סן-ז'רמן-אן-לה
היסטוריה > ימי הביניים

המסורת מקשרת את המלך טיירי השלישי במותו לקדושת האמונה הנוצרית של הקדוש המעונה הבישוף לז'ה מאוטן ביער איוולין. בהמשך, לשם טיהור שמו, הקים המלך מספר קפלות לזכר לז'ה הקדוש באיוולין וביער לה.
היישובים הראשונים בסביבה היו סן לז'ה ופייאנקור. במאה השביעית התנחלו הפרנקים בעמק ביזו. שם התפתחה אחוזת פייאנקור (Feuillancourt, Filioli curtis, Viliolicors), מקום לידתו של הקדוש ארמבר, לימים בישוף טולוז, שלקח חלק בניצור האזור. בית קברות מרובינגי נתגלה שם בשנת 1925
בשנת 845 פשטו על האזור ויקינגים בראשות רגנאר "בעל מכנסי הפרווה" ושדדו אותו לפני שהטילו מצור על פריז.
כפי שהעיד הביוגרף שלו, אלגו, וגם הצ'רטר של בנו אנרי הראשון, בשנת 996 הקים המלך רובר החסיד על גבעות (alpicium) פק (Pecq)
כנסייה חדשה המוקדשת לוינצנטוס הקדוש (סן ויסנטה דה אאוסקה או מסרגוסה) ולז'רמן מפריז, בתוך היער המכונה לדיה (בצרפתית: "לה").
מעשה זה אושר וחוזק פעמים חוזרות בין השנים 1031 ל-996. שנת 1025 נחשבת בתאריך הרשמי במונוגרפיה של העיר.
בשנים 1031–1060 קיבל אמבר, בישוף פריז, מידי המלך אנרי הראשון את אישור הזכויות על "מנזר קטן זה" (abbatiola) ומעניק אותו לכנסיית נוטר דאם בפריז.
אולם אנשי נוטר דאם העדיפו להעבירו לידי המנזר הבנדיקטיני קולון על ידי נוז'אן-לה-רואה. המנזר הפך לפריורות והפריור הראשון שלו היה אולריק. פריור אחר, רובר, השיג מהמלך לואי השישי השמן צ'רטר מ-1124 שדרכו הוענקו לו אדמות הכפר שליד הכנסייה ואושרו לו התרומות והפריבילגיות הקודמות, זכוות של אחוזה פאודלית בעלת סמכות לעריכת משפטים ועונשין. במקום, בנקודה שבה מתפצלת הדרך לפריז לכיוון מאנט ולכיוון פואסי, על יד כנסיית לז'ה הקדוש הוקמו עמודי קלון (fourches patibulaires), שנועדו לענישה פומבית של הפושעים. הם נשארו שם עד למאה ה-17 כשהועברו למקום אחר.
בסביבות 1124 הקים המלך לואי השישי השמן (1081–1137) מקום מגורים מלכותי בקרבת הטירה הנוכחית, ממול לפריורות סן ז'מן. לצד המנזר התחיל להתפתח במאה ה-12 יישוב כפרי.
בשנת 1223 בנה המלך פיליפ אוגוסט קפלה המוקדשת ללמרים, אם ישו, "נוטר דאם" (גברתנו). כעוצרת המלכות בשנים 1226–1236, דאגה בלאנש מקסטיליה לטיפוח הדרך בין סן ז'רמן לפואסי דרך היער. לואי התשיעי "הקדוש" הגדיל את הטירה ובנה קפלה קדושה שהושלמה ב-1238. בניין זה עדיין נראה והמיוחס לפעמים, ללא הוכחות, לאדריכל פייר דה מונטריי, יוצר ה"סנט שאפל" בפריז.
ב-1286, בימי שלטונו של פיליפ הרביעי "היפה", קיבל הכפר מעמד של prévôté, דרגה ראשונה בהיררכיה המשפטית. בצו מלכותי מנובמבר 1305 זכה רובר דה מדון לקבל וילה (mas) (maison, manse) בסן-זרמן-אן-לה. רובר דה מדון, האחראי על מאפיות המלך התמנה ל"שוער" (concierge) אחראי על טירת סן ז'רמן-אן-לה.
ב-15 באוגוסט 1346 בימי מלחמת מאה השנים בעת פשיטתו של אדוארד השלישי, בן המלך, אדוארד מוודסטוק שנודע כ"נסיך השחור" כבש את פואסי, שדד והבעיר אותה. אז הוצתה גם טירת סן-ז'רמן-אן-לה שממנה רק הקפלה הקדושה בלבד. כעבור עשרים שנה נבנתה הטירה מחדש על ידי המלך שארל החכם ונהפכה למבצר לפי תוכנית האדריכל רמון דו טאמפל. עד לאמצע המאה ה-16 המגורים המלכותיים של סן ז'רמן נקראו בלטינית "domus" (דומוס) ובצרפתית: hostel (אוסטל או אוטל. אחרי השיפוץ על ידי שארל החמישי הם כונו "chastel" (שאטל) כלומר "טירה".
בשנת 1390 סופה יוצאת דופן פגעה קשות ביער סן-ז'רמן אן-לה, וכן בטירה ובכפר בעלי אותו השם.
ב-1415 הטירה וכל האזור מסביב נשדדו שוב על ידי האנגלים שהשתלטו עליהם אחר כך למשך 23 שנה בין השנים 1417–1440.
מאוחר יותר, מלך צרפת  לואי האחד עשר שסלד מהחיים בכפר, העביר את חצרו לטירת פלסי-לס-טור, והעניק את הטירה בסן ז'רמן יחד עם היישוב והאחוזה, לרופאו האישי, ז'אק קואטייה. אחרי מות המלך, ביטל הפרלמנט את המענק והחזיר את האחוזה לבעלות מלכי צרפת.