stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגפת הקורונה באיסלנד
הערות שוליים

1 2 3  COVID-19 Coronavirus Outbreak, by Worldometer, מתוך אתר Worldometer, נכון לתאריך 22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל
↑  נתונים על הקורונה באתר ממשלת איסלנד
↑  האוקור פורגרסון, Accidental Suppression, Medium, ‏27 באפריל 2020 (באנגלית)
↑  Iceland Introduces Temporary Schengen Border Controls and 14-day Quarantine for International Arrivals, ‏22 באפריל 2020 (באנגלית)
↑  Iceland now feels like the coronavirus never happened, CNN, ‏18 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  אלופת העולם: איסלנד ערכה ריצוף גנומי לכל מקרי הקורונה, באתר ynet, 25 בינואר 2021
↑  What is being done in Iceland to curb the spread of novel coronavirus (2019-nCoV), Embætti landlæknis (באיסלנדית)
↑  Óvissustig vegna kórónaveiru (2019-nCoV), Almannavarnir, ‏2020-01-27 (באיסלנדית)
1 2 3  סיפור ההצלחה של איסלנד נגד הקורונה, באתר ynet, 16 באפריל 2020
↑  freyrgigja, Fyrsta tilfelli COVID-19 greint á Íslandi, RÚV, ‏2020-02-28 (באנגלית)
↑  freyrgigja, Kom til landsins 22. febrúar - veiktist hér á landi, RÚV, ‏2020-02-28 (באנגלית)
↑  First Case of COVID-19 in Iceland, Almannavarnir, ‏28 בפברואר 2020 (באיסלנדית)
↑  Press release. Coronavirus-COVID-19. 02.03.2020., Embætti landlæknis (באיסלנדית)
↑  Biðlað til heilbrigðisstarfsmanna og annarra starfsmanna sem starfa við viðbúnað vegna COVID-19 um að bíða með ferðalög erlendis
↑  From Iceland — COVID-19 In Iceland: 11 Confirmed Cases, Fines Or Prison Time For Leaving Quarantine, The Reykjavik Grapevine, ‏2020-03-03 (באנגלית)
↑  Skíðasvæðið Ischgl í Austurríki í hóp skilgreindra áhættusvæða, Embætti landlæknis (באיסלנדית)
↑  Amt der Tiroler Landesregierung, Coronavirus: Isländische Gäste im Tiroler Oberland dürften sich bei Rückflug im Flugzeug mit Coronavirus angesteckt haben, Land Tirol (בגרמנית) (ארכיון)
↑  Tvö innanlandssmit og neyðarstigi lýst yfir - Vísir, visir.is
↑  Neyðarstig almannavarna vegna COVID-19
↑  ingvarthor, Samkomubanni verður komið á og skólastarf takmarkað, RÚV, ‏2020-03-13 (באנגלית)
↑  Iceland Bans Gatherings Over 100 Due to COVID-19, Iceland Review, ‏2020-03-13 (באנגלית)
↑  Foreign Tourist With Coronavirus Dies in North Iceland
↑  Útvíkkun áhættusvæða vegna COVID-19
↑  Iceland confirms first death from coronavirus, Macau Business, ‏2020-03-24
↑  Staff, Reuters (2020-10-05). "Iceland closes bars, gyms again to curb coronavirus spread". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-01-20.
↑  אסף אוני, ‏איסלנד חשבה שהיא מנצחת את הקורונה, ואז הגיע גל נוסף, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2020
↑  Changes to Infection Prevention Restrictions, Hair and Beauty Salons to Reopen, Iceland Review, ‏2020-11-13 (באנגלית)
↑  What’s the status of COVID-19 in Iceland?, Iceland Review, ‏2020-12-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eilís Quinn, Eye on the Arctic, Iceland relaxes some COVID-19 restrictions as downward infection trend holds, Eye on the Arctic, ‏2021-02-24 (ב־Canadian English)
↑  לירון מילשטיין, ‏לא רק יפה: באיסלנד הסירו את כל מגבלות הקורונה, באתר ‏מאקו‏, 5 ביולי 2021
↑  אסף אוני, ‏עימותים בצרפת נגד השימוש ב"תו ירוק"; איסלנד תטיל שוב הגבלות, באתר גלובס, 25 ביולי 2021
מהרבעל

| --- | --- |
 לידה:  245 לפנה״ס 
 נהרג:  202 לפנה״ס (בגיל 43 בערך) 
 מדינה:  נומידיה 
 השתייכות:  צבא קרתגו 
 דרגה:  מפקד 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה הפונית השנייה  קרב קאנאי 
 
מהרבעל (בפיניקית: 𐤌𐤄𐤓𐤁𐤏𐤋, בלטינית: Maharbal) היה מפקד חיל פרשים קרתגי בולט בצבאו של חניבעל ברקה.
ביוגרפיה

מהרבעל היה בנו של אדם בשם חימילקו. השם "מהרבעל" הוא שם ייחודי ולא ידוע על עוד קרתגי בשם זה, בעוד ששאר השמות הקרתגיים נהגו לחזור על עצמם לעיתים קרובות. לפיכך יש המשערים שהוא היה למעשה נומידי או בן תערובת, תופעה שכיחה למדי בקרתגו.
הוא נזכר לראשונה בשנת 219 לפנה"ס במהלך המצור על סגונטום. כאשר חניבעל מפקד המצור נאלץ לעזוב את המצור, הוא הפקיד את מהרבעל כממונה במקומו. טיטוס ליוויוס כותב שמהרבעל היה מוכשר כל כך בניהול המצור עד שהעדרו של חניבעל לא הורגש כלל. הוא נזכר שוב כאשר קיבל הוראה לבזוז אדמות רומאיות באזור עמק הפו, וכאשר השתתף בקרב טיקינוס. לאחר קרב טראסימנוס הופקד על לכידת 6,000 חיילים רומאים שנמלטו לכפר אטרוסקי שקל להגן עליו. מהרבעל הקיף את הכפר מכל כיוון והבטיח להם חנינה אם יכנעו, הם נכנעו ומהרבעל הביא אותם לחניבעל, שהודיע להם שלמהרבעל לא הייתה סמכות להבטיח להם דבר כזה בשמו.
לאחר הקרב שלח הקונסול גאיוס סרוויליוס גמינוס, שלא ידע על התבוסה, את גאיוס קנטיניוס עם 4,000 פרשים לחבור אל הכוחות הרומאיים שהיו אמורים לחנות באזור אגם טראסימנו. מרגליו של חניבעל סיפרו לו על כך, והוא שלח את מהרבעל עם יחידת פרשים כדי לעצור אותו. מקום ההתנגשות אינו נזכר במקורות, אולם ההיסטוריון בן זמננו ג'ון לייזנבי (John Lazenby) מעריך שהיא נערכה באזור אסיזי. לטענת ליוויוס ופוליביוס נהרגו בהתנגשות הראשונה כמחצית מהם ולמחרת נשבו כולם, אם כי אפיאנוס טוען ש-3,000 נהרגו 800 נלקחו בשבי והשאר נמלטו. כך או כך זעזע הקרב עמוקות את רומא והמריץ אותה לבחור בפאביוס מאקסימוס כדיקטטור.
על פי ליוויוס, פיקד מהרבעל על האגף הימני של חיל הפרשים במהלך קרב קאנאי, אם כי אפיאנוס טוען שהוא פיקד על המילואים ופוליביוס כלל אינו מזכיר את נוכחותו בקרב. לאחר הקרב, כאשר חניבעל וקציניו חגגו, קם מהרבעל והודיע שבקרוב יערכו כולם מסיבה בלב ליבה של רומא. אולם להפתעת כולם השיב חניבעל שאין בכוונתו לעלות על רומא לעת עתה. על פי ליוויוס, הטיח בו מהרבעל הזועם: "אכן, אין האלים נותנים הכל לאיש אחד. יודע אתה, חניבעל, כיצד לנצח, אך אי אתה ידע כיצד לכלכל את ניצחונך". פלוטרכוס מוסר נוסח אחר: "אתה יודע לנצח, ואין אתה יודע מה בידך לעשות בניצחונך". הסיפור שנוי במחלוקת במיוחד משום שהמקור האמין ביותר לאותה מלחמה, פוליביוס, אינו מזכיר אותו.
ידוע שמהרבעל השתתף במהלך המצור על קאסילינום, אולם לאחריו הוא אינו נזכר עוד. פרונטינוס, בחיבורו "סטראטגמאטה", מזכיר אדם בשם זה שלחם באפריקה נגד שבטים מתמרדים, אך לא ברור אם מדובר באותו אדם. ייתכן שמת במהלך המצור.
לקריאה נוספת

טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב
הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964
פלוטארכוס. חיי אישים. כרך שלישי - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א' א' הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ג-1973
פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991
Delbruck, Hans (1990). Warfare in Antiquity, Volume 1. University of Nebraska Press
Goldsworthy, Adrian (2003). The Fall of Carthage. Cassel Military Paperbacks
Lancel, Serge (1999). Hannibal. Blackwell Publishers
Lazenby, John Francis (1998). Hannibal's War: a military history (Illustrated ed.). Norman: University of Oklahoma Press
Peddie, John (2005). Hannibal's War. Sutton Publishing Limited
Dodge, Theodore A. (1891). Hannibal. Da Capo Press
הערות שוליים

↑  שמו מתורגם לעיתים בטעות כ-מחרבאל או מחרבעל. משמעות השורש "מהר" בלשונות השמיות העתיקות הייתה "אלוף, מובחר." ראה: Pharaoh's Workers: The Villagers of Deir El Medina, Cornell University Press, 1994. עמוד 72
↑  Lazenby, עמודים 64–66, 85
1 2  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ואחד, 12
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 85. אפיאנוס, "המלחמות הפוניות", 10
↑  תפקידו של זה אינו נזכר במקורות.
↑  Lazenby, עמוד 65
↑  פוליביוס, ספר שלישי, 85. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 8
↑  אפיאנוס, "המלחמות הפוניות", 11
↑  למב, עמ' 128
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 46
↑  אפיאנוס, "המלחמות הפוניות", 21-20
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 37
↑  פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 17
↑  Strategemata, II, 5:12
↑  פרונטינוס, "תחבולות מלחמה", ספר שני, 5
מורעל (סרט, 2021)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ג'יימס ואן
 הופק בידי:  ג'יימס ואן מייקל קליר
 תסריט:  אקאלה קופר (אנ')
 עריכה:  קירק מורי
 שחקנים ראשיים:  אנאבל ווליס מאדי האסון (אנ') ג'ורג' יאנג מיקול בריאנה וויט (אנ')
 מוזיקה:  ג'וסף בישארה
 צילום:  מייקל בורגרס
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה אטומיק מונסטר Starlight Media Inc. My Entertainment Inc.
 חברה מפיצה:  אולפני האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  10 בספטמבר 2021
 משך הקרנה:  111 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  34.9 מיליון דולר
 www.malignantmovie.net
 דף הסרט ב־IMDb
מורעל (באנגלית: Malignant – ממאיר) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2021 שבוים על ידי ג'יימס ואן על פי תסריט של אקאלה קופר (אנ'). בסרט מככבת השחקנית אנאבל ווליס המגלמת אישה החווה חזיונות בהם באנשים נרצחים, רק כדי לגלות שאותן רציחות מתרחשות במציאות. בנוסף לווליס, בסרט מככבים גם מאדי האסון (אנ'), ג'ורג' יאנג, מיקול בריאנה וויט (אנ') וג'קלין מקנזי (אנ').
הסרט הוקרן בבתי קולנוע בארצות הברית ב-10 בספטמבר 2021 בהפצת אולפני האחים וורנר וכן בשירות הסטרימינג HBO Max. הסרט הרוויח 34 מיליון דולר וקיבל ביקורות חיוביות.
שחקנים

אנאבל ווליס מגלמת את הדמות הראשית - מדיסון אנאבל ווליס - מדיסון לייק - מיטשל / אמילי מיי .
מקנה גרייס - מדיסון לייק / אמילי מיי הצעירה.
מאדי האסון (אנ') - סידני לייק.
ג'ורג' יאנג - קאקוה שו.
מיקול בריאנה וויט (אנ') - רג'ינה מוס.
ג'יין לואיסה קלי (אנ') - ג'יין דו / סלינה מיי.
מדיסון וולף - סלינה הצעירה.
סוזנה תומפסון - ג'נה לייק.
ג'ייק אייבל - דרק מיטשל.
ג'קלין מקנזי (אנ') - ד"ר פלורנס וויבר.
כריסטיאן קלמנסון (אנ') - ד"ר ויקטור פילדס.
אמיר אבוללה - ד"ר גרגורי.
אינגריד ביסו (אנ') - שוטרת.
רובן פלה - השוטר רובין.
ג'וש רוטגרס - שופט.
ג'ון לי ברודי - השוטר לי.
דן ראמוס - בוסקו.
פולה מרשל (אנ') - בוורלי.
זואי בל - סקורפיון.
מרינה מאזפאה (אנ') - גבריאל .
ריי צ'ייס (אנ') - גבריאל (קול).
אנדי בין (אנ') - פרנק.
פטרישה ולאסקז (אנ') - האחות ולאסקז.
הפקה > פיתוח

ביולי 2019 הוכרז שג'יימס ואן יביים סרט עבור חברת ההפקות "ניו ליין סינמה" על פי תסריט של אקאלה קופר (אנ') וג'יי.טי פאטי (אנ'), שנכתב בהשראת עלילה אותה יצרו ואן ואשתו, אינגריד ביסו (אנ'). למרות זאת, קופר קיבלה קרדיט יחיד כתסריטאית בעוד שאר היוצרים קיבלו קרדיט משני בתור "מבוסס על סיפור מאת". ואן שימש כמפיק לצד מייקל קליר וחברת ההפקות שלו "אטומיק מונסטר". בספטמבר של אותה השנה, ואן חשף ששם הסרט יהיה "מורעל" (Malignant באנגלית) והמגזין "Bloody Disgusting (אנ')" חשף שהסרט יהיה בסוגת "ג'יאלו (אנ')" (סוגה של סרטי אימה העוסקים בסלאשרים ובעל טבעי). ביסו חשפה שההתעניינות שלה בחריגות רפואיות הובילה אותה לאגדה אורבנית אודות אדוארד מורדק (אנ') ושדמותו שימשה השראה לדמותו של גבריאל.
ב-24 באוקטובר 2019 ואן חשף שהסרט לא מבוסס על הנובלה הגרפית "Malignant Man (אנ')" פרי עטו וציין: "זה ממש לא סרט גיבורי על (הדמות הראשית בנובלה היא דמות של גיבור על) והסרט הוא רעיון חדש שלא קשור לשום דבר שנעשה קודם". ואן ציין שההשראה לעבודתו בסרט לקוחה מיצירותיו של הקולנוען האיטלקי דאריו ארג'נטו ובמיוחד סרטיו Tenebrae (אנ') (1982), Phenomena (אנ') (1985) ו-טראומה (1993) (אנ').
הפקה > ליהוק

באוגוסט 2019, אנאבל ווליס, ג'ורג' יאנג וג'ייק אייבל לוהקו לסרט. בספטמבר 2019, מאדי האסון, מיקול בריאנה וויט וג'קלין מקנזי לוהקו גם הם. השחקנית מקנה גרייס צורפה לצוות השחקנים במרץ 2020.
הפקה > צילומים

הפקת הסרט החלה ב-24 בספטמבר 2019 בלוס אנג'לס, והסתיימה ב-8 בדצמבר 2019.
הפצה

הסרט הופץ בבתי קולנוע נבחרים ברחבי העולם ב-1 בספטמבר 2021 ולאחר מכן בארצות הברית ב-19 בספטמבר בהפצת אולפני האחים וורנר. במקור, הסרט היה אמור לצאת ב-14 באוגוסט 2020, אך הפצתו נדחתה בעקבות מגפת הקורונה. במקביל להפצה בבתי הקולנוע, חברת האחים וורנר הפיצה את הסרט בשירות הזרמת המדיה HBO Max למשך חודש אחד, לאחר מכן הסירה אותו והעלתה אותו שוב לשירות בזמן יציאת המדיה הביתית. הסרט יצא לשירותי הזרמת המדיה ב-22 באוקטובר 2021 וכן תקליטורי DVD ובלו-ריי יצאו ב-30 בנובמבר 2021. הסרט הופץ בגרסת 4K ב-24 במאי 2022.
ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 76% טריות על סמך 172 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 51/100 על סמך 23 ביקורות.
הערות שוליים

↑  John Squires, Fresh ‘Mortal Kombat’ Footage Has Been Unleashed in Brand New HBO Max Preview Trailer!, Bloody Disgusting!, ‏2021-01-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eammon Jacobs, Here's What The Critics Are Saying About James Wan's Malignant, Looper, ‏2021-09-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Richard Newby, Unpacking ‘Malignant’ and the Twist Dividing Audiences, The Hollywood Reporter, ‏2021-09-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  John Squires, James Wan’s New Horror Movie is Officially Titled ‘Malignant’, Bloody Disgusting!, ‏2019-09-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Meagan Navarro, Animatronics and Contortionists: How James Wan and Ingrid Bisu Brought ‘Malignant’ Killer Gabriel to Life [Spoiler Interview], Bloody Disgusting!, ‏2021-09-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Meagan Navarro, “My Version of Giallo”: James Wan Lets Us Know What to Expect from His New Horror Movie ‘Malignant’ [Interview], Bloody Disgusting!, ‏2021-09-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Justin Kroll, James Wan’s New Horror Film Casts ‘Loudest Voice’ Star Annabelle Wallis (EXCLUSIVE), Variety, ‏2019-08-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Justin Kroll, James Wan Finds Male Lead for His Next Horror Movie (EXCLUSIVE), Variety, ‏2019-08-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Anthony D'Alessandro, Jake Abel Joins James Wan’s Untitled Atomic Monster Production, Deadline, ‏2019-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Anthony D'Alessandro, James Wan’s Untitled Atomic Monster Feature Adds Maddie Hasson, Deadline, ‏2019-09-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Anthony D'Alessandro, Michole Briana White & Jacqueline McKenzie Board James Wan’s Untitled Atomic Monster Movie, Deadline, ‏2019-09-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Anthony D'Alessandro, ‘Annabelle Comes Home’ Actress Mckenna Grace Reteams With James Wan For ‘Malignant’, Deadline, ‏2020-03-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Silver Cup, Production List | Film & Television Industry Alliance, ‏2019-09-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jason Robbins, James Wan's Next Movie Officially Titled Malignant, ScreenRant, ‏2019-09-25 (באנגלית)
↑  James Wan’s Original Horror/Thriller “Malignant” Wraps Production, www.businesswire.com, ‏2019-12-16 (באנגלית)
↑  James Wan (@creepypuppet) on Instagram | Ghostarchive, ghostarchive.org
↑  Rebecca Rubin, ‘Godzilla vs. Kong’ Release Date Moves Back a Week, Variety, ‏2021-01-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Erik Pedersen, ‘Malignant’ Release Date Set; James Wan’s Horror Thriller Stalks Midsummer, Deadline, ‏2019-10-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Mia Galuppo, Warner Bros. Delays Release of ‘In the Heights,’ ‘Scoob!’ Due to Coronavirus, The Hollywood Reporter, ‏2020-03-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rebecca Rubin,Matt Donnelly, Rebecca Rubin, Matt Donnelly, Warner Bros. to Debut Entire 2021 Film Slate, Including ‘Dune’ and ‘Matrix 4,’ Both on HBO Max and In Theaters, Variety, ‏2020-12-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  Malignant 4K Blu-ray (4K Ultra HD + Blu-ray + Digital), נבדק ב-2024-01-28
↑  Malignant | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2021-09-10 (באנגלית)
↑  Malignant, www.metacritic.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f63f3b0c-6dfb-4fcd-8303-4d0c752343e3 
אנאבל ווליס מגלמת את הדמות הראשית - מדיסון
ג'יימס ואן במאי הסרט
מארק מליאר

מארק מליאר (נולד ב-5 במרץ 2000) הוא שחיין פאראלימפי ישראלי המתחרה בדרגות נכות S8; פעמיים אלוף פאראלימפי (טוקיו 2020) ושיאן עולם במשחים ל-400 מטר חופשי ול-200 מטר מעורב אישי. מליאר גם מחזיק בארבע מדליות מאליפויות עולם והוא שיאן עולם במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה

מארק מליאר נולד עם שיתוק מוחין במרכז הרפואי בני ציון שבחיפה, לאלכס ולדיאנה. יש לו אח-תאום, אריאל מליאר, אף הוא שחיין פאראלימפי.
מליאר אובחן מגיל צעיר עם שיתוק מוחין (CP) שמתבטאת בשיתוק קל בצד שמאל של גופו. הוא החל להתאמן בשחייה בגיל 5 יחד עם אחיו כחלק מטיפול הידרו-תרפי. לאחר מספר שנים, עבר לנבחרת השחייה של איל"ן חיפה והוא מתאמן בבריכת איל"ן בקריית חיים, בהדרכת יעקב ביננסון. במהלך השנים הראשונות התחרה בתחרויות ארציות, ועם הצלחותיו התקדם לאליפויות אירופה והעולם, כאשר בכולן זכה להישגים.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם לנכים שנערכה במקסיקו סיטי, מקסיקו, בדצמבר 2017, זכה מליאר בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה ל-100 מטר חזה. בנוסף, סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה (אנ') שנערכה בדבלין, אירלנד באוגוסט 2018 זכה מליאר ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:48.69 דקות (אנ') ומדליות ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.89 דקות (אנ') ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.67 דקות (אנ'). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:38.69 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > שיאן עולם

בתחרות שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2019 קבע מליאר במשחה ל-1500 מטר שיא עולם חדש של 19:27.26 דקות, שיפור של כמעט 23 שניות לשיא בן 8 השנים.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף עולם

באליפות העולם לנכים שנערכה בלונדון בספטמבר 2019 זכה מליאר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:33.64 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של קרייג ג'וזף מהממלכה המאוחדת (4:39.14 דקות), לפני אנדרי טרסוב מאוקראינה (4:40.07 דקות) ואינקי בסילוף מארגנטינה (4:43.30 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:33.83 דקות, אחרי קרלוס סרנו מקולומביה, שקבע שיא אליפות חדש של 2:31.11 דקות ולפני אנדריי טרוסוב (2:35.28 דקות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 2:37.54 דקות. בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:22.99 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.95 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 1:11.92 דקות.
ביוגרפיה > 2020

ב-2020, זכה בתואר ספורטאי השנה מטעם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה שנערכה בפונשל, פורטוגל במאי 2021 הוא זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:11.42 דקות, לפני פדריקו ביצ'לי מאיטליה (1:11.66 דקות) ואנדריי טרוסוב (1:12.10 דקות). מדליות כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:34.79 דקות, אחרי יבגני בוגודאיקו (אנ') (2:34.43 דקות) ולפני אנדריי טרוסוב (2:35.89 דקות), שניהם מאוקראינה ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:22.98 דקות, אחרי יבגני בוגודאיקו (1:22.05 דקות) ולפני איוון בנצה מהונגריה (1:27.85 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:46.48 דקות, אחרי אנדריי טרוסוב (4:42.88 דקות) ופדריקו ביצ'לי (4:44.90 דקות).
ביוגרפיה > 2021 > אלוף פאראלימפי

במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) הוא זכה בשתי מדליות זהב ואחת מארד:
מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי דרגת נכות S7 בשיא עולם חדש של 4:31.06 דקות, לפני אנדיר טרוסוב (4:35.56 דקות) ואוון אוסטין מארצות הברית (4:38.95 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי SM7 בשיא עולם חדש של 2:29.01 דקות, לפני אנדריי טרוסוב (2:29.99 דקות) וקרלוס סרנו מקולומביה (2:31.58 דקות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 2:32.86 דקות;
מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.08 דקות, אחרי אנדריי טרוסוב שקבע שיא עולם חדש של (1:08.14 דקות) ופיפו קרלומנו מארגנטינה (1:08.83 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 28.49 שניות.
במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024) הוחלט להעבירו לדרגת נכות נמוכה יותר (S8), עם זאת הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.42 דקות.
חיים אישיים

מליאר מתגורר בקריית מוצקין.
הערות שוליים

↑  ליאור ברטל, ‏תקווה למדליה באליפות העולם: הכירו את השחיין הפראלימפי מארק מליאר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 בספטמבר 2019
↑  ליאור ברטל, ‏הכירו את השחיין הפראלימפי מארק מליאר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 בספטמבר 2019
↑  מארק מליאר, באתר TheSports.org (באנגלית)
↑  מארק מליאר, באתר המשחקים הפאראלימפיים בטוקיו (2020)
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכסנדר אלכסיינקו |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  הרמת כוח | פולינה כצמן |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל • רביעייה מעורבת (סימונה גורן, ברק חצור, מיכל פיינבלט, אחיה קליין וההגאית מרלנה מילר) |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג • יוסי סעדון • גיא ששון |  |
|  טניס שולחן | קרולין טביב |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי • דורון שזירי |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני (קפטן), אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אראל הלוי • בשאר חלבי • אריאל מליאר •  מארק מליאר •  איאד שלבי |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | עמית חסדאי |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי • אמיר לוי |  |
|  בוצ'יה | נדב לוי |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל •  חתירה זוגית (שחר מילפלדר וסאלח שאהין) |  |
|  טאקוונדו |  אסף יסעור • עדנאן מילאד |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • מעיין זיקרי • סרגיי ליסוב •  גיא ששון |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי |  |
|  כדורשער |  נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קאנו/קיאקים | טליה אילת (קיאק) • אירן שפיר (קאנו) |  |
|  שחייה | ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אריאל מליאר •  מארק מליאר |  |
מצבת פרקר

| --- | --- |

חיילים ישראלים מצטלמים ליד המצבה לאחר מלחמת סיני
 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה 
 על שם:  אלפרד שוולייה פארקר 
 מיקום:  סיני 
 מדינה:  מצרים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1920
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־20 של המאה ה־20 
 תאריך פירוק:  1957 
 
מצבת פרקר היא ציון לזכרו של קולונל אלפרד שוולייה פארקר, שנבנתה בשנות ה-20 של המאה ה-20 בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה בסיני במצרים ונהרסה על ידי מצרים לאחר נסיגת ישראל מסיני ב-1957.
בסמוך למצבת פרקר, נמצא צומת דרכים שזכה מאוחר יותר לכינוי "צומת פרקר". הכביש צפונה מוביל לביר תמדה ולביר גפגפה. הכביש דרומה מוביל למבצר קלעת אל ג'ונדי ולראס סודר. הכביש מזרחה מוביל לנח'ל, לראס א-נקב ולאילת והכביש מערבה עובר במעבר המיתלה וממשיך מערבה עד לתעלת סואץ.
קולונל פרקר היה המושל הבריטי של סיני בשנים 1907-1912, ו-1918–1923 וכונה גם "פרקר באשה".
המצבה הוקמה בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה על ידי יורשו של פרקר בתפקיד מושל סיני, קלוד ג'רוויס, מאחר שפרקר היה זה שיזם את סלילתה של דרך האבן בחולות מאל שאט ועד הפתח המערבי של המיתלה, ואת דרך העפר הראשונה בתוך המיצר..
המצבה ניצבה מעל ל-30 שנה, עד שנהרסה לאחר מלחמת סיני על ידי מצרים כמחאה על השתתפות אנגליה ב"קשר המשולש" - הכינוי המצרי למבצע מוסקטר.
המצבה התפרסמה בעת שב-1956 במבצע קדש, הוצנח בסמוך אליה (חמישה קילומטרים ממזרח למצבה) גדוד 890 של חטיבת הצנחנים (חטיבה 202), בפיקודו של רב-סרן רפאל איתן. צניחה זו, שכונתה מבצע מכבש, היוותה את הצניחה הקרבית הראשונה של צה"ל. אל כוח זה חברו למחרת יתר הכוחות של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של אריאל שרון, שחצו בצורה רכובה את חצי האי סיני. באותו יום ולמחרת, נוהל קרב המיתלה - קרב קשה בין כוח הצנחנים ובין כוח המגן המצרי, שהשתייך לגדוד החמישי בצבא המצרי, על השליטה במעבר. הכוח הישראלי הצליח להשתלט על העמדות השולטות ועל המעבר כולו.
הערות שוליים

↑  מהדורת 1932 של הספר Yesterday and To-day in Sinai, עמ' 119
↑  זאב וילנאי, "מצבת פארקר", אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ-ישראל כרך ח', תשל"ח – 1977, עמודה 4670
↑  מהדורת 1932 של הספר Yesterday and To-day in Sinai, עמ' 95
↑  זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969
↑  צבי אילן, בדרך המלחמה למיתלה, למרחב, 9 באוקטובר 1967
↑  * Dr. George W. Gawrych, Key to the Sinai The Battles for Abu Ageila in the 1956 and 1967 Arab-Israeli Wars
מארק מנו

| --- | --- |
 לידה:  16 במרץ 1943 אוואלון, צרפת 
 פטירה:  9 בדצמבר 2020 (בגיל 77) אוסר, צרפת 
 שם לידה:  Marc Robert Meneau 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 
מסעדת "ל'אספראנס" של מארק מנו
גן מסעדת "ל'אספראנס"




מארק מנו (בצרפתית: Marc Meneau;‏ 16 במרץ 1943 – 9 בדצמבר 2020) היה שף צרפתי. פעל במסעדת "ל'אספראנס" בסן-פר-סו-ווזלה Saint-Père-sous-Vézélay, במחוז יון שבבורגונדיה.
החל מ-1983 זכה ב-19/20 במדריך גו-מיו ובין השנים 1983–1993 ושוב החל משנת 2003 החזיק בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
רקע משפחתי ותחילת דרכו כשף

נולד למשפחה בורגונדית שחיה מזה חמש מאות שנה בכפר סן- פר-סו- ווזלה, במחוז יון. מארק מנו התחיל את לימודיו המקצועיים בבית הספר למלונאות בשטרסבורג. את אמנות הבישול למד לרוב כאוטודידקט ומגיל צעיר לקח על עצמו את ניהול המכולת-בית הקפה של אמו, מרגריט מנו בסן-פר-סו-וזלה . הוא טען שלמד את אמנות המטבח מספרים. לכל אורך חייו אהב לעיין בספרות הגסטרונומית מכל התקופות והפך לבקיא מאוד בתולדות המזון והמטבח הצרפתי.
מסעדת "ל'אספראנס" – מוקד פעילותו הגסטרונומית

אחרי שהתחתן בשנת 1966, יחד עם אשתו, פרנסואז, בת למשפחת פלזיר מבני היישוב ובעצמה בת למסעדן, הפך את בית הקפה של אמו למסעדה.
אחרי שהשיג את הכוכב הראשון במדריך מישלן החליט בשנת 1972 להעביר את מסעדתו לבית גדול יותר של נוטריון לשעבר, שנמצא על אתר דרואידי עתיק וקרא לה "ל'אספראנס" ("התקוה"). כבר בשנת 1975 חיכה לו כוכב מישלן נוסף.
ב-4 ביולי 1976 חנך את המלון.
לצורך השתלמויות קצרות ביקר מנו בינתיים במסעדת "מקסימ'ס" בפריז אצל השף אלקס הומבר (או אימבר), במלון-מסעדה "אוברז' דה מארלי" של השף אנדרה גיו ואצל השף בנאר (Besnard) שניהל מטבחי שגרירויות, בישל בשביל השאה של איראן ובשביל הנסיך אמנואלה דה סבויה.
מנו נבחר לטבח הצרפתי הטוב ביותר של השנה בצרפת ובשנת 1983 זכה גם לשלושה כוכבים ב"מישלן" וב-19/20 במדריך "גו מיו".
בהמשך גידל גפן על שטח של 160 דונם, על מנת להחיות את הכרם מווזלה ואת הזן שממנו נוצר היין בורגון ווזלה - Bourgogne vézelay
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.