stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זרם פריאר
קורות חיים

פריאר נולד בעיר ברלין שבגרמניה, כבנם השלישי של הרב ד"ר מוריץ (משה יששכר) ורחה פריאר, מייסדת "עליית הנוער" והמפעל להכשרת ילדי ישראל.
הוא גדל בברלין עד אפריל 1939, אז עזב את גרמניה במבצע הקינדר-טרנספורט ועבר לגור בלונדון ולמד בבית הספר Jewish Secondary School. הוא למד רפואה ב-St Bartholomew's Hospital Medical College (אנ') באוניברסיטת לונדון. התמחה ברפואת ילדים בבתי החולים Jenny Lind Hospital for Children, Norwich, Queen Elizabeth Hospital for Children, London, Alder Hey Children’s Hospital, Liverpool, וקיבל את הדיפלומה בבריאות הילד (Diploma in Child Health) בשנת 1952.
עלה לישראל בשנת 1958. ב-1961 התמנה למנהלה הראשון של מחלקת הילדים בבית החולים שערי צדק בירושלים, אותה ניהל עד לשנת 1991. במחלקה פתח את בית הספר הראשון בישראל עבור ילדים מאושפזים. מחלקתו הייתה גם הראשונה לאפשר להורים לשבת על יד ילדיהם כל היום. בשנת 1978 הוא הקים בנק לחלב אם בפגייה בשערי צדק.
פריאר גם כיהן כמנהל הרפואי בפועל של בית הספר לאחיות של שערי צדק.
פתח מעבדה רוטינית בגסטרואנטרולוגיה וכן מעבדת מחקר באימונולוגיה של מערכת העיכול בבית החולים שערי צדק. היה חלוץ בגסטרואנטרולוגית ילדים בישראל. הוא היה הראשון בישראל שביצע ביופסיה של המעי באבחנת מחלת הצליאק, והראשון בישראל שהשתמש בהזנה תוך-ורידית בילדים. פריאר היה הראשון בישראל שגילה אלרגיה לחלב פרה של תינוקות. הוא גילה שאלרגיה לחלב אם נבע במקרים רבים משאריות של חומרי הדברה וחלבונים שהגיעו מחלב פרות אל גוף האם, והציע את הטיפול באלרגיה באמצעות התרופה לומודל למקרים אחרים. בשנת 1993 הודיע על הגילוי שפרומגולמיד מדכא התרבות של סרטן המעי הגס.
בשנת 1990 התמנה לפרופסור מן המנין באוניברסיטה העברית.
אחרי מלחמת ששת הימים התנדב בעיר העתיקה בירושלים וניהל שם מרפאת ייעוץ. שתי מיטות עבור ילדים מירושלים המזרחית נשמרו במחלקתו. פריאר היה מהחותמים על עצומה נגד ריבוי ניתוחי מתים בשנת 1966.
פריאר שירת בכמה תפקידים ציבוריים, כולל נשיא האיגוד לרפואת ילדים בישראל, משנת 1978 ועד שנת 1981, ארגן סימפוזיון בין לאומי על הנקה בשנת 1980, וסימפוזיון בין-לאומי על האימונולוגיה של מערכת העיכול והכבד, בשנת 1987. היה נשיא הפגישה השנתית של ה-European Society of Pediatric Gastroenterology and Nutrition בירושלים, במאי 1995. פריאר היה פרופסור אורח בכמה אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת אדלייד, אוניברסיטת אוסטרליה המערבית, אוניברסיטת ניו יורק בבאפלו ואוניברסיטת אלבמה בברמינגהאם.
בשנים 2022–2003 שימש כעורך ראשי של המדור הפדיאטרי בכתב העת הדיגיטלי Journal Club של חברת אי-מד.
קורות חיים > חייו האישיים

אחיו היו שלהבת פריאר, שעלה לארץ ישראל בשנת 1940 וכיהן לימים כמנהל המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק, כמנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית וכראש הצוות המדיני של הסוכנות לאנרגיה אטומית, ד"ר עמוד פריאר, שהיגר לארצות הברית, ומעין לנדוי-פריאר, שעלתה עם אמה לישראל בשנת 1941.
ב-1960 נישא למרים לבית פויכטונגר ונולדו להם חמישה ילדים. הזוג התגורר בירושלים. בין ילדיו איתן דרור-פריאר. נכדו הוא עידו גרינבלום, ראש מועצת קריית טבעון. כלתו היא בתיה כהנא דרור.
נפטר ב-3 בפברואר 2025.
פרסומים

פריאר ערך שני ספרים:
Freier S, Eidelman AI: Human Milk: Its Biological And Social Value. Excerpta Medica Congress Series. No. 518. Elsevier, North Holland. 1980.
Freier S: The Neuroendocrine Immune Network. CRC Press. Boca Raton, 1989.
פריאר כתב כמה פרקים בספרים רפואיים ומעל 100 מאמרים על מחקר מקורי בעיתונות הרפואית.
פרסים

Buswell award מדיקן בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו-יורק, באפלו.
הערות שוליים

↑  הרב ד"ר משה פרייאר, הארץ, 31 באוגוסט 1969
↑  Diploma in Child Health Diploma in Child Health (DCH) - about
↑  בנק לחלב־אם בבי"ח שערי צדק, מעריב, 13 באפריל 1978
↑  הסתיים מחזור נוסף של ביה"ס לאחיות מוסמכות ב"שערי־צדק", על המשמר, 13 בנובמבר 1968
↑  שאר יות ח ומרי־הדברה נמצאו בחלב של אמהות בירושלים האמהות תורפות ה, דבר, 20 בפברואר 1980
↑  דבורה פישמן, נמצא חומר הבולם את סרטן המעי הגס, חדשות, 21 בספטמבר 1993
↑  רופאים חרדים שוללים ריבוי נתיחות, הארץ, 4 באוגוסט 1966
↑  European Society of Pediatric Gastroenterology and Nutrition European Society for Paediatric Gastroenterology Hepatology and Nutrition
↑  יוסף פויטונגר ז"ל, הארץ, 9 ביוני 1968
↑  ברוך דיין האמת: רופא הילדים זרם פריאר הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 4 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313151905171  BnF: cb157412956 (data)  ISNI: 0000 0000 6664 3800  LCCN: n00049160  VIAF: 76645594   WorldCat (עם VIAF): 76645594
רוחות הסחר

רוחות מערביות (Westerlies) מסומנות בחיצים הכחולים, ורוחות הסחר בחיצים הצהובים והחומים
רוחות הסחר (מאנגלית: Trade wind) הן רוחות הנושבות בחלק התחתון של הטרופוספירה, בקרבת אזור קו המשווה. רוחות אלה הן הרוחות העיקריות הנושבות באזורים הטרופיים, ומקורן במשב אוויר מאזור הלחץ הגבוה שבאזור חוג הסרטן וחוג הגדי לכיוון אזורי לחץ האוויר הנמוך שבקרבת קו המשווה. רוחות אלה נושבות בחצי כדור הארץ הצפוני מכיוון צפון מזרח לדרום מערב, ובחצי כדור הארץ הדרומי מכיוון דרום מזרח לצפון מערב. רוחות אלו הן הרוחות המניעות סופות טרופיות מעל האוקיינוסים האטלנטי, השקט וההודי ומגיעות ליבשה באמריקה הצפונית, דרום מזרח אסיה ומדגסקר שבמזרח אפריקה, בהתאמה.
בין קו רוחב 30° צפון לקו רוחב 30° דרום, נושבות הרוחות לעבר קו המשווה תוך יצירת אזור לחץ נמוך שבו הרוחות קלות ביותר וכמעט לא מורגשות. בקרבת קו הרוחב 30° עצמו (משני עברי קו המשווה) יורדות הרוחות מגובה רב לפני השטח. רוחות אלה יבשות בשל העובדה שמרבית הלחות באוויר זה כבר הפכה למשקעים באזור קו המשווה.
היסטוריה

מקור השם של הרוחות הוא תרגום לעברית מהשם האנגלי, שמקורו באנגלית תיכונה בה "'trade'" משמעה "מסלול" או "דרך". בשפות רבות (כמו גרמנית) הן קרויות "רוחות פאסאט" (Passat). הפורטוגזים זיהו את חשיבותן של רוחות הסחר לניווט באוקיינוס האטלנטי כבר במאה ה-15. הם למדו, שכדי להגיע לדרום אפריקה, הם צריכים להיכנס עמוק לתוך האוקיינוס, לכיוון ברזיל ובאזור קו הרוחב 30° דרום לפנות שוב מזרחה. השיט לאורך חופי אפריקה דרומה משמעותו במעלה הרוח בחצי הכדור הדרומי. באוקיינוס השקט, הייתה הסירקולציה המלאה, שכוללת רוחות סחר מזרחיות ורוחות מערביות צפוניות יותר בלתי ידועה לאירופאים, עד למסעו של הספרדי אנדרס דה אורדאנטה ב-1565.
רב חובל של ספינה יתור אחר מסלול שבו הרוחות צפויות לנשוב בכיוון השיוט. בזמן עידן המפרש, גרמו דפוסי רוח יציבים לנגישות לנקודות מסוימות להיות בעייתית או נוחה, ועל כן דפוסי הרוח היו גורם מרכזי בעיצוב האימפריות האירופאיות, ובעיצוב הפוליטיקה הגאוגרפית המודרנית. לדוגמה, ספינות הגליאון של מנילה כלל לא יכלו לשוט ישירות נגד הרוח.
במאה ה-18, חשיבותן של רוחות הסחר "Trade" לצי הסחר האנגלי לחציית האוקיינוס האטלנטי, הובילו אטימולוגים ואת הציבור לזהות את המושג סחר עם השימוש שעושים בו כיום "סחר חוץ".
בין השנים 1847 ל-1849, אסף מת'יו פונטיין מורי מספיק נתונים כדי להפיק מפות זרמים ורוחות של אוקיינוסי העולם.
המילה הצרפתית, המשמשת כשם נקבי, "אַלִיזֶה" (Alizé או Alizée) משמעה רוחות סחר, לדוגמה: אליזה קורנה ואָליזה ז'קוטֶה.
הערות שוליים

↑  ראו (Age of Sail)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173478-6
מועדון ספורט קריית ים

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  מועדון ספורט קריית ים
 תאריך ייסוד:  2008
 אצטדיון:  קריית ים סינתטי, קריית ים
 מאמן:  מאור סיסו
 ליגה:  ליגה א' צפון
מועדון ספורט קריית ים הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר קריית ים המשחק כיום בליגה א' צפון.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2008 והתפרק אחרי 3 שנים. בקיץ 2021 המועדון הוקם מחדש ובמהירות עלה מליגה ג' שומרון דרך ליגה ב' צפון ונכון לדצמבר 2023, המועדון משחק בליגה א' צפון. בעונתה הראשונה (2021–2022) הקבוצה בלטה במיוחד כאשר הייתה לקבוצה הישראלית הראשונה שהשלימה עליית ליגה, וזאת לאחר עונה שלמה של 22 משחקים ללא הפסד או תיקו. במהלך עונה זו כבשה יותר מ-116 שערים זכות וספגה רק 6 שערים.
הקבוצה מתאמנת במגרש קריית ים סינתטי ומופעלת על ידי עמותת "קרית-ים נטו לקידום כדורגל, חינוך ורווחה".
הערות שוליים

↑  https://doublepass.sport5.co.il/story.php?id=31316
↑  איציק גולדשטיין, הכירו את מ.ס. קרית ים: הקבוצה שדורסת את הליגה ושוברת שיאים בכדורגל הישראלי, באתר mynet‏ קריות, 25 בפברואר 2022
↑  https://www.football.org.il/team-details/?team_id=5785&season_id=25
על השחיטה

עַל הַשְּׁחִיטָה הוא שיר מאת חיים נחמן ביאליק משנת 1903, שנכתב מיד לאחר פרעות קישינב.
כתיבת השיר

השיר נכתב על ידי ביאליק בה' באייר תרס"ג כתגובה רגשית ספונטנית, לאחר ששמע על פוגרום קישינב שהחל כשבועיים קודם לכן. לאחר מכן שהה במשך כשבועיים באזור כחלק מוועדה היסטורית שהוקמה לשם איסוף עדויות על מנת לברר את שאירע.
לנוכח הטבח חש ביאליק תדהמה, אך גם כעס בשל אי הצדק שנעשה, דבר שבא לידי ביטוי גם בשיר עצמו.
בעקבות הטבח ובזמן שהותו בקישינב כתב ביאליק גם את הפואמה "בעיר ההרגה".
פרסום השיר

כשהתקבל השיר לפרסום בכתב העת "השילוח", חשש הצנזור בוורשה – נחמיה זק"ש – לאשר את פרסומו. עורך "השילוח" יוסף קלוזנר שלח את השיר, בצירוף שטר של 25 רובל, לאישורו של הצנזור הראשי בסנקט פטרבורג, ישראל לנדא, שהיה חסיד חב"ד שהמיר את דתו כדי לקבל היתר לגור בסנקט פטרבורג. פרסומו של השיר התעכב במשך חודשיים, ולבסוף אושר לפרסום תוך שינוי הכותרת: "על השחיטה" והמילים: "דמי מותר", משום שהביעו ביקורת כנגד המשטר. השיר פורסם תחת הכותרת: "שמים בקשו רחמים עלי", והמילים: "דמי מותר" הוחלפו למילים: "הנף גרזן". ביאליק נאלץ לאשר את השינויים, בלית ברירה, אך עם כינוס שיריו בספר הוחזרו המילים המקוריות.
תוכן השיר > כותרת

ניתן לראות בכותרת ובשיר כולו יותר משמץ של האשמה כלפי מעלה. השמיים מוצגים כמרחב שהוא ספק ריק מנוכחות אלוהית, ספק אפוף רשע נצחי. אופיים הסיסמתי העז של משפטי הקריאה הממלאים את השיר גרם לכך ששורות לא מעטות מתוכו (כגון: 'ואם יש צדק - יופע מיד!' או 'נקמה כזאת, נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן') נחרתו בזיכרונם הקולקטיבי של קוראי העברית ודובריה, וחוזרות ומצוטטות עד היום בהקשרים אקטואליים שונים בפי רבים, שאף אינם מודעים למקורן.
ההרוגים בטבח מדומים בשיר לבהמות המובאות לשחיטה, מבלי כל יכולת להתנגד. ההֶרְמֵז של ביאליק בכותרת השיר לברכת השחיטה ("בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֹתָיו וְצִוָּנוּ עַל הַשְּׁחִיטָה") מחזק דימוי זה.
תוכן השיר > הבית הראשון

השיר מורכב מארבעה בתים. בארבע השורות הראשונות של רוב הבתים ניתן למצוא חריזה חובקת, והשורה שלאחר מכן מתחרזת עם האחרונה.
בשורה הראשונה - ”שָׁמַיִם, בַּקְּשׁוּ רַחֲמִים עָלָי!”, הדובר מתייחס לעצמו כמעין קורבן נוסף של פוגרום זה, תוך שהוא פונה לשמים דווקא ולא לאל עצמו. כמו כן, ניתן לראות מעט אירוניה בחריזה שבין השמיים והרחמים בשורה זו: גם השמיים, מקום משכנו של אלוהים, וגם מידת הרחמים, שכה מאפיינת את אלוהים, נמצאות ריקות מתוכן בשורה הראשונה. יש בכך ביקורת על החמלה והנוכחות של אלוהים לאחר הפוגרום. במילים ”אִם-יֵשׁ בָּכֶם אֵל וְלָאֵל בָּכֶם נָתִיב”, הוא מטיל ספק בשנית בקיומו של אלוהים.
בהמשך בית זה, עם השורה ”אֲ נִ י – לִבִּי מֵת וְאֵין עוֹד תְּפִלָּה בִּשְׂפָתָי”, ניתן לראות כי למרות פניית הדובר אל השמיים, הוא סבור כי הפתרון תלוי אך ורק בו, באמצעות הדגש במשפט על המילה "אני" ושימוש בצורת ניסוח שניתן למצוא גם בתלמוד.
תוכן השיר > הבית השני

בדומה לתיאור היהודים כחיות שצווארן נמצא סמוך לסכין, הדובר מציע ל"תליינים" (הכוונה בכך היא לאלוהים, שגרם להופעת הספקות שלו) את צווארו (”הַתַּלְיָן! הֵא צַוָּאר – קוּם שְׁחָט!”).
מעשה ההקרבה לשחיטה שלא מטוהר לב (בניגוד לעקדת יצחק) מתואר בתנ"ך, גם על ידי אלוהים, כמעשה אסור שאף מזכה את מבצעו בעונש מוות. אם כן, נראה כי ישנה אצבע מאשימה כאן כלפי אלוהים. הדבר אכן מתברר כך בשורה שלאחר מכן - ”לְךָ זְרֹעַ עִם-קַרְדֹּם”, כשהכוונה כאן יכולה להיות לכוחו האדיר של אלוהים, שלקיים צדק הוא חלק ממנו.
תוכן השיר > הבית השלישי

בתקווה לנקמה שתתבצע על שנעשה, הדובר מחכה ל"צדק" שיעשה מידי שמיים (כביכול על ידי ישות אלוהית, זו שכאמור הוא הטיל בה ספק בתחילת השיר).
תוכן השיר > הבית הרביעי

בבית זה מראה הדובר את כמיהתו לצדק לאחר הפוגרום, אך בניגוד לספק באל שמביע בתחילת השיר, הוא שוב תומך דווקא בצדק "מלמעלה", מידי שמיים, שלא דורש הפעלת כוח מצד היהודים כדי לבצעו. לקראת סוף הבית הוא טוען שדם הקורבנות המכסה את האדמה יהפוך לחרפה וכסמל למעשה מביש זה (במילים ”וְיִקֹּב הַדָּם אֶת-הַתְּהוֹם”). הבית והשיר כולו מסתיימים בכך שמתואר כיצד דם הקורבנות מחלחל לתחתית האדמה.
לחנים וביצועים

השיר הולחן ובוצע, באופן חלקי (שני הבתים הראשונים בלבד), על ידי לייב גלנץ. לחן נוסף חיבר המלחין גבריאל גראד.
במקרים אחדים שימשה הקראת השיר לצורך רטורי:
ועידת "העובד הציוני" שנערכה בסוף 1942, לאחר שהגיעו הידיעות הראשונות על השואה, החלה בהקראת השיר "על השחיטה".
במשפט רצח ילדי משפחת ארויו, שנערך בשנת 1971, הקריא התובע את השיר "על השחיטה" בשלמותו, כחלק מהטיעון לעונש.
מיד עם מינויו של יוסף לפיד לשר המשפטים הוא הורה שבכל המשרדים השייכים למשרד המשפטים ייתלה שלט ובו הציטוט מ"על השחיטה": "וְאִם יֶשׁ-צֶדֶק – יוֹפַע מִיָּד!".
לקריאה נוספת

פישל לחובר, ביאליק חייו ויצירותיו, דביר, תש"ד, עמ' 424–426
אריה לודוויג שטראוס, בדרכי הספרות, מוסד ביאליק, תשי"ט, עמ' 105–111
דן מירון, חיים נחמן ביאליק, שירים תרנ"ט-תרצ"ד, מהדורה מדעית, מכון כץ, דביר, 155-154
מרדכי פנחסי, ניגודים וסינתזה, אור-עם, עמ' 84–93
משה אונגרפלד, "מכתבי קלוזנר אל ביאליק", מאזנים כח/ב, ינואר 1969. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ישראל לוין, "ביאליק על הנקמה ב'על השחיטה' ו'ידעתי בליל ערפל', בתוך ספרו: תנים וכנור, הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 192–195
רלה קושלבסקי, 'שמים בקשו רחמים עלי' : מקונוונציה מדרשית לעיצוב ספרותי מודרני. בתוך: מחקרי ירושלים בספרות עברית, כרך י״ז (תשנ״ט 1999), עמ' 59–75 <על ״על השחיטה״> (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אובידיו הובאן

אובידיו שטפן הובאן (נכתב לעיתים חובאן; ברומנית: Ovidiu Ștefan Hoban; נולד ב-27 בדצמבר 1982 בבאיה מארה שברומניה) הוא כדורגלן עבר רומני, אשר שיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

הובאן התחיל את הקריירה שלו בקלאוזן מהליגות הנמוכות בגרמניה. בשנת 2004 חתם באוניברסיטטה קראיובה מליגת העל הרומנית. לאחר שרשם רק הופעה אחת, עזב בינואר 2005 לפ.צ'. ביהור אוראדיה מליגת המשנה. בקיץ 2005 חתם בגז מתאן מדיאש, איתה עלה לליגה הבכירה בתום עונת 2007/2008. בעונת 2010/2011 סיים עם הקבוצה במקום שביעי בליגה והעפיל עמה למוקדמות ההליגה האירופית. בינואר 2012 חתם באוניברסיטטה קלוז', ולאחר חצי עונה חתם בפטרולול פלוישט ביחד עם קבוצת כדורגלנים נוספים שעברו מקלוז' לפוישט (לרבות ולאד מוראר) בעקבות המאמן. בעונתו הראשונה בקבוצה סיים עמה במקום השלישי וזכה עמה בגביע הרומני, התואר הראשון שלו בקריירה.
ב-14 בספטמבר 2014 הגיע הובאן לישראל וחתם בהפועל באר שבע. כעבור שישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון החוץ 1–3 על הפועל פתח תקווה. ב-11 במאי 2015 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער השוויון מול מכבי תל אביב במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בעונה זו סיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגת העל, והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם כבש שער בהפסד 2–6 למכבי תל אביב. ב-16 ביולי 2015 כבש בתיקו 1-1 נגד תון השווייצרית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2015/2016 כבש ארבעה שערים והוסיף שני בישולים, והיה שותף לזכייתה של הפועל באר שבע באליפות השלישית בתולדותיה.
בעונת 2016/2017 זכה הובאן עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 2–4 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה, ובהמשך התמודד עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות והגיע עמה לשלב הפלייאוף בו הודחה מול סלטיק, וכתוצאה מכך נשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 בדצמבר 2016 זכה הובאן עם הקבוצה בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 מול עירוני קריית שמונה במשחק הגמר. בתום העונה זכה עם הפועל באר שבע באליפות שנייה ברציפות, ולאחר סיום חוזהו הוא שוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בקבוצת צ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית. ב-20 בינואר 2022 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה > נבחרת רומניה

ב-4 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, במשחק ידידות נגד טרינידד וטובגו. ב-8 באוקטובר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד פינלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-10 ביוני 2016 שיחק בהרכב במשחק הפתיחה של יורו 2016 נגד צרפת בהפסד 1–2.
תארים

גביע הליגה (1): 2012/2013
אליפות (2): 2015/2016, 2016/2017
אלוף האלופים (1): 2016/2017
גביע הטוטו (1): 2016/2017
אליפות רומניה (5): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2019, 2021/2020, 2021/2022
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, הפועל באר שבע: אובידיו הובאן חתם רשמית לשנתיים, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2014
↑  הפועל באר שבע זכתה בגביע הטוטו אחרי 1:4 על עירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2016
↑  איציק כלפי, ‏בגיל 39: אובידיו הובאן הודיע על פרישה מכדורגל, באתר ONE‏, 20 בינואר 2022
| נבחרת רומניה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 פנטילימון •  2 מצל •  3 ראץ •  4 מוצי •  5 הובאן •  6 קיריקש •  7 קיפצ'יו •  8 פינטילי •  9 אליבק •  10 סטאנצ'ו •   11 טורג'ה •  12 טאטארושאנו • 13 קסרו •  14 אנדונה • 15 גמאן • 16 פיליפ • 17 סאנמארטן • 18 פרפליצה • 19 סטאנקו • 20 פופה • 21 גריגורה • 22 ספונארו • 23 לונג • מאמן: יורדנסקו |  1 פנטילימון •  2 מצל •  3 ראץ •  4 מוצי •  5 הובאן •  6 קיריקש •  7 קיפצ'יו •  8 פינטילי •  9 אליבק •  10 סטאנצ'ו •   11 טורג'ה •  12 טאטארושאנו • 13 קסרו •  14 אנדונה • 15 גמאן • 16 פיליפ • 17 סאנמארטן • 18 פרפליצה • 19 סטאנקו • 20 פופה • 21 גריגורה • 22 ספונארו • 23 לונג • מאמן: יורדנסקו | רומניה |
קונטינגנציה

קונטינגנציה מתייחסת לאירוע, מצב או מהות שאינם הכרחיים, שאינם קורים בהכרח, אלא תלויים בתנאים או בנסיבות מסוימות. כאשר משהו הוא קונטינגנטי, המשמעות היא שהוא לא הכרחי, אלא תוצאה של התנאים וההחלטות שמתקבלות.
קונטינגנטיות היא אקראיות או תלויה בתנאים, ולא עקביות. קונטינגנטיות מתייחסת למצב שבו משהו עשוי להתרחש, אך לא בהכרח יתרחש – כלומר, הוא לא קבוע או הכרחי, אלא תלוי בתנאים מסוימים או בתנאים משתנים. אקראיות היא התרחשות שקורית בצורה בלתי צפויה, שאין לה דפוס קבוע או עקביות. עקביות היא מצב שבו משהו קורה בצורה קבועה, צפויה או בדפוס שחוזר על עצמו. את הקונטינגנטיות - על הציר שבין אקראיות ועקביות, בהקשר של דברים שיכולים לקרות אך אינם הכרחיים - נכון להקביל לאקראיות ולא לעקביות. היא קרובה יותר לתהליכיות במובן של תרשים זרימה או תוצאתיות.
למונח קונטינגנציה יש כמה פירושים:
בפילוסופיה

בפילוסופיה ובלוגיקה קונטינגנטיות מתייחסת לדברים שאינם בהכרח קורים, כלומר הם עשויים לקרות, אך לא חייבים. דוגמה לכך היא העובדה שייתכן שאדם ילך לעבודה מחר, אך זה לא הכרחי - הוא יכול להחליט שלא ללכת. המונח מתאר מצב של טענות אשר עשויות להיות אמיתיות או שקריות, בהתאם לערכי האמת של מרכיביהן. בזאת הן שונות מטענות שהן אמיתיות לכל השמה אפשרית (טאוטולוגיה), ומטענות שהן שקריות לכל השמה אפשרית (סתירה).
טענה קונטינגנטית, אשר מכונה לעיתים אמת קונטינגנטית, אינה נכונה או שקרית בהכרח אלא תלויה בערכי האמת של מרכיביה, אשר קובעים את ערך האמת של הטענה כולה (contingent = תלוי). מכאן שאמיתותה של טענה קונטינגנטית נשענת על עובדות, זאת בניגוד לטענה אנליטית אשר אמיתותה אינה תלויה בעובדות אליהן היא מתייחסת.
לצד טענות קונטינגנטיות, קיימות לפחות שלוש קבוצות אחרות של טענות, שחלקן חופפות:
טענות טאוטולוגיות חייבות להיות נכונות, תהיינה הנסיבות אשר תהיינה (לדוגמה: "השמיים כחולים או אינם כחולים").
סתירות  בהכרח אינן נכונות, תהיינה הנסיבות אשר תהיינה  (לדוגמה: "יורד גשם ולא יורד גשם").
טענות אפשריות עשויות להיות נכונות או לא נכונות בהתחשב בנסיבות מסוימות (דוגמאות: x   +   y   =   4; "יש רק שלושה כוכבי לכת" ;"יש יותר משלושה כוכבי לכת" ). כל הטענות האמיתיות, וכל הטענות התלויות, הן גם טענות אפשריות.
במתודולוגיה וסטטיסטיקה

במתודולוגיה וסטטיסטיקה, קונטינגנטיות יכולה להצביע על תופעות או קשרים שמשתנים בהתאם למצב או לתנאים. לדוגמה, בסקרים או בניתוחים סטטיסטיים, קונטינגנטיות עשויה לתאר קשר בין שני משתנים שמתרחש רק בהינתן תנאים מסוימים.
בתכנון וניהול

במתודולוגיות, תכנון וניהול קונטינגנטיות יכולה להתייחס להיערכות למצב בלתי צפוי. לדוגמה, תכניות גיבוי שמתמודדות עם "סיטואציות קונטינגנטיות" הן תכניות שמתמודדות עם תרחישים אפשריים שיכולים לקרות, אבל לא בהכרח.
קונטינגנציה ורלטיביזם ברטוריקה

ניסיונות עבר של פילוסופים ורטוריקנים להתייחס לרטוריקה כתחום בפני עצמו הוביל לניסיון לשייך את הרטוריקה לעניינים רלטיביים וקונטינגנטיים. אריסטו הסביר בספרו "רטוריקה", "חובת הרטוריקה היא התמודדות עם עניינים כמו אלה שאנו מהרהרים בהם ללא אמנויות או שיטות להדריך אותנו... " אריסטו מדגיש את הקונטינגנציה כי אף אחד לא דן על ההכרחי או על הבלתי אפשרי. הוא האמין כי נוכחות "בלתי נמנעת ובלתי נשלטת של אפשרויות מרובות" או טבען המורכב של החלטות יוצרים ומזמינים רטוריקה. השקפתו של אריסטו מערערת על השקפתו של אפלטון, שאמר כי לרטוריקה אין שום נושא פרט לרמייה, ונותנת לרטוריקה את עמדתה בפסגת הוויכוח הפוליטי.
לסיכום, קונטינגנטיות מתייחסת בדרך כלל לתלות במצבים או תנאים משתנים.
הערות שוליים

1 2  אריסטו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557833305171  GND: 4032290-7  LCCN: sh85031559  LNB: 000298272  NKC: ph135765 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קישוא פטיסון

| קישוא פטיסון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: דלועאים
משפחה:: דלועיים
סוג:: דלעת
מין:: דלעת השדה
תת־מין:: קישוא
קישוא פטיסון (או קישוא מזן פטיסון) הוא סוג של קישוא, ירק ממשפחת הדלועיים, מסוג דלעת או קישוא קיץ (Cucurbita pepo).
צבעו צהוב בוהק או ירוק וצורתו עיגול קטן פחוס ומכוכב. בישראל הוא גדל בדרום הארץ. עשיר בנוגדי חמצון.
קישוא זה בולט מאחר שביחס לקישואים אחרים גודלו קטן, צורתו עגולה ורדודה, והקצוות המסולסלים, הדומים במידה מסוימת לסביבון צעצוע קטן או לצלוחית מעופפת. השם "פטיסון" (באנגלית: pattypan) נובע מהשם בצרפתית ל"מחבת לאפיית קציצות". מקור השם הוא ממילה פרובנסלית המתארת עוגה שעשויה בתבנית מסולסלת. הפטיסון ידוע גם בשמות נוספים המכילים צירופים של המילה דלעת, כמו: דלעת סקאלופ, דלעת פיטר פן, דלעת פרץ שמש דלעת סבתא, דלעת רפרפת, ciblème בצרפתית קייג'ונית דלעת לבנה, דלעת כפתורים, סקאלופיני או פשוט "דלעת" באנגלית אוסטרלית, או דלעת שונקציה (מבוטא "דלעת שווקסי"), במיוחד אם מגדלים אותה באזור פוקיפסי שבניו יורק.
קישוא הפטיסון קיים בזנים שונים בצבעי צהוב, ירוק ולבן. הקישואים רכים ביותר כאשר הם טרם הגיעו להבשלה מלאה; בדרך כלל הוא מוגש כאשר הקוטר שלו אינו עולה על 8 סנטימטרים.
מבחינת טעם טעמו של הפטיסון מזכיר את זה של הקישוא, אך הוא עמוק יותר ומרקמו השונה הופך אותו לנוח במיוחד למילוי.
בשנת 2005 הודיע משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי מרכז וולקני (מנהל המחקר במשרד החקלאות) פיתח זנים חדשים של קישואים ייחודיים שישווקו בישראל: קישוא פטיסון דו-צבעוני: צורתו פחוסה ומתאים במיוחד למילוי של דברי חלב, וקישוא פטיסון ירוק: צורתו פחוסה בעל מוצקות ומתאים למילוי במתכונים בשריים ואחרים. צבעו ירוק מבריק. זני קישואים אלו פותחו על ידי דוקטור הרי פריס, חוקר במחלקה לדלועיים במרכז הוולקני. שותפים לפיתוח הזנים הם מנהל שרות ההדרכה והמקצוע במשרד החקלאות ומועצת הצמחים.
שימושים

במטבח העילי (fine cuisine) בשרו הרך נמעך לעיתים ומעורבב עם תבלינים וירקות נוספים כמו שום לפני המשך שלבי ההכנה; קליפתו המחוספסת והמיוחדת של הפטיסון משמשת לעיתים גם כמכל דקורטיבי למאכלים אחרים. פטיסון הוא מקור טוב למגנזיום, ניאצין (ויטמין B3) וויטמיני A ו-C. כוס אחת שלו מכילה בערך 20 עד 30 קלוריות וללא שומן. לרוב הוא פרוס, אפוי מצופה ומטוגן עד שהוא מזהיב, או פשוט מבושל.
במטבח הפולני נהוג לאכול אותם מוחמצים בחומץ מתוק.
בישראל פטיסון הוא מאכל נפוץ יחסית בקרב עולים מרוסיה, שעד שנת 2013 בערך, יכלו לקנות אותו רק בגרסתו המוחמצת במרכולים מיוחדים.
הערות שוליים

↑  "forum: Food & Drink". jamieoliver.com. 17 במרץ 2011. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Pattypan Squash". 15 במרץ 2011. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Patty pan". waitrose.com. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Albert Valdman and Kevin J. Rottet ‏Dictionary of Louisiana French: As Spoken in Cajun, Creole, and American Indian Communities (2010), באתר גוגל ספרים
↑  "Food that′s gold : What to do with these funny looking things". siskiyoudaily.com. 30 ביולי 2015. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  ריטה גולדשטיין, חצוצרת הזהב: אוכלים את זה?, באתר nrg
↑  זני קישואים חדשים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph239955
הידרודינמיקה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דניאל ברנולי 
 שפת המקור:  לטינית 
 נושא:  הידרודינמיקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1738 
 
הידרודינמיקה הוא ספר שנכתב על ידי דניאל ברנולי ב-1738. הכותרת של הספר הזה היא זו שהעניקה את השם לענף של מכניקת הזורמים הידוע כהידרודינמיקה.
הספר דן במכניקה של זורמים והוא מאורגן סביב הרעיון של שימור האנרגיה כפי שנוסח על ידי כריסטיאן הויגנס. הספר מתאר את התאוריה הפיזיקלית והמתמטית של מים הזורמים דרך צינור ושל מים הזורמים דרך חור במכל. בעשותו כך, ברנולי הסביר את הטבע של הלחץ ההידרודינמי וגילה את הכלל של אובדן ה-vis viva ("הכוח החי") של המים, או האנרגיה הקינטית של המים, במהלך זרימה, כלל שניסוחו המתמטי נודע מאוחר יותר כמשוואת ברנולי. הספר דן גם במכונות הידראוליות ומציג את המושגים של עבודה ונצילות של מכונה. בפרק העשירי, ברנולי דן במודל הראשון של התאוריה הקינטית של הגזים. כשהוא מניח שחום מגדיל את המהירות של חלקיקי הגז, הוא קבע שהלחץ של גז פרופורציונלי לאנרגיה הקינטית הממוצעת של חלקיקי הגז, ובכך טען למעשה שהטמפרטורה של גז יחסית לאנרגיה הקינטית הזאת גם כן.