מוזיקה יהודית
מוזיקה יהודית אמנותית ופופולרית (1800–2000) > באירופה > התחדשות

סוף המאה ה-19 והמאה ה-20 כולה היו שונים לחלוטין, הן במזרח אירופה והן במערב. יהודי רוסיה ופולין, שהיוו בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 כ-70 אחוז מהאוכלוסייה היהודית בעולם, פיתחו חיי תרבות תוססים שהתבססו על ספרות, תיאטרון ומוזיקה ביידיש.
הזמרים-בדחנים שכונו זמרי ברודי היו חלוצי המוזיקה העממית באימפריה הרוסית. הידועים ביותר מביניהם הם ברל ברודר ווֶלוֶול זְבַּארזֶ'ר (בנימין זאב אֶרֶנקרַנץ), שכתב גם שירים אנטי-חסידיים בהשפעת ההשכלה, כגון השיר "דער פילוזוף" (הפילוסוף). מרק ורשבסקי, עורך דין מקייב ששיריו התגלו על ידי שלום עליכם, כתב אז שירים הנפוצים גם היום: "אויפן פריפעטשיק" (על האח), "די מיזינקע" (בת הזקונים), ו"דער מילנערס טרערן" (דמעותיו של הטוחן; על טוחן שנאלץ לנטוש את הכפר עקב אוקאז של הצאר).
שירים רבים שהלחינו מוזיקאים יהודים לסרטים ומחזות ביידיש הפכו ללהיטים שהושרו באלפי בתים יהודיים, ובכללם השיר "מיין שטעטעלע בעלז" (עיירתי בלז), שנכתב עבור המחזה "דאס ליד פון דער גטו" (השיר מהגטו) משנת 1932, השיר "א בריוועלע דער מאמען" (מכתב לאמא) של שלמה שמואלביץ משנת 1908, ושיר הערש "ראז'ינקעס מיט מאנדלען" (צימוקים ושקדים) שכתב אברהם גולדפדן.
עם המשוררים והמלחינים הבולטים במוזיקה הפופולרית במזרח אירופה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם נמנים המשורר והמלחין מרדכי גבירטיג (כתב בין השאר את "רייזעלע", על נער המחכה לחבר שתצא לפגוש אותו, ואת שיר הערש "יענקלה"), המשורר משה ברודרזון (כתב את "קלינגען גלעקער" - שיר על מוצאי שבת, ואת "גנבע איך אין דער נאכט" - אני גונב בלילה - שנכתב עבור התיאטרון אררט בלודז'), המלחין חנוך קון (קאָן) (כתב את הלהיטים "יאָסל בער", "לאז מיר גיין, דו שלימזל" (תן לי ללכת, שלימזל שכמוך) ו"אוי ווי שיין" (הוי כמה יפה)) ודוד בייגלזון ( "הירש-דוד" - דיאלוג הומוריסטי בין שני חברים על עסקי המשפחה, "ניסים-ניסים" - דיאלוג סאטירי בין חסיד לבין ליטבק, ו"יידן שמידן" - היהודים מחשלים - שיר הלל פופולי על נפחים יהודים).
התחדשות לאומית זו לא פסחה גם על המוזיקה האמנותית. מלחינים יהודים רבים מתקופה זו ביקשו לשוות צליל יהודי מובהק למוזיקה שהלחינו. בין מלחינים אלה נמנו חברי החברה למוזיקה עממית יהודית של סנקט פטרבורג, בהנהגת מבקר המוזיקה והמלחין יואל אנגל. מלחינים אלה, בוגרי הקונסרבטוריונים של סנקט פטרבורג ומוסקבה, גילו מחדש את שורשיהם בלאום היהודי ויצרו סוגה חדשה של מוזיקה קלאסית יהודית. בהשראת התנועה הלאומית במוזיקה הרוסית, כפי שמצאה ביטוי בקבוצת החמישה, יצאו מלחינים יהודים אלה אל העיירות היהודיות ועסקו בשיטתיות בהקלטה ורישום של אלפי שירי עם ביידיש, שעיבדו בהמשך להרכבים קוליים ואינסטרומנטליים. יצירותיהם אלה ממזגות בהן את האופי המלנכולי והקובלני של נעימות העיירה עם הרמוניות רוסיות של שלהי התקופה הרומנטית בנוסח סקריאבין ורחמנינוב.
במערב אירופה לא צמחה אמנם מוזיקה יהודית עממית כמו במזרח, אך היצירות שחיברו מספר אישים בולטים במערב שיקפו מוזיקה אמנותית יהודית חדשה. המלחין הבולט ביותר ממוצא יהודי לאחר גוסטב מאהלר היה ארנולד שנברג (1874-1951). שנברג חיבר כמה יצירות על נושאים יהודיים, בהם "כל נדרי", ואופרה לא גמורה בשלוש מערכות "משה ואהרון". ארנסט בלוך, מלחין שווייצרי שהיגר לארצות הברית, חיבר את "שלמה" לצ'לו ותזמורת, "סוויטה עברית" לכינור ופסנתר. כמו כן חיבר את "עבודת הקודש", הניסיון הראשון לכתוב מוזיקה לטקס תפילה יהודי בצורה דומה לזו של הרקוויאם הקתולי, לתזמורת מלאה, מקהלה וסולנים. בלוך תיאר את הקשר שלו למוזיקה יהודית כאישי מובהק:
אין זו מטרתי, אף לא רצוני, לנסות ליזום "רקונסטיטוציה" של מוזיקה יהודית, או לבסס את יצירתי על מלודיות אותנטיות פחות או יותר. אינני ארכאולוג... הנפש היהודית היא שמעניינת אותי... הרעננות והנאיביות של האבות; הזעם והעוצמה של ספרי הנביאים; אהבת הצדק הפראית של היהדות...
מהמוזיקה שהלחינו דריוס מיו ומריו קסטלנואובו-טדסקו, שבאו שניהם מרקע יהודי מסורתי עולה תמונה דומה. מיו, ממנהיגי האסכולה הצרפתית החדשנית, נחשף כילד באקס-אן-פרובאנס למוזיקה של הקהילה היהודית הפרובאנסלית. "הושפעתי מאוד מאופיה" של המוזיקה הזו, כתב. האופרה שלו "Esther de Carpentras" עושה שימוש במורשת המוזיקלית העשירה הזו. גם קסטלנואובו-טדסקו, מלחין איטלקי שהיגר לאמריקה ערב מלחמת העולם השנייה, הושפע במידה רבה מחינוכו היהודי-ספרדי. בקונצ'רטו השני שלו לכינור מופיעים נושאים יהודיים, כמו גם ברבים משיריו ויצירותיו הכוראליות, ובהם בקנטטות "נעמי ורות" ו"מלכת שבא" והאורטוריה "ספר יונה". כמו כן כתב מספר שירים בלדינו.
עם היוצרים היהודים הבריטים במחצית השנייה של המאה ה-20 שהדגישו בעצמות שונות את מורשתם התרבותית או הדתית נמנים ג'ורג' בנג'מין, בראיין אליאס, אריקה פוקס, אלכסנדר גוהר (אנ'), גוז'ף הורביץ, וילפרד ג'וזף, רוברט סקסטון, רונלד סנטור (אנ') ומלקולם סינגר.