stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stray

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  19 ביולי 2022
 סוגה:  משחק הרפתקה ממוחשב
 פיתוח:  BlueTwelve Studio
 הוצאה לאור:  Annapurna Interactive
 ארץ מקור:  צרפת 
 שפות:  אנגלית, רוסית, פורטוגזית, פורטוגזית ברזילאית, סינית מסורתית, ספרדית, סינית מפושטת, הולנדית, פולנית, יפנית, צרפתית, קוריאנית, איטלקית, ספרדית, גרמנית, טורקית 
 הפצה:  Annapurna Interactive
 עיצוב:  מת'יו אורדריין   אלכסנדרה ברודו   הוגו דונאס-וולד
 כלי משחק:  Unreal Engine 
 הערות:  מערכת הפעלה מינימלית: Windows 10   רצוי להשתמש בבקר משחק.
 דרישות תוכנה
 גרסה:  Patch 3 ‏(יצאה ב-4 באוגוסט 2022)
 מנוע משחק:  Unreal Engine 4
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 דירוג:  E10+ ‏(ESRB)   12 ‏(PEGI)
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   PlayStation 4   PlayStation 5
 מדיה:  הורדה דיגיטלית
 דרישות מערכת
 מעבד:  מינימום: Intel Core i5-2300 או AMD FX-6350   מומלץ: Intel Core i5-8400 או AMD Ryzen 5 2600
 זיכרון:  8GB
 כרטיס מסך:  מינימום: Nvidia GeForce GTX 650 Ti או AMD Radeon R7 360 עם זיכרון וידאו של 2GB ותמיכה ב-DirectX 12   מומלץ: Nvidia GeForce GTX 780 או AMD Radeon R9 290X עם זיכרון וידאו של 4GB
 מקום פנוי:  10GB
 מערכת קול:  תומכת ב-DirectX
 בקרים:  מקלדת ועכבר, בקר משחק
 
 stray.game
 
Stray (בתרגום חופשי לעברית: תועה) הוא משחק וידאו מסוגת הההרפתקאות שפותח על ידי BlueTwelve Studio ומופץ על ידי Annapurna Interactive אשר יצא לאור ב-19 ביולי 2022 למערכת ההפעלה למחשבים אישיים Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן 5. עלילת המשחק עוקבת אחרי חתול רחוב שנופל לתוך עיר בדיונית מוקפת חומות, בסגנון ז'אנר הסייברפאנק, המאוכלסת על ידי רובוטים, מכונות ווירוסים. מטרת החתול היא לחזור אל פני השטח בעזרת רובוט רחפן בשם B-12 שמלווה אותו. המשחק מוצג דרך נקודת מבט גוף שלישי. השחקן חוצה את העולם של המשחק על ידי זינוק ממשטחים וטיפוס על מכשולים. השחקן גם יכול לפעול עם הסביבה כדי לפתוח נתיבים חדשים. באמצעות הרובוט, B-12, השחקן יכול לאחסן פריטים שנמצאים ברחבי העולם, ולפרוץ למכשירים טכנולוגיים כדי לפתור חידות ופאזלים הנחוצים לקידום הסיפור. במהלך המשחק, על השחקן להתחמק מאויבים שינסו להרוג אותו הנקראים זורקים (Zurks) וסנטינלים (Sentinels).
פיתוח המשחק החל ב-2015, בהובלת BlueTwelve Studio ו-Vivien MermetGuyenet, שרצו להמשיך את הפרויקט בצורה עצמאית לאחר שעבדו ביוביסופט מונפלייה. הם שיתפו פעולה עם Annapurna Interactive כדי לפרסם את המשחק. סטריי הושפע אסתטית מהעיר המגודרת קאולון, מכיוון שהמפתחים הרגישו שניתן לחקור את העיר כראוי על ידי חתול. חווית המשחק נוצרה בהשראת החתולים של המפתחים, מורטו וריגס. המפתחים גילו שמשחק כחתול הוביל להזדמנויות עיצוב מעניינות. הצוות החליט לאכלס את עולם המשחק ברובוטים, מה שהשפיע עוד יותר על התפתחות העלילה וסיפור הרקע של המשחק.
משחקיות

Stray הוא משחק הרפתקאות מגוף שלישי. השחקן שולט בדמות החתול, שחוצה את העולם של המשחק על ידי זינוק ממשטחים וטיפוס על מכשולים. השחקן יכול לפתוח מסלולים חדשים על ידי אינטראקציה עם הסביבה, כגון טיפוס בתוך דליים, הפיכת פחי צבע, הפעלת מכונות ממכר ולחיצה על חפצים. השחקן חייב לפתור פאזלים כדי לקדם את הסיפור. המשחק גם מציג מספר פעילויות אפשריות עבור השחקן כגון: שינה, האפשרות ליילל ונגיעה בדמויות. כל הפעילויות הללו מעוררות לעיתים קרובות תגובה מצד גורמים במשחק. בחלק מהשלבים של המשחק יש מרכיבים של עולם פתוח, המאפשרים לשחקן לשוטט בחופשיות.
השחקן מלווה ברובוט רחפן בשם B-12, המסייע בתרגום שפת דמויות הרובוטים, אחסון פריטים שנמצאו ברחבי העולם, אספקת אור ופריצה למכשירים טכנלוגיים שונים כדי לפתוח נתיבים ולפתור חידות. במהלך המשחק, השחקן מוצא כמה מהזיכרונות של B-12, מה שמספק יותר מידע על סיפור הרקע של עולם המשחק. רוב הזיכרונות הללו לא הכרחיים למציאה, אבל חלקם נפתחים דרך התקדמות הסיפור. השחקן יכול גם לאסוף תגים, אשר מוצגים לאחר מכן על תיק הגב של החתול.
עולם המשחק מאוכלס ברובוטים, שלעיתים קרובות מעסיקים את השחקן כדי לאתר חפצים שחושפים מידע נוסף ומקדמים את הסיפור. חלק מהרובוטים מספקים משימות שלא חובה להשלמתם, כמו מוראסק, אשר ינגן שירים לאחר שיסופקו לו דפי תווים שנמצאים ברחבי שכונות העוני. השחקן יכול לקיים אינטרארציה עם רוב הרובוטים בעולם המשחק. Stray כולל שני סוגים של אויבים שיכולים להרוג את השחקן: זורקים (Zurks), חיידקים שיכולים להסתער ולטרוף את החתול, וסנטינלים (Sentinels), רחפני אבטחה שינסו לירות בשחקן לאחר שיבחינו בו. לאורך חלק מהמשחק, השחקן יכול להשתמש בפריט הנקרא דפלוקסור (Defluxor) המחובר ל-B-12 כדי להשמיד את הזורקים, אך ניתן להשתמש בו רק לזמן מוגבל לפני ש-B-12 יתחמם יתר על המידה וידרוש טעינה קצרה. השחקן יכול להתחמק מסנטינלים על ידי התחמקות מקווי הראייה שלהם, המסומנים על ידי אורות זוהרים.
עלילה

במהלך מסע בין חורבות מתקן נטוש, חתול רחוב מופרד מקבוצת חתולים לאחר שאיבד את שיווי משקלו ונפל לתוך התהום שמתחתיו. החתול מוצא את עצמו לכוד בעיר תת-קרקעית לא מאוכלסת. החתול נתקל במהרה במעבדה שבה הוא עוזר להוריד בינה מלאכותית לגופו של רחפן קטן, שקורא לעצמו B-12. הרחפן מסביר כי הוא עזר בעבר למדען אבל חלק גדול מהזיכרון שלו נהיה פגום וצריך זמן להתאושש. B-12 מבטיח לעזור לחתול לחזור אל פני השטח ומלווה אותו הלאה לתוך העיר. כשהם ממשיכים במסע רחוק יותר, הם מגלים שבעוד שהעיר נטולת חיי אדם לחלוטין, נותרו המשרתים הרובוטים שלהם. בזמן היעדרותה של האנושות, הרובוטים פיתחו מודעות עצמית ובנו חברה משלהם בין חורבות העיר הלכודה מתחת לאדמה. עם זאת, העיר שורצת ביצורים מוטנטים שהתפתחו לטרוף חיים אורגניים ורובוטים.
החתול ו-B-12 פוגשים את מומו, רובוט, חבר באאוטסיידרים, קבוצת חברים המסורים למציאת דרך אל פני השטח. בעזרת האאוטסיידרים, החתול ו-B-12 מסוגלים להמשיך לגזרה של העיר הנקראת מידטאון. שם, הם מאתרים את קלמנטיין, אאוטסיידר אחר שמתכננת לגנוב סוללה אטומית כדי להניע רכבת תחתית שמובילה אל פני השטח. השלישייה נתפסת ונעצרת על ידי הסנטינלס, אך החתול מסוגל לעזור לכולם להימלט מהכלא. קלמנטיין נשארת מאחור כדי להסיח את דעתם של הסנטינלס בזמן שהחתול ו-B-12 בורחים ברכבת התחתית, שלוקחת אותם למרכז הבקרה של העיר. B-12 משחזר את כל הזיכרונות שלו. הוא מגלה שבמקור, המדען האנושי ניסה להעלות את התודעה של עצמו לגוף רובוט, אבל התהליך השתבש עד שהחתול הגיע. B-12 גם זוכר שהעיר נבנתה כדי להגן על האנושות מפני קטסטרופה על פני השטח, אך מגפה חיסלה את כל האוכלוסייה האנושית. כאשר B-12 הבין שהמורשת של האנושות נמצאת כעת בידיהם, B-12 מקריב את עצמו כדי לפתוח את דלתות הפיצוץ מעל העיר. הוא חושף את העיר לאור שמש שהורגת את הזורקס ומנטרלת את הסנטינלס. כאשר היציאה הראשית לא אטומה, החתול עוזב את העיר ומגיע לפני השטח.
פיתוח

BlueTwelve Studio ו-Vivien Mermet-Guyenet, החלו לעבוד על Stray ב-2015 מכיוון שהם רצו להמשיף את הפרויקט בצורה עצמאית לאחר שעבדו ביוביסופט מונפלייה. לאחר ששיתפו כמה קטעים מהמשחק בטוויטר, Annapurna Interactive יצרו קשר באפריל 2016 כדי לפרסם את הפרויקט. המימון לאולפן אושר באפריל 2017, וצוות הפיתוח גדל לחמישה עד סוף 2017. מתחילת הפיתוח, הם רצו לשמור על צוות קטן של מפתחים, מכיוון שהם העדיפו לעבוד עם תקשורת ישירה. הצוות הקטן גרם לכך שהיקף המשחק הצטמצם עם הזמן, כשרוב תשומת הלב הייתה מכוונת לדברים חשובים. המשחק משתמש במנוע הגרפי-Unreal Engine 4.
חווית המשחק נוצרה בהשראת החתולים של המייסדים, מורטו וריגס, וחתולי הבית של הסטודיו, אוסקר וג'ון. מורטו, חתול רחוב לשעבר שנמצא מתחת למכונית במונפלייה, הוא ההשראה העיקרית לגיבור המשחק, בעוד אוסקר, חתול ספינקס, סיפק חומר יעיל לאנימציה.
המשחק הוכרז ב-11 ביוני 2020, באירוע Future of Gaming של פלייסטיישן. הוא שוחרר עבור ווינדוס, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5. בטריילר של סוני בתערוכת מוצרי האלקטרוניקה בינואר 2021, חלון ההוצאה של המשחק צוין באותיות קטנות כאוקטובר 2021. מאוחר יותר סוני הסירה את האותיות הקטנות מהטריילר. ביולי 2021, Annapurna Interactive פרסמה טריילר שחשף את תאריך ההוצאה כתחילת 2022. טריילר של פלייסטיישן באפריל 2022 חשף שהמשחק נדחה להוצאה באמצע השנה. במהלך מצגת State of Play של פלייסטיישן ביוני, תאריך ההוצאה של המשחק הוכרז כ-19 ביולי 2022.
קבלה

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: (פלייסטיישן 5) 84/100 (מחשב) 83/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
EGM: 
Game Informer: 8/10
GameSpot: 9/10
GamesRadar+: 
IGN: 8/10
Jeuxvideo.com: 15/20
PC Gamer (ארצות הברית): 82/100
PCGamesN: 9/10
הגרדיאן: 
Video Games Chronicle: 
סטריי קיבל "ביקורות חיוביות באופן כללי" על פי אתר סיכום הביקורות Metacritic, בהתבסס על ביקורות עבור פלייסטיישן 5 וביקורות עבור ווינדוס. אנדרו ובסטר מ-The Verge כינה את המשחק בין המשחקים הטובים ביותר של השנה עד כה. המשחק עמד בראש טבלאות המשאלות של Steam לפני יציאתו, ושבר את השיא של Annapurna Interactive עבור כמות שחקני Steam המשחקים בו זמנית עם השחרור, עם למעלה מ-62,000 שחקנים.
המבקרים שיבחו את האיכות הגרפית והעיצוב האמנותי של המשחק, וכמה שיבחו במיוחד את השימוש שלו בתאורה. אליזה סטנלי מהוושינגטון פוסט תיארה את המשחק כ"כיתת אמן בסיפורים סביבתיים ועיצוב שלבים".
קייל לקלייר מ-Hardcore Gamer כתב שלמשחק יש ”סיפור נהדר עם תמות עמוקות שאפשר לחשוף, ורגעים רגשיים נהדרים לאורך הדרך”. כמה מבקרים הופתעו מהנושאים הנרטיביים, בהתחשב בקונספט הבסיסי של המשחק. סטנלי מהוושינגטון פוסט מצאה אותם בלתי נשכחים, והסטר מ-Game Informer ראה אותם פשוטים אך יעילים.
ילנה קורבקובה

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1982 (בת 42) חצי האי קרים, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  סנוקר
 
ילנה קורבקובה (נולדה ב-28 באוגוסט 1982) היא שחקנית סנוקר ופול ישראלית. היא אלופת המדינה בסנוקר נשים. כמו כן, קורבקובה היא מאמנת באיגוד הביליארד והסנוקר המקצועני העולמי (אנ').
ביוגרפיה

קורבקובה נולדה בשנת 1982 בחצי האי קרים, אז חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, שהייתה חלק מברית המועצות. בגיל 17 עלתה לישראל.
היא החלה לשחק ביליארד משנת 2008 וסנוקר משנת 2012. במשך מספר שנים התאמנה באקדמיה לסנוקר באשקלון והצליחה לקדם את הענף בקרב הנשים.
בשנת 2015 החלה לייצג את ישראל בתחרויות סנוקר בין־לאומיות. ביולי אותה שנה מונתה למאמנת באיגוד הביליארד והסנוקר המקצועי העולמי.
בשנת 2019 הגיעה למקום החמישי באליפות אירופה לזוגות יחד עם קרן אזרד.
הערות שוליים

↑  "Elena Kurbakova - Players". snooker.org. נבדק ב-25 אוג' 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Русскоязычная репатриантка Елена Курбакова стала чемпионкой Израиля по снукеру". israelinfo. נבדק ב-26 פבר' 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ילנה קורבקובה - מאמנת ביליארד מקצועית". פורום ביליארד.
↑  טלבי לוי, מזל. "צפו בה משחקת: החגיגה בסנוקר של האלופה ילנה קורבקובה". melabes. נבדק ב-6 מרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ילנה קורבקובה וגיא פלד - תיווך מומלץ בפתח תקווה". ג'י פי נכסים.
↑  "WPBSA Tournament Manager - Player: Elena Kurbakova". WPBSA.
↑  "Community Coaches On Cue - World Snooker". wst.tv. נבדק ב-17 יולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elena Kurbakova - WPBSA". WPBSA.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ילנה קורבקובה".
משה יוסף אולגין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 במרץ 1878 בוקי, באזור אומן, פלך קיאב, אוקראינה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 בנובמבר 1939 (בגיל 61) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Моисей Иосиф Новомисский
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית העלמין ניו מונטיפיורי 
 השכלה:  אוניברסיטת קייב  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 מפלגה:  הבונד, המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, Jewish Socialist Federation 
 
משה יוסף אולגין, בשמו האמיתי משה יוסף נובומיסקי (ביידיש משה יוסף אָלגין, ברוסית:Ольгин , ובהתאמה -Новомейский או Моше Иосеф Новомисский, באנגלית: Moissaye Joseph Olgin ‏ 24 במרץ 1878 - 22 בנובמבר 1939 היה סופר, מבקר ספרות, עורך ועיתונאי יהודי בשפת היידיש, יליד אוקראינה, פעיל בתנועת הפועלים והקומוניסטית ברוסיה והחל משנת 1915 בארצות הברית. השתמש לתקופה גם בשם העט "יוסף נוימן".
אולגין נמנה עם מייסדיהם של "מפלגת הפועלים" של ארצות הברית ושל העיתון ביידיש "מאָרגן פרייהייט" ("The Morning Freiheit"), שאותו ערך בשנים 1939-1922.
שנותיו המוקדמות ברוסיה ובגרמניה

משה יוסף אולגין נולד בשנת 1878 בשם משה יוסף נובומיסקי או נובומייסקי, בכפר בוקי שבאזור אומן, במרכז אוקראינה, אז באימפריה הרוסית. אביו היה חיים אהרן נובומיסקי, שעבד בתעשיית העצים, ואמו - ציפה לבית גלמן. בבית הוריו למד תנ"ך ותלמוד, אך קרא כאוטודידקט גם ספרים שמחוץ לעולם הדת. בגיל 15 עזב את בית הוריו והתפרנס ממתן שיעורים פרטיים. אחרי סיום בחינות הבגרות כתלמיד אקסטרני, נרשם בשנת 1900 ללימודי משפטים באוניברסיטת קייב. שם פעל במסגרת החוג של הסטודנטים המהפכנים היהודים "פרייהייט", שהיה קשור לתנועת הבונד.
בשנת 1901 נבחר אולגין ליושב ראש ועד מרכזי של סטודנטים ובגלל פעילותו המהפכנית גויס כעונש לצבא. לבסוף קיבל חנינה באוגוסט אותה שנה.
בשנת 1903, שנת פרעות קישינב, נעצר שוב, הפעם בגלל ניסיון לארגן "הגנה עצמית" בקרב היהודים. הצליח עם זאת לסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1904 ונסע לאחר מכן לוילנה ומשם לדבינסק. בשנת 1905, בימי מהפכת 1905, חיבר משה אולגין את כרוזי הוועד המרכזי של הבונד והשתתף בעריכת העיתון הבונדיסטי הבלתי חוקי "די ארבעטער שטימע".
בהמשך ערך את המדור לספרות של העיתון החוקי של ה"בונד" בווילנה, "דער ועקער" (1905-1906) (שהפך ב-1906-1907ל "פאלקסצייטונג"), פרסם גם ספרים סיפורים קצרים ומסות.
בשנת 1907 נסע אולגין לגרמניה, שם למד עד שנת 1909 פילוסופיה ומדעי החברה באוניברסיטת היידלברג. באותה תקופה פעל במסגרת השלוחה של הבונד בגרמניה.
בשנת 1910 חזר לרוסיה.
בעת נסיעה לגרמניה בתחילת מלחמת העולם הראשונה נתקע שם ובסופו של דבר, בשנת 1915 החליט להגר לארצות הברית.
פעילותו בארצות הברית

זמן קצר אחרי הגעתו לארצות הברית התחיל אולגין לכתוב באופן סדיר ביומון ביידיש פֿאָרווערטס
באפריל 1920 זכה לאזרחות האמריקאית. הוא הצטרף לפדרציה הסוציאליסטית היהודית של המפלגה הסוציאליסטית של אמריקה והשפיע במהלך של היציאה של הפדרציה הזאת מהמפלגה הסוציאליסטית בכנס מיוחד התנהל בספטמבר 1921. יחד עם עריקים נוספים מן המפלגה אולגין הצטרף לאחר מכן לארגון הקרוי "מועצת הפועלים", קבוצה קטנה של סוציאליסטים מהפכנים" שדחתה את הקו הפוליטי של התנועה הסוציאליסטית. באותה תקופה הוא הפסיק לשתף פעולה עם "פֿאָרווערטס".
באפריל 1922 נמנה אולגין עם מייסדי היומון היידי החדש "די פרייהייט", ששינה בהמשך את שמו ל"מאָרגן פרייהייט", ושנודע גם כ-"Morning Freiheit". אולגין הפך לעורך הראשי של העיתון, תפקיד שהוא מילא למשך 17 שנה עד יום מותו.
הוא כתב תכופות גם ב"דיילי וורקר", הביטאון של המפלגה הקומוניסטית האמריקאית ושימש ככתב מיוחד בארצות הברית של עיתון המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, "פראבדה.
בסוף שנת 1922 "מועצת הפועלים" נמנה עם הארגונים שתאחדו כדי להקים את מפלגת הפועלים של אמריקה, "מפלגה פוליטית חוקית", על בסיס המפלגה הקומוניסטית האמריקאית המחתרתית. זאת הייתה לראשונה שאולגין נכנס לארגון קומוניסטי במפורש. הוא נבחר לחבר בלשכה של הפדרציה היהודית במסגרת מפלגת הפועלים. כמו כן היה חבר בוועד הפועל המרכזי של המפלגה עצמה ושל המועצה הפועלת שלה.
הוא נבחר מספר פעמים כמועמד של מפלגת הפועלים בבחירות לפורומים פוליטיים שונים. לראשונה בשנת 1924 הוא רץ לאספת הנבחרים של מדינת ניו יורק מטעם מפלגת הפועלים. הוא רץ לקונגרס של ארצות הברית בשנים 1926, 1930 ו -1934, ושוב לאספה של מדינת ניו יורק בשנים 1927, 1929,1933 ו-1936.
בהתחלה יריב מושבע של אלכסנדר ביטלמן בעיצומם של המאבקים הפנימיים הלהוטים בתוך הפדרציה היהודית ב
שנות ה-20 המוקדמות, באמצה העשור תמך לבסוף בסיעה שנציגיה היו ויליאם פוסטר, ארל באודר וביטלמן עצמו.
אולגין ערך מספר ביקורים בברית המועצות. בשנת 1937 השתתף במשלחת האמריקאית בקונגרס הבינלאומי לתרבות יידיש בפריז, שבו הוקם הארגון "איקו"ף (יידישער קולטור פאַרבאַנד - YKUF) (הברית העולמית לתרבות יהודית). הוא נשא נאום בפני באי הכנס.
בשובו מן הכנס מצב בריאותו התחיל להידרדר. היה חולה כמעט שנתיים, אך המשיך את עבודתו העיתונאית ב"פרייהייט", "דיילי וורקר" ו"פראבדה". בלשלב מסוים נראה שמצבו השתפר ונאם שוב בפומבי במדיסון סקוור גארדן ב-13 בנובמבר 1939. אולם אחרי מאמץ זה חלה החמרה בבריאותו והוא נפטר בניו יורק מאוטם שריר הלב ב-22 בנובמבר 1939. נקבר בבית הקברות ניו מונטיפיורי.
פעילותו בתחום הספרות, התרגום והתעמולה הקומוניסטית

ספרים ומאמרים שלו פורסמו לא רק ביידיש ואנגלית, אלא תורגמו גם בשפות גרמנית, רוסית, צרפתית, פולנית ועברית.
הוא כתב גם שירים, מסות, בקורת ספרותית ומחקרים סוציולוגיים. כמה מהם - "נשמת המהפכה הרוסית", "המדריך לספרות הרוסית" והפמפלט "למה קומוניזם?" היו בזמנם לרבי-מכר בכמה שפות.
אולגין תרגם כמה מן הספרים הקלסיים של האידאולוגיה הקומוניסטית והסוציאליסטית: מרוסית לאנגלית - כמה כרכים מתוך "כתביו המובחרים" של לנין, מגרמנית ליידיש - את "מלחמת האיכרים בגרמניה" מאת פרידריך אנגלס, מאנגלית ליידיש את עשרת הימים שזעזעו את העולם של ג'ון ריד. הוא תרגם גם יצירות של ספרות יפה, למשל, תרגם ליידיש קובץ ספורים קצרים ממחברים פולנים, שני כרכים של סיפורי מנדלה מוכר ספרים, את ספרו של ג'ק לונדון "קול מיער" (Call of the Wild) וכו'.
אולגין אימץ בהשקפתו הפוליטית בדרך כלל את העמדה הרשמית הסטליניסטית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, למשל בנוגע ל"מאבק" נגד לב טרוצקי והטרוצקיזם.
גם לגבי הציונות עמדתו, בדומה למפלגה הקומוניסטית, הייתה שלילית. אחרי הטבח בחברון בשנת 1929, שבהן נרצחו 67 יהודים על ידי פורעים ערבים, הוא הוקיע בעיתונו את הצד היהודי.
מבחר כתביו

.דאס יודישע וואָרט : א ליטערארישע חרעסטאמאטיע צום לעזען אין די עלטערע גרופען פון אבענד-שולען און אין דערהיים
צען רויטע יאָרן, 1927
1940 משה אלגין
Finance capital in papal robes, 1930
פאר א פראגרעסיווע יידיש - וועלטלעכע קולטור
ווען קייטען קלינגען : ... נאוועלען און בילדער
ווען קייטן קלינגען 2
די שטימע פון בלוט
די נשמה פון דער רוסישער רעוואלוציע
The Soul of the Russian Revolution.
New York: Henry Holt, 1917.
A Guide to Russian Literature (1820-1917). New York: Harcourt, Brace and Howe, 1920.
The Socialist Party, Last Bulwark of Capitalism. New York: Workers Library Publishers, 1932.
Capitalism Defends Itself through the Socialist Labor Party. New York: Workers Library Publishers, 1932.
Why Communism? Plain Talks on Vital Problems. New York: Workers Library Publishers, 1933.
Maxim Gorky: Writer and Revolutionist. New York: International Publishers, 1933.
The Way Out: A Program for American Labor. New York: Workers Library Publishers, 1934.
Trotskyism: Counter-Revolution in Disguise. New York: Workers Library Publishers, 1935.
Life and Teachings of Friedrich Engels. New York: Workers Library Publishers, 1935.
Lenin and the Bolsheviki. New York: Revolutionary Workers League, 1936. — Reprinted from Asia, vol. 17, no. 10 (December 1917).
That Man Browder: Communist Candidate for President. New York: Workers Library Publishers, 1936.
מסיבת יום ההולדת (סרט)

| --- | --- |

פתיח הסרט
 בימוי:  ברט גילט
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני, מרסלייט גארנר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  2 בינואר 1931
 משך הקרנה:  7 וחצי דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
מסיבת יום ההולדת (באנגלית: The Birthday Party) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1931, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים "מיקי מאוס". זהו הסרט הקצר ה-25 של מיקי מאוס שהופק והראשון באותה השנה.
עלילה

מיני מאוס עורכת מסיבת יום הולדת הפתעה למיקי מאוס, כשהוא נכנס הביתה חבריו מקיפים אותו, שרים ורוקדים לו. מהמטבח מגיע חזיר טבח ומגיש למיקי עוגת יום הולדת, אך מיקי, שנושף כל כך חזק בכדי לכבות את הנרות, מעיף את כל העוגה על פניו של החזיר.
מיקי פותח את המתנה שמיני הכינה לו - פסנתר קטן, שתואם לאחד של מיני - ושני העכברים מנגנים ושרים את "I Can't Give You Anything but Love, Baby",(אנ') שיר פופולרי אמריקאי של ג'ימי מקיו והפזמונאית דורותי פילדס. אחר כך הם מנגנים את השיר "Darktown Strutters' Ball"(אנ') כאשר האורחים רוקדים. לאחר זמן מה, שרפרפי הפסנתר משתלטים על ביצוע הנגינה בעוד מיקי ומיני מצטרפים לריקוד. גם הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה זוכים להופעת ריקוד נמרץ.
כשהוא ניגש לקסילופון, מיקי מנגן את "Home! Sweet Home!"(אנ') מאת המלחין האנגלי הנרי ראולי בישופ, ולאחר מכן מלווה את נגינתה של מיני לשיר הרגטיים "Twelfth Street Rag".(אנ') הקסילופון מתרגש ומתעורר לחיים ומיקי רוכב עליו כמו ברודיאו בניסיון להשתלט עליו, אך בסופו של דבר גומר עם אקווריום מעל ראשו.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס - וולט דיסני
מיני מאוס - מרסלייט גארנר
הוראס הורסקולר
קלרבל הפרה
יום הולדתו של מיקי מאוס

מיקי מאוס היה קצת יותר מגיל שנתיים בשלב זה, לאחר שהופיע לראשונה ב"ספינת הקיטור וילי" בנובמבר 1928. יום ההולדת ה"רשמי" של מיקי השתנה לעיתים קרובות - וולט דיסני הכריז בשנת 1933 שיום ההולדת של מיקי היה 1 באוקטובר, וברצועת הקומיקס של מיקי מאוס, מיקי חגג את יום הולדתו ה-7 ב-28 בספטמבר 1935. סרט היום הולדת הבא של מיקי, "מסיבת יום ההולדת של מיקי", שוחרר ב-7 בפברואר 1942. זה היה רק בשנות ה-70 המוקדמות שדייב סמית', ארכיונאי מטעם אולפני ההנפשה של וולט דיסני, קבע שתאריך הקרנת הבכורה של "ספינת הקיטור וילי" הוא 18 בנובמבר, ותיקן זאת כיום הולדתו הרשמי של מיקי.
ביקורת

בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב כותב: "המאפיין המדהים ביותר של הסרט הוא סצנה קצרה בהתחלתו, מונפשת על ידי טום פאלמר: מיקי ומיני ששואלים זה את זה בביישנות האם הם בסדר, עשוי להוות את הדיאלוג המצחיק הראשון בתולדות דיסני. לפחות, זו דוגמה נפלאה של הנפשת הדמות, ומבססת באלגנטיות את מערכת היחסים בין השניים."
עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ב-1 בפברואר 1931 פרסם: "סרט מצויר של מיקי מאוס בו בעלי החיים עורכים מסיבת יום הולדת, הכוללת עוגה ענקית. הם עוברים כמה תעלולים חכמים ובסך הכל מדובר בהנפשה מלאת מרץ, המתאימה לסטנדרט של סדרת וולט דיסני".
הערות שוליים

1 2  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. p. 63. ISBN 978-3-8365-5284-4.
1 2  Grob, Gijs (2018). "The Birthday Party". Mickey's Movies: The Theatrical Films of Mickey Mouse. Theme Park Press. ISBN 978-1683901235.
↑  Gluck, Keith (18 בנובמבר 2012). "The Birth of a Mouse". The Walt Disney Family Museum. נבדק ב-9 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gottfredson, Floyd (2012). Walt Disney's Mickey Mouse, vol 3: High Noon at Inferno Gulch. Seattle, WA: Fantagraphics Books. p. 210. ISBN 978-1606995310.
↑  Van Gelder, Lawrence (18 בנובמבר 1988). "Mickey Mouse's Age". The New York Times. p. 68. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Reviews of Sound Shorts". The Film Daily: 12. 1 בפברואר 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
פיטר צ'ייני

| --- | --- |

פיטר צ'ייני, 1938   (אוסף גלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון))
 לידה:  22 בפברואר 1896 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  26 ביוני 1951 (בגיל 55) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של פאטני וייל 
 מקום לימודים:  Mercers' School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Can Ladies Kill? 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 בן או בת זוג:  Dorma Leigh 
 www.petercheyney.com
 
פיטר צ'ייני (באנגלית: Peter Cheyney; ‏22 בפברואר 1896 - 26 ביוני 1951) היה סופר מתח בריטי שכתב בעיקר בין 1936 ל-1951. ספריו עובדו בחלקם לסרטים - גיבור ספריו, למי קושן (Lemmy Caution), סוכן FBI אמריקאי ציני וקשוח, נלקח על ידי במאי הסרטים הצרפתי ז'אן-לוק גודאר כדמות בסרטו אלפאוויל. מגיבורי ספריו הנוספים של צ'ייני: סלים קאלאהן (אנגלית Slim Callaghan), בלש פרטי הפועל בלונדון. למרות שספריו נמכרו במיליוני עותקים בחייו, עבודתו של צ'ייני כמעט ונשכחה בימינו וספריו אינם מודפסים עוד מזה זמן רב.
חייו

עבד ככתב משטרתי וחוקר פשיעה ועד שהפך לסופר מותחנים חי חיי עוני. החל מ-1936 כשפרסם את ספרו הראשון "איש זה מסוכן" בכיכובו של למי קושן ובהמשך את ספרו "התליין הממהר" ב-1938, בכיכובו של סלים קאלאהן החלה הקריירה הספרותית שלו. פרסומם הוביל לקריירה מוצלחת כסופר מותחנים וצ'ייני זנח את עיסוקיו האחרים.
כחוקר יסודי, אסף צ'ייני חומר רקע רב על תיקי פשע ששימש אותו כרקע לעלילות ספריו. ב-1941 במהלך הבליץ על לונדון נשרפה ספריתו שכללה מאות תיקי פשיעה אך לאחר המלחמה המשיך צ'ייני וצבר חומר רב נוסף שהמשיך לשמש אותו בכתיבתו.
צ'ייני נהג להכתיב את עבודותיו למזכירתו, לעיתים תוך שהוא מציג בפניה את הפעולות המסופרות, והיא הייתה מעלה זאת על הכתב.
צ'ייני חי מבחינות רבות כמו גיבורי ספריו - "חיים על הקצה", עבודה מאומצת, חוסר דאגה לבריאות והזנחה כללית, שהובילו לבסוף למותו בגיל צעיר.
גיבור ספריו, למי קושן, סוכן FBI קשוח וציני, הונצח על ידי שחקן הקולנוע הצרפתי אדי קונסטנטין במספר עיבודים קולנועיים.
ספריו נקראו בקלילות, העלילה מהירה וסוחפת והדיאלוגים שנונים וחדים. מעריציו בני ימינו מתקשים להשיג את ספריו שאינם מודפסים עוד.
בישראל תורגמו בשנות השישים מספר רב מספריו בהוצאת מ. מזרחי וספריית מסתורין.
מבחר מספריו > למי קושן

This Man is dangerous (1936 - תורגם לעברית כ "איש זה מסוכן"
(1937) Dames don't care
(1937) Poison Ivy
(1941) Your deal,my lovely
מבחר מספריו > סלים קאלאהאן

(1938) The urgent hangman
(1941) It couldn't matter less
קברו של צ'ייני בלונדון
עטיפת ספרו של צ'ייני בעברית
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
צקלג

ערך זה עוסק בעיר מקראית. אם התכוונתם לספר מאת ס. יזהר, ראו .
צִקְלַג היא עיר מקראית בארץ פלשתים, שדוד ישב בה בימים שברח מפני שאול, בעקבות זאת נכללה בשטחה של ממלכת יהודה.