stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיבת עוז
סמל וכומתות החטיבה > סמל החטיבה

על פי השבועון "במחנה" תג היחידה של חטיבת הקומנדו מלא בסמליות:
החץ הדו-כיווני מסמל הגעה מהיבשה ומהאוויר. במרכז התג מופיעה סכין קומנדו, המסמלת את ייעוד היחידה ואת פועלה, גם מן הים. החץ והסכין יחד יוצרים את האות ק', וששת פרקי הידית מסמלים את יחידות העלית בסדיר ובמילואים. צבעי התג הם שחור ולבן והם מסמלים את פעילות החטיבה ביום ובלילה, ואת העובדה כי הם לא משויכים לגזרה ספציפית. בתוך החץ מובלעת הציפור של אוגדת 98, ושני החצים והחלל בין החצים הוא מצנח.
סמל חטיבת הקומנדו בעל דמיון לסמל מפקדת העומק, משום שהקמת חטיבת הקומנדו השלימה את המהלך הכולל של שיפור ההפעלה ומיצוי היכולות של הכוחות המיוחדים בשגרה ובחירום, לאחר איחוד גדודי הסיור החטיבתיים, והקמת מפקדת העומק.
מעת הקמת החטיבה חבשו חיילי היחידות השונות בחטיבה את הכומתות של "חטיבות האם" מהם הגיעו (מגלן ודובדבן – כומתה אדומה, אגוז – כומתה חומה, רימון – כומתה סגולה). באפריל 2018, הוחלט כי צבע הכומתה של כלל יחידות החטיבה יוחלף לאדום, וזאת על מנת ליצור זהות אחידה לכל הלוחמים בחטיבת הקומנדו.
כל חיילי החטיבה נועלים נעליים אדומות ועונדים את תג החטיבה.
סמל וכומתות החטיבה > המנון החטיבה

המנון הקומנדו נכתב על ידי איזי מן והולחן על ידי גדי גולדמן. ב-16 בינואר 2024 הוקלט ביצוע להמנון על ידי נועה קירל והלהקות הצבאיות.
אמצעי לחימה

רובי השירות של לוחמי החטיבה הם רובה סער קרבין M4A1, מיקרו־תבור x95, תבור X-95 ותבור TAR-21, כאשר על חלקם מותקן מטול רימונים M-203 ו-M-203P. בנוסף חמושים הלוחמים באקדחים להגנה עצמית ולקרבות צמודים בשטח בנוי.
בנוסף מפעילות היחידות מקלעים מדגמי נגב קומנדו, נגב NG7, מאג ומקלע 0.5 מדגם M2 בראונינג. היחידה מפעילה גם מקלע רימונים מדגם סטרייקר Mk-47.
צלפי החטיבה מפעילים מערכות נשק צלפים מדגמי רמינגטון M24, ברק (HTR 2000),‏ SR-25 Mk 11, בארט REC10 ובארט MRAD. אמצעים משלימים כוללים כוונת טלסקופית ליאופולד סימן 6, תחמושת צליפה, חליפת הסוואה ועוד.
בנוסף לנשק קל מפעילות היחידות אמצעים מיוחדים בהתאם לייעודן.
מסלול הכשרה

מסלול לוחם בחטיבת הקומנדו אורך בין 14–16 חודשים ומתחיל בטירונות חיל רגלים בסיסית המתבצעת באחד בבסיסי האימון החטיבתיים. יחידת דובדבן ויחידת מגלן בבא"ח צנחנים שם גם יעברו קורס צניחה ויחידת אגוז בבא"ח גולני. משם ממשיכים לשלב טירונות יחידה שאורך כחודש ובו מודחים אחוזים גבוהים מהלוחמים. לאחר מכן עולים הלוחמים למתקן אדם בבית הספר לקומנדו למסלול הכשרה ייעודי שבו יעברו הלוחמים קורס ניווט, הסוואה, לוט"ר, מ"כים, קרב מגע, נהיגה, הפעלת מערכות נשק ייעודיות ועוד.
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| דוד זיני | 2015–2017 | מקים החטיבה ומפקדה הראשון. לימים מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הגיס המטכ"לי |
| אבי בלוט | 2017–2018 | לימים אלוף פיקוד מרכז |
| קובי הלר | 2018–2021 | לימים מפקד עוצבת המפץ |
| מני ליברטי | אוגוסט 2021 – יוני 2023 |  |
| עומר כהן | יוני 2023 – מכהן | מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל |
מילואים

| שם היחידה | יחידה מזינה | יחידת אם |
| --- | --- | --- |
| גדוד 6212 |  יחידת מגלן |  חטיבת עוז |
| גדוד 6217 |  יחידת דובדבן |  חטיבת עוז |
|  חטיבת יפתח |  יחידת אגוז |  עוצבת בזק |
|  עוצבת חצי האש |  יחידת מגלן (וחטיבת הצנחנים) |  עוצבת האש |
הערות שוליים

↑   אודות, באתר צה"ל
↑  קומנדו עם טעם של פעם | Israel Defense, באתר www.israeldefense.co.il
↑  חטיבת הקומנדו 89 כבשה שוב את לוד
↑  גל פרל פינקל, עומק לפנים, "שורטי",‏ 29 במרץ 2016
↑  מערכת אתר צה"ל,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'צה"ל מקים מפקדת עומק למבצעים רב-זרועיים בעומק האסטרטגי, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2011
↑  עמוס הראל,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'הרמטכ"ל החליט: צה"ל יקים חטיבת קומנדו שתאגד יחידות מיוחדות, באתר הארץ, 6 ביולי 2015
↑  דובר צה"ל, צפו: כך נראה התרגיל של חטיבת הקומנדו שהסתיים השבוע, באתר יוטיוב,‏ 3 בפברואר 2016
↑  אמיר בוחבוט‏, במדינה זרה, בגובה 2,000 מטר: הצצה נדירה לפעילות הקומנדו, באתר וואלה, 15 ביוני 2017
↑  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'הרובה החדש והאתגר בגבול עזה: "צלף שלא פוגע מספיק טוב - מודח מהמשימה", באתר ynet, 22 ביולי 2019
↑  יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'הותר לפרסום: שני לוחמים נוספים נהרגו אתמול בקרב בגבול לבנון, באתר ynet, 10 באוקטובר 2023
↑  לילך שובל,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'חושב לעומק, באתר ישראל היום, 11 ביוני 2014
↑   נחנך בית הספר לקומנדו, באתר צה"ל, 9 באוגוסט 2020
↑   ינון שלום יתח,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'יחידת הקומנדו שמקימה חדר ניתוח קילומטרים בעומק שטח האויב, באתר צה"ל, 11 בינואר 2022
↑   צבע הכומתה של כלל יחידות הקומנדו יוחלף לאדום, באתר צה"ל, 23 באפריל 2018
↑   נועה קירל עם הלהקות הצבאיות - המנון עוצבת הקומנדו, סרטון בערוץ "חיל החינוך והנוער", באתר יוטיוב (אורך: 02:35).
↑  ידיעה באתר IsraelDefense,‏ 17 באוגוסט 2017,
מח"ט חדש לחטיבת הקומנדו, אתר צה"ל, 17 באוגוסט 2017
| חטיבת עוז |
| --- | --- | --- |
| יחידות החטיבה | מגלן  • דובדבן  • אגוז  |  |
לוחמי יחידת דובדבן בח'אן יונס במהלך מלחמת חרבות ברזל
לוחמי יחידת מגלן
לוחמי יחידת אגוז במהלך מלחמת חרבות ברזל
מסע סוף מסלול אגוז,  2023
בית הספר לקומנדו במתקן אדם ביום חנוכתו ב-2020
לוחמי גדוד המילואים 6212 של יחידת מגלן בח'אן יונס במהלך מלחמת חרבות ברזל
תג החטיבה
לוחם בחטיבת עוז, עם כומתה אדומה ונשק אישי רובה סער קרבין M4A1,
לוחמי חטיבת הקומנדו בטקס הענקת כומתה, אוקטובר 2024
בוגאטי טורביון

| --- | --- |

בוגאטי טורביון בתצוגה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  בוגאטי
 יחידות שיוצרו:  מוגבל ל־250
 מודל קודם:  בוגאטי שירון
 חברת אם:  בוגאטי-רימאק
 סיווג:  מכונית-על
 מרכב:  קופה בעל שתי דלתות
 מפרט טכני
 מנוע:  V16 
 הנעה היברידית:  שלושה מנועים חשמליים
 הילוכים:  תיבת הילוכים בעלת שמונה הילוכים כפולת מצמדים
 סוללה:  24.8 קוט"ש
 
בוגאטי טורביון (באנגלית: Bugatti Tourbillon) היא מכונית ספורט היברידית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית בוגאטי. הטורביון מיועדת להיות היורשת של הבוגאטי שירון ותהיה בייצור מוגבל ל־250 יחידות. היא נחשפה בשידור חי ב־20 ביוני 2024. מחיר הרכב הוא 4.1 מיליון דולר.
הרכב נקרא על שם מנגנון הטורביון, מנגנון איזון המשמש במגוון שעונים מכניים.
עיצוב הרכב

בוגאטי מצהירה כי הטורביון הוא בעיצוב חדש לחלוטין, ואינו חולק רכיבים כלשהם עם בוגאטי שירון היוצא, אך בהתאם לאבולוציה של רכבי בוגאטי, הוא כן חולק רבים מהסממנים העיצוביים המרכזיים של בוגאטי שירון, כולל גריל הפרסה, עמוד השדרה המרכזי, קווים בצורת C על הרכב, וצבע דו־גווני. אחת ההשראות המוצהרות של הטורביון הייתה שעונים מכניים, כאשר המכונית מכילה קונסולה מרכזית אנלוגית לחלוטין המופעלת על ידי גלגלי שיניים מכניים, שתוכננה להיראות כמו תנועת שעון, בעוד שמחטי מד המהירות ומד סיבובי המנוע לדקה היו מסודרות כך שידמו מחוג שעות ודקות. מאפיין עיצוב נוסף של הטורביון הוא עיצוב מכני "שלד", שבו מנגנוני הרכיבים נראים כחלק מהעיצוב.
החלק הפנימי של הטורביון כולל גלגל הגה עם מרכז קבוע, כאשר רק השוליים החיצוניים של ההגה מסתובבים, דבר המאפשר ללוח המחוונים להישאר גלוי גם בסיבוב של ההגה. הוא כולל גם מסך מולטימדיה הנסוג אל לוח המחוונים כאשר אינו בשימוש. בוגאטי אומרים שכמו בדגמי העבר, המטרה שלהם הייתה לוודא שהמכונית תישאר "נצחית", גם כאשר טכנולוגיית המסך בהכרח הופכת למיושנת. הפאנל המרכזי של הטורביון עשוי מאלומיניום מעובד וזכוכית קריסטל מעובדת, בעוד שלוח המחוונים שעוצב בהשראת שעונים עשוי מטיטניום על ידי יצרנית השעונים השווייצרית Concepto.
מפרט

הטורביון מונע על ידי מנוע V16 בנפח של 8,355 סמ"ק בעל יניקה טבעית. בנוסף יש 3 מנועים חשמליים, 2 ממוקמים בציר הקדמי ו־1 מאחור. למנוע הספק של 1,000 metric horsepower (735 קילוואט; 986 כ"ס) ו 900 ניוטון-מטר (660 pound force-feet) של מומנט, בעוד למנועים החשמליים יש הספק משולב של 800 metric horsepower (588 קילוואט; 789 כ"ס), המהווה סה"כ 1,800 metric horsepower (1,324 קילוואט; 1,775 כ"ס). בוגאטי אומרים כי הבחירה להחליף את מערך מגדשי הטורבו המרובע של בוגאטי שירון במנוע בעל יניקה טבעית הייתה כדי להפוך את החוויה ל"מרגשת יותר" ולאפשר סל"ד גבוה יותר, כשהמנוע מגיע עד ל־9,000 סל"ד. הטורביון משתמש בתיבת 8 הילוכים כפולת מצמדים המותקנת לאורך בחלקו האחורי של המנוע, בניגוד לבוגאטי שירון שבו הוא הורכב מלפנים. הסוללה בנפח 24.8 קילוואט־שעה ממוקמת לפני המנוע במנהרה המרכזית, מה שמאפשר טווח חשמלי של כ־60 קילומטרים (37 מיל).
ליצירת מערכת המתלים של הטורביון בוגאטי שיתפה פעולה עם חברת "Divergent Technologies", חברת האם של צ'ינגר (אנ'), כדי ליצור רכיבי מתלים בצורת תלת מימד בהדפסה אורגנית שתוכננו בסיוע בינה מלאכותית. המתלה הוא מערך רב־חיבורי מאלומיניום מעובד שלדברי בוגאטי קל ב־45 אחוז ממערכת המתלים שנמצאת בבוגאטי שירון.
השלדה של הטורביון עשויה מסיבי פחמן מסוג T800, עם מסגרות קדמיות ואחוריות המשתמשות בפלטה מודפסת בתלת מימד. הוא כולל גם Diffuser (אנ') שנועד לשמש כחלק ממבנה הבטיחות, במקום קורת ההגנה האחורית, זאת כאמצעי נוסף לחיסכון במשקל.
ביצועי המכונית

הטורביון יכול להאיץ מ־0 ל־100 קמ"ש תוך 2.0 שניות, ל־200 קמ"ש תוך פחות מ־5.0 שניות, ל־300 קמ"ש תוך פחות מ־10.0 שניות ו־ 400 קמ"ש תוך פחות מ־25.0 שניות. יש לו מהירות מרבית משוערת של 445 קמ"ש (277 מייל לשעה) עם שימוש במפתח מהירות, והוא מוגבל ל 380 קמ"ש (236 מייל לשעה) בלעדיו.
הערות שוליים

↑  Chilton, Chris (20 ביוני 2024). "1,775 HP Bugatti Tourbillon Hybrid Gives Us V16 Reasons To Hate On Electric Hypercars". Carscoops. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  motor1Christopher Smith,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'2026 Bugatti Tourbillon: This Is It, Motor1.com, ‏20 ביוני 2024
↑  Scherr, Elana. "Bugatti Tourbillon - Car and Driver".
↑  "Where Does the Bugatti Tourbillon Name Come From?". Motor1.com. 20 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Top Gear (2024-06-20), FIRST LOOK: £3.8m Bugatti Tourbillon – 1800hp V16 Hybrid Chiron Successor!, נבדק ב-2024-08-21
↑  Bugatti Used Swiss Watchmakers for the Tourbillon's Instrument Cluster, Motor1.com
1 2 3  BUGATTI Tourbillon, tourbillon.bugatti.com
↑  "Cosworth's most powerful naturally aspirated hypercar engine unleashed". www.cosworth.com. נבדק ב-2024-06-23.
↑  "2026 Bugatti Tourbillon: This Is It". Motor1.com. 20 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Morris, James. "Bugatti Goes Electric With Tourbillon, The Chiron Successor". Forbes. נבדק ב-2024-06-21.
↑  Gold, Aaron (2024-06-20). "The Bugatti Tourbillon's Rear Diffuser Does Nearly Everything but Drive the Car". Motor Trend.
פנים הרכב
מבט לאחור
עדנה מיטווך-מלר

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1946 (בת 78) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון עירוני ה' (תל אביב), האוניברסיטה העברית בירושלים, המסלול האקדמי המכללה למינהל 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  עמוס מלר 
 
עדנה מיטווך-מלר
עדנה מיטווך-מלר (נולדה ביולי 1946) היא משוררת, מתרגמת, עורכת ספרותית ומוזיקלית ישראלית ומייסדת הוצאת הספרים "בת-קול".
ביוגרפיה

מיטווך-מלר נולדה בתל אביב. בוגרת בית הספר "בלפור" ותיכון עירוני ה' בתל אביב. סיימה את לימודיה בבית הספר למזכירות רפואיות/מדעיות במכללה למינהל ועברה השתלמות בחוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטה העברית בירושלים, וסדנאות לכתיבה יצירתית בבית הסופר בירושלים.
מיטווך-מלר פועלת בתחומים המשלבים בין שירה ומוזיקה לאמנות פלסטית. עוסקת בהוראת קריינות, עריכה ותרגום. תרגמה שירה קלאסית ומודרנית מאנגלית, צרפתית וגרמנית. וכן שיריה הולחנו ותורגמו לשפות שונות, ופורסמו במוספים לספרות, בכתבי-עת ואנתולוגיות. כמו כן, עסקה בבחירת רומנים ועריכתם מהשפה האנגלית ובעריכת תוכניות מוזיקליות של תזמורות קאמריות וסימפוניות וכתיבה עבור החינוך המשולב והחינוך המיוחד. בין היתר, היא מתמחה במיצגי שירה המשלבים מוזיקה קלאסית, ג'אז וזמר ישראלי.
בשנת 1991 ייסדה יחד עם גילה אוריאל את הוצאת הספרים "בת-קול".
מיטווך-מלר היא חברה הוועד המנהל של אגודת הסופרים העברים, סגן יו"ר האגודה וכן יו"ר ועדת התערוכות והמיצגים, חברת אקו"ם ופא"ן.
מיטווך-מלר זכתה בשנת 1996 ב"פרס האישה היוצרת" מיסודם של ויצו תל אביב וגילה אוריאל. באותה השנה זכתה למענק קרן עמו"ס עבור סופרים ומלומדים בחסות בית הנשיא. בשנה שלאחריה ושוב בשנת 2002 קיבלה מענק קרן תל אביב לאמנויות על שם יהושע רבינוביץ ובשנת 2001 קיבלה מענק מקרן גולדברג של הקרן הקיימת.
החוקרת מור אלטשולר מתארת את שירתה של מיטווך-מלר כשירה ה”עוסקת בתיקון בלתי אפשרי של גוף ונפש ושל מצבים אנושיים. חוסר האפשרות לתקן בא לביטוי בפואטיקה פרדוכסלית, המבקשת לאיין את עצמה, מפני שהיא חותרת אל הצליל הטהור של המוזיקה ומַפנה עורף ל'משפחת המילים'.”
.
מיטווך-מלר הייתה נשואה למשורר והמנצח עמוס מלר שנפטר ב-23 בינואר 2007. היא אם לאדם ולארה.
מיטווך-מלר בצעירותה
עדנה מיטווך-מלר קוראת מתוך ספר שיריה "מילה חמה" (1978) עם צאת הספר לאור, בחצר מוזיאון תל אביב
פרסומיה

הים: שירים, בעריכת יהודה עמיחי, תל אביב: טרקלין ליד עקד, תשל"ד 1974
מלה חמה: שירים, תל אביב: טרקלין, תשל"ז 1977
סונטה לכינור ופסנתר - תפילה: שירים, תל אביב: תמוז, 1993
פגישה עם הזמן: שירים, תל אביב: תמוז, 1996
גן דובנוב: שירים, תל אביב: תמוז, 1997; ובעקבותיו: ירח על גן דובנוב (קלטת-שיר בשילוב קטעים מוזיקליים בשיתופה ובהפקתה של התזמורת הקאמרית הישראלית), 1997
בשם האהבה: שירים, תל אביב: בת קול, תש"ס 2000
תיקון לפני חצות, תל אביב: בת קול, תשס"ב 2002
הבטחנו זה לזה, אלבום שירה וציור, ציוריו של יוחנן לקיצביץ, מבשרת ציון: צבעונים, 2006
רקוויאם למנצח, תל אביב: בת קול, תשס"ט 2009
ערב של פריז, תל אביב, צבעונים. תש"צ, 2020
שקיעה על הר כנען, רמת־גן, חדרים-בית הוצאה לאור. תשפ"ה, 2025
פרסומיה > בעריכתה

בת-קול: עולמה של משוררת, אנתולוגיה לנים יחד עם גילה אוריאל, תל אביב: ירון גולן, 1995
ימי פעמונים: שירי חגיגה וזכרון, כתיבה תרגום ועריכה יחד עם גילה אוריאל, ורינה לוינזון, תל אביב: בת קול, תשס"ג 2002
טל ילדות: שירים / ליקטה וערכה יחד עם גילה אוריאל ואיוריה של נורית צרפתי, קריית גת: דני ספרים, 2002
לאה טרן, אהבה היא שיחתי, הוצאת צבעונים, 2009
יונתן גוילי, איך אוכל: מיומנו של יורד בגדול, תל אביב: בת-קול, תשע"א 2011
כרמלה רובינזון-קרניאל, בערב כשבא הירח: שירים, תל אביב: צבעונים, 2012
לקריאה נוספת

עדנה מיטווך-מלר, "על ארכיונים בהכנה: ארכיונה הספרותי של המשוררת, הסופרת והמתרגמת - גילה אוריאל (1913-2007)", מאזנים פו,6 (תשעג) 50-53
מרדכי שוגרמן, "הדיבר האחד-עשר: שירתה של עדנה מיטווך-מלר", מאזנים 1,87 (תשעג) 26-30.
ד"ר ארנה גולן - המשוררת מכשפת את המילים. בכיוון הרוח, אוגוסט 2020
הערות שוליים

↑  .
↑  מור אלטשולר, תיקון בלתי אפשרי קם והיה: על שירתה של עדנה מיטווך-מלר נתיב לספרות ואמנות 2,18 (תשסה) 88-89
↑  בלפור חקק, הפרטיטורה האחרונה של עמוס מלר, באתר אימגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310463905171  BnF: cb15530893c (data)  GND: 1159283834  ISNI: 0000 0000 6660 5177  LCCN: no93030828  VIAF: 12615516   WorldCat (עם VIAF): 12615516
פסק דין שטיינברג

ע"פ 5/51 שטיינברג נ' היועץ המשפטי לממשלת ישראל הוא פסק דין שניתן בשנת 1951 בבית המשפט העליון בעניינו של צעיר חרדי חבר קהילת נטורי קרתא שסירב להתגייס לצבא מטעמי מצפון על רקע אמונתו הדתית. בית המשפט העליון קבע שההבחנה הקיימת בין גברים לנשים במתן פטור מגיוס חובה על רקע אמונה דתית היא הבחנה מותרת ואיננה אפליה. בנוסף קבע בית המשפט שבמקרה של סתירה בין דיני המשפט הבין-לאומי המנהגי וחוקי המדינה יש לפסוק לפי חוקי המדינה שגוברים על תוקף דיני המשפט הבין-לאומי המנהגי.
רקע

מייד לאחר הקמת המדינה, בספטמבר 1949, התקבל בכנסת חוק שרות ביטחון, תש"ט–1949 שקבע את חובת הגיוס לצה"ל. החוק קבע שהצבא רשאי לזמן כל אזרח לצורך התייצבות לבדיקות רפואיות לבחינת כשירותו לגיוס וכן לצורך גיוס לשרות סדיר או מילואים. חובת הגיוס נקבעה לגברים בגילאי 18–49 ולנשים בגילאי 18–38. החוק קבע מספר עילות לפטור מחובה זו. עילות אלו כללו פטור מגיוס לאם לילד, לאישה הרה, לאישה נשואה וכן לאישה דתייה שאמונתה לא מאפשרת לה לשרת בצבא. נוסף על אלו ניתנה לשר הביטחון סמכות לפטור אזרחים נוספים על פי שיקול דעתו. עילת הפטור לנשים דתיות נקבעה בחוק כחלק מפשרה עם הסיעות הדתיות בכנסת שהתנגדו בתוקף להטלת חובת גיוס על נשים. בקרב הציבור הדתי והחרדי הייתה הסכמה בהתנגדות לחובת גיוס נשים לצבא אך ביחס לחובת הגיוס לצבא שהוטלה על גברים לא שררה הסכמה גורפת. בציבור הדתי לאומי ראו בגיוס לצבא חובה ראויה ואף חובה דתית. בקרב הציבור החרדי לא היו הדעות אחידות אך חלקים בציבור לא ראו בחיוב הטלת חובה זו. ההתנגדות החרדית לגיוס נבעה מכמה סיבות: האופי החילוני של הצבא והחשש מפגיעה באפשרותם של המשרתים בו לשמור תורה ומצוות, האמונה הדתית שחשיבות לימוד התורה גוברת על חשיבות השירות בצבא וכן יחס מסויג להכרה במדינה וחוקיה לנוכח היותה מדינה חילונית שלא פועלת על פי חוקי התורה. אחת הקבוצות הקיצוניות שהתנגדו באופן התקיף ביותר לחובת הגיוס הייתה הקבוצה החרדית נטורי קרתא. תפיסתם האידאולוגית ראתה את עצם הקמת המדינה כמעשה אסור גם אם זו הייתה מדינה הלכה. אנשיה לא הכירו כלל בחוקי המדינה ולא ראו את עצמם כאזרחי המדינה.
בעקבות פסק הדין > פטור על רקע דתי לנשים

הפטור מגיוס שניתן לבנות דתיות עבר מספר שינויים במהלך השנים. השינויים היו באופן אישור הפטור ולא על עצם קיומו. בשנת 1952 כתוצאה מהחשש שנשים שאינן דתיות קיבלו פטור על סמך הצהרה כוזבת תוקן החוק כך שהפטור יינתן על ידי ועדה שתקבע האם המועמדת לשרות ביטחון לא יכולה לשרת מטעמי הווי משפחתי דתי ולא ניתן היה לקבל הפטור על סמך הצהרה בלבד. בעקבות זאת נידונו בבג"ץ מספר עתירות במקרים בהם חויבו נשים לשרת למרות שהצהירו שהן דתיות. בשנות השבעים שונה החוק כתוצאה מדרישת המפלגות הדתיות כך שהפטור לא יינתן לפי שיקול דעתה של ועדה אלא יינתן לכל אישה המצהירה בפני דיין או שופט שהיא מקיימת שלושה תנאים אלו: היא שומרת על כשרות, לא נוסעת בשבת ושטעמים שבהכרה דתית מונעים ממנה לשרת בצבא.
בעקבות פסק הדין > פטור על רקע דתי לגברים

הפסיקה והחקיקה לא השתנו במהלך השנים וככלל גבר לא זכאי לפטור מגיוס על רקע סרבנות מצפון דתית בדומה לאישה. האפשרות לקבל פטור על רקע סרבנות מצפון לגבר אפשרית רק לפי סעיף החוק המקנה לשר הביטחון סמכות לפטור מועמד לשירות מחובת הגיוס. לצורך כך הוקמה ועדה מייעצת לשר הביטחון בענייני פטור משירות. למרות זאת, בפועל הגיוס לצבא בקרב האוכלוסייה החרדית אינו נפוץ ולא מונהגת מדיניות של גיוס חובה בקרב הציבור החרדי, נוכח עילת פטור אחרת המאפשרת לגבר דתי שמצהיר ש"תורתו אומנותו" לדחות את שירותו הצבאי עד לקבלת פטור מלא עם הגיעו לגיל הפטור מגיוס. הפטור מגיוס שניתן לבני הישיבות נבע מתוך הכרה של המדינה בחשיבות שימור לימוד התורה והוא אינו נובע מהכרה בסרבנות מצפון על רקע דתי. הפטור מותנה בכך שבעליו עוסק בלימוד תורה. קהילת נטורי קרתא וקבוצות המחזיקות בדעות הדומות לה שאינם מכירים כלל בחובת הציות לחוקי המדינה ומתנגדים אף לעצם קיומה מבקשים להימנע מחובת הגיוס ללא הצהרה שתורתם אומנותם, ואף מסרבים לשתף פעולה עם רשויות המדינה בעצם תהליך ההצהרה. לאור זאת במהלך השנים נדרשו רשויות המדינה לבצע פעולות אכיפה וענישה כלפי סרבני גיוס השייכים לקבוצות חרדיות אלו, שחובת הגיוס חלה גם עליהן.
בעקבות פסק הדין > כפיפות המשפט הבין-לאומי לחוקי המדינה

העיקרון שנקבע בפסק הדין שאת החוק יש לפרש כך שהוא עומד בדיני המשפט הבין-לאומי רק כל עוד החוק לא אומר מפורשות אחרת התקבל במשפט הישראלי. גישה זו באה לידי ביטוי במשפטו של אדולף אייכמן. אייכמן טען להגנתו שבית המשפט לא רשאי לדון אותו כיוון שהדבר סותר את החוק הבין-לאומי. ראשית כיוון שמדובר במעשים שנעשו לפני הקמת המדינה וטרם חקיקת חוקי המדינה וענישה בגינם תהיה ענישה למפרע, פעולה שהדין הבין-לאומי שולל. שנית, מדובר באדם שהוא לא אזרח המדינה שביצע מעשים בשטח שהוא לא שטח המדינה, ולכן הדין הבין-לאומי לא מקנה סמכות שיפוט לבית המשפט הישראלי. בתשובה לטענות אלו כתבו השופטים מספר נימוקים המצדיקים את סמכותו של בית משפט ישראלי לדון. הראשון שבהם הוא העיקרון שנקבע בפס"ד שטיינברג הקובע שבמידה והחוק בישראל סותר את הדין הבין-לאומי על בית המשפט לפסוק לפי החוק ולא לפי הדין הבין-לאומי. במקרה של אייכמן החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם קובע מפורשות שניתן להביא לדין על המעשים שביצע.
בפסק דין בשנת 1967 נדונה כשאלת אגב השאלה אם כלל זה תקף גם לגבי חקיקת משנה. בפסק דין העוסק בתקנות הפיקוח על המעונות שקבע שר הסעד כתב השופט חיים כהן שדין בין-לאומי מנהגי יגבר על חקיקת משנה ואין בסמכותה של הממשלה לקבוע תקנות בניגוד לדין בין-לאומי שנקלט במשפט המדינה. עדיפות הדין הפנימי על פני הדין הבין-לאומי המנהגי נהוגה במדינות רבות בעולם ביניהם בריטניה. במדינות אחרות קיימת גישה אחרת המקנה לדין הבין-לאומי המנהגי עדיפות גם מול חוקי המדינה. דוגמה לכך ניתן למצוא בסעיף 25 לחוקה הפדרלית של גרמניה שקובע שההוראות הכלליות של המשפט הבין-לאומי הן חלק מן המשפט הפדרלי ויש להן עדיפות על החוקים הפנימיים שחוקקו. היחס השונה למשקלו של הדין הבין-לאומי מול הדין הפנימי נובע מהגישות השונות למקור הסמכות של הדין הבין-לאומי. הגישה הדואליסטית רואה במשפט הפנימי ובמשפט הבין-לאומי שיטות משפט נפרדות ולכן רק קליטה של הדין הבין-לאומי בתוך המשפט המדינתי מקנה למשפט הבין-לאומי תוקף. לכן במדינות בהם אמנות מאושרות על ידי הרשות המבצעת ולא המחוקקת חוקי המדינה יגברו על החוק הבין-לאומי. רק במדינות בהם אמנות מאושרות על ידי הרשות המחוקקת וכך תהליך האישור הקנה להם תוקף של חוק או שקיימת הוראה בחוק המדינתי המקנה תוקף להוראות הדין הבין-לאומי יהיה תוקף חוקי פנימי למשפט הבין-לאומי. לעומת זאת הגישה המוניסטית רואה במשפט הבין-לאומי והמשפט המדינתי מערכת אחת שבה המשפט המדינתי כפוף למשפט הבין-לאומי. זאת כיוון שהמשפט הבין-לאומי הוא הבסיס לקיום של המדינה הריבונית ולכן המדינה שואבת גם את סמכותה הפנימית מהמשפט הבין-לאומי. לפי גישה יגבר החוק הבין-לאומי על החוק המדינתי במקרה של סתירה.
לקריאה נוספת

ידידיה שטרן, חיים זיכרמן, בין אוהל סיירים לאוהלה של תורה: מתווה לגיוס חרדים לצה"ל, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2013.
יוסי נחושתן, "אפליית גברים בצה'ל [בעקבות בג'צ 4541/94 אליס מילר נ' שר הביטחון]" (115)
איסי רוזן צבי, הילה שמיר, שי אספריל, סיפורי משפט: מאחורי הקלעים של פסקי הדין ששינו את פני החברה הישראלית, עם עובד, תל אביב (2021).
קארין כרמית יפת, שולמית אלמוג, "הדתה, הדרה וצבא: אפס ביחסי מגדר?", עיוני משפט לט 243 (2016)
גלעד מלאך, שירות חרדים בצה"ל – המערכה הבלתי גמורה, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2019.
פרנסס רדאי, "על השוויון" משפטים כרך כד 241 (תשנ"ד-תשנ"ה).
ירון קוסטליץ, שמחה אלבחרי, "סירוב לשרת בצה"ל – בין סרבנות סלקטיבית לבין טעמי מצפון טהורים" ,ספר מנחם פינקלשטיין - משפט, ביטחון וספר (שרון אפק, עופר גרוסקופף, שחר ליפשיץ, אלעד שפיגלמן עורכים, נבו, 2020) (203)
דפנה ברק ארז, עיונים במשפט מגדר ופמיניזם תשס"ז על טייסות וסרבניות מצפון: מאבק אחד או מאבקים שונים, 65
רות לפידות "מקומו של המשפט הבינלאומי הפומבי במשפט הישראלי" משפטים יט 807 (2018)
יצחק זמיר, משה סובל "השוויון בפני החוק" משפט וממשל ה-165 (תש"ס)
יניב רוזנאי "משפט על-לאומי, גלובליזציה והסמכות המכוננת - ראשית עיון ומגמות השוואתיות" משפט וממשל כב 49 (2021)
ראו גם

יהדות חרדית
יחס החרדים לציונות
דינא דמלכותא דינא
שירות נשים בצה"ל
גיוס בני ישיבות
אפליה
אפליית גברים
אכיפה סלקטיבית
הערות שוליים

↑  חוק שרות ביטחון, התש"ט-1949 (לא בתוקף)
↑  דיוני הכנסת באווירה של נדחה, מעריב, 16.8.1949
↑  אהרון ליכטנשטיין, "זאת תורת ההסדר" תחומין ז' 314-329 (תשמ"ו)
↑  שרי רוט, "הגראי"ל על הגיוס: לא תהיה פשרה", בחדרי חרדים, 19.3.2013
↑  בנימין בראון, מדריך לחברה החרדית: אמונות וזרמים 158-177 (2017)
↑  צו בדבר התייצבות נשים לרשום לבדיקה רפואית ולשרות סדיר, חרות, 4 ביולי 1952
↑  גדולי התורה שוכנעו: 95% מהנשים שירצו יוכלו להשתחרר לפי החוק החדש, מעריב, 12 ביולי 1978
↑  נוהל עבודה – הוועדה המייעצת למתן פטור משירות ביטחון מטעמי מצפון, מיטב, 8 בפברואר 2017
↑  שאול כהנא, "הפלג לעריקים: לא להתייצב לקבלת פטור", כיכר השבת, 11 ביוני 2019
↑  יצחק זמיר ומשה סובול, "השוויון בפני החוק" משפט וממשל ה-165, 173 (תש"ס)
↑  יצחק זמיר ומשה סובול, "השוויון בפני החוק" משפט וממשל ה-165, 173 (תש"ס)
↑  בגץ9863/06 קר"ן - עמותת קטועי רגלים לוחמים נ' מדינת ישראל - שר הבריאות'
↑  בג"ץ 5304/02 ארגון נפגעי תאונות עבודה ואלמנות נפגעי עבודה בישראל, פ"ד נט(2) 135
↑  (רח') 2537/07 תא (רח') 2537-07 מינהל מקרקעי ישראל - תל אביב נ' נחמיה ישעיהו
↑  בגץ 246/81 אגודת דרך ארץ נ' רשות השידור, פ"ד לה(4) 001
↑  בגץ 4541/94 אליס מילר נ' שר הביטחון, פ/"ד מט(4) 094
↑  בגץ 4541/94 אליס מילר נ' שר הביטחון, פ"ד מט(4) 094 134
↑  בגץ 4541/94 אליס מילר נ' שר הביטחון, פ"ד מט(4) 094 117
↑  ע"פ 336/61 אדולף אייכמן נ' היועץ המשפטי לממשלה, טז 2033
↑  ע"פ 336/61 אדולף אייכמן נ' היועץ המשפטי לממשלה, טז 2033 (בדעת השופט חשין)
↑  בגץ 7052/03 עדאלה המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי נ' שר הפנים, פ''ד סא(2) 202
↑  דה אמריקן ארופין בית־אל מישן נ׳ שר הסעד ואח' פ"ד כא(2) 325
↑  רות לפידות, "מקומו של המשפט הבין-לאומי במשפט הישראלי" משפטים י"ט 807, 812 (תש"ן)
↑  תומר ברודי, "מעמדו של המשפט הבינלאומי במשפט המדינתי" במשפט בינלאומי (רובי סיבל ויעל רונן, עורכים, 2016) 65, 66
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פסק דין שטיינברג".
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2017

הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד נערכו ב-28 באוקטובר 2017 לאחר פירוק הקואליציה ב-15 בספטמבר כשמפלגת "עתיד בהיר" פרשה מהקואליציה על רקע הדיווחים ששרי הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הסתירו את העובדה שאביו של ראש הממשלה ביארני בנדיקטסון, המליץ על מחיקת התיק הפלילי של הפושע הפדופילי המורשע, היילטי זיגוריון האוקסון. לאחר פרישת מפלגת עתיד בהיר, ראש הממשלה ביארני בנדיקטסון החליט על הליכה לבחירות ב-28 באוקטובר 2017 לאחר שהאלת'ינגי פורק.
למרות שסקרים רבים צפו על עלייה בתמיכה במפלגה השמאל-ירוקה, מפלגת העצמאות הצליחה לשמור על מעמדה כמפלגה הגדולה ביותר באלת'ינגי. לאחר הבחירות המפלגה השמאל-ירוקה ניהלה משא ומתן קואליציוני עם ארבע מפלגות, אבל לאחר שהמפלגה הפרוגרסיבית דחתה את ההצעה לקוליציה בת ארבע מפלגות, הוקמה קואליציה עם המפלגה הפוגרסיבית, השמאל-ירוקים ועם מפלגת העצמאות בראשות קתרין יקובסדוטיר.