stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זלמן גרדובסקי
מאורעות חייו > הזונדרקומנדו

אף על פי שמרבית מהאסירים ביחידה זו נאלצו להשליך את גופות יקיריהם לכבשנים כבר ביום עבודתם הראשון, מגרדובסקי נחסכה עוגמת נפש זאת, משום שהגיע יחסית באיחור. בתחילה נבחר גרדובסקי לשמש כ"קומנדו שרייבר" ("קומנדו" – יחידה, "שרייבר" – רשם) במחנה־האם אושוויץ, בקרמטוריום מס' 1. בהמשך, עבר גרדובסקי למחנה בירקנאו, ועבד לרוב בקרמטוריום מס' 4. האנשים שהכירוהו העידו עליו פעמים מספר כעל אדם חם ואוהב, אכפתי ותומך. בריאיון עם אחד מאנשי הקאפו שגרדובסקי היה תחת פיקודו, הלה העיד עליו:
"אדם חביב, שכולם אהבו. הוא ניצל כל רגע פנוי לכתיבה".
עוד מסופר, שלאחר כל משלוח נהג גרדובסקי להתעטף בטלית ובתפילין ולומר את תפילת ה"קדיש" לעילוי נשמותיהם של הנספים. גרדובסקי היה ממובילי המרד של פלוגת הזונדרקומנדו ב־7 באוקטובר 1944, ונרצח במהלכו.
הכתבים > כתביו

על פי עדויות, זלמן גרדובסקי כתב החל בקיץ 1943 ועד שנרצח; אולם נמצאו יותר משתי מגילות של כתביו. הסיבה העיקרית לכך היא משום שאנשים אשר מצאו מגילות נוספות השאירו אותן בבעלות פרטית ולא פרסמו את הימצאותן. סיבה נוספת לכך היא שבעת מציאת המגילות היו שחשבו שאין ערך רב במגילות מסוג זה, והשאירום בבירקנאו או השליכום לאשפה.
את כתביו החביא זלמן גרדובסקי בתוך ערימות אפר, מתחת להריסות מבנים או הטמינם באדמה ברחבי המחנה.
הכתבים > תוכן כתביו

כתביו של גרדובסקי נכתבו ביידיש, ואינם כתבי עדות היסטורית.
גרדובסקי כתב בלשון לירית וספרותית המתארת את חוויותיו ואת חוויות האסירים אשר נפגש עימם.
פעמים רבות מספר גרדובסקי סיפור חיים של אחת מהדמויות שראו עיניו. בכך ניתן להבין את מורת רוחם של האסירים והקורבנות.
בכתביו של גרדובסקי יש הקדמה הכתובה לרוב בנוסח דומה, שבה הוא מבקש מה"קורא האהוב" לעשות ככל יכולתו כדי לפרסם את הכתבים, כדי שיוכלו, לפי לשונו:
"שלפחות מינימום מהמציאות יגיע לעולם, ואז אתה, עולם, תיקח נקמה, נקמה על הכול". בנוסף מתחנן גרדובסקי שהמוצא יבצע עבורו את הדבר שחפץ היה לעשות יותר מכול, ולא יכול היה: "...משאלתי היחידה, שאם אני איני יכול לבכות אותם, שעין זרה תניח לדמעה ליפול על אהוביי.." את כל הכתבים הוא הקדיש לקרובי משפחתו, תוך כדי הוספת תאריך נפילתם, 8.12.1942: אשתו סוניה־שרה, אִמו שרה, אחותו אסתר רחל, אחותו ליבה, חמיו רפאל וגיסו וולף.
בסוף כל הקדמה של פרק ביומנו, מבקש גרדובסקי מהמוצא, שבעת פרסום כתביו, יפנה הקורא לקרובי משפחתו אשר מתגוררים באמריקה, ויברר יותר על חייו של המחבר, מעשיו ופועליו. בנוסף, גרדובסקי מבקש שבעת פרסום הכתבים תופיע תמונה שלו עם אשתו, ולפי לשונו:
"שלפחות העיניים שיסתכלו עליהן, ישחררו דמעה או אנחה".
גרדובסקי נהג להוסיף את הכתובת של אחד מדודיו, י' יפה, כתובת שחזרה על עצמה בכל מסמך שנמצא, שממנו ישאב המוצא כל שיוכל על אודות המחבר: J.Joffe,‏ 27 East Broadway,‏ N.Y,‏ America.
בנוסף, גרדובסקי מבקש מהמוצא להמשיך לחפש בכל אזורי המשרפות אחר מגילות ומסמכים נוספים שלו ושל חבריו. לעיתים הוא גם נותן פרטים מדויקים יותר על המחברות שכתב בעצמו ועל השיקולים ששקל בעת החבאת המסמכים.
גרדובסקי היה מודע לאיכות החומרים ולמידע הרשום בכתביו, ולכן כתב באחת ההקדמות לאחד הפרקים:
"התעניינו במסמך זה, הכולל חומר עשיר להיסטוריון".
כיוון שגרדובסקי ידע כי אנשים שונים עשויים למצוא מסמכים אלו, כתב את המשפט הנ"ל בשפות הבאות: פולנית, רוסית, צרפתית וגרמנית.
הכתבים > הכתבים שנמצאו עד כה

כתביו נמצאו בשני מועדים.
חלק אחד מכתביו נמצא בידי שלמה דראגון, אסיר זונדרקומנדו שניצל, ועל־כן ידע את מקומות המסתור שבהם הטמין גרדובסקי את כתביו. הכתבים נמצאו בתוך מימיית אלומיניום גרמנית. הכתבים הועברו לוועדה הממלכתית הסובייטית המיוחדת לחקר הרציחות הנאציות ב־5 במרץ 1945. הכתבים פורסמו בשפות היידיש והפולנית, ולאחר מכן בתרגום לעברית, על ידי פרופ' בער מארק בספרו "מגילת אושוויץ".
החלק השני נמצא על ידי חיים וולנרמן, יליד אושפיצין, ששהה במחנות עבודה במהלך המלחמה, וחזר עוד לפני תום הקרבות לעיר מולדתו. בהמתינו לקרוביו שיחזרו מן המלחמה, הסתובב וולנרמן במחנה אושוויץ ומצא בו שאריות מן הזוועה, והתוודע למצב חברתי קשה, שבו פולנים עניים הסתובבו בין חורבות המחנה ותרו אחר דבר־מה למכור כדי להתפרנס. באחד הימים, פנה אחד מהם לוולנרמן והציע לו לקנות פחית קטנה שמצא באזור הקרמטוריומים. וולנרמן הציץ בה ומיד הבין את חשיבות תוכנה. במעט הכסף שהיה לו, רכש את הפחית. בנו של חיים וולנרמן, ד"ר יוסף וולנרמן, פרסם את הכתבים שמצא, ובנוסף את הכתבים מהחלק הראשון בתרגום מחודש, בספר "בלב הגיהנום" שיצא בשנת 2012 בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, בתרגומו ובעריכתו של נכדו של חיים וולנרמן, אביחי צור.
דפים מהיומן מוצגים כיום בישיבת עתניאל, במיצג לזכר מורדי הזונדרקומנדו.
אין הארץ פון גיהנום: א דאָקומענט פון אוישוויצער זאָנדער־קאָמאנדאָ, ירושלים: (דפוס גלאור), תשל"ז. (ביידיש) (חלק היומן שמצא חיים וולנרמן)
בתוך: בער מארק, מגילת אוישווייץ, תל אביב: ישראל־בוך, תשל"ז, עמ' 286–350. (ביידיש). (חלק היומן שמצא שלמה דרגון)
הכתבים > תרגומים

בתוך: בר מארק, מגילת אושוויץ; תרגם מיידיש: מרדכי חלמיש, תל אביב: גלעד – אגודה לחקר תולדות היהודים בפולין (פרסומי המכון לחקר התפוצות – אוניברסיטת תל אביב); ספרית פועלים, תשל"ח, עמ' 180–217. (תרגום חלק היומן שמצא דרגון)
זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום: יומנו של אסיר וממנהיגי מרד הזונדרקומנדו באושוויץ; תרגם מיידיש, ערך והוסיף אחרית דבר: אביחי צור; הוסיפו רקע היסטורי: גדעון גרייף וכריסטיאן קרלסן, תל אביב: משכל, ספרי חמד, 2012. (תרגום חדש ומלא של שני חלקי היומן – זה שנמצא על ידי חיים וולנרמן וזה שנמצא על ידי שלמה דרגון)
Zalmen Gradowski, Au coeur de l’enfer: Document ecrit d’un Sonderkommando d’Auschwitz־1944; traduit d’yiddish par Batia Baum; edition dirigee et presentee par Philippe Mesnard et Carlo Saletti, Paris: Kime, 2001. (בצרפתית)
לקריאה נוספת

גדעון גרייף, בכינו בלי דמעות: עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ (עורך אחראי: דב איכנולד), תל אביב: משכל, יד ושם, 1999.
פרופ' בר מארק, מגילת אושוויץ (תרגם מיידיש: מרדכי חלמיש), תל אביב: גלעד – אגודה לחקר תולדות היהודים בפולין; ספרית פועלים; פרסומי המכון לחקר התפוצות – אוניברסיטת תל אביב, 16, תשל"ח.
גדעון גרייף, "זלמן גרדובסקי – תרומתו לכתבי־היד החשאיים, פעילותו המחתרתית בתכנון ובביצוע מרד הזונדרקומנדו באושוויץ", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 237–292.
אביחי צור, "מבוא לתולדות כתבי־היד ולתרגום היומן 'בלב הגיהנום'", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 15–28.
חיים וולנרמן, "מבוא [מאת מוצא חלק מן הכתבים]", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 29–33.
ד"ר דוד ספרד [גיסו של גרדובסקי], "זכרונות אחדים על אודות זלמן גרדובסקי, בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 35–37.
אביחי צור, "'מדוע היינו כך ולא אחרת לגמרי' – קריאה ספרותית־הגותית ביומנו של זלמן גרדובסקי", בתוך: זלמן גרדובסקי, בלב הגיהנום, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמ' 295–367.
Krystyna Oleksy, 'Salmen Gradowski – ein Zeuge aus dem Sonderkommando,' Theresienstädter Studien und Dokumente (1995), 121–135. (בגרמנית)
Kateřina Čapková, 'Das Zeugnis von Salmen Gradowski,' Theresienstädter Studien und Dokumente (1999), 105–140. (בגרמנית)
Philippe Mesnard, 'Écrire au dehors de la mort,' Revue d’Histoire de la Shoah 171 (2001), 149–161. (בצרפתית)
הערות שוליים

↑  עדות יעקב פריימרק, ראיום עם גדעון גרייף, 23 בדצמבר 2005, הרצליה, ארכיון פרטי גדעון גרייף.
↑  ראו עדות יעקב פריימרק, ארכיון יד ושם, 03/2270.
↑  עדות למקה פלישקו, ריאיון עם גדעון גרייף, 9 באוגוסט 1993, גבעת השלושה, ארכיון פרטי גדעון גרייף. למקה פלישקו, ריאיון עם גדעון גרייף, 22 אוקטובר 2004, גבעת השלושה, ארכיון פרטי גדעון גרייף.
↑  בר מארק, מגילת אושוויץ (תשל"ח), עמ' 144.
1 2  בלב הגיהנום (2012), עמ' 107.
↑  בר מארק, מגילת אושוויץ (תשל"ח), תמונות 8–9, וכן עמ' 144.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309732005171  PLWABN: 9810655597305606  BNE: XX4788518  BnF: cb126100689 (data)  CANTIC: a10954351  GND: 122051580  ISNI: 0000 0001 1675 3486  LCCN: n2010025988  NKC: jo20201081682  SUDOC: 060555572  VIAF: 76435582   WorldCat (עם VIAF): 76435582
חולי מוח מתקדם רב-מוקדי

| --- | --- |

ביופסיה מוחית המדגימה תמונה של חולי מוח מתקדם רב-מוקדי
 תחום:  נוירולוגיה, מחלות זיהומיות
 סיבות:  נגיף JC virus
 גורם:  JC virus 
 גורמי סיכון:  כשל חיסוני: איידס, ממאירות המטולוגית, השתלת איברים, טיפול בנטליזומאב
 תסמינים:  הפרעות ראייה, ירידה קוגניטיבית ושינויי התנהגות, חולשה, אטקסיה, פרכוסים
 אבחון:  דימות תהודה מגנטית של המוח ו-PCR מנוזל המוח והשדרה
 טיפול:  טיפול תומך טיפול בסיבה לכשל חיסוני
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  343475 
 DiseasesDB:  10718
 MeSH:  D007968
 MedlinePlus:  000674
 סיווגים
 ICD-10:  A81.2
 ICD-11:  8A45.02 
 
חולי מוח מתקדם רב-מוקדי (Progressive multifocal encephalopathy, ובראשי תיבות: PML) הוא מחלה זיהומית אופורטוניסטית של מערכת העצבים המרכזית הנגרמת על ידי הנגיף JC virus.
אפידמיולוגיה

המחלה תוארה לראשונה על ידי אסטרום (Astrom) ושותפיו בשנת 1958 בשלושה מטופלים עם לימפומת הודג'קין ולוקמיה לימפוציטית כרונית. עם העלייה בתפוצה של מחלת האיידס, עלתה גם השכיחות של חולי מוח מתקדם רב-מוקדי, עם שיעור היארעות של 1.3 ל-1,000 שנות אדם החולה באיידס. עם כניסת הטיפולים האנטירטרוויראליים, חלה ירידה בשיעור המחלה בקרב נשאי HIV, אולם במקביל, עם כניסתן של תרופות מדכאות מערכת חיסון, תוארו יותר ויותר מקרים של המחלה באנשים הנוטלים תרופות אלו.
אטיולוגיה > JC virus

הנגיף JC virus הוא נגיף DNA דו-גדילי השייך לסוג Polyomavirus. הנגיף נרכש במרבית המקרים בילדות, אז הוא גורם למחלה חסרת משמעות קלינית או פתולוגית שחולפת מאליה, והוא נמצא בשיעורים גבוהים באוכלוסייה הכללית. דרך העברת הנגיף אינה ברורה לאשורה, אך הסברה היא שנקודת הכניסה שלו לגוף היא בחלל הפה והחגורה הלימפטית על שם ולדייר. לאחר כניסתו נישא הנגיף בזרם הדם ומתיישב ברקמות שונות, בהן מערכת הלימפה, מערכת העיכול, הכליות ומח העצם, והוא מסוגל גם לחצות את מחסום הדם-מוח ולחדור למערכת העצבים המרכזית, שם הוא מדביק אוליגודנדרוציטים ואסטרוציטים.
הנגיף תואר ובודד לראשונה בשנת 1971, בדגימה מוחית של ג'ון קנינגהאם, אדם עם לימפומת הודג'קין שפיתח חולי מוח מתקדם רב-מוקדי, שעל שמו נקרא הנגיף.
אטיולוגיה > גורמי סיכון

המחלה מתקיימת כמעט אך ורק באנשים עם כשל חיסוני או באנשים המקבלים טיפול מדכא למערכת החיסון. הכשל החיסוני הנקשר ביותר עם המחלה הוא איידס, עם כ-5% מכלל חולי האיידס המפתחים בסופו של דבר את המחלה, אולם המחלה נצפתה בשיעורים נמוכים יותר גם באנשים עם ממאירויות המטולוגיות, במושתלי איברים ובנוטלי תרופות ביולוגיות המדכאות את המערכת החיסונית, כגון נטליזומאב וריטוקסימאב.
פתוגנזה

מספר מנגנונים הוצעו כמעורבים בשפעול של הנגיף הרדום בזמן כשל חיסוני, חלקם מערבים לימפוציטים מסוג B ו-T ומיקרוגלייה. הנגיף המשופעל מביא להרס של האוליגודנדרוציטים, האחראים על ייצור המיאלין, ולפגיעה באסטרוציטים, המשתתפים במגוון רחב של פעילויות מוחיות. הרס זה גורם להיווצרות מוקדים רבים של היעדר מיאלין הנראים כנגעים המכילים גופיפי הסגר ואסטרוציטים חריגים בצורתם.
תסמינים וסימנים

הפרעות ראייה, ובפרט עיוורון פלג הומונימי (עיוורון לשדה ראייה של צד מסוים), מתרחש ב-45% מהאנשים עם חולי מוח מתקדם רב-מוקדי. ירידה קוגניטיבית ושינויי התנהגות מתוארים ב-38% מהמקרים. עוד ניתן למצוא חולשת פלג או חולשת גף, וכן אטקסיה. פרכוסים מתרחשים בכ-20% מהמקדים, בעיקר באנשים שמחלתם מערבת את קליפת המוח.
בדיקות עזר > נוזל המוח והשדרה

מדדי נוזל המוח והשדרה, כפי שמתקבל בניקור מותני, הם על פי רוב תקינים, אם כי תיתכן עלייה קלה בריכוז החלבון או האימונוגלובולינים, ובפחות מרבע מהמקרים אף ייתכן ריבוי של תאים, בעיקר מונונוקלאריים, שריכוזם אינו עולה על 25 תאים למיקרוליטר.
PCR לדנ"א של נגיף JC virus מנוזל המוח והשדרה היא בדיקה סגולית, אך רגישותה אינה גבוהה. בנשאי HIV המטופלים בטיפול אנטירטרוויראלי הרגישות נמוכה עד כדי 60%. רגישות הבדיקה תלויה גם בערכות המסחריות השונות המגדירות ספים שונים לגילוי. עם זאת, כימות דנ"א נמוך עשוי להצביע על עומס נגיפי נמוך, וכפועל יוצא פרוגנוזה טובה יותר.
בדיקות עזר > סרולוגיה

תבחינים סרולוגיים לנגיף עשויים לנבא חשיפה לנגיף בעבר, ולשמש בהחלטה אם להתחיל בטיפול מדכא חיסון כמו נטליזומאב. אולם, ערכם האבחנתי אינו גבוה בשל תפוצת הנגיף הרחבה באוכלוסייה הכללית.
בדיקות עזר > דימות מוחי

בדימות תהודה מגנטית (MRI) של המוח ניתן לראות נגעים בחומר הלבן במוקדים רבים בצורה לא סימטרית, אשר לעיתים מתמזגים לנגעים גדולים יותר. הנגעים נוטים להופיע סביב חדרי המוח, במרכז הסגלגל למחצה, באזור הקודקודי-עורפי ובמוחון. לנגעים אות גבוה יותר בפרוטוקול T2 ובפרוטוקול FLAIR, ונמוך יותר בפרוטוקול T1. נגעים על רקע איידס נוטים שלא לעבור האדרה בעת מתן חומר ניגוד, בניגוד לנגעים על רקע אחר שעוברים האדרה טבעתית. בטומוגרפיה ממוחשבת (CT) של המוח ניתן לראות נגעים תת-צפופים (היפודנסיים) בחומר הלבן שאינם עוברים האדרה עם חומר ניגוד.
טיפול > טיפול בכשל החיסוני

אחד המרכיבים בטיפול בחולי מוח מתקדם רב-מוקדי הוא טיפול בכשל החיסוני המאפשר את הופעתה. כך, טיפול אנטירטרוויראלי בחולי איידס עשוי למנוע את הידרדרות המחלה ובמקרים נדירים אף מביא לשיפור נוירולוגי. באנשים שמחלתם נגרמה על רקע טיפול בתרופות המדכאות מערכת החיסון, מופסק הטיפול התרופות אלה ככל שניתן, ובמידת הצורך אף מבוצע פלזמפרזיס לסילוקן. שחזור הכשירות החיסונית עלול להוביל לתסמונת דלקתית סוערת (IRIS), בפרט במערכת העצבים המרכזית, המתבטאת בהחמרה נוירולוגית הניכרת גם בנוזל המוח והשדרה ובדימות תהודה מגנטית. הטיפול בתסמונת זו הוא בסטרואידים.
טיפול > טיפול נגד הנגיף והדלקת

אף שלא הוכח טיפול יעיל למחלה, ישנם מספר תיאורי מקרה ומחקרים לא מבוקרים בספרות הרפואית שבהם דווח על תועלת מסוימת בטיפול במירטזפין ובאינטרפרון אלפא. מירטזפין הוא אנטגוניסט לקולטן 2a לסרוטונין אשר עשוי למנוע את הקישור של הנגיף לאוליגודנדרוציטים. לא נמצאה תועלת לטיפול במפלוקווין או לטיפול בציטרבין או בצידופוביר באנשים שמחלתם על רקע איידס.
פרוגנוזה

שיעורי התמותה מחולי מוח מתקדם רב-מוקדי לאחר שנה מגיעים ל-20%–50% בחולי איידס ול-21% בנוטלי נטליזומאב. מבין השורדים בנוטלי נטליזומאב, כשליש נשארים עם נזקים נוירולוגיים קלים, כשליש נשארים עם לקות בדרגה בינונית וכשליש נפגעים קשות. הפרוגנוזה בחולי איידס טובה יותר תחת רמות תאי CD4 מעל 300 תאים למיקרוליטר ועומס נגיפי נמוך עד אפסי, ובנוטלי נטליזומאב הפרוגנוזה טובה יותר במטופלים צעירים יותר, שהתפקוד הנוירולוגי שלהם לפני המחלה היה טוב יותר, תחת עומס נגיפי נמוך יותר ובפעילות פחות מפושטת של המחלה.
הערות שוליים

1 2  Pietropaolo V, Prezioso C, Bagnato F, Antonelli G, John Cunningham virus: an overview on biology and disease of the etiological agent of the progressive multifocal leukoencephalopathy. New Microbiol. 2018 Jul;41(3):179-186.
1 2 3  Adang L, Berger J, Progressive Multifocal Leukoencephalopathy, F1000Res. 2015 Dec 10;4. pii: F1000 Faculty Rev-1424.
↑  Saylor D, Venkatesan A, Progressive Multifocal Leukoencephalopathy in HIV-Uninfected Individuals, Curr Infect Dis Rep. 2016 Nov;18(11):33.
1 2 3  Karen L. Roos, Kenneth L. Tyler, Encephalitis, Harrison's Principles of Internal Medicine, 20th Edition, McGraw-Hill Companies, 2018
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
טרביה

| --- | --- |
עמק טרביה באמצע יולי
עמק טרביה באמצע יולי
 מידע כללי
 אורך:  118 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  40 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  1,150 קמ"ר
 מוצא:  מונטה פראלה
 גובה מוצא הנהר:  800 מטרים
 יובלים:  Aveto 
 שפך:  פו 
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה
 טרביה
 
טרביה (באיטלקית: Trèbbia) הוא נהר בצפון איטליה. אורכו של הנהר הוא 118 ק"מ.
גאוגרפיה

מקור הנהר הוא ברכס מונטה פראלה (Monte Prelà) שבהרי האפנינים הליגוריים בתחומי הקומונה טוריגליה (Torriglia) שבנפת ג'נובה. פסגת מונטה פראלה מתנשאת לגובה 1,407 מטרים, אולם הנהר מתחיל רק בגובה 800 מטרים. הנהר זורם לכיוון צפון מזרח מרחק של 118 ק"מ (73 מייל), והוא נשפך אל גדתו הימנית של נהר הפו ממערב לפיאצ'נצה.
בשנת 218 לפנה"ס נערך בגדתו המזרחית של הנהר קרב טרביה.
הערות שוליים

↑  GEOGRAFIA DELLA VAL TREBBIA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544674105171  BnF: cb16535790d (data)  GND: 4717566-7  LCCN: sh2002006049  NKC: ge780399  VIAF: 236574728   WorldCat (עם VIAF): 236574728 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חינוך פרטי

חינוך פרטי הוא חינוך הניתן על ידי אנשים וגופים פרטיים אשר אינם רשויות של המדינה. על פי רוב, משתמשים במושג ביחס לחינוך פורמלי (כלומר בתי ספר) ולא ביחס לחינוך בלתי פורמלי פרטי.
הזכות לבחור חינוך פרטי מעוגנת באמנות בינלאומיות ובתי ספר פרטיים קיימים כמעט בכל מדינות העולם. בישראל החוק מכיר בזכות לקיים בתי ספר פרטיים, אך מחייב בתי ספר פרטיים ברישוי של משרד החינוך שנועד לבדוק שבית הספר עומד בתקני בטיחות וחינוך.
היקף החינוך הפרטי

היקף החינוך הפרטי שונה מאוד בין מדינות שונות ונע בין אחוזים בודדים של התלמידים, במדינות כמו נורווגיה, לרבע ומעלה מהתלמידים במדינות כמו ספרד (30%), צרפת (25%) ובלגיה (60%). מחקר של מכון הובר טוען שהיקף החינוך הפרטי במדינות השונות תלוי מעט מאוד בגורמים כמו איכות החינוך, דאגה לחינוך או רמת התל"ג, ובעיקר תלוי בסיבות היסטוריות, במיוחד שיעור האוכלוסייה הקתולית בראשית המאה ה-20.
היקף החינוך הפרטי משתנה מאוד גם בין רמות החינוך, כאשר לרוב שיעור החינוך היסודי הפרטי נמוך יחסית לשיעור החינוך התיכוני הפרטי ולעומת שיעור גני הילדים הפרטיים. ביפן, למשל, כ-1% מהתלמידים בבתי ספר יסודיים לומדים בבתי ספר פרטיים, 6.4% בחטיבות ביניים פרטיות ו-29.5% בתיכונים פרטיים, נכון לשנת 2005. בגני הילדים הפרטיים לומדים כ-79.3% מילדי הגנים.
באופן כללי, היקף החינוך הפרטי נמצא במגמת גידול ברוב מדינות העולם. בסקירה של 136 מדינות מתפתחות נמצא שמספר התלמידים בבתי ספר פרטיים גדל בקצב מהיר יותר מאשר מספר התלמידים בתי הספר הציבוריים. בעוד בתי הספר היסודיים הציבוריים גדלו בכ-10% מכ-484 מיליון לכ-530 מיליון תלמידים, בתי הספר היסודיים הפרטיים גדלו בכ-58%, מ-39 מיליון לכ-62 מיליון תלמידים. גם במספר מדינות מפותחות יש לאחרונה מגמת גידול בחינוך פרטי בגלל חוסר שביעות רצון מרמת החינוך הציבורי. בשוודיה, בעקבות רפורמה שהנהיגה שוברי חינוך, עלה היקף החינוך הפרטי מ-1.7% מהתלמידים בבתי ספר על יסודיים ו-1% מהתלמידים בבתי ספר יסודיים בשנת 1992, לכ-17% מהתלמידים בבתי ספר על יסודיים ו-9% מהתלמידים בבתי הספר היסודיים, בשנת 2008. מאז 1995 ניכר גידול ניכר במספר התלמידים בבתי הספר הפרטיים בגרמניה, כאשר מספר התלמידים בבתי ספר יסודיים פרטיים עלה ב-61% ובכל רמות בתי הספר יחד ב-25%, בין השנים 1995-2005. באוסטרליה חל בעשור האחרון גידול של כ-21.9% במספר התלמידים הלומדים בחינוך הפרטי, לעומת גידול של 1.7% בלבד במספר התלמידים הלומדים בבתי ספר פרטיים. בעקבות זאת, גדל אחוז התלמידים בבתי ספר פרטיים מ-29.7% בשנת 1997 ל-33.6% בשנת 2007. לעומת זאת, בנפאל, בה כשליש מבתי הספר פרטיים, דווח בשנת 2008 שמפלגת שלטון המאואיסטית החליטה לשים קץ לחינוך הפרטי במדינה בגלל היותו אי שוויוני.
אונסק"ו נוהג לפרסם נתונים על אחוזי התלמידים הלומדים במדינות העולם, אולם מסייג את הנתונים בכך שבמדינות מתפתחות רבות רבים מבתי הספר הפרטיים אינם רשומים ועל כן אין דיווח על התלמידים הלומדים בהם.
בארצות הברית, כ-10% מהתלמידים לומדים בבתי ספר פרטיים. בשנת 1999, 7.5% מהתלמידים למדו בבתי ספר פרטיים דתיים ועוד 1.6% למדו בבתי ספר פרטיים אחרים. עד שנת 2003 גדל אחוז התלמידים בבתי ספר פרטיים והגיע ל-8.4% בבתי ספר דתיים ו-2.4% בבתי ספר פרטיים אחרים.
קיימות גם בתי ספר פרטיים למבוגרים בתחומים מודגרים - למשל ILAC ללימוד שפות בקנדה.
היסטוריה

מאז ומעולם היה חינוך הילדים באחריות ההורים שלהם ללא מעורבות של המדינה. אמנם, אצל היהודים היו תלמודי תורה בניהול הקהילה המקומית, אך למדו בהם בעיקר ילדי עניים ויתומים שלא היה מי שידאג לחינוכם. במאה ה-18, וביתר שאת במאה ה-19, התגברה המעורבות של מדינות אירופה בחינוך והן יסדו מערכות חינוך ציבוריות. הכנסייה הקתולית התנגדה באופן נחרץ לחינוך חילוני, ושללה את חינוך הילדים במערכת חינוך חילונית של המדינה. בשנת 1864 כלל האפיפיור את האמירה ש"קתולים יכולים להסכים למערכת חינוך ילדים שאינה קשורה לקתוליות ולכוחה של הכנסייה", ברשימת טעויות שיש לגנות. על כן בכל מדינה בה מערכת החינוך לא הייתה קתולית היא הורתה למאמיניה להקים בתי ספר קתוליים ולשלוח את ילדיהם לבתי ספר פרטיים קתולים. החוקרים מרטין וסט ולודגר ויסמן מצאו מתאם בין גודל המיעוט הקתולי במדינה בסביבות שנת 1900, והיקף מערכת החינוך הפרטי במדינה בראשית המאה ה-21.
היסטוריה > אנגליה

עד שנת 1850 החינוך באנגליה היה לגמרי פרטי. במהלך המאה ה-18, זכו לחינוך סדיר כמעט רק ילדי המעמד הבינוני והעליון, אולם החל בראשית המאה ה-19 התגבר מאוד היקף התלמידים שהלכו לבתי ספר באנגליה. בין השאר הוקמו אגודות התנדבותיות לחינוך, בהן "האגודה הלאומית" ו"אגודת לנקסטר" אשר תפעלו בתי ספר שהתבססו על הקדשות ותרומות, לפחות באופן חלקי. בתי ספר אלו כונו בתי ספר ציבוריים, למרות שהם לא נהנו כלל מכספי מיסים. בדו"ח משנת 1833 חולקו בתי הספר באנגליה לארבע קטגוריות:
בתי ספר ציבוריים שהתבססו על הקדשות - 153,764 תלמידים
בתי ספר ציבוריים שהתבססו על תרומות - 178,517 תלמידים
בתי ספר ציבוריים שהתבססו על תרומות ושכר לימוד - 212,217 תלמידים
בתי ספר פרטיים שהתבססו על שכר לימוד בלבד - 732,449 תלמידים
החל משנת 1833 השתתפה הממשלה במימון בניית בתי ספר והחל משנת 1847 נתנה הממשלה מענקים למורים ומפקחים אולם בתי הספר נותרו פרטיים.
היסטוריה > ארצות הברית

עד סביבות שנת 1840 לא התקיימה מערכת חינוך ציבורית בארצות הברית, למרות שבתי ספר פרטיים זכו לעיתים בתמיכה מקופת הציבור. בשנות ה-30 של המאה ה-19, קמה תנועה למען מערכת חינוך ציבורית שתספק חינוך חינם לכל הילדים. התנועה טענה שמערכת חינוך ציבורית תקדם מערכת ערכים משותפת ותהווה כור היתוך לרכיבים השונים של הציבור האמריקאי. מערכת החינוך הציבורית שקמה בחצי השני של המאה ה-19 הייתה מוטה לכיוון פרוטסטנטי וחילוני. בעקבות זאת, כנס של אנשי הכנסייה הקתולית בשנת 1884 קבעה הכרח מוחלט על הכמרים להקים בתי ספר קתוליים פרטיים תוך שנתיים. בנוסף, הכנסייה הורתה לכל מאמיניה לשלוח את ילדיהם לבתי ספר קתוליים אלא אם קבלו פטור מבישוף. למרותם שמטרתם לא הושגה במלואה, בשנת 1911 היו בארצות הברית קרוב ל-5,000 בתי ספר קתוליים בהם למדו יותר מ-1.27 מיליון תלמידים. בתי הספר הקתוליים היוו את רוב בתי הספר הפרטיים בארצות הברית, מאז. בשנת 1925 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שחוק של מדינת אורגון המחייב את כל ילדי המדינה ללמוד בבית ספר ציבורי נוגד את חוקת ארצות הברית. בסביבות שנת 1960 החלה ירידה בהיקף בתי הספר הקתוליים בארצות הברית, בעקבות שינויים בחברה הקתולית. אולם, בערך באותו זמן חל גידול ניכר בהיקף בתי הספר הפרטיים של הימין הפונדמנטליסטי, כך שהיקף החינוך הפרטי נותר פחות או יותר יציב.
היסטוריה > בלגיה

בבלגיה, הייתה מערכת החינוך של המדינה בעיקרה קתולית עד שבשנת 1879 היא עברה מהפכה חילונית. בתגובה לכך, העבירו הקתולים את ילדיהם לבתי ספר פרטיים קתוליים ושיעור הילדים בבתי ספר קתוליים פרטיים עלה מ-13% בשנת 1878 ל-61% בשנת 1880. שינוי זה משפיע על היקף בתי הספר הפרטיים בבלגיה עד היום.
מעורבות ממשלתית

המדינות נבדלות במידת הרגולציה המופעלת על בתי ספר פרטיים ובמידת המימון שלהם על ידי המדינה. באופן כללי, מדינות המעניקות מימון משמעותי לבתי ספר פרטיים גם קובעות כללי התנהלות של בתי הספר בתחומים שונים, בהם תוכניות לימודים, מדיניות קבלת תלמידים, גובה שכר לימוד, מדיניות העסקת מורים וגובה משכורות והרכב מועצת המנהלים של בית הספר. עם זאת, יש מדינות, כמו איטליה ויון בהן יש מידת רגולציה גבוהה של בתי ספר פרטיים למרות שהתמיכה הכספית לבתי ספר פרטיים היא מועטה מאוד. מנגד, יש מדינות כמו אוסטרליה וניו זילנד בהן מידת התמיכה של המדינה גבוהה למרות שהדרישות הרגולטיביות נמוכות.
מעורבות ממשלתית > מימון

בהולנד, שוודיה ובלגיה ממומנים בתי ספר פרטיים באופן מלא על ידי המדינה. גם בצרפת, נורווגיה, לוקסמבורג ודנמרק מקבלים בתי ספר פרטיים בין 75%-100% מהעלויות מהמדינה. בארצות הברית, ויוון, לעומת זאת, בתי ספר פרטיים אינם זוכים לסיוע כספי ישיר מהשלטונות. בארצות הברית, כסף מתקבל לעיתים כחלק מסיוע לתלמידים עניים, ובמספר מדינות הסעות לבית הספר ממומנות על ידי המדינה. סיוע עקיף ניתן בפטור מארנונה על בתי ספר ובמספר מדינות בזיכוי מס על שכר לימוד. בדרגות ביניים נמצאות בין השאר ניו זילנד וקולומביה הבריטית.
בחלק מהמדינות, כמו צרפת, ספרד, ישראל וקולומביה הבריטית מידת התקצוב שמקבלים בתי ספר מהמדינה תלויה במידת המוכנות של בתי הספר להתחייב למלא דרישות של המדינה.
ההשפעה של קיום חינוך פרטי

ארגוני ימין מציגים מחקרים הטוענים לעדיפות ברורה לקיום חינוך פרטי. מחקר של מכון הובר טוען לקשר חיובי מובהק בין אחוז התלמידים הלומדים בבתי ספר פרטיים במדינה, להצלחת כלל התלמידים באותה מדינה במבחן פיז"ה. המחקר גם טוען לקשר הפוך בין ההוצאה הלאומית הכוללת על חינוך לאחוז התלמידים הלומדים בבתי ספר פרטיים.
חינוך פרטי בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. NoCategory.
לפני הקמת מדינת ישראל, היה החינוך בארץ ישראל מרוכז בידי זרמים פוליטיים. בשנת 1953 חוקק חוק חינוך ממלכתי, שהכניס מעל 90% מהתלמידים בבתי ספר יסודיים בחינוך העברי, תחת כנפי החינוך הממלכתי.
בחינוך הפרטי נותרו בעיקר בתי ספר חרדים ומספר מועט של בתי ספר שבקשו לשמור על עצמאותם, דוגמת בית הספר הריאלי בחיפה או התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, ובשנת 1991 הוקמה רשת בתי ספר פרטיים דתיים שובו המיועדת לעולים חדשים מרוסיה. רשת זו כוללת כ-70 מוסדות בכל הארץ עם כ-6000 תלמידים. עם זאת, לפי דו"ח שפרסם מרכז אדווה בישראל אין חינוך פרטי "טהור" כמו במדינות דוגמת בריטניה וארצות הברית, שכן גם בתי הספר ה"עצמאיים" ממומנים במידה מסוימת בידי המדינה.
מדיניות משרד החינוך מתנגדת להקמת בתי ספר פרטיים. כך לפי נוהלי משרד החינוך ניתן למנוע הכרה בבית ספר פרטי אם קיים חשש שהצלחת בית הספר הפרטי תפגע בבית ספר ממלכתי אחר. במקרים רבים נאלץ משרד החינוך להעניק רישיונות לבתי ספר פרטיים רק בלחץ של בית המשפט.
הפולמוס סביב החינוך הפרטי

החינוך הפרטי נמצא במחלוקת ציבורית בין תומכים למתנגדים, הטוענים שהחינוך הפרטי פוגע במערכת החינוך הציבורית.