stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד מוס
הגדת המעלות

מספר דוגמאות
דף הפתיחה של ההגדה - פריחה בשל האביב, עץ מלבלב עם שבעה ענפים היוצאים מהגזע המרכזי ושלושה שורשים כמו מנורת שבעת הקנים.
דף קידוש - "הנשר והארנבת" זכה לביקורת רבה בשל הסמלים, המטבעות, של הממלכות הזרות שרדפו את היהודים, כולן עם נשר האוחז בטפריו ארנבת ובעיגול התחתון משמאל הארנבת מצליח לברוח ושורדת ומגיעה לברכה "שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה"
"עבדים היינו" - מוס צייר דמויות יהודיות מ"הגדת ראשי הציפורים" מסוף המאה ה-13. הדמויות מצוירות בלבוש יהודי-גרמני מסורתי של ימי הביניים, כולל כובע היהודים המחודד והבזוי. פרצופי היהודים מצוירים כראשי ציפורים. ייתכן כי הסיבה לכך טמונה בדיבר "לא תעשה לך פסל וכל תמונה". הדמויות נראות כאילו הן חופשיות בגרמניה של ימי הביניים, אבל רק לשבריר שנייה, כי כאשר הופכים את מגזרת הדף הבא מעל התמונה, מתברר שהציפורים כלואות בתוך כלוב, ושהכלוב עצמו הוא השער הנודע של מחנות הריכוז - "Arbeit macht Frie".
"בכל דור ודור חייב אדם לראות את עצמו כאילו הוא יצא ממצרים" - מוס צייר דמויות של נשים וגברים מכל הדורות של ישראל, על תלבושותיהן המיוחדות, מהזמן העתיק עד ימינו, כל דמות בתוך אליפסה. בין דמות לדמות הציב מראה. כאשר סוגרים את הספר, רואות כל הדמויות את הדמויות כולן, אולם כאשר הספר פתוח רואה כל מתבונן את עצמו בין כל הדורות.
"בצאת ישראל ממצרים" הניגון מוצייר על ידי ציור 600 אנשים כמספר 600 אלף בני ישראל שיצאו ממצרים, אנשים כתווים של ניגון. כל תו - גוף וראש.
יצירות מפורסמות

עיצוב שער עיתון "ציונים" של קיבוץ עין הנצי"ב
הערות שוליים

1 2  בנימין יוגב (בוג'ה), בית-העמק, סיפורה של הגדת המעלות, mynet, ‏7 בפאריל 2015
↑  מנדי גרוזמן, "אובססיה לשלמות": 18 אלף שקל להגדה נדירה, באתר מקור ראשון, 13 באפריל 2017
↑  ששה ספרים ביבליופיליים בהוצאת "בית אלפא" - דוד מוס
↑   שיר המעלות לדוד ההגדה של דויד מוס, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 20:38)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דוד מוס".
גני ילדים ומעונות יום בית יעקב

| --- | --- |

 פעילות:  חינוך לגיל הרך
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  הרב יהודה אריה גולדקנופף
 מנכ"ל:  הרב ישראל גולדקנופף
 תקופת הפעילות:  תש"ט (1949) – הווה
 https://ganimm.co.il/
 
רשת גני הילדים ומעונות היום "בית יעקב", היא עמותה רשומה המספקת חינוך לגיל הרך במגזר החרדי, באמצעות מאות מסגרות חינוך הפועלות ברחבי ישראל: מעונות יום, גני ילדים, משפחתונים וצהרונים.
הרשת הוקמה בשנת 1949 (תש"ט) וכיום היא פועלת במגוון תחומים.
בשנת הלימודים תשפ"ג מתחנכים ברשת 'בית יעקב' 17,945 ילדים ב-864 מסגרות חינוך המעסיקים 2,731 נשות צוות.
התפתחות הרשת

רשת גני הילדים ומעונות היום "בית יעקב" נוסדה על ידי הרב יהודה-אריה גולדקנופף בשנת 1949 (תש"ט) מתוך מטרה לספק חינוך יהודי שורשי לבנות כבר במסגרת הגן כתשתית לעתידן הרוחני.
בתקופה ההיא, עם העלייה ההמונית מאירופה ומארצות המזרח, הוקמה בישראל התשתית למוסדות החינוך החרדיים לבנות על ידי "מרכז בית יעקב בארץ ישראל", כהמשך למודל החינוך שהציבה הגב' שרה שנירר, מקימת תנועת "בית יעקב" באירופה. בירושלים, תשתית זו כללה את בית הספר היסודי "בית יעקב" שהוקם ונוהל על ידי הרב הלל ליברמן ואת "מכון בית יעקב למורות" שהוקם ונוהל על ידי הרב פנחס יעקב הכהן לוין.
אנשי "מרכז בית יעקב" ומתנדבות מטעמם פעלו לרישום ילדי העולים למוסדות הללו, אולם במקרים רבים התברר כי הילדים - שלמדו בגנים ממלכתיים - אינם מעוניינים ללמוד במוסדות החינוך החרדיים. כפתרון לכך, בשנת תש"ט, חבר הרב יהודה-אריה גולדקנופף לרב הלל ליברמן ולרב פנחס יעקב הכהן לוין והקים יחד עמם את רשת גני הילדים ומעונות היום 'בית יעקב' בירושלים עם פתיחת הגן הראשון ברח' דוד ילין פינת תחכמוני.
בהמשך, הרשת התרחבה וגנים נוספים נפתחו בתל אביב-יפו, ברמלה, בעפולה, בחולון, בגדרה ובשעריה. במקביל, הוקמו מעונות יום במעברות ובשכונות מצוקה, כמו מוסררה וקטמון, שם שהו הילדים עד לשעות הערב כשהם מקבלים הזנה מלאה של שלוש ארוחות ביום ובקבוקי חלב. זאת, כמענה לחסרים שנוצרו על רקע המצב הסוציו-אקונומי הנמוך ממנו הגיעו.
בשנת 1959 (תשי"ט), כעשור לאחר הקמת הרשת, סיימו 2,800 ילדים את לימודיהם בגני הילדים של 'בית יעקב', כאשר 93% מתוכם פנו להמשך הלימודים בתלמודי-תורה או בבתי ספר של ה"החינוך העצמאי".
בשנים אלו, גני הילדים של הרשת לא הוכרו באופן פורמלי ולכן לא תוקצבו כלל מטעם הגורמים הממשלתיים והעירוניים.
רק בשנת 1963 (תשכ"ג), בעקבות שתדלנותו של חבר הכנסת ושר הסעד הרב יצחק-מאיר הכהן לוין הכירה הממשלה בגני הילדים החרדיים והסכימה לתקצבם. בעקבות כך, הוקם גוף מאוחד שריכז את כלל גני הילדים במגזר החרדי - "המרכז לגני ילדים - מיסודם של נשי אגודת ישראל, מרכז בית יעקב וסניפי אגודת ישראל". למרות זאת, רשת גני הילדים ומעונות היום "בית יעקב" המשיכה לחוות קשיים כלכליים, עד כי היא נאלצה לשבות מפעילותה למשך כמה חודשים.
בהמשך, בשנת 1967 (תשכ"ז), פורק "המרכז לגני ילדים", ואז התייצבה רשת 'בית יעקב' והתבססה בעיר ירושלים. כמה חודשים לאחר מכן, עם התמנותו של טדי קולק לראשות עיריית ירושלים וכהונתו של הרב יהודה-אריה גולדקנופף כחבר עיריית ירושלים, הוכרו גני הילדים של רשת "בית יעקב" כגנים עירוניים והחלו לקבל את התקציבים השוטפים. מכאן, התפתחה הרשת והתרחבה.
בשנת 1988 (תשמ"ט), עם פטירתו של הרב יהודה-אריה גולדקנופף, מונה בנו הרב יצחק גולדקנופף למנהל הרשת.
באוקטובר 2022 (חשוון תשפ"ג), עם כניסתו של הרב יצחק גולדקנופף לתפקיד יו"ר יהדות התורה לקראת הבחירות לכנסת ה-25 במדינת ישראל, החליף את מקומו בנו הרב ישראל גולדקנופף.
פעילות הרשת

נכון לנובמבר 2022, מפעילה רשת גני הילדים ומעונות היום "בית יעקב" גני ילדים, מעונות יום ומשפחתונים. בשנת תשפ"ג פועלות ברשת -864 מסגרות חינוך, בהן לומדים 17,945 ילדים ומועסקות 2,731 נשות צוות.
במסגרת הרשת מופעל מערך פיתוח מקצועי לעובדים באמצעות השתלמויות וימי עיון במתכונת נופש. כמו כן, מונגשים תכנים מקצועיים באמצעות מגזינים ייעודיים: מגזין רבעוני "פינת מפגש" למנהלות המשפחתונים, ומגזין "נטיעות" לכלל עובדי המערכת.
נוסף על כך, הרשת מפתחת תוכניות חינוכיות ותוכניות לימודים - המאושרות על ידי משרד החינוך (בשיתוף המרכז הפדגוגי "שתילי אריה");. ופועלת למען פיתוח החינוך לגיל הרך בכלל. כך למשל, ב-2018 מונה מנהלה השני של הרשת, הרב יצחק גולדקנופף, לחבר במועצה לגיל הרך הפועלת במשרד החינוך מטעם חוק המועצה לגיל הרך התשע"ז - 2017 ומרכזת את הטיפול, החינוך והשירותים לילדים מגיל לידה ועד שש שנים.
מסגרות הרשת > גני ילדים

גני הילדים של רשת "בית יעקב" פועלים בערים: ירושלים, בני ברק, בית שמש, ביתר עילית, ערד וקריית יערים, כאשר בתוכם קיימים גם גנים בשפת היידיש והאנגלית.
במסגרת הגנים הללו משולבים גם ילדים עם צרכים מיוחדים, על פי תוכנית אינדיבידואלית לכל ילד ובליווי אנשי מקצוע. השילוב נעשה בשיתוף פעולה עם רשת "פתחיה" לחינוך מיוחד. במקביל, הרשת מפעילה גם גני שילוב - גנים רגילים שבמסגרתם ניתן מענה פרטני לילדים בעלי קשיי למידה ספציפיים.
בשנת תשפ"ג הקימה הרשת, בשילוב עם רשת "פתחיה" את "שתילי חינוך" - מרכז המתכלל את כל מסגרות החינוך והטיפול לגיל הרך תחת קורת גג אחת. במקום פועלים גני חינוך רגיל לצד גני חינוך מיוחד, מעונות יום רגילים לצד שיקומיים, חדרי טיפול ותרפיות, מרפאת התפתחות הילד ומרכז השתלמויות להורים ואנשי מקצוע. כך, ילדי החינוך המיוחד משולבים בחברה הרגילה וילדי החינוך הרגיל מקבלים מענה זמין של איתור, קידום וטיפול מקצועי.
כלל גני הילדים פועלים על פי מתווה משרד החינוך ומופעלות בהם תוכניות חינוכיות ולימודיות אשר נבנות בשיתוף פעולה על ידי צוות המרפ"ד 'שתילי אריה' ומאושרות על ידי משרד החינוך.
מסגרות הרשת > מעונות יום

מעונות היום של רשת "בית יעקב" פועלים בערים: ירושלים, בני ברק, ביתר עילית, בית שמש, אשדוד, מודיעין עילית, אלעד, גבעת זאב, אופקים, תפרח, קריית גת, חזון יחזקאל, ערד, טירת כרמל ונתיבות. המעונות פועלים תחת משרד החינוך, משרד הכלכלה והתעשייה ומשרד הרווחה והביטחון החברתי.
המעונות מתאפיינים בסביבה הכוללת גירויים, משחקים ומרחבים המעודדים התפתחות מוטורית, קוגניטיבית, שפתית וחברתית.
מסגרות הרשת > מעונות יום רב תכליתיים

לצד מעונות היום, מפעילה רשת "בית יעקב" שלושה מעונות רב-תכליתיים הפועלים בין השעות שבע בבוקר עד שבע בערב ובהם מטופלים 120 תינוקות ופעוטות בסיכון.
במעונות מועסק צוות מטפלות מוסמכות לצד עובדות סוציאליות ומטפלות רגשיות בתרפיות מגוונות, כמו: גינון טיפולי, ביבליותרפיה וטיפול בבעלי חיים.
מסגרות הרשת > רשת משפחתונים "פמילי"

רשת המשפחתונים "פמילי" פועלת בירושלים ובתל ציון מטעם זרוע העבודה שעל ידי משרד הכלכלה והתעשייה. המשפחתונים פועלים בבתיהן של מפעילות עצמאיות שעברו הכשרה ייעודית מטעם משרד הכלכלה והתעשייה, והם עומדים תחת בקרה, הכוונה והדרכה אישיים של צוות מפקחות ורכזות. לצד זאת, מפעילות המשפחתונים והרכזות משתתפות בהשתלמויות קבועות מטעם רשת "בית יעקב" המקנות להן ידע וכלים מקצועיים.
מסגרת המשפחתונים כוללת: תכנים חינוכיים, תפריט מאוזן, סביבה לימודית ופעילות מכוונת התפתחות.
ברשת המשפחתונים "פמילי" מופעלת התכנית הלאומית - 360 אשר במסגרתה מאותרים, מאובחנים ומטופלים ילדים בסיכון באופן המאפשר מתן מענה מוקדם, ממושך ואפקטיבי.
מנהלי הרשת

הרב יהודה אריה גולדקנופף - מייסד הרשת ומנהלה בין השנים 1949 - 1988 (תש"ט - תשמ"ט)
יצחק גולדקנופף - בנו של הרב יהודה אריה גולדקנופף, מנהל הרשת החל משנת 1988 - 2022 (תשמ"ט - תשפ"ב).
ישראל גולדקנופף - בנו של יצחק גולדקנופף, מנהל הרשת החל משנת 2022 (תשפ"ג).
לקריאה נוספת

א"מ זילברברג, האיש ופעלו: קווים ותווים לדמותו של הרב יהודה אריה גולדקנופף, ירושלים: מרכז פדגוגי שתילי אריה, תש"נ (הספר בקטלוג ULI)
א"מ זילברברג, עובדות מספרות: 50 שנות פעילות תש"ט-תשנ"ט, ספר בית יעקב, ירושלים: רשת גני הילדים ומעונות יום בית יעקב, תשנ"ט (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  יהודית אידלשטיין, "סיפור בלי סוף", נטיעות 15, רשת הגנים והמעונות בית יעקב, 2018
↑  יהודה שטיין, "המהפכה הפדגוגית", בקהילה, תשע"ו
↑  האוניברסיטה העברית, "הכשרה למנהלות מעונות ורכזות משפחתונים של רשת בית יעקב", אתר האוניברסיטה העברית בירושלים; גני ילדים ומעונות יום בית יעקב, "ימי עיון ונופש לעובדות הרשת", אתר בית יעקב, 29.07.2019;
↑  גני ילדים ומעונות יום בית יעקב, "מגזין נטיעות", אתר בית יעקב
↑  שתילי אריה, ארץ ישראל: שבחה, מצוותיה, שמיטה, ירושלים: שתילי אריה - מכון ומרכז פדגוגי, תשנ"ג (הספר בקטלוג ULI); רשת גני הילדים ומעונות יום בית יעקב, אוצר של מילים, ירושלים: רשת גני הילדים ומעונות יום בית יעקב; שתילי אריה, מצב רוח: מתרגשים ונהנים עם צב הצבעים, ירושלים שתילי אריה - מכון ומרכז פדגוגי, 2020
↑  אתי וייסבלאי, יישום חוק המועצה לגיל הרך, הכנסת - מרכז המידע והמחקר, 23.09.2020
↑  שתילי חינוך, "עולמות מתחברים באהבה. זה מתחבר לכולנו", מגזין רשויות 32, רשת הגנים והמעונות בית יעקב ופתחיה, 2022

"בית יהודה אריה" - משרדי רשת "בית יעקב"
אווטאר: כשף האוויר האחרון – ציידת הראשים ומבשל התה

| --- | --- |

על עטיפת הספר נראים דמויותיהם של דוד אירו וציידת הראשים
 מידע כללי
 מאת:  פיית' ארין היקס (אנ'),מייקל דנטה דימרטינו, בריאן קונייצקו
 איורים:  פיטר ורטמן, אדל מאטרה
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  דארק הורס קומיקס
 תאריך הוצאה:  21 באוגוסט 2024
 מספר עמודים:  80
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
 סדרה
 סדרת ספרים:  אווטאר: כשף האוויר האחרון (קומיקס)
 ספר קודם:  אווטאר: כשף האוויר האחרון – אזולה במקדש הרוחות
 הספר הבא:  אווטאר: כשף האוויר האחרון – אפר האקדמיה
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1-5067-3772-0
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – ציידת הראשים ומבשל התה (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Bounty Hunter and the Tea Brewer) הוא רומן גרפי מאת פיית' ארין היקס (אנ'), פיטר ורטמן ואדל מאטרה. זהו ספר הקומיקס הארבעה עשר בסדרת הקומיקסים מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומהווה המשך לעלילת סדרת הטלוויזיה "אווטאר" של ניקלודיאון. הספר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2024 על ידי חברת ההוצאה האמריקאית דארק הורס קומיקס.
רקע

ביוני 2023, במהלך כנס חובבי הקומיקס, קומיק-קון, סן דייגו, הוכרז על ספר קומיקס חדש. הקומיקס תוכנן בתחילה לצאת לאור ב-14 במאי 2024 ולחנויות הקומיקס ב-15 במאי 2024, אך יצא בסופו של דבר ב-21 באוגוסט 2024 על ידי חברת ההוצאה האמריקאית דארק הורס קומיקס, ומהווה חלק מסדרת הקומיקסים מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון".
הספר נכתב על ידי פיית' ארין היקס (אנ'), מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, צויר בידי פיטר ורטמן ונצבע בידי אדל מאטרה.
ראו גם

אווטאר: כשף האוויר האחרון (קומיקס)
הערות שוליים

↑  Cartoon Universe, We are getting a tease! The Bountyhunter and the Tea Brewer!, טוויטר, ‏22 ביולי 2023
1 2  João Simões, Avatar: The Last Airbender - Nova banda-desenhada coloca Iroh como protagonista, IGN Portugal, ‏25 ביולי 2023
1 2  New Uncle Iroh 'Avatar: The Last Airbender' Graphic Novel Announced
↑  TEA TIME IS OVER IN "AVATAR: THE LAST AIRBENDER-THE BOUNTY HUNTER AND THE TEA BREWER", דארק הורס קומיקס (באנגלית)
1 2  Avatar: The Last Airbender--The Bounty Hunter and the Tea Brewer TPB :: Profile :: Dark Horse Comics, דארק הורס קומיקס
תמונתו של דוריאן גריי

ערך זה עוסק ברומן מאת אוסקר ויילד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| --- | --- |

כריכת הגרסה העברית (2006), בתרגום ליה נירגד
 מידע כללי
 מאת:  אוסקר ויילד
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות גותית 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 הוצאה
 הוצאה:  Lippincott's Monthly Magazine 
 תאריך הוצאה:  1890
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000962359, 000346588, 001830780, 002510237, 001834958, 001834961, 001834956, 001834957, 001834955
 
תמונתו של דוריאן גריי (באנגלית: The Picture of Dorian Gray) הוא רומן מאת הסופר האירי אוסקר ויילד, אשר התפרסם לראשונה בגיליון יולי 1890 של כתב העת Lippincott's Monthly Magazine בפילדלפיה, והכה גלים מיד עם פרסומו. היצירה מגוללת את סיפורו של צעיר המוכר את נשמתו תמורת נעורים ויופי נצחיים, ובאים בה לידי ביטוי שנינותו, ביקורתו החברתית החדה והפרוזה של אוסקר ויילד. גיבור הרומן הוא דוריאן, הדוניסט קצר רוח וחסר מוסר שאינו משתנה כלל, בעוד תמונתו מזדקנת והופכת דוחה יותר ויותר עם השנים. דמותו הפחידה, הקסימה, משכה, ואף השחיתה קוראים רבים במשך למעלה ממאה שנים. באמצעות מעלליו של דוריאן, הביע ויילד בפשטות את התאוריות האסתטיות שלו, המחיש אותן ואת הסיכונים הטמונים בהן, ואף הציע קווים מנחים למי שיחליט לחיות חיים של יופי חסר תוחלת.
כשיצא הספר לאור ב-1891, הוא נחשב למסוכן, טיפשי, וולגרי ולא-מוסרי, ואילו ויילד עצמו כונה "קפדן קשקשני". הספר שימש כהוכחה ל"חוסר צניעות רבתי" במשפטים נגד ויילד, שהביאו בסופו של דבר למאסרו ולהגלייתו. למרות זאת, ספרו "תמונתו של דוריאן גריי" ביסס את מעמדו של ויילד כאחד ממייצגיה החשובים של התנועה האסתטית, שדגלה ב"אמנות לשם אמנות", ויחד עם גיבורו הפך הספר ליצירה קלאסית.
עלילה

הספר מתאר את קורות חייו של דוריאן גריי, צעיר יפה תואר החובר אל הצייר המוכשר באזיל הלווארד, הרואה בדוריאן מקור השראה לאמנותו. באזיל הלווארד מצייר את דיוקנו האישי של גריי. הדיוקן מצויר בנאמנות מופלאה למקור החי, ומשקף את הערצתו העזה של הצייר לדוריאן גריי, על שום יופיו ותמימותו.
בסדנתו של באזיל פוגש גריי את הלורד הנרי, איש החברה הגבוהה, ציניקן ונהנתן, שהופך לחברו הטוב ומלווה אותו לאורך תהליך היצירה. הלורד הנרי משתף את גריי בעמדותיו הרואות ביופי ובנעורים אידיאל, ודוריאן גריי מושפע מדבריו עמוקות. הוא נעצב על ארעיותם של היופי והנעורים, ובצערו הוא מביע משאלה, ומבקש שתמיד ימשיך להיראות צעיר ויפה כמו בתמונה, ומבקש שהתמונה תזדקן ותתכער במקומו:
כמה עצוב הדבר! אני אזדקן ואהיה נורא ומחריד, אבל התמונה תישאר צעירה תמיד. לעולם לא תהיה זקנה יותר משהיא כעת, ביום זה של חודש יוני... אילו היה הדבר להפך, אילו יכולתי אני להיות צעיר תמיד -והתמונה תזקן... את נשמתי הייתי נותן!
גריי הצעיר מתאהב בשחקנית צעירה, סיביל ויין, ושובר את לבה. שברון לבה כה גדול עד שהיא מתאבדת. כאשר גריי מתבונן בדיוקנו התלוי על הקיר הוא מבחין בהבעת פנים אכזרית שמופיעה בו ומבין שרצונו אכן התגשם – התמונה היא זו שמתכערת במקומו.
לורד הנרי משאיל לגריי הצעיר ספר המשפיע עליו עמוקות וגורם לו לחיות חיים נהנתניים ולבצע מעשים הנוגדים את המוסר ואת המידות הטובות. כשחולף הזמן, גריי נשאר יפה כשם שהיה ביום ציור הדיוקן שלו, ואילו דיוקנו, אותו הוא מסתיר בחדר נעול, מזדקן ומתכער.
בערב יום הולדתו השלושים ושמונה מבקר באזיל הלווארד את גריי הצעיר וטוען בפניו שהוא ידוע לשמצה בשל מעשיו ומידותיו הרעות. גריי מראה להלווארד את הדיוקן שצייר, שנראה עתה מכוער ומרושע עד מאוד, והלווארד, הרואה בהתכערות הדיוקן סימן להידרדרותו המוסרית של גריי, קורא לו לבקש מחילה מהאל ולשנות את דרכו. גריי כועס על הלווארד, ובתגובה רוצח אותו בדקירות סכין. גריי קורא למכר שלו, כימאי, ומשדל אותו לעזור לו להעלים את הגופה בטיעון שאם יסרב, גריי יחשוף סוד גדול ונורא שלו. מכרו הכימאי עוזר בהעלמת הגופה בניגוד לרצונו ולאחר תקופה מסוימת מתאבד.
לאחר שנים מחליט אחיה של סיביל ויין, אהובתו לשעבר של גריי, לנקום את מותה של אחותו, ורודף את גריי, אך נהרג לבסוף בתאונה במהלך ציד.
האירועים הסוערים גורמים לבסוף לגריי להחליט לשנות את דרכיו ולהפוך לטוב. הוא מספר ללורד הנרי על החלטתו, לאחר שכצעד ראשון למימושה ויתר על מערכת יחסים אפשרית עם צעירה כפרית יפה. הלורד הנרי מפקפק במניעיו ומציע שמעשיו של גריי לא נבעו מתוך רחמים על הצעירה, אלא מתוך גאווה וסקרנות. גריי מחליט לבדוק האם המעשה הטוב שעשה משתקף בתמונתו ומגלה שבמקום שהתמונה תחזור להיות יפה כביום ציורה, היא נראית מחרידה יותר מתמיד. גריי מהרהר באפשרות להתוודות על מעשיו, אך לבסוף חוזר בו ומחליט להשמיד את תמונתו, אותה האשים בהידרדרותו המוסרית. הוא מנסה להשמידה בדקירת סכין, אותה סכין שבה רצח את הלווארד חברו. כשמשרתיו נכנסים לחדר לאחר שדקר את התמונה, הם מוצאים אותו שרוע על הרצפה, זקן ומכוער עד מאוד, כשהסכין תקועה בחזהו, ואת תמונתו יפה כמו ביום שבו צוירה.
משמעות

הספר מתייחס להשפעה השלילית של היופי החיצוני מחד, ושל ההשפעה החברתית מאידך, על האדם. הוא דן למעשה במסכה החיצונית שהאדם שם על עצמו עקב תובענות הדרישות החברתיות, ודנה את האדם הפשוט לחיים של סבל ושל השחתה מוסרית.
ויילד מתאר בספר את ההבדל בין נקודת המבט הסובייקטיבית שדרכה רואה האדם את עצמו, לבין האופן בו הוא נראה בידי הסובבים אותו, ושם דגש על השינוי באופיו של האדם ובמעשיו בעקבות חשיפה לפיתויים וללחץ חברתי.
במקור התכוון ויילד ללעוג לצביעות החברה הלונדונית האריסטוקרטית, אך למעשה ביקורת זו מתאימה לכל חברה, ואף לחברה שבה אנו חיים כיום.
עיבודים > קולנוע

הספר עובד פעמים רבות לקולנוע. בשנת 1945 הפיקה MGM סרט מפואר ויקר, בעיבודו ובבימויו של אלברט לווין, ובכיכובו של הרד הטפילד. הסרט זכה בשלוש מועמדויות לפרס אוסקר (לרבות מועמדות של אנג'לה לאנסברי, ששיחקה את קורבנו של דוריאן, סיביל ויין), וזכה בפרס לקולנוע שחור-לבן. הסרט אופיין בדיוקן אותו צייר הצייר איוון אולברייט בצבעי טכניקולור בוהקים, שהיה האלמנט היחיד בסרט שצולם בצבע. ציורו המבעית של אולברייט, "תמונתו של דוריאן גריי" (1944-1943), מוצג במכון האמנות של שיקגו.
בשנת 1970 נעשה עיבוד מודרני של הספר לסרט קולנוע שנקרא 'דוריאן גריי' המתרחש בשנות השישים.
בסרט "ג'נטלמנים מובחרים" (2003) הופיעה דמותו של דוריאן גריי, שגולם בידי סטיוארט דאונסנד.
בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט שמבוסס על הספר בשם "דוריאן גריי", בכיכובם של בן ברנס וקולין פירת'.
מלבד הפקות קולנוע אלו, היו הפקות קולנועיות נוספות של הסיפור.
עיבודים > טלוויזיה

ב-1976 הופק סרט טלוויזיה על פי הרומן בעיבודו של ג'ון אוסבורן ובכיכובם של פיטר פירת', ג'רמי ברט וג'ון גילגוד.
דמותו של דוריאן גריי מופיעה בסדרה "פני דרדפול", שמגולמת על ידי ריב קארני.
דמותו מופיעה גם בעונה השנייה של הסדרה ״ההרפתקאות המצמררות של סברינה״, ומגולמת על ידי ג׳דדיה גודאייקר.
הספר היווה השראה לעלילת הפרק Man of the People של הסדרה מסע בין כוכבים: הדור הבא ואלמנטים מהסיפור מופיעים בצורה דומה בפרק.
עיבודים > אופרה

המלחין האמריקאי לוול ליברמן (אנ') הציג לראשונה את "תמונתו של דוריאן גריי" באופרה של מונטה קרלו ב-8 במאי 1996. הדיאלוגים בין דוריאן לבין הדיוקן שלו מוצגים כדואטים בין זמר טנור לתזמורת. ככל שמתפתחת האופרה, והדרמה מובילה להשחתתו הגמורה של דוריאן, כך המוזיקה הופכת לכאוטית ולצורמת יותר.
בשנת 2000 עלתה בבית האופרה של פראג האופרה "דוריאן" מאת יצחק שטיינר, המבוססת על סיפורו של ויילד, בבימוי נתן דטנר ובהשתתפות ששי קשת.
עיבודים > תיאטרון

באפריל 2017 עלתה ההצגה "תמונתו של דוריאן גריי" בישראל בתיאטרון הבימה. את ההצגה יצר יחזקאל לזרוב, שהיה אחראי לבימוי, לעיבוד, לעיצוב הבמה ולעיצוב התנועה, ואף גילם בה את התפקיד הראשי של דוריאן גריי.
| שם השחקן | שם הדמות / דמויות |
| --- | --- |
יחזקאל לזרוב: דוריאן גריי
גיל פרנק: הנרי
אקי אבני: בזיל
ליאת אקטע: גלאדיס
לאה גלפנשטיין: סיביל ווין
רוברטו פולק: פרנסיס, המשרת
שמעון כהן: המסגר, דוד ג'ורג' / זונה
דניאל סבג: ג'ים ווין
רותי לנדאו: אגתה
שחר רז: אלן
ניל משען: מארק
אליעד סודאי: ג'פרי, אח של גלאדיס

ההצגה כוללת קטעים מוזיקליים על רקע השירים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  "Five Years" - דייוויד בואי  "Sweet Child o' Mine" - ‏Guns N' Roses  "Drive" - אר.אי.אם.  "Wish You Were Here" - פינק פלויד  "Nothing Else Matters" - מטאליקה  "Red Hill Mining Town" - ‏U2  "Friday I'm in Love" - הקיור |  "I'll Be Your Mirror" - הוולווט אנדרגראונד  "The Weeping Song" - ניק קייב והזרעים הרעים  "Psycho Killer" - ‏Talking Heads  "Rock 'n' Roll Suicide" - דייוויד בואי  "Sultans of Swing" - דייר סטרייטס  "Romeo and Juliet" - דייר סטרייטס |  |  |  |  |  |  |
עיבודים > מחזמר

בנובמבר 2022 עלה בתיאטרון בלונדון המחזמר "דוריאן" המבוסס על הסיפור.
תרגומים לעברית

תמונת דוריאן גריי, תרגם מאנגלית י"ח טביוב, מוסקבה: א"י שטיבל, 1918. (מהדורות נוספות: ורשה: שטיבל, תרפ"א; תל אביב: נ’ טברסקי, תש"ז.)
תמונת דוריאן גריי, תרגם אברהם בירמן, הוצאת עם עובד, 1960.
תמונתו של דוריאן גריי, תרגם מ. בן-רפאל, הוצאת מ’ מזרחי, 1969.
תמונתו של דוריאן גריי, מאנגלית: טלה בר, הוצאת אור עם, תשמ"ד-1984.
תמונתו של דוריאן גריי, מאנגלית: בן-ציון בן-משה, חנות הספרים, 1998.
תמונתו של דוריאן גריי, מאנגלית: ליה נירגד, ידיעות אחרונות, 2006.
ראו גם

ג'ון גריי (משורר)
לקריאה נוספת

רבקה איילון, פנים ומסכה ביצירותיו של אוסקר ויילד, כרמל, 2009. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Introduction, Notes and For Futher Reading of The Picture of Dorian Gray by Camille Gauti
↑  ראו דבריו של לורד אלפרד דאגלס (מאהבו של ויילד) על שו"א הנלי, The Academy,‏ 11 ביולי 1908
↑  Man of the People (episode), Memory Alpha (באנגלית)
↑  New Opera Takes On Wilde's 'Dorian Gray' - MTV
↑  DORIAN A New Musical Other Palace
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595285605171  PLWABN: 9810636576505606  BnF: cb11959847x (data)  GND: 4130762-8  LCCN: n80070830  MusicBrainz work: 5c398efb-7b80-491e-9e74-a3db28594068  NLA: 35607732  SUDOC: 027591492  VIAF: 186701310   WorldCat (עם VIAF): 186701310 
פרסומו הראשוני של הספר במגזין Lippincott's Monthly Magazine, 1890
הספר בהוצאת עם עובד, 1960.
את'נס

| --- | --- |

בית העירייה של את'נס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ג'ורג'יה ג'ורג'יה
 מחוז:  קלארק
 ראש העיר:  Kelly Girtz
 תאריך ייסוד:  1806 
 על שם:  אתונה 
 שטח:  306.2 קמ"ר
 גובה:  194 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  127,315 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  192,541 (2010)
 קואורדינטות:  33°57′N 83°23′W﻿ / ﻿33.950°N 83.383°W﻿ / 33.950; -83.383
 אזור זמן:  UTC -6
 www.athensclarkecounty.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה את'נס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה את'נס(למפת ג'ורג'יה רגילה) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. את'נס(למפת ג'ורג'יה מוגדלת) אטלנטה אוגוסטה קולומבוס סוואנה מייקון אולבני וורנר רובינס ולדוסטה רום דלטון קרוליינה הדרומית  צפ. קר. טנסי אלבמה פלורידה האוק. האטלנ. את'נס    מיקום העיר במחוז קלארק, במדינת ג'ורג'יה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
את'נס (באנגלית: Athens; באופן רשמי: את'נס-מחוז קלארק, באנגלית: Athens-Clarke County) היא בירת מחוז קלארק במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. העיר נמצאת בצפון-מזרח ג'ורג'יה, על גדות נהר אוקוני, ומתגוררים בה למעלה מ-100 אלף תושבים (נכון ל-2010). במטרופולין שלה מתגוררים 192,541 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

בסוף המאה ה-18 הייתה קיימת על גדות נהר אוקוני התיישבות קטנה בשם "סידר שולס" (Cedar Shoals).
ב-27 בינואר 1785 האספה הכללית של ג'ורג'יה העניקה אישור להקמת אוניברסיטת ג'ורג'יה, שהייתה האוניברסיטה הראשונה בארצות הברית במימון מדינתי. עם זאת, רק ב-1801 חבר הנאמנים של האוניברסיטה בהנהגת אברהם בולדווין בחרה באתר בו תוקם האוניברסיטה, בקרבת סידר שולס. ג'ון מילדג', אחד הנאמנים שהפך בהמשך למושל ג'ורג'יה, קנה בהמשך אותה שנה את האדמות בהן תוקם האוניברסיטה. הוא קרא לאזור שמסביב לאדמות את'נס, על שם העיר אתונה ביוון (את'נס הוא שמה של אתונה באנגלית), שהייתה מושב האקדמיה האפלטונית בתקופת יוון העתיקה.
את'נס התפתחה יחד עם האוניברסיטה, וב-1806 היא קיבלה מעמד של עיירה. בהמשך התפתחה באת'נס תעשיית עיבוד כותנה, והיא קושרה ברכבות לערים כדוגמת אוגוסטה. באמצע המאה ה-19 הפכה את'נס לאחת הערים המרכזיות בג'ורג'יה. העיר הייתה מרכז אספקה של צבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, אך היא לא נפגעה באופן משמעותי בעקבות תבוסת הדרום. העיר המשיכה להתפתח במהלך תקופת השיקום, ואוכלוסייתה גדלה לאחר שעבדים משוחררים רבים התיישבו בה. ההתפתחות נמשכה גם בסוף המאה ה-19 ובמאה ה-20.
העיר התפרסמה בזכות חברי להקת הרוק המצליחה .R.E.M שהכירו בה ושהחלו את דרכם בעיר.
חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת ג'ורג'יה, הוותיקה ביותר בג'ורג'יה ואחת החשובות ביותר בה. כמו כן נמצאות בה המכללה הטכנית את'נס ומכללת פיידמונט.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה את'נס בן אפס, הנמצא ממזרח למרכז העיר.
ערים תאומות

יוון אתונה, יוון
איטליה קורטונה, איטליה
רומניה יאשי, רומניה