אירופה (מיתולוגיה)
הערות שוליים

1 2 3  הרודוטוס, היסטוריות, 4.45 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2  גיא דרשן, אחר המבול, מוסד ביאליק, עמ' 219
↑  במעתק b שמית הועתקה ל־π ‏(p) יוונית; ביטויים למילה ניתן למצוא בתיאור הגאוגרפי האשורי erēbu או erēb šamši כשם ל"(ארץ) ערוב השמש", ו־aṣū (יציאה, מוצא השמש – המקור לשם אסיה) למזרח (ראו Michael Barry, L'Europe et son mythe : a la poursuite du couchant, Revue des Deux Mondes, 1999, עמ' 110–117, וכן ארנסט דוד קליין, ערכים אַסְיָה ואֵירוֹפָּה, A Comprehensive Etymological Dictionary of the Hebrew Language for Readers of English, 1987), וכן בערבית "אל־ע'רב" ו"אל־מע'רב" הם מונחים גאוגרפיים לארץ מערבית (ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 311).
1 2 3  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 311
↑  ראו גם: Jeff Starck, Legend of Europa and the bull on coin from Crete, Coin World, ‏18.2.2016; Greek Stater of Gortyna: Europa and Bull, Coin Talk, ‏9.4.2021
↑  גיא דרשן, אחר המבול, מוסד ביאליק, עמ' 67
↑  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 2.1.1–2.1.5
1 2  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 3 שורות 1–4 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
1 2 3  הרודוטוס, היסטוריות, 4.147–4.148 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2 3  אפולוניוס מרודוס, ארגונאוטיקה, שיר 3 שורות 1177–1187 (ראו במקור היווני, בתרגום לאנגלית: (1) (2), ובתרגום לעברית)
1 2 3  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 5.78.1–5.79.3 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2 3  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 5.25.12–5.25.13 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  לוקיאנוס מסמוסטה, אודות האלה הסורית, פסקה 4
1 2  


היגינוס (אנ'), Fabulae, ‏178 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית):

אירופה בת אגריופה ואגנור היתה, צידונית. יופיטר, ששינה את צורתו לשור, מצידון לכרתים נשאה, וממנה הוליד את מינוס, סרפדון ורדמנתיס. אביה אגנור את בניו שלח להחזיר את אחותם, או אחרת – לטווח ראייתו לא לחזור. פויניקס לאפריקה נשלח, ושם נשאר. לכן האפריקאים פונים נקראים. קיליקס משמו נתן את השם לקיליקיה. קדמוס בנדודיו לדלפי בא. שם האורקל אמר לו לקנות מחוואים פר עם סימן בצורת ירח על צדו, ולהוליך אותו לפניו. במקום בו יכרע היה הגורל שייסד עיר וישלוט. כששמע קדמוס את האורקל, עשה כדברו. בחפשו מים הוא בא למעיין של קסטליה (אנ') עליו דרקון, מזרע מארס, עליו שמר. הוא הרג את עמיתי קדמוס, אך נהרג על ידי קדמוס בעזרת אבן. תחת הנחיית מינרווה הוא זרע את השיניים וחרש תחתיהן. מהם צמחו הספרטוי. הם לחמו ביניהם, אך חמישה מהם שרדו, הם כתוניוס, אודאיוס, היפרנור, פלורוס ואכיון. יתרה מכך, בויוטיה נקראה על שם השור אחריו קדמוס עקב.
1 2  מוסכוס, אידיליה 2 – Ευρώπη (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2  הומרוס, איליאדה, שיר 14 שורות 321–322
1 2  Jebb, Richard Claverhouse (1905), Bacchylides: The Poems and Fragments, Cambridge University Press, p. 376
1 2  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 7.4.1 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 4.2.1–4.2.5 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית) 5.48.5–5.49.3, 5.58 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 2 שורות 833–875 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית) וספר 3 שורות 1–4 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 3 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  נונוס, דיוניסיאקה, 1.46–1.362 (ראו במקור עם תרגום ובתרגום לאנגלית)
↑  אכילס טטיוס (אנ'), לאוקיפה וקליטופונטה (אנ'), 1.1 (ראו במקור היווני עם תרגום לאנגלית)
1 2  Fergus Millar, The Phoenician cities: a case-study of Hellenisation, The Cambridge Classical Journal 29, 1983, עמ' 67 doi: 10.1017/S0068673500004508‏, JSTOR 44696895
↑  בין המאפיינים המזרחיים נמצאים תלתלי הפר מעל עיניו, הקפת עיניו בפסים מקבילים, הקווים המתעקמים המקבילים על צווארו וזנבו המועבר על השוק. כמו רוב החיות המקודשות באומנות לבנטינית, מסתכל פונה השור אל המתבונן. ראו מיכאל אבי־יונה, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, 2004, עמ' 38–40
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 1.1–1.5 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 2.44 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 3.1.1–3.1.2
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 7.2.5 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 9.19.1 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  יואנס צצס, כיליאדס, 2.292
↑  אפולוניוס מרודוס, ארגונאוטיקה, שיר 4 שורות 1638–1688 (ראו במקור היווני, בתרגום לאנגלית: (1) (2), ובתרגום לעברית)
1 2  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 4.60.2 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 3.1.2
↑  נונוס, דיוניסיאקה, 1.352–1.363 (ראו במקור עם תרגום ובתרגום לאנגלית)
↑  George Francis Hill, Catalogue of the Greek Coins of Phoenicia, Arnaldo Forni - Editore, 1965, עמ' 316, 318 (ושם הפניות מדויקות)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458017305171  GND: 118531409  LCCN: nb2016018029  NKC: jo2016908813  SUDOC: 02975755X  VIAF: 43147663085660552198   WorldCat (עם VIAF): 43147663085660552198 
מטבע מגורטין שבכרתים, 350 לפנה"ס לערך, אירופה יושבת על עץ ערבה; בצד השני שור המסמל את זאוס
מטבע מפאיסטוס (אנ') שבכרתים, 360–340 לפנה"ס, השור זאוס ניגש לאירופה, המושיטה אליו ידה
מטבע מגורטין, 450–400 לפנה"ס, אירופה ישובה על זאוס השור
אירופה והפר - פרסקו מפומפיי
קבוצות הכוכבים שור ואוריון. ניתן לראות את רגל ימין של השור מושטת לאוריון, אך לא את חצי גופו התחתון (השקוע במים בחלק מהתיאורים)
מטבע מצידון המציג את אירופה על השור, ומתחתיה כיתוב ביוונית ΣΙΔΩΝΙΩΝ ופיניקית 𐤋𐤑𐤃𐤍𐤌 (שניהם במשמעות "לצידונים")
תבליט אבן של אירופה על השור, המאות ה־7–6 לפנה"ס, מסלינוס (אנ'), קולוניה יוונית ופיניקית בסיציליה. בין רגלי השור שני דולפינים המסמלים את הים שמתחתיו. עיצוב הפר מראה על השפעה אומנותית מהלבנט
פסלון טרקוטה של אירופה על הפר, בויוטיה, המאה ה־4 לפנה"ס
מטבע מגורטין, 350–322 לפנה"ס, אירופה יושבת על עץ ערבה; בצד השני שור המסמל את זאוס
מטבע שני אירו מודרני מיוון, המציג את אירופה על השור