stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק וילצ'ק

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1951 (בן 73) מינאולה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת שיקגו  תיכון מרטין ואן ביורן 
 מנחה לדוקטורט:  דייוויד גרוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (1998)  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ון א. מודי, כריסטוף פ.א. הולצהיי, פין לרסן, Maulik Kirit Parikh, מייקל מקניל פורבס, בריאן לורנס פט, סרקן קאבי, Krishna Rajagopal, Chetan Nayak 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2004)  פרס לילינפלד (2003)  פרס סאקורי (1986)  פרס יוליוס וס (2008)  פרס דיראק של המרכז הבינלאומי לפיזיקה תיאורטית (1994)  מדליית אוסקר קליין (2013)  עמיתי מקארתור (אוגוסט 1982)  פרס פיזיקת חלקיקים ואנרגיה גבוהה (2003)  מדליית לורנץ (2002)  פרס המלך פייסל הבין-לאומי במדעים (2005)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  עיטור ההצטיינות של הרפובליקה של פולין בדרגת מפקד 
 בן או בת זוג:  בטסי דוויין (3 ביולי 1973–?) 
 www.frankwilczek.com
 תרומות עיקריות
 פיתוח כרומודינמיקה קוונטית, סטטיסטיקה פרקטית
 
פרנק אנתוני וילצ'ק (באנגלית: Frank Anthony Wilczek; נולד ב-15 במאי 1951) הוא פיזיקאי תאורטיקן ומתמטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004. כיום משמש וילצ'ק כפרופסור לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
ביוגרפיה

וילצ'ק נולד במינאולה, עיירה שבמחוז נסאו, ניו יורק, להורים קתולים ממוצא פולני ואיטלקי. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בקווינס, וכבר באותה עת, במיוחד לאחר שערך מבחן IQ, הבחינו הוריו כי הוא יוצא דופן. ב-1970 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, ב-1972 תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, וב-1974 דוקטורט בפיזיקה בפרינסטון.
הוא משמש כפרופסור במחלקה לפיזיקה תאורטית שבאוניברסיטת MIT. בהמשך שירת כחוקר עמית במכון למחקר מתקדם, במכון לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן במכון לחקר פיזיקה תאורטית שבסטוקהולם, שוודיה.
בשנת 2002 הוענקה לו מדליית לורנץ, ב-2003 זכה בפרס לינפלד מטעם האגודה האמריקאית לפיזיקה וב-2013 במדליית אוסקר קליין.
בשנת 2004 זכה בפרס נובל לפיזיקה. יחד עם וילצ'ק זכו בפרס דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ודייוויד גרוס מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים - חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום.
בשנת 2016 הוא ערך דיון פומבי עם אנתוני גארט ליסי בנושא הצלחת ניסויים  במאיץ LHC וכעבר זמן מה הודה שגארט ליסי צדק.
חיים אישיים

וילצ'ק נשוי מאז 1973 ואב לשתי בנות.
פרוטוסירן

| פרוטוסירן |
| --- | --- |
  למעלה:שלד של פרוטוסירן. למטה: פרוטוסירן (באדום) בהשוואה לאדם ולתחשאים אחרים מהאאוקן
תקופה
אאוקן 46–37 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: תחשאים
משפחה:: Protosirenidae
סוג:: פרוטוסירן
מינים
 Protosiren eothene  Protosiren fraasi  Protosiren minima  Protosiren sattaensis  Protosiren smithae
שם מדעי
 Protosiren ‏אבל, 1904

פרוטוסירן (שם מדעי: Protosiren; מילולית: "סירנה קדומה") הוא סוג נכחד בן לסדרת התחשאים, שהתקיים במשך האאוקן לפני 46 עד 37 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר ב-1904 בידי החוקר האוסטרי אותניו אבל ונכללים בו 5 מינים שהעתיק והקטן מביניהם הוא Protosiren eothene.
המאובנים של הפרוטוסירן התגלו באזורים רבים, ביניהם בארצות הברית בפלורידה ובקרוליינה הצפונית והדרומית, במצרים, באירופה התגלו בצרפת, גרמניה והונגריה ובאסיה בהודו ופקיסטן. ככל הנראה היה זה יונק ימי ששחה בחופשיות בימים והתקשה לעלות על היבשה.
יונק זה הגיע לאורך 2.7 מטרים ולמשקל 250 ק"ג והיה בעל גפיים מפותחות ורחבות במבנה סנפירי עם אצבעות בקצה והיה בעל מפרק עצה מנוון יחסית, כך שהוא לא היה יכול לעלות מהמים ולשאת את משקלו. הוא השתמש בשרירי זנבו או גפיו האחוריות כדי לנוע או לזחול על קרקעית הים. מבנה לסתותיו מזכיר שיני תחשים מודרניים והוא היה צמחוני שניזון מעשבי ים ואצות על הקרקעית.
ככל הנראה יונק ימי זה היה מאבותיהם של התחשיים שמבנה גופם דומה.
פרנסיס הארווי

פרנסיס ג'וזף הארווי (באנגלית: Francis Joseph Harvey;‏ נולד ב-8 ביולי 1943) הוא איש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית מנובמבר 2004 ועד מרץ 2007.
ראשית חייו

פרנסיס הארווי נולד וגדל בלטרוב, פנסילבניה. הוא בעל תואר בוגר במדעים במטלורגיה ובהנדסת חומרים מאוניברסיטת נוטרדאם שבאינדיאנה ובעל תואר דוקטור בתחומים אלו מאוניברסיטת פנסילבניה.
קריירה

במשך רוב רובה של הקריירה שלו עבד הארווי בתאגידים שסיפקו מוצרים ושירותים עבור הממשלה הפדרלית, במיוחד עבור מחלקת ההגנה, והיא כללה שנה בשירות הממשלה. הוא היה מעורב ביותר מעשרים מיזמי הגנה מרכזיים בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, כולל מיזמים הקשורים לטנקים, טילים, צוללות, אוניות שטח, מטוסים ולוויינים. בנוסף,  היה חבר במועצה המדעית של הצבא בסוף שנות ה-90, ביקר במתקנים רבים של צבא ארצות הברית והשתתף במחקרים המוקדמים שסייעו להגדיר את מערכות שדה הקרב העתידי. במשך שנה היה חבר בתוכנית "חברי הבית הלבן" (White House Fellows) ועוזר במשרדו של מזכיר ההגנה הרולד בראון בסוף שנות ה-70.
הארווי החזיק במגוון של תפקידים מקצועיים ותפקידי ניהול בתאגיד וסטינגהאוס בין השנים 1969–1997, כולל נשיא קבוצת מערכות האלקטרוניקה, נשיא החברה לשירותים לממשלה ולסביבה מנהל התפעול הראשי של קבוצת התעשיות והטכנולוגיות עתירות התקציב. לפני מינויו כמזכיר הצבא הוא היה גם המנהל וסגן יושב ראש מועצת המנהלים של חברת דורטק (Duratek), חברה בבעלות קבוצת קרלייל שמתמחה בטיפול בפסולת רדיואקטיבית, חומרים מסוכנים, ושאר סוגי פסולת. הוא גם היה המנהל וסגן יושב ראש מועצת המנהלים של חברה אחרת בבעלות קבוצת קרלייל, IT Group, שסיפקה שירותי סביבה ללקוחות מסחריים וצבאיים. בנוסף, הוא היה חבר דירקטוריון בכמה תאגידים נוספים.
מזכיר הצבא

ב-15 בספטמבר 2004 מונה הארווי על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש למזכיר ההגנה של ארצות הברית.
מזכיר הצבא > פרשת המרכז הרפואי וולטר ריד

בעקבות "שערוריית ההזנחה במרכז הרפואי של הצבא על שם וולטר ריד" (אנ'), הודיע הארווי ב-2 במרץ 2007 על התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-9 במרץ לאחר שהתבקש לעשות כן על ידי מזכיר ההגנה רוברט גייטס. בזכרונותיו, הזכיר גייטס שהארווי מינה כמפקד הזמני של המרכז הרפואי את קצין הרפואה הראשי של צבא ארצות הברית, קוויל קילי. המינוי "התקבל במורת רוח על ידי לוחמים פצועים רבים ועל ידי בני משפחותיהם", שכן רבות מהבעיות הללו צצו במהלך תקופת הפיקוד הקודמת של קילי על המרכז הרפואי.
גייטס תיאר את הארווי כ"אדם טוב שנתן שירות מכובד לארצו. פיטרתי אותו מפני שברגע שנודעו לו הנסיבות ב'וולטר ריד', הוא לא התייחס לבעיות בצורה מספיק רצינית". קיים הסבר חלופי לסיבה לבקשה מהארווי להתפטר שמתואר בספר "שיעורי מנהיגות של חברי הבית הלבן" מאת צ'ארלס פ. גרסיה. בהקדמה לספר מצוין ש"הוא אולץ להתפטר בפתאומיות לכאורה על דרך טיפולו במתרחש במרכז הרפואי וולטר ריד, אך במציאות, הסיבה הייתה על עמידתו התקיפה בסוגיית תקציב הצבא".
הערות שוליים

↑  Personnel Announcement
↑  Steve Harding, Secretary Harvey Says Farewell, www.army.mil, March 9, 2007.
↑  Associated Press, Secretary of the Army Francis Harvey Resigns Amid Walter Reed Hospital Scandal, FOX News, March 2, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428824105171  LCCN: no2005026779  VIAF: 48956875   WorldCat (עם VIAF): 48956875
פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית

| --- | --- |

 מיקום הטקס:  פאולסקירכה 
 מדינה:  גרמניה 
 הגוף המעניק:  בורסת סוחרי הספרים הגרמני 
 סכום הזכייה:  25,000 אירו 
 תקופת הפרס:  1950–הווה (כ־74 שנים) 
 אתר רשמי
 
פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (בגרמנית: Friedenspreis des Deutschen Buchhandels) הוא פרס המוענק משנת 1950 מדי שנה במסגרת יריד הספרים השנתי של פרנקפורט על ידי "העמותה הבורסאית של ענף הספרים הגרמני" (Börsenverein des Deutschen Buchhandels). יחד עם הפרס מוענק גם סכום כספי של 25 אלף אירו.
זוכים

2020: אמרטיה סן (הודו)
2019: סבסטיאו סלגאדו (ברזיל)
2018: עלידה אסמן ויאן אסמן (גרמניה)
2017: מרגרט אטווד (קנדה)
2016: קרולין אמקה (גרמניה)
2015: נביד קרמני (גרמניה)
2014: ג'רון לנייר (ארצות הברית)
2013: סבטלנה אלכסייביץ' (בלארוס)
2012: ליו וי (הרפובליקה העממית של סין)
2011: בואלם סנסל (אלג'יריה)
2010: דויד גרוסמן (ישראל)
2009: קלאודיו מגריס (איטליה)
2008: אנסלם קיפר (גרמניה)
2007: שאול פרידלנדר (ישראל)
2006: וולף לפניס (גרמניה)
2005: אורהאן פאמוק (טורקיה)
2004: פטר אסטרהאזי (הונגריה)
2003: סוזן סונטג (ארצות הברית)
2002: צ'ינואה אצ'בה (ניגריה)
2001: יורגן הברמאס (גרמניה)
2000: אסיה ג'באר (אלג'יריה)
1999: פריץ שטרן (ארצות הברית)
1998: מרטין ולזר (גרמניה)
1997: ישר כמאל (טורקיה)
1996: מריו ורגס יוסה (פרו)
1995: אנמארי שימל (גרמניה)
1994: חורחה סמפרון (ספרד)
1993: פרידריך שורלמר (גרמניה)
1992: עמוס עוז (ישראל)
1991: גיורגי קונרד (הונגריה)
1990: קארל דֶדֶציוּס (פולין)
1989: ואצלב האוול (צ'כוסלובקיה)
1988: זיגפריד לנץ (גרמניה)
1987: הנס יונאס (גרמניה)
1986: ולדיסלב ברטושבסקי (פולין)
1985: טדי קולק (ישראל)
1984: אוקטביו פס (מקסיקו)
1983: מאנס שפרבר (אוסטריה)
1982: ג'ורג' קנאן (ארצות הברית)
1981: לב קופלב (ברית המועצות)
1980: ארנסטו קרדנל (ניקרגואה)
1979: יהודי מנוחין (ארצות הברית)
1978: אסטריד לינדגרן (שוודיה)
1977: לשק קולקובסקי (פולין)
1976: מקס פריש (שווייץ)
1975: אלפרד גרוסר (גרמניה)
1974: פרר רוג'ר (שווייץ)
1973: מועדון רומא
1972: יאנוש קורצ'אק (פולין)
1971: מריון דנהוף (גרמניה)
1970: אלווה מירדאל (שוודיה)
1969: מיטשרליך אלכסנדר (גרמניה)
1968: לאופולד סדאר סנגור (סנגל)
1967: ארנסט בלוך (גרמניה)
1966: אוגוסטין ביאה (גרמניה) ווילם וייזר הופט (הולנד)
1965: נלי זק"ש (גרמניה)
1964: גבריאל מרסל (צרפת)
1963: קארל פרידריך פון וייצזקר (גרמניה)
1962: פאול טיליך (ארצות הברית)
1961: סרוופלי רדהקרישנן (הודו)
1960: ויקטור גולנץ (בריטניה)
1959: תיאודור הויס (גרמניה)
1958: קרל יאספרס (גרמניה)
1957: תורנטון ויילדר (ארצות הברית)
1956: ריינהולד שניידר (גרמניה)
1955: הרמן הסה (גרמניה)
1954: קארל יעקב בורקהארדט (שווייץ)
1953: מרטין בובר (ישראל)
1952: גוואדריני רומנו (גרמניה)
1951: אלברט שווייצר (גרמניה)
1950: מקס טאו (נורווגיה)
פרשת הסלמונלה בחלב בישראל (2022)

"חזרתי, סוף סוף", מהדורה מוגבלת של כיף כף לאחר חזרת המוצר למדפים
פרשת הסלמונלה במחלבות בישראל בשנת 2022 היא פרשת זיהום מזון בחיידקי סלמונלה שהתרחשה במפעלי החברות שטראוס ותנובה.
חשיפת הפרשה

לאחר חג הפסח, ב-25 באפריל הודיעה החברה לציבור על הימצאות חיידקי סלמונלה בחלק ממוצרי החברה המיוצרים במפעל הממתקים בנוף הגליל, וביצעה ריקול למוצרים החשודים כנגועים בסלמונלה אשר יוצרו החל מחודש פברואר בשנת 2022.
יום לאחר מכן, ב-26 באפריל, חשף העיתון כלכליסט, שמשרד הבריאות ידע על חשד להימצאות סלמונלה במוצרי השוקולד כבר ב-19 באפריל, ולא דיווחו על כך לציבור.
למחרת, ב-27 באפריל, שטראוס הרחיבה את הריקול לכל המוצרים המיוצרים במפעלה בנוף הגליל.
סגירת המפעל והשפעות כלכליות

ב-25 באפריל, ביום חשיפת הימצאות חיידקי סלמונלה במוצרי שטראוס ולאחר הריקול הראשוני שביצעה, ירדה מניית שטראוס ביותר מ-2%, ולאחר מכן נחשף כי החברה איבדה מאות מיליוני שקלים משווייה, וכי מכירות החברות המתחרות גדלו במאות אחוזים
ב-28 באפריל, משרד הבריאות הודיע על שלילת תו האיכות של מפעל שטראוס בנוף הגליל, והקפיא את פעילותו למשך 3 חודשים, או עד שיתוקנו הליקויים, ולאחר מכן תוכל החברה לשוב ולייצר במפעל.
בהמשך משרד הבריאות ערך בדיקות מקיפות בהמשך במפעל, ובממצאיו עלה כי מתוך 300 בדיקות שבוצעו לגילוי חיידקי סלמונלה, 30 בדיקות יצאו חיוביות.
השפעות בריאותיות ותחלואה

נכון ל-9 במאי, מאז ההכרזה על הימצאות חיידקי סלמונלה בשוקולד והריקול, התגלו 69 מקרי תחלואה בסלמונלה בעקבות הזיהום במפעל השוקולד, מתוכם 18 מאושפזים.
תיקון הליקויים והחזרת הייצור

ב-28 באוגוסט לאחר שמשרד הבריאות ערך ביקורת תברואתית במפעל הוא החזיר את אישור הייצור הנאות למפעל שטראוס עלית. המשרד התיר למפעל לייצר תחילה ופלים ללא גלוטן מתוך כוונה להחזיר את הייצור באופן מדורג.
הימצאות סלמונלה במפעלי חברת תנובה

ב-14 במאי התגלה כי בחלק מתוצרי אבקת החלב של תנובה, המשווקת למפעלי חברות המזון כדי לייצר מוצרים שונים, התגלו חיידקי סלמונלה, אך עם זאת, נטען כי אין קשר בין הזיהום במפעל שטראוס לבין הזיהום במפעל תנובה.
כמו כן, הובהר כי אבקת החלב לא משווקת לציבור כמוצר מוגמר, אלא עוברת פסטור לפני הטיפול בה, וכי אין סכנה בשיווק מוצרים הנגועים בסלמונלה לציבור. למרות זאת, תנובה ביצעה ריקול למשלוחי אבקת חלב שיוצרו בחודש אוגוסט בשנת 2021, ונעשות בדיקות נוספות בקו הייצור על מנת לשלול חשד לסלמונלה במשלוחי אבקות חלב אחרים.
ראו גם

פרשת הסיליקון בחלב
פרשת רמדיה
הערות שוליים

↑   הדר קנה, בעקבות סלמונלה בפס הייצור של שטראוס: ריקול לכל מוצרי שוקולד עלית שיוצרו בחודשיים האחרונים, באתר TheMarker‏, 25 באפריל 2022
↑  נורית קדוש, משרד הבריאות ידע על הסלמונלה בשטראוס 6 ימים לפני הריקול, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2022
↑  שירה ספיר, ‏שטראוס מרחיבה את הריקול הענק לכל מוצרי מפעל הממתקים של עלית, באתר גלובס, 27 באפריל 2022
↑  כפיר אדר, שטראוס ביום בלהות: הפסדי ענק, פיצויים ללקוחות ומנייה בירידה, באתר אייס, 25 באפריל 2022
↑  נורית קדוש, הנתונים נחשפים: בעקבות הריקול של שטראוס - זינוק של מאות אחוזים במכירות המתחרים, באתר כלכליסט, 3 במאי 2022
↑  ביני אשכנזי‏, סלמונלה בשוקולד: הנזק המיידי לשטראוס, כ- 170–230 מיליון שקל, באתר וואלה, 12 במאי 2022
1 2  נורית קדוש, מכה קשה לשטראוס: משרד הבריאות הקפיא את פעילות מפעל הממתקים ל-3 חודשים, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2022
↑  אורנה יפת, משרד הבריאות: מצאנו 30 דגימות חיוביות לסלמונלה במפעל שטראוס, באתר כלכליסט, 1 במאי 2022
↑  הודעת דוברות משרד הבריאות, בערוץ הטלגרם של משרד הבריאות.
↑  אליאב בטיטו, ‏בעקבות הסלמונלה בתנובה: ריקול למוצרים נגועים ששווקו למפעלים, באתר מעריב אונליין, 15 במאי 2022
↑  מירב קריסטל, משרד הבריאות: בדיקת הסלמונלה באבקת החלב ממפעל תנובה נמצאה חיובית, באתר ynet, 13 במאי 2022
פרשת הספינה אברהם גרץ

פרשת הספינה אברהם גרץ התרחשה בשנת 1952, ועוררה הד תקשורתי רב בישראל ובעולם. בפרשה הייתה מעורבת הספינה "אברהם גרץ" שבבעלות חברת הספנות מ. דיזנגוף ושות', כאשר אדן גרץ, בנו של היינץ גרץ הבעלים של החברה, השתלט על הספינה במימי ארצות הברית ואיים להטביע אותה על אנשיה, אם אביו לא יתמנה לשר התחבורה של מדינת ישראל.
תולדות הספינה

בשנת 1905 הקים מאיר דיזנגוף, מי שיהיה לימים ראש עיריית תל אביב, את חברת ספנות מ. דיזנגוף ושות' בע"מ. לאחר שנים צירף אליו דיזנגוף שלושה אנשי עסקים נוספים לחברה, שאחד מהם היה היינץ גרץ, שנולד בגרמניה בשנת 1903[דרוש מקור][מפני ש...]. על פי הסכם בין דיזנגוף לשותפיו, עם פטירתו של אחד מהם, יעבור חלקו לשאר השותפים. מאיר דיזנגוף נפטר ראשון בשנת 1936, אחריו נפטרו שניים מן השותפים האחרים. היינץ גרץ שנותר אחרון בחיים היה לבעלים היחיד של החברה, אך היא המשיכה להיקרא בשמה המקורי, מ. דיזנגוף ושות'.
בשנת 1950 רכשה החברה בארצות הברית שלוש ספינות ישנות בנות כ-30 שנה. לאחת מהן, בת 9,440 טון, קרא היינץ גרץ בשם "אברהם גרץ", על שמו של אביו.
ההשתלטות על הספינה

בחודש דצמבר 1952 כאשר ה"אברהם גרץ" הייתה בהפלגה מארצות הברית לקנדה, השתלט עליה אדן גרץ, בנו בן ה-24 של היינץ גרץ, שהיה ימאי בעל תעודת רב חובל מטעם ממשלת פנמה, סילק מן הספינה בערמה את רב החובל האיטלקי של הספינה ושיגר מן הספינה מברק לראש הממשלה דוד בן-גוריון, במברק הודיע אדן גרץ שאם ראש הממשלה לא ימנה את אביו היינץ גרץ לשר התחבורה, הוא יהפוך את הספינה לאלטלנה שנייה, דהיינו יטביע אותה על אנשיה. שעה קלה לאחר מכן הגיעו מברקים דומים למנכ"ל משרד התחבורה, ליועץ המשפטי של חברת דיזנגוף חבר הכנסת יעקב שמשון שפירא ולעורך מעריב הד"ר עזריאל קרליבך.
בהמשך הגיעו מהספינה מברקים נוספים בהם הודיע אדן גרץ, כי בספינה פרץ מרד של הספנים וכן היו בהם משפטים נוספים מקוטעים ובלתי ברורים. באחד המברקים נכללה דרישה להעמיד לדין את בכירי משרד התחבורה.
הרשויות בישראל הסיקו מן המברקים כי סיבתם נעוצה במצבו הנפשי של אדן גרץ ועל כן הורו במברק לאלחוטאי של הספינה שלא לציית יותר לאדן גרץ שכנראה נתבלעה דעתו, אלא לקצין הראשון של הספינה, אמריקאי לא יהודי. האלחוטאי השיב כי אינו יכול לעשות דבר מאחר שרב החובל עומד מעליו ואקדח שלוף בידו.
הרשויות נועצו בפסיכיאטר ועל פי עצתו הבריקו לספינה כי הם מסכימים לדרישותיו של אדן גרץ, כי יעמידו לדין את אנשי הצוות המתמרדים והורו לו לפנות לנמל הקרוב.
הסערה התקשורתית

הידיעה על מצבה של הספינה ועל המברקים ששוגרו ממנה עוררו סערה תקשורתית בישראל ובארצות הברית. כותרת הידיעה בעיתון דבר אמרה:
והעיתון מעריב הכתיר את הידיעה בכותרת:
העיתונות הישראלית חקרה ומצאה כי כחצי שנה קודם לכן ביקש אדן גרץ להנהיג את הספינה כרב חובל במסעה לארצות הברית, לא התירה לו זאת מינהלת נמל חיפה מאחר שלא הייתה בידו תעודת רב חובל מוכרת. רק לאחר שרב חובל מוסמך עלה על הספינה הותרה הפלגתה. כן נתברר כי כשעגנה הספינה בנמל ניו יורק פנה אדן גרץ לקונסוליה הישראלית וביקש היתר להפלגתה תחת פיקודו ומשנדחתה בקשתו הפליג ללא היתר.
מסע הספינה החטופה

ארבעה ימים התנועעה הספינה על 39 אנשי צוותה במימי האוקיינוס האטלנטי תחת שליטתו של אדן גרץ מבלי שאנשי הצוות הצליחו להשתלט עליה. הדאגה לגורל הספינה חלפה רק כאשר הגיעה הספינה לחופי קנדה.
אדן גרץ הורד מן הספינה כשהייתה במרחק של 20 מיל מן החוף, אל גוררת שהזמין, כשהוא לבוש במדי שרד והועבר על ידי רשויות ההגירה הקנדיות לבית מלון בעיר הליפקס והספינה המשיכה לשוט אל נמל סנט ג'ון בקנדה.
עתה התעורר עניין חדש; נסתבר כי חברת דיזנגוף הטילה על אנשי הצוות, ככל הנראה בפיתויים כספיים, קשר של שתיקה אודות מה שקרה לספינה בהפלגתה. ב-13 בדצמבר 1952 ערך אדן גרץ מסיבת עיתונאים במונטריאול בה הכחיש כי איים על חיי אנשיה וכי שיגר ממנה מברקים תמוהים. הוא הצהיר כי הוא עדיין רב החובל של הספינה ודחה את הידיעות כי איים על האלחוטאי של הספינה ואילצו לשלוח מברקים לארץ שתוכנם הוכתב על ידו. אנשי הספינה מצידם לא מסרו דבר על האירועים. האלחוטאי הצהיר: "כקצין אלחוטאי נשבעתי שבועת שתיקה וסודיות" וסירב להוסיף דבר.
ב-16 בדצמבר הפליגה הספינה בדרכה לישראל. ב-5 בינואר 1953 הגיעה הספינה לחיפה. הציבור בארץ והעיתונות ציפו כי עם הגיעה של הספינה לחיפה יתבהרו האירועים שהתחוללו עליה, אך נכונה להם אכזבה. בהגיע הספינה לחיפה נאסר על אנשי צוותה להתראיין ולמסור פרטים על אשר אירע בה. נולדה סברה כי המברקים שנשלחו מן הספינה היו ילידי רוחו של האלחוטאי. קמה דרישה להקמת ועדת חקירה אך זו לא נענתה וסיפורה של ה"אברהם גרץ" נשאר בגדר תעלומה שלא נפתרה.
גורלו של אדן גרץ

שמו של אדן גרץ נעלם בהדרגה מן הכותרות. הוא עזב את הארץ והתגורר בפירנצה. סופר כי קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה. בשנת 1958 הופיע בארץ בתרגום לעברית ספרו הראשון של הפסיכואנליטיקאי אריך פרום "מנוס מחופש", בתרגומו של אדן גרץ.
אדן גרץ לא שב מעולם להתגורר בישראל וככל הידוע נפטר בחו"ל בשנת 2002.
גורלה של הספינה

בשנת 1958 הפליגה הספינה בפיקודו של רב חובל אייק אהרונוביץ', מי שהיה בעברו מפקד ספינת המעפילים יציאת אירופה תש"ז מטורקיה לארצות הברית ועליה מטען יקר של מינרלים. במרחק רב מיעדה עצרה הספינה כשאזל בה הדלק. הוצע לקברניט לגרור את הספינה עד הנמל, אך הוא דחה את ההצעה משום שדמי גרירת הספינה, עם מטען יקר במחסניה, היו עולים על ערך הספינה. במקום זאת  אסף הקברניט את כל מכסי העץ של מחסני הספינה והסיק בהם את הדודים, והספינה הגיעה בכוחות עצמה לנמל.
הספינה המשיכה להפליג במסגרת חברת "צים" אך לא לזמן רב, בהמשך שנת 1958 הפסיקה את הפלגותיה והוחכרה כממגורה צפה של חיטה. "אברהם גרץ" נמכרה לגריטה בשנת 1960.
פרוטוספירנה

| פרוטוספירנה |
| --- | --- |
 איור של שני מינים: למעלה, P. perniciosa שהגיע לאורך 3 מטרים. תחתיו, המין P. nitida.
תקופה
קרטיקון עליון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: פכיקורמאים
משפחה:: Pachycormidae
סוג:: פרוטוספירנה
מינים
 Protosphyraena nitida  Protosphyraena perniciosa  Protosphyraena gladius  Protosphyraena bentonianum
שם מדעי
 Protosphyraena

פרוטוספירנה (שם מדעי: Protosphyraena; מילולית: "אספירנה קדומה") הוא סוג דג נכחד דמוי דג חרב, אשר השתייך לקבוצה תמים-גרמיים שבמחלקת מקריני סנפיר לצד הדג העצום לידסיכתיס.
המינים הגדולים בסוג הגיעו עד לאורך 3 מטרים והיו לטורפים הראשיים במימי הקרטיקון בהם חיו. למרות מראהו לא היה הפרוטוספירנה קרוב לדג החרב או למפרשניים וגם לא של האספירניים - כולם מקבוצת דמויי-מקרל שבסדרת הדקראים. דג זה היה קרוב יותר לדגי התנין המודרניים והדמיון בינו לדגי החרב נובע מאבולוציה מתכנסת בשל אורח חיים דומה.
עם זאת היו מספר הבדלים בולטים בינו לדג חרב: הוא היה פחות הידרודינמי, החוטם היה קצר בהרבה ובניגוד לדגי חרב מודרניים הוא הכיל שיניים רבות בפיו אשר עזרו לו למחוץ את טרפו שכלל כנראה דגים אחרים.
דגים אלה התגלו לראשונה בחפירת מאובנים באנגליה ב-1857. המאובנים שכללו בעיקר עצמות סנפירים הגיעו אל גדעון מנטל, חוקר אשר היה הראשון שזיהה מאובני דינוזאורים. חוקר אחר אשר אייר את מאובני במחשבה מוטעית שהם של דינוזאור נתן לדג את שמו. מאובנים נוספים שנמצאו בניו ג'רזי ובקנזס ובעוד אזורים באמריקה ובריטניה הובילו לגילוי ארבעה מינים, אך כמה חוקרים סוברים שהיו רק שני מינים.
הפרוטוספירנה מופיע בסרט של הנשיונל ג'יאוגרפיק מפלצות ים.
איור של Protosphyraena perniciosa בסביבתו
קאטינג קרו

| --- | --- |

הלהקה בשנת 1989
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1985–1993 2005
 סוגה:  פופ רוק גל חדש
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס 
 www.cuttingcrew.biz
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ניק ואן אד גארת' מולטון ג'ולז דאנקלי ג'ונו הריסון טום ארנולד מרטין בארקר ניק קיי מק נורמן גארי ברנאקל ניק קרטר טי.ג'יי דייוויס אנג'לה ברוקס
 חברים לשעבר
 קווין מקמייקל קולין פארלי מרטין "פרוסטי" בידל טוני מור סם פלין דומיניק פינלי כריס טאונסנד
 
Cutting Crew היא להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון בשנת 1985. היא ידועה בעיקר בזכות אלבומה Broadcast והסינגלים: "I Just) Died in Your Arms", "I've Been in Love Before", "One for the Mockingbird)" ו-"Everything But My Pride".
היסטוריה

עוד בצעירותו הקליט ניק ואן אד כמה סינגלי סולו בבריטניה בסוף שנות השבעים, ובהמשך היה בלהקת The Drivers שמצאה הצלחה בקנדה, במיוחד עם הסינגל "Tears On Your Anorak" משנת 1982. במהלך סיורו בקנדה הקימה The Drivers להקת גיבוי בשם Fast Forward, אשר כללה את הגיטריסט קווין מקמייקל. ואן אד התרשם כל כך מנגינת הגיטרה של מקמייקל שהוא ביקש ממנו להקים איתו להקה חדשה. "The Drivers" התפרקה בשנת 1983, אך ואן אייד ומקמייקל איחדו כוחות בשנת 1985 לאחר המעבר ללונדון. בתחילה, השניים ערכו הדגמות שהובילו לחוזה הקלטות, לפני שהבסיסט קולין פארלי והמתופף מרטין בידל הצטרפו ב-1986.
אלבומם הראשון, Broadcast, יצא בשנת 1986. השיר "(I Just) Died in Your Arms" נכלל באלבום. יציאת שיר זה סייעה ללהקה לצבור פופולריות. וירג'ין רקורדס שלחה את הלהקה לעיר ניו יורק לצורך הקלטות ראשוניות של האלבום, ואז לאוסטרליה כדי לצלם קליפים.
הלהקה התפרקה בשנת 1993, זמן קצר לאחר צאת האלבום Compus Mentus. לאחר הפירוק, קווין מקמייקל שיתף פעולה עם רוברט פלנט וניגן באלבומו Fate of Nations. ב-31 בדצמבר 2002 נפטר מקמייקל מסרטן ריאות בגיל 51.
בשנת 2003 הקים ואן אד את הלהקה Grinning Souls. להקה זו הוציאה את האלבום Capture בשנת 2005. Grinning Souls שינתה את שמה ל-"Cutting Crew" ובכך להקה זו הוקמה מחדש. ניק ואן אד היה חבר הלהקה המקורית היחיד שנותר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Broadcast - 1986
The Scattering - 1989
Compus Mentus - 1992
Grinning Souls - 2005
Add To Favourites - 2015
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

The Best of Cutting Crew - 2003
Ransomed Healed Restored Forgiven - 2020
דיסקוגרפיה > סינגלים

I Just) Died in Your Arms" - 1986)"
I've Been in Love Before" - 1986"
One for the Mockingbird" - 1987"
Any Colour" - 1987"
Between a) Rock and a Hard Place" - 1989)"
The Scattering" -1989"
Everything But My Pride" - 1989"
The Last Thing" - 1990"
If That's the Way You Want It" - 1992"
Hard on You" - 2005"
Till the Money Run$ Out" - 2015"
I Just) Died in Your Arms (Orchestral Version)" - 2020)"
הערות שוליים

↑  Talevski, Nick (2006). Rock Obituaries – Knocking On Heaven's Door. Omnibus Press. p. 389. ISBN 978-1-8460-9091-2.
↑  "Cutting Crew - Don't Look Back".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139028046 (data)  ISNI: 0000 0001 1545 5241  MusicBrainz: 2aa79fa9-7ac0-443b-b250-18d67227a1cb  Trove: 864140  VIAF: 152605096   WorldCat (עם VIAF): 152605096
פרוטון מייל

| --- | --- |

 סוג:  דואר מבוסס רשת 
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים) 
 שפות תכנות:  PHP, JavaScript 
 proton.me/mail
 
פרוטון מייל (באנגלית: Proton Mail) הוא שירות דואר אלקטרוני מוצפן מקצה לקצה, שנוסד בשנת 2013 בז'נבה שבשווייץ על ידי מדענים אשר נפגשו במתקן מחקר של מרכז CERN.
פרוטון מייל משתמשת בהצפנת צד לקוח על מנת להגן על תוכן הדואר האלקטרוני, והדאטא של המשתמש לפני שהם נשלחים בחזרה לשרתים של פרוטון מייל, שלא כמו שירותי דואר אלקטרוני כמו Gmail ו-Outlook.com.
השירות נגיש דרך אתר פרוטון, רשת TOR, או אפליקציות ייעודיות למערכות ההפעלה אנדרואיד ו-IOS.
פרוטון מייל מופעלת על ידי חברת פרוטון טכנולוגיות, חברה אשר בסיסה נמצא בקנטון של ז'נבה. שרתיה נמצאים ב-2 מקומות בשווייץ מחוץ לתחום השיפוט של ארצות הברית והאיחוד האירופי.
החברה מפעילה גם את פרוטון VPN, שירות המספק רשת פרטית וירטואלית.
פרוטון מייל קיבלה את המימון הראשוני שלה באמצעות קמפיין מימון המונים.
אף על פי שפתיחת החשבון באתר מוצעת בחינם כברירת מחדל, האתר מציע שירותים אופציונליים בתשלום.
נכון לינואר 2017 היו לפרוטון מייל למעלה מ-2 מיליון משתמשים. עד לספטמבר 2018 השירות צמח ל-5 מיליון משתמשים, ובסוף 2018 כבר הגיע למעל 10 מיליון משתמשים.
בתחילתה פעלה פרוטון בשיטת חבר מביא חבר, ובמרץ 2016 היא נפתחה לכלל הציבור.
הערות שוליים

↑  "ProtonMail, the Easy-to-Use Encrypted Email Service, Opens Up to the Public". 17 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)