stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיין קוק
קריירה > סטנד-אפ

ב-1994 עבר קוק לעיר ניו יורק והחל להופיע. שנתיים מאוחר יותר עבר ללוס אנג'לס, ונשאר לגור שם עד היום.
פריצתו הגדולה בתחום הקומדיה הייתה ב-1998, כשהופיע בתוכנית "Premium Blend", בערוץ הטלוויזיה קומדי סנטרל. בשנת 2000 קיבל קוק תוכנית יחיד בת חצי שעה. התוכנית זכתה פעמיים ברציפות בתחרות "Comedy Central Stand-up showdown".
ב-2003 הוציא את אלבומו הראשון, "Harmful If Swallowed". הצלחת האלבום קישרה אותו לחברת התקליטים קומדי סנטרל רקורדס, והאלבום זכה למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית. ב-2005 הוציא לאור את אלבומו השני, "Retaliation", שזכה למעמד של אלבום פלטינה כפול, והפך אותו לקומיקאי הראשון מזה 29 שנה שאלבומו דורג במקום הרביעי בטבלאות הבילבורד. האלבום הקנה לו מקום לצידם של הקומיקאים הוותיקים ביל קוסבי, ג'ורג' קרלין וסטיב מרטין. לאחר הצלחת האלבום, השתתף בהופעה קומית בטקס פרסי ה-MTV, והציג לצד סנופדוג את פרס "הזמר החדש הטוב ביותר".
ב-15 באפריל 2005, הופיע בספיישל משלו בשם "Vicious Circle" ברשת הטלוויזיה HBO. באותה שנה צילם שני פרקים ראשוניים (פיילוט) לסיטקום עתידי בשם "Cooked", אולם המיזם לא עלה ושני הפרקים והופצו בגרסת DVD. כמו כן, באותה שנה פצח, לצד מכרים משותפים, בסבב ההופעות "Tourgasm" בן 30 הימים אשר כלל 20 הופעות. מסע ההופעות צולם וראה אור ב-HBO בתור סדרה דוקומנטרית בת תשעה פרקים.
ב-3 בדצמבר 2005 הנחה קוק את תוכנית המערכונים סאטרדיי נייט לייב. הוא הופיע עם המונולוג הארוך ביותר בתולדות התוכנית, והיה לאחד הקומיקאים המדורגים ביותר של העונה (highest-rated SNLs). שנה לאחר מכן הוא הנחה את הצגת הבכורה של העונה ה-32 של סאטרדיי נייט לייב.
ב-2006 כיכב קוק בסבב ההופעות "Dave Attell's Insomniac Tour", והנחה את טקס נבחרי הנוער (Teen Choice Awards) של רשת פוקס לצידה של ג'סיקה סימפסון. בהמשך השנה זכה בפרס הקומיקאי הטוב ביותר. ב-12 בנובמבר 2007 היה לקומיקאי השני שמכר את כל מלאי הכרטיסים של מדיסון סקוור גארדן. ההופעה במדיסון סקוור גארדן צולמה ויצאה לאור ב-DVD, בתור אלבומו הקומי השלישי במספר של קוק. האלבום הופיע במקום הראשון ב-Billboard Top Comedy Albums chart. בנוסף, באותה שנה זכה בפרס הבדרן הגדול של ערוץ VH1, והקומיקאי החתיך של השנה של מגזין רולינג סטון.
ב-10 באפריל 2007, שבר קוק את שיא הסיבולת (אשר ריצ'רד פריור החזיק לפניו) של מועדון הקומדיה The Laugh Factory ("מפעל הצחוק"), בכך שהופיע על הבמה במשך שלוש שעות וחמישים דקות. דייב שאפל שבר את השיא חמישה ימים מאוחר יותר. אמנם, ב-1 בינואר 2008, שבר קוק את שיאו של שאפל, בכך שהופיע על הבמה במשך 7 שעות.
אלבומו החמישי של קוק, "ISolated INcident", אשר הוצג ב-17 במאי 2009, הוא ספיישל של הערוץ קומדי סנטרל. ה-CD/DVD יצא לאור ב-19 במאי.
קריירה > סטנד-אפ > סגנון

סגנונו הקומי של קוק הוא בעיקר אנרגטי ופיזי. הוא משלב הומור על חיי היום יום ומשחקי מילים, עם גישה סתמית לדברים. קוק מספר שאישיות הבמה שלו היא שילוב אישיותם של שני הוריו.
קוק מסביר על סגנונו:
רציתי ליצור לעצמי אישיות במה, שתאפשר לי לדבר באמת על כל מה שאני רוצה... כך שאוכל להיות מספר סיפורים, להתבדח, להיות נדוש, להיות גס מעט ולהיות הרבה גס. ואני לא פוחד ללכת רחוק ולכל מקום כדי להבהיר את עוקץ הבדיחה, אפילו אם אאלץ לברבר כמו אידיוט עד שזה יהיה ברור שאני מספר בדיחה ושהקהל אמור לצחוק.
קריירה > סטנד-אפ > ביקורות

פרשנים רבים תיארו את סגנונו הקומי של קוק כלא מצחיק ובנאלי. הקומיקאי רון וויט מתח ביקורת על מחסור בחומר אמיתי במופעי הסטנד-אפ של קוק, ועל האגו המנופח שלו באומרו: "הוא לא גורם לי לצחוק בכלל, בשום מצב, דרך או צורה." כשהקומיקאי ניק דיפאלי נשאל לדעתו על קוק במופעו: "The Howard Stern Show", אמר: "הוא לא גורם לי לצחוק, אך זה לא אומר שהוא לא מצחיק." ברשת הרדיו בבוסטון WBCN בתוכנית Toucher and Rich, הוצג קוק במקום הראשון בטורניר: "הקומיקאים הגרועים ביותר" שהתבסס על הצבעת המאזינים.
קריירה > קולנוע

ב-2006 שיחק לראשונה בתפקיד ראשי, בסרט "סופר בלונדינית" לצד השחקנית ג'סיקה סימפסון.
ב-2007 כיכב קוק בסרט "מיסטר ברוקס" לצד השחקנים קווין קוסטנר, דמי מור וויליאם הרט. הסרט נחל הצלחה רבה וגרף $10,017,067 בשבוע הפותח לצאתו לקולנוע. עוד באותה שנה, שיחק בסרט "בין הסדינים של צ'אק" לצד השחקנית ג'סיקה אלבה, ובסרט "העולם על פי דן" לצד השחקנים סטיב קארל, ז'ולייט בינוש ודיאן ויסט. שם כתב והופיע עם השיר: "Ruthie Pigface Draper", בעזרתו של נורברט ליאו בוטץ'.
ב-2008 כיכב בסרט "החברה של החבר הכי טוב שלי" לצד השחקנים קייט הדסון, ג'ייסון ביגס ואלק בולדווין.
פרשת מעילת הכספים

אחיו למחצה, דאריל מק'לאוי, שימש כמנהל הכספים של קוק במשך הקריירה שלו. בשנת 2008 התגלה כי אחיו וגיסתו אריקה מק'לאוי, מעלו במיליוני דולרים מכספו של קוק. הזוג הואשם במעילה ונאסר ל-3 שנים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2003: Harmful If Swallowed
2005: Retaliation
2006: Dane Cook: Vicious Circle
2007: Rough Around The Edges: Live From Madison Square Garden
2009: Isolated Incident
דיסקוגרפיה > פרסומים נוספים

2006: Dane Cook's Tourgasm
2007: The Lost Pilots
פילמוגרפיה

Flypaper‏ (1997)
באדי (1997)
Spiral‏ (1999)
Simon Sez‏ (1999)
אנשי המסתורין (1999)
L.A.X.‏ (2002)
The Touch‏ (2002)
Stuck on You‏ (2003)
Mr. 3000‏ (2004) (דיבוב)
מהיר ללא גבולות (2004)
סקס והמסעדה הגדולה (2005)
לונדון (2005)
סופר בלונדינית (2006)
הצד הגס של הפינגווינים (2007) (דיבוב)
מיסטר ברוקס (2007)
בין הסדינים של צ'אק (2007)
העולם על פי דן (2007)
החברה של החבר הכי טוב שלי (2008)
תשובות לשום דבר (2011)
מטוסים (2013) (דיבוב)
מטוסים 2: לוחמי האש (2014) (דיבוב)
400 Days‏ (2015)
אלים אמריקאים (2017)
American Exit‏ (2019)
הערות שוליים

↑  100 האנשים הכי משפיעים של טיים מגזין
↑  דיין קוק, מאתר Biography.com. שוחזר ב-28 ביוני 2015
↑  ראין במגזין Punchline
↑  קורות חיים של דיין קוק באתר קומדי סנטרל
↑  TF.org
↑  דיין קוק שובר את שיא הסיבולת בקומדיה
↑  מרטון הסטנד-אפ של דייב שאפל: 6 שעות ו12 דקות
↑  דיין קוק שובר את שיא הסיבולת של דייב שאפל
↑  "Dane Cook: All Aboard the Dane Train" מגזין Punchline
↑  דיין קוק - לא מצחיק?
↑  ""Overcooked"‏ Salon.com
↑  "Pop Life: The Joke's on Us: How can any comedian get as famous as Dane Cook has with no jokes? רולינג סטון 19 באוקטובר 2006
↑  "Ron White Interview" דייוויד מדסקר
↑  "Scott the emotional engineer"‏ The Howard Stern Show
↑  ניו יורק פוסט על קוק
↑  מיסטר ברוקס - הכנסות באתר Box Office Mojo
↑  UPI, Woman sentenced in Cook thefts
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810568079305606  BnF: cb14166241q (data)  GND: 143814346  ISNI: 0000 0001 1624 3208  LCCN: no2004107930  MusicBrainz: c5539100-4631-42d2-9766-3157ed0a4035  NKC: xx0184605  NTA: 303580585  SUDOC: 185263674  VIAF: 39096955   WorldCat (עם VIAF): 39096955
האסלר

| --- | --- |

שער מהדורת יוני 2008
 סוג:  פורנוגרפיה
 מו"ל:  Larry Flynt Publications
 מייסד:  לארי פלינט 
 בעלים:  לארי פלינט 
 עורך ראשי:  לארי פלינט
 תאריכי הופעה:  1974–הווה (כ־50 שנה)
 שפה:  אנגלית
 מערכת:  בוורלי הילס 
 תפוצה:  500,000
 מדינה:  ארצות הברית
 ISSN:  0149-4635
 www.hustler.com
 
האסלר (באנגלית: Hustler) הוא מגזין פורנוגרפי אמריקני אשר קהל היעד שלו הוא גברים הטרוסקסואלים. האסלר פורסם לראשונה, על ידי לארי פלינט, בחודש יולי 1974. פלינט החליט לפרסם את המגזין לאחר שעיתון בשם Hustler Newsletter אשר היווה למעשה פרסומת למועדוני החשפנות שניהל, זכה להצלחה גדולה. המגזין אשר פורסם תחילה בתפוצה נמוכה הגיע בשיאו למכירות של שלושה מיליון גיליונות בחודש.
האסלר היה אחד המגזינים הראשונים לגברים בארצות הברית אשר שבר מוסכמות שרווחו עד לשנות ה-70 המוקדמות בכך שהביא בגיליונותיו תמונות חושפניות יותר ממגזינים אחרים כגון פלייבוי, של אברי מין נשיים. אף בתחילת המאה ה-21 האסלר עדיין נחשב לחושפני יותר ממתחריו הבולטים: פלייבוי ופנטהאוז. לעיתים קרובות מופיעים בין דפיו נושאים שניתן לסווגם כ"פורנוגרפיה קשה".
האוורד סספורטס

| --- | --- |

האוורד סספורטס  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 באפריל 1948 הרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במאי 1992 (בגיל 44) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות ג'ונתן וולפייר סוסייטי, הרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1979–1992 (כ־13 שנים)
 מקצוע:  אסטרולוג, סופר
 
האוורד סספורטס (באנגלית: Howard Sasportas;‏ 12 באפריל 1948 –  12 במאי 1992) היה אסטרולוג יהודי-אמריקאי, מהדמויות המובילות בתחום האסטרולוגיה במאה ה-20.
ביוגרפיה

האוורד סספורטס נולד בהרטפורד, קונטיקט. הוא למד באוניברסיטת אנטיוך (אנ'), וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בפסיכולוגיה הומניסטית. זמן קצר לאחר מכן, ב-1973, הוא עבר לאנגליה שם הוא המשיך את לימודיו בפסיכולוגיה במכון לפסיכוסינתזה ולחינוך. הוא גם החל לגלות עניין באסטרולוגיה. עם התגברות התעניינותו באסטרולוגיה, הוא היה לחבר בפקולטה ללימודי אסטרולוגיה (אנ'), ארגון בריטי חשוב שעוסק בתחום ושנוסד על ידי קבוצה של אסטרולוגים מובילים, כולל מרגרט הון (אנ') וצ'ארלס קרטר. ב-1979 הוענקה לו מדליית הזהב של בית הספר. באותה שנה הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר.
הקריירה של סספורטס כאסטרולוג הובילה אותו להיכרות עם ליז גרין (אנ'), נציגה נוספת של הגישה הפסיכולוגית של תורת הפיענוח האסטרולוגית. ב-1983 הם הקימו יחדיו את "המרכז לאסטרולוגיה פסיכולוגית" (אנ') בלונדון. בית ספר זה הציע מגוון של סמינרים וקורסי למידה בפסיכולוגיה ובמיתולוגיה, בנוסף למסלול לימודים רגיל באסטרולוגיה.
כתיבתו

החל מ-1985 הוציא סספורטס סדרה של ספרים, כולל שלושת הכרכים של "סמינרים באסטרולוגיה פסיכולוגית" (Seminars in Psychological Astrology) בשיתוף עם ליז גרין, שעד מהרה היו לטקסטים פופולריים בקרב עמיתיו. ב-1987 הוא היה לעורך של סדרת הספרים "אסטרולוגיית ארקנה" שהוצאה לאור על ידי הוצאת הספרים Viking-Penguin. לצורך הוצאת סדרה זו הוא לא רק קיבץ כרכים פרי עטם של הקולות הבולטים ביותר באסטרולוגיה העכשוית, אלא גם כתב את הכרך הבולט ביותר בסדר הזו, "אלוהי השינוי" (The Gods of Change).
בכתיבתו הוא הסתמך רבות על המיתולוגיה היוונית. התגברותה של האסטרולוגיה על הדעות הקדומות בארצות דוברות האנגלית בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 נזקפת בין השאר למאמציו.
מותו

האוורד סספורטס נפטר ב-16 במאי 1992 בלונדון, כתוצאה ממחלת האיידס. נטמן בבית הקברות ג'ונתן וולפייר סוסייטי שבעיר הולדתו הרטפורד.
ספריו

Sasportas, Howard, Sasportas, Howard. The Gods of Change: Pain, Crisis, and the Transits of Uranus, Neptune, and Pluto, New York: Arkana, 1989
Sasportas, Howard, The Twelve Houses: Introduction to the Houses in Astrological Interpretation, Wellingborough, Northamptonshire, UK: Aquarian Press, 1985
Sasportas, Howard, and Liz Greene, The Development of Personality. Vol. 1. Seminar in Psychology Astrology, York Beach, Maine: Samuel Weiser, 1987
Sasportas, Howard, and Liz Greene, The Dynamic of the Unconscious. Vol. 2. Seminar in Psychology Astrology, York Beach, Maine: Samuel Weiser, 1989
Sasportas, Howard, and Liz Greene, The Luminaries: Sun and Moon. Vol. 3. Seminar in Psychology Astrology, York Beach, Maine: Samuel Weiser, 1992
האסכולה השאפעית

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  אסלאם
 זרם:  אסלאם סוני 
 מקור השם:  מוחמד אבן אידריס א-שאפעי 
 מייסד:  מוחמד אבן אידריס א-שאפעי 
 ארגונים ופעילות
 
 העולם המוסלמי; תפוצת האסכולה השאפעית מסומנת בכחול
 
האסכולה השאפעית (בערבית: المذهب الشافعي, בתעתיק מדויק: "אלמד'הב אלשאפעי") היא אחת מארבע האסכולות ההלכתיות הקיימות במשפט המוסלמי הסוני. האסכולה קרויה על שמו של האימאם מוחמד אבן אידריס א-שאפעי אשר מת במצרים בשנת 820 לספירה. בפועל עוצבה האסכולה השאפעית על ידי שני תלמידיו של אלשאפעי, אסמאעיל אל-מזני שמת בשנת 877 ואל-רביע אל-מראדי שמת בשנת 883, אשר כתבו את הספרות המשפטית הראשונה של האסכולה אשר עיצבה את שיטת המשפט הרווחת באסכולה.
האסכולה השאפעית נחשבת שמרנית ובמיוחד כאשר העדיפה להשתמש בחדית' כמקור עיקרי במשפט המוסלמי והגבילה את השימוש בקיאס (אנ') (היקש) ובשיקול הדעת רק לנושאים אשר החדית' לא התייחס אליהם. כמו כן, החדית' ובמיוחד בגלל כמותו הגדולה היה כלי חשוב בידי חכמי ההלכה השאפעים על מנת לבטל את תוקפם המשפטי של פסוקים מתוך הקוראן שנראו סותרים לעמדות הלכתיות שהתחברו בידי חכמי ההלכה, על רקע השינויים החברתיים וההיסטוריים אשר עברה החברה המוסלמית במהלך ימי הביניים ובעת החדשה.
האסכולה נפוצה במדינות סוריה, ירדן, בקרב הפלסטינים וערביי ארץ ישראל, ובאזורים הצפוניים של מצרים ודרום תימן. כמו כן הצליחו סוחרים שאפעים להפיץ את האסכולה בקרב תושבי אינדונזיה ומלזיה. במקביל, איבדה האסכולה השאפעית את מעמדה הדומיננטי בערב הסעודית כאשר עלו הווהאבים לשלטון אשר ברובם השתייכו לאסכולה החנבלית, וניהלו רדיפות קשות נגד השאפעים, במיוחד באזור החג'אז. הווהאבים קשרו אותם עם תנועות סופיות שהתנגדו לשלטון הווהאבי.
על פי הערכות מסוימות[דרושה הבהרה], האסכולה השאפעית היא השנייה בגודלה במספר המוסלמים אשר משתייכים אליה[דרוש מקור].
גשר בריטניה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר קשת תחתית, גשר רכבת, גשר, גשר פלדה, גשר דו־מפלסי, tubular bridge 
 שימוש:  תחבורה יבשתית
 מיקום:  צפון ויילס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1846–1850 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  5 במרץ 1850 
 חומרי בנייה:  אבן וברזל
 אדריכל:  רוברט סטיבנסון
 מידות
 אורך:  460 מטר
 גובה:  67 מטר
 גובה מעל פני הים:  0 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  4 
 קואורדינטות:  53°12′59″N 4°11′09″W﻿ / ﻿53.21625°N 4.1858333333333°W﻿ / 53.21625; -4.1858333333333
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיבריטניה(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיבריטניה
 
גשר בריטניה (באנגלית: Britannia Bridge; בוולשית: Pont Britannia) הוא גשר קשתות דו-מפלסי המחבר את ויילס והאי הבריטי עם האי אנגלסי מעל למצר מנאי.
בהקמתו שימש גשר בריטניה את מסילת הרכבת להוליהד, בעוד גשר מנאי מצפון שימש לכלי רכב. כיום, ומאז השלמת עבודות שיפוץ נרחבות ב-1971, משרת הגשר את כביש צפון ויילס המהיר ה-A55 במפלסו העליון (בעצמו חלק מהציר הבין לאומי ציר E22) ואת קו הרכבת של צפון ויילס במפלסו התחתון.
היסטוריה

ב-30 בינואר 1826 נחנך גשר מנאי שתוכנן על ידי תומאס טלפורד לטובת הקמת כביש ה-A5 החדש אשר חיבר את לונדון להוליהד ומשם גם לדבלין. הכביש החדש חצה את צפון ויילס והתבסס על הצורך שנוצר כתוצאה מחוק האיחוד של 1800 והייתרון בנתיב תחבורה יבשתית בין היבשת לבין נמל הוליהד (Holyhead) שהיה נמל הקשר לתחבורה הימית לאירלנד. כחלק מהקמת התשתית היבשתית הוחלט גם לפתח נתיב רכבת שיחבר את הוליהד לרשת הרכבות הלאומית, תחילה תוכנן לשלב את מסילת הרכבת בגשר מנאי, אך לבסוף הוחלט לבנות גשר רכבת כ-1.6 קילומטרים דרומית לגשר מנאי. רוברט סטיבנסון נבחר לתכנן את גשר בריטניה והעבודות עליו החלו ב-1846, הוא עוצב כגשר "צינור" מפלדה הנתמך על ידי שלושה מגדלי אבן. ב-5 במרץ 1850 בניית הגשר הושלמה והושק ונכנס לשימוש באופן רשמי.
במרץ 1966 קיבל הגשר רישום מבנה מדרגה II כהקרה על הערך ההיסטורי והאדריכלי שלו, במאי 1970 שרפה שפרצה בגשר גרמה נזק רב לחלק מצינור הפלדה שהכיל את מסילת הברזל. כתוצאה מהשריפה והצורך בשיקום נרחב, הוחלט להקים את הגשר בתצורת שני מפלסים ולהוסיף כך גם כביש לשימוש כלי רכב, לשם כך הוא תוכנן מחדש כגשר קשתות המשלב את עמודי האבן המקוריים. ב-1972 נפתח המפלס התחתון של הגשר החדש לשימוש מסילת הרכבת, בשנים שלאחר מכן עבודת הפיתוח המשיכה להרחבת מפלס הרכבת כמו גם להקמת מפלס הכביש העליון, ב-1980 הושלמו העבודות על הגשר עם חיבורו לכביש ה-A55 (כביש צפון ויילס המהיר).
תמונות

איור גשר בריטניה ומאוחריו גשר מנאי, סביב 1850
גשר הרכבת המקורי לפני 1971
גשר הרכבת עם פסלי האריות בפתחו
גשר בריטניה וכביש ה-A55, מבט מהאוויר
האסלאם השחור

האסלאם השחור הוא כינוי למגוון של תנועת מחאה כנגד האפליה ששררה בארצות הברית ביחס לאפרו אמריקנים. התנועה הראשונה המזוהה עם השם, קמה ב-1930 בדטרויט, בין השאר על רקע השפל הכלכלי הגדול ששרר בארצות הברית באותה עת והאפליה הגזעית. מטרתה הסופית של התנועה הייתה הקמת מדינה שחורה נפרדת על אדמת ארצות הברית. השאיפה להתנתק מהתרבות של הלבנים הביאה לאימוץ הערבית כשפה הרשמית של מאמיני התנועה ותומכיה. התנועה פעלה, מאותה מטרה, להגברת ההפרדה הגזעית, בין היתר באמצעות איסור נישואי תערובת וצמצום פעילויות משותפות למינימום האפשרי. בשנת 1938 רכשה קבוצה של מוסלמים ממוצא אפריקני חלקת אדמה שזכתה לכינוי, "הגבעה הערבית" במטרה להפוך אותה כמקום עיקרי בארצות הברית לאכיפת חוקי השריעה. הקבוצה מינתה מטעמה מושל אשר היה אמור לפקח ולהשגיח על הקהילה המוסלמית. הקבוצה שאפה גם לקבץ את המוסלמים האפריקאיים מכל ארצות הברית כאשר הכריזה על החובה הדתית להגר לאותו שטח כדי לעודד את המוסלמים להצטרף לקהילה החדשה התומכים בתנועה נמנו בדרך כלל על המעמד הנמוך ביותר בקרב האפרו אמריקנים, אלו שנואשו מכל תקווה למצוא את מקומם בקרב החברה הלבנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עת עבר המשק האמריקני לפסים של צמיחה ושגשוג, נחלש מאוד כוחה של התנועה. זאת גם בשל האפשרויות התעסוקתיות הרבות שנוצרו לאפרו אמריקנים ברחבי המדינה, מה שהפחית את האטרקטיביות של האסטרטגיה המתבדלת שהציעה התנועה.
הערות שוליים

↑  robert dabin, "the greatet migration?", in yvonne hadad & jan smith (editor), muslim minority in the west, walnutgreek:altamira press' 2000, p. 62
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גשר גליניקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר פלדה, גשר מסבך, גשר, self-anchored suspension bridge 
 על שם:  ארמון גליניקה 
 כתובת:  ואנזה 
 מיקום:  נורדליש פורשטדט 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1907
 תאריך פתיחה רשמי:  16 בנובמבר 1907 
 חומרי בנייה:  פלדה 
 אדריכל:  אדוארד פירסטנאו 
 מידות
 אורך:  128 מ' 
 רוחב:  22 מ' 
 גובה:  74 מ' 
 קואורדינטות:  52°24′48″N 13°05′25″E﻿ / ﻿52.413333°N 13.090278°E﻿ / 52.413333; 13.090278
 www.glienicke-bridge.com
  (למפת ברלין מוגדלת) גשר גליניקה(למפת ברלין רגילה) גשר גליניקה
 
גשר גליניקה, מבט מכיוון ברלין (2016)
לוחית זיכרון בגשר גליניקה
גשר גליניקה (בגרמנית: Glienicker Brücke) הוא גשר בגרמניה מעל הנהר האפל (Havel), אשר מקשר בין ברלין לפוטסדאם.
היסטוריה

הגשר נבנה בשנת 1907. בשנת 1945, לאחר שבעלות הברית חילקו ביניהן את העיר ברלין, הפך הגשר לנקודת גבול בין האזור האמריקאי (המערבי) לבין האזור הסובייטי (המזרחי). במהלך המלחמה הקרה בוצעו על גשר גליניקה חילופי מרגלים בין ברית המועצות לארצות הברית, ובשל כך זכה גשר זה לכינוי "גשר המרגלים".
החלפה הראשונה בוצעה ב-10 בפברואר 1962, כאשר רודולף אבל, מרגל של הק.ג.ב. אשר נתפס על ידי ה-FBI בארצות הברית, הוחלף תמורת פרנסיס גארי פאוורס, טייס מטוס ריגול אמריקאי שהופל בשמי ברית המועצות.
ההחלפה השנייה בוצעה ב-12 ביוני 1985, כאשר 23 סוכני ריגול אמריקאים, אשר נתפסו במזרח אירופה, הוחלפו תמורת 4 סוכנים סובייטים שנתפסו במערב.
ההחלפה השלישית בוצעה ב-11 בפברואר 1986, כאשר במסגרת עסקת חילופי מרגלים שוחרר אסיר ציון נתן שרנסקי. לעומת החילופים הקודמים, אשר בוצעו בחשאי, החלפה זו בוצעה לאור מצלמות התקשורת. שרנסקי התעקש להתריס כנגד ברית המועצות, ובניגוד להוראה שקיבל מהחייל ששחררו, לצעוד ישר – הוא חצה את הגשר בעקלתון.
בשנת 1990, לאחר איחוד גרמניה, חדל הגשר לשמש נקודת גבול והפך לגשר רגיל.
ראו גם

גשר המרגלים
גשר דאן ממוריאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 שימוש:  חציית נהר ההדסון לכלי רכב, אופניים והולכי רגל ממזרח וממערב.
 על שם:  פארקר פרנסיס דאן 
 מיקום:  ניו יורק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום ההתחלה:  אולבני במערב
 מיקום הסוף:  רינסלר(אנ') במזרח
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 מידות
 גובה:  20 מטר
 מידע טכני
 נתיבים:  שמונה למכוניות, ושניים לרוכבי אופניים והולכי רגל.
 קואורדינטות:  42°38′35″N 73°44′51″W﻿ / ﻿42.6431°N 73.7476°W﻿ / 42.6431; -73.7476
 he
 
גשר דאן ממוריאל (באנגלית: Dunn Memorial Bridge) הוא גשר מעל נהר ההדסון במדינת ניו יורק, המחבר את בירתה אולבני ממערב, עם העיר רִינְסֶלֶר (אנ') שממזרח לנהר. את הגשר חוצים הכביש המדינתי מס' 9 (אנ') והכביש המדינתי מספר 20 (אנ').
הגשר נקרא על שם טוראי פארקר פ. דאן (אנ'), תושב אולבני, שנהרג במלחמת העולם הראשונה בסמוך לסיומה, ועוטר בעיטור מדליית הכבוד, שהוא עיטור הגבורה הגבוה ביותר שניתן בכוחות המזוינים של ארצות הברית. נדיר למצוא בארצות הברית גשר חשוב וגדול שנקרא על שם של טוראי פשוט לכאורה.
היסטוריה

בניית הגשר הנוכחי הושלמה בשנת 1969, והוא החליף את הגשר הישן יותר שנבנה בשנת 1933 ונשא את אותו שם. לשניהם קדם גשר ישן יותר שנקרא גשר גרינבוש הראשון, אשר הוקם בתחילת שנת 1882. גשר זה היה בעל ציר מסתובב במרכזו, על מנת לאפשר מעבר ספינות בנהר.
הגשר בנוי על קורות פלדה (אנ') והוא הגשר הדרומי ביותר החוצה את נהר ההדסון, שהמשתמשים בו פטורים מדמי מעבר בעת הכניסה אליו או היציאה ממנו. את הגשר חוצים מדי יום כ-40,000 כלי רכב. על הגשר, בצידו הצפוני, מסלול לרוכבי אופניים ולהולכי רגל.
מתחת לקצהו המזרחי של הגשר שוכן פארק ריברפרונט של רינסלר, ובזים נודדים נצפו מקננים מתחת לגשר מאז 1998. המשרד לשימור הסביבה של מדינת ניו יורק הקים מצלמת אינטרנט כדי לנטר אותם.
הערות שוליים

↑  Parker Dunn – Albany Medal Of Honor Recipient, Friends of Albany History
↑  The First Greenbush Bridge, Hoxsie! Being the History of Albany Schenectady, Troy & more
↑  Historical photos: Dunn Memorial Bridge, Times Union, May 17, 2016
↑  Dunn Memorial Bridge Rehabilitation, N.Y. State Department of Transportation
↑  [https://web.archive.org/web/20070518044708/http://www.dec.ny.gov/animals/7429.html Peregrine Falcon Webcam - Albany, NY
Peregrine Falcons Nesting in the State Capital], N.Y. State Department of Environmental Conservation
קטע מהגדה המערבית של נהר ההדסון באולבני. ברקע התמונה (משנת 1921) גשר גרינבוש שקדם לבניית גשר דאן ממוריאל
דריכת ענבים

כפות רגליים יחפות דורכות ענבים.
שתי נשים דורכות ענבים בפסטיבל היין השנתי שמתקיים בנגורנו קרבאך, שנת 2016. לצד שמאל של התמונה - השחמטאית האוסטרלית אריאן קאוילי.
דריכת ענבים היא אחת הדרכים להכנת יינות מענבים. הדריכה על הענבים נעשית ברגליים יחפות על מנת שמצד אחד ישוחררו המיצים שלהם ביתר יעילות, אך מצד שני לא יתרסקו גרעיני הענבים, וכתוצאה מכך ייצרו טעם מר ביין - דבר שהיה עלול לקרות באם היו דורכים על הענבים עם נעליים קשות. דריכת הענבים נעשית על גבי משטח דריכה מיוחד המכונה "גת".
דריכת ענבים הייתה נפוצה מאוד בהיסטוריה של היין, אך עם התפתחותן של שיטות תעשייתיות ומכניות לייצור יין, נזנחה פעולת דריכת הענבים בשוק התעשייתי והפכה לפעילות פנאי, תיירות או כחלק מתחרויות בפסטיבלים וסדנאות תרבותיות.
היסטוריה

אחד המייצגים הוויזואליים המוקדמים ביותר של דריכת יין מופיע על סרקופג רומי עתיק מהמאה ה-3, המתאר אירוע עם קבוצה של ענבי בציר ודריכת ענבים.
היסטוריה > בארץ ישראל

בארץ ישראל תעשיית הגתות ודריכת הענבים הייתה מפותחת מאוד החל מימי קדם ועד המאה ה-7. בתקופה הביזנטית פרחה תעשיית היין בשל השימוש הפולחני הרב שעושים הנוצרים ביין. מתקופה זו שרדו אלפי גִּתּוֹת בכל רחבי הארץ, המתאפיינות במשטחי דריכה ענקיים המרוצפים בפסיפסים, מערכות ניקוז משוכללות, תאי אחסון ובורות איגום גדולים. דוגמאות לגתות ביזנטיות כאלה ניתן למצוא, למשל, בחורבת חכלילי בכניסה לבת עין שבגוש עציון, בכנסיית יוחנן בהרים שבעין כרם בירושלים, בחורבת דיר סמען שבשומרון ובכפר יעבץ שבשרון.
החל מהמאה ה-7, עת הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל, נפסקה תעשיית הגתות ודריכת הענבים בארץ ישראל, עקב האיסור האסלאמי על שתיית משקאות אלכוהוליים. בעת החדשה התפתחה שוב תעשיית היין בארץ ישראל, אולם עם תעשייה זו התפתחו גם שיטות ייצור יין מכניות ואפקטיביות יותר, שהזניחו את תעשיית הגתות ודריכת הענבים. יחד עם זאת, עדיין ניתן למצוא מעט מקומות שמפעילים גתות מסורתיות בכפרים ערבים-נוצריים, וכן באתרי תיירות עתיקים.
ראו גם

פוסטינג
הערות שוליים

↑  גילי סופר, דורכים על ענבים, באתר ynet, 14 באוגוסט 2003.
↑  "סדנאות בציר ענבים, דריכה בגת ועוד", באתר "כפרי האחוד".
↑  "דריכת ענבים בגת", באתר "הארץ".
↑  Wight, Karol (2008). Roman sarcophagus, c. 290-300 AD. מוזיאון פול גטי
גרנד פרי גרמניה

| --- | --- |

 ענף:  פורמולה 1
 תאריך ייסוד:  1926
 ארגון מפעיל:  FIA
 עיר מארחת:  הוקנהיימרינג 
 הכי הרבה זכיות:  נהגים: גרמניהרודולף קרציולה (6) יצרן:  איטליהפרארי (22)
 קואורדינטות:  49°19′40″N 8°33′57″E﻿ / ﻿49.32777778°N 8.56583333°E﻿ / 49.32777778; 8.56583333
 he
 
גרנד פרי גרמניה (בגרמנית: Großer Preis von Deutschland) הוא מרוץ מכוניות הנערך מדי שנה בגרמניה במסגרת מרוצי הפורמולה 1.
המרוץ נוסד בשנת 1926 כמרוץ עצמאי והתקיים בשנתו הראשונה במסלול האבוס בברלין. בין השנים 1932–1939 הפך הגרנד פרי הגרמני לחלק מאליפות העולם במרוצי הגרנד פרי למכוניות. החל משנת 1951 הפך המרוץ לחלק מסבב הפורמולה 1 ומתקיים מאז מדי שנה במסלולים נורבורגרינג והוקנהיים לחלופין.
היסטוריה > אבוס (1926)

מרוץ הגרנד פרי הגרמני נוסד בשנת 1926 במטרה להפוך למרוץ הבכיר ביותר למכוניות ספורט המתקיים בגרמניה, זאת בהשראת הגרנד פרי הצרפתי שהיה לאירוע הספורט המוטורי המרכזי והגדול ביותר של אותן שנים. מרוצים בינלאומיים גדולים אחרים של התקופה היו מרוץ אינדיאנפוליס 500 בארצות הברית, גרנד פרי איטליה במונזה, גרנד פרי סן סבסטיאן ומרוץ הטארגה פלוריו בסיציליה, כאשר לצד מרוצים אלו חסרה גרמניה תחרות מוטורית גדולה. המרוץ הראשון התקיים במסלול האבוס בדרום מערב ברלין אשר היה מורכב משתי ישורות באורך 9.65 קילומטר כל אחת המחוברות בינן על ידי קשתות. מנצח המרוץ היה הנהג רודולוף קרציולה מקבוצת מרצדס-בנץ לאחר שהשלים 20 הקפות בזמן של 2:54:17 שעות. תקרית אשר העיבה על מרוץ זה הייתה תאונתו של הנהג אדולף רוזנברגר אשר גרמה למותם של שלושה בני-אדם. החל משנת 1927 החל מרוץ הגרנד פרי הגרמני להתקיים במסלול נורבורגרינג, וחדל מלהתקיים עוד במסלול האבוס, זאת עד לשנת 1959 כאשר התקיים שם המרוץ באופן חד פעמי.
היסטוריה > מרוצי הגרנד פרי למכוניות (1932–1939)

לאחר השנים הראשונות מאז נוסד החל מרוץ הגרנד פרי הגרמני לצבור במהרה מוניטין חיובי, זאת לאחר שיצרני רכב גדולים ומרכזיים התחרו בו דוגמת מרצדס-בנץ, אוטו-יוניון, בוגאטי, אלפא רומיאו ואחרים, כאשר החל משנת 1932 הפך הגרנד פרי הגרמני לחלק מאליפות העולם במרוצי הגרנד פרי למכוניות. אליפות העולם של 1932 הורכבה משלושה מרוצים בסך הכל כאשר שני המרוצים הנוספים היו הגרנד פרי הצרפתי והאיטלקי. המרוץ התקיים במסלול הנורבורגרינג והנהג המנצח בו היה רודולוף קרציולה מקבוצת אלפא רומיאו. בשנים 1930 ו-1933 לא התקיים המרוץ מסיבות כלכליות. אליפות העולם של 1934 הורכבה משישה מרוצים בסך הכל כאשר הגרנד פרי גרמני היווה את המרוץ השלישי באליפות וניצח בו הנהג הנס שטוק מקבוצת אוטו-יוניון. מרוץ 1939 היה האחרון להתקיים בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר לאחריה נאסר על גרמניה מלהשתתף בתחרויות ספורט מוטורי, זאת עד לשנת 1950.
בשנת 1950 חזר לראשונה להתקיים מרוץ הגרנד פרי הגרמני. מרוץ זה התקיים כמרוץ פורמולה 2 במסלול הנורבורגרינג בו ניצח הנהג אלברטו אסקארי.