stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הספרייה הלאומית של צרפת
ארגון פנימי

הספרייה מנוהלת בידי מועצת מנהלים המורכבת מנציגי משרדי הממשלה השונים: משרד התרבות משמש כאפוטרופוס האדמיניסטרטיבי, אך נמצאים בה גם נציגי משרדי התקשורת, החינוך הגבוה, המחקר, האוצר ומשרד החוץ (בשל קשריה הבינלאומיים של הספרייה). יושבים במועצה גם נציגי המחקר, נציגי כוח האדם ושני נציגים של מבקרי הספרייה, האחד מייצג את מתחם הגן של הספרייה והשני את ספריית המחקר.
מועצת המנהלים מסתייעת במועצה מדעית, לה תפקיד מייעץ. בנוסף, לספרייה הלאומית ועדה טכנית משותפת וועדה לניקיון וביטחון.
נשיא הספרייה הלאומית של צרפת, הממונה בצו של המדינה לכהונה בת שלוש שנים אותה ניתן להאריך לכהונה נוספת, מסתייע במנהל כללי ובמספר מנהלים נוספים. מאז 2 באפריל 2007 מכהן ברונו רסין (Bruno Racine) כנשיא הספרייה הלאומית, לאחר שנבחר לתפקיד על ידי ועדת שרים.
שרותי הספרייה הלאומית של צרפת נחלקים לשלוש מנהלות וארבע משלחות:
מנהלת האוספים (La direction des collections) מטפלת האוספים ודואגת לשירות הציבור. היא מחולקת למחלקות תיעוד שונות.
מנהלת השירות והרשתות (La direction des services et des réseaux) אחראית על פונקציות רוחביות הנוגעות לכל המחלקות התיעודיות ולפעולות אחרות שקשורות לספרייה. המנהלת כוללת מחלקות שונות:
המשרד הביבליוגרפי הלאומי (Agence bibliographique nationale) שמרכיב את הביבליוגרפיה הלאומית של צרפת, מעשיר את הקטלוג ומתחזק את הרפרטואר המוסמך של החומרים האנציקלופדיים והאלפביתיים המאוחד (Répertoire d’autorité matière encyclopédique et alphabétique unifié).
מחלקת הספרייה הדיגיטלית (Département de la bibliothèque numérique) מכוננת את הספרייה הדיגיטלית שמורכבת מאוספי הספרייה הלאומית ומאוספי המוסדות הקשורים אליה, ועובדת במסגרת פרויקט הספרייה המקוונת האירופית וכן על ארכיב הרשת הכלל עולמית.
מחלקת השימור (Département de la conservation) דואגת לשימור ולשיקום המסמכים; מחלקה זו מנהלת את השירות הטכני של בוסי-סן-ז'ורז' ושל סבלה-סור-סארט.
מחלקת שיתוף הפעולה (Département de la coopération) אחראית על הקשרים עם ספריות צרפתיות אחרות, ומתחזקת את הקטלוג הצרפתי המשותף "גאליקה".
מחלקת חוק ההפקדה (Département du dépôt légal) מקבלת את דברי הדפוס מבתי הדפוס וההוצאה לאור.
מחלקת הרפרודוקציות (Département de la reproduction) אחראית על שעתוק מסמכי הספרייה, בין אם לשם העברת התוכן לפורמט עדין פחות, כגון מיקרופילם או מדיה דיגיטלית, ובין אם כדי לספק את צורכיהם של מרצים או לקוחות מן החוץ (שירות שניתן בתשלום).
מחלקת מערכות המידע (Département des systèmes d'information) מטפלת בתחום הטכני של הקטלוגים, האינטרנט של הספרייה הלאומית, במשרות הציבוריות ובשירותים שניתנים מרחוק.
המנהל האדמיניסטרטיבי של כוח האדם (La direction de l'administration et du personnel) מאגד שירותים הכרחיים של מטלות יומיות בכלל הספרייה (כוח אדם, כספים, חומרים).
אתרים ומחלקות > אתר רישלייה/לובואה > ארכיטקטורה ומיקום

48°52′05″N 2°20′18″E﻿ / ﻿48.868046°N 2.338371°E﻿ / 48.868046; 2.338371
האתר ההיסטורי של הספרייה הלאומית של צרפת (שנקרא כיום, לעיתים, "הספרייה הלאומית לפני הבנייה והמעבר של האוספים לאתר טולביאק") מתפרס על פני רובע רישלייה, שגובל ברחובות פּטִי-שָאן (בדרום), רחוב ויוְיאן (במזרח), לובואה (בצפון) ורישלייה (במערב). הפרט הישן ביותר במתחם זה נבנה עבור הקרדינל מזראן בידי האדריכלים פייר לה מואה (Pierre Le Muet) ופרנסואה מנסר (François Mansart), לו מייחסים את תכנון שתי הגלריות, המשמשות כיום כגלריות לתערוכות. המבנים עברו שיפוצים ושינויים חדשים החל משנות העשרים של המאה ה-18 תחת ניהולם של רובר דה קוט (Robert de Cotte) ושל האב בינו (Jean-Paul Bignon). מהמחצית השנייה של המאה ה-18 ועד אמצע המאה ה-19 נוספו שינויים מעטים בלבד. בשנת 1854 החל שלב שיפוצים גדול חדש תחת אנרי לברוסט: שינוייו המרכזיים היו בחזית החצר ובחדר הגדול שכונה "חדר לברוסט". חזית המבנה המרכזי עוטרה בפסלים של שארל דז'ורז' (Charles Degeorge) שמציגים את "הגאונים בשירות המדע". את לברוסט החליף ז'אן-לואי פסקל (Jean-Lois Pascal), שהמשיך את העבודות בחצר ובנה ב-1916 את החדר הסגלגל, שנחנך רק בשנת 1936. בשל המחסור במקום, הספרייה הלאומית נאלצה להתרחב ולחרוג מעבר למתחם רישלייה. היא תפסה, לפיכך, חלקים מגלריה ויויאן ושיכנה שם את שירותי ספריית ההפקדה, ואולם אתר זה ננטש עם חנוכת אתר פרנסואה מיטראן של הספרייה הלאומית. עם זאת, הספרייה הלאומית משתמשת עדיין בבית מספר 61 שברחוב רישלייה למטרות אדמיניסטרטיביות, וכן בבית שברחוב לבואה, שנבנה בשנת 1964 בידי אנדרה שטלן (André Chatelin) עבור מחלקת המוזיקה. המתחם רישלייה/לבואה מורכב ברובו מחדרי הרצאות, חנויות ומשרדים. ניתן למצוא שם גם שלושה חללי תצוגה: גלריה מזראן - עבור תערוכות נושא, הגלריה לצילום (המוכרת גם כגלריה מנסר) והקריפטה - המיועדת להצגת תערוכות קטנות.
אתרים ומחלקות > אתר רישלייה/לובואה > מחלקות ואוספים באתר רישלייה/לובואה

| מחלקות | תאריך הקמה | תוכן | אוספים בולטים |
| --- | --- | --- | --- |
| אמנות ומופעים | 1976 | כתבי יד, מסמכים איקונוגרפיים, מודלים, תלבושות: 3,000,000 פריטים ומסמכים | אוסף רונדל (Rondel), ארכיבים של מספר קולנוענים, בהם אבל גאנס |
| מפות ושרטוטים | 1828 | 1,600,000 מסמכים, בעיקר מפות וגלובוסים | אוסף מפות שאוחדו על ידי ז'אן-בטיסט בורגיניון ד'אנוויל (במאה ה-18); אוספים עתיקים של השירות ההידרוגרפי והאוקיינוגרפי של הצי, אוספים של האגודה הגאוגרפית (בפיקדון) |
| חיתוכי עץ ותצלומים | 1720 | 12,000,000 דימויים | תוכניות של אדריכלים (רובר דה קוט, אטיין-לואי בולה), אוספים של צלמים (נדאר, אנרי קרטייה ברסון, רובר דואנו) |
| כתבי-יד אגף המערב | 1720 | מיליון כתבי-יד ודברי דפוס | מספר אוספים בעלי חשיבות היסטורית וגניאולוגית (אוספים מהפרובינציות של צרפת; אוסף ד'אוזייה; אוסף קולבר; אוספים ישנים ממנזרים עתיקים בפריז; כתבי יד של סופרים (ויקטור הוגו, מרסל פרוסט, לואי פרדינן סלין) |
| כתבי-יד, אגף המזרח | 1720 | 220,000 מסמכים | אוסף סמית-לסואף (Smith-Lesouëf); אוספים אוריינטליסטים |
| כסף, מדליות ועתיקות | 1720 | 530,000 פריטים | חדר פלאות של לואי ה-14; אוסף עתיקות ואוצרות מרובינגים |
| מוזיקה (רחוב לובואה) | 1942 | 2,000,000 פריטים ואוספים | אוספיו של סבסטיאן דה ברוסר; ארכיבים של מלחינים ידועים |
| מחקר ביבליוגרפי | 1996 | 14,000 פריטים רגילים ו-40,000 במיקרופילם | אין |
מעבר למצוין בטבלה במחלקות השונות של אתר רישלייה ישנם עוד כ-2,700,000 כרכי דפוס (ספרים, כתבי-עת, אוספים), מהם כ-12,000 הם אינקונבולה.
אתרים ומחלקות > אתר רישלייה/לובואה > פרויקט "רישלייה"

מאז המעבר של מרבית דברי הדפוס לאתר טולביאק החלה הספרייה הלאומית של צרפת לבצע פרויקט מודרניזציה של אתר רישלייה, לו כמה פנים:
סימון טוב יותר של מסמכי האתר;
שיפוץ נרחב וארגון מחדש של החדרים השונים;
פריסה חדשה של האוספים.
השלבים הראשונים יצאו כבר לדרך. תוכנית השיפוץ והפריסה החדשה הופקדו בידי ברונו גודן (Gaudin) והן אמורות להתחיל בראשית 2009 ולהסתיים ב-2014.
אתרים ומחלקות > אתר פרנסואה מיטראן (טולביאק) > ארכיטקטורה ומיקום

48°50′1″N 2°22′34″E﻿ / ﻿48.83361°N 2.37611°E﻿ / 48.83361; 2.37611
בטולביאק, אתר פרנסואה מיטראן של הספרייה הלאומית, שנקרא גם "הספרייה הגדולה ביותר", תופסת שטח של 75 דונם ומתפרסת על פני 60,000 מ"ר. האתר, פרי תכנונו של דומיניק פרו מורכב בעיקר מארבעה מגדלים גבוהים ופתוחים, הדומים ל"מחזיקי ספרים", או לספרים פתוחים. לכל מגדל יש שם:
מגדל הזמן (Tour des temps)
מגדל המשפט (Tour des lois)
מגדל המספרים (Tour des nombres)
מגדל הרוח (Tour des lettres)
את מרכז המתחם תופס גן בן 12,000 מ"ר הסגור לקהל, אך בהיותו ממוקם במעלה קומת הגן, מקנה מראה שליו ורגוע במרכז ההמולה והרעש העירוניים שסביבו. העצים שצומחים בגן הם עצי חורש. קומה מחולקת לשתי קומות, מהן הנמוכה יותר היא מעין רחוב פנימי שמיועד לתנועת כלי רכב (בעיקר כלי רכב מיוחדים של הספרייה הלאומית וכלי רכב שמביאים את ספרי ההפקדה). סך השטחים שבנויים מחוץ למגדלים הוא 290,000 מ"ר.
לאחר המעבר לטולביאק עומדים לרשות החוקרים חללי קריאה גדולים יותר והם נהנים מניידות פונקציונלית ומודרנית. כעת זמן ההמתנה הממוצע עובר לעיתים נדירות את שלושים הדקות. ואולם, הכניסה לחדרי הקריאה היא בתשלום.
באתר טולביאק ישנם שני חללי תצוגה, "האולם הגדול" ו"האולם הקטן". בנוסף, תערוכת קבע תלויה במבואה ומציגה את המוסד. אודיטוריום גדול ואודיטוריום קטן מאפשרים לארגן כנסים מקצועיים, קולקוויום, ועידות, הרצאות וקונצרטים.
אתרים ומחלקות > אתר פרנסואה מיטראן (טולביאק) > אוספים

אוספי סניף טולביאק של הספרייה הלאומית תופסים שטח מדף בן 385 ק"מ. האוספים אליהם יש גישה חופשית, שמוצגים לעיתים בקומת הגן העליונה (קומת הספרייה הלימודית) ולעיתים בקומת הגן (קומת ספריית המחקר), מכילים כ-575,000 כרכים בערך. אוספי המורשת (collections patrimoniales) מפוזרים במחלקות השונות של אתר טולביאק, למעט מחלקת המחקר הביבליוגרפי (DRB).
גם למחלקה האודיו-ויזואלית, יורשת המחלקה הפונוטקית הלאומית (Phonothèque nationale), ישנם אוספים עתיקים, והיא מתייחדת התחזוקה ותמיכה ספציפיים של 900,000 מסמכים קוליים בקירוב, 90,000 קטעי וידאו, 250,000 דימויי סטילס דיגיטליים ו-50,000 מסמכי מולטימדיה.
המחלקה המכובדת והיוקרתית ביותר היא מחלקת שימור הספרים הנדירים, בה מצויים כ-200,000 פריטים בקירוב. מחלקת השימור כוללת ספרי אינקונבולה, יצירות ייחודיות בפורמט שלהן (גדולות או קטנות במיוחד), מסמכים שמעידים על התפתחויות הטכניות של ייצור הספרים והמסמכים, מסמכים שבריריים ועדינים במיוחד, ספרים שהשתייכו בעבר לאנשים מפורסמים, ולבסוף, ה"גיהנום" של הספרייה, שמורכב מיצירות שהוכרזו כ"מופקרים".
בנוסף ישנם כ-100,000 טקסטים דיגיטליים נגישים. חלק מהם בלבד מרכיב את אתרי הספרייה המקוונים "גליקה" ו"אירופאנה", משום שאין עוד בעיות חוקיות להציגם שם.
אתרים ומחלקות > אתר פרנסואה מיטראן (טולביאק) > מחלקות ואולמות קריאה

| מחלקות | ספרייה לימודית -  קומת הגן העליונה | ספריית המחקר -  קומת הגן |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה, פילוסופיה, מדעי האדם | חדר J: היסטוריה, פילוסופיה, מדעי האדם | חדר K: פילוסופיה, דת   חדר L: היסטוריה  חדר M: אתנולוגיה, סוציולוגיה, גאוגרפיה |
| משפט, כלכלה, פוליטיקה | חדר A: עיתונות  חדר D: משפט, כלכלה, פוליטיקה | חדר N: כלכלה, מדעי המדינה, עיתונות  חדר O: משפט, פרסומים רשמיים |
| מדע וטכנולוגיה | חדר C: מדעים וטכנולוגיה | חדר R: היסטוריה של המדע, מדעי הטבע  חדר S: מדעי החיים, מדעי ההנדסה |
| ספרות ואמנות | חדר E: ספרות אוריינטלית, ספרי מורשת בכתב, מדעי התקשורת  חדר F: שפות וספרות קלאסית, אמנות  חדר G: שפות זרות וספרות זרה  חדר H: שפה צרפתית וספרות צרפתית | חדר T: תיעוד על הספרים, עיתונות והרצאות  חדר U: שפות זרות וספרות זרה  חדר V: בלשנות, שפה צרפתית וספרות צרפתית  חדר W: ספרות קלאסית, ספרות אוריינטלית ואמנות |
| אודיו-ויזואלית | חדר B: אודיו-ויזואלית | חדר P: אודיו-ויזואלית |
| מחלקת המחקר הביבליוגרפי (DRB) | חדר I: מחקר ביבליוגרפי | חדר X: מחקר ביבליוגרפי |
| שימור הספרים הנדירים |  | חדר Y: שימור ספרים נדירים |
אתרים ומחלקות > אתר ארסנל

48°51′01″N 2°21′48.70″E﻿ / ﻿48.85028°N 2.3635278°E﻿ / 48.85028; 2.3635278
ספריית הארסנל, לשעבר ספרייה ציבורית שאוחדה עם הספרייה הלאומית בשנת 1934, מורכבת כיום ממחלקה אחת בלבד. היא מתמחה בעיקר בספרות, ובמידה פחותה בהיסטוריה. ברשותה:
ספרים וכתבי עת: כ-1,000,000 כרכים
כתבי יד, הדפסים, מפות ופרטיטורות מוזיקליות: כ-120,000 פריטים.
לספרייה ניתן להגיע באמצעות תחנת המטרו - סולי-מורלן.
אתרים ומחלקות > ספריית מוזיאון האופרה

48°52′19″N 2°19′54″E﻿ / ﻿48.87194°N 2.33167°E﻿ / 48.87194; 2.33167
ספריית מוזיאון האופרה, שנמצאת בתוך האופרה גרנייה, מסונפת למחלקת המוזיקה של הספרייה הלאומית של צרפת. מקורותיה בספריית המוזיקה ובארכיבי האופרה הלאומית של פריז שהוקמה ב-1669. היא כוללת, לפיכך, כמה אוספים עתיקים בעלי חשיבות רבה (פרטיטורות, מודלים, תלבושות). לספרייה מסמכים רבים בתחום המוזיקה וכן בתחום המחול, אותם הם חולקים עם הארכיב הבין-לאומי למחול.
ספרים, כתבי יד, אוספי הדפסות: 130,000 מסמכים
תצלומים, פרטיטורות, הדפסים, תוכניות, מודלים, תפאורות תלבושות: 240,000 פריטים
לספריית מוזיאון האופרה ניתן להגיע באמצעות תחנת המטרו - אופרה.
אתרים ומחלקות > אתר הספרייה ברחוב שטרסבורג

"המרכז הלאומי לספרי ילדים" (Centre national du livre pour enfants), שנקרא גם "ההנאה שבספרים" ושוכן ברחוב שטרסבורג מאז שנת 2005, היה מסונף בעבר למנהלת הספרים והקריאה. ב-1 בינואר 2008 צורף כחלק מהספרייה הלאומית של צרפת. ואולם, אוספיה ומשרדיה נותרו לעת עתה במקומם. המרכז מורכב מחדר קריאה אחד בעל 24 מושבים, והוא מכיל כ-20,000 מסמכים אליהם יש גישה חופשית וכן 190,000 עיתונים.
אתרים ומחלקות > אתרים מחוץ לפריז > בית ז'אן וילאר באביניון

באביניון מחזיקה בבעלותה הספרייה הלאומית של צרפת את בית ז'אן וילאר (Jean Vilar), שמסונף למחלקת האמנויות והמופעים. ספרייה זו מכילה ארכיבים מהפקות של פסטיבל אביניון.
אתרים ומחלקות > אתרים מחוץ לפריז > המרכז הטכני של ביסי-סן-ז'ורז'

לספרייה הלאומית של צרפת סניף בעיר ביסי-סן-ז'ורז', במבנה אותו היא חולקת עם המרכז הטכני לספרי השכלה גבוהה. אתר ביסי משמש:
לרסטורציה הדורשת מקום או חומרים מיוחדים;
כמרכז מחקר לשימור מסמכים.
מבנה הספרייה הוקם בשנת 2005 בתכנונו של דומיניק פרו. מ-1996 עד 2006 נשלחו העותקים העודפים שנצברו בהפקדה-על-פי-חוק למרכז הטכני בביסי; עותק אחד נשמר (שם) במטרה ליצור אוסף גיבוי, שבעיקרון לא ייעשה בו שימוש, והאחרים שימשו לחילופי-ספרים בינלאומיים, או נשלחו לספריות אחרות בצרפת בהתאם לזנושא של כל מסמך. מאז הרפורמה בחוק ההפקדה, שבמסגרתה הוקטן מספר העותקים שמחויבות לספק ההוצאות לאור, נפסקה פעילות זו.
אתרים ומחלקות > אתרים מחוץ לפריז > המרכז הטכני בסבלה-סיר-סרט

לספרייה הלאומית של צרפת סניף בקומונה סַבְּלֶה-סיר-סָרְטְ (Sablé-sur-Sarthe), המשותף לה ולמרכז ז'ואל לה טול (Joël Le Theule), המוקדש לרסטורציה של מסמכים עדינים.
אתרים ומחלקות > אתרים נטושים > אגף ורסאי

הספרייה הלאומית של צרפת הקימה את הבניין הראשון שלה שבוורסאי בין השנים 1932–1934, ומבנה שני ב-1954, במטרה להקדישם לשימור כתבי עת ואוספים כפולים. מאז 1998 אין שימוש במבנים אלו.
אתרים ומחלקות > אתרים נטושים > המרכז הטכני הישן של פרובן

מרכז לרסטורציה הוקם בקומונה פּרוֹבָן (Provins) במטרה לשקם ולהעביר עיתונים לפורמט של מיקרופילם. האתר נסגר בשנת 2002.
קטלוגים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הספרייה הלאומית של צרפת מפתחת אספקת משאבים דיגיטליים המיועדים הן לציבור שמבקר באתרי המוסד והן לציבור המרוחק. להלן המשאבים העיקריים העומדים לרשות הציבור בנוסף לקטלוגים אחרים שהוזכרו לעיל.
קטלוגים > BNF-קטלוגים כלליים

הקטלוג הכללי של הספרייה הלאומית הוא הקטלוג הממוחשב הראשי. הוא נגזרת של הקטלוג BN-אופל (BN-Opal), ששימש בעיקרון כמרשם של כל אוספי המורשת. הוא נוצר עבור הספרים שבאו מספריית ההפקדה והרכישות החדשות מאז 1987; לאלו נוספו הרישומים של קטלוג התדפיסים שהומרו מחדש לפורמט דיגיטלי, וכן ההשלמות שלו. מאוחר יותר הוא קיבל לשמו את התוספת "פלוס" (BN-Opale Plus), כשנוספו לו תרומות אחרות: קודם כל פרטי הרישום של המסמכים שהגישה אליהם חופשית באתר טולביאק, אחר כך אלו מהמחלקה האורקולית (כולל המולטימדיה), ולבסוף תדפיסי המחלקות המתמחות מאתרים אחרים.
קטלוגים > BNF - ארכיבים וכתבי יד

BNF - ארכיבים וכתבי יד הוא קטלוג אוספי הארכיב וכתבי-היד של הספרייה הלאומית של צרפת. מאז אוקטובר 2007 הקטלוג נגיש באופן מקוון. הוא כולל תיאור אוספי כתבי היד של מחלקת אומנויות הבמה כמו גם של כתבי היד של מחלקת כתבי היד של הספרייה הלאומית, אך אלו האחרונים מצויים עדיין בתהליך בנייה. לאחרונה נוספו אליו גם את כתבי היד של ספריית הארסנל. הקטלוג משתמש בפתקן XML.
קטלוגים דיגיטליים > מדריך החיפוש בספרייה

מדריך זה מפרט את השלבים למחקר יעיל בספרייה. הוא מציע דרכים לחיפוש וקריאה על פי הצורך: חיפוש מונחה למתחילים, וקורס חינם עבור אחרים. מדריך זה מועשר בקביעות בגיליונות מתודולוגיים אשר מסווגים תחת הסעיף "BNF Miscellanea".
קטלוגים דיגיטליים > בנק תמונות

לספרייה הלאומית של צרפת בנק תמונות ממנו היא מספקת רפרודוקציות בתשלום. שימוש חוזר בתמונות אלו כפוף גם הוא תמלוגים.
כוח אדם וקהל > כוח אדם של הספרייה הלאומית

הספרייה הלאומית מעסיקה, בכל סניפיה, כ-2,700 איש בקירוב. שני שלישים מכוח האדם הם עובדי ציבור, שרובם (בערך מחצית מסך העובדים) שייכים למשרד ההשכלה הגבוהה והמחקר. העובדים שאינם עובדי ציבור נחלקים לחצי שמועסקים בחוזה וחצי שמקבלים שכר לפי שעה. האחרונים הם סטודנטים ברובם. נתון זה אינו כולל את כוח האדם שעובד במיזמים פרטיים בזיכיון (עובדי הביטחון, הקפיטריה וכדומה) ואת נציגי מכבי אש של פריז הנמצאים בספרייה באופן קבוע.
כוח אדם וקהל > קהל

בשנת 2005 הקים או שיפץ המוסד קרוב ל-40,000 כרכים עבור קומת הגן העליונה ו-18,000 כרכים עבור קומת המחקר. הקהל של הספרייה הלאומית מורכב ברובו מסטודנטים: על-פי סקר שנערך בספרייה, מבין הקוראים שמוסמכים להיכנס לאולמות המחקר, כ-60% בקרוב מצהירים שהגיעו "למטרת לימודים", בעוד שבקומת הגן העליונה מצהירים כ-84% שבאו ללמוד. קומת הגן העליונה משמשת בעיקר סטודנטים הלומדים לתארים ראשונים (Licence), ואילו רוב הדוקטורנטים משתמשים באולמות המחקר. תלמידי התואר השני (Master) נחלקים בין הקומות השונות. מורים וחוקרים מהווים את הקבוצה השנייה בגודלה, לאחר הסטודנטים. מעט יותר מ-30% מהקוראים שמוסמכים להיכנס לאולמות המחקר מצהירים שבאו "מסיבות מקצועיות" ורבים מהם מחפשים חומרים במסגרת עבודת ההוראה שלהם. לצד שתי קטגוריות אלו, הספרייה הלאומית עושה מאמצים למשוך אליה את כלל הציבור המשכיל (פחות מ-10% מהקהל שמגיע לאולמות המחקר מצהיר שבא "מסיבות אישיות"), שהוא אחד מיעדיה המקוריים של הספרייה. בקומת הגן העליונה היחסים בין הקבוצות השונות דומים בקירוב, עם 84% סטודנטים.
מעל 80% מהקהל שמקבל אישור מחקר הם בעלי אזרחות צרפתית; מבין הזרים בולטים בנוכחותם אזרחים אמריקאים ואיטלקים.
היחס בין הגברים והנשים שמבקרים בספרייה הלאומית נחלק כמעט שווה בשווה, הן בקומת הגן העליונה והן בקומת המחקר.
את השוני העונתי בתדירות הביקורים בספרייה ניתן לתלות בראש ובראשונה בהרכב הקהל, עם הבדלים בין קומת הגן העליונה לקומת המחקר. המחזור בקומת הגן העליונה דומה לזה של ספרייה אקדמית: תפוסה גבוהה במהלך שנת הלימודים שגוברת ככל שמתקרבת תקופת המבחנים, ונוכחות חלשה של קוראים במהלך יולי-אוגוסט. הנוכחות הדלילה במהלך חודש אוגוסט הביאה את רשויות הספרייה הלאומית לפתוח במבצע נסיוני של כניסות אינדיבידואליות בחינם. בניגוד לכך, קומת הגן זוכה לביקורים דחופים במהלך הקיץ, שהוא התקופה היחידה בה חוקרים ממקומות מרוחקים בצרפת או שמתגוררים בחו"ל יכולים להגיע לפריז: לא נדיר לראות בעונה זו את קומת הגן מלאה כולה. מעבר לנקודת השיא הזו, תדירות הביקורים בחללי המחקר קבועה יחסית.
תדירות הביקורים בקומת הגן העליונה משתנה גם במהלך השבוע, כשהזמנים הצפופים יותר הם ימי סוף השבוע ויום שלישי, בו סגורה ספריית המידע הציבורית שבמרכז פומפידו. לא פעם אתר טולביאק מלא עד גדותיו ביום זה.
תקציב

מבנה תקציב של הספרייה הלאומית של צרפת שונה ב-1 בינואר 2007, והמוסד שילם החל מתאריך זה ישירות כמעט לכל הסגל שלו. בשנת 2008 הסתכם תקציב הספרייה ב-280.6 מיליון אירו. שלושה רבעים מן המשאבים (כ-208,1 מיליון אירו) הגיעו מסובסידיות מן המדינה, שניתנו בעיקר על ידי משרד התרבות. המשאבים העצמיים הסתכמו ב-12.75 מיליון אירו.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביקורת על הספרייה

הספרייה הלאומית של צרפת זוכה לעיתים קרובות בביקורת. ביקורת זו, שמגיעה מכיוונים שונים, לובתה בעיקר על ידי התקשורת הצרפתית בתחילה. הרעש התקשורתי נחלש, אך חלק מהביקורת נותר עדיין תקף. ניתן לחלק את הביקורת לשלושה נושאים מרכזיים.
ביקורת על הספרייה > ביקורת נגד האיגוד

אחד מגורמי הביקורת הוא איגוד עובדי הספרייה. הספרייה ידעה מספר מאבקים חברתיים, מהם אחד, שהתחולל מספר ימים לאחר חנוכת קומת הגן, התבטא בשביתה ארוכה.
שרה בנדר

אין תמונה חופשית
שרה בנדר (נולדה ב-1948) היא היסטוריונית של השואה, פרופסור אמריטה בחוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה. עיקר מחקריה על יהודי פולין במלחמת העולם השנייה ועל יחסי יהודים פולנים מסוף המאה ה-19 עד עליית גומולקה (1956).
ב-1995 סיימה את הדוקטורט (בהצטיינות) במכון ליהדות זמננו, האוניברסיטה העברית ירושלים, בהנחייתם של פרופ' ישראל גוטמן ופרופ' יהודה באואר.
מחקריה עוסקים בנושאים : ההיסטוריה של הקהילות היהודיות בפולין בתקופת השואה; התנגדות יהודית; היחסים בתקופת הכיבוש הגרמני בין פולנים ליהודים בערים ובכפרים; חלקם של פולנים ברצח יהודי פולין במלחמת העולם השנייה; יהודים במחנות לעבודת כפייה במחוז רדום; פרטיזנים יהודיים ביערות ליטא וביילורוסיה ועוד.
With Prof. Israel Gutman has edited: The Encyclopedia of Righteous Among the Nations, Rescuers of Jews during the Holocaust, 9 volumes, published by the Yad Vashem, Jerusalem
(2002-2015) – Editor of DAPIM – Studies on the Shoah, University of Haifa and the Ghetto Fighter’s House Museum
(2011-2015) - has headed a study project of the Jews of Galicia and Bukovina in the 18th and 19th centuries, conducted by Herzl Institute, the University of Haifa - a multi-disciplinary, cross university and international project
(2012-2016) - has taught in the "International School of Holocaust Studies" - program in the University of Haifa
ספריה

מול מוות אורב, יהודי ביאליסטוק במלחמת העולם השנייה, 1939-1943, הוצאת עם עובד, 1997
בארץ אויב, יהודי קלצה והסביבה, 1939 - 1946, יד ושם, ירושלים, 2012
עבדים יהודים – נרטיבים של הישרדות – יהודים במחנות לעבודת כפייה במחוז רדום – פולין: 1942-1945, פרדס הוצאה לאור, 2022
מבחר מאמריה

(2000). "The Story of a Jewish Family during the German Occupation Based on Documents Uncovered in the Yad Vashem Archives," Yalkut Moreshet, 70: 67-82 (Hebrew)
(2001). "Forced Labor Camps for Jews in the Radom District (1939-1945) – An Overview," The Holocaust, History and Memory, A Collection of Articles in Honor of I. Guttman, Yad Vashem and the Institute for Contemporary Jewry, Jerusalem, (Hebrew).
(2004). "Akcja Reinhardt" w okręgu białostockim, Akcja Reinhardt, Zagłada żydów w generalnym gubernatorstwie, pp. 203-216, IPN, Warszawa
(2006). "The extermination of the Kielce Ghetto – New Study and Aspects Based on Survivors’ Testimonies", Kwartalnik Historii Zydow / Jewish History Quarterly, No. 2(218), pp. 185-199, Warsaw (Polish)
(2007). "The Jews of Chmielnik under the German Occupation (1939-1943) – A short monograph", Zagłada Zydów. Studia I materially, Warsaw, Vol. 3, pp. 42-63 (Polish)
(2008). "Mit o powstaniu w getcie białostockim" (editor) Aleksandra Namysło, in: Zaglada zydow na polskich trenach wcielonych do rzeszy, Warszwa, pp. 186-194
(2010). "Der Mythos vom Aufstand im Ghetto von Bialystok", in: Jacek A. Mlynarczyk, Jochen Boeler (Editors), Der Judenmord in den eingegliederten polnischen Gebieten 1939-1956, Fibre Verlag, pp. 329-344 (German)
(2010). "Jewish Slaves in Forced Labour Camps in Kielce (Radom district)", POLIN, Brandeis University USA, Vol. 23, pp. 437-463
(2011). "Żydzi w okupowanym Białymstoku podczas II wojny światowej", in: Tomasz Chinciński (Editor), Przemoc i dzien powszedni w okupowanej Polsce, Gdańsk 2011, pp. 318-362 (Polish)
(2012). "Life stories as testaments and memorial: the short life of the Nekamah Battalion, an independet Jewish partisans unit operating during the Second World War in the Narocz forest, Belarus", East European Jewish Affairs, Vol. 42 Number 1 April 2012, pp. 1-24, Manchester Metropolitan University, UK.
(2013), "Not Only in Jedwabne: Accounts of the Annihilation of the Jewish Shtetlach in North-eastern Poland in the Summer of 1941", Holocaust Studies: A Journal of Culture and History, Vol.19, No.1, Summer 2013, pp.1–38, Vallentine Mitchell, London
(2013), "The Jews of Radom in Forced-Labor Camps (1942-1944),In: Eds: Bella Gureman, Nina Springer-Aharoni, The End! Das Ende, Radom and Sydłowiec through the eyes of a German Photographer, Yad Vashem, The International Institute for Holocaust Studies, pp. 58-68 (English).
(2014), "Here you must work impeccably, otherwise you get beaten and are sent for selection" - Jewish Laborers in the City of Radom: Poland 1942-1944, Jewish History Quarterly, pp, 749-774 (English)
(2014), "The Jews of Staszów, 1939-1944 – History Throigh a Diarist's Eyes – A Comparative Study", Yad Vashem Studies, pp.133-170  (English), pp. 109-136 (Hebrew)
(2014). "Similarity and Differences: A Comparative Study between the Ghettos in Bialystok and Kielde", in: Norman. J. Goda (ed.) Jewish Histories of the Holocaust: New Transnational Perspectives, Berghahnm books, pp. 71-93 (English)
דניאל בלטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1953 (בן 72) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  ישראל גוטמן 
 מוסדות:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה  המכון ליהדות זמננו 
 תרומות עיקריות
 חקר השואה, חקר יהדות פולין
 
דניאל בלטמן (נולד ב-31 בינואר 1953) הוא היסטוריון ישראלי, לימד בחוג להיסטוריה של עם ישראל ושימש ראש המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.