הטיות פוליטיות בתקשורת
צורות של הטיות פוליטיות

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
ההטיות הפוליטיות יכולות להיעשות בדרכים שונות:
סילוף ידיעות :
דיווח שגוי במזיד, לעיתים תוך שימוש בציטוט.
השמטת פרטים חשובים מאחר שהם עוזרים למחנה היריב.
התבססות על עד עוין ללא הסתייגות מתאימה או מתן הזדמנות לצד שכנגד למסור את גרסתו לאירוע.
מתן כותרת פרובוקטיבית היוצרת רושם שגוי בקשר למה שארע.
דיווח שגוי שלא במזיד, אך ללא פרסום תיקון או התנצלות (או פרסום באופן לא בולט) אחרי שהתבררו העובדות הנכונות.
הבלטת ידיעות שמגנות את היריבים :
שכתוב אירועים באופן שיתאים להשקפה הפוליטית.
הסתרת ידיעות שעלולות לפגום בכוחו של המחנה שדרכו מקובלת על הכותב.
בלבול בסדר המאורעות של האירועים. דוגמה: נגד איש התקשורת הישראלי חיים יבין נטען, כי בתוכניתו "ארץ המתנחלים", היה בלבול מכוון של סדר האירועים: תחילה הוצגו העוולות השונות הנגרמות לפלסטינים במחסומים מסביב לשכם, ורק אחר כך הסיבות שבגללן בכלל הוקמו מחסומים אלו.
הבלטת ידיעה שולית וביזרית, באמצעות טחינתה עד דק, קידומה לראשית המהדורה, או שיבוצה במקום מרכזי בעיתון.
הסמכת שתי חדשות זו לזו, כדי לרמוז מהאחת על השנייה.
שימוש בטרמינולוגיה מוטית :
שימוש בטרמינולוגיה מוטית פוליטית, ערכית וכו', באופן שגורם להעצמת תפיסת עולם מסוימת והחדרתה לשומעים. שימוש במה שקרוי "מכבסת מילים", כך שדיווח תמים הופך למעשה לשיפוט ערכי שלעיתים קשה לתת את הדעת לקיומו. דוגמה לכך הוא השימוש של ממשלת ישראל במילה "הסברה" בתיאור דברי משרד החוץ ודובר צה"ל.
ייצוג לא פרופורציוני בתקשורת .
החרמה של היריבים או התעלמות מהם.
גימוד היריבים והבלטת העמיתים.
למשל ניפוח הפגנה של המחנה אחד, תוך התעלמות מהפגנה של המחנה שכנגד.
נתינת זמן מסך רב לאנשים בעלי השקפה דומה.
יצירת תדמית שלילית לקבוצה היריבה והכתמתה באמצעים שונים כמו הבלטת קבוצות שוליים שבה, ונתינת מקום רב להם, או תיאור לא פרופורציונלי שלה.
מרואיינים ואורחים בתוכניות אירוח ופורומי דיון בטלוויזיה וברדיו :
התעלמות מאנשים שונים ואי-הזמנתם לתוכניות.
ביצוע סלקציה של אנשים לפי דעותיהם.
הזמנת אנשים קיצוניים וביזריים מהצד היריב. יחס של איפה ואיפה, תקיפת היריבים באמצעות שאלות תוקפניות והצגת שאלות נוחות לעמיתים.
סתימת פיות של מרואיינים.
העמדת אנשים רהוטים לצד אנשים עילגים מהמחנה שכנגד.
התייחסות קרירה ומזלזלת כלפי מרואיינים של הצד שכנגד.
יצירת אווירה אמפתית ביחס לרעיון או לאישיות אהודה, ויצירת דה-לגיטימציה כלפי בעלי תפיסות שונות.
הטיה בצילום טלוויזיוני, באמצעות צילום לא הוגן .
כיוון הצילום. צילום עימות יהיה מזווית של היריב שחפצים ביקרו, דבר היוצר אמפתיה של הצופה איתו, למול הצד שכנגד שנתפס כמתעמת עם הצופה.
צילום באופן שלא מחמיא למרואיין. בטלוויזיה: צילום מזווית בעייתית כאשר המצלמה נמוכה מהמרואיין, דבר המשווה לו עמדה מאיימת, או כאשר נופל עליו אור מאחור וגורם לפניו להיות מוצללות ומאיימות. בעיתונות: בחירת תמונות לא מוצלחות של אנשים שלא חפצים ביקרם.
צילום קטוע ללא הקשרו המלא, כגון צילום של חיילים רודפים אחרי מחבל בלי לצלם שלפני כן הוא זרק עליהם אבנים.
הטיות בכמות הערוצים ופגיעה בעיתונאים מתחרים .
חוסר איזון מספרי בפורומים תקשורתיים, כאשר היריבים מוצגים כעמדת מיעוט ביחס לשיעורם בציבור.
ניסיון לסגור עיתונים וערוצים המשויכים למחנה היריב. כך נטען ביחס לניסיון לחקוק חוק שימנע את הפצתו חינם של העיתון "ישראל היום".
ניסיון לפגוע בעיתונאים ותחקירנים של המחנה היריב בעזרת פגיעה בשמם הטוב או הבלטת יתר של שגיאותיהם.
קידום ומתן הטבות לערוצים התומכים בעמדות השלטון והצרת צעדיהם של ערוצים אחרים או כאלו שביקורתיים לגבי השלטון. כדוגמה ניתן לציין את הניסיון לעכב הקמתו של תאגיד השידור הישראלי כאן 11 בטענה שהושמעה בדיון בוועדת השרים לחקיקה: "מה שווה התאגיד אם אנחנו לא שולטים בו? השר צריך לשלוט, מה נעמיד כסף ואז הם ישדרו מה שהם רוצים?"