stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חולצה צהובה (טור דה פראנס)

בראדלי ויגינס לובש את החולצה הצהובה, 2012.
חולצה צהובה היא חולצת רכיבה בצבע צהוב, המוענקת למוביל בדרוג הכללי במרוץ האופניים, הטור דה פראנס. המוביל בדרוג הכללי במרוץ הוא הרוכב בעל הזמן המהיר ביותר, כאשר מחוברות תוצאות כל הקטעים היומיים, ומובאות בחשבון שניות בונוס שנצברו בסיומים ובמאוצי ביניים בקטעים היומיים. גם במרוצי הקטעים האחרים, דוגמת פריז - ניס ודופינה ליברה, שמארגנת חברת ASO, בעלת הטור דה פראנס, לובש המוביל בדרוג הכללי חולצה צהובה.
בשנותיו הראשונות של המרוץ לא לבש המוביל חולצה צהובה. ידוע בוודאות, כי ב-1919 המנצח קיבל חולצה צהובה. לפי הסברה המקובלת, הצבע הצהוב נבחר בגלל העיתון הפופולרי ל'אקיפ שסיקר את הטור, ואשר דפיו היו צהובים. לפי סברה אחרת, הצבע הצהוב נבחר בגלל היותו לא פופולרי, והוא היה צבע הבד היחיד שהיה ניתן להוציא בהתראה קצרה.
בג'ירו ד'איטליה חולצת המוביל היא החולצה הוורודה. כפי שסבור שבצרפת נקבע צבע החולצה על פי צבע דפי העיתון היומי שהוא המממן הראשי של המרוץ, כך גם באיטליה; הצבע הוורוד הוא צבע דפיו של עיתון הספורט הגדול במדינה, לה גזטה דלו ספורט, שמשמש כמממן הראשי של המרוץ מראשיתו. הנוהג של הענקת החולצה הוורודה החל ב-1931. בתחרות וולטה אספניה המוביל לובש חולצה אדומה.
בסיום כל קטע יומי במרוץ, נערך בנקודת הסיום טקס הענקת הפרסים והחולצות. הענקת החולצה הצהובה למוביל בדרוג הכללי היא השנייה בסדר הענקת הפרסים (לאחר מתן הפרס למנצח הקטע היומי) ובמעמד זה לובש הרוכב המוביל את החולצה. במהלך הקטעים היומיים לובש המוביל את החולצה הצהובה ובצורה זו הוא זוכה גם לכבוד וגם מזוהה ביתר קלות על ידי שאר הרוכבים ועל ידי אמצעי התקשורת בכלל וצופי השידורים החיים בפרט.
בדבוקת הרוכבים קיים נוהג בלתי כתוב, האומר כי יש לשמור על קצב אחיד במרוץ, בשעה שלובש החולצה הצהובה (או לובש חולצת המוביל במרוצי קטעים אחרים) נקלע לבעיה שאינה קשורה לכושרו הספורטיבי; אם בשל עצירה ל"שירותים" ואם בשל מעורבות שלו בנפילה או בשל תקלה טכנית. עם זאת, מאז תחילת שנות ה-2000, ובמיוחד בעשור האחרון, היו מקרים לא מעטים בהם לא נשמר נוהג ג'נטלמני זה.
הערות שוליים

↑  לדוגמה, בקטע 16 בג'ירו ד'איטליה 2017, עצר המוביל, טום דימולן ל"שירותים" ומיד לאחר מכן החל ניסיון בריחה בדבוקה.Nibali wins queen stage of Giro d'Italia Dumoulin loses time after comfort break before Umbrailpass, ראו הפסקה האחרונה וסקר הקוראים בשאלה"האם היה צריך לחכות למוביל?", באתר cyclingnews.com‏, 23 במאי 2017
מסעדות רומניות בישראל

התפריט של מסעדת מישו מלך הקבב
בישראל, מסעדה רומנית היא מסעדה שהתפריט שלה מבוסס במידה רבה על המטבח הרומני.
רקע

העלייה ההמונית בשנותיה הראשונות של ישראל כללה יהודים יוצאי רומניה רבים. עולים אלו יצרו הביאו עמם גם ביקוש למסעדות אלו וגם כוח האדם עם הידע הנדרש להפעלתן. עם זאת, לאחר התבססות השוק, נכנסו אליו גם גורמים נוספים, כך שלא כל המסעדות הרומניות בישראל הוקמו ונוהלו על ידי יוצאי רומניה.
מבחר המאכלים הרומניים מאפשר מטבח כשר, ועדיין, במטבח הרומני המסורתי נעשה שימוש רב בבשר חזיר, לכן מסעדות רומניות רבות אינן כשרות.
רקע > מסעדות שהיו לשם דבר

כמה מהמסעדות הרומניות פעלו במשך שנים רבות וזכו לקהל מבקרים ומעריצים נכבד, ושמן יצא להן בכל רחבי ישראל.
"מישו מלך הקבב" ביפו.
"טרנסילבניה" בתרשיחא
"הניצחון" באשקלון
"בוקוריה" בבאר שבע
"רפסודיה" ביפו
"מאמאליגה", "עינת", "קפה גלידה יונק", "ליאון את יוז'י" ומעיין הבירה בחיפה
רוב המסעדות הללו נסגרו עם השנים, ובד בבד מסעדות רומניות אחרות זכו לפופולריות.
התפריט > מנות ראשונות

המנות הראשונות כללו לרוב איקרה, סלט חצילים רומני ולצידו פלפלים צלויים ומקולפים, שהושרו בחומץ וסוגים שונים של חמוצים. הרומנים אוכלים הרבה לחם, לכן מקובל להגיש לחם חתוך לפרוסות עבות. למעוניינים בכך מגישים ממליגה במקום לחם. ממליגה, בתוספת גבינות ושמנת או ביציה, מהווה מנה בפני עצמה.
המרק הרומני המרכזי צ'ורבה יכול להיות מרק ירקות, שעועית או עגבניות, אך הרומני ביותר הוא צ'ורבה עם פרישוארה, מרק עם קציצות בשר בתוכו.
התפריט > מנות עיקריות

אחרי המרק מגיעים למנה העיקרית. מנת הדגל של המסעדות הרומניות הייתה ונשארה המיטיטיי, מין קבב רומני קליל ועמוס שום. כראוי למנת דגל מיטיטיי (קטנטנים) או בשם האחר, מיצ'י או מיטש (קטנים), מככבים גם בשמות של מסעדות רומניות, דוגמת מסעדת "מיטש" בשוק הכרמל, בתל אביב.
מלבד מיטיטיי, המנות הבשריות הנפוצות הן אומצה (לרוב מאנטרקוט), וכן חלקים פנימיים, כמו כבד, כליות, מוח וחוט שדרה. משום כך התפרסמו המסעדות הרומניות בתחילת דרכן כמסעדות בשריות, עם מבחר ייחודי של חלקי פנים.
המנה הבשרית יכולה להיות גם ממולאים שונים - פלפלים ממולאים, כרוב ממולא, קישואים ממולאים ועוד, אך המנה הנחשבת לרומנית ביותר היא סרמאלה, עלי גפן ממולאים. ליד הבשר נהוג להציב כלי עם מוז'דיי וחמוצים, בדרך כלל תוצרת בית. סלט הכרוב החמוץ מרכזי ולידו יש גם חמוצים פחות מוכרים בישראל, כעגבניות ירוקות מוחמצות, קליפות אבטיח מוחמצות ועוד.
התפריט > קינוחים

למסעדות הרומניות שני קינוחים ייחודיים, מלאי ופפנש. בנוסף לאוכל מגישים גם משקאות כוהליים, יינות, אותם שותים עם סודה (השפריץ הידוע) וצויקה.
מוזיקה

במסעדות הרומניות הטובות, דוגמת Caru' cu Bere, מנעימים לסועדים את האווירה בעזרת נגנים ואפילו זמרים, בדרך כלל מוזיקה עממית רומנית. בהתאם לכך גם מסעדות רומניות בישראל ניסו לנהוג בהתאם, אך חלקן לא עמדו בהוצאות, לכן במקום נגנים וזמרים מסתפקים בהשמעת מוזיקה עממית רומנית. במסעדת "בוקרשט" התל אביבית ובמסעדת "בסרביה" החיפאית מגישים גם מופעים מפעם לפעם.
בתרבות הפופולרית

במערכון "המוסך" בביצוע הגשש החיוור מופיע המשפט ”שר האוצר נכנס במסעדה רומנית אוכל צ'ורבה” שהפך לקאלט.
שינויים והשפעות

הזמן שחלף נתן את אותותיו, בעלי המסעדות הרומניות הזדקנו ולחלק מהם לא היו ממשיכים. גם קהל הלקוחות הבסיסי, יוצאי רומניה, הזדקן וילדיהם לא תמיד הלכו בעקבותיהם למסעדות הרומניות, כתוצאה מכך נסגרו לא מעט מסעדות רומניות, גם כאלה שהיו למוסדות בעריהן. גם במסעדות הנותרות חלו שינויים, כדי להתאימן לטעם הישראלי, המסעדנים הוסיפו מנות "לא רומניות", חומוס, טחינה ועוד. את האומצות מכרו גם בפיתות, כמובן עם סלט כרוב ותוספות. ויש גם התחדשות, באשקלון נפתחה מסעדה רומנית חדשה בשם "הניצחון של חני" והשם מזכיר שחני, שפתחה את המסעדה עם בת זוגה, היא הבת של בעלי מסעדת הניצחון, מסעדה רומנית שנסגרה לפני כמה שנים.
הערות שוליים

↑  תיקי גולן, "היום כל מטר בתל אביב עולה מיליונים": מסעדת מאמאיה הרומנית נסגרת אחרי 52 שנים, באתר ynet, 4 בדצמבר 2022
↑  בוקוריה
↑  מיטש
↑  Top 7 restaurante cu lautari in Bucuresti in 2023 (ברומנית)
↑   ליבי שפרלינג, לפני שהן נעלמות: שלוש מסעדות רומניות בתל אביב שהן שמורות טבע, באתר הארץ, 25 במאי 2018
↑  מעיין הבירה
↑  רועי ירושלמי, ‏יש מסעדה רומנית חדשה ואופנתית. והיא באשקלון, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2021
Far Beyond Driven

Far Beyond Driven ("הרחק מעבר להדחקה") הוא אלבום האולפן השביעי של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והראשון במסגרת חברת התקליטים "איסט וסט", אשר הייתה שילוב של שתי חברות אשר התאחדו באותה השנה - "אטקו" ו-"איסט וסט". האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 1994 וזכה להצלחה גדולה, אף יותר מקודמו.
הפקה

האלמנטים המוזיקליים שבהם משתמשים חברי הלהקה באלבום, הם הקצנה לאלמנטים בהם השתמשו באלבומם הקודם. כמו כן השירה של פיל אנסלמו כבדה, נמוכה ועמוקה יותר מבעבר. דוגמה לכך נמצאת בשיר "Good Friends And A Bottle Of Pills", כשבכל הבתים בשיר נשמע קצב די איטי יחסית לשירים אחרים, ושירה איטית ונמוכה העושה שימוש באלמנטים אשר מאפיינים את סגנון הראפ.
האלבום המשיך את גרף העלייה במד הפופולריות של הלהקה, והוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה. לאחר שבאלבומם הקודם, Vulgar Display Of Power, השיר "Mouth for War" הפך לשיר המטאל היחידי שנכנס למקום הראשון במצעד השירים בארצות הברית, האלבום הנוכחי ביצע אף הוא כניסה היסטורית אל מקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי והאוסטרלי. הוא נחשב לאחד האלבומים הבודדים, הקיצוניים מבחינת המוזיקה שלהם, שעשו כן. לאחר כחודשיים משחרורו, זכה האלבום ב-9 במאי 1994 במעמד אלבום זהב, וב-7 בנובמבר 1997 במעמד אלבום פלטינה.
רשימת שירים

"Strength Beyond Strength" - ‏3:39
"Becoming" - ‏3:05
"5 Minutes Alone" - ‏5:50
"I'm Broken" - ‏4:25
"Good Friends and a Bottle of Pills" - ‏2:54
"Hard Lines, Sunken Cheeks" - ‏7:01
"Slaughtered" - ‏3:57
"25 Years" - ‏6:05
"Shedding Skin" – ‏5:37
"Use My Third Arm" - ‏4:52
"Throes of Rejection" - ‏5:01
"Planet Caravan" – ‏4:04
מבצעים

פיל אנסלמו - סולן
דיימבאג דארל - גיטרה
ויני פול - תופים
רקס בראון - גיטרה בס
קורדובה (מטבע)

ערך זה עוסק במטבע בניקרגואה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
שטר של 1,000 קורדובה
שטר של 1,000 קורדובה
 משתמשים:  ניקרגואה ניקרגואה
 סמל:  $
 ISO 4217:  NIO
 יחידות משנה
 1/100:  סנטאבו ¢
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  C$1,000, C$500, C$200, C$100, C$50, C$20, C$10
 מטבעות בשימוש:  5, 10, 25, 50 ¢  C$5, C$1
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של ניקרגואה
 → Nicaraguan peso 
קורדובה (בספרדית: Córdoba; נהגה: [ˈkoɾdoβa], סימון לפי תקן ISO 4217: NIO) הוא ההילך החוקי של ניקרגואה. הקורדובה מחולקת ליחידות משנה של מאה סנטאבוס.
היסטוריה

הקורדובה הראשונה הוצגה ב־20 במרץ 1912, ונקראה על שמו של הקונקיסטאדור פרנסיסקו הרננדז דה קורדובה (אנ'). הקורדובה החליפה את הפסו הניקרגואי (אנ') בשער חליפין של 12.5 פסו ל-1 קורדובה, שער שהיה כמעט שווה לדולר האמריקני באותה העת.
ב־15 בפברואר 1988 הוחלפה הקורדובה הראשונה בקורדובה השנייה שהייתה שווה ל-1,000 קורדובות ראשונות. וב-30 באפריל 1991 בעקבות אינפלציה גבוהה הוחלפה הקורדובה השנייה בקורדובה השלישית, המכונה גם קורדובה אורו (קורדובת זהב), בשער של 5,000,000 קורדובות שניות לקורדובת זהב אחת.
מטבעות > קורדובה ראשונה

בשנת 1912 הוצגו מטבעות בערכים של 0.5, 1, 5, 10, 25 ו-50 סנטאבוס וקורדובה אחת. מטבע החצי וה-1 סנטאבו הוטבעו בארד, 5 סנטאבוס בקופר-ניקל ושאר המטבעות בכסף. מטבע של 1 קורדובה הוטבע רק בשנת 1912, והייצור של מטבע החצי סנטאבו הופסק בשנת 1937.
בשנת 1939 החליף הקופר-ניקל את הכסף ב־10, 25 ו-50 סנטאבוס. ובשנת 1943 הוטבעה סדרה אחת של מטבעות 1, 5, 10 ו-25 סנטאבוס מפליז. בשנת 1972 הוטבעו מטבעות קופר-ניקל של קורדובה אחת ואחריהם מטבעות אלומיניום של 5 ו-10 סנטאבוס בשנת 1974.
סדרת מטבעות חדשה הנושאת את דיוקנו של אוגוסטו ססאר סנדינו, הוצגה בשנת 1981. הסדרה כללה מטבעות 5 ו-10 סנטאבוס עשויים אלומיניום, מטבעות 25 סנטאבוס מפלדה מחופה ניקל, ומטבעות קופר-ניקל של 50 סנטאבוס ושל 1 ו-5 קורדובות. פלדה מחופה קופר ניקל החליפה את הקופר-ניקל בין 1983 ל-1984. בשנת 1987 הוטבעו המטבעות האחרונים של הקורדובה הראשונה, שכללה מטבע אלומיניום של 500 קורדובות. בגבם של המטבעות בסדרה החדשה הוטבע הכובע האופייני של סנדינו.
מטבעות > קורדובה שנייה

במסגרת הקורדובה השנייה לא הוטבעו מטבעות.
מטבעות > קורדובה שלישית (קורדובה אורו)

ב-1991 הונפקו מטבעות שהוטבעו בשנת 1987, אך הוצגו למעשה עם הערך המחודש של אותה שנה. המטבעות שהוטבעו היו מטבעות אלומיניום-ארד בערכים של 5, 10, 25 ו-50 סנטאבוס, ושל 1 ו-5 קורדובות.
בשנת 1994 הוטבעו מטבעות מפלדה מחופה כרום בערכים של 5, 10, 25 ו-50 סנטאבוס. בשנת 1997 הוטבעו מטבעות פלדה בציפוי ניקל, בערכים של 50 סנטאבוס, 1 ו-5 קורדובות. ואחריהן מטבעות פלדה בציפוי נחושת, בערך של 5 סנטאבוס ומטבעות פלדה מצופה פליז בערכים של 10 ו-25 סנטאבוס בשנת 2002, ומטבעות פלדה בציפוי פליז בערך של 10 קורדובות בשנת 2007.
בכל המטבעות הנוכחיים מוטבע בחזית המטבע סמל ניקרגואה ואת הספרה המסמנת את ערך המטבע מאחור.
| ערך | פרמטרים טכניים> קוטר | פרמטרים טכניים> משקל | פרמטרים טכניים> הרכב | תיאור> פני המטבע | תיאור> גב המטבע | תאריך הטבעה ראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 סנטאבוס | 18.5 מ"מ | 3 גרם | פלדה בציפוי נחושת | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 2002 |
| 10 סנטאבוס | 20.5 מ"מ | 4 גרם | פלדה בציפוי פליז | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 2002 |
| 25 סנטאבוס | 23.2 מ"מ | 5 גרם | פלדה בציפוי פליז | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 2002 |
| 50 סנטאבוס | 22 מ"מ | 4.8 גרם | פלדה בציפוי ניקל | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 1997 |
| 1 קורדובה | 25 מ"מ | 6.25 גרם | פלדה בציפוי ניקל | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 1997 |
| 5 קורדובות | 27.8 מ"מ | 7 גרם | פלדה בציפוי ניקל | סמל ניקרגואה | ערך, "EN DIOS CONFIAMOS", שנת הטבעה | 1997 |
| 10 קורדובות | 26.5 מ"מ | 8.5 גרם | פלדה בציפוי פליז | סמל ניקרגואה | ערך, דיוקן אנדרס קסטרו אסטרדה (ספ'), שנת הטבעה | 2007 |
שטרות > קורדובה ראשונה

בשנת 1912 הדפיס הבנק הלאומי של ניקרגואה שטרות בערכים של 10, 25 ו-50 סנטאבוס. ושל 1, 2, 5, 10, 20, 50 ו-100 קורדובות. השטרות האחרונים בערכים של פחות מקורדובה הודפסו בשנת 1938. בשנת 1945 הודפסו שטרות בערך של 500 קורדובות, ואחריהם שטרות של 1,000 קורדובות בשנת 1953.
בשנת 1962 השתלט הבנק המרכזי של ניקרגואה על הדפסת השטרות בהחלטת הבנק מיום 8 בפברואר 1962 ובפקודה מס' 71 מיום 26 באפריל 1962. שטרות בערך של 1 קורדובה הוחלפו במטבעות בשנת 1972. בשנת 1981 לאחר שהוטבעו מטבעות 5 קורדובה, בוטלו השטרות בערכים של 2 ו-5 קורדובה. בשנת 1987 הודפסו שטרות בערך של 5000 קורדובות, ואחריהם הודפסו שטרות שהחליפו שטרות קודמים בעקבות האינפלציה הגבוהה שהורידה את ערך הקורדובה באופן דרסטי.
שטרות > קורדובה שנייה

קורדובה השנייה הודפסה בשטרות בלבד. שטרות (מתאריך 1985) הונפקו בשנת 1988 בערכים של 10, 20, 50, 100, 500 ו-1000 קורדובות יחד עם 5000 קורדובות ללא תאריך. בשנת 1989 הודפסו שטרות בערכים של 10,000, 20,000, 50,000 ו-100,000 קורדובות. ואחריהם ב-1990, 200,000, 500,000, מיליון, 5 מיליון ו-10 מיליון קורדובות.
שטרות > קורדובה שלישית (קורדובה אורו)

בשנת 1991 הודפסו שטרות עבור 1, 5, 10 ו-25 סנטאבוס. ובנוסף ½, 1, 5, 10, 20, 50 ו-100 קורדובות. השטרות בערכים של קורדובה ומטה הוחלפו במטבעות בשנת 1994, כאשר השטרות של 5 קורדובות הוחלפו במטבעות גם כן בשנת 1997.
שטרות > קורדובה שלישית (קורדובה אורו) > סדרת 2002

בשנת 2002 הודפס שטר בערך של 500 קורדובות. אנשים מפורסמים מההיסטוריה של ניקרגואה הופיעו בחזית השטרות, ואילו בגב השטרות הופיעו ציוני דרך או בתי גידול טבעיים במדינה.
| ערך | צבע עיקרי | תיאור> חזית השטר | תיאור> גב השטר | תאריך ההדפסה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 $C | ירוק | מיגל לריינגה (אנ') | איי גרנדה (אנ') שבאגם ניקרגואה | 2002 |
| 20 $C | כתום | חוסה סנטוס זלאיה (אנ') | החוף האטלנטי | 2002 |
| 50 $C | סגול | פדרו חואקין צ'אמורו (אנ') | מבצר אל קסטייו דה לה אינמקולדה קונספיון (אנ') | 2002 |
| 100 $C | כחול | רובן דריו | התיאטרון הלאומי על שם רובן דריו (אנ') | 2002 |
| 500 $C | אדום | חוסה דולורס אסטרדה (אנ') | האסינדה סן חסינטו (ספ') | 2002 |
שטרות > קורדובה שלישית (קורדובה אורו) > סדרת 2009

ב -15 במאי 2009 הונפקו שטרות העשויים פולימרים של 10 ושל 20 קורדובה במקביל לשטרות הנייר הקיימים. שטרות חדשים של 200 ושל 100 קורדובה עשויים פולימר ונייר בהתאמה הונפקו לראשונה ב-1 ביוני 2009. ושטר של 50 קורדובה עשוי פולימר הונפק ב-3 בדצמבר 2009. ב-12 בינואר 2010 הונפק שטר חדש בערך של 500 קורדובה גם הוא עשוי פולימר. מהדורה מיוחדת של שטר ה-50 קורדובות הוצגה ב-15 בספטמבר 2010 לציון 50 שנה להקמת הבנק המרכזי של ניקרגואה. בשנת 2012 החל הבנק המרכזי של ניקרגואה להנפיק סדרה חדשה של שטרות קורדובה עם מאפייני אבטחה מתוקנים.
| ערך | ממדים | צבע מרכזי | תיאור> חזית השטר | תיאור> גב השטר | תיאור> סימן מים | תאריך> הדפסה | תאריך> הנפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 $C | 131 × 67 מ"מ | ירוק | מבצר אל קסטייו דה לה אינמקולדה קונספיון (אנ'), ריו סן חואן (אנ') | האסינדה סן חסינטו (ספ') | "10", מוטה מעל המבצר בצד ימין למעלה. | 2009 | 15 במאי 2009 |
| 20 $C | 136 × 67 מ"מ | צהוב | צריף ילידי מסורתי בחוף המזרחי של האיים הקריביים. | איור של ריקוד פאלו דה מאיו (אנ') | "20", ילדה כותשת דגנים. | 2009 | 15 במאי 2009 |
| 50 $C | 141 × 67 מ"מ | סגול | כלי קרמיקה מסורתיים מניקרגואה | קניון סומוטו | "50", כלי קרמיקה מסורתיים מניקרגואה. | 2009 | 3 בדצמבר 2009 |
| 50 $C | 67 x 141 מ"מ | סגול | בניין הבנק המרכזי הראשון | קניון סומוטו | "50" | 2010 | 16 בספטמבר 2010 |
| 100 $C | 146 × 67 מ"מ | כחול | אנדרטת רובן דריו | קתדרלת לאון | סמל הבנק המרכזי של ניקרגואה; סימן מים של אריה. | 2009 | 1 ביוני 2009 |
| 200 $C | 151 × 67 מ"מ | חום | אל גווגוונסה (אנ') | האי אומטפה, הציפור הלאומית מומוטוס מומוטה (אנ') . | "200", אל גווגוונסה עם סימן מים ושכמייה. | 2009 | 1 ביוני 2009 |
| 500 $C | 156 × 67 מ"מ | אדום | מוזיאון אוגוסטו ססאר סנדינו | פסלים מקומיים | "500", סנדינו. | 2010 | 12 בינואר 2010 |
שטרות > סדרות 2015 ו-2017

ב־26 באוקטובר 2015, הבנק המרכזי של ניקרגואה הציג סדרה חדשה של שטרות בערכים של 10, 20, 50, 100, 200 ו-500 קורדובות. חמשת השטרות הראשונים מודפסים בפולימר, בעוד שטר 500 הקורדובות מודפס על מצע נייר כותנה. ב-1 בדצמבר 2016, הציג הבנק המרכזי שטר של 1,000 קורדובות כדי להקל על עסקאות גדולות. המהדורה שהונפקה ב-1 בדצמבר 2016 הייתה מהדורה מיוחדת לציון 100 שנה למותו של המשורר רובן דריו והנפקה רגילה של השטר הונפקה ב-2 בינואר 2017. כאשר ביולי 2019 הודפסו מחדש שטרות של 500 ו-1000 קורדובה בפולימר.
| ערך | ממדים | צבע עיקרי | תיאור> חזית השטר | תיאור> גב השטר | חומר | תאריך הנפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 $C | 131 x 67 מ"מ | ירוק | נמל סלבדור איינדה, מנגואה | לה ווקיטה (חגיגות הפטרון של מנגואה) | פולימר | אוקטובר 2015 |
| 20 $C | 136 x 67 מ"מ | כתום | כנסיית מורביאן, לגונה דה פרלס | פסטיבל מאיו יה | פולימר | אוקטובר 2015 |
| 50 $C | 141 x 67 מ"מ | סגול | שוק האומנים, מסאיה | בלט פולקלוריסטי | פולימר | אוקטובר 2015 |
| 100 $C | 146 x 67 מ"מ | כחול | קתדרלת גרנדה | כרכרת סוסים | פולימר | אוקטובר 2015 |
| 200 $C | 151 x 67 מ"מ | חום | התיאטרון הלאומי רובן דריו, מנגואה | אל גווגוונסה (אנ') | פולימר | אוקטובר 2015 |
| 500 $C | 156 x 67 מ"מ | אדום | קתדרלת לאון | הר הגעש מומוטומבו (אנ') | נייר | אוקטובר 2015 |

| 500 $C | 156 x 67 מ"מ | אדום | קתדרלת לאון | הר הגעש מומוטומבו | פולימר | יולי 2019 |
| 1,000 $C | 161 x 67 מ"מ | ירוק כהה | האסינדה סן חסינטו (ספ'), טיפיטאפה | מבצר אל קסטייו דה לה אינמקולדה קונספיון (אנ'), ריו סן חואן (אנ') | נייר | ינואר 2017 |
| 1,000 $C | 156 x 67 מ"מ | ירוק כהה | האסינדה סן חסינטו, טיפיטאפה | מבצר אל קסטייו דה לה אינמקולדה קונספיון, ריו סן חואן | פולימר | יולי 2019 |
שער חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור NIO |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
שער חליפין > שערי חליפין היסטוריים (XE)

| --- | --- |
 US$= 33.802 (ינואר 2020)  32.454 (ינואר 2019)  30.830 (ינואר 2018)  29.140 (ינואר 2017)  27.984 (ינואר 2016)  26.460 (ינואר 2015)  25.775 (ינואר 2014)  23.975 (ינואר 2013)  23.015 (ינואר 2012)  21.875 (ינואר 2011)  20.862 (ינואר 2010)  19.874 (ינואר 2009)  18.032 (יוני 2008)  18.032 (אפריל 2007)  17.175 (ינואר 2006)  16.300 (אפריל 2005)  15.551 (דצמבר 2003):  € = 38.094 (ינואר 2020)  37.093 (ינואר 2019)  37.321 (ינואר 2018)  30.699 (ינואר 2017)  30.338 (ינואר 2016)  32.010 (ינואר 2015)  34.988 (ינואר 2014)  31.922 (ינואר 2013)  29.346 (ינואר 2012)  28.264 (ינואר 2011)  30.077 (ינואר 2010)  27.532 (ינואר 2009)  29.898 (יוני 2008)  24.583 (אפריל 2007)  19.910 (ינואר 2006)  21.361 (אפריל 2005)  19.646 (דצמבר 2003)
הערות שוליים

↑  Billetes Nuevos en Circulacion, web.archive.org, ‏2006-02-09
1 2  Search Results for “nicaragua” – BanknoteNews (באנגלית)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2010-09-20. נבדק ב-2010-10-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nicaragua new 1,000-córdoba note (B513) confirmed – BanknoteNews (באנגלית)
↑  Banco Central de Nicaragua, www.bcn.gob.ni
מטבע של 1 קורדובה משנת 1984.
מטבעות מלפני תקופת המהפכה של סנדינו
מטבעות מתקופת המהפכה של סנדינו
שטר של מיליון קורדובה, 1990
ולטר ברנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1919 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בינואר 2021  (בגיל 101) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  דארטמות' קולג' 
 בן או בת זוג:  Judith Braun (1960–1984) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס אוולין פ. ברקי 
 
ולטר ברנשטיין (באנגלית: Walter Bernstein‏ 20 באוגוסט 1919 – 23 בינואר 2021) היה תסריטאי ומפיק סרטים יהודי אמריקאי. ברנשטיין הוכנס לרשימה השחורה של הוליווד. הוא זכה בפרסים רבים על עבודתו.
ברנשטיין נולד בברוקלין, ארצות הברית, במשפחה יהודית, בנם של המורה לואיס ברנשטיין ורעייתו חנה לבית ביסטרונג. הוא חגג בר מצווה ובאחד הראיונות ציין שתמיד היה גא להיות יהודי. בסיום לימודיו נסע לצרפת, לאוניברסיטת גרנובל ללימודים והתארח אצל משפחה צרפתית. בצרפת נחשף לרעיונות הקומוניזם ולאחר שובו לארצות הברית הצטרף למפלגה הקומוניסטית האמריקאית.
אחרי שחזר לארצות הברית למד ברנשטיין בדארטמות' קולג', שם קיבל את עבודת הכתיבה הראשונה שלו, כמבקר סרטים בעיתון הקמפוס, ושם הצטרף לליגה הקומוניסטית הצעירה. הוא סיים את לימודיו בדארטמות' בשנת 1940. בפברואר 1941 גויס לצבא ארצות הברית ובילה את רוב מלחמת העולם השנייה ככתב בצוות העיתון הצבאי יאנק, והגיש כתבות מאיראן, ארץ ישראל, מצרים, צפון אפריקה, סיציליה ויוגוסלביה. על חוויותיו בארץ ישראל כתב במאמר שכותרתו "מלחמה ופלסטין"
הרשימה השחורה של הוליווד

ב-1950, בשל קשריו הפוליטיים הרבים עם השמאל ופעילויותיו הקשורות אליו, הופיע שמו בעיתון "ערוצים אדומים", וכתוצאה מכך הוא הוכנס לרשימה השחורה של האולפנים ההוליוודיים כחלק מהפעולות של עידן מקארתי נגד אנשים בעלי זיקה קומוניסטית. בשנות החמישים הוא הצליח להמשיך בכתיבה לטלוויזיה, הן תחת שמות בדויים והן בעזרת אנשים שלא היו ברשימה השחורה והסכימו ששמם יופיע על יצירותיו. כך תרם לתוכניות טלוויזיה של התקופה, ביניהן "סכנה", סדרת הדוקו-דרמה של חדשות CBS "אתה שם" וסדרת המסתורין "קולונל מארץ' מהסקוטלנד יארד". בכמה מקורות נאמר באופן שגוי כי הכנסתו של ברנשטיין לרשימה השחורה נבעה מעדות "לא ידידותית" שניתנה ל-HUAC ב-1951, אך למעשה, הוא לא זומן על ידי הוועדה עד סוף שנות ה-50, ומעולם לא העיד בפועל.
חיים אישיים

ברנשטיין היה נשוי ארבע פעמים. שלושת נישואיו הראשונים, למרווה ספלמן, ברברה ליין וג'ודית בראון הסתיימו בגירושים. הוא נישא לסוכנת הספרותית גלוריה לומיס בשנת 1988. היו לו שני ילדים מאשתו הראשונה, מרווה ספלמן ושלושה ילדים מאשתו השלישית, ג'ודית בראון. הוא נפטר מדלקת ריאות ב-23 בינואר 2021, בגיל 101.
הערות שוליים

↑  Walter Bernstein Biography (1919-) (באנגלית)
איאון (דיאלוג אפלטוני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אפלטון
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
 סוגה:  דיאלוג אפלטוני
 
איאון הוא דיאלוג סוקרטי שכתב הפילוסוף היווני אפלטון. החיבור נחשב לאחד מן "הדיאלוגים המוקדמים" שכתב אפלטון. בדיאלוג סוקרטס דן עם אייאון, שמקצועו הוא "מדקלם שירי גבורה" (רפסוד), מומחה ביצירותיו של הומרוס, בשאלה האם המדקלם, מבצע שירה, מתוך מיומנותו וידיעותיו או מכוח השראה האלוהית. זהו אחד הדיאלוגים הקצרים ביותר של אפלטון.
דמויות

סוקרטס - הפילוסוף היווני. בדיאלוג זה הוא מטיל ספק במהותה של אמנות ושל השראה אלוהית.
איאון מאפסוס - הרפסוד והגנרל הצבאי. בשירה התמחה ביצירותיו של הומרוס. העיר אפסוס הייתה בשליטת אתונה בתקופה זו ואתונה איבדה רבים מהגנרלים שלה במסעות המלחמה לסיציליה האחרונה. אתונה הייתה בתהליך שכירת שכירי חרב זרים, ולכן הצעתו של סוקרטס כי איאון ישמש כגנרל לחיילים האתונאים איננה משונה כפי שנדמה, בהתחשב בנסיבות אלו.
תמצית הדיאלוג > המיומנות של איאון (530a – 533c)

איאון הגיע זה עתה מפסטיבל אסקלפיוס בעיר אפידאורוס, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות "מדקלמי שירי העלילה הגדולים". בדיאלוג שבין השניים, הם עומדים על ידיעותיו של איאון אודות הומרוס, שלטענתו הוא מבין טוב יותר מכל אדם בחיים. סוקרטס תמה על דבר זה, שהרי הומרוס מתייחס לנושאים רבים בדומה למשוררים אחרים כהסיודוס, נושאים כגון מלחמה או ניבוי עתידות, וכי אם מישהו בקיא בכל אחד מאלה הוא אמור להיות מסוגל להבין מה ששני המשוררים הללו אומרים, וכיצד איאון בקי בנבכי שירת הומרוס אך לא בזו של הסיודוס.
תמצית הדיאלוג > טבעה של השראה פואטית (533d – 536d)

לאחר שסוקרטס מנה מומחים בעולם היווני בשירה, פיסול או נגינה, הוא מסיק מהדיון עד כה כי לאיאון אין שום מיומנות אמיתית, אלא ידיעותיו על הומרוס מגיעות מתוך כוח אלוהי.
"אני רואה איאון, ואני מזמן לעצמי להראות לך מה פירוש הדבר לדעתי, כי כפי שאמרתי זה עתה, לא מומחיות היא בידך להיטיב שיח על הומירוס, אלא כוח אלוהי הוא שמניעך. מעין הכוח ההיא שאיוריפידס קורא לה מגנט, ובפי כל העולם נקראת היראקליאה". (534b – d) (תרגום ליבס 78)
סוקרטס מציע מטאפורה של מגנט כדי להסביר כיצד "המדקלם" מעביר את ההשראה המקורית של המשורר מהמוזה לקהל. הוא אומר שהאל מדבר תחילה עם המשורר, ואז נותן "למדקלם" את המיומנות שלו, וכך מתקשרים האלים עם בני האדם. סוקרטס טוען כי איאון חייב לצאת מדעתו כשהוא פועל, מכיוון שהוא יכול לבכות למרות שלא איבד דבר, ולחשוש מפחד כשהוא מול קהל מעריץ. איאון אומר שההסבר לכך הוא פשוט מאוד: ההבטחה לתשלום היא שמעוררת את הניתוק המכוון שלו מהמציאות. איאון אומר שכשהוא מסתכל על הקהל ורואה אותם בוכים, הוא יודע שהוא דווקא יצחק משום שבכי הקהל יהפוך אותו לעשיר יותר, וכשהם יצחקו הוא יבכה על הפסד הכסף (535e).