stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוע מתגלגל
רקע

האלבום נולד מתוך תהליך יצירה שהתפתח באופן בלתי צפוי. במקור, רנד ושותפיו: ימי ויסלר, אסף תלמודי וגדי פוגטש - התכנסו כדי לעבוד על מחזמר המבוסס על סיפורו של רבי נחמן מברסלב. עם הזמן, הרעיון התפתח לכיוונים שונים, כולל מחשבות על סרט קולנוע, סדרת טלוויזיה או מופע חד-פעמי. בסופו של דבר, התהליך הוביל ליצירת מיני-אלבום המורכב משישה שירים. רנד מתאר את הפרויקט כתוצאה של שיתוף פעולה משמעותי ו"חברותא" עם עמיתיו, שבו כל אחד תרם את חלקו הייחודי ליצירה. התהליך, לדבריו, היה "ברובו משמח, מצחיק ומענג".
הפקה והקלטה

האלבום נעשה בחברותא ובשותפות מלאה, בצורה הרבה יותר משמעותית ממה שאני רגיל. בהתחלה זה היה בעיקר עם ימי ויסלר שעזר בחדרים אפופי עשן ליילד את השירים. אחר כך עם אסף תלמודי, שעזר באולפנים אפופי עוד יותר עשן לתת להם צורה. בהמשך הגיעו הנגנים, כל אחד עם הנקודה שלו ולבסוף הגיע גדי פוגטש שהביא אותם לגימורם. האמת, התהליך היה ברובו משמח, מצחיק ומענג
ההקלטות נערכו באולפני קיצ'ה, בהובלת המפיקים המוזיקליים אסף תלמודי וגדי פוגטש. העיבודים נוצרו בשיתוף פעולה עם מתן זגורי וימי ויסלר, מה שהעניק לאלבום סגנון המשלב אלמנטים מגוונים. התהליך היצירתי כלל שיתוף פעולה הדוק בין כל המשתתפים, כאשר כל אחד הביא את תרומתו.
ביקורות

המיני-אלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה ואתרי ביקורת מובילים.
ב"מעריב", דודי פטימר ציין שהאלבום גורם להאזין שוב ושוב ללא שובע, והוסיף שההאזנה לכל אחד משמונת שירי האלבום מעוררת תחושות של שמחה, התפעמות והתרגשות, כאילו המאזין נמצא בתוך הצגה תיאטרלית מוזיקלית. באתר "המנגן" תיארו את האלבום כ"מיני אלבום חדש ומפתיע", הכולל שישה שירים חדים, שנונים, מרגשים, עדינים וחריפים, המעלים חיוך וגם דמעה. האתר "כיכר השבת" הדגיש את ההפתעה שביציאת האלבום ללא הודעה מוקדמת.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אילו כולנו חכמים  | שולי רנד | רנד | 0:32 |
| 2. | המלאך שלי  | רנד | רנד | 3:04 |
| 3. | דממה דקה  | רנד וימי ויסלר | רנד וויסלר | 4:15 |
| 4. | אירוע מתגלגל  | רנד | רנד, אסף תלמודי וויסלר | 4:14 |
| 5. | עולם הפוך  | רנד | רנד | 0:38 |
| 6. | לגלגל את זה הלאה  | רנד | רנד | 4:19 |
| 7. | גבריאל  | רנד | תלמודי, רנד וויסלר | 4:45 |
| 8. | נהר המטהר מכל הכתמים  | רנד | רנד | 1:08 |
| 9. | שבע השנים הטובות  | רנד וויסלר | רנד ותלמודי | 3:41 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 26:40 |
הערות שוליים

↑  ליפא גינסברגר, שולי רנד במיני אלבום חדש לא צפוי - ׳אירוע מתגלגל׳, באתר בחדרי חרדים, 10 בפברואר 2025
1 2  מיני אלבום חדש ומפתיע לשולי רנד | אירוע מתגלגל | כנסו והאזינו, באתר המנגן, ‏10 בפברואר 2025
↑   שולי רנד - דממה דקה | אירוע מתגלגל, סרטון בערוץ "שולי רנד", באתר יוטיוב, 10 בפברואר 2025
↑  דודי פטימר, ‏האלבומים החדשים של שולי רנד ואביב גפן הותירו אותי חסר מילים | ביקורת מוזיקה, באתר מעריב אונליין, 14 בפברואר 2025
↑  יאיר טוקר, ‏שולי רנד מפתיע במיני אלבום חדש: "אירוע מתגלגל", באתר כיכר השבת, 10 בפברואר 2025
התסריטאי

| --- | --- |

 סוגה:  מוקומנטריה
 יוצרים:  סייד קשוע
 כותבים:  סייד קשוע
 בימוי:  שי קפון
 שחקנים:  יוסף סוויד   רובא בלאל   שי קפון   ערן זרחוביץ
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית, ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  יוני פארן
 מוזיקה:  רועי קלנר
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1 (מאוחר יותר כאן 11)   ערוץ 2 (קשת)
 תקופת שידור מקורית:  22 באוקטובר 2015 – 24 בדצמבר 2015
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
התסריטאי (בערבית: سيناريست) היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת מוקומנטריה של הסופר והעיתונאי הערבי-ישראלי סייד קשוע, בבימויו של שי קפון ובכיכובו של יוסף סוויד. הסדרה מבוססת על חייו של קשוע כיוצרה של סדרת הטלוויזיה עטורת הפרסים "עבודה ערבית" ועל משבר גיל הארבעים אותו הוא חווה.
הסדרה, הפקה משותפת של רשות השידור וזכיינית ערוץ 2 "קשת", עלתה לשידור באוקטובר 2015 בערוץ 1 ובדצמבר באותה השנה בערוץ 2. בהמשך זכויות השידור עברו לתאגיד השידור הישראלי. ביוני 2017 התאגיד העלה את כל הפרקים לאתר יוטיוב ולאתר כאן.
עלילה

הסדרה מתארת את חייו של כאתב (יוסף סוויד), בן דמותו של קשוע, עיתונאי וסופר פלסטיני אזרח מדינת ישראל, יוצרה של סדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית". כמו דמותו של קשוע במציאות, גם כאתב חי בשכונה חילונית בירושלים. הוא נשוי, ויש לו בת ושני בנים. הוא יליד טירה, אך עזב אותה לפני שנים רבות.
העלילה עוסקת בכאתב, שסיים לכתוב את העונה השלישית של "עבודה ערבית", אך אינו מעוניין לכתוב עונה נוספת לסדרה זו. במקום זאת, הוא מעוניין לכתוב סדרה על אדם החווה את משבר גיל הארבעים, שחופף למה שהוא חש בחייו המלווה בתסכול תסכול מנישואיו ועבודתו.
כאתב חי בסביבה חילונית. רבים מחבריו הם יהודים. הוא מרבה לצאת לבלות, לשתות אלכוהול, ולחזור הביתה בשעות הלילה המאוחרות. יחסיו עם אשתו עלו על שרטון, והוא אינו מרבה לקחת חלק במטלות הבית. הוא מתקשה לכתוב את הסדרה שהציע, והיא לבסוף נדחית בידי גוף השידור אליו הגיש תסריט. גם רעיון לסדרה אינטרנטית בכיכובו, אינו יוצא לפועל לבסוף. לצד עיסוקו בכתיבה הוא מתפרנס ממתן הרצאות.
אף שהוא חי בסביבה יהודית, לכאתב זהות פלסטינית מודגשת. כאשר הוזמן להשתתף בפסיטבל ספרות ים תיכונית שנערך באיטליה, הוא חש קונפליקט בעת שהוצג כישראלי, ונתמך על ידי שגרירות ישראל במדינה.
בפרק האחרון של הסדרה מופיע סייד קשוע בדמות עצמו, כשכאתב מסיע אותו לנמל התעופה בן-גוריון, והם דנים במצב המייאש בארץ.
על הסדרה

ההפקה היא שיתוף פעולה בין רשות השידור ל"קשת" (ומשודרת במסגרת שתיהן), והיא נעשתה בשיתוף קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות.
פרקים

| עונה | פרק | הקרנה בכורה | שם הפרק |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | 22 באוקטובר 2015 | טקס |
| 1 | 2 | 29 באוקטובר 2015 | חרדים |
| 1 | 3 | 5 בנובמבר 2015 | בילוי |
| 1 | 4 | 12 בנובמבר 2015 | שורשים |
| 1 | 5 | 19 בנובמבר 2015 | ינשוף |
| 1 | 6 | 26 בנובמבר 2015 | חופש |
| 1 | 7 | 3 בדצמבר 2015 | חו"ל |
| 1 | 8 | 10 בדצמבר 2015 | הפרעות שינה |
| 1 | 9 | 17 בדצמבר 2015 | מטריד |
| 1 | 10 | 24 בדצמבר 2015 | פוליטיקאי |
פינגווין לבן-אוזן

| פינגווין לבן-אוזן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
משפחה:: פינגוויניים
סוג:: פינגווין זנב-מכחול
מין:: פינגווין לבן-אוזן
שם מדעי
 Pygoscelis papua ‏פורסטר, 1781
תחום תפוצה


פינגווין לבן-אוזן או פינגווין גנטו (שם מדעי: Pygoscelis papua) הוא מין של פינגווין בינוני עד גדול מימדים.
מאפיינים

לפינגווין לבן-האוזן רצועת-נוצות לבנות בקצה ראשו, שהיא גם מקור שמו. רגליו כתומות-אדומות, המקור אדמוני, פלג הגוף הקדמי לבן ושאר הגוף שחור. אצל הצעירים, נוצות הגב אפורות. הפינגווין לבן-האוזן מתנשא לגובה של 75 עד 90 סנטימטרים, והוא הפינגווין השלישי בגובהו - לאחר הפינגווין המלכותי והפינגווין הקיסרי. מתחת לפני המים שוחה הפינגווין לבן-האוזן במהירות רבה יותר מכל מין אחר של פינגווין, והוא מסוגל להגיע למהירות של כ-36 קילומטרים לשעה.
במין פינגווין לבן-אוזן שני תת-מינים: תת-המין הגדול, P. p. papua, ותת-המין הקטן יותר, P. p. ellsworthii. משקלו של הפינגווין לבן-האוזן משתנה בהתאם לתקופת השנה. לפני השרת הנוצות משקלו המרבי יכול להגיע ל-8.5 קילוגרמים, ואילו לפני עונת הרבייה משקל המינימום יכול להגיע ל-5.5 קילוגרמים בלבד. הנקבות קטנות רק במעט מהזכרים: משקלן המרבי עומד על כ-7.5 קילוגרמים, ומשקלן יכול לצנוח למתחת ל-5 קילוגרמים כאשר הן שומרות על הגוזלים בקן.
הפינגווין לבן-האוזן מתרבה במושבות-קינון גדולות המצויות באיים רבים בסמוך לאנטארקטיקה. מושבות הקינון העיקריות נמצאות באיי פוקלנד, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ואיי קרגלן, ואוכלוסיות קטנות יותר מצויות גם באיים מקאוארי, בהרד, באיי שטלנד הדרומיים ובחצי האי האנטארקטי. המין אינו נתון בסכנת הכחדה. ידוע כי בעבר אוכלוסיות מסוימות הושמדו בידי האדם, אולם החל משנות ה-50 האוכלוסייה נשארה יציבה פחות או יותר. בעקבות ההתחממות הגלובלית נודע כי אוכלוסיות מסוימות נודדות מאזורים תת-אנטארקטיים לאזור אנטארקטיקה עצמה. נראה שהאוכלוסייה העולמית של הפינגווינים לבני האוזן כוללת כ-300,000 זוגות מתרבים.
הקן נבנה מערימה של אבנים המונחות במעגל. קוטרו יכול להגיע ל-20 סנטימטרים, וגובהו יכול להגיע ל-20 סנטימטרים מעל פני הקרקע. כל פינגווין שומר בקנאות על קנו ומונע מפינגווינים אחרים לגנוב ממנו אבנים, ובתקופת הקינון מריבות שנובעות מניסיונות להגנה על הקן מפני פינגווינים מקננים אחרים אינן דבר נדיר. לממדי הקן ולאבנים המרכיבות אותו חשיבות גם ביחסים שבין הזכר לנקבה, ולעיתים הנקבה בוחרת בזכר מסוים לאחר שהוא מגיש לה אבן נאה במיוחד.
התטולה כוללת שתי ביצים השוקלות יחדיו בסביבות 500 גרם. הן הנקבה והן הזכר דוגרים על הביצים, והם מחליפים במלאכה זה את זה מדי יום. הגוזלים בוקעים מהביצים 34 עד 36 ימים לאחר ההטלה. הגוזלים נשארים בקן כ-30 יום לאחר בקיעתם, ולאחר מכן הם עוברים ל"מעון" - אזור בו מבלים פרטים צעירים רבים בגילם. בגיל 80 עד 100 ימים שוחים הפינגווינים הצעירים לראשונה.
תזונת הפינגווין לבן-האוזן מתבססת בעיקרה על רכיכות ימיות וסרטנאים דוגמת קריל, ודגים מרכיבים רק כ-15% מתזונתם. מכל מקום, תזונתם משתנה בהתאם לאזור בו הם חיים, וידוע שבאיי פוקלנד תזונתם מתבססת על דגים ודיונונים כאחד, בכמויות שוות פחות או יותר. מתחת למים, הפינגווין לבן-האוזן מאוים מצד כלבי ים, כלב ים נמרי וקטלן. על גבי היבשה לפינגווינים בוגרים אין טורפים, אולם ידוע שמינים שונים של עופות ימיים כמו יסעור ענק ומיני חמסן וכיאוניס אוכלים ביצים ופינגווינים צעירים ולעיתים גם חוטפים לפינגווינים מזון.
הערות שוליים

↑  פינגווין לבן-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562987305171  LCCN: sh85053951 
פינגווין לבן-אוזן באנטארקטיקה
ביצת פינגווין לבן-אוזן
כתונת הפסים

ערך זה עוסק בבגדו הייחודי של יוסף. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כתונת הפסים היא בגד שלפי המקרא נתן יעקב במתנה ליוסף בנו. בעיני שאר בני יעקב סימלה כתונת הפסים את העדפתו של יוסף על פניהם, דבר שהגביר את השנאה אליו, והוביל לבסוף למכירתו למצרים.
הכתונת

כתונת הפסים הייתה לבוש או חולצה שנתן יעקב ליוסף בנו, וככל הנראה הייתה עשויה פשתן (או כותנה). במשמעות המילה "פסים" נחלקו הפרשנים המסורתיים: יש שראו במילה זו תיאור של בד הכתונת, שהיה עשוי פסים-פסים של אריג שנצבע בצבעים שונים, יש שראו ב"פסים" מילה המתארת בד רקום, ויש שסברו שהיא מתארת את אורך השרוולים של הכתונת, שהגיעו עד "פס היד". יש הסבורים שפסים אלו היו בצבע תכלת יוקרתי. למרות כל הניסיונות לשחזר את צורתה של כתונת הפסים, קשה לקבוע בוודאות כיצד היא נראתה בפועל (גלפז-גלר).
משמעותה

מהמקרא עולה שכתונת הפסים ביטאה את אהבתו של יעקב ליוסף בנו הצעיר: "וישראל אהב את יוסף מכל בניו כי בן זקונים הוא לו ועשה לו כתונת פסים" (בראשית לז, ג). לאחר שנמכר יוסף בידי אחיו למצרים, טבלו האחים את כתונת יוסף בדם עז ששחטו, והביאו אותה לאביהם כממצא שמעיד על מותו של יוסף (שם, לא-לב).
אזכורים נוספים

כתונת פסים נזכרת גם במעשה אמנון ותמר: "ועליה כתונת פסים כי כן תלבשנה בנות במלך הבתולות מעילים" (שמואל ב יג, יח). מן ההקשר ברור שמדובר בבגד עליון יוקרתי. יש שראו בדבר ראיה לכך שכתונת הפסים של יוסף ביטאה את תפקידו הרם במשפחת יעקב.
תיאור ביצירות אמנות

נושא כתונת הפסים של יוסף זכה לביטוי ביצירות אמנות שונות לאורך ההיסטוריה. אחת היצירות הבולטות היא "הבאת כתונת יוסף ליעקב" מאת הצייר הספרדי דייגו ולאסקז, אשר צוירה בשנת 1630. ציור זה הוא התיאור היחיד של סצנה מקראית ביצירתו של ולאסקז, והוא משקף השפעות של אמנות איטלקית מתקופתו.
התייחסויות בתרבות

"כתנות פסים" (בלשון רבים), פותח את שירו של משה אבן עזרא "כתנות פסים לבש הגן", ככינוי לפסים הפורחים של ערוגות הגָּן עם בוא האביב.
הכתונת נזכרת בשמו של המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת, ובשיר הישראלי כתונת פסים היא מסמלת את ריבוי הגוונים בעם.
הכותנת נזכרת גם בשיר משנת 1971, "Coat of Many Colors", של הזמרת דולי פרטון.
היצירה "כתונת איש המחנות", של אבנר טריינין, מבוססת על סיפור כתונת הפסים של יוסף.
ראו גם

כתונת (בגד כהונה)
לקריאה נוספת

ערך מילוני בנושא כתנת,  בוויקימילון
ד"ר פנינה גלפז-גלר, על שתי כותנות פסים, בתוך: קולם של בגדים: מלבושים במקרא, הוצאת כרמל, תשס"ח
יעקב עציון, כתנות ללא פסים, מעמקים: כתב עת וירטואלי לספרות ואמנות, 37, טבת תשע"א
הערות שוליים

↑  אבן עזרא בראשית לז ג, ד"ה פסים.
↑  מצודת ציון שמואל ב י ג יח, ד"ה פסים
↑  ילקוט שמעוני בראשית לז, ג; בראשית רבה סדר וישב פפ"ד, ח.
↑  יעל מאלי, אמנות כפרשנות: פרשת השבוע בראי האמנות, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2017, ע"מ 88-86
↑  כתנות פסים לבש הגן באתר פרויקט בן-יהודה.
↑  צילה רון, עיון בשירו של אבנר טריינין "כתונת איש המחנות". ספרות ילדים ונוער, שנה י"א, גליונות ב'-ג' (מ"ב-מ"ג) (1985), עמ׳ 54–64.
אחי יוסף מביאים את כתונת הפסים ליעקב.
טייסת 110

| --- | --- |
סמל טייסת 110
סמל טייסת 110
 פרטים
 כינוי:  "טייסת אבירי הצפון"
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   חיל האוויר הישראלי
 סוג:  מטוסי קרב
 בסיס האם:  בסיס רמת דוד (בסיסה האחרון בטרם נסגרה ב-2017)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1953–2017 (כ־64 שנים)
 מלחמות:  מלחמת סיני  מלחמת ששת הימים  מלחמת ההתשה  מלחמת יום הכיפורים  מלחמת לבנון הראשונה  המערכה ברצועת הביטחון  מלחמת לבנון השנייה
 נתוני היחידה
 ייעוד:  כלל סוגי משימות ההתקפה וההגנה.
 כלי טיס בעבר:  (מקור:) F-16C ("ברק 2020" חד־מושבי)  F-16A ("נץ" חד־מושבי)  F-16B ("נץ" דו־מושבי)  סקייהוק  מטאור  ווטור  מוסקיטו
טייסת 110, המכונה גם "טייסת אבירי הצפון", הייתה טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. בשנותיה האחרונות הפעילה מטוסי F-16C ("ברק 2020" חד-מושבי) מבסיס רמת דוד. הטייסת נסגרה ב-2017.
היסטוריה

הטייסת הוקמה בשנת 1953, והחלה להפעיל מטוסי מוסקיטו שנקנו מהבריטים. מפקדה הראשון היה סרן הוגו מרום. מטוסי המוסקיטו בטייסת שימשו כמפציצים עד להוצאתם מהשירות בשנת 1956. במלחמת סיני, ביצעה הטייסת עשרות גיחות מבצעיות, תחת פיקודו של יחזקאל סומך.
בשנת 1957, התארגנה הטייסת לקליטת מטוסי ווטור משני דגמים: קרב-הפצצה (A), והפצצה (B, שהוסבו לצילום). מטוסי הווטור הגיעו ארצה בין אוגוסט 1957 למרץ 1959. ראשוני הווטורים אוחסנו לבקשת שלטונות צרפת, במטרה שלא לחשוף את דבר רכישתם ולכן הוכנסו לשירות רק באפריל 1958.
ביולי-אוגוסט 1963 צורפו לטייסת מטוסי ווטור מדגם N שהגיעו מטייסת 119, ובשנת 1964 קיבלה הטייסת את מטוסי המטאור הדו-מושביים מטייסת 107.
נובמבר 1964 ויוני 1967 (מלחמת ששת הימים) סיפקו לטייסת הזדמנויות רבות למעורבות בקרבות, לכל סוגי מטוסי הווטור שלה, אך התרומה העיקרית בין השנים 1960 למלחמת ששת הימים בשנת 1967, הייתה טיסות הצילום ארוכות הטווח מעל כל מדינות האויב שכיתרו את ישראל. טיסות אלה סיפקו מודיעין הכרחי לביצוע מבצע מוקד בתחילת המלחמה.
במלחמת ששת הימים פיקד על הטייסת רס"ן לוי צור. במקביל לגל הראשון של מבצע מוקד להשמדת שדות התעופה המצריים, השתתפו שניים ממטוסי הטייסת (ווטור מדגם N) במהלך ייחודי וראשון מסוגו של הפעלת אמצעי לוחמה אלקטרונית כליווי לגל התקיפה. במהלך המלחמה תקפו מטוסי הטייסת יעדים מרוחקים במיוחד, אליהם ניתן היה להגיע בזכות הטווח הגדול של מטוסים אלה. בין השאר תקפו מטוסי הטייסת שלוש פעמים את שדה התעופה H-3 בעיראק, והם היחידים שטווחם הספיק להגיע ולתקוף שדות רחוקים מאוד, דוגמת לוקסור וראס בנאס, המצויים במרחק 900 ק"מ ויותר מבסיס היציאה. סה"כ ביצעו מטוסי הטייסת במלחמה כ-270 גיחות. הטייסת איבדה במלחמה ארבעה מטוסים, ושני אנשי צוות אוויר, טייס ונווט. שניים מטייסיה נפלו בשבי.
לאחר מלחמת ההתשה, בשנים 1971–1972, הוצאו מטוסי הווטור מהשירות. עם יציאתם מהשירות, קלטה הטייסת מטוסי A-4 סקייהוק ("עיט"), שכללו גם את הדגם A-4E. מטוסים אלו שירתו בטייסת במלחמת יום הכיפורים. באחת מתקיפות הטייסת במלחמה, השתתף מפקד בסיס רמת דוד זוריק לב, שנהרג בה.
בשנת 1980 קיבלה הטייסת את מטוסי ה-F-16 פייטינג פלקון בגרסאות F-16A ("נץ" חד־מושבי) ו-F-16B ("נץ" דו־מושבי). עד שנת 1987 שודרגה הטייסת לדגמי F-16C ו-F-16D מבלוק 30 ("ברק" חד־מושבי ו"ברק" דו־מושבי, המכונים בחיל האוויר "ברק 1"). ב-7 ביוני 1981 השתתפה הטייסת בפיקודו של אמיר נחומי במבצע אופרה להשמדת הכור הגרעיני בעיראק.
ב-5 באוקטובר 2003, בתגובה לפיגוע במסעדת מקסים, ובשל העובדה כי ההוראה לפיגוע ניתנה ממטה הג'יהאד האיסלאמי בדמשק, הורה הרמטכ"ל משה יעלון לחיל האוויר להיערך לביצוע תקיפה של מחנה אימונים של מחבלים מארגוני טרור שונים, ובכלל זה הג'יהאד האיסלאמי, בעין-צאחב, הממוקם בעומק סוריה, קילומטרים ספורים צפונית מערבית מדמשק. התקיפה הושלמה בהצלחה מלאה. בשנת 2005 הוחלט כי הטייסת תפעיל רק את הדגם F-16C.
בשעות הערב של 7 באוגוסט 2006 (היום ה-27 למלחמת לבנון השנייה), שיגר "חזבאללה" כטב"ם "אבאביל-T" לעבר ישראל, שלא נשא, ככל הנראה, חומר נפץ. הכטב"ם זוהה על ידי יב"א 506 עוד בהיותו מעל שטח לבנון, ומטוסי קרב נשלחו לעברו. תוך פחות מ-10 דקות הופל הכטב"ם, בעת שטס בגובה נמוך מעל הים התיכון במרחק כ-10 ק"מ מחופי עכו, על ידי מטוס F-16C ("ברק") מספר 364 מטייסת 110, באמצעות טיל פיתון 5.
הטייסת נסגרה בסוף 2017.
מפקדי הטייסת

בין מפקדי הטייסת נמנים: הוגו מרום (מקים הטייסת) (1953), ישראל להב (לחובסקי) (1953–1954), דוד אורלי (1954–1955), יחזקאל סומך (1956–1959, מבצע סיני), יעקב אגסי (1959–1963), עובדיה נחמן (1963–1964), יוסף שריג (1964–1965), לוי צור (1965–1967, מפקדה במלחמת ששת הימים), יעקב טרנר (1967–1969, מלחמת ההתשה), מרדכי ישורון (1969–1972), צבי הס (1972–1974, מלחמת יום הכיפורים), אברהם וילן (1974–1977), ישראל קריגר (1977–1979), דוד גל (1979–1980), אמיר נחומי (1980–1983, מבצע אופרה ומלחמת לבנון), נפתלי מימון (1983–1985), עופר לפידות (1985–1987), שלמה שש (1987–1989, קליטת מטוסי ה"ברק"), רחמן לוטן (1989–1991), אמיר אשל (1991–1993), רונן דן (1993–1995), עדי שחם (1995–1997), אורי אורון (2005–2007), אסף צלאל.
סמל הטייסת

סמל הטייסת עבר שינויים משמעותיים בחלוף השנים. עם ייסודה, הפעילה הטייסת מטוסי מוסקיטו, חלקם בגרסת קרב־לילה. מספר מטוסים מגרסת הלילה נצבעו בשחור, מכאן נלקח מוטיב העטלף בסמל. לאחר הוצאת מטוסי המוסקיטו מהשירות והדממת הטייסת באפריל 1957, הועבר סמל העטלף לטייסת 119 שהוקמה כטייסת מטאור NF-13 ללוחמת לילה, שם עבר הסמל שינוי עיצובי. עם פתיחת טייסת 110 מחדש כטייסת ווטור, קיבלה סמל חדש (הדומה לנוכחי) שעבר שינויים קלים עם חלוף השנים.
לקריאה נוספת

רן גורן, דיווח תוצאות: אלפא, קונטנטו נאו, 2022, פרק ד': מלחמת ששת הימים, עמ' 55–106
הערות שוליים

↑   טייסת אבירי הצפון, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  עמוס הראל‏, יעלון: נשוב ונתקוף מטרות בסוריה, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2003
↑  רן רוזנברג, ‏"מהקוקפיט אפשר היה לראות בבירור את האורות של דמשק", באתר חיל האוויר הישראלי, 1 באוקטובר 2003
↑  דני שלום, חיל האוויר בקרב - 70 שנות עליונות אווירית 1948–2018, ינואר 2018, עמ' 13
↑  תמונות של הסמל על גבי מטוס וטייס, ניתן לראות בעמ' 48 ו-49 בספר חיל האוויר - The Israel Air Force (אלבום תמונות), משה הדר, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, באתר "הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר".
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010361160005171
דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה

דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה הוא איסור לומר בעל פה דבר הכתוב בתנ"ך.
מקור הדין

מקור הדין הוא במקרא על פי פירוש התלמוד:
ויאמר ה' אל משה כתב לך את הדברים האלה, כי על פי הדברים האלה כרתי אתך ברית ואת ישראל
דרש רבי יהודה בר נחמני מתורגמניה דרבי שמעון בן לקיש: כתיב 'כתב לך את הדברים האלה' וכתיב 'כי על פי הדברים האלה'.הא כיצד? דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה, ודברים שבעל-פה אי אתה רשאי לאומרם בכתב
רבי יהודה בר נחמני דורש מהשינוי בפסוק בין כתיבה לבין אמירה בעל פה את ההלכה שדברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה ואילו דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכתוב אותם.
ישנה מחלוקת בפוסקים, האם איסור זה הוא מדאורייתא או מדרבנן או שאין בדבר איסור ממש.
טעם האיסור

בטעם האיסור נחלקו המפרשים:
הר"ן כתב, שהטעם שאין לומר בע"פ דברים שבכתב הוא מפני שישנם הרבה דברים הנדרשים מתוך הכתב כגון: חסירות ויתרות, וקרי וכתיב, ואם האדם יאמר זאת בע"פ, אזי הוא לא ילמד את כל הדברים הנלמדים מתורה שבכתב. מטעם זה התירו לומר פסוקים ידועים כשירת הים ופרשת הקורבנות מפני שאין חשש באמירתם.
בספר יראים כתב שני טעמים לאיסור זה: האחד, מפני עמי הארץ, שהיו טוענים, שתלמידי החכמים אומרים על דעת עצמם ואין זה כתוב בתורה. והשני, שאם היו אומרים דברים שבכתב בע"פ, היו מתייאשים מלכותבם, כיוון שיחשבו שאין צורך.
הטור מביא את שיטת אביו הרא"ש שלומד שהאיסור לומר בעל פה דברים שבכתב חל רק כאשר הוא מוציא אחרים ידי חובתם, אך אין איסור לומר את הפסוקים לעצמו.
המהר"ל מפראג מסביר שישנו פגם רוחני באמירה בעל פה תורה שבכתב, משום שכאשר לומדים תורה יש צורך שהדברים יהיו כתובים בספר על מנת שהתורה תחשב כשלימה. ואילו כאשר אומרים את הפסוקים בעל פה, אין חיבור בין הפסוקים, ורק כאשר קוראים מתוך הכתב הפסוקים מתחברים והלימוד נעשה מתוך תורה שלמה.
הגבלות

הפוסקים צמצמו את האיסור והגבילו אותו באופנים שונים:
הטור הביא בשם אביו הרא"ש, שהאיסור הוא דווקא כאשר קורא על מנת להוציא את הרבים ידי חובה, כלומר דווקא בקריאה מחויבת ודווקא בקריאה ציבורית.
השולחן ערוך פסק את האיסור לומר בעל פה דברים שבכתב, אך כתב שדבר שרגיל ושגור בפי הכל כגון קריאת שמע וברכת כהנים ופרשת התמיד וכיוצא בהן מותר. המגן אברהם פסק שמכיוון שאין אנו בקיאים אילו פסוקים מוגדרים כשגורים בפי כל, אסור להקל מעבר לפסוקים שנכתבו במפורש בשולחן ערוך.
הרב יוסף קאפח כתב שמקובל ביד רבני תימן מפי רבותיהם שלא נאסרה אלא קריאה בטעמים כדרך שקוראים בצבור, אבל קריאה שלא בטעמים מותר.
התוספות כתבו שהאיסור נאמר דווקא בתורה ולא בכל התנ"ך.
ראו גם

דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן
הערות שוליים

1 2  רבי אליעזר ממיץ, ספר יראים, מצווה רס"ח, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
↑  ד', כלל ד', שדה חמד בשם ספר החסידים.
↑  תוספות רא"ש, כרך סוטה מט:
↑  חידושי הר"ן, כרך מגילה יד:
1 2  ארבעה טורים, אורח חיים, סימן מ"ט
↑  ס"ח, תפארת ישראל
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן מ"ט, סעיף א'
↑  מגן אברהם, אורח חיים, סימן מ"ט, סעיף א'.
↑  מסכת תמורה, דף י"ד, עמוד ב', ד"ה דברים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
לאופולדו פרגולי

| --- | --- |
צילום משנת 1932 מאוסף הצלם מריו נונס ואיס
צילום משנת 1932 מאוסף הצלם מריו נונס ואיס
 לידה:  2 ביולי 1867 רומא, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  26 בנובמבר 1936 (בגיל 69) ויארג'ו, איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 צאצאים:  Arthur Pétronio 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאופולדו פרגולי (באיטלקית: Leopoldo Fregoli, ‏ 2 ביולי 1867 רומא – 26 בנובמבר 1936 ויארג'ו) היה שחקן, בדרן - "טרנספורמיסט" (אמן ההתחפשויות הזריזות לדמויות שונות), קוסם ופיתום, במאי ותסריטאי איטלקי.
נודע ביכולתו להחליף תלבושות, קול ומחוות גוף ולהתחפש בזריזות יוצאת דופן לדמויות רבות זו אחר זו. נחשב ל"שחקן טרנספורמיסט " בה' הידיעה, ומשמו נגזרו המונחים של "פרגוליזם" ו"תסמונת פרגולי". פרגוליזם (fregolismo) הוא ה"טרנספורמיזם" הפוליטי, מונח מתולדות איטליה של סוף שנות המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 שהגדיר נטייה להומוגניזציה פוליטית, עם השטחת עקרונות ואידאולוגיות פוליטיות לצורך הרכבת קואליציות ממשלתיות. התסמונת פרגולי היא תסמונת פסיכיאטרית שבו החולה מזהה באנשים זרים לחלוטין ושונים את אותה דמות קרובה ומוכרת, בדרך כל בן משפחה.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

לאופלדו פרגולי נולד בשנת 1867 ברומא כבן למשפחה מעוטת אמצעים. אביו היה משרת של הרוזן לואיגי' פיאנצ'אני, ראש עיריית רומא הראשון. התייתם מאמו בגיל חמש.
מנעוריו החליף עבודות רבות ובגיל ההתבגרות הצטרף ללהקות תיאטרון אחדות כקומיקאי, קוסם ואף כזמר.
בעת שירותו הצבאי במאסאווה באירתריאה הופיע פרגולי במופעי קוסמות ומונולוגים תיאטרוניים.
מכיוון שמספר השחקנים הזמינים במקום היה מועט, נדרש האמן לגלם תפקידים מרובים, תוך חילופי תלבושות ודמויות. כך נוצר סוג המופעים שעליהם בנה פרגולי את הקריירה האמנותית שלו: מופעי ה"טרנספורמיזם". בחדשים האחרונים של שנת 1890 חזר לרומא למופעים בזירת המועדונים המקומיים. בהתערבותו שk אמרגן תיאטרון מפורסם בשם ג'וספה פאראדוסי שהבחין בפוטנציאל שלו, הועסק פרגולי החל ממרץ 1891 בקפה-שנטאן "אזדרה" ברומא.
Î