stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הולי קול
קורות חיים

הולי קול נולדה בהליפקס למשפחת מוזיקאים. אביה היה שדרן רדיו פופולרי בקנדה. כאשר אחיה הבכור עבר ללמוד מוזיקה בבוסטון, הולי ביקרה אותו והתהאבה בג'אז. בשנת 1983 היא עברה לטורונטו במטרה להתחיל בקריירה מוזיקלית.
קריירה

בשנת 1986 היא הקימה טריו Holly Cole Trio ובשנת 1989 הם הוציאו תקליט Christmas Blues שזכה להצלחה. בעקבות כך הם הוציאו את האלבום הראשון Girl Talk בשנת 1990. אלבום נוסף משנת 1993 Don't Smoke in Bed קיבל פרס ג'ונו, זכה למעמד של תקליט פלטינה בקנדה והגיע למקום השביעי במצעד Billboard ליצירות ג'אז.
באותה תקופה קול שיחקה בסרט The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore שזכה בפרס ג'יני.
בשנים 1997 ו-2000 הולי קול הוציאה אלבומי סולו שכללו שירי פופ. בשנת 2001 היא חזרה לשירי ג'אז מוקדשים לחג מולד בתקליטור ראשון של הזמרת  Baby It's Cold Outside. שנת 2003 היא הוציאה אלבום Shade שכלל בין היתר הקלטות של יצורות מאת קול פורטר, אירווינג ברלין ובריאן וילסון. האלבום זכה בתואר "אלבום השנה" בטקס פרס ג'ונו בשנת 2004.
בשנת 2010 קול הייתה חלק של אלבום צדקה של אמנים קנדים בתמיכה לפעילות של הצלב האדום.
בשנת 2011 קול חזרה להרכב מקורי של Holly Cole Trio וביחד עם מוזיקאים נוספים הם הקליטו Steal The Night: Live at the Glenn Gould Studio.
בשנת 2012 לאחר הפסקה של חמש שנים קול הוציאה אלרום חדש בשם Night בסניף קנדי של חברת יוניברסל מיוזיק גרופ. עם שירי האלבום קול עשתה סבב הופעות בקנדה, ארצות הברית, יפן וגרמניה.
המנון סיירה לאון

| --- | --- |
 מדינה:  סיירה לאון סיירה לאון
 שפה:  אנגלית
 מילים:  קליפורד נלסון פייל 
 לחן:  ג'ון אקאר 
 תאריך מעמד רשמי:  1961
 
מלמעלה אנו משבחים את ממלכת החופש (באנגלית: High We Exalt Thee, Realm of the Free) הוא ההמנון הלאומי של סיירה לאון.
מילות ההמנון > באנגלית

High we exalt thee, realm of the free;
Great is the love we have for thee;
Firmly united ever we stand,
Singing thy praise, O native land.
We raise up our hearts and our voices on high,
The hills and the valleys re-echo our cry;
Blessing and peace be ever thine own,
Land that we love, our Sierra Leone.
One with a faith that wisdom inspires,
One with a zeal that never tires;
Ever we seek to honour thy name,
Ours is the labour, thine the fame.
We pray that no harm on thy children may fall,
That blessing and peace may descend on us all;
So may we serve thee ever alone,
Land that we love, our Sierra Leone.
Knowledge and truth our forefathers spread,
Mighty the nations whom they led;
Mighty they made thee, so too may we
Show forth the good that is ever in thee.
We pledge our devotion, our strength and our might,
Thy cause to defend and to stand for thy right;
All that we have be ever thine own,
Land that we love, our Sierra Leone.
ראו גם

דגל סיירה לאון
סמל סיירה לאון
היחידה ללוחמה בטרור (הודו)

היחידה ללוחמה בטרור של הודו, המכונה: ATS (ראשי תיבות של Anti-Terrorism Squad) היא יחידת עילית של המשטרה ההודית שהוקמה בשנת 1990 במטרה להתמודד עם איומי טרור בתוך הודו.
היחידה מונה מחלקות במספר מדינות בתוך הודו, כולל מהאראשטרה, גוג'ארט, קרלה, אוטר פרדש, רג'סטן וביהר. היחידה סיכלה מספר פיגועי טרור ועצרה התארגנויות טרור לאורך השנים.
במהאראשטרה היא הוקמה ב-1990 על ידי מפקח משטרת מומבאי דאז, אפטר אחמד חאן (המכונה A.A.Khan). חאן קיבל השראה לאופי היחידה מהיחידה המקבילה של לוס אנג'לס, ה-SWAT, כדי להתמודד עם איומי טרור מודרניים. מאז הקמתה, זכו יותר מ-20 חברי היחידה בעיטורי עוז.
במומבאי יושבת גם כן מפקדת יחידת הקומנדו Force One שמטרתה היא מלחמה בטרור באזור המטרופולין של מומבאי.
מטרות מוצהרות

ליחידה 5 מטרות מוצהרות:
להשיג מידע על גורמים אנטי-לאומיים
לתאם עם סוכנויות ביון מרכזיות כגון IB, RAW, ולשתף מידע איתן.
לתאם עם סוכנויות דומות במדינות אחרות
לעקוב ולחסל פעילות מאפיה וארגוני פשע מאורגן אחרים
לעקוב אחר זיופים בתחום הכלכלה וסחר בחומרים בלתי-חוקיים
המנון סלובקיה

| --- | --- |
מילות השיר (1851)
מילות השיר (1851)
 מדינה:  סלובקיה סלובקיה
 שפה:  סלובקית
 מילים:  ינקו מטושקה
 לחן:  עממי
 תאריך מעמד רשמי:  1993
 ‏האזנהקובץ:Nad Tatrou sa blýska.ogg‏Ⓘ‏
ברק מעבר לטטרה (בסלובקית: Nad Tatrou sa blýska) הוא ההמנון הלאומי של סלובקיה. ההמנון מכיל את שני הבתים הראשונים של השיר, שנכתב בשנת 1844 על ידי המשורר הסלובקי ינקו מטושקה.
השיר נכתב בשנת 1844 כמילים אלטרנטיביות למנגינה של שיר העם הסלובקי "היא חפרה באר" (Kopala studienku). השיר הושר לראשונה במסגרת מצעד מחאה נגד השלטונות ההונגריים, בגלל פיטורי פרופסור לבלשנות אשר עסק בקודיפיקציה של השפה הסלובקית. בתקופת אביב העמים זכה השיר לפופולריות רבה, אך הוא הודפס לראשונה רק בשנת 1851. בשנת 1920 הוכלל הבית הראשון של השיר בהמנון של צ'כוסלובקיה לאחר בית אחד מתוך שיר אחר שכיום הוא המנון צ'כיה הנוכחי.
בשנת 1993, עם ההכרזה על עצמאות סלובקיה, פורק ההמנון הצ'כוסלובקי לשניים - הבית השני שלו היה להמנון סלובקיה, יחד עם בית נוסף (הבתים הראשון והשני של השיר הסלובקי המקורי), בעוד שלבית הראשון של ההמנון הצ'כוסלובקי צורף בית נוסף ואלה היו להמנון הצ'כי "היכן ביתי?".
מילות השיר

| תרגום לעברית | סלובקית |
| --- | --- |
ישנו ברק מעבר לטטרה  רעם מרעיד ומכה כחיה  הבה נעצרם אחים  ראו הם נמוגים  והסלובקים יקומו לתחייה    זו, סלובקיה שלנו  עידנים הייתה רדומה  אך ברק הרעם  דופק ומעירם  להתרומם ולקומה    עוד צומחים אשוחים   במורדות קריבן  מי שרואה עצמו כסלובקי  ייקח את חרבו  ויקום עמנו    סלובקיה כבר מתעוררת  מסירה מעליה את כבליה  הו משפחה יקרה  השעה כבר עברה  אם הזוהר שבה לעלומיה: Nad Tatrou sa blýska   hromy divo bijú.   Zastavme ich* bratia,   ved' sa ony stratia,   Slováci ožijú.     To Slovensko naše   posiaľ tvrdo spalo.   Ale blesky hromu   vzbudzujú ho k tomu,   aby sa prebralo.     Ešte jedle rastú   na krivánskej strane   Kto jak Slovák cíti,   nech sa šable chytí,   a medzi nás stane     Už Slovensko vstáva   putá si strháva   Hej rodina milá   hodina odbila,   žije matka Sláva
הערות שוליים

↑  Slovak national anthem
↑  Marcel Cornis-Pope ,John Neubauer, History of the Literary Cultures of East-Central Europe, John Benjamins, Publishing Company, 2004, עמוד 275, מייחס את צירוף הבית הראשון להמנון צ'כוסלובקיה רק לשנת 1969 בה הפכה צ'כוסלובקיה לפדרציה של צ'כיה וסלובקיה
המנון סיישל

| --- | --- |

 מדינה:  סיישל סיישל
 מילים:  דויד פרנסואה מארק אנדרה וז'ורז' שארל רובר פאייה, 1996
 לחן:  דויד פרנסואה מארק אנדרה וז'ורז' שארל רובר פאייה, 1996
 תאריך מעמד רשמי:  1996
 ‏האזנהקובץ:Koste Seselwa (instrumental).ogg‏Ⓘ‏
נתאחד סיישלים (מקריאולית סיישלית: Koste Seselwa) הוא ההמנון הלאומי של איי סיישל. ההמנון אומץ רשמית בשנת 1996, ולו מילים בשלוש השפות הרשמיות של המדינה: קריאולית סיישלית, אנגלית וצרפתית.
מילים

| תרגום לעברית | קריאולית סיישלית | צרפתית | אנגלית |
| --- | --- | --- | --- |
| סיישל, מולדתנו היחידה  שבה אנו חיים בהרמוניה  השמחה, האהבה והשלום  אנו מודים לאל הטוב.    נשמור את יופי מדינתנו  את עושר האוקיינוס שלנו  מורשת יקרה מאוד  למען אושרם של ילדינו.    נחיה לנצח באחדות  נרים את דגלנו  יחדיו לנצח נצחים  נתאחד סיישלים. | Sesel ou menm nou sel patri.  Kot nou viv dan larmoni.  Lazwa, lanmour ek lape.  Nou remersye Bondye.    Preserv labote nou pei.  Larises nou losean.  En leritaz byen presye.  Pour boner nou zanfan.    Reste touzour dan linite.  Fer monte nou paviyon.  Ansanm pou tou leternite.  Koste Seselwa! | Seychelles, notre seule patrie  Où nous vivons en harmonie  La joie, l'amour et la paix  Nous remercions le Bon Dieu!    Préservons la beauté de notre pays  La richesse de notre océan  Un héritage très précieux  Pour le bonheur de nos enfants    Restons toujours unis  Élevons notre drapeau  Ensemble pour l'éternité  Unissons-nous Seychellois! | Seychelles our only motherland  Where we live in harmony  Happiness, love and peace  We give thanks to God.    Preserve the beauty of our country  The riches of our oceans  A precious heritage  For the happiness of our children.    Live forever in unity  Raise our flag  Together for all eternity  Join together all Seychellois. |
הערות שוליים

↑  המנון סיישל, באתר ספר העובדות העולמי של ה־CIA (באנגלית)
הגליאון של מנילה

מצבת זיכרון לנתיב המסחר מנילה - אקפולקו בכיכר מקסיקו, מנילה.
הגליאון של מנילה (בספרדית: Galeón de Manila) היה כינוין של ספינות סוחר ספרדיות, אשר חצו פעם או פעמיים בשנה את האוקיינוס השקט בנתיב המסחר ממנילה שבאיי הודו המזרחית הספרדיים (בפיליפינים של ימינו) לאקפולקו במלכות המשנה של ספרד החדשה (במקסיקו של ימינו), אם כי השם השתנה בהתאם לנמל המוצא ממנו הפליגה הספינה. הנתיב נחנך ב-1565, אז גילה הנווט הספרדי אנדרס דה אורדאנטה את הדרך לחצות את האוקיינוס השקט ממערב למזרח, ונמשך עד 1815, כאשר מלחמת העצמאות של מקסיקו שמה קץ לנתיב הסחר של ספינות הגליאון. הגליאון של מנילה היווה את הדוגמה הראשונה ליצירתו של נתיב סחר גלובלי אמיתי, כאשר היווה חוליה משלימה לנתיב הסחר של צי האוצר הספרדי, אליו הועברו סחורות שמקורן בסין דרך האוקיינוס השקט, מקסיקו, הים הקריבי ומשם אל אירופה.
רקע

גילוי העולם החדש, אשר החל במסעותיו של כריסטופר קולומבוס מ-1492 ואילך, שימש אמצעי להשגת מטרתם העיקרית של הספרדים בעידן התגליות - הקמת נתיבי מסחר עם המזרח הרחוק והבאת מוצרי מותרות לאירופה. באמצעות המתכות אשר נכרו ביבשת אמריקה, הייתה ספרד לאומה האירופאית היחידה עם גישה ישירה לאמצעי תשלום, הן עבור הסחורות המיובאות מהמזרח והן עבור בניית ספינות הגליאון ששימשו להעברתן. הפורטוגלים היו הראשונים לבסס תחנות סחר בסין, אך הספרדים הביאו לאסיה את אמצעי התשלום המועדף על הסינים - כסף.
מרגע שביססו את שליטתם על אמריקה, החלו הקונקיסטאדורים ומגלי ארצות מטעם ספרד לקיים פעילות ימית בחופי האוקיינוס השקט. וסקו נונייס דה בלבואה הכריז על בעלות ממלכת קסטיליה על האוקיינוס השקט כולו ב-1513. ב-1521 חצתה משלחתו של פרדיננד מגלן את האוקיינוס בעזרת רוחות הסחר, גילתה את איי מריאנה והפיליפינים והכריזה עליהם כשייכים לספרד. הרנאן קורטס ייסד מספנה בחופה המערבי של מקסיקו והוציא משלחת מחקר ראשונה ב-1523. ההתעניינות ביבשת אמריקה הייתה מוגבלת בתחילה והאפיל עליה הרצון להמשיך ולהגיע לארצות המזרח במהירות האפשרית.
הבעיה הגדולה ביותר בהקמת מושבה במזרח הרחוק הייתה היעדר נתיב אמין בחזרה ממערב למזרח, בעוד הנתיב מערבה דרך כף התקווה הטובה היה בשליטתה הבלעדית של האימפריה הפורטוגזית. הניסיון הראשון ב-1522 על ידי אחת מספינותיו של מגלן, הטרינידד, נכשל. ב-1529 נכשל ניסיון על ידי אלברו דה סאבדרה סרון להפליג מזרחה מאיי התבלינים ולמצוא רוחות שינתבו את ספינתו מזרחה. ב-1543 נכשל ניסיון דומה נוסף בהנהגתו של ברנארדו דה לה טורה.
ב-1564 קיבל מיגל לופס דה לגאספי את המשימה של הקמת מושבה ספרדית קבועה בארכיפלג הפיליפינים. דה לגאספי ייסד את המושבה הראשונה באי סבו ושלח את הנווט ממוצא בסקי, אנדרס דה אורדאנטה, למצוא את נתיב החזרה ליבשת אמריקה ב-1565. כאשר נוצר קושי להמשיך ולקיים את המושבה בסבו, כבש דה לגאספי ב-1571 את מרכז הסחר העשיר של מנילה והפך את העיר למרכז השלטון והמסחר הספרדי באזור. בתחילה שלח דה לגאספי מוצרים מתוצרת מקומית ליבשת אמריקה, כגון קינמון ושעווה, אך המסע חוצה-האוקיינוס החל להישען עד מהרה כמעט בלעדית על מוצרים תוצרת סין. סחורה זו נרכשה מהפורטוגזים, אשר הורשו להקים מושבה במקאו, ומהסינים עצמם, שנהגו לבקר ולסחור בארכיפלג במשך מאות שנים, וחיו במנילה ובסביבתה בקהילות גדולות.
גילוי הנתיב

כאמור, נתיב הגליאון של מנילה נפתח ב-1565: ב-1 ביוני הפליג אנדרס דה אורדאנטה מזרחה בשליחותו של מושלה החדש של איי הודו המזרחית הספרדיים, מיגל לופס דה לגאספי. דה אורדאנטה עלה צפונה עד לאזור קו הרוחב 38, לפני שפנה מזרחה ומצא רוחות מערביות שנשאו אותו לכיוון חופה המערבי של יבשת אמריקה. ספינתו של דה אורדאנטה, הסן פדרו, הגיעה לאקפולקו ב-8 באוקטובר 1565, לאחר שעברה מרחק של כ-20,000 ק"מ ב-130 ימים. בהגיעו לאקפולקו התברר לדה אורדאנטה כי הספינה סן לוקאס, שהקשר איתה אבד במהלך המסע לפיליפינים וצוותה נחשד בעריקה, הגיעה לנמל בארה דה נבידאד במקסיקו ב-9 באוגוסט, כחודשיים לפניו. הדיווח של מפקד הסן לוקאס, אלונסו דה ארייאנו, על הדרך בה חזר למקסיקו לקה בחסר, וההכרה על גילוי הנתיב ניתנה לדה אורדאנטה.
דה אורדאנטה שיער כי רוחות הסחר בדרום האוקיינוס השקט נעות בצורה מעגלית בדומה לרוחות האוקיינוס האטלנטי: בעוד שהיה על הספינות באוקיינוס האטלנטי להפליג מערבה כדי שהרוח תישא אותם למדיירה, הסיק דה אורדאנטה ששיט הרחק לכיוון צפון באוקיינוס השקט יביא בסופו של דבר את ספינתו לתוך רוחות הנושבות ממערב למזרח, לעבר חופה המערבי של צפון אמריקה. דה אורדאנטה צדק בניחושו, וכאשר נקלעה ספינתו לאזור קו רוחב 38 צפון הדפה אותה הרוח הנושבת מזרחה לעבר צפון אמריקה אל חופי קייפ מנדוסינו (Cape Mendocino), קליפורניה, ומשם המשיך דרומה לאורך החוף עד לאקפולקו. 16 מתוך 44 אנשי הצוות מתו במהלך מסע ראשוני זה, מכיוון שאורכו לא היה ידוע ומשום כך לא ניתן היה לקצוב בהתאם את מנות המזון.
במאה ה-18 התברר, כי ניתן לחצות את האוקיינוס גם בנתיב מעט דרומי יותר, אך נווטי הגליאונים העדיפו את הנתיב הבטוח ונמנעו מלסכן את ספינותיהם לאורך החופים אפופי הערפל והסלעיים של קליפורניה. אחד המניעים לחקר אזור קליפורניה היה הניסיון לייסד תחנות מנוחה והצטיידות מחדש לחלקו האחרון של המסע המפרך שעברו הגליאונים שחצו את האוקיינוס, בו בדרך כלל כבר סבלו צוותי הספינות והנוסעים מתשישות, מחלות וממחסור במים ובמזון. אחד הניסיונות לחקור את חופי קליפורניה ב-1595 הסתיים בטביעת הסן אוגוסטין, גליאון בן 200 טונות, במפרץ דרייקס. כתוצאה מכך, התעכב חקר האזור על ידי הספרדים, בעיקר מכיוון הים, בכמעט 200 שנה ורק ב-1769 הקימה משלחת פורטולה, אשר חקרה בפעם הראשונה את אזור מדינת קליפורניה של ימינו, את היישובים מונטריי וסן דייגו, שבעת הצורך יכלו לשמש כתחנות ביניים בטוחות לגליאונים המגיעים ממערב.
תאוריית גילוי הוואי

במהלך 250 שנה הפליגו מאות גליאונים ממקסיקו לפיליפינים בנתיב שחלף דרומית לאיי הוואי, אך לא קיים כל תיעוד היסטורי על מפגש בין שתי התרבויות. ההיסטוריון הבריטי הנרי קאמן (Henry Kamen) מציין כי לספרדים לא הייתה היכולת לחקור כראוי את האוקיינוס השקט, ולכן לא היו מסוגלים לגלות את האיים השוכנים על קו הרוחב 20 צפונית לנתיב ולזרמי האוקיינוס עליהם הפליגו הגליאונים. אף על פי כן, קיימו הספרדים פעילות רבה באזור עד למאה ה-18: אנדרס דה אורדאנטה היה הראשון לחצות את האוקיינוס ממערב למזרח, ופתח בכך את נתיב המסחר הימי שחיבר בין אסיה לאמריקה והתקיים ברציפות מ-1565 ועד 1815. משלחות מחקר ספרדיות גילו את גואם, איי מריאנה, איי קרוליין, והפיליפינים בחלקו הצפוני של האוקיינוס השקט, ואת טובאלו, איי מרקיז, איי שלמה וגינאה החדשה בחלקו הדרומי. במהלך המאה ה-17 גילו חוקרים ספרדים גם את קבוצות האיים של פיטקרן וונואטו במהלך חיפושם אחר היבשת הדרומית האגדית, ששיערו שקיימת בדרום האוקיינוס השקט, טרה אוסטרליס.
פעילות חקר ענפה זו העלתה שאלות לגבי האפשרות כי חוקרים ספרדים הגיעו אל איי הוואי 200 שנה לפני ביקורו הראשון של האנגלי ג'יימס קוק ב-1778. ב-1542 הפליג מאקפולקו צי בן שש ספינות בפיקודו של רוי לופס דה וייאלובוס, ועימו ימאי ספרדי בשם חואן גאטאנו (Juan Gaetano) ששימש כנווט, על מנת לחקור וליישב את האיים במערב האוקיינוס השקט. על פי פרשנויות שונות, דיווח של האחרון מתאר את גילוי איי הוואי או איי מרשל ב-1555. בהנחה ומדובר בהוואי היה גאטאנו אחד האירופאים הראשונים שגילו את האיים.
לאחר 1565 שימש הנתיב שגילה דה אורדאנטה לתעבורה סדירה של ספינות הגליאון במשך 250 שנה. הנתיב בו הפליגו הגליאונים מערבה ממקסיקו לעבר מנילה חלף דרומית להוואי, ולאחר עצירה קצרה בגואם המשיכו הספינות למנילה. הנתיב המדויק נשמר בסוד כדי להגן על מונופול הסחר הספרדי כנגד מעצמות ימיות מתחרות וכדי להתחמק מפירטים אנגלים והולנדים. אם אכן גילו הספרדים את הוואי במהלך מסעותיהם, הם לא פרסמו ממצאים כאלה בשל מדיניות דיסקרטית זו ועובדת הגילוי נותרה לא ידועה. על פי דיווחו של גאטאנו, לא היו באיים שנתגלו כל משאבים שימושיים ומשום כך לא עשו הספרדים שום ניסיון ליישב אותם, בדומה לאיי קרוליין ומריאנה, שלא יושבו בידי הספרדים אלא רק לקראת סוף המאה ה-17. בארכיון ספרדי נמצאה מפה ימית המתארת איים בקו רוחב דומה אך על קו אורך של 10 מעלות מזרחית יותר בהשוואה למיקומם של איי הוואי. על פי כתב-יד זה, מכונה האי מאווי "לה דסגראסיאדה" (La Desgraciada; כלומר, "האומלל" או "חסר המזל"), והאי הוואי מכונה "לה מסה" (La Mesa; "השולחן"). איים המייצגים את קאהולאווה, לאנאי ומולוקאי מכונים "לוס מונחס" (Los Monjes; "הנזירים").
התומכים בתאוריה הגורסת כי הוואי נתגלתה על ידי ספרדים מקבלים חיזוק באמצעות ממצאיו של המסיונר והסופר ויליאם אליס, שחי באיים בסוף המאה ה-19 ותיעד מספר אגדות עם, בהן מסופר על ביקורי זרים בהוואי בתקופה שקדמה להגעתו של קוק, אך לדעתו, גם אם הבחינו הספרדים באחד האיים אין זה סביר שנחתו בהם, מכיוון שאירוע כה מסעיר לא היה נעלם מהמסורות המקומיות הנוטות להכיל אירועים הרבה פחות חשובים. גם במקרה ואכן גילו הספרדים את האיים אך ביקשו לשמור זאת בסוד, קיים קושי להניח שלא היו מנצלים את המשאבים המקומיים לצורכיהם.
מספר מלומדים, בעיקר אמריקאים, דוחים את הטענות על גילוי מוקדם בשל העדר אמינות, והמחלוקת האם איי הוואי אכן נתגלו על ידי הספרדים נמשכת, כאשר חוקרים, כגון ריצ'רד וו. רוג'רס (Richard W. Rogers), מחפשים אחר ראיות מוצקות בדמות שרידי ספינות ספרדיות שנטרפו באזור.
לקריאה נוספת

Fish, Shirley. The Manila-Acapulco Galleons : The Treasure Ships of the Pacific. AuthorHouse, 2011. ISBN 145677543X
McCarthy, William J. The Manila Galleon(הקישור אינו פעיל). Maritime Museum Association of San Diego
Schurz, William Lytle. The Manila Galleon and California. Southwestern Historical Quarterly (אורכב 19.11.2014 בארכיון Wayback Machine), Vol. 21, No. 2, October 1917
Schurz, William Lytle. Acapulco and the Manila Galleon. Southwestern Historical Quarterly (אורכב 19.11.2014 בארכיון Wayback Machine), Vol. 22, July 1918
Spate, O.H.K. The Spanish Lake: The Pacific since Magellan, Volume I. National Library of Australia Cataloguing-in-Publication entry
הערות שוליים

1 2 3  McCarthy, עמוד 5
↑  Spate, עמודים 53, 94, 98
↑  בנוסף, עמדו לזכות דה אורנדאטה קשריו הטובים עם המשנה למלך במקסיקו, מושל הפיליפינים וחברותו במסדר האוגוסטינים, אשר סייעו במתן ההכרה כמגלה הנתיב
↑  Spate, עמודים 104-105
↑  Spate, עמוד 104
↑  Schurz 1917, עמודים 107-108
↑  McCarthy, עמוד 7
↑  Fish, עמוד 1
1 2  Fish, עמודים 7-9
1 2  Fish, עמוד 10
↑  Fish, עמודים 30-31
↑  Spate, עמוד 103
↑  Fish, עמודים 193–194, 203-213
↑  McCarthy, עמוד 8
1 2 3  Kane, Herb Kawainui (1996). "The Manila Galleons". In Bob Dye. Hawaiʻ Chronicles: Island History from the Pages of Honolulu Magazine I. Honolulu: University of Hawaii Press. pp. 25–32. ISBN 0-8248-1829-6
↑  Ellis, William. Narrative of a tour through Hawaii, or, Owhyhee; with remarks on the history, traditions, manners, customs and language of the Sandwich Islands. 1827. עמודים 448-450
↑  Alana Semuels. The battle over Hawaii's history. Los Angeles Times, January 18, 2010
נתיבי הסחר העיקריים של פורטוגל (כחול) וספרד (לבן) במהלך המאה ה-16
דוגמאות לסחורה שהובאה בגליאונים ממנילה, מוצגת במבצר סן דייגו באקפולקו, מקסיקו
גליאון ספרדית
היינריך מארשנר

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1795 וזיטאו, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 פטירה:  14 בדצמבר 1861 (בגיל 66) הנובר, ממלכת הנובר 
 מקום קבורה:  Neustädter Friedhof 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרומית הקדושה 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, מוזיקת ליווי 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853) 
 פרופיל ב-IMDb
 
היינריך מארשנר
היינריך מארשנר (בגרמנית: Heinrich Marschner;‏ 16 באוגוסט 1795 – 16 בדצמבר 1861) היה מלחין גרמני, שכתב 23 אופרות וזינגשפיל, יריבו של ובר וידידם של בטהובן ושל מנדלסון.
יצירתו

מארשנר נהנה מהערכה רבה ונחשב לאחד מחשובי המלחינים באירופה משנת 1830 בערך עד סוף המאה ה-19. אפילו היום מקובל לראות בו את מלחין האופרה הראשון במעלה בין מות ובר לוגנר. מארשנר חיבר מספר רב של אופרות שעניינן פיות או מעשי קסמים והשתמש לצורך זה בחומר, שמקורו בשירי עם, סוגה שוובר הכניס לשימוש ב"קלע החופשי" שלו (1821). האופרה האחרונה שהעלה על בימה הייתה "אוסטין" ב-1852. מאז ואילך העיב כוכבו העולה של ריכרד וגנר על זה של מארשנר.
אף כי מארשנר ראה עצמו בעיקר כמלחין אופרות, הוא כתב גם מספר ניכר של לידר, שבע שלישיות פסנתר ושתי רביעיות פסנתר. יצירותיו אלה לא נעלמו מעיניו של רוברט שומאן, שהרעיף שבחים רבים על שלישיות הפסנתר, ובצדק. מארשנר לא שרבט יצירות אלה כלאחר יד; ניכר בהן, שהקדיש זמן ומאמץ ניכרים לכתיבתן. כל אחת מיצירותיו לפסנתר, כינור וצ'לו הכתיר בתואר "גראנד טריו", אות לחשיבות שייחס להן. ביצירות מעולות אלה אפשר למצוא את מכלול הרגשות, שמילאו את התנועה הרומנטית באמצע המאה ה-19, כשהם באים לביטוי באורח רענן, מקורי ושובה לב.
אופרות

Titus (1817)
Der Kiffhäuser Berg (1817)
Saidar und Zulima (1818)
Heinrich IV und d'Aubigné (1819)
Der Holzdieb (1825)
Lukretia (1827) (Op. 67)
Der Vampyr (1828)
Der Templer und die Jüdin (1829) (Op. 60), drawn from Sir Walter Scott's Ivanhoe.
Des Falkners Braut (1830) (Op.65)
Hans Heiling (1833), Marschner's greatest success, which established him as the premier European composer of Romantic opera and influenced Wagner's The Flying Dutchman (opera)|Der Fliegender Holländer.
Das Schloß am Ätna (1836)
Der Bäbu (1838) (Op. 98)
Das Stille Volk
Ali Baba
Der Wiener in Berlin
Fridthjof's Saga
Kaiser Adolf von Nassau (1844) (Op. 130)
Austin (1852)
Der Sängeskönig Hiarne, oder Das Tyrfingschwert (1861) (posthumously produced in 1863)
"טיטוס" (1817)
"הר קיפהאוס" (1817)
"זיידר וזולימה" (1818)
"אנרי הרביעי וד'אובינייה" (1819)
"גנב העץ" (1825)
"לוקרציה" (1827) (אופוס 67)
"הערפד" (1828)
"הטמפלר והיהודיה" (1829) (אופוס 60) מבוסס על "אייבנהו" של סר וולטר סקוט
"כלת הבזייר" (1830) (אופוס 65)
"האנס היילינג" (1833), הצלחתו הגדולה ביותר של מארשנר, שהעלתה אותו למקום הראשון בין מלחיני אופרות רומנטיות באירופה והשפיעה על "ההולנדי המעופף" של ריכרד וגנר.
"הטירה על האטנה" (1836)
"האציל ההודי" (1838) (אופוס 98)
"העם הדומם"
"עלי באבה"
"הווינאי בברלין"
"עלילות פרידטיוף"
"קייזר אדולף מנאסאו" (1844) (אופוס 130)
"אוסטין" (1852)
"מלך השיר, היארנה, או חרב-טירפינג" (1861, בוצע לאחר מותו, ב-1863)
זינגשפיל

Schön Ella (1822)
Prinz Friedrich von Homburg (Op. 56)
Der Goldschmied von Ulm (1856)
Die Hermannßchlacht
"אלה היפה" (1822)
הנסיך פרידריך מהומבורג" (אופוס 56)
"הצורף מאולם" (1856)
"הקרב של הרמן", על פי קלייסט.
מוזיקה קאמרית

שלישיית פסנתר מס' 1 בלה מינור, אופוס 29
שלישיית פסנתר מס' 2 בסול מינור, אופוס 111
שלישיית פסנתר מס' 3 בפה מינור, אופוס 121
שלישיית פסנתר מס' 4 ברה מז'ור, אופוס 135
שלישיית פסנתר מס' 5 ברה מינור, אופוס 138
שלישיית פסנתר מס' 6 בדו מינור, אופוס 148
שלישיית פסנתר מס' 7 בפה מז'ור, אופוס 167
רביעיית פסנתר מס' 1 בסי במול מז'ור, אופוס 36
רביעיית פסנתר מס' 2 בסול מז'ור, אופוס 158
מראי מקום

חלק מן המידע בדף זה מופיע באתר של הוצאת סילברטראסט, אבל ניתן אישור להעתיק, להפיץ ו/או לשנות מסמך זה תחת רישיון GNU FDL.
ביוגרפיה ; רשימות אופרות וזינגשפילה Heinrich Marschner*
החשמלית של אמסטרדם

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הולנד הולנד
 עיר:  אמסטרדם
 מפעיל:  Gemeentevervoerbedrijf 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  3 ביוני 1875 
 מידע על הקו
 אורך הקו:  200 ק"מ
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 מספר כלים:  200
 מספר נוסעים בשנה:  113.5 מיליון (2016)
 מספר הקווים:  14
 מספר התחנות:  500
 www.gvb.nl/en
 תרשים הקו
  
 
חשמלית מודרנית באמסטרדם, 2016
החשמלית של אמסטרדם (בהולנדית: Amsterdamse tram) היא רשת תחבורה ציבורית של רכבות עירוניות חשמליות קלות, הפועלת ברחובות העיר אמסטרדם שבהולנד. רשת החשמליות באמסטרדם היא הגדולה בהולנד ומן הגדולות באירופה.
רשת הרכבות העירוניות של אמסטרדם החלה לפעול בשנת 1875 בקרונות נגררי סוסים והיא הוסבה לחשמל בראשית המאה ה-20. כיום (2016) הוא כוללת 14 קווים על פני 80.5 קילומטרים, העושים שימוש ב-200 קילומטרים של מסילות, ולצידם 500 תחנות נוסעים.
מפעילת החשמלית - מאז שנת 1943 - היא חברת GVB, המופקדת גם על הפעלת קווי האוטובוס, קווי הרכבת התחתית והמעבורות באמסטרדם.
תולדות החשמלית

ראשיתה של החשמלית באמסטרדם הייתה ב-1875, עת נפתח הקו הראשון ובו קרונות נגררי סוסים. הרשת התפתחה ברחובותיה הראשיים של העיר וב-1900 כבר היו בה 15 קווים, 242 קרונות ו-758 סוסים. מאז ועד 1906 החליפה הנעה חשמלית את הסוסים בכל הקווים למעט אחד, שחושמל ב-1916. במקביל הוחלפו הפסים מהרוחב שנהג בהם עד אז (1,422 מילימטרים) לרוחב הסטנדרטי של 1,435 מילימטרים.
בשנים 1922-‏1971 נשאו קרונות החשמלית תיבות דואר, אשר תכולתן הוצאה מהן בתחנת הרכבת המרכזית, ובדרך זו הואץ שירות הדואר בעיר.
בשנים הבאות גדל מספר קווי החשמלית שנוספו לעיר וב-1931 הוא הגיע לשיאו - 25 קווים. המיתון הכלכלי העולמי במהלך שנות השלושים הביא להקטנת מספר הקווים. עם זאת, בשנים אלו וגם במהלך הכיבוש הגרמני של הולנד במלחמת העולם השנייה הוארכו קווי החשמלית לרבעים חדשים בעיר.
במהלך שנות המלחמה נדרשו החשמליות להסיע מספר גדול במיוחד של נוסעים והתקשו בכך. פעילותם של מספר קווים הושעתה ובאוקטובר 1944 פסקה המערכת כולה מלפעול בשל מחסור חריף בפחם במדינה והעברת קרונות רבים מזרחה על ידי הגרמנים.
מיוני 1945, לאחר שחרור הולנד, ועד 1948 חזרו קווי החשמליות לפעולה בהדרגה. במהלך שנות החמישים נסגרו רוב קווי החשמלית לטובת שירות אוטובוסים שנחשב ליעיל יותר, אך החשמלית זכתה לתחייה בשלהי אותו עשור בעיקר בזכות הכנסתם לשימוש של קרונות מודרניים. בשנים הבאות הוארכו קווי החשמלית לשירות רבעים חדשים שהוקמו במערב העיר ובדרומה.
בסוף שנות השמונים הוכנסו לשימוש בקווי החשמליות הקרונות נמוכי הרצפה הראשונים. בשנים 2002-‏2004 עבר צי החשמליות מודרניזציה ניכרת עם רכישת כ-150 קרונות מחברת סימנס. במקביל הוסיפה מפעילת החשמלית להכניס שינויים רבים במפת הקווים שלה. במהלך כ-140 שנות קיום המערכת הושבתו והוחלפו בסך הכל 12 מקווי החשמלית.
כיום ממוקם בניין המטה של מפעילת החשמלית בחלקה הצפון-מערבי של העיר, ליד תחנת הרכבת הכבדה סלוטרדייק (Sloterdijk). מתחם החנייה של החשמלית ממוקם בדרום-מערב אמסטרדם, ואילו הסדנה שלה מצויה בדרום-מזרח העיר.