב-1907 חזר לקייב והציג בקייב קבוע בתערוכות, כולל באגודת האמנים הרוסים ואגודת האמנים העצמאיים של מוסקבה. ב-1908 השתתף בתערוכה עם קבוצת האמנים זבנו (הקישור) בקייב יחד עם דייוויד בורליוק, ולדימיר בורליוק, אלכסנדרה אקסטר ואחרים.
ב-1911 נסע לפינלנד. בשנים 1912 עד 1915 לימד בבית ספר לחירשים ואילמים בקייב. מ-1913 עד 1914, הוא למד את יצירותיהם של הפוטוריסטים האיטלקיים. בתקופה זו הוא פיתח תיאוריות אמנות, ופרסם את חיבורו "אמנות הציור והאלמנטים". ב-1914 הוא ארגן את התערוכה Kiltse ("הטבעת") בקייב, יחד עם אלכסנדרה אקסטר בין היתר. ב-1915 עבר בוגומזוב לקווקז, שם עבד כמורה וצייר.
ב-1919 לימד בסטודיו הממלכתי הראשון לציורים ואמנות דקורטיבית בקייב. בשנים 1919 עד 1920 היה ראש המחלקה לחינוך לאמנות בקומיסריון האוקראיני לאמנות חזותית. במקביל היה מייסד שותף של תנועת Agitprop האוקראינית, ויצר עיצובים עבורה.
מ-1922 עד 1930 לימד באקדמיה לאמנות בקייב יחד עם ואדים מלר, ולדימיר טאטלין, ויקטור פלמוב. ב-1927 היה חבר מייסד של אגודת המאסטרים המהפכניים של אוקראינה יחד עם דייוויד בורליוק, וסילי ירמילוב ואחרים. באותה שנה השתתף בתערוכה הכל-אוקראינית עשר שנים באוקטובר (חרקוב, קייב, אודסה), יחד עם טאטלין, מלר, פלמוב, אפשטיין בין היתר.
אלכסנדר בוגומזוב נפטר ב-3 ביוני 1930 בקייב.
הערות שוליים

↑  Alexander Bogomazov (1880-1930)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420832705171  BnF: cb15110686f (data)  GND: 123419301  ISNI: 0000 0000 6664 1645  LCCN: nr93006446  RKD: 9957  SNAC: w6zp53fc  SUDOC: 093330197  ULAN: 500023043  VIAF: 74149388   WorldCat (עם VIAF): 74149388
אלכסנדר בולינג

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1895 פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית  
 פטירה:  4 ביוני 1964 (בגיל 68) סטלייט ביץ', פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1917–1955 (כ־38 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-84   מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב השירות המצוין     מדליית השירות המצוין (2)    לגיון ההצטיינות     כוכב הכסף     כוכב הארד     לב הארגמן
 
אלכסנדר ראסל בולינג (באנגלית: Alexander Russell Bolling;‏ 28 באוגוסט 1895 – 4 ביוני 1964) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה.
ביוגרפיה

בולינג נולד ב-28 באוגוסט 1895 בפילדלפיה. הוא היה חניך באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס מ-1915 עד 1916, אך הוא עזב את האקדמיה והתגייס לצבא ארצות הברית. הוא נשלח לצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה, שם פיקד על פלוגה של רגימנט הרגלים ה-4, הדיוויזיה ה-3. על פעולותיו ב-Boise-des-Nesles, בליל 14 ביולי 1918, זכה לוטננט משנה בולינג בצלב השירות המצוין על "חשיפת עצמו ללא הרף לירי גז ופגזים כבדים. על ידי מעבר ממחלקה אחת לאחרת".
לפני מלחמת העולם הראשונה, בולינג נשלח לפורט בליס, טקסס, שם רדף אחרי הבנדיט המקסיקני פנצ'ו וילה יחד עם לוטננט ג'ורג' פטון. לאחר המלחמה הוא הועלה לדרגת קפטן, בה החזיק במשך 12 שנים.
בולינג פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-84 בזירה האירופית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בולינג הועלה לדרגת לוטננט גנרל ב-1952 וקיבל את הפיקוד על הארמייה השלישית.
העיטורים של בולינג כללו את צלב השירות המצטיין, מדליית השירות המצוין של הצבא עם אשכול עלי אלון, כוכב הכסף, לגיון ההצטיינות, כוכב הארד ולב הארגמן.
עם פרישתו ב-1955, בולינג הקים את ביתו ב-Satelite Beach, פלורידה. הוא מת ב-4 ביוני 1964, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
בולינג היה אביו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ר. "באד" בולינג ג'וניור, חמיהם של מייג'ור גנרל רודריק ות'ריל ולוטננט קולונל CL תומאס, וסבו של לוטננט קולונל רודריק ות'ריל ג'וניור.
הערות שוליים

1 2  "Biography of Roderick Wetherill, Jr. at West Point alumni website". נבדק ב-15 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Burial Detail: Bolling, Alexander R – ANC Explorer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009111798  NARA: 10597531  VIAF: 91175102   WorldCat (עם VIAF): 91175102 
קברו של לוטננט גנרל אלכסנדר ר. בולינג בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה

| --- | --- |

 
 מטה הארגון:  South Jakarta 
 מייסדים:  אינדונזיה, ברוניי, לאוס, קמבודיה, קוריאה הצפונית, הרפובליקה העממית של סין, קוריאה הדרומית, מיאנמר, תאילנד, מלזיה, טאיוואן, הפיליפינים, סינגפור, יפן 
 חברים:  14 (נכון ל־2024) 
 תקופת הפעילות:  8 באוגוסט 1967 – הווה (57 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס רמון מגסאיסאי (1979) 
 asean.org
 
| --- | --- |

 דגל: 

ASEAN על מפת העולם: 
איגוד מדינות דרום־מזרח אסיה, אסיאן (Association of Southeast Asian Nations או ASEAN), הוא ארגון פוליטי וכלכלי של ארצות דרום־מזרח אסיה. האיגוד נוסד ב־8 באוגוסט 1967 על ידי תאילנד, אינדונזיה, מלזיה, סינגפור והפיליפינים שביקשו להפגין סולידריות כנגד השפעת הקומוניזם מווייטנאם לתוך גבולותיהן. עיקר פעילותו של הארגון היא בתחום הכלכלי. אחת לשנה (ברציפות מאז 2001 ומספר פעמים מפוזרות קודם לכן) נערכת ועידת פסגה של מדינות האיגוד. בשנת 2011 יזמו מדינות האיגוד משא ומתן על הסכם סחר אזורי מורחב. בשנת 2020, בעקבות המשא ומתן, הן חתמו על הסכם עם סין, יפן, קוריאה הדרומית, אוסטרליה וניו זילנד, אשר יצר את השותפות הכלכלית האזורית המקיפה.
חברות

לחמש החברות המייסדות הצטרפה ב־1984 ברוניי, שישה ימים לאחר שקיבלה את עצמאותה מבריטניה. לאחר מכן צורפו מדינות היבשת וייטנאם (1995), לאוס ומיאנמר (1997). האחרונה שהצטרפה היא קמבודיה, ב־1999.
לפפואה גינאה החדשה מעמד של משקיפה באיגוד ובקשה למעמד דומה שהוגשה על ידי מזרח טימור, עודנה תלויה ועומדת. הטריטוריה האינדונזית לשעבר מהווה בעיה פוליטית עבור הארגון.
אוכלוסיית חברות האיגוד (592 מיליון) היא כ־8% מאוכלוסיית העולם כולו. ענפי הכלכלה העיקריים הם בין השאר אלקטרוניקה, דלק ועץ, אולם כלכלות המדינות שונות במידה רבה זו מזו. גם בתחום המשטר יש הבדלים ניכרים בין חברות ASEAN, על הסקאלה שבין אוטוקרטיה לדמוקרטיה.
המגוון התרבותי, הדתי והאתני בין החברות השונות ואף בתוכן אף הוא רב. 290 מיליון מוסלמים גרים באינדונזיה, מלזיה וברוניי. הבודהיזם נפוץ על היבשת עצמה ובתאילנד, מיאנמר, לאוס, קמבודה ווייטנאם יש כ־170 מיליון בודהיסטים. הדת העיקרית של תושבי הפיליפינים היא קתוליות.
הפורום האזורי

במסגרת הארגון פועל פורום אזורי (ASEAN Regional Forum, או ARF) הכולל מדינות רבות ששותפות לדיאלוג עם הארגון בנושאים שונים, בעיקר בענייני ביטחון כלל־אסייתים. בפורום זה משתתפות, לבד מ־ASEAN, המדינות הבאות: אוסטרליה, קנדה, סין העממית, האיחוד האירופי, הודו, יפן, קוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית, מונגוליה, ניו זילנד, פקיסטן, פפואה גינאה החדשה, רוסיה, מזרח טימור וארצות הברית.
"הצהרת בנגקוק"

במסמך המייסד של הארגון, "הצהרת בנגקוק", ניתנה האפשרות לכל מדינות דרום־מזרח אסיה, גם אלו הקומוניסטיות, להצטרף לארגון החדש. עם זאת, האפשרות להצטרף הותנתה בדרישה לעמידה בכלל עקרונות הארגון. מדינות כבורמה וקמבודיה אף הוזמנו להצטרף לארגון. שתי המדינות דחו את ההצעה להצטרף בתואנה כי אסיאן מייצג עמדה פרו־אמריקאית שמנוגדת לעמדה הנייטרלית שלהן. מעבר לכך, הצהרת בנגקוק לא כללה גבולות גאוגרפיים מוגדרים לאזור דרום־מזרח אסיה. כתוצאה מכך, התאפשרה קבלה של בקשת הצטרפות לארגון מצד סרי-לנקה (אך היא נדחתה לבסוף).
בהצהרה עצמה, הדגישו המדינות המייסדות את העובדה כי הן מודעות לאינטרסים והבעיות המשותפות של מדינות דרום־מזרח אסיה. העיקרון המרכזי הוא יצירת בסיס לשיתוף פעולה בין המדינות החברות כדי לקדם את האזור לשלום ושגשוג. עיקרון מרכזי נוסף שהודגש הוא עיקרון מניעת התערבות חיצונית במדינות כמו גם שמירה על הזהות הלאומית של כל אחת מהמדינות. על בסיס עקרונות אלו, פורטו במסמך מספר מטרות ויעדים שונים שהארגון שואף אליהם. מטרות אלו כללו, בין היתר, שאיפה להאצת הצמיחה הכלכלית, ההתקדמות החברתית והתרבותית. וכן, קידום השלום והיציבות האזורית תוך כיבוד הצדק והחוק ביחסים בין המדינות באזור.
אף על פי שבהצהרת בנגקוק נכללו העקרונות והמטרות הכלליות של הארגון, המדינות המייסדות היו זהירות בהדגשת הסיבות ליצירת הארגון. העיקרון שהודגש היה כי הקמת הארגון נעשתה למען שיתוף פעולה להשגת מטרות כלכליות, חברתיות ותרבותיות. למעשה, המדינות רצו להימנע מתפיסה על פיה הארגון נוסד כברית ביטחונית בין מדינות שהן דומות מבחינה פוליטית. כלומר, ניכר כי בניסוח ההצהרה עמדו לנגד המדינות המייסדות שתי מטרות. מטרה אחת מוצהרת ומטרה שנייה נסתרת. כאמור, המטרה המוצהרת היא חברתית-כלכלית הכוללת בתוכה רצון ושאיפה לשגשוג וצמיחה כלכלית. המטרה הנסתרת היא למעשה מטרה ביטחונית אשר שואפת לשמר את עיקרון אי ההתערבות בתוך המדינות החברות בארגון.
בהמשך לניסוח עמום יחסית של המטרות העומדות בפני הארגון והדרך להשיג אותן, ההצהרה כללה גם את מיסודם של מנגנונים ארגוניים יחסית חלשים. בין היתר, נקבעה פגישה שנתית של שרי החוץ של המדינות החברות (ASEAN Ministerial Meeting) כמו גם פגישות נוספות של השרים על פי הצורך. מעבר לכך, נקבע כי תקום ועדה קבועה תחת השר האחראי מהמדינה המארחת. נקבע כי בוועדה הזאת יהיו חברים שגרירים מהמדינות השונות. תפקיד הוועדה הוא להמשיך את הפעילות והעבודה של הארגון בין הפגישות של שרי החוץ. כמו כן, נקבע כי יקומו ועדות קבועות וועדות אד-הוק לנושאים ספציפיים.