stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל שומאכר
ביוגרפיה > פורמולה 1 > 1991–1995: בנטון

בששת המרוצים שנותרו עד לסיום העונה צבר ארבע נקודות. עונת 1992 נשלטה בידי צמד הנהגים של ויליאמס נייג'ל מנסל וריקארדו פטרזה, שנהנו ממנועים מתוצרת רנו. הרכב של בנטון התקשה להתמודד עם המנועים העדיפים ותיבת ההילוכים החצי-אוטומטית. בגרנד פרי המקסיקני, המרוץ השני בעונה, סיים במקום השלישי והגיע לראשונה לפודיום. עד לסיום העונה השיג עוד שבעה פודיומים, כולל ניצחון הבכורה בגרנד פרי הבלגי. בעונתו השנייה בקבוצה סיים תשע פעמים באחד משלושת המקומות הראשונים, אך בשבעת המרוצים הנותרים נאלץ לפרוש ולא צבר נקודות. את העונה סיים במקום הרביעי.
הזכייה הראשונה באליפות הגיעה בעונת 1994. שישה ניצחונות בשבעת המרוצים הראשונים של העונה העניקו לו יתרון משמעותי על פני דיימון היל במחצית הראשונה של העונה. בגרנד פרי בריטניה הוזהר לאחר שביצע עקיפה במהלך הקפת ההערכות, אך שומאכר התעלם מהאזהרה וביצע עקיפה נוספת, בעקבותיה הוצא לו דגל שחור והוא הורחק מהמרוץ. הקבוצה טענה כי חוסר תקשורת עם הדיילים במסלול היא שהובילה לאירוע. הטענה לא התקבלה ושומאכר הורחק משני מרוצים נוספים. הוא ניצח בגרנד פרי הבלגי, אך לאחר המרוץ נמצא כי בתחתית הרכב הותקנו מוטות עץ שהגבירו את האווירודינמיות של הרכב והקנו לו יתרון בלתי חוקי. בעקבות כך נפסלה התוצאה שהשיג ונשלל ממנו הניצחון. רצף האירועים אפשר להיל לצמצם את הפער משומאכר עד לכדי נקודה אחת לקראת גרנד פרי אוסטרליה, המרוץ האחרון בעונה. בהקפה ה-36 של המרוץ, בעודו מוביל את המרוץ, פגע רכבו במעקה הבטיחות החיצוני של המסלול. היל ניסה לנצל את ההזדמנות ולבצע עקיפה, אך חזרה של שומאכר למסלול הובילה להתנגשות בין הרכבים. שני הנהגים שהיו מעורבים בהתנגשות פרשו מהמירוץ ושומאכר זכה באליפות, זכייה שעוררה ביקורת רבה כלפיו.
במהלך העונה פתחה הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) בחקירה כנגד בנטון ומקלארן, בחשד שהקבוצות עשו שימוש אסור באמצעי עזר טכנולוגיים. הקבוצות סירבו לשתף פעולה עם החקירה ונקנסו בסכום של 100 אלף דולר כל אחת בשל כך. בסיומה של החקירה נמצאו שורות קוד שאיפשרו לרכב לזנק בצורה טובה יותר, אך לא נמצא הוכחה שאכן נעשה שימוש בטכנולוגיה במרוצים עצמם.
המאבק עם דיימון היל נמשך גם בעונת 1995, במהלכה התנגשו השניים מספר פעמים. שומאכר ניצח בתשעה מרוצים במהלך העונה ובסיומה זכה בפעם השנייה באליפות, בפער של 33 נקודות מהיל. בנוסף, זכה יחד עם ג'וני הרברט, בן קבוצתו באליפות היצרנים. האליפות הראשונה בה זכתה הקבוצה.
ביוגרפיה > פורמולה 1 > 2007–2010: לאחר הפרישה

מיד לאחר הפרישה מונה ליועץ ועוזר מיוחד לז'אן טוד, שהתמנה למנכ"ל החברה. בין יתר תפקידיו היה מעורב גם בבחירת הנהגים לקבוצה. בנובמבר 2007, אחרי שלא נהג שנה על מכונית פורמולה, השתתף שומאכר בנסיעת מבחן על דגם ה-F2007. בדצמבר אותה שנה השתתף במבחנים שערכה הקבוצה במסלול בחרס.
ביולי 2009, בעקבות פציעתו של פליפה מאסה, נהגה של קבוצת פרארי, בגרנד פרי הונגריה, דווח על ידי דובר הקבוצה כי שומאכר יחזור להתחרות בקבוצה ויימלא את מקומו של מאסה עד להחלמתו וחזרתו למרוצים. שומאכר החל באימונים אינטנסיביים לקראת חזרתו למרוצים, אולם בשל כאבים בצווארו, זכר לתאונת אופנוע שעבר מספר חודשים לפני כן, הוא הודיע שלא יוכל לשוב להתחרות. בדצמבר אותה שנה הודיע שומאכר על שובו למרוצי פורמולה 1 בשנת 2010, בקבוצת מרצדס. הוא חתם על חוזה לשלוש שנים.
ביוגרפיה > פורמולה 1 > 2010–2012: מרצדס

עונת החזרה הסתיימה כעונה החלשה ביותר בקריירה עד אותו שלב - הייתה זאת העונה המלאה הראשונה בה לא ניצח אף מרוץ, לא הגיע לפודיום ולא זינק מהפול פוזישן לאורך כל העונה. הישגו הטוב ביותר בעונה היה המקום הרביעי, אותו השיג בשלושה מרוצים שונים. במרוץ סיום העונה היה מעורב בתאונה עם ויטאנטוניו ליוצי, נהגה של קבוצת פורס אינדיה. שומאכר הסתבסב כבר בהקפה הראשונה ומכוניתו של ליוצי "טיפסה" על מכונית המרצדס, תוך שהיא חולפת במרחק קצר בלבד מראשו. עונתו השנייה בקבוצה הייתה דומה לראשונה. מקום רביעי בגרנד פרי הקנדי היה התוצאה הטובה ביותר לאורך העונה. בגרנד פרי הבלגי, שציין עבורו 20 שנות פעילות, זינק מהמקום האחרון. במהלך המרוץ ביצע שורת עקיפות מרשימה וסיים במקום החמישי.
בעונתו האחרונה בקבוצה נאלץ לפרוש משבעה מרוצים ובחמישה נוספים סיים ללא נקודות. בגרנד פרי אירופה סיים במקום השלישי – הפודיום הראשון והיחידי שהשיג במדי קבוצת מרצדס. הגרנד פרי הבלגי היה המרוץ ה-300 בו השתתף. הנהג השני בתולדות האליפות שהגיע להישג זה. אף על פי שהיה בן 43 הציעה לו הקבוצה חוזה חדש לשנתיים נוספות, הצעה אותה דחה. בחודש אוקטובר החתימה מרצדס את לואיס המילטון כמחליפו של שומאכר לעונת 2013. לאחר ההחתמה הודיע על פרישתו בסיום העונה. בגרנד פרי הברזילאי, מרוץ סיום העונה, סיים שומאכר במקום השביעי. בכך הסתיימה קריירה שכללה 308 מרוצים, שבעה תוארי אליפות, 91 ניצחונות ו-155 פודיומים.
ביוגרפיה > פורמולה 1 > מרוץ האלופים

מרוץ האלופים הוא אירוע שנתי בו מתחרים הנהגים המובילים בקטגוריות שונות בספורט המוטורי. בשנת 2004 ערך שומאכר את הופעת הבכורה באירוע, אך לא הצליח להעפיל לשלב הגמר. יחד עם סבסטיאן פטל זכה שש פעמים ברציפות בגביע לאומות (2007 - 2012). בשנים 2007 ו-2009 הגיע לגמר "אלוף האלופים", אך הפסיד פעמיים למטיאס אקסטרום.
ביוגרפיה > תאונת סקי

ב-29 בדצמבר 2013 נפגע קשה בראשו מפגיעת סלע בתאונת סקי, אשר התרחשה כאשר גלש באתר הסקי מריבל שבקרבת הגבול השווייצרי. הפגיעה הקשה אירעה בעת שגלש עם בנו מיק, והוא נכנס לתרדמת. בתחילת אפריל 2014 דיווחה לעיתונות סבין קם, מנהלתו האישית של שומאכר, שהוא הראה סימני הכרה חלקיים ומשפחתו דיווחה על סימנים מעודדים נוספים. ביוני 2014 יצא שומאכר מהתרדמת, שוחרר מבית החולים והועבר לשיקום בביתו שבשווייץ.
מצבו המדויק אינו ידוע שכן משפחתו מקפידה לשמור את המידע בדבר מצבו הבריאותי בפרטיות. ז'אן טוד, נשיא ה-FIA ורוס בראון, שהיה מנהלו של שומאכר, הם בין הבודדים מחוץ למשפחה המעורבים בתהליך השיקום.
ביוגרפיה > משפחתו

באוגוסט 1995 נשא לאישה את קורינה בטש, אלופת אירופה ברכיבה על סוסים, לזוג שני ילדים. למרות החשיפה הרבה לה זכה היה שומאכר קנאי לפרטיות משפחתו והשתדל להשאירה מחוץ לאור הזרקורים. בשנת 2007 עברה המשפחה להתגורר באחוזה המשתרעת על שטח של 6,500 מטר רבוע בשווייץ, בסמוך לאגם ז'נבה.
ראלף שומאכר (אנ'), אחיו הצעיר של מיכאל, היה גם הוא נהג מרוצים והתחרה במקביל אליו בפורמולה אחת. סבסטיאן שטל, אחיו החורג, היה גם הוא נהג מרוצים. מיק, בנו הצעיר, החל להתחרות בקארטינג בשם "מיק בטש", שם משפחתה הקודם של אימו, על מנת שלא למשוך תשומת לב. בשנת 2015 החל להתחרות בסבב הפורמולה 4 ובשנת 2016 סיים במקום השני בסבב האיטלקי ובסבב הגרמני. בשנת 2017 עבר להתחרות באליפות אירופה בפורמולה 3 וזכה באליפות בשנת 2018. בשנת 2020 זכה באליפות הפורמולה 2.התחרה במשך שתי עונות בסבב הפורמולה 1 בקבוצת האס.
ביוגרפיה > תארים והוקרה

במהלך הקריירה זכה שומאכר במספר רב של תארים. בשנת 2002 זכה להכרה מצד אונסק"ו על תרומתו המתמשכת לספורט ועל תרומתו להעלאת המודעות לחינוך ילדים. בכך הצטרף לרשימה של שמונה ספורטאים שזכו להכרה דומה, ביניהם פלה וסרגיי בובקה. באותה שנה זכה לראשונה בפרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאי השנה ובשנת 2004 זכה בפרס בפעם השנייה. בנוסף לשתי הזכיות, היה מועמד לפרס עוד ארבע פעמים.
על הישגיו המתמשכים בספורט ועל תרומתו לקידום נושא הבטיחות במרוצים הוענקה לשומאכר בשנת 2006 מדליית זהב מטעם ארגון ה-FIA. בשנת 2007 החליטה הנהלת מסלול הנורבורגרינג לקרוא לפניות 8 ו-9 במסלול על שמו (שומאכר S). מחווה דומה נעשתה בשנת 2014 במסלול המרוצים בבחריין. בשנת 2007 זכה בשני פרסי נסיך אסטוריאס על תרומתו לספורט ועל תרומתו למטרות הומניטריות.
בשנת 2008 מונה על ידי התאחדות הכדורגל השווייצרית כשגריר המדינה לקראת משחקי יורו 2008.
בשנת 2010 העניק לו פרנסואה פיון, ראש ממשלת צרפת, את אות לגיון הכבוד.
ביוגרפיה > הכנסות

במשך מרבית העונות בהם התחרה היה שומאכר מהנהגים המובילים את דירוג השכר בענף. בשנת 2004 עמד שכרו השנתי בקבוצת פרארי על 80 מיליון דולר. על פי דירוג פורבס באותה שנה הוא היה השני ברשימת הספורטאים המרוויחים בעולם אחרי טייגר וודס. בשנת 2010 חתם בקבוצת מרצדס, תמורת סכום נמוך, יחסית, של 9.5 מיליון דולר (7 מיליון אירו) לעונה. בעונתו השלישית בקבוצה עלה הסכום ל-30 מיליון דולר לעונה. לאחר פרישתו בסיום עונת 2012 הוערך הונו בכ-823 מיליון דולר, הספורטאי השני בדירוג.
ביוגרפיה > נדבנות

שומאכר, חובב הכדורגל, ארגן מספר משחקי צדקה למען מטרות שונות ויזם את אירועי "אלופים לצדקה" (Champions For Charity), משחק כדורגל בהשתתפות כוכבים שונים בהם נהגי מרוצים ושחקני כדורסל. משפחתו המשיכה לקיים את האירוע גם בשנים שלאחר פציעתו.
בשנת 1996 תרם כסף לבניית בית ספר לילדים בדקר, סנגל. לאחר מלחמת בוסניה הקים בית חולים בסרייבו לטיפול בילדים שנפגעו כתוצאה מהקרבות. בלימה, בירת פרו, הקים מרכז תמיכה לחסרי בית, המאפשר להם לקבל מזון, לבוש וטיפול רפואי. בשנת 2002 מונה לשגריר מיוחד מטעם ארגון אונסק"ו. בשנת 2004 תרם 10 מיליון דולר למען נפגעי רעידת האדמה והצונמי באוקיינוס ההודי.
בעקבות ההתנגשות עם ז'אק וילנב בגרנד פרי האירופאי של עונת 1997 חויב שומאכר לבצע פעילות למען הקהילה בתחום ההסברה לזהירות בדרכים. הוא המשיך לפעול בתחום גם לאחר ריצוי תקופת העונש והיה פעיל בנושא במשך כל שנות הפעילות שלו. הוא היה שותף לקמפיין "Make Roads Safe" שקרא לארגון המדינות המתועשות (G8) להשקיע כספים בפיתוח תשתיות תחבורה בטוחות יותר בכל רחבי העולם. בשנת 2008 הוביל קמפיין פרסומי של חברת בקרדי להעלאת המודעות לשתייה אחראית ולהימנעות מנהיגה לאחר שתיית אלכוהול. הקמפיין, שרץ תחת הסיסמה "שתייה ונהיגה לא מתערבבים" ("drinking and driving don't mix"), כלל פרסומות בטלוויזיה, בקולנוע וברשת האינטרנט.
ביוגרפיה > בתרבות

כדמות פופולרית זכה שומאכר למספר אזכורים בתרבות. בשנת 1998 הוציא התקליטן הדני די. ג'יי ויסאג' (DJ Visage) את השיר "פורמולה". השיר, שידוע יותר בשם "שומאכר", היה להיט מועדונים ואף צעד מספר שבועות במצעד המוזיקה ההולנדי. בסרט האנימציה "מכוניות" משנת 2006 מופיעה דמות המכונה "המכונית של מיכאל שומאכר". הדמות מגיעה למוסך של לואיג'י וגורמת לו להתרגשות רבה. שומאכר דיבב את הדמות בקולו בגרסה האנגלית של הסרט. בשנת 2008 השתתף בסרט "אסטריקס ואובליקס באולימפיאדה" (Astérix aux Jeux Olympiques) בתפקיד שומיקס, נציג השבטים הגרמאניים במרוץ הסוסים.
בתוכנית הרכב הבריטית "טופ גיר" הופיעה לאורך השנים דמותו של "הסטיג". נהג מרוצים הלבוש בחליפה וקסדה לבנים, שזהותו נשמרה בסוד במהלך השנים. שמועות רבות קישרו את מיכאל שומאכר כנהג המסתתר מתחת לקסדה. בפרק הפתיחה של העונה ה-13 של התוכנית הכריזה הפקת התוכנית על חשיפת דמותו האמיתית של הסטיג. לאחר הקרנת הקפת המבחן על הפרארי FXX, נכנסה הדמות לאולפן וכשהורידה את הקסדה היה זה שומאכר. כמה שנים לאחר מכן נחשף כי את דמותו האמיתית של הסטיג באותה תקופה גילם נהג המרוצים בן קולינס.
בספטמבר 2021 עלה לשידור בנטפליקס סרט תיעודי בשם "שומאכר". משפחת שומאכר שיתפה פעולה עם מפיקי הסרט ואיפשרה שימוש בצילומי וידאו פרטיים. אשתו, קורינה, הילדים מיק וקרינהו אחיו ראלף התראיינו לסרט, לצידם של נהגים ומנהלים שעבדו עם שומאכר לאורך השנים.
במהלך השנים יצאו שלושה ספרי ביוגרפיה רשמיים. שניים נכתבו על ידי כריסטופר הילטון והשלישי נכתב על ידי סאבין קאם, המנהלת האישית של שומאכר לאורך השנים. בנוסף, יצאו עשרות ספרי ביוגרפיה לא רשמיים.
לקריאה נוספת

Michael Schumacher and Sabine Kehm (2003), Michael Schumacher : Driving Force. London: Ebury Publishing. 192 Pages
Christopher Hilton (2008), Michael Schumacher : The Whole Story. Somerset, United Kingdom: Haynes Publishing Group. 472 Pages
James Allen (2009), Michael Schumacher : The Edge of Greatness. London: Headline Publishing Group . 416 Pages
גבירותי ורבותי: משינה

גבירותי ורבותי: משינה הוא אלבום אוסף של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, הכולל שירים משלושת אלבומיה הראשונים. האלבום יצא באפריל 1989 על ידי חברת התקליטים CBS בהפקת יעקב גלעד.
רקע

לאחר כישלון האלבומים "משינה 2" ו"משינה 3" לקח את הלהקה תחת חסותו המפיק המוזיקלי יעקב גלעד. בעיבוד משותף עם גלעד הקליטו חברי הלהקה שלושה שירים חדשים שכתב גיטריסט הלהקה שלומי ברכה: "בדרך אל הים", "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה" האינסטרומנטלי. שניים מהם, "בדרך אל הים" ו"ריקוד המכונה", נכתבו כמה שנים קודם לכן עבור הופעות הלהקה.
ב-1 בנובמבר 1988 יצא השיר "בדרך אל הים" כסינגל לתחנות הרדיו, זכה להצלחה והגיע לראש מצעדי הפזמונים. בעקבות הצלחתו ערך גלעד את אלבום האוסף "גבירותי ורבותי: משינה", שבו נכללו שלושת השירים החדשים שהקליטה הלהקה, לצד שירים משלושת אלבומיה הראשונים. כמו כן צורפו לאלבום שני שירים של הלהקה שלא נכללו קודם לכן באלבומיה: "היא התווכחה איתו שעות" שיצא על גבי תקליט שדרים ב-1986 וגרסת הלהקה לשיר הילדים "מדוע לובשת הזברה פיג'מה", שהוקלטה במסגרת פסטיבל שירי משוררים לילדים. השירים "ריקוד המכונה" ו"רני בפריז" יצאו גם הם על גבי תקליטי שדרים, וזכו להצלחה.
את עטיפת האלבום, כמו את אלו של שלושת אלבומיה הראשונים של הלהקה, צילם ברי פרידלנדר.
האלבום הביא להצלחה מחודשת של להקת "משינה". הוא הגיע תוך שלושה חודשים למעמד אלבום זהב, ועד שנת 1990 מכר כ-60,000 עותקים. ב-1995 נאמדו מכירותיו בכ-78,000 עותקים.
שירי האלבום

רכבת לילה (3:40) (אהוד בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה".
ריקוד המכונה (3:14) (שלומי ברכה)
שיר אינסטרומנטלי שהקליטו חברי הלהקה במיוחד עבור האלבום. נעימת השיר שימשה במקור כחלק מהשיר "בדרך אל הים" כפי שבוצע בהופעות הלהקה לאחר אלבומה הראשון. במקור נכתבו לשיר מילים, שהתחילו ב"יושבים בהילטון על החוף, רואים שקיעה גלים ונוף, פתאום מגיע הדרי עם הג'אווה אומר יובל תביא איזה גויאבה." מכיוון שחברי הלהקה לא הצליחו להמשיך את המילים, הוחלט להשאיר את השיר ללא מילים.
השיר נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ט. זהו השיר האינסטרומנטלי היחיד אי פעם שזכה בתואר זה.
אופטיקאי מדופלם (3:34) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה".
היא התווכחה איתו שעות (3:47) (שלומי ברכה)
ברכה כתב את השיר בעת העבודה על האלבום הראשון של הלהקה. חבריה הקליטו אותו בינואר 1986, ובאפריל של אותה שנה הוא יצא על גבי תקליט שדרים. עד לאלבום "גבירותי ורבותי: משינה" לא נכלל השיר על גבי אף אלבום של הלהקה.
שלח לי מלאך (4:11) (יובל בנאי/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2".
בלדה לסוכן כפול (3:25) (משינה/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה".
שלג צח (3:22) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה 3".
אנה (2:39) (אורלי זילברשץ/יובל בנאי ואיגי דיין)
במקור מתוך האלבום "משינה".
בדרך אל הים (4:43) (שלומי ברכה)
הלהקה ביצעה את השיר בסיבוב ההופעות שליווה את אלבומה הראשון, במילים מעט שונות. בעזרתו של יעקב גלעד שיכתב אותו ברכה לגרסתו המוכרת. כך למשל כתב ברכה במקור "בקו חמש נוסע אל הים", ובעצתו של גלעד החליף את השורה ל"בתחבורה הציבורית נוסע אל הים".
אנחנו שניים (5:03) (יובל בנאי/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2".
רני בפריז (4:30) (שלומי ברכה)
השיר נכתב והוקלט במיוחד עבור האלבום, בתקופה ששני חברים של יובל בנאי ושלומי ברכה, דרור ארגמן ("דורי" בשיר) ורני הדרי שהו בארצות הברית ובפריז בהתאמה. במקור היו מילות השיר "יובל מאחר, נולד לו ילד", כאשר ברכה ידע שעד שיצא האלבום ייוולד בנו של בנאי, אלישע. ברכה החליף את המילים ל"בגלל הילד" כדי לא להתגרות בגורל.
אהובתי (3:28) (יובל בנאי ואורלי זילברשץ/משינה וראובן שפירא)
במקור מתוך האלבום "משינה 3".
ברחובות שלנו (2:45) (יובל בנאי/משינה וראובן שפירא)
במקור מתוך האלבום "משינה 3".
הכול עוד אפשרי (4:58) (יובל בנאי ומייקל בנסון/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2".
מי יודע מדוע ולמה (3:08) (ע. הלל/דובי זלצר)
הלהקה הקליטה את השיר במסגרת פסטיבל שירי משוררים לילדים, וזהו אלבומה הראשון שבו הוא נכלל.
משתתפי האלבום

יובל בנאי - שירה
שלומי ברכה - גיטרות
אבנר חודורוב - קלידים וסקסופון
מייקל בנסון - גיטרה בס
איגי דיין - תופים
הערות שוליים

1 2 3 4 5  דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 5: 1988-1989 - להתנתק מן הניתוק, זברה תקליטים, 2010
↑  ביוגרפיה, אתר "משינה"
↑  משה זונדר, "70 דברים שלא ידעתם על משינה", 12 במאי 1995, סופשבוע (מעריב) (קישורים)
↑  דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 3: 1986 - פתאום הטלפון צילצל, זברה תקליטים, 2010
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3a0736ea-2bbe-35b4-82e6-7f22256aa0e3
י"א בכסלו

י"א בכסלו הוא היום האחד עשר בחודש השלישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום האחד עשר בחודש התשיעי 
למניין החודשים מניסן.
אירועים היסטוריים

ה'תשס"ג – הפיגוע בציר המתפללים בחברון
ה'תש"ג – מתחילה אקציית החיסול בגטו נובידבור מזובייצקי.
ה'תשפ"ד – עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס
נולדו

ה'שצ"ג – ברוך שפינוזה, פילוסוף יהודי (נפטר ב-ה'תל"ז)
ה'תקע"ה – רבי הלל ליכטנשטיין, רב יהודי הונגרי, רבה של קולומיאה (נפטר ב-ה'תרנ"א)
ה'תרצ"ט – נאוה ארד, חברת הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה
ה'תרע"ט – עזריה אלון, סופר ואיש-טבע ישראלי (נפטר ב-ה'תשע"ד)
ה'תש"ה – הרב אריה שטרן, רבה הראשי האשכנזי של ירושלים
ה'תש"ח – ששי קשת, זמר ושחקן ישראלי
ה'תשכ"ז – מרב מיכאלי, עיתונאית ופוליטיקאית ישראלית. נכדתו של ישראל קסטנר
ה'תשל"ה – אריק משעלי, שחקן וזמר ישראלי
נפטרו

ה'תקכ"ג – רבי יצחק סג"ל, בנו של רבי יקותיאל זלמן סג"ל, אב"ד דוקלה, צילץ ופרשבורג, ומחבר "אמרי רברבי".
ה'תקמ"ו – רבי צבי הירש יאנוב, ראש ישיבה ואב"ד בפוזנא ובפיורדא.
ה'תקמ"ו – רבי שמחה מדעסוי, מרא דאתרא בלנצ'נה ובסקולה, ולבסוף בדסאו. הגהותיו על התלמוד הבבלי נדפסו בש"ס וילנא.
ה'תרכ"ב – הרב יחיאל הלר, רב בוילקובישק ובפלונגיאן שבליטא ומחבר שו"ת "עמודי אור" (נולד ב-ה'תקע"ד)
ה'תרצ"ב – הרב יחיא קאפח, מרבני תימן ומקים תנועת הדרדעים (נולד ב-ה'תר"י)
ה'תשס"ג – אל"ם דרור וינברג, מח"ט יהודה שנהרג בפיגוע בציר המתפללים בחברון. הקצין הבכיר ביותר שנהרג באינתיפדה השנייה (נולד ב-ה'תשכ"ה)
ה'תשפ"ה – קורין אלאל, זמרת, מלחינה, מעבדת, נגנית ופזמונאית ישראלית (נולדה ב-ה'תשט"ו)
י' בכסלו – י"ב בכסלו
כסלו
ברוך שפינוזה
המלחמות ההוסיטיות

מלחמות ההוסיטים, שנקראו גם המלחמות הבוהמיות או המהפכה ההוסיטית, היו סדרה של מלחמות אזרחים בין ההוסיטים לבין הכוחות הקתוליים המשולבים של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, האפיפיור, מלכים אירופיים הנאמנים לכנסייה הקתולית, כמו גם פלגים הוסיטים. בשלב מאוחר של הסכסוך, האוטרקיסטים החליפו צד ב-1432 כדי להילחם לצד הקתולים והתנגדו לטאבורים ולזרמים הוסיטים אחרים. מלחמות אלו נמשכו מ-1419 עד 1434 לערך.
התסיסה החלה לאחר שהרפורמטור הנוצרי הטרום-פרוטסטנטי יאן הוס הוצא להורג על ידי הכנסייה הקתולית בשנת 1415 בשל כפירה. מכיוון שלואצלב הרביעי, מלך בוהמיה היו תוכניות להיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה (המחייב הכתרה בידי האפיפיור), הוא דיכא את דתם של ההוסיטים, אך היא המשיכה להתפשט. כשהמלך ואצלב הרביעי מת מסיבות טבעיות כמה שנים מאוחר יותר, המתיחות עם ההוסיטים גברה. בפראג ובחלקים אחרים של בוהמיה, הגרמנים הקתולים שחיו שם נאלצו להגר.
אחיו של ואצלב, זיגיסמונד, שירש את כס המלכות, זעם על התפשטות ההוסיטיזם. הוא קיבל אישור מהאפיפיור לפתוח במסע צלב נגד ההוסיטים, ומספר רב של צלבנים הגיעו מכל רחבי אירופה להילחם. בתחילה הם התקדמו, אילצו את ההוסיטים לסגת וכבשו את פראג. עם זאת, ההוסיטים הטילו לאחר מכן מצור על חיל המצב של הצלבנים וכבשו בחזרה כמעט את כל האדמה שאיבדו קודם לכן, מה שהביא לכישלון מסע הצלב.
לאחר שמושכות הצבא ההוסיטי נמסרו לאיש הפרשים יאן ז'יז'קה, התפתחו סכסוכים פנימיים. לאחר שראו כי ההוסיטים נחלשו, יצאו הגרמנים למסע צלב נוסף, אך הובסו על ידי ז'יז'קה בקרב דויטשברוד. שלושה מסעות צלב נוספים נוסו על ידי האפיפיור, אך אף אחד מהם לא השיג את מטרותיהם. הליטאים והפולנים לא רצו לתקוף את הצ'כים, לגרמניה היו סכסוכים פנימיים ולא הצליחה לגייס כוח מספיק כדי להילחם בהוסיטים, ומלך דנמרק עזב את הגבול הצ'כי כדי לחזור לביתו. ככל שהעימותים נמשכו, ערכו ההוסיטים גם פשיטות על שטח גרמניה.
המלחמות הסתיימו בסופו של דבר ב-1434 כאשר הפלג האוטרקיסטי המתון של ההוסיטים הביס את הפלג הטאבורי הרדיקלי. ההוסיטים הסכימו להיכנע לסמכותם של מלך בוהמיה והכנסייה הקתולית, והורשו לקיים את הטקס השונה במקצת שלהם.
הקהילה ההוסיטית כללה חלק גדול מהאוכלוסייה הצ'כית של ממלכת בוהמיה והקימה מעצמה צבאית ספונטנית גדולה. מלחמות ההוסיטים בלטו בשימוש הנרחב בכלי נשק ידניים מוקדמים כמו תותחי יד, וכמו גם עגלות מבוצרות.
פרוץ הקרבות

מותו של ואצלב הביא למהומות מחודשות בפראג וכמעט בכל חלקי בוהמיה. קתולים רבים, בעיקר גרמנים – רובם עדיין נאמנים לאפיפיור – גורשו מהערים הבוהמיות. אלמנתו של ואצלב, סופיה מבוואריה, שפעלה כעוצרת בבוהמיה, מיהרה לאסוף כוח של שכירי חרב וניסתה להשיג שליטה על פראג, מה שהוביל ללחימה קשה. לאחר שחלק ניכר מהעיר ניזוק או נהרס, הכריזו הצדדים על הפסקת אש ב-13 בנובמבר. האצילים, האוהדים את המטרה ההוסית, אך תומכים בעוצרת, הבטיחו לפעול כמתווכים עם זיגיסמונד, בעוד שאזרחי פראג הסכימו להחזיר לכוחות המלוכה את טירת וישהרד, שנפלה לידיהם. ז'יז'קה, שלא ראה בעין יפה את הפשרה הזו, עזב את פראג ופרש לפלז'ה. בחוסר יכולת לשמור על עצמו שם הוא צעד לדרום בוהמיה. הוא הביס את הקתולים בקרב סודומזר (25 במרץ 1420), הקרב הראשון במלחמות ההוסיטים. לאחר סודומזר, הוא עבר לאוסטי, אחד ממקומות המפגש המוקדמים של ההוסיטים. הוא לא החשיב את עמדתו כמספיק חזקה, ולכן עבר להתיישבות החדשה השכנה של ההוסיטים, הנקראת בשם המקראי תבור.
טאבור הפכה במהרה למרכז ההוסיטים המיליטנטיים ביותר, שנבדלו מהאוטרקיסטים בכך שהכירו רק בשני סקרמנטים – טבילה ואוכריסטיה – ובכך שדחו את רוב הטקס של הכנסייה הקתולית. הארגון הכנסייתי של טאבור היה בעל אופי פוריטני משהו, והממשלה הוקמה על בסיס דמוקרטי לחלוטין. נבחרו ארבעה קפטנים של העם (hejtmané), אחד מהם היה ז'יז'קה, וננקטה משמעת צבאית קפדנית ביותר.
מסע הצלב הראשון נגד ההוסיטים

לאחר מותו של אחיו חסר הילדים, ואצלב, ירש זיגיסמונד תביעה על הכתר הבוהמי, אם כי זה היה אז, ונשאר עד הרבה יותר מאוחר, בספק אם בוהמיה היא מונרכיה תורשתית או מונרכיה נבחרת. זיגיסמונד, חסיד נחרץ של כנסיית רומא, נעזר באפיפיור מרטינוס החמישי, שהוציא בולה אפיפיורית ב-17 במרץ 1420 שהכריזה על מסע צלב "להשמדת הוויקליפים, ההוסיטים וכל שאר האפיקורסים בבוהמיה". זיגיסמונד ונסיכים גרמנים רבים הגיעו לפני פראג ב-30 ביוני בראש צבא עצום של צלבנים מכל חלקי אירופה, המורכב ברובו מהרפתקנים שנמשכו על ידי תקוות הביזה. הם החלו מיד במצור על העיר, שעד מהרה ננטשה. התנהל משא ומתן ליישוב חילוקי הדעות.
ההוסיטים המאוחדים ניסחו את דרישותיהם בהצהרה המכונה "ארבעת המאמרים של פראג". סיכום המסמך לארבעה סעיפים:
הדרישה לחופש פולחן בבוהמיה.
הדרישה להתיר את שתי הדרכים של סקרמנט האוכריסטיה (Eucharist) במיסה, עם לחם ועם יין.
איסור על נזירים וכמרים להחזיק רכוש, דרישה להפקעת רכוש הכנסייה וקריאה חזרה לאידיאלים של העוני כפי שהם מופיעים אצל ישו והשליחים בברית החדשה.
ענישה זהה לכולם, בלי תלות במעמד החברתי.
דרישות אלו, המכילות את תמצית הדוקטרינה ההוסיטית, נדחו על ידי המלך זיגיסמונד, בעיקר בהשפעתם של נציגי האפיפיור, שראו בהם פגיעה בסמכותו של האפיפיור. לפיכך נמשכו פעולות האיבה. עם זאת, זיגיסמונד הובס בקרב על גבעת ויטקוב ביולי 1420.
אף על פי שזיגיסמונד פרש מפראג, חייליו החזיקו בטירות וישהראד והרדצ'אני. אזרחי פראג הטילו מצור על וישהראד, ולקראת סוף אוקטובר (1420) עמד חיל המצב על סף כניעה ברעב. זיגיסמונד ניסה להקל על המבצר אך הובס באופן מכריע על ידי ההוסיטים ב-1 בנובמבר ליד הכפר פאנקרק. הטירות של וישהראד והרדצ'אני נכנעו כעת, וזמן קצר לאחר מכן כמעט כל בוהמיה נפלה לידי ההוסיטים.
מסע הצלב השני נגד ההוסיטים

מאבקים פנימיים מנעו מחסידי הוס לנצל באופן מלא את ניצחונם. בפראג השיג דמגוג, הכומר יאן ז'ליבסקי, במשך זמן מה סמכות כמעט בלתי מוגבלת על המעמדות הנמוכים של תושבי העיר; ובטאבור דוכאה בחומרה תנועה קומוניסטית דתית (זו שנקראת אדאמיטים) על ידי ז'יז'קה. זמן קצר לאחר מכן נערך מסע צלב חדש נגד ההוסיטים. צבא גרמני גדול נכנס לבוהמיה ובאוגוסט 1421 הטיל מצור על העיר ז'אטץ. לאחר ניסיון לא מוצלח של הסתערות על העיר, נסוגו הצלבנים ללא שום הישג כששמעו שהכוחות ההוסיטים מתקרבים. זיגיסמונד הגיע לבוהמיה רק בסוף 1421. הוא השתלט על העיירה קוטנה הורה אך הובס באופן מכריע על ידי יאן ז'יז'קה בקרב דויטשברוד (Německý Brod) ב-6 בינואר 1422.
מלחמת האזרחים הבוהמית

בוהמיה הייתה לזמן מה נקייה מהתערבות זרה, אך שוב פרצה מחלוקת פנימית, שנגרמה בחלקה על ידי סכסוכים תאולוגיים ובחלקה על ידי שאפתנותם של התועמלנים. ב-9 במרץ 1422, יאן ז'ליבסקי נעצר על ידי מועצת העיר פראג וראשו נערף. היו מאבקים גם בטאבור, שם מפלגה רדיקלית יותר התנגדה לסמכותו של ז'יז'קה.
מעורבות פולנית וליטאית

ההוסיטים נעזרו בתקופות שונות על ידי פולין. בשל כך, יאן ז'יז'קה דאג להציע את כתר בוהמיה למלך פולין ולדיסלב השני יגיילו, אשר בלחץ יועציו סירב לכך. לאחר מכן הוצע הכתר לבן דודו של ולדיסלב, ויטאוטס, הדוכס הגדול של ליטא. ויטאוטס קיבל זאת, בתנאי שההוסיטים יתאחדו עם הכנסייה הקתולית. בשנת 1422 קיבל ז'יז'קה את הנסיך זיגמונט קוריבוט מליטא (אחיינו של ולדיסלב השני) כעוצר בוהמיה עבור ויטאוטס.
סמכותו הוכרה על ידי האצילים האוטרקיסטים, אזרחי פראג והמתונים יותר מבין הטאבורים, אך הוא לא הצליח להחזיר את ההוסיטים לכנסייה הקתולית. בכמה הזדמנויות, הוא נלחם גם נגד הטאבורים וגם נגד האורביים כדי לנסות לאלץ אותם להתאחד מחדש. לאחר שולדיסלב השני וויטאוטאס חתמו על הסכם מלנו עם זיגיסמונד מהונגריה ב-1423, הם החזירו את זיגיסמונד קוריבוט לליטא, בלחץ זיגמונד מהונגריה והאפיפיור.
עם יציאתו פרצה מלחמת אזרחים, הטאבורים התנגדו בנשק לאוטרקיסטים המתונים יותר, שבתקופה זו מכונים גם בפי הכרוניקנים "פראגים", שכן פראג הייתה מעוזם העיקרי. ב-27 באפריל 1423, כאשר ז'יז'קה שוב הוביל, הביסו הטאבורים את הצבא האוטרקיסטי בפיקודו של צ'נק מוורטנברג בקרב הוריצ'ה; זמן קצר לאחר מכן נחתמה שביתת הנשק בקונופילט.