stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Party in the U.S.A.
תארים ומכירות

| מדינה | תואר | עותקים |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 2× | 140,000 |
| איטליה איטליה (FIMI) | זהב | 25,000 |
| ארצות הברית ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 14× | 14,000,000 |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000 |
| דנמרק דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 90,000 |
| נורווגיה נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה 3× | 180,000 |
| ניו זילנד ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה | 15,000 |
| קנדה קנדה (Music Canada) | פלטינה 4× | 160,000 |
אות מאבשלום

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  נאוה מקמל-עתיר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  אבשלום פיינברג 
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  530
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-482-889-5
 הספרייה הלאומית:  002689617
 
אות מאבשלום הוא רומן היסטורי שעלילתו נרקמה סביב סיפור חייו ומותו של אבשלום פיינברג ומנציח גם את זכרו של קרוב משפחתו אבשלום שוהם שנשא את שמו ונפצע בתאונת אימונים, פציעה שהביאה למותו כעבור שנים אחדות.
הספר שנכתב בידי נאוה מקמל-עתיר יצא לאור על ידי ידיעות ספרים בשנת 2009 וזכה להצלחה מסחרית רבה. מקמל-עתיר קיבלה את אות "ספר זהב" על מכירת 20,000 עותקים ממנו, שלושה חודשים בלבד מאז יצא הספר לאור. כעבור שלושה חודשים נוספים הגיעו מכירות הספר ל-40,000 עותקים והוא זכה לאות "ספר הפלטינה" מטעם התאחדות המו"לים. בשש השנים הבאות נמכרו 60,000 עותקים נוספים וביוני 2015, העניקה ההתאחדות לספר את אות "ספר היהלום" על מכירת 100,000 עותקים.
עלילה

גרפולוגית צעירה בשם אלמה באך מתחקה אחר גבר שכתב ידו נשלח אליה לניתוח. על פי כתב ידו, מגלה אלמה תכונות אופי כגון חריפות שכל, רוחב אופקים ואומץ. היא מגלה אדם יצרי בעל דמיון מפותח, שפה נדירה ורגישות של אמן, גבר הממגנט אליו אנשים אך גם יודע להתבודד ולשמור סוד, ובעיקר אדם המסוגל לאהוב בעוצמות אדירות ומוכן להקריב למען אהבתו– אהבתו לאדמה, אהבתו לאישה– ולשלם על כך את המחיר עד תום. היא נחושה בדעתה לפגוש אותו פנים מול פנים.
הספר מתנהל למעשה בשני מישורי זמן מקבילים. האחד, המתרחש במדינת ישראל בת ימינו, מספר את המסע שאותו עוברת אלמה כדי לגלות את אותו גבר. השני מתאר את סיפור חייו של אבשלום פיינברג, ממייסדי ומנהיגי מחתרת ניל"י.בספר מתואר שיפוץ בית פיינברג בצורה מוחשית.
בספר משולב סיפורו של מפעל ההנצחה לאבשלום שוהם, אחיינו של אבשלום פיינברג, שנקרא על שמו וב-1970 במהלך אימון צבאי ספג פציעה קשה בראשו מרסיסי מרגמה, ואחרי סבל של ארבע שנים נפטר.
פרסים

אות ספר זהב - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - ספטמבר 2009
אות ספר פלטינה - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - ינואר 2010
אות ספר יהלום - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - יוני 2015
הערות שוליים

1 2  יואב איתיאל, אות "ספר הזהב" לנאוה מקמל-עתיר על "אות מאבשלום", גפן מגזין המושבות, 16 בספטמבר 2009
1 2  רשימת הזוכים ב"ספר הפלטינה", התאחדות הוצאות ספרים בישראל, ינואר 2010, אוכזר 14 באוגוסט 2015
1 2  גלי מרקוביץ סלוצקר, ‏המבצעים חוזרים, גם הירידים: שבוע הספר העברי ה-54 נפתח היום, באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2015
1 2  אות מאבשלום, ידיעות ספרים, אוחזר 14 באוגוסט 2015
אבשלום פיינברג ושרה אהרנסון ממחתרת ניל"י, 1916
החברה המרכזית לייצור משקאות קלים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אברהם פיינברג
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־57 שנים)
 מיקום המטה:  בני ברק 
 משרד ראשי:  בני ברק
 שליטה בחברה:  דודי ורטהיים
 מוצרים עיקריים:  קוקה-קולה, ספרייט, FUZE tea, פריגת, פאנטה, קינלי סודה, נביעות, קרלסברג, טובורג, טרה (מילר), משק צוריאל, יקב תבור
 נשיא:  יורם שגיא
 מנכ"ל:  ניר לוינגר
 עובדים:  4,700
  
 cbcsales.co.il
 
סמליל החברה המרכזית הקודם
החברה המרכזית לייצור משקאות קלים בע"מ, הידועה גם בשם קוקה-קולה ישראל, היא יצרנית ומשווקת וכן הזכיינית הבלעדית בישראל של חברת קוקה-קולה ובירות שונות כגון טובורג וקרלסברג, ומחזיקה במספר חברות מזון ומשקאות נוספות. החברה הוקמה בשנת 1968 והיא מעסיקה בה ובחברות הבת שלה כ-4,700 עובדים. לחברה החזקות בחברות נוספות שהבולטת בהן היא חברת שידורי קשת.
החברה נמצאת היום בשליטת דודי ורטהיים ודרורית ורטהיים - ילדיו של מוזי ורטהיים שהעביר להם את השליטה בחברה בשיעור של 63% ו-37% בהתאמה. המפעל הראשי של החברה ומשרדיה שוכנים בבני ברק.
היסטוריה > ניסיון ראשון להקמה

חברת קוקה-קולה העולמית היא חברה לייצור משקאות קלים, שנוסדה באטלנטה, ארצות הברית בשנת 1892. החל מאמצע המאה ה-20 היא נחשבת אחת החברות העשירות והמוּכרות בעולם. מוצר הדגל שלה הוא המשקה קוקה-קולה.
בשנת 1949 פנה איש העסקים אברהם פיינברג לחברת קוקה-קולה בבקשה לאשר לו לפתוח בישראל מפעל מקומי שיוכר כזכיין למוצרי המפעל. הרעיון אושר על ידי החברה, אך לא קיבל אישור מממשלת ישראל. שר האוצר הראשון של המדינה, אליעזר קפלן, הביע התנגדותו בתוקף להכנסתו של מפעל זה לישראל, בגיבויו של דוד בן-גוריון. ההתנגדות הייתה אידאולוגית. במדינת ישראל הצעירה, שסיימה מלחמה עקובה מדם זה עתה, ושקלטה מעל מיליון עולים תוך זמן קצר, ללא תשתיות ותוך קשיים כלכליים, הונהג עם קום המדינה משטר צנע כלכלי. הקמתו של מפעל לשתייה קלה, המייצג באופן מופגן את ערכי הקפיטליזם האמריקאיים, לא הייתה לרוחה של ממשלת ישראל הראשונה.
בישראל הוקמו מפעלים מקומיים אחרים לייצור משקאות קלים וגזוז, אולם חברת קוקה-קולה האמריקאית לא קיבלה דריסת רגל במשך יותר משני עשורים.
היסטוריה > חברת קוקה-קולה מול החרם הערבי

בשנת 1951 עברה במליאת הליגה הערבית החלטה כלכלית-פוליטית כי מדינות ערב לא יקיימו יחסים כלכליים עם חברות המקיימות קשרים כלכליים עם מדינת ישראל. החלטה זו, שכונתה "החרם הערבי", היוותה מכה קשה לכלכלתה הצעירה של מדינת ישראל.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל בארצות הברית מאבק פוליטי מצד ארגונים יהודיים נגד החרם הערבי. נעשתה פנייה לחברות אמריקאיות שונות בבקשה לפעול נגד החרם, לפתוח נציגויות בישראל ולשווק את מוצריהן בה. מרבית החברות האמריקאיות לא נענו לפניות הארגונים היהודיים, חלקן מסיבות כלכליות. השוק הערבי, שגודלו הפוטנציאלי נאמד ב-800 מיליון צרכנים, היה גדול באופן ניכר מפוטנציאל השוק הישראלי והיהודי.
בניגוד לחברות אחרות, הודיעה חברת קוקה-קולה העולמית על הסכמתה העקרונית למאבק האידאולוגי, ולשיתוף פעולה כלכלי עם מדינת ישראל, וזאת גם במחיר כלכלי כבד. החלטה זו של חברת קוקה-קולה הביאה בדיעבד לעליית כוחה של החברה האמריקאית המתחרה, פפסיקו, שהמשיכה לשתף פעולה עם החרם הערבי.
בשנת 1965 הודיעה חברת קוקה-קולה באופן רשמי על הסתלקות מהחרם הערבי. איש העסקים הישראלי-אמריקאי אברהם פיינברג פנה לממשלת ישראל בבקשה לאישור הקמת מפעל ישראלי כזכיין של חברת קוקה-קולה. הפעם, בברכתה של ממשלת ישראל, הוקמה בשנת 1968 החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ומפעל הייצור הראשון נבנה בבני ברק.
היסטוריה > התפתחות החברה

המשקאות המיוצרים על ידי החברה תחת זיכיון קוקה-קולה: קוקה-קולה, ספרייט, פאנטה, קינלי סודה, קוקה-קולה דיאט, קוקה-קולה זירו ו-FUZE tea (עד 2012 נקרא נסטי).
בשנת 1990 קנתה החברה את "משקר", חברה להפעלת מכונות אוטומטיות לממכר מזון ומשקאות.
בשנת 1992 נכנסה החברה גם לשוק הבירה בישראל והקימה את "מבשלות בירה ישראל".
ב-1998 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על החברה כמונופול בתחום המשקאות המוגזים בטעם קולה.
בשנת 2000 החלה החברה לשווק מים מינרליים, במותג "נביעות".
בשנת 2005 רכשה "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" את מחלבות "טרה", המחזיקות בכ-12 אחוז משוק מוצרי החלב בישראל
בשנת 2006 החברה רכשה את "יקב תבור"
בשנת 2007, על מנת להוסיף מגוון מוצרים לחברת החלב "טרה", נרכשו "מחלבות גלעד" ו"משק צוריאל"
בשנת 2008 החלה "טרה" בשיווק מוצרי חלב של חברת "מילר". כמו כן רכשה "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" 95.6% מקרלסברג טורקיה, ובנוסף רכשה גם את 20% הנותרים של קרלסברג ישראל והפכה לבעליה בשליטה מלאה.
בתחילת המאה ה-21 החברה היא אחד המעסיקים הפרטיים הגדולים במשק הישראלי. המפעל הראשי של החברה ומשרדיה שוכנים בבני ברק. מפעל זה הוא מהגדולים במתקני חברת קוקה-קולה בעולם. החברה מפעילה מרכז שירות ארצי לטיפול ואחזקה של ציוד הקירור והמזיגה של החברה, בסמוך לצריפין.
בפברואר 2014 נפתחה חקירה נגד החברה ברשות ההגבלים העסקיים בחשד לניצול לרעה של כוח מונופוליסטי, בין היתר כדי לדחוק המותג נסטי של מתחרתה אׂסם. לאחר שלוש שנות חקירה, קבעה במרץ 2017 הרשות כי החברה ניצלה לרעה את מעמדה כבעלת מונופולין ובדצמבר 2019 הוטל עקב כך על החברה עיצום כספי בסך 39 מיליון ש"ח.
על פי פסק דין של בית המשפט המחוזי בתל אביב מספטמבר 2024, קוקה קולה תשלם מס על תמלוגים בישראל, בהמשך לתביעת רשות המיסים.
היסטוריה > מבשלות בירה ישראל

מבשלות בירה ישראל בע"מ, ידועה גם כמב"י או קרלסברג ישראל, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים. מב"י הוקמה ב-1992 כגוף אשר מטרתו לשווק את מותגי הבירה של קרלסברג וטובורג בישראל.
בשנת 1995 הוקם מפעל באשקלון הכולל מבשלה, בו מיוצרים עד היום מוצרי קרלסברג, טובורג, מאלטי (נקרא במקור "טובורג מאלט"), FUZE tea וייצור משקאות קלים. ב-1996 נכנסה מב"י לשותפות עם חברת גת גבעת חיים, יצרנית מותג פריגת, וב-2003 שולבו שתי החברות.
בנוסף, מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, סומברסבי, גרימברגן, קירין, כמו כן מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן. בעבר יבאה גם את: הוגרדן, לף, וסטלה ארטואה של חברת InBev הבלגית.
הערות שוליים

↑  שלומית לן, ‏מכנים אותו חשדן ומופנם, הוא חולש על מונופול אגרסיבי ומעורב בסכסוך משפחתי לוהט: מי אתה דודי ורטהיים, באתר גלובס, 15 במרץ 2019
↑  תני גולדשטיין, קוקה-קולה רוכשת את טרה ב-39 מיליון דולר, באתר ynet, 28 באפריל 2004
↑  קוקה קולה רכשה את יקב תבור- יקב הבוטיק הראשון שנקנה על ידי גוף מסחרי גדול, כך מדווח אתר "היין הישראלי", באתר ערוץ 7, 4 בנובמבר 2005
↑  אבי שאולי, טרה רכשה את מחלבות צוריאל בכ-5 מיליון דולר, באתר ynet, 28 באוגוסט 2007
↑  אורה קורן,?, רונית קן אישרה את רכישת משק צוריאל בידי החברה המרכזית למשקאות?, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2007
↑  נורית קדוש, רשות ההגבלים נערכת להטיל קנס בגובה 62 מיליון שקל על קוקה-קולה ישראל, באתר כלכליסט, 22 במרץ 2017
↑  אלה לוי-וינריב, ‏ניצול לרעה: הממונה על התחרות קנסה את החברה המרכזית בכ-39 מיליון שקל, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2019
↑  תומר גנון, ניצחון לרשות המסים בביהמ"ש: קוקה קולה תשלם מס על תמלוגים בישראל, באתר כלכליסט, 11 בספטמבר 2024
משאית קוקה קולה שגויסה למלחמת יום כיפור, סיני 1973
בקבוקים משפחתיים של מוצרי החברה
משאית להפצת מוצרי החברה
מפעל החברה בפאתי בני ברק בסמוך לכביש 4
מריו פשאליץ'

מריו פשאליץ' (בקרואטית: Mario Pašalić; נולד ב-9 בפברואר 1995 במיינץ שבגרמניה) הוא כדורגלן קרואטי-גרמני, המשחק בעמדת הקשר באטאלנטה מהסרייה א' ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים > היידוק ספליט

פשאליץ' נולד במיינץ שבגרמניה ועבר להתגורר בקרואטיה בגיל צעיר. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של NK GOŠK, ובשנת 2006 עבר למחלקת הנוער של היידוק ספליט.
לקראת עונת 2012/2013 נכלל פשאליץ' בסגל הקבוצה הבוגרת, אך בקדם העונה אובחן כסובל מזיהום סטפילוקוקוס והושבת למשך רוב העונה. ב-14 באפריל 2013 ערך פשאליץ' את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את איבן ווקוביץ' בדקה ה-90 בניצחון 1–2 על ציבאליה במסגרת המחזור ה-27 בליגת העל הקרואטית. לקראת סוף העונה ערך פשאליץ' הופעה נוספת.
בקיץ 2013 חתם פשאליץ' על חוזה ל-4 שנים במועדון. ב-13 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הקרואטית, שער בדקה ה-75 בניצחון 1–5 על זאדאר במסגרת המחזור הראשון. ב-14 בספטמבר הבקיע פשאליץ' צמד שערים בניצחון 0–2 על מועדון הפאר הקרואטי דינמו זאגרב במסגרת המחזור התשיעי, וב-8 בפברואר 2014 הבקיע צמד שערים בניצחון 1–2 בדרבי נגד ר.נ.ק. ספליט. הוא סיים את עונת 2013/2014 עם 30 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
קריירת מועדונים > צ'לסי

ב-9 ביולי 2014 הודיעה צ'לסי מהפרמייר ליג על החתמתו של פשאליץ'.
קריירת מועדונים > ההשאלה לאלצ'ה

ב-22 ביולי 2014 הושאל פשאליץ' לעונה אחת לאלצ'ה מליגת העל הספרדית. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 81 דקות בהפסד 0–3 לברצלונה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-12 באפריל 2015 הבקיע פשאליץ' את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הספרדית, שער בדקה ה-68 בניצחון 0–2 על קורדובה במסגרת המחזור ה-31. הוא סיים את עונת 2014/2015 עם 31 הופעות ליגה ו-3 שערים.
קריירת מועדונים > ההשאלה למונקו

ב-3 ביולי 2015 הושאל פשאליץ' לעונה אחת למונקו מליגת העל הצרפתית. כחלק מהעסקה עשה רדאמל פלקאו את הדרך ההפוכה. במהלך לריאיון לגבי השאלתו למונקו אמר פשאליץ' שהישארות בצ'לסי לא הייתה אפשרות מבחינתו מכיוון שהוא צריך להשתפר ורק אז לקוות לקבל הזדמנות בצ'לסי. ב-28 ביולי ערך פשאליץ' את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על יאנג בויז ברן במסגרת סיבוב ההעפלה השלישי לליגת האלופות 2015/2016. באותו משחק הוא הבקיע גם את שער הבכורה שלו במועדון, השער השלישי של מונקו. ב-8 באוגוסט ערך פשאליץ' את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כשהוחלף על ידי ברנרדו סילבה בדקה ה-25 בניצחון 1–2 על ניס במסגרת המחזור הראשון. ב-16 באוקטובר הבקיע פשאליץ' את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-39 בתיקו 1-1 נגד אולימפיק ליון במסגרת המחזור העשירי.
קריירת מועדונים > השאלה למילאן

ב-27 באוגוסט 2016 הושאל פשאליץ' לעונה אחת למילאן. ב-30 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על פסקארה. ב-4 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על קורטונה.
קריירת מועדונים > השאלה לספרטק מוסקבה

ב-2 באוגוסט 2017 הושאל פאשליץ' לספרטק מוסקבה הרוסית למשך עונה אחת.
קריירת מועדונים > השאלה לאטלנטה

ב-25 ביולי 2018 הושאל פאשליץ' לאטאלנטה מהסרייה א'.
קריירה בינלאומית

ב-14 במאי 2014 נכלל פשאליץ' בסגל המורחב של נבחרת קרואטיה למונדיאל 2014 על ידי המאמן ניקו קובאץ', אך הוא היה אחד משבעת השחקנים שלא נכללו בסגל הסופי. ב-4 בספטמבר 2014 ערך פשאליץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשהחליף בדקה ה-61 את מריו מנדז'וקיץ' בניצחון 0–2 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ב-7 באוקטובר 2020 בניצחון 1–2 במשחק ידידות נגד נבחרת שווייץ.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
תארים

הגביע הקרואטי (1): 2012/13
הסופר קאפ האיטלקי (1): 2016
הליגה האירופית (1): 2023/24
הערות שוליים

↑  Croatia Squad בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקרואטית, 9 בנובמבר 2022
↑  Croatia head coach Dalić presents preliminary EURO 2024 squad באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הקרואטית, 20 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת קרואטיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 ורסאלקו •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'אלטה-צאר •  6 לוברן •  7 ברקאלו •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 קאליניץ' • 13 ולאשיץ' •  14 בודימיר • 15 פשאליץ' • 16 שקוריץ' • 17 רביץ' • 18 אורשיץ' • 19 באדל • 20 פטקוביץ' • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 סלוגה • 24 ברדאריץ' • 25 גברדיול • 26 איוואנושץ • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 ורסאלקו •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 צ'אלטה-צאר •  6 לוברן •  7 ברקאלו •  8 קובאצ'יץ' •  9 קראמריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 קאליניץ' • 13 ולאשיץ' •  14 בודימיר • 15 פשאליץ' • 16 שקוריץ' • 17 רביץ' • 18 אורשיץ' • 19 באדל • 20 פטקוביץ' • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 סלוגה • 24 ברדאריץ' • 25 גברדיול • 26 איוואנושץ • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2022 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1292819774  VIAF: 5517168740918479530004   WorldCat (עם VIAF): 5517168740918479530004
מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית

מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית משנת 1897 היה המפקד הראשון והיחיד שבוצע באימפריה הרוסית (פינלנד לא הוחרגה). הוא רשם נתונים דמוגרפיים החל מינואר 1897. בעבר, הוועדה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה טבלאות סטטיסטיות על בסיס רשימות פיסקליות (ревизские списки).
המפקד הרוסי השני נקבע לדצמבר 1915, אך בוטל בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה שנה וחצי לפני כן (ביולי 1914). לא נערך מחדש לפני המהפכה הרוסית. המפקד הבא שהתקיים ברוסיה התרחש רק בסוף 1926, כמעט שלושה עשורים לאחר מכן.
ארגון

פרויקט המפקד הוצע בשנת 1877 על ידי פיוטר סמנוב-טיין-שנסקי, גאוגרף רוסי מפורסם וראש הלשכה הסטטיסטית המרכזית, ואושר על ידי הצאר ניקולאי השני בשנת 1895.
המפקד בוצע בשני שלבים. בשלב הראשון (דצמבר 1896 — ינואר 1897) המונים (135,000 איש: מורים, כמרים וחיילים יודעי קרוא וכתוב) ביקרו בכל משקי הבית ומילאו את השאלונים, שאומתו על ידי מנהלי מפקד האוכלוסין המקומיים. בשלב השני. (בינואר 1898) המונים ביקרו בו זמנית בכל משקי הבית כדי לאמת ולעדכן את השאלונים. למרות שמדובר במפקד היחיד שהם לקחו אי פעם, היסטוריונים הצליחו לגלות את אוכלוסיית האימפריה הרוסית בפרקי זמן קדומים יותר, עדיין מאיסוף מפקדי ערים.
עיבוד הנתונים ארך 8 שנים באמצעות מכונות כרטיסי הולרית. פרסום התוצאות החל בשנת 1898 והסתיים בשנת 1905. בסך הכל הונפקו 119 כרכים עבור 89 מחוזות, וכן סיכום בן שני כרכים.
השאלון הכיל את השאלות הבאות:
שם משפחה, השם הפרטי, הפטרונים או הכינוי (прозвище)
מין
יחס ביחס לראש המשפחה או משק הבית
גיל
מצב אישי
מעמד חברתי: סוסלובייה (אחוזה), דרגה או תואר (сословіе, состояніе, званіе)
מקום לידה
מקום הרשמה
מקום מגורים קבוע
הודעה על היעדרות
דת
שפת אם
אוריינות
משלח יד (מקצוע, סחר, תפקיד משרה או שירות), ראשוני ומשני כאחד
בטבלאות סיכום המפקד, הלאום התבסס על שפת האם המוצהרת של המשיבים.
העמוד הראשון של טופס מפקד של נפת קייב
העמוד השני של טופס מפקד של נפת קייב
העמוד השלישי של טופס מפקד של נפת קייב
דף תיאור לטופס מפקד של נפת קייב
תוצאות מפקד

סך האוכלוסייה של האימפריה הרוסית נרשמה כ-125,640,021 איש (50.2% נשים, 49.8% גברים; עירוני 16,828,395, גיל חציוני של 21.16 שנים).
תוצאות מפקד > לפי שפת אם

השפות המדוברות ביותר, מהן נקבע הלאום היו:
| # | שפה | כמות | אחוז מהאוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסית (בתור "רוסית גדולה") | 55,667,469 | 44.31 |
| 2 | אוקראינית (בתור "רוסית קטנה") | 22,380,551 | 17.81 |
| 3 | טורקית-טטרית | 13,373,867 | 10.64 |
| 4 | פולנית | 7,931,307 | 6.31 |
| 5 | בלארוסית (בשם "רוסית לבנה") | 5,885,547 | 4.68 |
| 6 | יידיש | 5,063,156 | 4.03 |
| 7 | שפות פיניות | 3,502,147 | 2.79 |
| 8 | גרמנית | 1,790,489 | 1.43 |
| 9 | לטבית | 1,435,937 | 1.14 |
| 10 | שפות קרטוויליות (גרוזינית, מינגרליאן, סוון) | 1,352,535 | 1.08 |
| 11 | Aukštaitian (בשם "ליטאית", למעט Samogitian) | 1,210,510 | 0.96 |
| 12 | ארמנית | 1,173,096 | 0.93 |
| 13 | מולדובנית ורומנית | 1,121,669 | 0.89 |
| 14 | שפות דאגסטניות | 1,091,782 | 0.87 |
| 15 | סמוגיסטית | 448,022 | 0.36 |
| 16 | טג'יקית | 350,397 | 0.28 |
| 17 | יוונית | 186,925 | 0.15 |
| 18 | בולגרית | 172,659 | 0.14 |
| 19 | אוסטית | 171,716 | 0.13 |
|  | סך הכל | 125,640,021 | 100 |
תוצאות מפקד > לפי דת

| דרגה | דת | כמות | אחוז מהאוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מזרח אורתודוקסים | 87,123,604 | 69.34% |
| 2 | מוחמדים (מוסלמים) | 13,906,972 | 11.07% |
| 3 | קתולים רומיים | 11,467,994 | 9.13% |
| 4 | יהודים | 5,215,805 | 4.15% |
| 5 | לותרנים | 3,572,653 | 2.84% |
| 6 | אדוקי האמונה הישנה ואחרים שהתפצלו מהדת הפרבוסלבית | 2,204,596 | 1.75% |
| ז | גרגוריאנים ארמנים | 1,179,241 | 0.94% |
| 8 | בודהיסטים ולאמיסטים | 433,863 | 0.34% |
| 9 | רפורמים | 85,400 | 0.07% |
| 10 | מאנוסים | 66,564 | 0.05% |
| 11 | קתולים ארמנים | 38,840 | 0.03% |
| 12 | בפטיסטים | 38,139 | 0.03% |
| 13 | קראים | 12,894 | 0.01% |
| 14 | אנגליקנים | 4,183 | 0.003% |
| 15 | ערכים נוצרים אחרים | 3,952 | 0.003% |
| 16 | לא נוצרים אחרים | 285,321 | 0.23% |
|  | סך הכל | 125,640,021 | 100% |
אוכלוסייה לפי מדינות מודרניות

רוסיה 67,476,000 (מסיביר: 5,758,822)
אוקראינה 23,430,407 (מחצי חצי האי קרים: 1,447,790)
פולין (אגן ויסלה) 9,402,253
בלארוס 6,927,040
קזחסטן 4,000,000
ליטא 3,135,771
גאורגיה 2,109,273
אוזבקיסטן 2,000,000
מולדובה 1,935,412
לטביה 1,929,387
אזרבייג'ן 1,705,131
אסטוניה 900,000
ארמניה 829,556
קירגיזסטן 750,000
טג'יקיסטן 646,000
טורקמניסטן 350,000
הערים הגדולות ביותר

הערים הגדולות ביותר באימפריה לפי המפקד:
סנקט פטרבורג - 1,264,900
מוסקבה - 1,038,600
ורשה - 626,000
אודסה - 403,800
לודז' - 314,000
ריגה - 282,200
קייב - 247,700
חרקוב - 174,000
טביליסי (טיפליס) - 159,600
וילנה - 154,500
סראטוב - 137,100
קאזאן - 130,000
רוסטוב על הדון - 119,500
טולה - 114,700
אסטרחן - 112,900
יקטרינוסלב (דניפרו) - 112,800
באקו - 111,900
קישינב (קישינאו) - 108,500
הלסינקי - 93,000
ניקולייב - 92,000
מינסק - 90,900
ניז'ני נובגורוד - 90,100
סמארה - 90,000
אורנבורג - 72,400
ירוסלבל - 71,600
דווינסק (דאוגאוופילס) - 69,675
ויטבסק - 65,900
רבאל (טאלין) - 64 572
ליבאווה (לייפאיה) - 64,489
יקטרינודאר (קרסנודר) - 65,600
צאריצין (וולגוגרד) - 55,200
זמינות נתונים

כל טופס ספירה הועתק פעמיים, עם שלושת העותקים שהוגשו לארכיוני המחוז, בארכיוני הנפות ובמשרד הלשכה הסטטיסטית המרכזית בסנט פטרסבורג. העותקים בסנט פטרסבורג נהרסו לאחר שהועברו לטבלאות. מרבית העותקים שנשמרו ברמה המקומית והאזורית נהרסו אף הם; עם זאת, המפקד השלם עבור נפות ארכנגלסק וטובולסק נשמר, והמפקד בכמה נפות אחרות קיים גם כן.
הערכה

כמו במפקדים רבים אחרים בעידן הלאומיות, התוצאות משקפות את השקפותיהם על המדיניות הלאומית של הרשויות. במקרה זה, אוכלוסיית האתנים הרוסיים התנפחה. כך למשל, מספר הפולנים אינו מיוצג. פקידי האימפריה סיווגו את השפות האוקראיניות והבלארוסיות כשייכות לקבוצה הרוסית ותייגו את הלאומים הללו כרוסית קטנה עבור אוקראינים ורוסית לבנה לבלארוסים.
הערות שוליים

↑  http://www.gks.ru/free_doc/new_site/rosstat/smi/stat_2012-10-10.pdf
↑  Первая всеобщая перепись населения Российской Империи 1897 г. Распределение населения по родному языку, губерниям и областям (ברוסית). Demoscope Weekly. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בעיקר יוונית פונטית מזרחית, המדוברת במיוחד על ידי יוונים בדרום רוסיה וגאורגיה ועל ידי יוונים של הקווקז במחוז הקווקזי הרוסי ובמחוז קארס
↑  Демоскоп Weekly - Приложение. Справочник статистических показателей
↑  "Russia, Jewish Families in Russian Empire Census, 1897". Ancestry. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia Census". FamilySearch. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1897 Census of Imperial Russia". Find Russian Heritage. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Documents of the First General Census of the population of Russian Empire in the Ukrainian Archives". Alex Dunai's personal website. אורכב מ-המקור ב-2019-04-17. נבדק ב-2020-04-04.
↑  Piotr Eberhardt, Jan Owsinski, Ethnic groups and population changes in twentieth-century Central-Eastern Europe, M.E. Sharpe, 2003, ISBN 0-7656-0665-8, Google Print, p.27
↑  Jerzy Borzęcki, The Soviet-Polish peace of 1921 and the creation of interwar Europe, Yale University Press, 2008, ISBN 0-300-12121-0, Google Print, p.10
| מפקדי אוכלוסין ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה הרוסית | 1897 | רוסיה |
| רוסיה הסובייטית וברית המועצות | 1926 • 1939 • 1959 • 1970 • 1979 • 1989 | רוסיה |
| הפדרציה הרוסית | 2002 • 2010 • 2021 | רוסיה |
| ניהול מפקד אוכלוסין | השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית | רוסיה |
תפוצה של שפות יהודיות (כגון יידיש) באימפריה הרוסית, 1897.
הדירה (סרט תיעודי)

ערך זה עוסק בסרט תיעודי ישראלי. אם התכוונתם לסרט עלילתי אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט "הדירה"
 בימוי:  ארנון גולדפינגר
 הופק בידי:  ארנון גולדפינגר, תומאס קופוס, Zero One Film
 תסריט:  ארנון גולדפינגר 
 עריכה:  טלי הלטר-שנקר
 מוזיקה:  יוני רכטר
 צילום:  טליה (טוליק) גלאון, פיליפ בלאיש
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  Cirko Film, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 ביולי 2011
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית, גרמנית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  ראו פסקה פרסים ומועמדויות
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדירה (באנגלית: The Flat, בגרמנית: Die Wohnnug) הוא סרט תיעודי באורך מלא של הבמאי ארנון גולדפינגר משנת 2011, קופרודוקציה ישראלית-גרמנית, אשר זכה בפרס אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה כסרט התיעודי הטוב ביותר. בסרטו, מנסה הבמאי (הנכד) לפענח תעלומה מורכבת ומטלטלת מן העבר המשפחתי בעקבות רמזים מטרידים שנמצאו בדירת סבתו. "הדירה" יצא להקרנות מסחריות בבתי קולנוע בישראל, בגרמניה, בארצות הברית, באוסטרליה ובהונגריה, השתתף במספר רב של פסטיבלי קולנוע וקטף פרסים ישראלים ובינלאומיים רבים.