stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ישראל זאבי
ביוגרפיה

אברהם ישראל זאבי נולד בראשית שנות הת' (בסביבות 1650) בחברון, לרב בנימין זאבי, ולחנה, בתו של רבי אברהם אזולאי. בהיותו בן ארבע שנים מת אביו, ואמו האלמנה הייתה האחראית העיקרית לגידולו ולחינוכו.
בשנותיו הראשונות התחנך אצל הרב שמואל אבוהב מרבני חברון, לאחר תקופה בה אמו לימדה אותו תורה ומוסר בביתם, ולאחר תחנונים מצדה לפני מספר רבנים ותלמידי חכמים שיואילו ללמד את בנה היתום תורה, משנה ותלמוד.
בהיותו בן שמונה עשרה התחתן עם בתו של הדרשן והשד"ר רבי אברהם בן לוי קונקי מחבר ספר הדרוש "אבק סופרים" (אמשטרדם תס"ד).
בשנת ה'תס"א (1701) עלה על כיסא הרבנות בחברון, משרה בה כיהן עד יום מותו במשך קרוב לשלושים שנה. במהלך השנים שימש במקביל גם כראש ישיבת "חסד לאברהם ואמת ליעקב".
בתו נישאה לבן דודו הרב אברהם בן דוד יצחקי שהיה לימים הראשון לציון. בנו, יצחק, נישא לימים לבת אחותו, בתו של הרב אברהם יצחקי. בתו השנייה נישאה לרב מאיר דנינו נינו של אב״ד חברון הרב נחמיה דנינו אשר אחותו נישאה לרב אברהם אזולאי. בת נוספת נישאה לרב השד"ר דוד מלמד.
גם בנו הרב יצחק זאבי ונכדו, הרב חיים אברהם ישראל זאבי, שימשו כשד"רים עבור קהילת חברון.
רבי אברהם ישראל זאבי נפטר ונקבר בבית העלמין העתיק בחברון בשנת ה'תצ"א.
יחסו לשבתאות

בספרי מנהיגי השבתאות, כנחמיה חיון, ומתנגדיה, כהיעב"ץ, מוזכר שמו כמי שתמך ואישר את הפצת ספרי השבתאות, בין היתר בשל הסכמה שנתן לספר "מהימנותא דכולא" של נחמיה חיון. הרב זאבי נימק את הסכמתו בכך שלא מצא בספר שום דבר המתנגד לדעות הקבלה ויסודות היהדות. אולם רבים מטילים ספק באמינות המידע ויש הטוענים גם שההסכמה זויפה על ידי נחמיה חיון בעצמו. לדברי צבי גרץ יש מקום לאמינות הדברים על רקע העובדה כי חותנו, רבי אברהם קונקי, היה שבתאי אדוק והמשיך להאמין בשבתאי צבי אף לאחר התאסלמותו, וייתכן שהייתה לחותן השפעה על חתנו "ונצנצה גם באברהם זאבי המינות השבתאית"
יצירתו

אור לישרים, איזמיר תקי"ח
שו"ת אורים גדולים, איזמיר תקי"ח
שני הספרים נדפסו במקביל ונכרכו בכריכה משותפת, אך עם עמודי-שער נפרדים ומספור עמודים נפרד. ספר השו"ת "אורים גדולים" התקבל בבתי-המדרש ברחבי העולם היהודי, והוא מצוטט רבות. קוריוז מעניין הוא שרבי עקיבא איגר בגיליון השולחן ערוך שלו, מציין בעקביות לכל מקום בו מתייחסים דברי רא"י זאבי בספרו זה ישירות לדברי השולחן ערוך. בשנת תשס"ג (2003) נדפסה מהדורה מוערת של ספר זה בירושלים, בהוצאת מכון משנת רבי אהרן.
לקריאה נוספת

חיד"א, שם הגדולים, מערכת גדולים אות י', אות תי"ב.
אורים גדולים, מהדורת מכון "משנת רבי אהרן" ירושלים תשס"ג. מבוא, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  על שמו המקורי קיימת מחלוקת בין החוקרים: לדעת אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל עמ' 473, שמו המקורי היה ישראל, ואילו השם אברהם נוסף לו בעקבות מחלה. מנגד, דעתו של מאיר בניהו, ספר החיד"א עמ' רעז בהערה, כי שמו המקורי היה אברהם, ואילו השם ישראל נוסף לו לאחר נישואיו לבתו של רבי אברהם קונקי, מחשש לצוואת רבי יהודה החסיד המזהירה מפני נישואים במקרה בו שמות החתן וחמיו זהים.
↑  שלמה מ.ד ועקנין, אגרות והסכמות רבינו חיד"א (בני ברק תשס"ו), תולדות חיים עמ' טז.
↑  הישיבה הוקמה על ידי הגביר אברהם פיררה מאמשטרדם ונקראה "חסד לאברהם". לאחר מותו הגדיל בנו, יעקב פירירא, את התמיכה בישיבה ונקראה מאז "חסד לאברהם ואמת ליעקב".
↑  עוד על הישיבה, ראו יעקב ברנאי, יהודי ארץ־ישראל במאה הי"ח בחסות 'פקידי קושטא', ירושלים תשמ"ב, עמוד 250 ואילך
↑  מפגש שלו באיטליה עם הרב משה מרגלית מתועד בספרו "מראה הפנים" על הירושלמי במסכת תענית. ראה פה
↑  בשל שמותיהם הדומים, קיים בלבול מסוים בין השניים במקורות מסוימים, ויש להבחין ביניהם.
↑  דברי ימי ישראל, צבי גרץ, חלק ח' עמוד 612.
↑  זו תופעה יחידאית בכתבי רבי עקיבא איגר. (ע"פ מבוא ל"אורים גדולים", מהדורה חדשה, ירושלים תשס"ג).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305535605171  ISNI: 0000 0000 6692 3714  LCCN: nr96025547  VIAF: 19578574   WorldCat (עם VIAF): 19578574
יהודה מוסקאטו

ספר הכוזרי עם פירוש של יהודה מוסקאטו, ונציה שנ"ד. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
רבי יהודה אריה (בן יוסף) מוסקאטו (נודע בשם "המוסקאטו", נולד: 1530 (לערך), באוזימו, אנקונה איטליה - נפטר: 30 בספטמבר 1589, במנטובה) היה רב, פילוסוף, משורר, דרשן, ומוזיקאי. מחבר הפירוש קול יהודה על ספר הכוזרי.
ביוגרפיה

מוסקאטו נולד באסימו שבאנקונה, אך בסביבות גיל 24, לאחר שהאפיפיור פאולוס הרביעי פרסם את בולת הגזירות קום נימיס אבסורדום, העתיק את מגוריו למנטובה, והתגורר בבית קרוב משפחתו 'מינצי ביריטארו'. במנטובה חבר לקבוצת חכמים, בהם בני משפחת פרובינצאלי, ובמיוחד לאח הבכור רבי משה פרובינצאלי, שהפך להיות רבו המובהק. ממנו למד תורה, אך ממנו גם קיבל את התמריץ, להשתלם בחוכמות החיצוניות, אשר רבי משה עצמו היה בעל ידע רב בהן.
מוסקאטו השקיע עצמו בלימוד, ובקיאותו בשפות, וידיעותיו בספרי הפילוסופיה ההיסטוריה היו לשם דבר. הוא שלט שליטה מליאה בעברית, ארמית, לטינית, איטלקית, יוונית וכן בתורת המוזיקה.
משמעות השם מוסקאטו

השם "מוסקאטו" (או: מוסקטו) הוא שם איטלקי ידוע, כשמו של שר ההשכלה והחינוך בימי נפוליאון בונפרטה, גראף פייטרו מוסקאטו. לרוב כינוי המוסף לשמו של חכם, בא לציין, את שם עירו, מולדתו או את עיסוקו. השם "מוסקאטו" אינו מזכיר כל מקום שהוא, מעברו של רבי יהודה. לפיכך הוצעו מספר סיבות להוספת השם "מוסקאטו" לשמו.
משמעות המילה מוסקאטו, היא זבוב (mosca), כך בחר רבי יהודה להביע את מידת הענווה.
או אולי להצביע, על שמות צמחים שלפירותיהם או פרחיהם ריח טוב (Malva moschata).
או אולי העובדה שהיה מומחה בתורת המוזיקה.
דרשנות

את עיקר פרסומו קיבל מוסקאטו בזכות יכולותיו כדרשן, וכמורה לדרשנים. אכן במאה ה-17, נודעו ביהדות איטליה, דרשנים חשובים כרבי יהודה אריה מודינה, רבי שמחה לוצאטו, ורבי עזריה פיגו, אך מוסקאטו היה ראש וראשון להם. הוא הפך את הדרוש למערכת רעיונות מתודית, אשר עד היום משמש ככלי הכנה, והדרכה, לדרשן היהודי המודרני. בספרו "נפוצות יהודה" הוא פרסם 52 דרשות, כמניין שבועות השנה, ודרשנים רבים משתמשים בדרשותיו, כבסיס לדרשותיהם. מוסקאטו שילב בדרשותיו את ידיעותיו התורניות הרבות, בצד השכלתו הרחבה, הוא השתמש באוצר מילים עשיר, ובלשון נופל על לשון.
בדרשתו ה-12, מורה יהודה מוסקאטו לדרשן, את ערכם של המילים המובחרות, לפי דבריו של שלמה המלך בשיר השירים.
”וְרֵיחַ שַׂלְמֹתַיִךְ כְּרֵיחַ לְבָנוֹן, יוֹרֶה עַל הַמִּלּוֹת הַמֻּבְחָרוֹת, אֲמָרוֹת טְהוֹרוֹת מְזֻקָּקוֹת, אֲשֶׁר הֵם לְבוּשׁ לַדְּבָרִים הַמְּחֻשָּׁבִים, מַעֲטֶה אוֹר הָעִנְיָן הַהוּא, אֲשֶׁר צָרַר הַשֵּׂכֶל בִּכְנָפָיו כִּשְׁלֹמֹה”.
בדרשתו ה-6, מצטט רבי יהודה מתוך מדרש שיר השירים, ”רַבִּי יוֹסֵי אוֹמֵר: כָּל מִי שֶׁאוֹמֵר דִּבְרֵי תּוֹרָה בָּרַבִּים, וְאֵינָם עֲרֵבִים עַל שֹׁמְעֵיהֶם כִּדְבַשׁ זֶה, הַבָּא בְּצוּף דְּבַשׁ, נֹחַ לוֹ שֶׁלֹּא אָמַרָן”. ועל כך הוא מוסיף: ”וּבֵאוּרוֹ אֶצְלִי: עַל מְתִיקוּת הַדְּבָרִים כִּדְבַשׁ, וְעַל עֲרֵבוּת הַסֵּדֶר הַנָּאוֹת, כְּמוֹ שֶׁבְּצוּף דְּבַשׁ יִמְצָא סֵדֶר גָּדוֹל, וְתַחְבּוּלָה מִן הַטֶּבַע, רַבָּה מְאֹד עַד לְהַפְלִיא”.
עזריה מן האדומים

רבי יהודה היה איש אשכולות ורב צדדי בנטייתו ובידיעותיו. הוא שאף למזג בקרבו את האהבה העמוקה לתורת ישראל יחד עם חכמת העמים שחיבב. נטייה זו התבטאה גם בפולמוס סביב הספר מאור עיניים לרבי עזריה מן האדומים. בעוד חכמים רבים מאותה תקופה שלחו לר' עזריה אגרות מלאות השגות חריפות, וחלקם אף אסרו על קריאת הספר, הסתפק רבי יהודה בהבעת ביקורת מתונה והסתייגות מכמה מן הדעות שהובאו בספר, את הדברים הגיש לר' עזריה בתוך מכתב ידידותי ששלח לו.
מוזיקה

הירושלמי, מביא את סיפור האגדה הבא על דוד המלך. ”אָמַר רַבִּי לֵוִי, כִּנּוֹר הָיָה תָּלוּי כְּנֶגֶד חַלּוֹנוֹתָיו שֶׁל דָּוִד, וְהָיָה רוּחַ צְפוֹנִית מְנַשֶּׁבֶת בַּלַּיְלָה, וּמְנַפְנֶפֶת בּוֹ, וְהָיָה מְנַגֵּן מֵאֵלָיו”. את אהבתו של מוסקאטו למוזיקה, ניתן לראות בעובדה שהקדיש את הדרשה הראשונה שבספר הדרושים שלו 'נפוצות יהודה' ("היגיון בכינור"), לפירוש אגדה זו.
בפירושו לספר הכוזרי, הוא מתייחס לחלוקה שעשה ריה"ל בין חכמת המוזיקה (התאוריה), לבין מלאכת המוזיקה (המעשה). התייחסותו זאת, תואמת את התפיסה המקובלת בתרבות ימי הביניים, לפיה הידיעה התאורטית, חשובה מהידיעה המעשית.
ספריו

נפוצות יהודה - 52 דרשות לכל השנה ולנושאים שונים (ונציה 1588, לבוב 1859)
קול יהודה - פירוש על ספר הכוזרי (וניציה 1594)
פירוש על שיר השירים, (בכתב יד), מוזכר על ידי המחבר שלוש פעמים בספריו
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק א', הלכה א' (דפוס וילנא: דף דף "ה, עמוד ב')
↑  דב שוורץ, כינור נשמתי: מוזיקה בהגות היהודית, עמ' 24, בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301903105171  BnF: cb16573213x (data)  GND: 141816651  ISNI: 0000 0004 3958 9529  LCCN: n91083940  NKC: zmp20221146929  NTA: 243119666  SELIBR: 257271  SUDOC: 14085262X  VIAF: 28713524   WorldCat (עם VIAF): 28713524
אדוארדו סברין

| --- | --- |
אדוארדו סברין בכנס CHINICT ‏ 25 במאי 2012
אדוארדו סברין בכנס CHINICT ‏ 25 במאי 2012
 לידה:  19 במרץ 1982 (בן 42) סאו פאולו, ברזיל 
 מדינה:  ארצות הברית, ברזיל 
 מקום מגורים:  סינגפור
 ידוע בשל:  מייסד משותף של פייסבוק
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  Eliot House 
 מקצוע:  משקיע ויזם אינטרנט
 בן או בת זוג:  Elaine Andriejanssen (2015–?) 
 פרסים והוקרה:  Asia's Most Influential Singapore (2021) 
 
אדוארדו לואיז סברין (באנגלית: Eduardo Saverin; נולד ב-13 במרץ 1982) הוא משקיע ויזם אינטרנט יהודי-ברזילאי ומייסד משותף של פייסבוק. נכון ל-2023 סברין מחזיק בפחות מ-2% מפייסבוק. נכון ל-2024 הונו נאמד ב-34.1 מיליארד דולר אמריקני.
ביוגרפיה

סברין נולד בסאו פאולו שבברזיל למשפחה יהודית שעקרה לאחר מכן לריו דה ז'ניירו. אביו היה תעשיין שעסק בייצוא, ביגוד, הובלה ונכסי דלא-ניידי.
עד 1993 צבר אביו של סברין עושר רב, ונודע לו כי כנופיות סחטנים הכניסו את שמו של סברין לרשימת מועמדים לחטיפה לצורך כופר נפש. כפועל יוצא המשפחה החליטה להגר לארצות הברית והתיישבה במיאמי שבפלורידה.
ב-2002 סברין החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד ובין השאר היה הנשיא של אגודת ההשקעות של הרווארד. במהלך לימודיו הרוויח $300,000 בהשקעה אסטרטגית בתעשיית הנפט. ב-2006 סיים את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה.
סברין חבר באחוות הסטודנטים היהודים הבין-אוניברסיטאית אלפא אפסילון פאי, סניף הרווארד.
סברין גר בסינגפור מאז 2009. בספטמבר 2011 ויתר על אזרחותו האמריקאית כדי להוריד את מס רווחי הון שהיה צפוי לשלם על רווחיו מהנפקת פייסבוק.
פייסבוק

בשנתו השלישית בהרווארד פגש סברין את מארק צוקרברג שהיה אז בשנתו השנייה ויחד הקימו מיזם משותף, הקמת אתר בשם "Facemash", בו יתאפשר לסטודנטים בהארוורד "לדרג" זה את זה, באפיונים שונים, כגון תמונות זה של זה ועוד. גרסה זו של האתר הועלתה בשם התחום Facemash.com למשך ארבע שעות בלבד עד שהאתר נסגר על ידי הנהלת האוניברסיטה.
צוקרברג וסברין החליטו להעלות גרסה ניסיונית של מיזם ה-Facemash. צוקרברג העלה אותה ב-4 בפברואר 2004 מחדר השינה שלו באוניברסיטה, כשהפעם כינה אותה "הפייסבוק" (בתרגום: "ספר הפָּנים"), והאתר נחל הצלחה רבה בקרב הסטודנטים. בהקמת האתר סייעו בידו שלושת שותפיו לחדר, כריס יוז, דסטין מוסקוביץ' ואנדרו מקקולום. אדוארדו סברין סיפק את המימון הראשוני בסך $19,000. כל החמישה נחשבים כמייסדים משותפים של פייסבוק.
לאחר כחודש החליט צוקרברג להפיץ את האתר בסטנפורד, קולומביה ובייל ולאחר מכן התפשטה ההפצה לשאר אוניברסיטאות ליגת הקיסוס. עד קיץ 2004 הפיצו צוקרברג, מוסקוביץ' וסברין את האתר ל-30 אוניברסיטאות שונות. בתקופה זו היה סברין מנהל הכספים של פייסבוק והמנהל העסקי שלה.
עם ההצלחה המהירה של פייסבוק נתגלעו חילוקי דעות בין סברין וצוקרברג לגבי הכיוון אליו צריכה החברה לשאוף, וצוקרברג דחק את סברין מחוץ לחברה. סברין הגיש תביעה נגד פייסבוק ותביעה זו יושבה מחוץ לכותלי בית המשפט. פרטי ישוב התביעה אינם ידועים, אך סברין הוכרז באופן רשמי כמייסד משותף של פייסבוק באתר החברה. סברין חתם על חוזה אי גילוי בו נאסר עליו לגלות פרטים על ההסכם.
בתחילת 2011 מכר מניות פייסבוק בהיקף של 500 מיליון דולר. אך גם לאחר מכירת המניות, עדיין החזיק סברין במניות בשווי מוערך באותה עת של כ-2 מיליארד דולר.
בעת הנפקת פייסבוק ב-2012, הוערך חלקו של סברין בחברה בכ-5%, מה שהקנה לו הון של למעלה מ-5 מיליארד דולר אמריקאי.
משקיע הון סיכון

לאחר שעזב את פייסבוק הפך למשקיע הון סיכון, בין השאר היה מושקע בחברות הזנק: Qwiki שנמכרה לYahoo! ב-2013 ו-Jumio העוסקת בהגנה על זהויות משתמשים.
בשנת 2015 הקים את קרן הון הסיכון B Capital. בין השאר השקיעה הקרן בחברות ההזנק הישראליות, פרימיטר 81 שנמכרה לחברת צ'ק פוינט, ו"זסטי" (Zesty).
במדיה

ב-2010 יצא לאקרנים הסרט "הרשת החברתית" שתיאר את הקמת פייסבוק והיחסים בין סברין וצוקרברג מאז המפגש ביניהם. בסרט גילם אנדרו גארפילד את דמותו של סברין, וזכה לשבחים על משחקו ואף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה של פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
הערות שוליים

↑  בלומברג, המייסד השותף של פייסבוק: הרשתות החברתיות יאלצו להתמודד עם יותר רגולציה, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 2018
↑  Eduardo Saverin, Forbes, 8 December 2024
↑  רויטרס, האמריקאים מוותרים על האזרחות – וגם על המסים, באתר TheMarker‏, 13 במאי 2015
↑  יובל דרור, "מיליארדרים במקרה: הסיפור האמיתי על פייסבוק" מאת בן מזריץ' | פוסט אפוקליפטי, באתר הארץ, 5 במאי 2010
↑  יובל דרור, "אפקט הפייסבוק: מבט מבפנים על החברה שמחברת את העולם" מאת דייוויד קירקפטריק, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2011
רועי גולדנברג, ‏היזמים שהודחו מפייסבוק ומטוויטר, באתר גלובס, 27 במרץ 2014
↑  סוכנויות הידיעות, הערכת השווי של פייסבוק עלתה ל-85 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 23 במרץ 2011
↑  פאדי מועלם, ‏הנפקת פייסבוק: הכירו את החברות והאנשים שיגזרו קופונים, באתר גלובס, 19 במאי 2012
↑  Reuters, Yahoo buys mobile app co Qwiki, ‏3 JUL 2013
↑  מתן מיטלמן, Jumio מציגה: תשלום בכרטיס אשראי באמצעות מצלמה, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2011
↑  אופיר דור, ‏קרן הענק שחותכת בהשקעות והסטארט-אפ שקיבל כסף ממייסד פייסבוק, באתר גלובס, 11 ביוני 2022
↑  אופיר דור, ‏הקרן של מייסד פייסבוק הופכת את פרימיטר 81 לחד קרן, באתר גלובס, 6 ביוני 2022
שירי חביב ולדהורן, ‏אקזיט חמוץ מתוק: חד הקרן התכווץ אבל בעסקה שעשתה היום צ'ק פוינט יש בכל זאת גם מרוויחים גדולים, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2023
↑  נחמה אלמוג, ‏זסטי גייסה 75 מיליון ד': רוצה להוביל את האבולוציה לתשתית ענן דינמית, באתר "אנשים ומחשבים", 13 בספטמבר 2022
↑  אבשלום חלוץ, מחיר שמו הטוב של מארק צוקרברג, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296036905171  PLWABN: 9810641363405606  BIBSYS: 10033776  GND: 143866877  ISNI: 0000 0000 6494 9603  LCCN: no2009108504  NKC: hka2010563637  NTA: 329139819  VIAF: 91155045   WorldCat (עם VIAF): 91155045
ג'ו-און: רוח לבנה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ריוטה מיאקי 
 הופק בידי:  ריוטה מיאקי
 תסריט:  ריוטה מיאקי
 שחקנים ראשיים:  אקינה מינאמי הירוקי סוזוקי מיהירו אימי נאקאמורה מאריקה פוקונאגה צ'י אמייה
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  Kadokawa Pictures
 חברה מפיצה:  Kadokawa Pictures
 הקרנת בכורה:  27 ביוני 2009
 משך הקרנה:  60 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  סרט אימה
 הכנסות:  $1,971,714
 סרט קודם:  ג'ו-און: רוח שחורה
 סרט הבא:  ג'ו-און: תחילתו של הסוף
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ו-און: רוח לבנה (מיפנית: 呪怨: 白い老女) הוא סרט אימה יפני שנוצר בשנת 2009 לציון עשור ליצירת סרטי ג'ו-און המקוריים. בדומה לרוב סרטי הסדרה, עלילת הסרט מחולקת לפרקים המוצגים בסדר לא ליניארי. בדומה לסרט הקודם בסדרה, גם סרט זה לא קשור לקללת משפחת סא'אקי, אלא לקללה אחרת (למרות שדמותו של טושיו סא'אקי מופיעה בסרט בהופעת קמע).
עלילה

עלילת הסרט היא לא ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
משפחת איסובה, ביחד עם הבת מיראי ודודה אטסויושי עוברת להתגורר בבית חדש. ללא ידיעתם, הבית הוא אותו הבית בו מאריקו ומשפחתה נרצחו באירועי הסרט הקודם. לאחר המעבר, רוח רפאים, השוכנת באחת המראות בבית משתלטת על אטסויושי וגורמת לו להתנהג בקרירות ולאנוס את אחייניתו מיראי. חברתה של מיראי, אקנאה מעניקה לה מחזיק מפתחות בצורת דוב כאות לחברות ביניהן. לאחר מכן, אקנה באה לבקר את מיראי בביתה, אך מגורשת משם על ידי אטסויושי, שלאחר מכן אונס את מיראי באכזריות. אקאנה בורחת בבהלה למשמע צרחותיה של מיראי. לאחר שנכשל במבחן בלימודיו יומיים לפני חג המולד, אטסויושי חוזר לבית ורוצח את משפחתו. לאחר הרצח, הוא לוקח את ראשה הכרות של מיראי ליערות, שם הוא מקליט את מילותיו האחרונות על גבי קלטת שמע ומתאבד בתלייה. הקלטת הופכת למקוללת, כאשר מי שמאזין לה מוצא את מותו והיא אינה ניתנת להשמדה. יום לאחר מכן, שליח בשם פומיה מגיע לבית המשפחה על מנת למסור עוגה לכבוד החג. בהיותו בבית, הוא נרדף על ידי רוחות המשפחה. לאחר שהוא בורח משם, בת זוגו, צ'יהו מנסה לנחמו בעזרת חגיגת חג מולד בביתם. לרוע המזל, צ'יהו משתנה לפתע לרוחה של הסבתא במשפחה ופומיה הורג אותה בדקירות סכין, ללא ידיעתו הורג את צ'יהו.
שבע שנים לאחר מכן, אקאנה בת ה-16 משחקת במשחק בשם "קוקורי (אנ')" (גרסה יפנית ללוח ויג'י) ביחד עם חברותיה מאיומי ויוקה. מאיומי מציעה לזמן את רוחו של אביה של אקאנה, נהג מונית שנעלם כשבע שנים לאחר שהסיע את אטסויושי ליערות ונהרג על ידי הקללה. במהלך המשחק, הלוח מאיית את מילה "מיראי" ואקאנה עוזבת לאחר שהבחינה ברוחה של מיראי, משאירה את חברותיה מבולבלות. בזמן שמאיומי חוזרת בחזרה לכיתה כדי לאסוף את חפציה, יוקה נכנסת לשירותים ונתקלת ברוחה של הסבתא, ההורגת אותה. בזמן הליכתה, אקאנה עוברת ליד בית משפחת איסובה ומרגישה אשמה לאחר שלא סייעה למיראי בזמן שדודה אנס אותה. כאשר היא מגיעה לביתה, אקאנה נתקלת ברוחה של מיראי, שמעניקה לה את מחזיק המפתחות בחזרה כאות לאכזבה שהיא חשה כלפי אקנה, מאחר שהאחרונה לא עזרה לה כאשר אטסויושי אנס אותה.
שחקנים

אקינה מינאמי (אנ') - אקאנה קאשיוואגי.
נאטסוקי קאסה - אקנה הצעירה.
הירוקי סוזוקי (אנ') - פומיה האג'ימוטו.
מיהירו (אנ') - צ'יהו טנמורה.
אימי נאקאמורה - ג'ונקו איסובה.
מאריקה פוקונאגה - יוקה קאנרה.
צ'י אממייה - מאיומי יושיקאווה.
אקיקו הושינו - הארו איסובה.
טאקוצ'י סוזוקי - הידאקי יאשיקאווה.
טסויושי מורו (אנ') - אטסויושי איסובה.
איצ'ירוטה מיאקאווה - האג'ימה קאסיוואגי.
צ'ינאמי איוומוטו - מיראי איסובה.
שוסיי אוטו - טושיו סא'אקי (הופעת קמע).
הפצה

הסרט הופץ ביחד עם הסרט "ג'ו-און: רוח שחורה" על גבי תקליטורי DVD בממלכה המאוחדת ב-26 באפריל 2010, ולאחר מכן הסרטים הופצו גם באיכות DVD ובלו-ריי בארצות הברית ב-17 במאי 2011.
הערות שוליים

↑  Steve Barton, RiffTrax Live: Birdemic Dive-Bombing Theatres on October 25th, Dread Central, ‏2012-08-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ju-On: White Ghost / Black Ghost (ביפנית), נבדק ב-2023-01-20
↑  Ju-On White Ghost / Black Ghost (ביפנית), נבדק ב-2023-01-20
בריאן ארמסטרונג

| --- | --- |

ארמסטרונג ב-2018
 לידה:  25 בינואר 1983 (בן 41) ארצות הברית סן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת רייס
 עיסוק:  מנכ"ל קוינבייס
 www.brianarmstrong.org
 
בריאן ארמסטרונג (באנגלית: Brian Armstrong; נולד ב-25 בינואר 1983) הוא איש עסקים ומשקיע אמריקאי, שמכהן כמנכ"ל פלטפורמת המטבעות המבוזרים קוינבייס.
ביוגרפיה

ארמסטרונג נולד ב-25 בינואר 1983, ליד סן חוזה. שני הוריו היו מהנדסים. הוא למד באוניברסיטת רייס בטקסס, וקיבל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המחשב בשנת 2005, ואחריו תואר שני במדעי המחשב ב-2006. בזמן למודיו באוניברסיטה, הוא הקים עסק בהתאמת מורים לתלמידים, ולאחר שסיים את לימודיו, בילה שנה בבואנוס איירס בזמן שעבד בחברת חינוך. בזמן שהותו בבואנוס איירס, הוא חווה את ההשפעות של היפר-אינפלציה שהשפיעו על ארגנטינה באותה תקופה.
ביוגרפיה > קריירה

הקריירה המוקדמת של ארמסטרונג כללה עבודה כמפתח ב-IBM וייעוץ בדלויט. בשנת 2010, הוא נתקל במאמר על ביטקוין שפורסם תחת הכינוי סאטושי נאקאמוטו. ב-2011 הוא הצטרף ל-Airbnb כמהנדס תוכנה, ונחשף למערכות תשלום ב-190 המדינות בהן פעלה Airbnb באותה תקופה. בעודו ב-Airbnb, הוא ראה את הקשיים בשליחת כסף לדרום אמריקה. הוא התחיל לעבוד בסופי שבוע ולילות כדי לכתוב קוד בRuby ו-JavaScript כדי לקנות ולאחסן מטבעות מבוזרים. ב-2012, הוא נכנס לאקסלרטור "Y Combinator" וקיבל השקעה של 150,000 דולר, שבה השתמש כדי לממן את קוינבייס.
ביוגרפיה > קריירה > קוינבייס

בשנת 2012, ארמסטרונג ופרד ארסאם הקימו יחד את קוינבייס, כדרך לחובבי מטבעות מבוזרים לסחור בביטקוין ומטבעות דיגיטליים אחרים. ארמסטרונג היה המנכ"ל הראשון של החברה. סבב גיוס ב-2018 העריך את החברה ב-8.1 מיליארד דולר, ובדצמבר 2020, החברה הגישה ל-SEC בקשה להנפקה. לאחר ההנפקה באפריל 2021, שווי השוק של קוינבייס עלה ל-85 מיליארד דולר, ולפי פורבס, נכון לספטמבר 2022, לארמסטרונג יש 2.6 מיליארד דולר.
ארמסטרונג הופיע בסרט התיעודי האמריקאי משנת 2014, "The Rise and Rise of Bitcoin".
הוא גם הוצג כגיבור הראשי בספר העיון משנת 2020, "Kings of Crypto: One Startup's Quest to Take Cryptocurrency Out of Silicon Valley and Onto Wall Street".
ביוגרפיה > קריירה > ResearchHub

ארמסטרונג מימן בעצמו והקים את אתר המחקר המדעי ResearchHub, במודל של מאגר הקודים GitHub, כדרך להנגיש מאמרי מחקר לציבור.
דעות פוליטיות

ארמסטרונג כתב פוסט בבלוג בספטמבר 2020 בו כינה את קוינבייס "חברה ממוקדת משימה", שאינה מעודדת אקטיביזם בקרב עובדיה ודיון בנושאים פוליטיים וחברתיים בעבודה. הוא הציע פיצויי פיטורים נדיבים לעובדי החברה שאינם מסכימים עם המדיניות הזו. כתוצאה מכך, 60 עובדים (בהיקף של 5% מהחברה) עזבו את קוינבייס. לפני כן, ארמסטרונג הביע תמיכה בתנועת Black Lives Matter.
הוקרה

בשנת 2017, בגיל 34, ארמסטרונג דורג במקום ה-10 ברשימת "40 Under 40" של פורצ'ן.
בשנת 2019, נכלל ארמסטרונג ברשימת 100 נקסט של מגזין טיים.
בשנת 2024, עיתון פורבס דירג את ארמסטרונג במקום הראשון ברשימת עשירי המטבעות המבוזרים, עם שווי מוערך של 8 מיליארד דולר נכון לדצמבר 2024. הוא גם היה במקום ה-145 ברשימת 400 האנשים העשירים ביותר באמריקה, ובמקום ה-180 ברשימת האנשים הכי עשירים בעולם
נדבנות

בשנת 2018, ארמסטרונג היה המנהל הראשון בתחום המטבעות המבוזרים שחתם על התחייבות הנתינה, כשהתחייב למסור את רוב כספו למטרות צדקה. הוא גם הקים אתר צדקה בשם GiveCrypto.org, כדי לאפשר לאנשים לתרום תרומות פומביות או אנונימיות כדי לעזור לאחרים החיים בעוני.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Bitcoin's Guardian Angel: Inside Coinbase Billionaire Brian Armstrong's Plan To Make Crypto Safe For All, פורבס, ‏19 בפברואר 2020
↑  Crypto Profiles: Brian Armstrong, The Founder of Coinbase, Blockonomi, ‏9 באפריל 2018
↑  Coinbase CEO Brian Armstrong to talk the future of cryptocurrency at Disrupt SF, TechCrunch, ‏16 במאי 2018
1 2  Coinbase founder rides crypto boom to Nasdaq listing, פייננשל טיימס, ‏5 במרץ 2021
1 2 3 4  Newly Minted Billionaire Coinbase CEO Is Already Tired of His Wealth, הניו יורק אובזרוור, ‏26 בדצמבר 2018
↑  Cryptocurrency start-up Coinbase valued at $8 billion despite bitcoin's plunge, CNBC, ‏30 באוקטובר 2018
↑  Bitcoin's Guardian Angel: Inside Coinbase Billionaire Brian Armstrong's Plan To Make Crypto Safe For All. In 2021 Coinbase is building a IT support center in India so they can make customer service even worse than it currently is., פורבס, ‏19 בפברואר 2020
↑  Coinbase reveals direct listing application with SEC, The Economic Times, ‏25 בפברואר 2021
↑  Paul Vigna, Coinbase Fetches $85 Billion Valuation in Market Debut, וול סטריט ג'ורנל, ‏14 באפריל 2021
↑  פרופיל פורבס, באתר פורבס
↑  Bitcoin documentary must watch, You Should Know About It, Charlotte Stories, ‏10 בספטמבר 2020
↑  Jeff Roberts, Kings of Crypto: One Startup's Quest to Take Cryptocurrency Out of Silicon Valley and Onto Wall Street, Harvard Business Review Press, 2020
↑  Coinbase Is A Mission Focused Company
↑  Can a company really be 'apolitical' in 2020?, Fast Company, ‏9 באוקטובר 2020
↑  Taking a Stand Against Social Stances, הניו יורק טיימס, ‏30 בספטמבר 2020
1 2  Coinbase CEO discourages politics at work, offers generous severance to employees who want to quit, CNBC, ‏30 בספטמבר 2020
↑  40 Under 40, פורצ'ן, ‏2017
↑  Brian Armstrong, טיים, ‏2019
↑  Brian Armstrong, פורבס
↑  רשימת פורבס 400, באתר פורבס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020106048  VIAF: 4906160062415735790004   WorldCat (עם VIAF): 4906160062415735790004 
בריאן ארמסטרונג (במרכז)
תחנת הרכבת טירה – כוכב יאיר

תחנת הרכבת טירה-כוכב יאיר היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל שעתידה לשרת את העיר טירה ואת כוכב יאיר-צור יגאל. התחנה היא חלק מפרויקט המסילה המזרחית החדשה.
מיקום התחנה יהיה בכניסה המזרחית לעיר טירה וישולב בה מסוף תחבורה לאוטובוסים, בהתאם לאישור ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז מרכז באוקטובר 2017.. בסוף שנת 2018 הסתיים שלב התכנון של המסילה. ואף פורסמה הסיבה שגרמה לעיכוב הפרויקט, אשר המרכזית בהם הייתה חוסר בתקציב.
ב-2019 החלו העבודות המקדימות בשטח ובמקביל סוכם כי יבוצעו עבודות גם על שבילי אופניים מתחנת הרכבת לטירה ולכוכב יאיר.
הערות שוליים

↑   גילי מלניצקי, אושרה תוכנית לבניית 9,000 יחידות דיור ותחנת רכבת בעיר טירה, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2017
↑  סוניה  גורודיסקי, ‏אחרי שש שנים, הסתיים שלב התכנון של מסילת הרכבת שתעבור לאורך כביש 6, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2018
↑  אשר אטדגי, הצצה ראשונה לקו הרכבת שיעבור בין כפר סבא לכוכב יאיר, טירה והשומרון, באתר mynet‏ כפר סבא, 12 ביוני 2019
לורנס מונסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1964 (בן 60) יונקרס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורנס מונסון (באנגלית: Lawrence Monoson; נולד ב-11 באוגוסט 1964) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מונסון נולד ביונקרס שבניו יורק.
ב-1982 נבחר לשחק בסרט הבתול האמריקאי האחרון, הגרסה האמריקאית לסרט הישראלי אסקימו לימון את התפקיד המקביל לדמותו של בנצי. יוצר הסרט בועז דוידזון בחר בו לתפקיד בעת שהיה בן שש עשרה, זאת על מנת לשמור על אותנטיות שכן מדובר בסרט נעורים.
ב-1984 שיחק בסרט הרביעי בסדרת סרטי האימה יום שישי ה-13.
ב-1985 שיחק בסרט מסכה את חברו של הנער רוקי.
ב-1987 שיחק בסרט הטלוויזיה "Gaby: A True Story" אודות חייה של גבריאלה ברימר, סופרת בעלת שיתוק מוחין שפעלה לקידום זכויותיהם של בעלי מוגבלויות.
ב-1988 הופיע בסרט הפשע "אהבה מסוכנת".
ב-1993 שיחק בסרט והתזמורת ממשיכה לנגן ועל תפקידו היה מועמד לפרס בטקס פרסי הטלוויזיה "CableACE Award". בשנה זו גם הופיעה בסרט "Lies and Lullabies", העוסק באישה בהריון המכורה לקוקאין.
ב-1994 הופיע בשלושה פרקים של בוורלי הילס 90210.
ב-1997 שיחק בסדרה של NBC "נסיך רחוב" (Prince Street), שירדה מהמסכים לאחר שידור של שני פרקים.
בשנים 1999–2000 הופיע בארבעה פרקים של ER.
ב-2000 שיחק בסרט "Sharing the Secret", אודות נערה המתמודדת עם בולמיה.
ב-2003 שיחק בסרט הפעולה "Marines", אותו הפיק בועז דוידזון.