stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרסל טיברג
המעבר לאיטליה

ב-1916, כשאירופה הייתה בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, עזבה משפחת טיברג את האימפריה האוסטרו-הונגרית המתפוררת ועברה אל אבאציה, עיירת נופש קטנה באזור שאז היה שייך לאיטליה. רק בתום המעבר ותקופת הטלטלה הלחין טיברג את הסונאטה הראשונה שלו לפסנתר (1920) ואת הסימפוניה הראשונה (1924). עיון ביומניו מלמד, שטיברג היה פציפיסט קיצוני, אולי כתוצאה מן החינוך הליברלי שקיבל בביתו. ייתכן שהתנגדות זו למלחמה הביאה לעזיבתו את מרכז התרבות הווינאי.
בשנת 1927 מינתה התזמורת הסימפונית של אבאציה את ליפיצנר למנצחה הקבוע. המנצח הצעיר הציב את טיברג האב ואת קובליק כסולנים מועדפים ואילו טיברג הצעיר התמנה לנגן בקבוצת הכינורות. עם הקמת התזמורת הסימפונית של גוריציה בשנת 1930 העביר ליפיצנר את שרביט הניצוח על תזמורת אבאציה לטיברג.
ב-1927 הלך טיברג הקשיש לעולמו בפיומה, כיום רייקה, עיר נמל בקרואטיה, לא רחוק מאבאציה. אחרי מות אביו המשיכו טיברג ואמו לחיות בווילה שלחוף הים האדריאטי. באבאציה הלחין טיברג סקרצו ופינאלה לסימפוניה הבלתי גמורה של פרנץ שוברט (1928), סימפוניה שנייה (1931), שישייה (1932), מיסה ראשונה (1934), סונאטה שנייה לפסנתר (1935), מיסה שנייה (1941) וסימפוניה שלישית (1943).
לפרנסתו ניגן טיברג בעוגב בכנסיות המקומיות, לימד הרמוניה לבני נוער, חיבר מוזיקת ריקודים בשם העט טיל ברגמר (רומבה, טנגו, ולסים איטיים ועוד) וביצע את יצירותיו עם התזמורת שקיבל בירושה. בשנות ה-30' פנה אל ידידו משנים, רפאל קובליק, בבקשה לבצע את הסימפוניה השנייה שלו בביצוע בכורה עם התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. מדי פעם הופיע כסולן עם תזמורת גוריציה ואמו, שהייתה פסנתרנית בעלת-שם, נתנה שיעורי פסנתר וניגנה בקונצרטים מקומיים.
מלחמת העולם השנייה

ב-25 ביולי 1943 בוצע ה"טה דאום" של טיברג בטקס הקדשת הכנסייה המורחבת של אבאציה. התאריך ההיסטורי הזה לאיטליה, כאשר המועצה הגדולה של איטליה עצרה את בניטו מוסוליני והדיחה אותו מראשות הממשלה, חל שבועות ספורים לפני כניעת איטליה לבעלות הברית, פעולה שחתמה את גורלם של מרסל טיברג ואמו.
לקראת כניעת איטליה, בראשית קיץ 1943, ערכו הגרמנים מחדש את הפיקוד הצבאי שלהם בדרום-מזרח אירופה כדי להיכון לתפיסת חבלי ארץ בשליטה איטלקית ולהגנה עליהם במקרה של פלישת בעלות הברית מן המערב. אחרי שינוע גייסות רבים לאזורי החוף האדריאטי וקרואטיה, שהיו לפנים בשליטת איטליה, הוציא היטלר את פקודה מס' 26, שנועדה להבטיח שיתוף פעולה צמוד יותר בין הכוחות המזוינים של גרמניה, איטליה וקרואטיה. ברלין גם הקצתה לכל מחנה ומטה פיקוד נציג קרואטי מיוחד לעניינים אזרחיים, שהשפעתו הגרמנית הייתה נחוצה להגנת האינטרסים של הצבא הגרמני. כתוצאה מכך, ממשלות קרואטיה ואיטליה אכפו את כל החוקים הנאציים שנגעו ליהודים בטריטוריות שבשליטת איטליה, קרואטיה וגרמניה. בין הטריטוריות שבשליטת איטליה הייתה גם אבאציה (כיום אופטיה). כעבור אחד-עשר ימים השלים מרסל טיברג את יצירתו האחרונה, הסימפוניה השלישית. אמו מתה זמן קצר לפני מועד זה. בצדו האחורי של כתב היד של הסימפוניה השלישית כתב טיברג, כי השלים את היצירה ביגון עמוק ובקושי עצום. עם יצירה זו, שהותירה אותו מותש רגשית ויצירתית, בא הקץ לחייו כמלחין.
ב-14 בספטמבר 1943 השתלטה ממשלת גרמניה על אבאציה וקיבלה לידה את מרשם התושבים המיוחד שנעשה ליהודים. במרשם התושבים משנת 1939 הצהירו טיברג ואמו, כי הם קתולים על פי דתם אך הואיל ואבי-סבה של הגברת טיברג היה יהודי, הם נחשבו ליהודים על פי גזעם. קביעה זו של ממשלת איטליה הפאשיסטית הסגירה אפוא, ביסודו של דבר, את טיברג לידי הנאצים, ששלחו אותו אל מותו, בתמורה למידע מודיעיני.
טיברג היה מודע לצפוי לו - מעצר ואולי גירוש - ועל כן הפקיד את כל יצירותיו וכתביו האישיים בידי חברו, ד"ר מילאן מיחיץ'. כן נתן לד"ר מיחיץ' ייפוי כוח לבצע כל פעולה שתיראה לו נחוצה לשימור המוזיקה שלו. ימים ספורים לפני שנלקח בפשיטה לילית של הגסטפו, ניגן טיברג, בפעם האחרונה, כמה מיצירותיו לפני ידידיו, על העוגב בכנסיית וולוסקה.
כמה חודשים לאחר גירושו הגיעו שמועות על התאבדותו של טיברג. לאחרונה נודע, כי שמועות אלה היו מוטעות. טיברג נשלח למחנה ההשמדה אושוויץ. תאריך מותו נרשם שם כ-31 בדצמבר 1944.
נבחרת יפן בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של יפן בכדורגל חופים מייצגת את יפן בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל היפנית.
הסגל הנוכחי

סגל נכון לאליפות העולם בכדורגל חופים 2019
מאמן: ברזיל ריי ראמוס
שיא תחרותי > מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (AFC)

| מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שנה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> סיבוב | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> משחקים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בהארכה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בפנדלים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפסדים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי זכות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי חובה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפרש שערים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איחוד האמירויות הערביות 2006 | סגנית | 4 | 3 | 0 | 0 | 1 | 29 | 10 | 19+ | 9 |
| איחוד האמירויות הערביות 2007 | סגנית | 4 | 2 | 0 | 0 | 2 | 18 | 19 | 1- | 6 |
| איחוד האמירויות הערביות 2008 | סגנית | 4 | 2 | 0 | 1 | 1 | 19 | 8 | 11+ | 8 |
| איחוד האמירויות הערביות 2009 | אלופה | 4 | 3 | 0 | 0 | 1 | 16 | 10 | 6+ | 9 |
| עומאן 2011 | אלופה | 5 | 4 | 0 | 0 | 1 | 23 | 13 | 10+ | 12 |
| קטר (מדינה) 2013 | סגנית | 5 | 4 | 0 | 0 | 1 | 23 | 15 | 8+ | 12 |
| קטר (מדינה) 2015 | סגנית | 6 | 5 | 0 | 0 | 1 | 24 | 12 | 12+ | 15 |
| מלזיה 2017 | מקום שלישי | 5 | 3 | 0 | 0 | 2 | 41 | 18 | 23+ | 9 |
| תאילנד 2017 | אלופה | 6 | 4 | 1 | 1 | 0 | 32 | 8 | 24+ | 15 |
| סך הכל | 9/9 | 43 | 30 | 1 | 2 | 10 | 225 | 113 | 112+ | 95 |
הישגים

גביע העולם בכדורגל חופים
מקום רביעי (1): 2005, 2019
אליפות אסיה בכדורגל חופים
אלופה (2): 2009, 2011
מונדיאליטו
סגנית (1): 2014
נבחרת יפן בכדורגל נשים

נבחרת כדורגל הנשים של יפן היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של יפן. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל היפנית.
יפן, זכתה בגביע העולם בכדורגל נשים בשנת 2011, לאחר ניצחון על ארצות הברית בפנדלים 2 - 2 בתום המשחק (1-3), בשנת 2014 זכתה נבחרת יפן באליפות אסיה בכדורגל לנשים לאחר ניצחון על אוסטרליה 0-1 ובשנת 2015 הגיעה הנבחרת לשלב הגמר בגביע העולם בכדורגל נשים והפסידה לארצות הברית 5 - 2, ולא הצליחה להגן על תוארה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת יפן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-7 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 3 נמדד לראשונה בנובמבר 2011, והדירוג הכי נמוך 14 נמדד לראשונה ביולי 2003.
כל גביעי העולם

1991 – שלב הבתים
1995 – רבע גמר
1999 – שלב הבתים
2003 – שלב הבתים
2007 – שלב הבתים
2011 –  מקום ראשון
2015 –  מקום שני
2019 – שמינית גמר
2023 – רבע גמר
כל אליפויות אסיה

1975 - לא העפילה
1977 - לא העפילה
1979 - לא העפילה
1983 - לא העפילה
1986 -  מקום שני
1989 -  מקום שלישי
1991 -  מקום שני
1993 -  מקום שלישי
1995 -  מקום שני
1997 -  מקום שלישי
1999 - מקום רביעי
2001 -  מקום שני
2003 - מקום רביעי
2006 - מקום רביעי
2008 -  מקום שלישי
2010 -  מקום שלישי
2014 -  מקום ראשון
2018 -  מקום ראשון
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
| כדורגל ביפן יפן |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל היפנית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הליגה היפנית הראשונה • הליגה היפנית השנייה • ליגת הכדורגל היפנית • הליגות היפניות האזוריות |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות יפן בכדורגל נשים |  |
| תחרויות גביע | גביע הקיסר • גביע הליגה היפנית • הסופר קאפ היפני • גביע ג'ומו • גביע שאקאיג'ין • גביע סורוגה בנק |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנוער עד גיל 20 • נבחרת הנוער עד גיל 17 • נבחרת יפן בכדורגל נשים |  |
| תחרויות אזוריות | גביע פרינץ טאקאמאדו • אליפות כל תיכוני יפן |  |
נתן נטע אולבסקי

אין תמונה חופשית
הרב נתן נטע אולבסקי (1881 – 1966) היה רב בברית המועצות, פוסק מחבר ספרי הלכה, בהם, שו"ת חיי עולם נטע.
ביוגרפיה

נולד בעיירה שלוושניא בפלך ז'יטומיר (כיום אוקראינה), לאביו שהיה שוחט. מוריו הראשונים היו אביו וסבו שהיה רב העיירה. לאחר מכן נסע ללמוד בישיבת רמיילס בוילנא ושם גם הוסמך לרבנות. שימש כרב באחד מבתי הכנסת בווילנא, אך משנאלץ לעזור בפרנסת משפחתו, למד את מלאכת השחיטה ושימש כשוחט במספר עיירות בסיביר, בהם צ'רמחובה (אנ'). מלחמת העולם הראשונה שיבשה את תוכניותיו לשוב לווילנא, והוא נותר בעיר אירקוטסק בסיביר שם שימש כרב הקהילה המקומית. בהיותו שם התפרסם שמו כאחד מגדולי ה"משיבים" בענייני ההלכה בברית המועצות, והוא ענה לשאלות שהגיעו אליו מכל קצווי המדינה.
עמד בקשרי מכתבים עם גדולי הדור באותה תקופה בהם ר' יוסף רוזין ("הרוגצ'ובי") וביותר עם ידידו הרב אבא דוד גולדפיין. כן שלח מאמרים תורניים לכתב העת המאסף שיצא בירושלים.
עם התגברות רדיפות הדת, מצד שלטונו של סטלין בסוף שנות העשרים, וסגירתו של בית המטבחיים הכשר באירקוטסק, עקר ר' אולבסקי למוסקבה בשנת 1931, שם גרו בנו וגיסתו. באותו זמן הוא עסק בלימוד משותף עם ידידו הרב אבא דוד גולדפיין, עד פטירתו של הרב גולדפיין בשנת 1937.
בשנות מלחמת העולם השנייה שהה הרב אולבסקי עם אשתו בקזחסטן. באותה תקופה בהם שהתה משפחתו שם, שרר עוני ומחסור. גם נייר עליו יוכל להעלות את חידושיו היה קשה למצוא. הרב היה אוסף נייר ממטווח של הצבא האדום ועליו כתב את חידושיו. עם סיום המלחמה חזרו בני הזוג למוסקבה שם שימש כרב בית הכנסת ברחוב מרינה-ראשצה במשך 20 שנה עד יום פטירתו. עם פטירת הרב שליפר – רבה הראשי של מוסקבה ב-1957, שימש הרב אולבסקי כרב העיר תקופה קצרה, אולם פרש מתפקידו זה, משראה את המגבלות שמטיל השלטון הקומוניסטי על תפקידו זה.
נפטר ב-1967 ונקבר במלחובקה.
לרב אולבסקי היו שני בנים. האחד נעלם בזמן מלחמת העולם השנייה. בנו השני – משה, היה פרופסור למתמטיקה במוסקבה. הוא עלה לישראל בשנות התשעים והביא חלק מכתבי אביו שנדפסו מאוחר יותר.
נכדו, פרופ' אלכסנדר אולבסקי, שימש כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
ספריו

בהיותו רב באירקוטסק נדפס בוילנא בשנת תרצ"א, ספרו הראשון – "חיי עולם נטע" שהוא ספר שו"ת בהלכה. הספר נדפס בליטא העצמאית מכיוון שהיה זה בלתי אפשרי להדפיסו בברית המועצות תחת השלטון הסטליניסטי. הרב שלח את תשובותיו למוציאים לאור במאתיים מכתבים נפרדים. הספר קיבל את הסכמות ר' חיים עוזר גרודזנסקי, הרוגצ'ובר, ר' חנוך אייגש ור' מנחם קרקובסקי מווילנא. אל הרב אולבסקי נשלח הספר המודפס ללא עמוד השער ועמודי ההסכמות למנוע ממנו הסתבכות עם השלטון הקומוניסטי.
הספר הוהדר ויצא לאור מחדש על ידי מכון ירושלים בשנת תשנ"ה, ואליו נוסף הספר "נטע רבעי" שיצא מכתב יד המחבר, שכאמור הועלה על ידי בנו ארצה.
הרב אולבסקי כתב ספרים נוספים הנמצאים עדיין בכתב יד, והם נמצאים כאמור בכתבי יד בידי מכון ירושלים.
חידושים שנכתבו על ידי הרב אולבסקי על נייר מטרה של מטווח של הצבא האדום
מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה

מרכז תיעוד יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה הפועל במסגרת מכון בן-צבי בירושלים
מרכז תיעוד יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה פועל הרחבת המודעות הציבורית והנגשת מידע אודות הקהילות היהודיות באלג'יריה, לוב, מרוקו ותוניסיה בתקופת השואה.הוא הו קם ביוני 2006 בסיוע ובתמיכת ועידת התביעות ועל ידי 'המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח' במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך ופועל במסגרת מכון בן-צבי ויד יצחק בן-צבי בירושלים.
המרכז, מייסודו של פרופסור חיים סעדון, פועל כדי להרחיב את המידע הודות הקהילות היהודיות בתקופה זו, מתוך הנחה שגם אם גורלן שפר בהשוואה עם גורל יהודי מזרח ומערב אירופה, אף הם נפגעו מאובדן קרובי משפחה שנשלחו למחנות עבודה ומחנות הסגר, גירוש למחנות ריכוז באירופה, גיוס ילדים לעבודות כפייה, החרמת רכושם ונזק חומרי רב כתוצאה מאירועי המלחה. כמו יהודי אירופה, אף הם נדרשו לענוד טלאי צהוב וחיו בחשש מפני מה שצפן להם העתיד.
פעילויות המרכז

בצוות מרכז התיעוד משמשים חיים סעדון מכהן כיושב ראש המרכז, ועופר ברזילי, בתפקיד מתאם. בוועדת ההיגוי חברים פרופ' פרנסואז אוזן, ד"ר חנן חריף, ד"ר חיים גרטנר, ד"ר יהודית לובינשטיין-ויצטום, ד"ר יעקב לוזביק, פרופ' דן מכמן, עדי עופר, יעקב יניב ומשה זעפרני.
הפעילויות העיקריות של מרכז התיעוד הן:
איסוף מידע ארכיוני והנגשתו לציבור הרחב באמצעות מאגר מידע מקוון בארבע שפות. החומרים כוללים: מסמכים, תצלומים, חפצים, כתבי עת, עיתונים ועדויות למיניהן.
ארגון כנסים בינלאומיים, סדנאות מחקר ואירועים, הפקת סרטים ותארוכות, פיתוח תוכניות לימוד והשתלמויות מורים כדי להטמיע את הנושא במערכת החינוך בישראל וכדי לקדם את המחקר האקדמי בתחום.
פרסום ספרים בשיתוף פעולה עם מוסדות שונים ברחבי העולם, כגון מוזיאון השואה (Mémorial de la Shoah) בפריז ויד ושם.
הפצת מידע באמצעות הרשתות החברתיות ומעורבות בשיח הציבורי בתקשורת לציון יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ויום הזיכרון לשואה ולגבורה.
גביית עדויות מיהודים יוצאי קהילות צפון אפריקה שחוו את המלחמה בשיתוף יד ושם.
פעילויות המרכז > מאגר מידע

המרכז הקים מאגר מידע באינטרנט המאפשר קבלת מידע והפניות על סמך מילות מפתח במצאי המסמכים הקיימים בארכיונים בישראל ובעולם על יהודי צפון אפריקה בתקופת המלחמה. מאגר זה מהווה חלק מאתר אינטרנט אשר כולל לוח תאריכים, ביבליוגרפיה, עדכון שוטף על כינוסים ואפשרויות להפקדת מערכי שיעור מקוונים לתלמידים ולמורים. האתר המחודש הושק באפריל 2018 והוא זמין בשפות עברית, אנגלית, צרפתית וערבית.
פעילויות המרכז > פעילויות בתחום החינוך

מרכז התיעוד פועל בדרכים שונות כדי לקדם את נושא יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה ברמה האקדמית, ולהטמיע אותו במערכת החינוך הישראלית ובשיח הציבורי. בגזרה האקדמית, הוא מארגן כנסים ופגישות בין חוקרים, כגון בוושינגטון (2009), בפריז (2012), וברומא (2016), ומשתתף באירועים בינלאומיים כמו הפורום הגלובלי השישי למאבק באנטישמיות (2018). הוא פיתח שני מערכי שיעור מקוונים על יהודי לוב ועל יהודי תוניסיה בתקופת השואה, שנועדו לסייע למורים במסגרת ההשכלה העל-יסודית. בשנת 2017 הציג מרכז התיעוד את התערוכה "משולחן למזווגה" במסגרת פסטיבל הצילום הבינלאומי בתל אביב.
פעילויות המרכז > פרסומים

מרכז התיעוד השתתף בתהליך הפרסום של שני ספרים עיוניים ויומן מלחמה אחד:
קלמנט חורי, כיבוש תוניסיה על ידי צבאות הציר: 20 בנובמבר 1942 - 7 במאי 1943. מבט מכרמייהוויל (Crémieuxville), פרבר של תוניס, פעמים 115-114, תשע"ג (2013).
.Bensoussan, G., Saadoun, H., "Les Juifs d'Orient face au nazisme et à la Shoah (1930-1945)", Revue d'Histoire de la Shoah, No. 205, 2016
.Michman, D., Saadoun, H., Les Juifs d'Afrique du Nord face à l'Allemagne nazie, Perrin, Paris, 2018
פעילויות המרכז > חשיפה במדיה החברתיות ובתקשורת מסורתית

מרכז התיעוד מנהל ארבעה דפי פייסבוק פעילים, בעברית ("יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה"), בערבית, בצרפתית ובאנגלית, המהווים בישראל ובעולם הערבי צוהר בלעדי לתולדות יהודי צפון אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. התוכן כולל היבטים היסטוריים, חינוכיים ומחקריים. שני הסרטים התיעודיים שהופקו בשיתוף עם משרד החוץ הגיעו לחשיפה של למעלה ממיליון איש בעולם הערבי.
לרגל יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ויום הזיכרון לשואה ולגבורה, מרכז התיעוד חושף את פעילותיו באופן מקיף בערוצי טלוויזיה, ברדיו ובעיתונים.
ראו גם

יהודים מחוץ לאירופה תחת כיבוש נאצי
המערכה בצפון אפריקה
מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח
יד יצחק בן-צבי
הערות שוליים

↑  אתר האינטרנט של מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
↑  הפורום הגלובלי ה-6 למאבק באנטישמיות, מושב "Antisemitism in Arabic language mass media: New Tools and Strategies for the Advance of Inter-semitic Understanding" ברשות פרופ' חיים סעדון.
↑  מערך שיעור על יהודי לוב במלחמת העולם השנייה.
↑  מערך שיעור על יהודי תוניסיה במלחמת העולם השנייה.
↑  "משולחן למזוודה", אוצר התערוכה: גיא רז, אחראיות תוכן: תמר פוקס, אפרת תוסיה-כהן, ‏23/11/2017 - 02/12/2017.
↑  Time Out, ‏19/11/2017.
↑  ראיון של פרופ' חיים סעדון לערוץ 2, "פגוש את העיתונות" של רינה מצליח, ‏07/04/2018.
↑  סיגל רובין שוהם, ‏תמונת "הילד על הטנק" מתוניסיה, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2018
↑  כתבה בערוץ 20 על מרכז תיעוד יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה, ‏11/04/2018.
↑  כתבה באל-חורה, ‏12/04/2018.
↑  Ofer Aderet, In First, Germany to Compensate 25,000 Holocaust Survivors From Algeria, Haaretz
משפט דזרג

המחשה של משפט דזרג
משפט דזרג הוא תכונה אפשרית במרחב פרויקטיבי: כל שני משולשים פרספקטיבים מנקודה הם פרספקטיבים גם ביחס לישר. המשפט אינו נובע מהאכסיומות של הגאומטריה הפרויקטיבית, ולמרות שהוא חל במישור הפרויקטיבי המוגדר מן המישור האוקלידי, יש מישורים פרויקטיבים שאינם מקיימים אותו. מאידך, המשפט חל בכל מרחב פרויקטיבי מממד 3 או יותר. תכונת דזרג מאפשרת להגדיר פעולות על המרחב, באופן כזה שכל מרחב פרויקטיבי המקיים אותה מוגדר על-פי קואורדינטות מעל חוג עם חילוק.
המשפט, המיוחס לז'ראר דזרג (Girard Desargues‏; 1591–1661), הופיע לראשונה בספר על השימוש המעשי בגאומטריה פרויקטיבית שפרסם חברו ותלמידו Abraham Bosse ב-1648.
המשפט

יהי P מרחב פרויקטיבי. שני משולשים  \ \triangle \ ABC ו- \ \triangle \ abc הם פרספקטיביים מנקודה אם הישרים  \ Aa,Bb,Cc נפגשים בנקודה אחת. באופן אינטואיטיבי ניתן לומר, שהמתבונן מנקודת החיתוך אינו יכול להבחין בין שני המשולשים. שני המשולשים האלו יקראו פרספקטיבים ביחס לישר אם החיתוכים של המשכי הצלעות  \ AB\cap \ ab,  \ AC\cap \ ac,  \ BC\cap \ bc, נמצאים על ישר אחד.
משפט דזרג קובע שאם שני משולשים פרספקטיבים ביחס לנקודה אזי הם פרספקטיבים גם ביחס לישר.
המושגים "פרספקטיביות ביחס לנקודה" ו-"פרספקטיביות ביחס לישר" הם מושגים דואליים זה לזה. המשפט הדואלי למשפט דזרג קובע ששני משולשים שהם פרספקטיבים ביחס לישר הם בהכרח פרספקטיבים מנקודה.
ניסים אמזלג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בן 62 בערך) מרוקו 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום לימודים:  École normale supérieure de Saint-Cloud  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
ניסים אמזלג (נולד ב-1962) הוא בוטנאי ישראלי.
ביוגרפיה

אמזלג, יליד מרוקו, גדל ולמד בצרפת (1985-1965) למד ב-École normale supérieure de Saint-Cloud (צר'). לאמזלג תואר דוקטור במדעי החיים מאוניברסיטה העברית בירושלים (1993), ותואר דוקטור במקרא מאוניברסיטת בן-גוריון (2015).
אמזלג פרסם כשישים מאמרים מדעיים בתחום הביולוגיה בנושא הסתגלות התפתחותית בצמחים והשלכותיה ההורמונליות.
בתחום המקרא פרסם עד כה שני ספרים וכשלושים מאמרים מדעיים העוסקים בשני תחומים: 1) השירה המזמורית המקראית וביצועה המוזיקלי כשירת מענה. 2) היסודות המטלורגים של האמונה הישראלית והמקור הקיני של האל המקראי - אלוהי ישראל. בתחום הפילוסופיה של המדע פרסם אמזלג כשנים עשר מאמרים ושלושה ספרים על מושג האמת במדע בכלל. ועל היסודות המדעיים של תורת האבולוציה של דרווין וממשיכו.
הוא מחברו של הספר "מהפכת הנחושת". פרסם מספר מאמרים, בהם ב-American Journal of Archaeology וב-Journal for the Study of the Old Testament. בצרפתית חיבר את הספרים, "La Raison malmenée – De l’origine des idées reçues en biologie moderne" ואת "L'Homme végétal. Pour une autonomie du vivant "
מתגורר בכפר סבא.
ראו גם

עשבי קדם
משפט דבורצקי

במתמטיקה, ובמיוחד בתורה של מרחבי בנך, משפט דבורצקי הוא משפט מבנה חשוב אשר הוכח על ידי המתמטיקאי הישראלי אריה דבורצקי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. המשפט ענה על שאלה שנוסחה על ידי אלכסנדר גרותנדיק. הוכחה חדשה למשפט, שהתגלתה על ידי ויטלי מילמן בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.
באופן פשטני, המשפט אומר כי לגופים קמורים מממד גבוה יש חתכים שהם כמעט מעגליים. בצורה מדויקת יותר, המשפט מראה כי לכל מספר טבעי k, בכל מרחב בנך שממדו גדול מספיק, יש תת-מרחב מממד k שהנורמה עליו קרובה מאוד לכזו המושרית על ידי מכפלה פנימית. בכך המשפט מכניס לתורה של מרחבי בנך, שהנורמה המוגדרת עליהם יכולה להיות כללית ביותר, כלים מן התחום של מרחבי הילברט שבהם הנורמה מושרית על ידי מכפלה פנימית, ויש לה מבנה גאומטרי הדוק.
ניסוח המשפט

לכל מספר טבעי  \,k\in \mathbb {N} , ולכל  \,\varepsilon >0, קיים  N\in \mathbb {N} , כך שאם  (X,\|\cdot \|) מרחב בנך מממד גדול או שווה ל- \ N, אז קיים תת-מרחב  \,E\subseteq X מממד  \ k ומכפלה פנימית  \ Q על  \ E, כך שהנורמה  |\cdot |={\sqrt {Q(\cdot )}} המושרית על ידי המכפלה הפנימית מקיימת  |x|\leq \|x\|\leq (1+\varepsilon )|x| לכל  \,x\in E.
לקריאה נוספת

A. Dvoretzky, Some results on convex bodies and Banach spaces, 1961 Proc. Internat. Sympos. Linear Spaces (Jerusalem, 1960) pp. 123--160 Jerusalem Academic Press, Jerusalem; Pergamon, Oxford
V.D. Milman, A new proof of A. Dvoretzky's theorem on cross-sections of convex bodies (Russian),  Funkcional. Anal. i Prilozhen.  5  (1971), no. 4, 28--37
T. Figiel, J. Lindenstrauss, J., V.D.Milman, The dimension of almost spherical sections of convex bodies, Bull. Amer. Math. Soc. 82 (1976), no. 4, 575--578 .
Y. Gordon, Some inequalities for Gaussian processes and applications, Israel J. Math. 50 (1985), no. 4, 265–289.
Y. Gordon, Gaussian processes and almost spherical sections of convex bodies,  Ann. Probab.  16  (1988),  no. 1, 180--188
סיון ארבל

ערך זה עוסק בבמאית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לזמרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1967 (בת 57) גבעתיים, ישראל 
 סוגה מועדפת:  תעודה
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית טלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרסים והוקרה:  הסרט הטוב יותר - דוקאביב 2005
 פרופיל ב-IMDb
 
סיון ארבל (נולדה ב-10 ביולי 1967 בגבעתיים) היא במאית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

ארבל היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שם זכתה בפרס על סרט הגמר שלה, "מרק עוף" (1992).
היא ביימה בין השאר את הסדרות "בטיפול" של הוט 3 ו"מסכים" של yes ישראלי, וכן את הסרטים התיעודיים "שיר ערש" על אמהות שכולות ישראליות ופלסטיניות, "מה שאני עכשיו" (סרט על חוה אלברשטיין שאותו ארבל אף צילמה) ו"ילדה" (על אלונה פרנקל) במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" של ערוץ 8, בה גם השתתפה כעורכת משנה.
בשנת 2007 ביימה את הסרט "שורות שורות" על ספרות "דור תש"ח", סרט הבנוי מראיונות עם סופרים ומשוררים בני הדור, תצלומים וסרטי ארכיון המשקפים את מגוון הנושאים שדור הפלמ"ח התמודד אתם במהלך השנים. בסרט משתתפים: נתיבה בן-יהודה, חיים גורי, חיים חפר, ישראל ויסלר (פוצ`ו), ס. יזהר, עמליה כהנא-כרמון, יורם קניוק, אמנון שמוש, נתן שחם. הסרט הופק על ידי עמותת "אהלי פלמ"ח".
בשנת 2015 יצא לאקרנים בסדרת העברים הסרט הדוקומנטרי "העלמה בלובשטיין, רחל", בהפקתו של יאיר קדר ובבימויה של ארבל. בין המשתתפים: נורית גרץ, דנה אולמרט, יהודית רביץ, חיים באר, מיכאל גלוזמן. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בבית גבריאל למרגלות הכנרת בפסטיבל דוקאביב, גליל, 2015.
פרסים

בשנת 2005, זכה סרטה של סיון ארבל "יום ולילה" בפרס הסרט הטוב ביותר ב"דוקאביב", הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי.
הערות שוליים

↑  אביב לביא, אמהות ללא גבולות, באתר הארץ, 29 במרץ 2004
↑  מריאנה בננסון, עכבר העיר, חוה אלברשטיין נחשפת (מעט), באתר הארץ, 18 באוגוסט 2007
↑  אורי קליין, ילדים? אין להם כרטיס אשראי, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2007
↑  אורי קליין, מלים פשוטות, אמירה מהדהדת, באתר הארץ, 11 במאי 2008
↑  "יום ולילה" של סיון ארבל זכה ב"דוקאביב", באתר וואלה, 12 באפריל 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603928105171  LCCN: no2014142936  VIAF: 59148035586987970490   WorldCat (עם VIAF): 59148035586987970490
נתן נטע סג"ל לנדא

רבי נתן נטע סג"ל לנדא (תר"א, 1841 - תרס"ז, 1906) (מכונה: רבי נטע'לה אושפיצינר) היה ראב"ד אושפיצין בפולין. תלמידו המובהק של בעל ה"דברי חיים" מצאנז. בעל שו"ת "כנף רננה" וספר "רנן לבוקר" על מסכת תמיד.
ביוגרפיה

נולד בעיר בריגל, בנו רבי משה דוד לנדא, צאצא של המהר"ל מפראג, שהיה רב בעיר צאנז. אחיו של רבי משה דוד, רבי נתן נטע סג"ל לנדא, היה רבה הקודם של אושפיצין.
בצעירותו למד עם אחיו רבי יהושע יחזקאל פייבל סג"ל לנדא ("רבי פייביש"), שלימים שימש תקופה קצרה כרב בעיר דוקלא שבגליציה. רבי נתן נטע למד אצל רבי שמואל אהרון רובין אב"ד קורטשין.
רבי נתן נטע היה תלמיד מובהק של האדמו"ר ה"דברי חיים" מצאנז. היה מהיחידים שה"דברי חיים" נתן לו היתר הוראה. ה"דברי חיים" מינה אותו לדיין בעיר בארדיוב, בהיותו בשנות העשרים לחייו. בעל ה"שואל ומשיב" מביא בספרו מכתב ממנו שנשלח מבארדיוב בשנת תרכ"ב, בהיותו בן עשרים ואחת.
התמנה לראש אב בית דין בעיר אושפיצין, שבה שימש כרב לפניו דודו רבי נתן נטע סג"ל לנדא.
לאחר פטירת ה"דברי חיים" לא קיבל מרות של אדמו"רים, אך נסע לבנו רבי דוד מקשאנוב שכיבדו מאוד. רבי דוד הציע לו את שם ספרו "כנף רננה" - 'רננה' ראשי תיבות: רבי נתן נטע הלוי. ספרו קיבל הסכמות של גדולי דורו: רבי שמעון סופר מקראקא, רבי דוד מקשאנוב, רבי שלמה הלברשטאם, רבי שמחה בונם סופר בעל "שבט סופר", רבי יצחק שמלקיס בעל "בית יצחק", רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים בעל "ייטב לב", רבי מנחם מנדל פנט מדעש ורבי אברהם יהודה שוורץ בעל "קול אריה".
כשהוציא רבי מאיר אריק את ספרו "מנחת קנאות" על מסכת סוטה, שלח את ספרו כתשורה לרבי נתן נטע. אף על פי שרבי מאיר אריק היה צעיר ממנו, רבי נתן נטע עיטר את הספר בהגהותיו, ערך אותן בקונטרס בשם "מחול הכרם" וסיפחו לספרו "כרם נטע" שהוציא בשנת תרנ"ה.
רבי נתן נטע הסמיך כמה מגדולי הרבנים בדורו, ובהם את רבי אליעזר דוד גרינוולד, בעל "קרן לדוד". הרב שמעון סופר החשיבו מאוד ומינהו כבורר בדין תורה קשה. בהסכמה לספרו הוא כותב עליו: "המאור הגדול לממשלת התורה". ניהל חליפת מכתבים תורנית עם בעל ה"ייטב לב". גדולי המחברים בדורו הביאו בספריהם מדבריו, ובהם ה"שדי חמד", רבי שלום מרדכי שבדרון מבערזאן והמהרש"ג.
נפטר בי"ג טבת תרס"ז באושפיצין. בנו רבי אליעזר לנדא מילא את מקומו כראב"ד, לצד רב העיר רבי אליהו בומבך. לפני כן שימש רבי אליעזר לנדא אב"ד העיר קענט. לאחר פטירת רבי אליעזר לנדא, בשנת תרצ"ה, מילא את מקומו בנו רבי נתן נטע, עד למלחמת העולם השנייה.
ספריו

שו"ת כנף רננה - על ארבעת חלקי שולחן ערוך
שו"ת מין כנף - השמטות על אורח חיים ויורה דעה
עורה שחר - כללי הש"ס
כמו השחר - כללי הש"ס
לבנון נטע - הלכות נידה ומקוואות
כרם נטע - מסכת סוטה
רנן לבוקר - מסכת תמיד ופרק יש נוחלין
הגהותיו על הש"ס שולבו במהדורת עוז והדר הנפוצה.
לקריאה נוספת

קטעים מתולדות המחבר זצ"ל, הקדמה לספרו "כנף רננה"