מזונות
מזונות בישראל > מזונות לילדים יהודים

ענייני נישואים וגירושים מתנהלים בישראל לפי דתם של בני הזוג, ובהתאם לכך גירושים של יהודים נעשים לפי המשפט העברי, ושל מוסלמים לפי הדין המוסלמי.
החוק בראשיתו קבע שחובת המזונות מוטלת לפי הדין האישי. כלומר יהודי לפי ההלכה היהודית ומוסלמי לפי הדין השרעי. על-פי המשפט העברי וכפי שהוא מיושם בבתי המשפט בישראל, על האב מוטלת החובה הבלעדית לזון את ילדיו בנות עד גיל 12 ובנים עד גיל 13, וכפייה ניתן לעשות רק עד גיל 6 בלבד, וזאת גם אם שכרה של האם גבוה משלו וגם אם הוא חסר כול (ותקנת הרבנות הראשית משנת תש"ד הרחיבה את החובה שבדין שיהיה ניתן לגבות עד גיל 15 ובנוסף שיהיה ניתן לכפות על כך גם אחרי גיל 6).
מגיל 13 מוטלת חובת המזונות לילדים גם על האם וגם על אב מדין צדקה, אולם בפועל בתי המשפט המשיכו להשית את חובת המזונות על האב בלבד גם כשמדובר בילדים מעל גיל 13 ו־15 אף שבשלב זה מדובר בדיני מזונות מדין צדקה. קיימת בהלכה שיטה שוויונית יותר (שיטת הר"ן) לגבי חלוקת נטל מזונות ילדים בין הורים, אך היא כמעט ואיננה מוכרת, וממילא איננה מיושמת בבתי הדין ובבתי המשפט.
ישנה פרשנות האומרת שבעבר נשים ביהדות לא היו עובדות מחמת גדרי צניעות, כל כבודה בת מלך פנימה, ומפני שלפני העידן הדיגיטלי רוב העבודות היו פיזיות יותר, והאב היה המפרנס העיקרי, ולכן גם כל הרכוש והאמצעים הכלכליים היו שייכים לו, שכן הדין הנוהג היה שכל מה שקנתה אישה קנה בעלה, ולכן נטל המזונות היה מוטל בלעדית על האב, אולם כיום שנשים עובדות והרכוש שייך להם בשוויוניות אין עוד היגיון להטיל את החיוב רק על האב.
ואכן, בשנת התשמ״א-1981 נעשה תיקון לחוק אותו יזם חבר הכנסת עקיבא נוף בו נקבע כי שני ההורים חייבים במזונות ילדיהם, ללא קשר למקום מגוריהם של הילדים, כל הורה על פי הכנסתו הכוללת מכל מקור שהוא. כלומר, היקף המזונות וחלוקת הנטל בו הוא נגזרת של השתכרותו של ההורה.
אולם גם בתיקון לחוק זה קמה מחלוקת מהותית, האם החוק הזה חל על כולם או שרק על אלו שאינם יהודים ואינם מוסלמים. הגישה הרווחת בבתי המשפט כיום, שהתיקון לחוק חל רק על אחוז קטן מאוכלוסיית ישראל הנחשבים חסרי דת, ואילו שאר האוכלוסייה כפופה בנושא המזונות לכללי הדת שאליה הם שייכים וכפי שהיה למעשה לפני התיקון לחוק. [דרוש מקור]
אלא שיש שטוענים שזוהי פרשנות מסלפת שנועדה למעשה לעקוף את התיקון לחוק שעשה המחוקק. כיוון שהתיקון לחוק בא לשנות ולתקן את המצב שקדם לו, מצב בו הייתה קיימת אפליה שהטילה את מלוא חיוב המזונות רק על האב ולא על האם, דבר שהביא לחוסר שוויוניות קיצוני ולפער ברמת המחיה בין בתי ההורים בית עני ובית עשיר. ובעוד שאת זה בדיוק ביקש המחוקק לתקן, פרשנות זו באה למעשה לעקוף את התיקון ולהחזיר את המצב לקדמותו ולהנציח את האפליה. ולפיכך, ברור שהתיקון לחוק נועד לחול על כל אזרחי ישראל לרבות היהודים שהם רוב האזרחים ולא על המיעוט שאינו מצויי שאינם בני דת כלל.
טענתם זו אף מתכתבת היטב עם ההסבר הרשמי לחוק. בנוסף, בשנת 2017 במסגרת עתירה לבג"ץ 2511/17 הגיש חבר הכנסת לשעבר עקיבא נוף (מיוזמי הצעת התיקון לחוק) תצהיר שהוגש לפני בית משפט העליון בו הבהיר שכוונת המחוקק אכן הייתה שהתיקון יחול על כל האזרחים לרבות יהודים ובני דתות אחרים, לדבריו כל פרשנות אחרת למעשה מרוקנת מתוכן את החוק.
פרשנות זו אף הייתה מקובלת על רוב שופטי העליון בפסק דין פורטוגז המפורסם שיצא בסמוך לכניסת התיקון לחוק לתוקף. וכך כותב שם מ"מ נשיא בית משפט העליון דאז מאיר שמגר: כשלעצמי, נוטה אני להשקפה, כי לפי מגמתו ועל-פי מה שעולה ומשתמע מן ההסברים להצעת החוק שקדמה לחקיקתו, נועד סעיף 3א לחול גם על אלו, אשר עליהם חל דין אישי, בין היהודי ובין אחר. ובהמשך דבריו שם: והם הרוב המכריע של הילדים בישראל, ולא רק על אלו שהם מיעוט מבוטל במספרם, אשר עליהם אינו חל דין אישי כלשהו.
אולם, למרבה הפלא, הפרשנות הרווחת כיום בבתי המשפט לענייני משפחה במקביל לפסיקות סותרות של בית משפט העליון, היא דווקא הפרשנות הגורסת שהתיקון נועד לחול דווקא על אלו שאינם בני דת בכלל, ובכך עיקרו כמעט לגמרי את התיקון לחוק מתוכן, והנציחו את האפליה בה חיובי המזונות המשיכו להיות מושתים רק על האב.
זאת למרות שמאז כניסתו לתוקף של חוק יחסי ממון בין בני זוג תשל"ג-1973, מופעל עקרון איזון המשאבים ביחס לרכוש, והרכוש המשותף מתחלק בין ההורים בצורה שווה, אלא אם כן נחתם הסכם ממון שקבע אחרת. חוק זה חל גם על בתי המשפט לענייני משפחה וגם על בתי הדין הרבניים. אולם ההטמעה של מדיניות שוויונית לא התרחשה בחוק המזונות, וכך יוצא שבעוד הרכוש מתחלק באופן שווה בין ההורים, נותרו על כנם החיוב המוחלט המוטל על האב לזון את ילדיו והפטור המלא של האם מכך. הדברים נוסחו בתמציתיות בדבריה של השופטת עדנה ארבל: "חובתו המוחלטת של האב לשאת בצרכים ההכרחיים של ילדיו הקטינים חלה בין אם המשמורת על הילדים נמסרה לאם, בין אם היא נמסרת לאב, ובין אם היא ניתנת במשותף לשני ההורים." (השופטת עדנה ארבל, בע"מ 2561/08)
חיובו הבלעדי של האב בדמי מזונות הילדים, ללא התחשבות במצבו הכלכלי וברמת מעורבותו ההורית, הביא לכך שאבות רבים לא היו מסוגלים לשלם את הסכומים שהושתו עליהם, פעמים רבות נפלה האחריות למזונות על המוסד לביטוח לאומי, שהעביר לאם סכומים חלקיים, ובנוסף גרם הדבר לריבוי התדיינויות משפטיות וסכסוכים בין ההורים. אחת הפסיקות המכוננות המביעות תמיכה באפליה המגדרית בישראל היא של השופטת יעל וילנר, שפסקה ב-2006 כי במקרים של משמורת משותפת יש להפחית את מזונות הילדים המושתים על האב באופן מינימלי, כך שהנטל הכלכלי הכולל המושת עליו יהיה גבוה יותר. כך כתבה בפסק: "איני רואה דופי בכך כי הנטל הכלכלי הכולל המוטל על האב בהסדרי משמורת משותפת, יהיה גבוה יותר לעומת דמי המזונות המוטלים עליו בהסדר משמורת בלעדית אצל האם, וזאת כאשר משקללים את דמי המזונות עם ההוצאות בהן האב נושא באופן ישיר". פסיקה זו היא אחת הדוגמאות להתמודדות של מערכת המשפט עם האפליה המגדרית במזונות ילדים בדרך של תמיכה בה.
על מנת לתקן את האפליה המגדרית במצב הזה, הוקמה ב-5 ביוני 2005 ועדת שיפמן על ידי חיים רמון בעת שכיהן כשר המשפטים. ועדת שיפמן גיבשה נוסחה מתמטית המבוססת על שני מרכיבים עיקריים: הכנסות כל אחד מן ההורים, וחלוקת הזמנים המתקיימת בין ההורים, ובאמצעות כך ביקשה לפשט ולאחד את פסיקת מזונות בישראל, מתוך נקודת המוצא ששני ההורים צריכים לשאת באחריות משותפת לילדיהם, טיפולית וכלכלית. נכון ל-2017, המלצותיה עדיין לא הבשילו לכדי חקיקה.
באוגוסט 2013 יצר השופט בבית המשפט לענייני משפחה, יהורם שקד, תקדים משפטי, כאשר פסק בתיק מזונות שבו התקיימה משמורת משותפת והכנסתה של האם הייתה שווה להכנסתו של האב ואף עלתה עליה, אין הצדקה לחיוב האב במזונות.[דרוש מקור] בדצמבר 2013, פסק השופט יעקב כהן פסיקה דומה, לפיה כאשר חולקים שני ההורים באופן מלא במשמורת ומשתכרים באופן דומה, אין סיבה לתשלום מזונות מצד אף אחד מההורים. פסיקות אלו התבססו על מסקנות ועדת שיפמן ועל עקרון השוויון, והן מהוות תקדים.
ביולי 2017 פסק בית המשפט העליון בבע"מ 919/15 תקדים, הידועה כהלכת בע"מ 919/15, שבמשמורת משותפת לילדים בגיל 6–15 חייבים שני ההורים במזונות הילדים באופן שוויוני, לפי יכולתם הכלכלית.