סאליף קייטה (מוזיקאי)
קריירה

ב-1987 המפיק הסנגלי הצעיר איברהים סילה (Ibrahima Sylla) מימן את הקלטות האלבום "Soro" של סאליף, אשר היה הצלחה גדולה. הוא יצא לסיבוב הופעות ובאוקטובר 1987 הוזמן לאנגליה לקונצרט הענק שאורגן לכבוד יום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה, שם הפך לאחד מעמודי התווך של "עולם המוזיקה" בן לילה. ב-1988 הוא המשיך להופיע ברחבי צרפת והחל לכתוב מוזיקה לסרטים. ב-1989 הוא הוציא את אלבומו השני - "Ko - Yan". באחד השירים באלבום זה, "Nous pas bougé", הוא שר על הבעיות הסוציו-אקונומיות של המהגרים במדינתו ועודד אותם לא לאפשר לעצמם להיות מגורשים ולעמוד על זכויותיהם. הוא יצא לסיבוב הופעות לקידום אלבום זה ברחבי אירופה, יפן, אפריקה והקריביים.
ב-1991 הוא המשיך בסיבובי ההופעות, כשביוני יצא אלבומו השלישי, "Amen". באלבום זה התארחו אומנים יוקרתיים כגון: וויין שורטר (Wayne Shorter), קרלוס סנטנה (Carlos Santana) ושייח טידיאן סק (Cheikh Tidiane Seck) ממאלי על הקלידים, והוא היה מועמד לגראמי בקטגוריית "אלבום המוזיקה העולמית הטוב ביותר" ("Best World music album"). מועמדות זו הפכה את סאליף קייטה למוביל הראשון של להקה אפריקאית שזכה במועמדות לגראמי.
ב-1995 האלבום "Folon" סימל חזרה למסורת. קייטה שר על הכוח של יבשתו אפריקה, והדיסק הוקדש ללבקנים, עבורם הוא ייסד ארגון צדקה ב-1990 - SOS Albinos. אחייניתו הצעירה הלבקנית היא על כריכת האלבום.
סאליף חזר לעיתים קרובות למאלי מתוך הרצון שהדור הצעיר יוכל להרוויח מחוויותיו הבינלאומית. הוא פתח אולפן הקלטות כדי שמוזיקאים יוכלו להקליט במאלי ובכך להתנגד למוזיקה פיראטית השופעת באפריקה. בסוף 1997 החל אף להפיק זמר צעיר בשם פאנטני טור (Fantani Touré), אשר הייתה ההוצאה הבינלאומית הראשונה בסדרת "Salif Keita presents...". ב-1997 סאליף הוציא את האלבום "Sosie" שהיה כולו מוזיקה צרפתית.
שנתיים מאוחר יותר, במאי 1999, קייטה התארח בפסטיבל הסרטים בקאן (Cannes Film Festival) על מנת להביע את תמיכתו בסרט האפריקאי היחיד שהוצג שם. הוא הבהיר שנוכחותו הייתה הצהרה ושהוא חושש שתמיכה בתעשיית הסרטים היא לא אחת מהעדיפויות של יבשת אפריקה.
ביוני 1999 סאליף הוציא אלבום בשם "Papa", שם שבחר כמחווה אישית ל-11 ילדיו, אך גם כמחווה לאביו שלו אשר נפטר ב-1995. האלבום הוקלט בין אולפנים בבמקו, פריז וניו יורק, והוא כלל דואט בלתי נשכח עם הזמרת גרייס ג'ונס (Grace Jones). בשנת 2000 אלבום זה היה מועמד בטקס פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום המוזיקה העולמית הטוב ביותר" ("Best World music album").
ב-2001 סאליף קייטה פתח מועדון בבמקו שנקרא "Moffou", על שם כלי מוזיקלי מילדותו שנשכח. במקביל הוא גם הוציא אלבום נוסף שנקרא גם הוא "Moffou" והיה גם הוא הצלחה גדולה. בניגוד לאלבומו הקודם, אלבום זה היה בעל סגנון רגוע יותר. האלבום נחשב לאחד מיצירותיו הטובות ביותר של סאליף, ואף היה מועמד גם הוא בטקס פרסי גראמי. הרמיקס של מרטין סולוויג (Martin Solveig) לשיר "Madan" מאלבום זה כיכב ברחבות הריקודים ברחבי אירופה.
שנת 2004 הייתה נקודת מפנה עבור החיים המוזיקליים והאישיים של סאליף. הוא החליט לחזור לגור במאלי באופן קבוע וארגן שלוש הופעות ענק בבמקו לכבוד חזרתו. בנוסף הוא ארגן יום מיוחד לדיון בנושא "פיתוח סקטור המוזיקה האפריקאית" והשפעתה על קמפיינים נגד עוני, איידס ועוד מגפות באפריקה.
בנובמבר 2004 קייטה זכה לכינוי שגריר ספורט ומוזיקה מהאו"ם. בסוף נובמבר 2004 קייטה היה מעורב במטרה מרכזית נוספת - כשהשתתף בפסטיבל בדקר אשר באותה שנה עסק בנושא הדחוף של אולפני הפקה ובעיית המוזיקה הפיראטית באפריקה. בסוף 2004 סאליף קייטה הגיע לדרום אפריקה וקיבל את פרס מפעל חיים בטקס קורה (Kora Award).
ב-2005 סאליף וקנטה מנפילה (Kante Manfila) שיתפו פעולה כדי להוציא אלבום שהוקלט בשנות ה-80, בזמן שהיו חלק מלהקת "Les Ambassadeurs". האלבום לא היה הצלחה גדולה מבחינה שיווקית אך הוא סלל את הדרך לעבודה משותפת שהם על פרויקטים עתידיים.
באוקטובר 2005 סאליף הוציא את האלבום "M’Bemba" שמשמעותו "האב הקדמון" ("The Ancestor"). באלבום זה הוא חקר את ההיסטוריה שלו ואת מקורותיו הנסיכיים. האלבום קיבל שבחים ממבקרים והיה הצלחה גדולה באפריקה, אירופה וארצות הברית ואף היה מועמד שוב בטקס גראמי בקטגוריית "אלבום מוזיקה עולמית מודרנית" "Contemporary World Music Album". במקביל המשיך סאליף לתמוך באומנים מבטיחים ממאלי והאזורים השכנים.
ב-2007 הוא החליט להתמקד בפוליטיקה והשתתף כמועמד בבחירות לרשות המחוקקת של מאלי.
ההיקף הרחב של האקטיביזם הפוליטי שלו בא לידי ביטוי באלבום "La Différence" שיצא ב-2009 והוקלט בביירות, לוס אנג'לס, במקו ופריז. באלבום זה הוא שוב דן בגורל האכזרי של לבקנים באפריקה. אלבום זה זיכה ב-2010 אותו בפרס "המוזיקה העולמית הטובה ביותר" ("Best World Music") בטקס ה-"Victoires des Musiques" בצרפת. בשנה זו קייטה גם כונה שגריר השלום על ידי האיחוד האפריקאי והתחיל לעבור בקידום סקטור המוזיקה האפריקאית והשפעתה במלחמה נגד עוני, איידס, ונושאים אחרים עימם מתמודדת היבשת.
באוגוסט 2013 סאליף קייטה היה אמור להשתתף ב"פסטיבל ירושלים למוזיקה מקודשת" אך ביטל השתתפותו בשל איומים מה-BDS. בהמשך הוא פרסם מכתב התנצלות והבהיר שהוא אוהב את ישראל, את האווירה בה ואת מעריציה.