stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון סלסטון
פרויקט גנוֹם האדם

בשנת 1990 יצא לדרך פרויקט גנום האדם, שהקיף מדענים מכל העולם, שביקשו לרצף את 3 מיליארדי זוגות הבסיסים שמרכיבים את החומר הגנטי שבתא: ה-DNA. בראש הקונסורציום הציבורי עמד ג'יימס ווטסון, שהוחלף מאוחר יותר על ידי פרנסיס קולינס (היום מנהל ה-NIH האמריקאי). המעבדות של סלסטון וווטרסטון היו המרצפות העיקריות וסיפקו את הרצף של מעל למחצית מהגנום. מעבדות מרכזיות נוספות היו אלו של אריק לנדר במכון וויטהאד, ריצ'רד גיבס בקולג' ביילור לרפואה ומרכזים נוספים בארצות הברית, צרפת, יפן וגרמניה. ההון שהושקע בפרויקט (שכלל גם פרויקטים נוספים של ריצוף, עיסוק באתיקה של השימוש במידע גנומי ועוד) הוערך בכ-3 מיליארד דולרים שהגיעו ממכוני הבריאות במדינות השונות ומקרנות פרטיות ללא מטרת רווח, ובראשן קרן ולקם הבריטית. שנת היעד לסיום הריצוף נקבעה ל-2005, ומדיניות הקונסורציום הייתה שחרור מיידי ללא רווח של הנתונים: בסופו של כל יום פורסם כל המידע הגולמי (הרצף) שהושג באותו יום, ולכל מדען או אדם מהשורה הייתה אפשרות לגשת אל המידע ולעשות בו שימוש.
בשנת 1998 הכריז מדען אמריקאי, קרייג ונטר, שהחברה הפרטית-מסחרית שלו, סלרה ג'נומיקס (Celera Genomics), מתכננת להתחיל ולסיים את ריצוף הגנום האנושי עד 2001, ושהמימון לכך יגיע ממקורות פרטיים ולא מהציבור (מאוחר יותר הוא יטען שהקונסורציום הציבורי מיותר ומבזבז את כספי הציבור). בשל האופי המסחרי של הפרויקט, מדיניות שחרור הנתונים של סלרה הייתה שונה מהותית מזו של הקונסורציום הציבורי. בנוסף, סלרה הודיעה על כוונתה לתבוע פטנטים על חלקים משמעותיים (אתרי גנים) ברצף הגולמי. סלסטון עסק רבות בניסיון להזהיר את הציבור מההשלכות של ריכוז הידע על הגנום בידיה של חברה מסחרית, שיכולה לחסום את הגישה אליו באמצעות תביעת פטנטים. במילותיו:
כשהחברה המסחרית, שהפכה לימים לסלרה ג'נומיקס, נוסדה במאי 1998 במטרה המוצהרת להיות "המקור הבלעדי לגנום ולאינפורמציה רפואית נלווה", היה כל עתיד הביולוגיה בסכנה. זאת משום שחברה אחת ניסתה להשיג מונופול על הגישה למידע הבסיסי ביותר על האנושות, מידע שהוא - או שכך הוא צריך להיות - מורשת משותפת לכולם
ב-26 ביוני 2001 הכריזו נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, וראש ממשלת אנגליה, טוני בלייר, על השלמת הטיוטה של גנום האדם. קלינטון אמר אז: "היום אנו לומדים את השפה שבה ברא אלהים את החיים". בשעת ההכרזה עמדו משני צדיו של הנשיא האמריקאי פרנסיס קולינס וקרייג ונטר, שהגיעו לפשרה שבה הסכימו הקונסורציום הציבורי וסלרה לפרסם את מאמרי הסיכום שלהם באותה עת. 
בשנת 2003, בדיוק 50 שנים לאחר גילוי מבנה ה-DNA על ידי פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון, הושלם המפעל ופרויקט גנום האדם הסתיים, עם ריצוף המטען הגנטי שב-23 זוגות הכרומוזומים.
פרסים

1996 מדליית דרווין
2002 פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
ראו גם

ביולוגיה מולקולרית
גנום האדם
לקריאה נוספת

ג'ון סלסטון וג'ורג'ינה פרי, החוט המשותף: סיפור על מדע, פוליטיקה ומוסר, ספרי עליית הגג, ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2008.
אוטוביוגרפיה באתר פרס נובל
The Public Servant  (מאמר של ה-BBC)
ברית יוסף יצחק

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  כפר חב״ד 
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים) 
 www.brit-mila.net
 
ברית יוסף יצחק הוא ארגון חסד יהודי בינלאומי העוסק במילת יהודים בכל גיל בחינם.
היסטוריה

הארגון הוקם בשנת ה'תשמ"ט על ידי ירון עמית בעקבות גל עלייה שהחל מברית המועצות. הרב עמית קיבל פנייה בבקשה לסייע בארגון שבע בריתות מילה עבור עולים חדשים, שהגיעו לישראל. הוא ערך מגבית בקבר יוסף, עבור תשלום לרופא ומימון לחדר ניתוח. לאחר כשבוע שוב התבקש לארגן בריתות וכך המשיך בארגון.
לארגון מוהלים ורופאים מומחים בכל העולם אשר מבצעים בריתות מילה לפי ההלכה היהודית. הארגון גם מבצע תיקוני ברית מילה שבוצעו שלא כהלכה, אל הארגון מופנים נימולים בכל גיל על ידי רופאים ומוהלים לשם ביצוע תיקון ברית.
בשנת תשע"ג (2013) פרסם הארגון שרבים מיהודי קהילת שיראז שבאיראן נימולו בקטנותם שלא כהלכה ולכן נחשבים כערלים. נכון לשנת תשפ"א (2021) ביצע הארגון למעלה מ-74,000 בריתות מילה בלמעלה מ-500 ערים בישראל וברחבי העולם. הנימול המבוגר ביותר שנמול במסגרת הארגון - היה יהודי בן תשעים ושתיים שנים.
בשנת תשע"ח הוציא הארגון את הספר "נפלאות הברית" המספר על הקמת הארגון וסיפורי ניסים שאירעו במסגרת פעילות ארגון 'ברית יוסף יצחק' שנקרא על שם רבי יוסף יצחק שניאורסון. בנוסף לכך הוציא הארגון את הספר "נפלאות הצדיקים" (שני כרכים), בו יש סיפורים על גדולי ישראל לפי ימי פטירתם. וכמו כן הוציאו את הספר "נפלאות הנשיאים", בו יש סיפורים על נשיאי חסידות חב"ד ועל גדולי החסידות הכללית (חלקים רבים מן הספר הם תמלול של שיעורים של הרב יצחק גינזבורג, הכוללים מספר סיפורים ומסודרים לפי הספירות).
הערות שוליים

↑  חשש: העולים מפרס לא נימולו כהלכה, nrg
26 באוגוסט 2013
↑  ברית מילה לבן 92, באתר ynet, 13 בנובמבר 2014
↑  בני טוקר, ברית מילה לקשיש בן 92, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405286905171  VIAF: 437152743026427731269   WorldCat (עם VIAF): 437152743026427731269
בניין הפרלמנט החדש (הודו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה פרלמנט 
 מיקום:  ניו דלהי 
 מדינה:  הודו הודו
 בעלים:  הודו 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2023
 תאריך פתיחה רשמי:  28 במאי 2023 
 אדריכל:  Bimal Patel
 מידע טכני
 קיבולת:  לוק סבהה-888, רג'יה סבהה-384. סך הכל 1,272
 קואורדינטות:  28°37′02″N 77°12′36″E﻿ / ﻿28.617222222222°N 77.21°E﻿ / 28.617222222222; 77.21
 sansad.in/poi
  (למפת דלהי מוגדלת) בניין הפרלמנט החדש(למפת דלהי רגילה) בניין הפרלמנט החדש he
 
בית הפרלמנט (ב-IAST‏(אנ'): Sansad Bhavan) בניו דלהי, הודו, הוא מקום מושבו של הפרלמנט ההודי. הוא מאכלס את שני הבתים של הפרלמנט הדו-ביתי של הודו, הבית התחתון, הלוק סבהה והבית העליון הרג'יה סבהה.
הבניין נבנה על ידי תאגיד קבוצת טאטא, החל משנת 2020, כחלק מפרויקט הפיתוח מחדש של מרכז ניו דלהי. הוא נחנך ב-28 במאי 2023 על ידי ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי.
הבניין ממוקם על רחוב רפי מארג, החוצה את מרכז ויסטה, ומסביבו בית הפרלמנט הישן, שער הודו, אנדרטת המלחמה הלאומית, בית סגן הנשיא, בית היידראבאד, בניין הסקרטריאט, משרד ראש הממשלה ומעון ראש הממשלה, בנייני שרים ועוד.
רקע

הצעות לבניין פרלמנט חדש שיחליף את המתחם הקיים עלו בתחילת שנות ה-2010, עקב חשש ליציבות המבנה הישן יותר שנבנה ב-1927. ועדה שתציע כמה חלופות לבניין הנוכחי הוקמה על ידי יושבת הראש מאירה קומר ב-2012. בבניין המקורי לא היה מספיק מקום עבור חברי הבתים וצוותיהם. שינויים עיצוביים שנעשו במהלך השנים, העמידו את היציבות המבנית שלו בסכנה, וכן הוא לא היה עמיד בפני רעידות אדמה. למרות זאת, המבנה חשוב למורשת הלאומית של הודו, וישנן תוכניות לשימור המבנה.
התחלה

בשנת 2019 השיקה ממשלת הודו את פרויקט הפיתוח מחדש של סנטרל ויסטה, שכלל בניית בניין פרלמנט חדש יחד עם פרויקטים נוספים בניו דלהי, כולל שיפוץ שדרת ראג'פאט, בניית בית חדש לסגן הנשיא, משרד ומגורים חדשים לראש הממשלה ושילוב כל מבני השרים במזכירות מרכזית אחת.
טקס תחילת הבנייה נערך באוקטובר 2020, ואבן היסוד הונחה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-10 בדצמבר 2020. הטקס כלל תפילה בין-דתית, שנערכה על ידי מנהיגים דתיים. מנהיגים דתיים יהודיים, באהים, זורואטסרים, נוצרים, אסלאמיים, וג'ריאנים, מהאיאנים, ג'יניים, סיקים והסנטנה דהרמה נכחו בטקס וקראו את התפילות על פי הטקס הדתי שלהם.
תיאור

לדברי בימל פאטל, האדריכל האחראי על התכנון מחדש של סנטרל ויסטה, למתחם החדש יש צורת משושה. הוא נבנה בצמוד למתחם הקיים וכמעט שווה בגודלו לקודם.
הבניין מתוכנן לתוחלת חיים של יותר מ-150 שנה. הוא נועד להיות עמיד בפני רעידות אדמה ומשולבים בו סגנונות אדריכליים מחלקים שונים של הודו. אולמות הלוק סבהה והרג'יה סבהה נבנו בצורה המאפשרת הוספת מקומות ישיבה, מכיוון שמספר חברי הפרלמנט עשוי לגדול עם האוכלוסייה הגדלה של הודו ובעקבות כך התיחום העתידי.
המתחם החדש כולל 888 מושבים באולם הלוק סבהה ו-384 מושבים באולם הרג'יה סבהה. בניגוד לבניין הפרלמנט הישן, אין בו אולם מרכזי. אולם הלוק סבהה יכול לאכלס 1,272 חברים, עבור ישיבה משותפת של שני הבתים. בשאר הבניין ארבע קומות עם משרדי שרים וחדרי ועדות.
חנוכת הבניין

ב-28 במאי 2023, ראש הממשלה נרנדרה מודי חנך רשמית את בניין הפרלמנט החדש של הודו. הטקסים החלו בשעות הבוקר, כאשר מודי חשף שלט המקדש את הבניין לאומה ונאם בפני כינוס מחוקקים. במסגרת ההשבעה, הוא התקין את הסנגול, שרביט כסף מצופה זהב, ליד כיסא יו"ר הלוק סבהה בבניין הפרלמנט החדש בהתאם למסורת טמילית. מפלגות האופוזיציה נמנעו ברובן מהאירוע, בדרישה כי נשיא הודו יחנוך את הבניין ולא ראש הממשלה.
הטקס כלל שירות תפילה ל"סרווה דהרמה" (כל אמונה), שבוצע על ידי מנהיגים דתיים. נכחו מנהיגים דתיים יהודיים, בהאים, זורואסטרים, נוצרים וג'ריאנים, אסלאמיים, מהאיאנים, ג'יניים, סיקים והינדואים, המנהיגים קראו את התפילות על פי הטקס הדתי שלהם.
בעיית XY

בעיית XY (באנגלית: XY problem) היא בעיית תקשורת שנתקלים בה בבקשות עזרה שונות, כגון תמיכה טכנית, בעיות בפיתוח תוכנה או שירות לקוחות, הבעיה מתרחשת כשמבקש העזרה שואל על ניסיון הפתרון שלו (Y) במקום לשאול על הבעיה עצמה (X).
בעיית XY מטשטשת את הבעיה האמיתית, ועשויה לגרום לבעיות נוספות, להוביל לתקשורת לא תקינה, בזבוז משאבים, פתרון לא יעיל או לקושי לפתור את הבעיה.
הפתרון לבעיה הוא לשאול ישירות על הבעיה שרוצים לפתור, וכן שמי שנותן את העזרה ישאל שאלות מנחות כדי לגשש ולמצוא את הבעיה עצמה שהאדם מתמודד איתה  (ה-X), כדי לתת את הפתרון היעיל והנכון.
מינוח

המונח "XY problem" נטבע באופן לא-ישיר על ידי אריק ס. ריימונד בספרו "איך לשאול שאלות בדרך החכמה" (How To Ask Questions The Smart Way), בפסקה "שאלות שלא לשאול" הוא כתב את השאלה "איך אני יכול להשתמש ב-X בשביל Y?":
שאלה: איך אני יכול להשתמש ב-X בשביל לעשות Y?

תשובה: אם מה שאתה רוצה לעשות זה Y, אתה צריך לשאול את השאלה בלי הנחות מוקדמות של שימוש בשיטות שעשויות להמצא כלא מתאימות. השאלה בצורה הזאת עשויה לעיתים להצביע שאדם בור לא רק לגבי X, אלא גם מבולבל לגבי מה הבעיה Y שהוא מעוניין לפתור, ומקובע בפרטים של הפתרון הספציפי. באופן כללי זה טוב להתעלם מאנשים כאלה עד שהם יגדירו בצורה טובה יותר את הבעיה שלהם.
המושג של הבעיה עצמה היה ידוע זמן רב לפני שהוא קיבל את השם, במחקר מ-1980 של החוקר ג'ין וולסי בתחום חקר הביצועים בשם "מדע ניהול יישומי: גישה מהירה ומלוכלכת" הוא מתאר דוגמה לבעיית XY: מנהלים קיבלו תלונות על כך שממתינים יותר מידי זמן למעליות, הם חקרו את הפרוטוקולים של המעליות כדי לצמצם את זמן ההמתנה, וולסי ציין שהם ניסו לפתור את הבעיה הלא נכונה, הבעיה האמיתית היא ש"אנשים מתלוננים" - התקנה של מראות גדולות בלובי נתנה לאנשים משהו לעשות וכמות התלונות ירדה דרסטית.
דוגמאות

לעיתים אפשר לזהות שמשתמשים מגיעים לבעיית XY מתי שהם שואלים משהו שלא נראה קשור לשום מטרת קצה שימושית.
מספר דוגמאות מתחום הנדסת התוכנה:
הבעיה האמיתית (X): צריך לכתוב קוד שמחזיר את הסיומת של הקובץ.
הבעיה שנשאלת (Y): "איך לכתוב קוד שמחזיר את שלושת התווים האחרונים בשם הקובץ?
 (בעיה שעלולים להתקל בה היא שלא כל הסיומות הן בעלות אורך של שלושה תווים)
הבעיה האמיתית (X): אני רוצה למנוע ממשתמשים אחרים ברשת לגלות מה מערכת ההפעלה שלי.
הבעיה שנשאלת (Y): "איך לשנות את הפלט של Nmap?"
דוגמה לבעיה מתחומים כללים:
הבעיה האמיתית (X): בכבישים רועשים קשה לנהל שיחות טלפון במכונית.
הבעיה שנשאלת (Y): "יש אפשרות להגביר את העוצמה המקסימלית של הרמקול ברכב?"
אמנם זה יכול לעזור, אבל אולי זה לא הפתרון הטוב ביותר, ואולי אפשר דווקא עדיף לשפר את הקליטה הסלולרית ברכב או לדאוג לאטימה טובה יותר.
הערות שוליים

↑  What is the XY problem?, Meta Stack Exchange (באנגלית)
↑  How To Ask Questions The Smart Way, www.catb.org
↑  Rick Hesse, Robert E. D. Woolsey, Applied management science : a quick & dirty approach, Chicago : Science Research Associates, 1980, ISBN 978-0-574-19345-2
↑  INFORMS, Remembrances of Gene Woolsey, INFORMS (באנגלית אמריקאית)
↑  The XY Problem, xyproblem.info
↑  Zac Kwan, 90% of the battle is won when we solve the XY Problem in Product Management, The Startup, ‏2018-10-31 (באנגלית)
גמר יורו 2012

גמר יורו 2012 של אופ"א היה משחק הגמר של יורו 2012, הגמר ה-14 של אליפות אירופה בכדורגל. המשחק נערך באצטדיון האולימפי, קייב, אוקראינה, ב-1 ביולי 2012, ובו השתתפו ספרד ואיטליה. בדרך לגמר, ספרד סיימה בראש בית ג', עם תיקו מול איטליה וניצחונות על קרואטיה ואירלנד. אז ספרד ניצחה את צרפת ברבע הגמר לפני שניצחה את פורטוגל בחצי הגמר לאחר דו-קרב פנדלים. איטליה הייתה שנייה בבית ג', עם תוצאות תיקו מול ספרד וקרואטיה, וניצחון על אירלנד. בסיבובי הנוקאאוט ניצחה איטליה את אנגליה לאחר דו-קרב פנדלים, ולאחר מכן את גרמניה בחצי הגמר.
רקע

יורו 2012 של אופ"א הייתה המהדורה הארבע-עשרה של אליפות אירופה בכדורגל, תחרות הכדורגל של אופ"א לנבחרות, שהתקיימה בין ה-8 ביוני ל-1 ביולי 2012 בפולין ובאוקראינה. סבבי המוקדמות נערכו בין אוגוסט 2010 לנובמבר 2011, בהם חולקו חמישים ואחת קבוצות לתשעה בתים של חמש או שש, ששיחקו זו נגד זו על בשיטת בית וחוץ. הקבוצה הטובה ביותר בכל בית, יחד עם שתי הקבוצות המארחות, העפילה לגמר שש-עשרה, כאשר שאר השש-עשרה העפילו דרך פלייאוף. בפלייאוף, הקבוצות שהעפילו חולקו לארבעה בתים של ארבע כאשר כל קבוצה משחקת אחת עם השנייה פעם אחת. שתי הקבוצות המובילות מכל בית עלו לשלב נוקאאוט.
מהלך המשחק > פירוט

בגמר צפו 63,170 אוהדים והוא נשפט על ידי פדרו פרונסה מפורטוגל. ספרד עלתה ליתרון בדקה ה-14, כאשר אנדרס אינייסטה מסר כדור רוחב לססק פברגאס, שרץ על פני ג'ורג'יו קייליני לפני שהחזיר כדור רוחב לראשו של דויד סילבה. איטליה הגיבה עם איומים של אנטוניו קסאנו שנהדפו על ידי שוער ספרד איקר קסיאס אבל ספרד הכפילה את היתרון שלה לפני סיום המחצית הראשונה, כשצ'אבי מסר לג'ורדי אלבה, שהחל בריצה ארוכה קדימה עם בעיטה לשערו של ג'אנלואיג'י בופון. פרננדו טורס החליף את פברגאס כשנותרו 15 דקות לסיום, וכבש בדקה ה-84, עם בישול של צ'אבי ובכך הפך להיות האיש הראשון שכובש בשני משחקי גמר אליפות אירופה. בדקה ה-88, מסר טורס את הכדור בחזרה לחואן מאטה לתוצאה סופית של 4–0. אינייסטה נבחר לאיש המשחק.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 ביולי 2012 |  ספרד | 4–0 |  איטליה | מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי, קייב צופים: 63,170 שיפוט: פדרו פרואנסה (פורטוגל) |
| 1 ביולי 2012 | דוד סילבה  14'   ז'ורדי אלבה  41'   פרננדו טורס  84'   חואן מאטה  88' | (סיקור) |  | מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי, קייב צופים: 63,170 שיפוט: פדרו פרואנסה (פורטוגל) |
| --- | --- |
              ספרד :               איטליה 
שחקן מצטיין: ספרד אנדרס אינייסטה 

שופט: פורטוגל פדרו פרואנסה

קוונים: פורטוגל ברטינו מירנדה וריקרדו סנטוס 

שופט רביעי: טורקיה ג'ינייט צ'אקיר
| נבחרת | ספרד | איטליה |
| --- | --- | --- |
| שערים שהובקעו | 4 | 0 |
| סך הכל בעיטות | 14 | 11 |
| בעיטות למסגרת | 9 | 6 |
| אחוזי החזקת כדור | 52% | 48% |
בעיטות קרן: 3
| עבירות | 17 | 10 |
כדורי נבדל: 3
כרטיסים צהובים: 1
כרטיסים אדומים: 0
הערות שוליים

↑  European Championship, britannica.com (באנגלית)
1 2  EURO 2012: All you need to know, uefa.com (באנגלית)
| אליפויות אירופה בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | צרפת 1960 • ספרד 1964 • איטליה 1968 • בלגיה 1972 • יוגוסלביה 1976 • איטליה 1980 • צרפת 1984 • מערב גרמניה 1988 • שוודיה 1992 • אנגליה 1996 • בלגיה והולנד 2000 • פורטוגל 2004 • אוסטריה ושווייץ 2008 • פולין ואוקראינה 2012 • צרפת 2016 • פאן-אירופאי 2020 • גרמניה 2024 • בריטניה ואירלנד 2028 • איטליה וטורקיה 2032 |  |
| משחקי גמר | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
ברית חיילי החזית היהודים

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה 
 יושב ראש:  ליאו לוונשטיין 
 תקופת הפעילות:  1919–1938 (כ־19 שנים) 
 
כרזה של הברית כנגד האנטישמיות
ברית חיילי החזית היהודים (בגרמנית: Reichsbund jüdischer Frontsoldaten, בר"ת: RjF) הייתה ארגון יהודי גרמני של חיילים משוחררים שלחמו למען גרמניה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה בראשיתהּ של רפובליקת ויימאר. לברית הייתה זיקה למפלגת העם הגרמנית.
הברית נוסדה בחודש פברואר 1919 בידי האופטמן (סרן) ליאו לוונשטיין (Löwenstein), ופעלה לקידום שתי מטרות: להילחם בגל האנטישמיות שהרים את ראשו בגרמניה, ובייחוד בטענה של אגדת תקיעת הסכין בגב, שלפיה תבוסת גרמניה במלחמה נגרמה כתוצאה מחבלה פנימית של היהודים והמרקסיסטים, ולשמש ארגון אשר יאגד את ותיקי הקרבות היהודיים, בדומה לארגונים אחרים של ותיקי המלחמה שקמו בגרמניה לאחר סיומה.
בשיאהּ היו בברית 30–40 אלף חברים ב-360 סניפים, והיא הוציאה לאור את העיתון "המגן" (Der Schild). מבחינה פוליטית הייתה הברית פטריוטית-גרמנית, ועמדתה הייתה אנטי-ציונית, מאחר שהאמינה שגרמניה היא מולדת היהודים, ושעליהם לדבוק בה ולהילחם על מקומם בה עד להתבוללות מוחלטת בחברה הגרמנית.
עלייתו של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 פגעה קשות ביעדי הברית, וחבריה החלו למצוא עצמם מופלים בידי הנאצים. בעזרתו של נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג הוכרז שירותם בחזית כגורם בר התחשבות, אולם עם מותו של הינדנבורג בשנת 1934 וקבלת חוקי נירנברג בשנה שלאחר מכן, התפוגגה ההגנה ששירותם בחזית סיפקה להם. הברית הפסיקה את פעילותה בשנת 1936, ובשנת 1938 פורקה.
ראו גם

אגדת תקיעת הסכין בגב
הערות שוליים

↑  Jews and the German State: The Political History of a Minority, 1848-1933 עמ' 233-234
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266937205171  GND: 812886-8  LCCN: n86047834  NKC: zmp20221160975  VIAF: 39151431588056301803   WorldCat (עם VIAF): 39151431588056301803
ג'יימס וילקוקס

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1857 בארוט, הודו הבריטית הודו הבריטית
 פטירה:  18 בדצמבר 1926 (בגיל 69) בהרטפור, הודו הבריטית הודו הבריטית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 דרגה:   גנרל
 פעולות ומבצעים
 המלחמות האנגלו-אשנטיות  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת הבורים  המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה  המלחמה המהדית 
 עיטורים
 אות השירות המצוין  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט  אביר הצלב הגדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
גנרל סר ג'יימס וילקוקס (באנגלית: James Willcocks‏; 1 באפריל 1857 - 18 בדצמבר 1926) היה קצין צבא בריטי, שבילה את רוב הקריירה שלו בהודו ובאפריקה והחזיק בפיקוד בכיר במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

וילקוקס נולד בבארוט, מחוז מיראט, מחוז הפרובינציות בהודו, והיה בנו של קצין בצבא חברת הודו המזרחית הבריטית. הוא התחנך באנגליה ולאחר מכן החל את לימודיו בקולג' הצבאי המלכותי, סנדהרסט, בינואר 1878 (לאחר שהתקבל רק בניסיון השלישי), הוסמך כקצין ברגימנט הרגלים ה-100 בפונג'אב.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

בסוף 1879, זמן קצר לאחר שקודם לדרגת לוטננט, וילקוקס שכנע את הממונים עליו לשלוח אותו למלחמת אפגניסטן השנייה (אם כי הגדוד שלו לא היה מעורב שם), שם שימש כקצין תובלה. בשנת 1881 הוא שוב שירת כקצין תובלה במשלחת מחסו וזירי, והצטרף לגדודו בשנה שלאחר מכן. בשנת 1884 הועבר למחלקת התעבורה הצבאית שהוקמה זמן קצר קודם לכן והועבר לאסאם. הוא הועלה לדרגת קפטן ברגימנט ליינסטר של נסיך ויילס באוגוסט 1884. הוא שירת בסודאן בשנים 1885–1886 ואז חזר לאסאם לפני ששירת בבורמה בשנת 1886, ועל כך הוענק לו אות השירות המצוין (DSO). בדצמבר 1887 הוצעה לו העברה קבועה למחלקת התעבורה, אך סירב לטובת מינוי כשליש של הגדוד הראשון ברגימנט שלו.
בשנת 1889 שימש וילקוקס כקצין מודיעין במשלחת צ'ין-לושאי ובשנת 1891 במשלחת מניפור. ביוני 1897 מונה לעוזר סגן המפקד של כוח שדה בלוצ'יסטן, ובנובמבר 1897 מונה לסגן מפקד כוח הגבול החדש של מערב אפריקה כלוטננט קולונל זמני, בפיקודו של פרדריק לוגרד. בשנת 1899 הוא קיבל את תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (CMG). בנובמבר 1899 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. קולונל לוגארד הפך לנציב העליון לאחר הכרזת הפרוטקטורט החדש של צפון ניגריה ב-1 בינואר 1900, וילקוקס החליף אותו בתפקיד מפקד כוח הגבול, ובאותו יום הוענקה לו דרגת קולונל מקומית. על פעולותיו להקלה על קומאסי במלחמת האשנטי ב-1900, מונה וילקוקס לאביר מפקד מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (KCMG) והועלה לדרגת קולונל.
בתחילת ינואר 1902 קיבל וילקוקס פקודות לנסוע לדרום אפריקה, שם שירת כקצין מטה בשירות מיוחד בדרום אפריקה.
לאחר ששירת רק כמה שבועות בשלבים המאוחרים של מלחמת הבורים השנייה, הועבר וילקוקס להודו בסוף פברואר, כדי לקבל פיקוד על מחוז בלגאום. הוא הועלה לדרגה קבועה של קולונל ב-29 במרץ 1902, ביום בו קיבל דרגת שדה של בריגדיר גנרל. הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל וקיבל פיקוד על חטיבה בשנת 1906, בפברואר ומרץ 1908 הוא פיקד על כוח שדה עמק בזאר נגד שבט זאקה ח'ל של האפרידי, ובמרץ 1908 מונה למפקד דיוויזיה וקודם לדרגת לוטננט גנרל לאחר פיקודו על כוח שדה מוהמנד ביולי 1908. בשנת 1907 הוא קיבל את תואר עמית מסדר האמבט (CB). באוקטובר 1910 מונה למפקד צבא הצפון, ובשנת 1913 קיבל את תואר אביר מפקד מסדר כוכב הודו (KCSI). בשנת 1914 הוא קיבל את תואר אביר מפקד מסדר האמבט (KCB).
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה באוגוסט 1914 קיבל וילקוקס פיקוד על הקורפוס ההודי בצרפת. הוא קיבל את תואר אביר הצלב הגדול של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (GCMG), והועלה לדרגת גנרל במאי 1915, אך התפטר בספטמבר 1915 לאחר חיכוך עם דאגלס הייג, שפיקד על הארמייה הראשונה.
ביוגרפיה > אחריתו

וילקוקס מונה לקולונל הכבוד של רגימנט הנאמנים (צפון לנקשייר) משנת 1916 ועד מותו.
במאי 1917 מונה וילקוקס למושל ולמפקד הצבאי הראשי של ברמודה (שם גאריסון ברמודה הגן על רציפי הצי המלכותי ונכסים אסטרטגיים אחרים), תפקיד בו שימש עד שנת 1922. בשנת 1921 הוא קיבל את תואר אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (GCB). בהמשך הוא חזר להודו, שם מת בבהרטפור ב-18 בדצמבר 1926.
הערות שוליים

↑   "The Loyal Regiment (North Lancashire)". regiments.org. אורכב מ-המקור ב-18 בדצמבר 2007. נבדק ב-4 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292057705171  GND: 1055204199  ISNI: 0000 0000 6313 3055  LCCN: nb99048963  NLA: 36559226  Trove: 1292127  VIAF: 29898849   WorldCat (עם VIAF): 29898849 
הגנרל סר ג'יימס וילקוקס וצוותו האישי ביולי 1915
גדוד 2/4 Bn מזרח יורקשייר והגנרל סר ג'יימס וילקוקס בהמילטון, ברמודה בשנת 1917
בעיטת עונשין (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דן יהב 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  עיון, לקסיקון
 הוצאה
 הוצאה:  תמוז
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  351 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002567502
 
בעיטת עונשין – שפת הכדורגל בתקשורת ההמונים הוא לקסיקון מאת דן יהב המאגד בתוכו מאות ביטויים בעברית מהעגה של תקשורת הספורט בישראל.
הלקסיקון כולל 1,145 ביטויי סלנג שנאספו מאמצע שנות השמונים במשך כ-15 שנה מאמצעי התקשורת השונים בתחום הספורט ומציג אותם באופן מילוני בסדר אלפביתי עם פירוש ומשפט לדוגמה. הביטויים, רובם ציוריים או מטפוריים, חדרו בחלקם לשפה העברית.
התפתחות העגה

בראשית הספר, עומד יהב על האופן שבו התפתחה העגה, המורכבת ברובה מביטויים מסיקור הכדורגל, ענף הספורט הפופולרי בישראל. יהב טוען בפתח המבוא כי חדירתה של התקשורת האלקטרונית, הרדיו והטלוויזיה, לחיי האוהד, חייבה את התפתחותם של מדורי הספורט בעיתונות בהתאם. מגמת ההתרחבות והרחבת הסיקור יצרה ביקוש רב לעיתונאיים ולהמצאת חומר כתיבה ללא קשר להתפתחות ענפי הספורט במדינה. ככל שמלאכת הסיקור הפכה מסחרית יותר ביסודה, כך גדל הביקוש, שיצר בתורו קריטריונים לשוניים נמוכים יותר בכתיבה. בהמשך המבוא, מעניק יהב ניתוח סוציולוגי-חברתי להתפתחות תת-התרבות של אוהדי הספורט והסיבות להתפתחות עגה בקרבם ועומד על התנאים התורמים להתנהגות הקולקטיבית.
יהב גורס כי כתבי הספורט והשדרנים מנצלים את עקרונות העגה ואת הגורמים להתפתחותה, ובפנייתם לקהל הרחב הם מתאימים את המשלב שלהם ואת רמת כתיבתם כך שיתאימו למכנה המשותף הנמוך ביותר, ובכך יוצרים אווירה קולקטיבית ואינטימית עבור האוהד שהוא גם הצרכן של המדיה.
חלוקה לשדות סמנטיים

סוג נוסף של ביטויים הם כאלה השאולים משדות סמנטיים שאינם קשורים לספורט, והלקסיקון מציע חלוקה לפי מפתח זה:
צבא ומלחמה (25.3%): יהב גורס כי ההשפעה הסמנטית של הצבא ושדה הקרב נובעת מעצם התחרות הספורטיבית המשולה לקרב או מלחמה ובה משתמשים בהתקפה והגנה; ביטויים לדוגמה: "שדה מוקשים", "בונקר", "בליץ", "בעיטת פגז" ו"יורה את הכדור".
בידור ואמנות (10%): יהב מניח כי שאילת ביטויים מעולם זה קשורה בהיותו של הספורט בידור להמונים ולדמיון שבין שחקן תיאטרון וקהל לספורטאי או קבוצה וקהל; ביטויים לדוגמה: "הצגת בכורה", "כינור ראשון", "מושך בחוטים", "סינדרלה" ו"קונצרט".
מקצועות ובעלי מלאכה (10%): "אדריכל", "שריף", "קוסם" ו"נגרים".
מדעי הגאוגרפיה (9.4%): "מבול שערים", "ניחוח פסגות", "תקופת יובש" ו"חוף מבטחים".
טכנולוגיה והנדסה (7.7%): "הנעה", "כוח מניע", "בולדוזר" ו"הילוך רביעי".
עולם הרפואה (7.5%): "קבוצה אנמית" ו"מנת חמצן".
בעלי חיים (5.9%): "רגלי איילה", "סוס עבודה", "זנב מקופל" ו"כבשה שחורה".
מזון וגסטרונומיה (5.2%): "מבשל שערים", "מנה ראשונה" ו"תקופת רזון".
מסחר וכלכלה (5.1%): "אי שקט תעשייתי", "מניות בעלייה", "צ'ק ללא כיסוי" ו"מאזן עגום".
תחומים נוספים: שאילת ביטויים מענפי ספורט מקבילים; תחום האהבה והמשפחה ("נשוי לקבוצה", "שלום בית"), תחום האמונות והדתות ועוד.
ראו גם

תקשורת הספורט בישראל
סלנג
ג'ודית מסקו

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1969 (בת 54) ברצלונה, ספרד 
 שם לידה:  Judit Mascó i Palau 
 מדינה:  ספרד 
 www.juditmasco.es
 
ג'ודית מסקו (הגייה מדויקת: ז'ודית, בקטלאנית: Judit Mascó; נולדה ב-12 באוקטובר 1969) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ספרדייה.
ביוגרפיה

מסקו נולדה בברצלונה כבתו של מנהל בית ספר. היא החלה את הקריירה שלה בעולם האופנה בגיל 15 כשהחלה להופיע בפרסומות לטלוויזיה. למדה בבית הספר לדוגמנות הבינלאומי בעירה ודגמנה תקופה באיטליה. ב-1990 היא הופיעה על שער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובכך נהייתה הדוגמנית הספרדייה הראשונה שעשתה זאת, הופיעה במגזין בשנים 1991–1995.
היא הופיעה בין היתר בקמפיינים פרסומיים של החברות מקס מארה ומנגו ושימשה כפנים של מספר חברות קוסמטיקה.
היא הופיעה על שערי המגזינים ווג האמריקאי ומארי קלייר. כדוגמנית מסלול היא הופיעה בתצוגות של דולצ'ה וגבאנה וקרולינה הררה. ב-2003 נבחרה לאשת השנה של מגזין אל.
היא שיחקה תפקיד קטן בשני סרטים ספרדיים והוצע לה להיות נערת בונד אך היא סירבה. ב-2006 החלה להנחות את תוכנית המציאות "Supermodelo", הטופ מודל הבאה של ספרד. חיברה שני ספרים.
מסקו נשואה לעורך דין ולה שלוש בנות.