stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה בר-עם
ביוגרפיה

בר-עם נולד בישראל בשנת 1960 כמשה בן-חמו. ב-1978 השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק השוכן בשכונת גוננים שבירושלים. לאחר מכן התגייס לצה"ל, שם שירת עד 1982 כקצין. לאחר תום שירותו הצבאי, ב-1990, בר-עם קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובנובמבר 1991 הוסמך לעורך דין.
בשנים 1991–1994 עבד כעו"ד שכיר, ואז בין השנים 1994 עד 1998 החל לעבוד כעורך דין עצמאי. במהלך תקופה זו נסע בר-עם לארצות הברית ללימודי מנהל ציבורי באוניברסיטת קלארק (אנ') השוכנת בווסטר שבמסצ'וסטס. באוגוסט 1998 נבחר לכהונה כרשם בית משפט השלום בבאר שבע, וכעבור שנתיים — באוגוסט 2000 — החל לכהן כשופט בית משפט השלום במחוז הדרום.
ב-2006 השלים בר-עם בהצטיינות לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת חיפה. בחודש מאי 2011 מונה בר-עם לכהונת שופט בפועל ורשם בית המשפט המחוזי ירושלים. כשופט, עסק מעט בתיקי שחיתות או בתיקים כלכליים, אך נחשב מומחה בתיקים פליליים של פשיעה חמורה, כשהבולט בהם הוא פרשת רצח נועה אייל במהלכה הורשע דניאל נחמני 21 שנים לאחר המקרה. באותה שנה דן בר-עם בתביעת הדיבה על סך 3.5 מיליון השקלים שהגישו בנימין ושרה נתניהו נגד חדשות עשר והעיתונאי רביב דרוקר, עקב תחקיר "ביבי טורס".
באוגוסט 2012 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. בפברואר 2020 נבחר לאחד משלושת השופטים שידונו במשפטו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו והנאשמים האחרים, נוני מוזס ושאול אלוביץ'.
הערות שוליים

↑  תמר אלמוג וצח שפיצן, נקבע הרכב השופטים שידון בתיקי נתניהו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 בפברואר 2020
↑  יאיר אלטמן, פורסם הרכב השופטים במשפט ראש הממשלה בנימין נתניהו, באתר ישראל היום, 12 בפברואר 2020
↑  משה בר-עם, באתר הרשות השופטת
↑  ענת רואה ו-ynet, נקבע ההרכב שידון בתיקי נתניהו: השופטת מתיק אולמרט והשופט מתיק הנגבי, באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2020
↑  נטעאל בנדל, השופטים שידונו בתיקי נתניהו: רבקה פרידמן-פלדמן, משה בר-עם ועודד שחם, באתר הארץ, 12 בפברואר 2020
↑  אבישי גרינצייג, ‏ההרכב נקבע: אלה השופטים שיכריעו בתיק של ראש הממשלה נתניהו, באתר גלובס, 12 בפברואר 2020
↑  יובל יועז, ‏השופט עודד שחם מבימ"ש השלום בירושלים קודם למחוזי, באתר גלובס, 16 ביוני 2012
↑  טובה צימוקי ויעל פרידסון, משפט נתניהו: 3 השופטים שידונו בתיקי ראש הממשלה, באתר ynet, 12 בפברואר 2020
מספר טרסקי

מספר טרסקי של חבורה  G הוא מדד מספרי למרחק של החבורה מתכונת האמנביליות, המכמת ומכליל את פרדוקס בנך-טרסקי. מספר טרסקי מוגדר כמספר הקטן ביותר של חלקים בפירוק פרדוקסלי של החבורה (ראו להלן). לחבורה סופית, ובאופן כללי יותר לחבורה קומפקטית, אין פירוקים פרדוקסליים. על-פי משפט טרסקי, לחבורה  G קיימת חלוקה פרדוקסלית אם ורק אם  G אינה אמנבילית; לכן מספר טרסקי הוא סופי אם ורק אם החבורה אינה אמנבלית.
הגדרה

תהי  G חבורה. פירוק של G לקבוצות זרות  A_{1},\dots ,A_{m},B_{1},\dots ,B_{n}\subseteq G נקרא פירוק פרדוקסלי אם יש איברים  g_{1},\dots ,g_{m},h_{1},\dots ,h_{n}\in G כך ש 
 G=\bigcup _{i=1}^{m}A_{i}g_{i}=\bigcup _{j=1}^{n}B_{j}h_{j}.
אם ל- G קיים פירוק פרדוקסלי, מספר טרסקי של  G, המסומן  {\mathcal {T}}(G), מוגדר להיות המספר המינימלי של חלקים  m+n בחלוקה פרדוקסלית שלה. אם אין פירוק כזה, מספר טרסקי של  G מוגדר להיות אינסוף.
קיימת בספרות הגדרה נוספת של פירוק פרדוקסלי של חבורה. בהגדרה זו, מתווספת הדרישה ש  A_{1},\dots ,A_{m},B_{1},\dots ,B_{n} יהוו חלוקה של  G והדרישה שהאיחודים  \bigcup _{i=1}^{m}A_{i}g_{i} ו- \bigcup _{j=1}^{n}B_{j}h_{j} יהיו איחודים זרים. השוני בהגדרה לא משפיע על הערך המספרי של מספר טרסקי, המוגדר בשני המקרים להיות המספר המינימלי של חלקים בפירוק פרדוקסלי של החבורה.
מספרי טרסקי של חבורות

מכיוון שהזזה של תת-קבוצה אמיתית אינה יכולה לכסות את החבורה, בכל חלוקה פרדוקסלית מספרי החלקים מקיימים  m,n\geq 2. לכן, מספר טרסקי של חבורה הוא לכל הפחות ארבע.
ב-2013 הוכיח מרק ספיר כי קיימות חבורות בעלות מספרי טרסקי סופיים גדולים כרצוננו.  יתר על כן, לכל  n גדול מספיק, קיימת חבורה בעלת מספר טרסקי בין  n ל  2n. למרות זאת, המספרים היחידים המהווים בוודאות מספרי טרסקי של חבורות הם  5,4 ו- 6.
חבורות חופשיות

תהי  F=\langle a,b\rangle  חבורה חופשית מדרגה 2. לכל אות  c\in \{a,a^{-1},b,b^{-1}\}, נגדיר את  הקבוצה  X_{c}  להיות קבוצת כל המילים המצומצמות ב  F הנגמרות ב  c. אזי,  X_{a},X_{a^{-1}},X_{b},X_{b^{-1}} הן תתי קבוצות זרות של  F. כמו כן  F=X_{a}a^{-1}\cup X_{a^{-1}}=X_{b}b^{-1}\cup X_{b^{-1}}. לכן, מספר טרסקי של  F הוא לכל היותר 4. לפי האמור לעיל,  {\mathcal {T}}(F)=4. מכאן נתן להסיק (בעזרת תכונה 1 למטה) כי אם לחבורה  G יש תת-חבורה חופשית לא אבלית אז מספר טרסקי של  G הוא  4.
על פי משפט של ג'ונסון ודקר ההפך גם נכון: אם מספר טרסקי של חבורה  G הוא  4 אז ל  G יש תת-חבורה חופשית לא אבלית.
השערת וון ניומן-דיי, שהופרכה ב 1980 על ידי אולשנסקי, טענה כי כל חבורה לא אמנבילית מכילה תת-חבורה חופשית לא אבלית. במונחים של מספרי טרסקי, ההשערה טענה כי לא קיימות חבורות לא אמנביליות בעלות מספר טרסקי  4<. לכן, חבורות לא אמנביליות בעלות מספרי טרסקי גדולים יכולות להיחשב דוגמאות נגדיות חזקות להשערה.
תכונות של מספרי טרסקי

תהי  G חבורה.
אם  H היא תת-חבורה או תמונה הומומורפית של  G, אז  {\mathcal {T}}(G)\leq {\mathcal {T}}(H).
אם  H\leq G היא תת-חבורה מאינדקס סופי. אז  {\mathcal {T}}(H)-2\leq [G:H]({\mathcal {T}}(G)-2).
אם   H\triangleleft G היא תת-חבורה נורמלית אמנבילית אז  {\mathcal {T}}(G)={\mathcal {T}}(G/H).
אם  G חבורה מפותלת, אז  {\mathcal {T}}(G)\geq 6.
באופן כללי יותר, אם כל תת-חבורה נוצרת- k של  G היא סופית, אז  {\mathcal {T}}(G)\geq 2k+4.
אם כל תת-חבורה נוצרת- k של  G היא אמנבילית, אז  {\mathcal {T}}(G)\geq k+3.
הכללה: פעולה של חבורה על קבוצה

ניתן להכליל את ההגדרות של חלוקה פרדוקסלית ומספר טרסקי למקרה של פעולת חבורה על קבוצה.
הגדרה: תהי  G\curvearrowright X פעולה של חבורה על קבוצה. 
נגיד כי ל  G\curvearrowright X קיימת חלוקה פרדוקסלית אם קיימים  m,n טבעיים, תתי קבוצות זרות   A_{1},\dots ,A_{m},B_{1},\dots ,B_{n}\subset X ואיברים  g_{1},\dots ,g_{m},h_{1},\dots ,h_{n}\in G כך ש- X=\bigcup _{i=1}^{m}g_{i}A_{i}=\bigcup _{j=1}^{n}h_{j}B_{j}.
מספר טרסקי של הפעולה, המסומן  {\mathcal {T}}(G\curvearrowright X), הוא המספר המינימלי של חלקים  m+n המשתתפים בחלוקה פרדוקסלית שלה.
כך, מספר טרסקי של חבורה  G, הוא למעשה מספר טרסקי של הפעולה  של  G על עצמה באמצעות כפל מימין.
אם  \ G\curvearrowright X והמייצב של כל  x\in X הוא אמנבילי, אז  {\mathcal {T}}(G\curvearrowright X)={\mathcal {T}}(G).
בשנת 2014, הוכיחה גילי גולן שכל מספר  n\geq 4 הוא מספר טרסקי של פעולה טרנזיטיבית נאמנה של חבורה חופשית לא אבלית.
ראו גם

הפרדוקס של בנך-טרסקי
משה ברגובסקי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 בדצמבר 1892 Termakhivka, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 באוגוסט 1961 (בגיל 68) קייב, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות בייקובה 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה של אוקראינה על שם צ'ייקובסקי, הקונסרבטוריון של מוסקבה, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 שפה מועדפת:  רוסית, יידיש 
 צאצאים:  Eda Beregovskaya 
 
משה בֶּרֶגוֹבסקי (בכתיב יידי: בערעגאָווסקי; ברוסית: Моисей Яковлевич Береговский; ‏28 בדצמבר 1892 – 12 באוגוסט 1961) היה חוקר ואספן של מוזיקה יהודית אשכנזית במזרח אירופה.
ביוגרפיה

ברגובסקי נולד באוקראינה בשנת 1892, ונחשף למוזיקה ליטורגית בגיל צעיר דרך אביו, שהיה מורה בבית הספר היהודי למוזיקה בקייב ובעל קורא. ברגובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בקונסרבטוריונים בקייב ובלנינגרד, שם למד הלחנה אצל שטיינברג (אנ') ואצל יָבוֹרסקי (אנ'). בשנת 1917 התגייס לקטלג ולנתח את החומר המוזיקלי שנאסף מהמשלחת האתנוגרפית השנייה של הסופר אנסקי. בשנת 1919 הקים וניהל את המחלקה לתרבות יהודית בקייב, וכיהן כמנהלה עד לסגירתה בשנת 1921. לפי האנציקלופדיה היהודית, בין השנים 1930–1948 עמד בראש הענף האתנומוזיקולוגי לתרבות יהודית פרולטארית של האקדמיה האוקראינית למדעים. במהלך תקופה ארוכה זו פעל לאיסוף כתבי יד והקלטות שנאספו על ידי הליגה לתרבות, ש. אנ-סקי, יואל אנגל ועל ידו.
יואכים בראון הציע בספרו "Jews and jewish Elements in Soviet Music" כרונולוגיה שונה. על פי בראון, ברגובסקי כיהן כראש המחלקה למוזיקה עממית בין השנים 1928–1936. אז עבר למחלקה לפולקלור של הקונסרבטוריון של קייב, ובין השנים 1941–1949 ניהל את המחלקה למוזיקה עממית של המחלקה לתרבות יהודית של המכון לספרות באקדמיה האוקראינית למדעים.
ברגובסקי פרסם בשנת 1934 ברוסית וביידיש את הכרך הראשון של קובץ הפולקלור המוזיקלי היהודי. ב-1938 יצא לאור בקייב אוסף השירים שערך יחד עם המשורר איציק פפר לשירי עם יהודיים.
בשנת 1946 הקים ספרייה שצברה למעלה מ-7,000 פריטים ובה נכלל אוסף המוזיקה המזרח אירופאית בן חמשת החלקים המשמעותית שלו. חלק מהאוסף הזה אבד במהלך מלחמת העולם השנייה, ומה ששרד אוחסן במכון לתיאטרון, מוזיקה וקולנוע (אנ') בלנינגראד. "שירי עם יידיים", הכרך השני של ברגובסקי, המוקדש לשירי העם היידיים הודפס בשנת 1938 אבל לא יצא לאור. הכרך כולל הקדמה ארוכה שנכתבה על-ידו שבה טוען ברגובסקי שאין משהו אחיד במה שמכונה 'מוזיקה עממית יהודית', בהתייחס לתוכן, נושאים וביטוי. באוגוסט 1950 הוא נעצר ונשפט ל-10 שנות גלות בסיביר. ברגובסקי שוחרר בשנת 1955 מסיבות בריאותיות. רק בשנת 1956 הוא נוקה מכל אשמה.
גישתו במחקר המוזיקה היהודית בכלל, ומוזיקה עממית בפרט, שונה בצורה בולטת מגישתו של אברהם צבי אידלסון, לזר סמינסקי והאסכולה הקלריקלית-ציונית. ברגובסקי קידם רעיון לפיו ה"אלמנטים השאולים" מתרבות הגולה אינן תוספות זרות, אלא שינויים שאומצו והתפתחו מפרספקטיבה יהודית ייחודית ואינם גוף זר שיש לנפותו בדרך לגילוי המקור הטהור והמשותף לכל המסורות המוזיקליות היהודיות.
ברגובסקי קונן על חוסר תשומת לב לשירים עממיים מהפכניים, והקדיש חלק גדול מהקדמתו לסוגה זו של שירים, אותה חילק לשתי קטגוריות עיקריות: שירים שנוצרו לפני התארגנות העובדים ושירים שנוצרו כדי לשרת את ההתארגנות העובדים המהפכנים. ברגובסקי כלל 83 שירים עממיים מהפכניים, שאותם חילק לקבוצות הבאות: שירים על עבודה, ניצול ועוני, שירים והמנונים מהפכניים ונעימות לשירים מאת וינצ'בסקי, אדלשאט ואחרים. הוא גם כלל שירים על חיי היום יום, חיילים ומלחמה, כדי להבהיר מה הפולקלור של הפועלים הכניס למוזיקה היהודית העממית.
פרסומים של יצירותיו

נגינת פולקלור יהודי (ביידיש ורוסית), פורסם בברית המועצות, 1934.
שירי עם יהודים (ביידיש) (בשיתוף פעולה עם איציק פפר), פורסם בקייב, 1938.
מוזיקה עממית אינסטרומנטלית יהודית (ברוסית), פורסם במוסקבה, 1987.
מנגינות יהודיות ללא מילים (ברוסית), פורסם ברוסיה, 1999.
מוזיקה עממית אינסטרומנטלית יהודית הוצאת אוניברסיטת סירקוז, 2001.
מנגו (טלפון סלולרי)

| --- | --- |

טלפון סלולרי מדגם "מנגו פרו"
 מידע כללי
 סוג:  דגם טלפון נייד 
 יצרן:  מוטורולה
 תאריך הפצה:  1996 
 מידע טכני
 מצלמה:  ללא
 רשת:  מערכת טלפונים מתקדמת (AMPS)
 
מנגו (באנגלית: Mango) היה טלפון סלולרי של חברת מוטורולה שיוצר ושווק בשנות ה-90.
רקע > דגמים

חברת מוטורולה ייצרה מספר דגמים של סדרת מנגו. כך לדוגמה, שווקו מכשירים אשר מותגו בשם מנגו, לצד מכשירים מסדרת מנגו פרו (Mango PRO). מכשירי מנגו שווקו במגוון צבעים: ירוק, צהוב, כחול וסגול.
רקע > שיווק

המכשיר שווק בישראל בין השנים 1996–1998 על ידי חברת פלאפון, וזכה לפופולריות עקב מחירו הנמוך יחסית למכשירי סלולר אחרים, כ-400–700 ש"ח והעובדה שההצטרפות הייתה ללא דמי מנוי חודשיים וללא חתימה על הסכם עם חברת פלאפון. בשונה ממכשירים אחרים באותה עת, מכשיר המנגו נמכר גם ברשת סופר-פארם ולא רק בסניפי פלאפון או חנויות סלולר. בהתאם לסוג המכשיר, פרו או רגיל, נקבעה גם שיטת החיוב. בעוד מכשיר פרו יועד לעסקים, וניתן היה לחייג ממנו לכל מספר והחיוב היה מושת על העסק, במכשירים הרגילים ניתן היה להתקשר באמצעות כרטיס בזקכרט אשר היה מקושר ומחויב באמצעות חשבון קו הטלפון הביתי של חברת בזק או ליעד אחד שהוגדר מראש.
שיטת השיווק של המכשיר, שנוצרה על ידי סמנכ"ל השיווק של מוטורולה בישראל, הביאה לכך שתוך פחות משנה, 5% ממכשירי הסלולר בישראל היו מסוג מנגו. באותה שנה דורגה ישראל במקום השני בעולם בשיעור חדירת טלפונים סלולריים. מגזין Advertising Age (אנ') בחר במנגו כאחד מ-12 שיטות האסטרטגיה השיווקית המבריקות של 1995.
הערות שוליים

↑  Motorola Mango S5082A Cell Phone - Canada - 1970/1980 טלפון אלחוטי "מוטורולה" דגם: מנגו S5082-A - קנדה - שנות ה-80/70, 2013-02-14, נבדק ב-2022-03-22
↑  אפי לנדאו וורד שרון ריבלין, ‏התשובה של פלאפון: מנגו ב-399 שקל והנחה של %50 על שיחות בבזקכרט, באתר גלובס, 14 באוגוסט 1997
↑  מירב קריסטל, צרכן גילה: עדיין משלם לפלאפון על "מנגו", באתר ynet, 22 במאי 2014
↑  ידיעות אחרונות, ‏בעלי פלאפון "מנגו" גילו שיטה לחיוג חינם, באתר גלובס, 21 בנובמבר 1996
↑  רפאל קאהאן, נוסטלגיה-פון: 10 טלפונים סלולריים שלעולם לא תשכחו, באתר כלכליסט, 19 באוגוסט 2015
↑  cellular phone information, members.misty.com
↑  Jacob Goldenberg, Drew Boyd, Inside the Box: The creative method that works for everyone, London: Profile Books, 2013, עמ' 48-49, ISBN 1846686253
משה בר בק

| --- | --- |
רבי משה בק בהפגנה נגד הציונות (עומד באמצע, בעל זקן לבן)
רבי משה בק בהפגנה נגד הציונות (עומד באמצע, בעל זקן לבן)
 לידה:  17 במאי 1934 נירבוגאט, הונגריה 
 פטירה:  16 באפריל 2021 (בגיל 86) מונסי, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב משה דב בֶּר הלוי בֶּק (מאוית במקור בער בעק; ג' בסיון ה'תרצ"ד, 17 במאי 1934 – 16 באפריל 2021 ד' באייר ה'תשפ"א) היה מנהיג ארגון נטורי קרתא בארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד בבודפשט. שרד את שלטון צלב החץ בבונקר בבית דודו ברחוב דובוזי. ב-1948 עלה לארץ ישראל עם אביו. למד בישיבת ויז'ניץ בבני ברק וב-1959 נשא לאישה את ברכה בת זאב (וועלוועל) אייזנבאך מירושלים. על פי עדותו, הכיר אז את נטורי קרתא ואימץ את השקפתם. בשלב מסוים אף החל להתלבש כירושלמי. הוא נמנה עם קבוצת קנאים שפעלה בוויז'ניץ ושהתסיסה נגד ראש הישיבה אז, רבי משה יהושע הגר בטענה שהוא פשרן בנושא הציונות. "הנידחים", כפי שכונו, סולקו מהישיבה ב-1963.
בק עזב את מדינת ישראל ב-1970 בגלל התנגדותו לציונות והשתקע במונטריאול. ב-1980 עבר למונסי ופתח שם בית כנסת בשם "בית יהודי" המשמש כמרכז נטורי קרתא בארצות הברית. התבסס כמנהיג הקבוצה באמריקה וכאחד הקולות הקיצוניים ביותר בציבור החרדי. בין היתר, תקף את הרב משה טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר ואת ועד הכשרות של התאחדות הרבנים, בטענה שהם משווקים כבשר חלק בשר בהמות שנמצאה בהן סירכא כחלק ושאישורי חלב ישראל שלהם אינם אמינים. כמו כן, התקומם בעת הפולמוס על הקמת בית-ספר לילדים מפגרים במימון ממשלתי, משום שהמוסד נעדר סממנים דתיים, בהתאם לדרישות החוק.
בשנות ה-80 החל להשתתף באופן ישיר בפעילות פלסטינית נגד הציונות. הוא חיבר כמה קונטרסים שבהם הציג את השקפתו, השואבת את עיקריה משיטתו של הרב יואל טייטלבוים המפורטת בספרו ויואל משה אך מוסיפה עליה את דגשיו שלו. בין היתר, כתב כי יש סכנה גדולה לשבת בארץ ישראל, הן סכנה פיזית והן משום שהיושבים בה עלולים להזדהות עם מלכות המינות ולהשתמש ב"לשון הטמאה". כמו כן, בניגוד להרב יואל טייטלבוים, הוא חייב את שיתוף הפעולה עם הפלסטינים נגד הציונים והצהיר כי "יש בכך קידוש ה'". לדבריו מותרת התחברות לצורך תועלת עם נכרים, בניגוד לרשע. לדבריו מדינת ישראל טובחת בפלסטינים ומתאכזרת אליהם ולכן מתקפותיהם נגדה לגיטימיות ומובנות. בק ואנשיו הרבו להשתתף בהפגנות פרו-פלסטיניות מול מוסדות בינלאומיים.
עמדותיו עלו לו, בין היתר, בהרחקה גורפת מקריית טאהש ובמוניטין של תמהוני.
ב-2006 ביקרו כמה חברי נטורי קרתא המזוהים עמו בוועידת השואה הבינלאומית באיראן, מעשה שעורר גינוי אפילו מבד"ץ העדה החרדית ומחסידי סאטמאר בראשותו של הרב זלמן לייב טייטלבוים הנחשבת כקיצונית יותר ביחסה לציונות. ב-2008 נפגש הוא עצמו עם נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד בניו יורק.
נפטר בד' באייר התשפ"א, 16 באפריל 2021. אחיו, הרב אברהם צבי בק, היה אב"ד קהילת "עדת ישראל" במלבורן.
ראו גם

ישראל דוד וייס
הערות שוליים

1 2  Auschwitz Memorial Press Conference - Part 1 ביוטיוב.
↑  בני בראון, היהדות החרדית והמדינה, כשיהדות פוגשת מדינה, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2015
↑  בנימין בראון, היהדות החרדית והמדינה. מתוך: ידידיה שטרן, קלמן נוימן, כשיהדות פוגשת מדינה, הוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה, תשע"ה. עמ' 163–170.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007514922605171  ISNI: 0000 0000 3721 9912  LCCN: n88262413  VIAF: 4038587   WorldCat (עם VIAF): 4038587 
מחאה של בד"ץ סאטמאר נגד בעק ופעולותיו
מרצדס-בנץ W112

| --- | --- |

Mercedes-Benz W112
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  300SE  300SE long
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1961 – 1965 (דגמי סדאן)  1962–1967 (דגמי קופה)
 יחידות שיוצרו:  9,875
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Mercedes-Benz W189 (אנ') (4 דלתות)  Mercedes-Benz W188 (אנ') (2 דלתות)
 מודל אחריו:  Mercedes-Benz W109  (4 דלתות)  מרצדס-בנץ W111 (2 דלתות)
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,875-4,850 מ"מ
 רוחב:  1,799 מ"מ
 גובה:  1,455 מ"מ
 משקל:  1,565-1,615 ק"ג
 בסיס גלגלים:  -2,750-2,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 2,996 סמ"ק המפיק 160 כ"ס ב-5,000 סל"ד, מנוע מרצדס-בנץ מסוג "M189"  6 צילינדרים 2,996 סמ"ק המפיק 170 כ"ס (יוצר משנת 1964)
 מעצב:  Friedrich Geiger (אנ')
מרצדס-בנץ W112 (בגרמנית: Mercedes-Benz W112) היא מכונית סלון בעלת 4 דלתות מסדרת "Ponton-Mercedes", אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1961–1965 בתצורת סדאן, ובין השנים 1962–1967 בתצורות קופה וקבריולה.
תצורות "מרצדס-בנץ W112"

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - קבריולה.
תצורות "מרצדס-בנץ W112" > דגמים "מרצדס-בנץ W112"

"300 SE Sedan" - יוצר בין השנים 1961-1965, יוצרו 5,202 יחידות.
"300 SE Coupé" - יוצר בין השנים 1962-1967, יוצרו 2,419 יחידות.
"300 SE Convertible" - יוצר בין השנים 1962-1967, יוצרו 708 יחידות.
"300 SE lang Sedan" - יוצר בין השנים 1963-1965, יוצרו 1,546 יחידות.
גלריה

"מרצדס-בנץ W112"  דגם "300SECabrio"
"מרצדס-בנץ W112"  דגם "300SECoupe"
"מרצדס-בנץ W112" דגם "300SEL"
"מרצדס-בנץ W112" דגם "300SE"
ראו גם

מרצדס-בנץ W108
מרצדס-בנץ W111
מרצדס-בנץ W114
מרצדס-בנץ W120
מרצדס-בנץ W180
הערות שוליים

↑  דגמי מרצדס-בנץ בשנות ה-60 heckflosse.nl
↑  Oswald, Werner (2001). Deutsche Autos 1945–1990, Band 4 (1. ed.). Stuttgart: Motorbuch Verlag. ISBN 3-613-02131-5.
↑  "מרצדס-בנץ W112" car.info/en-se/mercedes-benz/w112
↑  דגמי "מרצדס-בנץ W112" - תמונות 9gag.com/tag/mercedes-benz-w112
מתיאס דה צורדו

מתיאס דה צורדו (בגרמנית: Matthias de Zordo; נולד ב-21 בפברואר 1988) הוא אתלט גרמני. הוא אלוף העולם (טגו 2011), וסגן אלוף אירופה (ברצלונה 2010) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

דה צורדו נולד בבאד קרוייצנך.
בשנת 2007 זכה דה צורדו במדליית הזהב באליפות אירופה באתלטיקה לנוער עם הטלה למרחק של 78.59 מטרים. בשנים 2010 ו-2011 הוא זכה במדליית הזהב באליפות גרמניה, ובאליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד זכה במדליית הכסף עם שיא אישי של 87.81 מטרים, אחרי אנדריאס תורקילדסן הנורווגי (88.37 מטרים) ולפני טרו פיטקמקי הפיני (86.67 מטרים).
ביוגרפיה > אלוף העולם

באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית, בשנת 2011 זכה דה צורדו במדליית הזהב עם תוצאה של 86.27 מטרים לפני אנדריאס תורקילדסן (84.78 מטרים) וגיירמו מרטינס (84.30 מטרים). במסגרת תחרות ליגת היהלום שנערכה בבריסל, בלגיה בספטמבר אותה שנה, הוא קבע את שיאו האישי לאחר שהטיל את הכידון למרחק של 88.36 מטרים.
מיילס קיין

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1986 (בן 38) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  תיכון הילבר 
 סוגה:  אינדי רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 www.mileskane.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילס פיטר קיין (באנגלית: Miles Peter Kane; נולד ב-17 במרץ 1986 באנגליה) הוא מוזיקאי אנגלי, סולן משותף בלהקת "לאסט שאדו פאפטס" (Last Shadow Puppets). לשעבר חבר בלהקת "הרסקלס" (The Rascals), לפני שהלהקה הכריזה על התפרקותה באוגוסט 2009.
כיום קיין עוסק בקריירת סולו וממשיך לקחת חלק בלהקתו "לאסט שאדו פאפטס" ביחד עם סולן הארקטיק מאנקיז, אלכס טרנר. עד היום הוציא קיין שלושה אלבומי סולו: Colour of the Trao (אלבום הבכורה של קיין שיצא ב-9 במאי 2011), Don't Forget Who You Are (יצא ב-3 ביוני 2013) ואלבומו האחרון, coup De Grace (יצא ב-10 באוגוסט 2018, דרך חברת התקליטים וירג'ין אי.אם.איי רקורדס (Virgin EMI Records).
חייו האישיים

מיילס קיין נולד בעיירה בירקנהד שבמחוז מרזיסייד, היה ילד יחיד וגדל בעיקר בכפר מיאולס שבאזור. כילד, לפני שלמד לנגן גיטרה, קיין ניגן בסקסופון. בני הדודים של קיין ג'יימס ואיאן סקלי, שני החברים המייסדים של להקת "קורל" (The Coral), גם כן היו השפעה גדולה על הטעם המוזיקלי של קיין בהתבגרותו. כיום קיין ידוע כאוהד הקבוצה ליברפול ובנוסף ידוע בקשרים טובים עם שחקן הכדורגל של אברטון, לייטון ביינס.
קריירה > דה ליטל פליימס (The Little Flames)

בגיל 18, קיין הצטרף ללהקת "דה ליטל פליימס" כגיטריסט יחד עם אווה פיטרסן (סולנית ווקאלית), גרג מיגהול (תופים), ג'ו אדוארדס (בס) ומאט גרגורי (גיטרה) בדצמבר 2004. הלהקה חתמה בחברת דלטהסוניק רקורדס (Deltasonic Records), אשר הושוו בין השאר לחבריהם לליילבל, להקת "דה קורל" (The Coral), וגם ללהקות בעלות פרופיל גבוה כמו הארקטיק מאנקיז. הם יצאו לסיבוב הופעות יחד עם הלהקות The Corals, The Zutons, The Dead 60s, והארקטיק מאנקיז. הלהקה התפרקה ב-2007 לפני שחרור אלבום הבכורה שלהם, שלבסוף השתחרר ב-2016.
קריירה > הרסקלס (The Rascals)

קיין (קולות וגיטרה), ביחד עם גרג מיגהול (תופים) וג'ו אדוארדס (בס ולעיתים קולות רקע). קיין לקח חלק גדול בכתיבת השירים ללהקה. הלהקה, שחבריה הכירו אחד את השני מהילדות, המשיכו איפה שThe Little Flames עצרה וחתמו שוב, גם הם בחברת דלטהסוניק רקורדס, רק עם פחות חברי להקה הפעם.
בדצמבר 2007, הוציאו הרסקלס את המיני אלבום הראשון שלהם "Entitled Out of Dreams", רק שבעה חודשים לאחר שהתחברו כלהקה, האלבום לא נחל הצלחה רבה. אך במהרה הרסקלס נהפכו ליותר מצליחים, לאחר שיצאו לטור יחד עם הארקטיק מאנקיז ב-2007 וב-23 ביוני 2008 הוציאו הרסקלס את אלבום הבכורה שלהם, "Rascalize". ב-2009 הודיע קיין על עזיבת הלהקה על מנת שיוכל להתמקד בקריירת הסולו שלו.
קריירה > The Last Shadow Puppets

ב-2007 דיווחו מגזינים בריטיים שסולן הארקטיק מאנקיז אלכס טרנר מקליט אלבום ביחד עם סולן הרסקלס, אז להקה צעירה ולא מוכרת, מיילס קיין, ואליהם יתלווה המתופף ג'יימס פורד. ב-20 בפברואר 2008 הוציאו חברי הסופרגרופ את אלבומם הראשון, "The Age of the Understatement". הסינגלים באלבום היו The Age of the Understatement, Standing Next to Me ו-My Mistakes Were Made for You.
ב-2009 אמר אלכס טרנר בראיון שההרכב מחכה להקליט חומרים חדשים, אך באוקטובר 2010 הודיע קיין שהוא רוצה לקדם קודם את קריירת הסולו שלו לפני שיתפנה להקליט אלבום חדש עם טרנר ופורד. ב-2011 טרנר סיפר שהתכנונים להקלטת אלבום חדש שוב עלו.
ב-2016 יצא האלבום השני של הלהקה, Everything You've Come To Expect, ומיני-אלבום נוסף שהורכב מ-2 גרסאות שונות לשירים מהאלבום החדש ו-4 קאברים לשירים ישנים.
קריירה > Colour of the Trap

ב-22 בנובמבר 2010 הוציא קיין את הסינגל הראשון שלו, Inhaler. ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-20 בפברואר 2011 פרסם את הסינגל השני, Come Closer, שהגיע למקום ה-85 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-27 במרץ 2011 שחרר את הסינגל השלישי מהאלבום, Rearrange, שהגיע למקום ה-149 במצעד.
האלבום עצמו יצא ב-9 במאי באותה שנה, כשהוא מציג 12 רצועות כאשר כולן נכתבו על ידי קיין, ובכתיבת מחצית מהן השתתף גם אלכס טרנר. בהמשך השנה הופיע קיין בעצמו עם שירי האלבום החדש שלו ואף התלווה לארקטיק מאנקיז בשתי הופעות שלהם.
קריירה > Don't Forget Who You Are

ב-13 במרץ 2013 פרסם קיין שהוא יוציא בקרוב אלבום נוסף, שני בקריירת הסולו שלו. ב-30 במרץ הוציא את הסינגל הראשון מהאלבום הנושא את שם האלבום, Don't Forget Who You Are. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי. השיר אף הופיע בפסקול המשחק פיפ"א 14.
קריירה > Coup De Grace, Dr. Pepper's Jaded Hearts Club Band, ואלבום ההמשך

בספטמבר 2017, קיין שר בלהקת מחווה לביטלס בשם Dr. Pepper's Jaded Hearts Club Band (אנ'). בין חברי הלהקה היו גם הזמר של להקת מיוז - מת'יו בלאמי, חבר להקת Nine Inch Nails - אילן רובין ומתופף להקת Zutons - שון פיין.
במרץ 2018, סיפר קיין לעיתון ה"Evening Standart" על אלבומו החדש שייקרא "Coup De Grace", אשר ייצא בקיץ 2018. הסינגל הראשון הנקרא 'Loaded' יצא באפריל 2018 וחודש לאחריו, יצא לאותו סינגל גם קליפ. ביוני 2018, קיין הכריז שהאלבום ישתחרר ב-10 באוגוסט 2018. חודשיים לאחר מכן, באוקטובר 2018 יצא קיין לסיבוב הופעות אירופאי. בין האומנים שהשתתפו באלבום ניתן למצוא את לנה דל ריי, זאק דוז ועוד.
בנובמבר 2019, ליווה קיין את ליאם גלאגר בסיבוב ההופעות שלו ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד.
בספטמבר 2019, הכריז קיין שהתחיל להקליט ולעבוד על אלבום חדש והוא מקווה להשלים אותו עד חג המולד בשנה שלאחר מכן.
דיסקוגרפיה

2008 - Rascalize (עם הרסקלס)
2008 - The Age of the Understatement (עם הלאסט שאדו פאפטס)
2011 - Colour of the Trap
2013 - Don't Forget Who You Are
2016 - Everything You've Come To Expect (עם הלאסט שאדו פאפטס)
2018 - Coup De Grace
מרצדס-בנץ W120

| --- | --- |

Mercedes-Benz W120
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mercedes-Benz 180
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1953–1962
 הרכבה:  גרמניה גרמניה  אוסטרליה אוסטרליה  דרום אפריקה דרום אפריקה
 מודל קודם:  Mercedes-Benz W136
 מודל אחריו:  מרצדס-בנץ W110
 אורך:  4,460-4,500  מ"מ
 רוחב:  1,740 מ"מ
 גובה:  1,560 מ"מ
 משקל:  1,113-1,185 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,100 - 3,630 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,767 סמ"ק, המפיק 55 כ"ס, ב-4,000 סל"ד (מנוע מסוג "Mercedes-Benz M136 engine") 4 צילינדרים, 1,897 סמ"ק, המפיק 65 כ"ס (מנוע מסוג "Mercedes-Benz M121 engine") מנוע דיזל 1,767 סמ"ק, המפיק 40 כ"ס (מנוע מסוג "Mercedes-Benz OM636", בין השנים 1954-1961), (מנוע מסוג "Mercedes-Benz OM621", בין השנים 1961-1962 לדגם 180Dc) מנוע דיזל 1,988 סמ"ק, (מנוע מסוג "Mercedes-Benz OM 615/OM 616/OM 621", בין השנים 1961-1962)
 מהירות מרבית:  126 קמ"ש (למנוע 1,767 סמ"ק בדגם "180")  135 קמ"ש (למנוע 1,897 סמ"ק בדגם "180")
מרצדס-בנץ W120 (בגרמנית: Mercedes-Benz W120) היא מכונית סלון, 4 דלתות סדאן, אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ ה-גרמנית בין השנים 1953–1962. בנוסף, הדגם היה קרוי : "מרצדס-בנץ 180".
יוצרו 271,217 יחידות.
תצורות "מרצדס-בנץ W120"

סדאן - 4 דלתות
קבריולה - 2 דלתות
סטיישן