stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם ארבל
קריירה > במאה ה-21

לאחר ירידתה של הדקה ה-91 ומעברן של זכויות השידור לערוץ הספורט, המשיך ארבל גם בעשור הראשון של המאה ה-21 לשדר אירועי ספורט מרכזיים ולהפיק אותם באמצעות חברת ההפקות שבבעלותו, ביניהם משחקי ליגת העל בכדורסל, משחקי ליגת האלופות, משחקי נבחרת ישראל בכדורגל ועוד. כמו כן, הפיקה החברה בבעלותו בשנים 1999–2007 את התוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" בהגשת ארבל, אשר זכתה בפרס בשנת 2000 בקטגוריית תוכניות שעשועון. התוכנית שודרה תחילה בערוץ 2 אצל הזכיינית "רשת", ומספר שנים לאחר מכן עברה לערוץ 10.
במרץ 2011 עורר סערה כשהקדיש חלק משידור משחק כדורגל בין נבחרת ישראל לנבחרת לטביה לענת קם, באומרו: "יש בחורה שעשתה שטות גדולה והיא יושבת מאז במעצר בית, היא אוהבת כדורגל ואנחנו ננסה להקדיש לה חלק מהשידור הזה". לאחר מספר דקות התנצל בשידור על דבריו, ואמר: "אם השתמע מדבריי שאני תומך במעשה שלה, אני מתנצל". בעקבות האירוע הושעה על ידי הנהלת ערוץ 10 ליומיים.
בשנת 2012 שב ארבל לערוץ 1 לאחר 22 שנות נתק, ושידר את אירועי הספורט בערוץ וביניהם את אולימפיאדת 2012 בלונדון. בנובמבר 2013 הופסקה עבודתו בערוץ 1. כעבור תקופה קצרה חזר לשדר בערוץ הראשון. בה שידר את המשחק המרכזי בליגת העל בכדורגל וגם שידר את משחקי מונדיאל 2014. במקביל שידר את משחקי מכבי תל אביב ביורוליג בערוץ 10, ואת משחקי ליגת האלופות בערוץ הספורט. כאשר באותה עת הופנתה לעברו של ארבל ביקורת מעברם של מבקרי טלוויזיה ואוהדים הצופים בשידוריו על טעויות בזיהוי שחקנים ובפרטי מידע נוספים שהוא מוסר לצופה, חלקם טפלים וחלקם לא מדויקים. בעקבות ביקורות אלו לפני עונת 2014/15 הודח מתפקידיו כשדר בכל הערוצים בהם שידר עד אז. בראיונות לאורך השנים השיב ארבל למבקריו וטען כי טעויות הן דבר אנושי וכי הן נובעות בין היתר ממספר השידורים הרב בשנים אלה ומלוח זמנים צפוף הנובעים מהמרחקים הארוכים שהשפיעו על איכות השידור במונדיאל בברזיל. עוד טען כי הפך מטרה נוחה לחיצי ביקורת בשל קנאתם של מבקריו בהצלחתו ובעובדה שמיצב עצמו לאורך השנים כשדרן הבכיר בישראל. בשנת 2015 יורם ארבל עבר לשדר את משחקי הליגה הספרדית בערוץ ONE. החל משנת 2017 הוא משדר משחקים בערוצי צ'רלטון במקביל לעבודתו בערוץ ONE.
במשחקי המונדיאל 2022 שידר ארבל שידורי אולפן של משחקי הכדורגל בהתאמה לציבור העיוורים וכבדי הראייה. במהלך שבא ביוזמת שר התקשורת, יועז הנדל, הספרייה המרכזית לעיוורים, הפעיל החברתי אביחי שלי וארבל עצמו. ארבל זכה גם לשדר משחקים במסגרת יורו 2024.
פעילויות נוספות > מוזיקה

לצד עבודתו של ארבל ברדיו, הקים ארבל, עם שובו לארץ ב-1968, עסק להפקת פרסומות וג'ינגלים (ביניהם לחברת "עלית": 'העם החליט קפה עלית'). בנוסף הקליט מספר שירים, ובהם הלהיט: "אני אצבע את השלכת בירוק", שיצא ב-1969 וכבש את מצעדי הפזמונים ברדיו. השיר נכלל מאוחר יותר באלבומו היחיד, "טוב שאת כאן", שיצא ב-1972. עוד באותה שנה גם ביצע גרסת כיסוי לשירו של אלביס פרסלי "that's when your heartaches begin", אשר זכה להצלחה במצעדים הלועזיים בארץ באותה תקופה.
בשנת 2011 התארח ארבל בהופעתם של להקת התפוחים ב"פסטיבל הגרוב העברי".
בשנת 2019 השתתף בשיר "ידיים באוויר" (לצד שאנן סטריט ונועם עמית), באלבום, "זכרונות מהעתיד", של המפיק המוזיקלי עידו מימון.
בשנת 2022 השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתור הצפרדע והודח ראשון מהתוכנית.
פעילויות נוספות > מסעדנות

בשנת 2009 פתח ארבל חומוסייה בעיר רמת גן, אשר נושאת את השם "חומוס הללויה". ארבל הסביר כי רעיון פתיחת חומוסייה נולד עשרים שנה קודם לכן וכי הוא רואה בחומוס "גשר על מים סוערים" בין ישראל לבין שכנותיה. ב-2014 מכר את החומוסייה.
חיים אישיים

ארבל נשוי בשלישית, ואב לשניים. מתגורר בקיסריה.
ארבל ידוע באהדתו הרבה לקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה.
פרסים

בין השנים 2002–2005 זכה ברציפות בפרס מסך הזהב בקטגוריה מגיש ספורט.
בדצמבר 2015 זכה בפרס מפעל חיים בספורט בטקס פרסי הספורט הישראלי.
הערות שוליים

↑  דודי פטימר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'‏"אני השדרן הוותיק בעולם": יורם ארבל חוגג 80 ולא מתכוון לעצור, באתר מעריב אונליין, 25 ביוני 2022
↑  עמית סלונים‏, הללויה: יורם ארבל הוא מסי של שידורי הספורט בישראל, באתר וואלה, 9 ביולי 2024
↑  Israeli Championships, www.gbrathletics.com
↑  ההודעה בציוץ בטוויטר של כאן חדשות
↑  אופיר בר-זהר,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'יורם ארבל הקדיש את שידור המשחק לענת קם - והושעה מערוץ 10, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2011
↑  לי-אור אברבך,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏ועדת הכספים של רשות השידור הפסיקה את עבודתו של יורם ארבל, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2013
↑  שלמה מן,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'הוא עוד ישוב?, באתר העין השביעית, 14 ביולי 2014
↑  צביקה נעים,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'יורם ארבל: "אני עוד לא פורש, תשכחו מזה", באתר ynet, 29 בדצמבר 2015
אוהד גרינוולד‏, אני עדיין מספר 1, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2009
↑  רן בוקר,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'לראשונה במונדיאל: יורם ארבל ינגיש את שידור המשחקים לעיוורים, באתר ynet, 31 באוקטובר 2022
↑  אסף נבו,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'‏יורם ארבל שוב יצבע את השלכת בירוק, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2011
↑  גליצ'ים, השדרן יורם ארבל, החליט לגוון ופתח חומוסיה ברחוב ז'בוטינסקי ברמת גן... ומה השם הנבחר? "חומוס הללויה"!, באתר ONE,‏ 21 ביולי 2009
↑  גלי וולוצקי,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'מה מתבשל: החומוסייה החדשה של יורם ארבל, באתר כלכליסט, 21 ביולי 2009
↑  לירון שרון, ‏זהבי כדורגלן השנה, כספי כדורסלן השנה, באתר ONE‏, 29 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007510083605171  MusicBrainz: 2b4d6ee6-b0d9-4ef9-8a3d-2ae9f25e9f1c  VIAF: 308280683   WorldCat (עם VIAF): 308280683 
ארבל מעביר את הדיווח על ההתנקשות ביצחק רבין
סניף "חומוס הללויה" של ארבל
ויליאם דילינגהאם

ויליאם פול דילינגהאם (באנגלית: William Paul Dillingham;‏ 12 בדצמבר 1843 –  12 ביולי 1923) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1876–1878 ובשנים 1884 1886, כחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1878–1882, כמושל ורמונט ה-42 בשנים 1888–1890, וכסנאטור מטעם ורמונט מ-1900 ועד מותו.
ראשית חייו

ויליאם דילינגהאם נולד בעיירה ווטרברי שבוורמונט, כבנם של פול דילינגהאם, גם הוא מושל ורמונט, ושל ג'וליה פרטרידג' (לבית קרפנטר) דילינגהאם. הוא למד בבתי ספר ציבוריים, בסמינר ניוברי במונטפלייר, ובאקדמיית קימבול יוניון במרידן ניו המפשייר. ב-1866, בעת כהונתו של אביו כמושל, הוא שימש מזכיר לעניינים אזרחיים וצבאיים (עוזר ראשי) של אביו. הוא גם למד משפטים בהדרכת גיסו מתיו ה. קרפנטר, וב-1867 התקבל ללשכת עורכי הדין.
קריירה פוליטית

דילינגהאם עסק בעריכת דין בווטרברי. הוא נבחר כפרקליט המדינה למחוז וושינגטון, ושימש בתפקיד בשנים 1872–1876. בשנתיים האחרונות בתקופה זו הוא גם שימש כמזכיר לעניינים אזרחיים וצבאיים (עוזר ראשי) של המושל עשהאל פק.
ב-1876 נבחר דילינגהאם לבית הנבחרים של ורמונט. בשנים 1878–1882 הוא כיהן כחבר הסנאט של ורמונט. לאחר מכן ועד 1888 הוא שימש כנציב המס של ורמונט, ובשנים 1884–1886 שב לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים.
ב-1888 נבחר דילינגהאם כמושל ורמונט ה-42. הוא כיהן בתפקיד שנתיים כפי שהיה מקובל על פי כלל ההרים של המפלגה הרפובליקנית בוורמונט, ולאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין. הוא עסק בעריכת דין במונטפלייר בשותפות עם היירם א. הוס ופרד א. האולנד. האולנד היה אחינו של דילינגהאם, ולמד עמו משפטים כדי להכשירו לקבלה ללשכת עורכי הדין.
ב-1900 נבחר דילינגהאם לסנאט של ארצות הברית במקומו של ג'ונתן רוס שהיה ממלא מקום זמני במקום ג'סטין סמית' מוריל שנפטר בעת כהונתו. הוא נבחר לתקופות כהונה מלאות נוספות ב-1903, 1914 ו-1920, וכיהן בסנאט עד מותו. בחירתו ב-1914 הייתה הפעם הראשונה בה נבחר בוורמונט סנאטור בבחירות כלליות על פי התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית.
במהלך תקופת כהונתו בסנאט היה דילינגהאם יושב הראש של הוועדה לנתיבי התחבורה לחוף הים (בשנים 1903-1901), של ועדת ההגירה (בשנים 1911-1901), של ועדת הזכויות והבחירות (בשנים 1913-1911 ובשנים 1923-1919), ושל הוועדה להקמת האוניברסיטה של ארצות הברית (בשנים 1913–1919).
דילינגהאם בלט כמחוקק מוביל שקידם את הגבלת ההגירה במהלך העידן הפרוגרסיבי. במקביל לכהונתו בסנאט, בשנים 1907–1911 הוא ישב בראש ועדת ההגירה המשותפת של שני בתי הקונגרס, שנקראה גם ועדת דילינגהאם (אנ'), ושהגיעה למסקנה שההגירה ממזרח אירופה ומדרום אירופה הציבה איום רציני לחברה ולתרבות האמריקאית ושיש לצמצם אותה באופן משמעותי בעתיד.
ב-1903 שימש דילינגהאם כיושב הראש של ועדת הסנאט שחקרה את הנעשה באלסקה בעקבות בהלת הזהב בקלונדייק. במהלך מסעם לשם, הוקם בית משפט חדש ליד הכפר קאנקנאק (אנ'), שנקרא על שמו של דילינגהאם, ובהמשך נקרא על שמו היישוב שהוקם סביב בית המשפט (אנ'). במהלך המסע לאלסקה לא הגיע דילינגהאם לקהילת הדיג במפרץ בריסטול (אנ'), שעד היום נושאת את שמו.
פעילות עסקית וציבורית

פעילותו העסקית של דילינגהאם כללה את שירותו כנשיא בנק החסכונות של ווטרברי ואת חברותו במועצת המנהלים של החברה הלאומית לביטוח חיים (אנ').
הוא היה פעיל בכנסייה המתודיסטית, ושימש כנשיא מועצת הנאמנים של הסמינר של מונטפלייר (במקור הסמינר המתודיסטי של ורמונט), וכחבר מועצת הנאמנים של אוניברסיטת ורמונט.
דילינגהאם היה חבר בבני המהפכה האמריקאית, ושימש כנשיא הסניף של הארגון בוורמונט.
לדילינגהאם הוענקו תוארי כבוד מאוניברסיטת ורמונט ב-1886, מאוניברסיטת נורוויץ' ב-1893, וממידלברי קולג' ב-1906.
חיים אישיים

ב-1874 נשא דילינגהאם לאישה את מרי אלן שיפמן, ולשניים נולד בן אחד.
ויליאם דילינגהאם נפטר במונטפלייר ב-12 ביולי 1923. הוא נטמן בבית הקברות הופ שבווטרברי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1592
הערות שוליים

↑  Vermont Historical Society, Annual Meeting Proceedings: Necrology, 1923, p. 280.
↑  Jacob G. Ullery, Men of Vermont Illustrated, 1894, p. 106.
↑  Abstracts of Reports of the Immigration Commission: With Conclusions and Recommendations (1911, the official summary)
↑  Joseph Nathan Kane, Charles Curry Aiken, The American Counties, 2005, p. 84
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • הווארד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291002405171  GND: 1235620549  ISNI: 0000 0000 5244 5408  LCCN: nr96026110  NARA: 10586431  NTA: 276379853  SNAC: w6cg0rsg  SUDOC: 086280627  US Congress: D000347  VIAF: 17122814   WorldCat (עם VIAF): 17122814
חוזה ברסט-ליטובסק

חוזה ברסט-ליטובסק היה חוזה שלום שנחתם ב-3 במרץ 1918 בין רוסיה הסובייטית למעצמות המרכז במבצר ברסט ליטובסק. חוזה זה הביא לעצמאות אוקראינה, אסטוניה, ליטא, לטביה, פולין ופינלנד.
רקע > משא ומתן לשביתת נשק

המשא ומתן לשלום החל ב-22 בדצמבר 1917, לאחר חתימת הסכם שביתת נשק בין רוסיה למעצמות המרכז בברסט ליטובסק. מנהלי המשא ומתן מן הצד הגרמני היו ריכרד פון קילמן, שר החוץ הגרמני, ומקס הופמן, מפקד החזית המזרחית של גרמניה בזמן מלחמת העולם הראשונה. מנהל המשא ומתן מהצד האוסטרו-הונגרי היה אוטוקאר צ'רנין, שר החוץ האוסטרו-הונגרי, ומנהל המשא ומתן מהצד העות'מאני היה טלעת פאשה. בראש המשלחת הרוסית עמד אדולף יופה. בתחילה הציעו הגרמנים חוזה פשוט, שלפיו תנתן עצמאות רק לפולין ולטביה; אולם בזמן המהפכה ברוסיה ועליית הבולשביקים לשלטון בהּ, הם הכריזו כי יהיה הסכם "ללא סיפוחים ולא פיצויים" – כלומר, רוסיה אינה מתכוונת לתת טריטוריות או כסף תמורת השלום. כתוצאה מהדרישה הרוסית, המשא ומתן נהייה קשה וסבוך יותר.
הרוסים שנשלטו על ידי הבולשביקים בראשות לנין, מינו את ליאון טרוצקי, איש הסובנארקום, לראש המשלחת למשא ומתן מול מעצמות המרכז. ב-10 בפברואר 1918 הכריזה רוסיה על סיום המשא ומתן מצִדה, ובאופן חד-צדדי גם על סיום מעשי האיבה בין שני הצדדים. עמדת טרוצקי שסוכמה במשפט: "לא מלחמה – לא שלום", שיקפה את עמדת לנין לקבל את תנאי החוזה המשפילים מבחינת הפסד הטריטוריות, ובלבד שהשלטון יישמר בידי הבולשביקים. לנין היה מוכן לסגת עד האוראל ובלבד שהשלטון יישמר בידיו ובידי מפלגתו.
רקע > המשך מעשי האיבה

תקוותם של הבולשביקים למצב של "לא שלום ולא מלחמה" עם מעצמות המרכז התבדתה כעבור ימים ספורים, כאשר מעצמות המרכז הכריזו ב-18 בפברואר 1918 כי פסלו את שביתת הנשק; מעצמות המרכז החזיקו תוך שבועיים באוקראינה, הרפובליקה העממית של בלארוס והמדינות הבלטיות. הצי הגרמני הגיע למפרץ הפיני והתקרב לבירה הרוסית – פטרוגרד. הרוסים נאלצו ב-3 במרץ לקבל תנאים גרועים יותר מאלו שדחו קודם לכן.
חוזה השלום

ב-3 במרץ נחתם חוזה שלום בין רוסיה לגרמניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בולגריה והאימפריה העות'מאנית (בין כל מעצמות המרכז). רוסיה יצאה ממלחמת העולם הראשונה מושפלת ומובסת.
רוסיה נאלצה לוותר על פינלנד, אוקראינה, בלארוס, פולין והמדינות הבלטיות, וכן למסור לאימפריה העות'מאנית את כל השטחים שכבשה ממנה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ובייחוד את ארדהאן, קארס ובתומי.
הצי הבלטי היה צריך לעזוב את בסיסיו בפינלנד וברפובליקות הבלטיות והצי בים השחור היה צריך לעבור לבעלות של גרמניה ובעלי בריתה.
רוב הטריטוריות שמסרה רוסיה עברו לגרמניה. בחוזה נאמר כי "גרמניה ואוסטרו-הונגריה מתעתדות להחליט בקשר לגורל הטריטוריות הללו באמצעות הסכם עם תושביהן", אך למעשה פינלנד, לטביה וליטא עמדו לעבור לשליטה של הגרמנים. השטחים שנמסרו לאימפריה העות'מאנית יהיו תחת השגחת ממשלת האימפריה העות'מאנית. ב-27 באוגוסט נחתם בברלין הסכם לפיו רוסיה תשלם לגרמניה פיצויים בסך 6 מיליארד מרק. החוזה הראה למדינות ההסכמה מה יהיה גורלן אם יפסידו לגרמניה.
בהתאם להסכם, רוסיה איבדה מאות אלפי קמ"ר בהם התגוררו כ-56 מיליון תושבים (כשליש מאוכלוסיית המדינה). הדרישה לפיצויים בוטלה בהצהרת השלום (Декре́т о ми́ре) שפרסם לנין ב-8 בנובמבר (27 באוקטובר לפי הלוח הישן).
בסופו של דבר, גרמניה הפסידה במלחמת העולם הראשונה למדינות ההסכמה, והסכם הפסקת האש בין שני הצדדים נחתם ב-11 בנובמבר 1918, שמונה חודשים לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק. כתוצאה מכך פינלנד, לטביה, ליטא, אסטוניה ופולין היו למדינות עצמאיות וריבוניות, וגרמניה נאלצה לוותר על שלטונם עליהן.
השפעות ההסכם

חוזה ברסט-ליטובסק החזיק מעמד 8 חודשים. גרמניה ויתרה על אחד מהתנאים של שביתת הנשק. חודשיים לאחר חתימת ההסכם הפרה אותו האימפריה העות'מאנית, כאשר פלשה לשטח הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה במאי 1918. באפריל 1922 חתמו רוסיה וגרמניה על הסכם רָפָּאלוֹ, שבו הסכימה גרמניה להפרת הסכם ברסט-ליטובסק ושתי המדינות ויתרו על כל טענותיהן ההדדיות בהקשרים הטריטוריאליים והכלכליים.
באוגוסט 1939, בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הצליחה רוסיה להשיג חלק מן השטחים שאבדו לה במלחמת העולם הראשונה.
חוזה ברסט-ליטובסק היה משמעותי לרוסיה, מכיוון שצמצם את השטח שהיה בידי הבולשביקים. עצמאות פינלנד ופולין נתקבלה, ואוקראינה והמדינות הבלטיות היו לאזורים אנטי-בולשביקים ומסוכנים להם. אזורים אלו היו בסיסים של הצבא הלבן במלחמת האזרחים ברוסיה. כוחות לאומניים ואף מהפכניים ברוסיה זעמו על הבולשביקים על כך שקבלו את ההסכם.
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 328.
ריכרד פון קילמן, שר החוץ הגרמני
גבולות מזרח אירופה לאחר הסכם ברסט-ליטובסק
דברי הימים של משה רבנו

| --- | --- |

שער הספר פריז 1628 (~ה'שפ"ח)
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אגדה ביהדות, מקרא משוכתב 
 
דברי הימים של משה רבנו הוא חיבור מסוגת המקרא המשוכתב (כתיבת סיפורי המקרא עם תוספות), העוסק בחיי משה רבנו.
היסטוריה

הספר נכתב כנראה בסביבות המאה ה-11 או המאה העשירית, זאת בשל העובדה שהספר מצוטט בספר הערוך, ומשום שהסגנון האופייני לתקופה.
אביגדור שנאן הגדיר את דברי הימים של משה כ"סיפור" ולא כמדרש מכמה סיבות: לשון החיבור היא פסאודו-מקראית ולא ארמית, צורת הספר אינה מפרשת את הפסוקים אלא עורכת אותם מחדש, בספר לא מוזכרים חכמים, לא מוזכרים המילים "שנאמר" "הדא הוא דכתיב" הרגיל במדרש, לספר אין מגמה מוסרית אלא להנאת הקורא.
מנחם מנדל כשר טען שהספר מתבסס על ספר הישר, ואילו אהרן ילינק סבר הפוך – שספר הישר הסתמך על דברי הימים של משה. כיום ברור שדברי הימים של משה הוא המקורי ולו רק בשל הדעה הפופולרית במחקר שספר הישר התחבר במאה ה-17.
הספר הוכנס לתוך ספר "דברי הימים לירחמיאל" שהתחבר ב-1325, כמו כן הספר צוטט על ידי רבי נתן מרומי בספר הערוך, בספר ילקוט שמעוני, ועל ידי פרשני המקרא אבן עזרא, רשב"ם, ורבים אחרים.
טסה ראג'ק (אנ') זיהתה בספר מוטיבים השאולים מהמיתולגיה היוונית.
מהדורות

הסיפור נדפס לראשונה בקושטא רע"ז, ולאחריו פעמים רבות, על ידי אהרון ילינק, על ידי יהודה דוד אייזנשטיין ועל ידי זיכרון אהרן.
אביגדור שנאן הדפיס מהדורה מכתב יד של ספר דברי הימים לירחמאל. מהדורתו זהה עד לסיפור משה בכוש ומשם יש מספר שינויים בגוף הסיפור ושינויים לשוניים. לדוגמה: מספר השנים שבהם היה בכלא של יתרו (7 או 10), הבן הנימול במלון (אליעזר או גרשום) ועוד. מבחינה לשונית נוסח כתב היד שומר על נוסח מקראי (שכתוב המקרא) ואילו נוסח הדפוסים בלול בלשון חז"ל. בנוסף בנוסח כתב היד יש פרק המהווה סיכום של הספר. לפי שנאן מהדורה זו מדויקת יותר. נוסח זה נדפס גם על ידי עידן דשא.
ג'ון רבס תרגם את חיבור לאנגלית, סעד מאלכי תרגם קטעים רבים מהחיבור ופרסמם בעיתון אסראאיל.
הספר

הספר מתאר את חייו של משה רבנו בגוף שלישי ובזמן עבר, המתמקד בעלילה ולדברי שנאן "אינו מתעכב כמעט על חיי הנפש", רגשות או מחשבות. לדבריו זהו "סיפור עלילה רדוד שלא הושקעה בו כל מחשבה לא מצד המבנה ולא מצד הדמויות, לא מצד הסגנון ולא מצד העלילה". מבחינה עלילתית ולא כותב על הרגשות או המחשבות שלהם. בשונה מסיפור התורה, המתאר את משה כשליח ה', מייסד דת ומחוקק, הספר מתאר את משה כגיבור וחכם אישי יותר, הלוחם את מלחמותיו ופותר את בעיותיו בעיקר בזכות כוחו וכישוריו.
רבי אברהם אבן עזרא המצטט מהספר כותב "ואל תסמוך על דברי הימים של משה כי כל הכתוב בו הבל", רבי יצחק אברבנאל כתב, "אפשר שיהיה אמת", רשב"ם כתב, "ואין בדבר זה מדברי התנאים והאמוראים, ואין לחוש לספרים החיצונים".
לקריאה נוספת

אביגדור שנאן, דברי הימים של משה , הספרות כרך 24, 1977, עמ' 100–116
ענת‏ רייזל‏, "דברי הימים של משה רבנו", בלקסיקון מבוא למדרשים‏, עמ' 434; הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, תשע"א. (מהדורה מוקדמת של הפרק באתר מחלקי המים)
הערות שוליים

↑  מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, שמות חלק א, עמ' 22 סימן רטז
1 2  אהרון ילינק, בית המדרש, כרך ב, לייפציג, תרי"ג, עמ' 1 - 11
↑  ערך "אהרן"
↑  בספר שמות, מספר פעמים
↑  שמות ב, כ.
↑  שמות פרק ד פסוק כ
↑  Tessa Rajak,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'‏Moses in Ethiopia: Legend and Literature, Journal of Jewish Studies, 29:2 (Autumn 1978): 111-12, באתר Academia.edu
↑  יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר המדרשים, חלק ב' עמ' 357
↑  אוסף מדרשים, <זכרון אהרן> - ב, באתר אוצר החכמה
↑  אביגדור שנאן, דברי הימים של משה, הספרות כרך 24, 1977, עמ' 107 - 116, (להורדה)
↑  ילקוט מדרשים חלק ט
↑  ראו: כאן.
↑  10, 21, 28 באוגוסט 1923 בעמוד השער
↑  פירוש האבן עזרא ספר שמות פרק ד פסוק כ
↑  פירוש רבי יצחק אברבנאל לתורה, שמות, פרק ב פסוק יא
↑  רשב"ם שמות ד, יא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574638005171  VIAF: 9158066615708432296   WorldCat (עם VIAF): 9158066615708432296
Rolling in the Deep

"Rolling in the Deep" (בעברית: "מתגלגל בעמקים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית אדל, מתוך אלבומה השני, 21. השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2010, כסינגל הראשון מהאלבום.
השיר זכה להצלחה עולמית והיווה כסינגל הפריצה של הזמרת, כאשר מכר למעלה מ-17 מיליון עותקים סביב כל רחבי העולם, כש-8.4 מיליון עותקים מתוכם בארצות הברית, בלבד. שיר זה הוא השיר הנשי ה-4 הנמכר ביותר בכל הזמנים, והוא הנמכר ביותר של הזמרת עד היום. בארצות הברית הפך השיר ל-4 הנמכר ביותר בכל הזמנים, ול-6 הנמכר ביותר בכל הזמנים בקנדה. בזכות הצלחתו העולמית של השיר, הסינגל השני מן האלבום "Someone like You", הצליח לשחזר את הצלחתו ומכירותיו בעולם עומדות על כ-14 מיליון עותקים. הסינגל השלישי "Set Fire to the Rain", זכה להצלחה עולמית גם כן, ומכירותיו עומדות על כ-9 מיליון עותקים גם כן, כש-5 מיליון מהם נמכרו בארצות הברית בלבד.
השיר הצליח להיכנס למצעדי סוף שנה, כל הזמנים, עשורים, ושבועיים רבים סביב כל רחבי העולם. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-1, והיה לראשון שלה שעשה זאת, ובמצעד הבריטי הצליח להגיע בשיאו למקום ה-2. בין 2010, ועד היום הועמד השיר מספר רב של פעמים בטקסי פרסים רבים, ואף זיכה את הזמרת ב-3 פרסי גראמי, ב-3 פרסי הווידאו קליפים של MTV, ב-2 פרסי המוזיקה של בילבורד, ובפרסים נוספים.
רקע וכתיבה

את השיר כתבה אדל ביחד עם פאוול אפוורת', שגם הפיק לה את השיר, ועוד שירים רבים מן האלבום. השיר מדבר על שיברון לב נוסף שחוותה אדל בחייה, והוא נכתב בזמן שהיא הייתה שרויה בדיכאון והעצב שלאחר המאורע.
בשל הצלחתו העולמית, התראיינה אדל ללא הרף למגזינים, עיתונים, אתרי חדשות וכולי. שיר זה הוא סינגל הפריצה שלה, שהביא אותה למכירות בסדר גודל עולמית.
השיר היה זמין להורדה באתר אינטרנט של הזמרת מנובמבר 2010, מספר חודשים לפני צאת האלבום.
הצלחה

השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי מוזיקה וזכה בשלושה פרסי גראמי, בקטגוריות "הקלטת השנה", "שיר השנה" ו"קליפ השנה". הוא דורג במקום הראשון ב-11 מצעדי פזמונים ברחבי העולם ונכנס לחמישייה הפותחת במצעדים נוספים. השיר היה לשירה הראשון שמגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100, שם ניצב במשך 7 שבועות. במצעד הבילבורד השנתי לשנת 2011 דורג השיר במקום הראשון.
נכון לאוקטובר 2017, נמכרו 8,444,000 עותקים של השיר בארצות הברית, והוא שירה הנמכר ביותר מחוץ למולדתה, לאחר שעקף את "Chasing Pavements". מכירותיו בעולם מסתכמות ב-17 מיליון עותקים, והוא אחד מן השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
הצלחה > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 30 |  |
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם במבנה דמוי בית בבנייה, כאשר לאורכו ניתן לראות את אדל כשהיא יושבת על כיסא ושרה את השיר. בין לבין ניתן לראות מתופף בין פינות החדר, כשהוא מתופף על תופים, וברקע את כלי השיפוץ הנמצאים בבית. יש קטעים אשר ניתן לראות בהם שולחן, כשעליו צלחות מחרסינה בצבע לבן, ומעליהן זיקוקים. אותן צלחות מתנפצות על הקירות על ידי מקור לא מזוהה. לבסוף, ניתן לראות יצור דמוי בן אדם אשר רוקד בחדר סגור עם מקל כשמלח לרגליו.
הקליפ זכה להצלחה עולמית, ונכון לינואר 2022, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-1.9 מיליארד צפיות, דבר אשר הופך אותו לשני הנצפה ביותר של אדל.
מיקומי שיא

השיר זכה להצלחה עולמית גם במצעדים, ובשיאו הצליח לכבוש פסגות מצעדים רבות סביב כל רחבי העולם.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 42 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 39 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 3 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 1 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 2 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 4 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 6 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 1 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 25 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 8 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  סלובניה | SloTop50 | 2 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 10 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 5 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 2 |  |
|  פולין | ZPAV | 5 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 2 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 16 |  |
|  צרפת | SNEP | 3 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 11 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 7× | 490,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה 4× | 120,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 8× | 8,400,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה 4× | 80,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | יהלום 3× | 480,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה 3× | 2,100,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 300,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 30,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | פלטינה + זהב 4× | 270,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה 2× | 120,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה 3× | 45,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה 2× | 80,000 |
| קוריאה הדרומית (Gaon) | — | 3,614,504 |
| קנדה (Music Canada) | יהלום | 800,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה 3× | 120,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה 3× | 90,000 |
רינגטון
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 29,667,945 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד