stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעשיית השבבים בישראל
ציוד לתעשיית השבבים > KLA

חברת KLA (בעבר KLA-Tencor) האמריקאית, העוסקת בפיתוח וייצור של כלים למדידה ובקרה של ייצור שבבים, הקימה ב-1986 מרכז פיתוח וייצור במגדל העמק. במרץ 2018 רכשה את חברת אורבוטק הישראלית, תמורת 3.4 מיליארד דולר.
הגנה משפטית

בהתאם להסכם הטריפס, שעליו חתמה ישראל, בשנת 1999 נחקק בישראל חוק להגנת מעגלים משולבים שבו ניתנת הגנה על הקניין הרוחני שבמעגלים משולבים. החוק אוסר על העתקה של טופוגרפיה תלת-ממדית של מעגל משולב, ובלבד שמדובר בטופוגרפיה מקורית, ללא הסכמת בעליה. זכות בלעדית זו קיימת למשך עשר שנים מיום תחילת ההפצה המסחרית של מעגלים הכוללים את הטופוגרפיה, או אם הטופוגרפיה נוצרה חמש שנים ויותר לפני ההפצה המסחרית, למשך חמש עשרה שנה מיום יצירתה.
משאבי אנוש

כוח האדם העיקרי לתעשיית השבבים מגיע מהאוניברסיטאות ומהמכללות (בעיקר מהחוגים להנדסת חשמל, מתמטיקה, מדעי המחשב) מהיחידות הטכנולוגיות של צה"ל (ממר"ם, יחידה 8200, יחידה 81, מצו"ב, מצפ"ן ועוד).
האמנה לכינון חוקה לאירופה

האמנה לכינון חוקה לאירופה (באנגלית: The Treaty establishing a Constitution for Europe או בראשי תיבות: TCE; מכונה על-פי רוב בקיצור אמנת החוקה) הייתה אמנה בינלאומית בלתי-מאושררת, שנועדה להוות תשתית לחוקה עתידית מאוחדת לכלל האיחוד האירופי. אמנה זו הייתה אמורה להחליף את האמנות הקיימות של האיחוד האירופי בטקסט אחד, תוך מתן תוקף חוקי לכתב זכויות היסוד והרחבת עקרון הרוב המיוחס לתחומי מדיניות שעד אז הוכרעו בקונצנזוס בלבד.
האמנה נחתמה ב-29 באוקטובר 2004, על ידי נציגי 25 המדינות החברות באיחוד האירופי. לאחר מכן, היא אף אושררה על ידי 18 מדינות, במהלך שכלל משאלי עם בספרד ובלוקסמבורג. ואולם, ההתנגדות למסמך במשאלי העם שנערכו בצרפת ובהולנד במאי וביוני 2005, הביאה את תהליך האשרור של החוקה לסיומו הכושל, והובילה לגניזת אמנת החוקה.
לאחר פרק זמן שבו נבחן מחדש עצם אשרור החוקה, נוסחה אמנה חדשה, אמנת ליסבון, כדי להחליף את אמנת החוקה. המסמך לא כונה עוד "חוקה" אלא "אמנה" בלבד, וסעיפים רבים מאמנת החוקה המקורית, שחיזקו את מוסדות האיחוד על חשבון הפרלמנטים והמוסדות המדינתיים, נמחקו. עם זאת, העקרונות המרכזיים נותרו במקומם: זכות הווטו הוחלפה בסעיפים רבים בשיטת הצבעה ברוב כפול וימונו נשיא למועצה האירופית ושר/ת חוץ לאיחוד האירופי במשרה מלאה.
תוכן החוקה > מבנה מוסדי

אמנת החוקה מיסדה נוהגים מסוימים, שעד אז התקיימו לא פורמלי. כך למשל, לפי אמנת החוקה, מועצת האיחוד האירופי הייתה מכונה באופן רשמי "מועצת השרים", כפי שהיא מכונה ממילא באופן לא רשמי. גם הדגל, ההמנון והמוטו של האיחוד עמדו כולם בפני הכרה רשמית על-פי אמנת החוקה המוצעת, אך אף לא אחד מהם היה בגדר המצאה חדשה.
תוכן החוקה > הענקה, שיוריות, יחסיות

אמנת החוקה הייתה אמורה לקבע כמה עקרונות מרכזיים בעבודת האיחוד:
עקרון ההאצלה (conferral): לפיו כל הסמכויות של האיחוד האירופי מואצלות לו מרצון על ידי המדינות החברות.
עקרון השיוריות (subsidiarity): לפיו יש לקבל החלטות ממשלתיות ברמה הנמוכה ביותר האפשרית, תוך שמירה על יעילות התהליך. עיקרון זה מבוסס על הרעיון המשפטי והפוליטי הפדרלי לפיו יש לקבל החלטות ממשליות ברמת הממשל הקרובה ככל האפשר לאזרחים.
עקרון היחסיות (proportionality): לפיו האיחוד האירופי יכול לפעול רק באותה מידה הדרושה להשגת מטרותיו.
עקרון עליונות חוקי האיחוד: לפיו, בתחומים שבהם המדינות החברות חתמו על הסכמים מחייבים מבחינה משפטית ברמת האיחוד, הן לא תחוקקנה חוקים ברמת המדינה אשר עומדים בסתירה להסכמים הללו. העיקרון הבסיסי ומעורר המחלוקת הזה נקבע כבר ב-1963 על ידי בית הדין האירופי בפסק הדין התקדימי Van Gend en Loos.
אמנת החוקה ציינה כי האיחוד האירופי הוא איחוד של המדינות החברות בו, אשר מעניקות לו את סמכויותיו וכי כל סמכויותיו ניתנו לו מרצונן שלהן. לפיכך, כל תחומי המדיניות שלא פורטו במפורש בחוקה יישארו תחת אחריות המדינות החברות בו.
תוכן החוקה > ערכים משותפים של המדינות החברות באיחוד

האמנה הגדירה כי האיחוד פתוח לכל מדינות אירופה המכבדות את הערכים המשותפים של המדינות החברות, דהיינו:
כבוד האדם
חופש
דמוקרטיה
שוויון
שלטון החוק
כיבוד זכויות האדם
זכויות מיעוטים
שוק חופשי
האיחוד ישאף לקדם ערכים נוספים במדיניותו, כגון: הגנה על הסביבה; הגנה על הצרכן; מלחמה באפליה על בסיס מגדר, גזע, מוצא אתני, דת, נכות או נטייה מינית; רווחת בעלי חיים; הגנה על בריאות; רמת חינוך גבוהה; מאבק בהדרה חברתית והבטחת רמה גבוהה של תעסוקה.
חלק מהערכים הללו היו זוכים לראשונה לעיגון חוקי בזכות אמנת החוקה, לו הייתה מאושררת.
תוכן החוקה > מטרות האיחוד

אמנת החוקה הגדירה מטרות ברורות לאיחוד:
קידום שלומם, ערכיהם ורווחתם של עמי האיחוד האירופי.
שמירה על חירות, ביטחון וצדק ללא גבולות פנימיים בין החברות, ושוק פנימי המאופיין בתחרות חופשית.
פיתוח בר קיימא המבוסס על צמיחה כלכלית מאוזנת ויציבות מחירים. כלכלת שוק חברתית ובה תחרותיות מוגברת.
צדק חברתי, ביטחון סוציאלי, שוויון בין נשים לגברים, סולידריות בין-דורית והגנה על זכויות הילד.
לכידות כלכלית, חברתית וטריטוריאלית, וסולידריות בין המדינות החברות.
כבוד למגוון הלשוני והתרבותי.
ביחסיו עם העולם הרחב, מטרות האיחוד הן:
לקדם את ערכיו ואת האינטרסים שלו.
לתרום לשלום, לביטחון ולפיתוח בר קיימא של העולם.
סולידריות וכבוד הדדי בקרב בני האדם.
סחר חופשי והוגן.
חיסול העוני והגנה על זכויות האדם, ובפרט על זכויות הילד.
שמירה קפדנית על המשפט הבינלאומי ופיתוחו, לרבות כיבוד עקרונות אמנת האומות המאוחדות.
תוכן החוקה > היקף האיחוד

לאיחוד האירופי יש שש סמכויות בלעדיות, תחומי מדיניות בהן המדינות החברות הסכימו כי הן צריכות לפעול באופן בלעדי באמצעות האיחוד האירופי ולא לקדם חקיקה בעניינם ברמה הלאומית. הרשימה נותרת ללא שינוי מן האמנות הקודמות:
איחוד המכס;
כללי התחרות השולטים בשוק הפנימי;
המדיניות המוניטרית בגוש האירו;
שימור המשאבים הביולוגיים הימיים (מדיניות הדיג המשותפת);
מדיניות מסחרית משותפת;
הפסקתם של הסכמים בינלאומיים, בתנאים מסוימים. (The conclusion of international agreements, under certain conditions.)
כמו כן, הוגדרו תחומי מדיניות שבהם תונהג סמכות משותפת (כלומר, המדינות מתחייבות שלא לקבל מדיניות הסותרת את מדיניות האיחוד. שתי רמות הממשל יכולות לאמץ חקיקה, כשהמדינות החברות יכולות לעשות כן היכן שהאיחוד החליט שלא לפעול או שחדל לפעול) וכן תחומים שבהם האיחוד האירופי עשוי לנקוט רק בפעולות תומכות, מתואמות או משלימות (בהם המדינות החברות אינן מקנות שום סמכות לאיחוד, אך הן מסכימות לפעול באמצעות האיחוד על מנת לתמוך בעבודתן ברמה הלאומית).
סעיף הגמישות של אמנת החוקה מאפשר לאיחוד האירופי לפעול בתחומים שאינם מצוינים בה באופן מפורש, ובתנאי:
שכל המדינות החברות מסכימות לכך;
שהתקבלה הסכמה של הפרלמנט האירופי;
שהפעולה הכרחית להשגת מטרה מוסכמת של האמנה.
סעיף זה כבר נוכח בחוק האירופי מאז אמנת רומא, אשר כוננה את השוק האירופי המשותף בשנת 1958.
תהליך האשרור

ב-12 בינואר 2005 הצביע הפרלמנט האירופי בעד החלטה בלתי מחייבת מבחינה משפטית, לאשרר את אמנת החוקה ברוב של 500 קולות בעד, 137 נגד ו-40 נמנעים.
לפני כניסתה של אמנה כלשהי לתוקף באיחוד האירופי, יש לאשררה בכל אחת מן המדינות החברות בו. האשרור לובש צורות שונות בכל מדינה חברה, בהתאם לנורמות ולמסגרת המשפטית והפוליטית הנהוגות בה. רוב המדינות החברות מאשררות את אמנות האיחוד בהצבעה של הפרלמנט הלאומי, אך חלקן – ובפרט אירלנד ודנמרק – נוטות לערוך משאלי עם. בתגובה לאופייה של אמנה זו, שנתפש כמהפכני, רבים מהמצדדים ומהמתנגדים לאמנה טענו שיש לאשררה במשאלי עם ברחבי האיחוד האירופי.
ב-20 באפריל 2004, הודיע במפתיע ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, על כוונה לקיים משאל עם, רעיון שהוא עצמו דחה קודם לכן. בנוסף לבריטניה, שבע מדינות חברות נוספות הודיעו שתקיימנה משאל עם על החוקה: דנמרק, צרפת, אירלנד, לוקסמבורג, הולנד, ספרד ופורטוגל.
ב-29 במאי 2005, נדחתה החוקה על ידי 55% מהמצביעים במשאל העם שנערך בצרפת. שלושה ימים בלבד לאחר מכן, דחה הציבור ההולנדי את החוקה ברוב של 61%. על אף הדחייה בצרפת ובהולנד, קיימה לוקסמבורג משאל עם ב-10 ביולי 2005, אשר בו אושרה החוקה על ידי 57% מהמצביעים. זה היה משאל העם האחרון שהתקיים על אמנת החוקה, היות שכל המדינות החברות האחרות שתכננו לקיים משאלי עם ביטלו אותם בשל חוסר הרלוונטיות שלהם.
הערות שוליים

↑  "https://web.archive.org/web/20120125041723/http:/european-convention.eu.int/Static.asp?lang=EN&Content=Composition". European-convention.eu.int. Archived from the original on 2012-01-25.
↑  Qvortrup, Matt. "The three referendums on the European constitution treaty in 2005." The Political Quarterly 77.1 (2006): 89-97.
↑  Piris, Jean-Claude. The Lisbon Treaty: a legal and political analysis. Cambridge University Press, 2010.
↑  Tosato, Gian Luigi. "The vertical distribution of competences in the EU draft constitutional text." The International Spectator38.2 (2003): 43-58.
↑  Values of the Union,  http://www.cvce.eu/en/collections/unit-content/-/unit/d5906df5-4f83-4603-85f7-0cabc24b9fe1/0a763119-b665-4710-9a3d-2a931285fd0c/Resources#4eb2765d-720c-4358-a5fe-e318d06562f1_en&overlay
1 2  The policies of the Union, http://www.cvce.eu/en/collections/unit-content/-/unit/d5906df5-4f83-4603-85f7-0cabc24b9fe1/0a763119-b665-4710-9a3d-2a931285fd0c/Resources#4eb2765d-720c-4358-a5fe-e318d06562f1_en&overlay
↑  Objectives of the Union, http://www.cvce.eu/en/collections/unit-content/-/unit/d5906df5-4f83-4603-85f7-0cabc24b9fe1/0a763119-b665-4710-9a3d-2a931285fd0c/Resources#4eb2765d-720c-4358-a5fe-e318d06562f1_en&overlay
↑  cs – čeština (2005-01-12). "Daily Notebook – 12-01-2005". Europarl.europa.eu. נבדק ב-2012-10-28.
↑  Honor Mahony (31 May 2003), "http://euobserver.com/9/11481", EUObserver.com, retrieved 27 February 2009;
↑  Hug, Simon, and Tobias Schulz. "Referendums and Ratification of the EU Constitution." Direct Democracy in Europe. VS Verlag für Sozialwissenschaften, 2007. 174-188.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590960005171  BNE: XX4050937  BnF: cb166846605 (data)  GND: 4825606-7  LCCN: no2005021045  NKC: unn2018987108  SUDOC: 120942496  VIAF: 187402041   WorldCat (עם VIAF): 187402041
גריפין גלוק

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 2000 (בן 24) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  תיכון אוק פארק 
 פרופיל ב-IMDb
 
גריפין אלכסנדר גלוק (באנגלית: Griffin Alexander Gluck; נולד ב-24 באוגוסט 2000) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי, המוכר מתפקידו בתור מייסון וורנר בסדרת הדרמה הרפואית "מרפאה פרטית" (2011–2013), ומתפקידו בתור צ'ארלי בסדרה הקומית של פוקס "רד בנד סוסייטי" (2014–2015) ומהופעתו בתור סם אקלונד בסדרה הסאטירית של נטפליקס "חוליגן אמריקאי" (2017–2018), ובזכות הופעתו בתור גייב בסדרת האימה של נטפליקס "המפתחות של משפחת לוק" (2020–2022).
ביוגרפיה

גלוק נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אביו, סלין גלוק, הוא במאי ומפיק קולנוע. אמו, קארין בק, הייתה עוזרת הפקה ומנהלת הפקה. אביו של גריפין נולד במחוז וואקיאמה שביפן, להורים אמריקאים וגדל כיהודי, בין השאר גם בעיר קובה שביפן. סבתו מצד אביו, סומי (היראמוטו), הייתה יפנית-אמריקאית. סבו מצד אביו, ג'יי גלוק (אנ'), היה ארכאולוג והיסטוריון יהודי-אמריקאי.
גלוק למד במכללה לאמנויות בארד קולג' (אנ') במדינת ניו יורק במשך סמסטר אחד לפני שנשר, שם למד קולנוע וצילום.
קריירה

גלוק התחיל לשחק כשנסע עם אחותו הגדולה, קרוליין, לפסטיבל קיץ "ברנשים וחתיכות". תפקידו הגדול הראשון היה כילד בסרט הקצר, "Time Out", בהפקה משותפת של אביו ובבימויו של רובי צ'פיץ.
הפריצה הגדולה שלו הגיעה בשנת 2011, כששיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "לזרום עם זה", בכיכובו של אדם סנדלר, עליו היה מועמד גלוק לפרס האמן הצעיר. מאוחר יותר הוא לוהק לגלם את מייסון וורנר בסדרת הדרמה הרפואית "מרפאה פרטית". לאחר ביטול הסדרה, הוא הצטרף לפיילוט טלוויזיוני בשם "Back in the Game" מבית פוקס המאה ה-20. אולם הסדרה בוטלה בנובמבר 2013.
ב-2014 שיחק גלוק בתפקיד צ'ארלי בסדרת הטלוויזיה של רשת FOX, "רד בנד סוסייטי", בה דמותו, שנמצאת בתרדמת, היא הדמות המקריינת את קורות התוכנית. במרץ 2015 הוא לוהק לסדרה "קוקו" בהפקת NBC, שהפיילוט שלה לא-צלח.
גלוק שיחק בתפקיד הראשי הראשון בסרטו של ראף הצ'דוריאן, "חטיבת הביניים או שנות חיי הגרועות ביותר" ב-2016, על פי רב המכר של ג'יימס פטרסון.
ב-2019 כיכב בסרט הנעורים "מבוגר אחראי", לצד פיט דייווידסון. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "נערה גבוהה" מבית נטפליקס, לצד אווה מישל ולוק אייזנר. חזר לגלם את תפקיד גם בסרט ההמשך "נערה גבוהה 2", שיצא בשנת 2022.
בשנים 2020–2022 שיחק בתפקיד מרכזי בתור גייב בסדרת האימה העל-טבעית "המפתחות של משפחת לוק" של Netflix.
פילמוגרפיה > קולנוע וסרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Sideways | ילד בבית מרקחת |  |
| 2011 | לזרום עם זה | מייקל |  |
| 2013 | סמוך עליי (אנ') | פיליפ |  |
| 2014 | הכל הולך (אנ') | רנדי מורגן |  |
| 2015 | באטמן נגד רובין | ברוס וויין הצעיר | דיבוב |
| 2015 | Larry Gaye: Renegade Male Flight Attendant | דוני |  |
| 2015 | האהבה תנצח | רוג'ר וולדמן |  |
| 2015 | All Hallows' Eve 2 | מקס |  |
| 2016 | חטיבת הביניים: השנים הגרועות של חיי (אנ') | רפאל "ראף" חצ'דוריאן |  |
| 2016 | למה דווקא הוא? (אנ') | סקוטי פלמינג |  |
| 2018 | The Boxcar Children: Surprise Island | הנרי | דיבוב |
| 2019 | מבוגר אחראי (אנ') | מונרו "מו" האריס |  |
| 2019 | נערה גבוהה | ג'ק דנקלמן |  |
| 2020 | ארוחת ערב באמריקה (אנ') | קווין |  |
| 2021 | North Hollywood | דרו |  |
| 2022 | נערה גבוהה 2 | ג'ק דנקלמן |  |
| 2024 | זמן קטוע (אנ') | קווין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה וסדרות

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | המשרד | מיקס ברד | פרק: "WUPHF.com" |
| 2011 | טרה | מונטי | 3 פרקים |
| 2011–2013 | מרפאה פרטית | מייסון וורנר | תפקיד ראשי (עונות 5–6); 32 פרקים |
| 2013–2014 | Back in the Game | דני גאנון | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2014 | עמק הסיליקון | ילד | פרק: "Third Party Insourcing" |
| 2014–2015 | רד בנד סוסייטי | צ'ארלס "צ'ארלי" האטצ'ידסון | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015 | רווק פלוס ילד | קליי | 3 פרקים |
| 2015 | במשפחות הכי טובות | איידן | פרק: "Godparent Turkey Corn Farts" |
| 2016 | אין לו אלוהים | אוסטין | 2 פרקים |
| 2017 | תוכנית אבא (אנ') | טיילר | פרק: "Into the Weeds" |
| 2017–2018 | המיק (אנ') | דילן | 2 פרקים |
| 2017–2018 | חוליגן אמריקאי | סם אקלונד | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2020–2022 | המפתחות של משפחת לוק | גייב | תפקיד ראשי (עונות 1–2) תפקיד אורח (עונה 3); 18 פרקים |
| 2020 | סיפור אהבה | לוק דוכארמה הצעיר | פרק: "Luke Ducharme" |
| 2020 | The Real Bros of Simi Valley | אהרון |  |
| 2023 | קיץ אכזרי | לוק צ'אמברס | תפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקים |
מועמדות לפרסים

גלוק היה מועמד בקטגוריית "ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי – שחקן המשנה הצעיר" על משחקו בסרט הקומדיה "לזרום עם זה" בטקס פרסי האמן הצעיר ה-33.
הערות שוליים

1 2  https://forward.com/schmooze/332902/cellin-gluck-director-of-persona-non-grata-talks-about-war-hero-sugihara/
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-12-08. נבדק ב-2015-12-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pope, Arthur Upham (2005). A Survey of Persian Art from Prehistoric Times to the Present: Prehistoric times to the end of the Sasanian Empire. ISBN 9781568591155.
↑  http://fusion.net/story/119292/we-crunched-the-numbers-asians-are-severely-under-represented-on-tv/
↑  http://www.nippon.com/en/people/e00091/
↑  Metzger, Linda; Straub, Deborah A.; Gareffa, Peter M. (ביוני 1984). Contemporary Authors New Revision Series: A Bio-Bibliographical Guide to Current Writers in Fiction, General Non-Fiction, Poetry, Journalism, Drama, M. ISBN 9780810319417. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Griffin Gluck – Filmbug". נבדק ב-2015-02-24.
↑  Neish, Jamie (5 בנובמבר 2010). "Just Go With It Official Trailer". HeyUGuys.co.uk. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Masters, Megan (27 ביולי 2012). "TVLine Items: Scandal Grabs Gilmore Alum, Pretty Little Stud to Play Once Prince and More!". TVLine. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (3 בפברואר 2013). "NBC's Drama Series 'Dracula', ABC's Cullen Brothers Comedy Pilot Add To Casts". Deadline Hollywood. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mitovich, Matt Webb (31 באוגוסט 2013). "Fall TV First Impression: ABC's Back in the Game". TVLine. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Back in the Game: Sitcom Cancelled by ABC". TVSeriesFinale.com. 2 בנובמבר 2013. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Katja Herbers In Wgn Series 'Manhattan'; Griffin Gluck Joins Fox's 'Red Band Society'". Deadline Hollywood. 1 בפברואר 2014. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Griffin Gluck Joins NBC's 'Cuckoo'; Mia Serafino In Suzanne Martin Pilot, 'Mama Dallas' Adds 2". Deadline TV. 5 במרץ 2015. נבדק ב-1 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  'Tall Girl 2': Netflix Release Date, Trailer, Casting, Filming, & More, Tv Shows Ace, ‏4 במרץ 2021
↑  "Netflix Finds Its Tall Girl". The Hollywood Reporter. 24 בינואר 2019. נבדק ב-29 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Netflix Casts 6-Foot-1 Newcomer for Tall Girl Movie". Variety. 24 בינואר 2019. נבדק ב-29 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Locke & Key': Griffin Gluck Cast As Regular, Steven Williams To Recur In Netflix Series". Deadline Hollywood. 25 בינואר 2019. נבדק ב-25 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Locke & Key' Reveals New Cast Members for Netflix Series". ComicBook. 29 בינואר 2019. נבדק ב-25 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "33rd Annual Young Artist Awards – Nominations / Special Awards". אורכב מ-המקור ב-2012-04-04. נבדק ב-2015-02-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2085 4255  LCCN: no2011086269  VIAF: 171943579   WorldCat (עם VIAF): 171943579
יואב גלבר

| --- | --- |
יואב גלבר בביתו בנשר, ספטמבר 2021
יואב גלבר בביתו בנשר, ספטמבר 2021
 לידה:  25 בספטמבר 1943 (בן 81) פלשתינה (א"י), האימפריה הבריטית 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אהל שם (בית ספר), אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 צאצאים:  ענת גלבר 
 מספר צאצאים:  4 
 
יואב גֶלבֶּר (נולד ב-25 בספטמבר 1943) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה ופרופסור מן המניין במרכז הבינתחומי הרצליה ועמד בראש מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה.
חייו האישיים

גלבר נולד לכרמלה ועמנואל. אביה של אמו כרמלה היה משה נחשון (קיפר), איש חינוך עברי, מייסד הגימנסיה העברית ברובנה ומורה למתמטיקה בגימנסיה הרצליה. אביו, עמנואל גלבר (1917–1987), בנו של ההיסטוריון נתן מיכאל גלבר, היה מפקד חיל ההספקה בצה"ל (1949–1957), בדרגת אלוף-משנה, ושגריר.
משפחתו נדדה בנסיבות התקופה (מלחמת העולם השנייה, המאבק ומלחמת העצמאות) ממקום למקום בארץ ישראל, ב-1952 התיישבו ברמת גן. הוא למד בבתי הספר התיכוניים אהל שם, הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה ותיכון עירוני א' בתל אביב, אותו סיים בשנת 1961.
חייו האישיים > שירות צבאי

ביולי 1961 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. גלבר עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת הצנחנים. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בשנת 1963, לאחר שסיים בהצטיינות מחלקתית קורס קציני חי"ר, שימש מדריך כיתתי בבית הספר לקצינים בפלוגתו של יעקב חסדאי. לאחר מכן שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח  עד שנת 1966. לאחר הפסקה בת שנתיים ללימודי התואר הראשון, שבה עבר לירושלים, חזר לשירות, היה מפקד פלוגה בסיירת חרוב ולחם במלחמת ההתשה, ובהמשך מונה לתקופה קצרה לראש מדור מבצעים מיוחדים בקצח"ר תחת פיקודו של רפאל איתן. בשנים 1971–1969 היה מדריך מחלקתי וסגן מפקד פלוגה בבית הספר לקצינים. ממאי 1971 שימש כמפקד המדרשה הצבאית לחינוך (מדרשת חינוך ירושלים) עד שנת 1973. תוך כדי מילוי התפקיד האחרון השלים את לימודי התואר השני. במלחמת יום הכיפורים הצטרף לגדוד הצנחנים 890 ולחם בקרבות החווה הסינית וממערב לתעלת סואץ. גלבר החליף את אחד ממפקדי הפלוגות בגדוד שנהרג. גלבר שירת שירות חובה וקבע 13 שנים, עד יולי 1974.
במסגרת שירות המילואים שימש בשנים 1977–1987 מפקד יחידת מודיעין אוגדתית. בשנת 1988 עבר קורס מח"טים ולאחר-מכן שימש בתפקידי מטה במפקדת האוגדה עד שנת 1995. והגיע לדרגת סא"ל. בשנת 1987 הצטרף לצוות ההקמה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה במתכונתו החדשה ("תוכנית ברק") ושימש יועץ אקדמי של התוכנית עד שנת 1997.
חייו האישיים > משפחתו

בשנת 1968 נשא את רות (נפטרה ב-1 בספטמבר 2021), ונולדו להם ארבעה ילדים (בהם ענת גלבר, אלופת ישראל ואלופת העולם לאוניברסיטאות בדיבייט). לאחר שחרורו מצה"ל עברו לגור באחת משכונותיה של ירושלים — שכונת שטרן בשולי קריית יובל, אליה עברו בשנת 1975 ובה גרו עד שנת 1983. בתקופה זו התעוררה תנועת האוהלים בירושלים ולבקשת נוער השכונה שימש כיושב ראש "האוהל" המקומי. בשנת 1986 עזבו את ירושלים ועברו להתגורר בחיפה, ב-2010 עבר להתגורר עם משפחתו בנשר. לגלבר 4 ילדים, שתי בנות ושני בנים.
פעילות ציבורית

כחודש לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים הושאל מטעם הצבא לוועדת אגרנט, שחקרה את המלחמה ושימש לה עוזר מדעי עד סיום עבודתה בפברואר 1975. במסגרת עבודתו עם הוועדה ארגן לחבריה את חומר המקורות והעדויות, כתב טיוטות לאחדים מפרקי הדו"ח והפיק את הדין-וחשבון הסופי של הוועדה. במהלך העבודה השתחרר משירות הקבע בצה"ל אך המשיך את עבודתו בוועדה עד לסיום עבודתה.
כראש "אוהל" קריית יובל, פעל להכללתה של השכונה בפרויקט שיקום השכונות בשנת 1978, ולאחר-מכן שימש בהתנדבות כיושב ראש ועדת ההיגוי המקומית של הפרויקט והנהלת המתנ"ס שהוקם בשכונה במסגרתו. בשנים אלו עסק בבעיות פרטניות ובפרויקטים חברתיים וחינוכיים בתחומים מגוונים, למן תוכניות טיפול בגיל הרך, דרך חינוך משלים ולא פורמלי לילדים ולנוער השכונה, הכנת הנוער לקראת הגיוס לצה"ל, בעיות הכשרה ותעסוקה למבוגרים, בריאות הציבור ועד להתמודדות עם בעיותיה של אוכלוסיית הקשישים הגדולה שחיה אז בשכונה. הפסיק את הפעילות הזו ועזב את השכונה לאחר שהתחיל בעבודתו באוניברסיטה.
באפריל 1982 מונה על ידי נשיא בית המשפט העליון, השופט משה לנדוי, לחבר בוועדת בכור שחקרה את פרשת רצח ארלוזורוב בשנת 1933. כעבור חמישה חודשים, בספטמבר של השנה ההיא, התפטר מן הוועדה במחאה על סירובה של הממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית לחקור את האירועים במחנות סברה ושתילה במהלך כיבושה של מערב ביירות. לאחר ההתפטרות פתח בשביתת-שבת מול משרד ראש הממשלה עד לקבלת ההחלטה על מינויה של ועדת כהן לחקירת האירועים הללו.
בשנת 1996 מונה לחבר מליאת רשות הגנים הלאומיים. לאחר איחוד רשות הגנים הלאומיים עם רשות שמורות הטבע בשנת 1998 שימש כממלא-מקום יושב ראש המליאה של הרשות המאוחדת לשמירת הטבע והגנים הלאומיים, ולאחר-מכן כחבר רגיל במליאה. וכיום חבר המכון לאסטרטגיה ציונית.
בשנת 2021 הוענק לו פרס ראשת הממשלה גולדה מאיר.
קריירה אקדמית

השלים את לימודיו בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. הגיש את עבודת הדוקטורט ב-1977 תחת הדרכתו של שמואל אטינגר בנושא "מקומה של ההתנדבות לצבא הבריטי במדיניות הציונית והיישובית 1942-1939".
עוסק בהיסטוריה של היישוב וגם בהיסטוריה ביטחונית של ארץ ישראל וצה"ל. גלבר הוא אחד מהמבקרים החריפים של ההיסטוריונים החדשים, בהם אילן פפה במיוחד, ושל הפוסט-ציונות.
מלמד במרכז הבינתחומי הרצליה במסגרת מרכז נבזלין לעמיות יהודית.
מחקריו

יואב גלבר עוסק במחקריו ביישוב היהודי בארץ-ישראל ובראשית ימיה של מדינת ישראל בעיקר מההיבט הצבאי. הוא חקר גם את קליטתם של עולי מרכז אירופה ותרומתם לחברה הישראלית, את יחסי ירדן–ישראל, את מלחמת העצמאות ושאלת הפליטים ואת ההיסטוריוגרפיה הציונית והכללית.
מחקריו > תולדות ההתנדבות

גלבר עסק בתולדות התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה בארבעה ספרים, הראשון שבהם הוא הרחבה של עבודת הדוקטור שלו. הוא טוען: 1. שההתנדבות הייתה מאמץ מדיני עיקרי של התנועה הציונית בשנות המלחמה. 2. זוהי התנועה העממית הספונטנית הגדולה האחרונה בציונות. 3. התפקיד שחיילים בצבא הבריטי מילאו ביצירת קשר עם יהודים החל מארצות המזרח התיכון וכלה באירופה המשוחררת לאחר המלחמה, היה מרכזי בארגונם של תאים ציוניים בארצות ערב, בסיוע לשארית הפליטה ובגיוסה למאבק על הקמת המדינה. כרך א' עוסק במחצית הראשונה של המלחמה, במזרח התיכון, ביוון ובכרתים.
כרך ב' דן בעיקר בהקמתה של החטיבה היהודית הלוחמת ("הבריגדה") ובלחימתה. כרך ג' מספר על שליחותם היהודית של המתנדבים. כרך ד' הוא השלמות ומספר בעיקר על אלו ששירתו ביחידות בריטיות כמו טייסים, ימאים, אנשי קומנדו, וכן על פרשת השבי במלחמה.
מחקריו > הקמת צה"ל

על נושא זה כתב גלבר שני ספרים:
גרעין לצבא עברי סדיר
הספר דן בתרומה של יוצאי הצבא הבריטי להקמת צה"ל. דעת הקהל הייתה סבורה שהפלמ"ח נתן את הפיקוד ואילו הצבא הבריטי סיפק את הלוגיסטיקה ועבודת המטה. גלבר ניסה להראות שהתפישה הזאת נוגעת ליחידות הפלמ"ח, אך בצה"ל הרחב המצב היה שונה לגמרי.
למה פירקו את הפלמ"ח
הספר דן במאבק בין בן-גוריון למפ"ם על דמות הצבא ועל השליטה בצבא. גלבר מתאר כיצד ניסו בהפוגה הראשונה להדיח את בן-גוריון מתפקיד שר הביטחון, היו אלה ניסיונות פוטש של מפ"ם כאשר האוטוריטה של בן-גוריון על הצבא עדיין הייתה רחוקה מלהיות איתנה עד המשבר של ועדת החמישה, כשהתברר שאף אחד לא היה מוכן לשאת באחריות פרט לבן-גוריון, מאז הצבא הלך אתו.
גלבר מתאר איך לפני הקמת המדינה הפלמ"ח היה הזרוע המגויסת של היישוב ומכוח זאת נהנה מפריבילגיה, היה לו מונופול על מבצעים מיוחדים ועל אמצעים נוספים, ומטה משלו, מנותק מן ההיררכיה המרחבית-מיליציונית של ההגנה. עם הקמת המדינה, ברגע שהיישוב כולו היה מגויס, איבד הפלמ"ח את ייחודו ואת המונופולים שלו.
מחקריו > מולדת חדשה

הספר דן ביהודי גרמניה, אוסטריה וצ'כיה, קליטתם בארץ ותרומתם ליצירת החברה. טענתו של גלבר היא שהאלמנט המערבי במדינת ישראל היא תוצאה של עליה זו.
מחקריו > תולדות המודיעין

גלבר כתב שבעה ספרים על תולדות המודיעין בשנים 1918–1954, מן המודיעין ביישוב ועד למודיעין בראשית ימיה של מדינת ישראל.
שורשי החבצלת: שני הכרכים הראשונים החוקרים את המודיעין בתקופת הטרום-מדינה, מיוצאי ניל"י ששירתו את ועד הצירים ועד לתחילת מלחמת העצמאות, בנובמבר 1947. הספר זיכה אותו בפרס יצחק שדה לספרות צבאית ב-1993.
ניצני החבצלת: שני כרכים העוסקים במודיעין במלחמת העצמאות.
צמיחת החבצלת: שלושה כרכים מסווגים שכתב גלבר עבור צה"ל הדנים בצמיחת המודיעין בראשיתה של מדינת ישראל.