stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקתוזאורוס

| אפקתוזאורוס |
| --- | --- |
אפקתוזאורוס
תקופה
קרטיקון עליון 95–90 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: אפקתוזאורוס
שם מדעי
 Epachthosaurus

אפקתוזאורוס (שם מדעי: Epachthosaurus; מילולית: "לטאה כבדה") הוא סוג דינוזאור זאורופוד ענק מהענף הטיטאנוזאורים (בן לקבוצה ליתוסטרוטיה) ובעבר השתייך למשפחת הטיטאנוזאוריים שבוטלה.
האפקתוזאורוס התגלה בממצאים בצפון ובמרכז פטגוניה, ארגנטינה ותואר ב-1990. במראהו דמה לקרוביו הארגנטינוזאורוס והאנטארקטוזאורוס, אך לא התקרב אליהם בגודלו. נמצאו ממנו בעיקר שרידי חוליות וחוליות זנב שונות. עם זאת ממצא אחד מארגנטינה מכיל שלד כמעט שלם, למעט הגולגולת. הדינוזאור הגיע לאורך 18 עד 20 מטרים, ואולי היה מכוסה בגבשושיות קשיחות בדומה לסלטזאורוס. החוקר גרגורי ס. פאול העריך ב-2006 את אורכו ב-13 מטרים ומשקלו ב-5 טונות.
הוא נחשב לטיטאנוזאור פרימיטיבי עקב מפנה הפרקים שלו והצוואר הנמוך יחסית. הגולגולת הייתה קטנה יחסית עם בליטה בקדמת המצח והשיניים היו קצרות ומעוגלות בקצותם. הוא כנראה ניזון מעלי מחטניים וצמחייה דומה. הוא עצמו אולי ניצוד בידי קבוצות של אבליזאוריים כמו הקרנוטאורוס ששררו באזור בתקופתו.
אליפות העולם למכוניות תיור

| --- | --- |


 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1987
 תאריך פירוק:  2017
 ארגון מפעיל:  FIA
 מספר מתמודדים:  26 (2017)
 זוכה אחרון/נה:  ארגנטינה חוסה מריה לופז
 הכי הרבה זכיות:  צרפת איוון מילר
 https://www.fiawtcc.com/
 
אליפות העולם למכוניות תיור (באנגלית: FIA World Touring Car Championship או בקיצור: WTCC) היא סבב מרוצי מכוניות המאורגן על ידי הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA). האליפות נוסדה בשנת 1987 ושינתה מספר פעמים את שמה ואת פורמט התחרויות. האליפות, בצורתה הנוכחית מתקיימת ברציפות מאז שנת 2005. איוון מילר, זכה באליפות ארבע פעמים, הנהג בעל מספר האליפויות הגדול ביותר.
בסיום עונת 2017 הוחלט על הפסקת האליפות והחלפתה בגביע העולם למכוניות תיור (WTCR).
היסטוריה > עונת הבכורה

עונת הבכורה של אליפות העולם למכוניות תיור התקיימה בשנת 1987. בעונה לקחו חלק מכוניות מקטגוריה A. בעונה נכללו המרוצים שהיוו את אליפות אירופה למכוניות תיור (ETCC), עליהם נוספו שני מרוצים באוסטרליה, מרוץ בניו זילנד ומרוץ ביפן. 3 יצרניות לקחו חלק בעונה: פורד, ב.מ.וו ואלפא רומיאו, שפרשה מהאליפות לאחר המרוצים באירופה.
במהלך העונה פעלו קבוצות ב.מ.וו מוטורספורט ואגנברגר מוטורספורט, שנתמכה על ידי פורד, בהסכמה שבשתיקה שלא להתלונן אחת כנגד השנייה על הפרות של הכללים. ההסכמה החזיקה במהלך המרוצים האירופאיים של הסבב. במהלך המרוץ הראשון שהתקיים בבאת'ורסט, אוסטרליה. התלוננו קבוצות מקומיות על כך שרכבי קבוצת אגנברגר חורגים מהתקנות של הקטגוריה. כתוצאה מכך, נפסלו התוצאות שהשיגו נהגי הקבוצה במרוץ. תואר האליפות הוענק בסיום העונה לקלאוס לודוויג וקלאוס נידוויטץ, צמד הנהגים של קבוצת אגנברגר. במרץ 1988, לאחר שנפסלה התוצאה שהשיגו במרוץ באוסטרליה נלקח מהם התואר והועבר לרוברטו רווגילה, נהגה של קבוצת שניצר מוטורספורט.
למרות ההצלחה של האליפות היא הופסקה לאחר עונה אחת בשל החשש של ברני אקלסטון כי האליפות תפגע בהכנסות הפורמולה 1. כתחליף לאליפות הציעה FIA לקיים את אליפות בפורמט שונה המבוסס על כלי רכב מייצור סדרתי, להם יותאמו מנועי 1.5 ליטר טורבו, ששימשו בעבר את הפורמולה 1. האליפות לא יצאה לפועל בשל חוסר הנכונות שהביעו יצרניות הרכב לייצור כלי רכב מתאימים.
היסטוריה > הגביע העולמי למכוניות תיור

הפופולריות הגוברת של קטגוריית הסופרטורינג הביאה את FIA לקיים בשנת 1993 את מרוץ הגביע העולמי למכוניות תיור. אירוע חד פעמי, שכלל שני מקצים בהם התחרו ארבעים ושלושה נהגים ממדינות שונות. פול רדיסיץ, הניו זילנדי, ניצח את המרוץ וזכה בגביע. באותה שנה לא ניתן גביע ליצרניות. האירוע התקיים גם בשנתיים לאחר מכן, רדיסיץ זכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. בשנת 1995 פרנק ביאלה הגרמני זכה בתואר בעונה השלישית. ב.מ.וו ואאודי זכו בתואר ליצרנים, בהתאמה. מרוץ דומה תוכנן להתקיים גם בשנת 1996, אך בוטל בשל מיעוט משתתפים לאחר שרק עשרה מתחרים נרשמו לתחרות.
היסטוריה > בחזרה לאליפות העולם

בשנת 2005, בעקבות התעניינות מצד כמה יצרנים, הוסבה אליפות אירופה למכוניות תיור שוב לאליפות העולם. אנדי פריאולק, שהיה אלוף אירופה בשנת 2004, זכה באליפות העולם בשלוש השנים הראשונות. בשנת 2008 זכה איוון מילר באליפות כשהוא נוהג בסיאט לאון TDI, הפעם הראשונה שרכב המונע במנוע דיזל זוכה באליפות עולם רשמית. בין השנים 2010 עד 2013 עברה השליטה באליפות לנהגי קבוצת שברלוט, שהתחרו בדגם הקרוז. מילר זכה בשלוש אליפויות ורוברט האף באליפות נוספת. סיטרואן הפכה לדומיננטית בשלוש השנים הבאות, בהן לקח את התואר חוסה מריה לופז.
בשנת 2011 שונו התקנות ואושרה השתתפותם של רכבים בעלי מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטרים בתוספת מגדש טורבו. שנה לאחר מכן נאסר על שימוש במנועים בנפח 2 ליטרים ומנועי טורבו-דיזל. בשנת 2014 שונו שוב התקנות והוכנסו לשימוש רכבי TC1. רכבים אלו היו בעלי כנפיים גדולות יותר ומנועים חזקים. הרכבים בעלי מנוע 1.6 ליטר זכו לכינוי TC2. בעונת 2015 הוצאו רכבי TC2 מחוץ לתחרות.
שיטת הניקוד

מאז שנת 2010 מחלוקת הנקודות למשתתפים במרוצים, בדומה לחלוקת הנקודות באליפות הפורמולה 1.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| נקודות | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
שיטת הניקוד > ניקוד בעבר

בין השנים 2005 עד 2009 ניתן הניקוד בהתאם לטבלה הבאה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| נקודות | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
בשנים בהם התקיימה תחרות הגביע העולמי למכוניות תיור חולקו הנקודות בהתאם לפירוט בטבלה הבאה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| נקודות | 40 | 30 | 24 | 20 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
בעונת הבכורה (1987) חולקו הנקודות בהתאם לטבלה הבאה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| נקודות | 20 | 15 | 12 | 10 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
פורד סיירה – רכבם של קלאוס לודוויג וקלאוס נידוויטץ, צמד הנהגים של קבוצת אגנברגר
פתיחת המרוץ ביפן (2012)
אינז בוורלי פרוסר

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1895 Yoakum, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1934 (בגיל 38) לואיזיאנה
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידועה בשל:  ד״ר לפסיכולוגיה האפרו-אמריקאית הראשונה
 השכלה:  ד״ר לפסיכולוגיה
 עיסוק:  מורה ומנהלת בית ספר
 מעסיק:  Tougaloo College 
 
אינז בוורלי פרוסר (באנגלית Inez Beverly Prosser), מורה ומנהלת בית ספר, נחשבת לעיתים קרובות לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה. לאחר שגדלה בטקסס, פרוסר למדה בקולג' פראירי וויו נורמל, באוניברסיטת קולורדו ובאוניברסיטת סינסינטי. היא נהרגה בתאונת דרכים זמן קצר לאחר שקיבלה את הדוקטורט שלה.
מוות

פרוסר בילתה את שנת 1934 בשיפור הכשרת המורים שעבדו בבתי הספר השחורים של מיסיסיפי; פרוסר תכננה תוכנית קיץ למורים במכללת ג'קסון, ולעיתים קרובות הייתה מנחה סדנאות בתוכניות למורים.
לאחר שסיימה את תוכנית בית הספר לקיץ של ג'קסון, ב-28 באוגוסט, פרוסר, בעלה ואחותה קתרין בוורלי חזרו למיסיסיפי לאחר שביקרו משפחה בטקסס. במהלך החזרה הם היו מעורבים בהתנגשות חזיתית ליד שרוויפורט, לואיזיאנה . אחיו של פרוסר, רופוס, היה הנהג במכונית, וכל שלושת האנשים נפצעו. בתאונה זו, פרוסר נפלטה דרך השמשה הקדמית ומתוך שלושת הנוסעים היא נפצעה באורח קשה ביותר.
לאחר התאונה, הועברה פרוסר לסניטריום תלת-מדינתי בשברופורט שם מתה ב-5 בספטמבר 1934.  פרוסר הובאה לסן אנטוניו, טקסס, שם התגוררו הוריה, לטקס קבורה ולוויה ב-8 בספטמבר 1934. נערך גם טקס אזכרה לכבודה של פרוסר במכללת טוגאלו ב-14 באוקטובר 1934. המצבה של פרוסר שוכנת בפארק הזיכרון הדרומי בסן אנטוניו, עליה כתוב, "כמה תקוות קבורות כאן".
כבוד

1968 בסן אנטוניו, טקסס בתערוכת המיספייר היא צוטטה על תרומתה לתרבות טקסס.
מלגת מועצת החינוך הכללי של קרן רוקפלר
הופיעה על השער של המשבר באוגוסט 1933, המגזין הרשמי של האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים .
השתייכות

אחוות אלפא קאפה אלפא
הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית האפריקאית
עבודות נבחרות

"ההתפתחות הלא אקדמית של ילדים כושים בבתי ספר מעורבים ומופרדים"
ראו גם

האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים
ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז
מריה רוט
התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח
לקריאה נוספת

YEBOAH, A. IN PRAISE OF WOMEN IN EDUCATION: LESSONS FROM SELECTED EDUCATORS. In NATIONAL SOCIAL SCIENCE PROCEEDINGS Volume 46 Reno Professional Development Conference, 2010.
Benjamin Jr, L. T., Henry, K. D., & Mcmahon, L. R. (2005). Inez Beverly Prosser and the education of African Americans. Journal of the History of the Behavioral Sciences, 41(1), 43-62.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37  Benjamin Jr, Ludy T.; Henry, Keisha D.; Mcmahon, Lance R. (2005). "Inez Beverly Prosser and the education of African Americans". Journal of the History of the Behavioral Sciences (באנגלית). 41 (1): 43–62. doi:10.1002/jhbs.20058. ISSN 1520-6696.
↑  "A Record of the Darker Races". The Crisis. Crisis Publishing Co., Inc. באוגוסט 1933. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Warren, W. (1999). Black women scientists in the United States. Bloomington: Indiana Press.
1 2  Winegarten, R. (1996). Black Texan women: 150 years of trial and triumph. Austin: University of Texas Press.
↑  Fellowship Record Card. (1931–1933). For Inez B. Prosser. In the GEB Archives of the Rockefeller Archive Center

(Series 2, Box 244, Folder 2459), Sleepy Hollow, NY.
1 2 3  Guthrie, R. V. (1976). Even the rat was white: A historical view of psychology. New York: Harper & Row.
1 2  Friedman, Ilana (2019). Youth at the Center: A Timeline Approach to the Challenges Facing Black Children.
↑  Evans, L., and J.r. Feagin. “Black in White: Black Students at White and Black Colleges.” International Encyclopedia of Education, 2010, pp. 767–771., doi:10.1016/b978-0-08-044894-7.00164-0.
1 2  Benjamin Jr., L. T., Henry, K. D., & McMahon, L. R. (2005). Inez Beverly Prosser and the education of African Americans. Journal of the History of the Behavioral Sciences, 41(1), 43-62..
↑  "Afro-American Educators to Host Region VI". Milwaukee Star, vol. VIII, no.54, p. 3. 1968-10-12.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
↑  Hays, D.M. (1996). The race, ethnicity, and gender issues at the University of Colorado: 1876-1995. Unpublished paper.
↑  Certificate of death for Inez B. Prosser. (1934, September 5). File No. 1283, Louisiana Bureau of Vital Statistics, Baton Rouge, LA.
↑  Benjamin, Ludy T. Jr. "America's first black female psychologist", American Psychological Association, 2008.
1 2  "TSHA | Prosser, Inez Beverly". www.tshaonline.org. נבדק ב-2021-10-25.
אינז בוורלי פרוסר בעת טקס סיום לימודיה
אן רמזי (1929)

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1929 אומהה, ארצות הברית 
 פטירה:  11 באוגוסט 1988 (בגיל 59) הוליווד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Forest Lawn Memorial Park 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 מקום לימודים:  בנינגטון קולג' 
 בן או בת זוג:  Logan Ramsey (1954–1988) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנג'לינה (אן) רמזי (באנגלית: Angelina (Anne) Ramsey; ‏ 1 בספטמבר 1929 – 11 באוגוסט 1988) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1987 על תפקידה בסרט "לזרוק את אמא מהרכבת".
ביוגרפיה

רמזי נולדה בעיר אומהה שבנברסקה, נחשפה לראשונה לתחום התיאטרון בעת לימודייה בבנינגטון קולג' שבעיירה בנינגטון, ורמונט.
הופיעה בתחילת שנות ה-50 במספר מחזות בברודוויי, שם הכירה את בעלה השחקן לוגן רמזי, השניים עברו להתגורר יחד בפילדלפיה והקימו שם תיאטרון מוזיקלי מקומי.
החלה את דרכה בקולנוע לצד בעלה ב-1971 בסרט "המועדון הספורטיבי", רמזי הופיעה עם בעלה בלא פחות מעשרה סרטים.
התפרסמה בגיל מאוחר מאוד בסרטו של ריצ'רד דונר "הגוניס" בו גילמה את אימם של האחים פרטלי וזכתה בפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר, כמו כן גם בסרט האימה של וס קרייבן "ידידות קטלנית".
רמזי עברה ניתוח להורדת חלקים מהלשון והלסת שלה ב-1984 במטרה להסיר גידול סרטני שהתגלה בגרונה, הניתוח הצליח, אולם המחלה חזרה כעבור שנים אחדות.
על אף הקושי הרב והמאבק במחלה רמזי לא הראתה סימני חולשה כשגילמה את אמו השתלטנית של אוון ליפט (דני דה ויטו) בקומדיה "לזרוק את אמא מהרכבת" אותה גם ביים דה ויטו. רמזי גילמה את אמו של דה ויטו למרות הפרש הגילאים הקטן ביניהם שעמד על 15 שנים.
על הופעתה זכתה רמזי בפרס סאטורן שני, הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
רמזי נפטרה בשנת 1988 ממחלת סרטן הוושט בגיל 59, כחצי שנה לאחר טקס האוסקר לו הייתה שותפה.
אלקטרו האוס

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  מוזיקת האוס 
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 – אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, אירופה
 מוצא:  הולנד, אירופה 
 כלים:  מכונת תופים, כלי מקלדת, מחשב אישי, דוגם צלילים, סקוונסר, סינתיסייזר, Vocoder
 נגזרות:  ברוסטפ, דמבאו, ג'אנגל טרור, מומבטון
 תת-סוגות
 ביג רום, קומפלקסטרו, האוס הולנדי, פידג'ט האוס, מלברון באונס
 נושאים קרובים
 האוס פרוגרסיבי, דארק אלקטרו
 
אלקטרו האוס (באנגלית: Electro house) הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית המאופיינת בבס כבד ובקצב של כ-130 פעימות לדקה. בין המוזיקאים המשתמשים בז'אנר נמצאים המוזיקאים בני בנאסי, סקרילקס, סטיב איוקי ו-Deadmau5.‏
מאפיינים

העיתונאי הבריטי, סיימון ריינולדס (אנ') תיאר את הז'אנר כסגנון המיוחס לאמנים כמו זד, ארול אלקן (אנ') ו-The Bloody Beetroots (אנ').‏ אלקטרו האוס מאופיין בבס כבד, לרוב עם צלילי תוף בס גדולים, בייסליינים, גלי שן מסורים ודיסטורשן. הקצב של הז'אנר הוא בדרך כלל בין 125 ל-135 פעימות לדקה, אם כי בדרך כלל 130 פעימות לדקה. אף על פי שאלקטרו האוס לפעמים דומה לטק האוס (אנ'),‏ אלקטרו האוס יכול להכיל אלמנטים מלודיים, וכן דגימות וסינתיסייזרים מבוססי אלקטרו. לעומת זאת, ריינולדס הצהיר שלז'אנר כמעט ולא קשור להאוס או לאלקטרו.
היסטוריה

ריינולדס תיאר כי אלקטרו האוס הושפע מ-Discovery של דאפט פאנק, ג'אסטיס ודיגיטליזם (אנ').‏ הז'אנר הצליח בארצות הברית בזכות Deadmau5.‏
עד 2011, המילה "אלקטרו" כבר נתפסה כשם תואר המציין "מוזיקת דאנס אלקטרונית קשה".
שירים שסומנו רטרואקטיבית כאלקטרו האוס כוללים את "Dark Invader" של Arrivers ו-"Raw S*it" של Basement Jaxx (אנ').‏ הסינגל "Flat Beat" של Mr. Oizo (אנ') נחשב גם הוא כשיר מהז'אנר.
אנדי קלמן מ-AllMusic תיאר את "Satisfaction" של בני בנאסי כשיר אלקטרו האוס. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, אלקטרו האוס נהיה פופולרי. בנובמבר 2006, השיר "Put Your Hands Up 4 Detroit" של פדה לה גרנד (אנ') והרמיקס של די. רמירז (אנ') לשיר "Yeah Yeah" של בודירוקס (אנ') ולוסיאנה (אנ') הופיעו במקום הראשון והשני, בהתאמה, במצעד הסינגלים הבריטי. מאז, צצו מפיקי אלקטרו האוס כמו ג'ון גוך (אנ'), נייף פארטי (אנ'),‏ The M Machine (אנ'), פורטר רובינסון, יסוטאקה נקאטה (אנ')‏ ודאדה לייף.
אמלאיב, מלך סקוטלנד

אמלאיב  (באנגלית: Amlaíb, King of Scotland, בגאלית סקוטית: אמלאיב מק אילדולב - Amlaíb mac Ilduilb באיות עתיק, Amhlaigh באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 977) היה מלך סקוטלנד משנת 973 לערך ועד מותו.
קורות חיים

אמלאיב היה בנו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אידיאלב מק קאוסאנטין), ואחיו של קולן (קולן מק אילדולב). ככל הנראה שמו הוא גרסה קדומה של השם "אולאף".
לא ידוע הרבה על מלכותו, והיא מוזכרת ב"דברי ימי טיגרנאך" וב"כרוניקון סקוטורום") בהם מצוין כי אמלאיב מלך סקוטלנד נפטר בשנת 977 וככל נהראה נהרג על ידי קנת השני (קינאד מק מל קולים). ב"דברי ימי אלסטר" מצוין "קינאד מק דומנייל" כרוצחו של אמלאיב - אולם ייתכן ומדובר בקנת השני, מאחר שסביו נקרא דומנייל.
שמו אינו מוזכר בתיאורי המלכים שהגיעו בשנת 973 להישבע אמונים למלך אנגליה, אדגר בצ'סטר, ולכן, ככל הנראה מלכותו החלה לאחר תאריך זה, או בעת מסעו של קנת השני לצ'סטר.
אמדאו אבוגדרו

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1776 טורינו, ממלכת סרדיניה 
 פטירה:  9 ביולי 1856 (בגיל 79) טורינו, ממלכת סרדיניה 
 שם לידה:  Lorenzo Romano Amede 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורינו 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורינו (1820–1850) 
 בן או בת זוג:  Felicita Mazzé 
 תרומות עיקריות
 הנחת (חוק) אבוגדרו, מספר אבוגדרו טבע את המונח "מולקולה".
 חתימה:   
 
אמדאו אבוגדרו (9 באוגוסט 1776 – 9 ביולי 1856) או בשמו המלא לורנצו רומאנו אמדאו קרלו אבוגדרו, הרוזן מקַארֶנְיָה ומצֶ'רֶטוֹ (באיטלקית: Lorenzo Romano Amedeo Carlo Avogadro di Quaregna e di Cerreto) היה כימאי ופיזיקאי  איטלקי. הוא ידוע בעיקר בשל תרומתו לתאורית המולקולות, כולל חוק אבוגדרו. על שמו קרוי מספר אבוגדרו, המתייחס למספר החלקיקים (אטומים, מולקולות, יונים ועוד) הקיימים ב-1 מול חומר, שערכו ‎6.02214179×1023‎.
ביוגרפיה

אמדאו קרלו אבוגדרו נולד בטורינו, למשפחת אצולה מפיימונטה, איטליה.
אביו, פיליפו אבוגדרו, היה משפטן ידוע וסנטור של ממלכת סרדיניה. אמו הייתה אנה מריה ורצ'לונה מן העיר ביילה בפיימונטה.
אבוגדרו הצטיין בלימודים.
הוא סיים תואר במשפט קאנוני בגיל 21, ובעקבות אביו, החל לעסוק במקצוע. זמן קצר לאחר מכן הוא הקדיש את עצמו לענפי הפיזיקה, הכימיה והמתמטיקה ולקח בטורינו שיעורים פרטיים בתחומים אלה, במיוחד אצל הכומר והמדען אנטוניו ואסאלי אאנדי (1825–1861).  ובשנת 1809 החל ללמד אותם בבית ספר תיכון בוורצ׳לי, המקום שבו משפחתו התגוררה.
בשנת 1810 פרסם מאמר הנקרא ״חיבור בנושא קביעת המסות היחסיות של מולקולות פשוטות של הגופים והיחסים שלפיהם הן מתחברות בתרכובות״ (Essai d'une manière de déterminer les masses relatives des molécules élémentaires des corps, et les proportions selon lesquelles elles entrent dans ces combinaisons), שהכיל את השערת אבוגדרו. אבוגדרו הגיש את מאמרו לז׳ורנל צרפתי העוסק בפיזיקה וכימיה.
בשנת 1820 הפך לפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת טורינו.
מעט ידוע על חייו האישיים של אבוגדרו. הוא נישא לפליצ'יטה מאצה והיה אב לשישה ילדים.
לכבוד תרומתו הנרחבת של אבוגדרו לתאורית המולקולה, מספר המולקולות במול אחד נקרא ״מספר אבוגדרו״ או ״קבוע אבוגדרו״, ומסומן באות NA. המספר בקירוב הוא ‎6.02214179×1023‎. מספר אבוגדרו משמש לחישוב תוצאותיהן של תגובות כימיות. הוא מאפשר לכימאים לקבוע כמויות של תוצרים בתגובה נתונה, במידת דיוק רבה.
הישגיו

בשנת 1811 פרסם אבוגדרו את "הנחת אבוגדרו" (היום: חוק אבוגדרו), שבה הוא טען כי נפחים שווים של גזים בתנאי לחץ וטמפרטורה שווים מכילים מספר שווה של מולקולות.
אבוגדרו פיתח את השערתו לאחר שלואי ז'וזף גה-ליסאק פרסם בשנת 1808 חוק משלו על נפחים. הבעיה שהצליח לפתור אבוגדרו הייתה נעוצה בבלבול ששרר בזמנו אודות אטומים ומולקולות. אחת מתרומותיו החשובות ביותר הייתה ההבחנה המוחלטת שעשה ביניהם, כאשר הכריז כי גזים מורכבים ממולקולות, והמולקולות הללו מורכבות מאטומים. זו הייתה השערה שמדענים רבים, כמו ג'ון דלטון, לא העלו על דעתם. אבוגדרו לא השתמש במילה ״אטום״, כיוון שלא ראה הבדל בין המונחים ״אטום״ ו״מולקולה״. הוא האמין כי קיימים שלושה סוגים של ״מולקולות״, לרבות מולקולות בסיסיות (אטומים).
אבוגדרו הוא שטבע את המונח "מולקולה".
הקהילה המדעית

במשך שנים רבות התעלמו מדעני התקופה מחוק אבוגדרו. שלוש שנים לאחר ממצאיו, הגיע לאותן התוצאות המדען אנדרה מרי אמפר, על ידי שימוש בשיטה אחרת. עם זאת, גם הוא זכה ליחס אדיש כלפי התאוריה שלו.
רק לאחר מחקרים בכימיה אורגנית היה אפשרי להדגים את חוק אבוגדרו, שהסביר מדוע כמויות שוות של מולקולות גז הן בעלות נפח שווה.
רק בשנת 1858 שילב הכימאי האיטלקי סטניזלאו קניצרו את החוק בתאוריה הכימית שהתקין.
כאשר נפטר בשנת 1856, שום עיתון לא מצא מקום לייחד את הדיבור על גאון זה. וכשגילו את פסלו ביום השנה למותו, לא נכח בטקס אף כימאי אחד. רק שניים מתלמידיו-רופאים הזכירוהו לטובה.
הערות שוליים

↑  כלומר האטומים
Mémoire sur les chaleurs spécifiques
אלק פאלוש

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1883 אורושהאזה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  17 במאי 1950  (בגיל 66) בודפשט
 לאום:  הונגרי
 תחום יצירה:  גרפיקאי, מעצב תפאורות, מאייר
אלק פאלוש (במקור עד 1903 פרידמן, בהונגרית: Falus Elek; אורושהאזה, 26 בדצמבר 1883 – בודפשט, 17 במאי 1950) היה גרפיקאי יהודי-הונגרי, אמן, מעצב תפאורות. אחד הנציגים הבולטים של מאיירי ספרים ההונגרים.
קורות חיים

אלק פאלוש למד בבית הספר לציור אומנותי בבודפשט, בכל קיץ צייר במושבת האומנות בבאיה מארה, ואחר כך עבד אצל הצייר והמורה לציור טיוואדר זמפלני במושבת האמנים בסולנוק. משנת 1904 הוא הציג את עבודותיו בסגנון ארט נובו בהונגריה. הוא צבר ניסיון בנסיעותיו למינכן, וללונדון, ועבד כמעצב תעשייתי וכמאייר בלונדון. מאוחר יותר פעל כמעצב פנים בברלין. בהונגריה הוא משך את תשומת הלב בעיקר עם כרזותיו האומנותיות ועם עטיפות הספרים שצייר/אייר, תוך שימוש מוצלח במוטיבים עממיים הונגריים.
משנת 1909, אייר את כתב העת ניוגט ואת הספרים שהוצאו על ידי המגזין. הוא היה בין מקימי מושבת האמנים בקצ'קמט (1909) יחד עם ציירים אחרים ממושבת האמנים של באיה מארה ובניהולו של הצייר ההונגרי-יהודי בלה איוואני-גרינוולד. הוא מונה שם לראש בית המלאכה לאריגת שטיחים. בהמשך עסק בעיצוב פנים (האודיטוריום של תיאטרון מרכז העיר) ובתכנון ביתנים לתערוכות. הוא עיצב את התפאורות להצגות תיאטרון הקומדיה של בודפשט כמו לשמשל להצגות פרי עטם של מלכיאור לנדיאל: טייפון ושל פרנץ מולנר: שומר הראש. גם תכנון עיצובי הקרמיקה ועיצובי השטיחים שלו זכו להצלחות גדולות והוא היה גם מעצב קישוטי בניינים ומעצב פנים פופולרי בחוגי הבורגנות הגבוהה.
מבחר יצירותיו

יוז'ף קיש: נשירת העלים: פסוקים; שירים עם ציוריו של אלק פאלוש, בודפשט: זינגר וולפנר, 1908.
מלכיאור לנדיאל: טייפון: (דרמה בארבע מערכות), איור אלק פאלוש. בודפשט: ניוגט, 1909.
תערוכת זיכרון טיבור פּויה/ אלק פאלוש, ליפוט הרמן, אישטוואן זדור. בודפשט, 1938.
חברויות

אגודת פאל סינאי מרשה (פאלוש היה אחד המייסדים). האגודה הוקמה ב־12 במרץ 1920, לכיבוד זכרו של הצייר, ולעידוד כישרונות צעירים. היא פעלה עד שנת 1949.
לקריאה נוספת

לקסיקון אומנות. כרך ב' בודפשט: מוציא לאור אקדמיה, 1966. אלק פאלוש ראה עמוד 18.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése az orosházi izr. hitközség születési akv. 34/1883. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 595/1950. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1212816366  ISNI: 0000 0000 7943 5787  LCCN: no2023088680  VIAF: 121461756   WorldCat (עם VIAF): 121461756
אמדאוס סרפיני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביולי 1990 (בן 34) קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמדאוס סרפיני (באנגלית: Amadeus Serafini; נולד ב-7 ביולי 1990) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו בסדרת האימה "צעקה" (2015–2016) בערוץ MTV.
קריירה

סרפיני החל את הקריירה שלו עם תפקיד בסרט הקצר "Smoke משנת 2013. שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד משנה בסדרת האינטרנט "Oh La La, Hollywood Speaks French!".
בשנת 2015, הוא כיכב בתור קירן וילקוקס בסדרת האימה "צעקה" בתור רוצח ובן זוגה של אמה דובאל, המטרה המרכזית לרצח.
בשנת 2018, סרפיני שיחק בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית "Impulse", וכיכב בתור טרי בסרט הקומדיה העצמאי "Summer Days, Summer Nights".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "Smiley Face Killers".
בשנת 2022, הוא לוהק לתפקיד הנרי ואן הורן במותחן הפעולה העצמאי "מתקפה חזיתית" לצד ג'ון סינה וג'קי צ'אן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Summer Days, Summer Nights | טרי |  |
| 2020 | Smiley Face Killers | גבריאל |  |
| 2023 | מתקפה חזיתית (אנ') | הנרי ואן הורן |  |
| 2024 | Wallbanger | סיימון |  |
| 2024 | Final Heist | קארל |  |
| TBA | Where Did the Adults Go? | ברייס |  |
| TBA | The Painted | אייבר פרנקו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Oh La La, Hollywood Speaks French! | תאו / לולו | סדרת רשת; 3 פרקים |
| 2015–2016 | צעקה | קירן וילקוקס | תפקיד ראשי (עונות 1–2); 22 פרקים |
| 2018 | Impulse | ג'וש | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  Amadeus Serafini (7 ביולי 2015). "Amadeus Serafini on Twitter: "Thanks for watchin tonight y'all! & for all the sweet bday love! Wish I could've live tweeted but the work day hasn't ended yet! @MTVScream"". Twitter.com. נבדק ב-9 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heleker, Stephen (2015-06-25), Smoke - a short film from the story by Alan Heathcock, נבדק ב-2019-05-17
↑  Walker, Dave (2015-06-27). "MTV's 'Scream': Amadeus Serafini's path to the new show's Baton Rouge set is a classic Hollywood tale". nola.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-17.
↑  "Impulse: Five questions you probably have after episode five". Show Snob (באנגלית אמריקאית). 2018-06-11. נבדק ב-2019-05-17.
↑  N'Duka, Amanda (2017-06-01). "Pico Alexander, Amadeus Serafini & More Join Indie Comedy 'Summertime'". Deadline (באנגלית). נבדק ב-2019-05-17.
↑  McNary, Dave (2018-08-08). "Film News Roundup: 'Project X' Draws Amadeus Serafini Opposite John Cena, Jackie Chan (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-05-17.
אלק ראולי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במרץ 1892 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  12 בינואר 1958 (בגיל 65) 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב, עוגב 
 
אלק ראולי (באנגלית: Alec Rowley;‏ 13 במרץ 1892 - 11 בינואר 1958) היה מלחין, פסנתרן, נגן עוגב ומחבר ספרי מוזיקה אנגלי.
חייו > לימודים

ראולי נולד בלונדון בשנת 1908 נכנס לאקדמיה המלכותית למוזיקה, שם למד הלחנה אצל פרדריק קורדר (Frederick Corder), עוגב אצל ה. ו. ריצ'רדס ופסנתר אצל אדוארד מורטון (Edward Morton).