stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיזור גורלי

ערך זה עוסק בסרט מותחן ארוטי אמריקאי משנת 1987. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה שהופקה על פי הסרט, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  אדריאן לין 
 הופק בידי:  סטנלי ארץ ג'ייף
 תסריט:  ג'יימס דירדן 
 עריכה:  פטר ברגר, מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  גלן קלוז מייקל דאגלס אן ארצ'ר
 מוזיקה:  מוריס ז'אר 
 צילום:  הווארד אתרטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 1987
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי, סרט דרמה, מותחן, סרט בלשי, מותחן ארוטי, ארוטיקה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   fatalattraction
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיזור גורלי (באנגלית: Fatal Attraction, בתרגום חופשי: "משיכה קטלנית") הוא סרט מותחן ארוטי אמריקאי משנת 1987 (המבוסס על הסרט הקצר "Diversion"‏ (אנ') משנת 1980) בבימויו של אדריאן ליין ובכיכובם של גלן קלוז, מייקל דאגלס ואן ארצ'ר. נושא הסרט הוא ניאוף ותוצאותיו האפשריות וההרסניות.
הסרט זכה להצלחה קופתית, וגרף הכנסות של 220 מיליון דולר חודשים בלבד לאחר שיצא לאקרנים.
עלילת הסרט

דן גלאגר (דאגלס), עורך דין של חברה להוצאה לאור בניו יורק ואיש משפחה, פוגש במסיבה עסקית קולגה חדשה בחברה בשם אלכס פורסט (קלוז). זמן קצר לאחר מכן נפגשים השניים שוב ודן נענה להזמנתה של אלכס לליל אהבים חד פעמי, בזמן שאשתו בת' (ארצ'ר) ובתו אלן מחוץ לעיר. בסיומו של הרומן מתחילות לצוץ בעיותיה הנפשיות של אלכס, כאשר היא מתעקשת לשמור אותו לעצמה, והדבר מסתיים בניסיון התאבדות.
לאחר שהשניים מסכימים להיפרד ממשיכה אלכס בעקביות להטריד את דן בכל אמצעי אפשרי, מהשארת הודעות במשרדו ועד לעקוב אחריו, ולבסוף היא מודיעה לו כי היא בהריון והיא אינה מוכנה לוותר על התינוק. מפוחד מהאפשרות שאשתו תגלה על הרומן ועל פירותיו, מנסה דן להתרחק מאלכס בכל דרך אפשרית, כשכל פעם היא מצליחה להערים עליו: כאשר הוא מחליף את מספר הטלפון בביתו למספר חסוי היא מגיעה אליהם הביתה ומצליחה להשיגו, וכאשר הוא ומשפחתו עוברים אל בית בפרברים מאתרת אלכס את המיקום.
עם הזמן אופייה הפסיכוטי של אלכס מתחיל להתפרץ כאשר היא שולחת לדן הקלטות עם איומים, והשיא מגיע עם בישול ארנב המחמד של אלן בסיר מים רותחים (סצנה אשר זכתה עם השנים למעמד של פולחן). כשהמצב נהיה מסוכן, מחליט דן לספר על הרומן לאשתו כדי להיפטר מאלכס, והדבר גורם לוויכוח מר בין השניים ואף מוביל לעזיבתו את הבית.
אולם, אלכס אינה עוצרת בנקודה זו, ואוספת את אלן בסיום יום לימודים. בת', נסערת מהיעלמותה של אלן מסיירת ברחבי העיר בניסיון למצוא אותה ובחוסר תשומת לב מתנגשת במכונית ונפצעת. בסופו של היום מוחזרת אלן הביתה על ידי אלכס, שלקחה אותה ליום כיף בפארק שעשועים.
לאחר החטיפה ופציעתה של אשתו מחליט דן לצאת נגד אלכס ופורץ אל ביתה. השניים נאבקים עד אשר דן מצליח לנטרל את אלכס, אך לפני שחונק אותה למוות משחרר אותה, אלכס מתעשתת ומנסה לדקור אותו בסכין מטבח גדולה, דן עוצר אותה ויוצא מביתה, ועתה אלכס מעורערת בנפשה יותר מקודם.
לאחר שבת' משוחררת מבית החולים חוזרים היא ודן אל ביתם ומגישים תלונה נגד אלכס, אך המשטרה אינה מצליחה לאתר אותה. בביתם של השניים, מצליחה אלכס להתגנב פנימה ומנסה לרצוח את בת', אולם דן מתערב בזמן, ובמהלך המאבק אלכס מנסה לרצוח אותו, אולם בת' יורה בה ובכך מצילה את דן, והסיוט המתמשך של השניים מסתיים.
מועמדויות, והשפעה

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשש קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, שחקנית ראשית (קלוז), שחקנית משנה (ארצ'ר), במאי (ליין), תסריט (ג'יימס דירדן), ועריכה. כמו כן הסרט היה מועמד במספר זהה של קטגוריות לפרס גלובוס הזהב, אך לא זכה בשום פרס. למרות זאת, נחשב הוא עד היום כסרט בעל השפעה והוא דורג במקום ה-28 ברשימת "100 סרטי האימה והמתח הגדולים ביותר של כל הזמנים" שהוכרזה בשנת 2001 על ידי מכון הסרטים האמריקאי.
דמותה של אלכס פורסט נחשבת עד היום לאחת מדמויות הרשע הקולנועיות המפורסמות ביותר, והיא דורגה במקום ה-7 ברשימת "100 הרשעים הגדולים ביותר של כל הזמנים" של מכון הסרטים האמריקאי משנת 2003, כמו כן, הדמות דורגה במקום ה-36 ברשימת "100 הדמויות הקולנועיות הגדולות של כל הזמנים" שערך המגזין "פרמייר".
עיבודים > בתיאטרון

בשנת 2014 הפיק תיאטרון הבימה עיבוד בימתי לסרט, בכיכובם של אקי אבני, ריקי בליך ואסנת פישמן.
הצגה המבוססת על הסרט עלתה גם בווסט אנד בלונדון, בתיאטרון "רויאל היימרקט", במרץ 2014. הצגה הייתה עיבוד של התסריטאי המקורי של הסרט ג'יימס דירדן. הגרסה החדשה שחיבר לתיאטרון התייחסה בהגינות רבה יותר לדמות שגילמה גלן קלוז.
עיבודים > בטלוויזיה

ביולי 2015, הודיעה רשת הטלוויזיה פוקס (רשת טלוויזיה) שהיא מתכננת גרסה טלוויזיונית לסרט, אך הפרויקט לבסוף בוטל.
הערות שוליים

1 2  נועם ניב, סקס מזדמן ו־220 מיליון דולר בחודשיים, חדשות, 11 בדצמבר 1987
↑  מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "חיזור גורלי": קשה להאמין שאפשר לעשות את זה טוב יותר, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2014
↑  מיכאל הנדלזלץ, "חיזור גורלי": סקס והבמה המסתובבת, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2014
↑   מיכאל הנדלזלץ, לך תתרכז ב"חיזור גורלי" כשהמַשדר מידלדל מהתחתונים של אקי אבני, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2014
↑   ג'יימס דירדן, גרדיאן, תסריטאי "חיזור גורלי" מתקן את דמות האשה המטורפת, באתר הארץ, 8 באפריל 2014
↑  עכבר העיר, בקרוב: גרסה טלוויזיונית ל"חיזור גורלי", באתר הארץ, 2 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950577905171  BnF: cb16550496v (data)  GND: 7667155-0  SUDOC: 182873420  VIAF: 192616928   WorldCat (עם VIAF): 192616928
נתנאל אמבוקו

נתנאל אמבוקו (בצרפתית: Nathanaël Mbuku; נולד ב-16 במרץ 2002 בוילנואבה-סן-ז'ורז' שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת דינמו זאגרב ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל.
קריירת מועדונים

אמבוקו הגיע אל מחלקת הנוער של סטאד ריימס מליגת העל הצרפתית בשנת 2017. ב-23 בנובמבר 2018 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון, לשלוש עונות. ב-10 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-25 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על מונפלייה במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2020/2021. בעונה זו ערך אמבוקו 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בינואר 2023 חתם אמבוקו באאוגסבורג. אמבוקו ערך שלוש הופעות בלבד בקבוצה הבכירה של המועדון ועוד מספר הופעות בקבוצת המילואים, ובפגרת החורף של עונת 2023/24 הושאל לסנט אטיין מהליג 2 הצרפתית, עד לסיום העונה. אמבוקו רשם חצי עונה מוצלח הרבה יותר, בו הבקיע שלושה שערים וסייע לקבוצתו להעפיל לליג 1.
בספטמבר 2024 חתם אמבוקו על חוזה ארוך טווח בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית, כאשר לאאוגסבורג עומדת האפשרות לרכוש אותו בחזרה בתום עונת 2024/25.
קריירה בינלאומית

אמבוקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת, היה חלק מסגל נבחרת צרפת בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר. עם זאת, בחר אמבוקו לייצג בנבחרות הבוגרים את נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל. את הופעת הבכורה בנבחרת זו ערך אמבוקו באוקטובר 2024 במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2025 בניצחון 2-0 על טנזניה.
הערות שוליים

↑  Nathanaël Mbuku a signé professionnel au Stade de Reims באתר Actufoot, ‏ 23 בנובמבר 2018 (בצרפתית)
| נבחרת צרפת – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ברנדורי •  2 קלולו •  3 באר •  4 פמבלה •  5 גלין •  6 טוסאר •  7 נורדין •  8 לה פי •  9 אמבוקו •  10 ז'יניאק •   11 סבאנייה •  12 בקה בקה • 13 מישלין •  14 תובאן • 15 סאנאן • 16 באייץ' • 17 קאסי • 18 קולו • 19 דוקורה • 20 ליהדג'י • 22 ברטו • מאמן: ריפולי |  1 ברנדורי •  2 קלולו •  3 באר •  4 פמבלה •  5 גלין •  6 טוסאר •  7 נורדין •  8 לה פי •  9 אמבוקו •  10 ז'יניאק •   11 סבאנייה •  12 בקה בקה • 13 מישלין •  14 תובאן • 15 סאנאן • 16 באייץ' • 17 קאסי • 18 קולו • 19 דוקורה • 20 ליהדג'י • 22 ברטו • מאמן: ריפולי | צרפת |
פרנק אוניקה

אוגוצ'וקוו פרנק אוניקה (באנגלית: Ogochukwu Frank Onyeka; נולד ב-1 בינואר 1998 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי בקבוצת אאוגסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים

אוניקה גדל במחלקות הנוער של אבדיי ומיטיולן. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מיטיולן במסגרת ליגת העל הדנית, ובסך הכל ערך 95 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים. הוא זכה עם המועדון בשתי אליפויות דנמרק, וכן בגביע הדני.
ב-20 ביולי 2021 חתם אוניקה בברנטפורד, העולה החדשה לפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על ארסנל בסמגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 41 הופעות ליגה.
באוגוסט 2024 הושאל אוניקה לאאוגסבורג לעונה אחת.
קריירה בינלאומית

ב-9 באוקטובר 2020 ערך אוניקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בהפסד 1-0 לנבחרת אלג'יריה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, וערך הופעה אחת בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ניגריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

אליפות דנמרק (2): 2017/2018, 2019/2020
הגביע הדני (1): 2018/2019
הערות שוליים

↑  Brentford sign Frank Onyeka from FC Midtjylland באתר הרשמי של ברנטפורד, 20 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Goodluck @NGSuperEagles ,we are behind you all the way! בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הניגרית, 29 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוקויה •  2 איינה •  3 קולינס •  4 אנדידי •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 איגהלו •  10 אריבו •   11 אונייקורו •  12 סאנוסי • 13 אג'וקה •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אקפיי • 17 צ'וקווזה • 18 איוובי • 19 אווניי • 20 אווזיים • 21 אבוהי • 22 אומרו • 23 אוזוהו • 24 סאדיק • 25 נווקאלי • 26 אנדה • 27 נובל • 28 אולאינקה • מאמן: אגואבון |  1 אוקויה •  2 איינה •  3 קולינס •  4 אנדידי •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 איגהלו •  10 אריבו •   11 אונייקורו •  12 סאנוסי • 13 אג'וקה •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אקפיי • 17 צ'וקווזה • 18 איוובי • 19 אווניי • 20 אווזיים • 21 אבוהי • 22 אומרו • 23 אוזוהו • 24 סאדיק • 25 נווקאלי • 26 אנדה • 27 נובל • 28 אולאינקה • מאמן: אגואבון | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אוזוהו •  2 איינה •  3 סאנוסי •  4 יוסוף •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 אוסימן •  10 אריבו •   11 צ'וקווזה •  12 אוסאי-סמואל • 13 אונימאצ'י •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אוג'ו • 17 איוובי • 18 לוקמן • 19 סאדיק • 20 אווזיים • 21 באסי • 22 אומרו • 23 נוובילי • 24 מופי • 25 אונידיקה • מאמן: פסיירו |  1 אוזוהו •  2 איינה •  3 סאנוסי •  4 יוסוף •  5 טרוסט-אקונג •  6 אג'יי •  7 מוסא •  8 אוניקה •  9 אוסימן •  10 אריבו •   11 צ'וקווזה •  12 אוסאי-סמואל • 13 אונימאצ'י •  14 איהנאצ'ו • 15 סימון • 16 אוג'ו • 17 איוובי • 18 לוקמן • 19 סאדיק • 20 אווזיים • 21 באסי • 22 אומרו • 23 נוובילי • 24 מופי • 25 אונידיקה • מאמן: פסיירו | ניגריה |
לואיס אופנדה

איקומה לואיס אופנדה (בצרפתית: Ikoma Loïs Openda; נולד ב-16 בפברואר 2000 בלייז' שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ר.ב. לייפציג ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים

אופנדה הצטרף למחלקת הנוער של סטנדרד לייז' לאחר ששיחק במחלקות הנוער של פטרו אוטי FC ולייז'. בשנת 2015 עבר למחלקת הנוער של קלאב ברוז'. ב-10 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על קורטרייק במסגרת ליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך אופנדה 20 הופעות ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, והבקיע ארבעה שערים. בעונתו השנייה, שהסתיימה בזכייה באליפות בלגיה, ערך 15 הופעות ליגה, אך לא הבקיע שערים.
ב-21 ביולי 2020 הושאל אופנדה לוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית למשך עונה אחת. הוא ערך 33 הופעות ליגה במשך עונת ההשאלה, בהן הבקיע עשרה שערים. ב-23 ביוני 2021 הוארכה השאלתו בעונה אחת.
ביולי 2022 חתם בלאנס, ב- 28 באוקטובר 2022 כבש שלושער בניצחון 0-3 נגד טולוז, ב-12 במרץ 2023 כבש את השלושער המהיר בתולדות הליגה הצרפתית, תוך ארבע וחצי דקות בלבד, בניצחון 0-4 נגד קלרמון פוט.
ב-14 ביולי 2023 חתם בר.ב. לייפציג.
קריירה בינלאומית

ב-8 ביוני 2022 ערך אופנדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 בניצחון 6-1 על נבחרת פולין במסגרת ליגת האומות 2022/2023. בתוספת הזמן של המשחק הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024.
תארים

הסופר קאפ הבלגי (1): 2018
אליפות בלגיה (1): 2019/2020
תארים > ר.ב. לייפציג

הסופר קאפ הגרמני: 2023
הערות שוליים

↑  Loïs Openda van Vitesse is ‘een geschenk van God’ באתר de Gelderlander, ‏ 7 באוגוסט 2020 (בהולנדית)
↑  LOÏS OPENDA NIEUWE AANVALLER VITESSE (VIDEO) באתר הרשמי של ויטסה ארנהם, 21 ביולי 2020 (בהולנדית)
↑  Vitesse huurt aanvaller Openda nog een seizoen van Club Brugge באתר NU, ‏ 23 ביוני 2021 (בהולנדית)
↑  שלושער גדול לאופנדה, לאנס הביסה וצימקה את הפער מפ.ס.ז' לשתי נקודות, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2022
↑  אופנדה כבש את השלושער המהיר בתולדות הליגה הצרפתית, באתר ישראל היום, 12 במרץ 2023
↑  Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו |  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו | בלגיה |
אריאל שמידברג

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1982 (בן 42) ארגנטינה ארגנטינה
 תאריך עלייה:  2001
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  Ariel Schmidberg
 טוויטר:  arielschmidberg
אריאל שמידברג (נולד ב-25 בינואר 1982) הוא עיתונאי ועורך ישראלי. מכהן כמשנה לעורך הראשי וראש מערכת החדשות של אתר וואלה!. בין 2022-2023 שימש מנהל מחלקת החדשות של רשת הטלוויזיה הבינלאומית i24NEWS. קודם לכן כיהן כסגן העורך הראשי של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה

שמידברג, אשר נולד בארגנטינה ועלה לישראל ב-2001, עבד ב"ישראל היום" מיום השקתו ב-2007, ובמשך 15 שנים. את דרכו בעיתון התחיל כעורך חדשות, וב-2009 קודם לתפקיד ראש דסק החדשות. בשנת 2011 מונה על ידי העורך הראשי המייסד של "ישראל היום", העיתונאי עמוס רגב, למנהל מחלקת החדשות של העיתון. ב-2017, לאחר פרישתו של רגב מעריכת העיתון, מינה אותו העורך הראשי החדש, העיתונאי בועז ביסמוט, לתפקיד סגן העורך הראשי. במקביל המשיך שמידברג לכהן כמנהל מחלקת החדשות, וגם קיבל לידיו את ניהול מחלקת הדיגיטל. בתקופת כהונתו של שמידברג כמנהל זרוע הדיגיטל הושקו האתר והיישומון החדשים של העיתון. שמידברג פרש מתפקידו ב"ישראל היום" בפברואר 2022.
לאחר פרישתו מ"ישראל היום" מונה שמידברג על ידי ראש אכ"א, אלוף יניב עשור, ודובר צה"ל, תא"ל רן כוכב, לחבר בוועדה מיוחדת בצה"ל שמטרתה לבחון ולשפר את אופן מסירת הודעות על נפגעים למשפחות ולציבור. בראש הוועדה עמד תא"ל גברעם הגלילי. בין המלצות הוועדה – קידום חקיקה שתטיל אחריות פלילית למפיצי פרטי נפגעים בטרם פרסום הודעות רשמיות של צה"ל, ועדכון רשמי של דובר צה"ל למנהלי קבוצות עצמאיות של עדכוני חדשות ברשתות החברתיות (דוגמת וואטסאפ וטלגרם).
ביוני 2022 מונה למנהל מחלקת החדשות של רשת הטלוויזיה הבינלאומית i24NEWS, המשדרת מישראל לכל העולם. שמידברג היה אמון על ניהול צוותי החדשות של הרשת באנגלית, צרפתית וערבית.
ביולי 2023 החל את תפקידו כסגן העורך הראשי וראש מערכת החדשות של אתר וואלה!. במרץ 2024 קודם לתפקיד משנה לעורך הראשי והמשיך לשמש במקביל ראש מערכת החדשות של האתר.
שמידברג החל את הקריירה העיתונאית שלו באתר החדשות News1 מחלקה ראשונה אשר בבעלות העיתונאי יואב יצחק בשנת 2005, שם שימש עורך, ראש דסק חדשות, וכתב.
שמידברג, דובר ספרדית כשפת אם, מרבה להתראיין בכלי תקשורת בשפה הספרדית בעולם, ולהרצות בפני עיתונאים מחו"ל. כמי שגדל בחו"ל וראה את היחס לה זוכה מדינת ישראל בתקשורת הבינלאומית, שמידברג אמר בעבר שרואה בראיונות ובהרצאות אלה "שליחות הסברתית".
שמידברג נולד בעיר קורדובה, העיר השנייה בגודלה בארגנטינה, והתחנך בבית הספר היהודי בעיר. היה פעיל מאוד בקהילה היהודית ובמוסדותיה. היה מדריך וראש קן בתנועת הנוער הציונות "החלוץ למרחב", הפעילה בארגנטינה ובמקסיקו. את דרכו בעיתונות התחיל בתנועת הנוער, כאשר מונה בגיל 15 בלבד לעורך המגזין הקהילתי "אמת". לאורך השנים עסק רבות בחינוך בלתי פורמלי, ואף בוגר של התוכנית היוקרתית "המכון למדרכי חו"ל" להכשרת מנהיגות נוער מטעם הסוכנות היהודית (ירושלים, קריית מוריה, שנת 2000).
לשמידברג תואר ראשון בתקשורת ובמנהל ומדיניות החינוך מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

הוא בזוגיות, אב לשלושה ומתגורר ברמת גן.
הערות שוליים

↑  שינויים נוספים ב"ישראל היום": סגן עורך חדש, באתר וואלה, 8 ביוני 2017
↑  סגן העורך של "ישראל היום" אריאל שמידברג פורש מתפקידו, באתר ישראל היום, 10 בפברואר 2022
↑  אריאל שמידברג - ראש מערכת חדשות וסגן העורך הראשי החדש באתר וואלה!, באתר וואלה, 18 ביוני 2023
↑  Israel logró la normalidad postpandemia, נבדק ב-2022-06-10
↑  Israel-Palestina: Preocupación por la situación en la Franja de Gaza, entre acusaciones cruzadas, נבדק ב-2022-06-10
↑  לילך שובל, החשש מפגיעה במשפחות הנפגעים: המלצות הוועדה בצה"ל להתמודדות עם פייק ניוז ברשתות, באתר ישראל היום, 10 במאי 2022
↑  לילך שובל, צה"ל הקים ועדה לבחינה של מסירת הודעות על נפגעים, באתר ישראל היום, 21 במרץ 2022
אור בירון

| --- | --- |

אור בירון, 2023
 לידה:  19 בדצמבר 1985 (בת 38) חיפה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 סוגה:  גראנג' / רוק / אלקטרוני
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית, סינית
 כלי נגינה:  גיטרה
 
אור בירון (נולדה ב-19 בדצמבר 1985) היא זמרת-יוצרת, גיטריסטית, שחקנית, אקטיביסטית ואשת חיי לילה ישראלית.
ביוגרפיה

בירון נולדה בחיפה לאם פקידת בנק ואב מהנדס תעשייה וניהול. כשהייתה בת שנתיים הוריה נפרדו והיא עברה עם אמה בין מספר ערים בארץ. לאחר נישואי אמה בשנית הן עברו לגור ביישוב מצפה אבי"ב שבמשגב. לבירון יש חמישה אחים ואחיות מנישואים שניים של הוריה.
בגיל 5 החלה ללמוד ריקוד ובגיל 10 התחילה ללמוד פסנתר באופן מקצועי ולכתוב שירים. בגיל 16 קיבלה את הגיטרה הראשונה שלה, למדה לנגן באופן עצמאי והחלה לשלב נגינה על גיטרה בשיריה. למדה במגמות תיאטרון וערבית בתיכון משגב. בסוף כיתה י"ב, כחלק ממגמת תיאטרון, שיחקה ולקחה חלק בעיבודו של מחזמר סאטירי על המציאות הפוליטית הישראלית בשם "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט. למחזמר נעשה עיבוד מחדש בהתאם לתקופה ובירון הלחינה והקליטה מחדש את כל השירים שבוצעו בלייב על הבמה (למעשה, כך החלה לשלב בין אמנות לאקטיביזם).
שירתה בצבא ביחידת 8200 ולאחר מכן עברה להתגורר בתל אביב. באותה תקופה, החלה לשחק ולדגמן. בשנים 2006–2007 הנחתה במגזין הנוער האינטרנטי של משרד הפרסום "ציבלין" WFM[דרוש מקור][מפני ש...]. בנוסף כיכבה בבלוג רשת של MAKO בסגנון סדרת הרשת "מחוברים". באותה תקופה גם שיחקה במספר סרטים, בהם סרט עלילתי בשם "התחברות" שעסק בתוכנית ההתנתקות והסרט הישראלי "אחים" שיצא ב-2009.
עם תחילת לימודיה באוניברסיטה, השהתה את פעילותה האמנותית למספר שנים. לבירון יש תואר ראשון ותואר שני מאוניברסיטת ת"א (הראשון בתיאטרון ובלימודי מזרח אסיה והשני בלימודי מזרח אסיה, עם התמחות בשפה ובתרבות הסינית). את עבודת התזה שלה כתבה על טרנספורמציות פיזיות ומגדריות ביצירותיהם של סופרים סינים מתקופת שושלת צ'ינג. בזמן לימודי התואר השני שימשה כעוזרת הוראה בחוג ללימודי מזרח אסיה וכעוזרת המחקר של רקטור האוניברסיטה באותן שנים, פרופסור אהרן שי ואף כתבה איתו מאמר במשותף על יחסי המדינות סין וישראל. בשנים 2010–2011, בין לימודי שני התארים בירון עברה להתגורר בבייג'ינג בירת סין למשך כשנה, שם התמחתה בלימודי השפה הסינית והחלה לשחק בפרסומות ולהופיע עם הרכב קאברים מקומי.
בשנת 2013 חזרה לפעילות מוזיקלית והחל משנת 2016 חזרה גם לשחק וליצור בתחום תיאטרון הפרינג' ושיחקה במספר הצגות, סרטים ופרסומות.
אקטיביזם > מחאת האוהלים

ב-2012, מעט לאחר חזרתה לארץ מסין, פרצה מחאת האוהלים בה לקחה חלק פעיל. כדי לגייס תמיכה רחבה במחאת האוהלים, נקטה בגישה שהתאפיינה בחיבור המחאה לצעירים, לחיי הלילה והתרבות - שהחלו להיות תחום העבודה העיקרי שלה באותן שנים.
אקטיביזם > פעילות למען פליטים

כתושבת שכונת שפירא באותו הזמן, גם פעלה למען יחס שווה וצודק עבור פליטים מאפריקה ובהמשך, ב-2018, הובילה יחד עם חברות וחברים נוספים את יוזמת "לילה נגד הגירוש" - פרויקט של נשות ואנשי חיי הלילה המקומיים שפעלו למען הנושא.
אקטיביזם > פרשת אלון קסטיאל

ב-2016 הייתה בין המתלוננות הראשונות במשטרה נגד אלון קסטיאל, שלבסוף הורשע באונס, והייתה בין הראשונות שנחשפו בתקשורת ולאחר כניסתו של קסטיאל לכלא הצטלמה יחד עם נפגעות נוספות לסדרה הדוקומנטרית "אחרי חצות: הסוד הכי שמור בעיר".
ב-2022, עם עתירתו של קסטיאל לשחרור מוקדם, הייתה בין הפעילות הבולטות נגד שחרורו, יחד עם מספר נפגעות אחרות, שנחשפו בתקשורת בפניהן ובשמן, במטרה להעביר את הבושה צד. לדבריה בראיון שנערך עימה באותו הזמן, "מי שצריך להרגיש שהוא כלוא בכלוב הוא התוקף ולא הנפגעות". כמו כן, טענה כי על ועדות השחרורים להציב את האינטרס של הנפגעות מעל האינטרס של הפוגע.
במסגרת זאת התראיינה לערוצי טלוויזיה, עיתונות ורדיו רבים, בהם ערוץ 13, ערוץ 12, ynet, מאקו, רדיו חיפה, רשת ב' וכן נערכו עימה ראיונות על ידי רפי רשף, עומר ירדני ומיכל פעילן ועל ידי גלית גוטמן ואילנית לוי במסגרת התוכנית "גלית ואילנית".
לצד ההופעות בתקשורת, כתבה בירון טורים בנושא לעיתון "בראשית" ולמגזין "מתחת לרדאר".
מחאת הנפגעות נגד שחרורו המוקדם של קסטיאל הסתיימה בצעד היסטורי של הגשת ערעור ראשון ושני מצד הפרקליטות נגד השחרור. שני הערעורים לא התקבלו, אך קיבלו הד נרחב בתקשורת ובחברה הישראלית.
אקטיביזם > זכויות נשים

כיום, בירון ממשיכה באקטיביזם בתחום זכויות נשים בכלל ונפגעות תקיפה מינית בפרט. כהוקרה על חלקה החשוב במאבק, זכתה יחד עם נפגעות נוספות של קסטיאל באותות מטעם שדולת הנשים בישראל ומטעם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל.
אקטיביזם > מחאת בלפור

בירון הייתה גם בין האקטיביסטיות הבולטות והמובילות במחאת בלפור בשנת 2020. במחאה זאת, חיזקה ושכללה את הקו אותו נקטה במחאת האוהלים – חיבור המחאה לצעירים, לחיי הלילה והתרבות, לערכים פמיניסטיים וכן הכוונת המחאה להיות א-מפלגתית וממוקדת ביצירת עתיד חלופי ושוויוני, שיהיה שונה מהמבנים השלטוניים והמחאתיים של העבר. בנוסף הייתה אחת ממובילות הקונספט שהביא להתמקדות המחאה בצבע הוורוד במטרה להדגיש ערכים כמו תקווה, פמיניזם וחמלה וכן להנגשת המחאה באמצעות מיצגים אמנותיים.
עם פרוץ המחאה ביולי 2020, הופיעה על שער 7 ימים של ידיעות אחרונות לצד שלושה אקטיביסטים נוספים, תחת הכותרת "אנחנו הילדים הזועמים של קיץ 2020" מה שסימן אותה כאחת הדוברות הבולטות של הדור הצעיר של המחאה. בעקבות כך, ספגה אלימות משטרתית לצד חבריה ל-"גרעין הקשה" של המחאה.
בהמשך הופיעה והתראיינה רבות בתקשורת – ערוץ 13, בערוץ 12, דמוקרטיוי, עיתון ה"ארץ" ועוד, במטרה לחזק את המחאה.
בירון מילאה תפקיד חשוב גם בחיזוק המחאה בפריפריה, בדגש מיוחד על אזור הצפון בו נולדה וגדלה. את סיום גל המחאה (שהסתיים בפיזור הכנסת) סיכמה במילים "אנחנו יכולים להרשות לעצמנו לחגוג אחרי שנה של דם, יזע ודמעות. יצאנו לרחובות, בלי לדעת אם זה יועיל, למרות שעצרו והכו אותנו בלי שום סיבה. אבל זה לא הסוף. זו רק ההתחלה, כי החברה צריכה ריפוי".