stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאוטילוס (צוללת, 1800)
מקור השם "נאוטילוס"

פולטון קרא לצוללת שפיתח "נאוטילוס מֵכָנִי" (mechanical Nautilus), אך אינו מזכיר בכתביו מדוע בחר בשם זה. "נאוטילוס" (ναυτίλος) ביוונית עתיקה פירושו – "ספן", "יורד ים", וגם שמה של רכיכה ימית בעלת קונכייה, קרובה לתמנונים ולדיונונים, המתוארת לראשונה בספרו של אריסטו (מאה 4 לפנה"ס), "חקר בעלי החיים" (Historia Animalium). בלטינית היא נקראת Argonautica Argo. וכך כותב אריסטו: "הנאוטילוס הוא רב-רגליים (polypous) מיוחד במינו, לא רק בשל צורתו אלא גם בשל אופן תנועתו, כי הוא מתרומם ממעמקי הים ושט על פני המים. הוא עולה אל פני המים כשקליפתו מהופכת, כדי שיוכל לצאת ממנה בנקל ולשחות בקליפה ריקה. בהגיעו לפני המים הוא הופך את קליפתו על פניה. בין שתי זרועותיו נמתח קרום, דומה לזה שבכפות רגלי ציפורים, אלא שהקרום אצלן עבה יותר ואילו של הנאוטילוס דק ומראהו כשל רשת קורי עכביש. כשנושבת רוח הוא משתמש בקרום כמפרש, ופורש שתיים מזרועותיו לשמש לו כהגאים. כאשר מאיימת עליו סכנה, הוא נכנס לקליפתו וצולל למעמקי הים." יצור ימי זה מתואר גם על ידי פליניוס הזקן (מאה 1 לספירה) בספרו "תולדות הטבע". בעברית 
חדשה הוא נקרא "שייטן".
תכנון ובנייה

הצוללת תוכננה בין השנים 1793–1797 על ידי הממציא האמריקאי רוברט פולטון עבור הרפובליקה הצרפתית הראשונה. הוא הציע את התכנון פעמיים לדירקטוריון (הנהלת הרפובליקה), שסירב לממן את הצוללת כל עוד לא טיבעה ספינה בריטית. לבסוף הסכים משרד הימיה לממן את בניית הצוללת, בהסכמתו של נפוליאון בונפרטה, בין השאר בשל השתדלותו של לפלס. הצוללת נבנתה בין השנים 1797 - 1799 במספנה ברואן. הצוללות הושקה לנהר הסיין ליד רואן ב-29 ביולי 1800. לאחר מכן הוסעה הצוללת לנמל לה הבר, שם התחרתה עם סירת משוטים שנעה מעל פני המים. הצוללת סיימה את מעבר 110 המטרים של מסלול ההתחרות שתי דקות לפני הסירה.
מבנה הצוללת ותפקודה

צורת הצוללת היה כשל סיגר עם מבנה כיפתי, ששימש כמגדל פיקוד, ניווט, תצפית ואף לכניסה ויציאה. אורך הצוללת היה 6.47 מטרים ורוחבה בנקודה הרחבה 1.93 מטרים. גופה היה עשוי צלעות עץ שצופו בלוחות נחושת. היא הונעה ידנית מתוך גוף הצוללת באמצעות מדחף עץ. שני לוחות עץ שימשו כהגה כיוון והגה עומק. בעת ציפה נפתח מעל הצוללת מפרש מתקפל. עבור כניסת חמצן שימש שנורקל עשוי עור, שהיה נסגר בעת צלילה.
הצוללת תוכננה במטרה לשנע ולהטיל מוקשים ימיים שכונו "פגרים" או "טורפדו". מנגנון מיוחד כעין רובה בראש הכיפה יועד לירות כעין צִלְצָל על מנת שיינעץ בתחתית העץ של ספינת אויב ויצמיד לה "קוף מחט" בו מושחל כבל ארוך עם מוקש, מתיחת הכבל תוך כדי התרחקות הצוללת הייתה מצמידה את המוקש לתחתית כלי השיט ולבסוף גורמת לפיצוצו במגע עם כלי השיט. פולטון הדגים את המנגנון הן לממשלת צרפת והן לממשלת בריטניה, אך הרעיון לא זכה להתקבל. במסגרת הניסויים צללה הצוללת לעומק של כ-8 מטרים והצליחה לפוצץ אוניית מפרשים.
לקריאה נוספת

Works of Aristotle, Vol. IV: Historia Animalium. Translated by D'Arcy Wintworth Thompson. Oxford, At the Clarendon Press, 1910. Digitized copy in Internet Archive.
Colden, Cadwallader David (1817), The Life of Robert Fulton. New York, Kirk & Mercein. Digitized copy in Internet Archive.
Dickinson, Henry (1913). Robert Fulton, Engineer and Artist: His Life and Work. London and New York, John Lane. Digitized copy in Internet Archive.
Dirkzwager, Jan M. (2007) "Fulton, Robert" in: J. Hattendorf (editor), Oxford Encyclopedia of Maritime History. Oxford University Press, 2007. Vol. 2, p. 72.
Fulton, Robert (1796), A treatise on the improvement of canal navigation. London, I. and J. Taylor. Digitized copy in Internet Archive.
Fulton, Robert (1798), A letter to Earl of Stanhope, praising free trade.  Source: Gilder Lehrman Institute. E-text in Digital History.
Fulton, Robert (1810), Torpedo War and Sumbarine Explosions. New York, William Elliot, 1810. Reprintd by William Abbatt, New York, 1914. Digitized copy in Internet Archive.
Morgan, John S. (1977), Robert Fulton. New York, Mason/Charter. pp. 54–80.
Parsons, William Barclay (1922), Robert Fulton and the submarine. New York, Columbia University Press. Digitized copy in Internet Archive.
Pliny, Natural History. Translated by H. Rackham. Loeb Classical Library. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1940. Volume III, Libri VII–XI. Digitized copy in Internet Archive.
Roland, Alex (1978), Underwater warfare in the age of sail. Bloomington and London, Indiana University Press. pp. 106–119.
Sutcliffe, Alice Cary [Fulton's great grand-daughter] (1909), Robert Fulton and the "Clermont". New York, The Century Co., Digitized copy in Internet Archive. E-book in Project Gutenberg.
Sutcliffe, Alice Cary [Fulton's great grand-daughter] (1915), Robert Fulton. New York, Macmillan. Digitized copy in Intrenet Archive.
Sutcliffe, Alice Crary [Fulton's great grand-daughter] (1915), Robert Fulton and the Submarine. New York, The Macmillan Company. Digitized copy in Internet Archive.
Thomson, David Whittet (1942), "Robert Fulton and The Nautilus". USNI Proceedings, Vol. 68/10/476, October 1942, p. 1397 ff. E-text (subscription required).
יונה רות, "התפתחות הצוללת". "מערכות-ים", מס' 82, פברואר 1967, עמ' 11–14.
ב. גרא, הצוללת – תולדותיה ועלילותיה. תל אביב, הוצאת ארז, תשי"ט. פרק ד', עמ' 16–20. (ספר לגיל הנעורים.)
מידלטון, דרו. הצוללת. מאנגלית: נעמי כרמל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987. עמ' 9–12.
הערות שוליים

↑  Roland (1978), p. 92.
↑  Aristotle, Historia Animalium, 622b5.
↑  Plinius, Naturalis Historia, 9.47 .
שרטוט של הצוללת
נמר סרי-לנקה

| נמר סרי-לנקה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: נמר
תת־מין:: נמר סרי-לנקה
שם מדעי
 Panthera pardus kotiya ‏דראניאגאלה, 1956
תחום תפוצה


נמר סרי-לנקה (שם מדעי: Panthera pardus kotiya) הוא תת-מין של נמר המצוי אך ורק באי סרי לנקה שמדרום להודו.
מאפיינים

תת-מין זה קטן מעט מהנמר ההודי ומגיע למשקל ממוצע של 30 ק"ג ולאורך 110-150 ס"מ. הזכרים יותר גדולים וגם יותר תוקפניים מהנקבות. הראש שלהם יותר כהה עם אוזניים יותר מוארכות והם מעט יותר כהים בפרוותם משאר הנמרים.
הם חיים בטבע רק בסרי לנקה וחיים ביערות גשם, יער שפילה וסביבה הררית עד גובה 2,000 מטר מעל הקרקע. הם נפוצים בעיקר בפארק הלאומי יאלה (אנ'), שבדרומה של סרי לנקה.
הנמרים הם טורפי העל היבשתיים של סרי לנקה שבה אין טיגריסים, אריות, דולים או זאבים. אלו ציידי מארב המתגנבים אל טרפם מבין הצמחייה, מזנקים לעבר צווארו ומפילים אותו במהירות. הטרף העיקרי שלהם הוא אייל נקוד, אייל סמבר, מונטיאק מצוי, חזירי בר וקופים, אך גם מינים קטנים יותר של יונקים, עופות וזוחלים. הוא מספיק חזק כדי להתגבר על תאו המים המבוית המצוי ברחבי סרי לנקה.
נמרים אלה ניצודו כמויות עד שהגיעו לסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  נמר סרי-לנקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זוג נמרים סרי לנקים
נמר ערפילי בורנאי

| נמר ערפילי בורנאי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: נמר ערפילי
מין:: נמר ערפילי בורנאי
שם מדעי
 Neofelis diardi ‏קיוויה, 1823
תחום תפוצה


נמר ערפילי בורנאי (שם מדעי: Neofelis diardi) הוא מין בסוג נמר ערפילי. מצוי בבורנאו, בסומטרה ובאיי באטו.
תמונת ראש של הנמרון
מאפיינים

למרות שהיה מוכר למדע עוד מהמאה ה-19, יונק זה נחשב בעבר כתת-מין של נמר ערפילי מצוי ורק ב-2006 זוהה כמין נפרד לאחר סדרה של בדיקות גנטיות. במשקל ממוצע של 25 ק"ג, נמר זה הוא הטורף הגדול ביותר בבורנאו. את מרבית טרפו הוא מוצא על עצים ולכן בעל יכולות טיפוס מעולות. רגליו הקצרות והגמישות, טלפיו הגדולים, וציפורניו החדות מאפשרות אחיזה טובה מאוד ויציבות גבוהה בזמן הטיפוס. עם ניבים באורך של כ-5 ס"מ הוא בעל הניבים הארוכים ביותר יחסית לאורך הגולגולת ממשפחת החתוליים.
האיומים המרכזיים על הנמר הערפילי הבורנאי הם אובדן שטחי היערות בעקבות כריתת עצים למטרות תעשייה, שריפות גדולות המכלות את שטחי המחיה, וציד שלו (בעבור פרוותו היפה) ושל טרפו.
ביולי 2007 הצליחו חוקרים בפארק הלאומי "Sebangau" להשיג תיעוד ראשוני של זכר בוגר ממין זה באזור הפארק.
הנמר הערפילי הבורנאי מטפס עצים מעולה (כפי שהוזכר) והוא ניזון בעיקר מקופי מקוק, חזירי בר ואיילים.
ארגון השימור CIMTROP נלחם להגנתו של הנמר הערפילי הבורנאי.
הנמר הערפילי הבורנאי הוא הגדול מבין שלושה חתולים המצויים באזור, ואחד האתגרים של ארגון השימור הוא לבדוק האם הם מתחרים על טרף וטריטוריה ביער.
הערות שוליים

↑  נמר ערפילי בורנאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חתוליים |
| --- | --- | --- |
| חתולים קטנים | חתולים קטנים |  |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |   |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |   |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |   |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |   |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |   |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |   |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |   |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |   |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |   |
| חתולים גדולים | חתולים גדולים |   |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |  |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |  |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניקולס סלונימסקי

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1894 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בדצמבר 1995  (בגיל 101) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Никола́й Леони́дович Сло́нимский
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Boston Conservatory at Berklee, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג, בית הספר איסטמן למוזיקה, אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  Laurel Leaf Award 
 פרופיל ב-IMDb
 
סלומניסקי מנצח
ניקולס סלונימסקי (באנגלית: Nicolas Slonimsky; ברוסית: Никола́й Леони́дович Сло́нимский ניקולאי ליאונידוביץ' סלומינסקי;‏ 27 באפריל (15 באפריל לפי הלוח היוליאני)‏ 1894 – 25 בדצמבר 1995) היה מוזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי רוסי, מנצח, פסנתרן, מלחין, סופר ומחבר ועורך לקסיקונים, בהם התזאורוס לסולמות ותבניות מוזיקליות (Thesaurus of Scales and Melodic Patterns), "המלחינים הגדולים ויצירותיהם" (The Great Composers and Their Works) ומילון ביוגרפיות המוזיקאים של בייקר (Baker's Biographical Dictionary of Musicians).
שנים ראשונות

סלונימסקי נולד בסנקט פטרבורג, סבו היה הרב חיים זליג סלונימסקי, מייסדו ועורכו הראשון של העיתון העברי "הצפירה" וממציאן של מספר המצאות טכניות, אך אביו ליאוניד ואמו התנצרו וקיבלו על עצמם את האמונה הנוצרית הפרבוסלבית, כך שניקולאי הוטבל לנצרות עם לידתו. לאחר מהפכת אוקטובר נמלט לקייב (למרות סימפתיה אישית למטרות המהפכה, אך מתוך רתיעה מהאלימות הגלומה בה) ומשם עבר לקונסטנטינופול ממנה נסע לפריז, בה השתקע יחד עם גולים רוסים רבים. בפריז עבר עם סרגיי קוסביצקי ובשנים 1921-1922 נסע ברחבי אירופה לסיבוב רסיטלים כמלווה בפסנתר של הטנור ולדימיר רוזינג. כאשר מונה רוזינג למנהל האופראי של בית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, ניו יורק, עבר סלונימסקי לארצות הברית יחד עמו.
קריירת ניצוח

ברוצ'סטר למד סלונימסקי ניצוח עם אלברט קואוטס ויוג'ין גוסנס ובמקביל המשיך ללוות את רוזינג. לאחר שנתיים עבר סלונימסקי לבוסטון, בהזמנתו של קוסביצקי שמונה למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון. במקביל לימד סלונימסקי מוזיקה בקונסרבטוריון של בוסטון ופרסם מאמרים בכתב העת The Etude. סלונימסקי נודע באותה עת בפרט כמלווה ופסנתרן של מוזיקה קלאסית מודרנית ועבד עם הנרי קאוול וצ'ארלס אייבס. ב-1927 ייסד את התזמורת הקאמרית של בוסטון (Boston Chamber Orchestra), אותה ניהל מוזיקלית ועליה ניצח. בתפקיד זה ניצח על יצירות פורצות דרך כגון ביצוע הבכורה של יצירתו של אייבס "שלושה מקומות בניו אינגלנד" ב-1931 ו"יוניזציה" של אדגר וארז ל-13 כלי הקשה ב-1933.
ב-1932 יצא עם תזמורתו למסע קונצרטים של מוזיקה מודרנית בהוואנה, פריז, ברלין ובודפשט ובקיץ 1933 ניצח על סדרת קונצרטים בהוליווד בול. הקונצרט בהוליווד בול זכה לביקורות קטלניות מאת קהל שלא היה מוכן לקבל את המוזיקה המודרנית. הדבר הוביל את סלונימקי לזנוח את הניצוח.
כותב ומבקר

סלונימסקי כתב על מוזיקה במגוון מדיות וסוגות. הוא חיבר מאמרי ניתוח ומאמרי ביקורת כמו גם הערות אלבום וסקירות בעיתונות. כאשר דעכה קריירת הניצוח שלו בשנות הארבעים, תפסה הכתיבה חלק גדול יותר מסדר יומו. ב-1937 חיבר את המדריך המקיף הראשון שלו, "מוזיקה מאז 1900" (Music Since 1900), לאחר סיור בדרום אמריקה ב-1945 הוציא לאור את הסקירה המקיפה "המוזיקה של דרום אמריקה" (Music of Latin America). ב-1947 הוציא את התזאורוס לסולמות ותבניות מוזיקליות (Thesaurus of Scales and Melodic Patterns) שצוין על ידי מוזיקאים כבעל השפעה מכרעת על יצירתם, בהם ג'ון קולטריין ופרנק זאפה. בספרו מציע סלונימסקי מודלים צליליים סימטריים לקומפוזיציה. בשונה מספרים ומילונים העוסקים בפראזות מלודיות הנשענות על הרפרטואר כפי שעוצב במשך מאות שנים, מציע ספר זה שיטה ליצירת פראזות חדשות בדומה לשיטות הדודקפוניות והסריאליות. במחצית הראשונה של המאה העשרים קיימות יצירות מוזיקליות בהן חומר הגלם הוא סדרות צלילים המאורגנים מראש בצורה דומה לאלו שבספר.
ב-1953 כינס סלונימסקי ביקורות קטלניות של מבקרי מוזיקה בספר "לקסיקון הגידופים המוזיקליים" (Lexicon of Musical Invective), ב-1957 ערך את "האנציקלופדיה הבינלאומית למוזיקה ומוזיקאים" (International Cyclopedia of Music and Musicians) מאת וירג'יל תומסון ושנה לאחר מכן מונה לעורכו של מילון ביוגרפיות המוזיקאים של בייקר (Baker's Biographical Dictionary of Musicians), שראה אור מאז ועד 1992 במספר מהדורות מתוקנות, כולן בעריכתו.
שלהי חייו

ב-1964, לאחר מות אשתו דורותי, עבר סלונימסקי מבוסטון ללוס אנג'לס, שם לימד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). חוש ההומור שלו הפך אותו למרצה מבוקש לצורכי הנגשת מוזיקה קלאסית מודרנית. סלונימסקי הרצה על מוזיקה באירועים שונים והיה אורח תדיר בתוכניתו של ג'וני קרסון The Tonight Show. בנוסף, התיידד עם ג'ון קייג' ועם פרנק זאפה, עמו הופיע ב-1981 ביצירות מאת שניהם.
בשנת 1988 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו "שמיעה אבסולוטית" Perfect Pitch, שכלל את סיפור חייו מראשיתם ברוסיה, כולל סיפור חייו סבו הרב והממציא וסיפורים רבים על סצנת המוזיקה של ארצות הברית. ביום הולדתו ה-98 ביקר בעיר הולדתו סנקט פטרבורג, ביקור שהפך לסרט הטלוויזיה "מגע של גאון" (A Touch of Genius).
הערות שוליים

↑   "מגע של גאון", סרטון  באתר יוטיוב
↑  Slonimsky and Coltrane
↑  Lexicographer  Nicolas  Slonimsky, A Conversation with Bruce Duffie
↑  שי כהן, ג'ון קולטריין וניקולס סלונמסקי: תאוריה מוזיקלית כבסיס למפגש רעיוני בלתי צפוי, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, המחלקה למוזיקה, אוניברסיטת בר-אילן, שבט תשס"ז עמ' 21
↑   "מגע של גאון", סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268196105171  PLWABN: 9810694274905606  BIBSYS: 90182871  BnF: cb121332533 (data)  CiNii: DA03630945  GND: 119006979  ICCU: DDSV059739  ISNI: 0000 0001 0907 1372  LCCN: n50012579  LNB: 000005421  MusicBrainz: 5c1dcdc3-e583-4a2e-8c45-d6001353713e  NDL: 01133004  NKC: jx20090213010  NLA: 35504507  NSK: 000185819  NTA: 068544316  RERO: 02-A003837877  SELIBR: 304409  SNAC: w6pz573t  SUDOC: 029781310  Trove: 977270  VcBA: 495/188311  VIAF: 61581081   WorldCat (עם VIAF): 61581081 
סלונימסקי ב-1933
נגה מרון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 במרץ 1928 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 בינואר 2022 (בגיל 93) 
 שם לידה:  נגה אחילאה 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית רחביה, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין, אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית
 זרם ספרותי:  ספרי ילדים
 תקופת הפעילות:  1972–2022 (כ־50 שנה)
 www.nogamarron.co.il
 
נגה מרון בעצרת מורים למען הציונות, 1975
נגה מרון (14 במרץ 1928 – 8 בינואר 2022) הייתה סופרת ישראלית; כתבה מעל 40 ספרי ילדים, נוער ומבוגרים.
ביוגרפיה

מרון נולדה בירושלים ולמדה בגימנסיה העברית בירושלים. שירתה בפלמ"ח והתגייסה לצה"ל כשפרצה מלחמת השחרור. היא שוחררה מהצבא בספטמבר 1948 ועבדה כמורה בבתי ספר בתל אביב וברמת גן. לאחר שנישאה וילדה שני ילדים, ב-1972, סיימה בהצטיינות את לימודיה האקדמיים בחוג לספרות עברית ולחינוך (מנהל ופיקוח) באוניברסיטת בר-אילן. בנוסף עבדה כמנהלת בתי ספר ברמת גן והייתה חברת הנהלת הסתדרות המורים.
אחד מתחביביה במהלך חייה היה כתיבה, ובשנת 1987 היא פרשה פרישה מוקדמת ממערכת החינוך והתמקדה בכתיבה ספרותית.
מרון נפטרה ב-8 בינואר 2022 בגיל 93.
ספרים שכתבה

ספרה הראשון, "מה שקרה לגילי וגם לי", יצא בשנת 1986, ומאז הוציאה כ-40 ספרים לילדים, לנוער ולמבוגרים.
בין השאר כתבה מרון את "סדרת ספרי חירות" לנוער, בה מתוארת דמותה של לימור שמוצאת את יומנה של סבתא חירות מתקופת טרום המדינה, וחוויות שעברו על שתיהן. ספרים אחרים שהוציאה הם:
"מה עובר עליך, ילד?"
"אשה חדשה לאבא"
"הגדולה מכולן"
"מלכי הכתה"
"תם ולילך מחכים לאח: על אח קטן שנולד לפני הזמן"
"למה דווקא אני?" - עשרים סיפורונים המתארים את מצוקותיהם של ילדים כאשר כל אחד מהם רואה את מצוקתו כגדולה יותר משל אחרים.
"אישה בגילה" - רומן משפחתי.
"אשה במיטב שנותיה" - רומן על שלושה דורות של נשים.
"שבועיים של אהבה אחרת" - על החריגה מן הזוגיות התורמת לשלמותה.
"המפלט האחרון" - רומן שנותן כיסוי עלילתי לדילמת סיום החיים בידי אדם החולה במחלה סופנית.
"החיים על פי אנג'ל" - סיפורה של מטפלת פיליפינית.
נבחרת ישראל בפוטבול

נבחרת הפוטבול הלאומית בישראל היא נבחרת הפוטבול הרשמית של ישראל. הקבוצה הוקמה בשנת 2012, בעיקר עם שחקני ליגת הפוטבול הישראלית, שהיא הליגה הבכירה בענף הפוטבול בישראל וצוות המאמנים. צבעי הנבחרת הם כחול ולבן, כצבעי דגל ישראל.
המשחק הראשון של הנבחרת נערך ב-17 במאי 2012 בכפר הבפטיסטים ליד פתח תקווה, כאשר נבחרת ישראל פגשה את קבוצת מכללת התנ"ך של מראנתה. עבור הנבחרת הישראלית זה היה המשחק הראשון אי פעם במגרש של 100 מטר בקבוצה של 11 שחקנים. בליגת הפוטבול הישראלית משוחק הפוטבול במגרשים של 60 יארד על ידי 9 שחקנים (בשנת 2012 המשחקים היו אפילו עם 8 שחקנים). המשחק הסתיים עם ניצחון של 49 - 6 למארנתה.
צוות המאמנים

מאמן ראשי- ג'יי הופמן
מאמן הגנה- ג'יי ארמסטד
מאמן התקפה-אורי שטרנבך
מאמן-בי. ג'יי. וייס
מאמן-נעם דאלאל
מאמן-אריאל הופמן
צוות השחקנים ותפקידם

ברק קציר - WR, KR
מתיו קאופמן- QB
דוד רבינסקי- FB, MLB
מיכאל בלוב- QB, WR
שי כרם- QB
נתי לנדאו- QB, H
דני איסטמן- S, KR
דוד פיטוסי- RB
יאיר זילברשטיין -OLB
אבי קולאל-CB
אופק אסנפלד-RB
אופיר לוי-RB
אמיתי צ'ובינסק-FB
ברק רחבי-CB
שחר רגב-S
שחר עדי-OLB
מיכה אלון-MLB
מתנאל כץ-CB
עמר האס-OLB
סנדרו קלנדדזה-DE
דוד בארי- G
יונתן אליהו-T
אהוד קליין-OLB, S
סרגיי נבגוד-G
אריה סקלר-OLB
תום הדרי-T
אבייה שרמק-T
אלמוג פרנקו-G
יואב פרוסק-G
אליאב בורדוביץ-T
עמרי איילון-C
יצחק מנשורי-DT
אריאל מייזל-C
הוד פורמן-G,T
שי הילמן-WR
עמית קולטון-TE
גדעון ריז-WR
צבי סקלר-DE
סינא עבאס-DE
עידן מלכיור-DT
אחמד אבו גאבר-DE
ראו גם

ליגת הפוטבול הישראלית
http://www.israel-football.co.il/team/national-team/
הערות שוליים

↑  Tepper, Greg (16 במאי 2012). "In 'grass roots miracle,' Israel national team to play its first football game". Times of Israel. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel's American football team debuts". Foxsports. 18 במאי 2012. אורכב מ-המקור ב-23 במאי 2012. נבדק ב-25 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל ובנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחל ציחור

| --- | --- |

נחל ציחור
 מידע כללי
 מוצא:  הר צניפים (he) 
 שפך:  נחל פארן
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) נחל ציחור(למפת דרום הנגב רגילה) נחל ציחור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ציחור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ציחור
 
נחל ציחור או  (בערבית: وادي صخير, תעתיק: ואדי סוח'יר, פירוש: נחל האבנים הקטנות) הוא נחל אכזב שזורם בדרום הארץ והוא אחד מיובליו של נחל פארן. אורך הנחל הוא כ-35 ק"מ.
תיאור הנחל

נחל ציחור הוא מאחד מיובליו של נחל פארן הזורם בדרום הארץ. נחל ציחור נמצא באזור הר הנגב, הערבה ובמישורי הנגב. מוצאו בפסגת הר צניפים והוא זורם עד נחל פארן הדרומי. בשל תנאי השטח שבהם זורם הנחל הוא קשה להגעה של מטיילים.
בעלי חיים וצמחייה באזור הנחל

באזור הנחל חיים מבחר מיני בעלי חיים גדול:
עדרים גדולים של צבאי הנגב הנאמדים בכמה מאות פריטים וזהו אזור מחייתם העיקרי. מכיוון שכמות המשקעים באזור נמוכה מאוד, החיות שותות מהצמחים בעזרת תהליך שנקרא "ליחוך".
הטורפים הנפוצים באזור הם שועלים, תנים, צבועים, וזאבים. בנוסף נמצאו מספר מועט של נמרים באזור[דרוש מקור]. נפוצים גם מספר סוגים של עופות דורסים, ביניהם ניתן למנות את הנשר המקראי ואת עוזניית הנגב שנכחדה מנוף הנגב בעקבות ציד לא חוקי. בעבר היו רואים באזור גם את יען הנגב שנכחד בעקבות ציד.
צמחיית הנחל

נתיב המסלול עובר דרך עצי שיטה וצמחים מיוחדים כמו: שיחי אשל, רותם וסילון הקוצני.
הערות שוליים

↑  נחל ציחור, באתר www.kotar.co.il
↑  שביל ישראל במקטעים - מנחל פארן עד שיטים | שביל ישראל, באתר meny.co.il (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407788805171 
תצורת מנוחה בנחל ציחור
נבחרת ישראל ברוגבי נשים

נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי היא קבוצת הרוגבי שביעיות המיצגת את ישראל במשחקים בינלאומיים.
הנבחרת הוקמה בשנת 2004, וארבע שנים לאחר מכן העפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה. כיום היא מדורגת במקום ה-16 ביבשת.
היסטוריה

ליגת הנשים בישראל הוקמה בשנת 2001, ושלוש שנים אחר כך הוקמה הנבחרת. בשנת 2005 השתתפה הנבחרת לראשונה באליפות אירופה לנבחרות דרג ב', וסיימה במקום התשיעי מתוך 12 נבחרות. בשנים 2006 ו-2007 סיימה הנבחרת במקום החמישי והשישי בהתאמה.
בשנת 2008 התקיימה אליפות אירופה הכללית. נבחרת ישראל הפסידה לנבחרת רומניה במשחק הראשון אולם הצליחה לנצח ברצף לאחר מכן את נבחרות קרואטיה, גיאורגיה, בוסניה-הרצגובינה ואוסטריה וסיימה לבסוף במקום השני בבית המוקדמות. בשלב ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת פינלנד אולם ניצחה לאחר מכן את בולגריה במשחק המכריע והעפילה לטורניר הגמר כאחת מ-16 הנבחרות החזקות ביבשת. את הטורניר סיימה הנבחרת במקום ה-15.
הישגי הנבחרת גרמו לקפיצה בדירוג האירופי שלה, ובשנת 2009 היא הייתה מדורגת במקום ה-15 ביבשת מה שהקנה לה השתתפות באליפות אירופה לנבחרות דרג א'. באליפות זו סיימה הנבחרת במקום ה-7 מתוך 12.
באליפות אירופה האחרונה לנבחרות דרג א' שהתקיימה ב-2018, סיימה הנבחרת במקום העשירי.
שחקניות בעבר

מיקי ויצמן
ליאת גלר
יעל קינן
ראו גם

נבחרת הגברים של ישראל ברוגבי
הערות שוליים

↑  nrg מעריב, רוגבי: נבחרת הנשים באליפות אירופה, באתר nrg‏, 15 במאי 2008
נמר ערפילי טאיוואני

| נמר ערפילי טאיוואני |
| --- | --- |
 איור של נמר ערפילי טאיוואני
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: נמר ערפילי
מין:: נמר ערפילי מצוי
תת־מין:: נמר ערפילי טאיוואני
שם מדעי
 Neofelis nebulosa brachyura ‏סווינהו, 1863

נמר ערפילי טאיוואני (שם מדעי: Neofelis nebulosa brachyura; קרוי גם נמר ערפילי פורמוסני), הוא אחד משלושת תת-המינים של נמר ערפילי מצוי, שהיה אנדמי לאי טאיוואן והוכחד מן העולם. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1862 על ידי הקונסול הבריטי בטאיוואן רוברט סווינואי (Swinhoe). הילידים המקוריים של טאיוואן – הטאיוואנים האבורג'ינים, היו משתמשים בפרוותו של הנמר הערפילי כלבוש. כיום נותרו מספר פוחלצים של הנמר הערפילי במוזיאונים בטאיוואן. הנמר הערפילי היה הטורף השני בגודלו בטאיוואן לאחר דוב שחור פורמוסני.