stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואזגן הראשון
קתוליקוס של כל הארמנים > המשך פעילותו בשנים 1960–1990

ואזגן הראשון יצר קשרים פוריים עם מנהיגי הכנסיות האחרות בעולם. בשנת 1965 ערך ביקור ברומניה, ארץ הולדתו, וביקר בהזדמנות זו במנזר ניאמץ. בשנת 1970 פגש בוותיקן במפגש היסטורי את האפיפיור פאולוס השישי
. תחת הנהגתו הצטרפה הכנסייה הארמנית למועצה העולמית של הכנסיות. בשנת 1965 לקח חלק בוועידת הכנסיות הנוצריות המזרחיות באדיס אבבה.
בשנת 1987 הכנסייה בהנהגתו שיחקה תפקיד חשוב בהשגת תרומות ובמתן סיוע לקרבנות רעידת האדמה הקטלנית בשנת 1988. באותה שנה הוא פגש את המנהיג הרוחני של המוסלמים הסונים בהרי קווקז מתוך רצון ליישב את הסכסוך בנוגע לאזור נאגורנו קאראבאך .
מאוחר יותר תמך במאבק המזוין של הארמנים בנאגורנו קאראבאך ובצבא הארמני במלחמתה נגד אזרבייג'ן.
בשנת 1991 זכה להיות עד לחידוש עצמאות ארמניה והשכנת הדמוקרטיה וחופש הדת בארמניה, תהליך בו תמך. בירך אישית על משאל העם שבו הוחלט על הכרזת העצמאות ונכח בהשבעת הנשיא הראשון של ארמניה העצמאית, לבון טר-פטרוסיאן.
בתקופת התחייה של המדינה הארמנית, אחרי שנת 1991 עסק רבות בשיפוץ הכנסיות הארמניות העתיקות, בהצלת אוצרות האמנות הכנסייתית הארמנית ובהתחדשות מוסדות הכנסייה. הקים, בין השאר, את "מוזיאון כנסיית האם" על שם "אלקס מנוגיאן". הוא חידש את המגעים עם הכנסייה הארמנית הקתולית וגם עם הקתוליקוס הארמני של קיליקיה (היושב בביירות) בשאיפה ליצור פיוס ולאחד מחדש את כל ענפי הנצרות הארמנית.
ואזגן הראשון הלך לעולמו ב-18 באוגוסט 1994 באצ'מיאדזין, בעקבות מחלה ממארת ממושכת. הובא לקבורה ב-28 באוגוסט אותה שנה בקתדרלה באצ'מיאדזין. במקומו נבחר גארגין הראשון (קארקין הראשון), שכיהן קודם לכן תחת השם גארגין השני כקתוליקוס של הבית הגדול של קיליקיה בלבנון.
ספרים

1938 – על הבנת האישיות
1940 – הארמנים של מוסא דאג ברומן של פרנץ ורפל
1943 – חרימיאן אייריק כמחנך
שיעורי פסיכולוגיה
1945 – הליתורגיה הארמנית
1945 – על המולדת
1954 – "היירני ארווין טאק" ("תחת שמש המולדת") – ספר רשמים על ארמניה – כתובה תוך שילום מס שפתיים לשלטון הסובייטי שהסכים לחדש את הפעלתו של מתחם הקודש באצ'מיאדזין, אישר את ביקוריו ומאוחר יותר את התיישבותו בארמניה כמנהיג של הכנסייה.
אגרות מלב ללב להורים הארמנים
חייו ופועלו של הקדוש גרגור המאיר
מבט אל העתיד
פרסים ואותות הוקרה

1952 – עיטור מסדר הכוכב של הרפובליקה העממית הרומנית
1962 – מדליה על שם פרדריק ז'וליו-קירי של המועצה העולמית לשלום – על תרומתו הגדולה בחיזוק השלום בעולם
1968 – עיטור אות הכבוד
1968 – מדליית הזהב של הוועד הסובייטי להגנת השלום
"איירניק" – העיטור הגבוה ביותר של הרפובליקה של הארמניה
1978 – עיטור "הידידות בין העמים"
1983 – עיטור סרגי ראדונז'סקי הקדוש – דרגה א – מטעם הכנסייה האורתודוקסית הרוסית
19 בספטמבר 1988 – עיטור הדגל האדום של העמל
30 באפריל 1991 – חבר לשם כבוד של האקדמיה הארמנית למדעים
28 ביולי 1994 – פחות מחודש לפני מותו קיבל בשם הפרלמנט בירבאן את התואר "גבור לאומי של ארמניה", על זכויות יוצאות דופן בשמירה על הערכים הלאומיים והרוחניים ועל העצמתם
הנצחה

1994 הדואר הארמני הנפיק בול עם תמונתו
פסלים עם דמותו הוצבו בפארק המרכזי של העיר אצ'מיאדזין ובגן המנזר סבאנאבאנק.
הסמינר התאולוגי בחצי האי סבאן נקרא על שמו "ואזנינאן"
רחוב באצ'מיאדזין נקרא על שמו
בית ספר מס. 1 בעיר וענאדזור נקרא על שמו
לקריאה נוספת

Vasken I, 1908-1994: Patriarh Suprem al tuturor armenilor, 1955-1994, Suren Kolangian, Madeleine Karacașian, Editura Ararat, 1998
Штикян С. Библиография Вазгена I, Католикоса всех армян. Эчмиадзин, 1995
Коланджян С. Жизнь и деятельность, успение и погребение Католикоса всех армян Вазгена I. Лос Анджелес, 1996
, .Alexander Agadjanian Armenian Christianity Today: Identity Politics and Popular Practice Ashgate Publishing Co, Farnham Surrey England and Burlington, Vermont, USA 2014
הערות שוליים

↑  פרטים ביוגרפיים במאמר הספד באתר הארמני אקראג ACRAG Armenian Church Research &  Analysis Group בסן חוסה, קליפורניה ברשת
↑  [                                                                                                                                כתב העת הארמני "הרג" ברומניה]
↑  Eduard Oganessian  The Armenian Church in USSR עמוד 232
↑  Eduard Oganessian עמוד 239
↑  E.Oganessian  עמוד 239-240
↑  Vrej Nersesian Treasures from the Ark:1700 Years of Christian Art J.Paul Getty Museum, British Library 2001 Board
↑  ריאיון עם גארגין השני, אז קתוליקוס של הבית הגדול של קיליקיה, ב-22 ביוני 1994, על ידי חראץ' צ'ילינגיריאן באתר ACRAG
↑  E.Oganessian  עמוד 240
↑  האנציקלופדיה האורתודוקסית ברשת
↑  [ עמוד 242 http://biblicalstudies.org.uk/pdf/rcl/07-4_238.pdf  Eduard Oganessian  The Armenian Church in USSR incl  comment by Rev Raymond Oppenheim]
↑  Vrej Nersesian 2001
↑  E.Oganessian  עמוד 239
↑  [ http://archive.thetablet.co.uk/article/26th-july-1958/7/two-armenian-patriarchs Tablet International Catholic new weekly archive Czeslaw Jesman - Two Armenian patriarchs 26/7/1958,]
↑  Alexander Agadjanian עמודים 134, 133
↑  Czeslaw Jesman, Tablet 1958
↑  ההצהרה המשותפת של האפיפיור פואלוס השישי והקתוליקוס הארמני ואזגן הראשון 12 במאי 1970 באתר הוותיקן
↑  כתבת הספד ב"ניו יורק טיימס  Wolgang Saxon, 19 august 1994 Vazgen I, Head of Armenian Church, Dies at 85
↑  New York Times 1994
↑  על ואזגן הראשון באתר משרד החוץ הרומני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15599492b (data)  GND: 118767348  ICCU: DDSV247658  ISNI: 0000 0001 0946 9700  LCCN: n86088444  VIAF: 331317   WorldCat (עם VIAF): 331317 
קברו של ואזגן הראשון באצ'מיאדזין
הדי זילברמן

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1973 (בן 52) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  אוניברסיטת חיפה  הקולג' המלכותי ללימודי הגנה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 402   מפקד יחידה 5252   מפקד עוצבת התבור   מפקד עוצבת עמוד האש   קצין אג"ם פיקוד הצפון   ראש חטיבת התכנון באגף התכנון   דובר צה"ל  נספח צה"ל בארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
הִדַּי זילברמן (נולד ב-12 בפברואר 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, המשמש נספח צה"ל בארצות הברית. קודם לכן שימש דובר צה"ל, ראש חטיבת התכנון באגף התכנון, קצין אג"ם של פיקוד הצפון ומפקד עוצבת עמוד האש.
ביוגרפיה

זילברמן גדל והתחנך בפתח תקווה. אביו היה רב חובל בחברת צים ואמו ספרנית במשרד החינוך. שמו, הִדַּי, ניתן לו בעקבות שמו של אחד מגיבורי דוד, "הִדַּי מִנַּחֲלֵי גָעַשׁ", המוזכר בספר שמואל ב', כ"ג ל'.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1991 התנדב לקורס חובלים, ולאחר מספר חודשים בקורס הודח ושובץ בחיל התותחנים בגדוד 404. הוא יצא לקורס קצינים, ועם סיומו בשנת 1993 שב לגדוד. לאחר כארבעה חודשים כקצין מונה לקע"ת (היום סמסו"ל) ושירת בתפקיד במבצע דין וחשבון בגזרה המערבית בלבנון. הוא הוצב כמדריך בקורס קציני תותחנים, ועם סיום קורס מ"פים שב לגדוד 404 כמפקד סוללה ב'. בתפקיד זה קלט לסוללה את תותחי ה"דוהר" הראשונים של חיל התותחנים. לאחר סיום תפקיד מסו"ל שב להדרכה בקורס הקצינים החיילי, הפעם כמפקד סוללה. בתום תקופת ההדרכה מונה לסגן מפקד גדוד 403 לתקופה של שנה וחצי.
לאחר תפקיד סמג"ד יצא ללימודי הנדסת תעשייה וניהול. בתום הלימודים שירת כקצין אג"ם של עוצבת עמוד האש והיה שותף ללחימתה במבצע חומת מגן. לאחר כשנה יצא ללימודי פו"ם.
בתום קורס מג"דים מונה ב-2003 למפקד גדוד 402, ולאחר כשנתיים בתפקיד עבר לשרת כראש ענף חת"ם במחלקת אמל"ח בזרוע היבשה, תפקיד בו היה אמון על פיתוח ורכש אמצעי לחימה חדשים לחיל התותחנים, ובהם תותחים, רקטות, מערכות שליטה ובקרה, חימוש, מכ"מים ומערכות מטאורולוגיות. בתום כשנתיים מונה למפקד יחידת זיק, אותה הוביל במבצע עופרת יצוקה. תקופתו ביחידה התאפיינה בפעילות ערה סביב רצועת עזה, בהידוק שיתוף הפעולה עם טייסות הכטב"ם של חיל האוויר, ובחיזוק שיתוף הפעולה עם מפקדות הפעלת הכוח היבשתיות, על ידי שילוב קציני כטב"ם וחוזי בכל חטיבה בצה"ל.
בשנת 2009 מונה למפקד עוצבת המילואים התבור, ובמקביל שירת כראש תורת הלחימה של חיל התותחנים. ב-2011 מונה למפקד עוצבת עמוד האש והוביל את האגד ואת מרכז האש האוגדתי במבצע עמוד ענן (2012). במסגרת התפקיד, בדצמבר 2011, מונה לראש ועדת חקירה מטכ"לית בעקבות תקרית בטיחות חמורה שבה, במהלך תרגיל בצאלים, נפלו שני פגזים בסמוך ללוחמי חטיבת מילואים ולמפקדים בכירים, בהם הרמטכ"ל, רא"ל בני גנץ.
בקיץ 2013 החל את תפקידו כקצין אג"ם של פיקוד הצפון. האירוע המרכזי בתפקידו זה היה סדרת ימי קרב עם חזבאללה במרחב הר דוב (ינואר 2015). לאחר סיום תפקידו יצא זילברמן ללימודים במכללה ללימודי ביטחון (Royal College of Defence Studies) באנגליה.
ב-6 ביולי 2015 הוחלט להעלותו לדרגת תא"ל ולמנותו לראש חטיבת התכנון באגף התכנון. בתקופתו כרח"ט תכנון (2016–2019) הוביל זילברמן את מימוש התוכנית הרב-שנתית "גדעון" וסייע בפיתוח החשיבה המטכ"לית לעיצוב צה"ל בשנת 2030, וכן היה שותף מרכזי לעיצוב תר"ש תנופה.
ב-13 ביוני 2019 אושר מינויו לדובר צה"ל, והוא נכנס לתפקיד זה ב-15 בספטמבר 2019. שימש כדובר צה"ל גם במהלך מבצע שומר החומות.
ב-26 במרץ 2021 פורסם שזילברמן יועלה לדרגת אלוף וימונה לנספח הצבאי בוושינגטון. הוא הועלה לדרגה זו ביוני באותה שנה. ביולי 2021 נכנס לתפקידו כנספח הצבאי.
זילברמן בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול במגמת מערכות מידע, אותו סיים בהצטיינות יתרה, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2001). בוגר ה-RCDS (Royal College of Defence Studies) בבריטניה (2016) ותואר שני בביטחון לאומי בהצטיינות מאוניברסיטת חיפה (2018).
הוא נשוי ואב לשלושה. מתגורר באזור השרון.
הערות שוליים

↑    יאיר קראוס, ‏מקצין אנונימי לפנים של צה"ל: הכירו את תא"ל הִדַּי זילברמן, בעיתון מקור ראשון, 27 ביוני 2019
↑  אבי אליהו, ‏הותקלתם! התותחנים מתרגלים מלחמה בהפתעה, באתר ‏מאקו‏, 9 ביולי 2013
↑  רוני דניאל, ‏תחקיר תקלת הבטיחות בתרגיל בצאלים: התותחנים פעלו בניגוד להנחיות, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2011
↑  יואב זיתון, הוקמה חטיבת קומנדו, מפקדי צוק איתן יקודמו, באתר ynet, 6 ביולי 2015.
↑  יואב זיתון, תת-אלוף הדי זילברמן מונה לדובר צה"ל הבא, באתר ynet, 13 ביוני 2019
↑  דובר צה"ל הדי זילברמן מונה לנספח הצבאי בוושינגטון, באתר ynet, 26 במרץ 2021
↑   דרגות אלוף הוענקו לראש אגף המבצעים ולנספח ההגנה בוושינגטון הנכנסים, באתר צה"ל, 7 ביוני 2021
↑   אלוף הדי זילברמן נכנס לתפקידו כנספח ההגנה בארצות הברית, באתר צה"ל, 29 ביולי 2021
|  חברי פורום מטכ"ל |
| --- | --- | --- |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף אייל זמיר |  |
| סגן הרמטכ"ל | אלוף תמיר ידעי |  |
| ראשי אגפים | ראש אגף המודיעין: אלוף שלומי בינדר • ראש אגף המבצעים: אלוף עודד בסיוק • ראש אגף כוח האדם: אלוף דדו בר כליפא • ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה: אלוף מישל ינקו • ראש אגף התכנון: אלוף אייל הראל • ראש אגף התקשוב וההגנה בסייבר: אלוף אביעד דגן • ראש אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי: אלוף אליעזר טולדנו |  |
| מפקדי זרועות | מפקד זרוע היבשה: אלוף נדב לוטן • מפקד חיל האוויר: אלוף תומר בר • מפקד חיל הים: אלוף דוד סער סלמה |  |
| מפקדי פיקודים | מפקד פיקוד הצפון: אלוף אורי גורדין • מפקד פיקוד המרכז: אלוף אבי בלוט • מפקד פיקוד הדרום: אלוף ירון פינקלמן • מפקד פיקוד העורף: אלוף רפי מילוא |  |
| קציני מטה נוספים | נשיאת בית הדין הצבאי לערעורים: אלוף אורלי מרקמן • מפקד המכללות הצבאיות ומפקד מפקדת העומק: אלוף נמרוד אלוני • מפקד הגיס המטכ"לי ופיקוד ההכשרות והאימונים: אלוף דוד זיני  • מפקד הגיס הצפוני ומערך התמרון: אלוף דן גולדפוס •  מתאם פעולות הממשלה בשטחים: אלוף רסאן עליאן • הפרקליטה הצבאית הראשית: אלוף יפעת תומר-ירושלמי • דובר צה"ל: תת-אלוף דניאל הגרי • היועץ הכספי לרמטכ"ל: תת-אלוף גיל פנחס • המזכיר הצבאי של ראש הממשלה: אלוף רומן גופמן • המזכיר הצבאי של שר הביטחון: תת-אלוף גיא מרקיזנו • המזכיר הצבאי של נשיא המדינה: תת-אלוף נעמה רוזן גרימברג • עוזר הרמטכ"ל: אלוף-משנה חיים בן-מויאל |  |
| אזרחים | מנכ"ל משרד הביטחון (ממלא מקום): איתמר גרף • ראש מפא"ת: תת-אלוף (מיל') דני גולד • מבקר צה"ל: תת-אלוף (מיל') עופר שריג • מבקר מערכת הביטחון: תת-אלוף (מיל') יאיר וולנסקי |  |
רצח יוסף טבג'ה

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  29 בספטמבר 2000
 תאריך עברי:  כ"ט באלול ה'תש"ס
 מקום:  קלקיליה
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה
 הרוגים:  פקד יוסף טבג'ה
 מבצע:  שוטר פלסטיני
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
 
רצח יוסף טבג'ה הייתה פרשת רצח ופיגוע טרור פלסטיני שבו נרצח קצין משמר הגבול בן 27 מרמלה. טבג'ה נרצח ב-29 בספטמבר 2000 על ידי שוטר פלסטיני בעת שהיו בסיור משותף, ועקב כך בוטלו הסיורים המשותפים ומאז לא חודשו. טבג'ה נחשב כהרוג הראשון של האינתיפאדה השנייה.
רקע

יוסף אסרסה (יוסי) טבג'ה נולד ב-27 בינואר 1973 באתיופיה, הוא עלה לישראל בשנת 1984 עם הוריו, התגורר ולמד ברמלה, ובפנימיית כפר חסידים. בשנת 1994 התגייס לצנחנים ושם קיבל מצטיין נשיא, בשנת 1997 עבר למשמר הגבול ולאחר שחרורו המשיך לשרת כקצין סמ"ש (סיורים משותפים) בקלקיליה.
פרשת הרצח

בתחילת האינתיפאדה השנייה, ב-29 בספטמבר 2000 ערב ראש השנה ה'תשס"א, למחרת ביקורו המתוכנן של ראש האופוזיציה אריאל שרון בהר הבית החריפו המהומות וחלה הסלמה ניכרת בעימותים בהם נהרגו ישראלי ושבעה פלסטינים: בבוקרו של היום היה פקד טבג'ה בג'יפ של הסיור המשותף. לפתע, בסוף הסיור, שוטר פלסטיני שהיה עמו בג'יפ ירה בראשו. יוסף נפצע קשה, ומת מפצעיו בבית החולים בילינסון בפתח תקווה. בן עשרים ושבע בנפלו. הוא נטמן בבית העלמין ברמלה. הותיר אב, שישה אחים ומשפחה מאמצת. זה נחשב כאירוע "הרשמי" הראשון של האינתיפאדה השנייה, ובעקבותיו, בוטלו הסיורים המשותפים ולא חודשו מאז. בהמשך, סגר צה"ל בשנת 2002 את משרדי התיאום הביטחוני ביהודה ושומרון.
רק ביולי 2006 במבצע שנערך במתחם המוקטעה בשכם, נעצר הרוצח, נאאל יאסין, פעיל בגדודי חללי אל-אקצא. הרוצח הועמד לדין ובאפריל 2008 הוא הורשע ונגזרו עליו מאסר עולם.
בשנת 2000 החליטה עיריית רמלה לקרוא למרכז הקהילתי של יוצאי אתיופיה על שמו של יוסף טבג'ה.
הערות שוליים

↑  שני זהר שדמה, ההרוג הראשון: "פתאום השוטר הפלסטיני אמר 'אללה אכבר' וירה ביוסי", באתר ynet, 11 בספטמבר 2020
↑  פליקס פריש, חזרה לסיורים המשותפים?, באתר ynet, 23 ביוני 2003
↑  השוטר הפלסטיני ירה למוות בעמיתו הישראלי, באתר ynet, 30 בספטמבר 2000
↑  נעצר רוצחו של קצין מג"ב בסיור המשותף, באתר וואלה, 22 ביולי 2006
↑  אפרת וייס, מאסר עולם לשוטר פלסטיני שרצח שוטר מג"ב, באתר ynet, 2 באפריל 2008
↑  מי אנחנו באתר רשת מתנ"סים רמלה
תיכון בן צבי (קריית אונו)

תבנית:מוסד לימודיבית הספר התיכון על שם יצחק בן-צבי הוא בית ספר תיכון ממלכתי שלוש-שנתי הנמצא בעיר קריית אונו. בית הספר נוסד ב-1960, והוא קרוי על שמו של יצחק בן-צבי. בית הספר הוקם על ידי ישראל אליסף שעמד בראשו כעשרים שנה. מנהלת בית הספר הנוכחית היא גלית לוי.
בבית הספר נלמדים כל מקצועות החובה, ובין מקצועות הבחירה ניתן ללמוד כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, ספורט (כדורסל, כדורגל וכדוריד), סוציולוגיה (כלכלה/פסיכולוגיה), ערבית, מדעי המחשב, ביוטכנולוגיה, תיאטרון, אדריכלות, קולנוע, מוזיקה, אומנות, דיפלומטיה ומחול. על מנת להתקבל למגמות המיוחדות נדרש לעבור מבחני קבלה באמצע כיתה ט'. בנוסף, בית הספר מציע מספר מסלולים ייחודיים כגון כיתת הנדסת תוכנה, כיתת מחוננים וכיתה מדעית. בבית הספר לומדים כיום כ-2,000 תלמידים, כאשר אחוז הזכאים לבגרות בו הוא מעל 90% וממוצע ציוני הבגרות הוא מעל לממוצע הארצי.
במסגרת מגמת המוזיקה, מתקיימים מופעי סוף שנה ביידיש של שירים ביידיש. היום לומדים בבית הספר שלוש יחידות לבגרות בתרבות יידיש. התוכנית בתמיכת הרשות הלאומית לתרבות היידיש.
מרכז העצמה על שם מוגבל שכלית בשם ניקיטה שוכמן הפעם הראשונה שהשם הופיע שנת 2025

"מרכז ההעצמה" בבית הספר הוא מקום המאפשר לתלמידים ללמוד שעות פרטניות ותגבור בנוסף לשעות הלימודים. במרכז לומדים בקבוצות קטנות של עד חמישה תלמידים ובו מתקיימים בין היתר מפגשים לניהול עצמי, טיפול בחרדת בחינות ועוד.
ראו גם

רשימת בוגרי ובוגרות בית הספר
הערות שוליים

↑  תיכון בן צבי, באתר הישן של קריית אונו
↑  תיכון בן צבי בקריית אונו
↑  מחלקת חינוך יסודי ועל יסודי, באתר www.kiryatono.muni.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303197405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אואן קולפר

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1965 (בן 59) וקספורד, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  ארטמיס פאול, The Supernaturalist 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 www.eoincolfer.com
 חתימה:   
 
אואן קולפר (באנגלית: Eoin Colfer; נולד ב-14 במאי 1965 בווקספורד שבאירלנד) הוא סופר אירי. קולפר נודע בזכות סדרת הספרים ארטמיס פאול שכתב, ושעליה זכה בפרס הספר הטוב לשנת 2004.
ביוגרפיה

קולפר נולד בווקספורד, עיר חוף בדרום מזרח אירלנד. בגיל צעיר התחיל לכתוב סיפורים ובחזרות למחזה הראשון שכתב, הכריח את חבריו להתחפש לוויקינגים. במקביל להיותו סופר, קולפר הוא מורה בבית ספר יסודי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דבלין עם תואר ראשון בחינוך. זמן קצר לאחר סיום לימודיו, בילה קולפר ארבע שנים בעבודה בערב הסעודית, איטליה ותוניסיה. מסעותיו ברחבי אירופה, כמו גם מורשתו האירית, שימשו בסיס לרבים מסיפוריו. הוא זכה להכרה עולמית בשנת 2001, כאשר הספר הראשון בסדרה "ארטמיס פאול" נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. מאז, עוד כמה מיצירותיו הפכו לרבי מכר.
על ארטמיס פאול אמר בראיון ש"רציתי לכתוב סיפור שייקרא כמו ספר פעולה. ילדים אוהבים סרטי פעולה, ויש מעט מאוד סרטים כאלה שמתאימים לצעירים".
כשנשאל למה דווקא השם ארטמיס, קולפר ענה: "זה השם הכי מסתורי שמצאתי באתר שמכיל שמות של ילדים יוונים..."
קולפר גם כתב את הספר השישי בסדרת מדריך הטרמפיסט לגלקסיה "ועוד משהו..." באישורה של אלמנתו של דאגלס אדמס.
אולפני דיסני הפיקו סרט בשילוב של העלילות של שני הספרים הראשונים בסדרת "ארטמיס פאול", שיצא לאקרנים ביוני 2020.
ספריו

עד כה יצאו לאור עשרה ספרים, תשעה מהם תורגמו וראו אור בעברית. הספרים שיצאו עד עתה בעברית:
ארטמיס פאול (2001)
ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני (2002)
ארטמיס פאול: צופן הנצח (2003)
ארטמיס פאול: המזימה של אופאל (2005)
ארטמיס פאול: המושבה האבודה (2006)
ארטמיס פאול: פרדוקס הזמן (2008)
ארטמיס פאול: הרומן הגרפי (2007)
ארטמיס פאול: תסביך אטלנטיס (2014)
ארטמיס פאול: השומר האחרון (2016)
הספר שעדיין לא תורגם לעברית:
קובצי ארטמיס פאול (2004)
מלבד סדרת ארטמיס פאול כתב קולפר עוד ספרים אחדים:
ספרים שתורגמו לעברית:
האגדה על מארפי בטטה (2004)
האגדה על קפטן קראו (2006)
ברנרד ועומר (1998)
ועוד משהו... (2009) הספר השישי בסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, קולפר כתב את הספר במקומו של דאגלס אדמס שמת בשנת 2001, באישורה של אלמנתו של אדמס.
ספרים שלא תורגמו לעברית:
בני ובייב (1999)
Going Potty‏ (1999)
רשימת המשאלות (2000)
הרגליים המצחיקות של אד (2000)
המיטה של אד (2001)
ארטמיס פאול: הגמד השביעי - סיפור קצר (2004)
The Supernaturalist‏ (2004)
חקירות חצי ירח (2006)
איירמאן (2008)
הערות שוליים

1 2  יובל דרור, הארי פוטר בעורו של חנון מחשבים רשע, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2003
↑  קובי קמין, ‏סדרה מוצלחת בצל הפוטר, באתר גלובס, 11 ביולי 2011
↑  הגרדיאן, יש חיים אחרי דגלאס, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2008
↑  נתנאל שלומוביץ, "ארטמיס פאול" של דיסני: כל מה שיכול להשתבש בהוליווד בסרט אחד, באתר הארץ, 15 ביוני 2020
↑  רותה קופפר, מזימה בממלכת הפיות, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2004
↑  רותה קופפר, הקטרית הכחולה שיכולה, באתר הארץ, 8 ביוני 2006
↑  מור דבורקין-פוגלמן, ספרי ילדים: איך תגדלו ילדים אוהבי קריאה?, באתר הארץ, 29 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310546405171  PLWABN: 9810575239905606  BIBSYS: 1081557  BNC: 000561494  BNE: XX1594666  BnF: cb14420140b (data)  CiNii: DA13109953  GND: 124045324  ICCU: RAVV258592  ISNI: 0000 0000 7326 9140  LCCN: n2001021633  LNB: 000039730  MusicBrainz: d6167d26-65a2-4d51-878a-56de19a2d5c0  NDL: 00890311  NKC: xx0002126  NLA: 40413676  NLG: 135427  NLK: KAC200104771  NSK: 000278589  NTA: 217033261  RERO: 02-A008695755  SELIBR: 315890  SUDOC: 150125100  Trove: 1446570  VIAF: 69145969   WorldCat (עם VIAF): 69145969
הוועדה לתשתיות לאומיות

הוועדה לתשתיות לאומיות (נקראת בקיצור "הות"ל") היא ועדה שהוקמה בשנת 2002 במסגרת הסדרת התכנון והבנייה בישראל, בהתאם לתיקון מספר 60 לחוק התכנון והבנייה. שמה המלא של הוועדה הוא "הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות".
מטרת הוועדה

הוועדה הוקמה על מנת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות". סעיף 1 לחוק התכנון והבנייה מונה את סוגי התשתיות שניתן להכריז עליהן כתשתיות לאומיות. הכרזה על תשתית כתשתית לאומית דורשת הצהרה של ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים. לוועדה מוקנות סמכויות המועצה הארצית בענייני תכנון ובניה של תשתיות לאומיות, עריכת תוכנית מתאר ארצית עם הוראות של תוכנית מפורטת ומתן היתר בניה. המשמעות היא כי לוועדה סמכות על כל מוסדות התכנון ועל ההיררכיה שלהם.
תשתית לאומית מוגדרת בחוק הישראלי כמתקני תשתית, נמל תעופה, נמל, מעגן, מתקן להתפלת מים, מתקני מים וביוב לרבות מאגרים, אתרי סילוק וטיפול בפסולת, מתקני תקשורת, תחנת כוח, מתקן אחסון גז ודלק, דרך (כביש, מסילה), מתקני גז ומיתקני גט"ן כהגדרתם בסעיף 2 לחוק משק הגז הטבעי, התשס"ב-2002, אתרי כרייה וחציבה, והכל אם ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים הכריזו, על כל אחד מהם, כי הוא בעל חשיבות לאומית.
מטרת הוועדה > תוכנית תשתית לאומית

הליכי התכנון של תשתיות לאומיות מיושמות באמצעות תוכנית תשתית לאומית (תת"ל) שעוברת את כל הליכי האישור בות"ל בלבד (עד אישור הממשלה), כמו כן:
לוועדה מואצלות כל סמכויות המועצה הארצית, והיא יכולה לשנות תוכניות מתאר ארציות.
תוכנית לתשתית לאומית אינה טעונה אישור הוועדה לשמירת קרקע חקלאית ושטחים פתוחים.
תת"ל דומה לתוכנית מתאר ארצית ברמה מפורטת, ומכוחה ניתן להוציא היתר בנייה (הליך הנעשה גם הוא על ידי הות"ל, בשונה מהיתר בנייה ממהנדס וועדה מקומית או אישור מתכנן מחוז בהליך ה"רגיל").
משך הזמן להשגות הציבור והערות הוועדות המחוזיות קוצר למחצית (30 יום במקום 60).
מעמדה של התת"ל שווה ואף גובר על מעמדה של כל תמ"א אחרת.
הרכב הוועדה

הרכב הוועדה נקבע על פי סעיף 6א לחוק התכנון והבנייה. הוועדה מונה 15 חברים:
עשרה נציגי שרים מהמשרדים הבאים: משרד הפנים - יו"ר הוועדה, משרד רה"מ, משרד המשפטים, משרד האנרגיה (כאשר מדובר בתוכנית לתשתית תיירות, יבוא במקומו נציג משרד התיירות), המשרד להגנת הסביבה, משרד התחבורה, משרד הבינוי והשיכון, משרד האוצר, משרד החקלאות ומשרד הביטחון
נציג השלטון המקומי - ממונה על ידי שר הפנים
נציג ציבור - ממונה על ידי הממשלה
נציג ארגון הגג של הארגונים הירוקים - ממונה על ידי שר הפנים, מתוך רשימה שמגיש לו הארגון
נציג רשות מקרקעי ישראל
מתכנן הוועדה - בעל הכשרה מקצועית בענייני תכנון ובנייה, ממונה על ידי שר הפנים
הערות שוליים

↑  דוח החברה להגנת הטבע - ות"ל 2004
↑  הגדרת התת"ל באתר מינהל התכנון במשרד הפנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416339405171
אניגמה

ערך זה עוסק במכונת הצפנה גרמנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אניגמה (מיוונית: αἴνιγμα – תעלומה, חידה) היא משפחה של מכונות להצפנה ולפענוח של מסרים טקסטואליים, ששימשו את הכוחות הגרמנים והאיטלקים במלחמת העולם השנייה. בזכות התקשורת המוצפנת שאפשרה האניגמה, הצליח הקריגסמרינה (הצי הגרמני), ובמיוחד צי הצוללות, במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939–1945), להטיל מצור אפקטיבי על בריטניה, מצור שמנע אספקת מזון ואמצעי לחימה לאי הבריטי, בדרך הים.
בעלות הברית הצליחו לפצח את ההצפנה, ובמשך רוב המלחמה פענחו מספר גדול של הודעות מוצפנות. את המודיעין שנצבר מקריאת מסרי האניגמה כינו בשם "אולטרה". יש הטוענים כי אילולא פוצח צופן האניגמה, היה המצור הימי על בריטניה עלול להמיט אסון על תושבי האי. פיצוח הצופן הקנה לצי הבריטי יתרון משמעותי במלחמה מול חיל הים הגרמני, והיכולת, שהייתה יתרון אסטרטגי משמעותי, נשמרה בסוד במשך עשרות שנים.
מכונת האניגמה
פיתוח האניגמה

את האניגמה המציא ארתור שרביוס (Scherbius) ב-1918. שרביוס, שלמד הנדסת חשמל, פיתח למעשה גרסה חשמלית לדיסקית צופן שהייתה בשימוש במשך מאות שנים. בדומה למכשירי הצפנה קודמים, האניגמה התבססה על צופן החלפה עבור כל אחת מאותיות המסר שיש להצפין. פריצת הדרך הייתה בכך שהאניגמה הייתה האמצעי האלקטרו-מכני הראשון ששימש להצפנה, ויתרונה היה שינוי של צופן ההחלפה לאחר כל אות, באמצעות מערכת של דיסקיות מסתובבות (רוטורים). האפשרות לשנות את סדר הדיסקיות, ואת מצבן ההתחלתי, הקשתה עוד יותר על מלאכת פיצוח הצופן.
שרביוס ניסה לעניין גורמים רשמיים ואף לא-רשמיים בגרמניה במכונה החדשה, אך נדחה. הוא פנה לייצור מסחרי של המכונה, בחברת ההנדסה שלו – "שרביוס את ריטר". גרסאות שונות של האניגמה נמכרו לחברות ולבנקים במדינות רבות באירופה, בארצות הברית וביפן. כל אחת מהגרסאות של המכונה פעלה בעזרת שיטת פיענוח שונה במקצת; רמת האבטחה של הגרסה המסחרית הייתה נמוכה למדי. בסוף שנות ה-20 אימצו אותה הצי והצבא הגרמניים. הם ערכו בה מספר שינויים שהקשו על פיצוח הצופן והגבירו את רמת האבטחה. לקראת מלחמת העולם השנייה הייתה האניגמה אמצעי ההצפנה העיקרי של הקריגסמרינה וצי הצוללות שלו, וכן של הוורמאכט, הלופטוואפה, המפלגה הנאצית, הגסטפו, משרד החוץ והביון של גרמניה הנאצית.