stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוג הסילון
הערות שוליים

↑  Vallance, Tom (20 במרץ 2006). "Oleg Cassini - Obituaries". The Independent. אורכב מ-המקור ב-5 באפריל 2008. [Oleg Cassini] and his younger brother Igor (who became the Hearst newspaper gossip columnist 'Cholly Knickerbocker' and coined the phrase 'jet set')… {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Niemietz, Kristian (19 בדצמבר 2013). "In praise of cheap flights". Spiked. ...air travel has been transformed from a luxury good to a mass-market product. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Swopes, Bryan (26 באוקטובר 2022). "26 October 1958". This Day in Aviation. נבדק ב-12 בספטמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Portofino has long been fashionable with what we once called 'the jet set'." "History and tourist information on Liguria, Italy". אורכב מ-המקור ב-2007-04-29. נבדק ב-2007-04-27.
↑  Borgerson, Janet (2017). Designed for hi-fi living: the vinyl LP in midcentury America. Schroeder, Jonathan E., 1962-. Cambridge, Massachusetts: MIT Press. ISBN 978-0-262-03623-8. OCLC 958205262.
↑  Vogue 15 February 1964:49 and The Ladies Home Journal September 1970:81, noted Barry Popik, "Beautiful people".
↑  On-line NOVA transcript (18 January 2005)
ארז ברנבוים

| --- | --- |

ארז ברנבוים, 2024
 לידה:  1964 (בן 61 בערך)  חיפה 
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 התמחות:  רפואה פנימית
 תפקידים:  מנהל בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד קצין הרפואה של חיל האוויר מפקד המרכז לשירותי רפואה בחיל הרפואה
 
ארז ברנבוים (נולד באוגוסט 1964) הוא רופא במקצועו, מומחה ברפואה פנימית ומִנהל מערכות בריאות. משמש כמנהל בית החולים אסותא באשדוד.
ביוגרפיה

ברנבוים הוא יליד חיפה, בן יחיד להוריו. אמו ניצולת שואה. נשוי לסילבינה להם ארבעה ילדים.
ברנבוים שירת בצה"ל, שימש קצין הרפואה של חיל האוויר ומפקד המרכז לשירותי רפואה בחיל הרפואה. סיים את שירותו בצה"ל, מאחר שלא נבחר לתפקיד קצין רפואה ראשי. פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
הכשרה מקצועית

ברנבוים סיים ב-1990 לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב במסגרת העתודה האקדמית. בבית החולים מאיר השלים התמחות ברפואה פנימית, במחלקה פנימית ב' בראשות פרופ' יוסי מקורי. ב-2009 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי בה השלים תואר שני במדעי החברה במסגרת אוניברסיטת חיפה. ברנבוים בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון.
שירות צבאי

הוא שירת בחטיבת הנח"ל ובבית הספר להנדסה צבאית כרופא צבאי בתפקידים של רופא גדודי וחטיבתי. לאחר מכן עבר לחיל האוויר, שירת כרופא בגף הפינוי המוטס בבסיס חצרים, כמפקד גף רפואה בבסיס חצור וכמפקד הגף הקליני ביחידת רפואה אווירית. ב-2001 מונה למפקד יחידת הרפואה האווירית. הוא שימש סגן מפקד קצין הרפואה החילי ומ - 2006 עד 2009 שימש בתפקיד קצין הרפואה של חיל האוויר. לאחר הלימודים במכללה לביטחון לאומי שימש מפקד המרכז לשירותי רפואה בחיל הרפואה.
תפקידים

לאחר שחרורו משירות צבאי שימש עוזר למנכ"ל המרכז הרפואי שיבא, תל השומר - רמת גן. ובתפקיד סגן ראש מינהל טכנולוגיות ותשתיות רפואיות במשרד הבריאות.
במסגרת קופת חולים כללית שימש כסגן מנהל בית חולים מאיר. ב-2019 מונה למנהל המרכז הגריאטרי בית רבקה בפתח תקווה.
בנובמבר 2019 מונה למנהל בית חולים אסותא אשדוד מקבוצת קופת חולים מכבי.
הערות שוליים

↑  דורון אביגד, ‏מנכ"ל בית החולים אסותא מספר על הרגע שבו הגיעו למיון מחבלים, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2023
↑  אשר אשטוקר, מנהל חדש לבית החולים אסותא אשדוד, אשדודנט, 03 נובמבר 2019
שלמה הכהן זאגורי

| --- | --- |

רבי שלמה הכהן אזגורי
 לידה:  1888 ה'תרמ"ח דבדו, מרוקו
 פטירה:  4 בפברואר 1977 (בגיל 89 בערך) ט"ז בשבט ה'תשל"ז
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום פעילות:  תאוריאת, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בפברואר 1977 
 רבותיו:  רבי שלמה הכהן צבאן
 שם השושלת:  משפחת כהן-סקלי
 חותנים:  רבי דוד הכהן סקלי
 
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים
 
הרב שלמה הכהן סקַלִי אַ-זַאגוּרִי (ה'תרמ"ח, 1888 - ט"ז בשבט ה'תשל"ז, 4 בפברואר 1977) הוא צאצא למשפחת כהן-סקלי, דיין, פוסק הלכה ומחכמי מרוקו, רב הערים תאורירת וברגן ודיין בערים אוג'דה ומזאגאן ורב שכונת קטמון בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בדבדו בשנת ה'תרמ”ח – 1888 לאביו רבי יצחק הכהן זאגורי לבית כהן סקלי ואמו עישה. בגיל שמונה התייתם מאביו ועבר לגור אצל דודו רבי מרדכי כהן זאגורי שעבד כסופר סת"ם.
בילדותו למד אצל רבי משה בן גיגי, ולאחר מכן עבר ללמוד אצל רבי שלמה הכהן צבאן (הרש"ך), ובשנת ה'תר"ע – 1909 נישא לבתו של רבי דוד הכהן סקלי, ראב"ד אוראן ומגדולי חכמי מרוקו.
כעבור שנה, בשנת ה'תרע"א 1910 בהיותו בן 22 בלבד התמנה לרב הערים תאורירת (כיום ורזאזאת) וברגן. בתפקיד זה שימש למעלה מעשרים שנה, ובהן הקים תלמוד תורה לילדים, וכן ישיבה שהוא עמד בראשותה.
בשנת ה'תרצ"ג – 1933 יצא ממרוקו לשליחות מטעם כוללות העדה המערבית, הגיע לטריפולי ומשם המשיך לישראל. וממנה יצא לשליחות נוספת לארצות צפון אפריקה.
בין השנים ה'תש"ה -ה'תש"ט נקרא לשמש כדיין בעיר אוג'דה, לאחר מכן התבקש על ידי בית הדין הגבוה של מרוקו לשמש כדיין במאזאגן. למרות משרתו הרמה והמשכורת הגבוהה שלוותה לה, הרב הכהן זאגורי המתין לרגע בו יוכל לעלות לארץ ישראל וכשהתאפשר לו נטש את משרתו ועלה.
בשנת ה'תשט"ו 1955 עלה לארץ ועמו עשרה ספרי תורה. בהגיעו ארצה מסר אותם לשר הדתות דאז חיים משה שפירא, כדי שיחלק אותם ביישובים הזקוקים להם. הוא קבע את מושבו בשכונת קטמון הישנה ירושלים, בה התמנה לרב השכונה ושימש כמורה הוראה. ראה בחיוב את הקמת מדינת ישראל ודרש בשבחה.
לרב כהן זאגורי נולדו שמונה בנים. שניים מהם, 
אברהם ויעקב, נפלו בטיבוע המשחתת אילת מול חופי מצרים ב-1967.
ב-1968 זכה באות יקיר ירושלים. בשנת ה'תש"ל – 1970 יצא לאור ספרו “ויקץ שלמה”, וזכה להסכמות מאת גדולי חכמי מרוקו שחיו בארץ אז, רבי יוסף משאש – רב הערים תלמיסאן וחיפה, רבי מאיר ועקנין רב העיר טבריה, רבי יהושע מאמאן רב הערים מרקש ונהריה ועוד.
הרב זאגורי נפטר ביום ט"ז בשבט ה'תשל"ז – 4 בפברואר 1977 ונטמן בהר המנוחות.
ראו גם

דבדו
לקריאה נוספת

אליהו מרציאנו, דבדו עיר הכהנים, הוצאת אור המערב, תשע"ב
הערות שוליים

1 2  חכם שלמה הכהן סקלי א-זאגורי, באתר החכם היומי
↑  הקדמת רבי אברהם אלמליח לספר ויקץ שלמה, ירושלים, תש"ל
↑  ויקץ שלמה דרוש לשבח א"י: "אנחנו שזכינו לראות ביישוב הארץ כזה בנוי לתלפיות וארמון על משפטו ישב... עלינו לשבח לאדון הכל הנותן כח וגבורה אשר עזר את עם ישראל ובראשם רבנים שרים ונכבדים יועצי הארץ, אשר עמדו בכוחם ואנם לקיום מדינת ישראל".
↑  עיטור "יקיר ירושלים" הוענק לאישי הבירה, במערכה, 26 בפברואר 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012398670005171  VIAF: 203168839467345401039   WorldCat (עם VIAF): 203168839467345401039
ריבוי שבור

בבלשנות, ריבוי שבור (או ריבוי פנימי) היא צורת רבים חריגה של שם עצם או של שם תואר בשפות שמיות ובאפרו־אסיאתיות אחרות כמו שפות ברבריות. ריבוי שבור נוצר על ידי שינוי דפוס העיצורים והתנועות בתוך צורת היחיד. צורת הרבים ההפוכה היא ״ריבוי שלם״ (או ריבוי חיצוני), שנוצר על ידי הוספת סופיות.
בעוד שהתופעה ידועה ממספר שפות שמיות, היא נפוצה במיוחד בערבית.
עברית

בעברית, על אף שכל צורות הרבים צריכות לקבל או את הריבוי הצלילי הזכרי (״־ִים״) או את הריבוי הצלילי הנקבי (״־וֹת״), השינויים הגזעיים ההיסטוריים במשקלים הסגוליים או צרורות עיצורים בשמות עצם בין CVCC ביחיד ו־CVCaC ברבים לרוב הושוו לצורות ריבוי שבורות בשפות שמיות אחרות. דוגמה לכך היא המילה מֶלֶך לעומת מְלָכִים ברבים.
בנוסף, ישנים מקרים רבים אחרים שבהם שינוי צלילים היסטוריים הסתיימו באלומורפיה גזעית בין צורת יחיד לצורת רבים בעברית (או בין מצב אבסולוטי לבין מצב קונסטרוקטיבי, או בין צורות עם סיומות פרונומינליות לבין הצורות חסרות הסיומת וכדומה), על אף ששינויים שכאלה לרוב אינם עובדים לפי התבניות הכלליות שעוטפות אותיות שורש, ולכן בפי רבים מהבלשנים אינן נחשבות לצורות ריבוי שבור אמתיות.
ערבית

בערבית, הדרך הרגילה ליצירת צורת רבים לשם עצם זכרי היא הוספת הסיומת ون (-ūn; ביחסת השם [נומינטיב]) או ين (-īn; ביחסת המושא הישיר [אקוזטיב] ויחסת הסומך [גניטיב]). לשמות עצם נקביים מוסיפים את הסיומת ات (-āt) בדרך כלל. עם זאת לא כל צורות הרבים נבנות לפי כללים פשוטים אלו. מחלקה אחת של שמות עצם, הן בערבית המדוברת והן בערבית הספרותית, מקבלות צורת רבים על ידי שינוי דפוס התנועות בתוך המילה, לעיתים בנוסף להוספת מוספית. המערכת אינה רגילה לחלוטין, ורוב הצורות החריגות הן לשמות עצם לא אנושיים. שמות עצם אנושיים ברוב המקרים יקבלו צורת רבים רגילה.
בדקדוק הערבי, 
ריבויים שבורים נקראים ג'מע תכסיר (جَمع تَكسير; מילולית ״ריבוי של שבירה״), בניגוד לריבוי השלם (ג'מע סאלם, جمع السالم). ריבויים אלו מהווים את אחד ההיבטים הכי בלתי־רגילים בשפה, בהינתן חוקי הגזירה והדקדוק המאוד מפורט ויציב של השפה הספרותית. ריבויים שבורים גם נמצאים בשפות ששאלו מילים מערבית, דוגמת הפרסית, הפשטו, הטורקית, הכורדית, האזרית והאורדו, ולעיתים מילה שכזו קיימת גם בצורת הריבוי השבור הערבי וגם בצורה המקומית. דוגמה לכך היא המילה مطلب בפשטו שעניינה ״מטרה״, שאותה ניתן להפוך לרבים בצורה השבורה הערבית (مطالب) או בצורה הרשמית יותר בפשטו גבוהה (مطلبونه) כפי שנוהגים במילים אחרות בפשטו.
בפרסית נקרא סוג ריבוי זה ג'מע מכסר (جَمِع مُکَسَر; מילולית ״ריבוי שבור״).
הבנה שלמה של צורות ריבוי אלו ניתנת לרכישה רק דרך חשיפה ממושכת לשפה, אם כי יש כמה סוגים שניתן לציין.
ערבית > דוגמאות

מילים בשפות שמיות בנויות לרוב משורש, לרוב בן שלושה עיצורים, שאותו יוצקים לתוך תבניות (״משקלים״ או ״בניינים״). להלן כמה דוגמאות למילים שכאלה בערבית עם צורת הריבוי שלהן, כשאותיות השורש מופיעות באותיות רישיות.
KiTāB كِتَاب "ספר" ← KuTuB كُتُب "ספרים"
KāTiB كَاتِب "כותב, סופר" ← KuTTāB كُتَّاب "כותבים, סופרים"
maKTūB مَكْتُوْب "מכתב" ← maKāTīB مَكَاتِيْب "מכתבים"
JaDD جَدّ "סב" ← JuDūD جُدُوْد או aJDaD أَجْدَاد "סבים"
WaLaD وَلَد "ילד" ← ʼaWLāD أَوْلَاد "ילדים"
maKTaB مَكَتَب "שולחן עבודה, משרד" ← maKāTiB مَكَاتِب "משרדים"
הערות שוליים

↑  "Ge'ez (Axum)" by Gene Gragg in The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages edited by Roger D. Woodard (2004) ISBN 0-521-56256-2, p. 440.
↑  "Hebrew" by P. Kyle McCarter Jr. in The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages edited by Roger D. Woodard (2004) ISBN 0-521-56256-2, p. 342.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (בצרפתית: République Démocratique du Congo, לשעבר זאיר בין שנת 1971 לשנת 1997; בין 1885–1908 היא נקראה מדינת קונגו החופשית, ובשנים 1908–1960 היא נקראה "קונגו הבלגית" או "קונגו לאופולדוויל"), היא מדינה במרכז אפריקה. לעיתים היא נקראת "קונגו-קינשאסה" על שם עיר בירתה, על מנת להבדילה מהרפובליקה של קונגו ("קונגו-ברזוויל").
המדינה גובלת ברפובליקה המרכז אפריקאית מצפון, דרום סודאן ואוגנדה מצפון מזרח, רואנדה, בורונדי ואגם טנגניקה ממזרח, זמביה ואנגולה מדרום, האוקיינוס האטלנטי והרפובליקה של קונגו ממערב.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא המדינה השנייה בגודלה ביבשת אפריקה לאחר אלג'יריה, כמו גם המדינה שגובלת במספר הרב ביותר של מדינות ביבשת.
מאז הקמתה המדינה היא זירה ערה של מאבקים אלימים, ובעקבות סדרה ארוכה של אסונות ומשברים לצד הזנחה של תשתיות, בתחילת שנת 2020 מדורגת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במקום השני ברשימת מעקב החירום העולמית של ארגון ה-IRC (אנ').
קיבלה את עצמאותה מבלגיה ב-1960.
בין השנים 1971 עד 1996 תחת שלטונו של מובוטו ססה סקו שנולד בשם ז'וזף דזירה מובוטו, שונה שמה של המדינה ל"רפובליקה של זאיר" (Republique de Zaire) על שמו הקודם של נהר קונגו – נהר זאיר.
אטימולוגיה

מקור השם קונגו לא ודאי, במהלך השנים הועלו מספר תיאוריות על משמעות השם ומקורו. לפי התיאוריה של סמואל נלסון, מחבר הספר קולוניאליזם באגן קונגו, מקור המילה קונגו הוא בביטוי מקומי שפירושו ״התאספות״ או ״התכנסות״. תיאוריה נוספת, שהוצעה על ידי אליסה לה גמא, אוצרת במחלקת האומנות של אפריקה, טוענת ששורש המילה קונגו הוא במילה ״אנקונגו״ שהייתה בשימוש באזור קונגו שפירושה המילולי הוא ״צייד״ אך לרוב שימשה ככינוי לאדם הירואי והרפתקן.
גרסה נוספת שהוצעה למקור השם, היא של דאגלס הרפר, שטען כי משמעות המילה היא ״הרים״ בשפת הבנטו, שהיא מקור השם של המדינות והנהרות העוברים דרך ההרים של אזור קונגו. השמות שניתנו למדינה הושפעו משמו של נהר קונגו אשר זורם בשטחה, מקור השם נהר קונגו הוא ממלכת קונגו שהתפרסה על שטחי הגדה הדרומית של הנהר, שם הממלכה הוא על שם אנשי הקונגו, שבמאה ה-17 היו ידועים כ"אסיקונגו".
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא אחת מהמדינות באפריקה אשר שינו את שמם בתדירות גבוהה מאוד, כאשר משנת 1855 שם המדינה שונה ארבע פעמים, כשכל השמות הושפעו מנהר קונגו. בשנת 1855–1908 שמה היה מדינת קונגו החופשית, תחת השלטון הקולוניאלי של לאופולד השני, בשנים 1908–1960 תחת השלטון הבלגי באזור שמה של המדינה הוחלף לקונגו הבלגית. בשנת 1960 עם עצמאותה של המדינה שינו את שמה לקונגו אך שם זה נהייה רשמי רק מ-1 באוגוסט 1965 עד 27 באוקטובר 1971.
בין השנים 1971 עד 1996 תחת שלטונו של מובוטו ססה סקו שנולד בשם ג'וסף דיסייר מובוטו, שונה שמה של המדינה ל״רפובליקה של זאיר״ (Republique de Zaire) על שמו הקודם של נהר קונגו – נהר זאיר. בשנת 1997 בהפיכה השלטונית בראשות לורן קבילה, שונה שמה של המדינה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שם זה נבחר כדי להבדיל בינה לבין המדינה השכנה הרפובליקה של קונגו.
פוליטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התנועה הפופולרית של המהפכה (Mouvement Populaire de la Révolution; MPR) הייתה המפלגה החוקית היחידה משנת 1970 עד לשנת 1990. היא הונהגה על ידי הנשיא, מובוטו ססה סקו, והיו לה נציגים בכל ארגון הנהלתי במדינה. המפלגה התפרקה עם סיום תפקידו כנשיא של מובוטו ב-1997.
מלחמת האזרחים של קונגו (1998–2003) הסתיימה על ידי הסכם שיתוף כוחות שיצר מעין חוקת מעבר ב-2003, שנתנה כוח לממשלה זמנית שהייתה מורכבת מנציגים של קבוצות מורדים שונות, הממשלה הקודמת, האופוזיציה וארגונים אזרחיים.
בפברואר 2006 נכנסה לתוקפה חוקה חדשה שייצבה במעט את המשטר הנשיאותי במדינה. חוקת המעבר משנת 2003 יצרה פרלמנט דו-ביתי עם אספה לאומית (הבית התחתון) ובו כ-500 נציגים, וסנאט (הבית העליון) ובו כ-108 נציגים. החוקה החדשה העניקה כוח רב יותר לשלטון המקומי והחלישה את כוחו של בית המשפט העליון. בשנת 2018, נשיא קונגו ג'וזף קבילה, ששלט במדינה 17 שנה לאחר שהתנקשו באביו ב-2001, בעודו בן 29, הודיע כי יפרוש מהשלטון ולא יתמודד בבחירות שיערכו בדצמבר 2018.
פוליטיקה > שחיתות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו

על פי ארגוני שקיפות בינלאומיים, מבוטו ססה סקו גנב מהמדינה מעל לחמישה מיליארד דולרים, דבר אשר הוביל לתארו כמנהיג השלישי המושחת ביותר מאז שנת 1984 והמנהיג המושחת ביותר באפריקה בזמן הזה.
ממד תפיסת השחיתות בין 2004 ו-2008 (שקיפות בינלאומית):
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | מקום | מספר המדינות המשתתפות | ציון |
| 2004 | 133 | 145 | 2.0 |
| 2005 | 144 | 158 | 2.1 |
| 2006 | 156 | 163 | 2.0 |
| 2007 | 168 | 179 | 1.9 |
| 2008 | 171 | 180 | 1.7 |
ב-2019 הארגון הבינלאומי שקיפות בינלאומית (Transparency International) דרגו את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במקום ה-161 מתוך 180 מדינות במדד תפיסת השחיתות.
ב-2017 סוכנות הידיעות רויטרס חשפו הונאה שכוללת העלאת מחירי הדרכון הביומטרי למטרת רווח של קרובים לראש הממשלה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ג'וזף קבילה.
פוליטיקה > זכויות אדם

בשנת 2006, ועידת האו"ם לחיסול אפליה נגד נשים הביעה דאגה לגבי תקופת המעבר שלאחר המלחמה, בה לא ניתנה עדיפות לקידום זכויות אדם לנשים ושוויון מגדרי. במיוחד מזרח המדינה תואר כ"בירת האונס של העולם" ושכיחות האלימות המינית תוארה כגרועה ביותר בעולם. נראה כי אלימות נגד נשים נתפסה בעיני מגזרים גדולים בחברה כנורמלית.
ביולי 2007, הוועידה הבינלאומית של הצלב האדום הביעה דאגה לגבי המצב במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. החלה להתפתח תופעה בה אנשים ממהרים בלילה למקום מבטחים. לדברי יקין ארטורק, שליח מיוחד של האו"ם לעניין אלימות נגד נשים שביקר במזרח קונגו ביולי 2007, האלימות במזרח ומערב קיוו היא 'ברוטלית במידה שלא ניתן לדמיין'.
ביולי 2019 התקיים דיון באו"ם על זכויות הנשים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בו העלו את נושא האלימות נגד הנשים המדינה, שיעור התמותה הגבוהה שלהן ופער העוני בין נשים לגברים. על פי האו"ם, יותר ממחצית הנשים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו סבלו מאלימות ו-53 אחוז סבלו מאלימות במשפחה ואונס בנישואים, אשר עדיין לא הוצאו מחוץ לחוק.
פוליטיקה > ישראל ומובוטו

בשנות ה-80 סיפקה ישראל תמיכה למשטרו של הרודן מובוטו ססה סקו. ישראל חימשה ואימנה את חטיבות העלית של מובוטו שענד בגאווה כנפי צניחה ישראליות. הנשיא חיים הרצוג, שר החוץ יצחק שמיר ושר הביטחון, אריאל שרון, ביקרו בזאיר וכמו כן הוזמן מובוטו לביקור בישראל.
פוליטיקה > חינוך

מאז עצמאותה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ראתה הממשלה חשיבות במערכת החינוך. למרות זאת, שנים של אי יציבות פוליטית גרמו לירידה משמעותית בתקציבה, וכתוצאה מכך לירידה במספר הנרשמים. גם גורמים נוספים כמו גיוס צעירים לצבא ועקורים תרמו למשבר החינוך.
ב-2002 הוקמה תוכנית להחזר הגישה לחינוך. חינוך יסודי הוא חובה ומתחיל בגיל שש, אך היה קושי באכיפת חוק זה בעקבות ניהול לקוי של כספי הציבור, חוסר בבתי ספר ומורים. חינוך על-יסודי, שמתחיל בגיל 12 ונמשך שש שנים, לא חוקק כחובה.
ב-1971 שלוש האוניברסיטאות קינשסה, קיסנגאני ולובומבאשי התאחדו ל"אוניברסיטה הלאומית של זאיר". אוניברסיטה זו פורקה בחזרה לשלוש אוניברסיטאות אוטונומיות שונות ב-1981, על ידי מפלגת "התנועה הפופולרית של המהפכה".
אוניברסיטאות נוספות ברפובליקה הדמוקרטית הן אוניברסיטת קונגו ואוניברסיטת מבוג'י-מאיי, שתיהן הוקמו ב-1990.
תרבות בקונגו

בקונגו קיימות קבוצות אתניות רבות אשר במהלך השנים פיתחו מגוון רחב של אומנויות כגון ציור, ספרות, פיסול, מוזיקה, ריקוד ועוד.
תרבות בקונגו > פיסול ואומנות

בתחום הפיסול ניתן לסווג את מקור היצירה על פי סגנונה, למשל יצירות מדרום מערב קונגו בדרך כלל מאופיינות בפסלים אשר נקראים פסלי "נקיסי" אשר מיוצרים על ידי אנשי קונגו ועל פי האמונה מכילים גורמים על-טבעיים. אזור זה ידוע מבחינה אומנותית בנוסף במסכות ודמויות של אנשי ה"יאקה".
באזור "קובה" לעומת זאת, אשר ממוקם באזור הדרומי של מרכז המדינה סגנון הפסלים המקובל נקרא "נדופ" ואלו פסלים אשר מיוצרים כדי לסמל את אהדת המלך ומשמשים לעיתים כסמל להיעדרו.
סוג נוסף של אומנות אשר מקובל באזור הדרומי של מרכז הרפובליקה של קונגו הוא פסלים אשר מיוצרים על ידי קבוצה אתנית שנקראת "לובה". אומנות זו נקראת לעיתים "אומנות לובה" והיא מבטאת את ההשפעה של נשים בחברה על ידי פסלים שמתארים אימהות.
תרבות בקונגו > ספרות

קיימים מספר סופרים וכותבים בולטים מקונגו שקיבלו הכרה בין לאומית וביניהם:
"קלמנטין פייק נזוג'י" – משוררת שנולדה ב-21 בינואר 1944 ב-"טשופה" אשר במחוז "קבינדה" שבקונגו הבלגית.
"קמה סיור קמנדה" – סופר ומשורר דובר צרפתית אשר נולד ב"לואבו" במחוז "קאסאי" וזכה למספר רב של פרסים בתחומו. לקמנדה יצירות רבות אשר זכו לתהילה כגון היצירות: Kamada tales וגם Les Contes des veillées africaines.
תרבות בקונגו > מוזיקה

מוזיקה בקונגו היא אחד מענפי האומנות אשר מייחדים את המדינה יותר מכל ומזכים אותה בתודעה בין לאומית. ההשפעה של המוזיקה בקונגו מורגשת מאוד באזור שממוקם דרומית למדבר סהרה. סגנון מוזיקה שהשפיע אף על המוזיקה המערבית בצפון אמריקה ובאירופה הוא סגנון ה-"ג'אז האפריקאי" הידוע גם בתור "אוקיי-ג'אז". סגנון זה פותח על ידי מוזיקאים מקונגו שמהבולטים ביניהם:
"פרנקו לוומבו" (1938 – 1989) אשר ידוע בתור ייחודו בסגנון הרומבה, וכינויו על ידי מעריציו "מכשף הגיטרה".
"פאפא וונדו" (1925-2008) שזכה להצלחה מסחררת שנמשכה שבעה עשורים. הוא ידוע מאוד בשל להיטו "מארי לואיז" משנת 1955.
תרבות בקונגו > מרכזי תרבות בולטים

אחד ממרכזי התרבות הידועים ביותר בקונגו הוא המכון הלאומי לאמנות אשר ממוקם בקינשאסה, עיר הבירה של קונגו. מכון זה הוקם ב-1967 במטרה ליצור זהות תרבותית בין השאר דרך מוזיקה. הוא מציע הכשרה בנושאים כמו ציור, פיסול, ארכיטקטורה ופיסול בקרמיקה. הוא גם מציע לימודי מוזיקה (קלאסית ומסורתית).
בנוסף למכון זה ממוקמים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוזיאונים וספריות רבות אשר נמצאים ברוב הערים הגדולות שלה.
תרבות בקונגו > ספורט בקונגו

בשל קיומו של נהר הקונגו, שהוא נהר גדול ורחב התפתחו ענפי ספורט הקשורים לנהר כגון מרוץ סירות. בנוסף, ענף ספורט מקובל מאוד בקונגו הוא כדורגל. נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל מכונה "הנמרים" והיא מוכרת על ידי "פיפא" כ "קונגו די אר". דורגה בשיאה במקום 28 בדירוגי פיפא והיא הקבוצה ה-סאב סאהרית (האזור שממוקם מתחת למדבר סהרה) הראשונה שהעפילה לגביע העולם של פיפא וזכתה פעמיים באליפות אפריקה.
גאוגרפיה

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נמצאת על קו המשווה, במרכזה של יבשת אפריקה. שטחה משתרע על כ-2,345,410 ק״מ רבועים. זוהי המדינה השנייה בגודלה ביבשת (מיד לאחר אלג'יריה) והמדינה ה-11 בגודלה בעולם.
קונגו גובלת עם המדינות הבאות:
מצפון: הרפובליקה המרכז אפריקאית ודרום סודאן
ממזרח: אוגנדה, רואנדה, בורונדי וטנזניה
מדרום מזרח: זמביה
מדרום מערב: אנגולה, ומצידה המערבי ישנה רצועת חוף של האוקיינוס האטלנטי שאורכה כ-40 ק״מ.
ממערב: הרפובליקה של קונגו
בירת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא קינשאסה והיא נמצאת על גדת נהר קונגו. קינשאסה היא העיר הגדולה ביותר במרכז אפריקה.
גאוגרפיה > קו המשוה

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ממוקמת על קו המשווה וכתוצאה מכך ישנם משקעים רבים במדינה. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,508.3 מ״מ והיא המדינה בעלת המספר הגבוהה ביותר של סופות ברקים. נאס״א זיהו כי המקום בעל סופות הברקים בעל התדירות הגבוהה ביותר הוא כפר קיפוקה הממוקם בהריה.
גאוגרפיה > יער הגשם

במרבית שטחה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, לאורך קו המשווה, משתרע יער הגשם של קונגו הנפרש על שש מדינות. שטחו כ-2,000,000 ק״מ רבועים והוא יער הגשם השני בגודלו בעולם מיד לאחר האמזונס.
גאוגרפיה > הר הגעש ניאראגונגו

במזרח בפארק הלאומי וירונגה, קרוב לגבול, שוכן הר הגעש הפעיל ניאראגונגו שפסגתו מתמרת ל-3,470 מטרים. זהו הר הגעש הגבוה ביותר והפעיל ביותר מבין ארבעת הרי הגעש ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. התפרצות קטלנית, שהתרחשה ב-1977, גרמה למותם של יותר מ-600 בני אדם. ההתפרצות הגדולה בשנת 2002, גבתה מחיר גבוה בנפש של יותר מ-100 הרוגים, ויותר מ-100 אלף, שנותרו ללא קורת גג. באותה התפרצות כיסתה הלבה כמעט את כל החלק המזרחי של גומה, בכלל זה חצי ממסלול הנחיתה של נמל התעופה המקומי. התפרצות נוספת אירעה ב-2012 והיא נמשכה לאורך השנים.
ב-22 במאי 2021, התפרץ ההר בעוצמה רבה. בדרכה, החריבה הלבה כפרים, וגרמה לאבידות ברכוש ובנפש, 30 אלף נמלטו מבתיהם, 7,000 ברחו לרואנדה, הלבה נעצרה מאות מטרים מהעיר גומה, שגם רעידות אדמה רבות פקדו אותה, יומיים לאחר ההתפרצות.
גאוגרפיה > נהר קונגו

נהר קונגו, אשר על שמו נקראו המדינות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה של קונגו, הוא הנהר השני באורכו באפריקה (מיד לאחר הנילוס) והחמישי באורכו בעולם. אורכו של הנהר הוא 4,700 קילומטרים. נהר קונגו משמש נתיב סחר מרכזי במרכז אפריקה, דרכו מתבצע מסחר בתבואה, שמנים, מינרלים ועוד. בנהר חיים מינים מיוחדים של דגים שלא חיים באף מקום אחר, והדגה בו מאפשרת לשבטים מקומיים להתקיים באמצעות דיג בנהר. לאורך קטע מסוים בנהר, הוא משמש כגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לרפובליקה של קונגו.
גאוגרפיה > מחוזות

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מחולקת לעיר עצמאית, שהיא עיר הבירה קינשאסה ולעוד 25 מחוזות. עד 2015 המדינה הייתה מחולקת לאחד-עשר מחוזות.
| --- | --- |
1. מחוז קינשאסה  2. מחוז קונגו מרכז 3. מחוז קוונגו 4. מחוז קבילו 5. מחוז מאי-נדובו 6. מחוז קאסאי 7. מחוז לולוא 8. מחוז קאסאי מזרח 9. מחוז לוממי 10. מחוז סנקורו 11. מחוז מניאמה 12. מחוז קיוו דרום 13. מחוז קיוו צפון: 14. מחוז איטורי  15. מחוז אואלה עילית 16. מחוז טשפורו 17. מחוז אואלה תחתית 18. מחוז אובנגי צפון 19. מחוז מונגלה 20. מחוז אובנגי דרום 21. מחוז אקווטור 22. מחוז טשואפה 23. מחוז טנגנייקה 24. מחוז לוממי עילית 25. מחוז לואלבה 26. מחוז קטנגה עילית
גאוגרפיה > הערים הגדולות

בסוגריים שמן הקולוניאלי המקורי של הערים.
| --- | --- |
 באנדודו (באנינגוויל)  בוקאבו (קונסטרמנסוויל)  ג'וקופונדה (צ'ארלסוויל)  אילבו (פורט פרנצקווי)  איסירו (פאוליס)  קאלמי (אלברוויל)  קאנאגה (לולואבורג)  קינשאסה (לאופולדוויל)  קיסנגני (סטנליוויל)  ליקאסי (יאדוטוויל):  לובומבאשי (אליזבתוויל)  לוקוטו (אליזבתה)  לוסנגה (לברוויל)  מבאנדקה (קוקווילהאטוויל)  במאנזה-נדונגו (תיסוויל)  מובה (באודואינוויל)  בומבאיה-מבונגו (באנזיוויל)  מבואי-מאיו (באקאוונגה)  אובונדו (פונתארוויל)
צמחייה ועולם החי > צמחייה

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא אחת המדינות החשובות ביותר באפריקה בתרומתה לשימור המגוון הביולוגי. הצמחייה בה שופעת ומשתנה בין אזורי האקלים בה. ישנם כ-11,000 מינים שונים של צמחי יערות, כ-1,100 מינים המתקיימים אך ורק בשטחי המדינה וכ-69 מינים המצויים בסכנת הכחדה.
אגן קונגו מכוסה ביערות הנקראים יערות המשווה (המהווים חלק מיער הגשם קונגו), העצים ביערות יכולים להתנשא לגובה של בין 40 עד 50 מטרים, ונמצא בו מגוון ענק של צמחייה. בעוד האזור הטרופי מאופיין בשטחי עשבייה ועצים רבים, הצמח הדומיננטי באזור החוף של האוקיינוס האטלנטי ובקרבת הביצות שבאזור הוא עץ המנגרוב. באזור המזרחי יש הרבה ערבות, הרים מיוערים, סבך במבוקים וצמחייה אפרו-אלפית בהרים.
בין היתר באזור האגן ישנם עצי מהגוני, עצי הובנה, עצי לימבה, עצי וונגה ועצי אירוקו המשמשים לייצור קורות. ישנם גם צמחים המשמשים לרפואה אלטרנטיבית כמו: צמח הצינכונה (המקור לתרופת הכינין), ראוולפיה (המשמש נגד לחץ דם גבוה) ועוד רבים נוספים. סוגים רבים של ירקות ופטריות ראויות למאכל גדלות באזור האגן ביערות ובביצות.