stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי איסלנד–הודו
יחסים כלכליים

איסלנד ייצאה סחורות להודו בסך של 1.14 מיליון דולר בשנת 2007. פריט הייצוא העיקרי היה מוצרי דגים, בעיקר בקלה, שהסתכמו ב-77% מסך היצוא. פריטים אחרים כללו מוצרים תעשייתיים ומוצרים רפואיים. הודו ייצאה באותה שנה סחורות בשווי 18.95 מיליון דולר לאיסלנד באותה שנה, בה נתח מוצרי הצריכה היה הגדול ביותר עם 52.5% מסך היצוא, ואחריהם חומרי גלם עמדו על 37.8%. הסחר בין שתי המדינות עדיין נחשב מוגבל, אך עם פוטנציאל צמיחה. עד שנת 2007 סך המסחר הדו צדדי היה 26.7 מיליון דולר, מתוכם הייבוא מהודו היה 25.1 מיליון דולר והיצוא להודו היה 1.6 מיליון דולר.
הסכמים

הודו ואיסלנד חתמו על אמנה למניעת כפל מס לחיזוק קשרי שיתוף הפעולה הכלכלי. האמנה מכסה את מיסי ההכנסה, הדיבידנד, הריבית, התמלוגים והעמלות בגין שירותים טכניים וקובעת כי שיעור המס במדינה בה הועברה ההכנסה לא יכול להיות גבוה מ-10%. שתי המדינות חתמו גם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בתחום האנרגיה המתחדשת. איסלנד והודו משתפות פעולה בתאי מימן ותאי דלק במסגרת הפורום של שותפות בינלאומית לכלכלת מימן.
שתי המדינות חתמו גם על הסכמה למחקר על חריגות לקראת רעידות אדמה, שזכו לשבחים בינלאומיים. בשנת 2007, שתי המדינות חתמו גם על הסכמה בנושא פיתוח דייגים בר קיימא והסכם הגנה על השקעות דו צדדי.
יצחק דותן

פרופ' יצחק דותן
יצחק דותן (נולד ב-22 בינואר 1945) הוא פרופסור אמריטוס לכימיה במחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן שהה במהלך השנים במעמד של עמית מחקר בכיר ופרופסור אורח בכמה מוסדות מחקר בארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב בשם יצחק דוכובני לריבה (לבית שוגם) ומשה דוכובני. אביו עלה לארץ ב-1922 אחרי פרעות פטליורה (שבהן נהרג גם אחיו של האב), והיה מראשוני התנועה הרוויזיוניסטית בארץ ישראל.
למד בבית ספר יסודי תל נורדאו ובתיכון עירוני ה'. לאחר סיום לימודיו שירת בשנים 1962–1964 שירות חובה בצבא בחיל ההנדסה הקרבית. בשנת 1967 בזמן מלחמת ששת הימים נפצע בשירות מילואים בקרב על גבעת הרדאר.
לאחר סיום שירותו הצבאי למד לתואר ראשון, שני ושלישי: בשנים 1964–1967 למד לתואר ראשון בכימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1967–1969 למד לתואר שני במחלקה לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת המוסמך שעסקה בפוטוכימיה ופלאש פוטוליזה של תמיסות מימיות כתב בהנחייתו של פרופ' גדעון שפסקי. בשנים 1970–1975 למד לתואר שלישי במחלקה לאיזוטופים במכון ויצמן למדע ברחובות. עבודת הדוקטור שלו עסקה בתגובות בין יונים שליליים ומולקולות באנרגיות נמוכות, ונכתבה בהנחייתו של פרופ' פריץ שלום קלין (F.S. Klein).
בשנים 1975–1977 נסע לפוסט-דוקטורט למנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA) בבולדר, קולורדו. נושאי מחקרו בתקופה זאת היו תגובות יון-מולקולה וניידות של יונים בגזים שונים.
בשנים 1978–1985 חזר למכון ויצמן ועבד שם כחוקר, בין היתר בפרויקט מגדל השמש שבראשו עמד פרופ' ישראל דוסטרובסקי.
בשנים 1987–1989 היה כימאי ראשי בחברת קיוביטל.
בשנת 1989 החל לעבוד באוניברסיטה הפתוחה בסגל ההוראה, ובהמשך קיבל מינוי לסגל הבכיר. בשנת 1992 התמנה כפרופסור חבר ובשנת 2000 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנת 1993 יסד תוכנית לימודי יהדות וישראל בחבר המדינות ועמד בראשה עד שנת 1999. בתוכנית זו למדו אלפי סטודנטים עד לסגירתה בשנת 2010.
במהלך השנים שהה במסגרת שנות שבתון כחוקר אורח בכמה מוסדות בארצות הברית: בשנים 1984–1985 היה פרופסור אורח באוניברסיטת קולורדו, בשנים 1995, 1996, היה עמית מחקר במעבדת פיליפס (אנ') של חיל האוויר האמריקאי, בשנים 1998–1999, ושוב ב-2006–2007, היה עמית מחקר בכיר במעבדות בבסיס חיל האוויר האמריקני הנסקום (אנ'), במסצ'וסטס, החל משנת 2012 מחזיק במנוי כפרופסור אורח במחלקה לכימיה באוניברסיטת ג'ורג'יה.
בשנת 2014 הגיע לגיל הפנסיה אך הוא ממשיך לחקור ולכתוב.
תחומי מחקר

תחום מחקרו העיקרי של דותן הוא ריאקציות בין יונים (חלקיקים טעוני חשמל) לבין מולקולות נייטרליות בפאזה גזית. בעיקר התמקד בתלות קבועי המהירות באנרגיה (אנרגיה פנימית וטרנסלטורית) ובטמפרטורה. במסגרת מחקר זה עסק גם בריאקציות יוניות באטמוספירה וחשיבותן בהסבר אפקטים שונים באטמוספירה.
פיתוח קורסים באוניברסיטה הפתוחה

דותן פיתח, בשיתוף עמיתיו לעבודה, קורסים רבים בכימיה באוניברסיטה הפתוחה. ביניהם:
כימיה כללית א'
כימיה כללית ב'
כימיה אורגנית
כימיה אי-אורגנית
מעבדה בכימיה כללית
מעבדה בכימיה אי-אורגנית
מעבדה בכימיה פיזיקלית
דינמיקה מולקולרית של תהליכים כימיים
נושאים בכימיה אטמוספירית
שיטות פיזיקליות לאנליזה כימית
תפקידי ניהול אקדמי

במקביל לעיסוקו במחקר ובכתיבה, מילא דותן תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה הפתוחה.
בין הבולטים שבהם:
1992-1995 - ראש מנהל ההוראה
1993-1999 - ראש תוכנית הלימודים של האוניברסיטה הפתוחה בחבר המדינות
1999-2003, ושוב: 2008-2011 - ראש המחלקה למדעי הטבע והחיים
2004-2006 - דיקן הלימודים האקדמיים
משפחתו

נשוי לשילה לבית ורטהיים, שהייתה מורה לאנגלית ומחנכת בקריית החינוך על שם עמוס דה שליט. אב לארבעה (שלוש בנות ובן): ענת, טל, עדי ורועי.
מתגורר ברחובות.
פרסומיו

דותן כתב יותר מ-60 מאמרים מדעיים בתחומי מחקרו. להלן הבולטים שבהם:
I. Dotan, F.C. Fehsenfeld and D.L. Albritton,"On the product ratios of the reactions of Ar+ with NO and NO+ (a3∑+) with Ar at 300K", The Journal of Chemical Physics, 71, 3289-3294 (1979).
I. Dotan, A. A. Viggiano and R. A. Morris, "Rotational temperature dependence of the branching ratio for the reaction of Kr+ (2P3/2) ions with HD", The Journal of Chemical Physics, 96, 7445 (1992).
I. Dotan and A. A. Viggiano, "Kinetics of the Reaction of O2+ with CH4 from 500 to 1400 K: A Case for State-Specific Chemistry", The Journal of Chemical Physics, 114, 7112 (2001).
הערות שוליים

↑  בשנת 1975 החליט לעברת את שם משפחתו לדותן.
↑  דותן (דוכובני) יצחק, ריאקציות בין יונים שליליים ומולקולות באנרגיות נמוכות (בהדרכת פריץ שלום קלין), רחובות: מכון ויצמן למדע, המחלקה לחקר איזוטופים, 1975
↑  "מינהל ההוראה" היה הגוף האקדמי שאחראי על ההוראה באוניברסיטה הפתוחה והוחלף מאוחר יותר על ידי "דיקנאט הלימודים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165980805171  VIAF: 14160665177903362878   WorldCat (עם VIAF): 14160665177903362878 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יצחק דותן".
יחסי ספרד – קוסטה ריקה

| יחסי ספרד – קוסטה ריקה |
| --- | --- |
ספרד: קוסטה ריקה


ספרד: קוסטה ריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 51,100
אוכלוסייה
47,905,341: 5,135,708
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 86,498
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 16,842
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ספרד–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים בין קוסטה ריקה וספרד. שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות לשפה הספרדית ובארגון המדינות האיברו-אמריקניות.
היסטוריה > קולוניזציה ספרדית

בספטמבר 1502 הגיע כריסטופר קולומבוס למזרח קוסטה ריקה בהפלגתו הרביעית לאמריקה. בשנת 1561 הוביל הכובש הספרדי חואן דה קוואלון וארבולדה את המתיישבים הראשונים לקוסטה ריקה. בשנת 1564 הקימה ספרד את העיר קרטגו, היישוב הראשון שלה במדינה. במשך כמה עשורים התעלמה קוסטה ריקה מהכתר הספרדי בגלל ריחוקה מהבירה האזורית של הקפטן הכללי של גואטמלה שנמצא באנטיגואה גואטמלה וממקום מושב מלכות המשנה של ספרד החדשה הממוקם במקסיקו סיטי.
המושבה של קוסטה ריקה התפתחה לחברת איכרים ענייה ללא משפחות גדולות בעלות אדמות או אוכלוסייה ילידית גדולה, שרובה נטבחה במהלך הקולוניזציה הספרדית. רבים מהמתיישבים בשטח עסקו בחקלאות של קקאו וטבק. בשנת 1808 יובא קפה מקובה לקוסטה ריקה מקובה והפך ליבול העיקרי של המדינה.
היסטוריה > עצמאות

בשנת 1808 הוכתר ז'וזף בונפרטה כמלך ספרד וכמה מושבות אמריקאיות ספרדיות החלו להכריז על עצמאותן מספרד. כיוון שקוסטה ריקה ורוב מדינות אמריקה המרכזית נשלטו על ידי מקסיקו סיטי; ספרד החדשה הכריזה על עצמאותה מספרד בשנת 1810. בשנת 1821 הכריזה תוכנית איגואלה על מקסיקו כמונרכיה חוקתית. קוסטה ריקה הכריזה על עצמאותה מספרד ב-15 בספטמבר 1821 ובחרה להצטרף לאימפריה המקסיקנית תחת הקיסר אגוסטין דה איטורביד, מה שגרם למלחמת האזרחים הראשונה, מלחמת אוכומוגו.
במרץ 1823 התפטר אוגוסטין מתפקידו כקיסר ומקסיקו הפכה לרפובליקה. קוסטה ריקה החליטה להיפרד ממקסיקו ב-1 ביולי 1823. קוסטה ריקה, יחד עם אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס וניקרגואה הקימו את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. ב-1839 הפדרציה המרכז אמריקאית התפרקה וקוסטה ריקה הפכה למדינה עצמאית.
היסטוריה > לאחר העצמאות

ב-10 במאי 1850 כרתו קוסטה ריקה וספרד יחסים דיפלומטיים עם חתימת חוזה הכרה, שלום וידידות. מאז העצמאות, מהגרים ספרדים רבים היגרו לקוסטה ריקה וחיפשו הזדמנויות טובות יותר במדינה. במהלך מלחמת האזרחים בספרד, קוסטה ריקה נותרה נייטרלית רשמית במהלך הסכסוך ולא תמכה בשום צד בסכסוך. כתוצאה מכך מעטים ספרדים היגרו לקוסטה ריקה כפליטים. בתום המלחמה הכירה קוסטה ריקה רשמית בממשלתו של הגנרל פרנסיסקו פרנקו באפריל 1939.
בספטמבר 1977 ערך חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד ביקור רשמי בקוסטה ריקה. המלך חזר לקוסטה ריקה באפריל 1991 ושוב בנובמבר 2004 כדי להשתתף בפסגה האיברית-אמריקאית ה-14. נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
היחסים בין שתי המדינות

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון חוזה הכרה, שלום וידידות (1850); הסכם להכרה בנישואין אזרחיים (1897); הסכם להכרה בתארים אקדמיים (1925); הסכם לאום כפול (1964); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1971); הסכם תחבורה אווירית (1979); הסכם לשיתוף פעולה בתיירות (1983); הסכם לסיוע דיפלומטי הדדי (1991); הסכם לשיתוף פעולה שיפוטי (1993); אמנת ההסגרה (1997); הסכם בנושא קידום הדדי והגנה על השקעות (1997) והסכם על שיתוף פעולה תרבותי וחינוכי (2000).
תחבורה

מתקיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה של איבריה.
יחסי סחר

בשנת 2016 הסתכם המסחר בין קוסטה ריקה לספרד ב-375 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של קוסטה ריקה לספרד כולל: פירות (קליפות הדרים ומלונים); ירקות; מכשירים וציוד לאופטיקה וצילום, וקטניות, צמחים, שורשים ופקעות מזון. הייצוא העיקרי של ספרד לקוסטה ריקה כולל: דוודים, מכונות, מכשירים ומכשירים מכניים; מוצרי ברזל יצוק או פלדה; מכונות, מכשירים וציוד חשמלי ומוצרים שונים של התעשייה הכימית. ספרד היא המשקיעה הזרה החמישית בגודלה בקוסטה ריקה עם השקעות בהיקף כולל של 120 מיליון דולר בשנת 2015. חברות רב לאומיות ספרדיות כמו Mapfre, Telefónica וזארה פועלות בקוסטה ריקה.
נציגויות דיפלומטיות

קוסטה ריקה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד.
ספרד מחזיקה בקוסטה ריקה שגרירות בסן חוסה.
יחסי איסלנד–טורקיה

| יחסי איסלנד–טורקיה |
| --- | --- |
איסלנד: טורקיה


איסלנד: טורקיה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 783,562
אוכלוסייה
394,617: 87,527,097
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 1,108,022
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 12,659
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי איסלנד–טורקיה הם יחסי החוץ בין איסלנד לטורקיה.
סקירה כללית

היחסים בין טורקיה לאיסלנד ידידותיים, ומתבססים על בסיס חברותם בנאט"ו.
לטורקיה ולאיסלנד אין נציגויות דיפלומטיות תושבות בעיר הבירה של זו. שגרירות טורקיה באוסלו, נורווגיה מוסמכת לאיסלנד ואילו שגרירות איסלנד בקופנהגן, דנמרק מוסמכת לטורקיה. באיסלנד מתגוררים כמאה אזרחים טורקים.
קשרים ברמה גבוהה ופגישות דו צדדיות בין פקידי המדינות מתרחשים לרוב בשולי הישיבות הבינלאומיות. הביקור הדו-צדדי האחרון בין טורקיה לאיסלנד היה ב-19–20 באפריל 2000, אותו ערך שר החוץ של איסלנד מר הלדור אסגרימסון בטורקיה. שר החוץ, גונאר ברגי סווינסון, ביקר בטורקיה ב-12–14 במאי 2015, כדי להשתתף בישיבת שרי החוץ של נאט"ו שהתקיימה באנטליה; במהלכו קיים גם פגישה דו צדדית עם שר החוץ צ'אבושולו. שר החוץ סווינסון ביקר שוב בטורקיה ב-20–21 באוקטובר 2015, בכנס ה-12 של הצדדים לאמנת האו"ם למאבק במדבר שנערך באנקרה.
יחסי סחר

קשרי הכלכלה והסחר בין טורקיה לאיסלנד נותרו צנועים, בגלל היעדר נתיבי תחבורה ישירים והיכולת המוגבלת של השוק. הייצוא של טורקיה לאיסלנד הסתכם ב-24 מיליון דולר, ואילו הייצוא של איסלנד לטורקיה הסתכם ב-27 מיליון דולר, מה שהפך את סך כל נפח המסחר הדו-צדדי ל-51 מיליון דולר בשנת 2018.
תיירות

בשנת 2018 ביקרו בטורקיה 2,935 תיירים מאיסלנד.
נציגויות דיפלומטיות

איסלנד מחזיקה בטורקיה 3 באנקרה, איסטנבול ואיזמיר.
טורקיה מחזיקה באיסלנד קונסוליה כללית ברייקיאוויק.
יצחק אייזיק איש-שלום

אין תמונה חופשית
הרב יצחק אייזיק איש-שלום (פרידמן) (ז' באדר תרל"ה - ז' בתשרי תש"ד; 1875 - אוקטובר 1943) היה רב בקורשן וטבריג בליטא, ולאחר עלותו ארצה רבה של נחלת יצחק. כמו כן, היה פעיל בתנועה הציונית.
חייו

נולד בקובנה לרב יוסף פרידמן, רב עיירה בפלך יקטרינוסלב. את ראשית תורתו קיבל מאביו. בהיותו בן 12 החל ללמוד בישיבת קובנה, ולאחר מכן למד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון. שם נשא לאישה את חנה, בת ר' מאיר הלפרין.
לאחר נישואיו למד בכולל האברכים בקובנה והכשיר עצמו לרבנות. בשנת תרס"ה נתמנה לרב בעיירה גרזד, פלך קובנה, שם חיבר את ספריו: "ישראל ותורתו" בדרוש, ו"אמרי בינה"- פתגמים. בשנת תרע"ד נתמנה לרב בקורשן, פלך קובנה, שם ישב 14 שנה. באותה תקופה חיבר את ספריו "טל תחיה" ו"הגיון יצחק" - לקט דברי תורה לסיומי מסכתות. לאחר מכן נתמנה לרב בעיר טבריג, בה חיבר את "חקר יצחק".
בשנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל כתייר, וביקר במושבה "נחלת יצחק" שמייסדיה היו יוצאי ליטא ומהם מכריו. לאחר שלושה חודשים חזר לטבריג, וכעבור שנה, בחג הסוכות תרצ"ה, עלה ארצה והתיישב בנחלת יצחק, שם נתמנה לכהן כרב השכונה הראשון. מינויו נעשה יחד עם חנוכת בית הכנסת הראשון בשכונה, בכ"ח בכסלו תרצ"ה (5 בדצמבר 1934).
נפטר בשנת 1943, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
פעילותו הציונית

הרב איש-שלום היה פעיל ציוני נמרץ. עוד בכהונתו בקורשן השתתף בפעילות ציונית, ונסע בכל רחבי ליטא לשם תעמולה עבור קרן היסוד. השתתף ב"אסיפות הקהילות", והיה חבר בוועד הארצי בליטא. היה חבר "המזרחי" מראשית היווסדו, וחבר מרכז המזרחי בליטא. השתתף כציר בקונגרס הציוני הט"ו. זכה להערכה גם מהרבנים המתנגדים לציונות.
כתביו

הרב יצחק אייזיק איש-שלום, הגיון יצחק, הדרנים לכל מסכתות הש"ס, באתר היברובוקס
הרב יצחק אייזיק איש-שלום, מחברת הדרנים, הוספה ל"הגיון יצחק", באתר היברובוקס
הרב יצחק אייזיק איש-שלום, חקר יצחק, חידושים וביאורים לעניינים שונים, באתר היברובוקס
הרב יצחק אייזיק איש-שלום, טל תחיה, שיחות, באתר היברובוקס
הרב יצחק אייזיק איש-שלום, תורת ישראל וארצו, מאמרים בענייני פרשיות השבוע, מועדי ישראל ועוד., באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

אוסף מאמרים על הרב מאת הרב משה אביגדור עמיאל, הרב יוחנן זופוביץ, הרב שמואל מנחם הלוי, והרב זאב אריה רבינר, בעיתון הצופה, ו' בחשוון תש"ד (4 בנובמבר 1943).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309380305171  VIAF: 65145301   WorldCat (עם VIAF): 65145301
יעקב וינרוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1947 אנסבאך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 באוקטובר 2018 (בגיל 71) ז' בחשוון ה'תשע"ט רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1949
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 השתייכות:  משרד ד"ר י. וינרוט ושות'
 תקופת כהונה:  ? – 16 באוקטובר 2018 
 תקופת הפעילות:  ? – 16 באוקטובר 2018 
 תפקידים בולטים:  ייצוג בנימין נתניהו, עזר ויצמן, אביגדור ליברמן, רפאל איתן, מאיר שטרית, יעקב גנות, יאיר יצחקי, יצחק מוריץ, סאלח טריף, נאשמי המחתרת היהודית ועוד
 פעילויות נוספות:  חבר בוועדת טל ובוועדת עברי
 צאצאים:  דובי וינרוט 
 פרסים והוקרה:  מלגת אלון[דרוש מקור], פרס קגן-כהנא
 www.weinrothlaw.com/he/
 
יעקב וַיְנרוֹט (ט"ז באב ה'תש"ז, 2 באוגוסט 1947 – ז' בחשוון ה'תשע"ט, 16 באוקטובר 2018) היה עורך דין ישראלי מרקע חרדי, שעסק בעיקר בליטיגציה. היה בעלים ומנכ"ל של משרד עורכי הדין "י. וינרוט ושות'". מבכירי הפרקליטים בתקופתו.
ביוגרפיה

נולד במחנה עקורים באנסבך שבגרמניה, למשה אהרן ולדרייז'ה (דניאלה), יוצאי פולין שברחו לברית המועצות במלחמת העולם השנייה. בשנת 1949, כאשר היה בן שנתיים, עלה עם הוריו לישראל, והם התיישבו בנתניה. בנערותו למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, ועם סיום לימודיו בה בגיל 16, המשיך ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק ולאחר מכן בישיבת מיר בירושלים. הוא הוסמך לרבנות על ידי ראשי ישיבת פוניבז', הרב שמואל רוזובסקי והרב דוד פוברסקי[דרוש מקור], וכן מהרב הראשי של ירושלים, בצלאל ז'ולטי, והרב הראשי של תל אביב, יצחק ידידיה פרנקל, שראו בו עילוי.
וינרוט התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל בשירות סדיר, ובפרקליטות הצבאית בשירות המילואים.
למד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, וקיבל בה תואר ראשון בהצטיינות יתרה ב-1972, תואר שני בהצטיינות יתרה ב-1974 ותואר דוקטור ב-1981. עבודת הדוקטורט שכתב בנושא "דין המורדת" עסקה, בין השאר, בהפעלת מנגנונים יצירתיים של כפיית גט שלא יהפכו את הגט לגט כפוי ובטל (גט מעושה). בסוף עבודת הדוקטורט שלו העלה הצעה לחוק, שלבסוף הפכה לחוק בכנסת: חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין), ה'תשנ"ה-1995. החוק, שהתקבל על דעתם של פוסקי הלכה, שיפר את מצבן של עגונות. עבודת הדוקטורט נכתבה על בסיס טיעון של וינרוט בבית הדין הרבני הגדול לערעורים, ולשם כתיבתה זנח עבודת דוקטורט אחרת, אותה עמד לסיים, בדיני חברות.
קריירה

בשנת 1974 הקים משרד עורכי דין בתל אביב שבו היה פעיל עד מותו. מ-1974 עד מותו שימש כמרצה בפקולטה למשפטים ובבית הספר לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
וינרוט שימש כליטיגטור בתחומי עבירות צווארון הלבן ובתחום הליטיגציה האזרחית. ייצג רבים מהצמרת הפוליטית מכל גוני הקשת. ייצג את ראש הממשלה בנימין נתניהו במספר פרשיות, כמו "פרשת בר-און חברון", "פרשת עמדי", ופרשיות תיק 1000 ותיק 2000, וכן בנושא תחקיר הצוללות. ייצג את שרה נתניהו בהליך השימוע בפרשת מעונות ראש הממשלה. ייצג את רפאל איתן, את השר מאיר שטרית, את נשיא המדינה עזר ויצמן, את השר צחי הנגבי, את השר אביגדור ליברמן ורבים אחרים. ייצג את מרגלית הר שפי בבית המשפט העליון, והיה בין עורכי הדין שייצגו כמה מנאשמי המחתרת היהודית בשנים 1984–1985. במסגרת ייצוג זה נשא את מה שכונה לימים "נאום המחתרת". מן הצד השני של הקשת הפוליטית ייצג את סאלח טריף, אחמד טיבי, הפטריארך תיאופילוס השלישי מירושלים ואחרים.
לווינרוט הוצע ב-1991 לכהן כשופט בבית המשפט העליון, אך הוא דחה את ההצעה.
היה חבר בוועדות ציבוריות רבות, בהן ועדת טל בנושא גיוס בני ישיבות, וועדת עברי שעסקה בנושא השירות האזרחי. התנדב לשמש כנציגה של ועדת הרבנים לענייני תקשורת למשא ומתן עם חברות הסלולר שהוביל לשיווקו של סלולרי כשר.
ב-31 בדצמבר 2009 הוגש נגדו על ידי פרקליט המדינה משה לדור, כתב אישום בחשד לעבירות של מתן שוחד והלבנת הון במה שכונה "פרשת ויטה וינרוט". ב-31 באוקטובר 2011 זוכה בבית המשפט המחוזי בתל אביב מכל ההאשמות נגדו. וינרוט הנרגש אמר בצאתו מבית המשפט "אני לא אשכח לעולם אף תו מפניו של מי שתמך בי".
בשנת 2010 תבעה "הימנותא" את וינרוט על סך 20 מיליון דולר, בטענה שווינרוט, ששימש כנאמן בעסקת קרקעות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה, התרשל, ובכך התאפשרה ההונאה בה זויפה חתימתו של הפטריארך היווני. בתום הליך גישור בפני שופט בית המשפט העליון בדימוס תיאודור אור הושגה פשרה בה שילם וינרוט 5.5 מיליון דולר ל"הימנותא".
וינרוט ייצג את אליעזר ברלנד אך לאחר שנחשף לפשעיו הסדרתיים הוא חדל מלייצגו.
בשנת 2014 חלה בסרטן, אך המשיך לעבוד ואף להופיע בבתי משפט "במצוות רופאיו". נפטר ב-16 באוקטובר 2018. בהלווייתו ספד לו גם ראש הממשלה בנימין נתניהו. נקבר בנתניה.
חיים אישיים

וינרוט התגורר ברמת גן. היה נשוי עד לפטירתו לג'יזל, ילידת בלגיה, ולהם שישה ילדים. בניו, עורכי הדין דובי וזאבי שותפים במשרדו, ובנו יחיאל, שהיה שותף אף הוא, עומד בראש המשרד אחרי מותו. בנו דובי היה נשוי לחני וינרוט. אחיו, עורך הדין אברהם וינרוט, היה שותף במשרדו במשך 25 שנה עד שהקים משרד עצמאי. וינרוט סיפק שירותים משפטיים בחינם למעוטי יכולת.
וינרוט חי על התפר שבין העולם הדתי-חרדי לציבור הישראלי-חילוני. בראיון בשנת 2014 אמר: ”לא הצלחתי להשכין שלום טוטאלי בין העולמות שאני חי בהם... הקרע הזה קיים בתוכי, בלי שום ספק. אני כל הזמן מנסה באיזושהי צורה לפייס בין החלקים האלה באישיות שלי וכנראה שלא אצליח לעולם, אבל אני לא מוכן לוותר על אף חלק מהאישיות שלי”.
וינרוט למד עם הרב ברוך דב פוברסקי בקביעות כמעט חמישים שנה, פעמיים בשבוע, וכן סייע להוציא מקבץ מספריו, "בד קודש". כן היה מקורב לרב חיים קניבסקי, ותרם להוצאת סידור תפילה עם ביאוריו. לצד זאת, מוצאו היה מבית חסידי, ובצעירותו הושפע מהאדמו"ר מצאנז, שהתגורר בסמוך אליו. עסק רבות בתורת חב"ד, ומאוחר יותר בתורת רבי נחמן מברסלב, בהשפעת חברו מישיבת מיר, הרב צבי חשין, ובניו. כן תמך והיה קשור לעילוי הספרדי הרב ישראל שניאור.
ספריו

יעקב בן משה וינרוט, השלושה שלא יספו על שלושה מחבריו החרדים שנהרגו בשרותם בצה"ל.
יעקב וינרוט ושלמה לובנברג, דיני פירוק חברות בישראל: תהליך הפירוק, מהותו ועילותיו, 1978
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן ומורן אזולאי, עו"ד יעקב וינרוט הלך לעולמו בגיל 71, באתר ynet, 16 באוקטובר 2018
עופר אדרת, עורך הדין יעקב וינרוט, מבכירי הפרקליטים בישראל, מת בגיל 71, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2018
↑  איתי בלומנטל, מספידים את וינרוט: "מוח מזהיר עם לב רחום וחנון", באתר ynet, 16 באוקטובר 2018
↑  השב"כ ידע ושתק, מעריב, 10 באוקטובר 1984
↑  אבינעם בר יוסף, המליצו על חנינה - אתם יושבים על חבית נפץ, מעריב, 14 ביולי 1985
↑  ערוץ 7, אהרן ברק: "הצעתי ליעקב וינרוט לכהן כשופט בעליון", באתר ערוץ 7, 16 באוקטובר 2018
↑  סיון רהב-מאיר, ‏מועמד לוועדת חוק טל: "החילוני רוצה לירוק על החרדי", באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2012
↑  עפרה אידלמן, עו"ד יעקב וינרוט יואשם בעבירות של שוחד והלבנת הון, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2009
↑  ת"פ 40778-12-09 מדינת ישראל נגד יהושע ויטה ויעקב וינרוט
איתי הר אור, הניצחון הגדול של עו"ד יעקב וינרוט: זוכה מכל העבירות בהן הואשם, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2011
אלה לוי-וינריב, ‏"וינרוט הוא שמשך בחוטים והתווה את האסטרטגיה במשפטו", באתר גלובס, 2 בנובמבר 2011
↑  הילה רז, עו"ד וינרוט: "שילמתי 5.5 מיליון דולר לקק"ל בעקבות החלטת בורר", באתר TheMarker‏, 31 במאי 2012
↑  יאיר שרקי, ‏יעקב ויינרוט על הרב ברלנד: "ברחתי ממנו, הוא שבתי צבי", באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2020
↑  דני קושמרו, ‏"לא נלך לעסקת טיעון - נילחם", באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2017
↑  רועי רובינשטיין, נתניהו ספד לווינרוט: "המחלה הארורה לקחה משפטן גדול עם לב ענק", באתר ynet, 16 באוקטובר 2018
אור רביד‏, "אדם גדול ומשפטן שלא היה כמותו": יעקב וינרוט הובא למנוחות, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2018
↑  חן מענית, ‏יחיאל וינרוט, בנו של יעקב וינרוט ז"ל, יוביל את המשרד של אביו, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2018
↑  ענת רואה ומשה גורלי, האחים עוה"ד נפרדים: אבי וינרוט עוזב את משרד יעקב וינרוט, באתר כלכליסט, 19 בדצמבר 2013
↑  ישראל כהן, ‏הגרב"ד פוברסקי הגיע לנחם את עו"ד וינרוט, באתר כיכר השבת, 25 בפברואר 2018
ישי כהן, ‏הקשר בין ר' יעקב וינרוט ז"ל והגרב"ד פוברסקי, באתר כיכר השבת, 16 באוקטובר 2018
חנן גרינווד, הג'ינג'י שלמד עם גדולי הדור: "וינרוט היה עילוי", באתר ישראל היום, 16 באוקטובר 2018
משה ויסברג, מפעים: הקשר והחברותא של וינרוט ורה"י, באתר בחדרי חרדים, 16 באוקטובר 2018
חזקי שטרן, ‏ראש ישיבת פוניבז' ניסח את מודעת האבל: "בלי שום גוזמא", באתר כיכר השבת, 16 באוקטובר 2018
↑  וינרוט תרם להוצאת ספרים נוספים, כספרי הרב שלמה פישר, "בית ישי", ו"אור השם" (של רבי חסדאי קרשקש, בעריכתו)
↑  בנו של המשפיע החסידי הרב בנימין זאב חשין, ואחיו של השופט דוד חשין
↑  חיים גריידינגר, ‏הרב גוגל: ישראל שניאור, רק בן 30, מסומן כדבר הבא בעולם התורה, באתר מעריב אונליין, 12 באוקטובר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269756205171  RERO: 02-A023698512  SUDOC: 24411059X  VIAF: 297895354   WorldCat (עם VIAF): 297895354
יחסי איסלנד–גרמניה

| יחסי איסלנד–גרמניה |
| --- | --- |
איסלנד: גרמניה


איסלנד: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 357,022
אוכלוסייה
394,617: 84,431,715
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 52,777
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

בין איסלנד לבין גרמניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים.
היסטוריה

היחסים בין גרמניה לאיסלנד החלו כבר במהלך המאה ה-10, כשמיסיונרים גרמנים החלו להגיע לאיסלנד, ובסופו של דבר הביאו לניצור התושבים האיסלנדיים. בשנת 1442 עלה לשלטון בדנמרק, ובעקבות כך אף באיסלנד, כריסטופר מבוואריה מבית ויטלסבאך, ששלט במדינה עד לשנת 1448. במהלך המאה ה-15 והמאה ה-16 התנהל מסחר ער בין איסלנד לברית ערי ההנזה, ובעיקר עם המבורג. לאחר המלחמות הנפוליאוניות שלום קיל בין דנמרק לשוודיה, ובו הועברה נורווגיה לשוודיה, ואילו איסלנד נשארה תחת שלטון דני. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשארה דנמרק נייטרלית, ובשנת 1918 הוקמה ממלכת איסלנד, שהייתה מאוגדת באוניה פרסונלית רופפת עם דנמרק.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה איסלנד על ידי הצבא הבריטי בעקבות כיבוש דנמרק על ידי גרמניה הנאצית, במטרה למנוע את נפילת איסלנד גם היא בידי כוחות גרמניים. ב-17 ביוני 1944 קיבלה איסלנד את עצמאותה כרפובליקה בעקבות משאל עם. מכיוון שדנמרק הייתה עדיין תחת כיבוש גרמני, חשו דנים רבים פגיעה מהצעד שנתפס כחד צדדי. למרות זאת שלח כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק מסר של ברכה לעם האיסלנדי.
בשנת 1949, למרות גל של מהומות והתנגדות עזה, הצטרפה איסלנד לנאט"ו, בתנאי שלעולם לא תיקח חלק בפעולות התקפיות כנגד מדינה זרה. בכך הייתה איסלנד למדינה היחידה בנאט"ו שזכאית להגנת הברית אף שאין לה צבא, זאת עקב מיקומה של המדינה בנקודת מפתח אסטרטגית. בשנת 1952 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים על פי בקשתו של קונראד אדנאואר, ונפתחה שגרירות איסלנדית בהמבורג. בשנת 1955 הועברה השגרירות האיסלנדית לבון, ובאותה שנה צורפה גם גרמניה המערבית לנאט"ו. בעקבות איחוד גרמניה מחדש בשנת 1990, הועברה השגרירות האיסלנדית בשנת 1999 לברלין.
איסלנד וגרמניה חברות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ומועצת הים הבלטי. בנוסף, בשנת 2001 הצטרפה איסלנד לאמנת שנגן, ובעקבות כך ניתן לנסוע מגרמניה לאיסלנד ללא ביקורת גבולות.
יחסים כלכליים

במהלך מלחמת הבקלה נפגעה גרמניה מהרחבת אזור הדיג הימי סביב חופיה של איסלנד, אולם נאלצה לאשר את תביעותיה של איסלנד.
גרמניה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של איסלנד, ומייבאת ממנה בעיקר דגים ואלומיניום, מאידך, איסלנד מייבאת מגרמניה כלי רכב, מכונות ומוצרים מוגמרים.
המשבר הכלכלי באיסלנד בשנת 2008 היה סדרה של בעיות מתמשכות בכלכלתה ובמערכת הבנקאות של איסלנד, על רקע המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. כל שלושת הבנקים הגדולים באיסלנד הולאמו בעקבות המשבר. בפרסומים שונים נאמר שאיסלנד הייתה על סף שמיטת חובות. הדבר פגע גם בלקוחות גרמניים שהפקידו את כספם בבנק קאופתינג שהיה לוסניף בפרנקפורט. בעקבות המשבר משכה איסלנד בשנת 2015 את בקשת הצטרפותה לאיחוד האירופי.
בשנת 2010 התפרץ הר הגעש אייאפיאטלאייקוטל, ובעקבות כך שותקה התנועה האווירית בגרמניה כמה ימים.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה באיסלנד שגרירות ברייקיאוויק, ו-2 קונסוליות בסייד'יספיירד'ור, איסאפיירד'ור. מאידך, איסלנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-10 קונסוליות בברמן, קלן, קוקסהאפן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מינכן, רוסטוק ושטוטגרט
.