stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר פוליהיסטור
על היהודים > אצל סטפנוס

פרגמנט נוסף מצוי אצל סטפנוס מביזנטיון: ”יהודה – אלכסנדר פוליהיסטור אומר כי מקור השם מילדיה של סמירמיס יהודה ואידומאה”.
ייתכן וקטע זה לקוח מחיבורו על היהודים, או מאחד מחלקי חיבורו על ההיסטוריה הכלדיית. אטימולוגיה דמיונית זו מניחה שיש אמת בסיפורו של קטסיאס על שלטונה של המלכה סמירמיס על המזרח ויסודה ערים רבות באסיה. סמירמיס יסדה את יהודה ואדום באותה צורה כמו זו שהאל אוסיריס יסד את מקדוניה - באמצעות בנו "מוקדון" (אנ'). ייתכן ולהתייחסות לסמירמיס יש קשר למסורת המוצא הבבלי-אשורי של היהודים, המשתקפת בספרות היוונית והלטינית.
השם "יהודה" מופיע לפני "אדום" כפועל יוצא משליטתה של יהודה על אדום בתקופה ההלניסטית, במיוחד לאחר כיבוש אדום על ידי יוחנן הורקנוס, אולם זה מנוגד למסורת המקראית לפיה עשו ("אבי אדום") היה הבכור מבין התאומים.
ההסבר האפונימי תואם את השימוש הרווח בו בעת העתיקה.
כפי שנרמז בבירור מהתוכן שלהם, שני הקטעים (בסודא ואצל סטפנוס) אינם תלויים במקורות יהודים.
על היהודים > אצל קלמנס מאלכסנדריה

התאולוג הנוצרי מאבות הכנסייה, קלמנס מאלכסנדריה, מדווח שבחיבורו על היהודים תעתק אלכסנדר פוליהיסטור מכתבים משלמה למלך מצרים ולמלך צור ואת מכתביהם לשלמה, מהם עולה כי מלך מצרים שלח אליו 80 אלף איש לשם בניית בית המקדש וגם מלך צור שלח מספר דומה, בנוסף לאדריכל מצור, בן לאם מיהודה משבטו של דוד.
לקריאה נוספת

Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Alexander Cornelius, volume 1, p.115, p.116
Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Israel Academy of Sciences, Jerusalem, 1976, Vol. I, XXX. Alexander Polyhistor, pp. 157-164
הערות שוליים

1 2  סודא, אלכסנדר איש מילטוס – Suidas, s.v. Ἀλέξανδρος ὁ Μιλήσιος
↑  אלכסנדר פוליהיסטור, באנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה
↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Alexander Cornelius, volume 1, p.115
1 2  אלכסנדר איש מילטוס, באתר האנציקלופדיה היהודית
↑  Pseudo-Plutarch, De musica, 5
↑  דיוגנס לארטיוס, חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים, I, 116;
II, 19;
II, 106;
III, 4-5;
IV, 62;
Vii, 179;
VIII, 24;
IX, 61
↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Alexander Lychnus, volume 1, p.118
↑  Servius, Ad Aen. VIII, 330; X, 388
↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Alexander Cornelius, volume 1, p.116
↑  Eusebius, Preparatio Evangelica, IX, 17-39
1 2  M. Stern, GLAJJ, p. 157
1 2  M. Stern, GLAJJ, p. 158
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר ראשון, פרק טו, סעיפים 241-240.
↑  סודא, מוסו – Suidas, s.v. Μωσώ
1 2  M. Stern, GLAJJ, p. 163
1 2 3  M. Stern, GLAJJ, p. 164
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 2, פרק 14, סעיף 1.
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 1, פרק 20, סעיף 3.
↑  למשל: Marcus Junianus Justinus, Epitome of the Philippic History of Pompeius Trogus, Book XXXVI, 2, 1;

ניקולאוס איש דמשק אצל יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר ראשון, סעיפים 160-159; טקיטוס, היסטוריות, ספר 5, פרק 2.
↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק כ"ה.
↑  למשל: Plutarch, De Iside et Osiride, 31, 363 D
↑  Clemens Alexandrinus, Stromata, I, 21 (330):130:3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294140605171  GND: 118929828  ISNI: 0000 0000 5127 6497  LCCN: nr90028764  SUDOC: 18069331X  VcBA: 495/66556  VIAF: 34308646   WorldCat (עם VIAF): 34308646
יפעת תומר-ירושלמי

| --- | --- |

יפעת תומר-ירושלמי, 2022
 לידה:  1974 (בת 51 בערך) נתניה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  תואר ראשון במשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים  תואר שני במשפטים, אוניברסיטת תל אביב  תואר שני במשפטים, בית הספר למשפט צבאי בשרלוטסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 עוזרת בכירה לתובע הצבאי הראשי  עוזרת משפטית לפצ"ר  סגנית פרקליט פיקוד המרכז  ראש ענף פיקוח משפטי  ראש ענף חקיקה ותקשורת במחלקת הייעוץ והחקיקה  שופטת צבאית במחוזות מרכז, מטכ"ל, חיל האוויר ועורף  סגנית נשיאת בית הדין הצבאי המחוזי מטכ"ל ועורף  ראש מחלקת ייעוץ והחקיקה  יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר  הפרקליטה הצבאית הראשית
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע גשמי קיץ    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
יפעת תומר-ירושלמי (נולדה בשנת 1974) היא קצינה בצה"ל בדרגת אלוף המכהנת כפרקליטה הצבאית הראשית, והיא האישה השנייה בתולדות צה"ל בדרגה זו. בתפקידה הקודם הייתה יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר (יוהל"ם).
ביוגרפיה

תומר-ירושלמי גדלה בנתניה.
ביוגרפיה > שירות בצה"ל

למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת העתודה האקדמית, וסיימה את התואר הראשון בהצטיינות. ב-1996, לאחר סיום לימודיה, התגייסה לפרקליטות הצבאית. בשנת 1997 הוסמכה כעורכת-דין, לאחר התמחות בתביעה הצבאית הראשית. בשנת 1999 סיימה בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. במקביל שימשה כעוזרת הוראה בקורס "דיני עונשין". בשנת 2003 נשלחה מטעם צה"ל ללימודי תואר שני בבית הספר למשפט צבאי בשרלוטסוויל (אנ'), וירג'יניה, ארצות הברית, אותם סיימה בהצטיינות יתרה. היא בוגרת קורס פיקוד ומטה "אפק" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בשירותה הצבאי שימשה במגוון תפקידים בפרקליטות הצבאית, ובהם עוזרת בכירה לתובע הצבאי הראשי, עוזרת משפטית לפרקליט הצבאי הראשי, מנחם פינקלשטיין, סגנית פרקליט פיקוד המרכז, ראש ענף פיקוח משפטי וראש ענף חקיקה ותקשורת.
במסגרת תפקידה כעוזרת לתובע הצבאי הראשי, עסקה בגיבוש חוות דעת משפטיות ביחס לאסון המסוקים וביחס לאסון השייטת.
כעוזרת הפרקליט הצבאי הראשי לקחה חלק בטיפול בסוגיות משפטיות עקרוניות, ובהן ההשלכות המשפטיות של אירועי האינתיפאדה השנייה, הטיפול בסרבני מצפון, חסיון התחקיר המבצעי, רפורמה בסמכויות מפקדים ביחס להליכים פליליים המתקיימים בבתי הדין הצבאיים, העברת השיפוט המשמעתי בעבירות מין לקציני שיפוט מיוחדים בעלי הסמכה בתחום זה, ועוד.
כראש ענף פיקוח משפטי בפרקליטות הצבאית עתרה לשלילת דרגותיו של אלחנן טננבוים, בשל מעורבותו בעבירות חמורות של סחר בסמים וזיוף, במהלכן נחטף על ידי ארגון חזבאללה. תומר-ירושלמי ייצגה את עמדת הצבא בפני ועדה מיוחדת, בראשות תת-אלוף (במיל') אמנון סטרשנוב, שהורתה על הורדתו מדרגת אל"ם לדרגת טוראי.
בשנת 2007 מונתה לשופטת בית הדין הצבאי המחוזי, במחוזות שיפוט מטכ"ל, מרכז, עורף וחיל האוויר.
בשנת 2010 קודמה לסגנית נשיא בבית הדין הצבאי המחוזי מטכ"ל ועורף. במהלך כהונתה כשופטת דנה בתיקים מורכבים ורגישים במגוון תחומים, ובהם תיקי עבירות מין חמורים, סחר ושימוש בסמים מסוכנים, הוצאת נשק מרשות הצבא, גרימת מוות ברשלנות, ועוד.
בשנת 2015 שבה לשרת בפרקליטות הצבאית, קיבלה דרגת אלוף-משנה ומונתה לראשת מחלקת הייעוץ והחקיקה. בתפקיד זה עמדה בראש מחלקה המעניקה ייעוץ משפטי לכל אגפי צה"ל וזרועותיו בתחומי המשפט החוקתי, המנהלי והאזרחי. כמו-כן ריכזה את הטיפול בהליכי החקיקה הנוגעים לצה"ל, וייצגה את עמדת הצבא בשלל נושאים, במשרדי ממשלה ובוועדות הכנסת.
ביוגרפיה > יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר

בחודש יולי 2019 החליט הרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי, על מינויה ליועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר, ובחודש ספטמבר 2019 החלה לשרת בתפקיד זה. כחלק מתפקידה כיועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר עסקה תומר-ירושלמי בקידום שוויון הזדמנויות מגדרי, בהבטחת סביבת שירות בטוחה ומכבדת, ובמניעת מקרים של הטרדות מיניות בצה"ל. במהלך כהונתה יזמה את הקמתו של מרכז "מצפים", שנפתח בחודש אוקטובר 2020, ועוסק בחיבור בין הורות לשירות, ומעניק ליווי ותמיכה למשרתות הקבע בשלבי ההיריון וראשית ההורות, וכן במהלך טיפולי פוריות.
ביוגרפיה > פרקליטה צבאית ראשית

ב-1 בספטמבר 2021 מונתה לתפקיד הפרקליטה הצבאית הראשית והועלתה לדרגת אלוף, והיא האלופה השנייה במינוי קבע (השופטת דבורה ברלינר מונתה לדרגה במינוי זמני) בתולדות צה"ל, לאחר אורנה ברביבאי, והאישה הראשונה שעומדת בראשות הפרקליטות הצבאית. שירתה בתפקיד זה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
למן תחילת מלחמת חרבות ברזל, גייסה הפרקליטות הצבאית כמאה עורכי דין במילואים למערך האופרטיבי של חטיבת הדין הבין-לאומי, אשר שובצו במוקדי הלחימה השונים, ובהם אגפי המבצעים והמודיעין, הפיקודים והאוגדות. מערך זה העניק ייעוץ משפטי לאורך הלחימה בסוגיות מגוונות. זאת, לצד גיוס אנשי מילואים רבים נוספים למחלקת הייעוץ המשפטי אשר העניקו ייעוץ משפטי לאגפים השונים בצה"ל בסוגיות משפטיות רבות, ובתוכם לאגף כוח האדם, פיקוד העורף ואגף התקשוב.
במהלך המלחמה פרסמה תומר ירושלמי פנייה למפקדי צה"ל שכותרת "לחימה וניצחון בהתאם לדין" ומסמך שכותרתו "טיפול באירועים חריגים במסגרת מלחמת 'חרבות ברזל'". בנאום שנשאה ביולי 2024 אמרה: "אין, ולא יכול להיות חולק בדבר צדקתה של מלחמה זו, אשר ראשיתה באירוע הטבח הגדול ביותר שנגרם לעם היהודי מאז השואה. זאת ודאי כשמדובר באויב שחוזר ומבטיח, שישוב ויבצע את אותו טבח – שוב ושוב – כל עוד יוכל. אך גם במוצדקת שבמלחמות, מחויב צבא שומר-חוק בציות לדיני הלחימה." לאורך המלחמה, הרבתה תומר ירושלמי להתבטא בדבר עמידתו של צה"ל בחובותיו לפי הדין הבין-לאומי, והדגישה כי מערכת המשפט הצבאית פועלת במקצועיות ובעצמאות לשם בירור טענות להפרת הדין.
ביולי 2024 הורתה תומר ירושלמי על פתיחה בחקירת מצ"ח נגד חיילי מילואים ששירתו במחנה שדה תימן, בחשד להתעללות במחבל שהיה עצור במקום. זאת, לאחר שהעצור פונה לבית חולים ונותח בעקבות מצבו הרפואי. בעקבות עיכובם של החשודים לחקירה, הגיעו אזרחים רבים למחנה שדה תימן, וחלק מההמון אף פרץ לבסיס. בהמשך אותו יום התפרצו אזרחים גם למחנה בית ליד אליו הובאו החשודים לקראת דיון עתידי בהארכת מעצרם. בעקבות אירועים אלה נפתחה חקירה של משטרת ישראל בשיתוף מצ"ח כנגד הפורצים. פתיחת החקירה והפריצה לבסיסים, כמו גם התבטאויותה של תומר ירושלמי בנוגע לחקירות נוספות שנפתחו מתחילת המלחמה, עוררו שיח ציבורי. בעקבות זאת,השתתפה תומר ירושלמי בדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, בו עמדה על חובת גופי האכיפה בצה"ל לחקור חשדות פליליים חמורים, ועל ההכרח לשמור על עצמאותן של מערכות אלה. מאז פתיחה החקירה, נערכו הפגנות מול ביתה, ובעקבותיהן הוצמדה לה אבטחה.
חיים אישיים

תומר-ירושלמי נשואה ואם לשלושה ילדים. מתגוררת ברמת השרון.
מאמרים שכתבה

Menachem Finkelstein, Yifat Tomer, “The Israeli Military Legal System – Overview of the Current Situation and a Glimpse into the Future”, 52 Air Force L. Rev. 137 (2002)
Yifat Tomer, “No One Left Behind”, 174 Mil. L. Rev. 155 (2002)
י' תומר-ירושלמי, ר' פוליאק, חסיון התחקיר הצבאי, בספר מנחם פינקלשטיין – משפט, ביטחון וספר, עמ' 169 (הוצאת נבו), 2020
יפעת תומר-ירושלמי, חזון לשוויון בצה"ל, ישראל היום, 8 במרץ 2020
י' תומר-ירושלמי, ר' פוליאק, זכויות חוקתיות של חיילים בצה"ל – במלאת 30 שנה לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, מערכות, אוקטובר 2022
Yifat Tomer Yerushalmi, The Goal of Victory and the Pursuit of Justice in the “Swords of Iron” War, JUSTICE 72, Fall 2024
יעקב ברנדנבורג

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1899 סטוויסקי, פולין
 פטירה:  1981  (בגיל 81 בערך) ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1940) 
 
יעקב ברנדנבורג (29 בספטמבר 1899 – 2 בדצמבר 1981) היה פסל ישראלי מהזרם האקספרסיוניסטי, זוכה פרס דיזנגוף לפיסול.
ביוגרפיה

ברנדנבורג נולד בסטוויסקי שבפולין והתיתם בגיל צעיר. בשנת 1909 נשלח ללימודים בישיבת לומז'ה, שם המשיך בלימודי הסמכה לרבנות עד שנת 1917, אז הוא פרש מטעמי בריאות. בעידוד אחיו, יוסף ברנדנבורג אשר למד פיסול אצל הרמן שטרוק, החל אף הוא לעסוק בפיסול.
בשנת 1920 נסע אל אחיו בברלין. שם, פיסל באבן ובעץ ולמד בבית הספר הגבוה לאמנויות שרלוטנבורג בברלין אצל הרמן שטרוק והוגו לדרר. בלימודיו עבר לטכניקה של כיוּר בחרס. בשנת 1933 (לפי מקור אחר, בשנת 1934) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא עבד כסתת אבן וכשרטט אדריכלי ועסק גם בהוראת אמנות. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 יצר פסלים בטכניקות שונות והציג את יצירותיו בגלריות לאמנות.
בשנת 1940 זכה ב"פרס דיזנגוף" המוענק על ידי עיריית תל אביב לאמנים מצטיינים.
ברנדבורג הירבה לעבוד בשיטה החדשה של "ראיה מסביב", שממוקדת ביצירת תחושת מרחב סביב הדמות המפוסלת. ניכרה בפיסולו השפעתו של הפסל הגרמני האקספרסיוניסטי ארנסט ברלך.  הוא הרבה לפסל חיות ופסלו "אהבת אם", המציג קופה ובנה, נרכש על ידי עיריית תל אביב והוצג בגן החיות של תל אביב.  תחום נוסף בו התמחה הוא אמנות תנכ"ית, וב-1966 הוציא ברדנבורג ספר בתחום בשם "התנ"ך בפיסול ובציור" בהוצאת אחיעבר .
ברנדנבורג היה נשוי לתהילה, אחות במקצועה. לזוג לא היו ילדים. לאחר מותו נתרמו פסליו, על פי צוואתו, למגוון מוסדות ציבור בישראל, כגון מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה, בית הספר החקלאי בעין כרם, גן החיות התנ"כי בירושלים (בו מוצג פסלו "כבשים"), בניין הסוכנות היהודית ועוד .
מבקר האמנות חיים גמזו, כתב עליו בספרו "ציור ופיסול בישראל" (תשי"ז), כי "ראש ילדה" ו"התלהבות", הן המעולות ביצירותיו.
מבקר האמנות גדעון עפרת כתב כי פסל האריה שפיסל ברנדבורג בשנת 1940, מאוסף אוניברסיטת חיפה, "עומד בשורה אחת עם מיטב האריות שפוסלו בארץ. האריה שלו עונה לאריות ההרלדיים הצעירים שלחמו בעוז נגד האריה הבריטי הישיש...לעומת אלה, האריה של ברנדנבורג זקן ועייף. לשאגה הגדולה של אריה האבן של מלניקוב מתל-חי עונה האריה הזקן של ברנדנבורג בראשו הגדול והכבד (הבולט מאוד לעומת גופו) והדומם. זהו אריה רוחני יותר, אנושי יותר, אך שמוט, נפול ועגום. זהו ארי יהודה המקונן על סבל אלפיים שנות גלות ושואה שבשיאן".
ברנדנבורג נפטר ב-1981 ונקבר בהר המנוחות.
גלריה

"התלהבות" (Ecstasy)
ספרו

יעקב ברנדבורג, התנ"ך בפיסול ובציור, הוצאת אחיעבר, תשכ"ז 1966.
הערות שוליים

1 2  יעקב ברנדנבורג באתר GRAVEZ
↑  כפיר, לביא, שחל ושאר אריות, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2010-12-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513576205171  ULAN: 500481024  VIAF: 308267341   WorldCat (עם VIAF): 308267341
אבווהראמט

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה 
 מטה הארגון:  וינה 
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־40 שנה) 
 אתר רשמי
 
אבווהראמט (מגרמנית: Abwehramt, בראשי תיבות: AbwA) הוא אחד משני שירותי המודיעין של כוחות הצבא האוסטרים (ÖBH) וכמו המשרד המודיעין הצבאי (HNaA) כפוף למשרד הפדרלי להגנה לאומית (BMLV),שמו של משרד ההגנה האוסטרי.
ה־Abwehramt משרת כגוף מודיעיני של הכוחות המזוינים, מאז 1983 לפעילותו עוגנה בחוק מיולי 2001 ונועד להגן מפני התקפות מכוונות על אינטרסים משפטיים צבאיים (אנשים, רכוש, סודות) ופגיעה בביטחון הצבאי הן בבית והן במשימות חוץ - בשיתוף פעולה עם רשויות אכיפת החוק - לגילוי מוקדם ומניעת מעשים פליליים.
מבנה

מטה הארגון כולל ארבע מחלקות:
מחלקת ניהול (ניהול, הכשרת מודיעין, ניתוח והערכת מידע, כוח אדם)
מחלקה A (אמינות צבאית / בדיקת חברות / משימות זרות)
מחלקה B (מחלקת מודיעין)
מחלקה C (שירותים טכניים / אלקטרוניים)
בנוסף, ל-AbwA ארבעה סניפים (Abwehrstellen - Ast) בגראץ, זלצבורג, לינץ וקלגנפורט. בנוסף ישנם קציני קשר וגורמי מודיעין בכל משימות החוץ של הכוחות המזוינים.
ראו גם

משרד המודיעין הצבאי (אוסטריה)
הערות שוליים

↑  Anton Oschep, 25 Jahre Abwehramt, Österreichische Militärische Zeitschrift – ÖMZ 1/2011, 48 ff., mit einer (keinen Anspruch auf Vollständigkeit beanspruchenden) Darstellung der Entwicklung von 1955 bis heute. Die Veränderungen der Aufgabenstellungen des Abwehramtes von seinen Anfängen bis hin zur Umsetzung der Empfehlungen der Bundesheer-Reformkommission 2010 und zur Durchführung eines Leitbildprozesses macht nachvollziehbar anschaulich: ders., Aufgaben und Leitbild Abwehramt: TRUPPENDIENST – Folge 329, Ausgabe 5/2012; mitzuvergleichen sind: N.N., Die Entstehung der österreichischen Nachrichtendienste: http://www.bmlv.gv.at/organisation/beitraege/n_dienste/index.shtml, worin Ausführliches zu Werdegang, Grundlagen, Aufgaben und Tätigkeit der Nachrichtendienste des ÖBH enthalten ist; Miliz-Info-Redaktion, Heeres-Nachrichtenamt, Miliz-info 2/2011, 18; AbwA, Das Abwehramt – mehr als ein Nachrichtendienst, Miliz-info 2/2012, 5 f. Peter Fender, Nachrichtendienstliche Abwehr, in ders., Militärisches Einsatzrecht – Inland, TRUPPENDIENST-Handbuch (2013) 109 f.
↑  Bundesgesetz über Aufgaben und Befugnisse im Rahmen der militärischen Landesverteidigung (Militärbefugnisgesetz – MBG), BGBl I 2000/86 idgF, RIS; dazu erhellend Rudolf Keplinger, Martin Kreutner, Günter Sauer: Praxiskommentar zum Militärbefugnisgesetz. (Stand: 1. Oktober 2009); sowie näher Nicolas Raschauer, Grundlagen der österreichischen Wehrverfassung, in ders., Wolfgang Wessely: Kommentar zum Militärbefugnisgesetz² (2007) 17 ff; [Rechts-]Grundlagen des Handelns des AbwA in seiner [jüngeren] Entwicklungsgeschichte benennt Anton Oschep, (FN 1): TRUPPENDIENST – Folge 329, Ausgabe 5/2012. Vgl diesbezüglich die von der BMLVS-Abteilung Eigenlegislative herausgegebene „Wehrrechtliche Textausgabe“: Militärbefugnisrecht (Stand: 1. Jänner 2014; PDF; 232 kB).
↑  Über militärische Verlässlichkeitsprüfung und Firmenüberprüfung vgl. AbwA, Die militärische Verlässlichkeitsprüfung: TRUPPENDIENST – Folge 327, Ausgabe 3/2012; und auch Ewald Wiederin: Privatsphäre und Überwachungsstaat (2003) 182 ff.
↑  BMLVS-Presseaussendung (ÖBH-Aktuell: bmlv.gv.at 1. April 2016, abgerufen am 4. April 2016), Rudolf Striedinger wird neuer Leiter des Abwehramtes.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10176537-X
אפרים בן-חיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1895 ח' בשבט ה'תרנ"ה ברניבקה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1981 (בגיל 86 בערך) קריית ענבים, ישראל 
 מקום קבורה:  קריית ענבים 
 
אפרים בן-חיים (לייבינזון; 20 בינואר 1895 – 1 בדצמבר 1981) היה מלחין ישראלי, ממייסדי קבוצת קריית ענבים בהרי יהודה וראש המועצה אזורית הרי יהודה.
קורות חיים

בן-חיים נולד בעיירה ברנובקה (וואהלין, אוקראינה), לאביו חיים יעקב, ולאמו דינה בת יהודה. בגיל רך התייתם מאביו והמשפחה נאבקה קשות לפרנסתה.
בן-חיים קיבל חנוך מסורתי ב'חדר'. בגיל 12 החל לימודיו בבית הספר העממי הרוסי בעיירה, וכ"אקסטרן" זכה בתעודת גמר של בית הספר המחוזי, בו השתלם בלימודי רוקחות.
מילדותו גילה בן-חיים נטיות מוזיקליות ושר במקהלת בית הכנסת בעיירה. כן הוקסם מנגינת ה"כלעייזמערים", ושעות רבות היה מאזין לנגינתם בשמחות. בכינור שרכש למד לנגן על פי השמיעה את רוב הניגונים שקלט מה"כלעייזמערים". כבר מראשית נגינתו גילה נטייה לאימפרוביזציות וחיבור מנגינות.
לפרנסתו נדד בן-חיים ממקום למקום לחפש עבודה כעוזר בבתי מרקחת. בפרוץ המהפכה ב-1917 חזר לעיירתו והיה בין מייסדי מפלגת "צעירי ציון". אחרי המהפכה הרוסית, בעודו בשירות צבאי בצבא הרוסי, הצטרף לקבוצת "ארץ ישראל" ויצא עם חבריו להכשרה בחוות "החלוץ" ליד אודסה. בימי שהותו שם נזדמן לו לשמוע כמה מגדולי החזנים: רוטמן, שטיינברג ומינקובסקי, שהשפיעו על יצירתו. הוא נהג ללכת ברגל לאודסה כדי להאזין לתפילתו של מינקובסקי בליווי העוגב והמקהלה בניצוחו של דוד נובקובסקי. מוזיקה זו השאירה בו רשמים עמוקים. בעת שהותו באודסה נזדמן לו, לראשונה בחייו לשמוע קונצרטים ואופרות.
בשנת 1921 נשא לאשה את סוניה (שרה) בת צבי גרשנוביץ, ובמרץ 1921 עלה הזוג ארצה עם הקבוצה האחרונה של חברי "קואופרטיב ארץ ישראל" והשתתף ביסוד קריית ענבים.
בן-חיים כתב: "אנחנו שלוש עשרות צעירים וצעירות, והחלטנו לעשות מהפכה גמורה בחיינו, להפוך מבני חנוונים וסתם אינטליגנטים לעובדי אדמה בארץ-ישראל. לא הסתפקנו רק בחלום, אלא יצאנו להגשים זאת בחיים, בפועל ממש."
בשנים הראשונות להקמת הקיבוץ, בשל עומס העבודה, בן-חיים זנח את עיסוקו במוזיקה.
ב-1932 רכש שוב כנור והחל לנגן בשעות הפנאי. הוא לא ידע תווים וניגן מהשמיעה בלבד. אז גם החל מחבר מנגינות ראשונות.
אפרים בן חיים החל ללמוד את יסודות המוזיקה מפי י.ל. נאמן, איש ירושלים, מתלמידיו המובהקים של פרופ' שלמה רוזובסקי. בשנת 1935 נפגש עם הקומפוזיטור סטפן וולפה והמשיך להשתלם אצלו. וולפה התפעל מתלמידו זה והיה אומר את שבחו בפני מוזיקאים ותלמידים. לאחר שוולפה עזב את הארץ, המשיך בן חיים ללמוד אצל יוסף טל (גרינטל) בקונסרבטוריון בירושלים וכן למד אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ.
בן-חיים היה חבר פעיל מאוד בקבוצתו קרית-ענבים. הוא הקים גן-ירק לתצרוכת מקומית, ריכז את העבודה ב"קוביבה" - חלקת גידולי השדה של קריית ענבים שליד מושב בית-עובד, ועוד.
חשיבות רבה ראה בהקמת תשתית תרבותית בקבוצה הצעירה, שתהיה חלק מהתחדשות הווית החיים בארץ. וכך כתב שנתיים אחרי העלייה על הקרקע: "...עדיין לא יצרנו את הטרדיציה החדשה של חגיגת חגינו אחרי זה שהשתחררנו מהטרדיציה הישנה. זו בטח תיווצר במשך הזמן, ולא עוד, אלא ייווצרו חגים חדשים נוספים על אותם הישנים כי בלי זה אי אפשר". ואכן שנים רבות ריכז את פעילות ועדת-התרבות של הקיבוץ, וערך את העלון "פנתנו".
עם קום המדינה, העלייה הגדולה והקמת יישובים חדשים בהרי יהודה, כיהן א. בן-חיים כראש המועצה האזורית הרי יהודה בשנים 1958 - 1959.
כן שימש כמזכיר הקבוצה בהיותו בגיל 65 ופיתח קשרים הדוקים עם חברי קבוצת "כרמל (פינית)" מפינלנד.
בשנותיו האחרונות היה פעיל באיגוד הקומפוזיטורים ובאקו"ם.
אפרים בן חיים נפטר ב-1.12.1981 ונקבר בקרית ענבים.
יצירתו המוזיקלית

יצירתו המוזיקלית כללה בעיקר יצירות בזמר העממי: שירי עם, שירי ילדים, מחזות לילדים, רקודי עם השלובים במסיבות חג ומועד בקבוץ. עודדו אותו להמשיך ביצירתו משוררי הקיבוצים: לוי בן-אמתי, זרבבל גלעד, משה בסוק, פניה ברגשטיין, חנן שדמי ואחרים. וכמה משיריהם נתפרסמו הודות למנגינותיו (למשל: "שדות שבעמק").
בשנת 1944, במלאת עשר שנים ליצירתו הוציא לאור בעזרת קיבוצו חוברת ראשונה של שירי העם שהלחין בשם "זאת ארצנו". הוא גם חיבר את העיבודים ליצירותיו. מנגינות רבות משלו נכללו בקבצים שהוצאו על ידי המרכז לתרבות: "שירי עבודה ומולדת", "צלילי הכפר", "שירי שבת" ועוד.
לחג הגדול שנערך במלאת 30 שנה לקריית ענבים ועמידתה בגבורה במלחמת העצמאות, (1950), הלחין בן חיים את מסכת ט"ו באב על-פי "שיר השירים" שבוצעה על ידי חברי וילדי המקום בלווי תזמורת קול ישראל. את העיבוד התזמורתי עשה שבתי פטרושקה, המנצח הקבוע של התזמורת. חגיגות ה-30 צולמו ל סרט תיעודי בשם "שורשים בסלע". פסקול הסרט היה כולו של אפרים בן-חיים. הוא כולל פתיחה חגיגית, וכן מוזיקה המלווה את חברי וילדי הקבוצה שרים ורוקדים לצליליה. חלקים ממסכת "שיר השירים" מושרים בחתונות בקיבוץ עד היום.
עיון נוסף

אפרים בן חיים בזמרשת (כולל אפשרות האזנה לשירים)
"שורשים בסלע": סרטון שהופק במלאת 30 שנה לקריית ענבים (1950), מוזיקה אפרים בן חיים. בין השאר רואים שם את ביצוע טקס ט"ו באב. גרסה ארוכה, גרסה מקוצרת (איכות הסאונד טובה יותר)
אפרים בן חיים ב'אוצר הזמר העברי' (כולל אפשרות האזנה לשירים)
פרויקט שימור יצירתו של בן חיים באתר 'שירה עובדת'- כתבה מיוחדת ב-mynet
סרטון בו רואים את אפרים בן חיים על רקע השיר שדות שבעמק, מתוך 'שרתי לך ארצי' (מתוזמן)
חוברות שירים ומסמכים

קובץ שירים בעשור לישראל
מסכת לט"ו באב - תווים: כתב היד המקורי
יצירתו של בן חיים - עבודה במוזיקולוגיה, מאת מירה שפיגל-בן חיים
מסכת "שיר השירים" - תווים: כתב היד המקורי
קטלוג יצירות
משירי א. בן חיים, קובץ ב' (חלק 1)
משירי א. בן חיים, קובץ ב' (חלק 2)
פינתנו- על בן חיים בעלון המשק
כתבות על בן חיים
זאת ארצנו - שירים לעם (חוברת תווים)
בן חיים כותב על עצמו
חוברת שירים לילדים
מינהל הביון הצבאי (צרפת)

| --- | --- |
 
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 סוכנות אם:  État-major des armées 
 תאריך הקמה:  16 ביוני 1992 
 מטה מרכזי:  פריז 
 www.defense.gouv.fr/drm
 
מינהל הביון הצבאי (בצרפתית: Direction du renseignement Militaire; בראשי תיבות: DRM) הוא גוף של ממשלת צרפת, הפועל כסוכנות הביון ומשימתו לאסוף ולרכז את תחום המודיעין הצבאי עבור הכוחות המזוינים. הגוף נוצר בשנת 1992 והוא מקביל לגופים כמו DIA (ארצות הברית), DI (הממלכה המאוחדת), או GRU (רוסיה).
ה-DRM מדווח ישירות לרמטכ"ל ולנשיא צרפת, המתפקד כמפקד העליון של צבא צרפת. ה-DRM מהווה חלק מקהילת המודיעין הצרפתית.
ראו גם

Frenchelon
המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי
מינהל המודיעין הצבאי (הממלכה המאוחדת)
חדר המבצעים הפלסטיני המשותף

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  23 ביולי 2018 – הווה (6 שנים) 
 אידאולוגיה:  חזית מאוחדת (אנ') לאומיות פלסטינית אנטי-ציונות פלגים מסוימים: אסלאמיזם פונדמנטליזם אסלאמי מרקסיזם-לניניזם קומוניזם הפרדת הדת מהמדינה
 מנהיגים:  יחיא סינוואר (חמאס חמאס)  זיאד נח'אלה (הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי)  אחמד סעדאת (החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית)  נאיף חוואתמה (החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין החזית הדמוקרטית)  טלאל נאג'י (החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית החזית העממית - המפקדה הכללית)  איימן אל-שאשניה (ועדות ההתנגדות העממית ועדות ההתנגדות העממית) ונוספים
 מפקד נוכחי:  מוחמד דף 
 מטה:  רצועת עזה 
 חברים:   גדודי עז א-דין אל-קסאם (חמאס חמאס)   פלוגות אל-קודס (הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי)   גדודי אבו עלי מוסטפא (החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית)   גדודי ההתנגדות הלאומית (החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין החזית הדמוקרטית)   גדודי חללי אל-אקצא   גדודי א-נאסר סלאח א-דין (ועדות ההתנגדות העממית ועדות ההתנגדות העממית)   גדודי ג'יהאד ג'יבריל (החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית החזית העממית - המפקדה הכללית) ונוספים
 חלק מ:  ציר ההתנגדות
 מתנגדים:  ישראל ישראל
 קרבות:  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל מתקפת הפתע  הלחימה ברצועת עזה 
 
חדר המבצעים הפלסטיני המשותף (שם רשמי: חדר משותף לסיעות ההתנגדות הפלסטינית, בערבית: الغرفة المشتركة لفصائل المقاومة الفلسطينية, תעתיק מדויק: אלע'רפה אלעמליאת אלמשתרקה לפדדאאיל אלמקאומה אלפלסטיניה) הוא חדר מבצעים צבאי משותף הכולל את הזרועות הצבאיות של ארגוני הטרור ברצועת עזה.
ההתארגנות כוללת ארגוני טרור מרקעים שונים, ואידאולוגיות מימין ומשמאל, כולל אסלאמיסטים, לאומנים, קומוניסטים ואחרים וכולל למעשה את כל תנועות הטרור המשמעותיות ברחוב הפלסטיני.
מטרה

חדר המבצעים הפלסטיני המשותף נוסד כדי למצות את היכולות הצבאיות של כל הארגונים, לתאם את הפעילות נגד צה"ל וישראל ולמנוע מצב שכל ארגון פועל בנפרד. בנוסף, ה"חדר" מאפשר התייעצויות והחלפת דעות בין הארגונים במכלול הנושאים הקשורים לפעילות נגד ישראל.
מטרה זו הוזכרה כבר במסמך ההסכמה הלאומית, שנחתם בין הפלגים הפלסטיניים, בתאריך 27 יוני 2006 (במקביל ברמאללה ובעזה), שם סוכם, בין היתר: "לפעול ליצירת חזית התנגדות מאוחדת, בשם חזית ההתנגדות הפלסטינית, להוביל ולייצר התנגדות נגד הכיבוש, לאחד ולתאם את עבודת ההתנגדות והפעולות..."