stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקציב המדינה (ישראל)
תקציב דו-שנתי

בחוק יסוד: משק המדינה נקבע "התקציב יהיה לשנה אחת". בשנת 2009 נחקק, כהוראת שעה, חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה), שנועד לאפשר חקיקת תקציב דו-שנתי. בשנת 2010 הוארך תוקפה של הוראת שעה זו בשנתיים נוספות. נגד שיטה זו, של שינוי חוק יסוד בהוראת שעה, הוגשה עתירה לבג"ץ. העתירה נדחתה, אך הנשיאה דורית ביניש ציינה בפסק דינה: "מוטב יהיה אם בעתיד תימנע הכנסת מלעשות שימוש בהוראות שעה לתיקון הוראות חוקתיות. מכל מקום, כל עוד לא נקבע המתווה לחקיקה, לתיקון ולשינוי של חוקי יסוד, יש להותיר הליך חקיקה מסוג זה למקרים חריגים, קיצוניים וייחודיים, וזאת משום מעמדם של חוקי היסוד". חרף הסתייגות זו, גם לשנים 2013–2014 נקבע תקציב דו-שנתי, וכך גם לשנים 2015–2016 ואחריהן לשנים 2017–2018. בשנת 2016 הוגשה עתירה נוספת, המבקשת לבטל את הוראת השעה לשנים 2017 ו-2018 משום שהתקבלה בחוסר סמכות. העתירה לביטול הוראת השעה נדחתה, אך בג"ץ הוציא התראת בטלות, לפיה "אין עוד מקום לתקן את חוק היסוד ולכונן תקציב שאינו חד-שנתי על דרך הוראת שעה; וככל שכך ייעשה, צפוי הוא לביטול על פי התראה זו."
לקריאה נוספת

אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל, הוצאת שוקן, מהדורה שישית, 2005, כרך ב: רשויות השלטון ואזרחות, פרק 14 - תקציב המדינה
לאה אחדות, מישל סטרבצ'ינסקי ואביה ספיבק, תקציב המדינה לשנים 2015—2016 לנוכח צורכי המשק לפי המדד החברתי החדש. הוצאת מכון ואן ליר, 2016.
לאה אחדות, מישל סטרבצ'ינסקי ואביה ספיבק, תקציב המדינה לשנים 2017–2018: האם מוצתה ההורדה במשקל ההוצאה הממשלתית בתוצר? ניתוח של תקציב הביטחון והתקציבים האזרחיים, הוצאת מכון ואן ליר, 2017.
Nadav Dishon, Temporary Constitutional Amendments as a Means to Undermine the Democratic Order: Insights from the Israeli Experience, 51(3) Israel Law Review 2018.
הערות שוליים

↑  אבי אסבן, מי קובע את תקציב המדינה? [1/3], באתר הפורום לחברה האזרחית
↑  למציאת התקציב לפי שנים, ראו: תקציב שנים קודמות, באתר משרד האוצר.
↑  ניסים משעל, ישראל 70 – להיות ישראלי, עמוד 23, ידיעות אחרונות
1 2  '"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'נתי טוקר,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'החוב של ישראל זינק ב-2023 ל-1.127 טריליון שקל; יחס החוב לתוצר: 62.1%, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2024
↑  תקציב המדינה 2023-2024
↑  שגיא ברמק,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'‏למען הדורות הבאים: חוק יסוד להגבלת הגירעון, השילוח, 15, יוני 2019
↑  זאב קליין,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'הגירעון חרג ב-12 מיליארד מהרף המרבי שנקבע, באתר ישראל היום, 7 בינואר 2020
↑  עמרי מילמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'"גירעון של 4% אופייני רק לתקופת משבר, ולא היתה כזו", באתר כלכליסט, 12 בינואר 2020
↑  גיא בן סימון,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'‏אפקט הקורונה: יחס החוב של ישראל זינק ב-2020 מ-60% ל-73%, באתר גלובס, 21 בינואר 2021
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'נתי טוקר,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'שפל של כ-35 שנה: הגירעון ב-2020 הגיע ל-160 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2021
↑  גד ליאור,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'הגירעון השנתי ממשיך להצטמצם: ירד ל-10.1% ביוני, באתר ynet, 8 ביולי 2021
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'נתי טוקר,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'החוב של ישראל זינק ל-1.127 טריליון שקל ב-2023; יחס החוב לתוצר עלה ל-62.1%, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2024
↑  חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה)(הקישור אינו פעיל, 6.11.2021), ס"ח 2196 מיום 7 באפריל 2009
↑  חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון)(הקישור אינו פעיל, 6.11.2021), ס"ח 2196 מיום 30 ביוני 2010
↑  בג"ץ 4908/10 ח"כ רוני בר-און ומפלגת קדימה נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב-7 באפריל 2011
↑  חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2014 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), ס"ח 2494 מ-9 ביולי 2015
↑  חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2017 ו-2018 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה), ס"ח 2576 מ-11 באוגוסט 2016
↑  בג"ץ 8260/16 המרכז האקדמי למשפט ולעסקים נ' כנסת ישראל וממשלת ישראל, ניתן ב-6 בספטמבר 2017
עמוד מתוך ספר התקציב (משרד הבריאות, תקציב שנת 2007)
הצעת התקציב ודברי הסבר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הוראות התקציב (פירוט נוסף של התוכניות)
הוד בצר

הוד בצר (נולד ב־1969) הוא אלוף-משנה במילואים ואיש ניהול ישראלי. שימש בעבר כמנכ"ל משרד ראש הממשלה החלופי.
ביוגרפיה

בצר נולד בשנת 1969, לאביו ד"ר צבי בצר, בן לניצולי שואה, חוקר לשון בכיר ומרצה באוניברסיטת בר-אילן, ולאימו ברוריה.
בצר הוא בעל תואר ראשון ושני במדעי החברה ותואר שני במנהל עסקים (התמחות במימון). למד בישיבת ההסדר אור עציון אצל הרב חיים דרוקמן.
בצר התגייס לחיל השריון ומאוחר יותר, יצא לקורס קצינים. בתקופת שירות כסמג"ד נפצע באורח קשה בתאונת דרכים, ולאחר תקופת שיקום חזר לשרת בתפקידי מטה. במהלך שירותו הצבאי שימש בצר בתפקידים רבים. בהם, קצין אג"ם באוגדת מילואים, תפקידים בפיקוד הצפון וראש ענף ארגון יבשה באגף התכנון בצה"ל.
בעת שירותו בצה"ל החלה היכרותו של בצר עם בני גנץ בשנת 2002, כשזה האחרון היה מפקד פיקוד הצפון. בשנת 2005 מינה גנץ את בצר לעוזרו כראש מפקדת זרוע היבשה. בהמשך היה ראש מטה הרבנות הצבאית תחת הרב רפי פרץ.
לאחר מינוי גנץ לרמטכ"ל בפברואר 2011, מינה את בצר לעוזרו.
בשנת 2015, לאחר שגנץ סיים את תפקידו כרמטכ"ל והשתחרר מצה"ל, הוצע לבצר להתמנות למזכיר הצבאי לנשיא המדינה, אך משעה שהמינוי לא צלח, השתחרר מצה"ל.
ביוגרפיה > לאחר השירות בצה"ל

לאחר שחרורו עבד בצר בחברת הבנייה רמי שבירו כמנהל קניון כפר סבא, ובהמשך, כמנהל הנכסים בחברה.
בשנת 2019 התמנה למנהל לשכתו של גנץ כיו"ר מפלגת חוסן לישראל.
בנובמבר 2020 אישרה ממשלת ישראל השלושים וחמש את מינויו לתפקיד מנכ"ל משרד ראש הממשלה החלופי. ב-14 ביוני 2021 סיים את תפקידו כמנכ"ל המשרד עם סיום כהונתו של גנץ כראש הממשלה החלופי.
בינואר 2022 החל לעבוד כמשנה למנכ"ל בחברת אאורה השקעות.
חיים אישיים

בצר מתגורר עם משפחתו באלקנה. הוא נשוי לעידית ואב לשישה. חמיו ראובן שמרלינג, נרצח בידי מחבלים באוקטובר 2017.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  '"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"' ישי פרידמן,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'‏הקמב"ץ של גנץ, בעיתון מקור ראשון, 30 בינואר 2019
1 2 3 4 5  '"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'ליאת לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'הכירו את הוד בצר: "השכפ"ץ של גנץ" שעושה עבורו את העבודות השחורות, באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2020
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'חיים לוינסון,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'מינוי משמעותי תמורת מינוי שולי: הממשלה אישרה את הפשרה עם גנץ, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2020
↑  טל שלו‏, משולחן המו"מ לחברת הנדל"ן: איש סודו של גנץ החל לעבוד אצל מקורבו של נתניהו, באתר וואלה, 20 בינואר 2022
↑  עטרה גרמן,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'‏הפגנה מול ראש המטה הסרוג של גנץ באלקנה, באתר "סרוגים", 9 במרץ 2020
תוכנית השלום של הנשיא טראמפ

מפת המדינה על פי התוכנית המוצעת
"שלום לשגשוג" – תוכנית השלום של טראמפ (באנגלית). לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
תוכנית השלום של טראמפ, הידועה גם כ"עסקת המאה" (באנגלית: "Deal of the Century", שמה הרשמי: חזון השלום, ובאנגלית: PEACE FOR PROSPERITY, A Vision to Improve the Lives of the Palestinian and Israeli People – JANUARY 2020) היא תוכנית הכוללת הצעה להסכם שלום לפתרון הסכסוך הישראלי–פלסטיני, שגובשה על ידי ממשל נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
פרטי התוכנית פורסמו בבית הלבן ב־28 בינואר 2020 במעמד הנשיא דונלד טראמפ וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
רקע

זמן קצר לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, העניק דונלד טראמפ ריאיון לעיתון הניו יורק טיימס, ובו אמר, בין השאר: ”אשמח להיות זה שיביא שלום בין ישראל לפלסטינים. אני אוהב את זה, זה יהיה הישג אדיר. כי אף אחד לא הצליח לעשות את זה”. כמו כן אמר שבכוונתו לשלב את חתנו ג'ארד קושנר בצוות המשא ומתן. בכלי התקשורת כינו את היוזמה "עסקת המאה", (אנ') כשמו של סרט קומי משנת 1983, ובו חבורה של סוחרי נשק מנסה למכור כלי נשק בשם "Peacemaker" לדיקטטורה באמריקה הדרומית, ושם זה הפך לכינויה של התוכנית.
בספטמבר 2017 השתמש נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בביטוי "עסקת המאה", לאחר פגישה עם טראמפ בעצרת הכללית של האו"ם. עבאס אמר על תוכניתו של טראמפ: "היא מעידה על רצינותו של כבוד הנשיא, ששואף להשיג את עסקת המאה במזרח התיכון במהלך השנה או החודשים הקרובים."
פרסומים שקדמו להכרזת התוכנית > טיוטה ראשונה

ב־22 במאי 2018 דווח בערוץ 10 כי צוות של אנשי טראמפ, המורכב מג'ייסון דב גרינבלט, ג'ארד קושנר ודייוויד פרידמן סיים לעבוד על הצעת ההסכם בין ישראל לפלסטינים. פרסום התוכנית התעכב בגלל חודש הרמדאן. כמו כן פורסם כי שני הצדדים הסתייגו מהתוכנית. נמסר כי הפלסטינים הגישו מספר יוזמות בינלאומיות עוקפות משא ומתן, וממשלת ישראל הביעה חוסר נכונות לוויתורים מדיניים.
ביולי 2018 פורסמו חלקים מהתוכנית, הכוללת הסדרה ברצועת עזה כשלב ראשון. ב"ישראל היום" פורסם כי ערב הסעודית, ירדן, מצרים ואיחוד האמירויות הערביות תומכות ביוזמה. התוכנית להסדרת מציאות החיים בעזה כללה הסכם רגיעה ארוך טווח בין ישראל לפלגים הפלסטינים, בתיווך ארצות ערב, וכן פרויקטים כלכליים לשיקום הרצועה, ואפשרות למעבר סחורות לעזה דרך נמל בקפריסין.
לקראת אוגוסט 2018 דעכו הדיווחים בכלי התקשורת אודות התוכנית, וגם טראמפ נמנע מלהזכירה. צוות המשא ומתן כונה "אנשים חסרי כל ניסיון מדיני, נעדרים ידע דיפלומטי וחפים מכל התנסות בתחום של משא ומתן מדיני". לפי הפרסומים, ההצעה הראשונית של התוכנית זכתה לתמיכת הפלסטינים וערב הסעודית, אך הם תבעו שישראל תצהיר מראש שתקיים את מחויבויותיה לצעדים המוצעים בתוכנית. ממשלת ישראל התנגדה לכך, והתוכנית נגנזה.
לאחר מכן הוכנה תוכנית חלופית, המכונה "התוכנית האידאולוגית", בסיועו של השגריר רון דרמר. תוכנית זו נטתה לחלוטין לצידה של ישראל והתעלמה מתביעות הפלסטינים. עבדאללה השני, מלך ירדן טס לוושינגטון לפגישה לא מתוכננת עם הנשיא טראמפ כדי להביע את התנגדותו הנחרצת לתוכנית. התוכנית קיבלה בתחילה את תמיכת ערב הסעודית, אך גם זו הסירה את תמיכתה לאחר הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל והעתקת שגרירות ארצות הברית לירושלים.
פרסומים שקדמו להכרזת התוכנית > טיוטה שנייה

ב־11 בפברואר 2019 דווח ב"פוקס ניוז" כי צוות השלום האמריקני השלים את עבודתו על טיוטה שנייה של התוכנית, ומסר אותה לידי דונלד טראמפ. הטיוטה מתפרשת על פני כ־200 עמודים. בכירים בממשל טראמפ אמרו שהתוכנית לא תפורסם לפני הבחירות לכנסת העשרים ואחת, ב־9 באפריל.
פורסם כי עיקרי התוכנית הם:
חיבור בין יהודה ושומרון לרצועת עזה (דרך כביש, מסילת רכבת או כדומה).
תוקם מדינה פלסטינית בכ־70 אחוזים משטחי יהודה ושומרון.
שטחי C ברובם יועברו לריבונות ישראלית, שטחי B ושטחי A יועברו לריבונות פלסטינית.
רוב מוחלט של ההתנחלויות ייכללו בריבונות ישראלית.
חמש עשרה התנחלויות מבודדות מחוץ לגושי ההתיישבות לא יורחבו, ויהיו מובלעות ישראליות.
ירושלים תוסדר מבחינת הריבונות באופן הבא:
ירושלים המאוחדת תהיה בריבונות ישראל כולל השכונות והחלקים המרכזיים של מזרח ירושלים וכן כל העיר העתיקה.
ריבונות פלסטינית תחול בשכונות קצה במזרח ירושלים מעבר לגדר ההפרדה בלבד ונוכחות סמלית באתרים הקדושים.
המקומות הקדושים בירושלים יישארו בריבונות ישראל אך ייתכן בניהול משותף עם הפלסטינים, ירדן ואולי עם מדינות נוספות.
ב־28 בפברואר 2019 פרסם קושנר פרטים מהתוכנית. לדבריו, זוהי תוכנית מפורטת ומעמיקה שתתמקד בשרטוט גבולות ופתרון סוגיות הסדר הקבע, וישראל תזכה לתמורה כדי שתוכל לבצע את הוויתורים הנדרשים. הוא הוסיף: "הצלחנו לשמור על פרטי העסקה חסויים כדי למנוע התחמקות של פוליטיקאים". גם טראמפ התייחס לתוכנית, ואמר שהיא תפורסם לאחר הבחירות בישראל. הוא אמר: "אומרים שזה דיל בלתי אפשרי; אני אשמח לקדם את זה ונראה מה יקרה [...] אני חושב שיש לנו סיכוי טוב לשלום בין ישראל והפלסטינים".
בוועידת איפא"ק במרץ 2019, התייחס השגריר דייוויד פרידמן לתוכנית השלום, שלדבריו תשמר את שליטתה של ישראל ביהודה ושומרון, בבקעת הירדן ובירושלים: "מדוע ממשל טראמפ צריך לסכן את כל הרצון הטוב שלו בניסיון חסר תוחלת להשיג שלום ולחפש פתרון שישים קץ לסכסוך שנראה אינסופי? [...] האם נוכל להשאיר החלטה כזו לממשל שלא יבין את צרכיה של ישראל לשמר את השליטה הביטחונית ביהודה ושומרון ואת נוכחות הקבע בבקעת הירדן? האם נוכל להשאיר זאת לממשל שלא יכיר בכך שתחת ריבונות ישראלית הפכה ירושלים לראשונה מזה 2,000 שנה לעיר דינמית ומשגשגת הפתוחה לחלוטין למתפללים מכל שלוש הדתות האברהמיות?"
ב־12 במאי 2019 פרסם עמית סגל בחדשות 12 שממשל ארצות הברית צפוי להכיר בסיפוח יהודה ושומרון, מתוך ההבנה שההתנחלויות יישארו בידי ישראל.
פרסומים שקדמו להכרזת התוכנית > הסדנה הכלכלית "שלום לשגשוג"

ב־19 במאי 2019 הציג הממשל האמריקני את חלקה הראשון של תוכנית השלום במזרח התיכון, שיכלול "סדנה" כלכלית לעידוד השקעות הון ביהודה ושומרון וברצועת עזה, במטרה לשפר את הכלכלה הפלסטינית. הסדנה תתקיים בבחריין ב־25 וב־26 ביוני, בהשתתפות שרי האוצר של מדינות האזור שאליהם יצטרפו בכירים במערכת הכלכלית העולמית. את הכנס יובילו יועצו הבכיר וחתנו של הנשיא טראמפ, ג'ארד קושנר, מזכיר האוצר של ארצות הברית סטיבן מנושין והשליח המיוחד למזרח התיכון ג'ייסון גרינבלט.
ההכרזה על התוכנית המוגמרת

בתחילה, בכירים בממשל טראמפ אמרו שהתוכנית לא תפורסם לפני הבחירות לכנסת העשרים ואחת, והקמת הממשלה החדשה. מאוחר יותר ציינו בממשל טראמפ כי התוכנית לא תפורסם לפני הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, שיתקיימו לאחר שנה נוספת. ב־27 בינואר 2020 הזמין הנשיא טראמפ את ראש הממשלה בנימין נתניהו ויו"ר כחול לבן בני גנץ להתארח בבית הלבן, כדי לדון איתם בפרטי התוכנית בשלמותה. ההכרזה נערכה בבית הלבן ב־28 בינואר 2020 בשעה 12:00 לפי שעון ארצות הברית, ובה נחשפו פרטי התוכנית.
טראמפ לוחץ את ידו של בנימין נתניהו
טראמפ לוחץ את ידו של בני גנץ
עיקרי התוכנית

הכרה אמריקנית בהתיישבות הישראלית ביהודה, השומרון והבקעה המזרחית
הכפלת הטריטוריה הפלסטינית והקמת שגרירות אמריקנית בבירת "המדינה הפלסטינית העתידית" שבמזרח ירושלים
הסכמה ישראלית להקפאה[דרושה הבהרה] בת ארבע שנים בשטח המיועד למדינה הפלסטינית העתידית
שמירה על הסטטוס קוו בעיר העתיקה ובהר הבית שבירושלים – בריבונות ישראלית
הרחבה של 20% של רצועת עזה, באזור חולות חלוצה ופתחת ניצנה
קיומן של מובלעות ישראליות ב־15 יישובים, המונים (נכון ל־2020) כ־15 אלף איש.
עיקרי התוכנית > הטבות לישראל

הסכמה לסיפוח
הכרה בירושלים המאוחדת כבירת ישראל
התנגדות לזכות השיבה לערבים
יבוטל הממשל הצבאי[דרושה הבהרה] בהדרגה
יוסרו כל הגבלות הבנייה בסופו של דבר
בסה"כ: תוחל הריבונות על 30% משטחי יהודה ושומרון, יסופחו בקעת הירדן, צפון ים המלח וההתנחלויות
עיקרי התוכנית > הטבות לפלסטינים

מענק של 50 מיליארד דולר ל"מדינה הפלסטינית החדשה";
ישראל תתחייב לשחרר אסירים ועצירים פלסטינים המוחזקים במעצר מנהלי בבתי הכלא שבישראל וקובעת כי כל האסירים המשוחררים יקבלו אזרחות במדינה הפלסטינית העתידית;
חיבור בין רצועת עזה ליהודה ושומרון דרך מנהרה תת־קרקעית בדומה לעקרון המעבר הבטוח;
הקמת אוניברסיטה פלסטינית חדשה;
התוכנית קוראת למימון של 1.5 מיליארד דולר בריבית נמוכה ועוד 500 מיליון דולר במענקים למען פיתוח אטרקציות ולקידום השטחים הפלסטיניים;
שיפור אספקת המים לשתייה וטיפול במי שפכים;
שיבה של פליטים ערבים–פלסטינים ל"מדינה העתידית הפלסטינית" וקרן פיצויים נדיבה, ללא שיבה לתוך ישראל.
עיקרי התוכנית > הקמת מדינה פלסטינית

התנאים להקמת מדינה פלסטינית ב־70% משטחי איו"ש וב־120% ברצועת עזה:
פירוק חמאס מנשקו ופירוז רצועת עזה
ויתור על זכות השיבה אל שטחי מדינת ישראל
הכרה בישראל כמדינה יהודית
הכרה בגבולותיה החדשים של ישראל
הכרה בירושלים כבירת ישראל
הסכמה לשליטה צבאית ממערב לירדן
הפסקת העברת משכורות למחבלים
הפסקת ההסתה במערכת החינוך הפלסטינית
תגובות > הפלסטינים

הנהגת הפלסטינים דחתה מספר פעמים את התוכנית. לאחר הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל הכריזה ההנהגה הפלסטינית שארצות הברית אינה מתווכת הוגנת בסכסוך, ושהם מסרבים לשתף פעולה עם ממשל טראמפ בגיבוש העסקה. בתגובה הורה טראמפ על קיצוץ מסיבי בתמיכת ארצות הברית בשורת ארגונים המסייעים לפלסטינים, בהם אונר"א, וכן קיצץ בתמיכה בבתי חולים במזרח ירושלים. בספטמבר 2018 פרסם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, מסמך בו נטען כי שינוי המדיניות של טראמפ בנושא הסכסוך הישראלי–פלסטיני פוגע בעיקרון פתרון שתי המדינות.
ב־1 בפברואר 2020, בתום כינוס החירום של הליגה הערבית, יצאה הצהרה כי מדינות ערב מדגישות את מרכזיותה של הסוגיה הפלסטינית, לצד עצם היותה של ירושלים המזרחית הכבושה ערבית, ובירת פלסטין. למדינת פלסטין יש זכות על כל האדמות הכבושות משנת 1967, בכלל זה מזרח ירושלים והמרחב הימי של האזור הזה כולל גם משאבי הטבע והגבולות עם מדינות שכנות".
ב־19 במאי, בשל כוונות סיפוח, עצר אבו מאזן את שיתוף הפעולה הביטחוני והאזרחי עם ישראל. באותו היום, הודיעה הרשות הפלסטינית באופן רשמי לראשי ה־CIA כי היא מפסיקה את הסכמי הביטחון שנחתמו בינה לבין ארצות הברית. מאז שהרש"פ ניתקה את קשריה עם הממשל האמריקני נותר בין שני הצדדים צינור קשר אחד בלבד – בין ה־CIA לבין המודיעין הכללי הפלסטיני. למרות זאת התקיימו מפגשים בדרגי השטח בלבד מתוך חשש להסלמה ביטחונית ולצורך הסדרת תנועות פועלים פלסטינים לישראל. כעבור כחצי שנה, חודש התיאום הביטחוני והאזרחי על היבחרו של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית.
תגובות > בעולם

האיחוד האירופי מסר לישראל לאחר פרסום הטיוטה הראשונה כי מדינות אירופה יתנגדו לכל יוזמה אמריקאית שלא יהיו שותפים לה. לאחר פרסום הטיוטה השנייה הצהירו צרפת, הולנד, פולין, שוודיה, בריטניה, בלגיה, גרמניה ואיטליה לפיה כל הצעה שלא תכלול את גבולות הקו הירוק וחלוקת ירושלים אינה בת ביצוע. הן הדגישו כי ההסכם חייב לכלול את ירושלים כבירתן של שתי המדינות, התחשבות בצרכים הביטחוניים של שני הצדדים, סיום הכיבוש הישראלי ומימוש השאיפה הפלסטינית לריבונות. לאחר פרסום התוכנית הסופית דחה אותה האיחוד האירופי פה אחד והזהיר מפני סיפוח. שר החוץ של האיחוד האירופי, ז'וזפ בורל, הבהיר כי "החוק הבינלאומי הוא אבן יסוד של כל הסדר. לפיכך לא נכיר בשינויים בגבולות 1967, אלא אם כן הסכימו להם הישראלים והפלסטינים. אנו קוראים לישראל להימנע מכל החלטה חד־צדדית שתביא לסיפוח שטח פלסטיני כבוש כלשהו". משרד החוץ של גרמניה הביע תמיכה בהודעתו של בורל, ומסרה כי "אנו מצטרפים בברכות לממשלה החדשה בישראל, ותומכים באופן מלא בהצהרת הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ". שר החוץ הצרפתי ז'אן איב לה דריאן אמר ב־20 במאי כי צרפת פועלת יחד עם מדינות אירופאיות נוספות על תוכנית פעולה כדי למנוע מישראל לבצע מהלכי סיפוח חלקי.
כבר משלב הטיוטות רוסיה התנגדה לתוכנית. שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, תקף אותה ואמר כי הדרך להתקדם תלויה בצדדים המעורבים בלבד ולא בשחקנים חיצוניים עם אינטרסים. הוא הוסיף כי הוא "מוטרד מכך שהתוכנית אינה כוללת הקמת מדינה פלסטינית שבירתה מזרח ירושלים". בשיחה עם שר החוץ גבי אשכנזי אמר מקבילו הרוסי סרגיי לברוב כי גם רוסיה מתנגדת לסיפוח ישראלי בגדה המערבית.
גם בארצות הברית, כל המתמודדים הדמוקרטים לנשיאות מתחו ביקורת על תוכנית המאה.
ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון ברך על התוכנית. בהמשך פרסמו ברזיל, סעודיה, צרפת, פולין, קולומביה, איחוד האמירויות ומרוקו את תמיכתן בתוכנית, מצרים טענה שיש לבחון ולחזור למשא ומתן, רוסיה, ירדן, חזבאללה ואיראן, וטורקיה התנגדו.
ב־3 בפברואר קרא הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ל־57 המדינות החברות בו לא לשתף פעולה עם יישום התוכנית.
סוף דבר

בסופו של דבר התוכנית לא יצאה לפועל ממספר סיבות:
הפסד הנשיא טראמפ בבחירות 2020 וניצחון יריבו ג'ו ביידן מהמפלגה הדמוקרטית שלא תמכה בטיוטה המקורית של העסקה.
המשבר הפוליטי בישראל - אי כינון ממשלה יציבה בישראל במשך 5 שנים.
מגפת הקורונה.
סוף דבר > מלחמת חרבות ברזל

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בפברואר 2025 בראשית כהונתו השנייה של הנשיא טראמפ הכריז כי בעקבות המלחמה רצועת עזה אינה ראויה עוד למגורי אדם, ובמסיבת עיתונאים שכינס באותו החודש יחד עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הכריז על תוכנית טרנספר לתושבי עזה. כשנשאל לדעתו לגבי עסקת המאה השיב: ”השתנו הרבה דברים מאז... היה הרבה מוות”.
ראו גם

מפת הדרכים
תוכנית החלוקה
סיפוח יהודה ושומרון
תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
לקריאה נוספת

ברק רביד, "השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון", הוצאת משכל, 2021
מוצב ליבנה

|  מידע על המבנה |
| --- | --- |
 סוג:  מוצב צה"ל
 קרבות:  הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
 קואורדינטות:  33°06′14″N 35°19′00.6″E﻿ / ﻿33.10389°N 35.316833°E﻿ / 33.10389; 35.316833
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מוצב ליבנה(למפת הגליל המערבי רגילה) מוצב ליבנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוצב ליבנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוצב ליבנה
 
מוצב ליבנה הוא מוצב של צה"ל בגבול ישראל-לבנון. המוצב ממוקם מצפון לשתולה וממזרח לזרעית. המוצב חולש על שטחים ממערב - העיירה עייתא א-שעב, מצפון - הכפר ראמיה.
במוצב היה מכ"ם קשת.
היסטוריה

במרץ 1991 זוהו חוליית מחבלי חזבאללה, שהיו בדרך לפיגוע. כוח של גדוד 51 בפיקוד ארז גרשטיין יצא אליהם באיגוף אל אזור וואדי מוזלם הסמוך לכפר ראמיה. בהסתערות מטווח קצר שלושת המחבלים נהרגו. אחד ממפקדי המחלקה בכוח היה תמיר ידעי.
בשנות הלחימה בדרום לבנון (1985–2000) לוחמים שאיישו את המוצב היו יוצאים לפעילויות מבצעיות ברצועת הביטחון בדרום לבנון.
במסגרת הנסיגה מלבנון פוצץ חלקו הצפוני של מוצב ליבנה, שחרג לתוך שטח לבנון.
בשנת 2006 בכביש דרומית למוצב נחטפו 2 חיילי צה"ל ובעקבות האירוע פרצה מלחמת לבנון השנייה. בזמן החטיפה המוצב לא היה מאויש.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

ב-28 במאי 2024 בשעות הבוקר המוקדמות, הותקף מוצב ליבנה באמצעות טיל נ”ט מונחה, פצצות מרגמה ורקטות RPG. ככל הידוע, פעילי חזבאללה השתמשו במתקני הארגון באזור הגבול כדי להתקרב למרחק של פחות מ-500 מטר מהמוצב. בהודעת חזבאללה נמסר שזו הייתה הוכחה ליכולות הארגון. דובר צה"ל מסר שכוחות צה"ל תקפו חוליה שניסתה לשגר טילי נ"ט מלבנון לעבר "מרחב ליבנה בגבול הצפון". לא היו נפגעים.
גלריה

אימון חיילי חטיבת הנח"ל במוצב
ראו גם

רצועת הביטחון
הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
הערות שוליים

↑  תמיר ידעי, רזי ארז,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'עשור לנפילתו של ארז גרשטיין, באתר במחנה, ‏27 בפברואר 2009
↑  האו"ם דורש תיקוני גבול נוספים בצפון: הגבול ליד קיבוץ מנרה יוזז דרומה, באתר וואלה, 8 ביוני 2000
↑  הכוננות הוסרה יומיים לפני החטיפה, באתר ערוץ 7, ‏17 באוגוסט 2006
↑  יוסי בלום הלוי,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'‏אנדרטאות זיכרון בכל פינה וחשש מתמיד מפני החיזבאללה: מסע לארץ הגליל, באתר מעריב אונליין, 18 ביוני 2022
↑  מבט לטרור: חזבאללה, לבנון וסוריה (27 במאי – 3 ביוני 2024) - מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, באתר www.terrorism-info.org.il
↑  גבול לבנון: צה"ל תקף חוליית נ"ט ועמדות שיגור, באתר ynet, 2 בנובמבר 2023
Guns N' Roses

| --- | --- |
 
להקת גאנז נ' רוזס במופע ב-2016, סיאטל
 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 סוגה:  הארד רוק
 חברת תקליטים:  גפן רקורדס   UZI Suicide
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2012)  פרסי המוזיקה העולמית  VMA  פרס המוזיקה האמריקאית 
 www.gunsnroses.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אקסל רוז   פרנק פרר   סלאש   דאף מק'אגן   ריצ'רד פורטוס   דיזי ריד   מליסה ריס
 חברים לשעבר
 איזי סטראדלין   גילבי קלארק   אולה בייך   רוב גרדנר   טרייסי גאנז  סטיבן אדלר   מאט סורום   ג'וש פריז   רובין פינק   באקטהד   טומי סטינסון   בריאן מנשיה   רון "במבלפוט" ט'אל   די ג'יי אשבה   כריס פיטמן
 
גאנז נ' רוזס (באנגלית:Guns N' Roses, ידועה בישראל גם בשם "רובים ושושנים") היא להקת הארד רוק אמריקאית אשר נוסדה במקור בלוס אנג'לס בשנת 1985 ופועלת מאז. הלהקה הוציאה עד היום שישה אלבומי אולפן (מתוכם שניים הופצו במקביל ומוספרו כ-I ו-II ולכן לעיתים גם נתפסים כאלבום כפול), חמישה מיני-אלבומים, אלבום כפול של הופעה חיה, שני אלבומי אוסף, עשרה תקליטורי DVD, שני מארזי תקליטורים, עשרים וארבעה סינגלים ושמונה עשר סינגלים שיווקיים.
Chinese Democracy, אשר יצא לאור ב-2008, הוא אלבום האולפן המקורי הראשון של הלהקה אשר יוצא לשווקים מאז שהאלבומים Use Your Illusion I ו-Use Your Illusion II הופצו בשנת 1991.
Appetite for Destruction, אלבום הבכורה של הלהקה אשר ראה אור ב-1987, העניק להם תדמית פרועה בשל אווירת ההרס העצמי שבו וזכה להצלחה עצומה הן בביקורות והן במכירות, ואף הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים. האלבומים Use Your Illusion I ו-Use Your Illusion II, אשר ראו אור ב-1991, המשיכו את רצף ההצלחה של הלהקה ובנוסף גם הציגו תפנית מסוימת במוזיקה שלה מפני ששילבו סגנונות אחרים חוץ מהארד רוק – וכך בעצם הכילו שירים פחות כבדים אשר לא אפיינו את אלבומה הראשון.
גאנז נ' רוזס דורגה במקום ה-92 בקטגוריית "האמנים הגדולים בכל הזמנים" של כתב העת "רולינג סטון".
ב-1 באפריל 2016 חזרו אל הלהקה סלאש, הגיטריסט הראשי המיתולוגי וממייסדי הלהקה ודאף מק'אגן, הבסיסט המיתולוגי אשר אף הוא ממייסדי הלהקה, וכך חזרה הלהקה להרכב המקורי שלה (חלקית, כיוון שסטיבן אדלר ואיזי סטראדלין לא הצטרפו אף הם מחדש אל הלהקה), אשר הביא להצלחתה הרבה בראשית דרכה (1985–1993).