stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריץ ואלטר
ביוגרפיה

ואלטר גדל בעיר קייזרסלאוטרן כבכור בין חמישה אחים. בשנת 1928 החל ואלטר לשחק בקבוצת הילדים של מועדון העיר ובגיל 17 הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת. ב-14 ביולי 1940 זומן ואלטר לנבחרת הלאומית על ידי מאמנה ספ הרברגר וכבר בהופעת הבכורה שלו כבש שלושער בניצחון 3–9 על נבחרת רומניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס ואלטר כצנחן לורמאכט ונשלח לחזית שם דאג הרברגר למשוך בחוטים על מנת שלא ימצא בסיכון כיתר הלוחמים. למרות זאת, נפל ואלטר בשבי במהלך המלחמה, ונשלח למחנה שבויים בעיר סיגט. במחנה, למרות שחלה במחלת המלריה, היה ואלטר משחק כדורגל עם שוביו אשר זיהו אותו. כשכבשו הסובייטים את המחנה והגלו את כל האסירים הגרמנים לגולאג, הציגו אותו הסוהרים כאוסטרי ובכך ניצל מהגליה.
ואלטר חזר לגרמניה בשנת 1945 ושב לשחק במדי קבוצת נעוריו, אותה הוביל לאליפויות הבונדסליגה בשנים 1951 ו-1953. בשנת 1951 הוא זומן שנית לנבחרת ומונה לשמש כקפטן הלאומי, תפקיד אותו מילא גם במונדיאל 1954 בו זכתה גרמניה לראשונה בגביע, כשהיא מנצחת את נבחרתה האגדית של הונגריה בהנהגתו של פרנץ פושקש. פריץ ואחיו, אוטמאר, היו לצמד האחים הראשון שזוכה בגביע העולם. ואלטר המשיך לייצג את נבחרתו גם במונדיאל 1958 עד אשר נפצע במהלך משחק חצי-הגמר מול שוודיה, פציעה אשר גרמה לפרישתו מהנבחרת. בשנת 1959 פרש ממשחק פעיל.
בשנת 1985 החליטה קייזרסלאוטרן לקרוא לאצטדיונה על שמו ובשנת 2003, לציון יובל לאופ"א (1953-2003), התבקשה כל התאחדות כדורגל החברה בארגון לבחור נציג בודד לקבלת הפרס על תרומה לכדורגל. ואלטר נבחר כנציג התאחדות הכדורגל הגרמנית לקבל את תואר "שחקן הזהב" של אופ"א.
הוא נפטר בשנתו ב-17 ביוני 2002.
הערות שוליים

↑  Tributes for the 'Hero of Berne' באתר אופ"א
↑  ‏ Fritz WALTER Germany's post-war hero באתר פיפ"א
↑  שגיב ברעם‏, הנאצי, באתר וואלה, 2 ביוני 2010
↑  דניאל שחק, ‏טיפול בהלם, באתר ערוץ הספורט, 28 בנובמבר 2013
↑  אלי שווידלר, פריץ ואלטר מת בביתו בגרמניה בגיל 81, באתר הארץ, 18 ביוני 2002
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1954 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 טורק •  2 לאבנד •  3 קולמאייר •  4 באואר •  5 ארהרדט •  6 אקל •  7 פוסיפאל •  8 מאי •  9 מבוס •  10 ליבריך •   11 מצנר •  12 ראן • 13 מורלוק •  14 קלודט • 15 א.ואלטר • 16 פ.ואלטר • 17 הרמן • 18 ביזניגר • 19 פפאף • 20 שפר • 21 קובש • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר |  1 טורק •  2 לאבנד •  3 קולמאייר •  4 באואר •  5 ארהרדט •  6 אקל •  7 פוסיפאל •  8 מאי •  9 מבוס •  10 ליבריך •   11 מצנר •  12 ראן • 13 מורלוק •  14 קלודט • 15 א.ואלטר • 16 פ.ואלטר • 17 הרמן • 18 ביזניגר • 19 פפאף • 20 שפר • 21 קובש • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1958 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הרקנראט •  2 ארהרדט •  3 יוסקוביאק •  4 אקל •  5 ווברס •  6 שימניאק •  7 שטולנוורק •  8 ראן •  9 ואלטר •  10 שמידט •   11 שפר •  12 זלר • 13 קלודט •  14 צ'יסלארצ'יק • 15 קלבסה • 16 שטורם • 17 שנלינגר • 18 הופמן • 19 פטרס • 20 נובר • 21 זאוויצקי • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר |  1 הרקנראט •  2 ארהרדט •  3 יוסקוביאק •  4 אקל •  5 ווברס •  6 שימניאק •  7 שטולנוורק •  8 ראן •  9 ואלטר •  10 שמידט •   11 שפר •  12 זלר • 13 קלודט •  14 צ'יסלארצ'יק • 15 קלבסה • 16 שטורם • 17 שנלינגר • 18 הופמן • 19 פטרס • 20 נובר • 21 זאוויצקי • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר | מערב גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118764179  ISNI: 0000 0000 0468 3903  SUDOC: 115101411  VIAF: 12677976   WorldCat (עם VIAF): 12677976
צפונות

ערך זה עוסק בכתב עת תורני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לוגו כתב העת
צפונות היה כתב עת תורני שיצא לאור כרבעון בסוף שנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, ונועד להיות לפי הגדרת העורכים, ”במה לצפונות גנזי קדם, מאמרים ומחקרים תורניים, חקר היצירה התורנית ותולדות ישראל”.
עורכי כתב העת היו הרב יצחק ישעיה וייס והרב משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, והוא יצא במסגרת "מכון צפונות".
תכנים

בכתב העת התפרסמו בו מכתב-יד חידושים ותשובות הלכתיות של הראשונים, סקירות ביבליוגרפיות והיסטוריות, ומחקרים שונים בתחום העניין התורני.
בין הרבנים והחוקרים התורניים שפרסמו את מחקריהם בגליונות הרבעון היו: הרב דוד צבי הילמן, הרב דוד דבליצקי, הרב דוד מצגר, הרב שמואל אליעזר שטרן, בנימין שלמה המבורגר, יעקב שמואל שפיגל, יצחק יודלוב, שמואל אשכנזי, הרב יואל קטן, הרב יעקב חיים סופר והרב שלמה אנגלרד (האדמו"ר מראדזין).
צ'אק שולדינר

| --- | --- |

צ'אק שולדינר
 לידה:  13 במאי 1967 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בדצמבר 2001 (בגיל 34) אלטאמונט ספרינגס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  לונג איילנד, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  1983–2001 (כ־18 שנים)
 סוגה:  דת' מטאל
 סוג קול:  טנור, בריטון 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 www.emptywords.org
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלס מייקל (צ'אק) שולדינר (אנגלית: Charles Michael "Chuck" Schuldiner;‏ 13 במאי 1967, לונג איילנד, ניו יורק - 13 בדצמבר 2001) - היה מוזיקאי מטאל יהודי אמריקאי, מייסד ז'אנר הדת' מטאל, ונחשב לאחד המוזיקאים המשפיעים ביותר בתחום מאז ומעולם.
נעורים

שולדינר החל לנגן גיטרה בגיל 9, לאחר שקיבל מהוריו גיטרה של אחיו פרנק, שנהרג בתאונת אופנוע. שולדינר ניגן זמן מה עם מורה, אולם זנח את הרעיון. כשהוריו קנו לו גיטרה חשמלית, התלהב שולדינר וחזר לנגן. בנעוריו הוא נהג לנגן שעתיים ביום, ובימי שבת נהג לנגן כל היום. בתור ילד שולינדר חווה אנטישמיות רבה מבריונים בבית הספר התיכון - מה שהיה העלה להקמת הלהקה.
בשנת 1983 ייסד יחד עם שני חבריו ריק רוז וברני לי את להקת מנטאס, מתוך מטרה ליצור את המוזיקה הכבדה ביותר אי פעם. הלהקה התפרקה. בשנת 1986 עבר לנגן עם הלהקה הקנדית Slaughter, בתפקיד גיטריסט.
זמן מה לאחר התפרקותה של מנטאס הקים שולדינר את להקת דת' משרידיה והחל לעבוד על הקלטת האלבום הראשון.
עם להקת דת'

בשנת 1987 יצא אלבומה הראשון של הלהקה, Scream Bloody Gore. האלבום נחשב לפורץ דרך, והיה חדשני בזכות היותו כבד וברוטלי. המוזיקה הייתה אלימה ופרועה, והמילים עסקו במחוות לסרטי אימה פופולרים.
בשנת 1988 יצא אלבומה השני של הלהקה, Leprosy. באותה תקופה החלה הלהקה לצבור תאוצה כשיותר ויותר להקות מתחילות לחקות אותה.
ההפתעה הגדולה החלה בשנת 1990, כשיצא האלבום Spiritual Healing. שולדינר אסף לצידו את ביל אנדרוס על התופים, אגדת הגיטרה ג'יימס מרפי ואת הבסיסט טרי בטלר. האלבום הציג מוזיקה הרבה יותר מתוחכמת, ושולדינר מתח באלבום ביקורת חברתית נוקבת. דבר שהתבטא בכך שנראה נשיא ארצות הברית לשעבר ריצ'רד ניקסון על עטיפת האלבום שהוא לבוש בחליפה יוקרתית לועג ומציק לנכה כאשר המון מסביבו מריעים לו.
החל משנת 1990 החל שולדינר בהדרגה לשנות את סגנון הלהקה, מלהקה ברוטלית ופרועה ללהקה אינטליגנטית, המותחת ביקורת על החברה. נושאי השירים השתנו, ובאלבומים שאחרי שנת 1990 המוזיקה עסקה בנושאים אישיים יותר.
מותו

בשנת 1999 אובחן גידול סרטני במוחו של שולדינר. בעולם המטאל אורגנו קונצרטים וערבי התרמה שנועדו לסייע לשולדינר לשלם על הוצאות הטיפול הרפואי, מאחר שלא היה לו ביטוח רפואי. ב-13 בדצמבר 2001, נפטר שולדינר כשהוא בן 34. אמו של שולדינר עוסקת מאז בהנצחת זכרו ומורשתו לעולם המטאל.
דיסקוגרפיה > עם דת'

Scream Bloody Gore (1987)
Leprosy (1988)
Spiritual Healing (1990)
Human (1991)
Individual Thought Patterns (1993)
Symbolic (1995)
The Sound of Perseverance (1998)
דיסקוגרפיה > עם Voodoocult

Jesus Killing Machine (1994)
דיסקוגרפיה > עם Control Denied

The Fragile Art of Existence (1999)
פרופוליס

פרופוליס
פרופוליס
פרופוליס היא תערובת הנאספת ומעובדת על ידי דבורים ומורכבת בעיקרה משרף עצים, דונג ורוק של הדבורה האוספת. לפרופוליס כינויים רבים, כגון: "דבק דבורים", "האנטיביוטיקה של הטבע" ו"השעווה השחורה". הרכב הפרופוליס תלוי בסוג הצמחים הנגישים לדבורים. מקור שם התערובת הוא מיוונית: 'פרו' - לפני, 'פוליס' - עיר, וייתכן שהיא נקראת כך עקב שימושן של הדבורים בחומר לצורך אטימת חורים בכוורת (כמו השער שנמצא בחזית העיר).
הפרופוליס נמצא בשימוש בידי האדם עוד מימי מצרים העתיקה, היוונים והרומאים - כתרופה, כחומר דבק לכלים, לאטימת סדקים במכלים וכן לחניטה – עקב היותו של החומר מונע ריקבון לצורך שימור מומיות.
מרכיבים

שרף - כ-55%
דונג וחומצות שומן - כ-30%
דבש ושמנים אתריים - כ-10%
אבקת פרחים - כ-5%
פלבנואידים וחומצות פנוליות (בנזיל אלכוהול, חומצה בנזואית, חומצה קפאית וחומצה פרולית)
חלבונים מאבקה וחומצות אמינו (ארגינין ופרולין)
מינרלים וחומרים אורגניים כמו ברזל, עופרת ואבץ
קטונים
לקטונים
קווינונים
סטרואידים
ויטמינים מקבוצת B
סוכרים
איסוף פרופוליס

שיחור אחר פרופוליס ידוע רק אצל דבורת הדבש וחלק מהדבורים חסרות העוקץ.
ישנם שני הבדלים בין איסוף פרופוליס לאיסוף אבקת פרחים:
העברת הפרופוליס לאורך אותו צד של הגוף לעומת פעולת רגליים צולבת במקרה של האבקה.
פריקה בכוורת על ידי עמלה אחרת, לעומת פריקה באופן עצמאי על ידי הדבורה האוספת.
איסוף פרופוליס > איסוף על ידי הדבוראי

הפרופוליס מופק בצורה מוגברת באמצעות גידול דבורים בעלות נטייה גבוהה לאיסוף. ניתן להגדיל את כמותו על ידי יצירת חללים לא טבעיים, אך הדבר עלול להפריע לטיפול השוטף של תחזוקת המכוורת מאחר שהפרופוליס נדבק לידיים ולבגדים במזג אוויר חם, מזהם טבעי של דונג, מסרבל הסרת חלות דבש לשיווק ומקשה על שליפת חלות מהכוורת.
איסוף פרופוליס > מיצוי הפרופוליס

מיצוי הפרופוליס נעשה בדרכים שונות על ידי אתנול, גליקול, מים או שמן. תהליך המיצוי הכרחי למניעת הופעת תסמינים של אלרגיה מאחר שהפרופוליס מכיל ארס של חרקים אשר נלכדו בתוכו.
הפרופוליס בכוורת > שימושי הפרופוליס בכוורת

דיפון החלק הפנימי של חללי הקן וחלות וולד
תיקון חלות
מילוי חללים צרים
הקטנת פתח הכניסה
כליאה של חרקים ובעלי חיים מתים
ערבוב כמויות קטנות עם דונג לאיטום תאי וולד
היגיינה והגנה מפני מחלות
חיטוי תאי הכוורת
ציפוי הסביבה חיצונית של הכוורת
הפרופוליס בכוורת > תכונות הפרופוליס בכוורת

אנטי-בקטריאלית: Bacillus larvae ← American foul brood
Streptococcus pluton ← European foul brood
אנטי-פטרייתית Ascosphaera apis ← Chalkboard pathogen
אנטי-ויראלית
פרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (שעה)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפרס:  1976–הווה (כ־48 שנים)
 http://www.emmys.org
 
פרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (שעה) הוא פרס המוענק בטקס פרס אמי השנתי מאז יצירת הקטגוריה בטקס פרס אמי ה-28 ב-1976. בטקסים שלפני כן ומ-1979 ועד 1982, סדרות וסרטים נכללו יחד בקטגוריה פרס אמי לעריכת הסאונד הטובה ביותר בסרט. ב-2018 פוצלה מקטגוריה זו הקטגוריה פרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.
זכיות מרובות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   |  4 זכיות ER  מסע בין כוכבים: הדור הבא  |  3 זכיות מגרש ביתי  סמולוויל  24  משחקי הכס  |  2 זכיות מפרשים שחורים  אימפריית הפשע  דברים מוזרים  תיקים באפלה |
מועמדויות מרובות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  11 מועמדויות ER 8 מועמדויות משחקי הכס  |  7 מועמדויות CSI  מסע בין כוכבים: הדור הבא  24  |  6 מועמדויות סמולוויל  תיקים באפלה  |  5 מועמדויות אימפריית הפשע  מגרש ביתי  |  4 מועמדויות מפרשים שחורים  שובר שורות  גות'האם  אבודים  Third Watch  המתים המהלכים  |  3 מועמדויות זאב מעופף  CSI: מיאמי  האנטר  חשיפה לצפון  זינוק לאתמול  סוכן סמוי |
הערות שוליים

↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences.
צופן הקוראן

צופן הקוראן, ידוע גם כצופן 19, הוא הטענה כי הטקסט של הקוראן מכיל צופן נסתר ומורכב מתמטית. מוסלמים התומכים בטענה מאמינים שהצופן מייצג ראיה מתמטית למקורו האלוהי של הקוראן, אולם הטענה לא אומתה על ידי אף גוף מתמטי או מדעי עצמאי. תומכי צופן הקוראן טוענים שהצופן מבוסס על עקרונות בסטטיסטיקה.
עיקר התמיכה בצופן הקוראן מגיע מתנועות של מודרניזם אסלאמי.
היסטוריה

בראש עשרים ותשע סורות בקוראן מופיעים צירופי אותיות חסרי-פשר, הנקראים מֻקַטַּעָאת (مقطعات) או פַוָאתִח (فواتح). חלק מן הסורות נקראות על שם הצירוף הפותח אותן (כגון סורת ט.ה., סורת י.ס. וסורת צ.).
בשנת 1969, רשאד ח'ליפה, ביוכימאי מצרי-אמריקאי, החל בניסיון לנתח את אותיות המקטעאת של הקוראן כדי למצוא בהן דפוסים ומשמעויות. ב-1973 הוא פרסם באנגלית את הספר "ניסי הקוראן: משמעות האותיות המסתוריות" שבו הוא מנתח את המקטעאת לפי מבנה ותפוצה.
בשנת 1974 טען ח'ליפה שגילה צופן מתמטי המבוסס על המספר 19 שחבוי בקוראן. בעקבות זאת פרסם את הספר "דבר המחשב: מסר לעולם מאלוהים", שבו הוא מציג את הטענה לצופן הקיים בקוראן. הוא מסתמך על סורה 74, פסוק 30 כדי להוכיח את משמעות המספר: ”תשעה עשר שומרים שמנו עליו”.
דוגמאות

המאמינים בקוד הקוראן משתמשים לעיתים קרובות בספירת מילים מסוימות, סיכומי ביקורת וסכומי ספרות כדי לבסס את קיום הצופן.
עמית של רשאד ח'ליפה, המחבר הטורקי אדיפ יוקסל טוען את הטענות הבאות בספרו "תשע עשרה: חתימת אלוהים בטבע ובכתבי הקודש":
הבסמלה, נוסחת הפתיחה של הקוראן, אשר למעט יוצאים מן הכלל נמצאת בתחילת כל סורה בקוראן, מורכבת מ-19 אותיות בדיוק. יש הרואים בבסמלה, במיוחד בקרב המיסטיקה המוסלמית, ביטוי המתמצת את הקוראן כולו.
המילה הראשונה של הבסמלה, איסם (שם), ללא התכווצותה, מופיעה 19 פעמים בקוראן (19×1). [להוציא צורות רבים, או כאלה עם סיומות כינוי].
המילה השנייה של הבסמלה, אללה, מופיעה 2698 פעמים (19×142).
המילה השלישית של הבסמלה, רחמן, מופיעה 57 פעמים (19×3).
המילה הרביעית של הבסמלה, רחים (=רחום), מופיעה 114 פעמים (19×6).
תוצאת מקדמי הכפל של מילות הבסמלה (1+142+3+6) היא 152 (19×8).
הקוראן מורכב מ-114 פרקים (19×6).
המספר הכולל של הפסוקים בקוראן, כולל כל הבסמאלות הלא ממוספרות, הוא 6346 (19×334). סכום הספרות של 6346 הוא גם 19.
הבסמלה מופיעה 114 פעמים (למרות היעדרה בסורה 9, היא מופיעה פעמיים בסורה 27); 114 זה 19×6.
מהבסמלה החסרה בסורת א-תובה (סורה 9) ועד לבסמלה הנוספת בסורת א-נמל (סורה 27), יש בדיוק 19 סורות.
הופעת הבסמלה הנוספת היא בסורה 27 באיה (פסוק) 30. סכום מספר הסורה עם מספר הפסוק מביא לתוצאה של 57 (19×3).
האותיות הקטועות בקוראן

הקוראן מורכב מ-114 סורות, כאשר ב-29 מתוכן מופיעות המֻקַטַּעָאת (مقطعات), אותן אותיות קטועות חסרות הפשר. רשאד ח'ליפה טען כי במקטעאת טמון המפתח לצופן הקוראן, וכי על ידי ניתוח סטטיסטי של אותן סורות הוא חשף דפוסים מתמטיים מורכבים שבמרכזם המספר 19 מופיע גם כן.
גימטריה בקוראן

לכל אות בערבית ניתן להקצות ערך מספרי, בדומה לגימטריה שבעברית. עבדאללה אריק השתמש בשיטה זו בספרו "Beyond Probability: God's Message in Mathematics" כדי לנתח את הבסמלה מבחינה גימטרית. הוא מביא טיעונים נומרולוגיים שונים בהסתמך על ערכים אלה כדי לבסס את דבריו.
ראו גם

דילוגי אותיות בתורה
צפנים בתנ"ך
הערות שוליים

↑  Rashad Khalifa, Miracle of the Quran: Significance of the Mysterious Alphabets, Islamic Productions International, 1973. (באנגלית)
↑  Rashad Khalifa, Computer Speaks: God's Message to the World, First Edition, Islamic Productions, 1981-06-01, ISBN 978-0-934894-38-8. (באנגלית)
↑  SAALEH, ABDURRAHMAAN (2016). "Sectarian Islam in America: The Case of United Submitters International-The Foundation". Islamic Studies. 55 (3/4): 235–259. ISSN 0578-8072. JSTOR 44739746.
↑  Yuksel, Edip (2011). Nineteen: God's Signature in Nature and Scripture (באנגלית). Brainbow Press. ISBN 978-0-9796715-9-3.
↑  Arik, Abdullah (2012), Beyond Probability, United Submitters International, pp. 17–36, ISBN 9781890825027
תרשים עץ המסדר את המוקטעאת לפי מבנה ושכיחות
צ'רצ'יל בבינגטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1821 רות'לי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בינואר 1889 (בגיל 67) סאפוק, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  קולג' סנט ג'ון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 בן או בת זוג:  מתילדה ווייט וילסון 
 
צ'רצ'יל בבינגטון (באנגלית: Churchill Babington;‏ 11 במרץ 1821 – 12 בינואר 1889) היה כומר אנגלי, חוקר עתיקות ופרופסור של קתדרת דיסני לארכאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' (כיהן בתפקיד זה בשנים 1879 – 1865).
צ'רצ'יל בבינגטון קיבל השכלה ביתית ובשנת 1839 החל לימודים באוניברסיטת קיימברידג' אותה סיים בשנת 1843. בשנת 1845 הוא זכה בפרס על העבודה The Influence of Christianity in promoting the Abolition of Slavery in Europe. הוא המשיך בלימודים ובשנת 1846 סיים את הדוקטורט. הוא שימש ככומר בקהילות שונות. בשנת 1865 הוא מונה לפרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' במקום ג'ון מרסדן. ההרצאות שלו התייחסו בעיקר לכלי חרס של יוון העתיקה ורומא העתיקה וגם לתחום הנומיסמטיקה.
בנוסף לעתיקות הוא כתב מאמרים בבוטניקה ואורניתולוגיה. בשנת 1843 הוא נבחר לאגודה הלינאית של לונדון.
בשנת 1849 צ'רצ'יל בבינגטון פרסם עבודה נרחבת על הכמורה של המאה ה-17. הוא פעל לדפוס ראשון של מספר פפירוסים שהתגלו במחצית המאה ה-19. בשנת 1855 הוא פרסם ספר Benefizio della Morte di Cristo על תקופת הרפורמציה באיטליה.
צחיחנית

| צחיחנית |
| --- | --- |
 פרט מהמין צחיחנית החרמון בפקיסטן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עפרוניים
סוג:: צחיחנית
שם מדעי
 Eremophila ‏בויה, 1828

צְחִיחָנִית (שם מדעי: Eremophila) הוא סוג עופות, בו שני מיני עפרוניים, שלראשם זוג ציצות דמויות-"קרניים".
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג הנוכחי הוא מיוונית עתיקה eremos, "מדבר", ו-phileo, "לאהוב". השם העברי מרמז על חיבתה לשטחים חשופים וצחיחים.
טקסונומיה ואטימולוגיה > מינים קיימים

| תמונה | שם מדעי | שם עברי | תפוצה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Eremophila alpestris | צחיחנית החרמון | צפון אמריקה, אירופה, אסיה |
|  | Eremophila bilopha | צחיחנית מדבר | אלג'יריה, מצרים, עיראק, ישראל, ירדן, כווית, לוב, מאוריטניה, מרוקו, ערב הסעודית, סוריה, תוניסיה וסהרה המערבית |
טקסונומיה ואטימולוגיה > מינים נכחדים

יש לפחות מין מאובן אחד שנכלל בסוג זה:
† Eremophila orkhonensis (הפליוקן המאוחר של מרכז אסיה, שם אחר = Pliocalcarius orkhonensis)
† Eremophila prealpestris (הפליוקן המאוחרת של וארשטס, בולגריה)
תיאור

בניגוד לרוב העפרונים האחרים, אלו מינים ייחודיים למראה עם דפוסי ראש ופנים בולטים, שחור ולבן בצחיחנית ושחור וצהוב ברוב צחיחניות החרמון. בקיץ לזכרים משני המינים יש "קרניים" שחורות, המעניקות לעפרונים אלה את שמותיהם החלופיים.
תפוצה ובית גידול

עפרונים אלו מקננים על הקרקע בשטחים פתוחים. צחיחנית חרמון היא מין נודד בעל תפוצה נרחבת באזורים הצפוניים של צפון אמריקה, אירופה ואסיה ובהרי אירופה. צחיחנית מדבר היא בעיקר מין יציב בחלק גדול מצפון אפריקה, דרך צפון ערב ועד למערב עיראק.
הערות שוליים

↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. p. 148. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  E. S. Palastrova; N. V. Zelenkov (2020). "A fossil species of Eremophila and other larks (Aves, Alaudidae) from the Upper Pliocene of the Selenga River valley (Central Asia)". Paleontological Journal. 54 (2): 187–204. doi:10.1134/S0031030120020124.
↑  Boev, Z. 2012. Neogene Larks (Aves: Alaudidae (Vigors, 1825)) from Bulgaria - Acta zoologica bulgarica, 64 (3), 2012: 295-318.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537681405171  LCCN: sh2005020154 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פריווילגיה חברתית

בהקשר חברתי, פְּרִיוִוילֶגְיָה או זכות יתר (מלטינית: חוק פרטי) היא זכות מיוחדת או יתרון הקיימים לאדם או לקבוצה חברתית מסוימת בלבד. המונח נפוץ במיוחד בהקשר של אי-צדק חברתי ובפרט למעמד חברתי, גזע, גיל, נטייה מינית, קרבה דתית מגדר ומוגבלות. שלוש דוגמאות שכיחות הן השכלה גבוהה, מגזר מועדף על השלטון ואזור מגורים. פריווילגיה עשויה להיות גם רגשית או פסיכולוגית, וקשורה בביטחון העצמי, בנוחות, ובתחושה של האדם שהוא חלק מהחברה, וראוי בה. המונח החל כמושג אקדמי, אולם הפך לפופולרי מחוץ לעולם זה.
ניתוח חשוב של פריווילגיה ושל קבוצות חברתיות מסוימות פורסם, וכלל מגוון של נקודות מבט. כמה פרשנים טענו כי המונח מוגבל, ואינו מבחין בין "ויתור על צדק" (spared injustice, שבו למשל אדם לבן אינו עושה מאומה למחות על אי צדק לשחור, אולם אינו מרוויח מכך ישירות) ובין "הטבה בלתי-צודקת" (unjust enrichment, ובה למשל, מצב שבו מחפשת המשטרה אחר פושעים ממוצא מזרחי, מיטיב עם מפר חוק לבן); כמו כן הועלו טענות על כך שלמונח נטייה למזג בין קבוצות שבמהותן נבדלות זו מזו.
היסטוריה

רעיון הפריווילגיה עלה לראשונה ב-1903 כשהסוציולוג וההיסטוריון האמריקני ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז פרסם מאמר בשם "נשמות העם השחור" (The Souls of Black Folk), שבו כתב שעל אף שאפרו-אמריקנים היו מודעים מאוד לאמריקנים לבנים וערים לאפליה גזעית, אמריקנים לבנים לא חשבו יתר על המידה על אפרו-אמריקנים, וכן גם לא על השפעתה של אפליה גזעית. ב-1935 כתב דו בויז על מה שֶכִּינה "המתנות בלהיות לבן", שכוללות לדבריו אדיבות וכבוד, גישה ללא מכשולים לאירועים ציבוריים, יחס מקל בבתי המשפט, וגישה לבתי הספר הטובים ביותר.
ב-1988, האקדמאית האמריקנית פרופסור פגי מקינטוש פרסמה את המאמר "פריווילגיה לבנה ופריווילגיה גברית", ובו היא מתעדת 46 פריווילגיות כפי שחוותה כאישה לבנה בארצות הברית. למשל: "אני יכולה להיות בטוחה שאם אזדקק לסיוע רפואי או חוקי, הגזע שלי לא יהווה לי מכשול", וכן "אין לי הצורך לחנך את ילדיי להיות מודעים לגזענות מערכתית כדי לשמור בכל יום ויומו על שלמותם הגופנית". מקינטוש תיארה פריווילגיה לבנה כ"חבילה בלתי נראית של זכויות שלא הורווחו", שלאנשים לבנים אין עניין להכיר בה; היא גורמת להם לחוש ביטחון, נוחיות, וכן להיות בלתי מודעים לסוגיות גזעיות; במקביל לא-לבנים הופכים חסרי ביטחון, אינם חשים בנוח ומרגישים מנוכרים. לזכות מאמרה של מקינטוש נזקף כי יצר עניין אקדמי בפריווילגיות, שנחקרו בהרחבה בשנים שלאחר מכן. עם זאת, המאמר שאינו חף מליקויים, זכה לביקורות רבות.
סקירה כללית

מבחינה היסטורית, לימודים אקדמיים של אי-שוויון חברתי התרכזו בעיקר באופני אפליית המיעוטים, והתעלמו מהפריווילגיות הניתנות לקבוצות הדומיננטיות בחברה. הדבר השתנה כאמור בשנות ה-80 המאוחרות, עם תחילת המחקר בנושא.
פריווילגיה, באופן שבו היא מובנת ומתוארת על ידי חוקרים, היא מכלול של משתנים מרובים עם חשיבות משתנה כמו גזע, גיל, מגדר, נטייה מינית, זהות מגדרית, אזרחות, דת, מוגבלות, בריאות, רמת השכלה ואחרים. על פי סוציולוגים, גזע, מגדר ומעמד חברתי הם המכריעים ביותר על רמת הפריווילגיה של אדם. תאוריית הפריווילגיה טוענת כי כל אדם משובץ בערב רב של קטגוריות ושל הקשרים, והוא יהיה פריווילג באורחים מסוימים, ומקופח באחרים; תכונות פריווילגיות מפחיתות את ערכן של תכונות שגוררות קיפוח. לדוגמה, פרופסור לסבית לבנה נהנית מפריווילגיות הקשורות בגזע וברמת השכלה, אך מקופחת עקב מגדרה ונטייתה המינית. חלק מהתכונות הפריווילגיות הן לרוב נראות, כמו גזע ומגדר, ואחרות כמו אזרחות וסדר לידה – הן בלתי נראות. חלקן, כמו מעמד חברתי, הן תכונות יציבות יחסית, וחלקן, כמו גיל, עושר, דת ואטרקטיביות, משתנות או עשויות להשתנות עם הזמן. חלקן, לפחות בצורה חלקית, הן פרי בחירתו של האדם, כמו רמת השכלה, בעוד שאחרות, כמו גזע או רקע מעמדי הן לחלוטין אינן נתונות לבחירה.
בהקשר של התאוריה, אנשים פריווילגיים נחשבים ל"נורמה", וככאלו זוכים בבלתי נראות ובנוחות בחברה, בעוד האחרים נתפסים כפרטים נחותים יותר. אנשים פריווילגיים רואים את דמותם משתקפת לאורכה ולרוחבה של החברה, בתקשורת המונים ופנים אל פנים במפגשם עם מורים, מנהלים במקום העבודה וברשויות נוספות; על פי חוקרים, אלה מעניקים תחושה של אישור, את ההנחה שאדם פריווילגי יצליח בחייו, וכן הגנה מפני חשש מהתמודדות עם אפליה מטעמם של בעלי סמכות.