stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל אלפנביין

| --- | --- |

 לידה:  צום גדליה תרנ"ב (1891) בוצ'אץ', גליציה המזרחית
 פטירה:  ערב יום כיפור תשכ"ה (1964) ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ?–1964 
 תחומי עיסוק:  רב, תלמיד חכם תלמודי, סופר
 חיבוריו:  תשובות רש"י, ספר הסדרים לרש"י, ספר המנהגים דבי מהר"ם בר ברוך מרוטנבורג
 
 רב בקהילות בשיקגו וניו יורק; מנהל קרן החינוך של המזרחי; עורך "אור המזרח"
הרב ישראל שנהבים - אלפנביין (ג' בתשרי תרנ"ב, 1891 – ט' בתשרי תשכ"ה, 1964) היה רב, חוקר ספרות רבנית ואספן ספרים אמריקאי. כיהן כרב במספר קהילות בארצות הברית, התמחה בספרות רבנית מימי הביניים ותרם רבות לחינוך היהודי ולתנועת המזרחי בארצות הברית.
ביוגרפיה

אלפנביין נולד בצום גדליה תרנ"ב (1891) בבוצ'אץ', גליציה המזרחית, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. כבן יחיד לאביו רבי אליקום חנוך פייבוש ב"ר אפרים, ולאמו רבקה חנה (הענציע), בתו של רבי אלטער נירנברג. הוא למד בישיבת פרסבורג והוסמך להוראה על ידי הרב שלום מרדכי שבדרון (מהרש"ם מברז'אן). בשנת תרס"ו (13 במרץ 1906), כשהיה בן 15, היגר לארצות הברית. שם למד תשע שנים בישיבת רבי יצחק אלחנן אצל הרב אברהם אהרן יודלוביץ', ולאחר מכן באוניברסיטת ניו יורק, שם הוענקו לו שני תארים אקדמיים. ואחר כך בזמן מועט למד אצל הרב שלום אלחנן יפה. ב-1915 הוכתר בתואר דוקטור בבית המדרש לרבנים באמריקה. נישא לאשתו איטה, בתו של רבי ראובן הורביץ הלוי.
רבנותו

אלפנביין שימש כרב בקהילות שונות בארצות הברית
בשנת 1915 התמנה כרב קהילת "עדת ישראל" בנאשוויל, טנסי. ב-1916 עבר לשיקגו, שם שימש כרב קהילת "בני דוד אוהבי צדק". בתקופה זו ייסד את התלמוד תורה של אגודת הקהילות ועמד בראש ועד הכשרות במשך שלוש שנים.
ב-1919 התמנה לרב קהילת "פנחס אליהו אוהב צדק" ברחוב 95 במנהטן, ניו יורק, ומילא תפקיד זה עד 1923. באותה שנה עבר לברונקס, שם כיהן כרב קהילת המרכז היהודי "הונטס סויט" עד 1926.
בין השנים 1926 ל-1940 שימש כרב קהילת "כנסת ישראל אנשי ספרד" בסי גייט, ברוקלין. בתקופה זו נודע בדרשותיו, אותן נשא בבתי הכנסת וכן שודרו ברדיו ובטלוויזיה.
הוא היה פעיל מאוד בתנועת המזרחי-הפועל המזרחי, ובמשך 24 שנים שימש כמנהל קרן החינוך של התנועה. בתפקיד זה, הוא הרבה בנסיעות ברחבי ארצות הברית כדי לקדם את החינוך היהודי. בשנים האחרונות לחייו, ערך את "אור המזרח", בטאון הוועד לחיזוק התורה והיהדות שליד המזרחי-הפועל המזרחי (תשכ"א–תשכ"ד).
בנוסף, אלפנביין ערך במשך 11 שנים (1926–1937) את השבועון "די שטימע פון פאלק" והשתתף בכתבי עת ובקבצים שונים במאמרים ובמחקרים, לעיתים תחת שמות בדויים כגון "דיין אל יאהוד", "בן אליקום" ו"י. שנהבים".
נפטר בשנת 1964 ונקבר בבית הקברות ניו מונטיפיורי בלונג איילנד.
יצירתו הספרותית

אלפנביין התמחה בספרות רבנית מימי הביניים ופרסם מספר יצירות חשובות, ביניהן:
ספר המנהגים דבי מהר"ם בר ברוך מרוטנבורג, מתוך כתב יד עם מבוא והערות, על ידי בנימין מנשה לוין, ניו יורק, תרצ"ח, באתר היברובוקס
תשובות רש"י (1943) – אוסף תשובות מאת רש"י, מכונסות מתוך כתבי יד וספרי ראשונים עם מבוא והערות.
מנהגים של כל השנה מאשכנז לרבינו יצחק מדורא, מתוך כתב יד עם מבוא והערות, ניו יורק, תש"ח, באתר היברובוקס
ספר הסדרים לרש"י, מתוך כתב יד עם מבוא והערות, ניו יורק, תשי"א, באתר היברובוקס
בנוסף, הוא תרם למדורים בשפה האנגלית בקבצים על הרמב"ם ורש"י, שנערכו על ידי הרב ד"ר ש. פדרבוש, וכן פרסם מחקר על החינוך היהודי בארץ ישראל בימי השלטון העות'מאני ב"ברכה למנחם" (תשט"ו).
אלפנביין השתתף גם באנציקלופדיה לידיעת היהדות (1934) שנערך על ידי יעקב דה האז, ובקובץ "ציון מן התורה" (תשכ"ג).
תרומות נוספות

אלפנביין היה פעיל מאוד בקידום החינוך היהודי ובתנועת המזרחי. בשנת תשכ"ג (1963), הופיע במוסד הרב קוק ספר יובל לכבודו, בעריכת הרב יהודה לייב מימון. לאחר מותו בניו יורק בערב יום כיפור תשכ"ה (1964), יצא ב-1966 כרך של מבחר ממאמריו ומסותיו בשפה האנגלית, בעריכת א. בורשטין. בכרך זה נכלל גם מאמר על ביקורו אצל הראי"ה קוק והרב יוסף חיים זוננפלד בירושלים בקיץ תרפ"ג (1923). היה גם אספן ספרים, וספרייתו הכילה כ-10,000 ספרים, שמשפחתו התנדבה לישיבת תורה ודעת, בברוקלין.
משפחתו

בנו - אריה יהודה, עורך דין.
בתו - חנה זהובה בארטה.
בתו - שרה בת-עמי בעקמן.
לקריאה נוספת

י. נ. אדלר, ספר יובל לישראל אלפנביין, ירושלים תשכ"ג, עמ' ט-יג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260884505171  GND: 1053420293  ISNI: 0000 0000 6698 5990  LCCN: n95043415  VIAF: 55859116   WorldCat (עם VIAF): 55859116
עינוי פין ואשכים

מבחר של מכשירי צניעות ביריד דור אליי בשנת 2011
עינוי פין ואשכים (באנגלית: Cock and ball torture‏ (CBT)) היא פעילות מינית הכרוכה בכאב או התכווצות בפין או באשכים. היא עשויה להיות כרוכה בפעילויות כואבות ישירות, כגון פירסינג באברי המין, משחק שעווה באיברי המין, מעיכה, מחיצת אשכים, מכות באברי המין, משחק בשופכה, עינוי דיגדוגים, גירוי ארוטי בעזרת חשמל או הכאה. המעונה עשוי לקבל הנאה פיזית ישירה באמצעות סאדומאזוכיזם, או הנאה רגשית באמצעות השפלה ארוטית, או ידיעה שהמחזה נעים למענה הסדיסטי. רבות מהשיטות הללו נושאות סיכונים בריאותיים משמעותיים.
מכשירים ושיטות עבודה

בדומה לפעילויות מיניות רבות אחרות, ניתן לבצע עינוי פין ואשכים באמצעות אביזר מין או מכשיר עינוג על מנת להפוך את הפין והאשכים ל"נגישים יותר" או למטרות משחק מקדים.
מכשירים ושיטות עבודה > מותח אשכים

מותח אשכים הוא אביזר מין המשמש להארכת שק האשכים ולסיפוק תחושת כובד שמושך את האשכים מהגוף. האביזר משמש למטרת העצמת האינטנסיביות של האורגזמה, מכיוון שמונעים מהאשכים לזוז למעלה. נועד לגרום לאשכיו של הלובש להתלות באופן נמוך מהרגיל (אם משתמשים בו באופן קבוע לפרקי זמן ממושכים), אביזר זה עלול להזיק לאיבר המין במקרים שהוא מהודק מדי, עקב זרימת דם נמוכה.
בעוד מותחי האשכים העשויים עור הן הנפוצות ביותר, דגמים אחרים מורכבים מטבעות פלדה הנצמדות באמצעות ברגים, מה שמוסיף משקל לא נוח נוסף לאשכיו של הלובש. אורך מותח האשכים הוא 2.5-10 סנטימטרים. סוג מסוכן יותר של מותחי אשכים יכול להיות תוצרת בית פשוט על ידי קשירת חבל או חוט סביב שק האשכים עד שהוא נמתח בסופו של דבר לאורך הרצוי.
מכשירים ושיטות עבודה > מוחץ אשכים

מוחץ אשכים (באנגלית: "Ball Buster") הוא מכשיר העשוי מתכת או חומר אקרילי שקוף המוחץ את האשכים לאט על ידי סיבוב אום או בורג. רמת ההידוק תלויה ברמת סבילות הכאב של הלובש. מוחץ האשכים משולב לעיתים קרובות עם קשירת הפרטנר, בין אם עם בן זוג או בעצמו.
מכשירים ושיטות עבודה > מצנח

"מצנח" הוא מעין אביזר בצורת צווארון, בדרך כלל עשוי מעור, הנצמד סביב שק האשכים, וממנו ניתן לתלות משקולות. צורתו חרוטית, תחתיו תלויות שלוש או ארבע שרשראות קצרות, שאליהן ניתן לחבר משקולות.
פעולה זה משולבת לעיתים עם BDSM. המצנח מספק גרירה מתמדת ואפקט סחיטה על האשכים. משקל המצנח הבינוני הניתן לתלייה הוא 3–5 ק"ג. במיוחד בזמן שעבוד, רמת המשקל המשומשת גבוהה יותר. ניתן להשתמש במשקולות קטנות יותר כאשר המשתתף הלובש אותו חופשי לזוז, האפקט המתנדנד של המשקל יכול להגביל תנועות פתאומיות, כמו גם לספק גירוי חזותי לשותף הדומיננטי[דרוש מקור].
מכשירים ושיטות עבודה > האמבלר

ה"האמבלר" הוא מכשיר ריסון פיזי המשתמש ב-BDSM על מנת הגבלת תנועתו של משתתף הכנוע בזמן BDSM.
ההאמבלר מורכב ממכשיר קשירת אשך הנצמד סביב בסיס שק האשכים, המותקן במרכז מוט שחולף מאחורי הירכיים בבסיס הישבן. הדבר מאלץ את הלובש לשמור על רגליו מקופלות קדימה, שכן כל ניסיון ליישר את הרגליים מושך אפילו מעט את שק האשכים, וגורם לכל דבר החל מאי־נוחות ניכרת ועד לכאב קיצוני.
מכשירים ושיטות עבודה > אזיקי אשך

אזיקי אשכים הם מכשיר בצורת טבעת מסביב לשק האשכים שבין הגוף לאשכים. כאשר סגור, אינו מאפשר לאשכים להחליק דרכו. לסוג הנפוץ ביותר יש שני חפתים מחוברים. האחד סביב שק האשכים ואילו השני סביב בסיס הפין.
המשתתפים הפסיביים נהנים מהתחושה שהם בבעלות, בעוד שהמשתתף האקטיבי נהנה מהתחושה של "בעלות" על הפרטנר. התשוקה המרכזית שבעקבותה משתמשים באזיקי האשכים היא מעין "הטלת בעלות" של האשכים על הפרטנר. יש בכך רמה של השפלה, שבאמצעותה הם מוצאים עוררות מינית. מטרת האזיקים היא להוות חלק מפטיש מיני של הלובש או בן זוגם[דרוש מקור].
עם זאת, מדובר בשימושים קיצוניים באזיקי האשך. באופן מקובל יותר, המכשיר מוריד את האשכים ושומר אותם שם במהלך גירוי, שיש לו מספר יתרונות:
לגרום לפין להיראות ארוך יותר. משיכת האשכים למטה והרחק מבסיס הפין מותחת את העור מעל בסיס הפין ועצם הערווה, וחושפת את הסנטימטרים הספורים הנוספים של פיר הפין שבדרך כלל מוסתר מן העין.
שיפור העוררות המינית. בעוד שחלק מהמשתתפים עשויים להתעורר מהתחושה שהם "בבעלותם", ההרגשה הפיזית של מתיחת הרצועות המותנות את האשכים היא בעלת השפעה דומה לתרגול הנפוץ יותר של מתיחת רגליים והצבעת בהונות.
מניעת האשכים להתרומם עד כדי כך שהם נקלעים מתחת לעור הסמוך לבסיס הפין, מצב שעלול להיות מאוד לא נוח, במיוחד אם האשך נמעך על ידי סטירת העור בעת דחיפה ביחסי מין.
עיכוב או התעצמות שפיכה על ידי מניעת האשכים לעלות בדרך כלל ל"נקודת האל חזור". הרבה יותר קשה להגיע לאורגזמה.
מכשירים ושיטות עבודה > רתמת פין

רתמת פין היא צעצוע מיני לפין המיועד ללבישה סביב הפין ושק האשכים. תפקידו דומה לתפקוד של טבעת פין. מכשירים אלה קשורים לעיתים קרובות לפעילויות BDSM. רתמת הפין הוא מכשיר צניעות גברי המורכב מטבעות פין מרובות. שיני קאלי הוא צמיד מתכת עם קוצים פנימיים שנסגר סביב הפין וניתן להשתמש בו למניעה או להכאיב בעת זיקפה.
מכשירים ושיטות עבודה > ריסוק אשכים

"ריסוק אשכים" הוא מעשה של בעיטה או הכאה באשכים. הוא נושא מספר סיכונים רפואיים, כולל סכנת קרע באשכים כתוצאה מטראומה משמעותית.
תרבות עינוי פין במזרח

בעיטת אשך (ביפנית: "玉 蹴 り", תיעתוק: "טאמאקרי") הוא פטיש ותת -ז'אנר מיני של BDSM בו מתעללים באשכיו של גבר. הז'אנר מכונה באנגלית "ballbusting" (או בקיצור "bb") (בתרגום חופשי לעברית: הכאת אשכים). המונח Tamakeri היפני משמש אנשים רבים שאינם יפנים לתיאור אמצעי תקשורת בהם משתתפים אנשים אסייתים בעיקר נשים. הדינמיקה של טמאקארי מורכבת ממזוכיסט שהאשך שלו נפגע מסדיסט. הפטיש פופולרי בקרב גברים ונשים הטרוסקסואליים והומוסקסואלים.
עיסוי חשמלי (ביפנית: "電 気 按摩", תיעתוק: "דנקיאנמה") היא מתיחה יפנית פופולרית המתרחשת בין שני אנשים, כאשר אדם אחד מכניס את כף רגלו לאזור איברי המין של האחר ומנער אותה בתנועה רוטטת. לעיתים קרובות הדבר נעשה על ידי אחיזה ברגליו של האדם האחר, הרמתן ולאחר מכן הנחת רגלו שלו על מפשעתו והרטטת הרגל. הדבר נעשה לעיתים קרובות בין נערים בגילאי בית הספר כמתיחה הדומה ל"קאנצ'ו" ונתפשת בקרב הקהל המערבי כסוג של בריונות.
בטיחות

אובדן זרימת הדם הוא אחד הסיכונים הגדולים ביותר בעינוי פין, ועלול לגרום לנזק בלתי הפיך. דימום הוא סימן להתנהלות לא בטוחה. רמת הכאב אינו מצביע על בעיה וסימני סכנה כוללים אובדן צבע או הכחלה ובצקות. יש הטוענים כי קשירת האשכים לאובייקט אחר מסוכן במיוחד, ומגדיל את הסיכון לפגיעה באשכים באמצעות מתח מוגזם או משיכה, לכן יש לנקוט במשנה זהירות.
הפציעות החמורות ביותר הן קרע באשכים, תסביב אשך וחסימת האשכים, שהם מצבי חירום רפואיים הדורשים טיפול רפואי דחוף.
הערות שוליים

↑  Langdridge, Darren; Barker, Meg (2008). Safe, sane, and consensual: contemporary perspectives on sadomasochism. Palgrave Macmillan. p. 174. ISBN 978-0-230-51774-5. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2016-10-21.
↑  Sydney Lee (2017-01-29), Ballbusting 101, נבדק ב-2019-05-02
↑  Thomas, Sophie Saint. "Why Some Men Love Getting Their Penises Tortured". www.refinery29.com (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2019-05-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  Krishnan, Manisha (2017-03-14). "We Asked a Cock and Ball Torture Expert About the Art of Dilating Urethras". Vice (בCanadian English). אורכב מ-המקור ב-2019-05-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  Hartley, Nina; Levine, I. S. (2006). Nina Hartley's Guide to Total Sex. Avery. p. 136. ISBN 978-1-58333-263-4. אורכב מ-המקור ב-2013-06-20. נבדק ב-2016-10-21.
↑  "The Strict Leather Gates of Hell Review". Gritty Woman. 17 ביוני 2015. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2019. נבדק ב-24 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kali's Teeth Anti Erection Device". Femina Rising. 1995. אורכב מ-המקור ב-2018-07-24. נבדק ב-2018-07-24.
↑  "tamakeri - Wiktionary". en.wiktionary.org. אורכב מ-המקור ב-2019-04-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  "Word of the Week: Tamakeri". Posting Maven. 30 במרץ 2015. אורכב מ-המקור ב-15 בנובמבר 2019. נבדק ב-2018-12-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is Tamakeri? - Definition from Kinkly". Kinkly.com (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2019-04-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  "Tamakeri". Japan for the Uninvited. 2006-06-23. אורכב מ-המקור ב-2019-04-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  ""Denki Anma": The Japanese traditional torment that you'll be glad stays in Japan". SoraNews24 (באנגלית). 2014-03-27. אורכב מ-המקור ב-2019-05-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  "Wiki - denki anma - Danbooru". danbooru.donmai.us. אורכב מ-המקור ב-2019-05-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  Dirk; Stein, David. "Cock Torture: Health and Safety". Deviants' Dictionary. אורכב מ-המקור ב-29 בדצמבר 2013. נבדק ב-16 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dirk; Stein, David; Sommers, Richard. "Ball Torture: Health and Safety". Deviants' Dictionary. אורכב מ-המקור ב-30 ביולי 2013. נבדק ב-16 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
הפיגוע בקניון השרון (2001)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  18 במאי 2001
 מקום:  קניון השרון, נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°19′36″N 34°51′43″E﻿ / ﻿32.326638888889°N 34.862055555556°E﻿ / 32.326638888889; 34.862055555556
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  5
 פצועים:  מעל ל-100
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת נתניה מוגדלת) הפיגוע בקניון השרון(למפת נתניה רגילה) הפיגוע בקניון השרון
 
הפיגוע בקניון השרון היה פיגוע התאבדות שאירע ב-18 במאי 2001, בקניון השרון בנתניה. 5 אנשים נרצחו ויותר ממאה נפצעו.
הפיגוע

ביום שישי, 18 במאי 2001, מחבל מתאבד הלובש ג'קט כחול ארוך, שמתחתיו הוחבאה חגורת נפץ שחוברה לגופו, הגיע לעמדת הבידוק הביטחוני בקניון השרון, שם מאבטחים מנעו ממנו מלהיכנס; המחבל פוצץ עצמו בכניסה, בפיצוץ נהרגו 5 ונפצעו מעל מאה. חמאס לקח אחריות לפיגוע.
הפיגוע > מבצעי הפיגוע

אחמד ג'אבר, ערבי ישראלי מחדרה שהסיע את המחבל הורשע ברצח ונידון לעשר שנות מאסר.
עבאס א-סייד, מפקד החמאס בטולכרם שאחראי על הוצאת הפיגוע לפועל ותכנן גם את הפיגוע במלון פארק (בו נרצחו 30 ישראלים) במרץ 2002, נעצר במאי 2002, והורשע בספטמבר 2005 ונידון ל-35 מאסרי עולם.
גלריה

תמונות מזירת הפיגוע
ראו גם

הפיגוע בקניון השרון (יולי 2005)
הפיגוע בקניון השרון (דצמבר 2005)
הערות שוליים

↑  ורד כהן ברזילי‏, מסיע המתאבד הורשע בסיוע לרצח, באתר וואלה, 27 ביוני 2002
↑  ע"פ 1776/06 עבאס אל סיד נ' מדינת ישראל, ניתן ב־5 בספטמבר 2011.
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קלרה בירנברג

| --- | --- |

 לידה:  1894 
 פטירה:  1989 (בגיל 95 בערך) 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
קלרה בירנברג (באנגלית: Clara Birnberg;‏ 1892 או 1894 – 1989) הייתה אמנית יהודייה-בריטית, מאיירת, ציירת דיוקנאות ופסלת. לאחר נישואיה לאמן סטיבן ויינשטיין, הם שינו את שם משפחתם לווינסטיין (עם הפיכתה לקלייר וינסטיין) ושניהם הפכו לקווייקרים.
קורות חיים

בירנברג, שאביה נולד בטרנופול, אוקראינה, עברה לאנגליה עם משפחתה בשנת 1902. למדה בבית הספר לאמנות לאמנויות סלייד בין השנים 1910–1912 עם איזק רוזנברג ודייוויד בומברג, והפכה לחברה הנשית היחידה במעגל האמנים והמשוררים נערי וייטצ'אפל . היא הייתה האישה היחידה שהציגה מיצירותיה בתערוכה האימפרסיוניסטית "אמנות המאה העשרים: סקירה של תנועות מודרניות" בגלריה לאמנות וויטצ'אפל בשנת 1914. בה מילא מעגל זה חלק מרכזי.
בין הפסלים שלה, אחד מוצג באולם טוינבי שבויטצ'אפל, ואחד של ז'אן ד'ארק הוצב בגן ביתו של ג'ורג' ברנרד שו באייוט סנט לורנס בהרטפורדשייר, שם היו שו ובני הזוג שכנים (לסטיבן כבר היו קשרים עם שו).  קלייר איירה כמה מספריו וציירה דיוקן שלו. בנוסף לציור של שו מספר פעמים, פסלה בירנברג גם פסל ברונזה בשנת 1946. לאחר ששו  נפטר הועבר הפסל לתיאטרון שו ואז עם סגירתו לעיריית קמדן. מעבר לרישומים של שו,  רשמה דיוקנאות של דמיטרי שוסטקוביץ', בנג'מין בריטן ומהטמה גנדי.
בתה רות הריסון הייתה ידועה בזכות קמפיין למען זכויות בעלי חיים. רות התחתנה עם דקסטר הריסון, אדריכל לונדוני.
הערות שוליים

1 2  Kitching, Paula (2019). Britain's Jews in the First World War. Stroud, Gloucestershire, UK: Amberley Publishing Ltd.
1 2  "UK, Naturalisation Certificates and Declarations, 1870-1916 for Clara Birnberg". Ancestry.com. 18 בנובמבר 1911. נבדק ב-29 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clara Birnberg in the 1911 England Census". Ancestry.com. 2 באפריל 1911. נבדק ב-29 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clare Winsten (Clara Birnberg) (1894-1989)". National Portrait Gallery, London. נבדק ב-17 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A newly-discovered portrait of Joseph Leftwich by 'Whitechapel Girl' Clare Winsten, c.1919 - Ben Uri Gallery & Museum". Ben Uri Gallery & Museum (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-04-05.
↑  "Clare Winsten [née Clara Birnberg]". Ben Uri Gallery & Museum on Facebook. נבדק ב-17 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clara Birnberg". Jewish Museum London. נבדק ב-29 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1711 4205  LCCN: no2009046325  NTA: 240952049  VIAF: 162860951   WorldCat (עם VIAF): 162860951
סיק איירוני

| --- | --- |

סיק איירוני, 2016
 מוקד פעילות:  רחבי העולם
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 סוגה:  רוק
 www.seekirony.com
 חברים
 כפיר גוב רום גוב מיכאל אוגנס אדם דונובן אלכס קמפבל
 חברים לשעבר
 יואב וולנסקי ערן מונטנר דניאל שטרוסברג
סיק איירוני (באנגלית: Seek Irony, בתרגום לעברית "חפשו אירוניה", דו-משמעות הומונימית עם "אירוניה חולנית") היא להקת רוק ישראלית אשר הוקמה בשנת 2000 על ידי האחים כפיר גוב (שירה) ורום גוב (תופים), יחד עם יואב וולנסקי (אלקטרוניקה וקלידים), ערן מונטנר (גיטרות) ודניאל שטרוסברג (בס) (הצטרף ללהקה בשנת 2004).
הלהקה משלבת בסגנונה את הכוחניות המאפיינת את מוזיקת הרוק הכבד האמריקאי יחד עם סאונד וביטים המאפיינים מוזיקה אלקטרונית. בשנת 2005 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם המפיקה האמריקאית סילביה מאסי (אשר עובדת עם הלהקות סיסטם אוף אה דאון, Tool, Red Hot Chili Peppers) אשר הזמינה את הלהקה להקליט אלבום באולפני RadioStar Studios שבבעלותה, בקליפורניה שבארצות הברית. עם סיום הקלטת האלבום, במהלך שנת 2006, נחשפה סיק איירוני במספר ראיונות בעיתונים ומגזינים בישראל ומחוצה לה, כולל מספר מגזינים של תעשיית המוזיקה האמריקאית. באפריל 2007 נבחר להיטה של הלהקה, "Tech'N'Roll", להשתלב באחת התוכניות היומיות הפופולריות ביותר של ערוץ הספורט האמריקאי "Fox Sports", The Best Damn Sports Show, והלהקה זכתה לחשיפה בשידור פריים טיים בטלוויזיה אמריקאית.
בתחילת 2008 חתמה הלהקה עם חברת תקליטים אמריקאית חדשה מלאס ווגאס בשם "Aksel Records" והוציאה סינגל ראשון בשם: "Everything We Are", אשר נכתב בשיתוף עם זמר רוק מלבנון בשם ראב זגייב. סולן הלהקה כפיר גוב וראב זגייב פרסמו בלוגים אישיים בעמוד ה-myspace של סיק איירוני, המסבירים את השתלשלות האירועים שהובילו להיווצרות הקשר ולשיתוף הפעולה ביניהם. לפי פרסומים באתר הבית של הלהקה, סיק איירוני מתוכננים להקליט אלבום בכורה רשמי אשר יצא להפצה במהלך שנת 2008.
גן סגור (שיר)

"גן סגור" הוא שיר שנכתב על ידי הזמר והיוצר יהונתן גפן, והולחן על ידי יוני רכטר, ויצא לאור בשנת 1978 כחלק מספר שירי ילדים. באותה השנה, שירי הספר הוקלטו והולחנו לאלבום "הכבש השישה עשר", שהוקלט בשיתוף עם יהודית רביץ, גידי גוב, יוני רכטר ודויד ברוזה, ששרו את שירי הילדים. בשנת 1991 השירים שולבו בהצגת ילדים, ובשנת 2021 יצאה הצגה חדשה שנקראה "הכבש השישה עשר", והכילה את שירי הילדים מאותו הספר.
מאפיינים > מאפיינים טקסטואליים

השיר נכתב בגוף ראשון רבים, והוא מתואר מנקודת המבט של ילד קטן. אוצר המילים בשיר מתאים גם הוא לאותה נקודת מבט (מילים כמו אמא, נדנדות, גן וקוביות), וכך גם המשלב הלשוני.
השיר מתאר חוויות לא נעימות של הילד המגיע לגן שלו בזמן שהוא כבר סגור ושומם. השיר מאופיין בניגודיות בין המקום הבטוח של הילדים לבין העובדה שהוא עומד סגור. למרות החוויות הלא נעימות, השיר מסופר בריחוק מסוים - האירוע התרחש אתמול ולא מתואר בזמן אמת.
מאפיינים > מאפיינים מוזיקליים

לחן השיר מורכב משני חלקים מוזיקליים החוזרים לסירוגין עם שינויים קלים. על אף האווירה הקודרת מעט של מילות השיר, הלחן כתוב בסולם מז'ורי שגורם לשיר להישמע שמח. החלק הראשון הוא מונוטוני יחסית, והוא סב סביב צליל הדומיננטה ומסתיים בטוניקה. החלק השני פותח בקפיצה של אוקטבה למעלה מצליל הטוניקה.
ביצועים שונים של השיר

השיר בוצע על ידי מספר זמרים ויוצרים שונים. מקהלת שרונית ביצעה את השיר בעבור ערוץ הופ!, גידי גוב ביצע את השיר במסגרת הוצאת אלבום שירי ילדים בשנת 1983, השיר בוצע בספיישל של ה"כבש השישה עשר" ששודר בערוץ הילדים על ידי מיכל ינאי ודנה דבורין, וכן מיכל ינאי בעצמה בצעה את השיר בקלטת בכיכובה "הילדה הכי יפה בגן" שהכילה את מיטב השירים של יהונתן גפן והשיר בוצע בקלטת "שירים קטנים 2" ומשתתפי "הכבש השישה עשר" ביצעו את השיר לכבוד הוצאתו המחודשת ביוטיוב.
הערות שוליים

1 2 3  Amit Gur, מידע וניתוח גן סגור, באתר שירו - סביבת לימוד לשירת המקהלה
↑  הכבש השישה עשר - גן סגור (קליפ אנימציה), נבדק ב-2022-02-10
חזון אחרית הימים (ישעיהו)

חזון אחרית הימים היא נבואה המופיעה בספר ישעיהו, פרק ב', פסוקים ב'–ד', לפיה באחרית הימים יכירו עמים רבים באלוהי ישראל, ושבעולם ישרור שלום כללי, שיהפוך את כלי הנשק למיותרים. נוסח דומה לנבואה זו מופיע בספר מיכה, פרק ד', פסוקים א'–ה'.
פרשנות

בקרב אלה המחלקים את ספר ישעיהו לשני נביאים, יש המייחסים את חזון אחרית הימים ל"ישעיהו השני", אף שנבואה זו נמצאת בפרקים המיוחסים ל"ישעיהו הראשון". אחרים סבורים שנבואה זו של ישעיהו נשאלה ממיכה. חוקר המקרא יאיר זקוביץ שולל דעות אלה ומציין: "דעתנו כדעת הטוענים כי מיכה הוא המצטט מספר ישעיה ולא מצאנו טעם כלשהו להפקיע את הנבואה מחזקתו של ישעיהו בן אמוץ."
לכאורה עוסקת נבואה קצרה זו בשני נושאים נפרדים: הכרה של הגויים באלוהי ישראל וחזון השלום. עמוס חכם, בפירוש "דעת מקרא" לספר ישעיהו, קושר בין שני נושאים אלה:
יאיר זקוביץ רואה את פסוק ה', ”בֵּית יַעֲקֹב לְכוּ וְנֵלְכָה בְּאוֹר ה'” כחלק בלתי נפרד מחזון אחרית הימים. בעוד שהחזון מדבר על עתיד רחוק, "אחרית הימים", שבו יאמרו הגויים ”וְנֵלְכָה בְּאֹרְחֹתָיו”, הרי בפסוק זה פונה הנביא לעם ישראל ללכת בדרך זו כבר בהווה. זקוביץ מנמק זאת: "הפנייה לבני ישראל נגזרת מקל וחומר: אם הגויים עתידים להכיר באדנותו של אלוהי יעקב, אף יחפצו להלך בדרכיו, ראוי להם לבני ישראל להקדים ולעשות כן, ויתרה מזו: בהליכתם בדרכי ה' יתוו בני ישראל לגויים את הדרך אשר ילכו בה".
יואל מציג נבואה הפוכה מזו של ישעיהו: ”כֹּתּוּ אִתֵּיכֶם לַחֲרָבוֹת וּמַזְמְרֹתֵיכֶם לִרְמָחִים”. מיכה מציג חזון דומה מאוד לזה של ישעיהו, אך לדברי יאיר זקוביץ "עיקר טעם העתקת הנבואה בספר מיכה הוא רצונו של הנביא להתפלמס עִמה" – ישעיהו מציג תפיסה אוניברסלית ואילו מיכה מציג תפיסה בדלנית – אלוהי ישראל לעם ישראל."
בהלכה

במשנה במסכת שבת נאמר, על כלי נשק שאין לצאת אתם בשבת:
לֹא יֵצֵא הָאִישׁ לֹא בְסַיִף, וְלֹא בְקֶשֶׁת, וְלֹא בִתְרִיס, וְלֹא בְאַלָּה, וְלֹא בְרֹמַח. וְאִם יָצָא – חַיָּב חַטָּאת. רַבִּי אֱלִיעֶזֶר אוֹמֵר: תַּכְשִׁיטִין הֵן לוֹ. וַחֲכָמִים אוֹמְרִים: אֵינָן אֶלָּא לִגְנַאי, שֶׁנֶּאֱמַר "וְכִתְּתוּ חַרְבוֹתָם לְאִתִּים וַחֲנִיתוֹתֵיהֶם לְמַזְמֵרוֹת, לֹא יִשָּׂא גּוֹי אֶל גּוֹי חֶרֶב וְלֹא יִלְמְדוּ עוֹד מִלְחָמָה".
בברייתא מובא כי שאלו החכמים את רבי אליעזר, אם כלי הנשק הם נוי, מדוע לא יהיו קיימים בימות המשיח כמו שכתוב "וכתתו חרבותם לאיתים"? השיב רבי אליעזר, כי בימות המשיח כלי הנשק יהיו מיותרים, ולכן לא יהיו קיימים, ולא מפני שהם נחשבים לכלים מכוערים. אביי הוסיף והסביר את כוונתו של רבי אליעזר, בכך שכאשר הכלים יהיו מיותרים ולא יהיה בהם עוד שימוש, לא יהיה להם ערך גם כנוי, כמו שנר נחשב לחפץ מכובד ומלכותי בלילה, כאשר הוא מאיר את החשכה, ולא ביום לאור השמש.
בתלמוד הובאה גרסה אחרת, ולפיה רבי אליעזר השיב לחכמים שגם בימות המשיח לא יתבטלו כלי הזין משימוש. התלמוד מביא כי דעה זו של רבי אליעזר מתאימה עם אמרתו של שמואל שפסק "אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד גלויות בלבד" כלומר החידוש היחיד בהנהגת העולם בימות המשיח יהיה בכך שעם ישראל לא יהיו משועבדים לאומות העולם ויוכלו לעסוק בתורה ומצוות במנוחה, אבל העולם ינהג הלאה כמנהגו, ואילו הפסוק "לא ישא" כו' נסוב על תקופה מאוחרת יותר המכונה בתלמוד "העולם הבא". דעה זו מנוגדת לזו של רבי חייא בר אבא, שקבע כי "כל הנביאים כולם לא נתנבאו אלא לימות המשיח אבל לעולם הבא - עין לא ראתך אלהים זולתך", שכן לפי רבי חייא בר אבא הפסוק "לא ישא" כו' נסוב על ביאת המשיח שבו לא יהיו מלחמות. לעומת זאת לפי הגרסה הראשונה, דעתו של רבי אליעזר מתאימה עם זו של רבי חייא בר אבא וחלוקה על זו של שמואל.
הרמב"ם פוסק כשמואל כי:
אבל ימות המשיח הוא העולם הזה, ועולם כמנהגו הולך, אלא שהמלכות תחזור לישראל. וכבר אמרו חכמים הראשונים: אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכֻיות בלבד.
בתרבות ימינו

חזון אחרית הימים הוא הבסיס לפיו יצר מרדכי ארדון את חלונות ארדון - חלונות זכוכית צבעוניים (ויטראז') אדירי ממדים (17X6.5 מטר), המעטרים את קיר המבואה בספרייה הלאומית בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים.
בפארק ראלף באנץ' בניו יורק, הסמוך למטה האומות המאוחדות, הוקם קיר שעליו חקוקה הכתובת (באנגלית) "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות. לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".
באנדרטת השלום, פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין הניצב בירושלים, חקוקה הכתובת "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות. לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".
הפסוק ”כִּי מִצִּיּוֹן תֵּצֵא תוֹרָה וּדְבַר אֲדֹנָי מִירוּשָׁלָיִם” הולחן פעמים אחדות, וכך גם הפסוק ”וְכִתְּתוּ חַרְבוֹתָם לְאִתִּים ...”.
שמו של המושב חרב לאת שבעמק חפר נלקח מתוך חזון אחרית הימים של ישעיהו.
ראו גם

וגר זאב עם כבש