stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החדר הסיני
הערות שוליים

1 2 3  David Cole, The Chinese Room Argument, Stanford Encyclopedia of Philosophy, 2004-03-19
↑  John Searle, Chinese Room Argument, The, John Wiley & Sons, Ltd, 2006, ISBN 978-0-470-01886-6. (באנגלית)
↑  John R. Searle, The Rediscovery of the Mind, MIT Press, 1992-07-08, ISBN 978-0-262-26113-5. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4730171-5
הפקק הרירי

באנטומיה, הפקק הרירי (באנגלית: Cervical mucus plug) הוא פקק צמיגי שנמצא בתוך צוואר הרחם ונועד למנוע מעבר חיידקים וזיהומים מהנרתיק דרך צוואר הרחם אל הרחם בזמן שמתפתח בו העובר. הפקק עשוי מריר ומכיל מגוון חומרים אנטי-מיקרוביאליים, לרבות אימונוגלובולינים, ופפטידים אנטי-מיקרוביאליים דומים לאלה המצויים בריר האף. לקראת הלידה נפלט הפקק הרירי ומאפשר את המשך התפתחות הלידה ויציאת התינוק מצוואר הרחם.
תפקידו ושחרורו לקראת הלידה

במצב תקין חסום הפתח החיצוני של צוואר הרחם על ידי ריר צמיגי שמונע מעבר של זיהומים אל חלל הרחם. צמיגותו של ריר זה יורדת כשהביצית מוכנה להפריה והוא הופך לנוזלי יותר, וזאת על מנת לאפשר לזרעונים לעבור דרך צוואר הרחם אל הרחם והחצוצרות.
לקראת הלידה הפקק הרירי משתחרר (show) כאשר צוואר הרחם מתחיל להתרחב, והוא עשוי לצאת כפקק, גוש, או כהפרשה מוגברת מהנרתיק במשך מספר ימים. הליחה עשויה להיות נגועה בדם חום, ורוד או אדום. יציאת הפקק הרירי אינה מעידה בהכרח על תחילת הלידה או אף על לידה קרובה. לקראת סוף ההריון, כאשר צוואר הרחם נעשה דק ועדין, לעיתים משתחרר מעט דם בצוואר הרחם והוא גורם לריר לקבל גוון אדום.
קיום יחסי מין או בדיקה נרתיקית יכולים גם להשפיע על הפקק הרירי ולגרום להפרשה חלקית של ריר בעלת גוון דמי, גם כאשר הצירים אינם מתחילים במהלך הימים שלאחר מכן.
בהלכה

האחרונים נחלקו האם יציאת הפקק הרירי מטמאת בטומאת לידה. יש סוברים שיציאתו מטמאת משום "פתיחת הקבר", או משום שמעורב בו מראה דמי. ומנגד, יש סוברים שהמציאות היא שמיקומו של הפקק הרירי הוא בצוואר הרחם, ולכן אין ביציאתו פתיחה של הרחם, וגם אם יש בו דם - הדם הזה מקורו בצוואר הרחם ולא ברחם ולכן הוא אינו מטמא.
הערות שוליים

↑  סופר, הרב אברהם, נשמת אברהם (מהדו"ב חלק ב (יו"ד) סימן קצד, אות א)
↑  אליהו, הרב מרדכי, דרכי טהרה פרק י"א אות ב
↑  פנירי, הרב משה, אבני שהם, חלק א עמוד תקה
↑  נבנצאל, הרב אביגדור, ספר פוע"ה, חלק ג עמוד סד
↑  פניני הלכה טהרת המשפחה פרק ט הלכה ד.
| היריון ולידה |
| --- | --- | --- |
| מונחים הקשורים להיריון | עובר • שליה • חבל הטבור • שק החלמון • שק שפיר • מי שפיר • הפריה • הפקק הרירי • פיזיולוגיה של ההיריון • תנועות עובר |  |
| מונחים הקשורים ללידה | לידה פעילה • צירי הלידה • השראת לידה • לידה בהלכה • סטריפינג • מגע עור לעור • אפידורל • ירידת מים |  |
| מצבים מיוחדים בהיריון | היריון בסיכון • היריון רב-עוברים • שליית פתח • שליה נעוצה • מיעוט מי שפיר • ריבוי מי שפיר • היפרדות שליה • מחלת בלוטת התריס בהיריון • רעלת היריון |  |
| מצבים מיוחדים בלידה | מצג עכוז • כריכת חבל הטבור • צניחת חבל הטבור • תסמונת שאיפת מקוניום • זיהום מי שפיר • חתך חיץ • ניתוח קיסרי • לידה מוקדמת • לידה מכשירנית • לידה שקטה • דיסטוציה • פקיעת קרומים מלאכותית • דמם שלאחר לידה (PPH) |  |
| בדיקות במהלך ההיריון | בדיקת היריון • בדיקות סקר בהיריון • בדיקת העמסת סוכר • בדיקת שקיפות עורפית • בדיקת אולטרה סאונד להיריון • מוניטור עוברי • תבחין משולש • בדיקת סיסי שליה • בדיקת מי שפיר • פטוסקופיה |  |
| מונחים נוספים הקשורים להיריון ולידה | קורס הכנה ללידה • לידת בית • לידה טבעית • לידה במים • תמיכת לידה • בית יולדות • עקומת פרידמן • שמירת היריון • דימום מיילדותי • טומאת יולדת • לידה ביהדות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אקסאי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  79 ק"מ
 מוצא:  נהר דון באזוד הכפר מליחובסקי
 גובה מוצא הנהר:  2.3 מטרים
 יובלים:  Tuzlov, Bolshoy Log, Kerchik 
 שפך:  דון (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה
 
 תוואי הנהר במפת מחוז רוסטוב
 
נהר אקסאי (ברוסית: Аксай) הוא נהר בדרום רוסיה, המהווה ערוץ משני של נהר הדון. הנהר זורם לאורך 79 קילומטרים בשטחו של מחוז רוסטוב.
מקור השם הוא במילה הטורקית "אקסאי", שפירושה "זרם לבן".
מקור המים העיקרי של הנהר הוא מי שלגים. על שפת הנהר נבנו הערים נובוצ'רקסק ואקסאי (במקום בו חובר הנהר אל הדון).
השטח בין אקסאי לבין הדון מנוצל לגידולים חקלאים ובמיוחד ירקות ואבטיחים.
מישל פייבר (סופרת)

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1960 (בת 64) בלנטייר, מלאווי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  תיכון וימבלדון, ליידי מרגרט הול, אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית, המורשת האנגלית 
 סוגה:  פנטזיה, מותחן, סיפור רוחות רפאים, ספרות היסטורית, סיפורת אימה, פנטזיה היסטורית, פנטסיה לילדים, ספרות גותית, ספרות ילדים 
 יצירות בולטות:  דברי ימי האופל 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 www.michellepaver.com
 
מישל פייבר (באנגלית Michelle Paver; נולדה ב-7 בספטמבר 1960) היא סופרת פנטזיה בריטית.
ביוגרפיה

פייבר נולדה במלאווי לאב ממוצא דרום אפריקאי ולאם ממוצא בלגי. האב הפעיל עיתון צנוע בשם Nyasaland Times והאם כתבה מדור רכילות שבועי. בגיל שלוש היגרה המשפחה לבריטניה. מישל למדה בבית הספר Lady Margaret Hall באוקספורד וקבלה תואר ראשון בביוכימיה באוניברסיטת אוקספורד. העדיפה כתיבה על קריירה מדעית. הייתה שותפה במשרד עורכי דין כיוון שלא חשבה שתוכל להתפרנס מכתיבה. לאחר מות אביה בשנת 1996 עזבה את המשרד לשנת חופשה, טיילה בדרום אמריקה, בצרפת ובארצות הברית, במהלך שנה זו כתבה טיוטה לספרה הראשון Without Charity (ללא צדקה) וכששבה לבריטניה החליטה להגשים את חלומה להיות סופרת.
את הסיפור הראשון שלה כתבה בהיותה בת 5. פייבר כתבה את הסדרה "דברי ימי האופל" שהביאה לפרסומה הנרחב. הסדרה כוללת שישה ספרים ושלושת הספרים הראשונים בסדרה אח זאב, הולך הרוח וטורף הנשמות תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת "כתר".
ספריה

Without Charity‏ (1997)
The Shadow Catcher
A Place in the Hills ‏(2001)
טרילוגיית Daughters of Eden
סדרת דברי ימי האופל (Chronicles of Ancient Darkness)
(Dark Matter (2010
Thin Air (2016)
Wakenhyrst (2019)
אבנר לוינסון

| --- | --- |

אבנר לוינסון בסטודיו בתל אביב
 מקום לימודים:  New York Studio School, מנהטן, ניו יורק
 תחום יצירה:  פסל, רשם וצייר
 https://www.avnerlevinson.com
אבנר לוינסון (נולד ב-1981 בירושלים), הוא פסל, רשם וצייר ישראלי. לוינסון הוא בוגר תואר שני באמנות (MFA) מבית הספר New York Studio School, מנהטן, ניו יורק. כמו כן, הוא הבעלים והמנהל של "האטליה", בית ספר לפיסול רישום וציור, ושל "גלריה מאיה", בקריית המלאכה בתל אביב.
בין השנים 2005–2013 חי ויצר בניו יורק. משנת 2013 מתגורר במושב צפרירים בישראל. לוינסון מציג בגלריות ברחבי העולם ומיוצג על ידי גלריה זימאק בישראל.
בעבודתו האומנותית עוסק לוינסון בעיקר בגוף האדם, בפער שבין חיי היום יום השגרתיים לבין הצורך והרצון לשאוף לנשגב. בעבודתו הוא מחפש את שווי המשקל העדין בין הגשמי לבין המופשט והרוחני. עבודתיו עסוקת במצבים ודילמות אנושיות, בניסיון לשוות להם צורה, להביא אותם לידי ביטוי מוחשי בחומר.
לוינסון עובד במגוון חומרים, בעיקר בחימר ועיסת נייר, אותם הוא יוצק בסיום התהליך לחומר קשיח: ברונזה או גבס. עבודותיו מתחילות באופן מעורפל והתוצאה הסופית אינה ידוע לו. ההתפתחות מתרחשת תוך כדי תהליך העבודה. הפסל הוא מעיין סקיצה מתמשכת אשר ברגע מסוים מגיעה לכדי שלמות.
העבודות אינן מציגות בהכרח דמות אדם שלמה, מלאה וברורה. במקרים רבים הן צורות מופשטות או קוים כללים. לעיתים נוצרת מעיין עמימות שמאפשרת לראות את העבודה בצורות שונות שמזכירות למתבונן בהן דמויות אנושיות, דמויות של חיות, צורות נוף או תבניות ראשוניות.
תערוכות יחיד נבחרות

2023 – בחזרה לחומר, גלריה שטרית וולף, תל אביב, ישראל
2022 – ארבע ראשים ודמות, בית האמנים, תל אביב, ישראל
2020 – Free Standing, גלריה זימאק, תל אביב, ישראל
2016 – אבנר לוינסון – פסלים, בית האמנים, תל אביב, ישראל
2013 – עבודות ניו יורק, 600 Bushwick Ave, ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
2008 – The Journey, גלריית Iron Fish Gallery, ניו יורק, ארצות הברית
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2019 – Connections, גלריה Gerald Moore, לונדון, אנגליה
2019 – מהומה, אוסף קופפרמן, קיבוץ לוחמי הגטאות, ישראל
2018 – NY Studio School ,Pushing the Body, ניו יורק, ארצות הברית
2017 – 40 לכברי, דיאלוג עם האמן יחיאל שמי, קיבוץ כברי, ישראל
2017 – על כתפי ענקים, Westbeth Gallery, מנהטן, ניו יורק
2017 – Kontinuum, גלריה Betonbox, דיסלדוף, גרמניה
2017 – האנושי, גלריה כברי, כברי, ישראל
גלריית תמונות

Sculpture in desert, 2023
Reflection, Hydrocal, 100x60x86cm, 2010-2012
Small Heads sculptures in the studio, 2017
Out door Head sculptures, 2018
Small Heads sculptures in the studio, 2012
Small Figure, 2012
Sculpture in garden, 2023
Studio view, New York, 2012
Studio view, Tel Aviv, 2015
Reflection, Outdoors, 2010-2012
Pair IV, Pencil on paper, 59x46cm, 2010
Pair IV, Hydrocal, 108x74x32cm, 2010
Pair II, Pencil on paper, 36x28cm, 2009
Anna, pencil on paper, 36x28 cm, 2008
Prima Donna I, Bronze, 42x18x17cm, 2006
Figure, Fired Clay, 24x50x21cm, 2019
Head, Dou-Matrix, 125x103x100cm, 2019
Figure, Duo-Matrix, 175x90x65cm, 2020
Prima Donna III, Hydrocal, 76x52x46cm, 2015
Two Figures, Hydrocal, 62x34x36cm, 52x37x40cm, 2015
View from 'Sculptures', solo exhibition, Beit Haomanim, Tel Aviv, 2016
Figure, Hydrocal, 62x26x19.5cm, 2014
Woman, Hydrocal,164x42x44cm, 2014
The Poet, Outdoor Sculpture, 2013
The Poet, Hydrocal, 97x64x64cm, 2013
Working at the studio, Bushwick ,NY, 2012
הערות שוליים

↑  New York Studio School
↑  גלריה זימאק
↑   נעמה ריבה, הפסל אבנר לוינסון: "הרצח שינה את מי שאני ואת האופן שאני חווה את העולם ויוצר", באתר הארץ, 8 בספטמבר 2020
↑  ד"ר סמדר שפי, בלוג "החלון"
↑   מיה אשרי, המלה "בוגדים" רוססה בבית האמנים בתל אביב ויצירות במקום הושחתו, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2018
↑  רון ברטוש, אבנר לוינסון, פסלים
↑  אבנר לוינסון: לוותר על צורה טהורה לטובת הדימוי האנושי, באתר מגזין פורטפוליו, ‏22 באוקטובר 2020
↑  אבנר לוינסון: בחזרה למקור, באתר מגזין פורטפוליו, ‏5 בספטמבר 2023
אריה מאובן

| אריה מאובן |
| --- | --- |
 עצם חישור של אריה
תקופה
אמצע-סוף פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: אריה מאובן
שם מדעי
 Panthera fossils ‏רייכנאו, 1906

אריה מאובן הקרוי גם אריה מוסבך (שם מדעי: Panthera fossilis) הוא מין של פנתר פרהיסטורי, שחי בתקופת הפליסטוקן באירופה. הוא התגלה בממצאים מהעיר מאואר, על יד היידלברג שבדרום גרמניה, וגם במחוז סאפוק שבדרום-מזרח אנגליה, ותוארך לתקופה שלפני 680 אלף שנה מהיום. ממצאים נוספים של המין התגלו באיסרניה, איטליה ובדרום-מערב סיביר והם הממצאים הראשונים של אריה זה מאסיה. הממצאים תוארו בשנת 1906 בידי החוקר הגרמני וילהלם רייכנאו (גר') ובצורתם דמו למאובני אריות, אך היו חלקיים וכללו בעיקר לסתות, שיניים שבורות ועצמות גפיים. משמעות שם המין הוא: "מאובן".
אריה זה היה גדול בהרבה מהאריות האפריקאים ואפילו מהטיגריס והוא הגיע לאורך 2.4 מטרים ולמשקל של מעל 350 קילוגרם. הוא התחרה אפילו עם האריה האמריקני שעלה על 2.5 מטר והיה גדול החתוליים מעולם. היו לו לסתות וגרון רחבים יותר מהאריות המודרניים ושיניים תחתונות קצרות יותר. הוא התמחה בחיים באזור קרים לאורך ערבות אירואסיה, בהם חיו מינים צמחוניים רבים ביניהם: היפופוטם אנתיקוס, סטפנורינוס, פיל ישר-חט, ממותות, יחמורים ועוד. האריה צד באזורים אלה לצד טורפים נוספים כמו צבועיים, זאבים, דוביים ושנחרבים. הוא חי גם ליד ראשוני האנשים, כפי שנראה משרידי לסת של הומו היידלברגנסיס שהתגלו במאואר בגרמניה סמוך לשרידיו.
אריה זה התפתח בסוף הפליסטוקן לפני 300 אלף שנה לאריה אחר, ייתכן שלמין נפרד הידוע כאריה מערות (Panthera spelaea), אשר חי במהלך עידן הקרח האחרון עד ההולוקן.
הגוף המחוקק (קונסולט והאימפריה הראשונה)

הגוף המחוקק (בצרפתית:Le Corps législatif) היה אספה מחוקקת צרפתית שהוקמה על ידי חוקת 22 פרימר בשנת VIII ונשמר על ידי הסנאטוס קונסולטוס האורגני ב-16 בתרמידור בשנת X ועל ידי הסנאטוס קונסולטוס האורגני מ-28 בפלוריאל נקרא גוף מחוקק אחד משלושת הבתים של הפרלמנט הטריקמרלי הצרפתי, לצד הטריבונט וההסנאט השמרן.
הגוף המחוקק החליף את מועצת הזקנים ותפקידו האחד והיחיד היה להצביע עבור החוקים שנדונו בפני הטריבונט.
הגוף המחוקק התחיל את פעילותו בתאריך 11 ניבוז בשנת VIII (1 בינואר 1800) בו זמנית עם הטריבונט, כגוף המשלים את הסנאט השמרן. מושבו היה בארמון בורבון. הוא פוזר ב-4 ביוני 1814 על ידי משטר הרסטורציה והוחלף בבית נבחרי המחוזות Chambre des députés des départements. בעת מאה הימים הוקם "בית נבחרים" - Chambre des représentants.
היסטוריה > רקע

חוקת שנת I של צרפת ציינה הצורך בגוף מחוקק והגדירה אותו כפורום אוניקמרלי, אבל הוא לא הוקם מכיוון שהוקה עצמה לא מעולם נכנס לתוקף.
בתקופת הדירקטוריון הצרפתי שהוקם ב-1795 הגוף המחוקק שלו התחלק בין שני בתים:מועצת החמש מאות ((Conseil des Cinq-Cents) ומועצת הזקנים (Conseil des Anciens)
היסטוריה > הגוף המחוקק החדש

בהמשך בימי הקונסולאט הנפולאוני, חוקת 11 בניבוז VIII או 1 בינואר (1800 הקימה "גוף מחוקק" שהיה אחד מארבעת מרכיבי הפורום המחוקק, לצד מועצת המדינה, ושני המרכיבים האחרים של הפרלמנט הטריקמרלי - הטריבונאט ו"הסנאט השמרן".
מבחינת התפקיד החליף הגוף המחוקק את מועצת הזקנים ונדרש להצביע, ללא דיונים, בנוגע להצעות החוק שנערכו על ידי מועצת המדינה ונדונו ללא הצבעה בטריבונט. הגוף המחוקק שכן בארמון בורבון שבו התכנסה קודם לכן מועצת החמש מאות
חוקת שנת X שמרה את המתכונת, אבל בגלל האיטיות של תהליך החקיקה, ב-1804 נפוליאון נישל אותה מחלק רב מהסמכויות.
ב-14 ביוני 1814 כל הפורום המחוקק כולל מועצת המדינה ושלושת מרכיבי הפרלמנט בוטל על ידי המלך לואי השמונה עשר שהחליף אותו בבית נבחרי המחוזות Chambre des députés des départements עם סוגריים בתקופת מאה הימים שבה נפוליאון הקים בית נבחרים אחר בשם Chambre des représentants .
הגוף המחוקק כלל 300 חברים שנבחרו לחמש שנים. כל שנה חמישית מתוכן נבחרו מחדש. חברי הגוף אולצו לשמור על תקופת צינון של שנה לפני שיכלו להיבחר מחדש. איסור זה בוטל בימי הקיסרות.
בימי הקונסולט הבחירות לגוף המחוקק נערכו לפי מתכונת מיוחדת בהצבעות כלליות של בני זכר מעל גיל 21 בארבעה שלבים. תחילה כל הזכרים בקומונה אחת בחרו ב"רשימת אמון" מורכבת מעשירית מתוכם. התהליך חזר ברמה מחוזית אחר כך לאומית ועל ידי כך נבחרה "רשימת אמון" לאומית שכללה אדם אחד מכל אלף, כלומר ששת אלפים שמות. מתוך רשימה זו, מקרב בני 31 ומעלה, הסנאט בחר בחברי הגוף המחוקק. כשכל מחוז יוצג בו לפחות על ידי נציג אחד.
סנאטוס קונסולטוס מ-16 בתרמידור שנת XII שינה את פרוצדורת הבחירה. הוא הקים בכל קנטון אספה שכללה את האזרחים הזכרים המתגוררים באותו קנטון. אספה זו בחרה בשני קולגיומים לצורך בחירות (collège electoral):קולגיום נפתי, שכלל מספר התואם את משקל הנפה באוכלוסיית המחוז כשכל תושב הוא בעל זכות להביחר ; וקולגיום מחוזי שכלל אלפית ממספר תושבי המחוז וזכאים להיבחר רק מבין שש מאות האזרחים המשלמים הכי הרבה מיסים ישירים. חברי הקולגיומים נבחרו לכל החיים.
כל קולגיום בחר בשני תושבים, מתוכם אחד לא היה חייב להיות חבר הקולגיום, לרשימה הסופית שממנה נבחרו חברי הגוף המחוקק. כל מחוז יוצג בגוף המחוקק על ידי מספר נציגים התואם את משקל אוכלוסייתו באוכלוסיית המדינה.
הבחירות הראשונות התקיימו ב-4 בניבוז שנת VIII (25 בדצמבר 1800).
היסטוריה > תפקיד הגוף המחוקק

תפקידו הבית הזה היה להצביע בעד או נגד הצעות החוק, ללא כל דיון. הצעות החוק נבחנו בטריבונט שהציג אותם להצבעה בפני הגוף המחוקק.
אחרי ביטול הטריבונט ב-1807 סמכויות הגוף המחוקק הוגדלו.
על שלוש ועדות של שבעה חברים כל אחת הוטלה המשימה לבחון את הצעות החוק.
הוועדות דנו בהן והציגו אותן בפני מליאת ההגוף המחוקק, שהצביעה בלי לדון.
היסטוריה > ההתנהלות

כמו הסנאט השמרן, בימי הקונסולט והקיסרות גילה הגוף המחוקק צייתנות מובהקת.
בנוסף בגלל אי יכולתו לדון בהצעות החוק, בני התקופה תיארו אותו בלעג כ"גוף האילמים". יחד עם זאת נפוליאון לא סמך בו. הוא חשד שהמחוקקים, שרבים מהם היו מהפכנים לשעבר, יחשבו את עצמם עדיין כמעין "אספה לאומית".
עם נפילת הקיסרות, ב-14 ביוני 1814 הגוף המחוקק בוטל. 237 מבין 300 חבריו צורפו ל"בית נבחרי המחוזות" של משטר הרסטורציה.
ארמון בורבון, שבו התכנס הגוף המחוקק של צרפת בשנים 1814-1795
אברהם ביק

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1913 קאמרין, בלארוס 
 פטירה:  28 באפריל 1990 (בגיל 76) ד' באייר תש"ן דטרויט, ארצות הברית 
 כינוי:  א' שאולי 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  פולין 
 תקופת הפעילות:  ? – 28 באפריל 1990 
 
אברהם יהושע ביק (שאולי) (כ"ח בניסן תרע"ג, 5 במאי 1913 – ד' באייר ה'תש"ן, 28 באפריל 1990) היה רב, דרשן, עיתונאי וחוקר יהדות.
אברהם ביק
ביוגרפיה

נולד לרבי שאול ישכר ולפרל יהודית בקאמרין (אנ'). ב-1927 כשהיה בגיל ארבע עשרה היגרה משפחתו לארצות הברית. בהיותו כבן 19 בסוף סתיו תרצ"ג נשלח לארץ ללימודי קודש ובמשך שלוש שנים (1935-1933) למד בישיבת מרכז הרב שם הכיר את הראי"ה קוק. במקביל היה מראשי תנועת "דת העבודה", ארגון סוציאליסטי רדיקלי דתי, בישראל.
באותה תקופה התקרב ביק לרב שמשון אהרן פולונסקי אשר לימים היה שותף לההדרת כתביו. השקפותיו הסוציאליסטיות הרדיקליות החשידו את ביק בקרבה יתרה למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה.
לאחר לימודיו בישיבה במאי 1936 שב לארצות הברית, נישא לבלהה אונגר, התגורר בברוקלין והיה רבה של עדת "תומכי תורה", במזרח ניו יורק ועסק בעיתונאות. על החיים בארצות הברית כתב בספר דרשותיו שנדפס בשנת 1937, "במדבר האמריקאי ששם רגשי זיכרון נרמסים תחת גלגלי הרעש והמהומה המיכנית". ביק מתח ביקורת על המזרחי בארצות הברית. בהספד על סבו ר' יצחק ביק כתב: ”הוא היה מגדולי התנועה הדתית לאומית, בתקופה הראשונה של המזרחי בזמן הר"י ריינס ז"ל, אבל כשבא לארצות הברית, ארץ האינטרסים, יצא מתחום התנועה המזרחית שנעשתה כאן מקום הפקר לכל פוחז וריק להתגדר"”.
ביק היה עיתונאי עצמאי וכתב במספר כתבי עת קומוניסטיים וסוציאליסטיים. ב-1945 הקים במנהטן את "המוסד לחינוך יהודי" (Institut far Yidisher Bildung) ששרד אך תקופה קצרה, המקום היה מעין ישיבה שבו למדו קורסים ברוח הסוציאליזם. בימי רדיפות הקומוניסטים בארצות הברית (1956-1950), שנקשרו בשמו של הסנטור ג'וזף מקארתי, נחקר ביק על קשריו עם הקומוניזם. בשנת 1953 לא הורשה להיכנס לקנדה בשל פעילותו הקומוניסטית. ב-1969 עלה לישראל ודעותיו התמתנו. עם זאת אידיאל הצדק החברתי המשיך להנחותו עד סוף ימיו, והוא צידד בעמדות של המרכז והשמאל הדתיים מהבחינה הפוליטית.
ביק נמנה במשך שנים רבות עם אנשי המחקר של מוסד הרב קוק. הוא נישא, אך לא היו לו ילדים. ביק פרסם ספרים אחדים בסוגות מגוונות כמו דרשה, ביוגרפיה ומחשבת ישראל (פילוסופיה, קבלה וחסידות), ואף ההדיר ספרי קדמונים וכתב מאמרים רבים.
ביק הוציא לאור ב־1979 את ספרו האוטוביוגרפי של ר' יעקב עמדין, "מגילת ספר", מהדורה שזכתה לביקורת קשה בטענות לזיופים והעלמות מכוונות. לצדה הציגו גורמים חרדים את ביק ככופר, בין השאר מפני שהיה מזכירו של הראי"ה. בנוסף היה מעורב בפולמוס שעסק בשאלת שבתאותו של ר' יהונתן אייבשיץ.
נפטר בד' באייר ה'תש"ן בדטרויט, נקבר בהר הזיתים.
חיבוריו

נצר משרשיו: מוצאו ועולמו היהודי של קארל מארקס, תל אביב 1984
הגות ודמות: מסות על ספרות ישראל ועמים, תל אביב 1965
רבי יעקב עמדין – האיש ומשנתו, מוסד הרב קוק 1974
הגות בראי"ה, עיונים במשנת הרב קוק, ירושלים 1970
מראש צורים: מתקני חברה על טהרת הקודש, שלשלת היוחסין של אבות הסוציאליזס, הוצאת פדות ירושלים תשל"ו
מסה ומריבה: תמונות היסטוריות מחיי רבי יעקב עמדין, ירושלים תשמ"ו
נצר מטעי: מסות ומינאטורות ביוגרפיות, ירושלים תש"ם
הם ומשנתם: מסות ורשימוות-זיכרון על אישים וסופרים, ירושלים תשמ"ב
חזון התקופה ... יגון התקופה, הוצאת פרדס ניו יורק תרצ"ז
מדרש סמוכים, ניו יורק 1958
שאלות ותשובות משנת פועלים: זכויות הפועל לאור ההלכה, ניו יורק תש"ח, באתר היברובוקס
חיבוריו > ההדרה

מגילת ספר, ירושלים תשמ"ט
זהרי יעב"ץ, הגהות לספר הזהר מאת רבי יעקב עמדן, ירושלים: דעת תורה תשל"ו
שומרי הגחלת, דברי תורה מרבני ברית המועצות, 1966
יצחק מאיר בונים, אז מסיני: מסות על ערכי יהדות ויחסי ישראל ועמים, (תרגום ועריכה), פלדהיים תשמ"א
בעיות אקטואליות לאור ההלכה: גדולי ישראל משיבים לרש"ז שרגאי, מוסד הרב קוק, ירושלים תשנ"ג
חידושי הרב מטפליק, ירושלים תשמ"ד
הגות במחשבת ישראל המקורית: מסות ופרקים מכתבי רבנים והוגי דעות במאה האחרונה, מוסד הרב קוק תשמ"ג
לקריאה נוספת

דב שוורץ, אברהם ביק (שאולי): חולם ולוחם בעולם הרוח, ציונות דתית ט (תשפ"ב) 45–151
ישראל יעקב דינסטאג, אנציקלופדיה של הציונות הדתית, ו, ירושלים תשס"א, עמ' 147–148.
הרב מ"מ סג"ל גולדשטיין, ספר 'זהרי יעב"ץ', מהדירו וזיופיו, אור ישראל <מאנסי>, מג (שנה יא ג), ניסן תשס"ו, עמ' רח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
יהושע מונדשיין, התבן, הבר והפרי המר, סיפורים וגלגוליהם פרק כט, חשוון תשס"ז
הערות שוליים

↑  חתנו של בעל ה"משמרת שלום" מקוידנוב, בשער ספרו "יד שאול" על שולחן-ערוך הרב (בילגורייא תרע"ג) כתב שהוא מגזע המהר"ל מפראג, המהרש"ל ורבי יעקב עמדין. הרב שאול ישכר ביק היה יליד מז'יבוז' ואף כיהן שם ברבנות משנת תרס"ד, משנת תרע"ג היה רב בקאמרין, אחר כך מתרפ"א – ברבנות מוהילוב על מקום אביו ר' יצחק, משנת תרפ"ט בברוקלין, ונפטר בישראל בתשל"א. 
 אודות רבי שאול ישכר, ואביו רבי יצחק ראו נחוניא חפר, הגאון רבי יצחק ביק באתר מורשת יהודי אמריקא. 

על יחסו של ביק לסבו מקוידנוב ראו: אברהם ביק, רבי שלום פרלוב – מזיגה בין הלכה לחסידות, שנה בשנה, היכל שלמה, ירושלים תשל"ו, עמ' 402, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  כך לפי דבריו: עלהו לא יבול, בשמן רענן, גיליון תש"ן, עמ' פח
↑  במוסדות וההסתדרויות, דבר, 22 במאי 1936
↑  איחולים לבביים, דבר, 25 במאי 1936
↑  כלומר זיכרון ארץ ישראל והפעילות למען יישובה מחדש
↑  הרב אברהם יהושע ביק, חזון התקופה, ניו יורק תרצ"ז, עמ' 90.
↑  הרב אברהם יהושע ביק, חזון התקופה, ניו יורק תרצ"ז, עמ' 95
↑  לפי שוורץ ייתכן שארגונים פרו-קומוניסטיים מימנו את פעילותו של ביק. על פעילותו של הרב ביק בארצות הברית בראשית שנות החמישים של המאה שעברה, ראו חיים רוטמן, Rediscovering Radical Rabbi Abraham Bick at the Site of the Former Institut far Yidisher Bildung, בלוג אין געוועב, 12 בינואר 2020. על העדות בוועדת החקירה, שבה סירב ביק לענות על חלק מהשאלות שנשאל, ראו Rabbi Bick Appears Before House Committee on Un-american Activities, Jewish Telegraphic Agency, ‏15 ביוני 1956.
↑  The New York Times, CANADA BARS U. S. RABBI; Prevents Bick's Talk at Toronto -- 'Red Dean' Howled Down, The New York Times, ‏25 בפברואר 1953
↑  י"י דינסטאג (כותב), י' רפאל וג' בת-יהודה (עורכים), "ביק, אברהם", אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו, ירושלים תשס"א, עמ' 147–148, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) וראו עוד Marc B. Shapiro, Rabbis and Communism, בלוג הספרנים, 31 במרץ 2008
↑  אברהם שמואל גשטטנר, מגילת פלסתר, ניו יורק תשס"ט, באתר אוצר החכמה, עמ' רנד מנחם מנדל גולדשטיין, "ספר מגילת ספר", בתוך: עץ חיים, גיליון ח', ניו יורק תשס"ט, עמ' רמ"ו ואילך, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). וראו עקביא שמש, על הספר מגילת פלסתר, בלוג הספרנים, 1 באקוטובר 2014; יעקב יוסף שכטר (אנ'), ""מגילת ספר" מאת הרב יעקב עמדין: האמנם זיוף?", Ḥakirah (אנ')‏ 34 (2023), עמ' ה–יז
↑  אברהם ביק, ניצחונה של סניגוריה, סיני, ירושלים תשל"ד, כרך עד עמ' רסט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); אפרים קופפר חלק על דבריו, ראו:  למאמרו של אברהם ביק ניצחונה של סניגוריה, קריית ספר, תשל"ד 269-272.
↑  כרטיס קבר באתר עיר דוד.
↑  הגרסה ביידיש בארכיון האינטרנט, (ניו יורק 1946).
↑  ביקורת על הספר ראו: ישראל יוסף פרידמן, על ספר זהרי יעב"ץ, קורות הצבי, ירושלים שתמ"ו, עמ' 105
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274331205171  BnF: cb13186663d (data)  GND: 103352473  ISNI: 0000 0001 0796 6201  LCCN: n82013442  NTA: 108680908  SUDOC: 23790232X  VIAF: 4918210   WorldCat (עם VIAF): 4918210
חואן דויד קאבאל

חואן דויד קאבאל מורייו (בספרדית: Juan David Cabal Murillo; נולד ב-8 בינואר 2001 בקאלי שבקולומביה) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת יובנטוס מהסרייה א'.
קריירת מועדונים

קאבאל גדל במחלקת הנוער של אתלטיקו נסיונל, ובשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקולומביאנית. הוא ערך 45 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד, וזכה עם המועדון בגביע הקולומביאני.
ב-20 באוגוסט 2022 חתם בהלאס ורונה מהסרייה א'. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 ללאציו במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2022/2023. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 34 הופעות ליגה.
ב-18 ביולי 2024 חתם על חוזה לחמש שנים ביובנטוס מהסרייה א'.
תארים

הגביע הקולומביאני (1): 2021
הערות שוליים

↑  Casa Editorial El Tiempo, Juan David Cabal, el futbolista de 18 años que no se siente un juvenil, futbolred.com (בספרדית)
↑  Juventus.com, Juan Cabal signs for Juventus! - Juventus, Juventus.com (באנגלית)
ג'ולי גרהם

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1965 (בת 59) ארווין, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  Irvine Royal Academy 
 בן או בת זוג:  Joseph A. Bennett (2002–2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליה "ג'ולי" גרהם (באנגלית: Julia "Julie" Graham; נולדה ב-24 ביולי 1965) היא שחקנית סקוטית.