stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטי ריימי

תהלוכה ססגונית בפסטיבל אינטי ריימי (2007)
מראה ממעל על השחזור ההיסטורי של הטקסים הדתיים
אינטי ריימי (בקצ'ואה: Inti Raymi; בתרגום חופשי: פסטיבל השמש) הוא פסטיבל המתקיים מדי שנה ב-24 ביוני במבצר סקסייוומאן שבעיר קוסקו. פסטיבל זה הוא החשוב מבין פסטיבלי האנדים והוא השני בגודלו באמריקה הדרומית (הראשון הוא הקרנבל הברזילאי בריו דה ז'ניירו). הפסטיבל, ששורשיו בתקופת האינקה, מביא מאות אלפי מבקרים לעיר. הוא נחוג לכבוד היום הקצר ביותר בשנה המסמן את היום הראשון של ראש השנה בלוח השנה של האינקה. היום הקצר ביותר חל אמנם ב-21 ביוני, אך לפי מסורת האינקה, השמש נשארת באותו מקום עד ה-24, ובסופו של דבר היא עולה.
החגיגות מבוססות על טקסים דתיים מימי אימפריית האינקה בהם חולקים כבוד לאל השמש "אינטי" אשר מאמינים כי העניק חיים לראשוני שבט האינקה. בתקופת האימפריה הפסטיבל נמשך תשעה ימים ונהרו אליו אנשים מרחבי האימפריה שהשתרעה על פני פרו, אקוודור, בוליביה וחלקים מצ'ילה ומארגנטינה של ימינו.
הטקס החל שלושה ימים לפני תחילת החגיגות, והמשתתפים בו עברו תקופת טיהור בה אכלו רק סוג מסוים של תירס לבן. משתתפי הטקס היו מנהיגי האינקה, האצולה ואנשי הצבא. ביום המרכזי היה על המנהיגים לעלות על במה לפני עולי הרגל ולשתות צ'יצ'ה, משקה המבוסס על תירס, לכבודו של אינטי. גברים ונשים צבעו את פניהם בצהוב ולבשו ראשי איילים שקרניהם שימשו כלי נגינה. למות שחורות נחתכו בעזרת סכין טקסית, ואיבריהן שמשו כלי לחיזוי העתיד. בסוף החגיגה מנהיג האינקה שב לארמונו בעוד הנשים השליכו עליו פרחים אדומים ונוצות בשלל צבעים.
הפעם האחרונה בה נחגג הפסטיבל תחת אימפריית האינקה הייתה בשנת 1535 שלאחריה דוכא בעקבות הכיבוש הספרדי והכנסייה הקתולית בטענה כי הוא טקס פגאני ואינו עולה בקנה אחד עם הדת הקתולית.
הגרסה המודרנית של הפסטיבל, המתארת אירועים בהיסטוריה ובמיתולוגיה של האינקה, נחגגה לראשונה בשנת 1928. האירוע כולל ריקודים ותחרויות שונות, וכן הקרבה סמלית של למה. האירוע מתחיל בהכרזתו של הקיסר במקדש השמש ומשם יוצאת תהלוכה לכיוון הכיכר בה נערך הטקס שבסיומו התהלוכה ממשיכה אל אתר העתיקות סקסאיוומאן. משתתפי התהלוכה לבושים בגלימות אדומות ונושאים דגלים בצבעי הקשת המסמלים את האימפריה, ולאחר מכן מתחילות החגיגות.
בשנת 1944 נערך שחזור היסטורי של הטקס הדתי על בסיס כתביו של אינקה גרסילאסו דה לה וגה ומאז הוא נחגג במתכונתו הנוכחית. הטקס נחשב גם כסמל להתנגדות הילידים למאות שנים של קולוניזציה ודיכוי תחת שלטון האימפריה הספרדית.
אוניית Q

אוניות Q היו אוניות סוחר שחומשו בתותחים ובכלי נשק אחרים, ונועדו לפתות צוללות לתקוף אותן, במטרה לגרום להן להתגלות ואז לתקוף אותן בכלי נשקן. הצי המלכותי הבריטי השתמש באוניות אלה במערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה ובמערכה באוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה. במלחמת העולם השנייה השתמש גם צי ארצות הברית באוניות אלה. האוניות נקראו בתחילה "אוניות שירות מיוחד" (Special Service Ships). יש הטוענים ששמן הפך ל"אוניות Q" על שם נמל הבית שלהן, קווינסטאון (Queenstown) באירלנד. הגרמנים קראו לאוניות אלו "מלכודת הצוללות" - U-Boot-Falle.
מלחמת העולם הראשונה > רקע

בשנת 1915, השנה השנייה למלחמת העולם הראשונה, עמד הצי הבריטי מול מתקפת הצוללות הגרמנית כמעט חסר אונים. אבדות אוניות הסוחר הבריטיות עלו מאוד, ולצי לא היה שום אמצעי נגד הצוללות. למעשה, האמצעי הנכון ביותר היה הגנת אוניות הסוחר בשיירות, ואולם אמצעי זה היה נתון בוויכוח עז והוכנס לשימוש רק ב-1917; בשלב זה היה הצי הבריטי בתפיסה התקפית, שמשמעותה - ניסיון לתקוף את הצוללות. ואולם, לא היה בידי הצי כל אמצעי לצורך זה. אמצעי גילוי לא היו קיימים, ולא היה נשק שיכול היה לפגוע בצוללת מתחת לפני המים - פצצות העומק טרם הומצאו. ניתן היה לפגוע בצוללת באמצעות תותח כאשר הייתה מעל למים, או לנגוח בה, ואולם לשם כך היה צורך לגרום לצוללת לעלות אל פני המים או להפתיע אותה שם. מכאן בא הצורך לפתות את הצוללת לעלות אל פני המים. מובן שהצוללת לא תעלה כאשר תגלה כלי שיט מלחמתי, אך תתפתה לעלות כאשר תגלה אוניית סוחר תמימה למראה המפליגה לבדה.
אחד הרעיונות שהועלו, בהמשך לקו מחשבה זה, היה אוניות פיתיון: אוניות סוחר שנראו תמימות, אך למעשה נשאו חימוש; המטרה הייתה לאפשר לצוללת להתקרב אל האונייה ואז לפתוח עליה באש ולהטביע אותה. כדי לפתות את הצוללת להתקרב, היה על אוניית הפיתיון להיות קטנה ובלויה, כזו שהצוללת לא תרצה להשקיע בה טורפדו יקר אלא תעדיף לצוף לידה ולנסות להטביע אותה באש תותחים. כך נולדה אוניית Q, אחד מן הסודות השמורים ביותר של המלחמה.
מלחמת העולם הראשונה > הפעלה

בנובמבר 1914 הופעלה אוניית סוחר חמושה ראשונה. האונייה סיירה במשך שלושה חודשים בנתיבי השיט, אך לא נתקלה באף צוללת, ובינואר 1915 הופסק שירותה. באביב אותה שנה הותאמו כמה ספינות דיג באורח דומה, אך גם הן לא הביאו כל תוצאות. רק בקיץ השיגו אוניות הפיתיון את מטרתן. מצפון לסקוטלנד הפליגו באופן קבוע אוניות שנשאו פחם אל בסיס הצי בסקפה פלו, מטרה מרכזית עבור הצוללות. על אחת מאוניות אלה הותקנו שני תותחים, ואל צוותה האזרחי נוספו עוד עשרה אנשי חיל הים המלכותי. בערבו של 24 ביולי 1915 פתחה הצוללת U-36 באש על האונייה. הצוות האזרחי עצר את הספינה בהוראת אנשי חיל הים ונטש אותה בבהלה מדומה; אנשי חיל הים נותרו עליה, וכאשר התקרבה הצוללת כדי להטביע את האונייה חשפו אנשי חיל הים את התותחים המוסווים ופתחו באש על הצוללת. הצוללת נפגעה וטבעה. 15 מתוך 33 אנשי צוותה ניצלו.
ההצלחה הניעה את הצי להסב אוניות נוספות למטרה זו. ההסבה נעשתה בסודיות רבה, וכדי לשמור עליה נקראו האוניות "אוניות בשירות מיוחד". אוניות מכל הסוגים הוסבו למטרה זו, החל בכלי שיט לדיג וכלה באוניות נוסעים טרנס-אטלנטיות, אך בעיקר הוסבו אוניות סוחר קטנות ונושאות פחם. אזורי הפעולה העיקריים שלהן היו במבואות הדרומיים לבריטניה, ממפרץ ביסקאיה, ובמבואות הצפוניים, החל מחופיה המערביים של אירלנד. באזורים אלו הפליגו אוניות סוחר ונושאות פחם רבות, כך שאוניות Q כאלה לא עוררו חשד.
נעשה מאמץ לשוות לאוניות מראה סתמי ואף בלוי, כדי לשכנע את מפקד הצוללת שעדיף לתקוף את האונייה מקרוב, באמצעות תותחים. החימוש שנשאו האוניות השתנה מאונייה לאונייה, תלוי בכלי הנשק שהיו זמינים, בגודל האונייה וביכולת להסוות אותם. בדרך כלל נשאו אוניות אלו צינורות טורפדו, שניים או שלושה תותחים, מקלעים וכלי נשק אחרים. הנשק הוסווה מאחורי לוחות בדופן האונייה, בתוך מבנים על סיפונה או בתוך ארגזי מטען. תותחים אף הוסוו בתוך סירות הצלה מדומות. בשלבים מאוחרים יותר הוטענו באונייה מטענים צפים, כמו שעם, שנועדו לסייע לאונייה לצוף גם אם נפגעה קשות.
הפעלת אוניות Q דרשה לא רק התאמה טכנית. כיוון שהצוללת הייתה מבצעת תצפית ממושכת על האונייה לפני ההתקפה, היה צורך שהמלחים ייראו כמלחים של אוניות סוחר – לבושים בבגדים מלוכלכים ומרושלים. כדי להגדיל את ההסוואה, שירתו על אוניות אלו גם שחורים כטבחים, דבר שהיה מקובל על אוניות סוחר אך לא באוניות הצי המלכותי. נאמר שבמקרים מסוימים התחפשו מלחים כנשים. כיוון שבדרך זו הייתה פגיעה חמורה במשמעת הנוקשה שהייתה מקובלת בצי המלכותי, נהגה באוניות אלו מאחורי הקלעים משמעת נוקשה במיוחד. גם כאשר עגנו האוניות בנמל נשמרה ההסוואה, מחשש שסוכנים של האויב צופים בנעשה. בפועל, צוותי אוניות אלה היו צוותי מתנדבים, שבחרו בפעילות זו מרצונם. פן נוסף של ההסוואה היה בשינוי מראה של האוניות. כיוון שהמראה של אותה אונייה מפליגה שוב ושוב באותו אזור בתדירות גבוהה היה מעורר חשד, שינו אוניות Q את מראיהן בין לילה, על ידי צביעה מחדש, העמדת ארובות או מבני סיפון מדומים, ושינוי המטען המדומה שעליהן.
כאשר הותקפה אוניית Q בידי צוללת, הייתה ההסוואה מגיעה לשיאה: חלק מהצוות, בגודלו של צוות אוניית סוחר רגילה, היה יורד בפאניקה מדומה לסירות ההצלה, תוך הצגת בלבול ובהלה, כל זאת כדי לבלבל ולהסיח את דעתו של צוות הצוללות. גם בסירות ההצלה היה הצוות מתמהמה ומרגיז עוד יותר את צוות הצוללת, הכול כדי להסיח את דעתם; היה בכך סיכון לא מועט, משום שמפקדי הצוללות היו עלולים לפתוח באש מקלעים כדי להשתלט על הצוות ה"נמלט".
דוגמה לאחת מן ההטבעות של אוניית Q היא פעולת 15 באוגוסט 1915.
מלחמת העולם הראשונה > חשיפת הסוד

סודן של אוניות Q נחשף ב-19 באוגוסט 1915. אוניית סוחר אמריקנית, נושאת 800 פרדים, הותקפה על ידי צוללת על פני השטח. אוניית Q שעברה בסמוך, מחופשת לאוניית סוחר אמריקנית, התקרבה כדי לסייע לאונייה המותקפת; היא עברה מאחורי האונייה האמריקנית, וכאשר התגלתה שוב לצוללת כבר לא נשאה דגל ארצות הברית אלא את נס הקרב הלבן של הצי הבריטי, ובנוסף חשפה שני תותחי 3 אינץ' (76.2 מ"מ). הצוללת המופתעת הספיקה לירות ירייה אחת בלבד; אוניית Q פתחה עליה באש והטביעה אותה. הצוות הבריטי, שכנראה הושפע מהטבעתה של אוניית סוחר אחרת באותו היום, ירה בכל המלחים הגרמניים שניצלו, והרג את כולם. חוליית מלחים בריטים נשלחה אל האונייה האמריקנית, והרגה את המלחים הגרמניים שעלו על סיפונה. מפקד האונייה הבריטית טען לאחר מכן שחשש שמא המלחים הבורחים ינסו להטביע את אוניית הסוחר האמריקנית. מלחי האונייה האמריקנית שהותקפה נתבקשו לשמור על סודיות, אך משהגיעו חזרה לארצות הברית סיפרו לעיתונות את שעבר עליהם.
הרג המלחים הגרמנים עורר סערה בגרמניה; צוותי הצוללות הגרמניות ידעו כעת על קיומן, ומאותה תקופה והלאה ירד מספר ההטבעות על ידי אוניות אלו. האדמירליות הבריטית המשיכה להכחיש את קיומן של אוניות Q כמעט עד סוף המלחמה.
מלחמת העולם הראשונה > ביצועים במלחמה

למרות הילה של רומנטיות וגבורה שנקשרה להן בדעת הקהל, לא היו אוניות Q יעילות במיוחד. הצי הבריטי הפעיל בסך הכל 180 אוניות Q במהלך המלחמה. בכ-150 היתקלויות בין אוניות אלו לצוללות, זקפו לזכותן אוניות Q בסך הכול 14 צוללות (שהוטבעו על ידי עשר אוניות - שבע הטביעו אחת כל אחת, שתיים הטביעו שתי צוללות כל אחת, ואחת הטביעה שלוש צוללות), מתוך 178 שהוטבעו במלחמה - מעט פחות מ-8%, לא נתון מרשים במיוחד. 60 צוללות נוספות ניזוקו בתקריות אלו. 27 אוניות Q הוטבעו על ידי צוללות. יש הטוענים, שמעבר להצלחתן המועטה יחסית של האוניות, הן רק תרמו לעלייה באכזריותם של מפקדי הצוללות, שחששו לעלות על פני המים ותקפו יותר ויותר ללא אזהרה.
מלחמת העולם השנייה > אוניות בריטיות

עם תחילת מלחמת העולם השנייה, בספטמבר ואוקטובר 1939, הכניסה האדמירליות הבריטית לשירות תשע אוניות Q. הן נועדו לפעולה בצפון האוקיינוס האטלנטי. ואולם, האוניות לא רשמו כל הצלחה; שתיים מתוכן הוטבעו בסוף יוני 1940 מבלי שהצליחו לפגוע באף צוללת, ואילו האחרות הוצאו משירות במרץ 1941 ללא כל הצלחה מבצעית. אונייה עשירית, שהייתה חמושה בארבעה תותחי 4 אינץ' (101 מ"מ), שני מטוסי ים, ספינת טורפדו ורשתות נגד טורפדו, הופעלה החל מספטמבר 1940, ואוישה על ידי צוות צרפתי. אונייה זו הוטבעה ב-30 בדצמבר 1942 באוקיינוס האטלנטי, בשיאה של המערכה.
מלחמת העולם השנייה > אוניות של צי ארצות הברית

עם תחילת מתקפת הצוללות הגרמניות על החוף המזרחי של ארצות הברית, בתחילת 1942, עמד הצי האמריקני בפני מצב קשה. ארצות הברית לא הייתה מוכנה כלל למתקפה, והאבדות הגיעו לשיאים עצומים. אחד האמצעים שנקט הצי כנגד המתקפה היה השקת אוניות Q, במבצע שנקרא "פרויקט LQ". חמש אוניות נרכשו והוסבו בסודיות רבה למטרה זו, אך גם הן לא הצליחו להביא לתוצאות; אחת הוטבעה כבר בסיור הראשון, והאחרות הוצאו מן השירות ב-1943, ללא הצלחה. צי ארצות הברית הפעיל אוניות Q גם באוקיינוס השקט, גם כאן בלא שרשמו הצלחה (אם כי אונייה אחת "הצליחה" לגרום נזק לשתי צוללות אמריקניות).
אוניית Q של צי ארצות הברית. הפנלים שמאחורי העוגן מסתירים מאחוריהם תותחים
אוריאל דן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במאי 1922 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  19 באוקטובר 1991 (בגיל 69) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  Ulrich Hermann Max Dann 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, גרמנית, אנגלית 
 
אוריאל דן (1922, ברלין - 19 באוקטובר 1991, תל אביב) היה מזרחן ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. מומחה להיסטוריה של ירדן ועיראק המודרניות.
אודות

אוריאל נולד בברלין בשנת 1922. עם עליית היטלר לשלטון עלה ארצה. הוא שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר מכן למד באנגליה כיצד להיות מבשל שיכר. בשנת 1950 הצטרף לחיל המודיעין הישראלי שם היה קצין מחקר ועסק במיוחד בממלכות האשמיות, ירדן ועיראק. הוא שירת בתפקיד במשך 16 שנים. במהלך שירותו השלים תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית בהתכתבות מאוניברסיטת לונדון (סיים בשנת 1959). לאחר שהשתחרר הוא הצטרף למכון שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב (כיום מכון משה דיין). בשנת 1968 סיים תואר דוקטורט מהאוניברסיטה העברית בהנחיית פרופסור גבריאל בר. ובשנת 1972 הצטרף לסגל ההוראה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. הוא עשה דוקטורט נוסף באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1980 בנושא היסטוריה אירופאית במאה ה-18, "Hanover and Great Britian, 11740-1760". הוא לימד במשך 25 שנה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב ועמד בראש החוג במשך חמש שנים. בשנת 1990 יצא לגמלאות.
נהרג ב-19 באוקטובר 1991 מפגיעת מכונית בכביש בין האוניברסיטה לבין ביתו ברמת אביב. היה בן 69 במותו. היה נשוי ללורה ואב לבת.
בשנת 2005 פורסם ספר מאמרים לזכרו "The Hashemites in the modern Arab world: essays in honour of the late Professor Uriel Dann", בהוצאת Routledge. מאז מותו נערך לזכרו מדי שנה ערב עיון באוניברסיטת תל אביב בו מוענקת מלגה ע"ש פרופ` אוריאל ולורה דן לתלמידי מחקר.
ספריו

משטר הבעת׳ בעיראק: אושיותיו והתגבשותו, מכון שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה, 1974
אמירות עבר הירדן, 1921-1946. מכון שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה, אוניברסיטת תל אביב, 1982
King Hussein and the Challenge of Arab Radicalism: Jordan, 1955-1967, Oxford University Press US, 1991
Iraq under Qassem: a political history, 1958-1963, Praeger, 1969
Studies in the history of Transjordan, 1920-1949: the making of a state, Westview Press, 1984
אה"מ הניבאל (1854)

| --- | --- |
התקנת אה"מ "הניבאל" לשירות בצי הים השחור, דצמבר 1853
התקנת אה"מ "הניבאל" לשירות בצי הים השחור, דצמבר 1853
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית קו מדרגה שנייה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 הושקה:  31 בינואר 1854
 תקופת הפעילות:  1854 (?) – 1874
 אחריתה:  הוסבה לגווה ב-1874 נמכרה לגריטה ב-12 באפריל 1904
 מידות
 הֶדְחֶק:  3,136 טון
 תפוסה:  4,735 טון
 אורך:  217 רגל (66 מ')
 רוחב:  58 רגל (18 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  738 איש
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מנוע קיטור
 צורת הנעה:  מפרשים ומדחף
 אמצעי לחימה
 חימוש:  91 תותחים: 34 תותחי 8-אינץ' היורים פגזים (אנ') תותח 68-פאונד על מקבע סובב   56 תותחי 32-פאונד
אה"מ "הניבאל" (באנגלית: HMS Hannibal) הייתה אוניית מפרשים ומדחף של הצי המלכותי הבריטי, שהושקה ב-1854. היא תוכננה להיות אוניית קו מדרגה שנייה בעלת 90 תותחים. הזמנת האונייה אושרה ב-14 במאי 1840 והיא אמורה הייתה להיבנות במספנת הצי בווליץ'. באותה תקופה החל הצי להסב את אוניותיו להנעה החדשה במדחף, והוחלט לשנות את תוכניות האונייה ולבנותה עם מפרשים ומנוע קיטור לעזר. האונייה נבנתה במספנת הצי בדפטפורד והושקה ב-31 בינואר 1854. היא חומשה ב-91 תותחים וסווגה כאוניית קו מדרגה שנייה.
האונייה השתתפה במלחמת קרים בפיקודו של ג'ון צ'ארלס דאלרימפל היי (אנ').
היא שימשה להובלת חייליו של גריבלדי באיטליה. האונייה הגיעה לנאפולי ביולי 1860. בנובמבר פרצה מגפת אבעבועות שחורות, ובתוך עשרה ימים נדבקו במחלה 90 איש מאונייה זו ומעוד אונייה אחת לפחות. שבעה מהמתים נקברו בבית הקברות האנגלי בנאפולי (אנ').
היא הוצאה משירות פעיל בצי ב-1874 והוסבה לגווה. ב-1904 נמכרה ונגרטה.
לקריאה נוספת

Colledge, J. J.; Warlow, Ben (2006) [1969]. Ships of the Royal Navy: The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy. (Rev. ed.). London: Chatham Publishing.
הערות שוליים

↑  Giancarlo Alisio, Il Cimitero degli Inglesi. Naples, 1993.
אינטי וארה יאסי

שלט קבלת פנים בפארק יאקוזי
אינטי וארה יאסי (בספרדית: Comunidad Inti Wara Yassi, מוכר גם בראשי התיבות CIWY) הוא מוסד התנדבותי ללא כוונת רווח שעיקר מפעלו במדינת בוליביה. מטרתו העיקרית של הארגון, היא לשמש בית מחסה לבעלי חיים, במיוחד חיות בר שנפגעו בידי בני אדם. שם הארגון לקוח משלוש שפות ילידיות שונות, אשר מדוברות באזורים שונים בבוליביה: קצ'ואה, איימרה וגוארני. משמעות המילים Inti Wara Yassi, בשפות אלו היא: שמש, ירח וכוכב.
הארגון נוסד בשנת 1992 על ידי חוּאֵן קרְלוֹס אנטֵזַנַה, ומטרתו בתחילה הייתה ללמד ילדים עניים ויתומים לתמוך במשפחותיהם ולהסתדר בעתיד בכוחות עצמם. אחת מדרכי החינוך שבהן בחר כדי להשיג את מטרתו, הייתה לנסוע עם הילדים ברחבי בוליביה. באופן זה, נחשפו הילדים להרס הרב שגורם האדם לטבע בהם בירוא יערות והתעללות בבעלי חיים.
בעקבות כך, הוקם "פארק מאצ'יה" - בית המחסה הראשון לבעלי חיים בעיירה ויה טונארי, הסמוכה לעיר קוצ'במבה. בפארק שוהה צוות מקומיים ומתנדבים מגיעים לפרקי זמן שונים, בה הם דואגים לפעילותו השוטפת של הפארק וטיפול בצרכי החיות,  האכלה, ניקיון, שיפוץ כלובים ובנייתם, סלילת מסלולי הליכה חדשים ביער ושיפור אלו הקיימים. תקופת ההתנדבות המינימלית היא שבועיים.
ישנן חיות מסוגים שונים, כגון; חתולי-בר (יגואר, פומה ואוצלוט), קופים (קוף עכביש, קוף קפוצ'ין), חיות קטנות (נמייה, חוטמן וסמור) ועשרות מיני ציפורים וזוחלים. בשנת 2001 הוקם במזרח בוליביה בסמוך לעיר סנטה קרוס דה לה סיירה, מקלט נוסף לחיות בר, פארק אמבו-ארי אשר כולל כ-8,000 דונם של יערות גשם המשמשים מקלט לכ-30 חתולי בר וחיות נוספות. בשנת 2009 רכש הארגון שני שטחי אדמה נוספים עליהן הוקמו שני פארקים נוספים. הראשון, פארק יאקוזי (אדמת החלומות) ממוקם בצפון בוליביה, סמוך לעיירה רורנבאקה ומשתרע על כ-3,000 דונם יערות גשם. השני הוא בית מחסה סמוך לעיירה קופה קבאנה, המיועד לבעלי חיים מסוג האלטיפלאנו (בעלי חיים המצויים ברכס הרי האנדים כדוגמת אלפקות ולאמות). הכסף לרכישת האדמות נתרם על ידי חברה בריטית בשם Quest Over Seas, וכספי מתנדבים הן מהפארקים השונים והן מרחבי העולם.
לקהילת "אינטי וארה יאסי" מספר שלוחות ברחבי העולם, ביניהן: צפון אמריקה, אנגליה, שווייץ וישראל. כל השלוחות נוסדו ומנוהלות בידי אנשים שהתנדבו בפארק וכעת ממשיכים את פעילותם בסניפי הארגון על מנת לקדמו ולהבטיח את המשך פעילותו השוטפת בפארקים השונים.
אוקטביאן גוגה

אוקטביאן גוגה (ברומנית: Octavian Goga; ‏1 באפריל 1881 - 7 במאי 1938) היה משורר, מחזאי, מתרגם ופוליטיקאי רומני, יליד טרנסילבניה. כיהן כראש ממשלת רומניה בין השנים 1937–1938. נודע בקו הפוליטי הלאומני-ימני רדיקלי והאנטישמי שלו. נבחר לאקדמיה הרומנית.
חייו

גוגה נולד ב-1881 בכפר רשינאר, על המורדות הצפוניים של הרי הקרפטים בטרנסילבניה. אביו היה כומר אורתודוקסי, בעל שורשים ארומנים. ואימו מורה וכותבת לעיתים בעיתונים שוליים. ב-1890 התחיל לימודים תיכוניים בסיביו והמשיך לאחר מכן בברשוב. ב-1900 התחיל את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה וספרות של אוניברסיטת בודפשט והמשיך את לימודיו בברלין, שם סיים ב-1904.
אחרי כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה שירת גוגה בחזית דוברוג'ה כחייל ואחר כך סופח למשרד התעמולה של הצבא שעבר בשטח הרומני שנשאר חופשי ביאשי.
בשנות ה־20 המוקדמות הקים גוגה את מפלגתו האנטישמית שהתאחדה בשנת 1935 עם מפלגה האנטישמית LANC של א. ק. קוזה כדי ליצור את המפלגה הנציונל-נוצרית. בסוף שנת 1937, בעזרת החוגים הפרו-נאצים המקומיים, הפך לראש ממשלת מיעוט.
הממשלה בראשותו חוקקה חוקים אנטישמיים, סגרה עיתונים דמוקרטיים והשיא היה בחקיקת חוק אזרחות, אשר "בחן מחדש" את נאמנות היהודים. כשליש מהיהודים (מעל 250,000) איבדו את האזרחות שלהם. גוגה הודח בשל לחצים של בריטניה וצרפת וראה בהדחתו ניצחון ליהודים.
לאחר התפטרותו פרש לאחוזתו בטירת צ'וצ'ה טרנסילבניה, שם לקה בשבץ ב-5 במאי 1938, ומת יומיים לאחר מכן.
הנצחה

כיום נמצא במרכז בוקרשט (באזור שהוחרב על ידי צ'אושסקו ונבנה מחדש) רחוב הקרוי על שמו של גוגה. השם ניתן לרחוב לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ולמורת רוחם של הקהילה היהודית וגורמים יהודיים אחרים. האירוניה ההיסטורית היא כי באזור זה שכן הרובע היהודי הוותיק של בוקרשט (הרבעים דודשט ווקארשט).
רחובות רבים בערי רומניה נושאים את שמו בעיקר בגלל חשיבותו כמשורר.
הערות שוליים

↑  Ion Lazu Scriitori români în Primul Război Mondial
↑  עם עליתו של גוגא לשלטון, דבר, 30 בדצמבר 1937
| ראשי ממשלת רומניה |
| --- | --- | --- |
| הנסיכויות הרומניות המאוחדות | ב' קטרג'יו • קרצולסקו • קוגלניצ'אנו • קרצולסקו • ל' קטרג'יו • י' גיקה • קרצולסקו • ש' גולסקו • נ' גולסקו • יון ק' ברטיאנו • ד' גיקה • א' גולסקו • יפוריאנו • י' גיקה • ל' קטרג'יו • פלורסקו • יפוריאנו • יון ק' ברטיאנו • ד' ברטיאנו • יון ק' ברטיאנו |     |
| ממלכת רומניה | יון ק' ברטיאנו • רוסטי • ל' קטרג'יו • פלורסקו • ל' קטרג'יו • סטורדזה • אאורליאן • סטורדזה • קנטאקוזינו • קארפ • סטורדזה • קנטאקוזינו • סטורדזה • יון (יונל) ברטיאנו • קארפ • מאיורסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • מרגילומן • קואנדה • יון (יונל) ברטיאנו • וייטויאנו • ואידה-ווייבוד • אוורסקו • יונסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • שטירביי • יון (יונל) ברטיאנו • ו' ברטיאנו • מאניו • מירונסקו • מאניו • מירונסקו • יורגה • ואידה-ווייבוד • מאניו • ואידה-ווייבוד • דוקה • אנג'לסקו • טטרסקו • גוגה • קריסטיה • קלינסקו • ארג'שאנו • ארג'טויאנו • טטרסקו • ג'יגורטו • אנטונסקו • סנטסקו • רדסקו • גרוזה |     |
| הרפובליקה העממית הרומנית והרפובליקה הסוציאליסטית רומניה | גרוזה • גאורגיו-דז' • קיבו סטויקה • מאורר • מנסקו • ורדץ • דסקלסקו |     |
| רומניה מאז 1989 | רומן • סטולוז'אן • וקרויו • צ'ורביה • דז'או • וסילה • אתאנאסיו • איסרסקו • נסטאסה • בז'ינאריו • פופסקו-טריצ'אנו • בוק • אונגוריאנו • פונטה • צ'ולוש • גרינדיאנו • טודוסה • דנצ'ילה - אורבן • קיצו • צ'וקה • צ'ולאקו |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261701505171  PLWABN: 9810590987205606  BIBSYS: 90270490  BNE: XX1216918  BnF: cb120591498 (data)  GND: 118717960  ICCU: PALV006532  ISNI: 0000 0001 1022 7573  LCCN: n82000658  MusicBrainz: 6767ee8d-dfe7-4d5f-904d-d83ba2f8f1a9  NKC: jn19990002743  NLA: 35690934  NLG: 89470  NTA: 070512221  SUDOC: 028838815  Trove: 1044307  VIAF: 24622445   WorldCat (עם VIAF): 24622445 
צילום משנת 1911
אוקטבה

ערך זה עוסק במרווח בין שני צלילים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סדרת תווים באוקטבות שונות.
במוזיקה, אוקטבה היא מרווח בין שני צלילים שתדירותו של האחד מהם היא חצי (או פי 2) מתדירותו של השני. מרווח זה שקול ל-6 טונים, (או 12 חצאי טונים, 12 צלילים) בין תו לאותו תו ברצף (במחזור) הבא. אוקטבה היא המושלמת מבין המרווחים המושלמים, שכן היא מהווה הרמוניה בין תו למופע זהה של עצמו. מבחינה פיזיקלית, כאמור, גובה הצליל של תו הגבוה באוקטבה מתו אחר הוא פי 2 בתדר, ולפיכך מתלכד עם כל תדרי הצד שלו ויוצר הרמוניה חזקה עמו.
מקור השם "אוקטבה" הוא במספר שמונה, ובמוזיקה המערבית אוקטבה אכן מציינת מרווח בן שמונה תווים (למשל, מדו אחד לדו הבא אחריו: דו-רה-מי-פה-סול-לה-סי-דו).
האוקטבה שייכת לקבוצת המרווחים הזכים, ואיתה גם הפרימה, הקוורטה והקווינטה.
אוקטבה כתוחמת מנעד

נהוג לתחום כל סדרה של 12 חצאי טונים מהצליל דו על ידי הכללתם באוקטבה בעלת שם מסוים. כלומר, כל הצלילים בין הצליל דו, לצליל סי שמעליו יכללו באותו תחום של אוקטבה. האוקטבות מסודרות באופן הבא: האוקטבה הראשונה היא זו שמתחילה מהדו האמצעי בפסנתר ועד לסי שמעליו, והיא נקראת אוקטבה ראשונה. האוקטבה הבאה בסדר היא האוקטבה השנייה, וכן הלאה. מתחת האוקטבה הראשונה נמצאת האוקטבה הקטנה. מתחתיה האוקטבה הגדולה, ומתחתיה האוקטבה הנגדית. האוקטבה שמתחת לאוקטבה הנגדית, זו שבפסנתר סטנדרטי מהווה את שלושת קלידיו התחתונים, היא האוקטבה התת-נגדית. על-פי שיטת ספירת האוקטבות האמריקאית, האוקטבה הראשונה היא האוקטבה הנגדית בשיטה שהוזכרה לעיל, וספירת האוקטבות מתחילה ממנה. לפי שיטת זו, האוקטבה הרביעית בשיטה המוזכרת לעיל היא האוקטבה השביעית לפי השיטה האמריקאית. השיטה האמריקאית לרוב אינה בשימוש בשיח האקדמי בישראל.
חלוקת המנעד לפי אוקטבות עוזרת בהגדרתו המדויקת של גובה הצליל; ניתן למשל, לתאר את הצליל לה (440 הרץ) אשר איתו מכוונים תזמורת כ-לה ראשון, כלומר, לה אשר נמצא באוקטבה הראשונה. הצליל לה באוקטבה שמתחתיו הוא לה קטן, וכן הלאה. ניתן גם תיאר גובה מדויק של צליל בעזרת אותיות באופן הבא:
לה ראשון - 'a) a היא האות הלועזית של הצליל לה)
לה שני - "a עם שני גרשיים
לה שלישי - "'a עם שלושה גרשיים, וכן הלאה.
כלפי מטה:
לה קטן - a
לה גדול - A
לה נגדי - AA
לה תת-נגדי - AAA
תווי האוקטבה במיתולוגיה ההינדית

כל אחד מהתווים הבסיסיים באוקטבה, משויך במיתולוגיה ההינדית לצבע ולקול או לקריאה הטבעית של חיה:

דו משויך עם ירוק וטווס, רה עם אדום ועפרוני, מי עם זהב ועז, פה עם לבן צהבהב ואנפה, סול עם שחור וזמיר, לה עם צהוב וסוס וסי עם שילוב של כל הצבעים ופיל.
ראו גם

מונחים בתאוריית המוזיקה
אונייקה אוקונגוו

| --- | --- |

אוקונגוו בשנת 2020
 לידה:  11 בדצמבר 2000 (בן 23) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  17
 מכללה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 דראפט:  בחירה שישית, 2020 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2020–:  אטלנטה הוקס
אונייקה אוקונגוו (באנגלית: Onyeka Okongwu; נולד ב-11 בדצמבר 2000) הוא כדורסלן ניגרי-אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA.
נעורים וקריירת תיכונים

אוקונגוו נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, לזוג מהגרים מניגריה. בשנת 2014 נפטר אחיו הגדול כתוצאה מפגיעת ראש שנגרמה לו מתאונת סקייטבורד.
בנעוריו למד ב"תיכון צ'ינו הילס" (Chino Hills High School), ובכל ארבע שנותיו בתיכון שיחק בקבוצת הכדורסל שלו. בשנת 2016 שיתף פעולה בקבוצה עם האחים לונזו, ליאנג'לו ולאמלו בול, וזכה עמם באליפות ליגת התיכונים של קליפורניה. בשנים 2018 ו-2019 הוביל את צ'ינו היל לשתי זכיות נוספות באליפות קליפורניה, לצד בן כיתתו לאמלו בול. בשתי העונות זכה בתואר "שחקן התיכונים המצטיין של קליפורניה" (California Mr. Basketball), לאחר שרשם ממוצעים של כ-28 נקודות, 13 ריבאונדים ו-4 חסימות למשחק.
קריירת מכללות

בשנת 2019 החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה. במשחקו הראשון בקבוצת האוניברסיטה, מול אוניברסיטת פלורידה A&M, קלע 20 נקודות, אסף 13 ריבאונדים ורשם שיא מועדון של 8 חסימות. לאורך אותה עונה הוביל את קבוצתו למאזן ניצחונות חיובי 22–9, עם ממוצעים של 16.2 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מחוז Pac-12. במרץ 2020 הודיע כי בחר לעזוב את האוניברסיטה, לאחר שנה אחת בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2020.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר אוקונגוו בבחירה השישית, על ידי אטלנטה הוקס.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | דרום קליפורניה | 28 | 28 | 30.6 | 0.616 | 0.250 | 0.720 | 8.6 | 1.1 | 1.2 | 2.7 | 16.2 |