stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס קורנווליס

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1738 כיכר גרוונר, לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה  
 פטירה:  5 באוקטובר 1805 (בגיל 66) הודו הבריטית הודו הבריטית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  איטון קולג'  קלייר קולג'  Military Academy of Modena 
 בן או בת זוג:  Jemima Cornwallis, Countess Cornwallis (14 ביולי 1768–?) 
 צאצאים:  Charles Cornwallis, 2nd Marquess Cornwallis, Lady Mary Cornwallis 
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 דרגה:  מייג'ור גנרל, גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות של ארצות הברית  מלחמת שבע השנים  מלחמת אנגלו-מייסור השלישית  מלחמות אנגלו-מייסור  מלחמות המהפכה הצרפתית  המרד האירי של 1798 
 עיטורים
 אביר הבירית (1786) 
 
צ'ארלס קורנווליס (באנגלית: Charles Cornwallis, 1st Marquess Cornwallis;‏ 31 בדצמבר 1738‏ – 5 באוקטובר 1805) היה קצין בצבא הבריטי ומנהל קולוניאלי.
בארצות הברית ובבריטניה הוא זכור בעיקר כאחד הגנרלים הבריטיים המובילים במלחמת העצמאות האמריקנית. כניעתו בשנת 1781 לכוח אמריקני-צרפתי משולב, בפיקודם של הגנרל האמריקני ג'ורג' וושינגטון, המרקיז דה לה פאייט והרוזן הצרפתי ז'אן-בטיסט רושאמבו, במצור על יורקטאון, הובילה לסיומה של מלחמת העצמאות האמריקנית.
קורנווליס שימש גם כלורד לוטננט של אירלנד ומושל הודו; בשני המקומות הוא הביא לשינויים משמעותיים, כולל את חוק האיחוד של 1800 באירלנד וקוד קורנווליס (אנ') והסדר הקבע (אנ') בהודו.
ביוגרפיה > נעורים

צ'ארלס קורנווליס נולד ב-1738 בכיכר גרוונר שבלונדון למשפחה רמת מעלה. בן בכור לצ'ארלס קורנווליס, ברון קורנווליס הראשון (אנ') ואליזבת טאונסנד בתו של צ'ארלס טאונסנד, הוויקונט השני טאונסנד ואחייניתו של ראש ממשלת בריטניה הראשון רוברט וולפול. אחיו ואחיותיו הצעירים היו ויליאם (אנ'), ג'יימס (אנ'), שרלוט, הנרי, אליזבת' ומארי. הנחלה המשפחתית הייתה במחוז סאפוק החל מהמאה ה-14 ונציגי המשפחה ייצגו את המחוז ב"בית הנבחרים של בריטניה" (אנ') במשך 300 שנה.
בנעוריו למד באיטון קולג' ובהמשך בקלייר קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה צבאית > השנים הראשונות

בדצמבר 1757 התגייס קורנווליס לצבא בריטניה והוצב ברגימנט הרגלים "משמר הגרנדירים". לאחר הגיוס אושר לו ללמוד מחוץ לבריטניה והוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית של טורינו, איטליה.
קריירה צבאית > מלחמת שבע השנים

ב-1758 סיים את לימודיו ונסע לז'נבה, שווייץ שם נודע לו שהרגימנט שלו בדרכו לארצות הברית להצטרף למלחמת שבע השנים. קורנווליס ניסה להשיג את היחידה אך היא כבר עזבה את אירופה וקורנווליס הצליח להתמנות לקצין מטה במפקדה של מפקד המערכה הבריטי ג'ון מנרז, לורד גרנבי (אנ').
במהלך המלחמה השתתף קורנווליס במספר קרבות במרכז אירופה:
באוגוסט 1759 השתתף ב"קרב מינדן" (אנ') שהתחולל במרכז גרמניה והסתיים בניצחון בריטי ובעצירת התקדמות הצבא הצרפתי להנובר. לאחר הקרב הועלה לדרגת קפטן והוצב ל"רגימנט הרגלים ה-85 של פוט" (אנ').
ב-1761 הועלה קורנווליס לדרגת לוטננט קולונל של כבוד ומונה למפקד ב"רגימנט הרגלים של סאפוק" (אנ'). ביולי אותה שנה הוביל את הרגימנט שלו ל"קרב וילינגהאוזן" (אנ') שהתחולל ממזרח לדורטמונד והסתיים גם הוא בניצחון בריטי ונסיגת הצבא הצרפתי וקורנווליס צוין לשבח על גבורתו.
ביוני 1762 השתתף קורנווליס והרגימנט שלו בקרב וילהלמשטאל (אנ') בצפון מחוז הסן שהסתיים בניצחון בריטי.
ביולי אותה שנה השתתף קורנווליס והרגימנט שלו בקרב לוטרברג (אנ') במהלכו הביסו הבריטים את היחידות הסקסוניות.
באוקטובר אותה שנה הוביל קורנווליס את הרגימנט שלו למצור על העיר קאסל שהוחזקה על ידי הצרפתים. הכוחות הבריטים כבשו את העיר והביאו בכך לסיום מלחמת שבע השנים ולחתימה על חוזה פריז בתחילת 1763.
קריירה צבאית > לאחר מלחמת שבע השנים

לאחר המלחמה חזר קורנווליס לבריטניה וב-1766 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד "רגימנט הרגלים של הדוכס ולינגטון" (אנ'). בספטמבר 1775 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
קריירה צבאית > מלחמת העצמאות של ארצות הברית > הזירה הצפונית

ב-1776 הועלה קורנווליס לדרגת לוטננט גנרל, נשלח לצפון אמריקה והוצב תחת פיקודו של גנרל הנרי קלינטון. לאחר הכישלון הבריטי ב"מצור הראשון על צ'ארלסטון" (אנ') עבר קורנווליס עם קלינטון למערכה על ניו יורק וניו ג'רזי שם הועמד בראש דיוויזיה של כ-4,000 חיילים בריטים. במסגרת המערכה כבש את ניו ג'רזי ורדף אחרי ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי. בסיום המערכה שיבח מפקדה גנרל ויליאם האו את קורנווליס על תרומתו לניצחון.
בשלהי 1776 אישר האו חופשה לקורנווליס אך בעקבות הניצחון של וושינגטון על הבריטים בקרב טרנטון הורה האו לקורנווליס לאסוף כוחות בריטים ולצאת מול וושינגטון. ההתקדמות של הכוח הבריטי הואטה בגלל התכתשויות עם כוחות אמריקאים קטנים דבר שאיפשר לוושינגטון לחזק את עמדותיו ובתחילת ינואר 1777 לנצח מול קורנווליס ב"קרב נחל אסונפינק" (אנ'). קורנווליס תכנן לתקוף את האמריקאים למחרת הקרב אך אלו יצרו הסחה, עקפו את כוחותיו של קורנווליס, תקפו בפרינסטון, ניו ג'רזי וניצחו ב"קרב פרינסטון" (אנ').
באביב 1777, עדיין תחת פיקודו של ויליאם האו, הצטרף קורנווליס ל"מערכה לשחרור פילדלפיה" (אנ') שנמשכה על 1778 והסתיימה בכיבוש פילדלפיה על ידי הבריטים. במהלך מערכה זו נלחם קורנווליס בקרב ברנדיויין (אנ'), קרב גרמנטאון (אנ') ו"קרב פורט מרסר" (אנ'). לקראת סיום 1777 חזר קורנווליס למשפחתו בבריטניה ובתחילת 1778 חזר לאמריקה ומונה לסגנו של גנרל הנרי קלינטון שהחליף את ויליאם האו בתור מנהל המערכה.
בעקבות הצטרפותה של צרפת למלחמה ותמיכתה בצבא הקונטיננטלי האמריקאי שינו הבריטים אסטרטגיה, נטשו את פילדלפיה ונסוגו לכוון ניו יורק. ביוני 1778 הוביל קורנווליס כוחות בריטים ב"קרב מונמות'" (אנ') שהתחולל בניו ג'רזי והסתיים ללא הכרעה ברורה. מפקד המערכה הבריטי, גנרל הנרי קלינטון, האשים במרומז את קורנווליס באי הכרעת המערכה. בשלהי אותה שנה נאלץ קורנווליס לחזור לבריטניה ולסעוד את אשתו במחלתה עד פטירתה בפברואר 1779.
קריירה צבאית > מלחמת העצמאות של ארצות הברית > הזירה הדרומית

ביולי 1779 חזר קורנווליס לצפון אמריקה ומונה לפקד על המערכה של בריטניה בגזרה הדרומית. בהמשך השנה עסק קורנווליס, יחד עם הנרי קלינטון באיסוף כוחות בריטים והעברתם דרומה. באביב 1780 הוביל את "המצור על צ'ארלסטון" (אנ') שהסתיים בניצחון בריטי, שבי של כ-5,500 לוחמים אמריקאים ולכידת צי של 13 ספינות מלחמה. קורנווליס ניצל את התבוסה האמריקאית בצ'ארלסטון ושלח יחידה בפיקודו למחוז לנקסטר (אנ') שבקרוליינה הדרומית שם ניצחו הבריטית יחידה מקומית ב"קרב ווקסהאוז" (אנ') שהסתיים בטבח של שליש מהלוחמים האמריקאים.
לאחר המערכה בצ'ארלסטון חזר הנרי קלינטון לאזור ניו יורק וקורנווליס נשאר לפקד על המערכה הדרומית עם הוראה לשמור על הישגי הבריטים בקרוליינה הדרומית וקרוליינה הצפונית. למילוי משימה זו הוקצה לקורנווליס כח של כ-3,000 חיילים שחלקם היה מקומי מנאמני בריטניה. קורנווליס נאלץ להתמודד אם חוסר כרוני במזון וציוד צבאי. בעיית המזון נפתרה, בדרך כלל, על ידי החרמת מזון מאיכרים מקומיים אולם אספקת תחמושת, נשק וציוד צבאי מהכוח המרכזי בצפון נתקלה בבעיות בגלל כוחות אמריקאים שפגעו בשיירות הסיוע (כולל באוניות סיוע).
באוגוסט 1780 הוביל קורנווליס את הכוח הבריטי לניצחון מוחץ בקרב קמדן מול כוח של הצבא הקונטיננטלי. ניצחון זה איפשר לצבא הבריטי לשמור על הישגיו בקרוליינה הדרומית והפך את קורנווליס לגיבור במולדתו.
בתחושה שדרכו סלולה לניצחון על המורדים האמריקאים החלו קורנווליס וצבאו להתקדם צפונה לקרוליינה הצפונית תוך ניסיון לגייס כוחות מקומיים אוהדי בריטניה. תחושת הביטחון החלה להתפוגג כשיחידה של חיילים מקומיים תחת פיקודו של קורנווליס הובסה בתחילת אוקטובר 1780 ב"קרב קינגז מאונטיין" (אנ') ובינואר 1781 הובסו כוחותיו של קורנווליס בקרב קאופנס. קורנווליס הצליח אומנם לנצח בקרב הבא, "קרב גילפורד קורט האוז" (אנ') אולם ספג ביקורת על שהורה לירות על כוחות מתגוששים בריטים-אמריקאים וגרם לפגיעות בחיילים בריטים.
בזמן שקורנווליס התקדם לעיר הנמל וילמינגטון בצפון קרוליינה כדי להצטייד ניצל המפקד האמריקאי בזירה, נתנאל גרין, את נטישת דרום קרוליינה, עקף את קורנווליס וכבש מחדש את רוב השטחים אותם החזיקו הבריטים.
קריירה צבאית > מלחמת העצמאות של ארצות הברית > המערכה בווירג'יניה

בזמן ששהה בוילמינגטון תוגבר צבאו של קורנווליס על ידי יחידות בפיקודם של ויליאם פיליפס (אנ') ובנדיקט ארנולד. בעזרת כוחות אלו שמנו כ-9,000 חיילים הצליח קורנווליס להתקדם במדינת וירג'יניה. ג'ורג' וושינגטון מינה את המרקיז דה לה פאייט מצבא צרפת בעל הברית להגן על וירג'יניה. מאחר שלרשות לה פאייט עמדו רק 3,200 חיילים הוא נקט בטקטיקה של הטרדת הבריטים ונמנע מהתנגדות חזיתית.
הנרי קלינטון, שהיה עדיין מפקדו של קורנווליס, הורה לו להתבצר בחצי האי וירג'יניה לחוף האוקיינוס האטלנטי ולהגן גם על הצי הבריטי בזירה. בדיעבד הפכה עמדה זו למלכודת לאחר שביבשה חסם צבא משולב אמריקאי-צרפתי, בפיקודו של וושינגטון, את חצי האי בעוד שצי צרפתי בפיקודו של "פרנסואה ג'וזף פול דה גראס" (אנ') הביס את הצי הבריטי בקרב צ'ספיק.
ב-19 באוקטובר 1781, לאחר 3 שבועות של מצור שכונה המצור על יורקטאון, נכנע קורנווליס לוושינגטון. סך הכל נכנעו כ-8,000 חיילים בריטים שהיוו כרבע מהכוח הבריטי שהשתתף במערכה. קורנווליס שוחרר על תנאי מהכלא האמריקאי, חזר לבריטניה, ולא השתתף יותר במלחמת העצמאות.
קריירה צבאית > החזרה לבריטניה

ב-17 בינואר 1782 חזר קורנווליס לבריטניה ולא השתתף עוד במערכה בצפון אמריקה. פעילותו שם ובמיוחד התנהלותו בזירה הדרומית עוררה ביקורת נגדו בקרב מתנגדיו הפוליטיים כמו גם מצד גנרל הנרי קלינטון שהאשים אותו בכישלון מערכה זו.
קריירה צבאית > השירות בהודו

ב-1786 מונה קורנווליס למושל הכללי של הודו ומפקד צבא הודו. בתקופת השירות בהודו קידם רפורמות רבות במבנה השלטון הבריטי במדינה וכן הסדיר את פעילותה של חברת הודו המזרחית הבריטית שבסיסה היה בהודו, בין השאר על ידי צמצום הנפוטיזם ומינוי אנשים מוכשרים לתפקידים מרכזיים.
קורנווליס שם דגש מיוחד בפעילותו על נוהלי הממשל ומערכת המשפט. הוא השתלט על מערכת המשפט בהודו ומינה שופטים מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית בכל דרגי השיפוט. ב-1793 פרסם קורנווליס את קוד קורנווליס (אנ') שהגדיר את נוהלי השפיטה בתת-היבשת. ספר זה הציב את הבריטים בראש הפירמידה תוך התנשאות על התושבים המקומיים וצמצום אפשרויות הקידום שלהם. יחד עם זאת פעל קורנווליס לשיפור תנאי החיים של ילידי הודו וכן צמצם את תופעת העסקת ילדים קטנים.
רפורמה נוספת שנכללה בקוד קורנווליס הייתה רפורמת קרקעות. קורנווליס ויועציו קבעו שחוכרי אדמה ישלמו לפי ערך הקרקע ולא לפי ערך התוצרת כשכוונת מחוללי הרפורמה הייתה להיטיב עם החקלאים חוכרי הקרקעות אולם בסופו של דבר המשיכו בעלי הקרקעות לרדות באיכרים.
משימה נוספת שהוטלה על קורנווליס הייתה לשפר את הייחסים את שכנותיה של הודו ולצמצם את האיום בקונפליקטים. במסגרת מאמצים אלו:
חיזק את אמנת מנגלור (אנ') שנחתמה ב-1784 וסימנה את סיומה של מלחמת אנגלו-מייסור השנייה. קורנווליס יישם זאת על ידי ביטול הסכמים עם מדינות כמו האימפריה המראטהית וניזאם היידראבאד שלדעתו סתרו את הסכם מנגלור. פעולה זו איפשרה לקורנווליס להישאר נייטרלי במלחמה שפרצה בין ממלכת מייסור לאימפריה המראטהית.
ב-1786 הקים בסיס חדש של חברת הודו המזרחית הבריטית בעיר ג'ורג' טאון שבמדינת פננג (מלזיה) והגיע להסדר תשלומים עם הראג'ה המקומי כדי לשמור על השקט מול השלטונות. המבצר ששמר על בסיס זה נקרא פורט קורנווליס על שמו.
ב-1792 שלח את נציגו, קולונל ויליאם קיקפטריק (אנ'), לקטמנדו שבנפאל כדי ליישב סכסוך צבאי שהחל שם.
קריירה צבאית > השירות בהודו > מלחמת אנגלו-מייסור השלישית

על אף מאמציו של קורנווליס לשמור על יחסים טובים עם המדינות השכנות ועל אף החתימה על אמנת מנגלור עם ממלכת מייסור מדרום החליט סולטאן מייסור, טיפו סולטאן, לתקוף את הטריטוריה של חברת הודו המזרחית הבריטית. הפלישה של טיפו סולטאן לממלכת טרוונקור השכנה, בשלהי 1790, סימנה את תחילה של מלחמת אנגלו-מייסור השלישית. מאחר שטרוונקור הייתה בעלת ברית של חברת הודו המזרחית הבריטית שלח קורנווליס שלח למערכה בדרום הודו כוח צבאי בפיקודו של גנרל "ויליאם מדוז" (אנ'). לאור חוסר הצלחתו של מדוז להדוף את הכוח המייסורי נאלץ קורנווליס לקחת את הפיקוד על המערכה בעצמו ב-1791.
קורנווליס כרת ברית צבאית עם השלטונות של היידראבאד וצירף את צבאם למערכה. הצבא הבריטי התקדם דרומה, כבש את פורט בנגלור והתקדם לבירת מייסור סרירנגפאטנה (אנ') אולם מחסור באספקה הניעו את קורנווליס לסגת בחזרה לבנגלור. בינואר 1792, לאחר שהצטייד והתארגן, חזר קורנווליס דרומה וב-5 בפברואר הטיל מצור על סרירנגפאטנה עד כניעתו של טיפו סולטאן וחתימתו על "אמנת סרירנגפאטנה" (אנ'). במסגרת הסכם זה סיפחו הבריטים שטחים גדולים ממלכת מייסור ושניים מבניו של טיפו סולטאן נמסרו לקורנווליס כבני ערובה. על הצלחתו במלחמה הוענק לקורנווליס התואר "מרקיז קורנווליס" והוא הועלה לדרגת גנרל.
קורנווליס חזר לבריטניה ב-1794 והוחלף על ידי ג'ון שור (אנ').
קריירה צבאית > מלחמות המהפכה הצרפתית

ב-1794, עם חזרתו לבריטניה, התבקש קורנווליס לתווך במלחמות המהפכה הצרפתית. לאחר כישלון התיווך מונה לקצין הלוגיסטיקה של צבא בריטניה (אנ') עם אחריות על ארטילריה, מהנדסים, ביצורים, אספקה צבאית, תחבורה, בתי חולים שדה ועוד. במסגרת תפקידו טיפל קורנווליס בתשתיות הצבא, פיקח על מחסני האחסון ותשתיות האספקה, פיקד על כוחות הארטילריה וההנדסה, שיפר את הגנת החוף של בריטניה והרחיב את תוכנית ההכשרה של קציני ארטילריה מוסמכים.
קריירה צבאית > הממונה על אירלנד

ביוני 1798 מונה קורנווליס לתפקיד לורד לוטננט של אירלנד ולמפקד העליון צבא אירלנד (אנ'). מינוי זה בא בתגובה לפרוץ המרד האירי במאי אותה שנה. קורנווליס פיקד על דיכוי המרד של הרפובליקנים האירים ובאוגוסט 1798 כשנחתו כוחות צרפתים, בפיקודו של ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר, בקונכט כדי לסייע למורדים הביס גם אותם. מבחינת קורנווליס המערכה באירלנד החלה אומנם בתבוסה ב"קרב קסטלבר" (אנ') שהתחולל בשלהי אוגוסט 1798 אך בהמשך תוגברו הכוחות הבריטים והגיעו לכ-60,000 חיילים. בהמשך ניהל קורנווליס את "קרב באלינמצ'וק" (אנ') שהסתיים בניצחון הבריטים ועד סיום השנה השלים את דיכוי המרד תוך הוצאה להורג של מספר מורדים אירים.
ב-1800 היה קורנווליס בין התומכים בחוק האיחוד שנועד לאחד את ממלכת אירלנד עם ממלכת בריטניה הגדולה תחת הכותרת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד. כדי לממש את האיחוד פעל קורנווליס לגייס לו תומכים בקרב הפרלמנטים. בגלל השוני הדתי בין אירלנד ובריטניה ניסו קורנווליס וראש ממשלת בריטניה ויליאם פיט הבן לשכנע את המלך ג'ורג' השלישי להסכים לאמנציפציה קתולית (אנ') אולם ללא הצלחה ובעקבות זה שניהם התפטרו וקורנווליס חזר לבריטניה.
קריירה צבאית > הסכם אמיין

ב-1801, לאחר שובו לבריטניה, מונה קורנווליס לראש הפיקוד המזרחי (אנ') של האי ועיקר תפקידו היה להגן על הממלכה מפלישה צרפתית. בהמשך מינה אותו ראש הממשלה, הנרי אדינגטון, לציר דיפלומטי בצרפת לצורך שיחות שלום עם נפוליאון בונפרטה. השיחות הניבו את הסכם אמיין עליו חתם קורנווליס ב-25 במרץ 1802 בשם בריטניה. הסכם זה הביא לפירוקה של הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה אולם פעולות התקפיות של נפוליאון הביאו, לאחר כשנה, להקמת הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית. יש שהאשימו את קורנווליס בפשרנות יתר בהסכם אמיין שהביא להמשך התוקפנות של נפוליאון.
קריירה צבאית > החזרה להודו ומותו

ב-1805 מינה ראש ממשלת בריטניה ויליאם פיט הבן (בכהונתו השנייה) שוב את קורנווליס למושל הכללי של הודו. קורנווליס הגיע ביולי 1805 להודו וב-5 באוקטובר, בזמן ששהה בעיר גאזיפור (אנ') שבממלכת ואראנסי (כיום מדינת אוטר פרדש), נפטר מחום. הוא נקבר על גדות נהר הגנגס בעיר גאזיפור שם נפטר ועל קברו נבנה מאוזוליאום.
קריירה פוליטית > הפרלמנט הבריטי

ב-1760 הפך קורנווליס לחבר פרלמנט (אנ') בבית הנבחרים הבריטי של בריטניה מטעם הכפר איי (אנ'), מחוז סאפוק בו חי. ב-1762 ירש את תואר האצולה מאביו והפך לרוזן השני של קורנווליס דבר שהכניס אותו לבית הלורדים. בתוארו זה הפך לבן טיפוחיו של מנהיג המפלגה הוויגית וראש הממשלה העתידי של בריטניה צ'ארלס ווטסון-ונטוורת', המרקיז השני מרוקינגהם.
במסגרת תפקידו הפרלמנטרי תמך במושבות באמריקה במאבקן לעצמאות ובין השאר הצביע ב-1765 כנגד חוק הבולים שהטיל מס בולים על המושבות באמריקה מבלי שזכו בייצוג בפרלמנט.
קריירה פוליטית > השליחות לפרוסיה

באוגוסט 1785, לאחר שחזר ממלחמת העצמאות של ארצות הברית, נשלח כשגריר לחצרו של פרידריך השני, מלך פרוסיה בניסיון להשיג ברית בין בריטניה לפרוסיה.
משפחתו

קורנווליס נישא ב-14 ביולי 1768 לימימה טולקין לבית ג'ונס והם עברו לגור בעיירה קאלפורד (אנ'), סאפוק. לזוג נולדו 3 ילדים: צ'ארלס, סטנלי ומארי. צ'ארלס ירש את תואר מאביו והפך למרקיז הראשון של קורנווליס. ימימה נפטרה ב-14 באפריל 1779. קורנווליס נפטר ב-5 באוקטובר 1805 כששהה בהודו והובא למנוחות בעיר בה נפטר. תואר המרקיזות עבר לבנו צ'ארלס (אנ').
הנצחה ומורשת > אתרים

פסל של קורנווליס הוצב בקתדרלת סנט פול שבלונדון.
קורנווליס הונצח בארבעה אתרים בהודו:
פסל, מעשי ידיו של ג'ון בייקון (אנ'), המוצב באנדרטת ויקטוריה שבקולקטה. למרגלות דמותו של קורנווליס מוצגות 2 דמויות המסמלות חוזק ואמת.
פסל, מעשה ידיו של תומאס בנקס (אנ'), מוצג ב"פורט סנט ג'ורג'" (אנ') במאדרס. הפסל מציג את כניעתו של סולטאן טיפו ומסירת ילדיו כבני ערובה.
פסל המוצב במוזיאון "באהי דז'י לד" (אנ') שבמומבאי
המאוזוליאום בו נקבר קורנווליס בעיר גאזיפור על גדות הגנגס. בנייתו הושלמה ב-1824.
מבצר קורנווליס בפננג שבמלזיה נקרא על שמו.
הדרך החוצה את הרי וויקלו (אנ') באירלנד (R115) קרויה של שמו של קורנווליס.
העיירה קורנווליס (אנ') בניו זילנד קרויה על שמו
בניין נקרא על שם קורנווליס באוניברסיטת קנט (אנ') שבבריטניה.
בניין נקרא על שמו של קורנווליס בבית הספר הרפואי המלכותי בסאפוק (אנ') שבבריטניה.
מבנה ציבור בשם "המרקיז מקורנווליס" (The Marquis of Cornwallis) בכפר לייהאם (אנ') במחוז סאפוק נקרא על שמו.
רחובות נקראו על שמו של קורנווליס בליברפול, באוקספורד וברובע איזלינגטון שבלונדון.
המאוזוליאום בו נקבר קורנווליס בעיר גאזיפור על גדות הגנגס
פסלו של קורנווליס בקתדרלת סנט פול שבלונדון (פסלו של ג'ון רוסי (אנ'))
פסל של קורנווליס המוצב באנדרטת ויקטוריה בקולקטה שבהודו
מבצר קורנווליס בפננג שבמלזיה
המונומנט להנצחת קורנווליס שנבנה ב"פורט סנט ג'ורג'" במאדרס שבהודו
הנצחה ומורשת > באומנות

ב-1835 הוציא הסופר ג'ון פנדלטון קנדי את הספר "הורס-שו רובינסון" (אנ') המתאר את המערכה של קורנווליס בגזרה הדרומית במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
ב-2000 הופיעה דמותו של קורנווליס בסרט הפטריוט שם שוחק על ידי טום וילקינסון.
ב-2004 יצא ספרו של תומאס פלנגן (אנ') האירי "שנת הצרפתים" (The Year of the French) על המרד באירלנד בו מתוארת דמותו של קורנווליס.
הערות שוליים

↑  רשימת מפקדי רגימנט הרגלים של הדוכס ולינגטון, באתר dwr.org.uk (אורכב)
↑  קורנווליס המשיך לפקד על הרגימנט עד פטירתו ב-1805
↑  פיליפס נפטר זמן קצר אחרי הגיעו לווירג'יניה וקורנווליס קיבל את הפיקוד על כוחותיו
↑  הבריטים ניסו לבטל את השחרור על תנאי שלו על ידי שחרור אסיר אמריקאי בכיר שישב בכלא בבריטניה אולם האמריקאים סירבו לעסקה
↑  הברית נוצרה כחלק מאמנת מנגלור ועקב הסכמת ממלכת טרוונקור לקלוט פליטים ממלחמות אנגלו-מייסור הקודמות
↑  חוק הבולים היה בין הטריגרים לפרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית
↑  המאוזוליאום של קורנווליס, באתר "הארכאולוגיה של הודו
↑  השם ניתן על ידי אחיינו של קורנווליס ויליאם קורנווליס סימונד (אנ') שהיה מראשוני המתיישבים האירופאים בניו זילנד
↑  בית קורנווליס בכפר לייהאם, באתר pubshistory.com
↑  רחובות אוקספורד, באתר oxfordhistory.org.uk
↑  רחובות איזלינגטון, באתר islingtonhistory.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278025305171  PLWABN: 9811514362805606  BIBSYS: 1093904  BNE: XX5435445  BnF: cb14967010h (data)  CANTIC: a11621345  GND: 129360236  ISNI: 0000 0000 7373 0910  LCCN: n88148317  NARA: 10571238  NKC: jo20211117021  NLA: 35603309  NTA: 258464240  SNAC: w60v8jtv  SUDOC: 146491858  Trove: 1011208  VcBA: 495/111832  VIAF: 20760091   WorldCat (עם VIAF): 20760091 
ציור המתאר את כניעתו של קורנווליס לאחר המצור על יורקטאון
העברת שני ילדיו של טיפו סולטאן כבני ערובה לידיו של קורנווליס בסיומה של מלחמת אנגלו-מייסור השלישית
המאוזוליאום בו נקבר קורנווליס
הטבלה הכלכלית

שחזור של הטבלה הכלכלית המקורית של קניי
הטבלה הכלכלית (Tableau économique או Economic Table) – היא המודל הכלכלי הראשון בהיסטוריה. המודל תואר בשנת 1758 על ידי פרנסואה קניי, מי שהיה למנהיג האסכולה הפיזיוקרטית.
קניי שחיי בצרפת היה למתנגדי המערכת המרקנטליסטית שעודדה את הסקטור החרושתי בצרפת ופגעה בענף החקלאות.
במודל הכלכלי שלו הוא מסביר כי החקלאות היא הגורם היחיד שיכול לייצור עושר חדש, בעוד הענף החרושתי רק מחלק מחדש עושר קיים.
הקדמה למודל

המודל מתאר מעגל זרמי הכנסות בין 3 מעמדות: בעלי הקרקעות, הסקטור החקלאי והסקטור החרושתי.

המודל מתאר 2 סוגי סחורות: סחורה חקלאית וסחורה תעשייתית (כמו בגדים, כלי בית, חומרי גלם ועוד).
הנחות המודל:
כל יחידת תוצרת חקלאית עולה 1$.
כל יחידת תוצרת תעשייתית עולה 1$.
הרמה הבסיסית ביותר לקיום משפחה לשנה היא 150 יחידות תוצרת חקלאית ו-150 יחידות תוצרת תעשייתית.
מעמד בעלי הקרקעות הוא המעמד הגבוה כלומר סגנון החיים שלו יוקרתי יותר, ולכן הוא יצרוך 300 יחידות תוצרת חקלאית ו-300 יחידות תוצרת תעשייתית.
המודל מתייחס לתקופה של שנה.
המודל

חקלאי ופועל (מהסקטור החקלאי) מגדלים 1,500 יחידות של סחורה חקלאית. לצורך המשך הגידול בשנה הבאה, החקלאי זקוק ל-300 יחידות תוצרת חקלאית (לזריעה מחדש, למאכל בהמות וכו'). בנוסף כל אחד מהם זקוק ל-150 יח' תוצרת כדי לחיות. את 900 היחידות הנותרות הם מוכרים (ומקבל עבורם 900$). הרווח מתחלק 150$ לכל חקלאי עבור תוצרת תעשייתית (כמו לבוש, כלי בית ועוד). ה-600$ הנותרים הם "תוצר נטו" ("עודף חקלאי" או "עושר חדש").
בעל מלאכה (מהסקטור החרושתי) מייצר 750 יחידות של סחורה תעשייתית. לצורך המשך הייצור בשנה הבאה, הוא זקוק ל-300 יחידות תוצרת חקלאית ו-150 יחידות תוצרת תעשייתית. בנוסף, הוא צריך עוד 150 יח' תוצרת חקלאית ו-150 יח' תוצרת תעשייתית כדי לחיות. סה"כ הוא צריך 450 יח' תוצרת חקלאית ו-300 יח' תוצרת תעשייתית. הוא משתמש ב-150 יח' תוצרת תעשייתית שהוא מייצר, ומוכר את 600 היחידות שנותר לו (ומקבל עבורם 600$). בכסף הוא משלם 450$ על חקלאות, ו-150$ על סחורות תעשייתיות מהסוחר (חומרי גלם). ולכן אין לו רווחים ואינו מייצר עודף.
בעל הקרקע לא מייצר כלום. הוא רק מחלק מחדש את הכנסתו. הוא מקבל את הרווח מהחקלאי כרנטות (דמי שכירות הקרקע) – 600$. הוא משלם 300$ עבור יח' תוצרת חקלאית ו- 300$ עבור יח' תוצרת תעשייתית.
הסוחר משתמש ב-150$ שקיבל מבעל המלאכה כדי לקנות מזון מהחקלאי. הוא סוחר בהם מחוץ למדינה כדי למכור תמורתם סחורות זרות.
מסקנות והשלכות

קניי ניסה להוכיח במודל כי גורם הייצור היחידי שמייצר עושר הוא החקלאות. אותה חקלאות שהמערכת המרקנטליסטית בצרפת דחתה על-חשבון הסקטור התעשייתי. הטבלה הכלכלית היוותה אבן היסוד להקמת האסכולה הפיסיוקרטית שביקשה להחיות את החקלאות. בסופו של דבר, קניי והפיזיוקרטים לא הצליחו להביא לשינוי במדיניות הממשל כלפי החקלאות.

בין האנשים שהושפעו מתורתו של קניי ניתן למנות את אדם סמית באנגליה, תומאס ג'פרסון בארצות הברית ויקטרינה הגדולה ברוסיה.
ראו גם

מרקנטליזם
האסכולה הפיזיוקרטית
אהרן חיטריק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1938 
 פטירה:  2011 (בגיל 73 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–2011 
 אב:  יהודא חיטריק 
 
הרב אהרן חיטריק (ט' בתשרי ה'תרצ"ט, אוקטובר 1939 – כ"ט בתשרי ה'תשע"ב, אוקטובר 2011) היה חוקר ומהדיר ספרות תורנית יהודי־אמריקאי. פרסם מהדורות מדעיות של כתבי רבי ישעיה די טראני (הרי"ד), ועמד בראש מערכת ההוצאה לאור של כתבי אדמו"רי חב"ד בתורת החסידות מטעם הוצאת הספרים קה"ת.
קורות חיים

נולד בעיר חרקוב ליהודה (אנ') (שו"ב ומשפיע), ולקיילא בתו של הרב אהרן תומרקין, הרב החב"די וראש בית הדין בעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נדד עם משפחתו לעיר סמרקנד שבאוזבקיסטן שם שהו עד עזיבתם את ברית המועצות בשנת 1947. למד לימודי קודש אצל מלמד פרטי ומקצועות חול אצל מורה פרטית. בשנת תש"ו מיד לאחר יציאתם מרוסיה נשלח אביו על ידי רבי יוסף יצחק שניאורסון לאנטוורפן, בלגיה על מנת לנסות להוציא את הילדים היהודים שנמסרו למנזרים בתקופת המלחמה. בשנת תש"ט 1949 עבר עם משפחתו למונטריאול שבקנדה ונכנס ללמוד בישיבת תומכי תמימים שם, בשנת תשט"ז 1956 נסע חיטריק ללמוד במרכז חב"ד העולמי שבקראון הייטס שבברוקלין. בשנת תשכ"ב 1962 נישא לסלוה בת יהודה אריה לייב כהן מכפר חב"ד, התגורר בשכונת קראון הייטס ונכנס ללמוד בכולל אברכים שע"י המזכירות.
ביום חמישי כ"ט תשרי תשע"ב נפטר ונקבר בבית הקברות מונטיפיורי.
חיטריק השאיר בן ובת, בן נוסף שלו נפטר בתאונת דרכים בשנת תשמ"ז.
עבודתו הספרותית

כבחור ישיבה, שלחה אותו הנהלת הישיבה להתגורר אצל החוקר הרב אברהם סופר, אשר גר לבדו. סופר ראה את כישרונו של חיטריק ושיתף אותו בעבודתו הספרותית. לאחר פטירת הרב סופר, מונה חיטריק על ידי הרבי לשמש כחוקר החסידות. הוא נשלח על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון בשנת 1976 לוורשה ועוד כדי לחקור את כתבי אדמו"רי חב"ד. סייע לרב מנחם מנדל כשר בההדרת ספרי רבי יוסף רוזין ("הרוגטשובר").
בשנת 1978 מונה על ידי הרבי לעמוד בראש צוות חדש שיוציא לאור את כל כתבי אדמו"רי חב"ד. נמנה עם הכותבים הקבועים בקובץ הערות וביאורים.
ספרים שההדיר

ספרות ראשונים:
פירוש ופסקי רי"ד על מסכת שבת, על פי שני כתבי יד, עם מראי מקומות והערות, ניו יורק תשכ"ב
תוספות ופסקי רי"ד על מסכת קידושין, על פי ארבעה כתבי יד והשוואה לש"ס כתב יד מינכן, עם מראי מקומות והערות, ניו יורק תשכ"ה
פסקי רי"ד על מסכת נדרים, על פי כתב־יד, ברוקלין, נ.י.: מכון גנזי ראשונים, תשכ"ה
בנוסף פרסם על פי כתבי־יד מהדורות של פסקי הרי"ד על מסכתות מכות והוריות בכתב העת "תלפיות", ושל הלכות ציצית לריא"ז בכתב העת "הדרום".
ספרים בתורת חב"ד:
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מפתח על ספרי השו"ת של הצמח צדק, ה'תשכ"ב
ביאורי הזהר מאת הצמח צדק, ה'תשכ"ג
בשנת ה'תשכ"ג החל להוציא לאור את הסדרה 'אור התורה', כתבי הצמח צדק בתורת החסידות. בסדרה זו יצאו כ-40 ספרים.
מאמר יום טוב של ראש השנה תרס"ו של רבי שלום דובער שניאורסון עם מראי מקומות ופירושים, ה'תשס"ה.
ספר התניא בצירוף מ"מ (מראי מקומות), ליקוט פירושים, שינויי נוסחאות, ניו יורק ה'תשל"ג - שישה כרכים.
הערות שוליים

↑  מנחם מנדל כשר ויעקב מנדלבוים, שרי האלף, א, עמ' רצד; שו.
↑  הלכות ציצית לריא"ז, בקטלוג רמב"י / הספרייה הלאומית.
↑  בעלה הראשון שנפטר
↑  בעלה השני הנוכחי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296138805171  VIAF: 97300904   WorldCat (עם VIAF): 97300904 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.