stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לנקסטריה

לנקסטריה (באנגלית: RMS Lancastria) הייתה ספינה בריטית אשר טובעה על ידי הגרמנים בהתקפה אווירית ב-17 ביוני 1940, ועליה אלפי חיילים ונתינים בריטים אשר פונו מסן-נאזר שבצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה. רוב 
נוסעי הספינה נהרגו, באחד האסונות הימיים הגדולים אי פעם, והגדול ביותר אשר חוותה בריטניה. מספר ההרוגים נאמד ב-3,500 עד 4,000 לפחות.
היסטוריית שירות אזרחית

הספינה נבנתה על ידי חברת ויליאם ברדמור (William Beardmore and Company), הושקה בגלאזגו בשנת 1920, ונקראה תחילה בשם 'טירניה' (Tyrrhenia). הספינה נבנתה עבור חברת בת של 'קאנארד' (Cunard), אשר הפעילה קווי נוסעים טראנס אטלנטיים ויועדה לכ-2,200 נוסעים בשלוש מחלקות. נסיעת הבכורה שלה, גלאזגו-קוויבק סיטי-מונטריאול, נערכה ב-19 ביוני 1922. בשנת 1924 הותאם מבנה הספינה לשתי מחלקות, ואז שונה גם שמה ל'לנקסטריה', במקום שמה הקודם, אשר היה קשה לביטוי. בשנת 1928, הספינה הגיעה לארץ ישראל עם תיירים. עד 1932 ערכה הספינה נסיעות סדירות בקו ליברפול-ניו יורק. מ-1932 ה'לנקסטריה' שינתה את מסלוליה ויעודה, עת הפכה לספינת תענוגות אשר שטה במימי הים התיכון וצפון אירופה. ב-10 באוקטובר 1932 הצילה ה'לנקסטריה' את צוותה של ספינת המטען הבלגית 'סכלדסטד' (Scheldestad), עת נטש אותה לפני טביעתה במפרץ ביסקאיה. בשנת 1934 נשכרה הספינה על ידי ארגון הצופים הקתולים של אירלנד לצורך מסע עלייה לרגל לרומא.
מלחמת העולם השנייה וטביעתה > רקע

הקרב על צרפת הוכרע לטובת הגרמנים. עם זאת, הבריטים הצליחו לחלץ את רוב צבאם במבצע דינמו, אשר נערך בסוף מאי ובתחילת יוני 1940. עוד עשרות אלפי אנשי צבא ומספר קטן יותר של אזרחים המתינו באמצע יוני לחילוץ בנמלי מערב צרפת, אליהם הגרמנים, אשר תקפו מצפון וממזרח, לא הגיעו באותו שלב. הבריטים שלחו ספינות לחלץ גם את אלה.
מלחמת העולם השנייה וטביעתה > ה'לנקסטריה' במלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה שימשה הספינה להובלת משאות. באפריל 1940 הספינה הפכה לספינה להובלת גייסות, ושימשה לפינוי כוחות בעלות הברית מנורווגיה. בהמשך, כשבועיים לאחר מבצע דינמו, יועדה הספינה למבצע אריאל (Ariel) לפינוי כוחות ואזרחים של בעלות הברית, בעיקר בריטניה, מנמלי מערב צרפת. הספינה עברה שיפוץ קצר, אחריו עזבה את נמל ליברפול ב-14 ביוני, הגיעה לשפך הלואר ב-16 לחודש ועגנה 18 ק"מ דרומה מערבה לסן-נאזר. ביום המחרת אחר הצהרים הספינה החלה להעלות נוסעים. אם כי הספינה נועדה כאמור לכ-2,200 נוסעים כולל כ-375 אנשי צוות, הרי הצי המלכותי הורה לקברניט רודולף שארפ (Sharp) להעלות אנשים במספר גדול ככל האפשר. כך עלו על הספינה נוסעים במספר בלתי ידוע, אם כי גדול בהרבה מקיבולה הרשמי, ועל פי אומדנים שונים המדובר בכ-6,000 איש. בין אלה היו אנשי סגל השגרירות, עובדי סניף בלגי של מפעל המטוסים 'פיירי אוויאיישן' (Fairey Aviation), וכן חיילי תובלה, חיל החפרים וחיל האוויר המלכותי. בשעה 13:50, במהלך התקפה אווירית, נפגעה בסמוך ה'אורונסיי' (Oronsay), ספינה אחרת להובלת גייסות. כשהוצע לשארפ לעזוב בהקדם, הוא סירב, כיוון שלא ניתן לו ליווי של משחתת, למקרה שייתקל בצוללות גרמניות בדרך. 
בשעה 15:48 ה'לנקסטריה' הופצצה שוב, על ידי מטוס יונקרס Ju 88. הספינה נפגעה שלוש פעמים, התהפכה, ובתוך 20 דקות טבעה. יותר מ-1,400 טון של שמן מכונות דלפו, ואש אחזה בחלק מאותה כמות של שמן.
כך, רבים טבעו, נחנקו או נשרפו מאותו שמן, ובנוסף, מטוסי אויב המשיכו וצלפו על הניצולים. ספינות אחרות אספו את הניצולים, ויותר משליש מהם על ידי המכמורתן 'קיימבריג'שייר' (Cambridgeshire), אשר אספה כ-900 מתוך 2,447 הניצולים הידועים. באשר למספר הקרבנות, מספר לוויות ההרוגים הידוע הוא 1,816, ומספר ההרוגים הידוע הוא 1,738, אם כי אומדנים שונים מעמידים אותו על 3,500 עד 4,000 לכל הפחות, מספר המהווה בקירוב כשליש מכלל הרוגי הבריטים במשך הקרב על צרפת.
אחרית דבר

ה'לנקסטריה' טבעה בתקופה בה ספגו הבריטים מהלומות רבות, ווינסטון צ'רצ'יל בזיכרונותיו טען כי הבריטים שבעו די אסונות עד לאותו מועד. לפיכך ביקש לעכב מעט את הידיעה על הטביעה, ולדבריו, חשב לשחררה לפרסום כעבור מספר ימים, אולם בלהט המאורעות נשכח ממנו הדבר. בסופו של דבר הידיעה פורסמה רק בסוף יולי. נראה שעקב עיכוב זה, ועקב שטף המאורעות המתמיד שהביאה בכנפיה מלחמת העולם השנייה, 'נבלע' יחסית האסון, ובהשוואה לאסונות אחרים בסדר גודל דומה ואף קטן יותר, הידוע עליו בציבור מועט.
לקריאה נוספת

Crabb, Brian (2002). The Forgotten Tragedy: The story of the loss of HMT Lancastria. Donington: Shaun Tyas. ISBN 1-900289-50-4.
Fenby, Jonathan (2005). The Sinking of the "Lancastria": Britain's greatest maritime disaster and Churchill's cover-up. New York: Simon & Schuster. ISBN 0-7432-5930-0.
Francois, Christophe. History of a secret sinking. Atlantic TV / France 3.
Sebag-Montiefiore, Hugh (2006). "The Sinking of the Lancastria". Dunkirk: Fight to the last man. London: Viking Press. pp. 487–495. ISBN 0670910821.
הערות שוליים

↑  ⁨סכנת הבצורת ⁩ | ⁨דבר⁩ | 2 פברואר 1928 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  וינסטון ספנסר צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה (6 כרכים). הוצאת עם הספר, 1957. הכרך השני: "שעתם הנאה", עוסק בשנת 1940.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4727089-5  LCCN: no2005061292  NKC: olak2005225767  VIAF: 141078594   WorldCat (עם VIAF): 141078594 
ה'לנקסטריה' (במרכז) בפונשל שבמדירה בסביבות 1930.
טביעת ה'לנקסטריה' מול חופי סן-נאזר, 17 ביוני 1940.
מאיר פינס

אין תמונה חופשית
ד"ר מאיר איסר פינס (בכתיב יידי: פינעס; בכתב לטיני: Pines; ברוסית: Пинесъ, בכתיב עכשווי: Пинес;‏ 1881 – 1942/‏1943?) היה היסטוריון של ספרות יידיש ופעיל ציוני סוציאליסטי, ממייסדי מפלגת הפועלים הציונית-סוציאליסטית (ס"ס) ברוסיה ועיתונאי.
קורות חיים

פינס נולד במוהילב שברוסיה במשפחה אמידה, בן למשפחת פינס הענפה מרוז'ינוי. גדל ברוז'ינוי, ולמד ב"חדר" ובישיבה. בשנים 1900–1902 למד משפטים באוניברסיטת ברן שבשווייץ, ומ-1902 ועד 1905 למד בסורבון שבפריז, ואז שב לרוסיה. היה פעיל בתנועה הסוציאליסטית היהודית, ובאותה שנה (עם מהפכת 1905) לקח חלק בתנועה המהפכנית ברוסיה ובייסוד מפלגת הפועלים הציונית-סוציאליסטית (ס"ס) (אנ') והיה ממנהיגיה (תחת השם "בּריסקמַן"). אותה שנה נשלח כציר מטעמה לקונגרס הציוני השביעי, שנערך בבזל, ואחריו, תומך הטריטוריאליזם, סייע לישראל זנגוויל בייסוד ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית (יט"א). ב-1907 היה מועמדה של הס"ס לדומה השנייה מפלך גרודנה.
הוא המשיך את לימודיו בסורבון, וב-1910 קיבל ממנה תואר דוקטור על יסוד הדיסרטציה "היסטוריה של הספרות היהודו-גרמנית" (Histoire de la littérature judéo-allemande). עבודתו התפרסמה כבר באותה שנה בצורת ספר. דב בר בורוכוב וישראל צינברג קבעו כי ספרו דילטנטי, אך הוא זכה לפופולריות ותורגם עד מהרה ליידיש, גרמנית ורוסית (לימים ראה אור גם בתרגום לעברית). כתב ביקורות ספרות בעיתונות העברית, היידית והגרמנית.
בשנת 1909 שב עם משפחתו לרוסיה. תחילה התגוררו בריגה, שם היה ממייסדי היומון היהודי הריגאי "די יִידישע שטימע".
ב-1915 עברו לעיר ארכנגלסק שבצפון. ב-1919, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה והמהפכה הרוסית, עזבו את רוסיה, תחילה ללונדון, ולבסוף השתקעו ב-1921 בברלין בירת גרמניה. שם עבד באורט (האגודה למלאכה מקצועית) ובאגודה היהודית למהגרים. ב-1941, במלחמת העולם השנייה, היה בין הנשלחים לברית המועצות במסגרת הסכם החילופים תמורת אזרחים גרמנים. נספה ככל הנראה ב-1942 או 1943 במחנה עבודה סובייטי.
בנו שלמה פינס היה פילוסוף ישראלי, חוקר פילוסופיה יהודית וכללית.
ספרו

Histoire de la littérature judéo-allemande, Paris: Jouve, 1910. (בצרפתית)
ספרו > בתרגום

די געשיכטע פון דער יודישער ליטעראטור ביז’ן יאר 1890; ארויסגעגעבן אונטער דער רעדאקציע פון בעל מחשבות, ורשה: ב' שימין, תרע"ב 1911. (ביידיש)
קורות ספרות יידיש; הקדים מבוא: דב סדן; מצרפתית: שלמה צוקר, רמת גן: אורצל, 1981.
Die Geschichte der jüdischdeutschen Literatur; nach dem französischen original bearb. von Georg Hecht, Leipzig: G. Engel, 1913. (2. Aufl.: 1922) (בגרמנית)
М.Я. Пинесъ, Исторія еврейской литературы: на еврейско-нѣмецкомъ діалектѣ ; авторизованный переводъ съ французскаго съ предисловіемъ и дополненіями С.С. Вермель, Москва: Универсальное книгоиздательство Л.А. Столяръ, 1913. (ברוסית)
הערות שוליים

↑  על פי חלק מהמקורות: 1882.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515150105171  PLWABN: 9810553575805606  CiNii: DA14157124  GND: 172308909  ISNI: 0000 0000 6144 4060  LCCN: nr93030968  NTA: 072166843  SELIBR: 239349  SUDOC: 152281444  VIAF: 74856913   WorldCat (עם VIAF): 74856913
מארי-לואיז לאשאפל

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1769 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  4 באוקטובר 1821 (בגיל 52) 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 
מארי-לואיז לאשאפל (בצרפתית:Marie-Louise Lachapelle‏ (1 בינואר 1769 - 4 באוקטובר 1821) הייתה מיילדת צרפתייה שפיתחה שיטות חדשות בתחום עיסוקה.
ביוגרפיה

מארי-לואיז לאשאפל נולדה בפריס למשפחה שעסקה בתחום מיילדות כבר מספר דורות. היא למדה אצל אימה וכבר בגיל 12 הייתה מסוגלת לעבוד באופן עצמאי. היא עבדה לצד אימה בבית חולים "הוטל דיה", בין הוותיקות בפריז. במקביל היא המשיכה ללמוד אצל מומחים מובילים בתחום פריז. בשנת 1797 מארי-לואיז לאשאפל מונתה למנהלת מחלקת מיילדות בבית חולים במקום אימה שלה שנפטרה. בין התלמידות שלה הייתה מארי בואבה שבהמשך עבדה לצידה.
מארי-לואיז לאשאפל פנתה למשרד הפנים הצרפתי עם בקשה לארגן מסגרת לימודי מיילדות ובית חולים חדש לילדים. בעקבות התשובה החיובית היא נשלחה להידלברג להשתלמות. כאשר היא חזרה היא מונתה למנהלת מחלקת מיילדות בבית חולים החדש.
במהלך עבודתה מארי-לואיז לאשאפל טיפלה בלידת כ-40 אלף תינוקות. על בסיס ניסיונה היא פרסמה ספרPratique des accouchemens ou Mémoires et observations choisies, sur les points les plus importans de l'art. מארי-לואיז לאשאפל הייתה בדעה שצריך להתערב במהלך לידה רק במקרים קיצוניים. היא הכירה בחשיבות תיעוד המקרים וניתוח סטטיסטי של הממצאים.
מארי-לואיס לאשאפל נפטרה ממחלת הסרטן.
מארי-ז'וזף לגראנז'

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1855 בור-אן-ברס, צרפת 
 פטירה:  10 במרץ 1938 (בגיל 83) מרסיי, צרפת 
 שם לידה:  Albert Marie Henri Lagrange 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה, אפיגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים בפריז (1878)  אוניברסיטת סלמנקה (1884)  אוניברסיטת וינה (1890)  סמינר סנט סולפיס 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 גילוי מפת מידבא, הפיענוח הראשון של האלפבית האוגריתי
 
מָארִי-ז'וזף לָגְרָאנְז' (בצרפתית: Marie-Joseph Lagrange;‏ 7 במרץ 1855 – 10 במרץ 1938; במקור אלבֶּר מארי-אָנרי לגראנז', Albert Marie-Henri Lagrange) היה כומר קתולי במסדר הדומיניקני. הוא ייסד את בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה (EBAF) בירושלים. היה איש מלומד, בעל שטחי התעניינות רבים ומגוונים. חיבר את הספר  Critique textuelle; II, La critique rationnelle (פריז, 1936), אשר השפיע על שיטות חדשות הקשורות לביקורת נוסח המקרא של הברית החדשה.
הקמת בית הספר

בית הספר נוסד במנזר סנט אטיין בירושלים ב-15 בנובמבר 1890 כ"בית הספר המעשי ללימודי המקרא" (École Pratique d'Études Bibliques), ורק בשנת 1920 הוכר באופן רשמי גם כבית ספר לארכאולוגיה ושמו שונה בהתאם. בעת הקמתו היה בית הספר למוסד הקבע הראשון מסוגו בארץ ישראל, ופעל בו צוות קטן בהנהגתו של האב לגראנז' שעסק בניתוח המקרא ובארכאולוגיה, לצד מחקרים בתחומי ההיסטוריה, הלשון, האפיגרפיה ועוד. על הישגיהם החשובים של חוקרי בית הספר נמנים גילוי מפת מידבא, הפיענוח הראשון של האלפבית האוגריתי ומעורבותם המרכזית בתרגום ובפירוש מגילות מדבר יהודה. לגראנז' גילה בשנת 1898 את הכתובת הרביעית מכתובות תחום גזר.
יחסיו של בית הספר עם הכס הקדוש לא היו טובים בתחילת דרכו, ולגראנז' נחשד בנטיות מודרניסטיות. בית הספר אף נסגר לפרק זמן קצר, ובשנת 1909, בעקבות סכסוך בין הדומיניקנים לישועים, הורה הוותיקן על ייסוד מוסד ישועי מתחרה בדמות המכון האפיפיורי למקרא, המסונף לאוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית.
לגראנז' נבחר לנשיאהּ הראשון של החברה המזרחנית הארץ-ישראלית שנוסדה בירושלים ב-1920.
לגראנז' נקבר במנזר סנט אטיין. קברו נמצא מתחת לבמה מוגבהת הנמצאת מול האפסיס המרכזי.
מגדל אוואלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל טלוויזיה 
 מיקום:  בלגרד 
 מדינה:  סרביה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1965
 תאריך פתיחה רשמי:  21 באפריל 2010 
 חומרי בנייה:  בטון 
 מידות
 גובה:  204.68 מ' 
 קומות:  38 
 קואורדינטות:  44°41′45″N 20°30′52″E﻿ / ﻿44.695833333333°N 20.514444444444°E﻿ / 44.695833333333; 20.514444444444
  (למפת בלגרד מוגדלת) מגדל אוואלה(למפת בלגרד רגילה) מגדל אוואלה
 
מגדל אוואלה (בסרבית: Авалски торањ או Avalski toranj, "אוואלסקי טורן") הוא מגדל תקשורת ותצפית בגובה של 204.68 מטר, הממוקם בעיר בלגרד, בירת סרביה. המגדל המקורי שעמד באתר נהרס בהפצצת נאט"ו בשנת 1999. המגדל הנוכחי נבנה תחתיו והושלם בשנת 2010.
המגדל המקורי

המגדל המקורי נבנה בשנים 1961–1965 בתכנונם של האדריכלים אוגליישה בוגונוביץ' וסלובודן יאניץ' והמהנדס מילאן קרסטיץ'. שמו ניתן לו על שם הר אוואלה, שעליו הוקם. הוא היה בשעתו המגדל היחיד בעולם בעל חתך של משולש שווה-שוקיים ואחד ממגדלים מעטים שלא נסמכו ישירות על הקרקע אלא עמדו על רגליים – שלוש במקרה שלו. גובהו היה 202.87 מטר ומשקלו עמד על 4,000 טון. הוא כלל בגובה של 102 עד 135 מטר מרפסת תצפית סגורה, שאליה הובילו שתי מעליות מהירות.
בראש המגדל הוצבה אנטנה ששימשה להפצת שידורי טלוויזיה בשחור-לבן. ב-1971 היא הוחלפה באנטנה שהתאימה לשידורי טלוויזיה בצבע. בהמשך שימשה האנטנה שעל המגדל לשידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי.
המגדל המקורי > הרס המגדל

במהלך מבצע כוח מאוחד פגעו מטוסי נאט"ו במגדל ב-29 באפריל 1999 והביאו לחורבנו. להרס המגדל היו שני מניעים: פגיעה במבנה מפורסם - לא רק בסרביה אלא ביוגוסלביה לשעבר כולה - וכן השבתת שידורי חברת הרדיו והטלוויזיה של סרביה. קודם להרחבת המגדל פגעו מטוסים באספקת החשמל אליו, אך השידורים ממנו נמשכו בגיבוי של גנרטור. המגדל הופל לאחר שפצצות מונחות לייזר הרסו את אחת משלוש רגליו והביאו לקריסתו. הרס המגדל לא הצליח להביא להשבתת שידורי הטלוויזיה הסרבית.
המגדל החדש

ב-2002 יזמה אגודת העיתונאים של סרביה את הקמת המגדל מחדש, ושנתיים אחר כך יזמה רדיו טלוויזיה סרביה קמפיין לגיוס מימון לבנייה, שזכה לתמיכה על ידי שורה של אישים וגופים. על פי הערכה תרמו כמיליון איש כסף להקמה. בין המשתתפים בקמפיין היו הטניסאים נובאק ג'וקוביץ' ואנה איבנוביץ'.
פינוי הריסות המגדל המקורי החל במחצית שנת 2005. עבודות הבנייה מחדש החלו בשלהי שנת 2006. השלמת הבנייה התעכבה מעבר למתוכנן והמגדל החדש נפתח ב-21 באפריל 2010. גובהו הוא 204.68 מטר, שני מטר יותר מגובה המגדל המקורי שחרב. מאלו תופסים בסיס האנטנה שבראש המגדל והאנטנה עצמה גובה של 68 מטר. לצורך הבנייה שימשו 5,880 טון בטון ו-500 טון של מוטות מתכת.
מספר המבקרים השנתי במגדל עלה בהתמדה והגיע ב-2018 ל-185 אלף. ב-2017 נפתח קומפלקס תיירות בבסיסו של המגדל, לרבות מתקן ספורט.
הערות שוליים

↑  מקור: https://beobuild.rs/avala-tower-p1963.html.
לסלי וליאנט

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1949 (בן 75) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ווריק  אימפריאל קולג'  קינגס קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  Mike Paterson 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1982)  אוניברסיטת אדינבורו (1976–1982)  אוניברסיטת לידס (1974–1976)  אוניברסיטת קרנגי מלון (1973–1974) 
 תלמידי דוקטורט:  מארק ג'רום, Athanasios M. Tsantilas, Thomas Raysor Hancock, Alexandros Gerbessiotis, Daniel David Krizanc, Gavriela Lev, Loizos Michael, Varun Kanade, Gordon J. Brebner, ויטלי פלדמן, מייקל ג'. קימס, רוני חרדון, דן רות, רוקו אנתוני סרוודיו, סקוט אוון דקטור, Scott W Linderman 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1985)  עמית ACM (2012)  פרס או'ריילי לקוד פתוח (1986)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1992)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2008)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2022)  מדליית אבקוס של האיחוד המתמטי הבין-לאומי (1986)  פרס קנות' (1997)  פרס האיגוד האירופי לתאוריה של מדעי המחשב (2008)  פרס טיורינג (2010)  עמית החברה המלכותית 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 תורת הסיבוכיות, למידה ממוחשבת ואינטליגנציה מלאכותית
 
לסלי וליאנט (אנגלית: Leslie Valiant; נולד ב-28 במרץ 1949) הוא מדען מחשבים בריטי, זוכה פרס טיורינג לשנת 2010. פרופסור באוניברסיטת הרווארד ומחלוצי המחקר בלמידה ממוחשבת.
חייו

את לימודיו עשה באימפריאל קולג', בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת ווארויק (Warwick), שם השלים דוקטורט, בשנת 1974. וליאנט הוא חלוץ בתחום הבינה המלאכותית ועסק רבות בפיתוח התשתית התאורטית ללמידה ממוחשבת. וליאנט הביא לפריצות דרך גם בתאוריות על מורכבות חישובית וגם בחישוב מבוזר ומקבילי.
אחד מהישגיו העיקריים הוא מאמרו משנת 1984, "תאוריה של הניתן ללמידה" (A Theory of the Learnable), העוסק בלמידה ממוחשבת באמצעות חישובים מקורבים והסתברותיים ובו הציג את הרעיון של למידת PAC.
בשנת 1986 זכה בפרס נבנלינה, בשנת 1997 בפרס קנות', בשנת 2008 הוענקה לו מדליית EATCS מטעם האיגוד האירופי למדעי המחשב התאורטיים. בשנת 2010 זכה בפרס טיורינג. ועדת הפרס ציינה בנימוקיה כי "ב-30 השנים האחרונות תרם לסלי וליאנט תרומות בסיסיות להיבטים רבים במדע המחשב התאורטי. עבודתו פתחה חזיתות חדשות, תרמה מושגים מבריקים חדשים והציגה תוצאות שופעות מקוריות, עומק ויופי. עבודתו של וליאנט פשוטו כמשמעו הגדירה ושינתה את נוף המחקר במדעי המחשב".
לוקמאן חכים שמס א-דין

לוקמאן חכים בן שמס א-דין (במלאית: Luqman Hakim bin Shamsudin; נולד ב-5 במרץ 2002 בקוטה בהארו שבמלזיה) הוא כדורגלן מלזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ניארדוויק מליגת העל האיסלנדית ובנבחרת מלזיה.
קריירת מועדונים

שמס א-דין נולד במלזיה וגדל במחלקות נוער מקומיות. בחודש יולי 2020 חתם שמס א-דין בקורטרייק מליגת העל הבלגית. ב-23 באוקטובר ערך שמס א-דין את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לאנדרלכט במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת 2020/2021.
ב-7 בפברואר 2023 שמס א-דין הושאל לניארדוויק מליגת העל האיסלנדית.
קריירה בינלאומית

ב-3 ביוני 2021 ערך שמס א-דין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מלזיה, בהפסד 0–4 לנבחרת איחוד האמירויות הערביות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Selangor FA confirm Luqman Hakim Shamsudin set to join Kortrijk באתר Goal, ‏ 4 ביולי 2020 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוקמאן חכים שמס א-דין".
למידה באמצעות תיקוף

למידת באמצעות תיקוף (באנגלית: Validated Learning) היא גישה לפיתוח מוצרים ועסקים, שהוצעה ב־2011 על ידי אריק ריס (Eric Ries) כנדבך מרכזי במתודלוגיית הסטארט-אפ הרזה. הגישה מתמקדת בקיצור מחזורי הפיתוח ובירור אם המודל העסקי הוא בר-קיימא.
בתהליך למידה באמצעות התיקוף, המפתחים לוקחים רעיון ראשוני ומתקפים את עוצמת הרעיון ומידת ישימותו. כל איטרציית בדיקה של הרעיון היא חלק מתהליך למידה מורכב וארוך יותר, וכל לקח מיושם בתהליך התיקוף הבא. השיטה פותחה במקור בהקשר של תהליכי הצמיחה של חברות סטארטאפ, אבל ניתן ליישמו באופן נרחב במגוון סיטואציות למידה ושיפור.
הפילוסופיה מאחורי למידת באמצעות תיקוף מגיעה מגישת הייצור הרזה של חברת טויוטה, לפיו בזבוז מתקיים בכל מקום בו אנו לא משרתים את צרכיו של הלקוח.
שלבים מרכזיים בתהליך למידת באמצעות תיקוף

השלבים המרכזיים בשיטה הם:[דרוש מקור]
הגדרת יעד לרעיון הנבדק
הגדרת מדד המייצג את היעד. הגדרת היעד נעשית בהתאם לקריטריון SMART (אנ'): עליו להיות ספציפי, מדיד, ניתן להגדיר מי יבצע אותו, ריאליסטי ותחום בזמן.
ביצוע תהליך התיקוף - פעולה המיועדת להשגת היעד
ניתוח המדד - בדיקת מידת הקרבה להשגת היעד
שיפור הרעיון ובדיקה נוספת
שלבים מרכזיים בתהליך למידת באמצעות תיקוף > למידת באמצעות תיקוף: מעגל בנה-מדוד-למד

מעגל או לולאת בנה-מדוד-למד הוא טכניקת פיתוח שמדגישה את הצורך במהירות בפיתוח מוצרים. המעגל כולל את השלבים הבאים: רעיון ← בניית מוצר מינימלי ← מדידה ← ניתוח הנתונים ← חזרה לשלב הרעיון וחוזר חלילה.
האפקטיביות של החברה או צוות הפיתוח נמדדת ביכולתם לקחת רעיון ולבנות עבורו מוצר בר-קיימא מינימלי (Minimum viable product), לבחון את המוצר למול לקוחות פוטנציאליים בשוק, לנתח את תוצאות הבדיקה ולבחון האם הרעיון תוקף או שנדרש שינוי מקיף (Pivot) ביחס למוצר, לקהל היעד או למודל העסקי. התהליכים המהירים בין תיקוף אחד למשנהו מאפשרים לחברה או לצוות הפיתוח למצוא תאימות בין השוק למוצר (product/market fit), גורם בעל החשיבות גבוהה לשרידותה של חברת סטרטאפ לאורך זמן.
| --- | --- |
שלב בתהליך למידת באמצעות תיקוף: עקרונות לשלב זה
העלאת רעיון (Idea): יש להתחיל מהבעיה של הלקוח לגבש עבורה פתרון אפשרי
בניה של מוצר מינימלי (MVP): על המוצר לכלול מינימום פיצ'רים ולהיות מכוון לצורך המרכזי
מדידה (Measure): בדיקת A/B test, ניתוח קוהורט, Valuation board
ניתוח הנתונים (Analyze): האם השערות צורכי הלקוח עברו את המינימום הקריטי?
למידה ותיקן (Learn): אם התיקוף נכשל, יש לבצע פיבוט ולתקף בשנית
בתהליכי למידת תיקוף ניתן ללמוד על אחד או יותר משלושת הרכיבים הבאים:
על הפתרון - המוצר או השירות אותו אנו מספקים;
על הלקוח - מאפייני השוק וקהל היעד לפתרון אותו אנו מציעים;
על המודל העסקי - המחבר בין השוק וקהל היעד לפתרון, והערך שהוא מייצר ללקוח ולחברה.
כלים ללמידה באמצעות תיקוף > לוח התיקוף Validation board

מספר שלבים לביצוע למידה באמצעות תיקוף, בעזרת כלי זה:
שלב א - העלאת השערה לגבי בעיה הקיימת אצל לקוחות פוטנציאליים.
שלב ב - העלאת כמה שיותר השערות הקשורות לבעיה זו שאותן נרצה לבדוק.
שלב ג - בחינת ההשערה הקשה ביותר לתיקוף ומדידה האם עמדנו בקריטריון המינימלי המוגדר להצלחת תהליך התיקוף. אם לא עמדנו בקריטריון, נבצע פיבוט למוצר ונבחן פעם נוספת. על הבודקים לצאת מחוץ לסביבת העבודה ולהיפגש עם אנשים אמיתיים על מנת לבחון את השערותיהם.
לוח התיקוף הוא דוגמה לכלי שמאפשר למידה באמצעות תיקוף לשוק ולקהל היעד - חתך השוק אליו מיועד המוצר או השירות.
כלים ללמידה באמצעות תיקוף > מבחן האמא (The Mom Test)

מבחן זה מבוסס על ספרו של Rob Fitzpatrick, והוא מציע סט של שאלות פשוטות המאפשר להגדיר מול משתמש ידידותי (למשל, אמא של המפתח) מהן הבעיות האמיתיות של המשתמשים והאם הפתרונות המוצעים מתאימים לבעיות אלו. השיטה נועדה לתת מענה לאנשים הנמצאים בקרבת המפתח, שעשויים לספק תשובות שקריות במטרה לספק את רצונות המפתח. כמו כן, הוא נותן מענה להטיה של יזמים ה"מתאהבים" בפתרונות שלהם ומתקשים לקבל חוות דעת אובייקטיבית מהסובבים אותם.
מבחן האמא הוא דוגמה לכלי שמאפשר למידה באמצעות תיקוף לבחינת ישימות המוצר או השירות שהסטארטאפ מציע ללקוחותיו.
כלים ללמידה באמצעות תיקוף > קנבס מודל עסקי (Business Model Canvas)

קנבס המודל העסקי(אנ') הוא תבנית שמטרתה פיתוח או תיעוד של מודל עסקי בעזרת 9 הקטגוריות הבאות:
תשתית הסטארט אפ: (1) פעילויות מרכזיות; (2) משאבים מרכזיים; (3) שותפים מרכזיים; (4) הערך של הסטארט אפ;
מאפייני השוק והלקוחות: (5) סגמנטי הלקוחות; (6) ערוצי ההפצה והשיווק; (7) יחסים עם הלקוחות;
פיננסים: (8) מבנה עלויות; (9) זרמי הכנסות.
תבנית הקנבס היא דוגמה לכלי שמאפשר לבצע למידת באמצעות תיקוף למודל העסקי של הסטארטאפ.
יישומים נוספים

למידת תיקוף ניתנת ליישום בעסקים קטנים ובינוניים שאינם בעלי מאפיינים של חברת סטארטאפ בתהליכי בחינת התוכנית העסקית שלהם. היא משתלבת היטב בבחינת רעיונות ראשוניים של יזמים וכן, משתלבת היטב עם מתודולוגיית החשיבה עיצובית שמשלימה אותה.
ראו גם

הסטארטאפ הרזה
מעגל הלמידה של קולב
מדינת הסטארט אפ
חדשנות משבשת
הערות שוליים

↑  Steve Blank, Why the Lean Start-Up Changes Everything, Harvard Business Review, 2013
↑  פיבוט הוא מצב בו לאחר שתיקפנו את המוצר או השירות המוצע אנו נדרשים לשנותו לאור ממצאי תהליך התיקוף
↑  Ganesaraman Kalyanasundaram, Why Do Startups Fail? A Case Study Based Empirical Analysis in Bangalore, Asian Journal of Innovation and Policy
↑  Jonathan L. York and Jeffrey E.Danes, Customer Development, Innovation, and Decision-Making Biases in the Lean StartUp, Journal of Small Business
↑  תבניות ללמידה באמצעות תיקוף, באתר strategyzer.com
↑  Ronald M. MUELLER and Katja THORING, DESIGN THINKING VS. LEAN STARTUP: A COMPARISON OF TWO USERDRIVEN INNOVATION STRATEGIES, International Design Management Research Conference
תבנית קנבס מודל עסקי
מאיר פדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1955  (בן 68)
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל מדעי המחשב
 עיסוק:  פרופסור להנדסת חשמל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב MIT
 מנחה לדוקטורט:  אלן ו. אופנהיים, אהוד וינשטיין 
 תלמידי דוקטורט:  רם זמיר, יובל דומב, יאיר יונה, Amir Ingber 
 www.eng.tau.ac.il/~meir/
 
מאיר פדר (נולד ב־27 באוקטובר 1955) הוא פרופסור להנדסת חשמל וראש המרכז לבינה מלאכותית ומדעי הנתונים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

פדר שירת בצבא ביחידה 8200 בחיל המודיעין. קיבל תואר ראשון ושני בהנדסת חשמל מאונ' תל אביב, עבד באלביט בצוות ניתוח מערכות בהובלת מאיר בוטבול. קיבל ב-1987 את התואר השלישי במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) והמכון האוקיינוגרפי ע"ש וודס הול (WHOI) על מחקרו בהנחייתם של פרופ' אלן ויקטור אופנהיים ופרופ' אהוד וינשטיין.
לאחר גמר לימודיו התקבל כמרצה וחבר סגל בפקולטה להנדסה באונ' ת"א. בין תלמידיו: פרופ' רם זמיר ופרופ"ח עופר שייביץ. בין תפקידיו האקדמיים:ראש בית הספר להנדסת חשמל, פרופ' אורח ב-MIT. נכון לאפריל 2022 יש לו 388 פרסומים בגוגל סקולר.
מלבד פעילותו האקדמית הוא מעורב גם בתעשיית ההיי-טק בישראל והוא המדען הראשי בחב' אמימון.
תחומי התעניינותו

נושאים בתורת המידע
בעיות חיזוי ושיערוך אוניברסליות
אלגוריתמים סדרתיים לשחזור אותות ושיערוך פרמטרים
קודי סריג דלילים לתקשורת
דחיסת נתונים ואותות
נושאים בעיבוד אותות
פעילותו בטכנולוגיה העלית (היי-טק) הישראלית

פדר היה שותף בהקמת מספר חברות הזנק (סטרטאפים):
1998: Peach networks, ב-2000 נמכרה לחברת מיקרוסופט.
2000: Bandwiz, החברה פיתחה תוכנת שרת-לקוח המאפשרת האצה של העברת תוכן, ללא תלות במספר המשתמשים.
2004: Amimon, העברת תוכן חוזי אלחוטי ברזולוציה גבוהה ללא השהיה, ברחפנים ובמצלמות קולנוע. כיום פדר הוא המדען הראשי בחברה. החברה נמכרה ב-2018 לחב' ויטק הבריטית.
2018: Run:ai, ניהול עומסי עבודה של בינה מלאכותית בתשתיות מחשוב. החברה נמכרה ל-Nvidia בשנת 2024.
מלבד זאת, פדר תומך מקצועית בחברות שונות בארץ:
ייעוץ לחב' אלביט בפרויקטים ונושאים שונים
מעורבות בתיכון הארכיטקטורה של טכנולוגיית MMX של חב' אינטל וכתיבת אלגוריתמים
שותף בקרן ההון סיכון StageOne