stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדור הזהב 2021
חלוץ השנה

| # | שחקן | מועדון | סך השערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | גרמניה באיירן מינכן | 64 |
מועדון השנה

| # | מועדון | סה"כ שחקנים | גברים | נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנגליה צ'לסי | 10 | 5 | 5 |
הערות שוליים

↑  La liste complète des nommés pour le Ballon d'Or 2021, ‏8 באוקטובר 2021 (בצרפתית)
1 2  שם התואר שונה לאחר מכן מחלוץ השנה לגביע גרד מילר
| זוכי מועדון השנה |
| --- | --- | --- |
| מועדון השנה (2021–2022) | 2021: צ'לסי • 2022: מנצ'סטר סיטי |  |
| מועדון השנה לגברים (2023–הווה) | 2023: מנצ'סטר סיטי • 2024: לא הוכרז |  |
| מועדון השנה לנשים (2023–הווה) | 2023: ברצלונה • 2024: לא הוכרז |  |
כופח

כופח הוא מתקן קטן לאפייה ובישול מזמן התנאים.
במקורות התנאיים מתואר המתקן כמשמש לחלופין לבישול או לאפייה, ניתן להניח עליו או בתוכו קדירה, ולאפות בו מין מאפה  – "מאפה כופח". המתקן עשוי חרס, והוא בעל פתח  – "עין של כופח". ממיעוט המקורות המתייחסים לכופח, ומסדר הופעתו במקורות, נראה שהיה משני בחשיבותו לכירה ולתנור, אולם חשוב יותר ממתקני האפייה 'רעפים' ו'יורות הערבים'.
זיהוי

כבר בזמן האמוראים זהות הכופח הייתה עמומה, ובתלמוד ביארו שמדובר בכירה קטנה עליה ניתן להניח קדרה אחת בלבד, ולא שתי קדרות כבכירה רגילה, ובאופן זה פרשו המפרשים. 
החוקרים בדורות האחרונים הציעו כמה זיהויים אפשריים לכופח. ג. דלמן זיהה את הכופח עם הטאבון המשמש במשק הבית הערבי המסורתי. ר. פרנקל סבר כי היו שני סוגי כופח  – אחד המשמש לאפייה, והשני לבישול, ושניהם מתקנים ניידים. ט. דיקשטיין הציעה לזהות את הכופח עם אחד משני טיפוסי מתקנים שנמצאו בסמוך לתנור בחפירות מצדה. הראשון  – מתקנים שכונו על ידי הארכאולוג "תנורי אפיה קטנים (טאבון)", הדומים בצורתם לתנור, אך ניתן לשפות על גבם גם קדרה. למתקנים אלו יש "עין" בצידם הקדמי. השני  – כירות עגולות שנמצאו במצדה ובבית השרוף. כירות אלה מיועדות ככל הנראה לקדרה אחת. יש להן 'פטפוטים' (בליטות שנועדו להחזיק את הקדרה), וכאשר מכסים את הפתח הן יכולות לשמש לאפייה. לכירות אלה פתח עליון בלבד, ללא 'עין', אך ייתכן שה'עין' במקרה זה היא הפתח העליון, אותו מכסים או מגלים לפי הצורך.
הלכותיו

במשנה בשבת נקבע שכאשר מסיקים אותו ב'קש ובגבבא' (גבעולים וזרדים) דינו ככיריים – שדינם חמור פחות מתנור לעניין השהייה בשבת. ואילו כאשר הוא מוסק בגפת (פסולת הזיתים) ובעצים – דינו כתנור שמחמירים בו מפאת חומו הרב.
לדעת המפרשים, חלוקה זו נוצרת מכיוון שחומו של הכופח הוא באמצע – בין חום התנור הרב (בגלל צורתו (קונוס)) ובין חום הכירה שכתוצאה מרוחבה – הבלהּ מועט.
ולכן כשמסיקים אותו בגפת ועצים – שבוערים זמן רב ולא מתכלים ויש חשש שיחתה בהם אזי החמירו בו לעשות דינו כתנור, משא"כ כשמסיקו בקש וגבבא – שנשרפים מהר ללא השארת גחלים שניתן לחתות בהם.
הערות שוליים

↑  משנה, שבת פ"ג מ"ב ; כלים פ"ה מ"ב
↑  משנה, כלים פ"ו מ"ב
↑  משנה, מנחות פ"ה מ"ט
↑  ספרא, שמיני פרשה ח
↑  משנה, כלים פ"ח מ"ז
↑  משנה, מנחות שם
↑  בבלי, שבת לח,ב
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, שבת פ"ג מ"ב ; רבי עובדיה מברטנורא, שם ; ערוך, ערך: כפח ; רש"י, שבת לח,ב.
↑  טובה דיקשטיין, "על שולחן האוכל הארץ ישראלי בתקופות בית שני, משנה ותלמוד", עבודת דוקטורט בהנחיית פרופסור זאב ספראי, אוניברסיטת בר –אילן.
↑  רפאל פרנקל, מתקני אפייה בראי הספרות התלמודית, קתדרה 139.
↑  טובה דיקשטיין, שם.
↑  משנה, שבת פ"ג מ"ב
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, שבת פ"ג מ"ב.
כריס קורנר

| --- | --- |

כריס קורנר בשנת 2009
 לידה:  23 בינואר 1974 (בן 50) מידלסברו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Christopher Anthony Corner 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  גולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון, בית הספר מיל היל 
 סוגה:  אלקטרוניקה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 iamxmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
כריס קורנר (באנגלית: Christopher Anthony Corner; נולד ב-23 בינואר 1974, מידלסברו) הוא מוזיקאי, זמר, נגן ומפיק בריטי.
ביוגרפיה

קורנר נולד במידלסברו שבלונדון בשנת 1974. בשנת 1995 בעיר רדינג הקים את להקת Sneaker Pimps. עם להקה זו הוציא שלושה אלבומים בשנים 1996, 1999 ו-2002.
בשנת 2006 עבר לברלין, בה הקים אולפן הקלטות לפרויקט IAMX. במסגרת פרויקט זה הוציא 8 אלבומים בשנים 2004-2018.
בשנת 2005 יצר מוזיקה לסרט הצרפתי Les Chevaliers du ciel שבוצע על ידי להקת פלסיבו. יצר מוזיקה לסרטים נוספים.
כדור הזהב 2022

| --- | --- |

כרים בנזמה הצרפתי מריאל מדריד זכה בפרס בפעם הראשונה בקריירה
 תיאור:  הטקס ה-66 של כדור הזהב
 מיקום הטקס:  תיאטרון שאטלה, פריז
 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  17 באוקטובר 2023
כדור הזהב 2022 (בצרפתית: Ballon d'Or 2022) היה הטקס השנתי ה-66 של כדור הזהב, המוגש על ידי עיתון הכדורגל הצרפתי פראנס פוטבול, המוענק לכדורגלנים הטובים בעולם בעונת 2021/2022. לראשונה בתולדות הפרס, הוא ניתן על סמך תוצאות העונה במקום השנה הקלנדרית. המועמדים לטקס הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022, והוא נערך בפריז, בירת צרפת.
כדור הזהב

המועמדים לפרס הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022. הזוכה המכהן, שזכה בפרס שבע פעמים, ליונל מסי, לא היה מועמד לפרס בפעם הראשונה מאז 2005.
לראשונה מאז 2007, כל שלושת השחקנים שסיימו בפודיום הגיעו אליו בפעם הראשונה.
| # | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1 | צרפת כרים בנזמה | ספרד ריאל מדריד |
| 2 | סנגל סאדיו מאנה | אנגליה ליברפול |
| 3 | בלגיה קווין דה בראונה | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 4 | פולין רוברט לבנדובסקי | גרמניה באיירן מינכן |
| 5 | מצרים מוחמד סלאח | אנגליה ליברפול |
| 6 | צרפת קיליאן אמבפה | צרפת פריז סן-ז'רמן |
| 7 | בלגיה טיבו קורטואה | ספרד ריאל מדריד |
| 8 | ברזיל ויניסיוס ז'וניור | ספרד ריאל מדריד |
| 9 | קרואטיה לוקה מודריץ' | ספרד ריאל מדריד |
| 10 | נורווגיה ארלינג האלנד | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 11 | קוריאה הדרומית סון יונג-מין | אנגליה טוטנהאם הוטספר |
| 12 | אלג'יריה ריאד מחרז | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 13 | חוף השנהב סבסטיאן האלר | הולנד אייאקס |
| 14 | פורטוגל רפאל ליאו | איטליה מילאן |
| 14 | ברזיל פאביניו | אנגליה ליברפול |
| 16 | הולנד וירג'יל ואן דייק | אנגליה ליברפול |
| 17 | ברזיל קאסמירו | ספרד ריאל מדריד |
| 17 | סרביה דושאן ולאחוביץ' | איטליה פיורנטינה |
| 17 | סרביה דושאן ולאחוביץ' | איטליה יובנטוס |
| 17 | קולומביה לואיס דיאס | פורטוגל פורטו |
| 17 | קולומביה לואיס דיאס | אנגליה ליברפול |
| 20 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 21 | אנגליה הארי קיין | אנגליה טוטנהאם הוטספר |
| 22 | פורטוגל ברנרדו סילבה | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 22 | אנגליה טרנט אלכסנדר-ארנולד | אנגליה ליברפול |
| 22 | אנגליה פיל פודן | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 25 | גרמניה יוזואה קימיך | גרמניה באיירן מינכן |
| 25 | צרפת מייק מניאן | איטליה מילאן |
| 25 | גרמניה אנטוניו רודיגר | אנגליה צ'לסי |
| 25 | פורטוגל ז'ואאו קנסלו | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 25 | צרפת כריסטופר אנקונקו | גרמניה ר.ב. לייפציג |
| 25 | אורוגוואי דרווין נונייס | פורטוגל בנפיקה ליסבון |
כדור הזהב לנשים

המועמדות לכדור הזהב לנשים, המוענק לכדורגלנית הטובה בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
| # | שחקנית | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1 | ספרד אלכסיה פוטיאס | ספרד ברצלונה |
| 2 | אנגליה בת' מיד | אנגליה ארסנל |
| 3 | אוסטרליה סאם קר | אנגליה צ'לסי |
| 4 | גרמניה לנה אוברדורף | גרמניה וולפסבורג |
| 5 | ספרד אייטנה בונמטי | ספרד ברצלונה |
| 6 | גרמניה אלכסנדרה פופ | גרמניה וולפסבורג |
| 7 | נורווגיה אדה הגרברג | צרפת ליון |
| 8 | צרפת וונדי רנאר | צרפת ליון |
| 9 | ארצות הברית קתרינה מקאריו | צרפת ליון |
| 10 | אנגליה לוסי ברונז | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 11 | הולנד ויויאן מידמה | אנגליה ארסנל |
| 12 | צ'ילה כריסטיאנה אנדלר | צרפת ליון |
| 13 | ארצות הברית אלכס מורגן | ארצות הברית אורלנדו פרייד |
| 13 | ארצות הברית אלכס מורגן | ארצות הברית סן דייגו וייב |
| 14 | צרפת סלמה באשה | צרפת ליון |
| 15 | אנגליה מילי ברייט | אנגליה צ'לסי |
| 16 | ניגריה אסיסאט אושואלה | ספרד ברצלונה |
| 17 | צרפת מארי אנטואנט קטוטו | צרפת פריז סן-ז'רמן |
| 18 | ארצות הברית טריניטי רודמן | ארצות הברית וושינגטון ספיריט |
| 19 | שוודיה פרידולינה רולפה | ספרד ברצלונה |
| 20 | צרפת קדידיאטו דיאני | צרפת פריז סן-ז'רמן |
פרס קופה

המועמדים לפרס קופה, שנקרא על שם רמון קופה הצרפתי ומוענק לשחקן הצעיר הטוב בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
| # | שחקן | קבוצה בעונת 2021/22 |
| --- | --- | --- |
| 1 | ספרד גאבי | ספרד ברצלונה |
| 2 | צרפת אדוארדו קמבינגה | צרפת סטאד רן |
| 2 | צרפת אדוארדו קמבינגה | ספרד ריאל מדריד |
| 3 | גרמניה ג'מאל מוסיאלה | גרמניה באיירן מינכן |
| 4 | אנגליה ג'וד בלינגהאם | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 5 | פורטוגל נונו מנדש | צרפת פריז סן-ז'רמן |
| 6 | הולנד ראיין חראפנברך | הולנד אייאקס |
| 6 | קרואטיה יושקו גברדיול | גרמניה ר.ב. לייפציג |
| 8 | אנגליה בוקאיו סאקה | אנגליה ארסנל |
| 9 | גרמניה כרים אדיימי | אוסטריה רד בול זלצבורג |
| 10 | גרמניה פלוריאן וירץ | גרמניה באייר לברקוזן |
גביע יאשין

המועמדים לפרס גביע יאשין, שנקרא על שם לב יאשין הרוסי ומוענק לשוער הטוב בעולם, הוכרזו ב-12 באוגוסט 2022.
| # | שחקן | קבוצה בעונת 2021/22 |
| --- | --- | --- |
| 1 | בלגיה טיבו קורטואה | ספרד ריאל מדריד |
| 2 | ברזיל אליסון בקר | אנגליה ליברפול |
| 3 | ברזיל אדרסון מוראס | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 4 | סנגל אדוארד מנדי | אנגליה צ'לסי |
| 5 | צרפת מייק מניאן | איטליה מילאן |
| 6 | גרמניה קווין טראפ | גרמניה איינטרכט פרנקפורט |
| 7 | גרמניה מנואל נוייר | גרמניה באיירן מינכן |
| 8 | סלובניה יאן אובלק | ספרד אתלטיקו מדריד |
| 9 | מרוקו יאסין בונו | ספרד סביליה |
| 10 | צרפת הוגו לוריס | אנגליה טוטנהאם הוטספר |
פרס סוקרטס

הפרס, שנקרא על שם הברזילאי סוקרטס, המוענק לראשונה לשחקן שתרם לקהילתו בשנה החולפת.
| # | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1 | סנגל סאדיו מאנה | אנגליה ליברפול |
גביע גרד מילר

גביע גרד מילר, שהיה ידוע בעבר כ"פרס חלוץ השנה", ושמו שונה לאחר שהחלוץ הגרמני גרד מילר מת באוגוסט 2021, מוענק לשחקן שכבש הכי הרבה שערים בעונה.
| # | שחקן | מועדון | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | גרמניה באיירן מינכן | 57 |
מועדון השנה

| דירוג | מועדון | סך הכל שחקנים | גברים | נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 6 | 5 | 1 |
| 2 | אנגליה ליברפול | 6 | 6 | 0 |
| 3 | ספרד ריאל מדריד | 5 | 5 | 0 |
הערות שוליים

1 2  "Le Ballon d'Or 2022 remis le 17 octobre prochain" (בצרפתית). ל'אקיפ. 25 במאי 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Alexia Putellas and Karim Benzema are crowned 2022 Ballon d'Or winners, Guardian, 17 באוקטובר 2022
↑  "Ballon d'Or 2022 : la liste complète des nommés avec quatre Français, sans Messi" [כדור הזהב 2022: רשימת המועמדים המלאה עם ארבעה צרפתי, ללא מסי] (בצרפתית). ל'אקיפ. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ליאו מסי מחוץ לרשימת המועמדים לכדור הזהב, באתר ONE‏, 12 באוגוסט 2023
↑  "La liste complète des 20 nommées pour le Ballon d'Or féminin 2022" [הרשימה המלאה של 20 המועמדות לכדור הזהב לנשים 2022] (בצרפתית). ל'אקיפ. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ballon d'Or 2022 : la liste complète des nommés pour le Trophée Kopa du meilleur jeune" [כדור הזהב 2022: רשימת המועמדים המלאה לפרס קופה לשחקן הצעיר הטוב ביותר] (בצרפתית). ל'אקיפ. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ballon d'Or 2022 : la liste complète des nommés pour le Trophée Yachine de meilleur gardien" [כדור הזהב 2022: רשימת המועמדים המלאה לגביע יאשין לשוער הטוב ביותר] (בצרפתית). ל'אקיפ. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Le trophée Gerd Müller 2022 attribué à Robert Lewandowski" [גביע גרד מילר 2022 הוענק לרוברט לבנדובסקי]. ל'אקיפ (בצרפתית). 17 באוקטובר 2022. נבדק ב-2023-11-21. {{cite web}}:  (עזרה)
| זוכי מועדון השנה |
| --- | --- | --- |
| מועדון השנה (2021–2022) | 2021: צ'לסי • 2022: מנצ'סטר סיטי |  |
| מועדון השנה לגברים (2023–הווה) | 2023: מנצ'סטר סיטי • 2024: לא הוכרז |  |
| מועדון השנה לנשים (2023–הווה) | 2023: ברצלונה • 2024: לא הוכרז |  |
יחסי ישראל–לסוטו

| יחסי ישראל–לסוטו |
| --- | --- |
ישראל: לסוטו


ישראל: לסוטו
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 30,355
אוכלוסייה
9,961,867: 2,343,924
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 2,046
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 873
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי ישראל–לסוטו הם היחסים הדו-צדדיים, השיתופיים, המדיניים, ההיסטוריים והפוליטיים אשר מתנהלים בין מדינת ישראל לממלכת לסוטו. היחסים עם לסוטו כוננו באוגוסט 1986.
היסטוריה

כתוצאה ממלחמת יום הכיפורים ומשבר הנפט העולמי, מרבית מדינות אפריקה ניתקו את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל בעיקר על סמך סיוע כספי ממדינות ערב ומתן נפט זול אשר הובטח. מבין המדינות היחידות שלא ניתקו את יחסיהן עם ישראל הייתה לסוטו, שהותירה את יחסיה הדיפלומטיים המלאים עם ישראל.
יחסים דיפלומטיים

שגרירות ישראל בלסוטו נמצאת בפרטוריה, דרום אפריקה.
יצחק חרוש

| --- | --- |
 לידה:  16 בדצמבר 1720 ד' בטבת ה'ת"ף
 פטירה:  1799 (בגיל 78 בערך) ה'תקנ"ט
 מדינה:  מרוקו
 תחומי עיסוק:  רבנות
 חיבוריו:  פסקי דין
 אב:  הרב שלמה
 
הרב יצחק חרוש (ד' בטבת ה'ת"ף, 16 בדצמבר 1720 - ה'תקנ"ט, 1799) היה פוסק הלכה, דרשן, אב בית הדין ורבה של מרקש במאה השמונה עשרה.
קורות חייו

נולד במרקש לאביו ר' שלמה. למד אצל חכמי מרקש. בשנת ה'תק"ה (1745) בהיותו כבן 25 שנים, התחתן. ובאותה שנה התמנה לסופר בית הדין של מרקש. בתפקיד זה שימש 12 שנים. עם תפקידו זה היה חותם על תקנות העיר מרקש יחד עם חברי בית הדין. בשנת ה'תקי"ז (1767) בהיותו כבן 37 התמנה לדיין לצד חביריו הדיינים הוותיקים: רבי דוד בן מאמאן, רבי יעקב פינטו, רבי שמואל הלוי, רבי אברהם קורקוס. רבי יצחק רשם את קורות חייו ביומנו האישי.
קורות חייו > קשריו עם שדרי"ם

רבי יצחק עמד בקשר עם שדר"י צפת וטבריה שהגיעו למרקש. ותיעד מהם מספר סגולות. נדפס במבוא לספר תשובות חכמי מראכש, פנמה תשפ"ב.
קורות חייו > חלומותיו

ביומנו תיעד שמונה מקרים שהראו לו בחלום פסוקי תנ"ך העוסקים בנחמה וגאולה. כמו כן תיעד חלומו התשיעי בו הוא מדבר עם הרי"ף ודן עמו בענייני ההסכמות שעשו קהל מרקש.
רבנותו > אב בית הדין

בשנת ה'תקמ"ד (1784), לאחר פטירת אב בית הדין ורב העיר מרקש - רבי אברהם קורקוס, התמנה רבי יצחק לאב בית הדין ולרבה של העיר תחתיו. בהיותו כאב בית הדין, הצטרפו להרכב הרבנים הדיינים: רבי יצחק פינטו, רבי אברהם פינטו (מהרא"פ), רבי משה בן עטר, ורבי שלמה אסבאג. רבי יצחק תיקן תקנות חדשות ליהודי מרקש, והיה מתכתב בהלכה עם יתר רבני מרוקו מהערים השונות. בין השאר התכתב עם רבי מרדכי בירדוגו אב בית הדין מקנס, רבי שאול ישועה אביטבול רבה של צפרו, ורבי אליעזר די אבילא רבה של רבאט. במיוחד, נודעת התכתבותו הרבה עם רבי מכלוף אוחיון רבה של אספי. רבי מכלוף שהרבה לשאול את רבי יצחק ובית דינו שאלות שונות, ליקט וערך את תשובותיו בהלכה בכתב ידו בקובץ הנקרא 'גנת ורדים'. פסקים שונים שלו מצוטטים על ידי חכמי מרוקו גם לאחר פטירתו.
רבנותו > אב בית הדין > דרשנותו

במסגרת תפקידו של רבי יצחק, היה נוהג לדרוש פעמים תדירות לקהל יהודי מרקש. רבי יצחק כתב בראשי פרקים את מהלך דרשותיו.
בתפקיד הרבנות שימש במשך חמש עשרה שנה עד לפטירתו בגיל 79 בשנת ה'תקנ"ט - 1799.
משפחתו וצאצאיו

רבי יצחק היה אב לארבעה בנים ובת. ארבעת בניו הם תלמידי חכמים:
רבי אהרן חרוש - מחכמי מרקש.
רבי חיים חרוש - מחכמי מרקש.
רבי יוסף חרוש - מדייני העיר מרקש, חתנו של רבי אברהם פינטו (מהרא"פ).
רבי שלמה חרוש - מחכמי מרקש.
ביתו רחל היא חותנתו של רבי משה רוזיליו הראשון - מחכמי מרקש, ור"מ בישיבה.
ניניו של רבי יצחק הם רבי רפאל יוסף חרוש ורבי אברהם חרוש מדייני העדה המערבית בירושלים.
חיבוריו

פסקי דין - ריכוז פסקי הדין הכוללים תשובות על ארבעת חלקי השולחן ערוך, יצאו לאור בספר תורת מראכש - תשובות חכמי מראכש, הוצאת מכון פי ישרים שנת תשפ"ב.
לקריאה נוספת

הרב יוסף פרץ והרב יוסף הלל (עורך), קדושי מראכש, "רבי יצחק חרוש", הוצאת קהילות ישראל, ירושלים ה'תשפ"א.
הערות שוליים

↑  תאריך פטירתו המדויק לא ידוע. אך ברור שהיה זה לאחר י"א אדר, שבתאריך זה הוא חתום על פסק דין.
1 2  מכתצכה"י מס' 10888 (בהמ"ל נ"י) אדרא רבה.
↑  מכתצכה"י מס' 10888 (בהמ"ל נ"י) דף 45 ב.
↑  תורת המרבי"ץ הלכות כתובה סימן ו. הלכות שותפין סימן א, הלכות נזיקין סימן ד, שו"ת דברי מרדכי סימן נג.
↑  אבני שיש ח"ב סימן עז (מהדורה חדשה).
↑  שו"ת באר מים חיים לרב אד"א דף ע"ח ע"א סימן כח.
↑  ראו שבילי משפט לרבי יהושע מונסונייגו (ערך מתנה אות נה עמ' קפו), ליצחק ריח ח"א סי' ל"ג, וח"ב ח"מ הל' הברחה אות ג דף לו ג. ועיין תורת יקותיאל עמ' לד.
↑  מכתצכה"י מס' 10888 (בהמ"ל נ"י) דף 70 א.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב אברהם קורקוס | רבנים ראשיים של מרקש | הבא: הרב אברהם פינטו |
כלבי רוח

ערך זה עוסק בסוג של כלבים. אם התכוונתם ללהקה הישראלית, ראו .
| --- | --- |

 שימושים:  ציד, תחרויות
כלבי רוח הוא סוג של כלבים, הצדים בעיקר בעזרת מהירותם וחוש הראיה שלהם, במקום חוש הריח.
מאפיינים

כלבים אלו מתמחים במרדף אחר טרפם, תוך שמירה עליו בטווח ראייתם, ותפיסתו בזכות מהירותם וזריזותם הרבה. הם חייבים לזהות תנועה במהירות, ועל כן ראייתם חדה. לכלבי רוח גב גמיש, רגליים ארוכות וצעדים ארוכים; הם בעלי לב גדול (יחסית לכלבים אחרים), וריאות חזקות ויעילות במיוחד, המתאימות לריצות אירוביות ואנאירוביות כאחד. גופם רזה, דק ושרירי, ולכן משקל גופם מינימלי. כל אלה הופכים את הכלבים הללו לזריזים ומותאמים לייעודם ככלבי ציד או ככלבי מרוץ.
היסטוריה

כלבי רוח כמו הסלוקי קיימים לפחות 5,000 שנה. השרידים הקדומים ביותר לכלבים אלו נמצאו בחפירות בשומר ומתוארכים ל-6,000-7,000 לפני הספירה. התיעוד המוקדם ביותר לכלבים אלו בהיסטוריה האירופאית היה בכתביו של אריאנוס במאה ה-2 לספירה. אף על פי שהיום כלבים אלו משמשים בעיקר כחיות מחמד, הם הורבעו אלפי שנים על מנת לזהות תנועה, לרדוף, לתפוס, ולהרוג טרף בעזרת מהירותם, ולכן עד היום קיים בהם האינסטינקט לרדוף אחר חיות.
כיום, כלבים אלו משמשים גם בתעשיית מרוצי הכלבים, ועל פי ההערכות, כ-60 אלף כלבי רוח משתתפים בהם. עמותות שונות למען בעלי חיים מוחות על השימוש בכלבים למטרות מרוצים.
רשימה של כלבי רוח נפוצים

כלבי רוח מוכרים:
אזוואק
אייריש וולפהאונד
כלב אפגני
בורזוי
גלגו ספרדי
גרייהאונד
גרייהאונד איטלקי
גרייהאונד הונגרי
דירהאונד סקוטי
ויפט
כלב רוח פולני
סלוקי
סלוגי
קיימים מיני כלבים אחרים אשר מסוגלים לצוד בהסתמך על מהירותם וחוש הראייה שלהם, אך הם אינם מוכרים ככלבי רוח.
ראו גם

גזעי כלבים
קבוצות הפדרציה הבינלאומית לכלבנות
החוג הישראלי לכלבי רוח
הערות שוליים

↑  ארז ארליכמן, בריטניה: גורלם הטרגי של כלבי המירוצים, באתר ynet, 29 בנובמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560459805171  BnF: cb119555025 (data)  GND: 4066270-6  LCCN: sh85053593  NKC: ph119223 
בורזוי
סלוקי
יצחק עגן

| --- | --- |

 לידה:  1909 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1991 (בגיל 82 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 
יצחק עֹגן (לעיתים עוגן) (י' בתמוז תרס"ט, 29 ביוני 1909 – י"ז בסיוון תשנ"א, 26 במאי 1991) היה משורר עברי ומחנך ביישוב ובתקופת המדינה.
ביוגרפיה

נולד בעיר וילנה, אז מרכז יהודי תוסס בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בירת ליטא). בחודש אדר תרפ"ט (1929), עשרה ימים לפני פורים, עלה לארץ ישראל באמצעות סרטיפיקט של תלמיד ב"מקוה ישראל", אך כעבור שבועיים עבר לבית סבתו שושנה ויינברג בירושלים, ועסק בעבודה חקלאית ובבניין. בהמשך למד בבית המדרש למורים בירושלים, ובשנים 1932–1933 למד באוניברסיטת וינה.
עם שובו לארץ ישראל נתן ידו ביצירה ספרותית ועבד בהוראה, עד לפרישתו לגמלאות.
בין השנים 1936–1950 עבד כמורה ומחנך בבית הספר "במרכז" (שם לימד גם דניאל סמבורסקי). מאוחר יותר התמנה למנהל, ומשנת 1960 כיהן כמפקח כללי של החינוך היסודי באזור המרכז. באוגוסט 1964 נפטרה אשתו, השופטת לאה עֹגן. בשנת 1965 נישא בשנית למוזיקולוגית והסופרת ד"ר צפירה קטינסקי, בתם של ברוך קטינסקי וגוטה לבית שרתוק. נפטר בתל אביב במאי 1991,סמוך למלאת לו 82. נקבר בשדרת הסופרים בבית העלמין קריית שאול.
זמן קצר לפני מותו כתב:
המשורר הוא יוסף הנצחי. את אחי אנכי מחפש. את חיי אנכי מחפש. את אלהי אנכי מחפש. את האישה אני מחפש, את האהבה, את הרחמים אני מחפש. החיפוש כפוי עליו. בלעדיו חייו אינם חיים. והשיר - מהו השיר אם לא תפילה, געגועים, נהייה אל מה שאנו מחפשים. אם לא הפגישה עם המחופש, ולו לרגע. אך הרגע מגובש או יצוק בשירה - הוא הנצח המוענק לו לאדם מאת אלהיו...
מלחמות המשוררים

עֹגן השתייך לדור המשוררים והמספרים הארצישראלים, והתבלט מתחילת דרכו כמשורר אנין ובעל תרבות עשירה ומגע לירי. הוא נמנה עם חוג המשוררים שחברו למשורר החשוב יצחק למדן, שערך את הירחון הספרותי "גליונות". משוררים אלה נדחקו לשוליים כמעט בכוחנות על ידי משוררי קבוצת "המודרנה", שמנהיגיה היו אברהם שלונסקי והסופר אליעזר שטיינמן (אביהם של הסופרים דוד שחם ונתן שחם) ששיתפו פעולה במשך שנים רבות, עד שנפרדו דרכיהם. כל עוד התקיים "גליונות" היה בית למשוררים כיצחק עֹגן. אך כתב העת, שהחל לראות אור בכסלו תרצ"ד, חדל מלהתקיים לאחר מות עורכו בתשט"ו, ומבחינה זו איבדו המשוררים בני חבורתו של למדן שטופחו על ידו, חבר ומשורר בעל שיעור קומה.
בני חוג משוררים אלה לא ניגחו את שירת ח.נ. ביאליק כ'משוררי המודרנה' בהנהגתם המהפכנית של שלונסקי ושטיינמן, ואף לא צידדו בעמדתם להדיחו אותו ואת בני דורו ממרכז השירה. גם בשונה מהם יצרו שירה שנמצא בה גוון מיסטי וניגוני שכבר נודע בחוגי הספרות בארץ-ישראל בראשית שנות השלושים ובמידה לא מבוטלת נזקף ליכולת הביטוי האישי והברור של יצחק עֹגן. קיימת הערכה כי הוא אפילו הקדים את המודרניזם של סוף שנות השלושים שזוהה בשירתו של נתן אלתרמן. בספר שיריו 'בהזדככות' (גליונות, תרצ"ה) גרם עֹגן למהפכה אלתרמנית סמויה, שלא זכתה לציון היסטוריוגרפי ראוי, משום דחיקתו של חוג 'גליונות' אל מחוץ לזירת השיח הביקורתי שנוהל בעיקרו על ידי המודרנה השירית באותה תקופה. מבחינה זו הצליחו שלונסקי וחבריו, בהתייחסם בזלזול ובבוטות לקבוצת משוררים מובהקים, להציגם כשוליים לא חשובים ולהרחיקם בהתמדה מתודעת הציבור. ביניהם נמצא יצחק עֹגן שמבחינת הישגיו לא נפל מעורכו יצחק למדן, ובוודאי שלא ממשוררים המזוהים עם 'המודרנה' שקנו לעצמם מעין תעודת-ביטוח בתמורה לקבלת מרותו המוחלטת של שלונסקי כדוברם-מייצגם.
יצחק עֹגן מוחזר מהכפור

במונוגרפיה על שירת יצחק עֹגן שהתפרסמה בשנת 2006 בספר המתאפיין בראייה שונה מהמקובלת, שנכתב בידי החוקר פרופ' אבידב ליפסקר, מתואר המהלך הזה כשהוא משוחרר ממוסכמות השיח על 'הרפובליקה הספרותית', של אלה שתלו באופן בלעדי את מהלכיה של המודרנה במחוות אלימות של מלחמות תרבות ובאסטרטגיות פואטיות של חיסול מסורות ישנות, וכל זה כמוסבר לטובת סגנון חדש. הספר המאיר את שירת עֹגן ובני חבורתו ודורו באור חדש ומזווית מקורית, מעמיד תמונה שונה והוא נקרא: "שירת יצחק עֹגן: אקולוגיה של ספרות בשנות ה-30 וה-40 בארץ ישראל".
'האקולוגיה של הספרות' הופך יוצרות על פניהן ומכניס סדר ועמו גם דין צדק מסוים וחשוב מבחינת הדיאלוג של אנשי שירה בני הזמן הזה עם מלחמות המשוררים מהעבר הלא הרחוק של השירה העברית המקורית. מדובר בשיח מאלף המתייחס לבית הגידול הפואטי ולסביבה התרבותית של הכותב. דיאלוג זה, כדברי ליפסקר, "מחזיר למשוררים שבשולי הקנון את מקומם המעצב במהלכים של צמיחת סגנון חדש, בעיצוב אקלים של טעמים, ובמיוחד בהבלטת המיומנויות הפואטיות של הכותב היחיד כצורה של פיתוח גומחה אמנותית בתוך סביבה שמאפייניה הם חומריים ותרבותיים כאחת."
הספר הנדיר הזה בביקורת הספרותית העכשווית כולל לדברי המו"ל, הוצאת מאגנס, מסה תאורטית הפורסת את מושגיו ומהלכיו של 'השיח על אקולוגיה של הספרות' ובוחנת את מקומו במרחב הכללי של שדות השיח הביקורתיים בהיסטוריוגרפיה העברית.
השלמות

בשנות השלושים לא היה בנמצא סופר או משורר שקיים עצמו מיצירתו, וכל אחד מהם נזקק לעבודה מפרנסת. עֹגן עבד עד לפרישתו לגמלאות בתחום החינוך; תחילה כמורה ומחנך נודע ויותר מאוחר כמנהל מוסד חינוכי ובסופה של דרך זו היה למפקח בכיר מטעם משרד החינוך. בודדים מקרב היוצרים נודעו כמעורבים ממש בחיים הפוליטיים, כדוגמת אלכסנדר פן. השתייכותם הפוליטית של מרביתם אף לא נמצאה במוקד עולמם. אחרים, ועֹגן ביניהם, התמקדו בעשייה למען עמיתיהם. בין היוצרים הידועים שנמנו עם חבריו הקרובים היה גם הסופר יוסף אריכא. לאורך שנות ידידותם ההדוקה הם פעלו במשותף גם לקידומם של כלל היוצרים העבריים 'במדינה שבדרך'. בין היתר הם הוציאו דפדפת לספרות עברית (מאה משוררים ומספרים) שהופיעה בהוצאת צ. ליינמן בשנת 1942. מדי שבוע הוצג בחנויות לרכישה דף המוקדש ליוצר אחד, בדרך כלל, ולעיתים אף יותר מדף אחד, על-פי קצב יכולתו של המו"ל. בכל דף התפרסמה תמונתו של יוצר בצירוף פרטים ביוגרפיים ומשהו מיצירתו המקנה עליו מושג. לדפדפת ספרותית זו הוכנה כריכה מרשימה שצוירה בידי משה קסטל. עֹגן גם ערך את האנתולוגיה "השירה העברית החדשה מרמח"ל ועד ימינו". עריכתו הייתה מקיפה מליקוט החומר ועד לכתיבת מבואות (האנתולוגיה הזאת הופיעה לראשונה ב-1948 ומהדורה חדשה שלה התפרסמה ב-1971).
מיצירותיו

בהזדככות: קובץ שירים, "גליונות", תרצ"ה.
בשער הכליה והפלא: קובץ שירים, "גליונות", תרצ"ט.
יש מולדת לאיש: קובץ שירים, הוצאת צ' ליינמן, ת"ש.
בזעף ליל: קובץ שירים, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תש"ג.
על גשר הליל: קובץ שירים, הוצאת נ' טברסקי, תש"ז.
שמיים אחרים: קובץ שירים, הוצאת דביר, תשי"א.
בחצרות ירח: קובץ שירים, ירושלים, קריית-ספר, תשט"ז.
דמות רזים: קובץ שירים (רישומים: יוסל ברגנר), ספרי קמפון, תשכ"ב.
שירים: קובץ שירים, הוצאת יבנה, תשכ"ג.
שירים אל קצה תוחלת: קובץ שירים, הוצאת אל"ף, 1967.
ההר והאילן: קובץ שירים, הוצאת עקד, תשל"ז.
לכוכב, לדשא: קובץ שירים, הוצאת רשפים, תשמ"א.
החסד, הדין: קובץ שירים, הוצאת רשפים, תשנ"א.
לקריאה נוספת

יצחק עוגן, רשימה מן העזבון (על שירה), ב-"מאזנים" אדר ניסן תשנ"ג (פברואר-מארס 1993), ע' 97.
אבידב ליפסקר, יצחק עֹגן, אקולוגיה של ספרות בשנות ה-30 וה-40 בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשס"ו-2006.
יוסף ליכטנבוים, שירי יצחק עוגן, ב"הגה", 7 במאי 1943.
הלל ברזל, שירת יצחק עוגן, ב-"מאזנים" סיוון תשכ"ג (יוני 1963), ע' 55–57.
פנחס לנדר, גילויי שירתו של יצחק עוגן, ב-"מאזנים" אדר א-ב תשמ"א (מארס 1981), ע' 286–291.
הערות שוליים

↑  יצחק עוגן טען כי עליה כתב עגנון את הסיפור "תהילה".
↑  לאה עוגן באתר חברה קדישא ת"א–יפו; יצחק נימצוביץ, השופטת הראשונה בישראל, דבר, 14 בספטמבר 1964.
↑  יצחק עגן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304630805171  BnF: cb155874694 (data)  GND: 103455981  ISNI: 0000 0001 1491 9104  LCCN: n91007834  SUDOC: 111542030  VIAF: 53322478   WorldCat (עם VIAF): 53322478 
מפגש סופרים ומשוררים עבריים בירושלים, 1943. עומדים מימין: ירוחם לוריא, עזרא המנחם, ש"י פנואלי, יצחק עוגן. יושבים מימין: יצחק למדן, יעקב רבינוביץ, יוסף שכטר.