stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 780
רחוב העצמאות

חלקו הצפוני הוא רחוב עצמאות אשר שימש מראשיתה של קריית אתא כרחובו הראשי של היישוב לפחות מאז הוקמה העיירה מחדש לאחר מאורעות תרפ"ט.
בשל מרכזיותו וראשוניותו של הרחוב שימש לעיתים רבות עבור צעדות של בני העיירה באירועים בתאריכים קבועים.
כבר משנות השלושים התאפיין הרחוב בעצי אקליפטוס בצידיו, גם כיום ניתן למצוא בכמה מהחלקים הלא אורבניים של הכביש עצי אקליפטוס שנותרו.
ברחוב העצמאות 37 היה בית החרושת צבע לייצור צבעים שהוקם בשנת 1934 והתקיים עד שנות ה-70 אז התאפיין המקום במפגע סביבתי של ריחות רעים בשל המפעל. ב-2011 נחנך במקום קניון מקבוצת קניוני עזריאלי עם שטח של כ 10,000 מ"ר. ממולו בצידו השני של הכביש הוקם בניין משרדים גדול של החברה. בשנת 2021 נרכש הקניון על ידי קבוצת כפיר ושמו שונה לקניון כפיר ב-2024 נרכש בשלישית.
צמתים עיקריים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 780 מדרום לצפון
| 0 | צומת זבולון |  | רכסים |  כביש 70 |
| 3 | צומת ללא שם |  | קריית אתא | כביש 7703 |
| 5 | צומת ללא שם |  | קריית אתא |  כביש 781 |
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  ארצנו היפה: שדה חמניות ביציאה מקריית אתא לכיוון צומת זבולון, באתר חדשות 0404‏, 2 ביוני 2019
↑  🌻תשמרו את זה לטיול הפריחה שלכם! בדף של idangoldwasser ברשת החברתית אינסטגראם
↑  לוקיישנים ומקומות בהם ניתן לראות את פריחת החמניות | בא לי לטייל, באתר בא לי לטייל, ‏23 במאי 2021
↑  Haifa Compiled, drawn and reproduced by Survey of Palestine 1955 (הדפסת 1956), באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה לאומית
↑  כביש 780 – קריית אתא-זבולון באתר חברת חוצה ישראל.
↑  טל אזולאי אבידן, בשורה לתושבי הצפון: המחלף החדש שצפוי לפתור לכם את עומסי התנועה, באתר עכשיו 14
↑  בחינת שינוי גבולות בין קריית אתא לבין מועצה אזורית זבולון, מועצה אזורית מטה אשר ועיריית קריית ביאליק-דוח מסכם, משרד הפנים, המינהל לשלטון מקומי, הוועדה הגאוגרפית - חיפה. אייר התשפ"א, אפריל 2021.
↑  פלוגות הפועל בכפר אתא צועדים בסך ברח' העצמאות בעיר ביום האחד במאי, צולם בין 1950-1952, מארכיון בית פישר - המוזאון העירוני לתולדות קריית אתא.
↑  הָיֹה הָיָה בקרית אתא! כפר עטה בשנות השלושים - האקליפטוסים מסמנים את רחוב העצמאות. בדף עריית קריית אתא ברשת החברתית פייסבוק. מקור - מוזיאון בית פישר.
↑  בית חרושת צבע באתר מוזיאון בית פישר
↑  בילי פרנקל, קבוצת עזריאלי חנכה שני קניונים בתוך שבוע, באתר ynet, 7 בספטמבר 2011
↑  אדי גל, קבוצת כפיר תשקיע 20 מיליון שקל בקניון עזריאלי בקרית אתא, באתר mynet‏ קריות, 3 במאי 2021
↑  קבוצת כפיר מכרה את הקניון בקרית אתא ב-134 מיליון שקל, והוא יותאם לצביון חרדי - חדשות חיפה והקריות, באתר חדשות חיפה והקריות, ‏31 בדצמבר 2024
ענבר אשכנזי

| --- | --- |

ענבר אשכנזי, 2018
 לידה:  1970 (בת 55 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  פרוזה וספרות גראפית
 הושפעה מ:  אלזה מורנטה
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים, 2018
 
ענבר אשכנזי (נולדה בכ"ט באלול תש"ל, 30 בספטמבר 1970) היא סופרת ואדריכלית נוף ישראלית, זוכת פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשע"ט.
ביוגרפיה

אשכנזי נולדה בתל אביב, גדלה והתחנכה בראשון לציון. בת לאב הנדסאי ואם ספרנית.
סיימה את לימודיה בבית הספר הגימנסיה הריאלית בהצטיינות. אשכנזי שירתה בצה"ל כסייעת לרופא שיניים בחיל הרפואה.
בשנת 1993 סיימה אשכנזי תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ותואר נוסף באדריכלות נוף בטכניון בשנת 1998.
בסוף שנות ה-90 , התגוררה תקופה מסוימת עם משפחתה בהנובר, גרמניה. לאחר שחזרו להתגורר בישראל קבעו את ביתם בנס ציונה, שם היא מתגוררת עד היום.
בשנת 2002 החלה אשכנזי לעבוד במשרד החקלאות ובטחון המזון כאדריכלית נוף, והיא מנהלת התכנון באגף יער ואילנות. החל משנת 2021 מרצה מן החוץ בחוג למדעי הצמח בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית.
אף על פי שאשכנזי עסקה בתחומים שונים באופן מקצועי במהלך חייה, היא מציינת כי תמיד עסקה גם בכתיבה . בין תחביביה גם איור וציור.
בדצמבר 2018 הוכרז על זכייתה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ט מנימוקי השופטים:
" ענבר אשכנזי היא סופרת צעירה ומקורית להדהים, העוסקת במודחק, באסור ובסמוי מן העין, ועושה זאת באומץ בלתי רגיל , בהתרסה, בכנות מרשימה, ובכתיבה וירטואוזית מכשפת. כל מלה אצלה מדויקת, חותכת, קורעת בבשר החי וזורמת הלאה, כמו שירה בשורות ארוכות – עונג אמיתי לאוהבי הספרות העברית, שמוכנים להתמודד עם אמת קשה ועירומה ולצאת לטיול הרפתקני ונועז עם סופרת פרועה."
ספריה

"Sleepless", נובלה הגרפית של במסגרת פרויקט "The Sketchbook Project" ‏ (2010)
"בגוף הדברים", קובץ סיפורים קצרים בעריכת שחר בוגנים, הוצאת גוונים (2012)
"שימורי אהבה", רומן בעריכתו של יותם שווימר, הוצאת פרדס (2015)
"רונה וגיורא", נובלה גרפית בעריכתו של יותם שווימר, הוצאת פרדס (2016)
"הם היו שניים", רומן בסדרת "מלח מים", הוצאת פרדס (2018)
"93 קילומטרים", נובלה גרפית זוגית עם יוצרת הקולאז'ים ליאת חיל, הוצאת פרדס (2018)
״לפני שהאדמה תרעד״, רומן בסדרת ״מלח מים״, הוצאת פרדס (2022)
הסיפור "מחמצת" התפרסם באנתולוגיה "סקס" בהוצאת תשע נשמות (2021)
המסה "תקווה לא ניתן לכבות" התפרסמה באנתולוגיה "קו ארוך מחוק" ב שתיים הוצאה לאור (2024)
הערות שוליים

↑  ענבר אשכנזי, באתר סימניה
↑  ירין כץ, השאלון עם ענבר אשכנזי, מחברת הספר “שימורי אהבה” (הוצאת פרדס), באתר קורא בספרים, ‏11 ביוני 2015
↑  ראיון של ענבר אשכנזי בבילוי היום בגל"צ, באתר גלי צהל, ‏Dec 24, 2012
↑  'הם היו שניים' מאת ענבר אשכנזי. עורך יותם שויימר. סדרת 'מלח מים' . הוצאת 'פרדס', באתר רינונים, ‏26/08/2018 (ארכיון)
↑  יובל פלוטקין, הוכרזו הזוכים בפרסי רה"מ לספרות עברית, באתר ynet, 9 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290782405171  GND: 1183757646  ISNI: 0000 0004 0264 0538  LCCN: no2013027310  VIAF: 298237997   WorldCat (עם VIAF): 298237997
אמנון ליפקין-שחק

אמנון ליפקין שחק, מניח זר באנדרטה לזכר אסון הנ"ד, 1984
שר הביטחון וסגל המטה הכללי בדיון בתקופת מלחמת המפרץ 1991
רא"ל אמנון ליפקין-שחק, בוגר הפנימייה הצבאית בחיפה בטקס סיום מחזור מ"א בפנימייה הצבאית בחיפה, 1995. ראשון מימין עומד יעקב ולר
רא"ל אמנון ליפקין שחק הרמטכ"ל ואל"ם בני גנץ בתרגיל חטיבת הצנחנים 35, 10במאי 1996. (צילום דובר צה"ל)
אמנון ליפקין-שחק (18 במרץ 1944 – 19 בדצמבר 2012) היה הרמטכ"ל ה-15 של צה"ל, ולאחר מכן שר התיירות, שר התחבורה, וחבר הכנסת מטעם מפלגת המרכז. כלוחם וקצין בצה"ל הוענק לליפקין-שחק עיטור העוז פעמיים במהלך שירותו.
ביוגרפיה > שירותו כרמטכ"ל

ליפקין-שחק החליף את אהוד ברק כרמטכ"ל ב-1 בינואר 1995 בגיל 51. בתקופת השיחות עם הסורים נפגש עם רמטכ"ל צבא סוריה. בין האירועים הבולטים בתקופת כהונתו כרמטכ"ל היו מהומות מנהרת הכותל ב-1996, פרשיית יהודה גיל שהביאה למתיחות עם סוריה, מבצע גוף חימום, מבצע ענבי זעם, אסון השייטת שאירע בשנת 1997, מבצע מרכבות האלים, מבצע טרף קל, אסון השריפה בוואדי סלוקי וכן אסון המסוקים שאירעו אף הם באותה השנה.
כרמטכ"ל שינה ליפקין-שחק את דפוס החשיבה הצה"לי כלפי הלחימה בלבנון, מפעילות ביטחון שוטף למלחמה וקבע כי יש לראות בחזבאללה ארגון טרור וגרילה ולפעול כנגדו בהתאם. בשל כך הורה להפנות משאבים מודיעיניים, הנחה על פיתוח אמצעי לחימה ייעודיים והוביל קו לוחמני ונחוש בלחימה בחזבאללה. כחלק משינוי זה הורה ליפקין-שחק על הקמתה מחדש של יחידת אגוז כיחידה ייעודית למלחמה בלבנון. בין המבצעים הבולטים שביצעה אגוז בתקופת כהונתו ניתן למנות את מבצע נוף פראי, במהלכו נהרג בנו של חסן נסראללה. במהלך תקופת פיקודו על צה"ל הקפיד שחק על מתן גיבוי לפקודיו, גם אם נאשמו והועמדו לדין בשל ליקויים באימונים או בפעילות מבצעית, ואף קידם אותם במעלה התפקידים והדרגות.
נוסף לעיטור העוז אותו קיבל פעמיים, עוטר ליפקין-שחק, בהיותו רמטכ"ל, בידי ארצות הברית באות לגיון ההצטיינות בדרגת מפקד. ליפקין-שחק היה בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם), המכללה לביטחון לאומי וקורס לפיקוד ולמטה במארינס בארצות הברית.
קריירה פוליטית

מיד לאחר שחרורו מהצבא, ב-9 ביולי 1998, מתח ליפקין-שחק ביקורת קשה על ראש הממשלה בנימין נתניהו, והכריז על רצונו להתמודד מולו על ראשות הממשלה. יחד עם דן מרידור, יצחק מרדכי ורוני מילוא, הוא הקים את "מפלגת המרכז", אולם לבסוף מונה יצחק מרדכי לראש המפלגה ולמועמד מטעמה לראשות הממשלה, על סמך סקרי דעת קהל. בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 וכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת המרכז. שחק מונה לשר התיירות, ועם התפטרות יצחק מרדכי כיהן במקביל גם כשר התחבורה. לאחר זמן מה פרש ממפלגתו וחבר לישראל אחת, בראשות אהוד ברק. לאחר כישלון ברק בבחירות המיוחדות לראשות הממשלה – 2001, התפטר ליפקין-שחק מן הכנסת ומונה ליו"ר קבוצת תהל. ב-2003 השתתף בשיחות יוזמת ז'נבה, וחתם על ההסכם. משנת 2005 כיהן כחבר דירקטוריון בחברת התעופה אל על.
בעת מלחמת לבנון השנייה שימש ליפקין-שחק כיועץ לראש הממשלה אהוד אולמרט. באוגוסט 2006, בעקבות המלחמה, הקים שר הביטחון, עמיר פרץ, ועדת בדיקה למלחמה בראשות ליפקין-שחק. החברים בה היו יו"ר "טבע" אלי הורוביץ, והאלופים (במיל') אילן בירן והרצל בודינגר. בטרם הספיקה הוועדה לפעול הודיע בודינגר על פרישתו ממנה מ"סיבות אישיות". זמן קצר לאחר מכן פורקה ועדת שחק, והוקמה ועדת וינוגרד. באותה תקופה גם
כהן כדירקטור בכמה חברות ציבוריות, בהם קרדן ישראל, הנסחרת בבורסה בתל אביב, ויזואל דפנס, שנסחרה בבורסת AIM בלונדון, וריטליקס, שנסחרה בנאסד"ק.
חייו האישיים > מחלתו

בשנת 1995, לפני מינויו לרמטכ"ל, יצא בהודעה לציבור על דבר מחלת סרטן הדם בה לקה, ואשר ממנה הבריא בטרם כניסתו לתפקיד.
ב-19 בדצמבר 2012 נפטר ממחלת הסרטן. נטמן בבית העלמין הצבאי קריית שאול.
חייו האישיים > משפחתו

היה נשוי לדליה אבני, ולהם בן (היזם אורי שחק) ושתי בנות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נישא בשנית, לעיתונאית טלי זלינגר, הכתבת הצבאית של עיתון "דבר", ולזוג נולדו שני בנים.
חייו האישיים > שמו

בתחילת שנות ה-70, לקראת יציאה ללימודים בחו"ל, נדרש לעברת את שם משפחתו, כנהוג באותה עת. ליפקין בחר בשם "שחק" וזה שימש אותו במהלך הלימודים בצרפת. עם חזרתו, שב להשתמש בשם משפחתו המקורי וזנח את העברות. בהמשך, בהיותו מפקד פיקוד המרכז, נודע לו כי השם המעוברת שבחר עודנו מופיע במחשבי צה"ל, ובאותה תקופה הוא הופיע בעיתונות לסירוגין כ"אמנון ליפקין", "אמנון שחק", "אמנון שחק (ליפקין)" או כ"אמנון (ליפקין) שחק" בהמשך, בחר להשתמש בשילוב שני השמות, "ליפקין-שחק".
חייו האישיים > הנצחה

בחודש אפריל 2013 נחנך במרכז יצחק רבין בתל אביב אולם על שמו.
ב-29 במאי 2013 הוחלט בצה"ל על שינוי שמו של מחנה ביל"ו המשמש כבסיס מפקדת עוצבת האש ל"מחנה ליפקין" על שם רא"ל אמנון ליפקין-שחק.
בחודש פברואר 2014 החליטה עיריית יבנה לקרוא למרכז הקהילתי החדש בשכונת נאות-רבין על-שמו של ליפקין-שחק.
בחודש מרץ 2014 החברה הממשלתית למדליות ומטבעות הנפיקה מדליות לזכרו
ב-18 במרץ 2015 נחנך מצפור על שם ליפקין שחק בגבעת הברושים במודיעין-מכבים-רעות.
ב-29 באפריל 2018, נחנך על שמו רחוב בירושלים.
ב-22 באוגוסט 2021 נחנך רחוב על שמו בנתניה
לקריאה נוספת

יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, תל אביב: משרד הביטחון, אפריל 1998, עמ' 357-368, מסת"ב 9650505121
איתן הבר ומיכאל בר-זוהר, "נקמת מינכן", הוצאת זמורה ביתן, 2005 (מהדורה מעודכנת של הספר "המרדף אחר הנסיך האדום"), עמודים 170–180
בן כספית ואילן כפיר, אהוד ברק: חייל מספר אחד, קוראים, 1998, מסת"ב 9654740087
עמרי אסנהיים, צאלים: הטראומה של סיירת מטכ"ל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2012, מסת"ב 9789655524789
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
אורי שגיא, אורות בערפל, תל אביב: ידיעות אחרונות, 1998, מסת"ב 9654483564
גלעד שר, במרחק נגיעה, תל אביב: ידיעות ספרים, 2001, מסת"ב 9655111288
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
אמנון ליפקין-שחק, "מ־48' עד 98' והלאה", מתוך הספר "ביטחון 50, צה"ל - קהילית המודיעין - משרד הביטחון", בעריכת נחמן שי, הוצאת מעריב, 1998.
אמנון ליפקין-שחק, "יחידה 101 - חוליה מבהיקה בשרשרת הביטחונית", מתוך הספר "ואלה שנות...50 למדינת ישראל", בעריכת ניסים משעל, הוצאת ידיעות אחרונות, 1997, עמוד 49.
שמעון גולן, טילים על ישראל, הוצאת צה"ל/ המחלקה להיסטוריה, משרד הביטחון ומודן, 2020.
ויליאם לוי

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1981 (בן 43) קוחימר, הוואנה, קובה 
 שם לידה:  William Gutiérrez Levy 
 מדינה:  קובה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  St. Thomas University 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Gutiérrez (2003–2024) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם לוי (באנגלית: William Levy; נולד ב-29 באוגוסט 1980) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי-קובני.
ביוגרפיה

נולד בשם ויליאם גוטיירז לוי נולד בהוואנה, קובה. סבו מצד אמו היה יהודי (מקור השם "לוי"). אולם הוא סיפר שגדל בבית ללא דת, על ידי אמו החד-הורית, ברברה לוי. כאשר היה בן 14, היגר לוי יחד עם משפחתו למיאמי, פלורידה. לאחר סיום לימודי התיכון, למד מנהל עסקים במלגת בייסבול באוניברסיטת סנט תומאס במשך שנתיים. מאוחר יותר הוא נסע ללוס אנג'לס כדי ללמוד משחק, והמשיך את לימודי המשחק שלו במיאמי ובמקסיקו סיטי.
קריירה

לוי עבד כדוגמן בסוכנות הדוגמנות "נקסט" (next), והוא השתתף בשתי תוכניות ריאליטי: "אי הפיתוי" (isla de la tentacion) ו"גיבורי טלנובלה 2" של ערוץ טלמונדו.
ב-2005 הוא השתתף במחזה "לילדה יש קצב" (la tiene tum) אשר הועלה במרכז לאומניות בסאן חואן, פוארטו ריקו, ובאותה שנה החל להופיע בטלנובלות.
ב-2008 שיחק לוי בטלנובלה המקסיקנית "זהירות עם המלאך" (cuidado con el angel) לצד מאיטה פרוני, איתה שיתף פעולה גם ב"אהבה מנצחת".
בשנת 2009 כיכבלוי בתפקיד הראשי בטלנובלה "כישוף" (Sortilegio) לצד ג'קלין ברקמונטס.
בשנים 2010 - 2011 שיחק בטלנובלה המקסיקנית "אהבה מנצחת" לצד מאיטה פרוני. עוד ב-2011, לוי כיכב בקליפ לשיר "I'm Into You" של ג'ניפר לופז, והיו שמועות לרומן ביניהם.
בשנת 2013 שיחק בטלנובלה "בלב הסערה" (la tempestad) לצד חימנה נאברטה.
הסדרה זכתה להרבה תגובות חמות ולשלל פרסים.
בשנת 2014, לוי שיחק בסרט "מכורה" ("Addicted") לצד השחקנית האמריקאית ליאל שרון,  ובאותה שנה שיחק בסרט "מועדון החד-הוריות" לצד איימי סמארט.
ב-2016 שיחק בסרטו של פיטר בילינגסלי "במנוסה", דרמת פשע בכיכובם של וינס ווהן, היילי סטיינפלד, טראג'י פ. הנסון ואחרים.
בשנת 2017 שיחק בסרט "האויב שבפנים: פרק הסיום", השישי בסדרת הסרטים "האויב שבפנים", בכיכובה של מילה יובוביץ', ושיחק בסרט "שינוי של הלב" לצדה של גלוריה אסטפן.
בשנת 2018 הצטרף לעונה השלישית של סדרת הדרמה המוזיקלית "סטאר" ברשת FOX, בגילומו של מת'או פררה.
בשנת 2021 שיחק את התפקיד הראשי של סבסטיאן ואייחו בטלנובלה הקולומביאנית "קפה בניחוח אישה", המהווה חידוש רימייק לטלנובלה באותו שם מ-1994, גם היא קולומביאנית.
חיים אישיים

מאז 2003, לוי נמצא במערכת יחסים און-אוף עם השחקנית המקסיקנית-אמריקאית אליזבת' גוטיירז; בני הזוג הכירו כאשר השתתפו בתוכנית הריאליטי "גיבורי טלנובלה 2" (protagonistas de novela 2), שבה התחרו 12 משתתפים על הזכות לככב בטלנובלה. יש להם שני ילדים משותפים, בן (נולד ב-2006) ובת (נולדה ב-6 במרץ 2010).
ב-11 ביולי 2009 הוא הוטבל לכנסייה הקתולית וקיבל לראשונה את לחם הקודש ("primera comunión") בטקס שנערך בכנסיית "גברתנו של התקווה" במקסיקו, ובו השתתפו בני משפחה וקומץ חברים קרובים. הסנדקים שלו היו המפיקה קרלה אסטרדה ובעלה אוסקר דל טורו.
ללוי יש משפחה בישראל. בשנת 2017 כאשר ביקר בארץ עם משפחתו כחלק מקמפיין של משרד התיירות לעודד תיירים להגיע לישראל ביקר גם את משפחתו.
חיים אישיים > שינוי שם

הוא נולד בשם ויליאם גוטיירז לוי. את הרעיון לשינוי השם קיבל מחבר של הוריו שניסה לעזור למשפחה לצאת מקובה בזמן שאמו של ויליאם עדיין בהריון, כפי שסיפר בראיון לתוכנית הבידור "Entertainment Tonight". לוי הוא שם המשפחה היהודי של אמו.
חיים אישיים > תמונות עירום

במאי 2012, בזמן שהתחרה בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", דלפו תמונות עירום של לוי. לוי הגיב ואמר "אני כבר רגיל לזה. [התמונות] כבר יצאו בכל העולם. הייתי דוגמן כשעשיתי את הדברים האלה, אז בתור דוגמן אין שום דבר רע בלעשות דברים מהסוג הזה. אתה חייב לעבוד. אתה חייב להרוויח כסף".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Retazos de vida | טיאגו |  |
| 2009 | פלאנט 51 | קפטן צ'ארלס "צ'אק" בייקר | דיבוב בגרסה הספרדית |
| 2014 | מועדון החד-הוריות | מני |  |
| 2014 | מכורה | קווינטון קאנוסה |  |
| 2016 | במנוסה | אלחנדרו |  |
| 2017 | האויב שבפנים: פרק הסיום | כריסטיאן |  |
| 2017 | A Change of Heart | קרלוס |  |
| 2017 | The Veil | לוחם |  |
| 2017 | טיול בנות | עצמו |  |
| 2017 | Cinderelo | ברנדו |  |
| 2018 | El fantasma de mi novia | צ'אפה |  |
| 2019 | En Brazos de un Asesino | ויקטור פאוסט |  |
| TBA | Bajo un volcán |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Protagonistas de novela | מתמודד | עונה 2; מקום חמישי |
| 2006 | Mi vida eres tú | פדריקו | טלנובלה; תפקיד משני |
| 2006 | Olvidarte jamás | גרמאן טורס | טלנובלה; תפקיד משני |
| 2007 | Acorralada | לארי אירזאבל | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2007–2008 | תשוקות | ואסקו דריאן | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2008–2009 | זהירות עם המלאך | חואן מיגל סן רומן בוסטוס | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2009 | כישוף | אלחנדרו לומבארדו | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2010 | Mujeres asesinas | פונסי | פרק: "Annette y Ana, Nobles" |
| 2010–2011 | אהבה מנצחת | מקסימיליאנו | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2012 | רוקדים עם כוכבים | מתמודד | עונה 14; זוכה מקום שלישי |
| 2012 | Single Ladies | אנטוניו | 4 פרקים |
| 2013 | בלב הסערה | דמיאן פאברה / מישל פאברה | תפקיד ראשי; 121 פרקים |
| 2014 | מיס יוניברס 2014 | שופט | תחרות יופי; שפט לצד נינה גרסיה ומני פקיאו |
| 2018–2019 | סטאר | מת'או פררה | תפקיד ראשי (עונה 3); 18 פרקים |
| 2021 | קפה בניחוח אישה | סבסטיאן ואייחו | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2021 | South Beach Love | טוני רודריגז | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2023 | Montecristo | אדמונדו דאנטס | מיני-סדרה |
| 2023–2024 | Vuelve a mí | סנטיאגו זפדה | תפקיד ראשי; 93 פרקים |
יסודות המתמטיקה

יסודות המתמטיקה הם המסגרת הלוגית והמתמטית המאפשרת את פיתוח מתמטיקה באופן עקבי (כלומר בלי ליצור תאוריות סותרות את עצמן), ובמיוחד לקבל מושגים אמינים של משפטים, הוכחות, אלגוריתמים וכו'. ניתן לכלול בכך גם את המחקר הפילוסופי של הקשר של מסגרת זו עם המציאות.
המונח "יסודות המתמטיקה" לא נטבע לפני סוף המאה ה-19, אם כי יסודות הוקמו לראשונה על ידי הפילוסופים היוונים הקדמונים במסגרת הלוגיקה של אריסטו, ויושמו באופן שיטתי ב"יסודות" של אוקלידס. קביעה מתמטית נחשבת לאמת רק אם מדובר במשפט שמוכח מהנחות יסוד אמיתיות באמצעות רצף של סילוגיזם (כללי היסק), כאשר הנחות היסוד הן משפטים שכבר הוכחו או קביעות מובנות מאליהן הנקראות אקסיומות.
יסודות אלה התקבלו בשתיקה כסופיים עד לפיתוח החשבון האינפיניטסימלי על ידי אייזק ניוטון וגוטפריד וילהלם לייבניץ במאה ה-17. תחום חדש זה של המתמטיקה כלל שיטות חשיבה חדשות ומושגי יסוד חדשים (פונקציות רציפות, נגזרות, גבולות) שלא היו מבוססים היטב אך היו בעלי השלכות מדהימות, כמו ההסקה מחוק הכבידה העולמי של ניוטון שמסלולי כוכבי הלכת הם אליפסות.
במהלך המאה ה-19 הושגה התקדמות לקראת פיתוח הגדרות מדויקות של המושגים הבסיסיים של חשבון אינפיניטסימלי, בעיקר המספרים הטבעיים והמספרים הממשיים. זה הוביל, לקראת סוף המאה ה-19, לסדרה של תוצאות מתמטיות פרדוקסליות לכאורה, שאתגרו את הביטחון במהימנות ובאמיתות של תוצאות מתמטיות. זה כונה משבר היסודות של המתמטיקה.
פתרון המשבר הזה כלל את עלייתה של דיסציפלינה מתמטית חדשה בשם לוגיקה מתמטית הכוללת את תורת הקבוצות, תורת המודלים, תורת ההוכחות, תורת הרקורסיה ותורת הסיבוכיות, ומאוחר יותר, חלקים ממדעי המחשב. גילויים שלאחר מכן במאה ה-20 ייצבו את יסודות המתמטיקה למסגרת קוהרנטית שתקפה לכל המתמטיקה. מסגרת זו מבוססת על שימוש שיטתי בשיטה האקסיומטית ועל תורת הקבוצות, במיוחד ZFC - תורת הקבוצות של צרמלו-פרנקל עם אקסיומת הבחירה.
נובע מכך שהמושגים המתמטיים הבסיסיים, כמו מספרים, נקודות, ישרים ומרחבים גאומטריים אינם מוגדרים כהפשטות של המציאות אלא נובעים מתכונות בסיסיות (אקסיומות). ההסתגלות שלהם למקורות הפיזיקליים שלהם אינה שייכת יותר למתמטיקה, אם כי הקשר שלהם עם המציאות עדיין משמש להנחיית אינטואיציה מתמטית: המציאות הפיזית עדיין משמשת מתמטיקאים כדי לבחור אקסיומות, למצוא אילו משפטים מעניין להוכיח ולהשיג אינדיקציות להוכחות אפשריות.
יוון העתיקה

רוב התרבויות פיתחו מתמטיקה מסוימת, בעיקר למטרות מעשיות, כגון ספירה (סוחרים), מדידה (תיחום שדות), אסטרונומיה ואסטרולוגיה. נראה שהפילוסופים היוונים הקדמונים היו הראשונים שחקרו את טבעה של המתמטיקה והקשר שלה עם העולם האמיתי.
זנון מאליאה (490 - בערך 430 לפנה"ס) יצר כמה פרדוקסים שבהם השתמש כדי לתמוך בתזה שלו שתנועה לא קיימת. הפרדוקסים הללו כרוכים באינסוף מתמטי, מושג שהיה מחוץ ליסודות המתמטיים של אותה תקופה ולא הובן היטב לפני סוף המאה ה-19.
האסכולה הפיתגוראית למתמטיקה התעקשה במקורה שהמספרים היחידים הם מספרים טבעיים ויחסים של מספרים טבעיים. הגילוי (בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס), שהיחס בין האלכסון של ריבוע לצלע שלו (השורש הריבועי של 2) אינו יחס בין שני מספרים טבעיים, היה להם זעזוע שהם קיבלו בחוסר רצון. עדות לכך היא הטרמינולוגיה המודרנית של מספר אי-רציונלי להתייחסות למספר שאינו המנה של שני מספרים שלמים, שכן "אי-רציונלי" פירושו במקור "לא סביר" או "לא נגיש עם היגיון".
העובדה שיחסי אורך אינם מיוצגים במספרים רציונליים נפתרה על ידי אאודוקסוס מקנידוס (408–355 לפנה"ס), תלמידו של אפלטון, שצמצם את ההשוואה של שני יחסים אי-רציונליים להשוואות של כפולות שלמים של הגדלים המעורבים. השיטה שלו רומזת לשיטה של חתכי דדקינד בהגדרה המודרנית של מספרים ממשיים מאת ריכרד דדקינד (1831–1916).
בחיבורו "האנליטיקה שבדיעבד" (חלק מהאורגנון), קבע אריסטו (384–322 לפנה"ס) את הלוגיקה לארגון שדה ידע באמצעות מושגים יסודיים, אקסיומות, הגדרות ומשפטים. אריסטו לקח לכך את רוב הדוגמאות שלו מהאריתמטיקה ומהגאומטריה, והלוגיקה שלו שימשה כבסיס למתמטיקה במשך מאות שנים. שיטה זו מזכירה את השיטה האקסיומטית המודרנית אך עם הבדל פילוסופי גדול: אקסיומות היו אמורות להיות נכונות, בהיותן מובנות מאליהן או נובעות מניסויים, בעוד שאין שום אמת אחרת מלבד נכונות ההוכחה מעורבת בשיטה האקסיומטית. אז, עבור אריסטו, משפט מוכח הוא נכון, בעוד שבשיטות האקסיומטיות, ההוכחה אומרת רק שהאקסיומות גוררות את המשפט.
הלוגיקה של אריסטו הגיעה לשיאה שלו עם "יסודות" של אוקלידס (300 לפנה"ס), מסה על מתמטיקה הבנויה עם סטנדרטים גבוהים מאוד של קפדנות: אוקלידס מצדיק כל השערה באמצעות הוכחה בצורה של שרשראות של סילוגיזם (אם כי הן לא תמיד תואמות בקפדנות את התבניות האריסטוטליות). הסילוגיזם של אריסטו, יחד עם הדגמתו על ידי ה"יסודות" של אוקלידס, מוכרים כהישגים מדעיים של יוון העתיקה, ונשארו כיסודות המתמטיקה במשך מאות שנים.
לפני החשבון האינפיניטסימלי

בימי הביניים ה"יסודות" של אוקלידס עמד כבסיס מוצק לחלוטין למתמטיקה, והפילוסופיה של המתמטיקה התרכזה במעמד האונטולוגי של מושגים מתמטיים; השאלה הייתה האם הם קיימים ללא תלות בתפיסה (ריאליזם) או בתוך הנפש בלבד (קונצפטואליזם); ואלי הם פשוט שמות של אוסף של עצמים בודדים (נומינליזם).
ב"יסודות", המספרים היחידים שנחשבים הם מספרים טבעיים ויחסי אורכים. השקפה גאומטרית זו על מספרים שאינם שלמים נותרה דומיננטית עד סוף ימי הביניים, אם כי עליית האלגברה הובילה לשקול אותם ללא תלות בגאומטריה, מה שמרמז שישנם מושגים יסודיים של המתמטיקה, למשל פתרון משוואות שהציג אל-ח'ואריזמי ומשוואות ממעלה שלישית ומשוואות ממעלה רביעית שהתגלו במאה ה-16 נובעות ממניפולציות אלגבריות שאין להן מקבילה גאומטרית.
אף על פי כן, זה לא אתגר את היסודות הקלאסיים של המתמטיקה שכן ניתן להסיק את כל תכונות המספרים שהיו בשימוש מהגדרתם הגאומטרית.
בשנת 1637 פרסם רנה דקארט את ספרו "הגאומטריה" (La Géométrie), שבו הראה שניתן לצמצם את הגאומטריה לאלגברה באמצעות קואורדינטות במערכת צירים קרטזית, שהן מספרים הקובעים את מיקומה של נקודה. זה נותן למספרים שהוא כינה מספרים ממשיים תפקיד יסודי יותר (לפניו, מספרים הוגדרו כיחס בין שני אורכים). ספרו של דקארט התפרסם לאחר 1649 וסלל את הדרך לחשבון אינפיניטסימלי.
בשנת 1637 פרסם רנה דקארט את La Géométrie, בו הראה שניתן לצמצם את הגאומטריה לאלגברה באמצעות קואורדינטות של אמצעים, שהן מספרים הקובעים את מיקומה של נקודה. זה נותן למספרים, שהוא כינה מספרים ממשיים, תפקיד יסודי יותר (לפניו, מספרים הוגדרו כיחס בין שני אורכים). ספרו של דקארט סלל את הדרך לחשבון אינפיניטסימלי.
חשבון אינפיניטסימלי

ניוטון (1642–1727) באנגליה ולייבניץ (1646–1716) בגרמניה פיתחו באופן עצמאי את החשבון האינפיניטסימלי להתמודדות עם נקודות בתנועה (כגון כוכבי לכת בשמים) וכמויות משתנות. זה הצריך הכנסת מושגים חדשים כמו פונקציות רציפות, נגזרות, גבולות. לצורך התמודדות עם מושגים אלו בצורה לוגית, הם הוגדרו במונחים של אינפיניטסימלים, שהם מספרים היפותטיים שקרובים לאין שיעור ל-0. ההשלכות החזקות של החשבון האינפיניטסימלי על יסודות המתמטיקה מומחשת בחיבורו של הפילוסוף ג'ורג' ברקלי (1685–1753), שכתב "[אינפיניטסימלים] אינם כמויות סופיות, ולא כמויות קטנות עד אינסוף. כלום לא נכנה אותם רוחות רפאים?".
כמו כן, חוסר ריגורוזיות הופעל לעיתים קרובות, כי אינפיניטסימלים והמושגים הנלווים לא הוגדרו פורמלית (גם קווים ומישורים לא הוגדרו פורמלית, אבל אנשים היו רגילים אליהם יותר). מספרים ממשיים, פונקציות רציפות, נגזרות לא הוגדרו פורמלית לפני המאה ה-19, וכך גם הגאומטריה האוקלידית. רק במאה ה-20 ניתנה הגדרה פורמלית של אינפיניטסימל.
למרות היעדר יסודות לוגיים מוצקים, חשבון אינפיניטסימלי אומץ במהירות על ידי המתמטיקאים, ואושר על ידי יישומיו הרבים, במיוחד העובדה שניתן להסיק באמצעותו את מסלולי כוכבי הלכת מחוק הכבידה העולמי של ניוטון.
במאה ה-19

במאה ה-19 התפתחה המתמטיקה במהירות לכיוונים רבים. כמה מהבעיות שנדונו הובילו לשאלות על יסודות המתמטיקה. לעיתים קרובות, הפתרונות המוצעים הובילו לשאלות נוספות שלעיתים קרובות היו בו-זמנית בעלות אופי פילוסופי ומתמטי. כל השאלות הללו הובילו, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, לוויכוחים שכונו משבר היסודות של המתמטיקה. הסעיפים הבאים מתארים את בעיות היסוד העיקריות שכאלה שהתגלו במהלך המאה ה-19.