stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונור הסטינג
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018–2019 | נסיך פאוריה (אנ') | טאנר | 6 פרקים |
| 2019 | תוכנית אבא (אנ') | ילד מתבגר | פרק: "Hotel Hanky Panky" |
| 2020 | אשלי גרסיה: גאונה מאוהבת (אנ') | טד קמרון | תפקיד ראשי; 15 פרקים |
| 2020 | קומדיה חוצת גבולות: המשחק הגדול (אנ') | טד קמרון | פרק: "Ashley Garcia: Pasadena 2020" |
| 2021 | פאנקי השובבה | שון | 4 פרקים |
| 2021 | בבלוק שלי | ג'קסון | 2 פרקים |
| 2021–2022 | ICarly | בו | 3 פרקים |
| 2022 | בו, ביץ' (אנ') | ג'ייק | 7 פרקים |
הערות שוליים

↑  Fan Fest Exclusive: Conor Husting on 'The Expanding Universe of Ashley Garcia' - FanFest, FanFest, ‏2 בינואר 2020
↑  Conor Husting Net Worth, Age, Bio, Birthday, Height, Facts, BuzzLearn, ‏6 בספטמבר 2019
↑  Q.V. Hough, Expanding Universe Of Ashley Garcia Cast & Character Guide, Screen Rant, ‏1 בינואר 2020
↑  Q.V. Hough, Punky Brewster's Revival Cast Guide: Every New & Returning Actor, Screen Rant, ‏4 בינואר 2021
↑  Jeannette Catsoulis, ‘Let Us In’ Review: The Eyes Have It, ‏4 ביוני 2021
↑  Kathryn Porter, iCarly Season 2 Review: Still the Revival We Deserve, Paste Magazine, ‏4 במרץ 2022
↑  Jolie Lash, Lana Condor’s New Netflix Series ‘Boo, Bitch’ Shares First Look, Gets July Premiere Date, TheWrap, ‏4 באפריל 2022
קונקס סאות' סנטרל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1996 – 25 באוגוסט 2001 (כ־5 שנים) 
 חברת אם:  Veolia Transport 
 
קונקס סאות' סנטרל (דרום-מרכז) הייתה מפעילת רכבות קצרת-ימים בממלכה המאוחדת. החברה הייתה בבעלות קבוצת קונקס, והפעילה רכבות תחת שם המותג קונקס בין אוקטובר 1996 ועד אמצע 2001.
החברה הפעילה רכבות נוסעים ששירתו את המחוזות סארי, מזרח סאסקס ומערב סאסקס, וחלקים מהאפשייר. הרשת הייתה בעבר חלק מהאזור הדרומי של חברת הרכבות הלאומית בריטיש רייל, ורשת דרום-מזרח של החברה. לפני ההפרטה אזור הזיכיון שניתן לקונקס סאות' סנטרל נקרא נטוורק סאות'-סנטרל (רשת דרום-מרכז). רכבות החברה שירתו את תחנות הטרמינל הלונדוניות ויקטוריה ולונדון-ברידג' (גשר לונדון).
במקור הזיכיון נועד להמשיך עד 2006, אבל קונקס סאות' סנטרל איבדה את הזיכיון באוקטובר 2000. הזיכיון ניתן מאוחר יותר לחברת גו-ויה שתיתגה מחדש את הרשת בשם "סאת'רן" (דרומי).
ראו גם

קונקס סאות' איסטרן
קייקוגי

.
| --- | --- |

 סוג:  בגדי ספורט 
 
מתאמן קראטה צעיר לבוש בקייקוגי
קֵיְקוֹגי (稽古着 או 稽古衣; מיפנית: בגד אימון), או פשוט גי, הוא חליפת לבוש אמנויות לחימה מסורתי המשמש את אמנויות הלחימה היפניות ואלו שהושפעו מהן. הגי מורכב משני חלקים, ג'קט עליון ארוך שרוול הנרכס סביב המותניים בחגורה חסרת אבזם אשר לרוב מסמלת בצבעה את דרגת המתאמן אשר נקרא אוּוַא גי, ומכנס ארוך דומה הנקרא שיטאבַקי. ג'יגורו קאנו, מייסד הג'ודו, החל לפתח לבוש אימונים בסוף המאה ה-19. בשנת 1920 הקייקוגי שאנו מכירים כיום התחיל להילבש לאימונים ולתחרויות על ידי קבוצתו של ג'יגורו.
כיום ישנם שני סוגי גי מובחנים: הגי המשמש מתאמני גראפלינג, בעיקר ג'ודו, ג'ו ג'יטסו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי וסמבו, והגי המשמש לוחמי קראטה. ההבדל המרכזי ביניהם שהסוג הראשון עשוי בד עבה יותר, עמיד יותר ונמתח פחות, מכיוון שמתאמני גראפלינג אוחזים בגי ומושכים בו עבור הטלות וחניקות. כיום הגי מסמל אמנויות לחימה רבות ושונות, בינן גם אמנויות לחימה שלא מחזיקות כל קשר היסטורי ליפן, לדוגמה סמבו. לגי בו משתמשים בתחרויות ספורטיביות בג'וג'יטסו וצאצאיו (ג'ודו וג'וג'יטסו ברזילאי) קיימים שלושה צבעים חוקיים: לבן, שחור וכחול. קיימים גם צבעים שונים כגון אדום ווורוד, אבל אילו אינם חוקיים בתחרויות רשמיות. בקרטה נלבש רק גי לבן, ובסמבו נלבשים גי עם מכנס קצר בצבעים אדום או כחול, צבע אחד לכל יריב.
קטלס

קטלס משנת 1812 של הצי הצרפתי, עם תקריב על הניצב
קטלס (אנגלית: cutlass) הוא סוג חרב צבאית בעל להב קצר ורחב עם שפה חדה יחידה, ושמורות ניצב מפותחות או חיפוי רחב להגנה על כף היד. צורות שונות של חרב כזו היו נפוצות באירופה ובמדינות המערב מן המאה ה-16 ועד המאה ה-20 כנשק תקני לחימוש חיילים רגלים ומלחים. בתרבות הפופולרית המודרנית מוכרת הקטלס בעיקר כנשק אייקוני של פיראטים בעידן אוניות המפרש.
אטימולוגיה

המילה האנגלית cutlass קרוב לוודאי זכתה לפופולריות עקב צירוף המילים cut ("חיתוך") עם סיומת החיבה lass (נערה או אישה צעירה בגאלית סקוטית ובעגה אנגלית), ואולם אין זה מקורה האטימולוגי של המילה. במאות ה-17 וה-18 תכופות אויתה המילה cuttoe, והיא התפתחה במאה ה-17 כווריאציה על המילה הצרפתית coutelas, שבאותה תקופה תיארה חרב קצרה דמוית מצ'טה, ובצרפתית מדוברת כיום משמעה "סכין". המילה הצרפתית היא בעצמה שיבוש של המילה האיטלקית coltellaccio שמשמעה המילולי "סכין גדולה", ובמאה ה-16 ציינה חרב דמויי סיף פרשים עם להב קצר. כיום נקראת הקטלס בצרפתית Sabre d'abordage (מילולית: סיף להסתערות על סיפון), בגרמנית Entermesser (מילולית: סכין להסתערות על סיפון) ובספרדית Alfanje.
בצבאות היבשה הבריטיים, הקטלס תכופות כונתה האנגר (hanger), שפירושו "נתלה", שכן הלהב הקצר איפשר לחרב להיתלות בנדן מחגורתו של חיל רגלי בלי להיתקע בקרקע או להסתבך ברגליו בעת הצעידה והלחימה.
בעברית, אוריאל אופק תרגם קטלס כ"חרב מלחים", בתרגומו לספר אי המטמון של רוברט לואיס סטיבנסון, אך השימוש במונח העברי נדיר.
בתרבות הפופולרית

במאה ה-19 ובמאה ה-20 צוידו דגמי הקטלס התקניים בצי המלכותי בשמורות ניצב שעוצבו כחיפוי מתכתי בצורת "פעמון" (bell guard) שהקיף את מרבית כף ידו של המשתמש. צורתם של דגמים אלו הפכה לאיקונית בתרבות הפופולרית, וכיום מקושרת ברומנים היסטוריים, בתיאטרון, בקולנוע ובמשחקי מחשב בעיקר עם פיראטים מ"תקופת הזוהר של שוד הים" במאה ה-18. קישור זה הוא אנכרוניסטי במידת מה. בפועל, פיראטים במאה ה-18 השתמשו בחרבות הקטלס הנפוצות באותה תקופה, שכללו צורות רבות ושונות של שמורות ניצב ובעיקר כאלו המצוידות במגן פרקים פשוט בצורת קשת או פרסה, וכן הם השתמשו בחרבות מסוגים אחרים שהיו נפוצים באותה תקופה.
דגי משפחת הרצועניים מכונים באנגלית cutlessfish ("דגי קטלס") עקב דמיון צורת גופם המוארכת וחדת הזנב ללהב של קטלס.
ראו גם

סיף פרשים
אדמירל בריטי מחזיק קטלס בציור דיוקן משנת 1701. תצורה זו עם מגן פרקים צנוע הייתה נפוצה בתקופת שודדי הים הקאריביים יותר מחיפוי המתכת הרחב האופייני למאה ה-19.
מלחים מתרגלים שימוש בקטלס על סיפון קורבטה של הצי המלכותי בשנת 1882.
פיראט מחזיק קטלס עם חיפוי יד בצורת פעמון בציור על כריכת הספר אי המטמון ממהדורת 1911.
קייק פופ

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה, מנה, סוכרייה על מקל 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  עוגה 
 
קייק פופ הוא קינוח המהווה עוגה המזוגגת בשוקולד ומוגשת כסוכרייה על מקל.
קייק פופס משתמשים ברבים מהמרכיבים המשמשים באפיית עוגה מסורתית וניתן להכין אותם מעוגות בכל טעם.
לאחר אפיית עוגה, או איסוף פירורים מעוגה קיימת, יש לפורר את הפירורים לחתיכות קטנות. את הפירורים הללו מערבבים בתוך קערה ואת התערובת המתקבלת מעצבים לכדורים, קוביות או צורות אחרות. כל כדור מחובר למקל סוכרייה טבול בשוקולד מומס, ומוכנס למקרר לצינון.
לאחר שהתערובת מתמצקת, טובלים אותה בשוקולד מומס ליצירת קליפה קשה, ומקשטים אותה בסוכריות. ניתן להקפיא את כדורי העוגה כדי לזרז את תהליך ההתמצקות.
קן יוסטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1944 (בן 79) לופקין, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  סייפטי
 גובה:  1.91 מטרים
 משקל:  89 קילוגרם
 מספר:  27, 29
 מכללה:  פראירי ויו A&M
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 1967, יוסטון אוילרס, סבב 9, מספר 214
 היכל התהילה:  חבר היכל התהילה של ה-NFL משנת 1986
 קבוצות כשחקן
 1967–1980:  יוסטון אוילרס (1967–1972)   וושינגטון רדסקינס (1973–1980)
 הישגים כשחקן
 12 בחירות למשחק הפרובול (1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979)   בחירה ל-70 השחקנים הגדולים של הרדסקינס
 
קנת' ריי יוסטון (באנגלית: Ken Houston; נולד ב-12 בנובמבר 1944 בלופקין, טקסס) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר.
יוסטון נבחר בדראפט של שנת 1967, על ידי יוסטון אוילרס מליגת ה-AFL שעברה לשחק ב-NFL לאחר האיחוד הליגות. ב-1973 עבר לוושינגטון רדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1980. יוסטון נבחר למשחק הפרובול 12 עונות ברציפות מ-1968 עד 1979. בשנת 1986 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
קונראד היידקאמפ

קונראד "קוני" היידקאמפ (בגרמנית: Konrad Conny Heidkamp, ‏27 בספטמבר 1905 - 6 במרץ 1994) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת המגן.
קריירה

היידקאמפ נולד בדיסלדורף. הוא ערך 9 הופעות בנבחרת גרמניה בכדורגל בין השנים 1927–1930, והשתתף עמה באולימפיאדת אמסטרדם בשנת 1928. לזכותו של היידקאמפ שער אחד במדים הלאומיים. בנוסף, שיחק היידקאמפ בפורטונה דיסלדורף ובבאיירן מינכן. עם באיירן מינכן זכה באליפות בשנת 1932 לאחר ניצחון על איינטרכט פרנקפורט, ומונה לקפטן.
בין השנים 1943 - 1945 שימש היידקאמפ כמנג'ר של באיירן מינכן.
היידקאמפ חבר בהיכל התהילה של באיירן מינכן. נפטר במינכן.
פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון לזמר האהוב ביותר

| --- | --- |

סמליל הטקס שהיה בשנת 2014 פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון
 תיאור:  הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:    (ניקלודיאון)
 תקופת הפרס:  1987–הווה (כ־37 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  ג'סטין ביבר (5)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'סטין ביבר • ברונו מארס (9)
 האתר הרשמי (באנגלית)
פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון לזמר האהוב ביותר הוא פרס אשר נכלל בקטגוריית המוזיקה של הטקס, כחלק מן ארבעה החלקים. ניתן על ידי צופי ניקלודיאון המורכב מקהל ילדים הם שמצביעים ובוחרים את הזוכים בתחומים השונים, והזוכה בטקס מקבל פסלון כתום בצורת ספינת אוויר (בלימפ), שהייתה לוגו הערוץ במשך רוב התקופה שבין השנים 1984–2009, והוא אף משמש כגלילור (חלול במרכז) עבור אלבום מוזיקה. פרס זה מחולק בעבר כפרס אחד יחד עם פרס "להקה האהובה ביותר".
הטקס החל משנת 1987, בתור טקס הנקרא "The Big Ballot".מוענק מאז שנת 1987. תיאור הפרס הרשמי הוא כדלקמן: "לאמן הזכר שמוציא לאור במהלך שנת הזכאות את ההקלטה הראשונה המבססת את זהותו הציבורית של אותו אמן" זה לאו דווקא האלבום הראשון שהוציא אמן. כאשר רק בשנת 2000, החלו להתווסף עוד קטגוריות בחלקת המוזיקה; הלהקה האהובה ביותר, הצמד האהוב ביותר, האמן החדש האהוב ביותר, ושיר הפסקול האהוב ביותר. כמו כן בשנים 1993 ו-1994 לא התקיים פרס זה, עקב ביטול הטקס, ומועמדויות בהם היו נשים בלבד, בהתאמה. שנה לאחר מכן, בשנת 1995 התחברו שני המינים לקטגוריה אחת "האמן האהוב". ב-2016, התווסף קטגוריה הנקראת "שיתוף הפעולה האהוב ביותר". בשנת 2022, הוחלט כי כמות המועמדים תוגדל לכשישה מועמדים בסך הכל.
רקע

הטקס החל משנת 1987, בתור טקס הנקרא "The Big Ballot". כמו כן בשנים 1993 ו-1994 לא התקיים פרס זה, עקב ביטול הטקס, ומועמדויות בהם היו נשים בלבד, בהתאמה. שנה לאחר מכן, בשנת 1995 התחברו שני המינים לקטגוריה אחת "האמן האהוב". משנת 1998 (הטקס השני) עד שנות האלפיים בקטגוריה זו בעצם היו מועמדים גם בנים וגם בנות. והחלו לפצל זאת שוב הפעם בשנת 2000.
זוכים ומועמדים > שנות ה-80

| שנה | זוכה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | פיל קולינס |  ליונל ריצ'י  ברוס ספרינגסטין |  |
| 1988 | בון ג'ובי |  The Fat Boys  המאנקיז |  |
| 1989 | בון ג'ובי |  The Fat Boys  די ג'יי ג'אזי ג'ף |  |
זוכים ומועמדים > שנות ה-90

| שנה | זוכה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | ניו קידס און דה בלוק |  בובי בראון  בון ג'ובי |  |
| 1991 | ונילה אייס |  בל ביב דבוי  אם סי האמר |  |
| 1992  | קריס קרוס |  Boyz II Men  אם סי האמר |  |
1993: בשנה זו לא התקיים טקס
1994: הפרס לא הוענק בשנה זו
| 1995 | ג'נט ג'קסון |  בייביפייס  מריה קארי |  |
| 1996 | ברנדי |  קוליו  ג'נט ג'קסון  מייקל ג'קסון |  |
| 1997 | קוליו |  ברנדי  אל אל קול ג'יי  אלאניס מוריסט |  |
| 1998 | פאף דאדי |  מריה קארי  סלין דיון  וויל סמית' |  |
| 1999 | וויל סמית' |  אליה  ברנדי  אשר |  |
זוכים ומועמדים > שנות האלפיים

| שנה | זוכה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | וויל סמית' |  ג'ורדן נייט  ריקי מרטין  טייריס גיבסון |  |
| 2001 | ליל באו ואו |  ריקי מרטין  סיסקו  וויל סמית' |  |
| 2002  | אשר |  באו ואו  ארון קרטר  רומיאו מילר |  |
| 2003  | נלי |  באו ואו  רומיאו מילר  ג'סטין טימברלייק |  |
| 2004 | נלי |  באו ואו  ניק קאנון  ג'סטין טימברלייק |  |
| 2005 | אשר |  צ'ינגי  אל אל קול ג'יי  נלי |  |
| 2006 | ג'סי מקרטני |  באו ואו  נלי  וויל סמית' |  |
| 2007 | ג'סטין טימברלייק |  כריס בראון  ג'סי מקרטני  שון פול |  |
| 2008 | כריס בראון |  באו ואו  סולג'ה בוי  ג'סטין טימברלייק |  |
| 2009 | ג'סי מקרטני |  כריס בראון  קיד רוק  טי-פיין |  |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2010

| שנה | תמונה | זוכה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 |  | ג'יי זי |  שון קינגסון  מריו  ני-יו |  |
| 2011  |  | ג'סטין ביבר |  ג'יי זי  ברונו מארס  אשר |  |
| 2012 |  | ג'סטין ביבר |  טובי קית'  ברונו מארס  אשר |  |
| 2013  |  | ג'סטין ביבר |  בלייק שלטון  ברונו מארס  אשר |  |
| 2014 |  | ג'סטין טימברלייק |  פיטבול  ברונו מארס  פארל |  |
| 2015 |  | ניק ג'ונאס |  בלייק שלטון  ברונו מארס  סם סמית'  ג'סטין טימברלייק  פארל |  |
| 2016 |  | ג'סטין ביבר |  בלייק שלטון  דרייק  ניק ג'ונאס  אד שירן  דה ויקנד |  |
| 2017 |  | שון מנדס |  ג'סטין ביבר  דרייק  ברונו מארס  ג'סטין טימברלייק  דה ויקנד |  |
| 2018 |  | שון מנדס |  לואיס פונסי  די ג'יי קאלד  קנדריק לאמר  אד שירן  ברונו מארס |  |
| 2019 |  | שון מנדס |  לוק בריאן  דרייק  די ג'יי קאלד  ברונו מארס  ג'סטין טימברלייק |  |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2020

| שנה | תמונה | זוכה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020  |  | שון מנדס |  אד שירן  ג'סטין ביבר  ליל נאז X  מרשמלו  פוסט מאלון |  |
| 2021  |  | ג'סטין ביבר |  פוסט מאלון  דרייק  שון מנדס  הארי סטיילס  דה ויקנד |  |
| 2022  |  | אד שירן |  ג'סטין ביבר  דרייק  שון מנדס  ברונו מארס  דה ויקנד |  |
| 2023  |  | הארי סטיילס |  ג'סטין ביבר  דרייק  באד באני  קנדריק לאמר  דה ויקנד  פוסט מאלון |  |
שיאני הזכיות

| מספר זכיות | אמן |
| --- | --- |
5: ג'סטין ביבר
4: שון מנדס
שיאני המועמדויות

| מספר המועמדויות (נכון לשנת 2023) | אמן |
| --- | --- |
9: ג'סטין ביבר • ברונו מארס
8: ג'סטין טימברלייק
6: דרייק • שון מנדס
5: דה ויקנד •
4: אד שירן
3: פוסט מאלון
2: הארי סטיילס • קנדריק לאמר • ניק ג'ונאס
קלויסטר

קמרונות מניפה בקלויסטרים שבקתדרלת גלוסטר, אנגליה
קלויסטר של פרנציסקוס מאסיזי, בסורנטו, איטליה
הקלויסטר בקבר דוד המלך בהר ציון
הקלויסטר הצלבני המשוחזר בכנסיית הגואל
קלויסטר (בלטינית: claustrum) הוא אלמנט אדריכלי באדריכלות של מנזרים, קתדרלות וכנסיות מנזר. הקלויסטר הוא חצר מרובעת, המוקפת בארבעת צדדיה בארקדות ובמרכזה גינה או רחבה מרוצפת. הקלויסטר מתוכנן כך שיהיה מוגן מפני גשם אך פתוח לאוויר הצח. קלויסטר הצמוד לקתדרלה (בעיקר באנגליה) מעיד כי שימש מוסד נזירי בשלב כלשהו.
הקלויסטר הגדול ביותר נמצא במנזר צ'רטוזה די פאדולה (Certosa di Padula) בדרום איטליה ושטחו 12,000 מטר רבוע. בארץ ישראל השתמרו כמה קלויסטרים מימי הביניים. המוכר ביותר מביניהם הוא קבר דוד המלך בהר ציון. המבנה הוקם במאה ה-13 על ידי המסדר הפרנציסקני, ומשמש את ישיבת התפוצות.
במקורות תורניים

הקלויסטר מוזכר ברש"י בביאור המושג התלמודי חצר המוקפת אכסדרה:
"דוגמה לדבר קלוישטר"א בלשון אשכנז של מיני האומות הם הגלחים שיש לה אויר שיש בה עשבים והיקף אכסדרה סביב לו".
ראו גם

פטיו
הערות שוליים

↑  כמרים נוצרים.
↑  תלמוד בבלי מסכת סוכה דף יז עמוד א', ד"ה וכן חצר. ספר 'בית יער הלבנון' מאת הרב שי עילם, שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556392805171  BNE: XX532979  BnF: cb119407358 (data)  GND: 4033079-5  LCCN: sh99000164 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קומפקט פלאש

כרטיס קומפקט פלאש במצלמת ניקון
‏CompactFlash (ר"ת: CF) הוא כרטיס אחסון מידע שפותח על ידי חברת Sandisk בשנת 1994‏ עבור התקנים אלקטרונים ניידים. הכרטיס משתמש בזיכרון הבזק המצוי בתבנית בגודל תקני. כרטיס זה היה ההתקן הראשון של זיכרון הבזק אשר נבנה סביב זיכרון ההבזק מבוסס NOR של אינטל. זיכרון הבזק כזה הוא בעל צפיפות קטנה יותר ממערכות מודרניות המבוססות על NAND.
נתונים טכניים

ממשק הכרטיס זהה לממשק ה-PCMCIA-ATA. כלומר, בהתקנים בו הוא משולב הוא מוצג כאילו היה דיסק קשיח בגודל קבוע כלשהו. רוחב החיבור הוא כ-42 מילימטר ואורכו 3.3 מילימטר עבור כרטיס מסוג CF I ו-5 מילימטר עבור כרטיס מסוג CF II.
הזיכרון אינו נדיף ונמצא במצב מוצק, דבר התורם לאמינותו. הכרטיסים פועלים במתח 3.3 או 5 וולט, ויכולים להיות מועברים בין מערכות. כרטיסי CF מסוגלים להתמודד עם שינויים קיצוניים בטמפרטורה וגרסאות תעשייתיות של כרטיסי CF יכולות לתפקד בטווח של -45 עד 85 מעלות צלזיוס.
מכשירים רבים משתמשים ב-CF - מחשבי כף יד, ועזרי PDA אחרים. כמו כן, הם משמשים כזיכרון למצלמות דיגיטליות. פרט לכך, יש להם שימושים רבים אחרים, כולל אחסון והעברת מידע בין מחשבים.
תצורת CF+

בעת קביעת תקני Compact Flash, אפילו כוננים קשיחים היו לרוב קטנים מ-4 ג'יגה-בית, ולכן מגבלות תקן ה-ATA נחשבו קבילים. מאז, נערכו מספר שינויים במערכת ה-ATA של הכוננים הקשיחים כדי לטפל במדיה ההולכת וגדלה (בקיבולת), וכיום אפילו כרטיסי זיכרון הבזק הצליחו להגיע לקצה גבול תקן ה-ATA הישן.
מסיבה זו נוצר תקן CF חדש, ה-CF+ (או CF 2.0) הכולל שני שינויים עיקריים: הגדלת המהירות ל-16 מגה-בית לשנייה, וקיבולת מקסימלית של 137 ג'יגה-בית.
התקנים אחרים של הפורמט

מכיוון שממשק הכרטיס זהה לממש ה-PCMCIA התקני קלט/פלט וממשק שונים משתמשים בפורמט זה על מנת להתחבר למחשב.
ראו גם

Secure Digital
MultiMediaCard
xD-Picture Card
הערות שוליים

↑  http://www.digiprintuk.com/information.php?info_id=11 Digiprint Uk
פרס בגין

| --- | --- |
 תיאור:  עבור תרומה לעם ישראל ועשייה ציונית
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מרכז מורשת מנחם בגין 
 תקופת הפרס:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 נקרא על שם:  מנחם בגין 
 אתר רשמי
 
פרס בגין, על שמו של ראש ממשלת ישראל המנוח, מנחם בגין, מוענק מטעם מרכז מורשת בגין על תרומה לעם ישראל ועשייה ציונית. הפרס מוענק מדי שנה, החל משנת 2002, בחנוכה, במעמד ראש עיריית ירושלים והרמטכ"ל. בנוסף לפרס, מרכז מורשת בגין מעניק אותות הוקרה.
יו"ר ועדת הפרס הוא השר לשעבר משה נסים, חברי הוועדה הם סגנית השר לשעבר מרים גלזר-תעסה, רעיה יגלום ומאיר רוזן. עד לפטירתו נמנה גם יחיאל קדישאי עם חברי הוועדה.
זוכי הפרס > 2002

בשנת תשס"ג-2002 הוענק הפרס ל-:
ארגון נפגעי פעולות איבה
מערך המתנדבים של מגן דוד אדום
ארגון זק"א – זיהוי קורבנות אסון.
נימוקי הוועדה: "בשנה זו, בה לצערנו הפך הטרור לחלק בלתי נפרד משגרת החיים, החליטה ועדת פרס בגין להעניק את הפרס לשלושת הארגונים אשר עשו למען הצלת חיים, שיקום וסיוע לנפגעי הטרור."
זוכי הפרס > 2003

בשנת ה'תשס"ד-2003  הוענק הפרס לאל"ם אילן רמון, טייס החלל הראשון של ישראל. ועדת הפרס החליטה על הענקת הפרס בטרם נספה. הפרס הוענק בפועל לאחר מותו וניתן לאשתו רונה רמון.
נימוקי הוועדה: "על טיסתו לחלל והתנהלותו כאדם צנוע, יהודי גאה ולוחם אוויר ישראלי ועל השתתפותו בתקיפה שהביאה להשמדת הכור הגרעיני בעיראק בשנת 1981, פעולה שבוצעה בפקודתו של ראש הממשלה מנחם בגין."
זוכי הפרס > 2004

בשנת ה'תשס"ה-2004 הוענק הפרס לארגון נפש בנפש
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לארגון, אשר מעודד עליה מצפון אמריקה ומסייע לקליטתם המהירה של העולים בארץ. הארגון הגדיל באופן משמעותי את מספר העולים לישראל מצפון אמריקה ובכך מגשים בפועל את חזונו של מנחם בגין בדבר שיבת ציון."
זוכי הפרס > 2005

בשנת ה'תשס"ו-2005 הוענק הפרס לרב אברהם אלימלך פירר מקים ארגון "עזרה למרפא".
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לרב פירר אשר מעניק ייעוץ רפואי לכל הפונים אליו, ואשר ייסד את ארגון "עזרה למרפא" המפעיל מגוון שירותים לרווחת החולים ובני משפחותיהם וכל זאת ללא תמורה."
זוכי הפרס > 2006

בשנת ה'תשס"ז-2006 הוענק הפרס לתושבי שדרות ולשני חללי צה"ל, עמנואל מורנו ורועי קליין.
תושבי שדרות, שהיו נתונים אז תחת הפגזה יומיומית של רקטות קסאם מרצועת עזה, קיבלו את הפרס על עמידתם ונחישותם למרות ההפגזות.
נימוקי הוועדה: "הפרס ניתן לתושבי שדרות על עמידתם האיתנה במשך כמעט שש שנים בירי בלתי פוסק של טילים הנורים על ידי ארגוני הטרור הפלסטינים מרצועת עזה. שדרות ותושביה הפכו לסמל של עמידה איתנה בפני התקפות המחבלים המאפיינת את עם ישראל מאז תקומתו. בעמידתם זו הם מהווים דוגמה ומופת לנחישות ולאחיזה איתנה בארץ ישראל."
סא"ל עמנואל מורנו מסיירת מטכ"ל שנפל קצת אחרי סיום מלחמת לבנון השנייה במבצע סודי בלבנון.
מנימוקי הוועדה: "איש חרב אשר ראה את בשירותו הצבאי שליחות גדולה, לה התמסר בכל מאודו, ומאידך, תלמיד שקדן, אשר הקדיש כל דקה פנויה ללימוד תורה ולמעשי חסד ועזרה לסביבתו. שימש מופת לחייליו בסיירת מטכ"ל, כשהלוחמים הולכים אחריו באש ובמים, וסומכים עליו שיחזירם בשלום".
רס"ן רועי קליין, בעל עיטור העוז, שהקריב את חייו והציל את חייליו כאשר זינק על רימון יד במלחמת לבנון השנייה.
זוכי הפרס > 2007

בשנת ה'תשס"ח-2007  הוענק הפרס למכינה הקדם צבאית "בני דוד" בעלי.
נימוקי הוועדה: "המכינה הקדם צבאית הראשונה שהוקמה במדינת ישראל והגדולה שבמכינות הקדם צבאיות. המכינה נמצאה ראויה לפרס בזכות העמדת דור של תלמידים הפועלים באמונה ומסירות למען עם ישראל והגנת ארץ ישראל תוך שרות צבאי מלא ומשמעותי."
זוכי הפרס > 2008

בשנת ה'תשס"ט-2008  הוענק הפרס לפרופ' ראובן אור מהמרכז הרפואי אוניברסיטאי הדסה עין כרם.
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לפרופ' אור בהוקרה על פעילותו הרפואית והמחקרית הענפה ועל הקמת שני פרויקטים לאומיים חשובים ומצילי חיים: מאגר תורמי מח עצם ובנק דם חבל הטבור הציבורי, לאומי."
זוכי הפרס > 2009

בשנת ה'תש"ע-2009 הוענק הפרס לארגון רבני צהר.
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לארגון עבור פעילותם הענפה לטיפוח הזהות היהודית של מדינת ישראל, מתוך הידברות וחיפוש אחר מרכיבי זהות משותפים."
זוכי הפרס > 2010

בשנת ה'תשע"א-2010 הוענק הפרס לשייטת 13 ואלן דרשוביץ ומרים פרץ קיבלו אות הוקרה.
שייטת 13 קיבלה את הפרס על תרומתה לביטחון המדינה והמבצעים המיוחדים בהם נטלה חלק.
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לשייטת "עבור פעילות היחידה למען ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה."
מרים פרץ, אמם של חללי צה"ל אוריאל ואלירז פרץ. קיבלה אות הוקרה "על אשר מקדישה את חייה למען חינוך הדור הצעיר ומהווה סמל של מופת לחוסן לאומי ולאהבת המולדת."
פרופ' אלן דרשוביץ קיבל אות הוקרה "עבור פעילותו רבת השנים בחזית ההסברה הישראלית".
זוכי הפרס > 2011

בשנת ה'תשע"ב-2011 הוענק הפרס לארגון "השומר החדש" עבור פעילותו הציונית לשמירה על אדמות המדינה וביטחון אזרחיה ועל היותו מודל מוביל לערבות הדדית ולאומץ אזרחי בחברה הישראלית.
זוכי אותות ההוקרה על שם מנחם בגין לשנת תשע"ב:
רנ"ג פסקל אברהמי לוחם הימ"מ שנהרג במתקפת הטרור על גבול ישראל-מצרים בחודש אוגוסט 2011, עבור תרומתו לביטחון המדינה והיותו סמל למצוינות, אומץ לב והקרבה.
משפחת בלוט על היותה מודל לציונות עכשווית ותרומה למען המדינה על ידי טיפוח דור צעיר של לוחמים ובוני הארץ.
זוכי הפרס > 2012

זוכת פרס בגין לשנת ה'תשע"ג היא מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות - ארגון המאגד בתוכו עשרות גרעינים קהילתיים וחברתיים של משפחות וצעירים, דתיים וחילונים שפועלים להתיישב באזורים מוחלשים על מנת לחזקם.
זוכי אותות ההוקרה על שם מנחם בגין לשנת תשע"ג:
נועם גרשוני - טייס מסוק AH-64 אפאצ'י שנפצע קשה במלחמת לבנון השנייה וזכה במדליית זהב בטניס במשחקים הפאראלימפיים לונדון 2012.
ד"ר יהודה דוד - רופא ישראלי שנאבק כנגד העלילה שבה האשימו את חיילי צה"ל בהריגת הנער מוחמד א-דורה.
זוכי הפרס > 2013

זוכי פרס בגין לשנת ה'תשע"ד:
NGO Monitor - ארגון החוקר ארגונים לא ממשלתיים וחושף את האידאולוגיה העומדת מאחורי אותם ארגונים.
אייב פוקסמן - יו"ר הליגה נגד השמצה.
חיים טופול - שחקן קולנוע ותיאטרון ומפיק קולנוע ישראלי, שזכה בשני פרסי גלובוס הזהב. מהשחקנים הישראלים הידועים והבולטים ביותר בישראל ובעולם.
זוכי הפרס > 2014

זוכת פרס בגין לשנת ה'תשע"ה היא העמותה לזכר שלושת הנערים - משפחות יפרח, פרנקל ושער, על היותן סמל לעמידה ולכידות לאומית אשר חיזקו את רוח העם בשעת משבר.
זוכי הפרס > 2015

זוכי פרס בגין לשנת ה'תשע"ו הם ארגון 'מסע', גלילה רון פדר עמית והאב גבריאל נדאף
זוכי הפרס > 2016

זוכה פרס בגין לשנת ה'תשע"ז הוא פרויקט תגלית. שר החוץ לשעבר דוד לוי זכה באות הוקרה.
זוכי הפרס > 2017

זוכי פרס בגין לשנת ה'תשע"ח הם מלקולם הונליין ויגאל כהן-אורגד.
זוכי הפרס > 2018

זוכת פרס בגין לשנת ה'תשע"ט היא עמותת "אחריי!". אותות הוקרה הוענקו לרב חיים דרוקמן ולד"ר עינת וילף.
זוכי הפרס > 2019

זוכי פרס בגין לשנת ה'תש"ף הם עמותת איילים. ברנאר-אנרי לוי ויהודה לפידות זכו באות הוקרה.
זוכי הפרס > 2020

בשנת ה'תשפ"א, הענקת פרס בגין לא התרחשה, ככל הנראה בשל מגפת הקורונה.
זוכי הפרס > 2021

זוכה פרס בגין לשנת ה'תשפ"ב היא מכינת צהלי ע"ש תמר אריאל.
זוכי הפרס > 2022

זוכי פרס בגין לשנת ה'תשפ"ג הם יוסף חדאד, דוד עברי ועמותת אור למשפחות.