stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוקי אוגאווה
הערות שוליים

↑  ニュース一覧, 水戸ホーリーホック公式サイト, ‏2020-08-26 (ביפנית)
↑  小川 航基選手 ジュビロ磐田より完全移籍加入のお知らせ, 横浜FCオフィシャルウェブサイト (ביפנית)
↑  N.E.C. versterkt zich met spits Koki Ogawa, www.nec-nijmegen.nl, ‏2023-07-04 (בהולנדית)
↑  N.E.C. bindt Koki Ogawa tot 2027 aan zich, www.nec-nijmegen.nl, ‏2024-03-21 (בהולנדית)
↑  Japan vs. Hong Kong, China - 14 December 2019 - Soccerway, int.soccerway.com
קולין ביוקנן (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך) דנדי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בת זוג:  קים
 צאצאים:  קירה ומאיה
 פרופיל ב-IMDb
 
קולין ביוקנן (באנגלית: Colin Buchanan; נולד ב-1966) הוא שחקן סקוטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד הבלש פיטר פסקו בסדרת הטלוויזיה "דיאל ופסקו" החל ממרץ 1996 ועד יוני 2007.
ביוגרפיה

ביוקנן נולד וגדל בדנדי שבסקוטלנד. הוא למד משחק ב"דרמה סנטר לונדון" וסיים את לימודיו ב-1991.
פריצת הדרך שלו טלוויזיה הייתה ב-1994 כשגילם את השוטר אוסטין בפרקים אחדים של הסדרה הבלשית "A Touch of Frost". ב-1996 החל ביוקנן לגלם את סמל הבילוש פיטר פסקו בסדרת הטלוויזיה "דיאל ופסקו". עוד הופיע ביוקנן בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front", הסדרה המשטרתית "The Bill", "בין השורות", "דיינג'רפילד", "בקצב הלב", "Space Island One", ובסדרה "Brief Encounters".
ב-1993 שיחק ביוקנן בתפקיד משנה בסרט "Red Hot" בכיכובם של דונלד סאת'רלנד ובלת'זר גטי. ב-1995 השתתף בסרט הטלוויזיה "Witness Against Hitler". ב-1996 כיכב בסרט "The Pale Horse" על פי רומן מאת אגאתה כריסטי בתפקיד מארק איסטברוק. עוד באותה שנה שיחק ביוקנן בדמות אריסטוקרט המפתה את מול פלנדרס בעיבוד של ה-BBC לרומן "מול פלנדרס" מאת דניאל דפו. ב-1999 גילם את פרדי מאסגרייב במיני-סדרה "The Secret" על פי רומן מאת קתרין קוקסון. ב-2009 כיכב בסרט הטלוויזיה "Diverted" של CBC.
קולין ביוקנן הקליט מספר ספרי שמע של רג'ינלד היל בהם "Deadheads" ו-"Exit Lines".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביוקנן היה נשוי לקים ונולדו להם שתי בנות, קירה ומאיה. הוא אוהד נלהב של מועדון הכדורגל ברמינגהאם סיטי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | בין השורות | Between the Lines | דן פייג' | בפרק "Breaking Point" |
| 1993 |  | Red Hot | ולדימיר |  |
| 1994 |  | A Touch of Frost | השוטר אוסטין | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1994 |  | All Quiet on the Preston Front | הודג' | סדרת טלוויזיה |
| 1994 |  | London's Burning | גרהם | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1994 | בקצב הלב | Heartbeat | מייק | בפרק "Treading Carefully" |
| 1996 |  | Witness Against Hitler | פיטר יורק | סרט טלוויזיה |
| 1992–1996 |  | The Bill | תפקידים שונים | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 1996 | מול פלנדרס | The Fortunes and Misfortunes of Moll Flanders | רולנד | סרט טלוויזיה |
| 1996–2007 | דיאל ופסקו | Dalziel and Pascoe | מפקח בילוש פיטר פסקו | סדרת טלוויזיה |
| 1997 |  | The Pale Horse | מארק איסטברוק | סרט טלוויזיה |
| 1998 |  | Space Island One | טד לנסינג | בפרק "Money Makes the World Go Round" |
| 2000 |  | The Secret | פרדי מוסגרייב | מיני-סדרה |
| 2002 |  | Time 2 Save the World | ג'ואל אמרסון | סרט קצר |
| 2006 |  | Brief Encounters | ליאם | בפרק "All in the Mind" |
| 2009 |  | Diverted | אנדרו טיילר | סרט טלוויזיה של CBC Television (אנ') |
| 2012 | חדר מיון | Casualty | גרהם ביל | בפרק "Duty of Care" |
| 2012 | התעלומות של הבלש מורדוק | Murdoch Mysteries | פרופסור הרמס | בפרק "Twentieth Century Murdoch" |
| 2014 |  | 3 Sides of the Coin | ג'ון | סרט קצר |
| 2018 |  | The Last Witness | אליסון |  |
הערות שוליים

1 2 3  "Colin Buchanan". BBC Drama. BBC UK. באפריל 2007. נבדק ב-27 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Born: 1968, Dundee. "Colin Buchanan | BFI | BFI". Explore.bfi.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2014-09-17. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Drama - Dalziel and Pascoe Characters Peter Pascoe". BBC. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dalziel and Pascoe (a Titles & Air Dates Guide)". Epguides.com. 31 ביולי 2011. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  TV.com (1 במרץ 1996). "Dalziel and Pascoe - Episode Guide". TV.com. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "THE PRESTON FRONT PAGE: Cast and Characters". Mjnewton.demon.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2019-09-06. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Colin Buchanan Actor/Director IMDb Retrieved 7 May 2014
↑  "Witness against Hitler | BFI | BFI". Explore.bfi.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2015-09-16. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Agatha Christie's the Pale Horse | BFI | BFI". Explore.bfi.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2015-11-24. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Colin Buchanan profile: news, photos, style, videos and more – HELLO! Online". Hellomagazine.com. 1 בינואר 2001. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Deadheads / by Reginald Hill ; read by Colin Buchanan. [sound recording] / - Version details - Trove". Trove.nla.gov.au. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Colin Buchanan Audiobooks". Audible.com.au. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dalziel and Pascoe's Colin Buchanan makes his Birmingham stage debut in JP Priestley's Dangerous Corner". The Birmingham Post. 3 בנובמבר 2014. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5165600  CANTIC: a1161139x  GND: 1077627475  ISNI: 0000 0000 5205 647X  VIAF: 2083998   WorldCat (עם VIAF): 2083998
קומיקס חרדי

הקומיקס החרדי מהווה תופעה ייחודית שהתפתחה במגזר החרדי בישראל במטרה לספק תכנים בידוריים וחינוכיים המותאמים לערכים ולקוד התרבותי של הקהילה. תכנים אלו כוללים סיפורי מוסר, סיפורים תורניים וסיפורי הרפתקאות, המועברים דרך סיפורים גרפיים בעלי רמה אומנותית וסיפורית גבוהה. הקומיקס החרדי משמש גם ככלי לפרסום ושיווק, ובכך מסייע להעביר מסרים חינוכיים ומוסריים בצורה נגישה ומותאמת לקהל החרדי.
היסטוריה

הקומיקס החרדי התפתח במטרה לספק לציבור החרדי תכנים בידוריים וחינוכיים המותאמים לערכיו ולקוד התרבותי שלו. ספרי הקומיקס החרדיים מכוונים בעיקר לילדים ולנוער, ומתמקדים בסיפורי מוסר, סיפורים תורניים וסיפורי הרפתקאות בעלי מסרים חינוכיים. דמויות מרכזיות בתחום זה כוללות את גדי פולק ונח רובין, אשר מציגים סיפורים המשלבים אלמנטים חינוכיים ומוסריים ברמה גרפית וסיפורית גבוהה. בין הספרים המוכרים ניתן למצוא את "לכתך אחרי במדבר" ואת "הפחדנים הנועזים".
נשים רבות במגזר החרדי הפכו למאיירות קומיקס בולטות. דבורה ברזון-בנדיקט נחשבת לציירת הקומיקס הפופולרית ביותר במגזר החרדי, עם כ-180 ספרי קומיקס ומדי שבוע מאיירת מדורים רבים בעיתונים חרדיים. מאיירות נוספות כמו בת שבע ורחלי תורמות אף הן לתחום הקומיקס החרדי ומפתחות אותו למקצועי ומוערך.
תכנים ומסרים

הקומיקס החרדי מתמקד במסרים חינוכיים ומוסריים, תוך הימנעות מתכנים לא ראויים כגון אלימות או חוסר צניעות. לדוגמה, ספר העוסק בשני ילדים המחפשים חשבונות בנק של ניצולי שואה מדגיש את ההבדלים בין הקומיקס החרדי לזה המיינסטרימי. נוסף לכך, הקומיקס החרדי משלב דמויות וסיפורים מההיסטוריה היהודית, ומציג דמויות של רבנים, גיבורים יהודים ואירועים היסטוריים חשובים כמו תקופת השואה וגלות בבל. יצירות אלו נכתבות ומאוירות בצורה שתואמת את ערכי התורה והמסורת היהודית. הקומיקס החרדי משמש גם כתחליף לבידור חזותי כמו סרטים או טלוויזיה, שאינם מצויים במגזר החרדי עקב מגבלות תרבותיות ודתיות.
שימושים נוספים

הקומיקס החרדי משמש גם ככלי לפרסום ושיווק במגזר החרדי. דמויות קומיקס משמשות לפרסומות ולמסרים שיווקיים בצורה שאינה פוגעת ברגשות הדתיים של הקהל החרדי. דוגמה לכך היא יצירת דמות קומיקס לקמפיין פרסומי של בנק מזרחי טפחות בכיכובו של דביר בנדק, המיועדת להעביר מסרים בצורה הומוריסטית ומקובלת. בקמפיין זה, הדמות הקומיקסית מציגה את היתרונות של מעבר בנק בקלות ובמהירות, תוך שמירה על אווירה קלילה ומצחיקה המתאימה לערכי הקהל החרדי. בנוסף, הקומיקס החרדי משתלב גם בקמפיינים של חברות טכנולוגיה, מוצרי צריכה ושירותים, כאשר המסרים המועברים דרך הקומיקס מתאימים לאורח החיים הדתי ושומרים על קדושת המגזר.
הערות שוליים

1 2  מלודי ברון, הפחדנים הנועזים בארון הקומיקס החרדי, באתר הספרנים, ‏2018-06-12
1 2 3  קומיקס בעזרת השם | מנדי גרוזמן, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2017-06-26
↑  בעזרת הקומיקס: הצצה לעולם הקומיקסאיות החרדיות, באתר www.israelhayom.co.il
1 2 3  אלינור פוקס, ‏"קומיקס הוא התחליף החרדי לסרטים וריאליטי", באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2014
קיזחה

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  עוגה 
 מוצא:  סוריה, הרשות הפלסטינית
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  קצח וסולת
 
קיזחה (בערבית: قزحة, באנגלית: Qizha, עוגת קצח) היא סוג של עוגה מן המטבח הסורי והמטבח הפלסטיני העשויה עם טחינת קצח ועם סולת ומצופה חצאי שקדים, פיסטוקים או צנוברים. עוגה זו כוללת גם: סוכר, ביצים, אבקת אפייה, מיץ לימון, שמן זית, וצנוברים. זהו קינוח קל לאפייה שבו כל המרכיבים יכולים להיות משולבים ומעורבים לתוך קערה לפני העברתם לתוך תבנית משומנת בטחינה או "שמן זית" כנהוג במטבח הסורי או המטבח הלבנוני. בדרך כלל שימון הדפנות של תבנית האפייה נעשה בעזרת "טחינה גולמית" ולא בעזרת שמן, מרגרינה, או חמאה מומסת. מאכל זה גם נפוץ לעיתים בכפרים הערביים בצפון ישראל או באזור נצרת. הטכניקה להכנת עוגה זו דומה להכנת עוגת בקלאווה. ישנו קינוח דומה הנקרא: אצבעות קצח בו מוגש קינוח דומה על בסיס התבלין: "קצח" אך בצורת סיגרים.
צ'חורוצקו

| --- | --- |

פסל גיאורגי הקדוש הורג את הדרקון
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  סמגרלו וסוואנתי עילית
 נפה:  נפת צ'חורוצקו
 חבל ארץ:  סמגרלו
 שפה רשמית:  גאורגית 
 גובה:  180 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,629 (2023)
 קואורדינטות:  42°31′20″N 42°07′45″E﻿ / ﻿42.522222222222°N 42.129166666667°E﻿ / 42.522222222222; 42.129166666667 
 אזור זמן:  UTC +4
 https://chkhorotsku.gov.ge/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור צ'חורוצקו(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור צ'חורוצקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'חוֹרוֹצקוּ (בגאורגית: ჩხოროწყუ, מילולית ממגרלית: "שבע מעיינות") היא דאבא בנפת צ'חורוצקו שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, והמרכז המנהלתי של הנפה. אוכלוסיית העיירה מנתה בשנת 2014, 3,141 איש הכוללים 1,500 עקורים מהמחוז הבדלני השכן, אבחזיה.
הערות שוליים

↑  דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בגאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קווינטוס ולריוס אורקה

קווינטוס ולריוס אורקה (בלטינית: Quintus Valerius Orca;‏ עיקר פעילותו 50-40 לערך לפנה"ס) היה פראיטור רומי, מושל הפרובינקיה של אפריקה ולגאט תחת פיקודו של יוליוס קיסר במלחמתו נגד פומפיוס וסיעת האופטימאטים. המקורות העיקריים אודותיו הם המכתבים ששלח אליו קיקרו וספרו של יוליוס קיסר "מלחמת האזרחים".
חייו והקריירה הפוליטית והצבאית

רוב החוקרים סבורים, כי אביו של אורקה הוא קווינטוס ולריוס סוראנוס, מתומכיו של גאיוס מריוס, אשר הוצא להורג במהלך הפרוסקריפציות של סולה ב-82 לפנה"ס באשמה כי הפר איסור דתי וגילה ברבים את שמה הסודי של רומא. מוצא משפחתו מן המוניקיפיום של סורה בלאטיום, לא הרחק מארפינום, עיר הולדתו של קיקרו. הלה מחשיב את בני משפחת ולריוס סוראנוס כידידיו ושכניו.
על ראשית הקריירה הפוליטית והצבאית של אורקה לא ידוע כמעט דבר. ב-57 לפנה"ס, בהיותו פראיטור, היה מראשי התומכים בהחזרת קיקרו מגלותו, וב-56 לפנה"ס, בעת שכיהן כמושל הפרובינקיה אפריקה, קיבל ממנו שני מכתבי המלצה. יחסי אורקה וקיקרו היו קרובים מאוד, והשניים השתמשו בסימן מיוחד כדי לציין שמכתביהם זה לזה אותנטיים ואינם מזויפים. מאז ובמשך שנים אחדות שותקים המקורות אודותיו. משך כהונתו כמושל אינו ידוע; המושל הבא הידוע לנו הוא פובליוס אטיוס וארוס, שהגיע אל הפרובינקיה בשנת 52 ואולי עוד קודם לכן. מכאן ניתן להסיק, אם כי לא בוודאות, שהוא היה בין אלה שנכחו באפריל 56 לפנה"ס בועידת לוקה בין יוליוס קיסר, פומפיוס מגנוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס, בה חוזקה הברית הפוליטית ביניהם הקרויה הטריומווירט הראשון. באותה ועידה סיכמו השלושה כי פומפיוס וקראסוס יציגו את מועמדותם לקונסולאט בפעם השנייה וכי כהונת קיסר כמושל הפרובינקיה גאליה תוארך בחמש שנים נוספות.
חלקו במלחמת האזרחים

אורקה שב ומופיע במקורות ההיסטוריים כאחד מן הלגאטים של יוליוס קיסר במהלך מלחמת האזרחים הקרויה על שמו. בתחילת 49 לפנה"ס הוטל עליו לצאת בראש לגיון אחד אל סרדיניה ולהשתלט עליה. קיסר כותב בספרו, כי כאשר נודע לתושבי קרליס, בירת האי, כי אורקה נשלח להכניעם, גירשו מיוזמתם את המושל מרקוס אורליוס קוטה, מאנשיו של פומפיוס, עוד לפני שיצא אורקה מאיטליה, וקוטה עצמו נמלט אל אפריקה. ההיסטוריון היווני אפיאנוס סבור כי לסרדיניה נודעה חשיבות אסטרטגית בסכסוך הפוליטי-צבאי בין קיסר לפומפיוס בשל היותה מקור אספקת תבואה חשוב לאיטליה. לדברי דיו קסיוס נכבשה סרדיניה על ידי אורקה וחייליו של קיסר ללא כל התנגדות.
חלקו במלחמת האזרחים > חלוקת האדמות בוולאטראי

ב-46 לפנה"ס, אחרי שנבחר קיסר לדיקטטור, הוטל על אורקה התפקיד להחרים אדמות בשטחים הסובבים את וולאטראי (Volaterrae) שבאטרוריה, אותן הועיד קיסר לחייליו הוותיקים כגמול על שירותם. ידיעותינו אודות חלוקת האדמות אינן שלמות ואיננו יודעים עד כמה הצליח אורקה במשימתו. במלחמת האזרחים הקודמת, בין מריוס וסולה, הייתה וולאטראי בצדו של מריוס, אשר תמך בהענקת זכויות רחבות יותר לבעלות בריתה של רומא בהשוואה לסולה השמרני. אנשיו של סולה הטילו מצור על העיר בשנת 80 לפנה"ס, היא נכנעה להם ובעקבות התבוסה איבדה חלק מזכויותיה ואדמותיה. מאורע זה חתם את התקופה האטרוסקית בתולדות עיר־המדינה, אך עד 63 לפנה"ס לא חולקו האדמות שהוחרמו ממנה קודם. קיקרו הצליח למנוע את הצעת החוק לחלוקת האדמות ושב ובלם הצעה נוספת בשנת 60 לפנה"ס. העניין נותר ללא הכרעה משך חמש־עשרה שנים נוספות עד החלטת קיסר ב-45 לפנה"ס להקים על אדמות אלה קולוניה.
אומנם השתמרה לימינו כתובת המעידה כי לוולטאראי היה מעמד חוקי של קולוניה בתחילת תקופת הפרינקיפאט, אך השרידים הארכאולוגיים המרמזים כי חיילים משוחררים אכן קיבלו חלקות והתיישבו במקום מעטים מאוד. אחת הסברות היא כי תושבי וולאטראי שנשאו ונתנו עם אורקה ניצלו קשרי משפחה וידידות שראשיתם עוד בימי אביו של אורקה וחברו קיקרו, וכך הצליחו להקטין את רוע הגזירה.
הערות שוליים

↑  Giovanni Niccolini, I fasti dei tribuni della plebe (Milan 1934), pp. 430–431.
↑  Conrad Cichorius, “Zur Lebensgeschichte des Valerius Soranus,” Hermes 41 (1906) 59–68 remains the most thorough treatment of the evidence for Soranus's life and career; English abstract in American Journal of Philology 28 (1907) 468.
↑  Marcus Tullius Cicero, Brutus 169: vicini et familiares mei; Edwin S. Ramage, “Cicero on Extra-Roman Speech,” Transactions and Proceedings of the American Philological Association 92 (1961), pp. 487–488; Elizabeth Rawson, Intellectual Life in the Late Roman Republic (The Johns Hopkins University Press, 1985), p. 34.
↑  Marcus Tullius Cicero, Post reditum in senatu 23; Léonie Hayne, "Who Went to Luca?" Classical Philology 69 (1974), p. 218.
↑  מטעם גאיוס קורטיוס ופובליוס קוספיוס. Cicero, Epistulae ad familiares 13.6; C. Nicolet, "Le cens senatorial sous la Republique et sous Auguste," Journal of Roman Studies 66 (1976), p. 27.
↑  Hannah M. Cotton, "Mirificum genus commendationis: Cicero and the Latin Letter of Recommendation," American Journal of Philology 106 (1985), p. 332; John Nicholson, "The Delivery and Confidentiality of Cicero's Letters," Classical Journal 90 (1994), pp. 47–48.
↑  T. Corey Brennan, The Praetorship in the Roman Republic (Oxford University Press, 2000), p. 886, note 368.
↑  Léonie Hayne, "Who Went to Luca?" Classical Philology 69 (1974), p. 220. On the dating of Orca's governorship in Africa, see T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic, vol. 2 (New York 1952), pp. 201 and 212.
↑  Julius Caesar, Bellum civile 1.30.2–3 and 31.1; Scholia in Lucani Bellum civile, note to Lucan's Bellum civile 3.64, p. 93 in the edition of Hermann Usener (Leipzig: Teubner 1869); T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic, vol. 2 (New York 1952), pp. 260 and 270.
↑  Appian, Bellum civile 2.40.
↑  Cassius Dio, Roman History 41.18.1.
↑  Cicero, Epistulae ad familiares 13.5; T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic, vol. 2 (New York 1952), p. 312.
↑  Nicola Terrenato, "Tam firmum municipium: The Romanization of Volaterrae and Its Cultural Implications," Journal of Roman Studies 88 (1998) 94-114; see pp. 106–107 on Orca's commission.
אדמות ווֹלָטֶרָה (וולאטראי בעת העתיקה)
פנינה גרי

| --- | --- |
פנינה גרי, 2011
פנינה גרי, 2011
 לידה:  24 בספטמבר 1927 נהלל, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  2 באוגוסט 2023 (בגיל 95) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1951–2023 (כ־72 שנים)
 בן או בת זוג:  רוברט גרי (1949–31 ביולי 1987)   עלי בן-צבי (1945–16 באפריל 1948) 
 צאצאים:  מירב גרי 
 פרסים והוקרה:  פרס הבמה לילדים ונוער  פרס ליצירה בתחום הציונות
 פרופיל ב-IMDb
 
פנינה גרי (24 בספטמבר 1927 – 2 באוגוסט 2023) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע, במאית, מחזאית, מנהלת אמנותית ודרמטורגית ישראלית, מן הנשים המשפיעות והחשובות בתיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה

פנינה גרי היא בתם של צִפּורה (אוסטרובסקי) ויוסף (קוֹטלָר) דרומי. הוריה עלו לארץ מאוקראינה בשנת 1919 באניה "רוסלאן", עם קבוצת חלוצים שנשלחה להתיישב בחברון ולהקים משתלה כדי ליער את הרי ירושלים. אביה שינה את שמו ל"דרומי" באניה, בדרך מאודסה דרומה, לארץ ישראל. כששמע על הקמת המושב העברי הראשון, יצא לדרך על עגלה לגבעת שימרון בעמק יזרעאל, מעל הביצות, שם הוקמו האוהלים הראשונים של קבוצת המייסדים של נהלל. ב-1921, קצת לפני פרעות תרפ"א, עברה המשפחה לנהלל. פנינה היא בתם השלישית של צפורה ויוסף, אחרי מנחם (נולד בחברון) ורבקה. פנינה ורבקה נולדו בבית החולים הראשון בעמק, בעין חרוד.
גרי למדה בתיכון בבית הספר החקלאי בנהלל. בגיל 18 החלה ללמוד להיות גננת בסמינר למורים וגננות, במשך שנה בתל אביב, ולאחר מכן במשך שנה נוספת בגבעת השלושה. ב-25 במרץ 1948, בחג פורים, הייתה אמורה להינשא לארוסה עלי בן צבי, בנם של רחל ינאית ויצחק בן-צבי, אך ב-16 במרץ הוא נהרג יחד עם ששת חבריו, בהתקפת כנופיות ערביות בשדות קיבוץ בית קשת. דוד בן-גוריון, שביקר את המשפחה מיד לאחר שחזרה מהלוויה, ציין ביומנו: "בעוד ימים אחדים עמד להתחתן עם נערה מנהלל...".
בסוף ספטמבר 1948 נסעה במשלחת של מורים וגננות למחנות העקורים סביב מינכן בגרמניה ועבדה בהקמת גני ילדים במחנות, הדרכת גננות והקנית השפה העברית לילדים. לאחר כחצי שנה, נשלחה להתגורר בעיר אוּלְם, כדי להמשיך בעבודתה, הפעם במחנות העקורים סביב שטוטגרט. במינכן הכירה את בעלה.
ב-1951 כתבה (במשך שנתיים) עבור "דבר השבוע" טור בשם "כדאי לדעת", שעסק באירועים שונים מרחבי העולם.
קריירה בתיאטרון

בשנים 1957–1953 למדה משחק בניו יורק, בבתי הספר הפרטיים של הרברט ברגהוף (Berghof) ולי סטרסברג וכן השתתפה בשיעורי "אולפן השחקנים".
ב-1958 השתתפה בהצגה "מריוס" של "הקאמרי", ושחקה עם זיגמונט טורקוב ומאיר ינאי בתיאטרון "זותא" בהצגה "ירח הדבש של הפרופסור וולטר".
קריירה בתיאטרון > הקמת תיאטרון זווית

בסוף 1958, יזמה את הפקת המחזה "בדלתיים סגורות" מאת ז'אן-פול סארטר ושִחקה בו יחד עם שמואל עצמון, זהרירה חריפאי ואלי גרא. הצלחתו הולידה את תיאטרון זווית (בהשראת שירו של נתן אלתרמן "זווית של פרוור").
תיאטרון זווית נוסד על ידי פנינה גרי, שמואל עצמון, שמואל עומר ונאווה שאן ופעל תשע שנים כתיאטרון נייד, אינטימי, שהצטיין ברפרטואר ערכי וחדשני.
ב-1961 חתמה על חוזה לשנה אחת עם תיאטרון חיפה ושִחקה בהצגה "אילוף הסוררת", שחנכה את היכל התיאטרון העירוני.
ב-1966 שִחקה בהצגה "העתיד צפון בביצים", שלוש קומדיות קצרות בבימויו של תיאודור תומא: "בית הספר לאלמנות" מאת ז'אן קוקטו, "האיש שנשא אילמת" מאת אנטול פראנס ו"העתיד צפון בביצים" מאת אז'ן יונסקו.
ב-1968, ביוזמת משרד החינוך, צורפו מנהלי תיאטרון זווית ל"הבימה", שם שיחקה 12 שנים.
קריירה בתיאטרון > הקמת הבימרתף

באותה תקופה יזמה את הקמתה של סדנה למחזה מקורי במרתף "הבימה", שנקרא "הבימרתף" ונִהלה אותו במשך 3 שנים, מ-1973 עד 1976. כמה מהצגותיו הפכו ללהיטים: "קלות דעת וצביעות", "דייר משנה", "בוסמן ולנה" ועוד.
קריירה בתיאטרון > התנדבות ותפקיד ציבורי

ב-1980 העבירה בהתנדבות חוג דרמטי בבית הסוהר לנשים "נווה תרצה", שם עבדה עם אסירות במשך שנה.
ב-1983 הייתה חברת הנהלת פסטיבל עכו.
קריירה בתיאטרון > ניהול אומנותי

ב-1981 שמשה מנהלת אמנותית של סדנת תיאטרון הגליל בקריית שמונה. באותה שנה הוזמנה על ידי אורנה פורת, מיסדת ומנהלת "התיאטרון לילדים ולנוער", לכהן כמנהלת האמנותית של התיאטרון. בזמן כהונתה בתפקיד זה (1990–1981), יזמה, ליוותה והציגה כ-45 מחזות, לכל הגילים, 36 מביניהם מחזות מקוריים שנוצרו בתיאטרון כמו: "שמוליק של זהרה", "אליעזר בן-יהודה" (מאת חגית רכבי), "האי ברחוב הציפורים" מאת אורי אורלב, "תרנגול כפרות" מאת אלי עמיר ועוד.
בשנים 1990–1997 שמשה כדרמטורגית בתיאטרון.
בשנים 1997–2005 הייתה דרמטורגית בתיאטרון באר שבע ובין 2005 ל-2010 הייתה לקטורית בתיאטרון "בית ליסין".
קריירה בתיאטרון > במאית

ב-2011 ביימה את "תמול שלשום", עיבוד למחזה לחמישה שחקנים, שעשתה לרומן מאת ש"י עגנון. ההצגה (בהשתתפות תמר אלקן ואילה זילברמן) עלתה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו וגרי הייתה מועמדת לפרס "קיפוד הזהב" 2012 על העיבוד למחזה.
ב-2012 ביימה את "קוראים לי יודה", עיבוד לתיאטרון שירה שעשתה לשירי יהודה עמיחי. גרי יצרה מעין דיוקן עצמי של המשורר בעזרת גבר ואשה (השחקנים ישי בן משה ועדי בילסקי), המייצגים את הפיצול הפנימי בנפשו.
ב-2014 ביימה את ההצגה "הנשים של בשביס זינגר", עיבוד לבמה שעשתה לחמישה סיפורים מאת יצחק בשביס-זינגר: "התיק", "הקורבן", "בתחפושת", "המפתח" ו"ינטל".
כתיבת מחזות > "סיפור אהבה ארץ ישראלי" – יצירתה על אהבתה – מחזה רומן וסרט

ב-2008 כתבה וביימה מונודרמה בשם "סיפור אהבה ארץ ישראלי", המבוססת על סיפור אהבתה לעלי בן צבי ואסון מותו ערב חתונתם. הצגת היחיד, בביצוע השחקנית עדי בילסקי (במספר רב של תפקידים), הייתה מועמדת בקטגוריית "מחזאי/ת השנה" לפרס "קיפוד הזהב" 2009 ליוצרי הפרינג' בישראל וזכתה בפרס זה בקטגוריית "שחקנית השנה" (בילסקי).
ב-28 במרץ 2011, נערכה הצגה חגיגית בצוותא לציון 250 הצגות של "סיפור אהבה ארץ ישראלי" במעמד שרת התרבות לימור לבנת.
ב-2012 זכתה גרי על הצגה זאת ב"פרס ליצירה בתחום הציונות", בשנה הראשונה בה הוא מחולק. מנימוקי השופטים (ליא קניג, מולי שפירא ונורית רביב):
"סיפורה של פנינה גרי, המחזאית והבימאית, הוא סיפור על אהבה ממבט ראשון, של כלה שהחמיצה את חופתה לצעיר מבטיח ובטוח בצדקת הדרך – שניהם ספוגים בערכי הציונות ומשלמים מחיר אישי כבד למען תקומת המדינה. המונודרמה של פנינה גרי כתובה להפליא ולמרות הכאב העצור שומרת על איפוק מעורר כבוד ולכן התוצאה כל כך אמיתית ומרגשת."
המחזה תורגם לאנגלית וההצגה רשמה הופעות באנגליה, בפסטיבל לידס (2009)
וב-"New End Theatre" בלונדון (2010), וגם באוטווה, מונטריאול, טורונטו ווושינגטון (2011), ושוב בטורונטו (פברואר 2014). ב-2013, הועלה המחזה בפריז בתיאטרון דריוס מיו (Théâtre Darius Milhaud, Paris) (בצרפתית), בשם "Une histoire d'amour israélienne", על ידי השחקנית הצרפתייה אסטל גרינשפן (Estelle Grynszpan), בבימויה של גרי.
בשנת 2015 הוציאה גרי את הספר "סיפור אהבה ארץ ישראלי" (הוצאת שוקן, תשע"ה), רומן אוטוביוגרפי שנכתב בהשראת ההצגה.
בשנת 2017 יצא הסרט "סיפור אהבה ארץ ישראלי" בהשראת המחזה שכתבה גרי, בבימויו של דן וולמן על פי תסריט מאת דיתה גרי ובכיכובם של עדי בילסקי ואביב אלוש.
כתיבת מחזות > "מניה: אגדה בחייה"

בשנת 2019 העלתה "קבוצת התיאטרון הירושלמי" את ההצגה "מניה: אגדה בחייה", מחזה שכתבה גרי על חייה של מניה שוחט.
חיים אישיים

בסוף 1949 נישאה פנינה במהלך שליחות בגרמניה לרוברט גרי, עיתונאי יהודי-אמריקאי, שדיווח מגרמניה שאחרי המלחמה. שבועיים אחר-כך עבר הזוג לישראל והתגורר בירושלים. ב-1953 עברה המשפחה לניו יורק וב-1957 שבה לתל אביב.
נולדו להם שתי בנות, דורית ומירב, הנכד הראפר מיכאל כהן (כהן@מושון) ושני נכדים נוספים.
פרסים והוקרה

ב-2006 קבלה גרי פרס מפעל חיים על שנות עבודתה כמנהלת אמנותית ב"תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער", במיוחד על פתוח המחזה המקורי לילדים ונוער: לווי והדרכת מחזאים מתחילים וצעירים, יבול של 35 מחזות מקוריים חדשים.
פרס הבמה לילדים ונוער שניתן מטעם ארגון "אסיטז'" ומשרד החינוך והתרבות.
2012 פרס ליצירה בתחום הציונות.
תפקידים מרכזיים בתיאטרון

1959, 1964 – "בדלתיים סגורות" (אסטל ריגו) מאת ז'אן-פול סארטר, ביים יוסף קריסטוף, תיאטרון זווית
1960, 1965 – "אהבה שכזאת" (לידה) מאת פבל קוהוט, ביים גיורא מנור, תיאטרון זווית
1961 – "אילוף הסוררת" (ביאנקה) מאת ויליאם שייקספיר, ביים יוסף מילוא, תיאטרון חיפה
1962 – "בית במצב טוב" (רות) מאת ובבימוי משה שמיר, תיאטרון זווית
1969 – "שלכם באהבה" (סיפורי צ'כוב), ביים תיאודור תומא, צוותא
1971 – "טעם של דבש" (הלן) מאת שילה דילייני (תרגום תרצה אתר), ביימה אהובה ליאון, במת צוותא
1975 – "אנה פרנק" (פטרונלה ואן דאן) מאת פרנסס גודריץ' ואלברט האקט, ביימה אורנה פורת, תיאטרון ילדים ונוער
1976 – "שובי שבא הקטנה" (לולה) מאת ויליאם אינג', ביים בנימין צמח, במת צוותא