stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלקת קרום המוח
הגורמים לדלקת קרומי המוח > חיידקים

שכיחות מיני החיידקים שגורמים לדלקת קרום המוח משתנה בהתאם לקבוצת גיל החולה.
פגים, ילודים ותינוקות עד גיל 3 חודשים :
Streptococcus agalactiae
Listeria monocytogenes
ילדים :
Neisseria meningitidis ("מנינגוקוק", "החיידק האלים")
Streptococcus pneumoniae ("פנאומוקוק") סרוטיפים 6, 9, 14, 18, 23.
Haemophilus influenzae מזן B - עד לתחילת השימוש בחיסון נגדו היה הגורם הנפוץ ביותר לדלקת קרום המוח בקרב ילדים עד גיל 5.
מבוגרים :
Neisseria meningitidis
Streptococcus pneumoniae
שני חיידקים אלה אחראים לכ-80% מכלל דלקות קרום המוח בקרב מבוגרים.
חיידקים נוספים :
Streptococcus pyogenes
Staphylococci, ‏Pseudomonas ו-Enterobacteriaceae עלולים לגרום לדלקת קרום המוח כתוצאה מטראומה בגולגולת ובחלל האף ובקרב חולים מדוכאי מערכת חיסון (מושתלי איברים, חולי איידס).
Mycobacterium tuberculosis - עלול לגרום לדלקת שחפתית של קרום המוח (Tuberculous meningitis) במקומות אנדמיים למחלת השחפת וכן בחולים מדוכאי מערכת חיסון.
חיידקים המשתייכים למחלקת ה-Spirochaete דוגמת Treponema pallidum ו-Borrelia burgdorferi עלולים לגרום לדלקת אספטית של קרום המוח.
הגורמים לדלקת קרומי המוח > נגיפים

Herpes simplex virus
Varicella zoster virus
Enteroviruses
Mumps virus
Lymphocytic Choriomeningitis Virus
הגורמים לדלקת קרומי המוח > פטריות

באוכלוסייה מבוגרת וכן במדוכאי מערכת חיסון עלולה להתפתח דלקת קרום המוח על רקע של זיהום פטרייתי. להלן הפתוגנים הפטרייתיים השכיחים:
Cryptococcus neoformans
Coccidioides immitis
Histoplasma spp
Blastomyces dermatitidis
Candida spp
הגורמים לדלקת קרומי המוח > טפילים

אאוזינופיליה גבוהה בנוזל ה-CSF עלולה להעיד על דלקת קרום המוח על רקע טפילי. דלקת קרום המוח על רקע טפילי עלולה לנבוע בעקבות זיהום בטפילים רב-תאיים (תולעים טפיליות), או חד-תאיים (פרוטוזואה). להלן הפתוגנים הטפיליים השכיחים:
Angiostrongylus cantonensis
Taenia solium
Toxocara spp
Plasmodium falciparum
Naegleria fowleri
הגורמים לדלקת קרומי המוח > גורמים נוספים

דלקת קרום המוח על רקע של גידול סרטני.
נוירוסרקואידוזיס (סרקואידוזיס של מערכת העצבים)
זאבת
מחלת בכצ'ט
נטילת תרופות שונות (נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, נוגדנים תוך ורידיים)
תסמינים

בדלקת קרום המוח על רקע זיהום חיידקי התסמינים השכיחים של המחלה הם כאב ראש חזק מאוד, קשיון בשרירי הצוואר שמונע את היכולת לכופף את הראש קדימה עד למצב בו הסנטר נוגע בבית החזה, חום גבוה, פוטופוביה, פונופוביה, ערפול חושים, טכיקרדיה, טכיפנאה, חולשה, צמרמורת, סחרחורת, בחילה והקאה.
דלקת קרום המוח על רקע זיהום ב-Neisseria meningitidis מתאפיינת במקרים רבים, בנוסף למפורט לעיל, בהופעה מוקדמת של חבורות מסוג פטכיה (petechia) וארגמנת (purpura) על פלג גוף תחתון, גפיים, רקמות ריריות ולחמיות. חבורות אלה אינן נעלמות כאשר לוחצים עליהן.
דלקת קרום המוח על רקע של זיהום בנגיפי Herpes simplex virus ו-Enteroviruses מתאפיינת במקרים רבים בהופעה של הרפס גניטלי ומחלת הפה והגפיים, בהתאמה.
שיעור ההדבקה הגבוה ביותר הוא בגיל 6–7 חודשים. 60% מהחולים הם בני פחות משנה ו-90% הם בני פחות מ-5 שנים.
סיבוכים > סיבוכים מוקדמים

אזהרה:תמונה קשה לצפייה של תינוקת שממחלת Neisseria meningitidis נאלצו לקטוע לה את הגפיים
תינוקת חולה בדלקת קרום המוח ומנינגוקוקסמיה כתוצאה מזיהום ב-. במקרה שלה התפתחו החבורות שעל גופה לנמקים ועל מנת להציל את חייה נאלצו הרופאים לקטוע לה את הגפיים
class=notpageimage|הצגה
הסיבוכים הנפוצים ביותר בשלב המוקדם של דלקת קרום המוח על רקע של זיהום חיידקי כוללים, על פי רוב, אלח דם, תגובה דלקתית כלל מערכתית (SIRS), קרישה תוך-כלית מפושטת (DIC) שגורמת לעלייה בסיכון לדימומים רב-מערכתיים ולצניחת לחץ הדם. בדלקת קרום המוח על רקע של זיהום ב-Neisseria meningitidis מתפתחת לרוב הרעלת דם (Septicemia) חריפה שנקראת מנינגוקוקסמיה (Meningococcemia). קרישה תוך-כלית מפושטת ודימומים נרחבים עלולים להוביל במנינגוקוקסמיה לנמקים של הגפיים.
סיבוכים שכיחים נוספים הם: דלקת המוח, דלקת כלי דם, בצקת מוח, עלייה בלחץ תוך-גולגולתי, בקע מוחי, הידרוצפלוס ופרכוס אפילפטי.
סיבוכים > סיבוכים מאוחרים

הסיבוך השכיח ביותר אחרי דלקת קרום המוח חיידקית הוא פגיעה בעצבי הגולגולת אשר שולטים, בין היתר, על תנועת עיניים, שרירי הפנים ושמיעה.
לפיכך לקות שמיעה הוא סיבוך נפוץ אחרי דלקת קרום המוח על רקע של זיהום חיידקי, ויש לערוך לילד בדיקת שמיעה לאחר חלוף המחלה. אחוז הפגיעה במערכת העצבים המרכזית כתוצאה מדלקת המוח וכלי הדם שמזינים אותו בזמן דלקת קרום המוח אינו מבוטל; קרישה תוך-כלית מפושטת עלולה לגרום ליצירת פקקת בכלי הדם שמזינים אזורים שונים במוח ולגרום לנמלול, לאיבוד תחושה ולפגיעה בתפקוד איברים שנשלטים על ידי אותו אזור במוח שסבל מאיסכמיה.
לכן במקרה של חשד בדלקת קרום המוח, יש הכרח להגיע לאבחנה במהירות האפשרית, ולהתחיל מיד בטיפול תרופתי (אנטיביוטי, אנטי-ויראלי, אנטי-פונגלי, אנטי-פרזיטי) ו/או בטיפול תומך אחר.
אבחנה

| הגורם לדלקת קרום המוח | גלוקוז | חלבון | נוכחות תאי דם לבנים ב-CSF |
| --- | --- | --- | --- |
| חיידקים | נמוך | גבוה | יותר מ-300 נויטרופילים ל-mm³ |
| נגיפים | נורמלי | נורמלי-גבוה | פחות מ-300 לימפוציטים ל-mm³ |
| שחפת | נמוך | גבוה | פחות מ-300 לימפוציטים ונויטרופילים ל-mm³ |
| פטריות | נמוך | גבוה | פחות מ-300 ל-mm³ |
| גידול סרטני | נמוך | גבוה | על פי רוב לימפוציטים |
חולה החשוד בדלקת קרום המוח אשר מגיע לבית חולים יעבור סדרה של בדיקות פיזיות בנוסף לבדיקות מעבדתיות לשם אימות המחלה ואיתור הגורם הספציפי לה.
אבחנה > בדיקות גופניות

בדיקת קשיון בשרירי הצוואר
הופעת חבורות
פוטופוביה
בדיקת מצב ההכרה והתמצאות
מדידת חום גוף
טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או דימות תהודה מגנטית (MRI) לשם הערכת חומרת המחלה.
אבחנה > בדיקות מעבדה

ניקור מותני - הליך רפואי שבמהלכו נלקחת דגימה של נוזל CSF סביב חוט השדרה לצורך ביצוע אנליזות ביוכימיות, מיקרוביולוגיות וציטולוגיות. במעבדה הביוכימית נמדדת רמת החלבון והגלוקוז ב-CSF: רמת חלבון גבוהה ורמת גלוקוז נמוכה מעידים על דלקת קרום המוח על רקע חיידקי, במעבדה ציטולוגית נספרים מרכיבי מערכת החיסון ב-CSF, דבר המעיד על תהליך דלקתי ובמעבדה מיקרוביולוגית מתרבתים את ה-CSF ובוחנים אותו תחת המיקרוסקופ על מנת לאתר את הגורם הספיציפי למחלה.
בדיקת דם - הליך רפואי שבמהלכו נלקח דם לצורך ביצוע אנליזה אימונולוגית, המטולוגית ומיקרוביולוגית. במעבדה האימונולוגית וההמטולוגית נמדדת פעילות מערכת החיסון לרבות רמות חלבון מגיב C, תפקודי קרישה וספירת דם כללית ובמעבדה המיקרוביולוגית מבצעים תרביות דם לצורך איתור אלח דם שעלול, כאמור, להגרם מסיבוכי המחלה.
טיפול

מרבית המקרים של דלקת קרום המוח נגרמים כתוצאה מזיהום ויראלי (נגיפי) - 85%. מחלה על רקע חיידקי (15%) היא דוהרת ומסכנת חיים ולכן במחלה חיידקית יחלו הצוותים הרפואיים במתן אנטיביוטיקה רחבת טווח עוד בטרם קבלת תשובת המעבדה המיקרוביולוגית באשר לגורם המחלה.
פתוגן חיידקי - הטיפול יהיה מבוסס על מתן תוך-ורידי של אנטיביוטיקה בהתאם לתוצאות מבחני רגישות שנערכו במעבדה המיקרוביולוגית ובהתאם לגיל החולה. האנטיביוטיקות השכיחות בהן משתמשים כוללות: צפלוספורינים מדור שלישי (cefotaxime, ceftriaxone), כלורמפניקול, ריפמפיצין וציפרופלוקסצין. בחלק מן המקרים משלבים בטיפול גם תרופות גלוקוקורטיקואידיות דוגמת דקסמטזון להורדת התהליך הדלקתי.
פתוגן נגיפי - ברוב מקרי דלקת קרום המוח על רקע זיהום נגיפי אין כל צורך בטיפול ספציפי שכן המחלה מתונה הרבה יותר מזאת החיידקית וחולפת מעצמה. לפיכך במרבית מקרי תחלואה אלה רובו של הטיפול יהיה תומך בלבד (מנוחה, מתן משככי כאבים ונוזלים). בזיהום על רקע Herpes simplex virus ו-Varicella zoster virus ניתן לטפל באציקלוביר.
פתוגן פטרייתי - הטיפול יהיה מבוסס על תכשירים אנטי-פטרייתיים כגון amphotericin B ו-5-fluorocytosine בשילוב עם ניקור מותני תדיר על מנת להוריד את הלחץ התוך-גולגולתי שעולה לעיתים תכופות בדלקת קרום המוח על רקע פטרייתי.
מניעה וחיסון > מניעה

דלקות קרום המוח על רקע חיידקי ונגיפי נחשבות למדבקות. עיקר ההדבקה בדלקת קרום המוח על רקע חיידקי מתרחשת על ידי יצירת אירוסולים (שיעול, עיטוש) וכן מגע קרוב עם החולה (נשיקה, אכילה ושתייה מכלים משותפים וכיוצ"ב), אולם אין המחלה מידבקת בהשוואה לשפעת ולכן שהייה בחדר עם חולה בדלקת קרום המוח לא תגרום בהכרח להדבקות. מרבית הזיהומים על רקע נגיפי מתרחשים כתוצאה מ-Enteroviruses, אשר מועברים על ידי מחזור צואה-פה ולכן הדרך הטובה ביותר למניעה של המחלה החיידקית והנגיפית היא על ידי שמירה על בידוד מגע עם חולה במחלה החיידקית והיגיינה נאותה.
אם התרחשה חשיפה בין חולה בדלקת קרום המוח על רקע Neisseria meningitidis או Haemophilus influenzae מזן B לבין הסובבים אותו, מומלץ לתת טיפול אנטיביוטי מונע לכל האנשים שהיו במגע עם החולה בזמן מחלתו לפני שהחל לקבל טיפול אנטיביוטי. הטיפול המונע הוא על ידי מתן ריפמפיצין, או ציפרופלוקסצין דרך הפה. אין המלצה לטיפול מונע לאנשים שהיו במגע עם החולה בדלקת קרום המוח שנגרמה על ידי חיידקים אחרים.
מניעה וחיסון > חיסון

החיסון נגד Haemophilus influenzae מזן B, החיידק שטרם הכנסת החיסון לשוק היה אחראי למרבית מקרי תחלואה בילדים מתחת לגיל 5, מבוסס על יצירת נוגדנים נגד הקפסולה הפוליסכרידית של החיידק. בעקבות הכנסת חיסון זה לשוק ירדה התחלואה מחיידק זה בצורה משמעותית. החיסון נמצא בשגרת החיסונים של מדינת ישראל. החיסון ניתן ב-4 מנות בגילאים: 2 חודשים, 4 חודשים, 6 חודשים ו-12 חודשים. תינוק שהגיע לגיל 12 חודשים ולא קיבל את החיסון המלא - מספיקות עבורו שתי מנות חיסון בהפרש של חודשיים להשגת חסינות, ומעל גיל 15 חודש מספיקה מנת חיסון אחת להשגת חסינות מלאה. בצורה דומה, עם הכנסת החיסון כנגד החזרת, ירד אחוז החולים בדלקת קרום המוח על רקע Mumps virus בצורה משמעותית.
החיסון כנגד Neisseria meningitidis נמצא יעיל כנגד הזנים A, C, W135, Y. פיתוח חיסון כנגד זן B נתקל בקשיים רבים, שכן נמצא כי הקפסולה בזן זה משרה אימונוגניות נמוכה ביותר כלפי מערכת החיסון, דבר שמקשה בצורה משמעותית פיתוח תרכיבי חיסון כנגדה. לאחרונה פותחו שני חיסונים כנגד זן זה על ידי חברת נוברטיס (הטכנולוגיה נקנתה והחיסון מיוצר ומשווק על ידי GSK) חיסון שני פותח על ידי Pfizer והוא טרם משווק בישראל.
החיסון כנגד Streptococcus pneumoniae נמצא יעיל מאוד (98% הגנה) כנגד הזנים השכיחים בהקשר של דלקת קרום המוח (סרוטיפים: 6, 9, 14, 18, 23).
החיסון "בקסרו" (Bexsero) הוא החיסון הראשון בעולם שאושר למניעת תחלואה הנגרמת מהחיידק האלים (מנינגוקוק B) ילדים ומבוגרים הגיע לישראל. החיסון החדש נמכר באופן פרטי. תופעות הלואי השכיחות מאוד שלו (10% או יותר לכל אחת מהן) כוללות הפרעות באכילה, ישנוניות, בכי בלתי רגיל, כאב ראש, שלשול, הקאה, פריחה, כאב מפרקים, כאב שרירים, כאב באזור ההזרקה (כולל כאב המונע פעילות יומיום רגילה), חום גבוה, הרגשה כללית רעה. דיון במשרד הבריאות על הכללתו בתוכנית החיסונים הלאומית התקיים ב-25 בדצמבר 2018.
ראו גם

ארכנואידיטיס
חגורת המנינגיטיס האפריקנית
הערות שוליים

↑  דלקת שחפתית של קרומי המוח (tuberculous meningitis) - הסימפטומים, הבדיקות ודרכי הטיפול, באתר Infomed
↑  GSK, בקסטרו עלון לרופא, באתר מאגר התרופות, משרד הבריאות, ‏11/2017
↑  פרופסור שמואל רשפון, סיכום ישיבת הוועדה המיעצת למחלות זיהומיות ולחיסונים מ-18.12.25 על השימוש בחיסון נגד מנינגוקוק B בילדים, באתר משרד הבריאות, ‏02/01/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562998805171  BnF: cb12014409t (data)  LCCN: sh85083562  NDL: 00568667  NKC: ph122752 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חיידקי Neisseria meningitidis בנוזל CSF מבעד למיקרוסקופ אור
חיידקי Streptococcus pneumoniae בנוזל CSF מבעד למיקרוסקופ פלואורסצנטי
שמרים ממין Cryptococcus neoformans לאחר צביעה ב-India ink
נקבת התולעת הטפילה Angiostrongylus cantonensis
גבר חולה בדלקת קרום המוח מפגין תסמין אופייני של קשיון בשרירי הצוואר

המבנה הכימי של מולקולת ceftriaxone
מאפנן אקוסטו-אופטי

מאפנן אקוסטו-אופטי מורכב ממתמר פיזואלקטרי היוצר גלי קול בחומר, למשל זכוכית או קוורץ. אלומת אור מפוזרת למספר סדרים. על ידי רטט של החומר בתנודת סינוס טהורה והטיית המאפנן האור משתקף על ידי גלי הקול השטוחים אל סדר העקיפה הראשון, וניתן להשיג עד 90% יעילות סטייה.
מאפנן אקוסטו-אופטי (AOM), הנקרא גם תא בראג או מסיט אלומה אקוסטו-אופטי, משתמש באפקט האקוסטו-אופטי כדי לעקוף ולהעביר את תדר האור באמצעות גלי קול (בדרך כלל בתדר רדיו). המאפננים משמשים בלייזרים עבור מיתוג Q, בתחום טלקומוניקציה עבור אפנון אותות, ובספקטרוסקופיה לבקרת תדר. מתמר פיזואלקטרי מחובר לחומר כמו זכוכית. אות חשמלי מתנודד דוחף את המתמר לרטוט, וליצור גלי קול בחומר. ניתן לחשוב על הגלים כמישורים מחזוריים נעים של התפשטות ודחיסה המשנים את מקדם השבירה. האור הנכנס מתפזר (ראה פיזור ברילואן) מהאפנון המחזורי של האינדקס המתקבל וההפרעה מתרחשת בדומה לפיזור בראג. ניתן להתייחס לאינטראקציה כתהליך ערבוב של שלושה גלים הגורם לייצור תדר סכום או יצירת תדר הבדל בין פונונים ופוטונים.
עקרונות הפעולה

מאפנן טיפוסי מציית לתנאי בראג, שבו האור הנובע מגיע בזווית בראג  \theta _{B}\approx \sin \theta _{B}={\frac {\lambda }{2n\Lambda }} מהניצב של התפשטות גל הקול.   Λ הוא אורך הגל של גל הקול, λ הוא אורך הגל של גל האור, ו-n הוא מקדם השבירה של הגביש.
עקרונות הפעולה > עקיפה

כאשר אלומת האור הנכנסת נמצאת בזווית בראג, נוצרת תבנית עקיפה שבה מתרחש סדר של אלומה מפורקת בכל זווית θ המספקת:
כאשר m = ..., −2, −1, 0, +1, +2, ... הוא סדר הדיפרקציה,  \lambda  הוא אורך הגל של האור בוואקום,  n הוא מקדם השבירה של החומר הגבישי (למשל קוורץ), ו-  \Lambda  הוא אורך הגל של גל הקול.   {\frac {\lambda }{n}} עצמו הוא אורך הגל של האור בחומר. שימו לב שסדר m = 0 נע באותו כיוון של האלומה הפוגעת, ויוצא בזווית בראג מהאנך של התפשטות גל הקול.
עקיפה מאפנון סינוסואידי בגביש דק מביאה לרוב לסדרי עקיפהm = −1, 0, 1+. עקיפה מדורגת בגבישים בעובי בינוני מובילה לסדרים גבוהים יותר של עקיפה. בגבישים עבים עם אפנון חלש, יש עקיפה רק לסדרים המקיימים התאמת פזות, בתור עקיפת בראג. הסטייה הזוויתית יכולה לנוע בין 1 ל-5000 רוחבי אלומה (מספר הנקודות הניתנות לפתרון). כתוצאה מכך, הסטייה מוגבלת בדרך כלל לעשרות מילירידיאנים.
ההפרדה הזוויתית בין סדרים סמוכים היא פי שניים מזווית בראג, כלומר  \Delta \theta \approx {\frac {\lambda }{n\Lambda }}.
עקרונות הפעולה > עוצמה

כמות האור המופצת על ידי גל הקול תלויה בעוצמת הקול. לפיכך, ניתן להשתמש בעוצמת הצליל כדי לווסת את עוצמת האור בקרן המפוזרת. בדרך כלל, ניתן לשנות את העוצמה המפוזרת לתוך m =0 בין 15% ל-99% מעוצמת האור הנכנס. כמו כן, עוצמת הפיזור לסדר m = 1 יכולה להשתנות בין 0% ל-80% מעוצמת האור הנכנס.
ביטוי ליעילות ב- m = סדר 1+ הוא:
\eta =I_{1}/I={\text{sin}}{}^{2}(\Delta \phi /2)
שבו סטית המופע החיצונית היא  \Delta \phi ={\frac {\pi }{\lambda }}{\sqrt {2\left({\frac {L}{H}}\right)M_{2}P}}.
כלומר, כדי להשיג את אותה יעילות עבור אורך גל שונה, הספק המאפנן בתחום תדרי הרדיו צריך להיות מתכונתי לריבוע של אורך הגל של האלומה האופטית. לכן, כאשר מתחילים בהספק גבוה P, הוא עשוי להיות גבוה מהשיא הראשון בפונקציה בריבוע הסינוס, ובמקרה זה ככל שנגדיל את P, נשתקע בשיא השני עם הספק RF גבוה מאוד, המוביל להגברת יתר של האפנון ולנזק פוטנציאלי לגבי של או לרכיבים אחרים. כדי למנוע בעיה זו, יש להתחיל תמיד עם הספק נמוך מאוד, ולאט לאט להגביר אותו כדי להתייצב בשיא הראשון.
ישנן שתי תצורות העונות על תנאי בראג: אם מרכיב וקטור הגל של האלומה המתרחשת על כיוון ההתפשטות של גל הקול מתקדם נגד גל הקול, תהליך עקיפה/פיזור של בראג יביא ליעילות מרבית לסדר m = +1, בעל שינוי תדר חיובי. לעומת זאת, אם האלומה הפוגעת מתקדמת עם גל הקול, מושגת יעילות העקיפה המקסימלית בסדר m = -1, סדר עם היסט תדר שלילי.
עקרונות הפעולה > תדירות

בניגוד לעקיפת בראג, האור מתפזר ממישורים נעים. כתוצאה מכך התדירות של האלומה המפוזרת f בסדר m יוסט הסטת דופלר בכמות השווה לתדר של גל הקול F.
ניתן להבין את שינוי התדר הזה גם על ידי העובדה שאנרגיה ומומנטום (של הפוטונים והפונונים) נשמרים בתהליך הפיזור. שינוי תדר טיפוסי משתנה מ-27 מגהרץ, עבור מאפנן זול יחסית, ל-1 גיגה הרץ עבור מאפנן מסחרי חדיש. בחלק מהמאפננים, שני גלים אקוסטיים נעים בכיוונים מנוגדים בחומר, ויוצרים גל עומד. במקרה זה הספקטרום של האלומה המפוזרת מכיל הזזות תדר מרובות, כולן כפולות שלמים של תדר גל הקול.
עקרונות הפעולה > מופע

המופע של הקרן העוקפת משתנה על ידי המופע של גל הקול. המופע יכול להשתנות באופן שרירותי.
עקרונות הפעולה > קיטוב

גלים אקוסטיים רוחביים או גלים אקוסטיים אורכיים מאונכים יכולים לשנות את הקיטוב. הגלים האקוסטיים גורמים לשינוי פאזה בשבירה כפולה, בדומה לזו של תא פוקל. המסנן האקוסטו-אופטי המתכוונן, במיוחד המסנוור, אשר יכול ליצור צורות פולסים משתנות, מבוסס על עיקרון זה.
נעילת אופן תנודה

מאפננים אקוסטו-אופטיים מהירים הרבה יותר מהתקנים מכניים טיפוסיים כמו מראות הניתנות להטיה. הזמן שלוקח למאפנן אקוסטו-אופטי להעביר את האלומה היוצאת פנימה מוגבל בערך לזמן המעבר של גל הקול על פני האלומה (בדרך כלל 5 עד 100 ננו-שניות). זה מהיר מספיק כדי ליצור דגימה אקטיבית בלייזר מהיר במיוחד. כאשר יש צורך בשליטה מהירה יותר, נעשה שימוש במאפננים אלקטרו-אופטיים. עם זאת, אלה דורשים מתחים גבוהים מאוד בתחום 1–10 קילו-וולט, בעוד שמאפננים אקוסטו-אופטיים מציעים טווח סטייה זוויתית גדול יותר, עיצוב פשוט וצריכת חשמל נמוכה (פחות מ-3 וואט).
יישומים

Q-Switch
מגברים רגנרטיביים
מהודים אופטיים
מד רטט לייזר דופלר
אפנון אור RGB לייזר להדמיה דיגיטלית של סרט צילום
מיקרוסקופיה קונפוקלית
זיהוי איבוכי של מערך סינתטי
הדמיה היפרספקטרלית
ראו גם

פוטואלסטיות
הערות שוליים

↑  "Acousto-optic Theory Application Notes" (PDF).
↑  Paschotta, Dr Rüdiger. "Acousto-optic Modulators". www.rp-photonics.com (באנגלית). נבדק ב-2020-08-03.
↑  "A Guide to Acousto-Optic Modulators"
↑  Lekavich, J. (אפר' 1986). "Basics of acousto-optic devices". Lasers and Applications: 59–64. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Eklund, H.; Roos, A.; Eng, S.T. (1975). "Rotation of laser beam polarization in acousto-optic devices". Optical and Quantum Electronics. 7 (2): 73–79. doi:10.1007/BF00631587.
↑  Keller, Ursula; Gallmann, Lukas. "Ultrafast Laser Physics" (PDF). ETH Zurich. נבדק ב-21 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
השרטוט מסביר את תנאי בראג. לסדר 1+ יש שינוי תדר חיובי בהשוואה לאור הנכנס; לסדר ה-0 יש תדירות זהה לאור הנכנס. התזוזה הרוחבית המינורית בסדר 0 בהשוואה לאור הנכנס מייצגת את השבירה בתוך הגביש.
ליקוי סגר

| --- | --- |

 תחום:  רפואת שיניים 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  9433
 MeSH:  D008310
 סיווגים
 ICD-10:  K07.4
 ICD-11:  DA0E.5 
 
ליקוי סגר (באנגלית: Malocclusion) הוא חוסר חפיפה או יחס בלתי מתאים בין השיניים של שתי הקשתות הדנטליות, כאשר הן מתקרבות אחת לשנייה בעת סגירת הלסתות.
סימנים ותסמינים

ליקוי סגר הוא בעיה נפוצה מאוד באוכלוסייה, אם כי רוב המקרים לא חמורים דיים כדי להצדיק טיפול. אדם הלוקה בליקוי סגר חמור ביותר, אשר סובל מגדילה בלתי רגילה של עצמות הפנים, רשאי לדרוש טיפול אורתודונטי ולפעמים טיפול כירורגי כדי לתקן את הבעיה. תיקון של ליקוי סגר עשוי להפחית את הסיכון של עששת ולעזור להקל על לחץ מוגבר שמופעל על המפרק הלסתי-רקתי. טיפול אורתודונטי משמש גם כדי ליישר את השיניים מסיבות אסתטיות.
ליקוי סגר לעיתים מתבטא כחוסר הרמוניה של הפנים, כאשר היחסים בין המפרקים העליונים והתחתונים אינם מתאימים. לעיתים קרובות התאמות לקויות מסוג זה מעוותות את צורת הפנים של המטופל ומשפיעות בצורה דרסטית על האסתטיקה של הפנים, וכמו כן גם על טיב הלעיסה והדיבור. רוב ליקויי הסגר מסוג זה יטופלו לרוב רק על ידי ניתוח אורתודונטי.
סיווג

נהוג לסווג את סוג ליקוי הסגר לשלושה סוגים, בהתאם למישור הסגר בין השיניים והלסתות, לפי שיטת הסיווג על פי אנג'ל (Angel’s Classification System) שפורסמה ב-1899.
עם זאת, ישנם מצבים נוספים, למשל – צפיפות שיניים, אשר לא מתאימים ישירות לסיווג זה.
סיווג > שיטת הסיווג על פי אנג'ל

אדווארד אנג'ל, הידוע בתור אבי האורתודנטיה המודרנית, היה הראשון לסווג ליקויי סגר. הוא ביסס את הסיווג על פי המיקום היחסי של השן הטוחנת הראשונה בלסת העליונה. לפי אנג'ל, ה-Mesiobuccal Cusp (בליטה קדמית) של הטוחנת העליונה הראשונה צריכה להתאים במיקום עם ה-Buccal Groove של השן הטוחנת הראשונה בלסת התחתונה.
השיניים כולן צריכות להתאים לקו הסגירה, שבקשת העליונה, הוא עיקול חלק דרך ה-Central Fossae של השיניים האחוריות ו-Cingulum של השיניים החותכות והניבים.
בקשת התחתונה, ישנו עיקול חלק דרך ה-Buccal Cusps של השיניים האחוריות וקצוות הניבים של השיניים הקדמיות.
כל חריגה מהתאמה זו, משמעה ליקויי סגר שונים. ייתכנו גם רמות שונות של ליקויי סגר בצד ימין או שמאל.
Neutrocclusion – דרגה 1 – יחס השיניים הטוחנות בסגירה הוא תקין, כמתואר עבור השן הטוחנת הראשונה בלסת העליונה (מקסילה), אך לשאר השיניים יש בעיות כגון ריווח, צפיפות, פריצה עליונה/תחתונה וכדומה.
Distoclusion – דרגה 2 – (Overjet, Overbite) – במצב זה, ה-Mesiobuccal Cusp של השן הטוחנת הראשונה בלסת העליונה אינו תואם את ה-Mesiobuccal Groove של השן הטוחנת הראשונה בלסת התחתונה. במקום, הוא ממוקם קדמית לו. לרוב, ה-Mesiobuccal Cusp ממוקם השן הטוחנת הראשונה בלסת התחתונה למתלעת השנייה (2nd Premolar).
סיווג > סיווגים

דרגה 2, סיווג 1: יחסי הטוחנות הם כמו אלו של דרגה 2, והשיניים הקדמיות בולטות.
דרגה 2, סיווג 2: יחסי הטוחנות הם כמו אלו של דרגה 2, אך השיניים המרכזיות הן בנטייה אחורית והצידיות חופפות למרכזיות.
Mesiocclusion – דרגה 3 – (Negative Overjet, Underbite) – במצב זה, הטוחנות העליונות ממוקמות אחורית ל-Mesiobuccal Groove. ה-Mesiobuccal Cusps של הטוחנת הראשונה בלסת העליונה (מקסילה) נמצאים אחורית ל-Mesiobuccal Groove של השן הטוחנת הראשונה בלסת התחתונה (מנדיבולה). לרוב במצב זה, השיניים הקדמיות של הלסת התחתונה יותר בולטות מאלו של הלסת העליונה. במצב זה למטופל לרוב יש לסת תחתונה (מנדיבולה) גדולה, או לסת עליונה (מקסילה) קצרה.
סיווג > סקירה אודות שיטת הסיווג על פי אנג'ל ושיטות חלופיות

חסרון משמעותי של שיטת הסיווג על פי אנג'ל הוא שהיא לוקחת בחשבון רק ראייה דו־ממדית לאורך הציר הסגיטלי, בסגירה הסופית, על אף שליקויי הסגר הם תלת־ממדיים. סטיות בצירים שאינם סגיטליים, סטיות א-סימטריות, ליקויי סגר פונקציונליים ומאפיינים טיפוליים אחרים אינם מקבלים התייחסות.
חסרון נוסף, הוא חוסר הביסוס התאורטי של שיטה זו. בנוסף, השיטה רק מתארת את הסגר הסטטי, ומתעלמת מהתפתחות וגורמים (אטיולוגיה) של בעיות סגר, ומתעלמת מהיחסים של השיניים ושאר חלקי הפנים.
עם זאת, ניסיונות שונים לשינוי שיטת הסיווג על פי אנג'ל לשיטה יותר יעילה לא צלחו, ושיטת הסיווג על פי אנג'ל ממשיכה לגבור על שאר השיטות בשל פשטותה ובהירותה.
תיקונים מוכרים לשיטת סיווג זו מוזכרים החל מ-1915 על ידי מרטין דווי, ובנו לישר (1912, 1933). שיטות אלטרנטיביות הוצעו על ידי סימון (1930 – שיטת הסיווג התלת־ממדית הראשונה), יעקב א. זלצמן (1950 – שיטת סיווג המבוססת על מבנה גולגולתי) וג'יימס ל. אקרמן ווויליאם ר. פרופיט (1969).
צפיפות שיניים

צפיפות שיניים נגרמת כאשר חסר מקום מספק לכלל השיניים התקינות של אדם בוגר.
גורמים
שיניים נוספות, שיניים חסרות, שיניים פגועות או שיניים בעלות צורות לא שגרתיות מזוהות כגורמים שונים לליקויי סגר. לסת קטנה ולא מפותחת, הנגרמת כתוצאה מחוסר בלחץ הנגרם בעקבות לעיסה במהלך הילדות, יכול לגרום לצפיפות יתר בשיניים. מכשירים אורתודנטיים שונים, כתרים, פלטות או גשר, כולל שברים בלסתות לאחר תאונה משמעותית, מהווים אף הם גורמים נוספים. גידולים בפה ובלסת, מציצת אצבע, הוצאת לשון, שימוש במוצץ מעבר לגיל 3 ושימוש ממושך בבקבוק גם הם תועדו כגורמים לתופעה.
בניסוי שנערך בין שתי קבוצות של שפני סלע, שניזונו מגרסאות קשות ורכות של אותו מזון, השפנים אשר ניזונו מהאוכל הרך, היו בעלי פנים צרות וקצרות יותר, ומנדיבולות (לסתות תחתונות) צרות וקצרות ביחס לאלו שניזונו מהאוכל הקשה. ניסויים הראו תוצאות דומות בחיות שונות, כגון פרימטים – דבר התומך בתאוריה שלחץ בלעיסה במהלך הילדות משפיע על התפתחות הלסתות. מחקרים שונים אף הראו תופעה זו על בני אדם. ילדים אשר לעסו מסטיק קשיח למשך שעתיים ביום, הראו התפתחות לסתות מואצת.
במהלך מעבר האדם לשימוש בחקלאות, צורת הלסת התחתונה של בני האדם עברה מספר שינויים. הלסת התחתונה עברה מספר שינויים מורכבים בצורתה, אשר לא תאמו לשיניים, וגרמו לחוסר התאמה בין צורת השיניים וצורת הלסת. שינויים אלו בגולגולת התרחשו בעקבות הירידה בחוזק שהושקע בלעיסה של אוכל מעובד, כשבני האדם החלו לגדל זנים שונים של דגנים, וחיות מרעה אשר סיפקו אף מוצרי חלב, לפני כ-10,000 שנה.
טיפול
צפיפות יתר של השיניים מטופלת על ידי אורתודנטים, לרוב על ידי עקירת שיניים, פלטות שקופות או גשר. לרוב, לאחר שינויי גדילה או טיפולים כירורגיים במבוגרים. טיפול כירורגי הוא הכרחי רק במקרים חריגים. טיפול כירורגי עשוי לכלול עיצוב צורה מחדש, הארכה או קיצור של הלסת. חוטי טייל, פלטות או ברגים עשויים להוות שימוש על מנת לחזק את עצם הלסת, באופן דומה לזה המשמש לייצוב עצם הלסת בעקבות שבר או תזוזה. מעט מאוד אנשים הם בעלי התאמה "מושלמת" של השיניים בין שתי הלסתות. עם זאת, רוב הבעיות הן מינוריות ולא מצריכות טיפול.
חוסר התאמה של גודל השיניים

על מנת להשיג סגירה תקינה ומותאמת של השיניים בשתי הלסתות, השיניים הקדמיות בשתי הלסתות, או השיניים העליונות והתחתונות בכללי, צריכות להיות פרופורציונליות זו לזו מבחינת גודל. חוסר התאמה בגודלי השיניים (TSD – Inter-arch Tooth Size Discrepancy) מוגדר כחוסר פרופורציה בממדים של שתי קשתות השיניים. מצב זה קיים ב-17-30% מהמקרים אצל מטופלים אורתודנטיים.
מצבים נוספים

ליקויי סגר אחרים יכולים להיגרם עקב גודלי שיניים או חוסר התאמה גולגולתית הוריזונטלית, ורטיקלית או טרנסברסלית (מישורים אנטומיים). פנים ארוכות עשויות להוביל לליקוי סגר המשאיר את הפה מעט פתוח בעת סגירתו, ופנים קצרות עלולות להוביל לליקוי סגר המוביל לנשיכה עמוקה.
עם זאת, ישנם גורמים מוכרים יותר לסגירה פתוחה (Open Bite) – כגון הוצאת לשון או מציצת אצבע, ובאופן דומה לנשיכה עמוקה (Deep Bite). הלסת העליונה או התחתונה יכולות להיות גדולות מהרגיל, דבר המוביל לליקוי סגר מדרגה 2 או 3, ליקויי סגר אשר יכולים להוביל לניתוח לסת כחלק מטיפול שלם, הניתן לראות ב-5% מהאוכלוסייה הכללית.
גורמים

הרגלים אוראליים ולחץ על השיניים בכל אחת מהלסתות הם הגורמים העיקריים לליקויי סגר.
בגדילת הגולגולת האקטיבית, נשימה מהפה, מציצת אצבע, שימוש במוצצים, כסיסת ציפורניים, לעיסת עטים ועפרונות, יציבה לא תקינה, בעיות בליעה והרגלים נוספים המשפיעים רבות על התפתחות הפנים וקשתות השיניים.
מציצת מוצצים אף נצפתה כמהווה גורם לדלקת באוזן התיכונה.
עששת, דלקות חניכיים ואובדן שיניים, עלולים לשנות את הצמיחה התקינה של השיניים הקבועות.
ראו גם

אורתודונטיה
לסת תחתונה
עקירת שן