stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרוסיפיקס

קרוסיפיקס המוצג בכנסייה צרפתית, ובמרכזו דמותו של ישו הצלוב
קְרוּסיפיקס (מלטינית: cruci fixus, בתרגום חופשי: קבוע על צלב) הוא צלב שעליו דמותו של ישו בתנוחת צליבה. הקרוסיפיקס הוא אחד מסמליה העיקריים של הנצרות ומסמל את קורבנו של ישו ואת מותו בדרך של צליבה. השימוש בקרוסיפיקס מקובל ברוב הזרמים הכנסייתיים הגדולים.
בקרוסיפיקסים מופיעה בדרך כלל על הצלב הכתובת INRI, שמסמלת את ראשי התיבות בלטינית IESVS·NAZARENVS·REX·IVDÆORVM, כלומר "ישו מנצרת, מלך היהודים". בכנסיות מזרחיות הכיתוב עשוי להיות שונה במקצת - INBI, שמקורו בכיתובים ביוונית עתיקה של הכתובת.
ראו גם

צליבת ישו
צליבת ישו (פייטרו לורנצטי)
צלב גרו
גדליה שמלקיש

| --- | --- |

הרב גדליה שמלקיש תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 בפברואר 1857 כ' בשבט ה'תרי"ז לבוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  20 בינואר 1928 (בגיל 70) כ"ט בטבת ה'תרפ"ח פשמישל, רפובליקת פולין 
 תקופת הפעילות:  ? – 20 בינואר 1928 
 השתייכות:  תנועת המזרחי 
 
 רבה של קולומיאה
 אב בית הדין בפשמישל
 נשיא "המזרחי"
 
הרב גדליה שְׁמֶלְקֶישׂ (לעיתים: שמלקיס, בכתיב יידי: שמעלקעס. נהגה: שְׁמֶלְקֶס; כ' בשבט ה'תרי"ז, 14 בפברואר 1857 - ליל כ"ט בטבת ה'תרפ"ח, 21 בינואר 1928) היה רב גליציאני, רבה של קולומיאה ואב בית הדין בפשמישל. בשנותיו האחרונות נשיא "המזרחי".
ביוגרפיה

נולד בפשמישל, היה אחיינו ותלמידו המובהק של רבי יצחק יהודה שמלקיש, רבה של העיר ובהמשך רבה של לבוב, ומגדולי פוסקי גליציה. בגיל שמונה עשרה נישא לאסתר בתו של ר' בריש זילבר מטרנוב, וגר בשנות נישואיו הראשונות בטרנוב, בה למד בקלויז של חסידי צאנז.
בשנת תרנ"ח, 1898, התקבל כרבה של קולומיאה, עם הגיעו לעיר העביר דרשה מסורתית בהלכה ובאגדה, ובסופה נאם בגרמנית. בתחילת דרכו הרבנית, קיים יחסים צוננים עם התנועה הציונית בגליציה, ואף עורר את חמתם של אנשיה כאשר הופיע בלבושו הרבני בחגיגות המאה להולדתו של אדם מיצקביץ'. בשנת 1907 עזב את הרבנות בקולומיאה לאחר שהופרע נאומו בבית הכנסת הגדול במהלך מסע הבחירות לפרלמנט בווינה. הוא חזר לפשמישל ונבחר לכהן בה כאב בית הדין זמן קצר לאחר מכן. בראשית המאה ה-20 הצטרף לתנועת המזרחי והיה לאחד ממנהיגיה בגליציה, הוא נבחר בי"ב באב תרע"א (1911) כחבר מרכז המזרחי, בוועידת הכנה לקראת הקונגרס הציוני העשירי שהתכנסה בפרנקפורט, באדר תרע"ג (1913) כבר נבחר כנשיא הכבוד של הוועד הכללי של התנועה.
בימי מלחמת העולם הראשונה שהה בווינה. לאחר המלחמה השתתף בקונגרסים הציוניים בקרלסבאד, ב-1921 וב-1923. בשנותיו האחרונות חלה ונמנע מפעילות ציבורית. הוא נפטר בפשמישל במוצאי שבת ליל כ"ט בטבת תרפ"ח, 21 בינואר 1928.
מלבד מאמריו שפורסמו בעיתונות התקופה, אבדו רוב כתביו בעת מלחמת העולם הראשונה וחורבן יהדות גליציה. מתוך הכתבים שנשארו ברשותו, הוציאה אלמנתו שנים ספורות לאחר פטירתו את הספר "אמרי רג"ש" (פיוטרקוב תרצ"א). הוספות ל"מסורת הש"ס" שכתב על גליונות עותק התלמוד הבבלי שלו, נמצאו בספרייתו של הרב יהודה לייב פישמן מימון שפרסם אותן בכתב העת סיני.
בנו, הרב ד"ר שמואל שמלקיש, היה מורה בגימנסיה בקרקוב, ובשנים 1921–1941 כיהן כסגן הרב ב"היכל הנאורים" בקרקוב, תחת הרב ד"ר יהושע טהון. הוא ורעייתו ז'נטה, בניהם ובתו ומשפחותיהם נספו בשואה.
לקריאה נוספת

י"ל מימון, מדי חודש בחדשו, סיני, כרך מב, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ח, עמ' קצז-ריז
חנן טראו ודב ניצני (קנופף), 'הרב גדליה (גדלצ'ה) שמלקיש', בתוך: פשמישל: ספר קהילה, ישראל תשכ"ד, עמ' 135–139
מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ה, עמ' 327–334 (וביבליוגרפיה שם)
גאולה רפאל, רבי גדליה שמלקיס - רב ומנהיג, סיני קכה, שבט-אדר תש"ס, עמ' קצב-רא (מידע בקטלוג רמב"י)
הערות שוליים

↑  כונה בשמות החיבה: גְדַלְצֶ'ה או גְדַלְ'קֶה.
↑  על כך, ועל העובדה שהוא היחיד אליו התייחס דודו כתלמידו, ראו: הרב משה לייטר, דיוקנאות רבני עיר אחת, הדרום, כרך י, עמ' 51.
↑  נ. מ. גלבר, לתולדות הציונות הדתית בגאליציה, בתוך: יובל המזרחי, ירושלים תשי"ב. עמ' רעד, הערה 28.
↑  גלבר, לתולדות הציונות הדתית בגאליציה, בתוך: יובל המזרחי, ירושלים תשי"ב. עמ' רעו.
↑  אבדות: פולניה, שערי ציון, שנה שמינית, גיליון ג-ה, כסלו שבט תרפ"ח, באתר היברובוקס.
↑  ההערות למסכת ברכות נדפסו בסיני, שנה כ"א, כרך מ"ב, חוברות א-ו (רנא-רנו), ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ח. עמ' ר-רטז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513670505171  PLWABN: 9810704584405606  GND: 1030296537  ISNI: 0000 0000 3369 1902  LCCN: n96075424  VIAF: 50956864   WorldCat (עם VIAF): 50956864
מבצע ערצב 19

מבצע ערצב 19 התבצע ביום הרביעי של מלחמת לבנון הראשונה, ובו הושמד בתקיפה אחת רוב מערך טילי הקרקע-אוויר הגדול והחדיש של צבא סוריה בבקעת הלבנון. המבצע נערך ב-9 ביוני 1982 על ידי חיל האוויר הישראלי, ובמהלכו, וביומיים שאחריו, הושמדו 19 סוללות של טילי קרקע-אוויר, והופלו 23 כלי טיס של חיל האוויר הסורי. לא היו אבדות לחיל האוויר הישראלי.
קרב האוויר שהתפתח במהלך התקיפה היה הגדול בתולדות מלחמות ישראל ובעידן הסילון; בשיאו שהו בשמי לבנון למעלה מ-60 מטוסי מיג סוריים ולמעלה מ-90 מטוסים ישראליים. במבצע הושמד, לראשונה בתקיפה אחת, מערך הגנה האווירית שנבנה על פי הדוקטרינה הצבאית הסובייטית. המבצע נלמד באקדמיות צבאיות ברחבי העולם כמופת של לוחמה אלקטרונית, דיכוי הגנה אווירית, תפעול נשק מונחה מתקדם וייעודי ושליטה טקטית.
רקע > איום מערך הטילים

במהלך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים ניצב חיל האוויר הישראלי בפני מערכי טילי קרקע-אוויר שגדלו והשתכללו. הבעיה נחשפה בשיא חומרתה במלחמת יום הכיפורים, שבה איבדה ישראל יותר מרבע ממטוסי הקרב שלה; מחצית מהאבדות היו בארבעת הימים הראשונים של הלחימה. חלק ניכר מהמטוסים אבדו כתוצאה מפגיעת טילי קרקע-אוויר. הנשק שהתברר כקטלני ביותר היו סוללות ניידות של SA-6 מתוצרת ברית המועצות, שרכבי השיגור שלהן חומשו בשלושה טילים. מערכות ההתרעה של המטוסים הישראליים עדיין לא הכירו את אות המכ"ם של טילים אלו, וההתחמקות מהם הייתה קשה. במהלך המלחמה השתלטו כוחות ישראליים על רכיבי סוללות SA-6 ועל נפלים של הטילים, מה שאפשר פיתוח אמצעי התגוננות אלקטרונית מפניהם ופיתוח טקטיקות לתקיפתם.
לחיל האוויר היו תוכניות מגירה לתקיפת אתרי הטילים במצרים (מבצע תגר) ובסוריה (מבצע דוגמן 5). התוכניות התבססו על מטס הטעייה של מל"טים, ושיגור טילי אוויר-קרקע מונחי קרינה מסוג שרייק. עקב ההתארגנות החפוזה וריבוי המשימות הדחופות של חיל האוויר בתחילת המלחמה, הופסק מבצע תגר אחרי מטס הכנה שנחל הצלחה מוגבלת. מבצע דוגמן, שניזון ממודיעין לקוי, פגע בשתי סוללות טילים בלבד, והסתיים באבדות כבדות לחיל האוויר. חלק מהכישלון נבע מתורת הלחימה של חיל האוויר באותה תקופה, שחייבה תקיפה של היעדים ביעף נמוך, שחשף את המטוסים לפגיעות מתותחי נ"מ.
כדי לא לספוג אבדות כבדות בעימותים עתידיים, הוקם בחיל האוויר צוות שמטרתו הייתה למצוא פתרונות טכנולוגיים וטקטיים לבעיית סוללות טילי הקרקע-אוויר. הצוות פעל בעיקר בין השנים 1973 ו-1978, ואחד מחבריו הבכירים היה אלוף-משנה אביאם סלע, שהשתתף בפיתוח מערכת שליטה ובקרה למערך הלחימה בטילי קרקע-אוויר.
הצוות החליט על פתרון מערכתי, שכלל מערכות נשק קרקעיות ואוויריות המסוגלות לתקוף סוללות טילי קרקע-אוויר מחוץ לטווח האפקטיבי של הטילים עצמם. כמו כן גובשה טקטיקת הפעלה, שוכללו אמצעי שליטה ובקרה, פותחו אמצעי לוחמה אלקטרונית לשיבוש יכולתן של סוללות הטילים לזהות את מטרותיהן ולהתקשר ביניהן, והוכנסו אמצעים מודיעיניים חדשים – בפרט מזל"טים שסיפקו מודיעין חזותי בזמן אמת. בנוסף, פותחו אמצעי הטעייה שנועדו לפתות את סוללות טילי קרקע-אוויר לחשוף עצמן לניתוח אותות ולתקיפה.
רקע > משבר הטילים בבקעת הלבנון

ב-28 באפריל 1981 הפיל חיל האוויר הישראלי שני מסוקי מי-8 סוריים בשמי לבנון. בתגובה, קידמה סוריה 3 סוללות טילי קרקע-אוויר (טק"א) מסוג SA-6 לבקעת הלבנון. פריסת הסוללות החדשה פגעה ביכולת ההרתעה של ישראל וביכולת התמרון של חיל האוויר הישראלי בשמי לבנון. ראש ממשלת ישראל מנחם בגין החליט על תקיפת הסוללות, אך הפעולה נדחתה, ולבסוף טורפדה בהתערבות אמריקאית. במהלך השנה שחלפה עד תחילת מבצע שלום הגליל עובה מערך הטק"א הסורי בעוד 16 סוללות SA-6, ובסוללות SA-2 ו-SA-3. הסוללות גובו בתותחי נ"מ ארבע-קניים מסוג שילקה לסיכול תקיפה נמוכת-יעף.
רקע > מבצע שלום הגליל

בעקבות ניסיון ההתנקשות בשגריר ישראל בבריטניה, שלמה ארגוב, וכיישום של תוכנית ותיקה לדחיקת ארגוני הטרור הפלסטיניים מלבנון ויצירת סדר פוליטי חדש במדינה, פלשה ישראל ב-6 ביוני 1982 לדרום לבנון. המבצע נקרא בתחילה "מבצע שלום הגליל", והוא כוון בעיקר נגד ארגוני הטרור הפלסטיניים שהתיישבו בדרום לבנון לאחר שגורשו מירדן בתחילת שנות ה-70', אך תוכנן גם להתמודד עם התנגדות סורית אפשרית למהלכי צה"ל. כבר ביום השני למלחמה החלו התכתשויות בין צה"ל לבין הצבא הסורי באזור ג'זין ובעין זחלתא.
הכנות לפעולה

המבצע תוכנן במשך שנים אחדות וההכנות הלוגיסטיות והקרביות אליו ארכו כמה חודשים. לצורך המבצע פותחו אמצעי לחימה ואמצעים אלקטרוניים ייעודיים ובוצעו אימונים ממושכים. שמה המקורי של תוכנית המבצע היה "חפרפרת" והיא נועדה להתקיים במנותק מלחימה קרקעית. תוכנית התקיפה במסגרת מלחמה כוללת נקראה "ערצב", והמספר "19" שיקף את מספר סוללות הטילים בבקעת הלבנון ערב המבצע.
בשנים שלפני המבצע נכנס לשירות בצה"ל מערך של מזל"טים, שאפשרו איסוף מודיעין חזותי מדויק על מיקום כל סוללה וקרון שליטה בטרם המבצע. הם גם סיפקו מודיעין טכנולוגי על אודות מאפייני הקרינה של מכ"ם סוללות הטק"א באופן שאפשר את איכונו ושיבושו במהלך התקיפה.
להכנות בתחום המודיעין הטכנולוגי היה שותף גם המוסד. בכיר המוסד נחיק נבות כתב:
כמענה לאילוץ האופרטיבי החדש, הצלחנו להשיג ממדינה ידידותית את המפרטים הטכנו-אלקטרוניים המדוייקים של הטילים הללו. המידע עבר במהירות למטה חיל האוויר בקריה ומשם לטייסים בבסיסי חיל האוויר, שלמדו להכיר את הטילים ומערכותיהם ופיתחו תורת לחימה להתמודד איתם ביום פקודה.
במאזן היתרונות והחסרונות, בשלב פתיחת המבצע, ניצבו לטובת ישראל כמה גורמים:
יתרון טכנולוגי במטוסים ובמערכות הנשק.
יתרון טכנולוגי במערכות הטעיה, שיבוש ומודיעין בזמן אמת.
יתרון אנושי באיכות הטייסים, אימונם, ניסיונם הקרבי והיכרותם עם שטח לבנון.
יתרון כמותי של כ-50 אחוז במספר המטוסים.
פני השטח החשופים והראות הטובה שמאפיינת את אזור בקעת הלבנון בחודש יוני.
תכנון מדוקדק, אימון ייעודי והפתעה.
מערכת שליטה ובקרה חדשה בשם "פריסקופ", שפותחה במכון ויצמן למדע על ידי מנחם קראוס.
הכוחות המעורבים וחימושם > הצד הישראלי

את התקיפה הובילו 25 מטוסי F-4 פנטום של חיל האוויר הישראלי מטייסות 105 ו-69, חמושים כל אחד בשני טילי אגרוף סגול. בעקבותיהם טסו גיחות הפצצה של טייסת 201 שכל מטוס היה חמוש ב-2 טילים אלקטרו-אופטים מסוג אגרוף ירוק.
מטוסי קרנף שיגרו טילים בודדים מסוג תדמית (אגרוף חום), תוצרת רפא"ל, אשר לא פגעו במטרה עקב קושי בניהוג.
את כוח ההפצצה ליוו מטוסי F-15 איגל ו-F-16 פייטינג פלקון חמושים בטילי אוויר-אוויר מונחי-חום מסוג פיתון 3 ו-AIM9-L ובטילי-AIM-7 ספארו מונחי מכ"ם. בשיא הפעולה היו באוויר כ-90 מטוסים ישראליים.
למאמץ השיבוש האלקטרוני והמודיעין גויסו מטוסי E-2 הוקאיי ובואינג 707, וכן מזל"טים מסוג זהבן. את תקיפת הדמה המקדימה הובילה טייסת המל"טים של חיל המודיעין (יחידת נחשון). השתתפו בתקיפה גם משגרי טילים קרקעיים מסוג כחלילית וקרס.
הכוחות המעורבים וחימושם > הצד הסורי

מול הכוחות הישראליים פעלו שלוש-עשרה טייסות של מטוסי קרב סוריים מסוג מיג-21 ומיג-23, חמש-עשרה סוללות SA-6, שתי סוללות SA-2 ושתי סוללות SA-3. למרות ניידותן של סוללות ה-SA-6, הן הוצבו בעמדות קבועות, צעד שהקל על תקיפתן. הסוללות גובו בתותחים ארבע-קניים נגד מטוסים מסוג שילקה לסיכול תקיפה נמוכת-יעף. במהלך הלילה שבין 9 ו-10 ביוני קודמו לבקעת הלבנון גם כמה סוללות של טילי SA-8.
התקיפה

פרטים רבים על התקיפה נותרו חסויים. בעקבות ההתנגשויות הקרקעיות עם הסורים, הגיש צה"ל ב-8 ביוני לאישור הממשלה את הוצאתו לפועל של מבצע "ערצב 19". ממשלת ישראל אישרה את התקיפה בצהרי יום רביעי, 9 ביוני, וכבר בשעה 14:00 החלה התקיפה עצמה.
על הניהול הקרקעי של המבצע הופקד אלוף-משנה אביאם סלע, ראש מחלקת המבצעים בחיל האוויר הישראלי, ובמוצב הפיקוד השתתף בניהול הלחימה גם מפקד חיל האוויר, האלוף דוד עברי. התקיפה נוהלה באמצעות מערכת "פריסקופ" לשליטה ובקרה למערך הלחימה בטילי קרקע-אוויר.
התקיפה > המכה המקדימה

יום לפני מבצע ערצב 19, נשלחה רביעיית מסוקי דיפנדר לתקוף שתי תחנות מכ"ם סוריות מסוג P-15 בעיירת החוף דאמור. מכ"מים אלו היו מסוגלים להתריע בפני תקיפת אזור הבקעה. אחרי תקיפת המסוקים הוזנקו לאזור גם מטוסי סקייהוק שהשלימו את השמדת תחנות המכ"ם. פעולה זו גרמה לפגיעה קשה בתמונת הקרב של חיל האוויר הסורי.
על פי מקורות אמריקאיים, המהלך הראשון של התקיפה היה שיגור מבנה של מל"טים להטעיה, ככל הנראה מסוג תלם ושדמית, מטייסת 200 אל עבר בקעת הלבנון. פרופיל המכ"ם של המל"טים נועד לדמות מטוסי קרב. בהתאם לתכנון, סוללות הטק"א הסוריות איכנו את המל"טים ושיגרו לעברם טילים, תוך שהן חושפות את מיקומן המדויק והופכות מטרה לטילים מונחי קרינה. במקביל, איכנו אמצעים אלקטרוניים קרקעיים של צה"ל את מיקום הסוללות ועדכנו את הכוחות התוקפים.
התקיפה > השמדת סוללות טילי קרקע-אוויר

בחלקה הדרומי של הבקעה הופגזו הסוללות על ידי ארטילריה של צה"ל ועל ידי כמה עשרות טילי קרקע-קרקע נגד מטרות קורנות – כחלילית וקרס. היה זה השימוש המבצעי הראשון והיחיד בנשק זה.
המטס הראשון של המבצע כלל את כל מטוסי טייסת 69, הטייסת העיקרית שהפעילה את הטיל "אגרוף סגול", כ-20 פנטומים בהובלת מפקד הטייסת. כל מטוס במטס נשא שני טילים ושיגר אותם במרחק של כ-25 קילומטרים מסוללות טילי קרקע-אוויר הסוריות. הסוללות הותקפו זו אחר זו, ולא בו-זמנית, כדי לוודא את השמדתן. במטסים הבאים השתתפו גם טייסות קורנס אחרות, ובכללן טייסת 105 וטייסת 201. הסורים ירו 57 טילי SA-6 לאוויר מבלי שהצליחו להפיל מטוסים מאוישים.
התקיפה > קרבות האוויר

התגובה הראשונה של הסורים הייתה הימנעות מהזנקת מטוסיהם לאוויר, כדי לאפשר חופש פעולה לסוללות טילי הקרקע-אוויר. בתום עשרים דקות, משנוכחו שמערך הטק"א מתמוטט, החלו הסורים להעלות מיגים לאוויר. מזל"טים סיפקו מידע חזותי על המראת המיגים מבסיסיהם בסוריה ואילו מטוסי דיה בעלי טווח מכ"ם של 200 ק"מ סיפקו למטוסי הקרב מידע על מסלוליהם של המיגים לצורך יירוטם. המבצע לווה באמצעי שיבוש קשר שמנעו מן הסוללות הסוריות והמטוסים הסוריים לתקשר עם מרכזי הבקרה האווירית שלהם.
קרבות האוויר היו קצרים, ונמשכו כדקה או שתיים. כולם הוכרעו באמצעות טילי אוויר-אוויר המשופרים של מטוסי הבז והנץ. טייסי חיל האוויר ניצלו את השטח המת ביכולת איכון הטילים של המיגים ותקפו אותם מן הצד. סכנה מוחשית במבצע הייתה הפלת מטוס ישראלי בירי דו-צדדי. כדי להימנע מכך, הוראות הפתיחה באש על מטוסי האויב דרשו זיהוי ודאי, ואישורי הירי ניתנו במשורה. בשלב מסוים גם נעצרה תקיפת הקורנסים עד שהשמיים נוקו ממיגים.
במהלך הקרבות נפגע אחד ממטוסי הבז מטיל אוויר-אוויר ואיבד את אחד ממנועיו, אך הצליח לנחות בשלום בבסיס רמת דוד.
בסך הכול הופלו במהלך המבצע 23 מיגים, 11 מהם על ידי מטוסי בז ו-12 על ידי מטוסי נץ.
התקיפה > סיום המבצע

בשעה ארבע אחרי הצהריים החליט סלע להפסיק את התקיפה לנוכח השמדת הרוב הגדול של היעדים והסכנה באובדן כלי טיס. מפקד חיל האוויר דוד עברי אישר את בקשתו והמבצע הופסק בעוד מספר כלי טיס בדרכם ליעד. בצה"ל הניחו, כפי שאכן התברר בימים שבאו לאחר מכן, כי בתגובה לתקיפה שביצע חיל האוויר הסורים לא יסיגו את סוללות הטק"א שנותרו בבקעת הלבנון אלא יקדמו כבר למחרת היום סוללות נוספות ויעבו את מערך הנ"מ ובכך יקשו על תקיפה דומה, אם יוחלט לבצעה במועד מאוחר יותר. ההחלטה אם-כן להפסיק את המבצע בארבע אחרי הצהריים של אותו יום, בטרם מיצה את עצמו והושמדו כל המטרות, נתפסה כטעות טקטית ולכן ספגה ביקורת מצד גורמים במערכת הביטחון הישראלית וביניהם שר הביטחון אריאל שרון. ייתכן שביקורת זו הביאה לכך שבימים שבאו לאחר מכן, שב חיל האוויר ותקף סוללות טילים ומכ"מים סוריים נוספים בלבנון, וכן גם הפיל מטוסי קרב סוריים בקרבות אוויר שהתחוללו כתוצאה מהתקיפות החוזרות.
התוצאות המיידיות של המבצע

המבצע הסתיים לעת ערב בהצלחה מלאה. 15 סוללות הושמדו ו-4 נוספות נפגעו. אף מטוס תוקף לא נפגע או הופל. בין 23 ל-26 מטוסי קרב סוריים שהוזנקו לשמי לבנון הופלו בטיליהם של מטוסי ה-F-15 (בז) ו-F-16 (נץ). אף על פי שתנאי ההתחלה במבצע ערצב 19 ניבאו את הצלחתו, השלמת המבצע ללא הפלת מטוסים ישראלים כלשהם הפתיעה את מפקדיו.
בתום המבצע המשיך הצבא הסורי להחדיר לאזור סוללות נוספות, ובכללן, לראשונה, סוללות SA-8. ביומיים הבאים יצאו מטוסי תקיפה ישראליים, מלווים במטוסי קרב, להשמיד את הסוללות שנותרו ולפגוע בסוללות החדשות שקודמו לבקעת הלבנון. חיל האוויר הסורי המשיך להזניק מטוסים סוריים ליירט אותם. בין 9 ל-11 ביוני הפילו מטוסי חיל האוויר 82 מטוסים סוריים, מתוכם כ-30 ב-10 ביוני וכ-19 ב-11 ביוני. מספר טייסים סורים נפלו בשבי הישראלי וסיפקו מודיעין יקר ערך. באחת הגיחות תקף פנטום של חיל האוויר רכיבי סוללת SA-6 שהיו בנסיגה מעמדותיהם. לאחר שהחימוש הייעודי לתקיפה לא השתחרר במספר יעפים, השמיד צוות המטוס את הסוללה ביעף נמוך בעזרת תותח המטוס. על כך הם זכו בצל"ש מפקד חיל האוויר.
מבצע ערצב 19 העניק לישראל עליונות אווירית מוחלטת בשמי לבנון ולחיל האוויר הישראלי נפתח פתח לסייע באופן חופשי לכוחות הקרקע. עם זאת, בשבועות שאחרי כן הסתפק חיל האוויר במשימות של סיוע קרוב ולא יזם מבצעים גדולים נגד כוחות אויב. כך, לא הושמדו כוחות קרקעיים גדולים של הסורים במהלך נסיגתם מלבנון לסוריה. ההחלטה על כך התקבלה בדרג הממשלתי שחשש מגלישת הלחימה מעימות מוגבל עם צבא סוריה למלחמה כוללת. ואכן, ב-11 ביוני נכנסה לתוקפה הפסקת אש בין ישראל לסוריה שהושגה בתיווך אמריקאי.
חרף הפסקת האש, עד סוף ספטמבר הושמדו 14 סוללות SA-6 נוספות, ומספר המיגים שהופלו הגיע לכ-85. במהלך המלחמה כולה איבד חיל האוויר שני מטוסים ישראלים באש מן הקרקע אך לא איבד אף מטוס בקרבות אוויר-אוויר.
מטוסי הקורנס (F-4 פנטום) שהוכחה הצלחתם בהשמדת סוללה זכו באות תקיפה ייחודי.
השלכות המבצע

מבצע ערצב 19 נחשב בעיני בכירי חיל האוויר הישראלי, לצד מבצע מוקד, מבצע אופרה ומבצע יונתן, לאחד מארבעת המבצעים החשובים ביותר שעיצבו את דמותו של חיל האוויר. עם זאת, בחוגים ביטחוניים הועלתה בדיעבד השאלה האם נכון היה לחשוף בתקיפה את היכולות המיוחדות שפיתח חיל-האוויר למטרות השמדת הטילים, מבלי לנצל את העליונות האווירית שנקנתה להשמדת היחידות הקרקעיות של הצבא הסורי בלבנון.
המבצע עורר עניין רב בחילות אוויר מערביים שראו בו דוגמה לשימוש מוצלח ביכולות הטכנולוגיות המערביות להבסת דוקטרינת ההגנה האווירית הסובייטית. משלחת אמריקאית בראשות הגנרל ג'ון צ'יין הגיעה כשנה לאחר המבצע ללמוד את לקחי התקיפה. עם זאת, בתקיפה שערכו האמריקאים בלבנון ב-1983 נגד סוללות נ"מ סוריות, בעקבות הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות, לא הושגו תוצאות טובות.
על פי האלוף דוד עברי, מפקד חיל האוויר הישראלי לשעבר, תוצאות התקיפה התקבלו בתדהמה בצבאות ברית ורשה וערערו את ביטחונם בטכנולוגיה הסובייטית ובערכו של מערך הטק"א שברשותם. הישגי מבצע ערצב 19 נלמדו בחילות אוויר בכל העולם.
ראו גם

מבצע דוגמן 5 – מבצע שנכשל בראשית מלחמת יום הכיפורים לפגיעה במערך טילי הקרקע-אוויר של צבא סוריה ברמת הגולן.
יחידה 555
לקריאה נוספת

אליעזר (צ'יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספריית מעריב, 1990, עמ' 609 והלאה
אהוד יערי וזאב שיף, מלחמת שולל, תל אביב: שוקן, 1984
הערות שוליים

↑  זאב בונן, רפא"ל ממעבדה למערכה, הוצאת רפאל
1 2  יוסי עבודי, מה בין תגר לדוגמן, חוברת פרסומים מס' 27, מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  בעיקר מתותחי ZSU-23-4
↑  שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר, ספריית מעריב, 2008.
1 2 3 4  ליאור שליין ונועם אופיר, ‏שישה ימים ביוני, באתר חיל האוויר הישראלי,  בטאון חיל האוויר, גיליון 145
↑  נחיק נבות, תבל ומלואה: סיפורו של איש מוסד, הוצאת כנרת, זמורה ביתן, 2015, עמ' 129
↑  סימה קדמון, סלע הגנתנו - הנשק הסודי מאחורי ההצלחה המסחררת של חיל האוויר במלחמת לבנון היה "פריסקופ" - מערכת בקרה ושליטה מתוחכמת שפותחה בחשאי במכון ויצמן. מתוך "ידיעות אחרונות", המוסף לשבת, 1 ביוני 2012
↑  ד&;ר אורי מילשטיין, ‏אפקט הערצב: כך השמידה ישראל את טילי הסורים ואת הדוקטרינה הסובייטית, באתר מעריב אונליין, 4 ביוני 2016
1 2  תא"ל במיל' מאיר פינקל, בניין הכוח למבצע "ערצב 19", בכתב העת "בין הקטבים", גיליון 20–21, עמ' 107, יולי 2019 – באתר צה"ל
↑  Lambeth, עמ' 93
↑  יובל שוהם, ‏נצנוץ של כחלילית, באתר חיל האוויר הישראלי, 21 ביוני 2009
1 2  טל זגרבה, הפצצות לא השתחררו. החלטנו לעשות את האמא של העבירות, במחנה, 25 ביולי 2008
↑  שי טל, ‏לא סתם "אחת", באתר חיל האוויר הישראלי, בטאון חיל האוויר, גיליון 181, 26.6.2008
↑  Lambeth עמ' 94
↑  שלמה אלוני, Israeli F-15 Eagle Units in Combat, עמוד 47(הקישור אינו פעיל, 19 בפברואר 2017)
↑  במוקד האירועים, באתר חיל האוויר הישראלי, בטאון חיל האוויר, גיליון 121
1 2  The BEKAA Valley Air Battle, June 1982: Lessons Mislearned? C1C Matthew M. Hurley, USAFA, Airpower Journal - Winter 1989 (באנגלית)
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
סוללת SA-6
כטב"ם מסוג סקאוט מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים. כטב"מים מסוג זה פעלו בחיל האוויר הישראלי החל משנת 1979.
מטוס F-4G פנטום בתצורת Wild Weasel V, נושא טילי AGM-88 הארם, AGM-65 מאבריק, AGM-78 סטנדרד ארם, AGM-45 שרייק ופוד לוחמה אלקטרונית מדגם ALQ-119
רכב שיגור נייד SA-6
מטוס F-4 פנטום על רקע העיר ביירות במהלך המבצע
משגר "קרס" מוצג במוזיאון חיל האוויר
תצלום של פגיעה באחת מסוללות טילי הקרקע-אוויר
Within Temptation

| --- | --- |

 מקום הקמה:  Waddinxveen 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה ממלכת ארצות השפלה
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 זרם:  מטאל, רוק אלטרנטיבי
 סוגה:  מטאל גותי (באלבום Enter), מטאל סימפוני, רוק סימפוני, רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  Roadrunner Records   DSFA Records
 פרסים והוקרה:  פרס הפופ של תרבות הבומה - פופפריז'ס (2005)  פרס MTV אירופה למופע הולנדי ובלגי הטוב ביותר (2007)  נבל הכסף 
 www.within-temptation.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 שרון דן אדל רוברט ווסטרהולט מרטיין ספירנבורג סטפן ואן האסטרגט רוד יולי ירון ואן וין
 
Within Temptation ("ויד'ין טמפטיישן", אנגלית: "בתוך הפיתוי") היא להקת מטאל סימפוני הולנדית אשר הוקמה בשנת 1996 על ידי הגיטריסט רוברט ווסטרהולט (Robert Westerholt) והסולנית שרון דן אדל (Sharon den Adel).
קריירה מוזיקלית > הופעה בישראל

הלהקה תכננה להופיע בישראל ב-14 באוגוסט 2008, במסגרת פסטיבל מטאל, אך ההופעה נדחתה עקב הוצאת ה-DVD החדש. התאריך החדש נקבע ל-12 באוקטובר 2008, בהאנגר 11 בנמל תל אביב ולאחר מכן יצאה הודעת ביטול.
הלהקה הופיעה בישראל בהאנגר 11 שבתל אביב ב-4 ביוני 2023. ההופעה זכתה לביקורות מצוינות.
סגנון מוזיקלי

הלהקה החלה כלהקת מטאל גותי, ואלבומה הראשון Enter היה הכבד והקודר ביותר, ושילב בין מטאל גותי, מטאל סימפוני ודת'-דום. בהמשך, השתנה סגנונה של הלהקה למטאל סימפוני וההיבט הגותי בשיריה דעך עד שנעלם. בשנים האחרונות סגנון הלהקה התרכך עוד יותר, עד כדי שסולנית הלהקה שרון דן אדל תיארה אותה כלהקת רוק סימפוני והתנערה מהתווית הגותית שהוצמדה ללהקה. האלבומים המאוחרים יותר של הלהקה תוארו גם כבעלי אלמנטים רבים של רוק אלטרנטיבי.
חברי הלהקה > חברי הלהקה הנוכחיים

שרון דן אדל – סולנית, מייסדת
רוברט ווסטרהולט – גיטרה וגרואלינג, מייסד
רוד ג'ולי – גיטרה
ירון ואן וין – באס
מרטיין ספירנבורג – קלידים
מייק קולן – תופים
סטפאן הלבלאד – גיטרה
חברי הלהקה > חברי הלהקה לשעבר

איבר דה-גראף – תופים (1996–1998, 1999–2001)
סירו פלמה – תופים (1998–1999)
דניס ליפלנג – תופים (1996)
ריצ'רד וילאמסי – תופים (1996)
מיכאל פאפינהוב – גיטרה (1996–2001)
ג'ל בקר – גיטרה (2001)
מרטין ווסטרהולט – קלידים (1996–2001)
סטפן ואן האסטרגט – תופים (2002–2010)
דיסקוגרפיה > אלבומים

Enter (1997)
Mother Earth (2001)
The Silent Force (2004)
The Heart of Everything (2007)
An Acoustic Night at the Theatre (2009)
The Unforgiving (2011)
Hydra (2014)
Resist (2019)
דיסקוגרפיה > EPs

The Dance (1998)
Running Up That Hill (2003)
The Howling (2007)
דיסקוגרפיה > סינגלים

Restless (1997)
Our Farewell (2000)
Ice Queen (2001)
Mother Earth (2003)
Never Ending Story (סינגל שיווקי)(2003)
Running Up That Hill (2003)
Stand My Ground (2004)
Memories (2005)
Angels (2005)
Jillian (I'd Give My Heart) (סינגל שיווקי) (2005)
What Have You Done (2007)
Frozen (2007)
All I Need (2007)
Forgiven (2008)
Utopia (2009)
Faster (2011)
Sinéad (2011)
Shot in the Dark (2011)
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

Mother Earth Tour (CD/DVD) (2003)
The Silent Force Tour (CD/DVD) (2005)
Black Symphony (CD/DVD/Blu-ray)(2008)
An Acoustic Night at the Theatre (CD) (2009)
Let Us Burn – Elements & Hydra Live in Concert (CD/DVD/Blu-ray)(2014)
הערות שוליים

↑  להקת הסימפוניק מטאל Within Temptation תופיע לראשונה בישראל, באתר וואלה, 14 במרץ 2023
↑  אלמה ראם, ‏מהופעות המטאל הטובות שהיו בארץ: ווית'ין טמפטיישן חרכה את הבמה, באתר מעריב אונליין, 5 ביוני 2023. כולל סרטונים מההופעה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb142652064 (data)  GND: 10316139-9  ISNI: 0000 0001 2166 3610  LCCN: no2008160465  MusicBrainz: eace2373-31c8-4aba-9a5c-7bce22dd140a  NKC: xx0033382  SUDOC: 082684626  VIAF: 137441190   WorldCat (עם VIAF): 137441190 
שרון דן אדל – סולנית הלהקה
הלהקה ב-2012 וההרכב הנוכחי.
הלהקה ב-2006.
אליעזר גורדון

| --- | --- |

 לידה:  1841 ה'תר"א בלארוס 
 פטירה:  1910 (בגיל 69 בערך) ד' באדר א' ה'תר"ע לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  בלארוס 
 מקום פעילות:  קובנה, סלבודקה, קלם, טלז
 תקופת הפעילות:  ?–1910 
 השתייכות:  תנועת המוסר 
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, פסיקה, מוסר
 רבותיו:  הרב ישראל ליפקין מסלנט
 תלמידיו:  חתנו, הרב יוסף יהודה לייב בלוך
 חיבוריו:  "תשובות רבי אליעזר", חידושים על הש"ס
 צאצאים:  שמואל גורדון
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הרב אליעזר גוֹרְדוֹן מטלז (תר"א, 1841 – ד' באדר א' תר"ע, 1910) היה ראש ישיבת טלז ורב העיר טלז.
תולדות חייו

נולד בכפר צירניאן הסמוך לעיירה סוייר שבפלך וילנה, לאברהם שמואל גורדון, תלמיד רבי חיים מוולוז'ין שהתפרנס ממסחר ביין. למד בתלמוד תורה בעיירה סמרגון הסמוכה. נשלח לישיבה בעיירה שבזרצ'ה פרוור של וילנה. לאחר מכן למד בקובנה בבית מדרשו של הרב ישראל מסלנט. בגיל 15 מינהו הרב ישראל להגיד שיעור ביאורים ברי"ף בפני התלמידים.
בשנת תרט"ז (1856) נשא לאשה את בתו של הרב אברהם יצחק נבייזר שהיה מורה צדק בקובנה. לאחר נישואיו התגורר בקובנה ובמהלך שהותו שם קיבל הצעות לכהונת רבנות קהילות אלקסוט (אנ') (פרוור של קובנה) ואיישישוק וסירב. בשנת ה'תרל"ד (1874) התמנה לרבה של סלובודקה ובאותו יום נפטר חמיו והוא התמנה במקביל למורה צדק של קובנה. לאחר חצי שנה התמנה לרבה של קלם, ובה הקים ישיבה לתלמידים מבוגרים. בשנת תרמ"א נתקבל כרבה של העיר טלז, ובנוסף קיבל לידיו את הנהגת הישיבה שהוקמה עוד קודם לכן. תחת הנהגתו גדלה והתפתחה ישיבה זו.
בשנת תר"ע (1910) נסע ללונדון על מנת לאסוף כספים עבור בניין הישיבה שנשרף זמן מה לפני כן, ונפטר שם. נקבר בלונדון.