stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנים אחרות
פרשנות > שם הסיפור

הָרַי גולומב דן במשמעות שמו של הסיפור, ומוצא קושי בתרגום שם זה לשפה אחרת, עקב ריבוי המשמעויות שיש בעברית למילה "פנים" ולצירופי הלשון שלה. הוא מציין, בין השאר, כי "במהלך הסיפור מגלה הרטמן פנים אחרות וחדשות בו עצמו, בטוני, בחייהם – מתוך מבט לאחור – ובתינוקת מוכרת פרחים, בבחור ובתולה, בתלולית ובחלום, ולמעשה בכל הנקרה בדרכם בסיפור. יש דברים המשתמעים לשתי פנים, שטוני מגלה בהם פנים לכאן, והרטמן – לכאן; אבל אפשר לראות ממהלך הסיפור – במפורש ובמרומז – כי הרטמן גילה בעצמו את היכולת להסביר פנים, להדור פנים ולחלות פנים, והעיקר – לעמוד מול טוני ומול עצמו ומול חייו פנים אל פנים.
פרשנות > חלומו של הרטמן

חלומות היוו בסיס לפרשנות כבר מימי קדם, ובוודאי דורשים פרשנות לאחר פרסום "פשר החלומות" של פרויד. פרשנים אחדים עסקו במשמעות חלומו של הרטמן. הלל ברזל ציין:
פרשנות > מה הלאה?

הסיפור מסתיים בסיום פתוח, המושך את הקורא לתהות על המשך קורותיהם של טוני והרטמן: האם לאחר אפיזודה זו ישובו לחיות יחדיו, או ילכו איש לדרכו?
לאה גולדברג ראתה את הגירושים כצעד שאין ממנו חזרה: "מעשה בזוג שנתגרשו, וכמעט מיד אחרי הגירושין תפס שמעשה הגט היה מיותר לחלוטין, ואין להשיב". באופן דומה התייחס לסיפור דוד צימרמן. הלל ברזל, לעומתם, מציין: "הסיפור על כל מרכיביו מוקדש לתיאורו של מסע מתקן, מחזיר דברים לקדמותם". שרה הלפרין מצטרפת לפרשנותו של ברזל. בועז שרוני מצטרף אליהם באומרו: "הסיפור מכוון לתאר את מיכאל וטוני השבים למצב של נישואים, תיקון שצלח. העלילה נשארת פתוחה אך ברור כי מיכאל מוצא מחדש בלבו את אהבתו לטוני, ומה שנדרש ממנו כעת הוא הכוח להחזירה."
מנחם פרי ומאיר שטרנברג מציגים גישה שלישית: "בניגוד לתשובות חד-משמעיות, לכאן או לכאן, שהשיבו מבקרים שונים, אפשר להראות כיצד מקפיד עגנון לפזר במהלך הסיפור פרטים השולחים לכאן ולכאן כאחד, וכיצד נזהר הוא מפני חיזוק יתר של אחד משני הכיוונים", ומוסיפים: "תשובה מדויקת על השאלה: מה יקרה לאחר סיום סיפור זה? אינה מעניינו של קורא הספרות, אלא מעניינו של הרכלן צמא הסנסאציות". הָרַי גולומב הצטרף לגישה זו וציין:
תולדות הסיפור

גרסה מוקדמת של הסיפור הופיעה בעיתון "דבר" בשנת 1932. גרסה נוספת של הסיפור, קרובה לגרסתו הסופית, הופיעה בכתב העת "גליונות" בשנת 1941.
בקיץ 1941 יצא לאור "אלו ואלו", הכרך השמיני בסדרת כל סיפורי עגנון, ובו 47 סיפורים, ובהם הסיפורים "פנים אחרות" ו"הרופא וגרושתו" שהופיעו תחת הכותרת המשותפת "אנשים ונשים". במהדורת 1953 של "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", הועברו שני סיפורים אלה לכרך "על כפות המנעול", למקבץ הקרוי "סיפורים קטנים" ובו שלושה סיפורים נוספים: "אחות", "עובדיה בעל מום" ו"חופת דודים".
בגרסה המוקדמת של הסיפור, לאחר שמיכאל סיפר לטוני את חלומו, מופיע המשפט: "מיכאל הכיר לה טובה שלא פרשה את חלומו על פי פרויד וסייעתו". בגרסה שהופיעה ב"אלו ואלו" נעלם אזכור זה של פרויד, בהתאם לגישתו של עגנון שלא להזכיר בכתביו ספרות שאינה יהודית-מסורתית.
זיקה לסיפורים אחרים של עגנון

ברומן "אורח נטה ללון" מספר עגנון לקוראיו את המשך קורותיהם של הרטמן וטוני. המספר ברומן זה מספר לקובה, שהוא הרופא מהסיפור "הרופא וגרושתו": "אדם אחד יש הרטמן שמו, יום אחד נתן גט לאשתו, כשיצאו מבית הרב נכנסה בו אהבתה והחזירה".
"הסיפור "פנים אחרות" נכלל בכרך "על כפות המנעול", ומיד אחריו נכלל בכרך זה הסיפור "הרופא וגרושתו". הלל ברזל מייחס משמעות לסמיכות זו:
עיבוד לתיאטרון

הסיפור "פנים אחרות" עובד למחזה על ידי אנה בניאל ואביה ערן בניאל, והועלה באוקטובר 2013 בתיאטרון "תמונע" בבימויה של בניאל. רן בגנו מגלם במחזה את הרטמן, ואייר וולפה מגלמת את טוני הרטמן.
לקריאה נוספת

יוסף אבן, הדיאלוג בסיפורי ש"י עגנון ודרכי עיצובו: על פי "סיפור פשוט", "שבועת אמונים" ו"פנים אחרות", הספרות ג (2), נובמבר 1971, עמ' 294-281.
אודי בונשטיין, פנים אחרות לחלום: על שינוי בהבנייתו-מחדש של חלום במהלך טיפול, שיחות 21 (3), 2007, עמ' 279-273.
אברהם בלבן, קריאה מגדרית ב"פנים אחרות", בתוך: חנן חבר (עורך), רגע של הולדת, מחקרים בספרות עברית ובספרות יידיש לכבוד דן מירון, ירושלים: מוסד ביאליק, 2007, עמ' 447-439.
הלל ברזל, "פנים אחרות – הדרך חזרה", עלי-שיח 1, יוני 1974, עמודים 110-96.
הלל ברזל, קנאה על סף תהום: "גבריאלה", "הרופא וגרושתו", "פנים אחרות" לש"י עגנון, עלי-שיח 34, קיץ 1994, עמודים 41-33.
שרה הלפרין, "הדרך חזרה" או "את הנעשה אין להשיב", בקורת הפרשנות הפסימית לסיפור "פנים אחרות" לש"י עגנון, ביקורת ופרשנות 25, אפריל 1989, עמודים 30-21.
משולם טוכנר, צורות ואמצעים אסתטיים בסיפורי עגנון ("הטכניקה של הפנים האחרות"), ירושלים: מאסף לדברי ספרות, כרך 1, 1965, עמ' 36-31.
מלכה פוגל, עיון בתפקיד ’העיניים’ ב"פנים אחרות" לעגנון, ביקורת ופרשנות 19, ינואר 1983, עמ' 50-35.
דוד צימרמן, על שלושה מסיפורי עגנון, הסוכנות היהודית, תשכ"ב.
זיוה שמיר, ש"י עולמות – ריבוי פנים ביצירת עגנון, הוצאת ספרא; הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011, פרק רביעי: הסיפור הנועז על חומה אשת אביי והשתקפותו בפואמה "המתמיד" של ביאליק והסיפור "פנים אחרות" של עגנון, עמ' 162-143.
דבורה שריבוים, חלומו של הרטמן, פשר החלומות ביצירותיו של ש"י עגנון, הוצאת פפירוס, תל אביב, 1993, עמ' 180-151.
אברהם בנד, שאלות נכבדות, הוצאת דביר, 2007, הפרק "עגנון מגלה פני פרויד", עמ' 218-207.
מרדכי וורצל, הפנים והפנים של הסיפור פנים אחרות של ש"י עגנון, פתח תקווה, הוצאה עצמית, 2015.
הערות שוליים

1 2  הרי גולומב, פנים מרובות: על יחסי-הגומלין בין הסיפור 'פנים אחרות' לעגנון ובין כותרתו, הספרות א 3-4, 1969, עמ' 717-718.
1 2 3  הלל ברזל, "פנים אחרות - הדרך חזרה", עלי-שיח, יוני 1974, עמודים 110-96.
↑  לאה גולדברג, "פנים אחרות" לש"י עגנון, על המשמר, 2 באוגוסט 1963, המשך. נכלל גם בספרה אמנות הסיפור : עיונים בצורות הסיפור הקצר ובתולדותיו, ספרית פועלים, 1975, "פנים אחרות – לש"י עגנון", עמ' 204–221.
↑  דוד צימרמן, על שלושה מסיפורי עגנון, הסוכנות היהודית, תשכ"ב.
↑  שרה הלפרין,. "הדרך חזרה" או "את הנעשה אין להשיב", בקורת הפרשנות הפסימית לסיפור "פנים אחרות" לש"י עגנון, ביקורת ופרשנות 25, אפריל 1989, עמודים 30-21.
↑  בועז שרוני, חלומות הגיבורים הגברים ב"פנים אחרות" וב"רופא וגרושתו", עי"ן גימ"ל, גיליון ב', תשע"ג-2012
↑   מנחם פרי ומאיר שטרנברג, המלך במבט אירוני; על תחבולותיו של המספר בסיפור דוד ובת-שבע ושתי הפלגות לתאוריה של הפרוזה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הספרות 1, 1968-1969, עמ' 263-292
↑  ש"י עגנון, פנים אחרות, דבר, 23 בדצמבר 1932
↑  ש"י עגנון, אורח נטה ללון, הוצאת שוקן, עמ' 392.
↑   מיכאל הנדלזלץ, "פנים אחרות": שעת תיאטרון יפה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2013
 תמר רותם, איך נהפכו סיפורי עגנון ללהיט בתיאטרון הפרינג' הישראלי, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2013
↑  נדפס גם בתוך: הלל ברזל, המאה החצויה – ממודרניזם לפוסט-מודרניזם: הספרות ורוח התקופה — תמורות בצורות יסוד, כרך ראשון: מיטא-ריאליזם וריאליזם, ספרית פועלים, בעריכת ידידיה יצחקי, תל אביב, תשע"א-2011, עמ' 343-331.
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
טורקים מסחתים

| --- | --- |
 דגל התנועה הלאומית של הטורקים המסחתים
 אוכלוסייה
 400,000 - 629,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
   קזחסטן קזחסטן - 150,000  רוסיה רוסיה - 70,000 - 90,000  קירגיזסטן קירגיזסטן - 50,000  טורקיה טורקיה - 40,000  אזרבייג'ן אזרבייג'ן- 38,000   ארצות הברית ארצות הברית - 18,000  אוזבקיסטן אוזבקיסטן - 15,000  אוקראינה אוקראינה - 10,000  גאורגיה גאורגיה - 1,000 
 שפות
 טורקית בעיקר אזרית, רוסית וגאורגית
 דת
 רובם סונים ומיעוטם שיעים
הטורקים המסחתים (גאורגית: თურქი მესხები, תּוּרכִּי מֶסחֵבִּי; או მესხები, מֶסחֵבִּי; או მაჰმადიანი მესხები, מאהמאדאני מֶסחֵבִּי; או אהיסקה-טורקים, טורקית: Ahıska Türkleri, אהיסקה טורקלֶרי, או Meshet Türkleri; רוסית: Турки-месхетинцы, טורקי-מֶסחֶטינצי) הם קבוצה אתנית שהיו תושביה המוסלמים דוברי הטורקית של חבל מסחתי, חבל ארץ בדרום גאורגיה הסמוך לגבול עם טורקיה, שהוגלו, בשנת 1944, על ידי סטלין למרכז אסיה (קזחסטן, קירגיזסטן ואוזבקיסטן), יחד עם מוסלמים אחרים, בנימוק של סיוע לאויב (גרמניה או טורקיה שהייתה אויב פוטנציאלי) ובגידה באומה הסובייטית. הסברה המקובלת כי הטורקים המסחתים הם טורקים במוצאם, אולם ישנם חוקרים הסבורים שחלקם או כולם הם בעצם גאורגים שהתאסלמו. כיום, רוב המסחתים הטורקים מרוכזים במדינות ברית המועצות לשעבר, בין 10-15% בטורקיה וכ- 5-8% בארצות הברית.
הטורקים המסחתים התגוררו במחוז הדרומי של גאורגיה, שנקרא מסחתי, הממוקם ממזרח לאג'ריה, סמוך לגבול הטורקי. האזור נמצא כיום בנפות: נפת אדיגני, נפת אספינדזה, נפת אחלציחה, נפת אחלכלכי ונפת נינוצמינדה (נקראה בעבר ראיון בוגדאנובקה Богдановский район). הם התרכזו בעיקר בעמק נהר הקורה המגיע מטורקיה וזורם במסחתי. כיום אזור זה מאוכלס ברובו בארמנים.
מקור השם

המוצא האתני של המסחתים הטורקים הוא נושא טעון מבחינה פוליטית. הסוגיה הבסיסית היא השאלה, האם המסחתים הטורקים הם טורקים במוצאם או גאורגים שהתאסלמו במהלך ההיסטוריה של גאורגיה.
שלושה מונחים המתארים את קבוצת האנשים, המסחתים (מֶסחֵבִּי בגאורגית), אהיסקה-טורקים והמסחתים הטורקים נושאים בחובם השלכות שונות לגבי הזהות האתנית של מוצא הקבוצה ההיסטורית. המונח מסחבי, המדגיש את הזהות הבסיסית הגאורגית, משמש את אלה הסוברים כי הם גאורגים שהתאסלמו ולמדו את השפה הטורקית במהלך השלטון העות'מאני במסחתי. מונח זה משמש חלק ממנהיגי הקבוצה והממשלה הגאורגית.
טורקים מסחתים אחרים מתנערים מהמונח כיוון שהוא מנותק מהמוצא הטורקי. המונח השני, הנפוץ בקרב הטורקים המסחתים הוא אהיסקה-טורקים. משמעותו "הטורקים של אחלציחה" ("אהיסקה" בטורקית) המונח מתייחס לשמה הטורקי של אחלציחה, העיר הגדולה ביותר במסחתי. המונח מדגיש את האופי הטורקי של מוצא הקבוצה ולמעשה מבטל לגמרי את הקשר הגאורגי.
המונח השלישי, הטורקים המסחתים, הוא המונח הנפוץ בקרב החוקרים, המדיה והפקידים הרשמיים. המונח נטבע למעשה בשנות ה-60 של המאה ה-20 והפך לנפוץ רק בשנת 1989, לאחר שנאלצו לברוח מפני הפוגרומים האלימים באוזבקיסטן.
בעבר, יחד עם כל השמות שצוינו לעיל, נקראו הטורקים המסחתים לעיתים, בשמות נוספים, ביניהם: המסחתים המוסלמים, גאורגים מוסלמים וטורקים סובייטים. כיום, חלק מהטורקים המסחתים (בעיקר בארצות הברית), מעדיפים להקרא פשוט טורקים.
היסטוריה > מוצא

ההיסטוריונים חלוקים בשאלה האם הטורקים המסחתים הם טורקים אתנית שהיגרו למסחתי או גאורגים שבשלב מסוים בעבר אוסלמו בכוח או התאסלמו מבחירה. על פי המסמכים הרשמיים של גאורגיה וגאורגיה הסובייטית, הטורקים המסחתים הם צאצאי ה"מסחתים" או ה"מסחים", השבט הגאורגי הקדום שישב באזור מסחתי, שהתאסלמו במהלך השלטון העות'מאני בדרום גאורגיה, שהתרחשה בין המאות שש עשרה לתשע עשרה. מנגד, טוענים רבים ממנהיגי הטורקים המסחתים, כי הם צאצאי שבטים טורקיים שהתיישבו באזור מסחתי בתחילת המאה החמישית. במשך הזמן, במיוחד תחת השלטון העות'מאני, התגבשה לקבוצה אתנית של טורקים מסחתים. הוויכוח לגבי המוצא ההיסטורי קשור לוויכוח לגבי זהות הקבוצה והוא כולל נרטיבים שונים.
בתקופת התפוררות הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהתרחשה במקביל לעליית האימפריה העות'מאנית, בשנת 1469, השתלטו העות'מאנים על מחוז מסחתי, ומסחתי הפכה לחלק מהמאבק בין האימפריה העות'מאנית והאימפריה הפרסית על ההגמוניה בעבר הקווקז. במאה השש עשרה הפך שליט אחלציחה את העיר לבירת הפאשליק שלו, ומרכז של נתיב סחר עבדים קווקזי. במאה השבע עשרה התאסלמו תושביו של המחוז ההררי, שהיו גאורגים או ארמנים נוצרים במוצאם, ואימצו רבים מתכונותיהם הטורקיות.
המקורות הגאורגיים מציינים את הופעת הקבוצה לפלישה העות'מאנית לאתאבגות סאמצחה בשנת 1578. באותה שנה פתחו העות'מאנים במלחמה עות'מאנית-פרסית בין פרס הספווית בראשות מוחמד חודאבנדה (شاه محمد خدابنده) לבין האימפריה העות'מאנית בראשות מוראט השלישי. המלחמה שהחלה בכיבוש אזרבייג'ן הסתיימה בסופו של דבר בכיבוש עות'מאני של הקווקז. הממלכות של האזור הפכו לוואסליות של העות'מאנים.
היסטוריה > האימפריה הרוסית

במאה ה-19 סופחה מסחתי על ידי האימפריה הרוסית בהתאם להסכם אדריאנופול (1829). הסיפוח הביא לעידן חדש, של ניסיונות של השלטונות הרוסים, לניצורם של קבוצות מוסלמיות קטנות במסחתי (באותם ימים באוייזד בתומי ואוייזד קארס של פלך טביליסי). אף על פי שההתנגדות להמרת הדת הייתה משותפת נותרו המוסלמים קבוצות נבדלות והתאחדו רק כנגד התקפות של נוצרים כנגדם, או של מוסלמים שיעים כלפי הרוב הסוני של המסחתים.
היסטוריה > טבח פרנגה

בשנת 1989, הוביל סכסוך בין אוזבקים וטורקים מסחתים בעמק פרנגה למעל ממאה הרוגים ובריחתם של כמעט כל הטורקים המסחתים מאוזבקיסטן, ומרפובליקות מרכז אסיה אחרות, וכיום מפוזרים הטורקים המסחתים בכל רחבי מדינות ברית המועצות לשעבר ובעיקר בקזחסטן, רוסיה ואזרבייג'ן ובמידה הולכת וגוברת בטורקיה וארצות הברית. הקהילה הגדולה ביותר של טורקים מסחתים ברוסיה מרוכזת במחוז קרסנודאר. בשנת 2000 מנתה קבוצה זו 17,000 איש, והייתה גם הקבוצה הגדולה ביותר של מסורבי תושבות קבע (Прописка) בברית המועצות, שמנעה מהם מלהנות מהטבות התושבות, כמו קצבאות, כניסה למעגל העבודה הרגיל, רישום במרשם הנישואין ורכישת בתים.
בשנת 1990 החלה גאורגיה לקלוט מתיישבים טורקים מסחתים, בתנאי שיצהירו שאתנית הם גאורגים. הדבר יצר תסיסה בקרב הארמנים תושבי סאמצחה-ג'אוואחתי. אזרבייג'ן קלטה חלק מהמתיישבים, אבל, למודי ניסיון מהפליטים בנגורנו קרבאך, הסתפקו בכמויות מועטות של מתיישבים.
חלק מהמסחתים ראו בטורקיה את מדינת האם שלהם, והחלה תוכנית ליישוב המסחתים המקופחים. הדבר היה לצנינים בעיני הרוב הכורדי במזרח טורקיה.
מסחתים שהתיישבו בקרסנודר שברוסיה גרמו לרגשות אנטי-טורקיים בקרב הקוזאקים תושבי המקום.
החל משנת 2004 החלה תוכנית ליישוב המסחתים בארצות הברית, בשיתוף פעולה מצד רוסיה, ארצות הברית, וארגון ההגירה העולמי.
ראו גם

עמים טורקים
הערות שוליים

↑  Censuses of Republic of Azerbaijan 1979, 1989, 1999, 2009 The State Statistical Committee of the Republic of Azerbaijan
↑  פאשליק (Paşalık) - מילה המציינת אזור שליטה של פאשה או מתארת את סמכות תפקידו של פאשה.
↑  Хроника текущих событий/34/25, (ברוסית)
↑  הפרק: הרהביליטציה של הטורקים המסחתים בספרו של פאול פוליאן (2004), בניגוד לרצונם: ההיסטוריה והגאוגרפיה של ההגירה הכפויה בברית המועצות, עמ' 216, (באנגלית)
↑  ‏ראובן אנוך‏ (Q133136826)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565655705171  BnF: cb144822123 (data)  LCCN: sh85083927 
עמק פרנגה
שוק הדפסת תלת-ממד

| --- | --- |
 סוג:  מסחר אלקטרוני
 
שוק הדפסת תלת-ממד הוא פלטפורמת אינטרנט שבה משתמשים יכולים לקנות, למכור או לשתף באופן חופשי קבצים דיגיטליים הניתנים להדפסה בתלת-ממד במדפסות תלת-ממד. לעיתים הפלטפורמות מציעות גם את האפשרות להדפיס את הדגמים בעזרת ספק שירותי הדפסה השולח אותם ללקוחות, או באמצעות ציוד הדפסה אישי המתממשק עם הפלטפורמה.
אופן הפעולה

שווקי הדפסת תלת-ממד הם שילוב של אתרי שיתוף קבצים, הכוללים לעיתים גם יכולת מסחר אלקטרוני מובנית. מעצבים מעלים קבצים המתאימים להדפסת תלת-ממד בעוד שמשתמשים אחרים קונים או מורידים באופן חופשי את הקבצים שהועלו להדפסה. השווקים מסייעים בניהול החשבונות, התשתית, משאבי השרתים ומבטיחים הסדר בטוח של תשלומים (מסחר אלקטרוני). חלק מהשווקים מציעים גם שירותים נוספים כמו הזמנת שירותי הדפסת תלת-ממד לפי דרישה, כלי תוכנה לעיבוד מודלים וצפייה דינמית של פריטים באמצעות חבילות כמו Sketchfab. הפורמטים הנפוצים ביותר של קבצים להדפסה בתלת-ממד נכון לשנת 2020 הם קובצי: STL, OBJ, AMF ו -3MF .
סוגים שונים של פלטפורמות

ישנם סוגים שונים של שוקי הדפסת תלת-ממד. חלקם כמו Thingiverse מוקדשים לשיתוף חופשי של קבצים הניתנים להדפסה בתלת-ממד. אחרים, כמו Shapeways מציעים שירות הדפסת תלת-ממד עבור אובייקטים שסופקו למכירה על ידי מעצבים. MyMiniFactory מציעה שילוב של שני אלה: הפעילות העיקרית בה היא שיתוף חינם או קבצים הניתנים להדפסה בתלת-ממד, אך היא מציעה גם שירותי הדפסה לפי דרישה ועיצוב לפי דרישה. קטגוריה נוספת הם אתרים כגון Threeding . אלה מציעים מסחר בקבצים דיגיטליים הניתנים להדפסה בתלת-ממד לשימוש במדפסות תלת-ממד, אך אינם כוללים ישירות את שירותי ההדפסה בתלת-ממד עצמם. עם זאת, פלטפורמות אלו מציעות אינטגרציה למאגרי מידע של מדפסות תלת-ממד המסופקות על ידי צדדים שלישיים. שלושת המשאבים הללו מכילים כל אחד שירותי מיקום גאוגרפי לכמה אלפי מדפסות תלת-ממד רשומות. שתי יצרניות מדפסות התלת-ממד האישיות הגדולות Makerbot ו-Cubify מציעות מאגרי קבצים משלהם לשיתוף.
חיים אברהם אליהו שטרית

הרב חיים אברהם אליהו שטרית (מכונה בקיצור: חיים אב"א; סביב ה'תר"י, 1850 - ז' באלול ה'תרס"א, 1901) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של צפרו בסוף המאה התשע עשרה ובראשית המאה העשרים.
קורותיו

נולד וגדל בצפרו. התייתם בגיל צעיר, וגדל בביתו של משה שטרית (אלפילאלי). בי"ד תמוז תרכ"ט נשא את מסעודה לבית אלבאז. בהמשך, שימש יחד עם רבי שלום אזולאי הראשון כשוחט ובודק של צפרו. בהמשך, ולא יאוחר משנת תר"ן, התמנה לדיין בבית דינם של רבי רחמים יוסף אג'ייני ורבי רפאל משה אלבאז, לצד חביריו הדיינים רבי שלום אזולאי, ורבי אבא אלבאז. בית הדין תיקן תקנות שונות לקהלת צפרו. בשנת תרנ"א הוצע לו לכהן כדיין של העיר ואזאן, אך ככל הנראה זה לא יצא לפועל. ככל הנראה בשנת תרנ"ו, לאחר פטירת רבי רפאל משה אלבאז, התמנה לאב בית הדין ורבה של העיר, ובית דינו התכתב בענייני הלכה עם דייני צפת: רבי ישמעאל הכהן ורבי חיים מנשה סתהון, וכן עם הראשון לציון היש"א ברכה. כמו כן התכתב עם רבני המערב, כדוגמת רבי יצחק אבן דנאן ורבי שלמה אבן דנאן רבני פאס.
בשנת תרנ"ב קמה ישיבה חדשה בצפרו ביוזמת הרב משה מורצייאנו מדבדו, רבי חיים אב"א נמנה עם רבני הישיבה. בישיבה למדו בעיקר לימודי הלכה בעיון, כשהם מקיפים בתוך שנים ספורות טור ובית יוסף על יורה דעה, אבן העזר וחושן משפט. עם פטירת רבי חיים אב"א, הישיבה דעכה. מתלמידיו ידועים רבי ישמ"ח עובדיה ורבי רפאל מאמאן, וככל הנראה גם רבי שלום מרדכי אזולאי.
קורותיו > פטירתו

בימיו האחרונים שהה בפאס, שם נדבק במחלת הקדחת. עודנו במחלתו, חזר לצפרו ולאחר יומיים נפטר. השאיר אחריו שלשה ילדים: ר' יוסף מרדכי, שרה ואבא.
יצירתו

מלל לאברהם - 33 תשובות ופסקי דין, נדפס על ידי הרב דוד עובדיה, פאס תשכ"ג.
הניח תשובות ופסקי דין נוספים שעדיין מצויים בכתבי יד, ומקצתם נדפסו בפרי חכמי דורו.
לקריאה נוספת

הרב דוד עובדיה, תולדות רבני עיר צפרו (עמ' קלה-קלו) בתוך: קהלת צפרו חלק ד.
אלי אוחנה

אליהו (אלי) אוחנה (נולד ב-1 בפברואר 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי, חלוץ מצליח, המזוהה יותר מכל עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק במרבית שנות פעילותו. אגדת המועדון, שגם לאחר הפרישה שימש בו במספר תפקידים מקצועיים וניהוליים. אוחנה שימש כמאמן כדורגל במספר מועדונים וכיום הוא פרשן כדורגל בערוץ הספורט.
אוחנה נכלל ב"היכל התהילה של הכדורגל הישראלי", הוביל את בית״ר לשנים המוצלחות ביותר בתולדותיה ונחשב בעיני רבים לשחקן המוצלח והמזוהה בתולדות המועדון. בנוסף זכה עם  מכלן בגביע המחזיקות (תחרות המקבילה לליגה האירופית של היום) והוא גם אחד השחקנים הבולטים ביותר ששיחקו בנבחרת ישראל (אותה גם אימן באופן זמני). בשנת 1988 זכה אוחנה בפרס בראבו, המוענק לשחקן הצעיר המצטיין באירופה והוא הישראלי היחיד שזכה בפרס זה עד כה.
בשנת 2004 נבחר אוחנה להשיא משואה ביום העצמאות.
קריירה > נבחרת ישראל

אוחנה שיחק 51 משחקים במדי נבחרת ישראל במשך 13 שנה והבקיע 17 שערים. לשיאו הוא הגיע במוקדמות מונדיאל 1990. במשחק הביתי נגד נבחרת אוסטרליה העלה אוחנה את ישראל ליתרון. במשחק הגומלין בסידני סיימה ישראל בתיקו 1:1, לאחר שער יתרון של אוחנה, שעקף את השוער וגילגל את הכדור לרשת, והבטיח בכך את העפלת הנבחרת למשחק הפלייאוף מול קולומביה.
ב-20 במאי 2009 הוא נבחר כאחד מחמשת הכדורגלנים הישראלים הגדולים בכל הזמנים וכחבר ב"היכל התהילה של הכדורגל הישראלי", ושערו במשחק מול נבחרת אוסטרליה במוקדמות מונדיאל 1990 נבחר כשער הישראלי החשוב ביותר בכל הזמנים.
לאחר הפרישה > קריירת אימון וניהול כדורגל

לקראת עונת 1999/2000 מונה אוחנה למאמן בית"ר ירושלים, תפקיד שהובטח לו עוד במסגרת חוזה שחתם בקיץ של שנת 1997. באותה עונה הוביל אוחנה את בית"ר למקום החמישי בליגה ולגמר גביע המדינה בו הפסידה להפועל תל אביב בפנדלים. בתום העונה עזב אוחנה לקבוצת בני יהודה איתה ירד לליגה הלאומית. אוחנה המשיך עונה נוספת בקבוצה איתה העפיל לליגת העל. עונה לאחר מכן שב וקיבל את תפקיד המאמן של בית"ר ירושלים, ואותה הצעיד להופעה בזירה האירופית בפעם הראשונה מאז עשה זאת בשנת 2000.
בקיץ 2005 נרכשה קבוצת בית"ר ירושלים על ידי המיליארדר היהודי-רוסי ארקדי גאידמק, כתוצאה מכך חל פיחות במעמדו של אוחנה בקבוצה, עד שב-10 בספטמבר 2005 (בעקבות ריאיון למוסף "7 ימים" בו אמר גאידמק על אוחנה כי הוא "לא מנהיג" וכי לא ייתן לו להמשיך בקבוצה למשך זמן) הודיע אוחנה על התפטרותו מאימון הקבוצה. במסיבת עיתונאים בה הודיע על התפטרותו, אמר אוחנה כי "בית"ר ירושלים היא הקבוצה שלי ותישאר שלי לנצח".
ב-29 בינואר 2006 הוא חזר לאמן כשחתם לעונה וחצי בהפועל כפר סבא מהתחתית, במצב של סיכוי כמעט קלוש להישאר בליגת העל. שורה של ניצחונות (יחד עם הפסדים רבים של היריבה לתחתית, הפועל נצרת עילית) השאירה במחזור האחרון את הקבוצה בליגת העל. בתום עונת 2007/2008 ירדה הקבוצה ליגה, ואוחנה עזב את המועדון.
ביוני 2008 מונה אוחנה למאמן נבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל, והוליך אותה לזכייה במדליית ארד במכביה השמונה-עשרה.
ב-17 בפברואר 2010 מונה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל למאמן זמני של נבחרת ישראל הבוגרת, עד אשר הוחלף על ידי המאמן הצרפתי, לואיס פרננדס.
במאי 2014 הוביל את נבחרת הנוער להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 19. ב-27 בינואר 2015 התפטר מתפקידו בעקבות רצונו לרוץ לכנסת, אך לאחר מספר ימים חזר בו מהחלטתו להצטרף לפוליטיקה, ולבסוף חזר לתפקידו כמאמן נבחרת הנוער.
ב-13 ביולי 2016 הודיע על פרישה מתפקיד מאמן נבחרת הנוער עד גיל 19.
ב-28 במאי 2017 קיבל מאלי טביב את זכויות הניהול של בית"ר ירושלים, לאחר שנאסר על טביב לנהל את הקבוצה שנמצאת בבעלותו בעקבות הרשעתו בפלילים. באוגוסט 2018 מונה ליו"ר הקבוצה בעקבות מכירתה מטביב למשה חוגג. במאי 2021 הודיעה הנהלת בית"ר, כי בנוסף להיותו יו"ר, יורחבו סמכויותיו של אוחנה שיהיה גם המנהל המקצועי של המחלקה הבוגרת. ב-31 במאי 2022 סיים את תפקידו, ועזב את המועדון לאחר 5 שנים שבהם כיהן בתפקיד היו"ר.
אוחנה שימש כיו"ר ועדת הפרס של פרס ישראל בתחום ספורטאים מצטיינים לשנת 2024.
לאחר הפרישה > טלוויזיה

בסוף שנות ה-90, עוד בהיותו שחקן פעיל, הצטרף אוחנה לערוץ הספורט כפרשן באולפן ליגת האלופות.
כחודשיים לאחר התפטרותו, מאימון בית"ר ירושלים בשנת 2005, הצטרף אוחנה לצוות הפרשנים של ערוץ 10 בתוכנית סיכום המחזור "דאבל פס".
במקביל לעבודתו כמאמן נבחרת הנוער, החל אוחנה לשמש כפרשן בערוץ הספורט וכחבר פאנל בתוכנית "יציע העיתונות".
ב-27 באוגוסט 2022, לאחר מספר שנות הפסקה, חזר לערוץ הספורט כחבר פאנל בתוכניות שונות.
בנובמבר 2022 הצטרף לתאגיד השידור הישראלי כפרשן במונדיאל 2022 ואף סיקר מקטאר את הטורניר.
באפריל 2024 פורסם שמצטרף לערוץ החדשות i24NEWS וישמש בתור פאנליסט פוליטי בתוכניות אקטואליה.
לאחר הפרישה > קריירה פוליטית

ב-26 בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הודיעה מפלגת הבית היהודי שאוחנה ישוריין ברשימתה לכנסת. השריון עורר ביקורת רבה וחסרת תקדים מתוך המפלגה על היו"ר נפתלי בנט, מפי פעילים דתיים וחילונים כאחד, מאחר שאוחנה נעדר ניסיון של פעילות ציבורית, ובעבר תמך בתוכנית ההתנתקות והתבטא: "ששרון יפנה את כל ההתנחלויות מצדי, יש לנו מספיק שטחים לחיות בהם". בנט מצידו אמר: "אוחנה הוא זה שפותח לנו את הדלת לציבור הרחב". ב-29 בינואר הודיע אוחנה כי החליט לפרוש מרשימת הבית היהודי לכנסת, עקב הסערה הציבורית, אותה לדבריו לא צפה.
ב-3 בספטמבר 2018 הודיע אוחנה על הצטרפותו באופן ייצוגי לרשימתו של זאב אלקין לקראת הבחירות לראשות עיריית ירושלים, אולם אלקין לא נבחר בבחירות אלו.
ב-20 באוקטובר 2021 פרסם אוחנה טור באתר הרשמי של מועדון בית"ר עם ביקורת נוקבת על לה פמיליה: "לה פמיליה" הפך לשם נרדף לגזענות, אלימות, עבריינות ורוע, משהו שמבריח כל אדם נורמטיבי מלהיות חלק מבית"ר. אני חייב לומר, לא תמיד התבטאתי מספיק באופן נחרץ בעניין הזה, אבל הגיעו מים עד נפש".
חיים אישיים

אוחנה נולד למסעוד ורחל אוחנה, שעלו ממרוקו ב-1955, וגדל במעברת שכונת האסבסטונים בקריית היובל בירושלים, אליה הגיעה משפחת אוחנה לאחר שש שנים בקריית שמונה, ומספר שנים במעברת ואדי סאליב בחיפה. למסעוד ורחל אוחנה היו תשעה ילדים (שמונה בנים ובת), אלי הוא השלישי מבין אחיו. והוריו ניהלו מזנון במשרד הבריאות בירושלים. אחיו הצעיר ציון אוחנה היה כדורגלן בקבוצת הפועל ירושלים.
אוחנה נישא בדצמבר 1991 לדוגמנית רונית בן בסט, עמה הביא לעולם את בנו תום. הזוג התגרש במרץ 2008. כיום הוא בן זוגה של שדרנית הספורט עדי גלסקה, והם הורים לשתי בנות.
בשנת 2004 נבחר אוחנה להשיא משואה ביום העצמאות ה-56 של מדינת ישראל.
תארים

אליפות המדינה (4): 1986/1987, 1992/1993, 1996/1997, 1997/1998
גביע המדינה (2): 1984/1985, 1985/1986
גביע הטוטו (1): 1997/1998
גביע ליליאן (1): 1985/1986
גביע אלוף האלופים (1): 1986/1987
אליפות בלגיה (1): 1988/89
גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1988
הסופר קאפ האירופי (1): 1988
גביע ז'ואן גאמפר (1) : 1989
פרס בראבו: 1988
כדורגלן העונה בישראל: 1983/1984, 1996/1997
מאמן השנה בישראל: 2007
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009