stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאורגיה באירוויזיון 2024
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי גאורגיה > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| סדר | מדינה | קהל> מיקום | קהל> נקודות | קהל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  מלטה | 13 |  |  |
| 02 |  אלבניה | 15 |  |  |
| 03 |  יוון | 5 | 6 |  |
| 04 |  שווייץ | 6 | 5 |  |
| 05 |  צ'כיה | 7 | 4 |  |
| 06 |  אוסטריה | 10 | 1 |  |
| 07 |  דנמרק | 14 |  |  |
| 08 |  ארמניה | 1 | 12 |  |
| 09 |  לטביה | 4 | 7 |  |
| 10 |  סן מרינו | 8 | 3 |  |
| 11 |  גאורגיה |  |  |  |
| 12 |  בלגיה | 9 | 2 |  |
| 13 |  אסטוניה | 11 |  |  |
| 14 |  ישראל | 2 | 10 |  |
| 15 |  נורווגיה | 12 |  |  |
| 16 |  הולנד | 3 | 8 |  |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי גאורגיה > גמר > תוצאות הצבעה מפורטות

צוותי השיפוט בתחרות מונים חמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה, אזרחי המדינה אותה הם מייצגים. שמותיהם פורסמו לפני התחרות בשם השקיפות. כל צוות שיפוט דירג את 26 השירים שהתחרו בגמר על פי יכולות ווקאליות, ההופעה על הבמה, הרכב השיר ומקוריותו. בנוסף, נאסר על כל שופט להיות קשור בצורה כלשהי עם אחד האמנים המתחרים. הדירוגים האישיים של כל שופט וכן תוצאות הצבעות הקהל פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  שוודיה | 7 | 18 | 18 | 17 | 11 | 12 |  | 19 |  |
| 02 |  אוקראינה | 1 | 8 | 7 | 7 | 6 | 6 | 5 | 1 | 12 |
| 03 |  גרמניה | 8 | 9 | 16 | 6 | 10 | 9 | 2 | 21 |  |
| 04 |  לוקסמבורג | 16 | 24 | 17 | 12 | 9 | 15 |  | 20 |  |
| 05 |  הולנד | 15 | 21 | 13 | 13 | 20 | 18 |  | N/A |  |
| 06 |  ישראל | 23 | 4 | 8 | 8 | 14 | 8 | 3 | 3 | 8 |
| 07 |  ליטא | 22 | 22 | 24 | 18 | 16 | 24 |  | 11 |  |
| 08 |  ספרד | 12 | 16 | 23 | 20 | 19 | 20 |  | 14 |  |
| 09 |  אסטוניה | 14 | 19 | 22 | 22 | 21 | 22 |  | 17 |  |
| 10 |  אירלנד | 21 | 25 | 25 | 25 | 25 | 25 |  | 7 | 4 |
| 11 |  לטביה | 24 | 1 | 1 | 2 | 5 | 3 | 8 | 10 | 1 |
| 12 |  יוון | 9 | 20 | 20 | 11 | 8 | 11 |  | 9 | 2 |
| 13 |  הממלכה המאוחדת | 17 | 15 | 21 | 21 | 24 | 23 |  | 22 |  |
| 14 |  נורווגיה | 10 | 23 | 15 | 19 | 22 | 19 |  | 15 |  |
| 15 |  איטליה | 5 | 3 | 4 | 4 | 3 | 4 | 7 | 8 | 3 |
| 16 |  סרביה | 25 | 7 | 14 | 23 | 18 | 14 |  | 24 |  |
| 17 |  פינלנד | 13 | 14 | 19 | 24 | 23 | 21 |  | 13 |  |
| 18 |  פורטוגל | 6 | 10 | 6 | 9 | 7 | 7 | 4 | 23 |  |
| 19 |  ארמניה | 4 | 6 | 3 | 5 | 2 | 5 | 6 | 2 | 10 |
| 20 |  קפריסין | 18 | 13 | 11 | 16 | 13 | 16 |  | 16 |  |
| 21 |  שווייץ | 2 | 2 | 5 | 3 | 1 | 1 | 12 | 4 | 7 |
| 22 |  סלובניה | 20 | 12 | 12 | 14 | 15 | 17 |  | 12 |  |
| 23 |  קרואטיה | 11 | 11 | 10 | 10 | 17 | 10 | 1 | 6 | 5 |
| 24 |  גאורגיה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 25 |  צרפת | 3 | 5 | 2 | 1 | 4 | 2 | 10 | 5 | 6 |
| 26 |  אוסטריה | 19 | 17 | 9 | 15 | 12 | 13 |  | 18 |  |
ביאורים

↑  הולנד נפסלה כמה שעות לפני הגמר.
רוחות החורף

ערך זה עוסק בספר השישי בסדרת "שיר של אש ושל קרח". אם התכוונתם לסדרת הטלוויזיה שנעשתה בעקבות הספר, ראו .
|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'ורג' ר. ר. מרטין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  אופוס
 סדרה
 סדרת ספרים:  שיר של אש ושל קרח
 ספר קודם:  ריקוד עם דרקונים
 הספר הבא:  חלום של אביב
 
רוחות החורף (בשפת מקור: The Winds of Winter) הוא הספר השישי המתוכנן בסדרת הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
הספר הקודם בסדרה, "ריקוד עם דרקונים", לא הצליח להשלים את כל מהלכי העלילה שמרטין תכנן עבורו כשהתחיל לעבוד עליו, לכן הספר הסתיים ללא קרב אחד גדול שמרטין קיווה להכניס אליו, וכמה דמויות ראשיות סיימו את הספר מבלי שהקוראים ידעו מה עלה בגורלן. מועד פרסום הספר נדחה מספר פעמים. בקיץ 2020 מרטין הביע תקווה לסיים את כתיבת הספר עד ל־2021. בדצמבר 2024 הודה מרטין כי ייתכן שלעולם לא יסיים את כתיבת הספר.
בספרו המתוכנן, הצהיר מרטין כי בכוונתו לפתור את הסוגיות האלו יחסית בתחילת הספר ולהציג את שני הקרבות הגדולים אליהם הוא כיוון: קרב הקרח והקרב במירין – במפרץ העבדים.
מרטין אף הצהיר שבשני הספרים האחרונים בסדרה הוא מתכנן לקחת את הקוראים רחוק יותר מאי פעם לצפון, וש"האחרים" יופיעו בספר.
החל מ-2011, זמן צאת הספר הקודם בסדרה, פרסם מרטין כ-11 פרקים בודדים של דמויות שונות מהספר העתידי, באתר האישי שלו, בכנסי קומיקון, באפליקצית משחקי הכס, ובהוצאות מאוחרות של הספר החמישי מ-2013. באמצעות פרסומים אלו בשילוב מידע שסיפק מרטין בראיונות, ניתן לשער אילו דמויות יופיעו בוודאות בספר השישי.
נקודות המבט המוצגות בספר

מרטין אישר בהזדמנויות שונות כי הספר יכלול פרקים מנקודות המבט של הדמויות הבאות:
סאנסה סטארק - בתם הקטנה של אדארד וקייטלין סטארק, מצויה בקן הנשרים תחת השגחת לורד פטיר באיליש ("אצבעון").
אריה סטארק - בתם של אדארד וקייטלין סטארק, מתלמדת ב"בית השחור והלבן" של כת המתנקשים "חסרי הפנים" בעיר בראאבוס.
טיריון לאניסטר - גמד, אח לתאומים ג'יימי וסרסיי, בנו של הלורד טייווין לאניסטר, בדרכו להישבע אמונים לדאינריז טארגאריין.
באריסטאן סלמי - שומרה האישי של דאינריז טארגאריין, אשר אולץ להתמודד עם מלחמה אכזרית במפרץ סוחרי העבדים.
תיאון גרייג'וי - לשעבר בן חסות של לורד אדארד סטארק, יורש לאיי הברזל. נמלט משבי בידי ראמזי בולטון, בנו הממזר של רוז בולטון.
ויקטאריון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, השליט הקודם של איי הברזל. המפקד של צי הברזל. בדרכו למפרץ סוחרי העבדים.
אאירון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, כהן של האל הטבוע.
אריאן מארטל - בתו הבכורה של דוראן מארטל, נסיך דורן והיורשת שלו.
סרסיי לאניסטר - המלכה העוצרת, אסורה בספט הגדול של באילור בעוון ניאוף וממתינה למשפט בקרב שיוכיח את חפותה.
ג'יים לאניסטר - אחיה של סרסיי, מפקד משמר המלך, מנהל משא ומתן על כניעת נהרן.
בריאן מטארת' - לשעבר אבירה במשמר הקשת בענן של המלך רנלי, במסע חיפושים אחרי בנות סטארק כפי שהבטיחה לקייטלין סטארק ולג'יים לאניסטר.
אריאו הוטא - שומר ראשו האישי של דוראן מארטל, נסיך דורן.
ג'ון קונינגטון - לורד גולה שמתכנן לשוב לווסטרוז ולכבוש את נחלותיו.
בראן סטארק - בנו של נד סטארק, נחשב למת, למעשה לומד לשלוט בכוחותיו המסתוריים מעבר לחומה.
מרטין הצהיר כי אינו מתכנן הוספת נקודות מבט חדשות לספר. כמו כן, ציין מרטין כי סאמוול טארלי ואשה גרייג'וי יופיעו בספר, אך לא כנקודות מבט. כמו כן, אישר מרטין את הופעתן של דמויות נוספות כ"ליידי לב-אבן" (קייטלין סטארק המתה), המכשפה קוואית' מאסשאי, יורון גרייג'וי, ריקון סטארק, וג'יין ווסטרלינג (אלמנתו של רוב סטארק).
הערות שוליים

↑  Writing, Reading, Writing, הבלוג של ג'ורג' מרטין, ה-23 ביוני 2020
↑  לילי פורד, ‏Why George R.R. Martin Broke the "Cardinal Rule of Hollywood" for a Childhood Friend, באתר הוליווד ריפורטר, 5 בדצמבר 2024
↑  פול טסי, ‏13 Years Late, George RR Martin Admits He May Never Finish "Winds Of Winter", באתר פורבס, 6 בדצמבר 2024
1 2  Josh Roberts, ‏'Game of Thrones' Exclusive! George R.R. Martin Talks Season Two, 'The Winds of Winter,' and Real-World Influences for 'A Song of Ice and Fire, ‏1 באפריל 2012, מתוך אתר smartertravel.com
↑  Stubby The Rocket, ‏How Much of George R. R. Martin’s The Winds of Winter is Out So Far?, פורסם ב-2 באפריל 2015, מתוך אתר tor.com
עצמות השמע

| --- | --- |

 שיוך:  אוזן תיכונה 
 מיקום אנטומי:  tympanic cavity 
 התפתחות מתוך:  לסת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1044) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  ossicula auditus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.1.17.001 
 TA2 (2019):  880 
 FMA:  52750 
 קוד MeSH:  A09.246.397.247 
 מזהה MeSH:  D004429 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0013450 
 
עצמות השמע
עצמות השמע והרצועות שלהן
עצמות השמע או עצמימי השמע (TA: Ossicula auditus; Ossicula auditoria), הן שלוש עצמות זעירות בתוך האוזן התיכונה, והן העצמות הקטנות ביותר בגוף האנושי. עצמות השמע המכונות פטיש, סדן וארכוף מעבירות תנודות מכניות מעור התוף למבוך שבאוזן הפנימית. הארכיטקטורה של העצמות מאפשרת להן לפעול כמגבר לתנודות שיוצרים צלילים בעור התוף.
העדרן של העצמות או תת-תפקוד שלהם מוביל לפגיעה בינונית עד חמורה בשמיעה.
אנטומיה ותפקוד

שמותיהן של עצמות השמע ניתנו לפי צורתן המזכירה פטיש (Malleus), סדן (Incus) וארכוף או משוורת (Stapes; מבנה בצורת טבעת בצד האוכף המותאם לכף רגלו של הרוכב).
עצמות השמע יוצרות שרשרת בין האוזן החיצונית לאוזן הפנימית. עצם הפטיש, החיצונית מבין העצמות, מחוברת בצידה המכונה "ידית הפטיש" (Manubrium mallei) לעור התוף, ומתמפרקת עם הסדן בצידה השני. עצם הסדן מופרקת בצידה המרוחק מהפטיש עם הארכוף, ועצם הארכוף מותאמת לחלון הפרוזדור (Fenestra vestibuli; "החלון האובלי"), אחד מפתחיה של האוזן הפנימית.
קולות המגיעים לאוזן ופוגעים בעור התוף, גורמים לתנודות בעור התוף המועברות ממנו לפטיש, מהפטיש לסדן, מהסדן לארכוף ומהארכוף לתוך האוזן הפנימית. תנודות הארכוף מועברות לנוזל שבשבלול האוזן הפנימית ותנודות הנוזל מגיעות לחיישני הקול המתרגמים את התנודות לדחפים עצביים המועברים אל המוח.
כמערכת של מנופים, עצמות השמע מגבירות את עוצמת הרעידות המועברות מהשטח הגדול יותר של עור התוף לשטח של חלון הפרוזדור, עוצמת הרעידות בחלון הפרוזדור חזקה עשרה מונים מזו שבעור התוף. תנועת העצמות יכולה להיות מבוקרת על ידי השריר מותח התוף הנאחז בפטיש ועל ידי שריר המשוורת הנאחז בארכוף. כיווץ השרירים מפחית את עוצמת התנודות המועברות על ידי עצמות השמע ומאפשר להגן על החיישנים באוזן הפנימית מעוצמת קול חזקה מדי ומאידך, שיתוק של השרירים גורם לרגישות יתר לצלילים. ייתכן שפעולת השרירים מאפשרת הפרדה מדויקת יותר בין צלילים גבוהים על ידי הפחתת מעבר צלילים נמוכים.
עפר קניספל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באפריל 1961 (בן 63) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  תסריטאי, מחזאי, מוזיקאי, עיתונאי, שחקן וסופר
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ofer.knispel
 
עפר (בן אדל) קניספל (נולד ב-24 באפריל 1961) הוא תסריטאי, מחזאי, מוזיקאי, עיתונאי, שחקן וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

קניספל נולד ביפו וגדל בגבעתיים. בגיל 16 עת מעבר הוריו לרמת גן, נשאר לגור אצל סבתו אדלה (לאחר מותה הוסיף כשם אמצעי את "בן אדל" לזכרה). בצבא שירת בגרעין נח"ל, ונפצע בלבנון. הוא חי שנה וחצי בקיבוץ מורן בגליל. לאחר מכן עבד כקצין ביטחון ב"אל-על" במשך 8 שנים, כשבמקביל כתב לתיאטרון והעלה מחזות פרי עטו ב"תיאטרון הסימטה" ביפו.
בשנת 2008 היה שותף להקמת עמותת "כמונו", המסייעת להורים נזקקים במתן טיפול נדרש לילד אוטיסט. קניספל כיהן בוועד המנהל של העמותה במשך ארבע שנים כמבקר פנים.
נמנה עם הכותבים בתוכנית הסאטירית "גב האומה". לאחר פיטוריו תבע בשנת 2016 את חברת ההפקה על פיטורים שלא כדין, והצדדים הגיעו לפשרה לשביעות רצונו.
בשנת 2017 לאחר תום ההליך המשפטי, יזם פניה לאתר mako לגבי תנאי העסקה ב"גב האומה". בעקבות הפנייה עלתה כתבה של העיתונאית יאנה פבזנר על מנחה ועורך התוכנית ליאור שליין ובה עדויות של עובדים לשעבר, לגבי דפוס העסקה פוגעני. שליין הגיש תביעת לשון הרע בסך חצי מיליון ש"ח נגד קניספל, בטענה שניהל "מסע נקמה אובססיבי" נגדו בפייסבוק וברדיו לאחר שפוטר. בפסק דין שניתן ב-3 באוגוסט 2020 נדרש קניספל להתנצל לאחר שנקבע כי שיקר, והתנצלותו תופיע בראש דף הפייסבוק שלו למשך שנה אחת (עד אוגוסט 2021).
ביוגרפיה > טלוויזיה

בשנת 1991 החל לכתוב לתוכנית הילדים "פרפר נחמד" בטלוויזיה החינוכית. בהמשך במסגרת שידורי הניסיון של ערוץ 2 השתלב בכתיבת התוכנית "קבלת שבת"
בשנת 1994 כתב לתוכנית ההומוריסטית הקומדי סטור במסגרת הזכיינית טלעד בערוץ 2 ולתוכנית המערכונים "נפלו על הראש" בכיכובו של נאור ציון
בשנת 1995 כתב ל"אוטוטו" מגזין הילדים בהנחייתו של גיא מרוז ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית
בשנת 1996 כתב לתוכנית "אקשן"
בין השנים 1996–2001 כתב לתוכנית הסאטריה הפוליטית "החרצופים"
בשנת 2004 כתב לתוכנית "כל שבת שנייה"
בשנת 2006 יצר את "זומזום", קומדיית מצבים המיועדת לילדים ונוער, ששודרה בערוץ הילדים ב-yes
בשנת 2006 כתב לתוכנית המערכונים והאירוח יצפאן בהוט3
בשנת 2007 כתב לתוכנית "שוואנג"
בשנת 2008 כתב לתוכנית הבידור הסאטירית "שבוע סוף!" בערוץ 2
בשנת 2009 לתוכנית הלייט נייט "הלילה עם ליאור שליין"
בשנת 2010 כתב לתוכנית "שבוע סוף החדש"
בשנת 2011 כתב לקומדיית המצבים "החיים זה לא הכל"
בשנת 2014 כתב לתוכנית הסאטירה "מצב האומה" (לימים גב האומה)
בשנת 2016 כתב לסיטקום "לה פמיליה" ששודרה בערוץ 10
משנת 2017 משמש ככותב הראשי בתוכנית "עד כאן!" של תאגיד השידור הישראלי
ביוגרפיה > ספרים

בשנת 2001 יצא ספרו "האזרח י.". הספר הוא אסופה של עשרות מכתבים ששלח לידוענים, פוליטיקאים, חברות ממשלתיות ומסחריות בשם הדמות הפיקטיבית יואל קרני, ואת התשובות שקיבל למכתביו. במכתבים אלה מתלונן קרני על דברים קטנוניים, מציע הצעות מופרכות או מפנה שאלות ובקשות הזויות אך משעשעות, ומקבל מכתבי תגובה, חלקם רציניים וחלקם משועשעים.
בשנת 2003 יצא ספרו "כל שבת שנייה". הספר הוא מדריך שלם לגרוש הישראלי ומוצג כפרקי מיומנו של קניספל. הספר מלווה בצילומים של האמן יואב אפרתי. בעקבות הספר עלתה בשנת 2004 סדרה באותו השם בערוץ הילדים אותה כתב קניספל.
בשנת 2008 יצא בעם עובד ספרו "אגדות שהיו באמת".
ביוגרפיה > מחזות

קניספל כתב מספר מחזות, ביניהם "עצמאות" ו"משחק ילדים" שהוצגו בתיאטרון הסימטה, "לוסטיג" בתיאטרון הנגב, והצגת ילדים "אבא עושה בושות" על פי ספרו של מאיר שלו. בנוסף, העלה את ההצגה "תירה כבר וזהו" במסגרת פסטיבל הקומדיה על שם אפרים קישון ובביומו של רמי ורד.
ביוגרפיה > טורים

במהלך הקריירה שלו כתב קניספל טורים אישיים למספר עיתונים שונים. ביניהם טור סאטירי ב"עכבר העיר", וטור אישי באתר וואלה בשנת 2014, במהלך מבצע צוק איתן.
ביוגרפיה > רדיו

בשנים 2009–2010 הגיש פינת "דברים שצריך להספיק לפני שתיפול הפצצה" בתוכנית הלילה הקומית "ציפורי לילה מחפשות פואנטה" שבגלי צה"ל.
ביוגרפיה > משחק

בשנת 2015 שחק בסדרה פרודים ששודרה בערוץ 2 בתפקיד דייוויד פומרנץ
בשנת 2011 שחק בסדרה החיים זה לא הכל ששודרה בערוץ 2
בשנת 2005 שחק בסדרה זומזום בתפקיד אבא של חורן ששודרה בערוץ הילדים
הערות שוליים

1 2  אביחי בקר, מקן בורוכוב לתחיה ובחזרה - זו הדרך שעשה עפר קניספל, מחזאי צעיר, שמחזהו, "עצמאות", מוצג בסימטה, חדשות, 13 באוגוסט 1992
↑   ליאור שליין נגד קשת: "החליטו לטנף עליי בעקבות פרשת אלכס גלעדי והביקורת על ביזוי נשים", באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2017
↑  יאנה פבזנר, ‏לא מצחיק, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2017
↑  שגיא בן נון‏, "במקום שליאור שליין ייעלם בבושה, הוא מגיש נגדי תביעת השתקה", באתר וואלה, 26 ביוני 2018
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏ניצחון לליאור שליין: התסריטאי שהאשים אותו בהתעמרות - יתנצל, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2020
↑  לה פמיליה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311616105171  ISNI: 0000 0000 6695 2507  LCCN: no2001092076  VIAF: 71048933   WorldCat (עם VIAF): 71048933
Kurzgesagt – In a Nutshell

| --- | --- |

הלוגו המינימליסטי של קורצגזגט
 ניו מדיה
 תקופת הפעילות:  9 ביולי 2013 – הווה (11 שנים)
 ז'אנר:  מדע
 רשומים:  20.5 מיליון 
 צפיות:  3,067,674,783 
 kurzgesagt.org
פטריציה מוסקה מ־Kurzgesagt, ביום האינטרנט בסטוקהולם, 2018
Kurzgesagt – In a Nutshell (בעברית: קורצגזגט - בקצרה) הוא ערוץ יוטיוב גרמני עם 20 מיליון מינויים, שהוקם על ידי פיליפ דטמר. ערוץ היוטיוב מתמקד בתכני חינוך מונפשים, הנעים בין: אסטרופיזיקה, פסיכולוגיה, פוליטיקה, כלכלה, טבע, מדע בדיוני ומגה-מבנים, פרדוקסים למיניהם, פילוסופיה, בריאות, טכנולוגיה, זיהום הסביבה, אוכל ואנושות. על פי סטיב טיילור, סרטוני הערוץ בדרך כלל באורך של ארבע עד שש עשרה דקות, כאשר רובם זמינים דרך הערוץ הגרמני שלהם- Dinge Erklärt – Kurzgesagt (תרגום מגרמנית: הדברים מוסברים - בקצרה).
הסרטונים מציגים נושאים מורכבים בגישה מאוזנת אשר מציגה יתרונות וחסרונות. לדוגמה, בסרטון על נזקי הפלסטיק הוצגו גם יתרונות וכן העלויות הסביבתיות הכרוכות בשימוש בחומרים תחליפיים.
מלבד הערוץ האנגלי והערוץ הגרמני שלהם, הם החלו ליצור סרטונים עבור הערוץ הספרדי שלהם, En Pocas Palabras – Kurzgesagt באוגוסט 2019. בזמן שהערוץ האנגלי שלהם מממן את עצמו בעיקר על ידי תרומות מהצופים שלהם וחסויות אישיות, הערוץ הגרמני נתמך בעיקר על ידי פונק ווויקס, בנוסף למענק מקרן ביל ומלינדה גייטס.
בינואר 2022 קורצגזגט פתחו ערוצים בצרפתית, הינדי, יפנית, פורטוגזית, ערבית וקוראנית, בנוסף לערוצים הקודמים שלהם.
ב־22 במאי 2022, עם 18 מיליון מנויים ו־150 סרטונים, קורצגזגט דורגו כערוץ מספר 338 בעולם עם הכי הרבה מנויים.
ההיסטוריה של הערוץ

ערוץ היוטיוב של קורצגזגט נוצר ב-9 ביולי 2013, זמן קצר לאחר שהמייסד, פיליפ דטמר, סיים את לימודיו באוניברסיטת מינכן למדעים שימושיים.
הסרטון הראשון בערוץ, בנושא של האבולוציה, פורסם כעבור יומיים. הסרטונים בערוץ היו פופולריים מהצפוי, ובשש השנים הבאות, עבר הערוץ מפרויקט שפיליפ עבד עליו בזמנו הפנוי, לסטודיו לאנימציה עם צוות של למעלה מ-40 איש.
בשנת 2015, קורצגזגט הוזמנו לעשות סרטון עבור קרן ביל ומלינדה גייטס, ומאז קורצגזגט התחילו לפעמית לעשות סרטונים עבור הקרן. ב־28 בספטמבר 2017, קורצגזגט הצטרפו לפונק של ARD ו-ZDF.
בשנת 2019 הפך קורזגסגט לערוץ הגרמני הראשון עם למעלה מ-10 מיליון מינויים.
ראו גם

ערוץ יוטיוב
סטודיו לאנימציה
ביאורים

↑  נכון ליוני 2022
הערות שוליים

↑  ערוץ היוטיוב בגרמנית
↑  הסרטון על נזקי הפלסטיק
↑  ערוץ היוטיוב בספרדית
↑  סרטון של קורצגזגט על איך הם מכינים סרטונים שלהם
↑  ערוץ היוטיוב בצרפתית
↑  ערוץ היוטיוב בהודית
↑  ערוץ היוטיוב ביפנית
↑  ערוץ היוטיוב בפורטוגזית
↑  ערוץ היוטיוב בערבית
↑  ערוץ היוטיוב בקוראנית
↑  הערוצים של קורצגזגט
↑  קורצגזגט באתר של להב חברתי
↑  הסרטון על האבולוציה
חורב (בית כנסת)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  חורב 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1930
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־30 של המאה ה־20 
 
 קואורדינטות:  31°46′30″N 35°12′54″E﻿ / ﻿31.775°N 35.215°E﻿ / 31.775; 35.215
 www.chorev.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) חורב(למפת ירושלים רגילה) חורב(למפת הרי ירושלים רגילה) חורב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) חורב
 
חֹרֵב הוא בית כנסת בירושלים, שנוסד בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי תלמידי הרש"ר הירש בשכונת רחביה. כיום מתפללים בבית הכנסת בעיקר תושבי השכונה ואורחים המשתייכים לזרם דתי-לאומי.
חזית בית הכנסת חורב (תש"ף)
בית הכנסת הוקם בידי יהודים חרדים, תלמידיו של הרב שמשון רפאל הירש וחניכי שיטת תורה עם דרך ארץ, שעלו ארצה בעלייה החמישית והתיישבו בירושלים. קבוצה זו ייסדה מוסדות נוספים, בהם בית הספר חורב וישיבת קול תורה. בשנות התשעים נסגר בית הכנסת בשל הזדקנות הקהילה. בשנת 2003 חודש המניין על ידי קבוצה מתושבי השכונה וכיום משמש בית הכנסת מקום תפילה ופעילות תורנית למאות מתפללים מדי שבוע.
היסטוריה

את המבנה ברחוב אבן גבירול 20 תכנן האדריכל אליעזר ילין. מבנה אבן בן קומה אחת ללא גג רעפים, כשבחלקו האחורי חצר גדולה עם שער יציאה לגן הכוזרי. המבנה שימש את משפחת אוסטר עד שנת 1937, באותה שנה נאסר ראש העיר המוסלמי  חוסיין אל חאלידי, ואוסטר ששימש כסגנו הפך לראש עיריית ירושלים בפועל.  אז עברה המשפחה להתגורר ברחוב אחר בשכונה.
היסטוריה > רכישת מבנה בית הכנסת

חברי הקהילה שהגיעו לירושלים לא מצאו את מקומם בבתי הכנסת הקיימים. בתחילה התפללו חברי הקהילה בבתיהם של חברי הקהילה, הבולט שבהם הוא ביתו של ד"ר פאלק שלזינגר מנכ"ל בית החולים שערי צדק שהתגורר עם משפחתו באותם ימים בשכונת זיכרון משה. לאחר שהוחלט על הקמת הקהילה ואיחוד מספר מנייני מתפללים נקבע מקום מושבה של הקהילה בשכונת רחביה. גם עמותה יוסדה על ידי החברים והיא זו שרכשה את מבנה בית הכנסת מדניאל אוסטר, ממייסדי שכונת רחביה וראש העיר היהודי הראשון של ירושלים. משפחת אוסטר שהחליטה לעבור לבית גדול יותר מכרה את ביתה לעמותת חורב, שרכשה אותה בשיתוף רשת גני הילדים החרדית אהל יעקב ותנועת הנוער החרדית לאומית עזרא. מבנה בית הכנסת שימש כגן ילדים בחלקו האחורי וכסניף עזרא המרכזי של ירושלים.
לאחר רכישת מבנה הקבע לקהילה נבחר השם "חורב" על שם ספרו הראשון של הרש"ר הירש.
בין מייסדי המניין ניתן למנות את מנהל בית החולים שערי צדק ד"ר פאלק שלזינגר, ההוגה יצחק ברויאר, עורכי דין, רופאים וסוחרים. יצחק וויל שימש כגבאי וחזן עד פטירתו בשנת 2011.
היסטוריה > סניף עזרא ירושלים

תנועת עזרא הוקמה בגרמניה כתנועת נוער חרדית לאומית והחלה את דרכה בדומה לקהילת חורב בוועידה ראשונה שנערכה בפרנקפורט ובהשתייכות לתנועת אגודת ישראל. התנועה החלה את פעולתה בהתיישבות חקלאית אבל לאחר שנים ספורות החלו בהקמת סניפים. הסניף הראשון והיחיד בירושלים לאורך שנים רבות היה סניף "עזרא" בבית הכנסת חורב. בעת רכישת המבנה ראו בו חברי הקהילה "מרכז קהילתי" ונוכחותם של נערים ונערות מכל רחבי ירושלים לאורך ימות השבוע ובשבת במבנה בית הכנסת אכן הפך אותו לכזה. הסניף נחנך בנובמבר 1936 ובשיאו הגיע מספר החניכים ל-500.
היסטוריה > חורב כיום

בית הכנסת הוא מבתי הכנסת היחידים כיום ברחביה המשמשים את הציבור הדתי-לאומי. בבית הכנסת קהילה שמרבית חבריה תושבי רחביה העוסקים במקצועות חופשיים. כיום נהנה בית הכנסת מפריחה ומשמש משכן לאירועים חברתיים ותורניים, שיעורי תורה וכולל יומי. בבית הכנסת מתפללים והתפללו דמויות ירושלמיות ידועות דוגמת הרב הפרופ' נחום רקובר, פרופ' יונה פרנקל, רחמים מלמד כהן ועוד. גם כיום כמו בעבר משמשת חצר בית הכנסת לשמחות ואירועים משפחתיים של חברי הקהילה.
ראו גם

חורב (רשת חינוך)
עזרא (תנועת נוער)
לקריאה נוספת

ראובן גפני, "מקדש מעט - בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים", יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 59–69. הפרק על בנין ציון (עמ' 47–58) גם רלוונטי להבין את היסטוריית בית הכנסת בהקשרה.
הערות שוליים

↑  אבן גבירול 20 בית חורב ביתו של דניאל וגוליה אוסטר, באתר www.malon.co.il
1 2  ראובן גפני, מקדש מעט - בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 2004, עמ' 70-82
↑  ההיסטוריה התנועתית, באתר תנועת הנוער עזרא
חניכי סניף עזרא ירושלים בהפגנה נגד הספר הלבן 1938
חצר בית הכנסת בעת אירוע פדיון הבן קיץ 2018
דיק לנדי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1907 סו סנט מארי, מישיגן, ארצות הברית
 פטירה:  7 באפריל 1990 (בגיל 82) סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ריצ'רד ג'יימס לנדי
 תקופת הפעילות:  1929–1973 (כ־44 שנים)
 תחום יצירה:  הנפשה, בימוי סרטים
 הושפע על ידי:  נורם פרגוסון 
 יצירות ידועות:  פיתוח דמותו של דונלד דאק
 בת זוג:  אן לנדי חואניטה שרידן (1932-1934) מייבל לנדי (1939)
 מספר צאצאים:  3
 
ריצ'רד "דיק" ג'יימס לנדי (באנגלית: Richard "Dick" James Lundy;‏ 14 באוגוסט 1907 – 7 באפריל 1990) היה אנימטור ובמאי קולנוע אמריקאי שעבד במספר אולפני הנפשה, ביניהם חברת וולט דיסני, MGM והאנה-ברברה. לנדי היה חלוץ של הנפשת אישיות לדמויות והוא זכור בעיקר כאחד מיוצרי הדמות דונלד דאק. לאורך הקריירה שלו עבד כאנימטור ראשי בלפחות 60 סרטים, קצרים וארוכים כאחד, וביים 51 סרטים קצרים.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

לנדי נולד בסו סנט מארי, מישיגן, לג'יימס ומיני לנדי והיה בנם היחיד. זמן קצר לאחר לידתו עברה המשפחה לדטרויט, בשל עבודתו של אביו.
כשלנדי היה בן עשר, נפרדו הוריו. לנדי ואמו עברו לגור בפורט הורון מצפון לדטרויט. מאוחר יותר חזרו לעיר שם עבדה אימו של לנדי כמלצרית. לנדי עבר ללוס אנג'לס בסוף שנות ה-20.
ביוגרפיה > קריירה בדיסני

בשנת 1929, לנדי החל לעבוד בוולט דיסני הפקות, הפך למומחה הריקוד של האולפן, והנפיש רבים מהמופעים המוזיקליים בסרטים הקצרים של דיסני. מאוחר יותר עבד על "שלושה חזירים קטנים" (1933) ועל "ההתרמה לבית היתומים" (1934). לאחר שעבד על "שלגיה ושבעת הגמדים" (1937), הפך לנדי לבמאי בדיסני.
ביוגרפיה > קריירה בדיסני > דונלד דאק

לנדי לא היה הראשון שצייר או הנפיש את דונלד דאק. הדמות נוצרה על ידי המעצב יליד שווייץ אלברט הורטר והונפשה על ידי ארט באביט ודיק הומר בסרט הקצר "התרנגולת הקטנה והחכמה" (1934). זו הייתה הופעתו הראשונה של דונלד, למרות שהסיפור הציע מעט הזדמנויות לפיתוחה של הדמות. אך זה לא איחר להגיע בהופעתו השנייה של דונלד, "ההתרמה לבית היתומים" (גם בשנת 1934), שבה לנדי היה האנימטור היחיד של דונלד. על פי פרקטיקת ההנפשה המקובלת, השמע והקולות של הסרט הוקלטו תחילה ולאחר מכן הושמעו לאנימטורים וכך הנפישו לפיהם. בהאזנה לקלרנס נאש, המדבב של הברווז ב"ההתרמה לבית היתומים", אמר לנדי "[אני] החלטתי ש[דונלד] הוא שחצן אגואיסטי. אם משהו עיצבן אותו, הוא משתגע ונכנס להתקף זעם".
ביוגרפיה > קריירה לאחר דיסני

בשנת 1943, לנדי עזב את אולפני דיסני ועבר לעבוד אצל וולטר לאנץ הפקות. הוא התחיל כאנימטור ושוב הפך לבמאי. הוא ביים סרטים קצרים בכיכובם של אנדי פנדה ווודי הנקר ובסדרה "Swing Symphonies". לנדי היה אחראי על שינוי כיוון האולפנים לסגנון יותר רברבני מהיצירות של דיסני ו-MGM, ניגוד מוחלט בהשוואה לעבודותיו של המנהל הקודם של האולפנים, שיימוס קולהאן. לאחר שאולפן לאנץ נסגר ב-1949, לנדי עבד עבור וולף הפקות, שם הוא עבד על פרסומות לטלוויזיה. בשנת 1950, לנדי עבד עבור MGM על הסרטים הקצרים של בארני דב ועל הסרט "Droopy Caballero" בכיכוב דמותו של הכלב דרופי.
ב-1959 עבד לנדי עבור האנה-ברברה בסדרות "משפחת קדמוני", "יוגי דב" ו"סקובי-דו, איפה אתה?". הוא פרש ב-1973, אך המשיך לעבוד כעצמאי במשך מספר שנים לאחר מכן.
ביוגרפיה > חייו האישיים

לנדי היה נשוי שלוש פעמים. נישואים ראשונים עם אן לנדי, שהובילו לשני ילדים, לאחר הגירושים הוא עבר לטולוקה לייק בקליפורניה. ב-1932 התחתן עם חואניטה שרידן שעבדה גם באולפן דיסני. נישואים אלה היו קצרים והסתיימו בגירושים ב-1934. בשנת 1939, לנדי התחתן עם מייבל לנדי ולשניים נולדה בת אחת.