stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלעד זר
הנצחה

על שמו של גלעד זר הוקמו חוות גלעד סמוך למקום הרצחו והשכונה רמת גלעד בקרני שומרון סמוך לבית הוריו. שני המאחזים הוקמו על קרקעות שבבעלות משה זר, אביו של גלעד. ציר גלעד אשר מחבר את קדומים ויצהר נקרא על שמו.
ביישוב רבבה נקראת על שמו השכונה הדר גלעד המונה כ-60 יח"ד.
בסניף שיכון שבפתח תקווה הקימו חברי סניף בני עקיבא גרעין על שמו, הפועל למען צדק חברתי בעיר ועוזר לילדי עולים מאתיופיה בשכונת יוספטל שבפתח תקווה.
כמו כן הפיקה המשפחה חוברת לזכרו והוציאה לאור ספר לילדים לזכרו.
ביוני 2014, נחנכה באיתמר שכונת "נופי ארומה", ובה רחוב על שם גלעד זר.
תביעת פיצויים

בעקבות רציחתו של גלעד זר הגישו עיזבונו, הוריו, אלמנתו ושמונת ילדיו תביעת פיצויים נגד שני מחבלים שביצעו את הפיגוע, הרשות הפלסטינית ואחדים מבכיריה, ובהם יאסר ערפאת ומוחמד דחלאן. ב-6 ביולי 2004 נענה רשם בית המשפט המחוזי בתל אביב, עדי אזר, לתביעה זו, ופסק לכל אחד מתריסר התובעים פיצויים עונשיים בסך עשרה מיליון ש"ח, וכן שכר טרחת עורכי דין בסך שני מיליון ש"ח, כלומר בסך הכול 12 מיליון ש"ח. את פסק דינו נימק השופט במילים ”סכום הפיצויים מביא בחשבון את הסבל הקשה ויוצא הדופן של התלויים ויורשי המנוח (התובעים), הורי המנוח, אלמנה צעירה ו-8 יתומים. המעשה נעשה כמתואר בתביעה באופן קשה ביותר כאשר הרוצחים יורים במנוח כ-40 כדורים והכל בגדר פעולת טרור קשה ואלימה, שמטרתה התנהגות שיטתית של רדיפת תושבי המדינה, ושימוש באלימות קיצונית נגד חפים מפשע”.
פסק הדין, שניתן בהיעדר הגנה, בוטל כדי לאפשר דיון יסודי בתביעה. ב-28 באוגוסט 2013 פסק בית המשפט כי ”...חרף הוכחת קיומה של הסתה כנגד יהודים וכנגד ישראל הן בתקשורת והן בהתבטאויות של בכירים ברשות הפלשתינית, לא הוכח קיומה של מדיניות הסתה, ומכל מקום, אף אם היו עומדים התובעים בנטל המוטל עליהם להוכיח קיומה של מדיניות הסתה, לא הוכח קיומו של קשר סיבתי בין ההסתה לבין הפיגועים נשוא התובענה שבפני”. לבסוף פסק בית המשפט כנגד התובעים.
הערות שוליים

↑  יוסף ארנפלד, בעל הבית, באתר ערוץ 7, 11 במרץ 2021
↑  יוני קמפינסקי, שכונה חדשה באיתמר: "תשובה למחבלים", באתר ערוץ 7, 6 ביוני 2014
↑  בש"א (תל אביב) 11072/04 אלעול נ' עזבון גלעד זר, פסק דין מיום 6.6.04
↑  רע"א 11135/05 עזבון המנוח גלעד זר ז"ל ו-12 אחרים נ' אלעלול מחמוד, ניתן ב־4 בינואר 2006
↑  ת"א (תל אביב) 1321/03 עזבון פלוני נ' אלעלול, פסק דין מיום 28.8.13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504646705171  VIAF: 308283704   WorldCat (עם VIAF): 308283704 
חוות גלעד הקרויה של שמו של גלעד זר, 12 ביוני
תצפית מרמת גלעד לבית הוריו של גלעד זר
דווידה פורמולו

| --- | --- |

פורמולו במהלך ג'ירו ד'איטליה 2018
 לידה:  25 באוקטובר 1992 (בן 32) נגרר, ונטו
 גובה:  181 ס״מ 
 משקל:  62 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גוני
 קבוצה נוכחית:  קבוצת מוביסטאר
 קבוצות עבר:  קנונדייל (2014)   קבוצת קנונדייל–גארמין (2015–2017)   בורה–הנסגרוהה (2018–2019)   יו. איי. אי. אמירטס (2023-2020)
 הישגי שיא:  קטע בג'ירו ד'איטליה (2015)    אליפות איטליה (2019)
 
דווידה פורמולו (באיטלקית: Davide Formolo; נולד ב-25 באוקטובר 1992) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת מוביסטאר. אלוף איטליה לשנת 2019.
ביוגרפיה

נולד ב-נגרר (Negrar), ונטו. בתור חובבן, סיים שמיני ב"ג'ירו בייבי" ב-2012, שנחשב למרוץ הג'ירו ד'איטליה לרוכבים צעירים. בהמשך העונה בלט בעוד מרוץ קטעים לרוכבים צעירים, הג'ירו דאלה ולה ד'אוסטה מונט בלאנק, כשסיים רביעי כללי. באותה עונה גם סיים שני באליפות איטליה עד גיל 23. ב-2013 סיים שני בג'ירו בייבי, 28 שניות אחרי דווידה ויללה המנצח. באותה עונה גם סיים שישי בטור דה ל'אווניר, המרוץ החשוב ביותר לרוכבים עד גיל 23, 2:05 דקות אחרי רובן פרננדס המנצח.
ביוגרפיה > קנונדייל (2014)

לאחר תוצאותיו המרשימות בתור חובבן במרוצים עד גיל 23, ב-2014 הפך פורמולו למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת קנונדייל האיטלקית, שהיא ההמשך לקבוצת ליקוויגאס הידועה. בתחילת העונה סיים תשיעי ב-G.P. Città di Lugano, מרוץ חד יומי בשווייץ, לאחר ניצחון של סוני קולברלי בספרינט רב משתתפים. לאחר מכן סיים שביעי בטור דה טאיוואן, 12 שניות מרמי די גרגוריו המנצח. בהמשך העונה בלט גם בטור של טורקיה, פורמולו סיים שני בקטע השישי שהסתיים בעליה ב-Selcuk, שתי שניות אחרי אדם ייטס המנצח, וסיים את המרוץ כולו במקום הרביעי, 40 שניות אחרי אותו ייטס. לאחר מכן ערך הופעת בכורה במרוץ UCI World Tour, הטור דה סוויס, וכבר בהופעת הבכורה שלו במרוץ סיים שביעי, 3 דקות מרוי קושטה המנצח. לאחר מכן התחרה באליפות איטליה וסיים שני את המרוץ, לאחר שנכנע לוינצ'נצו ניבאלי בספרינט הסיום. לקראת סיום העונה סיים שישי בג'ירו דל'אמיליה, 36 שניות מדווידה רבלין המנצח.
ביוגרפיה > קנונדייל–גארמין (2015–2017)

ב-2015 הצטרף פורמולו לקבוצת קנונדייל–גארמין לאחר סגירתה של קנונדייל, שעברה להיות הספונסר הראשי של הקבוצה הזו. בתחילת העונה ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר בוואלטה או אלגארבה, כשהוא מסיים 14 כללי, 3:37 דקות מהמנצח גריינט תומאס. בהמשך העונה נבחר לראשונה לגרנד טור, כשנבחר לג'ירו ד'איטליה. בקטע החמישי במרוץ נכנס לקבוצת הבריחה המוקדמת של הקטע והתקיף 14 קילומטרים לסיום בבריחת סולו, הוא שמר על יתרונו עד הסיום, ניצח את הקטע והשיג ניצחון ראשון בקטע בגרנד טור, כשהוא מקדים את הפלוטון שהוביל אותו סיימון קלארק, ב-22 שניות. בסופו של דבר סיים פורמולו את המרוץ במקום ה-31, כשאת קטגוריית הרוכב הצעיר סיים שני, אחרי פאביו ארו. לקראת סוף העונה סיים תשיעי בטור של אלברטה בקנדה, 1:23 דקות מבאוקה מולמה.
ב-2016 נבחר פורמולו שנית לג'ירו ד'איטליה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 19 בקטע ה-13 והוא סיים את המרוץ שנה שנייה ברציפות במקום ה-31. לאחר מכן סיים תשיעי באליפות איטליה והתחרה בטור של פולין, בקטע החמישי סיים פורמולו שני, 3:47 דקות אחרי טים ולנס שניצח מבריחת יחיד, את המרוץ כולו סיים פורמולו רביעי, 5:06 דקות אחרי ולנס, לאחר שבקטע האחרון נעקף על ידי פאביו פלינה ואלברטו בטיול. בהמשך העונה ערך הופעת בכורה בוואלטה אספניה, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שביעי בקטע ה-15, 52 שניות מג'אנלוקה בראמבילה המנצח. פורמולו סיים את המרוץ במקום התשיעי, אך לא היה חלק אמיתי ממאבקי הדירוג הכללי וסיים בפער גדול מאוד של 13:17 דקות מהמנצח נאירו קינטנה, בן קבוצתו של פורמולו, אנדרו טלנסקי, סיים חמישי את המרוץ.
ב-2017 התחרה בפעם השלישית ברציפות בג'ירו ד'איטליה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שישי בקטע ה-16, 1:26 דקות מהמנצח וינצ'נצו ניבאלי. גם הפעם הצליח פורמולו להיכנס לעשירייה הכללית הראשונה במרוץ, כשסיים עשירי וראשון מתוך קבוצתו, אך לא היה חלק ממאבקי הדירוג הכללי וסיים בפער גודל של 15:17 דקות מהמנצח טום דימולן.
ביוגרפיה > בורה–הנסגרוהה (2018–2019)

ב-2018 הצטרף פורמולו לבורה–הנסגרוהה. הוא פתח את העונה באיחוד האמירויות, בטור של אבו דאבי, וסיים שישי את המרוץ, 1:13 דקות מאלחנדרו ולוורדה המנצח. לאחר מכן סיים שביעי גם בטירנו–אדריאטיקו, בהופעת הבכורה שלו במרוץ, כשסיים 1:15 דקות מהמנצח מיכל קוויאטקובסקי. בהמשך העונה התחרה לראשונה במונומנט לייז'–בסטון–לייז' וכבר בהופעה הראשונה שלו במרוץ הצליח לסיים שביעי, 39 שניות מהמנצח בוב יונגלס, לאחר שסיים בדבוקה של שבעה רוכבים שסיימה במקומות 4–10. לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה ושימש כמוביל קבוצתו במרוץ. פורמולו רשם מרוץ דומיננטי והתבלט בלא מעט קטעים. בקטע הרביעי, שהסתיים בניצחונו של טים ולנס, פורמולו סיים חמישי באותו הזמן של ולנס. בקטע השמיני הוביל פורמולו את הפלוטון וסיים שני, שמונה שניות אחרי ריצ'רד קאראפאס המנצח. בקטע השישי, שהסתיים בעלייה בסמוך להר הגעש אתנה, סיים פורמולו במקום ה-42 ואיבד מעשית סיכויים לנצח את המרוץ, אם כי ייתכן שאיבד את הזמן בכוונה כדי שיתאפשר לו לצאת לקבוצות הבריחה ולהשיג ניצחונות בקטעים. בקטע התשיעי, שהסתיים בניצחון של סיימון ייטס לעליית הגראן סאסו ד'איטליה, הצליח פורמולו לסיים בעשירייה הראשונה פעם נוספת, כשסיים שישי, 10 שניות אחרי ייטס. בקטע ה-11 בלט פורמולו עם מקום שלישי, 5 שניות אחרי סיימון ייטס המנצח. הוא בלט גם בקטע ה-15 וה-20 עם מקום שמיני, ובקטע ה-19 עם מקום שביעי, אך בסופו של דבר לא הצליח לנצח קטע במרוץ והסתפק בפעם השנייה ברציפות במקום עשירי כללי, 15:16 דקות אחרי המנצח כריס פרום. בהמשך העונה סיים שמיני בטור של פולין ולאחר מכן התחרה בוואלטה אספניה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שישי מקבוצת הבריחה בקטע ה-12, 5 שניות לאחר אלכסנדר ז'נייה המנצח. בסופו של דבר סיים פורמולו את המרוץ במקום ה-22.
ב-2019 ניצח פורמולו את הקטע השביעי והאחרון בוולטה אה קטלוניה, לאחר בריחת יחיד שבסופה הקדים את אנריק מאס ב-51 שניות ואת בן קבוצתו מקסימיליאן שכמן ב-53 שניות. הוא סיים את המרוץ במקום ה-20 הכללי, 10:40 דקות ממיגל אנחל לופס המנצח. לקראת סוף אפריל התחרה בלייז'–בסטון–לייז', במהלך המרוץ היה בקבוצה קדמית ביחד עם מייקל וודס ויאקוב פוגלסן, בהמשך וודס התפרק מהקבוצה ורק פורמולו ופוגלסן נותרו בה, אך פוגלסן התקיף גם את פורמולו והמשיך סולו בדרך לניצחון במרוץ, כשפורמולו מסיים שני, 27 שניות אחרי פוגלסן, בעוד שכמן, בן קבוצתו, מסיים שלישי את המרוץ. לאחר מכן התחרה בפעם החמישית בג'ירו ד'איטליה. בקטע השביעי של המרוץ היה חלק מקבוצת הבריחה המוקדמת של הקטע וסיים שלישי, 5 שניות אחרי פייו בילבאו שניצח לאחר שהתקיף 1.7 קילומטרים לסיום ושמר על יתרונו עד לסיום. גם בקטע ה-17 סיים שלישי, 1:51 דקות מננס פיטרס המנצח, בסופו של דבר סיים את הג'ירו במקום ה-15, כשהוא מסייע לרפא מייקה לסיים שישי את המרוץ. לאחר מכן ניצח את אליפות איטליה לאחר בריחת יחיד, שבסופה הקדים את הפלוטון שהובל בידי סוני קולברלי ואלברטו בטיול במקומות 2 ו-3 בהתאמה, 27 שניות אחרי פורמולו. לאחר מכן סיים שני במרוץ ההכנה לאולימפיאדת טוקיו 2020 במרוץ שהיה במתכונת של נבחרות לאומיות, 17 שניות אחרי בן קבוצתו, דייגו אוליסי המנצח. בטור של פולין סיים שביעי, 17 שניות מפאוול סיבאקוב המנצח.
ביוגרפיה > יו. איי. אי. אמירטס (2020–2023)

ב-2020 הצטרף ליו. איי. אי. אמירטס לאחר שנתיים בבורה–הנסגרוהה. הוא השתתף בסטראדה ביאנקה והיה דומיננטי במרוץ, כש-12.4 קילומטרים לסיום התקיף ווט ואן ארט שהיה חלק מהדבוקה הקדמית, ורק פורמולו, אלברטו בטיול ומקסימיליאן שכמן נשארו כמגשרים היחידים אך לא הצליחו להוריד את הפער. בהמשך בטיול התפרק ורק שכמן ופורמולו נשארו כמגשרים, אך לא הצליחו להחזיר את ואן ארט שניצח את המרוץ, ובקרב על המקום השני גבר פורמולו על שכמן, 32 שניות מואן ארט.
לאחר מכן התחרה בקריטריום דו דופינה. בקטע השלישי נכנס לקבוצת הבריחה המוקדמת של המרוץ, במהלך הטיפוס ל-"Col de la Madeleine" ניער מעליו את שאר הרוכבים בבריחה והמשיך ברכיבת סולו של יותר מ-55 קילומטרים עד לניצחון.
הערות שוליים

↑  Davide Formolo signs with Bora-hansgrohe, cyclingpub.com
↑  Formolo signs for UAE Team Emirates, cyclingnews.com
התפלה בישראל

ערך זה עוסק בהתפלת מי ים בישראל והפיכתם למי שתייה. אם התכוונתם לספרו של אלבוגן על תולדות התפילה, ראו .
בישראל פועלים מתקני התפלה גדולים אחדים, המספקים בה כמחצית מצריכת מי השתייה, ומאפשרים להתגבר על המחסור במים ואף לייצא מים לירדן.
היסטוריה

מאזן המים של ישראל הוא שלילי, כלומר המדינה משתמשת ביותר מים מכמות הגשם הנאגרת. מיום הקמתה של מדינת ישראל לא חדלה סוגיית המחסור במים בארץ הצחיחה להטריד את קברניטיה, ועל כן חיפשה המדינה מראשיתה פתרונות לבעיית המים, כשרעיון ההתפלה עומד בבסיס רוב התוכניות.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם באילת מתקן להדגמת תהליך זרחין. התהליך, שהומצא על ידי אלכסנדר זרחין, היה מבוסס על הקפאת חלק ממי הים המוזנים למתקן הנמצא תחת ואקום, הפרדת הקרח הנוצר מהתִּמְלַחַת הנותרת והתכתו לקבלת מים מותפלים, שכן הקרח הקופא אינו מכיל מלח. תהליך זה הסתבר כלא יעיל (אף על פי שאלכסנדר זרחין חלק על מסקנה זו) ונזנח. המדחס שהיווה את לב המתקן, שימש כחלק מרכזי במתקני זיקוק אדים דחוסים שיוצרו על ידי החברה המקימה, ששמה שונה בהמשך ל"איי.די.אי. טכנולוגיות". חברה זו הקימה בעולם מתקני התפלה בשיטות שונות.
באמצע שנות ה-60 נעשה ניסיון לקדם הקמת מתקן התפלה בהיקף גדול, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
בתחילת שנות ה-70 הקימה החברה באילת מתקן התפלה שפעל על עקרון הזיקוק הרב-שלבי. מתקן זה פעל בהצלחה מספר שנים כשהקיטור הדרוש להנעתו התקבל מדוד קיטור ייעודי שהיווה חלק ממתקן זה.
בשנת 1973 התאימה חברת "מקורות" את שיטת האוסמוזה ההפוכה לצרכים המיוחדים של אזור ים המלח, הערבה הדרומית ואילת. בנוסף, הוקמו באזור זה 17 מתקנים להתפלת מים מליחים עבור יישובים שאינם מחוברים לרשת המים הארצית.
בשנת 1975 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל וממשלת ארצות הברית על הקמה במימון משותף של מתקן התפלה באשדוד, בשיטת זיקוק באידוי רב שלבי, על ידי חברת הנדסת התפלה. הקמת המתקן, שנבנה בצמוד לתחנת הכוח אשכול, הושלמה בשנת 1981 והוא החל לספק מים בתפוקה של 20,000 קוב ליממה. לאחר שנה וחצי של הפעלה החליטה חברת מקורות להשבית את המתקן משיקולי כדאיות כלכלית ולאחר חורף שבו ירדה כמות משקעים גבוהה מהממוצע.
בשנת 1997 הוקם במתקן התפלה אילת מערכת ראשונה בישראל להתפלת מי ים בשיטת האוסמוזה ההפוכה (עד אז הותפלו במתקן רק מים מליחים). מתקני ההתפלה באילת מספקים את מלוא הצריכה של תושבי העיר. בשנת 2004 שיפרה "מקורות" את תהליך ההתפלה, עם הוספת אמצעים לסילוק בור מהמוצר, למניעת נזקים לגידולים חקלאיים.
היסטוריה > המכרזים הראשונים

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, על רקע מיעוט הגשמים והבצורת באותן שנים. ועל רקע גידול צפוי של כ-300 מיליון מ"ק בתצרוכת המים לשימוש ביתי ולתעשייה, מ-650 מיליון מ"ק ב-1997 ל-850 מיליון מ"ק ב-2005 ולמיליארד מ"ק ב-2010, דבר שהיה מוביל למחסור של כ-200–350 מיליון מ"ק מים, החלו דיונים על הקמת מתקני התפלת מים לאורך מישור החוף. בדצמבר 1999, קיבלה ועדת השרים לכלכלה בראשות שר האוצר, אברהם שוחט, ההחלטה על הקמת מספר מתקני התפלה. בדצמבר 2000, גם הוגשה תוכנית להקמת שישה מתקנים להתפלת מים מליחים בהיקף של 117 מיליון מ"ק.
שטח להקמת המתקן הראשון אותר באתר חברת קו צינור אילת אשקלון בחוף אשקלון, המכרז להקמת מתקן התפלה אשקלון בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT), פורסם בסוף שנת 2000. בפברואר 2001 הודיע שר האוצר שוחט על מכרז שני לשלושה מתקני התפלה נוספים, שיפיקו כ-50 מיליון מ"ק מים בשנה כל אחד. זאת לאחר שנציבות המים התריעה שיש להקים, תוך חמש השנים, לפחות עוד ארבעה מתקנים להתפלת מים, שיפיקו כ-200 מיליון מ"ק מים בשנה, כדי להתמודד עם המחסור הצפוי במים. הוחלט שהמכרז השני יבוצע כשותפות ציבורית-פרטית בשיטת BOO - build–own–operate (הזכיין הפרטי מממן את המיזם ומפעיל אותו והוא גם הבעלים של המיזם). בנוסף על הזכיינים היה לאתר שטח מתאים למתקנים סמוך לחוף הים. בשלב הראשון, באוגוסט 2001, בחר משרד התשתיות ב-17 מבין 21 אתרים שהוצעו על ידי קבוצות יזמים שונות. שש הצעות הוגשו במסגרת מכרז ההתפלה השני.
בספטמבר 2001, זכתה קבוצת VID Desalination להקמת מתקן התפלה אשקלון, לאחר שהציעה את ההצעה הזולה ביותר, מחיר של 52 סנט למ"ק מים. באוגוסט 2002, נבחרה במכרז השני ההצעה של קבוצת "ויה מאריס" להקמת מתקן התפלה פלמחים סמוך לחוף פלמחים, לאחר שהציעה מחיר של 54 סנט למ"ק מים. באוקטובר 2002, זכתה גם במכרז של מקורות להקמת מתקן התפלה אשדוד (מכרז זה בוטל ומקורות הקימה את המתקן בעצמה כעשר שנים אחר כך).
שתי קבוצות זכו בשני מכרזים נוספים. באוגוסט 2002, קבוצת "כרמל התפלה" זכתה במכרז להקמת מתקן להתפלת מי ים והפקת אנרגיה במפרץ חיפה. הקבוצה לא הקימה לבסוף את המתקן, ושילמה למדינה 35 מיליון שקל בגין הפרת ההסכם. באפריל 2003, זכתה קבוצת "יובלים" במכרז להקמת מתקן התפלה בעכו. הקבוצה לא הצליחה להשיג את המימון הדרוש והמתקן לא הוקם.
היסטוריה > הגדלת היקף ההתפלה

החלטת הממשלה מיוני 2008 קבעה כי יש להגדיל את היקף התפלת מי הים בישראל ל-505 מלמ"ש (מיליון מטר מעוקב לשנה) עד שנת 2013 ול-750 מלמ"ש עד לשנת 2020.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, לקראת הפעלתם של מתקני התפלה רבים בקרבת הים התיכון, החלה חברת מקורות בבניית המוביל הארצי החדש - מערכת שמחברת למערכת המים הארצית את חמשת מתקני ההתפלה שהוקמו לאורך חוף הים התיכון. עלות הפרויקט הוערכה בלמעלה משני מיליארד ש"ח.
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו שלשה מפעלי התפלה (בחדרה, שורק ואשדוד) בהספק כולל של 377 מלמ"ש.
צריכת המים הכוללת בישראל ב-2013 עמדה על 2,200 מלמ"ש, שמתוכם סיפקה מערכת המים הארצית בממוצע כ-1,150 מלמ"ש מים שפירים. המים המותפלים סיפקו באותה שנה כמחצית מצריכת מי השתייה.
החל מ-2017 פעלו בישראל חמישה מפעלים מרכזיים להתפלת מי ים: באשקלון, באשדוד בפלמחים, בשורק ובחדרה. בנוסף קיים תכנון למפעל שישי בסמוך לקיבוץ שמרת בגליל המערבי המתוכנן לשנת 2025
מתקן ההתפלה אשר הוקם בשורק על ידי SDL שבבעלות איי.די.אי טכנולוגיות ו-Hutchison Water, מוסיף 150 מלמ"ש מים מותפלים נוספים למערכת המים הארצית ומתקן ההתפלה שהוקם באשדוד מוסיף 100 מלמ"ש מים נוספים לשנה.
בשנת 2018 החל תהליך יציאה למכרז להקמת מתקן נוסף בשורק, אשר צפוי להיות בתפוקה של 200 מיליון מטר קוב מים בשנה, המתקן הגדול מסוגו בעולם. ב-2019 פורסם ששתי חברות: הנדסת התפלה (IDE) והאצ'יסון ומפואה עלו לגמר, אך בנובמבר אותה שנה הודיע משרד האוצר על ביטול ההכרזה על הזוכה במכרז עקב אי סדרים שנמצאו במתקן שורק-1 ששתי החברות האלה מפעילות. במאי 2020 זכתה IDE במכרז, בעקבות לחצים אמריקאיים למנוע מחברות סיניות להפעיל אתרי תשתית רגישים בישראל.
בשנת 2021 הופקו בישראל כ-660 מלמ"ש מים מותפלים מכל המפעלים בישראל. למעט מתקן ההתפלה בפלמחים, שהוקם בשיטת BOO - Build Own Operate, כל מתקני ההתפלה נבנו בשיטת BOT (בנה-הפעל-העבר). כל המפעלים המרכזיים מתפילים את המים בשיטת האוסמוזה ההפוכה.
בדצמבר 2022 השיקו חברת מקורות ורשות המים מערכת להולכת מים חדשה שתזרים מי ים מותפלים מהים התיכון ועד לכנרת בהתאם לצרכים, בעלות של כמיליארד שקלים. מטרות המערכת: שמירה על מפלס הכנרת המשתנה בשנות בצורת ועוד, כך שישמר מקור המים הטבעי ומאגר המים הלאומי לשעת חירום. בנוסף שמירת מקור אספקת מים לאורך השנה לצורכי המשק השונים, כולל חקלאות ושמירת היכולת באספקת מים מהכנרת לירדן בהתאם להסכמי השלום שנחתמו בין שתי המדינות.
מפעלי התפלה גדולים הפועלים בישראל > מתקני התפלת מים מליחים

"מתקן התפלה אילת" - הוותיק מבין המפעלים בארץ, המספק את מי השתייה באזור.
ברמת הנגב ישנן כמויות גדולות של מי תהום מליחים. בדצמבר 2002, החל לפעול במקום מתקן התפלה המספק את מי השתייה באזור.
"מעגן התפלה" - מפעל התפלת מים מליחים במעגן מיכאל (12.5 מלמ"ש ב-2011), פועל מ-2004.
"מתקן תלמי יפה" - הוקם על ידי חברת GES להתפלת מים שמקורם בבארות מליחים, ליד המושב תלמי יפה הסמוך לאשקלון. המתקן נחנך במאי 2011, בהשקעה של כ-60 מיליון שקל, ומתפיל כ-20 אלף קוב מים מליחים מדי יום.
מתקן כפר מסריק - מספק כ-8 מיליון מ"ק לשנה מים מליחים מותפלים.
נכון לשנת 2018, כושר הפקת מים מותפלים בישראל עומד על כ-660 מלמ"ש (מיליון מ"ק לשנה), מתוכם 585 מלמ"ש מחמישה מתקנים להתפלת מי ים – אשקלון, פלמחים, חדרה שורק ואשדוד, וכ־75 מלמ"ש ממתקנים נוספים להתפלת מים מליחים.
תעלת הימים

במסגרת מיזם תעלת הימים תוכננו גם תוכניות אזוריות גדולות להתפלת מים. התוכניות משלבות את האפשרות לייצר אנרגיה באגן ים המלח עם תוכניות להתפלת מים והובלת התמלחת לים המלח. רעיונות נוספים היו להתפלת מים לחופי הים התיכון (אולי בחדרה) או בעמק בית שאן, הובלת המים המותפלים לכנרת, שימוש בכנרת כמאגר מים מרכזי לאזור וחלוקת המים למדינות האזור. מפעל מים זה יקצה כמויות מתאימות של מים שפירים או תמלחת ממפעל ההתפלה בעמק בית שאן, להזרמה לים המלח. התוכנית בגלגוליה השונים נמצאת על הפרק כבר עשרות שנים. היא הוצעה למדינות השכנות אולם נדחתה על ידן.
חלק מהתוכניות שהוצעו היו להשתמש בעומד ההידרוסטטי בבית שאן ובים המלח כדי ליצור ישירות את האנרגיה הדרושה להתפלה. השימוש בעומד ההידרוסטטי להתפלה עשוי לחסוך הוצאות אנרגיה בתהליך ההתפלה. השימוש בתהליך זה היה בבסיס הרעיונות לתעלות הימים של ים סוף ים המלח בשנות ה-90 של המאה ה-20 ופרויקט בית שאן.
פרויקט נוסף העוסק בהתפלת מים בקנה מידה אזורי הוא פרויקט 'מובל השלום' להובלת מי ים ממפרץ אילת לים המלח. פרויקט זה משתמש בעומד ההידרוסטטי לייצר אנרגיה לרשת החשמל ומשתמש בחשמל מהמערכת לצורך ההתפלה. התמלחת הנוצרת בתהליך ההתפלה תשמש לייצוב ירידת מפלס ים המלח. המים המותפלים יספקו את צריכת המים בעמאן, הערבה, אגן ים המלח ואזור יריחו. הפרויקט יסייע לירדן להתגבר על המחסור הגדול במים הצפוי בשנים הקרובות.
ב-2021 ירדן החליטה לזנוח את התכנית השאפתנית תמורת הקמת מתקן התפלה משלה.
התפלה ובריאות הציבור

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 התגלה על ידי חוקרים מהאוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי ברזילי, חשד שהעלייה בשימוש במים מותפלים קשורה במחסור יוד ובהפרעות כתוצאה ממחסור היוד. ממחקר ישראלי שבוצע ביוזמתו של ד"ר יניב עובדיה (תזונאי-דיאטן קליני), עולה כי חלה עלייה בעשור האחרון בשימוש בתרופות לטיפול בתחלואת בלוטת התריס, דבר העלול להעיד על עליה בשכיחות של מחסור ביוד. עוד נמצא על ידם כי ערכי תירוגלובולין (thyroglobulin - Tg) מוגברים בדם קשורים במחסור יוד בתזונה ובזפקת.
מנתוני סקר ארצי ראשון שנערך בישראל עלה עוד כי בקרב 62 אחוזים מהילדים בגיל בית הספר ובקרב 85 אחוזים מהנשים ההרות שנבדקו, רמות היוד שנמצאו היו נמוכות מהמינימום המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי. התוצאה עלולה להיות ירידה של בין 7 ל-12 נקודות ברמות ה-IQ של האוכלוסייה. בשנה שקדמה לעריכת הסקר, כמות המים שהופקה ממתקני ההתפלה היוותה כ-50% מכמות המים השפירים המסופקת לכל הצרכים וכ-80% מכמות המים המסופקת לצרכים הביתיים והתעשייתיים.
לקריאה נוספת

דניאל הופמן, התפלת מים ויישומה בישראל, הרשות הממשלתית למים ולביוב, ינואר 2011
פיליפ נואל-בייקר

פיליפ ג'ון נואל-בייקר (באנגלית: Philip John Noel-Baker, או הברון נואל בייקר; 1 בנובמבר 1889 – 8 באוקטובר 1982) היה פוליטיקאי, דיפלומט ואקדמאי בריטי. זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1959 על פעילותו כחבר בפרלמנט של בריטניה שפעל להשגת שלום ושיתוף פעולה בינלאומי. מלבד זאת, בייקר היה גם אתלט מחונן, אשר זכה במדליית כסף בריצת 1,500 מטר באולימפיאדת אנטוורפן בשנת 1920. בייקר הוא האדם היחידי שזכה גם במדליה אולימפית וגם בפרס נובל לשלום.
נעוריו והקריירה הספורטיבית

פיליפ נואל-בייקר נולד כפיליפ בייקר. אביו, קווייקר ממוצא קנדי, היגר לאנגליה והקים בית חרושת מצליח, ובנוסף לכך היה חבר גם במועצת מחוז לונדון ובבית הנבחרים הבריטי. נואל-בייקר עצמו למד בתיכון ביורק ואחר כך בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר סיום לימודיו במכללה פרצה מלחמת העולם הראשונה, במהלכה פיקד על יחידת אמבולנסים שפעלה בצרפת (1914–1915), ואחר כך באיטליה (1915–1918).
במהלך הקריירה שלו כאתלט חובבן השתתף נואל-בייקר בשתי אולימפיאדות: באולימפיאדת סטוקהולם ובאולימפיאדת אנטוורפן. הישג השיא שלו בקריירה היה זכייה במדליית כסף בה בריצת 1500 מטר באולימפיאדת אנטוורפן בשנת 1920.
הקריירה הפוליטית

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, השתתף נואל-בייקר בתהליך הקמת חבר הלאומים, כששימש עוזרו של לורד רוברט ססיל, ממקימי הארגון. באותו זמן הוא התמנה לפרופסור למשפט בינלאומי, תחילה באוניברסיטת לונדון, ואחר כך באוניברסיטת ייל.
הקריירה הפוליטית שלו כחבר במפלגת הלייבור החלה ב-1924 כאשר התמודד מטעמה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז הנדסוורת' ברמינגהאם (Birmingham Handsworth). במאי 1929 נבחר לנציג מחוז קובנטרי בבית הנבחרים שבו היה חבר עד 1970 (למעט בשנים 1931–1936; בתקופה 1936–1950 מטעם מחוז דרבי, ואילו בתקופה 1950–1970 מטעם מחוז דרום דרבי). בשנות הארבעים היה מנציגי בריטניה באו"ם ועזר לנסח את מגילת האו"ם וחוקים נוספים שלו.
הוא שימש במספר תפקידים זוטרים בממשלתו של קלמנט אטלי. ב-1959 הוא זכה בפרס נובל לשלום, ובריאיון לעיתון הניו יורק טיימס לאחר הזכייה בפרס אמר: ”מלחמה היא דבר מתועב ומטונף, אשר הרס ציוויליזציה אחר ציוויליזציה - זוהי תמצית האמונה שלי”. בשנת 1970 נואל-בייקר הפך ללורד לימי חייו כברון נואל-בייקר מדרבי.
במהלך כל הקריירה הפוליטית שלו פעל בייקר למען עזרה לפליטי מלחמה, בקרה על ייצור נשק ופירוק נשק. בין היתר הוא פעל למען פירוק נשק גרעיני והתנגד להמשך בניית נשק גרעיני. בנוסף הוא כתב ספרים רבים על הנושא, שאחד המפורסמים ביניהם – "מרוץ החימוש: תוכנית עולמית לפרוק מנשק" (The Arms Race: A Programme for World Disarmament) – יצא לאור ב-1958.
על פעילותו ארוכת השנים נגד התחמשות זכה נואל-בייקר בפרס נובל לשלום בשנת 1959.
חייו האישיים

בשנת 1915 התחתן פיליפ בייקר עם איירין נואל, אחות במקצועה. בנם היחיד, פרנסיס נואל-בייקר, הפך גם הוא לחבר פרלמנט ועבד יחד עם אביו בבית הנבחרים הבריטי. נואל-בייקר עצמו מת ב-1982 בגיל 92 וקבור כיום לצד אשתו במערב סאסקס.
סטטוסים מצייצים

סטטוסים מצייצים הוא עמוד פייסבוק ואינסטגרם ישראלי המציג לעוקביו תוכן פופולרי. העמוד הוקם ב-2010 ונכון לדצמבר 2022, הוא מונה כ-888 אלף עוקבים. בינואר 2015 נחסם העמוד על ידי פייסבוק לאחר שהתפרסם כי גבה תשלום עבור פרסום סמוי בניגוד לתנאי השימוש בפייסבוק. לאחר ניסיונות להחזרת הדף אשר נחסמו על ידי פייסבוק, יצא מייסד "סטטוסים מצייצים", אבי לן, למאבק מתוקשר כנגד פייסבוק, והגיש תביעה לבית המשפט כנגד החברה במאי 2015. בדצמבר 2017 פסק בית המשפט כי פייסבוק פעלה שלא כדין בחסימת העמוד, וקבע כי על פייסבוק להשיב את "סטטוסים מצייצים" לאוויר. העמוד הושב לפייסבוק ב-18 בדצמבר 2017. הורדת העמוד מהרשת ומאבקו של לן עוררו שיח ציבורי בנוגע למדיניות השימוש וחסימת העמודים בפייסבוק, וכן נושא פרסום תוכן שיווקי סמוי ברשתות החברתיות.
הקמת העמוד והצלחתו

עמוד הפייסבוק "סטטוסים מצייצים" הוקם בשנת 2010 על ידי העיתונאי לשעבר אבי לן ועדי בנטוב לן, בני זוג בחייהם. הדף התמקד בפרסום תוכן פופולרי כגון סרטונים מצחיקים, ממים, סטטוסים שנאספו מרחבי הרשת וסיפורים אנושיים הנוגעים לאי-צדק ועוולות בחברה הישראלית. מאחר שהעמוד הציג תכנים שנאספו ברשת, גולשים רבים פנו אל מפעילי סטטוסים מצייצים והציעו נושאים ותופעות אינטרנט לפרסום. כתבה שהתפרסמה ב"אולפן שישי" בערוץ 2 בשנת 2013 הגבירה את הפרסום של העמוד כשלן כונה "מלך הפייסבוק הישראלי", ו"הכותל של גולשי הפייסבוק בישראל".