stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שייני
2011: The First

ב-16 במאי 2011 הוציאה הלהקה את הגרסה היפנית לאלבום Replay. הסינגל עצמו יצא לאור ב-22 ביוני באותה השנה ומכר מעל ל-90,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. הוא הוכתר לאלבום זהב בידי RIAJ על מכירה של מעל ל-100,000 עותקים באותו החודש.
ב-19 ביוני באותה השנה, שייני עשו היסטוריה בכך שהפכו לאמנים הקוריאניים הראשונים שהופיעו ב-"Abbey Road Studios" בלונדון.
ב-8 באוגוסט 2011 יצא הקליפ לשיר "Juliette" בגרסתו היפנית. השירים "Juliette", ‏"Lucifer" ו-"Replay" היו השירים הראשונים שהוציאה הלהקה בגרסתם היפנית.
באותה השנה הודיעה "Tower Records Japan" ששייני זכו בפרס "האמן הטוב ביותר של השנה" בטקס פרסי ה-K-pop Lovers, מה שסימל את הצלחתם ביפן.
2012: Sherlock

לאחר הצלחתם ביפן, חזרו חברי הלהקה לקוריאה, שם הוציאו את המיני-אלבום Sherlock. הגרסה הדיגיטלית של האלבום יצאה לאור ב-19 במרץ בשנת 2012. הגרסה של האלבום עצמו יצאה לאור והופצה לחנויות יומיים לאחר מכן, ב-21 במרץ. יום לאחר מכן, ב-22 במרץ, יצא לאור הקליפ לשיר "Sherlock", שיר הדגל של האלבום, והועלה לערוץ היוטיוב של חברת התקליטים SM אנטרטיינמנט.
חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות ביפן באותה השנה הנקרא "Shinee World 2012", ובו הופיעו כ-20 פעמים בערים פוקואוקה, סאפורו, נאגויה, אוסקה, טוקיו, קובה והירושימה.
שייני אף הוציאו לאור סינגל ביפנית הנקרא "Dazzling Girl" ב-10 באוקטובר באותה השנה. הסינגל מכר כ-97,111 עותקים בשבוע הראשון לצאתו ונבחר לשיר הנושא של הסדרה היפנית "סוקירי".
מועדון המעריצים הרשמי של שייני ביפן, Shinee World J, נפתח ב-1 בספטמבר 2012.
2013: Dream Girl, Why So Serious? Boys Meet U ו Misconception of Us

ב-3 בפברואר בשנת 2013, רשת MBC הכריזה כי שייני ישתתפו בספיישל הנקרא "Shinee's Wonderful Day", בו חברי הלהקה מבקרים במקומות שונים בעולם. כשאוניו ביקר בתאילנד, ג'ונגהיון ביקר ביפן, קי ומינהו ביקרו באנגליה וטאמין ביקר בשווייץ. ב-7 בפברואר SM אנטרטיינמנט הכריזו כי לשייני יצא בקרוב אלבום חדש ושיר הדגל שלו ייקרא "Dream Girl". ב-14 בפברואר, חברי הלהקה הציגו 6 שירים מהאלבום החדש לכמאה מבקרי מוזיקה. כמו כן, הכריזה הלהקה שהאלבום החדש שהם יוציאו יחולק לשני חלקים, החלק הראשון יהיה "Chapter 1. Dream Girl - The Misconceptions of you" ויצא ב-19 במרץ והשני — "Chapter 2. Dream Girl - The Misconceptions of Me".
באפריל 2013 היה ג'ונגהיון מעורב בתאונת דרכים. הוא לא סבל מפגיעה חמורה, אך לא השתתף בחלק מפעילויות הלהקה באותה השנה, ולא השתתף בשיר "?Why So Serious".
חברי הלהקה

Onew
שם מלא: לי ג'ין קי,
שם במה: Onew 온유, בעברית: אוניו,
תאריך לידה: 14 בדצמבר 1989,
תפקידו בלהקה: מנהיג הלהקה, זמר ראשי.
Jonghyun
שם מלא: קים ג'ונגהיון,
תאריך לידה: 8 באפריל 1990
תאריך פטירה: 18 דצמבר 2017 (התאבד בגלל מצב נפשי מעורער ודיכאון.)
תפקידו בלהקה: זמר ראשי.
Key
שם מלא: קים קי בום,
שם במה: Key 키, בעברית: קי,
תאריך לידה: 23 בספטמבר 1991,
תפקיד: זמר משנה, ראפר משנה.
Minho
שם מלא: צ'וי מינהו,
תאריך לידה: 9 בדצמבר 1991,
תפקיד: ויז'ואל (הפנים של הלהקה), זמר משני, ראפר ראשי.
Taemin
שם מלא: לי טאמין,
תאריך לידה: 18 ביולי 1993,
תפקיד: זמר משני, רקדן ראשי, מאקנה.
דיסקוגרפיה

בקוריאנית:
2008: The Shinee World
2010: Lucifer
2013: Chapter 1. Dream girl - The misconceptions of you
Chapter 2. Why So Serious? The misconceptions of me
תוספות לאלבומים:
2008: Replay
2009: Romeo
2009: 2009: year of us
2012: Sherlock
ביפנית:
2011: The First
2013: Boys Meet U
סינגלים ביפנית:
2011: Replay
2011: Juliette
2011: Lucifer
2012: Sherlock
2012: Dazzling Girl
2012: 1000-nen, Zutto Soba ni Ite
2013: Fire
2013: Boys Meet U
תוכנית אלפא

תוכנית "אלפא" הוא שמה של תוכנית להסדרת הסכסוך הישראלי-ערבי שיזמו שני פקידים בכירים מבריטניה ומארצות הברית ב-1955.
ביסוד התוכנית עמד האינטרס הבריטי לקיים גשר יבשתי בין הממלכה הירדנית שהייתה בשליטתה  לבין תעלת סואץ. זאת לנוכח "הסכם בסיס התעלה", שנחתם ב־1954 בין מצרים ובריטניה לפיו האחרונה תסיג את כוחותיה ותפנה את בסיסיה ממצרים עד ל-18 ביוני 1956.
עיקרי התוכנית

עיקרי התוכנית כללו נסיגה ישראלית מחלק משטחי הנגב מכיס פלוג'ה (קו קריית גת) ועד אילת, לקבל חלק מן הפליטים הפלסטינים חזרה לתחומה, ולשלם פיצויים לכל היתר; בתמורה לביטול החרם הערבי והכרת מדינות ערב בישראל. השטחים מהם נדרשה ישראל לסגת כללו שני משולשים גדולים בנגב (האחד מכיוון סיני, והשני מכיוון ירדן). שני המשולשים נפגשו בקודקוד משותף, שם תוכנן להיות מעבר ישראלי לנגב הדרומי ולאילת, כך שיתאפשר לה לשמור מעבר בין השטחים. בבריטניה אף נהגתה תוכנית לכפות את ההסדר על ישראל בכוח צבאי.
התגובות לתוכנית

התוכנית שהוצעה לישראל ולכמה ארצות ערביות נדחתה בסופו של דבר על ידי הצדדים:
ראש הממשלה משה שרת דחה את התוכנית בתוקף בסרבו לכל שינוי בסטטוס קוו של גבולות המדינה. אך הלחץ הבריטי-אמריקאי והתקווה להסדרת הסכסוך עם מדינות ערב, הניעו אתו להסכים לשקול להביא את התוכנית לדיון בממשלה, ובתנאי שישראל תתקבל לנאט"ו. דרישתו נדחתה על הסף. ב־3 בנובמבר 1955 הוא סיים את תפקידו כראש ממשלה, שב למשרד החוץ והוחלף בידי דוד בן-גוריון.
שבוע לאחר מכן, ב-10 בנובמבר 1955, נשא ראש ממשלת בריטניה אנטוני אידן את נאום גילדהול שקרא להסכם שלום בין ישראל למדינות ערב המבוסס על פשרת תוכנית אלפא. הוא הבטיח ערבויות לשני הצדדים אם יושג הסכם ואיים שהצד שיתנגד לו יאבד את אהדת בריטניה. ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת שללו כל דרישה לנסיגה ישראלית ובריטניה ניסתה להשיג הסכמה בינלאומית למתווה שהוצע בנאום. הנאום זכה לאהדה בצד הערבי אך נדחה בידי נשיא מצרים - גמאל עבד אל נאצר. הוא לגלג על התוכנית באמרו: 'מה נעשה אם מישהו ישתין מהשטח המצרי לישראלי או להפך? זה יגרום לתקרית'.
בראייה היסטורית הסתבר שלא היה כל סיכוי לתוכנית; באותה שנה התגבש "גוש המדינות הבלתי מזדהות" שהרכיב את "העולם השלישי", ונאצר - שהיה מהפעילים בגוש זה, ראה באימפריאליזם הבריטי, והאמריקאי בפרט, תופעה שלילית שאין לקבל. בשל כך שתיהן לא התאימו באותה עת למעמד המדינות המתווכות. פרסום עסקת הנשק הצ'כית-מצרית הביא לגניזתה הסופית של תוכנית אלפא.
פחות משנה לאחר מכן, באוקטובר 1956, פעלו ישראל, בריטניה וצרפת במשותף נגד מצרים ב"מבצע קדש" ו"מבצע מוסקטר".
ראו גם

פרשת בת גלים
עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית
העסק הביש
הערות שוליים

↑  הממלכה הירדנית הייתה בת חסות בריטית והפיקוד על הלגיון הירדני היה בריטי.
↑  יצחק נוי, "תוכנית ההתקפה של בריטניה", באתר ATARIM Tel-Aviv coastline, ב - YouTube, ‏25 לינואר 2021
↑  א. שאנן, אידן מערבב צמר בכותנה, דבר, 18 בנובמבר 1955
↑  א. שאנן, תגובת לונדון על נאום ד. בן גוריון בכנסת, דבר, 17 בנובמבר 1955
↑  שרת: ישראל לא תוותר על שום שטח, דבר, 11 בנובמבר 1955
↑  א. שאנן, אידן מבקש תמיכת ארה"ב בתכניתו, דבר, 13 בנובמבר 1955
↑  א. שאנן, בריטניה מחדשת משלוח נשק חדיש למצרים, דבר, 15 בנובמבר 1955
תיקה פצציה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1981 (בת 42) טביליסי, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  גאורגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'אז 
 
תִּיקָהּ פָּצָצִיָּה (בגאורגית: თიკა ფაცაცია; נולדה ב-18 באוקטובר 1981) היא זמרת גאורגית.
ביוגרפיה

פצציה נולדה בטביליסי שבגאורגיה. בגיל שש הלכה ללמוד בבית ספר לבלט בעיר.
ב-1991 החלה ללמד לנגן בפסנתר ובגיטרה.
היא למדה היסטוריה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
היא זכתה במספר תחרויות יופי בארצה וביניהן "מיס טביליסי".
ב-2000 נהייתה חברה בהרכב המוזיקלי "SETI".
ב-2003 הוציאה את אלבומה הראשון.
ב-2006 הוציאה את הסינגל "Tkvi ras apireb".
ב-2008 זכתה בתוכנית המוזיקה "Wave of Hope". לאחר מכן, באותה שנה, השתתפה בתחרות הלאומית לבחירת נציג גאורגיה לאירוויזיון 2008. היא לא זכתה בתחרות. באירוויזיון זה היא הציגה את הניקוד של גאורגיה.
ב-2009 ניסתה פעם נוספת לייצג את גאורגיה באירוויזיון.
ב-2010 החלה להנחות את הגרסה הגאורגית של America's Got Talent.
הערות שוליים

↑  Tika Pacacia - Ar gacherde [Audio CD - $3.74 : Welcome to Georgian Audio-DVD Digital Online Catalog!, Powered by Ramaz Geguchadze], shop.geguchadze.com
↑  Tonight: Who will get the ticket from Tbilisi?, eurovision.tv
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision Georgia: Interview with Tika Patsatsia - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏2009-02-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 37c60c98-224d-4049-8ee9-fed334f3f2d5 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תיקה פצציה".
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיל ממעיד

תיל ממעיד מחובר למוקש יוגוסלבי
פריצת ציר ממוצב עישייה למוצב ריחן על ידי נגמחו"ן, פלסים, גששים וטנק.
תיל ממעיד הוא מנגנון הפעלה פסיבי, המורכב בדרך כלל מחוט תיל מתוח ומשמש להפעלת מוקשים ומטעני חבלה.
סוגים

תיל ממעיד הוא חוט דק ומתוח, שכאשר נוגעים בו או דורכים עליו – הוא מפעיל את מטען הנפץ שאליו הוא מחובר. מטרת החוט היא לשמש כטריגר למוקש, ולאפשר את הפעלתו בצורה פסיבית, ללא צורך בהפעלה מרחוק או בהפעלה בלחיצת כפתור, כאשר באים איתו במגע. תיל ממעיד נמצא בשימוש גם במוקשים נגד אדם, גם במוקשים ימיים, במטעני גחון ובצורה שונה מעט – גם במלכודות ללכידת חיות. החוט יכול להיות מתוח מצד לצד לרוחב הדרך, או להיות מתוח על הרצפה באזור מסוים בדרך.
במוקשים נגד אדם, התיל הממעיד ממוקם לרוב בגובה הקרסול או הברכיים, מכיוון שזהו הגובה שבו רוב האנשים יבואו איתו במגע. במוקשים נגד כלי רכב, התיל ממוקם בדרך כלל על הקרקע ומופעל רק כאשר עובר עליו משקל כבד, כדי להבטיח שהוא לא יופעל בשוגג על ידי בעלי חיים או בני אדם.
היתרון המרכזי בתיל ממעיד הוא שניתן להסתיר אותו בקלות בעלווה, או לקבור אותו באדמה בצורה שהופכת אותו לכמעט בלתי נראה בעין בלתי מזוינת. דבר זה מבטיח שהוא לא ייחשף על ידי כוחות האויב לפני הפעלתו.
הדרך להימנע מהפעלת מטענים ומוקשים בשל התיל הממעיד היא באמצעות שימוש בטכניקת "פריצת ציר", שבמהלכה כוחות חיל הנדסה מכשירים את תוואי הדרך למעבר כלי רכב וחי"ר כדי לסרוק ולנטרל, בין היתר, מוקשים ומטענים. עם זאת, ישנן גם דרכים פרימיטיביות יותר לחשיפת חוטי תיל ממעיד, כגון שימוש בסמני לייזר שיבחינו בחוטים, או באמצעות התזת ספריי חוטים, פרקטיקה ששימשה את חיילי צבא ארצות הברית במהלך מלחמת עיראק.
הערות שוליים

↑  TIME.com: Not So Silly String In Iraq -- Nov. 27, 2006 -- Page 1, web.archive.org, ‏6 בדצמבר 2006
↑  A Serious Use For Silly String - CBS News, web.archive.org, ‏28 באוקטובר 2020
↑  The Raw Story | FOX VIDEO: 'Silly String' is saving lives over in Iraq, web.archive.org, ‏12 באוקטובר 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה מלכה

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1878 ט"ו באב תרל"ח אספלו, מחוז תפילאלת, מרוקו מרוקו
 פטירה:  4 באפריל 1949 (בגיל 70) ח'רטום, סודאן האנגלו-מצרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הר המנוחות
 מקום פעילות:  טבריה אומדורמאן ח'רטום
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באפריל 1949 
 תחומי עיסוק:  פוסק הוגה דיין פרשן מקרא
 בת זוג:  חנה (לבית אסולין)
 דיין בבית הדין הרבני בטבריה
 רב הקהילה היהודית בעיר אומדורמאן
 רב הקהילה היהודית בעיר ח'רטום
הרב שלמה (סלמון) מלכה (14 באוגוסט 1878 – 4 באפריל 1949) היה פוסק, הוגה, דיין, פרשן מקרא ומנהיג הקהילה היהודית הקטנה של סודאן.
קורות חיים

שלמה מלכה נולד בעיירה אספלו שבמחוז תאפילאלת במרוקו בט"ו באב תרל"ח (1878). בנעוריו למד בישיבה בעיר מולדתו. בשנת 1896 נשא לאישה את חנה לבית אסולין (1882–1952), ילידת הכפר טינריר (Tinghir).
בשנת 1892 עלה לארץ ישראל ביחד עם רעייתו, המשיך את לימודיו בישיבות טבריה וצפת והוסמך לרבנות. בהמשך כיהן כדיין בבית הדין הרבני בטבריה.
בשנת 1906 נעתר לבקשתו של הרב אליהו בכור חזן, הרב הראשי של אלכסנדריה, ונסע ביחד עם משפחתו לאומדורמאן שבסודאן כדי לכהן כרב הקהילה היהודית בעיר. בסודאן הייתה קהילה יהודית-ספרדית קטנה שמנתה כמה מאות נפשות, שנוסדה כתוצאה מהגירה של משפחות אחדות לסודאן החל מסוף המאה ה-19. לאחר הגעתו לסודאן היה אחד מצעדיו הראשונים לנהל את הליך החזרה ליהדות של מספר נשים יהודיות שאולצו להתאסלם בתקופת המהדייה. הוא שימש בו זמנית כרב הקהילה, המוהל, השוחט והחזן שלה, אך עשה את פרנסתו מעסקי מסחר והיה הבעלים של תחנה לייצור שמן ומזון, ושל מפעל לייצור מרצפות. בתהליך הדרגתי עבר מרכז הקהילה היהודית בסודאן מאומדורמאן לח'רטום ובשנת 1920 עבר לשם גם הרב מלכה. עם השנים ביצר את מעמדו לא רק כמנהיגה של הקהילה היהודית, שבשיאה מנתה קרוב ל-1,000 נפשות, אלא גם כאישיות ידועה בח'רטום וזכה להערכה של נוצרים ומוסלמים. הוא לימד תנ"ך את הכומר הפרוטסטנטי של ח'רטום, האב בולוס (פאולוס), וכן תלמידים יהודים ולא-יהודים אחרים. הוא היה אורח כבוד באירועים רשמיים רבים שנערכו בח'רטום, ולאחר פטירתו נכחו מכובדים נוצרים ומוסלמים בהלווייתו.
הרב מלכה ערך ביקורים ארוכים לקהילה היהודית במצרים מדי שנה, בין היתר כדי לבקר את בתו שחייתה באלכסנדריה עם משפחתה. בשנת תש"ב ביקר גם בארץ ישראל, נפגש עם הרבנים הראשיים ודן עמם על הקמת תלמוד תורה בח'רטום (בני הקהילה היהודית בסודאן למדו בבתי הספר הנוצרים-אירופאים עקב מחסור בבית ספר יהודי).
הרב מלכה כתב בקביעות לעיתון היהודי-מצרי "אלשמס" שיצא לאור בקהיר בערבית ספרותית בעריכת העיתונאי הציוני סעד מלכי. לאורך השנים הוא כתב יותר מ-200 מאמרים לעיתון - רבים מהם עוסקים בפרשת השבוע או כוללים דרשות על היהדות, אך חלק עוסקים גם בענייני השעה ואקטואליה, מוסר, הגות והיסטוריה. סדרה של 26 ממאמריו עסקה בפרשנות לשיר השירים. בין חיבורה הלא תורניים ניתן לציין את כתביו הרבה בדבר מצבם של היהודים בזמן השואה. במאמריו וכן בהנהגתו של הקהילה היהודית בסודאן בא לידי ביטוי היותו ציוני נלהב. דרשותיו השבועיות בבית הכנסת של הקהילה היהודית בח'רטום היו בעלות אופי ציוני, הוא שילב את שירת התקווה בהזדמנויות ניאותות בהתכנסויות בבית הכנסת, ולאחר קום מדינת ישראל אף שילב תפילה למען מנהיגיה בתפילות בית הכנסת.
בערוב ימיו קובצו כמה מכתביו בספר בשם "אלמח'תאר פי תפסיר אלתוראה", שיצא לאור בקהיר ב-1949. אסופה נוספת של כתביו יצאה לאור על ידי בנו בארצות הברית ב-1977. הרב מלכה נפטר בח'רטום באפריל 1949 והותיר אחריו ארבעה בנים ושש בנות. לאחר פטירתו נקרא על שמו בית הכנסת היחיד בח'רטום "אהל שלמה". הקהילה היהודית התפזרה מסודאן לאחר שזו קיבלה את עצמאותה בשנת 1956 ועקב כך הובא הרב מלכה בשנות ה-70 לקבורה בישראל ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
לאחר פטירתו של שלמה מלכה, את מקומו של כרב הקהילה מילא מספר שנים לאחר מכן, ועד לסגירת הסופית של הקהילה הרב מסעוד אלבז.
מכתביו

Frontiers of Jewish faith / reproduced from the original Arabic, Trenton, N.J. : E.S. Malka, 1977
David S. Malka, From Generation to Generation: A Legacy of Faith and Tolerance. New York: Book-Mart Press, 1999
(כולל תרגום לאנגלית של כמה מדרשותיו)
לקריאה נוספת

נחם אילן, ‏ממרוקו לסודאן: הרב שלמה מלכה - מנהיג בעתות תמורה, פעמים 80 (1999), עמ' 93-111
נחם אילן, ‏מהפכנות ושמרנות: עמדתו של הרב שלמה מלכה בשאלתן מקומן של הנשים בחברה היהודית בסודאן, פעמים 91 (תשס"ב), עמ' 123-151
נחם אילן, פנקס הקהילה של יהודי סודאן, הוצאת יד בן צבי, 2007
Naḥem Ilan, Rabbi Solomon Malka’s Commentary on Song of Songs, Studies in Arabic and Islamic Culture 2, (2006), pp. 33–56
Eli S. Malka, Jacob’s Children in the Land of the Mahdi: Jews of the Sudan, Syracuse, N.Y.: Syracuse University Press, 1997
הערות שוליים

↑  The House Of The Rabbi: Open To All Strangers | Stories | Tales of Jewish Sudan, Tales of JewishSudan (באנגלית)
↑  History | Tales of Jewish Sudan, Tales of JewishSudan (באנגלית)
↑  Holocaust Memorial | Stories | Tales of Jewish Sudan, Tales of JewishSudan (באנגלית)
↑  A Very Simple, Very Modern Rabbi | Stories | Tales of Jewish Sudan, Tales of JewishSudan (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422986105171
שיינה ג'ק

שיינה ג'ק (באנגלית: Shayna Jack; נולדה ב-6 בנובמבר 1998) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופת העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-50 מטר חופשי. זוכת 11 מדליות מאליפויות העולם (10 מהן בשליחים), מהן 4 זהב, 5 כסף ו-2 ארד. שותפה ל-3 שיאי עולם במשחי שליחים: 4x100 מטר חופשי, 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר חופשי משולב.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יולי 2017 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:32.01 דקות, אחרי ארצות הברית (3:31.72 דקות) ולפני הולנד (3:32.64 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 53.75 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליות ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשניהם בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2018 > שיאנית עולם

במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, אוסטרליה באפריל 2018 היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, אמה מקיאן וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:30.05 דקות, לפני קנדה (3:33.92 דקות) ואנגליה (3:38.40 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 54.03 שניות.
ביוגרפיה > 2019 > שימוש באימרוץ והשעיה לשנתיים

ג'ק פרשה מאליפות העולם מספר ימים לפני תחילתה, מ"סיבות אישיות". מאוחר יותר התברר כי היא נימצאה חיובית לחומר לליגנדרול (אנ'), השכיח בקרב מפתחי גוף. היא קיבלה השעיה של 24 חודשים מ-12 ביולי 2019 ועד 11 ביולי 2021. בספטמבר 2021 חזרה להשתתף בתחרויות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני 2022 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, מדיסון וילסון ומג האריס בתוצאה של 3:30.95 דקות, לפני קנדה (3:32.15 דקות) וארצות הברית (3:32.58 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.65 שניות ומדליית כסף במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.34 דקות, אחרי ארצות הברית (3:38.79 דקות) ולפני הולנד (3:41.54 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.92 שניות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחי שליחים: במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, מג האריס ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 3:27.96 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.93 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:32.40 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.69 שניות, המהירה במשחה והשנייה באליפות כולה, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, בריאנה תרוסל ואריארן טיטמוס בשיא עולם חדש של 7:37.50 דקות, לפני ארצות הברית (7:41.38 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:44.40 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה תוצאה של 1:55.63 דקות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, קייל צ'למרס ומולי אוקלהן, בשיא עולם חדש של 3:18.83 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.82 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.68 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.73 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.10 שניות, אחרי שרה שסטרם משוודיה (23.62 שניות) ולפני ג'אנג יופיי מהרפובליקה העממית של סין (24.15 שניות), כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 24.02 שניות, אותו שיפרה בשלב חצי הגמר (24.01 שניות) ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.03 דקות, אחרי הרפובליקה העממית של סין (3:38.57 דקות) ולפני ארצות הברית (3:40.19 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.53 שניות, התוצאה המהירה באליפות כולה.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, אמה מקיאן ומג האריס בשיא אולימפי חדש של 3:28.92 דקות, לפני ארצות הברית (3:30.20 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:30.30 דקות), כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.35 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חפשי בתוצאה של 52.72 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.39 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 24.29 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.01 שניות (2023)
100 מטר חופשי: 52.28 שניות (2023)
200 מטר חופשי: 1:55.37 דקות (2023)
שריון

ערך זה עוסק במעטה הגנה, המספק מחסה מפני פגיעות בגוף. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שריון לוחות גותי, מדגם "מקסימיליאן". שריון זה היה שיא בייצור השריון בכלל ושריון הלוחות בפרט.
שריון הוא מעטה הגנה, המספק מחסה מפני פגיעות שונות, לרוב על ידי ספיגתן במקום המטרה. בדרך כלל מדובר בלבוש המורכב מחומר בדרגות קשיחות שונות, שנועד להגן על הגוף מפגיעה.
היסטוריה

שריון הגוף היה חלק חשוב בציודו של הלוחם לאורך ההיסטוריה ואמצעי חשוב להישרדות בקרבות. השריון תוכנן כך שיספק הגנה לגופו של הלוחם, מבלי שיעמיס עליו יותר מדי ויגביל באופן משמעותי את תנועתו.
שריון הגוף היה חלק חשוב בציודו של הלוחם לאורך ההיסטוריה ואמצעי חשוב להישרדות בקרבות. השריון תוכנן כך שיספק הגנה לגופו של הלוחם, מבלי שיעמיס עליו יותר מדי ויגביל באופן משמעותי את תנועתו.
השריון האישי לווה באמצעי מיגון אישיים נוספים, ביניהם הקסדה, כפפות השריון והמגן. כמו כן, לשריונות בעת העתיקה נלוו גם מגיני שוקיים ומגיני זרועות. התפתחות השריון הייתה תלויה בעיקר בטכנולוגית עיבוד המתכות של אותה תקופה.
בעקבות השימוש ההולך וגובר בנשק החם, שחדר בקלות אף את שריוני הלוחות החזקים ביותר, החלה מגמה של הפחתת כמות השריון ואמצעי המיגון שנושא הלוחם, ומגמה זו התגברה ככל שהשתכללו הרובים, עד שבסוף המאה ה-19 השריון נעלם כליל.
במלחמת העולם הראשונה עבר הדגש ממיגון אישי לחייל למיגון הנישא על גבי רכב קרבי משוריין וכך נולד הטנק ששלט בשדה הקרב במשך עשורים רבים. במחצית השנייה של המאה ה-20 שב והופיע שריון גוף, בדמות אפוד מגן העשוי מקוולר ומחומרים קראמיים שונים. בדרך כלל מגן אפוד המגן רק על הפלג העליון של הגוף: החזה והבטן.
מגן

המגן הוא החלק החשוב והעתיק ביותר בשריונו של הלוחם. המגן משמש להגנה עיקרית מפני המכות היותר קשות של היריב וביכולתו לעצור כמעט כל מכה, פרט למכת רומחו של אביר מסתער במלוא מהירותו, שהייתה יכולה לנפץ אפילו את המגן עשוי הפלדה. המגנים הראשונים היו בנויים מעץ או עור בהמשך נוספו להם פסי ארד לחיזוק. העם הראשון שהשתמש במגנים באופן נרחב הם השומרים. חייליהם סודרו במערך הפלנקס ולמגן היה תפקיד מפתח לשמירת המערך. כל החיילים הכבדים חומשו במגנים, בדרך כלל גדולים עד גודל של מטר על מנת שיוכלו לכסות בקלות על כל גופו של הלוחם.
בתקופת יוון הארכאית (המאה ה-8 לפנה"ס) המגנים קיבלו דחיפה נוספת. החיילים היוונים הכבדים ההופליטים השתמשו במגן על מנת לייצב את מערך הפלנקס, בדומה לשומר. המגן היה עשוי בדרך כלל מעץ עם חיזוקי ארד, אם כי אחוז המתכת עלה בהרבה יחסית לעת העתיקה יותר. בצבא הספרטני החייל היה מקבל עונש חמור על איבוד המגן לעומת עונש קל או העדר עונש כלל על איבוד חלק אחר משריונו, כי המגן נועד לשמור על מערך הפלנקס, ואילו פרטי שריון אחרים היו אמורים לשמור על חייו האישיים של הלוחם. גם בצבא הרומי למגנים היה תפקיד מפתח בשמירת המערך. החייל הרומי נהג להדוף את האויב בעזרת מגנו הגדול ולדקור אותו עם חרבו.
לאחר נפילת האימפריה הרומית הייתה ירידה כללית בטכנולוגיה ויחד עם ירידה זו ירדה גם איכות המגנים. הייתה חזרה למגני עץ פשוטים עם טבעת מתכת מסביב. בהמשך ימי הביניים המגן זכה לפריחה מחודשת והיה לאחד מכלי הנשק החשובים ביותר של האביר.
בסוף ימי הביניים עם המצאת שריון הלוחות המלא, המגנים החלו לאבד מחשיבותם, אם כי השתמשו בהם עד סוף ימי הביניים ובתחילת העת החדשה. במאה ה-17 המגנים יצאו מכלל שימוש בצבאות האירופאים וחזרו רק במחצית המאה של המאה ה-20 בידי המשטרה.
קסדה

הקסדה היא כובע משוריין שנועד להגן על הראש. הקסדה היא הפריט השני בחשיבותו בשריונו של הלוחם אחרי המגן. הקסדות הראשונות היו עשויות מארד והופיעו לצד המגן בשומר. הקסדות היו מסוגלות לבלום כמעט כל מכה בתקופה העתיקה. לפני מעצבי הקסדה ניצבה בעיה - מצד אחד היה על הקסדה לספק הגנה מקסימלית ומצד שני הקסדה אמורה לא לגרום לפגיעה משמעותית בשמיעה ובשדה הראיה של הלוחם. הקסדות הראשונות היו בעלות מבנה דמוי חרוט ללא מיגון לפנים, אך בראשית בתקופה הארכאית ביוון הופיעה הקסדה הקורינתית שהייתה מורכבת מחתיכת ארד אחת עם כיסוי מלא לאזניים, לחיים וחלק מהאף. הקסדה נתנה הגנה טובה, אך החייל התקשה לשמוע את הפקודות ושדה ראייתו היה מוגבל. הרומאים הלכו בכיוון שונה וקסדתם הבנויה על פי הדגם הקלטי הייתה מורכבת ממספר חלקים זזים שנתנו הגנה טובה בלי לפגוע ביכולת השמיעה ובשדה ראייתו של הלוחם.
בימי הביניים הקסדות חזרו לצורת החרוט, אך כמו בעבר, הן לא הצליחו לתת הגנה מתאימה ללוחם. על מנת להתגבר על הבעיה הזו האבירים התחילו לחבוש קסדות כבדות, הדומות לקסדה הקורינתית. הקסדה הזאת הייתה עשויה מחתיכת פלדה אחת עם כיסוי מלא לפנים (סנוורת) שאפשר היה להרימ ולהורידו בעת הסכנה. בעת הקרב האביר היה מוריד את הכיסוי שדה ראייתו היה מוגבל לשני חרכים בקדמת הקסדה. עם ירידה בקרנו של השריון, ירדה גם קרנה של הקסדה והיא יצאה מכלל שימוש מציודו של החייל הרגלי במהלך המאה ה-18. חלק מחילות הפרשים שמרו על קסדת המתכת.
בסוף המאה ה-19 קסדת המתכת יצאה סופית משירות חיל הפרשים והחיילים נשארו עם כובע עשוי מחומרים קלים, שתפקידו העיקרי היה להגן על הלוחם מפני הקור או השמש. חלק מהצבאות השתמשו בקסדות עור שלא נתנו מענה מספיק לסכנות בקרב ולכן במהלך מלחמת העולם הראשונה הקסדה חזרה לשימוש עקב הסכנות הרבות שנשקפו לחיילים. ממלחמה זו ועד היום הקסדות הן חלק אינטגרלי מציודו של הלוחם המודרני.
בנוסף ללוחמים גם השוטרים, הבנאים, הכבאים ואנשים אחרים שעוסקים בעבודות מסוכנות חובשים קסדות.
שריון גוף

שריון הגוף הוא מעטה שריון או חליפת שריון הנלבשת על ידי הלוחם ומגינה על חלקי גופו. העיקרון של השריון בנוי על מעטה מחומר קשיח שיוכל למנוע מחרב או חץ לחדור בעדו ומתחתיו שכבה של בולם זעזועים (בדרך כלל בד עבה) שנועדה לספוג מכות חזקות ולרככן. מאחר שהלוחם היה צריך להילחם בזמן שהוא לבוש שריון, תוכנן השריון כך שיגביל כמה שפחות את חופש התנועה של הלוחם.
שריון הגוף הראשון הופיע בשומר יחד עם שאר חלקי השריון. השריונות הראשונים היו עשויים מעור ועם הזמן נוספו להם יריעות ארד וכך התקבל שריון הקשקשים המוזכר במקרא. השריון קיבל התפתחות נוספת ביוון וההופליטים עטו שריון כבד מברונזה שכיסה על כל גופם. הרומאים פיתחו את שריון המקטעים הבנוי ממקטעי פלדה שהיו קלים יותר מהדגם היווני וסיפקו הגנה טובה יותר.
בימי הביניים השתמשו בהתחלה בשריון השרשראות ובהמשך בשריון לוחות. שריון הלוחות היה יקר מאוד ורק האבירים העשירים יכלו להרשות לעצמם לקנות שריון כזה. בעת החדשה מעמד השריון ירד ורק חיל הקירסירים שמר על שריונו עד המאה ה-19. במאה ה-20 לחיילים לא היה שריון עד המחצית השנייה של המאה עם הפיתוח חומרים קרמיים ופלסטיים, שמסוגלים לבלום כדורי נשק קל, החיילים קיבלו את השריון המוכר לנו אצל חיילי צה"ל: אפוד מגן המכונה גם שכפ"ץ.