stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברי הסנאט של ארצות הברית
הנהגה > הנהגה רפובליקנית

| משרה | נושא המשרה | מדינה | בתפקיד מאז |
| --- | --- | --- | --- |
| מנהיג מפלגת הרוב | ג'ון ת'ון | דקוטה הדרומית | 3 בינואר 2025 מנהיג הסיעה הרפובליקנית מאז 3 בינואר 2025 |
| מצליף מפלגת המיעוט | ג'ון באראסו | ויומינג | 3 בינואר 2025 מצליף הסיעה הרפובליקנית מאז 3 בינואר 2025 |
| יושב ראש הוועידה הרפובליקנית בסנאט | טום קוטון | ארקנסו | 3 בינואר 2025 |
| יושבת ראש ועדת המדיניות הרפובליקנית בסנאט | שלי מור קפיטו | וירג'יניה המערבית | 3 בינואר 2025 |
| סגן יושב ראש בוועידה הרפובליקנית בסנאט | ג'יימס לנקפורד | אוקלהומה | 3 בינואר 2025 |
| יושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית | טים סקוט | קרוליינה הדרומית | 3 בינואר 2025 |
| יושב ראש ועדת ההיגוי הרפובליקנית בסנאט | מייק לי | יוטה | 3 בינואר 2015 |
| הסגן הראשי למצליף הרפובליקני בסנאט | מייק קראפו | איידהו | 3 בינואר 2013 |
הנהגה > הנהגה דמוקרטית

| משרה | נושא המשרה | מדינה | בתפקיד מאז |
| --- | --- | --- | --- |
| מנהיג מפלגת המיעוט ויושב ראש הסיעה הדמוקרטית בסנאט | צ'אק שומר | ניו יורק | 3 בינואר 2025 מנהיג הסיעה הדמוקרטית מאז 3 בינואר 2017 |
| מצליף מפלגת המיעוט | דיק דרבין | אילינוי | 3 בינואר 2025 מצליף הסיעה הדמוקרטית מאז 3 בינואר 2005 |
| יושבת ראש ועדת ההיגוי הדמוקרטית בסנאט | איימי קלובשר | מינסוטה | 3 בינואר 2025 |
| יושב ראש ועדת התקשורת האסטרטגית של הדמוקרטים בסנאט | קורי בוקר | ניו ג'רזי | 3 בינואר 2025 |
| סגני יושבת ראש הסיעה הדמוקרטית בסנאט | מארק וורנר | וירג'יניה | 3 בינואר 2017 |
| סגני יושבת ראש הסיעה הדמוקרטית בסנאט | אליזבת וורן | מסצ'וסטס | 3 בינואר 2017 |
| יושב ראש ועדת היישוג הדמוקרטית בסנאט | ברני סנדרס | ורמונט | 3 בינואר 2017 |
| מזכירת הוועידה המפלגתית הדמוקרטית | תמי בולדווין | ויסקונסין | 3 בינואר 2017 |
| יו"ר ועדת הקמפיין הסנאטוריאלית של המפלגה הדמוקרטית בסנאט | קירסטן ג'יליברנד | ניו יורק | 3 בינואר 2025 |
| סגנית יו"ר ועדת היישוג הדמוקרטית | קתרין קורטז מסטו | נבדה | 3 בינואר 2021 |
| סגני מזכירת הוועידה המפלגתית הדמוקרטית | בריאן שץ | הוואי | 3 בינואר 2023 |
| סגני מזכירת הוועידה המפלגתית הדמוקרטית | כריס מרפי | קונטיקט | 3 בינואר 2025 |
| הסגן הראשי למצליף הדמוקרטי בסנאט | בריאן שץ | הוואי | 3 בינואר 2025 |
ראו גם

נשים בסנאט של ארצות הברית
קבוצות הסנאט של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  בסנאט חברים עצמאיים, והם יכולים להצטרף לגוש של אחת המפלגות לשם קביעת הרוב. כיום, העצמאיים הם ברני סנדרס ואנגוס קינג החוברים לסיעה הדמוקרטית.
↑  סגן נשיא ארצות הברית, על פי חוקת ארצות הברית, הוא נשיא הסנאט להלכה ובסמכותו להכריע הצבעות בסנאט שמסתיימות בשוויון.
אדם וודס

| --- | --- |
וודס, 2023
וודס, 2023
 לידה:  14 במרץ 2001 (בן 23) רסרה, שוודיה
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 מקום לימודים:  Musikmakarna, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדם כריסטופר אלסקוג (בשוודית: Adam Christopher Allskog; נולד ב-14 במרץ 2001), הידוע בשם הבמה שלו, אדם וודס, הוא זמר-יוצר שוודי.
ביוגרפיה

וודס נולד בעיירה רסרה. בשנת 2018 הגיע לאודישנים של "Swedish Idol", וביצע את השיר "Break Even" של להקת דה סקריפט. הוא נכשל בניסיון להעפיל לשלב הבא בתחרות, וניסה את מזלו בשנה הבאה עם השיר "You Are The Reason" של קאלום סקוט. אולם גם בשנה זו החליטו השופטים להדיחו.
בנובמבר 2022 נחשף כי הוא עתיד להתחרות במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023, עם השיר "Where You Are (Sávežan)" בהשתתפות ארק נורת' ויון הנדריק פיילגרן. השלושה דורגו בערב הגמר במקום הרביעי. בשנת 2024 השתתף בתחרות פעם נוספת עם השיר "Supernatural". הוא דורג במקום השלישי במקצה שלו, ועבר לשלב גלגל ההצלה, בו כשל בניסיון להעפיל לגמר. בשנת 2025 כתב יחד עם קייל אלסנדרו את השיר "Lighter" שנבחר לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2025.
הערות שוליים

↑  "Sweden: The artists for Melodifestivalen 2023 revealed". EurovisionWorld.com (באנגלית). Christian Petersen. 2022-11-29. נבדק ב-2023-03-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 030dd32a-6e35-4ac9-bb86-be68e6efc067
אפרת קייקוב

| --- | --- |

 לידה:  1988 (בת 37 בערך)
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 דרגה:    סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 מ"פ הכשרות בבסיס הדרכה  מפקדת סוללה מבצעית בגדוד "הרעם"  מזכירת מפקד פיקוד צפון  סמג"ד "עיטם" בחטיבת האש 282  קצין אג"ם אגד 215  מפקדת גדוד 334  סמח"ט חטיבת האש 282
אפרת קייקוב (נולדה בשנת 1988) היא קצינה בצה"ל בדרגת סגן אלוף המכהנת כסגנית מפקד חטיבת האש 282 בעוצבת געש. היא האישה הראשונה שפיקדה על גדוד בחיל התותחנים.
ב-5 במרץ 2025 החליט הרמטכ"ל הנכנס אייל זמיר כי קייקוב תמונה למפקדת עוצבת "התקומה" (חטיבת המילואים 213) ותועלה לדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה

קייקוב גדלה בקיבוץ תל קציר ולמדה בבית הספר "תיכון בית ירח" בעמק הירדן.
אביה, יאיר קייקוב, שירת כרס"ן במילואים בתותחנים, אחותה משרתת כרס"ן במילואים בלהק המודיעין ואחיה משרת כקצין בחטיבת הקומנדו.
קייקוב התגייסה בשנת 2006 לחיל התותחנים כלוחמת משגר בגדוד "הרעם" והמשיכה לקורס מפקדים. בתום תקופה של שנה כמפקדת מבצעית, יצאה לקורס קציני יבשה, אותו סיימה בהצטיינות. לאחר קורס הקצינים חזרה לגדוד "הרעם" ושובצה כמפקדת פלגה בסוללה מבצעית ולאחר מכן מילאה עוד תפקידים בדרג הלוחם בגדוד: קמב"צ גדודי וסגנית מפקד סוללה. קייקוב יצאה לקורס מ"פים וסיימה אותו בהצטיינות, ביצעה תפקיד מ"פ הכשרות בבסיס הדרכה ולאחר מכן מפקדת סוללה מבצעית בגדוד הרעם.
בתפקיד הבא שימשה כמזכירת מפקד פיקוד הצפון יאיר גולן, ובהמשך מונתה לשני תפקידים נוספים שאותם ביצעה כאישה הראשונה בצה"ל: הסמג"דית הראשונה בחיל התותחנים - בגדוד "עיטם" של חטיבת האש 282, וקצינת אג"ם של אגד 215.
סיימה בהצטיינות קורס פו"מ אלון. בספטמבר 2020 מונתה למפקדת גדוד "הרעם". ביולי 2022 סיימה את תפקידה בגדוד "הרעם" ונכנסה לתפקיד סגנית מפקד חטיבת האש 282 בחיל התותחנים.
ראו גם

שירות נשים בצה"ל
נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים בישראל
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, עושה היסטוריה: לראשונה קצינה תפקד על גדוד בתותחנים, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2019
↑  גיא עזרא, ‏הסטוריה בצה"ל: לראשונה - מג"דית בתותחנים, באתר "סרוגים", 8 בנובמבר 2019
↑  שירה הדס נקר, "אני לא אפרת האישה": המג"דית הראשונה בתותחנים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 במאי 2020
↑  טקס חילופי מגדים גדוד הרעם 334, אתר בית התותחן
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2014

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  שנת 2014
 מקום:  ישראל והשטחים
 סוג:  ציר זמן
 הרוגים:  26
 פצועים:  53
 
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2014.
כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון,      פיגועים שיצאו מרצועת עזה,      פיגועים שיצאו מלבנון,      פיגועים שיצאו ממצרים,      פיגועים שיצאו מישראל,      פיגועים שיצאו מירדן,      פיגועים שיצאו מסוריה,      פיגועים שיצאו מטורקיה,      פיגועים שיצאו ממדינות נוספות.
כרוניקה > ינואר

6 בינואר – אזרח ישראלי נפצע מרימון יד בפיגוע שבוצע ליד קבר רחל בבית לחם שביהודה ושומרון.[דרוש מקור]
כרוניקה > מרץ

בחודש זה בוצעו 136 פיגועים בהם נפצעו שני ישראלים אחד באורח קשה ואחד באורח בינוני. בנוסף בחודש זה נורו 64 רקטות לעבר ישראל
3 במרץ – גבר חרדי נדקר במחלף גהה בכניסה לפתח תקווה על ידי מחבל ערבי משכם באורח בינוני.
כרוניקה > אפריל

14 באפריל – רצח ברוך מזרחי: ניצב משנה ברוך מזרחי נרצח ואשתו הדס מזרחי נפצעה בינוני בפיגוע ירי באזור חברון ליד תרקומיא. הרוצחים נלכדו והועמדו לדין.
כרוניקה > מאי

1 במאי – רצח שלי דדון: תושבת עפולה שלי דדון בת ה-19 נרצחת על ידי נהג המונית חוסיין ח'ליפה, ערבי ישראלי תושב אעבלין, לאחר שעלתה אל מוניתו כדי שיסיע אותה לראיון עבודה במגדל העמק.
כרוניקה > יוני

2 ביוני – מחבל ערבי ירה לעבר כוחות צה"ל בצומת תפוח ופצע חייל קל. הלוחמים של צה"ל ומג"ב השיבו אש וחיסלו אותו.
12 ביוני – רצח שלושת הנערים: שלושה נערים, תלמידי ישיבות בחבל יהודה נחטפו ונרצחו בידי מחבלים פלסטינים. בעקבות כך פתחו צה"ל, השב"כ ומג"ב במבצע "שובו אחים".
22 ביוני – נער בן 14, בנו של אזרח עובד צה"ל מעראבה נהרג מירי טיל שנורה מסוריה לאזור הגבול בקוניטרה.[דרוש מקור]
כרוניקה > יולי

19 ביולי – בפיגוע שבוצע בקרבת קיבוץ כיסופים 2 חיילי צה"ל נרצחו ו-2 חיילים נוספים נפצעו על ידי מחבלים פלסטינים שחדרו לישראל מרצועת עזה באמצעות מנהרה.[דרוש מקור]
21 ביולי – בפיגוע שבוצע בקרבת קיבוץ ניר עם נרצחו ארבעה חיילי צה"ל על ידי מחבלים פלסטינים שחדרו לישראל מרצועת עזה דרך מנהרה.
29 ביולי – החדירה למוצב נחל עוז (2014): בפיגוע שבוצע בקרבת גבול ישראל-עזה נרצחו 5 חיילי צה"ל על ידי מחבלים פלסטינים שחדרו לישראל דרך מנהרה.
כרוניקה > אוגוסט

4 באוגוסט – פיגוע המחפר בירושלים: מחבל פלסטיני השתמש במחפר שנלקח מאתר בנייה על מנת לפצוע עוברי אורח. המחבל הצליח לרצוח אדם אחד ולפצוע חמישה בני אדם באופן קל לפני שפנה לאוטובוס ציבורי, הפך את אוטובוס, והכה אותו שוב ושוב באמצעות הזרוע של המחפר. המחבל נורה למוות על ידי שוטר בעודו ישוב במושב הנהג של המחפר ומנסה לתקוף את האוטובוס.
4 באוגוסט – מחבל רכוב על אופנוע ירה במנהרת הר הצופים שבירושלים על חייל צה"ל שנפצע קשה מהירי.
22 באוגוסט – ילד בן ארבע, ישראלי, נרצח בקיבוץ נחל עוז מפגיעת פצצת מרגמה בבית מגורים ששוגר לישראל מרצועת עזה.
22 באוגוסט – חייל צה"ל נרצח (נפטר ב-29 באוגוסט) ואזרח ישראלי נפצע בגן יבנה מפגיעת טיל ששוגר לישראל מרצועת עזה.[דרוש מקור]
26 באוגוסט – 2 ישראלים נרצחו ו-4 נפצעו מפגיעת טיל ששוגר לישראל מרצועת עזה שעה לפני תחילת הפסקת האש.[דרוש מקור]
כרוניקה > ספטמבר

16 בספטמבר – פיגוע הסנפלינג: נתנאל עראמי נרצח על ידי עמיתיו לעבודה, פועלים ערבים-ישראלים, שחתכו את החבלים שהחזיקו את עראמי וגרמו לכך שנפל למותו מהקומה ה-18. על החקירה הוטל צו איסור פרסום. ב-26 בנובמבר קבע השב"כ שמדובר ברצח על רקע לאומני.
כרוניקה > אוקטובר

11 באוקטובר – פלסטינים משועפט מבצעים 5 פיגועי יידוי אבנים על הרכבת הקלה בירושלים. כתוצאה מגל הפיגועים בחודשים האחרונים כ-40% מקרונות הרכבת הקלה ניזוקים ויוצאים מכלל שימוש.
22 באוקטובר – פיגוע הדריסה בגבעת התחמושת: בדרס בירושלים מחבל פלסטיני דרס קהל אנשים שהמתין בתחנת הרכבת הקלה בגבעת התחמושת. בפיגוע נרצחו תינוקת ישראלית בת שלושה חודשים ועולה חדשה מאקוודור בת 22, וכמו כן נפצעו גם שבעה אנשים נוספים. המחבל נורה למוות על ידי שוטרים. פצועה בפיגוע נפטרה ב-26 באוקטובר.
29 באוקטובר – ניסיון ההתנקשות ביהודה גליק: מחבל פלסטיני יורה ביהודה גליק, פעיל למען זכויות היהודים לעלות להר הבית, במרכז מורשת בגין בירושלים, ופוצע אותו קשה. בפיגוע נפצעה קשה גם אשתו שנפטרה מפצעיה ב-1 בינואר 2018.
כרוניקה > נובמבר

5 בנובמבר – פיגוע הדריסה בירושלים: בפיגוע דריסה ליד המטה הארצי בירושלים מחבל פלסטיני פעיל חמאס נהג במכוון בטנדר במהירות לתוך קהל שהמתין בתחנת הרכבת הקלה בירושלים "שמעון הצדיק" שבשכונת ארזי הבירה. שני ישראלים נרצחו ו-10 נפצעו.
10 בנובמבר – רצח סמל אלמוג שילוני: בפיגוע דקירה בתחנת הרכבת תל אביב ההגנה שוהה בלתי חוקי פלסטיני רוצח חייל צה"ל וניסה ללא הצלחה לגנוב את נשקו. 2 אנשים נוספים נפצעו בפיגוע.
10 בנובמבר – פיגוע הדקירה באלון שבות: בפיגוע דקירה באלון שבות דליה למקוס, צעירה בת 26 מתקוע נרצחה מדקירת מחבל ועוד שניים נפצעו בינוני וקל.
16 בנובמבר – בפיגוע דקירה בירושלים נפצע ישראלי.[דרוש מקור]
18 בנובמבר – הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה: פיגוע טרור וטבח בבית כנסת בשכונת הר נוף בירושלים: 2 מחבלים פלסטינים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין רוצחים 4 מתפללים ושוטר ופוצעים 8 נוספים. למקום מגיעים שוטרים שמצליחים להרוג את המחבלים אך נפצעים קשה בחילופי האש.
כרוניקה > דצמבר

1 בדצמבר – בפיגוע דריסה בכביש 458 מחבלים פלסטינים דרסו את אברהם אבי בן-ציון שנפטר יום לאחר מכן בבית החולים בילינסון שבפתח תקווה.
3 בדצמבר – מחבל פלסטיני בן 16 מבצע פיגוע דקירה בסניף רמי לוי שיווק השקמה במעלה אדומים. הוא מצליח לדקור ולפצוע שני בני אדם לפני שהוא נורה, נפצע ונוטרל על ידי מאבטח.
12 בדצמבר – סמוך למחסום המנהרות בגוש עציון, מחבל פלסטיני שפך חומצה על משפחה ובה מספר ילדות וניסה לדקור אותן במברג. 5 בני אדם נפצעו קל. המחבל נורה על ידי אזרח שעבר במקום.
24 בדצמבר – מחבלים פלסטינים פתחו בירי צלפים אל עבר כוח שעסק בעבודות תחזוקה על גדר המערכת של ציר הוברס. צה"ל השיב אש ובמקום התפתחו חילופי אש כבדים בהם נפצע קשה חייל צה"ל ומנגד נהרג לפחות מחבל אחד.[דרוש מקור]
25 בדצמבר – שני מחבלים פלסטינים קטינים השליכו בקבוק תבערה על רכב ישראלי סמוך למעלה שומרון, ששרף את הרכב ופצע קשה ילדה בת 11. כעבור יומיים הם נעצרו על ידי השב"כ והודו במעשה.
ראו גם

פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2013
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2015
הערות שוליים

↑  דו"ח שנתי באתר השב"כ; 19 נרצחים מפיגועי טרור ועוד 7 הרוגים מטילים.
↑  https://www.shabak.gov.il/media/4ftnn33y/032014.pdf
↑  רענן בן צור וגלעד מורג, חשד לפיגוע: גבר מבני ברק נדקר בכביש גהה, באתר ynet, 2 במרץ 2014
↑  יואב זיתון, איתי בלומנטל, נועם דביר, אליאור לוי, רועי קייס ואטילה שומפלבי, מחיר עסקת שליט: אחד המשוחררים רצח את נצ"מ ברוך מזרחי בליל הסדר, באתר ynet, 23 ביוני 2014
↑  הידיעה ב-nrg,‏ 2 ביוני 2014.
↑  אמיר בוחבוט‏, תחקיר החדירה ליד ניר עם: המחבלים לבשו מדי צה"ל ופתחו באש, באתר וואלה, 21 ביולי 2014
↑  מחבל שנהג בטרקטור דרס הולך רגל למוות והפך אוטובוס. חוסל על ידי קצין משטרה, חדשות 0404, 4 באוגוסט 2014.
↑  חייל נפצע קשה בפיגוע ירי, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2014
↑  מתן צורי, תייגו את מסי: "היית הגיבור של דניאל", באתר ynet, 23 באוגוסט 2014
↑  הותר לפרסום: רצח נתנאל עראמי - פיגוע, גלי צה"ל, 26 בנובמבר 2014,
השב"כ מאשר: המוות בסנפלינג - פיגוע, באתר ynet, 26 בנובמבר 2014
↑  מכת יידויי אבנים אל הרכבת הקלה בירושלים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2014
↑  פיגוע דריסה בירושלים: תינוקת נהרגה, שני פצועים קשה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2014
↑  יאיר אלטמן, מור שמעוני‏, פיגוע הדריסה בירושלים: עולה חדשה מתה מפצעיה, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2014
↑  Dvir, Noam (5 בנובמבר 2014). "LIVE: Terror attack in Jerusalem kills 1, terrorist shot dead". Ynetnews. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  חזקי ברוך, בת 26 נרצחה בפיגוע דקירה, באתר ערוץ 7, 10 בנובמבר 2014
↑  טבח בבית הכנסת: ארבעה מתפללים נרצחו, ישראל היום, 18 בנובמבר 2014,
פיגוע בבית כנסת בירושלים: ארבעה מתפללים נרצחו, המחבלים חוסלו, mako-חדשות 2, 18 בנובמבר 2014.
↑  הפיגוע במעלה אדומים: שני עובדים בסניף רמי לוי עוכבו ושוחררו, באתר ישראל היום, 3 בדצמבר 2014
↑  עופר חדד משה נוסבאום יוסי זילברמן, ‏מחבל שפך חומצה על 5 בנות משפחה ועל שני ישראלים נוספים בגוש עציון - ונורה, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2014
↑  דנה ירקצי, יאיר אלטמן, אמיר בוחבוט‏, בקבוק תבערה הושלך לעבר רכב בשומרון; חשש לחיי בת 11, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2014
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור השני של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | תקיפת שגרירות ישראל במצרים (9 בספטמבר 2011) • הפיגועים נגד הדיפלומטים הישראלים בהודו ובגאורגיה (13 בפברואר 2012) • פיגוע הירי בטולוז (11 במרץ 2012) • הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס (18 ביולי 2012) • פיגוע ההתאבדות באיסטנבול (מרץ 2016) (19 במרץ 2016) • התקרית בשגרירות ישראל בעמאן (23 ביולי 2017) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
פיגוע המחפר בירושלים (2014), 4 באוגוסט
בני הנוער הישראלים איל יפרח (בן 19), גיל-עד שער (בן 16) ויעקב נפתלי פרנקל (בן 16), נחטפו ונרצחו ביוני 2014
טלה (משקה)

כוס טלה
טֶלָה (באמהרית ጠላ; באורומו: farsoo, בתיגרינית: siwa) היא בירה מסורתית מאתיופיה. הבירה מבושלת מתערובת של דגנים שונים, המשתנים בהתאם לאזור, אך לרוב אלו כוללים שעורה וטף. דגנים נוספים המשמשים בייצור הטלה הם חיטה, דורה או תירס. מקובל גם להוסיף למשקה תבלינים. להתססת הבירה נעשה שימוש בעלי אשחר (Rhamnus prinoides) מיובשים וטחונים. המשקה מותסס בסיר חרס, הנשטף בצמח המכונה גראווה (Vernonia amygdalina). לאחר השטיפה הכלי עובר עישון של ענפי זית או ורד חבשי (Otostegia integrifolia). תכולת האלכוהול בטלה היא בדרך כלל בסביבות 2–4 אחוזי כוהל בנפח.
הטלה מבושלת לרוב בבישול ביתי. הבירה המוכנה מוגשת בבתי טלה ("טלה-בית") או בבית. באזורים עירוניים, משמש המשקה באירועים מיוחדים כמו חגים או חתונות.
טלה שימשה בדרך כלל לקידוש על ידי ביתא ישראל (יהודי אתיופיה), אשר השתמשו בטלה מכיוון שלעיתים קרובות לא היה יין זמין. בישראל, בה היין זמין, התמעט השימוש בקרב יוצאי אתיופיה בטלה לקידוש.
הערות שוליים

↑  Mooha Lee, Meron Regu, Semeneh Seleshe, Uniqueness of Ethiopian traditional alcoholic beverage of plant origin, tella, Journal of Ethnic Foods 2, 2015-09-01, עמ' 110–114 doi: 10.1016/j.jef.2015.08.002
↑  https://books.google.co.il/books?id=Ux2lGKCKVPYC&q=The:+World+of+Jewish+Cooking&redir_esc=y#v=snippet&q=The%3A%20World%20of%20Jewish%20Cooking&f=false עמ' 273
יחסי סוריה–רוסיה

| יחסי סוריה–רוסיה |
| --- | --- |
סוריה: רוסיה


סוריה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
187,437: 17,098,242
אוכלוסייה
25,299,690: 144,271,966
תמ"ג (במיליוני דולרים)
8,980: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
355: 14,011
משטר
רפובליקה נשיאותית, בפועל דיקטטורה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי סוריה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבן סוריה ורוסיה. לסוריה ולרוסיה מערכת יחסים איתנה ורבת שנים שראשיתה כבר בימי ברית המועצות. לרוסיה יש שגרירות בדמשק, ולסוריה שגרירות במוסקבה. רוסיה נהנית מיחסים היסטוריים חזקים, יציבים, וידידותיים עם סוריה, כפי שהיה לה עם רוב המדינות הערביות קודם פריצתו של האביב הערבי. המתקן הימי היחיד של רוסיה באזור הים התיכון ממוקם בנמל הסורי בעיר טרטוס והוא חלק מצי הים השחור שלה.
יחסים דיפלומטיים בין ברית המועצות וסוריה הוקמו ביולי 1944. ב-10 בפברואר 1946, ברית המועצות וסוריה חתמו על הסכם לכינון היחסים בין שתי המדינות, מה שהוביל להקמת השגרירויות על ידי שתי המדינות. בשנת 1971, על פי הסכם עם הנשיא חאפז אל-אסד, ברית המועצות הורשתה לפתוח את בסיס הצי הרוסי בנמל טרטוס, מתקן בו היא ממשיכה להשתמש עד היום. ב-8 באוקטובר 1980, סוריה וברית המועצות חתמו בנוסף גם על הסכם ידידות ושיתוף פעולה. האמנה פעלה במשך עשרים שנה, ומתחדשת באופן אוטומטי מדי חמש שנים, אלא אם אחד הצדדים יגרום לביטול ההסכם. האמנה מספקת התייעצויות קבועות על נושאים בילטראליים ורב-צדדיים בהם מוצאות שתי המדינות עניין, תיאום של תגובות במקרה של משבר, ושיתוף פעולה צבאי. האמנה נשארה בתוקף עד עצם היום הזה. בינואר 1992, ממשלת סוריה הכירה בפדרציה הרוסית כיורשת החוקית של ברית המועצות.
בשנים 2011–2012 השתמשה רוסיה בזכות הוטו שלה במועצת הביטחון של האו"ם כדי לבלום החלטות שונות שמקדמות מדינות מערביות וערביות, שמטרתם להטיל סנקציות אפשריות או התערבות צבאית נגד ממשלת סוריה. כן המשיכה רוסיה לספק כמויות גדולות של נשק שסוריה התחייבה לקנות קודם לכן. ב-30 בספטמבר 2015, העמיקה רוסיה את מעורבותה בלחימה בסוריה והציבה בסוריה מטוסי קרב וכוחות קרקע, שהשתתפו בלחימה לצד אסד, ותקפו קבוצות מיליטנטיות הלוחמות נגד הממשלה, במסווה לחימה בדאעש.
שיתוף פעולה פוליטי > עד 1944

בשנת 1893 האימפריה הרוסית הקימה משרד קונסולרי בדמשק, אז חלק מסוריה העות'מאנית. בעקבות מהפכת אוקטובר (1917), והקמת ברית המועצות (1922), הנוכחות הרוסית בסוריה הגיע לקיצה, למשך תקופה שנמשכה כל ימי המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון. (1923–1946). למרות שברית המועצות לא שיחקה תפקיד פוליטי באזור בתקופה זו, זה לא מנע את הקמתה של המפלגה הקומוניסטית הסורית-לבנונית בשנת 1924.
שיתוף פעולה פוליטי > 1944 - 1958

יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ברית המועצות וסוריה הוקמו ביולי 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה ברית המועצות להתעניין במזרח התיכון. שתי המדינות חתמו על הסכם סודי ב-10 בפברואר 1946, זמן קצר לפני הכרזת העצמאות הסורית ב-17 באפריל 1946, אז הסכימה ברית המועצות לספק עזרה צבאית בהיווצרות הצבא הערבי הסורי, ובתמיכה דיפלומטית ופוליטית בזירה הבינלאומית. במהלך המלחמה הקרה (1947 - 1991) התפתח קשר פוליטי חזק בין המדינות, וסוריה נחשבה לבעלת הברית של ברית המועצות כנגד המעצמות המערביות.
עד 1949 היה המצב הפוליטי בסוריה רגוע יחסית. בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות הישראלית בה הייתה מעורבת סוריה, היא חוותה מספר הפיכות צבאיות ועלייה של מפלגת הבעת'. שלוש הפיכות התרחשו ב-1953, בהם הצבא היה מעורב פעמיים. בין 1946 ו-1956 סוריה נשלטה על ידי 20 ממשלות שונות, וקיבלה ארבע הצעות שונות של חוקה. הסכם אי-התקפה שנחתם ב-10 באפריל 1950 ביצר עוד יותר את קשרי ברית המועצות-סוריה. בתקופת המלחמה הקרה, כל סכסוך או מלחמה שפרצה במזרח התיכון פעלו כגורם שהוביל את סוריה לקשור קשרים הדוקים יותר עם ברית המועצות. בעקבות ההפיכה הצבאית ב-25 בפברואר 1954, מפלגת הבעת' נעשתה דומיננטית בפוליטיקה הסורית.
בשנות ה-50 הקימה ארצות הברית את ברית בגדאד (שכללה את הממלכה המאוחדת, טורקיה, איראן, עיראק ופקיסטן), במטרה ליצור חיץ פיזי בין ברית המועצות ובין מדינות המזרח התיכון ושדות הנפט באזור. הברית הביאה לקירוב דיפלומטי נוסף ביחסי ברית המועצות-סוריה, ובעיני הסורים נתפס ההסכם כברית נגדם עצמם. ואכן, בין ההשלכות של ברית בגדאד היה לא רק העמקת היחסים בין סוריה עם ברית המועצות, אלא גם הצטרפות של מדינות נוספות מהמזרח התיכון (כמו מצרים, סעודיה וירדן) לצד ברית המועצות.
שיתוף פעולה פוליטי > 1966 - משבר בסוריה

ההפיכה בסוריה בפברואר 1966 נתנה לברית המועצות את ההזדמנות לקדם את תמיכתה בסוריה, ומאז השתפרו יחסי המדינות לאין ערוך. משטר הבעת' נטה אז לכיוון סוציאליסטי יותר, והמפלגה הקומוניסטית בסוריה התחזקה.
בכינוס הוועידה ה-23 של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית במרץ 1966 הפגינה ברית המועצות תמיכה נלהבת ונטולת סייגים בסוריה. שובו של מנהיג המפלגה הקומוניסטית, ח'אלד בקדש, לסוריה וצירוף חבר המפלגה הקומוניסטית לממשלה סימלו את הידוק היחסים בין שתי המדינות. הידוק הקשרים בין סוריה לברית המועצות בא לידי ביטוי מובהק בחתימתן על הסכם צבאי ב-2 במאי 1966, שגרמה לישראל להגיב מידית ב-19 במאי 1966 בפרסום ידיעה על אספקת מטוסים וטנקים מארצות הברית לישראל.
לאחר מהפכת הנאו-בעת', נאלצה ברית המועצות לאמץ קו אנטי-ישראלי ברור. תגובותיה החריפות של ישראל נגד משטר הניאו־בעת' בסוריה עוררו חרדות עמוקות בברית המועצות וגרמו לה לנהל תעמולה תקיפה נגדה. בחוששה מנפילת המשטר הסורי שישליך על כל השפעתה במזרח התיכון תמכה ברית המועצות באיחוד ערבי חזק יותר כאמצעי הרתעה כנגד ישראל. ביקור ראש הממשלה הסובייטי, קוסיג'ן, במאי 1966 במצרים נועד, בין היתר, להביא להתקרבות סורית-מצרית.
הפיכה נוספת שעברה המדינה ב-1970, שנקראה התנועה המתקנת, העלתה לשלטון את חאפז אל-אסד ב-13 בנובמבר 1970. בשנת 1971, על פי הסכם עם הנשיא חאפז אל-אסד, הורשתה ברית המועצות לפתוח בסיס צבאי של חיל הים שלה בנמל טרטוס (בסיס המכונה בפי רוסיה "נקודת תחזוקה ואספקה"), מהלך שמעניק לברית המועצות נוכחות יציבה במזרח התיכון. אלף קציני צבא ואנשי מקצוע סוריים רכשו את השכלתם ברוסיה בתקופת נשיאותו של אסד (1971 - 2000).
בחודש אפריל 1977, חאפז אל-אסד ביקר במוסקבה ונפגש עם מנהיגי ברית המועצות, ביניהם ליאוניד ברז'נייב, ואלכסיי קוסיגין, כסימן לביסוס ושיפור של היחסים בין סוריה עם ברית המועצות. בחודש אוקטובר 1980, סוריה וברית המועצות חתמו על חוזה של עשרים שנה של ידידות ושיתוף פעולה.
שיתוף פעולה פוליטי > התפרקות ברית המועצות - 1991

עם היחלשותה הכלכלית של ברית המועצות מסוף שנות השמונים ואחרי קריסתה ב-1991 נוצר קרע בין המדינות, והקשרים, לפחות אלו הישירים, נותקו. סלע המחלוקת העיקרי בין רוסיה לסוריה היה חוב גדול של כ-13 מיליארד דולר בגין רכישת מערכות נשק סובייטיות, שהסורים התכחשו לו. גם מצד סוריה חל צינון ביחסיה עם רוסיה על רקע מה שכונה אז "בגידה בעניין הערבי". בעקבות כך התמיכה הכלכלית הרוסית נפסקה, אך הסיוע הצבאי והדיפלומטי נמשך. רוסיה המשיכה לספק נשק לסוריה, ולא פעם השתמשה בזכות הוטו שלה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות כדי להגן על בת חסותה. בשנת 1994 סיכמו הצדדים עקרונית על החזר החוב עד שנת 2015, ובאותה שנה ערך הנשיא חאפז אל-אסד ביקור ממלכתי ראשון במוסקבה לאחר התפרקות ברית המועצות. שני הצדדים דנו בעסקת נשק הכוללת מטוסי מיג-29 משופרים טנקי T-80 ועוד. בסופו של דבר העסקה לא יצאה אל הפועל בשל סירובה של מוסקבה להעניק לסוריה את תנאי התשלום הנוחים שהיו נהוגים בתקופה הסובייטית, והתעקשותה לקבל מסוריה את התשלום במזומן.
ב-10 ביוני 2000 מת חאפז אל-אסד, והוחלף על ידי בנו בשאר אל-אסד, שנבחר לנשיא במשאל עם, ברוב של למעלה מ-97% מהקולות.
החל מעליית הנשיא ולדימיר פוטין לשלטון במוסקבה, ובמסגרת מאמצי השיבה הרוסית למזרח התיכון וגיבוש החזית האנטי מערבית
באזור, שינתה רוסיה את יחסה לסוריה. הקשרים בין שתי המדינות התחזקו במהלך נשיאותו של דימיטרי מדבדב, ומאז אימצה רוסיה גישה פרואקטיבית כלפי המשבר בסוריה. נשיא סוריה בשאר אל־אסד ביקר ברוסיה לראשונה בשנת 2005 ומאז היחסים בין המדינות הלכו והתהדקו. פריצת דרך בנושא החוב הסורי הושגה גם היא בהזדמנות זו, כאשר הרוסים הסכימו למחוק 73 אחוזים ממנה (9.8 מיליארד דולר). עם זאת, רוסיה דרשה מסוריה לשלם עבור אספקת נשק חדש, וכך היא קיבלה כמה נתחים רווחיים בשוק הגז הסורי. בתמורה למחיקת חובה העניקה סוריה לרוסיה דריסת רגל מחודשת בנמל הים טרטוס (להלן), ובכך הצליחה רוסיה לממש חלום בן מאות שנים, הקמת בסיס צבאי לחופו של הים התיכון.
מאז זיהתה סוריה שוב את רוסיה כשותפה מדינית חשובה, בפרט על רקע בידודה הבינלאומי. רוסיה מצדה הביעה לאורך השנים תמיכה גורפת בסוריה, תוך שהיא דוחה את ההאשמות כלפיה במגוון סוגיות בעייתיות, כגון התוכנית הגרעינית הסורית, פעילותה בלבנון, חימוש חזבאללה, תמיכתה בארגוני טרור ושיתוף הפעולה בינה לאיראן.