stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חופש ההתאגדות
הערות שוליים

↑  ג'ון סטיוארט מיל, על החירות, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשנ"ח 25.
↑  חוק היסוד הגרמני; חוקת איטליה; חוקת בלגיה; חוקת ליטא; חוקת רומניה.
↑  ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות אדם; האמנה הבינ"ל בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות; האמנה האירופית לזכויות אדם; הצ'רטר הקנדי; חוקת ניו זילנד; חוקת פולין; חוקת סלובניה.
1 2 3  הלל סומר, לטם בן בשט, גבריאלה שוורץ, מסמך רקע בנושא: חופש ההתאגדות. מוגש לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, 2005.
↑  רות בן ישראל, דיני עבודה, כרך ג', תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2002, עמ' 830-827.
↑  טוקוויל, הדמוקרטיה באמריקה, כרך ב', חלק שני, פרקים ה, ו, ז, הוצאת שלם: ירושלים תשס"ה
↑  ההכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם, 1948, סעיף 23.
↑  אמנה בינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, כ"א 31, 269 (נפתחה לחתימה ב-1966).
↑  אמנה בינלאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות, כ"א 31, 205 (נפתחה לחתימה ב-1966).
↑  אמנה (מס' 87) בדבר חופש ההתאגדות והגנת הזכות להתארגן, כ"א 2, 249 (נפתחה לחתימה ב-1948).
↑  אמנה (מס' 98) בדבר הפעלת עקרונות הזכות להתארגנות ולמיקוח קולקטיבי, כ"א 9, 453 (נפתחה לחתימה ב-1949).
↑  אמנון רובינשטיין, המשפט הקונסטיטוציוני של מדינת ישראל, כרך ב, ירושלים: הוצאת שוקן, 1996, 1132.
↑  שלי לוי. (2006). זכות ההתאגדות בישראל. ירושלים: הכנסת, מחלקת מידע ומחקר.
↑  אהרן ברק, פרשנות במשפט, כרך שלישי, ירושלים: נבו הוצאה לאור, 1994, עמ' 430.
↑  בג"ץ 64\253 ג'ריס נ' הממונה על מחוז חיפה, פ"ד יח(4) 673, 679.
↑  הלל סומר. (1996). הזכויות הבלתי מנויות- על היקפה של המהפכה החוקתית. משפטים כח', 257
↑  הצעת חוק יסוד: זכויות חברתיות, פ/ 179/17 שהונחה על שולחן הכנסת ב-22 במאי 2006. ובשניהם מבקשים המציעים לעגן את זכות ההתאגדות וזכות השביתה כזכויות יסוד.
↑  אהרן ברק, פרשנות במשפט, כרך שלישי, ירושלים: נבו הוצאה לאור, 1994, עמ' 431
↑  הפ(נצ') 22222-07-10 גיורא עפגין נ' מתיישבי אמנון- יישוב קהילתי כפרי אגודה שיתופית בע"מ.
↑  בג"ץ 1268/23, מגן ביטחון ואח' נ'  ראש המטה הכללי; ניתן ביום 10.10.2024.
↑  סעיפים 3–4 לחוק העמותות, התש״ם 1980, ס"ח 210; סעיף 2 לחוק החברות, התשנ״ט 1999, ס"ח 189; סעיף 5 לחוק המפלגות, התשנ״ב 1992, ס"ח 190 ; סעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת; תקנה 84(1) לתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945.
↑  רעא 95\7504 גאנם יאסין נ' רשם המפלגות, נ(2) 045.
↑  20 DR 44 para 14, EComm HR. (1980)Macfeeley v United Kingdom
↑  מפעל אשר מקבל לעבודה רק חברי איגוד מקצועי מסוים.
↑  B 39,47, ECMMHR.( 1984)Young' james and Webster v United Kingdom
↑  הלל סומר, לטם בן בשט, גבריאלה שוורץ, מסמך רקע בנושא: חופש ההתאגדות. מוגש לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, 2005
↑  1008/00 הורן את ליבוביץ בע״מ נ' הסתדרות העובדים הכללית החדשה, לה (2000) 145
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550755405171  BnF: cb11982795f (data)  GND: 4078791-6  LCCN: sh85051700  NDL: 00565649  NKC: ph125937
דוד בלוך-בלומנפלד

ערך זה עוסק בראש עיריית תל אביב בשנות ה-20. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קבר דוד ודורה בלוך - בלומנפלד בבית הקברות טרומפלדור
דוד בּלוֹך-בלומנפלד (1880 – 27 בנובמבר 1947) היה ממנהיגי תנועת העבודה בארץ ישראל. ראש עיריית תל אביב בשנים 1925–1927.
ביוגרפיה

דוד בלוך נולד לדוב צבי ולגיטל בשנת 1880 בעיירה מוטול שברוסיה הלבנה (אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית), עיירת הולדתו של חיים ויצמן. עוד בהיותו בגיל צעיר היה פעיל פוליטית והיה חבר במפלגת פועלי ציון. בשל פעילותו נכלא פעמים אחדות בכלא. החל ללמוד רפואה ולאחר מכן משפטים, והפסיק לימודיו עקב פעילותו הפוליטית.
ב-1906 נשא את ד"ר דורה (דבורה) לבית איינשטיין, שייסדה וניהלה במשך שנים רבות את "האגודה לעזרת חולים כרוניים בתל אביב", ובשנת 1934 הקימה את בית ההבראה "החלמה" ברמת גן, במבנה המשמש היום את בית הספר על שם דוד בן-גוריון.
בלוך עלה לארץ ישראל בשנת 1912. שמו המקורי היה דוד בלוך, אך בפעילותו הפוליטית-מחתרתית ברוסיה ניתן לו הכינוי "אפרים בלומנפלד". מאחר שהוכר ברבים בשם זה הוסיף לאחר זמן את הכינוי הזה לשם משפחתו, ובשם זה נודע בארץ ישראל.
גם לאחר עלייתו ארצה המשיך בפעילותו הפוליטית: הוא עמד בראש לשכת העבודה הראשונה בארץ ביפו, ניהל את קופת פועלי ארץ ישראל (קרן שסייעה לפועלים בתמיכה כספית, בתקופה שמלפני ייסוד ההסתדרות הכללית), היה חבר אספת הנבחרים וציר לקונגרס הציוני. בשנת 1922 נבחר למועצת עיריית תל אביב מטעם מפלגת הפועלים, וכן נבחר לכהן כסגנו של ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף, איש הימין והמרכז.
בשל המצב הכלכלי הקשה בארץ באותה עת, גירעונות העירייה, וחוסר היכולת של תושבי העיר לשלם את מיסי העירייה, הציע בלוך לבטל את אגרת החינוך ששילמו תושבי העיר באותה עת על מנת לאפשר לילדיהם ללמוד בבתי הספר העירוניים. ראש העירייה מאיר דיזנגוף התנגד להצעה זו, ואף התפטר לאות מחאה בדצמבר 1925. בלוך נבחר לכהן תחתיו כראש עיריית תל אביב.
השנתיים שבהם שימש בלוך כראש העירייה התאפיינו במשבר כלכלי קשה בארץ ישראל, שבא לידי ביטוי באבטלה גבוהה, פשיטות רגל של מפעלים ושל קבלנים, ועוני נרחב. בלוך ניסה להתמודד עם השלכות המשבר על תושבי תל אביב על ידי פיתוח שירותי הרווחה, במיוחד בתחומי החינוך והבריאות, הקצאת מגרשים לשיכון לחסרי בית, ועבודות יזומות למובטלים. כתוצאה מהמשבר ומהגדלת הוצאות העירייה הגרעון העירוני גדל והעירייה הייתה על סף קריסה כלכלית. בלוך הצליח להשיג סיוע כלכלי מיוחד משלטונות המנדט, שמנע את קריסת העירייה, אך שלטונות המנדט דרשו את צמצום הוצאות העירייה. לקראת הבחירות למועצת העירייה שנערכו בדצמבר 1928 העדיפו שלטונות המנדט את הנהגתו של דיזנגוף על הנהגת מפלגת פועלים, וסייעו באופן ישיר לבחירתו מחדש. דוד בלוך בלומנפלד החזיר את הכיסא לדיזנגוף ויצא בשליחות ההסתדרות הכללית לארצות הברית.
בלוך נפטר בשנת 1947 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו של דוד בלוך בלומנפלד נקראים רחוב בתל אביב, המושב דוב"ב שבגבול הצפון, ששמו הוא ראשי התיבות של דוד בלוך-בלומנפלד, וכן בית ספר יסודי בתל אביב בשכונת ביצרון.
לקריאה נוספת

פנחס בן שחר, בתי תל אביב יפו מספרים, תולדותיה של העיר העברית הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן-1990.
נח בי (בירזובסקי), פני תל אביב בקריקטורות, עורך ומוציא לאור: משה שיינבוים, 1939.
הערות שוליים

1 2 על שנת הולדתו ומקום הולדתו יש מקורות סותרים:
לפי ידיעה על מותו שנדפסה בעיתון "דבר" הוא נולד ב-1880 בוורשה.
על קברו בבית הקברות טרומפלדור נכתב שנולד בשנת ה'תרמ"ב, שהיא 1881/1882.
לפי האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו ולפי אתר עיריית תל אביב-יפו הוא נולד בשנת 1884 בעיירה מוטול
↑  דוד בלוך-בלומנפלד איננו, דבר, 28 בנובמבר 1947
1 2  דוד בלוך-בלומנפלד באתר GRAVEZ
↑  דוד תדהר (עורך), "דוד בלוך-בלומנפלד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1410
↑  דוד בלוך, באתר עיריית תל אביב-יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601764805171  VIAF: 295148035993687972309   WorldCat (עם VIAF): 295148035993687972309
ויליאם מוזלי

| --- | --- |

ויליאם מוזלי
 לידה:  27 באפריל 1987 (בן 37) שיפסקומב, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  William Peter Moseley 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  ויקליף קולג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם פיטר מוזלי (באנגלית: William Peter Moseley; נולד ב-27 באפריל 1987) הוא שחקן אנגלי, אשר ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור פיטר פיוונסי (אנ') בסדרת סרטי "נרניה", ומתפקידו בתור הנסיך ליאם הנסטרידג' בסדרה המקורית הראשונה של ערוץ E! "רויאלס".
ביוגרפיה

מוזלי נולד בכפר שיפסקומב ברכס הגבעות קוטסוולדס שבמחוז גלוסטרשייר, בדרום מערב אנגליה. הוא בנם של ג'ולייט (לבית פלמינג) ופיטר מוזלי, שניהם צלמי קולנוע. מוסלי למד בבית הספר היסודי שיפסקומב מספטמבר 1991 עד יולי 1998, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר הפרטי וייקליף שבגלוסטרשייר.
קריירה

בשנת 1998 קיבל את תפקידו הראשון בסרט הטלוויזיה של ITV‏ "Cider with Rosie", המהווה עיבוד לרומן באותו שם מאת הסופר והמשורר לורי לי. בשנת 2002, קיבל את תפקידו הבא בתור פורסטר בסרט הטלוויזיה "היה שלום, מר צ'יפס" גם הוא הפקת מקור של ITV, וגם הוא עיבוד לרומן באותו שם של הסופר ג'יימס הילטון.
בשנת 2005 פרץ לתודעה הבינלאומית כאשר קיבל את התפקיד של פיטר פיוונסי (אנ') הסרט הפנטזיה וההרפתקאות "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים" אשר מבוסס על הספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים" מאת ק.ס. לואיס, הראשון שיצא לאור והרומן השני בסדרת "דברי ימי נרניה". בשנת 2008 שב לגלם דמות זו בסרט הבא בסדרה "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן" ובשנת 2010 שב בפעם השלישית לתפקיד יותר קטן בסרט הבא "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר".
בשנת 2014, הוא שיחק את התפקיד של ג'ראד בסרט "מרגריטה, עם קש".  בשנת 2015, לוהק לתפקיד של הנסיך ליאם הנסטרידג' בסדרה המתוסרטת הראשונה של ערוץ E! "רויאלס" לצד אליזבת הרלי וטום אוסטן. בתיאור התפקיד, מוזלי הצהיר כי "זה כאילו (אם) הנסיך הארי נזרק להיות המלך הבא של אנגליה. הוא בעצם סוג של מורד... לא ממש אכפת לו מה מישהו חושב, הוא עושה מה שהוא רוצה לעשות, כשהוא רוצה לעשות את זה." הסדרה זכתה לביקורות מעורבות, אם כי מוזלי ושאר צוות השחקנים זכו לשבחים.
בשנת 2016, מוזלי כיכב בדמותו של טיילר בסרט מותחן האימה "Friend Request", בבימויו של הבמאי הגרמני סימון ורהובן. לאחר מכן באותה שנה, הוא כיכב בתור ארדן לואו בסרט הטלוויזיה "אודרינה" של רשת הטלוויזיה האמריקאית לייפטיים, המבוסס על הרומן "My Sweet Audrina" שפורסם בשנת 1982 מאת ו. ס. אנדרוז.
בשנת 2020 שיחק בסרט הפנטזיה של קנת בראנה "ארטמיס פאול" שמבוסס על הספר באותו שם מאת הסופר האירי אואן קולפר.
חיים אישיים

למוזלי ישנו בית בקליפורניה ולאחרונה הוא מתגורר בלונדון.
בשנים 2012–2018 היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית קלסי צ'או.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים | פיטר פיוונסי (אנ') |  |
| 2008 | סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן | פיטר פיוונסי (אנ') |  |
| 2010 | סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר | פיטר פיוונסי (אנ') |  |
| 2013 | Run | דניאל לומברדי |  |
| 2014 | The Silent Mountain | אנדרל גרובר |  |
| 2014 | מרגריטה, עם קש | ג'ראד |  |
| 2016 | בקשת חברות | טיילר |  |
| 2016 | קרי פילבי | סיי |  |
| 2017 | The Veil | אייסל |  |
| 2018 | בת הים הקטנה | קאם הריסון |  |
| 2018 | In Like Flynn | דוק אדמס |  |
| 2019 | משלוח מסוכן | הסוכן בריינט |  |
| 2020 | ארטמיס פאול | בחור איטלקי |  |
| 2021 | Saving Paradise | מייקל פטרסון |  |
| 2021 | Land of Dreams | מארק |  |
| 2022 | Medieval | ירוסלב |  |
| 2022 | השדרן | דילן |  |
| 2024 | Murder Company | סאות'רן |  |
| TBA | Home Sweet Home Rebirth | ג'ייק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Cider with Rosie | ילד | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2002 | היה שלום, מר צ'יפס | פורסטר | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2012 | תפיסה | הנסיך קארל | פרק: Kilimanjaro" |
| 2018-2015 | רויאלס | הנסיך ליאם הנסטרידג' | תפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים |
| 2016 | אודרינה | ארדן לואו | סרט טלוויזיה של Lifetime |
וירג'יניה

ערך זה עוסק במדינה בארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
וירג'יניה, או בשמה המלא, הקהילייה של וירג'יניה (באנגלית: The Commonwealth of Virginia ‏האזנהקובץ:En-us-Virginia.ogg‏Ⓘ‏), היא מדינה השוכנת בחוף המזרחי שבארצות הברית.
וירג'יניה, הנקראת על שמה של המלכה אליזבת הראשונה, אשר כונתה "המלכה הבתולה" – "The Virgin Queen", הייתה אחת מ-13 המושבות אשר מרדו בבריטניה ב-1776. כאחת מהמדינות הראשונות בארצות הברית, וירג'יניה סיפקה לארצות הברית ארבעה מחמשת הנשיאים הראשונים ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון, וג'יימס מונרו. בווירג'יניה גם אתרים רבים הקשורים בהיסטוריה של ארצות הברית. בנוסף, באופן היסטורי, וירג'יניה השתייכה לדרום, קרי העבדות הייתה מותרת בה.
צפונה של המדינה מורכב למעשה מפרוורים של העיר וושינגטון וממוקמים בו שלוחות של משרדי ממשלה רבים (כגון הפנטגון ומטה ה-CIA) ועסקים העובדים מול הממשל בנוסף לאזור תעשיית הייטק גדול. בדרום מזרח המדינה נמצא מספר רב של בסיסים גדולים של צבא ארצות הברית.
היסטוריה

על פי ההערכה, האנשים הראשונים הגיעו לאזור ווירג'יניה כ-12,000 שנים לפני זמננו. לפני כ-5,000 שנים הוקמו התיישבויות קבועות רבות באזור. המתיישבים האנגלים הראשונים בצפון אמריקה נחתו בשטחה ובה הקימו את ג'יימסטאון, ההתיישבות האנגלית הקבועה הראשונה בעולם החדש (בשנת 1607). העיר נוסדה על ידי קפטן ג'ון סמית' ו-107 מתיישבים שהגיעו איתו, ונקראה על שם המלך ג'יימס הראשון. התגלית שאדמתה ואקלימה נוחים במיוחד לגידול טבק הבטיחה את ביסוסה הכלכלי של ההתיישבות בשנותיה הראשונות לאחר ניסיונות כושלים קודמים של ממלכת אנגליה להקים התיישבויות ביבשת. בעת היותה של וירג'יניה קולוניה בריטית, התיישבו בה שבטים אינדיאנים רבים.
ג'יימסטאון הייתה בירת קולוניית וירג'יניה משנת 1616 ועד 1699, אז הוכרזה ויליאמסבורג כבירת המדינה. ויליאמסבורג נקראה על שם המלך ויליאם השלישי. עם פרוץ המהפכה האמריקאית הייתה וירג'יניה המושבה המאוכלסת ביותר בין 13 המושבות, ובני המושבה הרימו תרומה יוצאת דופן למרד בבריטניה, ולחקיקת חוקת ארצות הברית. בזמן המרד הועברה הבירה לריצ'מונד, בדחיפתו של תומאס ג'פרסון, נוכח החשש כי מיקומה של ויליאמסבורג בסמוך לחוף תהפוך אותה פגיעה למתקפות מצד הבריטים.
שטחה של וירג'יניה קוצץ שלוש פעמים: פעם אחת ב-1790, עת חלק משטחה הועבר למחוז קולומביה (חלק מהשטח הוחזר לה ב-1847), פעם שנייה ב-1792 שבה טריטוריית קנטקי הייתה למדינה עצמאית, ופעם שלישית במלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861, כאשר רוב המדינה הצטרף לקונפדרציה וחלקה הקטן נפרד ממנה ונשאר נאמן לברית. חלק זה, שהורכב ממחוזות במערב וירג'יניה ובו ההתנגדות לעזיבת האיחוד הייתה גורפת, הפך למדינת וירג'יניה המערבית, לאחר שב-1862 אישר אברהם לינקולן את הצטרפותה הסופית למדינות האיחוד.
עקב קרבתה לצפון וחשיבותה (בירת הקונפדרציה ריצ'מונד שכנה בה), התרחשו יותר קרבות בווירג'יניה בזמן מלחמת האזרחים מאשר בכל מדינה אחרת. אולם קרבתה לצפון גם הובילה לשיקום מהיר יחסית של המדינה לאחר המלחמה. בשנת 1870 התקבלה בחזרה וירג'יניה לאיחוד כמדינה של ארצות הברית.
כיום וירג'יניה היא אחת המדינות המבוססות והמשגשגות כלכלית בארצות הברית והעשירה שבמדינות הדרום (לפי רמת התוצר לנפש). מערכת החינוך במדינה נחשבת לאחת מהטובות בארצות הברית[דרוש מקור] ואחוז האבטלה בה הוא בין הנמוכים שבמדינות ארצות הברית. לגידול הטבק ועיבודו ולשלל גידולים חקלאיים אחרים עדיין ערך כלכלי חשוב בכלכלת המדינה. עם זאת, בעשורים הראשונים של המאה ה-21 התמקדה המדינה בפיתוח תעשיות עתירות ידע וכיום שבבי מחשב הם, לפי שווי כולל, פריט היצוא מספר אחת של המדינה. למדינה ישנו גם קשר כלכלי חזק עם הממשל הפדרלי של ארצות הברית תודות לסמיכותה של וושינגטון הבירה לצפון וירג'יניה, ומספר רב של בסיסי צבא ומתקנים פדרליים אחרים הממוקמים בדרום מזרח המדינה.
מאז הקמתה בשנת 1608 כקולוניה בריטית, הוצאו להורג בווירג'ינה 1,390 איש, יותר מכל מדינה אחרת בארצות הברית. משנת 1976 הוצאו להורג במדינה 113 איש, שיעור ההוצאות להורג השני בארצות הברית אחרי טקסס. ב-24 במרץ 2021 בוטל עונש המוות בווירג'יניה, כאשר המושל ראלף נורתם חתם על החוק לביטול העונש, בטקס שהתקיים בכלא גרינסוויל (אנ'), שם נמצא אגף הנידונים למוות של המדינה.
גאוגרפיה

וירג'יניה ממוקמת בחופה המזרחי של ארצות הברית וגובלת במערב וירג'יניה ומרילנד בצפון, באוקיינוס האטלנטי במזרח, בצפון קרוליינה וטנסי בדרום ובקנטקי במערב. בעבר הייתה וירג'יניה חלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, וכיום מזוהה עם מדינות דרום ארצות הברית.
וירג'יניה שופעת יערות רבים וצמחייה טבעית ענפה. חלקה המזרחי של המדינה מישורי יחסית ומכיל בתוכו נהרות רחבים הנשפכים ברובם למפרץ צ'ספיק בנוסף לאגמים רבים. חלקה המערבי מורכב מגבעות והרים בעלי נוף מרשים באזור רכס הבלו רידג'.
ממשל ופוליטיקה

וירג'יניה היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת – מושל מדינת וירג'יניה, מחוקקת – המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של וירג'יניה וסנאט וירג'יניה, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של וירג'יניה. המדינה מאפשרת התערבות ישירה של האזרחים על ידי יוזמה אזרחית, משאל עם, Recall Election ואישור חוק. בירת המדינה הנוכחית היא ריצ'מונד.
הרשות המבצעת בווירג'יניה מורכבת מהמושל, סגן המושל, התובע הראשי, מזכיר המדינה, שר האוצר, State Controller, State treasurer, Insurance Commissioner, ושר החינוך. כל בעלי התפקידים נבחרים בנפרד לתקופה של ארבע שנים, ויכולים להיבחר לשתי קדנציות בלבד. ייתכן מצב בו ברשות המבצעת יושבים נבחרים ממפלגות שונות. הבחירות לתפקידים מתקיימות באותו הזמן. המושל הנוכחי של וירג'יניה הוא גלן יאנגקין חבר המפלגה הרפוליקנית, המכהן מאז ינואר 2022.
בבית המחוקקים 40 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-100 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים. בחירות נעשות מדי שנתיים, ומחצית מחברי הסנאט מועמדים לבחירה בכל מערכת בחירות. בבית המשפט העליון של וירג'יניה שבעה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים. שיטת המשפט היא שיטת המשפט המקובל האנגלי, אך ישנה השפעה של המשפט האזרחי הספרדי.
המדינה מחולקת מנהלית ל-95 מחוזות, יחד עם 38 ערים עצמאיות המקבלות מעמד שווה של מחוז מבחינה מנהלית. הגדול שבמחוזות וירג'יניה הוא מחוז פיצילבניה (2,533 קמ"ר), והקטן שבהם הוא מחוז ארלינגטון (67 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא פיירפקס (1,118,602 תושבים נכון ל-2010)(אנ'). בירת וירג'יניה ריצ'מונד היא במעמד של עיר עצמאית.
ממשל ופוליטיקה > מערכת פוליטית

וירג'יניה נחשבת לאורך השנים למדינה מתנדנדת. לאורך המאה העשרים, וירג'יניה עברה מלהיות מדינה דרומית, כפרית בעיקרה ושמרנית למדינה עירונית יותר, פלורליסטית ובעלת סביבה פוליטית מתונה. היסטוריית העבדות במדינה החלישה את האוכלוסייה האפרו-אמריקאית שבה, עד לאחר שנחקקו חוקי זכויות האזרח בשנות השישים אשר הפסיקו את האפליה וההפרדה הגזעית ששררו במדינה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 אסרה המדינה על נישואים בין שחורים ללבנים. בני הזוג לאווינג, שנאלצו לעזוב את וירג'יניה, עתרו נגד חוקתיות החוק ובית המשפט העליון של ארצות הברית פסל אותו בשל היותו גזעני ב-1967, בתיק הידוע "Loving v. Virginia".
המפלגה הדמוקרטית שלטה בפוליטיקה של וירג'יניה לאורך המחצית הראשונה של המאה העשרים. אזורים כפריים בדרום ובמערב המדינה עברו לתמוך במפלגה הרפובליקנית בשל "האסטרטגיה הדרומית", המקיפה את המעבר של מדינות הדרום מתמיכה מובהקת במפלגה הדמוקרטית אל הרפובליקנים. שיאו של מעבר זה היה בשנת 1964, כאשר לראשונה ארבע מדינות ב"דרום העמוק" הצביעו ברובן למפלגה הרפובליקנית. מאז סיום תקופת השיקום בשנת 1869 ועד 1970, לאורך מאה שלמה, כיהנו במדינה רק מושלים דמוקרטים. הבחירה במושל רפובליקני בשנות השבעים סימנה את ראשית המעבר של המדינה לתמוך במפלגה הרפובליקנית. עם זאת, אזורים עירוניים וצפון וירג'יניה נטו להיות לבסיס של המפלגה הדמוקרטית.
לאחר מעבר זה, משנת 1968 ועד 2004, הצביעה המדינה עבור מועמדים רפובליקנים לנשיאות. בבחירות לנשיאות ב-2008, זכה ברק אובמה בווירג'יניה כשגרף 52.63% ממניין הקולות, והיה לדמוקרט הראשון הזוכה במדינה זו מאז זכה בה לינדון ג'ונסון ב-1964. בבחירות הבאות המשיכה וירג׳יניה להצביע למפלגה הדמוקרטית, כאשר ב- 2020 המועמד הדמוקרטי ג׳ו ביידן ניצח במדינה בקצת יותר מ-10%, המפלגה המשיכה לתמוך במפלגה הדמוקרטית גם בבחירות ב-2024 כך שאפשר להגיד שהיא הפכה למדינה כחולה
הסנאטורים המייצגים את וירג'יניה הם הדמוקרטים מארק וורנר וטים קיין, אשר שניהם כיהנו גם כמושלי המדינה לפני כן. במקביל, המשלחת של וירג'יניה לבית הנבחרים של ארצות הברית מיוצג על ידי 6 חברי המפלגה הדמוקרטית ו-5 חברי המפלגה הרפובליקנית. וירג'יניה גם ידועה בשל החוקים שנחקקו בה. כך למשל, תושבי המדינה יכולים לפי חוק לתבוע את סוחרי הסמים שלהם ולקבל פיצויים על הוצאות הגמילה והשיקום, כמו גם על עוגמת הנפש.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקור ההכנסה העיקרי של ורג'יניה הוא הממשל הפדרלי של ארצות הברית, אשר רבות מסוכנויותיו ממוקמות בצפון וירג'יניה, בסמוך לוושינגטון די. סי. ובפרווריה, ומספקות יחד מעל ל-900,000 מקומות עבודה. בין סוכנויות אלה נמנים סוכנות הביון המרכזית האמריקאית (CIA) שבלאנגלי, מחלקת ההגנה של ארצות הברית (DoD) הממוקמת בפנטגון, משרד הסיור הלאומי (NRO), הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית (NSF), הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) ומשרד הפטנטים וסימני המסחר האמריקאי (PTO). בנוסף, בדרום מזרח המדינה, באזור המפטון רודס ממוקמים מספר רב של בסיסים ומתקנים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית המהווים חלק נכבד מהכלכלה של אזור זה.
מקור הכנסה משמעותי נוסף הוא גידול חקלאי של טבק, אגוזים, עגבניות וסויה. בעשורים האחרונים מתמקדת כלכלת המדינה בפיתוח היי-טק ופיתוח שבבי מחשב.
דמוגרפיה

קבוצת האוכלוסייה הכי גדולה בווירג'יניה היא הגרמנים, המהווים 12.2% מכלל התושבים. הקבוצה השנייה היא אנגלים, עם 11.2% ממניין האוכלוסייה, ולאחריהם אמריקאים (11.0%), אירים (10%) ואפריקאים סהרים (1.7%). אלו המציינים כי מוצאם הוא "אמריקאי" הם בעיקרם ממוצא אנגלי, אך שורשיהם נטועים בצפון אמריקה זמן רב, ובמקרים מסוימים עוד מן המאה ה-17 וראשית הקולוניות הבריטיות באמריקה.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

כשליש מאוכלוסיית המדינה מתגורר בצפון וירג'יניה, בצמוד לוושינגטון די. סי. – אזור הבירה של ארצות הברית. שני בגודלו מבחינת אוכלוסייה (כ-1.7 מיליון תושבים) הוא אזור "האמפטון רודס" בדרום מזרח המדינה, בו ממוקמות ערים כגון נורפוק ווירג'יניה ביץ'. שלישי בגודלו הוא אזור בירת המדינה, ריצ'מונד (כ-1.2 מיליון תושבים). שאר האוכלוסייה ממוקמת בערים מבודדות קטנות יותר ובאזורים כפריים הפרושים בשטח המדינה.
וירג'יניה ביץ'
נורפוק
צ'ספיק
ריצ'מונד
ניופורט ניוז
השכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סמלי המדינה

| סמלי מדינת וירג'יניה> דגל.דגל וירג'יניה Flag of Virginia | סמלי מדינת וירג'יניה> סמל.סמל וירג'יניה Seal of Virginia | סמלי מדינת וירג'יניה> מוטו. | סמלי מדינת וירג'יניה> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "כך תמיד לרודנים" "Sic semper tyrannis" | "הדומיניון הישן" "The Old Dominion" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| קרנית פלורידה Cornus florida | קרנית American dogwood | קרדינל צפוני Northern cardinal | אמריקן פוקהאונד American Foxhound |
ראו גם

מחוזות וירג'יניה
הטבח בווירג'יניה טק
הערות שוליים

1 2  ארה"ב: שיאנית ההוצאות להורג ביטלה את עונש המוות, באתר ynet, 24 במרץ 2021 2021
↑  Carlisle, Madelein (March 24, 2021). Why It's So Significant Virginia Just Abolished the Death Penalty. Time. Retrieved march 25, 2021
↑  "Virginia", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population: April 1, 2010 to July 1, 2013". United States Census Bureau. Retrieved 6 September 2014.(הקישור אינו פעיל, 13.05.2018)
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554954605171  BNE: XX455359  BnF: cb179661072 (data)  CiNii: DA04856783  GND: 4063592-2  ISNI: 0000 0004 0458 885X  LCCN: n79022909  MusicBrainz: 02e01cf9-b0ed-4286-ac6d-16989f92ced6  NARA: 10045105  NDL: 00629515  NKC: ge138966  NLA: 35582684  RERO: 02-A022810513  SELIBR: 162559  SUDOC: 176368299  Trove: 1003545  VIAF: 128935789   WorldCat (עם VIAF): 128935789 
קפיטול המדינה של וירג'יניה, אשר עוצב בידי תומאס ג'פרסון והחל עם המושל פטריק הנרי, משמש כבית המחוקקים של וירג'יניה
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת וירג'יניה
אוניברסיטת וירג'יניה, שהוקמה על ידי תומאס ג'פרסון ב-1819, היא אחת מן האוניברסיטאות הציבוריות הרבות בארצות הברית
אודיסיאה

ערך זה עוסק ביצירה מאת הומרוס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 ספר ראשון של האודיסיאה  Book XVI  Book XVII  Book XV  Book XIV  Book XIII  Book XVIII  Book XX  Book XIX  Book XXII  Book XXI  Book XXIII  Book XII  Book X  Book IV  ספר שלישי של האודיסיאה  ספר שני של האודיסיאה  Book XI  Book V  Book VII  Book VI  Book IX  Book VIII  Book XXIV 
 מידע כללי
 מאת:  הומרוס
 שפת המקור:  יוונית
 סוגה:  שירה אפית 
 נושא:  Returns from Troy 
 מקום התרחשות:  הים התיכון 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ראו עיבודים ותרגומים לעברית
 
תחילתה של האודיסאה ביוונית
האוֹדִיסֵיאָה (ביוונית: Ὀδύσσεια) היא אחת משתי היצירות האפיות היווניות הגדולות אשר מיוחסות להומרוס, לצד האיליאדה. השירה, המחולקת לעשרים וארבעה ספרים, או שירים, מתארת את מסעותיו של אודיסאוס, מלך איתקה, בשובו ממלחמת טרויה, לצד סיפורו של טלמאכוס, בנו של אודיסאוס, אשר יוצא לחפש את אביו. במשך שני לילות בחברת אצילי הפאיאקים (Phaeacians), מתאר אודיסאוס את הרפתקאותיו בעת המסע הארוך הביתה, שנמשך כמעט עשר שנים. לבסוף שב אודיסאוס לביתו ומחזיר לעצמו את השלטון באי, לאחר שקבוצת מחזרים חמדנית איימה לתופסו.
רוב החוקרים מתארכים את חיבור היצירות, אשר השפיעו רבות על תרבות המערב, לסוף המאה ה-8 או המאה ה-7 לפנה"ס.
בשפות מסוימות, ובמיוחד באנגלית, משמשת כיום המילה אודיסיאה לתיאור מסע ארוך ורב תלאות.
ניתוח היצירה > מוטיב השיבה המאוחרת

לקראת סוף היצירה חוזר אודיסאוס הביתה ומתגלה לאשתו פנלופה (בספר העשרים-ושלושה). שיבה זו, לאחר היעדרות כה ארוכה, היא מעשה אמיץ ומסוכן. באודיסאה החזרה הביתה מצליחה, אודיסאוס מתאחד עם אשתו הנאמנה. האודיסיאה תרמה לעולם הספרות את מוטיב השיבה המאוחרת. בספרות המערבית נעשה שימוש רב במוטיב זה באופן המהדהד לעיתים קרובות את סיפורם של אודיסאוס ופנלופה. שיבה מאוחרת ביצירות ספרותיות נוטה להיכשל, בין השאר בשל הזמן הרב מאז עזיבתו של הגיבור החוזר.
עיבודים ותרגומים לעברית של האודיסאה

הומרוס, אודיסאה, שאול טשרניחובסקי (מתרגם), הוצאת עם עובד, תל אביב, 1987.
הומרוס, אודיסאה , אהוביה כהנא (מתרגם), כתר הוצאה לאור, ירושלים, 1996.
הומרוס, תרגם מיוונית אהוביה כהנא, ספר 11 שורות 1–58. אודיסאוס ואנשיו מגיעים אל עולם המתים, באתר הארץ, 9 במאי 2011
הומרוס, אודיסיאה, תרגום לפרוזה עברית אמנותית ופיוטית מאת אברהם ארואטי, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס תשע"ג, 2012.
הומרוס, אודיסאה, בלהה רוזנפלד (מתרגמת), הוצאת עופרים, 2004. ספר זה הוא עיבוד מקוצר של היצירה.
אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית , הוצאת מפה, תל אביב, 2000. בספר זה מופיע עיבוד של פרקי האודיסאה בפורמט סיפורי ומקוצר.
תרגום: אהרן שבתאי, הומרוס, האודיסאה - ספר ראשון, שורות 1–104, באתר הארץ, 15 באפריל 2011
תרגום: אהרן שבתאי, הומרוס, האודיסאה - ספר שנים עשר, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2012
הומרוס, אודיסאה, אהרן שבתאי (מתרגם), הוצאת שוקן, תל אביב, 2014.
הומרוס, אודיסאוס, יחיעם פדן (סופר), כתר הוצאה לאור. ספר זה מספר על מסעות אודיסאוס מילדותו ועד סוף סיפורו, גרסה לגילאי 11+, 386 דפים.
ין וורנר ווטסון, איליאדה ואודיסיאה, אנדה עמיר-פינקרפלד (מתרגמת), הוצאת עמוס סוכנות סטימצקי. גרסה מעובדת לילדים בליווי ציורים מאת אליס ומרטין פרוונסן.
ראו גם: גבריאל צורן, (עורך), מאמרים על האודיסאה, כתר הוצאה לאור, 1989.