stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביאנקה שטיחטר
הערות שוליים

↑  "Bianca Stigter: 7 Films That Taught Me What Cinema Is Capable Of". A.frame (באנגלית). נבדק ב-2023-01-31.
↑  Cremers, Roger (10 בינואר 2014). "12 Years a Slave: Bianca Stigter on finding Solomon Northup". Evening Standard. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nicholson, Rebecca (24 בינואר 2023). "Three Minutes: A Lengthening review – Helena Bonham Carter is profoundly poetic in an astounding documentary" – via The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carey, Matthew (13 בדצמבר 2022). "Oscar-Contending Documentary 'Three Minutes – A Lengthening' Investigates Mystery Footage From Eve Of World War II". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יד ושם, פרס יד ושם בדוקאביב  - למצוינות קולנועית בסרט תיעודי על השואה, באתר יד ושם, ‏2024
↑  "Steve McQueen's 'Occupied City' will premiere at Cannes". faroutmagazine.co.uk. 13 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369075205171  SUDOC: 148246281  VIAF: 74189526   WorldCat (עם VIAF): 74189526
ארנסט ווליס באדג'

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1857 בודמין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  23 בנובמבר 1934 (בגיל 77) לונדון רבתי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ernest Alfred Thompson Wallis Budge 
 ענף מדעי:  אגיפטולוגיה, פילולוגיה
 מקום קבורה:  Nunhead Cemetery 
 מוסדות:  המוזיאון הבריטי 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 תרומות עיקריות
 חפירות אל-עמארנה
 
ארנסט אלפרד תומפסון ווליס באדג' (27 ביולי 1857 – 23 בנובמבר 1934) היה חוקר, היסטוריון ופילולוג בריטי, שעבד עבור המוזיאון הבריטי ופרסם עבודות רבות על המזרח הקדום.
ילדות ונעורים

א.א. ואליס באדג' נולד בבודמין, קורנוול לאב לא ידוע ועזב בגיל צעיר להתגורר בלונדון עם סבתו ודודתו.
הוא החל להתעניין בשפות לפני גיל עשר, אך כיוון שעזב את הלימודים בגיל 12 כדי לעבוד כפקיד בחברת W.H. Smith, למד בזמנו החופשי עברית וסורית, בעזרת מורה מתנדב בשם צ'ארלס סיגר. באדג' החל להתעניין בשפה האשורית ב-1872, בזמן ששהה במוזיאון הבריטי.
עבודתו

באדג' נחשב לאחד מחשובי האגיפטולוגים בכל הזמנים. כתב ספרים רבים על מסעותיו וגילויו במצרים בשליחות המוזיאון הבריטי שבלונדון. בין השאר, גילה את האתר הארכאולוגי אל-עמארנה במצרים ועסק בפיענוח כמה לוחות חימר עתיקים שנמצאו בו, תרגם במלואו את הספר העתיק "כברה נגסת" על קיסרי אתיופיה, רכש עותק עתיק של הספר "מדינת האתונאים" המיוחס לאריסטו, ועוד.
באדג' נודע בעיקר בזכות חשיפת "ספר המתים" השלם - הפפירוס של אני, אותו גילה בשנת 1888 בעת מסע ארכאולוגי ללוקסור, בסיוע שודדי קברים וסוחרי עתיקות מקומיים לא חוקיים. הוא נעצר על ידי הרשויות המצריות, אך ברח מהכלא המצרי והצליח להבריח את הספר למוזיאון הבריטי, שם הוא נמצא עד היום.
ביקורת ומחלוקת

מעשיו של באדג' היו שנויים במחלוקת כל ימיו, וגם לאחר מותו. כיום מתייחסים אליו רוב החוקרים באמביוולנטיות. מצד אחד, היה אחראי באופן ישיר לכך שרבים מאוצרותיה הארכאולוגיים של מצרים נשארו שלמים, ולא נהרסו ברבות הימים על ידי רשות העתיקות המצרית, שבתקופות מסוימות לא שמרה על שלמות המוצגים כראוי ולא פעלה למציאת תגליות חדשות.
מנגד, באדג' נתפס כאחד מגדולי שודדי האמנות, ולעיתים לא בחל בדרכים לא חוקיות כדי להשיג מוצג כלשהו ולהעבירו לידי המוזיאון הבריטי ששלח אותו. כמו כן, ייתכן והשחית לנצח כמה מהמוצגים כדי להעבירם. את הפפירוס של אני, לדוגמה, שהיה באורך 24 מטר, גזר לקטעים כדי להעבירו לבריטניה, ובכך פגע בשלמותו.
אליפות אירופה בכדורסל 1973

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  27 בספטמבר 1973
 תאריך סיום:  6 באוקטובר 1973
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  ספרד
 ערים מארחות:  ברצלונה, בדאלונה
 זוכה:  יוגוסלביה יוגוסלביה
 סגנית:  ספרד ספרד
 השחקן המצטיין:  ויין ברובנדר ספרד
 מלך הסלים:  אטנס גולומייב בולגריה  22.3 למשחק
 → 19711975 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1973 הידועה גם בשם יורובאסקט 1973 היא האליפות ה-18 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך בברצלונה (בית א' ומשחקי הגמר) ובדאלונה (בית ב') ספרד.
באליפות זו הסתיים רצף של שמונה זכיות באליפות של נבחרת ברית המועצות. בפעם הראשונה בתולדותיה יוגוסלביה זכתה באליפות.
שיטת המשחקים

8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות (ישראל, צרפת, יוון וטורקיה העפילו משלב המוקדם.
12 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 6 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
השלב המוקדם > בית א

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות ברית המועצות | 5 | 5 | 0 | 459 | 353 | 106 | 10 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 5 | 4 | 1 | 364 | 370 | 6- | 9 |
| טורקיה טורקיה | 5 | 2 | 3 | 345 | 386 | 41- | 7 |
| ישראל ישראל | 5 | 2 | 3 | 343 | 351 | 8- | 7 |
| פולין פולין | 5 | 1 | 4 | 376 | 408 | 32- | 6 |
| רומניה (1965-1989) רומניה | 5 | 1 | 4 | 369 | 388 | 19- | 6 |
השלב המוקדם > בית ב

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 5 | 5 | 0 | 378 | 333 | 45 | 10 |
| ספרד 1939 ספרד | 5 | 4 | 1 | 392 | 353 | 39 | 9 |
| איטליה איטליה | 5 | 3 | 2 | 335 | 325 | 10 | 8 |
| בולגריה (1967–1971) בולגריה | 5 | 2 | 3 | 367 | 372 | 5- | 7 |
| יוון יוון | 5 | 1 | 4 | 335 | 377 | 42- | 6 |
| צרפת צרפת | 5 | 0 | 5 | 345 | 392 | 47- | 5 |
שלב המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |  |

|  | 4 באוקטובר | 4 באוקטובר |  |  |  |  |  |
|  |  ברית המועצות ברית המועצות |  76 |   |  |  |  |  |
|  |  ספרד ספרד  |  80 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 6 באוקטובר | 6 באוקטובר |  |
|  |   |   |   |   |  ספרד ספרד |  67 |  |
|  |   |   |   |   |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  78 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 3 | מקום 3 |  |
|  | 4 באוקטובר | 4 באוקטובר |   |  | 6 באוקטובר | 6 באוקטובר |  |
|  |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  96 |   |  |  ברית המועצות ברית המועצות |  90  |  |
|  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  71 |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  58 |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 באוקטובר 1973 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 67:78 | ספרד ספרד | מרכז הספורט, ברצלונה צופים: 8,000 שיפוט: יו ריצ'רדסון (ארצות הברית)  ג'ון מקדונהיו (קנדה) |
| 6 באוקטובר 1973 | קרשימיר צ'וסיץ' (23) |  | ויין בראבנדר (22) | מרכז הספורט, ברצלונה צופים: 8,000 שיפוט: יו ריצ'רדסון (ארצות הברית)  ג'ון מקדונהיו (קנדה) |
נבחרת ישראל באליפות > סגל הנבחרת

מאמן - אברהם חמו
דירוג סופי

יוגוסלביה יוגוסלביה
ספרד 1939 ספרד
ברית המועצות
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
איטליה איטליה
בולגריה (1967–1971) בולגריה
ישראל ישראל
טורקיה טורקיה
רומניה (1965-1989) רומניה
צרפת צרפת
יוון יוון
פולין פולין
אליפות אירופה בכדורסל 1969

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  27 בספטמבר 1969
 תאריך סיום:  5 באוקטובר 1969
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  איטליה
 ערים מארחות:  נאפולי, קזרטה
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 סגנית:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 השחקן המצטיין:  סרגיי בלוב ברית המועצות
 מלך הסלים:  גאורגיוס קולוקיטיס יוון  23.5 למשחק
 → 19671971 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1969 הידועה גם בשם יורובאסקט 1969 היא האליפות ה-16 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך בנאפולי (בית ב' וגמרים) וקזרטה (בית א') איטליה.
באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם העשירית בתולדותיה והשביעית ברציפות.
שיטת המשחקים

2 קבוצות (איטליה המארחת וברית המועצות האלופה) העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות העפילו משלב המוקדם.
12 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 6 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
השלב המוקדם > בית א

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 5 | 5 | 0 | 447 | 282 | 165 | 10 |
|  ברית המועצות | 5 | 4 | 1 | 415 | 308 | 107 | 9 |
| בולגריה (1967–1971) בולגריה | 5 | 3 | 2 | 359 | 363 | 4- | 8 |
| הונגריה הונגריה | 5 | 2 | 3 | 335 | 380 | 45- | 7 |
| יוון יוון | 5 | 1 | 4 | 338 | 400 | 62- | 6 |
| שוודיה יוון | 5 | 0 | 5 | 312 | 473 | 161- | 5 |
השלב המוקדם > בית ב

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 5 | 5 | 0 | 397 | 334 | 63 | 10 |
| פולין פולין | 5 | 3 | 2 | 349 | 380 | 31- | 8 |
| איטליה איטליה | 5 | 3 | 2 | 334 | 299 | 35 | 8 |
| ספרד 1939 ספרד | 5 | 2 | 3 | 359 | 385 | 26- | 7 |
| רומניה (1965-1989) רומניה | 5 | 2 | 3 | 365 | 361 | 4 | 7 |
| ישראל ישראל | 5 | 0 | 5 | 381 | 426 | 45- | 5 |
שלב המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |  |

|  | 4 באוקטובר | 4 באוקטובר |  |  |  |  |  |
|  |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  76 |   |  |  |  |  |
|  |  פולין פולין |  74 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 5 באוקטובר | 5 באוקטובר |  |
|  |   |   |   |   |  יוגוסלביה יוגוסלביה |  72 |  |
|  |   |   |   |   |  ברית המועצות ברית המועצות |  81 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 3 | מקום 3 |  |
|  | 4 באוקטובר | 4 באוקטובר |   |  | 5 באוקטובר | 5 באוקטובר |  |
|  |  ברית המועצות ברית המועצות |  83 |   |  |  פולין פולין |   75 |  |
|  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  69 |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  77 |  |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 באוקטובר 1969 |  ברית המועצות | 72:81 | יוגוסלביה יוגוסלביה | אולם הספורט, נאפולי צופים: 7000 שיפוט: פיטר ליגווטר (הולנד)  חוסמטין טופוזוגלו (טורקיה) |
| 5 באוקטובר 1969 | מודסטס פאולאוסקס, ולדימיד אנדרייב (20) |  | טראיקו רייקוביץ' (19) | אולם הספורט, נאפולי צופים: 7000 שיפוט: פיטר ליגווטר (הולנד)  חוסמטין טופוזוגלו (טורקיה) |
נבחרת ישראל באליפות > סגל הנבחרת

מאמן - שמעון שלח
דירוג סופי

ברית המועצות
יוגוסלביה יוגוסלביה
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
פולין פולין
ספרד 1939 ספרד
איטליה איטליה
בולגריה (1967–1971) בולגריה
הונגריה הונגריה
רומניה (1965-1989) רומניה
יוון יוון
ישראל ישראל
שוודיה שוודיה
אנני (קומיקס)

ערך זה עוסק ברצועת הקומיקס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת "אנני"
 מידע קומיקס
 יוצר:  הארולד גריי
 סוגה:  הומור, פעולה, הרפתקאות
 סטטוס:  הסתיים
 תקופת פרסום מקורית:  5 באוגוסט 1924 – 13 ביוני 2010 (85 שנים)
 סינדיקציה:  Tribune Media Services
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
אנני (באנגלית: Little Orphan Annie) היא רצועת קומיקס אמריקאית יומית, פרי עטו של הארולד גריי אשר הופיעה לראשונה ב-5 באוגוסט 1924.
תקציר העלילה

במרכז הסיפור עומדת אנני ילדה יתומה, המתגוררת בבית היתומות אותו מנהלת גברת האניגן הקשוחה והשיכורה. באחד הימים, מגיעה אל בית היתומות עוזרת המיליארדר אוליבר וורבאקס, המחליט להזמין לביתו ילדה יתומה למשך שבוע. אנני, בזכות קסמה האישי, כובשת את ליבו של וורבאקס קר-הלב, המציע לעזור לה על מנת לאתר את הוריה, בכך שהוא מציע פרס יקר להורים שיזהו את עצמם. גברת האניגן, אחיה רוסטר, ושותפה נוספת לילי, מתחזים להוריה של אנני על מנת לזכות בפרס, אך בסופו של דבר מגלים את מזימתם לחטוף את הילדה. וורבאקס מוצא אותה ומאמץ אותה ואת כל חברותיה מבית היתומים.
אולם בשנת 2014 בגרסה המחודשת אנני בת ה-10 וחברותיה נמצאות במשפחת אומנה, כלומר אצל מיס האניגן הקשוחה והמתוסכלת שבמהלך הסרט נפתח ליבה ולאחר שוויל סטאקס המיליונר שמתמודד לראשות העיר מציל אותה [את אנני] מדריסה הוא מחליט לטפל בה למשך שבוע על מנת שיבחרו בו להיות ראש העיר. וויל נותן לאנני לאמץ כלבה שאנני נתנה לה את השם סנדי ולאחר שאנני מספרת לו שהיא רוצה למצוא את הוריה הוא מנסה למצוא אותם. אבל בזמן זה נרקחת מזימה מאחורי גבם שבה מעורבת מיס האניגן והעוזר בקמפיין ראשות העיר של וויל. מיס האניגן מארגנת מבחני בד לאנשים רבים בפרבר, עד שהדבר מתגלה לעוזר של וויל, והוא מסלק אותה מתפקידה ומהבטחותיו. דבר זה מעורר אותה מתרדמתה. זו היא שמצאה את זוג השחקנים שמגלמים את ההורים המזויפים של אנני. תוכניתם הייתה להתחזות להורים של אנני ולטוס לברזיל ושם לאחר מספר שעות יינטשו את אנני, דבר שיגרום לוויל לא להיבחר לראשות העיר. התוכנית תפקדה טוב אבל לאחר שאנני ושני השחקנים נוסעים לשדה התעופה, היא מגלה שהם אינם הוריה. בינתיים למיס האניגן נפתח הלב והיא מחליטה להתוודות בפני וויל, גרייסי והחברות של אנני על המזימה. כמה מהם טסים במסוק של וויל על מנת לאתר את המכונית, בזמן שאנני כלואה בה, עם זוג המתחזים. במהלך הנסיעה ילדים מצלמים אותה ומעלים את התמונות לאינטרנט עם שמות הרחובות שבו ראו אותה במכונית, מנסה לבקש את הצלתם. הם צילמו את התמונות ללא הבנה שאנני נחטפה. למעשה על לפי התמונות מצליחים אנשי המשטרה ואנשי וויל לאתר את אנני ולעצור את שני המתחזים. אולם כאן מתעוררת דרמה חזקה. כי אנני חושבת שוויל השתמש בה רק למען קמפיין הבחירות שלו. בעקבות דבריה אלה, וויל מתפטר מהמרוץ לראשות העיר ומודיע למצלמות בחדשות, שהוא פורש. כך הוא מבקש מאנני שתאמין לו, ומבקש שתשוב להתגורר עמו בדירתו המרווחת. אנני מאמינה לו ובנוסף וויל וגרייסי מתנשקים וכולם שרים ורוקדים. לאחר מכן רואים את אנני נושאת נאום כתוב מאחר שאביה המאמץ, וויל, לימד אותה קרוא וכתוב וכל העיר שרה את השיר tomorrow.
תקציר העלילה > ההבדלים בין הקומיקס לסרט

הקומיקס, שנכתב על ידי הרולד גרי, שימש אותו ככלי פוליטי נגד התערבות הממשל בהונו של האזרח. דעותיו של גרי היו ימניות-ליברליות והוא שנא את מדיניות הרווחה. בסרט "אנני" ובמחזמר עוזרת אנני הקטנה לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט להקים את ה"ניו דיל", כדי לעזור לעניים והחלשים, מה שנוגד לחלוטין את דעותיו של גרי.
בסופו של הסרט וורבקס מאמץ את אנני, בניגוד לקומיקס, הממשיך לתאר את קורותיהם של השניים.
עיבודים > תיאטרון

בשנת 1977 עובד הקומיקס למחזמר מצליח על בימות ברודוויי.
בשנת 2001 הועלתה בישראל גרסה עברית של המחזמר בכיכובם של חני נחמיאס בתפקיד מיס האניגן ואריה מוסקונה בתפקיד אוליבר וורבאקס.
עיבודים > קולנוע

בשנת 1982 עובד המחזמר משנת 1977 לסרט המצליח "אנני".
בשנת 2014 יצאה גרסה מחודשת של הסרט בכיכובם של ג'יימי פוקס (וויל סטאקס), קוובנז'ניי ווליס (אנני) וקמרון דיאז (מיס האניגן) בהפקתם של משפחת סמית'.
עיבודים > טלוויזיה

בשנת 1999 עובד המחזמר משנת 1977 לסרט טלוויזיה של ערוץ דיסני.
אקדיה

אקדיה 1754. בוורוד שטחים בשליטה בריטית, בירוק שטחים בשליטה צרפתית, בוורוד-ירוק שטחים שהבריטים טענו לחזקה עליהם
אָקָדיה (בצרפתית: Acadie, באנגלית: Acadia) הוא חבל ארץ היסטורי ששכן במזרח קנדה ובצפון מזרח ארצות הברית של ימינו, אשר שמו ניתן לו על ידי המתיישבים הצרפתיים בתקופת ראשית ההתיישבות בקנדה. אקדיה כלל שטחים הכלולים כיום בשטחי הפרובינציות הקנדיות נובה סקוטיה, ניו ברנזוויק, אי הנסיך אדוארד, וכן חלקים מאזור ניו אינגלנד בארצות הברית.
כיום קרוי על שמו של החבל הפארק הלאומי אקדיה, במדינת מיין שבארצות הברית, השוכן באזור שהיה פעם חלק מהחבל ההיסטורי.
אטימולוגיה

שמו של החבל מיוחס למגלה הארצות ג'ובאני דה וראצאנו, אשר במסעו לחופי אמריקה במאה השש-עשרה כינה את אזור החוף האטלנטי שמצפון לווירג'יניה בשם "ארקאדיה" (חבל ארץ ביוון ששימש בהשאלה ככינוי לארץ של שפע ושלווה). השם הופיע במפות החל מ-1548. סמואל דה שמפלן, אביה-מייסדה של קנדה הצרפתית, השמיט את האות ר', וכך הפך השם ל"אקדיה". בחלוף השנים יוחד השם רק לאזור הצפוני ביותר של החוף.
היסטוריה

ההתיישבות הראשונה באקדיה נעשתה ב-1604, עת הקימו הצרפתים יישוב באי סן קרואה (כיום במדינת מיין שבארצות הברית). את ניסיון ההתיישבות הוביל פייר דוגואה דה-מון, שהגיע למקום בראש משלחת סחר בעידוד אנרי הרביעי מלך צרפת. המתיישבים סבלו מחורף קשה, וכמחציתם מתו. ב-1605 העבירו את היישוב ליבשת שלחופי מפרץ פאנדי, ליד אנאפוליס רויאל של ימינו, וקראו לו פור-רויאל. סמואל דה שמפלן היה אחד מחברי המשלחת ששרדו. אקדיה הפכה למחוז במושבה הצרפתית צרפת החדשה, שדה שמפלן היה ממייסדיה (הוא עצמו עבר ב-1608 לעמק הנהר סנט לורנס וייסד שם את קוויבק סיטי).
חבל הארץ נותר דליל יחסית. ב-1674 תבעו ההולנדים חזקה על השטח, אך ניסיונם לא צלח, אף על פי שמינו מושל לשטח. עם זאת, השליטה הצרפתית בחבל לא נמשכה זמן רב. במלחמת המלך ויליאם (1689–1697) הצליחו המתיישבים האנגלים לכבוש שטחים נרחבים מהשטח, אך נסוגו במסגרת הסכם שלום. לאחר מספר שנים, במסגרת מלחמת המלכה אן (1702–1713), תקפו הבריטים שוב, והפעם קיבלו לידיהם את החזקה על חלק מהחבל, מתוקף הסכם אוטרכט שנחתם ב-1713, למעט שטחים מסוימים בו, ובהם האי איל-רויאל (כיום האי קייפ ברטון) והאי איל סן-ז'אן (כיום אי הנסיך אדוארד), וכן שטחים ביבשת שנותרו בשלטון צרפתי תחת השם אקדיה (כיום חלק מניו ברנזוויק).
עם קבלת השליטה תבעו הבריטים מתושבי החבל להצהיר על נאמנות לבריטניה או לעזוב, אך בפועל לא נקטו אמצעים נגד הסרבנים.
ב-1719 הקימו הצרפתים את מצודת לואיסבורג, יישוב מבוצר באי איל-רויאל. ב-1740 מנו תושבי האי 4,000 נפש, מתוכם 1,500 בלואיסבורג. באקדיה הבריטית נותרו רוב האקדים, כ-8,000. החבל זכה לשם חדש – נובה סקוטיה. ב-1749 העבירו הבריטים את בירת המושבה מאנאפוליס רויאל להליפקס, בין היתר כדי להתרחק מהאוכלוסייה הצרפתית. הם דאגו גם להביא מתיישבים בריטים לאזור שבשליטתם.
עם פרוץ מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ב-1755 תקפו הבריטים מטרות צרפתיות בגבול שבינם לבין אקדיה שבשליטת הצרפתים, ולאחר שגילו כי חלק מהאקדים שתחת שלטונם סייעו לצרפתים בקרב, החלו הבריטים בגירוש האוכלוסייה האקדית מנובה סקוטיה, גירוש שכונה "הגירוש הגדול". תוך שלוש שנים הוגלו כ-6,000 נפש, וב-1763, עם תום המלחמה, הוגלו עוד כ-12,000 למושבות הבריטיות, לצרפת ולמקומות אחרים.
במלחמה עצמה הושם קץ לשלטון הצרפתי באקדיה, עת נכבש מבצר לואיסבורג ב-1758. לאחר מכן השתלטה בריטניה על יתר שטחי החבל. לאחר המלחמה התיישבו חלק מהגולים בלואיזיאנה הצרפתית שעברה לשלטון ספרד. גולים אלה הם אבותיהם של הקאג'ונים, המהווים חלק נכבד מתושבי לואיזיאנה של ימינו ושתרבותם ייחודית לאזור.
היסטוריה > תחת שלטון בריטניה

החל מ-1763 קיבלה בריטניה לידיה רשמית את השליטה בכל חבל אקדיה. לחלקי החבל הגיעו בזמן המהפכה האמריקאית לויאליסטים (מתיישבים מצדדי הממלכה המאוחדת), שנמלטו מארצות הברית, וחלקם התיישבו על אדמות שהיו בעבר נחלתם של האקדים. ב-1784 תבעו המתיישבים באקדיה היבשתית להפרידם מנובה סקוטיה, והמחוז החדש קיבל את השם ניו ברנזוויק.
חלק מהגולים האקדים הורשו לחזור לאקדיה, אך הם התיישבו באי קייפ ברטון ובחופיה הצפוניים והמזרחיים של ניו ברנזוויק, ולא חזרו לנובה סקוטיה עצמה, שאדמותיהם בה נתפסו על ידי המתיישבים הבריטים. האדמות החדשות היו פוריות פחות, והאקדים עברו לעסוק בדיג ובחטיבת עצים. רק החל מ-1789 הם זכו לזכויות הצבעה בנובה סקוטיה, ומאוחר יותר גם ביתר חלקי החבל. בסוף המאה התשע עשרה הגיע מספרם לכ-140,000.
אקדיה והאקדים כיום

צאצאי האקדים בקנדה מונים כ-96,000 נפש, רובם המכריע מתרכזים כיום בעיקר בחופים הצפוניים והמזרחיים של ניו ברנזוויק, ומיעוטם חיים בנובה סקוטיה ובאי הנסיך אדוארד. האקדים שעברו ללואיזיאנה הם אבותיה של תרבות הקאג'ון, וחלקים מסוימים בדרומה של המדינה קרויים רשמית אקאדיאנה. לאקדים דגל משלהם, המבטא יותר את לאומיותם ועברם, והמנון ("Ave Maris Stella"), וחלקם מדברים בניב מעורב של אנגלית וצרפתית-אקדית.
הערות שוליים

↑  אטלס קנדה
↑  מקור
↑  מקור
↑  http://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2006/dp-pd/tbt/Rp-eng.cfm?LANG=E&APATH=3&DETAIL=0&DIM=0&FL=A&FREE=0&GC=0&GID=0&GK=0&GRP=1&PID=92333&PRID=0&PTYPE=88971,97154&S=0&SHOWALL=0&SUB=0&Temporal=2006&THEME=80&VID=0&VNAMEE=&VNAMEF=
↑  acadians הפך עם השנים ל-cajun, שניהם מבוטאים בצורה דומה: a-cadjan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4079669-3  NKC: ge522190 
הגירוש מאקדיה: קצינים בריטים מקריאים את פקודת הגירוש, 1755
ריכוזי האקדים בנובה סקוטיה בימינו
דגל אקדיה
אקדיני

האקדיני (בלטינית: Ecdinii או Ecdini) היו שבט גאלי ששכן בעמק הטינה (אנ') (האלפים הימיים) בתקופת הברזל.
שם

הם מוזכרים כ-Ecdini על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), וכ-Ecdiniorum על קשת סוסא.
משמעות השם האתני נותרה לא ברורה. אם קלטי, אז Ecdinii נוצר אולי עם הקידומת ec(s) - (מחוץ, בלי) המחוברת ל-dīn(i) - (מחסה, הגנה). אקסבייר דלאמארה הציע לפיכך לתרגם את Ec(s)-dīni-oi כ'חסר בית'. אם הפרשנות הזו נכונה, נראה שהשם היה שם שניתן על ידי שבט שכן. גיא בראול הציע שאולי השם טיניוס קשור.
גאוגרפיה

שבט האקדיני חיו בעמק ה-Tinée, יובל של נהר הוואר. הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת מערבית לווסוביאני ו-Tyrii, מזרחית לנמטורי, צפונית ל-Nerusii ולוודיאנטי, ודרומית ל- סבינקאטס וקטוריגס. לפי A.L.F. Rivet, "נראה שלא היו יישובים משמעותיים באדמות האקדיני והווסוביאני, כך שהם בוודאי נשלטו על ידי Cemenelum (אנ') כאשר הם היו מנותקים מהפרובינקיה "האלפים הקוטיים".
יחד עם הוסוביאני וה-Veaminii, הם היו חלק מהקפילאטי.
היסטוריה

הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום. הם מופיעים גם על קשת סוסה, שהוקמה על ידי קוטיוס בשנים 8–9 לפני הספירה.
לקריאה נוספת

Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 978-0674993648.
ביבליוגרפיה

Barruol, Guy (1969). Les Peuples préromains du Sud-Est de la Gaule: étude de géographie historique. E. de Boccard. OCLC 3279201.
Delamarre, Xavier (2007). "Gallo-Brittonica (suite : 11–21)". Zeitschrift für celtische Philologie. 55: 29–41. doi:10.1515/ZCPH.2007.29. S2CID 163928150.
Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Rivet, A. L. F. (1988). Gallia Narbonensis: With a Chapter on Alpes Maritimae : Southern France in Roman Times. Batsford. ISBN 978-0-7134-5860-2.
Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
הערות שוליים

↑  Pliny. Naturalis Historia, 3:20.
↑  Corpus Inscriptionum Latinarum 5:7231.
1 2  Falileyev 2010, s.v. Ecdinii.
↑  Delamarre 2007, p. 37.
1 2  Barruol 1969, p. 359.
↑  Talbert 2000, Map 16: Col. Forum Iulii-Albingaunum, Map 17: Lugdunum.
↑  Rivet 1988, p. 342.
↑  Barruol 1969, p. 176.
↑  Barruol 1969, p. 32.
ארנסט ויילד

ניצולי קבוצת רוס על סיפון ה"אורורה" ארנסט ויילד הוא הדמות הנמוכה, הרביעית משמאל
הנרי ארנסט ויילד (באנגלית: Henry Ernest Wild ‏ 10 באוגוסט 1879 - 10 במרץ 1918), המוכר כ"ארנסט ויילד", היה ימאי בצי המלכותי וחוקר אנטארקטיקה, אחיו הצעיר של פרנק ויילד. שלא כאחיו, שנודע בהשתתפותו במסעות דרומה בחמש הזדמנויות, ארנסט ויילד יצא רק פעם אחת לאנטארקטיקה, כחבר בקבוצת ים רוס, שסייעה למשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של סר ארנסט שקלטון, 1917-1914. הוא היה בקבוצת העשרה, שנשארו על החוף כשספינת המשלחת ניתקה מן המעגן בסופה ונסחפה למרחקים ללא אפשרות לחזור, ונאלצו לאלתר כדי לשרוד בחיים. ויילד מילא תפקיד חשוב במסע העיקרי של הקבוצה להנחת מצבורים, בשנים 1915 ו-1916, וכהוקרה למאמציו להציל את חייהם של שני חברים במסע זה, הוענקה לו לאחר מותו מדליית אלברט על הצלת חיים. ויילד שרד את תלאות המשלחת, אך נהרג בשירות פעיל בצי המלכותי בים התיכון במרץ 1918.
ילדות ונעורים

ארנסט היה אחד משמונה בנים, שפרנק היה הבכור שבהם. מוצא המשפחה היה בסקלטון שבצפון יורקשייר, סמוך למארטון, מידלסברו, עיר הולדתו של קפטן ג'יימס קוק. משפחתו של ארנסט טענה לקרבה משפחתית עם קפטן קוק, הואיל ושמה של מרת ויילד בנעוריה היה מרי קוק, אבל הקרבה לא הוכחה מעולם. ארנסט הלך בעקבות פרנק לצי בשנת 1894 והמשיך לשרת שם 20 שנה עד שהצטרף  לקבוצת ים רוס.
קבוצת ים רוס, 1917-1914

ויילד יצא לאנטארקטיקה על סיפון אורורה בדצמבר 1914, בפיקודו של קפטן אניאס מקינטוש. בין חברי המשלחת היה ארנסט ג'ויס, היחיד בקבוצה שצבר ניסיון משמעותי בתנאי אנטארקטיקה, כמי שהיה חבר במשלחת דיסקברי של קפטן סקוט,1904-1901 ו במשלחת נמרוד של שקלטון, 1909-1907. משימת המשלחת הייתה להניח מצבורי אספקה על חומת הקרח הגדולה, כתמיכה בקבוצה שיוביל שקלטון לחציית היבשת מים ודל. קבוצת ים רוס הקימה את בסיסה בכף אוונס במצר מקמרדו, וספינת המשלחת "אורורה" עגנה שם.
אחרי המסע המזורז להנחת מצבורים בינואר-מרץ 1915, סבל ויילד כוויות קור חמורות, שהביאו לכריתת חלק מבוהן רגלו והקצה העליון של אחת מאוזניו. ב-7 במאי 1915 ניתקה "אורורה", ועליה עדיין חלק גדול מציוד הקבוצה והאספקה שלה, ממעגנה ונסחפה לים הפתוח בשעת סופה, ולא יכלה לחזור. כתוצאה מכך, נאלצו חברי הקבוצה להסתמך על כושר ההמצאה שלהם וויילד וג'ויס גילו תושייה ניכרת בשיקום בגדים וציוד מן החומרים הפגומים, שמשלחת טרה נובה של סקוט השאירה במקום, שבו הקימה את בסיסה בשנים 1913-1910.בתנאי הלחץ והמצוקה שמצאו את הקבוצה היה ויילד דמות אהודה על הכל; "נפש עליזה ונכונה" כדברי מקינטוש .
במסע של 1916-1915 להנחת מצבורים עשו שני צוותים של שלושה אנשים כל אחד, ברגל, את הדרך הארוכה מ"מצבור רוקי מאונטיין" ב-80° דרום עד רגלי קרחון בירדמור. ויילד צוות תחילה למקינטוש וארנולד ספנסר-סמית', הכומר וצלם הקבוצה. ארנסט ג'ויס, דיק ריצ'רדס וויקטור הייוורד היו בצוות השני. ככל שהרחיקו דרומה, הורעו תנאי השטח ומצבם הגופני של האנשים נחלש. לבסוף התאחדו שתי הקבוצות ליחידה אחת. סמוך לקרחון התמוטט ספנסר-סמית' ומשם ואילך צריך היה לשאתו על גבי המזחלת. אחרי הנחת המצבור האחרון החל מקינטוש לצלוע, ונבצר ממנו לגרור את המזחלת, וכל אנשי הצוות, כולל ויילד, פיתחו צפדינה. הקבוצה החבוטה, שהשלימה את כל חובותיה בציוד המצבורים, השתרכה ברגליים כושלות אל הבסיס, במזג אוויר נורא, כשוויילד מטפל בספנסר-סמית', שמצבו התדרדר לחוסר אונים גמור. הוא מת יומיים לפני הגיעם לבסיס. שאר החמישה הגיעו למקלט המבטחים של האט פוינט והתאוששו בהדרגה. ב-8 במאי 1916 החליטו מקינטוש והייוורד להסתכן בהליכה על קרח הים, בניסיון להגיע אל כף אוונס, אך נעלמו בסופת שלגים ושוב לא נראו לעולם. ויילד ושאר הניצולים חולצו בינואר 1917.