stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף טרומפלדור
לקריאה נוספת > ספרות יפה

נילי לוצקי, חלוץ שכזה – יוסף טרומפלדור, תל אביב: המח’ לחינוך והדרכה – בית"ר ארץ ישראל, תש"ל
פסח בן־עמרם (ליפובצקי), יוסף טרומפלדור – אישיותו, חייו, פעולותיו, מהדורה 1: סמל, קובנה, תרפ"ד; מהדורה 2: המחלקה לענייני נוער של ההסתדרות הציונית העולמית, תש"ז; מהדורה 3: מפעלי תרבות וחינוך, הסתדרות הנוער העובד, תל אביב, 1967. מהדורה מקוצרת: הסתדרות הנוער העובד, תר"ץ, תש"ז, תשכ"ז
נחום בנארי, אליעזר כנעני (עורכים), יוסף טרומפלדור: פעלו ותקופתו, (תל אביב) : תרבות וחינוך, (תש"ך)
הארי הגלילי: תר"פ–תש"ה, [ירושלים]: מחלקת התרבות והתעמולה של נציבות בית"ר בארץ ישראל, תש"ה
יוסף תרומפלדור: ח"י שנים למותו מות גבורים בתל־חי, תר"פ – י"א אדר – תרצ"ח, קרן תל־חי בארץ־ישראל, תרצ"ח
אוריאל אופק, גיבור חידה, תל אביב: הוצאת יוסף שרברק, 1970
משה נחמני, הגיבור הלאומי: פרקים בחייו של יוסף טרומפלדור, ירושלים, תש"פ
אושרת אסייג-לופז, על משכבי בלילות, תל אביב 2022
ב’ וויינשטאק, יוסף טרומפעלדאר: (די לעבענס־געשיכטע פון א פערזענלעכקייט), בוענאס איירעס: דרוק, 1935
אהרון פרופס, דאס לעבען פון יוסף תרומפלדור, וורשה: תרצ"ד
תל חי: צום צענטן יאר־טאג פון יוסף טרומפעלדאר און זיינע חברים, ורשה: (החלוץ), 1930
אברהם ליובס, צום ניינטן יארצייט פון יוסף טרומפעלדאר, ווארשע: (דפוס רענאמא), 1929
לקריאה נוספת > מחקרים

בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, חלק א', ירושלים: הוצאת הספרייה הציונית שליד ההסתדרות הציונית ומערכות, 1964.
שולמית לסקוב, טרומפלדור: סיפור חייו, חיפה: שקמונה, 1972. מהדורה ב', מתוקנת ומורחבת, ירושלים: כתר, 1982. (ביוגרפיה)
מרדכי נאור, היום שבו נפלה תל־חי, להגן או לעזוב..., "דרך ארץ־עם חי בנופיו", עורכת: עירית זהרוני, קצין חינוך ראשי – "במחנה", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ה, 1984, עמודים 272–279
נקדימון רוגל, תל־חי חזית בלי עורף, הוצאת יריב–הדר
שמעון קושניר, איש מארץ תל־חי, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשל"ד 1974 באתר פרויקט בן יהודה
מנחם פוזננסקי, מחיי יוסף טרומפלדור, תל אביב: הוצאת עם עובד
מרדכי נאור, זלמן בלחובסקי – איש תל חי, ירושלים, הוצאת יד יצחק בן־צבי, 2009
נשים במלחמת חרבות ברזל

סא"ל אור ליבני-בן יהודה, מפקדת גדוד קרקל. תחת פיקודה הרג הגדוד עשרות מחבלים במהלך טבח שבעה באוקטובר.[דרוש מקור]
נשים במלחמת חרבות ברזל בצד הישראלי היו שותפות פעילות בלחימה במגוון זירות ותפקידים. החל מטבח שבעה באוקטובר, נשים מילאו תפקיד פעיל בהגנה על תושבים, במשטרת ישראל, בחיל האוויר, בחיל הגנת הגבולות והאיסוף הקרבי וכרופאות ופרמדיקיות. במתקפת הפתע נהרגו ונפצעו חיילות, שוטרות וחברות בכיתות הכוננות של היישובים. לראשונה נשים רבות, ובהן חיילות, נחטפו בידי החמאס לרצועת עזה. מאוחר יותר, בשלב הלחימה הקרקעית ברצועת עזה, נכנסו לרצועה לוחמות ונשות רפואה.
המלחמה הובילה למשבר ההומניטרי ברצועה. למשבר זה היו השלכות הרסניות על הבריאות הגופנית והנפשית של נשים עזתיות.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל

החל מתחילת המאה ה-21 עלתה משמעותית מעורבות נשים בתפקידי לחימה בצה"ל, עד למצב שבו מרבית תפקידי הלחימה פתוחים לנשים, ובהם תפקידי טיס, חובלים, שריון, מודיעין שדה, חיל הגנת הגבולות, יחידות מיוחדות ועוד. במלחמת חרבות ברזל, לראשונה מאז קום המדינה לחמו נשים מטעם צה"ל בתוך רצועת עזה.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > תצפיתניות

בטבח שבעה באוקטובר נהרגו 14 תצפיתניות ובקריות איסוף יבשתי מגדוד 414 בקרב מוצב נחל עוז. 7 תצפיתניות נפלו בשבי. תצפיתניות נוספות ננעלו בחמ"ל והמשיכו כל העת לדווח ולתפעל את האירוע. מעדויות שנמסרו לאחר האירוע עולה, שהתצפיתניות התריעו בחודשים שקדמו למתקפת הפתע על ההכנות שעשה החמאס להתקפה, איסוף מודיעין ואימונים חריגים. לדברי התצפיתניות, בכל התקופה הזו סירב הפיקוד הבכיר להקשיב להתרעות.
חודש אחרי הטבח, נחנך חמ"ל התצפיתניות החדש של גזרת נחל עוז במחנה רעים.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > פעילות גדוד קרקל

טנק של לוחמות השריון מפלוגת פרא, (גדוד קרקל) בהובלת ופיקוד מח"ט הגזרה (גזרת פארן) שנכנס אליו, חבר ללחימה בדרום העוטף בערך בשעה 12:00, לאחר שנסע על זחלים עשרות קילומטרים.
עם הגעת הטנק לגזרה הוכוון הצוות לעבר ארבעה מחבלים במושב יתד והכניע אותם. הצוות המשיך בנסיעה עם הטנק לכיוון חולית, שבר את שער הקיבוץ והתקדם למוקד האירוע שם ניהלו, בשיתוף לוחמים נוספים, קרב במשך כ-40 דקות מול חוליה של 15 מחבלים עד חיסול המחבלים.
סא"ל אור בן יהודה, מפקדת גדוד קרקל, הצטרפה לכוח שהדף 15 מחבלים חמושים בקרב במושב יתד לאחר שעות ארוכות של לחימה.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > נשים בחיל האוויר

נשים הצטרפו ללוחמה בחיל האוויר במגוון תפקידים החל מהיום הראשון למלחמה. בהן טייסות קרב, נווטות קרב, מפעילות כטמ"ם.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > לוחמות חטיבת החילוץ וההדרכה

במהלך טבח שבעה באוקטובר הותקף בא"ח העורף – בסיס אימונים חטיבתי של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף (מחנה זיקים), ולאחר חילופי אש קשים, נהרגו בקרב על הבסיס שבעה חיילים, מתוכם שלוש לוחמות: סרן אור מוזס, סגן אדר בן סימון, וסמ"ר עדן אלון לוי.
סא"ל ירדן שוקרון, מפקדת גדוד שחר בחטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף, הגיעה בבוקר 7 באוקטובר מביתה שבאופקים אל מפקדת מחוז דרום שבמחנה אורים, לשם חדר כוח מחבלים גדול. בדרכה לשם, שהייתה רצופה חסימות וחילופי אש, אספה שוקרון שני לוחמים מגדוד שחר. בשער המחנה הם ספגו אש כבדה של נשק קל ושל טילי RPG, והושלכו עליהם מטעני חבלה. בקרב שהתפתח במקום הצטרפה שוקרון לכוח קטן, שכלל לוחם מילואים בשלדג וכמה קציני לוט"ר ולוחמים אחרים. והללו הרגו ארבעה מחבלים, שהסתתרו באחת המיגוניות בסוף טיהור המחנה. במקביל לקרב במחנה אורים, הופעל גדוד שחר, שהיה בתעסוקה מבצעית בגזרת בנימין, ללחימה במרחב הדרום, וביממות הראשונות לאחר מתקפת הפתע, הובילה שוקרון את הלחימה של הגדוד במרחב העיר אופקים, בסריקות מבית לבית ובלכידת מחבלים שהסתתרו בעיר והמתינו להזדמנות לרצוח תושבים נוספים. במקביל ללחימה כנגד המחבלים, טיפלו כוחות גדוד שחר גם באירועי הרס שנגרמו מפגיעת טילים שנורו מהרצועה ופגעו בבתי העיר.
בשבוע הראשון של נובמבר 2023, נכנסו כוחות של החטיבה לרצועת עזה בהיקף רחב, ולדברי מפקד החטיבה אל"ם אלעד אדרי ב-19 בנובמבר, 40 אחוז מהסד"כ של החטיבה שנמצא בתוך הרצועה הן נשים, ובהן מפקדת גדוד (ירדן שוקרון) ושתי מפקדות פלוגה. לפי יומן המלחמה של אתר צה"ל, ב-19 בנובמבר בשעה 17:00 הייתה הפעם הראשונה שבה גדוד מעורב של לוחמות ולוחמי חילוץ נכנס לרצועת עזה, בסיוע לתמרון הקרקעי.
הכח בפיקודן מאבטח בסיס לוגיסטיקה (מל"ק) אוגדתי.
בשבוע השביעי למלחמה נכנס צה"ל לבית החולים שיפא בעיר עזה. בין הכוחות שעסקו בחשיפת המנהרות התת-קרקעיות מתחת לבית החולים היה גם גדוד קדם, גדוד מעורב של החטיבה, שכלל בפעילות זו לוחמת אחת, סמ"ר זיו, הלוחמת הראשונה שפעלה במנהרות תת-קרקעיות בעזה.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > השתתפות נשים בלחימה הקרקעית בשטח עזה

נשים השתתפו בלחימה הקרקעית בשטח רצועת עזה בתפקידים רבים ומגוונים. כוח מגדוד רם נכנס לתוך הרצועה והחל להילחם לצד כוחות החי"ר, וכוח מגדוד שחר של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף, שהשתתף בהגנה על מוצב הלוגיסטיקה, היה כוח מעורב שכלל נשים. הלוחמות והלוחמים הצטרפו לצוותי קרב חטיבתיים באוגדה 162 וביצעו משימות מגוונות בהן סריקת מבנים ואיתור אמצעי לחימה. הלוחמות והלוחמים הצטרפו ללוחמי צוות קרב חטיבתי 460.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > רופאות ופרמדיקיות

בחזית הנוכחות הנשית בשטח הרצועה, נכנסו נשות רפואה כגון רופאות ופרמדיקיות, עם הכוחות הלוחמים, כעשר במספר. בנוסף השתתפו נשים אחרות מפלוגות הסיוע המנהלתי, כגון קצינות לוגיסטיקה.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > קצינות תקשוב

כמו כן, קצינות תקשוב השתתפו גם הן בלחימה ברצועה. ביניהן סרן עדי איצקוביץ שהייתה לקצינת התקשוב הראשונה להיכנס לרצועה, ופיקדה על צומת התקשוב הראשונה אשר חצתה גב"ל ומוקמה בסמוך לקו החוף ברצועה.
ככלל, תפקיד לוחם צמ"ה בחיל ההנדסה הקרבית פתוח לגברים בלבד, אך נשים יכולות לשרת כמדריכות צמ"ה בבית הספר להנדסה צבאית. רס"ל (מיל') שָרוֹן "שאראס" פֶּרִי היא החיילת הראשונה בצה"ל שלחמה בחזית כמפעילת D9. בשירותה הסדיר שירתה פרי כמדריכת צמ"ה ונחשבה לחיילת מצטיינת. היא גם התחילה קורס קצינים אך ויתרה על דרגות הקצונה כדי להמשיך לשרת בתפקידה (עקב מחסור בתקני קצונה לתפקיד). לאחר טבח שבעה באוקטובר 2023 ופרוץ מלחמת חרבות ברזל התנדבה למילואים. בהתחלה שירתה כסמב"צית ולאחר מכן נשלחה לפיקוד הצפון על מנת לרענן חיילי מילואים על הכלים ההנדסיים. אחרי שהתעקשה והפעילה לחצים, הוצבה לפלוגת צמ"ה שביצעה עבודות עפר הגנתיות וביצורים במרחב גדר המערכת סביב רצועת עזה, שם שירתה כמפעילה מן המניין. ב-3 בינואר 2024 קיבלה אישור מיוחד ונכנסה עם פלוגת הצמ"ה לתוך רצועת עזה, שם לחמה, חישפה מבנים בחירבת ח'וזאעה וגם חילצה דחפור שנפגע מרקטת RPG.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > פיקודים אחרים

סגן אילן אלחרר, קמב"צית גדוד 13 של חטיבת גולני חמ"ל נחל עוז, חילצה 7 חיילים במהלך קרב מוצב נחל עוז במתקפת עשרות מחבלים על החמ"ל.
סרן עדן נימרי, קצינה בגדוד רוכב השמיים. ניהלה חילופי אש עם מחבלים יחד עם צוותה עד שנהרגה בקרב מוצב נחל עוז.
מפקדות ולוחמות מגדוד אריות הירדן השתתפו בלחימה באזור העוטף.
חיילות השתתפו בלחימה בחיל הים במגוון תפקידים, כבקריות שליטה ימית, וכן כחובלות ולוחמות בספינות קרב.
צוות לוחמות מגדוד ברדלס פעל ברצועה, בין היתר לביצוע משימות מיוחדות.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > נשים במילואים

בהמשך למעורבות רבה של נשים בתפקידי לחימה ובמערכות התומכות לחימה, במלחמת חרבות ברזל עלה מאוד שיעור נוכחות נשים בשירות מילואים. אלפי נשים גויסו בתחילת המלחמה בעזה, והן משרתות במגוון תפקידים, בהם ביחידות חילוץ והצלה של פיקוד העורף או הגנה מרחבית בחיל הרפואה והיחידות לוגיסטיות ובמערכות הטכנולוגיות בצבא.
בפברואר 2024, לראשונה בצה"ל, בעקבות שירות מילואים במלחמת חרבות ברזל, קיבלה עדי גיגי, בוגרת קורס חובלים וקצינת אלקטרוניקה, דרגת סא"ל במילואים.
נשים ישראליות > נשים בצה"ל > נשים נופלות בפעילות מבצעית

מאז הכניסה הקרקעית לרצועת עזה, נפלו בפעילות מבצעית סמ"ר עמר שרה בנג'ו ולוחמת מג"ב שי גרמאי מצטיינת חטיבתית של ספטמבר 2023 שנפלה בפעילות בג'נין ב-7 בינואר 2024.
נשים ישראליות > נשים במשטרה

שוטרות לקחו חלק משמעותי בפעילות משטרת ישראל עם פרוץ המלחמה, ושש שוטרות נהרגו במהלך פעילותן. רס"ר מור שקורי נהרגה בקרב עם המחבלים על גג תחנת משטרת שדרות במהלך הקרב בשדרות. רב שוטר רווית חנה אסייג, בת 19, נהרגה בקרב עם מחבלים במושב יכיני במהלך הטבח במושב. בהיתקלויות עם מחבלים נהרגו סמ"ר אליונה אסטפנקו, מפקחת קים דוקרקר, רב-סמל מתקדם שרון רחמני שנהרגה בקרב רעים ורס"ם יוליה ווקסר שנלחמה בקרב רעים. רס"ב דבי דבורה אברהם נהרגה בקרב ברעים לאחר שעזרה להכווין מאות מבלים אל מחוץ למתחם ואחרי קרב ארוך מול המחבלים.
רפ"ק שפרה בוכריס – מפקדת יחידת הסיירות במשמר הגבול דרום. בבוקר טבח 7 באוקטובר החליטה לפעול אף על פי שלא קיבלה פקודה על כך. בשבת בבוקר יצאה רפ"ק שפרה בוכריס עם סגנה פקד רם עמרני, הסמב"ץ רס"ם ברוך אביסהל ורס"ר המשמעת רס"ב יניב כהן לרעים למבצע חילוץ. בוכריס הגיעה עם צוותה בשני כלי רכב פרטיים ולא ממוגנים לאתר בו התקיימה קודם לכן מסיבת הטבע, ובמשך 4 שעות, פעלה לחילוץ והצלה של עשרות צעירים וצעירות.
רפ"ק מאלי שושנה – קצינת מתנדבים במרחב לכיש ומפקדת תורנית בתחנת המשטרה שדרות ביום של ההתקפה על מדינת ישראל. לחמה בעת המתקפה יחד עם שוטרי התחנה, וניהלה קרב יריות מול המחבלים במשך שעות ארוכות. במהלך הקרב היא הרגה לפחות ארבעה מחבלים, כאשר חבריה נהרגים לנגד עיניה. כאשר נזרק לעברה רימון היא השליכה אותו בחזרה אל המחבלים. בשלב מסוים היא נפגעה והתחמושת נגמרה. היא ניצלה לאחר שהעמידה פני מתה למשך שעות עד שכוחות הימ"מ הגיעו וחילצו אותה.
רפ"ק מורן טדגי – גילתה תושייה והובילה את הלחימה באופקים נגד המחבלים. בפעולתה הצילה חיי אדם רבים.
נשים ישראליות > אלימות מינית בטבח שבעה באוקטובר

לאחר טבח שבעה באוקטובר הגיעו לידי הצבא סרטונים ממצלמות החמאס ועדויות על התעללות במבוגרים, ילדים, ונשים, כולל אונס נשים, שקדמה לרצח או לחטיפה.
פרופ' רות הלפרין-קדרי, טוענת שהמתקפה המכוונת ומעוררת האימה נגד נשים וילדים, שכללה עינויים ואונס, הייתה יעד מרכזי מתוך מטרה להפיץ פחד ואימה, והוא חלק משימוש בפשעים נגד נשים כנשק במלחמה.
עו"ד ענת טהון אשכנזי כתבה שהשימוש בנשים כנשק מוכר כפשע מלחמה, ויכול להוביל לרצח עם.
הדיווחים על אונס ואלימות מינית מבוססים על עדויות מניצולים מהטבח במסיבת הטבע ליד רעים, וממקומות אחרים בהן היו עדויות לאונס נשים לפני שהן נרצחו או נחטפו, עדויות של המחלצים, ראיות פורנזיות התואמות לעינויים ואונס וכן סרטונים שצולמו על ידי חמאס וחלקם אף עלו לרשתות החברתיות ולטלגרם על ידי פעילי החמאס עצמם.
נשים ישראליות > אלימות מינית בטבח שבעה באוקטובר > חטיפת נשים

במהלך טבח שבעה באוקטובר חטפו המחבלים אזרחים, בהם זקנים, נשים ילדים וגברים, והובילו אותם לשבי בעזה.
ישנם דיווחים על מקרי אונס ופגיעות מיניות בחטופים.
אחד המקרים המתועדים מהחטיפות הוא חטיפת נועה ארגמני, אישה ישראלית בת 25, שנחטפה על ידי חמאס ממסיבת הטבע ברעים. באחד הסרטונים הראשונים שפורסמו מהטבח של חמאס, היא נראית נחטפת באופנוע כשהיא צועקת "אל תהרוג אותי!" כאשר זרועותיה מושטות לעבר חברה אבינתן אור, שנחטף גם הוא. חטיפתה של ארגמני הוצגה בעמוד הראשון של מהדורת ה-8 באוקטובר של Mail on Sunday (אנ'). ב-8 ביוני 2024 חולצה ארגמני במבצע ארנון ממחנה הפליטים נוסייראת.
באחד הסרטונים נראית יפה אדר, בת ה-85, שנוטלת תרופות מצילות חיים באופן יום-יומי, נלקחת לשבי חמאס ברצועת עזה. ב-24 בנובמבר שוחררה יפה במסגרת הסכם הפסקת האש. נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, התייחס לכך בנאום תמיכה בישראל שנשא.
בסרטון אחר נראית שני לוק, ישראלית-גרמנייה, מושכבת בטנדר בעירום חלקי ומובלת ברחובות עזה כאשר הקהל יורק עליה. ב-30 באוקטובר עדכן צה"ל את משפחתה כי היא לא בחיים, כיוון שנמצאה עצם מבסיס הגולגולת של לוק שמעידה על מותה. גופתה של לוק אותרה והושבה לקבורה בישראל לאחר מעל 7 חודשים, ב-17 במאי 2024.
בסרטון נוסף נראים מחבלי חמאס דוחפים בברוטליות את נעמה לוי, תצפיתנית בת 19, חטופה פצועה לרכב.
נשים ישראליות > נשים בעורף

נשים רבות מיישובי עוטף עזה ומיישובי קו הגבול בצפון, פונו מבתיהן והתמודדו עם מציאות חיים חדשה והסתגלות לתנאים אחרים. המשך ניהול הבית ושמירה על התאים המשפחתיים, דאגה לילדים ולהתמודדות שלהם למציאות החדשה. התמודדות עם זוגיות במצב חדש ועם משפחתיות שונה וחסרה. נשים רבות בעורף חוו פגיעה כלכלית עקב ההאטה במשק שנוצרה במהלך המלחמה. אימהות התקשו לשוב לעבודה כיוון שהמסגרות לילדים הושבתו או נוהלו במתכונת חירום חלקית. נשים רבות נאלצו לעקור ממקום מגוריהן עקב פינוי יישובים. נשים עצמאיות או בעלות עסק חוו פגיעה כלכלית קשה עוד יותר עקב אי יכולת לתפעל את העסק עקב המלחמה. עוד נמצא כי נשים רבות הוצאו לחל"ת וייתכן כי ההשלכות הכלכליות של המלחמה על שוק העבודה השפיעו יותר על נשים מאשר על גברים.
נשים ישראליות > הנצחה והוקרה

גבורתן של נשים במלחמה זכתה להתייחסות תקשורתית, בכתבות, ראיונות ותוכניות דוקומנטריות. בחודש מאי  2024 עלה לרשת לאחר עבודת מחקר של פורום דבורה, שיזם כתב והפיק את הפרויקט, אתר ייעודי לכבודן של גיבורות ישראל לציון הנשים ששרתו ולחמו ולזכר הנופלות. האתר "גיבורות ישראל", מתייחס לנשים בלחימה, לנופלות ולהיסטוריה של פעולות שהובילו נשים באופן שנועד לשמר את הזיכרון הקולקטיבי ואת חשיבותן של נשים למאמץ המלחמתי.
נשים פלסטיניות > מעורבות בטבח שבעה באוקטובר ובמלחמה

מספר נשים עזתיות השתתפו באירועי טבח שבעה באוקטובר, בהצבעה על בתים ובאירועי הביזה שנלוו אליהם. לדברי רפ"ק אלכס נמירובסקי, ראש המחלק הביטחוני ביחידה הארצית לחקירות בינלאומיות של המשטרה, "יש גם נשים שסייעו לחטיפות, שמרו על חטופים, אין הרבה, אבל יש. הן לא חלק מהנוח'בה או מהגדודים של חמאס, אבל גם נשים השתתפו בטבח שבעה באוקטובר".
כמו כן, לפי צה"ל, נשים פלסטיניות שימשו כתומכות לחימה בעזה.
נשים פלסטיניות > נשים בהריון

בנובמבר 2023 דווח כי רופאים עזתים נאלצו לערוך ניתוחים קיסריים בלי משככי כאבים, וכי נשים עזתיות נאלצו ללדת במקלטים, בבתיהן, ברחובות בין ההריסות או במתקנים רפואיים פגועים. בדצמבר 2023 דווח כי בין תושבי רצועת עזה שנעצרו בידי צה"ל והובאו לישראל נמנות גם נשים בהיריון וכאלה שמוחזקות יחד עם תינוקותיהן. צה"ל הכחיש זאת. בנובמבר 2024, צוות בית החולים אל-עוודה הצהיר כי כוחות ישראליים ירו למוות בשתי נשים הרות שנכנסו לבית החולים ועמדו ללדת.
בחודשי המלחמה הראשונים משרד הבריאות הפלסטיני דיווח על עלייה של 300% במספר ההפלות ברצועה, אך לא פרסם נתונים נוספים מאז. בסקר האו"ם בקרב נשים בהיריון ונשים מיניקות, כ-99% מהמגיבות לסקר העידו על קושי להשיג שירותי רפואה ותוספי תזונה, ו-99% חוו מחסור בחלב אם. נשים רבות דיווחו גם על אנמיה ועל קשיי בריאות הפוגעים ביכולתן להיניק. לטענת יוניצ"ף, 96% מהתינוקות ומהנשים המיניקות בעזה אינם מקבלים תזונה מספקת. להערכת מומחי האו"ם, נכון לינואר 2025, כ-8,000 נשים עזתיות בהיריון סובלות מ"רמה קטסטרופלית של חוסר ביטחון תזונתי".
במרץ 2025 דו"ח של האו"ם דיווח על ההרס של מתקני הרפואה ברצועה, ובהם מרפאות פוריות ומרפאות ליולדות ולנשים הרות. על פי הדיווחים, הפצצה של מרפאת הפוריות הגדולה ביותר ברצועה הובילה להשמדתם של כ-4,000 עוברים מוקפאים.
נשים פלסטיניות > הרג נשים

לפי משרד הבריאות של רצועת עזה, למעלה מ-12,000 נשים עזתיות נהרגו בתקיפות ישראליות. בפברואר 2024 נציגי האו"ם הביעו חשש מדיווחים על נשים עזתיות שהוצאו להורג על ידי צה"ל, פעמים רבות ביחד עם בני משפחתן, כולל ילדיהן, אפילו כאשר הניפו פיסות בד לבנות. במרץ 2024 ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים כינה את הלחימה בעזה "מלחמה בנשים". לפי נתוני הארגון, המלחמה "הורגת ופוצעת נשים בדרכים חסרות תקדים".
נשים פלסטיניות > אלימות מינית

בפברואר 2024 נציגי האו"ם הביעו חשש מדיווחים על אלימות מינית נגד פלסטיניות ובכללן איומים באונס, הפשטות וחיפוש על ידי קציני צבא ישראלים, וצילומים משפילים. על פי הדיווחים, לפחות שתי עצירות פלסטיניות נאנסו. ישראל הכחישה זאת וטענה שתלונות בנושא לא הוגשו. במרץ 2025 דו"ח של האו"ם פירט על עדויות של נשים עזתיות וקבע כי חיילי צה"ל הפשיטו נשים בכפייה, נגעו בגופן, איימו עליהן באונס ואילצו אותן להסיר את החיג'אב שלהן. פלסטיניות שהוחזקו במעצר העידו בין היתר על הטרדות מיניות וניסיונות תקיפה מינית, מכות שכוונו אל איבר המין שלהן ומקרים שבהם חיילים נגעו בחזה שלהן וניסו לנשק אותן.
תושבות חברון העידו על הטרדות מיניות מצד חיילים במחסום.
התייחסויות בעולם

נטען כי ארגונים בינלאומיים נטו להתעלם או להפחית מהפגיעה הקשה בנשים ישראליות במהלך המלחמה.
ֿנטען ע״י ישראל כי הפגיעה בנשים איננה מכוונת והיא תוצר בלתי נמנע של לחימה בשטח בנוי למול אויב שמשתמש באזרחים כמגן אנושי.
לקריאה נוספת

יואב זיתון, "מבצע שוקרון", ידיעות אחרונות, מוסף 7 ימים, 22 בדצמבר 2023, עמ' 28–32.
לכבודן של גיבורות ישראל - לציון הנשים ששרתו ולחמו, ולזכר הנופלות., באתר פורום דבורה | גיבורות ישראל, ‏17 במרץ 2024
ויליאם דייס

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1806 אברדין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  14 בפברואר 1864 (בגיל 57) סטרטהאם, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית של אדינבורו 
 בן או בת זוג:  ג'יין ביקרטון ברנד 
 
ויליאם דייס (באנגלית: William Dyce;‏ 19 בספטמבר 1806 – 14 בפברואר 1864) היה צייר סקוטי, שמילא תפקיד בגיבוש החינוך הציבורי לאמנות בבריטניה ובמערכת בתי הספר של דרום קנזינגטון. דייס היה מזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטים ולקח חלק בפופולריות המוקדמת שלהם.
ביוגרפיה

דייס נולד ב-19 בספטמבר 1806 באברדין, בנם של ד"ר ויליאם דייס מפונטהיל וקטלהיל (1770–1835) ומרגרט צ'אלמרס מווסטבורן (1776–1856). דודו היה גנרל אלכסנדר דייס (נפטר ב-1834). אחיו הבכור היה פרופ' רוברט דייס.
דייס גילה מוקדם כישרון לעיצוב והחל את הקריירה האמנותית שלו בבתי הספר של האקדמיה המלכותית באדינבורו ובלונדון. הוא נסע לרומא בפעם הראשונה ב-1825, ושם למד את יצירותיהם של טיציאן. הוא חזר לאברדין לאחר תשעה חודשים, וצייר כמה תמונות, כולל "בכחוס והנימפות", שהוצגה ב-1827. הוא חזר לרומא ב-1827, הפעם שהה שנה וחצי, ובתקופה זו נראה כי עשה היכרות עם הצייר הגרמני יוהאן פרידריך אוברבק, שהעריץ את "הבתולה והילד" של דייס. לאחר מסעות אלה התיישב דייס למספר שנים באדינבורו. הוא פרנס את עצמו בציור פורטרטים בהתחלה, אך עד מהרה פנה לנושאים אחרים של אמנות, במיוחד לנושאים הדתיים שהוא העדיף.
בשנת 1837 קיבל דייס את האחריות על בית הספר לעיצוב באדינבורו, ולאחר מכן הוזמן ללונדון, שם התמקם לאחר מכן, לעמוד בראש בית הספר הממשלתי לעיצוב שהוקם באותה העת, לימים הפך לקולג' המלכותי לאמנות. לפני כניסתו לתפקיד זה בשנת 1838, הוא ועמיתו נשלחו לבקר בצרפת ובגרמניה כדי ללמוד על החינוך לעיצוב ולהכין דו"ח. הוא עזב את בית הספר בשנת 1843, כדי להיות מסוגל לצייר יותר, אך נשאר חבר במועצת בית הספר. הרעיונות שהפכו בעשור הבא ל"מערכת דרום קנזינגטון" ששלטה בחינוך האמנותי האנגלי בשאר המאה מקורם ברעיונותיו של דייס.
ב-1844, לאחר שמונה לפרופסור לאמנות יפה בקינגס קולג' בלונדון, הוא נשא הרצאה משמעותית, "התיאוריה של האמנויות היפות". ב-1835 הוא נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, כבוד שהוא ויתר עליו עם השתקעותו בלונדון, ולאחר מכן מונה לחבר כבוד. ב-1844 הפך למקורב, וב-1848 לחבר מן המניין, באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון; הוא גם נבחר כחבר באקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות בפילדלפיה. בערך בזמן זה, דייס עבר לצ'לסי, לונדון. האוסף הגדול ביותר של יצירותיו של דייס מתקיים בגלריה לאמנות אברדין, סקוטלנד.
פרה-רפאליטים

דייס הוא דמות מרכזית באמנות הסקוטית המזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטים. הוא התיידד עם אנשיהם הצעירים בלונדון והציג את עבודתם למבקר האמנות המשפיע ג'ון ראסקין. עבודתו המאוחרת הייתה פרה-רפאלית ברוחניות שלה, כפי שניתן לראות ביצירותיו "איש הצער" ו"דוד במדבר" (1860), המכילים תשומת לב פרה-רפאלית לפרטים.
מאוחר יותר בקריירה שלו, דייס פנה לציור פרסקו, ונבחר לבצע סדרה של ציורי קיר בארמון וסטמינסטר שהושלם באותה העת. כהכנה לעבודה בווסטמינסטר, הוא חזר לאיטליה בשנים 1845–1847, כדי להתבונן בטכניקות הפרסקו שנוצרו שם. הוא התרשם במיוחד מציורי הקיר של פינטוריצ'יו בספריית פיקולומיני בסיינה, ומעבודותיו של פרוג'ינו.
דייס הוזמן לקשט חדר של המלכה בארמון. הוא בחר כנושא שלו באגדות הארתור, היה לו קושי מסוים להתאים את הסיפורים למוסר הוויקטוריאנית. האגדה הארתוריאנית הפכה פופולרית מאוחר יותר בתקופה הוויקטוריאנית, אבל כשדייס קיבל את המשימה לקשט את החדר ב-1847, הוא עדיין היה נושא לא ברור. עד מהרה הפכה האגדה לבעיה מרכזית עבור דייס, מכיוון שהיא מציגה את חוסר הנאמנות של המלכה, מה שגורם לנפילת הממלכה.
דייס החליט לבצע את הציורים בגישה אלגורית. בצורתם המוגמרת, ציורי הקיר של דייס מתארים סצנות מהאגדה הארתוריאנית שנועדו להמחיש את המעלות שהן מייצגות. הדמויות בפרסקאות שלו נראות לצופה המודרני כמעבירות תכונות שמעמדן כמעלות אינו ודאי, ולעיתים קשה להבחין בקשר בין הפרקים מהאגדה הארתוריאנית לבין המעלות שהן מייצגות. המעלות המתוארות הן: רחמים, הכנסת אורחים, נדיבות, דת ואדיבות.
דייס עבד על ציורי הקיר בווסטמינסטר כאשר התמוטט, ומאוחר יותר מת בביתו בסטרטהאם ב-14 בפברואר 1864.
הוא נקבר בכנסיית סנט לאונרד, סטרטהאם. מזרקת שתייה סמוכה, שעוצבה בסגנון נאו-גותי על ידי דייס, הוקדשה לו לאחר מכן על ידי בני הקהילה.
הערות שוליים

↑  Rossetti, William Michael (1911). "Dyce, William". Encyclopædia Britannica. Vol. 8 (11th ed.). pp. 743–744.
↑  Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002 (PDF). The Royal Society of Edinburgh.
↑  Frayling, Christopher, The Royal College of Art: One Hundred and Fifty Years of Art and Design, pp. 17–22, 1987, Barrie & Jenkins, London,
↑  "Settlement and building: Artists and Chelsea Pages 102-106 A History of the County of Middlesex: Volume 12, Chelsea". British History Online. Victoria County History
↑  D. Macmillan, Scottish Art 1460–1990 (Edinburgh: Mainstream, 1990),
↑  M. MacDonald, Scottish Art (London: Thames and Hudson, 2000), ISBN 0500203334, p. 100.
↑  T. S. R. Boase, The Decorations of the New Palace of Westminster 1841–1863, in: Journal of the Warburg and Courtauld Institutes 17:1954, pp. 319–358.
↑  "The Legend of King Arthur". UK Parliament. Retrieved 5 June 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429819805171  GND: 104056673  ISNI: 0000 0000 6667 990X  LCCN: n88175676  NGV: 4703  NKC: ola2003188649  NTA: 070452865  RKD: 25226  SNAC: w67090t5  SUDOC: 182692884  ULAN: 500026892  VIAF: 59516023   WorldCat (עם VIAF): 59516023 
ויליאם דייס, המלך ליר והליצן בזמן סערה
וילאם דייס, חוף בקנט
ויליאם דייס, יציאת אבירי השולחן העגול
פאולו מלטסטה ופרנצ'סקה די רימיני מתוך הקומדיה האלוהית מאת ויליאם דייס בגלריה הלאומית של סקוטלנד.
ניו ברנזוויק

ערך זה עוסק בפרובינציה של קנדה. אם התכוונתם לעיר במדינת ניו ג'רזי, ראו .
ניו ברנזוויק (באנגלית: New Brunswick; בצרפתית: Nouveau-Brunswick) היא אחת מפרובינציות קנדה, לפרובינציה שתי שפות רשמיות: אנגלית וצרפתית.
בירת הפרובינציה היא פרדריקטון, ואוכלוסייתה כ-751,000 תושבים.
גאוגרפיה

ניו ברנזוויק שוכנת לחופו של האוקיינוס האטלנטי במזרחה של קנדה.
בצפונה נמצאת פרובינציית קוויבק, ומפרץ שאלו (אנ'), במזרחה נמצא מפרץ סיינט לורנס, מצר נורת'אמברלנד (אנ') ופרובינציית אי הנסיך אדוארד המקושרת לפרובינציה באמצעות גשר הקונפדרציה (שנבנה ונחנך בשנת 1997), בדרומה מפרץ צ'יגנקטו (אנ') - מפרץ המקשר בין הפרובינציה לפרובינציית נובה סקוטיה, ומפרץ פאנדי המפריד בין ניו ברנזוויק לנובה סקוטיה.
ממערב לפרובינציה נמצאת מדינת מיין שבארצות הברית.
שטחה של הפרובינציה כ-70,000 קמ"ר מתוכם כ-80% יערות והשאר שטחים חקלאיים ועירוניים.
הפרובינציה שוכנת באזור הרי האפלצ'ים - שבאזור זה מהווים, למעשה, גבעות גבוהות.
הנקודה הגבוהה ביותר בפרובינציה הוא הר קרלטון שגובהו 820 מטרים.