stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אראוקריה המבולדטנסיס

| אראוקריה המבולדטנסיס |
| --- | --- |
 אראוקריה המבולדטנסיס
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אראוקריים
סוג:: אראוקריה
מין:: אראוקריה המבולדטנסיס
שם מדעי
 Araucaria humboldtensis ‏Buchholz, 1949

אראוקריה המבולדטנסיס (שם מדעי: Araucaria humboldtensis) הוא עץ מחטני ממשפחת האראוקריים שמקורו בקלדוניה החדשה, לה הוא אנדמי. לעיתים הוא מזוהה כאורן, אך זהו זיהוי שגוי.
תיאור

העץ הוא אחד הקטנים במשפחתו, וגובהו הוא בין 6 ל-15 מטרים. צמרתו היא שטוחה ובצורת כתר.
העץ צומח בטבע בשלושה מקומות בלבד באי גרנד טר שבקלדוניה, על הרים בגובה שבין 750 ל-1,500 מטרים.
העץ נמצא בסכנת הכחדה קשה בשל אובדן בתי הגידול שלו ובשל מספר הולך וגדל של שרפות המכלות את בתי גידולו.
הערות שוליים

↑  אראוקריה המבולדטנסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Araucaria humboldtensis, The Gymnosperm Database (ארכיון)
↑  Conifer Specialist Group 1998.  Araucaria humboldtensis.   2006 IUCN Red List of Threatened Species.  (אורכב 27.06.2014 בארכיון Wayback Machine)  Downloaded on 11 May 2016.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אראוקריה

| אראוקריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אראוקריים
סוג:: אראוקריה
שם מדעי
 Araucaria ‏ז'יסייה, 1789
תחום תפוצה


אראוקריה (שם מדעי: Araucaria) הוא סוג של עצים מחטניים ירוקי עד ממשפחת האראוקריים. עצים מסוג זה חיים רק באמריקה הדרומית (במדינות צ'ילה, ארגנטינה וברזיל) ובכמה אזורים במזרח אוסטרליה, קלדוניה החדשה, האי נורפוק וגינאה החדשה. חלקם הופצו ברחבי העולם כצמחי נוי, לרבות בישראל. המין הנפוץ בגינות נוי בישראל הוא אראוקריה רמה (Araucaria heterophylla) ולו זרועות אופקיות.
מאפיינים

לעצים אלה מראה פרהיסטורי, גזע חזק ודמין לברושים. הם יכולים להגיע לגובה שבין 5 ל-80 מטרים. ענפיהם רחבים ומופנים לכיוונים שונים, כולל כלפי מטה. העלים לעיתים צרים ודמויי-קשקשים של זוחלים או מחטיים ולעיתים רחבים יותר ושטוחים. עצים אלה ברובם בעלי זוויגים נפרדים (כלומר עצים זכריים ועצים נקביים) אף על פי שכמה מינים יכולים להיעשות דו-מיניים. בעצים הנפרדים הנקבות בעלות אצטרובלים יותר גבוהים, עד גובה 25 ס"מ ומכילים מעל 200 זרעים.
עצים אלה עתיקים מאוד והם מאובנים חיים מראשית עידן המזוזואיקון ובעבר נמצאו גם בחצי הכדור הצפוני עד סוף הקרטיקון. כיום עצים אלה מצויים בעיקר ביערות קלדוניה החדשה, בה היה בידוד ממושך. כיום לאחר שהחלו לכרות את המתכות שבאדמה סביבם כמה מינים נמצאים בסכנת הכחדה.
מיון

אראוקריה בגינת נוי ביישוב יקיר תת-סוג Section Araucaria
מין Araucaria angustifolia
אראוקריה צ'יליאנית (Araucaria araucana)
Araucaria nipponensis - נכחד
Section Bunya
Araucaria bidwillii
Section Intermedia
Araucaria hunsteinii
אראוקריה האסטי (Araucaria haastii) - נכחד
Section Euta cta
Araucaria bernieri
Araucaria biramulata
Araucaria columnaris
Araucaria cunninghamii
Araucaria goroensis
אראוקריה רמה (Araucaria heterophylla)
אראוקריה המבולדטנסיס (Araucaria humboldtensis)
Araucaria laubenfelsii
אראוקריה לוקסוריאנס (Araucaria luxurians)
Araucaria montana
Araucaria muelleri
Araucaria nemorosa
Araucaria rulei
Araucaria schmidii
Araucaria scopulorum
Araucaria subulata
Araucaria lignitici - נכחד
Araucaria famii - נכחד
Section Yezonia - נכחד
Araucaria vulgaris
Section Perpendicula - נכחד
Araucaria desmondii
מינים ללא מקור
Araucaria beipiaoensis - נכחד
Araucaria fibrosa - נכחד
Araucaria marensii - נכחד
Araucaria nihongii - נכחד
Araucaria taieriensis - נכחד
Araucaria brownii - נכחד
אראוקריה מירביליס (Araucaria mirabilis) - נכחד
Araucaria sphaerocarpa - נכחד
אראוקריה בגינת נוי ביישוב יקיר
אריה מורגנשטרן

| --- | --- |

אריה מורגנשטרן על רקע בית כנסת החורבה המחודש
 לידה:  1937 (בן 87 בערך) תל אביב
 ענף מדעי:  היסטוריון
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית
ד"ר אריה מורגנשטרן (נולד בשנת 1937) הוא היסטוריון של תולדות היישוב היהודי בארץ ישראל בעת החדשה, במיוחד של העליות וצמיחת היישוב הישן, במאות ה-18 עד ה-20.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לזכריה ומרים. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ולאחר מכן בישיבת חברון בירושלים. בהמשך למד לתואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית, תואר שני אותו קיבל בשנת 1973 ותואר דוקטור לתולדות עם ישראל במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית.
שימש כמנהל התיכון בישיבת בני עקיבא בנתניה. בשנים 1972–1974 שימש כמנהל המחלקה לחינוך ולתרבות תורנית בארצות הברית ובקנדה.
היה המפקח הראשון על הוראת ההיסטוריה במערכת החינוך הממלכתית-דתית במדינת ישראל בין השנים 1994–1975. במקביל שימש כמרצה בכיר לתולדות עם ישראל במכללת ירושלים ובמכללת אורות ישראל באלקנה. לימד היסטוריה בשלוחת האוניברסיטה העברית ברחובות ובטורו קולג' בירושלים.
היה חוקר בכיר ב"מרכז דינור", המרכז לחקר תולדות ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנים 1982–1999, על בסיס מענקי מחקר מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ו"הקרן לירושלים". משנת 2000 הוא עמית בכיר במרכז שלם ירושלים.
תחומי מחקר

תחומי מחקרו של ד"ר מורגנשטרן הם התנועות המשיחיות בתולדות עם ישראל, והזיקה שבין העם היהודי וארץ ישראל במאות ה-18 וה-19.
במחקריו, שראו אור במאמרים בכתבי עת ובספרים, מבקש מורגנשטרן להוכיח כי הלאומיות היהודית אינה נטע זר אשר יובא אל היהדות במהלך המאה ה-19, כי אם חלק אינטגרלי של המחשבה הרבנית והקבלית לפחות מאז המאה ה-13; וזאת, בניגוד לדעה רווחת בחלק מההיסטוריוגפיה הישראלית.
על פי תפיסתו, ייסודו של היישוב היהודי החדש בארץ ישראל נובע מהתעוררות משיחית שהחלה בראשית המאה ה-19, ושבעקבותיה עלו אלפי יהודים לארץ ישראל. כתוצאה מתנועת עלייה זו, הפכו היהודים בירושלים ממיעוט נרדף לרוב בקרב תושבי העיר, תוך תקופה של יובל שנים.
בניגוד להנחה שהייתה מקובלת בספרות המחקר (יש הסוברים, בהשפעתו של פרופ' גרשם שלום), כי בעקבות המשבר המשיחי-השבתאי דעכה הציפייה המשיחית בעם ישראל, ד"ר מורגנשטרן טוען בעקבות מחקריו שהמשבר השבתאי דווקא הגביר ביהדות המסורתית את הציפיות לגאולה.
ציפיות אלו הצמיחו, לטענתו, תנועות עלייה לארץ ישראל ולירושלים, החל מן המאה ה-17 ועד ראשית המאה ה-20. כבעבר, היו הציפיות המשיחיות קשורות בחישובי קיצין, אשר הניעו אלפי יהודים מכל תפוצות ישראל לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בירושלים; זאת בעיקר על בסיס האמונה שבניינה של ירושלים במציאות הריאלית הוא אות וסימן לתחילת הגאולה. ד"ר מורגנשטרן מתרכז במחקריו בעיקר בציפיות המשיחיות שהתחוללו לקראת שנת ת"ק (1740) ושנת ת"ר (1840).
מורגנשטרן התבסס במחקריו גם על חומר ארכיוני שלא היה ידוע במחקר ההיסטורי, עד שלהי המאה ה-20. חומר זה כולל תעודות מארכיונים במזרח אירופה, שנפתחו בעקבות קריסת ברית המועצות, וכן גם בארכיון הפקידים והאמרכלים באמסטרדם, בארכיונים של קהילות ישראל באיטליה, בארכיוני המיסיון האנגליקני באוקספורד ובלונדון, ומקורות שנחשפו בפניו על ידי אספנים פרטיים.
כתביו > ספרים

הרבנות הראשית לארץ-ישראל – ייסודה וארגונה, ירושלים, הוצאת שרשים, תשל"ג
משיחיות ויישוב ארץ-ישראל: במחצית הראשונה של המאה הי"ט, ירושלים, הוצאת יד בן צבי, תשמ"ה
בשליחות ירושלים: תולדות משפחת פ"ח רוזנטל, 1816–1839, הוצאת רבקה וינגרטן, ירושלים, תשמ"ז–1987
גאולה בדרך הטבע: תלמידי הגר"א בארץ-ישראל 1800–1840, ירושלים, תשנ"ז
מיסטיקה ומשיחיות – מעליית הרמח"ל עד הגאון מווילנא, ירושלים, תשנ"ט
השיבה לירושלים: חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת שלם, תשס"ז
עם ראובן גפני ודוד קאסוטו, החורבה: שש מאות שנים של התיישבות יהודית בירושלים, הוצאת יד יצחק בן צבי, התש"ע–2010
דוחקי הקץ: משיחיות לאחר המשבר השבתאי, ירושלים, הוצאת "מאור", התשע"ה
הגאון מווילנה והשפעתו ההיסטורית על תהליך הגאולה, ירושלים: הוצאת מאור, תשע"ח
משיח בן יוסף ובניין ירושלים מחוץ לחומות: מיסטיקה ריבלינית ומציאות היסטורית, ירושלים: הוצאת מאור, תשפ"ב
Hastening Redemption: Messianism and the Resettlement of the Land of Israel, Oxford University Press, 2006.
The Gaon of Vilna and His Messianic Vision, Gefen Publishing House 2012, Jerusalem & New-York.
כתביו > ממאמריו

'ולהיות נושא בעול אחיי המיוסרים': טוביה הרופא ויהודי ירושלים בשנים 1715–1729. קתדרה 142, 2011. עמ' 27–54.
ציפיות משיחיות בצפת לאחר חורבן "החצר" הירושלמית בשנת 1720, מורשת ישראל, 8, המרכז האוניברסיטאי אריאל, 2011, עמ' 92–119
אחדותו הארגונית של כולל הפרושים בארץ-ישראל, 'ציון', מ"ז, תשמ"ב, עמ' 294–310
בין בנים לתלמידים: המאבק על מורשת הגר"א ועל האידאולוגיה, תורה מול ארץ-ישראל, דעת, 53, אוניברסיטה בר-אילן, תשס"ד, עמ' 83–124
בניין חצר  חורבת ר' יהודה חסיד, שלם, ד', עמ' 271–305
הגביר יוסף אמזלג – מעמדו ופעולתו למען יהודי ירושלים, אסופות, ג', תשמ"ט, עמ' שצז–תיר
המחלוקת בקהילת מינסק בשאלת ביאת המשיח בשנת ת"ר, ציון, נ"ג, תשמ"ח, עמ' 190–199
הסכם ראשון שנעשה בין הספרדים והפרושים בירושלים, אסופות, ו', תשנ"ב, עמ' ריא–רמו
הפרושים, החברה המסיונרית הלונדונית, והקמת הקונסוליה הבריטית בירושלים, שלם, ה', תשמ"ז, עמ' 115–137
ועד ההצלה המאוחד שליד הסוכנות היהודית ב 1943–1945, ילקוט מורשת, י"ג, תשל"א, עמ' 60–104
חורבת ר' יהודה החסיד – מחצר-מושב לחצר הקהילה, אסופות, א, תשמ"ז, עמ' שעט–שצה
מברודי לארץ-ישראל וחזרה – סיפור מצבתה של מלכה בת הנגיד ר' יצחק באב"ד, ציון, נ"ח, תשנ"ג, עמ' 107–113
מפקד כולל הפרושים בארץ-ישראל משנת תקצ"ד (1834), שלם, 7, ירושלים תשס"ב, עמ' 219–258
מקומם של עשרת השבטים בתהליך הגאולה: מהגאון מווילנה עד הראי"ה קוק, בתוך: הגר"א ובית מדרשו, הוצאת אוניברסיטה בר-אילן, תשס"ג, עמ' 209–235
על ביקורת המשיחיות במאה הי"ט, ציון, נ"ב, תשמ"ז, עמ' 371–389
ציפיות משיחיות לקראת שנת ה'ת"ר, בתוך: משיחיות ואסכטולוגיה, ירושלים תשמ"ד, עמ' 343–364
שתי מסורות על ראשית עליית תלמידי הגר"א, שלם, ו', תשנ"ב, עמ' 195–222
תיק החקירה של ש"ז פלונסקי והפרושים בארץ-ישראל, ציון, ס"א, תשנ"ו, עמ' 455–476
'Messianismus und Siedlung in Erez Israel in der ersten Halfte des 19 Jarhunderts’ ,Hebraische Beitrage zur Wissenschaft des Judentums Deutsch Angezeight, Heidelberg, Jahrgang VI – 1990.
,Messianic Concepts and Settlement in the Land of Israel’, Symposium in: R. Cohen (ed), Vision and Conflict in the Holy Land, Yad Ben Zvi, St.Martins’ Press, 1985, pp. 141-189
'Messianic Concepts and Settlement in the Land of Israel’, Essential Papers on Messianic Movements and Personalities, in Jewish History, ed. Mark Saperstein, New York University Press, 1992, pp. 433-455.
הערות שוליים

↑  רשימת בוגרי האוניברסיטה העברית, דבר, 21 ביוני 1973
↑  מורגנשטרן
כאן על מפגש שלו עם הרבי מלובביץ' בשמחת תורה בעת מלחמת יום הכיפורים, וכיצד הורה לו זה להעביר מסר לממשלת ישראל שיש לכבוש את דמשק כדי להכריע את המלחמה
↑  ביקורת: יעקב ברנאי, ‏לתולדות משפחה ירושלמית, קתדרה 55, מרץ 1990, עמ' 62-59
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298329805171  BIBSYS: 6092949  BnF: cb15555629b (data)  GND: 1113882166  ISNI: 0000 0000 6664 0503  LCCN: n86117588  NTA: 186348258  RERO: 02-A017557119  SUDOC: 133388557  VIAF: 71708283   WorldCat (עם VIAF): 71708283
ארמיית המשמר העשירית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943–1948 (כ־5 שנים)
 מקים היחידה:  סטאבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
ארמיית המשמר העשירית (ברוסית: гвардейская армия ‏я‏-10) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ארמיית המשמר העשירית, הוקמה ב-1 במאי 1943 תוך ניצול חלק מהיחידות של הארמייה ה-30. באוגוסט 1943 הארמייה הוצבה במחוז סמולנסק והחלה את השתתפותה בקרבות סביב העיר ילניה. בדצמבר 1943 היא הועברה צפונה ונכללה בכוחות של החזית הבלטית השנייה. בינואר 1944 היא החלה בהתקדמותה מערבה ובקיץ 1944 נכנסה לשטח של לטביה הסובייטית. היא המשיכה בהתקדמות מערבה ובמהלך אוקטובר 1944 השתתפה בשחרורה של ריגה משליטה גרמנית. בהמשך היא לחמה מערבית לריגה.
הארמייה פורקה בשנת 1948.
מפקדים

ולדימיר קולפאקצ'י (אפריל - מאי 1943)
ולדימיר צ'יסטוב (מאי 1943)
קוזמה טרובניקוב (מאי 1943 - ספטמבר 1943)
אלכסנדר סוחומלין (ספטמבר 1943 - ינואר 1944)
מיכאיל קזקוב (ינואר 1944 - מאי 1945)
ארמיית המשמר הראשונה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמיית שדה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1945 (כ־3 שנים)
 מקים היחידה:  סטאבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראה מפקדים
ארמיית המשמר הראשונה הייתה ארמייה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בקרב סטלינגרד, ומילאה תפקיד מפתח במהלך המתקפה הסובייטית באזור הדון בחורף 1942/1943.
היסטוריה

הארמייה הוקמה לראשונה באוגוסט 1942 על בסיס ארמיית העתודה השנייה, וכללה עם הקמתה 5 דיוויזיות רגלים של המשמר. הארמייה הוצבה תחת פיקוד חזית סטלינגרד מצפון לעיר סטלינגרד, ובמחצית הראשונה של ספטמבר נטלה חלק במתקפה כושלת של כוחות החזית על האגף הצפוני של הארמייה השישית הגרמנית, שתקפה את סטלינגרד. מאוחר יותר הועברה הארמייה מערבה, ותפסה את קו החזית באזור הדון העליון, מול הארמייה האיטלקית השמינית. ב-16 באוקטובר 1942 הוצאו יחידות הארמייה מהחזית. ב-25 באוקטובר היא פורקה. יחידותיה הועברו תחת פיקודה של הארמייה ה-24.
ב-5 בנובמבר 1942 הוקמה ארמיית המשמר הראשונה מחדש, על בסיס הארמייה ה-63. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד סופחה ארמיית המשמר הראשונה לכוחות החזית הדרום-מערבית. היא כללה 6 דוויזיות חי"ר וקורפוס ממוכן תחת פיקוד גנרל דימיטרי ליליושנקו. במהלך מבצע אורנוס נותרה הארמייה בעמדותיה, ולא השתתפה במתקפה שניהלו כוחות החזית נגד עמדות הארמייה הרומנית השלישית, מתקפה שהסתיימה בכיתור כוחות הציר באזור סטלינגרד. ב-5 בדצמבר 1942 על בסיס יחידות של הארמייה הראשונה הוקמה ארמיית המשמר השלישית (למעשה היה מדובר בפירוק ארמיית המשמר הראשונה). הסיבה למהלך זה לא ברורה וככל הנראה קשורה לאבדות הקשות שהארמייה הראשונה ספגה.
ב-8 בדצמבר 1942 הוקמה ארמיית המשמר הראשונה בפעם השלישית על בסיס יחידות ארמיית העתודה הרביעית.  במחצית השנייה של דצמבר 1942 השתתפה הארמייה במבצע סטורן קטן, המתקפה הסובייטית על כוחות הציר שהחזיקו באזור הדון העליון ממערב לנהר צ'יר, ביחד עם הארמייה הסובייטית ה-6 וארמיית המשמר ה-3. במהלך המתקפה הביסו כוחות הארמייה את הארמייה האיטלקית השמינית והכוחות הגרמניים שסייעו לה, גרמו להם אבדות כבדות, והתקדמו מאות ק"מ דרומה עד לאזור מילארובו.
בחודשים הראשונים של שנת 1943 השתתפה הארמייה במתקפת החורף הסובייטית, שהדפה את כוחות הציר מערבה, ושחררה את אגן הדונייץ. לאחר מכן השתתפה הארמייה בשורת המתקפות הסובייטיות ששחררו את שטח אוקראינה, והביאו לתבוסה הסופית של גרמניה הנאצית. היא הייתה היחידה הראשונה של הצבא הסובייטי, שהפעילה את הטנקים החדשים מדגם T-34/85. את מלחמת העולם השנייה היחידה סיימה בעיר פראג. 
לאחר המלחמה היא עברה מצ'כוסלובקיה לפולין, שם פורקה ב-10 ביולי 1945. על בסיס מטה הארמייה הוקם מטה המחוז הצבאי של קייב.
ארמיית המשמר הראשונה הוקמה בפעם הרביעית ביוני 1957. מפקדתה הייתה בעיר צ'רניגוב.
לאחר התפרקות ברית המועצות, הארמייה הפכה לחלק מהכוחות המזוינים של אוקראינה. היא פורקה בפעם האחרונה ועל בסיסה הוקם הגיס הראשון של צבא אוקראינה.
מפקדים בתקופת מלחמת העולם השנייה

אוגוסט 1942 – פיליפ גוליקוב
אוגוסט-אוקטובר 1942 – קיריל מוסקלנקו
אוקטובר 1942 – איוואן צ'יסטיאקוב
נובמבר-דצמבר 1942 – דמיטרי לליושנקו
דצמבר 1942 - דצמבר 1943 – וסילי קוזנצוב
דצמבר 1943 - עד סוף המלחמה – אנדריי גרצ'קו
אראוקריה לוקסוריאנס

| אראוקריה לוקסוריאנס |
| --- | --- |
 אראוקריה לוקסוריאנס
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אראוקריים
סוג:: אראוקריה
מין:: אראוקריה לוקסוריאנס
שם מדעי
 Araucaria luxurians ‏Laubenfels, 1972

אראוקריה לוקסוריאנס (שם מדעי: Araucaria luxurians) הוא עץ מחטני ממשפחת האראוקריים שמקורו בקלדוניה החדשה, לה הוא אנדמי. לעיתים הוא מזוהה כאורן, אך זהו זיהוי שגוי.
תיאור

העץ גדל בכמה תת-אוכלוסיות קטנות, בעיקר בקרקעות אולטרה-מאפיות, ביערות לחים, בצוקים ובמדרונות. העץ נמצא בסכנת הכחדה.
גובהו של העץ יכול להגיע ל-40 מטרים, וקוטרו ל-70 סנטימטרים. קליפתו של העץ מפרישה שרף אדום.
אצטרובלים נקביים (בעלי זרעים) גדלים בחלקם העליון של העצים. האצטרובל הנקבי הוא בצורת כדור פחוס באורך 10–15 ס"מ ובקוטר דומה.
העץ משמש כצמח נוי פופולרי בקלדוניה החדשה, והוא משמש רבות כעץ חג המולד עקב עלוותו השופעת. עם זאת, כמעט לא ניתן למצוא אותו בגנים בוטנים מחוץ לקלדוניה החדשה בשל חוקי הייצוא המחמירים שלה.
הערות שוליים

↑  אראוקריה לוקסוריאנס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Araucaria luxurians. The Gymnosperm Database.
↑  Thomas, P. (2010). "Araucaria luxurians". The IUCN Red List of Threatened Species. IUCN. 2010: e.T30985A9587850. doi:10.2305/IUCN.UK.2010-3.RLTS.T30985A9587850.en. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Araucaria luxurians. (אורכב 15.09.2015 בארכיון Wayback Machine) Threatened Conifers of the World. Royal Botanic Garden Edinburgh.
↑  Plants of New Caledonia. Atlanta Botanical Garden
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלן יוסטון

אלן וייד יוסטון (באנגלית: Allan Wade Houston; נולד ב-20 באפריל 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע בליגת ה-NBA.
קריירת ה-NBA > דטרויט פיסטונס

יוסטון עמד לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 1993 ונבחר במקום ה-11 על ידי דטרויט פיסטונס. בעונת הרוקי עלה יוסטון מהספסל, כמחליפו של  ג'ו דיומרס. הוא פתח בחמישייה ב-20 משחקים לאורך העונה ותרם 8.5 נקודות בממוצע, אולם דטרויט סיימה את העונה במאזן הגרוע ביותר במזרח, עם 20 ניצחונות בלבד מול 62 הפסדים.
בעונתו השנייה בליגה, 1994/1995, כבר תרם 14.5 נקודות למשחק ובעונתו השלישית כבר היה לשחקן חמישייה קבוע ועם 19.5 נקודות למשחק היה שני בקבוצתו רק לגרנט היל. הוא סייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן של 46 ניצחונות מול 36 הפסדים ולהעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה זה ארבע שנים.
קריירת ה-NBA > ניו יורק ניקס

עם תום סיום חוזהו הראשון בליגה, חתם יוסטון כשחקן חופשי בניו יורק ניקס. מיד עם הגעתו לניקס היה יוסטון לשחקן חמישייה, על חשבון מקומו בחמישייה של ג'ון סטארקס והפך במהרה לקלעי מוביל בקבוצה.
בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף בשנת 1999 פגשה הניקס את מיאמי היט שסיימה את העונה עם המאזן הטוב במזרח והייתה בעלת יתרון הביתיות בסדרה. במשחק החמישי והמכריע בסדרה, קלע יוסטון סל ניצחון בג'אמפ שוט 0.8 שניות לסיום שהעניק לניקס יתרון 77-78, וניצחון בסדרה. סל שנבחר על ידי ליגת ה-NBA לאחד מרגעי הפלייאוף הגדולים בתולדות הליגה. בסיבוב השני ניצחה הקבוצה בסוויפ של 0-4 את אטלנטה הוקס ובגמר המזרח עברה בשישה משחקים את אינדיאנה פייסרס והעפילה לגמר ה-NBA. בגמר מול סן אנטוניו ספרס, בו שיחקה הניקס ללא הסנטר פטריק יואינג הפצוע, תרם יוסטון 21.6 נקודות והיה לקלעי השני בטיבו בקבוצתו אחרי לטרל ספריוול אולם ידה של הספרס הייתה על העליונה בחמישה משחקים.
בעונת 1999/2000 שותף יוסטון בכל 82 משחקי העונה הסדירה, שותף בשיא קריירה של 38.6 דקות, ותרם 19.7 נקודות בשיאי קריירה באחוזי קליעה עם 48.3% מהשדה ו-43.6% מעבר לקשת השלוש. הוא היה לקלעי המוביל של קבוצתו, וסייע לניקס לסיים את העונה במאזן של ניצחונות מול 32 הפסדים ובמקום השלישי במזרח. במשחקי הפלייאוף העפילה הקבוצה שוב ופגשה את הפייסרס בגמר המזרח, אולם הפעם הייתה ידה של אינדיאנה על העליונה בשישה משחקים.
בסיום העונה זומן יוסטון לשחק במדיה של נבחר ארצות הברית בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סידני (2000). הוא תרם בטורניר 8 נקודות, 1.9 ריבאונדים ואסיסט למשחק, וסייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב.
בשנת 2001 חתם אלן על חוזה חדש בקבוצה תמורת 100 מיליון דולר לשש שנים, אולם פציעות חוזרות בברכיו מנעו ממנו לשוב לשחק בשנים הבאות בצורה סדירה, והובילו לפרישתו ממשחק בשנת 2005. בשנת 2007, לאחר שלא שיחק במשך שלוש שנים, ניסה יוסטון לשוב למגרשים וחתם בניו יורק ניקס על חוזה לעונה אחת תמורת 1.26 מיליון דולר, אולם הוא לא שב לשחק בפועל ופרש שנית.
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | דטרויט | 79 | 20 | 19.2 | 0.405 | 0.299 | 0.824 | 1.5 | 1.3 | 0.4 | 0.2 | 8.5 |
| 1994/1995 | דטרויט | 76 | 39 | 26.3 | 0.463 | 0.424 | 0.860 | 2.2 | 2.2 | 0.8 | 0.2 | 14.5 |
| 1995/1996 | דטרויט | 82 | 75 | 37.5 | 0.453 | 0.427 | 0.823 |  3.7 | 3.0 | 0.7 | 0.2 | 19.7 |
| 1996/1997 | ניו יורק | 81 | 81 | 33.1 | 0.423 | 0.385 | 0.803 | 3.0 | 2.2 | 0.5 | 0.2 | 14.8 |
| 1997/1998 | ניו יורק | 82 | 82 | 34.7 | 0.447 | 0.385 | 0.851 | 3.3 | 2.6 | 0.8 | 0.3 | 18.4 |
| 1998/1999 | ניו יורק | 50 | 50 | 36.3 | 0.418 | 0.407 | 0.862 | 3.0 | 2.7 | 0.7 | 0.2 | 16.3 |
| 1999/2000 | ניו יורק | 82 | 82 | 38.6 | 0.483 | 0.436 | 0.838 | 3.3 | 2.7 | 0.8 | 0.2 | 19.7 |
| 2000/2001 | ניו יורק | 78 | 78 | 36.6 | 0.449 | 0.381 | 0.909 | 3.6 | 2.2 | 0.7 | 0.1 | 19.7 |
| 2001/2002 | ניו יורק | 77 | 77 | 37.8 | 0.437 | 0.393 | 0.870 | 3.3 | 2.5 | 0.7 | 0.1 | 20.4 |
| 2002/2003 | ניו יורק | 82 | 82 | 37.9 | 0.445 | 0.396 | 0.919 | 2.8 | 2.7 | 0.7 | 0.1 | 22.5 |
| 2003/2004 | ניו יורק | 50 | 50 | 36.0 | 0.435 | 0.431 | 0.913 | 2.4 | 2.0 | 0.8 | 0.0 | 18.5 |
| 2004/2005 | ניו יורק | 20 | 11 | 26.6 | 0.415 | 0.388 | 0.837 | 1.2 | 2.1 | 0.4 | 0.1 | 11.9 |
| קריירה |  | 839 | 727 | 33.7 | 0.444 | 0.402 | 0.863 | 2.9 | 2.4 | 0.7 | 0.2 | 17.3 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995/1996 | דטרויט | 3 | 3 | 45.3 | 0.431 | 0.333 | 0.900 | 2.7 | 2.0 | 0.0 | 0.3 | 25.0 |
| 1996/1997 | ניו יורק | 9 | 9 | 40.0 | 0.436 | 0.500 | 0.886 | 2.6 | 2.3 | 0.7 | 0.3 | 19.2 |
| 1997/1998 | ניו יורק | 10 | 10 | 40.3 | 0.434 | 0.391 | 0.862 | 3.8 | 2.8 | 0.5 | 0.1 | 21.1 |
| 1998/1999 | ניו יורק | 20 | 20 | 39.2 | 0.443 | 0.250 | 0.883 | 2.7 | 2.6 | 0.4 | 0.1 | 18.5 |
| 1999/2000 | ניו יורק | 16 | 16 | 40.9 | 0.438 | 0.500 | 0.862 | 3.3 | 1.6 | 1.2 | 0.2 | 17.6 |
| 2000/2001 | ניו יורק | 5 | 5 | 37.8 | 0.594 | 0.545 | 1.000 | 1.8 | 1.4 | 1.0 | 0.2 | 20.8 |
| קריירה |  | 63 | 63 | 40.1 | 0.448 | 0.420 | 0.884 | 2.9 | 2.2 | 0.7 | 0.2 | 19.3 |
הערות שוליים

↑  1995-96 Detroit Pistons Roster and Stats
↑  עד עונת 2002/03 הסיבוב הראשון התקיים בסדרת הטוב מחמישה משחקים, ומאותה עונה גם הסיבוב הראשון מתקיים בשיטת הטוב משבעה משחקים.
↑  The 60 Greatest Playoff Moments
↑  סטטיסטיקות סדרת הגמר 1999
↑  1999-00 New York Knicks Roster and Stats
↑  יוסטון באולימפיאדת סידני 2000 באתר פיב"א
↑  השכר האחרון: 20.7 מיליון דולר. השכר העונה: 1.26 מיליון דולר, באתר גלובס, 26 בספטמבר 2008
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - סידני (2000) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 סטיב סמית' •  5 ג'ייסון קיד •  6 אלן יוסטון •  7 אלונזו מורנינג •  8 טים הארדוויי •  9 וינס קרטר •  10 קווין גארנט •   11 וין בייקר •  12 ריי אלן • 13 אנטוניו מקדייס •  14 גארי פייטון • 15 שריף עבדור-רחים • מאמן: רודי טומג'נוביץ' |  1  •  2  •  3  •  4 סטיב סמית' •  5 ג'ייסון קיד •  6 אלן יוסטון •  7 אלונזו מורנינג •  8 טים הארדוויי •  9 וינס קרטר •  10 קווין גארנט •   11 וין בייקר •  12 ריי אלן • 13 אנטוניו מקדייס •  14 גארי פייטון • 15 שריף עבדור-רחים • מאמן: רודי טומג'נוביץ' | ארצות הברית |
אפעס

| --- | --- |
 פורמט:  תפוצה במייל, מדור בהארץ ובידיעות אחרונות
 מייסד:  יאיר חסדיאל, ידידיה מאיר, קובי אריאלי
 תאריכי הופעה:  2000 – מאי 2016 (כ־16 שנים)
 
אפעס הוא עיתון סאטירי ישראלי שהופץ בדואר אלקטרוני, לאחר מכן הפך למדור סאטירי בעיתון "הארץ" ובהמשך עבר ל"ידיעות אחרונות".
ראשיתו של "אפעס" (ביידיש - עפעס, "דבר מה, דבר, משהו, מאומה, קרט, שמץ, כלום", כפי שמסביר אפעס) בעיתון מקוון שנוסד בשנת 2000 על ידי שלושה כותבים צעירים ופורצי דרך בתקשורת הדתית-חרדית - ידידיה מאיר, יאיר חסדיאל וקובי אריאלי, שמטרתו הייתה יצירת במה ייחודית בה יוכלו הכותבים להביע באופן סאטירי את מה שנבצר מהם לכתוב באמצעי התקשורת החרדיים ולקיים בכך גם דיאלוג יצירתי עם כותבים אחרים מהתקשורת, הן הדתית-חרדית והן החילונית הכללית.
כעיתון מקוון, התייחד "אפעס" בסאטירה החריפה ופרועה, וכהכרזת יוצריו - "א-פוליטיקלי קורקט", על המציאות הישראלית ועל יחסי דתיים-חילוניים, בדיאלוג הפנימי הברנז'אי שיצר בין אנשי תקשורת דתיים וחילוניים, ובאופן הפצתו - נשלח בדואר אלקטרוני לרשימה מצומצמת של משפיעים בתקשורת הישראלית, דבר אשר יצר סביבו הילה של מועדון קוראים יוקרתי סגור. בין השנים 2000–2004 היה אפעס מהניוזלטרים המשפיעים על התקשורת הישראלית[דרוש מקור] וקטעים ממנו צוטטו בה לעיתים קרובות. אל שלושת הכותבים הקבועים הצטרפו מדי פעם גם אורי אורבך, שהרה בלאו, ג'קי לוי, ואנשי תקשורת נוספים, ואף שלי יחימוביץ' פרסמה רשימה בבמה ייחודית זו.
הצלחתו של "אפעס" סללה את דרכם של כותביו אל ליבה של התקשורת הישראלית. קובי אריאלי החל לכתוב ב"מעריב" ולהופיע בתוכניות שונות בערוץ 10 ובערוץ 2. יאיר חסדיאל שימש כתסריטאי של הטלנובלה החסידית הראשונה "החצר" אשר שודרה בערוץ התכלת ובערוץ 10 ולבסוף הפך לשופט. בשנת 2004 הציע עורך מוסף "הארץ", רוגל אלפר, שנמנה עם מנויי "אפעס" בגרסת הניוזלטר, לחברי "אפעס" להפוך את הפרויקט למדור הסאטירה הקבוע של מוסף "הארץ". קבלתה של ההצעה גרמה לכך שקובי אריאלי, אשר הצטרף לא מכבר למערכת עיתון מעריב, פרש מכתיבת "אפעס", והותיר את המלאכה בידי שני חבריו, כאשר ידידיה מאיר משמש כעורך המדור ויאיר חסדיאל ככותב הראשי שלו.
המעבר של "אפעס" מניוזלטר למדור שבועי במוסף "הארץ" שינה את אופיו. מרשימות סאטיריות הנוגעות בעיקר למתח בין העולם הדתי והחילוני הוא הפך למדור של אבחנות סאטיריות קצרות על המציאות הישראלית בכללה, תוך שימוש בעיקר בציטוטים מדומים.
בשנת 2008 עבר המדור ממוסף השבת של עיתון הארץ למוסף של עיתון "ידיעות אחרונות". במאי 2016 הודיע מאיר על כוונתו להפסיק את פרסום המדור עקב תחושת מיצוי.
מערכת "אפעס" כללה, חוץ מידידיה מאיר, את נילי אושרוב, גיל כוכב ואת עקיבא נוביק. בין כותבי המדור נמצאים אריאל זנג, יאיר בורוכוב, דודי אינהורן, אסף בר-שי, יצחק טסלר, ישראל בלק, אריה יואלי, אריאל פלקסין (עידן שגיב), יובל שוקרון, שוקי ברקן, דוד טייב, מנדי פרומר, יוני שטרק, מורן פרארו ואחרים.
הערות שוליים

↑  נועה פרייס‏, ידידיה מאיר יפסיק לפרסם את מדור "אפעס": "חש תחושת מיצוי", באתר וואלה, 2 במאי 2016