stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ליפשיץ (איש חינוך)
חיים אישיים

נשוי לרחלה (אחותם של חיים ויעקב כץ), שהייתה סגנית מנהלת בית ספר תיכון נופי גולן, וכיום עומדת בראש מסלול לימודי היהדות והחמ"ד במכללת אוהלו. יש להם שישה ילדים והם מתגוררים בחיספין.
בנו הרב ד"ר אורי ליפשיץ הוא מראשי ישיבת שיח יצחק.
הערות שוליים

↑  הנהלה באתר רוח הגולן
| בני עקיבא |
| --- | --- | --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד  • זאב שוורץ  • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל  • צבי אלון • צחי מגנאג'י |  |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |  |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306388105171  VIAF: 292469746   WorldCat (עם VIAF): 292469746
הנרי אטלן

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1931 (בן 93) בלידה, צרפת 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, מורכבות, פילוסופיה, ביופיזיקה, פילוסופיה של הביולוגיה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה של פריז (1958)  אוניברסיטת פריז 7 (1971)  אוניברסיטת פנתאון-סורבון (2017)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  בית הספר ז'ילבר בלוך באורסיי 
 מנחה לדוקטורט:  שנטל ז'קה 
 מוסדות:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה 
 פרסים והוקרה:  פרס פרנסין ואנטואן ברנהיים לאמנות, ספרות ומדע (2017)  קצין מסדר האמנויות והספרות  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי  קצין בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2009) 
 
הנרי (אנרי) נפתלי אטלן (Henri Atlan; נולד ב-27 בדצמבר 1931 בבלידה, אלג'יריה) הוא ביופיזיקאי ופילוסוף, היה פרופסור ומנהל המחלקה לביופיזיקה רפואית באוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור באוניברסיטת פריז.
ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית מתבוללת בתרבות הצרפתית בבלידה שבאלג'יריה. בצעירותו למד בבית הספר ז'ילבר בלוך באורסיי, שם התקרב מחדש למורשת היהודית. למד רפואה באוניברסיטת פריז וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1958. בסיום לימודי הרפואה החל בלימודי ביופיזיקה, לאחר קבלת הדוקטורט בתחום זה, החל מלמד בבית־הספר לרפואה בפריז ונתמנה לבסוף פרופסור ביופיזיקה רפואית. בתקופת לימודיו החל להתקרב ליהדות וללמוד קבלה.
אחר כך עבר לאוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, שם ערך מחקרים בנושאים מוטציות והזדקנות. בין השנים 1966 ל-1968 היה חוקר במרכז נאס"א בקליפורניה. בברקלי פגש במדען הישראלי אהרן קציר, שהזמינו לעבוד איתו במכון ויצמן למדע בשנת 1972. אחר כך חזר לפריז. בהמשך שב לישראל ומונה כפרופסור לביופיזיקה רפואית בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ובית החולים הדסה עין כרם.
בשנת 1952 נישא לסופרת ליליאן כהן, אולם התגרש ממנה. אב לשני ילדים.
מחקריו

בהשפעת היינץ פון פורסטר, אטלן החל להתעניין ביישום קיברנטיקה ותורת המידע על אורגניזמים חיים, עבודתו משנת 1972 על תורת המידע ומערכות ארגון עצמי, בשם L'organization biologique et la théorie de l'information, זכתה לקהל קוראים רחב. בספר זה, הוא הציע את העיקרון של " מורכבות מרעש" (בצרפתית: le principe de complexité par le bruit), מושג שפיתח בספרו הבא Entre le cristal et la fumée (1979), שהוא פיתוח של הרעיון של פון פורסטר של "סדר מרעש".
במרכז הרפואי הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים עסק בהטמעת טכנולוגיות חדשות של תהודה מגנטית גרעינית, בין השאר גם היה יועץ של חברת אלסינט.
פעילות פוליטית

אטלן היה פעיל בתנועת האוהלים וחבר במועצה המייעצת שלה. לפני שעלה לישראל, שהה במחיצת הרב צבי יהודה קוק במסגרת ביקוריו בארץ ולמד ממנו תורה, אולם אחר כך סבר שהרב קוק אינו מהתחשב בתנאים המשתנים במדינה, והתנגד לאידאולוגיה של קוק וגוש אמונים. לטענתו "התורה מגדירה את היחס בין עם ישראל לארץ־ישראל, ולא ההפך: לא היחס בין עם־ישראל לארץ־ישראל מגדיר את היחס לתורה. ושהתורה ניתנה דווקא במדבר, שהוא מקום שומם שאינו שייך לשום אדם, קבוצה או לאום". הוא היה פעיל שלום, ודוגל בפשרה טריטוריאלית וזכות הגדרה העצמית לעם הפלסטיני.
ספריו שתורגמו לעברית

אלו ואלו: ביקורת הדדית של המדע והמיתוס / הנרי נפתלי אטלן (תרגם מצרפתית: דן דאור), תל אביב: עם עובד, 1994.
ניצוצות של קרי (חלק א. הדעת הזרעית), תרגמה מצרפתית אורה גרינגרד. ירושלים: מוסד ביאליק, 2011.
הערות שוליים

1 2 3 4  דוד אוחנה, הגביש והעשן של אנרי אטלן, כל העיר, 17 בדצמבר 1982
↑  שבתי קפלן, פרופסור־של־מטה שלושים למות פרופ' אהרן קציר, על המשמר, 2 ביולי 1972
↑  מכון לחקר ביולוגיית האדם, חדשות, 30 בספטמבר 1990
↑  אילן כפיר, נווית זומר, חבורה ממשלתית תנהל קשרי המסחר, חדשות, 13 באוקטובר 1988
↑  רותי יובל, לחלץ את "האוהלים" מהבוץ, כל העיר, 15 באוגוסט 1980
↑  שנת שלום למזרח התיכון, מעריב, 15 בפברואר 1987
↑  מוסף ספרים, הכינו את הסימניות | ספרי עיון, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310774505171  BnF: cb11889350w (data)  CiNii: DA02701607  GND: 1018068708  ICCU: CFIV040404  ISNI: 0000 0001 0939 7022  LCCN: n82129180  NKC: xx0238868  NTA: 071495282  SUDOC: 02669400X  VIAF: 120669371   WorldCat (עם VIAF): 120669371
הישאם סלימאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בפברואר 1978 (בן 46) נצרת, ישראל 
 שם לידה:  هشام فضل سليمان 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 פרופיל ב-IMDb
 
הישאם פאדל סלימאן (בערבית: هشام فضل سليمان; נולד ב-28 בפברואר 1978) הוא שחקן ערבי-ישראלי. נמנה עם מייסדי תיאטרון הפרינג' של נצרת ומשמש כמנהלו האמנותי.
ביוגרפיה

סלימאן נולד בנצרת, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית, והוא מגדיר את עצמו גם כפלסטיני. בילדותו החל לשחק במסגרת תיאטרון קהילתי.
בשנת 1997 עבר להתגורר בתל אביב-יפו והחל בלימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין, אותם סיים בשנת 2000.
קריירה > משחק

שיחק בהצגות שונות בתיאטרון אל-מידאן ובתיאטרון אל-חכוואתי, תיאטרון הבימה ותיאטרון הקאמרי.
בשנת 2000 שיחק בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "שמש" בערוץ 2 במסגרת הזכיינית שידורי קשת, בתפקיד ח'ליל.
בשנת 2002 שיחק בסרט הטלוויזיה של הוט "שתי דקות מפארדיס", בתפקיד ראשי.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד זוטר בסרט האמריקאי של הבמאי סטיבן ספילברג "מינכן", המגולל את הסיפור האמיתי של הטבח הפלסטיני בספורטאים היהודים-ישראלים באולימפיאדת 1972 בגרמניה. באותה שנה שיחק בתור זיאד בסרט הקצר "שירה של יסמין" מאת הבמאית הפלסטינית נג'ווא נג'אר.
בשנת 2008 שיחק בסרט הטלוויזיה הבריטי של ערוץ 4 "The Shooting of Thomas Hurndall" על פרשת מותו של טום הורנדל.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד משני בסרט הדרמה "בית לחם" של הקולנוען יובל אדלר, בכיכובם של צחי הלוי ושאדי מרעי.
בשנת 2015 שיחק בעונתה הראשונה של סדרת דרמת הפעולה "פאודה" מבית yes, בתור מנהיג המחבלים תאופיק חאמד/אבו אחמד. וכן שיחק בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה".
בשנת 2018 שיחק בסדרת הנוער "אילת" של HOT, בתפקיד פיראס.
בשנת 2021 השתתף בקמפיין טלוויזיוני לקידום אתר האינטרנט "ג'וב מאסטר" (של משרד הפרסום יהושע\TBWA), בפרסומת בה נעשית סאטירה על האפליה על רקע לאומני במקומות העבודות בישראל. באותה שנה שיחק בסרטו של הבמאי אבי נשר "תמונת הניצחון". כמו כן, גילם את מנכ"ל הכנסת מוחמד וותאד בסדרה הקומית סאטירית "מותק בול באמצע" בכאן 11.
בשנת 2022 גילם את ראש אכ"א בהופעת קמע בסדרת הדרמה הקומית המוזיקלית "שישו ושמחו" מבית כאן 11.
בשנת 2023 שיחק בסדרת האימה של כאן 11, "מלאך משחית", וכן השתתף בתפקיד אורח בסדרה הקומית סאטירית "השגרירות" של רשת 13. באותה שנה שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "המהנדס" של הבמאי הישראלי דני א. אביכזר.
בשנת 2024 גילם את שיבלי בסדרת המתח "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" של קשת 12. בשנת 2025 שיחק בסדרת הטלוויזיה "תחריר".
קריירה > שעשועונים וריאליטי

בשנת 2019 השתתף בעונת ה-3 VIP של תוכנית המציאות "האח הגדול" ברשת 13, אך הודח שביעי.
בנובמבר 2020 התמודד סלימאן בשעשועון הטריוויה "המרדף" בכאן 11, בה ניצח וזכה בפרס.
חיים אישיים

סלימאן נשוי לשחקנית הערבייה-ישראלית רחיק סלימאן (חאג' יחיא), מטייבה שבמשולש. השניים הכירו במהלך הפקת הצגה בשנת 2002. לבני הזוג שלושה ילדים משותפים והמשפחה מתגוררת בנוף הגליל (נצרת עילית לשעבר).
בעקבות הצלחת הסדרה "פאודה", התראיין סלימאן ל"ידיעות אחרונות" וצוטט באומרו: "זכותם להילחם ולהתנגד לכיבוש. [...] חייל שנמצא בגדה ומישהו פוגע בו – אני לא חושב שזה פיגוע". בתחילה טען ש"הציטוט נכון אבל זאת לא הכתבה המלאה. לקחו כמה משפטים בשביל למשוך תשומת לב," אך לאחר כמה חודשים סולימאן סייג את דבריו עוד וטען ש"זה היה משהו מזמן והיה טעות באופן שזה נוסח".
ב-11 ביולי 2023 היה אמור להשתתף בכנס רשויות של החברה הערבית בצפון שמקיימת הרשות הלאומית לביטחון קהילתי של המשרד לביטחון לאומי, אך בעקבות התבטאותו ביטל השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר את השתתפותו של סלימאן בכנס זה. בן גביר טען שהוא ביטל שוב הרצאה של סלימאן בפני שוטרים בקיץ 2024, בעוד שסלימאן טען שההרצאה בוטלה מסיבות לוגיסטיות.
פילמוגרפיה > בקולנוע

"מינכן" (2005) - אחד משלושת שומרי סלאמה
"גחלים לוחשות" (2005) - חאלד
"הבוגד הקטן" (2007) - רוכל ערבי
"חסר מנוחה" (2008) - עבדאללה
"להישאר בחיים" (2013) - מורה
"בית לחם" (2013) - איברהים
"ארץ פצועה" (2016) - ד"ר סולימאן
"הלהקה האחרונה בלבנון" (2016) - ג'ורג'
"ג'נקשן 48" (2016) - שייח'
"לילה בחיפה" (2020) - הישאם
"תמונת הניצחון" (2021) - עורך סרטי קולנוע מצרי
"המהנדס" (2023)
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

"שמש" (2000) - ח'ליל
"שתי דקות מפארדיס" (2002, סרט טלוויזיה) - אלון
"החיים זה לא הכל" (2008) - טכנאי
"עבודה ערבית" (2008) - ויסאם
"The Shooting of Thomas Hurndall" (2008, סרט טלוויזיה) - חייל
"הומלנד" (2012) - נהג
"משפחה טובה" (2014) - רמי
"בתולות" (2015-2014) - עבאד
"פאודה" (2016-2015) - תאופיק חאמד/אבו אחמד
"כבודו" (2019-2017) - חאלד אבו סאלם
"שוורץ" (2017) - עצמו
"אילת" (2018) - פיראס
"בגדאד סנטרל" (2020) - נידאל
"מותק בול באמצע" (2021) - מוחמד וותאד, מזכיר הכנסת
"נאפס" (2021) - עצמו
"מלכת היופי של ירושלים" (2021) - ח'ליל
"אזהרת מסע" (2021) - עלי
"שישו ושמחו" (2022) - ראש אכ"א
"ירושלים" (2022) - ריאד בשראת
"מלאך משחית" (2022) - ג'ובאני
"השגרירות" (2023) - שייח' מאהר
"רוחות ביירות" (2023) - עימאד מורנייה
"Treyder"‏ (2023) - עודיי חוסיין
"אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" (2024) - שיבלי
"תחריר" (2025)
הערות שוליים

1 2 3  יהושע בריינר‏, "החלטתי להישאר בישראל למרות שכבר מזמן יכולתי לברוח מפה", באתר וואלה, 19 ביוני 2017
↑  רואי פרסול, ‏הכירו את הישאם סולימאן: "מחיר השלום כבד מאוד, אבל מחיר המלחמה כבד הרבה יותר", באתר מעריב אונליין, 15 בפברואר 2015
↑  ליאת בר סתו, ‏האפליה על בסיס לאום יוצרת פערים | דעה, ליאת בר סתו, באתר גלובס, 11 במאי 2021
1 2  שגיא בן נון‏, סערה בשל דברי הישאם סולימאן, כוכב "פאודה": "חייל שנמצא בגדה ומישהו פוגע בו  אני לא חושב שזה פיגוע", באתר וואלה, 30 באפריל 2015
↑  "לא יכול לקבל תשלום ממדינת ישראל": בן גביר נגד כוכב "פאודה" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-07-11
↑  אלון חכמון, אנה ברסקי, ‏"אינו נאמן למדינה": בן גביר ביטל את השתתפות כוכב "פאודה" בכנס בצפון, באתר מעריב אונליין, 11 ביולי 2023
↑  נועם כהן, ‏בן גביר טוען שביטל הרצאה של הישאם סלימאן בשל "פגיעה בחיילים", כוכב "פאודה": "בוטלה מסיבות לוגיסטיות", באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17749190d (data)  GND: 1061403696  ISNI: 0000 0004 6805 9703  SUDOC: 259896268  VIAF: 311619062   WorldCat (עם VIAF): 311619062
פטר יוזף לנה

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1789 בון, נסיכות הבוחר מקלן 
 פטירה:  23 בינואר 1866 (בגיל 76) פוטסדאם, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של בורנשטדט 
 מעסיק:  פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה 
 פרסים והוקרה:  אביר דרגה שנייה במסדר העיט האדום (1850)  אזרחות כבוד של פוטסדאם (29 ביוני 1863) 
 
בית הולדתו של לנה בבון
מגרש התענוגות בפארק קליין-גליניקה
פטר יוזף לנה (בגרמנית: Peter Joseph Lenné) או גם פטר יוזף לנה הצעיר (Peter Joseph Lenné der Jüngere‏; 29 בספטמבר 1789 – 23 בינואר 1866) היה גנן ואדריכל נוף פרוסי. כמנהל הכללי של הארמונות והגנים הפרוסיים המלכותיים בפוטסדאם ובברלין, עיצבה עבודתו את התפתחות תורת עיצוב הגנים (אנ') הגרמנית מהמאה ה-19 בסגנון הנאו-קלאסי. הפארקים שלו שעוצבו על פי עקרונות גן הנוף האנגלי, הם כיום חלק מהמורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.
ביוגרפיה ועבודתו

לנה נולד בבון, אז חלק מנסיכות הבוחר מקלן, בנו של גנן של חצר הנסיכות והאוניברסיטה פטר יוזף לנה האב (1756–1821), ואשתו אנה קתרינה פוטגייטר (Anna Catharina Potgieter, גם כן פוטגטר), בתו של ראש עיריית ריינברג (אנ'). משפחת לנה היא מהצאצאים של הנסיך הבישוף של לייז'. אביו של פטר יוזף האב, אוגוסטן לה נו (Augustin Le Neu), התיישב בפופלסדורף (Poppelsdorf ) שליד בון כגנן החצר של הארכיבישוף-הבוחר מקסימיליאן היינריך מבוואריה (אנ') בסביבות 1665.
ביוגרפיה ועבודתו > נעורים, לימודים וצבירת ניסיון

לאחר שקיבל תואר "בוגר בית ספר תיכון" (בגרמנית: Abitur), החליט פטר יוזף לנה לאמץ את המסורת המשפחתית. הוא התחיל את חניכותו כגנן בשנת 1808 אצל דודו, יוזף קלמנס וייהה (Josef Clemens Weyhe), גנן החצר בטירת אוגוסטוסבורג וטירת פאלקנלוסט בבריהל השייכים לארכיבישוף הבוחר של קלן. ביוזמת אביו הוא למד גם קורסים בבוטניקה באוניברסיטה.
בין השנים 1809–1812, השתתף לנה הבן בסיורים לימודיים רבים במימון אביו, אשר לקחו אותו לדרום גרמניה, לצרפת ולשווייץ. בשנת 1811 סיים התמחות ארוכה בפריז אצל אנדרה תואן (André Thouin), מנהל Jardin des Plantes, וחבר האקדמיה למדעים, שהיה אז אחד מאדריכלי הגנים המפורסמים ביותר באירופה. מתואן רכש לנה ידע בבוטניקה של שיחים נדירים וצמחים אקזוטיים, שיישם אחר-כך. בסיום ההתמחות הוא קיבל את התואר "אומן אדריכלות נוף". באחד מסיורים אלה יצר לנה היכרות עם יוצר הגן האנגלי במינכן, אדריכל הנוף פרידריך לודוויג פון סקל (Friedrich Ludwig von Sckell), שתהיה לו השפעה מתמשכת על יצירתו של לנה.
ביוגרפיה ועבודתו > עוזר גנן

בשנת 1812 עקר לנה בעקבות אביו לקובלנץ, שם מונה למנהל הגנים. מאוחר יותר באותה שנה פעל לנה בארמון שנברון, שם נשאר עד 1814. לנה חזר לקובלנץ, שם נשכר לעיצוב גינות פרטיות עד 1815. הרחבות ביצורי העיר נתנו לו הזדמנות להציע תוכנית לשיפור על ידי תוספת גנים; עם זאת, הדבר לא בוצע בגלל מחסור בכספים. בשנת 1816 עבר לפוטסדאם על פי הצעתם של מנהל היערות הפרוסי גאורג לודוויג הרטיג (Georg Ludwig Hartig) והגנרל גרף פון האקה (Graf von Hacke). שם הוא קיבל את תפקיד עוזר הגנן למנהל גן החצר בארמון סנסוסי.
באביב 1816, בזמן שעדיין עבד כעוזר גנן, קיבל לנה מינוי מטעם קנצלר פרוסיה (אנ') קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ') לחדש את השטח סביב ביתו הכפרי בקליין-גליניקה. עבודה זו על פארק קליין-גליניקה הצמוד לארמון גליניקה, שלימים יהפוך למעונו של קרל, נסיך פרוסיה, הניחה את התשתית לעיצוביו של לנה לאזור פוטסדאם שמסביב, שאותו הוא רצה להפוך לגזאמטקונסטוורק (סינתזה של אמנויות שונות). אחרי השדרוגים של שטחי גליניקה הגיעו העיצובים שנעשו בשיתוף פעולה הדוק עם האדריכלים קארל פרידריך שינקל, לודוויג פרזיוס ופרדיננד פון ארנים של מקומות אחרים כמו בטכרברג והגן הצופה עליו, פארק בבלסברג, שהושלם על ידי הנסיך הרמן פון פיקלר-מוסקאו. עבודתו של לנה מתאפיינת ביצירת צירי ראייה רב-תכליתיים, מנגנון גינון סגנוני שאותו יישם בפארק סנסוסי ובמקומות אחרים. כחלק מהנוף התרבותי ברלין-פוטסדאם, המשתרע מאי הטווסים ועד ורדר על ההאפל (אנ'), אתרים רבים של עבודתו של לנה הם אתרי מורשת עולמית והם תחת הגנת אונסק"ו באופן קיבוצי מאז 1990.
המנהל הכללי של הגנים הפרוסיים

הישגיו של לנה באדריכלות הגנים באו לידי ביטוי בהתקדמות הקריירה שלו. בשנת 1818 היה עובד במנהלת הגן המלכותי (Königlichen Gartendirektion), ובשנת 1822 קיבל קידום למנהל הגינון. באותה שנה הפך לנה לחבר מייסד בחברה הפרוסית המלכותית לקידום גננות (Verein zur Beförderung des Gartenbaues in den Königlich Preußischen Staaten). לנה קיבל גם את תפקיד ראש אגף טיפוח עצי הפרי וגינון חזותי ומאוחר יותר של חטיבת הפארקים.
בשנת 1823 נוסדה תחת ניהולו האקדמיה לגינון בשנברג ופוטסדאם. כאן נלמדה לראשונה אדריכלות גנים בצורה מדעית. בשנת 1828 מונה לנה למנהל הגן של הגנים המלכותיים (Gartendirektors der königlichen Gärten) היחיד, ובשנת 1845, למנהל הכללי של הגן הפרוסי. האקדמיה הפרוסית לאמנויות (אנ') הפכה את לנה לחבר כבוד.
בשנת 1840 מינה המלך פרידריך וילהלם הרביעי, שהוכתר זה עתה, את לנה לטפל בתכנון העירוני של ברלין. בין ההישגים החשובים ביותר שלו בתפקיד זה חפירת תעלת לנדוור (אנ') בין 1845 ל-1850 ותעלת לואיסנשטדט (אנ') בשנת 1852, בין תעלת לנדוור לנהר השפרה בקרויצברג. תכנון התעלה התבסס על תוכניות של קצין הבניין הראשי יוהאן קרל לודוויג שמיד (Johann Carl Ludwig Schmid).
אף על פי שמרכז חייו היה סביב פוטסדאם וברלין, נשאר לנה קשור למולדתו על הריין ותרם לייפוי נוסף של קובלנץ, במיוחד בפארק רייננלאגן (Rheinanlagen) שהיה תחת ניהולו עד 1861. אהבתו לעבודתו על הריין והמוזל גרמה לו להחליט לבנות את בית המגורים שנקרא על שמו, לנה האוס, בו רצה לבלות את שארית חייו; עם זאת, אופן מותו לא איפשר זאת. מקום המנוחה האחרון של לנה הוא בבית הקברות של בורנשטדט בפוטסדאם.
פרוטומות של פטר יוזף לנה מוצבות בגן החיות של ברלין, בגן הבוטני של בון, על גדת הריין (אלטר צול), בפארק הנוף פצו (Landschaftspark Petzow) בוורדר על ההאפל שהוא עצמו תכנן, בפארק פלדפינג (Feldafing), בפארק סנסוסי ובפארק Kaiserin-Augusta-Anlagen לאורך הגדה המערבית של הריין בקובלנץ (העתק של פרוטומה מאת ראוך). פרוטומה מודרנית יותר הוכנה על ידי הפסל אוטו ובר-הרטל (Otto Weber-Hartl) מבאד הומבורג.
הערות שוליים

1 2 3  Christa Hasselhorst (18 באוקטובר 2019). "Das Vermächnis des Peter Josef Lenné". Frankfurter Allgemeine Zeitung GmbH. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810630673505606  BIBSYS: 90723098  BnF: cb12352190j (data)  Botanist: Lenné  CiNii: DA07814688  GND: 118571559  ISNI: 0000 0001 0877 384X  LCCN: n85371734  NTA: 07480829X  RERO: 02-A003512435  RKD: 304416  SNAC: w67d601v  SUDOC: 032504772  ULAN: 500003742  VIAF: 78145857807823020176   WorldCat (עם VIAF): 78145857807823020176 
פרוטומה של לנה בגן הנוף פצו בוורדר על ההאפל
משה נאור

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1971 (בן 53) ישראל
 סוגה מועדפת:  דרמה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  בימוי תיאטרון וניהול אמנותי
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 מספר צאצאים:  3 
 https://www.moshe-naor.com
 
משה נאור (נולד ב-9 במאי 1971) הוא מנהלו האמנותי של תיאטרון חיפה משנת 2008 ובמאי תיאטרון, בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
ביוגרפיה

אחיו הצעיר של השחקן יגאל נאור (במקור: יגאל סלחיאני).
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון חיפה: "שעה של שקט" מאת פלוריאן זלר (בשיתוף תיאטרון בית ליסין), "גיבור הלובי" מאת קנת' לונרגן, "החייל האמיץ שווייק" מאת ירוסלב האשק (בשיתוף תיאטרון הבימה), "שיגעון באופרה" מאת קן לודוויג (בשיתוף תיאטרון הקאמרי), "גזע" מאת דייוויד מאמט, "אנשים קשים" מאת יוסף בר-יוסף, "איזראל ז'ורנאל" מאת רוני סיני, "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר (בשיתוף תיאטרון הקאמרי), "מי דואג לילד", מחזה לשחקנים ולתזמורת מאת טום סטופארד, "משפחת ישראלי" מאת בעז גאון, "סוחרי הגומי" מאת חנוך לוין (פרס התיאטרון 2006 – חידוש השנה), "הצמא והרעב" מאת אז'ן יונסקו, "המקום ממנו באתי" מאת דייוויד מאמט, "ימי שלישי עם מורי" על פי מיטש אלבום (בשיתוף תיאטרון הקאמרי). בשנת 2017 מביים את ההצגה "על מי ועל מה" מאת איאד אקטאר (זוכה פרס פוליצר), בתיאטרון חיפה, בהשתתפות: אלמה דישי, איציק כהן, יסמין עיון ומיכאל מושונוב. בשנת 2022 מביים את ההצגה "צניחה חופשית" בכיכובן של לאורה ריבלין וציפי שביט.
בתיאטרון הבימה: "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון, "נודניק" מאת פרנסיס וובר.
בתיאטרון בית ליסין: "דברים שאני יודעת"(אנ') מאת אנדרו בובל (בשיתוף עם תיאטרון חיפה).
בתיאטרון הקאמרי: שמו הולך לפניו (זכה בפרס התיאטרון 2008 – קומדיית השנה) מאת אפרים קישון (בשיתוף תיאטרון חיפה), "הכתובה" מאת אפרים קישון (פרס מיוחד על בימוי ע"ש יוסף מילוא), "שמנה" מאת ניל לאביוט.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער: "הלילה הזה" מאת דפנה אנגל (פרס הצגת השנה לנוער 2007). "תום – כמה סיבות לחיות" תיאטרונטו 2006. בתיאטרון צוותא: "פחד קהל" כתיבה ובימוי, "ג'ונגול" מאת בעז גאון. "מחזמר" כתיבה ובימוי בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. "ערס פואטי" כתיבה ובימוי בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים.
לקח חלק בתיאטרון צה"ל.
ב-2016 שיחק בסרט "לב שקט מאוד" של איתן ענר.
משה נאור היה נשוי לשחקנית שירי נדב-נאור ולהם שלושה ילדים. מתגורר בתל אביב.
ביוגרפיה > פרסים

כולם היו בני – פרס התיאטרון הישראלי להצגה המתורגמת הטובה ביותר (תיאטרון חיפה בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי)
שמו הולך לפניו – פרס התיאטרון הישראלי לקומדיית השנה (תיאטרון חיפה בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי)
הכתובה – פרס מיוחד על בימוי ע"ש יוסף מילוא (תיאטרון הקאמרי)
הלילה הזה – פרס הצגת השנה לילדים ונוער (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער)
סוחרי הגומי – פרס התיאטרון הישראלי להעלאה מחודשת של מחזה (תיאטרון חיפה)
הערות שוליים

1 2  משה נאור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504419205171  ISNI: 0000 0004 0243 4769  VIAF: 308697254   WorldCat (עם VIAF): 308697254
קייט מילר-היידקי

| --- | --- |

מילר-היידקי מופיעה בשנת 2011
 לידה:  16 בנובמבר 1981 (בת 43) אוסטרליה בריזביין, קווינסלנד, אוסטרליה
 מוקד פעילות:  אוסטרליה אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון אוניברסיטת גריפית' של קווינסלנד, Kelvin Grove State College, אוניברסיטת גריפית', אוניברסיטת קווינסלנד לטכנולוגיה, St Aidan's Anglican Girls' School 
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים, שחקנית
 סוגה:  פופ, רוק אלטרנטיבי, אופרה, פופ אופראי
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  זמרה, גיטרה אקוסטית, קלידים
 חברת תקליטים:  Waterbear Records/Sony BMG, Epic US, RCA UK
 https://www.katemillerheidke.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קייט מילר-היידקי (באנגלית: Kate Miller-Heidke, נולדה ב-16 בנובמבר 1981) היא זמרת, כותבת שירים ושחקנית אוסטרלית. נציגת אוסטרליה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Zero Gravity".
קריירה

מילר-היידקי החלה בקריירתה בשנת 2005, מאז זכתה במגוון פרסים, בעיקר בתחום האופרה. בשנת 2019 התמודדה מילר-היידקי בקדם האירוויזיון האוסטרלי – Australia: You Decide וזכתה במקום הראשון כאשר גברה על להקת Electric Fields עם שירם "Happy 2000 and Whatever" בפער של 21 נקודות (135 נקודות לעומת 114).
קייט-מילר היידקי התמודדה באירוויזיון 2019 בישראל, בלווי על ידי זמרי ליווי ישראליים וסיימה במקום התשיעי עם 284 נקודות.
חיים פרטיים

בשנת 1998 סיימה מילר-היידקי את בית הספר האנגליקני לבנות סנט איידן, לפניו למדה מילר-היידקי בבית ספר חילוני. לאחר שסיימה את בית הספר למדה מילר-היידקי בקונסרבטוריון הלאומי של קווינסלנד תואר ראשון במוזיקה קלאסית כאשר היא מסתמכת על מלגה מלאה. לאחר מכן, למדה מילר-היידקי תואר שני במוזיקה. כזמרת קלאסית היא זכתה במגוון פרסים (בין השנים 2000–2005). את הופעתה האופראית הראשונה עשתה בשנת 2005 באופרה של קווינסלנד בתפקיד פלורה באופרה "The Turn of the Screw".
בשנת 2016, ילדה מילר-היידקי לבעלה קאיר נוטול ילד ראשון, הוא זכה לשם ארני אדוארד מילר נוטול.
דיסקוגרפיה

2007 – Little Eve
2008 – Curiouser
2011 – Fatty Gets a Stylist
2012 – Nightflight
2014 – O Vertigo!
פילמוגרפיה > בטלוויזיה וקולנוע

ספר החול (2015) – בתפקיד: אישה.
הגירושין (2015) – בתפקיד: קרוליין.
בחורות בשחור (2018) – בתפקיד: הזמרת במועדון.
בלואי (2023, דיבוב) - בתפקיד: אמא של צ'ילי.
פילמוגרפיה > מחזות

ג'רי ספרינגר: האופרה (2009) – בתפקיד: בייבי ג'יין.
מותו של קלינגהופר (2012–2014) – בתפקיד: רקדנית צעירה בריטית.
הארנבים (2015–2016) – בתפקיד: ציפור שיר.
פרסים ומועמדויות > פרסי התאחדות תעשיית ההקלטות האוסטרלית (ARIA)

| שנה | על שירה/אלבומה/מחזה/עבודתה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Little Eve | האמנית האישה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2007 | Little Eve | אלבום הפופ הטוב ביותר | מועמדות |
| 2007 | Little Eve | האלבום פורץ הדרך של השנה | מועמדות |
| 2007 | Words | הסינגל פורץ הדרך של השנה | מועמדות |
| 2009 | The Last Day On Earth | הסינגל של השנה | מועמדות |
| 2009 | Curiouser | האמנית האישה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2009 | Curiouser | אלבום הפופ הטוב ביותר | מועמדות |
| 2010 | The Last Day On Earth | הסינגל האוסטרלי הפופולרי ביותר | מועמדות |
| 2012 | Nightflight | ההופעה החיה האוסטרלית הטובה ביותר | מועמדות |
| 2014 | O Vertigo! | אלבום המבוגרים העדכני הטוב ביותר | מועמדות |
| 2016 | הארנבות | פסקול המופע הטוב ביותר | מועמדות |
| 2016 | "I'm Growing a Beard Downstairs for Christmas" | הקומדיה הטובה ביותר | מועמדות |
| 2017 | Live at the Sydney Opera House | האלבום הקלאסי הטוב ביותר | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסי הלפמן

| שנה | על שירה/אלבומה/מחזה/עבודתה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | האישה הטובה ביותר בקול 14 | ההופעה האוסטרלית הטובה ביותר בקונצרט אופראי עכשווי | זכייה |
| 2015 | הארנבות | פסקול המופע המקורי הטוב ביותר | זכייה |
| 2015 | הארנבות | היצירה האוסטרלית הטובה ביותר | זכייה |
| 2016 | MOFO 2016 Kate Miller-Heidke and the Tasmanian Symphony Orchestra with visuals by Amy Gebhardt | הקונצרט האופראי העכשווי הטוב ביותר | זכייה |
| 2018 | Muriel's Wedding | פסקול המופע המקורי הטוב ביותר | זכייה |
פרסים ומועמדויות > פרסי המוזיקה של APRA

| שנה | על שירה/אלבומה/מחזה/עבודתה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | "Can't Shake It" | שיר השנה | מועמדות |
| 2010 | The Last Day On Earth | שיר השנה | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > פרסים אחרים

| שנה | האירוע | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | International Songwriting Competition | הפרס הגדול | זכייה |
| 2009 | Age EG Awards | האישה הטובה ביותר | זכייה |
| 2018 | פרסי תיאטרון סידני | היצירה האוסטרלית הטובה ביותר | מועמדות |
| 2018 | פרסי תיאטרון סידני | הפסקול המקורי הטוב ביותר | זכייה |
הערות שוליים

↑  אוסטרליה: זמרי ליווי ישראליים ילוו את השיר האוסטרלי, באתר EuroMix
↑  Famous Queensland Conservatorium Of Music Alumni, רנקר.קום
↑  Kate Miller-Heidke gives birth to baby boy, דה קוריור מייל, 6 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1199727458  ISNI: 0000 0003 7203 9820  LCCN: no2010076771  MusicBrainz: f7861eb7-a14c-41ec-813d-15a28a220a06  VIAF: 121212889   WorldCat (עם VIAF): 121212889