ריצ'רד ספק
הרציחות

ספק הגיע לבניין העירוני 2139, בית טורי דו-קומתי אשר נמצא ברחוב איסט 100, בשכונת ג'פרי מנור, באזור הקהילתי סאות' דירינג (אנ'), בעיר שיקגו, בסביבות השעה 23:00 בליל ה-13 ביולי 1966. בית החולים הקהילתי שפעל בדרום העיר השכיר את המקום מידי העירייה בעקבות עומס במעונות הסטודנטים הרשמיים, בנוסף למספר בניינים סמוכים, בהם שיכן את האחיות המתלמדות.
לאחר שהגיע למפתן הדלת האחורית של הבניין דרך סמטה צדדית וחשוכה השתמש ספק בלהב סכינו כדי לפרוץ את אחד החלונות, שיטה בה היה מלומד ומנוסה בעקבות השנים הרבות בהן שדד בתי מגורים, בטרם החליק את ידו פנימה ופתח את ידית הדלת. כאשר נכנס צעד מיד לכיוון חדר השינה של קוראזון אמוראו ומרליטה גארגולו בנות העשרים ושלוש, שתיים מהסטודנטיות הפיליפיניות אשר השתכנו בבניין, ודפק בעדינות על הדלת. אמוראו התעוררה מרעש הנקישות וקמה ממיטתה כדי לבדוק לפשרן, אולם ברגע שפתחה את הדלת רק מעט נדחף ספק קדימה בכוח רב ונכנס לחדר השינה כשהוא מחזיק בידו הימנית את האקדח שגנב מאלה היי הופר.
הוא תפס את אמוראו בחוזקה בידה תוך כדי ששאל אותה היכן ישנו שאר האחיות באותה שעה, לפני שהעיר את מרליטה, והצעיד את שתיהן תחת איומי אקדח במורד המסדרון ולכיוון חדר השינה הגדול שנמצא בעורף הקומה. כאשר נכנסו פנימה הדליק את האור והעיר את אחת מארבעת האחיות שישנו בחדר, ולנטינה פסיון בת העשרים וארבע, גם היא סטודנטית פיליפינית, לפני שניגש להעיר את שלושת האחרות. בשעה שניסה לעוררן נכנסו הסטודנטיות המפוחדות לתוך חדר ארון הבגדים הסמוך שנבנה מעבר לאחד הקירות של חדר השינה, בו הסתררו במשך מספר רגעים, בטרם נשמעו נקישות חלשות על הדלת ואחריהן קולה של אחת מחברותיהן אשר נשמע אומר, ”תצאו החוצה, הוא לא הולך לפגוע בכן”. כאשר פתחו את הדלת לרווחה ראו כי ספק העיר גם את פמלה וילקנינג ופאט מאטוסק בנות העשרים ואת נינה שמאל בת העשרים ושלוש, כולן סטודנטיות אמריקאיות, אשר עמדו במרכז החדר בבגדיהן התחתונים.
כעת, לאחר שריכז את כולן בחדר אחד, הורה להן להתיישב על הרצפה באמצעות אקדחו כשגבן מופנה כנגד שתי השידות שניצבו בצדדי החדר, בזמן שהוא נותר על רגליו ונשען על אחת משלושת מיטות הקומתיים, תוך כדי שהשקיף מבעד לחלון לעבר פארק לואלה הסמוך כדי לוודא שאף נפש חיה לא הבחינה במתרחש. סטודנטית נוספת בשם סוזן פריס נכנסה לבניין באותה שעה כדי להשתמש בטלפון ולהתקשר לאחד מחדרי המעונות הסמוכים, אולם ספק והאחיות לא שמעו אותה, והיא לא ראתה אותם. הסטודנטיות ישבו כעת במעין חצי מעגל מסביב לספק ופנו אליו לראשונה בשאלה, ”מה אתה רוצה?”. הלה השיב להן, ”אני רוצה קצת כסף, אני הולך לנסוע לניו אורלינס”. כאשר אחת המתלמדות האמריקאיות שאלה כיצד הצליח להיכנס לבניין, ענה לה ביובש, ”דרך הדלת”. לאחר מכן התנדבה וילקנינג להביא לו את כספה, אולם הוא סימן לה באקדחה שלא תזוז ממקומה, תוך כדי שהמשיך לשוחח עמן, ולעיתים אף ניסה להתבדח.
לבסוף שאל אותן ספק כמה כסף החזיקו עליהן בטרם השיבה כל אחת מהן כמה כסף היה ברשותה. אלו שהתגוררו באותו החדר קמו לעבר מיטותיהן כדי להביא את הכסף מארנקיהן, אך הסטודנטיות הפיליפיניות הצביעו לעבר הדלת כדי להורות לספק על החדר הראשון, בו השאירו את דבריהן. הוא ניגש לעבר הדלת והשקיף על המסדרון החשוך בטרם הקים את כל ששת הסטודנטיות על רגליהן והוביל אותן בטור מסודר לעבר חדר השינה החזיתי, שם לקח את כספן של הפיליפיניות, לפני שהשיב את כולן חזרה לאותו החדר, בו הושיב וספר אותן שנית.
ספק והאחיות המשיכו לשבת זה מול זה עד להגעתה של גלוריה דייווי בת העשרים ושתיים, סטודנטית אמריקאית נוספת, אשר חזרה זה עתה מפגישה לילית עם ארוסה והחלה לעלות בגרם המדרגות. כאשר שמע את צעדיה החל ספק לצעוד ברחבי החדר על קצות אצבעותיו הלוך ושוב בין הדלת לחלון עד שלבסוף נעמד לצידה של הדלת ותפס בחוזקה בידית. כאשר עמדה דייווי להיכנס פתח ספק את הדלת בחוזקה ונעמד מולה. היא צרחה קלות, אולם הוא תחב את אקדחו כנגד גופה במהרה וצירף אותה למעגל הסטודנטיות, אשר הכיל כעת כשבע אחיות. תחילה שאל אותה אם החזיקה ברשותה כסף, בטרם חזר לשוחח עם שאר חברותיה וניסה להרגיען עם הבטחותיו, ”אל תפחדו, אני לא הולך להרוג אתכן”, תוך כדי שישב על הרצפה לצידן עם פנים מחויכות ועישן סיגריה.
לפתע זינק על רגליו ותלש את סדיני אחת המיטות בטרם החל לקרוע אותו לרצועות ארוכות בעזרת סכינו. הוא המשיך במלאכה לאורך חמש דקות עד שקרע די חתיכות, אותן הניח על כתפיו ומסביב לצווארו, לפני שהחל לקשור את האחיות אחת אחרי השנייה, תחילה מסביב לקרסוליהן, אז ביקש מהן בנימוס להסתובב ולשכב על בטנן כך שיוכל לקשור את ידיהן מסביב לגבן. בזמן שעשה זאת הניח את אקדחו על הרצפה, במרחק הישג יד. כאשר פנתה אליו דייווי ושאלה, ”למה אתה עושה את זה? אנחנו סטודנטיות לסיעוד”, חייך ספק והשיב לה, ”אה, את סטודנטית לסיעוד”. מעת לעת המשיך לנסות להרגיען באמצעות הבטחות כי לא התכוון לפגוע או להרוג אותן.
בזמן שקשר את קרסוליה של מאטוסק צלצל פעמון הבית בקומת הקרקע. ספק הורה לאומראו וגארגולו, שתי האחיות היחידות שלא הספיק לקשור, לבוא בעקבותיו. השלושה ירדו במורד המדרגות על קצות אצבעותיהם כאשר ספק הולך מאחורי שתי האחיות עם אקדחו נעוץ בגבה של אמוראו. עם הגעתם לדלת להן לפתוח אותה, אך לאחר שלא מצאו אף אחד על מפתנה, סגרו אותה וחזרו מעלה. מי שצלצלה בפעמון הייתה אחות נוספת בשם תמי סוקוף אשר התגוררה בבניין הסמוך, אולם מאחר שהזדרזה לשוב לחדרה ולא ראתה כל אורות בקומה התחתונה החליטה לעזוב. חזרה בחדר השינה המשיך ספק היכן שעצר, ובזמן שקשר את שתי האחיות הנותרות שאל את גארגולו, ”את יודעת קראטה?”, אך היא לא ענתה לו.
כשעה ורבע לאחר שפרץ לתוך הבניין שכבו כל שבעת האחיות לרגליו של ספק כשהן כבולות בחוזקה. הוא קם על רגליו ופרם את הקשר מסביב לרגליה של וילקנינג, תופס אותה בידה ומושך אותה בעקבותיו לחדר השינה הסמוך, שם השכיב אותה על הרצפה וסתם את פיה עם אחת מרצועות הסדין הנותרות, אותה קשר בשנית עם רצועה נוספת מסביב לראשה. הוא פישק את רגליה ותלש את התחבושת ההיגיינית שחבשה ככל הנראה בניסיון לאנוס אותה, אולם נאלץ לעצור לאחר ששתי אחיות נוספות, סוזן פריס ומארי אן ג'ורדן בנות העשרים ואחת, נכנסו לפתע פנימה ונתקלו בוילקנינג שוכבת על הרצפה באימה כשרגליה פתוחות לרווחה, ובספק הרוכן מעליה. השתיים ניסו להימלט אך ספק זינק קדימה במהירות וחסם את דרכן. הן ברחו לעבר חדר השינה בו שכבו שאר האחיות, שם הצליח לתפוס אותן באיומי אקדח כשהוא אומר, ”בואו הנה, שתיכן”. לאחר מכן הוביל אותן לחדר השינה בו שכבה וילקנינג וניסה להורידן ארצה, אך הן התנגדו והחלו להיאבק בו. הוא שלף את סכינו ושיסע אותה נגדן בחוזקה. תחילה דקר את פריס שמונה עשרה פעמים ברחבי גופה, שמונה מהן באזור החזה ואחת עשרה בצווארה. לאחר מכן נעץ את סכינו בעינה השמאלית של ג'ורדן, ודקר אותה שלוש פעמים נוספות בחזה. פריס, עם זאת, לא מתה באופן מידי, וספק נאלץ לרכון לצידה ולחנוק אותה במשך זמן-מה. לאחר מכן ניגש לוילקנינג, אשר עדיין הייתה שרועה על הרצפה, ונעץ את סכינו ישירות בליבה.
לפני שחזר לחדר השינה בו שכבו האחיות כיסה ספק את שתי הגופות של וילקנינג ופריס, אך הותיר את זו של ג'ורדן חשופה. כמו כן הלך לחדר השירותים כדי לשטוף את ידיו המגואלות בדם, כך שהאחיות לא יגלו היסטריה או פאניקה למראהן. לאחר מכן החל להוציא אותן מהחדר, אחת אחרי השנייה, על מנת לרצוח אותן, תוך כדי שביקר בחדר השירותים כדי לנקות את עצמו בתום כל רצח. תחילה לקח את שמאל, ולאחר מכן את פסיון וגארגולו. הוא התעכב במשך עשרים דקות עד לחצי שעה על כל אחת מהן, ובכל פעם שחזר לחדר צעד על קצות אצבעותיו והשקיף בזהירות מבעד לחלון לעבר הרחוב.
בשלב מסוים החלו האחיות הנותרות להזדחל על הרצפה בניסיון להתחבא תחת המיטות, אך למעט אמוראו, הצליח ספק למצוא את כולן. הוא שב לחדר ורכן מעל מאטוסק כשהוא שואל אותה בלחישה, ”את הבחורה בשמלה הצהובה?”; היא השיבה לו, ”אתה יכול בבקשה לשחרר את הרגליים שלי קודם?”. לאחר מכן ציווה עליה לשכב על הרצפה בתנוחה מסוימת, אך משלא הצליחה למלא את הוראותיו בעט בה בחוזקה בבטנה, בטרם לקח אותה עמו למסדרון ורצח אותה.
כאשר שב לחדר השינה בפעם האחרונה נותרו בו רק שתיים מהאחיות, אמוראו, אשר הצליחה להסתתר היטב תחת מיטת הקומתיים ונעלמה לחלוטין מעיניו, ודייווי, אשר נרדמה על הרצפה. ספק התיישב לצידה וטרק את הדלת בחוזקה, מעיר אותה. ”חלמתי שאמא שלי מתה”, אמרה לו. הוא תלש את מכנסי הג'ינס והתחתונים שלבשה ושאל אותה, ”פעם עשית את זה?”, לפני שהחל לאנוס אותה במשך קרוב לחצי שעה. במהלך האונס פנה אליה פעם אחת בשאלה, ”את יכולה בבקשה לשים את הרגליים שלך מאחורי הגב שלי?”. לבסוף גרר אותה למסדרון ורצח גם אותה, מה שלקח לו כחמישים דקות, יותר מכל שאר הקורבנות.
השעה הייתה 03:30 לפנות בוקר, כארבע וחצי שעות לאחר שדרך לראשונה על מפתן דלתן של המעונות, כאשר החליט ספק לעזוב את המקום. הוא רצח שמונה אחיות ואנס אחת מהן, אולם פספס את קוראזון אמוראו אשר הצליחה להתחבא תחת המיטה והפכה בהמשך לעדה המרכזית במשפט נגדו. לאחר שבדק את החדרים השונים בחיפוש אחר עדים נוספים, וכן חיטט בארנקיהן של האחיות המתות בניסיון למצוא עוד כסף, עזב את הבניין כשהוא יוצא דרך הדלת הראשית.