stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורגן ברנדט
ביוגרפיה

ברנדט נולד בקיל ב-19 באוקטובר 1922. ב-1940 הוא התגייס לוורמאכט ולחם במלחמת העולם השנייה. ב-1944 הוא הועלה לדרגת לויטננט ומונה למפקד מחלקה. לאחר המלחמה הוא היה בשבי במשך שנתיים ואז החל לעבוד כעיתונאי. ב-1950 הוא החל לעבוד ב"מרכז לשירות המולדת" - גוף מיוחד בפיקודו של הגנרל בדימוס גרהרד פון שוורין שהיה אחראי על בנייה מחדש של כוחות ביטחון הפנים של גרמניה בתקופת הכיבוש האמריקני. המרכז לשירות המולדת לא האריך ימים, ופורק עוד באותה שנה. בעקבות כך, ברנדט עבר לשרת במשרד הפדרלי להגנת החוקה. ב-1953 הוא החל לעבוד במשרד בלנק - גוף שקדם למשרד ההגנה הגרמני.
ב-1955 התגייס ברנדט לבונדסוור ובמשך מספר שנים מילא תפקידי מנהל בכירים. בין 1974–1976 הוא שימש כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-1978 הוא מונה לנציג גרמניה המערבית בוועדה הצבאית של נאט"ו בבריסל. עם זאת, כעבור כמה חודשים הוא נקרא לשוב לגרמניה בפתאומיות לאחר שהמפקח הכללי (מקביל לרמטכ"ל) הראלד ווסט נאלץ להתפטר בעקבות פרשת ריגול. ברנדט חזר לבון והפך למפכ"ל החדש. הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1983 אז פרש מהצבא.
הוא נפטר במכנהיים ב-26 ביולי 2003.
יחסי דרום אפריקה – סרביה

| יחסי דרום אפריקה – סרביה |
| --- | --- |
דרום אפריקה: סרביה


דרום אפריקה: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 77,474
אוכלוסייה
64,192,939: 6,724,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 11,181

היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של סרביה לבין רפובליקת דרום אפריקה כוננו לראשונה ב-2 באפריל 1992.
לסרביה שגרירות בפרטוריה והיא מיוצגת שם בידי השגריר גורן ווייצ'יץ'. דרום אפריקה מיוצגת בסרביה על ידי השגרירות שלה באתונה. דרום אפריקה היא בעלת הברית הקרובה ביותר של סרביה באפריקה, והיחסים בין המדינות טובים מאז כינונם בסוף עידן האפטרהייד. דרום אפריקה גם משמשת בית ל-20 אלף סרבים שהיגרו אליה.
היסטוריה

בשנת 2010 ביקר בדרום אפריקה, שר החוץ הסרבי, ווק ירמיץ'.
יחסי בלגיה–הולנד

| יחסי הולנד–בלגיה |
| --- | --- |
הולנד: בלגיה


הולנד: בלגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 30,528
אוכלוסייה
18,258,432: 11,743,761
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 632,217
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 53,834
משטר
מונרכיה חוקתית

בין ממלכת בלגיה לבין ממלכת הולנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה

באזור הולנד ובלגיה של היום, חיו לפני כאלפיים שנה שבטים קלטים וגאלים. בשנת 57 לפנה"ס הרחיב יוליוס קיסר את כיבושי האימפריה הרומית והגדיל את שטחה עד לאזור "גאליה-בלגיקה", אזור החופף לשטחי בלגיה והולנד של היום, אך במאה הרביעית מסר הקיסר יוליאנוס את גאליה-בלגיקה לפרנקים. במאה השביעית הומרה דתם של תושבי המקום לנצרות, ובמהלך ימי הביניים נשלטה בלגיה יחד עם שאר ארצות השפלה בידי ממלכות סמוכות שונות.
במאה ה-14 הגיע תור הזהב של אזורים שונים בבלגיה, תחת שליטתו של הדוכס לבית בורגון הצרפתי. בתקופה זו פרחו הכלכלה, התעשייה והאומנות. הערים הפלמיות איפר, ברוז' וחנט שגשגו בזכות ייצור האריגים והבגדים, ובזכות הסחר בהם. בהמשך הפכה אנטוורפן לעיר נמל חשובה שאפשרה העברת סחורות לכל אירופה מהאיים הבריטיים ואליהם. באמצע המאה ה-15 הגיעה השקיעה. ארצות השפלה עברו לידי ספרד ההבסבורגית, ותושביהן פתחו במאבק ארוך נגד שלטונם של הספרדים הקתולים.
בשנת 1568 פרצה מלחמת העצמאות של מדינות השפלה, "מרד ארצות השפלה". מלחמה זו ארכה 80 שנה, ובסופה גירשו הולנד והמחוזות בני בריתה את הספרדים מעל אדמתם, ואילו בלגיה ולוקסמבורג נותרו בשליטת ספרד הקתולית ונודעו כארצות השפלה הדרומיות או ארצות השפלה הספרדיות. במסגרת חוזה אוטרכט (1713), שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, עברו ארצות השפלה הספרדיות לידי אוסטריה. בעקבות המהפכה הצרפתית פלשו הצרפתים לאזור, ובשנת 1794 כבשו את ארצות השפלה האוסטריות. הכיבוש הצרפתי היה הזרז להתבססות התנועה הלאומית הפלמית, שהתנגדה לשלטון צרפת. ארצות השפלה לשעבר הפכו לחלק אינטגרלי מצרפת, שחילקה אותן מחדש לתשעה חבלים. בשנת 1795 הוקמה הרפובליקה הבטאווית, אשר נכבשה זמן קצר לאחר מכן על ידי צרפת. בשנת 1806 הפך נפוליאון את הרפובליקה לממלכה בשם ממלכת הולנד, וב-1810 סיפח אותה ישירות לצרפת.
בקונגרס וינה, אחרי תבוסת נפוליון בשנת 1815, האזור ניתן לשליטת וילם הראשון, מלך הולנד כהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, אך כעבור 15 שנה, בשנת 1830, התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי. הם זכו בעצמאות, והקימו לראשונה את ממלכתם הנפרדת תוך כדי אימוץ השם הרומי של האזור בלגיקה/בלגיה. הבלגים שאפו להקים ממלכה עצמאית ופנו למלך צרפת בבקשה להכתיר את בנו למלך בלגיה. משסירב, הוצעה הממלכה לנסיך הגרמני לאופולד לבית סאקסה-קובורג-גותה (דודה של המלכה הבריטית ויקטוריה). ב-21 ביולי 1831, יום העצמאות הבלגי, הוכתר הנסיך לאופולד כלאופולד הראשון, מלך הבלגים, ובכך החלה שושלת המלוכה הבלגית.
בשנת 1839 נחתם הסכם לונדון, ובו הכירה הולנד בעצמאות בלגיה, והמעצמות ערבו לשלום בלגיה ולנייטרליות שלה.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה, ובעקבות כך הצטרפה בריטניה למלחמת העולם הראשונה, אולם הולנד נותרה נייטרלית, ואף קלטה מאות אלפי פליטים בלגים, אשר חלקם הגדול חזר מאוחר יותר לבלגיה, אולם כמה רבבות נשארו בהולנד.
בשנת 1940 נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944 (בלגיה) ו-1945 (הולנד). בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו בלגיה והולנד לנאט"ו ולאיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים, מינהליים ואישיים.
כיום מתגוררים בבלגיה כ-11,000 הולנדים, ואילו 35,000 בלגים מתגוררים בהולנד.
יחסים כלכליים

לאחר שחרור חלק גדול מדרום הולנד בשנת 1944, הוקם הסדר מכס בין הולנד ובלגיה, וכתוצאה ממנו רוכבי אופניים והולכי רגל יכלו לחצות את הגבול באופן חופשי, ובלבד שיש להם דרכון תקף.
בשנת 1949 הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, ובשנת 1958 הוקם האיחוד הכלכלי בנלוקס יחד עם לוקסמבורג, והוא פעל לקידום התנועה החופשית של עובדים, שירותים וסחורות באזור. כמו כן, הקמתו תרמה מאוחר יותר להקמת האיחוד האירופי.
כיום בלגיה מהווה שותפת סחר חשובה מאוד של הולנד, והיא השוק החשוב ביותר אחרי גרמניה וצרפת. הולנד הוא היצואנית הגדולה ביותר לבלגיה אחרי גרמניה, והיבוא מבלגיה היווה 10.6% מכלל היבוא ההולנדי בשנת 2007, אשר לאחר גרמניה (20.1%) היה במקום שני. היצוא מהולנד לבלגיה היווה 11.8% מכלל היצוא ההולנדי, אשר שוב הוא ניצב לאחר גרמניה (23.6%).
יחסים תרבותיים

ב-9 בספטמבר 1980 הוקמה התאחדות הלשון ההולנדית על ידי ממשלות הולנד ובלגיה. מוסדות ההתאחדות הן ועדת שרים (מורכבת משרי החינוך והתרבות של המדינות החברות), המזכירות הכללית, ועדה בין-פרלמנטרית, ומועצת הלשון והתרבות ההולנדית.
ההתאחדות מהווה גוף ממשלתי בינלאומי לקביעת מדיניות לשונית, ובין ההחלטות של ההתאחדות:
קביעת כללי איות משותפים ואחידים בשלוש המדינות
פיתוח משותף של אמצעי לימוד יקרים כגון ספרי יעץ
צבירת ניסיון והתמחות בתחום הוראת הלשון ההולנדית
העברת השתלמויות למורים להולנדית ולמתרגמים, בעיקר בהקשר האירופי
ההתאחדות תומכת גם בהוראת הלשון ההולנדית בגרמניה, בבלגיה ובצפון צרפת. ההתאחדות שואפת לקשרים הדוקים עם דרום אפריקה, אף על פי שמדינה זו אינה חברה בארגון, וזאת בשל מספרם הגבוה של דוברי האפריקאנס, שהיא שפה קרובה מאוד להולנדית. להתאחדות יש קשרים מיוחדים גם עם אינדונזיה, שאף בה עדיין מדוברת הלשון ההולנדית. להבדיל מארגונים מקבילים, בהתאחדות אין חברים משקיפים.
לשתי המדינות יש תוכניות טלוויזיה משותפות, והם אף הגישו הצעה לארח במשותף את מונדיאל 2018.
יחסים דיפלומטיים

בלגיה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-9 קונסוליות באמסטרדם, ארנהם, חרונינגן, מאסטריכט, ניימכן, רוטרדם, טרנאוזן ופליסינגן. מאידך, הולנד מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-3 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן וליאז'
.
ביקורים ממלכתיים

בשנת 1938 ביקר לאופולד השלישי, מלך הבלגים באמסטרדם, ובשנת 1960 ביקרה יוליאנה, מלכת הולנד בבריסל. בשנת 2016 ביקר פיליפ, מלך הבלגים בהולנד, ובמהלך ביקורו קיבל מווילם-אלכסנדר, מלך הולנד את עיטור מסדר האריה ההולנדי.
פיליפ, דוכס ברבאנט השתתף בהכתרתו של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומתילדה, מלכת בלגיה היא סנדקית של אלכסיה, נסיכת הולנד.
יוליאנה, מלכת הולנד השתתפה בחתונתם של בודואן, מלך הבלגים ופביולה, מלכת הבלגים, וביאטריקס, מלכת הולנד השתתפה בהלווייתו של בודואן, מלך הבלגים בשנת 1993.
וס בורלנד

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1975 (בן 49) ריצ'מונד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Wesley Louden Borland 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  Hillsboro Comprehensive High School, בית הספר לאומניות ע"ש דאגלס אנדרסון 
 סוגה:  נו-מטאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  חברת תקליטים עצמאית 
 www.theborlandgallery.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ווס בורלנד בהופעה, 2011
ווס בורלנד (באנגלית: Wes Borland; נולד ב-7 בפברואר 1975) הוא זמר אמריקאי אשר ידוע בתור הגיטריסט של להקת לימפ ביזקיט.
קריירה

בשנת 1995 הצטרף ללהקת לימפ ביזקיט מאחר שהיה חברו הטוב של המתופף. הוא היה שותף ליצירת שלושת האלבומים הראשונים של הלהקה בהם הלחין את רוב השירים יחד עם סם ריוורס הבסיסט וג'ון אוטו המתופף (חוץ מהאלבום הראשון בו גם פרד דרסט ודי ג'יי ליטל השתתפו בהלחנה). ווס שימש כאטרקציה מיוחדת לקהל הרחב משום שהשתמש בעדשות מיוחדות ואיפור פנים לבן בקליפים של לימפ ביזקיט ובהופעותיה, ויחד עם סולנה, פרד דרסט, הפך לאחת הדמויות הדומיננטיות של לימפ ביזקיט.
לאחר ריבים ומאבקי אגו רבים עם פרד, בורלנד עזב את לימפ ביזקיט בשנת 2001 והקים יחד עם אחיו פרויקטים כמו Big Dumb Face (שלאחר אלבום אחד פורק). בשנת 2004 חזר ללימפ ביזקיט והקליט איתה אלבום. לאחר מכן, בשנת 2006, התפרקה הלהקה מכיוון שפרד דרסט השתלט טוטאלית על העבודה ומנע מכך שהאלבום ייצא בשלמותו, ובורלנד הקים את להקת האינדסטריאל מטאל Black Light Burns שבה היה סולן בנוסף לנגינתו בגיטרה. עם להקה זו הוציא אלבום אחד שממנו יצא הסינגל "Lie", באלבום זה בורלנד כתב והלחין את כל השירים. האלבום השני של ההרכב יצא ב-2012. בשנת 2009 חזר ללימפ ביזקיט, שהתאחדה והוציאה את האלבום "Gold Cobra" ב-2011. ב-2016 הוציא אלבום סולו, פרק את Black Light Burns ויצא לסיבוב הופעות עם לימפ ביזקיט. ב-2017 הקים מחדש את Big Dumb Face ובסוף אותה שנה יצא אלבומם השני של ההרכב.
בנוסף לגיטרה, ווס יודע לנגן בגיטרה בס, כינור, פסנתר, תופים, וקלידים.
ועידת פסגה

משתתפי ועידת הפסגה של ארגון המדינות המתועשות שנערכה בטויאקו, יפן. 7 ביולי 2008
ועידת פסגה היא ועידה שבה נפגשים ראשי מדינות. בשל דרגת הייצוג הגבוהה של המדינות בוועידות מסוג זה, הנושאים הנדונים בוועידות הם על פי רוב בעלי חשיבות רבה יותר. בשל כך, ומשום מעמדם הרם של המשתתפים בוועידות, הן זוכות לסיקור תקשורתי נרחב ולאבטחה כבדה. ארגונים בינלאומיים מסוימים, בהם ארגון המדינות המתועשות והליגה הערבית, מקיימים מדי שנה ועידות פסגה.
הראשון שטבע את המונח "פסגה" בהקשר הדיפלומטי היה ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, בשנת 1950, כאשר אמר: ”אין זה קל לראות כיצד עניינים יכולים להידרדר במשא ומתן בפסגה”, בקראו לקיים סבב שיחות נוסף עם ברית המועצות. אולם מפגשים בין מנהיגים התקיימו גם קודם לטביעת המונח בידי צ'רצ'יל. לפני המאה העשרים נערכו ועידות פסגה לעיתים רחוקות, וזאת ממספר טעמים: ראשית, התנקשויות אפשריות בדרך למפגש הפסגה או במהלך המפגש עצמו. שנית, המסעות אל מארחי מפגשי הפסגה ארכו ימים ושבועות, דבר שעלול היה להעיד על פחיתות כבודו של המנהיג המבקר. שלישית, השימוש בשגרירים ובשליחים אחרים ייתר את הצורך במפגש בין המנהיגים עצמם.
המאה העשרים זימנה יותר ועידות פסגה בשל התעופה, שקיצרה את משך המסע בין מדינות, ובשל הנשק להשמדה המונית, אשר הפך ועידות אלה לחיוניות, ולא בכדי רוב מפגשי הפסגה בתקופת המלחמה הקרה עסקו במרוצי חימוש ובניסיונות למנוע מלחמת עולם שלישית. בנוסף, אמצעי תקשורת ההמונים נתנו במה ופרסום לוועידות הפסגה שנערכו מאז תום מלחמת העולם השנייה.
קיום ועידות פסגה מביא לעיתים קרובות לקיום הפגנות מחאה בסוגיות הנוגעות לאופי הוועידה או הנושאים שעל סדר יומה. ההפגנות נערכות בערים ובסמוך לאתרים שבהם מתקיימות הוועידות, וחלקן הן הפגנות המוניות, שבהן מתעמתים המפגינים עם המשטרה. דוגמה לכך היא ההפגנות סביב ועידת ארגון המדינות המתועשות בג'נובה בשנת 2001, שבהן נהרג מפגין אחד ונפצעו עשרות בהתנגשויות עם המשטרה המקומית.
דוגמאות בולטות לוועידות פסגה

ועידת פסגה ידועה הייתה ועידת יאלטה בפברואר 1945, שהתקיימה בהשתתפות נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ושליט ברית המועצות, יוסיף סטלין. בוועידת פסגה זו נדונה חלוקת השטחים ואזורי ההשפעה בין בעלות הברית, שהיו עתידות לנצח במלחמת העולם השנייה.
מספר ועידות פסגה התקיימו על מנת להביא פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני בחסות מדינות שונות. במסגרת זו ניתן למנות את ועידת קמפ דייוויד שנערכה בארצות הברית וועידת טאבה שנערכה במצרים.
לקריאה נוספת

David Reynolds, Summits: Six Meetings That Shaped the Twentieth Century, New York: Basic Books, 2007.
הערות שוליים

↑  ועידת פסגה, באתר האקדמיה ללשון עברית
↑  Summit, The Britannica Dictionary
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh87007171  NARA: 10641804  NKC: ph126274
ויליאם מרשל

| --- | --- |
סר ויליאם מרשל
סר ויליאם מרשל
 לידה:  29 באוקטובר 1865 סטרנטון, הרטליפול (אנ'), מחוז דרהאם הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  29 במאי 1939 (בגיל 73) בנולאה דה ל'אורנה (אנ'), מחוז אורן, צרפת צרפת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  בית הספר רפטון 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1886–1924 (כ־38 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הבטליון הראשון של רגימנט הרגלים "יערני שרווד" (אנ') (1914–1915) מפקד הבריגדה ה-87 (1915) מפקד הדיוויזיה ה-42 (1915) מפקד הדיוויזיה ה-29 (1915) מפקד הדיוויזיה ה-53 (1915) מפקד הדיוויזיה ה-27 (1915-1916) מפקד הקורפוס השלישי (1916-1917) מפקד המערכה במסופוטמיה (1917-1918) מפקד הפיקוד הדרומי של הודו (1919-1923)
 פעולות ומבצעים
 המלחמה המוהמנדית הראשונה המערכה בטיראה מלחמת הבורים השנייה מלחמת העולם הראשונה * החזית המערבית * המערכה בגליפולי * המערכה במסופוטמיה
 עיטורים
  "חבר" במסדר האמבט (1916)   "אביר מפקד" במסדר האמבט (1917)    "אביר" במסדר כוכב הודו (1918)    "אביר מפואר" במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1919)
 
מרשל יושב על דופן הרכב שלו במהלך המערכה במסופוטמיה
סר ויליאם מרשל (באנגלית: Sir William Raine Marshall;‏ 29 באוקטובר 1865 – 29 במאי 1939) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. במהלך שנות שירותו השתתף במספר מלחמות וביניהן במערכה מתמשכת בגבולה הצפוני של הודו (המלחמה המוהמנדית הראשונה והמערכה בטיראה) וכן במלחמת הבורים השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה בחזית המערבית, לאחר מכן במערכה בגליפולי ולבסוף פיקד על המערכה במסופוטמיה. לאחר המלחמה שירת כמפקד זירה בצבא הודו הבריטית. במהלך שירותו זכה בשלל תארים, אותות ומדליות.
נעורים

מרשל נולד ב-1865 בכפר סטרנטון שבמחוז דרהאם לוויליאם מרשל ואליזבת לבית ריין. למד בבית הספר התיכון רפטון (אנ') שבקרבת העיר דרבי. בגלל המרחק מהבית למד מרשל בבית הספר בתנאי פנימייה. ב-1883, עם סיום לימודיו, הצטרף מרשל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1886
קריירה צבאית > השנים הראשונות

עם סיום האקדמיה הוצב מרשל לשירות ברגימנט הרגלים "יערני שרווד" (אנ'). בהמשך נשלח מרשל להודו שם השתתף ב-1897 במערכה במוהאמנד (אנ') שמצפון לפשאוור (כיום פקיסטן) כנגד מורדים משבטי הפשטונים. ב-1898 השתתף במערכה בטיראה (Tirah) (אנ') שבחבל ח'ייבר פח'טונח'ווה.
ב-1899 השתתף מרשל במלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה ונשאר שם עד סיום המערכה ב-1902. ביוני אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל (זמני).
קריירה צבאית > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-1914, מונה מרשל למפקד הבטליון הראשון של רגימנט הרגלים "יערני שרווד" (אנ') ונשלח למערכה בחזית המערבית בצרפת.
ב-1915 מונה למפקד הבריגדה ה-87 (של הדיוויזיה ה-29) ונשלח בראש יחידתו למערכה בגליפולי. על אף הכישלון הבריטית במערכה זו הועלה מרשל לדרגת מייג'ור גנרל ביוני אותה שנה. בהמשך המערכה בגליפולי מונה לפקד על הדיוויזיה ה-42, הדיוויזיה ה-29, הדיוויזיה ה-53 והדיוויזיה ה-27 איתה עבר לאזור סלוניקי שביוון.
בשלהי 1916 נשלח מרשל למערכה במסופוטמיה כדי להחליף את פרדריק סטנלי מוד בפיקוד על הקורפוס השלישי. במהלך החודשים הבאים הוביל את הקורפוס לניצחון בקרב כות השני ובכיבוש בגדאד.
בנובמבר 1917 מונה מרשל למפקד מערכה במסופוטמיה כמחליפו של פרדריק סטנלי מוד שנפטר בבגדאד מכולרה. בתפקידו זה המשיך מרשל לנהל את המערכה ולהוביל את צבא בריטניה בזירה זו להמשך הניצחונות במהלך 1918. באוקטובר אותה שנה קיבל מרשל את כתב הכניעה של הצבא הטורקי במוסול במסגרת הסכם הפסקת האש של מודרוס.
בעקבות פעילותו במהלך המלחמה זכה מרשל במספר תארים וביניהם "חבר" במסדר האמבט (1916), "אביר מפקד" במסדר האמבט (1917), "אביר מפקד" במסדר כוכב הודו (1918) ו"אביר מפואר" במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1919)
קריירה צבאית > לאחר מלחמת העולם הראשונה

לאחר תום המלחמה חזר מרשל להודו ומונה למפקד הפיקוד הדרומי (אנ') ושירת בתפקיד זה עד 1923. לאחר סיום תפקיד זה חזר לאנגליה וב-1924 פרש מהצבא. לאחר פרישתו עבר לגור בצרפת.
משפחתו

מרשל נישא ב-1902 לאמה לבית קנדל (ילידת דורצ'סטר). לאחר פרישתו מהצבא כתב את זיכרונותיו בספר בשם Memories of Four Fronts. מרשל נפטר בעיירה בנולאה דה ל'אורנה (אנ') שבמחוז אורן בצרפת.
ספריו

Marshall, Lieutenant General Sir William, Memories of Four Fronts. London: Ernest Benn Ltd, 1929.
לקריאה נוספת

Liddell Hart, Basil. A History of the World War. Faber & Faber 1930, Cassell 1970, Papermac 1997. ISBN 0-333-58261-6.
Woodward, David R (1998). Field Marshal Sir William Robertson. Westport, Connecticut: Praeger Publishers. ISBN 0-275-95422-6.
Barker, A.J. (1967). The Bastard War: The Mesopotamian Campaign of 1914–1918. New York: Dial Press.
Candler, Edmund (1919). The Long Road To Baghdad. Cassell and Company.
Davis, Paul K. (1994). Ends and Means: The British Mesopotamian Campaign and Commission. Farleigh Dickinson University Press. ISBN 0-8386-3530-X.
הערות שוליים

↑  רגימנט זה היה היחידה בה החל את שירותו הצבאי
↑  שמו הקודם של הקורפוס היה "קורפוס חידקל" שתפקידו היה לפרוץ את המצור על כות
↑  בין ניצחונות אלו ניתן למנות את קרב חאן בגדאדי וקרב שרקט
↑  כיבוש מוסול על ידי הבריטים התחולל לאחר מועד תחילת הפסקת האש והיה מוקד למתיחות בין המעצמות על רקע הדרישה הטורקית מהבריטים לסגת מהעיר לקו בו היו במועד כניסת הפסקת האש לתוקפה
↑  השיקולים בכיבוש מוסול ב-1918, באתר defenceindepth.co
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1058494872  VIAF: 311037302   WorldCat (עם VIAF): 311037302
יורגן פהל

יורגן פהל (בגרמנית: Jürgen Pahl, נולד ב-17 במרץ 1956 בטויכרן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. פהל התפרסם בכך שערק מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית בתקופת מסך הברזל, ביחד עם חברו הכדורגלן נורברט נאכטוואי. פהל שיחק לאחר עריקתו בעיקר באיינטרכט פרנקפורט, עמה זכה בגביע אופ"א ובגביע הגרמני.
קריירה

פהל שיחק במועדון כמי האלה (כיום פ.צ. האלשר) החל משנת 1973, ובעונתו הראשונה במועדון העפיל עמו לליגת העל המזרח גרמנית. פהל נשאר במועדון שתי עונות נוספות. בשנת 1976, פהל עבר לגרמניה המערבית, וחתם באיינטרכט פרנקפורט. לא היה מדובר במעבר קבוצה רגיל. בגרמניה המזרחית היה איסור לחצות את הגבול לגרמניה המערבית בעידן מסך הברזל, ופהל, ביחד עם חברו לכמי האלה, נורברט נאכטוואי, ניצלו הזדמנות שנקרתה בדרכם ככדורגלנים המשתתפים בטורנירים בינלאומיים. באוקטובר 1976 שיחקו פהל ונאכטוואי בנבחרת גרמניה המזרחית עד גיל 21, וטסו לטורקיה על מנת לערוק ממנה לגרמניה המערבית, וכשנחתו בה, חתמו שניהם באיינטרכט פרנקפורט. פהל היה מושעה תחילה לשנה בגין העבירה שביצע, ואחריה שיחק תשע עונות בפרנקפורט, בהן שימש שוער ראשון וערך 152 הופעות. פהל זכה עם איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א בשנת 1980, לאחר ניצחונות במפגשים כפולים מול באיירן מינכן בחצי הגמר ומול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. כעבור שנה, זכה פהל עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן. עד לעונת 1984/85 היה פהל השוער הבכיר בפרנקפורט, ובשתי העונות הבאות איבד את מקומו בהרכב לשוער האנס-יורגן גונדלאך. בשנת 1987 עזב פהל את איינטרכט פרנקפורט וחתם בריזספור הטורקית, שם שיחק שתי עונות, ופרש בשנת 1989 ממשחק פעיל.
פהל מתגורר נכון לשנת 2016 בפרגוואי, והוא בעלים של מסעדת קבבים.
תארים

עם איינטרכט פרנקפורט:
גביע אופ"א: 1979/80
הגביע הגרמני: 1980/81
יחסי דרום אפריקה – סנט לוסיה

| יחסי דרום אפריקה – סנט לוסיה |
| --- | --- |
דרום אפריקה: סנט לוסיה


דרום אפריקה: סנט לוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 616
אוכלוסייה
64,192,939: 179,845
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 2,520
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,885: 14,012
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה

יחסי דרום אפריקה–סנט לוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין סנט לוסיה.
היסטוריה

דרום אפריקה כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם סנט לוסיה ב-12 בדצמבר 1996, לאחר סיום משטר האפרטהייד. האי אירח את ועידת הקהילייה הקריבית בחודש יולי 1998, נלסון מנדלה, נשיא דרום אפריקה, הוזמן להגיע אליה. על פי משרד החוץ הדרום אפריקאי קיבל הנשיא "קבלת פנים של גיבור".
ב-29 במרץ 1999 הנציב הגבוה הלא תושב הראשון לסנט לוסיה הציג את כתב האמנתו בקסטריז, בירת סנט לוסיה. במרץ 2003 שלחה ממשלת סנט לוסיה שני נציגים רשמיים להשתתף בוועידת ממשל מקומי שהתקיימה בפרטוריה, אחת מבירותיה של דרום אפריקה.
בחודש יוני 2011 סיכמו שתי המדינות על העמקת היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
נציגויות דיפלומטיות

סנט לוסיה אינה מיוצגת בדרום אפריקה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
דרום אפריקה אינה מיוצגת בסנט לוסיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. דרום אפריקה האמינה את הנציבות הגבוהה שלה שבקינגסטון, בירת ג'מייקה, על סנט לוסיה
יורגן סטוברוד

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1883 Oppegård Municipality, נורווגיה 
 פטירה:  12 בפברואר 1980 (בגיל 96) אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 מקום קבורה:  Oslo's Eastern Cemetery 
 
מדליית הקוטב הדרומי
יוֹרְגֶן סְטוּבֶּרוּד (בנורווגית: Jørgen Stubberud;‏ 17 באפריל (או 19 באפריל) 1883 - 12 בפברואר 1980) היה חוקר קטבים נורווגי, שהשתתף במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן לאנטארקטיקה בשנים 1912-1910.
חייו

סטוברוד נולד בסווראטסקוג, במחוז אקרשוס בנורווגיה. פגישתו הראשונה עם רואלד אמונדסן התקיימה בביתו של אמונדסן בסווארטסקוג בשנת 1909, כשעבד כנגר בתיקון בתים ישנים. נראה שאמונדסן התרשם לטובה מעבודתו, כי בהמשך ביקש ממנו לבנות את פראמהיים בגנו. המשימה שהוטלה עליו הייתה: "זה צריך להיות מבנה למגורי חורף, באורך חמישה מטרים, ברוחב ארבעה מטרים ובגובה חמישה מטרים. את השאר תחשב בעצמך!"
כשנשלמה העבודה לשביעות רצונו של אמונדסן, פורק הצריף והוכן למשלוח באונייה "פראם". סטוברוד עצמו ניצל את ההזדמנות וביקש מאמונדסן לצרפו למשלחת. הבקשה אושרה וסטוברוד, בברכת אשתו, חתם על חתם על חוזה העסקה עם אמונדסן לשבע השנים הבאות. כשהגיעו לאנטארקטיקה, הוקם פראמהיים מחדש ושימש בסיס למשלחת.
על לויטננט קריסטיאן פרסטרוד הוטלה המשימה להוביל קבוצה של שלושה אנשים לחקר הטריטוריה של ארץ אדוארד השביעי, מצפון וממזרח לפראמהיים, ארץ לא-נודעת באותם ימים. יחד עם פרסטרוד והיאלמר יוהנסן, סקר יורגן סטוברוד ומדד שטח רחב-ידיים מצפון ומזרח לפראמהיים וסיפק מידע ומיפוי רבי-ערך, שהעצימו את התוצאות המדעיות של משלחת אמונדסן.
סטוברוד צורף לקבוצה המקורית של שמונה אנשים, שיצאו בכוונה להגיע אל הקוטב ב-8 בספטמבר 1911. גיחה זו נכשלה בגלל טמפרטורות קיצוניות, שאילצו אותם לסגת לאחר שהגיעו אל 80° דרום, בחלקו מחמת ארגון לא מספק, שהציב את חייהם של שניים מן האנשים בסכנת מוות. היאלמר יוהנסן ביקר בחריפות את התנהלותו של אמונדסן בנסיבות אלה, בהסתמך על ניסיונו בחקר החוג הארקטי עם פריטיוף ננסן. ביקורת בוטה כל כך הייתה ללא תקדים ואמונדסן הגיב עליה בארגון קבוצת הקוטב מחדש, תוך צמצום המשתתפים בה. שנים לאחר מעשה דיבר סטוברוד רק טובות על אמונדסן, אך גם הוא הסכים, שדרך טיפולו במחלוקת עם יוהנסן לקתה בחסר.
על חלקו במשלחת, קיבל סטוברוד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה הנורווגי שיזם הוקון השביעי, מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן. בשנים הבאות עבד סטוברוד כפקיד מכס וחי באוסלו.
לקריאה נוספת

Sydpol-Stubberud. Den siste gjenlevende av Roald Amundsens atten menn
The Third Fram Expedition
Norway's Antarctic Heroes