אבנר לס
קורות חייו > מגוריו מחוץ לישראל

לאחר סיום המשפט יצא לס לצרפת ושימש קונסול ישראל בפריז. שם שמע על הוצאתו של אייכמן להורג. הוא הרצה על פרשת אייכמן ומשפטו בבתי ספר באירופה לרבות בגרמניה.
בשנת 1964 נערך בפרנקפורט משפט אושוויץ השני שבו נשפטו, בין השאר, קציני האס אס הרמן קרומיי ואוטו הונשה. לס הגיע מפריז  בהזמנת התביעה הכללית הגרמנית לשמש עד מטעם התביעה ולמסור לבית המשפט את הדברים שאמר אייכמן בחקירתו על שני הנאשמים בדבר חלקם בהשמדת ארבע מאות אלף מיהודי הונגריה בשנת 1944. בהגיעו לגרמניה תבע העיתון הגרמני הלאומני "סולדאטנצייטונג" (עיתון החיילים) לאסור את לס כמעורב בחטיפתו של אייכמן. השלטונות לא התייחסו ברצינות לדרישת העיתון שהייתה הצהרתית בלבד.
ב-22 ביולי 1964 מסר לס את עדותו בבית המשפט. הוא העיד כי אייכמן אמר לו בחקירתו כי קרומיי והונשה הביעו בפניו את חוסר שביעות רצונם מן הקצב האיטי בו, לטענתם, התנהל גירוש יהודי הונגריה לאושוויץ. הסניגור הביע התנגדות לשמיעת עדותו של לס בטענה שזו עדות שמיעה. בתגובה לכך תיאר לס באוזני בית המשפט את דרך גביית עדותו של אייכמן במהלך חקירתו. הוא מסר כי דברי אייכמן הוקלטו ולאחר מכן תומללו ולאייכמן ניתנה הזדמנות להכניס בהם שינויים לפני שחתם על הפרוטוקול. לאור הסברו זה של לס דחה בית המשפט את טענת ההגנה ואיפשר ללס להמשיך בעדותו ולהציג לבית המשפט את הדפים הרלוונטיים מפרוטוקול החקירה. בית המשפט הרשיע את קרומיי וגזר עליו חמש שנות מאסר. התביעה הגישה ערעור לבית המשפט הפדרלי. בית המשפט קיבל את הערעור וגזר על קרומיי מאסר עולם. הונשה זוכה על ידי בית המשפט בערכאה הראשונה. התביעה ערערה על הזיכוי והורתה על עריכת משפט מחודש ובו נגזר גם על הונשה מאסר עולם.
לאחר סיום שליחותו בפריז לא חזר לס לישראל ונשאר באירופה. הוא השתקע בעיר ציריך שבשווייץ. בשווייץ הועסק לס מספר שנים בשירותו של איש העסקים טיבור רוזנבאום, שהיה פעיל ציוני אך היה מעורב בשערוריות פיננסיות בישראל ובחו"ל ושמו הוזכר כמי שהיה בקשרים עם המאפיה. לאחר ארבע שנים בשירותו של רוזנבאום הטיח לס בפניו כי הוא נוכל ופרש מעבודתו.
אבנר לס חזר לכותרות כאשר המחזאי הגרמני היינאר קיפהארד (גר') פרסם בשנת 1982 מחזה בשם "האח אייכמן" (Bruder Eichmann) המתבסס על פרוטוקול החקירה ולדמותו של לס ניתן תפקיד ראשי במחזה. המחזה הוצג בטלוויזיה הגרמנית. במחזה היו קטעים אנטי-ישראליים. טבח סברה ושתילה נזכר בו כ"אירוע אייכמני" ואריאל שרון נזכר בו כ"תופעה אייכמנית". כשנודע הדבר ללס הוא ביקש להוציא את שמו מן המחזה והדבר גרר ראיונות ופגישות רבות בגרמניה.
בתקופה זאת נהג לס להשתתף מדי שנה בפגישת המחזור של בוגרי בית-ספרו, שכמעט כולם היו לימים חיילים וקצינים בוורמאכט.
נקודת השיא בהתקרבותו של לס לגרמניה ולעם הגרמני הייתה במאי 1982, כאשר על פי בקשתו הוענקה לו אזרחות של גרמניה המערבית והוא הפך להיות בעל אזרחות כפולה ישראלית–גרמנית. במענה לעיתונאי ישראלי ששאל אותו על צעדו זה השיב: "אי אפשר לזהות את גרמניה עם המשטר הנאצי".
אשתו של לס, ורה, נפטרה בשנת 1980 בשווייץ. גופתה נשרפה ואפרה נטמן בבית עלמין יהודי בהמבורג עיר מולדתה. אבנר לס המשיך לחיות את שארית חיי בציריך ונפטר בשנת 1987. גם גופתו נשרפה, אך בית העלמין בהמבורג סירב להטמין בו את אפרו והכד ובו האפר נטמן בבית העלמין היהודי בציריך. למעלה מעשרים ושש שנים לאחר מותו, ב-23 במאי 2014, הועברו אפרו ואפרה של אשתו ונטמנו בבית קברות ברובע  ואנזה בברלין, לא הרחק מן המקום בו נערכה ועידת ואנזה, שבה התקבלה ההחלטה על אופן ביצוע הפתרון הסופי, ועידה אשר לאדולף אייכמן היה בה תפקיד מרכזי. באותו יום הונחו בסמוך לבית הוריו של לס בברלין, במסגרת מיזם שטולפרשטיין, ארבע אבני זיכרון לזכר קרוביו של לס שנספו בשואה.
שטולפרשטיין לזכר בטי לס, רעיית אביו של אבנר לס
שטולפרשטיין לזכר יוליוס לס, אביו של אבנר לס