stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופה אמריקה 2015
המשחקים > שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 3 | 1 |
|  פרו | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  קולומביה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 |
|  ונצואלה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 | -1 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קולומביה | 0 – 1 | ונצואלה   |
|  ברזיל | 2 – 1 | פרו   |
|  ברזיל | 0 – 1 | קולומביה   |
|  פרו | 1 – 0 | ונצואלה   |
|  קולומביה | 0 – 0 | פרו   |
|  ברזיל | 2 – 1 | ונצואלה   |
המשחקים > שלב הבתים > דירוג הנבחרות במקום השלישי

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אורוגוואי אורוגוואי | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0  |
| קולומביה קולומביה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0  |
| אקוודור אקוודור | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
המשחקים > שלב הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 24 ביוני - סנטיאגו | 24 ביוני - סנטיאגו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 24 ביוני - סנטיאגו | 24 ביוני - סנטיאגו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צ'ילה |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   צ'ילה |  1 |   |   | 29 ביוני - סנטיאגו | 29 ביוני - סנטיאגו |   |   |  |  |
|  |   אורוגוואי |  0 |   |   | 29 ביוני - סנטיאגו | 29 ביוני - סנטיאגו |   |   |  |  |
|  |   אורוגוואי |  0 |   |   |   צ'ילה |  2 |   |   |  |  |
|  | 25 ביוני - טמוקו | 25 ביוני - טמוקו |   |   |   צ'ילה |  2 |   |   |  |  |
|  | 25 ביוני - טמוקו | 25 ביוני - טמוקו |   |   |   פרו |  1 |   |   |  |  |
|  |   בוליביה |  1 |   |   |   פרו |  1 |   |   |  |  |
|  |   בוליביה |  1 |   |   |  |  |   |   | 4 ביולי - סנטיאגו | 4 ביולי - סנטיאגו |
|  |   פרו |  3 |   |   |  |  |   |   | 4 ביולי - סנטיאגו | 4 ביולי - סנטיאגו |
|  |   פרו |  3 |   |   |  |  |   |   |   צ'ילה |  0 (4) |
|  | 26 ביוני - ויניה דל מאר | 26 ביוני - ויניה דל מאר |   |   |  |  |   |   |   צ'ילה |  0 (4) |
|  | 26 ביוני - ויניה דל מאר | 26 ביוני - ויניה דל מאר |   |   |  |  |   |   |   ארגנטינה |  0 (1) |
|  |   ארגנטינה |  0 (5) |   |   |  |  |   |   |   ארגנטינה |  0 (1) |
|  |   ארגנטינה |  0 (5) |   |   | 30 ביוני - קונספסיון | 30 ביוני - קונספסיון |   |   |  |  |
|  |   קולומביה |  0 (4) |   |   | 30 ביוני - קונספסיון | 30 ביוני - קונספסיון |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   קולומביה |  0 (4) |   |   |   ארגנטינה |  6 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 27 ביוני - קונספסיון | 27 ביוני - קונספסיון |   |   |   ארגנטינה |  6 |   |   |  3 ביולי - קונספסיון |  3 ביולי - קונספסיון |
|  | 27 ביוני - קונספסיון | 27 ביוני - קונספסיון |   |   |   פרגוואי |  1 |   |   |  3 ביולי - קונספסיון |  3 ביולי - קונספסיון |
|  |   ברזיל |  1 (3) |   |   |   פרגוואי |  1 |   |   |   פרו |  2 |
|  |   ברזיל |  1 (3) |   |   |  |  |   |   |   פרו |  2 |
|  |   פרגוואי |  1 (4) |   |   |  |  |   |   |   פרגוואי |  0 |
|  |   פרגוואי |  1 (4) |   |   |  |  |   |   |   פרגוואי |  0 |
המשחקים > פירוט המשחקים > רבע הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2015 |  צ'ילה | 1–0 |  אורוגוואי | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
| 24 ביוני 2015 | איסלה  81' |  |  | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 2015 |  בוליביה | 1–3 |  פרו | אצטדיון חרמאן בקר, טמוקו |
| 25 ביוני 2015 | מורנו  84' (פ) |  | גררו  20'  23'  74' | אצטדיון חרמאן בקר, טמוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 ביוני 2015 |  ארגנטינה | 0–0‏ה |  קולומביה | אצטדיון סאוסליטו, ויניה דל מאר |
| 26 ביוני 2015 |  |  |  | אצטדיון סאוסליטו, ויניה דל מאר |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | מסי    גאראי    באנגה    לאבסי    ביגליה    רוחו    טבס  | 5–4 | רודריגס    פלקאו    קוואדרדו    מוריאל    קרדונה    סונייגה    מוריו  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 ביוני 2015 |  ברזיל | 1–1‏ה |  פרגוואי | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
| 27 ביוני 2015 | רוביניו  15' |  | גונסאלס  72' (פ) | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | פרננדיניו    ריביירו    מירנדה    קוסטה    קוטיניו  | 3–4 | מרטינס    קאסרס    בובאדייה    סנטה קרוס    גונסאלס  |   |
המשחקים > פירוט המשחקים > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביוני 2015 |  צ'ילה | 2–1 |  פרו | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
| 29 ביוני 2015 | ורגאס  42'  64' |  | מדל  61' (ע) | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני 2015 |  ארגנטינה | 6–1 |  פרגוואי | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
| 30 ביוני 2015 | רוחו  15'  פסטורה  27'  די מריה  47'  53'  אגוארו  80'  היגוואין  83' |  | באריוס  43' | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
המשחקים > פירוט המשחקים > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 ביולי 2015 |  פרו | 2–0 |  פרגוואי | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
| 3 ביולי 2015 | קריו  48'  גררו  89' |  |  | האצטדיון העירוני קונספסיון, קונספסיון |
המשחקים > פירוט המשחקים > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 ביולי 2015 |  צ'ילה | 0–0‏ה |  ארגנטינה | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
| 4 ביולי 2015 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של צ'ילה, סנטיאגו |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | פרננדס    וידאל    אראנגיס    סאנצ'ס  | 4–1 | מסי    היגוואין    באנגה  |   |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

4 שערים
פרו פאולו גררו
צ'ילה אדוארדו ורגאס
3 שערים
ארגנטינה סרחיו אגוארו
פרגוואי לוקאס באריוס
צ'ילה ארתורו וידאל
2 שערים
ארגנטינה אנחל די מריה
ארגנטינה גונסאלו היגוואין
בוליביה מרסלו מורנו
צ'ילה צ'ארלס אראנגיס
אקוודור מילר בולאנוס
אקוודור אנר ולנסיה
מקסיקו ראול חימנס
מקסיקו מתיאס ווסו
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים

3 בישולים
ארגנטינה ליונל מסי
צ'ילה חורחה ואלדיביה
2 בישולים
מקסיקו אדריאן אלדרטה
ארגנטינה אנחל די מריה
ברזיל דני אלבס
מצטיינים

| כדור הזהב | נעל הזהב | כפפת הזהב |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה ליונל מסי* | פרו פאולו גררו   צ'ילה אדוארדו ורגאס | צ'ילה קלאודיו בראבו |
השחקן הצעיר המצטיין
קולומביה ג'ייסון מורייו
הנבחרת ההוגנת של הטורניר
פרו פרו
נבחרת הטורניר:
| שוער | הגנה | קישור | התקפה | מאמן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צ'ילה קלאודיו בראבו | קולומביה ג'ייסון מוריו     צ'ילה גארי מדל     ארגנטינה ניקולאס אוטמנדי | פרו כריסטיאן קואבה     צ'ילה מרסלו דיאס     ארגנטינה חבייר מסצ'ראנו     צ'ילה ארתורו וידאל | צ'ילה אדוארדו ורגאס     פרו פאולו גררו     ארגנטינה ליונל מסי | ארגנטינה חורחה סמפאולי   (מאמן נבחרת צ'ילה) |
ליונל מסי דחה את קבלת הפרס. מקרה זה של דחיית קבלת פרס "השחקן המצטיין" היה הראשון בהיסטוריית הקופה אמריקה.
הערות שוליים

↑  Copa América será no Brasil em 2015, confirma CBF em seminário
↑  Conmebol quiere la Copa América 2015 en México sobre Chile
↑  Oficial: La Copa América 2015 será en Chile y la 2019 en Brasil
↑  Japan to join Copa America tournament Chile in 2015
↑  México y Japón serán las invitadas a la Copa América 2015
↑  China to enter 2015 copa america in Chile, באתר wildeastfootball.net‏, 2 במרץ 2014
↑  Mexico and Jamaica invited to 2015 Copa America, באתר goal‏, 29 במאי 2014
↑  Sorteo de la Copa América 2015 se realizará en octubre en Viña del Mar
↑  Copa América Chile 2015: la ceremonia del sorteo se realizará el 24 de noviembre, באתר CONMEBOL,‏ 26 באוגוסט 2014
↑  La Copa América Chile 2015 tiene a sus cabezas de serie: la anfitriona, Argentina y Brasil, באתר CONMEBOL,‏ 10 בנובמבר 2014
↑  La Copa América, pesadilla del Barça este año
| קופה אמריקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות אמריקה הדרומית | ארגנטינה 1916 • אורוגוואי 1917 • ברזיל 1919 • צ'ילה 1920 • ארגנטינה 1921 • ברזיל 1922 • אורוגוואי 1923 • אורוגוואי 1924 • ארגנטינה 1925 • צ'ילה 1926 • פרו 1927 • ארגנטינה 1929 • פרו 1935 • ארגנטינה 1937 • פרו 1939 • צ'ילה 1941 • אורוגוואי 1942 • צ'ילה 1945 • ארגנטינה 1946 • אקוודור 1947 • ברזיל 1949 • פרו 1953 • צ'ילה 1955 • אורוגוואי 1956 • פרו 1957 • ארגנטינה 1959 • אקוודור 1959 • בוליביה 1963 • אורוגוואי 1967 |  |
| קופה אמריקה | אמריקה הדרומית 1975 • אמריקה הדרומית 1979 • אמריקה הדרומית 1983 • ארגנטינה 1987 • ברזיל 1989 • צ'ילה 1991 • אקוודור 1993 • אורוגוואי 1995 • בוליביה 1997 • פרגוואי 1999 • קולומביה 2001 • פרו 2004 • ונצואלה 2007 • ארגנטינה 2011 • צ'ילה 2015 (גמר) • ארצות הברית 2016 (גמר) • ברזיל 2019 (גמר) • ברזיל 2021 (גמר) • ארצות הברית 2024 (גמר) |  |
נשיאת צ'ילה, מיצ'ל בצ'לט, בהגרלת טורניר קופה אמריקה 2015
קרחון פלאסק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Flask 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  65°47′00″S 62°25′00″W﻿ / ﻿65.7833°S 62.4167°W﻿ / -65.7833; -62.4167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון פלאסק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון פלאסק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פלאסק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פלאסק
 
קרחון פלאסק (באנגלית: Flask Glacier) הוא קרחון בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 46 קילומטרים.
שיפועו של הקרחון מתון, והוא זורם לכיוון מזרח ממישור ברוס ונשפך אל מפרצון סקאר, בין פסגת דאגו לפסגת ספאוטר.
לקרחון נשפכים שני קרחונים יובליים: קרחון אמברגריס וקרחון בלוגראדצ'יק.
בשל התחממות כדור הארץ התגברה מהירות הקרחון בין השנים 2000 ו-2012 ב-36%. מהירותו של הקרחון היא 700 בשנה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

חלקו התחתון של הקרחון נסקר וצולם על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
הקרחון כולו צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1955–1956.
הקרחון מופה בשנת 1957 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
הקרחון נסקר פעם נוספת על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בעונת המחקר 1964–1965.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של פלאסק - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. פלאסק היה קצין בספינה "פקווד" שבספר.
שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר.
לקריאה נוספת

• T. A. Scambos, J. A. Bohlander, C. A. Shuman, P. Skvarca, , The Cryosphere, Volume 31, Issue 18, 22 September 2004 https://doi.org/10.1029/2004GL020670
• Farinotti, Daniel, Corr, Hugh, Gudmundsson, G. Hilmar, , Annals of Glaciology / 54, PP 18 - 24 https://doi.org/10.3189/2013AoG63A603
קונרד כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1901 ברסלאו, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  15 באוגוסט 1942 (בגיל 40) מאוטהאוזן, אוסטריה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 
קונרד כהן (בגרמנית: Conrad Cohn; ‏25 בנובמבר 1901, ברסלאו - 15 באוגוסט 1942, מחנה הריכוז מאוטהאוזן) היה עורך דין גרמני ממוצא יהודי, פעיל הקהילה היהודית בגרמניה שנרצח בשואה.
חייו

כהן היה בנו של פקיד במערכת הבריאות. הוא למד בגימנסיה Johannes-Gymnasium בברסלאו, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת ברסלאו. את הדוקטורט קיבל בשנת 1924 בברסלאו על עבודת גמר בנושא "הטבע המשפטי של תשלום הג'ירו (אנ')".
כהן היה עורך דין בבית הדין האזורי הגבוה בברסלאו. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, ותחילת רדיפת יהודי גרמניה הנאצית, נאסר עליו לעבוד. הוא עבד בהנהלה של קהילת בית הכנסת בברסלאו. תפקידו האחרון שם היה מנהל אדמיניסטרטיבי. משנת 1937 הועסק בברלין כראש מחלקה בנציגות הארצית של יהודי גרמניה.
מיולי 1939 עמד כהן בראש מחלקת הרווחה של הנציגות, למרות שלא עמד בתנאי הסף ולא היה בעל ניסיון רלוונטי. הוא פיקח על חנה קרמינסקי (רווחה כללית) ו-ולטר לוסטיג (בריאות). בנוסף, היה אחראי על הכשרה מקצועית וארגון מקצועי מחדש במחלקה להכנה להגירה. אשתו ליאונור הנרייט עבדה בנציגות הארצית כקלדנית. לזוג נולדה בת אחת, מריאן, ב-31 במרץ 1931 בברסלאו. המשפחה התגוררה עם הוריו של כהן ברח' ליצנבורגר 8, שם הועסקה אינגה דויטשקרון כעוזרת בית עד אפריל 1940.
לאחר בחירות בפברואר 1940, באישור הנאצים, נבחר כהן לוועד המנהל של הנציגות הארצית. באביב 1942 נעצר וגורש למחנה ריכוז. ככל הנראה נספה במחנה הריכוז זקסנהאוזן. לפי ברטולד סימונסון, כהן התאבד במחנה הריכוז מאוטהאוזן. אשתו ובתו גורשו ב-26 ביוני 1942 עם הטרנספורט ה-16 מגרמניה למזרח ונרצחו בשואה.
הערות שוליים

↑  Ernst G. Lowenthal: Bewährung im Untergang, Deutsche Verlags-Anstalt, 1966, S. 36f.
↑  Lowenthal, pp. 36 ff.
↑  Gudrun Maierhof: Selbstbehauptung im Chaos: Frauen in der jüdischen Selbsthilfe 1933–1943; Campus Verlag, 2002, S. 358
↑  Wolf Gruner: Öffentliche Wohlfahrt und Judenverfolgung. Wechselwirkung lokaler und zentraler Politik im NS-Staat (1933–1942), München 2002, S. 222
↑  Beate Meyer, Hermann Simon, Chana C. Schütz, Stiftung Neue Synagoge Berlin-Centrum Judaicum: Juden in Berlin 1938-1945, Berlin 2000, S. 297
↑  Gudrun Maierhof: Selbstbehauptung im Chaos: Frauen in der jüdischen Selbsthilfe 1933–1943; Campus Verlag, 2002, S. 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 125243944  VIAF: 3427685   WorldCat (עם VIAF): 3427685
קרב ברייטנפלד (1631)

קרב ברייטנפלד היה קרב שנערך בשנת 1631 סמוך ללייפציג שבסקסוניה במסגרת מלחמת שלושים השנים. הוא נערך בין הכוחות הפרוטסטנטים של מלך שוודיה גוסטב אדולף ושל שליט סקסוניה יוהאן גאורג הראשון לבין הצבא הקיסרי בהנהגת יוהאן ט'סרקלס פון טילי. הקרב היה הניצחון הפרוטסטנטי המשמעותי הראשון במסגרת מלחמת שלושים השנים.
הקדמה

לקראת סוף אוגוסט 1631, פלש מפקד הצבא הקיסרי, גנרל יוהאן ט'סרקלס פון טילי, לתחומי סקסוניה, בתקווה לגרום לשליט הסקסוני יוהאן גאורג הראשון לזנוח את תוכניתו לכונן ברית עם גוסטב אדולף, מלך שוודיה. בתגובה, איחד גוסטב אדולף את כוחותיו עם אלו של השליט הסקסוני, מתוך כוונה להילחם בטילי ולדחוק רגליו מסקסוניה. טילי ערך את כוחותיו בברייטנפלד שמצפון ללייפציג והתכונן לפגוש שם את גוסטב אדולף.
טקטיקה

השוני העיקרי בין שני הצבאות היה בטקטיקה.
הצבא הקיסרי-קתולי אורגן במערך הכולל מספר ריבועים (טרסיו [Tercio] בספרדית). רוחבו של כל ריבוע מנה חמישים חיילים בשורה, ובסך הכול כלל שלושים שורות. במרכז המבנה הוצבו נושאי חניתות, ואילו באגפיו - יחידות מסייעות של יורי ארקבוזים.  היה זה המערך הרגלי הנהוג בתקופה.
הצבא הקיסרי כלל בסך הכול שבעה-עשר ריבועים כאלה, אשר אורגנו בשלושה גושים גדולים כאשר הגוש המרכזי ממוקם מעט לפני השניים האחרים. חיל הפרשים הוצב בכל חזית, כאשר פפנהיים מפקד על השמאלית ואילו פורסטנבורג על הימנית. לטילי לא היו עתודות חירום, מלבד כוח פרשים מצומצם מאחורי חיל הרגלים.
גוסטב אדולף, לעומת זאת, ערך את כוחותיו בשני קווים ארוכים. כל קו מנה חמש שורות נושאי חניתות ושש שורות מוסקטרים. השימוש בטקטיקה קווית אפשר לגוסטב אדולף ליצור חזית ארוכה כמו זו של טילי, אלא שבניגוד לטילי הותיר בידיו כוח עתודה רב עוצמה. בנוסף, גוסטב אדולף מיקם באופן אקראי יחידות ארטילריה ופרשים בתוך המערך הראשי.
שליט סקסוניה ארגן את כוחותיו במבנה המסורתי, וכל המפקדים מיקמו את פרשיהם בחזית. ומכיוון שהכוחות השוודים והסקסונים הופעלו בנפרד, התוצאה הייתה שיחידות פרשים הוצבו גם במרכז הכח הפרוטסטנטי.
הקרב

הקרב נפתח בצהריים בהפגזות ארטילריות הדדיות בנות שעתיים. ההפגזה נסתיימה כאשר הרוזן פפנהיים הוביל הסתערות פרשים מן האגף השמאלי של המערך הקתולי. שבע פעמים הסתערו הפרשים, ובכל פעם נהדפו על ידי השוודים. השוודים השתמשו בטקטיקה של שילוב יחידות מוסקטרים עם יחידות פרשים, ובאופן זה השיגו יתרון בעוצמת אש על הפרשים הקתוליים. העתודות השוודיות הרחיבו את הקו השוודי והקשו אף יותר על הסתערות הפרשים הקתולית. לאחר כישלון ההסתערות השביעית, פפנהיים ופרשיו נמלטו משדה הקרב. חיל הפרשים הכבד של פפנהיים נסוג לעיר האלה (Halle).
באותו הזמן, חיל הרגלים של טילי נותר נייח, ואולם הפרשים באגפו הימני הצליחו להניס את הפרשים הסקסוניים לעבר איילנבורג (אנ'). טילי ניצל את הצלחת הפרשים, שיגר את רוב חיל הרגלים שלו כנגד שארית הכוח הסקסוני ואילץ אותו להימלט משדה הקרב.
כך הביס טילי כארבעים אחוזים מהכח הפרוטסטנטי, ועתה היה נחוש לאגף את הנותרים. ואולם, שעה שטילי ציווה על חייליו לאגף את הקו השוודי, גוסטב אדולף הצליח לארגן מחדש את הקו השני שלו בזווית אלכסונית, אשר שללה מטילי את ההזדמנות לאגף את החזית הפרוטסטנטית.
בעקבות זאת, הסתערות מוצלחת של חיל הפרשים השוודי הניסה את שארית חיל הפרשים הקיסרי. הדבר אפשר לחיל הרגלים הפרוטסטנטי להשיג עליונות בקרב. התותחים והרובים השוודיים, שהיו מעולים באיכותם, שימשו את צבאו של גוסטב אדולף במתקפה האחרונה של הקרב, שבסיומה נאלץ הצבא הקיסרי לסגת משדה הקרב.
השלכות

קרב ברייטנפלד שימש כהוכחה ניצחת לעליונותה של הטקטיקה הקווית של גוסטב אדולף. הוא הצליח לגרום לאבדות בשיעור של יותר משישים אחוזים מכוח האויב, ועל אבדותיו שלו פיצה בגיוס שבויים לשורותיו. בנוסף, הקרב העניק לשוודים יוקרה פוליטית רבה, ששימשה אותם בבואם לשכנע נסיכויות פרוטסטנטיות אחרות להצטרף אליהם.
קונרד ויידט

| --- | --- |

ויידט, 1941
 לידה:  22 בינואר 1893 פוטסדם, גרמניה
 פטירה:  3 באפריל 1943 (בגיל 50) לוס אנג'לס
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 שם לידה:  Hans Walter Conrad Veidt 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הרייך הגרמני 
 תקופת הפעילות:  1913–1943 (כ־30 שנה) 
 בן או בת זוג:  Gussy Holl (1918–1922) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
הנס וולתר קונרד פיידט (בגרמנית: Hans Walter Conrad Veidt, בגרמנית פַייט; 22 בינואר 1893 – 3 באפריל 1943) היה שחקן גרמני אשר לאחר קריירה משגשגת בקולנוע הגרמני עבר להוליווד ושיחק במספר סרטים מצליחים, לרבות "קזבלנקה".
ביוגרפיה

פיידט נולד בפוטסדם, גרמניה. במהלך קריירת המשחק שלו שיחק בלמעלה ממאה סרטים, חלקם סרטים קלאסיים. בין היתר בסרטי הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני כגון "הקבינט של ד"ר קליגרי" (1919), סרט שהיווה פריצת דרך צורנית וסגנונית. ב-1919 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "שונה מהאחרים", והיה בכך כנראה לראשון ששיחק דמות של הומוסקסואל בקולנוע. תפקידו כנבל בסרט "האיש שצוחק" (1928) היווה השראה לדמות הג'וקר בסדרת הקומיקס "באטמן" ובסרטים שנעשו על פיה. כן שיחק בסרט הגרמני המדבר הראשון "הארץ ללא נשים" ("Das Land ohne Frauen") אשר הוקרן לראשונה בשנת 1929.
פיידט היה נשוי שלוש פעמים, ואחת מנשותיו הייתה יהודייה. על אף שלא היה יהודי במוצאו, החשיב עצמו כיהודי, ובכל טופס בו נדרש למלא את דתו רשם "יהודי". בדעותיו התנגד לנאציזם, ומשעלה אדולף היטלר לשלטון בגרמניה בשנת 1933, התקבלה בגסטפו החלטה לרצוח אותו. ויידט חש כי חייו בסכנה ונמלט לבריטניה, שם המשיך בעשייתו הקולנועית. בין הסרטים הראשונים בהם הופיע היו "היהודי הנודד" (1933) ו"היהודי זיס" (1934) (על פי ספרו של ליון פויכטוונגר) סרטים פרו-יהודיים, אשר הביעו התנגדות לנאציזם. "היהודי זיס" בגרסתו הפרו-יהודית של ויידט תפס את תשומת לבו של יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי, אשר יזם הפקת גרסה נאצית שהיא אחד מסרטי התעמולה האנטישמיים החריפים שנוצרו אי פעם.
באנגליה חבר ויידט לבמאי מייקל פאואל. שיתוף פעולה זה יצר מספר סרטים מצליחים כ"מרגל בשחור" (1939), "הברחה" (1940) והסרט הקלאסי "הגנב מבגדד" (1940) שם שיחק את ג'עפר, הווזיר האכזר. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, תרם את מרבית רכושו לטובת מאמץ המלחמה הבריטי.
לאחר שנת 1940 עבר להוליווד שם שיחק את תפקידו הזכור ביותר, המיור הנאצי היינריך שטראסר, המתאנה לגיבוריו החיוביים של הסרט, המפרי בוגארט ואינגריד ברגמן, בסרט "קזבלנקה" (1942). פיידט היה השחקן בעל המשכורת הגבוהה ביותר בצוות השחקנים ב"קזבלנקה". תפקידו זה הוא כנראה התפקיד הזכור ביותר בקריירה הקולנועית של פיידט, ולמעט סרט בשם "מעל לכל חשד" שצולם בשנת 1943 (ואשר אף בו שיחק את הנאצי האכזר) הייתה זו שירת הברבור הקולנועית שלו.
בשנת 1943 מת ויידט מהתקף לב בעת משחק גולף בלוס אנג'לס.
ראו גם

ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
הצלת יהודים במהלך השואה
קלארקסון סטנפילד

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1793 סנדרלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 במאי 1867 (בגיל 73) המפסטד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  St Mary's Catholic Cemetery, Kensal Green 
 צאצאים:  George Clarkson Stanfield, Francis Stanfield 
 
קלארקסון סטנפילד (באנגלית: Clarkson Stanfield;‏ 3 בדצמבר 1793 – 18 במאי 1867) היה צייר אנגלי שהיה ידוע בעיקר בזכות ציוריו רחבי היקף של נושאים ונופים ימיים דרמטיים. הוא היה אביהם של הצייר ג'ורג' קלארקסון סטנפילד ושל המלחין פרנסיס סטנפילד.
ביוגרפיה

סטנפילד נולד בסנדרלנד, בנם של ג'יימס פילד סטנפילד (1749–1824) סופר, שחקן וימאי לשעבר יליד אירלנד ומרי הוד, אמנית ושחקנית. סביר להניח שסטנפילד ירש כישרון אמנותי מאמו, שאומרים שהייתה אמנית מוכשרת, אך מתה ב-1801. אביו התחתן בשנית, למריה קל, שנה לאחר מכן. סטנפילד נקרא על שמו של תומאס קלארקסון, הפוליטקאי שהביא לביטול סחר העבדים, שאביו הכיר, וזה היה השם היחיד בו השתמש.
הוא למד לזמן קצר אצל אמן ב-1806, אך עזב והפך למלח. ב-1808 הוא התנדב לצי המלכותי, והוא שוחרר מאוחר יותר מטעמי בריאות ב-1814. הוא עשה מסע לסין ב-1815 וחזר עם רישומים רבים.
תאונה אילצה את סטנפילד לעזוב את השירות הפעיל, אך במהלך מסעותיו הוא רכש מיומנות רבה כשרטט. באוגוסט 1816 עסק סטנפילד כדקורטור וצייר תפאורה בתיאטרון המלכותי בוולקלוז סקוור, לונדון. יחד עם דייוויד רוברטס הוא הועסק לאחר מכן בתיאטרון קובורג, למבת', ובשנת 1823 הוא הפך לצייר בתיאטרון רויאל, דרורי ליין, שם זכה לתהילה מהירה בזכות הכמות העצומה של נופים מרהיבים עד 1834.
סטנפילד נטש את ציור הנוף לאחר חג המולד 1834, אם כי הוא יצר חריגים עבור שני חברים אישיים: הוא עיצב תפאורה להפקות הבמה של ויליאם צ'ארלס מקרידי, ועבור תיאטרון החובבים של צ'ארלס דיקנס. סטנפילד שיתף פעולה עם דייוויד רוברטס בכמה פרויקטי דיורמה ופנורמה רחבי היקף בשנות ה-20 וה-30. הפיתוח החדש ביותר בבידור הפופולרי הייתה "דיורמה נעה" או "פנורמה נעה". אלה כללו ציורי ענק שנפרשו על גלילים כמו מגילות; להם נוספו אפקטים של סאונד ותאורה כדי ליצור גרסה של המאה התשע-עשרה לקולנוע. סטנפילד ורוברטס הפיקו שמונה דיורמות. לאור הישגיהם המאוחרים כציירים ימיים, חשובות הפנורמות שלהם של שני אירועים ימיים - ההפצצה על אלג'יר והקרב על נבארינו.
סיור משנת 1830 דרך גרמניה ואיטליה סיפק לסטנפילד חומר לשתי פנורמות נעות נוספות, המעבר הצבאי של סימפלון (1830) ו - ונציה והאיים הסמוכים לה (1831). סטנפילד ביצע את הראשון תוך אחד עשר ימים בלבד וזיכה אותו בתשלום של 300 פאונד. הפנורמה הוונציאנית של השנה לאחר מכן, הייתה באורך 100 מטר וגובהה 6 מטר. המופע כלל אביזרי במה ואפילו גונדוליירים ושירה. לאחר סגירת המופע, נעשה שימוש חוזר בחלקים מהיצירה בהפקות של "הסוחר מוונציה" של שייקספיר.
ביוגרפיה > קריירה בוגרת

סטנפילד פיתח את כישוריו כצייר במיוחד בנושאים ימיים. הוא הציג לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1820 והמשיך, עם כמה הפסקות, עד למותו. הוא גם היה חבר מייסד של אגודת האמנים הבריטיים (משנת 1824) ונשיאה לשנת 1829, והציג שם ובמוסד הבריטי, שבו בשנת 1828 זכתה תמונתו "הורסים" מול פורט רוז' בפרמיה של 50 גינאה.
הוא נבחר לחבר שותף באקדמיה המלכותית בשנת 1832, והפך לאקדמאי מן המניין בפברואר 1835. העלאתו נבעה בחלקה מהתעניינותו של ויליאם הרביעי והזמין ממנו שתי עבודות של פתיחת גשר לונדון החדש (1832) והכניסה לנמל פורטסמות'. שניהם נשארו באוסף המלכותי.
עד מותו תרם לאקדמיה שורה ארוכה של יצירות עוצמתיות ופופולריות ביותר, הן בנושאים ימיים והן בנופים ממסעותיו בצרפת, הולנד, גרמניה, איטליה, ספרד ואירלנד.
ביוגרפיה > הערכה

האמנות של סטנפילד הושפעה בעוצמה מהעיסוק המוקדם שלו כצייר סצנות. אף שתמיד יש נגיעה של יופי הנוף בעבודותיו, שצבעו נוטה להיות קשוח למדי, אלה נופים עוצמתיים, בהשפעות אטמוספיריות רחבות ובקומפוזיציה. הם מוכיחים את הידע הרב של החומרים האמנותיים שבהם עסק הצייר שלהם.
מבקר האמנות ג'ון רסקין ראה את הטיפול שלו בים ובעננים ברמה גבוהה מאוד וכינה אותו "מנהיג הריאליסטים האנגלים", ואיחל לו שלפעמים יהיה "פחות מוצלח". רסקין הצביע גם על יכולתו המעולה ברישומים במיוחד בצבעי מים.
מוות ומורשת

בעשר השנים האחרונות לחייו, מצבו הבריאותי של סטנפילד הידרדר. הוא מת בהמפסטד, לונדון, ב-18 במאי 1867. הוא נקבר בבית הקברות הקתולי קנסל גרין.
ידידו לכל החיים היה הסופר צ'ארלס דיקנס, שהיה אחד האחרונים שראה סטנפילד ביום מותו. לאחר מותו של סטנפילד, כתב דיקנס: "הוא היה נשמה כנה, עם נדיבות ופשטות. ההצלחה מעולם לא קלקלה אותו לרגע... "
ב-1870, שלוש שנים לאחר מותו, זכה סטנפילד לרטרוספקטיבה גדולה של עבודתו בתערוכת החורף של האקדמיה המלכותית. בהערכת התערוכה, כתב ה"טיימס": "אין ציירים אנגלים שיצירותיהם זכו לפופולריות רחבה וחמה יותר. השליטה של סטנפילד בקומפוזיציה, הצבע הנעים והעליז שלו והשימוש הרב שאליו הפנה את ידיעותיו ואהבתו לים ולספנות... (הכל) הוסיפו להערצה הנרחבת לה זכה בציור המיומן שלו, הכל השתלב בדמותו כדי להפוך אותו לאחד מציירי הנוף הפופולריים ביותר."
מוות ומורשת > חיים אישיים

סטנפילד זכה להערצה לא רק בגלל האמנות שלו אלא בגלל הפשטות האישית והצניעות שלו. הוא נולד קתולי והפך יותר ויותר דתי במהלך חייו, לאחר אובדן ב-1838 של בנו הבכור בנישואיו השניים (לרבקה אדקוק) ולאחר מכן, בשנות ה-50, שני ילדי נישואיו הראשונים (למרי האצ'ינסון, שמתה בלידה).
בנו הבכור שנותר בחיים, ג'ורג' קלרקסון סטנפילד (1828–78) היה גם צייר של נושאים דומים, שהוכשר בעיקר על ידי אביו. בן אחר, פרנסיס סטנפילד (1835–1914) היה כומר קתולי אנגלי שנודע בכך שחיבר מספר מזמורים ידועים.
גלריה

על נהר מייז'
על נהר המוזל
קלן על הריין
הרוח נגד הגאות