stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית יוחנן הקדוש (חיפה)

חזית הכנסייה
כנסיית יוחנן הקדוש  (באנגלית: Saint John Church ;בערבית: كنيسة مار يوحنا כַניסת מר יוחָנַה) היא כנסייה אנגליקנית  ("אווגנלית אפיסקופלית") הנמצאת בשכונת וואדי ניסנאס, ברחוב יוחנן הקדוש פינת רחוב חורי בעיר התחתית שבחיפה. היא נושאת את שמו של יוחנן כותב הבשורה. המבנה הוקם בסגנון התחייה הגותית בשנת 1935 בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל. חזיתו מחולקת לשלושה אגפים - אגף תווך בן שתי קומות, ושני אגפי צד בני שלוש קומות כל אחד. על האגף הצפוני ניצב מגדל פעמונים נושא צריח מחודד. 
בתקופה שבין מלחמות העולם מספר המאמינים האנגליקנים בחיפה הגיע ל 1,200 לרבות בריטים שעבדו בארץ ישראל. אחרי מלחמת העצמאות והנכבה נשארו 150..מאז מספרם גדל.
הכנסייה משמשת בימי חול את בית הספר היסודי הכולל גם גן ילדים השוכן במתחם, ושהוקם 
עוד ב-1868 . אחרי פתיחתו מחדש ב-1950 הוא נוהל עד 1965 על ידי ראש העדה דאז, הכומר רפיק פרח.. כיום לומדים בו כ-500 תלמידים ערבים - נוצרים, מוסלמים ודרוזים  ו- 60% מתקציבו מכוסה על ידי הממשלה. 
בימי חגים ובאירועים מיוחדים הכנסייה משמשת עת בני העדה האנגליקנית "האוונגלית אפיסקופלית".  היא  מארחת גם קונצרטים שונים  למוזיקה קלאסית, ג'אז וכו', למשל באירועים של החג של החגים.
העוגב

העוגב שבכנסייה נבנה ב-1914 על ידי בונה העוגבים האנגלי ג'יימס בינס מברמלי, על יד לידס. הוא עוצב בסגנון העוגבים של  אדוארד שולצה מגרמניה שנהנו מהערכה רבה בצפון אנגליה.
במשך הזמן, ללא תחזוקה ראויה, העוגב נפגע והוצא משימוש. הוא תוקן ב-1999 על ידי מומחה העוגבים הישראלי גדעון שמיר.
הערות שוליים

↑  Naim Stifan Ateek Justice and Only Justice, A Theology of Liberation, Orbis Book, Maryknoll, New York 1989
↑  Randa Farah The red Priest of Haifa in Jerusalem Quaterly 85, p.100 2021
↑  אתר חובבי העוגבים בישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
32°49′04″N 34°59′40″E﻿ / ﻿32.817772°N 34.994460°E﻿ / 32.817772; 34.994460
לאיוש קוזמה

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1884 קישקורפאד, הונגריה 
 פטירה:  26 בנובמבר 1948 (בגיל 64) בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Fuchs Lajos 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 השכלה:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1906) 
 
תבליט מעל השער ברחוב Régi posta 13 (יצירתה של מרגיט קובאץ')
לאיוש קוזמה (במקור פוכס, בהונגרית: Kozma Lajos; קישקורפאד, 8 ביוני 1884 – בודפשט, 26 בנובמבר 1948) היה אדריכל, מעצב רהיטים וגרפיקאי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה.
קורות חיים

קוזמה נולד בכפר קטן בדרום טרנסדנוביה. בין השנים 1902–1906 למד ב"אוניברסיטה המלכותית יוז'ף" (כיום שמו: אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה). המאסטר שלו היה בלה יאנסקי. בשנים 1909–1910 למד ציור בפריז אצל אנרי מאטיס כבעל מלגה. הוא היה חבר בחוג הרעיוני של האדריכלים הצעירים האמנותיים העממיים של האר נובו ההונגרי. הם ניסו לממש אדריכלות מודרנית ובו זמנית לאומית. המוטיבים הדקורטיבים של אדריכלות עממית והגילוף הפסטורלי נאספו מהנופים של מחוז שומוג' ושל טרנסילבניה. הם עשו רישומים, תחריטים של בנייני כפר, כנסיות, שערים ושילבו תכונות סגנון כאלה בתוכניותיהם.
בין השנים 1910–1913 עמד קוזמה בראש משרד התכנון של בלה לייטה וניהל את המשרד. בשנת 1911 הופיע בתערוכת KÉVE עם הגרפיקה, האיורים ועיצוב הרהיטים שלו. ((התאחדות האמנים ההונגרים והיישומים ההונגריים (בקיצור KÉVE) הייתה קבוצת אמנים בהונגריה (בין השנים 1907–1947)). קוזמה ביצע את בית רוז'אוולדי, שנבנה על פי תוכניותיו של לייטה, הושלם בשנת 1912 ונהרס מאז. אז החלה עבודתו של קוזמה באומנות שימושית. העיטורים החיצוניים גם של בנייני לייטה הנוספים קשורים לשמו. הוא גם ייצר את הריהוט עבור בית קפה ניו יורק בארמון ניו יורק שהיום משמש כבית מלון עם בית קפה בקומת הקרקע.
בשנת 1913 הפך קוזמה למרצה בבית הספר לעיצוב תעשייתי והקים את סדנת בודפשט שמטרתה הייתה לבצע רפורמה באמנות הדיור. עיצובי הרהיטים שלו הפכו למושג בשנות העשרים של המאה העשרים בשם "קוזמה-בארוק", על רהיטיו הוענקה לו "מדליית הזהב הגדולה לאמנות שימושית" בשנת 1925, אך סגנונו כבר הצביע אז על כיוון האר דקו.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, קוזמה היה חבר בדירקטוריום (מנהלת) האמנות, ולאחר מכן מונה למרצה בקתדרה לאמנות עיצוב הבית שהוקמה באוניברסיטה הטכנית בשנת 1919. עם נפילת הרפובליקה הוא איבד את התפקיד הזה.
גם עבודתו הגרפית הייתה משמעותית, הוא יצר איורי ספרים בתחילת דרכו. (החולמני האחרון, 1908, איורים של ספרי אנדרה אדי, של גזה צ'אט, עטיפות ספריו של ז'יגמונד מוריץ וכו'). הוא פיתח קשר הדוק עם דפוס קנר המפורסם בגיומנדרד, שם עיצב הדפסי ספרים בסגנון אר-נובו (Kner Classics, Monumeta Litterarum). בשנת 1925 הוא תכנן את מעונו של אימרה קנר בגיומנדרד בסגנון אר דקו, שהוא כיום מוזיאון הדפוס.
בשנות ה-30 פנה יותר ויותר לעיצוב מבנים. בשנת 1930 תכנן לבנות מחדש את "היכל האופנה" (Divatcsarnok), ובהמשך בנה כמה בנייני דירות להשכרה. רוב בתי הדירות והווילות שעוצבו בקפידה, שתוכננו בקפידה, נבנו ברובע 2 של בודפשט (בבודה). אלה כבר מראים קשר לאוונגרד (באוהאוס). אחת העבודות הידועות ביותר שלו היא בית נופש באי לופה (על הדנובה בקרבה לסנטאנדרה), שתוכנן על פי המודל שלו. הוא תכנן כמה מבני ביתנים ניסיוניים מודרניים לירידים הבינלאומיים של בודפשט, שהתקיימו פעמיים בשנה: הבית ההונגרי (1932) מגדל ביתן הטקסטיל, ביתן התיירות (1936), ביתן הטקסטיל (1937) ביתן תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס (1940) טונגסרם - אוריון "ביתן האור" (1941).
בשנת 1941 יצא לאור בשווייץ ספרו "Das neue Haus", בו לא רק פרסם את בנייניו שהושלמו כבר, אלא הציג מספר שרטוטים חדשים. עבודתו המשמעותית האחרונה, בניין בית הספר היסודי הושלמה בשנת 1949 לאחר מותו.
עבודותיו > בנייניו שהוקמו

גם על בתיו של לאיוש קוזמה לא פסח הזמן. רובם עברו שיפוץ, נבנו עליהם קומות או נהרסו.
1913 Bp. V., Vécsey utca 1. – Szabadság tér 15. Budapesti Műhely portál és bemutatóterem (Dévényi Tamás a portált 1998-ban rekonstruálta)
1924–1925 Bp. II., Zivatar u. 9. (átépítés)
1924–1925 Bp. XIV., Stefánia u. 65. Lakóház, neobarokk stílusú
1925 Gyomaendrőd, Kossuth út 15. Kner Imre egykori lakóháza. (Ma: Nyomdaipari Múzeum)
1927 Bp. XIV., Stefánia u. 63/c Lakóház, art déco stílusú
1927 Bp. XII., Alkotás u. 41. Telcs Ede szobrászművész műteremlakása (lebontották, helyére irodaház épült)
1928 Bp. II., Retek u. 32. lakóház
1928 Bp. VII., Rákóczi út 72–76. Magyar Divatcsarnok. Udvar lefedése, belső átalakítás (elpusztult)
1929 Bp. I., Hegyalja út 18. lakóház
1929 Kunszentmárton, Rákóczi út 16. családi ház
1930 Bp. V., Kossuth Lajos u. 15. üzletportál (elpusztult)
1930 Bp. II., Orsó u. 21. lakóház, „fényképész háza”
1931 Bp. II., Napraforgó u. 5. családi ház
1931 Bp. II., Napraforgó u. 6–8. ikervilla
1931 Bp. II., Herman Ottó u. 12. lakóház
1931 Bp. II., Hankóczy u. 2.– Ruszti u. 8/b lakóház
1932 Bp. XII., Levendula u. 16. lakóház
1932-1933 Bp. II., Kavics u. 8/d lakóház
1932-1933 Bp. II., Orsó u. 43. lakóépület. Nagy Imre egykori lakóháza, ma Nagy Imre Emlékház
1933 Bp. V., Kossuth Lajos tér 13–15. Az Elysée kávéház kialakítása (elpusztult)
1933 Bp. II., Bimbó u. 39. lakóház
1933-1934 Bp. II., Erőd u. 7. Bérház
1933-1934 Bp. II., Herman Ottó u. 10. lakóház
1934 Bp. XIII., Nyugati tér 5. Vígszínház kávéház kialakítása (elpusztult)
1934 Pókaszepetk-Taszilópuszta (Zala megye) Fleiner-villa
1934–1935 Bp. VII., Rákóczi út 72–76. Magyar Divatcsarnok átalakítása modern stílusban (elpusztult)
1934–1935 Bp. V., Vadász u. 29. „ÜVEGHÁZ” Ifj. Weiss Gyula, üveg-nagykereskedő üzlet- és raktárháza. (átalakítva)
1934–1935 Lupa-sziget saját hétvégi háza
1934–1935 Bp. II., Bimbó u. 67. lakóház
1934–1935 Bp. II., Csopaki u. 10. lakóház
1935–1936 Bp. II., Trombitás u. 23. családi ház (60-as években emeletet építettek rá).
1935–1936 Bp. XIV., Laky Adolf u. 15. lakóépület
1935–1936 Bp. II., Margit krt. 55. „ÁTRIUMHÁZ”, (lakások, irodák, filmszínház)
1936 Bp. VI., Teréz krt. 24/b sorportál (átalakítva)
1936 Bp. XIII., Alig u. 9. üzemi épület (ma a szomszédos orvosi rendelővel összeépítve)
1936–1937 Bp. II., Berkenye u. 19. – Pajzs u. 3. lakóház
1936–1937 Bp. II., Csalogány u. 39. bérház (utólag emeletet építettek rá)
1936–1937 Bp. V., Régi posta u. 13. bérház. (Dénes Vilmossal)
1937–1938 Bp. XI., Somlói u. 33/a – Citadella u. 7. lakóépület (erősen átépítve)
1937–1938 Bp. XIII., Véső u. 7. Cipőpasztagyár átalakítása és új üzemcsarnok
1940 Bp. II., Pusztaszeri út 33/a lakóház (elpusztult)
1940 Bp. XII., Dobsina út 15–17. lakóház
1947–1949 Bp. XIII., Nővér u. 15–17. Kilián György utcai általános iskola (ma Németh László Gimnázium)
עבודותיו > כתביו המקצועיים העיקריים

ספר החותם של לאיוש קוזמה, הקדמה מאת אימרה קנר, גיומה, 1925
Möbel und Baukunst (וינה, 1926)
כנסייה ובית ספר (בודפשט, 1929)
בית אטריום. בית דירות, קולנוע ; חלל וצורה, 1936
Das Neue Haus (ציריך, 1941)
שינויים בסגנון הכתיבה לאור האדריכלות (בודפשט, 1943)
אימרה קנר: אמנות הספר. לימודי טיפוגרפיה ואמנות ספרים מבוא: ג'רג' היימן / עריכה: לאיוש קוזמה: אינדיבידואליות 1957
הבית החדש. תכנון בית משפחה. מחשבות וניסויים 1978
גלריית תמונות

Bp. XIV., רחוב שטפניה 63 / בית מגורים, 1930
Bp. II., Bimbó u. בית מגורים רחוב בימבו 39, 1933
Bp. II., Erőd u. בניין דירות רחוב ארד 7, 1933
Bp. II., Csopaki u. בית משפחתי בדרך צ'ופקי 10, 1934
בית נופש באי לופה
Bp. II., שדרת מרגיט 55. בית אטריום, 1935–1936
Bp. II., שדרת מרגיט 55. בית אטריום, כניסה ראשית
Bp. II., שדרת מרגיט 55. בית אטריום, קולנוע
Bp. II., Berkenye u. בניין מגורים ברחוב ברקנה 12, 1936–37
Bp. V., Régi posta u. 13. בית דירות 1936–1937
Bp. II., Csalogány u. 3 / a, b, d. 1937 (הרחבת רצפה)
לקריאה נוספת

לאיוש קוזמה
כְּרוֹנִיקָה. עורך: צ'ונגור קיש
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
מולאדי בריגיטה: לאיוש קוזמה (ARTPORTAL)
E. Kállai: Ludwig Kozma (לייפציג, 1926)
Imre Kner: Lajos Kozma als Buchkünstler ( Darmstadt, 1922, Mainz, 1930)
אימרה קנר: אמנות הספר (בודפשט, 1957)
יהודית קוש: אמנות הספרים והגרפיקה היישומית של לאיוש קוזמה (בודפשט, 1961)
וילות מודרניות של לאיוש קוזמה
רישומים של לאיוש קוזמה
אומנות ספרים ופוסטרים יישומיים
אמנות יפה בהונגריה
אלק ארתור: רהיטים וחללי פנים של לאיוש קוזמה
רהיטים של לאיוש קוזמה
בית קוזמה לאיוש, שדרת מרגיט 55.
קולנוע לאיוש קוזמה
דיוקן של לאיוש קוזמה
מוזיאון קנר. Gyomaendrőd
פרס לאיוש קוזמה
לאיוש קוזמה (צינקוגרפיות)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. לאיוש קוזמה
הערות שוליים

↑  Magyar Képzőművészek és Iparművészek Egyesülete. 1907-ben alapította Szablya-Frischauf Ferenc.
↑  Tervezett és megvalósult épületeinek a felsorolását tartalmazza. Nem tér ki iparművészeti, bútortervezési stb. tevékenységére
↑  Alkalmazott grafika (Könyv- és Plakátművészet)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428960805171  PLWABN: 9810644718105606  BnF: cb129180364 (data)  CANTIC: a12277162  GND: 120235293  ISNI: 0000 0001 1571 0222  LCCN: no98133910  NTA: 133771369  RKD: 129548  SUDOC: 18386915X  ULAN: 500108312  VcBA: 495/207212  VIAF: 54973749   WorldCat (עם VIAF): 54973749 
קברו של לאיוש קוזמה בבודפשט
יחסי טאיוואן – קוריאה הדרומית

| יחסי טאיוואן – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
טאיוואן: קוריאה הדרומית


טאיוואן: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
35,980: 99,720
אוכלוסייה
23,188,420: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 33,126
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

ממשלת הרפובליקה הסינית הכירה היווצרות של הממשלה הזמנית של הרפובליקה של קוריאה ב-13 באפריל 1919, כאחד המשתתפים בועידת קהיר, אשר הביאו להצהרת קהיר. אחת המטרות העיקריות של הצהרת קהיר הייתה ליצור קוריאה עצמאית, נקייה משלטון קולוניאלי יפני. היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין ממשלת הרפובליקה של קוריאה והרפובליקה הסינית החלו בשנת 1948, ממש לאחר ייסודה של הרפובליקה הראשונה. לאחר מלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, המשיכה קוריאה הדרומית את היחסים עם טאיוואן, שגם בעבר היה האי בשליטת יפן.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הופסקו ב-23 באוגוסט 1992, ואחריהם הכירה קוריאה הדרומית ברפובליקה העממית של סין (סין הקומוניסטית) ונוצרה הכרה דו-צדדית ביניהן. אך זמן קצר לאחר מכן, היחסים בין קוריאה הדרומית לטאיוואן התחדשו בשנת 1993 במסגרת "הסכם המסגרת ליחסים חדשים". בירת טאיוואן, טאיפיי היא עיר תאומה של סיאול. לשתי המדינות יש יחסים חזקים שאינם דיפלומטיים. קוריאה הדרומית שלחה אנשי צבא באימון הלוחמה הפוליטית במכללת פו הסינג קאנג.
עצמאות קוריאה הדרומית ומלחמת קוריאה

לאחר חלוקת קוריאה, שסיימה את 35 שנות השליטה היפנית, נמשכה תקופת של כיבוש אמריקני זמני בדרום. הבחירות הכלליות הראשונות בבחירות לאספה החוקתית בקוריאה הדרומית בשנת 1948 ייסדו את הרפובליקה הראשונה בפיקוח האומות המאוחדות. הרפובליקה הסינית הכירה בממשלת קוריאה החוקתית בחלקו הדרומי של חצי האי הקוריאני ופתחה שגרירות במיונגדונג שבסיאול ב-4 בינואר 1949, ארבעה חודשים לאחר הקמתה של הרפובליקה של קוריאה.
הרפובליקה העממית של סין נוסדה בשנת 1949 בעקבות מלחמת האזרחים הסינית, אולם קוריאה הדרומית קיימה יחסים עם הרפובליקה הסינית, שממשלתה עברה להתגורר בטאיוואן, לשעבר מחוז צ'ינג שהיה לפני פחות מ-50 שנה תחת קולוניאליסטי יפני בשנים 1895–1945.
האו"ם גינה את התוקפנות הצבאית של קוריאה הצפונית נגד קוריאה הדרומית בהחלטת מועצת הביטחון של האו"ם 82 והחלטת מועצת הביטחון של האו"ם 84. טאיוואן הצביעה בעד שתי ההחלטות של האו"ם. במהלך מלחמת קוריאה, הטאיוואן העניקה סיוע חומרי לקוריאה הדרומית, במקביל, הרפובליקה העממית של סין שלחה לוחמים לקוריאה הצפונית כתמיכה מצבא המתנדבים העממי.
דיפלומטית המלחמה הקרה

הן ממלשת קוריאה הדרומית, הן ממשלת טאיוואן התנגדו לסוציאליזם, בניגוד לקוריאה הצפונית והרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות לא הכירו או קיימו יחסים דיפלומטיים עם ממשלות קוריאה הצפונית וסין הקומוניסטית. קוריאה הדרומית כינתה את סין כ"סין הקומוניסטית"(중공, 中共), ואת טאיוואן כ"סין הלאומנית" (국부 중국, 國 府 中國; לפני שנות ה-60) או "סין החופשית" (자유 중국, 自由 中國; אחרי שנות ה-70). ממשלת טאיוואן ראתה בממשלת קוריאה הדרומית בתור ממשלתה הלגיטימית היחידה בחצי האי הקוריאני.
הנשיא פאק צ'ונג-הי ביקר בטאיפיי בביקור ממלכתי בפברואר 1966, בו הביע סולידריות עם הטאיוואן ודרום וייטנאם, והצהיר כי "איננו שוברי גלים המגנים באופן פסיבי על הנמל מפני גלים מהלכים. אנחנו לא עומדים במקום רק כדי להישחק בהדרגה על ידי גלי הקומוניזם".
ניתוק היחסים הדיפלומטיים

הרפובליקה השישית של קוריאה הדרומית קידמה את הנס בנהר האן לכלכלתה ונקטה בדיפלומטיה פייסנית יותר כלפי האומות הקומוניסטיות (כולל בניית יסוד היחסים הבין-קוריאניים וקבלת הדו-קיום עם קוריאה הצפונית באמצעות כניסה לאומות המאוחדות בתור "קוריאה הדרומית"). סיאול אירחה גם את אולימפיאדת הקיץ 1988. השאיפה הפוליטית הבאה של הנשיא נו טה-וו הייתה להתחיל ביישום פוליטיקה ריאלית עם המדינות השכנות בצפון-מזרח אסיה. התרחקותה של קוריאה הדרומית ממדיניות חוץ אנטי-קומוניסטית לשיפור היחסים עם מדינות קומוניסטיות סמוכות הביאה להידרדרות היחסים עם טאיוואן. שינוי זה הונהג כדי לפייס את קוריאה הצפונית ולהקל על החרדה הפוליטית ולרכך את המתח הצבאי בחצי האי הקוריאני. קוריאה הדרומית קיוותה לאפשרות של איחוד של שלווה בחצי האי הקוריאני. עם תחילת הנורמליזציה עם מדינות קומוניסטיות, העבירה קוריאה הדרומית את הכרתה הדיפלומטית מטאיוואן לסין הקומוניסטית והחרימה את רכושה של שגרירות טאיוואן והעבירה אותו לרפובליקה העממית של סין. טייוואן חברה בברית זכויות הקניין. ב-17 בספטמבר 1991 חזרה בה סין מהתנגדותה לחברות קוריאה הדרומית באו"ם. קוריאה הדרומית הייתה המדינה האסיאתית האחרונה שהיו לה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם טאיוואן.
כלכלה

היקף הסחר השנתי בין קוריאה הדרומית לטייוואן הוא סביב 30 מיליארד דולר, ומוצרי מוליכים למחצה היו הפריט הגדול ביותר בסחר בשנים האחרונות. נכון לאפריל 2016, סך ההשקעות ההדדיות בין שני הצדדים הגיע לכ-2.4 מיליארד דולר בתחומים כמו תקשורת, מוצרי צריכה, פיננסים, טכנולוגיות מידע, ברזל, רפואה, מתכת, ניירות ערך ומוליכים למחצה.
טיסות בין קוריאה הדרומית לטאיוואן

לאחר הכרת סיאול בממשלת סין שבבייג'ינג, הופסקו טיסות מסחריות ישירות בין סיאול לטאיפיי המופעלות על ידי חברות תעופה דרום-קוריאניות וטאיוואניות. אולם חברות התעופה קת'אי פסיפיק (של הונג קונג) ותאילנד איירווייז (של תאילנד) הפעילו את המסלול כמגזר חופש חמישי. צמצום הטיסות הסדירות גרם לירידה במספר התיירים מטאיוואן מכ-420,000 בשנת 1992 לכ-200,000 בשנת 1993, והתאוששות חלקית בלבד לכ-360,000 עד 2003.
ב-1 בספטמבר 2004 חתמו נציגים בלתי רשמיים של שתי המדינות מ"הנציגות הקוריאנית בטאיפיי" ומ"נציגות טאיפיי בקוריאה" על הסכם תעופה המאפשר למטוסים של כל אחת להיכנס למרחב האווירי של השנייה. הדבר איפשר את חידוש הטיסות הקבועות הישירות של חברות התעופה הדרום-קוריאניות והטאיוואניות ואיפשר גם טיסות מקוריאה הדרומית לדרום-מזרח אסיה לטוס מעל האי טייוואן במקום לעקוף את סין היבשתית או את הפיליפינים. אנליסטים העריכו כי הדבר יחסוך לחברות תעופה דרום-קוריאניות כ-33 מיליארד וון דרום-קוריאני (כ-29 מיליון דולר בשערי החליפין של שנת 2004) בעלויות דלק ועמלות אחרות.
ביקוריו של קים יונג-סאם בטייוואן

נשיא קוריאה הדרומית, קים יונג-סאם ביקר בטאיפיי במשך חמישה ימים ביולי 2001. במהלך ביקור זה, הוא פגש את נשיא טאיוואן לשעבר, צ'ן שואי-ביאן בסעודת ארוחת צהריים, אך השניים לא הצליחו להגיע להסכמה בנוגע לנוסח הצהרה בכתב משותפת הקוראת לחידוש הטיסות הישירות. קים הודיע לשגרירות הרפובליקה העממית של סין מראש על ביקורו.
באוקטובר 2004, בעקבות הסכם התעופה, הגיע קים לטאיוואן פעם נוספת בהזמנתו של צ'ן. הוא נשא נאום באוניברסיטה הלאומית צ'נגצ'י וסייר במתקני נמל בגאושיונג, עיר תאומה של פוסאן אשר בקוריאה הדרומית.
קבלת טאיוואן ל-APEC והשתתפות ב-OECD

ממשלת קוריאה הדרומית פעלה כבת שיחה ותמכה בקבלתה של טאיפיי לפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה - האוקיינוס השקט (APEC) בשנת 1991. קוריאה הדרומית שינתה את אופי ראשי התיבות הפוליטיים של המדינות החברות בכלכלות חברות ב-APEC כדי להפוך את APEC באופן רשמי לפורום כלכלי חוצה פסיפיק. לאנשי צוות משרד החוץ של טאיפיי נאסר להשתתף ב-APEC, אך השר לענייני כלכלה של הרפובליקה הסינית, שליח מיוחד שמונה על ידי נשיא הרפובליקה הסינית ונציגי עסקים מהרפובליקה הסינית באופן ציבורי יכולים להשתתף באופן שנתי במפגשי ה-APEC תחת השם "טאיפיי הסינית". טאיפיי יכולה לארח גם תאגידים סדנאות ה-APEC שאינן משרדיות הנוגעות לנושאים שבהם לטאיוואן יש נקודות חוזק ספציפיות, כגון טכנולוגיה ועסקים קטנים ובינוניים. תאגידים וסדנאות אלה נועדו לטפל רק בהצלחה בכלכלה ובנושאים הקשורים לעסקים עם כלכלות חברות אחרות ב-APEC. השתתפות טאיוואן ב-APEC נתמכת על ידי ארצות הברית ומקובלת על ידי הרפובליקה העממית של סין. תוכנית כרטיס הנסיעות העסקי של ה-APEC (הנקראת בראשי תיבות: ATBC) חלה על נוסעים עסקיים לטאיוואן וממנה. קוריאה הדרומית תמכה גם בהשתתפותה הראשונית של טאיוואן ב- OECD ובפעילות שלאחר מכן.
כינון מחדש של יחסים לא רשמיים

קוריאה הדרומית כוננה מחדש יחסים לא רשמיים עם טאיוואן בשנת 1993, כאשר נעשתה החלפה הדדית של נציגויות (הנציגות הקוריאנית בטאיפיי ונציגות טאיפיי בקוריאה). הנציגות של טאיפיי בקוריאה הדרומית, משרד בוסאן ממוקם באזור הדרומי של קוריאה הדרומית. מאז 1993 קיים היקף סחר משמעותי בין שתי המדינות. שתי מדינות האריכו הדדית את ימי השהייה ל-90 ימי שהייה עם פטור מהוויזה למבקרים החל מ-1 ביולי 2012. הפורום ה-19 של סיאול-טאיפיי התקיים ב-13 באוקטובר 2010.
אזרחי טאיוואן בקוריאה הדרומית

מאז שסין וקוריאה הדרומית כוננו קשרים דיפלומטיים בשנת 1992, השפעות פוליטיות וכלכליות סיניות חזקות אפשרו לממשלת קוריאה הדרומית להירגע מהמניעה הפיננסית והפוליטית לאזרחים סינים במדינה מאז שנות ה-70, אך 99% מחזיקים בדרכונים של טאיוואן, כולל אלה שהתאזרחו כאזרחי קוריאה הדרומית, או תושבי קבע, היתר כניסה או כניסה חוזרת וזכויות של זכות בחירה כללית.
חינוך

ישנם חילופי מחקרים קפדניים ומספר רב של בתי ספר בינלאומיים של טאיוואן בקוריאה הדרומית:
בית הספר היסודי הסיני בסיאול
התיכון הסיני בחו"ל בסיאול
בית הספר היסודי הסיני קוריאה יאונגדאוגרו
בית הספר היסודי הסיני בחו"ל בוסאן
החטיבה והתיכון בוסאן בחו"ל
בית הספר היסודי הסיני בחו"ל דאגו
בית ספר התיכון הסיני בחו"ל דאגו
בית הספר הסיני מעבר לים
בית הספר היסודי הסיני סוון ג'ונג-ג'נג
בית הספר היסודי הסיני בחו"ל ויג'ונגבו
בית הספר היסודי הסיני וונג'ו
בית הספר היסודי הסיני צ'ונגג'ו
בית הספר היסודי הסיני אוניאנג
בית הספר היסודי הסיני קונסאן
ישנם שני בתי ספר בינלאומיים של קוריאה הדרומית בטאיוואן:
בית הספר היסודי הקוריאני בטאיפיי (타이페이 한국 학교)
בית הספר קוריאה בקאושיונג (가오슝 한국 국제 학교)
ראו גם

יחסי סין–קוריאה הצפונית
יחסי סין–קוריאה הדרומית
לקריאה נוספת

Giovannettone, J. "תגובות שרשרת: קישור הסכסוכים בחצי האי הקוריאני ובמיצר טייוואן", דיפלומטיה אמריקאית (נובמבר 2006): 1–19.
Hu, S. "הגורם הקוריאני ביחסי מיצר חוצה טייוואן", בבוגנג גואו וצ'ונג-צ'יאן טנג, עורך, עלייתו השקטה של סין: שלום באמצעות אינטגרציה (ניו יורק: ספרי לקסינגטון, 2011): 103–123.
לטביה באירוויזיון 2001

תחרות האירודזיסמה לשנת 2001 הונחתה באותה שנה על ידי דיטה טורסטר והורנס סקאלב.
הזוכה נקבע על ידי צוות מומחים מתחום המוזיקה (80 %) ועל ידי הצבעה במסרונים על ידי הקהל (20 %).
| Draw | מבצע | שיר | ניקוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | גונארס קאלנינס | "Pērles un dimanti" | 20 | 8 |
| 2. | שייק ובייק | "Spirit of Love" | 36 | 4 |
| 3. | מריה נאומובה | "Hey, Boy, Follow Me" | 38 | 3 |
| 4. | טומסה | "It's Not The Ending" | 36 | 4 |
| 5. | לאבווליגאייס טיפס | "Koka klucis Konstantīns" | 33 | 6 |
| 6. | מדרה סלמה & קריסטאפס קריאבקאלנס | "Staying Alive" | 10 | 9 |
| 7. | לינדה לין & לאוריס רייניקס | "I Wish I Knew" | 40 | 2 |
| 8. | יאנה קיי | "Falling Into You" | 5 | 7 |
| 9. | גונטיס וייטס | "Cita tautas dziesma" | 10 | 9 |
| 10. | ארניס מדניס | "Too Much" | 42 | 1 |
נקודות שהוענקו ללטביה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 12 נקודות | 10 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |
|  |  |  אסטוניה אסטוניה  ליטא ליטא |  |  |
| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודה |
לינקולן צ'ייפי

לינקולן דבנפורט צ'ייפי (באנגלית: Lincoln Davenport Chafee; נולד ב-26 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל רוד איילנד בין השנים 2011–2015. קודם לכן כיהן כסנאטור מטעם רוד איילנד בין השנים 1999–2007, כחבר המפלגה הרפובליקנית. בשנת 2007 עזב את המפלגה והפך לעצמאי, ובבמאי 2013 הודיע כי הוא מצטרף למפלגה הדמוקרטית.
ביוני 2015 הכריז צ'ייפי על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, אך פרש באוקטובר באותה השנה, לפני הפריימריז.
ביוגרפיה

צ'ייפי נולד וגדל בפרובידנס, רוד איילנד. אביו היה הפוליטיקאי הרפובליקני ג'ון צ'ייפי, אשר כיהן כמושל רוד איילנד בשנים 1963–1969, כמזכיר הצי של ארצות הברית מ-1969 ועד 1972, וכסנאטור מטעם רוד איילנד בשנים 1976–1999. הוא למד לימודים קלאסיים באוניברסיטת בראון. לאחר סיום לימודיו עבר לבוזמן, מונטנה, כאשר למד פרזול סוסים באוניברסיטה מקומית, ולאחר מכן עבד במרוצי סוסים בארצות הברית ובקנדה.
לאחר מכן חזר לרוד איילנד ונכנס לפוליטיקה כאשר נרשם כנציג רפובליקני לוועידה המפלגתית של המדינה. שנה לאחר מכן נבחר למועצה העירונית של העיר ווריק, שם שירת עד לבחירתו כראש העירייה ב-1992. כאשר אביו מת בשנת 1999, בעודו מכהן בסנאט, מינה מושל רוד איילנד לינקולן אלמונד את צ'ייפי לרשת את מושבו של אביו בסנאט. בשנת 2000 נבחר לכהונה מלאה, כאשר הביס את יריבו הדמוקרטי.
צ'ייפי זוהה תמיד כרפובליקני מתון וליברל, ונחשב לרפובליקני הכי פחות שמרן בסנאט, ואף פחות מכמה סנאטורים דמוקרטים. הצבעותיו היו לרוב בעד יוזמות שמאליות ונגד כאלה של מפלגתו. כך למשל, תמך בהעלאת שכר המינימום ובהעלאת מס הרווח הפדרלי, הצביע נגד קידוח בשמורת טבע באלסקה, והיה לרפובליקני היחידי שהצביע נגד מלחמת עיראק בסנאט. הוא גם מתנגד לעונש מוות. בנוסף תמך עוד מתקופה זו בחופש הבחירה לביצוע הפלות, בנישואים חד-מיניים, במימון פדרלי למחקר בתאי גזע עובריים ובפיקוח על אחזקת נשק.
צ'ייפי לא הצביע לדבריו עבור ג'ורג' ווקר בוש עת הבחירות ב-2004, ובמקום זה רשם על פתק ההצבעה את שם אביו ג'ורג' הרברט ווקר בוש, כסימן לכך שהוא מתנגד לדעותיו של בוש הבן אך אין לו דבר אישי נגדו. הוא רץ לבחירה מחודשת לסנאט ב-2006, וזכה לתחרות מימין בפריימריז הרפובליקנים. צ'ייפי נתמך על ידי האליטה הרפובליקנית, וגם על ידי הגברת הראשונה לורה בוש, נוכח ההערכה שהוא היחיד בעל אפשרות היבחרות במדינה הדמוקרטית העמוקה רוד איילנד. צ'ייפי ניצח את יריבו השמרן בפריימריז אך הובס בבחירות הכלליות על ידי הדמוקרט שלדון וייטהאוס, התובע הכללי לשעבר של המדינה, ברוב של 54%-46%. צ'ייפי עזב את המפלגה הרפובליקנית ב-2007 ובאותה השנה נהיה לעצמאי.
לאחר מכן תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ב-2008 וכן לבחירתו המחודשת של הנשיא ב-2012 כשלקח חלק פעיל בקמפיין, ומונה ליושב ראש משותף של מסע הבחירות. ב-2010 נבחר למושל רוד איילנד. ב-2013 הצטרף רשמית למפלגה הדמוקרטית. בשנת 2014 החליט לא להתמודד לכהונה שנייה כמושל רוד איילנד, בין השאר בעקבות סקרים לא מחמיאים אשר העידו על חוסר הפופולריות של צ'ייפי במדינתו. החליפה אותו בתפקיד הדמוקרטית ג'ינה ריימונדו.
צ'ייפי נשוי לסטפני ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  Burns, Alexander (29 במאי 2013). "Lincoln Chafee switches affiliation to Democrat". Politico. אורכב מ-המקור ב-2013-06-09. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lincoln Chafee to run for president, USA Today, 3 June, 2015
↑  Lincoln Chafee: 2004 election: Voted for George H. W. Bush, underlining "H"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196055300  ISNI: 0000 0000 5402 8990  LCCN: no2007134151  US Congress: C001040  VIAF: 4723202   WorldCat (עם VIAF): 4723202
יעקב קרנץ

| --- | --- |
 לידה:  1741 ז'טל, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  18 בדצמבר 1804 (בגיל 63 בערך) זמושץ', האימפריה האוסטרית 
 תקופת הפעילות:  ? – 18 בדצמבר 1804 
 
רבי יעקב קרנץ (בכתיב יידי: קראַנץ), המגיד מדוּבנא (ביידיש: דובנער מגיד) (תק"א – י"ז בטבת תקס"ה; 1741 – 19 בדצמבר 1804) היה דרשן יהודי נודע בן המאה ה-18.