stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחזור כישור הזמן - מקומות
שני נהרות

שני נהרות הוא מחוז קטן ונידח לרגלי הרי הערפל, שתושביו אינם מודעים להיותם, להלכה, אזרחי אנדור. העלילה מתחילה במחוז זה, וממנו מגיעים הגיבורים הראשיים של הסיפור: רנד אל'תור, מאט קוטון, פרין אייברה, אגווין אל'וור ונינאב אל'מארה. בשני נהרות ארבעה כפרים בלבד: מעבר דבן (הדרומי ביותר), שדה אמונד (הכפר ממנו הגיעו גיבורי העלילה), גבעת התצפית ומעבורת טארן, הנמצא על הנהר ממש בגבול שני הנהרות. אנשי שני הנהרות ידועים בקשיחותם ובמיומנותם האגדית בקשת ארוכה.
שאדאר לוגות

שאדאר לוגות היא עיר עתיקה באנדור, סמוך לגדות נהר הארינל ומצפון לגשר לבן. בעבר נקראה העיר ארידהול והייתה בת בריתה של מנטהרן, חלק מברית עשר הערים. בשלב כלשהו של מלחמות הטרולוקים הגיע לעיר אדם שקרא לעצמו מורדט. מורדט האמין בהתנגדות קיצונית, קשוחה ומוחלטת לכוחות האופל, נהנה מאהדה רבה בעיר ובמהרה מונה לתפקיד יועצו של המלך. עם שהותו בה הפכו האנשים לקיצוניים ופנאטיים יותר ויותר במלחמתם באופל. הם החלו לחשוד איש ברעהו בהיותו ידיד אופל, ופילוג, חשדנות ואימה נזרעו בליבותיהם של תושבי העיר. לבסוף הפכה ארידהול קיצונית ומכונסת בעצמה עד כדי כך שלא נשאר ממנה יצור חי מלבד מורדט.
אלפי שנים עמדה ארידהול בחורבנה, ואיש לא העז להיכנס לתוכה, בפרט בלילה. בעיר שכנו רק מורדט, בן אלמוות, ומאשדאר, ערפל קטלני וחסר תודעה המשוטט ומתפזר ברחובות העיר עם רדת הלילה, וכל הנוגע בו מת. עם השנים נשתכח שמה של ארידהול, והאנשים החלו לקרוא לעיר בשם שאדאר לוגות: המקום בו הצל אורב. כל אדם המכיר את סיפורה של שאדאר לוגות מבועת מן המחשבה להיכנס למקום, אך יצורי אופל כגון טרולוקים ומירדראלים חוששים מן המקום יותר מכולם, בזכרם את תיעובם של תושבי ארידהול הקדומה לאופל.
במהלך העלילה משמשת שאדאר לוגות לעיתים כרקע להתרחשויות חשובות בעלילה, שהראשונה שבהן מתוארת עוד בספר הראשון. בין השאר, כאן הורג רנד אל'תור את סמאל, ובסמוך לכאן מטהר עם נינאב את סאידין. לאחר פעולת טיהורו של סאידין, בה נעשה שימוש בכמות עצומה מן הכוח האחד, מושמדת שאדאר לוגות על ידי הכוח האחד, ובמקום בו עמדה נותר רק בור עצום באדמה.
קאירהיין

קאירהיין היא אומה עתיקה בין הרי שדרת העולם לנהר הארינין ולגבול אנדור, המדינה הריבונית היחידה שאיתה יש לקאירהיין גבול. בירתה נקראת גם היא קאירהיין. עושרה הרב של קאירהיין נובע מכך שאחד המעברים הבודדים בהרי שדרת העולם (מעבר ג'נגאי) נמצא בתחומה, ולכן הרבה מהסחר שמגיע מעבר לשממת האיאלים, משארה, עובר בתחומה של קאירהיין.
קאירהיין מפורסמת כארץ בה כל דבר מתנהל לפי דאיס ד'אימר, משחק הבתים, המאבק בין בתי אצולה על כוח, שלטון ויוקרה. הקאירהיינים מרמים ומתעתעים זה בזה על מנת להשיג יתרון על אויביהם, וכל דבר, החל מריגול וכלה ברציחות פוליטיות, כשר. בקאירהיין העיר ניתן להניח כי כל משרת, קצין או פונדקאי מרגל עבור בית אצולה כלשהו או עבור כמה מהם. המצב מגיע עד כדי כך, שקאירהיינים מסוגלים לתת עשר משמעויות שונות להרמת גבה או מצמוץ. רנד אל'תור נוכח בסיטואציות המגוחכות שאליהם עשוי המשחק להגיע בספר השני בסדרה, כשהצליח לקבל הזמנה למסיבה על ידי המלך בעצמו רק על ידי כך שלא עשה דבר: בכל פעם שהגיעה אליו הזמנה מבית אצולה כלשהו, שרף אותה והצהיר שאינו מתכוון לשחק במשחק הבתים. הדבר (בקאירהיין, משמעות ההצהרה "אני לא משחק במשחק הבתים" היא "אני שקוע במשחק הבתים עד צוואר") עורר את סקרנותם של בתי אצולה חשובים יותר וכך קיבל מכתבים מדי יום עד שהוזמן על ידי שני בתי האצולה החזקים בממלכה, ביניהם המלך בעצמו.
בעת שבירת העולם, היו הקאירהיינים (שרק החלו להתגבש כאומה) היחידים שנתנו לאיאלים מים ומקום לנוח בו בעת נדודיהם, כשכל השאר גירשו אותם בבושת פנים. המסורת על העם שהיטיב עמם עברה לאורך השנים אצל האיאלים, וכמה מאות שנים לפני ההווה הם מצאו את אותו העם - הקאירהיינים. האיאלים גמלו לקאירהיין טובה תחת טובה, והרשו להם לחצות את ארצם אל הארץ האגדתית שארה, ולנהל דרך השממה סחר מכניס רווחים. כמתנה נוספת הביאו האיאלים לקאירהיין העיר ייחור של אבנסדורה, עץ החיים, עץ אגדי שהכל סברו כי נכחד מן העולם.
מאות שנים צמח העץ בקאירהיין, עד שהמלך למן מבית דמודרד כרת אותו על מנת להכין לעצמו כס מלכות מפואר. האיאלים, בזעמם על חילול הקודש, פלשו לקאירהיין ושרפוה, אולם המלך למן הצליח להימלט מפניהם. ארבעת שבטי האיאלים שפלשו לקאירהיין המשיכו במרדפם אל טאר וולון, שכן ראו את העימות כהוצאה להורג (של המלך למן) ולא כמלחמה. בקרב שלג הדם על מורדות הר הדרקון נלחמו כל אומות העולם באיאלים. לא ניתן לדעת מי היה מנצח בקרב אדירים זה, שכן כשהצליחו להרוג את המלך למן חזרו האיאלים אל ארצם באמצע הקרב, שכן ראו את עניינם כסגור. בעקבות התבוסה האדירה שנחלה קאירהיין עלה לשלטון בית ריאטין. במגדל הלבן אחייניתו של המלך שזה עתה מת, מוריין דמודרד, בדיוק עלתה לדרגת אאס סדאי באג'ה הכחולה והאאס סדאי הבכירות ניסו להחזירה לקאירהיין כדי שתמלוך, אך היא סירבה וברחה מהמגדל כדי לחפש את הדרקון שנולד שוב בסוף המלחמה. (כל זה מתואר בספר שלא תורגם לעברית, אביב חדש)
טאר וולון

טאר וולון נחשבת כעיר היפה והגדולה בעולם, והיא בסיס כוחן של האאס סדאי. העיר מצויה על אי גדול בנהר ארינין, וגשרים עצומים מחברים בינה לבין היבשה. גם הגשרים וגם החומות נבנו בעזרת הכוח האחד מעט לאחר שבירת העולם, והם כמעט בלתי ניתנים לשבירה. מלבד הגשרים לטאר וולון גם שני נמלים, בצפונה ובדרומה. העיר טאר וולון נבנתה בידי בנאי האוגייר, ואלה טוענים (ובצדק) שזוהי מלאכתם היפה ביותר. בטאר וולון כל בניין, אפילו הפשוט ביותר, מעוצב כארמון, ולרבים מהבתים צורות המזכירות צדפים או חולות ים. על העיר כולה שולט המגדל הלבן, הבניין הגבוה בעולם שהוא ספק מצודה ספק ארמון, ובו שוכנות האאס סדאי.
השממה

השממה היא מדבר גדול המצוי מעבר להרי שדרת העולם ומדרום למצרים. בשממה חיים שנים עשר השבטים האיאלים בכפרים, אוהלים ולעיתים אף ערים קטנות, אם כי ללא חומה. העיר האמיתית היחידה בשממה היא רוהידין, אשר הייתה נטושה ושוממת עד לפני זמן מועט. השממה היא אחת משתי הדרכים היחידות בהם מגיע הסחר משארה, בצורת שיירות של סוחרים. הדרך השנייה היא בדרך הים מעבר למאיין.
המצרים

המצרים הם השטחים בצפון הנתונים לשלטונו של אדון האופל, והמצויים מצפון לארצות הגבול. במצרים שוכנים עשרות מינים של יצורי אימה כגון טרולוקים ומירדראלים. לבם של המצרים הוא שאיול גאל, הר אש גדול בו נמצא משכנו של אדון האופל.
שארה

שארה היא ארץ גדולה מעבר לשממות איאל, המהווה מקבילה היסטורית לסין, ומוגנת בידי תוואי קרקע קשה וחומות שהתושבים בנו. ממנה מגיע משי, שנהב ומוצרים אחרים בשיירות או בספינות, והסוחרים המגיעים לערי הגבול שלה אינם מורשים לעבור את חומות הערים אל תוך הארץ, ובשל כך ידוע לנו עליה מעט מאוד. לארץ שארה שמות רבים, ביניהם שמארה, קו'דנסין, טומקה, קיגלי ושיבאויה.
בשארה שולטת צורת משטר מיוחדת מאז שבירת העולם, על פיה המלך מומת שבע שנים לאחר תחילת מלכותו, ואז עולה לכס בת זוגו. גם היא מומתת לאחר שבע שנות שלטון, בן זוגה עולה על הכס וכן הלאה. המלך נקרא תמיד ש'בוטאי, והמלכה נקראת ש'בואן. תושבי שארה טוענים תמיד כי מות המלכים הוא "רצון התבנית". הם מכחישים בתוקף שמלחמות הטרולוקים פגעו בהם או שארתור הוקינג ניסה לכבוש את ארצם בדרך הים, למרות שהאיאלים ואנשי הים טוענים אחרת.
שארה > המתעלים בשארה

האנשים המתעלים בשארה נקראים בשם איאד, ולכאורה הם אינם מתעלים אלא במצוות השליט. עם לידתם של האיאד מקעקעים את פניהם. נשות האיאד אוכפות את חוקיהן בצורה נוקשה, וכמה מהן מקיפות תמיד את השליט, הש'בוטאי או הש'בואן. איאדים זכרים לא לומדים דבר, כולל קרוא וכתוב, ובהגיעם לגיל 21 או כשהם מתחילים לתעל (המוקדם שבהם) נשות האיאד הורגות אותם ושורפות את גופותיהם, לא לפני שהם משמשים להרבעה.
יחסי מין בין איאד לבין הלא-איאד גוררים עונש מוות לאדם שאינו מתעל, ואם הדבר נעשה בכפייה מצד האיאד עונש מוות גם לו. תינוקות מיחסים שכאלה ננטשים לבדם באזור שומם.
משלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 42 (באנגלית: Expedition 42) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-10 בנובמבר 2014 ועד ל-11 במרץ 2015. מפקד המשלחת היה בארי וילמור מארצות הברית. המשלחת פעלה במשך 122 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 10> 11.2014–24.11.2014 | 24> 11.2014–11.03.2015 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית בארי וילמור | מפקד המשלחת | סויוז TMA-14M |  |  | סויוז TMA-14M | חבר משלחת מס' 41 ו-42. |
| רוסיה אלכסנדר סאמוקוטייב | מהנדס טיסה | סויוז TMA-14M |  |  | סויוז TMA-14M | חבר משלחת מס' 41 ו-42. מפקד טיסה "סויוז TMA-14M" |
| רוסיה ילנה סרובה | מהנדסת טיסה | סויוז TMA-14M |  |  | סויוז TMA-14M | חבר משלחת מס' 41 ו-42. |
| רוסיה אנטון שקאפלרוב | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15M |  |  | סויוז TMA-15M | חבר משלחת מס' 42 ו-43. מפקד טיסה "סויוז TMA-15M" |
| איטליה סמנתה כריסטופורטי | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15M |  |  | סויוז TMA-15M | חבר משלחת מס' 42 ו-43. |
| ארצות הברית טרי ורטס | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15M |  |  | סויוז TMA-15M | חבר משלחת מס' 42 ו-43. |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-10 בנובמבר 2014 עם עזיבת חללית סויוז TMA-13M בה היה מפקד המשלחת מס' 41 מקסים סוראייב וחלק מצוותו. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות.
במשך פעילות המשלחת לתחנת החלל הייתה מחוברת ב-29 באוקטובר אספקה פרוגרס M-25M שהגיע ב-29 באוקטובר והתחברה למודול "פירס". על החללית היו 2,351 ק"ג אספקה וציוד. היא התנתקה מתחנת החלל באפריל 2015.
ב-24 בנובמבר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-15M שהתחברה למודול "ראסווט". צוות המשלחת גדל ל-6.
ב-28 בנובמבר שוחרר למסלול לוויין SpinSat שהגיע לתחנת החלל בחללית אספקה SpaceX CRS-4 בספטמבר.
ב-12 בינואר 2015 בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2 צוות לכד חללית מטען מדגם SpaceX CRS-5. בהמשך חללית אספקה חוברה למודול "הרמוני" של תחנת החלל וצוות החל בפירוק הציוד בהיקף של כ-1,901 ק"ג שהגיע עם החללית. בחללית היגעו גם לווייני AESP-14 ולווייני 'Flock 1d של חברת Planet Labs. ב-10 בפברואר חללית אספקה שוחררה לטיסת החזרה לכדור הארץ עם 1,662 ק"ג של מסמכים וציודים. חללית נחתה בהצלחה באותו יום.
ב-5 בפברואר שוחרר לוויין AESP-14 אך ממנו לא התקבלו אותו תקשורת
ב-17 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס M-26M שהתחברה למודול "זבזדה". על החללית היו 2,370 ק"ג אספקה וציוד. היא התנתקה מתחנת החלל באוגוסט 2015.
ב-21 בפברואר בוצע פעילות חוץ-רכבית בה בוצעו עבודות הכנה לקליטת חלליות מאוישות עתידיות אמריקאיות. הפעילות נמשכה כ-6.5 שעות והשתתפו בה וילמור וורטס.
ב-25 בפברואר 2015 בוצע פעילות חוץ-רכבית בה נמשכו עבודות הכנה לקליטת חלליות מאוישות עתידיות אמריקאיות. הפעילות נמשכה כ-6.5 שעות והשתתפו בה וילמור וורטס.
ב-1 במרץ 2015 בוצע פעילות חוץ-רכבית בה בוצעו עבודות תחזוקה. הפעילות נמשכה כ-5.5 שעות והשתתפו בה וילמור וורטס.
ב-3 במרץ שוחררו למסול זוג לווייני 'Flock 1d.
ב-4 במרץ בוצע שחרור למסלול של לוויין MicroMAS,‏ GEARRS 1,‏ TechEdSat 4 ו-Lambdasat שהגיעו בחללית Cygnus CRS-2 ביולי 2014.
חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים.
ב-11 במרץ וילמור, סאמוקוטייב וסרובה נכנסו לחללית "סויוז TMA-14M" וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הערות שוליים

↑  SpinSat
↑  בעיה עם הלוויין
↑  MicroMAS
↑  GEARRS 1
↑  TechEdSat 4
↑  Lambdasat
מרצאלי

מרצאלי (בהונגרית: Marcali) היא עיר במחוז שומוג', מקום מושבו של נפת מרצאלי.
מיקום

מרצאלי ממוקמת 14 ק"מ דרומית לאגם בלטון, ליד הכביש הראשי 68 וקו רכבת מס' 37 (תנועת הנוסעים בקו הזה הופסקה ב-13 בדצמבר 2009). לפני דצמבר 2014, כביש ראשי 68 עבר דרך מרכז העיר, אך מאז הכביש הראשי הוסט מהאזורים המיושבים לכיוון מזרח; הכביש הישן דרך העיר נקרא מאז מספר 682 כדרך ראשית משנית.
ממזרח, מכיוון אגן האזור של היישוב לנדיאלטוטי כביש 6704 מוביל לעיר, מכיוון נג'קניז'ה כביש 6805 מתחיל ושכנת העיר ממערב, שומוג'שאמשון, זמין בכביש 6818. מנקודת מבט של גידול ענבי מאכל וענבי יין, היישוב הוא חלק מאזור היין בלטונבוגלאר (Balatonboglár).
היסטוריה

מרצאלי היה רכושה העתיק של משפחה גדולה במרצאלי מהקלאן של פץ (Péc). שם היישוב הוזכר לראשונה באמנת לטינית משנת 1274. בין השנים 1332–1337 הוזכר המקום גם בפנקס המעשרות האפיפיורי, כך שכבר הייתה במקום כנסייה, בשנת 1455 הוזכר היישוב במסמכי כנסיית הקהילה המוקדשת לאניאמוס הקדוש ומנזר שנבנה לכבוד דומיניקוס הקדוש. בשנת 1448 היישוב כבר יכול היה ליהנות מפריבילגיות של עיר וב-1494 היה לו גם בית ספר. בשנת 1488, לאחר מותו של לאסלו מרצאלי, הפך היישוב לנחלת משפחת בית באטורי. היישוב היה מושב נפה בתקופת הכיבוש הטורקי, אך המבצר במקום נפל לידיים טורקיות רק לאחר נפילת סיגטוואר הקרובה בשנת 1566.
בית המרקחת הראשון שלה הוקם בשנת 1797 על ידי יאנוש דוליצקי (1769–1823), רוקח מדוליץ. שם בית המרקחת היה "טריניטי", כלומר "השילוש הקדוש". המוניטין של יאנוש דוליצקי היה "חוסר האנוכיות" ו"נדיבות". לאחר מותו, בשנת 1825, לקח לידיו את ניהול בית המרקחת חתנו, הרוקח גאבור קיש (1794–1863), בעלה של פרנציסקה דוליצקי (1809–1888). הוא ניהל את בית המרקחת עד 1863.
במהלך מלחמת העצמאות, מהפכת 1848 בהונגריה, ושחרור הצמיתים בשנים 1848–1849, הצטרפה האוכלוסייה הדו - לשונית של היישוב לשורות הצוות הצבאי בראשות גאשפאר נוסלופי. ב-20 באוקטובר 1861, בשריפה גדולה, שני שלישים מהיישוב נשרף, ובשריפה אחרת, בשנת 1902, 42 בניינים נשרפו.
היסטוריה > במאה ה-20

בשנת 1910, מתוך 4588 תושבים, 4559 היו הונגרים. מתוכם 4,127 היו רומים-קתולים, 54 קלוויניסטים ו-379 יהודים (8.3%). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה המקום אחד ממרכזי ארגון המהפכה.
בין כותלי היישוב נולדו ועבדו מדענים ואמנים בעלי שם לאומי. בין היתר הנריק מרצאלי (מקודם מורגנשטרן), יוז'ף לנדיאל, אאורל ברנאט.
מרצאלי הייתה פעם עיר צבאית. היא התהדרה גם בשני מחנות צבאיים. בניית אחד מהם החלה בשנת 1949 ונמסר באוגוסט 1951. המחנה התפרש על פני 110 דונם במרכז העיירה ונסגר בשנת 1990. באתר המחנה יש כיום חנויות, בנייני מגורים ושוק.
קהילה יהודית

יהודים החלו להתיישב במרצאלי בראשית המאה ה-18 בהגנתו של בעל האחוזה, הרוזן סצ'ני. הרוב היו סוחרים ובעלי מלאכה, היו ביניהם מספר פועלים וכאלה שעסקו במקצועות חופשיים. הקהילה אורגנה בראשית המאה ה-19. החברה קדישא המקומית נוסדה בשנת 1826, כמו גם מוסדות הצדקה, חברת הנשים ובית הספר. בשנת 1869, בגלל חילוקי הדעות בין החרדים (אורתודוקסים) לבין המשכילים (מתונים) בקונגרס היהודי בבודפשט (הקרע ביהדות הונגריה), הקהילה הצטרפה לתנועה הניאולוגית שרצתה להשתלב בחברה ההונגרית ולבצע רפורמה באורח החיים הדתי.
במלחמת העולם הראשונה נפלו 12 יהודים בפעולות הקרביות. בתקופת הטרור הלבן, מהומות פרצו נגד היהודים באמצעות יחידות שהוקמו על ידי גורמי צבא ימניים (1919–1921) (לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית). במהומות נרצחו שישה יהודים. בשנת 1930 מנתה הקהילה 279 יהודים.
קהילה יהודית > תקופת השואה

בשנת 1941 חולל בית הקברות על ידי בריונים אלימים. במאי 1944, לאחר הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה), הועברו יהודי מרצאלי לגטו קאפושוואר, שם שוכנו בתנאים של צפיפות ורעב קיצוניים. ב-7 ביולי גורשו לאושוויץ, שם נספו 185 מהם.
אחרי המלחמה רק מעטים חזרו. הם חידשו את חיי הקהילה והקימו אנדרטת קדושים. בגלל עוינות התושבים, היהודים החלו לעזוב ובשנות ה-70 של המאה ה-20 נותרו רק בודדים.
אתרים בעלי חשיבות

טירת סצ'ני (כיום בית חולים)
הכנסייה הרומית-קתולית
גלריית ברנאט
מרכז הספא והפנאי העירוני מרצאלי
מוזיאון מרצאלי
אולם הספורט העירוני מרצאלי
ספריית העירייה דניאל ברז'ני
בית המשפט השלום מרצאלי
מרתף פורגאץ' http://forgachpince.hu/
מסלולי הליכה: זוהוגו, אזור הגנת הנוף בורונקה-פיאקי. https://turistautak.openstreetmap.hu/turut-5732832 https://www.ddnp.hu/termeszetvedelem/vedett_termeszati_teruletek/boronka-melleki_tajvedelmi_korzet
גב מרצאלי ואזור יין http://vinopedia.hu/del-balatoni-borvidek
מאגר בורונקאי
כלי תקשורת

הטלוויזיה שלך
פורטל מרקאלי
ילידי המקום

טיבדאר מיצגר (10 באפריל 1869 – בודפשט, 10 במרץ 1936) רופא יהודי-הונגרי, שחקן, אחיו של אימרה מיצגר, סבו מצד אמו של טיבדאר פרקשהאזי.
יוז'ף לנדייל (4 באוגוסט 1896 – בודפשט, 14 ביולי 1975) סופר יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט ופרס אטילה יוז'ף,
הנריק מרצאלי, לשעבר: מורגנשטרן (3 באפריל 1856 – בודפשט, 21 ביולי 1940) היסטוריון יהודי-הונגרי, פרופסור, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים.
פאל מרצאלי (17 באוקטובר 1862 – בודפשט, 21 באפריל 1886) רופא יהודי-הונגרי ומרצה.
טמאש מטראי (נולד ב-30 בינואר 1961) שחקן יהודי-הונגרי.
אימרה מיצגר, (בפברואר 1875 – ?) דוקטור למשפטים, עורך דין ועורך עיתון יהודי-הונגרי אחיו של טיבדאר מיצגר.
גלריית תמונות

תצלום אוויר של בית הספר היסודי גאשפאר נוסלופי
תצלום אוויר של הטירה
מרכז הספא והפנאי העירוני מרצאלי
הערות שוליים

↑  http://www.gyogyszeresztortenet.hu/wp-content/uploads/2014/08/A-gyógyszerészet-megjelenése-és-fejlődése-Somogy-megyében-1760-1950-ig.pdf
↑  Magyar Kurir, 1805. január-május (19. évfolyam, 3-41. szám)1805-04-23 / 33. szám
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561905705171  LCCN: n80141379  MusicBrainz: 2bd9bfab-f667-4c77-9c86-3493dcf52ffb  NKC: ge1161336  VIAF: 147749438   WorldCat (עם VIAF): 147749438
מכתש אריסטרכוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  אריסטרכוס מסאמוס
 מגלה:  יוהנס הווליוס 
 תאריך גילוי:  1645 
 נתונים ומידות
 קוטר:  40 ק"מ
 עומק:  3.7 ק"מ
 מיקום
 מיקום:  LQ10 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  23°44′N 47°29′W﻿ / ﻿23.73°N 47.49°W﻿ / 23.73; -47.49
  (למפת הירח מוגדלת) מכתש אריסטרכוס(למפת הירח רגילה) מכתש אריסטרכוס
 
מכתש אריסטרכוס (במרכז) והרודוטוס (ימין). צילום מאפולו 15 באדיבות נאס"א
מכתש אריסטרכוס הוא מכתש בולט הנמצא בחלק הצפון-מערבי של צדו הנראה של הירח. הקואורדינטות הסֶלֶנוֹגרפיות של מכתש אריסטרכוס הן 23.7° צפון, ו-47.4° מערב. קוטרו 40 קילומטרים, ועומקו 3.7 קילומטרים. הוא נחשב לבהיר ביותר מבין התצורות הגדולות שעל פני הירח, כשהאלבדו שלו כמעט כפול מזה של מרבית פני הירח. המכתש בהיר מספיק על מנת להיראות בעין בלתי מזוינת, והוא מבהיק בטלסקופ גדול. קל לזהותו כאשר מרבית פני הירח מוארים באור הרך והחלש המוחזר מפני כדור הארץ.
המכתש שוכן בקצה הדרום-מזרחי של רמת אריסטרכוס, אזור מורם המכיל כמה תצורות געשיות, כדוגמת ערוצים מתפתלים (שנוצרו מזרימת לבה). אזור זה ידוע גם בשל המספר הרב של דיווחים על תופעות ירח זמניות, כמו גם פליטות של גז רדון כפי שנמדדו על ידי הגשושית "לונר פרוספקטור" (Lunar Prospector).
המכתש קרוי על שם האסטרונום היווני אריסטרכוס מסאמוס. את השם העניק משרטט המפות האיטלקי ג'ובאני בטיסטה ריצ'ולי (Giovanni Battista Riccioli). בספרו משנת 1651, Almagestum novum ("האלמגסט החדש"), הוא העניק לתצורות בצורת כתמים טלסקופיים (שמאוחר יותר כונו מכתשי פגיעה) אפונימים של אסטרונומים ופילוסופים ידועים. על אף ששם זה למכתש היה מקובל מאוד הוא לא הפך לשם תקני בינלאומי רשמי עד ההצבעה באספה הכללית של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU) ב-1935.
סלנוגרפיה

מכתש אריסטרכוס שוכן על רמת סלעית מוגבהת, המכונה רמת אריסטרכוס, במרכז אוקיינוס הסערות (Oceanus Procellarum), הים הירחי הגדול ביותר. זהו גוש נטוי של הקרום, שרוחבו 200 קילומטרים, שמתרומם לגובה מקסימלי של 2 קילומטרים מעל הים הירחי בחלקו הדרום-מזרחי. אריסטרכוס ממוקם מזרח למכתש הרודוטוס ועמק שרטר (Vallis Schröteri), ודרומית למערכת של הערוצים המתפתלים הצרים המכונה "Rimae Aristarchus".
הסיבה העיקרית לבהירות של המכתש היא בהיותו מבנה צעיר, בן 450 מיליון שנים לערך, ורוח השמש, הגורמת לתהליך בלייה חללית, טרם הספיקה להכהות את החומר שנפלט. הפגיעה שגרמה להיווצרות המכתש אירעה לאחר יצירת מכתש קופרניקוס, אבל לפני הופעתו של מכתש טיכו.
התוואי הבהיר ביותר במכתש זה הוא הפסגה התלולה המרכזית. חלקים מרצפת המכתש נראים מישוריים יחסית, אבל צילומים שנעשו על ידי הגשושית לונר אורביטר (Lunar Orbiter) גילו שפני השטח מכוסים בגבעות קטנות, שקעים מפוספסים, ומספר שברים משניים. הקיר החיצוני של המכתש בנוי מטרסות וצורתו מעגל גס או מצולע והוא מכוסה בשכבה בהירה של חומר שנפלט. חומר זה מתפשט בצורת קרניים לדרום ולדרום-מזרח, מה שהביא להשערה שאריסטרכוס נוצר כנראה מפגיעה אלכסונית מצפון-מזרח, והחומר שנפלט כולל מרכיבים הן מרמת אריסטרכוס והן מהים הירחי.
חישה מרחוק

ב-1911 השתמש פרופסור רוברט ויליאמס ווד (Robert Williams Wood) בצילום בעל-סגול על מנת ליצור תמונות של אזור המכתש. הוא גילה שבעל-סגול יש לרמה תצוגה יוצאת דופן, ובאזור מצפון לה יש סימנים למרבצי גופרית. אזור צבעוני זה מכונה לעיתים "כתם ווד", שם חלופי לרמת אריסטרכוס.
בצילומי ספקטרום שנלקחו ממכתש זה במהלך משימת קלמנטיין השתמשו על מנת למפות את המינרלים שבו.על פי המידע שהתקבל היה הרכס המרכזי מסוג סלע הקרוי אנורתוציט, סלע יסוד המתקרר לאיטו והבנוי מפצלת השדה מסוג פלגיוקלז. לעומת זאת הקיר החיצוני בנוי מטרוקטוליט, סלע הבנוי מתערובת של פלגיוקלז ואוליבין בחלקים שווים.
אזור אריסטרכוס היה חלק ממחקר שנערך בעזרת טלסקופ החלל האבל ב-2005 שבדק נוכחות של קרקעות זגוגיות עשירות בחמצן בצורת המינרל אילמניט. כבסיס למחקר נעשה שימוש במדידות מאזורי הנחיתה של אפולו 15 ואפולו 17, בהם ידועה הכימיה של הקרקע, ואלו הושוו לאלו של אריסטרכוס. במצלמה הרב-שימושית של ההאבל נעשה שימוש לצלם את המכתש באור נראה ובאור על-סגול. במדידות אלו נמצא כי המכתש עשיר במיוחד בריכוזים של אילמניט, מינרל של תחמוצת טיטניום (FeTiO3), שעשוי לשמש בעתיד מקור אפשרי להפקת חמצן עבור מושבות שיוקמו על הירח.
תופעות ירח זמניות

אזור רמת אריסטרכוס הוא אתר שלגביו יש את המספר הרב של דיווחים על תופעות ירח זמניות. אירועים אלו כוללים התערפלויות ושינוי גוון זמניים של פני השטח, ובדיקה של כל הדיווחים העלתה שיותר משליש של הדיווחים המהימנים מגיעים ממקום זה. ב-1971, כאשר אפולו 15 עברה מעל לרמת אריסטרכוס בגובה של 110 קילומטרים, אובחנה עלייה ניכרת ברמת קרינת אלפא. עלייה זו מוסברת בהתפרקות של רדון-222, גז רדיואקטיבי שמחצית החיים שלו היא רק 3.8 ימים. משימת הלונר פרוספקטור אימתה שנים אחר כך פליטות של רדון-222 ממכתש זה. ניתן להסביר תצפיות אלו בפעפוע איטי ובלתי נראה של הגז אל פני השטח, או על ידי אירועים שונים של התפוצצות.
מכתשי לוויין

את אריסטרכוס מקיפים כמה מכתשים קטנים, רבים מהם הם כנראה מכתשי משנה. מכתשי משנה נוצרים כאשר גושים גדולים שנפלטו מהמכתש הראשי בעת הפגיעה פוגעים במהירויות גבוהות בפני השטח. על פי המוסכמות מסומנים מכתשים אלו במפת הירח על ידי מיקום אות במרכז צד המכתש הקרוב יותר למכתש הראשי.
| אריסטרכוס | קו רוחב | קו אורך | קוטר |
| --- | --- | --- | --- |
| B | 26.3° צפון | 46.8° מערב | 7 קילומטרים |
| D | 23.7° צפון | 42.9° מערב | 5 קילומטרים |
| F | 21.7° צפון | 46.5° מערב | 18 קילומטרים |
| H | 22.6° צפון | 45.7° מערב | 4 קילומטרים |
| N | 22.8° צפון | 42.9° מערב | 3 קילומטרים |
| S | 19.3° צפון | 46.2° מערב | 4 קילומטרים |
| T | 19.6° צפון | 46.4° מערב | 4 קילומטרים |
| U | 19.7° צפון | 48.6° מערב | 4 קילומטרים |
| Z | 25.5° צפון | 48.4° מערב | 8 קילומטרים |
שמות המכתשים הבאים השתנו בעקבות החלטת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי:
אריסטרכוס A – מכתש ואיסאלה (Väisälä)
אריסטרכוס C – מכתש טוסקנלי (Toscanelli)
ראו גם

גאולוגיה של הירח
הערות שוליים

↑  באנגלית transient lunar phenomena – שינוי לזמן קצר באור, בצבע או בצורה של פני הירח. יש דיווחים רבים על תופעות כאלו, אבל אין להם אישור מהקהילה המדעית.
↑  M. A. Blagg, K. Müller, W. H. Wesley, S. A. Saunder, J. H. G. Franz (1935). Named Lunar Formations. London: Percy Lund, Humphries & Co. Ltd.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2 3  "Aristarchus Region: Multispectral Mosaic of the Aristarchus Crater and Plateau". Lunar and Planetary Institute. נבדק ב-2006-08-08.
↑  Darling, David O. "Aristarchus: Lunar Transient Phenomenon History". L.T.P. Research. אורכב מ-המקור ב-2006-05-19. נבדק ב-2006-08-08.
↑  "Is There Oxygen on the Moon?" (mdy). Time Online. נבדק ב-24 באוקטובר 2005. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  W. Cameron. "Analyses of Lunar Transient Phenomena (LTP) Observations from 557–1994 A.D." (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-02-06. נבדק ב-2010-02-02.
↑  S. Lawson, W. Feldman, D. Lawrence, K. Moore, R. Elphic, and R. Belian (2005). "Recent outgassing from the lunar surface: the Lunar Prospector alpha particle spectrometer". J. Geophys. Res. 110. doi:10.1029/2005JE002433.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  B. Bussey & P. Spudis (2004). The Clementine Atlas of the Moon. Cambridge University Press. ISBN 0-521-81528-2. OCLC 51738854.
מיקום מכתש אריסטרכוס על הירח
צילום של אריסטרכוס וסביבתו כשהוא ממופה על סימולציה של הטופוגרפיה. משימת קלמנטיין, באדיבות נאס"א
תצלום המראה את אריסטרכוס והמכתשים הנלווים שלו
מרי וטסרה

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1871 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבדה:  30 בינואר 1889 (בגיל 17) Mayerling Castle, אוסטריה 
 שם לידה:  Marie Alexandrine von Vetsera 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 מקום קבורה:  מנזר הליגנקראוז 
 בן או בת זוג:  רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה 
 
מרי וטסרה, 1887
דיוקן אשר צויר זמן קצר לפני מותה
הברונית מריה אלכסנדרינה פון וטסרה (בגרמנית: Marie Alexandrine Freiin von Vetsera‏; 19 במרץ 1871 - 30 בינואר 1889) הייתה אצילה אוסטרית, אשר ניהלה רומן עם רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה. מרי ורודולף מצאו את מותם באופן מסתורי במה שנודע כ"פרשת מאיירלינג".