stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריצ'יקה פואיקה
ביוגרפיה > 1982 > אלופת עולם בריצת שדה

באליפות העולם בריצת שדה (4.663 ק"מ) שנערכה ברומא, איטליה ב-21 במרץ 1982 זכתה פואיקה במדליית זהב בתוצאה של 14:38.9 דקות, לפני בת ארצה פיצה לווין (14:40.5 דקות) וגרטה וייץ (14:43.9 דקות).
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בספטמבר אותה שנה זכתה פואיקה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:33.33 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:59.31 דקות.
ביוגרפיה > 1982 > שיאנית עולם בריצת מייל

בתחרות שנערכה ברייטי, איטליה ב-9 בספטמבר אותה שנה קבעה פואיקה בריצת מייל שיא עולם חדש של 4:17.44 דקות, שיפור לשיא העולם בן החודשיים של מארי דקר מארצות הברית (4:18.08 דקות). שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי מארי דקר (4:16.71 דקות) ובאותה ריצה היא סיימה שנייה אף היא שברה את שיאה העולמי בשיא אישי חדש של 4:17.33 דקות, כיום התוצאה השביעית בטיבה בכל הזמנים (2016).
ביוגרפיה > 1983

בשל פציעה החמיצה פואיקה את אליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983.
ביוגרפיה > 1984

באליפות העולם בריצת שדה (5 ק"מ) שנערכה במזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי, ארצות הברית ב-25 במרץ 1982 זכתה פואיקה בפעם השנייה במדליית זהב, בתוצאה של 15:56 דקות, לפני גלינה זכרובה מברית המועצות (15:58 דקות) וגרטה וייץ (15:58 דקות).
ביוגרפיה > 1984 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה פואיקה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 3000 מטר בשיא אולימפי חדש של 8:35.96 דקות, לפני ונדי סמית-סלאי מבריטניה (8:39.47 דקות) ולין ויליאמס מקנדה (8:42.14 דקות). ריצה זו זכורה בשל נפילתה של אהודת הקהל אלופת העולם מארי דקר בעקבות ההתנגשות עם זולה באד נציגת בריטניה. במדליית ארד זכתה בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:04.15 דקות, אחרי גבריאלה דוריו מאיטליה (4:03.25 דקות) ובת ארצה דוינה מלינטה (4:03.76 דקות).
ביוגרפיה > 1986 > שיאנית עולם בריצת 2000 מטר

בתחרות שנערכה בלונדון ב-11 ביולי 1986 קבעה פואיקה בריצת 2000 מטר שיא עולם חדש של 5:28.69 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של טטיאנה קזנקינה מברית המועצות 5:28.72 דקות. שיא זה החזיק מעמד 8 שנים ונשבר על ידי סוניה או'סאליבן (5:25.36 דקות). תוצאתה מהווה את התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים (2016).
באליפות אירופה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוגוסט 1986 זכתה פואיקה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:35.92 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:03.90 דקות.
ביוגרפיה > 1987

באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 זכתה פואיקה במדליית ארד, בריצת 300 מטר בתוצאה של 8:47.92 דקות.
באליפות העולם שנערכה ברומא בתחילת ספטמבר אותה שנה זכתה פואיקה במדליית כסף, בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:39.45 דקות, אחרי
ביוגרפיה > 1988

באולימפיאדת סיאול (1988) לא הצליחה פואיקה לסיים את ריצת 3000 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:57.22 דקות (1984)
ריצת מייל: 4:17.33 דקות (1985), תוצאה שנייה בטיבה בעולם בכל הזמנים באותה העת
ריצת 2000 מטר: 5:28.69 דקות (1986), שיא עולם בעבר
ריצת 3000 מטר: 8:27.83 דקות (1985), תוצאה רביעית בטיבה בעולם בכל הזמנים באותה העת
שיאים אישיים > אולם

ריצת מייל: 4:28.55 דקות (1982)
ריצת 3000 מטר: 8:43.49 דקות (1987)
הערות שוליים

↑  התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת מייל, באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (באנגלית)
↑  התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת 2000 מטר, באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14347683 
ריצת 3000 מטר באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) - מריצ'יקה פואיקה (בצהוב), מארי דקר במרכז, זולה באד משמאל
משלחת מס' 7 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת
גנאדי מנאקוב
גנאדי סטרקאלוב
תיאור תחנת החלל מיר לאחר עגינה של מודול "קריסטל"
משלחת מס' 7 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-7) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-1 באוגוסט 1990 ועד ל-10 בדצמבר 1990. מפקד המשלחת היה גנאדי מנאקוב. פעילות המשלחת נמשכה 130 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 1> 08.1990–10.12.1990 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות גנאדי מנאקוב | מפקד המשלחת | סויוז TM-10 |  | סויוז TM-10 | חבר משלחת מס' 7  מפקד חלליית "סויוז TM-10" |
| ברית המועצות גנאדי סטרקאלוב | מהנדס טיסה | סויוז TM-10 |  | סויוז TM-10 | חבר משלחת מס' 7 |
רקע

בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את מודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט.
פעילות המשלחת

חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-1 באוגוסט וב-3 באוגוסט היא התחברה מודול "קוואנט 1" של תחנת החלל מיר. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 6 בפיקוד אנטולי סולוביוב. לאחר ביצוע חפיפה והעברת אחריות למשפחת מס' 7, משלחת מס' 6 עזבה את תחנת החלל ב-10 באוגוסט. החלה עבודה סדירה של המשלחת החדשה.
ב-15 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-4 ועגנה בתא עגינה של מודול בסיסי. החללית הביאה 2,689 ק"ג מטען כולל חלקי חילוף. חברי המשלחת החלו בהעברת מטען לתחנת החלל.
ב-28 באוגוסט הסתיימו עבודות לחיבור מערכת בקרה של מודול "קריסטל" למערכות תחנת החלל.
ב-17 בספטמבר חללית מטען פרוגרס M-4 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-29 בספטמבר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-5 ועגנה בתא עגינה של מודול בסיסי. החללית הביאה 2,594 ק"ג מטען כולל חלקי חילוף. בין היתר המטען כלל ציוד טלוויזיה לאסטרונאוט יפני שהיה צריך להגיע לתחנת החלל בהמשך. כמו כן חללית צוידה ביחידת נחיתה מדגם "רדוגה". חברי המשלחת החלו בהעברת מטען לתחנת החלל.
ב-19 באוקטובר מנאקוב וסטרקאלוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות. המטרה הייתה לטפל בפתח פגום של מודול "קוואנט 2". הם הצליחו לסגור אותו אך לא להחזיר אותו למצב שמיש.
ב-28 בנובמבר חללית מטען פרוגרס M-5 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה. יחידת נחיתה "רדוגה" נותקה מהחללית אך אות ממנה לא התקבל וחומר שהיה על היחידה אבד.
ב-4 בדצמבר הגיע חללית סויוז TM-11 עם משלחת מס' 8 לתחנת החלל מיר בפיקוד ויקטור אפנסייב. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. עם החללית הגיע גם אסטרונאוט טויוחירו אקיאמה מיפן. טויוחירו אקיאמה טס לחלל כעיתונאי של רשת יפנית "TBS". כל היום הוא שידר תוכנית של 10 דקות לטלוויזיה ו-20 דקות לרדיו. מכיוון שציוד יפני לא היה תואם את הציוד של התחנה היה צורך להביא לחלל ציוד במשקל של 170 ק"ג לפני הטיסה.
ב-10 בדצמבר צוות משלחת מס' 7 עזב את תחנת החלל בחללית "סויוז TM-10" ביחד עם אסטרונאוט יפני. במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-4 חודשים הם ביצעו מספר רב של ניסויים.
הערות שוליים

↑  פרוגרס M-4
1 2  חלליות מטען
↑  פרוגרס M-5
מפרץ פורטו

מפרץ פורטו (בצרפתית: Golfe de Porto; בקורסיקאית: Golfu di Portu) הוא מפרץ בחלקה המערבי של קורסיקה, הידוע בנופיו ובמצוקיו הסלעיים. אזור המפרץ, הכולל את המפרץ עצמו, את הקאלאנקות של פיאנה, את מפרץ ג'ירולאטה הסמוך, ואת שמורת הטבע סקנדולה, הוכרז ב-1983 כאתר מורשת עולמית. בנוסף, מרבית אזור המפרץ נכלל בפארק טבע אזורי הגדול (Parc Naturel Régional de Corse), המהווה כ-40% משטחה של קורסיקה.
אזור המפרץ

אזור המפרץ מיושב בדלילות, במספר כפרים קטנים, המחולקים מבחינה מנהלית לחמש קומונות. מצדו הצפון-מערבי של המפרץ ובכיוון השעון, הקומונות (ומספר התושבים בהן, מעודכן ל-2018) הן
Osani‏ (98 תושבים)
Partinello‏ (100 תושבים)
Serriera‏ (124 תושבים)
Ota‏ (542 תושבים)
Piana‏ (475 תושבים)
נהר פורטו נשפך למפרץ בקצהו המזרחי, היכן שנמצא הכפר פורטו (בתחום הקומונה של Ota), שצמח סביב תעשיית התיירות באזור, ובו נמל קטן.
האזור היה מיושב בדלילות לאורך ההיסטוריה עקב תנאי הקרקע וקשיים רבים. בחצי השני של המאה ה-16 סבל האזור מפשיטות של שודדי ים ברברים, שהוביל להקמה של מגדלי שמירה ג'נוביים בקורסיקה. שלושה מגדלים כאלה הוקמו באזור מפרץ פורטו, אך האזור המשיך לסבול מפשיטות אלה.
אזור המפרץ > הקאלאנקות של פיאנה

קאלאנקות הן מפרצים צרים ותלולים הנוצרים לאורך החוף באזורים קרסטיים כתוצאה מהמסת הסלע, ונמצאים בעיקר לחופי הים התיכון בצרפת. הקאלאנקות של פיאנה (בצרפתית: Calanques de Piana, בקורסיקאית: Calanche di Piana) הן קבוצת קאלאנקות בצדו הדרומי של מפרץ פורטו. כביש צר ומתפתל מחבר את הכפרים פורטו ופיאנה ועובר דרך הקאלאנקות של פיאנה, המצוקים התלולים והסלעים הצבעוניים.
אזור המפרץ > מפרץ ג'ירולאטה

מפרץ ג'ירולאטה (בצרפתית: Girolata, בקורסיקאית: Girulata) הוא מפרץ קטן בצד הצפוני של מפרץ פורטו. במרכזו נמצא הכפר ג'ירולאטה, כפר דייגים קטן שהגישה אליו אפשרית רגלית או באמצעות סירה.
אזור המפרץ > שמורת הטבע סקנדולה

שמורת הטבע סקנדולה (בצרפתית: Scandola, בקורסיקאית: Scandula) ממוקמת בקצה המערבי של קורסיקה, בצד הצפוני של מפרץ פורטו. גבולות השמורה, שהוכרזה ב-1975, כוללים גם אזורים בים, ומשלבים הגנה על ערכי הטבע ביבשה ובים. נופי השמורה מתאפיינים בסלעים געשיים היוצרים מצוקים מרהיבים היורדים בתלילות אל הים. הביקור בשמורה אפשרי רק באמצעות סירה.
גלריית תמונות

מגדל שמירה ג'נובי בפתח הנמל של פורטו
נוף של מפרץ פורטו מאזור הקאלאנקות של פיאנה
נוף סלעי בשמורת הטבע סקנדולה
משלחת מס' 9 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת
אנטולי ארצברסקי
סרגיי קריקאליוב
תיאור תחנת החלל מיר לאחר עגינה של מודול "קריסטל"
משלחת מס' 9 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-9) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-18 במאי 1991 ועד ל-10 באוקטובר 1991. מפקד המשלחת היה אנטולי ארצברסקי. פעילות המשלחת נמשכה 144 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 18> 5.1991–10.10.1991 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות אנטולי ארצברסקי | מפקד המשלחת | סויוז TM-12 |  | סויוז TM-12 | חבר משלחת מס' 9  מפקד חלליית "סויוז TM-12" |
| ברית המועצות סרגיי קריקאליוב | מהנדס טיסה | סויוז TM-12 |  | סויוז TM-13 | חבר משלחת מס' 9 ו-10 |
רקע

בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט.
פעילות המשלחת

חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-18 במאי וב-20 במאי היא התחברה למודול הבסיסי של תחנת החלל מיר. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 8 בפיקוד ויקטור אפנסייב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה.
ביחד עם חברי המשלחת לתחנת החלל הגיע הלן שרמן מבריטניה.הלן שרמן טסה לחלל כנציגת בריטניה. היא זכתה בתחרות פתוחה לקביעת הנציג. בהיותה בחלל שרמן ביצע מספר משימות במסגרת תוכנית ג'ונו. היא חזרה לכדור הארץ ביחד עם חברי משלחת מס' 8 בחללית סויוז TM-11.
ב-26 במאי חללית "סויוז TM-11" עם משלחת מס' 8 והלן שרמן עזבו את תחנת החלל. משלחת מס' 9 החלה בעבודה הסדירה.
ב-28 במאי בוצע שינוי עגינה של חללית סויוז TM-12 מתא עגינה של המודול הבסיסי לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
ב-1 ביוני לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-8 ועגנה בתא של מודול בסיסי. עם החללית הגיע מטען של 2,693 ק"ג. צוות התחיל בפינוי מטען לתחנת החלל.
ב-24 ביוני ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות. חללית מטען הביאה כלים וציוד לתיקון אנטנה של מערכת עגינה על מדודול "קוואנט 1". לאחר השלמת פעולת תיקון הם התקינו על מודול "קוואנט 2" ציוד הכנה להתקנת מבנה מסבך Sofora.
ב-28 ביוני ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3.5 שעות. חללית מטען הביאה פאנל TREK להתקנת ציוד עבור ניסוי שהוכן באוניברסיטת ברקלי. פאנל וציוד היו אמורים להישאר מחוץ לתחנת החלל לתקופה של שנתיים.
ב-15 ביולי ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. במהלך פעילות זו החלה התקנת ציוד על מבנה מסבך Sofora.
ב-19 ביולי ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. במהלך פעילות זו נמשכה התקנת ציוד על מבנה מסבך Sofora.
ב-23 ביולי ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. במהלך פעילות זו הושלמה התקנת ציוד על מבנה מסבך Sofora.
ב-27 ביולי ארצברסקי וקריקאליוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-6.5 שעות. במהלך פעילות זו הותקנו שלבים נוספים של מבנה מסבך Sofora.
ב-15 באוגוסט חללית מטען פרוגרס M-8 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-23 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-9 ועגנה בתא של מודול בסיסי. עם החללית הגיע מטען של 2,730 ק"ג. צוות התחיל בפינוי מטען לתחנת החלל.
ב-30 בספטמבר חללית מטען פרוגרס M-9 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה. יחידת נחיתה "רדוגה" נותקה מהחללית.
ב-4 באוקטובר הגיע חללית סויוז TM-13 עם משלחת מס' 10 לתחנת החלל מיר בפיקוד אלכסנדר וולקוב. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. עם החללית הגיעה גם אסטרונאוט פרנץ פיבק מאוסטריה וטוקטר אאובקירוב מקזחסטן. פיבק החל בביצוע תוכנית ניסויים Austromir.
ב-10 באוקטובר אנטולי ארצברסקי ביחד עם פיבק ואאובקירוב עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TM-12". במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-5 חודשים שנה הם ביצוע מספר רב של ניסויים.
סרגיי קריקאליוב נותר בתחנת החלל וביחד ים אלכסנדר ולקוב הם פעלו כמשלחת מס' 10 לתחנת החלל מיר.
הערות שוליים

↑  תוכנית ג'ונו
1 2  חלליות מטען
↑  תוכנית Austromir
נס הנשיא

ערך זה עוסק בנס הנשיא של מדינת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 יחס אורך/גובה:  1:1
 מוטיבים עיצוביים:  סמל מדינת ישראל ללא המגן בצבעי כסף על רקע כחול כהה עם מסגרת בצבע כסף
סמל בית הנשיא
תמונה של נס הנשיא
נס הנשיא הוא הדגל המייצג את נשיא מדינת ישראל. זהו דגל בצורת ריבוע, רקע הדגל כחול עם שוליים לבנים, ובמרכזו מופיע סמל מדינת ישראל. הסמל מופיע על-גבי נס הנשיא ללא המגן (כלומר, ללא המסגרת התוחמת אותו בדרך-כלל). צבע המנורה, ענפי הזית, והמילה "ישראל" על-גבי נס הנשיא הוא לבן או אפור-כסוף, בשונה מהצבע הזהוב שבו הם מופיעים בהקשרים אחרים.
נס הנשיא נועד לסמן את נוכחותו של נשיא המדינה, כשהוא נמצא בביקור רשמי במקום כלשהו. לדוגמה, נהוג להניף את נס הנשיא בחצר בניין הכנסת בעת קיום טקס שבו נוכח נשיא המדינה. הנפת נס הנשיא היא חלק מטקס קבלת הפנים שעורכת הכנסת לנשיא המדינה, והוא מורד מן התורן עם עזיבת הנשיא את משכן הכנסת. בלשכת נשיא המדינה מוצג נס הנשיא דרך קבע, בדרך כלל בצד המקום שבו הוא יושב.
הרעיון מאחורי נס הנשיא ועיצובו שאולים מכללי הטקס הנהוגים באירופה ובמדינות בעלות מסורת אירופית. במדינות אלה יש בדרך כלל דגל מיוחד המייצג את ראש המדינה, ומונף רק כשהוא נוכח באופן אישי במקום מסוים. הנפת הדגל מסמנת כי יש לנהוג על-פי כללי טקס מיוחדים בעת הכניסה למקום. דגל מסוג זה מכונה באנגלית standard.
נשיא מדינת ישראל התשיעי שמעון פרס עם נס הנשיא ב-2013.
נשיא מדינת ישראל העשירי ראובן ריבלין עם נס הנשיא בין דגלי ישראל ב-2015.
נס הנשיא בנמל חיפה לרגל הפלגתו של נשיא המדינה חיים ויצמן לשווייץ, יולי 1950
מתמטיקה של קיפולי נייר

אמנות קיפולי הנייר, אוריגמי, זכתה למחקר מתמטי ניכר. תחומי העניין המתמטיים כוללים את בדיקת היכולת לשטח את מודל הנייר מבלי להזיק לו (באנגלית: flat-foldability) והשימוש בקיפולי הנייר על מנת לפתור משוואות מתמטיות. המגבלות המקובלות בייצור דגמי אוריגמי יוצרות תנאי שפה רבים על יצירת דגמים, המאפשרים ניתוח מתמטי של תהליכי הקיפול.
אתגרים מתמטיים

קיימות בעיות מתמטיות רבות הנובעות מאמנות האוריגמי, וחלקן טרם נפתרו. למשל, בעיית הקיפול השטוח, הבוחנת את אפשרות הקיפול של דגם דו-ממדי על פי תבנית קפלים נתונה. בעיה זו היא בעיה NP שלמה. בעיה אחרת, בעלת חשיבות מעשית רבה, היא בעיית "האוריגמי הקשיח", הבוחנת אפשרות יצירת דגמים מיחידות נוקשות שמחוברות ביניהן בצירים. לפתרון בעיה זו שימושים רבים באדריכלות ובהנדסה.
בנית מודלים של אוריגמי דורשת, בדרך-כלל, קיפולים חוזרים מעטים בלבד. אחד האתגרים בתחום זה, קיפול נייר לשניים בשכבות רבות, נפתר רק ב-2001, על ידי בריטני גאליבן, בהיותה עדיין תלמידת תיכון. גאליבן ניסחה את פונקציית ההפסד עבור קיפול נייר לשניים בכיוון אחד. הפונקציה מבוטאת על ידי הנוסחה  L={\frac {\pi t}{6}}(2^{n}+4)(2^{n}-1), כאשר "L" הוא האורך המינימלי של הנייר (או כל חומר אחר), "t" הוא עוביו של החומר, ו-"n" הוא מספר הקיפולים האפשריים. גאליבן הצליחה לקפל דף נייר לשניים 12 פעמים. הדעה המקובלת לפני כן הייתה שבלא התחשבות בסוג או בגודל הנייר ניתן לקפלו לא יותר משמונה פעמים.
הערות שוליים

↑  Marshall Bern and Barry Hayes, The complexity of flat origami, Proceedings of the seventh annual ACM-SIAM symposium on Discrete algorithms, 175–183, 1996
↑  Jonathan Schneider, Flat-Foldability of Origami Crease Patterns, Swarthmore College Computer Society, 2004
↑  Humiaki Huzita, Understanding Geometry through Origami Axioms, Proceedings of the First International Conference on Origami in Education and Therapy, J. Smith ed., British Origami Society, 1992, pp. 37–70
↑  Roger C. Alperin, A Mathematical Theory of Origami Constructions and Numbers, New York Journal of Mathematics, 6:119–133, 2000
↑  אפשר להגיע אל הפתרונות של משוואה ממעלה רביעית באמצעות שלוש פעולות של הוצאת שורש ריבועי ופעולה אחת של הוצאת שורש שלישי
חישוב שורש שלישי באמצעות שיקוף זוג נקודות לזוג ישרים:  \ x^{3}=a.
מרטינה מק'ברייד

| --- | --- |

מרטינה מק'ברייד מופיעה בשנת 2010
 לידה:  29 ביולי 1966 (בת 58) קנזס, ארצות הברית
 שם לידה:  מרטינה מריה שיף
 מוקד פעילות:  נאשוויל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים.
 סוגה:  פופ, קאנטרי
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  תקליטי RCA נאשוויל, ריפבליק נאשוויל 
 צאצאים:  דילייני מק'ברייד, אמה ג'סטיס מק'ברייד, אווה מק'ברייד 
 פרסים והוקרה:  Kansas Music Hall of Fame (2007)  Country Music Association Award for Female Vocalist of the Year (2002)  Country Music Association Award for Female Vocalist of the Year (1999)  Country Music Association Award for Female Vocalist of the Year (2003)  Country Music Association Award for Female Vocalist of the Year (2004)  פרס המוזיקה האמריקאית לזמרת אהובה – קאנטרי 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
מרטינה מריה שיף (נולדה ב־29 ביולי 1966) הידועה בשם הבמה מרטינה מק'ברייד (באנגלית: Martina McBride) היא זמרת וכותבת שירים אמריקאית בז'אנר של מוזיקת הקאנטרי. נאמר עליה שהיא "סלין דיון של מוזיקת הקאנטרי" בזכות הבלדות העוצמתיות וקול הסופרן שלה.
קריירה

את דרכה המוזיקלית החלה מרטינה כזמרת רקע במופעים של גארת' ברוקס. בעלה (ג'ון מקברייד) שעבד באותה תקופה כמפיק מוזיקלי הפיק למרטינה כמה דמואים ושלח אותם לכל מיני חברות תקליטים בתקווה שאחת מהן תחליט להחתים אותה.
מק'ברייד הוחתמה בחברת התקליטים האמריקאית RCA Nashville בשנת 1991 והוציאה את שיר הבכורה שלה- "The Time Has Come" שנה לאחר מכן. במשך הזמן היא גלשה בסגנון המוזיקה שלה גם לפופ, בדומה לזמרות פיית' היל ושאניה טוויין, והוציאה שרשרת של להיטים.
מק'ברייד הקליטה בסך הכל 11 אלבומים, אוסף להיטים אחד, אלבום אחד של הופעה חיה, אוסף של חג המולד ועוד שני אלבומי אוספים. 7 מהאלבומים שלה ו- 2 מאוספי הלהיטים שלה זכו בפרס תקליט הזהב של התאחדות התקליטים האמריקאית (RIAA). בארצות הברית מכרה מק'ברייד יותר מ-14 מיליון אלבומים. בנוסף זכתה מק'ברייד בפרס זמרת השנה של התאחדות מוזיקת הקאנטרי.
נדב זילברשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1974 (בן 50) ישראל 
 קבוצות כמאמן
 2005–2006   2006–2007   2007–2009   2009–2015   2016–2020   2022 - 2023:  הפועל בארי    עירוני נס ציונה    מכבי ראשון לציון (ע' מאמן)   עירוני נס ציונה   עירוני נס ציונה    מכבי ראשון לציון
 הישגים כמאמן
 אליפות הליגה הלאומית (2013, 2017)   אליפות ליגת הנוער (2011, 2012)   אליפות ליגת התיכונים (2015, 2020)
 
נדב זילברשטיין (נולד ב-15 במאי 1974) הוא מאמן כדורסל. בעברו אימן את עירוני נס ציונה אשר בהדרכתו העפילה לליגת העל ואת מכבי ראשון לציון. כמו כן היה עוזר מאמן של נבחרת ישראל ובאופן זמני היה גם מאמנה הראשי של הנבחרת.
הערות שוליים

↑  נדב זילברשטיין, באתר ספסל
↑  נדב זילברשטיין - ראיון סיכום תקופה, באתר ספסל, ‏13 ביוני, 2007 (ארכיון)
↑  אלופות הליגה לנוער, באתר ספסל
↑  פרץ סופר, תיכונים: הגימנסיה הריאלית ראשל"צ אלופה, באתר ynet, 31 בדצמבר 2015
↑  פרץ סופר, הגימנסיה הריאלית ראשל"צ אלופת התיכונים לבנים, באתר ynet, 2 בינואר 2020
↑  לימונד מצטיין אוקטובר, נדב זילברשטיין המאמן, באתר ערוץ הספורט, 2 בנובמבר 2013
↑  סיכום עונת 14–2013 בכדורסל הישראלי, באתר מנהלת הליגה
↑  אור שקדי‏, אחרי שבע שנים: נדב זילברשטיין סיים את דרכו בעירוני נס ציונה, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2015
↑  אור שקדי‏, עירוני נס ציונה: רועי חגאי פוטר, נדב זילברשטיין מונה במקומו, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2016
↑  מאמן חודש מרץ: נדב זילברשטיין, באתר מנהלת הליגה, ‏29 במרץ, 2018
↑  מאמן חודש דצמבר: נדב זילברשטיין, באתר מנהלת הליגה, ‏1 בינואר, 2019
↑  נדב זילברשטיין ממשיך בנס ציונה, באתר מנהלת הליגה, ‏24 ביוני, 2019
↑  אור שקדי‏, עירוני נס ציונה: בראד גרינברג מונה למאמן לעונה אחת, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2020
↑  נועה פופלינגר, ‏נדב זילברשטיין חתם כמאמן ראשון לציון, באתר ערוץ הספורט, 24 במאי 2022
↑  אור שקדי‏, נדב זילברשטיין סיים את דרכו במכבי ראשון לציון, באתר וואלה, 2 בפברואר 2023
↑  יואב חריש, חריש עמוק 2 - נבחרת הנוער - ההתחלה - חלק ב', באתר ספסל, ‏12 ביולי, 2008 (ארכיון)
↑  אור שקדי‏, איגוד הכדורסל הקים נבחרת עד גיל 14 אותה יאמן נדב זילברשטיין, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2016
↑  אור שקדי‏, נתי כהן ידריך את נבחרת הנוער, נדב זילברשטיין את נבחרת הקדטים, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2017
↑  אושר: אורן אהרוני מאמן הנוער, דמיציאן בקדטים, באתר ONE‏, 14 בנובמבר 2018
↑  יעקב מאיר, נדב זילברשטיין מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל, באתר ישראל היום, ‏12 באוקטובר, 2021
נגיד מסדר ההוספיטלרים

האח מתיו פסטינג האנגלי, נגיד ההוספיטלרים משנת 2008 ועד 2018.
החצר הפנימית של ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס
חצר נפטון בארמון נגיד ההוספיטלרים בוולטה
משרדי הנגיד ברומא
נגיד מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים, שחבריו ידועים גם בכינוי הוספיטלרים וכיום הוא מכונה גם מסדר מלטה, הוא השליט הריבון והסמכות הדתית העליונה של המסדר. הוא ממונה לכל חייו ועליו להקדיש את עצמו למען המסדר ולשמש דוגמה לעקרונות הנצרות ולחברי המסדר.
לנגיד מסורה הסמכות החקיקתית הבכירה במסדר, והוא מפעיל אותה ביחד עם המועצה הריבונית של המסדר. הוא מחוקק חיקוקים בנושאים שאינם זוכים לכיסוי בחוקת המסדר, מנהל את אוצר המסדר, מאשרר הסכמים בינלאומיים ומכנס את האספה הכללית שהיא האספה הבכירה של המסדר.
נכון ל-2023, נגיד המסדר הוא האח ג'ון ט. דאנלפ, המכהן בתפקיד מאז 3 במאי 2023, והוא הנגיד ה-81 במניין, מאז נוסדה המשרה בשנת 1100.
לפי מסורת המסדר, כאשר הנגיד מת או מסיים את תפקידו בשל פרישה, ממונה נגיד בפועל עד שהמועצה תבחר נגיד חדש. ברוב הפעמים, הנגיד בפועל ייבחר גם לנגיד המסדר הקבוע.
תארים ומעמד

מדינות שלהן יחסים דיפלומטיים עם המסדר, מכירות בנגיד כראש מדינה לכל דבר. תוארו של הנגיד הוא "האח" (Friar), אך בפנייה אליו הוא מכונה "רום מעלתו". תוארו המלא של הנגיד הוא:
"הוד מעלתו רם המעלה, האח (...), הנסיך והנגיד העליון של המסדר הצבאי הריבוני של יוחנן הקדוש של בית החולים של ירושלים, של רודוס ושל מלטה, שומרם הענוותן של עניי הצלוב".
הכנסייה הקתולית מכירה בנגיד כחשמן.
מקום מושבו של הנגיד

הנגיד נדד עם המסדר לאורך 900 שנות קיומו, וממקום מושבו הראשון בירושלים עבר אל מצודת קראק דה שבלייה בסוריה, ומשם לעכו, לקפריסין, לרודוס, למלטה ולבסוף לרומא, שם הוא מתגורר מאז שנת 1834. נגיד בודד התגורר בסנקט פטרבורג ואחד נוסף במסינה ובקטניה.
מקום מושבו של הנגיד > ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס

בעיר רודוס שוכן ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס (יוונית "Παλάτι του Μεγάλου Μαγίστρου") אשר הוקם במאה ה-14 במקום בו ניצבה מצודה ביזנטית קדומה מהמאה ה-7. המבנה דומה יותר למצודה הערוכה סביב חצר פנימית שלאורכה ארקאדה מאשר לארמון. הוא הוקף בחפיר משלו, ומתחת לו נחפרו שלוש קומות אחסון. העות'מאנים הפכו את המבנה לבית כלא לאחר שכבשו את רודוס מידי ההוספיטלרים ב-1522. חלק מהמבנה נהרס בהתפוצצות מחסן תחמושת סמוך ב-1856, והאיטלקים שהשתלטו על האי ב-1912 הקימו חלקים ניכרים ממנו מחדש בסגנון שחיקה את סגנון המאה ה-16. המבנה שימש כמעון הנציב האיטלקי וכבית קיץ למלך ויטוריו אמנואלה השלישי ולבניטו מוסוליני אחריו. כיום משמש המקום כמוזיאון לתולדות העיר. במבנה התגוררו 20 נגידים בין 1309 ל-1522.
מקום מושבו של הנגיד > ארמון הנגיד במלטה

בוולטה, בירת מלטה, שוכן ארמון נגיד ההוספיטלרים שהושלם בשנת 1571 (מלטזית "il-Palazz" - "הארמון"). בארמון התגוררו 21 נגידים מ-1575 עד הכיבוש הצרפתי ב-1798. ב-1800 היה הארמון למקום מושבו של המושל הבריטי, וכיום הוא משמש כפרלמנט של מלטה וכמשכנו הרשמי של נשיא המדינה.
נס הנגיד
נס הנשיא (אירלנד)

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל רשמי או רגיל, בצדו הקדמי
 קבלת מעמד רשמי:  13 בפברואר 1945
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול מוטען בנבל בריאן בורו
נס הנשיא הוא דגלו האישי של נשיא אירלנד. הדגל הוכרז רשמית ב-13 בפברואר 1945.
עיצובו של הדגל זהה לעיצובו של סמלה של אירלנד ומהווה למעשה כרזה של הסמל. זהו דגל כחול המוטען בנבל בריאן בורו. צבעו הכחול של הדגל נקרא – כחול פטריק הקדוש, על שמו של הפטרון של אירלנד והנבל הוא סמל המזוהה עם אירלנד מאז המאה ה-13 ונקרא על שמו של מלך אירי קדוש בשם בריאן בורו.
כמו רבים מהנסים המלכותיים והנשיאותיים הדגל מונף תדיר מעל מעונו הרשמי ורכביו של הנשיא, כמו גם מעל טירת דבלין כשהנשיא שוהה בה. הדגל לעולם אינו מונף בחצי התורן ואינו קודם לדגל הלאומי בסדר החשיבות.
ראו גם

דגל לנסטר
נדב ויקינסקי

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1978 (בן 46) כפר סבא, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, רוק ישראלי
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה אקוסטית
 שיתופי פעולה בולטים:  תזמורת המהפכה, בית אבי חי
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  סוסיתא
 פרסים והוקרה:  פרס הבמה לילדים ונוער
נדב ויקינסקי (נולד ב-25 בפברואר 1978) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מנהל מוזיקלי, זמר-יוצר ופסנתרן. כיום הוא ראש המחלקה לביצוע רב תחומי באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה

ויקינסקי נולד בשנת 1978 בכפר סבא, לצבי וחנה ויקינסקי. שירת בתותחנים. הוא בוגר תואר ראשון ושני בקומפוזיציה מטעם האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. במרכז יצירתו הכתיבה לבמה - מחזות זמר, אופרות ופסקולי הצגות. ויקינסקי גם כותב יצירות קלאסיות כליות וווקאליות עבור גופי ביצוע כגון התזמורת סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית של חיפה, תזמורת המהפכה ומקהלת העפרוני. הוא שיתף פעולה כמעבד סימפוני עם ברי סחרוף, אביתר בנאי, דויד דאור, רונה קינן ודיקלה. בסך הכל הלחין ויקינסקי מעל 100 פסקולים להצגות תיאטרון, אופרות ומחזות זמר.
ויקינסקי נשוי לשחקנית ואמנית המיצג זהבית מיטרני ואב לשני ילדים. מתגורר בכפר יונה.