stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל בילס
ביוגרפיה

בילס התגייס לצבא ארצות הברית ב-1976 ושירת כטכנאי מסוקים. ב-1979 יצא ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, הוא התגייס מחדש לצבא כקצין בדצמבר 1983. שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השני של רגימנט השריון ה-81 של הארמייה השביעית במערב גרמניה. שימש במשך שנתיים כקצין כוח אדם בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים הרביעי בדיוויזיית החי"ר הראשונה ובמאי 1991 מונה למפקד פלוגה בגדוד. הוא השתתף עמו במלחמת המפרץ. שימש קצין אג"ם וסגן מפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים המשוריין השלישי.
בשנים 2000–2002 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט הפרשים הראשון של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. בתפקידו הבא שירת במרכז לאימוני תמרון קרבי בארמייה השביעית, במהלך תפקיד זה השתתף בלחימה במבצע חופש לעיראק. ב-2003 ועוטר על פועלו בכוכב הכסף. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שירת במפקדת התמיכה בחיילים נכים במחלקת ההגנה של ארצות הברית ובאגף כוח האדם של הצבא.
באוגוסט 2006 מונה למפקד רגימנט הפרשים המשוריין השלישי, הוא לחם עם הרגימנט במלחמת עיראק. באפריל 2009 מונה לראש תוכנית "הלוחם המתקדם" במכון לחקר הביטחון. ביוני 2010 מונה למפקד כוח המשימה המשותף-צפון בפיקוד צפון של ארצות הברית. בספטמבר 2011 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן ראש מטה כוחות ארצות הברית באירופה. ביולי 2013 מונה למפקד בסיס פורט קרסון בקולורדו.
במרץ 2014 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה, הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, הוצב עם הדיוויזיה באפגניסטן ופיקד על כוח המשימה המשותף ב"מבצע חירות מתמשכת". בינואר 2016 מונה לקצין המבצעים של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הארמייה השמינית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. ב-2020 סיים את שירותו.
בילס בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. הוא נשוי למייגן ואב לשלושה בנים.
הערות שוליים

↑  Stephen Alan Bourque,John W. Burdan, The Road to Safwan: The 1st Squadron, 4th Cavalry in the 1991 Persian Gulf War, 2007, עמ' 12
↑  1st Cavalry commander gets second star, ‏kdhnews.com, ‏28 ביוני 2014
מורי הכנסייה

מורי הכנסייה (בלטינית: Doctores ecclesiae) הוא תואר הניתן לקבוצה מצומצמת של תאולוגים שזכו להכרתן של כנסיות נוצריות ככאלה אשר נודעה להם השפעה מכרעת על התפתחות הנצרות.
התואר בולט במיוחד בכנסייה הקתולית, בה הוכרזו שלושים ושלושה אישים (נכון ל-2006) כ"מורי הכנסייה". עם זאת, קיימים "מורי כנסייה" גם בכנסייה האורתודוקסית, הארמנית, האשורית וקיימת התייחסות לתואר אף בלותרניות.
בימי הביניים התייחס התואר לארבעה מאבות הכנסייה: גרגוריוס הגדול, אמברוזיוס, אוגוסטינוס והירונימוס. מעמדם של הארבעה נקבע רשמית בצו של בוניפקיוס השמיני משנת 1298. באותו תקופה קיבלו במזרח מעמד דומה שלושה חכמי דת: יוחנן כריסוסטומוס, בזיליוס הגדול וגרגוריוס מנזיאנזוס. ב-1568 נוספו לרשימה במערב ארבעת מורי הכנסייה של המזרח, שכללו, בנוסף לשלושת הנזכרים לעיל, גם את אתנאסיוס.
המועמדים לתואר הם חכמי דת שאינם עוד בין החיים ושהוכרזו קדושים, אך לא מתו כמרטירים. כן חייבים להתמלא שלושה תנאים: השכלה יוצאת דופן (eminens doctrina), קדושה יוצאת דופן (insignis vitae sanctitas) והכרזה של הכנסייה (Ecclesiae declaratio - עד כה תמיד בצו של האפיפיור). אין בהענקת התואר לקדוש משום הכרה גורפת באורתודוקסיה של כתביו.
רשימת מורי הכנסייה הקתולית

הרשימה להלן כוללת את המורים התאולוגים השונים לפי סדר זמן צירופם לרשימה זו.
גרגוריוס הגדול (תואר הוענק רשמית ב-1298)
אמברוסיוס (תואר הוענק רשמית ב-1298)
אוגוסטינוס הקדוש (תואר הוענק רשמית ב-1298)
הירונימוס הקדוש (תואר הוענק רשמית ב-1298)
יוחנן כריסוסטומוס (בפועל, מן המאה העשירית, תואר הוענק רשמית ב-1568)
בזיליוס הגדול (בפועל, מן המאה העשירית, תואר הוענק רשמית ב-1568)
גרגוריוס מנזיאנזוס (בפועל, מן המאה העשירית, תואר הוענק רשמית ב-1568)
אתנסיוס (תואר הוענק רשמית ב-1568)
תומאס אקווינס (תואר הוענק רשמית ב-1568)
בונוונטורה הקדוש (תואר הוענק רשמית ב-1568)
אנסלם הקדוש (תואר הוענק רשמית ב-1720)
איסידור מסביליה (תואר הוענק רשמית ב-1722)
פטרוס כריסולוגוס (תואר הוענק רשמית ב-1729)
לאו הראשון (תואר הוענק רשמית ב-1754)
פטרוס דמיאנוס (תואר הוענק רשמית ב-1828)
ברנר מקלרבו (תואר הוענק רשמית ב-1851)
הילריוס מפואטייה (תואר הוענק רשמית ב-1851)
אלפונסוס ליגוארי (אנ') (תואר הוענק רשמית ב-1871)
פרנציסקוס מסאל (תואר הוענק רשמית ב-1877)
קירילוס האלכסנדרוני (תואר הוענק רשמית ב-1883)
קירילוס מירושלים (תואר הוענק רשמית ב-1883)
יוחנן מדמשק (תואר הוענק רשמית ב-1883)
בדה ונרביליס (תואר הוענק רשמית ב-1899)
אפרם סוריאיה (תואר הוענק רשמית ב-1920)
פטרוס קניזיוס (תואר הוענק רשמית ב-1925)
יוחנן מהצלב (תואר הוענק רשמית ב-1926)
רוברטו בלרמינו (תואר הוענק רשמית ב-1931)
אלברטוס מגנוס (תואר הוענק רשמית ב-1931)
אנטוניוס מפאדובה (תואר הוענק רשמית ב-1946)
לורנציו מברינדיזי (אנ') (תואר הוענק רשמית ב-1959)
תרסה מאווילה (תואר הוענק רשמית ב-1970)
קתרינה מסיינה (תואר הוענק רשמית ב-1970)
תרז מליזייה (תואר הוענק רשמית ב-1997)
חואן דה אווילה (תואר הוענק רשמית ב-2012)
הילדגרד מבינגן (תואר הוענק רשמית ב-2012)
גרגורי מנארק (אנ') (תואר הוענק רשמית ב-2015)
אירנאיוס מליון (תואר הוענק רשמית ב-2022)
שבעה עשר הקדושים הראשונים נחשבים גם למורי הכנסייה האורתודוקסית.
איזידורוס מסביליה
פסלי מורי הכנסייה מאת ניקולו די פיירו למברטי ופיירו די ג'ובאני טדסקו במוזיאון הדואומו
מולך קוצני

| מולך קוצני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: חרדוניים
סוג:: מולך
מין:: מולך קוצני
שם מדעי
 Moloch horridus ‏גריי, 1841
תחום תפוצה

שמות נוספים
 Acanthosaura gibbosus

מוֹלֶךְ קוצני (שם מדעי: Moloch horridus) הוא המין היחיד בסוג מולך, השייך לתת-סדרת הלטאות. חי במדבריות מרכז אוסטרליה כדוגמת מדבר טאנאמי, מדבר גיבסון ומדבר החול הגדול. הוא ידוע גם בשם דרקון קוצני, לטאה קוצנית, שטן קוצני ושטן ההר. שם הסוג מגיע מהמילה מולך.
מאפיינים

אורכו מגיע עד כ-20 ס"מ, ומופעו בגוני החום עוזר לו להסתוות בנוף המדברי. קוצים מכסים את כל חלקו העליון, ומשמשים כאמצעי הגנה נגד טורפים. הוא מסוגל לשנות את צבעו בהתאם לטמפרטורה בו הוא נמצא: צבעו חום בהיר כשחם, וזה הופך כהה ככל שהטמפרטורות יורדות.
כאמצעי הגנה, נושא המולך על צווארו ראש מדומה, אשר בעת סכנה הוא מרכינו ומציגו כאילו היה ראשו אמיתי. עורו מחורר בתעלות קטנות היכולות לספוג מים, ולהובילם אל פיו. נקבת המולך גדולה מהזכר.
הוא אוכל בעיקר נמלים, ומסוגל לאכול עד כ-1500 ביום. כדי להרוות צימאונו הוא שותה מים המצטברים על עלי צמחים מדבריים במשך הלילה.
גודל התטולה הוא בדרך כלל בין שלוש לעשר ביצים, אשר מוטלות בין ספטמבר ודצמבר (אביב עד קיץ). הן נקברות מתחת לאדמה, ובוקעות לאחר שלושה חודשים.
הערות שוליים

↑  מולך קוצני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מולן (עיירה)

| --- | --- |
סמל מולןסמל מולן

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  קירכדורף אן דר קרמס
 שטח:  191.4 קמ"ר
 גובה:  442 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,653 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  47°53′01″N 14°15′32″E﻿ / ﻿47.883611111111°N 14.258888888889°E﻿ / 47.883611111111; 14.258888888889 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.molln.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהמולן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.מולן(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגמולן(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגמולן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מולן (בבווארית: Molln) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. בשנת 1919 התקיים במולן קרב בין ציידים ובו נהרגו ארבעה בני אדם.
גאוגרפיה

העיירה מולן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל. כ-70% מאדמות העיירה מיוערות, ו-20% הן אדמות חקלאיות.
הערות שוליים

↑  https://www.urlaubsregion-pyhrn-priel.at/en/oesterreich-poi/detail/430001395/poacher-s-museum-in-st-pankraz-klaus-an-der-pyhrnbahn.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540323305171  GND: 4115184-7  LCCN: nr94024779  MusicBrainz: ee4b0849-06c3-407d-b399-32fe6cd3755b  VIAF: 237742785   WorldCat (עם VIAF): 237742785 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחנה 14 במרץ

| --- | --- |

סמל ודגל הקואליציה
 מדינה:  לבנון לבנון
 מנהיגים:  סעד אל-חרירי
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 אידאולוגיות:  אנטי סוריה, לאומיות לבנונית
 מטה:  ביירות
 צבעים רשמיים:  אדום ולבן
קואליציית 14 במרץ (בערבית: تحالف 14 آذار, בתעתיק: "תחאלוף 14 אד'אר" - נקראת על שם תאריך מהפכת הארזים) היא ברית בפרלמנט הלבנוני המורכבת ממספר מפלגות וחברי מפלגות הדוגלים בעצמאות וריבונות לבנון. ההתנגדות להשפעת סוריה בלבנון, עם אירועי מהפכת הארזים ויציאת סוריה מלבנון בשנת 2005, היוותה הבסיס להקמת הברית. רוב השותפים לה הם מוסלמים סונים ונוצרים ומיעוטם מוסלמים שיעים.
שמה של קואליציה זו נגזר מתאריך מהפכת הארזים, שבה צעדו למעלה ממיליון אזרחים לבנונים למרכז ביירות בתביעה לגרש את כוחותיה הצבאיים של סוריה משטח לבנון ב-14 במרץ 2005. זאת, בעקבות ההתנקשות בחייו של רפיק אל-חרירי, התנקשות שביצועה יוחס על ידי לבנון, צרפת ומרבית מדינות העולם לסוריה ולתומכיה בלבנון. הברית מונהגת על ידי זרם העתיד, הכוחות הלבנוניים ומפלגת הפלנגות הנוצריות. בחודשים מאי ויוני 2005 הפכה ברית זו לדומיננטית בפרלמנט הלבנוני. יריבתה הפוליטית היא קואליציית 8 במרץ בהנהגת חזבאללה, אמל והזרם הפטריוטי החופשי.
המפלגות החברות בקואליציה

את הקואליציה מובילים זרם העתיד בהנהגת סעד אל-חרירי, הכוחות הלבנוניים בהנהגת סמיר ג'עג'ע ומפלגת הפלנגות בהנהגת אמין ג'ומאייל. מפלגות נוספות החברות בקואליציה הן: מפלגת החידוש הדמוקרטי בראשות נסיב לחוד, השמאל הדמוקרטי בהנהגת אליאס עטאללה, תנועת שחרור לבנון, החזית הלאומית הלבנונית בהנהגת קרלוס אדה, אחיינו של ריימונד אדה, המפלגה הלאומית הליברלית בהנהגת דורי שמעון, בנו של כמיל שמעון, מפלגת רמגבר הארמנית בהנהגת חאפוג קסרג'יאן ומפלגת החנצ'אג הסוציאל-דמוקרטית בהנהגת יגיא ג'רג'יאן.
מעבר למפלגות, קיימים גם ארגונים אזרחיים התומכים בקואליציה: קורנת שהוואן, אזרחים למען לבנון חופשית, המרכז לדמוקרטיה בלבנון והארגון הבינלאומי לתומכי הדמוקרטיה.
בחירות 2009

בבחירות לפרלמנט הלבנוני שנערכו ב-7 ביוני 2009 זכתה הקואליציה לרוב של 71 חברי פרלמנט מתוך 128, לפי החלוקה הבאה:
| מפלגה | מושבים בפרלמנט |
| --- | --- |
זרם העתיד: 30
המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית: 10
הכוחות הלבנוניים: 5
מפלגת הפלנגות: 5
אחרים: 19
עצמאיים: 2
תוצאות אלו אמנם דומות לתוצאות הבחירות לפרלמנט בשנת 2005, אז זכתה הקואליציה ל-72 מושבים בפרלמנט, שהצטמצמו ל-68, בין היתר בעקבות התנקשויות בחברי הפרלמנט שאיישו אותם, אך נראה כי ניצחון זה היה ניצחון מוראלי על קואליציית 8 במרץ. חודשיים לאחר בחירות אלו, ב-2 באוגוסט 2009, הכריז וליד ג'ונבלאט כי עוזב יחד עם מפלגתו את הברית והופך לזרם מרכזי, בדומה לגישת נשיא לבנון, מישל סלימאן. בעוד ג'ונבלאט לא הצטרף לברית 8 במרץ באופן רשמי, עצם התבדלותו מגורמי 14 במרץ נתנה מהלומה קשה לניצחון הציר הפרו-מערבי בבחירות אלו. לאחר עזיבה זו של המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, נשחק ניצחון 14 במרץ בבחירות עוד, עם ההסכמה הסורית-סעודית בנובמבר 2009, אשר הובילה להקמת הממשלה. במסגרתה, סוכמה הקמת ממשלה אחדות במתווה בו 15 שרים יהיו מקואליציית 14 במרץ, 10 ממחנה 8 במרץ האופוזיציוני ו-5 אשר יבחרו על ידי נשיא לבנון מישל סלימאן. ההסכמה על הקמת ממשלה זו בחסות סוריה וסעודיה, סימלה את תחילתו של תהליך התקרבות בין מנהיגים מ-14 במרץ, ובעיקר זרם העתיד ובראשו ראש הממשלה סעד אל-חרירי, לסוריה תוך עזיבת המסורתיות אשר עמדו מאחורי הקמת המחנה, אשר אף כונה בעבר המחנה האנטי-סורי. תהליך זה הגיע לשיאו עם הגעתו של סעד אל-חרירי לפגישה עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד ב-19 בדצמבר 2009, ולאחר מכן בריאיון לעיתון א-שרק אל-אווסט בו הכריז כי בניגוד לטענות העבר, סוריה אינה עומדת מאחורי רצח אביו, רפיק אל-חרירי.
מה שאליס שכחה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ליאן מוריאטרי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן רומנטי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2009
 תאריך הופעה ראשונה:  1 במאי 2009
 מספר עמודים:  544
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה ביתן
 תאריך:  2017
 תרגום:  אביגיל בורשטיין
 סדרה
 ספר קודם:  The Last Anniversary
 הספר הבא:  The Hypnotist's Love Story
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0-399-15718-9
מה שאליס שכחה הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית ליאן מוריארטי, המגולל את סיפורה של אם לשלושה ילדים, שבשל מכה בראש אינה זוכרת את עשר השנים האחרונות בחייה. הספר הוא הרומן השלישי של מוריארטי (מחברת הרומן רב המכר 'שקרים קטנים גדולים' שעובד לסדרת טלוויזיה מצליחה). הספר יצא באוסטרליה בשנת 2009, ובישראל בשנת 2017.
תקציר העלילה

אליס בת 39 אם לשלושה ילדים בתהליכי גירושין נופלת בחדר כושר במהלך אימון וסופגת מכה בראש. כשהיא מתעוררת היא מגלה כי נמחקו מזכרונה עשר השנים האחרונות של חייה והיא חושבת כעת שהיא צעירה בת 29 נשואה באושר ומצפה לילדה הראשון. אליס מנסה להשתלב בחייה 'החדשים' היא מכירה שוב את ילדיה את חברותיה החדשות ומנסה לגלות את כל מה שהתחדש בעולמה בעשור האחרון. אליס מתוודעת שבעשור האחרון היא הפכה לשונה בתכלית מאליס הישנה והיא ממאנת להתאים את עצמה לאורח החיים של אליס החדשה.
בדרך המוזרה הזאת לומדת אליס רבות על עצמה, על מי שהיא הייתה פעם, על מי שהיא היום ועל הבחירות שעשתה לאורך החיים, התהליך משנה אותה וגורם לה לתובנות חדשות על החיים גם כאשר זכרונותה מהעשור האחרון מתחילים לשוב אל תודעתה.
עיבוד קולנעי

בשנת 2014 דווח כי חברת סרטי טריסטאר רכשה את הזכויות לעיבוד קולנעי לרומן, בשנת 2017 דווח כי הבמאי דוד פרנקל עתיד לביים את הסרט.
הערות שוליים

↑  https://nuritha.co.il/en/node/51929
↑  מה שאליס שכחה - ליאן מוריארטי - נוריתה ביקורות והמלצות על ספרים, באתר nuritha.co.il
↑  WHAT ALICE FORGOT | Kirkus Reviews. (באנגלית)
↑  Miss 'Big Little Lies'? Here Are 4 More Liane Moriarty Books Slated for the Screen, EW.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מונה אי נשיג

בתורת הקבוצות, מונה אי-נשיג או מונה בלתי-נגיש הוא סוג של מונה גדול.
הגדרה

מונה לא בן-מנייה  \kappa  נקרא אי-נשיג חלש אם הוא מונה גבולי וסדיר (רגולרי).
מונה נקרא אי-נשיג חזק אם הוא גבולי חזק (כלומר לכל  \lambda <\kappa  מתקיים  2^{\lambda }<\kappa ) וסדיר.
כיום, "אי נשיג" משמש כמילה נרדפת ל"אי נשיג חזק".
היסטוריה

ב-1908, כחלק מהעבודה שלו על תכונות של מספרים מונים, הגדיר האוסדורף את מושג האי-נשיג החלש. המוטיבציה להגדרה הייתה שמונה כזה יהיה נקודת גבול של התהליך של לקיחת מונים עוקבים וגבולות של מונים (הוא יקיים למשל  \kappa =\aleph _{\kappa }). האוסדורף לא ידע להוכיח שקיים מונה אי נשיג, אך טען כי אם אחד כזה קיים הוא יהיה גדול מדי ולא יוכל לשמש לשום מטרה טבעית בתורת הקבוצות. בעקבות העבודה של גדל על L ידוע היום כי לא ניתן להוכיח במסגרת ZFC כי קיים מונה אי נשיג, ויתר על כן, משפטי האי-שלמות של גדל מראים כי אם ZFC קונסיסטנטית לא ניתן להוכיח במסגרתה כי התורה של "ZFC + קיים מונה אי נשיג" היא קונסיסטנטית (ראו בהמשך).
בשנת 1930, שרפינסקי, טרסקי וצרמלו הגדירו את מושג האי-נשיג החזק והראו את הקשר העמוק בינו לבין ההיררכיה של פון נוימן. מקשר זה נובע בקלות שלא ניתן להוכיח במסגרת ZFC כי קיים מונה אי נשיג חזק.
תכונות

כל אי-נשיג חזק הוא גם אי-נשיג חלש, וההפך מתקיים בהנחת השערת הרצף המוכללת (GCH). ללא הנחת GCH, ניתן להראות על ידי כפייה כי בהנחה שקיים אי נשיג מתיישב שאפילו  2^{\aleph _{0}} הוא אי-נשיג חלש.
מונה אי נשיג חלש, יישאר גבולי וסדיר כאשר נצמצם את ההתייחסות למחלקה L, ושם - כיוון ש-GCH מתקיים, הוא יהיה אי-נשיג חזק.
מודלים ועקביות

בתוך ZFC, ניתן לבנות היררכיה של כל הקבוצות. נגדיר באינדוקציה על הסודרים:
V_{0}:=\emptyset
V_{\alpha +1}:={\mathcal {P}}(V_{\alpha }) - כלומר קבוצת החזקה של הקבוצה הקודמת בהיררכיה.
אם  \alpha  סודר גבולי אז:  V_{\alpha }=\bigcup _{\beta <\alpha }V_{\beta } - כלומר איחוד כל השלבים עד לאותו מקום.
אקסיומת היסוד גוררת כי כל קבוצה מוכלת בשלב מסוים בתוך  V_{\alpha } (עבור סודר כלשהו).
ניתן להתייחס לקבוצות  V_{\alpha } כ"תחיליות" של העולם, ולשאול כמה מתוך תורת הקבוצות מתקיימת כבר בהן. קל לראות כי למשל כל תורת הקבוצות, למעט אקסיומת האינסוף, מתקיימת ב- V_{\omega }. כמו כן, אם נוותר על הסכימה של אקסיומת ההחלפה ובמקומה נשתמש באקסיומת ההפרדה, החלשה יותר, נקבל שהקבוצה  V_{\omega +\omega } היא מודל לגרסה הזו לתורת הקבוצות.
מוטיבציה עיקרית להגדרה של המונה האי-נשיג (חזק) היא העובדה הבאה: אם  \kappa  הוא מונה אי-נשיג, אז  V_{\kappa } הוא מודל של כל ZFC. עובדה זו הופכת את המונה האי-נשיג לסוג של מונה גדול. צרמלו ושפרדסון הוכיחו משפט חזק יותר - אם ננסח את תורת הקבוצות בלוגיקה מסדר שני, כאשר הסכימה של אקסיומת ההחלפה מוחלפת באקסיומת יחידה מסדר שני נקבל כי  V_{\kappa } הוא מודל של התורה הזו אם ורק אם  \kappa  הוא מונה אי-נשיג. בתורה הסטנדרטית (מסדר ראשון) הכיוון ההפוך לא נכון - אם יש מונה אי נשיג אז יש מתחתיו סודר  \alpha  בו  V_{\alpha } הוא מודל של ZFC.
מעובדה זו נובע כי לא ניתן להוכיח ב-ZFC שקיים מונה אי-נשיג - נניח בשלילה שהיה ניתן להוכיח זאת, אז היינו מקבלים כי עבור  \kappa  המונה האי-נשיג הראשון,  V_{\kappa } הוא מודל לתורה ZFC + "לא קיים מונה אי נשיג".
העובדה העדינה יותר היא שלא ניתן להוכיח ב-ZFC כי קיום מונה אי נשיג הוא עקבי. בניגוד, למשל, להשערת הרצף או לאקסיומת הבחירה עבורן ניתן להוכיח במסגרת ZFC כי התקיימותן או שלילתן הן עקביות - כאן ניתן רק להוכיח כי "לא קיים מונה אי נשיג" עקבי עם ZFC ולא ניתן להוכיח כי "קיים מונה אי נשיג" עקבי. הסיבה לכך היא שאם היה ניתן להוכיח מתוך העקביות של ZFC כי התורה ZFC+I היא עקבית (כאשר I הוא הטענה כי קיים מונה אי נשיג), אז היינו מקבלים כי התורה ZFC+I מוכיחה את עקביותה (כי היא מוכיחה את העקביות של ZFC על ידי בניית מודל עבורה) - בסתירה למשפט אי השלמות השני של גדל.
עובדה זו מדגימה כי ההנחה (או אקסיומה) שקיים מונה אי נשיג מחזקת באופן מהותי את ZFC כיוון שהיא מאפשרת לנו להוכיח את העקביות של טענות שלא יכולנו להוכיח את עקביותן מתוך התורה הסטנדרטית.
ראו גם

מונה גדול
מונה מדיד
מורי צ'ייקין

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1949 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  27 ביולי 2010 (בגיל 61) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו 
 פרופיל ב-IMDb
 
מורי אלן חייקין (באנגלית: Maury Alan Chaykin;‏ 27 ביולי 1949 – 27 ביולי 2010) היה שחקן אמריקאי-קנדי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של הבלש נרו וולף בסדרה "A Nero Wolfe Mystery", וכן בזכות משחק כשחקן אופי בסרטים ובתוכניות טלוויזיה רבות.
ביוגרפיה

חייקין נולד בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית. אביו, אירווינג ג'יי. צ'ייקין (1912–2007), נולד בברוקלין והיה פרופסור לחשבונאות בסיטי קולג' של ניו יורק. אמו, קלריס צ'ייקין (לבית בלומפילד, 1921–2012), נולדה בוויניפג שבמניטובה וגדלה במונטריאול שבקוויבק. היא בוגרת בית הספר לאחיות בבית החולים בית ישראל בניוארק שבניו ג'רזי. דודו מצד האם של צ'ייקין, ג'ורג' בלומפילד (1930–2011), היה במאי, מפיק, סופר ושחקן קנדי, שביים את מספר תוכניות טלוויזיה וסרטים שבהם השתתף צ'ייקין. צ'ייקין, שגדל בעיר ניו יורק, למד דרמה באוניברסיטה בבאפלו (אנ'), קמפוס של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק (אנ'). לאחר מכן עבר לטורונטו שבאונטריו, שם התגורר עד מותו. נישואיו הראשונים של חייקין, עם המפיקה הקנדית אילנה פרנק, הסתיימו בגירושים. לאחר מכן היה נשוי לשחקנית הקנדית סוזנה הופמן, ונולדה להם בת אחת.
צ'ייקין נודע בזכות משחק של דמויות משנה בעלות אופי סוער. אחד מתפקידיו הראשיים הנדירים היה נרו וולף. צ'ייקין גילם לראשונה את הבלש האגדי בסרט הטלוויזיה "The Golden Spiders: A Nero Wolfe Mystery" בשנת 2000, עיבוד טלוויזיוני של רשת A&E לרומן של רקס סטאוט (אנ') משנת 1953. טימותי האטון שיחק בהפקה כמלווהו של וולף, ארצ'י גודווין. "ניו יורק טיימס" דיווח על "העונג הבלתי מוסווה" של צ'ייקין מהכיכוב שלו: "יש עכשיו שלט חוצות יוצא דופן בשדרות סאנסט, עם תצלום עצום של הפנים שלי... אני נוסע לידו ללא הרף, הלוך ושוב, הלוך ושוב". ההצלחה של הסרט המקורי הובילה לסדרה שבועית, "A Nero Wolfe Mystery", ששתי עונות שלה הופיעו ב-A&E. צ'ייקין והאטון עבדו לפני כן יחד, לזמן קצר, בסרט "Turk 182" משנת 1985, ובהמשך בסרט "השמים נופלים" (אנ') מ-2006.
בעקבות שניים מתפקידיו המוקדמים זכה צ'ייקין הכרה ציבורית: מתכנת המחשבים ג'ים סטינג ב"משחקי מלחמה" ועד התביעה סם טיפטון ב"בן דודי ויני". ב-1990 היה לו תפקיד קטן אך מרכזי בסרט "רוקד עם זאבים", שבו שיחק את מייג'ור פמברו, מפקד הבסיס הצבאי המטורף שמתאבד לאחר פגישה עם ג'ון דנבאר (קווין קוסטנר).
צ'ייקין כיכב לראשונה בסרט "Whale Music" משנת 1994, שבו גילם כוכב רוק סחוט, המבוסס על בריאן וילסון. צ'ייקין נבחר לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי ג'יני ה-15 על המשחק בסרט זה. צ'ייקין שיחק גם בסרט אי הפיראטים מ-1995, בסדרת הטלוויזיה "Seeing Things" ו-"Emily of New Moon", כמו גם תפקיד חוזר ב"סטארגייט SG-1".
צ'ייקין גילם את סוכן ההימורים פרנק פרלין בסרט "פרשת מהוני" (אנ') על המהמר הכפייתי דן מהוני שגילם פיליפ סימור הופמן. בשנת 2006 הופיע צ'ייקין בפרק של המיני-סדרה של קן פינקלמן (אנ') "At the Hotel", ועל משחקו קיבל פרס ג'מיני (אנ') לשחקן האורח הטוב ביותר. הוא הופיע בתפקיד חוזר בסדרה "הפמליה" של HBO, כמפיק הסרטים הארווי ויינגרד, בן-דמותו של המפיק הארווי ויינשטיין. הוא הופיע גם כסטן דיאן, אביו של וודי (קווין זגרס), בקומדיה הרומנטית "יצאת גבר" (אנ').
צ'ייקין כיכב כסאם בלכר, הבעלים של בית ספר לנהיגה בוויניפג, בשתי העונות הראשונות (2008–2010) של סדרת הטלוויזיה הדרמטית-קומית הקנדית "Less Than Kind". הסדרה קיבלה את פרס ג'מיני לשנת 2010 לתוכנית או סדרת הקומדיה הטובה ביותר.
מורי צ'ייקין נפטר בטורונטו ב-27 ביולי 2010, ביום הולדתו ה-61, מסיבוכים של זיהום במסתמי הלב. בשנת 2011 קיבל צ'ייקין, לאחר מותו, את פרס ACTRA (אנ') טורונטו להופעה מצטיינת על תפקידו כסאם בלכר. הוא היה מועמד לפרס בשנת 2003, על גילום דמותו של נרו וולף.
הערות שוליים

1 2  Weber, Bruce, "Maury Chaykin, Character Actor, Dies at 61"; The New York Times, July 29, 2010
↑  הודעה על מותו של אירווינג צ'ייקין ב"ניו יורק טיימס", 1 באפריל 2007;  Baruch Mourns the Passing of Irving Chaykin ('32), Professor Emeritus (אורכב 02.09.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר ברוך קולג'
↑  Clarice Chaykin Obituary in The New York Times, May 23, 2012
↑  Multicultural Canada (אורכב 14.07.2012 ב Archive.today), Canadian Jewish Review, April 12, 1946, p. 18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447890505171  PLWABN: 9810562805005606  BNE: XX1086076  BnF: cb14163850m (data)  GND: 17388198X  ISNI: 0000 0000 8096 9719  LCCN: no96018834  MusicBrainz: 8abe1212-bc66-4436-ada9-3b081405e347  NKC: xx0042542  NTA: 093772890  SNAC: w6fx9zdj  SUDOC: 076889122  VIAF: 17431939   WorldCat (עם VIAF): 17431939
מלחמות הבקלה

מפת אירופה. איסלנד בירוק, הממלכה המאוחדת בכתום.
ספינת הסיור האיסלנדית ICGV Óðinn והפריגטה הבריטית HMS Scylla מתעמתות באוקיינוס האטלנטי הצפוני
מלחמות הבָּקָלָה (באנגלית: Cod Wars; באיסלנדית: Þorskastríðin או Landhelgisstríðin - מילולית - "מלחמות החופים"; בגרמנית: Kabeljaukriege) הייתה סדרת עימותים בין בריטניה ואיסלנד במחצית השנייה של המאה ה-20, בשל תביעת איסלנד לבלעדיות על דיג בשטחי ים נרחבים באוקיינוס האטלנטי.
המלחמות כללו סדרה של עימותים בין ספינות משמר החופים האיסלנדי ומכמורתנים בריטים. האירועים כונו "מלחמות הבקלה" על שם דג הבקלה הנפוץ באזור איסלנד. למרות השם, בעימותים כמעט שלא נורו יריות וכמעט שלא היו בהם הרוגים. עם זאת, נרשמו מקרים בהם חתכו האיסלנדים רשתות דייג של ספינות בריטיות וכן כמה עימותים בין ספינות.
כל העימותים הסתיימו בניצחון איסלנדי .
גורמים

דיג הוא הענף הכלכלי המרכזי באיסלנד ולמעשה, רוב רובה של כלכלת איסלנד מבוססת בצורה זו או אחרת על הדיג ועל התעשיות הנלוות אליו.
הגורם הישיר לתביעה האיסלנדית היה הירידה הדרמטית בכמות הדגים שנלכדו בשדות הדיג העשירים שבקרבת האי שנבעה מדיג יתר, בעיקר בשל פעילותם של דייגים מבריטניה. עקב כך הלכה איסלנד והגדילה במשך השנים את תחום האזור הימי שבו מותר רק לדייגים איסלנדים לדוג.