stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיידר
הסיידר בארצות שונות > איי התעלה

לאיי התעלה, בדומה לנורמנדי הסמוכה, היסטוריה ארוכה של ייצור סיידר ושתייתו. הסיידר היה המשקה העיקרי אותו שתו תושבי ג'רזי מאז המאה ה-16. הסיידר שיוצר באיי התעלה יוצא לאנגליה ועד לאמצע המאה ה-19 היה הסיידר הייצוא העיקרי של האיים, כאשר רבע מהאדמות החקלאיות של האיים גידלו תפוחים לסיידר. בשנת 1839 יוצאו 268,199 גלוני סיידר.
באמצע המאה ה-19 פחתה הפופולריות של הסיידר, והיצוא מאיי התעלה פחת (תפוחי האדמה הפכו לייצוא העיקרי של ג'רזי החל משנות ה-40 של המאה ה-19, ועגבניות ליצוא העיקרי של גרנזי).
ייצור הסיידר באיים נותר לשימושים מקומיים בלבד.
בג'רזי משמש הסיידר לייצור "חמאה שחורה" (בג'רזית: nièr beurre) - מעין ריבה מסורתית מקומית.
הסיידר בארצות שונות > ארגנטינה

בארגנטינה, הסיידר הוא המשקה האלכוהולי הפופולרי ביותר הנשתה בחגים, ובעיקר בחג המולד והסילבסטר, בעיקר על ידי השכבות הנמוכות ושכבות הביניים (העשירונים העליונים מעדיפים שתיית שמפניה בחגים אלה).
הסיידר בארצות שונות > ארצות הברית

הסיידר היה משקה פופולרי בארצות הברית החל מהתקופה הקולוניאלית, ולמעשה היה המשקה העיקרי שנשתה. החל מתקופת היובש בה נחקקו חוקי היובש אשר אסרו מכירת אלכוהול, החל השם "סיידר" לכנות משקה תפוחים שאינו אלכוהולי. שם זה נותר שמו של מיץ התפוחים גם לאחר ביטול חוקי היובש (אף שגם במהלך התקופה המשיכו לייצר סיידר אלכוהולי במבשלות פרטיות באזור ניו אינגלנד, באופן בלתי חוקי, משקה זה במהרה נקרא "סיידר אלכוהולי" להבדילו מהסיידר הנמכר באופן סיטונאי, ובלי אלכוהול).
הסיידר בארצות שונות > בלגיה

בבלגיה, נוסף על סיידר התפוחים, מייצרים סיידר גם בטעמי דובדבנים, פטל ואוכמניות.
הסיידר בארצות שונות > גרמניה

בגרמניה נקרא הסיידר "אפפלוויין" (Apfelwein - בגרמנית - יין תפוחים). סיידר זה מכיל לרוב 5.5%–7% אחוזי אלכוהול שטעמו חמוץ.
הסיידר מיוצר בעיקר באזורי הסן ואודנוואלד וכן באזור חבל הסאר, הן במפעלים גדולים והן במבשלות מקומיות קטנות. באזור נהוג לקיים פסטיבלי סיידר, בדומה לפסטיבלי הבירה של אזור מינכן.
הסיידר בארצות שונות > דנמרק

בדנמרק, החלו לייצר מגוון סוגים של סיידר, כולל סיידר תפוחים, דובדבנים, אוכמניות, אגסים, פרות הדר, ועוד.
הסיידר בארצות שונות > הממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת מיוצר הסיידר בעיקר במערבה של אנגליה אך גם בוויילס ומזרחה של אנגליה (קנט, סאפוק ונורפוק). באנגליה מיוצרים סוגים רבים של סיידר בטעמים שונים, מרקמים שונים, וצבעים שונים.
ניתן לאפיין את הסיידר באנגליה כמשתייך לאחד משני סגנונות - סגנון מערב אנגליה (West Country-style) והסגנון המזרחי (Eastern-style). הסגנון המערבי כולל אחוז תפוחים גבוה יותר, ולכן לסיידר זה מרקם עשיר וסמיך יותר. הסיידר המזרחי עשוי מתערובת תפוחים וסוגי פירות אחרים, ולכן דומים יותר בטעמם ליין, ולסיידר זה אחוז אלכוהול גבוה יותר.
לסיידר באנגליה תדמית של משקה של בני נוער, בשל מחירו הנמוך ואחוז האלכוהול הגבוה שבו - הקוסם לבני נוער.
הסיידר המיוצר במערב אנגליה (בעיקר בגלסטרשייר, הרפורדייר ווסטרשייר וכן בדבון וסאמרסט) מכיל לרוב 8-12% אחוזי אלכוהול ומכונה "סקרמפי" ("scrumpy"). הסיידר מיוצר בדרכים מסורתיות, ומוגן כמתכון מקומי על ידי כללי האיחוד האירופי). בעבר ייוצר היין תוך שימוש בצינורות עופרת, ועל כן גרמה שתיית הסיידר במאות ה-17 וה-18 להרעלת עופרת שנקראה "מחלת דבון". במאה ה-19 שונו דרכי הייצור על מנת למנוע שימוש בצינורות עופרת.
הסיידר בארצות שונות > לוקסמבורג

בלוקסמבורג מכונה הסיידר "פיץ" (viez), הדומה ל"סקרמפי" האנגלי. סיידר זה בעל מרקם מלא והסיידר אינו צלול. הסיידר מיוצר הן בגרסה נטולת אלכוהול והן בגרסה אלכוהולית. הסיידר מיוצר רק בחודשי הסתיו, מתפוחים טריים, ובעיקר על ידי מבשלות ביתיות קטנות.
הסיידר בארצות שונות > מקסיקו

במקסיקו הסיידר הלא אלכוהולי הוא משקה פופולרי. ה"סידרה" הוא הסיידר האלכוהולי, הנמכר בבקבוקים דמויי בקבוקי שמפניה. משקה זה נשתה לרוב בסילבסטר, בהרמת הכוסית המסורתית לכבוד השנה החדשה.
הסיידר בארצות שונות > נורווגיה

בנורווגיה נהוג לערבב עם מיץ התפוחים גם מיץ אגסים, על מנת ליצור טעמים שונים ולהאיץ את תסיסת הסיידר. אזור ייצור הסיידר העיקרי הוא אזור הארדאנגרפיורד. באויסטז נערך מדי שנה פסטיבל סיידר.
הסיידר בארצות שונות > ספרד

בספרד מיוצר ה"סידרה" (sidra) - הסיידר המקומי המכיל 4 - 8% אלכוהול החל מהתקופה הרומית. בחבל הבסקים מכונה סיידר זה "סאגרדואה" (Sagardoa), הנשתה מכוס נמוכה ורחבה. לסיידר זה טעם הדומה ליין נתזים, מאחר שהוא נמזג מגובה רב.
הסיידר בארצות שונות > צרפת

בצרפת, הסיידר האלכוהולי המכונה "סִידְרֶ" (cidre) מיוצר בעיקר בנורמנדי וברטאן. אחוז האלכוהול הוא לרוב כ-4%. סיידר המכונה "דמי סק" ('Demi-Sec') מכיל בין 3 ל-5% אלכוהול, וסיידר המכונה "סידרֶ בּרוט" (Cidre Brut) מכיל מעל 5% אלכוהול. הסדרה ברוט ייבש בטעמו, בעוד שהדמי סק מתוק יותר.
סיידר באיכות גבוהה נמכר בבקבוקי שמפניה ונקרא ("סידרֶ בּוּשֵה" - cidre bouché).
עד אמצע המאה ה-20, היה הסיידר המשקה השני הכי פופולרי בצרפת (לאחר היין). כיום, עלתה הפופולריות של הבירה על זו של הסיידר.
בברטאן נהוג להגיש את הסיידר בקערות חרס, ולא בגביעי זכוכית. בנורמנדי נהוג להגיש משקה הנקרא קיר נורמנד (kir normand) - אפריטיף המכיל סיידר וקרם דה קסיס.
הסיידר בארצות שונות > קנדה

הסיידר הוא המשקה האלכוהולי המסורתי של קוויבק. בעוד שהשלטון האנגלי בקנדה אסר על ייצור סיידר (על מנת להגן על המבשלות הבריטיות), הייצור בוצע במבשלות ביתיות ובאופן בלתי חוקי. באזור זה פותח "סיידר הקרח" - סיידר המיוצר עם תפוחים שקפאו (בדומה ליין קרח).
הערות שוליים

↑  Cider במילון אטימולוגי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286585605171  BnF: cb11973402t (data)  GND: 4136077-1  LCCN: sh85025940  NKC: ph341326  SUDOC: 027760332 
ייצור סיידר בשיטות מסורתיות.
מסחטה מסורתית, שהונעה באמצעות סוסים.
עונת 1996/1997 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  16 באוגוסט 1996 – 31 במאי 1997 (289 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  886 (2.9 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  9,441,743 (30,855 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (22) אולף קירסטן (באייר לברקוזן)
 → 1995/19961997/1998 ←
 
עונת 1996/1997 הייתה העונה ה-34 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-16 באוגוסט 1996 והסתיימה ב-31 במאי 1997.
בוכום, ארמיניה בילפלד ודיסבורג עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון.
פורטונה דיסלדורף, פרייבורג ופ.צ. סנט פאולי ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים

אולף קירסטן (באייר לברקוזן), אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באיירן מינכן (אלופה) | 34 | 20 | 11 | 3 | 68 | 34 | 34 | 71 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | באייר לברקוזן | 34 | 21 | 6 | 7 | 69 | 41 | 28 | 69 | העפלה לליגת האלופות |
| 3. | בורוסיה דורטמונד | 34 | 19 | 6 | 9 | 63 | 41 | 22 | 63 | העפלה לליגת האלופות כמחזיקת גביע |
| 4. | שטוטגרט | 34 | 18 | 7 | 9 | 78 | 40 | 38 | 61 | זכייה בגביע הגרמני העפלה לגביע מחזיקות הגביע |
| 5. | בוכום | 34 | 14 | 11 | 9 | 54 | 51 | 3 | 53 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. | קרלסרוהה | 34 | 13 | 10 | 11 | 55 | 44 | 11 | 49 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7. | מינכן 1860 | 34 | 13 | 10 | 11 | 56 | 56 | 0 | 49 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8. | ורדר ברמן | 34 | 14 | 6 | 14 | 53 | 52 | 1 | 48 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 9. | דיסבורג | 34 | 12 | 9 | 13 | 44 | 49 | 5- | 45 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 10. | פ.צ. קלן | 34 | 13 | 5 | 16 | 62 | 62 | 0 | 44 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 11. | בורוסיה מנשנגלדבך | 34 | 12 | 7 | 15 | 46 | 48 | 2- | 43 |  |
| 12. | שאלקה 04 | 34 | 11 | 10 | 13 | 35 | 40 | 5- | 43 | העפלה לגביע אופ"א |
| 13. | המבורג | 34 | 10 | 11 | 13 | 46 | 60 | 14- | 41 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 14. | ארמיניה בילפלד | 34 | 11 | 7 | 16 | 46 | 54 | 8- | 40 |  |
| 15. | הנזה רוסטוק | 34 | 11 | 7 | 16 | 35 | 46 | 11- | 40 |  |
| 16. | פורטונה דיסלדורף | 34 | 9 | 6 | 19 | 26 | 57 | 31- | 33 | ירדו ליגה |
| 17. | פרייבורג | 34 | 8 | 5 | 21 | 43 | 67 | 24- | 29 | ירדו ליגה |
| 18. | פ.צ. סנט פאולי | 34 | 7 | 6 | 21 | 32 | 69 | 37- | 27 | ירדו ליגה |
↑  לא הייתה מעוניינת להשתתף בגביע אינטרטוטו
עונת 2006/2007 בפרמייר ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  19 באוגוסט 2006 – 13 במאי 2007 (268 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  מנצ'סטר יונייטד
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  931 (2.45 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  13,058,755 (34,365 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  חוף השנהב דידייה דרוגבה   (20 שערים)
 השחקן המצטיין:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו
 → 2005/20062007/2008 ←
 
עונת 2006/2007 הייתה העונה ה-15 של הפרמייר ליג, הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 2006 והסתיימה ב-13 במאי 2007.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. רדינג, שפילד יונייטד וווטפורד היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם ה-16 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו שפילד יונייטד, צ'רלטון את'לטיק וווטפורד, כאשר במחזור האחרון נקבעה היורדת האחרונה. במקומן לליגה הבכירה עלו סנדרלנד, בירמינגהאם סיטי ודרבי קאונטי.
כדורגלנים מצטיינים

דידייה דרוגבה (חוף השנהב חוף השנהב) מצ'לסי כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל) ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל) ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
חוסה מנואל ריינה (ספרד ספרד) מליברפול זכה ב"פרס כפפת הזהב" לשוער הטוב של העונה. זאת עונה השנייה ברציפות
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | מנצ'סטר יונייטד  | 38 | 28 | 5 | 5 | 83 | 27 | 56 | 89 | זכייה בליגה  עליה לליגת האלופות |
| 2 | צ'לסי | 38 | 24 | 11 | 3 | 64 | 24 | 40 | 83 | זכייה בגביע האנגלי  עליה לליגת האלופות |
| 3 | ליברפול | 38 | 20 | 8 | 10 | 57 | 27 | 30 | 68 | עליה לליגת האלופות |
| 4 | ארסנל | 38 | 19 | 11 | 8 | 63 | 35 | 28 | 68 | עליה לליגת האלופות |
| 5 | טוטנהאם הוטספר | 38 | 17 | 9 | 12 | 57 | 54 | 3 | 60 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | אברטון | 38 | 15 | 13 | 10 | 52 | 36 | 16 | 58 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | בולטון וונדררס | 38 | 16 | 8 | 14 | 47 | 52 | 5- | 56 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8 | רדינג | 38 | 16 | 7 | 15 | 52 | 47 | 5 | 55 |  |
| 9 | פורטסמות' | 38 | 14 | 12 | 12 | 45 | 42 | 3 | 54 |  |
| 10 | בלקברן רוברס | 38 | 15 | 7 | 16 | 52 | 54 | 2- | 52 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 11 | אסטון וילה | 38 | 11 | 17 | 10 | 43 | 41 | 2 | 50 |  |
| 12 | מידלסבורו | 38 | 12 | 10 | 16 | 44 | 49 | 5- | 46 |  |
| 13 | ניוקאסל יונייטד | 38 | 11 | 10 | 17 | 38 | 47 | 9- | 43 |  |
| 14 | מנצ'סטר סיטי | 38 | 11 | 9 | 18 | 29 | 44 | 15- | 42 |  |
| 15 | וסטהאם יונייטד | 38 | 12 | 5 | 21 | 35 | 59 | 24- | 41 |  |
| 16 | פולהאם | 38 | 8 | 15 | 15 | 38 | 60 | 22- | 39 |  |
| 17 | ויגאן את'לטיק | 38 | 10 | 8 | 20 | 37 | 59 | 22- | 38 |  |
| 18 | שפילד יונייטד | 38 | 10 | 8 | 20 | 32 | 55 | 23- | 38 | ירדה ליגה |
| 19 | צ'רלטון את'לטיק | 38 | 8 | 10 | 20 | 34 | 60 | 26- | 34 | ירדה ליגה |
| 20 | ווטפורד | 38 | 5 | 13 | 20 | 29 | 59 | 30- | 28 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > שערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | חוף השנהב דידייה דרוגבה | צ'לסי | 20 |
| 2 | דרום אפריקה בני מקארתי | בלקברן רוברס | 18 |
| 3 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | מנצ'סטר יונייטד | 17 |
| 4 | אוסטרליה מארק וידוקה | מידלסבורו | 14 |
| 4 | אנגליה ויין רוני | מנצ'סטר יונייטד | 14 |
| 6 | אנגליה דארן בנט | צ'רלטון את'לטיק | 13 |
| 6 | אירלנד קווין דויל | רדינג | 13 |
| 8 | בולגריה דימיטר ברבאטוב | טוטנהאם הוטספר | 12 |
| 8 | הולנד דירק קאוט | ליברפול | 12 |
| 8 | ניגריה יעקובו איגביני | מידלסבורו | 12 |
סטטיסטיקה > בישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ססק פברגאס | ארסנל | 11 |
| 1 | אנגליה ויין רוני | מנצ'סטר יונייטד | 11 |
| 3 | אנגליה פרנק למפארד | צ'לסי | 10 |
| 4 | ספרד מיקל ארטטה | אברטון | 9 |
| 4 | בולגריה דימיטר ברבאטוב | טוטנהאם הוטספר | 9 |
| 6 | אנגליה דייוויד בנטלי | בלקברן רוברס | 8 |
| 6 | אנגליה סטיוארט דאונינג | מידלסבורו | 8 |
| 6 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | מנצ'סטר יונייטד | 8 |
| 9 | אנגליה ארון לנון | טוטנהאם הוטספר | 7 |
| 9 | ויילס ריאן גיגס | מנצ'סטר יונייטד | 7 |
הערות שוליים

↑  Premier League Player Stats - Goals, www.premierleague.com (באנגלית)
↑  Premier League Player Stats - Assists, www.premierleague.com (באנגלית)
| עונות במפעל הראשון בחשיבותו בכדורגל האנגלי |
| --- | --- | --- |
| הפוטבול ליג | 1888/1889 • 1899/1890 • 1890/1891 • 1891/1892 • 1892/1893 • 1893/1894 • 1894/1895 • 1895/1896 •  1896/1897 • 1897/1898 • 1898/1899 • 1899/1900 • 1900/1901 • 1901/1902 • 1902/1903 • 1903/1904 • 1904/1905 • 1905/1906 •  1906/1907 • 1907/1908 • 1908/1909 • 1909/1910 • 1910/1911 • 1911/1912 • 1912/1913 • 1913/1914 • 1914/1915 • 1919/1920 • 1920/1921 • 1921/1922 • 1922/1923 • 1923/1924 • 1924/1925 • 1925/1926 •  1926/1927 • 1927/1928 • 1928/1929 • 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 •  1936/1937 •  1937/1938 •  1938/1939 •  1939/1940 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 |  |
| הפרמייר ליג | 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סמל האיים הבלאריים

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  האיים הבלאריים 
 תאריך אימוץ:  1984 
 
סמל האיים הבלאריים הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית האיים הבלאריים שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" זהב שעליו ארבעה פסים מאונכים אדומים. פס אלכסוני כחול (לעיתים מופיע כסגול) מתוח מהפינה השמאלית העליונה לפינה הנגדית. הסמל יורש את עיצובו מסמלה של ממלכת מיורקה ההיסטורית, כשמקור המגן (ללא הפס האלכסוני) הוא סמלה של ממלכת אראגון שכבשה את האיים מידי המוסלמים במאה ה-13. הסמל מוקף בעיטורי זהב.
הסמל נאסר לשימוש לאחר עלייתו לשלטון של פרנסיסקו פרנקו, כמו שאר הסממנים הלאומיים של האוטונומיות. ב-1978, לאחר כניסת החוקה הספרדית לתוקף, אומץ הסמל וחזר השימוש בו. הוא נקבע כסמל רשמי בחוק ב-21 בנובמבר 1984.
ראו גם

דגל האיים הבלאריים
עזרא לנדאו

עזרא לנדאו (נולד ב-4 במאי 1976) הוא צלם וקופירייטר, מרצה לחסידות ואמנות ומטפל רגשי.
ביוגרפיה

נולד ליד פריז שבצרפת לאב רופא שיניים ואם עיתונאית וסופרת. כילד התחיל לצלם בהשראת אביו, שהיה חובב צילום וטבע.
גדל והתחנך ב-Lucien de Hirsh בפריז עד שנת 1988, ואז עלה לישראל עם משפחתו.
למד בירושלים בישיבת בית התלמוד ובישיבת חברון.
קריירה

בשנים 2005–2013 שימש כצלם עיתונות אמנותי עצמאי, בין השאר בשבועונים בקהילה, משפחה וכפר חב"ד, ובאתרים בחדרי חרדים וכיכר השבת. בין השנים 2005–2009 פרסם מדור שבועי בעיתון קהילה בשם "פוקוס", שכלל תמונת רחוב שבועית. במסגרת עבודתו בעיתון מצא את עצמו עצור בירדן במסגרת עבודתו בשל צילום של אזורים ביטחוניים.
משנת 2014 עוסק עזרא לנדאו בצילום אמנותי עצמאי, בעיקר בצילום רחוב ותפיסת רגעים, בשילוב קופירייטינג.
כמו כן הוא מרצה בנושאי יהדות והשקה בין תורת הנפש, האמנות והחסידות.
תערוכות

בסדרה של תערוכות חיבר לנדאו בין אנשים ומגזרים, העביר מסרים אנושיים והומוריסטיים ואמירות חברתיות ופוליטיות, ולעיתים סוריאליסטיות.
2014 - "עולמות" VISIONS 2014: היכל שלמה ירושלים. אוצרת: נורית סירקיס בנק
2015 - "ירושלים של תקווה" - מרכז מונטפיורי ירושלים.
2016 - "לרדת מהפסים", פלאנט - ירושלים. (יחד עם הצלם הירושלמי שרון גבאי).
2017 - "רגעים ירושלמיים" - רחוב הקארדו, העיר העתיקה בירושלים, ובמקביל תערוכה ברובע ההרודיאני.
2019 - "גוונים של ים" - מלון פרימה תל אביב
הערות שוליים

↑  נטע סלע, ירדן: עיתונאים ישראלים נכנסו לשטח אש ונעצרו, באתר ynet, 22 במרץ 2007
↑  העין והלב - תערוכת צילום חדשה של הצלם עזרא לנדאו, באתר aish
↑  OLAMOT VISIONS 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586388205171  VIAF: 27146461542127731449   WorldCat (עם VIAF): 27146461542127731449 
עזרא לנדאו בצילום
סמל הונג קונג

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  הונג קונג 
 תאריך אימוץ:  1997 
 
סמל הונג קונג הוא הסמל המייצג את הונג קונג - האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין, מאז הועברה השליטה במקום מבריטניה לסין ב-1 ביולי 1997.
הסמל מכיל את פרח הבוהיניה על רקע אדום המופיע גם בדגל הונג קונג, במבנה מעגלי שמכיל טבעת חיצונית לבנה ועליה כתוב בכתב סיני מסורתי השם הרשמי של האזור המנהלי המיוחד, ומתחתיו השם המקוצר באנגלית "HONG KONG".
סמל הונגריה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  הונגריה 
 תאריך אימוץ:  3 ביולי 1990
 התקנים
 ציצה:  הכתר הקדוש של הונגריה
 מגן:  ימין: אדום, צלב לבן כפול על כתר ושלוש גבעות ירוקות, שמאל: ארבעה פסים אדומים לבנים.
 
סמל הונגריה הוצג לראשונה ביולי 1990, לאחר סיום המשטר הסוציאליסטי, על אף שנעשה בו שימוש עוד לפני כן, עם או בלי הכתר. מקורם של אלמנטים מסוימים בסמל הוא בימי הביניים.
הסמל מורכב ממגן מחולק בניצב. החלק השמאלי הוא שדה אדום ובו שלושה הרים ירוקים שעל האמצעי כתר זהב. מעל הכתר, צלב פטריארכי לבן. בחלק הימני שדה אדום ובו ארבעה פסים לבנים. מעל המגן, מותקן כתר הונגריה.
הדעה הרווחת היא כי שלושת ההרים הירוקים מייצגים את שלושת הרכסים העיקריים בהונגריה - טָטְרָה, מָטְרָה ופָטְרָה, ואילו ארבעת הפסים הלבנים מייצגים את הנהרות המרכזיים בהונגריה - הדנובה, הטיסה, הדרבה והסאבה. אין לדעה זו אישור רשמי. האלמנט העתיק ביותר בסמל הוא צלב הפטריארך, אשר מצביע על השפעה ביזנטית. בשלבים מאוחרים יותר הוצגו גם הכתר וההרים מתחת לצלב. מקור הפסים האדומים והלבנים הם בחותם המלך אימרה, משנת 1202.
ראו גם

דגל הונגריה
המנון הונגריה
סמל האימפריה העות'מאנית

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  האימפריה העות'מאנית 
 תאריך אימוץ:  1882 
 
הסמל כפי שהוא חקוק מעל הכניסה לבית החולים העירוני העות'מאני ברחוב יפו בירושלים
לכל סולטאן ששלט באימפריה העות'מאנית היה סמל משלו, שנקרא "טורה".
סמל מודרני, המושפע בצורתו מהסמלים של מדינות אירופה, נוצר רק בסוף המאה ה-19, ביוזמתו של הסולטאן עבדול חמיד השני. הסמל הפך רשמית לסמל האימפריה ב-17 באפריל 1882.
על הסמל מופיע ה"טורה" בתוך עיגול המייצג את השמש. תחתיו שני דגלים: האחד, דגל האנטוליה ושאר מדינות אסיה הכולל חצי סהר וכוכב על רקע אדום - סמלים אלה נשארו בסמל טורקיה עד היום, והשני, דגל הרומליה - דגל ירוק שעליו שלושה חצאי סהר.
בצדו הימני של הסמל חקוקים רובים ותותח (סמלי הכוח), ובצדו השמאלי - מאזני צדק (סמל המשפט) וקרן שפע.
הערות שוליים

1 2  Sosyal Medyada Şeriat Bayrağı Diye Paylaşılan Bayrağın Aslında Rumeli'den Gelmesi (בטורקית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עזרא מלכי

| --- | --- |

חלקת הרבנים בבית הקברות היהודי ברודוס בו קבור חכם עזרא מלכי
 לידה:  1710 ה'ת"ע צפָת, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1768 (בגיל 58 בערך) ז' באייר ה'תקכ"ח רודוס, יוון 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברודוס 
 תקופת הפעילות:  ?–1768 
 אב:  רפאל מרדכי מלכי 
 
רבי עזרא מלכי (צפת, ה'ת"ע – ז' באייר ה'תקכ"ח, 1710 – 1768) היה רבה של רודוס. מחבר הספרים מלכי בקדש, שמן למאור, עין משפט ועינות מים.
ביוגרפיה

נולד בצפת לרופא רבי רפאל מרדכי מלכי יליד איטליה שעלה לארץ ישראל בשנת ה'תל"ז (1677).
בצעירותו למד אצל אביו, בהמשך היה לאחד מחכמי צפת. בשנת ה'תק"ט (1749) נשלח כשד"ר של קהילת צפת לערי טורקיה והבלקן. במהלך שליחותו, נפגש עם רבי יוסף שמואל מודליאנו מחבר 'אוריין-תליתאי', וחכם דוד פארדו. במהלך שליחותו כתב חידושי תורה ופסקי הלכה וענה לשאלות הלכתיות רבות. כאשר הגיע לעיר שאלוניקי בשנת ה'תק"ט (1749), הדפיס את ספרו 'מלכי בקדש' על הלכות פסח וביאור ההגדה ועוד עניינים הלכתיים נוספים.
בשנת ה'תקי"ב (1752) לאחר שסיים את שליחותו, הגיע לעיר רודוס, לבקשת רבני העיר ומנהיגיה התמנה לרב העיר ודיין. באותה שנה חתם על תקנות הקהילה. בתקופה זו התכתב עם חכמי איזמיר. בשנת ה'תקט"ו (1755) הדפיס את ספרו 'שמן למאור', ובו חידושיו בנוגע להשגות הרז"ה ולפירוש הר"ן על מסכת שבועות.
רבי עזרא מלכי נפטר ביום ז' אייר ה'תקכ"ח (1768), ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק ברודוס קברו הועבר לחלקת הרבנים בעיר רודוס.
ספריו

מלכי בקדש - על הלכות פסח וביאור ההגדה ועוד עניינים הלכתיים נוספים, הודפס בשאלוניקי, ה'תק"ט (1749).
שמן למאור - חידושיו בנוגע הרז"ה ולפירוש הר"ן על מסכת שבועות. הודפס בשאלוניקי, ה'תקט"ו (1755).
עין משפט - הודפס בקושטאנדינה, ה'תק"ל (1770), בידי תלמידו רבי רפאל יעקב די מאייו.
עינות מים - הכולל את שנים עשר מדרשותיו על המקרא, הודפס, לאחר מותו, בשאלוניקי, ה'תקע"א (1811).
חידושים רבים נותרו בכתב יד ואבדו כעבור שנים.
משפחתו

אביו - החכם הרופא רפאל מרדכי מלכי יליד איטליה שעלה לירושלים בשנת ה'תל"ד (1677).
אחיו - רבי משה מלכי היה רב העיר צפת.
אחותו - נישאה לרבי חזקיה די סילוה, מחבר ה'פרי חדש'
אחותו - נישאה לרבי משה חגיז.
לקריאה נוספת

עזרא בן רפאל מרדכי מלכי באתר הספרייה היהודית המקוונת
הערות שוליים

↑  מלכי בקודש (הוצאת אהבת שלום, ירושלים תשנ"ז), תולדות המחבר), על פי שלמה רוזאניס, קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם, חלק ה, עמ' 124
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301471205171  ISNI: 0000 0000 6696 8488  LCCN: nr91029930  NTA: 305272950  VIAF: 5396160668018503560006   WorldCat (עם VIAF): 5396160668018503560006
סמל הולנד

| --- | --- |

סמל ממלכת הולנד, המשמש את משרדי הממשלה והמסמכים הרשמיים
 גרסאות
 
 סמל משפחת המלוכה ההולנדית
 פרטים
 המחזיק בסמל:  ממלכת ארצות השפלה 
 תאריך אימוץ:  10 ביולי 1907
 התקנים
 ציצה:  הכתר המלכותי הדני
 מגן:  כחול משובץ זהב, אריה פראי זהב מחזיק בחרב
 תומכים:  שני אריות זהב
 מוטו:  צרפתית:  Je Maintiendrai (אני אתגבר)
 
סמל הולנד מבוסס על סמלהּ של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שאומץ עם הקמתה ב-1815. בסמל מופיע אריה מוזהב שטפריו ולשונו אדומים ובידו חרב, על גבי מגן כחול עם משבצות מוזהבות. במגן תומכים שני אריות זקופים, ומעליו מופיע כתר הולנד. מתחת למגן מופיע המוטו ההולנדי, בצרפתית: "Je maintiendrai" (אני אתגבר). ברקע הסמל - גלימה מלכותית שצדה החיצוני ארגמן, צדה הפנימי פרוות סמור, וכתר נוסף בראשה.
ראו גם

דגל הולנד
המנון הולנד
עונת 2008/2009 בליגה האדריאטית

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  4 באוקטובר 2008
 תאריך סיום:  18 באפריל 2009
 מספר משתתפות:  14
 מארחת:  פיינל פור - בלגרד ארנה, בלגרד
 זוכה:  סרביה פרטיזן בלגרד
 מספר משחקים:  185
 השחקן המצטיין:  קרואטיה אנטה טומיץ', זאגרב
 מלך הסלים:  סרביה דרגן לבוביץ', ז'לזניק  17.96 למשחק
 מלך הריבאונדים:  קרואטיה אנטה טומיץ', זאגרב  8.58 למשחק
 מלך האסיסטים:  קרואטיה רוק סטיפשיץ', זאדאר  4.50 למשחק
 → 2007/20082009/2010 ←
 
עונת 2008/2009 בליגה האדריאטית הייתה העונה השמינית של תחרות לקבוצות כדורסל. בתחרות השתתפו קבוצות מהמדינות הבאות: סלובניה - 3 קבוצות, קרואטיה - 4 קבוצות, בוסניה והרצגובינה - קבוצה בודדת, סרביה - 5 קבוצות, מונטנגרו - קבוצה בודדת.
המשחק הראשון התקיים ב-4 באוקטובר 2008 ותחרות הסתיימה ב-18 באפריל 2009. בתחרות השתתפו 14 קבוצות.
התחרות כללה העונה הסדירה (26 סיבובים) ושלב הפיינל פור.
העונה הסתיימה בניצחון של פרטיזן בלגרד מסרביה, בפעם השלישית בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | סרביה פרטיזן בלגרד | 26 | 23 | 3 | 1966 | 1771 | 195 | 49 |
| 2. | קרואטיה ציבונה | 26 | 19 | 7 | 2088 | 1945 | 143 | 45 |
| 3. | סרביה המופארם | 26 | 19 | 7 | 2082 | 1987 | 95 | 45 |
| 4. | סרביה הכוכב האדום בלגרד | 26 | 19 | 7 | 2010 | 1913 | 97 | 45 |
| 5. | קרואטיה זאדאר | 26 | 17 | 9 | 2139 | 1935 | 204 | 43 |
| 6. | מונטנגרו בודוצ'נוסט | 26 | 15 | 11 | 2017 | 1972 | 45 | 41 |
| 7. | בוסניה והרצגובינה בוסנה | 26 | 11 | 15 | 2025 | 2062 | 37- | 37 |
| 8. | סרביה ז'לזניק | 26 | 10 | 16 | 2071 | 2094 | 23- | 36 |
| 9. | סלובניה יוניון אולימפיה | 26 | 10 | 16 | 1981 | 1999 | 18- | 36 |
| 10. | קרואטיה ספליט | 26 | 10 | 16 | 1899 | 2014 | 115- | 36 |
| 11. | סלובניה קרקה | 26 | 9 | 17 | 1897 | 2041 | 144- | 35 |
| 12. | סלובניה הליוס | 26 | 8 | 18 | 1897 | 2010 | 113- | 34 |
| 13. | קרואטיה זאגרב | 26 | 8 | 18 | 1983 | 2100 | 117- | 34 |
| 14. | סרביה וויוודינה | 26 | 4 | 22 | 1967 | 2179 | 212- | 30 |
1 2 3  לא השתתפה בליגה בעונת 2009/2010