פרידריך דר גרוסה (אוניית מערכה, 1911)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

זמן קצר לאחר הפשיטה על לואוסטופט, שר החל לתכנן גיחה נוספת לים הצפוני. הוא התכוון בתחילה להתחיל את המבצע באמצע מאי, עד אז הנזק של סיירת המערכה זיידליץ ממוקש היה אמור להיות מתוקן - שר לא היה מוכן לצאת לפשיטה גדולה ללא כוחות סיירות המערכה שלו במלוא העוצמה. ב-9 במאי, מספר ספינות קרב פיתחו בעיות במנועיהן, מה שעיכב את הפעולה עוד יותר, ל-23 במאי. עד 22 במאי, זיידליץ עדיין לא תוקנה במלואה והמבצע נדחה שוב ל-29 במאי. בצהריים ב-29 במאי, התיקונים של זיידליץ לבסוף הושלמו, והספינה חזרה לקבוצת הסיור I. התוכנית קראה לסיירות המערכה של היפר להפליג צפונה לסקאגרק, מתוך כוונה לפתות חלק מהצי הבריטי כדי שיוכל להיהרס על ידי אוניות המערכה הממתינות של שר.
פרידריך דר גרוסה הייתה האונייה השמינית בטור הגרמני; ארבע אוניות המערכה מסדרת קניג של פלגה V, שייטת אוניות המערכה III, הובילו את הקו, ואחריהן ארבע אוניות המערכה מסדרת קייזר בפלגה VI, שייטת אוניות המערכה III. פרידריך דר גרוסה הייתה האונייה האחרונה בפלגה שלה, ממש אחרי פרינצרגנט לואיטפולד ולפני אוסטפריזלנד, ספינת הדגל של ויצה-אדמירל ארהרד שמידט, שייטת אוניות המערכה I, שכללה את שמונת אוניות המערכה מסדרות הלגולנד ונסאו. אחריה הגיעו ששת הפרה-דרדנוטים הקשישים של שייטת אוניות המערכה השנייה של אדמירל פרנץ מאובה. חמשת סיירות המערכה של היפר, כוח הסיור של הצי, יצאו משפך היאדה בשעה 02:00 ב-31 במאי; שר וצי הים הפתוח באו בעקבותיהם כעבור שעה וחצי.
קצת לפני 16:00 CET, סיירות המערכה של קבוצת הסיור I נתקלו בשייטת סיירות המערכה הראשונה הבריטית, בפיקודו של דייוויד ביטי. הספינות היריבות החלו בדו-קרב ארטילרי שראה את השמדתן של אינדפטיגבל, מעט לאחר השעה 17:00, וקווין מרי, פחות מחצי שעה לאחר מכן. בשלב זה, סיירות המערכה הגרמניות הפליגו דרומה במטרה למשוך את הספינות הבריטיות לעבר הגוף העיקרי של צי הים הפתוח. בשעה 17:30, הצוות של קניג זיהה גם את קבוצת הסיור I וגם את שייטת סיירות המערכה הראשונה מתקרבות. סיירות המערכה הגרמניות הפליגו מימין, בעוד הספינות הבריטיות הפליגו משמאל. בשעה 17:45 הורה שר לפנות שתי נקודות לשמאל כדי לקרב את ספינותיו לסיירות המערכה הבריטיות, ודקה לאחר מכן בשעה 17:46 ניתנה הפקודה לפתוח באש.
פרידריך דר גרוסה עדיין הייתה מחוץ לטווח של סיירות המערכה הבריטיות וגם של שייטת אוניות המערכה החמישית, ולכן נצרה את האש שלה בתחילה. בין השעות 17:48 ל-17:52, פרידריך דר גרוסה ועשר ספינות קרב נוספות התמודדו עם שייטת הסיירות ות השנייה, אם כי רק נסאו הצליחה לקלוע מכה במהלך תקופה זו. זמן קצר לאחר מכן נתקל מערך הקרב הגרמני במשחתות הנכות נסטור ונומאד. פרידריך דר גרוסה ושלוש אחיותיה תקפו את נומאד והטביעו אותה במהירות. נסטור הוטבעה באופן דומה על ידי אוניות השייטת הראשונה. מעט לאחר השעה 19:00 התרחשה תגרה בין הקו הגרמני לסיירות בריטיות. מרכז הפעולה היה הסיירת הגרמנית הפגועה ויסבאדן, שהושבתה על ידי פגז מסיירת המערכה הבריטית אינווינסיבל. קונטר-אדמירל פאול בהנקה על קניג ניסה לתמרן את השייטת השלישית כדי לחפות על הסיירת המוכה. במקביל, שייטות הסיירות הקלות הבריטיות השלישית והרביעית החלו במתקפת טורפדו על הקו הגרמני; תוך כדי התקדמות לטווח טורפדו, הם הפגיזו את ויסבאדן באש מהתותחים העיקריים שלהם. שמונה אוניות המערכה של השייטת III ירו על הסיירות הבריטיות, אך אפילו האש המתמשכת מהתותחים העיקריים של אוניות המערכה לא הצליחה לגרש את הסיירות הבריטיות. הסיירות המשוריינות דיפנס, ווריור ובלאק פרינס הצטרפו להתקפה על ויסבאדן הנכה. בעוד שרוב אוניות המערכה של השייטת השלישית המטירו אש כבדה על הסיירות המשוריינות התוקפות, פרידריך דר גרוסה ואוניות השייטת הראשונה ירו באוניית המערכה וורספייט בטווחים שבין 9,600 ל-12,500 יארד (8,800 עד 11,400 מ'), עד שוורספייט נעלמה באובך. בשלב זה, וורספייט נפגעה מ-13 פגזים כבדים, אם כי הספינות שירו אותם אינן ידועות.
לאחר נסיגה מוצלחת מהבריטים, שר הורה לצי להתכנס למבנה שיוט לילי, למרות שגיאות תקשורת בין שר על סיפון פרידריך דר גרוסה ווסטפאלן, האונייה המובילה, גרמו לעיכובים. סדרת ההיפוכים במסלול והתמרונים המבולבלים שיבשו את הצי והפכו את רצף האוניות, אך עד השעה 23:30 הצי הגיע למערך השיוט שלו. פרידריך דר גרוסה הייתה כעת האונייה התשיעית בשורה של עשרים וארבע, ובראשם שמונה אוניות שייטת I. מעט לאחר השעה 01:00, נקלעה הסיירת הבריטית בלאק פרינס לטור הגרמני. זרקורים על סיפון תירינגן האירו את המטרה; פרידריך דר גרוסה, תירינגן, נסאו ואוסטפריזלנד פגעו בסיירת בטווח נקודתי עם תותחים ראשיים ומשניים. בטווח של כמה דקות בלאק פרינס התפוצצה וטבעה, יחד עם כל 857 אנשי הצוות שלה.
לאחר סדרה של קרבות לילה בין אוניות המערכה של השייטת הראשונה למשחתות בריטיות, צי הים הפתוח הדף את הכוחות הקלים הבריטיים והגיע לשונית הורנס עד השעה 04:00 ב-1 ביוני. הצי הגרמני הגיע לווילהלמסהאפן כמה שעות לאחר מכן; חמש מאוניות המערכה של שייטת I תפסו עמדות הגנה בשטח המעגן החיצוני, קייזר, קייזרין, פרינצרגנט לואיטפולד וקרונפרינץ עמדו מוכנות ממש מחוץ לכניסה לווילהלמסהאפן. שאר הצי נכנס לווילהלמסהאפן, שם פרידריך דר גרוסה ושאר הספינות שעדיין נמצאו במצב לחימה חידשו את מלאי הפחם והתחמושת שלהן. במהלך הקרב, פרידריך דר גרוסה ירתה 72 פגזי סוללה ראשיים ו-151 פגזים מהתותחים המשניים שלה. היא יצאה מהקרב ללא פגע לחלוטין.