stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן טיילר
ביקורות מסתייגות

לצד התקבלות חיובית, זכייה בפרסים, תרגומים, ונתוני מכירות גבוהים, ספגה טיילר גם ביקורות שליליות. הביקורת הנפוצה ביותר היא שיצירותיה "סנטימנטליות", "מתקתקות" ו"מקסימות ונעימות מדי". ג'ון בליידס, מבקר ספרות של השיקגו טריביון, פסל את "תייר בעל כורחו" (כמו גם את כל הרומנים הקודמים שלה) כ"מתוק באופן מלאכותי" ו"לא מציאותי". אדם מארס-ג'ונס, מבקר באובזרבר, כתב בביקורתו על "נישואי חובבים": "נראה שטיילר מציעה לנו חלב ועוגיות." גם המבקרת הבכירה של הניו יורק טיימס, מיצ'יקו קאקוטאני, קוננה מעת לעת על "חמידוּת עד גועל", וציינה ש"הרומנים שלה – עם גיבוריהם התמהוניים, הפרטים הביתיים שלהם, ועלילותיהם הבלתי סבירות ומחממות הלב בדרך כלל – גובלים לעיתים קרובות בחמידוּת יתר".
בראיון משנת 2012 התייחסה טיילר לביקורות אלה: "ראשית כל אני חושבת שיש בהן צדק. הייתי אומרת [שיש] שתן וחומץ אצל [פיליפ] רות ואצלי חלב ועוגיות. איני יכולה להכחיש את זה... [עם זאת] יש יותר חריפות בחלק מהשפה הרכה שלי ממה שאנשים מבינים."
מכיוון שכמעט כל יצירתה של טיילר עוסקת באותם נושאים – יחסי משפחה ונישואים – וממוקמת באותה סביבה, היא ספגה ביקורת על היותה חזרתית ונוסחתית. בסקירה של The Patchwork Planet, קבעה קאקוטאני: "הדמויות המוקדמות יותר של גב' טיילר נטו להיות ממוקמות בתוך סבך עבה של יחסים משפחתיים בעלי ניואנסים עדינים, שעזרו להגדיר גם את החלומות שלהם וגם את המגבלות שלהם; האנשים ברומן הזה, לעומת זאת, נראים הרבה יותר דומים זה לזה. זאבים בודדים, נמשכים לכאן ולכאן בחוטי הבובות של המחברת [...] גם היכולת המפורסמת של גב' טיילר לתאר את הפרטים היומיומיים של החיים נדמית הפעם יגעה ונוסחתית [...] לגבי הפרטים הקטנים שגב' טיילר מפזרת על פני הסיפור שלה [...] גם בהם יש תחושה של חוברת־צביעה לפי מספרים. הם מצטרפים לכדי רומן מטולא שנראה מלאכותי, מכני [...] וכן, חמוד מדי."
טיילר ספגה ביקורת גם על עליבוּת דמויותיה הגבריות ו"חוסר הטסטוסטרון" שלהן. טיילר אינה מסכימה עם הביקורת הזו: "אוי, זה תמיד מפריע לי כל כך. אני לא חושבת שהם רכיכות. אנשים תמיד אומרים שהם מבינים שאני כותבת על דמויות מוזרות, ואני חושבת, האם לא כולם מוזרים? אם תסתכל מקרוב על מישהו, תמצא פגמים, אצל נשים וגברים כאחד."
כתביה > רומנים > הופיעו בעברית

תעתועי מורגן (1980), מהדורה עברית בתרגום שלומית קדם, הוצאת לדורי, 1980
מסעדת הגעגועים (1982), מהדורה עברית בתרגום שלומית קדם, הוצאת לדורי, 1982
תייר בעל כורחו (1985), מהדורה עברית בתרגום שלומית קדם, הוצאת לדורי, 1987
שיעורי נשימה (1988), מהדורה עברית בתרגום שלומית קדם, הוצאת לדורי, 1988
אולי קדוש (1991), מהדורה עברית בתרגום רותי אסולין, הוצאת אור־עם, 1993
טלאים של כדור הארץ (1998), מהדורה עברית בתרגום עדי יותם, הוצאת כנרת, 2002
פעם, כשהיינו גדולים (2001), מהדורה עברית בתרגום דבורה נגבי, הוצאת מטר, 2002
נישואי חובבים (2004), מהדורה עברית בתרגום ליאור שטרנברג, הוצאת כתר, 2007
סליל של חוט כחול (2015), מהדורה עברית בתרגום דנה אלעזר־הלוי, הוצאת משכל, 2016
ריקוד השעון (2018), מהדורה עברית בתרגום דנה אלעזר־הלוי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2024
כתביה > רומנים > טרם תורגמו

If Morning Ever Comes (1964)
The Tin Can Tree (1965)
A Slipping-Down Life (1970)
The Clock Winder (1972)
Celestial Navigation (1974)
Searching for Caleb (1975)
Earthly Possessions (1977)
Ladder of Years (1995)
Digging to America (2006)
Noah's Compass (2010)
The Beginner's Goodbye (2012)
Vinegar Girl (2016)
Redhead by the Side of the Road (2020)
French Braid (2022)
כתביה > עיבודים לסרטים

תייר מזדמן (1988, על פי הרומן שתורגם לעברית בשם "תייר בעל כורחו")
שיעורי נשימה (טלוויזיה) (1994)
אולי קדוש (טלוויזיה) (1998)
A Slipping-Down Life (1999)
Earthly Possessions (טלוויזיה) (1999)
פעם, כשהיינו מבוגרים (טלוויזיה) (2004)
פרסים וכיבודים

טיילר חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות מאז 1983.
טיילר זכתה בפרסים הבאים:
פרס ג'אנט היידינגר קפקא לסיפורת (1980)
פרס חוג מבקרי הספרים של ארצות הברית (1985)
פרס השגריר לספר סיפורת (1986)
פרס פוליצר לספרות (1989)
"ספר השנה" מטעם כתב העת טיים (1989)
פרס הסאנדיי טיימס למצוינות (2012)
Relayer

Relayer הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק המתקדם, יס, שיצא לאור בשנת 1974 בחברת אטלנטיק רקורדס. זהו האלבום היחיד של הלהקה בו משתתף הקלידן פטריק מוראז, שהצטרף באוגוסט, לאחר שריק וייקמן עזב את ההרכב בשנת 1973 לאחר יציאת אלבומה השישי של הלהקה, Tales from Topographic Oceans, לקריירת סולו. האלבום מורכב משלוש יצירות. Relayer הראה בצלילו התנסות בג'אז פיוז'ן שנשמע היטב ביצירות The Gates of Delirium ו-Sound Chaser. האלבום נסגר ביצירה To Be Over, שהיא יותר מלודית בניגוד לשתי היצירות הקודמות לה .
האלבום המשיך את ההצלחה המסחרית של קודמיו בכך שהגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום ה-5 במצעד האלבומים של בילבורד. החלק הסוגר של הרצועה הפותחת (The Gates of Delirium), שנקרא Soon, יצא כסינגל בינואר 1975. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
רקע

לאחר אלבומה השאפתני של הלהקה Tales from Topographic Oceans בשנת 1973, קלידן הלהקה ריק וייקמן החליט לעזוב את הלהקה לאחר סיבוב ההופעות האירופאי והצפון אמריקאי שלה שהתרחש בשנים 1973-74. לאחר עזיבתו במאי 1974 ערכה הלהקה מבחני בד וקיוותה לצרף אליה את הקלידן היווני ואנגליס שהחליט לבסוף שלא להצטרף. בהצעתו של מבקר המוזיקה כריס וולך, הלהקה צירפה את הקלידן השווייצרי פטריק מוראז שניגן בלהקות Refugee ו-Mainhorse בתחילת העבודה על האלבום ב-1974.
הפקה > הקלטה

Relayer הוקלט בביתו של בסיסט הלהקה כריס סקווייר בסארי בין אוגוסט לאוקטובר 1974. תהליך המיקסינג נעשה באולפני אדוויז'ן על ידי טכנאי הקול של הלהקה, אדי אופורד שגם הפיק יחד עם חברי הלהקה.
ההקלטה כללה שימוש בסינתסייזרים וצלילים הקשתיים שלא נשמעו עוד באלבום של יס. פטריק מוראז השתמש בציוד שהיה עדיין בשלב של אבטיפוס (למשל קלידי Vako Orchestron שסימפלו צלילים של כלי קשת לכל אורך האלבום) כדי לגוון בצלילים של המעבר האינסטרומנטלי של The Gates of Delirium. לדוגמה צלילי הצפצופים שנשמעים באמצע היצירה נוצרו על ידי סינתסייזר אחד מסוג זה. ג'ון אנדרסון סיפר בראיון שנמצא בהוצאה המחודשת לאלבום משנת 2003 שהוא ואלן ווייט קנו מחצר גרוטאות ליד ביתו של סקווייר חלקי מתכת והשתמשו בהם ככלי הקשה בקטע הקונקרטי ב־The Gates of Delirium.
הפקה > כתיבה

ל-Relayer יש את אותו מבנה של האלבום Close to the Edge משנת 1972 - יצירה אפית ארוכה בצד הראשון, ושתי יצירות בנות 9 דקות בצד השני. "The Gates of Delirium" היא יצירה בת 22 דקות שנכתבה בהשפעת ספרו של לב טולסטוי, מלחמה ושלום. הליריקה של היצירה עוסקת בחוסר התועלת במלחמה, ובאמצעה מתנגן קטע הממחיש קרב עם מקצבים דוהרים, מנגינות צבאיות, הרמוניות צורמות, ואפקטים של התנגשות. החלק האחרון שמתחיל בדקה ה-16, מחליף את הצליל של החלקים הקודמים במלודיה עדינה ותפילה לירית לשלום, יצא לאור כסינגל תחת השם Soon בשנת 1975. "Sound Chaser" היא יצירה שרובה אינסטרומנטלית וצלילה מושפע בעיקר מהרכבי ג'אז פיוז'ן כגון מהוושינו אורקסטרה וReturn to Forever יחד עם השפעות של רוק אקספרימנטלי, דיסקו ופאנק (Funk). "To Be Over" היא יצירה שכוללת עיבודים מלודיים מורכבים של גיטרה וסיטאר חשמלי (בשלב מסוים גם ציטוטים מ־Tales from Topographic Oceans), ומילים פשוטות יחסית.
כל הגיטרות ב-"The Gates of Delirium" הן פנדר טלקסטר, לפי סטיב האו, אף על פי שלפני ההקלטות, הוא בדרך כלל היה משתמש בגיטרת גיבסון. ב-"To Be Over" ובחלקים האחרונים של "The Gates of Delirium" נעשה שימוש בגיטרת פלדה. סקווייר משתמש בבס פנדר ב-"To Be Over" ולא בריקנבייקר בו הוא משתמש בדרך כלל. ביל מרטין (בספרו "המוזיקה של יס") סיפר איך כמתבגר, ראה הופעה של הלהקה באטלנטה בשנת 1974. כשהם פתחו ב-"Sound Chaser" שעדיין לא יצא לאור ולא נשמע כמו חומרים שיס הקליטה בעבר, מרטין בהתחלה חשב שהלהקה השתגעה.
הפקה > עיצוב

כמו כל אלבומיה של יס, גם עטיפת האלבום הזה עוצבה על ידי רוג'ר דין. הוצאת האלבום על תקליטור כוללת שני איורים של דין.
הוצאה לאור

Relayer יצא לאור בבריטניה ב-28 בנובמבר 1974 במהלך סיבוב ההופעות בו הלהקה הופיעה בבריטניה ובצפון אמריקה בשנים 1974-75. האלבום יצא לאור בארצות הברית ב-5 בדצמבר 1974. האלבום המשיך את ההצלחה המסחרית של קודמיו, בכך שהגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום ה-5 במצעד האלבומים של בילבורד. החלק הסוגר של The Gates of Delirium, נקרא Soon ויצא כסינגל בינואר 1975. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
תקליטון מיוחד בו הודבקה מדבקה לבנה בה היה רשום "לשידור ברדיו", נשלח לחברות רדיו אמריקאיות ב-1974. התקליטון כלל את "The Gates of Delirium" מחולק לשלושה חלקים: החלק הראשון הווקאלי, חלק ה'קרב' האינסטרומנטלי, והחלק האחרון "Soon". בין כל חלק נשמע פייד אאוט. זה נעשה כדי לקדם את האלבום, כיוון שברדיו לא השמיעו שירים של 22 דקות.
ביקורת

הביקורות לאלבום היו מעורבות ומבקרים רבים הגיבו עליו באופן דומה לקודמו וטענו שהוא ארוך ויומרני מדי. אך בכל זאת, נחשב האלבום כהצלחה מסחרית כמו קודמיו ועד היום נחשב מאחד מהאלבומים החשובים ברוק המתקדם.
הוצאות מחודשות

Relayer עבר תהליך רימסטר (איכות סאונד משופרת יותר) ועוצב מחדש על ידי חברת Rhino Records בשנת 2003, עם שלוש רצועות בונוס, ביניהן גם הקלטה מוקדמת לGates of Delirium עם מבנה וליריקה שונה. 10 שנים לאחר מכן, האלבום נארז מחדש כחלק ממארז הלהקה הכולל את כל אלבומיה מ-1969 עד 1987.
רשימת השירים

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Gates of Delirium  | ג'ון אנדרסון, סטיב האו, כריס סקווייר, אלן ווייט, פטריק מוראז | 21:50 |
| 2. | Sound Chaser  | אנדרסון, האו, סקווייר, ווייט, מוראז | 9:26 |
| 3. | To Be Over  | אנדרסון, האו, סקווייר, ווייט, מוראז | 9:06 |
| רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003> מס' | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003> שם | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003> כותב(ים) | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003> משך | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  | רצועות בונוס בהוצאה מחודשת משנת 2003>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. | Soon‏ (עריכת סינגל)   | אנדרסון | 4:18 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sound Chaser‏ (גרסת סינגל)   | אנדרסון, האו, סקווייר, ווייט, מוראז | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Gates of Delirium (Studio Run-Through)‏  | אנדרסון, האו, סקווייר, ווייט, מוראז | 21:16 |  |  |  |  |  |  |
ביצוע

ג'ון אנדרסון - זמר
סטיב האו - גיטרות אקוסטיות וחשמליות, קולות ליווי
פטריק מוראז - קלידים
כריס סקווייר - גיטרת בס, קולות ליווי
אלן ווייט - תופים, כלי הקשה
הערות שוליים

↑  Bill Martin, The Music of Yes. Open Court Books, Chicago IL, 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: db835afa-72f9-39d0-ae1b-067836ec5152
אמ;לק

אמ;לק (מאנגלית: TL;DR) הוא ביטוי סלנג באינטרנט, ראשי תיבות של "ארוך מדי; לא קראתי", או באנגלית: "Too Long; Didn’t Read". בדרך כלל, נעשה שימוש בביטוי זה בתגובה להודעה מקוונת ארוכה ומפורטת שלא לצורך (לדעת המגיב), או בראש תגובה המסכמת הודעה ארוכה.
ידוע כי הביטוי האנגלי הופיע באתר האינטרנט Something Awful בשנת 2002 ומשם התפשט לפורומים מקוונים. בינואר 2003 הופיע הביטוי לראשונה ב-Urban Dictionary, ונכנס למילון אוקספורד באוגוסט 2013. המקבילה העברית הופיעה לראשונה ב"מילון מונחי רשת" שהתפרסם בשנת 2011, ובשנת 2014 החל לפעול ברשת החברתית פייסבוק עמוד בשם זה.
הערות שוליים

↑  Rebecca Hiscott, ‏Origins of the internet’s favourite acronyms revealed, במקור מאתר ההפינגטון פוסט, 18 ביולי 2014. (באנגלית)
↑  TLDR מתוך אתר Urban Dictionary‏, 15 בינואר 2003 (באנגלית)
↑  28 August 2013: Oxford Dictionaries Online quarterly update: new words added to oxforddictionaries.com today, מתוך אתר oxforddictionaries.com (באנגלית)
↑  מילון מונחי רשת – וואללה אישי, באתר wallaishi.com
↑  אמ;לק, באתר www.facebook.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מולי שולמן

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1974 (בן 50) 
 שם לידה:  שמואל שולמן 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  אפרת ארנון 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
מולי (שמואל) שולמן (נולד ב-5 במאי 1974) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מתרגם, מדבב ומנחה ישראלי.
חיים אישיים

נשוי לשחקנית אפרת ארנון ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | הצגה | מחזאי | תיאטרון | שחקנים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | רחמים | דניאל זהבי | פסטיבל תיאטרון קצר, צוותא | אבי גרייניק, עירית פשטן, אמיתי יעיש בן אוזיליו, רותם לוי-וגה, יובל שרף |  |
| 2013–2010 | מר קולפרט | דויד גיסלמן | ההצגה עלתה בעונה הגרמנית בתיאטרון תמונע – 2010 | אפרת ארנון, לירון ברנס, יואב היימן, רוני יניב (במקור סיון ששון), ענבל לורי | זוכת שני פרסי קיפוד הזהב 2010 |
| 2012 | שש | יואב היימן | פסטיבל תיאטרון קצר, צוותא | אוולין הגואל, אריה צ'רנר |  |
פילמוגרפיה > משחק > טלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | כראמל | כאן חינוכית |  |  |  | פרופסור דה ויל |
| 2021 | שקשוקה | כאן חינוכית |  |  |  | שרון, אביו של דותן |
| 2019 | כדברא | YES | מיכל קופר-קרן, סיון שיקנאג'י, עינת שחק |  | עודד רז, דורי טפר | אידריס, "נמרוד מילר" |
| 2018 | בשבילה גיבורים עפים | ערוץ 12 | עומרי גבעון | עומרי גבעון - מבוסס על ספרו של אמיר גוטפרוינד, "בשבילה גיבורים עפים" | עומרי גבעון | רונן לוינגר |
| 2015 | להתבגר | ערוץ 10 | גלילה רון פדר |  |  | אורן פרץ |
| 2014 | הכל הולך | ערוץ 2 (רשת) |  | עידו רוזנטל, שחר אייבינדר, עמית בר ניר |  | פאנליסט |
| 2014 | עמוק במים | הערוץ הראשון | יובל ברגר וצפריר קוחנובסקי | יובל ברגר | קובי פז | גיבסון |
| 2013 | בלתי הפיך | ערוץ 2 (רשת) | סיגל אבין, רענן שקד |  | סיגל אבין | אודי קליין (תפקיד ראשי) |
|  | חשופים | HOT |  |  | רני סער | רופא, תפקיד אורח |
| 2012 | יום האם | ערוץ 2 (קשת) | דניאלה לונדון דקל, דנה עדן |  | רני סער | תפקיד אורח - אבא של פשה |
| 2010 | סרוגים (עונה 2) | YES | חוה דיבון, לייזי שפירא | חוה דיבון, לייזי שפירא, יעל רובינשטיין, אילן אשכולי, רננית פרשני, שמואל חיימוביץ' | לייזי שפירא | דביר |
| 2010 | מעצר-בית | ערוץ 2 | איל קיציס-טל פרידמן | גיורא חמיצר, טל פרידמן, איל קיציס, יובל פרידמן, נועה פניני | רועי פלורנטין | רועי הסטייליסט |
| 2008–2010 | המובילים (עונה 2+3) | ערוץ לוגי | אורי הלוי, איציק קריחלי, דגנית אטיאס גיגי | נעם סלונים | רועי פלורנטין | יהויכין בלנדר |
| 2008 | פרשת השבוע (עונה 3) | HOT | רני בלייר, ענת אסולין | ארי פולמן, רוגל אלפר, דקלה קידר | רני בלייר | מוטי השוטר |
| 2006 | המדריך למתחילים | ערוץ ביפ |  |  | עורך - ערן פיין |  |
פילמוגרפיה > משחק > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | מסגרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | אות משמים | הסרט הזוכה | משחק וכתיבה | פסטיבל 48 שעות |
| 2016 | החטאים | אורי לוטן | אבי נשר |  |
| 2017 | ג'סטה | אבנר גווילי | קובי מחט |  |
פילמוגרפיה > משחק > תיאטרון

| שנת הפקה | מחזה | מחזאי | תיאטרון | במאי | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 4 דקות ו-12 שניות | ג'יימס פריץ | תיאטרון באר שבע | עמית אפשטיין | האבא |  |
| 2018 | כלוב העליזים | ז'אן פּוארה | תיאטרון באר שבע | רפי ניב | ז'ורז' |  |
| 2016 | רומיאו ויוליה | ויליאם שייקספיר | תיאטרון הצפון | עירד רובינשטיין | אבא של רומיאו |  |
| 2014 | בין חברים | עיבוד של חגית רכבי ניקוליבסקי לספרו של עמוס עוז | תיאטרון באר שבע | איה קפלן |  |  |
| 2013 | רק אתמול נולדה | נארסון קאנין | תיאטרון באר שבע | רפי ניב |  |  |
| 2013 | הכל בגן | ג'יילס קופר | תיאטרון באר שבע | איה קפלן | סטיבן |  |
| 2012 | סוביניר | סטיבן טמפרלי | תיאטרון באר שבע | ניר ארז | קוסמו מקמון | מחזה לשני שחקנים |
| 2011 | הכל אודות חווה | מרי אור | תיאטרון באר שבע | איה קפלן | המחזאי | נכנס כמחליף |
| 2011 | קומפני | סטיבן סונדהיים | תיאטרון באר שבע | רפי ניב | הארי |  |
| 2011 | נחמן | עוזי בן כנען | תיאטרון המדיטק | רוני פינקוביץ' | אביו של חיים נחמן ביאליק |  |
| 2013–2009 | Three Falling | דואט אימפרוביזציה עם ענבל לורי | צוותא וברחבי ישראל | מולי שולמן וענבל לורי |  | השתתפו גם בפסטיבלים בליובליאנה בסלובניה, אמסטרדם שבהולנד |
| 2009–2001 | קבוצת האימפרוביזציה "למה אלפקה" | עבודת אלתור קבוצתית | הציגה בתיאטרון תמונע ורצה ברחבי הארץ " | עבודת אלתור קבוצתית |  | הקבוצה השתתפה בפסטיבל האימפרוביזציה הבינלאומי באמסטרדם בינואר 2008 ובפסטיבלי האימפרוביזציה הבינלאומיים בווינה ובברלין, בשנת 2010. ממשיכה לפעול עד היום כשלשורותיה הצטרפו אלון נוימן ורועי צדוק |
| 2009–2008 | אייכה | אייל וייזר | תיאטרון תמונע | אייל וייזר |  |  |
| 2005 | קרב – רב | אריאל אפרים אשבל | תיאטרון תמונע | אריאל אפרים אשבל |  |  |
| 2005 | לגעת בכוכבים | עודד סמו | פסטיבל תיאטרון קצר, צוותא | אלינור אגם בן-דוד | שלום שמואלוב | ההצגה הזוכה |
| 2004 | וויצק | גאורג ביכנר | תיאטרון המעבדה | עמיר קלוגר |  |  |
| 2003 | גרעינים | אריאל אפרים אשבל והשחקנים | פסטיבל עכו | אריאל אפרים אשבל |  | ההצגה הזוכה |
| 2003 | פחד קהל | משה נאור ומעיין בלום | צוותא | משה נאור | החייל בלבן |  |
| 2002 | סינמה | נועה רבן-קנולר | תיאטרון קרוב | נועה רבן-קנולר |  |  |
| 2002 | יונו והטווס | שון או'קייסי | תיאטרון באר שבע | רזי אמיתי | קצין הגיוס |  |
| 2002 | הזכייה הגדולה | שלום עליכם | תיאטרון באר שבע | רוני סיני | מוטל |  |
| 2001 | אומרים שעקץ אותו דבור | ירון מוטולה | תיאטרון תמונע | ירון מוטולה |  |  |
| 2001 | שמן על בד | רוני סיני | צוותא | רוני סיני | שדרן הספורט |  |
| 2000 | כלב צמר | רוני סיני | בית ציוני אמריקה וצוותא | רוני סיני | שארלי | הצגה שיצאה מהסטודיו למשחק ניסן נתיב |
פילמוגרפיה > משחק > מחול

| שנה | להקה | כוריאוגרף | מופע |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | להקת תמי | נמרוד פריד | שוברים שמירה |
פילמוגרפיה > משחק > תרגום

| שנת הפקה | מחזה | מחזאי | תיאטרון | פרויקט |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | מר קולפרט | דויד גיסלמן | במסגרת העונה הגרמנית בתיאטרון תמונע | מלגת תרגום – מכון גתה (ביחד עם עינת ברנובסקי) |
| 2013 | קוסט טו קוסט | איימי הרצוג | תיאטרון באר שבע |  |
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, מציאה קטנה מאוד, באתר הארץ, 11 בפברואר 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, נוצות עצובות, באתר הארץ, 10 במאי 2002
עכבר העיר, יונו והטווס, באתר הארץ, 24 במרץ 2002
↑  ציפי שוחט, "גרעינים" - ההצגה הזוכה בפסטיבל עכו, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2003
↑  מיכאל הנדלזלץ, קצר וקולע, מצחיק ומרגש, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2005
↑  טלי רבן, עכבר העיר, למה? ככה!, באתר הארץ, 1 בפברואר 2007
↑  אורלי פרום, עכבר העיר, סתם, כי בא לי לאלתר, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2007
↑  רון שוורץ, ‏טונים צורמים, באתר גלובס, 18 באוקטובר 2012
↑  יובל בן עמי, עכבר העיר, סוביניר: הצווחות של רמה מסינגר, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2012
טל פרי, ‏רמה מסינגר נכנסת לנעליה של הזמרת הגרועה בהיסטוריה, באתר גלובס, 24 ביולי 2012
↑   מיכאל הנדלזלץ, "הכל בגן": הכנסה צדדית של המעמד הבינוני, באתר הארץ, 12 ביוני 2013
↑  מיכאל הנדלזלץ, "מר קולפרט": האלימות משחררת, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2010
רון שוורץ, ‏עת להרוג, עת לצחוק, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2010
↑  טל לוין, עכבר העיר, הוכרזו הזוכים בטקס פרסי הפרינג', באתר הארץ, 4 במרץ 2011
↑  צבי גורן, "מר קולפרט – אלימות לשם אלימות", באתר הבמה, 15 באוגוסט 2010.
↑  סיון שור, עכבר העיר, "בלתי הפיך": עדי אשכנזי בורגנית וטוב לה, באתר הארץ, 26 בינואר 2013
↑   גילי איזיקוביץ, סדרת הילדים הנהדרת שאתם מפספסים בגלל סערת גליה עוז, באתר הארץ, 30 במרץ 2021
↑  מיקי לוין, ‏סמסו מזל טוב: מולי שולמן הפך לאבא, באתר מעריב אונליין, 4 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420569405171  LCCN: n2019035413  MusicBrainz: 00afb984-abda-4da4-81df-97d50fe22007  VIAF: 3049154923740763780004   WorldCat (עם VIAF): 3049154923740763780004
ג'ייק ג'ילנהול

| --- | --- |
ג'ילנהול בהוליווד, קליפורניה, יוני 2019
ג'ילנהול בהוליווד, קליפורניה, יוני 2019
 לידה:  19 בדצמבר 1980 (בן 44) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Jacob Benjamin Gyllenhaal 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  The Center for Early Education  בית ספר הרווארד-וסטלאק  Young Actors Space 
 בן או בת זוג:  קירסטן דנסט (2002–2004)  Alyssa Miller (יולי 2013–דצמבר 2013)  טיילור סוויפט (אוקטובר 2010–מרץ 2011)  ריס וית'רספון (2007–2009)  Jeanne Cadieu (2018–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר (2005) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ייקוב בנג'מין "ג'ייק" ג'ילנהול (באנגלית: Jacob Benjamin "Jake" Gyllenhaal; נולד ב-19 בדצמבר 1980) הוא שחקן ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי, מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2006 על תפקידו בסרט "הר ברוקבק", ומועמד לשני פרסי גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "אהבה וסמים אחרים" (2010) ו"חיית הלילה" (2014), ואף בשנת 2021 קיבל מועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על תפקידו במחזה "Sea Wall/A Life". אחותו היא השחקנית מגי ג'ילנהול.
ביוגרפיה

ג'ילנהול נולד ב-1980 בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אביו הוא במאי הקולנוע סטיבן ג'ילנהול, נוצרי ונצר למשפחת האצולה השוודית יילנהול. אימו היא תסריטאית יהודייה בשם נעמי פונר (לבית אכס). אחותו, מגי ג'ילנהול, אף היא שחקנית קולנוע. ג'ילנהול חגג בר מצווה, ומגדיר את עצמו גם כיהודי.
בשנת 1998 סיים את לימודיו בבית הספר הפרטי היוקרתי הרווארד-וסטלייק. התחיל לימודים גבוהים באוניברסיטת קולומביה בשנת 2000, אך פרש לאחר שנתיים כדי להתמקד במשחק.
בגלל עיסוקי הוריו היה מוקף באנשים מתעשיית הקולנוע מגיל צעיר. הוא עבד בעבר בתור מפנה שולחנות במסעדה מפוארת ובתור מציל בחוף הים.
קריירה

בילדותו הוצעו לג'ילנהול תפקידים רבים בסרטים, אך הוריו לא הרשו לו לשחק בחלקם. את הופעת הבכורה שלו ביצע בשנת 1991 בסרט "עצרו את העיר אני רוצה לרדת!". ג'ילנהול שיחק בשניים מסרטיו של אביו: "אישה מסוכנת" מ-1993 ו"גידולי פרא" מ-1998.
הוא שיחק במספר סרטים נוספים בתפקידי משנה, אך פריצתו הגדולה בתפקיד ראשי הגיעה בסרט "שמי אוקטובר". שנתיים לאחר מכן גילם את התפקיד הראשי בסרט עטור הפרסים "דוני דארקו", שם גילמה אחותו, מגי, את תפקיד אחותה של דמותו. על תפקידו זה היה מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. ב-2004 הוא כיכב בסרט המדע בדיוני "היום שאחרי מחר" בתור סאם הול. הסרט עצמו קיבל ביקורות מעורבות, אבל הפך להצלחה קופתית.
לרוב מגלם ג'ילנהול בסרטיו דמות רגישה; כך, למשל, בסרט "בחורה טובה". בשנת 2005 כיכב בשני סרטים עם נושאים מנוגדים מאוד: "הר ברוקבק", המתאר מערכת יחסים הומוסקסואלית בין שני בוקרים במערב התיכון של ארצות הברית, ו"ג'ארהד", סרט מלחמה על פי ספרו של אנתוני סוואפורד, חייל במארינס ששירת בעיראק במלחמת המפרץ.
ב-2007 כיכב ג'ילנהול בסרט "זודיאק". באוקטובר אותה שנה כיכב בסרט "חקירה מעבר לקווים", לצדן של מריל סטריפ וריס וית'רספון.
בנוסף, גילם את דמות הנסיך בסרט הפעולה וההרפתקאות "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" (2010), המבוסס על משחק המחשב המצליח "הנסיך הפרסי: חולות הזמן"; וכן את הדמות הראשית בסרט "קוד מקור" (2011). בשנת 2014 שיחק בסרט "חיית הלילה" עליו זכה לשבחים.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הרס".
בשנת 2016 שיחק בסרטו של טום פורד "יצורים ליליים", בכיכובם של איימי אדמס, איילה פישר ואהרון טיילור-ג'ונסון.
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט המדע הבדיוני "סימן חיים", לצד ראיין ריינולדס. באותה שנה גילם את ג'ף באומן בסרט חזק יותר המבוסס על ספר הזיכרונות של באומן וברט וויטר הקרוי באותו שם. הסרט עוקב אחר באומן, שאיבד את שתי רגליו בפיגוע במרתון בוסטון.
ביולי 2019 הופיע בתיאטרון האדסון שבברודוויי במופע היחיד Sea Wall/A life.
בשנת 2019 שיחק בסרט "ספיידרמן: רחוק מהבית" את תפקיד הנבל מיסטריו.
חיים אישיים

ג'ילנהול ניהל מערכת יחסים עם השחקנית קירסטן דנסט החל משנת 2002 במשך כשנתיים. בשנת 2007 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ריס וית'רספון, השניים נפרדו בשנת 2009. הוא גם היה במערכת יחסים קצרה עם הזמרת טיילור סוויפט בשנים 2010–2011.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | רצח מאדום לשחור | מת'יו "מאט" אליסון | פרק: "Bop Gun" |
| 2016 | איימי שומר | עצמו | פרק: "Fame" |
| 2020 | סאטרדיי נייט לייב | בחור שמטייל בפיג'מה | פרק: "John Mulaney/David Byrne" |
| 2024 | בחזקת חף מפשע | "ראסטי" סאביץ' | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם מפיק בפועל  מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2025)  מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר (2025) |
| TBA | Lake Success | בארי כהן | מיני-סדרה עתידית של HBO |