stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח האיטלקי
ארוחות באיטליה

באיטליה מחולקות ארוחות הבוקר והצהריים לשלוש מנות: מנה ראשונה, מנה עיקרית ומנה אחרונה.
המנה הראשונה (Primo) היא מנת פחמימות. בדרך כלל מדובר בקערת פסטה מסוג כלשהו, פיצה או ריזוטו בסגנון מקומי. גם מרק מינסטרונה – מרק ירקות עשיר וסמיך בתוספת לחם טרי – הוא מנה ראשונה טיפוסית. סוגי פסטה שונים ממולאים במילויים מגוונים, כמו גבינות שונות (לרוב מסקרפונה, ריקוטה או פרמזן), או ירקות ירוקים כגון תרד. לזניה המוגשת כמנה ראשונה היא לרוב לזניה עם גבינה ועגבניות או חצילים, ואינה מכילה בשר. פירות ים, לרוב שרימפס וקלמארי המוגשים מטוגנים או מבושלים, היו במשך שנים ארוכות מנה ראשונה טיפוסית באיטליה, בין היתר בשל חוף ימה הארוך ותעשיית דיג מפותחת.
המנה העיקרית (secondo, שנייה) היא לרוב מנה בשרית עם תוספת של ירקות. מנת חזה עוף בגריל, בשר ארנב מבושל או צלי בקר שכיחות בארוחות איטלקיות, אך ישנם סוגים נוספים של בשר שמוגשים לפי אזורים באיטליה. כתוספת, נהוג להגיש סלט ירקות טרי או סוג אחר של ירקות, חיים או מבושלים. ירקות נפוצים הם שעועית ירוקה, נזיד פלפלים מתקתק המכונה "פפרונטה" (peperonata), תרד ובטטות או תפוחי אדמה אפויים. לזניה עם בשר בקר טחון עשויה להיות מנה עיקרית מלאה ומשביעה.
ישנם קינוחים איטלקיים רבים, חלקם מפורסמים יותר וחלקם פחות. אחת העוגות המפורסמות ביותר שמקורן באיטליה היא עוגת שְלוש השכבות טירמיסו (Tiramisù, "הרם אותי"), העשויה מבישקוטים, גבינת מסקרפונה, קפה, ליקר שקדים וקצף ביצים. העוגה הומצאה לפני פחות מ-50 שנה. פנקוטה (Panna cotta) היא גוש שמנת מבושלת מעובה בג'לטין בתוספת רוטב קרמל או פירות יער, שמקורו בחבל פיימונטה שבצפון איטליה. סלט פירות טריים עם סירופ מכונה באיטליה "מצ'דוניה", וככל הנראה אין לו שום קשר למדינה הנושאת את אותו שם. דזוקוטו הוא קינוח נפוץ בפירנצה.
אירועים מיוחדים נהוג לפתוח בהגשת מתאבנים מסוגים שונים בתחילת הארוחה. גם במסעדות איטלקיות, הן באיטליה והן במקומות אחרים בעולם, נהוג להגיש מנות פתיחה קלות. המתאבנים, המכונים באיטלקית "אנטיפסטי" (antipasti – לפני הארוחה) או "מזטי" (Mazzetti), עשויים להיות מגוון רחב מאוד של מוצרי מזון. מאפים פשוטים כגון פוקאצ'ה (מאפה ליגורי אפוי מתובל בתבלינים הנאפה בתוספת ירקות או בשר) או ברוסקטה (הגרסה האיטלקית ל"Pa amb tomàquet" הקטלאני). גם נקניקים מוגשים לעיתים לשולחנות הסועדים, הבולטים שבהם הם הפרושוטו (Prosciutto, קותלי חזיר מעושנים המוגשים קר) והקרפצ'יו (Carpaccio, פרוסות דקות ומיושנות של בשר בקר או דג נא). בישראל המושג "אנטיפסטי" הפך לביטוי נרדף לירקות קלויים, חלק בלתי נפרד ממגוון מנות הפתיחה האיטלקיות. המוכרים ביותר הם חצילים, פלפלים אדומים, קישואים ובצל.
מנת ארטישוק בסגנון יהדות איטליה (Carciofi alla Giudia) עשויה מארטישוק צעיר מבושל בלימון, שמן זית ותבלינים.
מאכלים טיפוסיים

המטבח האיטלקי מזוהה יותר מכל עם סוגים, צורות וצבעים שונים של פסטה.
מאכלים טיפוסיים > רטבים

כמעט תמיד מוגשת הפסטה בליווי רוטב. הרטבים הפופולריים עשויים מירקות, מבשר וממוצרי חלב.
רוטב בולונז (Ragù bolognese), שמקורו בעיר בולוניה, הוא רוטב בשרי, המורכב מחתיכות בשר בקר טחון, בייקון, המבושלות ברסק עגבניות (salsa di pomodoro), סלרי טחון, בצל טחון, גזר טחון, חלב, יין לבן וציר ירקות. לעיתים מוגשת פסטה בלווית הרוטב הפשוט העשוי מעגבניות מרוסקות, בצל מטוגן ותבלינים.
רוטב פסטו (Pesto), שמקורו בחבל ליגוריה, הוא רוטב פשוט להכנה המורכב מעלי בזיליקום, שום, צנוברים מטוגנים, שמן זית וגבינת פרמזן. מקור השם הוא בפועל האיטלקי pestare, שפירושו לכתוש – עדות לאופן הכנתו המסורתי. אופן הכנתו של הפסטו אינו אחיד, ומשתנה ממחוז למחוז. בגרסאות אחרות של הרוטב הפופולרי, ניתן למצוא פסטו העשוי מפטרוזיליה, פסטו שאין בו גבינה, פסטו עם אגוזים טחונים במקום הצנוברים, ועוד שלל אפשרויות מגוונות.
רוטב אלפרדו הוא רוטב חלבי מפורסם, העשוי מחמאה, פרמזן ופלפל שחור. הוא הומצא ברומא ב-1914 על ידי השף אלפרדו די ללו, שקרא על שמו את המתכון הזה שבאיטליה מוכר כפסטה עם חמאה ופרמזן (pasta al burro e parmigiano). המתכון בכלל לא מוכר באיטליה עצמה עם השם הזה אבל מאוד פופולרי במיוחד בארצות הברית, שם הוא לעיתים קרובות עשוי עם תוספת שמנת.
הרטבים נותנים לפסטה צבעים שונים – לרוב צבעים המרכיבים את דגל איטליה – אדום, לבן וירוק. נוצרה באיטליה עגה נפוצה לפסטה, שבמסגרתה מכנים האיטלקים את הפסטה שלהם בצבעי הדגל. כשאומרים באיטליה "פסטה אדומה" (Pasta Rossa), לרוב מתכוונים לפסטה ברוטב פומודורו (עגבניות). "פסטה לבנה" (Pasta in bianco) מתובלת בחמאה נמסה ופרמזן, ואילו "פסטה ירוקה" (Pasta Verde) היא פסטה ברוטב פסטו.
רוטב נוסף הוא רוטב אגרו-דולצ'ה, רוטב חמוץ מתוק מהמטבח הסיציליאני.
מאכלים טיפוסיים > פיצה

פיצה היא מאכל איטלקי מסורתי, המורכב מבצק, מרוטב עגבניות ומגבינה מגוררת האפויים בתנור. מקור השם הוא כנראה הפיתה, שהגיעה לאזור דרום איטליה ולסיציליה בזמן הכיבוש הערבי במאה ה-10, והייתה הבסיס של הפיצות הראשונות. בהמשך שכללו האיטלקים את הפיצה, ותיבלו אותה במיני רכיבים נוספים, כגון גבינות, תירס, עשבי תיבול, נקניקים, ירקות ועוד.
באיטליה, את הפיצה הנאפוליטנית המסורתית נהוג להכין מבצק דק ופריך יותר, שכבת רוטב עגבניות מתובל וגבינת מוצרלה (בצפון איטליה משתמשים לעיתים בגבינות אחרות).
הפיצה מוכנסת לתנור לבנים גדול וחם לפרק זמן קצר ונאפית שם עד שהבצק מתבשל והגבינה הופכת מותכת. הפיצה הנאפוליטנית לעיתים נקראת גם "פיצה מרגריטה", על שם מרגריטה, אשתו של אומברטו הראשון שהיה מלך איטליה בשלהי המאה ה-19.
בגל ההגירה הגדול לארצות הברית הביאו איתם המהגרים האיטלקים את המאכלים המסורתיים מהבית. הפיצה הפכה שם ללהיט גדול ובמהרה צצו פיצריות ורשתות מזון מהיר שמכרו פיצות תעשייתיות יותר עם תוספות מקוריות. רשתות המזון המהיר שמכרו פיצות, כגון פיצה דומינוס ופיצה האט, פתחו סניפים באמריקה ובעולם כולו. עם זאת, פיצה האט, למשל, שיש לה סניפים בעשרות מדינות ברחבי העולם, מעולם לא פתחה סניפים באיטליה.
מאכלים טיפוסיים > סלטים

פנצנלה – מקורו בפירנצה שבטוסקנה. הסלט מבוסס על עגבניות ולחם יבש, לעיתים עם בצל ובזיליקום. מתובל בשמן זית וחומץ.
סלט קפרזה – מקורו בחבל קמפניה, קרוי על שם האי קפרי. מכיל עגבניות, מוצרלה, ריחן, שמן זית ותבלינים.
ג'רדיניירה – חמוצים
פרמיג'אנה חצילים - מנת חצילים טיפוסית.
מאכלים טיפוסיים > גלידה

גלידה היא קינוח מסורתי באיטליה. מרבית הגלידות נמכרות בגלידריות ביתיות (Gelateria), ומיוצרות ידנית. ג'לאטו הוא הכינוי הנפוץ לגלידה האיטלקית, ואחוזי השומן בה נמוכים יותר (7%–8%) מאשר אלה של גלידה רגילה. הג'לאטו עשוי מחלב או משמנת, מעורבב עם ממתיקים (בעיקר סוכר לבן) וטעמים שונים. האיטלקים אומרים בגאון כי אין שתי ג'לטריות באיטליה המגישות גלידות בטעמים דומים – ולכל ג'לטריה יש מרקמים וטעמים משלה. ייחודה של הגלידה האיטלקית הוא שבתהליך הכנתה מוקצפת לתוכה כמות קטנה מאוד של אוויר, ביחס לכמות הנהוגה בהכנת גלידות אחרות (העשויה להגיע לכמות אוויר השווה לכמות תערובת הגלידה), ובכך מתקבל מרקם שונה ו"מוצק" יותר.
המהגרים האיטלקים שהגיעו לארצות הברית במאה ה-19 הביאו איתם את מתכוניהם לגלידות, והחלו בהפיכתה של תעשיית הגלידות לתעשיית מזון פופולרית ונפוצה – ועם הזמן גם זולה יותר. גם בארגנטינה ידוע האלאדו (Helado) כגלידה משובחת וטעימה, שמקורה במתכונים שהביאו עימם המהגרים האיטלקים שהגיעו למדינה בראשית המאה ה-20.
משקאות

ארוחת צהריים באיטליה תסתיים לרוב באספרסו, וארוחת ערב טיפוסית תכלול כוס יין אחת או שתיים.
משקאות > יין

איטליה נחשבת אחת היצרניות המובילות בעולם בתחום היין, במיוחד זה האדום. עוד מהתקופה הפרה-רומית באיטליה, בימיהם של האטרוסקים ומאוחר יותר היוונים, קיימות עדויות ממשיות לתהליך המוני של ייצור יין וגידול כרמים. עד היום, אלפי שנים מאוחר יותר, איטליה אחראית לייצור של 20% מתפוקת היין בעולם כולו, נכון לשנת 2005. המחוזות הגדולים ביותר באיטליה לייצור יין הם פיימונטה, טוסקנה וונטו – כולם בצפון המדינה. עם זאת, קיימים יקבים בכל המחוזות באיטליה למשל באזור קמפניה בה מיוצר היין לקרימה כריסטי. יותר ממיליון כרמים מעובדים במדינה מדי שנה. התושבים של כל מחוז באיטליה גאים ביין המיוצר במחוזם, בין אם הוא מפורסם יותר ובין אם לאו. השיטות המסחריות לייצור היין באיטליה מהוות את חלק הארי של התעשייה. מכונות מתקדמות ויקבים מודרניים נמצאים במקומות רבים, אך עדיין קיימים יקבים כפריים בהם דורכים על הענבים ברגליים יחפות. לרוב, יינות מסורתיים אלה מיוצרים לשימוש עצמי בלבד, ואין תעשייה מסודרת המתבססת על שיטת הייצור הפרימיטיבית הזאת.
יינות איטלקיים נחשבים לחומציים יחסית ליינות אחרים, ודרגות היובש שלהם לרוב נעות בין יבש לחצי יבש. הארומה והטעם שלהם מעודנים יותר, ועל כן הם מעולים לשתייה תוך כדי ארוחה דשנה, הרבה יותר מאשר שתיית כוס בודדת.
כתב עת גמברו רוסו מפרסם דירוג ליין איטלקי, כאשר היין היוצא מן הכלל מקבל דירוג של "3 כוסות".
משקאות > קפה

קפה בסגנון איטלקי (caffè) נחשב בעולם כאיכותי. תערובת הקפה מוכנה מטחינה בלחץ גבוה של תערובת גרעיני קפה באיכות גבוהה ומזנים משובחים (המוכר מכולם הוא זן הערביקה, שגדל בברזיל, באתיופיה, ובמקומות נוספים באפריקה). בדרך כלל פולי הקפה המשמשים להכנת תערובת אספרסו אינם שונים מפולי קפה רגילים אחרים, אך הם נבחרים בקפידה, עוברים תהליך של קלייה עדינה ומעורבבים עם פולי קפה מזנים נוספים. תושבי איטליה נחשבים אניני טעם, במיוחד בכל הקשור בקפה, ועל כן נדיר מאוד למצוא באיטליה קפה פילטר או קפה נמס.
האספרסו נפוץ באיטליה בבתים פרטיים ובבתי קפה. הוא מוגש בכוס קטנה למדי, המקבילה בכמותה לשוט של משקה אלכוהולי. הוא מרוכז מאוד ומכיל מנת קפאין גדולה ודומיננטית. טעמו חזק, והוא מוגש ללא חלב. מקובל לחלק את מנות האספרסו לשלושה גדלים: הגודל הקטן והמרוכז ביותר הוא האספרסו הקצר. הוא מורכב ממנת קפה אחת וממנת מים אחת. הגודל הבינוני והדליל יותר נקרא אספרסו ארוך, והוא מורכב ממנת קפה אחת ומשתי מנות מים. אספרסו כפול, הגודל הגדול ביותר של האספרסו, מורכב משתי מנות קפה ושתי מנות מים.
הקפה הידוע מקיאטו, מקורו גם כן באיטליה. מדובר במנת אספרסו סטנדרטית המוגשת בתוספת שכבת חלב דקה ולעיתים מוקצפת, או שמנת מתוקה. קפוצ'ינו הוא כוס קפה מעורבב עם מנת חלב מוקצף. קפוצ'ינו פופולרי בעיקר כמשקה בוקר עשיר ומעורר.
משקאות > משקאות משכרים נוספים

האיטלקים נוהגים לשתות לעיתים תכופות אך למרות זאת אינם ידועים כשתיינים גדולים, במיוחד לא בהשוואה לעמים שכנים אחרים. איטלקי לרוב יסתפק בכוס משקה אלכוהולי אחת בארוחה. יין הוא המשקה הפופולרי ביותר במדינה, אך האיטלקים נחשבים לממציאיהם של משקאות רבים נוספים:
לימונצ'לו – ליקר לימונים מרוכז (כ-30% אלכוהול), שמקורו באזור נאפולי. נהוג להגישו קר.
אמרטו – ליקר שקדים מתוק (כ-22% אלכוהול) שמקורו בסיציליה – האי האחראי להכנסתם של השקדים למטבח האיטלקי. השם נגזר מהמילה האיטלקית Amaro, שפירושו "מריר". ייתכן כי השם ניתן לו בשל דמיונו למילה Amore, שפירושה אהבה.
סמבוקה – משקה שיכר איטלקי המיוצר מצמח האניס (בין 30%–60% אלכוהול), ומזכיר מאוד את טעמו של הערק המזרח-תיכוני.
ראו גם

סלטימבוקה
ויטלו טונאטו
המטבח הלובי
הערות שוליים

↑  באיטליה, כמו באירופה כולה, מלצר נחשב לאיש שירות, שזהו מקצועו ועיסוקו. כתוצאה מכך, רמת השירות בבתי אוכל המעסיקים מלצרים מקצועיים גבוהה לאין שיעור מאשר בבתי עסק שמעסיקים עובדים זמניים ללא הכשרה מתאימה.
↑  מתכון להכנת ארטישוק בסגנון יהודי (איטלקית)
↑  איך מכינים טורטליני
↑  Mulligan, Mary Ewing and McCarthy, Ed. Italy: A passion for wine. Indiana Beverage Journal, 2006, 62(7), 21-27
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560223005171  BnF: cb11964904x (data)  LCCN: sh85031842  LNB: 000052249  NDL: 00564306 
המטבח האיטלקי פיצה, פסטה, ג'לאטו ואספרסו
אנטיפסטי
ברוסקטה
מנות ראשונות בשוק בפירנצה, טוסקנה
פסטה ברוטב עגבניות
ספגטי עם רוטב עגבניות וגבינת פרמזן
רוטב פסטו, מורכב מעלי בזיליקום, שום, צנוברים מטוגנים, שמן זית וגבינת פרמזן
פיצה מרגריטה
פיצה עם פפרוני, גמבות, זיתים ופטריות
סלט קפרזה: עגבניות, מוצרלה פרסקה, ריחן, שמן זית, מלח ופלפל
ג'לטו רומאי
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  13 ביולי 2011
 תאריך חקיקה עברי:  י"א בתמוז תשע"א
 גוף מחוקק:  הכנסת השמונה עשרה
 תומכים:  47
 מתנגדים:  38
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2304, עמ' 972
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 נוסח מלא:   חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א-2011, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
 
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א-2011 (המכונה בקיצור חוק החרם) הוא חוק ישראלי שאושר בכנסת השמונה עשרה ב-11 ביולי 2011. החוק קובע שכל קריאה פומבית לחרם תרבותי, אקדמי או כלכלי על אדם או גורם כלשהו רק מחמת זיקתו למדינת ישראל, מוסד ממוסדותיה או אזור הנמצא בשליטתה, היא בגדר עוולה אזרחית, שמהווה עילה לתביעה נזיקית אזרחית על ידי אותו אדם או גורם, כאשר קיימת אפשרות סבירה שהקריאה תביא להטלת חרם ושמפרסם הקריאה מודע לאפשרות כאמור.
במקור כלל החוק סעיף לפיו אם מצא בית המשפט כי נעשתה עוולה לפי חוק זה בזדון, רשאי הוא לחייב את עושה העוולה בתשלום פיצויים שאינם תלויים בנזק, שגובהם יהיה בהתחשב בנסיבות ביצוע העוולה, חומרתה והיקפה - בכפוף להוראות פקודת הנזיקין, אך סעיף זה נפסל על ידי בג"ץ (שאישר את שאר סעיפי החוק). החוק אינו מאפשר לתאגיד לקבל פיצויים ללא הוכחת נזק, בהתאם סעיף 10 לפקודת הנזיקין הקובע כי תאגיד לא ייפרע פיצויים בשל עוולה אלא אם גרמה לו נזק.
החוק מאפשר לשר האוצר להגביל גישה למכרז שנערך על פי חוק חובת המכרזים, ממי שקרא לחרם או השתתף בו, ולמנוע הטבות כלכליות מסוימות.
היסטוריה חקיקתית

ב-5 ביולי 2010 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק פרטית שאותה יזמו חברי הכנסת זאב אלקין ודליה איציק וקבוצת חברי כנסת מסיעות קדימה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, יהדות התורה והאיחוד הלאומי. ההצעה הבחינה בין שלושה סוגים של חרם: חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח זר, וחרם שהוטל על ידי ישות מדינית זרה באמצעות חוק שחוקקה הישות המדינית הזרה או על פי קביעה של ממשלת ישראל. ההצעה קבעה שחרם כזה הוא בגדר עוולה אזרחית, וגם בגדר עבירה פלילית שעונשה קנס. בדיון בוועדה צומצמה ההצעה להתייחסות רק לחרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, והוסרה ראיית החרם כעבירה פלילית. הצעת החוק המתוקנת פורסמה ב-2 במרץ 2011.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
היועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד איל ינון, פרסם חוות דעת בה הוא קובע כי חוק החרם אינו חוקתי ולא יעמוד במבחן בג"ץ. מתנגדי החוק טענו שהחוק פוגע בחופש הביטוי. דוגמה לגישה זו מופיעה בחוות דעת של מרדכי קרמניצר ועמיר פוקס מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה:
תומכי החוק, בהנהגתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, טענו שהחוק איננו פוגע בחופש הביטוי אלא רק שולל מעשים הפוגעים במדינת ישראל או באזרחיה, בדומה לחוק אשר נחקק בשנות ה-70 בארצות הברית, שהפרתו היא עבירה פלילית שעונשה קנס או מאסר 5 שנים. ד"ר עמנואל נבון הצביע על חוק דומה שקיים גם בצרפת.
בעת ההצבעה על החוק בקריאה שנייה ושלישית העלו חברי הכנסת מהאופוזיציה שפע הסתייגויות לחוק המוצע, מהן ענייניות (כגון העברת סמכות משר האוצר לנשיא בית המשפט העליון או שינוי הגדרתו של חרם) ומהן בעלות אופי הצהרתי (כגון שינוי שם החוק ל"החוק להעמקת בידודה המדיני של מדינת ישראל ולהאצת תהליך הדה-
לגיטימציה העולמי, התשע"א-2011"). כל ההסתייגויות נדחו, והחוק אושר בתמיכת 47 מחברי הכנסת, מסיעות הקואליציה וסיעת האיחוד הלאומי מהאופוזיציה, מול 38 מתנגדים מסיעות האופוזיציה, בהם גם חברי כנסת שפעלו לקידומו של החוק בשלבים המוקדמים. חברי הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ' ועתניאל שנלר ממפלגת קדימה, שסירבו להצביע נגד החוק, הוענשו על ידי מפלגתם בהשעיה. ראש הממשלה נתניהו ועוד 10 שרים, בהם שר הביטחון, אהוד ברק, נעדרו מההצבעה. יו"ר הכנסת, ראובן ריבלין, נכח במליאה אך לא הצביע (את התנגדותו לחוק הביע במאמר ב"הארץ").
היסטוריה חקיקתית > העתירה לבג"ץ

ערב ההצבעה על אישור החוק ציינו היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין והיועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, כי החוק הוא בלתי חוקתי אך למרות זאת הם מתכוונים להגן על חוקתיותו בדיון הצפוי בעתירה שהוגשה בעניין זה לבג"ץ.
לאחר אישור החוק, עתרו לבג"ץ ארגונים אחדים, ובהם עדאלה ו"האגודה לזכויות האזרח", בבקשה לבטל את החוק. הרכב מורחב של 9 שופטים דחה את הבקשה וקבע שהחוק הוא חוקתי. בפסק הדין נקבע כי ”החוק עונה על הצורך של המדינה להתגונן מפני הקמים עליה לכלותה, או מפני אלה המבקשים לשנות את אופייה, באמצעים כוחניים שונים.”. עם זאת, בג"ץ ביטל את הסעיף 2(ג) לחוק, שאיפשר פסיקת פיצויים ללא הוכחת נזק.
ראו גם

BDS
חרם על ישראל
חרם על ההתנחלויות
חקיקה נגד חרם (ארצות הברית)
החוק למאבק ב-BDS חוק אמריקאי
חוק איסור החרם על ישראל – הצעת חוק אמריקאית
הערות שוליים

↑  הצעת חוק איסור הטלת חרם, התש"ע–2010, באתר הכנסת
↑  סיון רהב-מאיר, ‏החרמתם את ישראל? אתם חשופים לתביעה, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2010
↑  שלמה פיוטרקובסקי, יועמ"ש הכנסת: "חוק החרם" לא חוקתי, באתר ערוץ 7, 10 ביולי 2011
↑  עמיר פוקס ומרדכי קרמניצר, חוות דעת: הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א-2011, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 25 ביוני 2011
↑  יהונתן ליס, ראש הממשלה בנימין נתניהו: אני אישרתי את חוק החרם, הוא תולדה של תהליך דמוקרטי, באתר הארץ, 13 ביולי 2011
↑  פנחס וולף, הכנסת תדון ב"חוק החרם": "פגיעה אנושה בדמוקרטיה", באתר "וואלה!, 10 ביולי 2011
Antiboycott Compliance - באתר מחלקת המסחר של ארצות הברית (באנגלית)
↑  עמנואל נבון, החוק האירופי: לא מה שחשבתם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 באוגוסט 2011
↑  הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א-2011 - הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית והסתייגויות לה
↑  יוסי זילברמן, ‏ח"כים מקדימה לא הצביעו נגד "חוק החרם" - וייענשו בחומרה, באתר ‏מאקו‏, 13 ביולי 2011
↑  ראובן ריבלין, אוי לה לבושה, באתר הארץ, 15 ביולי 2011
↑  תומר זרחין, היועמ"ש וינשטיין שב ומבהיר: בחוק החרם יש קשיים חוקתיים משמעותיים, באתר הארץ, 12 ביולי 2011
↑  יהונתן ליס, היועץ המשפטי לכנסת, עו"ד איל ינון: חוק החרם פוגע בחופש הביטוי, באתר הארץ, 11 ביולי 2011
↑  בג"ץ 5239/11 אורי אבנרי ואחרים נ' הכנסת, ניתן ב־15 באפריל 2015
חיים יהודה

חיים יהודה (9 בנובמבר 1917–1985) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כראש מועצת בית דגן וחבר הכנסת מטעם מפ"ם.
ביוגרפיה

יהודה נולד בשנת 1917 בקהיר שבמצרים. טרם עלייתו לישראל היה פעיל המפלגה הקומוניסטית המצרית ובמלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי.
לישראל עלה יהודה בשנת 1948 וכעבור תקופה הצטרף לשורות מפ"ם. מטעם המפלגה כיהן כראש מועצת בית דגן ונבחר לכהן בכנסת השלישית ובכנסת הרביעית, ממנה פרש כעבור שנה. במהלך תקופת כהונתו היה חבר ועדת הכלכלה, ועדת השירותים הציבוריים, ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים.
פרישתו מן הכנסת, בחודש יולי 1960, באה על רקע סכסוך עם אשתו אשר תבעה אותו בבית המשפט המחוזי בתל אביב בטענה שנטש אותה בעת שהייתה חולה. בהודעה שפרסם לעיתונות אמר: ”עם ידיעתי והרגשתי שאין כל פגם במעשי ובהתנהגותי, החלטתי להתפטר מתפקידי כחבר הכנסת, כדי לא לתת פתחון-פה לטענות-שווא והשמצות נגדי כחבר כנסת שנבחר ברשימת מפ"ם.”
יחנוק המדבר

יַחְנוּק המדבר (שם מדעי: Cistanche tubulosa). הוא צמח טפיל רב שנתי ממשפחת העלקתיים הצומח במדבר.
בצמח היחנוק לא קיים שום חלק ירוק ולכן הוא לא מסוגל לבצע בעצמו פוטוסינתזה, דבר המחייב את היחנוק להיצמד לשורשים של שיחים וצמחים מדבריים אחרים כמו המלוח, אשל וזוגן השיח, ולקבל את כל צרכיו מן הפונדקאי. לאחר הבשלת הזרעים בקיץ, הצמח מעל הקרקע מתייבש ונעלם. לאחר הגשמים יוצאות תפרחותיו מן הקרקע היבשה. הפריחה היא בחודשים מרץ עד אפריל. הגבעולים עבים ובשרניים וקוטרם מגיע ל 3 עד 5 ס"מ. הקשקשים בראש הצמח קרחים וכך הוא בוקע מהאדמה. הפרי הוא הלקט הכולל אלפי זרעים קטנים המתפזרים ברוח או בזרמי המים. התפרחת צפופה באורך של 60 עד 100 סנטימטר (צמח היחנוק הגבוה ביותר שהתגלה בארץ צמח בסמוך לאילות והתמר לגובה של 102 ס"מ). הכותרת בצבע צהוב באורך של 35 עד 40 סנטימטר ולה צינור ארוך. צופן טבעתי וצוף רב מושכים אל הפרח חרקים בעלי חדק.
שורש קלוי של היחנוק הוא מאכל מוכר אצל הבדואים בסיני. ברפואה העממית משמש הצמח כתרופה לצהבת, אבנים בכליות, עצירות בדרכי השתן, שלשולים, פצעים וחתכים בגוף. התפוצה בישראל היא בנגב, בערבה ובבקעת ים המלח.
לקריאה נוספת

החי והצומח של ארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 104. ISBN 965-05-0078-2
הבריטניקה החדשה לנוער, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר. כרך 8, עמוד 140.

יחנוק המדבר ליד שדה בוקר
חוק קליטת חיילים משוחררים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  19 באפריל 1994
 תאריך חקיקה עברי:  ח' באייר תשנ"ד
 גוף מחוקק:  הכנסת השלוש עשרה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1461 מ-28 באפריל 1994, עמ' 132
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הביטחון
 מספר תיקונים:  25
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק קליטת חיילים משוחררים, תשנ"ד-1994 אושר בכנסת ה-13 ב-19 באפריל 1994 ונועד לקבוע הטבות שונות לחיילים שהשתחררו משירות חובה ולמסיימי שירות לאומי.
הוראות החוק

חייל משוחרר לעניין חוק זה הוא מי שסיים שירות חובה (בצה"ל, במשמר הגבול, במשטרת ישראל), שירות לאומי או שירות לאומי-אזרחי, אף אם שוחרר כדין לפני תום התקופה שהוא חייב בה, ובלבד ששירת 12 חודשים לפחות, וכן מי ששוחרר לפני תום התקופה כאמור מטעמי בריאות או מחמת נכות; לעניין חוק זה נחשב כל חודש של שירות לאומי–אזרחי במסלול מפוצל (שירות בהיקף של 20 שעות שבועיות בממוצע) כמחצית חודש שירות, וכל חודש של שירות לאומי–אזרחי במסלול ביניים (שירות בהיקף של 30 שעות שבועיות בממוצע) כשלושת רבעי חודש שירות. גם חייל שבתום שירות החובה ממשיך בשירות קבע הוא חייל משוחרר לעניין חוק זה, כלומר זכאי להטבות שבחוק.
החוק מורה על הקמת קרן לקליטת החייל המשוחרר. קרן זו מופעלת על ידי האגף והקרן לחיילים משוחררים שבמשרד הביטחון.
החייל המשוחרר מקבל מהקרן מענק, שגובהו הוגדל בהדרגה במשך השנים (בנוסף להצמדתו למדד המחירים לצרכן (כל הסכומים הם בערכי אפריל 2022):
בנוסף נרשם בקרן פיקדון לזכותו של החייל המשוחרר לפי הכללים הבאים (כל הסכומים הם בערכי אפריל 2023):
את כספי הפיקדון ניתן לנצל למטרות הבאות:
תשלום בעד השלמת לימודים לקבלת תעודת בגרות, הכנה להבחינה הפסיכומטרית והכנה ללימודים אקדמיים.
תשלום שכר לימוד במוסד להשכלה גבוהה, בישיבה על-תיכונית או במוסד להכשרה מקצועית.
תשלום לרכישת דירת מגורים.
סיוע להקמת עסק חדש או לכניסה לעסק קיים.
מטרות נוספות שקבע שר הביטחון בהתייעצות עם שר האוצר. השר קבע שתי מטרות נוספות: נישואים ולימודים לקבל רישיון נהיגה.
סעיף 7(א) קובע שבמסגרת הקרן תפעל, בנוסף לפיקדונות, קרן לסיוע נוסף, שתשמש למתן סיוע לחיילים משוחררים מעבר לפיקדון למטרות של לימודים במכינה קדם־אקדמית או במוסד להכשרה מקצועית ודמי קיום ללומדים כאמור.
סעיף 7א לחוק מורה על הקמת קרן לעידוד לימודים של חיילים משוחררים במוסדות להשכלה גבוהה באזורי עדיפות לאומית.
בתיקון עקיף לפקודת מס הכנסה נקבע שהפיקדון, המענק וכספים נוספים שמקבל החייל המשוחרר מהקרן פטורים ממס הכנסה.
בתיקון עקיף לחוק הביטוח הלאומי ניתנו לחייל המשוחרר תנאים משופרים בזכאות לדמי אבטלה.
חייל משוחרר הזכאי, לפי הכללים המקובלים, להלוואה מאת המדינה או מטעמה לצורכי דיור, יהיה זכאי להלוואה מוגדלת.
היסטוריה חקיקתית

החוק נחקק ביוזמתו של חבר הכנסת רענן כהן, ואושר בכנסת ה-13 ב-19 באפריל 1994. החוק ביטל חוקים אחדים למטרה דומה שקדמו לו:
חוק חיילים משוחררים, התשמ״ד–1984;
חוק מס הכנסה (הטבות לחיילים משוחררים) (הוראת שעה), התשמ״א–1981;
חוק חיילים משוחררים (מענק הסתגלות), התשמ״ח–1988.
דברי ההסבר להצעת לחוק מציגים את ההבדל בינו ובין חוק חיילים משוחררים, התשמ״ד–1984 שקדם לו:
מאז אישורו תוקן החוק 25 פעמים. תיקונים עיקריים:
בנוסח המקורי של החוק נקבעו הפיקדון והמענק בסכומים אחידים לכל חודש שירות, ללא תלות באופי השירות. בתיקון מס' 4 משנת 2000 הוחלפו הסכומים האחידים בשלוש רמות: ללוחם, לתומך לחימה וליתר המשרתים. בתיקון זה גם נוספה האפשרות לקבל את יתרת הפיקדון במזומן, אם חלפו חמש שנים מיום סיום השירות והפיקדון טרם נוצל במלואו. כמו כן ניתנה לראש אכ"א סמכות לשלול הטבות מכוח חוק זה מחייל שהורשע בעבירה חמורה.
בתיקון מס' 12 משנת 2010 נוסף לו סעיף 7א, המורה על הקמת קרן לעידוד לימודים של חיילים משוחררים במוסדות להשכלה גבוהה באזורי עדיפות לאומית.
בתיקון מס' 19 משנת 2017 נקבע שחייל משוחרר שבמועד שחרורו היה במעמד של חייל בודד יזכה גם לסיוע בשכר דירה. כמו כן נוסף לחוק סעיף 7ב, הקובע שהטבות הקשורות לסיוע שמעבר לפיקדון למטרות לימודים (כאמור בסעיפים 7(א) ו-7א לחוק) ניתן יהיה לנצל החל משלושה חודשים לפני השחרור.
חוק ממדים ללימודים: תיקון מס' 24 משנת 2022 עיגן בחוק זה את תוכנית "ממדים ללימודים", שעד לתיקון זה מומנה בכספי תרומות. בהתאם לתיקון, במסגרת הקרן לחיילים משוחררים תוקם קרן שתשמש למימון 75% משכר הלימוד במוסד להשכלה גבוהה או במוסד לאמנות לחייל משוחרר הנמנה עם אחת מהאוכלוסיות הבאות, "שהשירות בצה"ל מאתגר ומורכב בעבורן במיוחד": שירת כלוחם, אושרו לו תשלומי משפחה להורי חייל, הוא חייל משוחרר בודד, הוא בן האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית ואו שהוא עולה חדש. בתיקון מס' 25 מדצמבר 2023 הורחב המימון ל-100% משכר הלימוד.
ראו גם

חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה)