stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית משפטים ע"ש ברנרד ג' סגל
מבנה הספרייה והאוספים

כפי שמתואר בספר "תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים : שורשים והתחלות", שני האדריכלים: פרופ' פטריק גדס ופרנק מירס עסקו בהכנת תוכניות להקמת האוניברסיטה. גדס דגל בסגנון אוריינטלי, מה שתאם את החזון של מקימי האוניברסיטה "להציב את האוניברסיטה בצומת המפגש בין תרבות המערב לתרבות המזרח". הכיפה שעל המבנה נבנתה בהשראה על כיפת הסלע ושם היה משרדו של נשיא האוניברסיטה הראשון יהודה לייב מאגנס עד 1947.
בניין וולפסון בנוי מארבע קומות: הקומה העליונה שימשה כמקום לקיום אירועים אוניברסיטאיים עד 1948. הקומה כפי שהיא נראית כיום (ראו תמונה) עברה שיפוץ בסוף שנות ה-90. בקומה זו ניתן למצוא אוסף פסיקה של בית המשפט העליון עד תחילת שנת 2000 (משנת 2000 ואילך מחפשים במאגרים משפטיים), פסיקה וחקיקה בריטית מאמצע המאה ה-19, דיני קניין, דיני מקרקעין, חקיקה ופסיקה מנדטורית ועוד. בקומה זו ישנו חדר נפרד בו אוסף המשפט העברי.
בקומת הביניים ישנם אוספים בתחומים: פילוסופיה של המשפט, המשפט המוסלמי, המשפט האמריקני, משפט אירופאי, משפט וספרות, ספרות בתחום משטרה וקהילה, זכויות האדם, דיני משפחה, דיני איכות הסביבה ועוד.
הקומה התחתונה מורכבת מארבעה אולמות ובהם האוספים הבאים: אוסף המשפט הבינלאומי, אוסף דיני מיסים, אוסף קרימינולוגיה ואוסף המשפט הפלילי. בנוסף, ישנם חמישה חדרי למידה בגדלים שונים, חדר אתנחתה וחדר ספרים נדירים.
שמואל הוגו ברגמן מונה למנהל של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי עד 1935 (השנה שבה הפך לרקטור האוניברסיטה). במשך כעשור, הוא הגדיל את אוסף הספרייה מ-35,000 עד 300,000.בנוסף, ברגמן שכנע את ממשלת המנדט להעביר לספרייה עותק אחד מכל פרסום רשמי מנדטורי וכך הספרייה כיום מחזיקה בעותקים שאינם מצויים בשום ספרייה אחרת בישראל.
אליקים גוטהולד וייל החליף את ברגמן כמנהל בית ספרים בשנת 1935 ושימש בתפקיד זה עד 1946. בתקופתו נעשו שינויים רבים ואחד מהם הוא סגירת קומת המחסן לציבור. מאז ועד היום, הגישה למחסן היא לצוות הספרייה בלבד. במחסן נמצאים רשומות הכנסת מהקמת מדינת ישראל ועד שנות ה-90, מהדורות ישנות של ספרים בעברית ובלועזית. בעקבות השדרוג שנעשה בקומה התחתונה לפני שנתיים, אוסף כתבי העת בלועזית פינה את מקומו לחדרי למידה בקבוצות ובחלקו הועבר למחסן.
השינוי הנוסף שחולל וייל הוא החלפת שיטת המיון לפי דיואי לשיטה שהוא הכיר מעבודתו כספרן בגרמניה: הספרים לפי שיטת דיואי היו מחולקים לפי נושאים ווייל שינה לשיטה לפי מספר רץ. ספריית משפטים ממוינת לפי שיטת UDC.
אוסף פרטי אמנות הנמצאים בספרייה מונה תמונות מקוריות, ביניהן שתי תמונות של ליאופולד פיליכובסקי, וספלים של שופטים יהודיים בישראל ובעולם. ניתן לעיין בפריטים אלה באמצעות האתר הייחודי שהוקם על ידי אוצרות האוניברסיטה העברית.
הערות שוליים

↑  חגית לבסקי, 3, התעצמות אקדמית תוך מאבק לאומי, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים., ירושלים: הוצאת י.ל.מאגנס, האוניברסיטה העברית, 2009, עמ' 472
↑  אבי בראלי (ע), ירושלים החצויה 1948 - 1967: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר., ירושלים: הוצאת יד יצחק בן צבי, תשנ"ה - 1994, סדרת עידן מס' 18, עמ' 266
1 2  חגית לבסקי, 3, התעצמות אקדמית תוך מאבק לאומי, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים., ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י.ל.מאגנס, האוניברסיטה העברית, 2009, עמ' 468-466
↑  שאול בן מנחם כץ ומיכאל הד, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים : שורשים והתחלות, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 1997, עמ' 16-15
בניין ע"ש דוד וולפסון, האוניברסיטה העברית
סלאשדוט

| --- | --- |

 סוג:  דיונים בנושאי טכנולוגיה
 סלוגן:  News for nerds, stuff that matters 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 מייסדים:  רוב מאלדה, ג'ף בייטס
 בעלות:  רשת גיקנט
 שירותים עיקריים:  מדעי המחשב 
 הרשמה:  לא חובה
 slashdot.org
 
סלאשדוט (באנגלית: Slashdot; מסומן לעיתים קרובות ב-/.) הוא אתר חדשות מבוסס תוכן משתמש (ווב 2.0) בתחום המדע, מדע בדיוני וטכנולוגיה אשר נמצא בבעלות סורספורג'. הוא מציג אקטואליה ושם דגש על נקודת מבט חנונית. המאמרים נשלחים על ידי משתמשי האתר ונבחנים על ידי עורכים, כשלכל מאמר יש מדור תגובות בסגנון של פורומי אינטרנט. רשמית, השם "סלאשדוט" נבחר על מנת להתקיל את אלו אשר ניסו לבטא את כתובת האתר (באנגלית: h-t-t-p-colon-slash-slash-slashdot-dot-org").
היסטוריה

האתר נוסד על ידי רוב מאלדה (CmdrTaco) וג'ף בייטס (Hemos), אז סטודנטים בקולג' הופ, בשנת 1997. האתר הציג פורמט חדשני בזמנו של דיונים בנושאי טכנולוגיה שפתוחים לתגובות. הוא זכה לפופולריות רבה. ביוני 1999 נרכש האתר על ידי רשת אתרי האינטרנט Andover.net. בפברואר 2000 נרכשה החברה על ידי חברת הלינוקס VA-Linux. VA-Linux עברה כמה גלגולים ושינויי שמות, ושמה הנוכחי הוא גיקנט.
ב־25 באוגוסט 2011 התפטר מאלדה מעריכת האתר. במרץ 2012 עבר לוושינגטון פוסט בתור אסטרטג ראשי.
הערות שוליים

↑  אייקון המועדפים של סלאשדוט
↑  Slashdot FAQ: What does the name "Slashdot" mean?
↑  סלאשדוט נרכשת על ידי Andover.net - ידיעה באתר סלאשדוט, 29 ביוני 1999
↑  VA-Linux קונה את Andover.net - ידיעה באתר CNet‏, 3 בפברואר 2000
↑  רוב CmdTaco מאלדה מתפטר מסלאשדוט - ידיעה באתר סלאשדוט, 25 באוגוסט 2011
↑  מייסד סלאשדוט רוב מאלדה מצטרף לוושינגטון פוסט - הודעה לעיתונות של הוושינגטון פוסט, 5 במרץ 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרחיו מומו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1996 (בן 28) טנריפה, ספרד
 שם לידה:  סרחיו מומו
 מדינה:  ספרד
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  שחקן • רקדן
 פרופיל ב-IMDb
 
סרחיו מומו (בספרדית: Sergio Momo; נולד ב-12 ביולי 1996) הוא שחקן ספרדי, אשר זכה להצלחה עולמית בזכות השתתפותו בסדרה "אליטה".
ביוגרפיה וקריירה

סרחיו מומו נולד ב-12 ביולי 1996, בטנריפה שבספרד. הוא התאמן בריקוד עכשווי בבית הספר למחול JASM בטנריפה. הוא עבר מהאיים הקנריים למדריד כדי לפתח את קריירת המשחק שלו, והשתתף בשיעורים שהתקיימו בסטודיו חואן קרלוס קוראצה. בשנת 2016 כיכב בסדרת הטלוויזיה "אבודים במערב הפרוע" (אנ'), ששודרה בניקלודיאון. בשנת 2017 השתתף לראשונה בסרט העלילתי "אזור עוין", בבימויו של אדולפו מרטינז. בשנת 2019 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "השכן".
בשנת 2020 הצטרף לסדרת הטלוויזיה שהובילה לפריצתו הבינלאומית, "אליטה". הוא הצטרף לעונה השלישית של הסדרה, לצד אסתר אקספוסיטו.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | ערוץ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | "אבודים במערב הפרוע" | גוארד האטר | ניקלודיאון | 2 פרקים |
| 2019 | "השכן" | רובר | נטפליקס | 7 פרקים |
| 2020 | "אליטה" | יראי | נטפליקס | 6 פרקים |
| 2021 | "ברוך הבא לגן עדן" | TBA | נטפליקס | 8 פרקים |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | במאי/ת |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | "אזור עוין" | סולדדו האנט | אדולפו מרטינז |
| 2021 | "כשברוקלין פגשה את סביליה" | אריאל ברוקלין | ויסנטה וילנובה |
| 2021 | "8 שנים" | טיטו ראול | ג'ד אלקזר |
הערות שוליים

1 2 3  Sergio Momo, IMDb
↑  Lost in the West (TV Mini Series 2016), IMDb (באנגלית אמריקאית)
↑  Sergio Momo, FormulaTV (בספרדית)
↑  El vecino, 2019-12-31, נבדק ב-2021-06-27
↑  Quim Gutiérrez es el superhéroe Titán en las primeras imágenes de 'El vecino', FormulaTV (בספרדית)
↑  Urzaiz, Begoña Gómez (2020-03-20). "Sergio Momo: "Aun no había salido en 'Élite' y ya me había dado de bruces con los 'fans"". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2021-06-27.
עדשה (מצלמה)

עדשת מצלמה
עדשת מצלמה (עַצְמִית) היא עדשה אופטית אחת או יותר אשר מורכבת לפני המצלמה ומאפשרת לקבל תמונה חדה במרחקים שונים מהעצם המצולם ולחשוף את מישור הצילום לחלק ניכר מהאור המגיע למצלמה. התמונה שיוצרת העדשה היא העתק של הסצנה אליה מכוונת המצלמה.
מכיוון שעדשת המצלמה נמצאת בחזית המצלמה היא משמשת במקרים רבים דימוי למצלמה כולה ("מה שנתפס בעדשת המצלמה")[דרוש מקור].
סוגי עדשות עיקריים הם עדשות רחבות, עדשות טלפוטו, עדשות מאקרו ועדשות עין הדג. ישנן עדשות זום ועדשות פריים (ללא זום).
הערות שוליים

↑  מונחי  האקדמיה (תשכ"ח): עַצְמִית וגם עֲדָשָׁה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563038205171  BNE: XX541420  BnF: cb119445094 (data)  GND: 4130929-7  LCCN: sh85076000  NKC: ph465309 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרחיו רוצ'ט

סרחיו רמון רוצ'ט אלברס (בספרדית: Sergio Ramón Rochet Álvarez; נולד ב-23 במרץ 1993 בנואבה פלמירה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת שוער בקבוצת נסיונל מליגת העל האורוגוואית ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים

רוצ'ט גדל במחלקת הנוער של דאנוביו.
ב-24 במאי 2014 חתם רוצ'ט בא.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 51 הופעות ליגה.
ב-27 ביולי 2017 חתם בסיוואספור מליגת העל הטורקית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 15 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה שימש כשוער מחליף ולא ערך הופעות כלל.
ב-1 ביולי 2019 חתם רוצ'ט נסיונל מליגת העל האורוגוואית.
קריירה בינלאומית

רוצ'ט נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר קופה אמריקה 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-27 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 1-0 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות אורוגוואי (2): 2019, 2020
הסופר קאפ האורוגוואי (1): 2021
הערות שוליים

↑  AZ haalt doelman Rochet naar Alkmaar באתר הרשמי של א.ז. אלקמאר, 24 במאי 2014 (בהולנדית)
↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה |  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה | אורוגוואי |
סלאת א-זוהר

סלאת א-זוהר (בערבית: صَلَاة ٱلظُّهْر, בתעתיק מדויק: צלאת אל-ט'הר; באופן מילולי: תפילת הצהרים) היא התפילה השנייה מבין חמש תפילות החובה היומיות באסלאם. היא מורכבת מ-4 רכעאת, והזמן שלה מתחיל לאחר שהשמש מגיעה לקו הצהריים.
ביום שישי, סלאת א-זוהר נחשבת סלאת אל-ג'ומעה, שבה מתכנסים המתפללים לתפילה משותפת במסגד, הכוללת גם ח'טבה.
ראו גם

צלאה
הערות שוליים

↑  WikiZero - Zuhr prayer, www.wikizero.com (באנגלית)
↑  Zuhr_prayer, wikimili
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרחיו קנאלס

סרחיו קנאלס מדרסו (בספרדית: Sergio Canales Madrazo, נולד ב-16 בפברואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר במונטריי מהליגה המקסיקנית ובנבחרת ספרד.
קריירה > קריירת מועדונים

בשנת 2008 קנאלס הצטרף לקבוצת המילואים של ראסינג סנטנדר, בה לקח חלק ב-28 משחקים וכבש 15 שערים. כבר באותה העונה שותף קנאלס במשחקי הקבוצה הבוגרת.
קנאלס שיחק לראשונה בליגה הספרדית מול אוסאסונה. קנאלס ערך עוד חמש הופעות בליגה הספרדית וגם שיחק בגביע המלך, אך מספר הדקות שלו בליגה הסתכם בכ-100 דקות בלבד. במחזור ה-13 סנטנדר הביסה 0–4 את אספניול כאשר קנאלס כובש צמד וקוטף את תואר השחקן המצטיין במשחק.
קנאלס הספיק לכבוש עוד שער נגד ואיאדוליד עד שהחלה ירידה ביכולתו. סנטנדר נלחמה עד המחזורים האחרונים על ההישארות בליגה, ואת העונה סיים קנאלס עם 31 משחקים בהם כבש שבעה שערים ובישל ארבעה נוספים.
בחודש פברואר פורסם שריאל מדריד הצליחה לעקוף את מנצ'סטר יונייטד, צ'לסי, מנצ'סטר סיטי ושאר הקבוצות שניסו לרכוש את השחקן, והקבוצה רכשה את קנאלס ב-4.5 מיליון אירו.
בסוף עונת 2010-11 הושאל קנאלס לולנסיה. במדיה רשם 11 הופעות ליגה, בטרם נפצע ב-24 באוקטובר וגמר את העונה. על אף הפציעה, ב-19 ביולי 2012 קנאלס נרכש על ידי ולנסיה ב-3.5 מיליון אירו.
בינואר 2014 חתם בריאל סוסיאדד.
בקיץ 2018 חתם קנאלס בריאל בטיס.
בקיץ 2023 חתם במונטריי מהליגה המקסיקנית.
נבחרת לאומית

הוא הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לזכייה באליפות אירופה אחרי ניצחון 0–4 על נבחרת צרפת בגמר (2008), ושנה אחר-כך הוא זכה בטורניר ידידות יוקרתי. ספרד הביסה את גרמניה, וקנאלס, שכבש את אחד השערים, זכה בתואר שחקן הטורניר.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ספרד התקיימה ב-23 במרץ 2019 בניצחון הנבחרת על נורווגיה. קנאלס נכנס כמחליף בדקה ה-74' במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2014.
תארים

ריאל בטיס
גביע המלך: 2021/2022
הערות שוליים

↑  משקיעים בעתיד: סרחיו קנאלס חתם בריאל מדריד, באתר ONE‏, 12 בפברואר 2010
↑  קנאלס בוולנסיה, גבי מיליטו עזב את בארסה, באתר ערוץ הספורט, 4 באוגוסט 2011
↑  סרחיו קנאלס ייעדר 4-6 חודשים, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2011
↑  ynet ספורט, ספרד: גאגו וסרחיו קנאלס הצטרפו לוולנסיה, באתר ynet, 20 ביולי 2012
↑  העברות, 19.7: גאגו בוולנסיה, טוטנהאם אחרי סנטי קאסורלה, באתר ערוץ הספורט, 20 ביולי 2012
סוגנות
ראו גם

זכויות בעלי חיים
קרניזם
אפקט במבי
הערות שוליים

↑  אושרה רשימת מונחים גדולה בחקר החברה (סוציולוגיה) (טבת תשע"ו, דצמבר 2015), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏31 בדצמבר 2015
↑  What is Speciesism?, Oscar Horta, J Agric Environ Ethics (2010) 23:243–266
↑  Peter Singer: "The Ethics of What We Eat"
↑  Dr Alasdair Cochrane, University of Sheffield: 'Human Rights: Animal Rights', Politics at the University of Sheffield
↑  Alastair Norcross: Puppies, Pigs, and People: Eating Meat and Marginal Cases, Rice University, Philosophical Perspectives, 18, Ethics, 2004
↑  Stijn Bruers, Speciesism, Arbitrariness and Moral Illusions, Philosophia 49, 2021-07-01, עמ' 957–975 doi: 10.1007/s11406-020-00282-7
↑  World day for the End of Speciesism - Wodes, end-of-speciesism.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286475705171  BnF: cb171468165 (data)  GND: 4417632-6  LCCN: sh00007220
סמואיל מרקוביץ' פבזנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1910
 פטירה:  1991 (בגיל 81 בערך)
 
סמואיל (שמואל) מרקוביץ' פבזנר (ברוסית: Самуил Маркович Певзнер;‏ 1991-1910) היה יהודי רוסי סובייטי, אשר הציל עשרות ילדים יהודים, רובם מביאליסטוק וסביבתה, בתקופת השואה, כאשר הוביל אותם ברכבת לאזור הרי אורל ודאג להם במשך חמש שנות המלחמה.
נולד במוגילב בשנת 1910, בן לסוחר עצים. בשנת 1926 עברה המשפחה ללנינגרד, שם היה פבזנר הצעיר מדריך בקומסומול ובהמשך לימד את תולדות המפלגה הקומוניסטית בבית הספר הכוריאוגרפי בראשות אגריפינה ואגאנובה. ביוני 1941 ריכז מחנה של תנועת הנוער הקומוניסטית הפיונירים בדרוסקנינקי שבליטא, בו שהו כ-300 ילדים בגילאי 7-17 בהם כ-180 ילדים יהודים, רובם (כ-140) מהעיר ביאליסטוק.
החילוץ מזרחה ברכבת

ב-21 ביוני בעת שערך פבזנר עם הילדים את החזרות לפתיחה החגיגית של המחנה, קיבל הוראה לפנות את כל הילדים מהמחנה ברכבת בשל מתקפת הפתע בה פתחה גרמניה על שטחי ברית המועצות, וקרבתם של הגרמנים למחנה. פבזנר נאבק להצליח להעלות את כלל הילדים לרכבת, שרציפיה היו הומי אדם מאנשים שביקשו להימלט מהאזור. הרכבת נסעה תחילה לכיוון ביאליסטוק במטרה להחזיר את הילדים להוריהם, אולם כשהגיעה לעיר גרודנו, התברר כי השטח נמצא בידי הנאצים והגשרים אל ביאליסטוק מפוצצים.
פבזנר איים על נהג הרכבת באמצעות אקדח, והצליח לגרום לשינוי כיוון הנסיעה לווילנה שבליטא. בהמשך, המשיכה הרכבת עם הילדים, תחת פיקודו של פבזנר, בנסיעה בת שבועיים מזרחה לעבר הרי אורל, כשהיא נתונה בדרכה להתקפות מטוסים גרמנים. בכל התקפה, נעצרה הרכבת והילדים התפזרו ביערות ובין השיחים שלצד המסילה.
בעת עצירה בעיר מינסק, ירד פבזנר מהרכבת לאסוף ציוד ומזון לילדים, ונפגע בידו מהפצצה אווירית. הרכבת עזבה בבהילות בלעדיו, אולם פבזנר לא ויתר ולאחר קבלת טיפול רפואי, למרות הפציעה, השיג את הרכבת בתחנה אחרת. ב-2 ביולי 1941 הגיעה הרכבת לתחנה האחרונה בעיר סאראפול, ומשם הועברו הילדים לכפר קראקולינו (אנ') שבהרי אורל.
חמש שנים במחסה

במבנה בית ספר ישן בקראקולינו הוקם מוסד עבור הילדים ופבזנר מונה למנהלו ודאג לכל מחסורם, כולל אוכל, שהיה בצמצום, וביגוד חם כדי לשרוד בקור החורפי של 40 מעלות מתחת לאפס. פבזנר קיבל על עצמו להיות אחראי על הילדים מרגע הפינוי ועד כשנה לאחר המלחמה, ועל פי עדויותיהם היה להם כאב במשך אותן חמש שנים ודאג למלא את כל מחסורם במסירות יוצאת דופן ולהבטיח את ביטחונם, חינוכם וטובתם. המוסד כלל בין היתר בית ספר עם מורים, גינת ירק, 70 דונם של אדמה לעיבוד, חיות משק, שלושה טרקטורים וכלים חקלאיים נוספים.
בתחנת הרכבת בליטא הצטרף לקבוצה יעקב טוביאש, מחנך יהודי דתי מפולין, אשר ראה שבין הילדים יש גם ילדים יהודים. הוא התלווה לקבוצה בנסיעת המנוסה, ונשאר עם הילדים במחנה במשך כל התקופה, שם שימש כמחנך ולימד את הילדים יהדות וציונות (שהיו אסורים לפי המגבלות שהטילו הסובייטים). קבוצת הילדים כללה ילדים מרקעים שונים – פולנים, יהודים דתיים ויהודים חילונים, שהוריהם היו אנטי-ציונים. למרות זאת, הצליח פבזנר למצוא מכנה משותף והמשיך לטפל בכולם עד תום המלחמה בשנת 1946.
אחרי המלחמה

הילדים היהודים במחנה לא ידעו מה עלה בגורל בני משפחותם עד לאחר המלחמה. חלק מילדי המחנה שבגרו השתלבו בחברה הסובייטית ובצבא האדום. באפריל 1945 לאחר שחרור פולין, ליווה פבזנר את הילדים הפולנים במחנה חזרה לביאליסטוק. ב-2 ביוני 1947 ליוו פבזנר וטוביאש 59 ילדים יהודים חזרה לפולין, ופבזנר נפרד מהם בגבול. טוביאש דרבן את הילדים לשוב לפולין לחפש קרובים, אך גם משום שידע שמפולין יהיה קל יותר להעלותם ארצה - דבר שלא התאפשר משטחי ברית המועצות. רק ארבעה מילדי דרוסקנינקי מצאו קרובי משפחה חיים בפולין.
ב-14 ביוני 1946 הצטרפו הילדים היהודים חברי הקבוצה להכשרה של תנועת דרור במסגרת ארגון הבריחה, ב-20 בנובמבר הועברו על ידי התנועה לשאטו דה-לגאט (Chateau de la Guette) סמוך לפריז. חלק מהילדים ניסו לעלות ארצה באוניית המעפילים תיאודור הרצל, אך נתפסו והובלו לקפריסין, ילדים נוספים עלו בגלי עלייה מאוחרים יותר. מרבית חברי הקבוצה נקלטו בקיבוץ גשר.
אחרי המלחמה > אחרית ימיו

פבזנר נשאר בברית המועצות אחרי המלחמה וזכה להוקרת ממשלות פולין וברית המועצות. הוא נשאר באודמורטיה והתחתן עם אחת מבנות הקבוצה המבוגרות יותר, בתיה רייכר שהוסמכה לאחות בבית הספר לאחיות בסאראפול, ונולדו להם שני בנים. בתחילת שנות ה-70 עברה המשפחה לאיז'בסק שם עבד כמנהל מרכז התיירות של האזור.
פבזנר הגיע לביקור אחד בישראל ביוזמת הילדים שהציל בקיץ 1991. זמן קצר לאחר מכן נפטר באותה שנה במוסקבה.
כהוקרה לפעילותו קיבל בשנת 2016 את "אות המציל היהודי" מטעם ארגון "בני ברית" והוועדה להוקרת גבורתם של המצילים היהודים בשואה (JRJ). את האות קיבלו בשמו, בנו ד"ר מארק פבזנר ונכדו בוריס.
לקריאה נוספת

שרה שנר-נשמית, פואמה פדגוגית אחרת, הוצאת בית לוחמי הגטאות, 1996
הערות שוליים

1 2 3 4  שמואל מרקוביץ' פבזנר - המלאך של ילדי ביאליסטוק, מצגת לזכרו בהוצאת קק"ל וארגון בני ברית
1 2 3  Как «удмуртский Шиндлер» Самуил Певзнер спас от нацистов несколько сотен детей(ברוסית)
1 2 3 4 5  אלן שניידר, שמואל מרקוביץ' בפזנר - מצילם של ילדי ביאליסטוק, חוברת זיכרון בהוצאת קק"ל וארגון בני ברית
1 2  כתבתו של בני עורי, ילדי ביאליסטוק, רואים עולם, הערוץ הראשון, 8 במאי 1916
1 2  Самуил Маркович Певзнер - спаситель детей Белостока (ברוסית)
↑  שמואל מרקוביץ פבזנר ז"ל באתר הגבורה
סן ג'ימיניאנו

סן ג'ימיניאנו (באיטלקית: San Gimignano) היא עיירה מוקפת חומה מימי הביניים על גבעה בגובה של 334 מטר בנפת סיינה במחוז טוסקנה שבאיטליה. העיירה ידועה במבנים מימי הביניים השוכנים בה, ובמיוחד במגדלים הנראים למרחוק. מבני העיר שמורים היטב ומהווים דוגמה לאדריכלות רומנסקית וגותית, בשילוב של בניינים חילוניים וכנסיות. בארמון קומונלה (מוניציפלי), כנסיית קוליגיאטה וכנסיית סנט-אגוסטינו ניתן למצוא פרסקות מהמאות ה-14 וה-15. המרכז ההיסטורי של סן ג'יאמיניאנו הוא אתר מורשת של אונסק"ו.
עוד ידועה העיירה ביין הלבן המיוצר בה, "ורנאצ'ה די סן ג'ימיניאנו" (Vernaccia di San Gimignano).
היסטוריה

במאה השלישית לפנה"ס היה במקום כפר אטרוסקי. ההיסטוריונים לופי, קופי ופקורי טוענים שבזמן קשר קטילינה במאה הראשונה לפני הספירה ברחו שני אחים פטריקים מוציו וסילביו לעמק אלסה ובנו שתי מצודות: מוקיו וסילביה (היום סן ג'ימיניאנו).
השם סילביה שונה בשנת 450 לספירת הנוצרים לסן ג'ימיניאנו אחרי שהבישוף של מודנה, ג'מיניאנוס גרם לאנשיו של אטילה ההוני לחוס על הטירה. בעקבות פעולה זו המיוחסת לבישוף, הוקדשה לכבודו כנסייה. במאות השישית והשביעית התפתח כפר עם חומות סביבה, שנקרא לאחר מכן "הטירה של סן ג'ימיניאנו" או טירת היער בגלל היער הנרחב שסבב אותה. משנת 929 העיר נשלטה על ידי הבישופים של וולטרה.
בימי הביניים והרנסאנס, הייתה סן ג'ימיניאנו נקודת עצירה לצליינים קתולים בדרכם לרומא והוותיקן, מכיוון שהייתה ממוקמת על דרך ימי הביניים פרנצ'יג'ינה. הפיתוח של העיר השתפר בזכות הסחר של מוצרים חקלאיים מהגבעות הפורות הסמוכות, בעיקר בזכות הזעפרן ששימש למאכל ולצביעת בדים וגם בזכות יין הורנאצ'ה די סן ג'ימיניאנו שעליו אמרו כי היה מקור השראה לאפיפיורים ולמשוררים.
בשנת 1199, העיר הפכה עצמאית מהבישופים של וולטרה, הקימה פודסטה, ונבנו כנסיות ומבני ציבור. עם זאת, השלום של העיר הופרע במאתיים השנים הבאות על ידי סכסוך בין סיעות הגואלפים וגיבלינים, ויריבויות משפחתיות בתוך העיר. הדבר הביא את המשפחות היריבות לבנות מגדלים גבוהים שהראו את עושרם ומעמדם. לקראת סוף תקופת ימי הביניים היו בעיירה 72 מגדלים שהגבוה מביניהם הגיע לגובה של 70 מטר. היריבות הוסדרה בהחלטת מועצה ששום מגדל לא יהיה גבוה יותר מזה של בית העירייה, הפאלאצו קומונלה.
בעוד הפטרון הרשמי הוא סן ג'מיניאנו, העיירה מכבדת גם את סנטה פינה (הידועה גם כסנטה סרפינה) שנולדה בסן ג'ימיניאנו בשנת 1238. ה-12 במרץ הוא היום המשויך אליה (תאריך מותה). ובמקדשה של הקפלה של סנטה פינה בכנסיית הקולגייט אפשר למצוא ציורי קיר שצוירו על ידי גירלנדאיו. הבית המיוחס לסנטה פינה עדיין עומד בעיר.
העיירה שגשגה עד 1348 עד שנפגעה על ידי המוות השחור שהשפיע על כל אירופה, וכמחצית תושבי העיירה מתו. לאחר המגפה העיר עברה לשליטתה של פירנצה. עם המעבר לשלטון פירנצה נבנו בה ארמונות גותים בסגנון פלורנטין, ורבים מהמגדלים הונמכו לגובה של הבתים. אולם לאחר זמן מה התפתחותה דעכה וסן ג'ימיניאנו נשמרה כמו שהייתה בימי הביניים עד המאה ה-19 כאשר הפכה למרכז תיירותי.
להלן התפתחות האוכלוסייה בעיר מאז שנת 1861: