stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממברנופוניים

דוגמה לממברנופון-זמזום: קאזו
כלי נגינה ממברנופוני הוא כלי נגינה בו נעשית הפקת הצליל באמצעות הרעדת ממברנה מתוחה. סיווג זה הוא אחד מארבעת הסיווגים העיקריים של כלי הנגינה לפי שיטת החלוקה המקורית של הורנבוסטל-זקס.
רוב הממברנפונים הם תופים.
חלוקה משנית

שיטת הורנבוסטל זקס מפצלת סיווג זה לארבע קבוצות עיקריות:
ממברנופוניים-הקשה (21): כלים בהם מקישים על הממברנה באמצעות היד או כלי עזר אחר (הסוג הנפוץ ביותר, לדוגמה: טימפני)
ממברנופוניים-פריטה (22): כלים בהם הטחת מיתר אשר קשור לכלי אל מול הממברנה, מרעידה אותה (נפוץ בכלי הקשה הודיים)
ממברנופוניים-חיכוך (23): כלים בהם חיכוך הממברנה יוצר את הצליל (נפוץ במוזיקה אירית מסורתית, לדוגמה: בוראן)
ממברנופוניים-זמזום (24): כלים המשנים צליל שהופק באופן אחר באמצעות הרעדת ממברנה (נדיר יחסית, לדוגמה: קאזו)
משולש הזהב (אוניברסיטאות)

משולש הזהב (אוניברסיטאות), (באנגלית: Golden triangle (universities)) הוא כינוי לא רשמי של קבוצת אוניברסיטאות מחקר ציבוריות שנמצאות בערים לונדון, אוקספורד וקיימברידג', בדרום מזרח אנגליה. קודקודי המשולש נוצרים על ידי אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטאות שונות בלונדון. המשולש מכונה לעיתים משולש הלוקסברידג' (מכונה באנגלית: Loxbridge triangle, חיבור London Oxbridge, בניגוד לכינוי אוקסברידג' שכולל רק את אוקספורד + קיימברידג' או הכינוי דוקסברידג' (אנ') שכולל את אוניברסיטת דרהאם + אוקספורד + קיימברידג'. בשני המקרים הכינוי מתייחס לאוניברסיטאות בערים שהכינוי הוא הלחם שלהן), הלחם של לונדון ואוקסברידג'. מוסדות אקדמיים וותיקים אלו, הן עתירי מחקר, מימון ובעלי מוניטין עולמיים.
מימון: בבריטניה; גודל המימון למוסדות אלו נע בין 139 מיליון ליש"ט (2019) ועד 6.44 מיליארד ליש"ט (כולל מכללות) של קיימברידג', יתר על כן, כל אוניברסיטה מקבלת מיליוני פאונד במימון מחקר ומענקים אחרים מממשלת בריטניה. בשנת 2013/14 קיבלו אוניברסיטאות אוקספורד, קיימברידג' ולונדון 46% ממימון המחקר בבריטניה, לעומת 42.6% עשור קודם.
דירוג אקדמי: אוניברסיטאות משולש הזהב מצליחות בדרך כלל בדירוג הבינלאומי, המשקפות היטב את ביצועי המחקר. חלק מהדירוגים העולמיים, כמו אלה שהופקו על ידי טיימס השכלה גבוהה (THE) ו- דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם (QS), מתאימים לגדלים של מוסדות בחישוב תוצאותיהם, אך אחרים, כמו הדירוג אקדמי של אוניברסיטאות בעולם (ARWU) (הידוע בשם "דירוג שאנגחאי", אינם עושים התאמה כזו.
אוניברסיטאות משולש הזהב מצליחות בדרך כלל להיות במקומות הראשונים בדירוג האוניברסיטאות הבריטיות, כאשר קיימברידג' ואוקספורד נמצאות באופן קבוע במקומות הראשון והשני, ואימפריאל ויוניברסיטי קולג' לונדון מדורגים בעשירייה הראשונה על ידי כל המדרגים.
המוסדות הנחשבים בדרך כלל לחברים במשולש הם עם הכנסות המחקר הגבוהות ביותר מבין כל האוניברסיטאות הבריטיות ומשתפים פעולה הדוק באמצעות היוזמות הבאות: G5 (אוניברסיטאות) (אנ'), אשכול המצוינות הרפואית העולמית (אנ'), MedCity (אנ') וקונסורציום SES (אוניברסיטאות) .
מחקרים שנערכו בשנת 2017 על ידי המכון ללימודים פיסקליים (אנ') מצביעים גם על כך שבוגרי אוניברסיטאות משולש הזהב, מרוויחים בממוצע מעל 40,000 ליש"ט לשנה, 5 שנים לאחר סיום הלימודים, מה שהופך אותם למשתכרים ביותר 5 שנים לאחר סיום הלימודים בקרב בוגרי האוניברסיטאות הבריטיות- אוקספורד וקיימברידג'. יתר על כן, שאר המוסדות החברים במשולש הזהב, יחד עם סנט ג'ורג' (אוניברסיטת לונדון) (אנ'), מהווים 7 המובילים בעלי ההכנסה הגבוהה ביותר.
רשימת האוניברסיטאות

אוניברסיטת קיימברידג'
אוניברסיטת אוקספורד
אימפריאל קולג'
בית הספר לכלכלה של לונדון
יוניברסיטי קולג' לונדון
קינגס קולג' לונדון
גלריה

אוניברסיטאות משולש הזהב:
אוניברסיטת קיימברידג', קולג' פיטרהאוס
אימפריאל קולג', בית הספר המלכותי למכרות
קינגס קולג' לונדון, ספריית Maughan
בית הספר לכלכלה של לונדון, בניין אקדמי חדש
אוניברסיטת אוקספורד, גשר של אנחות
יוניברסיטי קולג' לונדון, בניין ראשי
ראו גם

ליגת הקיסוס
SKY (אוניברסיטאות)
הערות שוליים

↑  Golden triangle increases share of research funding, mediafhe.com
↑  "Annual Report and Financial Statements for the year ended 31 July 2019" (PDF). University College London. Retrieved 24 December 2019.
↑  Super elite in secret bid for cash boost, timeshighereducation.com. 6 February 2004. Retrieved 30 March 2014.
↑  Universities. GMEC. Archived from the original on 6 March 2014. Retrieved 4 August 2016.
↑  MedCity launched to promote South East's science 'golden triangle, bbc.com/news, 8 April 2014. Retrieved 8 April 2014.
↑  Research heavyweights deny' ganging up, timeshighereducation.com, 9 May 2013. Retrieved 30 March 2014.
↑  Dr Jack Britton, The degrees that make you rich... and the ones that don't, bbc.com/news, 17 November 2017.
משולש הירך

| --- | --- |
 שיוך:  ירך 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (626) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  trigonum femoris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.2.08.008 
 TA2 (2019):  319 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0225265 
 
משולש הירך
משולשי הירך (ורוד)
משולש הירך (TA: Trigonum femorale; נקרא גם המשולש הפמורלי או המשולש על שם סקרפה) הוא אזור אנטומי בצורת משולש בירך של בני אדם.
גבולות המשולש

גבול עליון: רצועת המפשעה (Ligamentum inguinale; Arcus inguinalis).
גבול תיכון: השריר המתוויך הארוך
גבול צידי: שריר החייטים.
הרצפה (מהאמצעי הצידה): השריר המתוויך הארוך, שריר המסרק, שריר הכסל.
הגג: המחתלת הרחבה.
תכולת המשולש

המבנים הבאים עוברים במשולש הירך (מהחלק התיכון לחלק הצידי):
וריד הירך
עורק הירך
עצב הירך
גם שריר הכסל, שריר המסרק ובלוטות לימפה עמוקות נמצאות במשולש הירך.
חשיבות קלינית

מכיוון שמשולש הירך מאפשר גישה נוחה לעורק מרכזי, לעיתים קרובות מבצעים אנגיופלסטיה קורונרית (החזרת צנתר למערכת הדם) דרך עורק הירך מאזור המשולש. בעזרה ראשונה דימום מסיבי מהרגל ניתן לעצירה על ידי נקודת לחיצה במשולש הירך. מישוש דופק במשולש הירך מעיד על זרימת דם תקינה אל צד זה של פלג הגוף התחתון.
מלחמת נומנטיה

מלחמת נומנטיה או המלחמה הקלטיאברית השלישית היא מלחמה שנערכה באופן בלתי רציף בין הרפובליקה הרומית לבין העיר הלוזיטאנית נומנטיה בשנים 153 - 133 לפנה"ס.
רקע

במהלך המלחמה הפונית השנייה כבשה הרפובליקה הרומית שטחים נרחבים בחצי האי האיברי מידי קרתגו. בשנת 197 לפנה"ס חולקה אדמה זו לשני יחידות מנהלתיות, היספניה קיטריור (ספרד הקרובה) והיספניה אולטריור (ספרד הרחוקה), שכל אחת מהן נשלטה על ידי נציב עם סמכות של פרוקונסול. הפרובינקיות החדשות של רומא כללו רק את אזורי החוף המערביים והדרומיים של חצי האי והשלטון בפנים הארץ היה מחוץ לתחומם.
במהלך המאה ה-2 לפנה"ס החלו הרומיים להשתלט בהדרגתיות על היספניה, כאשר השבטים הקלטיאברים והלוזיטאנים נלחמים בהם בנחישות. הסיבות לכיבוש היו רבות: בנוסף לאינטרס הביטחוני שגילתה רומא בשליטה על היספניה, היו לה גם תמריצים כלכליים נרחבים. היספניה הייתה עשירה במשאבי כסף, זהב ואוצרות טבע אחרים. בנוסף, הנציבים שנשלחו אליה השתמשו במשרתם כדי להרוויח עושר פרטי על ידי ביזת שלל מלחמה ועושק. ההתפשטות הרומית ההולכת וגוברת וניצולם המתמשך של תושבי הפרוביניקה על ידי הנציבים הובילו למרידות חוזרות ונשנות מקרב אלה. הרומים הצליח לדכא את ההתמרדויות השונות ובשנת 153 לפנה"ס הגיעו לגבול נהר הדורו.
מהלך המלחמה

נומנטיה הייתה עיר לוזיטאנית ששכנה על נהר הדורו. בשנת 153 לפנה"ס היא הותקפה לראשונה על ידי הרומים אולם הללו נכשלו בניסיון זה ונסוגו ממנה זמנית. לאורך העשור הבא הוכנעו בנות בריתה של העיר אחת אחרי השנייה על ידי הנציבים הרומים השונים, אולם היא עצמה הצליחה לעמוד נגד כוחות אלה. בשנת 137 לפנה"ס הצליח צבא נומנטיה לכתר צבא רומאי בפיקודו של הקונסול גאיוס הוסטוליוס מאנקינוס ולאלץ אותו לחתום על הסכם שלום.
הסנאט הרומי כפר בהסכם השלום ומאניקיוס, שערב בחייו להסכם, נשלח ערום וכבול לנומנטיה. הנומנאטים איבדו את יתרונם הצבאי והבינו שרומא נחושה בדעתה להכניעה.
בשנת 134 לפנה"ס נבחר סקיפיו אימיליאנוס, המנצח המהולל של המלחמה הפונית השלישית, למשרת הקונסול ברומא. הוא נבחר במיוחד כדי לנהל את המלחמה נגד העיר נומנטיה, במטרה להשמידה. עם בואו של סקיפו להיספניה הוא החל בפעולות אימון נוקשות והטיל משמעת כבדה על הצבא הרומי שהוצב שם. לאחר שהצבא הרומי עמד באמות המידה שלו הוא הצעיד אותו לעבר נומנטיה.
לאימיליאנוס היה יתרון מספרי ניכר על מגני העיר הלוזיטאנית, כאשר תחת פיקודו עמד כוח של שני לגיונות רומים, גדודי עזר שגויסו מקרב בעלות הברית באיטליה וכוחות עזר נוספים מקרב שבטי ספרד הכפופים לרומא. בתחילה השמיד אימיליאנוס את בסיס האספקה של הלוזיאטנים ואז הטיל על העיר מצור. העיר הוקפה מצפון ומדרום ומסביבה הוקם דייק. המצור נמשך כשמונה חודשים. לבסוף הכניע הרעב את תושבי העיר והם נכנעו. העיר נשרפה ותושביה השורדים נמכרו לעבדות.
תוצאות המלחמה

הריסתה המוחלטת של נומנטיה שימשה כצעד הרתעתי ברור כלפי השבטים הקלטיאברים בהיספניה. למרות שהתסיסה בקרב שבטים אלו לא הסתיימה לחלוטין עד ימי אוגוסטוס, המלחמה הייתה אבן דרך ראשית בהשתלטות רומא על חצי האי האיברי וביסוס כוחה שם.
בנוסף, במהלך המלחמה בלט טריבון צבאי צעיר בשם גאיוס מריוס, אדם שישנה את פניה של הרפובליקה ללא הכר.
לקריאה נוספת

ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמודים 197 -202, הוצאת מאגנס
יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות עמודים 192-193
מריאנפלאץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדרחוב, כיכר עירונית 
 על שם:  מרים, אם ישו 
 מיקום:  העיר העתיקה של מינכן 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1158
 תאריך פתיחה רשמי:  1158 
 קואורדינטות:  48°08′14″N 11°34′31″E﻿ / ﻿48.137222222222°N 11.575277777778°E﻿ / 48.137222222222; 11.575277777778
  (למפת מינכן מוגדלת) מריאנפלאץ(למפת מינכן רגילה) מריאנפלאץ
 
המריאנפלאץ ובית העירייה החדש
הבתולה מרים מעל עמוד המריאנזוילה
מריאנפלאץ (בגרמנית: Marienplatz) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה מאז שנת 1158.
בימי הביניים היו בכיכר שווקים ונערכו בה תחרויות. הכיכר נקראה על שם המריאנזוילה (Mariensäule), עמוד מריאני (על שם מרים, אם ישו) שנבנה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי. כיום הכיכר ידועה בזכות בית העירייה הנמצא בקצה הצפוני שלה. הקריון (סוג של גלוקנשפיל) שמנגן במגדל בית העירייה, בליווי בובות, נבנה בהשראת טורנירים אלו, וכיום מושך מיליוני תיירים. לקריון שלוש מנגינות: בראשונה אין תזוזה של הדמויות, בשנייה נעות הדמויות שבחלק העליון ובשלישית רוקדים החבתנים (עושי חביות הבירה) שבחלק התחתון. ריקודם מסמל את הפריחה הכלכלית שהתרחשה עם תום מלחמת שלושים השנה כאשר הקהל שב לפקוד את בתי הבירה.
בצד המזרחי של הכיכר נמצא בית העירייה הישן של העיר.
המדרכה בין המריאנפלאץ לקארלספלאץ היא אזור הומה המלא בחנויות ומסעדות.
במקום נמצאת גם תחנת רכבות הממוקמת מתחת לכיכר אשר מהווה תחנה מרכזית חשובה לרכבת התחתית (U Bahn) ולרכבת פרוורים (S Bahn) לעיר.
רוב המבנים שסביב הכיכר נהרסו במהלך הפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחוזרו במהלך השנים שאחריה. מגדל הפעמונים (הגלוקנשפיל) ניצל מהרס, כנראה בשל היותו נקודת ציון למטוסים.
עמוד מרים

המריאנסולה היא עמוד מריאני, הממוקם בכיכר המריאנפלאץ, שנבנה בפקודת מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי במהלך מלחמת שלושים השנים. בראש העמוד פסלון מוזהב של הבתולה מרים, העומדת על חצי סהר כמלכת גן עדן, שנבנה בשנת 1590. העמוד הוצב לראשונה בקתדרלת פראואנקירכה. עמוד מרים במינכן הוא העמוד המריאני הראשון מצפון לאלפים והוא נבנה בהשראת עמודי מרים אחרים שנבנו באירופה.
בארבע פינות תחתית העמוד ניצבות ארבע דמויות ילד קטן הנאבקות כל אחת באויב סמלי אחר בתקווה שלא תתרחש על העיר הצרה המסומלת על ידי הדמות. האריה מסמל מלחמה, קוקאטריס מסמל מגפה, דרקון מסמל רעב ונחש מסמל את הכפירה או מעשי השטן.
מזרקת הדג (Fischbrunnen)

בפאתי הכיכר נמצאת מזרקת הדג (Fischbrunnen).
המזרקה נמצאת ליד הכניסה הראשית לבניין העירייה החדש, המים מגיעים אליה מנהר האיזאר (Isar). לפני המזרקה הנוכחית הייתה במקום מזרקה קודמת, שנבנתה על ידי קונרד קנוהל בשנים 1865-1862 ונהרסה לחלוטין בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1954, במקום שחזור מלא נבנתה מזרקה חדשה על בסיס רעיונות המזרקה הקודמת.
עמוד מריאן, בית העירייה החדש ומגדלי קתדרלת פראואנקירכה (כנסיית גבירתנו)
מזרקת הדג
בית העירייה החדש
שעון הגלוקנשפיל בבית העירייה החדש
בית העירייה הישן
נבחרת ישראל בהוקי גלגיליות

נבחרת ישראל בהוקי גלגיליות מייצגת את מדינת ישראל בתחרויות שונות ברחבי העולם, ובהן באליפויות העולם ובאליפויות אירופה. מאמן הנבחרת הוא ליאור אוליאל, ומנהל הנבחרת הוא פול שניידמן. מיקומה של ישראל בעולם הוא 26.
בשנת 2017 זכתה הנבחרת בגביע הפדרציות באליפות שנערך בסין.
הערות שוליים

↑  איסר רביץ, נבחרת ישראל בהוקי גלגליות אלופת גביע הפדרציות, באתר "בלינקר" – הד הקריות, ‏19 בספטמבר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלון נפוליאון

| --- | --- |

 מיקום:  פריז, צרפת
 סוג המלון:  מלון נופש ועסקים
 חדרים:  99
 קומות:  7 
 מעליות:  2
 ניהול:  לודוביק קורפֶשו
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1923–1928
 אדריכל:  אנרי פורטו
 קואורדינטות:  48°52′27″N 2°17′52″E﻿ / ﻿48.874294°N 2.297806°E﻿ / 48.874294; 2.297806
 אתר המלון נפוליאון
  (למפת פריז מוגדלת) מלון נפוליאון(למפת פריז רגילה) מלון נפוליאון
 
מלון נפוליאון (צרפתית: Hôtel Napoléon) הוא מלון הממוקם ברובע השמיני בפריז קרוב לשער הניצחון.
היסטוריה

בשנת 1923 החל האדריכל אנרי פורטו (Henri Porteau) לבנות עבור חברת המלונות מרטינס בית מגורים מפואר במקום בו עמד בעבר הארמון הפרטי של הרוזן טולסטוי. מאוחר יותר, המבנה עבר לבעלות משפחת רוטשילד. לאחר חמש שנות בניה, נחנך המלון בשנת 1928 בסיווג hôtel de charme[דרושה הבהרה]. החוגים הספרותיים אהבו את המקום ונהגו לבוא אליו לעיתים מזומנות. ב-1929 הפך המלון ל- hôtel de luxe[דרושה הבהרה] ואף הגיע לדרגת petit palace[דרושה הבהרה]. שם המלון הוענק לו בעקבות הקרבה לשער הניצחון.
היסטוריה > אירוח חיילים אמריקניים לאחר שחרור פריז במלחמת העולם השנייה

בספר הזכרונות של ותיקי צבא ארצות-הברית, Chicken Soup for the Veteran's Soul מתארת ג'ין ברודי כי בשנת 1945, עם סיום המלחמה, התארח בעלה ג'ין (Gene) במלון נפוליאון והוא זכר תמיד בחיבה את השוער ז'אן פרטוני, שבלט בתשומת-הלב שהעניק לחיילים האמריקאים. ברודי מתארת בהמשך שבעלה שב לבקר בפריז ארבעים שנה לאחר מכן, בביקור זה הוא הופתע מאוד לפגוש שוב את אותו השוער, שזיהה אותו מייד ואמר לו: “אתה היית כאן עם סיום המלחמה, נכון?” השוער פרטוני זיכה את בני-הזוג ברודי במיטב האירוח.
היסטוריה > סיפור אהבה צרפתי-רוסי

בהיסטוריית המלון סיפור האהבה בין אלכסנדר פבלוביץ' קליאגין (Kliaguine), איש-עסקים רוסי עשיר, ובין פריזאית צעירה, סטודנטית למדעי-הרוח (לימים הברונית דה-בוביני). השניים התאהבו מיד. כהוכחה לאהבתו, קליאגין הציעה לסטודנטית את מלון נפוליאון, כדי שתוכל לקבל בו את פניהם של אנשי החברה הגבוהה של אותם ימים. הצעירה התחתנה עם איש-העסקים העשיר. הם הקימו משפחה והתגוררו במלון במשך שנים רבות. המלון נמצא בבעלות משפחת קליאגין עד היום.
אורחים ידועים

מאז חנוכתו, נכנסו בשערי מלון "נפוליאון" בפריז דמויות מפורסמות רבות, בהם בולטים שמותיהם של מפורסמים מתחום הספרות, הקולנוע, התיאטרון, וכן פוליטיקאים וספורטאים. בספר האורחים של המלון חתמו אישים רבים כגון ארנסט המינגוויי, ג'ון סטיינבק, סלבדור דאלי, ארול פלין, אורסון ולס, מיילס דייוויס, ג'וזפין בייקר, אלה פיצג'רלד ורבים אחרים.
אורחים ידועים > הנסיעה הראשונה של מריו ורגס יוסה לפריז

חתן פרס נובל לספרות, הפרואני מריו ורגס יוסה, מספר על אודות זיכרון יוצא מגדר הרגיל מנסיעתו הראשונה לפריז. ורגס יוסה זכה בנסיעה כפרס בתחרות ספרותית שאורגנה על ידי כתב-העת La Nouvelle Revue française וסיפר על כך: “התארחתי במלון נפוליאון, ואני זוכר שפגשתי במקום את 'מיס צרפת' לשנת 1958, אני סימפלון.”
עיצוב

מלון נפוליאון הוא מלון פאר שייחודו בהיותו מעוצב כולו בחפצי אמנות נפוליאוניים. המלון מרוהט בסגנון Directoire ומשלב מסורת ומודרניות. במלון מסעדה ובר - Le Bivouac.
קולנוע

המלון הונצח בסרט הצרפתי Le Cave se rebiffe משנת 1961. בסרט, הדמות המגולמת על ידי ז'אן גאבן (פרדינן מארשל, המכונה le Dabe) מספר שהוא מתארח במלון נפוליאון, כמו תמיד.
הערות שוליים

↑  Canfield, Hansen, Slager, Chicken Soup for the Veteran's Soul: Stories to Stir the Pride and Honor the Courage of Our Veterans, ISBN 1558749381, HCI, 2001, pages 273-275
↑  Mario Vargas Llosa, le Prix Nobel enfin,כתבה מה-Paris Match‏ 15 באוקטובור 2010, על ידי Olivier O’Mahony
↑  Le Cave se rebiffe גאבן אומר את השורה 2 דקות ו-45 שניות מההתחלה. המלון נראה 4 דקות ו-35 שניות מההתחלה.
ממברנה מגבילה פנימית

| --- | --- |

חתך סכמטי של מקטע רשתית, הממברנה המגבילה הפנימית בחלק העליון של האיור.
 שיוך:  layer of retina 
 מיקום אנטומי:  רשתית
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1017) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  stratum limitans internum
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A15.2.04.018 
 FMA:  58689 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0459664 
 
הממברנה המגבילה הפנימית (באנגלית: (ILM) Internal limiting membrane), היא הגבול בין הרשתית לגוף הזגוגית, הנוצר על ידי אסטרוציטים ותאי מולר (אנ').
היסטוריה

ההבנה לגבי (ILM) באזור הזגוגי-רטינלי התפתחה עם התקדמות המיקרוסקופיה. בשנת 1871 השתמש גוסטב רציוס (אנ') בצביעה של גוון כסף (Silver staining) ובמיקרוסקופיה אופטית (אנ') כדי לבחון את הרשתית של בני אדם ובעלי חיים. בחינה זו הובילה אותו להניח כי תאי מולר גליה (Müller glia) יוצרים את ה-ILM. השערה זו אותגרה מאוחר יותר באמצעות טכניקת גילוי: גוון טריכרום של מלורי (Mallory trichrome stain), המסמן את סיבי התאים של ILM בכחול והסיבים הרדיאליים באדום, מה שמצביע על כך שILM ו-תאי מולר הם מבנים נפרדים (Wolff, 1937). טכניקות הדמיה מתקדמות בעידן המודרני זירזו עוד יותר מהפכה ביכולות התצפית, שעזרה לאושש את הדעה הרווחת לפיה ממברנות הפלזמה של תאי מולר אינן מהוות את ה-ILM, אך ככל הנראה מעורבות בהיווצרות ILM.
הערות שוליים

↑  Kazuaki Kadonosono, Norihiko Itoh, Eiichi Uchio, Satoshi Nakamura, Shigeaki Ohno, Staining of Internal Limiting Membrane in Macular Hole Surgery, Archives of Ophthalmology 118, 2000-08-01, עמ' 1116–1118 doi: 10.1001/archopht.118.8.1116
↑  Internal Limiting Membrane: Making the Decision to Peel, Retina Today
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A15.2.04.018 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מערכת העצבים הסימפתטית

| --- | --- |
 שיוך:  מערכת העצבים האוטונומית 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי של גרנאט 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pars sympathica 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.3.01.001 
 TA2 (2019):  6601 
 FMA:  9906 
 קוד MeSH:  A08.800.050.800 
 מזהה MeSH:  D013564 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0039044 
 
העצבוב של מערכת העצבים הסימפתטית
מערכת העצבים הסימפתטית היא תת-מערכת במערכת העצבים האוטונומית. היא פועלת לתגובות מיידיות באדם במצבי לחץ, חירום ומתח, ומכינה את הגוף למאבק או נסיגה בהתאם לתגובת הילחם או ברח. כמו כן, היא מעכבת את פעולות התת-מערכת המנוגדת לה - מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
תפקידים ואופן פעולה

למערכת זו סיבי עצב שיוצאים ממערכת העצבים המרכזית, דרך שרשרת של גנגליונים קרוב לחוט השדרה באזורי החזה והמותניים. העצבים מגיעים אל כלי דם, בלוטות זיעה, בלוטות רוק, לב, ריאות, מעי ואיברי המין.
כאשר האדם נמצא במצב של סכנה או לחץ, המערכת מגבירה את קצב הלב ואת אספקת הדם לשרירים, ומעלה את לחץ הדם. משימתה של המערכת היא להבטיח "יכולת הישרדות", וככזו היא פועלת מיידית לפי הדרוש, אינה מתחשבת בטווח הארוך או הבינוני, וכן אינה מתחשבת בבעיות העלולות להיווצר כתוצאה מפעולותיה, דוגמת שימור ואגירת אנרגיה, או מהיכן תבוא האנרגיה הדרושה לפעולותיה; תפקיד זה היא מותירה למערכת הפאראסימפתטית.
את פקודותיה מבצע בעיקר הנוירוטרנסמיטר נוראפינפרין, המקורב להורמון המתח אפינפרין המופרש מבלוטת יותרת הכליה (אדרנלין).
מערכת העצבים הסימפתטית מקושרת גם לבלוטת האצטרובל.
דוגמאות לפעולות המערכת הסימפתטית: כאשר אדם ניצב בפני סכנה מוחשית, אישוני עיניו מתרחבים, קצב הלב ולחץ הדם מתגברים, ושערותיו סומרות. כל אלה הם תוצאות של פעולות המערכת הסימפתטית האינסטינקטיבית.
ראו גם

מערכת העצבים ההיקפית
אינטרוספציה
לקריאה נוספת

קרול הווארד, מסע שלא ייאמן, הד ארצי 2000.
הערות שוליים

↑  Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565624205171  BnF: cb11942347n (data)  LCCN: sh85090943  NDL: 00566256  NKC: ph174633  TA98: A14.3.01.001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקלע ויקרס K

| --- | --- |
מקלע ויקרס K מותקן על גבי המפציץ הקל פיירי באטל
מקלע ויקרס K מותקן על גבי המפציץ הקל פיירי באטל
 מידע כללי
 סוג:  מקלע קל
 נגזרות:  ראו בגרסאות נוספות
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  ויקרס ארמסטרונג
 תקופת השימוש:  1934–1947 (כ־13 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידע טכני
 קליבר:  7.7 מ"מ (0.303 בריטי)
 פעולה:  טעינה חוזרת בעזרת גז
 הזנה:  מחסנית בת 100 כדורים
 כוונות:  ברזל
 אורך כולל:  0.93 מטר
 משקל ריק:  13.4 ק"ג
 קצב אש:  950–1,200 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  762 מטר לשנייה
 
מקלע ויקרס K (באנגלית: Vickers K machine gun) היה מקלע קל מהיר-ירי בריטי, אשר פותח בידי חברת ויקרס-ארמסטרונג ונועד לשמש כנשק הגנתי במטוסים. קצב האש הגבוה של המקלע התאים לפרקי הזמן הקצרים בהם היה המקלען מסוגל לירות לעבר מטוסים תוקפים.
ויקרס K היה שמו המסחרי של המקלע אשר ניתן לו על ידי היצרן. בחיל האוויר המלכותי ובצבא הבריטי היה המקלע ידוע כ-VGO‏ (Vickers Gas Operated - ויקרס מופעל גז) או כויקרס GO.
פיתוח

הוויקרס K היה מבוסס על ה-VB‏ (Vickers-Berthier) אשר התחרה בברן בתור המקלע הקל התקני של הצבא הבריטי בסוף שנות ה-20, אך הפסיד ונכנס לבסוף לשירות בצבא הודו הבריטית ב-1932. בדומה לברן, היה גם מנגנון הירי ב-VB מבוסס על סדן נטוי, אם כי בניגוד אליו, היה הסדן ב-VB ננעל רק ברגע האחרון של תנועתו קדימה, ונוצרה אפשרות להגדלת קצב האש, תכונה שהתאימה לשימוש במטוסים, והובילה לפיתוחו של מקלע ויקרס מופעל גז (בקיצור, VGO או ויקרס GO). עם החלפת חלקיו הנעים של הסדן ברכיבים קלים יותר היה לוויקרס K קצב אש של בין 950 ל-1,200 קליעים בדקה, שהיה מהיר יותר מה-MG34 הגרמני.
הוויקרס K היה מקלע בעל מנגנון ירי מופעל גז, שירה דרך בריח פתוח במצב אוטומטי בלבד. צילינדר הגז היה ממוקם תחת הקנה, ובוכנה בעלת תנועה ארוכה הפעילה בריח נוטה אנכית. פתח הזנת התחמושת במקלע היה בחלקו העליון, אליו חוברה מחסנית שטוחה ועגולה שהכילה 100 כדורים, אם כי בדרך כלל הוכנסו 96 או 97 כדורים, על מנת שלא להחליש את קפיץ המחסנית ובכך להקטין את הסיכוי למעצורים בשעת ירי. ההדק היה ממוקם בחלקו האחורי של המקלע, מעט מעל ידית האחיזה.
שימוש קרבי

המקלע נקלט בחיל האוויר המלכותי ב-1934, שם סומן כ-VGO, נבחן בתחילה באמצעות מחסנית שהכילה 300 קליעים והראה אמינות גבוהה יותר ממקלע הבראונינג. אף על פי כן, הביאה כניסתם לשירות של מטוסים מהירים יותר מבעבר להפסקת השימוש במקלעים בתא לחימה פתוח והמעבר למקלעים שהותקנו בתוך צריחים, פגע מאוד ביעילותו של הוויקרס K, בעוד התקנתו בכנפיים הייתה בלתי אפשרית בגלל דרך הזנת התחמושת. העדפתו של ה-M1919 בראונינג המוזן באמצעות סרט כדורים, הפכה את הוויקרס K למיותר והוא החל לצאת משירות מבצעי במטוסי חיל האוויר המלכותי בין 1940 ל-1941, בעיקר לאחר הקרב על בריטניה, תהליך שהסתיים ב-1943, אם כי הפעלתו נמשכה במסגרת זרוע האוויר של הצי המלכותי עד 1945.
הוויקרס K הותקן בתא לחימה פתוח במספר מטוסים של חיל האוויר המלכותי, כגון הפיירי באטל, וההנדלי פייג' האמפדן. נעשה בו שימוש גם בתוך צריחים, כגון צריח הגב בבלנהיים והצריח הקדמי בארמסטרונג וויטוורת' וויטלי (Armstrong Whitworth Whitley). הוויקרס K שימש כמקלע האחורי הסטנדרטי במפציצי הטורפדו של זרוע האוויר של חיל הים המלכותי שפעלו מעל גבי נושאות מטוסים - הסורדפיש, האלבקור והברקודה. הוויקרס K נותר בשירות זרוע האוויר של חיל הים המלכותי עד סוף מלחמת העולם השנייה, כאשר השימוש הידוע האחרון בו היה במטוסי הפיירי ברקודה של טייסת מס' 812 של חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד, במשימות סיור נגד פירטים מול חופי הונג קונג באוקטובר 1945.
עם העלייה במספרם של מקלעי הבראונינג M1919 מקוררי האוויר בשירות חיל האוויר המלכותי, הוצא הוויקרס K משירות מבצעי במטוסים. המקלעים הועברו ממחסני חיל האוויר המלכותי לידי כוחות הצבא הבריטי וחבר העמים.
קבוצת המדבר ארוכת הטווח הצטיידה בכמות גדולה של מקלעי ויקרס K והתקינה אותם על כלי הרכב שלה. נעשה בהם שימוש כמקלע יחיד או כנשק דו-קני על התקן מאולתר ויעילותם הוכחה בירי כנגד מטרות נייחות ואף כנשק נ"מ מפני מטוסים תוקפים. ה-SAS ניצל את קצב האש הגבוה של המקלע בטקטיקות הפגע-וברח שהפעיל והרכיב אותו בצמדים על גבי ג'יפים. המקלע שירת גם במסגרת צבאו הפרטי של פופסקי. במהלך השנים, הניחו כי הסיבה העיקרית לשימוש בוויקרס K על ידי כוחות אלה היה המחסור בנשק מתאים יותר, אך עיצובו ומנגנון הירי העמיד הפכו אותו ליעיל מאוד בתנאים של אבק וחול, שם גילה עליונות על הוויקרס מקורר המים ועל הברן.
 באופן דומה, השתמשו בוויקרס K על גבי ג'יפים כוחות הסיור המוטסים שסופחו לדיוויזיה המוטסת ה-1 במהלך מבצע מרקט גארדן בספטמבר 1944. חיל הנחתים המלכותי השתמש במקלע כנשק מסייע לפרק זמן קצר במהלך הפלישה לנורמנדי.
הוויקרס K החליף את הלואיס בספינות הטורפדו, סירות הסיור ובכלי שיט קלים נוספים של משמר החופים של חיל הים המלכותי, מ-1942 ואילך.
גרסאות נוספות

נועד לשימוש יחידות קרקעיות של חיל האוויר המלכותי להגנת שדות תעופה. גרסה זו פותחה ב-1943 ממקלעים שהוסרו ממטוסי חיל האוויר המלכותי, ונבדלה מהגרסה המקורית במבנה הקת, בהעברת מיקום ההדק וידית האחיזה אל מתחת לאזור הזנת התחמושת ובהוספת ידית נשיאה, דורגלים וכוונות ברזל.
גרסה לאימון מקלענים. גוף המקלע נבנה כיחידה אחת אך אזור ידית האחיזה וההדק היו אמיתיים. כאשר המתאמנים "ירו במטרות" היה נחשף פילם, שלאחר שפותח הועבר לניתוח תוצאות הירי. דמה למנגנון שפותח במהלך מלחמת העולם הראשונה עבור מקלע הלואיס.
לקריאה נוספת

A Modern Aircraft Gun. Flight, July 27, 1939