stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע הלם
תוצאות המבצע

יעדי המבצע הוגשמו במלואם ומתקני התשתית המצריים ניזוקו. עבודות שיקום האתרים הפגועים נמשכה כחודש. הנזק לכלכלה המצרית כתוצאה ממבצע הלם הוערך בכחמישה מיליון לירות מצריות.
הפעולה בעומק מצרים הטילה הלם ומבוכה בצמרת המצרית, בעקבותיה הוקם בתוך שבועות כוח להגנה על מאות מטרות אסטרטגיות בעומק המדינה ובקרבת סכר אסואן. כוחות אלה נקראו המיליציות העממיות. כן החלו המצרים לעבות את מערך ההתרעה שלהם בעזרת עיבוי מערך מכ"מי הגילוי האווירי וכן נקודות תצפית לאורך חופי מפרץ סואץ.
המצרים ניסו להמעיט בחשיבות המבצע הישראלי וטענו כי מטוס סקייהוק בודד התקיף וגרם לנזק לאתר. בתגובה פרסם צה"ל למחרת היום תצלומים שהפריכו את טענות המצרים.
בעקבות הצורך המצרי בהקמת המיליציות העממיות וכן עיבוי מערך ההתרעה, חלה רגיעה יחסית בקו התעלה למשך כארבעה חודשים, עד לתחילתה של מלחמת ההתשה. את פרק הזמן הזה ניצל צה"ל להשלמת בנייתו של קו המעוזים לאורך תעלת סואץ.
לאחר ארבעת חודשי השקט המשיכו המצרים ליזום תקריות ירי, הפגזות ופשיטות לגדה המזרחית וכעבור מספר חודשים נוספים יזמו את מלחמת ההתשה. בתגובה, המשיך צה"ל לתקוף יעדים בעומק מצרים במתאר כללי דומה לזה שהיה במבצע הלם. על תקיפות אלה נמנו: סדרת מבצעי בוסתן, מבצעי תרנגול ולאחר מכן סדרת הפצצות מטוסים אינטנסיביות יותר שנקראו מבצעי פריחה.
העגלה לנשיאת תחמושת שהושארה במצרים

במבצע הלם 35 נעשה לראשונה על ידי כוחות צה"ל שימוש בעגלת חי"ר שנועדה לנשיאת תחמושת וחומרי חבלה במשקל רב מנקודת ההנחתה ועד לאתר השנאים. את העגלה תכנן ובנה, במיוחד לצורך פתרון בעיה שהתעוררה בעת תכנון הפעולה, יצחק (איקי) קוטלר, קצין בסיירת צנחנים, במסגריית גבעת ברנר. קוטלר נהרג מאוחר יותר בפשיטה על האי שדואן. העגלה, ששימשה למבצעים רבים, נתפסה על ידי סעד א-שאזלי בספאגה, בעת שהיה מפקד גזרת הים האדום ב-1970, לאחר שלא פוצצה עקב תקלה בסיום מבצע בופלו, והוא מצא בה פתרון לבעיה מרכזית בתוכנית הצליחה המצרית. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים צלחו הכוחות המצרים את תעלת סואץ כשהם מצוידים ב-2,240 עגלות שנבנו על פי העגלה הישראלית שנתפסה.
ראו גם

מבצעי בוסתן
לקריאה נוספת

רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967–1970), דני שלום עמ' 208–210.
אליעזר (צ'יטה) כהן, צבי לביא, השמים אינם הגבול סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספרית מעריב, 1990, עמודים 366–373.
יוסף ארגמן, "זה היה סודי ביותר: 30 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל", הוצאת משרד הביטחון, 1990, עמודים 259–276.
משה גבעתי, מבקיע חומות - סיפור חייו ופועלו של תא"ל דוד לסקוב, הוצאת ידיעות ספרים, תשע"ה-2015, עמ' 157–160.
אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 183–200.
מתן וילנאי ויניב מגל, ידעתי את ארצי, ידיעות ספרים, 2019.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, שנהיה לראש, מקור ראשון, ‏ 4 באוקטובר 2019.
↑  יוסף ארגמן, "זה היה סודי ביותר", משרד הביטחון, אפריל 1998, עמוד 266.
↑  איזה פריט צה"לי היה הכי משמעותי עבורכם?, באתר ‏מאקו‏, 26 בספטמבר 2011
↑  גל פרל פינקל, מלחמה שהתישה וספרים שהציבו אותה במקומה הנכון, הבלוג על הכוונת, ‏ 25 ביוני 2017.
↑  מתן וילנאי ויניב מגל, "ידעתי את ארצי", ידיעות ספרים, 2019, פרק ראשון בספר באתר "עברית"
↑  נאצר מינה ועדת חקירה לבירור נסיבות החדירה העמוקה של כח־הפשיטה של צה"ל, מעריב, 3 בנובמבר 1968
↑  בתגובה על ההפגזות המצריות פושט צה"ל על מצרים בשלוש נקודות על הנילוס ומבצע פעולות עומק מאתר דובר צה"ל
↑  העגלה של איקי קוטלר בעורף האויב, באתר "סיפורי גבעת ברנר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011339751205171 
הנזק בגשר נג'ע חמדי
העגלה של קוטלר בשירות חי"ר מצרי
ועידת אובמה-מדבדב

ועידת אובמה-מדבדב (באנגלית: Obama–Medvedev Commission) הידועה באופן רשמי בשם "הוועדה הנשיאותית הבינלאומית של ארצות הברית-רוסיה" הוכרזה ב־6 ביולי 2009 על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה ונשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב במהלך ביקורו של הנשיא אובמה במוסקבה כדרך לשיפור התקשורת ושיתוף הפעולה בין ממשלות רוסיה וארצות הברית. שני הנשיאים הודיעו כי עבודת הוועדה תתואם על ידי מזכירת המדינה האמריקאית, הילרי קלינטון ושר החוץ הרוסי הרוסי סרגיי לברוב.
מאז ההידרדרות המהירה ביחסי ארצות הברית–רוסיה, שהחלה ב-2012 עם בחירותו מחדש של פוטין לנשיאות, והחריפה ב-2014 עם סיפוח חצי האי קרים, הוועדה צמצמה במידה רבה את פעילותה והיא למעשה מושבתת[דרוש מקור].
הרכב הוועדה

הנשיאים אובמה ומדבדב הסכימו כי בנציבות יהיו שלוש עשרה קבוצות עבודה. באוקטובר 2009, במהלך ביקורו של שר החוץ קלינטון במוסקבה, נוספו שלוש קבוצות עבודה נוספות; בנושא לוחמה בטרור, סביבה וצבא. בנוסף, ספורט התווסף לקבוצת משנה של קבוצת העבודה לבורסות חינוך ותרבות, ונוצרה קבוצת היגוי מדיניות בראשות סגן שר החוץ הרוסי סרגיי ריאבקוב ומזכיר המדינה האמריקני ויליאם ברנס. קבוצות העבודה הן:
קבוצת היגוי מדיניות: בראשות סגן שר החוץ הרוסי סרגיי ריאבקוב ומזכיר המדינה האמריקאי ויליאם ברנס.
אנרגיה גרעינית וביטחון גרעיני: בראשות ראש הרוסאטום, סרגיי קיריינקו וסגן מזכיר האנרגיה האמריקאי, דניאל פונמן (אנ').
פיקוח על נשק וביטחון בינלאומי: בראשותו של סגן שר החוץ הרוסי סרגיי ריאבקוב ומזכירת המדינה האמריקאית לבקרת נשק וענייני ביטחון בינלאומי, אלן טאושר (אנ').
סחר בסמים: בראשות מנהל הסוכנות הפדרלית הרוסית למלחמה בסמים, ויקטור איוואנוב ומנהל המשרד למדיניות לאומית לבקרת סמים (אנ'), גיל קרליקובסקה.
פיתוח עסקי ויחסים כלכליים: בראשותה של השרה לפיתוח כלכלי, אלווירה נביאולינה ומזכיר המסחר האמריקאי, גארי לוק.
אנרגיה וסביבה: בראשותו של שר האנרגיה הרוסי, סרגיי שמאטק ומזכיר האנרגיה האמריקאי, סטיבן צ'ו.
חקלאות: בראשות שרת החקלאות הרוסית, ילנה סקריניק ומזכיר החקלאות האמריקאי, טום וילסאק.
מדע וטכנולוגיה: בראשותו של שר החינוך הרוסי, אנדריי פורסנקו ויושב ראש משרד מדיניות המדע והטכנולוגיה של ארצות הברית, ג'ון הולדרן.
שיתוף פעולה בתחום החלל: בראשות ראש סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה, אנאטולי פרמינוב ומנהל נאס"א, צ'ארלס בולדן.
בריאות: בראשות שר הבריאות הרוסית, טטיאנה גוליקובה ומזכיר הבריאות האמריקאית, קתלין סבליוס.
שיתוף פעולה בטיפול ומניעה של מצבי חירום: בראשותו של השר הרוסי למצבי לחירום והגנה אזרחית, סרגיי שויגו וראש מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול חירום, קרייג פוגט (אנ')
חברה אזרחית: בראשותו של ולדיסלב סורקוב, סגן הרמטכ"ל הראשון בממשל הנשיאותי ומייקל מקפול, העוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית לענייני ביטחון לאומי.
הערות שוליים

↑  White House Press Statement, July 6, 2009
↑  Rojansky, Matther; Izabella Tabarovsky (8 ביוני 2013). "The Latent Power of Health Cooperation in U.S.-Russian Relations". Science & Diplomacy. 2 (2). {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפיגוע בוואדי חרמיה (2024)

ערך זה עוסק בפיגוע בוואדי חרמיה ב-2024. אם התכוונתם לפיגוע באותו מקום ב-2002, ראו .
| חלק מפיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2024 |
| --- | --- |

 תאריך:  7 בינואר 2024
 תאריך עברי:  כ"ו בטבת ה'תשפ"ד
 מקום:  ואדי חרמיה
 סוג:  פיגוע 
 הרוגים:  2
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) ואדי חרמיה(למפת דרום השומרון רגילה) ואדי חרמיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי חרמיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי חרמיה
 
הפיגוע בוואדי חרמיה היה פיגוע ירי שהתרחש ב-7 בינואר 2024, בו נרצח גבר ערבי תושב מזרח ירושלים בן 30 בוואדי חרמיה שבהרי בנימין, כשני קילומטר ממערב לצומת המשטרה הבריטית, על כביש 465. אישה נוספת, אף היא תושבת מזרח ירושלים, נפצעה באורח קשה. היא מתה מפצעיה לאחר כשבועיים וחצי.
הפיגוע

בשעה 07:27 בבוקר 7 בינואר 2024, בוצע פיגוע ירי ממכונית חולפת לעבר מכונית עם לוחית רישוי ישראלית. מותו של הנהג, ערבי-ישראלי בשם עמאר מנסור, נקבע במקום. תחילה נבדק חשד שמדובר באירוע פלילי פנימי, לאחר זמן קצר התברר האירוע כפיגוע טרור לאומני. יחד עם הנהג נפצעה קשה נוסעת שנסעה אתו, ד"ר לארה טנוס, בת 42 ממזרח ירושלים. ב-25 בינואר היא נפטרה מפצעיה.
לאחר הפיגוע

בערבו של אותו היום עצרו כוחות ימ"מ ברמאללה שני רופאים ואח בחשד למעורבות בפיגוע.
ראו גם

הפיגוע בוואדי חרמיה (2002)
הערות שוליים

↑  עלה לשניים מניין ההרוגים בפיגוע שאירע החודש בהרי בנימין, באתר זמן ישראל, 24 בינואר 2024
↑  דותן גבאי, בן 30 נורה למוות בפיגוע בכביש 465 סמוך לצומת המשטרה הבריטית, באתר חדשות מבזק לייב, ‏7 בינואר 2024
↑  כרמל דנגור, כשלושה שבועות לאחר הפיגוע בבנימין: מתה מפצעיה לארא טנוס, שנפצעה אנושות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 בינואר 2024
↑  שני רופאים ואח נעצרו ברמאללה בחשד לביצוע פיגוע הירי בבנימין, באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2024
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) • רצח צבי קוגן (21 בנובמבר 2024) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
מתן אברג'יל

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 2004 כ"ח באייר ה'תשס"ד חרמש 
 נהרג:  7 באוקטובר 2023 (בגיל 19) כ״ב בתשרי ה׳תשפ״ד ניר עם 
 מקום קבורה:  בית העלמין הצבאי בחדרה
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  2022–2023
 דרגה:    סמל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת חרבות ברזל
 
מתן אברג'יל (19 במאי 2004 – 7 באוקטובר 2023) היה לוחם בחטיבת גולני שנהרג בקרב על קיבוץ ניר עם בטבח שבעה באוקטובר, לאחר שקפץ על רימון כדי להציל את חבריו.
ביוגרפיה

מתן אברג'יל נולד כבן זקונים לאחר שני בנים ובת לפנינה ואריק אברג'יל, וגדל ביישוב חרמש. הוא למד בבית הספר עומר ולקראת גיוסו לצה"ל החל באימוני כושר כדי להכין את עצמו לשירות משמעותי ביחידה קרבית.
בנובמבר 2022 התגייס לגדוד 13 של חטיבת גולני וסיים מסלול לוחם כמצטיין מחזור.
הקרב בקיבוץ ניר עם

הקרב בקיבוץ ניר עם החל בבוקר ה-7 באוקטובר כאשר מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס פשטו על קיבוץ ניר עם במטרה לבצע טבח בתושבי הקיבוץ ולחטוף מהם לעזה. כיתת הכוננות שהייתה בקיבוץ, ניהלה קרב של מעטים מול רבים כאשר עשרות מחבלי חמאס ניסו לחדור לקיבוץ.
בבוקר הקרב היה אברג'יל חלק מצוות הכוננות בגזרה. עם קבלת ההודעה כי מחבלים תוקפים את הקיבוץ, יצא הצוות לעבר הקיבוץ רכוב על נגמ"ש מרכבה (נמ"ר). תוך כדי תנועתם החלו לנהל קרב מול המחבלים שחצצו בינם לבין הקיבוץ. הצוות נלחם מתוך הנמ"ר תוך ירי במחבלים שהקיפו אותם ודריסתם. בשלב מסוים נפגע הנמ"ר מטיל נ"ט, וכתוצאה מכך נעצר הנמ"ר, הפתחים בחלקו העליון נפגעו והנמ"ר הותקף בירי בלתי פוסק.
כדי לא לאפשר למחבלים להתקרב אל הנמ"ר, אברג'יל ועוד לוחם יצאו מהפתחים והחלו לירות לעבר המחבלים. כאשר נגמרה לאברג'יל המחסנית ירד למטה כדי להחליף מחסנית וחייל אחר עלה במקומו. החייל שלחם בפתח השני נפגע מכדור בכתפו וגם לחייל שהחליף אותו נגמרה המחסנית והוא נכנס פנימה. בשלב זה נוצר מצב בו הנמ"ר חדל לייצר אש, המחבלים זיהו זאת והשליכו רימון לתוכו.
אברג'יל זיהה את הרימון וניסה להוציא אותו, אך הוא נתקע באחת הפינות. הוא ניסה למשוך את הרימון, כדי לזרוק אותו החוצה, אך כשראה שאינו מצליח הצמיד את עצמו לרימון, ספג את הפיצוץ וכך הציל את חייהם של יתר הלוחמים שהיו בתוך הנמ"ר.
הנצחה

בבית ספר "האופק" בו למד הוקמה מכינה על שמו.
ביישוב חוות יאיר נבנו שני מבני ביטחון להנצחתו.
בבית ספר עומר בו למד מתן, הוקמה ספרייה להנצחתו יחד עם שתי בנות היישוב שנרצחו בפיגוע טרור: הדס תורג'מן ולינוי סרוסי.
הוכנס ספר תורה להנצחתו בישיבת נחלים.
בחוות אל נווה שסמוכה ליישוב חרמש בו נולד מתן הוקם מצפה להנצחתו.
היוצרת שירה אטיאס כתבה שיר לזכרו.
הפסל אלמוג שריקי פיסל מיצג בחול בחוף הרצליה לזכרו.
לקריאה נוספת

יאיר אגמון, אוריה מבורך, יום אחד באוקטובר, הוצאת קורן ירושלים.
יואב לימור, גיבורים - לבד מול החמאס, הוצאת כנרת זמורה.
הערות שוליים

↑  מתן אברגיל - זיכרון לנופלים, מתן אברגיל בוגר בית הספר אמית אופק.
↑  מתן אברגיל - קהילת אמית ערב זוכרת , קהילת אמית זוכרת ומתחברת - ערב "הגיבורים שלנו", ערב יום הזיכרון תשפ״ד 2024.
↑  מבני ביטחון נחנכו בחוות יאיר לזכר סמל מתן אברג'יל שקפץ על רימון והציל את חבריו, באתר ערוץ 7, 5 בפברואר 2024
↑  שיר לזכרו של מתן אברג'יל, היוצרת שירה אטיאס
↑  גיבורים לבד מול החמאס - פרק לזכרו, נכתב פרק לתיאור סיפור הגבורה של מתן אברג'יל
מיצג בחוף בהרצליה לזכרו של החייל על ידי האומן אלמוג שריקי
המשכן לאמנויות הבמה (אשדוד)

| --- | --- |


המשכן, 2023
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 כתובת:  רחוב דרך ארץ 1
 מיקום:  קריית התרבות ע"ש צבי צילקר,  אשדוד
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1999–2012 (כ־13 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  4 במאי 2012
 אדריכל:  חיים דותן
 מידות
 שטח:  7,000 מ"ר
 מידע טכני
 קיבולת:  938 מושבים
 
 קואורדינטות:  31°47′31″N 34°38′14″E﻿ / ﻿31.79192°N 34.63723°E﻿ / 31.79192; 34.63723
 http://www.mishkan-ashdod.co.il/index.asp
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) המשכן לאמנויות הבמה(למפת אשדוד רגילה) המשכן לאמנויות הבמה(למפת השפלה רגילה) המשכן לאמנויות הבמה(למפת השפלה מוגדלת) המשכן לאמנויות הבמה  he המשכן לאמנויות הבמהhe המשכן לאמנויות הבמהמפת  __ אשדוד (in English: Ashdod)  __ גן יבנה (in English: Gan Yavne) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה (in English: Hevel Yavne Regional Council) ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד הוא היכל התרבות הרשמי של העיר אשדוד. ההיכל, שתוכנן על ידי האדריכל חיים דותן, נפתח באפריל 2012, לאחר 13 שנים בהן ידע עיכובים רבים בבנייה, חוסר תקציבי וכשלים טכניים, והפך לפיל הלבן המפורסם בעיר אשדוד.
המשכן מכיל 938 מקומות ישיבה, והוא ממוקם בקריית התרבות של העיר ע"ש צבי צילקר בעיר.
מנכ"ל המשכן הוא יוסי עטר.
היסטוריה

ב-1999 הכריזה עיריית אשדוד על הקמתו של היכל תרבות חדש בעיר, שיהיה פרויקט הדגל של קריית התרבות ברובע הקריה, אשר כללה גם את בית יד לבנים, משכן העירייה החדש ואת שני הקניונים המרכזיים – ה"סי-מול" ו"הסיטי". בעירייה ביקשו לבנות היכל מופעים חדש לעיר, מאחר שהאולם המרכזי בבית יד לבנים כבר לא עונה על צרכיה של העיר אשדוד הגדלה והמתפתחת. לשם ביצוע התוכנית, נבחר האדריכל חיים דותן לבניית ההיכל. דותן תכנן מבנה דמוי שתי צדפות מחוברות בשטח של כ-7000 מ"ר. עלות הפיתוח הראשונית הייתה סביב 60 מיליון שקלים, שמחצית ממנה מימן מפעל הפיס. לצורך כך הוקמה ועדת היגוי מיוחדת בת 9 חברים, מהם 5 נציגי עיריית אשדוד ו-4 נציגי מפעל הפיס, כשראש העיר צבי צילקר ויו"ר מפעל הפיס אברהם כץ עוז, משמשים כיושבי ראש משותפים של ועדת ההיגוי. לאחר כשנתיים, כשראו כי עלות הפרויקט עולה בהרבה על התכנון המקורי, הוגשה בקשה למענק נוסף ממפעל הפיס, הפעם על סך 9 מיליון שקלים, ועלות הפרויקט הגיעה ל-75 מיליון שקלים בסך הכל, לא כולל פיתוח סביבתי ותשתיות. הכסף ממפעל הפיס שהיה אמור להיות מושקע בכל רחבי העיר, החל להתבזבז, לאחר שתקציב בניית ההיכל רק תפח. עד 2011 עמד תקציב בניית ההיכל על 120 מיליון שקלים, והשתתפות מפעל הפיס על 71.5 מיליון שקלים.
היסטוריה > תחילת ההקמה

עם תחילתו של הפרויקט, הוערך משך הקמתו בארבע שנים, כך שהסיום היה צפוי לדצמבר 2004. שרשרת של תקלות ומחדלים הביאו לדחייה מתמשכת בביצועו של הפרויקט, שהשפיעה גם על החריגה בתקציב. עוד בטרם יצאו העבודות לדרך, מינתה עיריית אשדוד מטעמה את ממלא מקום מהנדס העיר, אינג' יפים אייזנברג, למנהל הפרויקט. עם תחילת הבנייה, העבודות התקדמו בקצב משביע רצון, אך הבעיות החלו כבר בנובמבר 2003, כאשר הקבלן הראשי, חברת "חירם גת", נקלע לקשיים כספיים קשים, דבר שהביא למינוי מפרק לחברה. חודשים רבים של דיונים משפטיים ובקשות להקפאת הליכים, מנעו את המשך העבודות מצד אחד, ועיכבו את החלפת הקבלן מצד שני. עיריית אשדוד שחררה לקבלן כספים רבים כדי למנוע את פשיטת הרגל שלו. לאחר מכן נבחר קבלן אחר, לצורך המשך ביצוע העבודות, עד לשלב הגמר. אך הבנייה לא הסתיימה, כי שורה של ליקויים ומחדלים בביצוע, הובילו למחלוקת קשה בין העירייה לבין הקבלן, מה שגרם להפסקת העבודות באתר למשך תקופה של כשנתיים. בישיבת מועצת העיר שהתקיימה בפברואר 2007 נחשפו חלק מן הליקויים שגרמו להפסקת הבנייה, ועוררו מהומה. העירייה החליטה להתנתק מהחוזה עם הקבלן הנוכחי, שמצידו סירב לשחרר את האולם ולאפשר לקבלן אחר לסיים את העבודות במקום. סכסוך זה עצר את העבודות באתר למשך כשנתיים נוספות, עד שבתחילת 2008, הגיעו נציגי העירייה להסכם פשרה עם הקבלן, ובו יעזוב באופן מוחלט את המשך הקמתו של הפרויקט.
תקופה קצרה לאחר שנכנס לתפקיד, הורה ראש עיריית אשדוד, יחיאל לסרי, לכנס את כל הגורמים המקצועיים הקשורים להיכל התרבות על מנת לקבל תמונת מצב עדכנית לגבי העבודות שנותרו לביצוע עד לסיום. על פי דו"ח שהוגש לעיריית אשדוד באפריל 2009 סיום העבודות הוערך בכ-12 חודשים. כעבור שלושה חודשים נוספים, שוב התקיימה ישיבה להערכת מצב, שגם בה נמסר כי סיום העבודות יהיה בעוד כ-12 חודשים. בסוף חודש ספטמבר הוגש דו"ח מצב נוסף, כשבסופו מצוינים המועדים שלהערכתו נותרו לסיום העבודות באתר, גם בפעם ההיא דובר על 12 חודשים. בנובמבר 2010 הודיעה עיריית אשדוד כי הקבלן הראשי הפסיק את עבודתו בהיכל בגלל פשיטת רגל, והיא הוציאה מכרז חדש לעבודות הגמר.
לאחר 12 שנים של בנייה, ושנה וחצי של פעילות הכנה להרצתו, הגיעה עלות בניית המשכן לכ-140 מיליון שקלים כולל פיתוח סביבתי ותשתיות, ופיתוח "כיכר העיר" בכניסה להיכל. במהלך כל השנים הללו, עמד המבנה הגרנדיוזי שומם ובולט בנוף של העיר. בתחילת בנייתו ההיכל היה אמור להיקרא "היכל הצבי" על שמו של צבי צילקר, אך הדבר לא יצא לפועל בשל סירובו של מפעל הפיס שהשקיע כספים רבים בהקמתו, והשם הרשמי שנקבע היה "המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד".
פעילות

ב-1 באפריל 2012 נחנך המשכן באופן לא רשמי עם כנס המימונה האקדמי, וב-4 במאי נפתח המשכן לקהל הרחב באופן רשמי עם קונצרט חגיגי לציון ה-9 במאי – יום הניצחון על גרמניה הנאצית. באכסדרה של המשכן קיים בית קפה-מסעדה, ומסביב לכניסתו משתרעת "כיכר העיר", שמחברת בין כל חלקיה של קריית התרבות ע"ש צבי צילקר, ומתקיימים בה מופעים רבים כחלק מאירועי "קיץ ישראלי באשדוד" ומהפסטיבלים העירוניים.
למשכן גם שני חניונים – קרקעי ברחוב הבנים, שהשביל ממנו מלווה במפלי מים על קירות ובבריכות דגים, ותת קרקעי שממנו עולות שתי מעליות צבעוניות משני צדדיה של "כיכר העיר".
מאז פתיחתו, המשכן הספיק לארח מאות אמנים ולהקות מהארץ ומחו"ל, פסטיבלים עירוניים ובינלאומיים, טקסים, קונצרטים, הצגות למבוגרים ולילדים, מופעי מוזיקה ומחול, מחזמרים ומופעי סטנד-אפ רבים.
בין 2014 ל-2018 נערכו במקום טקסי פרסי האקדמיה לקולנוע ע"ש שייקה אופיר.
כמו כן פועלים במשכן תזמורת האופרה הקאמרית והתזמורת האנדלוסית הישראלית.
אדריכלות

אדריכל המשכן הוא חיים דותן, שתכנן שכונות רבות בעיר בשנות התשעים. צורת הבניין מזכירה שתי צדפות או שני גלים המחוברים יחדיו ומסמלים את השילוב של אולם המופעים ומגדל התיאטרון. דותן אמר כי:
"מדובר בעיר ששוכנת בין דיונות החול ובין הים התיכון. רציתי להביא את הטבע שעוטף אותה ולהציג אותו בצורה החיצונית של הבניין. אשדוד נמצאת בכל פרט בבניין החדש, על אף שהוא שעומד בניגוד גמור לקופסאות שממלאות את העיר מאז הקמתה. הקווים הדינמיים מייצגים את התרבות של תושבי אשדוד: זוהי עיר של קיבוץ גלויות - מהמזרח, מצפון אפריקה ומרוסיה, שלכל אחת יש מוזיקה ומחול ייחודיים. יש כאן שילוב של טבע שבא לידי ביטוי בדמיון לגלי הים ולדיונות החול, ושל תרבות אנושית שתיוצג במופעים ובקונצרטים שיועלו על בימת המשכן".
תושבים רבים אף אמרו כי המבנה מזכיר להם לוויתן. דותן הוסיף, כי על אף צורתו המורכבת של המבנה, תוכניתו פשוטה; שלד פלדה ושלד בטון, כששלד הפלדה בוצע במפעל פלדה באשקלון והורכב באתר תוך מספר שבועות. שלד הבטון מורכב מקשתות מינימליות, שגם הן לא היו קשות לביצוע. התוכנית פשוטה, פונקציונלית ומתבססת על ציר אורכי, שהנגישות בו ברורה ומתפקדת בצורה ראויה.
שטח המבנה הוא 6600 מ"ר. מבחינת התכנון, המבנה מתחלק לארבעה אזורים – האכסדרה והאולם מיועדים לשימוש הקהל, והבמה והמשרדים עומדים לשירותם של האמנים וצוותיהם, כשהייחוד במשרדים הוא שכל אחד מהם פונה לים. באולם ישנם 938 מושבים, מתוכם 624 באגף התחתון (כולל שמונה מושבים לנכים על פי התקן), והיתר באגף היציע העליון. את שתי השורות הראשונות ניתן לפנות לטובת בור תזמורת (כמקובל באופרה). אורכה של הבמה הגדולה הוא 14 מטרים ורוחבה גם הוא 14 מטרים. המבנה מתנשא לגובה של שבע קומות, כשבמפלס העליון ניצב "טרקלין תשע" – מבואה שמשמשת לקבלות פנים ולאח"מים (מנויי וי. איי.פי). מקירות הזכוכית של ההיכל נשקף נוף המרינה והים התיכון.
ראו גם

גשר הזכוכית בג'אנגג'יאג'יה – מבנה ידוע נוסף בעיצובו של חיים דותן
הערות שוליים

↑  יוסי עטר – המנכ"ל הזמני של המשכן לאמנויות הבמה, באתר אשדוד נט, ‏9 במאי 2024
↑  עופר אשטוקר, היכל יקר שלי, באתר אשדוד נט, 25 באוקטובר 2009
↑  יאיר הרוש, עיכוב נוסף בדרך לחנוכת היכל התרבות באשדוד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 30 בנובמבר 2010
↑  אורי קריספין, טקס פרסי אופיר בתמונות, באתר אשדוד נט, ‏9 ביוני 2018
↑  מיכאל יעקובסון, עב"מ, לווייתן או גל? המשכן לאמנויות הבמה באשדוד, באתר Xnet‏, 27 באפריל 2011
↑  עינת רייטן, העולם הוא במה והאולם הוא צדפה, באתר TREND‏, 28 בנובמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420354105171 
המשכן בבנייה, פברואר 2006
חזית המשכן ו"כיכר העיר" – לימים קריית התרבות ע"ש צבי צילקר, 2017
המשכן וכיכר המפרשים, שני סימני ההיכר הבולטים ביותר של העיר אשדוד
קריית התרבות של העיר אשדוד. מימין בניין העירייה ובית יד לבנים, במעלה התמונה קניון סי מול ובניין המשרדים שמעליו, ובצד שמאל המשכן לאמנויות הבמה וסביבותיו.
מוריס קאהן

| --- | --- |

קאהן, 2017
 לידה:  5 במרץ 1930 (בן 94) באנוני, דרום אפריקה 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1956
 פעילות בולטת:  יושב ראש SpaceIL
 ידוע בשל:  ממייסדי דפי זהב ואמדוקס
 פרסים והוקרה:  פרס בוני ציון 
 aurum.co.il
 
מוריס קאהן (נולד ב-5 במרץ 1930 בבאנוני, דרום אפריקה) הוא איש עסקים ישראלי ונדבן, ממייסדי דפי זהב ואמדוקס. בשנת 2011 דורג קאהן במקום השמיני ברשימת עשירי ישראל של העיתון דה מרקר, עם הון בשווי של כ-1.6 מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  נתן ליפסון, עשירי ישראל הגדילו את הונם ב-9 מיליארד דולר בשנה, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2011
↑  תחנת מוריס קאהן לחקר הים – בית הספר למדעי הים ע"ש ליאון צ'רני
↑  "חמסה" בים: חוקרים תייגו כרישה עפרורית בחדרה, באתר ynet, 28 בנובמבר 2019
↑  בילי פרנקל, פרסי הגלובוס הירוק לשנת 2008, באתר nrg‏, 5 ביוני 2008
↑  רפאלה גויכמן, ‏פרויקט החללית הישראלית מתרסק רגע לפני שיגור, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2017
↑  אחרי ההתרסקות על הירח: מוריס קאהן הכריז על פרויקט בראשית 2, באתר ynet, 13 באפריל 2019
↑  מוריס קאהן, באתר המרכז הבינתחומי הרצליה
↑  עדו בן פורת, הוכרזו הזוכים בפרס "בוני-ציון", באתר ערוץ 7, 2 במאי 2018 אוחזר 8 במאי 2018
↑  "החוצפה הישראלית המבורכת", באתר ערוץ 7, 8 ביולי 2018
↑  מייסדי מיזם "בראשית" ידליקו משואה ביום העצמאות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 באפריל 2019
↑  בניגוד לכללים: זה מה שמוריס קאהן עשה בטקס המשואות, באתר "סרוגים", 7 במאי 2019
↑  70 מיליון גויסו ל"בראשית 2": "תנחית חללית גם בצד הרחוק של הירח", באתר ynet, 11 ביולי 2021
↑  אוניברסיטת חיפה תעניק תואר ד"ר לפילוסופיה לשם כבוד ליזם והפילנתרופ מוריס קאהן
כפר בתיה

תבנית:מוסד לימודי
כפר הנוער אמי"ת כפר בתיה הוא כפר נוער הממוקם במערב העיר רעננה, בסמוך לפארק רעננה. הכפר נוסד בשנת 1947, אחרי מלחמת העולם השנייה ככפר לילדים ניצולי שואה. הוא קרוי על שם בתיה גוטספלד אשר הובילה להקמת כפר הנוער. לימים נוסף לשם הכפר גם השם אמית על שם הרשת החינוכית אמי"ת המפעילה את רשת מוסדות החינוך הדתיים. כפר נוער, להבדיל ממוסדות אחרים, מבוסס על העיקרון כי לנערים יש אוטונומיה מסוימת בניהול הפנימי של הכפר. מייסדו הראשון היה חיים צבי אנוך.
הקמת הכפר

התוכנית להקים את "משק הילדים" במושבה רעננה בשרון, כך נקרא כפר בתיה בתחילה, נרקמה כבר ביוני 1946. הייתה ציפייה כי בעקבות פרסום ה"ספר הלבן" החדש על ידי ועדת החקירה הבריטית שהייתה אז בארץ, יורשו להיכנס לארץ ישראל 100,000 פליטים ולפי החשבון 30,000 מהם יהיו ילדים. הסתדרות נשי מזרחי אמריקה נרתמה למאמץ, והחלה לאסוף כספים לבניית כפר ילדים חדש. לפי התוכניות אמורים היו לשהות בו 300 ילדים, וכך, ביחד עם שאר המוסדות, יגיע מספר הנקלטים במוסדות נשי המזרחי לכ-800. עיתון "הצופה" מיום 26 בדצמבר 1946 כותב כי "בקרוב ייגמרו הסידורים הטכניים בכפר הילדים ברעננה, ובחודש הקרוב ייגמרו שלושה בניינים שבו יהיו מאה ילדים", "בדרך כלל משתדלת הסתדרות נשי מזרחי להקים את בתי היתומים בצורה כזאת שהיתומים ישכחו מהר מה שעבר עליהם בארצות הגולה תחת הכיבוש הנאצי"[דרוש מקור].
מגמת מייסדי הכפר החדש

נשי המזרחי ביססו את המוסד החדש שברעננה על המוסד משק ילדים מוצא שהוקם עבור ילדי טהראן בין השנים 1943 ו-1947 וקלט בהצלחה ילדים פליטים ניצולי שואה. בתחילת 1947, סוף החופש הגדול של שנת תש"ז, הגיעו לכפר בתיה 54 חניכים ממשק הילדים במוצא, משם נאלצו להתפנות בעקבות המלחמה. בחודשים הראשונים היו התלמידים שותפים לעבודות הבנייה, במסגרתם עזרו לבנאים, לטייחים ולסיידים. ליד בתי הקבע יש קירות מצופים כורכר. קירות אלה נבנו בשיתוף עם ילדים.
קבוצת הילדים הראשונה, ניצולי שואה מהונגריה, הגיעה דרך קפריסין באוגוסט 1947, עוד לפני החלטת האומות המאוחדות. הייתה זו מחווה של שלטונות המנדט למגורשים באוניות המעפילים לאי קפריסין.
מגמת מייסדי הכפר החדש > הדגש על אסתטיקה

מדיניות הכפר הייתה ליצור עבור התלמידים סביבה אירופאית תרבותית, בדומה למה שהיה נהוג בכפר הנוער בן שמן. הילדים האזינו למוזיקה קלאסית, עשו התעמלות בוקר ולמדו גם את מכמניה של התרבות האירופאית, כמו היצירה "וילהלם טל". כמו כן, הנהיגו בכפר ריקודי עם מעורבים מדי מוצאי שבת. המטרה הייתה להטמיע ביוצאי הגלויות את התרבות האירופאית.