stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקשים באנגולה
הערות שוליים

↑  Angola, Freedom in the World Report 2023, Freedom House
↑  Fernando Duarte, Angola landmines: The women hunting for explosives left from civil war, BBC News, April 4 2023
↑  Convention on the Prohibition of the Use, Stockpiling, Production and Transfer of Anti-Personnel Mines and on their Destruction, United Nations website
↑  Landmine Free 2025 Report, HALO Trust, published December 2017
1 2  Angola, MAG International
↑  Why does Angola report such a high level of landmine contamination?, Land Mines Africa, March 2014
↑  "Angola", Clearing the Landmines 2025 Report, Mines Action Review, p. 3
1 2 3 4 5  Angola, International Campaign to Ban Landmines and Landmine Monitor
↑  פרוטוקול לוסקה, חלק II סעיף 1.34, באתר האו"ם (באנגלית)
↑  החלטה 1008 של מועצת הביטחון של האו"ם, סעיף 4, באתר האו"ם (באנגלית)
1 2 3 4  Geneva International Centre for Humanitarian Demining (GICHD), "A Study of the Role of Survey in Mine Action, March 2006, pp. 32-34
1 2  Angola, Landmine and Cluster Munition Monitor, February 10, 2021
↑  Second Article 5 Extension Request to the Ottawa Mine Ban Treaty, submitted by the National Intersectorial Commission for Demining and Humanitarian Assistance, March 31 2017, p. 19
↑  The Socio-Economic Impact of Anti-Vehicle Mines in Angola, 2019
↑  Éva Hegedűs, "Geopolitics and Geoeconomics in Funding Humanitarian Mine Action: The Case of Angola, Insights Into Regional Development 4(4) (2022), p. 171
↑  Lenin Ndebele, "Four years of restoring one of Angola's wildlife sanctuaries, News24, March 14, 2023
↑  Tommy Trenchard, "A lethal legacy of landmines in Angola, Geographical, November 28, 2022
↑  James MacDonald, "To Find Forgotten Land Mines, Researchers Look To Elephants, Jstor Daily, August 12, 2015
↑  When Detecting Land Mines, The Nose Knows — Or, In This Case, The Trunk, NPR, July 25, 2015
↑  Suyin Haynes, Prince Harry Is Honoring His Mother's Work in Angola. Here's What to Know About Princess Diana's Landmines Walk, Time, September 23, 2019
System of a Down Reunion Tour

System of a Down Reunion Tour (בעברית: סבב האיחוד של סיסטם אוף אה דאון) הוא סיבוב הופעות של להקת המטאל האמריקאית סיסטם אוף אה דאון, סיבוב זה נערך בעקבות האיחוד מחדש של הלהקה, לאחר שחדלה מפעילות כחמש שנים, מאז שהתפרקה בשנת 2006.
רקע

לאחר מספר שבועות של שמועות ברחבי הרשת, הוכרז רשמית על איחוד הלהקה ב־29 בנובמבר 2010, ופורסמו מועדי הופעות בערים שונות ברחבי העולם. בתחילה פרסמה הלהקה לוח הופעות באירופה לחודש יוני 2011. מאוחר יותר, פורסם כי הלהקה תופיע במוסקבה, ב-21 ביוני 2011. לאחר מכן פורסמו תאריכי ההופעות באמריקה הצפונית למאי 2011.
ב-9 בפברואר 2011 פרסם נגן הבס של הלהקה, שאבו אודאג'יאן, בפרופיל הטוויטר שלו: "בדיוק סיימנו את החזרה הראשונה שלנו מזה 5 שנים. מדהים! ! ! אני אוהב את הלהקה שלי".
באפריל 2011 פרסמה הלהקה באתר הרשמי הגרלה על זוג כרטיסים לאחת ההופעות בסיבוב, ובנוסף רשימת שירים של ההופעה חתומה בידי הנגנים, בין מי שיבחר שישה שירים אהובים לסבב ההופעות. ב-19 באפריל 2011 פרסמה הלהקה מכירה פומבית על כרטיס זוגי אחד לכל הופעה בצפון אמריקה ובאירופה, ומכירה פומבית נוספת על התופים של ג'ון דאלמיאן, מתופף הלהקה, כאשר הרווחים ממכירות אלו יתרמו לכפרים שנהרסו ברעידת אדמה ביפן.
בראיון רדיו שנערך עם ג'ון, דיבר המתופף על חמש שנות ההפסקה של הלהקה ואמר: "אני באופן אישי לא אוהב הפסקות - הייתי שמח להמשיך לנגן. אבל היה נחמד לגלות את ג'ון הפרטי, בניגוד לג'ון מהלהקה, לפחות לזמן מה. אני חושב שכולם הרגישו כמוני". כשנשאל מאוחר יותר אם הלהקה תקליט אלבום נוסף, ענה ג'ון כי הדבר ייקח זמן, הן מבחינה טכנית, והן מבחינת יצירה, מכיוון שהלהקה מעוניינת להתעלות על אלבומי העבר, ולהתאים את המוזיקה לדור החדש.
הערות שוליים

↑  סיסטם אוף אה דאון מתאחדים, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2010
↑  Initial 2011 Tour Dates Announced, Metal Injection, ‏29 בנובמבר 2010
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-03-04. נבדק ב-2011-06-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  sHaVo oDaDjIaN, Just finished up our first rehearsal, twitter, ‏9 בפברואר 2011 (באנגלית)
↑  System Of A Down Drummer Breaks Silence On Reunion, ultimate-guitar, ‏13 במאי 2011 (באנגלית)
↑  http://www.setlist.fm/setlist/system-of-a-down/2011/the-forum-inglewood-ca-6bd3ce16.html
↑  http://www.setlist.fm/setlist/system-of-a-down/2011/verizon-wireless-amphitheater-irvine-ca-43d3cbcb.html
| סיסטם אוף אה דאון |
| --- | --- | --- |
דארון מאלכיאן • סרג' טנקיאן • שאבו אודאג'יאן • ג'ון דאלמיאן
אונטרוניק חצ'טוריאן
| אלבומי אולפן | System of a Down (1998) • Toxicity (2001) • Steal This Album! (2002) • Mezmerize (2005) • Hypnotize (2005) |  |
| מיני אלבומים | Untitled 1995 Demo (1995) • Demo Tape 1 (1995) • Demo Tape 2 (1996) • Demo Tape 3 (1997) • Demo Tape 4 (1997) • Storaged Melodies (2002) |  |
| סינגלים | Sugar • Spiders • Chop Suey! • Toxicity • Aerials • Innervision • Boom! • B.Y.O.B. • Question! • Hypnotize • Lonely Day • Kill Rock 'n Roll |  |
| סיבובי הופעות | Mezmerize / Hypnotize Tour • System of a Down Reunion Tour • Wake Up The Souls Tour |  |
קטגוריה:System of a Down • פורטל:הבי מטאל
נתן נתנזון

ערך זה עוסק בשחקן. אם התכוונתם לרב שהיה חבר המחתרת היהודית ומשמש כמנכ"ל המועצה הדתית של מועצה אזורית מטה בנימין, ראו .
| --- | --- |

נתן נתנזון, 2008
 לידה:  7 בספטמבר 1955 (בן 69) הרפובליקה העממית של רומניה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 עיסוק:  שחקן
 צאצאים:  נוף נתנזון 
 פרופיל ב-IMDb
 
נתן נתנזון, חני נחמיאס ואושיק לוי בתוכנית "בסוד העניינים"
נתן נתנזון (נולד ב-7 בספטמבר 1955) הוא שחקן ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

נתנזון נולד ברומניה וגדל בעיר יאשי.
עלה לארץ עם משפחתו ב-1963, והם השתקעו באשקלון, שם התגורר דודו מצד אביו.
באמצע שנות השבעים שירת בלהקת פיקוד דרום לצדו של נתן דטנר.
היה חבר בצוות תוכנית הילדים "בלי סודות" ושיחק בסרטים "אמי הגנרלית" (1979), "מלך הסלים" (כתב את התסריט במשותף עם דובי גל) (1988) "כח משיכה," (1989) " ד.צ חוף אילת" (1989), וב"חסד של אמת" (2002). שיחק בהצגות ומופעים לילדים כמו "חנן ונתן", וכן גם בסדרות "זהו זה!" ו"בסוד העניינים".
ב-1992 הוא השתתף בקלטת לילדים "שרים וצוחקים" לצד דודו זר, חני נחמיאס ואיגור בוריסוב.
השתתף בקדם-אירוויזיון 1993 כששר יחד עם אפי בן-ישראל את השיר "מרקוני", שזכה במקום ה-11.
נתנזון התארח בתוכנית הערב עם אלי יצפאן בשנת 1997, והתראיין בה על הופעתו ב"ליד אשתי אני פודל", שעשה עם משה שחר.
ב-1998 השתתף בדיבוב קולו של אלגאר, הרשע המשני בסרט המתבסס על "פאוור ריינג'רס טורבו", ולצידה של בן ישראל (שקיבלה את התפקיד המרשעת הראשית, דיווטוקס), בפיקוחו של עוזי פוקס.
כמו כן, הופיע גם במחזות זמר והצגות לילדים כגון: "מסיבת יום הולדת של פינוקי" (לסירוגין עם אלון ליטבק) בשנת 2008, "ד"ר דוליטל" לצד דנה מרמור בשנת 2004, "זהבה ושלושת הדובים" (בתפקידו של אבא-דוב) לצד צחי נוי ודנה דבורין בשנת 2002, "מסעות הנסיך הקטן" לצידה של אפי בן ישראל בשנת 1997 ו"טרזן וג'יין" בשנת 2005.
בשנת 2005 הופיע בסרטם של מתי הררי ואריק לובצקי, "החשוד האחרון", לצדו של שמיל בן ארי.
השתתף בשנת 2006 בתפקיד אורח בתור איגבן טדאוש בעונה השלישית של "השמיניה" וכן בקומדיית המצבים "החיים זה לא הכל".
בשנת 2007 הופיע בסדרה "הקרקס של רינת" בערוץ הופ!.
בשנת 2010 שיחק בסדרה "15 דקות" בתפקיד יקי סומך. ובאותה שנה השתתף בסדרה
"הבורר" בתפקיד רופא.
בשנת 2011 שיחק בסדרה "הפיג'מות" בתפקיד פקח, ושיחק את גדעון בסדרה "בנות הזהב". בשנת 2016 השתתף בסרט הקולנוע "פטר השלישי".
נתנזון ידוע גם בתור הדמות "סבא נתי" מהקלטות והמופעים של כוכבת הילדים "מיקי" (מיכל מוכתר) כיכב בהצגות: "גיבורי האור", "מיקי בארץ הפלאות", בהצגות בקניונים ובמופע משלו, ואפילו בקלטות "מיקי" ו"מיקי בחופשה", בחנוכה 2021 הופיע בדמות זאת במופע "מותק של משפחה". בשנת 2023 הופיע שוב בדמות זאת בערוץ יויו ובסדרה "סיפורי סבא נתי" ובחנוכה של שנת 2024 הופיע שוב בדמות זאת במחזמר "פנטזיה".
נתנזון שיחק במספר סרטים בקולנוע החרדי; כדמות ראשית ב"אחים לנצח" (2005) מאת יהודה גרובייס, ובסדרת "העיתון" (2006) של גרובייס. ב-2011 השתתף בסרט "מקום בטוח" בבימויו של אהרון אוריאן.
ב-2014 שיחק בסדרת הנוער "מ'זאגט לחיים" של ארגון הפנסאים.
ב-2018 גילם בסרטו של שניאור אנטבי "מודה במקצת", את דמותו של שלום - מנהל חשבונות בישיבה חרדית[דרוש מקור].
ביוגרפיה > חיים אישיים

נתנזון נשוי לגילה, מורה, ואב לשתי בנות ובן. בני הזוג מתגוררים בשוהם.
אחת מבנותיו, נוף נתנזון, היא מדבבת לשעבר ועיתונאית "ידיעות אחרונות".
חתונת הדמים

| --- | --- |

 כתיבה:  פדריקו גארסיה לורקה 
 הצגת בכורה:  8 במרץ 1933 
 שפה:  ספרדית 
 
חתונת הדמים (בספרדית: Bodas de Sangre) היא טרגדיה פרי עטו של המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה. הוא נכתב ב-1932 והועלה לראשונה על הבמה במדריד במרץ 1933 ובהמשך אותה שנה בבואנוס איירס. מבקרי תיאטרון נוטים להכליל אותו עם "ירמה" ו"בית ברנרדה אלבה" כ"טרילוגיה הכפרית". לורקה לא השלים את תוכניתו לכתוב את "הטרילוגיה של ארץ ספרד" לפני שנרצח (והוא לא כלל בה את "בית ברנרדה אלבה").
הרעיון לכתיבת המחזה עלה במוחו של לורקה אחרי שקרא בעיתון על כלה שברחה ביום חתונתה עם בן-זוגה הקודם; החתן ובני משפחתו רדפו אחרי הזוג, ושני המאהבים הרגו זה את זה בדו-קרב.
הדמויות

| --- | --- |
 האם  הכלה  החמות  אשת לאונרדו  המשרתת  השכנה  נערות:  לאונרדו  החתן  אבי הכלה  הלבנה  המוות (בדמות קבצנית)  חוטבי עצים  נערים
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

בפתיחת המחזה האם משוחחת עם בנה, החתן. אנו למדים שאביו של החתן נהרג מספר שנים קודם לכן בידי משפחה ששמה פליכס. האם מגיבה בכעס רב כשבנה מבקש לקחת סכין כדי לגזום ענבים בכרם, ומתווכחת עמו ארוכות לפני שנותנת לו את הסכין. הוא שמח כשאמו מבטיחה לו שביום ראשון היא תלך איתו לבקש את יד הנערה. החתן עוזב.
השכנה מגיעה כדי לפטפט עם האם, ומגלה לה שהכלה ניהלה בעבר רומן עם אדם ששמו לאונרדו פליכס, קרוב משפחתם של האנשים שהרגו את בעלה של האם. האם, עדיין חדורת שנאה עזה למשפחת פליכס, רותחת, אולם אומרת שלא תעלה זאת בפני בנה.
לאונרדו, שהוא כעת נשוי, שב לביתו לאחר העבודה, שם חמותו ואשתו שרות שיר ערש לבנו (מילות השיר מבשרות את הטרגדיות שיתרחשו מאוחר יותר במחזה). ברור שנישואיו של לאונרדו אינם מאושרים. החמות מספרת לאשתו בפניו שבמשך שלוש שנים הכלה הייתה ארוסתו. כשלאונרדו שומע שהחתן עומד לשאת את הכלה לאישה הוא מתמלא חימה ומפחיד את אשתו וחמותו.
האם הולכת לביתה של הכלה, ביחד עם החתן, שם היא פוגשת את המשרתת של הכלה ואת אבי הכלה. האב, אדם זקן ויגע, מספר לאם אודות אשתו המנוחה ועל שאיפתו לראות את בתו נישאת ומולידה ילדים. הכלה נכנסת ומשוחחת עם האם והחתן. המשרתת מגלה לכלה שלאונרדו רכב על סוסו בסמוך לביתה בלילה.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

באותו הלילה לאונרדו מגיע לראות את הכלה פעם נוספת. הוא מתוודה על תשוקתו הבוערת אליה ועל הגאווה שמנעה ממנו מלשאת אותה לאישה בעבר. הכלה, מוטרדת בבירור מנוכחותו, מנסה להשתיק אותו, אולם אינה יכולה להתכחש לכך שעדיין יש לה רגשות כלפיו. המשרתת מסלקת את לאונרדו, והאורחים מתחילים להגיע לחתונה. האב, האם, והחתן מגיעים, ובאי החתונה הולכים לכיוון הכנסייה. לפני שהחבורה עוזבת, הכלה מתחננת בפני החתן שישמור עליה. לאונרדו ואשתו עוזבים גם הם, לאחר ויכוח קצר אך סוער.
בתום החתונה, האורחים, המשפחות, והזוג שזה עתה נישא שבים לביתה של הכלה. הנשף בעיצומו, מלווה במוזיקה ובריקודים, אך הכלה פורשת לחדרה, טוענת שהיא עייפה. אשתו של לאונרדו מספרת לחתן שבעלה עזב רכוב על גבי סוס, אולם החתן אומר שלאונרדו פשוט יצא לרכיבה מהירה. לא ניתן למצוא את הכלה בשום מקום. האב מורה לחפש בבית, אך אז אשתו של לאונרדו מתפרצת לחדר ומודיעה שבעלה והכלה ברחו יחדיו. האב ממאן להאמין בכך, אך החתן עוזב בזעם ורוכב יחד עם חברו כדי להרוג את לאונרדו. האם, מלאת זעם, מורה לכל באי החתונה לצאת ולחפש את שבילי הבריחה והאב מתמוטט ביגון.
תקציר העלילה > מערכה שלישית

בחוץ, ביער שאליו ברחו לאונרדו והכלה, שלושה חוטבי עצים משוחחים על האירועים (באופן שדומה במידת מה לזה של המקהלה במחזאות היוונית, פרט לכך שהם מדברים זה עם זה, ולא עם הקהל). הם מספרים שהמחפשים תרים בכל היער, ושלאונרדו, שאחרי הכול, סוחב איתו אישה, ייתפס במהרה אחרי שהלבנה תעלה. כשהלבנה מבליחה מבעד העננים, הם עוזבים את הבמה.
הלבנה (סמל נשי, אותו משחקת בדרך-כלל אישה), שהיא חזקה מאוד ושמימית, מדברת אל היער ומספרת לעצים על כך שהיא משתוקקת לכך שיישפך דם, כדי להעניש את המין האנושי על כך שהוא מגיף בפניה את בתיו, ומתוודה על בדידותה כשהיא זועמת. היא מאירה את היער באורהּ המסתורי, מאירה את השבילים בשביל המחפשים. אליה מצטרפת כוהנת, בדמותה של קבצנית זקנה. הן מתכננות להרוג את שני הגברים כדי שדם יישפך. הלבנה צמאת הדם, נעלמת בשלב זה בצורה חורשת רעות.
החתן, עדיין אחוז אמוק, נכנס בלוויית נער מבאי הנשף, חברו של החתן. הנער מודאג בשל היער האפל ומפציר בחתן לסוב על עקביו, אולם החתן מסרב, נשבע להרוג את לאונרדו ולהשיב לעצמו את כלתו. דמות המוות, המחופשת לקבצנית זקנה, נכנסת ואומרת לחתן שהיא ראתה את לאונרדו ויכולה להוביל אליו את החתן. החתן והנער יוצאים איתה.
במקום אחר ביער, לאונרדו והכלה משוחחים על עתידם המשותף. שניהם נתקפים בחרדה רומנטית, בשל החשש שאהבתם הגדולה תימוג. הכלה מתחננת בפני לאונרדו לנוס על נפשו, אבל הוא ממאן. הזוג שומע צעדים, החתן והמוות מתקרבים. לאונרדו יוצא, וצעקות שניהם מהדהדות בעלטה. הלבנה והקבצנית שבות ומופיעות בסוף הסצנה. לאונרדו והחתן הרגו זה את זה.
בעיר, הנשים, ובכללן אשתו וחמותו של לאונרדו, נקבצו בסמוך לכנסייה והתלחשו על המאורעות. המוות מגיע מחופש לקבצנית, ולפני שהיא עוזבת היא מודיעה על המוות שאירע ביער. האם נכנסת לכנסייה, מלאת זעם ומרירות, רק כדי לראות את הכלה חוזרת כששמלתה מכוסה בדם שני אהוביה שהרגו זה את זה ביער. ככל הנראה, למרות שהדבר לא נכתב במפורש משום שהדבר מתרחש לאחר שמסתיים המחזה, הכלה נרצחת על מנת להשיב את כבודה של משפחתה. חרף זאת, בכמה מהעיבודים של המחזה, מועלית הדעה שהכלה הורשתה לחיות בהתבסס על הרעיון שהחיים עם הכאב של מות שני אהוביה הוא עונש קשה ממוות.
נושאים

בין הנושאים המוצגים בחתונת הדמים ניתן למצוא את מעגל החיים, התקדמות הזמן, הבחירה החופשית, הונאה, הגורל והטבע. מעגל החיים והתקדמות הזמן מודגמים על ידי העובדה הפשוטה שהמחזה כולו מוקדש לחתונה. אירוע הנישואים בכל תרבות מסמל את העדות המוחשית והממשית למעבר מילדות לבגרות, והתקדמות החיים והזמן.
נושא הבחירה ניכר בחייהן של לאונרדו, הכלה והחתן. הכלה נתונה בקונפליקט מכיוון שהיא כופה על עצמה להתחתן עם החתן, בעוד שהיא עדיין מאוהבת בלאונרדו. לאונרדו, חרף היותו נשוי, עדיין משוגע מאהבה לכלה. בחירתם המשותפת לברוח זה עם זה, לאחר נישואיהם לבני זוג אחרים, מעידה על כך שהם הדחיקו את תשוקותיהם ממערכות היחסים הקודמות שלהם. על כל פנים, החתן מאוהב בכלתו לעתיד. חרף העובדה שהיא מתגוררת במערה הממוקמת במרחק שעות ממנו, החתן מאוהב בה ונושא אותה לאישה.
נושא ההונאה קשור בחופש הבחירה. בחירתו של החתן לשאת לאישה את הכלה, חרף העובדה שהיא עדיין שומרת על רגשותיה לבן זוגה לשעבר, גורמת למותם של שני הגברים בסוף המחזה. ישנה מידה מסוימת של אירוניה במהלך האירועים: הכלה מנסה לבחור בשני הגברים אך אינה זוכה אף לא באחד מהם. הגורל משחק תפקיד חשוב מאוד במחזה חתונת הדמים, בתפניותיו המפתיעות בעלילה, כמו גם בתוצאתו הסופית.
לבסוף נושא הטבע נוכח בחתונת הדמים. הטבע רלוונטי להבנת מחזהו של לורקה. חתונת הדמים גדושה בהתייחסויות לטבע, כמו ללבנה, לעצים, לנהר, למוות בצורת הקבצנית, לכרם, לפריחת התפוז, ובהתייחסויות רבות נוספות. התייחסויות אלו לטבע מחזקות את העובדה שהמחזה מבוסס על סיפור אמיתי. אם כי, הכללת הטבע במחזה מסייעת להדגיש את הכלים הספרותיים האחרים כמו העלילה, הקונפליקט והשיא. לכן, חתונת הדמים היא עבודה מקורית ומורכבת שמרתקת את הקהל בסגנון האופייני לפדריקו גארסיה לורקה.
עיבודים

המחזה עובד לסרט ספרדי שיצא לאקרנים ב-1937, בכיכובה של מרגריטה חירגו, שחזרה על תפקידה הבימתי.
ב-1964 נערכה בבודפשט הצגת הבכורה של האופרה Vérnász, שזכתה לשבחים; את המוזיקה שלה חיבר המלחין ההונגרי שנדגור זקולאי. האופרה שבה ועלתה על הבמות מאז. וולפגנג פורטנר כתב אופרה גרמנית המבוססת על המחזה; עבודתו קרויה Die Bluthochzeit.
ב-1981 במאי הקולנוע הספרדי קרלוס סאורה ביים סרט מחול בהשראת המחזה (שנקרא אף הוא חתונת הדמים).
ב-1986, שידר ה-BBC תסכית רדיו של המחזה, בו כיכבו בין השאר אנה מאסי, ג'ולייט סטיבנסון ואלן ריקמן.
ב-2006 עלה בהאיטי עיבוד של המחזה לאופרה, בשם Le Maryaj Lenglensou, בהפקת במאי הקולנוע הדני הנס פלס, עם לחן אותו חיבר המלחין יליד האיטי Iphares Blain. סרט תיעודי על ההפקה הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ההולנדי ב-2007.
ברודוויי

המחזה, שכונה Bitter Oleander, רץ במשך תקופה קצרה בשפה האנגלית בברודוויי בשנת 1935.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

| הצגת בכורה | מתרגם | תיאטרון | במאי | מעצב תפאורה | מעצב תלבושות | מעצב תאורה | מלחין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 ביוני 1990 | רפאל אליעז | הבימה | חנן שניר | רוני תורן | רוני תורן | נתן פנטורין | קרלוס מירנדה |
| 8 ביולי 1980 | רפאל אליעז | הבימה | ויקטור גרסיה | ויקטור גרסיה ואלי סיני | ויקטור גרסיה ואלי סיני |  | פולדי שצמן (ייעוץ מוזיקלי) |
| 17 בינואר 1970 | רפאל אליעז | הקאמרי וחיפה | יוסף מילוא | אריה נבון | רות דר | יוסף ספינזי ויחיאל אורגל | גארי ברתיני |
| 28 ביולי 1946 | לאה גולדברג | הקאמרי | יוסף מילוא | מרסל ינקו |  |  | פרנק פלג |
הערות שוליים

1 2  משה דור, רטט החיים של חתונת הדמים, מעריב, 11 ביולי 1980
↑  שרית פוקס, סכין ביער כסוף, מעריב, 4 ביולי 1980
↑  חוה נובק, "חתונת הדמים" ומילוא שוב ב"קאמרי", דבר, 20 בינואר 1970
↑  ע. זוסמן, "חנות הדמים" בקאמרי, דבר, 16 באוגוסט 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568069805171  LCCN: no2009059538  MusicBrainz work: 253bb95d-34e8-431b-897f-f2875990e3f0  SUDOC: 118195492  VIAF: 180647047   WorldCat (עם VIAF): 180647047 
אורנה פורת (מימין) ורבקה גור (משמאל) בהפקת המחזה ב"הבימה" (1990)
מקט תפאורה למחזה בעיצוב מרסל ינקו, התיאטרון הקאמרי, 1946
מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד
הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 משרד אחראי:  המשרד לשוויון חברתי
 תאריך הקמה:  2007
 ראש:  חסאן טואפרה
 אתר רשמי
 
הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים היא רשות ממשלתית הכפופה למשרד לשוויון חברתי, שתפקידה לעזור לפיתוח ולשילוב האוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית בכלכלה הישראלית. הרשות הוקמה מתוקף החלטה 1204 של ממשלת ישראל מפברואר 2007 והמלצות ועדת אור משנת 2000.
בין השנים 2008–2018 עמד בראש הרשות איימן סייף. לאחר שנתיים של ממלאי מקום, הוכרז בנובמבר 2020 כי חסאן טואפרה יתמנה למנהל הרשות הקבוע.
במאי 2013 פורסם דו"ח מבקר המדינה אודות הרשות. הדו"ח החמיא להנהלת הרשות על פעולותיה, ודרש לשלבה כראוי במשרד ראש הממשלה, שאליו הוכפפה הרשות באותן השנים.
תפקידים

בהחלטה 1204 של ממשלת ישראל שמתוקפה הוקמה הרשות, הוגדרו גם תפקידיה:
פיתוח כלים פיננסיים לעידוד יזמות והשקעות במגזר המיעוטים, לרבות בדרך של עידוד יצירת קרנות השקעה פרטיות במגזר העסקי בקרב המיעוטים, בין היתר באמצעות השקעה ישירה.
קידום שילובם של עסקים ממגזר המיעוטים בפעילות הכלכלית הרחבה, ובכלל זה קידום שילובן של רשויות מקומיות באזורי תעשייה.
עידוד מפעלים ממגזר המיעוטים להיות ספקי שירותים וטובין לממשלה.
עידוד וקידום השקעות במגזרי המיעוטים.
הנגשת כלי סיוע ממשלתיים.
עידוד פעילות עסקית משותפת ערבים-יהודים.
עידוד יזמות על ידי הרשויות המקומיות, בין היתר על ידי הכנת תוכניות מפורטות בתחום הפיתוח הכלכלי, עידוד משקיעים וכו'.
ראו גם

הרשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב
הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי
דיני פניות ציבור בנושא אפליה ואי שוויון במדינת ישראל
הערות שוליים

1 2  הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים, באתר GOV.IL
1 2  הקמת רשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים, החלטה מספר 1244 של ממשלת ישראל השלושים ואחת, משנת 2007, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  הרשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים, באתר www.mevaker.gov.il
↑  דני זקן, ‏חסאן טואפרה צפוי להתמנות לראש הרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2020
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל (בעבר) • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
סמליל הרשות הקודם
רויאל אוניון סן-ז'ילואז

תצלום קבוצתי של הקבוצה בעת עונת האליפות הבלגית הראשונה בתולדות המועדון, 1904/1903
רויאל אוניון סן-ז'ילואז (בצרפתית: Royale Union Saint-Gilloise), שנקראת גם בקיצור "אוניון אס. ז'ה." (Union SG, או לחלופין בראשי התיבות: RUSG), ובאופן לא-רשמי גם "אוניון" (Union), היא קבוצת כדורגל מבלגיה. הקבוצה משחקת כיום בליגת העל הבלגית. מקורה בעיר סן-ז'יל (צר') במחוז הבירה בריסל, אולם מאז שנות ה-20 התבססה באצטדיון ז'וזף מריאן בעיר פורסט שגובלת בסן-ז'יל.
הקבוצה נוסדה בשנת 1897, והמועדון הוא אחד המצליחים ביותר בבלגיה מבחינה היסטורית, אף על פי שמאז שנות ה-60 הוא משחק לרוב בליגות הנמוכות.
למועדון 11 אליפויות בלגיה, בהן זכה בשנים 1904–1935, ולפיכך נחשב המועדון המצליח ביותר לפני מלחמת העולם השנייה, וכמו כן זכה בשלושה גביעי בלגיה. צבעי המועדון הם צהוב וכחול, ומספרו בהתאחדות בעת הקמתה הוא 10 (המועדון העשירי שהוקם תחת ההתאחדות הבלגית). הוא פופולרי בעיקר בקרב דוברי פלמית וצרפתית בבריסל ובקרב סטודנטים באוניברסיטה החופשית של בריסל.
מאז 2023 הבעלים של מיעוט המניות של המועדון הוא איש העסקים הבריטי-יהודי טוני בלום (אנ').
תארים

ליגת העל הבלגית:
אליפות (11): 1903/1904, 1904/1905, 1905/1906, 1906/1907, 1908/1909, 1909/1910, 1912/1913, 1922/1923, 1932/1933, 1933/1934, 1934/1935
סגנות (10): 1902/1903, 1907/1908, 1911/1912, 1913/1914, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922, 1923/1924, 2021/2022, 2023/2024
הגביע הבלגי:
זכייה (3): 1912/1913, 1913/1914, 2023/2024
הערות שוליים

1 2 3 4  "Statement president and owner Alex Muzio".
↑  https://www.theargus.co.uk/sport/16239606.done-deal-albion-chairman-tony-bloom-completes-takeover-belgian-club-saint-gilloise/
↑  https://rusg.brussels/en/articles-en/communique-officiel-7-3
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
טוביה מרגלית

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1941 כ"ו באדר ה'תש"א תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  4 ביוני 2020 (בגיל 79)  י"ב בסיוון ה'תש"ף
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1962–1985 (כ־23 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
טוביה מרגלית (25 במרץ 1941, כ"ו באדר ה'תש"א, ארץ ישראל – 4 ביוני 2020, י"ב בסיוון ה'תש"ף) היה קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שירת בחיל חימוש (לימים חיל הטכנולוגיה והאחזקה) בשלל תפקידים עד להיותו מפקד החיל – קחש"ר – בדרגת תת-אלוף. לאחר שירותו פנה לתחום העסקי במגוון תעשיות בתחום הביטחוני.
ימי ילדותו

טוביה נולד בכ"ו באדר תש"א (25 במרס, 1941), בארץ ישראל וגדל בנעוריו בתל אביב. למד בבית הספר דתי, בבית ספר "תחכמוני". בהיותו בן שש פרצה מלחמת השחרור. בכיתה ד' הצטרף לתנועת הצופים הדתיים (שבט העדה) שפעלה בבית ספרו. בתנועת הנוער הכיר את עליזה, אשתו לעתיד. בהמשך, למד בתיכון דתי "תיכון ב'" ברחוב צייטלין בתל אביב, אשר כונה "תיכון צייטלין"; ובמשך כמעט כל שנות התיכון נותר מרכז הכובד החברתי שלו בצופים, כמדריך.