stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המדשאה הצפונית של הבית הלבן
היסטוריה

בתוכנית העיר וושינגטון מעשה ידי פייר שארל ל'אנפן, תוכננה מדשאה ובה שביל גישה רשמי מצפון לבית הנשיא.
שדרת פנסילבניה נסללה, באישורו של הנשיא תומאס ג'פרסון, והפרידה בין המדשאה לבין כיכר לה פייט.
אדריכל הנוף אנדרו ג'קסון דייוויס, תכנן מחדש את המדשאה בשנת 1850, בסגנון פחות פורמלי.
בשנת 1848, הוצב במרכז המדשאה פסל ברונזה של נשיא ארצות הברית לשעבר תומאס ג'פרסון ביוזמתו של הנשיא ג'יימס פולק; בשנת 1871 הוצבה במקום הפסל בריכת נוי ומזרקה המופעלת על ידי מנוע קיטור, וכן במדשאה נשתלו ערוגות פרחיים עונתיים.
במהלך המאה ה-19, המדשאה הייתה פתוחה לציבור, אשר היה יכול ללכת לאורך שביל הגישה. הנשיא אברהם לינקולן נהג לשאת נאומים מחלון הבית הלבן למאזינים שנאספו על המדשאה.
בשנת 1902, שכר הנשיא תיאודור רוזוולט, את משרד האדריכלים מקים, מיד ווייט לבנות מחדש את חלקו הצפוני של הבית הלבן, ובמסגרת עבודתו התבקש המשרד לעצב מחדש את גני הבית הלבן, בצורה פשוטה יותר.
בשנת 1934 שכר הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט את פרדריק לו אולמסטד ג'וניור כדי לתכנן מחדש את המדשאה. אולמסטד הבין כי צריך מחד לתת פרטיות לנשיא ומשפחתו, ומאידך לאפשר את הניראות הציבורית של הבית הלבן. אולמסטד עיצב את המדשאה הנוכחית, הפתוחה לשדרה מחד, והכוללת צמחייה עבותה משני צדדיה לתת פרטיות לגן מבנייני המשרדים הסמוכים. עצי הגן שנשתלו הן עצי תאשור, אולמוס, מגנוליה, אדר וערמון אמריקאי.
הערות שוליים

1 2 3 4  שימושים פוליטיים היסטריים במדשאה
↑  תיאור פארק לה פייט, וההיסטוריה שלו
↑  ההיסטוריה של הבית הלבן - תקופתו של רוזוולט
הדיוויזיה ה-40 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915 – 1918   1943–1944   1949–1950
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-40 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הבריטי שפעלה במהלך מלחמת העולם הראשונה, שם שירתה בחזית המערבית. זו הייתה דיוויזיה של מתנדבי הצבא החדש של לורד קיצ'נר, בעיקר מגויסים "באנטם" מתחת לגובה הדרוש. מאוחר יותר היא הוקמה מחדש לתקופה קצרה כיחידת הונאה במלחמת העולם השנייה, ובשנים הראשונות של המלחמה הקרה הוקמה מחדש פעם שלישית לחיל המצב בהונג קונג.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה ה-40 הוקמה במקור כדיוויזיית 'באנטם' של צבא קיצ'נר בין ספטמבר לדצמבר 1915 לשירות במלחמת העולם הראשונה. אנשי 'באנטם' היו אלה שהיו תחת גובה התקנות של הצבא אך מתאימים עדיין לשירות. היא כללה את הבריגדות ה-119, ה-120 וה-121. הדיוויזיה ה-40 עברה לחזית המערבית ביוני 1916 ושירתה שם לאורך כל מלחמת העולם הראשונה.
הפעולה הבולטת ביותר של הדיוויזיה עשויה להיות השתתפותה בקרב קמברה בסוף 1917. עד ה-22 בנובמבר הבריטים נותרו חשופים בשטח בולט בשדה הקרב. פילדמרשל סר דאגלס הייג, המפקד העליון (C-in-C) של חיל המשלוח הבריטי (BEF) בחזית המערבית, רצה את בורלון רידג' והדיוויזיה ה-62 (מערב ריידינג ה-2) המותשת הוחלפה בדיוויזיה ה-40, בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ון פונסונבי, ב-23 בנובמבר. נתמכת על ידי כמעט מאה טנקים ו-430 תותחים, הדיוויזיה ה-40 תקפה לתוך יערות בורלון רידג' בבוקר ה-23. הם התקדמו מעט. הגרמנים העמידו שתי דיוויזיות של קבוצת אראס על הרכס עם שתיים נוספות במילואים וקבוצת קאודרי תוגברה. הדיוויזיה ה-40 הגיעה לפסגת הרכס אך נבלמה שם וסבלה מעל 4,000 נפגעים בשל מאמציה תוך שלושה ימים. הדיוויזיה נהדפה לאחר מכן בחזרה בהתקפות הנגד הגרמניות, וספגה אבדות רבות יותר.
מיולי 1918 עד מרץ 1919, הדיוויזיה הובלה על ידי הגנרל סר ויליאם פייטון ולקחה חלק במתקפת מאה הימים בהתקדמות דרך פלנדריה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

דיוויזיית הרגלים ה-40 הוקמה שוב ב-9 בנובמבר 1943 כחלק ממבצע פוינס. מבצע פוינס היה תוכנית הטעיה "להסתיר מהגרמנים את היחלשות עמדת בעלות הברית בים התיכון". כדי לסייע בהכנות לקראת מבצע אוברלורד, שמונה דיוויזיות בריטיות ואמריקאיות ותיקות נסוגו לבריטניה. הם הוחלפו בשלוש דיוויזיות אמיתיות. כדי לחפות על המחסור, הוקמו ארבע דיוויזיות רפאים בזירה ושתיים נוספות "הועמדו במוכנות ל"שליחה" אך מעולם לא נעשה בהן שימוש".
כדי להקים מחדש את הדיווייזה ה-40, שונה שמה של חטיבת הרגלים ה-43, שהוקמה עבור תפקידי ביטחון פנים בקווי הקשר של ה-AFHQ, לדיוויזיה, למטרות הטעיה, כאשר הגדודים ממלאים את תפקיד החטיבות.
כדי לשמור על המראה, הניפו מפקדי הגדודים דגלונים של מח"ט, וסמל דיוויזיה שהותאם מהדיוויזיה ה-40 של מלחמת העולם הראשונה אומץ ונלבש (אלה יוצרו במקום). ההונאה התנהלה עד יוני 1944, אז פורק המערך.
היסטוריה > לאחר המלחמה

בעקבות ההצלחה ההולכת וגוברת של הקומוניסטים במלחמת האזרחים הסינית, הוקמה הדיוויזיה ה-40 מחדש כדי לחזק את ההגנות של הונג קונג ב-1949 בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'פרי צ'ארלס אוונס.  בהונג קונג כללה הדיוויזיה את רגימנט הגורקה ה-26, את בריגדות החי"ר ה-27 וה-28 ואת גדוד הטנקים המלכותי השלישי. עם זאת, חטיבה 27 נשלחה עד מהרה לקוריאה באוגוסט 1950, ואחריה הגיעו יחידות אחרות של הדיוויזיה. מאוחר יותר פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

מייגור-גנרל הרולד ראגלס-ברייס 1915 – 1917
מייג'ור-גנרל ג'ון פונסונבי 1917 – 1918
מייג'ור-גנרל סר ויליאם פייטון 1918 – מרץ 1919
מייג'ור-גנרל ג'פרי צ'ארלס אוונס 1949 – 1950
הערות שוליים

↑  Baker, Chris. "40th Division". The Long, Long, Trail: The British Army in the First World War. נבדק ב-15 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitton 1926, p.86-153
↑  Bourne, John. "William Eliot Peyton (1866-1931)". Centre For First World War Studies, University of Birmingham. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2008. נבדק ב-19 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Chappell, p.23
1 2  Holt, p. 921
↑  Holt, pp. 498-499
↑  "40th Infantry Division". Unit Histories. נבדק ב-24 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boulanger p. 186
↑  "Evans, Geoffrey Charles". Liddell Hart Centre for Military Archives. אורכב מ-המקור ב-31 ביולי 2007. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "40th Division on Parade, Hong Kong". National Archives. נבדק ב-19 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grey 1988, p.99
תג דיוויזיית הרגלים ה-40, מלחמת העולם השנייה (הטעיה)
תג הדיוויזיה ה-40 לאחר מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-42 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1908 1921 1947 – 1919 1943 1968 (כ־11 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-42 של הצבא הבריטי (מזרח לנקשייר) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
היסטוריה > הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובספטמבר 1914 נשלחה הדיוויזיה למצרים, על מנת להחליף שם את יחידות הצבא הסדירות. במאי 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-8. בקיץ 1916 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט אותה שנה היא לחמה בקרב רומני. בינואר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם צורפה לקורפוס ה-3 שהיה חלק מהארמייה השנייה. בקיץ אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השלישי, כחלק מהקורפוס ה-5 שהיה חלק מהארמייה החמישית, ובפברואר 1918 היא הועברה לעתודה. במרץ 1918 היא הוכפפה לקורפוס ה-6, שהיה חלק מהארמייה השלישית, ולחמה עמו במהלך מבצע מיכאל שבו ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במהלך מתקפת מאה הימים, ובכלל זה במהלך קרב קאנאל דו נור והמרדף עד הסל. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
היסטוריה > בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-66.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, ובאפריל 1940 היא נשלחה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בגבורה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה תחת פיקודו של ויליאם הולמס, ולאחר מכן פונתה בחזרה לבריטניה במהלך הנסיגה מדנקרק. לאחר חזרתה לבריטניה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד צפון, על מנת להגן מפני פלישה גרמנית לבריטניה. ב-1 בנובמבר 1941 הוסה הדיוויזיה לדיוויזיית השריון ה-42 (מזרח לנקשייר), בשל המחסור הגדול ביחידות שריון. הדיוויזיה לא נשלחה למשימות מעבר לים, וב-17 באוקטובר 1943 פורקה הדיוויזיה, כאשר יחידות השריון שלה הועברו לדיוויזיית השריון ה-79 ואילו יחידות הרגלים שלה הועברו לדיוויזיה ה-53.
היסטוריה > לאחר המלחמה

בשנת 1947 אוחדה הדיוויזיות ה-42 וה-55 (מערב לנקשייר) לדיוויזיה ה-42 (לנקשייר), אולם הדיוויזיה פורקה בשנת 1968. כיום החטיבה ה-42 (צפון-מזרח) מחזיקה בסמל הדיוויזיה ה-42 לשעבר.
הדיוויזיה ה-43 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1908 1921 1947 – 1919 1945 1967 (כ־11 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-43 של הצבא הבריטי (וסקס) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
היסטוריה > הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות בחו"ל. הדיוויזיה הוצבה תחת פיקוד הדרום, וכללה יחידות מקורנוול, דבון, דורסט, המפשייר, סאמרסט ווילטשייר.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובספטמבר 1914 נשלחו יחידות הדיוויזיה להודו, על מנת לשחרר שם את חיילי הצבא הסדיר. למרות שהדיוויזיה לא פעלה כגוף אחד, היא הוגדרה בשנת 1915 כדיוויזיה ה-43 (וסקס ה-1). יחידות נוספות שגויסו נשלחו אף הם להודו בדצמבר 1914, והם הוגדרו כדיוויזיה ה-45 (וסקס ה-2). עם התגברות המלחמה נשלחו יחידות הדיוויזיה לחזית המסופוטמית, אם כי בסוף המלחמה עדיין נותרו בהודו גדוד אחד ו-5 סוללות ארטילריה, אשר השתתפו במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
היסטוריה > בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-45.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה לצרפת, ובמאי 1940 היא הייתה אמורה להישלח לצרפת, אולם בשל פרוץ הקרבות במערב נשארה הדיוויזיה בבריטניה. לאחר הפינוי מדנקירק הוצבה הדיוויזיה במזרח קנט תחת פיקוד הקורפוס ה-12, בתחילה כהיערכות הגנתית מפני פלישה גרמנית, ולאחר מכן החלה באימונים לקראת הפלישה לנורמנדי.
ביוני 1942, הייתה הדיוויזיה ה-43 אחת מני רבות שנבחרו להמרה לדיוויזיה "מעורבת", של חטיבת טנקים אחת ושתי חטיבות חי"ר. כתוצאה מכך, החטיבה ה-128 של בריגדיר מנלי ג'יימס עזבה את הדיוויזיה והוחלפה על ידי חטיבת הטנקים ה-25, שבספטמבר הוחלפה על ידי חטיבת הטנקים ה-34. עם זאת, בספטמבר 1943 ננטש הניסוי עם דיוויזיות "מעורבות", ועם הגעתה של החטיבה ה-214 של בריגדיר הוברט אסמה, לשעבר יחידה עצמאית, חזרה הדיוויזיה להיות דיוויזיית חי"ר רגילה. בשלב זה נבחרה הדיוויזיה להשתתף בפלישת בעלות הברית לנורמנדי, אשר הייתה אמורה להתקיים במאי 1944, כחלק מהארמייה הבריטית השנייה שהוקמה קודם לכן (בתחילה תחת פיקודו של קנת' אנדרסון, אשר הוחלף בינואר 1944 על ידי מיילס דמפסי), והאימונים בשיתוף פעולה של כל הזרועות, שהיו כבר בסטנדרט גבוה מאוד בגלל שיטותיו האנרגטיות והאכזריות של תומאס, התגברו, והוא דרש רק את הסטנדרטים הגבוהים ביותר.
לאחר שנים של אימונים בפיקודו של תומאס, הדיוויזיה ה-43 נחתה בנורמנדי באמצע יוני 1944, אך לא הייתה מעורבת מייד בשום לחימה מהותית. ב-24 ביוני הוקצתה הדיוויזיה מהקורפוס ה-12 של ניל ריצ'י לקורפוס ה-8 של ריצ'רד אוקונור, וימים אחדים לאחר מכן לקחה חלק במבצע אפסום, בניסיון לכבוש את קן, שלמרות שהייתה המטרה של הדיוויזיה ה-3 ליום ה-D, עדיין נותרה בידי האויב. הדיוויזיה מילאה רק תפקיד מינורי יחסית במבצע אך מילאה תפקיד מרכזי במבצע יופיטר, הניסיון הבריטי לכבוש את גבעה 112. הפעולה, שהחלה ב-10 ביולי והסתיימה למחרת, הייתה בסופו של דבר ניצחון בריטי, אך עלתה לדיוויזיה, יחד עם התמיכה המשוריינת של חטיבת השריון ה-4 של מייקל קארבר, כמעט 2,000 נפגעים.
כשהוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 של ריצ'י, היא נשלחה לקרב הבא שלה, הקרב השני באודון. הפעולה לא הצליחה להשיג את יעדיה במלואם, ועלתה לדיוויזיה בנפגעים נוספים שהיא לא יכלה להרשות לעצמה. אולם זה משך את תשומת לבם של דיוויזיות הפאנצר הגרמני מהחזית האמריקאית לחזית הבריטית.
התפקיד הבא של הדיוויזיה היה עדיין כחלק מהקורפוס ה-30 של הורוקס, במבצע מרקט גארדן, ניסיון בעלות הברית לסיים את המלחמה לפני חג המולד 1944. מפקד הדיוויזיה, תומאס, היה מעורב מקרוב במבצע ברלין להצלת הדיוויזיה המוטסת ה-1 לאחר שכוחות הדיוויזיה הובסו בקרב על ארנהם, בספטמבר 1944.
מ-27 בדצמבר 1944 עד 28 בינואר 1945, במהלך הקרב על הבליטה בו לא נטלה חלק הדיוויזיה ה-43, פיקד תומאס באופן זמני על הקורפוס ה-30, בעוד הורוקס, שהה באנגליה לצורך מנוחה.
התפקיד הבא של הדיוויזיה היה במבצע בלקוק. שוב חלק מהקורפוס ה-30, שהועבר עכשיו מהארמייה הבריטית השנייה של דמפסי לארמייה הקנדית הראשונה של הארי קריראר, ולאחר מכן מילאה הדיוויזיה ה-43 תפקיד מרכזי במבצע ממשי.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1947 היא הוקמה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי. בשנת 1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, ובשנת 1967 פורקה הדיוויזיה.
הערות שוליים

1 2  Smart, p. 308
1 2  "British Army officer histories". Unit Histories. נבדק ב-31 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mead, p. 334
↑  Mead, p. 387
↑  Spink Medal Circular April 1998
↑  Hamilton, p. 256
הים האדום (מחוז)

מחוז הים האדום (בערבית מצרית: محافظة البحر الأحمر; תעתיק מדויק: מחאפט'ה' אל-בחר אל-אחמר) הוא מחוז במצרים שבירתו היא ע'רדקה, המחוז ממקום בין נהר הנילוס לים האדום. במזרח הוא גובל עם סעודיה ובדרום עם סודאן. שטחו 203,685 קמ"ר והאוכלוסייה נכון לשנת 2018 היא 366,000.
דמוגרפיה

רוב האוכלוסייה מתגוררת בבירה ע'רדקה, כ-261,714 תושבים. בשאר ערי המחוז – קוסייר, ח'לאיב (אנ'), מרסה אלעם (אנ'), ראס ג'ארהיב (אנ'), סאפג'ה (אנ') וסלאטיין (אנ') – מתגוררים כ-60,000 תושבים, יתר התושבים מתגוררים ביישובים קטנים.
מפקדי אוכלוסין במחוז מאז 1937.
1937: 9,914
1947: 15,929
1966: 38,000
1976: 56,191
1986: 90,491
1996: 155,695
2006: 288,233
2014: 337,051
כלכלה

חלקו המזרחי של המחוז חולש על הים האדום לכל אורך המחוז, כתוצאה מכך רוב אזור החוף במחוז מנוצל לתיירות.
קוסייר, סאפג'ה ומרסה אלעם מושכות תיירם רבים לצלול באתרי הצלילה הרבים.
במחוז גם נמצא הפארק הלאומי ואדי אל ג'אמל אשר מושך תיירים. מלבד התיירות ההכנסה העיקרית במחוז היא מהפקת נפט בדגש על אזור העיר ראס ג'ארהיב בו מופק למעלה מ-70% מהנפט במצרים.
הדיוויזיה השביעית "מירוט" (צבא הודו הבריטית)

מייג'ור גנרל ג'ורג' יאנגהאזבנד - מפקד הדיוויזיה בתקופת מלחמת העולם הראשונה
חיילים הודים מהדיוויזיה בשוחה בתקופת המערכה במסופוטמיה
מקלענים הודים ובריטים מהדיוויזיה השביעית "מירוט" במערכה על מסופוטמיה כשבידיהם המקלעים ויקרס ולואיס
חיילי הנדסה של הדיוויזיה בטריפולי שבלבנון
הדיוויזיה ה-7 "מירוט" (Meerut) הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שהוקמה באמצע המאה ה-19 ושילבה יחידות הודיות ובריטיות. חיילי הדיוויזיה היו מעורבים במרד ההודי הגדול ב-1857. בתקופת מלחמת העולם הראשונה לחמו במספר חזיתות.
לפני מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה באמצע המאה ה-19 כגוף אדמיניסטרטיבי טריטוריאלי שבעיקר נועד לפקח על הבריגדות שהיו פזורות בתחנות ומחנות באזור העיר מירוט.
ב-1857 פרץ המרד ההודי הגדול שאחד ממרכזיו היה במירוט. חלק מהחיילים ההודים של הדיוויזיה הצטרפו למורדים ונלחמו בחיילים הבריטים של הדיוויזיה. לאחר סיום המרד נבנתה הדיוויזיה מחדש.
ב-1890 החל פרדריק רוברטס, רוזן רוברטס הראשון ברפורמה של צבא הודו ובמסגרת זו נערך שינוי בדיוויזיה. ב-1902 החל הלורד הוריישו קיצ'נר ברפורמה מקיפה של הצבא וב-1904 ניתן לדיוויזיה מספרה "ה-7" והיא הוכפפה לפיקוד המערבי.
מלחמת העולם הראשונה > החזית המערבית

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלחה הדיוויזיה לחזית המערבית באירופה כחלק מכוח A של חיל המשלוח ההודי. בגלל חשש מפעילות הצי הגרמני באוקיינוס ההודי התעכבה הגעת הדיוויזיות ההודיות לאירופה ורק באוקטובר 1914 נחתו החיילים במרסיי בצרפת. ההגעה לחזית התעכבה עוד בגלל הצורך לצייד את חיילי הדיוויזיה בכלי נשק מודרניים.
הדיוויזיה השתתפה, בשלהי 1914, בקרבות הבאים: קרב לה-בסה (שהיה חלק מקרב המרוץ אל הים), קרב מסין וקרב ארמנטייר (אנ'). בספטמבר 1915 השתתפה הדיוויזיה בקרב לוס והיה זה הקרב האחרון בו השתתפה הדיוויזיה לפני העברתה.
מלחמת העולם הראשונה > המערכה במסופוטמיה

באוגוסט 1915 ביקש גנרל ג'ון ניקסון, מפקד המערכה במסופוטמיה, לתגבר את כוחותיו בזירה זו. באוקטובר אושרה העברת 2 דוייוזיות מחזית צרפת למסופוטמיה (הדיוויזיה השביעית והדיוויזיה השלישית "לאהור"). בתחילת נובמבר יצאו הדיוויזיות מקו החזית לכוון נמל מרסיי על מנת להפליג לבצרה בתחילת דצמבר אולם בגלל פעילות ערה של צוללות נדחתה ההפלגה לסוף דצמבר. בתחילת 1916 הגיעה הדיוויזיה השביעית לבצרה וצורפה ל"כוח חידקל" שניסה לפרוץ את המצור על כות. במסגרת מערכה זו השתתפה הדיוויזיה בסדרת קרבות במעלה החידקל וביניהם קרב שייח' סעד, קרב ואדי, קרב אום-אל-האנה וקרב דוג'יילה.
לאחר נפילת כות ומינוי לוטננט גנרל פרדריק סטנלי מוד למפקד חיל המשלוח ההודי במסופוטמיה קיבלה הדיוויזיה הזדמנות למנוחה ותגבור הכוחות לקראת השלב הבא. בתחילת 1917 הייתה הדיוויזיה מעוורבת במערכה השנייה לכיבוש בגדאד ולאחר קרב כות השני השתתפה בכיבוש בגדאד.
מלחמת העולם הראשונה > המערכה בארץ ישראל

לאחר כיבוש ירושלים בתחילת דצמבר 1917 החליט הפיקוד הבריטי לחזק את כוחותיו בחזית המערבית באירופה ובהתאם לכך הוצאו יחידות בריטיות מחזית ארץ ישראל והוחלפו ביחידות הודיות. במסגרת תהליך זה נבחרה הדיוויזיה השביעית להצטרף למערכה בסיני ובארץ ישראל בפיקודו של אדמונד אלנבי. בדצמבר 1917 עברה הדיוויזיה לארץ ישראל וצורפה לקורפוס ה-21 בפיקודו של לוטננט גנרל אדוארד באלפין תוך שהיא מחליפה את הדיוויזיה ה-52 "לאולנד" שנשלחה לאירופה.
במהלך קרב מגידו, בספטמבר 1918, תקפה הדיוויזיה את מורדותיהם המערביים של הרי השומרון לכוון טולכרם ושכם. בהמשך המערכה הגיעה הדיוויזיה עד לבנון שם סיימה את המלחמה באוקטובר 1918.
ב-1920 פורקה הדיוויזיה.
סדר הכוחות והפיקוד על הדיוויזיה

במהלך פעילותה עברה הדיוויזיה שינויים רבים מבחינת היחידות שהרכיבו אותה. עד הרפורמה של קיצ'נר היוותה הדיוויזיה מפקדה מנהלית למספר רב של יחידות טריטוריאליות ורק לאחר הרפורמה עוצב מבנה הדיוויזיה במתכונת הצבא הבריטי:
המערכה בחזית המערבית פיקד על הדיוויזיה לוטננט גנרל צ. א. אנדרסון והיא כללה:
בריגדת "דהראדון".
בריגדת "גרוול".
בריגדת "בריילי".
רגימנט הפרשים ההודי ה-4.
סוללות ארטילריה.
רגימנט ההנדסה הבנגלי.
יחידת ההנדסה ה-107
במערכה במסופוטמיה פיקד על הדיוויזיה מייג'ור גנרל ג'ורג' יאנגהאזבנד ואחריו מייג'ור גנרל ו. ב. פאין והיא כללה:
הבריגדה ה-19.
הבריגדה ה-21.
הבריגדה ה-28.
סוללות ארטילריה.
לקריאה נוספת

Barker, A. J. The Bastard War: The Mesopotamian Campaign of 1914–1918. New York: Dial Press, 1967. הדיוויזיה השביעית "מירוט", באתר OCLC (באנגלית)
Wilcox, Ron (2006) Battles on the Tigris. Pen and Sword Military.
Bullock, David L. (1988). Allenby’s War: the Palestine-Arabian Campaigns 1916–1918. London: Blandford. ISBN 0-7137-1869-2.
Edmonds, Brig-Gen Sir James E. (1995) [1st. Pub. Macmillan:1925]. History of the Great War: Military Operations, France and Belgium, 1914. Vol. II: Antwerp, La Bassee, Armentieres, Messines, and Ypres, October–November 1914. London: Imperial War Museum. ISBN 1-870423-55-0.
Edmonds, Brig-Gen Sir James E.; Wynne, Captain G.C. (1928). History of the Great War: Military Operations, France and Belgium, 1915. Vol. II: Battle of Aubers Ridge, Festubert, and Loos. London: Macmillan.
Falls, Captain Cyril (1930). History of the Great War: Military Operations: Egypt and Palestine. Vol. II: From June 1917 to the End of the War (2 Parts). London: HMSO.
Haythornthwaite, Philip J. (1996). The World War One Source Book. London: Arms and Armour Press. ISBN 1-85409-351-7.
Moberly, Brig-Gen F.J. (1924). History of the Great War: Military Operations: The Campaign in Mesopotamia. Vol. II. London: HMSO.
Moberly, Brig-Gen F.J. (1927). History of the Great War: Military Operations: The Campaign in Mesopotamia. Vol. IV. London: HMSO.
Perry, F.W. (1993). Order of Battle of Divisions Part 5B. Indian Army Divisions. Newport: Ray Westlake Military Books. ISBN 1-871167-23-X.
David, Saul (2002). The Indian Mutiny of 1857. London: Viking. ISBN 0-670-91137-2.
הבחירות לפרלמנט האירופי 2009

הבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו ב-27 המדינות החברות באיחוד האירופי ב-4 ביוני עד ה-7 ביוני 2009, כללו את בחירתם של 736 חברי הפרלמנט האירופי אשר נבחרו לייצג את 500 מיליון אזרחי האיחוד האירופי.
הליך > שיטה

בהתאם לאמנת ליסבון, המושבים בפרלמנט מוקצים לכל מדינה בהתאם לגדול אוכלוסייתה. בשש מהמדינות החברות באיחוד האירופי (בלגיה, צרפת, אירלנד, איטליה, פולין ובריטניה), הטריטוריה הלאומית מחולקת למספר אזורי הבחירה. במדינות החברות הנותרות, המדינה כולה מהווה מחוז הבחירה אחד. כל המדינות קיימו את הבחירות לפרלמנט במסגרת בחירות יחסיות.
הליך > חלוקת המושבים לפי מדינות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מדינה חברה | מושבים | מדינה חברה | מושבים |
| גרמניה גרמניה | 99 | אוסטריה אוסטריה | 17 |
| צרפת צרפת | 72 | בולגריה בולגריה | 17 |
| בריטניה בריטניה | 72 | דנמרק דנמרק | 13 |
| איטליה איטליה | 72 | פינלנד פינלנד | 13 |
| ספרד ספרד | 50 | סלובקיה סלובקיה | 13 |
| פולין פולין | 50 | אירלנד אירלנד | 12 |
| רומניה רומניה | 33 | ליטא ליטא | 12 |
| הולנד הולנד | 25 | לטביה לטביה | 8 |
| בלגיה בלגיה | 22 | סלובניה סלובניה | 7 |
| צ'כיה צ'כיה | 22 | אסטוניה אסטוניה | 6 |
| יוון יוון | 22 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 6 |
| הונגריה הונגריה | 22 | קפריסין קפריסין | 6 |
| פורטוגל פורטוגל | 22 | מלטה מלטה | 5 |
| שוודיה שוודיה | 18 | האיחוד האירופי האיחוד האירופי | 736 |
הליך > ימי הבחירות

הבחירות במדינות האיחוד, נערכו על פני ארבעה ימים, כאשר:
ב-4 ביוני: בחרו הממלכה המאוחדת והולנד
ב-5 ביוני: בחרו צ'כיה (יום הצבעה ראשון) ואירלנד
ב-6 ביוני: בחרו קפריסין, צרפת (יום הצבעה ראשון), איטליה (יום הצבעה ראשון), לטביה, מלטה, סלובקיה וצ'כיה (יום הצבעה שני)
ב-7 ביוני: בחרו אוסטריה, בלגיה, בולגריה, גרמניה, דנמרק, ספרד, אסטוניה, פינלנד, צרפת (יום הצבעה שני), יוון, הונגריה, איטליה (יום הצבעה שני), ליטא, לוקסמבורג, פולין, פורטוגל, רומניה, סלובניה, שוודיה
הליך > מפלגות מתחרות

שש מפלגות עיקריות התחרו בבחירות:
מפלגת העם האירופי (EPP): מפלגת מרכז-ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (S&D): מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאל-דמוקרטיות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה (ALDE): מפלגת מפלגת מרכז אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות ונאו-ליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית החופשית של הירוקים האירופאים (Greens-EFA): מפלגת שמאל אירופית הדוגלת בפוליטיקה ירוקה הכוללת שמירה על איכות הסביבה. בנוסף, המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאליסטיות וחתירה לאינטגרציה אירופאית.
השמרנים והרפורמיסטים האירופים (ECR): מפלגת מפלגת ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת ליתר אינטגרציה של האיחוד האירופי.
השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק (GUE-NGL): מפלגת שמאל רדיקלית באירופה. המפלגה דוגלת העמדות סוציאליסטיות ואף קומוניסטיות.
אירופאים למען חירות ודמוקרטיה (EFD): מפלגת ימין רדיקלית אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת באופן חריף לאינטגרציה של האיחוד האירופי.
ז'וזף דאול, יו"ר מפלגת העם האירופי (EPP)
מרטין שולץ, יו"ר הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (S&D)
גרהם ווטסון, יו"ר הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה (ALDE)
דניאל כהן-בנדיט, יו"ר הברית החופשית של הירוקים האירופאים (Greens-EFA)
פרנסיס וירץ, השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק (GUE-NGL)
נייג'ל פרג', יו"ר אירופאים למען חירות ודמוקרטיה (EFD)
מסע הבחירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תוצאות

| מדינה | EPP | S&D | ALDE | Greens-EFA | ECR | GUE-NGL | EFD | אחר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה גרמניה | 42 | 23 | 12 | 14 | - | 8 | - | - |
| צרפת צרפת | 29 | 14 | 6 | 14 | - | 5 | 1 | 3 |
| בריטניה בריטניה | - | 13 | 11 | 5 | 26 | 1 | 13 | 3 |
| איטליה איטליה | 35 | 21 | 7 | - | - | - | 9 | - |
| ספרד ספרד | 23 | 21 | 2 | 2 | - | 1 | - | 1 |
| פולין פולין | 28 | 7 | - | - | 15 | - | - | - |
| רומניה רומניה | 14 | 11 | 5 | - | - | - | - | 3 |
| הולנד הולנד | 5 | 3 | 6 | 3 | 1 | 2 | 1 | 4 |
| בלגיה בלגיה | 5 | 5 | 5 | 4 | 1 | - | - | 2 |
| צ'כיה צ'כיה | 2 | 7 | - | - | 9 | 4 | - | - |
| יוון יוון | 8 | 8 | - | 1 | - | 3 | 2 | - |
| הונגריה הונגריה | 14 | 4 | - | - | 1 | - | - | 3 |
| פורטוגל פורטוגל | 10 | 7 | - | - | - | 5 | - | - |
| שוודיה שוודיה | 5 | 5 | 4 | 3 | - | 1 | - | - |
| אוסטריה אוסטריה | 6 | 4 | - | 2 | - | - | - | 5 |
| בולגריה בולגריה | 6 | 4 | 5 | - | - | - | 1 | - |
| דנמרק דנמרק | 1 | 4 | 3 | 2 | - | 1 | 2 | - |
| פינלנד פינלנד | 4 | 2 | 4 | 2 | - | - | 1 | - |
| סלובקיה סלובקיה | 6 | 5 | 1 | - | - | - | 1 | - |
| אירלנד אירלנד | 4 | 3 | 4 | - | - | 1 | - | - |
| ליטא ליטא | 4 | 3 | 2 | - | 1 | - | 2 | - |
| לטביה לטביה | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | - | - |
| סלובניה סלובניה | 3 | 2 | 2 | - | - | - | - | - |
| אסטוניה אסטוניה | 1 | 1 | 3 | 1 | - | - | - | - |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 3 | 1 | 1 | 1 | - | - | - | - |
| מלטה מלטה | 2 | 3 | - | - | - | - | - | - |
| קפריסין קפריסין | 2 | 2 | - | - | - | 2 | - | - |
| האיחוד האירופי האיחוד האירופי | 265 | 184 | 84 | 55 | 55 | 35 | 32 | 26 |