stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כף קר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  80°03′00″S 160°25′59″E﻿ / ﻿80.05°S 160.433°E﻿ / -80.05; 160.433
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף קר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף קר
 
כף קר (באנגלית: Cape Kerr) הוא כף גבוהה מכוסה שלג, בצידו הצפוני של מפרץ בארן, בקצהו של קרחון בירד, בצידו המערבי של מדף הקרח רוס, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה

הכף התגלה על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את האזור בין השנים 1901- 1904ׂ). הכף נקרא על שם לורד וולטר קר, הלורד הראשי של האדמירליות, שסייע למשלחת.
לקריאה נוספת

• Charles Swithinbank, , P 26
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
כף כריסטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°18′00″S 170°01′01″E﻿ / ﻿72.3°S 170.017°E﻿ / -72.3; 170.017
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף כריסטי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף כריסטי
 
כף כריסטי או קייפ כריסטי (באנגלית: Cape Christie) היא כף הממוקמת 9 קילומטרים צפונית מזרחית לכף האלט, מעברה השני של הכניסה למצר אדיסטו, בחוף ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גלוי לשון היבשה

הכף התגלתה ב-15 בינואר 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
היסטוריה > מקור השם

הכף נקראת על שם פרופסור סמיואל האנטר כריסטי, חבר באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
טונה (סוג)

| טונה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
משפחה:: קולייסיים
שבט:: טונות
סוג:: טונה
שם מדעי
 Thunnus ‏South, 1845

מינים שונים בסוג
טונה (שם מדעי: Thunnus) הוא סוג של דגים טורפים משבט הטונה שבמשפחת הקולייסיים הנפוצים ברחבי כל האוקיינוסים.
מאפיינים

הטונות הם דגים גדולים ומהירים והם בעלי דם חם בניגוד לרוב הדגים, מה שמאפשר להם לשהות באוקיינוסים ממוזגים וקרים או לצלול לתהומות האוקיינוס. יש להם סנפירים גדולים וזנב רחב העוזר לשעוט קדימה במהירות. הראש בעל צורה עגולה והעיניים יכולות לנוע לאחור בעת הצורך. הם יכולים לזנק המים ולקפץ מעלה. צבעם כסוף עד כחלחל וכמה מינים אפורים או צהובים.
הטונה הגדולה ביותר היא טונה כחולת סנפיר אטלנטית (Thunnus thynnus) שאורכה המרבי מגיע ל-3.7 מטר ומשקלה המרבי הוא 670 ק"ג.
הם חיים בלהקות בכל האוקיינוסים וצדים דגים קטנים יותר, בייחוד דגים מתקהלים כמו סרדינים ואנשובי.
הטונות הם דגי מאכל מבוקשים ברחבי העולם ובכל שנה ניצודים מאות טונות מכל המינים למאכל. עקב כך מינים רבים נעשו נדירים ובסכנת הכחדה ממשית. כיום רוב המינים נחשבים למוגנים.
מיון

סוג טונה (Thunnus )
תת-סוג Thunnus
מין טונה ארוכת-סנפיר (Thunnus alalunga)
מין טונה כחולת-סנפיר דרומית (Thunnus maccoyii)
מין טונה עיננית (Thunnus obesus)
מין טונה כחולת-סנפיר פסיפית (Thunnus orientalis)
מין טונה כחולת-סנפיר אטלנטית (Thunnus thynnus)
תת-סוג Neothunnus
מין טונה זהובה (Thunnus albacares)
מין טונה אטלנטית (Thunnus atlanticus)
מין טונה הדית (Thunnus tonggol)
ראו גם

טונה כחולת סנפיר
כיכר הבסטיליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  בסטיליה 
 מיקום:  הרובע הרביעי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 27 ביוני 1792
 תאריך פתיחה רשמי:  27 ביוני 1792 
 מידות
 אורך:  215 מ' 
 רוחב:  150 מ' 
 
 קואורדינטות:  48°51′11″N 2°22′09″E﻿ / ﻿48.853138888889°N 2.3691111111111°E﻿ / 48.853138888889; 2.3691111111111
  (למפת פריז מוגדלת) כיכר הבסטיליה(למפת פריז רגילה) כיכר הבסטיליה
 
כיכר הבסטיליה (בצרפתית: place de la Bastille) היא כיכר פריזאית מרכזית, שהוקמה באתר ההיסטורי שהפך לסמל המהפכה הצרפתית, במקום בו ניצב מבצר הבסטיליה, שנהרס בזמן המהפכה, בין 14 ביולי 1789 ל-14 ביולי 1790.
עמוד יולי, לזכר אירועי מהפכת יולי 1830, במרכז כיכר הבסטיליה
הכיכר נמצאת בנקודת המפגש של שלושה רבעים (arrondissements) של העיר, הרובע הרביעי, האחד-עשר והשנים עשר. האזורים שסביב הבסטיליה מכונים לרוב "בסטיליה" (בַּסְטִי בהגייה צרפתית).
עמוד יולי (Colonne de Juillet), שמציין את זכר אירועי מהפכת יולי 1830, מזדקר במרכז הכיכר. נקודות ציון נוספות בכיכר הן בית האופרה בסטיליה, תחנת המטרו בסטיליה, וכן מקטע מתעלת סן מרטן. עד שנת 1984 עמדה במקום בו ניצב היום בית האופרה תחנת הרכבת בסטיליה.
הכיכר מארחת לעיתים קרובות הופעות, קונצרטים ומצעדים. האזור הצפון-מזרחי משמש כאתר בילוי-לילי שוקק, הודות לבתי-הקפה הרבים, הברים, מועדוני הלילה, אולמות הקולנוע ואולמי המופעים שסביבה.
בכיכר נערכות לעיתים תכופות הפגנות פוליטיות המוניות, בעיקר של תנועות סוציאליסטיות או של איגודים מקצועיים, וזאת בשל החשיבות ההיסטורית והסמלית של אזור הבסטיליה.
היסטוריה של הכיכר > מבצר הבסטיליה

הבסטיליה (בצרפתית משמעות השם בסטיליה הוא מבצר) של פריז נבנתה בין השנים 1370 ל-1383 בתקופת שלטונו של שארל החמישי, כחלק ממערך ההגנה של פריז. המבנה הוסב לכלא במאה ה-17 בידי הקרדינל רישלייה. באותה עת נכלאו בו בעיקר אסירים פוליטיים, אך גם אסירי דת, כותבים מסיתים ופוחחים צעירים, שהוחזקו שם לבקשת משפחותיהם.
המבצר הורכב משמונה מגדלים צמודים, בגובה של 24 מטר, שנבנו סביב שתי חצרות ונשקיה. האסירים הוחזקו במגדלים בעלי 5-7 מפלסים. ידועים בשמצה במיוחד היו תאי הצינוק התת-קרקעיים, שהיו רוחשי מכרסמים, מקקים וטפילים.
מבצר הבסטיליה הותקף ונהרס ב-14 ביולי 1789 בידי תושבי אזור סן אנטואן שבמזרח פריז.
היסטוריה של הכיכר > נפילת מבצר הבסטיליה

נפילת הבסטיליה ב-14 ביולי 1789 היוותה התפתחות מכרעת, ולאחר מכן אף שימשה כסמל של המהפכה הצרפתית. למרות שבזמן כיבושה, היו כלואים בבסטיליה רק שבעה אסירים, שימש בית הכלא המפורסם כסמל השלטון, ולכן כיבושה בידי המהפכנים היה אות הפתיחה של מרי גלוי נגד המלך. האירוע מצוין בצרפת עד היום במסגרת יום הבסטיליה ויום זה הוא חג לאומי בצרפת.
היסטוריה של הכיכר > אתר ריקודים

ב-14 ביולי 1790 הוצב במרכז הריסות הבסטיליה אוהל, עליו נכתב "פה רוקדים", ובעקבותיו החלה מסורת "נשף הארבע-עשרה ביולי", שהפכה ברבות השנים לחגיגת יום העצמאות הצרפתי. ציור בצבעי גואש של האוהל, שצייר אנרי-ז'וזף ואן בלרנברג (Henri-Joseph Van Blarenberghe) מוצג במוזיאון קרנוולה לתולדות פריז.
בתאריך ה-16 ביוני 1792 הוחלט שאזור הבסטיליה יהפוך לכיכר לציון השחרור, וכי עמוד יוצב במרכזה. אבן הפינה הונחה באותה שנה, אך הבנייה לא החלה. בשנת 1793 הוקמה מזרקה במקום.
בין ה-9 ביוני ל-14 ביוני 1794 הוצבה גיליוטינה בכיכר, שכונתה באותה עת כיכר אנטואן (place Antoine), ואולם התושבים דרשו את העברתה לכיכר טרון-רנוורסה (place du Trône-Renversé, כיום כיכר דה לה נסיון). בכיכר הבסטיליה נערפו ראשיהם של 73 איש.
היסטוריה של הכיכר > הפילים של הבסטיליה

בשנת 1808, כחלק מסדרת שיפורים עירוניים שערך בפריז, תכנן נפוליון בונפרטה להקים בכיכר מצבת זיכרון שתעוצב בצורת פילים. על-פי התוכנית נועד המונומנט להיבנות מיציקת ברונזה שתורכב מהתכת תותחים ספרדיים שנלקחו שלל, ולהיתמר לגובה של 24 מטרים. גרם מדרגות באחת מרגלי הפילים נועד לאפשר גישה אל ראש המונומנט. ואולם, המצבה הסופית לא הוקמה מעולם, ונוצרה רק יציקת גבס בקנה מידה מלא. ויקטור הוגו הקנה למונומנט חיי נצח באזכור שנתן לה בספר הידוע עלובי החיים, שם הוא משמש כמקום מסתור עבור הפרחח גברוש. האנדרטה נהרסה בשנת 1846.
בשנת 1833 החליט המלך לואי פיליפ להקים בכיכר את עמוד יולי (La Colonne de Juillet), על-פי התוכנית המקורית משנת 1792. העמוד, שנועד לציין הפעם את זכר אירועי מהפכת יולי 1830, ההתקוממות נגד משטר המונרכיה של המלך שארל העשירי, נחנך בשנת 1840.
הכיכר כיום

האזור בו ניצב בעבר מבצר הבסטיליה קרוי כיום כיכר הבסטיליה (פּלאס דֶה לָה בַּסטִי). בכיכר נמצא בית האופרה בסטיליה. החפיר העמוק שהיה מאחורי המבצר הוסב בחלקו הדרומי למרינה (Bassin de l'Arsenal) לסירות קיט, ולתעלה מקורה, חלק מתעלת סן מרטן, שיוצאת מהמרינה לכיוון צפון, מתחת לכיכר התנועה.
מספר שרידים מאחד ממגדלי מבצר הבסטיליה נתגלו בעת חפירת תחנת המטרו בשנת 1899, והם הועברו לפארק סמוך, במרחק כמה מאות מטרים, שם הם מוצגים כיום. קו המתאר המקורי של המבצר מסומן כיום בריצוף מיוחד על פני המדרכות והרחובות שנבנו במקומו.
בכל יום ראשון, במידה ומזג האוויר מאפשר זאת, יוצא מאזור הבסטיליה מסע גלגיליות המוני בן עשרים קילומטר. המסע, שעובר ברחובות סביב העיר, מאורגן על ידי אגודת "גלגיליות וקונכיות" (Rollers et Coquillages), ויוצא לדרכו בשעה 14:30.
תחת הכיכר נמצאת תחנת המטרו בסטיליה, בה עוברים הקווי המטרו 1, 5 ו-8.
רחובות שמגיעים לכיכר הבסטיליה

רחוב סן אנטואן (rue Saint-Antoine), שממשיך את רחוב ריבולי, מגיע מכיוון האוטל דה ויל (בית העירייה), כיכר שאטלה וכיכר הקונקורד.
רחוב דה לה בסטיי (rue de la Bastille)
שדרות בומרשה (boulevard Beaumarchais), מכיוון כיכר הרפובליקה.
שדרות רישאר לה נואר (boulevard Richard-Lenoir), שהופכות אחר-כך לשדרות ז'ול פרי (boulevard Jules-Ferry), ומתחברות עם תעלת סן מרטן.
רחוב דה לה רוקט (rue de la Roquette), שמוביל לאזור בית הקברות פר לשז.
רחוב פובורג סן אנטואן (rue du Faubourg Saint-Antoine), שמוביל לעבר כיכר דה לה נסיון.
הפסאז' "שוואל בלאן" (passage du Cheval Blanc)
רחוב ליון בכיוון תחנת הרכבת גאר דה ליון
שדרות דה לה בסטיי (boulevard de la Bastille) ושדרות בורדון (boulevard Bourdon) שמובילות לעבר נהר הסן.
שדרות אנרי הרביעי (boulevard Henri IV)
ההשתלטות על הבסטיליה ב-14 ביולי 1789. ציורו של ז'אן-פייר הואל, 1789.
כיכר הבסטיליה בלילה
בסיס העמוד של יולי בעת מצעד הגאווה שעבר בכיכר הבסטיליה
כמהין

| כמהין |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: פטריות שק
מחלקה:: Pezizomycetes
סדרה:: Pezizales
משפחה:: Tuberaceae
סוג:: כמהין
שם מדעי
 Tuber ‏Micheli & Wiggers, 1780

כמהין הן כמה מינים של פטריות מאכל אשר גדלות מתחת לפני הקרקע. פטריה בודדת נקראת כְּמֵהָה. לכמהה צורה מעוגלת, והיא דומה במקצת לתפוח אדמה. יש לה לרוב משטח מחוספס בצבע כהה וגודלה נע בין גודלו של אגוז לזה של תפוח אדמה.
הכמהין נחשבות לפטריות היקרות ביותר בעולם הן בשל טעמן המשובח, הן בשל הקושי הרב באיתורן בטבע, ובעיקר בשל הקושי לגדלן באופן מלאכותי. הן מוערכות במיוחד במטבחים של מערב אירופה.
למציאת הפטרייה משתמשים בחזירים ובכלבים שאולפו לכך, מאחר שלאלה חוש ריח מפותח דיו כדי לאתרה ולחפור אותה מהאדמה.
מינים

באירופה ידועים כ-30 מינים של כמהין, רק בחלק קטן מהם נעשה שימוש למטרות קולינריות. בין 14 מיני הכמהין שהיו מבוקשים בדצמבר 2024 ניתן למנות:
Tuber magnatum - ידוע גם כ"פטריות כמהין לבנות", ו-"כמהין לבן". קיים רק באיטליה ובחצי האי האיסטרי. מין פטריה זה פופולרי במיוחד ועלותו לקילוגרם נעה בין 3,000 ל-6,000 אירו. בשנת 2021 נשבר שיא כאשר במקרה מסוים 830 גרם נמכרו ב-103,000 יורו. מין זה של כמהין גדל במשך תקופה קצרה יחסית בין סוף הקיץ לבוא החורף.
Tuber melanosporum - ידוע בדרך כלל כ"כמהין חורף" והוא מוערך במיוחד במטבח הספרדי והצרפתי שם הוא מכונה "היהלום השחור של המטבח". צבעו שחור או אפור עם גוון סגול. הוא נראה מעט כמו חתיכת פחם. משקלו משתנה - בין 20 ל-300 גרם. מין זה של כמהין גדל בתקופה שבין סוף הסתיו ולאורך חודשי החורף.
Tuber aestivum var. uncinatum (burgundy) - פטרית כמהין מסוג בורגונדי גדלה בעיקר בחודשי הסתיו. טעמה דומה מאוד לפטריית המלאנספורום. היא מוערכת קולינרית ומחירה בשווקים קרוב מאוד למחיר פטריית המלנספורום החורפית. מבדיקות גנטיות עולה כי אין שוני בין פטריה זו לבין כמהין ה״קיץ״ למעט שינויים מורפולוגים.
Tuber aestivum - ידוע בדרך כלל כ"כמהין קיץ" משום שהוא גדל במהלך עונת הקיץ עד תחילת הסתיו. צבעו חום כהה.
Tuber brumale - פטריה זו גדלה בחודשי החורף ודומה לפטריית המלנספורום, למעט הצבע האפור של הנבגים. היא בעלת ערך קולינרי ולעיתים נמכרת כפטרית מלנספורום.
ציד כמהין

| --- | --- |

ציד כמהין על ידי חזיר בגיניאק שבצרפת
 מורשת תרבותית בלתי מוחשית הוכרזה על ידי אונסק"ו בשנת 2021
מציאת כמהין נקראת "ציד כמהין". זו התבצעה באופן מסורתי באמצעות חזירים או כלבים.
באיטליה נאסר בשנת 1985 לעשות שימוש בחזירים למציאת כמהין בשל הנזק שגורמים החזירים לתפטיר של הכמהין בעת שהם חופרים באדמה כדי למצוא אותן, דבר שהשפיע על כמות הכמהין הצומחת. רבים משתמשים כיום גם בכלבים על מנת למצוא כמהין. לכלבים יש יתרון בכך שאין להם רצון עז לאכול את הכמהין ולכן, בניגוד לחזירים, ניתן לאמן כלבים לאתר כמהין מבלי לחפור אותן החוצה.
ציד כמהין > בישראל

בארץ ישראל גדלה פטרייה ממין כמהת-השמשון (Terfezia leonis) בנגב המערבי, במיקוריזה עם שיח שמשון יושב. למרות השם, כמהת-השמשון אינה פטריית כמהין ממשפחת ה-Tuber ואינה מסווגת בעולם כפטריית כמהין ומחירה אינו גבוה כזה של כמהין ממשפחת ה-Tuber. מציאת הפטרייה נעשית על ידי בדואים ותושבי האזור, המכירים את השטח ואת הצורה שיוצרת הפטרייה על פני האדמה. בעונה (מרץ-אפריל) היא משווקת בשוקי באר שבע, תל אביב וירושלים. על שמה של הפטרייה קרוי מושב כמהין שבנגב.
ב- 2013 נשתלה חלקת כמהין שחורה באזור עמק הבכא, בגולן; ב-2015 הצליחו חקלאים וחוקרים לגדל פטריית כמהין בגליל, לאחר מאמץ של מעל 15 שנה; בשנת 2019, לאחר שבע שנות מחקר במרכז המחקר והפיתוח של רמת הנגב, הצליחו לגדל כמהת-שמשון במשקל של יותר מחצי ק"ג, בתנאי מעבדה.
ביהדות

בתלמוד מוזכרות הכמהין ככאלה שברכתן שהכל נהיה בדברו מפני שאינן גידולי קרקע. כמו כן אי אפשר לערב בהן עירוב חצרות או שיתוף מבואות, מפני שאינן מזינות.
הערות שוליים

↑  14 Best Truffles in the World, www.tasteatlas.com
↑  עמית ולדמן, ‏הזהב הלבן: פטריית כמהין נמכרה במאות אלפי שקלים, באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2021
↑  גיא ורון, ‏לראשונה בישראל: חקלאים הצליחו לגדל פטריות כמהין, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2015
↑  גדי גולן, זהב באדמת הנגב: כמהין במשקל חצי ק"ג, באתר ישראל היום, 20 במרץ 2019
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ד, עמוד א' ורש"י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph944978 
מינים שונים של כמהין
67

שנת 67 היא השנה ה-67 במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 67 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

לינוס יורש את פטרוס הקדוש כאפיפיור
המצור על גמלא, נפילת הגליל לידי הצבא הרומי וחורבן הערים יודפת וגמלא. יוסף בן מתתיהו מתחיל לשתף פעולה עם הרומאים ולתעד את המרד הגדול.
נפטרו

פטרוס, אחד משנים עשר שליחיו של ישו בברית החדשה, והוא נחשב לאפיפיור הראשון.
ראו גם

ילידי 67‎
נפטרים ב-67‎
מזרקת הדבורים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מזרקה 
 כתובת:  piazza Barberini 
 מיקום:  עיריית רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1644
 תאריך פתיחה רשמי:  1644 
 יוצר:  ג'ובאני לורנצו ברניני 
 אדריכל:  ג'ובאני לורנצו ברניני 
 
 קואורדינטות:  41°54′16″N 12°29′19″E﻿ / ﻿41.90430556°N 12.48872222°E﻿ / 41.90430556; 12.48872222
  (למפת רומא מוגדלת) מזרקת הדבורים(למפת רומא רגילה) מזרקת הדבורים
 
מזרקת הדבורים (באיטלקית: Fontana delle Api) היא מזרקה הממוקמת בפיאצה ברבריני ברומא במקום בו ויה ונטו פוגשת את הכיכר. המזרקה פוסלה על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני לבקשת האפיפיור אורבנוס השמיני.
רקע

כמה חודשים לאחר הקמת מזרקת טריטון הסמוכה ב-6 באפריל 1644, הזמין האפיפיור אורבנוס השמיני את ג'ובאני לורנצו ברניני לבנות מזרקה קטנה לשימוש ציבורי. העבודה מומשה באותה שנה, ולכבודו של הלקוח, פוסלו על מזרקה שלוש דבורים, סמל משפחת ברבריני, משפחתו של האפיפיור. המזרקה מורכבת מצדפה עשויה שיש ושלוש הדבורים עשויות שיש גם כן. מימייה יוצאים מפיות שתי הדבורים הצדדיות ואילו מפי הדבורה האמצעית לא זורמים מים. במקור, המזרקה הייתה אמורה להיות שוקת אשר תשקה את הסוסים העוברים ברחוב.
בשנת 1880 פורקה המזרקה משום שהפריעה לתנועה ברחוב והיא הועברה לרובע טסטאצ'יו. כאשר הוחלט בשנת 1915 לבנות אותה מחדש, רוב חלקיה לא נמצאו. העתק הוזמן מהפסל אדולפו אפולוני (אנ'), מטרוורטין ולא מהשיש המקורי. המזרקה המשוחזרת נחנכה ב-28 בינואר 1916, במיקומה הנוכחי, בפתח ויה ונטו ופיאצה ברבריני.
| עברית | לטינית |
| --- | --- |
האפיפיור אורבנוס השמיני לאחר שבנה מזרקה עבור העיטור הציבורי של העיר בנה גם מזרקה קטנה לרווחת אזרחים פרטיים נבנה בשנת 1644 השנה ה-21 לכהונתו: VRBANVS VIII PONTIFEX MAXIMVS FONTI AD PVBLICVM VRBIS ORNAMENTVM EXSTRVCTO SINGVLORVM VSIBVS SEORSIM COMMODITATE HAC CONSVLVIT ANNO MDCXLIV PONT XXI
הערות שוליים

↑  אורי חרש, טיול רטוב לרומא - 5 המזרקות הכי יפות בעיר (עמ' 05 במרץ 2013)
↑  הכוונה למזרקת טריטון הסמוכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7689965-2  VIAF: 246779440   WorldCat (עם VIAF): 246779440
מועדון לקוחות

אוסף כרטיסים של מועדוני לקוחות
מועדון לקוחות הוא רישום של לקוח, של חנות מסוימת או של רשת שיווק, כחבר ברשימת הלקוחות של גוף זה. לעיתים מלווה הרישום במתן "כרטיס מועדון", המאפשר זיהוי מהיר של הלקוח כחבר המועדון, ולעיתים כרטיס המועדון הוא חלק מכרטיס האשראי של הלקוח. החברות במועדון הלקוחות מעניקה ללקוח הטבות שונות, כגון הנחה במחיר המוצרים.
מועדוני לקוחות הם כלי שיווקי חשוב, בז'רגון המקצועי הם נכללים במושג רחב היריעה "פרסום ישיר", "שיווק ישיר" או "שיווק ממסדי נתונים". בזכות כלי המחשוב מתאפשר לכל עסק לנהל לעצמו מסד נתונים על לקוחותיו ורשימת דיוור בהוצאה כספית מינימלית. שימוש נכון בשיווק באינטרנט מאפשר גם להקטין עלויות דיוור ואף לשנות הרגלי צריכה בסיסיים של לקוחות ולחסוך בעלויות השיווק וההפצה.
מטרת מועדון לקוחות

הבטחת נאמנות הלקוחות בעזרת פניה אישית יותר לטעם הלקוח הכוללת הטבות ושיתוף.
מועדון לקוחות חייב להיות מאופיין ומוגדר. הקמת מועדון מחייבת שימוש בשבעה אלמנטים.
הפיכת הלקוח לחבר
איסוף, עיבוד וניתוח המידע על החבר
יצירת תקשורת אפקטיבית
איזון בין הטבות "קשות" להטבות "רכות". (הנחות לעומת אירועים)
מתן שירות ייחודי
יצירת שותפות בעלת ערך מוסף עבור החבר
ניהול, מעקב ולוגיסטיקה.
הטיפול בכל אחד מאלמנטים אלו והבנתם יכולים לאפשר בניית מועדון לקוחות, שמעבר למטרותיו המקוריות יהפוך ליחידת רווח משמעותית בארגון.
על הבונה מועדון לקוחות לשאול עצמו שלוש שאלות:
האם הלקוח מעוניין בכלל בקשר ארוך טווח?
מה מידת מורכבות הקשר?
מה יעד המצטרפים למועדון (כולם או רק לקוחות בולטים)
יש צורך לעבד את המידע שנאסף על הלקוח באופן שיאפשר למועדון להתייעל באופן שוטף. לפיכך יש צורך לעקוב אחר פעילות החבר ולשלבה עם ההטבות השונות, להגיע ל-100% דיוק באיסוף הנתונים, לשלב ולהתאים את המערכת למערכת החשבונאית ולנתח את המידע באופן שוטף לעומק. בעזרת פעולות אלה ניתן לבנות פרופיל לכל לקוח ולמקד פלחים שונים שייהנו מהטבות שונות. למעשה, ניתן לבנות מספר רב של מועדוני לקוחות שונים תחת מועדון גדול אחד. יש צורך באסטרטגיה עקבית ודינמית. (גורן 1996).
לא ניתן לבנות את נאמנות הלקוח לאורך זמן רק על בסיס הנחות והטבות כיוון שכוחות השוק מכתיבים מחירים דומים בין המשווקים השונים, יש צורך להציע ללקוח דרכי שיתוף בהליך קבלת ההחלטות ובהווי החברה. ובכך ליצור שילוב בין הרגש לאלמנט הכלכלי. ההטבות הרכות הן היוצרות את ההבדל בין מועדון לקוחות אחד למשנהו. הן ממוקדות יותר ומחירן נמוך יותר וניתן לשליטה.
אלמנט חשוב נוסף הוא שירות לקוחות יעיל ואדיב, משמעותו לחברה היא קשר שוטף עם החבר שמביאה לאיסוף מידע שוטף על המצב בעיני הלקוחות וכן על המתרחש אצל המתחרים. גם על קשר זה להיות מתועד.
מדוע לקוחות מצטרפים למועדוני לקוחות

מחקר שנעשה על ידי סיגל אייזנברג וגלית בר ניב, סטודנטיות לתואר שני במינהל עסקים בבר-אילן, שסיכומו פורסם בירחון אותות (ניר 1998), בדק מדוע מצטרפים לקוחות למועדונים אלה. המחקר בדק 240 חברי מועדון משישה מועדונים בתחומים שונים. תוצאותיו מובאות בלוח הבא.
91% - מרגישים שלחברה אכפת מהם והיא מיישמת זאת.
87% - נתנו ציון גבוה להטבות ולהנחות שהם מקבלים.
70% - ציון קיום אירועים חברתיים כחשובים או חשובים מאד.
איך מנצלים לקוחות את חברותם במועדון
70% - הביעו שביעות רצון מהמועדון שלהם וממוצריו.
70% - משתמשים בכרטיס מועדון שלהם או בהנחה הקבועה.
60% - הם משתתפים פעילים במועדונים, 11% ציינו שהם משתתפים תמיד.
88% - קוראים את הדיוור שנשלח אליהם מהמועדון.
80% - קוראים את עיתון המועדון.
90% - משתמשים בשובר מתנה ליום הולדת.
22% - משתתפים בכנסים ואירועים שמארגן המועדון.
כיצד הלקוח עוזר לחברה
46% מהלקוחות הגדילו את רכישותיהם, חלקם ביותר מ-50%.
85% מהלקוחות המליצו על המועדון והמוצרים לחבריהם.
מחקר נפרד שביצעה רשת הום סנטר גילה כי חברי מועדון רוכשים כ-50% יותר מלקוחות מזדמנים. ניכר בבירור כי יש העדפה של הלקוח את מוצרי החברה "שלו" על פני מוצרים מקבילים. משמעות הנתון האחרון שהמלצת הלקוחות לחבריהם חזקה יותר בארץ מאשר באירופה וארצות הברית בשל גודל השוק המצומצם והאופי הישראלי, חשוב לזכור כי נתון זה עובד גם לכיוון ההפוך במקרה של חוסר שביעות רצון.
מהמחקר עולה כי מועדון לקוחות צריך להיות מרכז רווח ישיר או עקיף. הוא מגדיל גם את נתח הלקוח באופן ישיר ומגדיל את מעגל הלקוחות באופן עקיף, מועדוני הלקוחות בונים את נאמנות הלקוחות ויוצרים מערכת יחסים בין הלקוחות לחברה. וכמו בכל מערכת יחסים, ככל שאתה משקיע יותר כך אתה מקבל יותר.
חשיבות מועדון הלקוחות

בונה נאמנות של לקוחות, מאפשר להעריך מכירות.
מאפשר לקבל הערכה על מוצר חדש לפני שהוא יוצא לשוק
מאפשר "ללכוד" כל אדם המתעניין בנושא ולהפכו ללקוח קבוע
אינו יקר ודורש השקעה מינימלית יחסית לתוצאות.
כלי פרסום ממוקד
ראו גם

מועדון הנוסע המתמיד
מועדון צרכנים
לקריאה נוספת

ניר, ד. (1998). "שיווק ופרסום ישיר – מועדוני לקוחות", אותות פברואר 98 : עמודים 48–49.
גורן, ע. (1996). "שיווק – הלקוח כחבר", אותות 1996 : עמודים 42–46.
כנסיות מהתקופה הביזנטית באשקלון

כנסייה ביזנטית באשקלון
הכנסיות מהתקופה הביזנטית ברחוב צבי סגל וברחוב יקותיאל אדם באשקלון הן שרידים מן המאות הרביעית והחמישית לספירה.
בתקופה הביזנטית נבנו כנסיות רבות באשקלון, כשהעיר הגיעה לשיא גודלה ועושרה. אחת מהן היא הכנסייה הממוקמת ברחוב צבי סגל שבשכונת ברנע בצפון אשקלון. רצפת פסיפס של כנסייה נוספת נחשפה ברחוב יקותיאל אדם באותה שכונה באשקלון.
רקע

בתקופה הביזנטית, אשקלון הייתה אחת הערים החשובות והידועות בעולם בכלל ובארץ-ישראל בפרט. היא הייתה עיר משגשגת ובעלת תרבות עשירה שנודעה בכנסיותיה ובבתיה המפוארים, וחשיבותה התבטאה גם במינוי בישוף לעיר. בתקופה זו נבנו בעיר כנסיות רבות. לאחר כיבוש העיר על ידי הערבים באמצע המאה ה-7 לספירה, ננטשו הכנסיות. עם הזמן הן כוסו בחול, ורק שרידים שלהן שונים נותרו חשופים.
הכנסייה ברחוב צבי סגל

הכנסייה ברחוב צבי סגל כונתה בקרב תושבי האזור הערבים בשם "חירבת א-סאווריף". היא נחשפה בשנת 1954 על ידי הארכאולוג יעקב עורי מרשות העתיקות במהלך חפירת הצלה שהתקיימו בזמן עבודת סלילת רחוב צבי סגל בשכונת ברנע בצפון אשקלון.
מידותיה המשוערות של הכנסייה הן 25X16 מטר. היא בנויה על יסודות גרניט מלוטשים יפה ובסיסי שיש. היא בעלת אפסיס (גומחה חצי עגולה בחלק המזרחי) שמשני צדיו חדרים בעלי מבנה מרובע, המכונים פרוטאזיס (שם הכינו את הלחם לקרבן) ודיאקוניקון (בו נאספו מנחות הקהילה).
חלל הכנסייה חולק על ידי שתי שורות עמודים לאולם ולשתי סיטראות משני צדדיו. מדרום לכנסייה נחשפו חדר תפילה ושרידי חדר טבילה. בשטח הכנסייה נמצאו עמודים וכותרות מוטלים על הרצפה, חלקם מעוטרים בצלבים, וכן שרידי פסיפס ושברי זכוכית. המבנה היה כנראה בן שתי קומות.
רצפת הפסיפס ברחוב יקותיאל אדם

רצפת הפסיפס ברחוב יקותיאל אדם בשכונת ברנע באשקלון נחשפה על ידי וסיליוס צפיריס מרשות העתיקות בעת ביצוע חפירות
הצלה במערב שכונת ברנע בשנת 1967.[דרוש מקור: בערך על צפיריס כתוב שהכנסייה נחפרה ב-1969]
רצפת הפסיפס שייכת לסיטרה הצפונית של כנסייה מהתקופה הביזנטית שנמצאה במקום. מידות רצפת הפסיפס הן 6X10.4 מטר. הפסיפס בעל דגם גאומטרי שהוקף במסגרת מעוטרת העשויה שריגי גפן המתפתלים מתוך אמפורה (כד). ברצפה משולבות כתובות ביוונית. במרכז הרצפה הכתובת: "בשנת 602 בחודש ארטמיוס אנדיקציה 8 בחסות הבישוף אנסטסיוס, אהוב האל והקדוש ביותר נעשתה כל עבודת הדיוקוניקון מן היסוד ורוצפה." בחלקה המערבי של הרצפה שתי כתובות נוספות ביוונית. באחת קטע מתהילים - מזמור כ"ג: "ה' רועי לא אחסר." בשנייה קטע מתוך תהלים, מזמור צ"ג, פסוק ה' עם ציון תאריך בניית החצר והפסיפס: "לביתך נאוה קודש ה' לאורך ימים. נבנה ורוצף בפסיפס בשנת 597 חודש ...אינדיקציה ...". על-פי הכתובות, נבנתה הכנסייה בין השנים 493–499 לספירה.
במהלך 2021 החלו בעבודות שימור ושיפוץ סביב הפסיפס המדובר, ב-2022 הסתיימו העבודות בהן הקיפו את משטח הפסיפס המחודש בפארק עירוני ושבילי ספורט.
1 2 3  ששון, א.,סובול, ג, אתרים היסטוריים באשקלון, מו"ל לא ידוע, 2012, עמ' 23 – 26
1 2  וילנאי, ז., אשקלון החדשה והעתיקה, מו"ל לא ידוע, 1963, עמ' 77
1 2  ששון, א., סקר אתרי מורשת, עיריית אשקלון, 2008, עמ' 127 - 130
ביבליוגרפיה

ששון, א.,סובול, ג, 2012, "אתרים היסטוריים באשקלון" תשע"ג.
וילנאי, ז.,1963, "אשקלון החדשה והעתיקה" עמוד 77
ששון, א.,2008, אשקלון- סקר אתרי מורשת, עמודים: 127 - 130.
הערות שוליים

הפסיפס אחרי השימור ושילובו בפארק
רצפת הפסיפס - מבט מרחוב יקותיאל אדם
רצפת פסיפס
כריסטוף פון דוהנאני

| --- | --- |

צילום מ-2016
 לידה:  8 בספטמבר 1929 (בן 95) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 מוקד פעילות:  פרנקפורט, המבורג 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ותאטרון של מינכן, בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, פיליפס רקורדס, Telarc International Corporation 
 בן או בת זוג:  Renate Zillessen 
 צאצאים:  יוסטוס פון דוהנאני 
 פרסים והוקרה:  לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1979)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מדליית הכסף הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  פרס דיטסון לניצוח 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטוף פון דוהנאני (גרמנית: Christoph von Dohnányi; נולד ב-8 בספטמבר 1929) הוא מנצח גרמני.
תולדות חייו

פון דוהנאני נולד בברלין. אביו, הנס פון דוהנאני, היה חסיד אומות העולם ומעורב בקשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר, ובשל כך הוצא להורג בידי הנאצים בשנת 1945. כריסטוף פון דוהנאני למד משפטים במינכן. עד מהרה עבר לבית הספר הגבוה למוזיקה ללמוד קומפוזיציה, פסנתר וניצוח. הוא קיבל את פרס ריכרד שטראוס מעיריית מינכן, ואחר כך נסע לאוניברסיטת פלורידה ללמוד אצל סבו, ארנסט פון דוהנאני.