stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עד סוף הזמן
הערות שוליים

1 2 3  דנה אינטרנשיונל - עד סוף הזמן (באנגלית), נבדק ב-2023-07-01
↑  עד סוף הזמן
↑  Release group “Yoter Ve-Yoter” by Dana International - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Dana International = דנה אינטרנשיונל - יותר ויותר (באנגלית), 2001, נבדק ב-2023-07-01
1 2 3  עד סוף הזמן, באתר Dana International community
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "שקיעה אחת" |  |
סידני גילקריסט תומאס

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1850 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1 בפברואר 1885 (בגיל 34) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 מקום לימודים:  קולג' דאליץ' 
 פרסים והוקרה:  Bessemer Gold Medal 
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטת תומאס לייצור פלדה מבצרי ברזל עשירים בזרחן
 חתימה:   
 
שק דשן זרחני של תומאס
סידני גילקריסט תומאס (אנגלית: Sidney Gilchrist Thomas;‏ 16 באפריל 1850, לונדון - 1 בפברואר 1885, פריז). היה כימאי ומטלורג אנגלי, שהתפרסם בזכות פיתוח תהליך לייצור פלדה מבצרי ברזל עשירים בזרחן.
קורות חייו

תומאס נולד בקנונברי (Canonbury), פרבר של לונדון, ב-1850. לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון התעתד ללמוד רפואה אולם מות אביו פגע במצבה הכלכלי של משפחתו והוא נאלץ לוותר על לימודי הרפואה. הוא קיבל משרה של רשם בית משפט, שבה עבד עד שנת 1877. בזמנו החופשי התעניין בכימיה ובמטלורגיה. הוא למד בשיעורי ערב בקולג' בירקבק. ובסיום לימודיו נבחן בהצלחה ב"בית הספר המלכותי למכרות" (Royal School of Mines} של האימפריאל קולג' אולם לא זכה בתואר היות שזה לא ניתן לתלמידי שיעורי ערב
.
תומאס לקה במחלת ריאות חסימתית כרונית שממנה גם נפטר, בסנטוריום בפריז. הוא נקבר בפריז בבית הקברות פר לשז.
פעילותו התעשייתית > שיטת תומאס

התעניינותו בבעיית בצרי הברזל העשירים בזרחן התעוררה בעקבות הרצאה ששמע בקולג' בירקבק
. הוא הגיע למסקנה שניתן לסלק את הזרחן מהברזל על ידי ציפוי כבשן הבֶּסֶמֶר בציפוי בסיסי של אבן גיר בתוספת מעט סיליקט נתרני (Na2SiO3). ב-1875 נעשו ניסויים ראשונים של התהליך שהמציא. התהליך הוצג בפומבי לראשונה במרץ 1878, בפגישה של המכון הבריטי לברזל ופלדה. במאי של אותה שנה הוציא פטנט על התהליך. בספטמבר כתב מאמר על "סילוק הזרחן בכבשן בֶּסֶמֶר", אולם המאמר פורסם רק במאי 1879.

למרות אי פרסום המאמר הצליח תומאס לעניין בתהליך את חברת ייצור הפלדה "בולקוב ווהן" (Bolckow Vaughan) מקליבלנד (יורקשייר). הייצור בשיטת תומאס החל שם במאי 1879. 
 העניין בשיטת תומאס היה בעיקרו בגרמניה ובבלגיה שם בצרי הברזל הזרחניים היו נפוצים יותר. ייצור בשיטת תומאס החל בגרמניה בספטמבר 1879. באותה שנה הוצאו פטנטים במספר מדינות.
פעילותו התעשייתית > דשן זרחני של תומאס

במהלך הייצור בשיטת תומאס נוצר סיג בסיסי עשיר בזרחה ובגיר ששימש כדשן זרחני לקרקעות חומציות. הדשן כונה "סיג תומאס" (Thomas slag) באנגלית ו"קמח תומאס" (Thomasmehl) בגרמנית.
ההומניסט והפילנתרופ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אותות הוקרה

אובליסק לזכרו של תומאס הוצב ב-1960 באתר המורשת העולמית בבלנאבון שבדרום מזרח ויילס.
הערות שוליים

↑  מאמר ב -Wikisource
↑  ד"ר ג'ורג' קלונר אמר בהרצאה "אדם שיסלק את הזרחן בכבשן בסמר - יתעשר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271971505171  PLWABN: 9810639359305606  GND: 11862217X  ISNI: 0000 0000 2887 6427  LCCN: n91086563  NTA: 098865579  SNAC: w6zd1wjz  SUDOC: 248470302  VIAF: 40171429   WorldCat (עם VIAF): 40171429 
לוח זיכרון על הבניין בפריז בו נפטר
עוגת נשמה

עוגות נשמה נאכלות בליל כל הקדושים, יום כל הקדושים ויום כל הנשמות.
עוגת נשמה, המכונה גם Soulmass-cake, היא עוגה עגולה וקטנה המיוצרת באופן מסורתי לרגל ליל כל הקדושים, יום כל הקדושים ויום כל הנשמות כדי להנציח את המתים על פי המסורת הנוצרית. העוגות, המכונות לעיתים קרובות פשוט כ"נשמות", ניתנות לנשמות (בעיקר ילדים ועניים) העוברות מדלת לדלת בימי אולהלוטייד. המנהג נראה לראשונה באנגליה או באירלנד ומתוארך לתקופת ימי הביניים, ונמשך שם עד שנות השלושים, על ידי נוצרים פרוטסטנטים וקתולים כאחד. בשפילד ובצ'שייר המנהג התקיים לראשונה בעיקר בעידן המודרני. בלנקשייר ובצפון-מזרח אנגליה הן היו ידועות כ"הארקייקס".
הנוהג של מתן ואכילת עוגות נשמה נמשך בכמה מדינות כיום, כמו פורטוגל (שם מוכר כפאו-פור-דאוס ומתרחש ביום כל הקדושים וביום כל הנשמות), כמו גם בפיליפינים (שם הדבר מוכר כפנגנגאלווה ומתרחש בערב כל הקדושים). במדינות אחרות, הדבר נחשב למקביל של תעלול או ממתק. בארצות הברית, כמה כנסיות במהלך אולהלוטייד, מזמינות אנשים לבוא לקבל מהן עוגות נשמה ומציעות להם "להתפלל על נפשם של חבריהם, קרובי משפחתם או אפילו חיות המחמד שלהם".
היסטוריה

המסורת של מתן ואכילת עוגות נשמה התקיימה באנגליה או באירלנד כבר בימי הביניים, אם כי מנהגים דומים התקיימו גם בדרום איטליה.
העוגות מכילות בדרך כלל פלפל אנגלי, אגוז מוסקט, קינמון, זנגביל (או תבלינים מתוקים אחרים) צימוקים או דומדמניות ולפני האפייה שלהן שמים עליהן סימון של צלב שמסמל את הצדקה. באופן מסורתי הן מוגשות עם כוס יין.
הערות שוליים

↑  Mary Mapes Dodge, ed. (1883). St. Nicholas Magazine. Scribner & Company. p. 93. Soul-cakes," which the rich gave to the poor at the Halloween season, in return for which the recipients prayed for the souls of the givers and their friends. And this custom became so favored in popular esteem that, for a long time, it was a regular observance in the country towns of England for small companies to go from parish to parish, begging soul-cakes by singing under the windows some such verse as this: "Soul, souls, for a soul-cake; Pray you good mistress, a soul-cake!
↑  Simoons, Frederick J. (1998). Plants of Life, Plants of Death. University of Wisconsin Press. ISBN 0-299-15904-3.
↑  Carmichael, Sherman (2012). Legends and Lore of South Carolina. The History Press. p. 70. ISBN 9781609497484. The practice of dressing up and going door to door for treats dates back to the middle ages and the practice of souling.
↑  Hood, Karen Jean Matsko (1 January 2014). Halloween Delights. Whispering Pine Press International. p. 33. ISBN 9781594341816. The tradition continued in some areas of northern England as late as the 1930s, with children going from door to door “souling” for cakes or money by singing a song.
↑  Mosteller, Angie (2 July 2014). Christian Origins of Halloween. Rose Publishing. ISBN 978-1596365353. In Protestant regions souling remained an important occasion for soliciting food and money from rich neighbors in preparation for the coming cold and dark months.
↑  Peter Hampson Ditchfield, Old English Customs Extant at the Present Time: An Account of Local Observances, Festival Customs and Ancient Ceremonies Yet Surviving in Great Britain, G. Redway, 1896. (באנגלית)
↑  Paul Fieldhouse (17 April 2017). Food, Feasts, and Faith: An Encyclopedia of Food Culture in World Religions. ABC-CLIO. p. 256.
↑  Joaquim de Santa Rosa de Viterbo, Innocencio Francisco da Silva, Elucidario das palavras, Lisboa, A. J. Fernandes Lopes, 1865
↑  Nevares, Diana (29 October 2014). "Is Halloween a Christian event?". St. Andrew's Presbyterian Church. This Allhallowtide at St. Andrew’s, we are experimenting with a reverse of the “souling” tradition. As children in the Gregory Gardens neighborhood come to St. Andrew’s collect candy, we are offering to pray for the souls of their friends, relatives or even pets. On Sunday, when we celebrate All Saint’s Day we will include these prayers and remembrances along with the names of the saints who have passed away in the last year.
↑  Nicholas Rogers, Halloween : from pagan ritual to party night, Oxford ; New York : Oxford University Press, 2002, ISBN 978-0-19-514691-2
↑  Krystina Castella, A world of cake : 150 recipes for sweet traditions : from cultures near and far, North Adams, MA : Storey Pub., 2010, ISBN 978-1-60342-576-6
↑  Cassandra Eason, The Mammoth Book of Ancient Wisdom, Robinson, 1997, ISBN 978-1-85487-517-4. (באנגלית)
סלביה מאזיר

סלביה מאזיר (בבלארוסית: ФК «Сла́вія-Мазы́р») היא קבוצת כדורגל מהעיר מאזיר אשר משחקת בליגת העל בבלארוס. הקבוצה נוסדה בשנת 1987 וזכתה בשתי אליפויות לאומיות (1996, 2000) ובשני גביעים לאומיים (1996, 2000).
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1987. במהלך קיומו זכה המועדון פעמיים באליפות בלארוס בשנים 1996 ו-2000.
הקבוצה השתתפה בעונת גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1996/1997 אך הפסידה לקיי. אר. רייקיאוויק האיסלנדית והודחה. בעונה לאחר מכן היא השתתפה בליגת האלופות ואף עברה את הסיבוב הראשון, אך הודחה אחרי הפסד לאולימפיאקוס בסיבוב השני ועברה לשחק בליגה האירופית שם הפסידה לדינמו טביליסי בשלב 64 הגדולות והודחה.
לאחר אליפותה בשנת 2000 היא השתתפה בליגה האירופית מול מכבי חיפה והודחה.
תארים

ליגת העל הבלארוסית בכדורגל
זכייה (2): 1996, 2000
הגביע הבלארוסי
זכייה (2): 1996, 2000
סידני ג'ון בייקר

סידני ג'ון בייקר (באנגלית: Sidney John Baker, ‏ 17 באוקטובר 1912 ולינגטון - 2 בפברואר 1976 סידני) היה לשונאי, מילונאי, עיתונאי וסופר אוסטרלי, יליד ניו זילנד, מחלוצי חקר האנגלית האוסטרלית על משלביה והקשר שלה לזהות ולתרבות הלאומית האוסטרלית.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

סידני ג'ון בייקר נולד בשנת 1912 בוולינגטון שבניו זילנד, כבנם של הורים שהיגרו לשם מאנגליה. האב, סידני ג'ורג' בייקר, היה עיתונאי והאם הייתה ליליאן סלבי, לבית וויטהד.
בייקר למד במכללת ולינגטון ואחר כך בשנים 1932-1930 במכללת אוניברסיטת ויקטוריה, גם כן בוולינגטון, אולם לא סיים את התואר. נמשך במיוחד לכתבי פרויד, ניטשה וד.ה. לורנס. בשנת 1935 התיישב בסידני באוסטרליה. התגורר שם בסביבה הבוהמית של קינגס רוס יחד עם האמן רוס מקגיל ואחרים.
אחרי שעבד זמן קצר כעיתונאי ב"דיילי טלגרף", התקבל למערכת העיתון "בת'רסט נשיונל אדבוקייט".
בשנים 1939-1938 ביקר בייקר בלונדון. שב לאחר מכן לניו זילנד ולאוסטרליה, בה התקבל לעבוד ברשות השידור האוסטרלית ABC. 
פעמיים קיבל פטור מגיוס לצבא כבלתי כשיר. בסופו של דבר התקבל בשנת 1942 בצוות של אוניית דיג ששימשה את חיל הים של ארצות הברית בהובלת כלי נשק ואספקה לקלדוניה החדשה
ביוגרפיה > פעילותו בתחום האנגלית האוסטרלית והניו זילנדית

בעזרת מלגה מטעם הקרן הממלכתית האוסטרלית Commonwealth literary Fund פרסם בייקר בשנת 1941 במלבורן את המהדורה הראשונה למילון העממי שלו לסלנג האוסטרלי שהופיע אחר כך בעוד שלוש מהדורות עד 1943. ב-1945 חיבר בייקר את ספרו העיקרי - "השפה האוסטרלי" 
המילון כלל שכבות שהוזנחו לפניו על ידי המילונאים (למשל על ידי א.א. מוריס) בתחומים כמו האדמה, ה"בוש", הדרך, העיר וכו'.
בשנים 1950 ו-1964 זכה שוב למלגה מהקרן Commonwealth literary Fund . פרסם שני ספרי מוסף ל"שפה האוסטרלית:הראשון - "Australia Speaks"
(אוסטרליה מדברת) (1953) ו The Drum  (התוף) ובשנת 1966 חיבר מהדורה מתוקנת של "השפה האוסטרלית".
בייקר כתב ערכים בנושא גם באנציקלופדיה בריטניקה, בספרים נועדו לקהל הרחב ובעיתונים כמו American Speech".
בייקר המשיך בפעילות העיתונאית ב-ABC Weekly ‏ (1942-1941), בדיילי טלגרף (1946-1943), ב"מלבורן הרלד" וב"סאן ניוס פיקטוריאל" (1947-1946) אחרי 1947- ב"סידני מורנינג הרלד".
בשנים 1963-1953 היה אחראי על מדור הספרות של סידני מורנינג הרלד בגיליון של יום ראשון. בשנים 1955-1948 בייקר פרסם מאמרים בנושאים של פסיכולוגיה לשונית בInternational Journal of Sexology בבומביי.
בדומה לפעילותו של הנרי לואיס מנקן בתחום האנגלית האמריקאית, ושאיתו ניהל התכתבות ענפה, גילה בייקר מצעירותו עניין רב באוצר המלים והביטויים שבשפה המדוברת, בסלנג ובעגת העולם התחתון בניו זילנד ובאוסטרליה. הוא נאבק להגן ולקדם את הזהות האוסטרלית באמצעות השפה והספרות.
כעורך משנה בשבועון ABC Weekly  וכעורך ספרותי ב"סידני מורנינג הרלד" יצר קשרים רבים על קוראי העיתונים על מנת לגייס מקורות מידע בתחום האנגלית האוסטרלית ברחבי היבשת. יצר קשר עם סופרים, במיוחד עם חברי תנועת "ג'ינדיוורובק" שדגלה בקידום צביונה התרבותי של אוסטרליה
כמו מנקן, הקדיש בייר תשומת לב למוצא המלים והביטויים, לתדירות שימושן וחיוניותן בשפה הספרותית ובשפת היום יום
ב-1953 (במאמר ב"סידני מורנינג הרלד") סדיני ג'ון בייקר למד סנגוריה על שפת ה"טוק פיסין"  שבגינאה החדשה בתור שפה בזכות עצמה כשאיכותה הותקפה על ידי פקידי האו"ם. הוא ראה בפשטותה ובקלות הקליטה שלה את הגורם העיקרי להישרדותה כאמצעי תקשורת יעיל מהאנגלית והגרמנית.
ספריו > בתחום הלשון

1940 - New Zealand Slang. A Dictionary of Colloquialisms
1941,1961 - A Popular Dictionary of Australian Slang
1946,1961 - The Australian Language
1953 Australia Speaks
1959 - The Drum
ספריו > ספרים אחרים

1963 - The Ampol book of Australiana
ספריו > ספרות יפה

1958 Time is an Enemy, רומן (ב-1960 תחת הכותרת Gig)
1962 - My Own Destroyer ביוגרפיה של מתיו פלינדרס
הערות שוליים

↑  2012 Anna Przewozny-Desriaux
↑  Chr.Neuenschwander 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275270205171  PLWABN: 9810598415905606  ADB: baker-sidney-john-9411  BIBSYS: 90254143  CiNii: DA07500657  GND: 131705105  ISNI: 0000 0001 0959 9943  LCCN: n83142989  NKC: mub2016913859  NLA: 35012495  NTA: 068092385  RERO: 02-A002962147  Trove: 458514  VIAF: 23278988   WorldCat (עם VIAF): 23278988
סוכנות ביטחון המדינה (דרום אפריקה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  דרום אפריקה 
 תאריך הקמה:  אוקטובר 2009 
 www.ssa.gov.za
 קואורדינטות:  25°51′02″S 28°18′24″E﻿ / ﻿25.85055556°S 28.30666667°E﻿ / -25.85055556; 28.30666667
 he
 
סוכנות ביטחון המדינה (באנגלית: State Security Agency) היא סוכנות ממשלתית, האחראית על פעולות המודיעין האזרחיות בדרום אפריקה והיא שירות חשאי וסוכנות ריגול ממשלתית, שנוצרה באוקטובר 2009 כדי לשלב את סוכנות הביון הלאומית לשעבר, השירות החשאי, האקדמיה הלאומית למודיעין של דרום אפריקה, מרכז התקשורת הלאומי ומרכז ביטחון התקשורת COMSEC (דרום אפריקה) לכדי גוף אחד. זו הסוכנות העיקרית שמטרתה לבצע איסוף מודיעין טכנולוגי, מודיעין ממקורות גלויים, ניהול מבצעי ריגול, איסוף מודיעין אותות, סיכול ריגול וניהול מבצעי אבטחת מידע. בשל מגוון סמכויותיה היא נתפסת כמשטרה חשאית, עם זאת הארגון מצוי במרכזה של רפורמה ממשלתית לארגון מחדש ושילוב גורמים שונים.
האחריות הפוליטית לסוכנות מוטלת על שר ביטחון המדינה, בראש הסוכנות עומד מנכ"ל. תקציב הסוכנות לשנת 2011 עמד על 3,052.2 מיליון ראנד, כאשר בשנת 2016 תקציבם גדל והגיע ל-4,308.3 מיליון ראנד.
היסטוריה

ההתמקדות של הסוכנות בביטחון המדינה היא משמעותית ומובנת ביותר בהקשר של ההתפתחות הפוליטית של דרום אפריקה מאז 1961. במהלך משטר ג'ון פורסטר, ביטחון המדינה נתפס כבעל חשיבות מכוח העובדה שהמדינה הייתה האובייקט המרכזי, פשוט מכיוון שהיא מייצגת מיעוט אתני ובכך עוררה מחלוקת.
מדיניות זו הולידה את הלשכה לביטחון המדינה (BOSS, Bureau for State Security; אפריקנס: Buro vir Staatsveiligheid), שפעלה בשנים 1969-1980.
לקראת סופו של משטר האפרטהייד, הוקם שירות הביון הלאומי שפעל משנת 1980 ועד 1994 ועם כניסתו לתפקיד של דה קלרק לתפקיד, הוא ירש כוח ביטחון רב עוצמה שהיה מצוי במשבר אמון אזרחי בעקבות פעולותיו נגד האזרחים השחורים במדינה. הדבר הביא להפיכת השירות לסוכנות הביון הלאומית שפורקה בשנת 2009 והוחלפה על ידי משטרה חשאית חדשה בשם "הסוכנות לביטחון המדינה" (כאשר ביטחון המדינה היה ליעד העיקרי שלה וכללה תפקידי ביון וביטחון תחת קורת גג אחת).
יעדים ומטרות

סוכנות ביטחון המדינה אחראית לספק לממשלה מודיעין על איומים מקומיים וזרים או איומים פוטנציאליים על היציבות הלאומית, הסדר החוקתי ובטיחותם ורווחתם של אזרחי המדינה. חלק מהתחומים בהם מתמקדת הסוכנות הם טרור, חבלה, חתרנות, ביון, פשע מאורגן ועוד.
מבנה ארגוני

האגפים הבאים מהווים את הסוכנות לביטחון המדינה:
מבנה ארגוני > האגף הפנימי

האגף כונה בעבר סוכנות הביון הלאומית ותפקידו הוא לאסוף ולנתח מודיעין הנוגע לאיומים פוטנציאליים או קיימים על ביטחונה של דרום אפריקה, כולל סוגיות כלכליות, חברתיות, פוליטיות וסביבתיות. האגף מוסר דו"חות מודיעין לנשיא ולוועדת תיאום המודיעין הלאומית (NICOC) בשיתוף פעולה עם מחלקות ממשלתיות ומשטרת דרום אפריקה. האגף אחראי גם על סיכול ריגול במדינה.
מבנה ארגוני > אגף החוץ

האגף נודע בעבר בכינוי השירות החשאי הדרום-אפריקני ותפקידו לאסוף ולנתח מודיעין זר ואיומים זרים פוטנציאליים או קיימים על ביטחון דרום אפריקה. המודיעין חולק מידע עם הוועדה לתאום מודיעין לאומי.
מבנה ארגוני > אגף התקשורת הלאומי

אגף התקשורת הלאומי כולל מספר גופים לרבות:
המרכז הלאומי לתקשורת (NCC) הוא אגף של הסוכנות האחראי על שילוב ותיאום של כל האותות הממשלתיים בדרום אפריקה ויירוט התקשורת באמצעות מרכז ההערכה למודיעין אותות ומשרד מרכז היירוט והוא הגוף המרכזי לביטחון תקשורת ולמודיעין אותות.
COMSEC (אבטחת תקשורת אלקטרונית). הגוף הוקם בתחילה בשנת 2002 כחברה פרטית בשם קהילת הביון האזרחית והיא הפכה למחלקה ממשלתית בשנת 2009 כשמטרתה להבטיח שהתקשורת האלקטרונית של מחלקות הממשלה והשירות האזרחי מוגנת ומאובטחת ועל כן זהו הגוף הממשלתי המרכזי לאבטחת מידע.
משרד מרכז היירוט (OIC) שהוא המשרד המרכזי שאחראי ליירוט תקשורת עבור שירותי הביטחון ואכיפת החוק בדרום אפריקה. פעילותו מוסדרת בחקיקה משנת 2005 והוא משתף פעולה עם הוועדה לתיאום מודיעין (JSCI).
מבנה ארגוני > האקדמיה הלאומית למודיעין של דרום אפריקה (SANAI)

האקדמיה הלאומית למודיעין ממוקמת במפיקנג והוקמה בפברואר 2003 והיא כוללת סגל אקדמי, מכון לחקר מודיעין והכשרת סגל תומך.
מבנה ארגוני > מועצת שירותי מודיעין לתנאי העסקה (ISC)

המועצה מורכבת לפחות משלושה אנשים שאחד מהם הוא יושב הראש וממונים על ידי שר המודיעין. המועצה נותנת המלצות לשר על תנאי שירות ופעילויות אחרות בתחום משאבי אנוש כמו משכורות, הטבות ומדדי ביצוע לצוות הסוכנות.
הערות שוליים

↑  "Intelligence body restructured". SAPA. 2 באוקטובר 2009. אורכב מ-המקור ב-2013-10-16. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Vote 9: National Treasury" (PDF). Estimates of National Expenditure 2010. Pretoria: National Treasury. p. 157. ISBN 978-0-621-39079-7.
↑  "Estimates of National Expenditure 2015" (PDF). National Treasury. 2015. p. 806. נבדק ב-5 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Africa, S. & Mlombile, S. 2001. Transforming the Intelligence Services: Some Reflections on the South African Experience. Harvard University Project on Justice in Times of Transition. Available online from harvard.edu
↑  McGiven, Arthur. Inside BOSS’s Super Spook HQ
↑  Swanepoel, Petrus Cornelius. 2007. Really Inside Boss: A Tale of South Africa’s Late Intelligence Service (and Something about the CIA). Self-publication: Pretoria: Piet Swanepoel. Available online at https://books.google.com/books?id=hGY3b3nJO10C&dq=Gordon+Winter+BOSS&source=gbs_navlinks_s
↑  Frankel, P.H. 1984. Pretoria’s Praetorians: Civil-Military Relations in South Africa. London: Cambridge University Press.
↑  Geldenhuys, D. 1984. The Diplomacy of Isolation: South African Foreign Policy Making. Johannesburg: Macmillan South Africa.
↑  Geldenhuys, D. 1982. The Destabilization Controversy: An Analysis of a High-Risk Foreign Policy Option for South Africa. In Politikon, Vol. 9. No. 2; 16-31. Reprinted as Geldenhuys, D. 1983. The Destabilization Controversy: An Analysis of a High-Risk Foreign Policy Option for South Africa. In Conflict Studies, No. 148; 11-26. In Gutteridge, W. (Ed.) 1995. South Africa: From Apartheid to National Unity, 1981–1994. Pp 42-57. Aldershot, Hants & Brookfield, V.T.: Dartmouth Publishing.
↑  Stiff, P. 2001. Warfare by Other Means: South Africa in the 1980’s and 1990’s. Alberton: Galago Publishers.
↑  NIS. 1994. National Intelligence Service: 1969–1994. Special Commemorative Book given to all serving officers of the National Intelligence Service. Pretoria: National Intelligence Service.
↑  CSIS. (Undated). De Klerk’s Relationship with the South African Intelligence Services. Commentary No. 15. Ottawa: Canadian Security Intelligence Service Internet Publication. Available online from https://fas.org/irp/world/rsa/com15e.htm.
↑  Turton, A.R. 2010. Shaking Hands with Billy. Durban: Just Done Publications. http://www.shakinghandswithbilly.com
1 2  "Police, Defence and Intelligence - SA YEARBOOK 2012/13" (PDF). Department of Government Communication and Information System. 26 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Police, Defence and Intelligence - SA YEARBOOK 2009/10" (PDF). Department of Government Communication and Information System. 5 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
סרגיי פולונין

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1989 (בן 34) חרסון, ברה"מ 
 שם לידה:  Сергій Володимирович Полунін 
 מדינה:  אוקראינה, רוסיה, סרביה 
 השכלה:  בית הספר המלכותי לבלט (2007) 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מעסיק:  הבלט המלכותי הבריטי 
 בן או בת זוג:  Elena Ilinykh (2019–?) 
 מספר צאצאים:  1 
 
סרגיי ולדימירוביץ' פולונין (באוקראינית: Сергій Володи́мирович Полу́нін; נולד ב-20 בנובמבר 1989) הוא רקדן בלט, שחקן, ודוגמן אוקראיני.
ביוגרפיה

פולונין נולד בחרסון לגלינה וולדימיר, מגיל ארבע עד שמונה הוא התאמן באקדמיה לאתלטיקה ולאחר מכן ארבע שנים במוסד מדיני ללימודי ריקוד וכוריאוגרפיה בקייב.
ב-2003 הצטרף לבית הספר המלכותי לבלט במלגה שבוצעה על ידי קרן רודולף נורייב.
ב-2009 נבחר לרקדן הסולו הראשי בבלט המלכותי, הוא זכה במספר פרסים וביניהם לרקדן הצעיר של בריטניה לשנת 2007. עיתון הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"רקדן נפלא".
ב-2011 הופיע בגרסה הבריטית של הסרט "פנטום האופרה". באותה שנה השתתף בסרטי הבלט, "אליס בארץ הפלאות" ו"פטר והזאב".
ב-2014 שיתף פעולה עם הצלם דייוויד לה-שאפל בפרויקט צילום סרטון ריקוד.
ב-2016 הופק הסרט התיעודי "רקדן" העוקב אחר קריירת הריקוד שלו וחושף פרטים על חייו.
ב-2018 שיחק בסרט "דרור אדום".
בשנת 2020 כיכב בסרט הדרמה הצרפתי "תשוקה צרפתית"; המבוסס על האוטוביוגרפיה באותו שם מאת אנני ארנו.
סקריה (אוניית מעפילים)

מעפילים על סיפון האוניה סקריה, המניפה דגל טורקיה ומתקרבת לנמל חיפה, פברואר 1940
סירת חיילים בריטיים נצמדת אל סקריה, פברואר 1940
סקריה הייתה אוניית מעפילים שפעלה במסגרת עליית אף על פי של התנועה הרוויזיוניסטית. היא הביאה מעפילים רק פעם אחת אך ידועה בשל מורכבות ההכנות להפלגתה והתלאות שעברו נוסעיה לפני ההפלגה ובמהלכה.  בין יוזמי ומנהלי ההפלגה היו שלמה יעקבי וחבריו יוסף כצנלסון, אברהם סטבסקי, הלל קוק, אליהו גלעזר, נפתלי פלטין נציב בית"ר בצ'כוסלובקיה, ויצחק ז'רז'בסקי, נציג האצ"ל.
על סיפון האונייה היו 2,176 פליטים.