stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אח"י רומח (סער 4.5)
מפקדי הספינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י רומח
| רב-סרן  | תקופת כהונה כמפקד הספינה | פעילות | תמונה |  |  |
| רון גינזבורג | 1981 - 1982 | כניסה לשירות פעיל ומלחמת שלום הגליל |  |  |  |
| אודי דביר | 1982 - 1983 |  |  |  |  |
| טוביה ברילון | 1983 - 1984 |  |  |  |  |
| עודד ברייר | 1984 - 1985 |  |  |  |  |
| זאב ינובסקי | 1985 - 1986 |  |  |  |  |
| יצחק ויינרב | 1986 - 1987 |  |  |  |  |
| עופר דובנוב | 1987 - 1988 |  |  |  |  |
| ראובן דוד | 1988 - 1989 |  |  |  |  |
| יורם לקס | 1989 - 1991 |  |  |  |  |
| גיא שוהם | 1991 - 1992 |  |  |  |  |
| גיא שתקני | 1993 - 1994 |  |  |  |  |
| יוסף משיטה | 1994 - 1995 |  |  |  |  |
| גיא גיל | 1995 - 1997 |  |  |  |  |
| צחי אפלמן | 1997 - 1999 |  |  |  |  |
| מיכאל סלע | 2000 - 2001 |  |  |  |  |
| ראובן לשם | 2001 - 2002 |  |  |  |  |
| אייל הראל | 2002 - 2004 |  |  |  |  |
| זאב שחם | 2004 - 2005 |  |  |  |  |
| אורי גל | 2005 - 2006 |  |  |  |  |
| רועי סלע | 2006 - 2007 | השתתפות במלחמת לבנון השנייה |  |  |  |
| תמיר שמש | 2007 - 2008 |  |  |  |  |
| רונן מרקם | 2008 - 2010 |  |  |  |  |
| גיא ברק | 2010 - 2011 |  |  |  |  |
| עירא ליף | 2011 - 2012 |  |  |  |  |
| רועי דרייר | 2012 - 2013 |  |  |  |  |
| זיו רושקין | 2013 - 2015 | השתתפות במבצע צוק איתן |  |  |  |
| גל מלצר | 2015 - 2016 |  |  |  |  |
| רן קובל | 2016 - 2018 |  |  |  |  |
| אלון קויבסקי | 2018 - 2019 |  |  |  |  |

↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
שלט רשימת מפקדי אח"י רומח שנמצא בחדר מפקד הספינה
אליוט ג'יי. קלוסון

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1883 סולט לייק סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  21 ביולי 1942 (בגיל 59) ויסטה, מחוז סן דייגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1913 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליוט ג'יי. קלוסון (באנגלית: Elliott J. Clawson;‏ 19 בינואר 1883 - 21 ביולי 1942), או אליוט ג'אד (Judd) קלוסון, היה תסריטאי אמריקאי. הוא כתב תסריטים ל-81 סרטים בין השנים 1913 עד 1929. הוא נולד בסולט לייק סיטי, יוטה ומת בוויסטה (Vista), קליפורניה. בטקס פרסי אוסקר השני, שנערך בשנת 1930 והכתיר את הסרטים הזוכים לשנת 1928/29, זכה קלוסון לארבע מועמדויות, עבור ארבעה סרטים שונים, לפרס בקטגוריה של התסריט המעובד הטוב ביותר.
כמה מסרטיו

The Tragedy of Whispering Creek‏ (1914)
Desperate Trails‏ (1921)
Under Two Flags‏ (1922)
The Flame of Life‏ (1923)
The Spoilers‏ (1923)
The Flaming Forties‏ (1924)
פנטום האופרה (1925)
The Man from Red Gulch‏ (1925)
The Road to Mandalay‏ (1926)
Body and Soul‏ (1927)
West of Zanzibar‏ (1928)
The Cop‏ (1928)
Sal of Singapore‏ (1928)
Skyscraper‏ (1928)
The Leatherneck‏ (1929)
The Thirteenth Chair‏ (1929)
פריקים (1932)
הערות שוליים

↑  "The 2nd Academy Awards (1930) Nominees and Winners". oscars.org. נבדק ב-2012-03-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432257305171  BNE: XX1657940  BnF: cb15066710s (data)  GND: 101483886X  ISNI: 0000 0000 2868 2374  LCCN: n85138500  SUDOC: 077921666  VIAF: 32285606   WorldCat (עם VIAF): 32285606 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמת המים של פאדרה טמבלקה

אמת המים של פאדרה טמבלקה (שם רשמי בספרדית:: Sistema Hidráulico del Acueducto del Padre Tembleque) היא מוביל מים עתיק במדינות אידלגו ומקסיקו שבמקסיקו. בשנת 2015 הוכרזה כאתר מורשת עולמית.
אמת המים נבנתה בין השנים 1553–1570 ומתמשכת לאורך 45 קילומטרים. רוב נתיבה עובר בשטח מישורי, אך חלק ממנה הוא תת-קרקעי או עובר מעל נקיקים ועמקים.
לאורך אמת המים מצויות שלוש ארקדות: בראשונה 46 קשתות, בשנייה 13 ובשלישית 67. הארקדה האחרונה, הנקראת גם הארקדה הראשית נמתחת מעל נקיק פפלוטה (Papalote). הקשת הגבוהה ביותר בה מתנשאת לגובה של 38.75 מטרים.
האתר הוסף לרשימת אתרי המורשת העולמיים הזמנית של אונסק"ו ב-20 בנובמבר 2001. ב-5 ביולי 2015 הוכר כאתר מורשת עולמית.
אמת הערוב

אמת הערוב
אמת הערוּב היא אמת מים קדומה בהרי יהודה, אשר יחד עם אמת הביאר, סיפקה את המים לאמת המים הרומית לירושלים.
ראשיתה של האמה במעיינות כוזיבה, כ-2 ק"מ דרומית מזרחית לכפר אל-ערוב, על גבול מדבר יהודה. ממעיינות אלו נמשכת האמה לכיוון צפון מערב, עוברת במעיין עין א-דלבה, ומגיעה לבריכת הערוב, הנמצאת למרגלות ח'רבת אלערוב, ובסמוך לכפר המודרני אלערוב.
בריכת הערוב בנויה בסגנון בריכות שלמה, אך קטנה מהן. מהבריכה ממשיכה אמת המים לכיוון מזרח, ובהמשך פונה צפונה, וממשיכה בפיתולים רבים עד בריכות שלמה. בתוואי האמה מצויים גשר קדום ושלוש מנהרות תת-קרקעיות החצובות בסלע.
אמת הערוב מתוארכת לראשית המאה ה-1 לספירה, בתקופת פונטיוס פילאטוס, בהתאם לתיאוריו של יוסף בן מתתיהו ולממצאים הארכאולוגיים.
לקריאה נוספת

צביקה צוק, מים בקצה המנהרה - לטייל במפעלי המים הקדומים, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמ' 278-276.
אלון ליטבק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוגוסט 1982 (בן 42)
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלון ליטבק (נולד ב-10 באוגוסט 1982) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן, מדבב  וזמר ישראלי, זכה לפרסום בעקבות השתתפותו בתחרות השירה "כוכב נולד 2".
ביוגרפיה

ליטבק למד שש שנים נגינה בפסנתר ובצבא שירת בלהקת חיל החינוך. עבד כברמן ברמת אביב ג' והשתתף בתוכנית "כוכב נולד 2", שבמהלכה ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם משתתפת אחרת בתוכנית, סשה גרישקוב, שהייתה פייבוריטית לניצחון. בתוכנית עצמה הודח ליטבק בשלב מוקדם, בקרב "ראש בראש" שבו שר את שירו של יהודה פוליקר "פחות אבל כואב".
בקיץ 2004 החל להנחות לצד רוני דואני את התוכנית "ג'ונגל" בערוץ ניקלודאון שנה אחר כך המשיך בערוץ כמנחה התוכנית "מסטיק" לצד רוני דואני, ג'ייסון דנינו-הולט ומורן גרוס. בנובמבר 2005 הצטרף כמגיש בערוץ מוסיקה 24 והגיש יחד עם רוני הדר את רצועת הקליפים "מכונת הלהיטים", בהגשה יומית. כמו כן הופיע בעונה השלישית של הדרמה היומית "אהבה מעבר לפינה", בה גילם סטודנט לרפואה שהוא גם הידיד של שירלי (אגם רודברג).
בחורף 2005 שב לשתף פעולה עם רוני דואני, כשהנחה עמה בניקלודאון את העונה השנייה של תוכנית הנוער "אחי! אחותי!". באותה שנה ליטבק דיבב את דמותו של אקסל מנינג בתוכנית המצוירת "אטום-צוות אלפא על גלגלים", ואף ביצע את שיר הפתיחה של התוכנית יחד עם שירי גדני, ויורם יוספסברג. בהמשך השנה שיחק במחזמר "במבי" בבימויה של יפה גבאי. בשנת 2006 ליטבק שיחק בהצגת הילדים "שירי משחק" שנכתבה על ידי דתיה בן דור ובוימה בידי אבי מלכה. באותה שנה דיבב את דמותם של יוקיטו, ויואה בסרט האנימציה "סאקורה-הקלף הנסתר" המבוסס על תוכנית הטלוויזיה "סאקורה".
במרץ 2007 ליטבק החל להנחות את תוכנית החדשות לילדים "המהדורה" במסגרת רצועת השידור "זאפ לראשון" של הערוץ הראשון. באותה שנה השתתף בעונה הרביעית של הסדרה היומית "ראש גדול". בשנת 2008 ליטבק שיחק במחזמר "מסיבת יום ההולדת של  פינוקי" בבימויו של אבי דור. ההצגה מבוססת על סדרת הספרים של אריק היל. בשנת 2010 השתתף ליטבק במחזמר "100 שירים ראשונים" בבימויו של אביחי אופיר. כמו כן, השתתף בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בבימויו של דובר קוסאשווילי.
ב-2011 שיחק במחזמר "אלאדין" בבימויו של נתן נתנזון. בשנת 2012 ליטבק החל להשתתף במחזמר "סינדרלה" בבימויו של מקס מרקדו. ובמקביל משתתף ליטבק במופע המוזיקלי "צ'ייקובסקי SHOW" בבימויו של נתן נתנזון, לצידם של מיכל אמדורסקי, אריה מוסקונה, דובי גל ואסף אברבוך.
הערות שוליים

↑  זוהר ישראל, הדואט של אלון ליטבק ורוני, באתר ynet, 1 ביולי 2004
↑  אבי אורנן, פרומו, מבט ראשון, באתר nrg‏, 23 במרץ 2007
| כוכב נולד (2003–2012) |
| --- | --- | --- |
| מנחה | צביקה הדר |  |
| זוכים | נינט טייב • הראל מויאל • יהודה סעדו • ג'קו אייזנברג • בועז מעודה • ישראל בר-און • רוני דלומי • דיאנה גולבי • חגית יאסו • אור טרגן |  |
| מעפילי גמר אחרים | שירי מימון • שי גבסו • הראל סקעת • עדי כהן • מאיה רוטמן • מארינה מקסימיליאן בלומין • לי בירן • מיי פיינגולד • עידן עמדי • דוד לביא • אוהד שרגאי • איטן גרינברג |  |
| מתמודדים בולטים נוספים | כברה קסאי • אלון ליטבק • לירון לב • מיקה שדה • שירלי לילו • ליטל גבאי • מיכל רשף • הדר עוזרי • אסף אברבוך • ניצן קייקוב • אבי מאיר וענונו • עמרי רוטברד • מיכאל עינב • רועי ארז • נעמה שטרית • לבנת בן-חמו • עמיר חדד • מורן אהרוני • קנדוג • ענת אסתר חיטמן • דנה ליקוורניק • דניאל בן-חיים • חן אהרוני • מרים טוקאן • עדי אולמנסקי • אתי ביטון • איה זהבי פייגלין • לירן דנינו • עומר אדם • חובי סטאר • מורן מזוז • אדיר גץ • אבי בן אבו • אדר גולד • רוני גינוסר • נעמה כהן • תמר יהלומי |  |
| ערכים קשורים | טדי יזמות והפקות (חברת הפקה) |  |
| תוכנית אם, תוכניות בת ותוכנית המשך | לא נפסיק לשיר • נולד לרקוד • לא נפסיק לרקוד • בית ספר למוסיקה • הכוכב הבא |  |
| שופטים | צדי צרפתי • ריקי גל • פבלו רוזנברג • מרגלית צנעני • גל אוחובסקי • דנה אינטרנשיונל • מירי מסיקה • צביקה פיק • גידי גוב • יאיר ניצני • משה פרץ |  |
אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1875 כוטייבור, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 ביוני 1951 (בגיל 75) סינטרה, פורטוגל פורטוגל 
 מדינה:  ברזיל, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  קתדרלת פטרופוליס 
 בן זוג:  פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה
 פרסים והוקרה
 מסדר צלב הכוכב 
 
אלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ (בצ'כית: hraběnka Alžběta Dobřenská z Dobřenic‏; 7 בדצמבר 1875 - 11 ביוני 1951) הייתה אצילה בוהמית, ואשתו של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה.
ביוגרפיה

אלז'בייטה נולדה ב-7 בדצמבר 1875 בכוטייבור, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה), ליאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי פון קוטולין, בתם של הרוזן יוזף קוטולינסקי פון קוטולין והרוזנת אדלהייד פון אטמס-הייליגנקרויץ.
היו לה שלושה אחים גדולים, יאן, אוטוקאר וירוסלב, והאח הצעיר קרל קונאטה. קרל קונאטה שינה את שמו לרוזן קוטולינסקי באוסטריה בשנת 1905, ובסוף 1912 התחתן עם הרוזנת מריה תרזה פון מראן, שהייתה צאצאית מנישואים מורגנטיים של בית הבסבורג).
ב-14 בנובמבר 1908 התחתנה אלז'בייטה בוורסאי עם פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה, בנה של איזבל, נסיכת ברזיל, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אולם, מכיוון שאלז'בייטה הייתה ממשפחת אצולה זוטרה מבוהמיה, נאלץ פדרו לוותר על זכות הירושה לכתר הברזילאי, אם כי נשאר עם התואר "נסיך אורליאן-ברגנסה".
אליזבת מתה ב-11 ביוני 1951 בסינטרה בהיותה בת 75, ונקברה לצד בעלה פדרו.
משפחתה

ב-14 בנובמבר 1908 התחתנה אלז'בייטה עם פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה (1911–2003), התחתנה עם אנרי, רוזן פריז
פדרו גשטאו, נסיך אורליאן-ברגנסה (1913–2007), התחתן עם מריה דה לה אספרנסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות
מריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה, דוכסית ברגנסה (1914–1968), התחתנה עם דוארטה נונו, דוכס ברגנסה
ז'ואאו מריה, נסיך אורליאן-ברגנסה (1916–2005), התחתן עם פאטימה שרפה שירין
תרזה, נסיכת אורליאן-ברגנסה (1919–2011), התחתנה עם ארנסטו אנטוניו מריה מרטורל אי קלדרו
הערות שוליים

1 2  Enache, Nicolas (1999). La Descendance de Marie-Therese de Habsburg, Reine de Hongrie et de Boheme. Paris: ICC. pp. 71, 80, 253–259, 275. ISBN 2-908003-04-X.
↑  Montjouvent, Philippe de (1998). Le Comte de Paris et sa Descendance. Charenton, France: Editions du Chaney. pp. 148–153, 161–162, 165–166. ISBN 2-913211-00-3.
איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי

| --- | --- |

Iveco MyWay (צולם ברימיני)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת "IVECO Bus" (אנ') באיווקו ר"ת של Industrial Vehicle Corporation)  Irisbus
 שנות ייצור:  1998–2007
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל אחריו:  Irisbus Arway (אנ')
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  11.99 מטר (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998)
 רוחב:  2.50 מטר (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998)
 גובה:  3.35 מטר (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998)
 משקל:  12,060 ק"ג (ריק), 18,000 ק"ג (ברוטו, דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998)
 בסיס גלגלים:  6.15 מטר (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 7,635 סמ"ק המפיק 220 כ"ס, 265 כ"ס (מנוע דיזל מתוצרת "איווקו" סוג מנוע "Iveco 8360.46 diesel"  6 צילינדרים, 9,498 סמ"ק המפיק 240 כ"ס, (מנוע דיזל מתוצרת "איווקו" סוג מנוע "IVECO 8469.21")  6 צילינדרים, 7,790 סמ"ק המפיק 289 כ"ס, 352 כ"ס, מנוע טורבו-דיזל מתוצרת "איווקו" (Iveco Cursor) מסוג "cursor-8"
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ') סוג "5HP600"
 מעצב:  Giorgetto Giugiaro (אנ')
איווקו מיוואי (באנגלית: Iveco MyWay) הוא אוטובוס בינעירוני מתוצרת Iveco Bus (אנ') חטיבת האוטובוסים בבעלות יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר יוצר באיטליה בין השנים 1998–2007.
בין השנים 2001–2007 יוצר על ידי Irisbus והיה קרוי איריסבוס מיוואי (Irisbus MyWay).
חטיבת "Iveco Bus"

חטיבת Iveco Bus הוקמה באמצעות מיזוג חטיבות האוטובוסים של "Fiat Industrial", איווקו ורנו בינואר 1999, כאשר איקרוס אוטובוס (אנ') נוספה בסוף 1999. חטיבת האוטובוסים של איקרוס נמכרה בשנת 2006 לקבוצת Műszertechnika group בהונגריה.
בין השנים 2003–2010, איריסבוס הייתה בבעלות של 100% על ידי חברת "איווקו" של קבוצת פיאט, והחברה נקראה "איריסבוס איווקו" (Irisbus Iveco).
מאז 2013, איריסבוס נמצאת בבעלות 100% של חברת CNH Industrial (אנ')
"איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי"

אוטובוס חד-סיפוני.
2 דלתות כניסה-יציאה באמצעות מדרגות.
55 מושבים + נהג, 30 מקומות עמידה (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998).
"איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי" > דגמים

"Iveco 393 MyWay"‏ (1998–2001).
"Irisbus 399 MyWay"‏ (2001–2007).
גלריה

"איווקו מיוואי"
"איווקו מיוואי"
"איווקו מיוואי"
ראו גם

איווקו
איווקו 380 יורוקלאס
הערות שוליים

↑  מנועי איווקו kmotorshop.com/device/motor-list
↑  מנוע cursor-8 iveco.com/uk/products/pages/new-trakker-cursor-8
↑  "איווקו מיוואי" web.archive.org/web/20100123170919
↑  מפרט טכני gruppo/veicoli / ראו איווקו-איריסבוס gtt.to.it/cms/risorse/gruppo/veicoli
אמתחת

| --- | --- |
 שיוך:  מערכת השרירים 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (283) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  bursa synovialis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A03.0.00.039 
 TA2 (2019):  2028 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.03.00.0.00039 
 FMA:  9692 
 קוד MeSH:  A02.835.583.156 
 מזהה MeSH:  D002061 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0006441 
 
אמתחת (בורסה בלעז) היא מבנה דמוי שק סגור ושטוח המכיל חומר סיכה, שתפקידו להקטין חיכוך במפגשים שונים בגוף של רקמות נעות (שרירים או גידים) ורקמות קבועות (עצמות).
האמתחת מצופה בחלקה הפנימי ברקמה דומה לקרום סינוביאלי המפרישה נוזל סינוביאלי. ישנן מאות אמתחות ברחבי הגוף בנקודות לחץ שונות.
אמתחת מודלקת (הנגועה בדלקת האמתחת, בורסיטיס) מגורה בקלות על ידי כל תנועה בקרבתה. התנועה מחריפה את הדלקת ומעוררת כאב רב.
ראו גם

דלקת אמתחת רגל האווז
דלקת באמתחת המרפק
אלי אלטרץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 בינואר 1947 יוגוסלביה סרייבו, יוגוסלביה 
 נרצח:  21 באוקטובר 1990 (בגיל 43) ישראל ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 לאום:  יהודי
 תחום יצירה:  ציור ופיסול
 
אלי אלטרץ (9 בינואר 1947 – 21 באוקטובר 1990) היה צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה

אלטרץ נולד ב-1947 לאלברט ומרי, בסרייבו (אז חלק מיוגוסלביה, כיום בבוסניה). הוא עלה לישראל עם הוריו בשנת 1948 ומאז גר כל חייו בירושלים. למד בבית הספר היסודי בקיבוץ רמת רחל, והמשיך את לימודיו בתיכון אורט.
אלטרץ היה אמן אוטודידקט והשתמש בטכניקות שונות של רישום ושל צבע, וביצע עבודות מקוריות ביותר במתכת, גבס ואבן. אביו, הצייר אלברט אלטרץ (1910–2008), היה שייך לאסכולה הנאיבית, אך בנו שינה סגנונות וטכניקות תוך חיפוש מתמיד ובהתאם ל"תקופות" שונות בחייו. בשנות ה-70 החזיק בסטודיו בחוצות היוצר בירושלים, בו הציג ומכר רבות מעבודותיו, בהמשך הציג מספר פעמים בגלריה אנגל הירושלמית וכן בבית האמנים בירושלים. בד בבד עם עבודתו על פסליו וציוריו, וכן יצירת אמנות שימושית מקורית (יודאיקה), פתח בשנת 1987 משתלה בשכונת מגוריו, בקעה, בדרום ירושלים.
ב-21 באוקטובר 1990 נרצח בפיגוע בשכונת בקעה על ידי עומר סלאח אבו סירחאן, מחבל ערבי שהגיע לשכונת מגוריו ודקר למוות אותו ועוד שניים מתושבי השכונה, איריס אזולאי והשוטר צ'רלי שלוש.
אלטרץ נטמן בבית העלמין בהר המנוחות. הותיר אחריו את הוריו, רעייתו, נעמי אלטרץ לבית מילר, ושני בנים קטנים.
לאחר הרצח

בחקירתו אמר המחבל כי ביקש לנקום את מותם של 17 ערבים במהומות הר הבית שבועיים קודם. הוא נשפט ונידון לשלושה מאסרי עולם ובית משפחתו נהרס. המחבל שוחרר לאחר 21 שנה במסגרת "עסקת שליט".
הנצחתו

סמוך למקום הירצחו של אלטרץ, ברחוב גדעון פינת רחוב אפרים, הוקם גלעד לזכרו. על יד הגלעד מונצחים גם שני הנרצחים האחרים בפיגוע.
במלאת שנה למותו, הוצגה בבית האמנים בירושלים תערוכת יחיד לזכרו עם יצירותיו. גם יצא ספר עם יצירותיו.
בשנת 2011 הוצגה בבית שמואל בירושלים התערוכה "מעשה בראשית", שכללה תמונות שציירו אלי ואביו אלברט.
באוגוסט 2024 הוצגה במוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה התערוכה "שנינו ביחד וכל אחד לחוד", שכללה (כמו התערוכה הקודמת) תמונות שציירו אלי ואביו.
הערות שוליים

1 2  דניאל אביב, אלי אלטרץ נקבר בהר המנוחות בירושלים, חדשות, 22 באוקטובר 1990
↑  אורן כהן, "פתאום ראיתי אדם רץ וצועק ׳אללה אכבר' . אחרי כן ראיתי חיילת גוססת", חדשות, 22 באוקטובר 1990
↑  אורן כהן, כתב "חדשות", עתי"ם, הרוצח: רציתי נקמה על מה שקרה בהר הבית ועל המכות שקיבלתי, חדשות, 22 באוקטובר 1990
↑  שוקי לבנון, הורשע הרוצח מבקעה. התובע: 3 מאסרי עולם, חדשות, 27 בנובמבר 1990
↑  חנן שלאין, יוסי לוי,ועתי"ם, נאטם ביתו של החשוד ברצח; יוגש ערר למנוע את הריסת בית המשפחה, מעריב, 23 באוקטובר 1990
↑  ספר עם יצירותיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515205205171  ISNI: 0000 0000 5086 2590  LCCN: no2008132748  VIAF: 21964389   WorldCat (עם VIAF): 21964389 
אנדרטה לזכר הרוגי הפיגוע (ובהם אלי אלטרץ), בשכונת בקעה ב-21 באוקטובר 1990 (רחוב אפרים פינת רחוב גדעון)
אליוט גרונר

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1882 גיזברן, ניו זילנד 
 פטירה:  17 באוקטובר 1939 (בגיל 56) סידני, אוסטרליה 
 פרסים והוקרה:  פרס ויין 
 
אליוט גרונר (באנגלית: Elioth Gruner‏; 16 בדצמבר 1882 – 17 באוקטובר 1939) היה אמן אוסטרלי.
גרונר זכה שבע פעמים בפרס וויין לציור נוף, הכי הרבה מכל אמן אוסטרלי מלבד הנס הייזן.  הוא נחשב לאחד מציירי הנוף האוסטרלי האהובים ביותר בגלריית האמנות של ניו סאות' ויילס.
ביוגרפיה > ראשית חייו

גרונר נולד בגיסבורן, ניו זילנד, בנם הצעיר של אליוט גרונר, פקיד יליד נורווגיה, ואשתו האירית מרי אן, שמתה בשנת 1922. גרונר הובא לסידני לפני שהיה בן שנה ובגיל צעיר הראה רצון לצייר. בגיל 12 בערך אמו לקחה אותו לג'וליאן אשטון, שהעביר לו את השיעורים הראשונים באמנות. בגיל 14 הוא השיג משרה בחנות בה עבד בין השעות 7.40 בבוקר לשעה 21.30. כדי לסייע בשמירה על משק הבית לאחר מות אביו ואחיו הגדול.
ביוגרפיה > קריירה

גרונר הצליח קצת לצייר בסופי שבוע, וב -1901 החל לשלוח עבודות לתערוכות של אגודת האמנים בסידני. מסביבות 1907 עבודתו החלה למשוך תשומת לב רצינית מצד הצייר נורמן לינדזי. [3] בשנת 1911 הוקמה חנות קטנה ברחוב בלי, סידני, למכירת יצירות אומנות שצוירו באוסטרליה, ולמשך תקופה מסוימת גרונר לקח עליה את האחריות. לאחר מכן הפך לעוזרו של ג'וליאן אשטון בבית הספר לאמנות בסידני, ובמהלך מחלתו של אשטון נתן את שיעורי הלימוד בבית הספר במשך כשלושה חודשים.
בשנת 1916 הוא היה זכה בפרס ויין עם ציור נוף קטן, "אור הבוקר",  ציור המציג את החווה של ג'ים איננס במישורי אמו. ציור זה נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (AGNSW). גרונר זכה שוב פרס ויין בשנת 1919 עם ציורו המתאר את חוות ג'ים אינס בבוקר. בשנה שלאחר מכן נאמני הגלריה הזמינו אותו לצייר תמונה גדולה לגלריה "עמק הטוויד". אף על פי שהפרס הוענק לו שוב בשנת 1921 היצירה אינה נמנית עם ציוריו הטובים ביותר.
בשנת 1923 ביקר גרונר שנתיים באירופה. השפעת הנסיעה על עבודתו ניכרה מאוד: בדרך כלל הייתה הרבה יותר פשוטה, תשומת לב רבה יותר נתן לקומפוזיציה, ותנועות המכחול היו חופשיות ורחבות יותר .
הוא התעניין פחות בבעיות האור ומדי פעם עבודתו קיבלה היבט מעט קר. מעריציו לא תמיד קיבלו את השינויים בברכה, אך גרונר צדק שלא הרשה לעצמו לשנות את סגנונו. הוא ערך תערוכת יחיד בשנת 1927, אבל הוא לא היה אמן פרודוקטיבי במיוחד.
גרונר השקיע זמן רב במציאת נושא מתאים, ויותר מכך, בחשיבה מדוקדקת לפני ביצוע משיכות המכחול. מאוחר יותר, גרונר התחיל להתעניין בחקר האור, וכמה יצירות מצוינות בתקופתו האחרונה שילבו את איכויות האמנות שלו ואת התשוקה שלו.
גרונר סבל מדלקת פרקים כרונית ומת בביתו בווברלי ב־17 באוקטובר 1939.
הוא מעולם לא התחתן אך השאיר צאצאים באוסטרליה ובניו זילנד.
הערות שוליים

↑  Wynne Prize :: Art Gallery NSW, www.artgallery.nsw.gov.au
↑  Spring frost, 1919 by Elioth Gruner, www.artgallery.nsw.gov.au
↑  Barry Pearce, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Morning light, 1916 by Elioth Gruner, www.artgallery.nsw.gov.au
↑  Sally Prior, Sydney Morning Herald, 1 March 2014. "Elioth Gruner: The master of light".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: gruner-elioth-lauritz-leganyer-6501  AGSA: 3270  DAAO: elioth-gruner  FNZA: 6149  ISNI: 0000 0000 6707 6481  LCCN: n84174133  NGV: 1886  NLA: 36551379  RKD: 34333  SNAC: w6z32r3r  SUDOC: 262768798  TePapa: 949  Trove: 634374  ULAN: 500011045  VIAF: 60491817   WorldCat (עם VIAF): 60491817
אלון ליבנה

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב-יפו
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 https://alonlivne.com/
 
אלון ליבנה הוא מעצב אופנה ישראלי בינלאומי, מעצב שמלות כלה ושמלות ערב.
ביוגרפיה

כשהיה בן 17, החל ליבנה לעבוד בבתי אופנה יחד עם מעצב העל אלכסנדר מקווין בלונדון.
בגיל 22 עבד עם מעצב העל רוברטו קוואלי בפירנצה. בגיל מאוחר יותר זכה לתואר הישראלי הראשון אשר הציג באופן קבוע את הקולקציה שלו בשבוע האופנה הבינלאומי בניו יורק.
בשנת 2009 זכה במקום הראשון בתוכנית המציאות הישראלית "פרויקט מסלול".
בפברואר 2013, לאחר המופע של ליבנה בניו יורק החלו זמרות וסלבריטאיות מפורסמות להזמין את בגדיו. ביניהן נמצאות נעמי קמפבל, ליאה מישל, ביונסה, ליידי גאגא, נינה גרסיה ועוד.
ליבנה עיצב את חליפות החלל שהיו בשימוש במהלך המשימה האנלוגית למאדים D-MARS שהתקיימה בפברואר 2018. חליפת החלל נועדה לדמות את החליפה הנדרשת ביציאה מחוץ למתחם על מאדים, כלומר היא נועדה להיות נוחה לפעילות ממושכת בשטח, להיות עם מרכיבים של מערכת תומכת חיים (מזוודת ה-PLSS), ועם קסדה, כפפות ומגפיים מיוחדות. ליבנה עיצב את החליפה, וצוות החליפה של הפרויקט, תכננו את הקסדה ומזוודת המערכת תומכת החיים
בשנת 2020 הקים ליבנה יחד עם שותפו נדב קין את ליין מסיבות האופנה "לאבבאזאר" בתל אביב.
באותה השנה נבחר ליבנה להלביש את ביונסה לסרטה Black is King והיה למעצב היחיד שעיצב עבור הסרט 4 לוקים וזכה לכתבה ייעודית באתר ווג.
בשנת 2021 נבחר ליבנה להציג 5 מערכות לבוש בתערוכת "הנשף" שבמוזיאון העיצוב חולון.
חייו האישיים

אלון ליבנה הוא הומוסקסואל ובשנת 2009 נישא לבן זוגו האדריכל גיל איילון. הזוג מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  פרויקט מסלול: כשבינוניות תהומית פוגשת אגו מגודל, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2009
↑  מעצב האופנה אלון ליבנה יעצב את חליפת החלל הראשונה של ישראל אתר סוכנות החלל הישראלית, 25 בינואר 2018
↑  איך זה לגור במאדים: הדמיה ראשונה בישראל, D-MARS אתר סוכנות החלל הישראלית, 14 בפברואר 2018
↑  מאת מערכת את, המסיבה הכי שווה בעיר, באתר מגזין את, ‏2020-03-10
↑  Condé Nast, Inside the Making of Beyoncé’s ‘Black Is King’ Wardrobe, Vogue, ‏2020-07-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  הנשף במוזיאון העיצוב חולון: חלומות עשויים משמלות ועוגות חתונה, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-07-12
↑  פרוייקט חתונה: אלון לבנה התחתן, באתר nrg‏, 9 באוקטובר 2009
שמלת כלה בעיצובו של אלון ליבנה
רמונאוט במהלך פעילות מחוץ למבנה במשימת D-MARS בחליפה שעוצבה על ידי אלון ליבנה, פברואר 2018
אליוט אנדרסון

אליוט אנדרסון (באנגלית: Elliot Anderson; נולד ב-6 בנובמבר 2002 בוויטלי ביי שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי-סקוטי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

אנדרסון גדל במחלקות הנוער של וולסנד בויז קלאב וניוקאסל יונייטד. ב-9 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ניוקאסל יונייטד, בהפסד 2-0 לארסנל במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת 2020/2021. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו.
ב-31 בינואר 2022 הושאל אנדרסון לבריסטול רוברס מהפוטבול ליג השנייה עד לתום עונת 2021/2022. הוא ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שבעה שערים.
לאחר תקופת ההשאלה חזר אנדרסון לניוקאסל, ובעונת 2022/2023 ערך 22 הופעות ליגה וסייע לניוקאסל יונייטד לסיים את העונה במקום הרביעי בליגה ולהעפיל לליגת האלופות. ב-19 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 0-0 נגד מילאן במסגרת שלב הבתים לעונת 2023/2024.
ב-1 ביולי 2024 חתם אנדרסון לחמש שנים בנוטינגהאם פורסט.
קריירה בין-לאומית

אנדרסון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה וסקוטלנד.
בחודש אוגוסט 2023 זומן אנדרסון לסגל נבחרת סקוטלנד לקראת משחק מוקדמות יורו 2024 נגד נבחרת קפריסין ומשחק הידידות נגד נבחרת אנגליה, אך נגרע מהסגל בשל פציעה.
הערות שוליים

↑  Elliot Anderson Signs For Rovers! באתר הרשמי של בריסטול רוברס, 31 בינואר 2022 (באנגלית)
↑  Steve Clarke confirms squad for Cyprus and England matches באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסקוטית, 28 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  Elliot Anderson to snub Scotland as Newcastle star opts to chase England call באתר Daily Record, ‏ 13 בספטמבר 2023 (באנגלית)
אישטוואן דומאן

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1922 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  פברואר 2015 (בגיל 92) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תקופת הפעילות:  ? – פברואר 2015 
 תפקידים נוספים:  פרופסור 
 פרסים והוקרה:  פרס שאנדור שייבר (1996) 
 
אישטוואן דומאן (בהונגרית: Domán István;‏ בודפשט, 17 בנובמבר 1922 – פברואר 2015) היה רב הונגרי, חוקר דת, רב ראשי, פרופסור באוניברסיטה. הרב דומאן שלט בשפות רבות, ביניהן: עברית, ארמית, יידיש, גרמנית, אנגלית והונגרית. הוא זכה בפרס שאנדור שייבר.