stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצר הרברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  סידני הרברט 
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°55′00″S 57°40′00″W﻿ / ﻿63.9167°S 57.6667°W﻿ / -63.9167; -57.6667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר הרברט(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר הרברט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר הרברט(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר הרברט
 
מצר הרברט (באנגלית: Herbert Sound) הוא מצר ים בארכיפלג ג'יימס רוס, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
ראשיתו של המצר בין כף לכמן, וראש קלטי שמצפון-מערב, וקצהו בנקודת פולס איילנד שמדרום-מזרח.
המצר מפריד בין האי וגה והאי ג'יימס רוס; ומחבר את ערוץ הנסיך גוסטב עם מפרץ ארבוס וטרור.
היסטוריה > גילוי המצר ומקור שמו

ב־6 בינואר 1843 קפטן ג'יימס קלארק רוס גילה מפרץ רחב מזרחית למצר.
רוס קרא למפרץ "מפרץ סידני הרברט" (Sidney Herbert Bay) על שם סידני הרברט, באותה עת המזכיר הראשון לאדמירליות.
המצר עצמו התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
נורדנשלד, שמיפה גם את המפרץ הסמוך, קרא למצר "מצר סידני הרברט" (Sidney Herbert Sound).
אזור המפרץ שגילה רוס קרוי היום "מפרץ ארבוס וטרור".
לקריאה נוספת

• Fernandez-Vasquez, R.A., Anderson, J.B., Wellner, J.S., and Minzoni, R.L. (2012), , American Geophysical Union, Fall Meeting 2012, abstract id. EP53D-10682
• GOUIRIC-CAVALLI, SOLEDAD, et al, , Journal of Vertebrate Paleontology, vol. 35, no. 5, 2015, pp. 1–12., https://www.jstor.org/stable/24524131. Accessed 26 Apr. 2021
• Reece, A. (1950), , Journal of Glaciology, 1(8), 404-409. https://doi:10.3189/S0022143000012703
• KELLNER, ALEXANDER W.A., RODRIGUES, TAISSA, COSTA, FABIANA R., WEINSCHÜTZ, LUIZ C., FIGUEIREDO, RODRIGO G., SOUZA, GEOVANE A. DE, BRUM, ARTHUR S., ELEUTÉRIO, LÚCIA H.S., MUELLER, CARSTEN W., & SAYÃO, JULIANA M.. (2019), , Anais da Academia Brasileira de Ciências, 91(Suppl. 2), e20191300. Epub December 02, 2019. https://doi.org/10.1590/0001-3765201920191300
• Pirrie, D. (1994), , Antarctic Science, 6(4), 517-527. https://doi:10.1017/S0954102094000775
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
מיכון בדיקות יחידה

מיכון בדיקות יחידה (באנגלית: Automatic Unit Testing) הוא תת-ענף של בדיקות יחידה בהנדסת תוכנה. המיכון (אוטומציה) מתבטא ביצירה של הבדיקות והרצתן באופן אוטומטי. השימוש באוטומציה נועד להקל על מפתח התוכנה, על בודק התוכנה, ויכול לחסוך לחברת התוכנה משאבים רבים.
יתרונות שימוש באוטומציה לבדיקות יחידה

בדיקות יחידה נועדו לבדוק את הרכיבים הקטנים ביותר במערכת הניתנים לבדיקה (מודול). כתוצאה מכך, במערכות גדולות ייתכנו מאות, אלפי, ואף עשרות אלפי בדיקות יחידה. שימוש בטכניקות אוטומטיות מאפשר יצירה מהירה של כמויות גדולות של בדיקות והרצתן, בהשקעה מינימלית של זמן, כסף, ומשאבים נוספים.
שימוש באוטומציה יכול לעזור לכותבי הבדיקות לייצר בדיקות טובות יותר. תוכנות אוטומטיות יכולות לבדוק כיסויים של חלקי קוד באמצעות מדדי כיסוי ולוודא שלא נשארו חלקים ללא בדיקה, או שקיימות בדיקות כפולות שניתן לוותר עליהן, ובכך לייעל את מערך בדיקות היחידה (Test suite).
שימוש באוטומציה לבדיקות יחידה הוא חיוני במיוחד במתודולוגית TDD, עקב שימוש נרחב בבדיקות יחידה. לרוב כותבים את בדיקות היחידה לפני כתיבת הקוד, כך שכל פעם נכתבת בדיקה אחת, ואז מתבצע Refactoring, כך שהבדיקה החדשה והבדיקות הקודמות עוברות, וחוזר חלילה. איטרציות אלו מחייבות יכולת יצירה והרצה של הבדיקות בצורה מהירה ויעילה, והכלים האוטומטיים מאפשרים זאת.
מגבלות השימוש באוטומציה לבדיקות יחידה

במקרים בהם כמות בדיקות היחידה היא קטנה יחסית, או שיש דרישות לבדיקות ספציפיות יותר, שימוש בטכניקות אוטומטיות ליצירת בדיקות היחידה עלול לדרוש השקעה מיותרת.
במקרים בהם יש צורך להריץ את בדיקות היחידה מספר בודד של פעמים, הכנת הסביבה לריצה אוטומטית עלולה לקחת יותר משאבים מהרצה ידנית של ריצות אלו.
סיווג טכניקות וכלי האוטומציה

ניתן לסווג את טכניקות האוטומציה לפי כמה קטגוריות מרכזיות:
סביבת פיתוח: תוכנות סביבה המסייעות ליצור ולהריץ בדיקות יחידה באופן אוטומטי
יצירה: יצירת בדיקות יחידה שונות באופן אוטומטי, או על ידי הגדרות בסיסיות
בחירה: בחירה אוטומטית של בדיקות יחידה מתוך קבוצה קיימת (בדרך כלל נוצרה גם היא באופן אוטומטי)
תיעדוף: בחירה של סדר הרצת הבדיקות. שימושי כאשר יש משאבים מועטים וניתן להריץ רק חלק מהבדיקות.
סביבת פיתוח

קיימות מספר סביבות פיתוח (לדוגמה JUnit או ויז'ואל סטודיו), המותאמות ליצור שבלוני ואוטומטי של בדיקות יחידה, כמו גם הרצה אוטומטית של הבדיקות וויזואליזציה נוחה של התוצאות.
סביבות אלו מאפשרות הרצה של כל בדיקות היחידה, וכלים שונים לאוטומציה הקיימים בשוק יבואו לרוב כתוספת לסביבה קיימת.
יצירת בדיקות יחידה

תהליך היצירה מתחלק לשני חלקים:
יצירת רצף של הפעלות של פונקציות מתוך המחלקה הנבדקת (Class Under Test).
סיפוק טענת נכונות (Assertion) המאפשרת לקבוע האם תוצאות הבדיקה נכונות או שגויות.
יצירת בדיקות יחידה > יצירת הרצף

קיימות מספר טכניקות ליצירת רצף הקריאות שמהן תורכב הבדיקה.
יצירת בדיקות יחידה > יצירת הרצף > Random

בשיטה זו מייצרים את בדיקות היחידה באופן אקראי, על ידי הגרלת קריאות לפונקציות השונות, או מעבר בין מצבים כאשר ניתן למדל את המחלקה על ידי דיאגרמת מצבים
היתרון המרכזי בשיטה זו הוא הפשטות שלה, מה שמאפשר יצירת כמות גדולה של בדיקות יחידה רבות, תוך חיסכון במשאבים.
החסרון המרכזי הוא שהאקראיות לא מבטיחה כיסוי של כל המקרים הבעייתיים של התוכנה, וייתכן מאוד שיהיו חלקים שלמים שלא נבדקו. לרוב תשולב שיטה זו עם בחירה של הבדיקות המועדפות, מתוך כמות גדולה שנוצרה.
יצירת בדיקות יחידה > יצירת הרצף > Symbolic

בשיטה זו מייצרים את מקרי הבדיקה על ידי ניתוח סימבולי של הקוד, על ידי שימוש בפסוקים מתמטיים. המטרה היא למצוא עבור כל פונקציה את החלוקה של הקלטים שלה, לפי המסלול בקוד שבה היא עוברת. עבור כל מסלול כזה תיווצר בדיקת יחידה אחת.
יצירת בדיקות יחידה > יצירת הרצף > Symbolic > דוגמה לניתוח סימבולי

בדוגמה להלן ניתן לראות פונקציה בסיסית, המקבלת ערך ונכשלת אם הערך הוא 12. בניתוח סמבולי, לכל משתנה קלט מקושר סימבול, ומתקיים מעקב אחרי מצב הסימבולים לאורך הקוד. במקרה הזה Y יקושר לסימבול, והוא יסומן ב-S, בזמן הקריאה, ובהמשך יקושר לערך 2S. בכל פעם שהקוד מגיע לתנאי, כגון y==12, יוגרל הכיוון שבו יתקדם הרצף בקוד ויתווסף אילוץ שיציין איזה מסלול נבחר בקוד. למשל במקרה הזה הוגרל true, והאילוץ יהיה 2S=12.
y = read()
y = 2 * y
if (y == 12)
 fails()
print("OK")
כאשר מסתיימת הריצה על כל הקוד, מחושבים הקלטים לפונקציה על ידי פתירת האילוצים שנאספו על הקלטים. מהתוצאה נוצרת בדיקת יחידה אחת. כעת מבוצע התהליך שוב, תוך חישוב מסלול חדש שטרם חושב באיטרציות הקודמות, והאילוצים מעודכנים בהתאם. כך התהליך ממשיך עד שמתקבלות בדיקות יחידה המכסות את כל המסלולים האפשריים בקוד.
יצירת בדיקות יחידה > סיפוק הבדיקה (Assertion)

קיימות מספר טכניקות למציאת הסיפוק המתאים.
יצירת בדיקות יחידה > סיפוק הבדיקה (Assertion) > Uncaught Exceptions

טכניקה זו מסתמכת על העקרונות:
מתודה לא אמורה ליפול עם exception שלא נתפס, וזאת ללא תלות בארגומנטים שסיפקו לה.
אי אפשר להניח כלום על תחום הארגומנטים של המתודות.
תחת עקרונות אלו, רק מתודות שלא יזרקו exception יספקו את הבדיקה וכאלו שיזרקו לא יספקו.
יצירת בדיקות יחידה > סיפוק הבדיקה (Assertion) > Operation Model

בטכניקה זו בודקים את ה-"Invariant" של האובייקטים ותנאי ההתחלה והסיום של המתודה ורק אם הם נשמרו אז המתודה מספקת.
כלומר פונקציה שלא עמדה בחוזה שלה איננה מספקת.
יצירת בדיקות יחידה > Capture & Replay

טכניקה זו משתייכת לשני החלקים יצירת הרצף ומציאת הסיפוק יחד.
בשלב ראשון (שלב ה-Capture) מפעילים את המתודה הנבדקת "מקליטים"/שומרים את תוצאות המתודה ו/או את מצבה של המערכת (state - ערכים במשתנים ובשדות של האובייקטים) לאחר הפעלת המתודה.
בשלב שני מופעלת שוב את המתודה ומשווים את תוצאתה ו/או מצב המערכת שמתקבלים הפעם לנתונים שנשמרו בשלב ה-Capture וכל סטייה תחשב לטעות. כלומר רק אם הנתונים יהיו זהים המתודה תספק.
טכניקה זו משמשת לרוב ליצירת בדיקות נסיגה כך ששומרים את התוצאות של המתודות בגרסאות קודמות של המערכת וכאשר מעדכנים את המערכת מריצים שוב ומשווים לתוצאות הקודמות. כך ניתן לראות אם יש שינוי בהתנהגות והאם הוכנסו באגים למערכת.
טכניקה זו, בניגוד לאחרות, דורשת שהמערכת תהיה זמינה ופועלת.
בחירת בדיקות יחידה

ניתן להשתמש בקריטריונים שונים לצורך בחירת הבדיקות אותן המתכנת או הבודק מעוניינים להריץ מתוך קבוצה גדולה של בדיקות שנוצרו. שימוש מקובל הוא בחירת הבדיקות לפי כיסויים. הרעיון הוא למצוא קבוצת בדיקות (בדרך כלל קטנה ככל הניתן), המכסה את הקוד. למשל:
כיסוי כל הפונקציות של המחלקה
כיסוי כל הקלטים האפשריים
כיסוי כל המסלולים האפשריים בקוד
תעדוף בדיקות יחידה

כאשר יש מחסור במשאבים לצורך הרצת כל בדיקות היחידה הרצויות, ניתן ליצור סדר עדיפויות בין הבדיקות, כך שקודם ירוצו הבדיקות החשובות ביותר. באופן דומה לבחירת הבדיקות, גם במקרה של תעדוף ניתן להגדיר קריטריונים שונים של הבדיקות על מנת לקבל תעדוף אוטומטי.
ראו גם

JUnit
NUnit
הבטחת איכות תוכנה
בדיקות תוכנה
בדיקות נסיגה
תמונת מסך של JUnit. הפס הירוק בראש המסך מסמן שכל הבדיקות שהורצו עברו
מיס פרוגרס

מיס פרוגרס  היא תחרות יופי בינלאומית שהחלה בשנת 2010 באיטליה, בתחרות העולמית משתתפות מדי שנה מעל ל-20 מדינות מרחבי העולם.
היסטוריה

מיס פרוגרס אינטרנשיונל החל בשנת 2010 באיטליה, הטקס נוצר במטרה לעודד שייכות בינלאומית, הצגת תרבויות וקידום ערכים. מיס פרוגרס היא שגרירה של קידמה, כזו המקדמת מיזמים הקשורים לערכים בהם התחרות דוגלת: זכויות אדם, בריאות ואיכות הסביבה.
היסטוריה > התחרות בישראל

"מיס פרוגרס ישראל" היא תחרות יופי בישראל המופקת מדי שנה החל משנת 2016, התחרות נערכת בין נשים צעירות בישראל משנת 2016 והזוכה בתחרות מוכתרת בתואר "מיס פרוגרס ישראל" ומייצגת את ישראל בתחרות מיס פרוגרס אינטרנשיונל'. התחרות מנוהלת על ידי סוכנות דוגמנות זנטי.
טל בן חיים, מיס פרוגרס ישראל 2016, הייתה הזוכה הראשונה שנשלחה לייצג את ישראל בגמר העולמי. אגר רחל טקלה, הייתה מיס פרוגרס ישראל לשנת 2017.
דרישות התחרות

הקריטריונים לנשים המעוניינות להשתתף בתחרות הם: נשים בין הגילאים 18 - 28, רמת שיחה בסיסית באנגלית, ספרדית או איטלקית. למתמודדת נדרש גובה מינימלי של 163 סנטימטרים ועליה להיות ללא רישום פלילי ונקבה מלידה.

לתחרות בישראל על המתמודדת להיות בעלת אזרחות ישראלית או אזרחות ישראלית של לפחות אחד מן ההורים.
תארים > מיס פרוגרס אינטרנשיונל

בתחרות העולמית ישנם ארבעה תארים עיקריים ושני תוארי כבוד והזוכות בתארים נקבעות על סמך החיבור שלהן לערכי התחרות השונים והמיזם שהציגו לקידום אותו ערך:
מיס פרוגרס אינטרנשיונל, התואר מוענק לזוכה במקום הראשון וזו שהציגה פרויקט חברתי על אחד מערכי התחרות, כזה שבלט על פני השאר.
מיס זכויות אדם, התואר מוענק לזו שהציגה את הפרויקט החברתי המוביל ביותר בנושא זכויות האדם.
מיס בריאות, התואר מוענק לזו שהציגה את הפרויקט החברתי המוביל ביותר בנושא הבריאות.
מיס איכות הסביבה, התואר מוענק לזו שהציגה את הפרויקט החברתי המוביל ביותר בנושא איכות הסביבה.
מיס מיזוג תרבויות, התואר מוענק לזו שהציגה את התלבושת הלאומית המרשימה ביותר.
מיס אינטרנט, תואר כבוד המוענק לזו שקיבלה את מירב ההצבעות באינטרנט.
תארים > מיס פרוגרס ישראל

לתחרות מיס פרוגרס ישראל ארבעה תארים ואלו הם (לפי סדר חשיבות):
מיס פרוגרס ישראל, תואר הניתן לזוכה במקום הראשון בתחרות וזו מקבלת את הזכות לייצג את ישראל בתחרות מיס פרוגרס אינטרנשיונל הנערכת באותה השנה.
סגנית ראשונה למיס פרוגרס ישראל, תואר זה ניתן לממלאת המקום של הזוכה במקרים של היעדרות, פרישה או כל סיבה אחרת המונעת מהזוכה לייצג את ישראל בתחרות העולמית.
סגנית שנייה למיס פרוגרס ישראל.
חביבת הקהל, תואר זה ניתן לזו שקיבלה את רוב ההצבעות מן הקהל הנוכח בטקס הגמר.
תחרויות מיס פרוגרס אינטרנשיונל

| שנה | זוכה | מדינת המוצא | מיס זכויות אדם | מיס בריאות | מיס מיזוג תרבויות | מיס איכות הסביבה | נציגת ישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | ג'ולייט לוגמה | טנזניה | אנט מקסימוביץ' (הונגריה) | דיאן ביאמנס (הולנד) | קרולינה פליאגמני (ונצואלה) | קנדיס בראון (איי בהאמה) | לא השתתפה |
| 2014 | ארנצה ברבה | בוליביה | דארלין מארי אקסיום (האיטי) | ג'ורני מרקון (ברזיל) | אסתרינה רומה (איטליה) | לא הוענק | לא השתתפה |
| 2015 | ליז ארבאלוס | פרגוואי | סוזנה שרבק (ארצות הברית) | ליז ארבאלוס (בריאות) | ניידי רובלס (מקסיקו) | קלי ואן דן דנגן (הולנד) | לא השתתפה |
| 2016 | נטשה פישר | בנלוקס | נטשה פישר (בנלוקס) | בת'אני קאמאק (ארצות הברית) | ימישה רסאדי (סרי לנקה) | מרינלה צ'אבס סראנו (איי קוקו) | טל בן חיים |
| 2017 | ז'נבר פנצ'ו אוניגו | הפיליפינים | ז'נבר פנצ'ו אוניגו (הפיליפינים) | נטליה גררו (פרו) | דריה פצ'נקובה (אוקראינה) | קלאודיה ברוני (איטליה) | אגר רחל טקלה |
תחרויות מיס פרוגרס ישראל

| שנה | מיס פרוגרס ישראל | שנת לידה | מקום הלידה | סגנית ראשונה | סגנית שנייה | חביבת הקהל | שופטים | מנחה | מופעים | אורחי כבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | טל בן חיים | 1994 | גן יבנה | עינת רוכמן | טוהר בן יאיר | לינוי שרביט | יצחק זנטי, רוית אסף, קטיה טבקין, הילה פולאט משהיד | לירן נוטיק | לא התקיימו | לא נכחו |
| 2017 | אגר רחל טקלה | 1995 | יקנעם עלית | אושרה סער | שירה בר | דניאל מזרחי | תאלין אבו חנא, איתי פנקס, אפי אליסי, טל בן חיים, גיא בן דור | לירן נוטיק | אסף מור יוסף (סטנד-אפ), רוית ששון (זמרת) | יעל חולדאי |
הערות שוליים

↑  http://www.ilikepuglia.it/notizie/donne/bari/26/09/2017/miss-progress-international-in-puglia-arrivano-20-ambasciatrici-provenienti-dai-cinque-continenti.html Miss Progress International in Puglia
↑  http://www.ereverev.co.il/article.asp?id=29015 על מיס פרוגרס בעיתון ערב ערב
↑  http://ashdod10.co.il/8782 טל בן חיים בריאיון לאשדוד 10
↑  http://efifo.co.il/ager-takele-miss-progress-israel-2017/ אגר רחל טקלה בריאיון למגזין האופנה אפיפו
מכון סת"ם

קלף נוצה ודיו המשמשים לכתיבת סת"ם
מכון סת"ם (ספרי-תורה, תפילין, מזוזות) הוא ארגון או עסק שמתמחה בשיווק הפצה וייצור של ספרי תורה תפילין ומזוזות.
לרבים מהמכונים ישנה תעודת כשרות מגוף כשרות או מרבנים המעידים שהסחורה שהעסק מייצר או משווק היא כשרה על פי כללי ההלכה.
רקע

בהלכה היהודית יש דינים והלכות רבים המהווים בסיס לכתיבת ספרי תורה תפילין ומזוזות כשרים, ובנוסף, לכל אחד מהם דינים המיוחדים לו. וכן הגדרות רבות למי שראוי ומתאים לכותבם. לאורך השנים תפקיד חשוב זה של הסופר, היה באחריותו של רב הקהילה, שפעמים רבות היה משמש בעצמו גם כשוחט מוהל וסופר. עם התפתחות המסחר הגלובלי, רבו יצרני וסופרי סת"ם בעולם, שלא תמיד היו מוכרים לצרכנים. ועקב כך נגרמו מכשולות רבים שבחלקם קרו עקב חוסר מיומנות של חלק מסופרי הסת"ם בעבודתם הקדושה, או סופרי סת"ם שאינם ראויים למלאכה זו.
בתקופתו של החתם סופר, תיקן תקנה יחד עם רבנים נוספים (הרב יוסף שאול נתהנזון, ועוד), שלכל סופר סת"ם יהיה צורך בהסמכה מיוחדת על ידיעתו בהלכות הנחוצות, ובלי זה לא יוכל למכור את תשמישי הקדושה:
אני פוקד על כל תלמידי המחויבים לשמוע בקולי שמיום הדפסת ספר קסת הסופר ... לא יתנו רשות וכתב קבלה לשום סופר כי אם למי שיהיה בקיא בספר הזה... וסופר שאינו בקיא בספר הזה יופסל מאומנתו
תקנה זו התקבלה ברבות מקהילות ישראל.
המצב כיום

כבר בשנת ה'תרצ"ה הוקם בוורשה ארגון בשם "שומרי סת"ם" שתפקידו היה לתת תעודות הסמכה לסופרים. וכיום, כדי להקל על המתעסקים במלאכה זו, הוקמו מכוני סת"ם, במטרה לקיים שיעורים הלכתיים ומקצועיים לסופרי סת"ם כדי להכשירם וללמדם את מלאכת הכתיבה כראוי, כשהמכונים מעניקים תעודות הסמכה לתלמידים שסיימו בהצלחה את הלימודים והמבחנים.
עקב בעיות כשרות שהתעוררו בקלף שעליו כותבים ספרי תורה, פורסמו בשנת ה'תשס"א 2001 מודעות בחתימותיהם של רבנים חשובים ובראשם הרב וואזנר, ומאוחר יותר גם על ידי בד"ץ העדה החרדית, שלא לקנות קלף ללא אישור כשרות ממכון העוסק בכך.
בחלק מהמכונים הגדולים קיימת תצוגה של תשמישי קדושה ואופן יצורם, וכן תשמישי קדושה ומזוזות ועוד שנפסלו הלכתית משימוש.
ניתן שירות במכונים מסוימים, להכין סימן רישום - כמין טביעת אצבע - לספרי התורה, ובמקרה של גניבה יוכלו לזהות למי שייך ספר התורה לפי הסימן המתועד במכון.
בבסיס הרבנות הצבאית בצריפין פועל מכון סת"ם המיועד לבחינת תשמישי קודש בבתי הכנסת הפזורים ברחבי צבא הגנה לישראל.
מגוון המכונים כיום

מכונים הפועלים לייצר את בתי תפילין והקלף לצורך כתיבת כתבי קודש, כפי דקדוקי ההלכה והמנהגים השונים.
מכונים מיוחדים להגהת סת"ם באופן ידני וממוחשב, כשחלקם אף מציעים שירות לבדיקה והגהה בבית הלקוח.
מכונים ייעודיים למכירת ציוד לסופרים, כמו קלף, דיו, עצי חיים לספרי תורה וכדומה,
מכונים למסחר בסת"ם, ומכירת תשמישי קדושה נוספים, כגון בתים לתפילין ומזוזות, תיקים לטלית ותפילין, ועוד.
מכונים המתמקדים בהוצאה לאור של ספרות נרחבת וספרי הלכה ושו"ת שונים בהלכות סת"ם.
ראו גם

בדיקת מזוזות, תפילין וספרי תורה
הערות שוליים

↑  מי מתאים להיות סופר סת"ם באתר האקדמיה התורנית לומדים
↑  למקור הציטוט: רבי שלמה גאנצפריד, קסת הסופר חלק א', תרל"א, באתר היברובוקס
↑  תעודת זהות לספר תורה באתר התאחדות בתי הכנסת
↑   מדור הסת"ם של צה"ל, באתר צה"ל, 4 במאי 2021
| ספר תורה |
| --- | --- | --- |
| כתיבת סת"ם | כתב סת"ם • דיו סת"ם • קלף • גוויל • סופר סת"ם • שרטוט בסת"ם • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות • מכון סת"ם |  |
| קריאת התורה | הוצאת ספר תורה • אתה הראת • ויהי בנסוע • בריך שמיה • קריאת התורה • בעל קורא • עלייה לתורה • ברכו • ברכות התורה • הגבהה • גלילה • מי שברך |  |
| צורת האותיות | קרי וכתיב • אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך • אותיות תלויות • אותיות נקודות • תיוג |  |
| נוסח התורה | מסורה • נוסח המסורה • כתב יד לנינגרד • כתר ארם צובא • כתר דמשק • תנ"ך קניקוט • ספר תאגי • ווי העמודים |  |
| מצוות ואיסורים | מצוות כתיבת ספר תורה • קריאת התורה  • תלמוד תורה |  |
| מנהגים | הכנסת ספר תורה • היכל • ארון קודש • יד • מעיל • עצי חיים • וימפל • בדיקת מזוזות, תפילין וספרי תורה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטבח

ערך זה עוסק בחלל המשמש להכנת אוכל. אם התכוונתם למטבח אזורי, ראו .
ערך זה עוסק בחלל להכנת אוכל. אם התכוונתם לערך העוסק בכינוי בפוליטיקה הישראלית, ראו .
מטבח מערבי מודרני הכולל תנור אפייה וארונות אחסון מזון וכלי אוכל
מטבח הוא חלל המשמש לאחסון והכנה של ארוחות. בבתי מגורים, מדובר בדרך כלל בחדר או חלל מוגדר. במוסדות בהם מוגשות ארוחות, קיים לעיתים מטבח מוסדי.
המטבח המודרני בבתי מגורים כולל לרוב מכשירי חשמל כגון תנור אפייה, כיריים, מיקרוגל, מקרר, מקפיא, מדיח כלים וכן מכשירים קטנים יותר.
במטבח הטיפוסי מצויים גם משטח עבודה - בדרך כלל עשוי שיש, וכיור המשמש לשטיפת מזון וכלי אוכל. ברוב המטבחים מצויים גם ארונות וריהוט אחר המיועד לאחסון כלי אוכל ובישול ומוצרי מזון שאינם נדרשים לשמירה בקירור. זאת בנוסף למזווה שמיועד אף הוא לאחסון מוצרי מזון.
המילה "מטבח" משמשת במובן מושאל גם ככינוי רחב לתרבות קולינרית של עם או אזור מסוים (כגון המטבח הגרמני או המטבח הצרפתי).
אף שמטרתו העיקרית של המטבח היא הכנת ארוחות, המטבח מהווה לעיתים (בהתאם לגודלו של בית המגורים) מקום מפגש לבני הבית לשבת ביחד ולהכנת אוכל משותפת.
התפתחות המטבח

התפתחות המטבח קשורה בקשר ישיר להתפתחות שיטות הבישול ובעיקר שיטות האפייה של מזון וחימומו. עד המאה ה־18 הייתה האש אמצעי החימום המוכר היחיד, ובהתאם לכך נבנה המטבח סביב תנור מרכזי (בדרך כלל המופעל על ידי עצים או פחמים). עם גילוי אמצעי חימום חדשים, המבוססים על חשמל, גז בישול, אינדוקציה (השראה מגנטית) או גלי מיקרו, השתנו מראה המטבח ומבנהו באופן משמעותי. השפעה נוספת על צורתו של המטבח הייתה התרחבות השימוש בביוב. הוספת צנרת מים זורמים פתרה את הצורך בהבאת מים מהפלג הסמוך או מהבאר הסמוכה.
התפתחות המטבח > העת העתיקה

המטבח בעת העתיקה, כפי שעולה מכתבים שנשמרו מיוון העתיקה, היה אטריום - חדר מקורה הסמוך לחצר פתוחה.
בבתי עשירים היה המטבח חדר נפרד, בדרך כלל סמוך לחדר הרחצה, כדי לאפשר לאש המצויה במטבח לחמם מים אשר שמשו גם לרחצה. בקרבת המטבח היה מצוי בדרך כלל חדר מזווה קטן.
בתקופת האימפריה הרומית, במרבית הבתים לא היו מטבחים, והבישול בוצע במטבחים מרכזיים גדולים. בבתי עשירים היו מטבחים גדולים אשר אפשרו הכנת סעודות למשתתפים מרובים. במטבחים אלה לא היו ארובות, ולכן, כדי למנוע מעשן להיכנס לאזורי האירוח והמגורים של בעלי הבית, נמצאו המטבחים במיקום מרוחק מהם, בסמוך למגורי העבדים של אותם בתים. העבדים סייעו בתפעול המטבח, על פי הוראות טבחים קבועים, או טבחים שנשכרו לצורך הכנת סעודות.
התפתחות המטבח > ימי הביניים > אירופה

המטבחים בבתים המארחים באירופה של ימי הביניים נסובו סביב האש, שבערה בנקודה הגבוהה ביותר במבנה. המטבחים היו בכניסה לבתים, סביב המדורה. בבתים אלה לא היו ארובות, וחור בתקרת המבנה אפשר את יציאת העשן.
בבתי האצולה באירופה היו המטבחים חדר נפרד בקומה התחתונה של הבניין, במטרה להפרידו מהחדר המרכזי של המצודה, שבו נאכלו הארוחות והתקבלו האורחים.
המטבחים באירופה השתנו באופן מועט ביותר במהלך ימי הביניים. הם היו חשוכים, מלאי עשן ולכלוך, וכונו בשל כך "מטבחי עשן". בערים אירופאיות במאות ה־10 עד ה־12, היו המטבחים אש פתוחה במרכז החדר. בבתי העשירים הוקצה חדר נפרד, בקומה עליונה של המבנה, למטבח (האורוות היו בקומה התחתונה, וחדרי המגורים בקומה השנייה).
בטירות ובמנזרים, מוקם המטבח במבנה נפרד.
עם המצאת הארובה הועבר מקור האש מאמצע החדר לקיר צדדי. ראשית נבנו "אחים" מלבנים ומלט, ובהם נתלו סירי ברזל, ברונזה ונחושת אשר החליפו את כלי החרס שהיו בשימוש בתקופות קודמות. המוט עליו נתלו הסירים ניתן היה להזזה מעלה ומטה, על מנת לשלוט בטמפרטורת בישול המזון.
לאונרדו דה וינצ'י המציא מכשיר אוטומטי המסתובב ומאפשר צלייה אחידה של בשרים.
החל מימי הביניים המאוחרים, פחת השימוש במקור החום של המטבח כמקור החום של המבנה כולו, ונבנו "אחים" בחדרים שונים. מאוחר יותר נבנו תנורי לבנים אשר מנעו מהעשן להתפזר בחדרי המגורים של בני האצולה.
המטבח נותר בלא שינוי באזורים כפריים עד אמצע המאה ה־20, ובמזרח אירופה, לעיתים גם עד נפילתו של הגוש המזרחי.
התפתחות המטבח > ימי הביניים > יפן

התנורים הראשונים שהתגלו ביפן התפתחו בין המאה השלישית למאה השישית. תנורים אלה שנקראו "קאמדו" היו עשויים חמר וטיט, והוסקו על ידי עץ או פחם. לתנורים היה פתח בחזיתם ופתח בחלקם העליון שבו יכלו לתלות את סיר הבישול. קודם להמצאת התנורים (ואף לאחר מכן – עד אמצע המאה ה־18) נעשה שימוש בבורות שהוסקו בפחמים. לרוב התקיימו שני סוגי התנורים במקביל, כאשר התנור שימש לחימום אורז, ואילו בור ההסקה שימש לחימום הבית ולבישול מרקים.
התפתחות המטבח > מטבח אמריקאי קולוניאלי

באמריקה הקולוניאלית, בדומה למטבח האירופי של ימי הביניים, האח אשר חיממה את בקתת העצים שימשה גם לבישול. רק מאוחר יותר הפך המטבח לחדר נפרד.
במדינות דרום ארצות הברית, בשל אופיין הסוציאלי והתפתחות בתי האחוזה הקולוניאליים, ומאחר ובשל החום הרב במטבחים הקפידו הלבנים שלא להיכנס אליהם, הפרידו את המטבח, אשר נוהל על ידי העבדים, מהאזורים שבהם התגוררו הלבנים בעלי העבדים. לעיתים נבנה המטבח במבנה נפרד, וביתר המקרים במרוחק מחדרי האוכל והאירוח.
התפתחות המטבח > עידן התיעוש

הפיתוחים הטכנולוגיים של המהפכה התעשייתית הביאו לשינויים מרחיקי לכת במבנה המטבח הביתי. המצאתם של תנורי הברזל, אשר כיסו את האש לחלוטין והיו יעילים יותר, הביאה להפחתת אובדן האנרגיה ו"הוצאתו" של העשן מהמטבח. תנור פרנקלין משנת 1740 שימש במקורו לחימום ולא לבישול, אולם בשנת 1800 תכנן בנג'מין תומפסון האנגלי את "תנור רמפורד" ששימש לבישול ואיפשר בישול בכמה סירים בו זמנית. תנור זה יכול היה יכול לשמש רק במטבחים הגדולים של בתי האצולה בשל גודלו, ולא במטבחים קטנים.
"תנור אוברלין" היווה פיתוח קטן יותר של תנור רמפורד. המצאה זו משנת 1834 הפכה להצלחה מסחרית בארצות הברית ו־90,000 תנורים נמכרו במהלך שלושים שנים. תנורים אלה עדיין הוסקו בעץ, על אף השימוש בגז לתאורה.
תופעת העיור של המחצית השנייה של המאה ה־19 הביאה להתפתחות נוספת של המטבחים. בשל המיקום המועט בערים נבנו חדרי מטבח קטנים יותר (אשר שימשו גם כחדרי מגורים). הבנייה הצפופה בקומות הביאה להכרח בהתפתחות הביוב העירוני וניקוז הדירות בכלל (חדרי הרחצה) והמטבחים בפרט. בתקופה זו נעשה לראשונה שימוש בגז לחימום ובישול מזון.
השינויים הסוציאליים שנבעו מהמהפכה התעשייתית תרמו אף הם להתפתחות המטבח המודרני. משפחות שעבדו במפעלים נאלצו להתגורר בדירות צפופות בנות שני חדרים, בבניינים בעלי חמש ושש קומות. חדר המטבח היה למעשה חדר המשפחה ביום וחדר שינה בלילה. חיבור הבתים למערכת מים זורמים כלל בדרך כלל חדר שירותים אחד בכל קומה וברז מים אחד בכל קומה. בכל דירה היה תנור בישול אחד המוסק בעצים. רק בתחילת המאה ה־20 החלו לחבר את כל הדירות למים זורמים.
שינויים אלה התייחסו רק למגורי המעמדות הנמוכים. מטבחי המעמדות הגבוהים נותרו בלא שינוי – המטבחים הגדולים של בתי האחוזות ובתי האצולה תופעלו על ידי המשרתים, אולם שימוש בתנורי חשמל הביא למטבחים פחות עשן. שינוי שהופיע בבתי האצולה במאה ה־18 וה־19 היה ריצוף המטבח ובניית ארונות לאחסון כלי המטבח (אשר קודם לכן אוחסנו על מדפים).
מעמד הביניים, שנוצר באמצע המאה ה־19, ניסה לחקות את מטבחי האצולה במטבחים קטנים יותר בדירותיו העירוניות. מטבחים אלה שימשו חדר אוכל לבני המשפחה ולא חדר אוכל למשרתים (למעמד הביניים החדש היה מספר מועט של משרתים, אם בכלל).
בראשיתה של המאה ה־20 נכנס החשמל למטבח, אולם התנורים החשמליים לא היו פופולריים. התנור החשמלי הראשון הוצג בשנת 1893 בתערוכה העולמית של שיקגו אולם רק בשנות ה־30 של המאה ה־20 החלו תנורים אלה להימכר בצורה מסחרית.