stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש עיריית יקטרינבורג
הערות שוליים

↑  Вопрос об отмене прямых выборов мэра Екатеринбурга не вышел за стены гордумы
↑  Депутаты отказались выводить сити-менеджера на слушания
↑  Как в России вводят институт сити-менеджеров: причины и последствия
↑  Митинг за прямые выборы мэра в Екатеринбурге состоялся
↑  "Решение № 62/29". Екатеринбургская городская Дума. 2010-10-12. אורכב מ-המקור (DOC) ב-2012-05-04. נבדק ב-2010-12-07. О внесении изменений в Устав муниципального образования «город Екатеринбург»
↑  Официальный портал Екатеринбурга. Устав муниципального образования "город Екатеринбург"
↑  Участие иностранных граждан в муниципальных выборах. Избирательная комиссия муниципального образования город Екатеринбург
↑  В мэры Екатеринбурга могут баллотироваться граждане Туркмении. А в депутаты еще и граждане Киргизии
↑  Депутатов Тюмени и Екатеринбурга будут выбирать гастарбайтеры
↑  "Официальный интернет-портал правовой информации". publication.pravo.gov.ru. נבדק ב-2018-04-15.
↑  Голос городов
↑  В Свердловской области собрали 10 тысяч подписей за возврат прямых выборов мэров в городах региона
↑  Суд Екатеринбурга оштрафовал на 10 тысяч рублей сборщика подписей за прямые выборы мэров
↑  В Екатеринбурге активиста оштрафовали на 10 000 рублей за сбор подписей за возврат прямых выборов мэра
↑  "Полномочия Главы Екатеринбурга". Официальный портал Екатеринбурга. אורכב מ-המקור ב-2012-05-04. נבדק ב-2010-07-30.
↑  Орлов Алексей Валерьевич
| ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| ראשי רפובליקות | אדיגיה • אלטאי • בשקורטוסטן • בוריאטיה • צ'צ'ניה • צ'ובשיה • דאגסטן • אינגושטיה • קברדינו-בלקריה • קרליה • חקסיה • קומי • קלמיקיה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • מארי אל • מורדוביה • צפון אוסטיה - אלניה • סאחה-יקוטיה • טטרסטן • טובה • אודמורטיה • קרים |  |
| מושלי חבלים מנהליים | אלטאי • קמצ'טקה • חברובסק • קרסנודאר • קרסנויארסק • פרם • פרימוריה • סטברופול • עבר הבאיקל |  |
| מושלי מחוזות | אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • צ'ליאבינסק • אירקוטסק • איוואנובו • קלינינגרד • קלוגה • קמרובו • קירוב • קוסטרומה • קורגן • קורסק • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • ניז'ני נובגורוד • נובגורוד • נובוסיבירסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • סחלין • סמרה • סראטוב • סמולנסק • סברדלובסק • טמבוב • טומסק • טולה • טבר • טיומן • אוליאנובסק • ולדימיר • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ירוסלבל |  |
| ראשי ערים פדרליות וערים גדולות | יקטרינבורג • ולדיווסטוק • סוצ'י • קאזאן • מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול |  |
| ראשי מחוז וחבלים אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי • קמצ'טקה • חנטי ומנסי • צ'וקוטקה • ניינץ • ימלו-ננץ |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| נציגי הנשיא במחוזות הפדרליים | מרכז • המזרח הרחוק • סיביר • צפון-מערב • דרום • אורל • וולגה • צפון קווקז |  |
איסוף של 10 אלף חתימות במסגרת "יוזמת העם" - על פי טיוטת החוק המחוזי על החזרת הבחירות הישירות לראשות העיר יקטרינבורג. יקטרינבורג, 6 בספטמבר 2020.
רבקה קוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982 (בת 42 בערך) בקינגהאמשייר, אנגליה
 מקום לימודים:  פקולטה לאומניות מכללת פלימות'
 תחום יצירה:  סופרת ומאיירת
 פרסים והוקרה:  פרס ווטרסטון
 http://rebeccacobb.co.uk
 
רבקה קוב (באנגלית: Rebecca Cobb, נולדה בשנת 1982) היא סופרת ומאיירת ספרי ילדים בריטית.
ביוגרפיה

רבקה קוב, גדלה בבקינגהאמשייר ובסומרסט, אנגליה, כיום היא מתגוררת בפלימות', אנגליה. לצד כתיבת ספריה ואיורם, היא משתפת פעולה עם סופרים אחרים כמו ג'וליה דונלדסון, ריצ'רד קרטיס והלן דנמור.
בשנת 2004, סיימה קוב את לימודיה בפקולטה לאומנויות במכללת פלימות'.
קריירה

עסקה, בין היתר, באיור בכמה מגזינים ובהם: Guardian Guide, Guardian Weekend Magazine, The Independent and Waitrose Food Illustrated.
ביוזמתו של רון ג'ונס, הבעלים של “Independent Bookshop” ו – “Mabrecon Books”, ובשיתוף פעולה עם היוצרת הלן דונמור, יצא לאור הספר "ציפורי המעבורת" (2010). בשנת 2011 פרסמה קוב את הפרויקט הראשון שלה כיוצרת יחידה: "אמא נעלמה", אשר עוסק בנושא התמודדות של ילדים עם שכול. בין ספריה (כיוצרת יחידה): ארוחת צהריים, הדודה אמליה ו"המשהו". ספריה מתאפיינים באיורים ססגוניים ובטקסט בהיר ונגיש. היא נחשבת לאחת היוצרות הצעירות המוכרות ביותר בתחום של איור ספרי ילדים.
קוב עבדה עם ארגוני צדקה לילדים, בין היתר עבור ילדים פליטים. בשנת 2018 היא יצרה, בשיתוף עם הסופר ניקולא דייוויס, את הספר "היום שבו המלחמה הגיעה", העוסק בבעיית הפליטים מנקודת מבטם של ילדים. הספר מספר את סיפורו של ילד הבורח מאימת הטרור של המלחמה. לצד עלילת הספר, הספר חושף את המאורעות אשר נתנו ליוצריו השראה וכן מתאר את עבודתם המשותפת בארגון הצדקה "עזרו לפליטים". הספר של דייוויס וקוב משך תשומת לב רבה לסוגיית 3000 הילדים הסורים, אשר ממשלת בריטניה סירבה לתת להם מקלט מדיני בשנת 2016. קוב ודייוויס הקימו פרויקט משותף - #3000 chairs, בו הם קוראים ליוצרים הבולטים של בריטניה להשתתף במסע פרסום כלל ארצי להעלאת המודעות לבעיית הפליטים הסורים, כשהדגש הוא על ילדי הפליטים והסבל הרב שהם עוברים.
ספריה > ספרים באיורה שתורגמו לעברית

ג'וליה דונלדסון, בובות של נייר, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר
ג'וליה דונלדסון, דובי פה ושם, הוצאת מודן
ספריה > ספרים בשפה האנגלית

"Missing Mummy" הספר נוגע בנושא התמודדות ילדים עם שכול, דרך סיפור התמודדותו של ילד עם מות אמו. בספר מתוארים שלבי האבל שהילד עובר ודרך ההתאוששות ההדרגתית שלו. הספר זכה לשבחים ולהוקרת תודה מצד משפחות המתמודדות עם אבל במשפחה.
"Lunchtime" הספר עוסק בילדה שלא רוצה לאכול וכיצד עוזרים לה דוב, זאב וקרוקודיל.
"Aunt Amelia" הספר מספר על דודה המגיעה לעשות בייביסיטר כשהיא עייפה ומוטרדת ומתגלה כאישיות רב-גונית ומהנה.
"The something" הספר מתאר ילד קטן המשחק בכדור, הכדור נופל ונעלם בתוך חור שחור. מכאן מתחיל מסע דמיוני על מה נמצא שם בחור השחור.
פרסים ומועמדויות

2013 הספר "Lunchtime ", זכה בפרס ווטרסטון עבור האיורים של קוב.
2014 הספר "The Empty Stocking" זכה בפרס "הלב של האוויק לספרי ילדים" עבור האיורים של קוב.
בנוסף, קוב הייתה מועמדת לפרס קייט גרינוואי (פרס עבור איורים לספרי ילדים) פעמיים: עבור הספר "הגרב הריק" ועבור הספר "בובת נייר".
הערות שוליים

↑  Cobb, Rebecca | BookTrust, www.booktrust.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570700505171  BIBSYS: 13038012  GND: 1042641455  ISNI: 0000 0000 5163 0994  LCCN: nb2005017572  NKC: xx0315647  NLK: KAC201106740  NTA: 341383457  SUDOC: 159355273  VIAF: 233466207   WorldCat (עם VIAF): 233466207
רונאן ויברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בפברואר 1964 קיימברידג'שייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בדצמבר 2022 (בגיל 58) פלורידה, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1989–2022 (כ־33 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1985) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונאן ויברט (באנגלית: Ronan Vibert;‏ 23 בפברואר 1964 – 22 בדצמבר 2022) היה שחקן אנגלי שנודע מהופעותיו בטלוויזיה הבריטית.
ביוגרפיה

ויברט נולד בקיימברידג'שייר שבאנגליה לדיליס ודייוויד ויברט, שניהם אמנים. בין השנים 1983–1986 למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה של ויברט על המסכים הייתה ב-1989 בסדרת הטלוויזיה "Traffik". הוא הופיע בפרק של הסיטקום "Birds of a Feather" בתפקיד מרטין.
ויברט הופיע במיני-סדרה "מעמד וממון" של ה-BBC, שיחק בתפקיד אורח בסדרה "קדפאל" של רשת ITV, ובסדרה "ואן דר ואלק". ב-1992 שיחק בתפקיד וילמוט לורד פרשור (מונטי) בסדרה הקומית "ג'יבס וווסטר". ב-1996 הופיע ויברט בהפקה של התיאטרון הלאומי לעיבוד של הלן אדמונדסון לרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי. הוא גילם את דמותו של מקסימיליאן רובספייר בעיבוד של ה-BBC לסדרת הרומנים "סקרלט פימפרנל".
בסדרה "רציחות במידסומר" השתתף ויברט בפרק "Death in Chorus". עוד הופיע בפרק "Subterraneans" בסדרה המשטרתית "להעיר את המתים", ובפרק "The Last Sontaran" של הסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין". ב-2009 שיחק בתפקיד סיימון מונקפורד בסדרה "לואיס", האדם שפגע והרג את ואלרי לואיס בתאונת פגע וברח.
נפטר לאחר מחלה קצרה ב-22 בדצמבר 2022.
הערות שוליים

↑  "VIBERT, Ronan". Bfi. British Film Institute. אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2013. נבדק ב-12 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ronan Vibert Biography ((?)-)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322727805171  BNE: XX6204797  GND: 1208661833  ISNI: 0000 0003 7194 0190  LCCN: no2010024151  MusicBrainz: 3631950c-d97e-408e-920e-9274ea7335c3  VIAF: 107420480   WorldCat (עם VIAF): 107420480
רוג'ר הרגריבס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1935 קלקהיטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 בספטמבר 1988 (בגיל 53) גרנזי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Charles Roger Hargreaves 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Mr. Rogers 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  מר וגברת 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 צאצאים:  אדם הרגריבס 
 www.mrmen.com
 
צ'ארלס רוג'ר הרגריבס (באנגלית: Charles Roger Hargreaves;‏ 9 במאי 1935 – 11 בספטמבר 1988) היה סופר ילדים ומאייר בריטי, הידוע בזכות סדרת ספרי "מר וגברת" (Mr. Men) שכתב, המיועדים לגיל הרך. ספרי סדרה זו וסדרות נוספות של הרגריבס תורגמו בין השאר לעברית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הופקו גם סדרות טלוויזיה על פי הספרים. בנוסף, הרגריבס כתב סדרה קצרה של "גברת אישה" (ובה: גב' שובבה, גב' פגע, גב' נהדרת).
ביוגרפיה > לידה

הרגריבס נולד בבית חולים פרטי בעיירה קלקהיטון שבמערב יורקשייר לאפלרד רג'ינלד ואת'ל מארי הרגריבס.
ביוגרפיה > קריירה

הרגריבס עבד במשך שנה בעסק הכביסה וניקוי יבש של אביו לפני שהחל לעסוק בפרסום. שאיפתו המקורית הייתה להיות צייר קומיקס. בשנת 1971, במהלך עבודתו כמנהל קריאייטיב של חברה לונדונית, הוא כתב את ספרו הראשון בסדרת הספרים מר איש, ספר בשם מר דגדוג. בתחילה התקשה למצוא מוציא לאור, אך מיד עם שמצא הפכו הספרים להצלחה מיידית, עם מכירות של מעל מיליון עותקים במהלך שלוש שנים. ב-1974 הומרה סדרת הספרים לסדרת טלוויזיה ב-BBC, אשר קוריינה על ידי ארתור לואו.
ב-1976 עזב הרגריבס את עבודתו היומית. ב-1981 יצאה לאור סדרת הספרים גברת אישה, אשר ב-1983 הומרה גם היא לסדרת טלוויזיה מצוירת אשר קוריינה על ידי פאולין קולינס ובעלה ג'ון אלדרטון.
אף על פי שכתב עוד ספרי ילדים רבים, הרגריבס ידוע בעיקר בזכות 46 ספרי מר איש ו-33 ספרי גברת אישה.
ביוגרפיה > מוות

לאחר מותו של הרגריבס משבץ מוחי ב-1988 אייר בנו אדם הרגריבס ספרים נוספים בסדרה, בהם הופיעו 10 דמויות חדשות. באפריל 2004 מכרה אלמנתו של הרגריבס, כריסטין, את הזכויות על הסדרה לתאגיד הבידור הבריטי "כוריון" תמורת 28 מיליון לירות שטרלינג.
רכבת אווירית

אנטונוב An-124 טוען מכלים עבור הצבא ההולנדי
רכבת אווירית היא משלוח רחב היקף של אנשים או אספקה, המתבצע באמצעות מטוסים. שימוש ברכבת אווירית להובלת אספקה הוא פתרון יקר משמעותית ביחס לתובלה ימית או תובלה קרקעית, ולכן נעשה בו שימוש במקרים מיוחדים: כדרך להתגבר על מצור או כאשר יש חשיבות להעברה מהירה של האספקה.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > הרכבת האווירית לסטלינגרד

במהלך הקרב על סטלינגרד (סוף 1942 – תחילת 1943) הצבא האדום כיתר את הארמייה השישית וחלקים גדולים מהארמייה המשוריינת הרביעית של הוורמאכט. היטלר הבטיח לפרידריך פאולוס רכבת אווירית שתעביר לו את ההספקה. הארמייה השישית הזדקקה ל-500 טון הספקה וציוד ביום, אך הממוצע שאליו הצליח להגיע חיל האוויר הנאצי עמד על 100 טון ליום בגלל קשיים לוגיסטיים ופעולת נ"מ של הסובייטים, פרט לחג המולד של שנת 1942, שבו העביר הלופטוואפה 300 טון. כאשר נכבש שדה התעופה של הארמייה הנצורה, הרכבת האווירית המצומצמת, שהגיעה נפסקה כמעט לחלוטין וגורלה של הארמייה המכותרת הוכרע.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > הרכבת האווירית לברלין

שימוש ממושך ברכבת אווירית נעשה בשנת 1948, בעקבות הסגר על ברלין. לאחר שסטלין החליט, ביוני 1948, למנוע ממדינות המערב גישה קרקעית לברלין, שנמצאה בשטחי גרמניה המזרחית. כדרך להתגבר על המצור, מבלי לפתוח במלחמה, הפעילו מדינות המערב רכבת אווירית, שקישרה בין גרמניה המערבית ובין מערב ברלין. הרכבת האווירית פעלה במשך 11 חודשים, עד להחלטתו של סטלין להסיר את המצור. בין בין יוני 1948 למאי 1949, והוטסו בה 2.3 מיליון טון ציוד ואספקה בכ-280 אלף טיסות.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > הרכבת האווירית לישראל במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות, עוד לפני הכרזת המדינה, במסגרת מבצע בלק הופעלה רכבת אווירית של מטוסי תובלה להובלת מטוסים, נשק ותחמושת שנרכשו בצ'כוסלובקיה, במסגרת המבצע בוצעו למעלה מ-100 גיחות של מטוסי תובלה שנחתו בישראל. המבצע החל ב-31 במרץ 1948 עם הנחתת מטוס "בלק-1" במבצע חסידה והסתיים באוגוסט באותה שנה. המשלוחים כללו מאות טונות של ציוד ונשק, לרבות מטוסי קרב מסוג אוויה S-199, גרסה צ'כית של מסרשמיט Bf 109.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > הרכבת האווירית בדיין בין פו

במהלך מלחמת וייטנאם–צרפת בשנת 1954 הצרפתים ניסו להצניח גייס חזק בעורף הווייטנאמים על מנת להכריע את הווייט מין. הגייס כותר בדיין ביין פו ונאלץ לקבל את הספקתו מהאוויר. הצרפתים לא הצליחו להכשיר שדה תעופה במעוזם ולכן נאלצו להצניח את התגבורת וההספקה. כתוצאה מכך חלק ניכר מההספקה נחת בשטח בשליטת הוייט מין והצבא הצרפתי חסר את הדברים הבסיסיים ביותר. כתוצאה מכשל הרכבת האווירית, הצרפתים נאלצו להיכנע. תוצאת הכניעה הייתה הסתלקות הצרפתים מכל הודו סין וחלוקת וייטנאם לדרום וצפון.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > רכבות אווירית במלחמת יום הכיפורים > הרכבת האווירית הסובייטית למצרים ולסוריה במלחמת יום הכיפורים

לנוכח השחיקה הרבה של צבאות ערב במלחמת יום הכיפורים במהלך הימים הראשונים, החליטו מנהיגי ברית המועצות על רכבת אווירית (וימית) למצרים ולסוריה. הרכבת שהייתה מסיבית מאוד החלה ב-8 באוקטובר 1973, ביום השלישי של המלחמה. יחידות שלמות מברית ורשה פורקו מציודיהן. נשלחו טנקים, סוללות נ.מ., תחמושת וציוד צבאי רב. לדברי יובל נאמן, שהיה אז עוזר שר הביטחון, הפקיעה ברית המועצות, כבר ב-7 באוקטובר 1973 טנקים ממחסני הצבא ההונגרי, כדי להעביר אותם לסוריה. כמות הציוד שנשלח למדינות ערב הייתה גדולה ממה שהיה להם לפני המלחמה. במסגרת הרכבת נשלח ציוד במשקל כולל של 8,000 טון.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > רכבות אווירית במלחמת יום הכיפורים > הרכבת האווירית האמריקנית לישראל במלחמת יום הכיפורים

השחיקה החריפה באמצעי לחימה בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים יצרו בישראל חשש למחסור בציוד צבאי מסוגים שונים. ישראל החלה בבקשות לסיוע החל מה-8 באוקטובר. אך בשלב זה של תחילת המלחמה דחה הנרי קיסינג'ר את הבקשה, והסכים להעברת סיוע מוגבל בלבד.
לאחר שישראל המשיכה בבקשותיה להזרמת ציוד צבאי בהיקף גדול יותר, ולאחר סירובו של אנואר סאדאת להפסקת אש, ותחילתה של רכבת אווירית סובייטית למצרים ולסוריה, הורה נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, ב-9 באוקטובר 1973, על הפעלתה של רכבת אווירית (וימית) לישראל.
הטיסה הראשונה ובה ציוד צבאי לישראל בוצעה על ידי מטוס אל-על שנחת בלוד ב-11 בחודש. ב-14 באוקטובר החלה הזרמת אמצעי הלחימה והתחמושת ברכבת אווירית. בסך הכל כללה הרכבת האווירית 728 טיסות, מהן 167 בוצעו על ידי מטוסי אל-על. את 561 הטיסות שלו (על פי גרסה אחרת 568), ביצע חיל האוויר האמריקני באמצעות מטוסי גלקסי, ומטוסי C-141 סטארליפטר (אנ'). המשימה הסתיימה ב-14 בנובמבר, וסך הכל הוטסו לארץ מעל ל-22 אלף טון של ציוד, ביניהם עשרות מטוסים (חלקם טסו עצמאית לארץ מבסיסים של חיל הים האמריקני), עשרות בודדות של טנקים ומנועי טנקים (בעיקר ברכבת הימית), מסוקים (שמצבם הטכני היה רעוע והם נכנסו לשימוש הרבה אחרי תום המלחמה), מטוסי תובלה 'הרקולס' (שאיפשרו הקמת טייסת 131), חלקי חילוף, תחמושת, ואמצעי שיבוש למטוסים. במשלוחים נכללו גם פריטים שטרם סופקו לישראל, כגון טילי אויר-קרקע 'פינגווין' וטילי נ"ט מסוג טאו ולאו. צורכי תדלוק חייבו חלק מהטיסות לעבור דרך פורטוגל.
תקציב סיוע החירום לישראל, שאותו אישר הקונגרס לשם מימון הרכבת האווירית, עמד על 2.2 מיליארד דולר.
לרכבת האווירית הייתה חשיבות בעיקר בתחום חידוש המלאי של החימוש. עם זאת, יש גוזמה בטיעון של הרמטכ"ל דוד (דדו) אלעזר, שצוטט כמי שאמר לקראת סוף המלחמה: "אנו יורים כל בוקר מה שמגיע בערב מארצות הברית, את המלאי של צה"ל גמרנו מזמן", שכן רק ביום ה-10 למלחמה (15 באוקטובר) הגיעו טיסות במספר משמעותי, ו-440 מתוך 728 הטיסות (60%) נחתו בארץ אחרי כניסת הפסקת האש לתוקף ב-24 באוקטובר. בהינתן העובדה שרוב המטען הגיע במטוסי חיל האוויר האמריקני הכבדים יותר, הרי שאחוז הסיוע שהגיע אחרי תום הקרבות היה גדול בהרבה מ-60%. מכאן, שבניגוד למקובל לחשוב, לרכבת האווירית לא הייתה השפעה מכרעת על הקרבות ותוצאותיהן, אך הייתה לה בטווח המיידי חשיבות מדינית, פסיכולוגית והצהרתית, ומאוחר יותר שינו חלק מפריטי הציוד שהגיעו ברכבת האווירית – בעיקר רובי ה-M16 – את אופן הצטיידותו של צה"ל.
רכבות אוויריות בהיסטוריה > מבצע שלמה

ב-25 במאי 1991 השיג חיל האוויר הישראלי את אחד מהישגיו הגדולים – העלאת למעלה מ-14,000 יהודים מאתיופיה ברכבת אווירית, במבצע שכונה "מבצע שלמה". העולים היו מרוכזים זה כמה שבועות במרכזים בבירה האתיופית אדיס אבבה, והיו בסכנה כתוצאה מקרבות שהתחוללו באזור בין ממשלת אתיופיה ובין מורדים מקומיים.
לפני תחילת המבצע הוטסו לאתיופיה מישראל רופאים, צוותים רפואיים וחיילים מיחידת שלדג שאיבטחו את המבצע. העולים נדחסו במטוסים שמהם הוצאו המושבים, ומוספרו במספרים שהודבקו על מצחיהם (ונתנו למבצע את אחד מהדימויים הוויזואליים הזכורים והמזוהים ביותר עמו). במשך כיממה וחצי הוטסו ארבעה עשר אלף איש בעשרות גיחות בין אתיופיה וישראל. רק עם סיום המבצע ניתן לו פרסום בטלוויזיה ובעיתונות. המבצע שבר שיא גינס בתחום מספר הנוסעים אשר טסו במטוס יחיד במהלך טיסה אחת.
לקריאה נוספת

דוד בוקעי, "קיסינג'ר, ישראל, וסוגיית הרכבת האווירית במלחמת יום הכיפורים", נתיב, אפריל–מאי 2002
הערות שוליים

↑  עמרי אדומי, השיקולים והאילוצים בארגון הרכבת האווירית האמריקאית במלחמת יום הכיפורים (עמ' 465), באתר יסודות (גליון 5) – כתב העת של המחלקת להיסטוריה בצה"ל, ‏ספטמבר 2023
↑  יובל נאמן, ‏קישור אופרטיבי בין ישראל לבין ארצות הברית במלחמת יום הכיפורים, נתיב 104, יוני 2005
↑  עמרי אדומי, השיקולים והאילוצים בארגון הרכבת האווירית האמריקאית במלחמת יום הכיפורים, עמודים 488–492
145 גיחות של מטוסי גלקסי עמוסים מטען צבאי הגיעו לישראל במסגרת הרכבת האווירית של מבצע ניקל גראס. יובל נאמן שהיה אחראי על הרכבת מטעם ישראל, גילה כי המבצע היה כרוך גם בתרגילי הטעיה. טנק 60-M שהוטס לישראל, הוחזר לארץ מוצאו לאחר שכל הצלמים הסתלקו
רוברט גלאוואש

| --- | --- |

רוברט גלאוואש
 לידה:  1962  (בן 62 בערך)
 מדינה:  סלובניה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 השתייכות:   צבא סלובניה
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 דרגה:   גנרל מאיור
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 עיטורים
 מדליית גנרל מייסטר 
 
רוברט גלאוואש (בסלובנית: Robert Glavaš;‏ נולד ב-1962) הוא גנרל סלובני המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של סלובניה.
ביוגרפיה

גלאוואש נולד ב-1962 ולמד בפקולטה ללימודים ימיים באוניברסיטת ליובליאנה. ב-1982 הוא התגייס לצבא יוגוסלביה. לאחר שסלובניה הכריזה על עצמאות מיוגוסלביה, גלאוואש הצטרף לצבא הסלובני והשתתף במלחמת עשרת הימים. לאחר המלחמה מונה למפקד בריגדת הרגלים ה-1.
ב-14 במרץ 2020 פוטרה מתפקידה הרמטכ"לית אלנקה ארמנץ בידי ראש הממשלה יאנז יאנשה, וגלאוואש מונה לממלא מקומה הזמני. ב-20 באפריל הפך המינוי שלו לקבוע, ובהתאם לכך הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור.
הערות שוליים

↑  STA (2020-04-20). "New Chief of General Staff for Slovenian Armed Forces" (באנגלית). Total Slovenia News. נבדק ב-2021-01-28.
ריסים מלאכותיים

ריסים מלאכותיים הם אביזרים המודבקים על ריסי האדם, כדי לשוות להם צורה ארוכה יותר או עבה יותר. ניתן להשוות את השימוש בהם לשימוש בתוספות שיער. השימוש בריסים מלאכותיים עשוי להיות זמני או קבוע, בהתאם לטעמו האישי של האדם שמרכיב אותם. הריסים המלאכותיים עשויים לשמש כתחליף לשינוי צורת הריס באמצעים פלסטיים. השימוש בריסים מלאכותיים החל ב־1916 בסרטי קולנוע. הריסים הללו יוצרו מקווצות של פאות.
ישנם טכנאים המתמחים בריסים מלאכותיים, ומוסמכים בבתי ספר מיוחדים.
דרכי שימוש בריסים מלאכותיים

לעיתים הריסים עשויים משיער אדם אמיתי, ולעיתים מחומרים סינתטיים. החומרים הסינתטיים האיכותיים ביותר עשוי להקנות תחושה של ריסים אותנטיים. יש להסיר את הריסים המלאכותיים בעת מקלחת, שחייה או שינה. הדבק של הריסים המלאכותיים מהונדס מראש לפי השימוש בהם, אם זמני אם קבוע. אל לריסים המלאכותיים לגעת בעפעפיים, בגלל הדבק המהווה חלק בלתי נפרד מהם. הריסים המלאכותיים עלולים לנשור במהירות אם המרכיב אותם משתמש באופן קבוע במסיר איפור או משפשף עיניים באופן קבוע.
הריסים המלאכותיים נמכרים בצבעים, אורכים ועוביים שונים.
ריספונדר

איור של מרכב הלוויין ולידו שני המטעדים - מצלמה ומכ"ם
ריספונדר (באנגלית: Responder) הוא שם של לוויין שמציעה חברת ריית'יאון האמריקאית למגוון יישומים ביטחוניים. הלוויין משתמש במרכב גנרי שאליו ניתן להתאים סוגים שונים של מטע"ד. יש שני דגמים ללוויין - דגם צילום ודגם מכ"ם SAR.
התכנון של הלוויין דומה מאוד ללוויינים הישראליים המתקדמים טכסאר ואופק. הלוויינים מפותחים במסגרת תפיסת ה - Responsive Space, תפיסה מבצעית המכוונת ליעד של שיגור מהיר לחלל, לוויינים קטנים ומשגרים קטנים, על מנת להשיג יכולת פעולה חללית מהירה.
ראו גם

תוכנית הלוויינים הטקטיים
רבקה קוגמן

רבקה קוגמן (נולדה בשנת 1960) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בריצות ל-100 מטר (1979 ו-1981) ול-200 מטר (1979 ו-1981) ושותפה לשיא הישראלי בריצות שליחות 4x100 מטר ו-4x400 מטר.
שיאיה האישיים של קוגמן, בריצת 100 מטר (12.11 שניות) ובריצת 200 מטר (25.08 שניות) היו התוצאה השלישית בטיבן של אתלטית ישראלית, באותה העת.
ביוגרפיה

קוגמן גדלה בבאר שבע והתאמנה בקבוצת הפועל באר שבע בהדרכתם של ברוך שפירא ואלי מלול.
ביוגרפיה > 1979

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1979 זכתה קוגמן בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.45 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.40 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקארדיף שבוויילס ב-21 ביולי 1979 היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם ענת להב, מאיה בן-צור ואסתר רוט-שחמורוב שיא ישראלי חדש של 47.68 שניות וסיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.36 שניות. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים. ארבעה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדבלין שבאירלנד ב-25 ביולי היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דיאן הופרט, אורלי דדוש ופאינה בומשטיין בשיא ישראלי חדש של 3:46.2 דקות, שיא זה החזיק מעמד 12 שנים. מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.28 שניות.
ביוגרפיה > 1980

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1980 זכתה קוגמן ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.45 שניות, אחרי אסתר רוט מהפועל תל אביב (11.87 שניות) ולפני זיוה נבו מהפועל ירושלים (12.64 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.3 שניות, אחרי אסתר רוט (24.3 שניות) ולפני זיוה נבו (25.4 שניות) ומדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 57.97 שניות, אחרי נועה שטרן (56.81 שניות) ורונית זילברשטיין (57.22 שניות).
באליפות ספורט הפועלים שנערכה בסיינה שבאיטליה בספטמבר 1980 זכתה קוגמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.4 שניות ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.5 שניות.
ביוגרפיה > 1981

באליפות הפועל שנערכה ב-20 ביוני 1981 זכתה קוגמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.3 שניות ומדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 57.6 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.25 שניות, לפני שרונה סיקסלר ממכבי תל אביב (12.47 שניות) וענת להב (12.52 שניות) ובריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 25.08 שניות לפני נועה בן מלך (25.56 שניות) וענת להב (25.62 שניות).
ביוגרפיה > 1981 > המכביה ה-11

שבוע לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכה בתל אביב זכתה קוגמן ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם מיה בן-יהושע, מיה קלה בנצור וענת להב בהשוואת השיא הישראלי ובשיא מכביה חדש של 47.68 שניות, לפני אוסטרליה (49.91 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם ענת להב, רונית זילברשטיין ונועה בן מלך בשיא מכביה חדש של 3:49.22 דקות, לפני ארצות הברית (3:59.63 דקות) ואוסטרליה (4:05.80 דקות). מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.52 שניות, אחרי ברנדה קזינס מארצות הברית (12.39 שניות) ולפני נאדיה סטריקובסקי מאוסטרליה (12.60 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.10 שניות, אחרי ברנדה קזינס (24.99 שניות) ולפני ענת להב (25.40 שניות).
באליפות ספורט הפועלים שנערכה בברן שבשווייץ בספטמבר אותה שנה זכתה קוגמן במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.47 שניות.
ביוגרפיה > 1982

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-8 במאי 1982 קבעה קוגמן בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 12.11 שניות, התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית, אחרי השיא הישראלי של רוט-שחמורוב.
הערות שוליים

↑  יעקב פתאל, גדעון הרמט 2.10 מ' בגובה שיא ישראלי חדש באליפות א"ק, דבר, 6 ביולי 1979
↑  יעקב פתאל, רוטשילד ניצח גם ב-5000 מ', דבר, 8 ביולי 1979
↑  אסתר רוט ניצחה ב-100 משוכות וקבעה שיא בין-לאומי חדש בוולס, מעריב, 22 ביולי 1979
↑  שיאים לענת ולשליחות בדאבלין, מעריב, 26 ביולי 1979
↑  בתחרות נגד אתלטיות ישראל, מעריב, 25 ביולי 1979
↑  יעקב דץ, הרמט ניתר ל-2.14 מ', דבר, 29 ביוני 1980
↑  היום השני באליפות ישראל, מעריב, 30 ביוני 1980
↑  13 מדליות לאתלטי הפועל באליפות ספורט הפועלים, דבר, 18 בספטמבר 1980
↑  יעקב פתאל, הרמט קפץ לגובה 2.15 מטר ושיפר בס"מ את שיאו הארצי, דבר, 21 ביוני 1981
↑  יעקב פתאל, 2 שיאים לאומיים באליפות האתלטיקה בהדר יוסף: הרמט ניתר לגובה 2.16 מ', קריצשטיין 400 מ' משוכות ב-52.6 ש', דבר, 5 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, שיא ישראלי ב-110 מטר משוכות (15.77 ש') נקבע בסיום אליפות ישראל בא"ק, דבר, 6 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, ששה שיאי מכביה ושני שיאים ישראלים באתלטיקה, דבר, 14 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, פתיחה מאכזבת ל"מלכת הספורט", דבר, 13 ביולי 1981
↑  יעקב פתאל, מדליית זהב שלישית למאירי. מונשיין - "מלך האתלטים", דבר, 16 ביולי 1981
↑  אהרן להב, 3 מדליות זהב לאתלטי הפועל בספורט הפועלים בשוויץ, דבר, 6 בספטמבר 1981