stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרוג'יני נאידו
קריירה פוליטית > נשיאות הקונגרס והגברת המעורבות בתנועת השחרור

נאידו כיהנה כנשיאת המושב השנתי של הקונגרס הלאומי ההודי בקאנפור ב־1925. היא הייתה האישה ההודית הראשונה והאישה השנייה בסך הכל (אחרי אני בסנט) שנשאה בתפקיד זה.  בנאומה בפני באי הקונגרס אמרה נאידו "בקרב על החירות, הפחד הוא בגידה בלתי נסלחת והייאוש הוא חטא בלתי נסלח".
נאידו גם עמדה בראש מושב הקונגרס ההודי של מזרח אפריקה שהתקיים ב-1929 בדרום אפריקה.
נאידו נעצרה יחד עם מנהיגי הקונגרס האחרים ובכלל זה מהטמה גנדי, ג'ווהרלל נהרו, ומדן מוהן מאלוויה בגין השתתפותם בשנת 1930 בצעדת המלח. במחאה על כך החרים הקונגרס הלאומי ההודי את הסבב הראשון של כנס השולחן שהתקיים בלונדון.
עם זאת, בשנת 1931 השתתפו נאידו ומנהיגים אחרים במפלגת הקונגרס בסבב השני של ועידת השולחן העגול בראשות המושל הכללי של הודו לורד ארווין בעקבות הסכם גנדי-ארווין.
נאידו הייתה אחת הדמויות המרכזיות שהובילו את צעדת המלח - מהלך אי הציות האזרחי ללא אלימות בראשות גנדי. היא התמודדה עם מעצרים חוזרים ונשנים מצד הרשויות הבריטיות במהלך התקופה ואף שהתה מעל 21 חודשים בכלא.
קריירה פוליטית > מושלת הפרובינציות המאוחדות

בעקבות עצמאותה של הודו מהשלטון הבריטי בשנת 1947, מונתה נאידו למושלת הפרובינציות המאוחדות (אוטר פרדש של ימינו), מה שהפך אותה למושלת האישה הראשונה בהודו. היא נותרה בתפקידה עד מותה בחודש מרץ 1949.
קריירת כתיבה

נאידו החלה לכתוב בגיל 12. המחזה שלה, מאהר מונר, שנכתב בפרסית, והרשים מאוד את אנשי עירה היידראבאד.
בשנת 1905 פורסם קובץ השירים הראשון שלה, שנקרא "סף הזהב".  הכרך נשא הקדמה מאת ארתור סימונס - משורר ומבקר ספרות בריטי. שיריה זכו להערצתם של פוליטיקאים הודים בולטים כמו גופל קרישנה גוקה'לה.
שירה של נאידו "בבזארים של היידראבאד " פורסם כחלק מאוסף "ציפור הזמן" יחד עם שיריה האחרים בשנת 1912. "בבזארים של היידראבאד" התקבל באהדה רבה על ידי המבקרים, אשר ציינו את השימוש השונה מהמקובל שעושה נאידו בכתיבתה בתמונות חושיות עשירות.
נוצת השחר - אוסף שהכיל שירים שנכתבו על ידי נאידו בשנת 1927, נערך ופורסם לאחר מותה בשנת 1961 על ידי בתה פאדמג'ה נאידו.
פטירה ומורשת

נאידו נפטרה מדום לב בשעה 3:30 אחר הצהריים ( IST ) ב־2 במרץ 1949 בבית המושל בלאקנאו בו התגוררה בתוקף תפקידה. עם חזרתה מניו דלהי ב־15 בפברואר, המליצו לה רופאיה על מנוחה, וכל פעילותה מחויבויותיה הרשמיות בוטלו. מצבה הבריאותי התדרדר באופן משמעותי ובוצע בה טיפול של הקזת הדם בלילה של ה-1 במרץ לאחר שהתלוננה על כאב ראש חמור. היא מתה לאחר שהתמוטטה בעקבות התקף שיעול. מספרים כי נאידו ביקשה מהאחות המטפלת לשיר לה שיר בשעה 10:40 בבוקר (IST) שהרדים אותה.  הטקסים האחרונים נערכו בנהר גומטי.
בניתוח המורשת הפוליטית שלה, כתב הסופר והפילוסוף הבריטי אלדוס האקסלי, "זה היה מזלנו, בהיותנו בבומבי, לפגוש את גברת סרוג'יני נאידו, הנשיאה החדשה של קונגרס הודו ואישה שמשלבת בצורה המדהימה ביותר כוח אינטלקטואלי עצום עם קסם, מתיקות, אנרגיה אמיצה, תרבות רחבה עם מקוריות ושילוב של רצינות עם הומור. אם כל הפוליטיקאים ההודים הם כמו גברת נאידו, אז המדינה היא אכן בת המזל. "
פטירה ומורשת > סף הזהב

סף הזהב הוא מתחם מחוץ לקמפוס של אוניברסיטת היידראבאד. הבניין שימש כמקום מגוריו של אביה של נאידו, אגורנאת' צ'אטופאדיי, המנהל הראשון של מכללת היידראבאד. המקום נקרא כך על שם קובץ השירה הראשון של נאידו. סף הזהב מאכלס כיום את בית הספר לאמנויות ותקשורת על שם סרוג'יני נאידו של אוניברסיטת היידראבאד.
במהלך מגוריה של משפחת צ'טופדאיי בהיידראבאד היווה המקום מרכז לרעיונות רפורמיסטים רבים במגוון נושאים שנעו בין נישואין, חינוך, העצמת נשים, ספרות ואומנות. באופן ספציפי, הרעיונות הרפורמיסטיים דגלו בהענקת יותר כוח לנשים בתקופה בה נשלטה הפוליטיקה בהודו, ובמיוחד הפוליטיקה האזורית, על ידי גברים. זה כלל גם רעיונות למעורבות נשים בתחומי האומנויות. היו גם מגבלות רבות על הנישואין באותה העת, שנמשכות עד היום, כמו נישואים בין אזוריים ובין קאסטות. רעיונות אלה היו פרוגרסיביים בעת ההיא אך הביאו לשינויים איטיים בהודו לאורך זמן.
כתבים

1905: סף הזהב, פורסם בבריטניה (טקסט זמין באינטרנט )
1912: ציפור הזמן: שירי חיים, מוות ואביב, שפורסמה בלונדון
1917: האגף השבור: שירי אהבה, מוות ואביב, כולל "מתנת הודו" (הוקרא לראשונה בציבור בשנת 1915)
1919: מוחמד ג'ינה: שגריר האחדות
1943: חליל שרביט: שירי הודו, אלהבד: קיטאביסטן, שפורסם לאחר מותה
1961: נוצת השחר, שפורסם לאחר מותה, בעריכת בתה פדמג'ה נאידו
1971: האורגים ההודים
פרסים ואותות כבוד

נאידו קיבלה את מדליית קייזר אי הינד על ידי ממשלת בריטניה על עבודתה במהלך המגפה בהודו, אך בהמשך חזרה כמפגינה עקב טבח ג'ליאנוואלה באג (טבח אמריטסר) באפריל 1919.
על עבודתה בתחום כתיבת השירה קיבלה נאידו את התואר "הזמיר של הודו".
בשנת 2014, גוגל הודו הנציחה את יום הולדתה ה-135 של נאידו עם "שרבוט גוגל".  בשנת 2018 הוכללה נאידו ברשימת "150 הנשים המובילות" על ידי אוניברסיטת לונדון לציון מלאת 150 שנה מאז קיבלו נשים גישה להשכלה גבוהה בבריטניה.
אסטרואיד 5647 סרוג'יני נאידו, שהתגלה על ידי אלינור הלין במצפה הכוכבים פאלומר בשנת 1990, נקרא על שמה, לזכרה. הענקת השם הרשמית פורסמה על ידי מרכז הכוכבים הקטנים ב־27 באוגוסט 2019 ( M.P.C. 115893).
לקריאה נוספת

Gupta, Indra (2004). India's 50 most illustrious women (2nd ed.). New Delhi: Icon Publications.
Baig, Tara Ali (1985). Sarojini Naidu: portrait of a patriot. New Delhi: Congress Centenary (1985) Celebrations Committee, AICC (I).
Ramachandran Nair, K. R. (1987). Three Indo-Anglian poets: Henry Derozio, Toru Dutt, and Sarojini Naidu. New Delhi: Sterling Publishers.
Padmini Sengupta (1997). Sarojini Naido.
אקופין

מועצת השרים האירופית לענייני כלכלה ופיננסים (באנגלית: Economic and Financial Affairs Council), או בקיצור מועצת האקופין (מאנגלית: EcoFin Council), היא נגזרת של מועצת השרים של האיחוד האירופי ומהווה אחד מגופי קבלת ההחלטות החשובים ביותר באיחוד, כפועל יוצא של חשיבות הרכיב הכלכלי בתהליך האינטגרציה האירופי. המועצה, אשר מורכבת משרי האוצר והכלכלה של המדינות החברות באיחוד, היא שותפה בכירה בכל אחד מן התהליכים הכלכליים באיחוד האירופי, כגון החקיקה, התווית המדיניות, האינטגרציה האירופית, כמו גם הפיקוח התקציבי על המדינות החברות והכוונתן. מועצת האקופין עובדת בשיתוף הדוק עם הגופים הכלכליים הנוספים של האיחוד – הנציבות, הפרלמנט והבנק המרכזי האירופים (ECB). להרכב המצומצם של מועצת האקופין עליו נמנים השרים הכלכליים ממדינות גוש האירו נודע תפקיד מרכזי בכל הנוגע למטבע האירופי המשותף.
רקע

שורשיה של מועצת האקופין נעוצים בהסכם המכונן של הקהילה האירופית אשר נחתם בפריז באפריל 1951 (הסכם "קהילת הפחם והפלדה"), אשר כונן את מועצת השרים של האיחוד האירופי על תחומי אחריותה השונים, לרבות התחום הכלכלי. כל אחד מן ההסכמים הבאים, כגון הסכם רומא (1957), הסכם אירופה אחת (1986), אמנת מאאסטריכט (1992), הסכם אמסטרדם (אמנת היציבות והצמיחה, 1997), אמנת ניצה (פברואר 2001) וכמובן אמנת ליסבון (2007) אשר עיצבו את הקהילה ואחריה את האיחוד האירופי התייחס מפורשות למועצת השרים, כאשר לצד פירוט תחומי האחריות המתרחבים של המועצה ניתן דגש מיוחד להסדרת עבודתה. בהקשר זה יש לציין שמועצת האקופין, כמו גם רוב מועצות המשנה האחרות, לא נזכרת מפורשות בהסכמים אלו אלא רק בהתייחסות כללית כ"תצורות שונות" (Formations). יוצאות דופן מכלל זה הן המועצות לעניינים כלליים ולענייני חוץ, ה-GAC וה-  ,FAC אשר נזכרות מפורשות באמנת ליסבון ובאמנה הנלווית לה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי, כשלצידן מוגדר תפקיד מועצת השרים להסדיר את עבודתן של תצורות נוספות (כגון מועצת האקופין, המועצה למשפטים וענייני פנים (JHA), המועצה לענייני סביבה ועוד), כאשר שאר סעיפי האמנה המתייחסים למועצת השרים ככלל תקפים גם לגבי תצורות אלו.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > הרכב המועצה

מועצת האקופין מורכבת משרי האוצר והכלכלה של המדינות החברות באיחוד האירופי. בדיונים הנוגעים לתקציב המדינות השונות או לתקציב האיחוד כולו מצטרפים לישיבות האקופין השרים ממדינות האיחוד האמונים על התקציב (באחדות מן המדינות החברות מופרדת האחריות על התקציב ממשרד האוצר).
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > נשיאות

נשיאות המועצה מתחלפת כל שישה חודשים לפי שיטת הרוטציה בין מדינות האיחוד, כאשר נשיא המועצה אחראי לקשר בינה לבין הפרלמנט האירופי, לנציבות על נציגיה השונים, ולציבור הרחב. חשיבותה של הנשיאות ניכרת בעיקר בשליטתה על סדר היום, כשבסמכותה להשפיע על הנושאים המובאים בפני המועצה ועל סדר הדיונים בהם.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > משתתפים נוספים

מועצת האקופין מזמינה לעיתים קרובות לדיוניה, ובמיוחד כאשר נושאים הדורשים תיאום של כל גופי האיחוד האירופי עולים על סדר היום, את נציגי הנציבות האירופית כגון הנציב לענייני כלכלה ופיננסים, הנציב לענייני השוק הפנימי (המשותף) והשירותים כמו גם נציגים מטעם הבנק המרכזי האירופי (ECB).
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > תחומי אחריות וסדרי עבודה

מועצת האקופין נפגשת פעם בחודש בקירוב באתרים שונים. תכיפות פגישותיה משקפת את חשיבותה בתוך מערך האיחוד האירופי – חשיבות הנגזרת מבכורת הרכיב הכלכלי בתהליך ובמבנה האיחוד. להשוואה, קיימות רק שתי תצורות נוספות של מועצת השרים של האיחוד האירופי – מועצת השרים לעניינים כלליים (GAC) והמועצה לענייני חוץ (FAC) - הנפגשות בתכיפות דומה.
הנושאים הנמצאים בתחום אחריות המועצה ניתנים לחלוקה לשתי קבוצות מרכזיות: האחת כוללת השתתפות בהליך החקיקה האירופית בנושאי כלכלה ופיננסים ואת אישור תקציב האיחוד האירופי, כששני הגופים הנוספים המעורבים הם הנציבות והפרלמנט האירופים; בקבוצה השנייה ניתן לכלול את תאום המדיניות הכלכלית של המדינות החברות ופיקוח על ביצועה, פיקוח על מדיניות התקציב של המדינות החברות, עידוד האינטגרציה הכלכלית באיחוד האירופי, מעקב והכוונה של שוק ההון האירופי כמו גם קשרים כלכליים עם מדינות וגופים מחוץ לאיחוד. ההבדל המרכזי בין שתי קבוצות אלו מתבטא במידת מעורבותם ושיתופם של הפרלמנט והנציבות האירופים בעבודת המועצה.
כמו גופים רבים נוספים באיחוד האירופי, נתמכת גם עבודתה של מועצת האקופין על ידי הסגל הדיפלומטי הקבוע של המדינות החברות באיחוד האירופי, ה-COREPER.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > נוהלי ההצבעה במועצה

מעבר לתחום המוגדר של מיסוי אשר מצריך החלטה בפה אחד, מתקבלות החלטות מועצת האקופין לפי כללי "הצבעת הרוב המיוחס" (Qualified Majority Voting – QMV) כפי שנקבעה לגבי מועצת השרים באמנת ליסבון ובאמנה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי, כאשר קיימת חובת התייעצות או שיתוף (לפי הנושא הנידון) עם הפרלמנט והנציבות האירופים.
מרכזיותה של שאלת הרוב המיוחס, אשר זכתה להתייחסות נרחבת בכל אחד מן ההסכמים לגבי הקהילה והאיחוד האירופים, נובעת מהמשברים אשר פקדו את העבודה המשותפת של הקהילה והאיחוד האירופאים – כשהמפורסם בהם הוא "משבר הכיסא הריק" בשנת 1965, אשר במהלכו נטשה צרפת בהנהגתו של שארל דה-גול את מועצת השרים על נגזרותיה כתוצאה מחילוקי דעות עם כמה מן המדינות החברות, מהלך אשר למעשה שיתק את עבודת גופים אלו. ככלל ניתן לציין שהמשברים אשר נקרו על דרכו של האיחוד (והקהילה לפניו) היוו זרז מרכזי לשינוי סדרי העבודה של מועצת השרים, במיוחד בכל הנוגע לשאלות של הרוב הנדרש לקבלת החלטות.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > גוש האירו (Eurogroup) בתוך האקופין

מאז כניסת מטבע האירו לשימוש, וליתר דיוק מאז פגישת מועצת האקופין בלוקסמבורג ביוני 1998, נקבע נוהג לפיו ערב הפגישה הרשמית של האקופין נפגשים שרי האוצר של מדינות גוש האירו (המדינות בהן הונהג השימוש במטבע האחיד לפי השלב השלישי באיחוד המוניטרי האירופי - EMU). בפגישות אלו נידונים הנושאים השונים הנוגעים למטבע המשותף כגון יציבות המחירים בגוש האירו, השינויים בשער החליפין שלו (במשותף עם הבנק האירופי המרכזי, הECB) ויישום כללי אמנת היציבות והצמיחה. נוהג זה אינו רשמי, אך זוכה להתייחסות בפרוטוקול מספר 14 של אמנת ליסבון. כתוצאה מחשדנותה של בריטניה אשר בחרה שלא להנהיג את המטבע המשותף בתחומה ואשר חששה שפגישות מקדימות אלו יהוו מעין מועצת אקופין חלופית, הושגה פשרה בינה לבין צרפת וגרמניה, לפיה יורשו שרים ממדינות האיחוד אשר אינם חברים בגוש האירו להשתתף בחלק מוגבל בלבד מפגישות מקדימות אלו, וגם זאת במעמד של משקיפים.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > הליך גירעון (תקציבי) חורג – EDP

חשיבות רבה נודעת לאחריות מועצת האקופין בנוגע לשמירת המשמעת התקציבית של מדינות האיחוד, ובמיוחד של אותן מדינות החברות בגוש האירו. לפי סעיף 126 באמנה לגבי התפקוד של האיחוד האירופי (אשר נלווית לאמנת ליסבון) בסמכותה של המועצה לקרוא לסדר, להציע הצעות ייעול ואף להטיל קנסות בצורות שונות על מדינה המפרה את תקנות האיחוד כפי שנקבעו באמנת היציבות והצמיחה, וזאת במסגרת הליך בשם "הליך גירעון חורג" EDP – Excessive Deficit Procedure. עם זאת, יש לציין שבעקבות חריגה תקציבית של גרמניה וצרפת בשנים 2004-2005, אשר התנגדו להליך ה-EDP שנפתח נגדן על ידי מועצת האקופין ובלמו אותו בעזרת משקלן הפוליטי הרב באיחוד, הורחב שיקול הדעת של המועצה – ויש שיאמרו, הוחלשו הכללים – לגבי השתת עונשים כתוצאה מגירעון תקציבי. למעשה, מעולם לא הבשיל אחד ההליכים אשר נפתחו כנגד מדינות אשר חרגו או חורגות מכללי אמנת היציבות והצמיחה לידי קנס ממשי. השלכות עובדה זו באו לידי ביטוי חד במהלך המשבר הכלכלי הגלובלי בתחילת האלף השלישי, במהלכו עורער אמון השווקים ביכולת האיחוד האירופי לכפות משמעת תקציבית על חברות גוש האירו וכפועל יוצא מכך בחוסנו של המטבע האירופי המשותף.
מועצת האקופין – מבנה ודרכי עבודה > מועצת האקופין והמשבר הכלכלי של תחילת האלף השלישי

מרכזיותה של מועצת האקופין באה לידי ביטוי ביתר שאת לנוכח משבר זה, אשר דחף אחדות ממדינות האיחוד האירופי החברות בגוש האירו כגון יוון ואירלנד אל סף קריסה כלכלית ואשר גרם להטלת ספק בחוסנו של המטבע המשותף. המועצה בשבתה כמועצת האקופין של גוש האירו הייתה המסגרת בה עובדו ההצעות השונות לדרכי ההתמודדות האירופית עם המשבר, הצעות אשר הבשילו בדמותם של שני מוסדות – EFSF (European Financial Stability Facility) ומחליפו העתידי, ה-ESM (European Stability Mechanism). מועצת האקופין משמשת כגוף המתאם את עבודת מוסדות אלו מול המדינות החברות באיחוד. בנוסף, מפקחת המועצה על יישומם במדינות החברות של השינויים הנרחבים אשר הוכנסו באמנת היציבות והצמיחה כתוצאה מהמשבר.
עצמאות המועצה

כפי שמציינים סימון היקס (Hix) ופטרסון ושקלטון (Peterson, Shackleton), נתונה על פניו מועצת האקופין לפיקוח על ידי המועצה לעניינים כלליים (GAC), אשר בידיה הבכורה בהתווית ויישום מדיניות האיחוד האירופי והפיקוח על המועצות "הזוטרות". עם זאת, הגידול בנפח עבודתה כמו גם הצורך לתאם את מדיניות החוץ וההגנה של האיחוד מאלצות את הGAC להאציל סמכויות למועצות המשנה ולרופף את הפיקוח עליהן, דבר המגביר את עצמאותן – עובדה הניכרת במיוחד בעבודתה של מועצת האקופין. מידת עצמאותה ושוויונה של מועצה זו מול גופי קבלת החלטות אחרים באיחוד מתבטאת היטב בנוהג, אשר התבסס מאז כניסתו לתוקף של האיחוד המוניטרי האירופי (EMU), לפיו נוסעים שרי המועצה לפגישות פסגה אירופיות ואף נוכחים בפגישות אלו לצד שרי החוץ וראשי המדינות במידה ונידונים בהן נושאים כלכליים.
מועצת האקופין בראי התאוריות הכלכליות

חשיבותה הרבה של מועצת האקופין גרמה לה לעמוד במרכז ההתעניינות של חוקרים מתחום הכלכלה המנתחים את אופן פעולתו של האיחוד האירופי. על פניו נדמה כאילו והמועצה, בה נפגשים נציגים של ממשלות שונות מנת להתוות מדיניות משותפת תוך ניסיון לשמור על אינטרסים לאומיים יחידניים, מהווה את התגלמות הגישה הקרויה בין-ממשלתיות (Intergovernmentalism). מן הצד השני ניתן לציין את התופעה, לפיה שר ממדינה מסוימת יביע דעה אחת במועצת האקופין בעוד שר אחר מאותה מדינה יביע דעה מנוגדת במועצה אחרת (למשל, הרצון לריסון תקציבי במועצת האקופין לעומת הרצון הפוליטי להוצאה מוגברת במועצה לעניינים סוציאלים - EPSCO). תופעת ההצבעות המנוגדות של אותה מדינה במועצות שונות, אשר סודקת את החזית הלאומית ויוצרת קבוצות אינטרסים חוצות-לאומיות, כמו גם מקרים כדוגמת המאמץ האירופי המשותף במסגרת מועצת האקופין להגן על השוק ועל המטבע המשותפים לאור המשבר הכלכלי (לעיתים על חשבון אינטרסים לאומיים), מובילה אחדים מן החוקרים לראות במועצה גוף על-לאומי, וזאת במסגרת גישה הקרויה נאו-פונקציונליזם (Neofunctionalism).
ביבליוגרפיה

Bofinger, P. and Ried, S.: "A New Framework for Fiscal Policy Consolidation in Europe", INTERECONOMICS, Vol 45, No. 4, July/August 2010
Hix, Simon: "The Political System of the European Union". 2nd Ed. Palgrave Macmillan, New York, 2005.
Nugent, Neil: "The Government and Politics of the European Union", Palgrave Macmillan, New York, 2003.
Peterson, j. Shackleton, M.: "The Institutions of the European Union". Oxford University Press, New York, 2002
http://www.consilium.europa.eu/showPage.aspx?id=250&lang=en, מועצת האקופין ב"קונסיליום"
http://www.bundesfinanzministerium.de/nn_103412/EN/Topics/Europe/Articles/15032011-Eurozonengipfel.html?__nnn=true (אורכב 19.06.2011 בארכיון Wayback Machine) סיכום ועידת הפסגה אודות מטבע האירו
http://www.bundesfinanzministerium.de/nn_103412/EN/Topics/Europe/Articles/20100816-Eurogroup-approves-agreements-establish-special-purpose-vehicle.html?__nnn=true (אורכב 20.08.2011 בארכיון Wayback Machine) דיווח אודות הקמת "רשת הביטחון" למטבע האירו, מתוך אתר משרד האוצר הגרמני
https://web.archive.org/web/20130526030749/http://www.eu2011.hu/gazdasagi-es-penzugyek-ecofin מועצת האקופין, בתוך אתר הנשיאות ההונגרית של מועצת השרים האירופית
הערות שוליים

↑  http://www.consilium.europa.eu/showPage.aspx?id=250&lang=en,
↑  http://www.consilium.europa.eu/showPage.aspx?id=250&lang=en
↑  Peterson, j. Shackleton, M.: "The Institutions of the European Union". Oxford University Press, New York, 2002, pp. 177
↑  Bofinger, P. and Ried, S.: "A New Framework for Fiscal Policy Consolidation in Europe", INTERECONOMICS, Vol 45, No. 4, July/August 2010
↑  Bofinger, P. and Ried, S.:"A New Framework for Fiscal Policy Consolidation in Europe", INTERECONOMICS, Vol 45, No. 4, July/August 2010
↑  http://www.bundesfinanzministerium.de/nn_103412/EN/Topics/Europe/Articles/15032011-Eurozonengipfel.html?__nnn=true
↑  http://www.eu2011.hu/gazdasagi-es-penzugyek-ecofin
↑  Peterson, j. Shackleton, M: "The Institutions of the European Union". Oxford University Press, New York, 2002, pp. 54-56
↑  Nugent, Neil: "The Government and Politics of the European Union", Palgrave Macmillan, New York, 2003, pp. 182
↑  Hix, Simon: "The Political System of the European Union". 2nd Ed. Palgrave Macmillan, New York, 2005, pp. 80
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1973

| --- | --- |

האצטדיון בו נערכו משחקי תחרויות היחידים
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  27 באוגוסט 1973 – 9 בספטמבר 1973 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  93 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד
 זוכה:  גברים:ג'ון ניוקומב (אוסטרליה) נשים:מרגרט קורט (אוסטרליה) זוגות גברים:אוון דוידסון/ג'ון ניוקומב (אוסטרליה) זוגות נשים:מרגרט קורט (אוסטרליה)/וירג'יניה וייד (הממלכה המאוחדת) זוגות מעורבים:בילי ג'ין קינג (ארצות הברית)/אוון דוידסון (אוסטרליה)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1972 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1974 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1973 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי דשא במועדון הטניס ווסט סייד בקווינס. התחרויות התחילו ב-27 באוגוסט והסתיימו ב-9 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-93 מאז ייסודה.
באליפות זו ג'ון ניוקומב ומרגרט קורט זכו בתוארים ביחידים וזוגות.
הפרסים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אירוע | אירוע | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| יחידים | גברים | $25,000 | $12,000 | $5,500 | $2,500 | $1,250 | $800 | $400 | $200 |
| יחידים | נשים | $25,000 | $12,000 | $5,500 | $2,500 | - | $1,250 | $800 | $400 |
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
רוד לייבר וקן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
טום אוקר (הולנד הולנד) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
אוון דוידסון וג'ון ניוקומב (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
בוב קרמייקל ופרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו ברבע הגמר
סטן סמית' ואריק ואן דילן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בשמינית הגמר
?
ג'ון אלכסנדר ופיל דנט (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ניקולה פיליץ (יוגוסלביה יוגוסלביה) ואלן סטון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
ממנצחי תחרות 1972 קליף דרייסדייל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) ורוג'ר טיילור לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר אוון דוידסון וג'ון ניוקומב (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו עם רוד לייבר וקן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ווירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה), ניצחו בתחרות
פרנסואז דיר (צרפת צרפת) ובטי שטוב (הולנד הולנד), מנצחות תחרות 1972, הודחו ברבע הגמר
איבון גולגונג והלן יאנג (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
מנצחות תחרות 1972 פרנסואז דיר ובטי שטוב (הולנד הולנד) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ווירג'יניה וייד (בריטניה בריטניה) נפגשו עם רוזמרי קזאלס ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשלוש מערכות. באותה שנה הן ניצו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ואוון דוידסון (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1971, ניצחו בתחרות
מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית) מנצחי תחרות 1972, הפסידו במשחק הגמר
רוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית) ופרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בחצי הגמר
כריס אוורט וג'ימי קונורס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר מנצחי תחרות 1971 בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) ואוון דוידסון (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו עם מנצח תחרות 1972 מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) ומרטי ריסן (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשלוש מערכות.
ג'ון ניוקומב, מנצח התחרות
מרגרט קורט, מנצחת התחרות
סאנשיין בע"מ

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  כריסטיאן ג'ף
 הופק בידי:  ג'ב ברודי   פיטר סארף   גלן וויליאמסון   מארק טורטלטאוב
 תסריט:  מייגן הולי
 שחקנים ראשיים:  איימי אדמס   אמילי בלאנט   אלן ארקין   סטיב זאן   קליפטון קולינס הבן   מרי לין רייסקוב
 מוזיקה:  מייקל פן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  HanWay Films 
 חברה מפיצה:  Overture Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 במרץ 2008  ישראל 2009
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט עצמאי 
 תקציב:  $5,000,000
 הכנסות:  $12,012,527
 הכנסות באתר מוג'ו:   sunshinecleaning
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סאנשיין בע"מ (בארצות הברית: Sunshine Cleaning) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2008, מסוגת הדרמה. הסרט בבימויו של כריסטיאן ג'ף. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2008, ויצא לאקרנים ב-13 במרץ 2008.
עלילה

רוז לורקווסקי, מעודדת לשעבר ואמא חד הורית בהווה, מתפרנסת מעבודות ניקיון. רוז רוצה לשלוח את בנה לבית ספר פרטי, וכך היא ואחותה, נורה, מתחילות לעבוד בתור מנקות בתי מתים. יום אחד, כשנורה הולכת לבד לנקות בית, היא גורמת לשריפתו. וכך האחיות מאבדות את עבודתן.
Joker: Folie à Deux (פסקול)

Joker: Folie à Deux הוא פסקול לסרט ג'וקר: טירוף בשניים, בביצוע המוזיקאית ומלחינה האיסלנדית הילדור גודנאדוטיר, חואקין פיניקס השחקן והמפיק קולנוע היהודי-אמריקאי והזמרת האמריקאית ליידי גאגא, אשר משחקים בו. הוא יצא לאור ב-4 באוקטובר 2024 על ידי חברות התקליטים ווטר-טאוור מיוזיק ואינטרסקופ רקורדס.
הפקה ויצירה

למרות שהסרט "ג'וקר" (2019) נועד בתחילה להיות סרט עצמאי ללא המשך, מאוחר יותר נחשף בנובמבר 2019 שסרט המשך כבר היה בפיתוח. הכותרת התגלתה כ"ג'וקר: טירוף בשניים" ביוני 2022 עם תסריט שכבר בעבודות באותו השלב. גאגא חשפה שהיא מצטרפת לצד פיניקס, שגם כיכבה בחלק הראשון, בסרט בתור הארלי קווין באותו החודש.
ב-22 במרץ 2024, אישרו מקורות שהפסקול יכלול 15 גרסאות כיסוי. וציינו שהוא נוטה מאוד לכיוון "בעיקר מחזמר ג'וקבוקס" עם מספר ביצועים ופירושים מחדש של שירים "ידועים מאוד". המלחינה הילדור גודנאדוטיר הסבירה שתהיה "הרבה מוזיקה" בפסקול, מתוך הכרה בכך שהסרט יהיה מחזמר עם בימוי שהוא "גם הגיוני וגם מאוד מפתיע". צילומים מהסט חשפו את הדואט המוזיקלי "Easter Parade" מ-1948 מאת פרד אסטר וג'ודי גרלנד, "A Couple of Swells" וחלק מרשימת הרצועות המקורית של הסרט הראשון. דיווחים נוספים כללו "That's Entertainment!" ‏(1953) ו-"Cheek to Cheek".
קידום והוצאה

בשיחה עם מגזין וראייטי באוגוסט 2024, במאי הסרט, טוד פיליפס, אישר שפיניקס וגאגא יבצעו ביצועים של "Get Happy", ‏"For Once in My Life" ו-"What the World Needs Now is Love." הטיזר הראשון יצא לאור ב-3 בספטמבר 2024, שהציג את גאגא ופיניקס מבצעים את השיר "Get Happy", בפירוש הידוע על ידי ג'ודי גרלנד. באותו יום, חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס הציגה אפשרות להזמנה מראש לפסקול בפורמטים של תקליטור ותקליט. טיזר שני, שיצא ב-18 בספטמבר 2024, הציג את גאגא שרה את "That's Life", בעוד שחומר פרסומי אחר כלל קטעים מהשירים "For Once in My Life" ו-"What the World Needs Now is Love."