stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון כדורסל גני תקווה (כדורסל נשים)
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2009 והתבססה בעיקר על שחקניות וותיקות. בתום עונתה הראשונה העפילה מהליגה הארצית לליגה הלאומית.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון 1-2 בסדרה מול קבוצת אליצור תל אביב.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה את העונה במקום הרביעי בטבלה ונעצרה ברבע גמר הפלייאוף מול קבוצת מכבי בנות אשדוד, שזכתה לבסוף באליפות.
בתחילת עונת 2012/13 שונה שם המועדון ל"מועדון כדורסל גני תקווה", בעקבות הפסקת התמיכה הכספית מצד עיריית קריית אונו, תייצג הקבוצה את היישוב גני תקווה בלבד ותשתתף במסגרת הליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  שינוי בליגות לנשים באתר איגוד הכדורסל
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מונוטוניות (פונקציית בחירה חברתית)

בתורת המשחקים, מונוטוניות היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית בחירה חברתית. התכונה אומרת שאם מועמד א' נבחר, ובבחירות הבאות מצבו לא הורע אצל אף בוחר, הוא ייבחר מחדש. דרישה זו נראית לכאורה תמימה והגיונית, אך משפט מולר סטרסוויט מראה שעבור יותר משני מועמדים, אין שיטת בחירות יעילה פארטו שמקיימת אותה, מלבד דיקטטורה.
הגדרה פורמלית

פונקציית בחירה חברתית G, על קבוצת מועמדים A וקבוצת בוחרים N, נקראת מונוטונית, 

אם לכל  a\in A, ולכל שני וקטורי-העדפות P, Q, 

שמקיימים לכל  b\in A,b\neq a 
:
 \forall i\in N,(a\succ _{P_{i}}b)\rightarrow (a\succ _{Q_{i}}b),

מתקיים  (a\succeq _{G(P)}b)\rightarrow (a\succeq _{G(Q)}b).
דוגמאות

דיקטטורה היא מונוטונית, מכיוון שאם מועמד נבחר, זה אומר שהוא היה העדיפות הראשונה של הדיקטטור. אם מצבו לא הורע הוא נשאר מקום ראשון, ולכן שוב נבחר.
עבור  \left|A\right|=2 כאשר A היא קבוצת המועמדים, פונקציית הבחירה המונוטונית היחידה שהיא אנונימית בין המצביעים ונייטרלית בין המועמדים היא ללכת על פי הרוב, לפי משפט מאי.
עבור  \left|A\right|\geq 3, שיטת בורדה
מקיימת את תכונת הפה-אחד, אך לא מקיימת את תכונת המונוטוניות, למשל עבור וקטורי-ההעדפות הבאים:
| בוחר | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| אברהם | a | b | c |
| יצחק | b | c | a |
נבחר b
| בוחר | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| אברהם | a | b | c |
| יצחק | b | a | c |
נבחר a.
מצבו של b לא הורע, אבל a נבחר (כי האינדקס שלו קטן מזה של b).
הדוגמה הקודמת היא מקרה פרטי של משפט מולר סטרסוויט, שאומר שכל פונקציית בחירה חברתית, שמקיימת את תכונת הפה אחד ואת תכונת המונוטוניות, היא דיקטטורה.
ראו גם

אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
הערות שוליים

↑  Coalitional Structure of the Muller-Satterthwaite Theorem
↑  הסימון  a\succ b אומר "a עדיף על b", הסימון  a\succeq b אומר "a עדיף על b, או שאף אחד מהם לא עדיף על השני"
↑  May’s Theorem with an Infinite Population, introduction
↑  כל בוחר נותן לכל מועמד נקודות, באופן הפוך למיקום היחסי שלו: למשל עבור שלושה מועמדים, מקום ראשון מקבל 2 נקודות, מקום שני נקודה אחת ומקום שלישי 0 נקודות. נבחר המועמד עם הניקוד הגבוה ביותר.
הניקוד הכללי של כל מועמד נקבע לפי סכום הנקודות שקיבל.

מכיוון שצריך לבחור כאן רק מועמד אחד, במקרה של שוויון נבחר למשל את המועמד עם האינדקס המינימלי (למשל אפשר לסמן: האינדקס של a הוא 1, של b הוא 2 ושל c הוא 3).
מחוז לוד

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 נפות במחוז:  2
 בירת המחוז:  לוד 
 קואורדינטות:  31°57′N 34°54′E﻿ / ﻿31.95°N 34.9°E﻿ / 31.95; 34.9 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז לוד (באנגלית: Lydda District) היה אחד מששת מחוזות המנדט הבריטי. בירת המחוז הייתה העיר לוד. המחוז כלל שתי נפות:
נפת רמלה
נפת יפו
היסטוריה

נפות יפו ורמלה היוו בתחילה את מחוז יפו. 
ביולי 1922 חולקה הארץ לארבעה מחוזות בלבד ומחוז יפו אוחד עם מחוז ירושלים ליצירת מחוז ירושלים-יפו. באוגוסט-ספטמבר 1925 אוחדו מחוז יפו וירושלים ומחוז הדרום.
ב-1 ביולי 1939, מחוז הדרום פוצל למחוז לוד העירוני בעיקרו שכלל את נפות יפו ורמלה, ומחוז עזה הכפרי.
מושלים

מחוז ירושלים-יפו:
רונלד סטורס, 1920-1925
מחוז הדרום:
קמפבל, 1931-1926
רוברט אדוארד הרולד קרוסבי, 1931-1939
מחוז לוד:
רוברט אדוארד הרולד קרוסבי, 1939-1943
ר.ה. צ'רץ', 1944
ללויד פיליפס (ממלא מקום), 1945
גריג (ממלא מקום), 1945-1946
וויליאם רידר מקגיי, 1946-1947
סטיבנסון (ממלא מקום)
מר פולר, 1947-1948
הערות שוליים

↑  דין וחשבון שנתי של ה.מ. הנציב העליון, דואר היום, 6 באוקטובר 1921
↑  הסדור מחדש של המחוזות, דואר היום, 2 ביולי 1922
↑  בממשלה המחוזית, דבר, 19 באוגוסט 1925
↑  New Partition of Districts, פלסטיין בולטין, 21 בספטמבר 1925
↑  [ http://www.nevo.co.il/law_html/law21/PG-e-0900.pdf Notice regarding the Division of Palestine into six Administrative Districts], Palestine Gazette, July 1, 1939
↑  Supplement No. 2 to the Palestine Gazette extraordinary of 1st July, 1939
↑  Supplement No. 2 to the Palestine Gazette extraordinary of December 30, 1939
↑  מינויים, דואר היום, 12 בדצמבר 1926
↑  מושל ירושלים התחיל במשרתו, דואר היום, 18 באוקטובר 1931
↑  נציב מחוז הדרום במושבות יהודה, דואר היום, 8 בדצמבר 1931
↑  מושל מחוז שכם במקום מר קרוסבי, המשקיף, 13 בדצמבר 1943
↑  מ"מ הנציב העליון בעירית ת"א ובנמל, המשקיף, 5 ביולי 1945
↑  סגן המושל מסייר בשכונות יפו, המשקיף, 14 באפריל 1946
↑  גריג למזכירות הראשית, המשקיף, 22 בספטמבר 1946
↑  ביקור מושל המחוז בקריית עבודה, דבר, 9 בינואר 1947
↑  אריאב אצל המושל, המשקיף, 8 במאי 1947
↑  יום ערבי לועדה, דבר, 25 ביוני 1947
↑  מושל לוד החדש בעיריית ת"א, המשקיף, 22 ביולי 1947
מושל המחוז הבריטי בא להפרד מעוזריו בת"א, מעריב, 11 במאי 1948
| חלוקה מנהלית של המנדט הבריטי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הגליל | נפת ביסאן • נפת טבריה • נפת נצרת • עכו • צפת |  |
| מחוז חיפה | חיפה |  |
| מחוז ירושלים | חברון • ירושלים • רמאללה |  |
| מחוז לוד | יפו • רמלה |  |
| מחוז עזה | באר שבע • עזה |  |
| מחוז שומרון | ג׳נין • טולכרם • שכם |  |
מחוז לוב של המדינה האסלאמית

| --- | --- |
סמליל המחוז
 תקופת הפעילות:  13 בנובמבר 2014 – הווה (9 שנים)
 אידאולוגיה:  הג'יהאד הסלפי
 קבוצות אתניות:  ערבים, ברברים, פולאנים
 מייסדים:  אבו נביל אל-אנבארי (נהרג)
 מנהיגים:  עבד אל-קדר א-נג'די
 אזורי פעילות:  לוב
 חברים:  50 (2022) 3000–4000 (2018) 500 (2017) 5,000–10,000(2016)
 חלק מ:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 מתנגדים:  לוב צבא לוב מצרים מצרים ארצות הברית ארצות הברית
 קרבות:  מלחמת האזרחים השנייה בלוב
מחוז לוב של המדינה האסלאמית (בערבית: ولاية ليبيا), הוא ארגון טרור ג'יהאדיסטי סלפי המהווה את שלוחת המדינה האסלאמית בלוב. במקור, הוקמו בלוב 3 מחוזות: מחוז אל-ברקה (ولاية برقة), מחוז טראבלוס (ولاية طرابلس) ומחוז פזאן (ولاية فزان); מ-2019, שלושת המחוזות מוגדרים כסניפים תחת מחוז לוב. המנהיג הידוע האחרון של המחוז הוא עבד אל-קאדר א-נג'די.
היסטוריה

בשנת 2011, לאחר הפלת שלטון מועמר קדאפי ורציחתו, עברו מורדים מלוב לסוריה להילחם נגד בשאר אל-אסד, צבאו ותומכיו. חלק מהמורדים הלובים שלחמו במלחמת האזרחים בסוריה חזרו ללוב והקימו בעיר דרנה את ארגון "מועצת השורא של הנוער האסלאמי", שגייסה אליה פעילים מקומיים. רבים מהמגויסים פעילים של אנצאר א-שריעה הפועל בדרנה. בספטמבר 2014 הגיעה ללוב משלחת של מפקדים בכירים בארגון המדינה האסלאמית מסוריה ומעיראק, בהם ויסאם נג'ם עבד זייד א-זוביידי, הידוע בכינויו אבו נביל אל-אנבארי. באוקטובר 2014 "מועצת השורא של הנוער האסלאמי" נשבעה אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי. ב-13 בנובמבר 2014 פורסמה הקלטת שמע של אל-בגדאדי שבה הוא אמר כי הוא קיבל את שבועת האמונים של תומכיו בחמש מדינות, בהן מצרים (מחוז סיני) ולוב.
מתקפות ולחימה

המדינה האסלאמית מנהלת לחימה עיקשת מול כל הארגונים החמושים בלוב ומוציאה להורג כל מי שנחשב לבוגד, כופר או פעיל בארגון יריב.
ב-15 בפברואר 2015 פורסם סרטון המתעד את עריפות ראשיהם של 21 נוצרים קופטים מצרים על חוף הים התיכון בסירת. הארגון איים בהרחבת פעילות הטרור והג'יהאד שלו לאירופה. יום למחרת, הפציץ חיל האוויר המצרי את העיר דרנה וקרוב ל-50 חמושים של המדינה האסלאמית נהרגו. ב-20 בפברואר 2015, נקמו מחבלי המדינה האסלאמית בפיגוע התאבדות משולש בעיר אל-קובה שבמזרח לוב, המזוהה עם הממשלה המוכרת על ידי הקהילה הבינלאומית, רצחו 45 בני אדם ופצעו כ-70.
ב-19 באפריל 2015 פורסם סרטון הוצאה להורג של נוצרים אתיופים. ההוצאות להורג התבצעו במדבר במחוז פזאן, שם ההוצאה להורג התבצעה בירי, ועל חוף הים במחוז ברקה, שם ההוצאה להורג התבצעה בעריפות ראשים. שלושה מהמוצאים להורג היו למעשה אריתראים שהסתננו לישראל ולפחות אחד מהם שהה במתקן חולות מספר שנים.
ב-13 בנובמבר 2015 יום השנה להקמת סניף המדינה האסלאמית בלוב, חוסל מנהיג הארגון, אבו נביל אל-אנבארי, בתקיפה של חיל האוויר האמריקאי בסביבת העיר דרנה. זו הייתה התקיפה האווירית הראשונה של האמריקאים נגד מנהיגי הארגון בלוב.
ב-19 בפברואר 2016 נהרגו 40 בני אדם בתקיפה של חיל האוויר האמריקאי על מחנה של המדינה האסלאמית בסביבת העיר סברתה שבמערב לוב.
ב-20 באפריל 2016 נסוגו פעילי המדינה האסלאמית מהעיר דרנה, שהייתה לאחד המעוזים הראשונים של הארגון בלוב ולמקום בו הוקם הסניף הלובי.
כיום שולט הארגון על רצועת החוף המרכזית, הכוללת את העיר סירת וסביבתה - אזור המהווה נתיב הסתננות לאירופה ומכיל מאגרי נפט גדולים.
ב-9 ביוני 2016 נכנסו כוחות הנאמנים לממשלת האחדות בלוב לעיר סירת. הכוחות חסמו את היציאות מהעיר דרך הים והחלו לנהל לחימה בפאתי העיר תוך כדי הפצצות מהאוויר של מטוסי קרב אמריקאיים ולוביים. בדצמבר 2016, הודיעו הכוחות הנאמנים לממשלת האחדות כי הם הצליחו לכבוש ולטהר את העיר מפעילי המדינה האסלאמית.
הערות שוליים

↑  "S/2018/705 - E - S/2018/705". undocs.org. ארכיון מ-12 ביוני 2019. נבדק ב-4 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How Islamic State clings on in Libya". The Economist. 27 במאי 2017. ארכיון מ-26 במאי 2017. נבדק ב-27 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Obama Is Pressed to Open Military Front Against ISIS in Libya". The New York Times. 4 בפברואר 2016. ארכיון מ-7 בפברואר 2016. נבדק ב-5 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ISIL's presence in Libya grows to 5,000 fighters". Al Jazeera. ארכיון מ-2016-02-05. נבדק ב-2016-02-05.
↑  Jim Sciutto, Barbara Starr and Kevin Liptak, CNN (4 בפברואר 2016). "More ISIS fighters in Libya; fewer in Syria and Iraq - CNNPolitics.com". CNN. ארכיון מ-6 בפברואר 2016. נבדק ב-6 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "Isis in Libya: How Muhammar Gaddafi's anti-aircraft missiles are falling into the jihadists' hands". ארכיון מ-2017-10-12. נבדק ב-2017-09-01.
↑  לוב: חיל האוויר הפציץ יעדים של דאעש בעיר דרנה, באתר ynet, 16 בפברואר 2015
↑  הנקמה של דאעש: עשרות הרוגים בפיגוע במזרח לוב, באתר וואלה, 20 בפברואר 2015
↑  דנה ויילר-פולק‏, מבקשי מקלט מאריתריאה שעזבו את ישראל הוצאו להורג בידי דאעש, באתר וואלה, 21 באפריל 2015
↑  רועי קייס וסוכנויות הידיעות, ארה"ב תקפה מטרות דאעש בלוב; עשרות נהרגו, באתר ynet, 19 בפברואר 2016
מועצה אזורית השרון הצפוני

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 חבל ארץ:  השרון
 תאריך ייסוד:  1951 
 תאריך נטישה:  יוני 1984 
 סוג יישוב יורש:  מועצה אזורית
 יישובים יורשים:  מועצה אזורית לב השרון
 
מועצה אזורית השרון הצפוני הייתה מועצה אזורית באזור השרון.
המועצה הוקמה בשנת 1951 והתקיימה עד שנת 1984 עם חיבורה עם מועצה אזורית הדר השרון ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
המועצה גבלה בצפון בכפר יונה, במועצה אזורית עמק חפר ובפרדסיה (אחרי שנת 1952), במזרח בקלנסווה, טייבה ואזור השומרון, בדרום ב קדימה וצורן, ומועצה אזורית הדר השרון ובמערב באבן יהודה ונתניה.
יישובי המועצה היו:
צור משה
גאולים
נורדיה
גנות הדר (מ-1964)
תנובות
שער אפרים
ניצני עוז
פרדסיה (עד שנת 1952)
ינוב
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה שיחד המועצה תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל. המועצה אוחדה לבסוף עם מועצה אזורית הדר השרון ביוני 1984 ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
ראשי המועצה

שאול לוי מצור משה
אברהם כוכבי מגאולים
יעקב כהן מתנובות
אברהם אליהו מצור משה
הערות שוליים

↑  מציעים לאחד מועצות אזוריות, דבר, 14 בפברואר 1967
↑  צו המועצות המקומיות, קובץ התקנות, 4639, 31 במאי 1984, עמ' 1645-1653
↑  בית הספר, באתר www.zur-moshe.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415494705171
מגפת הקורונה בג'מייקה

| --- | --- |
 במדינות או באזורים:  ג'מייקה ג'מייקה
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מקרי מוות:  3,545 ‏
 מקרי הדבקה:  154,938‏   • 48,470 מהם חולים פעילים
 הבריאו:  102,923 ‏ רענון נתונים
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בג'מייקה, התפשטה אל המדינה באמצע מרץ 2020.
רקע

ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור התמותה במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת הסארס שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה ומשמעותית המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
מוקדמות מונדיאל 1954 - אירופה

45 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1954, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר שנערך בשווייץ. שווייץ, המדינה המארחת, ואורוגוואי, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 14 מקומות שעליהן התחרו במוקדמות.
פיפ"א דחתה את בקשת ההרשמה של איסלנד.
אירופה התחרתה בבתים 1 - 10 על 11 מקומות, עליהם התחרו 27 נבחרות מאירופה כולל ישראל ומצרים.
בית 1

בבית הזה היו 3 נבחרות ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת שסיימה במקום הראשון העפילה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 7 | 4 | 3 | 1 | 0 | 12 | 3 | 9  |
| סארלנד סארלנד | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 8 | -4  |
| נורווגיה נורווגיה | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 4 | 9 | -5  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 1953 |  נורווגיה | 2 - 3 |  סארלנד | אצטדיון בישלט, אוסלו צופים: 28,000 |
| 24 ביוני 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון בישלט, אוסלו צופים: 28,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 באוגוסט 1953 |  נורווגיה | 1 - 1 |  גרמניה המערבית | אצטדיון אולבל, אוסלו צופים: 32,266 |
| 19 באוגוסט 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון אולבל, אוסלו צופים: 32,266 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 באוקטובר 1953 |  גרמניה המערבית | 3 - 0 |  סארלנד | נקרשטדיון, שטוטגרט צופים: 50,000 |
| 11 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | נקרשטדיון, שטוטגרט צופים: 50,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בנובמבר 1953 |  סארלנד | 0 - 0 |  נורווגיה | אצטדיון לודוויגספארק, זארבריקן צופים: 45,000 |
| 8 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון לודוויגספארק, זארבריקן צופים: 45,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בנובמבר 1953 |  גרמניה המערבית | 5 - 1 |  נורווגיה | פולקספארקשטדיון, המבורג צופים: 76,000 |
| 22 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | פולקספארקשטדיון, המבורג צופים: 76,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 במרץ 1954 |  סארלנד | 1 - 3 |  גרמניה המערבית | אצטדיון לודוויגספארק, זארבריקן צופים: 53,000 |
| 8 במרץ 1954 |  | (סיקור) |  | אצטדיון לודוויגספארק, זארבריקן צופים: 53,000 |
גרמניה המערבית העפילה.
בית 2

שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בלגיה בלגיה | 7 | 4 | 3 | 1 | 0 | 11 | 6 | 5  |
| שוודיה שוודיה | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 9 | 8 | 1  |
| פינלנד פינלנד | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 7 | 13 | -6  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 במאי 1953 |  פינלנד | 2 - 4 |  בלגיה | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 2,377 |
| 25 במאי 1953 |  | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 2,377 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במאי 1953 |  שוודיה | 2 - 3 |  בלגיה | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם צופים: 34,029 |
| 28 במאי 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם צופים: 34,029 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 באוגוסט 1953 |  פינלנד | 3 - 3 |  שוודיה | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 13,849 |
| 5 באוגוסט 1953 |  | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי, הלסינקי צופים: 13,849 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 באוגוסט 1953 |  שוודיה | 4 - 0 |  פינלנד | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם צופים: 27,138 |
| 16 באוגוסט 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם צופים: 27,138 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בספטמבר 1953 |  בלגיה | 2 - 2 |  פינלנד | אצטדיון הייזל, בריסל צופים: 10,000 |
| 22 בספטמבר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון הייזל, בריסל צופים: 10,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 באוקטובר 1953 |  בלגיה | 2 - 0 |  שוודיה | אצטדיון הייזל, בריסל צופים: 40,000 |
| 8 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון הייזל, בריסל צופים: 40,000 |
בלגיה העפילה.
בית 3

בבית זה היו 4 נבחרות שכל אחת מהן שיחקה פעם אחת נגד יריבתה. שתי הראשונות העפילו. בית זה שימש גם כאליפות הבית הבריטית לשנים 1953–1954.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנגליה אנגליה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 10 | 4 | 6  |
| סקוטלנד סקוטלנד | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 8 | 8 | 0  |
| צפון אירלנד צפון אירלנד | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 7 | -3  |
| ויילס ויילס | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 5 | 9 | -4  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוקטובר 1953 |  צפון אירלנד | 1 - 3 |  סקוטלנד | וינדוזר פארק, בלפסט צופים: 58,248 |
| 3 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | וינדוזר פארק, בלפסט צופים: 58,248 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 באוקטובר 1953 |  ויילס | 1 - 4 |  אנגליה | ניניאן פארק, קארדיף צופים: 61,000 |
| 10 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | ניניאן פארק, קארדיף צופים: 61,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 בנובמבר 1953 |  סקוטלנד | 3 - 3 |  ויילס | האמפדן פארק, גלאזגו צופים: 71,378 |
| 4 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | האמפדן פארק, גלאזגו צופים: 71,378 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בנובמבר 1953 |  אנגליה | 2 - 1 |  צפון אירלנד | גודיסון פארק, ליברפול צופים: 40,000 |
| 11 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | גודיסון פארק, ליברפול צופים: 40,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במרץ 1954 |  ויילס | 1 - 2 |  צפון אירלנד | רקקורס גראונד, רקסהאם צופים: 32,817 |
| 31 במרץ 1954 |  | (סיקור) |  | רקקורס גראונד, רקסהאם צופים: 32,817 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באפריל 1954 |  סקוטלנד | 2 - 4 |  אנגליה | האמפדן פארק, גלאזגו צופים: 134,544 |
| 3 באפריל 1954 |  | (סיקור) |  | האמפדן פארק, גלאזגו צופים: 134,544 |
אנגליה וסקוטלנד (שסירבה להשתתף במונדיאל 1950 בנסיבות זהות) העפילו.
בית 4

שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת צרפת | 8 | 4 | 4 | 0 | 0 | 20 | 4 | 16  |
| אירלנד אירלנד | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 8 | 6 | 2  |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 1 | 19 | -18  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 בספטמבר 1953 |  לוקסמבורג | 1 - 6 |  צרפת | האצטדיון העירוני, לוקסמבורג צופים: 15,000 |
| 20 בספטמבר 1953 |  | (סיקור) |  | האצטדיון העירוני, לוקסמבורג צופים: 15,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 באוקטובר 1953 |  אירלנד | 3 - 5 |  צרפת | דלימאונט פארק, דבלין צופים: 45,000 |
| 4 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | דלימאונט פארק, דבלין צופים: 45,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 באוקטובר 1953 |  אירלנד | 4 - 0 |  לוקסמבורג | דלימאונט פארק, דבלין צופים: 30,000 |
| 28 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | דלימאונט פארק, דבלין צופים: 30,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 בנובמבר 1953 |  צרפת | 1 - 0 |  אירלנד | פארק דה פראנס, פריז צופים: 32,265 |
| 25 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | פארק דה פראנס, פריז צופים: 32,265 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בדצמבר 1953 |  צרפת | 8 - 0 |  לוקסמבורג | פארק דה פראנס, פריז צופים: 20,146 |
| 27 בדצמבר 1953 |  | (סיקור) |  | פארק דה פראנס, פריז צופים: 20,146 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 במרץ 1954 |  לוקסמבורג | 0 - 1 |  אירלנד | האצטדיון העירוני, לוקסמבורג צופים: 3,000 |
| 7 במרץ 1954 |  | (סיקור) |  | האצטדיון העירוני, לוקסמבורג צופים: 3,000 |
צרפת העפילה.
בית 5

בבית זה היו שתי נבחרות ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה | 3 | 2 | 1 | 1 | 0 | 9 | 1 | 8  |
| פורטוגל פורטוגל | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 9 | -8  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 בספטמבר 1953 |  אוסטריה | 9 - 1 |  פורטוגל | האצטדיון העירוני, וינה צופים: 60,000 |
| 27 בספטמבר 1953 |  | (סיקור) |  | האצטדיון העירוני, וינה צופים: 60,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 בנובמבר 1953 |  פורטוגל | 0 - 0 |  אוסטריה | נסיונל דה גאמור, ליסבון צופים: 20,000 |
| 29 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | נסיונל דה גאמור, ליסבון צופים: 20,000 |
אוסטריה העפילה.
בית 6

שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 5.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ספרד | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2  |
| טורקיה טורקיה | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 4 | -2  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בינואר 1954 |  ספרד | 4 - 1 |  טורקיה | אצטדיון נואבו צ'מרטין, מדריד צופים: 110,000 |
| 6 בינואר 1954 |  | (סיקור) |  | אצטדיון נואבו צ'מרטין, מדריד צופים: 110,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1954 |  טורקיה | 1 - 0 |  ספרד | מידהט פאשה, איסטנבול צופים: 30,000 |
| 14 במרץ 1954 |  | (סיקור) |  | מידהט פאשה, איסטנבול צופים: 30,000 |
באותה תקופה לא הייתה משמעות להפרש השערים, ומאחר וספרד וטורקיה סיימו עם מספר נקודות זהה הוחלט לערוך משחק מכריע במיקום נייטרלי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במרץ 1954 |  טורקיה | 2 - 2‏ה |  ספרד | סטאדיו אולימפיקו, רומא צופים: 60,000 |
| 17 במרץ 1954 |  | (סיקור) |  | סטאדיו אולימפיקו, רומא צופים: 60,000 |
טורקיה העפילה לאחר הגרלה. לואיג'י פרנקו גמה, ילד בן 14 מרומא, שלף את השם של טורקיה מתוך כובע כשעיניו מכוסות.
בית 7

שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 5. אולם, בעקבות פרישת פולין העפילה הונגריה אוטומטית.
בית 8

שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7 | 4 | 3 | 1 | 0 | 5 | 1 | 4  |
| רומניה (1952–1965) רומניה | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 5 | 5 | 0  |
| בולגריה (1946–1967) בולגריה | 1 | 4 | 0 | 1 | 4 | 3 | 7 | -4  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביוני 1953 |  צ'כוסלובקיה | 2 - 0 |  רומניה | אצטדיון סטראהוב, פראג צופים: 50,000 |
| 14 ביוני 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון סטראהוב, פראג צופים: 50,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 ביוני 1953 |  רומניה | 3 - 1 |  בולגריה | אצטדיון 23 באוגוסט, בוקרשט צופים: 60,000 |
| 28 ביוני 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון 23 באוגוסט, בוקרשט צופים: 60,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בספטמבר 1953 |  בולגריה | 1 - 2 |  צ'כוסלובקיה | אצטדיון לבסקי, סופיה צופים: 40,000 |
| 6 בספטמבר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון לבסקי, סופיה צופים: 40,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 באוקטובר 1953 |  בולגריה | 1 - 2 |  רומניה | אצטדיון לבסקי, סופיה צופים: 40,000 |
| 11 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון לבסקי, סופיה צופים: 40,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 באוקטובר 1953 |  רומניה | 0 - 1 |  צ'כוסלובקיה | אצטדיון 23 באוגוסט, בוקרשט צופים: 90,000 |
| 25 באוקטובר 1953 |  | (סיקור) |  | אצטדיון 23 באוגוסט, בוקרשט צופים: 90,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 בנובמבר 1953 |  צ'כוסלובקיה | 0 - 0 |  בולגריה | טהלן פול, ברטיסלאבה צופים: 30,000 |
| 8 בנובמבר 1953 |  | (סיקור) |  | טהלן פול, ברטיסלאבה צופים: 30,000 |
צ'כוסלובקיה העפילה.