stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האם (סרט, 2023)

| --- | --- |

 בימוי:  ניקי קארו 
 הופק בידי:  איליין גולדסמית'-ת'ומאס, רוי לי, מארק אוונס, בני מדינה, ג'ניפר לופז, מישה גרין 
 תסריט:  מישה גרין, אנדריאה ברלוף, פיטר קרייג 
 תחקיר:  מישה גרין
 עריכה:  דיוויד קולסון 
 שחקנים ראשיים:  ג'ניפר לופז ג'וזף פיינס Paul Raci עומארי הארדוויק גאל גרסיה ברנאל Jesse Garcia 
 מוזיקה:  ג'רמיין פרנקו
 צילום:  בן סירסין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניויוריקן פרודקטיונס, Vertigo Entertainment 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2023 
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האם (באנגלית: The Mother) הוא סרט פעולה אמריקאי, שהופק עבור נטפליקס ובוים על-ידי ניקי קארו. בסרט מככבים ג'ניפר לופז, ג'וזף פיינס, לוסי פייז, עומארי הארדוויק וגאל גרסיה ברנאל. הסרט עוסק בחיילת צבא ארצות הברית לשעבר (לופז) שמתחברת עם סוכן FBI כדי להציל את בתה הצעירה שנחטפה על-ידי פושעים.
הסרט עלה לנטפליקס ב-12 במאי 2023. נכון ל-3 ביולי 2024, הוא הסרט השישי הנצפה בהיסטוריית נטפליקס, עם 234.07 מיליון שעות צפייה.
עלילה

חיילת אמריקאית חסרת שם, ידועה בתור "האם", מתווכת עסקה הברחת נשק בין סוחר הנשר הקטור אלבארז למפקד לשעבר בקומנדו הבריטי, קפטן אדריאן לאוול. מעורבת רומנטית עם שניהם, בסופו של דבר היא נכנסת להריון. לאחר שגילתה שהם מעורבים בסחר בילדים, האם ניגשת ל-FBI ומבקשת להפוך למודיעה.
בעוד האם נחקרת בדירת מסתור על-יד סוכן ה-FBI המיוחד ויליאם קרוז, לאוול תוקף את המתחם; קרוז נורה ונפגע, ושאר סוכנים ה-FBI נהרגים. האם מצילה את חייו של קרוס ומכינה פצצת זמן. לאוול מתעמת איתה בחדר האמבטיה ודוקר אותה בבטנה לפני שהוא עף אחורנית ונשרף כתוצאה מהפיצוץ. לאחר החוויה הקשה, האם יולדת בת בטרם עת בבית החולים.
הסוכנת המיוחדת אלינור ויליאמס מודיעה לאם שגופתו של לאוול נעדרת ושבתה שזה-עתה נולדה תועבר למשפחת אומנה עבור ביטחונה. מבינה שהילדה לעולם לא תהיה בטוחה איתה, היא מוותרת על זכויות ההורות. האם מבקרת את קרוז ונותנת לו שלושה תנאים: הילדה תחיה חיים רגילים ככל האפשר, האם תקבל תמונה מדי יום הולדת, והיא תוזהר במקרה של סכנה לילדה. לאחר מכן, האם עוברת לבקתה מרוחקת באלסקה בעזרת עמיתה לשעבר בצבא, ג'ונס.
שתים-עשרה שנים לאחר מכן, קרוז יוצר קשר איתה באוהיו. הוא מודיע לה שכשה-ATF עצר כמה מאנשיו של אלבארז במקסיקו, הם מצאו תמונה של בתה, זואי, שמעידה על כך שהם בעקבות האם. בעוד האם וקרוז צופים על זואי המשחקת בפארק, אנשי אלבארז חוטפים את זואי. האם מצליחה לנטרל כמה מאנשיו לפני שהיא בורחת מהשוטרים עם קרוז. קרוז חושב שהחטיפה נועדה עבור כופר, אך היא יודעת שהיא נעשתה במטרה לפתות אותה מהמחבוא.
השניים יוצאים לכיוון הוואנה, קובה בתקווה למצוא רמזים למיקומה של זואי. הם תופסים את טרנטולה, סגנו של אלבארז, שמגלה תחת חקירה שהיא מוחזקת בביתו של אלבארז ב"מטע". כשהם חודרים לבית השמור בכבדות, הם מחלצים את זואי. לאחר מכן הורגת האם את אלבארז.
בזמן שהיא מלווה את זואי חזרה הביתה, מבטה של האם עליה גורם לזואי להבין שהיא אמה הביולוגית. האם מחליטה להיפרד ולתת לקרוז להחזיר אותה להורי האומנה. לאבל מצליח לתפוס אותם, אבל האם מגיעה ובורחת עם זואי. כועס, לאבל הורג את קרוז.
כשהיא מבינה שזואי לא בטוחה אם היא תחזור לביתה, האם לוקחת אותה לבקתה. עם הזמן, היא מאמנת את הילדה הסרבנית בכישורי הישרדות, הגנה עצמית ושימוש בנשק קל. הם מתחילים להתחבר, אך כאשר האם מגלה שלאבל וקבוצה של שכירי חרב מגיעה אליהם, היא מחליטה להשאיר את זואי עם ג'ונס. נסערת לדעת שהיא ננטשת שוב על ידי אמה, זואי מתנחמת על ידי ג'ונס, שמעודד אותה לראות את האם דרך מעשיה ולא דרך המילים שלה. לאחר שהיא מוצאת מכתב מהאם שמסביר שכל מה שעשתה אי פעם היה עבורה, זואי מחליטה לחזור לבקתה ולעזור לאמה להגן על עצמה מפני התוקפים.
ללאבל ואנשיו יש עימות אחרון עם השניים. האם מצליחה להרוג את כל אנשיו של לאבל ולבסוף ניצבת למולו. לאחר שהובסה במהלך קרב מגע עם לאבל, הוא תופס את זואי ומנסה לברוח במהירות, אך האם צולפת בו והורגת אותו. כששותפיה לשעבר לפשע מתים, האם מחזירה את זואי למשפחתה המאמצת. כשהיא לא צריכה להישאר במחבוא, היא ממשיכה להתבונן בזואי מרחוק.
שחקנים

ג'ניפר לופז - האם, חיילת אמריקאית לשעבר
לוסי פייז - זואי, בתה של האם
עומארי הארדוויק - ויליאם קרוז, סוכן FBI
ג'וזף פיינס - אדריאן לאבל, פושע, איש הקומנדו הבריטי לשעבר
גאל גרסיה ברנאל - הקטור אלבארז, סוחר נשק מקסיקני
פול ראקי - ג'ונס, עמיתה של האם בצבא
ג'סי גרסיה - טרנטולה, סגנו של אלבארז
אידי פאלקו - אלינור ויליאמס, סוכנת FBI
הפקה

בפברואר 2021, הוכרז שג'ניפר לופז הצטרפה לקאסט הסרט, כשניקי קארו משמשת כבמאית, מתסריט שנכתב על-ידי מישה גרין ואנדראה ברלוף, עם נטפליקס כמפיצה.
בספטמבר 2021ֿ, הכריזו על צירופם לקאסט של ג'וזף פיינס, עומארי הארדוויק, גאל גרסיה ברנאל, פול ראצי ולוסי פייז. באוקטובר 2021, ג'סי גרסיה ואיבון סנה ג'ונס הצטרפו לקאסט הסרט.
שלב הצילומים החל בוונקובר ב-4 באוקטובר 2021. ב-11 בינואר 2022, הצילומים הושעו בעקבות התפשטות וריאנט האומיקרון של נגיף COVID-19 במהלך המגפה.
במרץ 2022ֿ, נערכו הצילומים האי הספרדי גראן קנריה, תוך שימוש בעיר העתיקה של לאס פלמאס כעיר בקובה. הגבינטה ליטריירט, שנמצא שם, שימש כקזינו. דרום האי נבחר לצלם מסיבה בווילה.
הפצה

הסרט הועלה לנטפליקס ב-12 במאי 2023.
לפי Samba TV, הסרט נצפה על-ידי 2.8 מיליון בתי-אב בארצות הברית במהלך סוף-השבוע הראשון להעלתו. לפי הנתונים של סמבה, הסרט הוכנס לאינדקס יתר ב-33% בקרב בתי-אב שחורים ו-25% בקרב בתי-אב היספנים. בין יציאתו ליוני 2023 הסרט הסתכם ב-249.9 מיליון שעות צפייה (שווה ל-127.07 מיליון צפיות), הכמות הגבוהה ביותר מכל מקור של נטפליקס במהלך פרק זמן זה.
ביקורות

אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 43% מ-114 ביקורות של מבקרים היו חיוביות, עם דירוג ממוצע של 5.1/10. הקונצנזוס של המבקרים ביטא את הרעיון ש"האם היא הזדמנות מבורכת לראות את ג'ניפר לופז במצב גיבור פעולה - אם כי כזו שמסתפקת באופן מתסכל בקלישאות ז'אנר." ב-Metacritic, המשתמשת בממוצע משוקלל, יש לסרט ציון של 45 מתוך 100, מבוסס על 26 מבקרים, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות". הגרדיאן נתן לסרט ציון של אחד מתוך חמישה. נכון לינואר 2024, הסרט הוא בין עשרת הסרטים הנצפים ביותר בהיסטוריה של נטפליקס.
ביקורות > פרסים

| פרס / פסטיבל סרטים | תאריך | קטגוריה | מקבלים | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס פטל הזהב | 9 במרץ 2024 | השחקנית הגרועה ביותר | ג'ניפר לופז | מועמדת |  |
הערות שוליים

↑  "האם", באתר איגוד התסריטאים האמריקאי
↑  "ג'רמיין פרנקו זכתה עם הסרט", באתר Film Music Reporter, ‏1 במאי 2023
↑  סוזן גיטינס, "הסרט "האם" בכיכוב ג'ניפר לופז העפיל למיקום השישי בהיסטוריית נטפליקס״, באתר Hollywood North Buzz, ‏13 ביוני 2023
↑  אנתוני ד'אלסנדרו, "ג'ניפר לופז תככב ותביים סרט פעולה בשם "האם" עבור נטפליקס", באתר Deadline Hollywood, ‏1 בפברואר 2021
↑  רבקה רובין, "ג'וזף פיינס, גאל גרסיה ברנל ועומארי הארדוויק מצטרפים לג'ניפר לופז בסרט "האם" (בלעדי)", באתר וראייטי, ‏22 בספטמבר 2021
↑  מאט גרובר, "ג'סי גרסיה ואיבוט ג'ונס הצטרפו לקאסט האם", באתר Deadline Hollywood, ‏13 באוקטובר 2021
↑  "האם (עמוד 2)", באתר איגוד התסריטאים הקנדי
↑  פביאנה בונטמפו, "ג'ניפר לופז לא ניתנת לזיהוי בסצנה לסרטה החדש", באתר ¡Hola!, ‏7 באוקטובר 2021
↑  לייני, "בן אפלק וג'ניפר לופז זכו לאיחוד לא מתוכנן בעקבות דחיית צילומי הסרט של לופז", באתר www.laineygossip.com, ‏11 בינואר 2022
↑  "סרטה של נטפליקס סיים את הצילומים בגראן קנריה", באתר The Canary News, ‏24 במרץ 2022
↑  צ'ארלס פוליאם-מור, "מערך הסרטים של נטפליקס לשנת 2023 נראה די רזה", באתר The Verge, ‏18 בינואר 2023
↑  קייטי קמפיאונה, "האם נצפה על-ידי 2.8 מיליון בתי אב בנטפליקס", באתר Deadline Hollywood, ‏15 במאי 2023
↑  "במה צפיתם: דוח שימוש של נטפליקס", באתר נטפליקס, ‏12 בדצמבר 2023
↑  "האם (2023)", באתר Rotten Tomatoes
↑  "האם (2023)", באתר Metacritic
↑  פיטר ברדשואו, "ביקורת האם - ג'ניפר לופז בועטת", באתר הגארדיאן, ‏12 במאי 2023
↑  טראוויס קלארק, "הסרטחם המקוריים הפופולריים ביותר של נטפליקס", באתר Business Insider
↑  "רייזי נומס 2024: כריס אוונס וג'ניפר לופז קיבלו את פרס השחקנים הגרועים", באתר וראייטי, ‏22 בינואר 2024
הוצאות להורג פומביות באיראן

הוצאות להורג פומביות באיראן הוא נוהג שעדיין נשמר ברפובליקה האסלאמית של איראן. עד 2013, רק ארבע מדינות בעולם שמרו על נוהג זה. באיראן, ההוצאות להורג הפומביות התרחשו באופן קבוע במהלך שושלת קג'אר, אך פחתו עם המהפכה החוקתית הפרסית והפכו נדירות תחת שושלת פהלווי. עם הקמת הרפובליקה האסלאמית של איראן ב-1979, חזרו ההוצאות להורג הפומביות בהיקף חסר תקדים.
הרפובליקה האיסלאמית של איראן

בעקבות המהפכה האסלאמית של 1979 והקמת הרפובליקה האסלאמית, הוצאות להורג פומביות הפכו לדבר שבשגרה. הרוב המכריע של ההוצאות להורג הפומביות בוצעו בתלייה. לעיתים קרובות, מנופים מורכבים על משאיות שימשו כגרדום. הנידונים, ובמקרים מסוימים מספר אסירים בעת ובעונה אחת, עמדו בדרך כלל על במה לפני המון באצטדיון או בכיכר. האסיר הורם מהקרקע על ידי מנוף, עם החבל סביב צווארו, מה שגרם למוות איטי יותר בחנק. במקרים אחרים, הנידון הונח עומד על שרפרף, שהוסר בפתאומיות, והותיר את האדם למות מחנק אך בקושי תלוי מהאדמה. על פי דיווח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 1990, "הלקאה לפני הוצאה להורג נפוצה יחסית". בכמה ערים פרובינציאליות נמצאו צורות מסורתיות של הוצאה להורג, כגון סקילה, בגין פשעים מוסריים. בסקילה מעודדים את הצופים להשתתף על ידי יידוי אבנים לעבר הנידונים. בשנת 1990, אמנסטי אינטרנשיונל "תיעד את ההוצאות להורג הראשונות שבוצעו על ידי עריפת ראשים בעת המודרנית באיראן". במקרים של רצח, לאפוטרופוס או לקרוב משפחה של הקורבן יש הזכות לבצע את ההוצאה להורג בפומבי או לשכור אדם אחר לביצועה.
רשויות ממשלתיות נמנעו בדרך כלל מהוצאה להורג בפומבי של אסירים פוליטיים, משום שהדבר מעורר סערה לאומית ובינלאומית גדולה יותר. עם זאת, אסירים פוליטיים עדיין הוצאו להורג בפומבי, בחלק מהמקרים באמתלה שהם סוחרי סמים. בבתי כלא כגון כלא אווין, אסירים פוליטיים נאלצו להיות עדים או אפילו להשתתף בהוצאות להורג על ידי סילוק גופות. בשנות ה-80, אסירים שזה עתה הגיעו עברו על פני שורות של אסירים תלויים כשנכנסו לחצר הראשית. הדו"ח של מזכ"ל האו"ם על מצב זכויות האדם באיראן לשנת 2017 מצביע על כך שמתוך 4,741 הוצאות להורג בין 2010 ל-2016, 3,210 התבססו על גזרי דין שניתנו על ידי בתי משפט מהפכניים באיראן.
הערות שוליים

↑  "Report: ההוצאות להורג בעולם עלו ב-15% ב-2013". Associated Press. 26 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "איראן: הפרת זכויות אדם 1987–1990". אמנסטי אינטרנשיונל. 1 בדצמבר 1990. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "תליות איראניות 'הגיעו לשיא חדש'". BBC News. 11 בפברואר 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Roger Hood; קרולין הויל (2015). The Death Penalty: A Global Perspective. Oxford University Press. p. 196. ISBN 978 - 0 - 19-870173-6.
↑  מצב זכויות האדם ברפובליקה האסלאמית של איראן
האיניילוריים

| האיניילוריים |
| --- | --- |
 איור של מגיסטותריום, האיניילורוס ודיסופסאליס
תקופה
, סוף פלאוקן-אמצע מיוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: האינודונטה
קבוצה:: האינודונטה
משפחה:: האיניילוריים
שם מדעי
 Hyainailouridae

האיניילוריים (שם מדעי: Hyainailouridae) היא משפחה נכחדת מסדרת הקראודונטים של מינים, שבעבר נכללו במשפחת ההאינודונים, אך הופרדו, לאחר מחקר מ-2013 ו-2015. במשפחה ישנם 2 תת-משפחות: Apterodontinae ו-Hyainailourinae.
מיני משפחה זו היו גדולים יחסית, והגדול מביניהם היה הסימבאקובוואה שהגיע לאורך 3.8 מטרים ולמשקל 1.5 טון, וגם סוגים כמו המגיסטותריום וההאיניילורוס הגיעו למשקל של חצי טון. היו להם לסתות גדולות בעלות שיניים חדות מאוד שהזכירו שיניים של צבועיים, אך הם לא היו קרובים אליהם מאוד. עם זאת הם היו איטיים יחסית ואולי צדו ממארב מוסווה או שהיו אוכלי נבלות.
מינים אחרים היו קטנים יותר בגודל של חתול או של כלב בגובה של 30 עד 40 סנטימטרים בקירוב. הם היו בעלי גולגולת מוארכת עם חוטם רחב ומבנה הגולגולת מרמז שהיה להם חוש ריח רגיש מאוד, כך שאולי גם הם ניזונו מנבלות. המינים מת-המשפחה Apterodontinae היו בעלי מאפיינים של חיות מים כמו לוטרות, והם עטו קרומי שחייה קטנים.
מינים אלה חיו באירואסיה ובאפריקה ושגשגו במשך הפלאוגן, אך לאחר סיום האוליגוקן הם נעלמו לאיטם עד לאמצע המיוקן.
מיון

תת-משפחה Apterodontinae
סוג Anasinopa
סוג 'Apterodon
סוג Buhakia
סוג דיסופסאליס (Dissopsalis)
סוג Francotherium
סוג Quasiapterodon
תת-משפחה Hyainailourinae
סוג קרברוס (Kerberos)
סוג Metapterodon
סוג Mlanyama
סוג Orienspterodon
סוג Parapterodon
סוג Parvavorodon
סוג המיפסלודון (Hemipsalodon)
סוג Paroxyaena
סוג Pterodon
סוג Akhnatenavus
סוג Leakitherium
סוג Isohyaenodon
סוג האיניילורוס (Hyainailurus)
סוג מגיסטותריום (Megistotherium)
סוג Metasinopa
סוג סימבאקובוואה (Simbakubwa)
דניס ברגקאמפ

דניס ניקולאס ברגקאמפ (בהולנדית: ‏Dennis Nicolaas Bergkampקובץ:Nl-Dennis Bergkamp.ogg‏Ⓘ‏, נהגה ברחקאמפ; נולד ב-10 במאי 1969 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ השני. נודע במיוחד בשל שערים מפורסמים רבים שהבקיע ובשל ה"בישולים" הרבים שתרם. החל מיולי 2011 היה עוזר המאמן באייאקס עד שנת 2017.
ברגקאמפ החל את הקריירה במועדון הכדורגל של עיר הולדתו, אייאקס אמסטרדם. בתקופתו בקבוצה נודע כמבקיע שערים מצטיין והיה שותף לזכייתה במספר תארים, ובהם אליפות הולנד וגביע אופ"א ב-1992. לאחר מכן שיחק במשך שנתיים באינטר מילאנו האיטלקית, תקופה שהייתה לא מוצלחת עבורו. ב-1995 הצטרף ברגקאמפ לארסנל האנגלית, שבמדיה שיחק 11 שנים, והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות בפרמייר ליג ובארבעה גביעי ה-FA.
זכה פעם אחת בתואר כדורגלן השנה באנגליה מטעם השחקנים ומטעם העיתונאים, והיה מועמד מספר פעמים לפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם. בזכות הופעותיו בארסנל הוא נחשב לאחד מגדולי השחקנים בתולדות הפרמייר ליג.
גם במדי נבחרת הולנד הגיע ברגקאמפ להישגים נאים, שבראשם הופעות בחצי גמר מונדיאל 1998 ויורו 2000, והוא מדורג שני בין כובשי השערים בתולדות נבחרת זו.
נבחרת הולנד

ב-26 בספטמבר 1990 ערך ברגקאמפ את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית של הולנד, במשחק ידידות מול נבחרת איטליה. בטורניר יורו 1992 פתח בחוליית ההתקפה של הנבחרת לצד שחקנים כמו מרקו ואן באסטן ורוד חוליט, שבזכותם נחשבה הולנד למועמדת הבכירה לזכייה בטורניר. ברגקאמפ הרשים כשהבקיע שלושה שערים, מה שהציב אותו כמלך שערי הטורניר לצד כמה שחקנים נוספים, וסייע לנבחרתו להגיע עד לחצי הגמר. במשחק חצי הגמר העלה ברגקאמפ את הולנד ליתרון 0–1 מול דנמרק, שאוזן בהמשך על ידי הנריק לארסן. המשחק הסתיים בתיקו 2-2 משערים של פרנק רייקארד לזכות הולנד ושער נוסף של לארסן לזכות דנמרק, תוצאה שנותרה בעינה גם בתום ההארכה. הולנד הפסידה בתום דו-קרב בעיטות העונשין שנערך בסיום ההארכה, בו הבקיע ברגקאמפ את אחד השערים.
בהיעדרם של ואן באסטן הפצוע וחוליט שפרש מהנבחרת, היה ברגקאמפ שחקן ההתקפה הבולט ביותר של הולנד במונדיאל 1994. הוא הוביל את נבחרתו לרבע הגמר, והבקיע שלושה שערים במהלך הטורניר. ברבע הגמר מול נבחרת ברזיל, כשנבחרתו בפיגור 2:0, כבש ברגקאמפ שער שסייע לנבחרתו לחזור מהפיגור ולהשוות, אך לבסוף הבקיע המגן ברנקו שער מנצח לזכות הברזילאים. יורו 1996 היה בעבור ברגקאמפ טורניר מאכזב, והוא הציג, יחד עם שאר הנבחרת, יכולת חלשה. בטורניר זה הבקיע שער בודד ובישל לפטריק קלייברט שער מול נבחרת אנגליה, בזכותו עלתה הנבחרת לרבע הגמר, שם הודחה על ידי צרפת.
במונדיאל 1998 הגיע ברגקאמפ לשיא יכולתו במדי הנבחרת, כשהיה השחקן המרכזי בנבחרת, הבקיע שלושה שערים ובישל שלושה נוספים. נבחרתו העפילה עד לחצי הגמר – הישג השיא של הולנד בגביע העולם מזה עשרים שנה. בניצחון על נבחרת יוגוסלביה בשמינית הגמר הבקיע ברגקאמפ את השער הראשון, ובכך שבר שיא כמלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים. ברבע הגמר, נגד נבחרת ארגנטינה, בישל לקלייברט בנגיחה את השער הראשון. קלאודיו לופז הבקיע שער שוויון מאוחר יותר, אך בדקה האחרונה של המשחק הבקיע ברגקאמפ את שער הניצחון, שנחשב לאחד משעריו היפים והזכורים ביותר; ברגקאמפ השתלט על כדור ממסירה ארוכה מאוד (64 מ') של פרנק דה בור, העביר אותו בין רגליו של המגן רוברטו אז'אלה, שבא לעברו, ובעט בכדור בעוצמה ובהצלחה לכיוון השער. הולנד הודחה בחצי הגמר לאחר הפסד לברזיל בדו-קרב בעיטות עונשין, בו הבקיע ברגקאמפ את אחד השערים, והפסידה לקרואטיה במשחק על המקום השלישי.
בטורניר יורו 2000, שאותו אירחה הולנד במשותף עם בלגיה, נטל ברגקאמפ חלק משמעותי בהעפלת הנבחרת לחצי הגמר, בו הפסידה לאיטליה. הייתה זו הפעם הרביעית בחמישה טורנירים, שהולנד הודחה בדו-קרב בעיטות עונשין, כשברגקאמפ היה שותף לכל ההפסדים הללו. לאחר הטורניר הודיע על פרישתו מהנבחרת הלאומית בשל פחדו מטיסות שמנע ממנו לנסוע לאסיה, שם נערך מונדיאל 2002.‏ הוא החליט שלא להשתתף במשחקי המוקדמות בטענה שיהיה זה לא הוגן כלפי שחקנים אחרים, ובהיעדרו כשלה הולנד בניסיונה להעפיל לטורניר.
ברגקאמפ סיים את דרכו בנבחרת כמבקיע המוביל שלה בכל הזמנים, עם 37 שערים ב-79 משחקים, שיא שנשבר מאוחר יותר על ידי פטריק קלייברט.
דמותו כשחקן והשפעתו

ברגקאמפ תפקד במשך מרבית הקריירה שלו כחלוץ שני, המשחק מאחורי החלוץ המרכזי של הקבוצה ותומך בו במשחק ההתקפה. הוא נחשב לשחקן בעל יכולת שליטה מרשימה בכדור וטכניקת משחק גבוהה, ולאורך הקריירה הבקיע שערים רבים במהלכים מתוחכמים או בבעיטות חזקות ממרחק, שעשו להן שם בעולם הכדורגל. הוא נודע גם ביכולת מפותחת להבנת מהלך המשחק ובמסירותיו המדויקות והיצירתיות, שהובילו לשערים רבים מרגלי חבריו לקבוצה. רבים מחשיבים את ברגקאמפ כאחד מטובי החלוצים-המוסרים בתולדות המשחק. על אף שבראשית הקריירה שלו באייאקס אמסטרדם היה ברגקאמפ המבקיע הבכיר של קבוצתו, במדי ארסנל תרומתו לקבוצה באה לידי ביטוי רב יותר ביכולת יצירת מצבי הבקעה לחבריו לחוליית ההתקפה, כדוגמת איאן רייט וניקולא אנלקה ובשלבים מאוחרים יותר תיירי הנרי.
פרנק רייקארד, ששיחק לצד ברגקאמפ באייאקס ובנבחרת הולנד, תיאר אותו במילים:
ברגקאמפ הוא איש מיוחד. אני מכיר אותו מאז ששיחקנו יחד, אז הוא היה מאוד צעיר. הוא אחד מאותם שחקנים שגורמים לאנשים להגיע לאצטדיון כדי לראות אותם משחקים. בדרך שלו הוא היה עושה אומנות.
לברגקאמפ הייתה השפעה רבה על ארסנל בתקופה בה שיחק במועדון. עד להגעתו נחשבה ארסנל לקבוצה בעלת סגנון משחק הגנתי ומשעמם, אך צירופו הפך את הקבוצה לבעלת סגנון משחק התקפי יותר, ובראשית שנות האלפיים נחשבה ארסנל לאחת הקבוצות המלהיבות בכדורגל האירופי. לברגקאמפ היה חלק מרכזי בסגנונה הייחודי של ארסנל באותה תקופה, שכלל חלופת מסירות מהירה ושינויי מקומות תכופים לאורך המגרש. לאחר תקופה קשה שעברה על המועדון במחצית הראשונה של שנות ה-90, נטל ברגקאמפ חלק משמעותי בהחזרת ארסנל למעמדה כאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל האנגלי. בשל הישגיו של המועדון מעת הגעתו של ברגקאמפ, גדל בצורה משמעותית מספר האוהדים של ארסנל, ובעקבות כך עזבה הקבוצה את אצטדיון הייבורי הישן ונבנה אצטדיון האמירויות הגדול יותר. בנוסף, פתחה הצטרפותו לקבוצה את הדלת להצטרפותם של שחקנים זרים בולטים רבים, שהצטרפו למועדון במשך העשור שלאחר מכן, והיוו יחד איתו את השלד העיקרי של ארסנל.
על אף הצלחתו הרבה של ברגקאמפ, הוא נודע בשל פחדו מטיסות שמנע ממנו להגיע למשחקים רבים. הפעם האחרונה שבה ברגקאמפ טס הייתה כאשר שיחק באינטר; לדבריו, החלטתו להפסיק לטוס לא נבעה מאירוע מיוחד כלשהו, אלא בשל כך שהטיסות העיבו על מידת הריכוז שלו במשחק. פעמים רבות נסע למשחקי החוץ של קבוצותיו ברכבו הפרטי או ברכבות, וכמעט שלא הגיע למשחקים שנערכו מחוץ לאירופה. הוא נעדר ממספר משחקים חשובים בטורנירים היבשתיים, גביע אופ"א וליגת האלופות, שהתקיימו במקומות מרוחקים. בשל פחד זה פרש ברגקאמפ מנבחרת הולנד לפני טורניר מונדיאל 2002 שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית, רחוק מאוד ממקום מגוריו באנגליה.
חייו לאחר הפרישה וחייו האישיים

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, הודיע ברגקאמפ כי לא יעסוק באימון במהלך השנים הקרובות ויקדיש את זמנו למשפחה. כמו כן, דחה הצעה של ארסנל לשמש כסקאוט בקבוצה. עם זאת, במאי 2008 החל ללמוד בקורס מאמנים של התאחדות הכדורגל ההולנדית לשחקני עבר הולנדים. בשל הפחד שלו מטיסות, עבר את הקורס בלונדון, תחת הדרכתו של ארסן ונגר, ולא במקום מושבה של ההתאחדות בהולנד. ביולי סיים סופית את הכשרתו כמאמן, תחת מרקו ואן באסטן.
באוקטובר 2008 תפקד כעוזרו של כדורגלן העבר יוהאן נייסקנס באימון נבחרת הולנד ב', המורכבת מהשחקנים הבכירים שלא משתתפים במשחקי הנבחרת הלאומית. בינואר 2011, לאחר מינויו של פרנק דה בור למאמן הקבוצה הבוגרת של אייאקס, מונה ברגקאמפ לעוזר המאמן בקבוצת הנוער של המועדון (עד גיל 19). בקיץ אותה שנה קודם ומונה לעוזרו של דה בור בקבוצה הבכירה.
ברגקאמפ נשוי להנריקה רויזנדאל (Ruizendaal) ולזוג שלוש בנות ובן. בפגרות הקיץ של תקופתו בארסנל הוא למד באוניברסיטת באת', והשלים תואר ראשון בהנדסת מכונות.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אייאקס אמסטרדם | 1986/1987 | 14 | 2 | 5 | 0 | - | - | 4 | 0 | 23 | 2 |
| אייאקס אמסטרדם | 1987/1988 | 25 | 5 | 1 | 0 | - | - | 6 | 1 | 32 | 6 |
| אייאקס אמסטרדם | 1988/1989 | 30 | 13 | 3 | 3 | - | - | 1 | 0 | 34 | 16 |
| אייאקס אמסטרדם | 1989/1990 | 25 | 8 | 2 | 1 | - | - | 1 | 0 | 28 | 9 |
| אייאקס אמסטרדם | 1990/1991 | 33 | 25 | 3 | 1 | - | - | - | - | 42 | 29 |
| אייאקס אמסטרדם | 1991/1992 | 30 | 24 | 3 | 0 | - | - | 11 | 6 | 44 | 30 |
| אייאקס אמסטרדם | 1992/1993 | 28 | 26 | 4 | 4 | - | - | 8 | 3 | 40 | 33 |
| אייאקס אמסטרדם | סך הכול | 185 | 103 | 21 | 9 | - | - | 31 | 10 | 243 | 122 |
| אינטר מילאנו | 1993/1994 | 31 | 8 | 13 | 9 | - | - | 11 | 8 | 55 | 25 |
| אינטר מילאנו | 1994/1995 | 21 | 3 | 3 | 1 | - | - | 2 | 1 | 26 | 5 |
| אינטר מילאנו | סך הכול | 52 | 11 | 16 | 10 | - | - | 13 | 9 | 81 | 30 |
| ארסנל | 1995/1996 | 33 | 11 | 1 | 0 | 7 | 5 | - | - | 41 | 16 |
| ארסנל | 1996/1997 | 29 | 12 | 2 | 1 | 2 | 1 | 1 | 0 | 34 | 14 |
| ארסנל | 1997/1998 | 27 | 16 | 7 | 3 | 4 | 2 | 1 | 1 | 39 | 22 |
| ארסנל | 1998/1999 | 29 | 12 | 6 | 3 | 1 | 0 | 3 | 1 | 39 | 16 |
| ארסנל | 1999/2000 | 28 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 4 | 39 | 10 |
| ארסנל | 2000/2001 | 25 | 3 | 5 | 1 | 0 | 0 | 5 | 1 | 35 | 5 |
| ארסנל | 2001/2002 | 33 | 9 | 6 | 3 | 1 | 0 | 6 | 2 | 46 | 14 |
| ארסנל | 2002/2003 | 29 | 4 | 4 | 2 | 0 | 0 | 7 | 1 | 40 | 7 |
| ארסנל | 2003/2004 | 28 | 4 | 3 | 1 | 0 | 0 | 6 | 0 | 37 | 5 |
| ארסנל | 2004/2005 | 30 | 8 | 4 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 37 | 8 |
| ארסנל | 2005/2006 | 24 | 2 | 1 | 0 | 1 | 0 | 4 | 1 | 30 | 3 |
| ארסנל | סך הכול | 315 | 87 | 39 | 14 | 15 | 8 | 48 | 11 | 417 | 120 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 552 | 201 | 76 | 33 | 15 | 8 | 92 | 30 | 741 | 272 |
תארים

ליגת העל ההולנדית: 1989/1990
הגביע ההולנדי: 1986/1987, 1992/1993
גביע אופ"א: 1991/1992
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1986/1987
גביע אופ"א: 1993/1994
פרמייר ליג: 1997/1998, 2001/2002, 2003/2004
גביע ה-FA:‏ 1997/1998, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005
מגן הקהילה: 1998, 2002, 2004
סגנות ליגת האלופות: 2005/2006
סגנות גביע אופ"א: 1999/2000
כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת הכדורגלנים: 1997/1998
כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים: 1997/1998
כדורגלן השנה בהולנד: 1990/1991, 1991/1992
שחקן החודש בפרמייר ליג: אוגוסט 1997, ספטמבר 1997, מרץ 2002, פברואר 2004
מלך השערים של הליגה ההולנדית: 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993
מלך השערים של גביע אופ"א: 1993/1994
מלך השערים של אליפות אירופה: 1992 (בצוותא עם שלושה נוספים).
נבחרת הטורניר באליפות אירופה: 1992
נבחרת הטורניר בגביע העולם: 1998
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי: 2007
פיפ"א 100:‏ 2004
דיסקוגרפיה של סלינה גומז & הסצנה

| דיסקוגרפיה של סלינה גומז & הסצנה |
| --- | --- |
 
 אלבומי אולפן ↙:  3
 אלבומי אוסף ↙:  2
 סינגלים ↙:  7
 וידאו קליפים ↙:  10
 סינגלים שיווקיים ↙:  2
סלינה גומז & הסצנה (באנגלית: Selena Gomez & The Scene) הייתה להקת פופ שפעלה בין השנים 2008–2012. סולנית הלהקה הייתה השחקנית והזמרת האמריקאית סלינה גומז. הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן, שני אלבומי אוסף, שבעה סינגלים ושני סינגלים שיווקיים.
אלבום הבכורה Kiss & Tell, של הלהקה, זכה להצלחה רבה כאשר נמכר בלמעלה מ-900,000 עותקים בארצות הברית בלבד. בשנת 2010, יצא אלבום הרמיקס הראשון של הלהקה, The Club Remixes. כמו כן, יצא האלבום השני, A Year Without Rain שנמכר בלמעלה מ-800,000 עותקים בארצות הברית. אלבום האולפן השלישי והאחרון של הלהקה When the Sun Goes Down, יצא לאור בשנת 2011 וקיבל תארים מאיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי, איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ואיגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.
השיר "Naturally", שיצא בשנת 2009, הפך ללהיט בינלאומי אשר הצליח להגיע לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי.
אלבומים > אלבומי אולפן

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ארצות הברית  | מיקומי שיא> אוסטרליה  | מיקומי שיא> איטליה  | מיקומי שיא> יפן  | מיקומי שיא> מקסיקו | מיקומי שיא> בריטניה  | מכירות | תארים |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kiss & Tell |  תאריך יציאה: 29 בספטמבר 2009  חברת תקליטים: הוליווד  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית  דירוג Allmusic:  | 9 | 101 | 33 | 70 | 20 | 12 |  : 1,415,000  ארצות הברית: 930,000 |  ארצות הברית: פלטינה  קנדה: זהב  ארגנטינה: זהב  בריטניה: כסף |  |  |
| A Year Without Rain |  תאריך יציאה: 21 בספטמבר 2010  חברת תקליטים: הוליווד  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית  דירוג Allmusic:  | 4 | 46 | 28 | 52 | 16 | 14 |  : 1,285,000  ארצות הברית: 819,000 |  פולין:פלטינה  ארצות הברית:זהב  קנדה: זהב  ברזיל: זהב  פורטוגל: זהב  בריטניה: כסף |  |  |
| When the Sun Goes Down |  תאריך יציאה: 21 ביוני 2011  חברת תקליטים: הוליווד  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית  דירוג Allmusic:   ציון Metacritic: 58/100 | 3 | 14 | 10 | 40 | 6 | 15 |  : 1,190,000  ארצות הברית: 714,000 |  קנדה: פלטינה  ארגנטינה: פלטינה  צ'ילה: פלטינה  אקוודור: פלטינה  הונדורס: פלטינה  ונצואלה: פלטינה  ארצות הברית:זהב  ברזיל: זהב  אינדונזיה: זהב  מקסיקו: זהב  פולין: זהב  סינגפור: זהב  ספרד: זהב  בריטניה: כסף |  |  |
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
אלבומים > אלבומי אוסף

| שם | פרטי אלבום |
| --- | --- |
The Club Remixes:  תאריך יציאה: 21 בדצמבר 2010  חברת תקליטים: הוליווד  פורמטים: הורדה דיגיטלית
Artist Karaoke Series: Selena Gomez & the Scene:  תאריך יציאה: 13 בספטמבר 2011  חברת תקליטים: הוליווד  פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית