stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדל ג'ון האנקוק
בניין סטפן ל. בראון

בניין סטפן ל. בראון הוא הישן מבין בנייני ג'ון האנקוק. הבניין הושלם ב-1922, וממוקם ברחוב קלרנדון 197. בשנים האחרונות הבניין נודע בשם "בניין קלרנדון". ב-2001 שמו שונה לשם הנוכחי, על שם היושב ראש של חברת ג'ון האנקוק.
רחוב קונגרס 601

ב-2002, חברת מניולייף התחילה בבניית בניין בן 14 קומות ברחוב קונגרס 601. הבניין תוכנן על ידי סקידמור, אווניגס ומריל (SOM), מתכנניהם של מרכז ג'ון האנקוק ומגדל סירס בשיקגו.
ב-2004, מנכ"ל הפעילות של מניולייף בבוסטון דאז הכריז כי הבניין יקרא "בניין ג'ון האנקוק". לפי מניולייף שמו של הבניין, שהושלם ב-2004, הוא "קונגרס 601", ולפי אתר גורדי השחקים העולמי שמו הוא "מגדל מניולייף".
"ארמון הדיקט"
מגלן (סוג)

| מגלן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: מגלן
שם מדעי
 Eudocimus ‏ואגלר, 1832
תחום תפוצה


מגלן או איביס (שם מדעי: Eudocimus) הוא סוג של עופות מים בעלי מקור, צוואר ורגליים ארוכים, החיים באזורי ביצות. הם שייכים למשפחת הכפניים ומקורם מזכיר מגל, מה שנתן להם את שמם.
מגלנים אלה חיים באזורים הטרופיים של אמריקה. האחד לבן עם מקור אדום והשני אדום עם מקור שחור. הגוון האדמוני מגיע מהרכב מזונו.
מיון

בסוג זה שני מינים:
מגלן לבן (Eudocimus albus)
מגלן שני (Eudocimus ruber)
איביס שני
איביס לבן בבוץ
מגלנים עפים בדלתת הפרנה
מייקל פוסום

| --- | --- |

מייקל פוסום, 2007
 לידה:  19 בדצמבר 1957 (בן 66) סו פולס, דקוטה הדרומית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת טקסס A&M  McAllen High School  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אוניברסיטת יוסטון-קליר לייק 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1998–2017 (כ־19 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  193 ימים 19 שעות ו-2 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  7
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  48 שעות ו-32 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  מייקל פוסום
 משימות
 STS-121,‏ STS-124, סויוז TMA-02M
   /
 עיטורים
  מדליית השירות הראוי לשבח   מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
מייקל פוסום (באנגלית: Michael E. Fossum;‏ נולד ב-19 בדצמבר 1957, סו פולס דקוטה הדרומית) הוא מהנדס ולשעבר אסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 29 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

מייקל פוסום נולד בסו פולס וגדל בטקסס. הוא היה פעיל בתנועת הצופים והגיע לדרגה Eagle Scout, הדרגה הגבוהה ביותר. לאחר סיום בית ספר הוא למד באוניברסיטת טקסס A&M, שם סיים ב-1980 תואר ראשון בהנדסת מכונות. בשנת 1981 הוא קיבל תואר שני מהמכון לטכנולוגיה של חיל האוויר. לאחר סיום הלימודים פוסום שירת במספר יחידות של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא סיים את השירות בשנת 1992.
בשנת 1993 החל פוסום לעבוד בנאס"א בהנדסת מערכות. הוא היה מעורב בפרויקט של תחנת החלל הבין-לאומית ופרויקטים נוספים.
החל משנת 1988 פוסום ניסה להתקבל ליחידת האסטרונאוטים אך הצליח רק בשנת 1998 מפעם השביעית. באותה שנה הוא קיבל תואר שני בנוסף במדעי החלל.
שירות בתחום החלל

בשנת 1998 נבחר פוסום לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
ביולי 2006 טס פוסום לחלל כמומחה משימה בטיסת STS-121 במעבורת החלל דיסקברי (סטיבן לינדזי היה מפקד צוות). מטרותיה העיקריות של המשימה היו לבחון את בטיחות הטיסה ולשפר טכניקות לבחינת מצב המעבורת בעקבות אסון משימת STS-107 (אסון הקולומביה), בנוסף לחדש אספקה, ציוד, ולהביא את האסטרונאוט תומאס רייטר מטעם סוכנות החלל האירופאית לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך משימה פוסום ביצע שלוש פעילויות חוץ רכביות באורך כולל של 24 שעות.
במאי 2008 פוסום היה מומחה משימה ב-STS-124 של מעבורת החלל דיסקברי בפיקודו של מארק קלי. משימה זו נועדה להוסיף לתחנת החלל הבין-לאומית את מעבדת הניסויים היפנית, "קיבו" ("תקווה" ביפנית), שלה זרוע רובוטית עצמאית, מתוצרת יפן. במהלך משימה פוסום ביצע שלוש פעילויות חוץ רכביות באורך כולל של 18 שעות.
ביוני 2011 פוסום היה מומחה משימה של טיסה סויוז TMA-02M (סרגיי וולקוב היה מפקד צוות). הצוות הצטרף למשלחת מס' 28 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אנדריי בוריסנקו. כאשר המשלחת עזבה את תחנת החלל, פוסום היה מפקד משלחת מס' 29 לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך שהייה בחלל פוסום ביצע פעילות חוץ-רכבית שביעית באורך של כ-6.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ ב-נובמבר 2011.
פוסום פרש מנאס"א בשנת 2017.
לאחר פרישה מנאס"א

לאחר הפרישה פוסום מונה לתפקיד ניהולי באוניברסיטת טקסס A&M.
מועדון ווינX: ספיישלים

| --- | --- |

הכרזה של הסרט הראשון, "מועדון ווינקס"
 מבוסס על:  מועדון ווינX
 שיר הנושא:  "Winx, You're Magic Now" בביצוע סימפוניק מילר במקור
 סוגה:  סרטי הנפשה, סרטי פנטזיה, סרטים מוזיקליים, סרטי הרפתקאות
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  איטליה איטליה
 שפות:  איטלקית (הסרטים דובבו לשפות נוספות, ביניהן אנגלית ועברית)
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 חברת הפקה:  Rainbow S.p.A
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור בישראל:  דצמבר 2011
מועדון ווינX: ספיישלים (באיטלקית: Winx Club: Specials) היא סדרת סרטים איטלקית בעלת 4 פרקים באורך 45 דקות המתקצרים את שתי העונות הראשונות של הסדרה "מועדון ווינX" שנוצרה על ידי Rainbow S.p.A.
הסרטים הופקו כדי לשדר במהירות את פרקי הסדרה של "מועדון ווינX" בערוץ ניקלודיאון לאחר שהוא רכש את הזכויות של הסדרה עבור הקהל האנגלי. שלושת הסרטים הראשונים מתקצרים את העונה הראשונה של הסדרה ומספרים על הגילויים של בלום. הסרט הרביעי מתקצר את העונה השנייה של הסדרה והוא מציג לצופים את ליילה והפיקסיות.
הסרטים הופצו ברחבי העולם ודובבו לשפות שונות. בארצות הברית הסרטים שודרו בערוץ ניקלודיאון בדיבוב אנגלי החל מה-27 ביוני 2011 עד ה-16 באוקטובר באותה שנה. באיטליה הסרטים שודרו בדיבוב איטלקי החל מה-21 בנובמבר 2011 עד ה-12 בדצמבר באותה שנה. בישראל הסרטים שודרו בערוץ הילדים בדיבוב עברי בדצמבר 2011.
רוב המדבבים המקוריים מהסדרה "מועדון ווינX" דיבבו גם בסרטים. לסרטים נוצר פסקול הכולל 11 שירים כאשר את שיר הנושא במקור מבצעת סימפוניק מילר.
מועדון ווינX ספיישל 1: מועדון ווינקס

מועדון ווינקס (באיטלקית: Il destino di Bloom, באנגלית: The Fate of Bloom, בתרגום לעברית "גורלה של בלום") הוא הסרט הראשון מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-27 ביוני 2011, באיטליה ב-21 בנובמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. בסרט מופיעים קטעים מפרקים 1, 2, 7, 8, 10 ו-22 מהעונה הראשונה של הסדרה.
בלום, נערה רגילה מכדור הארץ, נרגשת ממתנה שהוריה קנו לה. בלום חשבה שזה אופנוע שהיא כל כך רצתה, אבל לבסוף הסתבר שהם קנו לה אופניים. בלום נסעה יחד עם ארנבה קיקו לפארק, שם היא צפתה בקרב בין הפייה סטלה לענק נוט. בלום הצטרפה לקרב כדי להגן על סטלה וגילתה במהלכו שיש לה כוחות קסומים. לאחר שיחה עם הוריה של בלום, בלום יחד עם סטלה עוברת לבית ספר אלפיה. בבית ספר אלפיה, בלום וסטלה פוגשות שלוש חברות חדשות: פלורה, מוזה וטקנה. בשביל להתגבש הבנות יצאו לעיר מג'יקס, שם הן נתקלו בבנות טריקס, שלוש מכשפות אכזריות. לאחר קרב מולן הבנות חזרו לבית ספר אלפיה, שם הן קיבלו עונש בגלל שהיה אסור להן להילחם מול המכשפות. העונש היה לקנות את כל בית הספר בלי קסם בזמן שכל התלמידים יהיו מחוץ לבית הספר. בזמן הניקיון, הבנות קראו למומחים כדי שיבואו לעזור להן. לאחר שהם סיימו לקנות, הבנות והמומחים עשו מסיבה. באותו זמן, בנות טריקס נכנסו לבית הספר בשביל לחפש מידע על להבת הדרקון. כדי שבנות והמומחים לא יפריעו להן, בנות טריקס יצרו מפלצת שתלחם מולם. בסופו של דבר המומחים והבנות עצרו את המפלצת בלי קסם ובנות טריקס גורשו בחזרה לבית ספר למכשפות, המגדל המעונן. למחרת, בנות טריקס נכנסו לחדר הסימולטור בשביל להרוס את המבחן של בלום. שם, בנות טריקס גילו שלהבת הדרקון נמצאת אצל בלום. אחרי קרב מולן, בלום משיגה את שינוי הצורה שלה והופכת לפיה אמיתית.
מועדון ווינX ספיישל 2: הנקמה של בנות טריקס

הנקמה של בנות טריקס (באיטלקית: La vendetta delle Trix, באנגלית: Revenge of the Trix) הוא הסרט השני מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-1 באוגוסט 2011, באיטליה ב-28 בנובמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. בסרט מופיעים קטעים מהפרקים 7, 8, 9, 13, 14, 15, 17 ו-18 מהעונה הראשונה של הסדרה.
בלום חולמת על דמות מסתורית בשם דפני אשר מוכרת לה מפני שהיא ראתה אותה בעיר מג'יקס. סטלה הציעה לבלום לחפש מידע עלייה בספרייה, וכך בלום עשתה. בספרייה בלום גילתה שדפני לא פיה, אלא הנימפה של מג'יקס. בינתיים, דארסי הפנטה את ריבן כדי שיהיה המרגל שלה. מפני שחופשת האביב הגיעה, הבנות עזבו את אלפיה וחזרו לבית שלהן. כאשר בלום חזרה לגרדניה היא חלמה שמייק אביה הציל אותה משריפה. שבלום מספרת על החלום הזה להוריה הם מגלים לה שהיא מאומצת. לאחר החופשה המנהלת פרגונדה הראתה לבלום את המקום שבו גרה דפני. במג'יקס בלום וסקאי דיברו והחליטו ללכת לספרייה של המגדל המעונן כדי לחקור עוד על דפני ועל בלום. בספרייה בלום חשבה שהיא מכשפה בגלל טריק שעשו בנות טריקס. סטלה, פלורה, טקנה ומוזה שמו לב שבלום לא חזרה מאז שהיא הלכה לספרייה ויצאו לחפש אותה. בלום התעוררה ביער, שם היא פגשה את מירטה, מכשפה מהמגדל המעונן שסיפרה לבלום שהיא פייה ושבנות טריקס עשו עליה טריק. הטריקס מצאו את בלום ומירטה והתחילו לתקוף אותן. שאר הבנות הגיעו והתחיל קרב בין בנות ווינX לבנות טריקס. לבסוף, בנות טריקס הפכו את מירטה לדלעת וברחו. בלום הלכה למזרקה האדומה, בית הספר של המומחים, בשביל לדבר עם סקאי ולהסביר לו שהיא לא באמת מכשפה. במגדל המעונן בלום פגשה את הנסיכה דיאספרו, והיא חשבה שהיא עוד טריק של בנות טריקס ונלחמה מולה. לבסוף בלום הבינה שזה לא טריק של בנות טריקס והרגישה טיפשה. בלום החליטה לעזוב את בית ספר אלפיה וחזרה לכדור הארץ. בכדור הארץ, בנות טריקס תקפו את בלום ולקחו לה את כוחה, את להבת הדרקון.
מועדון ווינX ספיישל 3: הקרב על מג'יקס

הקרב על מג'יקס (באיטלקית: Battaglia per Magix, באנגלית: The Battle for Magix) הוא הסרט השלישי מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-18 בספטמבר 2011, באיטליה ב-5 בדצמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. הסרט מופיעים קטעים מהפרקים 19, 20, 22, 23, 24, 25 ו-26 מהעונה הראשונה של הסדרה.
בלום חזרה בחזרה לבית ספר אלפיה לאחר מה שקרה בכדור הארץ, שם היא מספרת למנהלת פרגונדה מה קרה. לבינתיים, בנות טריקס השתלטו על המגדל המעונן ויצרו יצורי חושך שהשתלטו על המימד הקסום. יצורי החושך הגיעו למזרקה האדומה, ובעזרת נוט שעבר צד ועזר למומחים הם הביסו אותם, אבל המזרקה האדומה נהרסה. עקב ההריסה של המזרקה האדומה, המומחים עברו לבית ספר אלפיה. לבינתיים, בלום, סקאי, סטלה, ברנדון ונוט יוצאים למגדל המעונן בשביל להחזיר לבלום את להבת הדרקון. אחרי כמה תקלות הם הגיעו למזבלה, שם מפלצות התקיפו אותם. ריבן, שהתחרט על מעשיו, עזר להם ונלחם מול המפלצות. כלום חזרו לבית ספר אלפיה, חוץ מסקאי ובלום שהחליטו לעבוד על המפלצות והלכו ליער בשביל לבלבל אותם. ביער, בלום שמעה את דפני, שגילתה לה שהיא אחותה ושכוח להבת הדרקון תמיד יהיה בתוכה ואי אפשר לקחת לה אותו. לבינתיים, בבית ספר אלפיה, המומחים ובנות ווינX נלחמו מול בנות טריקס. לבסוף, בנות טריקס הובסו. אחרי הקרב, הייתה מסיבת ניצחון בבית ספר אלפיה, ופלורה החזירה את מירטה מדלעת לעצמה. לקראת סיום המסיבה, בלום וסקאי דיברו על עתידה של בלום.
מועדון ווינX ספיישל 4: הצל של הפניקס

הצל של הפניקס (באיטלקית: La Fenice d'Ombra, באנגלית: The Shadow Phoenix) הוא הסרט הרביעי והאחרון. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-16 באוקטובר 2011, באיטליה ב-12 בדצמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. בסרט מופיעים קטעים מהפרקים 1, 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 19, 20, 23, 24, 25 ו-26 מהעונה השנייה של הסדרה.
במבצר של הצל של הפניקס, ליילה מנסה להציל את הפיקסיות הלכודות בכלוב זוהר. לאחר שהיא מצילה אותן, ליילה בורחת עם הפיקסיות אך הצל של הפניקס שצפה בהן שלח מפלצות שתפסו את כל הפיקסיות חוץ מפיף אשר זרק אותה ואת ליילה מצוק. ליילה, שהייתה חיוורת לאחר מה שעברה, הגיעה לבית ספר אלפיה עם פיף והתעלפה. אחרי שהיא התעוררה היא סיפרה לבנות ווינX על מה שקרה לה ולפיקסיות. בינתיים, בנות טריקס שנלכדו במנזר האור ברחו משם בעזרת הצל של הפניקס שסיפר להן על כתב היד המסתורי הנמצא בכפר הפיקסים ושבעזרתו הם יוכלו לשלט המימד הקסום. לאחר שבנות ווינX הציעו לעזור לליילה למצוא את הפיקסיות, בלום, סטלה וליילה יצאו למבצר של הצל של הפניקס. לאחר שהן מצאו את הפיקסיות, בנות טריקס תקפו אותן וכמעט השמידו אותן. פתאום הגיעה פרופסור אבלון שהציל אותן. שהווינX חזרו לאלפיה, בנות ווינX נקשרו לפיקסיות. בלילה של אותו יום, בלום חלמה על דפני והוריה. למחרת, פרופסור אבלון התחיל ללמד בבית ספר אלפיה, שם הוא ראה שבלום מבולבלת והחליט לעזור לה. פרופסור אבלון עזר לבלום הרבה וגרם לסקאי לקנא ולריב עם בלום. לבינתיים, במזרקה האדומה, המומחים הציגו לבנות ווינX מומחה חדש בשם הייליה, אותו פלורה ישר חיבבה. פרופסור אבלון, שמסתבר שהוא הצל של הפניקס, היפנט את הפיקסיות וגרם להן ללכת לכפר הפיקסים. בנות טריקס עקבו אחר הפיקסיות ולקחו את כתב היד שהיה שם, בנוסף הן חטפו את בלום. בנות ווינX גילו שפרופסור אבלון הוא הצל של הפניקס, אבל זה היה מאוחר מידי. הווינX יצאו למבצר של הצל של הפניקס בשביל להציל את בלום. שהן הגיעו לשם הם גילו שהוטל על בלום כישוף אפל והיא הפכה ל"בלום האפלה". בלום נלחמה מול בנות ווינX והמומחים. בסופו של דבר סקאי דיבר אל הלב של בלום והחזיר אותה לבלום הרגילה. הווינX והמומחים נלחמו מול הצל של הפניקס ובנות טריקס וניצחו אותם. אחרי הקרב, בנות ווינX והמומחים חגגו את הניצחון.
דמויות ומדבבים בעברית

רוב המדבבים מהסדרה המקורית דיבבו גם בסרטים. במאית הדיבוב של הסרטים בעברית הייתה אפי בן ישראל ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
בלום - עדי זינו
סטלה - ליהי לאופר
מוזה - אסתר אתי קסטרו
פלורה - אורלי תגר
טקנה - הילי ישראל
ליילה - רוני נדלר
סקאי / טרול - לירון לב
ברנדון - אביתר אדיר
טימי - זיו מאיר
ריבן - סער בדישי
הייליה - ג'ינו קמבוס
לוקט - מאי יעקובסון
המנהלת פרגונדה / וונסה - ענת ניב
גריזלדה / לוסי / דיאספרו - אורלי קטן
גריפין / ברברטע / דפני / קריינות - אפי בן ישראל
סאלאדין / מייק / נוט / אבלון – לורד דארקר - צביקה פורמן
קודטורה - יואב בר לב
אייסי - ליאת הר לב
דארסי / דיג'י - מיכל רשף
סטורמי / מירטה / צ'אטה - מאיה בר שלום
הפקה

לאחר שערוץ 4Kids איבד את זכויות השידור של הסדרה בשנת 2007, רכש ערוץ ניקלודיאון בשנת 2010 את הזכויות לקהל דובר האנגלית. כדי לשדר במהירות הסדרה בערוץ, הופקו ארבעת הסרטים שאחריהם שודרו העונה השלישית והרביעית של הסדרה, ולאחר מכן שודרה העונה החדשה של הסדרה, העונה החמישית.
בסרטים חלק מהדמויות קיבלו מראה שטיפה שונה מהמראה המקורי שלהם בסדרה, המראה שהם קיבלו הוא גם המראה שהיה לאחר מכן בעונות החדשות של הסדרה. בנוסף היו מספר שינויים בעלילה ובפרטים שהופיעו בסרטים.
בישראל הסרטים שודרו בערוץ הילדים למרות שהעונות החדשות של הסדרה שודרו בערוץ ניקלודיאון.
פסקול

לסרטים נוצר פסקול בעל 11 שירים שהושמע במהלך הסרטים. רוב השירים בפסקול הם חדשים וחלקם הופיעו בעונות החדשות שיצאו לסדרה. את שיר הנושא של הסרטים, אשר הופק לו גם קליפ, ביצעה במקור סימפוניק מילר. בדיבוב העברי כל השירים דובבו לעברית בניהולה המוזיקלי של אפי בן ישראל.
מלך אסוואטיני

| --- | --- |
סמל הוד מלכותו מלך אסוואטיני
 
 נוכחי: מסוואטי השלישי
 תואר:  הוד מלכותו
 השליט הראשון בבית זה:  נאגוואנה השלישי
 תקופת המלוכה:  25 באפריל 1986 – הווה (38 שנים)
 
מלך אסוואטיני (בסוואזית: Ngwenyama) הוא ראש המדינה של ממלכת אסוואטיני. פירושו של השם הוא "אריה" בסוואזית, אך במובן מכובד, בניגוד ל"ליבובי", הדרך המקובלת להתייחס לאריות ממשיים.
המלך הנוכחי הוא מסוואטי השלישי, מלך אסוואטיני.
התקציב השנתי של המלך ומשק הבית המלכותי הוא 61 מיליון דולר אמריקני.
הערות שוליים

↑  Kuper, Hilda (1980 [1947]). An African Aristocracy. Rank Among the Swazi [facsimile reprint]. Africana Publishing Company for the International African Institute.
מחמוד ריאד

מחמוד ריאד (בערבית: محمود رياض; 8 בינואר 1917 – 25 בינואר 1992) שר החוץ של מצרים בשנים 1964–1972 ומזכיר הליגה הערבית בשנים 1972–1979.
חייו

במלחמת העצמאות היה ריאד קצין תותחנים. בינואר 1949 נתמנה לנציג מצרים לשיחות שביתת הנשק עם ישראל, תפקיד בו כיהן עד שנת 1953. לאחר מהפכת הקצינים החופשיים מונה ליועץ לענייני ישראל במשרד ההגנה המצרי ובאמצע 1954 מונה למנהל המחלקה הערבית במשרד החוץ המצרי. במקביל היה בשנים 1953–1954 במשלחת מצרים לעצרת האו"ם.
בינואר 1955 מונה לשגריר מצרים בסוריה. הוא הצליח לקשור קשרים הדוקים עם הנהגת סוריה והיה מאבות הרפובליקה הערבית המאוחדת.
בינואר 1962 מונה לשגריר מצרים באו"ם, ובמסגרת זאת היה החל מנובמבר 1962 נשיא תורן של מועצת הביטחון. בשנת 1964 מונה לשר החוץ של מצרים. ככזה היה זה שמסר באופן רשמי לאו תאנט את הבקשה לפינוי כוח החירום של האומות המאוחדות מסיני לפני מלחמת ששת הימים. לאחר עליית סאדאת לשלטון הועלה ריאד לדרגת סגן ראש הממשלה.
במסגרת תפקידו ניהל בשנת 1971 שיחות שלום למזרח התיכון עם אבא אבן, שר החוץ של ישראל, בתיווכו של שליח האו"ם השוודי גונאר יארינג. ריאד נחשב למייצג הקו הנצי בממשלת מצרים והביע עמדה נגד הסדר ביניים עם ישראל.
בינואר 1972, במסגרת שינוי בממשלת מצרים הוחלף ריאד ומונה ליועץ לענייני מדיניות חוץ. באמצע 1972 מונה למזכיר הכללי של הליגה הערבית. כמצרי הוא התפטר מהתפקיד בעקבות החרם של רבות ממדינות ערב על מצרים אחרי חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.
הערות שוליים

1 2 3  ריאד:פגישות עם ישראלים, מעריב, 17 בינואר 1972
↑  מצרים מקבלת עקרון איחוד, על המשמר, 21 בספטמבר 1949
↑  דנו בתלונה מצרית, על המשמר, 1 בספטמבר 1953
↑  מצרים מציעה שינויים בתקנון מטה המשקיפים, דבר, 30 באוגוסט 1954
↑  מצרים תובעת כינוס וועדת העירעורים, דבר, 24 באוגוסט 1954
↑  נציג מצרים העלה עניין הפליטים, מעריב, 5 בנובמבר 1953
↑  זכי שלום, מן הארכיון ומסמכים נוספים, עיונים בתקומת ישראל 10, עמ' 765-769
↑  שיחות בדמשק על הברית הצבאית הסורית מצרית, על המשמר, 9 במאי 1955
↑  ריאד במקום לוטפי, חרות, 9 בינואר 1962
↑  מצרי נשיא מועצת הבטחון, חרות, 1 בנובמבר 1962
↑  בממשלה המצרית החדשה פחות קצינים, מעריב, 19 בנובמבר 1970
↑  חלקו של הבית הלבן בטרפוד ההסדר החלקי בין ישראל למצרים בשנת 1971, ישראל 17, 2010, עמ' 91-130
↑  מחמוד ריאד לסין, מעריב, 7 במרץ 1972
↑  חסונה עומד להתפטר, דבר, 16 במאי 1972
↑  המזכיר הכללי של הליגה הערבית (תמונה), דבר, 29 במרץ 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288648305171  PLWABN: 9810684610305606  GND: 1111968241  ISNI: 0000 0000 8282 7589  LCCN: n81144392  NTA: 069434158  SUDOC: 116287012  VIAF: 94754322   WorldCat (עם VIAF): 94754322
מגלן אסייתי

| מגלן אסייתי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: מגלן אסייתי
שם מדעי
 Pseudibis ‏הודג'סון, 1844

מגלן אסייתי (שם מדעי: Pseudibis) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים בו שני מינים החיים בתת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה. סוג זה קרוב למין מגלן ענק, שבעבר השתייך לסוג.
מאפיינים

מגלנים אלה בינוניים בגודלם באורך ממוצע של 60–68 ס"מ, ומוטת כנפיים באורך 90–115 ס"מ. המגלנים בעלי נוצות כהות, לרבות לאורך הראש ובעלי מקור כפוף בהיר, צוואר ורגליים ארוכות וזנב ארוך.
המגלנים חיים במגוון אזורים, בחלקם במרחק מהמים בין השאר בשדות, בריכות אורז, ערבות ובג'ונגלים ולרוב הם מסתובבים בזוגות או בקבוצות קטנות. המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם הכפוף מזון על הקרקע.
מינים

מגלן אדום-ציצה (Pseudibis papillosa)
מגלן לבן-כתף (Pseudibis davisoni)
מלך בניו יורק

| --- | --- |

כרזת הסרט בספרדית
 בימוי:  צ'ארלי צ'פלין 
 הופק בידי:  צ'ארלי צ'פלין, ג'רום אפסטין
 תסריט:  צ'ארלי צ'פלין 
 עריכה:  John Seabourne 
 שחקנים ראשיים:  צ'ארלי צ'פלין, דאון אדמס, מקסין אודלי, ג'רי דזמונד, אוליבר ג'ונסטון, מייקל צ'פלין
 מוזיקה:  צ'ארלי צ'פלין 
 צילום:  ג'ורג' פרינאל 
 מדינה:  בריטניה
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, שידורים, הפצה לאולמות הקולנוע, הוצאה ביתית 
 הקרנת בכורה:  12 בספטמבר 1957 
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט סטירי, סרט דרמה, קומדיית מידות, סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלך בניו יורק (באנגלית: A King in New York) הוא סרט קולנוע קומי בריטי, שיצא בשנת 1957. צ'ארלי צ'פלין כתב וביים את הסרט, שיחק בו בתפקיד הראשי, הפיק אותו לצד ג'רום אפסטיין, וגם היה אחד מכותבי פסקול הסרט.
הסרט הותר להקרנה בארצות הברית רק ב-1967, כיוון שהוא מהווה סאטירה חריפה על ארצות הברית וכל מה שהיא מייצגת. הסרט נוצר אחרי שצ'פלין גורש למעשה מארצות הברית, ומהווה מעין כתב אישום מריר כנגד המדינה בה היה גדול כוכבי הקולנוע במשך עשרים שנה.
צ'פלין היה בעת צילום הסרט בן 68, ומבוגר מדי לקומדיה המלווה בתנועות פיזיות כבשנים קודמות, אך הוא הצליח להמיר תנועות אלו במימיקה טובה וליצור סדרה של סצנות שזכו לביקורות חיוביות (בהן ההזמנה במסעדה, צילום הפרסומת, הביקור בבית הספר, הביקור בתיאטרון, מתיחת הפנים, הופעה בוועדת מקארתי ועוד).
פרטי עלילה

בסרט, מגיע מלכה המודח של מדינה קטנה לניו יורק, ושם הוא חווה את מיטב הרעות החולות של ארצות הברית מנקודת מבטו של צ'פלין: הצביעות ביחסי האנוש, פולחן הנעורים (מתבטא בסצנה בה צ'פלין עובר מתיחת פנים), הפרסומות הצבועות (סצנת צילום הפרסומת הסמויה, ששוחזר שנים רבות לאחר מכן בסרט "המופע של טרומן"), ההאלהה לרגע וצייד המכשפות האנטי־קומוניסטי.
מגלן אפור

| מגלן אפור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
סוג:: מגלן ארגנטיני
מין:: מגלן אפור
שם מדעי
 Theristicus caerulescens ‏וייו, 1817
תחום תפוצה


מגלן אפור (שם מדעי: Theristicus caerulescens) הוא מין של עוף מתת-משפחת המגלנים החי במרכז אמריקה הדרומית בדרום-מערב ברזיל, צפון ארגנטינה, מזרח בוליביה, פרגוואי ואורוגוואי. הוא דומה במראהו למגלן חום-צוואר ובעבר נחשב לתת-מין שלו.
תיאור

זהו מין גדול יחסית, באורך 71–77 ס"מ, בעל מוטת כנפיים באורך 397–450 מ"מ בזכרים ו-360–406 מ"מ בנקבות. מגלן זה בעל נוצות אפורות לאורך גופו ובעל גוונים של אפור-כחלחל, אפור-ירקרק או אפור-חום. ונוצות הגב מנומרות בחום-אפרפר. המגלן בעל ראש חום בגווני הגוף, אך מעט בהיר יותר ובעל בליטה לבנה בקדמת המקור. העיניים צהובות והמקור אפור-בהיר ומעט קצר ביחס למגלן. המגלן לרוב נראה על הקרקע ומעופף כצעד הגנה. עם זאת הוא מסוגל לעוף, דבר שהוא עושה בתעופה עם צוואר ישר ודאייה בעזרת כנפיו הארוכות.
מין זה נפוץ יחסית אך נצפה בחלקים מסוימים מתפוצתו יותר מאחרים וגם בהם לא נוטה להתבלט. הוא מצוי לאורך אדמות לחות כמו ביצות, בריכות, גדות יערות, שדות וערבות לחות ונצפה גם בפנטנל וערבות הצ'אקו של דרום ברזיל. הוא חי לרוב בגפו או בזוגות וכמעט ואינו נראה בלהקות גדולות מעל 6 פרטים. המגלן חורש בעזרת מקורו את הבוץ ומחפש טרף של חלזונות, חרקים ובעלי חיים קטנים אחרים, כשלעיתים קרובות הוא מחפש את מזונו במים.
הערות שוליים

↑  מגלן אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
מטאנרטיב

ז׳אן פרנסואה ליוטר – פילוסוף צרפתי אשר הגה את המונח מטאנרטיב
מטאנרטיב (גם מטא־נרטיב או נרטיב גדול, "סיפר גדול"; בצרפתית: métarécit) הוא נרטיב על נרטיבים בעל משמעות היסטורית, ניסיון או ידע, המציע לחברה לגיטימציה באמצעות השלמתו של רעיון מאסטר (שעדיין לא מומש).
דוגמה מוכרת למטאנרטיב הוא המרקסיזם, האידאולוגיה המרקסיסטית: המכילה בתוכה (בין השאר) את הנרטיב הסיפורי הפשוט פרי הגותו של קרל מרקס, המתאר את המאבק "התמידי" בין קבוצות אנושיות של מדכאים ומדוכאים; כאשר את התפיסה הזו מרקס משווה למעמד הבורגנים ומעמד הפועלים בחברה של ימיו. רעיון זה ורעיונות בסיסיים נוספים שמקורם בהגותו של מרקס והגויות אחרות, מתחברים לכדי תפיסת עולם (לרוב סובייקטיבית) רחבה שבאה לתאר בתכליתה את המציאות (לצורך הדוגמה כעת – המרקסיזם), כאשר עם התפתחותה היא הפכה לבעלת משמעויות היסטוריות והשפעה ממשית על חייהם של אנשים רבים.
אטימולוגיה

"מטא" ביוונית משמע "מעבר"; "נרטיב", שמקורה בשפה הלטינית, היא מילה בעלת כמה משמעויות שונות. במובן הפשוט, נרטיב הוא "השקפת עולם", אך בהקשר למטאנרטיב, משמעותו המדויקת יותר היא סיפור המאופיין באופן הסיפור שלו (בדרך שהוא מועבר).
למרות שהשימש במונח לראשונה החל במאה ה-20, המונח הוכרז על ידי הפילוסוף הצרפתי ז'אן-פרנסואה ליוטר ב-1979, עם טענתו שהאדם הפוסט-מודרני התאפיין בדיוק בחוסר אמון ב"נרטיבים הגדולים" (קידמה, הארה, אמנציפציה, מרקסיזם) שהיוו חלק מהותי מהמודרנה.
ספקנות

בספרו המצב הפוסטמודרני (אנ') משנת 1979 ליוטר מדגיש את הספקנות ההולכת וגוברת של המצב הפוסט-מודרני כלפי האופי הכולל של המטאנרטיבים והסתמכותם על צורה כלשהי של "אמת טרנסצנדנטית ואוניברסלית":
בפשטות יתרה, אני מגדיר פוסט-מודרנה כחוסר אמון כלפי מטאנרטיבים. ... הפונקציה הסיפורית מאבדת את תפקידיה, את הגיבור הגדול שלה, את הסכנות הגדולות שלה, את מסעותיה הגדולים, את מטרתה הגדולה. היא מתפזרת בענני שפה סיפורית... היכן, אחרי המטאנרטיבים, יכולה הלגיטימציה להתגורר?
ליוטר והוגים פוסט-סטרוקטורלים אחרים כמו פוקו רואים בכך התפתחות חיובית באופן כללי ממספר סיבות. ראשית, ניסיונות לבנות תיאוריות גדולות נוטים לבטל יתר על המידה את הכאוס והאי-סדר הקיימים באופן טבעי ביקום, את כוחו של האירוע האינדיבידואלי.
החלפת נרטיבים גדולים ואוניברסליים בנרטיבים מקומיים קטנים
ליוטארד הציע שהמטאנרטיבים יפנו את מקומם ל-petits récits, או נרטיבים צנועים ו"מקומיים" יותר, שיכולים "להשליך" את הנרטיב הגדול על ידי הבאת האירוע הבודד למוקד. השאלה מיצירותיו של ויטגנשטיין ומהתיאוריה שלו על ה" מודלים של השיח", ליוטארד בונה את חזונו של פוליטיקה מתקדמת, המבוססת על חיים משותפים של מגוון שלם של משחקי שפה ותמיד בעלי לגיטימציה מקומית.
פוסטמודרניסטים מנסים להחליף את המטאנרטיבים על ידי התמקדות בהקשרים מקומיים ספציפיים כמו למשל, במגוון החוויה האנושית. הם טוענים לקיומם של "ריבוי של עמדות תאורטיות" ולא לתיאוריות גדולות ומקיפות
נרטולוגיה ותקשורת

לפי ג'ון סטפנס ורובין מקאלום, מטאנרטיב "הוא סכמה נרטיבית תרבותית גלובלית או טוטאלית המסדרת ומסבירה ידע והוויה" - סיפור על סיפור, המקיף ומסביר "סיפורים קטנים" אחרים בתוך מערכת מודל המרכיבה את "הסיפורים הקטנים" למכלול. נרטיבים פוסט-מודרניים לרוב יפריעו בכוונה לציפיות הנוסחתיות שמספקים קודים תרבותיים כאלה, ומצביעים בכך על עדכון אפשרי של הקוד.
בתקשורת ובתקשורת אסטרטגית, נרטיב מאסטר (או מטאנרטיב) הוא "נרטיב טרנס-היסטורי שטבוע עמוק בתרבות מסוימת". נרטיב מאסטר הוא אפוא סוג מסוים של נרטיב, המוגדר כ"מערכת קוהרנטית של סיפורים הקשורים זה בזה ומאורגנים ברצף, החולקים רצון רטורי משותף לפתור קונפליקט על ידי ביסוס ציפיות הקהל בהתאם למסלולים הידועים של צורתו הספרותית והרטורית."
הקונסורציום לתקשורת אסטרטגית מחזיק גם אתר אינטרנט בנושא מאסטר נרטיבים.
אחרים התייחסו למטאנרטיבים כעלילות מופת, "סיפורי שלד שחוזרים על עצמם, השתייכות לתרבויות וליחידים הממלאים תפקיד רב עוצמה בשאלות של זהות, ערכים והבנת החיים".