בנימין הרשב
ביוגרפיה

בנימין הרשב נולד בשנת 1928 בעיר וילנה שבפולין (כיום בירת ליטא), בנם של זוג אנשי חינוך: ד"ר אברהם הרושובסקי (אגסי), מורה להיסטוריה בגימנסיות שונות ובסמינר העברי למורים ולימים מורה בחיפה (נפטר ב-1973), ודבורה פרֶיידקֶס-הרושובסקי (1896–1985), מנהלת בית ספר היידי ע"ש ס"מ גורביץ בווילנה. הייתה לו אחות צעירה ממנו, אטה הרושובסקי.
למד בבית ספר עממי יהודי חילוני ובגימנסיה יידית-חילונית. בשנת 1941, עם פלישת גרמניה לברית המועצות במבצע ברברוסה, נסה המשפחה מזרחה לאורל, שם גרו עד 1946. הוא סיים את הבגרות בתיכון רוסי בשנת 1945 ולמד שנה מתמטיקה ופיזיקה בצ'קאלוב (אורנבורג), וזכה בפרס הראשון לתלמידי השנה הראשונה. בשנים 1946–1948 חי בפולין הקומוניסטית ובגרמניה. ב-1946 הצטרף לתנועת דרור-החלוץ הצעיר. בשנים 1947–1948 היה עורך-משותף של כתב העת למעפיל הצעיר, "להבות", במינכן.
ב-1948 העפיל לארץ ישראל, התגייס לפלמ"ח ובמלחמת העצמאות לחם בגדוד החמישי עד 1949.
גם הוריו ואחותו עלו לישראל. ב-1968 נרצחה אחותו בעת טיול בטורקיה.
בשנים 1948 עד 1986 חי בירושלים ובתל אביב.
בין השנים 1949–1957 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון (בהצטיינות יתרה) ושני (בהצטיינות) בספרות עברית, מקרא, היסטוריה של עם ישראל וספרות יידיש. בשנת 1948 פרסם את ספר השירים שלו ביידיש, "שטויבן" ('אבקים'), שראה אור במינכן. בשנת 1951 היה בין מייסדי קבוצת סופרי היידיש יונג ישראל. באותה תקופה ייסד וערך ביחד עם אריה סיון, משה דור ונתן זך את כתב העת "לקראת". בשנים 1957–1960 למד לדוקטורט בספרות השוואתית באוניברסיטת ייל, אצל רנה ולק (René Wellek).
בשנים 1954–1957 ו-1960–1963 לימד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1963–1966 כיהן בה כמרצה לספרות השוואתית ורוסית. בשנת 1965 התמנה כמרצה בכיר לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
ב-1966 הקים עם תלמידו מנחם פרי את החוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשו. ב-1968 ייסד את כתב העת "הספרות". באותה שנה מונה לפרופסור חבר לתורת הספרות וספרות השוואתית. בשנת 1972 היה לפרופסור מן המניין. בשנים 1971–1973 היה פרופסור אורח לספרות השוואתית וסלאבית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ושוב ב-1977 ובסתיו 1978. בקיץ 1972 היה פרופסור לתורת הספרות בבית הספר לספרות באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון.
בשנים 1970–1971 ו-1973–1974 כיהן כפרופסור לספרות השוואתית באוניברסיטה העברית (במקביל לפרופסורה בתל אביב).
ב-1975 הקים את המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, ועמד בראשו עד פרישתו ב-1987. ייסד וערך את כתב העת הבינלאומי של מכון פורטר Poetics and Theory of Literature ואחרי שנסגר על ידי המו"ל הקים את כתב העת הבינלאומי Poetics Today, רבעון הנערך במכון פורטר ורואה אור בהוצאת אוניברסיטת דיוק. בשנת 1974 ייסד ושימש עורך אחראי של סדרת "ספרות, משמעות, תרבות" בהוצאת מכון פורטר והקיבוץ המאוחד, עד 1986.
ב-1976–1977 היה חבר במרכז לתארים מתקדמים בספרות עברית באוניברסיטת אוקספורד. בסתיו 1980 היה פרופסור אורח לספרות עברית ויהודית קלאסית ומודרנית באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1982 הופקד על הקתדרה ע"ש פורטר לתורת הספרות ופואטיקה באוניברסיטת תל אביב.
בקיץ 1983 היה פרופסור בתוכנית הקיץ לפואטיקה ולימודי סטרוקטורליזם באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, ופרופסור לבלשנות וספרות יידית באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1983–1985 היה חבר במכון למחקר מתקדם בברלין. בקיץ 1985 היה פרופסור אורח לספרות השוואתית בדארטמות' קולג' בהנובר שבניו המפשייר. בחורף 1986 היה פרופסור אורח ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה. וב-1986–1987 היה פרופסור אורח לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת ייל. משנת 1986 ועד למותו התגורר בעיר ניו הייבן שבקונטיקט. התאזרח בארצות הברית.
בשנת 1986 עורר סערה ציבורית, לאחר שפרסם שיר פרובוקטיבי בכתב העת לספרות ואמנות "אגרא", בו האשים את דוד בן-גוריון בכך "שסלל את דרך בורמה על עצמות נערים מן השואה". השיר עורר תגובה חריפה. בין השאר, חיים גורי וחנוך ברטוב דרשו לשלול ממנו את הפרופסורה. להגנתו אמר שהשיר מבוסס על עובדות היסטוריות.
בשנת 1987 עזב את אוניברסיטת תל אביב והצטרף לסגל אוניברסיטת ייל כפרופסור לספרות השוואתית ומופקד הקתדרה ע"ש בלאושטיין לספרות ולשון עברית. בשנת 1992 התמנה במקביל כפרופסור ללשונות סלאביות בייל. במינויים אלה החזיק עד לפרישתו. בשנים 1998–2000 היה מנהל לימודי התארים המתקדמים במחלקה לספרות השוואתית.
בין השנים 1971–1998 היה חבר הוועד המנהל של האגודה הבינלאומית למדעים סמיוטיים (IASS). משנת 1972 היה חבר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, ומשנת 1993 חבר ה-Authors Guild של ארצות הברית. בשנים 1985–1991 היה חבר הוועדה לתורת הספרות באגודה הבינלאומית לספרות השוואתית (International Comparative Literature Association,‏ICLA).
בשנת 1995 נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנים 1995–1996 היה פרופסור מחקר (Distinguished Professor) באוניברסיטה הפתוחה.
הרשב פרסם אנתולוגיה של שיריו ביידיש, וכן שירים בעברית תחת השם "גבי דניאל". תרגם מאנגלית, יידיש וגרמנית לעברית, ותרגם לאנגלית.
בשנת 2011 פרש לגמלאות.
היה נשוי עד מותו למתרגמת ברברה הרשב. בנו מהפסיכואנליטיקאית רנה מוזס-הרושובסקי, אהוד הרושובסקי, הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטה העברית וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בנימין הרשב נפטר ב-23 באפריל 2015, בגיל 87. הוא תרם את גופתו למדע. הותיר את אשתו, שלושה ילדים ונכדים. בשנת 2017 יצא לאור בהוצאת כרמל קובץ מקיף של כל שיריו.