העלייה השלישית
אופייה

הפרעות הקשות ביהודי מזרח אירופה ומצבם הכלכלי הקשה, הביאו רבים מהם להגר לארצות שפתחו את שעריהן כמו ארצות הברית ומערב אירופה, וחלקם שהיו בעלי דחף חלוצי והכרה ציונית בחרו לעלות לארץ ישראל.
בתחילת התקופה התנגדו ראשי ההסתדרות הציונית לעליית המונים רחבת היקף. הם חששו שאין ביכולתה של הארץ לקלוט מספר רב של מהגרים, וביקשו שהעלייה תהיה מאורגנת ובהתאם למצב הכלכלה בארץ. ההגבלות שהטיל הממשל הצבאי הבריטי, השפיעה על עמדה זו ותמכה בה.
יש הסוברים, כי תחילת העלייה השלישית הייתה כאשר עגנה האונייה "רוסלאן" בנמל יפו ב-19 בדצמבר 1919, ועל סיפונה כ-671 עולים חדשים ותושבים חוזרים. הייתה זו אחת האוניות הגדולות שהגיעו אותה שנה לנמלי ארץ ישראל. אולם, מקובל היום במחקר העליות הראשונות לארץ ישראל, שראשיתה של העלייה השלישית הייתה בערב פסח 1919, תשעה חודשים לפני עגינת הרוסלאן בנמל יפו. באפריל 1919, הגיעה ליפו קבוצה של 105 גברים צעירים, אנשי 'החלוץ' בפולין, רובם מן הערים ראדום וקיילצ'ה, שעשו דרכם מפולין דרך איטליה ומצרים, והגיעו ברכבת ליפו. בהמשכה הגיעו עולים רבים אשר השיגו רישיון כניסה לארץ מאת השלטונות הבריטיים, וכן מעפילים שגנבו את הגבול בים וביבשה. בראשית התקופה, רוב העולים היו במעמד "חוזרים", "רפטריאנטים"; אך למעשה רק מיעוטם היו ארצישראלים, והשאר התחזו ל"חוזרים" בתחבולות שונות; כך למשל, רוב נוסעי האניה "רוסלן" היו עולים חדשים שהתחזו לתושבי הארץ "חוזרים".
לפי האומדנים המקובלים, בתקופה זו עלו לארץ כ-35,000 נפש, רובם מארצות מזרח אירופה: מרוסיה הגיעו כ-43% מהעולים, מפולין עלו כ-31%, מרומניה הגיעו 5% ומליטא רק 3% מן העולים. בולט בעלייה זו החלק הצעיר והחלוצי שהגיע לארץ בשנים 1918 עד 1923. לאחר שנים אלו, התמעט חלקם היחסי בתוך זרם העולים. חשיבות החלוצים רבה; האידאולוגיה והעבודה שלהם תרמה רבות לבניין הארץ; הם הטביעו חותמם על הציונות וכן על פיתוח היישוב העברי בארץ ישראל.
הרכב העולים השתנה בצורה ניכרת מראשית התקופה עד סיומה. למשל, בשנים 1920–1921 היה חלקם של רווקים ורווקות כמחצית ממספר העולים. ואילו בשנת 1922 כ-35%. בלבד. בשלהי התקופה היו רוב העולים בעלי משפחות. במשך שנות התקופה עלה בהתמדה אחוז הנשים והילדים בקרב העולים. עם זאת, במשך כל שנות התקופה חלקן של הנשים בקרב העולים הבוגרים היה כשליש, בדומה לתנועת ההגירה לארצות העולם החדש באותה תקופה.
רוב העולים בשנות התקופה לא היו מזוהים עם תנועת נוער או ארגון הכשרה, אך הבינו וכיבדו את הרעיון החלוצי.
מיעוט מהעולים (לפי אומדנים כשישית מכלל העולים), היו חלוצים וחלוצות, אשר באו לארץ חדורים בתחושת שליחות והקרבה, וברצון עז לשאת על שכמם את בניין אומה ריבונית בארץ ישראל. השפעתם על היישוב ומוסדות התנועה הציונית הייתה רבה.
| הרכב מגדרי של אוכלוסיית העולים (הניתוח מתייחס לעולים עליהם יש נתונים  מתוך כלל העולים הנאמד כ-35,000 עולים)> פרמטר.כל האוכלוסייה | הרכב מגדרי של אוכלוסיית העולים (הניתוח מתייחס לעולים עליהם יש נתונים  מתוך כלל העולים הנאמד כ-35,000 עולים)> גברים.כל האוכלוסייה | הרכב מגדרי של אוכלוסיית העולים (הניתוח מתייחס לעולים עליהם יש נתונים  מתוך כלל העולים הנאמד כ-35,000 עולים)> נשים.כל האוכלוסייה | הרכב מגדרי של אוכלוסיית העולים (הניתוח מתייחס לעולים עליהם יש נתונים  מתוך כלל העולים הנאמד כ-35,000 עולים)> סה"כ.כל האוכלוסייה | הרכב מגדרי של אוכלוסיית העולים (הניתוח מתייחס לעולים עליהם יש נתונים  מתוך כלל העולים הנאמד כ-35,000 עולים)> .כל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר | 18,737 | 10,932 | 29,669 |  |
| אחוז | 63 | 37 | 100 |  |
בניכוי ילדים עד גיל 16
| מספר | 15,450 | 8,045 | 23,495 |  |
| אחוז | 66 | 34 | 100 |  |
משפחות בלי ילדים 
| מספר | 1,413 | 1,413 | 2,826 |  |
רווקים מול רווקות 
| מספר | 10,402 | 3,457 | 13,859 |  |
| אחוז | 75 | 25 | 100 |  |

תנועת הנוער "השומר הצעיר" הוקמה בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, על ידי נציגי שתי תנועות הנוער "השומר" ו"צעירי ציון" בעיר וינה בשנת 1915. רוב חבריו באו מבתים מבוססים שנפגעו קשות בשנות המלחמה ומסביבה תרבותית ומתבוללת; ראשוניהם באו מגליציה ובוקובינה, אזוריה המזרחיים של הקיסרות האוסטרו הונגרית שהתפרקה. רוב החלוצים היו צעירים וצעירות, חניכי תנועת הנוער "השומר הצעיר" וארגון ההכשרה "החלוץ". "החלוץ" הוקם במתכונת מחודשת ב-1917 ברוסיה ובפולין. יוסף טרומפלדור הצטרף אל הנהגתה במטרה להכשיר נוער יהודי לחיי עבודה והתיישבות בארץ ישראל. חברי "החלוץ" למדו עברית ועברו הכשרה חקלאית.
בעבודת האדמה ראו החלוצים דרך חיים מועדפת ובהקמת חיים שיתופיים במסגרת קיבוצית יעד חברתי עיקרי.
בשונה מעולי העלייה השנייה, עמדו לרשותם של אנשי העלייה השלישית מסגרות וארגונים של "היישוב החדש". הם נהנו משירותים וקבלת פנים אוהדת יותר בארץ הן מצד הוותיקים, בעיקר אנשי העלייה השנייה, והן מצד ממשלת המנדט הבריטי, שיעדיה בארץ תאמו לכאורה את יעדי ההתיישבות הציונית.
לאחר שנחקקו תקנות כלכליות חדשות בפולין וחוקי ההגירה חדשים בארצות הברית, מרבית העולים לארץ בתקופת העלייה הרביעית היו משפחות בעלות הון (זעיר או רב).