stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהירות שגא-קולית
מאפיינים

מכיוון שקיימת רציפות בין מהירות על-קולית למהירות שגא-קולית נהוג להגדיר אותה באמצעות מספר תופעות שמאפיינות אותה:
שכבת גל הלם דקה – גל הלם קשתי נצמד לגוף כך שהמרחק בין הגל לגוף קטנה ונוצרת מעין שכבה דקה של זרימה. במספרי ריינולדס קטנים שכבה זו יכולה להתמזג עם שכבת הגבול ולגרור שכבת גל הלם צמיגה.
שכבת אנטרופיה – שינוי (גרדיאנט) גדול של האנטרופיה בתוך שכבת הגבול. במפגש של זרימה על-קולית בפינה קהה נוצר גל הלם מנותק ובעל עקמומיות. השינוי באנטרופיה של קו זרימה לאחר גל ההלם גדל ככל שהעקמומיות גדלה. במספרי מאך גבוהים, לפי משפט קרוקו (Croco's principle) השינוי הופך משמעותי וגורר שינוי אנטרופיה גדול שיוצרים מערבולות בזרימה (ערבוליות גבוהה).
טמפרטורות גבוהות – מתרחשת דיסוציאציה ויינון של הגז בזורם כך שהגז הופך לפלזמה והטמפרטורות שלאחר גל ההלם מגיעות לאלפי מעלות צלזיוס.
צמיגות רבה – הגדלה של שכבת גבול.
תופעות של גז לא אידיאלי.
פרמטרי דמיות

בתחום הזרימה נהוג להשתמש בגדלים חסרי ממד. עבור מהירות נמוכות נהוג להשתמש במספר ריינולדס בשביל לאפיין את הזורם. עבור תחום השגא-קולי מספר זה פחות שימושי ונהוג לעשות שימוש במספר קנודסן.
עבור תופעות חשמליות ומגנטיות בזרימה שגא-קולית נעשה שימוש במספר סטיוארט.
כלים הנעים במהירות שגא-קולית

Kh-47M2 קינז'אל
X-43
ברהמוס-2
צירקון 3M22
R-37
Shaurya
DF-ZF
SR-72
רוקוול X-30
ראו גם

בום על-קולי
לקריאה נוספת

Anderson, John (2006). Hypersonic and High-Temperature Gas Dynamics (Second ed.). AIAA Education Series. ISBN 1-56347-780-7.
הערות שוליים

↑  אבן-שושן, אברהם, מילון אבן-שושן, 2003
↑  שמשון הופמן, המילון למונחי צה"ל, תל אביב: אג"ם–תוה"ד, 1998, עמ' 597
הדגמה של עצם נע במהירות 5 מאך
וילסון פאלאסיוס

וילסון רוברטו פאלאסיוס סואזו (ספרדית: Wilson Roberto Palacios Suazo; נולד ב-29 ביולי 1984) הוא כדורגלן עבר הונדורי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת ריאל סוסיאדד ההונדורית.
קריירה

פאלאסיוס גדל בעיר לה סייבה, יחד עם אחיו (מילטון, ג'רי, ג'וני ואדווין), החל את הקריירה שלו בקבוצת דפורטיבו ויקטוריה המקומית, ממנה עברו מאוחר יותר כל חמשת האחים לקבוצת אולימפיה. הוא שיחק 102 משחקים עבור אולימפיה, בהם כבש 32 שערים בסך הכל. אחרי שהפך לאחד השחקנים הבכירים של הקבוצה וזכה עימה ב-5 תוארי אליפות, פאלאסיוס זכה בתשומת לב בינלאומית רצינית. אחרי קריירה מוצלחת בהונדורס, פאלאסיוס שאף לעבור לשחק בליגה אירופאית. ב-14 ביולי 2007, הוא הודיע שהוא נוסע לסרביה, על מנת להיבחן בקבוצת הכוכב האדום בלגרד, לתקופה של חודשיים. הוא נשאר בסרביה חודש אחד בלבד, ואף על פי שהרשים במהלך שהייתו, הוא לא הוחתם במועדון עקב סיבות כלכליות. אחרי שנבחן בכוכב האדום, הוא נסע להיבחן בצרפת, במדי מונקו, אמנם מסיבה לא ברורה הוא לא הוחתם בקבוצה ושב לקבוצתו בהונדורס. מאוחר יותר ב-2007, פאלאסיוס נבחן גם במועדון האנגלי ארסנל.
ב-24 באוגוסט 2007, ברמינגהאם סיטי הכריזה שעקב המלצתו של מאמן ארסנל ארסן ונגר, הקבוצה הציעה לו לשחק במועדון במשך שישה חודשים, בתור שחקן נבחן. העסקה עם מועדון אולימפיה הושלמה שבוע לאחר מכן, כאשר פאלאסיוס הושאל למועדון האנגלי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ליברפול באנפילד, שנגמר בתוצאה 0-0, ב-22 בספטמבר 2007. באוקטובר אותה השנה, המאמן סטיב ברוס, שהשווה את וילסון לפול אינס בצעירותו, הצהיר שברמינגהאם מעוניינת להפוך את עסקת השאלתו לקבועה. אך בשל פרשה אישית, שבמסגרתה נחטף אחיו של פאלאסיוס, נאלץ השחקן לשהות במולדתו זמן רב מתקופת ההשאלה שלו, דבר שלא הותיר למאמן ברמינגהאם החדש, אלכס מק'ליש, הרבה רושם ממנו, ולכן פאלאסיוס לא נרכש רשמית על ידי המועדון.
ב-11 בינואר 2008, פאלאסיוס הצטרף מחדש לקבוצתו של סטיב ברוס, הפעם בוויגאן. משחק הבכורה שלו בקבוצה היה ביום למחרת הצטרפותו, נגד דרבי קאונטי. הוא במהרה הפך לחלק חשוב מהרכב המשחק של מאמנו, ושמו נקשר עם מעבר אפשרי למועדונים גדולים כמו מנצ'סטר יונייטד, ליברפול, באיירן מינכן וריאל מדריד. ב-16 בינואר 2009, הוכרז רשמית שטוטנהאם השלימה את עסקת העברתו של פאלאסיוס לשורותיה למרות ניסיונותיו של מאמנו למנוע את מעברו.
אף על פי שהיו לו ספקות רבות לגבי המעבר לצפון לונדון, פאלאסיוס הסכים לחוזה שהציעה לו טוטנהאם, עבור חמש וחצי שנים, עד שנת 2014. ב-21 בינואר 2009, המועדון הכריז בבורסה של לונדון, שהוא שילם עבור פאלאסיוס סכום בגובה של 12 מיליון פאונד. המעבר הושלם סופית, לאחר שקיבל אשרת עבודה באנגליה, ופאלאסיוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לבולטון וונדררס, ב-31 בינואר 2009, במשחק בו בישל את השער השני של טוטנהאם לדארן בנט.
פלאסיוס הצטרף לסטוק סיטי ב-31 באוגוסט 2011, וחתם על חוזה לארבע שנים. באמצע עונת 2015/2016 עבר למיאמי מה-NASL.
קריירה > נבחרת הונדורס

פאלאסיוס שיחק בנבחרת הונדורס עם חולצה מספר 8. את הבכורה ערך בשנת 2003, ועד פרישתו ממנה בשנת 2014 הוא רשם 97 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 6 שערים.
נעמי אונגר

נעמי אונגר

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
נעמי אונגר (16 באוקטובר 1933 – 2 באפריל 2007) הייתה סופרת ישראלית, ניצולת שואה. בעקבות מותו של בנה בתאונת אימונים בצה"ל, הובילה עם בעלה צבי מאבק בתאונות אימונים. פעילותם הובילה לשינוי נוהלי בטיחות באימונים ולהקמת ועדת יעקב לפידות לחקר ולמניעת תאונות בצה"ל. ספרה בנושא זה - "לעצור את הכדור" הוענק לכל צוער בצה"ל.
קורות חיים > ילדותה ונעוריה

נעמי (סובל) אונגר, נולדה ב-1933 בעיר לודז' בבית ציוני בו הייתה תלויה תמונה של נהלל. אביה היה איש רוח, פעיל תנועת "החלוץ", מורה בגימנסיה, מדריך בקיבוץ הכשרה, אחד המנהיגים המקומיים וציר בקונגרס הציוני בבזל.
עם פלישת הנאצים לפולין, ברחה המשפחה מזרחה. ב-1939 יצא האב לקונגרס היהודי בבזל ובדרך חזרה הביתה נרצח. נעמי חזרה עם אמה לבוכניה שליד קרקוב, שם הועברו לגטו. ב-1943 הצטרפה נעמי לחברי המחתרת הציונית בסלובקיה, שהסתננו להונגריה. מסלול הבריחה החל באשה שהעבירה אותה לצד הארי ובאמצעות מבריחים הגיעה לישראל דרך צ'כיה, הונגריה, איסטנבול וביירות. ב-1944 הגיעה נעמי לישראל לקיבוץ יגור שם אומצה על ידי משפחת פלד והצטרפה לאחים: יאיר, יודקה, רוחקה, מנחם ואיה. בשירותה הצבאי שירתה נעמי בבית דרס, שם עסקה בעבודות סיקול אבנים ושם גם פגשה את בעלה לעתיד צביקה אונגר.
קורות חיים > תחילת הקריירה כסופרת

אונגר החלה לכתוב בגיל 12. כתיבתה החלה מכתיבת סיכומים בעקבות חוויות מחיי הקיבוץ ומכתיבה ביקורתית על ספרות שקראה.
בזמן מלחמת ששת הימים כתבה יומן תיעודי המתאר את האירועים במלחמה והוציאה לאור יחד עם חברותיה עיתון חודשי של חברת הילדים בקיבוץ בשם "חודשון".
בשנת לימודיה האחרונה, כתבה אונגר עבודת גמר על התנועה הציונית. העבודה נשלחה למחלקת המחקר של ההיסטוריה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים ובשל כך הוזמנה ללימודי מחקר אך היא סירבה להזמנה.
לקראת הגיוס, הגיעה נעמי לסמינר כיתות יב' באפעל. שם, בצד האזנה להרצאות של מרצים מהצמרת המנהיגותית, החליטה נעמי על פסק זמן בלימודיה והתגייסה לחטיבת הנח"ל.
בהמשך חייה הבוגרים כתבה נעמי 4 ספרים.
קורות חיים > לחימה בתאונות אימונים בצה"ל

ב-1953 נישאו נעמי וצביקה, אף הוא ניצול שואה. נעמי חברה אליו לקיבוץ מלכיה, שם נולדו להם ארבעה בנים. ב-1 במאי 1984 נהרג בנם ניצן מכדור תועה בזמן תרגיל באזור תקוע במדבר יהודה, אשר בוצע בניגוד לנהלים, ללא תיק תרגיל וללא תדריך מתאים. מאז החל הזוג אונגר במאבק בתאונות האימונים בצה"ל. את רשמיה כינסה נעמי בספר "לעצור את הכדור" ולאחר יציאתו לאור, פעלו נעמי וצביקה להפצתו ביחידות צה"ל. בהמשך חולק הספר לכל צוער בצה"ל.
בעקבות פעילותם, הוקמה ועדת יעקב לפידות על ידי הרמטכ"ל דן שומרון. ב-25 ביולי 1990 אמר חיים אורון בישיבה בכנסת כי מאבקם של הזוג אונגר למניעת תאונות אימונים בצה"ל הוא אחת הסיבות להקמתה של ועדת האלוף לפידות. ועדה זו חקרה את הדרכים למניעת תאונות בצה"ל והייתה הוועדה הראשונה שטיפלה בנושא בדרג ובהיקף כזה.
איתן הבר אמר כי בישראל חיות כמה עשרות אולי אפילו מאות משפחות ששחייבות את חיי בניהן לאונגר מקיבוץ מלכיה... "צביקה ונעמי הסתערו על צה"ל ולא הרפו, עד ששונו בזכותם תיקי תרגילים, נהלים והוראות".
על פעילות הזוג אונגר אמרה אל"ם (במיל) ורדה פומרנץ כי הם אינם עוסקים במקרה הפרטי של בנם אלא שואפים לטפל בצורה נקייה בתופעה כולה. ח"כ (לשעבר) יאיר צבן אמר, שכוחם של השניים היה בהיעדר תאוות נקמה: "זה היה מאבק נטו, על מנת שלא יהיו קורבנות נוספים".
ב-2007 נפטרה נעמי ממחלת הסרטן, ונקברה בבית העלמין בקיבוץ מלכיה, לצד בנה ניצן.
ספריה

נעמי אונגר, וילכו השניים יחדיו, משכל, תאריך הוצאה
נעמי אונגר, לעצור את הכדור, משרד הביטחון, 1989
נעמי אונגר, המסע לחיים, מלכיה, 2008
צביקה ונעמי אונגר, ניצנים על קרעים
לקריאה נוספת

משה נגבי, כסדום היינו: במדרון ממדינת חוק לרפובליקת בננות, כתר, 2004 (עמוד 186, 190)
הערות שוליים

↑  ניצן אונגר באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  הישיבה המאתיים-וחמש של הכנסת השתים-עשרה, יום רביעי, ג' באב התש"ן (25 ביולי 1990) ירושלים, הכנסת, שעה 02:11
↑  גדעון דורון, אודי לבל, פוליטיקה של שכול, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003, עמ' 39
↑  אורי דרומי, על מנת שלא יהיו קורבנות נוספים, באתר הארץ, 10 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307690305171  GND: 1158481667  ISNI: 0000 0001 0800 2607  LCCN: n86065118  VIAF: 52105894   WorldCat (עם VIAF): 52105894
ברדיצ'ב

ברדיצ'ב (באוקראינית: Бердичів; ברוסית: Бердичев; בפולנית: Berdyczów; ביידיש: בערדיטשעוו) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, הממוקמת כ-40 ק"מ דרומית לבירת המחוז, העיר ז'יטומיר. היא נוסדה בשנת 1455, ובה כ-74,000 תושבים נכון ל-2024. הייתה עיר משמעותית בתולדות החסידות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפי ההיסטוריון תאודור נרבוט מקור השם הוא השם של נסיך ברדיץ', אשר הקים את המבצר ברדיצ'ב.
בשנת 1320 קניאז גדימינאס העביר את המחוז, בה נמצאת ברדיצ'ב, למשפחת טישקוביץ'.
כתוצאה מאיחוד לובלין העיר עברה לכתר פולני, אך נשמרה בשליטה של משפחת טישקוביץ'.
מהמאה ה-16 עד סוף המאה ה-18 ברדיצ'ב הייתה תחת שלטון פולין.
הקהילה היהודית

ב-1732, לאחר קבלת אישור מליידי תרזה דומיין[דרוש מקור], אישה שבבעלות משפחתה נמצאה העיר, ניתן צ'ארטר (כתב זכויות) לגילדה של החייטים היהודים, אשר שחררם מהתערבות הרשויות הקהילתיות.
בעיר התנהל יריד שנתי. בעלי העיר קבעו שכל זכויות המונופול שהיו תקפות כל השנה מתבטלות בתקופת היריד וכך יכלו היהודים לנצל את תקופת היריד לביצוע עסקאות בתוצרת חקלאית. התפתחות היריד הביאה להתפתחות העיר וזו בתורה גרמה ליריד להיות גדול ומרכזי יותר.
כתוצאה מכך צמחה אוכלוסייתה היהודית של העיר, וכך העיר נהייתה המרכז היהודי הגדול ביותר באזור (במיוחד מבחינת האוכלוסייה).
בשנת 1765 מספר היהודים בעיר היה 1,220 מתוך 1,541 תושבים, וב-1789 גדל מספר היהודים ל-1951.
מהמאה ה-17 עד הכיבוש הגרמני הייתה ברדיצ'ב עיר מרכזית ליהודים. רבי ליבר הגדול מברדיטשוב היה רבה הראשון של העיר וכן שימש בה באותה עת גם רבי יוסף חריף כאב"ד. בהיות רבי ליבר כבן 85 הגיע אליה רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, שכיהן בה ברבנות, משנת 1785, ועד פטירתו בשנת 1809. הרחבה על ההיסטוריה של אותה תקופה בברדיצ'ב ודמותו אפשר לקרוא במקור זה.
על פי האגדה[דרוש מקור][דרושה הבהרה], רבי ליבר גר בצעירותו בעיירה סמוכה למקום בו נבנתה העיר ברדיצ'ב מאוחר יותר, והיה מתבודד ביערות סמוך לעירו. בעקבות תקרית שהייתה לו עם פריץ העיר, הבטיח לו הפריץ להקים עיר מיוחדת ליהודים – והיא העיר ברדיצ'ב.
הקהילה היהודית > בשואה ולאחריה

ערב מלחמת העולם הראשונה חיו בברדיצ'ב כ-50,000 יהודים, כ-70% מתושביה, אך עקב פוגרומים ותהליכים כלכליים וחברתיים תחת שלטון ברית המועצות, הצטמצם מספר יהודי העיר לכדי כ-23,000 טרם מלחמת העולם השנייה.
ב-7 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובעוד שרבים מיהודיה נמלטו ממנה מזרחה, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים מאזור מערב אוקראינה. הגרמנים החלו מיד במעשי התעללות ביהודי העיר, ובלקיחתם לעבודות כפייה, ועד סוף חודש יולי בלבד נרצחו בעיר כ-1,300 יהודים.
באוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בשכונה ענייה בה, מבלי שהתאפשר להם להעביר אליו רכוש או ציוד. בגטו שררה צפיפות קשה ביותר, וב-25 באוגוסט נרצחו בידי הגרמנים למעלה מ-500 מיושביו. בספטמבר 1941 נרצחו כ-1,300 יהודים נוספים מהגטו ליד הכפר חז'ין (Khazhin), וב-15 בספטמבר 1941 נרצחו כ-12,000 עד 15,000 מיהודי הגטו בבורות ירי ליד הכפר רדיאנסקויה (Radianskoye).
ב-30 באוקטובר 1941 נרצחו כ-3,000 יהודים נוספים מהגטו, וב-3 בנובמבר 1941 נרצחו כ-2,000 יהודים נוספים בידי האיינזצגרופן והמשטרה האוקראינית בסמוך לחוות סוקולינו (Sokulino).
ב-1 במרץ 1942 הועברו היהודים שנותרו בגטו למחנה קרסנאיה גורה (Krasnaya Gora), ובהמשך, הועברו אליו כ-700 יהודים נוספים מעיירות סמוכות. ב-16 ביולי 1942 רצחו חיילי ס"ד ושוטרים אוקראינים את כל יושבי המחנה, למעט מספר בעלי מקצוע, אשר נרצחו מאוחר יותר. כ-100 יהודים שהתגלו במקומות מסתור בעיר נרצחו במקום, וכן כ-70 ילדים יהודים שמצאו מקלט בבית היתומים בעיר. באותה תקופה נרצחו גם כ-70 ילדים ממשפחות מעורבות בעיר.
כיום קיימת בעיר קהילה יהודית המונה כ-100 נפשות.
ערים תאומות

ישראל לוד, ישראל
ראו גם

קהילת יהודי בברדיצ'ב (פול')
הערות שוליים

↑  צבי מרק ורועי הורן, רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, ידיעות אחרונות ספרים שאוהבים, 2017, עמ' 584. (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548051505171  GND: 4314868-2  LCCN: n80058349  MusicBrainz: bb9372ee-5c12-4e70-bf13-f6d98ca721d7  NKC: ge1119835  SUDOC: 230620825  VIAF: 143063795   WorldCat (עם VIAF): 143063795
מטבח מצרים העתיקה

עובדים מצרים טוחנים, אופים ומבשלים - שושלת 12, 2050-1800 לפנה"ס
מטבח מצרים העתיקה הוא מונח המתאר מגוון רב של מאכלים ושתייה אשר היו נפוצים בתקופת מצרים העתיקה. המאכלים הנפוצים ביותר שהיו נאכלים על ידי כלל האוכלוסיות ממצרים העתיקה, היו: לחם, בירה, בצל ירוק, ירקות ובשר (בעיקר חוגלות, שלווים, יונים, ברווזים, אווזים ודגים).
ארוחות

ציורים של משתות נמצאו לכל אורך מצרים, גם מהממלכה הקדומה וגם מהממלכה החדשה. בדרך כלל הם התחילו מתישהו אחר הצהריים. גברים ונשים הופרדו במשתות אלא אם כן היו נשואים. מקומות הישיבה היו מגוונים אך מסודרים בהתאם למעמד החברתי של המשתתפים. בעלי המעמד הגבוה ביותר ישבו על כיסאות, בעלי מעמד נמוך ישבו על שרפרפים ואילו בעלי המעמד הנמוך ביותר ישבו על הרצפה. לפני הגשת האוכל סופקו מעין קערות יחד עם מפיצי ריח, ושומן בניחוח פרחים היה נשרף לפני כל משתה לריח נעים או להרחקת חרקים.
במשתות היו מחלקים נימפאות ורקדנים מקצועיים, לרוב נשים, היו רוקדים ושרים בתופים, תופי מרים, לאוטות, נבלים וקלאפרים. לרוב במשתות היו שותים הרבה אלכוהול, ובעיקר במתוכנת של בירה. הבשרים (ברווזים, אווזים ויונים) עברו תהליך של צלייה וחולקו למשתתפים. המצרים היו אוכלים גם נזיד המכיל את כלל הבשרים. המנות היו מחלוקות עם לחמים, ירקות ופירות.
בתור קינוח, אנשי מצרים העתיקה היו אוכלים עוגות תמרים עם דבש. במשך השנה חגגו המצרים מספר פסטיבלים שהוקדשו לחתחור, בהם היו אוכלים קינוחים רבים.
לאנשי מצרים העתיקה היה ידע מתקדם באפייה, הרתחה, צלייה וטיגון. הם היו מוסיפים עשבי תיבול ותבלינים בשביל להוסיף טעם למאכלים שלהם, למרות שרובם של התבלינים היו מיובאים ולכן יקרים יותר ורק עשירי מצרים היו יכולים לאפשר זאת לעצמם.
מאכלים רבים כגון בשרים היו מתקלקלים מהר ולכן המצרים היו משמרים אותם באמצעות מלחים. בנוסף, ייבוש מזון, כגון תמרים, הייתה פרקטיקה נפוצה לשימור מזון לתקופה ארוכה. הלחם והבירה, שהיו המוצרים הנפוצים ביותר במצרים העתיקה, הוכנו בדרך כלל באותם המקומות בהם הם נרכשו, שכן השמרים ששימשו ללחם שימשו גם לבישול של הבירה. השניים הוכנו במאפיות מיוחדות, או, לעיתים קרובות יותר, בבית, והשאריות היו נמכרות.
לחם

לחם מצרי נעשה כמעט לחלוטין מחיטת אמר, זן של חיטה היה קשה יותר להפוך לקמח מאשר סוגים אחרים של חיטה. המוץ, קליפות החיטה של זן זה, לא ירדו באמצעות דישה, אלא באמצעות הרטבה וחביטה בלבד. לרוב, פעולה זאת הייתה נעשית בעלי ומכתש. לאחר מכן, העיסה הייתה מתייבשת בשמש, ובסוף נתחנת באבן קוורן, שהיא מעין כלי השחזה.
טכניקות האפייה השתנו עם הזמן. בממלכה הקדומה, מילאו תבניות חרס כבדות בבצק ולאחר מכן הכניסו אותם בגחלים לאפייה. בממלכת מצרים התיכונה, הבצק היה מוכנס לגחלים מרובעים ונאפה. בממלכה החדשה, נעשה שימוש בסוג חדש של תנור חימר גדול בעל גג פתוח, בצורת גליל, שהיה עטוף בלבני בוץ עבות וטיט.
הבצק הוטח על הקיר הפנימי של התנור וקולף משם כשהבצק בושל מספיק זמן, בתהליך שמזכיר את הטנדור. קברים מהממלכה החדשה מציגים תמונות של לחם בצורות ובגדלים שונים. כיכרות בצורות אדם, דגים, בעלי חיים שונים ומניפות, כולם במרקם של בצק. חומרי הטעם ששימשו ללחם כללו זרעי כוסברה ותמרים, אך לא ידוע אם חומרי טעם אלו שימשו את עניי מצרים.
נעשה גם שימוש בשעורה תרבותית בשביל ליצור לחם ובשביל לבשל בירה. לעיתים נוספו חומרים אחרים, כגון זרעים של נימפאה וגומא נאכל. לעיתים קרובות חצץ מהתנור היה נדבק אל הלחם ופוגע באיכות השיניים. לכן, סוגים שונים של תנורים וקמחים (לדוגמה, קמח ברמה גבוהה) היה בשימוש בקרב האוכלוסייה העשירה של מצרים העתיקה.
בירה

במצרים העתיקה, הבירה הייתה מקור התזונה העיקרי, והיא נצרכה כמעט בכל יום. בירה הייתה כה חשובה בתזונה המצרית, עד שלעיתים היא אפילו שימשה כמטבע. כמו רוב הבירות האפריקאיות המודרניות, אך בניגוד לבירה האירופאית, היא הייתה מאוד דחוסה ומזינה, ודי הזכירה דייסה. הבירה הייתה מקור חשוב לחלבון, מינרלים וויטמינים, והיא הייתה בעלת ערך רב גם בתחומי המדידה והרפואה. מעט ידוע על סוגי הבירה במצרים העתיקה, אך יש אזכור של "בירה מתוקה".
במצרים העתיקה, היו כלים מסוימים ששימשו להתססה של בירה. בנחן ובאבידוס נמצאו שאריות חיטת עם סימני חימום. למרות שזאת אינה עדות חותכת לחליטת בירה ממצרים העתיקה, ייתכן כי זאת אינדיקציה לצורה שבה התססת הבירה נעשתה.
עדויות ארכאולוגיות מראות כי בירה נעשתה באמצעות אפיית "לחם בירה", סוג של לחם מחומצת היטב, שנאפה קלות כדי להימנע מהרג השמרים. הלחם היה מפורר לאחר מכן על מסננת, נשטף במים בבור ונשאר להתססה. "לחם בירה" דומה משמש להכנת בוזה, מעין בירה מסורתית וביתית, הנצרכת במצרים עד היום.
ניתוח מיקרוסקופי של שאריות בירה מאזור מצרים, מצביע על שיטת חליטה שונה משיטת החליטה הנעשית כיום. בשיטת חליטה זאת, הלחם לא שימש כמרכיב העיקרי. ההנבטה של גרעינים מסוימים שהיו בשימוש יצרו אנזים, המצרים בישלו את הגרעינים במים רותחים, האנזים היו אוכלים את העמילן ובכך נוצר סוכר. התערובת שהתקבלה נוספה לאחר מכן כדי להסיר את המוץ (קליפות החיטה). לאחר מכן, העיסה הייתה עוברת תהליך התססה לאלכוהול. שיטת חליטה זו עדיין קיימת בחלקים מסוימים ביבשת אפריקה. רוב הבירות היו עשויות משעורה תרבותית ורק מעט מהן מחיטת אמר.
ראו גם

חקלאות במצרים העתיקה
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of Ancient Egypt; banquets
1 2  The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt; diet
1 2  Encyclopedia of Ancient Egypt; bread
↑  Michael M. Homan, Beer and Its Drinkers: An Ancient Near Eastern Love Story, Near Eastern Archaeology 67, 2004-06, עמ' 84–95 doi: 10.2307/4132364
↑  Michael M. Homan, Beer and Its Drinkers: An Ancient near Eastern Love Story, Near Eastern Archaeology 67, 2004, עמ' 84–95 doi: 10.2307/4132364
↑  History of Bread - www.BreadInfo.com, web.archive.org, ‏2010-08-26
↑  Poor of Cairo drown their sorrows in moonshine – JON JENSEN (באנגלית אמריקאית)
↑  Encyclopedia of Ancient Egypt; beer
זוג מצרים קוצרים חיטה
ציור על קבר רעמסס השלישי אשר מציג תהליך אפייה של לחם
ציור מהשושלת השמונה-עשרה של מצרים (1,300 לפנה"ס) המציג מצרי שותה בירה עם קשית.
ליצן קטן נחמד

| --- | --- |
 סינגל
 יצא לאור:  1960
 סוגה:  שירי חג
 שפה:  עברית
 כתיבה:  שרה לוי-תנאי
 לחן:  שרה לוי-תנאי
 
"ליצן קטן נחמד" או: "הליצן" הוא שיר ילדים נפוץ אותו כתבה והלחינה שָׂרָה לֵוִי-תַּנַּאי. השיר בדרך כלל נלמד בגני הילדים.
שיר זה פורסם בשנת 1960 בספרי השירים "זמר חן" ו"שירים לשנות הלימודים הראשונות", ולאט לאט נעשה נפוץ יותר ויותר.
לשיר עיבודים וביצועים שונים, הראשון שבהם הוא משנת 1959. לעיתים נקרא השיר "ליצן קטן שלי".
בשנת 2004 הוציא המוזיקאי והיוצר ארקדי דוכין גרסה משלו לשיר שפונה לקהל הבוגר.
השיר מושמע בעיקר בימי פורים, או מוזכר בקונוטציה פורימית, אך למעשה אין שום אזכור לחג במילות השיר.
ישנם אתרים בהם נכתב כי הלחן הוא עממי, אך הלחן המקורי הוא של שרה לוי-תנאי.
מילות השיר בתרגום ליידיש

קליינע פיינע פייאץ
טאנצט מיט יעדער איינער
מיין קליינע פייאץ
אפשר עסט טאנצן מיט מיר?
אפשר, אפשר, אפשר עסט טאנצן מיט מיר?
אפשר, אפשר, אפשר
עיבודים

| עיבוד | ביצוע | שנה |
| --- | --- | --- |
| שמעון כהן | להקת לרוקדים הידד | 1959 |
| נתן שחר | מקהלת הדסים | תחילת שנות ה-70 |
| ארקדי דוכין | ארקדי דוכין | 2004 |
| יוריק בן דוד | רוחמה רז |  |
| שמעון כהן | עליזה קשי | 1960 |
ראו גם

באנו חושך לגרש - שיר נוסף של שרה לוי-תנאי
נסדר מעגל גדול - שיר נוסף של שרה לוי-תנאי
הערות שוליים

↑  ליצן קטן נחמד, זמרשת
↑  ליצן קטן נחמד - הספרייה הלאומית
↑  ארקדי דוכין, ליצן קטן שלי, באתר יוטיוב, ‏2004
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 3cee6ea5-96d8-4ac9-9838-fad9ee8435e2
ז'רמי אבוביסה

ז'רמי אדוארד נירינה אבוביסה אבולו (באנגלית: Jeremy Edward Nirina Ebobisse Ebolo; נולד ב-14 בפברואר 1997 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS.
קריירת מועדונים

בין השנים 2017–2021 שיחק אבוביסה בפורטלנד טימברס מה-MLS, במדיה ערך 88 הופעות ליגה והבקיע 26 שערים.
בחודש אוגוסט 2021 עבר לסן חוזה ארת'קווייקס מה-MLS.
בדצמבר 2024 חתם בלוס אנג'לס.
קריירה בינלאומית

אבוביסה נולד בצרפת, והוא ממוצא קמרוני ומלגשי. הוא עבר לארצות הברית בגיל צעיר, ובחר לייצג את ארצות הברית ברמה בינלאומית. הוא שיחק עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 בשנת 2017.
ב-27 בינואר 2019 ערך אבוביסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית הבוגרת, בניצחון 3-0 על נבחרת פנמה במשחק ידידות.
תארים

גביע CONCACAF עד גיל 20 (1): 2017
הערות שוליים

↑  Black History Month Timbers Jeremy Ebobisse, Eryk Williamson talk history, soccer and culture: Part II באתר הרשמי של פורטלנד טימברס, 28 בפברואר 2018 (באנגלית)
ציר הזמן של מגפת הקורונה בשנת 2019

הנגיף SARS-CoV-2, הגורם למחלת נגיף הקורונה 2019 (COVID-19) ואחראי למגפת הקורונה, החל להתפשט בשנת 2019. המקרים הידועים הראשונים של אנשים שחלו במחלת נגיף קורונה, זוהו בווהאן, מחוז חוביי, סין, בדצמבר 2019.
דיווחים על מקורות מוקדמים

מחקר שהתחקה אחרי מקורות הנגיף, נעשה על ידי השוואת רצפים גנטיים, עם דגימות של המרכזים לבקרת מחלות בסין, איראן, ואיטליה. במחקר פילוגנטי הוערך כי האב הקדמון המשותף של הנגיף SARS-CoV-2 הופיע באוקטובר או בנובמבר 2019. לא ידוע אם הנגיף עצמו התפתח באוכלוסיות של חיות בר, או שמא חלבוני ספייק הייחודיים של הנגיף התפתחו לאחר העברה זואונית לבני אדם.
במהלך העשור האחרון התגלו מאות וירוסים דמויי סארס בפרספיים סינים, אך רק הווירוס RaTG13 (פורסם חלקית בשנת 2016 כ-BtCoV/4991) היה קרוב באופן משמעותי ל-SARS-CoV-2.
סקירה שנערכה בספטמבר 2020 ציינה אפשרות ההיפותטית, לפיה הנגיף התפשט לאירופה עוד בשנת 2019, וזאת על בסיס עדויות חזקות הכוללות מספר מקרים של דלקות ריאות בצרפת ובאיטליה, בחודשים נובמבר ודצמבר של אותה שנה. עם זאת, דו"ח מעקב רטרוספקטיבי שפורסם לאחר מכן קבע כי אין עדות להפצת הנגיף ברומא (איטליה) בתקופה זו.
מספר ניתוחים רפואיים וסביבתיים באיטליה, צרפת וארצות הברית הצביעו על האפשרות כי הנגיף הופץ מספר שבועות לפני דצמבר 2019. דו"ח של ארגון הבריאות העולמי קבע כי: "ממצאי המחקר לא אוששו, השיטות שבהן השתמשו לא נעשו בדרכים סטנדרטיות, ומבחנים סרולוגיים עלולים לסבול מאותות לא ספציפיים". הוא קרא לחקירה נוספת של אירועים מוקדמים פוטנציאליים דוגמת אלה.
נובמבר

כבר בשבוע השני של נובמבר 2019, בניגוד להכחשות של הפנטגון, המרכז הלאומי למודיעין רפואי (אנ'), שיתף מידע מודיעיני המבוסס על "מעקב אחר תקשורת סינית פנימית", שהזהיר את ישראל ונאט"ו (בעלות הברית של ארצות הברית), מפני מגפה חדשה של נגיף קורונה, המתפשטת מחוץ לווהאן; הנשיא דונלד טראמפ הקטין את האיום הנשקף מהנגיף החדש.
ב-13 במרץ 2020 דווח ב"South China Morning Post" (אנ'), כי רישומי ממשלת סין מצביעים על כך שניתן היה לייחס את המקרה הראשון של הדבקה במחלה לתושב חוביי בן 55, ב-17 בנובמבר.
ב-23 במאי 2021 בדיווח ב"וול סטריט ג'ורנל", נכתב, על בסיס מידע מודיעיני אמריקאי שהתגלה לאחרונה, כי שלושה חוקרים העובדים במעבדה BLS-4 של מכון ווהאן לווירולוגיה, אושפזו עם תסמינים דמויי המחלה. הדו"ח הוסיף משקל לקריאות לבדיקה רחבה יותר של התיאוריה לפיה הווירוס החל להתפשט עקב דליפה ממעבדה. עם זאת, דו"ח של ארגון הבריאות העולמי קבע כי "האפשרות שהמגפה החלה עקב תאונת מעבדה בלתי סבירה ביותר". מאז, ראש צוות חקירת מוצא הקורונה של ארגון הבריאות העולמי, פיטר בן אמבק (אנ'), הצהיר כי הרשויות הסיניות הפעילו לחץ על הכותבים של מסקנות הדו"ח, וכי למעשה הוא רואה באפשרות של דליפת הנגיף מהמעבדה תרחיש "סביר".
מחקר שנערך בשנת 2021 על נוגדנים נגד הנגיף, העלה כי ייתכנו מקרים של נגיף הקורונה בצרפת עוד בנובמבר 2019. על פי מחקר שפורסם בינואר 2021 על ידי כתב העת British Journal of Dermatology (אנ'), אישה בת 25 ממילאנו ביקרה בבית חולים בנובמבר 2019 עם כאב גרון ונגעים בעור. ניתוח מאוחר יותר של ביופסיות מהנגעים בעור חשף עקבות DNA ויראלי של הנגיף.
1 בדצמבר

הנדבק הראשון עליו ידוע בוודאות (חולה 0), החל לפתח סימפטומים ב-1 בדצמבר. האיש לא היה בשוק הסיטונאי של פירות הים חואנאן (אנ'). משפחתו לא נדבקה, ולא נמצא קשר אפידמיולוגי בינו לבין שאר המקרים שאושרו במעבדה החל מ-2 בינואר.
שני מחקרי נוגדנים בארצות הברית הצביעו על נוכחות של הנגיף SARS-CoV-2 בארצות הברית בדצמבר 2019.