stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה בן שמעון (דיין)

| --- | --- |

 לידה:  נובמבר 1936 ט"ז בכסלו ה'תרצ"ז ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  6 במרץ 2025  (בגיל 88) ו' באדר ה'תשפ"ה ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  בני ברק
 תקופת הפעילות:  ? – 6 במרץ 2025 
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 אב:  הרב מנצור בן שמעון
 אם:  יפה
 
 חבר בית הדין הרבני הגדול
 חבר מועצת הרבנות הראשית
 אב בד"ץ נוה ציון
 רב בית הכנסת נוה יצחק
 תפקידים נוספים:  רב ודיין
 
הרב יחיאל שלמה ידידיה בן-שמעון (ט"ז בכסלו ה'תרצ"ז, נובמבר 1936 – ו' באדר ה'תשפ"ה, 6 במרץ 2025) היה רב ודיין ישראלי, חבר מועצת חכמי התורה. כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול וכחבר מועצת הרבנות הראשית, וכרב בבני ברק ואב בית הדין "נוה ציון".
ביוגרפיה

נולד בירושלים ליפה והרב מנצור בן שמעון, מרבני ישיבת פורת יוסף. למד בישיבת פורת יוסף. בשנת תשכ"ו (1966) זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים. נסמך לרבנות בידי הרב איסר יהודה אונטרמן. לאחר נישואיו החל לשמש כרב בשכונת יד אליהו בתל אביב. נמנה בין מייסדי "ישיבת תורה והוראה" בתל אביב.
בניסן תשל"ה (1975) הוארכה הסמכתו לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית, וכעבור כחצי שנה החל לכהן כדיין בבתי הדין הרבניים. שימש כדיין בטבריה, צפת, אשדוד ותל אביב. בשנת תשמ"ד (1984) מונה לאב בית דין.
בשנת 1992 התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, עד צאתו לגמלאות ב-2007. ב-2002 נבחר לכהן כחבר במועצת הרבנות הראשית, עד 2008. שימש בעבר חבר בבית הדין לממונות בישיבת יחוה דעת בירושלים.
כיהן כאב בית הדין של בד"צ נווה ציון של גיסו הרב שלום כהן וכרב בית הכנסת נוה יצחק בבני ברק (לעיתים הוצג כ"רב שכונת גני טל"), כחבר ועדת השיפוט של פרס לספרות תורנית בני ברק וכנשיא בית הדין לממונות "נתיבות שלום" בבית שמש.
באפריל 2023 מונה לכהן כחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס.
נפטר בו' באדר ה'תשפ"ה (6 במרץ 2025).
ביוגרפיה > משפחתו

בתו נישאה לרב חנוך כהן, ראש ישיבת באר התלמוד ובנו של הרב יהודה כהן. נכדם נשוי לבתו של הרב יהודה דרעי, שהיה רבה של באר שבע.
הערות שוליים

↑  השם "יחיאל" נוסף לו כסגולה לרפואה לאחר שהתמוטט ואיבד את הכרתו בשנת 2018; ישי כהן, ‏פורת יוסף: תפילה לרפואת הגר"ש בן שמעון, באתר כיכר השבת, 16 בדצמבר 2018
↑  תלמידי ישיבה מצטינים זכו בפרסים, הצופה, 3 באפריל 1966
↑  לשכת הרבנים הראשיים עוזיאל וניסים - בתי דין ודיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 136
↑  חוקה דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 158
↑  מונו 11 דיינים חדשים, מעריב, 11 בספטמבר 1975
↑  לשכת השר - בתי-דין - כללי; מינויי דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 71
↑  ילקוט הפרסומים, 7 בינואר 2003, עמוד 1062
↑  ביץ דין צדק נתיבות שלום
↑  ישי כהן, ‏ארבעה חברים חדשים במועצת חכמי התורה של ש"ס; בשלב זה לא ימונה נשיא מועצת, באתר כיכר השבת, 17 באפריל 2023
↑  חיים רוזנבוים, ‏בד"ה: הגאון רבי שלמה בן שמעון זצ"ל הלך לעולמו בגיל 88, באתר כיכר השבת, 6 במרץ 2025
↑  קובי אטינגר, ‏בר המצווה לנכדם של ראש הישיבה והראב"ד, באתר כיכר השבת, 27 ביוני 2021
| מועצת חכמי התורה |
| --- | --- | --- |
| מנהיג | הרב משה מאיה |  |
| מנהיגים בעבר | הרב עובדיה יוסף • הרב שלום כהן |  |
| חברים בעבר | הרב שמעון בעדני • הרב דוד יוסף • הרב שלמה בן שמעון |  |
| חברים בהווה | הרב יצחק יוסף • הרב ראובן אלבז • הרב אברהם סלים • הרב שמואל בצלאל • הרב שלמה מחפוד • הרב יהודה כהן |  |
| רבנים שפרשו מהמועצה | הרב שבתי אטון • הרב גבריאל טולדנו |  |
| מזכירים | יחזקאל אסחייק • הרב משה מאיה • רפאל פנחסי • אמיר קריספל • יואב בן צור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413322105171  VIAF: 78156674893633580349   WorldCat (עם VIAF): 78156674893633580349
בנימין בן זרח

| --- | --- |
 השתייכות:  ראשונים 
 בני דורו:  רש"י
 חיבוריו:  איך נפתח פה 
 
רבי בנימין בן זרח (לעיתים בתוספת הגדול או בעל שם, חתם לרוב כבנימן; אמצע המאה ה-11 בקירוב) היה פייטן ונודע כאחד מבעלי השם. היה בן דורו של רש"י.
תולדות חייו

כפייטנים רבים, מעט מאוד ידוע על תולדות חייו. באשר למקום פועלו חלוקות הדעות. לדעת צונץ הוא בן האזור הביזנטי, אברהם פרנקל שיער שהסיק כך מאחר שבפיוטיו הזכיר רבות את המוסלמים בכינויים שונים, וההיכרות עם המוסלמים הייתה נרחבת יותר בדרום-מזרח אירופה (אזכורים אלו אינם מצויים בפיוטי בני אשכנז וצרפת). אחרים מיקמו את ר' בנימן בר זרח דווקא באזורים נוצריים: איטליה הצפונית, או אף אשכנז או צרפת. אברהם פרנקל מקבל את ראייתו של צונץ מאזכור המוסלמים, אך ממקד את מקום פעילותו של ר' בנימן בדרום איטליה שבתקופה זו נכבש חליפות על ידי האימפריה הביזנטית מחד והשושלת הפאטימית מאידך. בכך הוא מסביר הן את אזכור המוסלמים והן את תפוצת פיוטיו באשכנז.
תולדות חייו > זמנו

באחד מפיוטיו על חורבן בית המקדש כתב רבי בנימין:
זה כמה שנים תשע מאות ותשעים ועוד / זבוליך וחומתיה נפולים ואין לזקוף עוד
משורה זו הסיק צונץ, שהפיוט נכתב יותר מתשע מאות ותשעים שנה לאחר החורבן, אך פחות מאלף (כלומר בין השנים ד'תת"כ, 1060–ד'תת"ל, 1070), ואם כן יש למקד את תקופת פעילות ר' בנימין בר זרח למחצית השנייה של המאה ה-11. אמנם, אברהם פרנקל מצא גרסה אחרת לשורה זו בכתב יד, בה נכתב "תשע מאות ושבעים ועוד" ולפי זה ניתן להקדים את זמן חיבור הפיוט ופעילות הפייטן בכלל עשרים שנים קודם לזה.
בעל שם

רבי בנימין היה הראשון שנודע כ'בעל שם' - כינוי לאדם שיודע את שמותיו המפורשים של הקב"ה. הוא אף שזר צירופי שמות ואזכרות בחלק מפיוטיו בראשי החרוזים, וכן חלק מפיוטיו מלאים בשמות אלו. בשל כך, הרבה לכתוב פיוטי אופן, שמכורח מיקומם בתפילה עוסקים במלאכים ובמרכבה, בפרט בפיוט האירופי. כמו כן מספר סיפורים התפרסמו אודות כך, אחד מהם התפרסם בספרו של עלי יסיף 'מאה סיפורים חסר אחד', אודות שדים שניסו להורגו.
מפיוטיו

כאמור, חיבר רבי בנימין פיוטים רבים, בעיקר סליחות ויוצרות, מהם לתעניות ולצומות וכן לימים טובים. חלקם נאמרים עד היום בקהילות השונות. בפיוטיו ניכרת נטייתו לתורת הסוד.
ואלה הם הפיוטים המיוחסים לו (בחלקם חתם את שמו בנימן או בנימין בן זרח, ומקצתם חתומים 'בנימן' ו'בנימין'):
הורית דרך תשובה לבת השובבה - סליחה מסוג 'פזמון'. נאמרת בצום גדליה בקהילות אשכנז.
אמנת מאז ארשת ניב שפתיים - סליחה, נאמרת בסליחות לצום גדליה.
אהבת עזז – עקדה
איך נפתח פה - סליחה, נאמרת בקהילות האשכנזים בלילה הראשון של הסליחות.
אתי מלבנון כלה - יוצר לשבת הגדול
אבי אבי רכב ישראל
אלהים אל דמי לך אל תשקוט ותחרש - זולת על שעבוד מלכיות. נאמר במנהג אשכנז המערבי באחת משבתות ספירת העומר.
אלהינו אלהים אמת ותורתו אמונת אמת - יוצר לשבת ראש חודש במנהג אשכנז המערב, ובשבת בראשית במנהג איטליה
אליך האל
אהלל בצלצל שמע - יוצר לשבת לפני שבועות במנהג אשכנז המזרחי. תוכן היוצר מביא מדרשים על אותיות האל"ף בי"ת.
אומרת אני מעשי למלך
אקום חצות לילה ובנשף אקדם
אנא ה' האל הגדול הגיבור והנורא - פיוט על השתלשות שמות הקב"ה, 
ע"פ ראשי התיבות 'אנקת"ם פספסתם' וכו'.
אנקת אסיר
אדברה וירווח לי
בתולת בת יהודה
אל נא תיסר - ליום כיפור
אבל אנחנו חטאים
אליך ועדיך
אמונים בני מאמינים
אבי אבי רכב ישראל
אחריש ואתרפק ולבי חלל
אנא השקיפה וראה מלך
אנא השקיפה וראה
אלי אלי למה עזבתני ותמסרני
אבשרה בקהל רב
אדון אל תשכח
בלולי אש ומימות – אופן; נאמר בשבת הגדול ברוב קהילות מנהג אשכנז המזרחי.
לבעל התפארת – אופן; נאמר במנהג אשכנז המערבי בשבת בראשית, ובמנהג אשכנז המזרחי (בהרבה קהילות) בשביעי של פסח ובשבת השלישית של ספירת העומר.
לך אלים - אופן לשבת ראש חודש הנאמר במנהג המערבי.
תומת צורים וחסדם
תפוצת בת יהודה הנזרת
לקריאה נוספת

אברהם פרנקל, 'שעיר וחותנו סערוני': מלכויות וגזרותיהן בפיוטי איטליה הקדומים, תרביץ פב [ב], טבת תשע"ד, עמ' 269–317
הערות שוליים

↑  כך כתב פרנקל במאמרו "שעיר וחותנו סערוני" בשם יום-טוב ליפמן צונץ, תולדות הפיוט, עמוד 120.
↑  כך כתב בסתם אברהם מאיר הברמן, עתרת רננים (ירושלים תשכ"ז), עמ' 226.
↑  פרנקל, "שעיר וחותנו סערוני", עמ' 297–299.
↑  פרנקל, "שעיר וחותנו סערוני", עמ' 295–296.
↑  עמודי העבודה, לאנדסהוט עמוד 52.
↑  חלק מהפיוטים הם על פי מה שיוחס לו בספר 'אוצר טוב (ברלינר - הופמן) ואחרים, בחלק מהם אכן חתום שמו בראשי החרוזים 'בנימן בן זרח' באחרים חתום רק 'בנימן', ואין זיהויו מוחלט.
↑  כך הוא בהרבה מחתימותיו בראשי החרוזים בהשמטת האות י' האחרונה. ראו גם תרומת הדשן, סימן רלג, המביא ראיה מחתימתו של רבי בנימין בלא י' לאופן כתיבת השם "בנימין" בגט.
↑   הפיוט אהבת עזז, באתר הפיוט והתפילה.
↑   הפיוט לבעל התפארת, באתר הפיוט והתפילה.
↑   הפיוט לך אלים, באתר הפיוט והתפילה.
↑  במחזור דפוס זולצבאך ליום כיפור נכתב קודם לפיוט 'מיסוד רבינו בנימין בעל שם'.
דגל בורקינה פאסו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  4 באוגוסט 1984
 קבלת מעמד רשמי:  4 באוגוסט 1984 
 מוטיבים עיצוביים:  הצבעים הכלל-אפריקאיים: ביקולור אופקי אדום-ירוק, כוכב צהוב במרכז
 גרסאות היסטוריות

 
 דגל וולטה העילית
 
דגל בורקינה פאסו מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים אדום (צבע עליון) וירוק (צבע תחתון), וכוכב צהוב בעל חמישה קודקודים במרכז. הוא משתמש בצבעים הכלל-אפריקאיים המקובלים של אתיופיה. האדום מסמל גם כן את המהפכה הסוציאליסטית, והירוק את עושרה של בורקינה פאסו. צבעו הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה.
ראו גם

סמל בורקינה פאסו
המנון בורקינה פאסו
אדולף צוקור

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1873 ריצ'ה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 ביוני 1976  (בגיל 103) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Temple Israel Cemetery 
 שם לידה:  Cukor Adolf 
 מדינה:  ארצות הברית, הונגריה 
 תקופת הפעילות:  1903–1976 (כ־73 שנים) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשם כבוד (1948)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אדולף צוקור (באנגלית: Adolph Zukor;‏ 7 בינואר 1873 – 10 ביוני 1976) היה מפיק סרטים יהודי-אמריקאי, מחלוצי תעשיית הקולנוע האמריקאית ואחד ממייסדי חברת סרטי פרמאונט.
ביוגרפיה

נולד בעיירה ריצ'ה שבהונגריה בשנת 1873 להורים יהודים, ובשנת 1889 היגר לארצות הברית.
לאחר שהתגורר בניו יורק, עבר למערב התיכון, ופתח עסק לסחר בפרוות.
התחיל לעסוק בתעשיית הקולנוע האמריקאית בשנת 1903, במיזם לרכישת אולמות קולנוע, לצד בן דודו, מקס גולדשטיין, והמפיק מרקוס לב.
בשנת 1912 ייסד יחד עם דניאל פרוהמן את חברת הסרטים "השחקנים המפורסמים" ("Famous Players Film Company"), והפעיל אולפנים במנהטן. בשנת 1913 הפיק את הסרט "האסיר מזנדה" ("The Prisoner of Zenda").
בשנת 1916 התמזגה החברה שייסד עם חברת הסרטים של ג'סי לסקי, תוך יצירת חברת סרטי פרמאונט, אשר צוקור שימש כנשיאה עד שנת 1936, אז מונה ליושב ראש מועצת המנהלים שלה.
נחשב חלוץ בתעשיית הקולנוע האמריקאית, בכך שאיחד בחברה אחת ייצור, הפצה והקרנה של סרטים.
פרש מסרטי פרמאונט בשנת 1959, ונפטר בלוס אנג'לס בשנת 1976, בגיל 103.
דגל אלסקה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  125:177
 הונף לראשונה:  1927
 קבלת מעמד רשמי:  2 במאי 1927
 מוטיבים עיצוביים:  שמונה כוכבים זהובים על רקע כחול כהה
 שם המעצב:  בני בנסון
דגל מדינת אלסקה (באנגלית: Flag of Alaska) מציג שמונה כוכבים זהובים על רקע כחול כהה. לדגל כוכב גדול בפינה הימנית עליונה, ושבעה כוכבים קטנים בחלק השמאלי תחתון, המייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.
הדגל עוצב בשנת 1927 על ידי נער בן 13 בשם בני בנסון מאלסקה לתחרות של בני נוער לעיצוב דגל עבור טריטוריית אלסקה. בהסבר על הדגל צוין שהצבע הכחול מסמל את השמים ואת הצבע של פרח הזכריני, פרח שכיח באלסקה המשמש גם כפרח המסמל אותה. הכוכב בפינה הימנית עליונה הוא כוכב הצפון ונועד לייצג את המדינה העתידית אלסקה כמדינה הצפונית ביותר בארצות הברית. הדובה הגדולה מייצגת עוצמה. הדגל של בנסון נבחר פה אחד והפך לדגל של מדינת אלסקה בעת צירופה לאיחוד של ארצות הברית.
עיצוב ומקור

שלושים ושתיים שנים לפני שאלסקה נהייתה מדינה, מחלקת אלסקה מהארגון הלגיון האמריקני מימנו תחרות אזורית בשביל ילדי אלסקה בין כיתות ז' עד י"ב לעצב את דגל לשטח. בשנת 1927, ועדת התחרות בחרה בעיצובו של יתום בן 14 בני בנסון בשביל לייצג את הדגל העתידי בשביל טריטוריית אלסקה. עד אז, אנשי אלסקה הניפו רק את דגל ארצות הברית מאז רכישת אלסקה בשנת 1867. עיצובו של בנסון נבחר מאשר 700 עיצובים אחרים מתלמידי בית ספר מכל הטריטוריה. כדאי לחגוג את הישגו, בנסון הוענק 1000 דולרים אמריקאים ושעון טבוע.
יואב זיתון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1983 (בן 42 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  כתב
 מעסיק:  ynet
 תחום סיקור:  צבא וביטחון
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  yoavzitun
יואב זיתון (נולד ב-1983) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב לענייני צבא וביטחון ב-ynet מאז 2011.
ביוגרפיה

זיתון החל את דרכו העיתונאית בגיל 15 במקומונים בצפון.
לאחר סיום שירותו בצה"ל, כלוחם בגדוד לביא, הצטרף למערכת ידיעות תקשורת, שם שימש במספר תפקידים ב"ידיעות תל אביב".
ב-2010 הצטרף למערכת ynet, ועבד שם ככתב מוניציפלי ופלילי באזור גוש דן, וכיסה גם את נושא התעופה. לאחר כשנה וחצי, הודיע חנן גרינברג על פרישתו מתפקיד כתב לענייני ביטחון, וזיתון מונה במקומו.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, הגזרה המרכזית בדרום לבנון, ב"בית מערה" מפואר שחצוב בהר בלבנון, עם המח"ט שהתגייס במשקל 120 ק"ג, באתר ynet, 2 בנובמבר 2024
↑  אלכסנדר כץ, יואב זיתון מונה לכתב הצבאי של ynet, באתר ביזפורטל, 29 באוגוסט 2011
1 2  אמילי גרינצווייג‏, יואב זיתון מונה לכתב הצבאי של ynet, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצח שרית אחמד שקור

| --- | --- |
 תאריך:  9 ביוני 2023
 מקום:  ישראל ירכא, ישראל
 סוג:  פשע שנאה
 הרוגים:  1 (שרית אחמד שקור)
 
שרית אחמד שקור הייתה נערה לסבית מוצהרת דרוזית בת 18 מהכפר כסרא שבגליל העליון, שנרצחה ב-9 ביוני 2023. לפי החשד ולפי חבריה, הרצח הוא על רקע  הומופובי בשל נטייתה המינית.
בעקבות הרצח החליט משרד הרווחה על הקמת מקלט לערבים להט"בים באופן מיידי.
רקע

בגיל 15, כשלוש שנים לפני הרצח, יצאה שקור מהארון כלסבית, בשל כך נרדפה על ידי משפחתה וספגה איומי רצח מאחָיה. בשנת 2020 הגישה שקור תלונה על אחָיה במשטרה ושנה לאחר מכן הורשעו שניהם, אך רק אחד מן האחים ריצה עונש מאסר בפועל, של חודש אחד בלבד. לפני רציחתה שהתה שקור במקלט לנשים.
לפי הדיווחים, גם לאחר שחרור אחיה מן הכלא, פנתה שקור לרשויות משום שחשה מאוימת. המשטרה ניסתה לשכנע את שקור להישאר במקלט בו שהתה קודם לכן, אך שקור סירבה ועברה להתגורר עם אחותה.
הרצח

ביום שישי, 9 ביוני 2023, נרצחה שקור ביריות בידי אלמונים, בכניסה לירכא. תחילה נחשד האירוע כעוד אירוע אלימות על רקע הפשיעה בחברה הערבית בישראל, אך בהמשך השתנו החשדות וכעת הסברה היא כי הרצח בוצע על רקע הומופובי. ב-10 ביוני 2023 דווח כי המשטרה מחפשת אחר אחד מאחיה, החשוד ברציחתה.
לאחר הרצח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב עוד על התגובות לרצח, כולל אזכורים בהפגנות נגד הרפורמה ותגובות חברי הכנסת.
לאחר הרצח התקיימו הפגנות בתל אביב ובצומת כישור שם אירע הרצח. אנדרטה מאולתרת שהוקמה במקום הושחתה על ידי צעירים מהאזור לאחר שכוחות המשטרה עזבו את המקום. במהלך אותה התפרעות הותקף כתב חדשות 13, עלי מוגרבי, אשר סיקר את ההפגנה, ובשל כך פונה למיון ואושפז.
אלקאוס, ארגון המגן על זכויות ערבים להט"בים, ארגן ב-13 ביוני 2023 עצרת לזכרה ברחוב בן-גוריון בחיפה, שציין את אירועי הרצח הטראגיים מתחילת השנה וכלל טענות נגד הממשלה אשר הביאו לאפליה קשה כנגד להט"בים ערביים. בעצרת השתתפו כ-150 איש, והוקמה אנדרטה מאולתרת לזכרה. במצעד הגאווה בחיפה צעד גוש לזכרה של שקור, והאירוע המרכזי בגן האם נפתח בדקת דומיה.
הרצח של שקור הושווה לניסיונות רצח דומים בחברה הערבית בשנים שקדמו, כולל מקרה של ניסיון רצח של צעירה טרנסג'נדרית שהתלוננה על איומים מצד אחֶיה בשנת 2019, וכן נטען כי הרצח מעיד על חוסר במעני רווחה לקהילה הלהט"בית הערבית, המעמיד אותם בסיכון. בעקבות הרצח הודיע משרד הרווחה ב-13 ביוני 2023 על הקמה של מקלט לערבים להט"בים, שהקמתו אושרה לפני כשנה וחצי אך התעכבה, באופן מיידי.
ראו גם

רצח על חילול כבוד המשפחה
הערות שוליים

1 2  "קורבן של החברה השמרנית": סיפורה של שרית אחמד, שאחיה נאשם בהזמנת הרצח שלה, באתר ynet, 28 באוגוסט 2023
1 2  יואב איתיאל‏, "תשתי רעל, עדיף לך": לפני שנרצחה, אחיו של שרית איימו על חייה. בשל נטייתה המינית, באתר וואלה, 9 ביוני 2023
1 2  הבוקר הזה, חבר של שרית, הנרצחת מירכא: "יודעים בוודאות שזה מהמשפחה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 ביוני 2023
1 2   ג׳וש בריינר, עדי חשמונאי ודיאא חאג׳ יחיא, המשטרה מחפשת אחרי אחיה של בת ה-18 שנרצחה ליד ירכא, החשוד במעשה, באתר הארץ, 10 ביוני 2023
1 2  נופר משה פרדו, בעקבות רצח שרית אחמד: הצעד של משרד הרווחה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 ביוני 2023
↑  שרית אחמד בת ה-18 נורתה למוות, בכירים לשעבר נגד בן גביר והנרצח ה-100 בחברה הערבית, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2023
1 2 3 4   בר פלג, שרית אחמד מאסה בחיים במעונות ובמקלטים. גם ברווחה מודים שזה לא הפתרון, באתר הארץ, 10 ביוני 2023
↑  אלי סניור, מיה איידן, עלי מוגרבי, האלימות לא עוצרת: נערה בת 18 נורתה למוות בכניסה לירכא שבגליל, באתר חדשות 13, 9 ביוני 2023
↑   ציוץ של כאן חדשות ברשת החברתית אקס (טוויטר), 10 ביוני 2023
1 2  יהל פרג׳, ‏עשרות הפגינו במקום שבו נרצחה שרית אחמד: "המאבק הגאה והמאבק באלימות בחברה הערבית מצטלבים", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 ביוני 2023
↑  יאיר קראוס, רן בוקר, עיתונאי חדשות 13 אושפז לאחר שהותקף בעת סיקור רצח שרית אחמד, באתר ynet, 11 ביוני 2023
↑  גיל משעלי, ‏כתב חדשות 13 עלי מוגרבי אושפז לאחר שהותקף בסיקור הפגנת להט"ב בירכא, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2023
↑  הזמנה לעצרת, בעמוד הפייסבוק של ארגון אלקאוס, 12 ביוני 2023
↑  יהל פרג׳, ‏אלפים צעדו לזכר שרית שקור ז"ל במצעד הגאווה בחיפה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 ביוני 2023
↑  ליאור אל-חי, תיעוד ממעצר אלים של טרנסג'נדרים בחיפה: "מביש, ועוד במצעד גאווה", באתר ynet, 16 ביוני 2023
סרד

ערך זה עוסק בעיירה בסלובקיה. אם התכוונתם לדמות מקראית, מבניו של זבולון, ראו .
סרד (בסלובקית: Sereď, בהונגרית: Szered) היא עיירה במערב סלובקיה השוכנת על גדתו המערבית של נהר וה (Váh) בשפלת הדנובה,סמוך לעיר טרנבה. בעיר כ-17 אלף תושבים והיא היישוב הגדול בנפת גלאנטה, בסלובקיה.
מחנה הריכוז סרד

בתקופת מלחמת העולם השנייה, עת בסלובקיה כיהנה ממשלה לאומנית, פרו-נאצית, קם בסרד מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה. על פי חקיקה משנת 1941 נקבע כי בסלובקיה יוקמו מחנות עבודה ליהודים. בחורף 1941–1942, החלה קבוצת פועלים יהודים בהקמת המחנה בסמוך לסרד. יהודים החלו מגיעים למחנה אף בטרם הושלמה הקמתו והמחנה שימש כתחנה לשילוח יהודי סלובקיה למחנות ההשמדה בפולין. על המחנה פיקח משמר הלינקה הסלובקי. באוגוסט 1944 שוחרר המחנה לזמן קצר, כחלק מן המרד הסלובקי וחלק מן היהודים אשר עדיין ישבו במחנה, נמלטו והצטרפו לשורות הפרטיזנים. אולם, זמן קצר אחר כך, השתלטו על המחנה כוחות הצבא הגרמני בפיקודו של פושע המלחמה אלויס ברונר. בתקופה שבין חורף 1944 לאביב 1945 נשלחו כ-13,500 יהודים מסרד לאושוויץ ולטרזיינשטט. המחנה שוחרר על ידי הצבא האדום ב-1 באפריל 1945.
ילידי המקום

אמיל קלוג (1883 – 1944) - עורך דין יהודי-הונגרי, שנספה באושוויץ בשואת יהודי הונגריה.
שמואל מסנות

| --- | --- |

עמוד השער של מעין גנים, חיבור של רבי שמואל מסנות
 מקום מגורים:  חלב
 פעילות בולטת:  פרשן מקרא
רבי שמואל בן נסים מסנות היה רב ומחבר מחלב במאה ה-13.
ביוגרפיה

תאריך לידתו של רבי שמואל מסנות אינו ידוע, אך בהנחה שהמשורר יהודה אלחריזי מתאר אותו במקאמה שלו על ביקורו בדמשק מעט לאחר 1218, הרי שנולד בשלהי המאה ה-12 ולכל המאוחר בתחילת המאה ה-13.
תאריך פטירתו של רבי שמואל גם הוא אינו ידוע, אך במדרש דניאל הוא נוקב המפרש בתאריך: ”נמצא עתה שיש לנו בגלות אלף ומאתיים ושש שנים”. בהנחה שמדובר במניין לחורבן הבית השני, הרי שהכוונה לשנת 1274, נמצא שהאריך ימים עד לשנה זו לכל הפחות.
הרב מרדכי הכהן, מהדיר פירושו של רבי שמואל לבראשית, מצא שני אנשים נוספים בעלי השם משנות: האחד, הרב שלמה מסנות, היה דיין בפאס לאחר שעקר לשם מתוניסיה, ובעקבות כך הציע הכהן כי מוצאו הוא מהעיר תמשונת בתוניסיה. חכם שני בעל השם מסנות הוא רבי מרדכי מסנות מדמשק, שפגש את רבי ישראל נג'ארה.
שם משפחתו נודע כמסנות, אך גם כמשנות, מאשנות ואף אלמסנות. ייתכן כי השם נובע משם עיר ממנה מוצאו (או מוצא משפחתו) בשם סנות או שנות, אך הצורה הערבית אלמסנות מראה כי המ' היא מעיקר השם. בפיוט שכתב רבי שמואל בו באה חתימתו באקרוסטיכון, השם מתחיל באות ש', אך ייתכן כי רבי שמואל החליף ביניהם בשביל השיר.
בהקדמותיו של המעתיק לכתב היד מכיל את מדרשי דניאל, עזרא ודברי הימים הוא מכנה את רבי שמואל "צקילי" (אולי: מסיציליה) ו"במדינת טוליטולה" (טולדו).
המקור העיקרי לידיעות על רבי שמואל מסנות הוא בכתבי המשורר יהודה אלחריזי, שאת שנותיו האחרונות העביר בחלב, המדבר בשבחו של רבי שמואל בן נסים ביצירה הקרויה אגרת לשון הזהב, בה אלחזריזי שם בפי החכמה את האמירה כי ”ומכל נדיבי עולם ושרי תבל כולם, בחר האל השר הטפסר רבנו שמואל, כי הוא לבדו ידע ערכי והאיר חשכי והקים סכי, ואני אמתו והוא מלכי. הוא העמוד הימיני, יושב בשבת תחכמוני, עדינו העצני” ועוד שבחים, כשהוא מזכיר גם את אביו רבינו נסים ראש הישיבה. גם בספרו תחכמוני מזכיר אלחריזי את רבי שמואל, יחד עם אחיו רבי עזריהו, ומגדיר אותם כזרע ראשי ישיבות, ”זרע היחס הקדוש, בני הנסוכים מראש, הוא הראש רבי ניסים בחיר האל וידידו”. בהמשך המקאמה מוזכר גם בנו של רבי שמואל, אלעזר, שהיה רופא המלך, ונמתחת עליו ביקורת על שפעם אחת חילל את השבת בנוסעו אל המלך. בכתביו של אלחריזי קיימים מספר שירים נוספים העוסקים ברבי שמואל, ומוזכר גם בן בשם מזהיר. למרות שאלחריזי אינו משתמש בכינוי "מסנות", הוצע על ידי י"ל צונץ, א"ל לנדסהוט, ושלמה בובר לזהות בין רבי שמואל בין נסים שהוא מזכיר לבין המחבר רבי שמואל בן נסים מסנות, בהיות שניהם חכמים בחלב בערך באותה תקופה. הקושי העיקרי בזיהוי בין השניים הוא תאריך המוזכר במדרש דניאל בו נוקב המפרש בתאריך: ”נמצא עתה שיש לנו בגלות אלף ומאתיים ושש שנים”. בהנחה שמדובר במניין לחורבן הבית השני, הרי שהכוונה לשנת 1274, ואלחריזי, שנפטר ב-1225, הכיר את רבי שמואל בתקופה של כחמישים שנה קודם לכן, נמצא שהוא משבח הגדול נעשה בעוד רבי שמואל צעיר לימים, ואת חיבוריו כתב בהמשך השנים.
חיבוריו

רבי שמואל מסנות חיבר קבוצה של פירושים-מדרשים לספרים שונים במקרא. הראשון שנדפס היה פירושו לאיוב, שנקרא מעין גנים, שנדפס על ידי שלמה בובר בתרמ"ט (1889). בובר השיג גם העתק מן פירושו לספר בראשית, ואף העניק לו את הכינוי בראשית זוטא, והחל בהדרתו, אך לא זכה להשלימו ולהוציאו לאור.
כתב היד שעל פיו החל בובר את עבודתו עבר לידי הרב י"ל מימון, והוא מסרו למרדכי הכהן שההדירו ב-1962.
מדרשי דניאל, עזרא (ונחמיה) הודפסו על ידי יצחק לנגה ושמואל שוורץ בתשכ"ח (1968).
מדרש דברי הימים יצא לאור על ידי מכון זכרון אהרן בתשע"ז (2017).
כתבי יד למדרשים למלכים מצויים בספריית הוותיקן, וקטעים לפרשיות קורח ובלק מספר במדבר מצויות בבית המדרש לרבנים באמריקה, קטעים לספר ויקרא מצויים באוקספורד, ואף קטעים מדרשיים מצויים בספריית שוקן.
לא ידוע האם פירש רבי שמואל ספרים נוספים, ואילו הם, אך מסתבר שכתביו הם רבים משהגיעו לידינו.
בנוסף חיבר פיוט בשם "שעה שועי ורפא מחלתי", הבנוי על פיוט ה' נגדך כל תאוותי של רבי יהודה הלוי.
חיבוריו > סגנון ומקורות

סגנון ספריו דומה בעיקרו: ציטוט מהפסוק, המשמש לבסיס עליו הוא מתרחב ומלקט ממקורות מדרשיים קדומים, אך במקומות בהם המורות המדרשיים הקדומים מצומצמים יחסית, הרי רבי שמואל מרחיב משלו ומפרשנים אחרים, והחיבור מקבל אופי פרשני, דבר הבולט במיוחד במדרשי דניאל ועזרא, בהם מושקע הרבה בהבנת הפשט, לנוכח מועטות החומר הדרשני.
בפירושו לדברי הימים השתמש רבי שמואל כבסיס בפירושי הרד"ק לספר, כשהוא מוסיף עליו ממקורות מדרשיים.
מקור ייחודי לרבי שמואל הוא השימוש בפשיטתא, התרגום הארמי-סורי למקרא, לו הוא קורא 'תרגום ארמי'.
לקריאה נוספת

חננאל מאק, חידת ר' שמואל מסנות ויצירתו, יהודי סוריה - היסטוריה, תרבות וזהות, אוניברסיטת בר אילן, 2015, עמ' 291
שמואל מסנות, דף שער בספרייה הלאומית
מעין גנים, שלמה בעבאר מלבוב, תרמ"ט
הערות שוליים

1 2  ספר דניאל, פרק ז', פסוק כ"ה
1 2  חננאל מאק, חידת ר' שמואל מסנות ויצירתו, יהודי סוריה - היסטוריה, תרבות וזהות, אוניברסיטת בר אילן, 2015, עמ' 291
↑  הוזכר לראשונה בגנזי אוקספורד, צבי הירש עדעלמאן ויהודה דוקעס, עמ' 62.
↑  ייתכן שמדובר באותו אליעזר וכינויו הערבי.
↑  לא ידוע האם זהו שם שניתן על ידי המחבר או המעתיק, ומה משמעותו.
↑  בדומה למדרשים אחרים שהוציא לאור (רות זוטא ונוספים). בכתב היד החיבור מכונה רק "מדרש רבינו שמואל מסנות".
↑  קטעים ממנו פורסמו בספר היובל לאברהם אליהו הרכבי, שיצא לאור ב-1909 בסנקט פטרבורג, לאחר מותו של בובר.
↑  כתב יד Vatican Heb. 97
↑  כתב יד RAB 1703.
↑  כתב יד Oxsford Bodl. Hunt. 147, מספר 291 בקטלוג נויבאואר.
↑  תחת המספר 2057.
↑  הפיוט הודפס במבואו של בובר למעין גנים וכן אצל חננאל מאק.
↑  יצחק ש' לנגה ושמואל שוורץ, מבוא, מדרש דניאל ומדרש עזרא מאת רבי שמואל בן נסים מסנות, ירושלים, תשכ"ח, עמ' 6
↑  ח' ילון, מה היא ת"א בבראשית זוטא, סיני נג, תשכ"ח, עמ' רעח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296736305171  ISNI: 0000 0000 5320 2512  LCCN: nr96012467  NTA: 110017269  VIAF: 46659592   WorldCat (עם VIAF): 46659592
ישעיהו שנלר

| --- | --- |

ישעיהו שנלר
 לידה:  1951 (בן 74 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן
 תפקידים בולטים:  סגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב
 
ישעיהו (שעיה) שנלר (נולד ב-1951) הוא שופט ישראלי בדימוס שכיהן כסגן נשיא בבית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 2013–2020. עסק בערעורים אזרחיים.
ביוגרפיה

נולד לרפאל שנלר, ד"ר ומרצה בכיר לחינוך, סוציולוגיה ותקשורת ולמרים (לבית שהרבני), עובדת סוציאלית.
גדל בקבוצת יבנה ובשנת 1969 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בקבוצת יבנה. בשנים 1969–1971 למד בישיבת מרכז הרב בירושלים ושמע שיעורים מפי הרב צבי יהודה הכהן קוק. בשנת 1975 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1975–1977 התמחה במשרד עורכי דין, ובשנת 1977 הוסמך כעורך דין. בשנים 1977–1996 עבד כעורך דין, תחילה כשכיר ולאחר מכן כעצמאי.
בינואר 1997 מונה לשופט בבית משפט השלום בפתח תקווה. ביוני 2003 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ביולי 2013 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
ב-26 ביולי 2016 המליצה הוועדה לאיתור נציב הביקורת על הפרקליטות לשרת המשפטים, איילת שקד, למנותו לתפקיד, אך שנלר משך את מועמדותו משום שבנה של אשתו, שלה נישא שבוע קודם לכן, עובד בפרקליטות.
מעביר שיחות בכל רחבי הארץ על הקשר בין החוק ומשפט במדינת ישראל לחוקי התורה.
בעבר היה בראש טבלת הדירוג של שביעות רצון מהשופטים.