stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות באוסטרליה 2022
תוצאות > בית הנבחרים

| מפלגה | קולות | % | מושבים | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 4,776,030 | 32.58% | 77 | 9+ |
| המפלגה הליברלית | 3,502,713 | 23.89% | 27 | 17- |
| המפלגה הליברלית-לאומית של קווינסלנד | 1,172,515 | 8% | 21 | 2- |
| המפלגה הלאומית | 528,442 | 3.6% | 10 | 0 |
| הירוקים | 1,795,985 | 12.25% | 4 | 3+ |
| אחרים ועצמאיים | 1,883,357 | 19.68% | 12 | 7+ |
| בסך הכול | 14,659,042 | 100% | 151 |  |
תוצאות > סנאט

בבחירות לסנאט המפלגה הלאומית וזו הליברלית התמודדו ביחד בחלק מן האזורים, ובאזורים אחרים בנפרד.
| מפלגה | קולות | % | מושבים שנבחרו | מושבים שלא הועמדו לבחירה | מושבים בסך הכול | שינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 4,525,598 | 30.09% | 15 | 11 | 26 | 0 |
| הירוקים | 1,903,403 | 12.66% | 6 | 6 | 12 | 3+ |
| רשימה משותפת של המפלגה הליברלית והמפלגה הלאומית | 2,997,004 | 19.93% | 5 | 6 | 11 | 1- |
| המפלגה הליברלית-לאומית של קווינסלנד | 1,061,638 | 7.06% | 2 | 3 | 5 | 1- |
| המפלגה הליברלית | 1,052,571 | 7% | 7 | 8 | 15 | 2- |
| המפלגה הליברלית של הטריטוריה הצפונית | 32,846 | 0.22% | 1 | 0 | 1 | 0 |
| המפלגה הלאומית | 3,969 | 0.03% | 0 | 0 | 0 | 0 |
| אחרים ועצמאיים | 3,463,630 | 23.01% | 4 | 2 | 6 | 1+ |
| בסך הכול | 15,040,658 | 100% | 40 | 36 | 76 |  |
הערות שוליים

↑  "Video: Anthony Albanese sworn in as 31st Prime Minister of Australia". Australia Broadcasting Corporation. 23 במאי 2022. נבדק ב-23 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Live: Morrison calls Albanese to concede electoral defeat as Labor, independents unseat Coalition". ABC News. 21 במאי 2022. נבדק ב-21 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hitch, Georgia (30 במאי 2022). "Peter Dutton elected new Liberal Party leader, Sussan Ley becomes deputy leader". ABC News. Australian Broadcasting Corporation. נבדק ב-22 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
האסכולה הפיתגוראית

האסכולה הפיתגוראית היא אסכולה פילוסופית קדם-סוקרטית, שנוסדה על ידי הפילוסוף פיתגורס ונקראה על שמו, והתקיימה באזור יוון הגדולה (כיום דרום איטליה) בין המאה ה-6 לפנה"ס למאה ה-4 לפני הספירה.
הפיתגוראים התארגנו בחבורות סגורות, תערובת של אסכולה מדעית ושל כת דתית שדמתה מאוד לאורפיים אך טענה שהפילוסופיה ולא אורח חיים דתי-פולחני, מטהרים את הנפש. הם הקפידו על סודיות ומבחן הקבלה לאגודה היה בין השאר שתיקה למשך 5 שנים (התגליות המתמטיות קיבלו מעמד דתי, נשמרו בסודיות יותר מרעיונות דתיים אחרים). הפיתגוראים עסקו במתמטיקה, מטאפיזיקה, מוזיקה ואסטרונומיה, האמינו בגלגול נשמות, הקריבו קורבנות, ונמנעו מאכילת בשר (צמחונות).
המספר כיסוד העולם

פיתגורס ותלמידיו הציבו עקרון מופשט העומד בבסיס העולם (בניגוד למוניזם המטריאלי המילטי): המספר כיסוד העולם. יסוד מופשט. לכל דבר בעולם יש את המספר התואם לו. מה שלא ניתן לרדוקציה מתמטית, לכימות, לא קיים. קיימת קורלציה בין אורכי מיתרים (צלילים), מרחקים בין כוכבים ובין נוסחאות מתמטיות. מערכת הדהודים. פיתגורס גילה כי הסולם המוזיקלי הוא מספר ושניתן לבטא את המרווחים ההרמונים באמצעות שברים של מספרים שלמים. לפי עיקרון זה, הרי שלא חשוב ממה עשוי הכלי שמשמיע את הצליל (מיתר, פטיש, עמוד אוויר). אותו צליל יצא תמיד על פי היחס המתמטי של החלקים המוציאים אותו. המתמטיקה היא שעושה את ההתנהגות המוזיקלית והיא זו שבאמצעותה בנוי היקום.
טטרקטיס - סמל לשלמות. קדושה. ניתן לתאר על ידיו את יחסי הצלילים הראשונים. הפיתגוראים עסקו במשמעות מספרים זוגיים ולא זוגיים, כמו כן, ידוע 'משפט פיתגורס' הגורס כי סכום שטחם של שני ריבועים הנשענים על צלעות משולש ישר-זווית שווה לשטחו של הריבוע הבנוי על הצלע השלישית הנגדית (היתר).
תפיסת הנפש ותכלית החיים

הפיתגוראים תפסו את הנפש האנושית כאל (דימון) שנפל ונכלא בגוף, ולאחר כמה גלגולים בגוף, עתיד להשתחרר מעול הלידות. הנפש היא נצחית ובת אלמוות וחשוב לעסוק בהטהרותה יותר מלעסוק בגוף. מתוך תפיסתם הדואליסטית סברו כי תכלית החיים היא טיפוח הנפש ועל ידי כך לשחררה מכבלי הגוף. מטרה זו ניתנת להשגה על ידי עיסוק במוזיקה ובעיון פילוסופי המזככים את הנפש. בכך דומה הפילוסופיה הפיתגוראית למסורת הדתית הדיוניסית הסבורה כי יש בכוחה של הפעולה הנכונה להתגבר על המוות ולהגיע להישארות הנפש, אלא שבמקום אמצעים פולחניים דגלו הפיתגוראים בהתבוננות בתשתית המתמטית של היקום.
את כתבי ותגליות הפיתגוראים הם יחסו לפיתגורס, מייסדם, אבל יש המשערים שכתביהם נתחברו למעשה בתקופה מאוחרת יותר.
בין הפיתגוראים היו זרמים שהתמקדו יותר בעיסוק במתמטיקה ובפן המדעי וזרמים שהתמקדו יותר בפן הטקסי-פולחני של התנועה.
הנאו-פיתגוראים

במאות הראשונה והשנייה לספירה, לאחר שהאסכולה הפיתגוראית המקורית כבר חדלה מלהתקיים, החלו להתפתח, בעיקר באלכסנדריה, זרמים נאו-פיתגוראים, שביקשו לחדש את מנהגי האסכולה. אנשי האסכולה הנאו-פיתגוראית חיו בחבורות סגורות, ועסקו במסורת הפיתגוראית, בעיקר בצדדיה הלא רציונליים - ראיית המספרים כסמלים וכדומה. הם עסקו בספקולציות יותר מאשר בשיטה מסודרת, והושפעו מאוד מתפיסות מזרחיות שונות. הם האדירו ביותר את דמותו של פיתגורס רבם, ורוב המידע שיש בידינו על חייו מגיע מידיהם.
השפעת האסכולה הפיתגוראית ניכרת במיוחד בפילוסופיה של ימי הביניים אך רשמיה קיימים גם במחשבה של העת החדשה (אצל הוגים דוגמת ניטשה).
לקריאה נוספת

שבתאי אונגורו, ‏מבוא לתולדות המתמטיקה, חלק א: הזמן העתיק וימי הביניים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989, פרק ח': המתמטיקה הפיתגוראית, עמ' 60–67
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 1991

הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 1991 התקיימו ב-20 באפריל 1991. מפלגת העצמאות שמרה על מעמדה כמפלגה הגדולה ביותר בשני בתי הפרלמנט.
תוצאות הבחירות

| מפלגה | מפלגה | יו"ר | קולות | % | +/– | הבית התחתון> מושבים | הבית התחתון> +/– | הבית העליון> מושבים | הבית העליון> +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפלגת העצמאות | דוד אודסון | 60,836 | 38.6 | 11.4 | 17 / 42 | 5  | 9 / 21 | 3 |
|  | המפלגה הפרוגרסיבית | סטינגרימור הרמנסון | 29,866 | 18.9 | 0.0 | 9 / 42 | 1 | 4 / 21 | 1 |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | ג'ון בולדווין האניבלסון | 24,459 | 15.5 | 0.3 | 7 / 42 | - | 3 / 21 | - |
|  | הברית העממית | אילף ראגנאר גרימסון | 22,706 | 14.4 | 1.1 | 6 / 42 | 1 | 3 / 21 | - |
|  | רשימת הנשים | אין יו"ר ייעודי | 13,069 | 8.3 | 1.8 | 3 / 42 | 1 | 2 / 21 | - |
|  | הליברלים |  | 1,927 | 1.2 | חדש | 0 | חדש | 0 | חדש |
|  | אגודת שלטון הבית |  | 2,871 | 1.8 | חדש | 0 | חדש | 0 | חדש |
|  | הירוקים |  | 502 | 0.3 | חדש | 0 | חדש | 0 | חדש |
|  | סוציאל-דמוקרטים קיצוניים |  | 459 | 0.3 | חדש | 0 | חדש | 0 | חדש |
|  | מפלגת העבודה האיסלנדית |  | 99 | 0.1 | חדש | 0 | חדש | 0 | חדש |
| קולות כשרים | קולות כשרים | קולות כשרים | 157,769 | 98.5 | 0.4 |  |  |  |  |
| קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | 2,373 | 1.5 | 0.4 |  |  |  |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 160,142 | 100 | - | 42 | - | 21 | - |
| מצביעים רשומים\אחוזים | מצביעים רשומים\אחוזים | מצביעים רשומים\אחוזים | 182,768 | 87.6 | 2.5 |  |  |  |  |
מקור: Nohlen & Stöver
לאחר הבחירות

לאחר הבחירות, חוקי הבחירות שונו, והחל מבחירות 1995, האלת'ינגי הפך לפרלמנט חד-ביתי.
הערות שוליים

↑  Nohlen&Stöver, עמוד 977
| הבחירות באיסלנד |
| --- | --- | --- |
בחירות באיסלנד
| הבחירות לפרלמנט | 2017, 2016, 2013, 2009, 2007, 2003, 1999, 1995,  1991, 1987 |  |
האחרים

ערך זה עוסק בסרט המתח משנת 2001. אם התכוונתם לדמויות מתוך הסדרה אבודים, ראו .
ערך זה עוסק בסרט משנת 2001. אם התכוונתם לדמויות אל-מתים מסדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח", ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  אלחנדרו אמנבר 
 הופק בידי:  פרננדו בווריה חוזה לואיס קורדה
 תסריט:  אלחנדרו אמנבר 
 עריכה:  נאצ'ו רואיז קאפילאס 
 שחקנים ראשיים:  ניקול קידמן פיונולה פלאנגן כריסטופר אקלסטון אלקינה מן ג'יימס בנטלי אריק סייקס איליין קסידי רנה אסרסון
 מוזיקה:  אלחנדרו אמנבר 
 צילום:  חוויאר אקירסארוב 
 מדינה:  ארצות הברית, ספרד, איטליה, צרפת 
 חברת הפקה:  StudioCanal
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באוגוסט 2001
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט אימה גותי, סרט רוחות רפאים, סרט מותחן, סרט בלשי, אימה פסיכולוגית, סרט דרמה, סרט אימה 
 תקציב:  $17,000,000
 הכנסות:  $209,947,037
 הכנסות באתר מוג'ו:   others
 פרסים:  פרס גויה לסרט הטוב ביותר  פרס גויה לסאונד הטוב ביותר  פרס גויה למפיק הטוב ביותר  פרס גויה לעיצוב ההפקה הטוב ביותר  פרס גויה לעריכה הטובה ביותר  Ignotus Award for Best Audiovisual Production 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
האחרים (באנגלית: The Others) הוא סרט אימה משנת 2001 שבוים על ידי הבמאי הספרדי-צ'יליאני אלחנדרו אמנבר, והופק בידי חוזה לואיס קוארדה, בכיכובה של ניקול קידמן. הסרט נעשה בהשראת הרומן "The Turn of the Screw".
הסרט מתמקד בגרייס סטיוארט (ניקול קידמן), ושני ילדיה הקטנים, אן (אלקינה מן), וניקולס (ג'יימס בנטלי), המצפים לשובו של האב (כריסטופר אקלסטון) ממלחמת העולם השנייה, על רקע התרחשויות לא מוסברות בביתם, והופעתם המפתיעה של משרתים חדשים.
הסרט זכה בשמונה פרסי גויה, כולל פרסים לסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. זה היה הסרט הראשון דובר אנגלית שזכה בסרט הטוב ביותר בגויה, ללא מילה אחת של ספרדית המדוברת בו. "האחרים" זכה בסרט הטוב ביותר בפרס סאטורן, וקידמן קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א.
צוות שחקנים

משפחת סטיוארט:
ניקול קידמן - גרייס סטיוארט
כריסטופר אקלסטון - צ'ארלס סטיוארט
אלקינה מן - אן סטיוארט
ג'יימס בנטלי - ניקולס סטיוארט
המשרתים:
פינולה פלנגן - גברת מילס
אריק סייקס - אדמונד טוטל
איליין קסידי - לידיה
קית' אלן - מר מרליש
רנה אסרסון - אישה זקנה
מישל פירלי - גברת מרליש
פרסים

| פרס | קטגוריה |
| --- | --- |
פרס באפט"א: השחקנית הטובה ביותר (ניקול קידמן)
פרס גויה: הצילום הטוב ביותר
פרס גויה: הבמאי הטוב ביותר
פרס גויה: העריכה הטובה ביותר
פרס גויה: הסרט הטוב ביותר
פרס גויה: עיצוב הפקה הטובה ביותר
פרס גויה: פיקוח הפקה הטוב ביותר
פרס גויה: התסריט המקורי הטוב ביותר
פרס גויה: התסריט הטוב ביותר
פרס גויה: הסאונד הטוב ביותר
פרס מבקרי הסרטים קנזס סיטי: השחקנית הטובה היותר (ניקול קידמן)
פרס מבקרי הסרטים לונדון: השחקנית הטובה ביותר של השנה (ניקול קידמן)
Online Film Critics Society Awards 2001: השחקנית הטובה ביותר (ניקול קידמן)
Online Film Critics Society Awards 2001: התסריט המקורי הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב: פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (ניקול קידמן)
פרס סאטורן: השחקנית הטובה ביותר (ניקול קידמן)
פרס סאטורן: סרט האימה הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  "The Others (2001)". Box Office Mojo. נבדק ב-2007-10-26.
↑  Skidelsky, Will. "Classics corner: The Turn of the Screw," The Observer (29 May 2010).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14295058f (data)  CANTIC: a12023012  GND: 4701285-7  LCCN: n2003039410  MusicBrainz release group: 0be07b1f-0c5b-37e4-bd5d-f2db044a5d74  SUDOC: 08768246X  VIAF: 316752000   WorldCat (עם VIAF): 316752000
דיוגנס לארטיוס

| --- | --- |

איור מהמאה ה-17 של לארטיוס.
 לידה:  180 
 פטירה:  240 (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 יצירות בולטות:  חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים 
 תקופת הפעילות:  המאה ה־2 – המאה ה־3 (כ־100 שנה) 
 
דיוגנס לארטיוס (ביוונית: Διογένης ὁ Λαέρτιος) היה ביוגרף יווני בן המחצית הראשונה של המאה השלישית לספירה.
חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  בערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית יש פרק על חייו.
אין אנו יודעים דבר על קורות חייו של דיוגנס לארטיוס. על פי שמו, יש סבורים שמוצאו מן העיר לארטה שבקיליקיה (כיום בדרום טורקיה). על פי כתביו ניתן לשער שהוא חי במחצית הראשונה של המאה השלישית לספירה.
יצירתו

יצירתו החשובה, "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", שנכתבה ביוונית, כוללת ביוגרפיה של 82 פילוסופים קלאסיים יוונים מתאלס ועד אפיקורוס, ותיאור השקפותיהם הפילוסופיות. ספר זה מהווה סיכום של דעות ושל לקטי קטעים מכתביהם של ביוגרפים עתיקים, ובהם דיודס ממגנסיה ופאבורינוס.
דיוגנס לארטיוס עסק גם בשירה, אך חרוזיו לא זכו באותה מידה של הצלחה.
יצירתו > חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים

ביצירה זו דיוגנס לארטיוס מתחיל בתיאור קורות חייו של כל פילוסוף - תיאור המלווה במעשיות רבות. התורות הפילוסופיות השונות ניתנות בקווים כלליים, לפעמים תוך חוסר עקביות. אולם, יצירה זו מהווה מקור לידע שלא ניתן להשיגו מן המקורות האחרים שבידינו. לשם דוגמה: הודות לספרו זה של דיוגנס לארטיוס יש בידינו אמרות ומכתבים של אפיקורוס. במסתו "על ספרים" (ספר 2 פרק 10) מישל דה מונטן כתב: "אני מצר על כך שיש לנו לארטיוס אחד ולא שנים עשר, ועל כך שלא הרחיב בדבריו".
דיוגנס לארטיוס חילק את הפילוסופים היוונים לשני זרמים: האיוני והאיטלקי. שבעה הספרים הראשונים של יצירתו זו מוקדשים לזרם האיוני, ושלושת האחרונים - לזרם האיטלקי. הזרם האיוני מתחיל בפילוסוף אנכסימנדרוס. לאחר סוקרטס, המחבר סיווג את הפילוסופים לשלושה ענפים:
אפלטון (שהמחבר הקדיש לו את כל הספר השלישי), ואנשי האקדמיה האפלטונית עד קליטומאכוס.
אריסטו ותאופרסטוס.
אנטיסתנס עד כריסיפוס מסולי. הזרם האיטלקי מתחיל בפיתגורס וממשיך בקסנופאנס, פרמנידס, זנון מאליאה, לוקיפוס, דמוקריטוס ובאחרים עד אפיקורוס, שהמחבר הקדיש לו את כל הספר האחרון.
יצירתו > חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים > תוכן החיבור

ספר א:  פרולוג, תאלס, סולון, כילון איש ספרטה, פיטאקוס איש מיטילנה, ביאס, קלאובולוס איש לינדוס, פריאנדרוס, אנכארסיס, מיסון (אנ'), אפימנידס, פרקידס.
ספר ב: אנכסימנדרוס, אנכסימנס, אנכסגורס, ארכלאוס, סוקרטס, קסנופון, אסכינס, אריסטיפוס, פיידון, אוקלידס, סטילפו, קריטון (אנ'), סימון, גלאוקון, סימיאס, קבס (אנ'), מנדמוס (אנ').
ספר ג: אפלטון.
ספר ד: ספאוסיפוס, קסנוקרטס, פולמון מאתונה, קראטס, קראנטור, ארקסילאוס, ביון, לאקידס, קרנאדס, קליטומאכוס.
ספר ה: אריסטו, תאופרסטוס, סטראטו, ליקון, דמטריוס מפלרום, הרקלידס.
ספר ו: אנטיסתנס, דיוגנס, מונימוס, אונסיקריטוס, קראטס, מטרוקלס, היפרכיה, מניפוס (אנ'), מנדמוס (אנ').
ספר ז: זנון מקיטיון, אריסטון, הרילוס, דיוניסיוס, קלאנתס, ספאירוס, כריסיפוס.
ספר ח: פיתאגורס, אמפדוקלס, אפיכרמוס, ארכיטס, אלקמאון, היפאסוס, פילולאוס, אאודוקסוס.
ספר ט: הרקליטוס, קסנופאנס, פרמנידס, מליסוס, זנון מאליאה, לוקיפוס, דמוקריטוס, פרותגורס, דיוגנס מאפולוניה, אנקסארכוס, פירון, טימון.
ספר י: אפיקורוס.
דיוגנס על היהודים

דיוגנס טען בספרו כי יש המייחסים את מוצא היהודים למאגי (Magi) (חסידי הזורואסטריות).
ב"חיי סוקרטס" מצטט דיוגנס את יוסטוס איש טבריה כמקור סמכות לידיעה מפוקפקת הקשורה להתערבות אפלטון במשפטו של מורו, ואף מציין את שמו של הספר של יוסטוס: "הזֵר" או "עטרת הראש".
זוהי ההתייחסות היחידה ליוסטוס על ידי סופר פגאני ודיוגנס אינו מציין שיוסטוס היה יהודי.
מהדורה מדעית של יצירותיו

*  edidit Miroslav Marcovich, Stuttgart-Lipsia, Teubner, 1999-2002. Bibliotheca Teubneriana, vol. 1: Books I—X; vol. 2: Excerpta Byzantina; v. 3: Indices by Hans Gärtner
תרגומי יצירותיו לעברית

"חיי סוקרטס", "חיי פיידון", "חיי סימיאס" ו"חיי קבס" מופיעים כולם כנספח בתרגומו של שמעון בוזגלו ל"פיידון" מאת אפלטון (ספרי עליית הגג/ידיעות אחרונות, 2005).
דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר א: שבעת החכמים. תרגם מיוונית והוסיף הערות ואחרית דבר: אברהם ארואטי. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2020.
דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר ב: סוקרטס וממשיכיו. תרגם מיוונית והוסיף הערות: אברהם ארואטי. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2021.
דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר ג: אפלטון. תרגם מיוונית והוסיף הערות: אברהם ארואטי. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2021.
הערות שוליים

↑  Diogenes Laertius, Vitae Philosophorum, I, Prologue, 9
↑  Diogenes Laertius, Vitae Philosophorum, II, Socrates, 41
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II, CXVI. Diogenes Laertius, pp. 332-334
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260454205171  PLWABN: 9810543442105606  BIBSYS: 90658783  BNE: XX908420  BnF: cb119002352 (data)  CANTIC: a10074107  CiNii: DA01729815  GND: 118525859  ICCU: CFIV036435  ISNI: 0000 0000 8120 1306  LCCN: n80067474  LNB: 000034669  NDL: 00437967  NKC: jn19990001787  NLA: 35900166  NLG: 17956  NLK: KAC200905515  NSK: 000176991  NTA: 069906211  RERO: 02-A000051708  SELIBR: 49280  SNAC: w6wn19k5  SUDOC: 031171990  Trove: 1137643  VcBA: 495/14058  VIAF: 41839141   WorldCat (עם VIAF): 41839141
הבחירות הפדרליות בגרמניה (נובמבר 1932)

בחירות פדרליות נערכו בגרמניה ב-6 בנובמבר 1932. שיעור ההצבעה של המפלגה הנאצית ירד בארבעה אחוזים לעומת הבחירות הפדרליות בגרמניה (יולי 1932), בעוד שחלו עליות קלות עבור המפלגה הקומוניסטית של גרמניה ומפלגת העם הלאומית הגרמנית. התוצאות היו אכזבה גדולה עבור הנאצים, שאיבדו 34 מושבים ושוב לא הצליחו להקים ממשלת קואליציה ברייכסטאג. הבחירות היו הבחירות החופשיות וההוגנות האחרונות בגרמניה לפני עליית הנאצים לשלטון ב-1933.
רקע

הקנצלר פרנץ פון פאפן, חבר לשעבר במפלגת המרכז הגרמנית, שלט ללא תמיכה פרלמנטרית בהסתמכות על חקיקה שהוציא הנשיא פאול פון הינדנבורג לפי סעיף 48 של חוקת ויימאר. עם זאת, ב-12 בספטמבר 1932 נאלץ פאפן לבקש מהינדנבורג לפזר את הפרלמנט כדי להקדים את הצעת אי-האמון שהציגה המפלגה הקומוניסטית, שצפויה הייתה לעבור מאחר שהנאצים היו צפויים לתמוך בה בשל רצונם לבחירות חדשות.
תוצאות

| מפלגה | מפלגה | קולות | % | ± | מושבים | ± |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המפלגה הנאצית | 11,737,021 | 33.09 | −4.18 | 196 | −34 |
|  | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה | 7,247,901 | 20.43 | −1.15 | 121 | −12 |
|  | המפלגה הקומוניסטית של גרמניה | 5,980,239 | 16.86 | +2.54 | 100 | +11 |
|  | מפלגת המרכז הגרמנית | 4,230,545 | 11.93 | −0.51 | 70 | −5 |
|  | מפלגת העם הלאומית הגרמנית | 2,959,053 | 8.34 | +2.43 | 51 | +14 |
|  | מפלגת העם הבווארית | 1,094,597 | 3.09 | −0.14 | 20 | −2 |
|  | מפלגת העם הגרמנית | 660,889 | 1.86 | +0.68 | 11 | +4 |
|  | השירות העממי הסוציאל-נוצרי | 403,666 | 1.14 | +0.15 | 5 | +2 |
|  | מפלגת המדינה הגרמנית | 336,447 | 0.95 | −0.06 | 2 | −2 |
|  | מפלגת האיכרים הגרמנית | 149,026 | 0.42 | +0.05 | 3 | +1 |
|  | מפלגת הרייך של מעמד הביניים הגרמני | 110,309 | 0.31 | −0.09 | 1 | −1 |
|  | הליגה החקלאית | 105,220 | 0.30 | +0.04 | 2 | 0 |
|  | המפלגה הגרמנית-הנוברית | 63,966 | 0.18 | +0.05 | 1 | +1 |
|  | מעמד הביניים הרדיקלי | 60,246 | 0.17 | +0.15 | 0 | 0 |
|  | הליגה החקלאית התורינגית | 60,062 | 0.17 | חדש | 1 | חדש |
|  | מפלגת האיכרים והחקלאים הנוצרית-לאומית | 46,382 | 0.13 | −0.12 | 0 | −1 |
|  | מפלגת הצדק העממית | 46,202 | 0.13 | +0.02 | 0 | −1 |
|  | מפלגת הפועלים הסוציאליסטית של גרמניה | 45,201 | 0.13 | −0.07 | 0 | 0 |
|  | רשימת פולין | 32,988 | 0.09 | 0.00 | 0 | 0 |
|  | למען הינדנבורג והאפיפיור | 27,752 | 0.08 | חדש | 0 | חדש |
|  | פנסיונרים, נפגעי אינפלציה ובעלי כספים לפני המלחמה | 15,727 | 0.04 | 0.00 | 0 | 0 |
|  | מפלגת הכלכלה החופשית של גרמניה | 11,002 | 0.03 | 0.00 | 0 | 0 |
|  | אחר | 46,347 | 0.13 |  | – | – |
| סך הכל | סך הכל | 35,470,788 | 100.00 | – | 584 |  |

| קולות כשרים | קולות כשרים | 35,470,788 | 99.20 |  |  |  |
| קולות פסולים/פתק לבן | קולות פסולים/פתק לבן | 287,471 | 0.80 |  |  |  |
| סך כל הקולות | סך כל הקולות | 35,758,259 | 100.00 |  |  |  |
| מצביעים רשומים/שיעור ההצבעה | מצביעים רשומים/שיעור ההצבעה | 44,374,085 | 80.58 |  |  |  |
לאחר הבחירות

לאחר הבחירות דחק פאפן בהינדנבורג לתת לו להמשיך לשלוט בתקנת חירום. עם זאת, ב-3 בדצמבר הוא הוחלף על ידי שר ההגנה שלו, קורט פון שלייכר, שניהל שיחות עם האגף השמאלי של המפלגה הנאצית בראשות גרגור שטראסר בניסיון להגיע להסכמה. תוכניותיהם נכשלו כאשר היטלר פיטר את שטראסר ופנה לפאפן לשיחות קואליציוניות. פאפן השיג את הסכמתו של הינדנבורג להקים את הקבינט של היטלר ב-30 בינואר 1933.
הבחירות היו הבחירות החופשיות וההוגנות האחרונות של כל גרמניה לפני עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933. מאז הבחירות במרץ 1933 היה במדינה דיכוי מסיבי, במיוחד נגד פוליטיקאים מהמפלגות הקומוניסטית והסוציאל-דמוקרטית. הבחירות החופשיות הבאות לא נערכו עד 1949 בגרמניה המערבית ו-1990 בגרמניה המזרחית. הבחירות החופשיות הבאות בכל גרמניה התקיימו בדצמבר 1990, לאחר איחוד גרמניה מחדש חודשיים מוקדם יותר.
האריה של פיגארו

פנו דרך לָעושה כול (איטלקית: Largo al factotum; נקרא גם האריה של פיגארו) היא אריה מתוך האופרה הספר מסביליה שכתב המלחין ג'ואקינו רוסיני. את האריה שר פיגארו בהופעתו הראשונה באופרה.
"עושה כול" הוא המשרת, העוסק בכל העניינים, נקרא לטפל בכל נושא ולפתור כל בעיה, ומתוך כך רואה עצמו ראש וראשון, איש שאין לו תחליף. פירוש המילה factotum בלטינית הוא "עושה הכול".
בשל המשקל המשולש של 6/8, בקצב מהיר של אלגרו ויואצ'ה (מהיר ומלא חיים), אריה זו היא אחת הקשות ביותר לביצוע לבריטון. אף על פי כן, היא אחת האריות המפורסמות ביותר בשירה האופראית, וזמרי בריטון מרבים לשיר אותה ורואים בה הזדמנות להפגין את כישרונם. בתרגומה לעברית מוכרת האריה בקריאה החוזרת ונשנית "פיגארו פה, פיגארו שם" של הספר, המתרברב בפרסומו הרב בעירו.
תרגום

| --- | --- |
 איטלקית:  עברית
 Largo al factotum della città. Presto a bottega che l'alba è già. Ah, che bel vivere, che bel piacere per un barbiere di qualità! di qualità!:  פנו דרך לעושה כול, החשוב בעירו! ספר מצטיין, אחד בדורו! אץ-רץ וטורח, לילות כימים. אה, מה טובים החיים ומה נעימים.
 Ah, bravo Figaro! Bravo, bravissimo! Fortunatissimo per verità!:  הידד לספר, הידד פיגארו! אין כמוהו מוכשר, זורח אורו! איש מאושר, מה שפר מזלו!
 Pronto a far tutto, la notte e il giorno sempre d'intorno in giro sta. Miglior cuccagna per un barbiere, vita più nobile, no, non si da.:  הכול יעשה, לכול הוא מוכן, ביום ובלילה הוא שם והוא כאן. תמיד מתרוצץ, כולו יעילות, ספר שחייו שוקקי פעילות, איש כבוד וכולו אצילות. 
 Rasoi e pettini lancette e forbici, al mio comando tutto qui sta. V'è la risorsa, poi, del mestiere colla donnetta... col cavaliere...:  תערים ומסרקים, אזמלים ומספריים, ערוכים ומחכים. רק אושיט את הידיים ואתחיל במכשירים עם הנשים ... עם הגברים
 Tutti mi chiedono, tutti mi vogliono, donne, ragazzi, vecchi, fanciulle: Qua la parrucca... Presto la barba... Qua la sanguigna... Presto il biglietto... Qua la parrucca, presto la barba, Presto il biglietto, ehi!:  כולם לי קוראים, כולם בי רוצים, גבירות, עלמות-חן, זקנים, צעירים, לסרק הפאה, לגלח זקן, מהר מהר, הכול כבר מוכן, הנה עלוקות להקיז את הדם. הרי לך הגברת, הרי האדון! ועכשיו חיש מהר, הנה החשבון! 
 Figaro! Figaro! Figaro!, ecc. Ahimè, che furia! Ahimè, che folla! Uno alla volta, per carità! Ehi, Figaro! Son qua. Figaro qua, Figaro là, Figaro su, Figaro giù,:  פיגארו! פיגארו! פיגארו!, איזה המון. אה, איזה טירוף, איזה שיגעון!! אה, איזו צפיפות, המולה ושאון! אחד אחד, בבקשה! "פיגארו" היי! כן, אני כאן. פיגארו פה, פיגארו שם, פיגארו מעלה, פיגארו מטה,
 Pronto prontissimo son come il fulmine: sono il factotum della città. Ah, bravo Figaro! Bravo, bravissimo; a te fortuna non mancherà.:  חיש חיש כברק זריז ומהיר, בכול אתעסק, אין כמוני בעיר. הידד, פיגארו! הידד לספר!, יאיר מזלך, לעד לא יחסר!
דליוס צ'קואוליס

דליוס צ'קואוליס (בליטאית: Dalius Čekuolis; נולד ב-29 במרץ 1959) הוא דיפלומט ליטאי.
ביוגרפיה

צ'קואוליס נולד בוילנה וב-1982 סיים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה.
ב-1990 התמנה לדובר משרד החוץ של ליטא והיה ראש המחלקה לעיתונות ומידע במשרד.
ב-1992 התמנה לשגרירי ליטא בדנמרק, נורווגיה ואיסלנד וביצע את התפקיד עד 1994.
מ-1994 ועד 1998 היה שגריר ליטא בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג, נציג באיחוד המערב-אירופי ונציג במועצת איגוד השותפות האירו-אטלנטית (Euro-Atlantic Partnership Council) של נאט"ו.
מ-1998 ועד 1999 היה ראש ועדת בעלי התפקידים הבכירים במועצת המדינות הבלטיות (Council of the Baltic Sea States).
מ-1999 ועד 2004 היה שגריר ליטא בפורטוגל.
ב-2004 החל להיות האחראי על מדיניות הביטחון במשרד החוץ הליטאי וביצע זאת עד לקבלת תפקידו באומות המאוחדות.
ב-2006 התמנה לשגריר ליטא באו"ם.
ב-2007 היה לשנה אחת נשיא המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות. באותה שנה גם נאם בכנס לענייני זכויות האישה של האו"ם.
בשנת 2014 התמנה לשגריר ליטא בצרפת ובמקומו לשגריר בארגון או"ם מונתה סגניתו ריימונדה מורמוקייטה. משנת 2014 ועד ל-2019 הוא היה שגריר ליטא בצרפת.
הוא נשוי ואב לבת.
הערות שוליים

↑  The Council of the Baltic Sea States (ארכיון)
↑  2007: H.E. Mr. Dalius Čekuolis (Lithuania) | UNITED NATIONS ECONOMIC and SOCIAL COUNCIL, www.un.org
↑  שגרירות ליטא בהונגריה, LITHUANIA TO CHAIR THE UNITED NATIONS’ ECONOMIC AND SOCIAL COUNCIL
↑  [https://www.un.org/womenwatch/daw/csw/csw51/statements/Statement-%20President%20of%20ECOSOC-%20CSW%2051.pdf The Opening of the Fifty-First Session of the Commission on the Status of Women
New York, 26 February 2007]
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2012

הבחירות הכלליות ביפן 2012 נערכו ב-16 בדצמבר 2012 עבור 480 המושבים של בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. זאת הייתה מערכת הבחירות לבית התחתון ה-46 ביפן מאז 1869. המפלגה הליברלית-דמוקרטית זכתה ברוב מוחץ בבחירות והדיחה את המפלגה הדמוקרטית מהשלטון אחרי שלוש שנים. זאת הייתה התבוסה הרביעית בגודלה של מפלגת שלטון ביפן.
ביולי 2012 דווח כי סגן ראש הממשלה קצויה אוקאדה הציע למפלגה הליברלית-דמוקרטית לפזר את בית הנבחרים ולערוך את הבחירות בינואר 2013. בחודש אוגוסט הסכימו הצדדים על בחירות מוקדמות "זמן קצר" אחרי שהועבר חוק להעלאת מס הצריכה הלאומית. כתוצאה מהעברת החוק, שנועד לסייע ליפן להחזיר את החוב הציבורי שלה, המפלגה הדמוקרטית איבדה 75% ממושביה.
הבחירות הכלליות בניו זילנד 1946

הבחירות הכלליות בניו זילנד 1946 התרחשו בתאריך 27 בנובמבר 1946. בחירות אלו נערכו חודשיים לאחר מועדן המתוכנן, עקב טעות אנוש. הבחירות בניו זילנד נערכות בדרך כלל בנובמבר, אך הבחירות הקודמות ב-1943 נערכו בספטמבר עקב אילוצי מלחמת העולם השנייה. כך יצא שהפרלמנט שנבחר בבחירות 1943 כיהן שלוש שנים וחודשיים, במקום שלוש שנים, כמקובל בניו זילנד. בבחירות אלו ראש ממשלת ניו זילנד המכהן, פיטר פרייזר, נבחר לכהונה נוספת בתפקיד.