stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כינוי מקור מוגן
PDO בשפות שונות

הלוגו של PDO זמין בכל שפות האיחוד האירופי, וחברות המזון חופשיות להשתמש בלוגו ובקיצור של כל אחת מהגרסאות. דוגמאות לגרסאות בשפות שונות מוצגות להלן:
| שפה | שֵׁם | ראשי תיבות |
| --- | --- | --- |
| בולגרית | Защитено наименование за произход | ЗНП |
| קרואטית | Zaštićena oznaka izvornosti | ZOI |
| צ'כית | Chráněné označení původu | ChOP |
| דנית | Beskyttet oprindelsesbetegnelse | BOB |
| הולנדית | Beschermde Oorsprongsbenaming | BOB |
| אסטונית | Kaitstud päritolunimetus | KPN |
| אנגלית | Protected designation of origin | PDO |
| פינית | Suojattu alkuperänimitys | SAN |
| צרפתית | Appellation d'origine protégée | AOP |
| גרמניה | geschützte Ursprungsbezeichnung | .g. U |
| יוונית | προστατευόμενη ονομασία προέλευσης | ΠΟΠ |
| הונגרית | Oltalom alatt álló eredetmegjelölés | OEM |
| אירית | Bunús Ainmníochta Cosanta | BAC |
| איטלקית | Denominazione d'Origine Protetta | DOP |
| לטבית | Aizsargāts cilmes vietas nosaukums | ACVN |
| ליטאית | Saugomos kilmės vietos nuorodos | SKVN |
| מלטזית | Denominazzjoni ta' Oriġini Protetta | DOP |
| פולנית | chroniona nazwa pochodzenia | ChNP |
| פורטוגזית | Denominação de Origem Protegida | DOP |
| רומנית | Denumirea de origine protejată | DOP |
| סלובקית | Chránené označenie pôvodu | CHOP |
| סלובנית | Zaščitena označba porekla | ZOP |
| ספרדית | Denominación de origen protegida | DOP |
| שוודית | Skyddad ursprungsbeteckning | SUB |
ראו גם

כינוי מקור מבוקר
מעמד גאוגרפי מוגן
הערות שוליים

1 2  Commission européenne (28 במרץ 2023). "Politique de l'UE en matière de qualité des produits agricoles". {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Barham, Elizabeth; Sylvander, Bertil, eds. (2011). Labels of Origin for Food: Local Development, Global Recognition. CABI. p. 17. ISBN 9781845933777.
↑  "REGOLAMENTO (CEE) N. 2081/1992 - regione.sicilia.it". אורכב מ-המקור ב-2014-03-01. נבדק ב-2021-06-05.
↑  Catanzaro, Felicetta; Licciardo, Francesco (5 ביולי 2006). "La riforma del Regolamento (CEE) 2081/92 sulla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni di origine". agriregionieuropa.univpm.it (באיטלקית). associazione Alessandro Bartola. נבדק ב-24 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hughes, Tom; Hughes, Meredith Sayles (2005). Gastronomie!: Food Museums and Heritage Sites of France. Piermont, NH: Bunker Hill Publishing. p. 19. ISBN 1-59373-029-2.
לאו השישי

האפיפיור לאו השישי (בלטינית: Leo VI;‏ 880 – 12 בפברואר 929) היה האפיפיור במשך שבעה חודשים בלבד, מ-9 ביוני 928 ועד מותו בפברואר 929. תקופת שלטונו הייתה בתקופה הידועה בשם "האובסקורום".
ביוגרפיה

לאו השישי נולד בשנת 880 למשפחה רומאית, ואביו היה כריסטופורוס, שהיה פרימיצ'ריוס תחת האפיפיור יוחנן השמיני בסביבות שנת 876. המסורת מספרת שהוא היה בן למשפחת סנגויני. מיד לפני בחירתו לאפיפיור, לאו שימש כקרדינל-כומר של כנסיית סנטה סוזאנה.
ליאו נבחר לאפיפיור בסביבות יוני 928, בתקופה של אנרכיה. הוא נבחר על ידי הסנטריקס מרוזיה, שהשתלטה על רומא באמצעות שליטתו של בעלה גידו, מרקיז טוסקנה, והורתה על כליאתו וקודמו של קודמו של לאו, האפיפיור יוחנן העשירי.
במהלך שלטונו הקצר, לאו אישר את החלטות הסינוד של ספליט. הוא השלים את חקירות קודמו על המצב הכנסייתי בדלמטיה, והחל לתת את הפליום ליוחנן, הארכיבישוף של סאלונה, וציווה על כל הבישופים של דלמטיה לציית לו. הוא גם ציווה על ההגמון של נונה ואחרים להגביל את עצמם לשטח הדיוקסיה שלהם. לאחר מכן הוא הוציא איסור על קסטרטו להיכנס לאיחוד הנישואין. הוא גם פנה לעזרה נגד הפושטים הערבים שאיימו על רומא, וקבע כי "מי שמת נאמן במאבק הזה לא יראה את עצמו מסורב להיכנס לממלכה השמימית".
לאו נפטר ב-12 בפברואר 929, ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, והאפיפיור סטפנוס השביעי נבחר במקומו.
הערות שוליים

↑  Platina, Bartolomeo (1479), The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII, vol. I, London: Griffith Farran & Co., p. 247, נבדק ב-2013-04-25
↑  Georgina Masson, The Companion Guide to Rome (1980), page 177
1 2 3 4  Mann, page 188
↑  Mann, pgs. 163-164
↑  Mann, page 168
↑  Medical problems of performing artists, Volume 13 (1998), page 151
↑  Pierre Riché, The Carolingians: A Family Who Forged Europe (1993), page 311
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יוחנן העשירי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: סטפנוס השביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10319488d (data)  GND: 100951899  ISNI: 0000 0000 0274 9980  NKC: skuk0003701  SUDOC: 150564996  VcBA: 495/45970  VIAF: 76671779   WorldCat (עם VIAF): 76671779
ישראל סחרוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1912 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  4 בפברואר 2007 (בגיל 95 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו (1994) 
 
ישראל סחרוב (17 בפברואר 1912 - 4 בפברואר 2007) היה תעשיין, איש עסקים ואיש ציבור ישראלי. מייסד הקרן לביטחון ישראל (לב"י) והיושב-ראש הראשון שלה. יקיר תל אביב. סבו היה איש העלייה הראשונה יצחק אייזיק בן-טובים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, דור שלישי בארץ, בן יצחק מרדכי סחרוב, שהיה סוחר עצים גדול, ורבקה לבית בן טובים. למד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית ספר תיכון למסחר. בשנים 1928 עד 1932 שהה במצרים ועבד במסחר בעצים. בשובו לארץ ישראל עסק במסחר עצים והיה מראשי הקהילה העסקית בארץ ישראל. התגייס להגנה והיה מפקד פלוגה בתל אביב. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה אחראי על פעילות ההגנה בחלק הצפוני של תל אביב. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא הבריטי.
לאחר קום המדינה הרחיב את עסקיו. היה ממייסדי חברת הביטוח סהר ותעשיות עץ לבוד (תע"ל). היה איש מנהל בכיר, ובין תפקידיו: יושב-ראש התעשייה האווירית (מונה ב-1977, התפטר ב-1982 וחזר לתפקיד ב-1983 עד 1985), יושב ראש מספנות ישראל, יושב-הראש הראשון של בזק (כיהן עד 1985) ויושב-ראש כימיקלים לישראל. במקביל היה פעיל במספר גופים ציבוריים, בין היתר בלשכת המסחר תל אביב יפו וכן בתנועת מכבי ישראל.
באמצע שנות ה-70 פרש מעסקיו הפרטיים והקדיש את זמנו לפעילות ציבורית. היה מייסד קרן לב"י והיושב-ראש הראשון שלה. בין שאר תפקידיו הציבוריים: יושב-ראש הנהלת בית הספר לאמנויות תל אביב ויושב-ראש הנהלת של המרכז התיאטרוני בנווה צדק. היה דירקטור בחברות ציבוריות רבות. בתחילת שנות ה-80 הוצע לו על ידי ראש הממשלה מנחם בגין תפקיד שר האוצר ונגיד בנק ישראל, אך הוא דחה את ההצעות.
בשנת 1994 קיבל את פרס יקיר תל אביב.
נפטר בגיל 95, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
משפחתו

לישראל סחרוב היו שלושה אחים: יחזקאל סהר, שהיה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל, התעשיין ואיש תע"ש אליהו סחרוב ואיש העסקים אהרון סחרוב, וכן שתי אחיות: זהובית שלוש ומרים פשוטי.
סחרוב היה נשוי ללאה ליפשיץ, אחותו של אריה לובה אליאב. בתו תמר נשואה לעורך הדין גיל מקוב, צאצא למשפחת מקוב מרחובות. בניהם הם עורכי הדין אריאל ודן מקוב. בתו שולמית (זאזא) נשואה לעודד טירה, מי שהיה קצין תותחנים ראשי ונשיא התאחדות התעשיינים.
דודיו הם העיתונאי והמורה זלמן בן-טובים ומנהל כמה סניפים של בנק אנגלו פלשתינה ברוך בן-טובים.
לאה קורקידי

לאה קורקידי (בר-נס) (1905–1993) הייתה מוזיקאית, פזמונאית ומורה למוזיקה. מייסדת ארגון המורות לחינוך מוזיקלי ויושבת ראש הארגון בירושלים.
ביוגרפיה

נולדה ביפו. אביה חיים מילמן היה המורה הראשון למוזיקה בגימנסיה הרצליה. קיבלה חינוך עברי ציוני והשתלמה במוזיקה. שירה הראשון נכתב לקראת ביקורו של הברון רוטשילד בארץ בשנת 1925.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשה עם בני משפחתה למצרים. שימשה מורה לעברית ולמוזיקה בשני בתי ספר יהודיים בקהיר. אחרי המלחמה שבה לארץ.
נישאה לד"ר נחום קורקידי. ביתם בירושלים, ברחוב יפו 84, שימש כתובת מרכזית לחולים מירושלים ומהסביבה, יהודים וערבים, שבאו אל בעלה הרופא.
בשנת 1954 ייסדה את ארגון המורות לחינוך מוזיקלי ושימשה יו"ר הארגון בירושלים. כמו כן הייתה יו"ר אגודת "צעירות עבריות" וחברה בארגון נשים לשוויון זכויות.
חיברה חוברות שירים ומנגינות לילדים. שיריה הופיעו ב"דבר לילדים", וחלקם הושרו בתוכנית "פינת הילד" ב"קול ישראל". שירה "יום הולדת המדינה" התפרסם לאחר קום המדינה. בשנת 1960 יצא לאור ספרה "רינה-לי".
בנה אמנון בר-נס כתב את הספר "תולדות העיתונות העברית בארץ ישראל" ולימד עברית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בניה האחרים: גדעון ואביתר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 297869564   WorldCat (עם VIAF): 297869564
לא ידח ממנו נדח

לֹא יִדַּח מִמֶּנּוּ נִדָּח הוא ביטוי מקראי. משמעותו העיקרית היא שלא יאבד אדם מבני ישראל.
מקור הביטוי

הביטוי מבוסס על הפסוק בספר שמואל ב', פרק י"ד, פסוק י"ד:
”וְלֹא יִשָּׂא אֱלֹקים נֶפֶשׁ וְחָשַׁב מַחֲשָׁבוֹת לְבִלְתִּי יִדַּח מִמֶּנּוּ נִדָּח”.
במקורו נאמר על ידי האישה החכמה מתקוע בדבריה אל דוד המלך במטרה לשכנע אותו להחזיר את אבשלום לירושלים. לפי פירוש מצודת דוד טענה האשה שאמנון נהרג על ידי אבשלום כדי לכפר על חטאו במעשה אמנון ותמר, ואבשלום היה שליח ההשגחה ואין להאשימו כל כך.
בהגות היהודית

לפסוק זה נקשרו כמה תובנות בהגות היהודית:
מטרת הבורא לקיים לעתיד לבוא את כל הנשמות, ושום נשמה של יהודי לא תידחה ותאבד.
הנשמות יתגלגלו ויחזרו לחיים עד שיעשו תשובה.
בזמן קיבוץ הגליות יתקבצו כל עם ישראל, ולא יהיו כאלה שיושארו בגלות.
שום ניצוץ קדושה לא יאבד.
הנשמה ששקועה בעולם הזה תחת החומר, לבסוף תיחלץ ממנו.
בהלכה

בהסתמך על הרעיון של ביטוי זה נפסקו כמה פסקי הלכה:
מומר שחזר בתשובה יש לקרב אותו ולא להרחיק אותו מחברות בחבורה קדושה.
יש לומר קדיש על מאבד עצמו לדעת.
גם על מינים יש להתפלל שישובו בתשובה.
יש לומר השכבה על חייל דרוזי שנהרג.
הערות שוליים

↑  ראו למשל בספר נזר הקודש לרבי יחיאל מיכל מגלוגא (פרשת בראשית אות כא), פרי צדיק סוכות כא
↑  ראו בספר התניא פרק לט, אוהב ישראל עקב ליקוטים חדשים. שו"ת ציץ אליעזר חלק ז סימן מח קונטרס אורחות המשפטים פרק יב ועוד
↑  ראו משנה שכיר דברים פרשת נצבים
↑  ראו בחומת אנך ישעיהו פרק ס
↑  ראו באר מים חיים פרשת משפטים
↑  ראו שו"ת כתב סופר אורח חיים סימן קט
↑  ראו שו"ת יביע אומר חלק י' יורה דעה סימן כט
↑  ראו שו"ת משנה הלכות חלק ג סימן כט, שם משמואל יום כיפור תרע"ג
↑  ראו שו"ת יביע אומר חלק י' יורה דעה סימן נה
כריסטיאן קראכט

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1966 (בן 57) זאנן, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ, גרמניה 
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס, Schule Schloss Salem, Lakefield College School 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  סיפורת, ספרות הפופ 
 יצירות בולטות:  אהיה כאן בשמש ובצל, The Dead, אימפריום, ארץ פרומה, 1979 
 בן או בת זוג:  Frauke Finsterwalder 
 פרסים והוקרה:  פרס הספרות השוויצרי (2016)  Phantastik-Preis der Stadt Wetzlar (2009)  פרס הספרות הגדול של ברן (2012)  פרס אקסל שפרינגר (1993)  פרס הספרות ע״ש וילהלם ראבה (2012)  פרס הרמן הסה (2016)  פרס מבקרי הקולנוע הגרמנים (2013) 
 www.christiankracht.com
 
דייוויד וודארד, מא אנאנד שילה וכריסטיאן קראכט קראו בקברט וולטר, ציריך, ב-2008
כריסטיאן קראכט (בגרמנית: Christian Kracht; נולד ב-29 בדצמבר 1966) הוא סופר ועיתונאי שווייצרי. נחשב לאחד הסופרים הבולטים ומעוררי המחלוקת בספרות דוברת הגרמנית בת זמננו.
ביוגרפיה

אביו של כריסטיאן קראכט, כריסטיאן קראכט האב, היה מבכירי תאגיד העיתונות הגרמני "אקסל שפרינגר". קראכט גדל בשווייץ, ארצות הברית וקנדה ולמד בבית הספר הפרטי היוקרתי של ארמון זאלם בבאדן וירטנברג. בתחילת דרכן עבד כעורך בכמה מגזינים ושימש ככתב של השבועון "דר שפיגל" בניו דלהי. בהמשך חי מספר שנים בבנגקוק ובקטמנדו. נסיעותיו במזרח הרחוק היוו בסיס לספר הרשומות "העיפרון הצהוב" (Der gelbe Bleistift) שיצא ב-2000. מ-2006 הוא פרסם טור בעיתון הגרמני "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג".
ב-1995 פרסם קראכט את הרומאן הראשון שלו, "ארץ פרומה" (Faserland). גיבור הספר, שדמותו מבוססת על הביוגרפיה של קראכט עצמו, הוא בן עשירים תלוש בוגר פנימייה יוקרתית שנוסע בגרמניה העכשווית מן הצפון לדרום, תוך עיסוק חסר תכלית בצריכה ובמראה חיצוני. הספר גדוש בשמות מותגים עכשוויים, ועוסק במקומם של מותגים בחברה, תוך נקיטת גישה ביקורתית כלפי תרבות הצריכה וכלפי היעדר התקשורת האנושית בעידן הנוכחי. הוא מציג את הריקנות שבתרבות הגרמנית העכשווית, אשר השתעבדה לחומרנות חסרת תכלית. הספר נחשב ליצירת המפתח בגל "ספרות הפופ" הגרמנית של שנות התשעים.
ב-2001 פרסם קראכט את הרומן "1979", שראה או בסמוך לפיגועי 11 בספטמבר. הרומן מתאר את קורותיהם של זוג הומוסקסואלים גרמנים המטיילים באיראן בשנת המהפכה האיסלאמית. בעוד משטר השאה קורס, גיבורי הספר נקלעים למסיבת הוללות בווילה בצפון טהראן, שבה מתקבצים בוהמיינים המתגוררים בעיר.
ב-2008 הוא פרסם את הרומן "אהיה כאן בשמש ובצל" (Ich werde hier sein im Sonnenschein und im Schatten). הספר מתאר היסטוריה חלופית דיסטופית, שבה שולט בשווייץ משטר קומוניסטי, והמדינה מצויה במלחמה כוללת בלתי נגמרת נגד ברית פאשיסטית של גרמניה ובריטניה. גיבור הספר הוא קומיסר ממוצא אפריקאי שנשלח למשימה על ידי הסובייט העליון של ברן.
ב-2011 פרסם ספר התכתבות (Five Years) עם המנצח האמריקאי דייוויד וודארד.
ב-2012 פרסם את הרומן אימפריום (Imperium), המבוסס על מקרה היסטורי. הוא מתאר את ניסיונו הכושל של אוגוסט אנגלהרדט, צעיר אידיאליסט מנירנברג, לייסד בדרום האוקיינוס השקט מושבה צמחונית-נודיסטית שתושביה יתקיימו רק מאכילת אגוזי קוקוס.
קראכט נשוי לבמאית פראוקה פינסטרוולדר, עמה הוא משתף פעולה בפרויקטים קולנועיים. הם מתגוררים לסירוגין בפירנצה שבאיטליה ובלמו שבקניה.
ספריו שראו אור בעברית

1979, תרגם אבי גרפינקל, סדרת "פרוזה אחרת", הוצאת עם עובד, 2004.
ארץ פרומה, תרגם חנן אלשטיין, הוצאת אחוזת בית, 2009.
אימפריום, תרגם חנן אלשטיין, הספריה לעם, עם עובד, 2018.
יורוטראש, תרגם חנן אלשטיין, הוצאת אחוזת בית, 2024.
הערות שוליים

↑  קראכט ו וודארד, חמש שנים (הנובר: וורהאן פרסומים, 2011)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311776905171  PLWABN: 9810689810205606  BIBSYS: 90938408  BnF: cb14418446z (data)  CANTIC: a11827920  CiNii: DA10318196  GND: 120013428  ICCU: TO0V169514  ISNI: 0000 0001 0927 2625  LCCN: n96050511  LNB: 000041941  MusicBrainz: ed21c2fa-5297-42cf-964e-c05b8a745a55  NDL: 00528866  NKC: xx0087625  NLK: KAC201231072  NSK: 000526853  NTA: 134448588  SELIBR: 398686  SUDOC: 059318589  VIAF: 95196395   WorldCat (עם VIAF): 95196395
יצחק לופיס

| --- | --- |
 לידה:  1630 ארם צובא 
 פטירה:  1700 (בגיל 70 בערך) ארם צובא 
 תקופת הפעילות:  ?–1700 
 תחומי עיסוק:  רב
 חיבוריו:  ספרו "כור מצרף האמונות ומראה האמת"
 
רבי יצחק לופיס, היה רב בארם צובא שחי במאה ה-17. יש המייחסים אליו את תחילת שושלת משפחת לופס.
ביוגרפיה

בהקדמה לספרו הוא מייחס את עצמו לצאצאי המגורשים מספרד.
גם ברשימות הקנצלריה של הקונסוליה הצרפתית בחלב הוא מופיע כאחד מנכבדי הפראנקוס.
את ספרו כור מצרף האמונות ומראה האמת כתב בארם צובא בשנת ה'תנ"ה (1695). הספר היה מצוי בכתב יד במשך למעלה ממאה שנה, עד שהובא לדפוס על ידי יצחק אלטראס, בשנת ה'תר"ז (1847).
בסיס לספרו שימש ללופיס הספר "מלחמות השם" של יעקב בן ראובן. הוא מזכיר אותו בהקדמה, ומביא מילה במילה את ההקדמה של יעקב בן ראובן.
בתוך הספר, הרב לופיס מביא דברים מתוך קונטרס "בוקר אברהם", שלדבריו "איני יודע באמת מי היה הכותב". קונטרס זה (בכתב יד) נתחבר על ידי אברהם מיכאל קרדוזו מהוגי הדעות של התנועה השבתאית.
ברבות הימים דרשו לתלוש מן הספר את שלושת עמודי ה'דרוש בעניין האמונה האמיתית' שהביא מ"בוקר אברהם". לדידם הספר הנ"ל הוא חיובי וחיוני, אך ה'דרוש' הזה שבסוף הספר אינו בא אלא לטעון נגד אמונת היחוד הקדושה ולהוציא לעז על האר"י הקדוש שכביכול זו הייתה גם דעתו.
לופיס לא הואשם על ידי חכמי חלב בחיבור ה'דרוש', שאת שילובו בתוך הספר ייחסו לטעות המדפיסים. לדבריהם, לופיס "ניכר מתוך ספרו כי הוא איש אמונים, צדיק וישר הוא, מימיו נאמנים. מהאנשים אשר שלמים הם איתנו ביראת ה' תמימה, ועשר ידות לו בכל ספר וחכמה, ואמומת היחוד תמיד על פיו הייתה שומה".
משפחתו

בנו (נולד לו לעת זקנותו), יעקב חיים. בשנת ה'תע"ד (1714) נפטר בשנים הראשונות לחייו.
בנו, שמואל, שנולד מיד לאחר שנפטר הקודם.
חתנו, אברהם נונייס די קוסטה.
ייתכן שנכדו (של יצחק לופיס) הוא חכם יצחק בן משה לופיס, שבשנת תפ"ט (1729) הוציא לאור באמסטרדם את החיבור 'כסף צרוף' של החכם יאשיהו בן יוסף פינטו, רב העיר דמשק.
ספריו

כור מצרף האמונות ומראה האמת - ספר חשוב ויסודי בנושא הוויכוחים עם הנוצרים שכן המחבר עסק הרבה בעניין והיו לפניו הרבה מהספרות הנוצרית וספרי מומרים.
הספר התחבר בשנת ה'תנ"ה (1695), ונדפס לראשונה בשנת ה'תר"ז (1847). שער י"א מוקדש לוויכוח שהיה למחבר עם יהודי מומר.
מנורת האורות - מצוי בכתב יד בלבד. בהקדמה הוא מציין את שנת הכתיבה ה'ת"ע (1710).
תכונת העולם ובינה לעיתים - מצוי בכתב יד בלבד, ארם צובא תס"ד (1704).
לקריאה נוספת

שמואל יוסף פין, כנסת ישראל ורשה תרמ"ז, עמ' 629
דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים תשי"ב, עמ' סט
משה אורפלי, כור מצרף האמונות ומראה האמת לר’ יצחק לופיס, אר"ץ ומלואה מחקרים בתולדות קהילת ארם צובה (חלב) ותרבותה, ירושלים תשס"ט, עמ’ 17-36.
יצחק לופיס (1630-1700), דף שער בספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  "אני עבדכם מהבאים מגלות ירושלים אשר בספרד
↑  מנשה סתהון בספרו מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד, ושם גם 'טופס העתק הכתב השלוח לעיר הקודש ירושלים תוב"ב להרב החסיד ראשון לציון נר"ו על העניין הנ"ל'.
↑  מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד: "והוא ספר נחמד יפה אף נעים בנוי לתלפיות, תפוחי זהב במשכיות... ידיו רב לו בוויכוח האמונה בתשובות ניצחות... לפאר ולרומם את הוד הדרת תורתינו הקדושה..."
↑  מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד
↑  מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד
↑  המכון לתצלומי כתבי יד עבריים סימן 43821, דף 8א-32ב, בלתי שלם (אוסף בניהו)
↑  כתב יד מספר 52499
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504672905171  ISNI: 0000 0000 5485 9348  LCCN: nr93025527  NTA: 304784591  SELIBR: 268247  VIAF: 73727673   WorldCat (עם VIAF): 73727673
לא יודע מה עובר לך בראש

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שלמה ארצי ויעל דקלבאום
 מתוך האלבום אהבתיהם
 יצא לאור:  יולי 2000
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:25
 כתיבה:  שלמה ארצי
 לחן:  שלמה ארצי
 הפקה:  משה לוי, לואי להב
 
"לא יודע מה עובר לך בראש" הוא סינגל של שלמה ארצי בדואט עם יעל דקלבאום מתוך האלבום אהבתיהם, שיצא לאור ביולי 2000. השיר נכתב והולחן על ידי שלמה ארצי ועובד על ידי משה לוי ולואי להב.
במקור ריטה הקליטה את השיר בשנת 1999 לעיבוד של משה לוי ולואי להב עבור אלבומה תפתח חלון. השיר באלבומה של ריטה הוא בלשון נקבה "לא יודעת מה עובר לך בראש".
רשימת השמעה

| לא יודע מה עובר לך בראש> מס' | לא יודע מה עובר לך בראש> שם | לא יודע מה עובר לך בראש> מילים | לא יודע מה עובר לך בראש> לחן | לא יודע מה עובר לך בראש> עיבוד | לא יודע מה עובר לך בראש> משך | לא יודע מה עובר לך בראש>  | לא יודע מה עובר לך בראש>  | לא יודע מה עובר לך בראש>  | לא יודע מה עובר לך בראש>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לא יודע מה עובר לך בראש  | שלמה ארצי | שלמה ארצי | משה לוי ולואי להב | 3:25 |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2000)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2000)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 22 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 19 |  |
גרסאות כיסוי

מיכל ינאי ומיקי גבע ביצעו את השיר.
לינא מח'ול ביצעה את השיר במסגרת העונה השנייה של תוכנית המציאות The Voice ישראל.
כתובת פנמו השני

צילום הכתובת על הפסל
כתובת פנמו השני היא כתובת על מצבה מהמאה ה־9 לפנה"ס שהציב בר־רכב מלך שמאל־יאדי לאביו, המלך פנמו השני. המצבה נמצאת במוזיאון המזרח הקרוב בברלין (אנ').
בדומה לכתובת על פסל הדד (אנ'), כתובת פנמו נחקקה על שמלת הדמות המפוסלת. היא נכתבה על־ידי בר־רכב מלך שמאל־יאדי בניב המכונה שמאלית (אנ'), הנמצא בין פיניקית לארמית. הכתובת מזכירה את תגלת־פלאסר השלישי ("תגלתפלסר" בנוסח הכתובת) ואת ממלכת גורגום (אנ') ("גרגם" בנוסח הכתובת).
הכתובת

הכתובת ידועה בסימון KAI 215. קריאה מעט שונה של הכתובת ידועה בסימון NSI 62.
נצב · זן · שם · בררכב · לאבה · לפנמו · בר · ברצר · מלך · יאדי · במ[---] · שנת [· -]ות[- ·] אבי · פנמו ב[צ]דק

אבה · פלטוה · אלה · יאדי · מן · שחתה · אזה · הות · בבית · אבוה · וקם · אלה · הדד · וחת[-] קלה משבה · ע̇ל ו[..]ו[..]א[.]ש [.]ו[.] שחת[...]

בבית · אבה · והרג · אבה · ברצר · והרג · שבעי 70 איחי · אבה · ואבי · על · רכב · וא · [.....]בך · על[....]ך · בעל · [....]חל [---] · פנמו · [....]

ויתרה · מת · מלא · מסגרת · והכבר · קירת · חרבת · מן · קירת · ישבת · ומ[.]נ[.......] בר [·] ק[ר]ל[...............] ש [.] וח/הנ/מו · תשמ[ו?]

חרב · בביתי · ותהרגו · חד ·בני · ואגם · הוית · חרב · בארק · יאדי · וח̇ל[..]אלפ/ת [·] פנמו בר קרל · א[             ] · אבי · פנם · בר · ברצר · אבדו · בא[רק ....]

שאה · ושורה · וחטה · ושערה · וקם · פרס · בשקל · ושטרבי · שמך · בשקל · ואסנב · משח · בשקל · ויבל אבי · פנ[מו · ב]ר · ב[רצר · שי ·]

עד · מלך · אשור · ומלכה · על · בית · אבה · והרג · אבן · שחת · מן · בית · אבה · ושער · מן · אצר · ביתי · ארק̇ · יאדי · מן · במעה · ר[-]ב[....]

ופשש · מסגרת · והרפי · שבי · יאדי · וק[ם] · אבי · והרפי · נשי · בס[.........] [...]בא[.] · בית · קתילת · וקבר [·] אלן · ב[....]

בית · אבה · והיטבה · מן · קדמתה · וכברת · חטה · ושערה · ושאה · ושורה · ביומיה · ואז [·] אכל [·] [-]שומן · א[........]

זלת · מוכרו · וביומי · אבי · פנמו · שם · מת · בעלי · כפירי · ובעלי · רכב · ונחשב [·] אבי · פנמו · במצעת · מלכי [·] כברי [·] מ[ן · ... א]

בי · לו · בעל · כסף · הא · ולו · בעל · זהב · בחכמתה · ובצדקה · פא · אחז · בכנף · מראה · מלך · אשור · ר[.... מראה · מלך ·]

אשור · פחי · ואחי · יאדי · וחנאה · מראה · מלך · אשור · על · מלכי · כבר ב/יר/בש[....... ורץ]

בגלגל · מראה · תגלתפלסר · מלך · אשור · מחנת · או · מן · מוקא · שמש · ועד · מערב · א[ו ·] מן · [........]

רבעת ארק · ובנת · מוקא · שמש · יבל · מערב · ובנת · מערב · יבל · מו[קא · ש]מש · ואבי · [....]

גבלה · מראה · תגלתפלסר · מלך · אשור · קירת · מן · גבל · גרגם · [...]ו̇י̇[.] · ו[א]בי · פנמו · בר · ב[רצר · ...]

ש מרג · וגם · מת · אבי · פנמו · בלגרי · מראה · תגלתפלסר · מלך · אשור · במחנת · גם [· ...]

ובכיה · איחה · מלכו · ובכיתה · מחנת · מראה · מלך · אשור · כלה · ולקח · מראה · מלך · [א]שור [.... והשק]

י · נבשה · והקם · לה · משכי · בארח · והעבר · אבי · מן · דמשק · לאשו<ר> · ביומי · שר[... ובכ]

יה · ביתה · כלה · ואנכי · בר<ר>כב · בר · פנמ[ו · בצ]דק · אבי · ובצדקי · הושבני · מרא[י....]

אבי · פנמו · בר · ברצר · ושמת · נצב · זן · . [לא]בי · לפנמו · בר · ברצר · וש[..]ת · בט[...]

ואמר · במשות · ועל · יבל · אמן · יסמך · מלך · [.......] · ויבל · יוקא · קדם · קבר · אבי · פנמ[ו....]

וזכר · זנה · הא · פא · הדד · ואל · ורכבאל · בעל · בית · ושמש · וכל · אלהי · יאדי [· ...חנ]

י · קדם · אלהי · וקדם · אנש ·
ראו גם

שמאל (ממלכה עתיקה)
כתובת כלמו
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
הערות שוליים

↑  Craig, J.A., "The Panammu Inscription of the Zinjirli Collection" The Academy 43 (1893): 351–52, 441
↑  George Albert Cooke, A Text-Book of North-Semitic Inscriptions: Moabite, Hebrew, Phoenician, Aramaic, Nabataean, Palmyrene, Jewish, Clarendon Press, 1903, pp. 171-173
פריסת הכתובת
צילום נוסף של הכתובת על הפסל
לא יהיה לך

עשרת הדיברות
אנוכי ה'
לא יהיה
לא תשא
זכור את
כבד את
לא תרצח
לא תנאף
לא תגנוב
לא תענה
לא תחמד
לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהים אֲחֵרִים עַל פָּנָי היא מצוות לא תעשה השנייה מבין עשרת הדברות האוסרת על עבודה זרה.
בנוסף באיסור זה, נאסר אחזקת צלמים ועשייתם. בדת היהודית נחשב איסור זה לאחד משלושת האיסורים עליהם צריך אדם למות ולא לעבור, (ביחד עם: שפיכות דמים, וגילוי עריות).
מצווה זו היא אחת משש המצוות התמידיות שאפשר לקיימן תמיד ואינן דורשות מעשה בפועל.
בנוסף, יש הגורסים כי על פי המצווה אסור לאדם להעלות על דעתו שיש עוד אלים.
מקור המצווה

בספר שמות נכתב:
לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי: לֹא תַעֲשֶׂה לְךָ פֶסֶל וְכָל תְּמוּנָה אֲשֶׁר בַּשָּׁמַיִם מִמַּעַל וַאֲשֶׁר בָּאָרֶץ מִתַָּחַת, וַאֲשֶׁר בַּמַּיִם מִתַּחַת לָאָרֶץ: לֹא תִשְׁתַּחְוֶה לָהֶם וְלֹא תָעָבְדֵם, כִּי אָנֹכִי ה' אֱלֹקֶיךָ אֵל קַנָּא, פֹּקֵד עֲו‍ֹן אָבֹת עַל בָּנִים, עַל שִׁלֵּשִׁים וְעַל רִבֵּעִים לְשֹׂנְאָי. וְעֹשֶׂה חֶסֶד לַאֲלָפִים לְאֹהֲבַי וּלְשֹׁמְרֵי מִצְו‍ֹתָי
גדר האיסור > אמונה בעבודה זרה

לדעת הרמב"ם, עיקר האיסור הוא על הרהור באמונת אל אחר, וכל המעלה בדעתו שיש אלוה אחר חוץ מה', עובר בלא יהיה לך וכפר בעיקר, שזה הוא העיקר הגדול שהכל תלוי בו. לפי דבריו, המאמין בלבו באלהים אחרים, אפילו לא עשה מעשה המעיד על אמונה זו, עובר על איסור זה.
גדר האיסור > קיום פסלי עבודה זרה

חז"ל דרשו מהמילים "לא יהיה" שהכוונה לא רק לא לעבוד את הפסלים אלה גם לא ליצור:
לא יהיה לך למה נאמר? לפי שנאמר 'לא תעשה לך פסל', אין לי אלא שלא יעשה
עונש

בתלמוד הבבלי מופיעה התפיסה לפי המעלה על דעתו שיש אלוה אחר אינו נענש בידי אדם אלא מידי שמים, כיוון שאין בית דין של מטה מענישים על המחשבות. אבל המקבל עליו אלוה אחר כאלוה ואומר "אלי אתה", חייב סקילה.
הערות שוליים

↑  יהדות, שיעורים, זמנים, באתר ישיבה
↑  רבי משה בן מימון, א', משנה תורה, הלכות יסודי התורה
↑  תלמוד בבלי מסכת סנהדרין עמוד ס דף ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286509605171  LCCN: sh85133816  LNB: 000303832
לאו השמיני

האפיפיור לאו השמיני (בלטינית: Leo VIII; מת ב-1 במרץ 965) היה אנטי-אפיפיור מ-23 בדצמבר 963 עד 26 בפברואר 964, ואפיפיור מ-23 ביוני 964 ועד מותו.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לאו נולד ברומא באזור שסביב קליבוס ארג'נטאריוס, והיה בנו של ג'ובאני שהחזיק במשרת פרוטוניארי, וחבר במשפחת אצולה מפוארת. הוא היה פרוטוסקריניוס (או מפקח על בתי-הספר הציבוריים הרומאיים לסופרים) בבית-המשפט האפיפיורי בתקופת האפיפיור יוחנן השנים עשר. בשנת 963 הוא נכלל במשלחת שנשלחה על ידי יוחנן אל הקיסר הגרמני, אוטו הראשון, בעת שהוטל עליו מצור על ידי ברנגאר השני, מלך איטליה. ההוראות שלו היו להרגיע את הקיסר, ולדווח לו כי האפיפיור נחוש בדעתו לתקן את העוולות של בית האפיפיור, כמו גם מחאה על מעשיו של אוטו בדרישה כי ערים במדינות האפיפיור נשבעו לאוטו במקום לאפיפיור.