stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'רלטון (גוף שידור)
זכויות שידור

ישראל ליגת העל בכדורגל (משחקים 2–5) וגביע הטוטו
אנגליה הליגה האנגלית בכדורגל
גרמניה הליגה הגרמנית בכדורגל
בלגיה הליגה הבלגית בכדורגל
רוסיה הליגה הרוסית בכדורגל
הולנד הליגה ההולנדית בכדורגל
טורקיה הליגה הטורקית בכדורגל
פורטוגל הליגה הפורטוגלית בכדורגל
ארגנטינה הליגה הארגנטינאית בכדורגל
ברזיל הליגה הברזילאית בכדורגל
דרום קוריאה הליגה הקוריאנית בכדורגל
האיחוד האירופי הליגה האירופית
האיחוד האירופי הקונפרנס ליג
אנגליה הליגה האנגלית השנייה בכדורגל
ספרד הליגה הספרדית השנייה בכדורגל
גרמניה הליגה הגרמנית השנייה בכדורגל
אנגליה הגביע האנגלי בכדורגל
אנגליה גביע הליגה האנגלי בכדורגל
ספרד הגביע הספרדי בכדורגל
גרמניה הגביע הגרמני בכדורגל
איטליה הגביע האיטלקי בכדורגל
צרפת הגביע הצרפתי בכדורגל
טורקיה הגביע הטורקי בכדורגל
גביע הליברטדורס של דרום אמריקה (כדורגל)
ספרד הליגה הספרדית בכדורסל
יוון הליגה היוונית בכדורסל
טורקיה הליגה הטורקית בכדורסל
האיחוד האירופי יורוקאפ (כדורסל)
ספרד הגביע הספרדי בכדורסל
גרמניה הליגה הגרמנית בכדוריד
האיחוד האירופי ליגת האלופות בכדוריד
ארצות הברית WWE RAW (היאבקות מקצועית)
סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP (טניס)
ליגת היהלום (אתלטיקה)
הערות שוליים

↑  אסנת כותן, ‏טלוויזיה: פיני זהבי מלחיץ את ערוץ 2, באתר גלובס, 18 באוגוסט 1998
↑  REACH של ) למשחק מכבי חיפה-פ.ס. ז'רמן בערוץ המזה"ת, באתר גלובס, 7 באוקטובר 1998
↑  אביבה קרול, ‏זכייני ערוץ 2 לבג"ץ: להפסיק את שידורי ערוץ המזרח התיכון, באתר גלובס, 10 בנובמבר 1998
↑  אביבה קרול, ‏ערוץ המזרח התיכון: שידורינו בעברית - רק G.9 מסך השידורים, באתר גלובס, 20 בינואר 1999
↑  שמואל דקלו, ‏ערוץ המזרח התיכון לבג"ץ: להתיר שידורי הספורט למנויי הכבלים, באתר גלובס, 3 במרץ 1999
↑  אביבה קרול, ‏ערוץ המזרח התיכון נערך למתכונת שידורים ע"פ הסדר הביניים בבג"ץ, באתר גלובס, 10 במרץ 1999
↑  אמילי גרינצווייג‏, אברם גרנט, עכשיו ב-HD, באתר וואלה, 26 ביולי 2010
↑  גיל גוטקין, "זה הזמן להקים ערוץ גיימינג בישראל", באתר כלכליסט, 19 ביולי 2021
↑  מערכת ערוץ הגיימינג‏, ערוץ הגיימינג זמין לצפייה גם בפרטנר וסלקום, באתר וואלה, 14 ביוני 2022
סמל ספורט 1
סמליל ערוצי צ'רלטון בין השנים 2010–2014
סמל ערוצי צ'רלטון בין השנים 2014–2019
סמליל ערוץ הגיימינג
אוזן כרובית

| --- | --- |

 תחום:  רפואת אף אוזן גרון
 גורם:  othematoma 
 סיווגים
 ICD-10:  M95.1
 ICD-11:  AA41.0 
 
אוזן כרובית או אוטוהמטומה או המטומה באוזן 
(באנגלית: perichondral hematoma או hematoma auris או Cauliflower ear) היא פציעת אוזן הנפוצה בעיקר בענפי ספורט לחימה (דוגמת MMA, אגרוף, ג'יו ג'יטסו ברזילאי, ג'ודו והיאבקות), ומתרחשת גם בענפי ספורט מגע (אנ') אחרים דוגמת רוגבי. הפציעה גורמת לעיוות אפרכסת האוזן המזכיר בצורתו פרחי כרובית. אף על פי שמדובר בעיוות שעשוי להיחשב לבלתי אסתטי, יש ספורטאים הרואים באוזן הכרובית סמל סטטוס המעיד על ניסיון, אומץ, קשיחות ודבקות במטרה. במאה ה-19, פציעה זו נקשרה לעיתים לשיגעון.
גורמים

פציעת אוזן כרובית מתרחשת עקב טראומה הנגרמת לרוב ממהלומות חוזרות ונשנות (באמנויות לחימה, הדבר עלול להיגרם עקב מהלומות אגרוף, בעיטות ולחץ מחניקות). כלי הדם המחברים את העור לסחוס האוזן נפגעים, נוצרת המטומה (דימום בין העור לסחוס) והאזור הפגוע מתחיל להתנפח מדם הנאגר בו. אספקת הדם לאזור משתבשת ותאי הסחוס הפגוע מתים. תאי הסחוס המתחדשים אינם נוצרים בצורה סימטרית אלא נבנים בצורה מעוותת שמעבה את הסחוס הפגוע – דבר המקנה את מראה פרחי הכרובית.
דרכי מניעה וטיפול

פציעת אוזן כרובית עלולה לגרום לזיהום, לפגיעה בעור התוף ובתעלת האוזן. על מנת להימנע מאוזן כרובית, יש להקפיד על חבישת כיסוי ראש (אנ') או מגני אוזניים בזמן האימונים, הקרבות או המשחקים. טיפול רפואי באוזן כרובית עשוי להיות כרוך בנטילת אנטיביוטיקה ובניקוז דם במרפאת אף אוזן גרון. טיפול אסתטי כרוך בניתוח פלסטי.
גלריה

לוחם MMA - רנדי קוטור
לוחם MMA - ז'וזה אלדו
תמונה מתוך ספר מחלות נפש משנת 1897 - אוזן הכרובית מתוארת כאחד המאפיינים של מחלת הנפש של הגבר המצולם
אוזן הכרובית של המתאגרף מקווירינאלה
כיסוי ראש לאמני לחימה
כיסוי ראש לשחקני רוגבי
מגני אוזניים בקרב היאבקות
ראו גם

אמנויות לחימה משולבות
המכביה החמישית

| --- | --- |

סמל המכביה החמישית
 עיר מארחת:   תל אביב-יפו, ישראל
 מדינות משתתפות:  20
 ספורטאים משתתפים:  980
 טקס הפתיחה:  15 בספטמבר 1957
 טקס הנעילה:  24 בספטמבר 1957
 נפתח רשמית על ידי:  נשיא המדינה יצחק בן-צבי
 השביע את המשתתפים:  גבריאל נסט
 הדליק את הלפיד האולימפי:  אריה קלינשטוב-נווה
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון רמת גן
 → המכביה הרביעית המכביה השישית ← 
המכביה החמישית הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל, בספטמבר 1957, כחלק מסדרת אירועי המכביה.
טקס הפתיחה של המכביה החמישית נערך באצטדיון רמת גן ב-15 בספטמבר בהשתתפות 20 משלחות מרחבי העולם (בהם לראשונה משלחת מאוסטרליה), 40 אלף צופים, 900 צועדים ו-2500 מתעמלים חניכי מכבי צעיר. את הלפיד הדליק האתלט אריה קלינשטוב-נווה.
אריה קלינשטוב-נווה, אלוף המכביה הרביעית בקפיצה לגובה, זכה להדליק את הלפיד בטקס הפתיחה של המכביה החמישית
ב-24 בספטמבר 1957 השתתף אייזק ברגר, האלוף האולימפי (מלבורן 1956) בהרמת משקולות מארצות הברית במסגרת המכביה החמישית וקבע בסגנון הלחיצה שיא עולם, שיא העולם הראשון שנקבע על אדמת ישראל.
בטקס הסיום של המכביה החמישית, הופיעה אגנס קלטי, האלופה האולימפית (מלבורן 1956) בהתעמלות מהונגריה. בסיום הופעת הראווה היא הודיעה שהחליטה להישאר בארץ.
המתחרים והזוכים > אגרוף

התחרויות נערכו בזירהטרון ברמת גן
יוליאן נודינג (פולין פולין) 
 
י. ששון (ישראל ישראל) 

גרונובסקי (ישראל ישראל)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
התחרות: 
| זבוב | דוד לוי   ישראל ישראל | נפתלי פיפקו   ישראל ישראל |  |
| תרנגול | יעקב שיש   ישראל ישראל | משה כהן   ישראל ישראל |  |
| נוצה | אריה גטניו   ישראל ישראל | מנדל יוליוס   קנדה קנדה |  |
| קל | דוד כהן   הודו הודו | עמרם פרז   ישראל ישראל |  |
| תת-בינוני | סנדי סולומון   הודו הודו | שמעון בר ציון   ישראל ישראל |  |
| חצי בינוני | יעקב צימרון   ישראל ישראל | יוסף מזרחי   ישראל ישראל |  |
| קל בינוני | עזרא לוי   ישראל ישראל | שלמה קביש   ישראל ישראל |  |
| בינוני | ישראל מקלר   ישראל ישראל | ואקי נאבי   ישראל ישראל |  |
| חצי כבד | יפתח זייד   ישראל ישראל | חיים נעסה   ישראל ישראל |  |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטיות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | דבורה טרנר   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 12.1 שניות | פרידה ברמן   קנדה קנדה | 12.3 שניות | רודה אייבל   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 12.3 שניות |
| ריצת 200 מטר | פרידה ברמן   קנדה קנדה | 25.6 שניות | רודה אייבל   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 25.8 שניות | רינה ויינרייך   ישראל ישראל | 26.6 שניות |
| ריצת 80 מטר משוכות | ג'ניפר פרייזר   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 13.3 שניות | אילנה קרשיק   ישראל ישראל | 14.2 שניות | עמליה ליכטנשטיין   ישראל ישראל | 14.2 שניות |
| ריצת שליחות 4x100 | ישראל ישראל   אילנה אדיר   אילנה קרשיק   רינה גוטסמן   רינה ויינרייך | 52.1 שניות | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 52.6 שניות |  |  |
| קפיצה לגובה | ג'ודי קלרמן   אוסטרליה אוסטרליה | 1.45 מטר | ג'ניפר פרייזר   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1.40 מטר | מיכל ליבנה   ישראל ישראל | 1.35 מטר |
| קפיצה לרוחק | דבורה טרנר   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 5.06 מטר | ג'ודי קלרמן   אוסטרליה אוסטרליה | 5.03 מטר | נועה זילברמן   ישראל ישראל | 4.89 מטר |
| זריקת דיסקוס | איבון קיין   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 33.91 מטר | עטרה פולונסקי   ישראל ישראל | 33.05 מטר | רות רחמן   ישראל ישראל | 30.35 מטר |
| הטלת כידון | עדנה מדליה   ישראל ישראל | 40.93 מטר | איבון קיין   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 36.27 מטר | רעיה ברונשטיין   ישראל ישראל | 32.28 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | איבון קיין   ארצות הברית ארצות הברית | 10.87 מטר | אילה חצרוני   ישראל ישראל | 10.82 מטר | שמחה לוי   ישראל ישראל | 10.42 מטר |
המתחרים והזוכים > היאבקות > יווני-רומי

| תחרות | זוכה | מדינה |
| --- | --- | --- |
| זבוב | יפת | ישראל ישראל |
| נוצה | בקשי | ישראל ישראל |
| תרנגול | סלבוצקי | קנדה קנדה |
| קל | ליינין | דנמרק דנמרק |
| חצי בינוני | רובין | פינלנד פינלנד |
| בינוני | ארצי | ישראל ישראל |
| חצי כבד | שמואל וולקוביץ' | ישראל ישראל |
| כבד | נפתלי ברקוביץ' | ישראל ישראל |
המתחרים והזוכים > הרמת משקולות

התחרות נערכה בבית העם בתל אביב
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
התחרות:  

זבוב: 
| תרנגול | א. קונוי   בריטניה בריטניה | 250 ק"ג   שיא מכביה |  |  |  |  |
| נוצה |   ארצות הברית ארצות הברית | 345 ק"ג   שיא מכביה |  |  |  |  |
| קל | בן הלפגוט   בריטניה בריטניה | 320 ק"ג   שיא מכביה |  |  |  |  |
חצי בינוני: 
בינוני: 
חצי כבד: 
כבד:
המתחרים והזוכים > טניס

- חוה דולדיג (אוסטרליה אוסטרליה) 

 - א. פריימן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
תוצאת משחק הגמר 0-2 (0-6, 1-6)
- אייב סגל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) 

 - ג. מאיירס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
תוצאת משחק הגמר 0-3 (1-6, 1-6,  3-6)
- אייב סגל וג. מאיירס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) 

 - א. פורט וו. יעקבסון (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
תוצאת משחק הגמר 2-3 (4-6, 2-6, 6-3, 6-1, 4-6)
- סימרינג וא. פורט (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) 

 - א. פריימן ואייב סגל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
המתחרים והזוכים > טניס שולחן

- ונדי בייטס (בריטניה בריטניה) 

 - א. בס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) 

 - סלמה אלטשולר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
תוצאת משחק הגמר 0-2 (17-21, 18-21)
- ג' הלל וג' מאייר (הודו הודו) 

 - א. בס וא. אלטשולר (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה)
תוצאת משחק הגמר 1-2 (21-17, 14-21, 15-21)
- דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה 

הודו הודו 3 - 1 ישראל ישראל 

דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה 3 - 1 אנגליה אנגליה
- ג'ף אינגבר (בריטניה בריטניה) 

 - סימון בלונדר (בלגיה בלגיה)
תוצאת משחק הגמר 1-3 (18-21, 21-16, 22-24, 18-21)
- ג'ף אינגבר וסטנלי ג'ייקובסון (בריטניה בריטניה) 

 - שמחה פינקלשטיין ופימה בוריס (ישראל ישראל)
תוצאת משחק הגמר 2-3 (21-19, 21-10, 16-21, 15-21, 11-21)
ישראל ישראל 5 - 1 בלגיה בלגיה 

ברזיל ברזיל 5 - 4 דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה 

בלגיה בלגיה 5 - 3 אנגליה אנגליה 

אנגליה אנגליה 5 - 3 אוסטרליה אוסטרליה 

ישראל ישראל 5 - 0 דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה 

אוסטריה אוסטריה 5 - 0 צרפת צרפת (לא הופיעה)
- פיטרס ושיף (אוסטרליה אוסטרליה) 

 - שמחה פינקלשטיין (ישראל ישראל) וג' הלל (הודו הודו)
תוצאת משחק הגמר 1-2 (21-13, 20-22, 20-22)
המתחרים והזוכים > ירי ספורטיבי

(מקסימום 1200 נקודות) 

 - נחמיה סירקיס (ישראל ישראל) 985 נקודות 

 - שמואל לובין (ישראל ישראל) 984 נקודות 

 - דב בן דב (ישראל ישראל) 972 נקודות
המתחרים והזוכים > כדורגל

אנגליה אנגליה 11 - 1 צרפת צרפת
המתחרים והזוכים > כדוריד

ישראל ישראל 12 - 4 אוסטריה אוסטריה
המתחרים והזוכים > כדורמים

- דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה 

 - ישראל ישראל 

 - בלגיה בלגיה
תוצאת משחק הגמר 4-8 (2-4).
המתחרים והזוכים > כדורסל

ישראל ישראל 79 - 54 ברזיל ברזיל 

ארצות הברית ארצות הברית 61 - 34 צרפת צרפת
ישראל ישראל 90 - 48 צרפת צרפת 

ברזיל ברזיל 94 - 51 הולנד הולנד
המתחרים והזוכים > כדורעף

- ישראל ישראל 

 - ברזיל ברזיל
תוצאת משחק הגמר 2-3.
המתחרים והזוכים > סיף

- אלברט אקסלרוד (ארצות הברית ארצות הברית) 

 - דוד רובינס (קנדה קנדה) 

 - ביירון קריגר(אנ') (ארצות הברית ארצות הברית)
המתחרים והזוכים > קפיצה למים

- רינה מנדלסון (ארצות הברית ארצות הברית) 76.25 נקודות
- ג'ורג' טלץ' (מקסיקו מקסיקו) 112.89 נקודות 

 - ירון פלבינסקי (ישראל ישראל) 101.26 נקודות 

 - חוזה טלץ' (מקסיקו מקסיקו) 83.73 נקודות
המתחרים והזוכים > שחייה

תחרויות השחייה נערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן.
המתחרים והזוכים > שחייה > שחייניות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | הלן סולטמן   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 1:10.7 דקות | שושנה ריבנר   ישראל ישראל | 1:11.3 דקות | מרי גאראי   בריטניה בריטניה | 1:12.3 דקות |
| 400 מטר חופשי | הלן סולטמן   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 5:37.5 דקות | שושנה ריבנר   ישראל ישראל | 5:39.2 דקות | ג'יין כץ(אנ')   ארצות הברית ארצות הברית | 5:39.8 דקות |
| 200 מטר חזה | ר. בקר   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 3:07.7 דקות | ס. לוי   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 3:09.2 דקות | ברברה צ'סנאו   ארצות הברית ארצות הברית | 3:11.7 דקות |
| 100 מטר פרפר | קטי וכנר   הולנד הולנד | 1:20 דקות | מרי גאראי   בריטניה בריטניה | 1:20.2 דקות | ס. לוי   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 1:22.5 דקות |
| 100 מטר גב | קטי וכנר   הולנד הולנד | 1:18.6 דקות | ברברה לאפין   קנדה קנדה | 1:24.2 דקות | ברברה צ'סנאו   ארצות הברית ארצות הברית | 1:25.2 דקות |
| משחה שליחות 4x100 מטר חופשי | ישראל ישראל   שושנה ריבנר   גלי להב   דורית שרצר   דניאלה ריינמן | 5:13.3 דקות | ארצות הברית ארצות הברית   ג'יין כץ   |  | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 5:56.0 דקות |
| משחה שליחות 4x100 מטר מעורב | ישראל ישראל   מ. ברגר   חיותה מרצביאק   דורית שרצר   שושנה ריבנר | 5:52.7 דקות | ארצות הברית ארצות הברית   ג'יין כץ   | 6:02.1 דקות | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 6:05.4 דקות |
המתחרים והזוכים > שחייה > שחיינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | מארק קאמון   צרפת צרפת | 59.5 שניות | א. קפלן   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 1:01.0 דקות | מייקל וולק   ארצות הברית ארצות הברית | 1:01.5 דקות |
| 400 מטר חופשי | מייקל וולק   ארצות הברית ארצות הברית | 4:58.3 דקות | אוסקר קרמר   ארגנטינה ארגנטינה | 5:00.7 דקות | פ. לנדי   ארצות הברית ארצות הברית | 5:08.3 דקות |
| 1500 מטר חופשי | אוסקר קרמר   ארגנטינה ארגנטינה | 20:14.7 דקות | מייקל וולק   ארצות הברית ארצות הברית | 20:16.3 דקות | ק. פיאלקוב   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 21:01.7 דקות |
| 200 מטר חזה | ראובן שפע   ישראל ישראל | 2:51.6 דקות | גבריאל נסט   ישראל ישראל | 2:53.9 דקות | ל. דיאמונד   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 2:56.0 דקות |
| 200 מטר פרפר | מייקל וולק   ארצות הברית ארצות הברית | 2:45.8 דקות | ראובן שפע   ישראל ישראל | 2:50.9 דקות | הנרי מילר   ארצות הברית ארצות הברית | 2:54.9 דקות |
| 100 מטר גב | יואב צרי   ישראל ישראל | 1:13.3 דקות | עוזי רוזן   ישראל ישראל | 1:13.9 דקות | ס. בנימין   דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 1:14.1 דקות |
| משחה שליחים 4x200 מטר חופשי | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה   סולומון   ב. פיאלקוב   ק. פיאלקוב   א. קפלן | 9:39.6 דקות | ישראל ישראל   עמירם טראובר   יצחק לוריא   עוזי בק   ראובן שפע | 9:40.7 דקות | ארצות הברית ארצות הברית | 10:32.4 דקות |
| משחה שליחים 4x100 מטר מעורב | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 4:44.2 דקות | ישראל ישראל | 4:46.8 דקות | ארצות הברית ארצות הברית | 4:50.7 דקות |
ראו גם

יהודים וספורט
יהודים במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  אורי דן, קיבוץ גלויות ספורטיבי באיצטדיון - 900 צועדים, 2500 מתעמלים, 40 אלף תופים, מעריב, 16 בספטמבר 1957
↑  רבבות צפו בפתיחת ה"מכביה", דבר, טור 2, 16 בספטמבר 1957
↑  קלטי משתקעת בישראל, מעריב, 29 בספטמבר 1957
1 2  וולק האמריקאי זכה ב־200 פרפר דקות לאחר ששחה 1500 מ', חרות, 23 בספטמבר 1957
1 2  שיאים נהדרים ב"מכביה", הצופה, 18 בספטמבר 1957
↑  נא להכיר את אורחיכם, מעריב, 13 בספטמבר 1957
| משחקי המכביה |
| --- | --- | --- |
| אירופה | המכביה האירופית הראשונה (אוסטרבה 1929) • המכביה האירופית השנייה (אנטוורפן 1930) |  |
| המנדט הבריטי | הראשונה (1932) • השנייה (1935) |  |
| מדינת ישראל | השלישית (1950) • הרביעית (1953) • החמישית (1957) • השישית (1961) • השביעית (1965) • השמינית (1969) • התשיעית (1973) •  העשירית (1977) • ה-11 (1981) • ה-12 (1985) • ה-13 (1989) • ה-14 (1993) • ה-15 (1997) • ה-16 (2001) • ה-17 (2005) • ה-18 (2009) • ה-19 (2013) • ה-20 (2017) • ה-21 (2022) |  |
| מכביות החורף | הראשונה (זאקופנה 1933) • השנייה (באנסקה ביסטריצה 1936) • השלישית (רופולדינג 2023) |  |
| משחקי יהדות התפוצות | משחקי מכבי אירופה • משחקי מכבי פאן אמריקה • משחקי המכביה האוסטרלית • משחקי המכביה האפריקאית •  משחקי מכבי JCC (צפון אמריקה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387715905171 
משה הלפרן מישראל בתחרות ריצת 200 מטר משוכות במכביה החמישית
המשלחת הכלל-גרמנית

המשלחת הכלל-גרמנית (גרמנית: Gesamtdeutsche Mannschaft) ייצגה הן את גרמניה המזרחית והן את גרמניה המערבית במשחקים האולימפיים שנערכו בין 1956 ל-1964. באולימפיאדת מלבורן (1956) נכללו במשלחת גם ספורטאים מחבל הסאר, שהיה באותה עת אזור אוטונומי בצרפת.
רקע

לאחר מלחמת העולם השנייה חולקה גרמניה, וב-1949 הוקמו גרמניה המזרחית באזור הכיבוש הסובייטי וגרמניה המערבית באזורי הכיבוש של ארצות הברית, בריטניה וצרפת. לאחר הקמתן הקימה כל אחת מהן ועד אולימפי משלה, אך הוועד האולימפי הבינלאומי הכיר רק בזה של גרמניה המערבית. לפני אולימפיאדת אוסלו (1952) ואולימפיאדת הלסינקי (1952) דרש הוועד האולימפי הבינלאומי כי שתי המדינות ייוצגו במשלחת אחת. גרמניה המזרחית סירבה לכך, ובמשחקים השתתפו ספורטאים מגרמניה המערבית בלבד, תחת השם "גרמניה".
לקראת המשחקים שנערכו ב-1956, אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו ואולימפיאדת מלבורן, סיכמו שתי המדינות על משלחת משותפת, היא המשלחת הכלל-גרמנית. כך התנהלו הדברים עד 1964. ב-1968 הכיר הוועד האולימפי הבינלאומי בוועד האולימפי של גרמניה המזרחית, והחל מאולימפיאדת גרנובל (1968), הן יוצגו במשלחות נפרדות. במשחקים אלה ובאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שתיהן השתמשו באותו ההמנון ובאותו הדגל, המשלחת המערב-גרמנית בשם "גרמניה" והמשלחת המזרח-גרמנית בשם "גרמניה המזרחית". הפילוג הושלם ב-1972.
מאז איחוד גרמניה ב-1990 מייצגת את גרמניה משלחת אחת.
סמלים

מאחר שלשתי המדינות היו המנונים שונים, כאשר זכה ספורטאי מהמשלחת במדליה, נוגנה האודה לשמחה, מתוך הפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית של בטהובן.
ב-1956 לשתי המדינות היה דגל זהה (טריקולור שחור-אדום-זהוב), אך גרמניה המזרחית הוסיפה לדגלה את הסמל שלה ב-1959, ולכן החל מאולימפיאדת רומא (1960) היה צורך במציאת דגל חדש. הדגל שנבחר כלל את הטריקולור הבסיסי, ועליו 5 הטבעות האולימפיות בלבן.
קוד המדינה שניתן למשלחת בידי הוועד האולימפי היה GER, למעט באולימפיאדת אינסברוק (1964), שבה המארחים האוסטרים השתמשו באות D, כקיצור ל-Deutschland. עם זאת, ברישומים של הוועד האולימפי הבינלאומי מופיע הקוד EUA (ראשי התיבות של המשלחת בצרפתית: Équipe Unifiée d'Allemagne).
הישגים ספורטיביים

המשלחת הכלל-גרמנית הגיעה להישגים גבוהים באולימפיאדות בהן השתתפה, ובסך הכל צברה 118 מדליות, מהן 28 מדליות זהב. אף שהשתתפה ב-3 אולימפיאדות בלבד, היא עדיין מדורגת במקום ה-34 בטבלת המדליות האולימפיות של כל הזמנים. הענפים הבולטים ביותר היו אתלטיקה (30 מדליות, מהן 4 מדליות זהב), רכיבה (14 מדליות, מהן 5 מדליות זהב) וקאנו/קיאק (11 מדליות, מהן 4 מדליות זהב).
הישגים ספורטיביים > אולימפיאדת מלבורן (1956)

נושא הדגל באולימפיאדת מלבורן היה האתלט המערב-גרמני קארל פרידריך האס, שאף זכה בהמשך במדליית הכסף בריצת 400 מטר. המשלחת זכתה ב-26 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ודורגה במקום השביעי בטבלת המדליות.
הרוכבים הגרמנים זכו בשש מדליות. הנס גינטר וינקלר, רוכב הסוסים המעוטר ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים בתחרויות הקפיצות שזכה במדליית זהב הן בתחרות האישית והן בתחרות הקבוצתית. אאוגוסט ליטקה-וסטהואס זכה במדליות כסף בתחרויות האיוונטינג, האישית והקבוצתית, ובדרסאז' זכתה ליזלוט ליזנהוף במדליית ארד אישית ובמדליית כסף עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית.
הקיאקיסטים מיכאל שוייר ומיינרד מילטנברגר זכו במדליית זהב במקצה הזוגות ל-1,000 מטר, ושוייר זכה גם במדליית ארד במקצה היחידים ל-10,000 מטר. פריץ בריל ותאודור קליינה זכו במדליית כסף במקצה הזוגות ל-10,000 מטר, ותרזה צנץ זכתה במדליית כסף במקצה היחידות ל-500 מטר. המתאגרף וולפגנג ברנדט זכה במדליית זהב, והארי קורשאט זכה במדליית כסף. בשחייה קבעה אורסולה האפה שיא אולימפי במשחה ל-200 מטר חזה, ואווה-מריה טן אלזן זכתה במדליית ארד. במדליית הזהב השישית זכה המתעמל הלמוט באנץ בתרגיל הקפיצות, והוא חלק את ניצחונו עם הסובייטי ולנטין מורטוב.
באתלטיקה זכו הגרמנים ב-7 מדליות, אך אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב. כריסטה שטובניק זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. גיזלה בירקמאייר זכתה במדליית כסף בריצת 80 מטר משוכות, קארל-פרידריך האס זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר, ובמדליית כסף נוספת זכה קלאוס ריכצנהיין, בריצת 1500 מטר. נבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר זכתה במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכתה מריאנה ורנר, בהדיפת כדור ברזל.
ההיאבקות וילפריד דיטריך זכה במדליית כסף, וכך גם צמד החותרים עם הגאי. הנבחרת הגרמנית במרוץ אופני כביש זכתה במדליית ארד. בענפי הכדור, בלטה נבחרת ההוקי שדה, שזכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 1-0 להודו, וגברה 1-3 על בריטניה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדורמים העפילה לבית הגמר, אך דורגה במקום השישי והאחרון.
הישגים ספורטיביים > אולימפיאדת רומא (1960)

באולימפיאדת רומא חל שיפור ניכר בהישגי המשלחת הכלל-גרמנית. ספורטאיה זכו ב-42 מדליות, מהן 12 מדליות זהב, והיא דורגה במקום הרביעי מבין כלל המשלחות, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית והמארחת איטליה. נושא הדגל היה רוכב הסוסים המערב-גרמני פריץ טידמן, שהיה שותף לזכייה במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית.
באתלטיקה צברה המשלחת 13 מדליות. ארמין הארי השווה את השיא האולימפי בריצת 100 מטר (10.2 שניות), והשתתף גם במירוץ השליחים ל-100X4 מטר, שבו השוו הרצים הגרמנים את שיא העולם (39.5 שניות). בריצת 400 קבעו קארל קאופמן והאמריקני אוטיס דייוויס שיא עולם חדש (44.9 שניות). דייוויס נקבע כמנצח באמצעות פוטו פיניש, וקאופמן הסתפק במדליית הכסף. קאופמן זכה במדליית כסף נוספת, במרוץ השליחים ל-400X4 מטר. הנס גרודוצקי זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר, ויוטה היינה זכתה אף היא בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מטר ובריצת 100X4 מטר. במדליות כסף נוספות זכו ולטר קריגר (בהטלת כידון) ויוהנה ליטגה (בהדיפת כדור ברזל). גיזלה בירקמאייר זכתה במדליה אולימפית שנייה, מדליית ארד בריצת 80 מטר משוכות, ובמדליות ארד נוספות זכו אורסולה דונאת בריצת 800 מטר והילדרון קלאוס בקפיצה לרוחק.
שלושה צוותי חותרים גרמנים זכו במדליות זהב, צמד החותרים עם הגאי, רביעיית החותרים עם הגאי ושמיניית החותרים. אכים היל זכה במדליית כסף במקצה היחידים. אינגריד קרמר זכתה בשתי מדליות זהב בקפיצה למים, בקפיצה מ-3 ומ-10 מטר. המתאבק וילפריד דיטריך התחרה במשקל כבד הן בסגנון חופשי והן בסגנון יווני-רומי. בראשון זכה במדליית זהב ובשני במדליית כסף. שני מתאבקים נוספים זכו במדליות כסף, גינתר מריטשניג ולותר מץ. רביעיית הקיאקיסטים זכו במדליית זהב במקצה ל-500 מטר. תרזה צנץ זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות במקצה היחידות, ויחד עם אינגריד הרטמן זכתה גם במדליית כסף במקצה הזוגות. הסייפת היידי שמיד זכתה במדליית זהב ברומח, ונבחרת הגברים ברומח זכתה במדליית ארד. נבחרת הרכיבה זכתה במדליית זהב בקפיצות, ויוזף נקרמן זכה במדליית ארד בדרסאז'. גם בקליעה זכו הגרמנים במאזן מדליות דומה: פטר קונקה זכה במדליית זהב בירי בשכיבה וקלאוס צרינגר זכה במדליית ארד בירי בשלושה מצבים.
רוכבי האופניים זכו בארבע מדליות כסף: דיטר גיזלר במרוץ נגד השעון, יורגן זימון ולותר שטבר במרוץ אופני טנדם, הנבחרת במרוץ המרדף והנבחרת במרוץ אופני כביש. גם בשחייה זכו הגרמנים בארבע מדליות: במשחה ל-200 מטר חזה זכתה ויטרוד אורזלמן במדליית כסף וברברה גבל זכתה במדליית הארד. נבחרות השליחות במשחים ל-100X4 מטר חופשי ומעורב זכו במדליות ארד. המתאגרף גינתר זיגמונד זכה במדליית ארד, וכך גם שייטי ההולנדי המעופף אולף מולקה ואינגו פון ברדוב. נבחרת הכדורמים דורגה במקום השישי ונבחרת ההוקי שדה סיימה במקום השביעי.