לה מאסיה
היסטוריה

לה מאסיה דה קאן פלאנס היה בית חווה (מאסיה) קטלאני ישן שנבנה ב-1702. בשנת 1979 שימש לראשונה את מועדון הכדורגל ברצלונה לשכן את שחקני האקדמיה הצעירים שהגיעו מחוץ לברצלונה. הרעיון הוצע לנשיא ברצלונה ז'וזפ ליואיס נונייס על ידי ז'אומה אמאט, שהיה חבר המועצת המנהלים של המועדון, ואוריול טורט הופקד על האקדמיה.
במשך 32 שנים שיכן הבניין את כדורגלני האקדמיה, עד שבשנת 2011 הכריז המועדון שיעביר את כל פעילויות האימונים שלו למתחם Ciutat Esportiva Joan Gamper (עיר הספורט ז'ואן גאמפר), ושחקני הלה מאסיה שוכנו בבניין חדש שנבנה בו.
בין השנים 1979 ל-2009 עזבו 440 צעירים את בתיהם ומשפחותיהם כדי להתגורר באקדמיה. כמחציתם היו מקטלוניה, והשאר הגיעו מאזורים אחרים בספרד ומחוצה לה, כולל 15 מקמרון, 7 מברזיל, 5 מסנגל ו-3 מארגנטינה. מתוך אותם 440, כ-40 נכנסו לקבוצה הראשונה של ברצלונה. לה מאסיה זכתה לפרסום גדול יותר בסוף שנות ה-2000 ובתחילת העשור השני של המאה ה-21 תחת המאמן ז'וזפ גוארדיולה, בוגר האקדמיה בעצמו, במה שנחשב ל"תור הזהב" של המועדון. ב-2009 וב-2011 זכתה ברצלונה באליפות אירופה עם שמונה שחקני לה מאסיה בגמר ליגת האלופות (שבעה בהרכב), ובגמר גביע העולם למועדונים 2011 פתח גוארדיולה עם תשעה בוגרי האקדמיה בהרכב ועוד חמישה על הספסל, כך ש-14 מתוך 22 השחקנים בסגל גדלו בלה מאסיה.
ב-2009 זכה ליונל מסי לראשונה בכדור הזהב ובפרס כדורגלן השנה בעולם, והפך לבוגר האקדמיה הראשון שעושה זאת. בשנה שלאחר מכן זכתה ספרד במונדיאל 2010 עם שישה בוגרי לה מאסיה שפתחו בהרכב בגמר מול הולנד (כולל אנדרס אינייסטה שכבש את שער הניצחון), ורורי סמית' מהדיילי טלגרף קבע ש"לה מאסיה החליפה את אקדמיית אייאקס (אנ') האגדית כפס הייצור המוביל של הכדורגל". מאמן גרמניה יואכים לב טען לאחר הפסד נבחרתו לספרד בחצי הגמר כי ליריבה היה סגנון ברצלונאי מובהק: "אפשר לראות את זה בכל מסירה, איך שספרד משחקת זה איך שברצלונה משחקת. קשה מאוד לנצח אותם. הם בטוחים בעצמם מאוד ורגועים מאוד באופן בו הם מעבירים את הכדור". התהילה וההצלחה של לה מאסיה יוחסו על ידי איאן הוקי מהטיימס למחזור 1987 של האקדמיה, בו שיחקו ליונל מסי, ססק פברגאס, ג'רארד פיקה ופדרו רודריגס. ב-2010 זכה מסי פעם נוספת בכדור הזהב, ולה מאסיה הפכה לאקדמיה הראשונה בה גדלו שלושת המועמדים הסופיים לפרס.
ב-25 בנובמבר 2012 שיחקה ברצלונה לראשונה במשחק לה ליגה עם אחד עשר שחקנים שגדלו בלה מאסיה, כשבניצחון 4–0 על לבאנטה שיחקו במשך 60 דקות ויקטור ואלדס, ז'ורדי אלבה, קרלס פויול, פיקה, מרטין מונטויה, סרחיו בוסקטס, צ'אבי, אינייסטה, פברגאס, פדרו ומסי.
במהלך כהונתם של סנדרו רוסיי וז'וזפ מריה ברתומאו כנשיאים חוותה האקדמיה ירידה בתפוקה, ומ-2011 עד 2019 אף שחקן לה מאסיה שעלה לקבוצה הבוגרת לא התבלט במדיה. תחת הנהגתם עבר המועדון לאסטרטגיה של רכישות, וברצלונה קנתה בין היתר את ניימאר מסנטוס, את לואיס סוארס ופיליפה קוטיניו מליברפול, אנטואן גריזמן מאתלטיקו מדריד ועוסמאן דמבלה מבורוסיה דורטמונד. החתמות אלו אמנם הביאו לקבוצה תארים (ארבע אליפויות וזכייה בליגת האלופות ב-2015), אך הובילו לפחות הזדמנויות לבוגרי האקדמיה במדי הקבוצה הבוגרת ולעזיבתם של שחקנים כמו סרג'י סאמפר, ג'רארד דאולופאו, אדאמה טראורה ואוריול רומאו. עם זאת, מספר שחקנים כמו ראפיניה אלקנטרה, קרלס אלניה וסרג'י רוברטו הצליחו להגיע להרכב הקבוצה הבוגרת, ורוברטו אף מונה לקפטן הקבוצה ב-2023.
ב-25 באוגוסט 2019 ערך החלוץ אנסו פאטי, בוגר לה מאסיה, את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, ובמהרה נחשב לעתיד של ברצלונה לאחר שהפך לכובש הצעיר ביותר במדי ברצלונה בלה ליגה ובקלאסיקו ולצעיר ביותר שמבקיע בליגת האלופות ובמדי נבחרת ספרד בכדורגל. חזרתו של ז'ואן לאפורטה לנשיאות ומינויו של בוגר לה מאסיה צ'אבי למאמן בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 סימנו את חזרת שחקני האקדמיה לקדמת הבמה, כשגאבי ואלחנדרו באלדה החלו לפתוח בהרכב ב-2022, ובעונת 2023/2024 הרבה צ'אבי לשחק עם בוגרי האקדמיה כמו לאמין ימאל, פרמין לופס ומארק גיו.
ב-2021 נפתחה הלה מאסיה גם לכדורגלניות, כשתשע נערות החלו להתגורר במבנה.