stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל פלגה
ביוגרפיה > בתקופת מלחמת העולם השנייה

פלגה, שסיים את לימודיו לתואר באוניברסיטה הטכנולוגית בדרמשטדט ב-1924 בתואר מהנדס, גויס לוורמכט בתחילת מלחמת העולם השנייה. הוא הוצב לפקד על יחידת הנדסה HKP562 שבה נעשו תיקוני כלי רכב צבאיים שניזוקו בחזית המזרחית. פלגה ויחידתו הוצבו בווילנה ביולי 1941 ופלגה היה עד ראייה לרצח יהודי האזור. בתקופה זו החלה התפכחותו מהתמיכה בנאציזם ופעולתו נגד רצח היהודים.
פלגה החל לתת אישורי עבודה לגברים יהודים, בהם קבע כי יהודים אלה הם עובדים מיומנים וחיוניים למאמץ המלחמה הגרמני, גם אם לא היו להם כלל כישורים בתחום העבודה המסוים לגביו ניתן האישור. כל אישור כזה הציל עובד יהודי, את בת זוגו ושניים מילדיהם מפני האקציות שקיימו אנשי האס אס בגטו וילנה ומפני שילוח לגיא ההריגה בפונאר. פלגה העניק כ-250 אישורים כאלה, רבים מהם לאנשים ללא כישורי עבודה. כך הציל למעלה מאלף איש בין קיץ 1941 לאמצע 1944. פלגה תמך בעובדיו באמצעות מנות מזון מוגדלות ואספקת ארוחות חמות לעובדי הסדנאות הטכניות שעליהן פיקד. תוספת זו למזון הצילה רבים ממקבלי האישורים ממוות ברעב. פלגה אפשר ליהודים שעבדו מחוץ לגטו וילנה לסחור בחפצים עם גרמנים וליטאים מחוץ לגטו וילנה, בתמורה למזון, ולהבריח מזון לגטו, וכך אפשר הגדלתן של מכסות המזון של יושבי הגטו. פלגה סיפק ליושבי הגטו ציוד רפואי, חומרי הסקה בחורפים ובגדים חמים. במספר מקרים הצילו פלגה ועובדיו מספר יהודים שנחטפו על ידי האס אס באקציות.
בספטמבר 1943 עמד גטו וילנה בפני חיסול. כל היהודים שנותרו בגטו עמדו בפני גירוש על ידי האס אס, ובמצב זה תעודותיו של פלגה כבר לא יכלו להגן עליהם. פלגה ניסה לבצר את מעמדה של יחידתו, HKP562, כמחנה לעבודת כפייה של הצבא הגרמני וכך למנוע מהאס אס את היכולת לגרש ממנו אנשים באקציות - יהודים ובני משפחותיהם כאחד. ב-16 בספטמבר 1943 העביר פלגה למעלה מאלף יהודים - עובדיו ובני משפחותיהם - מגטו וילנה לבניין שהוקצה ל-מחנה HKP בווילנה, מחוץ לתחומי הגטו. כשבוע לאחר מכן, ב-23 בספטמבר, חיסל האס אס את גטו וילנה ושלח למחנות ריכוז ולהשמדה את כל יושביו.
במחנה HKP היו תנאי המגורים והמחיה טובים יחסית למחנות עבודת כפייה אחרים של המשטר הנאצי. פלגה ציווה על יחס מכבד כלפי העובדים והקצה להם מנות מזון שאפשרו את קיומם, שלא כברוב מחנות הריכוז והעבודה הנאציים. עם זאת, פלגה לא הצליח למנוע את כניסתם של אנשי אס אס למחנה HKP מספר פעמים, את האקציות שעשו בו (כגון אקציית הילדים ב-27 במרץ 1944) וכן את חיסול המחנה ביולי 1944, זמן קצר לפני נסיגת הגרמנים מווילנה.
עם התקרבות הצבא האדום לווילנה ניסו רבים מיהודי HKP להכין מקומות מסתור במבנה. ב-1 ביולי 1944 נשא פלגה נאום בפני היהודים, עובדי מחנהו, בנוכחות קצין אס אס שהיה במקום. הוא מסר להם שהוא מוצב מחדש במערב, ושלמרות בקשותיו לא אושר לו לקחת עמו את עובדיו המיומנים, אך בעוד יומיים יוסעו גם הם מערבה. הוא אמר להם: "אתם יודעים שללא ספק האס-אס הוא ארגון שמגן על פליטים." חלק מאסירי המחנה פירשו את דבריו אלה כאזהרה והתחבאו במקומות מסתור, רובם מקומות מסתור שהכינו מראש. רוב האסירים שלא הסתתרו, נלקחו על ידי האס אס ב-3 ביולי ונרצחו בפונאר. כ-250 מבין 1,250 האסירים שפלגה ניסה להגן עליהם שרדו עד הגעת הצבא האדום לווילנה. הם היגרו בין היתר לישראל, גרמניה, ארצות הברית, צרפת וקנדה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שב פלגה לביתו בדרמשטדט. הוא נשפט בשנת 1947 כחלק מתהליך הדה-נאציפיקציה. חלק מהאנשים שהציל שהו באותה העת במחנה עקורים בשטוטגרט ומיוזמתם שלחו נציג להעיד לטובת פלגה. בית המשפט ביקש לסווג את פלגה כ"מקבל חנינה" אך פלגה דרש לקבל מעמד של "תומך הנאצים לשעבר" והאשים עצמו על כך שלא עשה מספיק לטובת היהודים.
הנצחה

ב-2005 הכיר יד ושם בפלגה כחסיד אומות העולם. בשנת 2006 נקרא בסיס של הצבא הגרמני על שם פלגה. פרוטומה של פלגה ניצבת בחצר בית ספר בעירו, דרמשטדט. פרס על שמו, בתמיכת משרד החינוך והמדע של ליטא, מחולק לתלמידי בתי ספר בליטא שחוקרים את ההיסטוריה של יהודי ליטא.
ב-2018 שמחה יעקובוביץ' כתב סרט תיעודי על חייו של פלגה בשם "הנאצי הטוב".
הערות שוליים

↑  על חיסול גטו וילנה, באתר יד ושם
↑  לעדויות בנושא, ראו ניצולי שואה מספרים על מחנה HKP, בערוץ YouTube של יד ושם
↑  קרל פלגה במאגר חסידי אומות העולם באתר יד ושם (באנגלית)
↑  ביקורה ביד ושם של קבוצת יהודים שהציל פלגה, 2010, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300478705171  GND: 130106828  ISNI: 0000 0000 6685 2901  LCCN: n2004051711  SUDOC: 139608230  VIAF: 3571155   WorldCat (עם VIAF): 3571155
ראשית החיים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  טבע
 יוצרים:  BBC
 שחקנים:  דייוויד אטנבורו
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  2
 הפקה
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  5 בנובמבר 2010 – 12 בנובמבר 2010
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ראשית החיים (באנגלית: David Attenborough's First Life בבריטניה או First Life with David Attenborough בארצות הברית), היא סדרת טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC ושודרה בבריטניה ברשת BBC Two ובארצות הברית בערוץ דיסקברי בין 5 בנובמבר ל-12 בנובמבר 2010. הסדרה בעלת שני פרקים בני שעה והיא עוסקת בראשית החיים, כפי שהם ידועים מממצאים פלאונטולוגיים של מאובנים, המוצגים בסדרה. קריין הסדרה הוא השדרן הוותיק דייוויד אטנבורו.
הסדרה מציגה את ראשית החיים במשך הפיצוץ הקמבריוני שלפני 540 מיליון שנה והיא מציגה מאובנים קדומים מאוד מאנגליה, קנדה, מרוקו ואוסטרליה, אליהם נוסע אטנבורו כדי להציג את החיים. אפקטים חזותיים ואנימציה ממוחשבת משמשים לשחזור והנפשה של צורות החיים שנכחדו. לכבוד יציאת הסדרה יצא סרט נוסף - Attenborough's Journey המציג את המסע של אטנבורו להפקת הסדרה.
אחרי יציאת הסדרה נוצרה סדרת ההמשך, עליית בעלי החיים שיצאה ב-2013.
פרקי הסדרה

הגעה: מאובן צ'ארניה מהאדיקר הקדום של תצורות שרנווד (אנ') מלסטרשייר, ומנקודת מיסטקן (אנ') מניופאונדלנד לצידם של היצורים הקרויים "ivesheadiomorphs" ואת הסוג Fractofusus, ממצאים מגבעות אידיאקרה באוסטרליה הדרומית מציגים את הדיקינסוניה, ספריגינה, הסוג Kimberella וה-Funisia. אלה מרמזים על כך שהיו מראשוני בעלי החיים בעלי סימטריה דו-צדדית ומאובן של Markuelia מדרום סין שמתועדת באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת שהיא בעלת בטן ובתוכה עובר מאובן.
כיבוש: בפצלי ברג'ס שבהרי הרוקי הקנדיים נראים ממצאים של הסוגים: Opabinia‏, Aysheaia שאולי דמה לתולעת נושאת ציפורניים‏ Wiwaxia הלוציגניה, אנומלוקאריס, אמוניטים, טרילוביטים והמיתרן הקדום פיקאיה. במרוקו נראים שלדי טרילוביטים ובהמוזיאון הלאומי של סקוטלנד באדינבורו נראים ממצאי פרוקי-רגליים שונים שהיו מקבוצות בעלי החיים המצילחות ביותר: העקרב הימי פטריגוטוס, הנמודסמוס שהיה מראשוני פרוקי-הרגליים היבשתיים ומגדולי פרוקי-הרגליים מעולם: הארתרופלאורה והמגאנוירה.
רדיו אזאד הינד

רדיו אזאד הינד היה רדיו ששימש לשירותי תעמולה ושודר על ידי מנהיג הודו החופשית (אזאד הינד) הגולה, סובהאז צ'נדרה בוסה בגרמניה הנאצית בשנת 1942 כדי לעודד את ההודים להילחם לצידן של מעצמות הציר. על אף שבתחילה, התוכניות בתחנה שורדו מגרמניה הנאצית, במהלך השידורים הועברה התחנה לסינגפור שהייתה תחת כיבוש יפני, ולאחר מכן בעקבות התמשכות הלחימה בזירה הדרום-מזרח אסייתית התחנה הועבר ליאנגון שבמדינת בורמה. לאחר עזיבתו של נטג'י לדרום מזרח אסיה, המשיכו הפעולות הגרמניות על ידי נמביאר, ראש הלגיון ההודי שהייתה יחידה צבאית של חיילים הודים שפעלו בשורות גרמניה הנאצית, לימים ימונה האחרון לשגריר הודו החופשית בגרמניה.
התחנה שידרה רצועות חדשות שבועיים באנגלית, הינדית, טמילית, בנגלית, מראטהית, פנג'אבי, פשטו ואורדו, אשר היו השפות המדוברות על ידי רוב המתנדבים הפוטנציאליים של הלגיון ההודי בגרמניה והצבא ההודי הלאומי.
הערות שוליים

↑  "Netaji to come alive on Azad Hind Radio". newindianexpress.com. נבדק ב-19 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Afridi, Sahroz. "Freedom struggle on air". Hindustan Times. אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2014. נבדק ב-19 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netaji's Addresses on Azad Hind Radio". oocities.org. נבדק ב-19 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון הוליסטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°00′00″S 164°34′01″E﻿ / ﻿72°S 164.567°E﻿ / -72; 164.567
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הוליסטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הוליסטון
 
קרחון הוליסטון (באנגלית: Houliston Glacier) הוא קרחון הזורם בין רכס ניל ורכס קוורציט המערבי, בחוף פנל בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. 
קרחון הוליסטון הוא קרחון יובלי, הזורם לכיוון צפון מערבי, ומהווה יובל של קרחון בלק.
גובהו של הקרחון 1,592 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אשר חקרה את האזור בין השנים 1962–1963, והוא נקרא על שם ר. הוליסטון, שהיה חשמלאי בבסיס סקוט בין השנים 1967–1968.
לקריאה נוספת

• Dow & Neall, , New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1974, Vol. 17, P 683 - 689
• R.A. Cooper, J.B. Jago, D.I. MacKinnon, J.E. Simes & P.E. Braddock, , New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1976, Vol. 19, P 283 - 288
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, , P 124
קרחון הוסיזן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°06′00″S 58°07′00″E﻿ / ﻿67.1°S 58.1167°E﻿ / -67.1; 58.1167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הוסיזן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון הוסיזן
 
קרחון הוסיזון (באנגלית: Hoseason Glacier) הוא קרחון ארוך, בארץ קמפ, במזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון צפון, ונשפך אל האוקיינוס הדרומי, בין איסט סטאק ל-ווסט סטאק.
הקרחון ממוקם 22 קילומטרים ממזרח למפרץ אדוארד השמיני.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

המפרץ מופה באופן גס על ידי קרטוגרפים נורווגים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (בעונת המחקר 1937–1936).
הראשונים שהגיעו אל הקרחון, היו אנשי משלחת חקר מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, שהגיעו אל הקרחון במזחלות בשנת 1954.
היסטוריה > מקור השם

הקרטוגרפים הנורווגים אשר מיפו את האי, קראו לו "סקוטוויקטאנגן" (בנורווגית: Skotviktangen - לשון מפרץ סטאק).
שמו הנוכחי של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הקרחון נקרא על שמו של ריצ'רד הוסיזן (Richard Hoseason), שהיה חבר במשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, ואשר נספה במהלך חקר האי הרד בשנת 1952.
לקריאה נוספת

• Peter J. Morgan, , Journal of Glaciology, Volume 12, Issue 641973, pp. 113-120, DOI: https://doi.org/10.3189/S0022143000022759 Published online by Cambridge University Press: 30 January 2017
קית' הוליאוק

סר קית' ג'אקה הוליאוק (באנגלית: Keith Jacka Holyoake; ‏ 11 בפברואר 1904 – 8 בדצמבר 1983) היה מדינאי ניו זילנדי, שכיהן כראש ממשלת ניו זילנד ה-26 בשתי תקופות כהונה, הראשונה קצרה בשנת 1957 והשנייה בין השנים 1960 – 1972 וכמושל הכללי של ניו זילנד ה-13 בין השנים 1977 – 1980. הוא האדם היחיד שכיהן בשני התפקידים.
הוליאוק היה חבר במפלגה הלאומית של ניו זילנד. עד היום תקופת כהונתו, שארכה כמעט 12 שנים, היא השלישית באורכה מבין תקופות כהונותיהם של כל ראשי ממשלת ניו זילנד לדורותיהם, כשלפניו ניצבים רק ריצ'רד סדון שכיהן 13 שנים וויליאם מאסי שכיהן כמעט 13 שנים. הוליאוק גם היה הראשון מבין ראשי ממשלת ניו זילנד שנולד במאה ה-20. הוא היה ידוע בשל סגנונו הדיפלומטי וחיתוך הדיבור שלו שהיה אופייני לבני המעמדות הגבוהים האנגלים. הוא גם כונה בחיבה (או בלעג) "קיווי קית'" (Kiwi Keith), כינוי שניתן לו בילדותו כדי להבדיל אותו מילד אוסטרלי שנקרא באותו שם.
ראשית חייו

קית' הוליאוק נולד ביישוב מנגמוטו שליד העיירה פהיאטואה, שבאזור וואירארפה, שבדרום-מזרח האי הצפוני, כבנם של הנרי ויקטור הוליאוק ושל אשתו אסתר איבס. אבות המשפחה התיישבו באזור ב-1843 והם היו קרובים של הוגה הדעות הרדיקאלי בן המאה ה-19, ג'ורג' הוליאוק. המשפחה ניהלה חנות כל בו קטנה וכתוצאה מכך נדדה לעיתים קרובות ברחבי ניו זילנד. בסופו של דבר הם התיישבו ב-1913 ליד העיירה מוטואקה שבצפון האי הדרומי.
בהיותו בן 12, לאחר מות אביו, פרש הוליאוק מלימודיו בבית הספר ועבד בחווה לגידול הכשותנית והטבק של משפחתו. אמו עבדה כמורה בבית ספר והמשיכה את חינוכו של בנה בבית. לאחר שקיבל על עצמו את ניהול החווה, הוא נעשה מעורב במגוון של אגודות חקלאיות מקומיות וכך הוא החל לגלות עניין בפוליטיקה.
ראשית הקריירה הפוליטית

בבחירות הכלליות של 1931 הוצגה מועמדותו של הוליאוק מטעם המפלגה הרפורמיסטית, מפלגה שהיה לה בסיס תמיכה חזק במגזר החקלאי, במחוז הבחירה של מוטואקה. חבר הפרלמנט שכיהן אז מטעם מחוז בחירה זה, ג'ורג' בלאק, הצליח לשמור על מושבו, אך בשנה שלאחר מכן הוא מת ובבחירות הביניים שהתקיימו עקב כך, הצליח הוליאוק להיבחר ולהיכנס כחבר בפרלמנט של ניו זילנד. באותה עת הוא היה חבר הפרלמנט הצעיר ביותר, בן 28.
בבחירות הכלליות של 1935 שמר הוליאוק על מושבו בפרלמנט כשסיסמת מערכת הבחירות שלו הייתה "לכו אחר אנגליה והצביעו הוליאוק" (Follow England and Vote Holyoake), למרות תבוסה שנחלה הקואליציה של המפלגה הרפורמיסטית והמפלגה הלאומית. לאחר מערכת בחירות זו, הוא מילא תפקיד חשוב בהפיכתה של הקואליציה למפלגה הלאומית של ניו זילנד כפי שהיא קיימת כיום. עד מהרה זכה הוליאוק בכבוד מצד עמיתיו והוא נחשב ככוכב עולה במפלגה החדשה. שינוי גבולות מחוזות הבחירה שבוצע ב-1937 השפיע לרעה על מעמדו הפוליטי וכאשר נערכו הבחירות ב-1938, הוא איבד את מושבו לטובת נציג מפלגת הלייבור, ג'רי סקינר. בשעתו דובר על הוליאוק כיורש אפשרי למנהיג המפלגה הלאומית המסור אך חסר הזוהר, אדם המילטון, אך מבלי שהוא היה חבר בפרלמנט, ירדה אפשרות זו מעל הפרק. ב-1943 נבחר הוליאוק מחדש לפרלמנט כנציג מחוז הבחירה של פהיאטואה. ב-1946 הוא נבחר להיות סגן מנהיג המפלגה.
שר בממשלה

בבחירות הכלליות של 1949 ניצחה המפלגה הלאומית והרכיבה ממשלה חדשה. ראש הממשלה, סידני הולנד, מינה את הוליאוק לתפקיד שר החקלאות. הוליאוק היה במשך שנה גם האחראי על משרד המחקר המדעי והתעשייתי ושר השיווק, עד לביטולו של המשרד ב-1953. כשר החקלאות במשך 8 שנים, הוא קנה לעצמו שם של מנהלן טוב. הוא עודד את מיכון החקלאות והושגה הדברה מוחלטת של מכת הארנבים. הפיקוח על שיווק התוצרת בוטל כמעט לחלוטין.
הוליאוק נסע פעמיים ללונדון כדי לדון מחדש על רמות מחירי הבשר והצמר וב-1955 הוא השתתף בוועידת ארגון המזון והחקלאות ברומא. בדרכו חזרה לניו זילנד, הוא ביקר בהודו ובברית המועצות כדי לתור אחר שווקים חלופיים לתוצרת הניו זילנדית, למרות שמסעו זה נחל הצלחה מועטה. ב-1957 הוא הוביל משלחת שחיפשה להגן על נגישותה של ניו זילנד לשוק הבריטי, אך גם ללא הצלחה משמעותית.
כסגן מנהיג המפלגה הלאומית, כיהן הוליאוק כראש הממשלה בפועל, בכל עת שהולנד עשה בביקורים מעבר לים. ב-1954 הוא מונה להיות חבר במועצה המלכותית ובאותה שנה הוא היה לאדם הראשון שמונה באופן רשמי לתפקיד סגן ראש ממשלת ניו זילנד.
ראש ממשלת ניו זילנד

קית' הוליאוק נבחר להיות ראש ממשלת ניו זילנד חודשיים לפני הבחירות הכלליות של 1957, כאשר ראש הממשלה היוצא, סידני הולנד, פרש עקב מצבו הבריאותי ובמקביל לקח על עצמו את תפקיד השר לענייני המאורים. בבחירות נצחה מפלגת הלייבור בהנהגתו של וולטר נאש על חודו של מושב אחד בפרלמנט. בשלוש השנים הבאות שימש הוליאוק כמנהיג האופוזיציה.
ב-1960 חזרה המפלגה הלאומית לשלטון והוליאוק הרכיב שוב ממשלה. הניצחון יוחס למסע הבחירות המוצלח של הוליאוק, במיוחד התקפותיו על התקציב שהגיש שר האוצר, ארנולד נורדמאייר, שכלל מיסוי על דלק, סיגריות ומשקאות חריפים. כהונתו השנייה של הוליאוק עמדה בסימן של תקופה ארוכה של שגשוג כלכלי. יחד עם זאת, הרחבת ממדי הליברליזם החברתי והצעדים שנקטה בריטניה להתקרבות לשוק האירופי המשותף, יצרו אתגר לממשלת הוליאוק.
הממשלה ניסחה מחדש את חוקי העונשין. אחד מהמאפיינים העיקריים של חקיקה זו הייתה ביטולו של עונש המוות, למרות שרק עשרה חברי פרלמנט מטעם המפלגה הלאומית הצביעו בעד הביטול. ממשלת הוליאוק הנהיגה גם צורה של התאגדות מקצועית מרצון, אך רוב מקומות העבודה נותרו בלתי מאוגדים. ב-1963 נבחרה ממשלת הוליאוק מחדש, לאחר שאיבדה שני מושבים בפרלמנט.
ב-1966 שלחה ממשלת הוליאוק סיוע צבאי מוגבל לפעילות במלחמת וייטנאם. החלטה זו גרמה לוויכוחים קשים במערכת הבחירות של אותה שנה, למרות שהמפלגה הלאומית איבדה רק מושב אחד בפרלמנט. הוליאוק קידם מהספסלים האחוריים את רוברט מולדון לתפקיד שר האוצר, למרות שמעמדו בקבינט היה נמוך. בעקבות ירידה במחיר הצמר ועקב בעיות במאזן התשלומים, הגיש מולדון, באישורו של הוליאוק, תקציבי ביניים.
בבחירות הכלליות של 1969 נבחרה הממשלה שוב ברוב דחוק. ב-2 בפברואר 1972 הודיע הוליאוק על התפטרותו ופינה את מקומו לסגנו וידידו ג'ק מרשל.
פרישה

בבחירות שהתקיימו באותה שנה הובסה ממשלת מרשל והוליאוק המשיך להיות חבר בולט בשורות האופוזיציה. הוא לקח חלק פעיל בבחירות של 1975, שבהם ניצחה שוב המפלגה הלאומית בהנהגתו של רוב מולדון. מולדון מינה את הוליאוק לתפקיד שר מדינה ללא תיק בממשלתו.
המושל הכללי של ניו זילנד

ב-1977 מונה הוליאוק באופן בלתי צפוי ושנוי במחלוקת על ידי המלכה אליזבת השנייה בהמלצת מולדון לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. ההכרזה על המינוי נמסרה בסיום ביקורה של המלכה במרץ אותה שנה.
הבחירה בהוליאוק נתפשה כשנויה במחלוקת על ידי גורמים מסוימים בשל היותו של הוליאוק שר מכהן וראש ממשלה לשעבר. מנהיג האופוזיציה, ביל רולינג, הודיע שבמידה והלייבור תנצח בבחירות של 1978, הוא יעביר את הוליאוק מתפקידו כמושל הכללי, והציע את מינויו לתפקיד של סר אדמונד הילרי. הצעה זו בתורה זכתה לביקורת מצדה של הממשלה, על רקע תמיכתו של הילרי בלייבור ב-1975 במסגרת המערכה שנקראה "אזרחים למען רולינג". כדי להתמנות לתפקיד המושל הכללי פרש הוליאוק מחברותו בפרלמנט.
בכל אופן, תפקודו של הוליאוק כמושל הכללי היה הוגן ומאוזן. במיוחד, סירב הוליאוק להגיב על תוצאות הבחירות של 1978 שבהם ניצחה מפלגת הלייבור את המפלגה הלאומית ניצחון דחוק. מנהיג מפלגת האשראי החברתי, ברוס בית'ם, אמר שלהוליאוק כמושל הכללי הייתה "אובייקטיביות קפדנית שהממה את אלה שביקרו את מינויו". תקופת כהונתו כמושל הכללי ארכה שלוש שנים בלבד עקב גילו המבוגר. בדרך כלל מקובל שהמושלים הכללים מכהנים חמש שנים, אך הוליאוק היה אז המושל הכללי המבוגר ביותר והוא סיים את תפקידו ב-1980. הוליאוק היה חבר מסדר הבונים החופשיים והיה הנשיא הגדול של הבונים החופשיים בניו זילנד.
קית' הוליאוק מת בולינגטון ב-8 בדצמבר 1983.
הערות שוליים

↑  ג'ורג' גריי כיהן גם הוא כמושל ניו זילנד לפני שכיהן כראש הממשלה, אך בתקופתו של הוליאוק שונה שם התפקיד ל"המושל הכללי של ניו זילנד"
1 2  Wood, G. A. "Holyoake, Keith Jacka". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 30 October 2012.
↑  Sir Keith Holyoake | NZHistory, New Zealand history online, nzhistory.govt.nz
| המושלים והמושלים הכלליים של ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| מושלים | הובסון • פיצרוי • גריי • גור בראון • בואן • ג'יימס פרגוסון • נורמנבי • רובינסון • המילטון גורדון • ג'רבויס • אונסלו • גלאזגו • רנרפלי • פלנקט • איזלינגטון • ליברפול |  |
| מושלים כלליים | ליברפול • ג'ליקו • צ'ארלס פרגוסון • בלדיסלאו • גולוויי • ניואול • פרייברג • נורי • קובהם • ברנרד פרגוסון • פוריט • בלנדל • הוליאוק • ביטי • ריבס • טיזרד • הרדי בויס • קרטרייט • סטיאננד • מטפארה • רדי • קירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135959950  ISNI: 0000 0000 5825 3079  LCCN: n93082149  NARA: 10573953  SUDOC: 190703016  TePapa: 4760  VIAF: 80386978   WorldCat (עם VIAF): 80386978
ראשית חכמה

ערך זה עוסק בספר קבלה ומוסר. אם התכוונתם לספר בשם זה של ר' שם טוב בן יוסף אבן פלקירה, ראו .
ראשית חכמה שער, הדפסה משנת תרמ"ד 1884 ווארשא, ביידיש
ראשית חָכמה הוא ספר קבלה ומוסר אשר חובר במאה ה-16 על ידי הרב אליהו די וידאש, מתלמידיו של הרב משה קורדובירו, ונמסר לדפוס על ידי אחיינו רבי אלעזר הכהן.
הספר זכה לתפוצה רבה בקרב העם, ובייחוד במזרח אירופה. שמו של הספר הוא על-פי הכתוב: "ראשית חכמה יראת ה'".
תוכן הספר

הספר מחולק לחמישה "שערים" (חלקים) המביאים את עיקרי המידות עליהן צריך האדם לעבוד, והן: היראה, האהבה לה', התשובה, ההקפדה על קדושה וטהרה והענווה.
בסוף הספר, העתיק המחבר פרקים מתוך ספר 'מנורת המאור' לרבי ישראל אלנקאווה, חמישה במספר, אשר מצא בכתב-יד. הספר נדפס בוונציה בשנת 1578 וזכה לאחר מכן ליותר מ-50 מהדורות. כמו כן, יצאו לאור עיבודים וקיצורים שונים שלו ואף תרגום לספרדית ויידיש, וכל אלה זכו לפופולריות רבה.
הערות שוליים

↑  ספר תהילים, פרק קי"א, פסוק י'
↑  תרגום חלקי לספרדית חובר על ידי החכם דוד כהן די לארא. נדפס באמסטרדם, ה'שצ"ג (1632 / 1633) בהוצאת מנשה בן ישראל תחת השם Tratado Del Temor Divino.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575531605171  GND: 1107025982  LCCN: n2014018507  VIAF: 184721723   WorldCat (עם VIAF): 184721723 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רומן פריסטר

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1928 ביילסקו-ביאלה, פולין 
 פטירה:  9 בפברואר 2015 (בגיל 87) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  על המשמר, הארץ, בית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת 
 בן או בת זוג:  אלזביטה פריסטר 
 פרסים והוקרה:  צלב אושוויץ  צלב הקצין של מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין 
 
קברו של פריסטר בבית הקברות היהודי בוורשה
רומן פְרִיסְטֶר (17 בינואר 1928 – 9 בפברואר 2015) היה סופר ועיתונאי פולני-ישראלי.
ביוגרפיה

פריסטר נולד בשנת 1928 בעיר ביילסקו (בייליץ) שבשלזיה, פולין כבן יחיד למשפחה אמידה. בזמן מלחמת העולם השנייה הצליחה המשפחה להימלט מהגטו על ידי התחזות לנוצרים, ועברה אחר כך לגור בקרקוב. אמו שדיברה גרמנית עבדה כמזכירה במועדון קצינים נאצים, ורומן שימש כנער-שליח עבורם. סבו וסבתו נלקחו לגטו קרקוב, אך פריסטר הצליח להבריח אותם החוצה במדי כמורה. מספר חודשים אחר כך נתפסו במזרח פולין ונרצחו. ב-1943 בעקבות הלשנה נחשפו פריסטר והוריו כיהודים. אמו נרצחה לנגד עיניו בכלא קרקוב. יחד עם אביו נשלח למחנה עבודה שם נפטר אביו מטיפוס. הוא נשלח אחר כך לאושוויץ ושרד עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה שב לפולין ועסק בעיתונאות. ב-1957 עלה לישראל במסגרת עליית גומולקה, למד עברית באולפן שארגנה אגודת העיתונאים לעיתונאים עולים, והחל לעבוד בעיתון "על המשמר". בשנת 1965 החל לעבוד כעיתונאי ב"הארץ". בשנת 1968 מונה לסגן עורך "מוסף הארץ", אחר כך כעורך המוסף, עד שנת 1983. בשנת 1990 עזב את עיתון "הארץ" ושימש כיועץ של איל העיתונות רוברט מקסוול בפולין במשך כשנה, בעת שתכנן להוציא לאור עיתון במדינה.
בשנת 1959 כתב תסריט לסרט פולני בשם "הדב הלבן", שזכה בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים באדינבורו, ותסריט לסרט ישראלי בשם "שלוש פנים לחיים", שלא הופק לבסוף.
מ-1991 ועד 2007 ניהל את בית הספר לעיתונאות "כותרת", שנתמך על ידי קרן ברטלסמן הגרמנית. ב-2006 עבר בית הספר לחסות אוניברסיטת תל אביב.
פריסטר היה פעיל באגודת העיתונאים בתל אביב, וב-1983 נבחר לממלא מקום יושב ראש האגודה. בנוסף היה פעיל באיגוד הארצי של עיתונאי ישראל.
בסוף שנות ה-80 היה חבר בוועדת העורכים כנציג עיתון "הארץ".
פריסטר כתב שבעה ספרים בעברית שחלקם תורגמו לפולנית ואנגלית. ושלושה ספרים בפולנית. בשנת 1987, עלה מחזה בתיאטרון הקאמרי המבוסס על פי ספרו "הזהות הגנובה". בנוסף כתב מספר תסריטים ותסכיתים. בין השאר, תסכית על התזמורת היהודית באושוויץ, ומחזה דוקומנטארי לטלוויזיה על משפט בייליס - "האשמה".
בשנות חייו האחרונות התגורר בוורשה, ושימש ככתב "הארץ" בפולין.
חיים אישיים

היה נשוי שלוש פעמים, מאשתו הראשונה מירה נולד לו בן.
היה נשוי לאלזביטה פריסטר, בעבר מנהלת המכון הפולני בישראל.
פרסים והוקרה

בשנת 1959, רק שנתיים לאחר שעלה לישראל, זכה בפרס על שם "עמוס לב" מטעם אגודת העיתונאים על תחקיר שכתב בעיתון "על המשמר".
בשנת 1973 זכה בפרס שרה רייכנשטיין לעיתונאות.
לפריסטר הוענקו אות ההוקרה של הרפובליקה הפולנית (Order Zasługi Rzeczypospolitej Polskiej) בשנת 1993, ואות "צלב אושוויץ" (Krzyż Oświęcimski) בשנת 1995.
ספריו

שנים סוערות (הוצאת ארץ התנ"ך), 1973 - ספר לכבוד חצי יובל למדינת ישראל
בכל לבו (ספרית פועלים), 1975 - ביוגרפיה של ישראל ברזילי
ההגדה לבית לוי (הוצאת זמורה ביתן), 1980
עשירי למניין (הוצאת זמורה), 1983 - סיפור הגבורה של מוצב פורטוגל ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. פריסטר הגיע למוצב הנצור עם יחידת חרמ"ש ששחררה את הנצורים, וכתב את הספר על פי שיחות אתם.
הזהות הגנובה (הוצאת זמורה), 1985
ללא פשרה (הוצאת זמורה), 1987 - ביוגרפיה של יצחק גרינבוים
דיוקן עצמי עם צלקת (הוצאת דביר): אוטוביוגרפיה, 1993
הערות שוליים

1 2 3  עופר אדרת, העיתונאי שניהל יחסים מלאי תשוקה עם ישראל, פולין ואינספור נשים, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
↑  הנכד שהציל את סבו וסבתו – סיפורו של רומן פריסטר, באתר "ארגון הפרטיזנים, לוחמי ומורדי הגטאות"
↑  יוסף מיכלסקי, כאשר עתונאי מפולין צריך לכתוב בעברית, למרחב, 28 במאי 1971
↑  הכחשה והארה, על המשמר, 18 בנובמבר 1960
↑  נגמר הרומן, כותרת ראשית, 10 באוגוסט 1983
↑  אליהו זהבי {קופנהגן), יגאל רביב, מקסוול רוצה לקנות גם את "פרבדה", חדשות, 23 במאי 1990
↑  סרט ישראלי חדש: שלוש פנים לחיים, על המשמר, 17 בינואר 1960
↑  סטודנטים ילמדו עיתונות במקביל ללימודי תואר ראשון, מעריב, 2 באוגוסט 1990
↑  רן רימון, ‏לאחר 17 שנה: בית הספר לעיתונות "כותרת" מעתיק את מושבו לתוך אוניברטיסת ת"א, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2006
↑  נבחרו מוסדות אגודת העתונאים, מעריב, 22 במאי 1983
↑  רונית אנטלר, נדב חוזר לאיגוד העיתונאים. "קרו שם דברים לא כשרים", חדשות, 25 באוגוסט 1988
↑  העורכים לחצו, שריר דחה, חדשות, 19 במרץ 1987
↑  מחזה עפ״י פריסטר בקאמרי, חדשות, 10 באוגוסט 1986
↑  ההלוויה - סרט ישראלי חדש, למרחב, 8 בינואר 1960
↑  אורה אורדון, הפיל הוליד עכבר, למרחב, 23 באוקטובר 1964
↑  יורם פורת, מוסיקה שהחטיאה, מעריב, 7 במאי 1970
↑  דורון רוזנבלום, סוף סוף - דראמה, דבר, 26 באפריל 1973
↑  פרס עמוס לב ל־3 עתונאים עם הופעת ספר השנה של העתונאים", דבר, 12 באוגוסט 1959
↑  פרס רייכנשטיין הוענק לרומן פריסטר, דבר, 25 בינואר 1971
↑  25 שנים סוערות, דבר, 16 בפברואר 1973
↑  סקירה של הספר - דוד שיץ, מעשה־תעתועים - הזהות הגנובה - מאת רומן פריסטר, כותרת ראשית, 23 באוקטובר 1985
↑  אריה אבנרי, ביוגרפיה, חדשות, 2 ביוני 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261326805171  PLWABN: 9810569525305606  BnF: cb126071113 (data)  GND: 11943475X  ICCU: BIAV085675  ISNI: 0000 0001 0869 7648  LCCN: n88660237  NKC: js20221148816  NTA: 071171835  SNAC: w67731cw  SUDOC: 233829768  VIAF: 10655827   WorldCat (עם VIAF): 10655827