stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרכבת התחתית של פריז

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  צרפת
 עיר:  פריז
 מפעיל:  RATP
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  1900
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  219.9 ק"מ (מרץ 2013)
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מתח חשמלי:  750 V DC railway electrification 
 מספר נוסעים ביום:  4.21 מיליון
 מספר נוסעים בשנה:  1,559,500,000 (נכון ל־2018) 
 מספר הקווים:  16
 מספר התחנות:  303
 www.ratp.info
 תרשים המערכת
  
 
מבט מתוך תחנת מטרו "סֵבר בבילון"
הרכבת התחתית של פריז (נודעת גם בשם המטרו של פריז, בצרפתית: Métro de Paris ובשם métropolitain) היא רכבת תחתית עירונית המשמשת אמצעי תחבורה מרכזי בפריז ובפרבריה הקרובים. המטרו, שהפך לאחד מסמליה של פריז, מאופיין בסגנון ארכיטקטוני הומוגני, המושפע מסגנון אר נובו.
בשנת 2013 כללה הרכבת 14 קווים "ארוכים" ושני קווים לטווח קצר, ומספר התחנות הפעילות היה 303. אורכה הכולל של מערכת הרכבת התחתית היה 219.9 קילומטר (כולל 62 תחנות בהן עובר יותר מקו אחד) והיא הסיעה 4.5 מיליון איש ביום.
המטרו פעיל החל מהשעה 5:30 בבוקר עד השעה 00:45 בלילה והוא מקושר עם רכבת הפרברים RER ותחנות הרכבת הגדולות.
מחיר כרטיס נסיעה נקבע לפי אזורי הנסיעה (פריז וסביבותיה מחולקות לשישה אזורים, המסומנים על מפת רשת התחבורה הציבורית). הכרטיס הבסיסי, מאפשר נסיעה בתוך גבולות פריז בכל מערכת המטרו וכן ב-RER, לחלופין הכרטיס מאפשר נסיעה באוטובוס ובחשמלית במשך שעה וחצי (ניתן לרדת ולעלות מקו אוטובוס אחד לאחר ללא הגבלה, במסגרת זמן זו). נסיעה ליעד מחוץ לפריז ב-RER או ברכבת מצריכה כרטיס נסיעה ליעד המבוקש.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אף שב-1863 כבר הוקם הקו הראשון ברכבת התחתית של לונדון, בפריז התלבטו בשאלת רכבת עירונית כחמישים שנה, מאז שנות ה-40 של המאה ה-19. החשש המשמעותי ביותר נגע לשימוש במסילות הרכבת העירוניות כחלק מרשת רכבות הארצית, ולבעיות הבטיחותיות הנובעות מכך. בסופו של דבר הוכרע שהרכבת תהיה תחתית, בעיקר עקב עלויות השטח הנדרש ברחבי העיר. בתחילה התנגדו אנשים רבים להקמת המטרו: נהגי אוטובוס וכרכרות שחששו לפרנסתם, אנשי כלכלה שחששו שהמטרו תעלה הון רב, ותושבי פריז שחששו שתושבי הפרברים יציפו את עירם.
תוכנית הרכבת התחתית שכללה תשעה קווים אושרה ב-1896. בנובמבר 1898 החלה בניית הקו הראשון, שנחנך ב-1900 במהלך התערוכה העולמית של פריז, שבמסגרתה ביקרו בעיר מאות אלפי תיירים. ביום חנוכת קו המטרו הראשון, ב-19 ביולי 1900, התקהלו המוני אזרחים על-מנת לראות את הפלא החדש, אך רבים חששו לרדת מתחת לאדמה ולהשתמש בו. במהלך השנים הבאות נפתחו קווים חדשים כמעט בכל שנה.
קווים ותחנות

| מספר הקו | צבע הקו על המפה | שנת פתיחת הקו | אורך הקו | תחנות | תחנות קצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | צהוב | 1900 | 17 קילומטר. | 25 | לה דפאנס (La defense) שאטו דה ונסן (Chateau de Vincennes) |
| 2 | כחול | 1900 | 12 קילומטר | 25 | פור דופן (Porte dauphine) נאסיון (Nation) |
| 3 | חום | 1904 | 12 קילומטר | 25 | פון דה לבלואה (Pont de levallois) גליאני (Gallieni) |
| 4 | סגול | 1908 | 11 קילומטר | 27 | פורט דה קליניינקור (Porte de Clignancourt) באניו (Bagneux) |
| 5 | כתום | 1906 | 15 קילומטר | 22 | בוביניי (Bobigni) פלאס ד'איטלי (Place d'ltalie)  |
| 6 | טורקיז | 1909 | 14 קילומטר | 28 | שארל דה גול (Charles de gaulle) נאסיון (Nation) |
| 7 | ורוד | 1910 | 22 קילומטר | 38 | לה קורנב (La courneuve) עיריית איברי (Mairie d'lvri)/ וילז'ויף (Villejuif ) |
| 8 | סגול | 1913 | 23 קילומטר | 38 | באלאר (Balard) פואנט דה לאק (Pointe du lac) |
| 9 | זהב | 1922 | 20 קילומטר | 37 | פון דה סבר (Pont de sevres) מיירי דה מונטריי (Mairi de montreuil) |
| 10 | צהוב בהיר | 1923 | 12 קילומטר | 23 | בולון (Boulogne) גאר ד'אוסטרליץ (Gare dasterlits) |
| 11 | חום כהה | 1923 | 12 קילומטר | 23 | שאטלה (Chatelet) מיירי דה לילה (Mairie des lilas) |
| 12 | ירוק | 1910 | 14 קילומטר | 29 | פרונט פופולר (Front populaire) מיירי ד'איסי (Mairie d'lssi) |
| 13 | תכלת | 1911 | 24 קילומטר | 32 | סן-דני (Saint denis)/ לה קורטיי (Les courtilles) שאנטיון (Châtillon) |
| 14 | סגול כהה | 1998 | 14.5 קילומטר | 13 | עיריית סנט-אוּאן (Mairie de Saint-Ouen) אולימפיאד (Olaympiades) |
ראו גם

רכבת
רכבת תחתית
וטרינר

וטרינר מטפל בחתול
וטרינרית מטפלת בבקר
וטרינרים עובדים ברפת
רופא וטרינר הוא רופא המרפא בעלי חיים שאינם בני אדם, כלומר הוא בעל מקצוע שעוסק ברפואה וטרינרית.
מקור השם

המילה "וטרינר" מגיעה מהמונח הלטיני "Veterina" שמשמעותה עבודת חיות "Working animals".
השימוש הראשון שנעשה בדפוס במילה וטרינריה, היה בשנת 1646 על ידי הסופר תומאס בראון.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בית הספר הראשון ללימודי מקצוע הווטרינריה הוקם בשנת 1762 בעיר ליון שבצרפת, על ידי קלוד בורז'לה (Claude Bourgelat).
הרפואה הוטרינרית החלה לפני אלפי שנים, כשתיעודים ראשונים של טיפולים שונים בבעלי חיים נמצאו בעתיקות ופפירוסים מצריים משנת 1800 לפני הספירה.
תחומי פעילות

וטרינרים יכולים לעסוק במחקר, למידת שטח כלשהו ברפואה, רפואה וטרינרית או פרמקולוגיה.
תחומי פעילות > סוגים

וטרינרים של חיות מחמד (כלבים, חתולים, תוכים, מכרסמים, זוחלים ואחרים).
וטרינרים של חיות משק וחיות גדולות (פרות, סוסים, כבשים, עופות, דגים וחיות משק אחרות).
וטרינרים של חיות בר. רופאים אלו בדרך כלל מועסקים בגני חיות, רשויות הטבע או במרכזי סיוע לחיות.
וטרינרים בתחום המחקר הרפואי והביוטכנולוגי. וטרינרים בתחום המחקר היו הראשונים לבודד זני סלמונלה, זני ברוצלה, וגורמי מחלה אחרים. הם גם עזרו לטיפול במלריה ובקדחת הצהובה, פתרו את תעלומת הבוטוליזם, יצרו חומר מונע קרישה שמשמש לטיפול באנשים בעלי מחלות לב, והגדירו ופיתחו טכניקות ניתוחיות לטיפול בבני אדם, כמו החלפת מפרק הירך והשתלת איברים.
וטרינרים רשותיים, המועסקים על ידי רשויות ממשלתיות, ארציות או מקומיות. בישראל משולבים הרופאים הווטרינרים בגופים ממשלתיים כגון: רשות הטבע והגנים, משרד הבריאות, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, הכוללים עיריות ומועצות מקומיות הכפופות להם. בנוסף לדאגה לרווחתם של בעלי חיים, אחד התפקידים החשובים של גופים אלו הוא שמירה על בריאות הציבור (מניעה/הגנה מפני מחלות וסכנות שמקורן בבעלי החיים ובמיוחד מחלת הכלבת, פיקוח על כל מוצרי המזון שמקורם מהחי - בשר, דגים, מוצרי חלב, עופות וביצים, כדי למנוע הפצת מחלות והרעלת מזון, רישום וחיסון בעלי חיים ועוד).
לימודים

אוניברסיטאות רבות ברחבי העולם מאפשרות לימוד רפואה וטרינרית במסלול משולב של תואר ראשון ושני לרפואה ובחלקן אף לתואר שלישי ברפואה וטרינרית (התמחות וטרינרית כמו עיניים/לב וכדומה). ברוב הארצות הווטרינרים מפוקחים על ידי גוף מיוחד, בדומה לרופאים העוסקים ברפואה הומאנית (המטפלים בבני אדם). ברוב המדינות זמן הלימוד הנדרש נע בין 6 ל-7 שנים, אשר מחולקים לשנים הפרה-קליניות והקליניות. השנים הפרה קליניות לרוב מבוססות על רכישת הידע התאורטי, והשנים הקליניות הן השנים המיועדות לרכישת ניסיון וידע מעשי, הנדרשים לרופא על מנת לעסוק במקצוע.
הלימודים נחשבים לתובעניים במיוחד ובהם לומדים את מקצועות הרפואה השונים (פיזיולוגיה, פתולוגיה, רפואה פנימית, רפואה כירורגית, אנטומיה, קרדיולוגיה וכדומה) על מינים שונים של בעלי חיים כגון חיות דומסטיות, חיות משק, חיות אקזוטיות וסוסים. כמו כן רופאים וטרינרים לומדים רפואת אדם במהלך התואר. רופא וטרינר נדרש ללמוד רפואת אדם על מנת לשמור על בריאות האדם העלולה להינזק עקב מחלות זואונטיות העוברות מבעלי החיים לאדם וכמו כן לשמור על בריאות הציבור על ידי פיקוח על חיות ותוצריהן הנצרכות על ידי האדם.
במדינות רבות, ביניהן ישראל, רפואה וטרינרית היא תחום נפרד אשר נלמד בבית ספר לרפואה וטרינרית. בישראל אין אפשרות ללמוד רפואה וטרינרית לתואר ראשון, והחפצים לעסוק במקצוע זה נדרשים ראשית להשלים תואר ראשון באחד ממקצועות מדעי החיים כמו ביולוגיה, מדעי בעלי חיים, מדעי הרוקחות ורפואה (פרה-קלינית כתואר ראשון). לימודי הרפואה הווטרינרית בישראל מתקיימים בבית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורט ברחובות, שהוא בית הספר היחיד למקצוע זה בישראל ושייך לפקולטה למדעי החקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בספרות

דוקטור דוליטל, גיבור בדיוני מאת יו לופטינג
אלף וייט, המוכר יותר בכינויו הספרותי ג'יימס הריוט
חלוצי הווטרינריה

אפיסרטוס
וגטיוס
ראו גם

מחלות חיות המשק
וטרינריה
הערות שוליים

↑  Oxford English Dictionary, Oxford University Press
↑  רפואה וטרינרית | הרשמה לאוניברסיטה העברית, באתר info.huji.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538804905171  BnF: cb119355947 (data)  GND: 4128774-5  LCCN: sh85142999  NARA: 10676063  NDL: 00575089
ועדת הלסינקי

ועדת הלסינקי היא גוף עצמאי (ועדת ביקורת או ועדה, מוסדית, אזורית, לאומית או על-לאומית) האחראי לכך שניסויים רפואיים יתבצעו בצורה אתית בהתאם למשפט הלאומי והבינלאומי, אשר פועלת מכוחה של הצהרת הלסינקי. הוועדה המורכבת מרופאים וחברים שאינם רופאים, אשר באחריותם להבטיח את ההגנה על הזכויות, הבטיחות והרווחה של האדם המשתתף בניסוי קליני, ולתת ביטחון ציבורי להגנה זו, בין היתר, על ידי סקירת ואישור פרוטוקול הניסוי, התאמתו של החוקר למחקר, התאמה של המתקנים והשיטות והחומרים אשר ישמשו במחקר, וכן על השיטות והמסמכים שישמשו להנחיית צוות הניסוי ונדרכים לקבלת ההסכמה מדעת של המשתתפים. המעמד המשפטי, ההרכב, התפקוד, הפעילות ודרישות הרגולציה הנוגעים לוועדות אתיקה עצמאיות עשויות להיות שונות בין מדינות, אך כל הוועדות אמורות  לפעול בהתאם לנוהל ה-GCP.
רקע

יצירתו של קוד נירנברג לאחר מלחמת העולם השנייה קבעה כללים להגדרת ניסוי קליני כניסוי חוקי ואתי, כגון הצורך בהסכמה מדעת של המשתתף ובאיסור על כפייתו להשתתף. קוד זה נוצר בתגובה לניסויים הרפואיים שערכו הנאצים ולא אומץ בצורה חוקית על ידי מדינות העולם. אירועים חמורים נוספים, כגון ניסוי העגבת בטסקיגי, דחפו ליצירת קוד אתי בינלאומי לעריכת ניסויים קליניים בבני אדם, אשר נקבע בהצהרת הלסינקי ב-1964.
אחריות הוועדה לפי כללי ה-GCP

תפקידי הוועדה האתית מוגדרים בפרק 3 של נוהל ה-GCP. מטרת הוועדה היא להבטיח את הזכויות, הבטיחות והרווחה של המשתתפים בניסוי קליני, בדגש על משתתפים מאוכלוסיות פגיעות (כגון קטינים).
על הוועדה לאשר את המסמכים הבאים, שאותם היא מקבלת מהחוקר הראשי:
פרוטוקול הניסוי
טופס הסכמה מדעת אותו יציג החוקר למשתתפים פוטנציאלים
מודעות גיוס המשתתפים
מידע כתוב שיחולק למשתתפים על מהות המחקר
מידע על מידת הבטיחות של הניסוי
חוברת לחוקר, אשר מכילה מידע רפואי על נשוא המחקר
מידע על תשלומים (מממן המחקר, לענייני ניגוד אינטרסים, וכן תמלוגים שישולמו למשתתפים)
קורות חיים של המשתתף או תיעוד אחר המעיד על כישוריו
בעזרת המידע הזה על הוועדה להחליט בתוך פרק זמן סביר האם לאשר את הניסוי כמות שהוא, לדחות את הניסוי או לדרוש שינויים בטרם יאושרו.
על הוועדה לנטר את הניסוי כל עוד הוא מתבצע, במרווחי זמן המתאימים למידת הסיכון הכרוכה בניסוי, ולכל הפחות פעם בשנה.
בכוחה של הוועדה לאשר עריכת ניסויים קליניים ללא קבלת הסכמה מדעת מראש, כאשר תנאי הניסוי אינם מאפשרים זאת (לדוגמה, במקרה חירום רפואי). במקרה כזה, על הוועדה לוודא כי בפרוטוקול הניסוי ישנה התייחסות אתית מתאימה למצב כזה.
על הוועדה לשמור את כל הרשומות הרלוונטיות (כמו הפרוטוקולים של דיוני הוועדה, רשימת המשתתפים, תכתובות פנימיות וכו') למשך שלוש שנים לאחר תום הניסוי הקליני ולהציג אותו לרשויות הבקרה על פי דרישתן.
הרכב הוועדה לפי כללי ה-GCP

הוועדה תמנה לפחות חמישה נציגים, ובהם חבר אחד שעיסוקו המרכזי אינו מדעי וחבר אחד שאינו תלוי במוסד המחקר. הוועדה יכולה לזמן מומחים בתחום כדי לסייע להם בקבלת החלטות. חברי הוועדה בעלי זכות ההצבעה יהיו אלה אשר אינם תלויים בחוקר הראשי או ביזם של הניסוי העומד על הפרק (אסור לחוקר הראשי להשתתף בדיוני/הצבעות הוועדה). הוועדה צריכה להתנהל לפי כללים שייקבעו מראש, לנהל רישום של הדיונים ולפעול בהתאם לכללי ה-GCP והרגולציה המקומית.
בישראל

פעילות ועדת הלסינקי הוסדרה בתקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם), התשמ"א-1980, והורחבה בנוהל לניסויים קליניים בבני אדם.
על פי התקנות, תפקידה של ועדת הלסינקי של בית חולים או של מוסד רפואי הוא להבטיח את זכויותיהם, בטיחותם ורווחתם של המשתתפים המגויסים לניסוי הרפואי, בין היתר, על ידי בחינה ואישור פרוטוקול הניסוי הרפואי וטופס ההסכמה מדעת. כמו כן, תפקידה של הוועדה לנהל מעקב שוטף אחר מהלך הניסוי, לרבות השינויים החלים בפרוטוקול ובטופס ההסכמה מדעת, ולפקח על הניסוי הרפואי. הרכב הוועדה הוא שבעה חברים, ובהם נציג ציבור שהוא איש דת או משפטן, שלושה רופאים שהם מנהלי מחלקות או בעלי תואר פרופסור חבר בבית ספר מוכר לרפואה ואשר לפחות אחד מהם מומחה לרפואה פנימית, ואחד מהם יהיה יושב ראש הוועדה, רופא אחד נציג ההנהלה.
בנוסף, התקנות קובעות שלצורך קבלת אישור לעריכת ניסויים מסוימים יש לקבל אישור מוועדת הלסינקי העליונה. תפקידה הוא לתת חוות דעת על ניסויים הנוגעים למערך הגנטי של האדם, להפריית אישה שלא כדרך הטבע ולעניינים אחרים שהמנהל הכללי מבקש לדון בהם, לרבות נושאים אתיים, בקשות למחקרים של משרד הבריאות, וניסוי המוסדר על-פי חוק מידע גנטי. בנוסף, הוועדה מייעצת לשר הבריאות בנושאים הכלולים בחוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה), תשנ"ט- 1999. ועדה זו מונה עשרה חברים ובהם שני אנשי ציבור: עורך דין אחד ואיש דת אחד; שישה פרופסורים במוסדות אקדמאים מוכרים אשר שלושה מהם לפחות רופאים בעלי תואר פרופסור מן המנין; המנהל הכללי של משרד הבריאות או נציגו, ובלבד שהם רופאים מורשים; יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל.
בישראל ניתן למנות גם תת-ועדת הלסינקי לאישור מחקרים בנתונים ושאלונים, אשר תפקידה לבחון ולהחליט על אישור או דחייה של מחקרים בנתונים ושאלונים (כלומר, ניסוי לא התערבותי אשר אוסף מידע על המשתתפים). זוהי ועדה בלתי תלויה שממונה על ידי יו"ר ועדת הלסינקי המוסדית ויהיו בה 3 חברים לפחות, מתוכם לפחות שניים מבין חברי ועדת הלסינקי המוסדית. הרכב הוועדה יכלול: נציג ההנהלה – רופא; נציג ציבור; איש מקצוע בכיר בעל תואר PhD מאחד המקצועות הבאים: סיעוד, רוקחות, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, הפרעות בתקשורת, מדעי הטבע.
תקופת שמירת המסמכים בישראל על ידי ועדת הלסינקי ארוכה יותר בהשוואה לנוהל ה-GCP, ומשכה הוא שבע שנים מתום הניסוי. למשך תקופה זו על הוועדה לשמור את תיק הבקשה המכיל את המסמכים הבאים: רשימת חברי הוועדה שדנו באישור הניסוי הרפואי, מסמכים שהוגשו לצורך דיון, החלטות הוועדה, תכתובת, החלטות המנהל ומסמכים נוספים הקשורים לתיק שהוגשו לאחר אישור הניסוי ועד לסיומו.
הבקרה על ועדות הלסינקי המוסדיות נעשית על ידי המחלקה לניסויים קליניים במערך הרוקחות והאכיפה של משרד הבריאות.
באיחוד האירופי

במדינות האיחוד האירופי ישנן ועדות אתיות בלתי תלויות, המורכבות מאנשי מקצוע בתחום הבריאות ומחברים שאינם רופאים, אשר באחריותם להגן על זכויותיהם, ביטחונם ורווחתם של בני אדם המעורבים בניסוי קליני ולהעניק ביטחון ציבורי להגנה זו, בין היתר, על ידי מתן חוות דעת על פרוטוקול הניסוי הקליני, התאמתם של החוקרים המעורבים בניסוי והלימותם של המתקנים, וכן על השיטות והמסמכים שישמשו להנחיית צוות הניסוי ונצרכים לקבלת ההסכמה מדעת של המשתתפים.
בהנחיות לניסויים קליניים (Clinical Trials Directive, 2001/20/EC) נעשה ניסיון ליצור הרמוניזציה של הוועדות בין מדינות האיחוד, כולל הזמן שנדרש להעריך את הצעת הניסוי ואת סוגי הנושאים שעל הוועדה להביא בחשבון בעת קבלת החלטות. שמות הוועדה תלויים במדינה, לדוגמה:
בממלכה המאוחדת: (Research Ethics Committee (REC.
בהולנד: (Medical Research Ethics Committee (MREC.
בשוודיה: Ethical Vetting Board.
בצרפת: (Comités de Protection des Personnes (CPP.
בארצות הברית

בניגוד לישראל ולאיחוד האירופי, ארצות הברית לא קיבלה על עצמה את הצהרת הלסינקי, אך בעקבות ניסוי העגבת בטסקיגי נחקק חוק המחקר הלאומי (National Research Act) ב-1974, אשר עיגן את הפעילות של ועדות אתיות בחוק. בעקבות הניסוי הנ"ל נכתב גם דוח בלמונט. בנוסף, הממשל הפדרלי הגדיר תקנות הנמצאות בקוד הבקרות הפדרליות ((Code of Federal Regulations (CFR), פרק 45, חלק 46, אשר קובעות את הכללים והאחריות לביקורת המוסדית, הנדרשת לכל מחקר המקבל תמיכה, במישרין או בעקיפין, מהממשל הפדרלי של ארצות הברית.
הבקרה על הוועדות האתיות נעשית על ידי המשרד להגנת המחקר בבני אדם (Office for Human Research Protections (OHRP)) בתוך המחלקה לבריאות ושירותי האדם ( Department of Health and Human Services (HHS).
השם הגנרי של הוועדה בארצות הברית הוא  (institutional review board (IRB, אך השם נתון לשיקולו של כל מוסד, ואכן ניתן למצוא שמות שונים, כגון independent ethics committee (IEC), ethical (review board (ERB, או research ethics board (REB).
ראו גם

הצהרת הלסינקי
קוד נירנברג
אתיקה רפואית
ויקטור פרנק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1927 פילדלפיה
 פטירה:  6 באפריל 2010 (בגיל 83) אנגלווד, ניו ג'רזי
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 משקל:  90 ק"ג 
 גובה:  1.83 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  זריקת דיסקוס   הדיפת כדור ברזל
 
ויקטור הנרי "ויק" פרנק ג'וניור (באנגלית: .Victor Henry "Vic" Frank, Jr; ‏4 באפריל 1927 – 6 באפריל 2010), היה אתלט יהודי-אמריקאי. פעמיים סגן אלוף ארצות הברית (1949 ו-1951) ואלוף המכללות (1949) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה

פרנק נולד וגדל בפילדלפיה, למשפחה יהודית. הוא שרת בחיל הים האמריקאי במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן הוא למד משפטים באוניברסיטת ייל.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) סיים פרנק במקום שני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 50.56 מטר ונכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה. התוצאה שקבע הייתה יכולה להעניק לו את המקום הרביעי במשחקים, אלה שבמשחקים עצמם הוא קבע תוצאה חלשה של 42.00 מטר וסיים רק במקום 20. בהמשך אותה שנה, באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 49.32 מטר.
ביוגרפיה > סגן אלוף ארצות הברית

בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-14 במאי 1949 קבע פרנק בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 54.23 מטר (שיא העולם באותה העת היה שייך לאדולפו קונסוליני מאיטליה, 55.33 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 50.70 מטר, אחרי פורצ'ן גורדיין (53.17 מטר).
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-29 באפריל 1950 קבע פרק בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.09 מטר. המנצח בתחרות היה היהודי האמריקאי ג'ים פוקס שקבע שיא עולם חדש של 17.82 מטר. בהמשך אותה שנה, באליפות ארצות הברית הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 49.82 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1951 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 52.54 מטר, אחרי ריצ'רד דויל (53.50 מטר).
חיים אישיים

פרנק היה המנהל והשגריר של הבנק לפיתוח אסיה וסגן נשיא של חברת CPC International. נוסף לכך, היה המייסד והיו"ר של קרן תוכניות אסיה.
שיאים אישיים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 16.09 מטר (1950)
זריקת דיסקוס: 54.23 מטר (1949)
ויקטור פישר

ויקטור גורידסן פישר (בדנית: Viktor Gorridsen Fischer, נולד ב-9 ביוני 1994 באורהוס שבדנמרק) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

פישר שיחק כנער במועדונים במולדתו דנמרק, ובשנת 2011 הצטרף לנוער של אייאקס אמסטרדם, עמה הצטיין והגיע לשלבים הגבוהים של הטורנירים האירופיים לנוער. בשנת 2012 נבחר פישר ככישרון השנה בדנמרק. בעונת 2012/13 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אייאקס בליגת העל ההולנדית. את הופעת הבכורה ערך במשחק ליגה מול הרקלס אלמלו באוקטובר 2012, כשנכנס כמחליף במשחק זה. באותה עונה זכה פישר עם אייאקס באליפות, כשהוא מבקיע עשרה שערי ליגה. בליגת האלופות נשרו אייאקס ופישר אל הליגה האירופית כשסיימו במקום השלישי בשלב הבתים, ובליגה האירופית הודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי סטיאווה בוקרשט. בסיום עונת 2012/13 נבחר באותה עונה פישר ככישרון העונה של אייאקס. בקיץ 2013 זכה פישר עם אייאקס במגן יוהאן קרויף, לאחר ניצחון 2–3 על א.ז. אלקמאר. בעונת 2013/14 זכה פישר עם אייאקס באליפות שנייה ברציפות, בעונה בה תרם שלושה שערי ליגה. בעונה זו שוב סיימו פישר ואייאקס במקום השלישי בשלב הבתים של ליגת האלופות, והודחו בשלב הנוק אאוט הראשון של הליגה האירופית על ידי רד בול זלצבורג. בשלהי עונה זו נאלץ פישר לעבור ניתוח, שבגינו החמיץ את סיום העונה, וגם כמעט את כל עונת 2014/15, בה ערך ארבע הופעות בלבד. כשחזר מהפציעה, פישר שיחק מספר משחקים גם בקבוצת המילואים של אייאקס. בעונה זו, סיימה אייאקס במקום השני. בעונת 2015/16, שהייתה האחרונה של פישר באייאקס, הבקיע פישר שמונה שערי ליגה, אך שוב אייאקס סיימה במקום השני. בתחילת עונה זו אייאקס ופישר הודחו במוקדמות ליגת האלופות על ידי ראפיד וינה, ובהמשך הודחו בשלב הבתים של הליגה האירופית. במהלך עונה זו הביע פישר את רצונו לעזוב את הקבוצה כדי לחפש אתגר חדש, ואמנם חתם במידלסברו במאי 2016.
מידלסברו, ששיחקה בעונת 2016/17 בפרמייר ליג, שילמה עבור שירותיו של פישר דמי העברה של חמישה מיליון אירו. באוגוסט 2016 ערך פישר את הבכורה שלו בפרמייר ליג, בתיקו המאופס מול וסט ברומיץ' אלביון. עונה זו לא הייתה מוצלחת עבור פישר, שערך 13 הופעות ליגה בלבד ולא הבקיע בהן. מידלסברו נשרה בסיום עונה זו אל הצ'מפיונשיפ, ופישר עזב את הקבוצה וחתם במיינץ 05 מהבונדסליגה על חוזה לארבע עונות. על אף זאת, פישר שיחק במיינץ חצי עונה בלבד, בחצי הראשון של עונת 2017/18, וערך בשורותיה עשר הופעות בלבד. בינואר 2018 נמכר פישר לפ.צ. קופנהגן.
פישר חתם על חוזה בפ.צ. קופנהגן בינואר 2018 לארבע עונות וחצי, ועד לסיום עונת 2017/18 הבקיע חמישה שערי ליגה. קופנהגן ופישר סיימו את העונה הסדירה במקום הראשון, אך ירדו למקום השני בתום הפלייאוף של עונה זו.
קריירה בינלאומית

פישר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק, ונחשב לעילוי כאשר היה נער. בנבחרת דנמרק עד גיל 17 הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים, ובנבחרת עד גיל 21 הבקיע שני שערים בשבע הופעות. בנובמבר 2012 ערך פישר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק הבוגרת, כשהחליף את מיכאל קרון דהלי בתיקו 1-1 מול טורקיה במשחק ידידות. ביוני 2015 החליף שוב את קרון דהלי במשחק ידידות מול מונטנגרו, והבקיע בפנדל שער ניצחון לדנמרק בדקה ה-82, והמשחק הסתיים בתוצאה 1–2.
פישר נכלל בסגל של דנמרק למונדיאל 2018, בו ערך הופעה אחת, כשנכנס כמחליף במקום פיונה סיסטו בדקה ה-60 של המשחק השלישי בשלב הבתים מול צרפת, שהסתיים בתיקו 0-0. דנמרק ופישר הודחו בשמינית גמר המונדיאל לקרואטיה.
תארים

עם אייאקס אמסטרדם:
אליפות ליגת העל ההולנדית: 2012/13, 2013/14
מגן יוהאן קרויף: 2013
תארים אישיים:
כישרון השנה בדנמרק: 2012
כישרון העונה של אייאקס אמסטרדם: 2012/13
הרכבת התחתית של פראג

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  צ'כיה
 עיר:  פראג
 מפעיל:  Dopravní podnik hlavního města Prahy
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  1974
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  65.2 ק"מ
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מתח חשמלי:  750 V DC railway electrification 
 מספר נוסעים ביום:  1.5 מיליון
 מספר נוסעים בשנה:  620 מיליון
 מספר הקווים:  3
 מספר התחנות:  61
 www.dpp.cz/en/
 תרשים המערכת
 
 
הרכבת התחתית של פראג היא מערכת להסעת המונים הממוקמת בפראג, צ'כיה, וזוהי הרכבת התחתית היחידה במדינה. מערכת הרכבת התחתית כוללת 61 תחנות ושלושה קווים הנפגשים ביניהם בשלוש תחנות שונות (מוסטק, מוזיאום ופלורנץ). הרכבת התחתית הפועלת בין 5 לפנות בוקר לחצות, מסיעה כמיליון וחצי נוסעים ביום.
הקווים ופריסתם

פריסת הקווים ברכבת התחתית של פראג היא כעין משולש, כאשר שלושת הקווים מצטלבים ביניהם במרכז העיר. עומקם של הקווים והתחנות משתנה, כך לדוגמה תחנת Náměstí Míru נמצאת בעומק של 52 מטרים והיא העמוקה ביותר במערכת, בעוד שמספר תחנות, בעיקר בקצות הקווים, נמצאות מעל הקרקע. בנוסף, חלק ממסלולו של קו B עובר בתוך מנהרה מעל הקרקע.
רוב התחנות כוללות רציף יחיד במרכזן. התקרה בתחנות הפחות עמוקות נתמכת לרוב בעזרת עמודים. קירותיהן של חלק גדול מהתחנות במרכז העיר מקושטות בלוחות אלומיניום צבעוניים הייחודיים לכל תחנה.
| # | שם הקו | תאריך פתיחה | אורך | מספר תחנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| A | קו Linka_A) A) | 1978 | 17.1 ק"מ | 17 |
| B | קו Linka_B) B) | 1985 | 25.6 ק"מ | 24 |
| C | קו Linka_C) C) | 1974 | 22.4 ק"מ | 20 |
|  | סה"כ: |  | 65.2 ק"מ | 61 |
הקווים ופריסתם > כרטיסים ומחירים

מערכת הכרטיסים בפראג היא מערכת פתוחה, יש לרכוש כרטיס לפני הכניסה לשטח התחנות ולהחתימו במדחנים הקיימים בכניסה לתחנה, אימות זה מדפיס את התאריך והזמן שממנו והלאה הוא תקף. ישנם פקחים המבצעים ביקורות פתע, ומי שנתפס ללא כרטיס מאומת, נדרש לשלם קנס במזומן.
עלות כרטיס בסיסי היא 24 קורונות - (בסביבות אירו אחד) המאפשר נסיעה בת 30 דקות במטרו ובשלל אמצעי התחבורה בפראג הכוללים חשמליות, אוטובוסים, רכבות (מערכת ה-S), מעבורת ופוניקולר. ישנם גם כרטיסים יומיים בעלות של 110 קורונות וכרטיסים חודשיים ללא העברה בעלות של 550 קורונות המחייבים תמונת פספורט והצגת דרכון.
היסטוריה

על אף שהרכבת התחתית של פראג חדשה יחסית, התוכניות לבנייתה החלו להופיע עוד במאה ה-19. כבר בשנת 1898 הציע המהנדס לאדיסלב רוט תוכנית לבניית רכבת תחתית בעיר המבוססת על העובדה שכבר נחפרו מנהרות רבות מתחת לפראג לצורך עבודות ניקוז. התוכנית של רוט נדחתה על ידי פרנסי העיר למרות ניסיונות שכנוע עיקשים מצידו. תוכניות שאפתניות נוספות צצו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 אך סיפוח צ'כוסלובקיה לגרמניה הנאצית ופרוץ מלחמת העולם השנייה טרפו את הקלפים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 אושרה לבסוף תוכנית לבניית רכבת תחתית בעיר ובתשיעי באוגוסט 1967 החלו העבודות על התחנה הראשונה (Hlavní nádraží). הקו הראשון, שזכה מאוחר יותר להיקרא קו C, נפתח לציבור בתשיעי במאי 1974 שהיה גם יום השנה לשחרור פראג בידי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. החלק הראשון של קו A נפתח בשנת 1978 ושל קו B ב-1985 וכך נוצר משולש הקווים המאפיין את הרכבת התחתית כיום.
ב-1990, לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה, שונו שמותיהן של 22 תחנות שנשאו שמות קומוניסטיים לשמות נייטרליים. כך לדוגמה, שמה של תחנת Leninova שנשאה את שמו של לנין שונה ל-Dejvická, שמם של הרחוב והשכונה הסמוכים.
בשנת 2002 הוצפו חלק מקווי הרכבת התחתית בחלקים הקרובים לנהר הולטאבה החוצה את פראג כחלק מההצפות הכבדות שפקדו את בוהמיה וחלקים אחרים ממרכז אירופה. 19 תחנות הוצפו והרכבת התחתית שותקה בחלקה. הנזק שגרמו ההצפות הוערך במעל 200 מיליון דולר ושיקום התחנות ארך חודשים רבים. כיום, ניתן לראות בחלק מהתחנות לוחות מתכת המציינים את הגובה המרבי אליו הגיעו המים.
ציוד נייד

הקטרים והקרונות הראשונים ששימשו ברכבת התחתית היו מתוצרת ברית המועצות.
| דגם | תמונה | כניסה לשירות | תוצרת | מספר קרונות כולל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ečs |  | 1974-1997 | ברית המועצות | 3 (היסטוריים) |
| 81-71 |  | 1978-2009 | ברית המועצות | 5 (היסטוריים) |
| 81-71M |  | מ-1996 | צ'כיה | 465 |
| M1 |  | מ-1998 | צ'כיה | 265 |
תוכניות פיתוח

מתוכנן קו חדש לגמרי, קו D, שיזכה לצבע הכחול והוא עתיד לחבר את מרכז העיר עם השיכונים Krč, Libuš, ו-Písnice שבדרום העיר. העבודות על הקו החדש מתוכננות להתחיל ב - 2015.
גם קו A מתוכנן להיות מוארך בשני קצותיו. בצפון-מערב הוא עתיד להיות מוארך עד Bílá hora וייתכן שאף רחוק יותר עד ל-Dědina ואפילו עד לשדה התעופה הבינלאומי של פראג, רוזין.
הערות שוליים

↑  Praha.idnes.cz, Dopravní výbor kývl na zkrácenou podobu metra D, levnější o 10 miliard - iDNES.cz
תחנת מוסטק