stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ורדי ברתומיאו
ביוגרפיה

ברתומיאו נולד בשנת 1959, בעיר ברצלונה שבקטלוניה, ספרד.
ברתומיאו, בעל תואר ראשון במשפטים, סיים את לימודיו באוניברסיטת ברצלונה. באמצע שנות ה-2000 סיים תואר שני בניהול ספורט באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד.
בין השנים 1982–1994 כיהן כיועץ המשפטי וכמזכיר הכללי של ליגת העל הספרדית בכדורסל (ACB).
בין השנים 1994–2000 כיהן כסגן נשיא הליגה הספרדית, ובשנת 2000 התמנה ליושב ראש היורוליג.
בשנת 2009 מונה ליושב ראש מועצת המנהלים של היורוליג, ובשנת 2011 לנשיא.
בתאריך 25 בנובמבר 2008, החליטה ממשלת ליטא להעניק לברתומיאו גביע הוקרה על תרומתו לפיתוח וקידום הספורט במדינה.
בתאריך 2 בנובמבר 2021, לאחר הצבעה של קבוצות היורוליג, הוחלט על סיום תפקידו של ברתומיאו, אותו הוא צפוי לעזוב ב-30 ביוני 2022.
הערות שוליים

↑  Euroleague CEO, Lithuanian Prime Minister meet, Welcome to EUROLEAGUE BASKETBALL (באנגלית)
↑  על חודו של קול ובתמיכת מכבי תל אביב: נשיא היורוליג ג'ורדי ברתומאו הודח מתפקידו, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2021
↑  רועי כהן, ‏בתמיכת מכבי ת"א: ברתומאו הודח מתפקידו, באתר ערוץ הספורט, 26 במאי 2022
ז'ורדי ברתומיאו ושמעון מזרחי (מכבי תל אביב).
זאבי כיס

| זאבי כיס |
| --- | --- |
 פוחלץ של זאב טסמני
תקופה
אוליגוקן-הולוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: זאבי כיס
שם מדעי
 Thylacinidae ‏בונפרטה, 1838

זאבי כיס (שם מדעי: Thylacinidae) היא משפחה נכחדת בסדרת טורפי הכיס הכוללת תשעה סוגים. משפחה זו התקיימה בין האוליגוקן עד להולוקן, עד העת האחרונה. מרבית המינים במשפחה זו נכחדו כאשר האבוריג'ינים הגיעו לאוסטרליה לפני 70-65 אלף שנה. מין אחד במשפחה שרד את ההכחדה הזו והוא המין המוכר במשפחה - הזאב הטסמני, טורף הכיס הגדול ביותר ששרד עד לעולם המודרני. בעבר היה נפוץ באוסטרליה אבל נדחק על ידי הדינגו וציד האדם, וככל הנראה נכחד בשנת 1936.
מינים אלה היו הגדולים בטורפי הכיס, הגיעו לאורך ממוצע של 1.15 מטר והיו בעלי הקבלה, כתוצאה מאבולוציה מתכנסת לזאב אפור, מה שנתן להם את שמם. בניגוד לזאבים הם היו בעלי "כיס" בקצה בטנם ובו גידלו את צאצאיהם.
סוגים

Badjcinus
Maximucinus
Muribacinus
Mutpuracinus
Ngamalacinus
Nimbacinus
זאב כיס (Thylacinus)
Tjarrpecinus
Wabulacinus
זימרגל ארץ-ישראלי

| זימרגל ארץ-ישראלי> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
מחלקה:: סרטנים מסננים
סדרה:: זימרגלאים
משפחה:: זימרגליים
סוג:: זימרגל
מין:: זימרגל ארץ-ישראלי
שם מדעי
 Chirocephalus neumanni
זימרגל ארץ-ישראלי או זימרגל מצוי (שם מדעי: Chirocephalus neumanni), הוא מין של סרטן ממשפחת הזימרגליים. צבעו של הזימרגל הארץ ישראלי לבן ולפעמים כחלחל-אדמדם.
הזימרגל הארץ-ישראלי שט על גבו, ולעין נראות תמיד תנועות רגליו המרובות. גופו מוארך ומסתיים בזנב בעל שני חודים שעירים. הרגליים המתנועעות מוצפות תמיד מים הרוויות חמצן לנשימה, ודרך אגב הן משיטות לחלל הפה, אצות זעירות המשמשות לו כמזון.
באביב נושאת הנקבה בקצה בטנה שקיקי ביצים שקופים שצבעם כחלחל-אדמדם. מהביצים המוטלות יוצא יצור זעיר-לרווה (nauplius), שאינו דומה לסרטן כלל, ואחרי מספר גלגולים נוספים ונשלים מתפתח זימרגל בוגר.
ז'ורדי מאסיפ

ז'ורדי מאסיפ לופס (בקטלאנית-ספרדית: Jordi Masip López, נולד ב-3 בינואר 1989 בסבאדל שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער. הוא בילה את רוב הקריירה שלו בברצלונה בה היה השוער השלישי, ובואיאדוליד, בה היה השוער הראשון וצבר בה מעל 160 הופעות.
קריירת מועדונים

מאסיפ החל לשחק בילדותו במערכת הנוער של קבוצה מקומית, מרקנטיל. ב-2004, בגיל 15, הצטרף למערכת הנוער של ברצלונה. בעונת 2008/09 הושאל מאסיפ לווילאז'ואיגה, קבוצה מז'ירונה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסוף העונה התפרקה הקבוצה, מאסיפ חזר מההשאלה וקודם לברצלונה אתלטיק, שם היה שוער שלישי ושני בעונותיו הראשונות, תחת המאמנים לואיס אנריקה ואוסביו סקריסטן. החל מעונת 2012/13 תפס מאסיפ תפקיד משמעותי יותר בקבוצה. בעונת 2013/14 השתתף עם ברצלונה ב', ששיחקה אז בליגה השנייה, ב-34 משחקים, בהם ספג 37 שערים.
בתחילת עונת 2014/15 קודם מאסיפ לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, וניתן לו המספר 25. מאסיפ שימש שוער שלישי אחרי מארק-אנדרה טר שטגן ו -קלאודיו בראבו. ב-16 בדצמבר 2014 ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת, במשחק גביע המלך הספרדי בו ניצחה ברצלונה 8:1 את הואסקה מהליגה השלישית. ב-23 במאי 2015 ערך מאסיפ את הופעת הבכורה בליגה הספרדית, במחזור האחרון מול דפורטיבו לה קורוניה, לאחר שברצלונה הבטיחה את הזכייה באליפות ספרד. ב-16 ביולי 2017 חתם מאסיפ בריאל ואיאדוליד.
תארים

אליפות ספרד: 2014/2015, 2015/2016
גביע המלך הספרדי: 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017
ליגת האלופות: 2014/2015
הסופר קאפ האירופי: 2015
אליפות העולם לקבוצות: 2015
הסופר קאפ הספרדי: 2016
הרי טרודוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,952 מ' 
 מדינה:  קפריסין 
 מיקום:  קפריסיןקפריסין
 קואורדינטות:  34°55′00″N 32°50′00″E﻿ / ﻿34.916666666667°N 32.833333333333°E﻿ / 34.916666666667; 32.833333333333
 מפת הרי טרודוס  (למפת קפריסין מוגדלת) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןהרי טרודוס(למפת קפריסין רגילה) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןהרי טרודוס
 
כנסיית אסינו היא אחת הכנסיות המצוירות של הרי טרודוס
הרי טרודוס (ביוונית Τρόοδος; בטורקית Troodos Dağları) הם רכס ההרים הגדול בקפריסין, והוא משתרע במרכז-מערב האי. על הרכס שוכנים כפרים רבים, מנזרים וכנסיות, שתשע מהן, וכן אחד המנזרים, הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. הרי טרודוס פופולריים מאוד בקרב תיירים, ובחורף פועל על מורדות ההר אולימפוס אתר סקי זעיר, ובו ארבע מעליות. בהרים אלה נמצא מנזר קיקוס בו קבור הארכיבישוף מקאריוס השלישי.
גאוגרפיה

הרי טרודוס מתחלקים לארבעה חלקים:
טרודוס המרכזי - רובו מוכרז כפארק לאומי והוא משתרע על שטח עגול קטן למדי, שקוטרו כ-10 ק"מ בלבד. בטרודוס המרכזי שוכן שיאו של הרכס בהר אולימפוס, הנישא לגובה של 1,952 מטר. פסגתו של ההר אינה נגישה לקהל הרחב, ומאז 1974 ניצבת בה תחנת מכ"ם של חיל האוויר המלכותי המכונה "גולף בולז" ("golf balls").
אזור סולאה - משתרע מצפון לטרודוס המרכזי וחוצץ בינו לשפלת מסאוריה שבמרכזה יושבת ניקוסיה.
אזור מרתאסה - נמצא צפונית-מערבית לטרודוס המרכזי ומשתפל צפונה לעבר מפרץ מורפו. בשוליו הדרומיים של אזור מרתאסה ניצב מנזר קיקוס, הנחשב לעשיר ולמפורסם בקפריסין, וסמוך לו שוכן קבר הארכיבישוף מקאריוס.
אזור פיטסיליה - חלקו המזרחי של הרכס, שנמצא ממזרח לטרודוס המרכזי.
ההרים מכוסים במחטניים, ובמיוחד באורן ירושלים, ויש בהם 127 מיני צמחים אנדמיים. בהרים שורר אקלים ים תיכוני מתון ושלג יורד בפסגותיו בחורף. בהרים שוכנים גם עכברים מסוג עכבר קפריסין.
על ההרים פזורים כפרים שמהווים אטרקציה תיירותית. בכפר אומודוס מתקיים כל שנה פסטיבל יין.
גאולוגיה

הרי טרודוס נוצרו בעקבות התנגשות שני לוחות טקטונים: הלוח האפריקאי והלוח האנטולי. הלוח האפריקאי נע צפונה ביחס ללוח האנטולי (וביחס ללוח האירואסייתי), וכתוצאה מההתנגשות התרומם האי קפריסין אל מעל גובה הים. תהליך ההתרוממות האיטי של רכס ההרים השאיר את תצורות הסלע האוקייניות כפי שהן וחשף אותן על פני השטח. כתוצאה מכך, בהרי טרודוס נמצאים מחשופים נרחבים של אופיוליט, קרום אוקייני הנחשף על פני השטח. אופיוליט זה ידוע בשם "אופיוליט טרודוס", ונחשפים בו, בין השאר, סלעי בזלת כרים הנוצרת מהתקררות בזלת מתחת לפני הים.
הכנסיות המצוירות

דברי ימיהם של הרי טרודוס שלובים בהיסטוריה של קפריסין כולה, אולם בשל בידודם היחסי של ההרים וחוסר נגישותם, הם הושפעו במידה פחותה מהתמורות הרבות שפקדו את האי. בשנת 965 שבה קפריסין לאימפריה הביזנטית (לאחר שלטון משותף עם האימפריות המוסלמיות), והחל במאה ה-11 הפכו ההרים למעוזם של נזירים שמצאו בהם מקום פרישה והתבודדות באי. הכנסיות מצטיינות בפרסקות ביזנטיים ופוסט-ביזנטיים. הן הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסקו.
| שם | שנת הכללה | מיקום | תאריך ייסוד |
| --- | --- | --- | --- |

| כנסיית איוס ניקולאוס טיס סטאיס (סולאה) | 1985 | קקופטרייה | המאה ה-11 |
| מנזר איוס יואניס למבדיסטיס (מרתאסה) | 1985 | קלופאנאיוטיס | המאה ה-11 |
| כנסיית פנגיה פורוויטיסה/אסינו (סולאה) | 1985 | ניקיטארי | המאה ה-12 |
| כנסיית פנגיה טו אראקו (פיטסיליה) | 1985 | לגודרה | המאה ה-12 |
| כנסיית פנגיה (מרתאסה) | 1985 | מוטולאס | המאה ה-13-המאה ה-14 |
| כנסיית ארכניילוס מיכאל (מרתאסה) | 1985 | פדולאס | המאה ה-15 |
| כנסיית טימיוס סטוורוס (פיטסיליה) | 1985 | פלנדרייה | המאה ה-13-המאה ה-15 |
| כנסיית פנגיה פודיתו (סולאה) | 1985 | גלאטה | המאה ה-16 |
| כנסיית סטוורוס איאסמאטי (פיטסיליה) | 1985 | פלטניסטאסה | המאה ה-15 |
| כנסיית איה סוטירה טו סוטרוס (פיטסיליה) (ההשתנות) | 2001 | פליכורי | המאה ה-16 |
גלריה

נוף בהרי טרודוס
מנזר קיקוס
קבר מקאריוס
פסל מקאריוס
אומודוס
גשר ונציאני על נחל דיאריזוס
נוף מושלג בהרים
הערות שוליים

↑  Painted Churches in the Troodos Region
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0090649  VIAF: 315152294   WorldCat (עם VIAF): 315152294
הרי ירושלים

| --- | --- |

נחל שורק, נוף אופייני בהרי ירושלים
 מידע כללי
 על שם:  ירושלים 
 גובה:  650 מטר (גובה ממוצע)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מרכז הארץ
 רכס הרים:  הרי יהודה 
 קואורדינטות:  31°47′00″N 35°3′00″E﻿ / ﻿31.78333°N 35.05000°E﻿ / 31.78333; 35.05000
 
 
עין נקובא וברקע מבשרת ציון, הרי ירושלים
נוף טרסות בנחל רבידה, הרי ירושלים
הרי ירושלים הוא אזור גאופוליטי הררי ומבותר במרכז ארץ ישראל, באזור העיר ירושלים. בהגדרתם הרשמית, הרי ירושלים הם החלק מהרי יהודה הנכלל בתוך פרוזדור ירושלים, ובתוך הקו הירוק, אך לעיתים מכלילים בו גם אזורים שמחוצה לו. המונח הרי ירושלים הוא יותר מונח גאופוליטי, שבא לתאר את החלק של הרי יהודה שנמצא בתוך הקו הירוק, מאשר מונח גאוגרפי.
בתוכנית החלוקה של האו"ם (1947), נכלל חלק מפרוזדור ירושלים בשטח המדינה הערבית העתידית, וחלקו בשטח הבינלאומי שכלל את ירושלים. במהלך מלחמת העצמאות כבשה חטיבת הראל את האזור, מה שנתן למדינת ישראל אחיזה באזור ההר, דרך גישה לירושלים ואת השטח ששימש לבניית מערב העיר ירושלים.
גובהם הממוצע של הרי ירושלים הוא כ-650 מטרים מעל פני הים. ההרים הם שלוחות מקבילות היורדות מבמת ההר הגבוהה (800 מטר) של ירושלים, כיוונן מזרח-מערב, וביניהן נחלי אכזב הזורמים מערבה. מדרונותיו תלולים, ואין בו כמעט במת הר ושטחים מישוריים. את האזור מנקז אחד הנחלים הגדולים במרכז, נחל שורק, שבתוך העמק שלו עוברת מסילת הרכבת הישנה מיפו לירושלים. יובליו הגדולים בתחום הרי ירושלים הם נחל רפאים ונחל כסלון.
השטחים הפתוחים בהרי ירושלים משופעים בשרידי חקלאות קדומה, הכוללים שרידי מתקנים החצובים בסלע או בנויים מאבני שדה, ובהם טרסות, שומרות, גתות יין, בתי בד, מחצבות, בורות מים, כבשני סיד, שבילים ועוד. מתחם לדוגמה, הכולל מטעי זית, גפן, תאנה, שקד ורימון, שוחזר באזור הסטף.
פסגות בולטות בהרי ירושלים

הר גילה (921 מטר)
נבי סמואל (884 מטר)
גבעת הרדאר (880 מטר)
רמות אלון (850 מטר)
הר אורה (848 מטר)
הר עמינדב (842 מטר)
תל אל פול (824 מטר) – גבעת שאול המקראית
הר הרצל (834 מטר)
הר הצופים (826 מטר)
הר הזיתים (826 מטר)
הר אחירם (820 מטר)
גבעת המטוס (820 מטר)
שכונת גילה (857 מטר)
הר נוף (810 מטר)
הר הזיכרון  – שלוחת הר הרצל (806 מטר)
הר הטייסים (796 מטר)
הר אצל – רכס ארמון הנציב (795 מטר)
הר מעוז – הקסטל (790 מטר)
הר איתן (788 מטר)
הר חרת (780 מטר)
איתנים (776 מטר)
הר הרוח (774 מטר)
פסגת זאב (772 מטר)
תל צובה (769 מטר)
הר ציון (770 מטר)
רכס שלמון (765 מטר)
הר חומה (750 מטר)
הר המנוחות (750 מטר)
הר הבית (743 מטר)
הר גיורא (722 מטר)
הר חוצבים (700 מטר)
הר שפי (694 מטר)
הר יעלה (664 מטר)
הר פיתולים (628 מטר)
הר כרמילה (600 מטר)
הר עוזרר (548 מטר)
פסגות גבעת הרדאר, הר גילה ונבי סמואל נמצאות מעט מחוץ לקו הירוק.
יישובים באזור

אבו גוש
בית מאיר
אורה
אבן ספיר
בית מאיר
קריית יערים
בית נקופה
בר גיורא
גבעת יערים
הר אדר
יד השמונה
ירושלים
כסלון
מבוא ביתר
לטרון
מבשרת ציון
מוצא עילית
מטע
מעלה החמישה
נווה אילן
נטף
נס הרים
עין נקובא
עין ראפה
עמינדב
צובה
צור הדסה
קריית ענבים
רמת רזיאל
גבעת זאב
שואבה
שרפות

שריפות יער הן תופעה נפוצה בהרי ירושלים. בשנים 1987–2009 התרחשו בהרי ירושלים כ־4,000 אירועי שרפה, אם כי מרבית השרפות כילו שטח קטן מ־100 דונם. לפי הערכה, שרפה גדולה (נזק ל־6,000 דונם לפחות) מתרחשת אחת ל־12 שנים בממוצע, ושרפה של 1,500 דונם מתרחשת אחת לארבע שנים בממוצע. שרפות בולטות אחדות:
השרפה בשער הגיא (1995) – פרצה ב־2 ביולי 1995 והתחוללה בחלק המערבי של הרי ירושלים וכילתה קרוב ל־20,000 דונם של יער נטוע וחורש טבעי בהרי ירושלים ובפארק יצחק רבין. הייתה זו השרפה הגדולה ביותר בתולדות ישראל עד לשרפה בכרמל בדצמבר 2010.
השרפה בהרי ירושלים (2016) – פרצה ב־25 בנובמבר 2016, כחלק מגל שרפות בישראל באותה עת, ושרפה מעל 14,000 דונמים של יער.
השרפה בהרי ירושלים (2021) – פרצה ב־15 באוגוסט 2021 ושרפה כ־11,000 דונמים של יער.
תוך שבועות אחדים לאחר השרפה ישנם סימנים של התחדשות הצומח.
לקריאה נוספת

מנחם מרקוס, הרי ירושלים: סקר נוף ומסלולי טיול, הוצאת מעריב, 1993.
הערות שוליים

↑  אורי ערד ואחרים, צפון הרי ירושלים - סקר, ניתוח והערכה של טבע, נוף ומורשת האדם, מכון דש"א, מאי 2016
מסלול הליכה העובר ליד בית החולים הדסה עין כרם
הרי יואינטה

| --- | --- |

מבט על פסגת קינג (Kings Peak) ואגן הנרי'ס פורק (Henry's Fork) המדגים את הפסים בצוקים ואת האגנים המאפיינים את רכס הרי יואינטה
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס
 גובה:  4,123 מטר (פסגת קינג)
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  יוטה וויומינג בארצות הברית
 רכס הרים:  הרי הרוקי 
 קואורדינטות:  40°46′34″N 110°22′22″W﻿ / ﻿40.776111°N 110.372778°W﻿ / 40.776111; -110.372778
  (למפת יוטה מוגדלת) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח הרי יואינטה(למפת יוטה רגילה) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח הרי יואינטה
 
הרי יוּאִינְטָה (באנגלית: Uinta Mountains) הם רכס הרים המשתרע ממזרח למערב בצפון-מזרח מדינת יוטה שבארצות הברית, כ-160 קילומטרים מזרחית לסולט לייק סיטי בירת המדינה, כשהוא מתפשט במקצת גם לדרום ויומינג. הרי יואינטה הם שלוחה של הרי הרוקי וייחודם בהיותם הרכס הגבוה ביותר בגוש 48 המדינות הרצופות של ארצות הברית המשתרע ממזרח למערב. גובה הפסגות ברכס נע בין 3,400 מטרים ועד ל-4,123 מטרים (פסגת קינג - Kings Peak) מעל פני הים, שהיא גם הנקודה הגבוהה ביותר במדינת יוטה. כביש מדינתי מספר 150 המכונה "כביש אגם המראה" (Mirror Lake Highway) חוצה את המחצית המערבית של הרי יואינטה בדרכו לוויומינג, והוא הכביש הסלול הגבוה ביותר ביוטה (3,266 מטרים מעל פני הים במעבר ההרים Bald Mountain Pass). מקור השם בשבט האינדיאני יוט.
גאולוגיה

הרי יואינטה נוצרו עקב ההתרוממות הטקטונית של האורוגנזה הלרמידית של סלעי משקע מותמרים שהושקעו באגן בין קראטונים בדרום מערב לאורנטיה, בתקופת שבה התפרקה  יבשת העל רודיניה. סלעי המשקע המותמרים ממקור ימי ונהרי הם מעידן הנאופרוטרוזואיקון (בין לפני 800 עד לפני 700 מיליון שנים), ובנויים בעיקר מקוורציט, לווחה ופצלים. סלעים אלו מרכיבים את חבורת הר יואינטה ומגיעים לעובי של 4 עד 7.3 קילומטרים. מרבית הפסגות הגבוהות הם מחשופים של חבורת הרי יואינטה. פסגות רבות מוקפות בטבעות של צוקים והם מסתיימים בפסגה שטוחות או רחבות. ההרים תחומים מדרום ומצפון על ידי העתקים הפוכים המתמזגים מתחת לרכס, מצפון על ידי "העתק האגף הצפוני" (North Flank fault), ומדרום על ידי "העתק גבול אגן יואינטה" (Uinta basin boundary fault).
חבורת הר יואינטה מורכבת (מהשכבה העתיקה ביותר לצעירה ביותר) מהשכבה האחידה המכונה "Uinta Mountain unidivided" הבנויה מארניט קוורצי, שעליה מונחות "תצורת אגם מוסהורן" (Moosehorn Lake formation), "תצורת הר ווטסון" (Mount Watson formation), "תצורת פסגת הדס" (Hades Peak formation) ו"תצורת הפצלים האדומים" (Red Shale formation). האגפים של הרייואינטה המשתרעים ממזרח למערב מכילים רצפים של שכבות מעידני הפלאוזואיקון והמזוזואיקון המתפרסים בין "תצורת לודור" (Lodore Formation) מתור הקמבריון ועד ל"תצורת פצלי מנקוס" (Mancos Shale Formation) מהקרטיקון שכולן עברו הטיה במהלך התרוממות רכס ההרים.
התרוממות הרכס מתוארכת לאורוגנזה הלרמידית, מלפני 70 מיליון עד לפני 50 מיליון שנים, כשכוחות הדחיסה יצרו העתקים הפוכים בזווית חדה הן מצפון והן מדרום לרכס ההרים הנוכחי. הכיוון מזרח-מערב של הרי היואינטה חריג בהשוואה למרבית הרכסים של צפון הרי הרוקי, ייתכן ועובדה זו קשורה לדפוסים משתנים של לחצים ולסיבוב של רמת קולורדו.
הפסגות הגבוהות של הרי יואינטה כוסו בשכבה עבה של קרחונים בעידן הקרח האחרון ומרבית עמקי הנחלים הגדולים הן מצפון והן מדרום לרכס הם עמקים קרחוניים גדולים. עם זאת, אף על פי שהפסגה הגבוהה ביותר היא מעל 4,100 מטרים, האקלים כיום יבש כל כך שאף קרחון לא שרד אפילו לפני הנסיגה המהירה של הקרחונים מאז אמצע המאה ה-19. הרי היואינטה הם הרכס הקרוב ביותר לקוטב הצפוני שפסגותיו מעל ל-4,000 מטרים ושאין בו קרחונים, ולמעשה הם רכס ההרים הגבוה ביותר ב-48 המדינות הרצופות בארצות הברית בלא קרחונים בימינו. קפאת-עד קיימת בגבהים מעל 3,000 מטרים ולעיתים גורמת ליצירת קרחון סלעי.
בין הפסגות וקווי הרכס יש אגנים רחבים שטוחים, ובהם כ-500 אגמים קטנים. אחד האגמים הפופולריים ביותר בשל יופי נופיו והדיג העשיר של מימיו הוא אגם המראה (Mirror Lake).
הידרולוגיה

חלקים גדולים מהצד המזרחי ומהצד המערבי של הרכס נמצאים בשטח אגן הניקוז של נהר הקולורדו, כולל בלקס פורק (Blacks Fork) ודושן (Duchesne), יובלים של הנהר גרין. הנהר גרין הוא אחד היובלים העיקריים של הקולורדו והוא זורם בקשת חדה מסביב לצד המזרחי של הרכס.
מקורם של הנהרות בר (Bear River) וובר (Weber River), שני היובלים הגדולים ביותר של ימת המלח הגדולה, במדרון המערבי של הרכס. הנהר פרובו (Provo River), היובל הגדול ביותר של אגם יוטה, מתחיל את דרכו בצד הדרומי של הרכס וזורם מערבה אל אגם יוטה, המתנקז באמצעות הנהר ג'ורדן (Jordan River) לימת המלח הגדולה.
בחלקים גדולים מהרכס עולה כמות המשקעים הממוצעת על 1,000 מ"מ בשנה. הפסגות הגבוהות מכוסות בשלג מרבית השנה למעט התקופה בין יולי לספטמבר. סך אורך כל הנחלים והפלגים הזורמים ברכס עצמו עולה על 640 קילומטרים ויש בו כ-1,000 אגמים.
אקולוגיה

הרי יואינטה הם חלק מאזור האקולוגי היערות ההרריים של ווסאץ' ויואינטה (Wasatch and Uinta montane forests). כמעט כל הרכס כלול ביער הלאומי ווסאץ'-קשה (Wasatch-Cache National Forest, בצד הצפוני והמערבי) וביער הלאומי אשלי (Ashley National Forest, בצד הדרומי והמזרחי). הפסגות הגבוהות ביותר של הרכס מוגנות כחלק מאזור הטבע הבראשיתי היואינטה הגבוה (High Uintas Wilderness). היערות מכילים מינים רבים של עצים, כולל אורן מפותל (Pinus contorta), אשוח תת-אלפיני (Abies lasiocarpa), אשוח דאגלס (Pseudotsuga menziesii), אשוחית אנגלמן (Picea engelmannii) וצפצפה רעדנית (Populus tremuloides). בנוסף, גדלים בהרי היואינטה מינים רבים של עשבים ושיחים.
אתרים בולטים

המונומנט הלאומי דינוזאור שוכן באגף הדרום מזרחי של הרי יואינטה על הגבול בין קולורדו ליוטה.
שביל הייליין (Highline Trail) הוא מסלול הליכה פופולרי החוצה את כל הרכס.
הערות שוליים

↑  Kings Peak, Utah
↑  Utah Place Names
↑  Paleomagnetic results from the Neoproterozoic Uinta Mountain Group
↑  אבן חול שמורכבת בעיקר מגרגרי קוורץ
↑  Are there glaciers in Utah’s mountains?
↑  באנגלית Permafrost, קרקע הנשארת קפואה במשך תקופה ארוכה ואינה מפשירה גם בקיץ
↑  Glacial Geology of the Northern Uinta Mountains
↑  באנגלית rock glacier, שברי סלעים המלוכדים באמצעות גבישי קרח הזורמים כמו קרחון
↑  WRCC.dri.edu
| דגל יוטה מדינת יוטה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סולט לייק סיטי |  |
| אזורים גאוגרפיים | רמת קולורדו • האגן הגדול • ימת המלח הגדולה • מדבר מוהאבי • עמק מוניומנט • הרי יואינטה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | סולט לייק סיטי • וסט ואלי סיטי • פרובו • וסט ג'ורדן • אורם • סנדי • אוגדן • סנט ג'ורג' • לייטון • טיילורסוויל • סאות' ג'ורדן • לוגאן • להי • מוריי • באונטיפול • דרייפר • ריברטון • רוי • ספאניש פורק • פלזנט גרוב |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות יוטה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558408605171  LCCN: sh85139328  NKC: ge805565  VIAF: 236098054   WorldCat (עם VIAF): 236098054 
פסגת היידן (Hayden Peak) והר אגסי (Mount Agassiz) כפי שהם נשקפים מהר בולד (Bald Mountain)
ז'רמן דה ברי

| --- | --- |
 לידה:  1490 אוסר, צרפת 
 פטירה:  22 ביולי 1538 (בגיל 48 בערך) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  לטינית 
 
איור לפואמה של דה ברי, בה נראית "קורדלייר" עולה בלהבות ומאחוריה האונייה האנגלית "ריג'נט"
זֶ'רְמֶן דֶּה בְּרִי (בצרפתית: Germain de Brie, בלטינית: Germanus Brixius;‏ 1490 – 1538) היה משורר, מלומד והומניסט צרפתי איש הרנסאנס. הוא היה ידידו הקרוב של ארסמוס מרוטרדם, ונתפרסם בעיקר בשל המריבה הספרותית שהייתה לו עם תומאס מור.
שנותיו הראשונות

ז'רמן דה ברי נולד באוסר שבצרפת, שם למד משפטים. אחר כך יצא למסע ברחבי אירופה ונעשה "חברותא" להנריקוס קורנליוס אגריפה. מ-1508 למד אצל יאנוס לאסקריס ובאותה תקופה התיידד עם ארסמוס מרוטרדם. הוא שימש מזכירו של לוּאָה דה אַמְבּוּאָז, הבישוף של אלבי, ואחר כך של המדינאי הצרפתי ז'ן דה גֶּנֶה.
אחרי מותו של ז'ן דה גנה ב-1512 פנה אל אן מברטאן, מלכת צרפת, כדי שתהיה לפטרוניתו. היא נעתרה לו אחרי שהציג בפניה יצירה שכתב, "Chordigerae navis conflagratio" ("השריפה של האונייה קורדלייר"), פואמה בלטינית על אובדנה זה לא כבר של אוניית הדגל הברטאנית "קורדלייר" בקרב סן מתייה בין ציי אנגליה וצרפת. היצירה תורגמה עבור המלכה לצרפתית על ידי פייר שוּקִי (Pierre Choqué), והיא המפורסמת ביותר מכל כתביו.
המריבה עם תומאס מור

הפואמה הציתה מריבה ספרותית עם המלומד והמדינאי האנגלי סר תומאס מור, בחלקו משום שמתחה ביקורת על המפקדים האנגליים, אך גם בשל ההפלגה בתיאור אומץ לבו של מפקד האונייה הברטאני, הרווה פורטסמוגה (Hervé de Portzmoguer). באפיגרמות ששלח תומאס מור אל דה ברי הוא מגחך על דברי המשורר אודות "הרווה הנלחם ללא הבחנה עם ארבעה כלי נשק ומגן; אפשר שהדבר חמק מעייניך, אך ראוי שהקורא ידע למפרע כי היו להוורה ארבע ידיים."
דה ברי, שנפגע מהתקפתו של מור, חיבר תשובה תוקפנית, סאטירה בחרוזים בלטינית בשם "אנטימורוס" (Antimorus, 1519) לה הוסיף נספח ובו "רשימה עמוד-אחר-עמוד של הטעויות בפואמות של מור". סר תומאס לא נשאר חייב וכתב מיד פמפלט עוקצני, Letter against Brixius, אך כאן התערב ארסמוס ושכנע את מור לעצור את מכירת החיבור ולהניח לעניין.
המשך קורותיו

דה ברי נתמנה לארכידיאקון של אלבי, ובנוסף לתפקידיו כמזכיר של המלכה אן והממונה על חלוקת כספי הצדקה (אלמונר) מילא גם משרות חשובות נוספות בשורות הכנסייה. ב-1522 שב דה ברי ללימודי יוונית. הוא החל מתרגם את כתביו של התאולוג היווני יואנס כריסוסטומוס, כי חשב שהם ראויים לתפוצה רחבה. ארסמוס סייע לו במלאכה זו. מאוחר יותר התערב דה ברי במריבות בין ארסמוס ומלומדים אחרים, ובמיוחד בזו שנתגלעה עם גיום בידה בעקבות פרסום החיבור "קיקרוניאנוס" (Ciceronianus) שכתב ארסמוס. ב-1536 כתב דה ברי נקרולוג מלא שבחים על ארסמוס.
כתביו

Chordigerae navis conflagratio, פריז 1513.
Antimorus, פריז 1519.
Epitaphien für Erasmus (entst.1536), בתוך: Catalogi duo operum Desiderii Erasmi. בזל 1537.
הערות שוליים

↑  Stanford University – Agrippa-Nettesheim.
↑  Jennifer Britnell, "Court Poets of Louis XII and Anne of Brittany" in Sarah Alyn Stacey (ed). Court and Humour in the French Renaissance: Essays in Honour of Professor Pauline Smith, Peter Lang, 2009, p.50.
↑  Donald Stone, "The Herveus of Germanus Brixius". In: Tournoy, Gilbert (editor). Humanistica Lovaniensia, vol. xxix-1980. Leuven University Press. p. 176.
↑  Marius, Richard (1999). Thomas More: A Biography. Harvard University Press. p. 58.
↑  Marius (1999), p. 58.
↑  Peter G. Bietenholz, Thomas Brian Deutscher, Contemporaries of Erasmus: A Biographical Register of the Renaissance and Reformation, Volume 1, University of Toronto Press, 2003, p. 200.
1 2  Bietenholz (2003), p. 200.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5319094  BnF: cb124625603 (data)  GND: 102473439  ISNI: 0000 0003 6467 1420  LCCN: nr97042917  NTA: 089180216  SELIBR: 366970  SUDOC: 122215702  VcBA: 495/49214  VIAF: 227062191   WorldCat (עם VIAF): 227062191
ויקיפדיה בלאדינו

| --- | --- |

 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  2005 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 שפה:  לאדינו 
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  3,720
 https://lad.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה בלאדינו
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה בלאדינו ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה בלאדינו היא גרסת ויקיפדיה בלאדינו, ניב יהודי־ספרדי הנפוץ בקרב צאצאי מגורשי ספרד. היא נפתחה ב-21 בדצמבר 2006.
נכון ל-2 באוקטובר 2024 ישנם בוויקיפדיה בלאדינו 3,720 ערכים ו-20 משתמשים פעילים.
אף על פי שלדינו נכתבה בעבר בכתב עברי, מרבית דוברי השפה כיום כותבים אותה בלטינית, בוויקיפדיה בלדינו יש תוכן בשתי השפות, מרביתו בכתב לטיני.
ערכים רבים במהדורת ויקיפדיה זו מתמקדים בעם ישראל, במועדיו, ובמדינת ישראל.