stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ינס בורכרד
עסקי ספנות > סיוע למדינה בדרך

בנוסף להיותו של בורכרד איש עסקים קשוח וקשה להתפשר היה קשוב לצורכי היישוב בארץ ישראל. אניות החברה לשירות ימי עתיד אוישו על ידי צוות יהודי ששכרם היה גבוה בהרבה משכרם של הצוותים ששירתו בחברות המתחרות.[דרוש מקור]
אניות החברה שימשו הכשרה לאנשי הפלי"ם ועסקו בהעברה בלתי ליגלית של פעילי ההעפלה לאירופה. ”הצוות החופי היה לא רק בעח מקצוע כי אם נלהב ודבק ברעיון בנין ספנות עברית. נאמן היה לרעיון ואף נאמן לבעלים של החברה ינס בורכרד.”
משפחה ושאירים

בשנת 1923 נישא בורכרד בהמבורג לעליס רובינסון, ממשפחה יהודית אמידה. לזוג נולדה בת רוניה. עלו לארץ ישראל ובשנת 1934 נפרדו.
ב-22 באוגוסט 1941 נישא בורכרד בחיפה לרנטה שנולדה בברלין למשפחה אמידה. האב ריצ'רד ברנט מהנדס מים בעל מפעל משאבות. נכלא על ידי הנאצים במחנה מעצר, אך השתחרר והמשפחה נמלטה דרך צרפת והגיעה לארץ ישראל. רנטה נפרדה מבעלה וולפגנג לצרוס מנהל הפעילות החברה לשירות ימי עתיד ובאה עם ילד מיכה לצרוס. לזוג נולדה בת דניאלה בת נוספת יהודית שנפטרה לאחר לידתה ובן יונתן.
המשפחה חיה ברחוב מרגלית בחיפה בבית חולש על הסביבה שכונה "עמדת יונתן". בשנת 1966 נפרדו רנטה וינס בורכרד ומאז לא נישא שוב.
חתונת עליס וינס בורכרד 1923.
רנטה וינס בורכרד בחיפה, 1941.
משפחת בורכרד בביתם בחיפה, 1958.
קריאה נוספת

זאב הים (רב חובל), נתיבי ים, תולדות הספנות הישראלית, הוצאת מלוא בשיתוף עם חבל ימי לישראל, 1972, עמ' 59–61.
צבי הרמן, הכובשים בים נתיבה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978, עמ' 52–59.
דניאלה רן: "תרומתה והשפעתה של העלייה הגרמנית להתפתחות הספנות בארץ ישראל", אוניברסיטת חיפה, 1993.
הלל ירקוני, הים האנייה ועם ישראל,פרדס הוצאה לאור, 2009, עמ' 48–49.
ביאורים

↑  השם המקורי בגרמניה נרשם Borchardt אך ינס שינה אותו ובכל תעודותיו נרשם Borchard
↑  וולפגנג לצרוס החל את עבודתו בחברה לשירות ימי עתיד בשנת 1936 בחיפה.  בתקופת מלחמת העולם ייצג את החברה באלכסנדריה ובאריטריאה. ב 1945 חזר לחיפה ופרש מהחברה ב 1953.
↑  מימין לשמאל רנטה, דניאלה, ינס בורכרד, מיכה לצרוס ויונתן בורכרד.
הערות שוליים

↑  צבי הרמן, עמ' 52.
↑  הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל  2002-1927, עמ' 5.
↑  צבי הרמן עמ' 53.
ילד (שיר)

"ילד" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני שיצא לאור ב-23 באוקטובר 2011, בהוצאת חברות התקליטים ביג בוס רקורדס ומרגול הפקות.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של רדיו אמצע הדרך, הרביעי במצעד של רשת ג', והשני במדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אסף צרויה והופק על ידי נדב ביטון. "ילד" הוקלט על ידי צנעני, עוד לפני המעצר שפקד אותה באותה השנה בהמשך להליכים המשפטיים שהייתה מעורבת בהם, ובמקור היה צריך לתפקד כסינגל ראשון מתוך אלבומה השלושה-עשר, אך נגנז ולא יצא כסינגל מאף אלבום.
השיר עוסק ביחסי אמא-בן, ובעקבות הפרשה הפלילית בה היו מעורבים צנעני ובנה, רבים נטו להגיד כי הוא מתאר אותם, אך השניים הצהירו כי "זה לא נכון, אך יכל היה להיות מעניין".
וידאו קליפ

כיוון שהייתה צנעני בעת צילום הקליפ במעצר בית, הציבור תהה האם היא תופיע בקליפ, וכלפי בנה אסף לביא צנעני, הופנו מאות שאלות בנושא. הוא הצהיר כי "אמא שלי [מרגלית צנעני], אם היא תשתתף בקליפ, היא תשתתף ממש בקטנה. אם היא תהיה זה יקרה ממש בכמה שוטים קלים".
לבסוף, הופיעה צנעני בקליפ בכמה סצנות בהן היה ניתן לראות את פרצופה בקלוז אפ, ולאורכו סיפור אשר מספר את מילותיו של השיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
הערות שוליים

1 2  מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2011-10-23), מרגלית צנעני - ילד, נבדק ב-2018-04-26
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
↑  8.12.2011 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  מהפכת אחרי החגים, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2011
↑  מילים לשיר ילד - מרגלית צנעני, באתר שירונט
↑  יונתן ריגר, ‏ממעצר הבית: מרגול מוציאה סינגל חדש, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2011
↑  יונתן ריגר, ‏שיר חדש למרגלית צנעני, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2011
1 2  אסף נבו, ‏מרגול חוזרת בגדול עם הקליפ "ילד", באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2011
↑  יונתן ריגר - ישן, ‏בכורה: מרגול בשיר החדש "ילד", באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2011
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
יעל ספרדי

| יעל ספרדי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: יעלים
סוג:: יעל
מין:: יעל איברי
תת־מין:: יעל ספרדי
שם מדעי
 Capra pyrenaica hispanica ‏שימפר, 1848

יעל ספרדי (שם מדעי: Capra pyrenaica hispanica; קרוי גם יעל בקיט), הוא אחד מארבעה תת-המינים של יעל איברי החי במזרח חצי האי האיברי. תואר מדעית לראשונה בשנת 1848 על ידי הבוטנאי הצרפתי וילהלם פיליפ שימפר.
מאפיינים

תת-מין זה מצוי בעיקר ברכסי ההרים המזרחיים והדרומיים של ספרד, אולם הובא גם לצפון-מזרח ולמרכז ספרד, וייתכן שבעתיד ישוחרר אף בתחומי המחיה ההיסטוריים של יעל הפירנאים שנכחד. פירוש שמו המדעי "hispanica" הוא "ספרדי", ומתייחס לכך שזהו תת-המין הנפוץ בספרד. לעיתים קרוי "יעל ספרדי מזרחי" על מנת להבדילו מיעל גראדוס המכונה גם "יעל ספרדי מערבי".
ליעל הספרדי זוג קרניים גדולות, ארוכות וספירליות, כשקרני הנקבות קטנות וישרות יותר. יש לו פרווה בעלת צבע חום-אפרפר, או חום בהיר עם גוון אדמדם, והיא משתנה בין בהיר לכהה בין העונות. לזכר היעל סימונים שחורים בינוניים סביב החזה, המותניים, ארבעת הרגליים, החרטום והלוע – קטנים משל יעל גראדוס אך גדולים משל יעל פורטוגזי. הנקבה חסרת סימונים ופרוותה בצבע אחיד יותר.
התפוצה הטבעית של היעל הספרדי היא בקהילות האוטונומיות הספרדיות: אנדלוסיה, מורסיה, קסטיליה-לה מנצ'ה, ולנסיה ודרום קטלוניה ואראגון. הוא הובאה גם לאזורים צפוניים יותר בשני המחוזות האחרונים.
בין רכסי ההרים שבהם הוא מצוי ניתן למנות את: סיירה נבדה, סיירה אלקרס, סיירה מורנה, סיירה דה קזורלה, סיירה דה גראזאלמה, סרניה דה קוונקה, הרי אנדלוסיה, מזרח הרי איבריה ובמונטס דה טולדו.
ההעדפות בית הגידול והאקולוגיה שלו זהים לתת-המינים האחרים.
גלריה

נקבת יעל ספרדי בהרי סיירה נבדה.
זוג זכרים ביער הררי באזור הרכס האיברי.
ראו גם

יעל איברי
כיפה סיבית

כיפה סיבית היא שכבה של רקמת חיבור סיבית על פני הגלימה הפנימית של עורק, אשר עובייה גדול יותר ותכולת התאים בה מועטה יותר מבגלימה. הכיפה הסיבית מכילה מקרופאגים ותאי שריר חלק.
כיפה סיבית של אתרומה, רובד טרשתי בדופנות העורק, מכילה תאי שריר חלק, מקרופאגים ותאי קצף, לימפוציטים וסיבי קולגן ואלסטין. ככל שהכיפה דקה יותר ויציבה פחות, בין השאר כאשר היא מכילה פחות סיבי קולגן, כך גובר הסיכוי לקרע בה ולחשיפה של האתרומה. בעקבות חשיפה של התהליך הדלקתי באתרומה נוצר קריש דם על גבי האתרומה, שעלול לחסום את העורק ולגרום לאירוע איסכמי, דוגמת אוטם שריר הלב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקובובסקי והקולונל

| --- | --- |
כרזת הסרט "יעקובובסקי והקולונל"
כרזת הסרט "יעקובובסקי והקולונל"
 בימוי:  פיטר גלנוויל
 הופק בידי:  ויליאם גץ 
 תסריט:  מחזה: פרנץ ורפל תסריט:  ס.נ. ברמן, ג'ורג' פורשל
 עריכה:  ויליאם ליון, צ'ארלס נלסון
 שחקנים ראשיים:  דני קיי קורט יורגנס אקים טמירוף ניקול מוריי
 מוזיקה:  ג'ורג' דונינג 
 צילום:  ברנט ג'ופי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  נובמבר 1958
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט דרמה, סרט מלחמה, סרט קומדיה 
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (דני קיי)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
יעקובובסקי והקולונל (באנגלית: Me and the Colonel) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 המבוסס על המחזה הטרגי - קומי Jacobowsky und der Oberst מאת פרנץ ורפל שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1944.
בתפקידים הראשיים משחקים דני קיי בתור היהודי סמואל (שמואל) יעקובובסקי וקורט יורגנס בתור הקולונל הפולני טדיאוש פרוז'ובסקי.
דני קיי זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1959 בקטגוריית השחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה. בניגוד לתפקידיו הקומיים הרגילים, הוא משחק כאן יהודי המנסה לברוח מצפרני הנאצים.
התסריט זכה באותה שנה בפרס גילדת הכותבים של ארצות הברית - קומדיה.
המחזה "יעקובובסקי והקולונל" הועלה בארץ לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-1947 בבימויו של יוסף מילוא ובהשתתפות אברהם בן-יוסף, נתן כוגן וחנה מרון.
ורפל מציג את היהודי כטיפוס כנוע ושקט אבל עם מוח חריף שעוזר לו להיחלץ מסכנות. הפולני מוצג כקצין שחצן, מתנשא ואנטישמי שאינו סובל את נוכחותו של היהודי. נסיבות בריחתם המשותפת מהגרמנים גורמת למחיצות ביניהם לקרוס ולבסוף הם הופכים לידידים.
תקציר העלילה

פריז, 1940, הצבא הגרמני מתקרב לעיר. בבית מלון בעיר נמצא שמואל יעקובובסקי (דני קיי), פליט יהודי. הוא בעל ניסיון בבריחה מהנאצים, נולד בפולין, עבר לברלין, ברח מהנאצים לווינה ואחר כך לפראג וכעת הוא מנסה לברוח מהם מפריז ולהגיע לבריטניה.
איתו במלון נמצא טדיאוש פרוז'ובסקי (קורט יורגנס) קולונל פולני שהצליח להימלט מהגרמנים ולהגיע לפריז עם משרתו הצבאי (אקים טמירוף). הקולונל הוא שחצן שאינו נפרד ממדי השרד הצבאיים שלו. הוא אינו מסתיר את תיעובו מהיהודי יעקובובסקי ומשבש בכוונה את שמו. דיפלומט פולני מוסר לקולונל מסמך סודי שעליו להעביר ללונדון וכי עליו להגיע בכוחות עצמו לחוף שם תחכה לו צוללת שתעביר אותו לבריטניה.
יעקובובסקי מגיע לבית משפחת רוטשילד הנטוש ומצליח לרכוש את מכונית הרולס-רויס מהנהג. הקולונל הוא היחיד שמסוגל לנהוג והוא עולה למכונית בחוסר רצון ביחד עם משרתו הקורפורל ויעקובובסקי. בדרך שר יעקובובסקי בעברית "אנו באנו ארצה" בעוד שהקולונל פוצח בשיר לכת פולני.
יעקובובסקי שם לב שהקולונל נוסע צפונה במקום דרומה והקולונל אומר לו שהוא נוסע להביא את חברתו הצרפתייה סוזן (ניקול מוריי). את הקילומטרים האחרונים לביתה של ניקול הם עושים בדחיפה של המכונית לאחר שנגמר להם הדלק.
שיירה של צבא גרמני עוברת במקום ויעקובובסקי נותן להם את בקבוקי הוודקה של הקולונל בתמורה לדלק למורת רוחו של הקצין הפולני. הארבעה ממשיכים דרומה כשהם חולפים אחרי שיירות ארוכות של פליטים ומופצצים מהאוויר על ידי הגרמנים. כל אותו הזמן מסרב הקולונל להיפרד ממדיו העמוסים במדליות העלולים לסכן אותו ולהסגירו לגרמנים, למרות הפצרותיהם של סוזן ויעקובובסקי כי לדבריו קצין פולני לא מוותר על מדיו.
כל הזמן הם מקניטים אחד את השני בהערות עוקצניות, יעקובובסקי בקול דק ומתנצל והקולונל בקול צורם ובפנים זועפות. הם מגיעים לעיר מלאה בפליטים ונחים מיואשים ברחוב. יעקובובסקי מגיע לטירה מלכותית בעיר ומשכנע את בעליה כי דרום צרפת תהפוך למונרכיה וכי הקולונל שיגיע יוכתר למלך. הקולונל וסוזן מתקבלים בטירה בכבוד מלכים ויעקובובסקי מבשל להם געפילטע פיש ובורשט.
הקולונל משתכר ושם לב שסוזן מחבבת את יעקובובסקי. הוא מזמין את יעקובובסקי לדו-קרב אבל לפתע מגיעים גרמנים לטירה והם ממשיכים במנוסתם. הפעם מסכים הקולונל להחליף את מדיו בבגדים שנותן לו יעקובובסקי.
הם נתקלים בגרמנים ונעצרים. הגרמנים מוסרים להם שהם מחפשים את הקולונל הפולני פרוז'ובסקי. ידוע להם שהוא ברח מפריז ומתכוון לעבור ללונדון והם רוצים לאסור אותו ולגלות את רשת ההברחה של המחתרת הצרפתית. יעקובובסקי מוסר שסוזן היא אשתו ומציג את הקולונל ומשרתו כבני משפחתו ששמם גם יעקובובסקי ואכן על מעילו של הקולונל תפור השם יעקובובסקי. בנקודה זו משתנה יחסו של הקולונל ליעקובובסקי באופן קיצוני לחיוב. הגרמנים משחררים אותם אך עוקבים אחרי יעקובובסקי לאחר שהזהירו אותו שאם לא יגלה להם את מקומו של הקולונל עד שעה 20.00 הוא יועבר לגסטפו.
יעקובובסקי יושב בבית קפה ומכין רעל להתאבדות. ברגע האחרון מגיע הקולונל, מכניס אותו למכונית והם נוסעים למנזר סמוך כשהגרמנים עוקבים אחריהם. הם נכנסים למנזר וכעבור זמן יוצאת משם מכוניתם והגרמנים נוסעים אחריה וכשהם עוצרים את המכונית מתברר שנוהגת בה נזירה.
בינתיים רוכבים יעקובובסקי והקולונל על אופני טנדם של הנזירות לעבר החוף שם ממתינים להם אנשי המחתרת הצרפתית וסוזן. מתברר שעל הצוללת יש מקום רק לשניים. סוזן מוותרת על מקומה ויעקובובסקי והקולונל עולים על הסירה בדרכם לצוללת.
יישר כוח

יישר כוח הוא ביטוי של הכרת טובה לאדם על מאמציו ותרומתו, והבעת הערכה להישגיו.
מקור הביטוי ומשמעותו

מקור הביטוי בתלמוד, שבו מסופר שאמר הקב"ה למשה על שבירת הלוחות: "יישר כוחך ששיברת". משמעות הביטוי היא מעין תחזקנה ידיך, היינו: המשך כך.
הפירוש המילולי של הביטוי: "יישר" היא צורת עתיד של הפועל הארמי יש"ר. להבדיל מעברית, שבה פועל זה עניינו יושר בדרך כלל, בארמית עניינו חוזק, ועל כן מילולית משמעו של הביטוי "יֶחֱזַק כוחך" (בדומה לו נמצא בתלמוד "אי איישר חילי" = "אם יֶחזק כוחי"). יש המשייכים את המילה "יישר" לשורש שר"ר, שמשמעותו חוזק וכוח בארמית ("שריר וקיים") ואף בעברית ("שרירות לבי", "שריר").
בתלמוד, נפוץ השימוש בקיצור המילה ליישר עם שני יודין. רש"י מפרש: "יישר - יפה עשית".
מקור הביטוי ומשמעותו > הגיית הביטוי

בקרב דתיים (בפרט אשכנזים) בימינו נפוצה הצורה שְכּוֹיֵיח (וכן יֶשכּוֹיְך או ישכייעך כפי שכותבים (בפסאודו-יידיש) ליטאים ובני הישיבות), המשקפת את ההגייה האשכנזית של הביטוי. לעומת זאת יש המקפידים להשתמש בצורה המדויקת "יישר כוח".
היסטוריה > השתלשלות הביטוי

לא ברורה השתלשלות הביטוי ומדוע חדר דווקא לארצות אשכנז, וכן מהו מקורו של הביטוי הספרדי המקביל חזק וברוך. מקורו של הביטוי 'אשריך', לעומת זאת, הוא עוד מתקופת המקרא (ראו דברים ל"ג, כט: "אשריך ישראל מי כמוך"; תהילים א, א: "אשרי האיש").
היסטוריה > בספרות העברית החדשה

בקרב דוברי עברית בסוף המאה העשרים נפוצה הצורה "שכוייח", אך בכתב נהגו להשתמש בצורה העברית. כך לדוגמה, ח"נ ביאליק, במאמרו "הספר העברי", משתמש פעמיים בביטוי בצורתו "יישר כוח". כמו כן, הרומן של ש"י עגנון "הכנסת כלה" מתרחש בגליציה, בקרב דוברי יידיש, אך פרומיט אומרת בו "יישר כחך רבי קרוב שהטרחת עצמך להביא לי פריסת שלום" (עמוד רפב במהדורת תש"ך).
אופן השימוש בביטוי יישר כוח וביטויים דומים

בברכת "יישר כוח" (או "שכוייח") נהוג לברך חזנים (לאחר תום התפילה), כהנים (לאחר ברכת כהנים), דרשנים (לאחר הדרשה), וכיוצא בזה. כן נפוץ השימוש בברכה גם בשיחות חולין (לדוגמה: העבר לי את קנקן המיץ, בבקשה. שכוייח).
יישר כוח היא אמרה שגם אומרים אנשים לאדם שעשה מעשה טוב ובשביל לכבדו אומרים לו "יישר כוח" ("שכוייח").
התשובה המקובלת ל"שכוייח", היא על פי רוב "ברוך תהיה" (או: ברוכה תהיי, ברוכים תהיו, וכדומה). בעבר נהוג היה גם המענה "כחכם יישר" או בהברה היידישאית "כויחכם-ישר". כיום יש המקצרים מענה זה, בעיקר בקרב דוברי היידיש הירושלמיים, ל"ישֶׁר" (הש' בסֶגוֹל).
לאמירה "חזק וברוך" ישנן שתי תשובות: המקובלת שבהן היא "חזק ואמץ", ותשובה אפשרית אחרת היא "ברוך תהיה" (או: ברוכה תהיי, ברוכים תהיו, וכדומה) או בקרב מרוקאים, "כולכם ברוכים". בקרב יהודי תימן נפוץ המענה "ואתה ברוך".
ביטוי מקובל ומקביל נוסף לאלו, היא הברכה "תזכה/תזכו/תזכי למצוות", המגיע בדרך כלל גם הוא כהכרת טובה על מעשה טוב, על עשיית מצווה, או על גמילות חסד. המענה המקובל על ברכה זו היא ה"אמן" המסורתית, או "תזכו לעשות" בקרב בני כל העדות, ואילו בקרב בני עדות המזרח מקובלת גם התשובה "תזכו לזַכות" (הז' בפתח).
ביטוי נוסף למטרה זו הוא אשריך. הביטוי נפוץ במיוחד בעדת החוזרים בתשובה של חסידות ברסלב, ומשם התפשט גם לציבורים נוספים.
בסלנג העברי משמש לכך הביטוי קבל ח"ח (נהגה: "חי"ת-חי"ת"), שפירושו "קבל חיזוק חיובי".
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף פ"ז, עמוד א'; מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ו, עמוד ב'
↑  יִשַּׁר כּוֹחַ, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ב, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ג, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ג, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף מ', עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף מ"ה, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף י"ז, עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ע"ה, עמוד ב'.
↑  באתר בן יהודה.
↑  בקרב דוברי היידיש יש העונים כך גם כיום.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – רוסיה

| יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – רוסיה |
| --- | --- |
סנט וינסנט והגרנדינים: רוסיה


סנט וינסנט והגרנדינים: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
389: 17,098,242
אוכלוסייה
100,441: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,066: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,613: 13,978
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה הרוסית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין הפדרציה הרוסית לסנט וינסנט והגרנדינים כוננו ב-17 בספטמבר 2002. ב-29 באוגוסט 2011 הציג את אמנתו ניקולאי ד' סמירנוב, שגריר הפדרציה הרוסית בסנט וינסנט והגרנדינים, לסר פרדריק בלנטין, המושל הכללי של סנט וינסנט והגרנדינים.
שתי המדינות מקיימות קשרים באופן אקטיבי הן ברמה הדו-צדדית והן ברמה הבינלאומית. ב-26 באוקטובר 2009 נחתם פרוטוקול הכוונות על התייעצויות פוליטיות בין משרד החוץ של הפדרציה הרוסית לבין משרד החוץ, המסחר והסחר של סנט וינסנט והגרנדינים. במטרה לפתח קשרים כלכליים דו-צדדיים, שתי המדינות בוחנות כיום הזדמנויות עסקיות בתחומים שונים כגון תיירות, תשתיות, תחבורה, שיתוף פעולה מדעי וטכני.
מאז שנת 2008 ממשלת הפדרציה הרוסית מעניקה מדי שנה מלגות לסטודנטים מסנט וינסנט והגרנדינים להשכלה גבוהה באוניברסיטאות ברוסיה. עשרה סטודנטים בשנת 2012 התקבלו לאוניברסיטת הידידות העממית במוסקבה.
במהלך פסטיבל הקולנוע הבינלאומי, שאורגן לרגל יום השנה ה-30 לעצמאות סנט וינסנט והגרנדינים בנובמבר–דצמבר 2009, הוקרנו סרטים רוסיים.
נציגויות דיפלומטיות

סנט וינסנט והגרנדינים מחזיקה ברוסיה קונסוליה במוסקבה.
רוסיה מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים באמצעות שגרירותה בג'ורג'טאון, גיאנה.
יהודה ליב קרינסקי

ערך זה עוסק במחבר ספרים, איש עסקים ופילנתרופ בלארוסי יליד המאה ה-19. אם התכוונתם לדובר הרשמי ויו"ר המוסדות המרכזיים של חסידות חב"ד העולמית, ראו .
הרב יהודה ליב קרינסקי מחבר ספרים, איש עסקים ופילנתרופ בלרוסי יליד המאה ה-19. מחבר "מחוקקי יהודה", פירוש לפירוש האבן עזרא על התורה.
ביוגרפיה

אביו, יצחק, ככל הנראה התגורר במינסק. שנת לידתו אינה ידועה, אך אביו נפטר ב-1853, כך שנולד לא יאוחר משנת 1854. תקופה מסוימת חי בסלוצק, ושם הרוויח את הונו מסחר בעצים. לאחר מכן חזר למינסק שם החל את עבודתו על חיבורו - "מחוקקי יהודה".
מחוקקי יהודה

חיבורו הגדול של הרב קרינסקי הוא ספר מחוקקי יהודה, פירוש על רבי אברהם אבן עזרא, הנחלק לשני חלקים: שם האחד יהל אור אשר בו ביאר הכוונה הפשוטה בדברי הראב"ע; ושם השני קרני אור אשר בו הביא דעות החולקים על הראב"ע, ולפעמים הוא הגין על הראב"ע, גם ביאר כמה דברים הצריכים אריכות יותר. הפירושים האלו נדפסים גם כן עם מקורי רש"י, וגם פירוש מנחת יהודה על רש"י בחומשים ויקרא, במדבר, דברים. בתחילת חומש בראשית הדפיס גם כן תולדות המחבר הראב"ע. אף יש פירוש על הראב"ע בג' מהחמש מגילות ונמצא בסוף הספר.
החיבור התקבל בביקורות שליליות בעולם האקדמי. עוד ב-1907 פרסם דוד הרצוג ב-Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft (כתב העת של החברה הגרמנית למזרחנות) ביקורת שלילית לפירוש. שנים לאחר מכן, ב-1990, במהדורה מדעית לפירוש האבן עזרא לפרק הראשון של בראשית, העיר אריה (לאו) פריס (Leo Prijs) כי פירושו של קרינסקי לא מושלם ומטעה, תוך ציטוט ביקורתו של הרצוג.
עם זאת, למרות הביקורות על קרינסקי ואיכות עבודתו, נותר הפירוש כפירוש נרחב ומקיף על פירוש האבן עזרא, מפעל שרק מעטים באקדמיה הצליחו להגשימו. פירושו של אשר ויזר על האבן עזרא נשאר מצומצם ולא נרחב, ואילו פרשנים נרחבים יותר הקיפו רק מעט מן החומר (כמו עבודתו של פריס העוסקת רק בפרק הראשון של בראשית).
קשריו עם תנועת ההשכלה

בספרו מרבה קרינסקי לציין לכתבי חכמי תנועת ההשכלה: שד"ל, גרץ ובמיוחד משה מנדלסון, מה שמעלה את השאלה על מידת קשריו והשתייכותו לתנועת ההשכלה. עצם העיסוק הנרחב בפירוש האבן-עזרא מרמז על השתייכותו לתנועה, מכיוון שהפירוש לא היה כה פופולרי באזורו ובתקופתו של קרינסקי, למעט בחוגי ההשכלה. האבן-עזרא מרבה לעסוק בדקדוק ובבחינה כמו-מדעית של החומש.
בהסכמתו של רבי אליעזר רבינוביץ', רב העיר מינסק, המודפסת בתחילת הפירוש לחומש בראשית, נאמר כי המחבר הוא "מופלג בתורה ויראת שמים", דבר המעיד כי המחבר היה שומר מצוות. הדבר מציב אותו בענף הדתי של תנועת ההשכלה. הדבר מתבטא גם בהסכמות שניתנו לפירוש לחומש שמות: הסכמות מאברהם אליהו הרכבי, שמואל אברהם פוזננסקי ואברהם ברלינר (כולם משכילים דתיים).
במהדורה מחודשת משנת 1989, הושמטו הסכמות חכמי ההשכלה כליל, והושארו רק הסכמות הרבנים החרדיים.
לקריאה נוספת

אודותיו באתר גליונות נחמה
ילגבה

בית הכנסת הגדול של העיר בתחילת המאה ה-20, נהרס בידי הנאצים ב-1941
ארמון ילגבה
ילגבה (בלטבית: Jelgava) היא העיר הרביעית בגודלה בלטביה, ומיקומה כ-44 קילומטרים דרומית-מערבית לריגה. עד 1919 שימשה כבירת מחוז קורלנד.
שם העיר

לפני הפיכתה של לטביה למדינה עצמאית בשנת 1919, העיר נקראה בשמה הגרמני מיטאו (גרמנית: Mitau). בשפות הרוסית והפולנית היה שמה של העיר מיטבה (רוסית: Митава, פולנית: Mitawa).
היסטוריה

בשנת 1265 בנה המסדר הליבוני מבצר במקום. היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1573, הייתה בירה של דוכסות קורלנד וסמיגליה ועד מהרה הפכה למרכז מסחרי של הדוכסות.
דוכס קורלנד ארנסט בירון הקים את ארמון הדוכס ועשה רבות לפיתוח התרבות בעיר: פתיחת הספרייה הציבורית הראשונה, הקמת האוניברסיטה "אקדמיה פטרינה" ב-1775 והעלאת הצגות תיאטרון בחצר ארמונו.
בעקבות חלוקת פולין השלישית בשנת 1795 סופחה הדוכסות לאימפריה הרוסית.
לואי השמונה עשר, מלך צרפת, לפני הכתרתו כמלך, התגורר בארמון הדוכס בעת שהייתו בגלות בשנים 1801-1798 וכן 1804–1807. בתקופה זו הוא זכה לחסותו של הצאר.
במהלך המלחמות הנפוליוניות, למרות שהעיר נכבשה בידי הצבא הפרוסי, היא לא ניזוקה.
בשנת 1914 התגוררו בעיר 45,000 תושבים.
בשנת 1939 הוקמה בעיר האוניברסיטה החקלאית של לטביה.
באותה שנה, בעקבות הנספח הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עזבו רוב הגרמנים הבלטים את העיר.
היסטוריה > מעשי הטבח בילגבה

בעקבות פלישת הנאצים לברית המועצות כבש הוורמאכט את העיר ב-29 ביוני 1941 והיא הפכה לחלק ממחוז אוסטלנד. לפני כניסת הנאצים לעיר התגוררו בה למעלה מאלפיים יהודים.
תוך כשבועיים נערכו לפחות חמש אקציות בהן רצחו חיילי איינזצגרופה A בעזרת שוטרים מקומיים כמה מאות יהודים. הרציחות נעשו במגרש המטווחים או ביער, כ-25 קילומטרים מחוץ לעיר. בית הכנסת הגדול הועלה באש ונהרס. בתחילת ספטמבר נרצחו עוד כמה מאות יהודים. עד סתיו אותה שנה הסתיימו הרציחות. בתחילת שנת 1942 דיווח האחראי על מחנות הריכוז של לטביה, אוטו-היינריך דרקסלר (Otto-Heinrich Drechsler), שאזור ילגבה נקי מיהודים.
מ-28 ביולי עד 10 באוקטובר 1944 עבר קו החזית בין הוורמאכט לצבא האדום בתוך העיר. במהלך הקרבות נהרסו כ-90% מבנייני העיר, כולל המרכז ההיסטורי.
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1642: כ-3,000
1757: 9,948
1897: 35,131
1914: 45,700
1925: 28,321
1935: 34,099
1945: 15,800
1959: 36,270
1989: 74,105
1997: 70,962
2007: 66,051
2010: 65,106

ההתפלגות האתנית הייתה בשנת 2012 כדלקמן:
55.8% לטבים
28.6% רוסים
5.7% בלארוסים
2.8% אוקראינים
2.0% פולנים
1.6% צוענים
1.4% ליטאים
2.1% אחרים
ערים תאומות

אסטוניה פרנו, אסטוניה (מ־1957).
ליטא שאולאי, ליטא (מ־1960).
גרמניה ברלין, גרמניה (מ־2003).
רוסיה מוסקבה, רוסיה (מ־2003).
פולין ביאליסטוק, פולין.
יהודה ליב קנטור

יהודה ליב קנטור
יהודה לֶיבּ קַנטוֹר (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: קאנטאָר; ברוסית: Лев Осипович (Иегуда Лейб) Кантор;‏ 1849, וילנה – 1915, ריגה) היה סופר ועיתונאי יהודי-רוסי ורב מטעם, עורכו של היומון העברי הראשון "היום". לזכותו נזקפת יצירת לשון דיווח עיתונאית עברית עניינית, תמציתית ומדויקת.