ספנים ערבים
היסטוריה

בשנת 1927 עיצב ישראל פלדי תלבושות ותפאורה עבור הפקתו השנייה של תיאטרון "האהל". היה זה מחזה בן ארבעת המערכות בשם "דייגים", עיבוד של משה הלוי למחזה "אובדן התקווה" (בהולנדית: Op Hoop van Zegen) מאת המחזאי ההולנדי הרמן הרמאנס (Hermann Heyermans). במחזה זה נטרפת ספינה בשל ההזנחה של בעל הספינה הציני והנצלן.
תצלום מתוך פרולוג ההצגה, שבכורתה הייתה ב-5 במרץ, מציג משטח אלכסוני, המשמש כמעין סירה עבור השחקנים, המושכים את הרשתות תוך כדי שירה. בביקורתו אודות תפאורת ההצגה כותב יצחק כץ כי "פלדי מתאים את העיקרון הקוביסטי בלי הצמצום [לא ברור]. [...] הוא שובר בזהירות את הפרספקטיבה שלשת הממדים על הבימה, וחוץ משהו מסיר על ידי כך מן המחזה את הסימטריה הנגלית והמעייפת שלה, הוא יוצר מרחב גדול יותר למילוי תפקיד המשחק". גם אביגדור המאירי שיבח את העיצוב וכתב כי "הדקורציה של פלדי אינה נופלת במעלה ממדרגות ההצגה כולה. חוץ ממעלתה היסודית, שכשרון ויכולת יצירה מלוא-אונים ספונים בה. ואולם גם בה אתה מוצא את החסרון ההוא: בצד הקונסטרוקציה המובהקת שלה רואה אתה פתאום חלקים מצוירים במקום בנויים ועשויים".
יש להניח כי בעקבות עיסוקו בעיצוב ההצגה החל לעסוק פלדי לעסוק בתיאור הספנים הערבים בנמל יפו. יצירות אלו הצטרפו לתיאורים רבים של אנשי עמל, רבים מהם של ערבים, שהיו פופולריים בקרב אמני ארץ-ישראל בשנות ה-30-20. מלבד הממד הריאליסטי של התיאור, כמעין תיאור ז'אנר, הנחשף דרך תצלומי נמל יפו בשנות ה-20–30, קיים בבחירה גם ממד אידאי. על פי יגאל צלמונה מרבית האמנים המודרניסטים בארץ ישראל "התמכרו לאפותיאזה של הערבי כדגם של צורת-חיים ושל שורשיות. [...] [הם] ביקשו להשתלב במזרח וראו בו מקור של כוח להתחדשות לאומית וקיומית".
סדרת הציורים, המתוארכים לשנים 1927–1928, מציגה סירות משוטים ובהם דמויות גברים ערבים, המזוהים על ידי בגדיהן הססגוניים וגוון עורם הכהה. הם נוהגים בסירות מצד שמאל לימין התיאור. ברקע מתוארות ספינות אליהן הם מובילים תוצרת מקומית הארוזה בחביות או חבילות גדולות. פלדי מדגיש את הגופניות של הדמויות, על ידי הצבתן בתנוחות סיבוביות או אלכסוניות, כשהן נשענות על מוטות משוטים גדולים.
במאמרה אודות שנות ה-20 בציור הארץ-ישראלי, טענה גילה בלס כי מכנה משותף לאמנים בני התקופה הוא "ניסיון לטפל במציאות (הווי, נוף, דיוקנאות, טבי דומם), תוך הבלטת האמצעים הצורניים והטכניים, כגון שימוש חופשי בצבע, עיוות מסוים של הדמויות או בנייה גאומטרית כל שהיא של הצורות". ואכן, בראיון מאוחר תיאר פלדי את ענינו בתיאור "דייגים, פועלי בניין ודומים" שבעזרתם ניסה "לכבוש את הנוף, 'להתלבש' על דמויות ונופי הארץ. אבל יחד עם זה משך אותי הזרם האקספרסיוניסטי בתור טכניקה, שנתנה ביטוי יותר למה שאני מרגיש, מאשר אני רואה - לאופטי"."
אחת מגרסאות הציור, כנראה הגרסה הנמצאת כיום במוזיאון תל אביב לאמנות הוצגה, תחת השם "ספנים", ב"תערוכת אמנים מודרניים" השנייה, שהתקיימה בצריף האוהל ב-1927. בביקורת בעיתון "הארץ" צוין ציור זה לטובה. בשנת 1928 הציג פלדי תערוכת יחיד באולם גן העיר בירושלים. בתערוכה הוצגו כ-50 יצירות, וייתכן כי הוצגו בה גם ציורי הספנים. יוסף זריצקי כתב על תערוכה זו כי "בתמונות אחדות כבר ראינו עצמיות המשחררת מהשפעות. בעצמיות זו נראהו גם בתור יוצר הדקורציות ל'דייגים' של 'האוהל', אלו הן הדקורציות היחידות שהולידה הארץ". באפריל של אותה שנה הציג פלדי ציור בשם "דייגים" בתערוכה השביעית של "אגודת אמנים עברית", שהתקיימה במגדל דוד.
ביוני 1929 הוצגו יצירותיהם של ראובן רובין ופלדי בתערוכת הקיץ הבינלאומית של מוזיאון ברוקלין. ייתכן כי בהקשר לכך פורסם ב"כתובים" (ל"ג, 1929) תצלום הציור ממוזיאון תל אביב תחת השם "בסירה", לצד ציור של ראובן. צ'ארלס בורוז (Carlyle Burrows), כתב ביקורת על התערוכה בעיתון ב"ניו יורק הראלד טריביון", ובה תיאור של העבודה. "'ספנים ביפו" של פלד'", כתב ברורוז, "[הוא] ציור גדול של גברים [ה]מנהלים קרב נחוש [מול] איתני הטבע (elemants) בסירת משוטים קטנה. זה הוא [תיאור] חי, כמעט מציאות מצוירת. התמונה מהווה מעיין המשך ימי לנושא של 'ספני הוולגה', [בייחוד] בקצביות הריתמית השכיחה [שבו]. התנועות של הדמויות מרמזת על כוח ועל תנועה מהירה, היוצרת תיאור ציורי יעיל ומתוכנן הייטב, אך המצויר [באופן] גס למדי". ב-5 ביולי צוטטה ביקורת זו בעיתון "דואר היום".
במחצית יולי 1929 נסע פלדי לפריז עם מבחר ציורים שלו. כנראה אחד מציורים אלו היה "דייגים בנמל יפו". תצלום ציור זה, ללא חתימה, פורסם בספרו של אליאס אליהו ניומן - "Art in Palestine" ‏(1939) תחת השם "Jaffa Boatmen" ("ספנים ביפו"}. ציור זה נרכש במכירה פומבית שנערכה ב-26 בפברואר 2023 בבית המכירות 'אלכסנדרה לנדרה' בבון, צרפת, תמורת 86,500 יורו, לאחר שמיקומו לא היה ידוע. "דייגים ביפו", היה באוסף אוסף חנה וצמח (ססיל) היימן, ונרכש מאוחר יותר על ידי יוסף חכמי עבור אוסף חברת הפניקס בשנת 1994.
הרישום של הספנים נרכש בשנת 2018 בבית המכירות מצארט בעבור 552 דולר. הוא אינו נושא תאריך, אך ניתן להעריך, על פי סגנונו, כי הוא שייך לעבודות המוקדמות בנושא זה.
בשנות ה-30 וה-50 חזר פלדי לנושא זה. עבודות מאוחרות אלו מאופיינות בגישה חופשית יותר לצורה ולהנחת הצבע, לעיתים תוך שימוש באימפסטו כבד.