stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בידאמאן (זיכיון)
דמויות משתי העונות > מארגני "האש הצולבת"

טאקאקורה: זקן חכם והמנהל של קרבות האש הצולבת. סבא של יוקי ורורי.
רורי טאקאקורה: בידאית יפה ומארגנת קרבות האש הצולבת. נכדתו של טאקאקורה. הבידאמאן שלה הוא סנונית סערה. בת דודה של יוקי.
גונר אראנו: שחקן פוטבול מפורסם מהצפון. היה ידיד של באסרה, והבידאמאן שלו הוא ביזון רעם.
דמויות משתי העונות > בידאמנים של "האש הצולבת"

סאמורו שיגאמי (דמות ראשית בשתי העונות): בידאי מתבודד וחזק. פרפרקציוניסט בכל מה שקשור לבידאמאן שונה להפסיד. הבידאמאן שלו הוא דרוויס ברק/סוניק דרוויס (בעונה השנייה), הדרקון של המערב והדרקון הלבן. חברו הטוב ביותר של ריקי ויריב שלו. בנו של ארחאולוג מפורסם.
יוקי יושימורה (דמות ראשית בשתי העונות): בידאי, במקור מהגוש המערבי אך לאחר שעבר דירה הצטרף לגוש המזרחי. הוא החכם שבחבורה. הבידאמאן שלו הוא נשר סערה/אקרוז אייביאן (בעונה השנייה), בידאמאן נשר בצבע לבן. אוכל הרבה. האלוף הישן של הגוש המזרחי. חברו הטוב ביותר של רג'י מק. בן דודה של רורי וסבא שלו הוא טאקאטורה.
סיימון סומיה (דמות ראשית בעונה הראשונה ודמות משנית בעונה השנייה): בידאי חזק ויהיר. הוא נוהג לחזור על המילה "שה שה". מפחד מבנות ובמיוחד מסומי. הבידאמאן שלו הוא עקרב ברק/עקרב ברזל (בעונה השנייה). חברו הטוב ביותר של גריז.
גריז (דמות ראשית בעונה הראשונה ודמות משנית בעונה השנייה): בידאי גדול ושמן. הבידאמאן שלו הוא בירגה רעם. חברו הטוב ביותר של סיימון. מאוהב ברורי.
קייטו (דמות ראשית בעונה הראשונה ודמות משנית בעונה השנייה): בידאי יהיר וחזק שתמיד מוכן לקרבות ותמיד מאחר. הבידאמאן שלו הוא סנפיר ברק.
סומי : בידאית חזקה וחברה (שכנה) של ריקי. הבידאמאן שלה היא נבי ברק (בעונה השנייה נבי שודרגה). לפעמים עובדת אצל הקירה בחנות אבל כשלא היא מפילה את העבודה על ריקי
נובו מורו: בידאי גאון, חזק מאוד מסוג שליטה. דאג לסכסוך בין הגושים על מנת לתפוס שליטה בכולם. יעשה הכל, כולל לפגוע בחבריו, על מנת להשיג את מטרתו. הבידאמאן שלו הוא דראגרן סערה/פורס דראגרן/אולטימט דראגרן (בעונה השנייה), הדרקון של הדרום והדרקון האדום.
הוגו: בידאי חזק ואנרגטי. חברו הטוב ביותר של דרק. הבדאמן שלו ליאו רעם/ג'ט ליאו (בעונה שנייה).
דרק ואטארי (דמות משנית בשתי העונות): בידאי חזק שחוזר על המילה "נמר". הבידאמאן שלו הוא טייגר לו מופלא. חברו הטוב ביותר של הוגו.
רג'י-מק (דמות משנית בשתי העונות): בידאי חזק ומסתורי. הבידאמאן שלו הוא קוברה סערה/סטרייק קוברה (בעונה השנייה). חברו הטוב ביותר של יוקי.
באסארה קורוצ'י: בידאי אפל וחזק מאוד. אחיו של ריאן. הבידאמאן שלו הוא דרזארוס כפול/סקרים דרזארוס (בעונה השנייה), הדרקון של הצפון והדרקון השחור.
אסוקה קאמי: בידאי חזק ויציב. דוגמן מפורסם ושחצן. הבידאמאן שלו הוא ז'אקו סחף.
רודי סומאראגי: בידאי חזק שהפך לרע כיוון שדראגולד השתלט עליו. הבידאמאן המקורי שלו היה פרוטו 01 אבל הוא נסבר בפרק 19 בעונה הראשונה, והחדש שלו הוא דראגולד מחץ/סלאש דראגולד הדרקון של המרכז, הדרקון הזהוב. דראגולד הוא חיית הבידא שהביאה את הבידמאן לכדור הארץ, והוא שומר ושולט על הB-קריסטל. בעונה השנייה חזר לפרק אחד עם פרוטו 01 לטורניר הגראנד פרי. העריץ באבר את ריקי לפניי שנהיה רשע.
דמויות משתי העונות > באידרים אחרים

מיסורו (הכל מעונה שנייה): בידאי מהעיר קרסטלנד, אוהב לחזור על המילה "בזזז". האופי שלו מזכיר מאוד שילוב של האופי של קייטו ושל סיימון (חוץ מזה שהוא לא מפחד מבנות כמו סיימון) הבידאמאן שלו הוא עוקץ סטינגר.
קן (הכל מעונה שנייה): בידאי מתבודד מהעיר קרסטלנד. הבידאמאן שלו הוא וולג מפוצץ. חיי לפי חוקי הזאב הבודד. הבר היסטוריה קשה אם חברתיות והיה בודד שברח מהחוק של ה-גראנד B מאסטר (רומה אחיו הגדול של קיימן) עד שפגש את קיימן וניהייה לאחד מחבריו הטובים ביותר שלו.
ריאן קורוצ'י: אחיו הקטן של באסארה, אשר אותו הוא מעריץ. הבידאמאן שלו הוא דאינאט טריפרס [עם חמישה סמלים].
דמויות משתי העונות > סוכנים של הבי-מאסטר

הסוכנת כאוס: סוכנת של הגראנד B - מאסטר שהייתה בשליטה של ג'ילוז'ן. צאצאית של האיש שנלחם עם פניקס. אין לה בידאמאן.
דמויות משתי העונות > דמויות נוספות

הקירה סאיגה (דמות משנית בעונה הראשונה ודמות שולית בעונה השנייה): מנהל חנות בידאמאן, שנתן בפרק הראשון לריקי את דרסיאן, משום עזר לו בחנות. חבר טוב של סומי וריקי.
אאונה דיי: אחותו של קיימן ורומה, אין לה בידאמאן. היא טובה מאוד בבישול ויש לה מסעדה משלה שקיימן עוזר לה בה לפעמים בתור מלצר. לא הייתה מוכנה שקיימן ייגע שוב בבייבלייד.
גרג דיי:אביהם של אאונה, רומה וקיימן, בעל חנות בידאמאן בשם "B-קלאב". יצר את ה'סופר פיצוץ מתפרץ', ואין לו בידאמאן. בפרק הראשון הוא נתן לקיימן להרכיב בידאמאן, והוא הרכיב את גארוברן.
בידאמנים דרקונים

דרסיאן רעם - הדרקון הכחול והדרקון של המזרח. בעונה הראשונה בעזרת ה"ליבה" של הבידמאן של קייטו, סנפיר ברק הפך דרסיאן ל: " דרסיאן ברק " בידמאן מסוג אש מהירה. בעונה השנייה הופך דרסיאן רעם לדרסיאן מתפרץ / דרסיאן מתפרץ אולטימטיבי. המתקפה המיוחדת שלו היא "פיצוץ דרקון מסתער" / "פיצוץ דרקון מסתער כפול".
דרוויס ברק - הדרקון הלבן והדרקון של המערב. בעונה השנייה הופך לסוניק דרוויס. המתקפה המיוחדת שלו היא "מתקפת ספירלה טורנדו".
דרגארן סערה - הדרקון האדום והדרקון של הדרום. בעונה השנייה הופך לפורס דרגרארן / מולטימד דרגארן. המתקפה המיוחדת שלו היא "עוקץ דרקון אדיר".
דרזארוס כפול - הדרקון השחור והדרקון של הצפון. בעונה השנייה הופך לסקרים דרזארוס. המתקפה המיוחדת שלו היא " מתקפת דרקון דו ראשי " / "דרקון כביר משופר". בעונה השנייה המתקפה המיוחדת שלו היא " הרס דרקון תאום אמיתי "
דרגולד מחץ - הדרקון הזהוב והדרקון של המרכז. אחר כך משתדרג לדרגולד אולטימטיבי. המתקפה המיוחדת שלו היא פטיש מחץ / פטיש מחץ אולטימטיבי / דרקון זהב מתפרץ כפול / ספירלה טורנדו זהב / עוקץ דרקון זהב / דרקון זהב דו ראשי.
הבאקכות

| --- | --- |

 כתיבה:  אוריפידס 
 סוגה:  טרגדיה יוונית 
 הצגת בכורה:  405 לפנה״ס 
 שפה:  יוונית עתיקה 
 
הבאקכות (ביוונית: Βάκχαι) היא טרגדיה יוונית מאת אוריפידס, ככל הנראה הטרגדיה האחרונה שכתב. המחזה, שזכה למקום ראשון בפסטיבל הפאנאתנאיה, חג יווני שנערך פעם ב-4 שנים, ושבמסגרתו נערכה תחרות בין מחזות.
המחזה מתאר את פולחן האל דיוניסוס, ומציג אותו כדמות במחזה (השחקן המגלם אותו היה אמור להופיע עם מסכה מחייכת תמיד, גם לנוכח הזוועות המתרחשות על הבמה). דיוניסוס תובע משליט תבאי, פנתאוס, הכרה בקיומו וסגידה לו. פנתאוס מסרב, ובתמורה לוקות נשות העיר, ובראשן אמו של פנתאוס, ב"שיגעון באקכי" ורוצחות אותו.
במהלך ה"שגעון הבאקכי" (המילה "באקכי" פירושה השילוב בין דיוניסוס למאמין בו) היו הנשים רוקדות עירומות ביער, משתכרות, ומסוגלות לבתר אדם בידיהן החשופות, ולאכול את בשרו.
עלילה

עלילת המחזה מתחילה, בארמון תבאי, כאשר האל דיוניסוס משחזר מלפני אנשי תבאי את מהלך מסעו ואת הסיבה לשובו אל עיר הולדתו. דיוניסוס מסביר את אירועי הולדתו מבת התמותה סמאלה, בת קדמוס, והאל זאוס, אשר מתה בלידתו בגלל חזיז הברק שממנו הרה לדיוניסוס. כמה מיושבי העיר אינם משתכנעים מהסיפור כי זאוס עבר את סמאלה. למעשה אחיותיה של אימו, סמאלה, טוענות כי מדובר בשקר גס וכי אחותם למעשה הרה מגבר זר ולא מהאל זאוס, וכי חזיז הברק נשלח כעונש על שקריה שזאוס עיבר אותה. בעקבות דברי הנשים, אשר לא היו מוכנות לקבל את דיוניסוס כאל ולקיים את פולחנו, מקלל דיוניסוס את נשות תבאי ומכה אותן לשאת בטירוף עז. הן בורחות מבתיהן ומתחילות לחגוג בהרים הרחוקים. פנתאוס המלך, מגיע לשם מחופש לאישה כדי להציץ בפולחנן, מתגלה ונקרע לגזרים בידי אמו אגאואה ואחיותיה.
הפרולוג ושאלת ההתחפשות

כבר מתחילת המחזה יש הפרה של עקרון המרחבי. האל נמצא בציר המאוזן ולא בציר האנכי. מבחינה זו אנו רואים איך האלים יכולים לנוע מלמעלה למטה. ההפרה הזו כרוכה בהתחפשות של דיוניסוס, אל התיאטרון, שלמעשה מנסה להונות את השחקנים. יש כאן התחפשות כפולה: שחקן המתחפש לאל שמחופש לאדם.
הוא יורד כדי לנקום מפני שאינו זוכה לאמון בתבאי. האמונה קשורה בקשר הדוק לשאלת הזהות של האל לפיכך חייבים להבין את היחסים בין סמלה, אמו של דיוניסוס, לאל זאוס אביו. דיוניסוס מספר כי אמו היא בת תמותה שקיימה יחסים עם זאוס. הרה גילתה את הרומן והופיעה לפני סמלה ההרה בדמותה של זקנה חכמה. השתיים התחברו והתיידדו, וסמלה אף נאותה להפקיד בידי הרה את הסוד בקשר לזהות אביו של התינוק. אולם הרה העמידה פני לא-מאמינה וזרעה ספקות ולבטים בלבה של סמלה, עד שהאחרונה דרשה מזאוס לחשוף את עצמו בפניה. זאוס עשה כן, אך תפארתו האלוהית הממה את סמלה והרגה אותה. עם זאת, זאוס הציל את העובר ונטעו בתוך ירכו, ולאחר מספר חודשים דיוניסוס נולד. מאחר שלפי הקונבנציות של התיאטרון, דמות המספרת את קורות חייה חייבת לדבור אמת, אנו הקהל מאמינים לה אבל אין זה אומר כי הדמויות במחזה עצמו יאמינו לה. רק הקהל יודע את זהותו האמיתית של דיוניסוס, לעומת זאת הדמויות צריכות להתבסס על ההיגיון כדי לשפוט. 
המיתוס אינו מתקבל על הדעת בידי הרציונל ולכן הטענה של פנתאוס בנוגע לסיפור הולדתו של דיוניסוס מתקבלת יותר על הדעת. 
הקהל יודע על קיומו של דיוניסוס כאל מאחר שעבורו בחג עולה המחזה, והן על קיומו במחזה בשל הופעתו בפרולוג. 
האירוניה הטראגית של המחזה מבוססת על הפער בין הידע של הצופה לידע של פנתאוס, שאינו יכול לדעת שקיומו של האל אמיתי. הפער הזה בידע הוא קריטי עבור פנתאוס, אך הידע הזה יהיה ברשותו רק כאשר יהיה כבר מאוחר מידי. במילים אחרות, במרכז העלילה השאלה היא שאלה דתית, שבה לא רק פנתאוס צריך לעסוק אלא גם הקהל עצמו. בתום המחזה, אנו מבינים כי כדי לדעת האם קיימים או לא קיימים האלים אפשר לדעת רק שכבר מאוחר מידי.
בנוסף, יש בעיה נוספת עם דיוניסוס. יש כאן בלבול זהות עמוק. זה הוא אל התיאטרון, אל ההתחפשות, כלומר הזהות שלו אינה ברורה וזו בעיה גדולה: מי הוא האל עצמו? לכן לאורך כל המחזה זהותו אינה ידועה. דיוניסוס עצמו מדבר על עצמו בגוף שלישי וגם הבאקכות שלו מאמינות שהוא נציג של האל ולא האל עצמו.
מוטיב השיגעון

כבר בפרולוג דיוניסוס מגדיר את התנהגות הנשים כטירוף והוא בעצמו זה שגרם להן להשתגע. יש מתח ומאבק בין בינה ויציאת הדעת. הטירוף הוא כה עמוק שגורם לאנשים להתנהג כמו חיות (לביאות, נחשים וכו'). הטירוף בא לידי ביטוי בחיים מחוץ לבית, שכן לפי התפיסה היוונית הנשים צריכות להיות בתוך הבית ועתה יציאתן מהבית מרמזת על רע. יש בגישה זו ערכים עמוקים יותר מרק שוביניסטיות. התפיסה הייתה כי האישה היא המאחדת את הבית, ברגע שהנשים יוצאות, העיר והמשפחה מתפרקת. חלק מכך נובע מהשאלת זהות האב של הולד ותפיסות אחרות קשורות ליכולת האישה להכיל את חילוקי הדעות בבית. דיוניסוס מכריז על כך שהוא ישיג באלימות את מה שלא השיג עד כה מרצון. בנוסף הוא מגדיר את עצמו כאל הנשים ואכן בספרות הוא מתואר מעט כאישה.
שיחת תירסיאס וקדמוס

השאלה המרכזית שעולה בשיחת תירסיאס וקדמוס היא שאלת השיגעון והשפיות. אחרי שאנו פוגשים במקהלה, נכנס תרסיאס שקורא לקדמוס (השליט הקודם של תבאי). תירסיאס הנביא (שתמיד צודק) טוען כי רק שניהם שפויים וכל השאר חסרי בינה מאחר שמאמינים באל דיוניסוס. יש כאן בעיה מאחר ששפיות נקבעת על פי רוב האנשים. כלומר במקרה זה אנו רואים כי דווקא אי השפיות היא השפיות אך האמונה באל נתפסת בידי כלל החברה כטירוף. לפחות בתחילת הטרגדיה.
פנתאוס (אנ') מוצג כאיש עריץ ויש לזכור כי היוונים תפסו עצמם כאנשי חירות ששוחררו מהטיראניות אולם בטרגדיה לעריצים יש מקום חשוב באופן בו הם מנהלים את העיר כפי שקראון מוצג במחזה אנטיגונה. פנתאוס, שליט תבאי, מייצג במחזה איזשהו מובן של סדר שמתאר את המצב בעיר כמהפכה, שכן כל הנשים הסתלקו מהבתים ונמצאות בהרים. הוא מסביר כי לא ניתן לנהל עיר בתוך טירוף כזה, שהרי עיר מבוססת על גבולות ודבריו מעידים על גישה הגיונית ומתבקשת בהקשר של שלטון תקין.
רעיון הטירוף ומשמעותו עולה בדיאלוגים נוספים. למשל בדיאלוג בין קדמוס לפנתאוס, טוען הראשון כי האחרון משוגע מפני שאינו מאמין בדיוניסוס ואף מציע לו, למען הסר ספק בלבד, שיצטייר כמי שמאמין בו. הטיעון הזה בעיתי במקרה זה משום שפנתאוס עלול להפסיד הרבה אם יקיים את הפולחן - בעיה המציגה את הפער הקיים בין חשיבה על פעולות המתאימות להווה לפעולת המתאימות לעתיד. במילים אחרות, בהווה, אם פנתאוס יאמין בדיוניסוס הוא יצטרך לשתף פעולה עם ההרס מוסדות העיר שכן בעולם הבקכאות השיגעון הוא תמידי. לכן פנתאוס מסרב, מתעקש ונשבע להעניש את הנשים על אי הסדר בעיר. מבחינה לוגית טיעוניו של פנתאוס משכנעים ונכונים למי שמביט על החיים על סמך ההווה בלבד. מבחינת הטווח הרחוק הטיעון הזה בעיתי מאחר שפנתאוס יובל אל הרס עצמו וכך גם של העיר מאחר שמונע מהנשים לעבוד את האל, והוא יעניקו על כך.
הופעת השליח המתאר את מעשי הבאקכות

מעשי הבאקכות יכולות להעשות רק בזכות האל. הדברים שרואה השליח הם עדות ראייה ואיש אינו מבקר את הדבר. זה אמור להוכיח לפנתאוס כי יש אל, מאחר שהנשים מסוגלות לעשות דברים בלתי אפשריים. פנתאוס טוען מנגד כי הנשים אינן יכולות לשלוט בעיר ולכן יש כאן התנגשות כדי לשלוט בעיר חייבים לדכא את התקוממות הנשים ומצד אחר בעשייה של המעשה הזה מדובר על אקט ההיבריס, כי הנשים פועלות על פי צו האל ולכן האל יעניש אותם. שוב, פנתאוס עומד אל מול שתי בחירות אשר שתיהן נוראות.
שיר המקהלה

השיר עצמו אינו עוסק באהבה אלא בהיבריס, אנשים שאינם מאמינים למיתוס של דיוניסוס. אפרודיטה היא אלה משנית ביצירות כשל הומרוס אולם במחזות היא תופסת מעמד טוב יותר כמו למשל באנטיגונה. בכל אופן, אפרודיטה מוזכרת בפנטזיות של פנתאוס. המקהלה רוצה להגיע לקפריסין. קפריסין היא אי, כלומר יבשה שמוגבלת בידי מים. באי עצמו אין גבולות ולכן המקהלה חפצה להגיע לשם. כך יש חיבור בין הבאקכות לאפרודיטה (חוסר גבול מיני) ודיוניסוס (חוסר גבולות).
לכאורה, המקהלה מגבילה את המקום בה היא מתפרצת, בקפריסין, כדי ששם באמת תוכל להשתולל אבל תבאי הופכת להיות "קפריסין השנייה" מאחר שבה נעשה חוסר הגבולות. בשיר מקהלה זה נרמז על דו המיניות של הבקכאות. זה רמז לא רק לבקכאות עצמן אלא לתיאטרון כולו בו גברים משחקים בתפקידי נשים.
לראות ולדעת (ὁράω οἶδα)

שני הפעלים של לראות ולדעת הם מרכזים במחזה. דיוניסוס מזהיר את פנתאוס שוב ושוב כי הוא אינו מבין את כל מה שהוא רואה כך למשל הוא אינו יודע כי דיוניסוס מחופש לאדם. היחידים שמבינים ויודעים זאת הם הקהל. השאלה של לראות ולדעת קשורה לזהות למשל מי הוא האל דיוניסוס. השאלה של מה אני רואה תהיה מרכזית בהמשך העלילה כאשר ואמו של פנתאוס תראה אריה אבל רק אחרי ההתפכחות (אנאגנורסיס, ἀναγνώρισις), תבין כי היא הרגה את בנה. כשפנתאוס יוצא מן הארמון לאחר שהתחפש הוא אומר שהוא רואה כפול, כלומר פי שניים מהראייה הרגילה. ראיה זו אינה מעצימה את הראייה אלא מעצימה את העיוורון.
יש על הבימה שני שחקנים גברים. אחד מהם מחופש לאל, שמתחפש לבן אדם, והשני מתחפש לשליט של עיר שמתחפש לאישה. כל אחד מהם עבר גבול שלא ניתן לעבור אותו במציאות - בין גבר לאישה, בין אנושי לאל. כל אחד מהם הוא "שניים" (מתחפש פעמיים). האירוניה הטראגית, היא שפנתאוס לא מבין שהוא באמת רואה כפול (את דיוניסוס ואת התחפושת).המניע לראייה הכפולה הוא הכפילות בזהות של פנתאוס, שאינו מצליח להכיל את הפיצול בדמותו.
פנתאוס נכנס לתוך תפקיד האישה, כלומר דווקא מה שהגעיל אותו בבקכאות (גבר – אישה) הוא מה שהוא עצמו הפך להיות כה דומה לו. 
הרצון של דיוניסוס שהזר ידאג לתחפושת שלו עצמו משקף את תהליך ה-entheos, כלומר התהליך שבו האל נכנס לתוך גופם של מאמיניו. במילים אחרות, האמונה באל. כאשר דיוניסוס אומר לו שקודם היה חולה ועכשיו הבריא הוא קובע דבר שהוא אמיתי ושקרי בו בזמן. אי האמונה באל היא המחלה. כאשר האל "נכנס" בפנתאוס, כשזה עטה על עצמו את הדמות הנשית, זה מהווה הבראה אך מצד שני מוביל לטירוף ואיבוד הגבול בין גבר לאישה. שוב אנו רואים את גורלו האומלל של האדם בטרגדיה היוונית כמי שאין לו שליטה אמיתית על החיים והוא למעשה מובל בידי האלים.
מותו של פנתאוס

גם אמו של פנתאוס עיוורת, וחושבת כי בנה הוא למעשה אריה ולכן היא מציעה לשאר הנשים לצוד אותו. זה הוא טשטוש כפול אצל הבקכאות. מצד אחד הנשים המתנהגות כמו חייה ומצד שני שהן מזהות את פנתאוס כחיה בזמן שהוא אדם. ההתפכחות שלה כרוכה בכאב, בדומה למה שקרה לאיאס. ברגע שהאדם רואה למה גרם לו האל הוא מוכה בכאב איום. גם קדמוס נענש, הוא האמין באל ועבד אותו, אך האל לא מתחשב במאמינים שלו אם בני המשפחה חוטאים. העונש על חוסר האמונה חורג מכל פרופורציה שהשכל האנושי מסוגל להכיל או להבין.
בסוף המחזה מתגלה. האל חוזר לעולם האלי ומציג כיצד האל יכול לשנות זהויות אבל האדם, ברגע ששינה את זהותו הוא למעשה הוביל על עצמו מוות. האל מוצג כחסר רחמים כשהוא מנבא עתיד קשה מאוד למשפחה של פנתאוס. הוא מצהיר על אלוהותו שלו ככוחנית. לכן, גם אם יש פה אישור מוחלט לקיומו של האל, הוא בעצם מעביר מסר מאוד ברוטאלי על קיום בעולם של טירוף, של אל שפולחנו מטורף, ואי ציות לו מוביל לעונש נורא.
הפקה בעברית

בשנת 1971 עלה המחזה בתיאטרון הקאמרי, בשם "הבכחאי", בתרגום עיבוד ובימוי של אריה זקס, עיצוב תפאורה של עדה המאירית ומוזיקה של יוסי מר-חיים. במחזה השתתפו בין היתר: ליאור ייני בתפקיד האל דיוניסוס, יאיר רובין, מוטי בהרב ועליזה רוזן. המחזה כלל קטעי ריקוד ארוכים שיצרה גבי אלדור וסרט שהוקרן ברקע, והוא זכה לביקורות מעורבות. במהלך הצגת המחזה באולם "בית העם" בירושלים (מרכז ז'ראר בכר), התפרעו כ-300 תלמידי ישיבה מחוץ לאולם בניסיון להפסיק את ההצגה, מאחר שהסרטון שהוקרן במהלכה כלל קטעי עירום. אחר כך הסכימה עיריית ירושלים לאסור את הצגת המחזה באולם העירוני. בשנת 2008 עלה המחזה בבית צבי.
לקריאה נוספת

אוריפדס, הבקכות, תרגום אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 1994
Bacchae, edited with introduction and commentary by E. R. Dodds
הערות שוליים

↑  אוריפדס, הבקכות, מיוונית אהרן שבתאי, עמ' 917
↑  סטאפן גלברט, "הבכחאי" כטואגדיה מודרנית, על המשמר, 3 בפברואר 1971
↑  יעקב העליון, "הצגה שלא תהיה דומה להצגה אחרת" - אומר אריה זקס על הצגתו "הבכחאי", מעריב, 31 בינואר 1971
↑  עדית זרטל, זקס נגד אוריפידס, דבר, 15 במרץ 1971
דב בר-ניר, בכורת השבוע - "הבכחאי" בקאמרי, על המשמר, 15 במרץ 1971
גדעון אפרת, התתלה וסוף ללא אמצע ראוי, למרחב, 19 במרץ 1971
↑  תלמיד ישיבות ניסו "לפוצץ" הצגת "הבכחאי", למרחב, 22 במרץ 1971
,הקאמרי׳ מוקיע התפרעויות החרדים בהצגת "הבכחאי", על המשמר, 23 במרץ 1971
↑  תגובות, למרחב, 29 במרץ 1971
↑  צבי גורן.  . אתר הבמה. 11 בנובמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587897805171  PLWABN: 9810590085305606  BNE: XX2996297  BnF: cb12008343g (data)  GND: 4285169-5  LCCN: n85297434  NLA: 35069304  SUDOC: 02842400X  VcBA: 492/12634  VIAF: 272970435   WorldCat (עם VIAF): 272970435 
אחת המהדורות של הספר
תומר זלצמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1999  (בן 25 בערך) יובלים, ישראל ישראל
 התמחות:  מרוצי אופני הרים
 קבוצה נוכחית:  ישראל ישראל (2024 - הווה)
 הישגי שיא:  מקום חמישי באליפות אירופה עד גיל 23, מקום 9 באליפות העולם עד גיל 23.
תומר זלצמן (נולד ב-1999) רוכב אופני הרים אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת פריז (2024).
ביוגרפיה

זלצמן גדל ביישוב יובלים שבמועצה האזורית משגב. הוא החל את דרכו בענף בגיל שמונה במועדון טימשגב, בהדרכת המאמן עוז דודאי. כשהיה בן 18 הגיע להישג שיא וסיים במקום חמישי באליפות אירופה באופני הרים לג'וניורס (עד גיל 18). באותה שנה, סיים במקום ה-12 באליפות העולם באוסטרליה (באותה קטגוריית גיל), הישג שיא נוסף לישראלי בענף זה.
ב-2021 ניצח באליפות ישראל באופני הרים בקטגוריית העילית. בהמשך אותה שנה זכה לשני הישגי שיא נוספים, כשסיים במקום החמישי באליפות אירופה בקטגוריית עד גיל 23, וכשסיים במקום התשיעי באליפות העולם בקטגוריית עד גיל 23.
בשנת 2024 סיים במקום ה-32 במרוץ בסבב גביע העולם ברכיבה באופני הרים לבוגרים והבטיח את מקומו באולימפיאדת פריז. ביוני 2024 סיים במרוץ נוסף בסבב הגביע העולמי, במקום ה-27, התוצאה השנייה בטיבה לרוכב ישראלי במרוצי סבב זה, ובאוקטובר 2024 סיים במקום ה-20 במרוץ סבב הגביע העולמי במון סן-אן (Mont Sainte-Anne) בקנדה, הישג שיא לרוכב ישראלי במרוצי הסבב.
במרוץ אופני ההרים באולימפיאדת פריז, ביולי 2024, סיים זלצמן במקום ה-29 בפיגור של 8:25 דקות מהמנצח. הוא סבל מתקר בחלק הראשון של המרוץ.
הערות שוליים

↑  אליסף דעואל, הרים של ציפיות: הכירו את תומר זלצמן, באתר ynet, 5 באוגוסט 2017
↑  רועי קאפח, זלצמן מקום 12 באליפות העולם לנוער, הנבחרת השיגה את הקריטריון לאולימפיאדת הנוער, באתר איגוד האופניים בישראל, 7 בספטמבר 2017
↑  אור דיין, סוגרים שנה: סיכום שנת 2021 באופניים בארץ ובעולם, באתר "שוונג", 27 בדצמבר 2021
↑  אופניים: תומר זלצמן סיים במקום ה-9 באליפות העולם עד גיל 23 בבול די סול, איטליה, באתר הוועד האולימפי בישראל
↑  מתחמם לקראת פריז: הישג שיא לתומר זלצמן בסבב גביע העולם באיטליה, באתר "שוונג", 16 ביוני 2024
↑  על הגל: הישג שיא לרוכב אופני ההרים תומר זלצמן, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2024
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
רוברט ארסקין

| --- | --- |
 לידה:  1735 סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1780 (בגיל 45 בערך) 
 מקום קבורה:  ניו ג'רזי 
 השכלה:  אוניברסיטת אדינבורו 
 מעסיק:  הצבא הקונטיננטלי 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
רוברט ארסקין (באנגלית: Robert Erskine;‏ 1735 – 2 באוקטובר 1780) היה מהנדס וממציא סקוטי שהיגר לארצות הברית והיה לקולונל במלחמת העצמאות של ארצות הברית, לקרטוגרף (צייר מפות) הראשי של ג'ורג' וושינגטון ולגאוגרף הצבא.
ארסקין למד באוניברסיטת אדינבורו ונודע כמהנדס וממציא כבר בסקוטלנד. הוא המציא מספר מכשירי מדידה כגון פלנימטר, מנועים הידראוליים ומשאבות. ב-1771 נבחר לעמית החברה המלכותית.
באותה שנה הוזמן על ידי בעל מפעל מתכת ברינגווד, ניו ג'רזי, להציל את המפעל (כיום נמצא אתר המפעל בשטח אחוזה בשם Ringwood Manor). ארסקין נסע לארצות הברית ופעל להצלת המפעל. עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית הביע ארסקין סימפתיה למתיישבים ודאג לפועליו. הוא ארגן אותם במיליציה ובאוגוסט 1775 התמנה למפקדה. עם פרוץ הלחימה עיצב שרשרת מכשולים דמויי דודקהדרון (Chevaux-de-Frise) שחסמה את הנהר על מנת למנוע מהצי הבריטי להפליג במעלה נהר האדסון לניו אינגלנד (ידועה בשם Hudson River Chain). הוא זכה לתשומת לבו של מפקד הכוחות האמריקניים, הגנרל וושינגטון שמינה אותו לגאוגרף ולסייר הראשי של הצבא ב-1777. ארסקין צייר 275 מפות מפורטות של צפון-מזרח ארצות הברית, שהיו בעלות ערך רב לצבא המתיישבים וגם כיום הן בעלות ערך היסטורי רב.
ארסקין נפטר מדלקת ריאות ברינגווד, ניו ג'רזי.
לקריאה נוספת

Albert Henry Heusser, George Washington's map maker: a biography of Robert Erskine, Rutgers University Press, 1928
בול בול

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1999  (בן 24) ח'רטום, סודאן
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.21 מטרים
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת אורגון
 דראפט:  בחירה מספר 44, 2019 מיאמי היט
 קבוצות כשחקן
 2019–2022 2019–2020   2022–2023  2023–:  דנוור נאגטס ←וינדי סיטי בולס   אורלנדו מג'יק  פיניקס סאנס
בוֹל מאנוט בוֹל (באנגלית: Bol Manute Bol; נולד ב-16 בנובמבר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי-דרום סודאני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA. בול הוא בנו של כדורסלן העבר מאנוט בול, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1985–1995.
נעורים וקריירת תיכונים

בול נולד בח'רטום שבסודאן בשנת 1999, כשנתיים לאחר שאביו מאנוט בול פרש ממשחק פעיל. בשנת 2001 עברה המשפחה לקהיר שבמצרים, שם התגוררה במשך כחצי שנה עד שהצליחה לקבל אשרת כניסה לארצות הברית, ובשנת 2002 היגרה המשפחה לקונטיקט, ארצות הברית, בתור פליטים. בשנת 2006 עבר בול עם משפחתו לעיר אוליית'ה שבקנזס, בה פרץ ככוכב ליגות נערים; כבר בשנת 2012 התפרסמו בארצות הברית סרטוני מהלכים שלו, בעת שהיה תלמיד כיתה ז' בגובה 1.96 מטרים. שנה לאחר מכן קיבל את הצעת מלגת הספורט הראשונה שלו, מאוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו.
בין השנים 2014–2015 למד בבתי ספר תיכוניים שונים בקנזס, ובשנתיים הבאות למד ב"תיכון מאטר דיי" שבסנטה אנה (קליפורניה) וב"תיכון פינדליי פרפ" שבהנדרסון (נבדה), בהתאמה. לאורך עונתו האחרונה בפינדליי פרפ, בה למדו בעבר שחקני NBA רבים כגון אייברי בראדלי, טריסטן תומפסון וקלי אוברה, רשם ממוצעים של 20.4 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק. בסיום אותה עונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט, המציגים את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
קריירת מכללות

בשנת 2018 החל בול ללמוד ולשחק באוניברסיטת אורגון. במשחקו השני בקבוצה הצטיין עם 23 נקודות, 12 ריבאונדים ו-4 חסימות בניצחון מול אוניברסיטת מזרח וושינגטון, ובמשחקו השישי, מול אוניברסיטת דרום טקסס, קלע שיא קריירה של 32 נקודות. ב-12 בדצמבר 2018, לאחר תשעה משחקים בלבד, נפצע בול בכף רגלו, ונאלץ להחמיץ את כל המשך העונה; לאורך התקופה העמיד ממוצעים של 21.0 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק.
במרץ 2019 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לאחר שנה אחת בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.