stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפול בדרמה
עקרונות השיטה

יצירת הרחקה בין המציאות לדמיון - התכנים המועלים אינם עוסקים במישרין בחיי המטופלים, אלא בסיפור מנותק מהמציאות האישית שלהם. הרחקה זו מונעת את החרדה העלולה לעלות מול חשיפה אפשרית. החיבור אל המציאות הפנימית של המטופל נעשה (במודע או לא) בתהליך הטיפולי.
יצירת הבחנה בין המציאות לדמיון - יצירת ארגון פנימי והפרדות ברורות יותר, ומאידך, שימוש בדמיון ככלי להתמודדות עם המציאות.
התפקיד – בדיקה של התפקידים אותם האדם ממלא בחייו והרחבת מנעד התפקידים שלו.
להבדיל מתחום הפסיכודרמה, שיטת טיפול אחרת הנשענת גם היא על כלים מתחום המשחק והתיאטרון, עקרון ההרחקה מורה על עיסוק בתכנים שאינם נוגעים ישירות למטופל, להבדיל מטיפול בשיטת הפסיכודרמה המאפשרת העלאת חוויות קונקרטיות של המטופל, בדיקת חלופות ויצירת חוויה מתקנת.
יעילות הטיפול בדרמה

טיפול בדרמה הוא פסיכותרפיה חווייתית שבה המשתתפים משתמשים במשחקי תפקידים מודרכים כדי להשיג תובנות ולעבוד על בעיות אישיות ובין-אישיות, ועל פתרונות אפשריים. כמו כן, טיפול בדרמה נמצא יעיל בהפחתת חרדה ודיכאון, שיפור איכות החיים, התמודדות עם מצבי לחץ, ושיפור מצבי רוח. בנוסף, נמצא כי הדרמה יכולה לעזור בניהול וחידוש זהות, התאמה למצב החדש של החולה וטיפול בחוויות טראומטיות.
תהליכי דרמה ותיאטרון משמשים ככלי ראשי להשגת צמיחה ושינוי פסיכולוגי. המחקר בתחום הטיפול בדרמה הוביל לתוצאות מבטיחות, המראות כי הטיפול בדרמה מציע טיפול אפקטיבי לאוכלוסיות שונות. כמו כן, טיפול זה יכול להיות יעיל עבור אנשים עם מוגבלויות פיזיות, נפשיות או שילוב של שניהם.
ראו גם

תיאטרון פלייבק
הערות שוליים

↑  Hod Orkibi, Rinat Feniger-Schaal, Integrative systematic review of psychodrama psychotherapy research: Trends and methodological implications, PLOS ONE 14, 19 בפבר׳ 2019, עמ' e0212575 doi: 10.1371/journal.pone.0212575
↑  S. Archer, S. Buxton, D. Sheffield, The effect of creative psychological interventions on psychological outcomes for adult cancer patients: a systematic review of randomised controlled trials: CPIs for cancer patients: a review, Psycho-Oncology 24, 2015-01, עמ' 1–10 doi: 10.1002/pon.3607
↑  Rinat Feniger-Schaal, Hod Orkibi, Integrative systematic review of drama therapy intervention research., Psychology of Aesthetics, Creativity, and the Arts 14, 2020-02, עמ' 68–80 doi: 10.1037/aca0000257
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph119600 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאנינה ויקמאייר

| --- | --- |

יאנינה ויקמאייר, 2009
 לידה:  20 באוקטובר 1989 (בת 34) ליר, בלגיה
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 מקום מגורים:  דרנה, בלגיה
 בן או בת זוג:  Jérôme van der Zijl 
 גובה:  1.82 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 סה"כ פרסים שצברה:  5,766,538 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  527–351 
 דירוג שיא:  12 (19 באפריל 2010)
 זכיות בטורנירים:  13 (3 WTA ו-10 ITF)
 זוגות
 מאזן קריירה:  189–126 
 דירוג שיא:  71 (15 בפברואר 2010)
 זכיות בטורנירים:  8 (כולם בסבב ה-ITF)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב רביעי (2010)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב שלישי (2010, 2011)
 וימבלדון:  סיבוב שלישי (2010)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  חצי גמר (2009)
 
יאנינה ויקמאייר (בהולנדית: Yanina Wickmayer;‏ נולדה ב-20 באוקטובר 1989) היא שחקנית טניס מקצועית מבלגיה. דורגה בשיאה במקום 12 בעולם וכיום (ספטמבר 2023) מדורגת במקום ה-85 ביחידים וה-67 בזוגות בדירוג ה-WTA.
ויקמאייר זכתה עד היום ב-13 תוארי יחידות (3 WTA ו-10 ITF) וב-8 תוארי זוגות (כולם בסבב ה-ITF).
ויקמאייר שיחקה בנבחרת בלגיה בין השנים 2007 ו-2010. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 12 ניצחונות (11 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-6 הפסדים (4 במשחקי יחידות ושניים במשחקי זוגות).
טלגרף (עיתון ישראלי)

| --- | --- |

 תדירות:  יומון
 סוגה:  כלכלה
 עורך ראשי:  מתי גולן
 תאריכי הופעה:  23 במאי 1993 – 20 במאי 1996 (3 שנים)
 
טלגרף היה עיתון כלכלי יומי, שיצא לאור בישראל בין השנים 1993 ו־1996.
היסטוריה

העיתון הוקם על ידי קבוצת אנשי עסקים, ובהם אהרן דוברת, יצחק שרם, אבי טיומקין, פויו זבלודוביץ' וג'ק נאש, במטרה להתחרות ב"גלובס", שהיה היומון הכלכלי המוביל בישראל. גיליונו הראשון יצא ב-23 במאי 1993. העיתון הודפס גם במוצאי שבת, וסיסמת הפרסום שלו, שעקצה את המתחרה, הייתה "אל תברבר גלובלית, דבר טלגרפית". בדומה ל"גלובס", גם "טלגרף" הודפס על נייר ורוד. עורכו של העיתון היה מתי גולן, ששימש קודם לכן עורך "הארץ" ו"גלובס". אבי טיומקין, שהיה בעל המניות הגדול בעיתון, הפך בשנה האחרונה לקיומו לעורך הראשי של העיתון.
חודשים אחדים אחרי שהחל לצאת לאור הונפקו מניותיה של חברת "טלגרף", שהוציאה לאור את העיתון, בבורסת נאסד"ק בארצות הברית, תוך גיוס של כ–10 מיליון דולר. "טלגרף" נסגר ב־20 במאי 1996, לאחר כשלוש שנות פעילות, לאחר שלא הצליח לנגוס בנתח השוק של "גלובס" ונתקל בקשיי מימון בעקבות הפסדים של 18 מיליון דולר.
עם סגירת העיתון נפסק המסחר הסדיר במניותיה של חברת "טלגרף" והיא הפכה לשלד בורסאי, שב-1999 נרכש בידי איש העסקים צביקה ברינבוים, שהכניס לשלד את פעילותה של חברת המחשוב "חילן (1989)", אחת ממטרות הרכישה היו קיזוז הפסדים הצבורים של טלגרף לצורכי מס, כנגד פעילותה החדשה של החברה. ביוני 2000 חברת "טלגרף", שינתה את שמה ל-"חילן" והחלה להיסחר בבורסה עם הפעילות החדשה.
הערות שוליים

↑  הגיליון הראשון של "טלגרף", חדשות, 24 במאי 1993
↑  שי שלו, ‏טיומקין ועסקי המדיה: לאחר כשלון בטלגרף, הצלחות באריאלי ובתיא תקשורת, באתר גלובס, 31 ביולי 1997
↑  בתיה פלדמן, ‏מחירה של נקמה, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2010
↑  ידיעות אחרונות, ‏בעלי השליטה בחילן רוכשים את השלד הבורסאי של עיתון טלגרף, באתר גלובס, 27 בספטמבר 1999
↑  שי שלו, ‏הפסדי טלגרף ישמשו מקלט מס לח.י.ל.ן, באתר גלובס, 3 בנובמבר 1999
↑  שי שלו, ‏פקיד השומה התיר לחילן-טק קיזוז מס בגין מחצית מהפסדי "טלגרף", באתר גלובס, 1 באוקטובר 2003
↑  שלמה פרידמן, ‏חילן טק: השלד הבורסאי של עיתון טלגרף מגיע לבורסה בתל-אביב, באתר גלובס, 4 ביוני 2000
| דגל ישראל עיתונים יומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| עיתונים כלליים בתשלום | הארץ • ידיעות אחרונות • מעריב השבוע |  |
| עיתונים כלליים בחינם | ידיעות אחרונות (גרסה מקוצרת) • ישראל היום • מעריב הבוקר |  |
| כלכלה ועסקים | גלובס • כלכליסט • TheMarker |  |
| המגזר החרדי | המבשר • המודיע • הפלס • יתד נאמן |  |
| יומונים ושבועונים ברוסית | נאשה סטראנה • נובוסטי נדלי |  |
| עיתונים בשפות נוספות | אל-איתיחאד (בערבית) • ג'רוזלם פוסט (באנגלית) • הניו יורק טיימס הבינלאומי (באנגלית) |  |
| יומונים שהפכו לתקופונים | מקור ראשון |  |
| עיתונים שנסגרו | 24 דקות • דבר • הבקר • היום • הצופה • וסטי (ברוסית) • זמנים • חדשות • חרות • טלגרף • יום חדש • ישראלי • למרחב • מעריב • על המשמר  • קול העם • שערים • חדשות ישראל (בגרמנית) • לעצטע נייעס (ביידיש) • רוסקי איזראילטיאנין (ברוסית) |  |
טנק שיוט סימן 3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק שיוט
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 יצרן:  Nuffield Mechanisation and Aero 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1938
 תקופת השימוש:  1938–1941 (כ־3 שנים) 
 דגם קודם:  טנק שיוט סימן 2
 דגם עוקב:  טנק שיוט סימן 4
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  65 
 מידע טכני
 אורך:  6 מטרים
 רוחב:  2.54 מטרים
 גובה:  2.59 מטרים
 משקל:  14.2 טון
 מהירות:  48 קמ"ש (כביש) 24 קמ"ש (שטח)
 טווח פעולה:  140 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 340 כוח סוס
 שריון:  6 - 14 מילימטר פלדה
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 2 ליטראות 40 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע ויקרס 7.7 מ"מ
 
טנק השיוט סימן 3 (A13 סימן 1) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח החל משנת 1936 והשתתף בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. הסימן 3 היה למעשה טנק השיוט הבריטי הראשון אשר עשה שימוש במזקו"ם 'קריסטי'.
הוא שירת באופן מצומצם במלחמת העולם השנייה בעיקר במערכה על צרפת והוחלף על ידי הסימן 4 שהיה כמעט זהה לו אך בעל שריון עבה יותר.
הסימן 3 פותח כטנק שיוט המתבסס כאמור על מזקו"ם קריסטי. כבר בשנת 1929 גיפרד מרטל צפה בתמרוני טנקים רוסים אשר עשו שימוש בסוג כזה של מזקו"ם, בשנת 1936 כסגן מנהל הפיתוח המשוריין במשרד המלחמה הבריטי, החליט מרטל להתחיל בפיתוח טנק קל, מהיר ובעל עבירות גבוהה שיעשה שימוש במזקו"ם זה.
סך הכל כ-65 סימני 3 יוצרו, רובם אבדו במערכה בצרפת ובהמשך ייתכן ומספר כלים בודדים שירתו גם במערכה בצפון אפריקה.
ראו גם

טנק שיוט סימן 1
טנק שיוט סימן 2
לקריאה נוספת

George Forty, World War II Tanks, London: Osprey Automotive, 1995.
יבגני שבצ'וק

יבגני שבצ'וק (ברוסית: Евгéний Шевчýк, באוקראינית: Євген Шевчýк, ברומנית: Evgheni Vasilievici Şevciuk; נולד ב-19 ביוני 1968 בריבניצה) הוא פוליטיקאי מולדובי שכיהן כנשיא הרפובליקה המולדובית טרנסניסטריה שהיה במשך שנים ראש האופוזיציה. כיהן כיושב ראש הפרלמנט של טרנסניסטריה בשנים 2005–2009, כשתפקידו מקביל לתפקיד ראש ממשלה. בסיבוב השני של בחירות לנשיאות טרנסניסטריה שנערך ב-25 בדצמבר 2011 ניצח ברוב קולות עם 73,8%. מ-30 בדצמבר 2011 ועד דצמבר 2016 כיהן כנשיא הרפובליקה המולדובית טרנסניסטריה.
לאחר סיום לימודי בית הספר יבגני שבצ'וק למד באקדמיה לחקלאות בקייב וסיים אותה בהצטיינות בשנת 1989. בשנים 1992–1998 עבד במסגרת משרד הפנים של טרנסניסטריה. בשנת 1998 עבר לעבוד בחברות פרטיות בתחום אבטחה וביטחון. בשנת 2000 החל את הקריירה הפוליטית.
ב-15 באוקטובר 2007 ביקר שבצ'וק בישראל ובירושלים עם קבוצת צליינים מטרנסניסטריה. הביקור, שנמשך 8 ימים, נשא אופי דתי.
טל פליקר

טל פליקר (נולד ב-28 במאי 1992) הוא ג'ודוקא ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (2017) ומחזיק בשתי מדליות מאליפויות אירופה; מדליית ארד משנת 2018 ומדליית כסף משנת 2020. נכון לדצמבר 2020 מדורג מקום 11 בעולם.
פרסים

מקור:
אליפות העולם :
בודפשט 2017 בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
אליפות אירופה :
תל אביב 2018 בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
פראג 2020 בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי) :
גראנד פרי זאגרב 2014
גראנד פרי צ'ג'ו 2015
גראנד פרי זאגרב 2016
גראנד פרי דיסלדורף 2017
גראנד סלאם באקו 2017
גראנד פרי קנקון 2017
גראנד סלאם אבו דאבי 2017
גראנד פרי זאגרב 2018
גראנד פרי טביליסי 2019
גראנד פרי תל אביב 2020
גראנד סלאם אנטליה 2022
גראנד סלאם בודפשט 2022
הערות שוליים

1 2  גאווה גדולה: פליקר זכה בארד באליפות העולם, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2017
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  דותן מלאך, מדליסט הארד באליפות אירופה: "אני עובר עם הג'ודו מסע שאקח איתי לכל החיים", 25 באפריל 2018, מקור ראשון
↑  שירי אלג'ם, ‏"כבר החלטתי לפרוש, אבל לא ויתרתי וחזרתי בגדול", באתר ערוץ הספורט, 20 בספטמבר 2018
↑  טל פליקר זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם באקו, באתר ONE‏, 10 במרץ 2017
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: מדליית זהב לטל פליקר במקסיקו, באתר ynet, 16 ביוני 2017
↑  אורן אהרוני, אבו דאבי: פליקר זכה בזהב - ושר את "התקווה" לצלילי המנון האיגוד העולמי, באתר ynet, 26 באוקטובר 2017
↑  אסי ממן, ‏טל פליקר זכה במדליית הארד באליפות אירופה, באתר ONE‏, 26 באפריל 2018
↑  שירי אלג'ם, ‏הישג מרשים: מדליית זהב לפליקר בגראנד פרי זאגרב, באתר ערוץ הספורט, 27 ביולי 2018
↑  קרב רבע הגמר נגד דניאל קרגנין, אליפות העולם 2018, אתר איגוד הג'ודו העולמי
↑  טל פליקר סיים במקום החמישי באליפות העולם, 21 בספטמבר 2018, אתר ערוץ הספורט
↑  אורן אהרוני, טל פליקר זכה במדליית ארד בגראנד פרי תל אביב, באתר ynet, 23 בינואר 2020
↑  שירי אלג'ם, ‏טל פליקר זכה במדליית כסף באליפות אירופה בג'ודו, באתר ערוץ הספורט, 19 בנובמבר 2020
↑  אסי ממן, ‏שמאילוב הבטיח את מקומו באולימפיאדת טוקיו, באתר ONE‏, 15 בינואר 2021
↑  נינגה ישראל, ‏איפון למסלול: הג'ודוקא טל פליקר לחץ על הבאזר והעפיל לחצי הגמר, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2022
↑  אליפות העולם בג'ודו 2022 - התחרות הקבוצתית, באתר איגוד הג'ודו העולמי
טל קלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 52 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות 
 http://www.talkeller.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טל קלר (נולד ב-1972) הוא עורך קולנוע ישראלי.
קריירה קולנועית

טל קלר הוא בוגר החוג לקולנוע בקמרה אובסקורה. הסרט הראשון באורך מלא שערך היה הסרט "הירושה הגדולה" שביים ויקטור בראון. עריכת הסרט נעשתה עוד בזמן הלימודים. הסרט היה מועמד בתחרות אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
הסרט השני באורך מלא שערך היה המותחן הפסיכולוגי "ימים קפואים" שהופק כסרט עצמאי דל-תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד. הסרט, שבויים על ידי הבמאי דני לרנר בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה, הוקרן בהקרנת בכורה ב-2005 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה בפרס "הסרט העלילתי הישראלי הטוב ביותר". בהקרנו בישראל היה מועמד לשני פרסי אופיר (בעבור הופעתה של קלאוזנר והצילום).
הסרט השלישי בעריכתו היה סרט הפעולה "קירות". הסרט, אף הוא בבימויו של דני לרנר הופק כקופרודוקציה ישראלית-צרפתית בתקציב בן 2 מיליון דולר.
הסרט הרביעי שערך היה "סרק סרק" בבימויו של חיים בוזגלו משנת 2012 אשר זכה בפרס העריכה הטובה ביותר ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סירקיוז בניו יורק 2011.
הדרמה "מרחב מוגן" בבימויו של אורן גוילי, זכתה בפסטיבל חיפה בפרס קרן תרבות בשנת 2008. הסרט זכה בפרס הדרמה הטובה ביותר בתחרות פרסי אופיר לטלוויזיה של האקדמיה הישראלית 2009. ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל במקסיקו.
הסדרה "סרוגים" שערך בבימויו של לייזי שפירא זכתה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפרס אופיר והייתה מועמדת לפרס על העריכה הטובה ביותר.
הסרט "איפה שנעצרים השמיים" בבימוים של ג'קי ברמן וגלעד כהן זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2013
הסרט "מקום אחר" בבימויה של מיכל זילברמן השתתף בפסטיבל ירושלים בשנת 2013
הסרט "דינה ונואל" בבימוין של סיוון לוי ונטלי מלמד השתתף בפסטיבל ברלין 2013.
פילמוגרפיה

הירושה הגדולה, במאי ויקטור בראון, 2003
ימים קפואים, במאי דני לרנר, 2005
מפגש, במאי ירון מאירי, 2007
סרוגים עונה 1, במאי לייזי שפירא, 2008
מרחב מוגן, במאי אורן גוילי, 2008
קירות, במאי דני לרנר, 2009
עבודה זמנית, במאי עמי לבנה, 2009
חצויה עונה 2, במאי ציון רובין, 2010
משמרת לילה, במאי סלבה לסוב, 2010
איך שיר נולד, במאית שירה גפן, 2011
סרק סרק, במאי חיים בוזגלו, 2012
רוק בקסבה (עריכת אסמבלי), במאי יריב הורביץ, 2012
רב"ט דניאל, במאי גיא נאור, 2012
מקום אחר, במאית מיכל זילברמן, 2012
חלונות, במאי איילי יעקוב, 2013
פנסיון פראכט, במאית תמר ירום, 2014
ביקור בית, במאי שאול בצר, 2013
איפה שנעצרים השמיים, במאים ג'קי ברמן וגלעד כהן, 2013
שניצל, במאי אסף אפשטיין, 2013
דינה ונואל, במאיות סיוון לוי ונטלי מלמד, 2013
קליפים

"my friend" – נינט טייב
"נעים בגב" – אוהד בן אבי
“איש גדול מאוד” - עינן פרל
"מאורתם של יוניפלו"
"מים" – דודי לוי
"נסיכה"- אבי סינואני
"גלים"- הדר עוזרי
"בשבילי"- הדר עוזרי
קליפ לשיר מתוך הסרט "וסרמיל"
"עדיף" - דניאל סלומון
טריילרים ופרסומות

"בורות"
"וסרמיל"
"קרן גשר" (הוקרן במסגרת 10 שנים לחוק הקולנוע בכנסת 2011)
"בשביס זינגר" טריילר לגיוס כספים
פרסומת לאגודת אלצהיימר ששודר בערוצים 2 ו- 10
פרסומת אינטרנט לקזינו
פרסומות אינטרנט לחברת "מיטב"
חוקי הנשים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רבי יוסף חיים מבגדאד
 שפת המקור:  ערבית יהודית
 תורגם לשפות:  עברית, אנגלית, צרפתית, ספרדית
 הוצאה
 מקום הוצאה:  בגדד
 תאריך הוצאה:  1906 
 מספר עמודים:  151
 הוצאה בעברית
 תאריך:  1979
 תרגום:  הרב בן ציון מוצפי
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  תרס"ו - 1906
 תאריך מהדורות נוספות:  1906, 1926, 1958, 1979, 2001, 2002
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  קאנון אל נסא
 הספרייה הלאומית:  990012202610205171
 
שער מהדורה ראשונה
חוקי הנשים או בשמו המקורי בערבית קָאנוּן אל נִסָא הוא ספר מאת רבי יוסף חיים מבגדאד, ובו הלכות ודרשות מוסר לנשים. הספר הפך לקודקס ספרותי בקרב נשות יהדות עיראק.
הספר

רבי יוסף חיים מבגדאד פרסם בשנת תרס"ו את ספרו קאנון אל נסא, הספר יועד לנשים והמחבר פונה אליהן בלשון נוכח, הספר נכתב בערבית באותיות עבריות, הוצאת הספר נתרמה על ידי רבקה בליליוס.
הספר > מטרת החיבור

בסוף חייו של הבן איש חי התפתחה המודרנה בבגדאד, נפתחו בתי ספר של אליאנס ועוד, הבן איש חי ראה צורך בחיזוק חיי הדת אצל הנשים ולכך כתב את ספרו, וכדבריו:
"ולכן זקוקות הנשים שיהיו להן ידיעות על קצת ממצוות התורה כדי שידעו את הדרך אשר ילכו בה, ויבינו מה המעשה המוטל עליהן לעשותו. לפיכך חיברתי את הספר הזה, שמבוארים בו [ענייני] מוסר ותוכחה ודינים, ושאר [עניינים] השייכים לנשים, וקראתיו חוק הנשים. עליהן לחזור עליו לפחות פעם בשישה חודשים"
רבי יוסף חיים פונה על הקוראות בלשון רכה:
"נשות עמי היקרות, ראו את ספרי זה, אין בו חרבות הפוצעות את הבשר, ולא אש המתיכה את השומן, אך יש בו דברים, אשר מאירים את החושך, וקורנים כמו השמש בצהרי היום, באמצעותם יתעורר האדם, וישים לב המנמנם, ויתפכח השיכור"
הספר > תוכן הספר

הספר נחלק לחמישים שמונה פרקים, כל פרק בנושא מוגדר.
בספר ארבע חטיבות:
דברי מוסר בשבח הצניעות
הטלת האחריות בחינוך הילדים על כתפי הנשים ודברי הדרכה בנושא.
הלכות לנשים - הלכות נדה, הלכות הפרשת חלה הלכות הדלקת נרות ועוד.
תפילות ובקשות לעיתים שונים.
הספר מלא בדברי מוסר הכתובים בחרוזים, סיפורים ומשלים הלקוחים ממקורות יהודיים וממקורות עממיים.
המחבר מתנגד בספר לנישואי קטינות הן מבחינה גופנית והן מבחינה נפשית הוא קורא למנהג זה שגעון ובורות, לדעתו אשה יכולה להינשא רק אחרי שבגרה, למדה את מלאכת הבית, ובעיקר משעה שהתחילה לפעול בשיקול דעת.
בספר מתנגד גם באופן נחרץ למנהג שרווח בתקופתם. כשנולד בבגדאד בן זכר הביעו המשפחה את שמחתם אולם כשנולדה בת השמיעו הנוכחים הן גברים והן נשים דברי לעג וגידופים, רבי יוסף חיים גינה את המנהג בצורה נחרצת וחריפה.
עם בוא אליאנס לעיראק החלה מתפשטת האופנה הצרפתית בעיראק, המחבר מזהיר על כך, וכותב שאשה צריכה להקפיד על בגדים המכסים את הגוף, המחבר מסביר שאשה צריכה להקפיד על כך לא רק ממקור ציווי חיצוני – ההלכה, אלא גם ממקור ציווי פנימי – הרגש.
מהדורות

מהדורה ראשונה לספר נדפסה בבגדאד תרס"ו, מהדורה שנייה יצאה בירושלים תרפ"ו בעימוד מחדש, מהדורת צילום של מהדורה ראשונה נדפסה בירושלים תשי"ח.
פרקים מח-נ אשר תוכנם תפילות יצאו בשנת תרע"ו כקונטרס נפרד בשם "דועא אל נסא" – תפילת הנשים.
מהדורות > תרגום

הספר תורגם לראשונה לעברית על ידי הרב בן ציון מוצפי (ירושלים תשל"ט), לאחר מכן תורגם לספרדית לצרפתית ולאנגלית.
על התרגום לעברית נמתחה ביקורת על כך שהמתרגם נצמד למבנה המשפט בערבית, ועל חוסר דיוק ופיסוק ראוי.
ישועה סאלם והרב יוסף חיים מזרחי הדפיסו את הספר במהדורה חדשה בשנת תשנ"ז מהדורתם כוללת תיקוני תרגום, ניקוד, פיסוק, ומפתחות מפורטים.
מהדורות > פתרון החידות

בסוף הספר רשם הבן איש חי שישים חידות ולא כתב את פתרונם, שנה לאחר מות הבן איש חי – התר"ע, נדפסה חוברת תחת הכותרת "חזוראיית ותפסירהום" (- חידות ופשרן) ובה פתרונות לחידות, תרגום החידות נדפס לראשונה במהדורת סאלם-מזרחי.
לקריאה נוספת

יצחק אבישור, פתגם עממי ופתגם מקורי בספרו של הרב יוסף חיים "קאנון אלנסא", הרב יוסף חיים: פרקי מחקר ועיון במלאת תשעים שנה לפטירתו, אור־יהודה 1999, עמ' 17–22.
הערות שוליים

↑  נילי גבאי, חינוך בנות בקהילה היהודית בבגדאד 1951-1894, פעמים 82, תש״ס עמ׳ 98
↑  עמ' 55 בהמשך כותב שמנהג נשות אירופה שלא לכסות את ראשן, וכותב שאף שעל פי האמונה זה אסור, יש להם הצדקה שזה המנהג ואינו מעורר הרהור, על טענה זו כותב, "ואין לנו תשובה שתפסול את תשובתן זו"
↑  בשער הספר נכתב בא' ליוורנו, והכוונה באותיות ליוורנו, על כך ראו אברהם יערי, הדפוס העברי בקושטא, עמ' 135 הע' 150, לדעתו פחדו לכתוב קאנון שמשמעותו חק מפני המדינה, יש לציין על מנהג רווח בספרות לכתוב בשער "באותיות אמשטרדם" כשהמילה אמשטרדם מודגשת, זאת מפני המותג של אמשטרדם ראו, אלי שטרן, נוטריקון גיליון 33
↑  Las leyes de las mujeres, trans. Mijael Acrich, Jerusalem 2001
↑  Les Lois des Femmes, trans. Y. Bar-Sim’ha, Jerusalem 2002
טיבורסאלאש

| --- | --- |
סמל טיבורסאלאשסמל טיבורסאלאש

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת מאטסלקה
 תאריך ייסוד:  1955 
 שטח:  25.52 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  950 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°49′00″N 22°25′00″E﻿ / ﻿47.816666666667°N 22.416666666667°E﻿ / 47.816666666667; 22.416666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tiborszallas.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיבורסאלאש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיבורסאלאש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיבורסאלאש (בהונגרית: Tiborszállás) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. נמצא על גדות נהר קרסנה (הו') בסמוך לגבול רומניה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטיבורסאלאש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 950 ובשנת 2020 רק 950 תושבים.
הכפר נקרא על שם טיבור קארולי (הו') בן למשפחת קארולי, משפחת אצולה הונגרית.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת מאטסלקה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מאטסלקה • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • הודאס • יארמי • קנטוריאנושי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נאג'אצ'ד • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אופאי • אקריטופילפש • אר • פפוש • ראפולט • סמושקר • סמושסג • טיבורסאלאש • ואיה • ואלאי |  |
טיויאמוניט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:   Ca(UO2)2(VO4)2·5-8H2O 
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  מקבץ עלעלי או גושי המתקלף לפתיתים.
 צבע:  גוונים שונים של צהוב, בעיקר צהוב ירקרק.
 ברק:  זגוגי עד עמום
 שקיפות:  שקוף למחצה עד אטום.
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד דמוית נציץ.
 שבירה:  בלתי שווה.
 קשיות:  2 בסולם מוס
 משקל סגולי:  משתנה. בממוצע בין 3.4 ל-4.
 שרטוט:  צהוב
 מינרלים נלווים:  קרנוטיט ומינרלי אורניום וונדיום.
טיויאמוניט הוא מינרל רדיואקטיבי נדיר המכיל סידן, ונדיום ואורניום. צבע הטיויאמוניט צהוב ירקרק, והוא המצוי בעיקר באבן חול ובסלעי פוספטים. הטיויאמוניט קרוי על שם המקום בו זוהה לראשונה, טיויה מויון (Tyuya Muyun) באוזבקיסטן. הטיויאמוניט דומה מאוד למינרל קרנוטיט. המבנה הכימי של שני המינרלים זהה כאשר בקרנוטיט מחליף אשלגן את הסידן ויש בו מעט פחות מים. שני המינרלים נוצרים מהתפרקות של מינרלי אורניום בסביבה צחיחה והתגבשות בסלעי משקע, כשהם מתפזרים באבן החול או מתרכזים סביב לגזעי עצים מאובנים. מלבד אוזבקיסטן ניתן למצוא טיויאמוניט במדינות ויומינג, קולורדו, אריזונה, נבדה, יוטה, ניו מקסיקו וטקסס בארצות הברית. השימוש העיקרי בטיויאמוניט הוא לשם הפקת אורניום.
טום ג'ואד

הנרי פונדה כטום ג'ואד בסרט "ענבי זעם", 1940.
טום ג'ואד (באנגלית: Tom Joad) הוא דמות ספרותית, בנה השני של משפחת ג'ואד וגיבור הספר "ענבי זעם" מאת ג'ון סטיינבק. בסרט המועמד לאוסקר שהופק על פי הספר ב-1940 גילם את דמותו השחקן הנרי פונדה והיה מועמד עליו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לאותה שנה.
הדמות

טום ג'ואד, יליד אוקלהומה היה מעורב בקטטה, שיריבו נהרג בה, כארבע שנים לפני תחילת אירוע הספר "ענבי זעם". הוא נשפט לשבע שנים בכלא בעוון הריגה, אך שוחרר על-תנאי והגיע לבית משפחתו בעוד מועד להצטרף אליהם ערב צאתם לדרך הארוכה לקליפורניה. על אף שתנאי שחרורו אסרו עליו לצאת מן המדינה, והוא נאלץ לעבור את הגבול המדיני בהסתר, איננו מוכן להיפרד ממשפחתו. בהמשך הופך טום למנהיג המשפחה ולמשענתה, אך נאלץ להפרד מעליה לאחר שנקם את רצח המטיף ומנהיג השביתה ג'ים קייסי ונאלץ לשוב ולהסתתר.
קיימים מספר הרמזים המקשרים בין דמותו של טום למשה רבנו, הוא הרג אדם, יצא לגלות ושב על מנת להוביל את משפחתו המורחבת (שבה 12 נפשות, כמניין שבטי ישראל) אל הארץ המובטחת.
תשובתו של טום לאמו, בשעה שהוא יוצא לקראת חיים של מנהיג פועלים, מפי הנרי פונדה בסרט (בנסיבות שונות מעט מאלה מאלה שבספר), היא אחד מציטוטי הפרדה הנודעים בקולנוע, הייתה מועמדת לרשימת "100 סרטים... 100 ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי ומוזכרת ברשימות רבות אחרות:
אני אהיה מסביב בחושך. אני אהיה בכל מקום - איפה שלא תסתכלי. בכל מקום שמתנהל מאבק להאכיל את הרעבים, שם אהיה. בכל מקום שבו שוטר מכה מישהו, שם אהיה... וכאשר אנשינו יאכלו מפרי אדמתם ויגיעו אל המנוחה ואל הנחלה - אז, שם אהיה.
דמותו של טום ג'ואד דורגה במקום ה-12 (כגיבור) ברשימת "מאה שנים... 100 גיבורים ונבלים" של מכון הסרטים האמריקאי ב-2003‏.