stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם והצלמים
הבסיס לאגדה

את האגדה תולה המדרש בפסוק ”וַיָּמָת הָרָן עַל פְּנֵי תֶּרַח אָבִיו” (ספר בראשית, פרק י"א, פסוק כ"ח).
יוסף בן מתתיהו הסביר בספרו "קדמוניות היהודים" כי אבלו של תרח על הרן גרם לו לשנוא את ארץ כשדים וזו הסיבה שהחליט לעזוב לחרן שבארם נהריים, אולם יוסף לא ציין מה היו נסיבות מותו של הרן. אלו נזכרות בספר היובלים, בגרסה הקדומה ביותר לסיפור על מלחמתו של אברהם באלילות: אברהם שרף את "בית האלילים" והרן נשרף למוות בניסיונו להציל את הפסילים.
המדרש בבראשית רבה מסביר את מותו של הרן בסיפורו של אברהם, שעקב התנגדותו לעבודת האלילים הושלך לכבשן האש אך ניצל. ראה זאת הרן ואמר 'משל אברהם אני', ולכן הושלך גם הוא לכבשן, אך לא זכה להינצל.
נוסף לכך, לפי רש"י, בבראשית י"א כ"ח, מדרש זה מסביר את משמעות השם "אור כשדים" ("אור" = אש, "כשדים" = עובדי אלילים).
מבנה האגדה

הפרשן יעקב צ. מאיר רואה באגדה מחזה בארבע מערכות:
את המערכה הראשונה מביים אברם על מנת לשכנע את תרח שאין טעם באמונתו בצלמים. תרח אינו משתכנע, ומוסר את אברם לנמרוד. מאיר מציין: "תרח הוא השחקן הראשי בהצגה, ואברם הוא הבמאי שלה, אך הוא גם הקהל שלה. ההצגה איננה נכשלת מפני שהיא לא הייתה אמורה לשנות את דעתו של תרח, אלא להגחיך אותה בעיני הצופה (שאינו אלא אברם עצמו). אברם רוצח, מטאפורית, את אביו ואמונותיו ועתה הוא יכול לצאת לדרכו."
את המערכה השנייה מביים נמרוד, ומעמיד את אברם במבחן האש, שאברם עומד בו בהצלחה.
במערכה השלישית הרן, שצפה במערכה השנייה, מחליט לאור תוצאותיה, להתייצב לצדו של אברם.
במערכה רביעית ואחרונה, שגם אותה מביים נמרוד, נדרש הרן לעבור מבחן דומה לזה שעבר אברם במערכה השנייה. הרן אינו זוכה לחסדי האל, ומת. מאיר מעיר על כך: "רצח הרן הוא קריקטורה של מחזותיו של אברם. באמצעות רצח זה מבהיר נמרוד לאברם שהקב”ה איננו רוצה שיאמינו בו או שיזנחו את הצלמים, למעשה לא מדובר כאן כלל על אמונה. הקב”ה רוצה באברם ותו לא."
ראו גם

עבודה זרה
פגניות
הערות שוליים

↑  ח. מאק מדרש האגדה, האוניברסיטה המשודרת, עמוד 65.
↑  י.ל. צונץ, הדרשות בישראל ביאליק 1974
↑  פרשת הנביאים, תרגם לעברית: יוסף יואל ריבלין, 1936 (מתוך פרויקט בן-יהודה)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר ראשון, פרק ו, פסקה ה, סעיפים 151–152.
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק טו: מה הייתה ראשיתו של אברהם?, עמ' 132–133.
↑  ספר היובלים, פרק יב, פסוקים יב–יד.
1 2   יעקב צ. מאיר, הצגת התיאטרון של פרשת "לך לך", באתר הארץ, 11 באוקטובר 2013
יובל סער

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1973 (בן 51) 
 מקום לימודים:  מכון אבני  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  עיצוב גרפי
 זרם באמנות:  פופ ארט
 
יובל סער (נולד ב-20 ביולי 1973) הוא כתב, עורך, מעצב גרפי, אוצֵר, יועץ תוכן ומרצה במוסדות ללימוד עיצוב גרפי. מייסד מגזין פורטפוליו.
ביוגרפיה

סער נולד בתל אביב. בשנים 1997–1999 למד במחלקה לעיצוב גרפי במכון אבני. בין השנים 2001–2002 למד בסמינר ללימודי אוצרות, תרבות וביקורת, בבית הספר לאומנות "קמרה אובסקורה" בתל אביב. בין השנים 2002–2006 למד היסטוריה ותאוריה של סביבה חזותית, באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל.
בשנים 1999–2002 עבד כמעצב גרפי ב"סטודיו אלדר" לעיצוב וזהות תאגידית, לאחר מכן (בשנת 2002) החל את דרכו העצמאית ופתח את הסטודיו לעיצוב גרפי "אדום אדום" ביחד עם המעצבת רייצ'ל מילר. החל מ-2004 סער כותב ביקורות במוסף הספרים של עיתון "הארץ". הוא גם כותב בנושא עיצוב ב"כלכליסט", ב"טיים אאוט", ב"מגזין את", במגזין "אטמוספירה" ועוד.
בשנת 2005, פתח בלוג אישי בשם "פורטפוליו" העוסק בתחום העיצוב באתר "רשימות" שהתפתח ב-2010 למגזין פורטפוליו לעיצוב ואומנות.
בשנת 2013 פנה לעסוק בתחום האוצרות. שנה לאחר מכן, יזם את "שבוע האיור" בעיר תל אביב, ומאז מכהן כמנהל אמנותי והאוצר הראשי שלו.
ביוגרפיה > מרצה באקדמיה

בין השנים 2005–2009 לימד בבית הספר לפרסום "עבודי קריאייטיב" קורסים במגמות ארט־דיירקשן וקופירייטינג.
משנת 2009 מלמד בתוכנית לתואר שני בעיצוב תעשייתי בבצלאל קורסים בנושא עיצוב עכשווי, יזמות תרבותית בעיצוב.
בין השנים 2012–2014 לימד בתוכנית לתואר שני בעיצוב משולב במכון הטכנולוגי חולון (HIT) ובפקולטה לעיצוב קורסים בנושא עיצוב עכשווי.
בין השנים 2015–2019 כיהן כראש "מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל", בנוסף מרצה במחלקה לתקשורת חזותית ובתוכנית לאוצרות בעיצוב של שנקר.
ביוגרפיה > שבוע האיור

בשנת 2014 יזם את "שבוע האיור" הראשון, העוסק בתחום האמנות והתקשורת החזותית במסגרת אירועי "אוהבים אמנות עושים איור" של המחלקה לאמנויות בעיריית תל אביב. שבוע האיור מתקיים בכל שנה בחודשים משתנים והוא פתוח לקהל ללא תמורה. מאז סער מכהן כאוצר הראשי והמנהל האמנותי של שבוע האיור.
סער מתגורר בתל אביב עם בן זוגו.
התערוכות שאצר

| --- | --- |
שנה: התערוכה
2013: "100 ספרים. 200 עטיפות", טרמינל עיצוב, בת ים
2013: "אונליין אופליין", גלריית המשכן "בית מאירוב", חולון
2014: 20 שנה למרכז הבינתחומי הרצליה, המרכז הבינתחומי, תערוכת קבע
2014: "משחקים במוזיאון העיצוב", מוזיאון העיצוב חולון (שימש כאוצר אורח)
2014: "אומת האיור", בית האמנים, תל אביב
2014: "הגרסה המאוירת", מוזיאון ארץ־ישראל, תל אביב
2014: "ReCover", משכנות שאננים בירושלים ובית אריאלה בתל אביב
2014: "מוזיאון לעיצוב בבית האמנים", בית האמנים, תל אביב
2014: "זה מה שנשאר" - התחלה חדשה, זכרונות ישנים, נווה שכטר, תל אביב
2015: "Oops" - מה קורה כשהטכנולוגיה נכשלת, בית הנסן, ירושלים
2015: "שבור שלם" - על תיקון וזהות בגבולות פרוצים, נווה שכטר, תל אביב
2015: "בית החולם", 40 שנה לבית בן-גוריון, בית בן-גוריון, תל אביב
2015: "החיים עצמם", בית האמנים, תל אביב
2015: "Colonial Beauty", גלריה פריסקופ, תל אביב
2016: "ירושלים מריעה למעצבים", וילה שרובר, שבוע העיצוב ירושלים
2016: "בחזרה לעתיד, גלריה לורבר, שנקר
2016: "רגע אחד", עטיפות הספרים הטובות של 2015, עיריית תל אביב
2016: "מיטב המוזיקה", גלריה גבירול, תל אביב
2016: "ספרי הילדים של בוגרי 2016", סטודיו שרית שני חי, תל אביב
2016: "שם תואר", מרכז אדמונד דה רוטשילד של קרן רוטשילד קיסריה, תל אביב
2016: "צחור המטפחת", מוזיאון ארץ־ישראל, תל אביב
2017: "נאמן למקור" - 75 שנה לירום ורדימון, גלריה לורבר, שנקר
2017: "אי•זיקה" - 20 שנה למותו של איזיקה גאון, בית הנסן, שבוע העיצוב ירושלים
2017: "רגע אחד", עטיפות הספרים הטובות של 2016, עיריית תל אביב
2017: "יוצאים לאור", גלריית החוצות, יפו העתיקה
2017: "הפורמט הוא המסר", אברהם הוסטל, תל אביב
2017: "חילוף חומרים", המוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים
2018: "יום שישי הגדול", בית בן-גוריון, תל אביב
2018: "לחן עממי", בית האמנים, תל אביב
הערות שוליים

↑  חדשות 2, ‏כך בחרנו את 40 האדריכלים והמעצבים שאתם חייבים להכיר, באתר ‏מאקו‏, 11 באפריל 2018
↑  חגית פלג-רותם, ‏איורים ומחשבות, באתר גלובס, 15 במאי 2014
↑   נירית אנדרמן, מתכוננים לשבוע האיור הראשון בישראל, באתר הארץ, 19 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574675805171
מיכל פיטובסקי

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1984 (בת 40) פרובידנס, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת פרדס (2013)  פרס דבורה עומר (2020) 
 
מיכל פיטובסקי (נולדה ב-4 באוגוסט 1984) היא סופרת ישראלית, זוכת מלגת פרדס מטעם הספרייה הלאומית וכלת פרס ע"ש דבורה עומר של משרד התרבות.
ביוגרפיה

מיכל פיטובסקי נולדה בפרובידנס, רוד איילנד, ארצות הברית, וגדלה בירושלים. אביה היה איתמר פיטובסקי, פרופסור לפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית בירושלים. החל מגיל 19 החלה לתקלט תחת שם הבמה "אלטרנטיב צ'יק", מעל במות שונות בירושלים. היא תקלטה רוק אלטרנטיבי, אייטיז ואלקטרו, משלוח יד שבו עסקה במשך תשע שנים.
פיטובסקי היא בעלת תואר ראשון בספרות כללית והשוואתית ובתולדות האמנות, מן האוניברסיטה העברית בירושלים.
בנוסף לספריה, לסיפורים ולמסות שפרסמה בכתבי עת שונים, פרסמה פיטובסקי גם ביקורות וסקירות על ספרים, מוזיקה וטלוויזיה בוואלה! תרבות.
פיטובסקי מנחה ומלווה כותבים במסגרת "סדנאות הבית", בית הספר לכתיבה של אשכול נבו ואורית גידלי.
ספריה

הספר הראשון שלה, אספלט, הוא רומן שיצא לאור בשנת 2012. הספר זכה במלגת פרדס. ספרה השני, הקומונה, ראה אור בשנת 2017, והוא פרויקט משותף של אוגנדה והאדסטארט, הרומן מתאר חבורה של צעירים אידיאליסטים, נמרצים וסוערים החיים בקומונה ומבקשים להפר את האיזון החברתי באמצעות רעיון מהפכני: להביא כמה שיותר ילדים שמאלנים לעולם. בשנת 2019 יצא ספרה השלישי, דברים שקורים בשומקום, המיועד לבני נוער ומספר את סיפורה של נטלי, נערה אשר אחיה נחטפו על ידי אביה. "דברים שקורים בשומקום" נכלל במצעד הספרים של משרד החינוך בשנת תש"פ, וזכה בפרס ע"ש דבורה עומר של משרד התרבות. פיטובסקי מרצה על אודותיו במסגרת הרפרטואר של "סל תרבות ארצי" בבתי ספר ברחבי הארץ.
פיטובסקי פרסמה בכתבי העת "הכיוון מזרח" ו"אלכסון".
ספריה > רשימת ספריה

אספלט, הוצאת כתר, 2012.
הקומונה, אוגנדה, 2017.
דברים שקורים בשומקום, הוצאת טל מאי וידיעות אחרונות, 2019.
ספריה > פרסומים נוספים

"הטוקבקיסט": סיפור קצר שפורסם במגזין אלכסון
"מיומנה של ספרנית": מסה במגזין "המוסך"
"איך להיות וואנבי": מסה במגזין "הרמה"
"האמן VS יחסי הציבור": מסה במגזין הרמה
הערות שוליים

↑  מיכל פיטובסקי‏, "התשוקה שלי היא מוזיקה ישנה מהסיקסטיז": ריאיון עם המוזיקאי מורגן דלט, באתר וואלה, 10 במאי 2017
↑  מיכל פיטובסקי‏, חלומות בהקיץ: ההופעה החדשה של רדיוהד היא חוויה עצומה, עדינה ומטלטלת, באתר וואלה, 19 בספטמבר 2016
↑  סדנאות הבית - הכותבים, ‏נלקח ב-30 באוקטובר 2022
↑  בוגרי מחזור א' של תוכנית "פרדס" באתר הספרייה הלאומית
↑  הדסטארט, "הקומונה", באתר Headstart
↑   דוד רפ, "דברים שקורים בשומקום": ספר אמיץ על נערה יוטיוברית ויחסיה עם הוריה, באתר הארץ, 21 במאי 2019
↑  וואלה! תרבות‏, השמאל עושה ילדים מתוך אידאולוגיה בספר החדש "הקומונה". קראו את הפרק הראשון, באתר וואלה, 13 ביוני 2017
↑  מיכל פיטובסקי, ‏הטוקבקיסט, באתר "אלכסון", 30 באפריל 2015
↑  מסה | מיומנה של ספרנית, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏4 בספטמבר 2018
↑  איך להיות וואנבי?, באתר מגזין הרמה, ‏נלקח ב-30 באוקטובר 2022
↑  האמן vs. יחסי הציבור, באתר מגזין הרמה, ‏נלקח ב-30 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289411805171  BnF: cb16709497p (data)  ISNI: 0000 0003 7616 1372  LCCN: no2012134000  VIAF: 253105350   WorldCat (עם VIAF): 253105350
רובי שראן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) לואר איסט סייד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ראובן (רובי) שרָאן (באנגלית: Rubin Schron; נולד ב-1939) הוא איש עסקים, משקיע נדל"ן ניו יורקי, יהודי-אמריקאי. מייסד קבוצת "Cammeby’s International Group".
ביוגרפיה

שראן נולד וגדל בלואר איסט סייד של מנהטן, בן למשפחה יהודית אורתודוקסית. משפחתו נכנסה לעסקי הנדל"ן כשהשקיעה את כספי הפיצויים שקיבלה אחרי מות אחיו במלחמת העולם השנייה כדי לממן רכישת בית דירות קטן.
שראן המשיך לפתח את העסק המשפחתי ברכישת מספר בניינים בברונקס. בשנת 1967, הקים את חברת השקעות הנדל"ן "Cammeby’s International Group". העסק גדל בהתמדה וב-2007 ניהלה הקבוצה רכוש בשווי למעלה ממיליארד דולר. שראן שותף עם אברהם פרוכטהנדלר נשיא FBE Limited ברוב עסקאות הנדל"ן הגדולות שלו.
בין עסקאות הנדל"ן המשמעותיות שביצע שראן בעשורים האחרונים:
בשנת 1998, רכש עם שותפו סטיב ויטקוף את בניין וולוורת' במחיר 137.5 מיליון דולר.
בשנת 2003 רכש 6,000 יחידות דיור במתחמי הדיור להשכרה של פרד טראמפ.
בשנת 2007, מכר 4,000 דירות לתוכנית מיטשל-לאמה לדיור בר-השגה בניו יורק תמורת 940 מיליון דולר.
בשנת 2013, התמודד ללא הצלחה על רכישת האמפייר סטייט בילדינג.
באותה שנה רכש מגדל דירות ובו 521 יחידות דיור מחברת הנדל"ן "The Related Companies" תמורת 250 מיליון דולר.
בעבר חבר לקבוצת ברונפמן לרכישת גרעין השליטה בבנק דיסקונט לישראל אך בהמשך דיללה הקבוצה את החזקותיה בבנק.
לפי בלומברג מוערך הונו של שראן, נכון ל-2014, בכ-1.4 מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  כתבה באתר בלומברג.
טבעת

ערך זה עוסק בתכשיט. אם התכוונתם לפירושים אחרים למילה טבעת, ראו .
טבעת יהלום.
אישה עונדת טבעות
כף יד עם חמש טבעות שונות
טבעת היא תכשיט הנענד סביב האצבע של כף היד או של כף הרגל.
הטבעות נענדות הן על ידי גברים והן על ידי נשים. טבעות עשויות ממתכת (בעיקר זהב, כסף ופלטינה), פלסטיק, עץ, עצם, זכוכית וחומרים נוספים. טבעות מעוטרות לעיתים באבנים יקרות או יהלומים.
בתרבות המערבית משמשת טבעת כדי לסמל נישואין או אירוסין.
סוגי טבעות

| טבעת | שימוש |
| --- | --- |
טבעת בישוף: טבעת הנענדת על ידי בישוף בכנסייה הקתולית, פרוטסטנטית ואנגליקנית.
טבעת אירוסין: טבעת הנענדת על ידי אישה לסמל אירוסין.
טבעת נישואין: טבעת הנענדת על ידי אישה או גבר בטקס הנישואין ולאחר הטקס על מנת לסמל את הנישואין.
טבעת אליפות: טבעת הנענדת על ידי חברי קבוצת ספורט לסמל את ניצחון הקבוצה.
טבעת לאצבע כף הרגל: טבעת שנהוג לענוד על אצבעות כפות הרגליים.
טבעת קאלאדך: טבעת הנענדת באירלנד לסמל חברות.
טבעת מחזור: טבעת הנענדת, בעיקר בארצות הברית, לסמל שנתון של לימוד במוסד אקדמי.
טבעת מצב רוח: טבעת המשנה צבעה כתלות בטמפרטורת הגוף של האדם.
טבעת חותם: טבעת המכילה חותם או סמל של נושא הטבעת או של תפקיד נושא הטבעת לצורך חתימה על מסמכים.
טבעת ריבון: טבעת הנענדת על יד ריבון במדינה (מלך או מלכה) ומסמלת את ריבונותו
טבעת תפילה: טבעת המשמשת לצורכי תפילה.
מידת טבעת

ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) מגדיר את מידת הטבעת לפי הקוטר הפנימי שלה, הנמדד במילימטרים. המידה מצוינת באופנים שונים ברחבי העולם:
בישראל יש שתי שיטות נפוצות למידות של טבעות:
מיספור נומינלי שנע בין 1- 36.
ציון מידת הטבעת לפי ההיקף הפנימי שלה במילימטרים: מכפלת קוטר הטבעת בגודל פאי (3.14 בקירוב).
בארצות הברית וקנדה משתמשים גם כן בשיטה נומיטרית למדידת טבעת: המידות נעות בין 0 ל-16 ומחולקות לרבעים וחצאים. בבריטניה ואירלנד משתמשים באותיות A-Z למידת הטבעת, עם חלוקה לחצאים. בספרד, איטליה ושווייץ נהוג לציין את מידות הטבעות לפי הנוסחה הבאה: הקוטר הפנימי של הטבעת פחות 40 מ"מ. המידות של טבעות ברוסיה מצוינות לפי הקוטר הפנימי שלהן.
| טבלת מידות> קוטר פנימי (מ"מ) | טבלת מידות> היקף פנימי (מ"מ) | טבלת מידות> מידה אמריקאית | טבלת מידות> מידה אנגלית | טבלת מידות> מידה איטלקית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11.63 | 36.5 | 0 |  |  |
| 11.84 | 37.2 | 1/4 |  |  |
| 12.04 | 37.8 | 1/2 | A |  |
| 12.24 | 38.5 | 3/4 | A 1/2 |  |
| 12.45 | 39.1 | 1 | B |  |
| 12.65 | 39.7 | 1/4 1 | B 1/2 |  |
| 12.85 | 40.4 | 1/2 1 | C | ‏0.50 |
| 13.06 | 41 | 3/4 1 | C 1/2 | ‏1 |
| 13.26 | 41.7 | 2 | D | ‏1.75 |
| 13.46 | 42.3 | 1/4 2 | D 1/2 | ‏2.25 |
| 13.67 | 42.9 | 1/2 2 | E | ‏3 |
| 13.87 | 43.6 | 3/4 2 | E 1/2 | ‏3.5 |
| 14.07 | 44.2 | 3 | F | ‏4.25 |
| 14.27 | 44.8 | 1/4 3 | F 1/2 | ‏4.75 |
| 14.48 | 45.5 | 1/2 3 | G | ‏5.5 |
| 14.68 | 46.1 | 3/4 3 | G 1/2 | ‏6 |
| 14.88 | 46.8 | 4 | H | ‏6.75 |
| 15.09 | 47.04 | 1/4 4 | H 1/2 | ‏7.5 |
| 15.29 | 48 | 1/2 4 | I | ‏8 |
| 15.49 | 48.7 | 3/4 4 | J | ‏8.75 |
| 15.7 | 49.3 | 5 | J 1/2 | ‏9.25 |
| 15.9 | 50 | 1/4 5 | K | ‏10 |
| 16.1 | 50.6 | 1/2 5 | K 1/2 | ‏10.5 |
| 16.31 | 51.2 | 3/4 5 | L | ‏11.25 |
| 16.51 | 51.9 | 6 | L 1/2 | ‏11.75 |
| 16.71 | 52.5 | 1/4 6 | M | ‏12.5 |
| 16.92 | 53.1 | 1/2 6 | M 1/2 | ‏13.25 |
| 17.12 | 53.8 | 3/4 6 | N | ‏13.75 |
| 17.32 | 54.4 | 7 | N 1/2 | ‏14.5 |
| 17.53 | 55.1 | 1/4 7 | O | ‏15 |
| 17.73 | 55.7 | 1/2 7 | O 1/2 | ‏15.75 |
| 17.93 | 56.3 | 3/4 7 | P | ‏16.25 |
| 18.14 | 57 | 8 | P 1/2 | ‏17 |
| 18.34 | 57.6 | 1/4 8 | Q | ‏17.5 |
| 18.54 | 58.3 | 1/2 8 | Q 1/2 | ‏17 |
| 18.75 | 58.9 | 3/4 8 | R | ‏ |
| 18.95 | 59.5 | 9 | R 1/2 | ‏18 |
| 19.15 | 60.2 | 1/4 9 | S |  |
| 19.35 | 60.8 | 1/2 9 | S 1/2 | ‏19 |
| 19.56 | 61.4 | 3/4 9 | T |  |
| 19.76 | 62.1 | 10 | T 1/2 | ‏20 |
| 19.96 | 62.7 | 1/4 10 | U | ‏21 |
| 20.17 | 63.4 | 1/2 10 | U 1/2 | ‏22 |
| 20.37 | 64 | 3/4 10 | V |  |
| 20.57 | 64.6 | 11 | V 1/2 | ‏23 |
| 20.78 | 65.3 | 1/4 11 | W |  |
| 20.98 | 65.9 | 1/2 11 | W 1/2 | ‏24 |
| 21.18 | 66.6 | 3/4 11 | X |  |
| 21.39 | 67.2 | 12 | X 1/2 | ‏25 |
| 21.59 | 67.8 | 1/4 12 | Y |  |
| 21.79 | 68.5 | 1/2 12 | Z | ‏26 |
| 22 | 69.1 | 3/4 12 | Z 1/2 |  |
גו אהד איגלס

גו אהד איגלס (באנגלית: Go Ahead Eagles) היא קבוצת כדורגל מהעיר דבנטר שבמחוז אוברייסל שבמזרח הולנד. המועדון, שהוקם כבר בשנת 1902 זכה בארבע אליפויות לאורך השנים, כאשר הראשונה בשנת 1917 והאחרונה בשנת 1933. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה מאז הוא הגעה לגמר הגביע ההולנדי בעונת 1965, אז הפסידה במשחק הגמר לקבוצת פיינורד.
היסטוריה

בעונת 1965/1966 שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת סלטיק מסקוטלנד. בעונת 1966/1967 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז שיחקה בבית המוקדם מול קבוצות סיון משווייץ, פוג'ה מאיטליה וטילור מבלגיה, הקבוצה סיימה במקום הראשון באותו הבית עם מאזן נאה של שישה ניצחונות אך הפסידה בשלב רבע הגמר לקבוצת אינטר ברטיסלאבה מצ'כוסלובקיה.
בגביע האינטרטוטו בעונת 1967 שיחקה הקבוצה בשלב הבתים מול קבוצות רואן מצרפת, לירסה מבלגיה וגרנשן משווייץ אך סיימה אחרונה בבית. באותו המפעל שיחקה הקבוצה גם בעונת 1969, אז שיחקה מול קבוצות לוגאנו משווייץ, אוסטר משוודיה וזומביירקי ביטום מפולין אך היא סיימה שלישית בבית זה.
במאי 2021 הקבוצה חזרה לליגת העל ההולנדית לאחר 4 עונות בליגת משנה.
סגל הקבוצה

נכון ל-13 בספטמבר 2024
שחקנים מפורסמים

מולדובה סרגיי קלשצ'נקו
הולנד האנק טן קאטה
הולנד פול בוסבלט
ניגריה פטר רופיי
הולנד האנטילים ההולנדיים אורלנדו סמיקס
מרוקו הולנד סעיד בחאתי
הולנד מארק אוברמארס
הולנד גליינור פלט
תארים

אלופת הולנד: 4 (1917, 1922, 1930, 1933)
סגנית מחזיקת הגביע ההולנדי: 1 (1965)
הערות שוליים

↑  Eerste Selectie - Spelers, Go Ahead Eagles (ב־)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוק איסור החרם על ישראל

חוק איסור החרם על ישראל (IABA) הוא הצעת חוק, שהוצעה בארצות הברית כחלק מחקיקות נגד BDS(אנ') וכוללת גם תיקון לחוק מינהל הייצוא משנת 1979(אנ'). ההצעה נועדה לאפשר למדינות בארצות הברית לחוקק חוקים המחייבים את הספקים לחתום על התחייבות שלא להחרים כל סחורה מישראל.
מציעי החוק מקווים לבלום את צמיחת ארגון ה-BDS, שהם רואים אותו כאנטישמי, בכך שהם מקשים על ההשתתפות בחרם על ישראל. נכון לשנת 2020, 32 מחוקקים אמריקאים כבר העבירו הצעות חוק דומות לבית המחוקקים. מבקרי החוק ותומכי ה-BDS טוענים שהוא אינו חוקתי מפני שהשתתפות בחרם ממניעים פוליטיים היא צורה של חופש הביטוי המוגן על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית וכי חוקים אנטי-BDS הם סוג של לוחמה משפטית.
חוק איסור החרם על ישראל הוצע על ידי הסנאטורים בן קרדין ורוב פורטמן. הוא הוצג בפני הקונגרס ה-115 של ארצות הברית בשנת 2018. היו לו 58 נותני חסות בסנאט של ארצות הברית, ו-292 בבית הנבחרים (216 רפובליקנים ו-76 דמוקרטים).
הצעת החוק נקברה בקונגרס. עם זאת, קיימת התנגדות עזה לארגון BDS בפוליטיקה האמריקאית והדיון על החוק צפוי להתעורר מחדש בעתיד. במושב ה-115 של הקונגרס היו לו 58 נותני חסות בסנאט (42 רפובליקנים, 15 דמוקרטים ו-1 עצמאי).
היסטוריה

הצעת החוק לאיסור החרם על ישראל הוצגה בהצעות חוק זהות לבית הנבחרים של ארצות הברית ולסנאט ב-23 במרץ 2017 על ידי הנציג הרפובליקני פיטר רוסקאם והסנאטור הדמוקרטי בן קרדין.
מטרת הצעת החוק הייתה לתקן את חוק מינהל הייצוא משנת 1979(אנ') ואת חוק בנק היבוא ייצוא משנת 1945(אנ') כדי למנוע מאזרחי ארצות הברית לתמוך בחרם נגד ישראל או נגד ההתנחלויות לבדם. על הפרות החוק יהיה עונש מינימלי של 250,000 דולר ועונש פלילי מרבי של מיליון דולר ו-20 שנות מאסר.
הצעת החוק ציטטה את החלטת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם ממרץ 2016 שקראה ליצור מאגר מידע על חברות הפועלות בהתנחלויות כדוגמה לחרם המותר כביכול בחוק. מי שיבחר שלא לקנות מחברות הרשומות במאגר עלול להסתכן בעונשים או אפילו בכלא.
ועדת החוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית העבירה גרסה מתוקנת של הצעת החוק ב-28 ביוני 2018. ב-3 במרץ 2018 פרסמה קרדין גרסה מתוקנת בסנאט. הצעת החוק המתוקנת הסירה את עונש המאסר, אך הפרה של החוק עלולה גם לפי ההצעה המתוקנת להוביל לקנסות של עד מיליון דולר.
בסוף 2018 נעשו ניסיונות משני צידי הקונגרס להכניס את הצעת החוק להצעת החוק להפקעות(אנ'). על הניסיונות נמתחה ביקורת על ידי הסנאטורים ברני סנדרס ודיאן פיינסטיין.
הסנטורית קירסטן ג'יליברנד, שתחילה תמכה בהצעת החוק, משכה את תמיכתה בשנת 2017, בנימוק של פגיעה בחופש הביטוי. למרות הסרת התמיכה בחוק היא עדיין מתנגדת לתנועת ה-BDS. קבוצת הלובי הפרו-ישראלית איפא"ק מתחה ביקורת על השינוי בעמדתה.
התומכים והמתנגדים לחוק

הסנטור מרקו רוביו התומך בהצעת החוק טען כי הוא אינו סותר את עיקרון חופש הביטוי מפני ש"חברות חופשיות להחרים את ישראל, אולם יש להתיר לממשלות מקומיות ופדרליות לסיים חוזים עם חברות שעושות זאת". יוג'ין קונטורוביץ' שעזר למדינות בארצות הברית לנסח חוקים נגד BDS טען גם הוא כי אלה שרוצים להחרים את ישראל אינם צריכים ליהנות מחוזים ממשלתיים מכספי משלם המיסים האמריקני.
איפא"ק תומכת בחוק ובחקיקה דומה. עם זאת, ארגוני זכויות אזרח כמו ACLU מתנגדים לחקיקה כזאת.
חוק ה-BDS

בשנת 2019 הציג הסנטור מרקו רוביו, שתומך בחוק איסור החרם על ישראל, את החוק למאבק ב-BDS(אנ'). נותני החסות לחוק היו הסנטורים קורי גרדנר, מיץ' מקונל ורוי בלאנט. הצעת החוק נועדה לאפשר למדינות בארצות הברית להעביר חקיקה נגד חרם באישור פדרלי. ב-5 בפברואר 2019 העביר הסנאט את הצעת החוק יחד עם הצעות חוק מדיניות אחרות הנוגעות למזרח התיכון.
ראו גם

BDS
חרם על ישראל
חרם על ההתנחלויות
חקיקה נגד חרם (ארצות הברית)
החוק למאבק ב-BDS - חוק אמריקאי
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם – חוק ישראלי
הערות שוליים

↑  "War by Other Means". FDD. 20 ינו' 2020. נבדק ב-14 אוג' 2020. The 115th Congress considered, but did not pass, two major anti-BDS bills. The Israel Anti-Boycott Act (IABA) sought to extend existing anti-boycott provisions in U.S. law to cover explicitly boycotts initiated by international governmental organizations, such as the United Nations. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cardin, Benjamin L. (23 במרץ 2017). "Cosponsors - S.720 - 115th Congress (2017-2018): Israel Anti-Boycott Act". www.congress.gov. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Cardin, Benjamin L. (23 במרץ 2017). "Cosponsors - S.720 - 115th Congress (2017-2018): Israel Anti-Boycott Act". www.congress.gov. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel Anti-Boycott Act (2017 - S. 720)". GovTrack.us (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Goodies for Israel Bills Continue to Move Forward".
↑  Cardin, Benjamin L. (23 במרץ 2017). "S.720 - 115th Congress (2017-2018): Israel Anti-Boycott Act". www.congress.gov. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How the Israel Anti-Boycott Act Threatens First Amendment Rights". American Civil Liberties Union. 26 יולי 2017. נבדק ב-19 אוג' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Congress Is Trying to Use the Spending Bill to Criminalize Boycotts of Israel and Other Countries". American Civil Liberties Union (באנגלית).
↑  "Sanders, Feinstein Oppose Inclusion of Israel Anti-Boycott Act in Appropriations Bill". Sen. Bernie Sanders. 19 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Has Gillibrand's position on Israel changed?". @politifact (באנגלית).
↑  Kontorovich, Eugene (27 ביולי 2017). "Opinion | Israel anti-boycott bill does not violate free speech". The Washington Post (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Israel Anti-Boycott Act (S.720)". www.aipac.org. AIPAC - The American Israel Public Affairs Committee. באוקטובר 2018. נבדק ב-6 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rubio, Marco (17 בינואר 2017). "S.170 - 115th Congress (2017-2018): Combating BDS Act of 2017". www.Congress.gov. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ארה"ב: מדינות משתמשות בחוקים נגד חרם כדי להעניש עסקים אחראיים, באתר Human Rights Watch, ‏2019-04-23
ילדותו השנייה של אובליקס

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  אלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 מקום התרחשות:  אטלנטיס 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1996 (הגרסה הצרפתית) 1996 (הגרסה האנגלית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  הורד והתער
 הספר הבא:  אסטריקס ולה-טרוויאטה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002626082
 
ילדותו השנייה של אובליקס (בצרפתית: La Galère d'Obélix) הוא הספר ה-30 בסדרת ספרי הקומיקס אסטריקס אשר פורסם במקור בשנת 1996. הספר נכתב ואויר על ידי אלבר אודרזו. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן".
דמויות ייחודיות לספר

ספרטקיס - ראש חבורת המורדים שמוצאו יווני. מבוסס על ספרטקוס באופיו ועל קירק דאגלס במראהו.
המורד ההיספני - מורד גבוה ורזה שמוצאו מהיספניה (ספרד של היום). אוהב לקרוא לאנשים "גבר גבר".
המורד הבלגי - מורד עב בשר ובעל שיער בלונדיני. מוצאו מבלגיה.
המורד הבריטי - מורד בעל בלורית ג'ינג'ית ושפם שמוצאו מבריטניה. מרבה להגיד "ווי-נייס". ככל הנראה הוא בעל קשרים עם בן דודו הבריטי של אסטריקס, אסטראקס.
המורד האפריקאי - מורד שחור עור שלובש תחתוני נמר. בסוף כל משפט שלו הוא אומר "ב'נת?".
המורד הגרמני - מורד קירח בעל שפם ג'ינג'י שמוצאו מגרמניה. אומר "פ" במקום "ב".
המורד הלוסיטני - מורד נמוך קומה שמוצאו מלוסיטניה (פורטוגל של היום).
פוחד-לטוס - מפקד רומאי תאב בצע. חוטפו של אובליקס.
לאממשדוס - הכהן של אטלנטיס, יודע את סוד נעורי הנצח.
ראו גם

אסטריקס
אלברט אודרזו