stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שישה ימים של מלחמה (ספר)
תוכנו של הספר > למה ניצחה ישראל

מנהיגים ומפקדים ערבים נאבקו כדי להוכיח את לוחמנותם ולהתעלות אחד על השני בשנאתם לישראל: במקרה של ההנהגה הבעת'יסטית של סוריה, אורן טוען כי המלחמה הייתה מרכזית באידאולוגיה שלהם, בעוד עבור המצרים הרטוריקה המתלהמת כלפי ישראל הייתה ניסיון לזכות במנהיגות הגוש הפאן-ערבי — אף על פי שמצרים לא רצתה במלחמה. בתוך מצרים ההנהגה הייתה מפולגת באופן מסוכן, ופלגים שונים עשו שימוש ברטוריקה אנטי-ישראלית כדרך ללחימה אופוזיציונית במשטר. כתוצאה מכך, לא הייתה שום דרך יעילה שבה יכלו הערבים, כמכלול, להשתמש בעליונותם המספרית במלחמה רבת-חזיתות, בעוד הכוחות המזוינים של המדינה הערבית הגדולה ביותר נתפסו בין הוראות ואסטרטגיות שונות. הישראלים עבדו קשה, ותכננו בקפידה את האפשרות של מלחמה עם צבא שעבד על הנושא במלוא המרץ. לעומת זאת, אחד מגנרלי סוריה חזה מפלה מוחלטת של ישראל בארבעה ימים "לכל היותר." נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר התעקש כי חיל האוויר הישראלי לא יהיה מסוגל לתקוף את בסיסי חיל האוויר המצרי. למעשה התקפה ישראלית מוצלחת על שדות התעופה של חיל האוויר המצרי הייתה גורם מפתח בניצחון ישראל. אחד מקציני מצרים תיאר את הנהגת ארצו כאחוזה באמונה כי "הריסתה של ישראל הייתה משחק ילדים שדרשה רק את חיבור מספר קווי טלפון לבית המפקד, וכתיבת סיסמאות הניצחון."
קבלת הספר

הספר זכה לשבחים על ידי המבקרים, וזכה בפרס הספר של "לוס אנג'לס טיימס" להיסטוריה. הוא שהה במשך שבעה שבועות ברשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס". מבקר הספרים של "ניו יורק טיימס" כתב טובות על הספר "שישה ימים של מלחמה", כמו ביקורת הספרים ב"וושינגטון פוסט", שם כונה הספר, "לא רק הספר הטוב ביותר שנכתב עד כה על מלחמת ששת הימים, אלא שסביר להניח שיישאר הטוב ביותר." ביקורות חיוביות פורסמו גם על ידי "The Atlantic", על ידי "ניו ריפבליק", על ידי "הגרדיאן", על ידי "ניוזוויק", על ידי "האקונומיסט", ועל ידי ההיסטוריון ג'ון קיגן ו"ההיסטוריון החדש" הישראלי בני מוריס.
נורמן פינקלשטיין כתב סקירה ביקורתית, בה קרא ל"שישה ימים של מלחמה" בעל "נרטיב מתנצל" שבו אורן "בעיקרון מדגיש שוב את הגרסה הישראלית הרשמית של מלחמת יוני". מן הצד השני, אמנון לורד כתב מאמר באתר "מידה" שבו טען כי "יש חלל גדול בכתיבה של היסטוריה אמיתית ומקיפה על מלחמת ששת הימים", וכי רק אורן בספרו התקרב לכתיבת היסטוריה כזאת. הוא אף ציין שיש בספר מההיסטוריה ה"רשמית".
הערות שוליים

↑  רשימת רבי-המכר של "ניו יורק טיימס", 8 באוגוסט 2002
↑  "Oxford University Press: Six Days of War: Michael B. Oren". Oxford University Press. 2007-06-11. נבדק ב-2007-07-02.
↑  בר-און, רפרוף כנפי הפרפר, עמ' 629: 13 ארכיונים בישראל, 12 ארכיונים בארצות הברית, הארכיון הלאומי הבריטי וארכיון משרד החוץ הסובייטי
↑  בר-און, רפרוף כנפי הפרפר, עמ' 626
↑  בר-און, רפרוף כנפי הפרפר, עמ' 626–627
↑  בר-און, רפרוף כנפי הפרפר, עמ' 627: "אורן שב ומזכיר את הפרשה כדי להדגים את מה שהוא מכנה 'המקריות' (randomness) של התהליך."
↑  ביקורת על "שישה ימים של מלחמה" מאת דניאל פייפס, ניו יורק פוסט, 4 ביוני 2002
↑  Powells.com
↑  Norman G. Finkelstein, Image and Reality of the Israel-Palestine Conflict, 2nd ed. (London and New York: Verso, 2003), pp. 184-85 & 196.
↑  אמנון לורד, כבשנו, גירשנו, שדדנו: שכתוב ההיסטוריה של מלחמת ששת הימים, באתר מידה, 5 ביוני 2016.
שלום עליכם (ברכה)

שלום עליכם היא ברכה יהודית עברית מסורתית בעת מפגש בין אנשים, שפירושה: יהי שלום עליכם. התשובה לברכה זו היא עליכם שלום. הברכה מופנית הן לרבים והן ליחיד.
מטבע הברכה ומקורו

בתנ"ך מופיע מספר פעמים שבעת פגישה ברכו בברכת "שלום לך", אך ככל הנראה אין מדובר עדיין במחוות נימוסים גרידא אלא בהבטחת שלומו וטובתו של האדם.
ברכת "שלום עליך" או "שלום עליכם" מוזכרת לראשונה בספרות הבתר-מקראית, והיא משמשת שם כברכת נימוסין בעת מפגש. ייתכן שמקורו של מטבע ברכה זו בשפה הארמית שבה ישנה ברכה דומה. בספרות חז"ל נעשה שימוש בברכה בלשון יחיד "שלום עליך" כשהיא מופנית ליחיד, ובלשון רבים "שלום עליכם" כשהיא מופנית לרבים.
החל מימי הביניים ישנו תיעוד של שימוש בברכת "שלום עליכם" בלשון רבים גם כשהיא מופנית לאדם יחיד, כמחווה של נימוס וכבוד.
על פי חז"ל "שלום" הוא אחד משמותיו של הקב"ה, ובעקבותיהם היו שפירשו את ברכת "שלום עליכם" כברכה ששם ה' יהיה עליכם, בדומה לברכת בעז לקוצרים "ה' עמכם" (רות, ב', ד') שנענתה גם היא בהיפוך סדר דומה: יברכך ה'.
ביהדות אשכנז הברכה הוטמעה בשפת היידיש והייתה למטבע לשון מקובל ונפוץ.
בעברית הישראלית איבדה ברכת "שלום עליכם" ממעמדה, ונהוג לברך ב"שלום" בלבד, ככל הנראה בעקבות מאמציהם של מחדשי השפה לאמץ את דרכה של העברית המקראית דווקא וכדי לקצר.
בשפה הערבית ובעולם המוסלמי בכלל מקובלת ברכה מקבילה: סלאם עליכום (אנ') – המברך אומר: א-סלאם עליכֻּם, והמשיב עונה: ועליכֻּם א-סלאם.
בתפילה ובפיוט

הפיוט "שלום עליכם" הנאמר בליל שבת לפני הסעודה, עושה שימוש בברכה זו לקבלת פניהם של המלאכים, המלווים על פי המסורת את האדם בשובו מבית הכנסת.
לאחר ברכת הלבנה, המנהג בקהילות אשכנז שכל אחד ואחד מהמברכים פונה אל שלושה אנשים בברכת "שלום עליכם" ונענה בברכת "עליכם שלום". בחלק מהקהילות הספרדיות המנהג הוא לומר ברכה זו כלפי כל הקהל. למנהגים אלו ניתנו טעמים שונים, בהם טעמים ששומרים את משמעה היסודי של הברכה – לאחר שמתפללים "תיפול עליהם אימתה ופחד" על האויבים, מברכים את המתפללים שתבוא עליהם ברכת השלום ולא אימה ופחד, וטעמים שקרובים יותר לברכה של מחווה ורעות – לתת שלום זה לזה מתוך שמחה וטוב לבב, שקיבלו פני השכינה.
בתרבות

הסופר היידי שלום רבינוביץ' אימץ את הכינוי "שלום עליכם" כשם עט.
בשנות ה-30 וה-40 היה פופולרי ביישוב העברי הפזמון "הבאנו שלום עליכם", ועד היום הוא מוכר ומזוהה בקרב יהודי התפוצות עם הציונות ומדינת ישראל. הפזמון, הכולל חזרות של השורה הבודדת "הבאנו שלום עליכם", עושה שימוש בברכה המקובלת. פעם כשחזרו מטוסי אל על היו שרים את הפזמון, יש המשערים שמקורו בפרסומת גרמנית למותג הסיגריות "סלאם עליכום" ("אנו מעשנים סלאם עליכום" באותו לחן) שבוצעה בפי להקה טורקית.
הערות שוליים

↑  לדוגמה, ראו ספר שופטים, פרק י"ט, פסוק כ'
↑  ברכת "שלום עליכה" מוזכרת לראשונה במגילות מדבר יהודה. "שלום עליכם" מוזכרת מספר פעמים בתלמוד הירושלמי
↑  "שלמא עלייכו" תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס"ב, עמוד א'
↑  "שלום עליכם" בהברה אשכנזית ובהתאמה לפונולגיה של היידיש נהגה במלעיל: sholem aleikhem בדיאלקט ליטאי (ובווריאציות שונות בדיאלקטים באחרים, כגון shulem alaikhem)[דרושה הבהרה].
↑  ראו על השיר באתר זמרשת
תומאס קמפבל

| --- | --- |
 לידה:  1 במאי 1790 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  4 בפברואר 1858 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1813–1858 (כ־45 שנים) 
 
תומאס קמפבל (באנגלית: Thomas Campbell; ‏ 1790, אדינבורו – 1858, לונדון) היה פסל סקוטי.
ביוגרפיה

קמפבל החל את הכשרתו אצל סתת השיש ג'ון מרשל באדינבורו ויצר כמה פסלים.
בגיל 28 קמפבל המשיך בלימודיו באקדמיה המלכותית לאמנויות בתמיכתו של הפטרון גילברט אינס (אנ').
אינס איפשר לקמפבל בן ה-29 לפתוח ולהחזיק סטודיו ברומא במשך 11 שנים.
ברומא קמפבל פגש את אנטוניו קנובה וברטל תורוואלסן.
בלונדון קמפבל למד אצל ג'וזף נולקנס והיה עוזר של אדוארד הודג'ס ביילי. גם ברומא וגם בלונדון קמפבל נעזר לזמן מה באחיו ג'יימס קמפבל שנפטר בגיל 23.
קמפבל החזיק סטודיו בלונדון תחילה בכיכר לסטר ואחר כך ברחוב מרלבורו.
גלריה

אסקניוס הצעיר בגלריה הלאומית של סקוטלנד
פולין בונפרטה באחוזת צ'טסוורת
שרה סידונס במנזר וסטמינסטר
ג'ון הופ, הרוזן הרביעי מהופטון בכיכר אנדראס הקדוש באדינבורו
פרוטומה של האדריכל רוברט סמירק במוזיאון הבריטי
שיקום מיני

שיקום מיני הוא טיפול שמטרתו להחזיר את המטופל לתפקוד מיני פעיל ולמיצוי הפוטנציאל המיני שלו. לתפקוד מיני תפקיד חשוב בחיי המשתקם. זאת בשל הקשר ההדוק שלו למכלול מרכיבים כגון- הערכה עצמית, תדמית גוף, קשר בינאישי ומוטיבציה.
ניתן לראות כי כבר בתנ"ך מוזכרת חשיבותו של התפקוד המיני וישנו ציווי לגבר ללמוד את תורת היחסים בין איש לאשתו והיא קדושה כמו התורה. גם פרויד בתאוריה הפסיכואנליטית מדגיש את הליבידו, שהוא היצר המיני, כמניע המרכזי את האדם. למרות חשיבותו של השיקום המיני הוא עדיין לא מהווה ציר מספק בתהליך השיקום הכללי בישראל.
האנשים אשר עבורם יש צורך בשיקום מיני הם אנשים שלא קיימו זמן רב יחסי מין ורוצים לחזור לתפקוד תקין, לדוגמה- אלמנים, אנשים לאחר מחלות פיזיות, נפגעי נפש ונפגעי גוף, זונות לשעבר, אסירים ומתמכרים למין.
היסטוריה

בשנת 1938 הוקם המכון הראשון לחקר מיניות בארצות הברית. עד הקמתו של המכון המודעות לנושא הבריאות המינית הייתה אפסית. ב-1947 הקים פרופ' אלפרד קינסי את "מכון קינסי לחקר מין, מגדר ופריון". ב-1948 חיבר את הדוח המפורסם "התנהגות מינית בזכר האדם" (Sexual Behavior in the Human Male). דוח זה התבסס על מחקר שכלל ראיונות ושאלונים שנערכו עם סטודנטים במכללות אמריקניות. בעקבות הצלחתו המשיך קינסי במחקר על מיניות האישה האמריקאית וב-1953 פרסם דוח משלים: "התנהגות מינית בנקבת האדם" (Sexual Behavior in the Human Female), שהתבסס על מחקר דומה שנערך עם סטודנטיות, אך נתקל בבעיה משום שבארצות הברית של אותן שנים הייתה שמרנות גדולה, שהולידה קושי ממשי לקבל את הנשים כבעלות יצר מיני ותשוקה.
עידן השמרנות תם בשנות ה-60. בשנות ה-70 פורסמו מחקריהם הבולטים של מאסטר וג'ונסון על היבטים פיזיולוגים של מיניות. הקונדום נחשב לאחד מאמצעי המניעה הנפוצים בעולם. השימוש בו מצמצם במידה רבה מאוד את האפשרות להידבקות במחלות מין דוגמת: איידס, זיבה, עגבת, ושלבקת (הרפס). בנוסף כניסתה של הויאגרה לשוק ב-1998 הייתה מהפכה בתחום הטיפול בעיקר בגלל שהגבירה את המודעות לבריאות מינית. בשנים האחרונות התרחב מגוון השירותים הכלולים בתחום השיקום המיני- הפיזי והפסיכולוגי. התפיסה הרווחת היא שגם לאנשים בעלי נכויות מטרות הכוללות ניהול מערכות אינטימיות וכי העיסוק במין הוא חלק לגיטימי וחשוב בחייהם.
תחומי עיסוק של השיקום המיני

תפיסת האני המיני: באיזו מידה אני תופס את עצמי כגבר או כאישה, ובאיזו מידה הנכות פוגעת באופן ישיר או עקיף בדימוי המגדרי שלי. הרי איננו משקמים אדם ללא הזהות המגדרית שלו/ה.
דחף מיני וחשק: זהו איננו מדד אובייקטיבי אלא מדד הנבדק על רצף לגבי כל משתקם ומשתקמת. אנו בודקים מה היה המצב לפני הפגיעה וכיצד הוא השתנה אחריה.
תפקוד מיני גניטלי: כולל אבחון נוירולוג, וסקולרי,פרופיל הורמונלי והתייחסות למרכיבים כמו עוררות, אורגזמה, שפיכה, סיכוך נרתיקי.
מיומנויות חברתיות: זה הנושא המוזנח ביותר בתהליך השיקום, אך החשוב יותר מבחינת היותו בלם מפני חזרתו של הנכה לפעילות חברתית מינית.
מערכות יחסים אינטימיות וסיפוק: כוללת מרכיבים כגון, אורגזמה, פוריות וזוגיות. המסוגלות שלנו ליזום ולקדם מערכות יחסים משמשת בסיס לתעוזה שלנו להחליף מערכות יחסים לא מתאימות במתאימות יותר.
הפרעות מיניות > סיבות להפרעות מיניות

סיבות אפשריות להפרעות בתפקוד המיני הן מתח נפשי, בעיות במערכת היחסים, דימוי עצמי נמוך, תפיסות מעוותות לגבי מין ומיניות והשפעות סביבתיות- תרבותיות. ייתכן גם שילוב של מספר עכבות הקשורות לתפקוד המיני. ההפרעה בתפקוד עלולה להופיע באופן פתאומי, לאחר תקופה של תפקוד מיני רגיל, ויכולה גם להיות חלקית ולהופיע רק עם פרטנר מסוים או בסיטואציות מסוימות. הסובלים מהפרעות בתפקוד המיני סובלים לעיתים קרובות גם מתסמיני חרדה או דיכאון, המתעוררים בעקבות התסכול וחוסר הסיפוק המלווים את ההפרעה.
הפרעות מיניות > סוגי הפרעות מיניות

הפרעות תפקוד יכולות להתבטא בירידה בחשק המיני- בעקבות הגיל, אישיות א-מינית, שינויים הורמונליים ואירועי חיים מלחיצים. ברגע שהאדם או בן זוגו מרגישים שישנה בעיה ניתן להתייחס לכך כהפרעה מינית.
הפרעות זקפה- הפרעה שמתבטאת בחוסר יכולת לבצע חדירה בשל חוסר תפקוד זקפתי. ההפרעה מתקיימת מתחילת חיי המין של הגבר, או נרכשת במהלך החיים.
עכבה באורגזמה הנשית- עכבה באורגזמה נשית היא קושי חוזר ונשנה, עיכוב או חוסר יכולת להגיע לאורגזמה לאחר ריגוש מיני וגירוי מתמשך.
עכבה באורגזמה הגברית- עכבה באורגזמה הגברית היא קושי רב, איחור או חוסר יכולת להגיע לשפיכה, לאחר שלב תקין של גירוי וריגוש.
שפיכה מוקדמת- חוסר שליטה על הפליטה, שפיכה המופיעה אצל הגבר לפני שהוא רוצה בכך, ומובילה לחוסר סיפוק עבור הגבר ובת/בן זוגו.
דיספראוניה- הפרעות מיניות של כאב בזמן המשגל העשויות לנבוע מגורמים פסיכולוגיים או אורגניים, כאשר בדרך כלל מדובר בשילוב של גורמים משני הסוגים. כאבים אלה נפוצים יותר אצל נשים.
וגיניסמוס- עווית הנרתיק- הפרעה זו היא הסיבה השכיחה ביותר לכאבי משגל אצל נשים. עבור אישה הסובלת מווגיניסמוס המשגל מכאיב ולעיתים בלתי אפשרי, בגלל כיווץ בלתי רצוני של השרירים המקיפים את הנרתיק כאשר נעשה ניסיון חדירה.
סוגי טיפול

סוג הטיפול הוא החלטה מקצועית. לעיתים דרוש טיפול זוגי ולעיתים ההתמקדות היא במשתקם בלבד- שיקום אינדיבידואלי.
פסיכותרפיה פרטנית- טיפול התופס את ההפרעה המינית כסימפטום המבטא הפרעה נפשית רחבה יותר. השאיפה היא לטפל בהפרעה הרגשית, ומתוך כך יעלם גם הסימפטום.
טיפול התנהגותי- טיפול זה תופס את ההפרעה המינית כסימפטום של פחד (פוביה ממגע) מאינטראקציה מינית. בהתאם לתאוריה ההתנהגותית יש צורך בלמידה מחדש של התנהגות אדפטיבית, וזאת על ידי חשיפות חוזרות לגירוי המאיים. הטיפול ההתנהגותי השכיח ביותר הוא "סרוגייט" שבו עושים סימולציות של יחסים עם אישה אחרת תרגול כזה יכול לכלול, בין היתר, פרקטיקות כמו: איך מזמינים בחור/ה לדייט, מה עושים בפגישה ראשונה בבית קפה, כיצד עוברים מחיבוקים וגיפופים קלים ליחסי מין, איזה סוגי מגע כוללים יחסי מין ועוד.
היפנו-תרפיה- טיפול באמצעות היפנוזה שבמרכזו הכחדת הסימפטום, הורדת רמות החרדה וחיפוש אחר דרכים חדשות להתמודדות עם החרדה שעולה בזמן האינטראקציה המינית.
טיפול מיני זוגי- מבוסס על ההנחה שכאשר האדם הסובל מבעיה בתפקוד המיני נמצא במערכת יחסים זוגית, שני בני הזוג שותפים לתוכנית הטיפולית. הבעיה המינית משקפת לעיתים קרובות חוסר הרמוניה וחוסר הבנה בין בני הזוג ולכן מערכת היחסים כולה צריכה להיות מטופלת. הטיפול הוא קצר מועד ובאמצעות טכניקות התנהגותיות.
טיפול קבוצתי- טיפול הניתן לקבוצה של פונים לטיפול הסובלים מבעיה דומה בתפקוד המיני. זהו טיפול שנותן תמיכה, ומאפשר התמודדות עם רגשות אשמה הנובעים מקושי בתפקוד המיני.
טכניקות ותרגילים ספציפיים- ישנן טכניקות מתאימות לטיפול בחסכים התפקודיים השונים. אוננות למשל יכולה לעזור לגברים הסובלים מהפרעה בזקפה ולנשים הסובלות מהפרעה המונעת מהן להגיע לאורגזמה.
טיפול תרופתי- ישנה אפשרות לטיפול פרמקולוגי בחלק מההפרעות בתפקוד המיני, לדוגמה- ויאגרה, סיאליס.
שיקום מיני בישראל

מרכז רפואי שיקומי "רעות", נמצא בתל אביב, הוא המרפאה לשיקום וטיפול מיני הציבורית הגדולה בישראל. היא משרתת את כלל האוכלוסייה בטיפול מיני ומוכרת להתמחות מטעם האיגוד הישראלי לטיפול מיני.
מרפאת ד"ר רונית אלוני המתמקדת בטיפול "סרוגייט" לנשים וגברים.
מרכז רפואי תל אביב על שם סורסקי במחלקה לטיפול מיני, שם ניתן לקבל טיפול להפרעות בטיפול מיני על רקע גופני או פסיכולוגי ושילוב ביניהם לנשים וגברים.
לקריאה נוספת

וינברג, א' (2013). תורה היא וללמוד אנו צריכים, בדחיפות! עמודים, 762, 23-25.
כ"ץ ש' (2007). שיקום מיני. פסיכו- אקטואליה, אוקטובר, 30-33.
תבאי (מצרים)

מפת הנקרופוליס של תבאי
תֶּבַּאי (ידועה גם בשם ואסת) או נֹא אמון היא עיר מצרית עתיקה, הממוקמת במחוז לוקסור על גדותיו המזרחיות והמערביות של הנילוס, במצרים העליונה. העיר שוכנת 560 ק"מ דרומית לקהיר, בקרבת האתרים כרנכ ומקדש לוקסור.
שמות העיר

במצרית עתיקה שמהּ של העיר נאות אמן, שפירושו "עירו של (האל) אמון" (אל מצרי המזוהה עם רע).
בתנ"ך נזכרת העיר בשם נֹא אמון: ”הֲתֵיטְבִי מִנֹּא אָמוֹן הַיֹּשְׁבָה בַּיְאֹרִים, מַיִם סָבִיב לָהּ אֲשֶׁר חֵיל יָם מִיָּם חוֹמָתָהּ” (נחום, ג', ח'). בנוסף מוזכרת העיר בשני מקומות נוספים בשם נֹא: ”אָמַר ה' צְבָאוֹת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל, הִנְנִי פוֹקֵד אֶל אָמוֹן מִנֹּא, וְעַל פַּרְעֹה וְעַל מִצְרַיִם וְעַל אֱלֹהֶיהָ וְעַל מְלָכֶיהָ וְעַל פַּרְעֹה וְעַל הַבֹּטְחִים בּוֹ” (ירמיהו, מ"ו, כ"ה), ”וַהֲשִׁמֹּתִי אֶת פַּתְרוֹס, וְנָתַתִּי אֵשׁ בְּצֹעַן וְעָשִׂיתִי שְׁפָטִים בְּנֹא. וְשָׁפַכְתִּי חֲמָתִי עַל סִין, מָעוֹז מִצְרָיִם; וְהִכְרַתִּי אֶת הֲמוֹן נֹא, וְנָתַתִּי אֵשׁ בְּמִצְרַיִם חוּל תחיל (תָּחוּל) סִין, וְנֹא תִּהְיֶה לְהִבָּקֵעַ, וְנֹף צָרֵי יוֹמָם” (יחזקאל, ל', י"ד–ט"ו). בתקופות מאוחרות יותר שימש השם "נא אמון" במקורות יהודיים ככינוי לאלכסנדריה.
השם "תֶּבַּאי" (Θῆβαι, Thēbai) הוא יווני אך קדום מאוד. שם זה מופיע כבר באיליאדה בה נזכרת העיר בשם "תבאי של מאה השערים", בניגוד לתבאי שביוון, "תבאי של שבעת השערים". מכאן נגזרו שמותיה בשפות אירופה (Thebes וכדומה).
בתרגום השבעים לספר יחזקאל מתורגם השם נא אמון "עיר זאוס", וזאת מכיוון שהיוונים זיהו את האל אמון עם האל זאוס. שם יווני נוסף היה "מֵגָלֶה דיוספוליס" (μεγάλη Διόσπολις; לטינית: Diospolis Magna).
היסטוריה

העיר יושבה לראשונה בסביבות המאה ה-32 לפנה"ס, והייתה עיר המחוז הרביעית של מצרים העליונה, בשמה המצרי ואסת. העיר הפכה לעיר בירה – בתחילה רק של מצרים העליונה בתקופת השושלת ה-11 בתקופת הביניים הראשונה, בסוף האלף ה-3 לפנה"ס, וכמעט כל תקופת השושלת ה-18 בתקופת הממלכה החדשה במאות ה-16 - 13 לפנה"ס.
העיר בגדה המזרחית של הנילוס כללה את האתרים מקדש לוקסור וכרנכ, שבהם שכנו בעיקר בנייני השלטון. בחלק זה נמצאו המקדשים הגדולים של האל אמון, אשתו מות' ובנם ח'ונסו. בגדה המערבית שכנו הנקרופוליס (עיר המתים) המלכותית, הארמונות, משכנות כהנים, חיילים, אומנים ופועלים ששירתו את המלכים.
תקופת הזוהר של העיר הייתה בתקופת הממלכה החדשה בימי השושלת ה-18.  המלכה חתשפסות בנתה צי סוחר שסחר מנמל על חוף הים האדום (קוסייר (מצרים) של היום) עם ארצות שכנות (כולל עציון גבר). הסוחרים ייבאו לעיר לבונה, מור, ביטומן, אריגי פשתן, שמן ערער וקמעות נחושת לתעשיית הקבורה בכרנך. כתוצאה ממסעות המלחמה של יורשיה תחותמס השלישי ואמנחותפ השלישי זרם לעיר שלל רב גם מאזור הים התיכון ונבנו בה מקדשי ענק וארמונות.
בתקופת אחנתון ירדה העיר מגדולה כאשר הבירה עברה לאחתאתון. לאחר 20 שנה החזיר תות ענח' אמון את נוא אמון כעיר הבירה. הפריחה המשיכה גם בתקופת השושלת ה-19. רעמסס השני, שמלך במאה ה-13 לפנה"ס, העביר את הבירה לעיר פר-רעמסס שבאזור הדלתה של הנילוס. יורשיו מיעטו לבנות בנוא-אמון, אבל היא המשיכה לשמש כמקום קבורה למלכי מצרים.
בשנת 663 לפנה"ס, בעקבות מאבק עם פרעה תנות אמון, כבש אשורבניפל מלך אשור את העיר ובזז אותה. הכיבוש מתואר בגליל ראסאם (Rassam cylinder) מסמך המתעד את הישגיו. אירוע זה עורר רושם כביר בכל עמי האזור, והדים לו ניתן למצוא בדברי נחום הנביא שנזכרו לעיל, בהם מוכיח את אשור על כיבושיה. אשורבניפל המליך את פסמתיך הראשון (אנ') על מצרים העליונה  כוסאל, אך האחרון ניצל את עזיבתו של אשורבניפל למסעות כיבוש אחרים, והצליח לאחד את מצרים ולגרש את האשורים ממנה תוך זמן קצר.
כיבוש מצרים בידי אלכסנדר מוקדון במאה ה-4 לפנה"ס ולאחריו שלטון בית תלמי קיבעו שם היווני "תבאי" המוכר כיום, אך הביאו לדעיכה של העיר שנמשכה גם תחת שלטון רומי. במאה הראשונה לספירה תבאי הייתה כבר כפר נידח.
גלריית תמונות

מבט כללי על מקדש רעמסאום, גדה מערבית, תבאי
פסלי הענק של ממנון, נקרופוליס של תבאי. נבנו על ידי אמנחותפ השלישי
מבט מכדור פורח, עמק המלכות תבאי
חפירות ארכאולוגיות בתבאי
ראו גם

כרנכ
לוקסור
עמק המלכים
אחנתון
אמון
אתון
רעמסאום
איטיטאווי
הערות שוליים

↑  לדוגמה תשובות הרמב"ם, סימן ס"ג - "(יום חמישי י"ג באב) שנת ד'תתקמ"ב ליצירה בנא אמון דעל כיף נהרה רבה מותבה"
↑  The fall of Thebes to the Assyrians and its decline thereafter, in "An introduction to the history and culture of
Pharaonic Egypt" - web site by André Dollinger (ארכיון)
מבט כללי על הגדה המערבית בעת הזריחה בלוקסור. מצד שמאל למטה פסלי הענק של ממנון, מימין לו מקדש רעמסאום, מצד ימין הכביש לעמק המלכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534172805171  GND: 4078236-0  LCCN: sh85134616  NKC: ge139336  VIAF: 316431230   WorldCat (עם VIAF): 316431230 
הכניסה המזרחית למקדש סתי שבתבאי
שלושת הפאשות

שער העיתון איקדאם מ-4 בנובמבר 1918 המבשר על המלטות "שלושת הפאשות" מטורקיה
שלושת הפאשות הוא הכינוי שניתן לטריומווירט שהוביל את האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה: מהמט טלעת פאשה - שר הפנים (ומ-1917 הווזיר הגדול), איסמעיל אנוור פאשה - שר המלחמה ואחמד ג'מאל פאשה - שר הימייה. שלושתם נשאו בתואר פאשה.
רקע

ב-1908 התחוללה באימפריה העות'מאנית 'המהפכה החוקתית', שהובלה על ידי תנועת הטורקים הצעירים אשר נחלקה בתוכה בין הפלג הליברלי שדגל באימוץ דפוסי ממשל פלורליסטים ובין אלמנטים מהקצונה העות'מאנית הבכירה שדגלו בקו לאומני וחלקם גם לאומני-דתי. ב-1909 הודח הסולטאן עבדול חמיד השני. ב-1913 לאחר הכישלון העות'מאני במלחמת הבלקן הראשונה התחוללה הפיכה שהובלה על ידי הלאומנים מקרב מועצת האיחוד והקידמה. לאחר שינוי חקיקה הפכה מועצת האיחוד והקידמה למפלגת השלטון היחידה המותרת באימפריה. ניהול האימפריה העות'מאנית התבצע למעשה על ידי הטריומווירט שכלל את שלושת המנהיגים של מועצת האיחוד והקידמה, אשר היו ידועים בשם "שלושת הפאשות".
מלחמת העולם הראשונה ורצח העם הארמני

הטריומווירט הנהיג את האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בעקבות השתדלותו של אנוור פאשה, הצטרפו העות'מאנים למלחמה לצידם של מעצמות המרכז - גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם הראשונה לקח אנוור פאשה תחת פיקודו את הארמייה השלישית ובראשה יצא למסע מלחמה כושל בקווקז, תוך שהוא מפקיד את הארמייה הרביעית בידיו של אחמד ג'מאל פאשה, שהוביל את המתקפה הכושלת על תעלת סואץ והפך למושל הצבאי של סוריה וארץ ישראל במהלך המלחמה. לשלושה מיוחסת אחריות אישית לרצח העם הארמני, אך מי שפעל בתחום זה באופן מיוחד היה טלעת פאשה, החתום על שני הצווים העיקריים שהובילו לגירוש הארמנים למחנות ריכוז ולרציחתם (גירוש האינטלקטואלים הארמנים מאיסטנבול ב-24 באפריל 1915 ו"חוק הטרנספר" (תחכיר) ב-30 במאי אותה שנה) ומי שפיקח וזירז אישית את הוצאתם לפועל. במהלך המלחמה לחץ טלעת לזירוז הגירוש וההשמדה עוד במהלך המלחמה, כיוון שלאחר מכן יהיה קשה הרבה יותר לבצעם, ושיגר אישית פקודות לדרגי הביצוע בשטח. ב-3 בנובמבר 1918 נמלטו "שלושת הפאשות" בצוללת גרמנית והוברחו לברלין. בריחתם, ובייחוד בריחתו של טלעת הפטריוט, הכתה בהלם את הציבור הטורקי. ב-13 בנובמבר נכנסו הבריטים לקונסטנטינופול.
לאחר המלחמה

במהלך משפט שניהל הסולטן מהמט השישי בחסות בריטית, על מנת לדון בנסיבות כניסת טורקיה למלחמה וביצוע רצח העם הארמני, העידו קצינים רבים, שהפנו אצבע מאשימה לשלושת הפאשות ולטלעת פאשה בפרט. ב-5 ביולי 1919 נדונו השלושה שלא בפניהם להוצאה להורג. טלעת פאשה וג'מאל פאשה נרצחו ב-1921 וב-1922 (בהתאמה) במבצע נמסיס על ידי הפדרציה המהפכנית הארמנית ואילו אנוור פאשה נהרג ב-1922 במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
הערות שוליים

↑  פקודות ששלח טלעת פאשה בנוגע לניהול שוטף של השמדת הארמנים
תומאס קמינסקי

תומאס קמינסקי (באנגלית: Thomas Kaminski; נולד ב-23 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן בלגי המשחק כשוער במועדון האנגלי לוטון טאון ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים

קמינסקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ז'רמינל בירסחוט הבלגית. ב-2011 עבר לאו האוורלי לוון וב-2012 חתם באנדרלכט.
ב-2020, עבר לבלקבורן רוברס מהצ'מפיונשיפ האנגלי. הוא הפך לשוער הראשון של הקבוצה ונבחר לשחקן העונה ב-2021.
באוגוסט 2023, חתם בלוטון טאון מהפרמייר ליג לקראת העונה הראשונה שלהם בליגה הבכירה מאז 1992.
נבחרת לאומית

קמינסקי שיחק בנבחרות הצעירות של בלגיה. ב-2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, אך לא שותף במשחק.
באוקטובר 2020 זומן שוב לסגל הנבחרת לקראת משחקי ליגת האומות נגד אנגליה ואיסלנד, אך נאלץ לוותר עקב הידבקותו בנהנגיף הקורונה.
ב-23 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אירלנד במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024.
הערות שוליים

↑  העברות בעולם - 26.8: צ'לסי השלימה את רכישת בן צ'ילוול, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2020
↑  Kaminski out of Belgium squad, rovers
↑  25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת בלגיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 בויאטה •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה/קמינסקי • 13 סלס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 פנאקן • 18 דנאייר • 19 דנדונקר • 20 בנטקה • 21 קסטאן • 22 שאד'לי • 23 בטשואיי • 24 טרוסארד • 25 דוקו • 26 פראט • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 בויאטה •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה/קמינסקי • 13 סלס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 פנאקן • 18 דנאייר • 19 דנדונקר • 20 בנטקה • 21 קסטאן • 22 שאד'לי • 23 בטשואיי • 24 טרוסארד • 25 דוקו • 26 פראט • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו |  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו | בלגיה |
תגובת דחיסה

תגובת דחיסה או קוֹנדֶנסָציה, היא תגובה כימית בה נוצר קשר כימי חדש תוך פליטה של מולקולה קטנה. על פי רוב, התגובה היא בין שתי מולקולות נפרדות, והמולקולה הקטנה היא מים (במקרה זה התגובה נקראת גם תגובת עיבוי), אמוניה או חומצה כלורית. תגובות הדחיסה נפוצות בטבע, למשל בעת יצירת קשר פפטידי, בעת יצירת טריגליצריד מגליצרול ומשלוש חומצות שומן, בעת צירוף סוכר פשוט לפחמימה או באסטריפיקציה של כהל וחומצה קרבוקסילית.
תורניקה קיפיאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1987 (בן 36) טביליסי, גאורגיה גאורגיה
 שם לידה:  תורניקה קיפיאני
 מוקד פעילות:  גאורגיה גאורגיה
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  רוק
 שפה מועדפת:  גאורגית 
 כלי נגינה:  קול
 
תוֹרְנִיקֶה קִיפִּיאָנִי (בגאורגית: თორნიკე ყიფიანი; נולד ב-11 בדצמבר 1987) הוא זמר גאורגי, אשר ייצג את גאורגיה באירוויזיון 2021.